cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Joona Karevaara
Seuraura
Kesäkuussa 2011 Karevaara teki vuoden mittaisen sopimuksen Mestis-joukkue Jokipoikien kanssa. Hän nousi kaudella 2011–2012 joukkueen varakapteeniksi ja oli tehoilla 18+18=36 Jokipoikien toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. Karevaara jakoi tehoilla 3+7=10 koko kevään 2012 pudotuspelien pistepörssin voiton Sportin Lassi Kokkalan ja Markus Piispasen kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa. Toukokuussa 2012 Karevaara teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Jokipoikien kanssa. Hän oli kaudella 2012–2013 joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Roope Rannan jälkeen tehoilla 20+25=45. Karevaara jakoi koko maalipörssin toisen sijan viiden muun pelaajan kanssa ja pistepörssin neljännen sijan TuTon Antti Virtasen kanssa. Kevään 2013 pudotuspeleissä hän oli Jokipoikien paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 2+5=7. Karevaara edusti aikana Pohjoisen joukkuetta Mestis Hockey Dayn tähdistöottelussa.
Toukokuussa 2013 Karevaara siirtyi try-outille Rauman Lukkoon. Hän jäi kuitenkin elokuussa ilman sopimusta ja jatkoi kaudella 2013–2014 Mestis-pelejään KooKoon riveissä tehtyään samassa kuussa 1+1-vuotisen sopimuksen joukkueen kanssa. Karevaara voitti kauden päätteeksi Mestiksen mestaruuden. Kaudella 2014–2015 hän oli KooKoon toiseksi paras pistemies Juuso Rajalan jälkeen tehoilla 20+27=47. Karevaara sijoittui koko Mestiksen pistepörssissä kolmanneksi. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa.
Kaudeksi 2015–2016 Karevaara palasi vuoden mittaisella sopimuksella kasvattajaseuraansa Hämeenlinnan Pallokerhoon. Kaudeksi 2016–2017 hän siirtyi sieltä vuoden mittaisella sopimuksella Saksan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle DEL2-liigan ESV Kaufbeureniin. Karevaara oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 14+23=37. Pudotuspeleissä hän jakoi Kaufbeurenin sisäisen tehotilaston voiton Michael Fröhlichin kanssa lukemalla +2. Kesäkuussa 2017 Karevaara teki joukkueen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2017–2018 hän nousi Kaufbeurenin varakapteeniksi.
Syyskuussa 2018 Karevaara ilmoitti lopettaneensa pelaajauransa. Hän siirtyi automyyjäksi Suomen Autokauppa Oy:lle.
Maajoukkueura
Karevaara pelasi World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2004.
Ammunnan Euroopan-mestaruuskilpailut 2009
Euroopan ampumaurheiluliiton (ESC) Euroopan-mestaruuskilpailut ilma-aseilla ammuttiin 19.-22.2.2009 Tšekin Prahassa ja ruutilajeissa Kroatian Osijekissa 14.-25.7.2009.
Uudet ennätykset
Kilpailuissa syntyneet uudet ja sivuavat maailmanennätykset sekä Euroopan ennätykset.
Vääkiönvaara
Vääkiönvaara on kylä Suomussalmella.
Historiaa
Vuonna 1848 perustettiin Suomussalmen kunnan pohjoisosaan Vilhelm Vesterisen Vääkiö-niminen kantatila. Nimensä Vääkiön talo on tarinan mukaan saanut kuivasta ovensaranan äänestä ('vääääk, väääk'), joka kuului ovea avatessa. Vääkiön tila on toiminut kantakievarina ja tilalla asui n. 20 asukasta. Maata oli 932 ha.
Nykyään Vääkiön kylässä asuu noin 90 asukasta ja talouksia on noin 50. Kesäisin ja syksyisin väkimäärä lisääntyy marjastuksen, metsästyksen ja mökkiläisten vuoksi. Vesistöissä on kalaa, ja marjastus- sekä metsästysmahdollisuudet ovat kylällä hyvät.
Suomussalmen kunnan keskustaajama Ämmänsaari on noin 30 kilometrin päässä Vääkiöstä. Kirjastoauto käy taloissa kahden viikon välein.
Tapahtumia ja nähtävyyksiä
Vääkiössä on vaalittu vanhaa tervanpolttokulttuuria. Vuonna 1992 kylälle rakennettiin Tervatupa, jonka hirsiosat ovat peräisin Niemelän talosta, 1840-luvulta. Tervahauta palaa muutaman vuoden välein ja tervaa sekä tervankusta tulee aina myytäväksi asti. Viimeksi tervahauta poltettiin 2011 ja Tervatuvalle kokoontui kyläläisiä Tervatapahtumaan. Tervanpolttoperinnettä on esitelty myös ulkomaalaisille nuorille, jotka ovat olleet työleireillä seudulla.
Sota-aikana Vääkiössä on ollut saksalaisten vankileiri, ja neuvostoliittolaiset sotavangit ovat rakentaneet rautatietä. Heidän muistokseen on Suomi–Neuvostoliitto-seuran Alanäljängän Vääkiön osaston aloitteesta pystytetty hautamuistomerkki 4.9.1957. Muistomerkin tähdet on kaivertanut Emil Oksman.
Charles Aznavour
Charles Aznavour [ʃaʁl aznavuʁ] (alk. Shahnour Vaghenag Aznavourian , O.C. 22. toukokuuta 1924 Pariisi, Ranska – 1. lokakuuta 2018 Mouriès, Ranska) oli ranskalainen, armenialaissyntyinen laulaja, säveltäjä ja näyttelijä.
Ura
Aznavourin vanhemmat tutustuttivat pojan teatteriin jo lapsena. Poika otti taiteilijanimen Aznavour käyttöön jo yhdeksänvuotiaana. Aznavour esiintyi aluksi lapsinäyttelijänä ja nuoruudessaan ammattitanssijana. Hänen laulajanuransa lähti nousuun Édith Piafin havaittua hänen kykynsä. He tekivät myös yhteisen kiertueen Ranskassa ja Yhdysvalloissa. Aznavourin ääniala oli matala tenori, mutta siinä oli baritonityyppinen matalien äänien rekisteri, mikä osaltaan muodosti hänen ainutlaatuisen soundinsa. Äänen teki persoonalliseksi myös hänen äänihuultensa vahingoittuminen.
Aznavour näytteli 60 elokuvassa sekä kirjoitti musikaaleja ja yli tuhat laulua, joista 150 englanninkielistä. Hänen levyjään on myyty yli 100 miljoonaa kappaletta. Aznavour lauloi seitsemällä kielellä (ranskan, armenian, espanjan, saksan, italian, englannin, venäjän kielillä) ja esiintyi kuolemaansa asti kiertueilla ympäri maailmaa. Aznavourista käytetään usein nimitystä ”Ranskan Frank Sinatra”. Hänen kuuluisimpia laulujaan ovat ”La Bohème”, ”La Mama” ja englanninkielinen ”She”.
Armenialaisuus
Aznavour auttoi Armeniaa siellä vuonna 1988 tapahtuneesta maanjäristyksestä lähtien. Aukio Jerevanin keskustassa on nimetty Aznavourin mukaan. Hän otti vuonna 2008 Armenian kansalaisuuden ja toimi maan suurlähettiläänä Sveitsissä.
Yksityiselämä
Aznavour meni naimisiin ruotsalaisen Ulla Thorsellin kanssa vuonna 1968 Las Vegasissa. Vuonna 1969 syntyi hänen tyttärensä Katia ja vuonna 1970 poikansa Misha.
Aznavour kuoli 94-vuotiaana 1. lokakuuta 2018.
Huomionosoitukset
Aznavourille myönnettiin Ranskan Kunnialegioonan kunniamerkki 1997. Hänet valittiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 1996 ja palkittiin Césarin kunniapalkinnolla vuonna 1997.
