cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mac Shit
Mac Shit on helsinkiläisen tuottajakaksikko K.V.N & Lobon kolmas albumi. Se julkaistiin FJUU Recordsin kautta yhdessä Freaky Beats Productionsin kanssa 9. heinäkuuta 2012.
Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut 1932
Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut 1932 käytiin Berliinissä 14.–20. maaliskuuta. Kisat olivat viimeiset erilliset miesten Euroopan-mestaruuskilpailut. Myöhemmin mestaruus ratkaistiin maailmanmestaruus- ja olympiakilpailuiden yhteydessä vuoteen 1991 saakka. Tuolloin Euroopan-mestaruudesta pelattiin viimeisen kerran. Viimeisen erillisen Euroopan-mestaruusturnauksen voitti Ruotsi.
Hollon saha
Saha käytti tehokkaasti hyväkseen alueen liikennemahdollisuuksia uittamalla puita Pyhäjärveltä, sekä Längelmävedeltä asti. Valmis sahatavara kuljetettiin yhtiön omaa kapearaiteista rataa pitkin valtion radan seisakkeelle, josta sen matka jatkui eteenpäin maailmalle. Sahalla toimi parhaimpina vuosina noin sata työntekijää ja heidän lapsiaan varten Lempäälään perustettiin Kuokkalan kansakoulu, sekä päiväkoti.
Polttopaikan rata
Sahan jätteet poltettiin 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa Helvetti-nimisessä polttopaikassa. Paikalle johti sahalta kapearaiteinen rata, jota pitkin työmiehet työnsivät jätevaunuja. Pohjoisen puoleisessa päässä rata nousi useita metrejä polttopaikan päälle, jossa paloi ikuinen tuli. Mäkeä, jonka laidalla polttopaikka oli, kutsutaan tästä syystä nimellä Helvetinmäki.
Kalle Kankari
Kankari toimi puuseppänä Uskelassa ja Helsingissä. Hän oli Suomen Puutyöntekijäin Liiton puheenjohtaja 1917–1918 ja 1919–1921, Suomen Ammattijärjestön toimitsija 1921–1922, Suomen saha-, kuljetus- ja sekatyöväenliiton puheenjohtaja 1922–1924, Suomen Paperiliiton toimitsija 1929–1930 ja autokoripuuseppä Turussa vuoteen 1948
Dyyni (romaani)
Dyyni on Frank Herbertin kirjoittama yhdysvaltalainen tieteisromaani vuodelta 1965. Se voitti parhaan tieteisromaanin Hugo- ja Nebula-palkinnon. Romaanin ensimmäinen ja lyhyempi versio ilmestyi jatkoromaanina Analog Magazine -lehdessä 1963–1965 nimillä ”Dune World” ja ”The Prophet of Dune”.
Dyyniä pidetään eräänä tieteiskirjallisuuden klassikoista ja romaanisarjan parhaimpana osana. Se on innoittanut myös useita muita scifi-teoksia. Aavikkoplaneetta Arrakis on esimerkiksi ollut esikuvana Tähtien sodan Tatooine-planeetalle.
Romaanin taustaa
Frank Herbert kirjoitti Dyyniä kuusi vuotta. Kirjan pohja-ajatuksena oli Frank Herbertin suunnittelema, mutta tuolloin julkaisemattomaksi jäänyt artikkeli They Stopped the Moving Sands, jossa hiekkadyyni pysäytettiin sitovan kasvillisuuden avulla. Artikkeli julkaistiin vasta 2005 kokoelmassa Road To Dune. Herbert kirjoitti Dyynin ensin Analog-lehteä varten ja muunnellun version kirjaksi. 1960-luvulla USA:ssa monet suuret kustantajat eivät kuitenkaan suostuneet julkaisemaan Dyyniä. Dyyni voitti Nebula-palkinnon vuonna 1965 ja seuraavana vuonna Hugo-palkinnon. Vaikka teosta kiiteltiin, se ei ollut järin suuri myyntimenestys tieteisromaaniksi.
Dyynissä tulee esille kirjailijan tekninen kekseliäisyys, mutta teoksessa kuvataan silti pääosin ihmiseen liittyviä ilmiöitä. Herbertillä on Dyynissä kyky koota lukemattomista eri elementeistä uskottavan tuntuinen mielikuvitusmaailma, jossa uskonnolla, parapsykologialla ja mystiikallakin on osansa. Herbertin luoman maailman tarkkuus ja yksityiskohtaisuus oli aikoinaan omaa luokkaansa, ja sitä verrattiin suosiossa olevaan fantasiakirjaan Taru sormusten herrasta. Juoni on mutkikas ja taidokkaasti rakennettu, ja käyttää hyväkseen mytologiaa ja historiaa. Galaktisen imperiumin rakenne muistuttaa muinaista Roomaa ja keskiajan feodaaliyhteiskuntia. Dyyni oli ensimmäisiä scifi-romaaneja, joissa teknisten ja tieteellisten ideoiden lisäksi oli hyvin toimiva juoni ja vahvat henkilöhahmot. Tekniikka ei ole pääosassa, mitä selitetään ihmisten muinaisella jihadilla tekoälyjä vastaan. Tietokoneiden paikan ottavat neuvonantajina toimivat, samalla loogisuudella ja tehokkuudella ajattelevat ihmiset.
Vastaanotto
Helsingin Sanomien arvostelijan Vesa Sirénin mukaan teoksessa kiinnittävät huomiota ilmestymisajankohtaan liittyvät yksityiskohdat. Näitä ovat 60-luvun huumekulttuurista muistuttava ”rohto” sekä läntisiä ja itäisiä uskontoja yhdistelevät tahattoman koomiset termit. ”Pohjimmiltaan Herbertin maailmoja syleilevä, paatoksellinen teksti on kuitenkin raamatullista ja sietämättömän patriarkaalista: teoksen tärkeimmät naishahmot ovat joko pelottavia noitia, uskollisia jalkavaimoja tai molempia.” Kirjaa on myös arvosteltu liian mustavalkoisesta hyvän ja pahan taistelusta. Lisäksi teoksen kieli sortuu välillä kömpelyyteen ja sisällyksettömään monimutkaisuuteen.
Dyyni (1984)
pienoiskuva|100px|Dyyni-elokuvan 1984 version juliste
David Lynch ohjasi ja käsikirjoitti ensimmäisen Dyyniin perustuvan elokuvan 1984. Pääosassa oli Kyle MacLachlan. Popmuusikko Sting oli sivuroolissa.
Dyyni-minisarja (2000)
John Harrison ohjasi ja käsikirjoitti 3-osaisen Frank Herbert's Dune minisarjan 2000. Pääosissa olivat William Hurt ja Alec Newman. Tätä seurasi vuonna 2003 sarja Frank Herbert's Children of Dune, joka yhdisteli tarinassaan osia kirjoista Dyynin messias sekä Children of Dune.
Uusi elokuvasovitus
Denis Villeneuven ohjaama elokuva sai ensi-iltansa vuonna 2021.
Suomennokset
Romaani ilmestyi suomeksi kolmessa osassa. Sen suomensi Anja Toivonen ja 2. painoksen suomennoksen tarkasti Ari Koskinen.
Luettelo Sveitsin liittopresidenteistä
Liittopresidentti on Sveitsin liittoneuvoston vuosittainen puheenjohtaja. Joka vuosi parlamentti valitsee yhden liittoneuvoston jäsenistä vuoden ajaksi liittopresidentiksi. Hänellä ei ole muista eroavia valtaoikeuksia ja hän jatkaa oman ministeriönsä johtamista. Yleensä puheenjohtajuus kulkee vanhimmasta lähtien, ja edellisen vuoden varapresidentistä tulee presidentti. Presidentti ei ole valtionpäämies, vaan ensimmäinen vertaistensa joukossa. Liittoneuvosto kollektiivina on valtionpäämies.
