cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Onni Happonen
Kunnallisvaltuuston kokous
Paikalle kiirehti nimismies Hartio, joka ryhtyi pidättämään Happosta hänen ampumansa laukauksen vuoksi. Happonen lähti suosiolla Hartion mukaan, koska kuvitteli näin pääsevänsä turvaan. Nimismies kuitenkin saattoi hänet etupihalla odottaneiden lapualaisten käsiin. Happonen tungettiin puolisonsa Saimin estelyistä huolimatta väkivalloin autoon, joka kaasutti kovaa vauhtia Joensuuhun johtavaa tietä kohti. Nimismies Hartio lähti takaa-ajoon vasta, kun oli ensin toimittanut Happosen turvana olleet miehet putkaan. Hän ehti sieppaajien jäljille Papinniemen tienhaarassa, mutta kääntyi tahallaan väärään suuntaan.
Matkan aikana Happosta pahoinpideltiin raa’asti, kunnes sieppaajien auto pysähtyi Varkaudesta Joensuuhun johtavalla maantiellä (nyk. valtatie 23) hieman Karvion kanavan jälkeen. Paikalla sijaitsi Lapuan liikkeen kyydittäjien etappinaan käyttämä kievari, jota piti suojeluskuntalainen Paavo Koponen. Joidenkin väitteiden mukaan sieppaajat olisivat Karviossa luovuttaneet pahoinpidellyn Happosen toiselle autokunnalle, joka lopulta ampui hänet. Etappia hoitaneen Koposen mukaan kuopiolainen majuri Huugo Kahva oli vaatinut Happosen kuljettamista vielä pidemmälle. Joensuun lapualaiset kuitenkin väittivät myöhemmin poliisitarkastaja Hanno J. Kunnaksen kuulusteluissa, etteivät ottaneet Happosta vastaan.
Sieppaajat
thumb|Saattoväkeä Onni Happosen hautajaisissa. Happosen kyydityksen aikana olivat lähes kaikki Kuopion seudun ja Etelä-Savon lapualaiset liikkeellä. Sieppauksen puuhamiehinä toimivat heinäveteläinen talollinen Leo Pelkonen ja Lapuan liikkeen Etelä-Savon paikallispäällikkö Aulis Hänninen, mutta varsinaiset kyyditsijät olivat saapuneet Kuopiosta. Heistä saivat myöhemmin syytteen Edvard Kuvaja, August Väänänen, Uuno Pitkänen, Ahti Auvo, Juho Hämäläinen, Bror Arthur Blomqvist sekä Tauno Kauhanen. Yhdessä autossa matkustivat lisäksi kuopiolainen liikemies Väinö Niinivaara ja majuri Huugo Kahva, kuljettajanaan Matti Luostarinen. Tutkimuksissa tuli myös esiin auto, jossa olivat heinäveteläiset Olavi Linkosalo, Pekka Tuovinen, Erkki Koponen ja Eino Rönkkö.
Lehdistön reaktioita
Lapuan liikkeen oma lehdistö syytti tapauksen jälkeen kommunisteja rettelöitsijöiksi, joiden väitettiin myös ammuskelleen Heinäveden kunnantalolla. Myös muut porvarilliset lehdet pitivät Happosta aluksi kommunistina, ja esimerkiksi maalaisliiton äänenkannattajan Maakansan toimittaja Lassi Hiekkala kirjoitti pakinan, jossa hänestä tehtiin konna ja Happosen sieppaajista sankareita. Kolumnin kuvituksena oli Oskari Räisäsen pilapiirros. Vasta kun Suomen Sosialidemokraatti oli kertonut Happosen todellisen puoluekannan, oikaistiin asia lehden pääkirjoituksessa.
Ruumis löydetään
thumb|Seppeleitä Onni Happosen haudalla. Happosen katoamisen jälkeen Heinäveden kirkonkylässä kuultiin paikallisten lapualaisten puhuvan ruumiin hävittämisestä. Myöhemmin kaksi marjastamassa ollutta naista huomasi, kuinka jotakin ruumista oltiin piilottamassa metsässä, mutta he eivät uskaltaneet kertoa näkemästään. Lisäksi Happosen kuolemasta oli kuullut Karvion kievarissa työskennellyt nainen, ja myös Kuopiossa oli lapualaisten kuultu kerskailleen ”Happosen hoitamisesta”. Happosen avainnippu ja salkku puolestaan olivat päätyneet nimismies Hartion käsiin jo muutaman päivän kuluttua hänen katoamisestaan. Onni Happosen leski Saimi Happonen kertoi myöhemmin jokaisen paikkakuntalaisen tienneen, että hänen miehensä oli surmattu eikä esimerkiksi muilutettu Neuvostoliiton puolelle, kuten joillekin kommunisteille oli tehty.
Happosen kohtalo jäi tuntemattomaksi, kunnes hänen ruumiinsa löydettiin heinäkuussa 1932 metsään haudattuna Varkauden ja Joensuun välisen maantien varrelta Papinniemen tienhaarasta noin 45 kilometrin päästä Heinäveden kirkonkylästä. Viranomaiset johdatti paikalle toinen myöhemmin tuomion saaneista miehistä. Ruumis oli löydettäessä pahoin mädäntynyt ja muurahaisten syömä, sillä se oli kätketty muurahaispesään. Ruumiinavauspöytäkirjasta ilmeni, että Happosta oli ennen kuolemaa pahoinpidelty raa’asti. Kuolinsyyksi vahvistui teloitustyyliin niskaan ammuttu laukaus. Ruumiin löytöpaikalle ilmestyi vuosikausien ajan puisia ristejä, joita Happosen vihamiehet puolestaan kävivät jatkuvasti repimässä pois.
Hautajaiset
Onni Happonen haudattiin Heinävedelle Petäjäharjun hautausmaalle vuonna 1932. Hautajaisiin osallistui yli 3 000 saattajaa. Tilaisuudessa sattui myös välikohtaus, kun paikalle ilmestyi puhumaan lapualaisten juottama humalainen. Hänet kuitenkin kannettiin pois hautausmaalta. Seuraavana aamuna Happosen haudalle tuodut seppeleet löydettiin hajotettuna, osa oli nostettu aidan seipäille roikkumaan, ja osa laitettu jopa lähistöllä laiduntaneiden lampaiden kaulaan. Hautakivestä tehtiin tarkoituksella niin iso, ettei sen kaataminen onnistunut.
Oikeudenkäynti ja tuomiot
Otto Pakarisen kertoman mukaan hän oli Puustisen kanssa odottanut Karvion etappipisteessä toista autoa, kun Happonen hyökkäsi heidän kimppuunsa. Tämän jälkeen Pakarinen väitti ampuneensa Happosta useita kertoja. Silminnäkijöiden mukaan laukauksia oli kuitenkin kuulunut ohiajavasta autosta jo pian Heinävedeltä lähdön jälkeen Rummukkalan kylässä. Happoselta vietiin sieppauksen yhteydessä myös suuri summa rahaa, kello ja vihkisormus. Olavi Linkosalo maksoi murhaa seuranneena yönä Kuopiossa velkojaan, ja rahat saattoivat olla peräisin Happoselta. Linkosalon johtama seurue myös kerskui Kuopiossa ”hoidelleensa Happosen”. Näitä tietoja ei kuitenkaan huomioitu oikeudessa, koska ne oli hankkinut SDP:n palkkaama yksityisetsivä K. B. Hilli. Hän oli entinen Turun ja Porin läänin lääninrikosetsivä, joka kesällä 1930 ratkaisi Forssassa tapahtuneen Yrjö Holmin murhan, mutta määrättiin sen jälkeen virkakieltoon Lapuan liikkeen esittämien tekaistujen syytösten vuoksi. thumb|Oikeudenkäynnin syytettyjä.
