cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Funktion raja-arvo
Epäoleellinen raja-arvo
Kun muuttujan arvo kasvaa rajatta, merkitään se jolloin funktion lauseke lasketaan yhä suuremmilla ja suuremmilla arvoilla (voidaan sanoa "kun x lähestyy plus ääretöntä"). Kun muuttuja vähenee rajatta, merkitään se jolloin lauseke lasketaan yhä pienemmillä (negatiivisilla) arvoilla (voidaan sanoa "kun x lähestyy miinus ääretöntä"). Jos raja-arvo tällöin suppenee, merkitään sen arvoa L luvulla. Tällöin sanotaan, että "funktiolla on positiivisessa / negatiivisessa äärettömyydessä raja-arvo L". Jos raja-arvo hajaantuu, merkitään raja-arvon tulos jos tulos kasvaa rajatta ja jos tulos vähenee rajatta.
Funktion epäoleellinen raja-arvo, josta tässä otetaan esimerkkinä määritellään eksaktisti epsilon-tekniikalla eli funktion arvo f(x) on \epsilon:n etäisyydellä raja-arvosta L, kun muuttuja x on ylittänyt rajan M_\epsilon. Intuitiivisesta voidaan ajatella, että funktion arvot osuvat riittävän lähelle raja-arvoa L, kunhan muuttuja x kasvatetaan tarpeeksi suureksi.
Raja-arvon määritelmä funktioteoriassa
Funktioteoriassa käsitellään funktioita, joiden muuttujat ovat kompleksilukuja (muodossa z = x + iy) ja joiden arvoksikin saadaan kompleksilukuja. Koska kahden kompleksiluvun suuruusjärjestys ei ole määritelty samalla tavalla kuin reaaliluvuilla, käytetään niiden vertailuun itseisarvon sijaan toista metriikkaa ja jota kutsutaan kompleksiluvun moduuliksi. Luvun z moduuli lasketaan Moduuli merkitään samoilla pystyviivoilla kuin itseisarvo, jolloin kahden kompleksiluvun välinen ero (etäisyys kompleksitasolla) merkitään luonnollisella tavalla |a-b|.
Jos merkitään kompleksilukujen muuttujia z = x + iy, ja tietyssä alueessa G (sisältää luvun z_0) määriteltyä kompleksifunktiota, pystytään joskus määrittämään funktion f(z) raja-arvo Kompleksilukujen luonteeseen kuuluu, että alue G voi olla pisteen z_0 ympäröimä epämääräinen kaksiulotteinen alue, mutta yleensä pitäydytään ympyrän muotoiseen alueeseen. Luku z voi lähestyä alueen sisällä olevaa lukua z_0 mistä suunnasta hyvänsä. Siksi etäisyys lukuun z_0 määritelläänkin kompleksilukujen erotuksen modulina
Tällä itseisarvon laajennuksella voidaan funktioteoriassa esittää funktion raja-arvo vastaavilla merkinnöillä kuin reaalilukufunktioiden raja-arvot. Kun muistetaan kompleksilukujen moduulin laskutapa, saadaan raja-arvon eksakti määritelmä seuraavasti. Funktiolla on raja-arvona kompleksiluku L kohdassa z_0, jos kaikilla luvuilla on aina olemassa luku \delta > 0 siten, että
Derivaatan määritelmä
Derivaatta määritellään erotusosamäärän raja-arvona tutkittavassa pisteessä x_0. Se voidaan merkitä raja-arvolausekkeena
Raja-arvojen laskusääntöjä
Jos funktioilla f(x) ja g(x) on olemassa raja-arvot, niin silloin on voimassa seuraavat säännöt: Näillä säännöillä voi määrittää lausekkeiden raja-arvon, kunhan funktioiden raja-arvot tunnetaan ensin.
Yhdistetyillä funktioilla
Historia
Differentiaali- ja integraalilaskenta kehittyi asteittain nykyisekseen 1600-luvulta alkaen. Raja-arvon modernin tulkinnan esitti vuonna 1817 Bernard Bolzano, joka esitteli tuolloin epsilon-delta-tekniikan jatkuvien funktioiden toteamiseksi. Tätä voidaan pitää reaaliarvoisten funktioiden riittävän tarkkana raja-arvon määritelmänä. Augustin Louis Cauchy käsittely julkaisussaan "Cours d'analyse" (vuonna 1821) raja-arvoja ja antoi siinä modernin määritelmän raja-arvolle. Vasta Karl Weierstrass esitti raja-arvojen epsilon-delta-tekniikan siinä muodossa kuin se nykyään tunnetaan. Myös limes-merkintä on hänen ehdotuksensa. Bolzanon työ jäi melko tuntemattomaksi ja Cauchy esitti raja-arvon määritelmänsä lähinnä verbaalisena selostuksena. Siksi Weierstrassin merintätavat korostuvat raja-arvon keksimisen historiassa. Silti, G. H. Hardyn käyttämä tapa sijoittaa nuoli lim-sanan alle on nykyään yleisin merkintätapa.
Forssan kaupunginkirjasto
Forssan kaupunginkirjasto toimii Forssassa yhdessä kiinteässä toimipisteessä. Lisäksi Forsssan kaupunginkirjasto ja naapurikunnan Tammelan kirjasto operoi yhteistä kirjastoautoa.
Vuodesta 1986 alkaen kirjasto on toiminut historiallisesti arvokaalla Forssa-yhtiön (myöhemmin Finlayson-Forssa Oy) kehräämöalueella, tarkemmin sanoen kahrekehräämössä. Sitä ennen kirjasto oli vuosikymmenien ajan Keskuskoulun (ala-aste) tiloissa.
Forssan kaupunginkirjasto toimii yhteistyössä lähikuntien (Jokioinen, Tammela, Ypäjä, Humppila) kirjastojen kanssa. Yhteenliittymä käyttää nimeä Louna-kirjastot. Kirjastoilla on yhteinen tietojärjestelmä, ja ne käyttävät yhtenevää kirjastokorttia. Kirjavalikoimastaan kukin kirjastokimpan jäsenkunta päättää itsenäisesti.
Jetpack
Jetpack on Adam Pedersenin kehittämä Lode Runner -klooni ja aluksi Software Creationsin mutta myöhemmin Impulse Gamesin julkaisema tasohyppely. Peli julkaistiin MS-DOS:lle vuonna 1993.
Pelissä lennetään rakettirepulla keräilemässä smaragdeja. Peliä julkaistaan nykyään freeware-lisenssin alla julkaisutalojen (Software Creations ja Impulse Games) lopetettua toimintansa. Peli toimii hyvin myös nykykoneissa. Jetpackin mukana toimitetaan kenttäeditori ja siihen on saatavissa runsaasti fanien tekemiä lisäkenttiä.
Jens Müller
Jens Müller (s. 6. heinäkuuta 1965 Torgau) on entinen itäsaksalainen ohjaskelkkailija. Hän voitti urallaan kaksi olympiamitalia. Vuonna 1988 Calgaryssä hän voitti henkilökohtaisen kilpailun kultaa ja vuonna 1998 Naganossa pronssia.
Hän voitti urallaan 15 mitalia ohjaskelkkailun maailmanmestaruuskilpailuissa: neljä kultaa, seitsemän hopeaa ja kolme pronssia. Ohjaskelkkailun Europpan-mestaruuskilpailuissa hän voitti 7 mitalia.