HMS Hermes (1811)
HMS Hermes oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1811 valmistunut Hermes-luokan 20-tykkinen kuudennen luokan alus. Alus tuhottiin vuonna 1814, jotta se ei joutuisi amerikkalaisten käsiin epäonnistuneen Fort Bowyeriin Mobile Pointissa Mobilen edustalla Alabamassa tehdyn hyökkäyksen jälkeen.
Valmistus
Alus tilattiin 18. tammikuuta 1810 Milfordin telakalta postilaivana, mutta luokan alukset luokiteltiin helmikuussa 1817 sluupeiksi. Köli laskettiin toukokuuta 1810. Alus laskettiin vesille 22. heinäkuuta 1811 ja valmistui vielä samana vuonna 7. syyskuuta.
Palvelus
Alus sen ensimmäisen päällikön kapteeni Philip Brownin alaisuudessa valtasi amerikkalaisen aluksen, jolla oli lastina Brestiin tarkoitettuja varusteita. Lisäksi se valtasi New Yorkista ja Baltimoresta saapuneet alukset. Aluksen ollessa vartiossa 24. syyskuuta lähellä Le Havrea, se valtasi takaisin Preussin lipun alla purjehtineen prikin Anna Marian, joka oli matkalla Lissabonista Lontooseen. Valtaajat pääsivät kuitenkin pakenemaan Ranskan rannikolle.
pienoiskuva|vasen|HMS Hermes ruhjoo loggi Le Monchen Kova tuuli painoi 24. syyskuuta 1811 Hermeksen vartiopaikaltaan kohden Englannin rannikkoa. Lähellä Beachy Headiä alukselta havaittiin joukko englantilaisia aluksia, jotka olivat joutuneet ranskalaisen 14-tykkisen kaapparin Le Monchen ahdistelemaksi. Ilman Hermeksen puuttumista asiaan olisivat kaikki alukset joutuneet kaapparin uhreiksi. Taistelu päättyi ranskalaisen loggin tuhoon, kun se joutui törmäyksessä Hermeksen kölin ruhjomaksi.
Hermes ja HMS Belle Poulle valtasivat 30. huhtikuuta 1812 amerikkalaisen kaapparikuunari Gipsyn, joka oli matkalla New Yorkista Bordeaux'hon arvokkaassa lastissa brittialusten pysäyttäessä sen Atlantilla kolmipäiväisen takaa-ajon päätteeksi.
Alus siirrettiin 1813 Etelä-Amerikan rannikolle. Sen päälliköksi määrättiin 1814 William Percy. Alus ajoi 15. syyskuuta 1814 karille Fort Bowyerin tykkien alla, jolloin aluksen päällikkö sytytti sen palamaan. Alus tuhoutui palossa korjauskelvottomaksi. Taistelun kuluessa aluksen miehistöstä kaatui 25 ja haavoittui 24 henkeä.
Pekka Kemppi
Kemppi kävi kansakoulun, keskikoulun, ammattikoulun ja sen jälkeen koneenkäyttäjäkurssin. Hän toimi vuoteen 1918 liikeapulaisena, asiapoikana, satama- ja metsätyöläisenä, leipurinoppilaana, peltiseppänä, viilaajana, sianhoitajana, merimiehenä, asioitsijana, puhujana ja järjestäjänä. Sitten hän oli vuosina 1918–1933 sanomalehdentoimittaja Työn Äänessä Vaasassa ja Kansan Voimassa Sortavalassa. Hän oli OTK:n vahtimestari Helsingissä 1933–1950. Kemppi kirjoitti kaksi näytelmää ja Vaasan työväenyhdistyksen historiikin.
Kemppi oli vankilassa poliittisista syistä 1920-luvulla.
Sitruunahupputurpiaali
Koko ja ulkonäkö
thumb|250px|left|Naaras Kooltaan sitruunahupputurpiaali on 16–18 cm. Koiras on väritykseltään päästään ja rinnastaan kirkkaan keltainen ja muuten kauttaaltaan kiiltävän musta. Naaras ja nuoret linnut ovat selästään oliivinruskeita, ja selässä on myös tummempia raitoja. Kurkku ja pää ovat kellertävät ja vatsa on ruskea. Nuori koiras on naarasta keltaisempi.
Levinneisyys ja elinympäristö
Sitruunahupputurpiaalin levinneisyys ulottuu Kolumbian pohjoisosista Venezuelaan pohjoisosiin, Guyanaan, Surinameen, Ranskan Guayanaan, Brasiliaan ja Amazonjoen vartta pitkin Peruun. Lisäksi lajia tavataan Trinidad ja Tobagosta sekä Alankomaiden Antilleilta. Linnun elinympäristöä ovat soiset alueet järvien ja jokien lähettyvillä. Laji on pääosin paikkalintu, mutta voi kuvina kautena siirtyä kosteammille seuduille. Sitruunahupputurpiaalin elinympäristöt sijaitsevat yleensä alle 500 metrin korkeudella merenpinnasta, mutta Perussa Andeilla lajia on tavattu yli kahden kilometrin korkeudelta.
Elintavat
Sitruunahupputurpiaalit elävät pieninä äänekkäinä ryhminä. Pesimäkauden ajankohta vaihtelee alueittain. Koiraat houkuttelevat naaraita rakentamalla pesän ja esittelemällä höyhenpukuaan ja laulamalla. Linnut pesivät noin kolmenkymmenen yksilön kolonioissa. Koiraat voivat rakentaa pesimäkauden aikana jopa viisi pesää. Sitruunahupputurpiaalin pesä sijaitsee ruovikossa. Naaras munii kahdesta kolmeen sinistä munaa, joita vain se hautoo. Sitruunahupputurpiaalikoiras auttaa kuoriutuneiden poikasten ruokinnassa ja puolustaa pesää loisivilta lehmäturpiaaleilta. Sitruunahupputurpiaalinaaras osaa tunnistaa munat ja hylkää pesänsä, jos siellä on kolme lehmäturpiaalin munaa. Toisinaan jopa kokonaiset koloniat rakentavat pesänsä uudelleen muualle lehmäturpiaalien vuoksi.
Sitruunahupputurpiaalin ravintoa ovat hyönteiset. Ravintoaan laji etsii soilta ja viljelyalueilta.
Erillinen pataljoona 4 (talvisota)
Erillinen pataljoona 4 (Er.P 4) oli yksi talvisodan suojajoukkoihin kuuluneista joukkoyksiköistä, joiden tehtävänä oli suojata muiden joukkojen perustamista ja ryhmittymistä pääpuolustuslinjalle. Erillinen pataljoona 4 oli osa Muolaan ryhmää.
Perustaminen
Erillinen Pataljoona 4 perustettiin Muolaan Kyyrölässä 6.10.1939  alkaen. Pataljoonan komentaja oli Muolaan suojeluskunnan päällikkö majuri Kaarlo Pöyry. Pataljoona lähti marssille Pamppalaan ja Voipialaan 11.10. Pataljoona saapui perille 12.10. klo 0.45. Pataljoonan komentaja kävi Muolaanryhmän esikunnassa ja piti sen jälkeen puhuttelun yksiköiden päälliköille Pamppalassa. Klo 18 pataljoona lähti marssille Pamppala - Kuijärvi - Ahijärvi ja saapui Ahijärvelle klo 23.30. Pataljoona sai 13.10.39 klo 1.30 marssikäskyn ja lähti marssille Ahijärvi - Saarenmaa - Kekrola ja saapui klo 5.30 Saarenmaahan.
Talvisota
Erillinen pataljoona 4 keskitettiin 14. syyskuuta - 9. lokakuuta 1939 Karjalan kannaksen Polviselän, Kekrolan, Kivennavan, Joutselän alueelle ja asettui siellä rakentamaan viivytysasemaa. Sodan alettua 30, marraskuuta ryhmä viivytti viiden päivän ajan Puna-armeijaa, jonka jälkeen se vetäytyi pääaseman taakse Perkjärven, Muolajärven ja Punnusjärven välisellä alueella.
Pataljoona aloitti taistelun 30. marraskuuta kello 7.00 ja aloitti vetäytymisen 17.30. Pataljoona oli 1.12.39 klo 12.35 vetäytynyt Ahijärvi - Riihisyrjä viivytyslinjalle, joukot asemiin klo 6.00. Kosketus viholliseen saatiin noin kello 14.00. Taistelu jatkui kiivaana aamuun saakka ja painostuksen kasvaessa saatiin avuksi osa 3. Rajavartiokomppaniaa. Vihollinen kiersi pohjoisesta pataljoonan vasemman siiven selustaan. Reservinä olleen Kev.Os. 11 vastahyökkäys ei onnistunut, mutta vihollinen saatiin pysäytettyä. Pataljoona sai luvan irtautua klo 15.20. Irtautuminen onnistui hämärässä ja tuiskussa metsämaastoon. Omien taistelutappioiden lisäksi 20 miestä loikkasi vihollisen puolelle.
Pataljoona oli levossa 5. joulukuuta ja aloitti vastahyökkäyksen 6.joulukuuta Hyökkäys Oinolan tien suunnassa aloitettiin klo 5.00, tavoitteena Viholan eteläreuna. Pataljoona eteni Lavolan tienhaaraan. Pataljoona oli reservissä 7.-9. joulukuuta Tervolassa. Pataljoona miehitti 10. joulukuuta Jalkaväkirykmentti 31:n toisen pataljoonan puolustaman lohkon pääasemassa Oinalasta Olkkolaan Muolaanjärven ja Yskjärven välisellä kannaksella.
Pataljoonan vahvuus
Erillinen pataljoona 4 oli sodan alussa vajaavahvuinen. Suluissa määrävahvuus. Sodan alkaessa 30.11.1939 pataljoonaan kuului:
Esikunta
Pataljoonan komentaja Adjutantti Tiedustelu-upseeri Lähettiupseeri Kaasusuojelu-upseeri Viestiosaston johtaja Radiojoukkueen johtaja
1.komppania
1. komppanian päällikkö
2.komppania
2. komppanian päällikkö
3.komppania
3. komppanian päällikkö
Konekiväärikomppania
Konekiväärikomppanian päällikkö
Kranaatinheitinkomppania
Kranaatinheitinkomppania päällikkö Kranaatinheitinosaston johtaja Kranaatinheitinosaston johtaja
Huoltokomppania
Huoltopäällikkö Rahaston hoitaja Kuormasto päällikkö Asemestari aseteknikko Lääkäri Pastori
Katso myös
Karjalan kannaksen suojajoukkotaistelut talvisodassa
Oraakkeli
pienoiskuva|[[John William Waterhousen vuoden 1884 maalauksessa Oraakkelia kuulemassa kahdeksan druiditarta on kokoontuneina temppeliin.]] Oraakkeli tarkoittaa henkilöä, joka välittää tulevaisuutta koskevia viestejä jumalalta tai muilta yliluonnollisilta toimijoilta. Alun perin latinankielinen sana tarkoitti nimenomaan jumalan antamaa vastausta esitettyyn kysymykseen. Oraakkelilla tarkoitetaan myös paikkaa, jossa vastauksia annetaan. Vastaukset kysymyksiin välitettiin tyypillisesti esimerkiksi meedion tai pappien kautta.
Antiikin oraakkelit
Antiikin maailmassa jumalten uskottiin puhuvan suoraan oraakkelien kautta. Tässä mielessä oraakkelit poikkesivat näkijöistä (, mánteis), jotka tulkitsivat jumalten lähettämiä viestejä muun muassa linnuista ja uhrieläinten sisäelimistä.
Antiikin Kreikan oraakkeleista kuuluisin oli Delfoin oraakkeli. Se oli pyhitetty Apollonille, kuten Didyman ja Klaroksen oraakkelit. Zeuksen oraakkeleita oli Dodonassa ja Olympiassa. Myös Italiassa oli useita huomattavia oraakkeleita, kuten Cumaen Sibylla ja Palestrinan sortes praenestinae. Muissakin kulttuureissa esiintyy oraakkelien kaltaisia ilmiöitä. Oraakkelien toiminta loppui kristinuskon yleistyessä 300-luvulla.
Grass River Provincial Park
Grass River Provincial Park on Manitobassa Kanadassa sijaitseva pinta-alaltaan 2 279 neliökilometrin luonnonpuisto, joka on perustettu vuonna 1963. Puisto sijaitsee noin 75 kilometriä pohjoiseen The Pas’n kaupungista, ja se on keskittynyt Grass River -joen ympäristöön. Puisto on perustettu suojelemaan Churchilljoen yläjuoksulla sijaitsevan alueen boreaalisten metsien luontoa.
Aluetta käytetään myös virkistyskäytössä, ja se käsittää on lukuisia järviä, joista suurimpia ovat Reed Lake, Simonhouse Lake sekä Elbow Lake. Alueella on lisäksi useita melontareittejä.
Puiston eteläiseen osaan kuuluu alueita dolomiittiperäisestä Manitoba Lowlandsin alueesta, ja pohjoinen osa käsittää graniittiperäisiä Kanadan kilven alueita. Koko puiston alueella on nähtävillä jälkiä jääkausien vaikutuksesta.
Alueella toimi 1900-luvun aikana useita kaivoksia. Näistä viimeiset suljettiin 1993.
Robert Gustaf Ivar Blåfield
pienoiskuva|Kenraalimajuri Ivar Blåfield (1886–1889) Robert Gustaf Ivar Blåfield (23. maaliskuuta 1829 Sääksmäki – 28. joulukuuta 1889 Vaasa) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijan kenraaliluutnantti ja valtiopäivämies.
Aukusti Koivisto (kansanedustaja)
Aukusti Koivisto. ent. Leppämäki, (6. kesäkuuta 1884 Seinäjoki – 23. marraskuuta 1956 Kemi) oli suomalainen poliitikko, ammatiltaan veturinkuljettaja. Hän oli Suomen Sosialistisesta Työväenpuolueesta valittu kansanedustaja Oulun läänin pohjoisesta vaalipiiristä vuosina 1922–1923.
Robert Gustaf Ivar Blåfield
Blåfieldin vanhemmat olivat kihlakunnantuomari Carl Johan Blåfield ja Aurora Fredrika Johanna Ramsay ja puolisot 1860–1864 Maria Lovisa Utter ja vuodesta 1865 Nadezhda (Nadine) Ivanovna Gerasimova. Blåfield tuli Haminan kadettikouluun 1842 ja valmistui sieltä kurssinsa priimuksena. Hänet ylennettiin vänrikiksi 1848, aliluutnantiksi 1849, luutnantiksi 1852, alikapteeniksi 1854, kapteeniksi 1858, everstiluutnantiksi 1861 ja everstiksi 1863. Krimin sodassa Blåfield osallistui Suomen rannikon puolustustaisteluihin 1854–1855. Sodan jälkeen hän palveli pataljoonan ja jalkaväkirykmentin komentajana Suomeen sijoitetuissa joukko-osastoissa. Kenraalimajuriksi vuonna 1873 tultuaan Blåfield toimi kolmen eri prikaatin komentajana, osallistuen myös Turkin sotaan 1877–1878. Sodan jälkeen vuonna 1881 hänestä tuli jalkaväkidivisioonan komentaja vuoteen 1884, jolloin hänet siirrettiin armeijan jalkaväen reserviin. Kenraaliluutnantiksi toukokuussa 1883 ylennetty Blåfield erosi sotapalveluksesta lokakuussa 1884. Hän osallistui sukunsa edustajana aatelissäädyssä valtiopäiville 1885 ja toimi kesästä 1886 Vaasan läänissä 1. kutsuntapiirin sotakomissaarina, aina kuolemaansa saakka.
Aukusti Koivisto (kansanedustaja)
Koivisto oli veturityömies ja veturinkuljettaja Valtionrautateillä Seinäjoella, Oulussa ja Kemissä 1901–1922, Kemin osuuskaupan varastomies, veturinkuljettaja Elisenvaaran varikolla Hiitolassa 1937–1940, veturinkuljettaja Kemissä 1940–1951.
Hän oli Kemin maalaiskunnan kunnanvaltuustossa.
Mustavuori
Mustavuori voi tarkoittaa seuraavia:
Kuukso
Kuukso on pieni maalaiskylä Iitissä. Kylä sijaitsee kunnan kaakkoisosassa. Kuuksosta on noin 10 kilometrin matka Kausalaan. Kouvolaan matkaa kertyy noin 25 km. Kuukson pinta-ala on noin 15 km², ja asukkaita siellä oli vuonna 2005 noin 70. Kuukso on noin 65 metrin korkeudella merenpinnasta, tosin Kuukson lammen alue kohoaa lähes 100 metriin.
Sveitsin vihreä liberaalipuolue
Sveitsin vihreä liberaalipuolue on sveitsiläinen puolue, joka irtautui Sveitsin vihreistä vuonna 2007. Liikehdintä alkoi Zürichissä ja sen tarkoitus oli edistää nimenomaan vihreää liberalismia, joka muilta puolueilta puuttui. .
Näkemyksiä
Puolue kannattaa vapaita markkinoita ja Sveitsin kilpailukyvyn pitämistä mahdollisimman korkealla niin, että maasta tulisi cleantechin ykkösmaa.
Kahdenvälisiä suhteita EU:n kanssa tulee vaalia ja syventää, ja puolue tunnustaa EU:n aikaansaaman rauhan mantereella. Puolueen kanta unioniin liittymisestä on kuitenkin vaitonainen eikä halua jäseneksi suoraan kielletä tai kannateta. .
Loppuvuodesta 2013 puolue teki parlamentaarisen aloitteen, jossa vaadittiin samaa sukupuolta oleville avioliitto-oikeutta ja täten myös tasavertaisempaa verotusta. Vaadittavat lakimuutokset ovat kuitenkin kestäneet odotettua kauemmin, sillä niihin kuuluu mm. hedelmöityshoitojen salliminen naispareille sekä lesken eläkkeen määritteleminen, ja asiasta päästään äänestämään parlamentin ylä- ja alahuoneessa todennäköisesti talven 2020 aikana. Tämän jälkeen on tarkoitus vielä pitää kansanäänestys. .
Yosuke Nozawa
Yosuke Nozawa (s. 9. marraskuuta 1979) on japanilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Shonan Bellmarea, jossa hän on pelannut vuodesta 2009 lähtien. Nozawa on pelannut aiemmin myös Albirex Niigatassa ja Shimizu S-Pulsessa. Hän on ollut joukkueensa ykkösmaalivahti sekä Albirexissa että Shonanissa ja oli mukana nostamassa Shonania J. Leaguen 2. divisioonasta pääsarjaan vuonna 2009.
TV-mittaritutkimus
TV-mittaritutkimus on Finnpanelin toteuttama tutkimus, jonka tarkoituksena on selvittää suomalaisten television käytön määrää.
Mittaritutkimukseen on valittu satunnaisesti 1 100 taloutta niin, että ne edustaisivat kaikkia suomalaisia TV-talouksia. Tutkimukseen osallistuu yhteensä noin 2 300 henkilöä.
Impulssi
Impulssi (tunnus \mathbf{I}) on mekaniikassa suure, joka kuvaa voiman vaikutusta sen vaikutusajan yli. Jos vaikuttava voima \mathbf{F} pysyy vakiona ajan \Delta t yli, impulssi saadaan voiman ja vaikutusajan tulona:
Impulssin SI-yksikkö on sama kuin liikemäärän, eli Ns (newtonsekunti), mikä voidaan ilmaista myös muodossa kg·m/s (kilogramma metri per sekunti). Impulssi on vektorisuure eli sillä sekä suuruus että suunta, joka on sama kuin voiman suunta.
Newtonin toisen lain mukaan kappaleen liikemäärän muutosnopeus vastaa siihen kohdistuvaa kokonaisvoimaa:
missä \mathbf{p} on kappaleen liikemäärä ja \mathbf F kappaleeseen kohdistuva voima. Olettaen että voima pysyy vakiona vaikutusajan \Delta t yli, liikemäärän kokonaismuutos on
Kappaleen liikemäärän muutos vuorovaikutustapahtumassa vastaa siis siihen kohdistunutta (kokonais)impulssia.
Liikemäärän muutoksen ja impulssin vastaavuus pätee vaikka voima ei pysyisi vakiona. Tällöin impulssi määritellään voiman integraalina sen vaikutusajan yli,
missä on voima ajan t funktiona.
Impulssi on hyödyllinen käsite esimerkiksi tarkasteltaessa törmäystapahtumia, jossa ei yleensä tunneta tarkkaan kappaleisiin vaikuttavia voimia. Newtonin kolmas laki eli voiman ja vastavoiman laki voidaan muotoilla koskemaan voimien sijasta impulsseja: törmäyksessä (tai muussa vuorovaikutustilanteessa) kappaleisiin kohdistuvat kokonaisimpulssit ovat yhtä suuret mutta vastakkaismerkkiset.
Saksankielinen termi Impuls tarkoittaa impulssin sijasta liikemäärää, ja tämän vuoksi termiä impulssi on myös suomessa aiemmin käytetty, ja käytetään toisinaan vieläkin nykystandardin vastaisesti liikemäärän merkityksessä.
Lähteet
Impuls Rörelsemängd
Toivo Aronen
Kaarlo (Kalle) Toivo Aronen (4. kesäkuuta 1886 Pori – 1. marraskuuta 1973 Pori) oli suomalainen poliitikko, joka toimi Suomen sosialistisen työväenpuolueen kansanedustajana vuosina 1922–1923.
Elämä ja poliittinen toiminta
Aronen kasvoi Ulvilassa Koiviston kylässä, jossa hänen isänsä viljeli vuokratilaa. Porin Työväen Osuuskaupan ajomiehenä pitkään työskennellyt Aronen lähti työväenliikkeeseen 1900-luvun alkuvuosina ja toimi muun muassa sosialidemokraattisen nuorisoliiton Turun läänin pohjoisen vaalipiirin piirijärjestön puheenjohtajana.
Sisällissodan aikana Aronen oli Porin punakaartin ajomies ja Porin vallankumousoikeuden jäsen. Sodan loppuvaiheessa hän pakeni Porin seudun punaisten mukana kohti Itä-Suomea, ja jäi 1. toukokuuta saksalaisten vangiksi Hollolan Vesalassa. Aronen päätyi lopulta Suomenlinnan vankileirille, ja sai syyskuussa 1918 kahdeksan vuoden vankeustuomion valtiopetoksesta. Aromaa armahdettiin vuonna 1919, jonka jälkeen hän jatkoi poliittista toimintaansa sosialistisessa työväenpuolueessa. Aronen oli muun muassa puolueen Turun läänin pohjoisen piiritoimikunnan puheenjohtaja.
Aronen valittiin kansanedustajaksi vuoden 1922 eduskuntavaaleissa. Elokuussa 1923 hänet pidätettiin niin sanotun suuren kommunistijutun yhteydessä, jolloin otettiin kiinni yli sata SSTP:n toiminnassa mukana ollutta henkilöä. Etsivä keskuspoliisi pidätti Arosen Suomen Työmiehen toimituksesta yhdessä puoluesihteeri Kusti Kulon kanssa. Kesäkuussa 1924 Aronen sai viiden vuoden vankeustuomion valtiopetoksen valmistelusta. Aronen suoritti rangaistustaan Tammisaaren pakkotyölaitoksessa, josta hän pääsi ehdonalaiseen kesäkuussa 1928. Myöhemmin 1930–1940-luvuilla Aronen työskenteli kuorma-autoilijana, ja jatkoi poliittista toimintaansa kommunistien riveissä. Lokakuussa 1935 hän sai kuuden kuukauden vankeustuomion valtiopetokseen tähtäävästä toiminnasta.
Perhe
Toivo Arosen isä oli Kauhajoella syntynyt maanvuokraaja Kustaa Vihtori Aronen (1850–1918) ja äiti Ahlaisissa syntynyt Anna Sofia Bergendahl (1848–1929). Perheessä oli kuusi lasta, joista Toivo oli toiseksi nuorin. Veljeksistä vanhin oli kansanedustaja Nestori Aronen, joka sisällissodan aikana toimi kansanvaltuuskunnan prokuraattorin apulaisena. Isä Kustaa, veljekset Vihtori (1879–1928) ja Jalmari (s. 1889) sekä Nestorin pojat Ilmari ja Eino olivat Koiviston punakaartin jäseniä. Kustaa ja Eino Aronen kuolivat Isosaaren vankileirillä kesällä 1918. Perheen toinen tytär Jenny Emilia Ahti (s. 1884) oli Friitalan työväenyhdistyksen jäsen, ja sai sisällissodan aikaisesta toiminnastaan kahden vuoden vankeustuomion. Äiti Anna Aronen sai viiden vuoden kuritushuonetuomion muun muassa kiihotuksesta ja ”koko maailman villinneiden” poikiensa kasvatuksesta.
Toivo Arosen puoliso oli Ellen (Elli) Eyfrosyne Eugenia Sillanpää (s. 1894), jonka kanssa hänet julistettiin oikeudelliseen avioliittoon vuonna 1912. Ellen joutui sodan jälkeen valtiorikosoikeuteen, mutta hänet vapautettiin syytteistä. Myöhemmin 1920-luvulla Ellen kuului SSTP:n Porin sosialistisen naisjärjestön johtokuntaan.
Saad al-Hariri
Saad ed Deen Rafiq al-Hariri (, s. 18. huhtikuuta 1970 Riad, Saudi-Arabia) on libanonilais-saudiarabialainen liikemies ja poliitikko ja Libanonin pääministeri. Hän erosi toistamiseen pääministerin tehtävästä 4. marraskuuta 2017. Hänet nimitettiin pääministeriksi muodostamaan hallitusta 22. lokakuuta 2020. Hän edustaa Tulevaisuusliike -puoluetta.
Haririn johtama, Yhdysvaltain ja Saudi-Arabian tukema hallitusrintama voitti kesäkuun 2009 parlamenttivaalit. Tämän jälkeen presidentti Michel Suleiman nimitti hänet pääministeriksi 27. kesäkuuta 2009. Hän seuraa tehtävässä liittolaistaan Fuad Sinioraa. Hariri on sunnimuslimi.
Haririn hallitus kaatui alkuvuodesta 2011 Rafik Haririn murhaa tutkivaan YK-tribunaaliin suhtautumisen vuoksi. Hizbollah vaati tuomioistuimesta irtisanoutumista, koska sen uskotaan syyttävän liikettä, ja veti ministerinsä hallituksesta 12. tammikuuta.
Al-Hariri erosi toistamiseen pääministerin tehtävästä 4. marraskuuta 2017 suorassa televisiolähetyksessä ja sanoi syyksi, että on olemassa salamurhan uhka. Al-Hariri matkusti Saudi-Arabiaan ja katosi.
Haririn isä, pääministeri Rafik Hariri sai surmansa autopommi-iskussa 2005.
Bentsyylipenisilliini
Bentsyylipenisilliini eli G-penisilliini on kapeakirjoinen penisilliini, joka tehoaa streptokokkeihin, Neisseria meningitidis-lajin sekä Clostridium-suvun bakteereihin. G-penisilliini hajoaa mahalaukun matalassa pH:ssa ja siksi sitä annetaan suoraan laskimoon.
G-penisilliinia tuottaa Penicillium chrysogenum-home.
Aiheesta muualla
Benzylpenicillin
William Wilton
William Wilton (9. kesäkuuta 1865 – 2. toukokuuta 1920) oli skotlantilainen jalkapallovalmentaja. Hän oli kautta aikain ensimmäinen Glasgow Rangersin manageri. Wilton valmensi Rangersia vuodesta 1899 aina kuolemaansa saakka vuoteen 1920. Tuona aikana Rangers voitti kahdeksan Skotlannin mestaruutta ja yhdeksän kertaa Skotlannin cupin. Ensimmäisen mestaruuden Rangers voitti Skotlannin liigan ensimmäisenä vuonna 1899. Se voitti kaikki 18 otteluaan.
Patsassaari
thumb|250px|[[Semjon Štšedrinin vuonna 1803 maalaama näkymä Patsassaarelle.]] Patsassaari on saari Nevan suistossa Pietarin kaupungin keskustassa Venäjällä. Etelässä se rajoittuu Pieneen Nevaan ja pohjoisessa Pieneen Nevkaan. Idässä kapea Ždanovka-joki erottaa sen Koivusaaresta.
1600-luvulla Patsassaari oli asumatonta heinämaata. 1700-luvun alussa sen omisti Pietari I, josta nykyinen venäjänkielinen nimitys juontuu. 1710-luvulla saarelle rakennettiin kaksi Pietari I:n huvilaa ja vuonna 1768 Katariina II:n puinen palatsi, joka paloi vuonna 1912. 1800-luvun lopussa saarelle syntyi teollisuutta ja vuonna 1895 sinne avattiin näyttelijöiden vanhainkoti. Eteläkärjessä sijaitsee Petrovski-stadion ja länsikärjessä purjehdusseura.
HMS Resolution
HMS Resolution on ollut usean Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä:
Liikemäärä
Liikemäärä (tunnus p) on mekaniikassa liikkeen jatkuvuuteen liittyvä suure, joka määritellään kappaleen massan m ja nopeuden \mathbf{v} tulona
Sen SI-järjestelmän mukainen yksikkö on kg·m/s (kilogrammametri per sekunti) eli Ns (newtonsekunti). Liikemäärä on vektori, eli sillä on sekä suuruus että suunta.
Määritelmä
Liikemäärä on Newtonin lakien keskeinen käsite. Ensimmäisen lain mukaan kappaleen liikemäärä pysyy vakiona, jos siihen ei vaikuta mitään voimia. Newtonin toisen lain mukaan
eli kappaleen liikemäärän muuttumisnopeus on yhtä suuri kuin siihen vaikuttava kokonaisvoima \mathbf F. Koska kappaleen massa on klassisessa mekaniikassa vakio, yhtälön vasen puoli voidaan kirjoittaa myös kiihtyvyyden ja massan tulona.
Newtonin kolmannen lain mukaan kahden kappaleen toisiinsa kohdistamat voimat ovat samansuuruiset, mutta vastakkaismerkkiset. Tämän voiman ja vastavoiman lain välitön seuraus on että minkä tahansa mekaanisen systeemin kokonaisliikemäärä, eli kaikkien kappaleiden yhteenlaskettu liikemäärä pysyy vakiona. Liikemäärän säilymislaki on yksi fysiikan keskeisistä säilymislaeista.
Liikemäärälle läheistä sukua oleva käsite on impulssi. Impulssi kuvaa voiman vaikutusta sen vaikutusajan yli. Newtonin toisen lain mukaan
missä \Delta p on kappaleen liikemäärän muutos vuorovaikutustapahtuman aikana, ja I on kappaleeseen kohdistunut (kokonais)impulssi. Impulssi siis vastaa kappaleen liikemäärän muutosta vuorovaikutustapahtumassa.
Saksankielinen termi Impuls tarkoittaa liikemäärää, ja termiä impulssi on myös suomessa aiemmin käytetty, ja käytetään toisinaan vieläkin nykystandardin vastaisesti liikemäärän merkityksessä. Toisinaan englannin sana momentum, liikemäärä, käännetään virheellisesti liikemomentiksi.
Klassinen mekaniikka ei päde suurilla nopeuksilla, vaan tällöin liikkeen kuvailuun käytetään erityistä suhteellisuusteoriaa. Kappaleen liikemäärän määritelmä pysyy muutoin ennallaan, mutta liikemäärän etutekijäksi lisätään ns. Lorentzin tekijä.
Yllä esitelty liikemäärän käsite liittyy hiukkasten liikkeeseen. Klassisessa fysiikassa esiintyy hiukkasten lisäksi myös sähkömagneettisia kenttiä. Niiden välittämää liikemäärää voidaan kuvailla Poyntingin vektorin avulla.
Liikemäärä on keskeinen käsite myös kvanttimekaniikassa. Heisenbergin epätarkkuusperiaatteen mukaan hiukkasen liikemäärää ja sijaintia ei voi määrittää tarkasti yhtä aikaa.
Relativistinen liikemäärä
Kun kappale liikkuu erittäin suurella nopeudella, ei liikemäärän klassinen malli enää päde tarkasti. Tällöin on otettava huomioon erityinen suhteellisuusteoria, jonka avulla määritellään relativistinen liikemäärä
Yllä olevassa yhtälössä gamma \gamma on niin sanottu Lorentzin tekijä tai termi,
Gamman lausekkeesta nähdään, että pienillä nopeuksilla liikemäärän klassinen käsittely on useimmissa tapauksissa riittävän tarkka. Relativistisilla nopeuksilla liikkuvien kappaleiden, kuten monien hiukkasten, käsittelyssä ajan suhteellisuus on kuitenkin otettava huomioon.
Joskus käytetään kappaleen lepomassan ja Lorentzin tekijän tulosta nimitystä liikemassa. Tällöin liikemäärä voidaan suoraan kirjoittaa nopeuden ja massan tulona, jossa massa käsitetään kappaleen liikemassana. Siten missä termi m_0  on kappaleen lepomassa.
Suhteellisuusteoriassa kappaleen liikemäärä ja energia voidaan yhdistää neliliikemääräksi. Tämä on nelivektori, jonka aikakomponentti vastaa energiaa ja avaruuskomponentit liikemäärää. Molemmat riippuvat käytetystä koordinaatistosta, mutta neliliikemäärän itseisarvo on kappaleelle ominainen vakio ja suoraan verrannollinen sen lepomassaan. Tämä yhteys voidaan esittää yhtälöllä
missä E on kappaleen kokonaisenergia, p sen liikemäärä, m0 lepomassa ja c valonnopeus.
Liikemäärän säilymislaki
Liikemäärää koskee yksi luonnon säilymislaeista, ja se on suora seuraus Newtonin III laista eli voiman ja vastavoiman laista. Havaintojen mukaan systeemin liikemäärä säilyy vakiona, jos ulkoiset voimat ovat merkityksettömiä. Tätä säilymistä sovelletaan laskuissa usein esimerkiksi kahden kappaleen törmäyksiin: kappaleiden liikemäärien summa ennen ja jälkeen törmäyksen on sama. Liikemäärän säilymislaki on kestänyt erinomaisesti testausta ja sen soveltaminen johti neutriinon löytämiseen. Wolfgang Pauli esitti nimittäin 1930 vastoin Niels Bohrin kantaa, että liikemäärä säilyy myös beetahajoamisessa.
Opel Astra F
Opel Astra F on Opel Astran ensimmäisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1991–1998. Se korvasi mallistossa Opel Kadettin. E-mallin Kadettia oli jo aiemmin myyty Isossa-Britanniassa nimellä Vauxhall Astra E, minkä vuoksi Astran mallisukupolvien kirjaintunnukset alkavat F:stä normaalin A:n sijaan. Indonesiassa mallia myytiin nimellä Opel Optima, Etelä-Afrikassa edelleen Kadett-nimisenä.
Opel Astra (1991–1998)
Ensimmäisen sukupolven Astra tuli markkinoille elokuussa 1991 Kadett E:n seuraajana. Korimalleina olivat aluksi kolmi- ja viisioviset hatchbackit sekä farmarimalli Caravan, jonka tavaratila lukeutui luokkansa suurimpiin. Astra sijoittui ominaisuuksiltaan luokkansa parhaimmistoon Volkswagen Golfin ja Renault 19:n ohella. Malli sai kiitosta taloudellisista moottoreistaan ja hyvistä sisätiloistaan. Suurimmat ongelmat liittyivät laatuun ja viimeistelyyn, jotka olivat kuitenkin parantuneet E-Kadettiin verrattuna. vasen|pienoiskuva|Opel Astra F Sedan Bensiinimoottorit olivat aluksi 1,4i (60 hv), 1,6i (75 hv), 1,8i (90 hv), 2,0i (115 hv) ja 2,0i 16V (150 hv), dieselmoottorit 1,7 D (60 hv) ja 1,7 TD (82 hv). Syksyllä 1992 esiteltiin 1,4i (82 hv) ja 1,6i (100 hv), jotka korvasivat aiemmat 75- ja 90-hevosvoimaiset. Vuoden 1994 alussa tuli vielä 1,6 Eco (71 hv). vasen|pienoiskuva|Opel Astra GSi vasen|pienoiskuva|Opel Astra F Cabriolet vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin Opel Astra F. vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin Opel Astra F Caravan. vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin Opel Astra F Cabriolet. Perusvarustetaso oli GL. Vuoden 1992 alusta lähtien GL:n alapuolella oli tarjolla myös säästömalli, jonka varustelusta oli karsittu radio, kuljettajan istuimen korkeussäätö ja ohjaustehostin farmaria lukuun ottamatta. Keväällä 1993 säästömalli sai merkinnäkseen Young, ja radio oli siinä varusteena. GL:n yläpuolella oli GLS, jossa oli vakiovarusteina keskuslukitus, takaistuimen keskikyynärnoja, lämmitettävät sähköpeilit, sävylasit ja osittain maalatut puskurit GL:n mustien sijaan. Seuraava malli oli CD, jossa oli GLS:n lisäksi ABS-jarrut, pääntuet takaistuimilla ja sähköikkunat edessä.
Ainoastaan Caravaniin sai Club-varustelun, jossa oli GL-tason lisäksi erikoisverhoilu, urheiluistuimet ja lämmitettävät sähköpeilit. Sama verhoilu oli myös GT-versiossa, joka sisälsi Clubin lisäksi etusumuvalot, takaspoilerin ja korinväriset peilit. Malli oli saatavana ainoastaan viistoperäisenä. GT nimettiin Sportiksi syksyllä 1993.
Neliovinen sedan esiteltiin keväällä 1992. Ulkomittoihin nähden sen 500-litrainen tavaratila oli erittäin kookas. Vuotta myöhemmin mallistoon tuli myös Bertonen suunnittelema nelipaikkainen avomalli Cabrio, jonka moottori oli aluksi 2,0-litrainen (myöhemmin 1,8 16V).
Kuljettajan turvatyyny tuli vakiovarusteeksi kaikkiin malleihin kesällä 1994. vasen|pienoiskuva|Opel Astra F Van Syksyllä 1994 Astra koki kasvojenkohotuksen. Tekniset muutokset olivat vähäisiä, sen sijaan enemmän huomiota kiinnitettiin ulkonäön nykyaikaistamiseen. Etusäleikkö oli nyt Vectraa muistuttava ja vilkunlaseista tuli kirkkaat. Takavalojen väliin tuli musta paneeli. Viistoperämalleihin lisättiin pieni takaspoileri ja farmareihin tuli kattokaiteet vakiovarusteeksi. Alustassa uutta oli kaasuiskunvaimentimet. Uusia moottoreita olivat 1,7 DTL -dieselmoottori sekä Ecotec-bensiinimoottorit 1,6i 16V, 1,8i 16V ja 2,0i 16V. Kaikkiin neli- ja viisiovisiin tuli vakiovarusteeksi keskuslukitus.
Vuoden 1996 alussa esiteltiin GL:n ja GLS:n väliin Comfort, jossa oli sähköikkunat edessä, lämmitettävät sähköpeilit ja takaistuimen keskikyynärnoja. Syyskuussa 1996 Sportin korvasi Sporty, jossa oli aikaisemman lisäksi metalliväri, sähköikkunat edessä ja nahkaverhoiltu ohjauspyörä. GL:n korvasi Merit, jossa oli muiden Astrojen tavoin korinväriset puskurit ja etusumuvalot. Loppuvuodesta 1996 siihen tuli vakiovarusteeksi myös metalliväri. GSi 16V poistui ja tehokkaimmaksi jäi 2,0i (136 hv). Vuosimallin 1997 Cabrioon tuli sähkötoiminen katto.
Bensiinimoottorit
Vicente Álvarez Areces
Vicente Alberto Álvarez Areces (4. elokuuta 1943 Gijón, Asturia, Espanja – 17. tammikuuta 2019 Gijón, Asturia, Espanja ) oli espanjalainen sosialistisen työväenpuolueen poliitikko. Hän oli Asturian aluehallituksen puheenjohtaja vuodesta 1999 vuoteen 2011. Sitä ennen hän toimi vuosina 1987–1999 Gijónin kaupungin pormestarina.
Tervolan vaakuna
thumb|150px|Tervolan vaakuna Tervolan kunnanvaakuna on saanut aiheensa Tervolan maanviljelyksen historiasta. Vaakunan kurki viittaa suomaihin, joista suuri osa alueen pelloista raivattiin. Sipuli puolestaan on yksi niistä kasvilajeista, jotka menestyvät näillä peltomailla.
Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja se vahvistettiin käyttöön 15. helmikuuta 1957. Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä kokonaan hopeinen kävelevä kurki, nokassaan hirsittäin kultasipuli”.
Granlund
Granlund tarkoittaa muun muassa:
Vicente Iborra
Vicente Iborra de la Fuente (s. 16. tammikuuta 1988 Moncada, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Villarrealia.
Ennen Leicesteriä Iborra toimi Sevillan kapteenina. Hän voitti espanjalaisseurassa kolmesti Eurooppa-liigan.
Seurajoukkueura
Iborra on Levanten junioriakatemian kasvatti. Hänet nostettiin seuran edustusjoukkueeseen kaudella 2007–2008, joukkueen kärsiessä taloudellisista vaikeuksista ja tämän vuoksi myös pienestä pelaajapulasta. Hän teki ensiesiintymisensä Primera Divisiónissa 13. tammikuuta 2008 ottelussa Real Madridia vastaan.
30. maaliskuuta 2008 Iborra teki ensimmäisen maalinsa joukkueessa ottelussa Almeríaa vastaan.
Heinäkuussa 2017 Iborra siirtyi Sevillasta Leicesteriin neljän vuoden sopimuksella.
Sisustus
pienois|pysty=1.2|Beach Hampton House: sisustussuunnittelija Amy Laun suunnittelema olohuone, jossa on useita yleisiä sisustuselementtejä kuten huonekaluja, verhoja, mattoja, valaisimia ja koriste-esineitä. Huoneen värimaailma on myös harkitun yhteensointuva. Sisustus tai sisustaminen on rakennuksen tai kulkuneuvon sisätilan varustamista ja järjestämistä. Sisustusarkkitehtien järjestö SIO määrittelee ammattikunnan työn tavoitteeksi luoda tilaajan ja käyttäjän tarpeisiin sopivia, tarkoituksenmukaisia ja viihtyisiä toimintaympäristöjä ottamalla huomioon taloudelliset ja ympäristöeettiset näkökohdat. Järjestö sanoo hyvän sisustussuunnittelun yhdistävän rakenteet, kalusteet, valon, värit ja materiaalit toimivaksi kokonaisuudeksi ja luovan tiloihin tunnelmaa valaistuksen sekä käytännöllisten ratkaisujen avulla.
Sisustaa voi koteja, julkisia tiloja, liikehuoneistoja tai kulkuneuvoja kuten autoja, veneitä, junanvaunuja tai lentokoneita. Sisustukseen kuuluvat muun muassa pintamateriaalien ja tekstiilien valinta, kalustus ja valaistus. Sisustuksen suunnittelu on tilasuunnittelun osalta osin päällekkäistä rakennusarkkitehtuurin kanssa, sisustuksessa käytettävien kalusteiden ja muiden esineiden osalta se lähestyy teollista muotoilua.
Sisustuksen tavoitteita
Sisustuksen tavoitteet riippuvat tilojen käyttötarkoituksesta, joita kodeissa ovat muun muassa ruoanlaitto, ruokailu, rentoutuminen, nukkuminen, peseytyminen, työ ja leikki, sisääntulo ja kerroksesta toiseen siirtyminen, sekä säilytys.
Viihtyisyys
Viihtyisyyden tai mukavuuden käsite voidaan jakaa kolmeen osaan:
Kestävyys ja helppohoitoisuus
Sisustuksen kestävyydellä on merkitystä varsinkin silloin, kun tilan ja sen pintojen kulutus on kova, kuten julkisissa yleisötiloissa tai kodin keittiössä tai lastenhuoneessa. Kosteissa tiloissa sekä tietynlaisissa työ- ja harrastustiloissa tulee materiaalien kestää mekaaniseen kulutuksen ohella vettä, toistuvaa puhdistusta, öljyjä ja mahdollisia muita aineita.
Terveys ja turvallisuus
Sisustusmateriaalien ja -rakenteiden paloturvallisuus on yksi tärkeä näkökohta. Muun muassa patjojen ja pehmustettujen huonekalujen paloturvallisuudesta on säädetty asetuksin. Majoitustilojen ja hoitolaitosten sisustusmateriaalien on oltava joko vaikeasti syttyviä (SL1) tai tavanomaisesti syttyviä (SL2). Herkästi syttyviä (SL3) materiaaleja ei tule käyttää niiden sisustuksessa.
Materiaalien ja rakenteiden valintaan ja tilojen suunnitteluun vaikuttavat myös terveydelliset seikat kuten allergiat ja tapaturmariskit. Hyvä akustiikka on erittäin tärkeää konserttisalissa tai kotiteatterissa, mutta kaiuttomuus, puheäänen hyvä kuuluvuus ja ympäröivien tilojen hyvä ääneneristys ovat tärkeitä miltei tilojen käyttötarkoituksesta riippumatta niin normaalikuuloisille kuin erityisesti kuulovammaisille.
Tyyli- ja mielikuvatavoitteet
Julkisten tilojen ja yritysten toimitilojen sisustuksessa tavoitteena voi olla myös tietynlaisen mielikuvan välittäminen tiloissa toimivasta organisaatiosta tai yrityksen yrityskuvasta tai brändistä yhtenä visuaalisen markkinoinnin osatekijänä. Ravintoloissa ja muissa vapaa-ajan tiloissa tärkeää on tilojen elämyksellisyys. Mielikuvatavoitteista riippuen sisustus voidaan suunnitella ilmentämään vaikkapa ympäristötietoisuutta, luotettavuutta tai perinteikkyyttä. Myös kotien sisustuksessa voidaan pyrkiä ilmentämään asukkaiden persoonallisuutta ja elämäntyyliä. Suhteessa rakennukseen ja lähiympäristöön sisustus voi myötäillä itse rakennuksen ja sen rakennusajan tyyliä tai olla sen kanssa harkitussa ristiriidassa.
Kodinsisustamista sivuaa myös keräilyharrastus, jossa kiinnostus tavaroihin oman minän jatkeena on esillä samalla tavoin kuin sisustuksessa.
Kodinsisustuksen historiaa
1600-luvulla Ranskassa kehitettiin sisustuksen yhtenäisyyden käsitettä, jossa etenkin tekstiileillä oli tärkeä osuus. Ludvig XV:n hovissa kiinnitettiin ensi kertaa huomiota huonekalujen istumismukavuuteen. 1700-luvun englantilaiset arkkitehdit toivat kaupunkiasuntojen sisustukseen järjestystä, symmetriaa ja tyylikkyyttä, ja samaistivat kauneuden ja käyttökelpoisuuden käsitteet.
1800-luvulla kaupungistuminen, teollistuminen ja keskiluokan muodostuminen loivat kulutuskulttuurin, jonka osa kodinsisustus on. Nykyaikainen koti ja sen sisustus ovat lähtökohdiltaan ennen kaikkea kaupunkilaisen keskiluokan kulttuuria. Työväenluokalle valinnanmahdollisuuksia sisältävä sisustaminen tuli laajassa mittakaavassa mahdolliseksi vasta toisen maailmansodan jälkeisinä talouskasvun ja hyvinvoinnin leviämisen vuosina.
1800-luvulla huoneita alettiin pääsääntöisesti käyttää eri tarkoituksiin, ja kukin tila sisustettiin eri tavoin. 1800-luvun porvarillisessa kulttuurissa koti määrittyi naisen ja perheenemännän alueeksi. Kodin kauneus ja järjestys määrittivät perheenemännän osaamista. Sisustusoppaita, -lehtiä ja -neuvojia alkoi tulla markkinoille vuosisadan lopussa.
1900-luvulla talotekniikan kehitys on vienyt sisustussuunnittelua eteenpäin ja antanut mahdollisuuksia uudenlaisiin tila-, valo- ja lämmitysratkaisuihin sekä puhtaanapitoon. Teknologian myötä syntyi myös modernistinen liike, joka sovelsi arkkitehtuuriin ja sisustukseen teollisuustuotannon piirteitä. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen ihanteeksi nousi funktionalismi, joka asetti toiminnallisuuden tyylillisten ulkonäköseikkojen edelle. Joukkotuotannon avulla pyrittiin kalusteiden edulliseen hintaan. Käytännöllisyys oli vastakohta porvarillisen kodin monimutkaiselle sisustukselle, jossa edustusnäkökohdat olivat tärkeitä. Etenkin nykyajan keittiöt ja hygieniatilat ovat modernin sisustustyylin esimerkkejä. Modernin keittiökalustamisen alkuna pidetään itävaltalaisen arkkitehti Margarete Schütte-Lihotzkyn vuonna 1926 suunnittelemaa kiintokalustein varustettua Frankfurtin keittiötä.
Sisustusmuoti on aikojen saatossa jäljitellyt myös pukumuotia, etenkin verhoilun suhteen.
Kiinassa talon elämänvoimaan eli qihin keskittyvä vanha feng shui -ajattelu on vaikuttanut sikäläisiin sisustusihanteisiin, ja Kiinassa feng shui -asiantuntijoilta kysytään edelleen yleisesti sisustusneuvoja.
Suomessa
Omavaraistaloudessa sisustus oli niukkaa, käyttöesineisiin keskittyvää. Talonpoikaisesta sisustamisesta voidaan puhua vasta 1800-luvulta alkaen, ja alueelliset erot olivat suuria. Rannikkoseuduilla oltiin muuta maata edellä. Kansanrakennuksissa savu-uuni nokesi sisäpinnat ja sisustamisen kehitys liittyy uloslämpiävien uunien ja entistä suurempien ikkunoiden vähittäiseen yleistymiseen. Sisustustekstiilit, kuten verhot, ryijyt ja pöytäliinat, olivat arvokasta perintöomaisuutta. Kapioperinne piti yllä niiden valmistukseen liittyvää käsityötaitoa.
1970-luvulta alkaen suomalaisille kuluttajille oli tarjolla opastusta sisustuslehdissä ja erilaisissa naistenlehdissä, joiden painopiste oli yhä selvemmin tuote-esittelyissä. Huonekalujen valmistustekniikka kehittyi, mikä laski kalusteiden hintoja ja huonekalukauppa kasvoi. Myös tee se itse -toimijoille markkinoitiin työkaluja ja välineitä.
2000-luvun sisustuksessa on ollut esillä etenkin vaalea ja pelkistetty pohjoismainen tyyli. 2010-luvulla tavaroiden vähentämisestä tuli trendi. 2020-luvulla sisustajat haluavat usein entistä enemmän väriä, luonnonmateriaaleja, henkilökohtaisuutta ja kerroksellisuutta. Vuoden 2018 sisustuskyselyn mukaan suomalaiset eivät tyypillisesti välitä sisustamisesta ja kodin ilmeen päivittämisestä, vaan haluavat kodin olevan toimiva ja käytännönläheinen. Toisaalta monet ovat innokkaita sisustajia.
Kodinsisustuksen osatekijät ja ilmaisukeinot
Sisustus on yksilökohtainen asia, ja eri ihmisten mieltymykset hyvän sisustuksen suhteen ovat eri aikoina erilaisia. Sisustuksessa pyritään kuitenkin yleisesti kohentamaan tiettyjä sisätilojen osatekijöitä, joita ovat tila, valo, väri, kuviot ja pinnat, sekä sommittelu ja yksityiskohdat.
Tila
Sisustuksessa tilaratkaisujen, kuten huonejaon ja kalusteiden valinnan ja sijoittelun avulla voidaan ottaa asunnon tila paremmin ja toimivammin käyttöön tai lisätä ainakin tilan tuntua. Tilan laadun kannalta merkittäviä ovat esimerkiksi huoneen sisustuksen yhtenäisyys ja huoneen mittasuhteet. Huoneiden yksityisyys tai avoimuus ovat myös tärkeä osa viihtyvyyttä.
Valo
pienois|Luonnonvaloa tulviva [[Hongkong|hongkongilainen olohuone, jossa on myös alasvaloja seinällä.]] Valoa voidaan pitää huoneen viihtyvyyden tärkeimpänä elementtinä. Oikein toteutettu valaistus korostaa tärkeitä asioita ja valaisee tilaa riittävästi toiminnan kannalta. Valo liittyy erottamattomasti tilaan, sillä valo luo tilaan korostuksia ja varjoja, ja tuo esiin yksityiskohtia.