cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ravut
Elintavat
Rapu syö kasvinosia ja pohjan selkärangattomia eläimiä sekä toisinaan heikompia lajikumppaneitaan. Kalaa rapu syö harvoin, sillä se ei saa sitä kiinni. Rapunaaras kantaa hedelmöitettyä mätiä (muutamia satoja mätimunia) pyrstönsä alla, kunnes munat ovat kypsiä ja poikaset ovat valmiita kuoriutumaan. Tähän kuluu Suomen oloissa 8-9 kuukautta. Poikaset kuoriutuvat alkukesällä. Ravuilla ei ole toukkavaihetta, vaan kuoriutunut poikanen muistuttaa muodoltaan aikuista rapua.
Suomen lajit
Suomessa rapulajeja on vanhastaan tavattu kaksi, jokirapu (Astacus astacus) sekä itäinen kapeasaksirapu (Astacus leptodactylus). Itäeurooppalainen kapeasaksirapu on ihmisen Suomeen siirtämä, ja myös jokirapua on ihminen levittänyt. Istutusten kautta on Suomeen 1960-luvulta alkaen kotiutunut pohjoisamerikkalainen täplärapu (Pacifastacus leniusculus), joka kestää jossain määrin sen mukana levinnyttä, muille ravuille tuhoisaa rapuruttoa.
Ravut ihmisravintona
Joidenkin kulttuureiden piirissä rapuja on tapana syödä, toiset taas suhtautuvat niihin varauksin. Esimerkiksi juutalaiset eivät uskonnollisten kieltojensa mukaan saisi syödä äyriäisiä. Suomessa maaseutuväestö on ilmeisesti vanhastaan karsastanut rapuja. Papit ovat kuitenkin syöneet rapuja korvikkeena paaston aikana kielletyille lihalle ja kalalle. Ravuista on tullut myös ylhäisön herkku, ja rapuja syödäänkin usein rapujuhlissa, jotka on tapana järjestää loppukesän tai alkusyksyn tienoilla. Rapuja keitetään 8-12 minuuttia. Ravun ruskea tai sinertävänruskea väri muuttuu punaiseksi kun sitä on keitetty noin 10 sekuntia. Ravussa syötävää on eritoten pyrstössä.
Viitteet
ザリガニ下目 Rakowate
Grant Holt
Grant Holt (s. 12. huhtikuuta 1981 Carlisle) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Skotlannin mestaruussarjassa pelaavaa Hiberniania. Molempijalkaisen Holtin pelipaikka on hyökkääjä.
Ura alasarjoissa
Rochdalessa vietetyn kolmen vuoden aikana hän pelasi 75 ottelua ja teki 34 maalia. Tämä oli ensimmäinen Holtin seura kotimaassa, jossa hän onnistui. Holt on myös itse todennut Rochdalessa pelaamien vuosien olleen hänen läpimurtonsa. Vuonna 2006 hän siirtyi entiseen suurseuraan Nottingham Forestiin. Forestissakin Holt pelasi kolme vuotta ja onnistui 96 pelaamassaan ottelussa 21 kertaa maalinteossa. Viimeisen Forest-vuotensa aikana hän kävi myös lainalla Blackpoolissa. 2008 hän siirtyi Shrewsburyyn 170 000 punnalla. Kahden Shrewsbury-vuoden aikana Holt teki 43 pelissä 20 maalia.
Nousu parrasvaloihin
Seuraavaksi, vuonna 2009 Holt siirtyi Englannin ykkösliigassa pelaavaan Norwich Cityyn. Paul Lambert nosti Grant Holtin joukkueen kapteeniksi aloitettuaan joukkueen päävalmentajana. Kaudeksi 2010- 11 Norwich nousi Englannin kakkostasolle mestaruussarjaan. Holt oli yksi joukkueensa tärkeimpiä pelaajia Norwichin nousussa ensimmäistä kertaa pitkään aikaan Englannin valioliigaan. Nyt alasarjoissa kolunnut Holt sai ensimmäisen näytönpaikkansa Valioliigassa ja moni uskoi, että Holt ei tee läpimurtoa Valioliigassa ja Norwich putoaa takaisin Mestaruussarjaan. Holt iski kuitenkin kauden aikana peräti 15 maalia ja hän sijoittui toiseksi Valioliigan kauden parhaan pelaajan äänestyksessä. Holt oli myös lähellä saada paikan Roy Hodgsonin valmentamaan Englannin maajoukkueeseen Euroopan-mestaruuskilpailuihin 2012. Holt pelasi Norwichissa aina vuoteen 2013, jolloin hän 154 ottelun ja 68 maalin jälkeen siirtyi 2013 Mestaruusarjan Wigan Athleticiin.
Hän pelasi Wiganissa 16 ottelua ja teki kaksi maalia, ennen kuin hänet tammikuussa 2014 lainattiin Valioliigan Aston Villaan. Lainasopimus kesti kauden loppuun, jonka jälkeen Holt palasi Wiganiin. Wiganista hän siirtyi syyskuussa 2014 syyskauden mittaiselle lainalle Mestaruussarjan Huddersfield Towniin, jossa Holt teki 15 pelissä kaksi osumaa. Joulukuussa 2014 hän palasi takaisin Wiganiin. Holt pelasi myös lainasopimuksella Wolverhamptonissa. Helmikuussa 2016 Grant Holt kirjoitti kauden loppuun saakka kestävän sopimuksen Rochdalen kanssa. Sopimuksen loputtua hän kirjoitti yhden vuoden mittaisen sopimuksen Hibernianin kanssa kesäkuussa 2016.
Sully Prudhomme
René-François-Armand Prudhomme, kirjailijanimeltään Sully Prudhomme [syli pʁydɔm] (16. maaliskuuta 1839 – 6. syyskuuta 1907) oli ranskalainen runoilija ja esseisti, joka sai ensimmäisen Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1901. Runoilijana Prudhomme pyrki luomaan modernin ajan tieteellistä runoutta.
Prudhomme syntyi Pariisissa ja menetti isänsä kaksivuotiaana. Koulussa häntä kiinnostivat klassinen kirjallisuus ja matematiikka. Hän harkitsi vähän aikaa dominikaaniveljestöön liittymistä. Lyseon jälkeen hän luki luonnontieteiden kandidaatiksi. Hän aloitti insinööriopinnot, mutta joutui keskeyttämään ne silmäsairauden takia ja siirtyi kirjallisuuden opiskelijaksi. Prudhomme oli Conference La Bruyère -opiskelijajärjestön jäsen. Opiskelutoverien rohkaisevat kommentit nuoruudentöistä rohkaisivat häntä jatkamaan runojen kirjoittamista. Jo esikoisteos Stances et Poèmes (1865) teki hänestä kuuluisan. Prudhomme oli Ranskan akatemian jäsen vuodesta 1881 kuolemaansa asti.
Prudhommen varhaiset teokset ovat lyyrisiä ja heijastelevat surumielistä maailmankuvaa, mutta myöhemmässä tuotannossa hän välttää henkilökohtaista otetta ”parnassolaisiksi” kutsutun ryhmän tapaan, joka kaihtoi romantiikan ylenpalttista tunteellisuutta.
Runojen suomennoksia
Teoksissa:
Harjavallan suurteollisuuspuisto
Harjavallan suurteollisuuspuisto on metalli- ja kemianteollisuuden keskittymä Satakunnassa Harjavallan kaupungissa. Se sijaitsee kaupungin keskustan tuntumassa, Valtatie 2:n ja Tampere–Pori-radan välittömässä läheisyydessä. Noin 300 hehtaarin laajuisella alueella toimii kaikkiaan 17 yritystä, joiden palveluksessa on vakituisesti vajaat 1 200 työntekijää. Suurteollisuuspuisto muodostuu entisistä Outokummun ja Kemiran tehtaista.
