cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mariana Mazzucato
Kritiikkiä
Oxfordin ja LSE:n taloustieteen professori John Kay kirjoitti, että Mazzucaton kannattama keskusjohtoinen "missiotalous" voi joskus toimia, kun tavoite on spesifi ja rajoitettu ja olosuhteet ovat sopivat eikä budjettien ylityksistä piitata, mutta jo Apollon ohjelman mukaan muotoiltu Richard Nixonin "sota syöpää vastaan" epäonnistui samoin kuin lukuisat muut esimerkit. Kiinassa Maon suuri harppaus oli historian pahimpia talousepäonnistumisia ja ainakin 30 miljoonaa ihmistä kuoli, mutta Deng Xiaopingin käännös kohti kapitalismia oli menestys. Kayn mukaan poliittinen ohjaus johtaa suuruudenhulluihin hankkeisiin, rehellisen palautteen puutteeseen, epäilevien äänten vaientamiseen ja yritykseen voittaa käytännön ongelmat voimalla. 1960-luvun "suuri harppaus ihmiskunnalle" ei ollut Neil Armstrongin kuuaskel vaan informaatioteknologian kehitys, jossa keskusjohtoisuuden ja keskitetyn visioinnin poissaolo oli poikkeuksellisen vahvaa. Monen muun Mazzucaton esimerkin tavoin se olikin pluralistista ja kilpailullista vähittäistä innovointia, jossa yhä uudet yritykset syrjäyttävät tilapäiset voittajat. DEC, WordPerfect, Netscape ja BlackBerry ovat hävinneet. Applekin oli useasti kuolla. IBM:n luoma teollisuus pyyhki IBM:n pois. Onneksi kehitys on ollut Steve Jobsin, Travis Kalanickin and Elon Muskin käsissä eikä kauppaministeriön, Kay toteaa.
JK Tallinna Kalev
JK Tallinna Kalev on tallinnalaisen alun perin vuonna 1901 perustetun Eesti Spordiseltsi Kalev -urheiluseuran jalkapalloseura.
Tallinnan Kalev neuvostovallan aikana
Tallinnan Kalev pelasi Neuvostoliiton urheilujohdon määräyksestä Neuvostoliiton jalkapallosarjoissa vuosina 1947–1954 ja 1960–1962. Jälkimmäisellä jaksolla seura pelasi Neuvostoliiton pääsarjassa kaksi kautta eli kaudet 1960 ja 1961.
Tallinnan Kalev sai pelata Viron paikallista sarjaa vuonna 1955 ja voitti ainoan Neuvosto-Viron aikaisen jalkapallomestaruuden.
Jalgpalliklubi Tallinna Kalev vuodesta 2002
Toiminta aloitettiin uudelleen vuonna 2002. Kaudeksi 2007 seuran miesten edustusjoukkue nousi Viron pääsarjaan Meistriliigaan, jossa sillä erää pysyi kolme kautta. Kaudelle 2011 Tallinnan Kalev nousi takaisin Meistriliigaan eli kauden 2012 lopussa joukkue on pelannut Meistriliigaa kaikkiaan neljä kautta.
Risto Poutiainen
1990-luvun alussa hän sijoittui kolmena peräkkäisenä kautena kolmen parhaan joukkoon European Top Fuel Challengen loppupisteissä. Kaudella 2009 hän sijoittui Top Fuelin EM-sarjassa toiseksi. Kauden 2010 EM-avausosakilpailussa Englannin Santa Podin radalla Risto ajoi lajittelussa noteerauksen 4,8013s/470,9 kmh ja kilpailussa 4,8891s/513,67 kmh. Kaudella 2011 Risto ajoi FIA:n Top Fuel -ryhmän EM-sarjaa Rune Fjeld Motorsportin uusimmalla Top Fuel dragsterilla ja toimii toisena kuljettajana entisen maailmanluokan mäkihyppääjän Janne Ahosen kanssa Eagle Racing -kilpatallissa. Risto valmistui Helsingin teknillisestä opistosta insinööriksi vuonna 1985.
Risto Poutiainen on voittanut EM-kultaa vuonna 2012 ja EM-hopeaa kolmena vuonna peräkkäin vv. 2009-2011 FIA Top Fuel European Championship sarjassa.
Kilpailuryhmät
Ennen vuonna 1984 alkanutta kiihdytysuraansa Poutiainen toimi useita vuosia lajin kattojärjestön FHRA ry:n johtokunnan jäsenenä ja lopuksi myös puheenjohtajana. Poutiainen on kilpaillut seuraavissa kiihdytysautoilun kilpailuryhmissä:
Drag Racingin lisäksi Poutiainen on ajanut myös rallia N-ryhmässä, rata-autoilun Endurance Saloon -luokkaa sekä Kartingia.
Työelämä
thumb|101 kysymystä ja vastausta Google-markkinoinnista Risto Poutiainen toimi vuoteen 2009 saakka hakusanamainontaan, hakukoneoptimointiin ja web-analytiikkaan erikoistuneen markkinointiviestintätoimisto NetBooster Finland Oy:n toimitusjohtajana. NetBooster Finland kuuluu ranskalaiseen kahdessatoista maassa toimivaan NetBooster-konserniin ja Poutiainen on yksi suurimmista henkilöomistajista yrityksessä.
Maahockey kesäolympialaisissa 2016
Maahockeyssä kilpailtiin Rio de Janeiron 2016 kesäolympialaisissa 23:tta kertaa. Kilpailut käytiin 7.–20. elokuuta Centro Olímpico de Hockeyssä, jonne mahtuu yleisöä 10 000 tai 5 000 henkilöä kentästä riippuen. Miesten turnauksen voitti Argentiina, jolle olympiakulta oli historian ensimmäinen. Loppuottelussa Argentiina voitti Belgian. Naisten turnauksen voitti Iso-Britannia, jolle olympiakulta oli myös sen historian ensimmäinen. Loppuottelussa Iso-Britannia voitti Alankomaat rangaistuskuljetuskilpailun jälkeen. Sekä naisissa että miehissä olympiapronssille sijoittui Saksa. Sekä naisten että miesten turnauksiin osallistui 12 maajoukkuetta.
Risto Poutiainen
Työelämä
Poutiainen on kirjoittanut haamukirjoittajajoukon avustuksella ensimmäisen suomalaisen hakukonemarkkinoinnin tietokirjan nimeltään 101 kysymystä ja vastausta Google-markkinoinnista. Teos syntyi tietokirjojen kirjoittamisen nopeusennätyksenä 30 tunnissa Helsingissä Taiteiden yönä 24. elokuuta 2006.
Poutiaisen Google-opas voitti Markkinointiviestinnän Toimistojen Liiton MTL:n vuoden 2007 Kultasulka-kilpailun, jossa palkitaan parhaiten markkinointia ja sen tuloksellisuutta edistäviä kirjoituksia tai muita julkisia esityksiä. Tuomariston mielestä kirja avaa ajankohtaisen ja uuden alueen helppolukuisella tavalla kiinnittäen erityistä huomiota käytettyjen markkinointipanosten tehoon ja tuloksellisuuteen. Kirja kattaa myös hyvin laajasti luvatun aihepiirin.
Burger King
Burger King Corporation (lyhennettynä BK) on suuri kansainvälinen pikaruokaketju, jonka päätuote on hampurilaiset. Yhtiö perustettiin vuonna 1954 Miamissa Floridassa. Vuonna 2013 Burger King -ravintoloita oli noin 13 600 kappaletta 72 eri valtiossa. McDonald’s on yksi Burger Kingin tärkeimmistä kilpailijoista. Vuonna 2020 Burger King -ravintoloita maailmanlaajuisesti on noin 18 500.