Käräjäoikeus tuomitsi Pakarisen taposta ja vapaudenriistosta yhdeksäksi vuodeksi kuritushuoneeseen, kun taas Puustinen sai vapaudenriistosta ja avunannosta tappoon kuuden vuoden vankeustuomion. Heidän autonkuljettajakseen katsotulle Salliselle puolestaan annettiin neljä kuukautta vankeutta avunannosta vapaudenriistoon. Lisäksi seitsemän murhapäivänä autoillutta kuopiolaista Lapuan liikkeen jäsentä sai 3–6 kuukauden pituisia tuomioita vapaudenriistosta ja moottoriajoneuvon merkkien peittämisestä. Muut syytteessä olleet heinäveteläiset sen sijaan vapautettiin.
Pitkät tuomiot kuulleessaan Pakarinen ja Puustinen kuitenkin peruivat tunnustuksensa ja sanoivat ottaneensa syyt niskoilleen rahaa vastaan. He väittivät ampujina olleen kolme tuntematonta miestä ja osallistuneensa itse ainoastaan ruumiin kätkemiseen. Pakarinen kertoi saaneensa tunnustuksestaan 30 000 markkaa. Rahan lisäksi Pakarinen ja Puustinen olivat suostuneet syntipukeiksi kohottaakseen yhteiskunnallista asemaansa. Puustinen oli vuoden 1918 sisällissodan jälkimainingeissa saanut valtiopetoksesta viiden vuoden vankeusrangaistuksen ja halusi nyt muuttuneen poliittisen tilanteen myötä saada arvostusta oikeistolaisten keskuudessa.
Käräjäoikeuden jälkeen asiaa käsitellyt Viipurin hovioikeus kumosi Puustisen kuuden vuoden tuomion ja alensi sen vain viiden kuukauden vankeudeksi vapaudenriistosta. Lopulta korkeimman oikeuden päätöksen jälkeen säilyi voimassa ainoastaan Pakarisen rangaistus. Korkein oikeus myös uskoi hänen esittämänsä tarinan sellaisenaan, vaikka ruumiinavauspöytäkirjan mukaan Happosta oli automatkan aikana pahoinpidelty ja kuoleman oli aiheuttanut yksi korvan taakse ammuttu laukaus. Happosen perheenjäsenille määrättiin korvauksia, joita he eivät kuitenkaan milloinkaan saaneet. Syytetyt todettiin vielä sotavuosienkin jälkeen varattomiksi.
Valentin Soine yritti myöhemmin vuosikausia tutkia tapausta, mutta ei saanut Pakarista ja Puustista puhumaan. 1950-luvun lopulla Pakarinen lopulta otti yhteyttä ja ilmoitti olevansa halukas kertomaan tietojaan. Hän ei kuitenkaan ilmaantunut sovitulle tapaamispaikalle. Vuonna 1962 Pakarinen tuotiin pahoinpideltynä Iisalmen sairaalaan. Kotiuttamista edeltävänä iltana hän sai tuntemattoman vieraan ja kuoli seuraavana yönä kallonmurtumaan.
Happosen vihamiehet olivat vielä vuosikymmenienkin jälkeen sitä mieltä, että kuolema oli oikein. Vuonna 1967 Heinäveden kunnanvaltuuston silloinen puheenjohtaja sai uhkauskirjeen, koska aikoi pitää puheen Happosen haudalla.
Muuta
Vuonna 1997 Happosen tapaus oli mukana Esa Silanderin toimittamassa televisiosarjassa Ei vanhene koskaan, jota esitettiin Yle TV2:lla.
Vuonna 2010 ilmestyi Happosen murhaa käsittelevä Matti Issakaisen kirja, johon hän oli 1990-luvulla koonnut oikeudenkäyntipöytäkirjojen tietoja sekä vuosikymmenten kuluessa äänitettyjä aikalaismuistoja. Kirjan tekemisen aikaan Issakainen oli saanut puhelinsoiton tuntemattomalta mieheltä, joka kertoi isänsä olleen mukana tapahtumassa ja tietävänsä, kuka oli ampunut Happosen. Mies ei kuitenkaan halunnut kertoa nimeä, vaan sanoi sen olevan suvun sisäinen salaisuus. Issakainen on kirjoittanut Happosen tapauksesta myös näytelmän vuonna 2012.
Happosen murhan 80-vuotispäivänä 1. syyskuuta 2010 järjestettiin Heinävedellä muistotilaisuus, jossa puhujana oli entinen pääministeri ja SDP:n puheenjohtaja Paavo Lipponen. Samassa yhteydessä paljastettiin kuvanveistäjä Kauko Kortelaisen tekemä muistoreliefi, joka on sijoitettu Heinäveden kunnanviraston seinään. Ehdotuksen reliefistä oli vuotta aikaisemmin tehnyt vasemmistoliiton Heinäveden valtuustoryhmä. Sen kustansivat Heinäveden työväenyhdistys ja Heinäveden kunta. Onni Happosen pojanpoika Aarno Happonen on 2000-luvulla toiminut isoisänsä tavoin Heinäveden kunnanvaltuuston puheenjohtajana sosialidemokraattien edustajana.
Vuonna 2012 julkaistiin toimittaja Asko Jaakonahon teos Onnemme tiellä, joka käsittelee Happosen tapausta kaunokirjallisuuden keinoin. Henkilöt esiintyvät kirjassa oikeilla nimillään, ja todellisuudesta poiketen myös murhaaja löydetään. Jaakonaho nimeää ampujaksi yhden Heinäveden isännistä. Teos oli ilmestymisvuonnaan ehdolla Savonia-kirjallisuuspalkinnon saajaksi.
Tomtabacken
thumb|right|250px|Näkymä Tomtabackenilla olevasta näkötornista.
Tomtabacken on vuori Ruotsissa, joka on 377 metriä korkea ja sijaitsee Etelä-Ruotsin ylängöllä. Vuori sijaitsee Nässjön kunnassa noin 22 kilometriä lounaaseen kunnan päätaajamasta. Tomtabacken on sekä Smålandin että Götanmaan korkein kohta.
Vuori sijaitsee ylänköalueella, jossa ilmasto on viileämpi kuin muualla Etelä-Ruotsissa. Tammikuussa keskilämpötila vuorella on -4 °C, yhtä kylmä kuin esimerkiksi Taalainmaalla tai Uplannissa, ja heinäkuun keskilämpötila on 14 °C, joka on sama kuin Jokimukassa Pohjois-Ruotsissa.
Bietschhorn
Bietschhorn on 3 934 metriä korkea vuori Sveitsissä, Bernin Alpeilla. Se on Rhônen laakson pohjoispuolella ja Lötschentalin laakson eteläpuolella. Bietschhornille kiipeämistä ei pidetä helppona. Vuori kuuluu Jungfraun–Aletschin alppialueen, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Albert Apponyi
thumb|200px|Albert Apponyi. Albert Apponyi (29. toukokuuta 1846 Wien, Itävalta – 7. helmikuuta 1933 Geneve, Sveitsi) oli unkarilainen kreivi ja kansallismielinen poliitikko.
