cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ateenan demokratia
Arkontit
Arkontit olivat muodollisesti valtion ylimpiä virkamiehiä. Näiden tehtävät periytyivät varhaisemmilta Ateenan kuninkailta. Demokratian kaudella heidän tehtäviinsä kuuluivat lähinnä lakien ja oikeudenmukaisuuden valvominen sekä ylimpinä pappeina toimiminen kaupunkivaltion kulteissa. Arkontteja oli yhdeksän. Tärkein arkontti oli eponyymi arkontti, johon pelkällä arkontin nimellä yleensä viitataan. Toinen oli kuningasarkontti eli basileus, joka peri kuninkaan uskonnollisen aseman. Kolmas arkontti oli polemarkki eli sotapäällikkö, joka peri kuninkaan aseman armeijan komentajana. Tämänkin asema oli demokratian kaudella lähinnä muodollinen strategosten hoitaessa tehtävää. Lisäksi arkontteihin luettiin kuusi alempaa arkonttia, thesmothetai.
Areiopagi
pienoiskuva|[[Areiopagi (neuvosto)|Areiopagin neuvoston kokoontumispaikalle eli Areiopagin kukkulalle johtavat portaat.]]
Areiopagin neuvosto oli Ateenan ylempi neuvosto. Se periytyi todennäköisesti Ateenan kuninkaan apuna olleesta kaupungin vanhimpien neuvostosta. Demokratian kaudella sen jäseniä olivat kaikki entiset arkontit elinikäisesti. Se oli eräänlainen lakien ja valtion moraalin ylin vartija, jollaisena sitä on verrattu parlamentin ylähuoneeseen ja perustuslakituomioistuimeen. Klassisella kaudella sille kuuluivat kuitenkin lähinnä uskonnolliset asiat ja murhaoikeudenkäynnit. Neuvosto kokoontui sille nimen antaneella Areiopagin kukkulalla.
Heliaia
Heliaia oli Ateenan tärkein valamiesoikeusistuin, joka toimi vetoomustuomioistuimena siviilijutuissa ja ensimmäisenä oikeusasteena rikosjutuissa. Heliaiassa oli jäsentä eli heliastia, 600 jokaisesta fylestä. Jäsenet valittiin kaikkien niiden 30 vuotta täyttäneiden miespuolisten kansalaisten joukosta, joilla ei ollut verovelkoja. heliastin joukosta arvottiin kymmenen 500 valamiehen ryhmää, joista jokainen hoiti yhden oikeustapauksen kerrallaan; näin miestä jäi yli varamiehiksi. Tärkeimmissä oikeustapauksissa valamiehiä saattoi olla enemmän.
Heliaia kokoontui Agoralla. Oikeudenkäynneissä syyttäjät syyttivät ja syytetyt puolustivat itseään itse pitämällään puheella, joskin kummassakin tapauksessa puhe saattoi olla ostettu ammattimaiselta puheidenkirjoittajalta. Tämän jälkeen tuomioista äänestettiin ilman erillisiä tuomareita tai lakimiehiä. Ateenassa oli varsinaisen heliaian lisäksi myös useita muita valamiesoikeusistuimia, joita kutsuttiin heliastisiksi oikeusistuimiksi.
Ostrakismi
Ostrakismos eli ostrakismi oli erityinen äänestys, jonka perusteella kuka tahansa kansanvallan uhkaajaksi katsottu voitiin tuomita kymmeneksi vuodeksi maanpakoon eli karkotetuksi Ateenasta. Karkotus ei ostrakismin tapauksessa ollut rangaistus mistään tehdystä rikoksesta, vaan sillä pyrittiin estämään valtiorikokset ennalta.
Ostrakismin otti käyttöön ateenalainen Kleisthenes osana tekemäänsä valtiomuodon uudistusta vuonna 508/507 eaa. Tarkoitus oli estää ketään nousemasta enää toiste tyranniksi Peisistratoksen tavoin. Ostrakismin perusteella karkotettiin useita merkittäviä valtiomiehiä, kuten Aristeides, Themistokles ja Kimon. Ensimmäinen karkotus lain perusteella tapahtui vuonna 487 eaa. ja viimeinen vuonna 416 eaa., jonka jälkeen laki muuttui käytännössä kuolleeksi kirjaimeksi.
Ostrakismi oli kaksivaiheinen prosessi. Ensin kansankokouksen kokouksessa äänestettiin tavallisella käsiäänestyksellä ostrakismin järjestämisestä. Mikäli ostrakismi haluttiin järjestää, tämä tapahtui noin kaksi kuukautta myöhemmin Agoralla. Kansalaiset järjestäytyivät heimoittain ja äänestivät jättämällä ruukunsirpaleen, johon oli kirjoitettu karkotettavan nimi. Sirpaleet laskettiin, ja vain jos joku sai vähintään karkotusääntä, karkotettiin se, joka sai eniten ääniä. Karkotus pantiin toimeen kymmenen päivän kuluessa ja se kesti kymmenen vuotta.
Nikolai Mjaskovski
thumb|Nikolai Mjaskovski Nikolai Jakovlevitš Mjaskovski (20. huhtikuuta (J: 8. huhtikuuta) 1881 Novogeorgijevsk, Varsovan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 8. elokuuta 1950 Moskova, Neuvostoliitto) oli venäläinen säveltäjä.
Mjaskovski syntyi Novogeorgijevskissa lähellä Varsovaa (nykyisen Ukrainan alueella) ja muutti nuorena Pietariin, jossa hän pääsi vuonna 1906 Pietarin konservatorioon. Hänen opettajinaan olivat muiden muassa Nikolai Rimski-Korsakov ja Anatoli Ljadov. Ensimmäisen maailmansodan aikana Mjaskovski oli sotapalveluksessa. Vuodesta 1921 hän toimi professorina Moskovan konservatoriossa, jossa hänen oppilaisiinsa kuuluivat esimerkiksi Dmitri Kabalevski ja Aram Hatšaturjan. Mjaskovski sai vuonna 1941 Stalin-palkinnon 21. sinfoniastaan. Hän kuoli syöpään vuonna 1950.
Mjaskovski sävelsi 27 sinfoniaa (1908–1949), kolme sinfoniettaa, sinfoniset runot Hiljaisuus ja Alaston, joiden lisäksi hän sävelsi kamarimusiikkia, kuten lukuisisia jousikvartettoja ja pianosonaatteja, sekä kantaatit Kirov on kanssamme ja Öinen Kreml. Hänen nuoruudentuotantonsa oli yksilöllistä, mutta sittemmin hän siirtyi vallankumousaiheisiin ja muihin sosialistisen realismin mukaisiin ohjelmateoksiin. Opettajana hänen vaikutuksensa oli suuri.
Nearkhos
thumb|250px|Aleksanteri Suuren valtakunta ja Nearkhosin matkat Nearkhos (, ; noin 360–300 eaa.) oli antiikin kreikkalainen merimies ja historioitsija. Hän oli Aleksanteri Suuren lapsuudenystävä ja seurasi tämän mukana Persiaan ja Intiaan. Hän kirjoitti Intiasta ja Intian valtamerellä tekemästään matkasta kertovan kirjan Indike. Tämä kirja ei ole säilynyt, mutta Arrianos käytti sitä kirjoittaessaan omaa Intiasta kertovaa kirjaansa.
Leopoldo Duarte e Silva
thumb|right|Leopoldo Duarte e Silva
Alexandra (Fredriksborgin kreivitär)
thumb|Fredriksborgin herttuatar Alexandra Alexandra, Fredriksborgin kreivitär, syntyjään Alexandra Christina Manley (s. 30. kesäkuuta 1964), on Tanskan prinssi Joachimin ensimmäinen puoliso, avioliitossa prinsessa Alexandra.