Historiaa
pienoiskuva|vasen|Burger Kingin päämaja Miamissa. vasen|pienoiskuva|Burger King maailmalla. Punaisella maat, joissa on BK-ketjun ravintoloita. Oranssilla maat, joissa on ennen ollut BK-ravintoloita. Keltaisella [[Australia, jossa ravintolat on muutettu uuteen Hungry Jack's -ketjuun vuonna 2003.]] Burger Kingin prototyyppi perustettiin vuonna 1953 Jacksonvillessa Floridassa nimellä Insta-Burger King. Yritys kuitenkin luisui jo seuraavana vuonna taloudelliseen ahdinkoon, jonka jälkeen kaksi miamilaista franchising-yrittäjää David Edgerton ja James McLamore ostivat yrityksen ja nimesivät sen Burger Kingiksi. Vuonna 1957 lanseerattiin Whopper-hampurilainen, josta tuli Burger Kingin lippulaivatuote.
Anton Christian Bang
Anton Christian Bang (18. syyskuuta 1840 –  29. joulukuuta 1913) oli norjalainen teologi. Vuonna 1876 Bang hankki ensimmäisen teologian tohtorin tutkinnon Norjassa. Vuosina 1885–1893 hän oli professorina Kristianiassa, sittemmin kirkkopappina vuoteen 1895 ja piispana vuodesta 1896 aina kuolemaansa saakka.
Burger King
Historiaa
Vuonna 1967 Egerton ja McLamore myivät Burger Kingin Pillsbury Companylle. Kaksi vuotta myöhemmin avattiin ensimmäinen Yhdysvaltain ulkopuolella sijaitseva Burger King -ravintola Kanadan Ontariossa sijaitsevaan Windsoriin. Euroopan ensimmäinen Burger King -ravintola avattiin Espanjan Madridiin vuonna 1975. Pillsbury Company yritti useita kertoja uudistaa Burger Kingiä. Merkittävin muutos tapahtui vuonna 1978, kun Burger King palkkasi McDonald'sin johtajan Donald N. Smithin auttamaan uudistustöissä. Muutoksiin kuuluivat muun muassa uudistetut franchising-sopimukset, laajempi tuotevalikoima ja nykyaikaisemmat ravintolailmeet. 1980-luvun lopulla Burger King ajautui Pillsbury Companyn mukana vaikeuksiin. Vuonna 1989 Pillsbury Companyn osti Grand Metropolitan, jonka omistukseen siirtyi myös Burger King. Onnistuneet tuoteuutuudet ja yhteydet Walt Disney Companyyn tuottivat vastapainoa imago-ongelmiin ja tuloksettomaan mainontaan. Grand Metropolitan myi paljon Burger Kingin omaisuutta parantaakseen yrityksen myyntiä, ja irtisanoi paljon henkilökuntaa. Vuonna 1997 Grand Metropolitan fuusioitui olutyhtiö Guinnessin kanssa ja syntyi uusi yhtiö nimeltä Diageo. Jatkuva ja järjestelmällinen institutionaalinen brändin laiminlyönti vahingoitti yritystä niin paljon, että toimilupia purettiin paljon.
Anton Christian Bang
Bang suoritti laajoja kirkkohistoriallisia tutkimuksia ja kirjoitti mm. teokset Hans Nielsen Hauge og hans Samtid (1874) ja Julian den Frafaldne (1881).
Burger King
Historiaa
Vuonna 2000 Diageo asetti Burger Kingin myyntiin, ja TPG Capital osti sen vuonna 2002. Uusi omistaja teki Burger Kingille uudistuksia muun muassa tuotevalikoimaan, mainontakampanjoihin ja ravintolailmeeseen, minkä ansiosta Burger Kingin liiketoiminta parani huomattavasti. Kuitenkin vuosien 2007–2009 finanssikriisin aikana Burger Kingin taloudellinen tilanne heikkeni kun sen pääkilpailijan McDonald'sin tilanne parani. Syyskuussa 2010 TPG Capital myi Burger Kingin brasilialaiselle 3G Capitalille, joka on sitoutunut investoimaan voimakkaasti Burger Kingiin.
Burger King Suomessa
pienoiskuva|Burger Kingin paluu Suomeen joulukuussa 2013 aiheutti niin paljon innostusta, että ihmisten oli jonotettava jopa puoli tuntia päästäkseen sisään ravintolaan. pienoiskuva|Burger King [[Helsingin päärautatieasemalla.]] Nykyisin Suomessa toimii yhteensä 64 Burger King -ravintolaa, joista 20 sijaitsee pääkaupunkiseudulla ja kolme Tallinkin laivoilla. Helsinki-Vantaan lentoasemalla toimii kolme ravintolaa, joista yksi sijaitsee terminaali 2:n tuloaulassa, yksi Schengen-porttialueella ja yksi Non-Schengen-porttialueella. Seitsemässätoista ravintolassa toimii autokaista, ja ne sijaitsevat Helsingin Oulunkylässä, Kempeleessä, Tuusulassa, Järvenpäässä, Jyväskylässä, Vaasassa, Mäntsälässä, Lappeenrannassa, Lahdessa, Imatralla, Maskussa, Espoon Pikkulaivassa, Hyvinkäällä, Muuralassa, Lapinjärvellä, Porvoossa, Raisiossa, Pirkkalassa ja Skanssissa. Joissakin Suomen Burger Kingeissä on saatavilla myös olutta. Oluen saa halvemmalla, jos ostaa sen hampurilaisaterian yhteydessä.
1980-luku
Burger King toimi ensimmäistä kertaa Suomessa 1980-luvun alussa, kun Jussi Nurmio toi liikekumppaneidensa kanssa ketjun Tampereelle ja Helsinkiin. Kaisaniemen Burger King avattiin syyskuussa 1982 ja Tampereelle se tuli Hämeenkadulle vuonna 1983 (Commercen talo). Tampereella Burger King lopetti toimintansa 14. joulukuuta 1984, jolloin tilalle tuli Suomen ensimmäinen McDonald’s. Helsingissä Burger King lopetti toimintansa vuonna 1985 ja paikalle tuli Carrols. Kolmaskin liike oli ollut suunnitteilla Helsingin Forumiin 1984, jonne kuitenkin avattiin McDonald's. Ravintolat lopetettiin kannattamattomuuden takia. Nurmio ja McDonald’s ostivat liiketoiminnan ja Nurmio jäi johtamaan Suomen McDonald’sia.
Tunnetuimpia tuotteita
Ateria koostuu hampurilaisesta, lisukkeesta (kuten ranskanperunat tai sipulirenkaat) sekä virvoitusjuomasta.
Resident Evil: Infinite Darkness
Resident Evil: Infinite Darkness on vuonna 2021 julkaistu animaatiosarja, joka perustuu Capcomin Resident Evil -pelisarjaan. Kaikki sarjan neljä jaksoa julkaistiin suoratoistopalvelu Netflixissä 8. heinäkuuta 2021.
Sarjan juoni sijoittuu muutamaa vuotta Resident Evil 4 -pelin tapahtumien jälkeen. Päähenkilöitä ovat Leon S. Kennedy ja Claire Redfield, joita ääninäyttelevät vuoden 2019 Resident Evil 2 -pelin näyttelijät Nick Apostolides ja Stephanie Panisello.
Bösendorfer
thumb|Bösendorfer-flyygeli. thumb|Ignaz Bösendorfer. Bösendorfer on itävaltalainen, Wienissä sijaitseva pianotehdas, viralliselta nimeltään L. Bösendorfer Klavierfabrik GmbH, jonka on vuodesta 2008 omistanut japanilainen soitinvalmistaja Yamaha. Sen perusti Ignaz Bösendorfer (1794–1859) vuonna 1828, minkä jälkeen sen johto siirtyi hänen pojalleen Ludwigille (1835–1919). 1900-luvun alkuvuosikymmeninä tehtaan omisti Carl Hutterstrasser (1863–1942).