Albert Apponyi kuului vanhaan, jo 1300-luvulta tunnettuun unkarilaiseen Apponyin sukuun, joka oli vuonna 1739 saanut kreivin arvon. Hänen isänsä oli mainittava konservatiivipoliitikko György Apponyi. Albert Apponyi valittiin 1872 Unkarin parlamenttiin, jonka jäsenenä hän oli lähes katkeamatta vuoteen 1918. Viimeistään 1880-luvulta alkaen hän oli johtava henkilö Unkarin kansallismielisessä oppositiossa, joka ei hyväksynyt Itävallan kanssa tehtyä vuoden 1867 kompromissia. Vuonna 1899 Apponyin johtama oppositio liittoutui Kálmán Széllin hallituksen kanssa, ja 1901 Apponyi valittiin parlamentin alahuoneen puhemieheksi. Hän jätti paikkansa marraskuussa 1903, koska ei hyväksynyt pääministeriksi tulleen István Tiszan ajamaa Unkarin asevoimien uudistusta. Huhtikuusta 1906 tammikuuhun 1910 Apponyi toimi opetusministerinä Sándor Wekerlen koalitiohallituksessa. Hän toteutti unkarilaistamispolitiikkaa vahvistamalla unkarin kielen asemaa kouluopetuksessa myös niillä alueilla, joiden väestö kuului muihin kansallisuuksiin. Tämän hallituksen kaaduttua hän palasi oppositioon ja kohosi Ferenc Kossuthin kuoltua vuonna 1914 niin sanotun itsenäisyyspuolueen johtajaksi.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Apponyi tuki pääministeriksi palanneen Tiszan sotapolitiikkaa, mutta suhtautui tätä myönteisemmin poliittisiin reformeihin. Toukokuusta 1917 lokakuuhun 1918 hän toimi opetusministerinä Móric Esterházyn ja Wekerlen hallituksissa. Sodan jälkeen Apponyi valittiin vuonna 1919 uudelleen parlamenttiin sitoutumattomana edustajana ja 1920 Unkarin hallitus nimitti hänet johtamaan Unkarin valtuuskuntaa Trianonin rauhanneuvotteluissa Pariisissa. Hän yritti turhaan saada sodan voittajavaltioita suostumaan ankarien rauhanehtojen lieventämiseen ja jätti neuvottelijan tehtävänsä ennen sopimuksen allekirjoittamista. Myöhemmin Apponyi toimi vielä useasti Unkarin edustajana Kansainliitossa. Kuollessaan vuonna 1933 hän oli Unkarin edustajana kansainvälisessä aseidenriisuntakonferenssissa Genevessä.
Haastinkotka
Haastinkotka (Hieraaetus moorei) oli Uuden-Seelannin Eteläsaarella elänyt, sukupuuttoon kuollut petolintu. Se on tiettävästi suurin koskaan elänyt haukkalintu. Ihmiset ovat aikanaan kohdanneet kotkan saarille saapuessaan, ja se on saattanut innoittaa edelleen tunnettuja maorien kansanperinteen tarinoita. Haastinkotka katosi 500–600 vuotta sitten ihmisten surmattua sukupuuttoon sen saaliseläimet moat.
Taksonomia ja evoluutio
Nykyisten DNA-tutkimusten perusteella haastinkotka on luokiteltu pikkukotkien sukuun (Hieraaetus). Aikaisemmin se luokiteltiin omaan sukuunsa Harpagornis. Haastinkotkan ja sen edelleen elossa olevan sukulaislajin australianpikkukotkan kehityslinjat erosivat 700 000–1,8 miljoonaa vuotta sitten. Haastinkotka kasvoi sittemmin sukulaistaan huomattavasti suuremmaksi. Lajin evoluutiohistorian aikana sen koko kasvoi 10–15-kertaiseksi.
Linnun jäännöksiä löysi ensimmäisen kerran taksidermisti Frederick Fuller, joka löysi vuonna 1871 moalintujen löytöpaikalta Glenmarkissa Canterburyn alueella olevalta suolta osan haastinkotkan jalkaluuta, kylkiluuta ja muutaman kynnen. Hän toimitti jäännökset Canterburyn museon johtaja Julius von Haastille, joka kuvaili lajin tieteelle vuonna 1872. Kokonaisempia löydöksiä tehtiin 1890-luvulla luolista. Sittemmin on tehty edelleen uusia löydöksiä, ja löydöksiin lukeutuu myös lähes kokonaisia luurankoja.
Piirteet
thumb|vasen|Kallo. thumb|vasen|Jalka verrattuna pienempään australianpikkukotkan jalkaan.
Haastinkotka on suurin ja painavin tunnettu kotkalaji. Sen siipien kärkiväli oli noin kolme metriä ja paino suurimmillaan 17,8 kilogrammaa. Suurimmat haastinkotkat olivat noin kaksi kertaa muita tunnettuja kotkalajeja suurempia. Haastinkotkaurokset olivat muille kotkille tyypilliseen tapaan naaraita pienempiä. Urokset painoivat keskimäärin 9–10 kg ja naaraat 12–14 kg. Naaraita pienempien urosten paino vastaa suurin piirtein nykyisistä kotkista suurimman lajin eli harpyijan painoa. Siipien kärkiväli ei sen sijaan ollut sen painoon nähden haastinkotkalla erityisen suuri. Siipien kärkiväli oli vain vähän suurempi kuin esimerkiksi maakotkalla, mutta haastinkotka oli paljon painavampi – maakotka painaa enintäänkin vain seitsemän kiloa. Siipien lyhyyden ansiosta kotka saattoi helpommin lentää metsiköissä. Ruumis, pää ja jalat olivat suuret. Kotkan nokan pituus oli 130 mm ja kynsien pituus 75 mm. Ruumiin pituus oli enimmillään 1,4 metriä. Täysikasvuinen yksilö oli pystyasennossa noin 90 cm korkea.
thumb|Haastinkotka ja moa [[Uuden-Seelannin kansallismuseossa.]] Hieman samantapainen mutta pienempi laji oli Uuden-Seelannin Pohjoissaarella aikanaan esiintynyt Circus teauteensis, joka oli suurin piirtein nykyisen maakotkan kokoinen. Nykyisin esiintyvistä kotkista suurimmat ovat haastinkotkaa selvästi pienemmät harpyija ja kuningasmerikotka.
Levinneisyys ja elinympäristö
Haastinkotkaa tavattiin aikanaan Uuden-Seelannin Eteläsaarella. Sen luulöydöksiä tunnetaan Eteläsaarella yli 50 paikalta ja lisäksi yhdeltä paikalta Stewartinsaarelta. Suurin osa Eteläsaaren löydöksistä on tehty saaren etelä- ja itäosista. Laji on ilmeisesti esiintynyt saaren kuivemmilla osilla etenkin Eteläisten Alppien itäpuolella. Laji eli rannikolta aina subalppiiniselle vuoristolle. Alkujaan sitä esiintyi ehkä erityisesti metsissä ja pensaikoilla, mutta viimeisen jääkauden aikana levinneisyysalue mahdollisesti taantui ja keskittyi etenkin vuoriseudulle.
Joidenkin tutkimusten mukaan lajin esihistoriallisen kannan kooksi on esitetty noin 3 000–4 500 lisääntyvää paria. Oman levinneisyysalueensa ruokaketjun huipulla kanta tuskin oli koskaan erityisen suuri.
Käyttäytyminen
Haastinkotka oli todennäköisesti oman levinneisyysalueensa ravintoketjun huipulla. Se saattoi saalistaa mitä tahansa Uuden-Seelannin suurempia lintulajeja, joita olivat esimerkiksi uudenseelanninkyyhky, sorsat, joutsenet, hanhet (eteläsaarella esimerkiksi Cnemiornis ) ja rantakanat. Se saalisti myös Uuden-Seelannin suurimpia kasvinsyöjiä moalintuja, joiden saalistamiseen lajin morfologisten piirteiden on arveltu erityisesti sopineen. Suurimmat haastinkotkan saaliisiin kuuluneet moat saattoivat olla jopa 3,6 metriä korkeita ja noin 250-kiloisia. Moa-fossiileista on löydetty haastinkotkan hyökkäyksen jälkiä. Niiden perusteella on päätelty, että peto iski toisen jalkansa kynnet moan lonkkaan ja kaadettuaan saaliin painoi sen kaulaa toisella jalallaan, jolloin saalis ei voinut hengittää ja tukehtui kuoliaaksi. Se on saattanut myös murskata saaliinsa kallon kovalla puristusotteella.