Vuodesta 1988 Müller on asunut Ilmenaussa, Thüringenissä ja toimii kelkkailuvalmentajana.
Uumajan kunta
thumb|right|300px|Nykyisen Uumajan kunnan alueella sijainneet kunnat vuonna 1952. [[Uumaja on kaupunki ja Holmsund kauppala, muut kunnat maalaiskuntia.]]
thumb|right|250px|Uumajan kaupunkia Uumajanjoen rannalla. thumb|right|250px|Nydalasjön. thumb|right|250px|Norrforsenin koski Uumajanjoessa.
Uumajan kunta on Västerbottenin läänissä sijaitseva Ruotsin kunta. Maakuntajaossa se kuuluu Västerbotteniin. Kunnan keskustaajama on Uumaja.
Uumaja sijaitsee Ruotsin itärannikolla Merenkurkun tienoilla. Uumajassa asuu paljon ruotsinsuomalaisia, noin kuusi prosenttia, ja heillä on aktiivista kerhotoimintaa. Suomenruotsalaisia on muuttanut jonkin verran Suomen ruotsinkieliseltä rannikkoseudulta Vaasan ympäristöstä.
Vuonna 2007 kunnassa oli 129,05 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 5,5 prosenttia kunnan maapinta-alasta.
Kunnan alueella sijaitsevat muinaisjäännöksiksi luokitellut Norrforsenin kalliopiirrokset.
Norjasta Venäjän Karjalaan kulkeva matkailutie, Sininen tie, kulkee Uumajan kautta.
Kuntajaon kehitys
Vuoden 1862 kunnallislakien astuessa voimaan nykyisen Uumajan kunnat alueella sijaitsivat Uumajan kaupunki, Uumajan ja Sävarin maalaiskunnat ja osin myös Nordmalingin maalaiskunta. Vuonna 1914 muodostettiin Hörneforsin maalaiskunta erottamalla se Uumajan ja Nordmalingin maalaiskunnista. Loppuosa Nordmalingia on edelleen itsenäinen kunta. Vuonna 1918 Uumajan maalaiskunnasta erotettiin Holmsundin maalaiskunta ja vuonna 1925 osa Sävarin maalaiskunnasta erotettiin Holmönin maalaiskunnaksi. Holmsundin maalaiskunta muutettiin Holmsundin kauppalaksi vuonna 1947. Vuoden 1952 kuntauudistuksessa aluejako ei muuttunut. Uumajan maalaiskunta liitettiin kaupunkiin vuonna 1965. Vuonna 1971 kaupunki, kauppala ja maalaiskunnat muutettiin kunniksi Ruotsin siirtyessä yhtenäiseen kuntamuotoon, mutta kuntaliitoksia ei tehty. Vuonna 1974 Uumajan kunta sai nykyiset rajansa, kun siihen liitettiin Holmsundin, Holmönin, Hörneforsin ja Sävarin maalaiskunnat.
Kunnan alueella ovat sijainneet seuraavat taajaväkiset yhdyskunnat:
Väestönkehitys
Kunnan väestö taustan mukaan on esitetty seuraavassa taulukossa.
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 2 085 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 1,8 prosenttia kunnan väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden kuntalaisten mediaaninettotulot olivat 189 980 kruunua. Vuodelta 2007 olevan tiedon mukaan kuntalaisten nettovarallisuuden mediaani oli 60 000 kruunua.
Vuoden 2011 lopussa kunnan väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
Elinkeinot
Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo kunnassa sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan kunnassa asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus- ja kierrätysteollisuus, energia- ja ympäristöyritykset sekä rakennusteollisuus. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden elinkeino on tuntematon.
Taajamat
Kunnassa on 22 taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 88,4 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 13 423 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Entiset taajamat
Ruotsissa on tilastoitu taajamaväestö aikaisemmin myös vuosina 1960, 1965, 1970, 1975, 1980, 1990, 1995, 2000 ja 2005. Jonakin tai joinakin näistä vuosista kunnassa on ollut myös seuraavan luettelon mukaiset taajamat, jotka eivät enää ole taajamia:
Luettelossa mainituista taajamista Tomtebo on sittemmin kasvanut yhteen Uumajan taajaman kanssa.
Pientaajamat
Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Entiset pientaajamat
Ruotsissa on tehty tilastoja pientaajamista aikaisemmin myös vuosina 1990, 1995, 2000 ja 2005. Seuraavat paikkakunnat ovat olleet pientaajamia jonakin tai joinakin vuosina vuosien 1995, 2000 ja 2005 aikana, mutta ne eivät olleet pientaajamia vuonna 2010:
Piirit
thumb|right|250px|Kartta Uumajan kunnan piireistä.
Vuodesta 2016 alkaen kunta on jaettu seuraaviin piireihin:
Seurakunnat
Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
Historialliset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri", joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Qingdao Bei-Fa
Qingdao Bei-Fa on kiinalainen paperinvalmistusyritys, joka toimii Qingdaossa, noin 800 kilometrin päässä Pekingistä. Tehtaan tekninen johtaja on Shi Zhujun.
Tehtaalla on ollut usean muun paperikoneen ohella käytössä vuodesta 1988 alkaen Kajaani Oy:n entinen paperikone numero 1 (PK1).
Konnevesi (järvi)
Konnevesi on Rautalammin reitin keskusjärvi, pinta-alaltaan 189 km². Se on pinta-alaltaan Suomen 23:nneksi suurin järvi. Järvi sijaitsee Konneveden, Rautalammin ja Vesannon kuntien alueella. Järven nimen osa konne- jountuu todennäköisesti ’peuraa’ merkitsevää saamelaisesta sanasta, joka on esimerkiksi pohjoissaamen kielessä  goddi ja kolttasaamessa kå ́dd. Sanan kantasaamelainen muoto on ollut *kontē. Sana on hyvin tavallinen saamelaisessa nimistössä, ja tällaiset paikannimet liittyvät muinaiseen peuranpyyntiin.
Konnevesi muodostuu pitkänomaisesta, kapeahkosta Pohjois-Konnevedestä ja leveämmästä, saarekkaasta Etelä-Konnevedestä. Etelä-Konnevesi on lukuisista saarista ja erillisistä syvänteistä koostuva rikkonainen järvi. Pohjois-Konnevesi on Rautalammin reitille tyypillinen pitkänomainen vähäsaarinen selkävesi. Konneveden eteläosa on lähes kaksi kertaa pohjoisosaa suurempi ja selvästi syvempi. Näitä kahta allasta yhdistää muun muassa Kivisalmi. Pohjois-Konnevedestä on yhteys Neiturin kanavan kautta Keiteleeseen ja Kiesimän kanavan kautta Kiesimään. Etelä-Konnevesi laskee länsipäästään Kellanvirtaa Liesveteen. Vuonna 2014 sen itäosaan perustettiin Etelä-Konneveden kansallispuisto.
Konnevesi on vedenlaatuluokitukseltaan erinomainen. Järven pohjoisosassa näkösyvyys on keskimäärin 5–6 metriä, joinakin talvina jopa 10–11 metriä. Näkösyvyys järven eteläosassa on noin 4–5 metriä.