Historia
Harjavallan suurteollisuuspuisto sai alkunsa jatkosodan aikana kesällä 1944, viranomaisten määrättyä Imatralla toimivan Outokumpu Oy:n kuparisulaton siirrettäväksi Länsi-Suomeen kauemmas sotatoimialueelta. Harjavalta valikoitui paikaksi, koska energian saanti oli paikkakunnalla turvattua vuonna 1939 valmistuneen Harjavallan voimalaitoksen ansiosta. Toinen vaikuttanut seikka oli Poriin vuonna 1940 valmistunut Outokummun metallitehdas. Kuparisulaton tuotteiden jatkojalostus oli näin ollen mahdollisimman lähellä. Kuparisulatto aloitti toimintansa vuoden 1945 tammikuussa.
Outokumpu-konsernin yhtiöittäminen oli aloitettu 1980-luvulla ja vuonna 1990 kupari-nikkeliryhmästä muodostettiin Outokumpu Harjavalta Metals Oy. Vuosina 1993-1996 toteutettiin 1,5 miljardia markkaa (noin 330 milj. euroa ) maksanut laajennusprojekti, jonka ansiosta nikkelin ja kuparin tuotanto pystyttiin kaksinkertaistamaan. Projektin aikana rakennettiin myös uusi savupiippu, joka on yksi Suomen korkeimmista rakennelmista.
Vuonna 2000 Outokumpu päätti luopua nikkeliteollisuudestaan ja Harjavallan nikkelitehdas myytiin amerikkalaiselle OM Groupille. Se puolestaan kauppasi tehtaan vuonna 2007 venäläiselle Norilsk Nickel-konsernille. Outokumpu Harjavalta Metals puolestaan siirtyi yritysjärjestelyiden myötä osaksi ruotsalaista Boliden-konsernia vuonna 2004. Kemira GrowHow-nimellä toiminut lannoitehdas myytiin vuonna 2008 norjalaiselle Yaralle. ja lopetettiin vuonna 2015. Harjavallan suurteollisuuspuisto -nimitys otettiin käyttöön viimeisimpien yrityskauppojen myötä. Vuonna 2014 alueella tapahtui Harjavallan nikkelipäästö.
Aiheesta muualla
°N, °W
Liekkisulatus
thumb|Liekkisulatusmenetelmän kunniaksi julkaistu postimerkki vuodelta 1983.
Liekkisulatus on Suomessa kehitetty kuparin sulatusmenetelmä. Menetelmää käytetään myös lyijyn ja nikkelin valmistamiseen. Periaate tunnettiin jo vanhastaan, mutta se kehitettiin teolliseen käyttöön vasta Outokumpu Oy:n Harjavallan tehtailla vuosina 1945–1949.
Liekkisulatus tarkoittaa malmin tai rikasteen oman palamislämmön käyttämistä prosessin energiana. Ulkopuolelta tarvitaan vain hapella väkevöityä ilmaa, jota puhalletaan liekkisulatusuuniin. Saatavasta kuparikivestä vähennetään vielä epäpuhtauksia konvertteriuunissa. Anodiuunikäsittelyn jälkeen kupari puhdistetaan elektrolyysillä 99,99-prosenttiseksi.
Tarve menetelmän kehittämiseen ja käyttöönottoon syntyi Suomessa sodan jälkeen vallinneen energiapulan myötä. 1930-luvulla oli siirrytty sähkösulatukseen, mutta se tuli nyt aivan liian kalliiksi. Energian hinta oli noussut, kun huomattava osa vesivoimaloista jäi Neuvostoliitolle luovutetuille alueille. Menetelmää kehittämässä olleista insinööreistä tunnetaan erityisesti Petri Bryk, jota pidetäänkin liekkisulatuksen isänä.
Yrjö Karilas tosin sanoo Koululaisen muistikirja -vuosikirjassaan että Bryk kehitti liekkisulatuksen yhteistyössä diplomi-insinööri John Ryselinin kanssa.
Menetelmä myytiin ensimmäisenä Japaniin 1950-luvulla. Sen jälkeen Outokumpu on myynyt lisenssin yli 50 maahan. 1970-luvulla se nousi maailmalla erittäin suosituksi energiakriisin myötä. Myös tiukentuneet ympäristömääräykset vaikuttivat asiaan, koska liekkisulatus on huomattavasti puhtaampi menetelmä sähkösulatukseen verrattuna. Nykyään yli 50 % maailman kuparista tuotetaan liekkisulatusteknologialla.
Conception (yhtye)
Historia
Tore Østby soitti Royal Huntista eronneen laulaja D. C. Cooperin soololevyllä ja tämän Etelä-Amerikan kiertueella. Lisäksi hän julkaisi yhdessä Jornin kanssa levyn Burn the Sun Ark-nimikkeen alla.
Conception kokoontui uudelleen yhteen v. 2018 ja julkaisi syksyllä singlen ja EP:n.
Axel Springer
Axel Cäsar Springer (2. toukokuuta 1912 Hampuri, Saksa – 22. syyskuuta 1985 Berliini, Saksan liittotasavalta) oli saksalainen toimittaja, kustantaja ja monimiljonääri. Springer on Axel Springer AG -kustantamon perustaja. thumb|Axel Springer AG:n näyttävä toimitalo rakennettiin tarkoituksella lähelle Berliinin muuria, jotta se näkyisi itäpuolelle. Springerin isä oli ollut kustannusalalla. Springerin ura alkoi vuonna 1947, jolloin hän perusti Hampuriin Axel Springer GmbH -kustantamon. Springer kustansi Hamburger Abendblatt -sanomalehteä ja monia TV- ja radiolehtiä. Vuonna 1952 hän aloitti iltapäivälehti Bildin kustantamisen. Siitä tuli yksi Saksan suurimpia sanomalehtiä, ja sen vaikutusvalta on ollut suuri sekä Saksan taloudessa että poliittisessa elämässä. Axel Springer on palkittu kahdella kunniatohtorin arvonimellä Israelissa ja yhdellä Yhdysvalloissa.
1960-luvulla Springer suhtautui arvostelevasti vasemmistolaisen opiskelijaliikkeeseen. Bild oli puolueeton, mutta Spinger itse oikeistokonservatiivi ja kuului Saksan CDU:hun. Vasemmisto-opiskelijaliitto osoitti mieltään Springerin mediaimperiumia ja hänen henkilökohtaista vaurastumistaan vastaan.
Axel Springer AG on yhä yksi Saksan suurimmista mediayrityksistä.
Koporokendié Nâ
Koporokendié Nâ on maalaiskunta ja sen keskuskylä Moptin alueen Koron piirissä Malissa. Se sijaitsee Gondo-Sénon tasangolla 30 kilometriä Korosta länteen. Kunnassa on 18 700 asukasta (vuonna 2009).
Koporokendié Nân kunta rajoittuu koillisessa Koron piirin Koporo Penin, idässä Koron ja etelässä Pel Maoudén, lounaassa Bankassin piirin Bankassin ja luoteessa Bandiagaran piirin Douroun kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Vesistöjä ei ole.
Kuntaan kuuluu 19 kylää. Asukkaat ovat dogoneja, fulbeja, markoja (dafing) ja moseja. Uskonnot ovat islam ja kristinusko.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, maapähkinä, maapapu, lehmänpapu ja fonio. Kotieläimiä ovat naudat, vuohet, lampaat, aasit, siat, hevoset, kamelit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.