Petri Tiainen
Petri Tiainen on seuraavien henkilöiden nimi:
Vesipallo Euroopan kisoissa 2015
thumb|250px|right|Kuva ottelusta Saksa-Unkari. Euroopan kisojen 2015 vesipallo pidettiin Bakussa Baku Aquatics Centressä 12. - 21. kesäkuuta 2015. Miesten turnauksen voitti Serbia, joka voitti loppuottelussa Espanjan. Naisten turnauksen voitti Venäjä, joka voitti loppuottelussa Espanjan.
Pohjola Rakennus
Pohjola Rakennus Group PRG Oy on vuonna 1989 perustettu kiinteistökehitys- ja rakennusalan yritys, jonka tytäryhtiöitä ovat Pohjola Rakennus Oy Suomi, Eloisa Asunnot Oy ja Pohjola Koti Kiinteistökehitys Oy. Pohjola Rakennuksen on perustanut vuonna 1989 Juha Metsälä, joka toimii konsernijohtajana ja hallituksen puheenjohtajana.
Konsernin liikevaihto on ollut vahvasti kasvussa. Se oli vuonna 2014 noin 85,2 miljoonaa euroa, vuonna 2015 noin 126 miljoonaa euroa, vuonna 2016 noin 191 miljoonaa euroa, vuonna 2017 264,6 miljoonaa euroa, vuonna 2018 260,7 miljoonaa euroa, vuonna 2019 noin295,1 miljoonaa euroa, vuonna 2020  315,3 miljoonaa euroa ja vuonna 2021  356,2 miljoonaa euroa. Konserni työllistää yhteensä yli 3 000 henkilöä, joista omaa henkilökuntaa on keskimäärin 278.
Pohjola Rakennus Oy Suomi on kerrostaloasuntojen rakentamiseen keskittynyt rakennusliike. Yhtiö rakentaa vuosittain yli 3 000 asuntoa sekä toimitilakohteita, teollisuus- ja tuotantotiloja, pysäköintilaitoksia ja julkisia rakennuksia Pääkaupunkiseudulle sekä Turun, Tampereen, Kuopion, Oulun ja Jyväskylän seuduille.
Eloisa Asunnot Oy pyrkii ylläpitämään senioriväestön toimintakykyä ja kotona asumisen mahdollisuuksia. Eloisa-kodit ovat omistus- ja vuokra-asuntoja, joiden rakentamisen lähtökohtana ovat ikäihmisten asumisen arjen helpottaminen sekä turvallisuuden, yhteisöllisyyden ja esteettömyyden edistäminen.
Pohjola Koti Kiinteistökehitys Oy on kiinteistökehittämiseen erikoistunut yhtiö.
Historia
Rakennustoimisto Pohjolan tarina alkoi 1980-luvun lopulla, jolloin talouden pitkään jatkunut noususuhdanne saavutti lakipisteensä. Talouden jyrkkä romahdus johti lamaan, joka koetteli erityisesti rakennusalaa. Moni rakennusliike ajautui konkurssiin, rakennuskustannukset laskivat ja osaavaa työvoimaa oli saatavilla.
Nykyinen konsernijohtaja Juha Metsälä perusti Rakennustoimisto Pohjola Oy:n vuonna 1989. Kun suuret rakennusliikkeet kaatuivat, osti nuori ja velaton Pohjola niille kuuluneita tontteja, joille rakennettiin yhdessä YH-Rakennuttajaosuuskunnan kanssa vuokrataloja. Yhtiön ensimmäinen isompi rakennuskohde oli Tuiskunkartano Lempäälässä. Sinne valmistui 32 asunnon rivitalo kesällä 1991.
1990-luvulla Rakennustoimisto Pohjola aloitti ensimmäisten rakennusyhtiöiden joukossa Suomessa projektiurakoinnin, jossa rakennushanke jaettiin useisiin hankinta- ja urakkavaiheisiin. Yhtiö alkoi myös ostaa tontteja ja myydä talokokonaisuuksia rakennuttajille. Yhtiö laajensi Pirkanmaalta pääkaupunkiseudulle ja Ouluun.
Vuoteen 1995 mennessä yhtiö oli jo alan kannattavimpien yritysten joukossa Suomessa. Haka-rakentajien konkurssipesältä ostetut tontit Tampereen Kalevassa olivat tärkeä merkkipaalu yhtiön menestyksen kannalta. Rakennusyhtiö Pohjola oli mukana esimerkiksi kauppakeskus Ison Omenan, Kauniaisten musiikkitalon ja Meilahden Ronald McDonald -kodin rakennusprojekteissa.
Taantuma alkoi koetella alaa 1990-luvun lopulla. Tällöin Pohjola lakkautti Oulun toimipisteensä ja keskittyi Pirkanmaalle. Omaperustaisessa asuntorakentamisessa tehttin lähinnä varmoja, kohtuuhintaisia kohteita. Toimi- ja liiketiloja rakennettiin Tampereen alueelle. 2000-luvulla Pohjola lanseerasi senioriasumiselle oman Eloisa-konseptin. Ensimmäinen tämän niminen kohde As Oy Lohjan Omenapuu valmistui vuonna 2002. Samana vuonna Tuusulan kunta lähti pioneerina toteuttamaan kokonaista Eloisa-korttelia Rykmentinpuiston alueelle. Maailmanlaajuinen finanssikriisi vei Suomen talouden taantumaan vuonna 2008. Pohjola oli reagoinut tähän muutokseen jo hyvissä ajoin. Uudiskohteiden markkinointi ei ollut herättänyt kiinnostusta, jolloin uusia hankkeita ei käynnistetty. Taantuman yli mentiinkin isoilla toimi- ja liiketilahankkeilla: Tampereelle rakennettiin Koilliskeskus ja Pirkkalaan Winglet Business Park.
2010-luvulla Pohjolan rakennushankkeet olivat levittäytyneet entistä laajemmalle alueelle Etelä-Suomessa. Syksyllä 2013 aloitettiin suunnitelmallinen kasvu maan suuriin kasvukeskuksiin tytäryhtiömallin avulla. Uudet yhtiöt aloittivat toiminnan Helsingin, Tampereen, Jyväskylän ja Kuopion, Turun sekä Oulun seuduilla. Tytäryhtiömallilla Pohjola Rakennus kasvoi 66 miljoonasta 271 miljoonan euron liikevaihtoon ja valtakunnallinen laajentuminen onnistui. Tytäryhtiöt fuusioitiin 1.4.2019 Pohjola Rakennus Oy Suomeksi, jonka emoyhtiönä toimii Pohjola Rakennus Group PRG Oy.
Rakennushankkeita
Listattuna Pohjola Rakennus konsernin tytäryhtiöiden rakennushankkeita alueittain kronologisessa järjestyksessä. Lista ei ole kattava.
Mark Clarke
Mark Clarke (s. 25. heinäkuuta 1950, Liverpool) on englantilainen muusikko, säveltäjä, basisti ja laulaja, joka muutti 70-luvun puolivälissä New Yorkiin.
Tammelan kauppahalli
Tammelan kauppahalli oli Tampereella Tammelan kaupunginosassa Tammelantorin laidassa Pinninkadun ja Ilmarinkadun kulmassa sijainnut yksikerroksinen kivinen liikerakennus jonka kulmausta koristi kupoli. Itämaisia basaarivaikutteita omanneen vuonna 1907 valmistuneen rakennuksen suunnitteli arkkitehti August Krook. Rakennus oli tarkoitettu alun perin kauppahalliksi mutta siinä tehtävässä se ei koskaan palvellut vaan siinä toimi muun muassa kirjakauppa ja maidontarkastuslaitos. Rakennus purettiin 1960-luvulla.