Bösendorferin valmistamat konserttiflyygelit ovat kolmas vaihtoehto arvostetuimmalle merkille Steinwaylle ja suosituimmalle merkille Yamaha, ja Bösendorferin soinnin sanotaan sopivan erityisen hyvin romantiikan ajan musiikkiin. Vuodesta 2008 japanilainen Yamaha on omistanut Bösendorferin pianotehtaan kokonaan.
Bösendorferin lippulaivatuote on vuonna 1900 Ferruccio Busonin toiveesta valmistettu Imperial-flyygeli, jonka ääniala käsittää kahdeksan oktaavia.
Steinway & Sons yrittää saada mahdollisimman monet maailman konserttipianisteista omaan talliinsa erilaisin sponsorisopimuksin ja suorastaan estämällä heitä soittamasta muita merkkejä, etenkin Bösendorferia. Soolokonserteissaan molemmilla flyygeleillä vuorotellen soittanut Andras Schiff pitää Steinwayn taktiikkaa samana kuin automaailmassa pyrittäisiin saamaan kaikki ajamaan Mercedes-Benziä.
Ohjelmointirajapinta
Ohjelmointirajapinta on komponenttien ja moduulien välinen raja ohjelmoitavassa järjestelmässä.
Ohjelmontirajapinnat voivat toimia ohjelmien välillä tai ohjelmien ja laitteiston välillä (esimerkiksi BIOS). Ohjelmointirajapinnan tunnusmerkkeihin kuuluvat joukko toimintoja syötteiden ja tulosteiden määrittäminä sekä mahdollisuus muuttaa toteusta ilman häiriötä sen käyttäjille.
Historia
Keskeisessä osassa ohjelmointirajapintojen syntyä on Maurice Wilkesin, David Wheelerin ja Stanley Gillin työ EDSAC-tietokoneen parissa. Aiempi John von Neumannin ja Herman Goldstinen työ käsitteli aihetta hyvin yleisellä tasolla. Wilkesin havaittua ensimmäisen ei-triviaalin ohjelman yhteydessä käyttävänsä jatkossa huomattavasti aikaa ohjelmien debuggaukseen tunnistettiin tarve uudelleen käytettäville alirutiineille. EDSAC:lla ei ollut vielä kilpailevia arkkitehtuureita, ei edes toista samanlaista tietokonetta eikä ennestään ollut olemassa vanhoja tuettavia ohjelmia, mutta se oli varhainen käsitteen syntyyn vaikuttanut askel. Ensimmäinen termin application programming interface käyttö liitetään vuoden 1968 artikkeliin Data Structures and Techniques for Remote Computer Graphics.
Kuvaus
Yksi ohjelmointirajapinnan päätarkoituksista on tarjota käyttömahdollisuus yleisimmille toiminnoille. Käyttöliittymä voi esimerkiksi tarjota ohjelmointirajapinnan ikkunoiden tai kuvakkeiden piirtoon, ja tietokanta taas rajapinnan kyselyiden läpiviemiseksi. Ohjelmointirajapinta liitetään hyvin usein osaksi SDK:ta (Software development kit).
Hyvä ohjelmointirajapinta sisältää kapseloinnin, jonka avulla ohjelmoijan ei tarvitse tietää rajapinnan alaisista menetelmistä. Tämän avulla rajapinta voidaan pitää "alaspäin yhteensopivana", eli ohjelmointirajapinnan toimintaa voidaan tehostaa ilman, että ohjelma, joka käyttää rajapintaa, häiriintyisi siitä.
Ohjelmointirajapintojen julkaisukäytännöistä erottuu kolme erilaista tapaa:
POSIX on esimerkki standardoidusta rajapinnasta, jonka kuvaus on avoimesti saatavilla ja useiden valmistajien tukema. Useiden pelikonsolien ohjelmointirajapinnat ovat saatavilla vain lisensoiduille tahoille. Suljettuja rajapintoja on käytössä kaupallisissa ohjelmistoissa, joissa ne ovat vain kehittäjätahon tiedossa.
Käytännössä järjestelmä voi sisältää kaikkia kolmea, esimerkiksi kaupallisessa käyttöjärjestelmässä on vain kehittäjien tiedossa olevia rajapintoja, yhteistyökumppaneille avattuja rajapintoja sekä julkisia rajapintoja sovelluskehittäjille.
Kiistat
Rajapinnat ovat keskeisessä osassa kiistaa Oraclen ja Googlen välillä jälkimmäisen Java-toteutukseen liittyen. Yhdysvaltain korkeimman oikeuden päätöksessä rajapintojen käyttö ei rikkonut tekijänoikeuslakia. Päätöksessä todettiin, että jos Oracle saisi rajoittaa rajapintojensa käyttöä se olisi haitallista ja rajoittaisi uusien ohjelmistojen kehittämistä. Vuonna 2021 ratkaistu kiista on ollut käynnissä vuodesta 2010 lähtien.
Magnesiumkelataasi
thumb|250px|Malli Rhodobacter capsulatus-bakteerin magnesiumkelataasin alayksikön I rakenteesta Magnesiumkelataasi on ligaaseihin kuuluva entsyymi, joka katalysoi magnesiumionien kelatoitumista porfyriinirenkaan sisältävään protoporfyriini IX:än. Entsyymiä tavataan kasveissa ja yhteyttävissä bakteereissa ja se on keskeinen osa klorofyllin biosynteesiä. Magnesiumkelataasin EC-numero on EC 6.6.1.1.
Rakenne ja toiminta
Magnesiumkelataasi koostuu kolmesta proteiinista, joita kutsutaan alayksiköiksi I, D ja H. Alayksiköt voidaan erottaa toisistaan esimerkiksi kromatografisin menetelmin. Sekä kasvien että bakteerien magnesiumkelataasit sisältävät nämä alayksiköt. Alayksikkö I on molekyylimassaltaan noin 40 kDa, alayksikkö D on kooltaan noin 70 kDa ja alayksikkö H on kooltaan noin 140 kDa. Magnesiumkelataasin alayksiköt I ja D sisältävät ATP:n sitoutumiskohdan ja ATPaasiyksikön ja osallistuvat myös magnesiumionin sitomiseen. Molemmat ovat muodoltaan rengasmaisia ja koostuvat kuudesta alayksiköstä. Alayksikkö H sisältää protoporfyriini IX:n sitoutumiseen. Magnesiumkelataasi vaatii toimiakseen ATP:tä ja sen hydrolyysistä saadaan energiaa reaktion suorittamiseen.
Magnesiumkelataasin alayksiköt I ja D sitoutuvat ATP:hen ja keskenään muodostaen proteiinikompleksin, joka sitoutuu alayksikköön H. ATP-molekyyli hydrolysoituu aDP-molekyyliksi ja magnesiumioni insertoituu protoporfyriini IX:n renkaaseen. Magnesiumionin sitoutumisen tarkkaa mekanismia ei tunneta. Magnesiumkelataasin katalysoiman reaktion tuotteet ADP ja magnesium-protoporfyriini IX-kompleksi inhiboivat suurina konsentraatioina entsyymin toimintaa ja ovat tärkein säätelytekijä.
Elintasosairaus
Elintasosairaudet ovat sairauksia, joita esiintyy erityisesti korkean elintason maissa. Elintasosairauksien yleisyyteen vaikuttavat tällaisissa maissa noudatettavat elintavat. Korkean elintason maissa varakkailla henkilöillä on kuitenkin parempi terveys ja varakkaat henkilöt siis kärsivät elintasosairauksista vähemmän, vaikka heillä on muita korkeampi elintaso.