Koporokendié Nân kautta kulkee Moptin, Bandiagaran, Bankassin, Koron ja Burkina Fason rajan välinen maantie. Palveluihin kuuluvat koulut ja terveysasema.
Umedalenin patsaspuisto
Umedalenin patsaspuisto on veistospuisto Uumajassa, Ruotsissa. Se sijaitsee Uumajajoen rannalla, ja siellä on esillä merkittävien ruotsalaisten sekä kansainvälisten taiteilijoiden, kuten Louise Bourgeoisen, Anthony Gormleyn, Tony Craggin ja Anish Kapoorin teoksia.
thumb|right|260px|Serge Spitzerín Umeå Prototype.
Historia
Umedalenin alue toimi 1930-luvulla mielisairaalana, mutta se lopetti ja lääninvaltuusto myi alueen vuonna 1987 kiinteistöyhtiö Balticgruppenille. He päättivät muuttaa entisen hoitolaitoksen moderniksi ja houkuttelevaksi paikaksi eri yrityksille. Osa tätä visiota oli muuttaa alueen maine. Tämä saavutettiin yhteistyössä Galleri Andersson/Sandströmin ja taideprojekti Umedalen Skulpturin kanssa. Galleria on vastuussa taiteellisesta sisällöstä ja Balticgruppen vastaa rahoituksesta.
Puiston pysyvät veistokset
thumb|right|260px|Louise Bourgeoisin Eye Benches II. thumb|right|260px|Kari Cavénin Klassreca. Vuonna 2010 puistossa oli seuraavat 35 pysyvää veistosta :
Puiston saavuttamat palkinnot
thumb|right|260px|Raffael Rheinsbergin Social Meeting.
Malakka (osavaltio)
Malakka (malaijin kielellä Melaka) on Malakan niemimaalla sijaitseva Malesian osavaltio. Malakka on maan toiseksi pienin osavaltio. Sen pinta-ala on 1 664 neliökilometriä ja asukasluku noin 821 000 (vuonna 2010). Osavaltion pääkaupunki on Melaka. Malakan historia ulottuu 1400-luvulle asti, mikä oli Malakan sulttaanikunnan kukoistuksen aikaa. Malakka on Malesian historiassa kansallinen ylpeydenaihe, ja Malakan sulttaanikuntaa pidetään kansakunnan alkuna.
Maantiede
Malakka on Malesian toiseksi pienin osavaltio sekä pinta-alaltaan, että asukasluvultaan. Osavaltion pinta-ala on 1,664 km² ja asukasluku noin 800 000. Maan osavaltioista on ainoastaan Perlis Malakkaa pienempi. Malakka sijaitsee Malakansalmen itärannikolla. Sen naapuriosavaltiot ovat idässä Johor ja pohjoisessa Negeri Sembilan.
Malakan sulttaanikunta
Malakan historia sai alkunsa vuonna 1402, kun Srivijaya-prinssi Paramesvara pakeni Majapahitien valtakunnan valloituksia Sumatralta. Hän perusti uuden valtakeskuksensa Malakan sulttaanikunnan Malakansalmen itärannikolle. Malakkaa uhkasivat pohjoisen suunnalta tulleet siamilaiset, joiden takia Paramesvara liittoutui kiinan Ming-dynastian keisarien kanssa. Kiinalaiset suojelivat Malakkaa siamilaisten hyökkäyksiltä ja vastineeksi Paramesvara tunnusti kiinalaisten valta-aseman alueella. Kiinan keisarien suojeluksessa Malakan sulttaanikunta nousi Malaijien saariston merkittävimmäksi kuningaskunnaksi. Paramesvara kääntyi islaminuskoon ja otti käyttöön nimen Iskandar Shah. Sulttaanikunnan satama houkutteli runsaasti kauppiaita Arabian, Intian ja Persian suunnalta ja Malakka kehittyi nopeasti kansainväliseksi kauppapaikaksi.
Portugalin Malakka
Vuonna 1509 Kaakkois-Aasiaan saapuivat portugalilaiset etsimään mausteita. Malakka ei katsonut hyvällä eurooppalaisten halua kasvattaa valtaansa alueella ja malakkalaiset hyökkäsivät portugalin laivaston kimppuun, ottaen useita vankeja. Portugalilaiset hyökkäsivät Afonso de Albuquerquen johdolla Malakkaan vuonna 1511. Eurooppalaiset olivat raskaammin aseistettuja kuin Malakan sulttaanikunnan joukot, mutta Malakka kukistui kuitenkin vasta kuukauden mittaisten maa- ja meritaisteluiden jälkeen.
Malakan viimeinen sulttaani Mahmud Shah pakeni portugalilaisten valloituksia Malakan niemimaan eteläkärkeen, mihin hän perusti Johoren sulttaanikunnan. Sulttaanin poika Mazaffar taas pakeni pohjoisen suuntaan, mihin hän perust Perakin.
Portugalilaiset tekivät Malakasta Kaakkois-Aasian hallintokeskuksensa. He rakensivat kaupungin suojelemiseksi A Famosan linnoituksen ja Francisco Xavierin nimeä kantavan kirkon, jolla portugalilaiset pyrkivät istuttamaan katolisuutta Malakkaan. Portugalin vallan alla Malakka ei enää kuitenkaan kukoistanut merkittävänä kauppakaupunkina, sillä muslimikauppiaat eivät enää saapuneet eurooppalaisten valtaamaan Malakkaan, vaan hajaantuivat muihin Malaijien saariston satamakaupunkeihin.
Portugalilaiset eivät kyenneet vakiinnuttamaan valtaansa Malakan niemimaalla. Myös Malakan asukasluku romahti, sillä maan kukoistuksen aikana 1400-luvulla kaupungissa asui satatuhatta ihmistä, kun 1500-luvulla väkiluku oli enää 25 000. Johoren sulttaanikunta yritti valloittaa Malakkaa takaisin portugalilaisilta, mutta yritykset epäonnistuivat. Portugalilaiset kärsivät myös Sumatran suunnalta tulleista hyökkäyksistä, kun Acehin sulttaanikunnan sulttaani Iskandar Muda pyrki ajamaan portugalilaiset pois Malakasta. Portugalilaiset eivät kuitenkaan kukistuneet kaakkoisaasialaisten edessä. 1600-luvulla Hollannin Itä-Intian kauppakomppania kasvatti valtaansa nykyisen Indonesian alueella. Johore liittoutui hollantilaisten kanssa portugalilaisten pois ajamiseksi Malakasta. Samalla Johorin sulttaani näytti jo hyväksyvän, että Malakkaa ei saada enää vallattua takaisin eurooppalaisilta.
Hollannin Malakka
Portugalilaisten ja hollantilaisten valtataistelu Kaakkois-Aasiassa päättyi vuonna 1641, kun hollantilaiset valloittivat Malakan portugalilaisilta kahdeksan kuukauden piirityksen jälkeen. Hollantilaiset rakensivat omalla valtakaudellaan Malakkaan useita hallintorakennuksia ja omia kirkkojaan. Hollantilaiset hallitsivat Malakkaa 150 vuoden ajan, vuoteen 1795 asti. Hollannin valtakaudella Malakasta tuli jälleen niemimaan tärkein satamakaupunki. Malakka jäi hollantilaisvallan alla kuitenkin vähemmälle huomiolle, sillä Hollannin tärkein Kaakkois-Aasian kauppatukikohta oli Jaavalla sijainnut Batavia (nykyinen Jakarta).
Brittiläinen Malakka
Kun ranskalaiset valtasivat Alankomaat Napoleonin sotien aikana, britit ottivat haltuunsa hollantilaisten siirtomaa-alueet Kaakkois-Aasiassa. Sodan päätyttyä Napoleonin kukistumiseen Malakka palasi vähäksi aikaa hollantilaisten hallintaan. Vuonna 1824 britit ja hollantilaiset solmivat sopimuksen, jolla Malakka luovutettiin briteille ja Sumatralla sijainneen Bengkulun britit luovuttivat hollantilaisille. Maat myös tunnustivat toistensa vaikutuspiirit: Hollantilaiset saivat hallintaansa Alankomaiden Itä-Intian alueen, nykyisen Indonesian. Briteille jäi Malakan niemimaa.
Brittiläiset yhdistivät vuonna 1826 hallitsemansa alueet Malakan, Penangin ja Singaporen hallinnolliseksi kokonaisuudeksi, Salmisiirtokunniksi. Salmisiirtokuntien osana Malakka jäi brittien tärkeimmän Kaakkois-Aasian kauppatukikohdan, nopeasti kasvaneen Singaporen varjoon.
Toisen maailmansodan jälkeen Malakka liitettiin Salmisiirtokuntien osana Malaijan liittoon, josta muodostui myöhemmin Malaijan federaatio, joka itsenäistyi Britanniasta vuonna 1957. Malaijan ja myöhemmin muodostetun Malesian itsenäistymisen jälkeen Malakasta muodostettiin yksi maan osavaltioista.
Väestö
Malakan väestön enemmistön muodostavat malaijit, mutta osavaltion väestöstä on hieman alle 40 prosenttia malesiankiinalaisia. Kiinalaisia saapui Malakkaan runsaasti etenkin brittiläisellä kaudella.
Brendan Mikkelson
Brendan Mikkelson (s. 22. kesäkuuta 1987 Regina, Saskatchewan, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hän on pelannut urallaan NHL:ssä, AHL:ssa ja Ruotsin SHL-liigassa.
Seurajoukkueissa
Mikkelson pelasi juniorina vuosina 2003–2006 jääkiekkoa WHL:n Portland Winter Hawksissa. Kesällä 2005 Mighty Ducks of Anaheim varasi hänet NHL:n varaustilaisuudessa vuorolla 31. Hän siirtyi kesken kauden 2005–2006 WHL:n Vancouver Giantsiin. Mikkelson oli loukkaantunut suurimman osan kaudesta 2005–2006. Vancouver eteni vuosina 2006 ja 2007 Memorial Cupin finaaliin. Se voitti Cupin vuonna 2007, ja Mikkelson valittiin turnauksen tähdistökentälliseen. Mikkelson siirtyi Anaheimin organisaatioon vuonna 2007, mutta ensimmäinen kauden (2007–2008) hän pelasi seuran farmijoukkue Portland Piratesissa. Kaudella 2008–2009 hän pelasi kolmisenkymmentä peliä sekä farmijoukkueessa että Anaheimissa.
Mikkelson pelasi Ducksin organisaatiossa lokakuulle 2010, jolloin Calgary Flames otti hänet waiver-listalta. Hän ehti pelata Ducksissa 67 NHL-ottelua. Kaudella 2010–2011 Mikkelson pelasi Flamesissa 19 NHL-ottelua ja sai jatkosopimuksen seuraavalle kaudelle. Mikkelson aloitti kauden 2011–2012 AHL:n Abbotsford Heatissa, jossa pelasi 33 ottelua, ennen kuin kaupattiin tammikuussa 2012 Tampa Bay Lightningiin. Vaihdossa Flames sai Blair Jonesin.
NHL-kauden 2012–2013 alku viivästyi työsulun takia. Mikkelson pelasi kauden alun Ruotsin Allsvenskanin Västeråsissa. NHL-kauden aikana Mikkelson pelasi neljä runkosarjaottelua Lightningissä ja 13 AHL:n Syracuse Crunchissa. Lisäksi hän sai 13 pudotuspeliottelussa Crunchissa, joka eteni AHL:n loppuotteluihin.
Lightningistä Mikkelson siirtyi vuoden sopimuksella Pittsburgh Penguinsiin. Hän pelasi kauden aikana Pittsburghin farmijoukkueessa Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa 73 runkosarja- ja 17 pudotuspeliottelua. Seuraavaksi kaudeksi hän teki sopimuksen AHL-joukkue Toronto Marliesin kanssa.
Mikkelson palasi kaudeksi 2015–2016 Ruotsiin, kun hän teki sopimuksen SHL-seura Luleå HF:n kanssa. Hän vakiinnutti paikkansa Luleån avainpelaajana ja joukkueen eniten peliaikaa saanut pelaaja. Kauden jälkeen Mikkelson teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Luleån kanssa. Pelattuaan kolme kautta Lulåssa Mikkelson siirtyi Saksan DEL-liigan Adler Mannheimiin.
Maajoukkueessa
Mikkelson edusti vuonna 2004 Kanadan alle 18-vuotiaitten maajoukkuetta Slovakiassa pidetyissä MM-kilpailuissa, joissa Kanada voitti kultaa.
Kanadan miesten maajoukkuetta Mikkelson edustin vuoden 2014 Spengler Cupissa.
Tukholman vanhakaupunki
pienoiskuva|Tukholman vanhakaupunki. Etualalla Riddarholmenin saari.
Tukholman vanhakaupunki (, myös Staden mellan broarna, "siltojenvälinen kaupunki", virallinen nimi vuoteen 1980 asti) on Tukholman vanhin kaupunginosa. Se sijaitsee suurimmaksi osaksi Stadsholmenin saarella, mutta käsittää myös Riddarholmenin ja Helgeandsholmenin. Se on myös osa Södermalmin kaupunginosa-aluetta.
Kaupunki on peräisin 1200-luvulta, jolloin Birger-jaarli rakennutti linnoituksen Mälarenin "lukoksi". Kaupunki levisi linnoituksen ympärille ja alue muodostikin monen vuosisadan ajan Tukholman kaupungin.
Keskiajalla kaupunkia ympäröivät muurit, jotka olivat nykyisten Västerlånggatanin ja Österlånggatanin sisäpuolella. Keskellä vanhaa kaupunkia oleva Stortorget on kuuluisa siellä vuonna 1520 tapahtuneesta Tukholman verilöylystä.
Vanhaa kaupunkia sivuavan Centralbron-sillan kupeessa on Gamla stanin metroasema.
Mintut
Mintut eli tuoksumintut (Mentha) ovat luonnonvaraisia ja monivuotisia yrttejä. Maailmassa on arviolta 1200 erilaista minttua. Tärkeimmät niistä ovat kuitenkin viherminttu (Mentha spicata, ) ja piparminttu (Mentha × piperita, ), joista jälkimmäinen on vesimintun (Mentha aquatica) ja vihermintun suvullisesti steriili risteytys.
Viljely
Minttuja voidaan lisätä sekä siemenistä että kasvullisesti maavarsista. Poikkeuksen tuottaa suvullisesti steriili piparminttu, joka voi lisääntyä vain maarönsyjen avulla. Minttu viihtyy aurinkoisella kasvupaikalla. Maan tulee olla voimakas ja kosteutta säilyttävä.
Käyttö
Piparminttua ja viherminttua käytetään paljon makeis- ja lääketeollisuudessa. Näiden minttujen tärkein aromaattinen aine on mentoli, jota voi varsin helposti valmistaa kemiallisestikin. Mintuissa on kuitenkin muitakin aromaattisia ainesosia, minkä vuoksi niiden käyttöä suositaan edelleen.
Suomessa minttua on perinteisesti totuttu käyttämään lammasruokiin. Minttua käytetään myös teeksi, salaattien ja jälkiruokien mausteeksi. .
Kansainvälisesti minttua käytetään myös suosittuun kuubalaiseen cocktail-juomaan, Mojitoon.
Historiallinen lääkintä
Platina huomauttaa, että mintun ominaisuus tappaa vatsan loisia on erittäin hyödyllinen, ja erityisen tehokas se on vesikauhuisen koiran puremaan.
Mytologiassa
Tarinan mukaan Zeuksen tytär Persefone oli mustasukkainen Areelle erään Minthe-nimisen nymfin vuoksi ja muutti kilpailijansa yrtiksi, koska kilpakosija oli taitava lemmen nostattaja. Legendan pohjalta arveltiin, että yrtillä olisi samoja vaikutuksia, ja siksipä kreikkalaisilta sotilailta kiellettiinkin mintun käyttö tyystin. Oltiin varmoja, että sotilaat eivät olisi lemmenhuumassa kyenneet taistelemaan.
Sulautuva oppiminen
Sulautuva oppiminen tarkoittaa oppimisen ympäristöjen sulautumista.
Oppimisympäristön sulattaminen tarkoittaa esimerkiksi sitä, että luokkahuone ja virtuaalinen oppimisympäristö sulautetaan yhdeksi kokonaisuudeksi, jossa oppiminen tapahtuu. Usein opetuksen sulauttaminen tarkoittaa, että sulautetaan synkronista ja asynkronista opetusta. Opetukseen voidaan myös sulauttaa erilaista pedagogiikkaa ja  didaktiikkaa.
Sosiaalisen median myötä tiedon ja informaation määrä on kasvanut räjähdysmäisesti. Tietoa on saatavilla monilta kanavilta jopa ähkyyn saakka. Tietojärjestelmät sulautuvat osaksi jokapäiväisiä toimintoja ja verkkoympäristöt vakiintuvat osaksi arkeamme. Oppimista ei sen vuoksi voi rajoittaa enää vain yhteen paikkaan, vaan oppimista tapahtuu eri ympäristöissä ja eri aikoina läpi elämän. Oppimisen ympäristöt sulautuvat.
Sulautuva oppiminen on käsitteenä läheinen tutkivan oppimisen käsitteelle. Oleellista on oppimisen perustana olevan tiedon rakentuminen yhteisöllisenä prosessina. Opiskelija ottaa itseohjautuvan roolin suunnittelemalla, ohjaamalla ja arvioimalla toimintaansa ja opettaja toimii asiantuntijan mallina ja ohjaa ongelmanratkaisuprosessia. Sosiaalisen median ja oppimisen sulautumisen mukana pedagogiikkakin muotoutuu toisenlaiseksi. Verkoissa kaikki ovat toimijoita, joten opiskelijan rooli aktiivisena toimijana korostuu. Koska tietoa on saatavilla koko ajan liikaakin, opettajan tehtävässä korostuu tiedon jakamisen sijaan tiedon valikoiminen ja oppimisen ohjaaminen. Opettamisen sijaan pääpaino kohdistuu oppimiseen ja oppimisprosessin ohjaamiseen. Suomessa sulautuvaa oppimista on tutkittu osana elinikäisen oppimisen prosessia ja määritelty sulautuvan oppimisen eroja sulautuvaan opetukseen ja monimuoto-opetukseen. Monimuoto-opetuksessa yhdistyy opetuksen menetelmien monimuotoisuus (mm. luokka-, verkko-, lähi-, etä-, ryhmä- ja luento-opetus). Lähitermi sulautuva opetus korostaa enemmän opettajakeskeistä opetuksellista näkökulmaa. . Koska sulautuvan oppimisen käsite on uusi ja liittyy sosiaaliseen mediaan, joka myös on ilmiönä uusi, keskustelu jatkuu edelleen.
Eristiikka
Eristiikaksi (, "riitelyn taito"; 'eris' = "kisa", "kamppailu", "riita") kutsutaan dialektiikkaa, jonka harjoittajat eli eristikot pyrkivät löytämään väittelytapoja, joilla voi kumota mitä tahansa. Tällainen väittely- tai kiistelytaito kehittyi antiikin aikana sofistiikasta. Nimitystä 'eristikko' on käytetty alusta asti lähinnä pilkallisessa mielessä, päinvastoin kuin nimitystä 'sofisti', joka muuttui pilkkanimitykseksi vasta myöhemmin.
Sana eristiikka peräisin antiikin Eris-jumalattaren nimestä, joka tarkoittaa kaaosta, epäjärjestystä ja riitaa. Se on retoriikassa määritelty viestinnäksi, jonka tavoitteena on nujertaa vastustajaksi mielletty ihminen tai ryhmä.
Menetelmät
Eristikkojen menetelmiin kuuluivat erilaiset ristiriitojen tai näennäisten ristiriitojen synnyttämisen retoriset menetelmät, kuten reductio ad absurdum -tyylinen argumentointi.
Eristinen sanankäyttäjä ei halua kuunnella vastaväitteitä, eikä välitä harjoittaa kriittistä itsearviointia. Pohtiessaan asioiden välisiä yhteyksiä ja muotoillessaan päättelyaskelia johtopäätösten tueksi eristikko halua nähdä vaivaa tarkistaakseen käsitystensä todenpitävyyttä. Hänelle kelpaa mikä tahansa, millä vastustajaa voi heikentää.
Sosiaalietiikan professori Jaana Hallamaan mukaan eristisen viestinnän tunnistaa faktojen vääristelemisestä ja niiden valikoivasta esittämisestä, mutta myös asioiden tarkoitushakuisesta liioittelusta ja paisuttelusta. Retorisia tehokeinoja viljellään runsaasti viestijän kannalta edullisella, mutta vastustajan kannalta haitallisella tavalla.
Hallamaa kirjoittaa: "Eristiikassa retoriikka korvaa argumentaation. Satiiria, pilkkaa, sutkautuksia, hyperbolia ja humoristisia metaforia viljelevä eristinen sanankäyttö tempaa mukaansa ja tehoaa välittömästi. Se on usein sidoksissa esittäjän persoonaan ja jää vaille merkitystä, ellei lennokasta sanankäyttöä ole seuraamassa siitä vaikuttuvaa yleisöä."
Adrian Boult
thumb|Adrian Boult Adrian Boult (8. huhtikuuta 1889 Chester – 24. maaliskuuta 1983 Farnham) oli brittiläinen kapellimestari. Hän oli aikansa musiikin taitaja ja esitti muun muassa Holstin Planeetat ja Bergin Wozzeckin. Hän perusti BBC:n sinfoniaorkesterin ja johti sitä 20 vuoden ajan.
Pedersören kunnan vaakuna
thumb|150px|right|Pedersören kunnan vaakuna Pedersören kunnan vaakuna on Pedersören kunnan tunnus. Vaakunan aiheen tähkä viittaa maatalouteen, sen naularistit ja niiden lukumäärä kolmeen aiemmin itsenäiseen kuntaan ja edelleen itsenäiseen seurakuntaan − Pietarsaaren maalaiskuntaan, Ähtävään ja Purmoon, jotka muodostivat 1977 nykyisen kunnan.
Adrian Boult
Elämä ja ura
Boult opiskeli Lontoon Westminster Schoolissa ja Christ Churchissa, Oxfordissa. Hän sai opetusta Hugh Allenilta, työskenteli Arthur Nikischin kanssa käydessään Leipzigin konservatoriossa 1912–1913 ja opiskeli lisäksi Max Regerin johdolla.
Boult teki ensiesiintymisensä Queen's Hallissa Lontoon sinfoniaorkesterin kanssa vuonna 1918. Hän tuki brittiläistä musiikkia ottamalla ohjelmistoonsa muun muassa Vaughan Williamsin tuolloin tuntemattoman A London Symphony -teoksen. Tämän sinfonian esitys johti Holstilta saatuun kutsuun kantaesittää Planeetat yksityiskonsertissa Queen's Hallissa. Boult liittyi Royal College of Musicin henkilökuntaan vuonna 1919. Hän toimi Sergei Djagilevin Ballets russes’n pääkapellimestarina sen ollessa Lontoossa 1919. Hän työskenteli myös Covent Gardenissa ja otti vuonna 1924 vastaan Birminghamin kaupungin sinfoniaorkesterin johtotehtävät.
Pedersören kunnan vaakuna
thumb|150px|right|Pietarsaaren maalaiskunnan vaakuna (1958–1984) Alkuperäinen Pietarsaaren maalaiskunnalle vahvistettu vaakuna oli Gustaf von Numersin suunnittelema, ja sen selitys kuului ”punaisessa kentässä kuularisti, jonka ympärillä reunuksittain asetettu köysi, molemmat kultaa.” Vaakunan aiheen risti kuvastaa vanhaa kirkkopitäjää ja sen keskiaikaista kivikirkkoa, joka on yksi Pohjanmaan vanhimmista. Köysi viittaa merenkulkuun. Pietarsaaren maalaiskunnan kunnanvaltuusto hyväksyi tämän vaakunan kokouksessaan 2. toukokuuta 1957, ja sisäasiainministeriö vahvisti sen käyttöön 19. helmikuuta 1958.
Adrian Boult
Elämä ja ura
Vuonna 1930 Boult kutsuttiin organisoimaan ja johtamaan BBC:n sinfoniaorkesteria. Hän vei sen useille kansainvälisille kiertueille ja aloitti sen pitkän levytysuran. Hän siirtyi orkesterin kanssa toisen maailmansodan aikana Bristoliin ja sieltä Bedfordiin. Vuonna 1950 BBC:n sinfoniaorkesterin johtoon siirtyi Malcolm Sargent, ja Boult pääsi johtamaan Lontoon filharmonikkoja. Hän vei orkesterin poliittisesti merkittävälle kiertueelle Neuvostoliittoon 1956. Hän jätti Lontoon filharmonikot vuonna 1957, liittyi vuodeksi takaisin Birminghamin kaupungin sinfoniaorkesteriin ja toimi vuosina 1962–1966 jälleen Royal Collegessa opettamassa uutta kapellimestarisukupolvea.
Boult johti myös muun muassa Proms-festivaalilla. Hän lopetti orkesterinjohdon kokonaan 1979 esiinnyttyään tätä ennen vuosien ajan satunnaisesti.
Tyyli ja levytykset
Boultin mielestä kapellimestarin piti esittää musiikki kuuntelevalle yleisölle ottamatta huomioon omia henkilökohtaisia mieltymyksiään. Hän piti itseään musiikillisena ”puristina” ja uskoi, että kaikki, mitä onnistunut esitys vaatii, on merkitty nuotteihin. Jotkut kriitikot valittivatkin, että Boultilta puuttuu värikkyyttä. Boult julkaisi omaelämäkertateoksen My Own Trumpet vuonna 1973. Hänet lyötiin ritariksi 1937, ja hän pääsi Kunniaritarien ritarikuntaan 1969. Hänen levytystensä joukkoon kuuluu Vaughan Williamsin ja Elgarin sinfonioita, Holstin Planeetat sekä Wagnerin ja Brahmsin teoksia. Levytetty on myös hänen BBC:n sinfoniaorkesterin ja Kathleen Ferrierin kanssa 1947 esittämänsä Mahlerin kolmas sinfonia, teoksen ensimmäinen Englannissa pidetty esitys.
HMS Welland
HMS Welland oli Britannian kuninkaallisen laivaston River-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin osana vuosien 1902-1903 laivasto-ohjelmaa Yarrow and Companyltä Poplarista, missä köli laskettiin 1. lokakuuta 1902. Alus laskettiin vesille 14. huhtikuuta 1904 ja valmistui saman vuoden heinäkuussa.
Palvelus
Alus myytiin 30. kesäkuuta 1920 romutettavaksi.
(I Can’t Get No) Satisfaction
(I Can’t Get No) Satisfaction on yksi The Rolling Stonesin tunnetuimmista hiteistä, joka julkaistiin singlenä sekä yhtyeen neljännen albumin Out of Our Heads Yhdysvaltain-painoksella vuonna 1965. Kappaleen kirjoittivat yhteistyössä Mick Jagger ja Keith Richards. Kappaleen teksti kertoo yhtäältä tyytymättömyydestä amerikkalaiseen läpikaupalliseen kulttuuriin ja toisaalta seksuaalisesta turhautumisesta.
Kappale nousi listaykköseksi sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa. Vuoden 1966 puoliväliin mennessä singleä oli myyty 4,5 miljoonaa kappaletta. ”Satisfaction” ilmestyi Yhdysvalloissa toukokuussa 1965, mutta Britanniassa vasta elokuussa, koska levy-yhtiö Decca Records pelkäsi singlen heikentävän Got Live If You Want It! -EP:n myyntiä.
Kappaleen synty ja työstö
Kitaristi Keith Richards keksi kappaleen kuuluisan riffin Yhdysvaltain-kiertueella herättyään keskellä yötä hotellihuoneessaan. Richards tarttui Gibson Firebirdiinsä, ja nauhoitti inspiraationsa jatkaen sitten uniaan. Aamulla hän ei enää muistanut asiaa, ja kasetti oli lähellä joutua pesukoneeseen, mutta lopulta Richards muisti äänityksen juuri kun hän oli ryhtymässä nauhoittamaan sen päälle muuta.
Richards ja solisti Mick Jagger kuitenkin aluksi inhosivat kappaletta, ja olisivat halunneet siihen puhallinsektion. Myöskään Brian Jones ei pitänyt kappaleesta, koska se ei edustanut yhtyeelle ominaista rhythm and blues -tyyliä, ja Christopher Sandfordin kirjoittaman Keith Richards – Satisfaction -kirjan mukaan hänellä oli tapana soittaa konserteissa ”Satisfactionin” aikana Kippari-Kalle -tv-sarjan teemaa. Tämä tosin ei johtunut siitä, että Jones ei pitänyt kappaleesta vaan siitä että äänentoiston vaatimattomuuden vuoksi nuoren yleisön huuto ja kiljunta peittivät kaiken alleen ja Jonesin reaktio tilanteeseen oli sisäpiirihuumoria. Manageri ja tuottaja Andrew Loog Oldhamin järjestämässä yhtyeen sisäisessä äänestyksessä seuraavasta singlestä Jones myös äänesti Wattsin ja Wymanin lisäksi ”Satisfactionin” julkaisun puolesta, kun taas Jagger ja Richards äänestivät sitä vastaan.
Kappaleen kitarasoundi syntyi, kun Keith Richards käytti keikkamuusikko Ian Stewartin ehdotuksesta Maestro FZ-1 -fuzzpedaalia. Richards luuli, että kappaleen lopulliseksi versioksi jäänyt levytys olisi vain hahmotelma, josta yhtye myöhemmin äänittäisi paremman version. Decca Records kuitenkin julkaisi kappaleen sellaisenaan yhtyeen ollessa Amerikan-kiertueella.
Arvostus
Cover-versioita kappaleesta ovat tehneet useat artistit, mm. Britney Spears (2000), Otis Redding soul-versiona (1965), Aretha Franklin ja Jonathan King (salanimellä Bubblerock).
Janneniska
Janneniska Oy on nostolavoja vuokraava yritys. Janneniska Oy:n perusti Janne Niska vuonna 1996. Vuonna 2017 Janneniska myi 34–80 metriin yltävät koneensa turkulaiselle Jalo & Jalolle.
Janneniskan tytäryhtiö Bladefence Oy on erikoistunut tuulivoimaloiden lapojen huoltoon. Se pyrkii etenkin Kanadan markkinoille.
Birkir Már Sævarsson
Birkir Már Sævarsson (s. 11. marraskuuta 1984 Reykjavik) on islantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Ruotsin pääsarjassa pelaavaa Hammarby IF:ä ja kuuluu Islannin jalkapallomaajoukkueeseen.
Seurajoukkueura
Birkir pelasi islantilaisessa Valurissa vuosien 2003 ja 2005–2008 aikana yhteensä 55 ottelua maan pääsarjassa. Kaudella 2004 hän pelasi 11 ottelua seuran pelatessa toisella sarjatasolla. Hän voitti Valurissa Islannin cupin 2005 ja liigamestaruuden 2007. Hän siirtyi elokuussa 2008 SK Branniin ja pelasi kauden 2014 loppuun mennessä Norjan Tippeligaenissa 168 ottelua, joissa teki 15 maalia. Kaudella 2008–2009 hän pelasi kaksi Mestarien liigan karsintaottelua ja yhden UEFA-cupin ottelun. Kaudesta 2015 hän on edustanut Hammarbytä.
Maajoukkue
Birkir Már Sævarsson pelasi kolme ottelua Islannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi 1–1-tasapeliin päättyneessä EM-karsintaottelussa Liechtensteinia vastaan kesäkuussa 2007. Hän on pelannut 9. kesäkuuta 2016 mennessä yhteensä 57 A-maaottelua. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki ystävyysottelussa Liechtensteinia vastaan kesäkuussa 2016. Hän on pelannut kaikkiaan 15 MM- ja 17 EM-karsintaottelua. Hän pelasi kahdeksan karsintaottelua Islannin selviytyessä EM-kilpailuihin 2016.
The Awakening (albumi)
The Awakening on ruotsalaisen death metal -yhtyeen Mercilessin esikoisalbumi, joka julkaistiin helmikuussa 1990 levymerkillä Deathlike Silence Productions. Vuonna 1999 Osmose Productions julkaisi albumista uusintapainoksen, joka sisälsi neljä 7. joulukuuta 1990 Uppsalassa konsertissa äänitettyä kappaletta.
Detty Kurnia
Detty Kurnia (1960 Bandung – 20. huhtikuuta 2010 Bandung ) oli indonesialainen pop Sunda -laulaja. Hän aloitti laulamisen nuorena ja julkaisi ensimmäisen äänitteensä 11-vuotiaana. Hän teki levytyssopimuksen japanilaisen Wave Recordsin kanssa vuonna 1991 ja levytti samana vuonna suosituimman albuminsa Dari Sundan. Dari Sundan kappale ”Dar Der Dor” julkaistiin myös kokoelmalevyllä The Rough Guide to the Music of Indonesia.
Huguette Dreyfus
thumb|right|Huguette Dreyfus
Huguette Pauline Dreyfus (30. marraskuuta 1928 Mulhouse – 16. toukokuuta 2016 ) oli ranskalainen cembalisti. Hän opiskeli École Normale de Musiquessa, Pariisin konservatoriossa ja Accademia Musicale Chigianassa. Hän esiintyi solistina eri puolilla maailmaa ja toimi opetustehtävissä. Hänen levyttämiensä teosten joukossa on barokkimusiikkia, kuten J. S. Bachin, Rameaun, Couperinin ja D. Scarlattin tuotantoa, ja hänen levyttämiinsä uudempiin säveltäjiin lukeutuivat Bartók ja Dutilleux. Dreyfus on saanut työstään lukuisia tunnustuksia. Hän oli Ordre National du Mériten upseeri (1987), Kunnialegioonan ritari (1995) sekä Ordre des Arts et des Lettres'n upseeri (1999), ja hänelle myönnettiin lisäksi Grosse Ehrenzeichen für Verdienste um die Republik Österreich (1992).
Lentopallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2010
Lentopallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2010 pelattiin Japanissa 29. lokakuuta – 14. marraskuuta. Kilpailukaupunkeina olivat Tokio, Hamamatsu, Matsumoto, Nagoya ja Osaka. Kisoihin osallistui 24 maata. Mestaruuden voitti Venäjä, joka kukisti Tokiossa, Yoyogi National Stadiumilla pelatussa loppuottelussa Brasilian erin 3–2. Pronssiottelussa emäntämaa Japani voitti Yhdysvallat lukemin 3–2. Turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Venäjän Jekaterina Gamova.
Venäjän mestarijoukkue
Marija Borodakova, Lesija Mahno, Marija Perepelkina, Jelena Murtazajeva, Ljubov Šaškova, Svetlana Krjutškova, Natalija Gontšarova, Olga Fatejeva, Jekaterina Gamova, Vera Uljakina, Jevgenija Startseva, Jekaterina Kabešova, Tatjana Košeleva, Julija Merkulova; päävalmentaja Vladimir Kuzjutkin.
Amuletti
thumb|Piirros [[Romaniasta löytyneessä savisessa amuletissa.]]
Amuletti ( 'suojaesine') on mukana pidettävä esine, jonka uskotaan tuovan hyvää onnea tai suojaavan kantajaansa pahaa, kuten sairauksia, onnettomuuksia ja noituutta, vastaan. Amuletti suojelee passiivisesti, toisin kuin talismaani.
Jalokivistä, eläinten osista, erilaisista metalleista, väkevän makuisista aineista, kasvien osista ja voimakkaasti haisevista aineista on tehty amuletteja kautta aikojen. Amulettiin liittyy usein myös esineeseen piirretty tai kaiverrettu kuva, tunnus tai teksti. Yksinkertaisimmillaan amuletti on ollut pergamenttiin piirretty tunnuskuva, jota on kannettu kaulassa.
Jean Gachet
Jean Gachet (2. kesäkuuta 1894 Saint-Étienne, Loire – 4. helmikuuta 1968 Saint-Étienne, Loire) oli ranskalainen nyrkkeilijä. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja sai siellä miesten höyhensarjassa hopeaa hävittyään finaalissa Paul Fritschille.
HMS Ribble (1904)
HMS Ribble oli Britannian kuninkaallisen laivaston River-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin osana vuosien 1901-1902 laivasto-ohjelmaa Yarrow and Companyltä Poplarista, missä köli laskettiin 4. heinäkuuta 1902. Alus laskettiin vesille 19. maaliskuuta 1904 ja valmistui saman vuoden kesäkuussa.
Palvelus
Alus myytiin 29. heinäkuuta 1920 romutettavaksi.
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1968
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1968 järjestettiin 13.–14. heinäkuuta Turussa.
Strychnos spinosa
Strychnos spinosa on strykniinipähkinäkasveihin (Loganiaceae) kuuluva kasvi. Se on piikikäs pensas tai pieni puu, jonka korkeus vaihtelee välillä 1–9 metriä. Sen lehdet ovat soikeat ja tummanvihreät sekä kooltaan noin 1,5–9 x 1,2–7,5 senttimetriä. Kasvin kukat ovat kermanvihreät. Kasvin hedelmä on pyöreä, ja siinä on puumainen kuori. Hedelmien halkaisija on 5–12 senttimetriä, ja kypsinä ne ovat väriltään keltaisesta ruskeaan. Ne sisältävät useita litteitä siemeniä.
Levinneisyys ja kasvuympäristö
Strychnos spinosaa kasvaa Etiopiassa, Keniassa, Madagaskarilla, Malissa, Mauritiuksella, Seychelleillä, Sudanissa, Tansaniassa, Ugandassa, Sambiassa sekä tuotuna Etelä-Afrikassa ja Yhdysvalloissa.
Kasvi kasvaa savannien metsissä kaikkialla trooppisessa Afrikassa, 0–1 500 metrin korkeudella merenpinnasta.
Oulun työväentalo
Historia
Vuonna 1886 perustettu Oulun työväenyhdistys hankki omistukseensa samalla tontilla sijainneen puurakennuksen 1888. Uuden kivirakenteisen työväentalon rakentaminen aloitettiin vuonna 1903 ja se vihittiin käyttöön saman vuoden marraskuussa. Talo valmistui kuitenkin vasta keväällä 1904. Talosta sai omat tilat myös Oulun Työväen Teatteri (myöh. Oulun Työväen Näyttämö), joka esitti rakennuksen vihkiäistilaisuudessa Oulusta kotoisin olleen Teuvo Pakkalan näytelmän Tukkijoella. Jugendtyylisessä rakennuksessa oli lisäksi useita liikehuoneistoja ja siinä toimivat myös työväenyhdistyksen kirjasto sekä lukusali. Teatteri- ja juhlasali sijaitsi talon toisessa kerroksessa. Sen yläparvella varustettuun katsomoon mahtui yhteensä 700 henkeä.
Sisällissodan aikana helmikuussa 1918 työväentalon ympäristössä käytiin kiivaita taisteluja. Lopulta rakennukseen linnoittautuneet punaiset antautuivat 3. helmikuuta ja nostivat sen merkiksi valkoisen lipun työväentalon salkoon.
Portugalin talous
thumb|250px|Portugalin vienti vuonna 2006 Portugalin talous on korkean tulotason sekatalous. Tärkeimpiä vientituotteita ovat koneet, vaatteet ja kuljetusvälineet. Työvoima on halpaa muihin Euroopan maihin verrattuna, mutta halpatuotanto on siirtynyt muun muassa Aasiaan. Myös kaivokset, teollisuus ja matkailu ovat merkittäviä työllistäjiä. Vuonna 2010 työttömyys oli 10,7 % bruttokansantuotteen kasvun ollessa 1,47 %.
Oulun työväentalo
Historia
Oulun työväenyhdistyksen toiminta kiellettiin kesäkuussa 1930 ja samalla päättyi myös Oulun Työväen Näyttämön toiminta. Puoli vuotta myöhemmin rakennus pakkohuutokaupattiin ja se siirtyi Oulun Teatteritalo Oy:n omistukseen. Samalla rakennuksessa aloitti vastaperustettu Oulun Näyttämö, jonka teatteritalona työväentalo toimi aina tuhoutumiseensa vuoteen 1944 saakka.
Portugalin talous
Maa-, metsä- ja kalatalous
Portugalin maatalous on EU:n keskitasoon verrattuna tuottamatonta. Maatalous kärsii kuivuudesta, huonosta maaperästä ja vanhanaikaisista tuotantomenetelmistä. Vuonna 2016 keskimääräisen maatilan koko oli 14,1 hehtaaria, kun EU:ssa se oli vuonna 2013 16,1 hehtaaria. Tilojen koko on kuitenkin kasvamassa ja niiden määrä vähenemässä, kuten muuallakin Euroopassa. 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä tilojen määrä väheni 26,6 prosentilla.
Oulun työväentalo
Historia
Uusi työväentalo ja teatteritalo rakennettiin entiselle paikalle arkkitehti Toivo Löyskän suunnitelmien mukaan. Ensimmäinen rakennusvaihe valmistui 1948, viimeisen rakennusvaiheen harjannostajaiset pidettiin marraskuussa 1953. Uusi työväentalo puolestaan korvattiin nykyään Oulun Tetra -nimellä tunnetulla liike- ja toimistorakennuksella vuonna 1975. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehtitoimisto Matti Hakala.
Portugalin talous
Maa-, metsä- ja kalatalous
Portugalin tärkeimmät viljelykasvit ovat vehnä, ohra, maissi, riisi, peruna, viinirypäleet, oliivit ja tomaatti. Vuonna 2010 noin 12 prosenttia maatiloista oli erikoistunut viinirypäleisiin, 8,8 prosenttia, muihin hedelmiin ja 8,5 prosenttia oliiviin.
Portugalin maataloustuotteiden vienti on pahasti alijäämäinen, ja maa joutuu tuomaan suurimman osan elintarviketarpeistaan ulkomailta. Vuonna 2016 viljatuotteiden omavaraisuusaste oli 23,0 prosenttia. Viini on tärkein maatalouden vientituotteista, ja maassa on lähes 50 virallista viinialuetta.
Portugalin pinta-alasta noin kaksi viidesosaa on metsän peitossa. Maa on merkittävä metsäteollisuustuotteiden viejä, ja yli 90 prosenttia paperimassasta viedään ulkomaille. Kaupallisen metsämaan määrä on ollut 2000-luvulla kasvussa. Erityisesti nopeakasvuisia eukalyptuksia on istutettu laajalle. Portugali on myös maailman johtava korkin tuottaja.
Pitkän rantaviivan ja hyvien kalavesien ansiosta Portugalilla on pitkät kalatalouden perinteet. Tärkeitä kalasatamia ovat Leixões pohjoisessa, Peniche ja Setúbal lännessä sekä Portimão ja Olhão Algarvessa. Saaliit ovat kuitenkin moniin muihin europpalaisiin rantavaltioihin pieniä, eivätkä ne pysty täyttämään edes kotimaan tarvetta.
Teollisuus
Portugalin valmistusteollisuus on keskittynyt Lissabonin ja Setúbalin ympäristöön etelässä sekä Porton, Bragan ja Aveiron ympäristöön pohjoisessa. Lissabonissa ja Setúbalissa on öljynjalostusta, kemianteollisuutta, sementin, autojen, elektroniikan paperimassan ja korkin valmistusta sekä kala- ja juomateollisuutta. Portossa on tekstiili-, jalkine- ja huonekaluteollisuutta sekä viinin- ja ruokatuotteiden valmistusta. Aveiro on erikoistunut paperimassaan ja puutuotteisiin ja Braga vaatteisiin, ruokailuväleinsiin ja elektroniikkaan. Coimbrassa ja Leirassa on muovimuottien ja työstökoneiden valmistusta.
Portugali on 2000-luvulla pyrkinyt monipuolistamaan teollisuustuotantoansa korkean teknologian aloihin. Moottoriajoneuvojen, elektroniikan ja lääkkeiden valmistus onkin ollut kasvussa. Perinteisemmät teollisuudenalat, kuten tekstiili-, korkki-, telakka- ja elintarviketeollisuus, ovat silti vielä vahvassa asemassa.
Valmistusteollisuus on hyötynyt halvasta työvoimasta, mutta tuotantoa on 2000-luvulla siirtynyt jonkun verran Aasiaan ja uusiin itäisen Euroopan EU-maihin, kuten Puolaan, Unkariin ja Tšekkiin.
Palvelut
Palveluala on suurin Portugalin talouden aloista, sillä bruttoarvonlisäyksestä sen osuus oli vuonna 2016 noin 75,4 prosenttia ja työvoimasta 68,6 prosenttia.
Ulkomaankauppa
Portugalin ulkomaankaupan kauppatase on ollut negatiivinen koko 2000-luvulla. Maa joutuu tuomaan paljon koneita, kuljetusvälineitä, energiaa ja elintarvikkeita. Tuonti on lisäksi ollut kasvussa, eikä vienti ole kasvanut yhtä paljon. Vuonna 2016 kauppataseen alijäämä oli 11,2 miljardia euroa. Alijäämä on ollut pienenemään päis, sillä vuonna 2008 se oli yli 20 miljardia euroa.