Kiinan Grand Prix 2011
Kiinan Grand Prix 2011 oli Formula 1 -kauden 2011 kolmas osakilpailu, joka käytiin 17. huhtikuuta 2011 Shanghai International Circuit -moottoriradalla.
Paalupaikalta kilpailuun lähti Saksan Sebastian Vettel. Kilpailun voitti Lewis Hamilton, toiseksi ajoi Sebastian Vettel ja kolmanneksi ruudusta 18 lähtenyt Mark Webber.
Tammelan kauppahalli
Lähteet
61.50087°N, 23.7779°W
Mark Clarke
Ura
Nähtyään nuorena miehenä Liverpoolissa Beatles-yhtyeen ja monia muita yhtyeitä Mark Clarke päätti ryhtyä basson soittajaksi. Vuonna 1966 Mark Clarke soitti yhtyeessä The Kegmen, vuonna 1968 yhtyeessä The Locomotive ja myöhemmin vuonna 1968 yhtyeessä St. James Infirmary. Eräässä Liverpool Echo -lehden uutisessa häntä kutsuttiin "Liverpoolin Joe Cockeriksi".
Ifis
Ifis (, ”vahva”, ”voimakas"; ) oli antiikin Kreikassa nimi, jota voitiin antaa sekä miehelle että naiselle. Nimellä on kreikkalaisessa mytologiassa useita kantajia:
Mark Clarke
Ura
Soiteltuaan noin vuoden ajan paikallisia keikkoja, hän muutti Lontooseen, missä hänet esiteltiin Clem Clempsonille, joka soitti siihen aikaan Colosseum-yhtyeessä. Kesällä 1970 Colosseum-yhtye haki uutta basistia ja koesoiton jälkeen yhtyeen johtaja Jon Hiseman pyysi Mark Clarkea liittymään yhtyeeseen, missä hän soitti elokuusta 1970 marraskuussa 1971 tapahtuneeseen hajoamiseen saakka. Colosseumin jälkeen hän oli Uriah Heepin basistina kaksi kuukautta vuosien 1971 ja 1972 vaihteessa. Hän sävelsi Ken Hensleyn kanssa menestyskappaleen "The Wizard", missä hän myös soitti ja lauloi laulun väliosan. Uriah Heepin jälkeen vuonna 1972 Clarke perusti Jon Hisemanin kanssa Tempest-yhtyeen. Myöhemmin hän soitti myös Ken Hensleyn kahdella sooloalbumilla.
Tempestin jälkeen Mark Clarke soitti Manfred Mann-yhtyeessä ja perusti vuonna 1975 Natural Gas -yhtyeen Joey Mollandin (Badfinger) ja Jerry Shirleyn (Humble Pie) kanssa. Yhtye julkaisi omalla nimellään olevan albumin vuonna 1976. Mark Clarke muutti 70-luvun puolivälissä Yhdysvaltoihin. Vuonna 1977 Clarke liittyi Richie Blackmooren <font color="#0066cc">Rainbow -yhtyeeseen. Yhdysvalloissa hän aloitti vuonna 1980 yhteistyön Billy Squierin kanssa. Vuonna 1985 hän liittyi The Monkees-yhtyeeseen ja soitti heidän Reunion-kiertueellaan vuosina 1986-87. Hän oli mukana myös Monkees-jäsen Davy Jonesin soolokeikoilla aina hänen kuolemaansa saakka. Lisäksi hän on levyttänyt ja ollut kiertueilla muun muassa seuraavien artistien kanssa: Ian Hunter, Mountain with Leslie West, Roger Daltrey, British Rock Symphony with Alice Cooper and Peter Frampton.
Vuodesta 1994 lähtien Clarke oli mukana jälleen Colosseum-yhtyeessä, kun yhtye jatkoi toimintaansa 23 vuoden tauon jälkeen aina yhtyeen jäähyväiskeikkaan saakka 28. helmikuuta 2015 Lontoon SBE:ssä.
Vuonna 2010 Clarke julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa, nimeltään Moving to The Moon.
Vuonna 2017 Mark Clarkesta tuli uuden JCM trion jäsen. Yhtyeen muut jäsenet olivat rumpali Jon Hiseman ja kitaristi Clem Clempson. Yhtye levytti albumin "Heroes" loppuvuonna 2017 ja se julkaistiin huhtikuussa 2018. JCM aloitti Euroopan kiertueensa 7. huhtikuuta 2018, mutta se keskeytyi 22.4.2018 Bonnissa olleen keikan jälkeen Jon Hisemanin sairastuttua. Hän menehtyi 12.6.2018 toukuussa tehdyn aivokasvainleikkauksen komplikaatioihin. Yhtye on sittemmin jatkanut toimintaansa muiden rumpaleiden, kuten Ralph Salmins, kanssa.
Helmikuun 18. päivänä 2020 Ana Gracey ilmoitti Facebook-sivullaan, että Colosseum jatkaa uudessa kokoonpanossa ja Mark Clarke on basistina.
Levytykset
Colosseum
Iris (ooppera)
Iris on kolminäytöksinen ooppera, jonka Pietro Mascagni sävelsi Luigi Illican italiankielisen librettoon. Teos kantaesitettiin säveltäjän johdolla Rooman Teatro Costanzissa 22. marraskuuta 1898. Iriksen roolin tulkitsi Hariclea Darclée. Oopperaan sisältyy muun muassa tenorin serenadi ”Apri la tua finestra”. Tapahtumat sijoittuvat Japaniin.
Mark Clarke
Levytykset
Uriah Heep
Natural Gas
Ian Hunter
Mountain
Solo albums
JCM
Edustamattomien valtioiden ja kansojen yhteisö
Edustamattomien valtioiden ja kansojen yhteisö eli EVKY (englanniksi UNPO eli Unrepresented Nations and Peoples Organization) on kansainvälinen järjestö niille valtioille ja kansoille, joita ei ole otettu Yhdistyneiden kansakuntien jäseniksi. Osa EVKY:n jäsenistä on de facto -itsenäisiä valtioita, joita ei ole tunnustettu, osa taas kansoja tai alueita, joilla ei ole itsenäistä valtiota tai riittävää itsemääräämisoikeutta.
Jäsenet
EVKY:n sääntöjen mukaan järjestön jäseneksi voi hakea kansa tai alue, jota edustaa järjestössä jokin sen edustajaksi tunnustettu taho. Hakijan tulee toimittaa jäsenhakemusta varten sääntöjen edellyttämät tiedot, joihin kuuluvat muun muassa riittävät todisteet siitä että edustava taho tunnustetaan kansan tai alueen edustajaksi, virallinen julistus järjestön sääntöihin ja väkivallattomuuteen sitoutumisesta ja todistus edustavan tahon johtojärjestelmän demokraattisesta rakenteesta.
EVKY:n nykyiset jäsenet ovat:
Entiset jäsenet
EVKY:n entiset jäsenet ovat:
Sidney Matthew Metzger
Sidney Matthew Metzger (11. heinäkuuta 1902 – 12. huhtikuuta 1986) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 3. huhtikuuta 1926 ja nimitettiin Santa Fen arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Birthan titulaaripiispaksi 5. tammikuuta 1940. Piispaksi vihkiminen seurasi 10. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Arthur Jerome Drossaerts, jota avustivat Rudolph Aloysius Gerken ja Mariano Simon Garriga.
Metzger sai 26. joulukuuta 1941 nimityksen El Pason koadjuuttoripiispaksi, ja 29. marraskuuta 1942 hänestä tuli sen piispa. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän toimi hiippakuntansa johdossa, kunnes jäi eläkkeelle 17. maaliskuuta 1978.