Yleisimpiä elintasosairauksiin luettavia sairauksia ovat muun muassa sydänsairaudet, liikalihavuus, kakkostyypin diabetes, metabolinen oireyhtymä, Crohnin tauti, verenpainetauti, allergiat, kihti, osteoporoosi, aivohalvaus, syöpä, syömishäiriöt ja maksakirroosi. Toisinaan myös masennus luetaan elintasosairauksiin, mutta on todettu että masennusta esiintyy kuitenkin piilevänä kehittyvissäkin maissa. Vaikka tartuntataudit ovat kehitysmaissa suurin ongelma, elintasosairaudet lisääntyvät länsimaisen elämäntyylin ja ravintotottumusten saadessa suosiota.
Elintasosairauksien tärkeimpiin syihin kuuluvat:
Charles Le Picq
Charles Felix Reinhard August Le Picq (4. toukokuuta 1745, Strasbourg – 29. tammikuuta 1806, Pietari) oli tunnettu ranskalainen balettitanssija, koreografi ja ohjaaja. Hän kiersi uransa aikana Eurooppaa esiintymässä eri maissa.
Le Picq sai tanssinopetusta Jean-Georges Noverrelta ja aloitti uransa Stuttgartissa vuonna 1760. Vuonna 1767 hän lähti kiertämään muissa Euroopan kaupungeissa. Le Picqiä kehuttiin hänen pehmeästä, notkeasta ja soljuvasta tanssityylistään. Häntä pidettiin myös esimerkkinä siitä, kuinka Noverren koreografioita tuli autenttisesti tanssia. Toisaalta hänen elehdintäänsä arvosteltiin dramatiikan puutteesta.
Le Picqin ensimmäinen avioliitto oli tanssija Anna Binnettin kanssa. Marraskuussa 1782 hän oli Lontoossa ja juuri eronnut Binnettistä, kun hänen tanssiparikseen matkusti Gertruda Rossi. Vuoden 1783 alussa lontoolaisissa sanomalehdissä alkoi kiertää huhu, jonka mukaan Rossi oli eronnut aviomiehestään ja aloittanut uuden suhteen Le Picqin kanssa. Todellisuudessa on epäselvää, menivätkö Rossi ja Le Picq koskaan todella naimisiin. Useampi historiallinen lähde kuitenkin viittaa Rossiin Le Picqin vaimona.
Vuonna 1785 Le Picq ja Rossi saivat töitä Pietarista ja muuttivat Le Picqin poikapuolen kanssa sinne. Pietariin muuttaessaan he olisivat olleet jo naimisissa. Pietarissa Le Picq työskenteli Keisarillisen baletin balettimestarina eli koreografina ja ohjaajana eläköitymiseensä vuonna 1799 saakka. Vuonna 1803–1804 hän julkaisi Pietarissa painoksen Noverren kootuista teoksista kiitollisuudenosoituksena opettajalleen.
Lapset
Le Picqillä oli varmasti vähintään yksi tytär. Yhteensä hänellä oli Gertruda Rossin kanssa mahdollisesti kolme tytärtä. Rossilla oli lisäksi edellisestä avioliitostaan poika, jonka isäpuoli Le Picq oli.
Keräpallokkaat
Keräpallokkaat (Agathidium) on kovakuoriaisiin kuuluva limasienillä elävien kuoriaisten suku, johon kuuluvia lajeja on Suomesta tavattu 16. Näistä tunnetuin on uhanalainen korukeräpallokas (Agathidium pulchellum).
Sukuun kuuluvat myös amerikkalaiset lajit Agathidium bushi, Agathidium cheneyi ja Agathidium rumsfeldi, jotka on nimetty George W. Bushin, Dick Cheneyn ja Donald Rumsfeldin mukaan. Lajit nimesivät hyönteistutkijat Tri. Kelly B. Miller ja Tri. Quentin D. Wheeler. Heidän kertomansa mukaan lajit on nimetty kunnianosoituksena poliitikoille. Uusia kuoriaislajeja nimettiin tuolloin kaikkiaan 65 kappaletta, joista mm. lajin A. vaderi nimi juontuu Darth Vaderista, koska sen pää muistutti hahmon kypärää. Lajia A. bushi voi tavata ainakin eteläisestä Ohiosta, Pohjois-Carolinasta ja Virginiasta, lajin A. rumsfeldi Meksikon Oaxacasta ja Hidalgosta, lajin A. cheneyi Meksikon Chiapasista.
Vantaan aikuisopisto
thumb|150px|Vantaan aikuisopiston logo. Vantaan aikuisopisto on yksi Suomen suurimmista kansalaisopistoista. Vantaan aikuisopisto on kaikille avoin oppilaitos, jossa voi oppia työelämässä tarvittavia taitoja sekä löytää uusia vapaa-ajan harrastuksia. Vantaan aikuisopiston tavoitteena on rohkaista vantaalaisia elinikäiseen oppimiseen ja luoda yhteisöllisyyttä tuomalla yhteen erilaisia ihmisiä.
Vuosittain Vantaan aikuisopisto tarjoaa noin 2 000 kurssia ympäri Vantaata. Kurssipaikat jaetaan ilmoittautumisjärjestyksessä.
Opetuspaikat
thumb|270px|1960-luvulla valmistunut Opistotalo [[Tikkurilassa. Vantaan aikuisopisto on yksi Suomen suurimmista kansalaisopistoista.]] Opetusta Vantaan aikusopisto antaa yli 30 toimipisteessä.
Työkausi ja kurssien kesto
Aikuisopiston työkausi: 1. elokuuta - 31. heinäkuuta.
Kurssien alkamis- ja päättymisajat löydät kunkin kurssin kohdalta. Kurssin kesto ilmoitetaan yleensä oppitunteina. Yksi oppitunti on 45 minuuttia.
Kurssitarjonta
Aikuisopiston kurssit on jaettu 11 aineryhmään :
Kielteistä julkisuutta 2010-luvun puolimaissa
Vantaan aikuisopiston johto sai 2010-luvulla kielteistä julkisuutta erilaisista taloudellisista epäselvyyksistä ja johtamisongelmista. Esimerkiksi vuonna 2013 Vantaan aikuisopiston maahanmuuttajayksiköstä katosi yli 660 000 euroa. Vuonna 2015 maahanmuuttajayksikön henkilöstö syytti johtoa muun muassa vuosia jatkuneista vakavista laiminlyönneistä ja kiusaamisesta.
Yleisluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut 1952
Pikaluistelun EM-kilpailut 1952 käytiin 2.-3. helmikuuta Östersundissa, Ruotsissa. Kilpailu käytiin vain miesten sarjassa ja mitalit jaettiin neljän matkan yhteispisteiden perusteella.
Truganini
Viimeiseksi miespuoliseksi palawahiksi jäi William Lanne eli ”King Billy”, joka oli myös Truganinin kolmas aviopuoliso.
Elämäkerta
Truganini syntyi arvioiden mukaan vuonna 1812 Tasmanian kaakkoispuolella sijaitsevan Brunynsaaren läntisessä osassa eli saaren D'Entrecasteaux'n kanavan puoleisella alueella. Hänen isänsä oli kaakkoisen palawah-heimon johtaja Mangerner (Mangana). Truganinin nimi tarkoitti heimon keskuudessa maltsoihin kuuluvaa Atriplex cinerea -kasvia.