Häviäminen
Haastinkotka hävisi ilmeisesti noin 500–600 vuotta sitten ihmisen saavuttua Uuteen-Seelantiin. Todennäköinen syy katoamiselle oli sen saaliseläinten moalintujen katoaminen. Ihmiset harjoittivat moanmetsästystä, koska suuret linnut olivat saarilla kätevä proteiinien lähde. Ruokaketjun huipulla olevat petoeläimet ovat hyvin haavoittuvaisia tällaisten muutosten suhteen.
Haastinkotka ja ihminen
thumb|Haastinkotkaa esittävä patsas.
Ihmisten tiedetään kohdanneen haastinkotkia joitakin satoja vuosia sitten. Kotka esiintyy esimerkiksi vanhoissa luoliin tehdyissä piirustuksissa. Ihmiset valmistivat myös niiden luista työkaluja.
Uuden-Seelannin alkuperäisasukkaiden eli maorien kansanperinteessä puhutaan suuresta kotkalajista, jota kutsuttiin nimillä pouākai ja hokioi. Tarinat ovat saattaneet olla haastinkotkan innoittamia. Kansanperinteessä sillä kuvailtiin olleen mustat sulat keltaisen tai vihreän vivahtein. Sen päässä kuvailtiin olleen punaisia sulkia. Kotkan sanottiin elävän Eteläsaaren vuorilla. Maorien kansanperinteessä kotkat saattoivat myös käydä ihmislasten kimppuun, mikä on sen tunnetun koon huomioon ottaen mahdollista.
Haastinkotkasta väitetään tehdyn havaintoja vielä 1800-luvulla. Väitteitä ei tosin ole pidetty erityisen uskottavina.
Elvis istuu oikealla
Elvis istuu oikealla on suomalaisen laulaja Olavi Uusivirran viides studioalbumi, joka julkaistiin 14. maaliskuuta 2012. Levyn julkaisi Johanna Kustannus.
Taustaa ja julkaisu
Albumin kaikki kappaleet ovat Uusivirran sanoittamia ja säveltämiä, paitsi levyn seitsemäs kappale, "Vien sut täältä pois", jonka on säveltänyt Pauli Saarikivi. Uusivirta on luonnehtinut albumia "luomulevyksi"; siinä on käytetty enemmän akustisia soittimia kuin edeltävillä levyillä, ja sanoituksista on tehty puhekielisempiä ja yksinkertaisempia. Uusivirta soittaa itse pianoa levyn nimikkokappaleella "Elvis istuu oikealla".
Albumi julkaistiin digitaalisena ja fyysisenä painoksena 14. maaliskuuta 2012. Levyn julkaisua edelsi single "Nuoruus", joka julkaistiin tammikuussa 2012. Toisena singlenä julkaistiin saman vuoden huhtikuussa kappale "Oodi ilolle".
Vastaanotto
Levy nousi ilmestyessään Suomen virallisen albumilistan seitsemänneksi. Albumi pysyi listalla yhteensä kahdeksan viikkoa ennen lopullista putoamistaan.
Elvis istuu oikealla sai kriitikoilta positiivisen vastaanoton, ja monet pitivät sitä Uusivirran uran parhaana albumina. Albumin luonnehdittiin olevan "vaivaton" ja "tasaisen vahva esitys". Nuorgamin kriitikko oli hieman varauksellisempi, mutta sanoi, että "albumin sisältämässä musiikissa ei ole mitään vikaa".
Isabella Löwengrip
Löwengrip on perustanut useita yrityksiä. Aktiivisimmat yritykset ovat LCC Löwengrip Care & Color, Flatters, Economista ja Löwengrip Invest AB.
Blondinbella AB
Kun Löwengripin blogi oli suosionsa huipulla, sen arvioitiin keräävän vuosittain viiden miljoonan Ruotsin kruunun edestä mainostuloja. Kun bloginpitäminen muuttui liiketoiminnaksi, hän perusti 2007 yrityksen Blondinbella AB. Yrityksen hallituksen puheenjohtajaksi astui Ruotsin Googlen entinen toimitusjohtaja Johan Kinnander ja toimitusjohtajaksi Löwengripin isä, asianajaja Per Rydberg. Kun Löwengrip täytti 18, hänet nimitettiin toimitusjohtajaksi.
Yritystoiminnan ja mainosmyynnin ansiosta blogissa ilmestyi mainoksia ja tuotemainontaa, mistä seurasi, että Ruotsin kuluttajaviranomainen on saanut useita ilmoituksia lain mukaan kielletystä piilomainonnasta.
Verkkokauppa Bellme
Kesäkuussa 2008 Löwengrip perusti verkkokaupan Bellme, joka on ylijäämävarastojen sisäänostoon keskittynyt outlet-tyyppinen kauppa. Bellmen tuotevalikoimassa on muotivaatteita, kauneudenhoitotuotteita, koruja ja design-tuotteita. Verkkokaupan toimintaperiaate on sikäli erikoinen, että se myy vain yhden tuotteen vuorokaudessa ja merkittävästi alennettuun hintaan. Tuotevalikoimaan lisätään uusi tuote vasta, kun edellinen on myyty. Kaupan kohderyhmän ytimen muodostavat 15-25-vuotiaat naiset.
Muu julkisuus
Koulunkäynnin ja blogikirjoittelun ohella Löwengrip on osallistunut poliittiseen toimintaan Moderata Ungdomsförbundetin jäsenenä.
Kritiikkiä
Löwengripin blogi Blondinbellas blogg oli aluksi tunnettu lähinnä muotiblogeja aktiivisesti seuraaville, mutta vuoden 2008 alussa muut mediat vähitellen löysivät sen ja uutisoivat sekä blogin sisällöstä että sen pitäjästä. Samaan aikaan kritiikki Löwengripiä kohtaan alkoi lisääntyä. Ruotsin Vihreiden puheenjohtaja Maria Wetterstrand keskusteli muun muassa blogitekstien välissä esiintyvistä mainoksista ja blogimaailman yleisestä uskottavuuden puutteesta mainiten muun muassa Blondinbellan negatiivisena esimerkkinä. Lisäksi Wetterstrand kritisoi Löwengripin blogissa esiintyviä tuote-esittelyjä, kun oli ilmeistä, ettei Löwengrip ollut edes kokeillut esittelemiään tuotteita. Ruotsin kuluttajaviraston mukaan nykyään tällainen testimoniaalimainonta voi olla Ruotsin markkinointilakien vastaista.
Dagens Media julkaisi 24. syyskuuta 2008 artikkelin, jossa paljastettiin Blondinbellassa olevan myynnissä sponsoripaketteja, joilla rahoitettiin Löwengripin 18-vuotissyntymäpäiväjuhlia. Paketteihin kuului myös mainostilaa blogissa ja pakettien hinnat vaihtelivat 25-75 000 kruunun välillä näyttöjen määrän ja mainospaikan mukaan.
Löwengrip ilmoitti 12. lokakuuta 2008 blogissaan, että hän pitää kirjoitustauon. Löwengrip jatkoi kuitenkin blogiinsa kirjoittamista noin kuukauden tauon jälkeen.
Yksityinen elämä
Löwengrip meni naimisiin Odd Spångbergin kanssa elokuussa 2013. Heillä on kaksi lasta, Gillis ja Sally. Pari ilmoitti toukokuussa 2017 eroavansa.
Löwengrip kertoi ruotsalaisessa Skavlan-keskusteluohjelmassa lokakuussa 2018, että hänellä on diagnosoitu ADHD ja Aspergerin oireyhtymä.
Kunniamaininnat
200px|thumb|Isabella Löwengrip luennoimassa vuonna 2017.