Leopoldo Duarte e Silva
Leopoldo Duarte e Silva (4. huhtikuuta 1867 Taubaté – 13. marraskuuta 1938) oli brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 30. lokakuuta 1892 ja nimitettiin Curitiban hiippakunnan johtoon 10. toukokuuta 1904. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Rafael Merry del Val y Zulueta, jota avustivat Silvério Gomes Pimenta ja Luigi Lazzareschi. Duarte e Silva asetettiin virkaansa 2. lokakuuta.
Alexandra (Fredriksborgin kreivitär)
Hän avioitui eron jälkeen vuonna 2007 valokuvaaja Martin Jørgensenin kanssa. He erosivat syksyllä 2015.
Leopoldo Duarte e Silva
Duarte e Silva sai 18. joulukuuta 1906 nimityksen São Paulon piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 14. huhtikuuta 1907. Hän sai 7. kesäkuuta 1908 nimityksen São Paulon arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes kuoli 71-vuotiaana virassa.
Alexandra (Fredriksborgin kreivitär)
Alexandra Manley on kotoisin Hongkongista. Hän avioitui prinssi Joachimin kanssa vuonna 1995. He erosivat vuonna 2005. Prinssillä ja hänellä on kaksi lasta, prinssit Felix ja Nikolai.
Astylos
Astylos (, ’pylväätön’) on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa temppelien tyyppi, jossa temppelissä ei ole lainkaan pylväitä. Pylväättömät temppelit olivat yksinkertaisia pelkästä naos-huoneesta eli cellasta koostuneita temppeleitä. Niissä saattoi olla myös pylväätön, pelkillä anta-seinillä reunustettu pronaos eli etuhuone. Astylos-tyyppiä käytettiin paitsi pienissä temppeleissä myös joissakin aarrekammioissa.
Fischer Sports
Fischer Sports on Itävaltalainen urheiluvälinevalmistaja. Fischer on tunnettu eritoten maasto- ja alppihiihtosuksistaan.
Blue1
thumb|upright|Blue1:n pääkonttori Vantaalla. thumb|Blue1:n aikoinaan operoiman AvroRJ:n ohjaamo thumb|right|Blue1:n [[Boeing 717 Tegelin lentoasemalla, maalattuna yksilölliseen 'Flowing'-väritykseen.]] Blue1 (aik. Air Botnia) oli suomalainen lentoyhtiö. Se lensi ensin itsenäisenä ja myöhemmin SAS:n täysin omistamana tuotantoyhtiönä reittejä Suomen ja Skandinavian välillä. Lokakuussa 2015 SAS tiedotti myyvänsä Blue1 Oy:n koko osakekannan irlantilaiselle CityJetille ja helmikuussa 2016 yrityksen nimeksi vaihtui CityJet Oy. Nykyään yhtiö vastaa CityJetin toiminnoista Helsingin liikenteen solmukohdassa työllistäen noin 40 lentäjää vuonna 2018.
Fischer Sports
Suomalaisurheilijoista muun muassa Kaisa Mäkäräinen, Ristomatti Hakola, Ilkka Herola, Iivo Niskanen, Perttu Hyvärinen, Juho Mikkonen ja Kerttu Niskanen hiihtävät Fischerin suksilla.
Blue1
Historia
Yhtiö perustettiin vuonna 1987 nimellä Air Botnia, perustajanaan mm. Finncomm Airlinesin pääomistaja ja toimitusjohtaja Juhani Pakari. Yhtiö aloitti operoinnin vuonna 1988 harjoittaen kotimaan matkustaja- ja rahtiliikennettä mm. Helsingistä Ylivieskaan. Ensimmäiset koneet olivat Embraer Bandeiranteja, myöhemmin kalustona oli BAe Jetstream-koneita.
Tammikuussa 1998 SAS-konserni osti yhtiön. Vuonna 2003 Air Botnia otti uuden nimen Blue1, koska Botnia-nimen samankaltaisuus Bosnia-nimen kanssa aiheutti epäselvyyksiä yhtiön laajentuessa Keski-Euroopan reiteille. Yhtiö sai lokakuussa 2003 kaksi Avro RJ-100 -konetta. Ensimmäinen kone (OH-SAM) saapui 22. lokakuuta ja aloitti liikennöinnin 26. lokakuuta. Toinen kone (OH-SAN) saapui 31. lokakuuta. Pian tämän jälkeen vuonna 2004 yhtiö aloitti Suomen sisäiset lennot halpalentoyhtiökonseptilla Flying Finn -yhtiön mallin mukaan ja liittyi Star Alliance -yhtymään ensimmäisenä alueellisena jäsenenä. Yhtiö liittyi allianssiin lokakuussa 2010 ja erosi marraskuussa 2013.
Reittivalikoimaa laajennettiin Pohjoismaihin, ja SAS:n omistuksessa Blue1:n keskeiseksi tehtäväksi tuli toimia syöttöliikenneyhtiönä SAS:lle. Samalla Suomen sisäistä liikennettä laajennettiin, ja myöhemmin ryhdyttiin liikennöimään myös Keski- ja Etelä-Euroopan useisiin suuriin kaupunkeihin sekä kesäkaudella myös Etelä-Euroopan turistikohteisiin.
1. marraskuuta 2012 alkaen Blue1 alkoi toimia tuotantoyhtiönä SAS:lle. Tämä tarkoittaa sitä, että Blue1:n lentojen markkinointi siirtyi SAS:lle, ja samalla lennonnumeroihin vaihtui Blue1:n tunnuksen KF tilalle SAS:n tunnus, SK. Samalla verkkosivusto Blue1.fi korvattiin sivustolla www.sas.fi.
Säännöllinen liikennöinti Suomessa lopetettiin, viimeisenä Helsinki–Vaasa-reitti 18.8.2013. Blue1 lensi kuitenkin Helsingistä talvikaudella Kittilään ja Kuusamoon.
Blue1 on jonkin verran poikennut aiemmin ilmoitetusta Pohjoismaihin keskittymisestä. Se lensi muun muassa Helsingistä Nizzaan ympäri vuoden, tosin harvakseltaan. Toisaalta vuonna 2014 luovuttiin Pohjoismaiden ulkopuolisista reiteistä kokonaan. Yrityksen toiminta supistui viimeisinä vuosina voimakkaasti, ja siitä on tiedotettu hyvin suppeasti. Yhtiö ilmoitti 17.6.2014 aloittavansa YT-neuvottelut, joiden tarkoitus oli vähentää jopa puolet henkilöstöstä, eli noin 160 työntekijää, koska koneiden määrä vähennettiin 9:stä 5:een.
Lokakuussa 2015 SAS ilmoitti myyvänsä Blue1:n irlantilaiselle CityJetille. Yrityskauppa liittyi järjestelyyn, jossa SAS vuokrasi CityJetiltä kahdeksan uutta kanadalaista Bombardier CRJ900-lentokonetta. Samalla SAS luovutti Blue1 Oy:n osakkeet CityJetille.
Laivasto
Poistuvat 717:t oli tarkoitus korvata emoyhtiö SAS:n laivastosta siirrettävillä Boeing 737-600 -koneilla, jotka olisivat kuitenkin olleet SAS:n väreissä. Myöhemmin SAS kuitenkin ilmoitti, ettei näin tapahdu, vaan se pohtii vaihtoehtoisia suunnitelmia.
Reittikohteet
Blue1 lensi reittilentoja pääasiassa Helsinki-Vantaan ja Tukholman Arlandan lentoasemilta. Yhtiö lensi myös vaihteleviin sesonkikohteisiin, kesällä etenkin Välimeren maihin ja talvella Pohjois-Suomen hiihtokeskuksiin.
Deryck Whibley
thumb|Deryck Whibley Deryck Jayson Whibley (lempinimeltään Bizzy D) (s. 21. maaliskuuta 1980, Scarborough, Ontario) on kanadalainen muusikko. Hän on punk rock -yhtye Sum 41:n laulaja-kitaristi ja lauluntekijä. Whibleyn tärkeimmät musiikilliset vaikuttajat ovat Elvis Costello, The Beatles ja eteläkalifornialaiset punk-yhtyeet.