Eurooppalaiset kolonialistit, valaanpyytäjät, puunhakkaajat ja merimiehet saapuivat Tasmaniaan vuonna 1803. Pian eurooppalaisten noustua maihin alkoi lähes 30 vuotta kestänyt mustana sotana tunnettu vainoaminen. Vuoden 1829 maaliskuuhun mennessä, jolloin Trugarinini tutustui isänsä kanssa aboriginaalien suojelijana tunnettuun G. A. Robinsoniin, merimiehet olivat tappaneet hänen äitinsä ja siepanneet hänen siskonsa, sotilaat ampuneet hänen enonsa ja puunhakkaajat murhanneet hänen aviomiehensä Paraweenan. Paraweenan kuoltua Truganini avioitui tasmanialaisen Woorraddyn kanssa vielä samana vuonna.
Truganini ja hänen kumppaninsa olivat mukana jokaisella G. A. Robinsonin ja tämän pojan tekemällä matkalla ympäri Tasmaniaa vuosina 1830–1835. Trugarinini ja Woorraddy sekä muut mukana olleet palawahit toimivat oppaina, ja he myös auttoivat Robinsoneja tutustumaan heidän puhumaansa kieleen ja tapoihin. Tiedot Robinson tallensi päiväkirjaansa, joka on paras etnograafinen lähde palawah-yhteisöstä.
Vuoden 1835 marraskuussa Robinsonin matkojen päätteeksi mukana olleet palawahit pakkosiirrettiin Flindersinsaarelle. Tuolloin vielä hengissä olleet alkuperäisasukkaat oli tarkoitus käännyttää kristinuskoon ja eurooppalaistaa. Seuraavan vuoden alussa Truganini ja hänen kumppaninsa pääsivät pois saarelta, koska heidän oli tarkoitus etsiä yhtä tasmanialaisperhettä Luoteis-Tasmaniasta. Matka päättyi tuloksettomana heinäkuussa vuonna 1837, ja palattuaan Flindersinsaarelle he huomasivat useiden palawahien kuolleen. Samalla eurooppalaistamisohjelma lopetettiin, koska se ei näyttänyt toimivan lainkaan.
Helmikuussa 1839 Truganini, Woorraddy ja 14 muuta alkuperäisasukasta matkasivat Robinsonin kanssa Kaakkois-Australiaan, Port Phillipille. Matkaanlähteneistä viisi – Truganini, kaksi miestä ja kaksi muuta naista – joutuivat vuonna 1841 syytteeseen kahden valaanpyytäjän murhasta. Tammikuussa vuonna 1842 miespuoliset hirtettiin, ja naispuoliset (Truganini, Fanny ja Matilda) lähetettiin takaisin Flindersinsaarelle. Matka alkoi heinäkuussa. Mukana oli myös Woorraddy, joka kuitenkin menehtyi matkalla. Truganini eli Alphonso-nimisen aboriginaalin kanssa tämän jälkeen, kunnes vuonna 1847 hän muutti 46 muun eloonjääneen palawahin kanssa vastaperustettuun Oyster Coveen. Truganini alkoi protestoida eurooppalaistamisohjelmaa vastaan aloittamalla uudestaan perinteisen elämäntavan – äyriäisten sukeltamisen ja metsästämisen. Vuoteen 1869 mennessä Truganini ja William Lanney olivat ainoat elossa olevat alkuperäiset Tasmanian aboriginaalit, ja vuoteen 1874 mennessä Truganini oli jäänyt ainoaksi. Samana vuonna hän muutti Hobartiin Dandridge-perheen luo. Hän kuoli 8. toukokuuta 1876 rouva Dandridgen talossa Macquarie Streetilla 64 vuoden ikäisenä. Truganini oli toivonut ruumiinsa tuhkaamista, mutta se haudattiin polttamattomana toukokuun 10. päivänä. Kaksi vuotta myöhemmin Tasmanian Royal Society -yhdistys kaivoi ruumiin ylös tutkimuksia varten. Samalla hänen luurankonsa kunnostettiin, jotta se voitaisiin laittaa julkisesti nähtäville. Luuranko oli esillä Tasmanian museossa vuosina 1904–1947. Vasta vuonna 1976 hänen luurankonsa tuhkattiin ja ripoteltiin hänen toivomustensa mukaisesti D'Entrecasteaux'n kanavaan.
Koiviston Viesti
Lehden perustaja ja ensimmäinen päätoimittaja oli Mauno Koivuneva.
Nidaros (sanomalehti)
Nidaros on norjalainen vuonna 2019 perustettu verkkolehti, jonka kotikunta on Trondheim. Se on osa Amedia-konsernia.
Andrew Marvell
Lapsuus ja nuoruus
13-vuotiaana Marvell siirtyi opiskelemaan Trinity Collegeen, Cambridgeen ja suoritti siellä BA-tutkinnon. Marvellin muotokuva, jonka uskotaan olevan Godfrey Knellerin tekemä, kuuluu Trinity Collegen kokoelmiin.
Vuodesta 1642 lähtien Marvell todennäköisesti matkusteli manner-Euroopassa. Hän saattoi toimia matkoillaan tutorina aristokraatille, mutta asiasta ei ole varmaa tietoa. Kun Englannissa käytiin sisällissotaa, Marvell ilmeisesti pysyi mantereella vuoteen 1647 asti. Hän mahdollisesti tapasi Roomassa vuonna 1645 Villiersin veljekset sekä Richard Flecknoen, josta hän kirjoitti satiirisen runon. Ei tiedetä tarkalleen, missä Marvell matkusti, mutta Marvellin ystävä runoilija John Milton kertoi myöhemmin, että Marvell osasi neljää kieltä, englannin lisäksi ranskaa, italiaa ja espanjaa.
Ensimmäiset runot ja Marvellin aika Nun Appletonissa
Marvell kirjoitti ensimmäiset runonsa latinan ja kreikan kielellä, ja ne julkaistiin, kun hän vielä opiskeli Cambridgessa. Niissä valiteltiin ruttoa sekä juhlistettiin lapsen syntymää kuningas Kaarle I:lle ja kuningatar Henrietta Marialle. Marvellista tuli vasta ajan myötä myötämielinen hallituksille, jotka olivat vallassa Kaarle I:n vuonna 1649 tapahtuneen teloituksen jälkeen. ”Horatian Ode”, 1650-luvun alussa kirjoitettu poliittinen runo, valittelee kuninkaanmurhaa, vaikka se samalla ylistää Oliver Cromwellin paluuta Irlannista.
Noin vuosina 1650–1652 Marvell työskenteli tutorina Thomas Fairfaxin tyttärelle. Fairfax oli juuri tuolloin luopunut Cronwellin armeijan komentajuudesta. Marvell asui Nun Appelton Hallissa, lähellä Yorkia, ja jatkoi runojen kirjoittamista. Yksi runoista, ”Upon Appleton House, To My Lord Fairfax”, kuvailee paikkaa ja samalla tutkailee Fairfaxin ja Marvellin omaa tilannetta sodan ja poliitisen muutoksen aikana. Kuuluisin runo tältä ajalta on ”Aralle rakastetulle”.
Englannin–Hollannin sota ja työ sihteerinä
Poliittiset jännitteet johtivat ensimmäiseen Englannin–Hollannin sotaan vuonna 1653. Sen aikana Marvell kirjoitti satiirisen runon ”Character of Holland”, jossa esiteltiin tuolloin yleisiä stereotypioita hollantilaisista juoppoina rienaajina: ”This indigested vomit of the Sea,/ Fell to the Dutch by Just Propriety.”
Vuonna 1657 Marvell alkoi työskennellä Cromwellin valtioneuvoston sihteerinä. Hänen palkkansa oli 200 puntaa vuodessa, mikä tarkoitti tuohon aikaan taloudellisesti turvattua tilannetta.
Oliver Cromwell kuoli vuonna 1658. Hänen seuraajansa lordiprotektorina oli hänen poikansa Richard. Vuonna 1659 Marvell valittiin kansanedustajaksi Kingston-upon-Hullin vaalipiiristä. Hänet uudelleenvalittiin vuonna 1660.