Chris Sarandon
thumb|right|Chris Sarandon Christopher "Chris" Sarandon (s. 24. heinäkuuta 1942) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka oli ehdolla parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon saajaksi vuonna 1976.
Sarandon meni naimisiin opiskelutoverinsa, näyttelijä Susan Sarandonin kanssa 1960-luvun lopulla, mutta pari erosi vuonna 1979. Sarandonin kaksi myöhempää puolisoa ovat Lisa Ann Cooper (1980–1989) ja Joanna Gleason (1994–).
Sarandon on esiintynyt muiden muassa elokuvissa Hikinen iltapäivä (1975), Raiskattu (1976), Kauhun yö (1985), Prinsessan ryöstö (1987), Painajainen ennen joulua (ääni, 1993) ja Pikku miehiä (1997). Hänellä on ollut myös televisiorooleja.
Sami Salmi
Sami Salmi (s. 8. kesäkuuta 1988 Nurmijärvi ) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ykkösessä pelaavaa Grankulla IFK:ta. Hän on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja, mutta kykenee pelaamaan myös vasemmalla laidalla.
Salmi on Nurmijärven Natevan kasvatti. Hän pelasi juniorina myös Keravan Pallossa ja Helsingin Jalkapalloklubissa. Kaudeksi 2007 Salmi nousi HJK:n reservijoukkueen Klubi 04:n kokoonpanoon Ykkösessä. Vuosi päättyi Kakkoseen putoamiseen, mutta joukkue onnistui nousemaan heti yhden kauden jälkeen takaisin Ykköseen. Salmi pelasi kaudella 2009 oikean laitapuolustajan paikalla Klubi 04:n jokaisen sarjaottelun alusta loppuun ja hän sai myös kutsun alle 21-vuotiaiden maajoukkueen kokoonpanoon.
Onnistuneen kauden jälkeen Salmi solmi yksivuotisen sopimuksen Veikkausliiga-joukkue Vaasan Palloseuran kanssa. Hän teki pääsarjadebyyttinsä 3. toukokuuta 2010 ottelussa Helsingin Jalkapalloklubia vastaan ja esiintyi kauden aikana yhteensä 18 sarjaottelussa. VPS ei käyttänyt Salmen sopimuksessa ollutta jatko-optiota ja hän palasi pääkaupunkiseudulle Ykkösessä pelanneen PK-35 Vantaan riveihin. Kolmen vuoden jälkeen Salmi siirtyi sarjatasoa alemmaksi Grankulla IFK:n joukkueeseen. Kaudella 2015 hän oli mukana nostamassa GrIFK:ta takaisin Ykköseen kahdeksan vuoden jälkeen joukkueen sijoittuessa ensimmäiseksi länsilohkossa ja voittaessa nousukarsinnoissa Klubi 04:n.
Haminan rautatieasema
Hamina (ruots. Fredrikshamn, lyh. Hma, ratakm 243,6) on lakkautettu rautatieasema Kymenlaaksossa Haminan kaupungissa. Asemarakennus toimii nykyään linja-autoasemana.
Rautatieliikennepaikka sijaitsi Haminan vanhalla radalla, joka erkaantui Inkeroisten asemalta ja kyseisen radan rakensi Järnvägsaktiebolaget Fredrikshamn -niminen rautatieyhiö.
Nykyinen JuHa-rata erkanee Juurikorven rautatieasemalta Haminan uuteen liikennepaikkaan eli syväsatamaan.
Asemarakennus poikkesi muista siihen aikaan rakennetuista asemista ja siihen kuului myös puinen veturitalli. Ensimmäinen juna kulki 4. heinäkuuta 1899 ja 10. lokakuuta 1899 alkoi säännöllinen liikenne. Matkustajaliikenne lopetettiin tällä asemalla 26. toukokuuta 1968 ja se lakkautettiin lopullisesti 1. helmikuuta 1984 jolloin koko rataosuudesta loppui liikenne.
Kolme hallitsijaa ja viisi keisaria
Kolme hallitsijaa ja viisi keisaria ovat ryhmä Kiinan muinaisia mytologisia hallitsijoita ja jumaluuksia, joiden kerrotaan hallinneen noin 2852–2070 eaa. ennen Xia-dynastiaa.
Muunnelmat
Eri lähteissä esiintyy kuusi tai seitsemän toisistaan poikkeavaa muunnelmaa siitä, ketkä katsotaan kolmeksi hallitsijaksi ja viideksi keisariksi. Tunnetut luettelot on kuitenkin kirjoitettu paljon myöhempien dynastioiden aikana.
Tavallisimmin on kuitenkin kolmeksi hallitsijaksi tai kolmeksi alkuajan keisariksi katsotaan Fu Xi (伏羲), Shennong (神農) ja Huangdi eli Keltainen keisari (黄帝). Heitä seuranneista viidestä keisareista tunnetaan parhaiten kaksi viimeistä, yleisimmän käsityksen mukaan Yao (堯) ja Shun (舜). Joissakin lähteissä Keltainen keisari mainitaan myös näiden Viiden keisarin joukossa. Toisinaan puhutaan kolmesta kulta-ajan keisarista, jotka olivat Yao ja Shun sekä Xia-dynastian perustaja Yu.
Kolme hallitsijaa
Kolmea hallitsijaa, jotka tunnetaan myös Kolmena kunnianarvoisina, sanottiin jumal­kuninkaiksi tai puolijumaliksi, jotka käyttivät taian­omaisia kykyjään ihmisten elin­olojen parantamiseksi. Suuren hyveellisyytensä vuoksi he elivät hyvin vanhoiksi, ja heidän hallitus­kaudellaan vallitsi rauha. Kiinan historiallisissa teksteissä heidän joukkoonsa on luettu vaihtelevasti erinimisiä sankareita. Keltaista keisaria pidetään perinteisesti Huaxia-kansan kantaisänä. Shaanxin provinssiin on tämän tarunomaisen hallitsijan muistoksi pystytetty Keltaisen keisarin mausoleumi.
Luomismyytti
Kiinalaisiin luomismyytteihin kuuluu yleensä Pangu. Kerrotaan, että hänen kuolemansa jälkeen hänen vasemmasta silmästään tuli aurinko ja oikeasta silmästään kuu. Hänen eri ruumiinosistaan syntyi maailma. Legendan mukaan oli myös neljä shi-nimistä olentoa (四氏), jotka osallistuivat maailman luomiseen. Nämä olivat Youchao-shi (有巢氏), Suiren-shi (燧人氏), Fu Xi-shi (伏羲氏) ja Shennong-shi (神農氏).
Perintö
Näiden varhaisten hallitsijoiden uskottiin olleen samalla myös keksijöitä. Fuxin kerrotaan kesyttäneen kotieläimet, keksineen metsästys- ja kalastus­verkot, musiikin ja soittimet sekä ajan ja etäisyyden mittaamis­keinot. Shennonia taas pidetään maanviljelyn ja lääkekasvien käytön alkuun­panijana, kuokan ja auran keksijänä sekä ensimmäisten markkinoiden perustajana. Hänen sanotaan myös maistaneen kaikkia viljelemiään kasveja saadakseen selville, mitkä niistä ovat myrkyllisiä. Keltaisen keisarin taas kerrotaan keksineen muun muassa puutalot, silkkikankaan, veneet, kärryt, keramiikan ja kiinalaisen kalenterin.
Sami Heiskanen
thumb|250px|Sami Heiskanen Lahdessa 2014. Sami Heiskanen (s. 14. lokakuuta 1991) on suomalainen mäkihyppääjä, joka edusti Puijon Hiihtoseuraa.
Heiskanen kilpaili ensimmäisen kerran maailmancupissa 21. tammikuuta 2012 Puolan Zakopanessa. Hän pääsi kilpailuun Matti Hautamäen jäätyä pois. Kilpailussa hän oli 49:s. Heiskasen paras sijoitus maailmancupissa on 26:s sija Sapporosta tammikuulta 2014.