Whibley perusti Sum 41:n Steve Joczin kanssa kesällä 1996. Whibley on sanoittanut lähes kaikki Sum 41:n kappaleet. Hän on ollut tuottamassa osaa Sum 41:n sekä pitkäaikaisen opastajansa ja managerinsa Greig Norin yhtyeen Treble Chargerin albumeita. Whibley oli mukana Treble Chargerin albumilla Detox myös taustalaulajana.
Whibley oli naimisissa kanadalaislaulaja Avril Lavignen kanssa vuodet 2006–2009. Sitä ennen hänellä oli lyhyt suhde Paris Hiltonin kanssa.
Norssalmen silta
Norssalmen silta on vuonna 1985 valmistunut 225 metriä pitkä maantiesilta Kotkassa Kotkansaaren ja Hirssaaren välillä. Siltaa pitkin kulkee Mussalon satamaan johtava seututie 355. Sen vieressä kulkee vuonna 1988 valmistunut rautatiesilta, jota pitkin on yhteys Kotkan radalta Mussalon satamaan. Sillan alla veden syvyys on 15 metriä.
Edward Fox
pienoiskuva|Edward Fox vuonna 2011. Edward Charles Morrice Fox (s. 13. huhtikuuta 1937 Chelsea, Lontoo) on englantilainen teatteri-, elokuva- ja televisionäyttelijä. Hän on näyttelijä James Foxin veli sekä näyttelijä Emilia Foxin ja Freddie Foxin isä. Edward Fox tunnetaan parhaiten pääosasta Fred Zinnemannin elokuvassa Shakaali (1973). Hänet on palkittu muun muassa kolme kertaa Bafta-palkinnolla.
Norssalmen silta
Norssalmen sillat on rakennettu Mussalon sataman maantie- ja rautatieyhteyttä varten. Siltojen rakentamiseksi rautatiehallitus ja Kotkan kaupunki järjestivät suunnittelukilpailun kutsukilpailuna vuonna 1981. Kilpailun voitti Insinööritoimisto Pontekin ehdotus, joka otettiin myös jatkosuunnittelun pohjaksi. Siltasuunnitelma käsitti kaksi osittain jännitettyä kotelopalkkisiltaa, joiden jännemitat määräytyivät raskaammin kuormitetun ratasillan mukaan. Molemmissa silloissa on viisi aukkoa, joiden kaikkien jännevälit ovat 45 metriä.
Ennen Norssalmen siltaa Mussaloon kuljettiin paikallistietä pohjoiskautta. Uusi silta lyhensi matkaa Kotkan keskustasta Mussaloon noin kymmenen kilometriä.
Edward Fox
Fox teki teatteridebyyttinsä vuonna 1958 ja esiintyi ensi kertaa pienessä elokuvasivuroolissa 1963. 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alussa Fox esiintyi muutamassa suuren budjetin elokuvassa, kuten Richard Attenborough’n musikaalissa Oi! Mikä ihana sota (Oh! What a Lovely War) ja samana vuonna Guy Hamiltonin ohjaamassa elokuvassa Taistelu Englannista (Battle of Britain).
Suurempaan kuuluisuuteen Fox nousi kuitenkin vasta vuonna 1973, jolloin hän esitti nimetöntä salamurhaajaa Fred Zinnemannin elokuvassa Shakaali (The Day of the Jackal). Vuosikymmenen loppupuolella hän esiintyi suurissa sotaelokuvissa: Yksi silta liikaa (A Bridge Too Far) sekä Navaronen tykkien jatko-osassa Navaronen haukat (Force 10 From Navarone). Hän esitti myös kuningas Edvard VIII:ta televisiodraamassa Edward ja Mrs Simpson.
Norssalmen silta
Maantiesillan rakentaminen
thumb|left|250px|Norssalmen sillat nähtynä [[Haukkavuoren näkötornista Kotkansaarelta. Maantiesilta on etummaisena.]] Ajoneuvoliikenteen silta rakennettiin ensin kiireellisempänä, syynä oli se, että Mussalon höyryvoimalaitoksesta oli tarkoitus johtaa kaukolämpöä Kotkaan marraskuusta 1983 alkaen ja edullisin reittivaihtoehto kaukolämpöputkille oli rakennettavan sillan kautta. Aikataulusyistä sillan rakentaminen oli jaettu useaan urakkaan. Ensimmäinen urakkasopimus solmittiin marraskuussa 1982. Työ käsitti sillan kolme välitukea, jotka valettiin teräsbetonipaaluilla tuettujen peruslaattojen varaan syvään veteen. Välitukien perusmuurin alin osa on valettu vedenalaisena valuna. Vesirajassa on suojana ruostumattomasta teräksestä tehty levy. Urakoitsijana oli Vesi-Pekka Oy.
Edward Fox
Elokuvassa Gandhi (1982) Edward Fox esitti kiistanalaista prikaatinkenraalia Reginald Dyeria, jonka katsotaan olevan vastuussa Amritsarin verilöylystä Intiassa vuonna 1919. Seuraavana vuonna julkaistussa epävirallisessa James Bond -elokuvassa Älä kieltäydy kahdesti Fox esittää M:n osan.
Norssalmen silta
Maantiesillan rakentaminen
Sillan päällysrakenne on toteutettu niin kutsutulla vaihesiirtomenetelmällä. Valuosat tehtiin Kotkansaaren puolella. Silta muodostuu yhdestätoista osasta, joista sillan päihin tulleet osat ovat pituudeltaan 11,8 metriä ja muut yhdeksän osaa 22,5 metriä pitkiä. Osien leveys on 13 metriä ja korkeus 2,9 metriä. Siltaosat työnnettiin paikoilleen noin 25 senttimetrin pituisin siirroin. Siirtovaihe alkoi 2. toukokuuta 1983 ja kesti tasan kolme kuukautta. Sillan kotelorakenteeseen asennettiin siirtotyön yhteydessä kaksi halkaisijaltaan 60-senttistä kaukolämpöputkea. Kaukolämpöputkien osalta työ oli valmis elokuun 1983 lopulla. Sen jälkeen vaihdettiin siirtovaiheessa käytetyt laakerit lopullisiin, valettiin sillan reunapalkit, kiinnitettiin kaiteet ja tehtiin muut viimeistelytyöt. Silta voitiin avata kevyelle liikenteelle joulukuussa 1983 ja ajoneuvoliikenteelle vuonna 1985. Sillan päällysrakenteen urakoi Pohjansepot Oy, siirtotyön ja jännittämisen aliurakoitsija oli Prestressing Oy.
Rautatiesilta
Maantiesillan viereen rakennettu ratasilta on jänneväleiltään ja rakennekorkeuksiltaan yhteneväinen maantiesillan kanssa. Se on tyypiltään jännitetty kotelopalkkisilta ja rakennettu paikallavaluna. Siltaurakoitsija oli Yleinen Insinööritoimisto Oy. Ratasilta rakennettiin vuonna 1988.
Edward Fox
Viime vuosina Fox on esiintynyt elokuvissa Tärkeintä on olla aito (2002), Nicholas Nicklebyn elämä ja seikkailut (2002) sekä Stage Beauty (2004). Hän on myös palannut teatterilavoille.
Edward Fox nimitettiin Brittiläisen imperiumin upseeriksi (Officer of the British Empire) vuonna 2003.
Zdeněk Mácal
Zdeněk Mácal (s. 8. tammikuuta 1936, Brno) on tšekkiläinen kapellimestari, joka toimii nykyään Tšekin filharmonisen orkesterin ylikapellimestarina.
Mácal syntyi Brnossa ja toimi vuosina 1963–1967 Määrin filharmonisen orkesterin ylikapellimestarina. Hän voitti vuonna 1965 Besançonin kansainvälisen orkesterinjohtokilpailun Ranskassa ja vuonna 1966 Mitropoulos-kilpailun New Yorkissa. Mácalilla on ollut vuodesta 1992 alkaen Yhdysvaltain kansalaisuus.