Kuninkaanvallan palauttamisen jälkeen
Vuonna 1661 Marvell uudelleenvalittiin kansanedustajaksi. Hän kirjoitti aikojen saatossa useita pitkiä ja katkerasti satiirisia säkeitä hovin korruptiota vastaan. Ne kiersivät käsikirjoitusmuodossa ja joitain julkaistiin anonyymisti. Ne olivat kuitenkin poliittisesti liian herkkää materiaalia ja siksi liian vaarallisia julkaistavaksi Marvellin nimen alla hänen elinvuosiensa aikana. Pisimmässä runosatiirissaan, Last Instructions to a Painter (1667), Marvell kommentoi toisen Englannin–Hollannin sodan ja nimenomaan siinä kärsittyjen tappioiden aiheuttamaa poliittista korruptiota. Runo julkaistiin vasta vallankumouksen jälkeen 1688–1689.
Vuodesta 1659 kuolemaansa asti Marvell työskenteli Hull Trinity Housen, laivapäälliköiden killan, Lontoon-agenttina. Hän matkusti vielä Venäjälle, Ruotsiin, Tanskaan ja Hollantiin.
Marvell kuoli äkillisesti vuonna 1678, ollessaan tapaamassa vanhoja vaalipiirinsä asukkaita Hullissa. Sitä ennen Marvellin terveys oli ollut erinomainen ja monet uskoivat, että joku hänen poliittista tai kirkollisista vihollisistaan olisi myrkyttänyt hänet. Marvell haudattiin Lontooseen.
Proosateokset
Marvell kirjoitti myös nimettömänä satiirista proosaa, joka kritisoi monarkiaa ja katolilaisuutta, puolusti puritaanitoisinajattelijoita ja vastusti sensuuria.
Näkemykset
Vaikka Marvell oli parlamentin kannattaja, hän ei ollut puritaani. Marvellin elinaikana hänen satiirinen proonsansa oli paljon paremmin tunnettua kuin hänen runoutensa.
Raatihuonevilliviini
Raatihuonevilliviini eli raatihuoneviini (Parthenocissus tricuspidata) on Itä-Aasiasta kotoisin oleva koristekasvina tunnettu köynnös. Se on puuvartinen, kärhellinen köynnös, joka kasvaa kahdesta kymmeneen metriä pitkäksi. Se muistuttaa ulkoasultaan imukärhi- tai säleikkövilliviiniä, joihin verrattuna lajin lehdet ovat erilaiset. Raatihuonevilliviinin lehdet ovat yksiosaiset, kolmiliuskaiset, herttatyviset, kooltaan 5–9 senttimetriä. Kukat ovat pieniä, vihertäviä, viisilukuisia ja hedelmänä on marja.
Raatihuonevilliviini esiintyy alkuperäisenä Koreassa, Japanissa, Itä- ja Koillis-Kiinassa, Venäjän Kaukoidän Primorjessa, Taiwanissa ja Vietnamissa.
Juhani Oksman
Leevi Otto Juhani Oksman (s. 9. heinäkuuta 1931 Kuusankoski) toimi Sodankylän geofysiikan observatorion geofyysikkona ja sittemmin Oulun yliopiston sähkötekniikan professorina ja yliopiston rehtorina. Oksman jäi eläkkeelle vuonna 1994.
Tutkinnot
Juhani Oksman kirjoitti ylioppilaaksi Rovaniemen yhteislyseosta. Hän valmistui diplomi-insinööriksi vuonna 1958 Teknillisen korkeakoulun (TKK) sähkötekniikan osastolta, pääaineenaan radiotekniikka ja tekniikan lisensiaatiksi vuonna 1961. Hän väitteli ja valmistui tekniikan tohtoriksi TKK:sta geofysikaalisesta aiheesta vuonna 1963, ollessaan Suomalaisen Tiedeakatemian Sodankylän geofysiikan observatorion tutkija (1957–66). Englanninkielisen, ionosfäärin tutkimukseen liittyvän väitöskirjan (1963) nimenä oli Studies on the auroral sporadic E ionization at Sodankylä. Hän teki opinto- ja tutkimusmatkoja erityisesti Saksan liittotasavaltaan ja Yhdysvaltoihin. Hän oli Oulun yliopiston geofysiikan dosentti vuosina 1964–1966 ja Helsingin yliopiston geofysiikan dosentti vuosina 1972–1978.
Ura
Oksman toimi Oulun yliopiston fysiikan virkaatekevänä apulaisprofessorina vuosina 1962 ja 1966. Hän siirtyi Sodankylän geofysikaalisesta observatoriosta Oulun yliopistoon perustamaan sähköinsinööriosastoa. Sähkötekniikan professorin virkaa hänet määrättiin hoitamaan virkaatekevänä kesästä 1966 lähtien ja vakinaisena professorina hän oli vuosina 1967–1994. Vuodesta 1978 vuoteen 1983 Oksman oli Suomen Akatemian tutkijaprofessori.
Oksman toimi pitkään ainoana nimitettynä professorina; osaston johtajana hän oli useaan otteeseen. Hänen johdollaan osasto suuntautui elektroniikkaan ja myöhemmin radiotietoliikenteeseen mm. professoreiden Matti Otala, Seppo Säynäjäkangas, Kalevi Kalliomäki, Matti Karras, Seppo Leppävuori ja Pentti Leppänen voimin. Oksman jatkoi myös geofysiikan alaan kuuluvan aeronomian eli ilmakehän rakenteen tutkimuksia, erityisesti satelliittien käyttöä maapallon fysiikan tutkimisessa. Tähän liittyivät hänen hyvät suhteensa Max Planck Instituuttiin Saksaan, samoin kuin mm. dosentuuri Helsingin yliopistossa 1970-luvulla.
Oksmanin virka Oulun yliopistossa liittyi alun perin teoreettiseen sähkötekniikkaan, mutta 1970-luvulla hän suuntasi laitoksensa radiotietoliikenteeseen. Vaikuttimina tähän ratkaisuun olivat muun muassa Pohjois-Suomen kasvava tietoliikennealan insinöörien tarve ja Oksmanin tausta radiotekniikassa. Oksmanin silloisesta laitoksesta, Oulun yliopiston tietoliikennelaboratoriosta, kasvoi vähitellen Oulun yliopiston suurin yksikkö.
Oksman ja Martti Tiuri ovat olleet EISCAT-tutkimuksen uranuurtajia. Oksman johti tutkimusta Suomen osalta vuodesta 1978.
Hän toimi myös teknillisen tiedekunnan varadekaanina 1968–1970, dekaanina 1974, promoottorina vuosina 1983 ja 1989, yliopiston I vararehtorina 1988–1990, ja vuodesta 1990 vuoteen 1993 rehtorina. Lisäksi hänellä oli monia yliopiston ulkopuolisia luottamustehtäviä. Hän toimi muun muassa Avaruustutkimuskomitean jäsenenä (1969), Valtion teknistietellisen toimikunnan jäsenenä (1974–1976), Korkeakoulujen rehtorien neuvoston puheenjohtajana (1992–1993), Biocenter Oulun neuvottelukunnan ja hallituksen puheenjohtajana 1990–1993, monien Oulun yliopiopiston ja Suomen akatatemian toimielinten jäsenenä, puheenjohtajana tai varapuheenjohtajana sekä Suomen edustajana useissa kansainvälisissä avaruustutkimusken kattojärjestöissä ja niiden alaelimissä (muun muassa URSI, COSPAR, CCOG, EISCAT, ESA). Hän oli puheenjohtajana Geofysiikan seurassa (1981) ja Suomen Alexander von Humboldt-klubissa (1983–). Oksman toimi Imatran Voiman säätiön hallituksen jäsenenä vuosina 1983–1987.