Heiskanen pääsi kerran MM-kilpailuihin edustamaan Suomea. Val di Fiemmessä 2013 hän oli normaalimäessä 50:s.
Borja Fernández
Francisco de Borja Fernández Fernández, yleensä vain Borja (s. 14. tammikuuta 1981 Ourense, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän pelasi Espanjan Primera Divisiónissa 223 ottelua ja teki niissä kolme maalia ja edusti tällä sarjatasolla Real Madridia, Mallorcaa, Real Valladolidia, Getafea ja Eibaria. Hän pelasi vuonna 2019 päättyneen pelaajauransa loppupuolella myös Intiassa.
Ura
Borja liittyi Real Madridin junioriakatemiaan vuonna 1996. Menestyttyään hyvin madridilaisseuran juniorijoukkueissa hän nousi lopulta edustusjoukkueeseen vuonna 2003. Ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa hän teki 2. syyskuuta 2003 ottelussa Villarrealia vastaan. Ensimmäisellä kaudellaan 2003–2004 hän pelasi yhteensä 15 pääsarjaottelua. Toisella kaudellaan peliaika väheni ja hän pelasi vain 8 ottelussa.
Kauden 2005–2006 Borja pelasi lainalla Mallorcassa. Tämän jälkeen hän siirtyi seuraavana kesänä Segunda Divisiónissa pelanneeseen Valladolidiin. Joukkue onnistui nousemaan kaudeksi 2007–2008 maan pääsarjaan, Borjan ollessa joukkueen tärkeimpiä pelaajia kauden aikana. Hän kuului myös pääsarjassa pelatessaan joukkueensa avauskokoonpanoon ja oli yksi sen luottopelaajista. Kaudella 2009–2010 hän pelasi yhteensä 31 ottelua, joka päättyi kuitenkin lopulta pettymykseen Valladolidin pudottua pääsarjasta.
Toukokuussa 2010 hän siirtyi nelivuotisella sopimuksella Getafeen.
Todistettavasti syyllinen (4. tuotantokausi)
Televisiosarjan Todistettavasti syyllinen neljäs tuotantokausi alkoi Yhdysvalloissa CBS-kanavalla 24. syyskuuta 2006 ja päättyi 6. toukokuuta 2007. Suomessa sarja jatkui heti kolmannen kauden päätyttyä 19. kesäkuuta 2007 ja jäi tauolle saman vuoden elokuussa, jatkuen jälleen 5. helmikuuta 2008. Tämä kausi käsittää 24 noin 55 minuutin pituista jaksoa.
Kaunis Toarie
Kaunis Toarie on suomalaisen toimittajan, valokuvaajan ja kirjailijan I. K. Inhan valokuva, joka on otettu vuonna 1894 tutkimus- ja kuvausmatkalla Vienan Karjalassa, Uhtuan kirkonkylässä. Se esittää nuorta, teini-ikäistä tyttöä nimeltään Toarie (karjalainen muoto ortodoksinimestä Darja) kehräämässä. Valokuva oli esillä näyttelyssä joulukuussa 1894 ja julkaistiin ensi kertaa kirjassa Kalevalan laulumailta vuonna 1911.
Santa Ponça
250px|thumb|Cala de Santa Ponça, kylän keskustaan avautuva merenlahti. Santa Ponça on kunta Espanjalle kuuluvalla Mallorcan saarella. Se sijaitsee noin 15 kilometriä lounaaseen saaren pääkaupungista Palma de Mallorcasta.
Kaunis Toarie
Vaikka professori Pertti Virtaranta onnistui selvittämään monien Inhan valokuvien sankareiden kohtaloita, Toarien myöhemmät elämänvaiheet ovat jääneet tuntemattomiksi.
Santa Ponça
Santa Ponçan nimi juontuu roomalaisajan kylästä nimeltä Sancta Pontia. Kuningas Jaakko I nousi maihin Santa Ponçassa 12. syyskuuta 1229 valloittaessaan Mallorcan sitä 300 vuotta hallinneilta maureilta. Saaresta tuli silloin osa Aragonian kuningaskuntaa.
Kaunis Toarie
Vaikutus
Anna Korhonen on kirjoittanut Ylen Sininen laulu -sarjan sivuilla, että ”Inha on onnistunut vangitsemaan kuvaan nuoren tytön samanaikaisen odotuksen ja varautuneisuuden.” Säveltäjä Kari Rydman on kirjoittanut kuvan herättämästä vaikutelmasta: ”I. K. Inhan häikäisevän kaunis kuva kertoo minulle kuitenkin keväästä tai kesästä, joka ei koskaan lopu”.
Santa Ponça
Santa Ponça on tunnettu matkakohde ja sen suotuisa ilmasto houkuttelee matkailijoita mantereelta erityisesti toukokuusta lokakuuhun. Kaupunkia ympäröivillä kukkuloilla on runsaasti ulkomaalaisten omistamia huviloita. Kunnan asukasluku on noin 10 700 henkeä.
Kaunis Toarie
Vaikutus
Valokuva on ollut aiheena Riikan kappaleelle ”Toarie”, joka sijoittui kolmanneksi Suomen euroviisukarsinnoissa vuonna 2004. Myös Folkswagen-yhtye on tehnyt kappaleen nimeltä ”Toarie”, joka on julkaistu albumilla Kyläkaupan rappusilla vuonna 2008.
Drina
Drina on Tonavan sivujoen Savan sivujoki. Se on pituudeltaan 346 kilometriä, ja se muodostaa suuren osan Bosnia ja Hertsegovinan ja Serbian rajasta. Drinan 19 570 neliökilometrin valuma-alueeseen kuuluu osia Bosnia ja Hertsegovinasta ja Serbiasta sekä Montenegrosta ja Albaniasta.
Drinan valuma-alue sijaitsee Dinaaristen alppien keskiosissa. Se saa alkunsa Bosnia ja Hertsegovinassa Tara- ja Pivajokien yhdistyessä. Drinan yläjuoksu on kapea, ja se virtaa monissa kanjoneissa. Alajuoksultaan Drina on leveämpi.
Merkittävimmät kaupungit Drinan varrella ovat Bosnia ja Hertsegovinassa Goražde, Višegrad, Zvornik ja Bijeljina sekä Serbiassa Bajina Bašta ja Loznica.
Drinan valuma-alueen biodiversiteetti on korkea, ja alueella onkin monia suojelualueita. Valuma-alueen yläjuoksulla on Durmitorin kansallispuisto ja Drinan varrella sijaitsee Taran kansallispuisto.
Jeremy Lloyd
Jeremy Lloyd (22. heinäkuuta 1930 Lontoo – 23. joulukuuta 2014 ) oli tunnettu brittiläinen televisio- ja elokuvavaikuttaja. Hän työskenteli vuodesta 1972 Are You Being Served? -sarjassa, jota hän käsikirjoitti yhdessä David Croftin kanssa. Hän ja Croft loivat myöhemmin sarjan Maanalainen armeija iskee jälleen.
Lloyd oli myös näyttelijä. Hän oli ehdolla Baftan (1989) ja kahden Emmy-palkinnon saajaksi (1970).
Eteisvärinä
Eteisvärinä on sydämen rytmihäiriö eli sydänlihaksen sähköisen toiminnan häiriö, jota ei pidä sekoittaa kammiovärinään.
Sydän sykkii eteisvärinässä normaalia nopeammin, yleensä selvästi yli 100 kertaa minuutissa. Lisäksi supistuminen on epäsäännöllistä. Korkea ja epäsäännöllinen syketaajuus rasittaa sydäntä ja heikentää sen supistusvoimaa.
