cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aston Martin AMR21
Aston Martin AMR21  oli Formula 1 -talli Aston Martinin käyttämä auto kaudella 2021. Autolla kilpailivat Sebastian Vettel ja Lance Stroll. Nico Hülkenberg valittiin tallin testikuljettajaksi kaudelle 2021. Auto julkistettiin 3. maaliskuuta 2021. Vettel nimesi autonsa "Honey Ryderiksi", mikä oli näyttelijä Ursula Andressin roolihahmon nimi elokuvassa Salainen agentti 007 ja tohtori No. Stroll ajoi autolla pisteille kauden avausosakilpailussa, jossa hän sijoittui kymmenennelle sijalle. Pistesija oli samalla Aston Martinin ensimmäinen Formula 1 -sarjassa.
Vanajan Racing Club
Vanajan Racing Club oli naisten lentopalloliigassa pelaava hämeenlinnalainen joukkue. Vanajan RC oli Tarmo Volleyn naisten edustusjoukkue. Joukkue käytti Vanajan Racing Club -nimeä vuodesta 2004 lähtien, jolloin se solmi yhteistyösopimuksen Vanajan korppu Oy:n kanssa. Joukkue on voittanut 2000-luvulla joka kausi suomenmestaruuden, lukuun ottamatta kautta 2004. Kaudeksi 2009–2010 joukkue alkoi kuitenkin käyttää nimeä HPK. Vuonna 2018 yhteistyö HPK:n kanssa päättyi ja joukkue jatkoi nimellä Hämeenlinnan Lentopallokerho.
Historia
Joukkue on pelannut naisten lentopalloliigassa yhtäjaksoisesti vuodesta 1993 alkaen ja se on voittanut SM-kultaa kahdeksan kertaa, joista viimeisin kaudelta 2008. 2000 vuodesta lähtien Vanajan RC on ollut joka kerta finaalissa, ja vain kerran hävinnyt finaalisarjan. Finaalitappio tapahtui vuonna 2004, kun joukkue hävisi Pieksämäki Volleylle. Kauden 2007 mestaruusjuhlien jälkeen joukkue muuttui kovasti. Hämeenlinnaan hankittiin monia nuoria pelaajia. Tavoitteeksi joukkue asetti mitalin. Joukkue voitti lopulta kultaa. Finaalisarjassa joukkue voitti Oriveden Ponnistuksen viidennessä ottelussa. Vanajan RC:n päävalmentajana toimii Teemu Sarna, kakkosvalmentajana Timo Helle.
Nader Dahabi
Dahabi on opiskellut Kreikan ilmavoimien akatemiassa, Britanniassa Cranfield Institute of Technologyssa sekä Yhdysvalloissa Auburn Universitylla.
Hän liittyi ilmavoimien palvelukseen 1964 ja kohosi lopulta varakomentajaksi. Vuonna 1994 hän siirtyi Royal Jordanian Airlinesin toimitusjohtajaksi. Hän oli myös IATAn johtokunnan jäsenenä.
Dahabi oli Aqaban erityistalousalueen kuvernöörinä ja häntä kiitetään alueen kehittämisestä investointimenestykseksi. Hän oli myöhemmin kuljetusministerinä edeltäjänsä Ma’ruf al-Bakhitin hallituksessa. Vuoden 2007 vaalien jälkeen kuningas Abdullah II nimitti hänet pääministeriksi marraskuussa 2007. Hänen 27-jäseniseen hallitukseensa kuului neljä naista.
Päivää
Päivää on Juice Leskisen neljäs kirja, ja ensimmäinen proosateos. Se ilmestyi Kirjayhtymän kustantamana vuonna 1984. Kirja sisältää yhteiskunta-aiheisia novelleja.
Suomi kesäolympialaisissa 1984
Suomi saavutti kesäolympialaisissa 1984 yhteensä 12 mitalia, joista neljä oli kultaa, kaksi hopeaa ja kuusi pronssia. Kisojen mitalitilastossa Suomi sijoittui 15. sijalle.
Suomen olympiajoukkueeseen kuului 89 urheilijaa, kun purjehduksen varamies Henrik Thelén, nykyaikaisen viisiottelun varamies Pekka Santanen ja Kansainvälisen tennisliiton kisoihin valitsema Olli Rahnasto lasketaan mukaan, 50 johto- ja valmennustehtävissä toiminutta henkilöä sekä 12 eri urheilumuotojen erikoisliittojen valitsemaa tuomaria.
Suomi saavutti mitaleita viidessä eri urheilumuodossa. Soudussa Pertti Karppinen saavutti jo kolmannen peräkkäisen olympiavoittonsa. Jouko Salomäki voitti Suomelle painissa olympiakullan, ja yleisurheilun heittolajeissa, keihäässä ja moukarissa, Arto Härkönen ja Juha Tiainen ottivat Suomelle kultaa. Näin suomalainen saavutti keihäskultaa 20 vuoden jälkeen. Samalla Härkönen oli kuudes suomalainen keihään kultamitalisti.
Olympiajoukkueen valintaprosessi
Suomalaisurheilijat valittiin kolmessa eri vaiheessa touko-kesäkuun 1984 aikana. Valintamalli oli lajiliittojen toivoma. Ensimmäinen valintakokous 15. toukokuuta nimesi yhteensä 31 urheilijaa, joista seitsemän oli painijoita, viisi nyrkkeiljöitä, neljä painonnostajaa, kaksi judokaa, kuusi purjehtijaa kolmeen veneluokkaan ja neljä maratonjuoksijaa. Toinen valintakokous oli 26. kesäkuuta ja toi 25 uutta olympiaurheilijaa, joista yksi oli painija, neljä painonnostajia, yksi judoka, viisi pyöräilijöitä, yhdeksän ampujia, yksi uimari, kolme soutajia kahteen veneluokkaan, neljä nykyaikaista viisiottelijaa ja yksi ratsastaja. Kolmas valintatilaisuus oli 9. heinäkuuta, jossa 32 urheilijaa sai olympialipun. Heistä oli yksi ampuja, viisi jousiampujaa, viisi melojaa, yksi painija, yksi painonnostaja, yksi uimari ja yksi uimahyppääjä sekä 17 yleisurheilijaa.
Joukkue
Los Angelesin kesäolympialaisissa Suomella oli 16 lajiryhmässä kilpaillut 89 urheilijan joukkue, josta tennispelaaja Olli Rahnasto ei ollut Suomen olympiakomitean vaan kansianvälisen tennisliiton valitsema. Suomen vanhin olympiaurheilija Lontoossa oli 41-vuotias ampuja Paavo Palokangas ja nuorin 19-vuotias purjehtija Johan von Koskull. Maan lipunkantajana kisojen avajaisissa toimi edellisten kisojen purjehduskultamitalisti Esko Rechardt.
Valinnoista
Valinnat tehtiin 15. toukokuuta – 9. heinäkuuta kolmessa valintakokouksessa. Valinnan teki Olympiakomitean hallitus lajiliittojen ehdotusten perusteella. Lopullinen urheilijamäärä oli 89.
Lajiliittojen ehdotuksista jäi valitsematta toisella valintakerralla nyrkkeilijät Jari Grönroos ja Esa Hukkanen, miekkailijat Kimmo Puranen ja Jouni Paattakainen, soutukaksikko Tero Juojärvi-Juha Peltonen, miesten käsipallojoukkue sekä soling-miehistö Tom Jungell-Georg Tallberg-Markus Mannström. Kolmannella valintakerralla pienoiskivääriampuja Leena Melartin ja villikarjuampuja Heikki Koskinen jäivät valitsematta. Molempien valinta kaatui äänestyksessä. Vapaapainija Reijo Haaparannan valinta kaatui niukasti äänestyksessä samoin kuin raskaimman sarjan painonnostajan Tapio Kuuselan valinta. Judoka Markku Airion ja melontakaksikko Jyrki ja Jarmo Hakalan valinta kaatuivat hieman suuremmin luvuin kuin Haaparannan ja Kuuselan.