Professori Oksmannin tieteellinen tuotanto käsittää noin 200 julkaisua pääasiassa lähiavaruuden tutkimisesta ja tietoliikennetekniikan alalta. Hän on keksijänä mukana ainakin kahdessa tietoliikennetekniikan alaan liittyvässä yhdysvaltalaisessa patentissa.
The Birds
The Birds voi viitata seuraaviin:
Katso myös:
Ilmakehän rajakerros
Ilmavirtaus rajakerroksessa on aina turbulenttinen, eli se koostuu kaoottisista kolmiulotteisista pyörteistä, lukuun ottamatta alinta millimetriä maanpinnan lähellä, missä virtaus on laminaarinen. Turbulenssi kuljettaa erittäin tehokkaasti liikemäärää, vesihöyryä ja lämpöä pystysuunnassa. Tällaisen pystysuuntaisen kuljetuksen nimi on turbulenttinen vuo. Rajakerroksen yläpuolella on vapaa ilmakehä, jossa vallitsee geostrofinen tuuli ja virtaus on vain ajoittaisesti turbulenttista. Ilmakehän rajakerros on siis ikään kuin vapaan ilmakehän ja maanpinnan välinen puskuri.
Rakenne
thumb|300px|Ilmakehän rajakerroksen rakenne. Kuva ei ole mittakaavassa. Rajakerroksen alinta osaa, yleensä noin kymmenesosaa sen paksuudesta, kutsutaan pintakerrokseksi, missä tuulen pystyprofiili noudattaa logaritmista tuulilakia ja Moninin–Obuhovin samanlaisuusteoria pätee. Pintakerroksen yläpuolella kitkan vähitellen laimeneva vaikutus saa aikaan Ekmanin spiraalin (ks. myös Ekman-Taylor-spiraali), jossa tuuli muuttuu voimakkaasti korkeuden mukaan: voimistuu ja kääntyy pohjoisella pallonpuoliskolla myötäpäivään, eteläisellä vastapäivään.
thumb|300px|Ilmakehän rajakerroksen rakenteen vuorokausisykli manneralueella selkeänä kesäpäivänä. Kesällä manneralueilla rajakerroksen paksuudella on poutasäällä selvä vuorokausivaihtelu: päiväsaikaan auringon lämmityksen aikaansaama konvektio ja turbulenssi sekoittavat ilmaa, ja hyvin sekoittunut ilmakerros kasvaa parin kilometrin paksuiseksi, kun taas yöllä muodostuu säteilyjäähtymisen takia pintainversio. Inversion korkeus on tällöin sama kuin rajakerroksen paksuus.
Roy Wood Sellars
Roy Wood Sellars (1880 – 5. syyskuuta 1973) oli kanadalais-yhdysvaltalainen filosofi, joka tunnetaan kriittisen realismin, uskonnollisen humanismin ja emergentin evoluution kannattajana.
Ilmakehän rajakerros
Rakenne
Päivällä syntynyt konvektiivinen hyvin sekoittunut kerros ei välttämättä muutu kokonaan stabiiliksi yön aikana, vaan Ekman-kerroksen yläosiin jää ns. vanha sekoituskerros (residuaalikerros eli jäännöskerros). Vanha sekoituskerros voi säilyä jopa seuraavaan päivään. Residuuaalikerroksessa turbulenssi on heikompaa kuin hyvin sekoittuneessa kerroksessa. Pintakerros on päivällä konvektiivinen ja ulottuu korkeammalle, öisin kerros on matalampi ja stabiili. Myös Ekman-kerroksen syvyys pienenee kerroksen muuttuessa aurinkoisen päivän hyvin sekoittuneesta kerroksesta yön residuaalikerrokseksi. Inversiokerros erottaa rajakerroksen vapaasta ilmakehästä öisin, päivisin sekoituskerros. Sekoituskerroksessa vapaan ilmakehän ilmaa sekoittuu alapuolella olevaan turbulenttisempaan rajakerroksen ilmaan.
Roy Wood Sellars
Sellars opetti suurimman osan elämästään Michiganin yliopistossa. Hän oli osallisena muotoilemassa humanistista Humanist Manifestoa.
Ilmakehän rajakerros
Rakenne
Rajakerroksen sisältä voidaan eri alustojen rajapinnoilta tuulen suunnasta riippuen erottaa myös niin sanottu sisäinen rajakerros. Sisäinen rajakerros muodostuu kahden erityyppisen alustan (rosoisuus, lämpötila tai ilmankosteus muuttuu) rajapinnalle ilmavirran kulkiessa rajapinnan ylitse. Tyypillinen esimerkki kahden alustan rajapinnasta on metsän ja peltoaukean raja, jossa alustan rosoisuus muuttuu selvästi. Sisäisen rajakerroksen korkeus kasvaa rajapinnasta ilmavirran suuntaan ja sen sisällä virtaus on asettunut uuden alustan kanssa tasapainoon. Sisäisen rajakerroksen yläpuolella virtauksessa vallitsee vanhan alustan vaikutus.
Roy Wood Sellars
Roy Wood Sellarsin poika oli filosofi Wilfrid Sellars.
Ilmakehän rajakerros
Turbulenttisuus
Richardsonin luku kertoo stabiilisuuden kautta, onko ilmakehän rajakerros turbulenttinen vai ei. Pintakerroksessa stabiilisuutta kuvataan myös stabiilisuusindeksillä \zeta.
Reynoldsin luku kertoo turbulenttisuudesta viskoosisuuden kautta.
Ilmakehäyhtälöt ja rajakerroksen mallintaminen
Rajakerroksen tilan kehittymistä ajassa voidaan kuvata ilmakehäyhtälöillä, jotka ovat numeerisen rajakerrosmallin perusta. Seuraavassa on ilmakehäyhtälöt tuulen komponenteille u ja v (voidaan johtaa Navier-Stokes-yhtälöistä) sekä lämpötilalle T ja kosteudelle q.
Yhtälöryhmä ei ole ratkaistavissa, koska vuotermejä (esim. ) ei tunneta. Tätä ongelmaa kutsutaan sulkemisongelmaksi.
Rajakerroksessa esiintyvät ilmiöt
Sumu ja sumupilvi ovat tyypillisiä rajakerrokseen rajoittuvia sääilmiöitä. Rajakerroksen virtausilmiöitä ovat vuoristoaallot, hydraulinen hyppy, kaupunkivirtaus, rannikkokonvergenssi, merituuli, rinnetuulet sekä yöllisiä suihkuvirtauksia aiheuttava inertiaalioskillaatio. Rajakerroksen yläosissa pyörteilyä voivat aiheuttaa kirkkaan ilman turbulenssi ja top-down turbulenssi.
Ilmansaasteiden lähteet ovat suurilta osin ilmakehän rajakerroksessa, ja siten leviäminenkin tapahtuu pääosin rajakerroksessa. Saasteiden leviämistä voidaan ennustaa lähilaskeumamallien ja kaukokulkeutumismallien avulla.