Eteisvärinän esiintyvyys yleistyy 65-vuotiaiden ikäluokasta alkaen. Yli 70-vuotiailla sitä esiintyy noin 5 prosentilla ja yli 85-vuotiaista jo yli 10 prosentilla.
Sydämen normaali rytmi ja rytmihäiriö eteisvärinä
Sydämen normaalissa sinusrytmissä supistuvat ensin eteiset ja heti perään samaan tahtiin sydämen kammiot. Eteisvärinässä eteiset eivät supistu normaalisti ja koordinoidusti vaan värisevät, ja myös kammioiden supistuminen on epäsäännöllistä ja ilman lääkitystä monesti liian tiheää, yleensä luokkaa 120–180 kertaa minuutissa. Ranteesta tunnustellen pulssi on nopea ja epäsäännöllinen ja osa lyönneistä tuntuu voimakkaampina ja osa heikompina.
Eteisvärinä aiheuttaa eteisen kudokseen useita järjestymättömiä kiertoaktivaatiorintamia, jolloin sydänlihaskudoksen supistumisen aikaansaava sähköinen toiminta kulkee eri reittejä kuin normaalin sinusrytmin vallitessa.
Eteisvärinäkohtauksella voi olla taipumusta alkaa tahdosta riippumattoman hermoston parasympaattisen toiminnan vallitessa eli sykkeen hidastuessa tyypillisesti yöllä tai levossa (vagaalinen eteisvärinä) tai päin vastoin sympaattisen toiminnan vallitessa eli sykkeen noustessa fyysisessä tai psyykkisessä rasituksessa (sympatikotoninen eteisvärinä). Esimerkiksi alkoholin käytön jälkeiseen krapulaan voi liittyä eteisvärinäkohtaus. Eteisvärinän taustalla voi olla myös sydänsairaus, esimerkiksi sydänlihastulehdus. Eteisvärinää esiintyy yleisesti myös sydänleikkauksen yhteydessä. Merkittävin yksittäinen taustatekijä on kuitenkin henkilön ikä. Eteisvärinälle altistaa sydämen rakenteen muuttuminen, esimerkiksi eteisen koon kasvu ja sidekudoksen muodostuminen.
Žolobno (järvi Pihkovan alueella)
Žolobno on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Pustoškan piirissä.
Eteisvärinä
Sydämen normaali rytmi ja rytmihäiriö eteisvärinä
Yhdysvalloissa tehdyn seurantatutkimuksen mukaan yli puolessa tapauksissa eteisvärinä liittyi tavallisiin sydän- ja verisuonitautien riskitekijöihin kuten korkeaan verenpaineeseen, tupakointiin, liikapainoon, diabetekseen ja aiempiin sydän- ja verisuonitautioireisiin. Korkea verenpaine oli niistä merkittävin tekijä. Henkilöillä, joilla esiintyy aurallista migreeniä, on kohonnut riski eteisvärinään.
Žolobno (järvi Pihkovan alueella)
Maantietoa
Järvi on 1,7 kilometriä pitkä, 700 metriä leveä ja sen pinta-ala on 75,6 hehtaaria. Se sijaitsee Nevedrosta neljä kilometriä pohjoiseen. Se on alle neljä metriä syvä, mutta sen keskisyvyys on vain hieman yli kaksi metriä. Sen vedenpinta saattaa kesän lopulla olla vesikasvillisuuden peittämää. Vaikka järvi on autio, ympäröi sitä metsien, niittyjen ja peltomaiden mosaiikki.
Eteisvärinä
Eteisvärinä ja veritulppariski
Koska eteiset eivät eteisvärinässä supistu tehokkaasti, voi eteisten sisään muodostua verihyytymiä, jotka saattavat lähteä verenkierron mukana liikkeelle ja päätyä esimerkiksi aivoverisuoneen tukkien sen ja aiheuttaen aivoinfarktin. Tätä verihyytymän muodostumisen riskiä voidaan suuresti vähentää veren hyytymistä estävällä antikoagulantti-lääkityksellä.
Žolobno (järvi Pihkovan alueella)
Luontoarvoja
Sen rannat ovat paikoin hiekkaa, joka on soistumassa turvehetteiköiksi. Pohjassa on paljon mutaa. Järvi on rehevöitymässä ja sen kalakanta sisältää seuraavat lajit: hauki, ahven, suutari, karppi, mutakala ja ruutana, sekä joitakin Rutilus-suvun kalalajeja.
Eteisvärinä
Eteisvärinä ja veritulppariski
Antikoagulanttihoito estää joka vuosi 60–80 prosenttia aivohalvauksista, jonka riski ilman hoitoa on 5 prosenttia.
Žolobno (järvi Pihkovan alueella)
Vesistösuhteita
Žolobno sijaitsee Nevedrjankan valuma-alueella. Nevedrjanka on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen.
Eteisvärinä
Hoito
Digoksiinia käytetään hidastamaan sydämen supistustaajuus sopivalle tasolle; taajuus 60–90/min on sopiva valtaosalle potilaista.
Eteisvärinän vallitessa sydämen pumppausteho putoaa normaalista supistustoiminnan koordinoimattomuuden vuoksi. Sydämen rytmi voidaan yrittää palauttaa normaaliksi rytminsiirrolla, joka tehdään joko lääkkeellä tai sähköisesti nukutuksen aikana. Yleensä rytmi saadaankin kääntymään rytminsiirrolla normaaliksi; ongelma on vain se, että hyvin usein rytmi palautuu takaisin eteisvärinään muutaman viikon tai kuukauden kuluessa. Esimerkiksi vuonna 2002 julkaistussa suomalaisessa selvityksessä hoitotulos eli normaali sinusrytmi säilyi vuoden ajan vain 23 prosentilla potilaista, joille normaali rytmi saatiin aikaan rytminsiirrolla.
Toistuvat eteisvärinät ovat yleinen ongelma. Koska normaalirytmin pysyvyys rytmin siirron jälkeen on monesti huono, ei välttämättä ole järkevää pyrkiä kääntämään rytmiä normaaliksi aina uudelleen vaan pyrkiä sopivalla lääkityksellä hidastamaan kammioiden supistuminen alle 100:aan/minuutti. Tämän syketaajuuden vallitessa eteisvärinäpotilas voi monesti kokonaisuus huomioiden paremmin kuin tilanteessa, jossa rytmi on välillä saatu rytminsiirrolla palautumaan normaaliksi mutta sitten se taas odottamatta kääntyy eteisvärinäksi.
Viime vuosina on kehitetty eteisvärinän kirurgisia estoleikkauksia, mutta nämä leikkaukset tai verisuoniteitse tehtävät toimenpiteet eivät ole vielä rutiinikäytössä.
Vaattojärvi
Vaattojärvi on vajaan kahdensadan asukkaan järvikylä Kolarin kunnassa. Kylässä on noin 80 asuttua taloa ja noin 70 vapaa-ajan asuntoa. Lisäksi kylästä löytyy kauppa, koulu, viisi toimivaa maitotilaa, kaksi lammastilaa, perunanviljelijä, kaksi kenttäsirkkeliä, puusepänverstas sekä korjaamotoimintaa.
Vaattojärvellä on lavatanssipaikka nimeltä Rantapaviljonki, joka valmistui vuonna 1992. Paviljongilla järjestetään kesäisin tansseja joka lauantai, ja myös muunlaista toimintaa voidaan järjestää, joko yleisiä tai yksityisiä tilaisuuksia. Erityisen Rantapaviljongista tekee se, että se on Länsi-Lapin ainoa kesätanssipaikka, josta saadulla tuotolla kylää on kehitetty monin eri tavoin. Rantapaviljongin yhteydessä on yleinen uimaranta, ja sen ympäristöön on rakennettu myös muita rakennuksia, kuten anniskeluterassi ja pukuhuoneet.