Luettelo ammatillisista perustutkinnoista
Tämä artikkeli on luettelo ammatillisista perustutkinnoista ja tutkintonimikkeistä. Enemmän aiheesta on artikkelissa Ammatilliset tutkinnot.
Santiago
Santiago on pyhimyksenä pidetyn Jaakob vanhemman nimitys espanjan- ja portugalinkielisissä maissa. Nimi on espanjankielisissä maissa yleinen sekä etu- että sukunimenä, ja on myös useita Santiago-nimisiä paikkoja ja kirkkoja.
Paikkoja
Merkittävimpiä Santiago-nimisiä paikkoja:
Muita paikkoja:
Markku Mylly
Markku Olavi Mylly (s. 2. joulukuuta 1951 Kemi) on Euroopan meriturvallisuusviraston johtaja vuodesta 2012 alkaneen viisivuotiskauden ajan. Tätä ennen hän toimi Suomen Merenkulkulaitoksen pääjohtajana. Tämä on ensimmäinen kerta, kun suomalainen on valittu EU:n liikennealan viraston pääjohtajaksi.
Hän lähti merille 1973 ja työskenteli aluksi puolimatruusina ja matruusina useilla suomalaisilla kauppa-aluksilla. Hän suoritti merikapteenin tutkinnon Raumalla 1980 ja toimi sen jälkeen useiden alusten päällikkönä. Vuonna 1987 hän siirtyi Merenkulkuhallituksen palvelukseen luotsiksi Tankarin luotsiasemalle, josta siirtyi Utöön. Tämän jälkeen hän toimi projektipäällikkönä Saaristomeren merenkulkupiirissä, jossa hän johti Nauvossa sijaitsevan meriliikenteen ohjauskeskuksen Archipelago VTS:n rakennustyötä. Ohjauskeskuksen toiminta alkoi 1993 ensimmäisenä alallaan.
Toimittuaan tämän jälkeen Pohjanlahden merenkulkupiirissä hänet nimitettiin 1999 apulaisjohtajaksi Merenkulkulaitoksen pääkonttoriin, jossa hänen tehtäviinsä kuuluivat muun muassa valtakunnallisen luotsaus- ja VTS-toiminnan johtaminen ja kehittäminen.
Vuonna 2000 hänestä tuli Merenkulkulaitoksen liikenneosaston osastopäällikkö. Tässä tehtävässä hän johti Suomenlahden yhteisen meriliikenteen ohjausjärjestelmän valmistelua yhteistyössä Venäjän ja Viron viranomaisten kanssa. Toimittuaan tämän jälkeen vielä projektipäällikkönä perustamassa Varustamoliikelaitosta ja oltuaan sen väliaikaisena toimitusjohtajana Mylly nimitettiin vuonna 2004 Merenkulkulaitoksen pääjohtajaksi. Hän oli tässä tehtävässä viimeinen merikapteeni ja viran viimeinen haltija, sillä vuonna 2009 Merenkulkulaitos yhdistettiin Tiehallinnon ja Ratahallintokeskuksen kanssa Liikennevirastoksi. Mylly toimi pari kuukautta Liikenneviraston merenkulkuosaston ylijohtajana ja siirtyi Suomen Satamaliiton toimitusjohtajaksi 2010. Tästä tehtävästä hänet valittiin EMSAn pääjohtajaksi. Viraston pääkonttori sijaitsee Lissabonissa. Pääjohtajan toimikausi on viisivuotinen.
Hän sai merenkulkuneuvoksen arvonimen vuonna 2012.
Carl Schlyter
Carl Schlyter (s. 7. tammikuuta 1968 Danderyd, Ruotsi) on ruotsalainen poliitikko ja ympäristövaikuttaja. Hän oli 2009–2014 ympäristöpuolueen edustaja Euroopan parlamentissa, jossa hän oli ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan varapuheenjohtaja. Vuosina 2014–2018 hän oli ympäristöpuolueen kansanedustaja Ruotsin valtiopäivillä. Vuonna 2019 Schlyter erosi ympäristöpuolueesta ja perusti uuden radikaalin vihreän puolueen nimeltä Partiet Vändpunkt. Vuonna 2020 Schlyter jätti tehtävät uudessa puolueessaan ja alkoi työskennellä ympäristöjärjestö Greenpeacessa.
Aino-Maija Tikkanen
Aino-Maija Tikkanen (oik. Kinnunen; (2. marraskuuta 1927 Turku – 3. maaliskuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja lausuntataiteilija.
Tikkanen syntyi Turussa ja muutti Helsinkiin kouluiässä. Hänen isänsä oli Uusi Aura -lehden päätoimittaja Eino Tikkanen. Tikkasen teatteriura alkoi Intimiteatterissa, jossa hän oli 1952–1956. Sieltä hän siirtyi Tampereen Työväen Teatteriin vuosiksi 1956–1961 ja toimi sen jälkeen Suomen teatterikoulun puheilmaisun opettajana 1962–1971. Tikkasen elokuvaura alkoi 1950-luvulla elokuvissa Olemme kaikki syyllisiä ja Morsiusseppele. Hän piti kuitenkin enemmän teatterista, ja vuosien varrella hän lopetti elokuvien teon lähes kokonaan.
Tikkaselle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1983. Hän oli taiteilijaprofessori vuosina 1985–1990.
Tikkanen oli naimisissa estetiikan professorin Aarne Kinnusen kanssa, ja heillä oli kolme lasta. Helsingin Sanomien päätoimittaja Heikki Tikkanen oli Aino-Maija Tikkasen veli.
Ousia
Ousia on antiikin filosofiasta peräisin oleva filosofinen termi, joka tarkoittaa olemusta. Termistä on keskusteltu kristillisessä teologiassa erityisesti kolminaisuusopin tulkintojen yhteydessä.
Kreikan kielen sana on feminiininen preesensin partisiippi sanasta (einai, 'olla'). Ousia käännetään teologisesta viitekehyksestä riippuen latinaksi termillä essentia tai substantia.
Filosofia
Platon ja Aristoteles käyttivät termiä ousia ontologiassaan, ja termin filosofinen ja teologinen merkitys periytyy heiltä. Aristoteles käytti taksonomisessa luokittelussaan termiä hypostasis tarkoittamaan yleistä olemassaoloa (todellisuutta), ja termiä ousia tarkoittamaan erityistä substanssia, olemusta, olevaa, henkilöä tai oliota.
Myöhemmin Martin Heidegger katsoi, että sanan ousia alkuperäinen merkitys oli kadonnut käännettäessä latinaan ja edelleen nykykieliin. Hänelle ousia tarkoitti olemista, ei substanssia; toisin sanoen se ei merkinnyt mitään oliota tai olevaa joka ”seisoi” (-stanssi) jonkun ”alla” (sub-). Ousian lisäksi Heidegger käytti ontologiassaan myös muita kreikankielisiä termejä, kuten parousia-apousia (läsnäolo-poissaolo) ja hypostasis (olemassaolo).
Dennis Prager
Dennis Mark Prager (s. 2. elokuuta 1948 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen radiojuontaja, talk show -isäntä ja kirjoittaja. Hän on toinen konservatiivisen PragerU-mediayhtiön perustajista. Hän itse juontaa useita PragerU:n tuottamia videoita, ja pitää lisäksi omaa radioshow'taan.