Rajakerroksen havainnointi ja mittaustekniikat
Ilmakehän rajakerrosta voidaan havainnoida in situ -mittauksilla (eli paikallisset mittaukset) tai kaukokartoitustekniikoilla. Mittauksissa havainnoidaan joko ilmakehän keskimääräistä käyttäytymistä (esim. 30 min keskiarvot) tai turbulenssia (<1 s). Tyypillisimpiä keskimääräistä käyttäytymistä kuvaavia in situ mittauksia ovat mastossa mitatut lämpötila- ja tuuliprofiilit sekä pinnan nettosäteily. Eniten käytetty turbulenssia havainnoiva in situ menetelmä on pyörrekovarianssi-tekniikka. Tyypillisiä kaukokartoitustekniikoita ovat eri menetelmät, joilla mitataan keskimääräis- tai turbulenssisuureiden pystyprofiileja, esimerkiksi lidar, sodar ja ceilometri. Sodar-laitteella voidaan lisäksi määrittää matalan (<400m) ja lidar-laitteella paksumman rajakerroksen korkeus. Seilometriä on perinteisesti käytetty paljon lentokentillä pilvien alarajan korkeuden määrittämiseen.
Aiheesta muualla
Couche limite
Abraham Angermannus
Abraham Angermannus (n. 1540 – 1608) oli Ruotsin arkkipiispa vuosina 1594–1599. Abraham Angermannus oli maanviljelijän poika, mutta oli naimisissa arkkipiispa Laurentius Petrin tyttären kanssa. Vuodesta 1567 Tukholman koulun rehtorina Angermannus taisteli Juhana III:n katolista liturgiaa vastaan ja joutui siksi asumaan maanpaossa 11 vuoden ajan. Juhana III:n kuoleman jälkeen hänestä tuli artkkipiispa, mutta joutui kiistaan Kaarle-herttuan kanssa. Vuonna 1599 Angermannus syrjäytettiin ja häntä pidettiin vankina kuolemaansa saakka.
11 (luku)
pienoiskuva|11 [[heksominoa, jotka voidaan taitella kuutioiksi.]]
11 (yksitoista) on luonnollinen luku, jota edeltää luku kymmenen ja seuraa luku kaksitoista.
Jaollisuus 11:llä
Luku on jaollinen luvulla 11, mikäli luvun numerot kerrottuna vuorotellen +1:llä ja −1:llä muodostavat yhteenlaskettuna luvun, joka on jaollinen luvulla 11. Esimerkiksi luku 11 jakaa tasan luvun 10 648, koska.
Stabiilisuus
Stabiilisuus on meteorologiassa ja yleisemminkin hydrostatiikassa käytetty määre, joka kuvaa ilmakehän (tai muiden fluidien) herkkyyttä pystysuuntaiseen sekoittumiseen.
Meteorologiassa
Stabiilissa ilmakehässä liikahtamaan pakotettu ilmapaketti pyrkii palaamaan lähtötilaansa, kun taas instabiilissa eli labiilissa tilanteessa pieni pakotettu liike saa aikaan samansuuntaisen kiihtyvän liikkeen. Ilmakehän stabiilisuuden määrää sen lämpötilan pystyrakenne, koska kaasun tiheys riippuu sen lämpötilasta. Toisaalta kaasun kokema hydrostaattinen paine riippuu sen yläpuolella olevan kaasun massasta.
Jos tietty määrä kuivaa ilmaa tuodaan ilmakehässä alaspäin kilometrin verran, sen kokema paine kasvaa (koska sen yläpuolella on kilometri enemmän ilmaa), se puristuu kokoon ja lämpenee 9,78 astetta. Tätä lämpötilanmuutosta sanotaan (kuiva)adiabaattiseksi lämpenemiseksi. Vastaavasti ilma, jota nostetaan, jäähtyy. Jos nostetaan kosteaa ilmaa, siinä oleva vesihöyry saattaa tiivistyä, ja tiivistyminen vapauttaa energiaa. Jos nostetaan ilmaa, jonka suhteellinen kosteus on 100 %, tiivistyminen kompensoi adiabaattista jäähtymistä ja lämpötila laskee vähemmän. Tiivistymisen vaikutus riippuu lämpötilasta, koska lämpimämpään ilman mahtuu enemmän vesihöyryä, ja se vaihtelee tyypillisesti lähes nollasta noin viiteen asteeseen kilometrillä.
Ilmakehästä uhkaa tulla instabiili eli epävakaa, jos lämpötila laskee liian nopeasti korkeuden funktiona, eli jos liian alhaalla on liian lämmintä ilmaa. Tällöin syntyy nopeasti nostevoiman aiheuttamaa sekoittumista: turbulenssia tai konvektiota, ja epävakaus purkaantuu. Vain ilmakehän rajakerroksen alimmat metrit voivat lämmitä yliadiabaattisiksi tilanteessa jossa lämmitys on tehokkaampaa kuin sekoittuminen.
Ilmakehän stabiilisuuden tunteminen on tärkeää saasteiden leviämisen ennustamiselle, sekä sadekuurojen ja ukkosen sekä yleisemminkin konvektiivisten sääilmiöiden ennakoinnissa. Jälkimmäisen käyttöön on kehitetty joukko epävakaisuusindeksejä:
Limnologiassa
Wilhelm Schmidt määritteli vuonna 1928 järven tai muun vesialtaan stabiilisuuden S sen pohjalta, paljonko tuulityö tä pinta-ala yksikköä kohti on tehtävä sen vesikerrosten sekoittamiseksi homogeeniseen vakiotiheyteen.
Olkoon järven potentiaalienergia Birgen (1916) esittämään tapaan
,
missä ρ(z) on syvyydellä z (> 0) olevan (infinitesimaalisen) vesikerroksen tiheys, A0 järven pinta-ala, A(z) syvyydellä z sijaitsevan, järven horisontaalisen poikkileikkauksen pinta-ala, g putoamiskiihtyvyys ja h järven suurin syvyys.
Jotta tällainen kerrostuneisuus voitaisiin saavuttaa vapaasti valitusta homogeenisestä alkutiheydestä ρ0 alkaen, on tehtävä tuulityö
Jos nyt määritellään järven keskitiheys
missä V on vesitilavuus, sekä järven geometrisen keskipisteen syvyys
Vaikka stabiilisuuden lausekkeessa esiintyy alkutiheys ρ0, ei sen arvolla ole merkitystä tuloksen kannalta.
Edellisen määritelmän nojalla hyvin sekoittuneelle järvelle (esim. täyskierron aikana) S = 0, ja mitä voimakkaammin järven vesi on kerrostunut, sitä suurempi on myös S.
Katso myös
Tasapainolajit yleisemmin statiikan kannalta
Luettelo Huittisten julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Huittisten julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Huittisten kaupungissa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. Huittisiin on liitetty Vampulan kunta.
Andrew Watt
Andrew Watt (myös Andrew Wotman, s. 20. lokakuuta 1990 New York, New York, Yhdysvallat), joka tunnetaan myös taiteilijanimellä Watt, on yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä, tuottaja ja multi-instrumentalisti. Hän perusti hard rock -yhtye California Breedin yhdessä Glenn Hughesin ja Jason Bonhamin kanssa vuonna 2013. Yhtye julkaisi ensimmäisen albuminsa California Breed vuonna 2014 ja lopetti sitten toimintansa.
Watt on tuottanut ja kirjoittanut musiikkia muun muassa Justin Bieberille, Selena Gomezille, Bebe Rexhalle ja Hailee Steinfeldille. Vuonna 2021 hänet palkittiin vuoden tuottajan Grammy-palkinnolla.
Bundeshaus
thumb|300px|Bundeshaus Bernissä. Bundeshaus on Sveitsin liittoneuvoston ja kaksikamarisen parlamentin rakennus maan pääkaupungissa Bernissä.
Rakennuksen suunnitteli sveitsiläis-itävaltalainen arkkitehti Hans Auer ja se rakennettiin vuosina 1894–1902. Virallisesti se vihittiin käyttöön 1. huhtikuuta vuonna 1902. Rakennuksen kokonaiskustannukset olivat 7 198 miljoonaa sen aikaista Sveitsin frangia.
Bundeshausin kupoli yltää 64 metrin korkeuteen.