Maijala
Maijala on länsisuomalainen sukunimi, joka on syntynyt siten, että talo on nimetty Maija-emännän mukaan Maijalaksi ja tästä on tullut sitten myös sukunimi. Tunnettuja nimenkantajia:
Tomoko Suzuki
Tomoko Suzuki (s. 26. tammikuuta 1982 Kanagawa) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Suzuki debytoi Japanin maajoukkueessa tammikuussa 2003. Hän on pelannut kolme maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Luettelo pikkuplaneetoista: 186001–187000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 186001:stä ja päättyen 187000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Novoslobodskajan metroasema (Koltsevaja)
Novoslobodskaja on Moskovan metron Koltsevaja-linjan asema. Se sijaitsee asemien Prospekt Mira ja Belorusskaja välissä. Se avattiin 30. tammikuuta 1952.
Jalkapallon Euroopan cupin kausi 1969–1970
Jalkapallon Euroopan cupin kausi 1969–1970 oli mestarijoukkueiden Euroopan cupin 15. kausi. Cupiin osallistui 33 joukkuetta, ja yhden karsintakierroksen jälkeen 32 joukkuetta aloittivat cup-muotoisen kilpailun, jossa välieriin saakka kukin joukkuepari pelasi ottelun koti- ja vieraskentällä yhteistuloksen ratkaistessa jatkoon pääsemisen. Loppuottelu pelattiin San Sirolla, Milanossa 6. toukokuuta 1970. Alankomaalainen Feyenoord voitti loppuottelussa skotlantilaisen Celticin jatkoajan jälkeen maalein 2–1. Tämä oli alankomaalaisjoukkueiden ensimmäinen mestaruus.
Kauden paras maalintekijä oli kahdeksan maalia tehnyt, välierissä karsiutuneen Leedsin Michael Jones.
Torsti Laaksonen
Torsti Laaksonen (10. joulukuuta 1934 Juupajoki – 5. heinäkuuta 2022) oli suomalainen asesuunnittelija joka on tunnettu erityisesti suoravetolukkoisten ampuma-asekonstruktioiden suunnittelijana.
Laaksonen oli 1970-luvulla Tampereen Asepajan ( TAP ) tekninen johtaja ja asesuunnittelija ja osakas yhdessä Jali Timarin kanssa. Vuonna 1979 hän perusti Pirkan Ase Oy:n.
Perheen muutettua loppuvuodesta 1951 Orivedeltä Tampereelle hän haki töihin Tampereen Asepajalla ja aloitti siellä 17-vuotiaana metallimiehenä työt 2. tammikuuta 1952. Hänen työnsä siellä keskeytyi vuonna 1954 asepalvelukseen, jolloin Niilo Lahtinen kirjoitti suosituksen Asekouluun pääsemiseksi. Varusmiespalvelus alkoi 15.10.1954. Siviiliin hän palasi 9. syyskuuta 1955, jonka jälkeen palasi töihin Tampereen Asepajalle ja jatkoi siellä vuoteen 1967 saakka, jolloin hän siirtyi Kone-Lammisen (Tammermatic) palvelukseen noin vuoden ajaksi [1]. Niilo Lahtinen kuoli vuonna 1968, minkä jälkeen hänen veljenpoikansa Juhani Lahtinen, Tampereen Ilveksen maalivahti sai Tampereen Asepajan hoitaakseen jolloin hän pyysi Torsti Laaksosta takaisin töihin. Laaksonen palasi Tampereen Asepajalle vuonna 1970 jolloin sen uudeksi nimeksi tuli Tampereen Asepaja Oy.
Ensimmäinen Laaksosen sarjatuotantoon suunnittelema Tampereen Asepaja Oy:ssä ase oli pumpputoiminen TAP - Caribou, jota valmistettiin vuosina 1970–1974 noin 150 kappaletta. Tampereen Asepajan menestyksekkäimmän tuotteen TAP - Lakelanderin valmistus alkoi vuonna 1975, jossa Torsti Laaksonen toimi pääsuunnittelijana yhdessä Jali Timarin kanssa [ 2 ]. Sitä valmistettiin noin 4000 kappaletta, aseen lisenssi myytiin myös Ruotsiin ja aseen valmistus jatkui myös jonkin aikaa Norjassa Kongsbergissa Tampereen Asepajan menetettyä toimilupansa vuonna 1985.
Ampumahiihdossa siirryttin käyttämään pienoiskiväärinpatruunaa vuonna 1978, jolloin Torsti Laaksonen kehitti jo olemassa olevasta TAP - Wildboarista lippaallisen suoravetolukkoisen version ampumahiihtoon sopivaksi aseeksi, jonka nimeksi tuli Finnbiathlon. Jali Timari suunnitteli aseeseen uuden tyyppiset ampumahiihtovaljaat sekä muovista ja uretaanista valmistetun tukin.
Itä-Saksan Ampumahiihtoliiton johtaja tuli tutustumaan aseeseen Tampereelle ja tilasi sellaisia muutaman kappaleen DDR:n ampumahiihtomaajoukkueen käyttöön.
Itäsaksalainen ampumahiihtäjä Walther Ullrich kilpaili kyseisellä aseella useamman vuoden ajan voittaen mm. maailmanmestaruuden kyseisellä aseella [ 3 ]. Finnbiathlonista alkoi käytännössä ampumahiihdossa siirtyminen pulttilukkoisista aseista suoravetoisten pienoiskiväärien käyttöön ja erilaisten konstruktioiden suunnitteluun ampumahiihdossa. Kehitystyön tukena Tampereen Asepaja Oy:llä oli ampumahiihtäjä ja kokenut kilpa-ampuja Mauri Röppänen sekä ampumahiihtäjä Heikki Ikola.
Torsti Laaksonen lähti vuonna 1979 Tampereen Asepaja Oy:stä, jolloin hän perusti Tampereelle Pirkan Ase Oy:n jossa jatkoi aseiden suunnittelua. Vuonna 1984 valmistui uusi suoravetoinen pienoiskiväärinpatruunaa ampuva konstruktio ampumahiihtoon jonka valmistusoikeudet myytiin Ruotsiin. [ 4 ]
Vuonna 1989 valmistui ensimmäinen keskisytytteistä korkeapaineista patruunaa ampuva suoravetolukkoinen prototyyppi [ 5 ], jota kehitettiin edelleen ja se patentoitiin vuonna 1994 ja sarjavalmistus alkoi yhteistyössä Oy. K. Hjorth Ab:n kanssa vuonna 1994. Asemallille annettiin nimeksi Lynx - 94. [ 6 ]
Jäi eläkkeelle Pirkan Ase Oy:stä vuonna 2000, jolloin yhtiön toimintaa alkoi jatkamaan veljenpoika Harri Laaksonen.
Maila Paloheimo
Eeva Maila Kaarina Paloheimo (o.s. Ahvenainen; 7. huhtikuuta 1910 Pertunmaa – 2. maaliskuuta 1989 ) oli suomalainen opettaja ja kirjailija.
Paloheimo valmistui vuonna 1936 Taideteollisuuskeskuskoulusta. Hän työskenteli kuvaamataidon lehtorina Mikkelin yhteiskoulussa vuosina 1945–1959, Mikkelin keskikoulussa 1959–1963, Mikkelin tyttölyseossa 1963–1965, Järvenpään yhteiskoulussa 1965–1966 ja Karjaan yhteislyseossa 1966–1975.
Maila Paloheimo oli vuosina 1938–1945 naimisissa kirjailija Oiva Paloheimon kanssa, mutta heidän liittonsa päättyi eroon.
Sakari Tuomioja
Sakari Severi Tuomioja (29. elokuuta 1911 Tampere – 9. syyskuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen poliitikko ja diplomaatti, joka toimi Suomen pääministerinä vuoden 1953 toimitusministeristössä ja Suomen Pankin pääjohtajana vuosina 1945–1955. Hän oli myös Suomen suurlähettiläänä Lontoossa ja Tukholmassa.