Yleisurheilusta käytiin eniten julkista keskustelua, sillä valintaa edelsi juuri Kajaanissa käydyt Kalevan kisat. Vain 5 000 metrin juoksija Antti Loikkanen tuli äänestyksissä valituksi yleisurheilijoista. Äänestyksissä hylättyjä yleisurheilijoita olivat moukarinheittäjä Ari Taavitsainen, 7-ottelija Mirja Järvenpää, maratoonari Jukka Toivola, pituushyppääjä Jarmo Kärnä sekä miesten 4 x 100 viestijoukkue.
Menestysodotuksista
Menestysodotuksia Suomella oli useista eri lajeista. Vahvimmat odotukset olivat yksikkösoutajan Pertti Karppisen menestymisestä. Olihan Karppinen saavuttanut jo kaksi olympiakultaa Montrealista 1976 ja Moskovasta 1980 ja palasi sääntömuutosten myötä kaksikosta yksikkösoutajaksi kaudeksi 1984. Ammunnassa vuoden 1982 MM-kisat Caracasissa suomalaiset saivat yhden henkilökohtaisen maailmanmestaruuden Sirpa Ylösen voittaessa pienoiskiväärillä. Trap-ampuja Matti Nummelalla nähtiin myös mahdollisuuksia, sillä hän oli saavuttanut vuoden 1983 EM-kisoissa Bukarestissa kultaa. Kivääriampuja Mauri Röppäsen täysottelutulokset antoivat odottaa myös mitalitason menestystä. Jousiammunnassa vuoden 1980 kultamitalistilla Tomi Poikolaisella ja kokeneella Kyösti Laasosella nähtiin myös mitalimahdollisuuksia, sillä Poikolainen oli saavuttanut 1982 EM-pronssia ja Laasonen 1981 MM-kultaa. Painilla, perinteisellä menestyslajilla, erityisesti kreikkalais-roomalaisissa sarjoissa oli odotettavissa myös mitalimenestystä. Painissa Suomella oli vuoden 1983 MM-kisoista Kiovasta kaksi maailmanmestaria, Hannu Lahtinen ja Tapio Sipilä, joilla perustellusti nähtiin mitalimahdollisuuksia - jopa olympiakultaa. Mitalimahdollisuuksia nähtiin myös samojen MM-kisojen pronssimitalisti Jarmo Övermarkilla. Vapaapainissa Pekka Rauhala oli myös mitalistiehdokas, sillä hän oli sijoittunut samoissa MM-kisoissa neljänneksi. Painonnosto kärsi huomattavasti boikotista, ja tämä nosti Jouni Grönmanin osakkeita vähintäänkin olympiamitalistiehdokkaaksi. Perinteisessä Suomen mitalilajissa yleisurheilussa oli jälleen mitaliodotuksia. Vuoden 1983 Helsingin MM-kisojen naisten keihäänheiton kultamitalisti Tiina Lillak oli vahva ehdokas jopa kultamitalistiksi. Tosin kauden alussa tapahtunut loukkaantuminen oli vaarantanut olympiakautta. Moukarinheitossa Neuvostoliiton edustajien syrjäänjääminen nosti Juha Tiaisen osakkeita aina kultamitalistiehdokkaaksi asti. Martti Vainio oli myös vähintäänkin vahva mitaliehdokas niin 5 000 kuin 10 000 metrillä. Saavuttihan Vainio Helsingin MM-kisoissa edellisenä vuonna 5 000 metrillä MM-pronssia. Muina menestysmahdollisuuksia omaavina suomalaisyleisurheilijoina nähtiin Helsingin MM-kisojen 110 metrin aitojen pronssimitalisti Arto Bryggare, moukarinheittäjä Harri Huhtala ja perinteisesti keihäänheittäjäkolmikko, josta tällä kertaa oli varteenotettavin Arto Härkönen ja samalla mahdollinen mitalikandidaatti.
Muu henkilöstö
Los Angelesin suomalaisjoukkueeseen valittiin seitsemän hengen yleisjohto ja 8 hengen terveydenhuoltohenkilöstö. Kaikkiaan johdon, valmennuksen ja huoltoportaan edustajia oli 52.
Yleisjohto
Terveydenhuolto
Edustajat
Tuomarointitehtävät
Moskovan kesäolympialaisten tuomarointitehtäviin nimettiin seuraavat suomalaiset henkilöt :
Iivo Härkönen
pienoiskuva|Iivo Härkönen Iivo Härkönen (25. elokuuta 1882 Suistamo – 28. elokuuta 1941 Helsinki) oli suomenkarjalainen kirjailija, opettaja ja karjalaisen kansanperinteen kerääjä.
Elämä
Härkösen vanhemmat olivat talollinen Ivan Härkönen ja Matrona Jyrkinen. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi Sortavalan seminaarista 1906 ja toimi opettajana Suistamolla 1901–1902, Salmissa 1906–1907 sekä Helsingissä 1907–1908 ja 1915–1920. Vuodesta 1908 Härkönen työskenteli myös toimittajana muun muassa Savon Sanomien päätoimittajana 1912–1913 ja Karjalan Lehden toimittajana 1913–1914. Hän oli Karjalan sivistysseuran sihteeri, toimistonjohtaja ja aikakauslehden toimittaja vuosina 1906–1938, Itä-Karjalan toimituskunnan osastonjohtaja ja kansliapäällikkö 1918–1922, pakolaistoimikunnan sihteeri kouluhallituksessa 1922–1924 sekä Suomen kirjailijaliiton sihteeri 1920–1941 ja rahaston hoitaja 1924–1941.
Härkönen kuului karjalaiseen runonlaulajasukuun ja hän teki runonkeruumatkoja Karjalaan ja Aunukseen vuosina 1900–1903. Karjalan kumbuzil on hänen karjalannoksensa Valter Juvan sanoituksesta suomalaiseen kansansävelmään Karjalan kunnailla.
Sisällissodan aikana Härkönen toimi Suomen ja Neuvosto-Venäjän valtiosopimuksen neuvotelleen komission sihteerin Sulo Wuolijoen epävirallisena neuvonantajana Suomen aluelaajennuksiin liittyen. Wuolijoen toinen neuvonantaja oli karelianistina tunnettu runoilija Eino Leino.
Perhe
Härkönen oli naimisissa Ida Lindholmin kanssa vuosina 1905–1919. Avioeron jälkeen hän meni uudestaan naimisiin Valborg Sarlinin kanssa 1920.
Beightonin kriteerit
Beightonin kriteerit on luotu tutkimuskäyttöön nivelistön yliliikkuvuuden toteamiseksi. Nivelten yliliikkuvuuden toteaminen on tärkeää silloin, kun halutaan tietää, onko potilaalla jokin tuki- ja liikuntaelinsairaus tai muu tuki- ja liikuntaelinoireita aiheuttava sairaus. Tällaisia sairauksia voivat olla esimerkiksi tuki- ja liikuntaelinsairaus hypermobiliteettisyndrooma tai kollageenisairaus Ehlers-Danlosin syndrooma. Toisaalta tulee huomioida, että valtaosa nivelten yliliikkuvuudesta on hyvänlaatuista eikä siihen automaattisesti liity mitään toiminnallisia ongelmia. Lapsilla ja nuorilla nivelten yliliikkuvuus on tavallista, ja esimerkiksi kyynärnivelten yliojentuvuus on lapsilla fysiologista, eikä Beightonin kriteerejä siksi tulisikaan suoraan soveltaa lapsiin. Toisaalta myös niillä henkilöillä, joilla on yliliikkuvat nivelet, tapahtuu nivelten jäykistymistä iän myötä. Tämän vuoksi yliliikkuvuutta arvioitaessa pitäisi aina myös tiedustella, mikä tilanne on ollut nuorempana.
Testattavat nivelet ja pisteytys ovat seuraavat:
Osittain järjestetty joukko
Osittain järjestetty joukko on matemaattinen rakenne, joka on esijärjestetyn joukon ohella yksinkertaisin "järjestyksen" käsitystä formalisoiva rakenne. Osittain järjestetty joukko koostuu joukosta sekä binäärirelaatiosta tässä joukossa. Relaatiota itseään kutsutaan osittaisjärjestykseksi.
Marder II
Marder II (7,5 cm Panzerabwehrkanone 40/2 auf Fahrgestell Panzerkampfwagen II (Selbstfahrlafette), Sd.Kfz. 131 ja Sd.Kfz. 132) oli saksalainen toisen maailmansodan aikainen panssarintorjuntavaunu.
Osittain järjestetty joukko
Osittaisuus tarkoittaa, ettei joukon kaikista alkiopareista voi välttämättä sanoa kumpi on "suurempi", "järjestyksessä ensin" tms. Järjestys ei välttämättä tarkoita mitään tavanomaista suuruusjärjestystä, vaikka luonnollisten lukujen sekä reaalilukujen tavanomainen suuruusjärjestys onkin esimerkki osittaisjärjestyksestä, jossa kaikki alkiot ovat vertailtavissa. Näin ollen osittain järjestetyn joukon voidaan ajatella olevan täysin järjestetyn joukon yleistys. Esimerkiksi tason pisteiden etäisyys origosta muodostaa osittaisen järjestyksen. Jos x on kauempana kuin y ja y kauempana kuin z, niin x on kauempana kuin z. Järjestys ei ole täydellinen, koska esimerkiksi pisteistä (1,2) ja (2,1) kumpikaan ei ole kauempana kuin toinen.
Määritelmä
Pari (P,\leq), jossa P on joukko ja \leq binäärirelaatio joukossa P, on osittain järjestetty joukko jos kaikille joukon P alkoille a, b ja c pätee
Toisin sanottuna osittain järjestetty joukko on esijärjestetty joukko, joka on myös symmetrinen. On tavanomaista merkitä osittain järjestettyä joukkoa pelkällä joukolla P, mikäli on selvää, mistä binäärirelaatiosta on kyse. On myöskin tavanomaista määritellä binäärirelaatio \geq siten että a \geq b jos ja vain jos b \leq a.
Esimerkkejä
Antilla on tyttäret Bertta ja Cecilia, joista viimeksi mainitulla poika David. Määritellään x \ge y tarkoittamaan "x on y tai y:n esivanhempi". Tällöin esimerkiksi Antti \ge David, mutta Bertta ja David eivät ole vertailtavissa.
Vaa'an tarkkuus on kolme kiloa kumpaankin suuntaan. Antti painaa 60±3 kg, Bertta 65±3 kg, Cecilia 70±3 kg ja David 75±3 kg. Määritellään x \ge y tarkoittamaan "x on ainakin yhtä painava kuin y". Tuloksena ei ole täydellinen järjestys, koska esimerkiksi Antti ja Bertta eivät ole vertailtavissa.
Määritellään positiivisten kokonaislukujen joukossa x \ge y tarkoittamaan "x voidaan jakaa tasan luvulla y". Selvästi jos luku z jakaa tasan luvun y ja y jakaa tasan luvun x, niin z jakaa luvun x. Ei-vertailtavia ovat esimerkiksi luvut 2 ja 3.
Tomi Joutsen
Tomi Joutsen (s. 30. huhtikuuta 1975 Lohja ) on suomalainen muusikko, joka on syntynyt ja asuu edelleen Lohjalla. Hänet tunnetaan parhaiten Amorphis-yhtyeestä, jonka laulajana hän on toiminut vuodesta 2005 korvaten edellisen laulajan Pasi Koskisen. Hän laulaa myös Sinisthra-yhtyeessä, jonka hän perusti yhdessä Markku Mäkisen kanssa Nevergreen-nimisenä vuonna 1999.
Tomi Joutsen toimi myös Lohjan nuorisotoimessa.
Marder II
Taistelussa
Vaunu oli pienen kokonsa ansiosta hyvin liikkuva ja samalla tehokas taistelussa. Se pystyi tuhoamaan kaikki liittoutuneiden panssarivaunutyypit lukuun ottamatta raskaita Josef Stalin -panssarivaunuja. Vaunussa oli 37 ammusta tykille ja 600 ammusta konekiväärille. Suurinta osaa vaunuista käytettiin itärintamalla, mutta saksalaiset käyttivät sitä kaikilla muillakin rintamilla paitsi pohjolassa. Myöhemmin vaunun miehistöä vähennettiin kolmeen henkilöön miespulan vuoksi. Myöhemmin sodan kestäessä muutama vaunu varustettiin infrapunatähystyslaitteistolla, mikä mahdollisti taistelun pimeässä. Vaunuja valmistettiin yhteensä 1 217 kappaletta.
Venla (peruna)
Venla on kiinteämaltoinen perunalajike, jonka tärkkelyspitoisuus on 14,5 prosenttia. Venlan alkuperämaa on Ruotsi ja Suomessa sitä ylläpitää Suomen Siemenperunakeskus.
Emissiosumu
Emissiosumu on yleisesti käytetty nimitys tähtienväliselle kaasupilvelle, joka säteilee jollakin aallonpituudella itse eli ei vain heijasta, kuten heijastussumut. Esimerkiksi Orionin tähdistön M42 on oiva esimerkki emissiosumusta. Siinä sumun sisällä olevat voimakkaasti säteilevät nuoret tähdet saavat sumun atomit virittyneeseen tilaan, jonka purkautumisen me Maan pinnalla näemme heikkona valona. Sanotaan, että tähden säteily ionisoi ympäröivää kaasua.
Emissiosumu on HII-alue
Monesti emissiosumuja kutsutaan HII-alueiksi, koska niissä on ionisoitunutta vetyä, maailmankaikkeuden yleisintä alkuainetta. Emissiosumu laajenee korkean lämpötilan seurauksena, ja on sitä suurempi mitä kuumempi ja kirkkaampi tähti ionisoi ympäröivää kaasua. Emissiosumun vastakohta on neutraalin, ionisoitumattoman vedyn muodostama HI-alue. Kuuman emissiosumun laajeneminen sulkee neutraalia kaasua pylväiksi ja taskuiksi, jotka saattavat kutistua tähdiksi.
Kapitulaatio
thumb|Japanin ulkoministeri Shigemitsu allekirjoittaa antautumissopimuksen [[USS Missouri (BB-63)|USS Missourin kannella.]] Kapitulaatio on sotilaskielessä käytetty käsite, joka tarkoittaa antautumista. Useimmiten termiä käytetään, kun antautuminen tapahtuu ehdoitta.
Siv Scheiber
Siv Engel Cecilia Scheiber (s. 28. joulukuuta 1944 Helsinki) on suomalainen ruotsin kielellä kirjoittava kirjailija.
Jimmy Reed
Mathis James "Jimmy" Reed (6. syyskuuta 1925 – 29. elokuuta 1976) oli yhdysvaltalainen blues-laulaja.
Reedistä tuli menestyksekäs artisti. Hän kuitenkin kärsi alkoholismista ja sai myös epileptisiä kohtauksia, joita lääkärit aluksi epäilivät delirium tremensiksi. Reed oli niin huonossa kunnossa 1950-luvun lopulla, että studiossa häntä neuvottiin levytyksen aikana milloin aloittaa laulaminen, missä kohtaa kappaletta soittaa huuliharppua ja missä kohtaa kitaraa. Reed ei myöskään muistanut edes itse kirjoittamiensa kappaleiden sanoja, vaan hänen vaimonsa istui joskus levytyksissä kuiskaamassa sanat Reedille. Vaimon äänen voi kuulla taustalta kappaleissa "Big Boss Man" ja "Bright Lights, Big City", joissa hän laulaa mukana pitääkseen Jimmyn tahdissa. Terveysongelmat eivät kuitenkaan estäneet hittien tekoa, vaan edellä mainittujen lisäksi Reedin kuuluisia, R&B listan kärkipäähän nousseita kappaleita ovat "Baby, What You Want Me to Do", "Honest I Do", "You Don't Have to Go", "Going to New York" ja "Ain't That Lovin' You Baby". Kustakin on hyvin monenlaiset esittäjät tehneet cover-versioita.
Reed menehtyi vuonna 1976 50-vuotiaana Oaklandissa, Kaliforniassa. Reed pääsi Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 1991. Jimmy Reed oli Rolling Stonesin huomattava musiikillinen vaikuttaja, ja yhtye levytti coverin Reedin kappaleesta "Honest I Do".
Etiopia
Etiopian demokraattinen liittotasavalta eli Etiopia (aiemmin Abessinia; amharaksi: ኢትዮጵያ /ʔitjoppʼɨja/) on sisämaavaltio Afrikan sarvessa, päiväntasaajan lähellä. Etiopiassa elää lähes 110 miljoonaa ihmistä, mikä tekee siitä Afrikan toiseksi runsasväkisimmän valtion ja maailman runsasväkisimmän sisämaavaltion. Etiopian pinta-ala on 1 127 127 neliökilometriä ja pääkaupunki on Addis Abeba. Rajanaapureinaan Etiopialla on pohjoisessa Eritrea ja Djibouti, idässä Somalia, etelässä Kenia ja lännessä Sudan sekä Etelä-Sudan. Suurimmat väestöryhmät ovat oromot ja amharalaiset. Hieman yli 40 prosenttia väestöstä tunnustaa koptilaista kristinuskoa, runsas kolmasosa islamia, protestanttisiin kirkkoihin kuuluu runsaat 20 prosenttia väestöstä ja muutama prosentti harjoittaa alueen alkuperäisuskontoja tai muita uskontoja.
Etiopiaa voidaan pitää ”ihmiskunnan kehtona”, sillä varhaisimmat (noin 200 000 vuotta sitten) nykyihmisen fossiilit ovat löytyneet Etiopiasta, Omojoen lähistöltä. Maasta on löytynyt myös nykyihmisen edeltäjinä pidettyjen ihmisapinalajien fossiileja. Etiopia omaksui toisena maailmassa kristinuskon valtionuskonnoksi, heti Armenian jälkeen. Etiopia on afrikkalaisista valtioista poikkeuksellinen, sillä se säilytti itsenäisyytensä koko siirtomaa-ajan, lukuun ottamatta Italian miehitystä vuosina 1936–1941.
Maa sijaitsee Itä-Afrikan hautavajoamassa ja on Afrikan korkeinta ja vuoristoisinta aluetta. Etiopian syvin alue on Danakilin syvänkö, joka on 125 metriä merenpintaa alempana, ja korkein kohta Ras Dejenin vuori (4 533 m). Kulta, platina ja kupari ovat arvokkaimpia metalleja, joita Etiopiasta on löydetty. Sijaintinsa vuoksi Etiopia on maanjäristys- ja tulivuorenpurkausherkkää aluetta. Risiinin, durran ja kahvin arvellaan kehittyneen Etiopiassa, joista jälkimmäisellä on elintärkeä rooli maan maatalouspainotteisessa kansantaloudessa, joka on kokenut takaiskuja Eritrean sodan, kuivuuden ja kahvin halvan hinnan vuoksi. Eläimistön puolesta Etiopia on ollut hyvin runsas, mutta lajirikkaus ja kantojen koko on huvennut oleellisesti viime aikoina. Noin viisi prosenttia maan pinta-alasta on kansallispuistoa tai rauhoitettua aluetta. Simienin kansallispuisto kuuluu Unescon maailmanperintökohteiden joukkoon. Maailmanperintökohteita Etiopiassa on kahdeksan.
Esihistoria
Etiopia on varsin hyvin tunnettu vanhoista esi-ihmisten ja nykyihmisen fossiileistaan. Etiopiasta on löydetty esimerkiksi varhaisimmat ja parhaimmin säilyneet Australopithecus afarensis -ihmisapinan fossiilit. Varhaisimmat nykyihmisen (Homo sapiens) fossiilit ovat löytyneet Etiopian Omojoen laaksosta. Niiden iäksi on todettu 195 000 vuotta. Nämä vanhimmat fossiilit on nimetty Omo I:ksi ja Omo II:ksi. Aiemmin vanhimpana nykyihmisen fossiilina pidetty Herto löydettiin niin ikään Etiopiasta.
thumb|Noin 700–600-luvulla eaa. rakennettu [[Yehan kivitemppeli.]] Jääkauden jälkeen noin 5000 eaa. etiopialaiset metsästäjä-keräilijät alkoivat perustaa yhteisöasutusta. On löydetty todisteita, että etiopialaiset siirtyivät metsästys- ja keräilykulttuurista maanviljelyyn ja karjanhoitoon ennen vuotta 2000 eaa. maan luoteisosassa.
Aksumin kuningaskunta
Ensimmäinen voimakas etiopialainen kuningaskunta oli noin 1000 eaa. alkunsa saanut Aksum, joka kävi laajalti ulkomaankauppaa. Aksumilaisilla oli teknistä taitoa, jota he käyttivät patojen ja kaivojen rakentamiseen viljelymaiden kastelua varten. Valtakunta oli myös taiteellisesti ja taloudellisesti vauras ja se laskettiin aikansa kolmen merkittävän valtakunnan; Babylonin, Persian ja Rooman veroiseksi. Aksumin valtakunta otti kristinuskon valtionuskonnoksi 300-luvulla, toisena maana koko maailmassa. Kristinuskon toi maahan syyrialainen apostoli Frumentius Tyroslainen, joka joutui kollegansa kanssa etiopialaisten vangeiksi noin vuonna 340. Etiopialaiset eivät omaksuneet uutta uskontoa suoraan, vaan sovelsivat bysanttilaista ortodoksilaisuutta Egyptin koptilaisuuden kautta omaan kulttuuriin.
Zagwe-dynastia ja keskiaika
Vuosina 1137–1270 maata hallitsi Zagwe-dynastia. Kuuluisat Etiopian kalliokirkot rakennettiin Lalibelaan tämän dynastian aikana. Hallinto kaatui ilmeisesti erimielisyyksiin paikallisten pappien kanssa ja hallinnon sisäisiin ristiriitoihin. Yekuno Amlak nousi uudeksi hallitsijaksi ja palautti vanhan salomonilaisen monarkian. Uuden monarkian alla rahan painaminen lopetettiin, ja talous nojasi vaihtokauppaan.
Aksumin kuningaskunnan hallitsijat väittivät olleensa kuningas Salomon ja Saban kuningattaren jälkeläisiä. Raamatun mukaan Saban kuningatar vieraili Salomon luona 900-luvulla eaa. Jerusalemissa. Kuningatar kääntyi juutalaiseksi ja rakastui Salomoon. Etiopialaisen legendan mukaan kuningatar synnytti Etiopiaan palattuaan pojan nimeltä Menelik I, josta tuli maan kuningas.
Etiopian keskiajalta on peräisin myös kansalliseepos Kebra Negast. Yhteys Euroopan kristittyihin alkoi uudelleen vahvistua, mutta välit paikallisen muslimiväestön kanssa alkoivat vuorostaan kiristyä. Eurooppalaiset ymmärsivät Etiopian strategisen sijainnin lähes ainoana Euroopan ulkopuolisena kristillisenä alueena ja toivoivat maasta olevan hyötyä Jerusalemin valtaamisessa saraseeneilta kristityille. Somaliassa vaikuttanut Mahfuz ajoi muslimit ja Etiopian kristityt pyhään sotaan 1400–1500-lukujen vaihteessa, minkä kohteeksi erityisesti Shewan autonominen kuningaskunta joutui. Ahmed Ibn Ibrahim al-Ghazi jatkoi Mahfuzin aloittamaa pyhää sotaa ja maaliskuussa 1529 hän kukisti keisari Lebna Dengelin. Se ei saanut häntä kuitenkaan lopettamaan, vaan hän halusi tuhota koko kristillisen Etiopian. Tässä hän onnistui hyvin, sillä hän sai aseellista tukea turkkilaisilta ja Punaisenmeren takana eläviltä arabeilta. Lebna Dengel vetosi hädissään portugalilaisiin vuonna 1535, jotka toivat 400 musketein aseistettua sotilasta kristittyjen tueksi. Portugalilaissotilaita johti Cristóvão da Gama, joka oli kuulun merenkävijän Vasco da Gaman poika. Kristittyjen ja muslimien verinen sota pitkittyi, eikä se loppunut ennen vuotta 1560. Sota vaati tuhansia ihmishenkiä ja useita arvokkaita rakennuksia ja asiakirjoja tuhoutui, mutta kristinusko ei hävinnyt.
Etiopian keisarikunta joutui nopeasti uuden konfliktin eteen, kun edellisen sodan jäljiltä syntynyt valtatyhjiö sai Kenian seudun oromot muuttokannalle. Keisarikunta ja oromot taistelivat lähes 200 vuoden ajan, mutta oromot kävivät taisteluita myös lähialueen muslimivaltioiden kanssa. Oromoille menetettyjen alueiden lisäksi keisarikunta menetti tärkeitä verotuloja. Taisteluiden tukahduttamiseksi Etiopian keisari haki tukea portugalilaisilta jesuiitoilta. Jesuiittojen käännyttämien katolilaisten ja ortodoksien välille syttyi sisällissota, joka päättyi jesuiittojen karkottamiseen. Pääkaupungin siirtäminen Gonderiin ajoi maan epävakauteen, jonka keisari Bakaffa onnistui lopettamaan 1720-luvulla. Se oli kuitenkin vain väliaikaista, kun maa ajautui uudelleen sisällissotaan ja poliittinen valta hajaantui kulissien takana hääränneille maanomistajille. Aikakautta onkin Etiopiassa kutsuttu termillä Zamana masafint eli tuomareiden aikakausi (Siihen aikaan Israelissa ei vielä ollut kuningasta, ja jokainen toimi niin kuin itse hyväksi näki., Tuom. 21:25).
Taistelu itsenäisyydestä
Maan yhtenäisti keräämällään voimakkaalla armeijalla Lij Kassa Haylu, joka vuonna 1855 kruunattiin keisari Tewodroksi. Hänet murhattiin vuonna 1868. Italialaisilla oli pyrkimys alistaa koko Etiopia hallintaansa, sillä italialaiset tukivat Menelik II:sta Etiopian keisariksi. Etiopian kanssa italialaiset allekirjoittivat myös Wuchalen sopimuksen, jolla Italia tunnusti Etiopian suvereniteetin ja nykyinen Eritrea siirtyi Italian siirtomaaksi. Jälkikäteen sopimuksesta tuli erimielisyyttä, koska italiankielinen ja amharankielinen sopimus poikkesivat toisistaan. Italia päätti ratkaista asian sodan keinoin. Hajanaiseksi uskottu Etiopia kuitenkin löi Italian Adowan taistelussa, joka takasi lopulta Etiopian itsenäisyyden. Taistelu on erityinen Afrikan historiassa, siksi harvoin afrikkalaiset olivat pystyneet voittamaan taistelussa merkittävästi modernimmalla aseistuksella varustautuneet siirtomaavalloittajien ammattiarmeijat.
thumb|Tuleva keisari [[Haile Selassie noin vuonna 1923.]] Sodan jälkeen Menelik II aloitti laajamittaisen modernisointihankkeen, johon kuului teiden, rautateiden, viestintäyhteyksien, koulujen ja sähköverkon rakentaminen. Hän myös siirsi pääkaupungin Addis Abebaan, josta rakennettiin rautatie Djiboutiin. Uudistushankkeita jatkoi Menelikin kuoltua hänen lapsenlapsensa Iyasu. Hän rakennutti niin moskeijoita kuin kirkkoja, mutta ylimystö pakotti hänet luopumaan vallasta syytettyään häntä kristinuskon hylkäämisestä. Valtaan nousivat Menelikin serkun poika Ras Tafari ja Menelikin oma tytär Zewditu. Ras Tafari kielsi orjuuden ja perusti maahan nykyaikaisen lehdistön. Haile Selassien valtakaudella 1930-luvulla kirjoitettiin ensimmäistä kertaa Etiopialle perustuslaki, joka teki hänestä pyhän ja takasi yksinvaltiuden. Politiikkaa ohjaili myös kaksikamarinen parlamentti, jonka nimitti keisari. Perustuslain ansiosta Etiopian valtiot tulivat virallisesti yhdistettyä.
Ennen toista maailmansotaa Mussolini aloitti toisen Italian–Etiopian sodan vuonna 1935. Haile Selassie siirtyi väliaikaisesti maanpakoon vuonna 1936. Hän vetosi Kansainliittoon, jotta italialaiset ajettaisiin maasta. Britannian sotilasavulla Italian joukot karkotettiin ja keisarivalta palautettiin vuonna 1941. Tätä viisivuotista miehitystä lukuun ottamatta Etiopia säilytti itsenäisyyden koko kolonialismin aikakauden ajan.
Toisen maailmansodan jälkeen
1960-luvulta alkaen Etiopian pääasialliseksi liittolaiseksi nousi Yhdysvallat. Ulkopoliittisista ansioistaan huolimatta Selassie ei onnistunut kehittämään Etiopian feodaalista talousjärjestelmää nykyaikaisemmaksi. Myös toimet koulutuksen kehittämiseksi jäivät riittämättömiksi. Vuonna 1973 satojatuhansia kuoli nälkään Wollon maakunnassa. Helmikuussa 1974 maassa levisi levottomuuksia, ja ikääntynyt Selassie joutui luovuttamaan valtansa sotilasvallankaappauksen jälkeen asevoimien muodostamalle sosialistiselle neuvostolle (Derg). Keisari joutui arestiin ja kuoli vuonna 1975.
Sotilashallinto
thumb|left|Mengistu Haile Mariam vuonna 1986. Dergin johtoon nousi Mengistu Haile Mariam sen jälkeen, kun sen edellinen johtaja Aman Andom kuoli. Mengistu hallitsi Etiopiaa 17 vuotta. Hän siirsi maan sosialismin tielle: hän kansallisti ensin rahalaitokset ja tehtaat, myöhemmin myös maaomaisuuden. Tämä aiheutti ongelmia maataloustuotannolle varsinkin, kun alueella vallitsi kuiva kausi pitkiä aikoja.
Etiopia valitsi kommunismin viralliseksi doktriiniksi 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa, kun maahan perustettiin neuvostoliittomainen politbyroo. Yksipuoluejärjestelmän ainoa laillinen puolue oli Etiopian työväenpuolue. Mengistun noustua johtoon hän käynnisti vuosina 1977–1979 ”punaisen terrorin” (Qey Shibir) vastavallankumouksellisia ja muita vihollisiaan vastaan. Amnesty Internationalin arvioiden mukaan terrorin aikana surmansa sai noin 500 000 ihmistä, minkä lisäksi useita ihmisiä kidutettiin.
Eritrea ja Ogaden kapinoivat – Etiopia soti Somalian asevoimien tukemia separatisteja vastaan. Dergin johtamaa Etiopiaa avustivat sotilaallisesti Neuvostoliitto ja Kuuba. Yhdysvallat ei tukenut enää Etiopiaa kuten sen keisarikunnan aikana. Neuvostoliittolaisten ja kuubalaisten joukkojen avulla taistelu Ogadenista päättyi Somalian perääntymiseen. Eritrea ja sen naapuri Tigray jatkoivat itsenäisyystaisteluaan. Sodan vaikutuksia pahensi kolmen vuoden sateeton kausi Eritreassa.
Etiopia pyrki siirtämään väestöä maasta hedelmällisempään etelään. Vuoteen 1986 mennessä puoli miljoonaa etiopialaista siirrettiin pakolla uusiin asuinpaikkoihin. Tuolloin maan hallinto oli solminut normaalit suhteet naapurimaihinsa. Vuoden 1987 perustuslain mukaan maan nimeksi tuli Etiopian demokraattinen kansantasavalta ja Mengistu Haile Mariamista tuli maan presidentti.
Seuranneen kuivuuden aikana sissit häiritsivät yrityksiä jakaa ruoka-apua. Kapinalliset valtasivat Tigrayn helmikuussa 1989, mikä oli Mengistun hallituksen ensimmäinen merkittävä tappio. Toukokuussa 1989 Mengistua vastaan tehtiin vallankaappausyritys, minkä jälkeen asevoimien korkein johto puhdistettiin. Yhdysvaltain presidentin Jimmy Carterin välityksellä aloitettiin rauhanneuvottelut elokuussa 1989.
Tämän jälkeen Mengistu pyrki pysymään vallassa julistamalla yleisen asevelvollisuuden ja vahvistamalla taloutta liberaaleilla uudistuksilla. Neuvostoliiton neuvonantajat vetäytyivät maasta maaliskuussa 1990. Kuivuuden aiheuttama nälänhätä pahensi tilannetta. Kapinallisten aikaansaama sotilaallinen paine kasvoi koko vuoden 1991. Mengistu pakeni Zimbabween 21. toukokuuta 1991 Yhdysvaltojen avustamana. Etiopian kansanvallankumouksellinen demokraattinen rintama (EPRDF) valloitti Addis Abeban. Eritrean kansanvapautusrintama sai haltuunsa koko Eritrean ja sen pääkaupungin Asmaran 30 vuoden taistelun jälkeen. Vuonna 2008 Etiopian korkein oikeus syytti Mengistua kansanmurhasta ja langetti hänelle poissaolevana kuolemantuomion.
Meles Zenewin aika 1991–2012
Toukokuussa 1998 alkoi Etiopian ja Eritrean välillä rajasota kiistellystä alueesta, niin sanotusta Badmen kolmiosta. Taistelu alkoivat uudelleen helmikuussa 1999 ja laajenivat kaksivuotiseksi täysimittaiseksi sodaksi. Etiopia valtasi myös Somalian Baidoan, jota hallitsi Eritrean tukema sotaherra Hussein Aideed. Pienen tauon jälkeen taistelut alkoivat uudelleen kesäkuussa, jolloin Etiopia sanoi surmanneensa 8 000 eritrealaista ja Eritrea 1 850 etiopialaista. Afrikan yhtenäisyysjärjestö yritti sovitella maiden välejä, mutta epäonnistui Etiopian hylättyä sen rauhansuunnitelman. Rauha saatiin solmittua 12. joulukuuta 2000. Rajalle perustettiin 25 kilometriä leveä turvallisuusalue ja YK aloitti rauhanvalvonnan UNMEE-rauhanturvaajien voimin. Maiden välistä rajaa alkoi suunnitella puolueeton EEBC-komissio, jonka panostukset osoittautuivat kuitenkin turhiksi, kun Etiopia kieltäytyi hyväksymästä uutta rajaehdotusta. Koska maat eivät olleet halukkaita sopimaan rajoista, YK veti UNMEE-joukot pois vuoden 2008 puolivälissä. Sota maksoi yhteensä 100 000 ihmisen hengen.
Vuonna 2000 Etiopiaan iski kuivuus, joka johti 16 miljoonan ihmisen nälänhädän uhkaan. Samaan aikaan etelässä palot tuhosivat suuria alueita. Vuoden 2008 keväällä maata koetteli jälleen ennätysmäinen kuiva kausi, jonka seurauksena 126 000 lasta kärsi aliravitsemuksesta ja jopa kuusi miljoonaa lasta uhkasi nälkiintyä. Kun taistelut Eritrean kanssa jatkuivat toukokuussa 2000, YK uhkasi avun keskeyttämisellä. Ainakin 20 000 osoitti mieltään länsimaita vastaan Addis Abebassa ja kivitti Yhdysvaltain ja Britannian lähetystöjä. Toukokuun 2000 hyökkäys pakotti Eritrean puolustuskannalle, ja kesäkuussa hyväksyttiin rauhansopimus ja maihin tuli YK:n rauhanturvaajia. Joulukuussa 2000 maat solmivat rauhansopimuksen Algeriassa ja Etiopia veti joukkonsa pois helmikuussa 2001. Kansainvälisen rajakomission ehdottama Etiopian ja Eritrean välinen raja on Etiopian hyväksyntää vailla, Eritrea on esityksen hyväksynyt.
Suomen Numismaattinen Yhdistys
Yhdistys järjestää alansa suurimpia huutokauppoja 4–6 kertaa vuodessa. Huutokaupoissa voi myydä ja ostaa kohteita, ensimmäinen huutokauppa pidettiin yhdistyksen perustamisvuonna 1914.
Yhdistyksen toimintamuotoina on valistus- ja julkaisutoiminta numismatiikan alalla. Jäsenlehteä Numismaattinen aikakauslehti julkaistaan 4–5 kertaa vuodessa. Lisäksi järjestetään säännöllisesti esitelmätilaisuuksia, joissa asiantuntijat kertovat mm. rahojen historiasta. Suomen Numismaattinen Yhdistys on myös Suomen Numismaatikkoliitto ry:n jäsenyhdistys.
Yhdistys on Suomessa alallaan vanhin, jäsenmäärältään suurin ja toiminnaltaan laajapohjaisin. Lisäksi se on ainoa suomalainen numismaattinen yhdistys, jolla on laajoja kansainvälisiä yhteyksiä. Yhdistys on ollut muun muassa perustamassa Pohjoismaista numismaattista unionia vuonna 1936.
Loser (Beckin kappale)
Loser on yhdysvaltalaisen vaihtoehtorock-muusikko Beckin single. Se julkaistiin 8. maaliskuuta 1993, ja sen on kirjoittanut Beck ja tuottaja Karl Stephenson, jotka myös tuottivat laulun Tom Rothrockin kanssa. Kappale nousi nopeasti suosituksi ja 10. sijalle Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalle huhtikuussa 1994 ollen Beckin ensimmäinen suuri listahitti.
Loser on myös mukana Beckin albumilla Mellow Gold. Kappale on myynyt kultalevyn verran Australiassa, Uudessa-Seelannissa ja Yhdysvalloissa.
Sävellys
Vaikka kappale yleensä luokitellaan vaihtoehtorockiksi, siinä on vaikutteita bluesista, hip hopista ja folk-musiikista.
Cover-versiot
'Loserista' on tehty useita lainakappaleita eli covereita. Ruotsalainen suomalaissyntyinen muusikko Markoolio on samplannut kappaleen kuoro-osuuden erääseen kappaleeseensa.
Valentina Libertsova
Valentina Vasiljevna Libertsova (, s. 1957 Matšjärven kylä, Kotkatjärven maalaiskunta, Aunuksen kansallinen piiri, Karjalan ASNT (nyk. Karjalan tasavalta), Neuvostoliitto) on karjalainen opettaja, runoilija ja kääntäjä. Hän kirjoittaa livvinkarjalakielisiä kirjoituksia ja runoja muun muassa Oma Mua -lehteen. Lisäksi hän on kääntänyt Marina Tsvetajevan, Larisa Rubalskajan ja Valentin Berestovan runoja.
Hän opiskeli opettajaksi ja työskenteli koulussa venäjän kielen ja kirjallisuuden opettajana. Vuodesta 2005 lähtien hän kirjoittanut runoja ja tarinoita äidinkielellään livviksi. Nykyään hän asuu Aunuksen kansallisen piirin Alavoisen kylässä. Vuonna 2012 hän sai Vladimir Brendojevin kirjallisuuspalkinnon.
Etiopia
Meles Zenewin aika 1991–2012
Maaliskuussa 2001 pääministeri Meles Zenawi selviytyi Tigrayn kansanvapautusrintaman yrityksestä poistaa hänet vallasta ja määräsi iskusta korruptiota ja TPLF:n hallitsemia yrityksiä vastaan. Parlamentti valitsi lokakuussa 2001 Girma Wolde-Giorgisin presidentiksi. Tammi–helmikuussa 2004 ainakin 200 tapettiin etnisissä väkivaltaisuuksissa Gambellan alueella ja kymmenettuhannet ihmiset pakenivat alueelta. Human Rights Watch syytti armeijaa murhista, raiskauksista ja kidutuksesta anuak-kansaa vastaan. Toukokuussa 2005 järjestettiin kolmannet monipuoluevaalit, jotka Meles Zenawin EPRDF voitti jälleen. Opposition protesteissa vaalivilppiä vastaan ainakin 36 sai surmansa. Elo–syyskuussa järjestetyllä toisella kierroksella sama toistui. Vaalien jälkeisissä levottomuuksissa ja mielenosoituksissa poliisi surmasi lähes 200 protestoijaa ja 30 000 pidätettiin.
Syyskuussa 2006 Etiopia kielsi, että sen joukkoja olisi Somaliassa sotimassa tunnustetun väliaikaishallituksen puolella Somalian islamisteja vastaan. Sittemmin molemmat osapuolet julistivat olevansa ”teknisesti” sodassa toistensa kanssa. Joulukuun raporttien mukaan Etiopia oli siirtänyt Somaliaan ainakin 50 panssarivaunua ja sen ilmavoimat pommittivat jouluaattona kahta lentokenttää. Etiopia ryhtyi taisteluihin Somaliaa hallitsevan Islamilaisten oikeusliiton kanssa ilmeisesti Yhdysvaltain kannustuksesta ja Pohjois-Koreasta hankkimiensa aseiden avulla.
Kesällä 2007 hallitus aloitti laajan kampanjan maan itäosassa Somalian rajalla siellä toimivaa Ogadenin kansallista vapautusrintamaa (ONLF) vastaan sen hyökättyä huhtikuussa kiinalaisia öljynetsijöitä vastaan surmaten 74 työntekijää. Sotaretkestä kehittyi parissa kuukaudessa humanitaarinen kriisi, kun kansainvälisiä järjestöjä kiellettiin toimimasta alueella. Armeija hyökkäsi taisteluhelikopterein kyliä vastaan ja kapinalliset väittivät toimien johtavan nälänhätään alueella, minkä maan hallitus kielsi.
Huhtikuussa 2008 järjestetyissä vaaleissa 97 prosenttia äänestäjistä tuki Zenawin EPRDF-puoluetta äänestysprosentin ollessa 93. Vuoden 2010 vaaleissa pääministerin tukijat saivat jälleen 545/547 parlamentin paikoista, eli 99,5 prosenttia. Maan pitkäaikainen johtaja Meles Zenawi kuoli elokuussa 2012.
Elokuussa 2012 pääministeri Meles Zenawi kuoli sairaalahoidossa Belgiassa vakavaan sairauteen. Hän oli toiminut väliaikaisena presidenttinä sotilasjuntan kukistumisesta vuodesta 1991 vuoteen 1995 ja sen jälkeen pääministerinä kuolemaansa saakka. Pääministeri on ollut Etiopissa korkein poliittisen vallan käyttäjä vuodesta 1995 lähtien ja presidentti on muodollinen ja seremoniallinen valtionpäämies. Zenawi oli siis ollut Etiopian johdossa Mengistun sotilasdiktatuurin päättymisestä vuonna 1991 kuolemaansa saakka.
Hailemarian Desalegnin ja Abiy Ahmedin aika 2012–
Zenewin kuoleman jälkeen vuonna 2012 Etiopian uudeksi pääministeriksi valittiin Hailemariam Desalegn. Hän on koulutukseltaan Suomessa Tampereella opiskellut diplomi-insinööri.
Maailman terveysjärjestön (WHO) pääjohtajaksi valittiin oukokuussa 2017 etiopialainen Tedros Adhanom Ghebreyesus.
Hailemariam Desalegn ilmoitti helmikuussa 2018 eroavansa pääministerin tehtävistä rauhoittaakseen Etiopian tilannetta maassa puhjenneiden laajojen mielenosoitusten takia. Hänen seuraajakseen uudeksi pääministeriksi valittiin Abiy Ahmed, joka oli ensimmäinen maan suurinta etnistä ryhmää oromo-kansaa edustava pääministeri.
Etiopiassa on noin sata miljoonaan asukasta ja noin 80 etnistä ryhmää. Viime aikoina suhteet eri etnisten ryhmien kesken ovat kiristyneet, etnisyyttä on alettu painottaa aikaisempaa enemmän ja onkin arvioitu, että aiemman autoritatiivisemman hallinnon aikana tukahdutettuja kyteviä ristiriitoja on alkanut nousta enemmän esille ja sisäisen konfliktin vaara on lisääntynyt.
Maalle valittiin lokakuussa 2018 sen historian ensimmäinen naispresidentti Sahle-Work Zewde.
Elokuussa 2020 Tigray järjesti Abiyn perumat osavaltiovaalit. Marraskuussa hallituksen joukot valtasivat Tigrayn maakunnan verisesti syyllistyen joukkosurmiin, raiskauksiin ja koulujen, sairaaloiden ja pakolaisleirien tuhoamisiin. Miljoonat pakenivat. Kesäkuussa 2021 TPLF valtasi Tigrayn takaisin kommunistidiktatuurin 1991 kukistaneen kenraali Tsadkan Gebretensaen johdolla. Hallitus esti avustuskuljetukset alueelle ja satojatuhansia uhkaa nälänhätä.
Järjestelmä ja puolueet
Etiopia on parlamentaarinen liittotasavalta, jonka nimellinen johtaja on presidentti. Vuoteen 1974 saakka maa oli parlamentaarinen monarkia. Suurempi valta on hallitusta johtavalla pääministerillä, joka vastaa liittotasavallan korkeimman oikeuden tuomareiden nimityksestä ja johtaa maan puolustusvoimia. Presidenttiehdokkaat valitsee alahuone ja ehdokas tarvitsee kaksi kolmasosaa ala- ja ylähuoneen jäsenten äänistä tullakseen valituksi. Pääministerin valitsee alahuone jäseniensä keskuudesta. Presidentin valitsee maan parlamentti kuusi vuotta kestävälle kaudelle, mutta sama henkilö voi olla presidenttinä vain kaksi kautta. Maan nykyinen perustuslaki tuli voimaan vuonna 1995 ja sen mukaan jokainen 18-vuotias etiopialainen on äänioikeutettu ja oikeutettu asettumaan ehdolle vaaleissa.
Lainsäädännöllistä valtaa pitää kaksikamarinen parlamentti, jonka ylähuoneeseen (The House of Federation) kuuluu 112 ja alahuoneeseen (The House of People's Representatives) 547 jäsentä. Alahuoneen jäsenet valitaan valtakunnallisissa vaaleissa viisivuotiselle kaudella, mutta vähintään 20 jäsentä tulee edustaa tiettyjä vähemmistökansoja. Ylähuoneen valitsee maan osavaltioiden neuvostot, joilla on myös lainsäädännöllistä valtaa omaan osavaltion alueella.
Ensimmäiset etiopialaiset puolueet perustettiin 1970-luvulla. Ensimmäiset kaksi olivat molemmat aatesuunnaltaan vasemmistolaisia (EPRP ja MEISON). Derg-hallinto murskasi vasemmistopuolueet ja perusti tilalle oman marxilais-leniniläisen Etiopian työväenpuolueen (WPE) vuonna 1984. Näiden lisäksi maassa vaikutti sotilaallisia separatistijärjestöjä, jotka perustuivat suurilta osin etnisyyteen. Nykyään maassa on 23 parlamenttiin valittua puoluetta, joista suurimmat ovat järjestäytyneet kolmeen puoluekoalitioon. Yhteensä puolueita maassa on noin 100 kappaletta. Perustuslain säätämisestä lähtien suurin puoluekoalitio on ollut EPRDF, joka perustettiin alun perin vuonna 1989 kukistamaan Mengistun hallinto ja ajamaan maan suurimmille kansalaisuuksille itsenäisyyttä. Suurimpana tekijänä puoluekoalitiossa on ollut alusta lähtien Tigrayn kansanvapautusrintama (TPLF). Tärkeimmät oppositiokoalitiot ovat CUD ja UEDF. Parlamenttivaaleissa vuonna 2005 EPRDF-puoluekoalitio sai 327 paikkaa ja CUD sai 109 paikkaa. Äänestyksen alkuvaiheessa näytti oppositio ottavan niskaotteen johtavasta puolueesta, mutta pääministeri Zenawin kokoama äänestystä valvova lautakunta pysäytti äänten laskemisen muutamaksi päiväksi, minkä jälkeen EPRDF julistautui voittajaksi. Oppositio syytti EPRDF:ää vaalivilpistä ja äänestyksen jälkeen syntyi mellakoita, jotka pysäytettiin verisesti. Syyskuussa 2005 lautakunta julisti viralliset tulokset, jotka olivat yhtenevät EPRDF:n ilmoittaman tuloksen kanssa, mutta oppositio boikotoi uutta parlamenttijärjestystä tästä huolimatta ja uudet mellakat alkoivat. Vaalien jälkeiset mellakat nostattivat ulkomailla huolia ihmisoikeusrikkomuksista. Elokuussa 2011 BBC kertoi löytäneensä todisteita siitä, että maan saamaa kehitysapua käytetään poliittisen vainon välineenä. Vain hallitusta tukevat kylät saavat ruokaa, siemeniä ja lannoitteita maanviljelyyn, kun taas oppositiota äänestäneet jätetään nääntymään nälkään.
Vuoden 2015 vaaleissa EPRDF-puoluekoalitio sai kaikki parlamentin paikat itselleen. Edellisissä vaaleissa 2010 valittiin yksi opposition edustaja ja myös se paikka siis siirtyi valtapuolueelle.
Vuodesta 1991 lähtien jatkuvasti Etiopiaan hallinnut EPRDF pitää siis hallussaan kaikkia Etiopian parlamentin paikkoja. Marraskuussa 2019 pääministeri Abiy Ahmed toi esille suunnitelman perustaa uusi puolue, johon liittyisivät mukaan kolme neljästä niistä etnisestä puolueista, joiden yhteinen koalitio EPRDF on ollut. Tigrayan kansan vapautusrintama (TPLF) oli jäämässä uuden puolueen ulkopuolelle.
Ulkomaansuhteet
Etiopialla on ollut pitkään katkerat suhteet naapurimaihinsa. Somalian kanssa välejä hiertää vuodesta 1959 jatkunut rajakiista Ogadenin alueesta, jonka itsenäistymistä havitteleva separatistijärjestö ONLF on aiheuttanut epävakautta alueella. Eritrean kanssa välejä hiertää myös rajakiista Eritrean itsenäistyttyä Etiopiasta. Kansainvälisen työryhmän ehdotuksen rajasta Eritrea on hyväksynyt, mutta Etiopia ei. Erimielisyyksien vuoksi Etiopia on joutunut keskittämään tuontiaan Djiboutin kautta, mikä taas on jouduttanut Djiboutin taloutta. Sudanin kanssa Etiopian suhteet ovat olleet paranemaan päin jo 1980-luvulta lähtien. Sudan, Etiopia ja Kenia ovat kuitenkin käyneet kiistaa Ilemin kolmiona tunnetun alueen hallinnasta. Etiopian ja Sudanin hallituksen välisiä suhteita hiertää myös Etiopian läheinen poliittinen ja taloudellinen yhteistyö Etelä-Sudanin kanssa.
Yhdysvaltojen kanssa Etiopialla on toimivat suhteet. Vielä kylmän sodan aikaan, jolloin Etiopiaa johti marxilainen hallinto, suhteet olivat vaikeat. Sotilaallisesti Etiopia on Yhdysvaltain tärkein liittolainen Afrikan sarvessa. Yhdysvallat tuki Etiopiaa aseellisesti ja sotilaallisesti vuosina 2006–2009 käydyssä sodassa Somaliaa vastaan. Etiopia sai vuosina 2002–2007 noin 20 miljoonaa dollaria sotilastukea Yhdysvalloilta, mikä on Djiboutia lukuun ottamatta enemmän kuin muut maat alueella. Etiopian sotilaallinen tukeminen oli osa George W. Bushin hallintokauden terrorismin vastaista sotaa.
Etiopialla on hyvät suhteet Israelin kanssa. Vuoden 1967 Israelin ja arabimaiden sodan jälkeen katkennet diplomaattisuhteet solmittiin uudelleen vuonna 1989 ja sen jälkeen yhteistyö on ollut vilkasta. Etiopia on Israelille tärkeä strategisesti ja poliittisesti. Israel on tärkeä Etiopialle taloudellisen ja sotilaallisen yhteistyön sekä sen tarjoaman teknologisen osaamisen takia.
Etiopia ja Eritrea allekirjoittivat syyskuussa 2019 rauhansopimuksen, jonka on tarkoitus päättää maiden yli 20 vuotta kestäneet vihollisuudet ja normalisoida niiden keskinäiset suhteet.
Vapauksien kehitys
Freedom Housen vuoden 2022 määritelmän mukaan Etiopia ei ole vapaa maa. Pääministeri Abiy Ahmedin tuli valtaan pääministeri Hailemariam Desalegnin erottua joukkomielenosoitusten vuoksi. Abiyn nimitys aloitti siirtymäkauden Etiopiassa. Abiy lupasi uudistaa Etiopian autoritaarista valtiota ja on järjestänyt vaalit, sekä toteuttanut joltain osin vapauttamispolitiikkaa. Etiopiaa vaivaa kuitenkin edelleen poliittinen ryhmittely ja yhteisöjen välinen väkivalta. Turvallisuusjoukkojen väärinkäytökset ja oikeudenmukaisten menettelyjen rikkominen ovat edelleen yleisiä, ja monet rajoittavat lait ovat edelleen voimassa. Vuoden 2020 lopusta lähtien liittohallituksen ja Tigrayn puolustusvoimien (TDF) väliset taistelut ovat johtaneet satojen tuhansien syrjäyttämiseen ja uskottaviin syytöksiin julmuuksista, ja väkivalta on levinnyt naapurialueille.