Tšekin filharmonisen orkesterin lisäksi Mácal on toiminut ylikapellimestarina Kölnin WDR-sinfoniaorkesterille (1970–1974), Sydneyn sinfoniaorkesterille (1986–1987), Milwaukeen sinfoniaorkesterille (1986–1995) ja New Jerseyn sinfoniaorkesterille (1993–2002).
Sukupuolihormoni
thumb|[[Estradiolin kemiallinen rakenne. Estradioli on keskeinen estrogeenihormoni.]] Sukupuolihormoni on sukupuolitoimintoihin vaikuttava steroidi. Sukupuolihormonien tuotanto käynnistyy murrosiässä ja niitä erittyy erityisesti sukupuolirauhasista, joista miehellä keskeisiä ovat kivekset ja naisella munasarjat. Sukupuolihormoneja ovat miesten androgeenit eli mieshormonit ja naisten estrogeenit eli naishormonit. Näiden kahden ryhmän lisäksi naisilla tavataan keltarauhashormoneja eli gestageeneja. Ihmisen aivojen aivolisäkkeen erittämät hormonit stimuloivat sukupuolirauhasia tuottamaan sukupuolihormoneita.
Tärkein androgeeni on testosteroni ja tärkein estrogeeni estradioli. Keltarauhashormoneista tärkein on progesteroni. Sukupuolihormonit säätelevät miehen ja naisen sukupuolitunnusmerkkien kehittymistä ja seksuaalitoimintoja. Sukupuolihormonit syntyvät kolesterolista monimutkaisten kemiallisten reaktioiden seurauksena. Sukupuolihormoneilla ei ole riittävästä tuotannosta ja riittävistä pitoisuuksista huolimatta vaikutusta elleivät ne kykene vaikuttamaan niille tarkoitettuihin reseptoreihin. Androgeeneille on androgeenireseptoreita ja estrogeeneille estrogeenireseptoreita. Aivolisäkkeen vajaatoiminta aiheuttaa sukupuolihormonien tuotannon häiriintymistä. Sukupuolihormonien häiriöt ovat lisääntymishäiriöiden syitä. Pienten pitoisuuksien vuoksi testosteronin ja estradiolin mittaamiset ovat vaikeita.
Adolf Butenandt sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1939 työstään sukupuolihormonien tutkimisessa.
Pellon kirkko
Pellon kirkko on vuosina 1950–1953 rakennettu kirkkorakennus Pellossa. Se on rahoitettu pääosin Yhdysvaltojen luterilaisten kirkkojen tuella ja se vihittiin käyttöön 16. elokuuta 1953. Kirkon on suunnitellut Antero Pernaja ja kirkko on tyyliltään kotamainen. Sisätilat muodostuvat kirkkosalista ja pienestä seurakuntasalista. Kirkon vieressä on erillinen kellotapuli. Kirkkosaliin mahtuu 350 ihmistä. Alttaritaulun Jeesuksen toinen tuleminen (600 x 365 cm:n öljymaalaus kankaalle) on maalannut Aale Hakava vuonna 1953. Kirkossa on esillä lisäksi lasimaalauksia.
Lupana
Lupana eli Ljuban on pieni, runsaan 4000 asukkaan radanvarsikaupunki Tusinan piirissä Leningradin alueella. Kaupunki sijaitsee Olhavajokeen laskevan Tigodajoen varrella 85 kilometriä Pietarista kaakkoon.
thumb|210px|left|Rautatieasema Ljuban thumb|210px|left|Pietarin ja Paavalin kirkko kaupungin asemalla seisovasta junasta nähtynä thumb|230px|right|Rautatiekaupungin veturivarikko 1800-1900-lukujen taitteessa Historiallisissa teoksissa Lupana mainitaan ensimmäisen kerran 1500-luvulla. Kaupungiksi se tuli 3. kesäkuuta 1917.
Pietarista Moskovaan johtava M10-valtatie (osa eurooppatie E105:tä) kulkee kaupungin läpi. Sitä seuraten Pietariin on 87 kilometrin ja Novgorodin alueen Tšudovoon 34 kilometriä. Moskovaan on lähes 600 kilometriä. Pietariin on runsaasti linja-autoyhteyksiä. Myös Lugasta Lupanan kautta Namkkuun (Mga) johtava P41 kantatie on kaupungille merkittävä maantie.
Kaupungissa on ortodoksinen Pyhien apostolien Pietarin ja Paavalin kirkko.
Soho
Soho on alue Lontoon West Endissä City of Westminsterin kaupunkipiirissä. Pohjoisessa sitä rajaa Oxford Street, idässä Charing Cross Road, etelässä Coventry Street ja Piccadilly Circus ja lännessä Regent Street. Sen naapurialueita ovat Fitzrovia pohjoisessa, Covent Garden idässä, St James’s etelässä ja Mayfair lännessä.
Soho rakennettiin yläluokan asuinalueeksi 1600-luvun lopussa, mutta sen väestörakenne muuttui työväestö- ja siirtolaisvoittoiseksi 1700-luvun aikana. 1800- ja 1900-luvuilla kaupunginosaa vaivasivat köyhyys ja sosiaaliset ongelmat, kuten prostituutio ja rikollisuus. Soholla oli vielä 1970-luvulla maine Lontoon punaisten lyhtyjen alueena, mutta lupakäytäntöjen tiukentuminen ja keskiluokkaistuminen ovat vähentäneet seksibaarien ja -kauppojen määrää tuntuvasti. Nykyään kaupunginosa tunnetaankin paremmin vilkkaasta yöelämästä ja monipuolisesta viihde- ja ravintolatarjonnasta.
Historia
pienoiskuva|vasen|[[Soho Square vuoden 1700 paikkeilla. Aukiota ympäröivät yläluokan kaupunkitalot.]] Keskiajalla nykyisen Sohon alueella oli vielä peltoja, jotka kuuluivat St Gilesin luostarisairaalalle. Englannin luostarilaitoksen lakkauttamisen (1536) jälkeen pellot siirtyivät kruunun omistukseen, ja ylimystö alkoi käyttää niitä metsästysmainaan. Erään teorian mukaan metsästäjät huusivat ajokoirilleen ”soho” nähdessään rusakon, ja tästä keksittiin koko alueen nimeksi Soho Fields.
1670-luvulla Sohosta alettiin rakentaa Lontoon yläluokan asuinaluetta, jonne muuttivat muun muassa Fauconbergin jaarli, Carlislen kreivitär ja Monmouthin herttua. Rakentaminen keskittyi aluksi kolmen aukion – Leicester Squaren, Golden Squaren ja Soho Squaren – ympäristöön, ja koko kaupunginosa oli rakennettu 1700-luvun alkuun mennessä.
Soho onnistui pysymään yläluokan suosiossa vain noin viidenkymmenen vuoden ajan. Se oli etäällä kuninkaallisesta hovista, ja läheiset St James’sin ja Mayfair’n kaupunginosat oli suunniteltu paremmin. Koska Sohon alueellisesta kehittämisestä ei vastannut yksi taho, joka olisi valvonut kiinteistöjen laatua ja käyttötarkoitusta, osa taloista rakennettiin huolimattomasti ja alueelle muutti ihmisiä myös alemmista yhteiskuntaluokista. Asuinrakennusten lomaan ilmestyi verstaita ja liikehuoneistoja, joissa käsityöläiset, kauppiaat ja siirtolaiset saattoivat harjoittaa ammattejaan.
pienoiskuva|Torikauppaa Berwick Streetillä. 1800-luvulla Sohoa vaivasivat jo köyhyys ja sen mukanaan tuomat sosiaaliset ongelmat. Vuonna 1854 kaupunginosassa puhkesi raju koleraepidemia, jonka lääkäri John Snow onnistui taltuttamaan estämällä asukkaita ottamasta juomavetensä saastuneesta kaivosta. Maailmansotien välisenä aikana Soho tunnettiin uskaliaasta yöelämästään, ja 1950-luvulla sen alueella alkoi ilmetä jengitappeluita, suojelurahan kiristämistä ja prostituutiota. 1960-luvulla Sohosta, erityisesti Carnaby Streetin ympäristöstä, tuli yksi svengaavan Lontoon keskuspaikoista, ja 1970-luvulla alue tunnettiin halvoista seksibaareistaan, joiden toimintaa lupaviranomaiset alkoivat suitsia 1980-luvulla.