Tuomioja oli ensimmäinen suomalainen korkeissa YK-tehtävissä. Hänet muistetaan erityisesti toimimisestaan sovittelijana Kyproksen kriisissä ja äkillisestä kuolemastaan ollessaan hoitamassa tehtäväänsä. Tuomioja oli myös ensimmäinen Bilderberg-ryhmän kokouksiin kutsuttu suomalainen.
Elämä
pienoiskuva|left|Erkki, Vappu ja Sakari vuonna 1961. Sakari Tuomiojan vanhemmat olivat Walto Wihtori Tuomioja ja Laina Sofia Tuomioja (o.s. Boman). Walto Wihtori Tuomioja oli Kansallisen Edistyspuolueen johtohahmoja ja kansanedustaja sekä Eljas Erkon edeltäjänä Helsingin Sanomien päätoimittajana. Sakari Tuomiojan puoliso vuodesta 1939 oli Vappu Tuomioja (o. s. Wuolijoki), ja heille syntyi kaksi lasta, esikoinen Tuuli (nykyinen Raivio) ja isänsä poliittista perinnettä jatkanut kuopus Erkki.
Power Grid Corporation of India
Yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokitteli Power Grid Corporation of Indian neljän arviointiperusteen pohjalta vuonna 2018 Intian 20. ja maailman 904. suurimmaksi julkiseksi osakeyhtiöksi. Tilikaudella 2018 yrityksen liikevaihto oli 3,8 miljardia Yhdysvaltain dollaria, jolla se teki 1,1 miljardin dollarin liikevoiton. Pelkästään liikevaihdolla mitattuna se oli talousjulkaisu Fortunen mukaan 2018 Intian 49. suurin julkisesti noteerattu yritys.
Sakari Tuomioja
Elämä
Tuomioja kirjoitti ylioppilaaksi 1929 ja valmistui lakitieteen kandidaatiksi 1937. Hän sai varatuomarin arvon vuonna 1940. Lakitieteen lisensiaatin tutkinnon Tuomioja suoritti 1949. Tuomioja työskenteli 1930-luvulla muun muassa valtiovarainvaliokunnan sihteerinä ja valtion tilintarkastajien sihteerinä. Valtiovarainministeriön hallitussihteerin tehtävissä hän aloitti vuonna 1940. Tuomioja oli vapautettu asevelvollisuudesta terveydellisten syiden vuoksi. Suomen Pankin pääjohtajaksi Tuomioja nimitettiin vuonna 1945 Risto Rytin jouduttua eroamaan sotasyyllisyystuomionsa vuoksi.
Poliittinen ura
Tuomioja oli ministerinä valtiovarainministeriössä Paasikiven II hallituksessa ja valtiovarainministerinä Paasikiven III hallituksessa 1944–1945 edustaen Edistyspuoluetta. Vuosina 1950–1951 hän oli kauppa- ja teollisuusministerinä ja ministerinä ulkoasiainministeriössä Kekkosen I hallituksessa. Vuosina 1951–1952 hän oli ulkoasiainministerinä Kekkosen III hallituksessa. Tuomioja nimitettiin 11. huhtikuuta 1950 johtamaan Suomen valtuuskuntaa Neuvostoliiton kanssa käytävissä kauppaneuvotteluissa. Viiden vuoden mittainen kauppasopimus saatiin sovittua ja se allekirjoitettiin 13. kesäkuuta.
Suomen ajauduttua talousvaikeuksiin 1950-luvun alussa vaati vientiteollisuus toimia asemansa parantamiseksi. Puheet kustannuskriisistä sai Tuomiojan yhdessä Teuvo Auran kanssa laatimaan kovana pidetyn kustannusten alentamisohjelman. Devalvaatiota Tuomioja ei pitänyt ratkaisuvaihtoehtona. Pääministerinä toiminut Urho Kekkonen suhtautui ohjelmaan epäillen, mutta ryhtyi ajamaan sitä. Lopulta Kekkosen punamultahallitus hajosi SDP:n vastustettua ohjelman toteuttamista, minkä jälkeen muodostettiin Maalaisliiton johtama vähemmistöhallitus Kekkosen toimiessa pääministerinä.
Tuomiojan ja Auran laatiman ohjelman saatua tyrmäyksen SDP:ltä ja ay-liikkeeltä alkoivat myös työnantajat pitää sitä epärealistisena. Kekkonen pyysi Tuomiojaa laatimaan hallitukselle uuden talousohjelman, jonka taakse olisi mahdollista saada riittävä enemmistö. Kuitenkin lopulta tilanne päätyi Tuomiojan johtaman virkamieshallituksen muodostamiseen, Kekkosen eroon ja uusien vaalien järjestämiseen. Tapaus johti Tuomiojan ja Kekkosen aiemmin erittäin läheisen ja pitkäaikaisen suhteen välirikkoon.
Pääministerikautensa 1953–1954 jälkeen Tuomioja oli oman puolueensa Vapaamielisten Liiton ja kokoomuksen presidenttiehdokkaana vuoden 1956 vaalissa, jossa Tuomioja oli ensimmäisen kierroksen kolmanneksi eniten ääniä saanut saaden taakseen 57 valitsijamiestä.
Diplomaattina
Suomen Pankin pääjohtajan tehtävistä Tuomioja luopui vuonna 1955 tultuaan valituksi Suomen Lontoon suurlähettilääksi. Hän oli Lontoossa vuoteen 1957 saakka ja toimi myöhemmin Suomen Tukholman suurlähettiläänä vuosina 1961–1964.
Tuomioja oli ensimmäinen suomalainen korkeissa YK:n tehtävissä. Hän toimi muun muassa YK:n Euroopan talouskomission pääsihteerinä vuosina 1957–1960 ja Laosin taloutta tutkineen toimikunnan puheenjohtajana 1959 ja 1961. Tuomioja ei hakenut jatkokautta ensimmäisen kolmivuotiskautensa jälkeen Euroopan talouskomissiossa ja palasi lopulta Suomeen, missä hänen arveltiin suunnittelevan asettumista ehdokkaaksi vuoden 1962 presidentinvaalissa. Tuomiojaa ehdokkuus istuvaa presidentti Kekkosta vastaan ei houkutellut, ja hän myös vierasti Honka-liiton muodostamista Kekkosta vastaan.
Suomeen palattuaan Tuomioja aloitti työt ulkoasiainministeriön neuvottelevana virkamiehenä 1. marraskuuta 1960. Hänet nimitettiin seuraavana keväänä Tukholman suurlähettilääksi 1. heinäkuuta 1961 alkaen.
YK:n pääsihteeri U Thant kutsui Tuomiojan välittäjäksi Kyproksen kriisissä huhtikuussa 1964. Tuomioja sai aivoverenvuodon 16. elokuuta 1964 ollessaan hoitamassa välittäjän tehtäviään Kyproksella. Hänet lennätettiin erikoiskoneella Genevestä Suomeen 3. syyskuuta. Tuomioja kuoli Kivelän sairaalassa perheensä läsnä ollessa keskiviikkona 9. syyskuuta 1964.
Ministeri Max Jakobsonin mukaan Tuomiojan kuolema vain 53-vuotiaana oli Suomelle suuri menetys. Jakobson on kirjoittanut, että jos Tuomioja olisi saanut elää, hän olisi voinut toimia vielä monissa merkittävissä tehtävissä kansainvälisillä foorumeilla ja olisi ollut vakavasti otettava ehdokas seuraavaksi YK:n pääsihteeriksi.
Waal
Waal on Reinin suuhaara keskisessä Alankomaissa, ja se on pituudeltaan noin 85 km. Se yhtyy Maasiin lähellä Woudrichemia, ja niistä muodostuu Boven Merwede. Se on huomattava joki ja tärkeä vesitie Rotterdamin sataman ja Saksan välillä. Nijmegen, Tiel, Zaltbommel ja Gorinchem ovat merkittäviä joen varrella olevia kaupunkeja.