Ousia
Teologia
Origenes käytti termiä ousia määritellessään Jumalan yhdeksi ousiaksi (suku, genus), vaikkakin kolmeksi hypostaasiksi (laji, species): Isä, Poika ja Pyhä henki. Antiokian kirkolliskokous tuomitsi termin homoousios (”samaa olemusta”) väärän käytön; kirkolliskokouksen mukaan tällaista edusti muun muassa Paavali Samosatalainen. Väärää ei ollut se, että Paavali viittasi termillä hypostaasin ykseyteen kolminaisuudessa, vaan se, että hän tarkoitti sillä yhteistä substanssia, josta sekä Isä että Poika saavat alkunsa tai jonka he jakavat.
Dennis Prager
Prager on uskonnolliselta vakaumukseltaan juutalainen.
Ousia
Teologia
Nikean ensimmäinen kirkolliskokous tuomitsi vuonna 325 areiolaisuuden, jonka mukaan Isä, Poika ja Pyhä henki ovat kolme eri olentoa, eivät sama olemus (ousia). Kirkolliskokous muotoili areiolaisuutta vastaan Nikean uskontunnustuksen. Sen mukaan Poika on samaa olemusta Isän kanssa (homoousios tō patri) ja Isän olemuksesta (ek tēs ousias tou patros). Kiista ei kuitenkaan asettunut tällä, ja monet itäisen kirkon edustajat hylkäsivät termin, koska se oli tuomittu aikaisemmin Paavali Samosatalaisen tapauksen yhteydessä. Myöhemmät keisarit Konstantinus II ja Valens tukivat areiolaisuutta, ja teologit kehittivät vaihtoehtoisia muotoiluja Isän ja Pojan väliselle suhteelle, kuten homoios (”samankaltainen”; tätä kannattivat ns. homoijit), homoiousios (”olemukseltaan samankaltainen”; tätä kannattivat ns. homoiousiaanit) ja anhomoios (”ei-samankaltainen”; tätä kannattivat ns. anhomoijit). Termi homoios sai monen kirkolliskokouksen ja keisarien tuen, ja muiden näkemysten kannattajat vaiennettiin. Termin homoiousios kannattajat liittyivät lopulta pääosin läntistä kirkkoa edustaneisiin termin homoousios kannattajiin ja hyväksyivät Nikean uskontunnustuksen.
Itäisessä kristillisyydessä ousian katsotaan yleensä olevan jotain, joka on olemassa itsessään ja jolla ei ole alkua jossain muussa ja joka ei tarvitse olemiseensa jotain muuta; hypostaasi puolestaan tarkoittaa todellisuutta tai olemassaoloa.
Sami Nyman
Sami Nyman (s. 5. elokuuta 1981) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Nyman on pelannut Salibandyliigassa Classicissa, Gunnersissa ja Nokian KrP:ssa. Kaudella 2008–2009 hän pelasi Sveitsissä SML-liigan UHC Usterissa.
25. lokakuuta 2010 Nyman teki 300. liigamaaliinsa. Häntä ennen 300 maalia Salibandyliigassa olivat tehneet Tero Karppanen ja Santtu Manner. 10. lokakuuta 2011 hän nousi Tero Karppasen ohi Salibandyliigan maalintekijätilaston kärkeen.
Suomen maajoukkueessa Nyman on 30.9.2010 mennessä pelannut 28 ottelua, joissa hän on tehnyt 19 maalia ja antanut 10 maalisyöttöä.
Báruèn kapina
Báruèn kapina on Mosambikissa puhjennut kapina portugalilaista siirtomaavaltaa vastaan maaliskuun 1917 ja heinäkuun 1918 välillä. Kapinan nimen mukaisesti sen alkuperäinen ydinalue oli Báruè Manican maakunnassa, mutta kapina levisi myöhemmin laajemmalle alueelle Sambesin varrella. Kapinallisten onnistui ensin vallata joitakin alueita ja piirittää muita portugalilaisia keskuksia, mutta lopulta heidät kukistettiin. Pienempimuotoinen sissisota jatkui aina vuoteen 1920 saakka.
Tausta
Portugali oli liittynyt ensimmäisessä maailmansodassa ympärysvaltojen puolelle keskusvaltoja vastaan. Portugalin Afrikan siirtomaissa sota koski etenkin sotaa Saksan Itä-Afrikan joukkoja vastaan. Sota merkitsi Portugalin Mosambikissa esimerkiksi lisääntyvää chibalo-pakkotyövoiman käyttöä, jonka lisäksi paikallisia rekrytoitiin kasvavissa määrin kantajiksi asevoimille.
Báruè oli piirikunta nykyisessä Manican maakunnassa. Portugalilaiset olivat karkottaneet paikallisen hallitsijasuvun vuonna 1902, mutta nyt heidän kannattajansa huomasivat tilaisuuden kapinalle kasvavan portugalilaisten vastaisen mielialan vallitessa.
Kapina
Báruèn kapina puhkesi maaliskuussa 1917. Sen oleellisimpia johtajia olivat Nongwe Nongwe ja Makosa. Hyvin oleellinen osa kapinan syttymisessä oli myös henkimiehellä nimeltä Mbuya. Kapina levisi pian ydinalueeltaan Báruèsta pitkin Sambesin vartta aina Zumboon saakka. Paikallisen alkuperäisväestön lisäksi kapinaan liittyivät monet afroportugalilaiset ja chicundat. Portugalilaiset menettivät Sambesin eteläpuolisten alueiden hallinnan. Kapinalliset valtasivat Zumbon ja alkoivat piirittää Teteä ja Senaa.
Heinäkuussa 1918 portugalilaisten hyökkäys pakotti jotkin viimeisistä Báruèn kapinan johtajista ja kannattajista pakenemaan brittien hallitseman Rhodesian puolelle. Pienempimuotoinen sissisota jatkui kuitenkin aina vuoteen 1920 saakka. Báruèn kapinaa on joskus kuvailtu viimeiseksi vakavammaksi yritykseksi uhmata Portugalilaisten siirtomaavaltaa Mosambikin siirtomaahistorian alkuvaiheessa.
Johan Adolf Frey
pienoiskuva|Kapteeni Johan Adolf Frey (1865–1868) Johan Adolf Frey (6. kesäkuuta 1828 Loviisa – 19. kesäkuuta 1891 Helsinki) oli suomalainen kenraalimajuri, opettaja ja raittiusmies.
Freyn vanhemmat olivat kollegiasessori Johan Adolf Frey vanhempi ja Helena Tuderman. Hän tuli vänrikiksi 1848 ja oli mukana Krimin sodassa 1854–1855, missä haavoittui pahoin. Hänet määrättiin venäjän kielen opettajaksi Haminan kadettikouluun 1857, vakinainen opettaja hänestä tuli 1859. Everstiksi Frey yleni 1883 ja palveluksesta erotessaan 1890 kenraalimajuriksi. Ennen kuolemaansa hän ehti olla lyhyen aikaa kouluhallituksessa venäjän kielen tarkastajana. Frey omisti Reitkallin kartanon Vehkalahdella, jossa hän harjoitti uudenaikaista karjanhoitoa. Hän oli myös innokas raittiusmies, joka ajoi erityisesti alkoholistiparantoloiden perustamista. Hän julkaisi kirjasia ja esitelmiä raittiudesta myös suomeksi. Vuonna 1889 hän perusti Orimattilaan myöhemmin Yläneelle siirretyn Suomen ensimmäisen Turva-nimisen alkoholistiparantolan Vihtori Nyberghin, Kaarle Krohnin ja Elis Bergrothin kanssa. Raittiuden ystävät pystyttivät patsaan Freyn haudalle.