Vaattojärven koulussa toimivat alakoulun luokat esikoulusta kuudenteen. Koulun läheisyydessä on 1970-luvun lopulla rakennettu valaistu kuntorata, jonka pituus on noin 1 600 metriä. Uuden koulun rakentamisen yhteydessä vuonna 1994 koulun läheisyyteen rakennettiin täysimittainen, valaistu jääkiekkokaukalo, sekä hieman myöhemmin pukeutumistila sitä varten.
Microsoft Picture Manager
Microsoft Picture Manager on Microsoft Office-ohjelmistopaketin mukana tuleva yksinkertainen kuvien muokkaukseen ja järjestämiseen tarkoitettu ohjelma.
Amitabha
pienoiskuva|Abitabha (Amida nyorai) [[Tokion kansallismuseossa, 1100–1200-luku]]
Amitābha on taivaallinen buddha Mahāyāna-buddhalaisuudessa ja erityisesti itäaasialaisessa Puhtaan Maan buddhalaisuudessa. Amitābha nousi suosioon Kiinassa vuoden 650 tienoilla, ja palvonta levisi sieltä Japaniin, jossa se johti Puhtaan Maan buddhalaisuuden syntyyn 1100–1200-luvuilla. Tiibetissä ja Nepalissa hän ei ole koskaan ollut yhtä suosittu kuin Itä-Aasiassa, mutta häntä arvostetaan yhtenä viidestä Tathāgatasta, ikuisesti olemassa olleesta ”itsestään syntyneestä” buddhasta.
Kirjoitusten mukaan Amitābhalla on ääretön määrä ansioita, jotka ovat kertyneet hyvistä teoista lukemattomissa entisissä elämissä Dharmakāra-bodhisattvana.
Oppi
Äärettömän elämän sūtran mukaan Amitābha oli hyvin muinaisina aikoina ja mahdollisesti toisessa valtakunnassa Dharmakāra-niminen munkki. Joissakin sūtran versioissa Dharmakāraa kuvataan entiseksi kuninkaaksi, joka luopui kruunustaan tutustuttuaan buddhalaisiin opetuksiin Lokeṣvararāja-buddhan avulla. Sen jälkeen hän päätti tulla buddhaksi ja saadakseen buddhakṣetran ("buddhakentän", buddhan ansion tuottaman maailman) saavutti useita ideaaleja. Hänen päätöksensä ilmaistiin 48 valassa, jotka määrittelivät buddhakṣetran, jonka Dharmakāra halusi luoda, ehdot, joilla elävät olennot voisivat syntyä kyseiseen maailmaan ja sen, millaisiksi olennoiksi he sinne syntyisivät uudelleen.
Kiinassa, Vietnamissa, Koreassa ja Japanissa laajalti tunnetuissa sūtran versioissa Dharmakāran 18. valan mukaan mikä tahansa Amitābhan puhtaaseen maahan haluava olento missä tahansa kaikkeudessa tulee varmasti syntymään uudelleen sinne, jos hän lausuu Amitābhan nimen edes kymmenen kertaa. Hänen 19. valassaan luvataan, että hän ilmestyy yhdessä muiden bodhisattvojen kanssa kuoleman hetkellä niille, jotka kutsuvat häntä. Tämä avoimuus ja kaikenlaisten ihmisten hyväksyntä on tehnyt uskosta puhtaaseen maahan yhden Mahāyāna-buddhalaisuuden merkittävistä vaikutteista. Puhtaan maan buddhalaisuus näyttää tulleen suosituksi ensin Intian ja Pakistanin luoteisosissa sekä Afganistanissa, josta se levisi Keski-Aasiaan ja Kiinaan ja sieltä Vietnamiin, Koreaan ja Japaniin.
Amitābhaa ja hänen valojaan koskevat opit on kirjattu kolmeen kanoniseen Mahāyāna-tekstiin:
Yritystensä kautta Amitābha loi puhtaan maan, sanskritiksi Sukhāvatī ("onnen omaava"). Sukhāvatī sijaitsee äärimmäisessä lännessä, oman maailmamme rajojen ulkopuolella. Valojensa kautta Amitābha teki mahdolliseksi kaikkien häntä kutsuvien syntymisen uudelleen tähän maahan, opetuksen hänen johdollaan dharmassa ja lopulta tulemisen vuorollaan bodhisattvoiksi ja buddhiksi (Mahāyāna-buddhalaisuuden lopullinen tavoite). Puhtaasta maasta nämä bodhisattvat ja buddhat palaavat maailmaamme auttamaan muita ihmisiä.
Vajrayāna-buddhalaisuudessa
thumb|Amitābha tiibetinbuddhalaisuudessa.
Nimi
Oikea Amitābhan nimen nominatiivimuoto sanskritissa on Amitābhaḥ. Nimi on yhdyssana sanskritin sanoista amita ("rajaton", "ääretön") ja ābhā ("valo", "loisto"). Niinpä nimen voidaan tulkita tarkoittavan "rajattoman valon omaavaa, jonka loisto on ääretön". Nimeä Amitāyus (nimen Amitāyuḥ nominatiivi) käytetään myös. Se on yhdyssana sanoista amita ja āyus ("elämä"), joten se tarkoittaa "häntä, jonka elämä on ääretön".
Kiinassa hänen nimensä on Āmítuó Fó, jossa Āmítuó on kiinalainen lausuminen Amitābhasta tai Amitāyusista ja Fó kiinan buddhaa tarkoittava sana (hyvin varhainen laina). Vietnamin, korean ja japanin kielissä käytetään samoja kiinalaisia merkkejä Amitābhan nimen kirjoittamiseen, mutta ne lausutaan eri tavoilla: vietnamiksi A-di-đà Phật, koreaksi Amit'a Bul ja japaniksi Amida Butsu. Japaniksi häntä kutsutaan myös nimellä Amida Nyorai, mikä tarkoittaa "Amitābha Tathāgata".
Tiibetin kielessä Amitābha on nimeltään  'od.dpag.med ja nimellä Amitāyus tshe.dpag.med.
Arkeologinen alkuperä
Ensimmäinen tunnettu epigrafinen todistusaineisto Amitābhasta on Govindnagarista Pakistanista löytyneen patsaan alaosa, joka sijaitsee nykyään museossa Mathurassa. Patsas on päivätty "Huviṣkan hallinnon 28. vuodelle" (eli jonnekin toisen vuosisadan jälkipuoliskolle Kušana-valtakunnan aikaan), ja sen ilmeisesti omisti Amitābha-buddhalle kauppiasperhe.
Ensimmäinen tunnettu Amitābhan mainitseva sutra on Kušanalaisen munkin Lokakṣeman käännös kiinaksi Pratyutpanna-sūtrasta noin vuonna 180. Teoksen sanotaan aloittaneen puhtaan maan buddhalaisuuden Kiinassa. Tämäntyyppisten kirjoitusten jäänteiden löytyminen 100-luvun lopulta viittaa siihen, että Amitābhan oppi kehittyi todennäköisesti ensimmäisellä vuosisadalla ja 100-luvulla.
Greg Ballard
thumb|Greg Ballard Gregory A. Ballard (s. 20. marraskuuta 1954) on yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko. Hän on oli Indianapolisin pormestari kahden kauden ajan vuosina 2008–16. Hän ei pyrkinyt enää kolmannelle kaudelle.
Ballard palveli vuosina 1978–2001 Yhdysvaltain merijalkaväessä ja Persianlahden sodassa.
Esterházy
thumb|300px|[[Esterházyn linna Itävallan Eisenstadtissa, yksi suvun residensseistä.]] Esterházy de Gálantha on vanha unkarilainen aatelissuku, johon on kuulunut useita Unkarin historian merkkihenkilöitä.