瓦尔 (德国)
Krasnopresnenskajan metroasema (Koltsevaja)
Krasnopresnenskaja on Moskovan metron Koltsevaja-linjan asema. Se sijaitsee asemien Belorusskaja ja Kijevskaja välissä. Se avattiin 14. maaliskuuta 1954.
Suomalaisuuskeskus Finnica
Yhteinen osuus
Maakuntien yhteinen Finnica-sivusto sisältää tieto- ja opiskeluaineistoa suomalaisuudesta, Suomen historiasta, kirjallisuudesta, Suomen kasveista, maantieteestä, Suomessa puhutuista kielistä, suomalaisten terveyden kehityksestä, urheilun vaiheista ja ruokakulttuurista.
Brill Building
Brill Building, alun perin Alan E. Lefcourt Building, on vuonna 1931 rakennettu toimistorakennus New Yorkin Manhattanilla, osoitteessa 1619 Broadway. 1940-luvulta lähtien Brill Building on toiminut tärkeänä musiikkiteollisuuden keskuksena. Art deco -tyylisen rakennuksen suunnitteli arkkitehti Victor Bark Jr.
Suomalaisuuskeskus Finnica
Finnica Keski-Suomi
Keski-Suomi-sivusto luotiin Suomalaisuuskeskus Finnican pilottihankkeena. Hanke käynnistyi tammikuussa 2001 ja päättyi huhtikuussa 2003. Finnica Keski-Suomi tarjoaa yli 40 artikkelia, yli 1 000 valokuvaa, ääninäytteitä ja lukuisia toiminnallisia osioita. Sen henkilögalleriaan on tallennettu tietoja eri aikojen kulttuuripersoonallisuuksista ja vaikuttajista Minna Canthista Otto Wille Kuusiseen. Sivuilta löytyy tietoa esimerkiksi alueen esihistoriasta, taloudesta, murteista ja kulttuurihistoriasta.
Projektia vetänyt Päivi-Marjut Raippalinna näki Finnican suuren yleisön sivustona. Finnica Keski-Suomi -hanke maksoi 240 000 euroa. Sitä rahoittivat Länsi-Suomen lääninhallitus, Jyväskylän kaupunki ja useat keskisuomalaiset yritykset ja yhteisöt.
Finnica Kymenlaakso
Finnica Kymenlaakso on useista teemakokonaisuuksista koostuva verkkosivusto, joka toimii oppaana maakuntaan. Kymenlaakso-sivusto sisältää maakunnan historiaa kuvaavia kehitysartikkeleita ja yleisartikkeleita, sen identiteettiä esitteleviä teemoja sekä yleistietoa ja kuvia Kymenlaaksosta.
Kymipedia on verkossa toimiva Wikimedia-tietosanakirja, joka edistää kymenlaaksolaisen kotiseutuidentiteetin vahvistumista paikallisen historian ja kulttuurin tutkimisen avulla. Kymipedia on myös medialukutaidon opetusväline. Kouvolan kaupunginkirjasto-maakuntakirjasto ja Helsingin yliopiston koulutus- ja kehittämiskeskus Palmenian Kouvolan yksikkö ovat yhdessä kehittäneet Kymipedian Opetusministeriön myöntämällä projektirahoituksella.
Hopeajodidi
Hopeajodidi (AgI) on epäorgaaninen valoherkkä hopean ja jodin yhdiste, jota käytetään valokuvauksessa ja antiseptisissä lääkeaineissa. Valokuvauksessa hopeajodidiin muodostuu kuvan negatiivi. Yhdiste on väriltään keltaista.
Yhdiste on myös hyvin tunnettu käytettäessä sadepilvien kylvämisessä, koska hopeajodidi on kiteisenä hyvin jääkiteiden kaltaista sitä voidaan käyttää tiivistymisytiminä. Yhdistettä levitetään pilviin joko raketeilla tai lentokoneista, jolloin pilvissä oleva vesi tiivistyy ja tulee sateena alas.
Argo-laiva
thumb|200px|Argo-laiva [[Johannes Hevelius|Johannes Heveliuksen tähtikartassa vuodelta 1690.]] Argo-laiva (myös Argo, ) on vanha tähdistö, jonka Ptolemaios nimesi 48 tähdistön ryhmäänsä. Sen esikuva on kreikkalaisen mytologian Argo, joka oli Iasonin ja argonauttien käyttämä alus.
Argo ei ole nykyään käytössä olevien 88 tähdistön joukossa, sillä vuonna 1763 ranskalainen tähtitieteilijä Nicolas Louis de Lacaille hajotti sen osiin Köliksi (Carina), Peräkeulaksi (Puppis) ja Purjeeksi (Vela). Samalla kun Argo hajotettiin, sen tähdet jakaantuivat eri tähtikuvioihin: Köliin jäivät muun muassa Argon α- ja β-tähdet, Purjeeseen γ ja δ, Köliin ε ja Peräkeulaan taas ζ. Lacaille hajotti Argon luultavasti tähdistön valtavan koon vuoksi. Lacaillen luoma tähdistö nimeltä Kompassi (Pyxis) ei liity perinteiseen Argoon, vaikka sijaitseekin sen lähellä. Hajotuksen ohella katosi kuvassa näkyvä Tammi.
Akiko Sudō
Akiko Sudō (s. 7. huhtikuuta 1984 Tokio) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Sudō debytoi Japanin maajoukkueessa tammikuussa 2003. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 2003. Hän on pelannut 15 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.
Julius Civilis
thumb|[[Rembrandt: Bataavien uskollisuudenvala. Maalauksen keskushenkilö on kruunupäinen Julius Civilis.]] Gaius Julius Civilis oli bataaviylimys ja vuonna 69 syttyneen bataavien kapinan johtaja. Hänen perheensä oli saanut Rooman kansalaisuuden joko Augustuksen tai Caligulan hallituskaudella.
Civilis oli kahdesti vangittuna yllytyksestä kapinaan, ja hän selvisi täpärästi kuolemantuomiolta. Neron kuolemaa seuranneen sekasorron aikana Civilis nostatti bataavit kapinaan, ja hän sai liittolaisikseen myös useita naapuriheimoja. Kapinalliset ajoivat Reinin roomalaisjoukot pakosalle, kaappasivat 24 laivaa ja löivät Castra Veteraan sijoitetut kaksi legioonaa. Civiliksen voitot sytyttivät kapinan myös Galliassa, ja koko Rooman valtakunta oli uhattuna.
Rooman sisällissota kuitenkin päättyi, ja keisariksi noussut Vespasianus lähetti Quintus Petillius Cerialiksen johtaman armeijan kukistamaan kapinan. Civilis lyötiin nykyisen Trierin lähellä vuonna 71. Tappionsa jälkeen Civilis sopi rauhanehdoista Cerialiksen kanssa. Bataavit palasivat Rooman liittolaisiksi. Civiliksen myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.
Feltyn oireyhtymä
Feltyn oireyhtymä on oireyhtymä, jonka piirteet ovat nivelreuma, splenomegalia ja leukopenia. Se on pitkäaikaisen nivelreuman harvinainen komplikaatio. Leukopenia lisää sairastuneen infektioalttiutta. Sairaus on saanut nimensä Augustus Roi Feltyltä. Oireyhtymästä on käytetty myös nimitystä Still–Chauffard–Feltyn oireyhtymä Feltyn, Sir George Frederick Stillin ja Anatole Marie Émile Chauffard'n mukaan. Syndrooma kuvattiin ensi kertaa vuonna 1924.