Freyn ensimmäinen puoliso vuodesta 1864 oli Natalia Katarina Bruun (k. 1873) ja toinen vuodesta 1878 Sophie Pauline Bruun (k. 1880). Pankinjohtaja ja poliitikko Alexander Frey (1877–1945) oli Freyn poika toisesta avioliitosta.
Naritan kansainvälinen lentoasema
Yhtiöt ja kohteet
Tammikuussa 2018 kentältä operoitiin seuraaviin kohteisiin.
Rautatieyhteydet
Lentoasemalle on useita rautatieyhteyksiä, joita liikennöivät Keisei-rautatiet ja JR Higashi-Nihon. Linjat ovat:
Junat pysähtyvät Naritan lentoaseman rautatieasemalla ykkösterminaalissa, ja kakkosterminaalissa 2-terminaalin rautatieasemalla.
EUFOR RD Congo
thumb|EUFOR RD Congon tunnus EUFOR RD Congo on Euroopan unionin vuonna 2006 Kongon demokraattisessa tasavallassa toteuttama kriisinhallintaoperaatio. Tarkoituksena oli tukea Kongossa järjestettyjä vaaleja ja varmistaa niiden demokraattinen ja rauhallinen sujuminen. EU-alueelta mukana oli 21 maata, mukaan lukien Suomi, sekä unionin ulkopuolisista maista Turkki ja Sveitsi. Kaikkiaan operaation kokonaisuusvahvuus oli 2 286 sotilasta, josta Suomen osuudeksi muotoutui 11 lääkintäalan ammattilaista sekä kolme esikuntaupseeria.
Kai Korte
Kai Valter Korte (23. lokakuuta 1922 Hämeenlinna – 10. joulukuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen oikeuskanslerina vuonna 1986 eläkkeelle jäänyt virkamies, joka toimi myös oikeusministeriön kansliapäällikkönä ja lainvalmisteluosaston päällikkönä. Korte työskenteli Rautatiehallituksessa 1947–1951 ja Suomen Lakimiesliiton asiamiehenä vuosina 1951–1955.
Korte suoritti Reserviupseerikoulun välirauhan aikana ja osallistui jatkosotaan 3. prikaatin riveissä Maaselän kannaksella, Sallassa ja kesäkuussa 1944 Karjalankannaksella. Hän haavoittui Talin–Ihantalan taistelussa. Sotien jälkeen hän yleni reservissä kapteeniksi.
Urallaan oikeusministeriössä Korte toimi nuorempana hallitussihteerinä 1956–1958, vanhempana hallitussihteerinä 1955–1956 (vt.) ja 1958–1960, hallitusneuvoksena 1960–1974, lainvalmisteluosaston päällikkönä 1964–1971 ja kansliapäällikkönä 1971–1982. Vuosina 1955–1956 hän työskenteli sihteerinä professori Veli Merikosken johtamassa komiteassa, jonka tehtävänä oli valmistella Neuvostoliiton Suomelle palauttamaa Porkkalan vuokra-aluetta koskevaa lainsäädäntöä.
Korte nimitettiin oikeuskansleriksi vuonna 1982. Oikeuskanslerin virassa Korte piti korkeaa profiilia ja hänet tunnettiin tarmokkaana ja värikkäänä: hän ei hyväksynyt ensinkään ns. hyväveli -käytäntöä vaan rikoksiin syyllistyneet korkeatkin virkamiehet tuomittiin tiukasti lain kirjaimen mukaan ja jos suinkin mahdollista, liukuvan rangaistusasteikon yläpäätä käyttäen. Tästä syntyi sanonta: "kurittaa kuin Kai Korte rötösherroja".
Vuonna 1973 presidentti Urho Kekkonen kutsui Kortteen erityisavustajakseen Zavidovo-jutun selvittelyyn. Virkauransa ohella Korte toimi Julkisen sanan neuvoston puheenjohtajana vuodet 1975−1978. Lisäksi hän oli muun muassa Helsingin teatterisäätiön hallituksen, Suomen säästöpankkiliiton hallituksen, Tieteellisen kirjallisuuden käännöslautakunnan ja Rauma-Repolan hallintoneuvoston puheenjohtaja.
Viimeisen kerran Korte kohahdutti julkisuutta Helsingin Sanomille antamallaan haastattelulla, jossa hän käsitteli muun muassa välirikkoaan presidentti Mauno Koiviston kanssa. Korte määräsi haastattelun julkaistavaksi vasta hänen kuolemansa jälkeen, ja se ilmestyi 13. joulukuuta 1992. Koivisto ei julkisuudessa kommentoinut haastattelua, mutta hän lähetti HS:n toimitukselle kiukkuisen vastineen.
Ampumahiihdon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2018
Ampumahiihdon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2018 järjestettiin Viron Otepäässä helmi–maaliskuussa 2018. Kilpailuissa järjestettiin kolme henkilökohtaista ja yksi viestikilpailu kummallekin sukupuolelle sekä alle 19-vuotiaiden että alle 22-vuotiaiden sarjoissa.
Kilpailuohjelma
Kilpailuissa oli 16 eri kilpailutapahtumaa. Alle 22-vuotiaiden kilpailut vaikuttivat myös IBU Juniorcupin pisteisiin.
4x7,5 km viesti
Päivämäärä: 27. helmikuuta <br style="clear:both" />
15 km normaalimatka
Päivämäärä: 1. maaliskuuta <br style="clear:both" />
10 km pikakilpailu
Päivämäärä: 3. maaliskuuta <br style="clear:both" />
12,5 km takaa-ajo
Päivämäärä: 4. maaliskuuta <br style="clear:both" />
3x6 km viesti
Päivämäärä: 27. helmikuuta <br style="clear:both" />
12,5 km normaalimatka
Päivämäärä: 1. maaliskuuta <br style="clear:both" />
7,5 km pikakilpailu
Päivämäärä: 3. maaliskuuta <br style="clear:both" />
10 km takaa-ajo
Päivämäärä: 4. maaliskuuta <br style="clear:both" />
12,5 km normaalimatka
Päivämäärä: 26. helmikuuta <br style="clear:both" />
3x7,5 km viesti
Päivämäärä: 28. helmikuuta <br style="clear:both" />
7,5 km pikakilpailu
Päivämäärä: 2. maaliskuuta <br style="clear:both" />
10 km normaalimatka
Päivämäärä: 26. helmikuuta <br style="clear:both" />
3x6 km viesti
Päivämäärä: 28. helmikuuta <br style="clear:both" />
6 km pikakilpailu
Päivämäärä: 2. maaliskuuta <br style="clear:both" />
7,5 km takaa-ajo
Päivämäärä: 4. maaliskuuta <br style="clear:both" />
Iskra
Iskra oli venäläisten sosialististen siirtolaisten poliittinen sanomalehti, joka perustettiin Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen viralliseksi äänenkannattajaksi. Lehden ensimmäinen numero julkaistiin Leipzigissa 1900. Sitä painettiin myös Münchenissä, Lontoossa ja Genevessä. Alun perin Iskran johdossa oli Lenin. Hän lähti toimituskunnasta vuonna 1903 VST:n hajoamisen jälkeen, ja menševikit ottivat sanomalehden haltuunsa. Tämän jälkeen Iskraa julkaistiin Georgi Plehanovin komennossa vuoteen 1905 saakka. Keskimääräinen levikki oli noin 8 000.