Soho veti puoleensa Manner-Euroopasta saapuvia pakolaisia jo alkuvaiheistaan lähtien. Ensimmäisenä sinne asettui kreikkalaisia, joita osmanit olivat alkaneet karkottaa Turkista 1670-luvulla. 1680-luvulla sinne alkoi saapua Ranskasta uskonnollista sortoa pakenevia hugenotteja, joiden määrä kasvoi 1700-luvun alkuun mennessä noin neljännekseen koko kaupunginosan väestöstä. 1800-luvulla Napoleonin kukistumista seurannut nationalistinen liikehdintä aiheutti pakolaisvirtoja, joiden myötä Sohoon tuli muun muassa saksalaisia, italialaisia ja unkarilaisia. 1900-luvulla suurimman siirtolaisryhmän muodostivat kiinalaiset, jotka perustivat Gerrard Streetin ympäristöön Lontoon Chinatownin.
Kaupunkikuva
pienoiskuva|Sohon [[Carnaby Street on vilkas yölläkin.]] Soho on kuuluisa vilkkaasta yöelämästään, ja sillä on värikkään, ajoittain levottomankin kaupunginosan maine. Sen alueella sijaitsee monia West Endin pitkäikäisimmistä teattereista, kuten Queen’s Theatre, Prince Edward Theatre ja Prince of Wales Theatre. Ohjelmatarjontaan kuuluu niin musikaaleja, näytelmiä, kabareeta kuin stand up -komiikkaakin. Teatterien lisäksi Sohossa on paljon yökerhoja, pubeja ja baareja, joista monet palvelevat valtavirrasta poikkeavaa asiakaskuntaa – kaupunginosassa on useita burleskiklubeja ja homobaareja, ja se toimii keskuspaikkana monille Lontoon priden tapahtumista.
Wardour Streetillä ja Soho Squarella on elokuvayhtiöiden toimistoja, ja kaupunginosassa toimii myös mainostoimistoja, vaatesuunnittelijoita, musiikkituottajia ja muita luovien alojen yrityksiä. Carnaby Street, Berwick Street ja Kingly Court ovat suosittuja muotikatuja, ja Berwick Streetillä on käyty torikauppaa 1700-luvulta lähtien. Tunnetuimmat merkkiliikkeet sijaitsevat Oxford Streetin ja Regent Streetin varsilla, jossa ovat esimerkiksi suuri lelukauppa Hamleys ja näennäis-tudortyylinen tavaratalo Liberty.
Vielä 1970-luvulla Soho tunnettiin seksibaareistaan ja -kaupoistaan, mutta niiden määrä on vähentynyt tasaisesti Lontoon lupaviranomaisten suitsittua alaa ja pornon siirryttyä internetiin. Poliisi löysi kuitenkin vielä viitteitä prostituutiosta, ihmiskaupasta ja huumeiden myynnistä vuonna 2013 alan liikkeisiin tehdyssä tehoiskussa.
Virhe
Termillä virhe on monta merkitystä tieteenalasta ja asiayhteydestä riippuen.
Félicité Pricet
Félicité Pricet (n. 1745 Châtillon-sur-Sèvre, Maine-et-Loire, Ranska – 18. tammikuuta 1794 Avrillé, Maine-et-Loire, Ranska) oli maallikkonainen Angersin hiippakunnasta ja marttyyri Ranskan vallankumouksessa. Paavi Johannes Paavali II julisti hänet kunnianarvoisaksi 9. kesäkuuta 1983 ja autuaaksi 19. helmikuuta 1984, ja hänen muistopäiväänsä vietetään 2. tammikuuta yhtenä Anjoun marttyreistä tai 18. tammikuuta.
Madhibaan-klaani
thumb|200px|Mahdibaan-klaanin jäsen. Vanha valokuva teoksesta The New Student's Reference Work. Madhibaan eli Midgaan on Somaliassa elävä etninen ryhmä, klaani.
Madhibaanit ovat Somalian alkuperäisasukkaita, mutta heitä on kaikkialla Afrikan sarven alueella, kuten Djiboutissa ja Etiopiassa. Maanviljelys- ja käsityöläistaustan vuoksi heidän joissakin piireissä perinteisesti katsotaan kuuluvan yhteiskunnallisesti alempaan asemaan. Mahdibaanit viettävät rauhallista elämää omilla alueillaan, mutta kautta historian heitä on sorrettu. Aiempi hallinto yritti huolehtia heidän ja muiden Somalian huono-osaisten vähemmistöjen ihmisoikeuksista, mutta sisällissodan puhjettua madhibaanit ovat monien muiden somalialaisten tavoin joutuneet enemmistöklaanien jäsenten väkivallantekojen uhreiksi, eikä kansainvälinen yhteisökään ole juuri välittänyt heidän kohtalostaan.
Madhibaanit asuttavat pieninä ryhminä koko Somaliaa. Klaanin merkittäviin jäseniin kuuluu Hersi Jama Jangoan.
NRZ-koodaus
Tietoliikenteessä non-return-to-zero (NRZ) -linjakoodaus on binäärikoodaus, jossa ”1-bitit” esitetään yhtenä merkitsevänä tilana ja ”0-bitit” toisena merkitsevänä tilana. Toisin kuin RZ- eli return-to-zero -koodauksessa, NRZ-koodauksessa ei ole neutraalia perustilaa (lepotilaa).
NRZ ei ole itsestään tahdistuva koodaus, joten tahdistukseen (synkronointiin) tulee käyttää jotain muuta menetelmää, esimerkiksi rinnakkaista tahdistussignaalia tai ylimääräisiä tahdistusmerkkejä.
NRZ-koodaus nimensä mukaan ei palaa esitettävän bitin jälkeen johonkin neutraaliin perustilaan. Esimerkkinä, jos tiedon siirrossa jännite 1V esittää 1-bittiä ja jännite -1V esittää 0-bittiä ja yhden bitin siirtojakso on 1 sekunti, niin bittijono 111 tarkoittaa 3 sekunnin ajan 1V jännitettä linjalla.
NRZI-koodaus
NRZI-koodauksessa (Non-Return-to-Zero Inverted) ”1-bitti” esitetään tilamuutoksella ja ”0-bitti” ilman tilamuutosta. Esimerkkinä, jos tiedon siirrossa jännite 1V esittää 1-bittiä ja jännite -1V esittää 0-bittiä ja yhden bitin siirtojakso on 1 sekunti, niin bittijono 110 tarkoittaa 1 sekunnin ajan 1V ja sen jälkeen 2 sekuntia -1V jännitetasoa.
BioShock
BioShock on Irrational Gamesin kehittämä ja 2K Gamesin julkaisema ensimmäisen persoonan ammunta- ja selviytymiskauhupeli.
Peli julkaistiin Microsoft Windowsille ja Xbox 360:lle Euroopassa 24. elokuuta 2007 ja Pohjois-Amerikassa kolme päivää aikaisemmin. Peli julkaistiin myös PlayStation 3:lle syksyllä 2008 ja Mac OS X -käyttöjärjestelmälle noin vuotta myöhemmin.
Yleistä
Peli sijoittuu vuoteen 1960. Pelaaja on Jack, joka Atlantin valtameren yllä tapahtuvassa lento-onnettomuudessa putoaa hyisiin, kartoittamattomiin vesiin. Onnettomuudesta selviydyttyään Jack ui saarelle, josta hän löytää majakan. Majakan sisällä on sukelluspallo, joka toimii sisäänkäyntinä Art Deco -tyylillä rakennettuun merenalaiseen kaupunkiin nimeltä Rapture. Rapture on visionääriliikemies Andrew Ryanin vuonna 1946 rakennuttama aynrandilaiseksi individualistiseksi utopiaksi suunniteltu unelmayhteiskunta.
Kaupungissa on kuitenkin jokin mennyt pahasti pieleen. Tämä dystopiaksi muuttunut yhteisö on tuhoutunut ja nyt kaupunkia hallitsevat ruumiskasat, geneettisesti muunnellut ja maskeihin sonnustautuneet ihmishahmot, ns. Splicerit, turvakamerat, lentävät robotit sekä tykkitornit. Kaupungissa asustavat lisäksi Little Sister ja Big Daddy -olennot eli ”pikkusiskot” ja ”isot isukit”. Pikkusiskot ovat lapsimutantteja, jotka imevät suurilla ruiskuilla kuolleiden ruumiista arvokasta geneettistä materiaalia, jota kutsutaan ADAM:iksi. Kömpelöt ja raskaat Big Daddy -olennot toimivat näiden pikkusiskojen suojelijoina, eivätkä ne epäröi käydä suojattiaan uhkaavien olentojen kimppuun. Jackin päämääränä on selviytyä ulos Rapturesta.
Pelaajan on kuitenkin saatava pikkusiskojen ADAM, joka on Rapturen kaupungissa kaikki kaikessa. Sen avulla voidaan ihmiskehoon istuttaa erilaisia plasmidigeenimuunnoksia ja erikoisvoimia, joiden avulla Jack pystyy muun muassa sytyttämään hahmoja ja esineitä tuleen, jäädyttämään niitä paikoilleen, ampumaan sähköshokkeja ja käyttämään telekinesiaa esineiden ja ruumiiden liikutteluun sekä ampumiseen niitä kohti vihollisia. Plasmidivoimat eivät kuitenkaan ole loputtomia. Ne kuluttavat niin sanottua EVE-energiaa, ja sitä saa sieltä täältä löytyvistä ruiskuneuloista. Lisäksi pelaaja voi löytää kuolleista asukkaista, laatikoista, nurkista ja muista paikoista muun muassa ensiapupakkauksia, aseita, ammuksia ja rahaa.
Pelaaminen
Rahalla voi tarpeen vaatiessa ostaa ”The Circus Of Value” -automaateista esimerkiksi ensiapupakkauksia, EVE-energiaa sekä muuta tarpeellista. ”El Ammo Bandito” -automaateista saa ostettua ammuksia, ja ”U-Invent”-automaateilla voi yhdistää esineitä erilaisiksi ammuksiksi tai työkaluiksi. Rahalla voi myös ostaa ensiapuautomaateista terveyttä tai hakkeroida (käytännössä ”lahjoa”) turvakameroita ja tykkitorneja puolelleen tai hakkeroida tavara-automaatteja ja kassakaappeja, jolloin niistä saa tavaraa halvemmalla tai jopa ilmaiseksi. Pelaajan kuollessa hänet elvytetään lähimmässä ”Vita Chamber” -kammiossa, jonka jälkeen hänellä on 50 prosenttia täydestä terveydestä jäljellä.
Kehitys
Osa pelin kehitystiimistä on aikanaan ollut mukana System Shock 2 -toimintaroolipelin tuotannossa, ja on sitä kautta saanut kyseiselle esikuvalle tyypillisiä ominaispiirteitä ja vaikutteita. BioShockia kutsutaankin usein System Shock 2:n henkiseksi jatko-osaksi.
Tarinasta oli useita hahmotelmia kehitysvaiheessa, mutta lopullinen oli lähes täysin uusiksi kirjoitettu versio. Kilpailevat vaatimukset ajalle ja resursseille tarkoittivat että tärkeät kerronnalliset elementit tehtiin vasta tarinan uusiksi kirjoituksen jälkeen ja tarvitsivat paljon työtä lisäämiseksi jälkikäteen. Roolipelin kaltaisessa pelissä tarina on projektia ohjaava elementti ja ideaalisesti pelimekaniikat integroidaan toisiaan täydentävästi tarinan kanssa.
Vastaanotto
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 9.7/10.
Jari Huttunen (kitaristi)
Jari Jaakko Ilmari Huttunen (s. 24. huhtikuuta 1975 Jyväskylä ) on suomalainen kitaristi, joka tunnetaan parhaiten Timo Rautiainen & Trio Niskalaukauksen toisena rytmikitaristina.
Huttunen on esiintynyt myös akustisesti kahdestaan Timo Rautiaisen kanssa ja soittanut kitaraa Private Line -yhtyeessä. Huttunen käyttää ESP ja Tokai-merkkisiä kitaroita. Vuodesta 2005 eteenpäin Huttunen on vaikuttanut Dark Days Ahead -yhtyeen kitaristina.
Harri Blumén
Harri Juhani Blumén (s. 4. helmikuuta 1958 Lahti) on 1970-luvulla maajoukkueeseen kuulunut suomalainen mäkihyppääjä.
Blumén sijoittui Innsbruckin 1976 talviolympialaisissa normaalimäen kilpailussa 29:nneksi ja suurmäen kilpailussa 41:nneksi. Keski-Euroopan mäkiviikolla hän sijoittui kaudella 1975–1976 sijalle 39. SM-kilpailuissa hän sai pronssia suurmäessä 1976 ja hopeaa joukkuemäessä 1978. Nuorten EM-kilpailuissa hän oli mäkihypyssä kuudes vuosina 1973 ja 1974 sekä neljäs vuonna 1976.
Harri Bluménin serkku Raimo Blumén oli nuorten sarjoissa menestynyt mäkihyppääjä.
Antiikin Kreikan maantiede
Antiikin Kreikan maantiede viittaa kreikankielisiin ja kreikkalaisen kulttuurin alueisiin antiikin ajalla. Usein sillä viitataan erityisesti arkaaisen ja klassisen kauden Kreikkaan noin 700–323 eaa. Myöhemmin hellenistisellä kaudella kreikkalainen maailma laajeni huomattavasti, kun taas roomalaisella kaudella se tuli osaksi laajempaa roomalaista maailmaa, jolloin käsite ei ole enää yhtä mielekäs. Tässä kuvataan erityisesti klassisen kauden maantiedettä.
Varsinaisen Kreikan alue tunnettiin antiikin aikana nimellä Hellas ja sen asukkaista käytettiin etnonyymiä Hellēn, feminiininä Hellēnis  ja monikossa Ellēnes , latinaksi Graecus. Kreikkalaisen maailman voidaan katsoa muodostuvan alueesta, joilla oli kreikkalaisia poliksia eli kaupunkivaltioita. Varsinaisen Kreikan alueen eli emämaan ulkopuolelle kreikkalaiset perustivat lukuisia siirtokunta-poliksia, joita oli muun muassa Vähän-Aasian rannikolla nykyisen Turkin alueella, Suur-Kreikassa eli Magna Graeciassa Italian eteläosassa, Sisiliassa, muualla Välimeren rannoilla sekä Mustanmeren eli Pontoksen rannikolla.
Maakunnat ja alueet
Seuraavassa on luetteloitu kreikkalaisten tärkeimmät asuma-alueet, toisin sanoen alueet, joilla oli kreikkalaisia poliksia arkaaisella ja klassisella kaudella. Varsinainen Kreikka eli Hellas käsitti nykyisen Kreikan eteläosan sekä suuren osan saaristosta. Epeiros ja Makedonia nähtiin pitkään puolikreikkalaisina alueina. Useimmat muista alueista olivat kreikkalaisia ainoastaan rannikolla sijainneiden siirtokuntien osalta, kun taas sisämaata asuttivat ei-kreikkalaiset kansat.
Varsinainen Kreikka
pienoiskuva|upright=1.2|Varsinaisen [[Hellas (alue)|Hellaan ja muun Manner-Kreikan antiikin aikaisen alueet ja niitä lähinnä sijainneet ”barbaarien” alueet.]]
Epeiros ja Makedonia
pienoiskuva|upright=1.2|[[Antiikin Epeiros|Epeiroksen ja Makedonian antiikin aikaiset alueet.]]
Adrianmeri ja Italia
pienoiskuva|upright=1.2|[[Antiikin Sisilia|Sikelian eli Sisilian ja Suur-Kreikan siirtokunnat ja murteet ennen roomalaisvalloitusta.]]
Traakia, Propontis ja Pontos (Mustameri)
pienoiskuva|upright=1.2|Kreikkalaiset siirtokunnat [[Mustameri|Pontoksen eli Mustanmeren rannalla.]]
Itäinen ja Eteläinen Välimeri
pienoiskuva|upright=1.2|Kreikkalaisten siirtokuntien alue (sinisellä) noin vuonna 550 eaa.
Maantieteen kuvaukset
Antiikin aikaisen Kreikan maantieteellisiä kuvauksia on säilynyt merkittävimpinä Strabonilta (Geografika), Pausaniaalta (Kreikan kuvaus), Ptolemaiokselta (Geografia), Plinius vanhemmalta (Naturalis historia) ja Stefanos Byzantionlaiselta (Ethnika). Merkittäviä lähteitä ovat myös muun muassa maantieteellisiä kuvauksia sisältävät historiateokset, kuten Herodotoksen (Historiateos), Thukydideen (Peloponnesolaissota) ja Diodoros Sisilialaisen (Historian kirjasto) teokset.
Jasmiinitee
thumb|Jasmiiniteetä Jasmiinitee (, pinyin: mò lì huā chá) on kiinalainen tee, joka on maustettu jasmiininkukilla. Se valmistetaan joko kevyesti hapetetusta pouchong-teestä tai vihreästä teestä, mutta joskus myös mustasta teestä. Jasmiiniteetä tuotetaan Fujianissa.
Jasmiinitee on suosittua Pohjois-Kiinassa ja sitä myös tarjoillaan yleensä aina kiinalaisissa ravintoloissa länsimaissa.
Ruuth
Ruuth on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Podium (arkkitehtuuri)
Podium (lat.) on etruskilaisen ja roomalaisen temppelin korkea jalustamainen, maanpinnan yläpuolella oleva kivijalka. Podiumissa on yleensä temppelin sisäänkäynnin puolella korkea portaikko, joka on ainoa tie ylös temppelille.
Silvério Gomes Pimenta
thumb|right|Silvério Gomes Pimenta
Silvério Gomes Pimenta (12. tammikuuta 1840 Congonhas do Campo – 30. elokuuta 1922) oli brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin diakoniksi 21. huhtikuuta 1862 ja papiksi 20. heinäkuuta 1962. Hänet nimitettiin 26. kesäkuuta 1890 Marianan vihkipiispaksi sekä Camachuksen titulaaripiispaksi 26. kesäkuuta 1890, ja piispaksi vihkiminen seurasi 31. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Pedro Maria de Lacerda, jota avustivat Antônio Cândido Alvarenga ja Joaquim José Vieira.
Luettelo AC/DC:n kappaleista
Tämä on luettelo AC/DC:n kappaleista aakkosjärjestyksessä.
Colorado City
Colorado City voi tarkoittaa seuraavia paikkoja tai kaupunkeja:
Byron Nelson
John Byron Nelson, Jr. (4. helmikuuta 1912 Waxahachie, Texas – 26. syyskuuta 2006) oli yksi kaikkien aikojen menestyneimmistä golf-ammattilaisista. Ammattilaisuransa hän aloitti vuonna 1932. Byron voitti urallaan lukuisia turnauksia, mutta ehkäpä parhaiten hänet muistetaan kaudesta 1945, jolloin hän voitti 18 turnausta, joista 11 peräkkäin. Toinen merkittävä Byronin saavutus oli vuosien 1944–1945 aikana hänen pelaamansa 54 turnausta, joista hän voitti kaikkiaan 31. Byron lopetti uransa jo 34-vuotiaana viettääkseen enemmän aikaa Texasin karjafarmillaan.
PGA Tour -voitot
Miesten Major-turnausten voitot ovat tummennettuina.
Mainichi Shimbun
Mainichi Shimbun (, "Päivän uutiset") on levikiltään kolmanneksi suurin Japanin "kolmesta suuresta" sanomalehdistä. Sen julkaisee aamu- ja iltapäiväpainoksen Tokiossa, Osakassa ja kolmessa muussa Japanin aluekeskuksessa.
Tämä japanilainen lehti sai alkunsa lehden oman tulkinnan mukaan 21. helmikuuta 1872, jolloin tokiolainen Tokyo Nichinichi Shimbun -lehden ensimmäinen numero ilmestyi. Toisen näkemyksen mukaan taustalla oli Rikken Seitōn vuonna 1882 julkaisema puoluelehti Nihon Rikken Seitō shimbun. Lehti päätyi vuonna 1903 teollisuusmies Motoyama Hikoichin hallintaan. Vuodesta 1911 lehteä on julkaistu nimellä Mainichi Shimbun.
Tyyliltään uudistusmielinen sanomalehti vetoaa erityisesti Japanin laajaan keskiluokkaiseen lukijakuntaan. Lehden levikki oli 1970-luvulta lähtien viiden miljoonan suuruusluokassa. Nyttemmin, painetun japanilaisen sanomalahdistön levikin yleisesti laskiessa, myös levikki oli laskenut 3,055 miljoonaan (elokuu 2016). Mainichi Shimbunia luonnehditaan yleisesti kansallisesti ja kansainvälisesti toiseksi arvostetuimmaksi Japanin kolmesta suurimmasta sanomalehdestä Asahi Shimbun -lehden jälkeen.
Gaia-hypoteesi
thumb|300px|Kuuluisa [[Apollo 17 -kuulennon (1972) miehistön ottama kuva]] Gaia-hypoteesi eli Gaia-teoria on englantilaisen biologin James Lovelockin kehittämä ekologinen hypoteesi, jonka mukaan biosfääri on itsesäätelevä järjestelmä, joka pystyy kokonaisuutena säilyttämään Maa-planeetan elämiseen soveltuvana asuinpaikkana. Nimi Gaia viittaa kreikkalaisen mytologian maanjumaluuteen, Zeus-jumalan äitiin.
Mainichi Shimbun
Lehtikonsernin palveluksessa on noin 3 200 henkeä (toisen lähteen mukaan yli 6 000 henkeä). Lehti julkaisee moniin länsimaalaisiin sanomalehtiin verrattuna varsin runsaasti kansainvälisiä uutisia.
Gaia-hypoteesi
Varhaisin Gaia-hypoteesi esiintyi Lewis Thomasin kirjassa Lives of a Cell. James Lovelock muotoili Gaia-hypoteesin tieteellisempään muotoon vuonna 1960. Se syntyi kun Lovelock käsitteli menetelmiä, joilla voitaisiin löytää elämää Marsista. Lovelock kirjoitti artikkelin Natureen ja julkaisi vuonna 1979 kirjan Gaia: A new look at life on Earth.
Perusta
Lovelockin idea perustui yksinkertaiseen ajatukseen siitä, että biomassa säätelee planeetan oloja, etenkin lämpötilaa ja ilmakehän kemiaa. Lovelock sai ajatuksensa toimiessaan NASAssa tehtävässä, jonka tarkoituksena oli kehittää keinoja sen selvittämiseksi, onko Marsissa elämää. Lovelock huomasi, että Marsin kaasukehän entropiataso oli suuri. Maan ilmakehässä taas oli paljon reaktiivista happea, ja elämä ylläpiti tätä epätasapainotilaa. Lovelock päätteli tästä, että jos planeetan kaasukehä ei ollut epätasapainotilassa, sillä ei ollut elämää ja jos se oli epätasapainossa, oli elämä mahdollinen, joskaan ei välttämätön vaihtoehto.
Gaia-hypoteesin yksinkertainen kuvaus on 1983 ohjelmoitu ”päivänkakkaramaa” -simulaatio, jossa Lovelock ohjelmoi valkoisia, värittömiä ja tummia päivänkakkaroita, jotka imivät itseensä eri tavoilla lämpöä. Simulaation aikana maan lämpötila säilyi melko vakaana, mutta eri lajien yksilömäärät vaihtelivat.
Vastaavien järjestelmien olemassaolosta Maassa on keskusteltu. Eräitä suhteellisen yksinkertaisia mekanismeja on havaittu, esimerkiksi kun ilmakehän hiilidioksidipitoisuus kasvaa, biomassan kasvu ja fotosynteesi tehostuu ja sitä kautta poistuu ilmakehästä hiilidioksidia. Lovelock hyväksyy evoluution näiden mekanismien syntytavaksi. Hänen mukaansa olennot, jotka parantavat ympäristöään, selviytyvät paremmin kuin eliöt, jotka vahingoittavat ympäristöään.
New age
Gaia-hypoteesi sai suosiota new agen piirissä. New age -näkemyksen mukaan Gaialla on teleologinen päämäärä säilyttää ja suojella elämää. Tämän näkemyksen mukaan Gaia korjaa esimerkiksi ihmisen saastutuksen. Näkemyksessä Gaia on tietoinen yksikkö, joka koostuu koko eliökunnasta.
John Gribbinin kirjan Syvä yksinkertaisuus mukaan tämä näkemys ei ole Lovelockin näkemyksen mukainen, koska Lovelockin Gaiassa lajit toimivat pelkästään omaa etuaan ajatellen ja olosuhteiden muuttuessa esimerkiksi ”päivänkakkaramaassa” olot tasaantuvat käytännössä sitä kautta, että tietyt lajit karsiutuvat ja jopa kuolevat sukupuuttoon. Myös lopullinen tuhoutuminen olisi täysin mahdollista. Myös Lovelockin kanssa yhteistyötä harrastanut Lynn Margulis on korostanut, että Gaia-hypoteesi on biologinen, ei ihmiskeskeinen ajatus.
Myös Lovelockin omat kannanotot ovat ristiriidassa new agen näkemyksen kanssa. Hänen 2006 kirjoittamansa kirjan Gaian kosto keskeisin ajatus on, että olemme ylittäneen kriittisen rajan emmekä voi enää pysäyttää ilmastonmuutosta, ainoastaan hidastaa. Parhaana hidastajana Lovelock esittää kirjassaan ydinenergian.
Kritiikki
Kaikki eivät kuitenkaan ole hypoteesista samaa mieltä. Vuonna 1981 Ford Doolittle kirjoitti artikkelin Is Nature Motherly?, jossa hän totesi, että mikään yksilöiden genomissa ei voisi saada aikaan palautemekanismia, jonka Gaia -hypoteesi vaatisi toimiakseen. Siksi Gaia olisi epätieteellinen metodi, joka ei sisällä mitään selittävää mekanismia. Vuonna 1982 Richard Dawkins esitti kirjassaan Sokea kelloseppä, että organismit eivät voi toimia yhteistyössä, joka vaatisi ennalta näkemistä. Doolittlen tavoin hänkin hylkäsi mahdollisuuden siitä että palautejärjestelmä voisi tasata systeemin. Hänen mukaansa ”luonnonvalinta ei voi johtaa Globaalin tason altruismiin”. Dawkins on kuvannut Gaiaa myös ”huonoksi runolliseksi tieteeksi”. Stephen Jay Gould taas kritisoi Gaiaa kuvaten sitä metaforan kaltaiseksi kuvaukseksi maan toiminnasta ja vaati tietää mekanismin, jolla itsesäätely syntyy. Staleyn tutkimusten mukaan koevoluutio voisi johtaa Gaiaan, joskin se, mikä ulospäin saattaisi näyttää altruismilta olisikin valintaa, joka kohdistuisi ”itsekkäisiin geeneihin”.
Messier 34
Messier 34 (M34, NGC 1039) on Perseuksen tähdistössä sijaitseva avoin tähtijoukko, jonka Giovanni Batista Hodierna löysi ennen vuotta 1654. Charles Messier lisäsi sen luetteloonsa vuonna 1764. Se sijaitsee 1 400 valovuoden päässä Maasta ja on läpimitaltaan noin neljäätoista valovuotta.
Paljaalla silmällä kohde erottuu vain erityisen hyvissä olosuhteissa, kaukana kaupungin valoista. Kiikareilla se näkyy hyvin.
Kurpitsa
Kuvaus
Kurpitsakasvi voi olla 10 metriä pitkä. Se on yksivuotinen kurkun ja melonin sukulaiskasvi. Kurpitsan hedelmä on 30–80 senttimetriä pitkä, yleensä pallomainen, mutta esimerkiksi monilla kesäkurpitsalajikkeilla se on pitkänomainen. Hedelmä voi olla lajikkeesta riippuen monen värinen. Maailman suurimman kurpitsan massa on 911 kg.
Lajikkeiden ryhmittely
Kurpitsalajikkeet voidaan jakaa seuraaviin ryhmiin:
Sunshine pop
Sunshine pop oli Yhdysvalloissa 1960-luvun keskivaiheilla suosioon noussut popmusiikkityyli, joka sai alkunsa Kaliforniasta. Sen tunnusmerkkejä ovat taitavat lauluharmoniat, runsaat orkesteritaustat ja positiivinen yleisvire. Tyylin tunnetuimpia edustajia ovat The Beach Boys, The Turtles, The Association, The Mamas & the Papas ja chicagolainen The Buckinghams.
Massachusetts Institute of Technology
Massachusetts Institute of Technology eli MIT on teknillinen korkeakoulu Cambridgen kaupungissa Yhdysvalloissa Massachusettsissa. MIT tunnetaan ennen kaikkea luonnontieteiden ja tekniikan opetuksesta sekä tutkimuksesta, mutta yliopistossa opetetaan myös humanistisia ja yhteiskuntatieteitä, taloustiedettä, johtamista ja filosofiaa. Ajatuksen vuonna perustetun 1861 yliopiston perustamisesta esitti William Barton Rogers.
MIT on arvioitu maailman parhaaksi yliopistoksi vuosina 2012–2020. Riippuen arviosta, MIT on sijoittunut maailman viiden parhaan yliopiston joukkoon vuodesta 2000. Erityisesti MIT:n teknillinen tiedekunta ja yhteiskuntatieteellinen tiedekunta ovat arvioitu monissa tutkimuksissa maailman ja Yhdysvaltojen parhaimmiston joukkoon.
MIT:llä on läheiset suhteet kaikkiin Bostonin alueella sijaitseviin yliopistoihin, mutta varsinkin Harvardin yliopistoon. MIT:llä ja Harvardilla on monia yhteisiä tutkimuslaitoksia, ja kummankin yliopiston oppilailla on oikeus opiskella toisessa yliopistossa ilman lukukausimaksuja.
MIT:ssä opiskelee enemmän jatko-opiskelijoita kuin perusopiskelijoita. Vuonna 2006 naisia oli 43 prosenttia kaikista perusopiskelijoista ja 29 prosenttia jatko-opiskelijoista. Samana vuonna MIT:n opiskelijoita oli kaikista Yhdysvaltojen osavaltioista ja 110:stä muusta maasta. Ulkomaalaisia opiskelijoita on enemmän jatko-opiskelijoina kuin perusopiskelijoina. Vuonna 2019 sisäänpääsyprosentti oli 6,7 prosenttia.
Shakkiolympialaiset 1980
24. shakkiolympialaiset oli FIDE:n järjestämä tapahtuma, joka koostui avoimesta ja naisten turnauksesta sekä useista shakin markkinointiin liittyvistä tapahtumista. Shakkiolympialaiset käytiin 20. marraskuuta – 6. joulukuuta 1980 Vallettassa, Maltalla.