Pispantalli
Pispantalli on teollisuusalue ja Valkeakosken 17. kaupunginosa. Alue sijaitsee seututien 130 itäpuolella, keskustaajaman luoteisosassa. Pispantallilla on paljon teollisia yrityksiä ja Saarioisten tehdas.
Grekobuddhalaisuus
Historia
Hellenistisen Kreikan ja buddhalaisuuden yhteydet alkoivat Aleksanteri Suuren Lähi-idän ja Keski-Aasian valloitusretkestä 334 eaa. Aleksanteri ulotti valtakuntansa Indus-joelle luoden siten kontaktin Intiaan, buddhalaisuuden syntypaikkaan. Aleksanteri perusti useita kaupunkeja Oxusin ja Baktrian alueille ja kreikkalaisia siirtokuntia Khyberin solan, Gandharan ja Punjabin seuduille. Alueet muodostavat kulkuväylän Himalajan ja Kush-vuoriston välillä.
Aleksanteria seurasi kreikkalais-intialaiset kulttuurivaihdon lähteinä seleukidien kuningaskunta ja edelleen kreikkalais-baktrialainen kuningaskunta (kolmannelta toiselle vuosisadalle eaa.) ja Intialaiskreikkalainen kuningaskunta (toiselta ensimmäiselle vuosisadalle eaa.) ja lopulta Kushan keisarikunta (ensimmäiseltä kolmannelle vuosisadalle jaa). Grekobuddhalainen kulttuurivaihto tyrehtyi lopulta 300-luvulla jaa. hunnien invaasioon ja myöhemmin islamin laajenemiseen.
Taiteelliset vaikutteet
Gandharan taiteessa aihesisältö oli vahvasti buddhalaisista, kun taas ulkoasu oli pääosin länsiaasialaista tai hellenististä.
Tapa kuvata Buddhaa ihmishahmoisena pidetään sitä useimmiten grekobuddhalaisena piirteenä. Ennen kreikkalaisia vaikutteita jumalaksi korottautunutta Buddhaa sopi kuvata vain symbolien, kuten jalanjäljen tai rukouspyörän kautta. Monet tyylilliset elementit tyypillisissä Buddhan kuvauksissa osoittavat kreikkalaisesta vaikutuksesta. Esim. kreikkalaisesta tarustosta lainattiin mm. Herakles, joka kuvattiin Buddhan viereen tämän suojelijaksi.
Grekobuddhalainen pantheoni
Monet buddhalaiset jumaluushahmot saattavat olla kreikkalaisten jumalten inspiroimia. Esimerkiksi leijonantaljainen Herakles saattaa olla Buddhan suojelijan, Vajrapanin esikuva. Etenkin mahayana-buddhalaisuudessa näkyvät tämänkaltaiset vaikutteet, kuten japanilaisessa tuulenjumalassa Fujinissa, jota lienee inspiroinut Kreikan Boreas tai äitijumala Haritissa, johon on mahdollisesti vaikuttanut Tykhe.
Vaikutus islamiin
Islamilla ja buddhalaisuudella on todettu tiettyjä yhtäläisyyksiä. Havainto ei sovi perinteiseen käsitykseen, jonka mukaan islam olisi syntynyt Arabian niemimaan luoteisosassa tuhansien kilometrien päässä buddhalaisuuden vaikutusalueista. Se sopii kuitenkin kilpailevaan teoriaan, jonka mukaan islam olisi voinut syntyä Persiassa ja mahdollisesti sen koillisessa Khorasanin maakunnassa, joka rajoittuu nykyiseen Afganistaniin. Vielä 600-luvulla Afganistanin valtauskontona oli buddhalaisuus (muistona siitä olivat Talibanien vuonna 2001 räjäyttämät Buddhan jättiläispatsaat). Maantieteellinen läheisyys avaa mahdollisuuden siihen, että Khorasanin keskuksessa Mervissä mahdollisesti muotoutunut islam olisi saanut vaikutteita buddhalaisuudesta. Unkarilaisen Ignaz Goldziherin (k. 1921) mukaan islamiin kuuluva fatalismi saattaisi olla peräisin Intiasta. Tuhannen ja yhden yön saduissa fatalismi esiintyy muun muassa ilmaisuna, jonka mukaan ihmisen kohtalo on kirjoitettu hänen otsaansa. Vastaavasti Intiassa Brahma kirjoitti syntymättömän lapsen otsaan tämän tulevan kohtalon.
Markus Gross on jatkanut buddhalaisvaikutteiden kartoitusta. Profeetta Muhammedin kerrotaan syntyneen ”elefantin vuonna”. Elefantti kuuluu myös Buddhan syntymään. Buddhan äiti näki raskaana ollessaan unta elefantista, Buddha oli edellisessä elämässään elefantti tai jopa syntyi valkoisena norsuna.
Sekä kristinuskossa että juutalaisuudessa viinillä on tärkeä uskonnollinen merkitys. Näin on myös Koraanissa (16:67, 47:15, 83:25), kunnes Lehmän suurassa (2:219) viini kielletään. Buddhalaisuudessa viinin kieltäminen kuuluu ”Viiteen käskyyn”, jotka on osoitettu kaikille buddhalaisille. Islam on voinut saada viinikieltonsa buddhalaisuudesta, ellei se ole syntynyt omia aikojaan. Buddhalaisvaikutteita on löydetty myös Uskottomien suurasta "Al-Kafirun" (suura 109). Se on tulkittu buddhalaiseksi runoksi, joka on käännetty osittain väärin arabiaksi.
Hurrikaani Felix
Hurrikaani Felix oli vuoden 2007 Atlantin hurrikaanikauden kuudes nimetty myrsky, toinen hurrikaani ja toinen 5. luokan hurrikaani. 1. syyskuuta se kulki läpi Pienten Antillien ennen voimistumistaan hurrikaaniksi, ja 2. syyskuuta se voimistui nopeasti 3. luokan hurrikaaniksi. Felix saavutti ylimmän 5. luokan luokituksen 3. syyskuuta tuulten puhaltaessa ylimmillään 75 m/s (270 km/h).
Felix heikentyi 4. luokan hurrikaaniksi, mutta se saavutti 5. luokan uudelleen ennen kuin se iski Nicaraguan ja Hondurasin rajan eteläpuolelle tuulten puhaltaessa 70 m/s (260 km/h). Felix aiheutti laajoja aineellisia tuhoja Keski-Amerikassa ja surmasi 133 ihmistä, joista ainakin 130 Nicaraguassa.
Bethnal Greenin metroasema
Historia
Asema on avattu 4. joulukuuta 1946 osana Central Linen itäistä laajennusta. Toisen maailmansodan aikana keskeneräistä asemaa käytettiin pommisuojana. 3. maaliskuuta 1943 suuri ihmisjoukko pyrki yhtäaikaisesti suojaan asemalle, mistä aiheutuneessa tungoksessa 173 ihmistä litistyi kuoliaaksi ja 90 loukkaantui. Paniikin syynä oli lähellä tapahtunut omien joukkojen uusien aseiden kokeilu. Kyseessä on toisen maailmansodan eniten siviiliuhreja vaatinut onnettomuus Britanniassa.
5. heinäkuuta 2007 Central Linen metrojuna suistui raiteilta Bethnal Greenin ja Mile Endin asemien välillä ajettuaan raiteille lentäneen sammutuspeitteen päälle. Onnettomudessa vältyttiin henkilövahingoilta.
Hunky Dory
Hunky Dory on englantilaisen popmuusikko David Bowien soolouran neljäs albumi ja se julkaistiin 17. joulukuuta 1971. Levy äänitettiin Trident Studiossa Lontoossa huhtikuussa 1971 ja sen tuottivat Ken Scott ja David Bowie.