Iskran tunnuslause oli ”Из искры возгорится пламя” (”Kipinästä syttyy leimuava tuli”) – ote vastineesta, jonka Aleksandr Odojevski kirjoitti Aleksandr Puškinin Siperiaan vangituille tsaarinvastaisille dekabristeille osoittamaan runoon.
Osa lehden henkilöstöstä oli myöhemmin mukana lokakuun vallankumouksessa 1917.
Alkuperäiset toimituskunnan jäsenet:
Myöhempi jäsen:
Maria Peura
Maria Kristiina Peura (s. 2. kesäkuuta 1970 Pello) on suomalainen kirjailija ja dramaturgi.
Elämä ja ura
Peura syntyi opettajien Paavo Peura ja Kaija Martikainen perheeseen. Peuralla on kaksi lasta. Peura valmistui ylioppilaaksi 1989 ja teatteritaiteen maisteriksi Teatterikorkeakoulusta dramaturgiasta 2008.
Peuran esikoisteos On rakkautes ääretön (2001) käsitteli insestiä ja pedofiliaa ja sai kiitosta vaikeiden aiheiden käsittelemisestä. Teos oli Finlandia-palkintoehdokkaana, ja sai Olvi-säätiön palkinnon, Nuori Aleksis -palkinnon ja Hyvä teko lapselle -palkinnon. Kirjailijan toinen romaani Valon reunalla (2005) sijoittui pieneen pohjoiseen kylään, jota halkovat joki ja rautatie, ja kuvasi nuoruuden väkeviä kokemuksia. Romaani ilmestyi englanniksi vuonna 2007. Kolmas romaani Vedenaliset (2008) kertoi kalastajaperheen tyttärestä, joka kokee vieraudentunteita modernissa maailmassa ja löytää hengenheimolaisia maahanmuuttajayhteisöstä. Kantajat (2020) oli ehdolla Runeberg-palkinnon saajaksi.
Peura on julkaissut myös lastenrunokirjan Mimmi Moun ilotaika (2004) sekä kirjailijan omaa kirjoittajuutta ja itsesensuuria käsittelevän teoksen Antaumuksella keskeneräinen (2012).
Lilja Brik
Nuoruus
Lilja Brik syntyi juristin ja musiikinopettajan juutalaiseen perheeseen. Sisarukset saivat erinomaisen koulutuksen ja puhuivat sujuvasti saksaa ja ranskaa ja soittivat pianoa. Lilja valmistui Moskovan arkkitehtuurioppilaitoksesta.
Sisarukset olivat tunnettuja kauneudestaan. Heidän muotokuviaan ovat maalanneet Aleksandr Rodtšenko, Alexander Tyšler, David Šterenberg, David Burljuk, Fernand Léger, Nadežda Léger-Hodasevitš, Gary Blumenfeld ja myöhemmin Henri Matisse ja Marc Chagall. Lilja avioitui 1912 futuristirunoilija, kriitikko Osip Brikin kanssa.
Brik ja Majakovski
Vuodesta 1915 Majakovski omisti runoutensa lähes yksinomaan Liljalle, poikkeuksena vain 1920-luvun lopun omistukset Tatjana Jakovlevalle. Hän omisti Liljalle runonsa ja mainitsi niissä tämän nimeltä esimerkiksi runossaan "Pilvi housuissa" (1915), "Флейта-позвоночник" (1916), "Про это" ('Tästä', 1922), "Лилечка! Вместо письма" ('Liletska! Kirjeen sijasta').
Majakovski 1918 kirjoitti käsikirjoituksen elokuvaan "Закованная фильмой" ('Zakovannaja filmoi'), jossa hän ja Lilja näyttelivät pääosia. Elokuvan tuotti elokuvayhtiö "Neptune", ja se on kadonnut lukuun ottamatta muutamia koeottoja, joita Gianni Totti käytti elokuvassaan 1980-luvulla.
Käytyään 1926 Krimillä tutustumassa kolhooseihin Brik tuotti dokumenttielokuvan Евреи на земле juutalaisten maanviljelyksestä Neuvostoliitosta, johon käsikirjoituksen kirjoittivat hänen kanssaan Majakovski ja Viktor Šklovski. Vuosina 1928–1929 Brik ohjasi puolidokumentaarisen elokuvan "Стеклянный глаз" ('Lasisilmä'), joka parodioi "porvarillista elokuvaa".
Joidenkin kirjoittajien mielestä rakkaus Liljaan oli yksi Majakovskin itsemurhaan vaikuttanut tekijä. Majakovski teki itsemurhan Moskovassa 1930 heti kun suhde Veronika Polonskajan kanssa päättyi. Lilja oli juuri silloin Berliinissä, eikä myöntänyt sitä vaan kirjoitti, että hän oli pelastanut tämän itsemurhalta kaksi kertaa.
Majakovskin kuoleman jälkeen
1930 Lilja Brik avioitui neuvostokenraali Vitali Primakovin kanssa. Primakov pidätettiin Stalinin vainojen aikana 1936 ja teloitettiin 1937. Syytteet kumottiin ja hänen maineensa puhdistettiin postuumisti 1957.
Kirjeessään Stalinille 1935 Lilja Brik valitti, että Majakovskin runoperintöä laiminlyödään. Stalin esitti kuuluisan huomautuksensa Nikolai Ježoville:
Historioitsija Roi Medvedev kirjoitti 1970-luvulla The Continent -lehdessä, että itse Stalin pyyhki Liljan nimen pois Ježovin teloituslistalta.
1938 Brik avioitui kirjailija Vasili Abgarovitš Katanjanin kanssa, ja heidän avioliittonsa kesti 40 vuotta.
Lilja Brik teki itsemurhan 87-vuotiaana, jolloin hän oli parantumattomasti sairas. Häneltä jäi veistoksia ja tekstejä. Vastikään julkaistut sisarusten väliset kirjeet viideltä vuosikymmeneltä (toista maailmansotaa lukuun ottamatta) kertovat Neuvostoliiton elämästä ja kulttuurista.
Vaikutus
Brikiä on yritetty kuvata ahneeksi ja manipuloivaksi femme fataleksi, mutta hänet tunteneet huomauttavat hänen altruismistaan ja älykkyydestään. Hän auttoi monia lupaavia lahjakkuuksia ja tunsi paljon johtavia kulttuurihenkilöitä niin Venäjällä kuin muuallakin, kuten Sergei Eisenstein, Lev Kulešov, Boris Pasternak, Vsevolod Meyerhold, Kazimir Malevitš, Sergei Paradjanov, Maja Plisetskaja, Rodion Schedrin, Andrei Voznesenski, Yves Saint-Laurent ja Pablo Picasso.
Majakovskin runo 'Про Это' ('Tästä')
Runon keskeinen aihe oli rakkaus. Oltuaan lyhyen aikaa erossa joulun 1922 edellä Majakovski kirjoitti ystävällisen fotosurrealistisen runon, jossa hän esitti vertauskuvien kautta kaipaustaan Liljaa kohtaan. Jotkut kohdat heijastelevat aihelmia, jotka ovat sukua Angelo Maria Ripellinon "esineiden kapinalle". Esimerkiksi eräässä puhelinkeskustelussa runoilija näkee puhumansa sanat dinosauruksena, joka matelee pitkin linjaa, ja koko talo tärisee kun puhelin soi
Etapit 1–10 Ranskan ympäriajossa 2008
Ranskan ympäriajon 2008 etappien 1–10 tulokset ja kilpailun kulku:
5. heinäkuuta 2008, Brest – Plumelec, 195 km
thumb|right|1. etapin profiili Ranskan ympäriajo alkoi ensimmäisen kerran 41 vuoteen yhteislähtöetapilla, ilman prologia. Lähtöpaikkana oli Brest. Heti etapin alkuhetkillä pääjoukosta irtosi kahdeksan ajajan ryhmä, joka kasvatti eron parhaimmillaan 8 minuuttiin 15 sekuntiin. Heidät tavoitettiin vasta etapin loppuvaiheessa, irtioton käynnistänyt Lilian Jegou ja David de la Fuente vasta seitsemän kilometriä ennen maalia.
Etappi päättyi runsaan kilometrin mittaiseen nousuun, jossa Kim Kirchen näytti jo päässeen ratkaisevalle karkumatkalle, kunnes Alejandro Valverde tuli viimeisessä kaarteessa hänen ohitseen. Toiseksi sijoittui lopulta Philippe Gilbert ja kolmanneksi Jérôme Pineau.
Irtiottoryhmässä mukana ollut Thomas Voeckler sai Maillot à pois -paidan haltuunsa tasapistein Björn Schröderin kanssa. Tämän vuoden kilpailussa ei jaeta hyvityssekunteja, joten ensimmäisen etapin tulokset ovat samalla kokonaiskilpailun tilanne.
6. heinäkuuta 2008, Auray – Saint-Brieuc, 165 km
thumb|right|2. etapin profiili Sylvain Chavanel ja Thomas Voeckler lähtivät irtiottoon etapin alkuvaiheessa kasvattaen eron pääjoukkoon parhaimmillaan, sata kilometriä ennen maalia, kuuteen minuuttiin 25 sekuntiin. Kun maaliin oli 57 kilometriä he saivat seurakseen Agritubel-tallin Christophe Moreaun ja David Lelayn.
Chavanel lähti irtiottoon juuri kun pääjoukko oli tavoittamassa ranskalaiskvartetin noin kolme kilometriä ennen maalia. Hänet kuitenkin tavoitettiin samoin kuin seuraavaksi karkumatkaa yrittänyt Fabian Cancellara. Ratkaisu tapahtui massakirissä, jossa Thor Hushovd onnistui ottamaan kuudennen etappivoittonsa Ranskan ympäriajossa. Team Columbian Kim Kirchen ja Gerald Ciolek veivät seuraavat sijat.
7. heinäkuuta 2008, Saint-Malo – Nantes, 208 km
thumb|right|3. etapin profiili Tasaisessa maastossa käytyä kolmatta etappia oli ajettu yhdeksän kilometriä, kun William Frischkorn, Samuel Dumoulin, Paolo Longo Borghini ja Romain Feillu irtosivat pääjoukosta. He kasvattivat eron parhaimmillaan neljääntoista minuuttiin ja pysyivät irti maaliin saakka. Feillu avasi loppukirin hieman liian aikaisin ja Dumoulin onnistui nousemaan hänen ohitseen etappivoittoon. Myös Frischkorn ohitti lopulta Feillun, joka siirtyi kuitenkin kokonaiskilpailun johtoon.
26 kilometriä ennen maalia sattui kolari, jonka seurauksena Ángel Gómez joutui keskeyttämään ja pääjoukko hajosi kolmeen osaan. Ennakkosuosikeista Denis Menšov ja Riccardo Riccò jäivät kakkosryhmään häviten 38 sekuntia muille kokonaiskilpailun suosikeille.
8. heinäkuuta 2008, Cholet, henkilökohtainen aika-ajo 29,5 km
thumb|right|4. etapin profiili Neljäs etappi oli vajaan 30 kilometrin aika-ajo tasaisessa maastossa Cholet'n kaupungissa. Stefan Schumacher voitti etapin oltuaan johdossa myös molemmilla väliaika-asemilla. Kim Kirchen sijoittui toiseksi ja David Millar kolmanneksi. Schumacher siirtyi samalla kokonaiskilpailun johtoon.
Päivän suurimpiin epäonnistujiin kuului Alejandro Valverde, joka hävisi Schumacherille minuutin ja 34 sekuntia sijoittuen 23:nneksi. Keltaisessa paidassa ajanut Romain Feillu jäi etapilla 169:nneksi lähes viisi minuuttia Schumacherille hävinneenä.
9. heinäkuuta 2008, Cholet – Châteauroux, 232 km
thumb|right|5. etapin profiili Vuoden 2008 Ranskan ympäriajon pisin etappi ajettiin tasaisessa maastossa. Ranskalaiset Lilian Jegou, Nicolas Vogondy ja Florent Brard karkasivat 11 kilometrin ajon jälkeen. He kasvattivat eron pääjoukkoon parhaimmillaan – 52 kilometrin ajon jälkeen – kahdeksaan minuuttiin 15 sekuntiin. Kolmikko pysyi irti lähes maaliin saakka. Runsas kilometri ennen maalia Vogondy iski irti kärkiryhmästä, muttei aivan onnistunut voittamaan etappia, vaan kirimiehet tavoittivat hänet vain muutama kymmenen metriä ennen maalia.
Kirin voittanut Mark Cavendish saavutti ensimmäisen etappivoittonsa Ranskan ympäriajossa. Seuraavina maaliin tulivat kokeneet Óscar Freire ja Erik Zabel. Neljänneksi sijoittunut Thor Hushovd sai maillot vert -paidan haltuunsa.
10. heinäkuuta 2008, Aigurande – Super Besse, 195,5 km
thumb|right|6. etapin profiili Kilpailun ensimmäisen vuorietapin alkuhetkillä lähti irti kolmen ajajan ryhmä, johon kuuluivat Sylvain Chavanel, Freddy Bichot ja Benoît Vaugrenard. Chavanel saapui ensimmäisenä päivän kolmen ensimmäisen nousun huipulle siirtyen samalla mäkikilpailun johtoon tasapistein Thomas Voecklerin kanssa. Bichot pysyi ryhmästä viimeisenä irti – 13 kilometrin päähän maalista.
Etappi päättyi 11 kilometrin nousuun, jonka alkuvaiheessa Leonardo Piepoli ja Christian Vande Velde lähtivät irtiottoon. Heidät kuitenkin saavutettiin ja mäen jyrkimmässä vaiheessa, noin kilometri maalista, kärkiryhmässä oli parikymmentä ajajaa. Stefan Schumacher kaatui 300 metriä ennen maalia törmättyään Kim Kirchenin takapyörään. Samalla hetkellä Riccardo Riccò käynnisti ratkaisevan kirin voittaen etapin ennen Alejandro Valverdea ja Cadel Evansia. Schumacherin kaatumisen seurauksena Kirchen siirtyi kokonaiskilpailun johtoon.
11. heinäkuuta 2008, Brioude – Aurillac, 159 km
thumb|right|7. etapin profiili Etappia oli ajettu 55 kilometriä, kun 25 ajajan ryhmä, johon kuului muun muassa Kim Kirchen, lähti irti pääjoukosta kasvattaen eron parhaimmillaan 45 sekuntiin. Heidät tavoitettiin 66 kilometrin päässä maalista. Col d’Entremont'n nousussa muodostui neljän ajajan kärkiryhmä: Josep Jufré, Luis León Sánchez, David de la Fuente ja Vincenzo Nibali. He pysyivät irti viimeiseen nousuun saakka, jonka huippu oli noin kymmenen kilometrin päässä maalista. De la Fuente nousi mäkikilpailun johtoon oltuaan ensimmäisenä kolmen nousun huipulla.
Sánchez karkasi kärkiryhmästä viimeisessä alamäessä muutaman kilometrin päässä maalista. Hän voitti etapin ennen Stefan Schumacheria ja Filippo Pozzatoa.
Pieni suuri mies
Todellisuudessa elänyt Pieni Suuri Mies (toiselta nimeltään Hyökkäävä Karhu) oli lakotaintiaani, jolla ei nimen ja Little Bighornin taisteluun osallistumisen lisäksi ole muuta yhteistä elokuvan päähenkilön kanssa. Sen sijaan Curly-niminen crow-intiaani oli Custerin tiedustelijana samantapaisessa tehtävässä kuin Jack Crabb elokuvassa.
Etapit 1–10 Ranskan ympäriajossa 2008
12. heinäkuuta 2008, Figeac – Toulouse, 172.5 km
thumb|right|8. etapin profiili Etapin ensimmäisellä puoliskolla oli neljä kategorialuokituksen saanutta mäkeä, loppuosa ajettiin tasaisemmassa maastossa. Toisessa nousussa Laurent Lefèvre irtosi pääjoukosta saaden takaa-ajajikseen Jérôme Pineaun, Amets Txurrukan ja Christophe Riblonin. He tavoittivat Lefèvren 84 kilometrin ajon jälkeen. Ryhmä kasvatti eron pääjoukkoon parhaimmillaan – 110 kilometrin kohdalla – viiteen minuuttiin 15 sekuntiin.
Pineau ja Txurruka karkasivat 13 kilometriä ennen maalia irtiottokumppaneiltaan, jotka pääjoukko tavoitti kolme kilometriä myöhemmin. Kirimiesten tallit onnistuivat kuitenkin vetotyössään ja karkulaiset tavoitettiin 3,5 kilometriä ennen maalia. Loppukirissä Mark Cavendish otti toisen etappivoittonsa tämän vuoden kilpailussa Gerald Ciolekin varmistaessa Team Columbian kaksoisvoiton. Saman tallin Kim Kirchen jatkoi kokonaiskilpailun johdossa.
Pieni suuri mies
Elokuvan pääosia esittävät Dustin Hoffman, Faye Dunaway, Chief Dan George, Martin Balsam, Richard Mulligan ja Cal Bellini. Elokuvan jälkeisissä haastatteluissa Hoffman sanoi karjuneensa suoraa huutoa tunnin ajan, jotta hänen äänensä kuulostaisi 121-vuotiaalta.
Etapit 1–10 Ranskan ympäriajossa 2008
13. heinäkuuta 2008, Toulouse – Bagnères-de-Bigorre, 224 km
thumb|right|9. etapin profiili Pyreneillä ajetun yhdeksännen etapin alkupuolella oli muutama kolmannen ja neljännen kategorian nousu. Jälkipuoliskolla ajajat ylittivät ensimmäisen kategorian vuoret Col de Peyresourde'n sekä 26 kilometriä ennen maalia Col d'Aspinin.
Pieni suuri mies
Vastaanotto ja myöhempi arvostus
Helsingin Sanomien Mikael Fränti kirjoitti elokuvan tv-esityksen alla 1985 sen avaavan monitahoisen näkökulman intiaanien kulttuuriin. ”Taiteellinen voima syntyy yhteentörmäyksestä ja ristiriidoista, lopulta yksilötarinan jännitteisestä lomittamisesta historiallisiin perspektiiveihin.”
Pieni suuri mies valittiin vuonna 2014 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Etapit 1–10 Ranskan ympäriajossa 2008
13. heinäkuuta 2008, Toulouse – Bagnères-de-Bigorre, 224 km
Aljaksandr Kutšynski, Nicolas Jalabert ja Sebastian Lang karkasivat 22 kilometrin kohdalla pääjoukosta kasvattaen eron parhaimmillaan 14 minuuttiin 20 sekuntiin. Cadel Evans kaatui 105 kilometrin ajon jälkeen loukaten hieman itseään. Col de Peyresourde'n vuorella Jalabert putosi kärkiryhmästä ja hetkeä myöhemmin Lang karkasi Kutšynskiltä. Maxime Monfort ja David de la Fuente iskivät puolestaan irti pääjoukosta muutama kilometri ennen vuoren huippua.
Lempäälän jäähalli
Lempäälän jäähalli, markkinointinimeltään Kiekkobussi-areena, on Lempäälässä sijaitseva jäähalli, joka toimii Suomisarja-joukkue Lempäälän Kisan ja rullakiekkojoukkue Pahalammen kotihallina. Se on rakennettu vuonna 1995.
Areena on osa Hakkarin liikuntakeskusta, johon kuuluvat myös tennis- ja urheilukentät, liikuntahalli sekä pururata. Areenan nimi oli vuosina 1998–2007 Xerox-areena ja vuosina 2007–2018 Masku-areena.
Etapit 1–10 Ranskan ympäriajossa 2008
14. heinäkuuta 2008, Pau – Hautacam, 156 km
24 ajajaa irtosi pääjoukosta heti etapin alkuvaiheessa. Heidän joukossaan ollut Óscar Freire voitti kaksi välikiriä siirtyen pistekilpailun johtoon. Seitsemän ajajan kokoiseksi pienentynyt kärkiryhmä kasvatti eron pääjoukkoon parhaimmillaan yhdeksään minuuttiin 40 sekuntiin. Rémy Di Gregorio irtosi kärkiryhmästä Col du Tourmalet'lla onnistuen valloittamaan tämän klassisen nousun Ranskan kansallispäivää juhlineen kotiyleisön riemuksi. Jens Voigt teki pääjoukossa kovasti vetotöitä tallinsa Team CSC-Saxo Bankin kapteenien puolesta. Tämän vedon seurauksena kaksi suurta ennakkosuosikkia, Alejandro Valverde ja Damiano Cunego putosivat pääjoukosta.
Lempäälän jäähalli
Halli on nykyään Mestiksen katsomokapasiteetiltaan pienin jäähalli, siihen mahtuu vain 900 katsojaa, mutta kaudella 2015–2016 halli peruskorjataan ja laajennetaan ja tuolloin halliin pitäisi mahtua vähintään 1500 katsojaa.