cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Irbit
Irbit on kaupunki Sverdlovskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Nitsaan laskevan Irbit-joen suussa 204 kilometriä Jekaterinburgista koilliseen. Kaupungin kautta kulkee Artjomovskin ja Mežduretšenskin välinen rautatie. Asukkaita on 41 400 henkeä (vuonna 2009).
Vuonna 1631 paikalle perustettiin Irbitin kauppataajama, jossa pidettiin vuosittain suuret markkinat. Vuonna 1775 siitä tuli Tobolskin lääniin kuulunut kaupunki ja vuonna 1781 Permin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. 1800-luvulla Irbitin markkinoiden liikevaihto oli Venäjän toiseksi suurin Nižni Novgorodin markkinoiden jälkeen. Kaupunki oli Euroopan tärkeimpiä turkiskaupan keskuksia. Jäätyään syrjään Siperian radasta kaupungin kaupallinen merkitys alkoi vähentyä. 1920–1930-luvuilla Irbitistä muodostui teollisuuskaupunki, jonka kasvua nopeuttivat toisen maailmansodan aikana sinne evakuoidut tehtaat.
Nykyään Irbit on maatalousalueen keskus, jossa on mm. konepaja-, kemian ja elintarviketeollisuutta. Kaupungissa toimii teatteri, kotiseutumuseo ja taidegalleria. Nähtävyyksiin kuuluvat vanhat kauppiastalot. Lähistöllä sijaitsee 1000-luvulla rakennettu Irbitin muinaislinna.
Kuningaskobra
Kuningaskobra (Ophiophagus hannah) on kookas, nopealiikkeinen myrkkykäärme. Nimestään huolimatta laji ei kuulu kobrien sukuun (Naja) vaan Ophiophagus-sukuun (suom. ”käärmeiden syöjä”).
Tuntomerkit
Kuningaskobra on maailman suurin myrkkykäärme. Se voi kasvaa 5,5 metriä pitkäksi, kohottautuessaan sillä voi olla korkeutta noin 175–185 cm ja painoa jopa 10 kiloa. Sen nahka on musta, vihertävä tai ruskea, ja siinä on usein keltaisia raitoja, varsinkin nuorissa yksilöissä. Sen niskan kohdalla on hupuksi kutsuttua nahkaa. Kuningaskobran leukaluut eivät ole luutuneet, joten se voi levittää kitaansa saaliin koon mukaan. Kuningaskobran myrkkyhampaat voivat kasvaa 1,25 cm pitkiksi. Kuningaskobra levittää huppunsa, kun se aikoo hyökätä. Käärme voi myös sihistä tuntiessa olonsa uhatuksi.
Ravinto
Kuningaskobra saalistaa päivisin. Se on erikoistunut pyytämään muita käärmeitä, jotka se surmaa myrkkyhampaillaan. Saalistava kuningaskobra suosii vaarattomia käärmeitä, kuten pensaskäärmeitä, mutta hyökkää myös kobrien ja kraittien kimppuun. Tilaisuuden tullen se pyydystää liskojakin.
Kuningaskobra jäljittää saalistaan hajun perusteella. Se lipoo kieltään ja ”maistelee” ilmaa, jolloin kieleen tarttuu hajumolekyylejä. Palatessaan suuhun kieli ylittää Jacobsonin elimen, hajuelimen, joka pystyy aistimaan erilaisia tuoksuja. Kun käärme iskee, myrkky pusertuu ulos ontoista myrkkyhampaista ja halvaannuttaa uhrin hengityslihakset.
Erityistä
Kuningaskobran myrkky ei ole erityisen vahvaa, mutta sen myrkkyrauhasissa on niin paljon myrkkyä, että se voisi tappaa norsun tai 20–30 ihmistä. Kuningaskobran veri neutraloi myrkkyjä, joten se on immuuni muiden käärmeiden myrkkypuremille, mutta ei oman lajitoverin myrkylle.
Manninmaa
Manninmaa on Päijät-Hämeessä Asikkalassa Arolankulman kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,9 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Ruotsalaisen lähialueeseen (14.141) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 123 metriä mpy.
Volvo 140
Volvo 140 on Volvon vuosina 1966–1974 valmistama ylemmän keskiluokan automalli, joka korvasi Volvo Amazonin. Mallisarjan ylellisempi kuusisylinterisellä moottorilla varustettu versio on nimeltään Volvo 164. Mallin seuraajaksi tuli pitkälti edeltäjäänsä perustuva Volvo 240, jota valmistettiin aina vuoteen 1993 saakka. vasen|pienoiskuva|Volvo 145 Mallisarjasta ensimmäisenä esiteltiin elokuussa 1966 neliovinen sedan-malli 144. Moottori ja alusta olivat pääosin samat kuin Amazon-sarjassa. Auto oli tilava ja turvallisuusominaisuuksiltaan kehittynyt. Siinä oli kokoonpainuvat törmäysvyöhykkeet edessä ja takana sekä turvavyöt kuljettajalle ja etumatkustajalle. Matkustamo oli suunniteltu sellaiseksi, ettei siinä ollut matkustajia vaarantavia esiin työntyviä osia. Jarrujärjestelmä oli kaksipiirinen ja kaikissa pyörissä oli levyjarrut. Auto oli saatavilla joko 85 tai 115 hevosvoiman moottorilla.
Alkukesästä 1967 esiteltiin kaksiovinen 142 ja vuoden lopulla viisiovinen farmarimalli 145. Sen lähes pystysuorasta takaluukusta tuli tunnuspiirre myös myöhemmille Volvo-farmareille. 145:stä valmistettiin lisäksi korotetulla katolla varustettua Express-versiota. vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin (1972) Volvo 144. Vuonna 1971 malli sai uuden etusäleikön, jossa oli Volvon tavaramerkiksi muodostunut maskin vinottain halkaiseva lista. Seuraavana vuonna ovenkahvat muuttuivat sisäänupotetuiksi ja kojelautaa uudistettiin hieman. vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin (1973) Volvo 142. Suurempi kasvojenkohotus tehtiin vuonna 1973, jolloin mallisarjaan tuli uusi etusäleikkö, suuremmat vilkut sekä uudistettu peräosa leveämmillä takavaloilla. Sisällä oli täysin uudenmallinen kojelauta, joka säilyi pienin muutoksin myös uudessa 240-mallissa.
Pohjois-Korean ”suuri autovarkaus”
Volvo 140 -sarjan autoja on yhä paljon käytössä Pohjois-Koreassa muun muassa takseina. Maahan toimitettiin Ruotsista vuonna 1974 tuhat Volvo 144 -autoa ja ilmeisesti myös suuri varaosavarasto, mutta maksua ei ole koskaan saatu. Ruotsin vientiluottolautakunta EKN on siitä lähtien lähettänyt Pohjois-Koreaan maksumuistutuksen puolen vuoden välein, mutta tuloksetta. Kauppasumma oli 2020-luvun alkuun mennessä kasvanut korkoineen yli 300 miljoonaan euroon.
José Kuusisto
José Kuusisto (s. 21. marraskuuta 1943 Turku) on suomalainen iskelmälaulaja. Hän on keikkailut Markku Tuurin ja Eino Sipposen yhtyeissä.
Nitsa
Nitsa on Obin vesistöön kuuluvan Turan sivujoki Sverdlovskin alueella Venäjällä. Sen muodostavat Neiva ja Rež -joet. Nitsan pituus on 262 kilometriä (Neiva mukaan laskettuna 556 kilometriä) ja valuma-alueen laajuus 22 300 neliökilometriä.
Joki virtaa Länsi-Siperian alangolla kohti kaakkoa. Se on liikennöintikelpoinen. Tärkein sivujoki on Irbit, jonka suussa sijaitsee Irbitin kaupunki.
Takki ja liivit pois!
Takki ja liivit pois! on suomalainen vuonna 1939 ensi-iltansa saanut elokuva, jonka on ohjannut Jorma Nortimo Agapetuksen näytelmän Onnellinen Sakari (1932) pohjalta.
Juoni
Elokuvassa on pääosassa Aku Korhosen esittämä professori Sakari Vartio, joka tiuskii potilailleen, mutta on kosijana pohjattoman ujo ja kömpelö. Teatteri alkaa pian sotkea Vartion suunnitelmia, kun Ilona-tytär ilmoittaa pyrkivänsä teatteriin, ja väärinkäsityksiä on luvassa tuntuvasti.
Arviot
Aikalaisarvioissa elokuva sai myönteisen vastaanoton ”soveliaana kevätiloitteluna” ja ”ilopillerinä”, jolla ei ollut erityisiä taiteellisia tavoitteita. Myöhemmässä arviossa elokuvaa luonnehditaan kevyeksi kaupunkilaiskomediaksi ja Aku Korhosta ”aina luotettavaksi”.
Lahnalammi (Asikkala, Särkijärvi)
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 3,7 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Kymijoen alkujuoksun rinnalla noin 400 metriä siitä etelään. Lampi on muodostunut maastossa olevaan Kymijoen suuntaiseen ja sen rinnakkaiseen painanteeseen. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja sen rantaviivan pituus on 850 metriä. Sen rannat ovat suota ja lammen ympäristö on metsämaata. Sen pohjoisrantaan on rakennettu vapaa-ajan asunto, jonka kohdalla ranta on ruopattu. Sinne tulee tie yhdystieltä 3132.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Ruotsalaisen lähialueeseen (14.141) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 85,9 metriä mpy. Siihen on johdettu Hevoshaanvuorelta metsäoja, joka juoksee Turvekorven peltopalstan läpi järven luoteispäähän. Lammen laskuoja lähtee sen kaakkoispäästä ja kääntyy pian pohjoiseen ja laskee Kymijoen suusta alkavaan Ruotsalaiseen Vahtisaaren kohdalla.
Järven kuroutuminen
Muinais-Päijänteen vedenpinta oli aikoinaan nykyistä Päijänteen pintaa paljon korkeammalla. Vesi peitti silloin myös Lahnalammen, joka sijaitsee Ruotsalaisen nykyrannan lähellä. Lammesta otetuista pohjan sedimenttinäytteistä on määritetty se hetki, jolloin Lahnalampi kuroutui erilleen Muinais-Päijänteestä. Tämä tapahtui radiohiiliajoituksen mukaan 5 890 vuotta sitten. Nykyään radiohiiliajoitukset kalibroidaan niihin sisältyvien virheiden poistamiseksi. Eräs kalibrointiohjelma antaa kuroutumisen ajankohdaksi noin 4800 eaa.
Minaean
Minaean eli Ma'in oli kaupunkivaltio, joka kuului antiikin ajan Arabia Felix -alueeseen nykyisen Jemenin seudulla. Se itsenäistyi Saban kuningaskunnasta johonkin aikaan ennen vuotta 375 eaa. Alueen tärkeä tuoksuaineiden kauppa oli Minaeanin käsissä.
Side to Side
Side to Side on yhdysvaltalaisartisti Ariana Granden kappale, jolla vierailee myös yhdysvaltalaisräppäri Nicki Minaj. Sen julkaisi Republic Records Granden kolmannen, Dangerous Woman-studioalbumin kolmantena singlenä 30. elokuuta 2016. Kappaleen ovat sanoittaneet Grande, Savan Kotecha, Alexander Kronlund, Minaj, Max Martin sekä Ilya Salmanzadeh, joista kaksi viimeisintä myös tuottivat sen. "Side to Side" on lajityypiltään reggae-popkappale, joka sisältää myös Minajin esittämiä sanoja.
"Side to Side" oli myyntimenestys julkaisunsa jälkeen, sen päästyä sekä Yhdysvaltain Billboard Hot 100-listan että Britannian singlelistan sijalle 4. Kappale saavutti myös Kanadan Canadian Hot 100-listan sijan 4., Australian singlelistan sijan 3., sekä Uuden-Seelannin singlelistan sijan 2. Siitä tuli myös Granden toinen single joka on saavuttanut Yhdysvaltain Mainstream Top 40-listan kärjen. Huhtikuussa 2018 kappaletta oli myyty Yhdysvalloissa 1.1 miljoonaa kopiota ja se myi siellä nelinkertaista platinaa.
Kappaleelle toteutettu Hannah Lux Davisin ohjaama musiikkivideo koki ensiesityksensä yhdysvaltalaisen vaatebrändi Guessin nettisivulla 28. elokuuta 2016. Videolla nähdään Grande kuntosalilla, sekä pitämässä Minajin kanssa hauskaa saunassa paidattomien miesten keskellä. Video sai ehdokkuuden vuoden 2017 MTV Video Music Awardsissa kategoriassa "Paras koreografia". Grande ja Minaj ovat esittäneet kappaleen livenä vuoden 2016 MTV Video Music Awardsissa ja American Music Awardsissa. Grande on mainostanut kappaletta myös The Tonight Show Starring Jimmy Fallonissa ja The Ellen DeGeneres Showssa.
Arvīds Pelše
Arvid Pelše (7. helmikuuta 1899 – 29. toukokuuta 1983) oli latvialaissyntyinen neuvostoliittolainen poliitikko.
Johann Friedrich von Eschscholtz
Johann Friedrich Eschscholtz (12. marraskuuta (J: 1. marraskuuta) 1793 Tartto, Liivinmaan kuvernementti – 19. toukokuuta (J: 7. toukokuuta) 1831 Tartto) oli venäläinen, baltiansaksalaista syntyperää ollut lääkäri sekä kasvi-, eläin- ja hyönteistieteilijä.
Arvīds Pelše
Etelälatvialaiseen maalaisperheeseen syntynyt Pelše liittyi Latvian bolševikkeihin Riiassa vuonna 1915. Seuraavana vuonna hän tapasi Leninin Sveitsissä. Vuonna 1917 hän osallistui Lokakuun vallankumoukseen.
Uinti kesäolympialaisissa 2020 – miesten 4 × 100 metrin sekauintiviesti
Miesten 4 × 100 metrin sekauintiviesti kilpaillaan 30. heinäkuuta – 1. elokuuta 2021 Tokyo Aquatics Centressä. Viestiin osallistuu 16 joukkuetta.
Arvīds Pelše
Kesäkuussa 1940 Pelše oli mukana toteuttamassa Latvian liittämistä Neuvostoliittoon. Hänet nimitettiin Latvian kommunistisen puolueen pääsihteeriksi vuonna 1959 ja NKP:n keskuskomitean jäseneksi vuonna 1961. Samana vuonna Pelše ehdotti Riian kaupungin nimen muuttamista Gagariniksi juuri avaruuslennolta palanneen ja tuolloin Riiassa asuneen Juri Gagarinin kunniaksi, mutta neuvostojohto piti ehdotusta liian pitkälle menevänä.
Bednarik
Bednarik voi viitata seuraaviin asioihin:
Arvīds Pelše
NKP:n 23. puoluekokous vuonna 1966 palkitsi Pelšen politbyroon täysjäsenyydellä, jota ei kovin usein myönnetty vähemmistökansallisuuksien edustajille. Pelše säilytti asemansa kuolemaansa saakka vuoteen 1983.
Vähä Hanjärvi
Vähä Hanjärvi on Päijät-Hämeessä Asikkalassa Arolankulman kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 1,5 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Ruotsalaisen lähialueeseen (14.141) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 123,5 metriä mpy.
Johann Friedrich von Eschscholtz
Eschscholtz opiskeli Tarton yliopistossa lääketiedettä. Siellä hän myös työskenteli pääosan elämästään, ensin anatomian ylimääräisenä professorina 1819, eläintieteellisen kabinetin johtajana 1822, ja anatomian professorina 1828 alkaen. thumb|250px|Taustalla Rjurik-alus Beringinmerellä Kotzebuen tutkimusretkellä, johon Eschscholtz osallistui Vuosina 1815–1818 Eschscholtz toimi lääkärinä venäläisellä Otto von Kotzebuen johtamalla Rjurik-aluksen maailmanympäripurjehduksella. Hän keräsi näytteitä sekä neotrooppiselta alueelta, Tyyneltämereltä että Beringinmereltä ja sen ympäristöstä. Retken tulokset julkaistiin Berliinissä ilmestyneessä Entomographien-julkaisusarjassa 1822. Eschscholtz osallistui myös toiseen Kotzebuen johtamaan maailmanympäripurjehdukseen 1823–1826, tuolloin Predprijatije-laivalla. Hän keräsi laajan eläinkokoelman, pääasiassa kovakuoriaisia, tropiikista, Aleuteilta, Sitkasta ja Kaliforniasta.
Uinti kesäolympialaisissa 2020 – miesten 4 × 100 metrin sekauintiviesti
Aikataulu
Ajat ovat Japanin aikaa (UTC+9).
Johann Friedrich von Eschscholtz
Eschscholtz kuvasi lukuisia eläinlajeja ja muun muassa ensimmäisen terhomatojen pääjaksoon kuuluvan eläimen.
Eschscholtzin mukaan on nimetty tuliunikkojen Eschscholzia kasvisuku (muun muassa kaliforniantuliunikko E. californica). Kotzebue nimesi yhden Marshallsaariten saarista Eschscholtzin atolliksi. Vuonna 1946 saari nimettiin uudelleen Bikinin atolliksi. Eschscholtzinlahti taas sijaitsee Alaskassa laajemman Kotzebue Sound -lahden sisäosassa.
Eschscholtzin nimeämien kasvien tieteellisen nimen perässä käytetään nimen jälkeen liitettävää auktorilyhennettä Eschsch..
Julkaisuja
Eschscholtzin tieteelliset kirjoitukset käsittelivät ensisijaisesti selkärangattomien eläinten systematiikkaa ja morfologiaa ja koralliriuttojen biologiaa.
Arvīds Pelše
YYA-sopimukseen liittyvää konsultaatiomahdollisuutta Pelše piti hyödyllisenä keinona vaikuttaa Suomen sisäpolitiikkaan.
Mispeli
Mispeli (Mespilus germanica) on ruusukasvilaji, jota kasvatetaan hedelmiensä vuoksi sekä koristepensaana ja -puuna. Se on mispelien (Mespilus) suvun ainoa laji. Laji muistuttaa päärynäpuuta, mutta sen hedelmä on erilainen.
Levinneisyys
Mispelin luontainen levinneisyysalue ulottuu Kaakkois-Euroopasta Länsi- tai jopa Keski-Aasiaan. Viljelyn takia lajia esiintyy paljon laajemmalla alueella, muun muassa Keski- ja Länsi-Euroopassa.
Käyttö
Mispeli on ikivanha viljelylaji sen hedelmien takia. Hedelmiä voi nauttia sellaisenaan, perinteisesti viinin kera. Hedelmät poimitaan raakana ja jätetään perinteisesti oljille kypsymään. Vasta, kun hedelmät ovat ylikypsiä, lähes mätiä, pehmennyt malto voidaan lusikoida pois. Ylikypsistä tai pakkasen puremista hedelmistä tehdään myös säilykkeitä tai hyytelöjä. Viktorian ajan Englannissa mispeliä nautittiin usein portviinin kera aterian päätteeksi. Kaikkia maku ei kuitenkaan miellytä. George Bunyard, 1800-luvulla elänyt englantilainen puutarhuri, vertaili eri mispelilajeja toisiinsa ja totesi: ”Kaikki ovat tasavertaisen epämiellyttäviä”.
Mispelin ominaisuuksista Platina toteaa: ”Kun mispeli syödään ruokailun aluksi, se hillitsee tehokkaasti sekaisen vatsan kuivan ja viileän ominaisuutensa vuoksi. Lisäksi mispeli on tehokas apu hammassärkyyn.”
Lajia käytetään myös koristekasvina.
From Wisdom to Hate
From Wisdom to Hate on kanadalaisen teknisen death metal -yhtye Gorgutsin neljäs studioalbumi. Se julkaistiin 6. maaliskuuta 2001 levymerkillä Olympic Recordings.
Vuosi albumin ilmestymisen jälkeen yhtyeen silloinen rumpalisti Steve MacDonald kärsi masennuksesta ja teki itsemurhan, mikä johti yhtyeen hajoamiseen vuonna 2005.
Belgian vallankumous
thumb|[[Gustaaf Wappersin historiamaalaus kuvaa tapahtumia Brysselin kaupungintalon edustalla.]] Belgian vallankumous oli kansannousu, joka johti eteläisten provinssien eroon Yhdistyneiden Alankomaiden kuningaskunnasta ja itsenäisen Belgian kuningaskunnan luomiseen.
Vallankumous sai innoituksensa Ranskan Heinäkuun vallankumouksesta. Mellakat alkoivat Brysselissä elokuussa 1830. Tämän seurauksena kansalliskokous kokoontui, ja Vilhelm I päätti pidättyä sotilaallisesta toiminnasta ja vetosi Euroopan suurvaltoihin asian ratkaisemiseksi. Tästä seuranneessa Lontoon konferenssissa Euroopan johtavat valtiot päättivat tunnustaa Belgian itsenäisyyden. Leopold I valittiin vuonna 1831 Belgian ensimmäiseksi kuninkaaksi. Kesti kuitenkin aina vuoteen 1839 ennen kuin Alankomaat tunnusti Belgian itsenäisyyden.
Taustaa
Jemappen taistelun (1794) sekä Campo-Formion (1797) ja Lunevillen (1801) rauhojen tuloksena tapahtui Belgian täydellinen liittäminen Ranskaan. Se jaettiin kymmeneen departementtiin, ja se sai Ranskan lait ja laitokset. Napoleonin kukistuttua Belgia ja Alankomaat yhdistettiin Wienin kongressin päätöksen mukaisesti. Yhdistettyjen Alankomaiden kuningas Vilhelm I vahvistutti hallitusmuodon molemmille maille yhteisesti, mutta se oli Belgialle epäedullinen, etenkin kun Belgia suurempaan väkilukuunsa nähden tuli parlamentissa huonommin edustetuksi kuin Hollanti. Tämä, kuten myös uskonnolliset ja kansalliset vastakohdat ja muut seikat aiheuttiat ja ylläpitivät katkeruutta maiden välillä, ja seurauksena heinäkuun vallankumouksesta Ranskassa 1830 tapahtui syksyllä samana vuonna Belgiassakin vallankumous, joka sai aikaan unionin purkamisen ja Belgian kuningaskunnan perustamisen. Kuninkaaksi valittiin 1831 Sachsen-Coburg-Saalfeldin prinssi Leopold. Kun kuningas Vilhelm ei halunnut hyväksyä tilannetta, syttyi Hollannin kanssa lyhyt sota, joka 1832 Ranskan avulla päättyi Belgian eduksi.
Rooman tasavalta (1849)
Rooman tasavalta oli Kirkkovaltion alueelle vallankumouksen yhteydessä 9. helmikuuta 1849 perustettu valtio, joka ehti olla olemassa neljän kuukauden ajan. Hieman ennen Rooman tasavallan kukistumista yleisillä vaaleilla valittu kansalliskokous ehti hyväksymään ajan oloihin nähden hyvin vapaamielisen ja edistyksellisen perustuslain.
Historia
Paavi Pius IX pakeni Roomasta 24. marraskuuta 1848 pelätessään pääministeri Pellegrino Rossin murhasta seurannutta kansankuohuntaa, ja siirtyi Gaetan linnoituskaupunkiin Molempain Sisiliain kuninkaan Ferdinand II:n suojelukseen. Paavin lähdettyä Kirkkovaltioon perustettiin väliaikainen hallitus, joka ilmoitti 29. joulukuuta perustuslakia säätävän kansalliskokouksen vaalien järjestämisestä tammikuun 21. päivänä. Äänioikeutetuiksi ilmoitettiin kaikki 21 vuotta täyttäneet miehet ja vaalien osanotto kohosi suureksi, vaikka paavi yritti ediktillään kieltää vaaleihin osallistumisen. Vaaleilla valitun kansalliskokouksen oli tarkoitus laatia Kirkkovaltiolle sellainen perustuslaki, joka tarvittaessa voitaisiin muuttaa koko Italian perustuslaiksi, mikäli maan yhdistäminen onnistuisi. Kansalliskokous aloitti työnsä 5. helmikuuta 1849 ja neljä päivää myöhemmin se ilmoitti paavin maallisen vallan kumotuksi sekä julisti Rooman tasavallaksi.
Tasavallan johtoon kansalliskokous asetti kolmimiehisen triumviraatin. Sen jäseniksi valittiin 5. maaliskuuta Aurelio Saffi, Carlo Armellini sekä Giuseppe Mazzini. Kansalliskokous oli varta vasten kutsunut Mazzinin Roomaan ja nimennyt hänet tasavallan kunniakansalaiseksi. Samaan aikaan kun tasavallan johtajat valmistelivat poliittisia reformeja ja uutta perustuslakia, Pius IX esitti Gaetasta käsin Euroopan katolisille suurvalloille vetoomuksen lähettää apujoukkoja Rooman tasavallan kukistamiseksi ja paavin aseman palauttamiseksi. Useat suurvallat vastasivat pian kutsuun. Itävallan armeija uhkasi Roomaa Pohjois-Italiasta käsin ja Molempain Sisiliain kuningaskunta etelästä. Myös Espanja lähetti joukkoja, jotka yhtyivät Gaetassa Sisilian joukkoihin. Louis-Napoleon Bonaparten johtama tasavaltainen Ranska lähetti meritse sotilasretkikunnan, joka nousi maihin Civitavecchian satamassa Rooman edustalla huhtikuussa. Tasavallan puolustusta ryhtyi johtamaan Giuseppe Garibaldi, joka oli saapunut Roomaan vapaaehtoisjoukkonsa kanssa ja valittu helmikuussa myös kansalliskokouksen jäseneksi.
pienois|vasen|Ranskalaiset valtaavat Rooman. [[Melchiorre Fontanan piirros.]] Garibaldin johtamat Rooman puolustajat onnistuivat aluksi torjumaan ranskalaisten hyökkäyksen Janiculum-kukkulan luona. Toukokuussa Garibaldi sai lyötyä myös etelästä lähestyvän Ferdinand II:n armeijan Velletrissä. Rooman tasavallan edustajat onnistuivat voittamaan kahden kuukauden verran aikaa neuvottelemalla ranskalaisten kanssa, mutta sen jälkeen Ranskan joukot aloittivat uudelleen hyökkäyksensä kaupunkia vastaan. Garibaldi johti jälleen Rooman puolustusta, kun ranskalaiset kesäkuussa kävivät piirittämään kaupunkia. Rooman puolustus oli tuhoontuomittu, mutta urhoollinen vastarinta toimi myöhemmin risorgimento-liikkeen innoittajana. Hyödyttömältä näyttänyt vastarinta lopetettiin 1. heinäkuuta. Garibaldi ei hyväksynyt tappiota, joten hän murtautui tuhannen vapaaehtoisensa kanssa ulos Roomasta ja lähti marssimaan kohti Venetsiaa, auttaakseen sen puolustuksessa. Päästyään puolueettoman San Marinon pikkuvaltion alueelle hän jäi kuitenkin Itävallan armeijan saartamaksi ja joutui hajottamaan joukkonsa sekä pakenemaan kokonaan Italiasta.
Kansalliskokous hyväksyi pitkään valmistellun perustuslain 1. heinäkuuta ranskalaisten ollessa jo Rooman porteilla ja se julkistettiin keskipäivällä 3. heinäkuuta Rooman kaupungintalolla. Samana iltana ranskalaiset valtasivat kaupungin, ja lakkauttivat tasavallan. Britannian ja Yhdysvaltain konsulit auttoivat tasavallan johtajia pakenemaan väärillä passeilla ulkomaille. Mazzini lähti Roomasta heinäkuun puolivälissä ja palasi maanpakoon. Tasavallan kukistumisen jälkeen Pius IX nimitti kardinaaleista kootun komission hallitsemaan Roomaa omaan paluuseensa asti. Komissio kumosi kaikki tasavallan aikana tehdyt säädökset ja tukahdutti kaiken poliittisen radikalismin. Paavi palasi Roomaan huhtikuussa 1850 ranskalaisen varuskunnan turvaamana.
Latha Walpola
Latha Walpola (alun perin Rita Jenevi Fernando, s. 11. marraskuuta 1934 Colombo) on srilankalainen laulaja. Hänet tunnetaan työstään playbacklaulajana sinhalinkielisissä elokuvissa, minkä lisäksi hän on muun muassa dubannut lauluja Sri Lankalla suosiota saavuttaneisiin alun perin hindin- ja tamilinkielisiin elokuviin. Hänestä on käytetty nimitystä Sri Lankan satakieli.
Walpola syntyi seitsemänhenkiseen perheeseen; isä oli Cargillsin työntekijä Joseph Leenus Fernando ja äiti opettaja Elizabeth Muriel. 12-vuotiaana tyttö pääsi esiintymään Radio Ceyloniin. Hänen lahjansa huomasi Vincent de Alwis, joka tutustutti Walpolan Susil Premaratneen ja C. T. Fernandoon. Huomattavaan suosioon Walpola nousi vuonna 1948 levyttämällään kappaleella "Namo mariyani". Vuoteen 1950 mennessä hänestä oli tullut kansallisesti hyvin suosittu, ja hänen kanssaan yhteistyösuhteet olivat aloittaneet muiden muassa Mohammed Gauss, P. L. A. Somapala ja B. S. Perera.
Walpola teki playbacklaulajana debyyttinsä elokuvassa Eda Rae (1953). Hänet tunnettiin vain nimellä Latha, kunnes hän vuonna 1959 meni naimisiin duoparinsa Dharmadasa Walpolan kanssa. Pariskunta sai kolme poikaa ja tyttären. Musiikillinen yhteistyö tulevien puolisoiden välillä oli alkanut elokuvasta Prema Tharangaya, joka oli musiikkijohtaja R. Muttusamyn ensimmäinen elokuva. 80-vuotispäiväänsä (2014) mennessä Walpola oli laulanut lähes 600:ssa elokuvassa ja toiminut playbacklaulajana keskeisimmille Sri Lankan elokuvateollisuuden näyttelijättärille lukuun ottamatta Rukmani Deviä, joka lauloi itse rooleissaan. Kaikkiaan Walpolan ohjelmistoon on kuulunut vuosikymmenten saatossa tuhansittain lauluja. Vuonna 1978 hän aloitti yhteistyön H. R. Jothipalan kanssa laululla "Sihina vile nilupuli" elokuvassa Anupama.
Walpola on nelinkertainen Sarasavi-palkittu ja monen muun palkinnon, kuten Sri Lankan hallituksen myöntämän Kala Surin saaja.
Steel Wheels
Steel Wheels on The Rolling Stonesin vuonna 1989 julkaistu studioalbumi. Albumi on yhtyeen viimeinen, jolla soittaa basisti Bill Wyman. Albumi on myös ainoa yhtyeen studiolevy, joka on saavuttanut myynnillään kultalevyn Suomessa.
Muoti + Kauneus
Muoti + Kauneus oli suomalainen muotiin ja kauneudenhoitoon erikoistunut aikakauslehti. Sitä julkaisi Yhtyneet Kuvalehdet vuodesta 1973 vuoteen 1997, jonka jälkeen ilmestyi vielä muutaman vuoden sen jatkaja, pelkästään pukeutumiseen keskittynyt Muoti Plus.
Lehden historia juontaa 1920-luvulla aloitettuun Kotilieden ompelukaavalehti Sorjaan, vuonna 1944 perustettuun Muotikuvaan, vuosina 1952–1960 julkaistuun Kodin Pukimiin ja vuonna 1954 aloitettuun Sorjat Pukimet -lehteen, josta tuli sittemmin Muotisorja ja vuodesta 1973 Muoti + Kauneus. Kolmen viimemainitun lehden päätoimittaja 1954–1987 oli Sirkka Vesa-Kantele. Muodin + Kauneuden lyhytikäiseksi jääneen seuraajan Muoti Plus -lehden päätoimittaja oli Heidi Kärkkäinen.
Muoti + Kauneus järjesti 1970- ja 1980-luvuilla suuria vuosittaisia muotinäytöksiä, joissa suomalaisten vaatevalmistajien tuotannon lisäksi esiteltiin ranskalaista ja muuta kansainvälistä muotia suomalaisyleisölle. Esimerkiksi vuonna 1981 Finlandia-talossa pidetyssä tapahtumassa kävijöitä oli 22 000.
Kuningas (kirja)
Kuningas on Mustan tikarin veljeskunta -kirjasarjan kahdestoista osa, jonka on kirjoittanut J. R. Ward (eli Jessica Bird). Kirja julkaistiin englanniksi vuonna 2014, ja se ilmestyi suomeksi samana vuonna. Kirja palaa vanhaan tuttuun hahmoon Wrathiin ja hänen elämäänsä.
Juoni
Sokea kuningas Wrath on väsynyt ja turhautunut. Yhä uudelleen hän palaa menneeseen, joka pitää häntä otteessaan. Hänen puolisonsa Beth haaveilee lapsesta, mutta pariskunnalla on erilaiset mielipiteet asian suhteen ja se sekoittaa pakkaa huomattavasti. Samaan aikaan Xcorin joukot käännyttävät Glymeran jäseniä puoleensa ja yrittävät uskotella heille, että Wrath on väärä kuningas ja hänen liittonsa puolivampyyrin kanssa on väärin. John Matthew saa samaan aikaan outoja kohtauksia aina nähdessään Bethin ja veljeskunta huolestuu asiasta. Assaililla on omat kuvionsa Solan kanssa. Raaka Assail miellyttää ja ihastuttaa Solaa yhtä aikaa eikä Assail pysty vastustamaan kaunista ihmisnaista. Valittu Selena sen sijaan haaveilee varjosta nimeltä Trez, mutta mies tuntuu välttelevän häntä liiaksi.
Dongducheon
Koulutus
Kaupungissa on 10 lukiota, 15 yläastetta, 38 ala-astetta ja Hanbuk-yliopisto.
Turinsk
thumb|125px|Turinskin vaakuna. Turinsk on kaupunki Sverdlovskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Tura-joen rannalla 263 kilometriä Jekaterinburgista koilliseen. Kaupungin kautta kulkee Artjomovskin ja Mežduretšenskin välinen rautatie (Turinsk Uralskin asema). Asukkaita on 18 200 henkeä (vuonna 2009).
Vuonna 1600 venäläiset perustivat Turinskin linnoituksen Jermakin vuonna 1581 hävittämän ostjakkiruhtinas Jepanzan hallintokaupungin Jepantšinin paikalle. Verhoturjen ja Tjumenin puolimatkassa sijainnut linnoitus valvoi Euroopan-puoleisen Venäjän ja Siperian välistä vesireittiä. 1600-luvun alussa se oli Siperian asuttamisen keskus. 1700-luvun loppupuolella kaupunki menetti strategisen merkityksensä Jekaterinburgin ja Tjumenin välisen maantien rakentamisen seurauksena. Vuosina 1830–1850 siellä asui karkotettuja dekabristeja (Ivan Annenkov, Nikolai Basargin, Jevgeni Obolenski, Ivan Puštšin ym.).
Nykyään Turinskissa on sellu- ja paperitehdas sekä muuta puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta. Nähtävyyksiin kuuluvat varhaista klassismia edustava Vapahtajan kirkko (1786), barokkityylisesti koristeltu Herran temppeliin tuomisen kirkko (1751), empiretyylinen kauppias Tširkovin talo (1884–1896) sekä koristeelliset puiset asuintalot.
Himyar
Himyar oli kuningaskunta nykyisen Jemenin seudulla. Se kukoisti noin 115 eaa. – 525 jaa. Sen väestöön kuului kristittyjä ja juutalaista uskoa tunnustavia arabeja. Himyarin pääkaupunki oli aluksi Zafar ja myöhemmin Sanaa. Himyarin vauraus perustui sen ajan ylellisyystuotteiden mausteiden kauppaan.
Himyar on alkujaan tarkoittanut tiettyä aluetta, josta Saaban ja Qatabanin kuningaskunnat kilpailivat. Himyar irtaantui Qatabanin vallasta 110-luvulla eaa. ja muodosti itsenäisen kuningaskuntansa. Himyar ja sen naapurivaltakunnat kilpailivat alueen kauppareiteistä vuosisatoja. Himyar torjui roomalaisten sotaretken alueelle 24 eaa. Ajan kuluessa ja Aksumin avulla Himyar valloitti naapurinsa ja nousi alueelliseksi mahdiksi.
Paha kuivuus heikensi Himyaria 500-luvulla ja lopulta Aksum otti kuningaskunnan haltuunsa.
Anna ystävämme (täsmennyssivu)
Anna ystävämme (engl. Anne of Avonlea) on vuonna 1909 julkaistu romaani. Sen lisäksi se voi tarkoittaa seuraavia romaaniin pohjautuvia teoksia:
Uinti kesäolympialaisissa 2020 – 4 × 100 metrin sekauintiviesti
4 × 100 metrin sekauintiviesti kilpaillaan 29.–31. heinäkuuta 2021 Tokyo Aquatics Centressä. Viestiin osallistuu 16 joukkuetta. Kyseessä on ensimmäinen kerta olympialaisten historiassa, kun uinnissa on mukana sekajoukkuekilpailu.
Aikataulu
Ajat ovat Japanin aikaa (UTC+9).
Aasianuikkukana
Aasianuikkukana, aikaisemmalta nimeltään aasianuimarikana (Heliopais personatus) on uikkukanojen heimoon kuuluva vesilintu. Se elää hajanaisella ja pienellä alueella Kaakkois-Aasiassa. Lajia tavataan paikoittain Bangladeshissa, Kambodžassa, Laosissa, Myanmarissa ja Vietnamissa. Aasianuikkukana on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi, koska sen elinalueiksi sopivat kosteikot ja alankojen joenvarsimetsät ovat vähenemässä. Lajin kanta on laskenut nopeasti, ja täysikasvuisten aasianuikkukanojen määräksi arvioidaan 100–300 yksilöä.
Aasianuikkukana kasvaa noin 53 senttiä pitkäksi. Sen räpyläliuskat ovat keltaiset, mutta muuten jalat ovat kirkkaanvihreät. Päälaki, naama ja kurkku ovat mustat, ja naaralla kurkun reunat ja keskusta ovat valkoiset. Koiraalla on valkoista vain kurkun reunoilla.
Tähti (albumi)
BMG Finlandin kautta julkaistua albumia on myyty yli 30 000 kappaletta, kultalevyyn oikeuttava määrä. Albumi oli viikon ajan Suomen virallisen albumilistan kärjessä, viikolla 16/1999, ja yhteensä sille kertyi neljätoista listaviikkoa kevät-kesällä 1999.
Albumin kymmenestä kappaleesta neljä julkaistiin myös singleinä: ”Tule sellaisena kuin olet”, ”Kannibaali”, ”Tuulee” ja ”Suojelusenkeli”. Kaikki nousivat Suomen viralliselle singlelistalle, ja parhaiten menestyi ensimmäisenä julkaistu ”Tule sellaisena kuin olet”, joka oli kahden viikon ajan, viikoilla 6/1999 ja 7/1999, singlelistan kärjessä.
Kapreomysiini
Kapreomysiini (CM, myyntinimi Capastat) on antibiootti. Kapreomysiiniä on käytetty tuberkuloosin hoidossa niin kutsuttuna toisen linjan eli sekundäärisenä lääkkeenä. Kapreomysiini voitiin ottaa käyttöön muiden vastaavien ”ensilinjan” primaaristen lääkkeiden hoitovaikutuksen ollessa tehottomia.
Kapreomysiinin tuotenimi oli Capastat. Lääkettä annosteltiin parenteraalisti eli i.m.-ruiskeina. Sivuvaikutukset olivat streptomysiinin tyyppiset. Annostus oli 1 g eli 1 000 mg/vrk.
Kapreomysiiniä on pidetty streptomysiiniä vähemmän myrkyllisenä ja sopivampana erityisesti vanhuksille.
Lääkityshoidon aikana kuitenkin suositeltiin korvalääkärin konsultaatiota. Kapreomysiinillä oli ototoksisia haittavaikutuksia.
Kapreomysiini on kapreomysiini IA:n ja kapreomysiini IB:n seos.
Hiukkaslöytöjen aikajana
Tämä artikkeli on merkittävien subatomisten hiukkasten löytöjen aikajana. Aikajana käsittää kaikki hiukkaset, jotka ovat nykytietämyksen mukaan alkeishiukkasia sekä merkittävimpien yhdistelmähiukkasten (useamman alkeishiukkasen yhdistelmän) ja antihiukkasten löytöaikoja. Graafiseen aikajanaan on merkitty vain alkeishiukkasten löytövuodet ilman antihiukkasia.
Leppäslampi (Ikaalinen)
Leppäslampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Varessalmessa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Aurejärven valuma-alueeseen. Leppäslampi on osa Poltinjoen-Leppäsjärven aluetta.
Maantietoa
Lammen pituus on 500 metriä, leveys 200 metriä ja sen pinta-ala on 6,8 hehtaaria. Se sijaitsee Leppäsjärven rannasta 70 metrin etäisyydellä järvien välisen harjun toisella puolella. Järvien vedenpinnan korkeusero on 30 senttimetriä, vaikka laskuoja on vain 70 metriä pitkä. Lampeen laskee yksi lyhyt pelto-oja ja ojitetulta suolta laskeva metsäoja. Itäranta on harjun rinnettä ja länsiranta peltomaata. Rantaviivaa myöten, joka on 1,1 kilometriä pitkä, lampea kiertää kapea avosuon vyöhyke. Lampi on autio, mutta harjun päällä kulkee yhdystie 13275.
Vedenlaatu
Järven vedenlaatua on tutkittu ainakin kerran tammikuussa 1994. Mittauksessa happea oli vedessä 0 mg/l eli lampi oli hapeton. Hapettomuus liuottaa pohjasta ravinteita veteen. Kokonaistypen pitoisuus oli vedessä 1700 μg/l (mikrogrammaa litrassa). Kokonaisfosfori oli vastaavasti 48 μg/l. Veden happamuustaso eli pH oli 6,5. Pinnalla veden näkösyvyys on 0,5 metriä. Sameusluku oli 4,7 FNU. Matalassa lammessa ei kierrä vesi, jolloin happi loppuu ja veden ravinnepitoisuudet kohoavat suuriksi.
Historiaa
Leppäsjärveä laskettiin vuoden 1879 jälkeen ja jos vedenpinta aleni tuolloin yli 30 senttimetriä, laski myös Leppäslammen vedenpinta. Tähän viittaa myös lammen soistuneet rannat, jollainen syntyy helposti järvenlaskun jälkeen järvien rannoille.
Ouninpohjan erikoiskoe
thumb|300px|Belgialainen [[Thierry Neuville lennättää soraa Ouninpohja II:lla vuonna 2013. Tuloksena oli kakkossija sekä erikoiskokeella että kokonaiskilpailussa .]] Ouninpohja on yksi Suomen rallin erikoiskokeista. Se ajetaan Jämsän kaupungin lounaisosassa. Pituutta erikoiskokeelle kertyy versiosta riippuen noin 33–34 kilometriä. Erikoiskokeen tunnetuimpia kohtia ovat ”keltaisen talon hyppy” ja Kakariston risteys.
Poikkeavat versiot
Vuosina 2005 ja 2006 Ouninpohja (joka kuului tuolloin vielä Längelmäen kuntaan) ajettiin kahdessa osassa, koska keskinopeus ylitti tuolloin FIA:n salliman 130 km/h. Vuoden 2007 rallissa palattiin taas tuttuun muotoon, mutta reittiä hidastamaan oli laitettu kolme shikaania. Vuosina 2008 ja 2014 Ouninpohjasta ajettiin vain pohjoisin osuus nimellä Kakaristo, vuonna 2008 eri suuntaan kuin yleensä. Vuosina 2009, 2010 ja 2011 Ouninpohjaa ei ajettu lainkaan. Vuonna 2016 Ouninpohja ajettiin eri suuntaan kuin yleensä. Vuonna 2017 ajosuunta vaihdettiin taas aiempaan, mutta loppuosa lyhennettiin televisiointia varten ja reitillä oli kolme hidastetta. Vuonna 2018 reitillä on Ouninpohjan sijasta jälleen Kakaristo-versio Ouninpohjan korkeiden keskinopeuksien vuoksi. Tällä kertaa Kakariston erikoiskokeen loppuun on myös lisätty osuus Hassin erikoiskokeesta.
Ouninpohjan voittajat
== Ouninpohjan osia sisältäneitä erikoiskokeita ==
Hitlerin uskottu, Rooseveltin avustaja
Hitlerin uskottu, Rooseveltin avustaja – Ernst Hanfstaenglin uskomaton elämä (Hitler’s Piano Player – The Rise and Fall of Ernst Hanfstaengl, Confidante of Hitler, Ally of FDR) on brittiläisen toimittajan Peter Conradin kirjoittama elämäkertateos Adolf Hitlerin läheisestä työtoverista ja lehdistöpäälliköstä Ernst (”Putzi”) Hanfstaenglista. Alkuteos ilmestyi 2004, Maikki Soron suomennos 2015 Minerva Kustannuksen kustantamana.
Conradi kiinnostui Hanfstaenglista 2000-luvun alussa luettuaan artikkelin, jossa kerrottiin Hitleriä koskevasta selonteosta, jonka Hanfstaengl teki toisen maailmansodan aikana työskennellessään Yhdysvalloissa salaisessa tiedusteluhankkeessa. Conradi sai käsiinsä paljon aineistoa, joiden pohjalta hän kirjoitti tämän elämäkerran. Lisäksi hän tapasi Hanfstaenglin pojan Egon Hanfstaenglin, jolta samoin kuin tämän pojalta Erikiltä hän sai lisätietoja.
Arviot
Petri Immonen pitää arviossaan kirjaa kiinnostavimpana siinä vaiheessa, kun Hitlerin ura on nousussa. Hän pahoittelee, että Hanfstaenglin Yhdysvalloissa tekemän työn merkitystä on vaikea arvioida, edes Conradi ei siihen tutkimustyönsä jälkeen pysty. Kirjan viimeinen osuus maistuukin Immosen mielestä puulta, mutta hän toteaa kuitenkin että teos voi hyvinkin olla Hanfstaenglin näköinen.
Iso-Ahvenainen (Sysmä)
Iso-Ahvenainen on Päijät-Hämeessä Sysmässä Karilanmaan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,7 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Ruotsalaisen lähialueeseen (14.141) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 119,2 metriä mpy.
Garibaldi (täsmennyssivu)
Garibaldi viittaa useimmiten italialaiseen vapaustaistelijaan Giuseppe Garibaldiin (1807–1882). Garibaldi ja Giuseppe Garibaldi voivat tarkoittaa lisäksi ainakin seuraavia:
Hedvig Elisabeth Antell
Hedvig Elisabeth Antell, o.s. Hellén (13. lokakuuta 1857 – 24. heinäkuuta 1885 Anjalan kartano) oli suomalainen kirjallisuuden ruotsintaja. Hän käytti nimimerkkiä H.A–ll.
Antellin vanhemmat olivat Suomen Pietarin passiviraston päällikkö Carl Adolf Hellén ja Katarina Emilia Grönfeldt. Hän oli naimisissa vuodesta 1879 toimittaja Axel Henrik Antellin kanssa. Valtiopäivämies ja lääninrovasti Herman Hellén oli Hedvig Antellin setä.
Antell kuoli heinäkuussa 1885 jäätyään Anjalan kartanon puistossa ukkosmyrskyn kaataman kuusen alle.
Killian Mullarney
Killian Mullarney (s. 1958 Dublin, Irlanti) on irlantilainen lintutieteilijä, taiteilija ja lintumatkojen vetäjä.
Killian Mullarneyn äiti Máire Mullarney, joka oli Irlannin vihreän puolueen perustajajäseniä, opetti poikaansa kotona. Killian kiinnostui linnuista ja luonnosta jo lapsena, ja alkoi saavuttaa kuuluisuutta taiteilijana 1970-luvun lopulla. Vuonna 1999 julkaistu Birds of Europe, uusintapainoksena Collins Bird Guide (Lintuopas – Euroopan ja Välimeren alueen linnut) on paras Euroopan linnuista tehty kenttäopas, ja Mullarney sekä Dan Zetterström maalasivat kirjan kuvat. Vuosien 1997 ja 2004 välillä Mullarney kuvitti sarjan postimerkkejä Irlannin postilaitokselle.
Mullarney toimi Irlannin Rariteettikomiteassa vuosina 1980–2008, ja on toiminut useiden lintulehtien määritysasiantuntijana (Birding World, Alula, Dutch Birding). Edesmenneen Peter J. Grantin kanssa hän kirjoitti joukon artikkeleita, jotka myöhemmin julkaistiin kokoelmana.
Mullarney toimii eri puolille maapalloa suuntautuvien lintumatkojen oppaana.
Mike Holland
Michael Harry "Mike" Holland (s. 9. joulukuuta 1961 Barre, Vermont) on yhdysvaltalainen mäkihyppääjä, joka kilpaili kansainvälisellä tasolla 1980-luvulla ja 1990-luvun alussa.
Holland hyppäsi lentomäen maailmanennätyksen 186 metriä (eli 610 jalkaa) Planicassa 1985. Tämä oli ensimmäinen 600 jalan ylitys. Matti Nykänen rikkoi ennätyksen noin tuntia myöhemmin.
Holland voitti Bischofshofenin maailmancupin kilpailun Keski-Euroopan mäkiviikolla 1988–1989. Hän sijoittui maailmancupin osakilpailuissa toiseksi Planican normaalimäessä maaliskuussa 1984, Harrachovin lentomäessä maaliskuussa 1989 ja Thunder Bayn suurmäessä joulukuussa 1991. Kolmas hän oli Lahden normaalimäessä maaliskuussa 1985.
Holland sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kymmenenneksi kaudella 1984–1985. Keski-Euroopan mäkiviikolla hän oli kahdeksas vuodenvaihteessa 1988–1989.
Holland sijoittui Seefeldin MM-kilpailuissa 1985 normaalimäessä kahdeksanneksi ja joukkuemäessä viidenneksi. Hän osallistui Sarajevon 1984 ja Calgaryn 1988 olympialaisiin sijoittuen parhaimmillaan Calgaryssa suurmäen 32:nneksi ja joukkuekilpailun kymmenenneksi.
Mike Holland voitti viisi Yhdysvaltojen-mestaruutta. Myös hänen veljensä ovat olympiatason urheilijoita: Jim Holland mäkihypyssä, Joe Holland yhdistetyssä hiihdossa.
Verisuudelma (kirja)
Verisuudelma on ensimmäinen Mustan tikarin perilliset -kirjasarjan osa, jonka on kirjoittanut J. R. Ward (eli Jessica Bird). Kirjasarja on Mustan tikarin veljeskunta -kirjasarjan sisarsarja. Kirja julkaistiin englanniksi vuonna 2016, ja se ilmestyi suomeksi samana vuonna. Kirja kertoo kuninkaan neuvonantajan Abalonen tyttärestä Paradisesta.
Juoni
Paradise haluaa osallistua isästään huolimatta veljeskunnan harjoitusleirille, jossa hänestä koulutetaan soturi, joka on valmis taistelemaan rodun vihollisia lessereitä vastaan. Alkutaipale koulutuskeskuksessa ei kuitenkaan suju ongelmitta. Lisäksi kiinnostusta herättää Paradisen luokkatoveri Craeg, jota Paradisen isä ei koskaan hyväksyisi.
Vähä-Palpanen (Heinola, Viinakoija)
Vähä-Palpanen on Päijät-Hämeessä Heinolassa Viinakoijan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 34 hehtaaria, se on 850 metriä pitkä ja 550 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,4 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Myllyojan valuma-alueeseen (14.142) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 102,5 metriä mpy.
Paunulampi (Heinola)
Paunulampi on Päijät-Hämeessä Heinolassa Viinakoijan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,1 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Myllyojan valuma-alueeseen (14.142) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 121,7 metriä mpy.
Nina Bednarik
Nina Bednarik (12. maaliskuuta 1982 Škofja Loka, Slovenian ST, Jugoslavia) on slovenialainen kumparelaskija. Bednarik on kaksinkertainen kumparelaskun Slovenian mestari.
Koripallon Euroopan-mestaruuskilpailut 2011
Vuoden 2011 koripallon EM-kilpailut pidettiin Liettuassa 31. elokuuta–18. syyskuuta. Kisat järjestettiin 37. kerran ja ne olivat toiset Liettuan järjestämät EM-kilpailut; edelliset olivat vuonna 1939.
Nina Bednarik
Bednarik kiersi vuodet 2005–2010 freestylehiihdon maailmancupia, parhaimpana sijoituksena kumparelaskucupin 28. sija avauskaudeltaan. Paras yksittäinen kilpailu on 17. sija helmikuulta 2012 Tšekin Špindlerův Mlýnistä. Bednarikin viimeisin maailmancupin osakilpailu on tammikuulta 2014 Yhdysvaltain Lake Placidista.
Koripallon Euroopan-mestaruuskilpailut 2011
Osallistuneet joukkueet
thumb|Mukana olevat maat
Nina Bednarik
Freestylehiihdon Euroopan cupissa Bednarik on kilpaillut neljänä eri kautana. Paras sijoitus kumparelaskucupissa on 12. sija avauskaudeltaan 2001–2002. Euroopan cupissa Bednarik on ollut kerran palkikorokkeella, kun hän oli tammikuussa 2004 kolmas Tšekissä.
Koripallon Euroopan-mestaruuskilpailut 2011
Areenat
300px|thumb|[[Siemens Arena ]] 300px|thumb|[[Šiaulių arena ]] Alkulohkojen pelit pelattiin neljällä eri areenalla. Areenat sijaitsevat Kaunasissa, Šiauliaissa, Panevėžysissa ja Klaipėdassa. Jatkolohkojen pelit pelattiin Siemens Arenassa ja pudotuspelit Žalgiris Arenassa.
Nina Bednarik
Maailmanmestaruuskilpailuihin Bednarik on osallistunut viidesti. Paras sijoitus on vuoden 2005 Rukan parikumparelaskun yhdeksäs sija. Kumparelaskussa paras sijoitus on vuoden 2007 Madonna di Campiglio 20. sija.
Koripallon Euroopan-mestaruuskilpailut 2011
Tilastot
Pisteet
Nina Bednarik
Olympialaisissa Bednarik on kilpaillut kahdesti. Hän oli 24. kumparelaskussa Torinossa 2006 ja 26. samassa lajissa Vancouverissa 2010.
Koripallon Euroopan-mestaruuskilpailut 2011
Tilastot
Levypallot
Syötöt
Riistot
Minuutit
Varjot (kirja)
Varjot on Mustan tikarin veljeskunta -kirjasarjan kolmastoista osa, jonka on kirjoittanut J. R. Ward (eli Jessica Bird). Kirja julkaistiin englanniksi vuonna 2015, ja se ilmestyi suomeksi samana vuonna. Kirja kertoo varjojen Trezin ja iAmin tarinaa.
Juoni
Trez ja iAm ovat varjoja, jotka kuuluvat itsenäiseen heimoon vuorilla. Veljekset jättivät heimon siitäkin huolimatta, että Trez on ennustusten mukaan luvattu heimon tyttären puolisoksi. Veljeskunnan kanssa kiivaasti yhteydessä olevat veljekset eivät kaipaa kotiaan ja ovat valmiita taistelemaan vapautensa eteen. Trez tapaa kauniin valitun Selenan, josta hän ei voi pysyä erossa, mutta parin yhteinen aika käy vähiin, Selenan aika käy vähiin. iAm tutustuu merkilliseen palvelijanaiseen palatessaan heimon alueelle, mutta nainen onkin Trezin tuleva puoliso. Kaksikko tuntee kuitenkin äärimmäistä vetoa toisiinsa ennustuksista huolimatta. Abalonen tytär Paradise pääsee työskentelemään isänsä rinnalla veljeskunnan hyväksi ja on tästä innoissaan vaikkakin hän salaa haaveilee hakevansa veljeskunnan harjoitusleirille, johon nyt myös siviilit ovat tervetulleita. Isä ei ole tyttärensä suunnitelmista mielissään. Layla leikkii vaarallisilla vesillä Xcorin kanssa samalla kun Xcorin ja Throen välit kiristyvät.
Spede Show
Spede Show on Spede Pasasen Mainos-TV:lle tekemä sketsisarja, jossa olivat Speden lisäksi mukana muun muassa Vesa-Matti Loiri ja Simo Salminen. Sarjaa tehtiin vuosina 1964 (nimellä Spede-show), 1968–1974 ja 1984–1987. Sarjassa nähtiin ensimmäisen kerran useita tunnettuja sketsihahmoja, kuten Loirin esittämät Uuno Turhapuro ja Nasse-setä.
Vuodet 1964–1976
Ensimmäinen Spede-show-ohjelma lähetettiin 10. tammikuuta 1964. Se oli 15 minuutin pituinen suora lähetys. Kevään ja syksyn 1964 aikana Spede esiintyi yhdessä Simo Salmisen kanssa yhteensä 21 ohjelmassa. Viimeinen ohjelma esitettiin 11. joulukuuta 1964. Ohjelmista ei ole säilynyt yhtään tallennetta. Ohjelmien ohjaajina toimivat Ilkka Linnasalmi, Juhani Kauppinen, Veikko Kerttula ja Pekka Parikka. 15-minuuttisen show’n jälkeen Spede teki keväällä 1965 sketsisarjan Speden saluuna (1965) ja sen jälkeen yhdessä Ere Kokkosen ja Jukka Virtasen kanssa sketsisarjoja Spedevisio (1965–1970) ja 50 pientä minuuttia (1967–1971). Myös Spede Show -nimellä tehtiin ohjelmia Spedevision ja 50 pientä minuuttia ohjelmien välillä 1968–1971. Spede Show vakiintui pysyväksi nimeksi vuodesta 1971 lähtien. Mustavalkoista show’ta jatkettiin vuoteen 1974 asti, jonka jälkeen Spede lopetti televisio-ohjelmien tekemisen kokonaan ja keskittyi entistä enemmän elokuviin. Lopettamispäätökseen vaikutti paljon erimielisyydet MTV:n ohjelmajohtajan Leo Mellerin kanssa. Spede palasi takaisin MTV:lle, kun Meller jäi eläkkeelle. Vuosina 1975–1976 ohjelmista esitettiin uusintoja ja koostejaksoja. 1960- ja 1970-lukujen ohjelmista on säilynyt vain muutamia jaksoja, kun kalliita kuvanauhoja käytettiin uudelleen ja joitain nauhoja on kadonnut tai tuhoutunut. 1980-luvun kaikki ohjelmat ovat tallessa MTV3:n arkistoissa.
Nižnjaja Tura
thumb|100px|Nižnjaja Turan vaakuna. Nižnjaja Tura on kaupunki Sverdlovskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Tura-joen varrella 243 kilometriä Jekaterinburgista pohjoiseen. Kaupungissa on Nižni Tagilin ja Serovin väliseltä rautatieltä haarautuvan sivuradan pääteasema. Asukkaita on 29 500 henkeä (vuonna 2009).