Levyä on luonnehdittu osin glam rockiksi, mutta levyllä kuuluu paljon vaikutteita folkista. Levyllä on myös kunnianosoituksia Bowien henkilökohtaisille suosikkimuusikoille Lou Reedille (kappale "Queen Bitch") ja Bob Dylanille (kappale "Song for Bob Dylan"). Kappale Kooks taas on osoitettu hänen pojalleen Zowie Bowielle.
Georges Braque
Georges Braque (13. toukokuuta 1882 Argenteuil-sur-Seine, Ranska – 31. elokuuta 1963 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä. Hän oli yhdessä Pablo Picasson kanssa yksi kubismin varhaisimmista edustajista.
Braque kasvoi Le Havressa, jossa hänestä koulutettiin talonmaalaajaa ja sisustajaa, mutta hän opiskeli myös maalaamista iltaisin. Braque oli mestarisisustajan oppipoikana Pariisissa ja sai todistuksen ammattitaidostaan vuonna 1901. Seuraavana vuonna hän osallistui Academie Humbertiin, jossa opiskeli vuoteen 1904. Siellä hän myös tutustui Marie Laurenciniin ja Francis Picabiaan.
Hunky Dory
Menestyssinglen "Life on Mars?" ovat levyttäneet suomeksi Hector albumillaan Hectorock I (1974) nimellä "Sudenkorento" sekä Johnny Liebkind nimellä ”Jonglöörit” samannimiselle albumilleen vuotta aiemmin.
Georges Braque
Braquen varhaisimmat työt edustivat impressionismia. Hän oli kuitenkin vakuuttunut fauvistien rohkeasta tyylistä vuoden 1905 näyttelyssä ja vaihtoi pian itsekin tyylinsä fauvistiseksi. Braque työskenteli läheisesti Raoul Dufyn ja Orthon Frieszin kanssa. Yhdessä he kehittivät hieman hillitymmän fauvistisen tyylin.
Hunky Dory
Kappaleet
Uusintapainoksen bonuskappaleet (Rykodisc 1990)
Georges Braque
Vuonna 1907 Braquella oli onnistunut näyttely, jossa hän esitteli fauvistisia maalauksiaan Salon des Indépendants -näyttelyssä. Samana vuonna Braquen tyyli alkoi hitaasti kehittyä, kun hän sai voimakkaita vaikutteita Paul Cézannen töistä, joita esiteltiin tuolloin laajalti Pariisissa. Braquen maalaukset alkoivat edustaa hänen uutta kiinnostustaan geometriaan. Vuodesta 1909 Braque työskenteli läheisesti Pablo Picasson kanssa ja he kehittivätkin uuden tyylin, jota kutsutaan kubismiksi. He alkoivat kokeilla kollaasi ja papier collé -tekniikoita vuonna 1912. Braquen ja Picasson yhteistyö jatkui aina vuoteen 1914, jolloin Braque palasi Pariisiin taistellakseen ensimmäisessä maailmansodassa.
Jalkapallon Euroopan cupin kausi 1955–1956
Ensimmäiseen Euroopan cupiin osallistuvat joukkueet valitsi ranskalainen sanomalehti L’Équipe sillä perusteella, että cupiin valitut seurat olivat euroopan arvostetuimmat ja edustavimmat jalkapalloseurat. Ensimmäinen Euroopan cupin loppuottelu pelattiin L’Équipen kotikaupungissa Pariisissa kiitokseksi siitä, että lehti oli tehnyt kilpailun järjestämisen mahdolliseksi, ja kehittänyt myös säännöt miten kilpailu toteutetaan.
Georges Braque
Sodan jälkeen Braque siirtyi enemmän kohti hermeettisiä ja synteettisiä muotoja, mikä edusti kubismin abstraktimpaa suuntausta.
Jalkapallon Euroopan cupin kausi 1955–1956
Alun perin valituista seuroista englantilaisseura Chelsean osallistumisen esti Englannin jalkapalloliitto, koska se katsoi että cupiin osallistuminen häiritsi kansallisiin kilpailuihin osallistumista. Chelsean tilalle kilpailuun otettiin puolalainen Gwardia Warszawa. Muista valituista seuroista hollantilainen Holland Sport, unkarilainen Honvéd ja tanskalainen Kjøbenhavns Boldklub eivät ottaneet kilpailukutsua vastaan. Niiden tilalle samoista maista valittiin PSV Eindhoven, Vörös Lobogó ja AGF Aarhus. Kerta oli myös ainoa, jolloin Saarista kotoisin oleva seurajoukkue pelasi UEFA:n turnauksessa ennen kuin Saar liitettiin Länsi-Saksaan vuonna 1957.
Kueth Duany
Kueth Duany (s. 22. huhtikuuta 1980) on sudanilainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Sudanissa syntynyt Duany pelasi vuosina 1999–2003 Syracusen yliopistossa. Carmelo Anthonyn vahvistama Syracuse voitti NCAA-koripallon I-divisioonan mestaruuden vuonna 2003. Yliopistouransa jälkeen Duany pelasi yhdysvaltalaisissa pienissä ammattilaissarjoissa sekä Saksan ja Suomen pääsarjoissa. Suomessa Duany edusti kaudella 2005–2006 vuodenvaihteesta lähtien Tampereen Pyrintöä, jossa hän pelasi pääsarjassa 20 ottelua 12,6 pisteen ja 6,3 levypallon ottelukohtaisella keskiarvolla. Yhteensä Duany teki Pyrinnölle 259 pistettä.
Nykyisin Duany työskentelee itsenäistyneen kotiseutunsa, Etelä-Sudanin, koripallon parissa.
Einari Marvia
Kurt Einari Marvia (vuoteen 1935 Möller; 21. marraskuuta 1915 Tuusniemi – 16. kesäkuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä ja musiikintutkija sekä Musiikki-Fazerin kustannuspäällikkö 1946–1980.
Henkilöhistoria
Marvian vanhemmat olivat apteekkari Elis Möller ja Lydi Arvola. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1942–1955 oli Vera Sofia Jansson, ja avioliitosta syntyivät lapset Kari ja Taru. Toinen puoliso 1956–1980 oli diplomilaulaja Anja Marvia – avioliitosta syntyi poika Jukka-Pekka –, ja kolmas puoliso vuodesta 1984 fil. maist. Liisa Aroheimo-Marvia.
Marvia opiskeli sävellystä 15-vuotiaasta alkaen, ensin yksityisesti Erkki Melartinin johdolla ja sitten Sibelius-Akatemiassa 1932–1945 opettajinaan Leevi Madetoja, Selim Palmgren, Aarre Merikanto ja Sulho Ranta. Sävellysopintojaan hän jatkoi Wienissä ja Italiassa 1951. Marvia toimi Reserviupseerikoulun orkesterinjohtajana 1940–1941. Sävellyskonsertin hän piti Helsingissä 1945 ja 1950. Hänen suppeahko sävellystuotantonsa keskittyy yksinlauluihin, ja hän käytti muiden muassa Ilmari Pimiän, Einari Vuorelan, Saima Harmajan ja Katri Valan tekstejä.
Marvia valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta 1955 ja filosofian lisensiaatiksi Turun yliopistosta 1973 pääaineenaan musiikkitiede. Hän toimi paitsi Pienen musiikkilehden toimittajana 1961–1979 myös konserttisäestäjänä ja kapellimestarina ja esitelmöi radiossa. Pro Finlandia -kunniamerkin Marvia sai 1968.
Sävellyksiä
Marvian sävellyksiin kuuluu erityisesti lauluja ja laulujen sovituksia. Hänen laulujaan ovat lauluja ovat esimerkiksi Einari Vuorelan tekstiin sävelletty Sade ja Kantelettareen pohjautuva Armahan kulku.
Tietokirjoja
Marvian teoksiin kuuluu musiikkialan tietokirjoja mutta myös Suomen vapaamuurareiden historiakirjan toimitustyö: