cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kawkaban
Historia
thumb|Kaupunginmuurin portti. Kawkaban mainitaan kaiverruksissa jo muinaisen Himyarin ajoilta. Myös Al-Hamadani mainitsee paikan. Islamin saapumisen jälkeen Kawkaban oli saman nimisen ruhtinaskunnan pääkaupunki ja sen sijainti teki siitä hyvän pakjopaikan väkivaltaisuuksien uahtessa. Esimerkiksi osmanit piirittivät sitä epäonnistuen vuonna 1569. Itse ruhtinaskuntaa hallitsivat imaamit, joiden onnistui pysytellä piktään itsenäisinä niin osmaneista, kuin Sanaan imaameistakin. Vuonna 1872 osmanien onnistui kuitenkin vallata kaupunki seitsemän kuukautta kestäneen piirityksen jälkeen. Kawkabanin viimeinen hallitsija Sayyid Ahmad bin Abd al-Rahman eli sittemmni eläkkeellä Sanaassa. 1900-luvun alussa kaupunki oli hylätty lähes kokonaan ja siellä asui vain noin 100 asukasta.
Jemenin sisällissodan aikana Saudi-Arabian johtama huthien vastainen liittouma on tehnyt ilma-iskuja kaupunkiin ja sen historialliset rakennukset ovat kärsineet vahinkoja.
Kaupunkikuva
Kawkabanin kaupunginmuuri on nykyisin suurimmaksi osaksi sortunut. Muurin portti eli Bab al-Hadid on edelleen pystyssä. Kaupungin talot on rakennettu punaisesta kivestä. Niiden ovia koristavat usein rautaiset koristekuvioinnit. Kaupungin pääasiallisen moskeijan lisäksi muita moskeijoita on seitsemän. Imaamien aikanaan loistokkaasti rakennetut rakennusket ovat sittemmin kärsineet vaurioita. Kaupungin itä- tai luonaisosassa on vanha juutalainen kaupunginosa.
Apsaroiden tanssi
Apsaroiden tanssi on kambodžalainen tanssimuoto. Se on saanut inspiraatiota Khmerien valtakunnan aikaisista seinämaalauksista ja reliefeistä, jotka esittävät pyhiä tanssijoita eli apsaroita. Itse tanssiperinne ei kuitenkaan ole säilynyt katkeamattomana, vaan nykyisin esitettävät tanssit on rekonstruoitu varsin vapaasti vanhojen kuvien pohjalta. Paljon rekonstruktiotyötä tehtiin 1950–1960-luvulla kuningatar Sisowath Kossamakin johdolla. Punaisten khmerien kaudella tanssia ei kehitetty, mutta nykyisin taas tanssia elvytetään, ja etenkin prinsessa Norodom Bopha Devi on tässä aktiivinen.
Melanijan tie
Melanijan tie   on vuonna 2016 valmistunut  latvialais-suomalais-tšekkiläinen yhteistuotantoelokuva. Elokuvan on käsikirjoittanut latvialainen elokuva- ja oopperaohjaaja Viesturs Kairišs, ja sen suomalaisena tuottajana toimii Klaus Heydemann. Elokuva on kaikkien aikojen suurimpia latvialaisia elokuvatuotantoja. Se on historiallisiin tositapahtumiin perustuva elokuva, joka pohjautuu latvialaisen Melānija Vanagan omaelämäkerralliseen romaaniin. Elokuvan tapahtumat sijoittuvat 1940–1950-luvun Latviaan, aikaan jolloin Josif Stalinin vainoissa tuhansia ihmisiä karkotettiin Baltian maista Siperiaan. Elokuva kuvattiin osittain Pohjois-Karjalassa Kolin kansallispuistoissa.
Elokuvan päähenkilö Melanija joutuu poikansa kanssa keskelle taigaa, työleirille kolhoosiin, jossa heitä kohdellaan kuin orjia. He joutuivat taistelemaan sairauksia, nälkää ja kylmää vastaan. Aviomies on viety muualle. Melanija kirjoittaa tälle rakkauskirjeitä tietämättä, mihin mies tai kirjeet päätyvät.
Elokuvan ensi-ilta Latviassa oli vuoden 2016 marraskuun alussa, ja vuoden loppuun mennessä sen näki yli 70 000 katsojaa.
Arvioita
Turun Sanomien Henri Waltter Rehnströmin mukaan Melanijan tie on synkkä tunnelmakuva elämästä Siperiassa ilman täydellisesti eheää draaman kaarta. Vuodenajat vaihtuvat yllättäen, mutta arki pysyy samanlaisena. Suomalaisen Jussi Rautaniemen (Hymyilevä mies, Korso) leikkaus rytmittää tilanteet Rehnströmin mielestä vaikuttavaksi kokonaisuudeksi.
Mohenjo-Daro
pienoiskuva|Mohenjo-Daron "Suuren kylpylän" allas. Mohenjo-Daro (, Kuolleiden kumpu) oli muinainen kaupunki ja nykyinen arkeologinen kohde Indusjoen laaksossa nykyisessä Pakistanissa. Se sijaitsee 400 kilometriä Karachista Sindhin provinssissa. Se on todennäköisesti ollut yhdessä Harappan kanssa harappalaisten valtakunnan pääkaupunki. Kaupunki on sekä Intian seudun vanhimpia ja melko hyvin säilynyt.
Vanha sivilisaatiokeskus
Kaupungin ala oli huipussaan jopa yli 300 hehtaaria. Kaupungissa lienee asunut noin 35 000 −40 000 asukasta. Kaupungin kukoistusaikaa kesti noin 800 vuotta kolmannella ja toisella vuosituhannella ennen ajanlaskun alkua. Sen talot on rakennettu lähes kokonaan poltetusta tiilestä vuosina 2500–2100 ennen ajanlaskun alkua. Alun perin se oli muodoltaan suorakulmainen ja siellä oli ruutukaava. Kaupungissa oli noin 10400 taloa. Talojen ala oli yleensä 50–150 neliömetriä. Kaksitoista 9–14 metrin levyistä pääkatua jakoi kaupungin kahteentoista kortteliin, joista 11 oli asuntokortteleita ja viimeisessä, muista erillään olevassa korttelissa oli linnakkeen muodostava tekokumpu, jossa oli useita rakennuksia. . Linnoituksen ala on 12 ha. Mohenjo-Daro oli ensimmäinen merkki kaupungistumisesta Etelä-Aasiassa, ja moni itämaisista sivilisaatioista otti mallia sen kaupunkisuunnittelusta.
Kaupungin tuho
Induksen tasangoilla on ollut paljon tulvia, ja osa Mohenjo-Darosta on pohjaveden pinnan alapuolella. Vuoden 1900 eaa. tienoilla kaupunki alkoi rappeutua. Syyksi on väitetty ainakin ulkoista hyökkäystä, ilmaston kuivumista, tektoniikasta johtuvaa joenuoman muutosta, jatkuvia tulvia, kulkutauteja ja kapinoita. Joidenkin mielestä metsien puuvarat oli jo käytetty kaupunkien korjaamiseen ja tiilien polttamiseen, mutta toisaalta lähialueen galleriametsistä vain pieni osa riittää tiilien polttoon. Kaupunki hylättiin lopullisesti viimeistään 1 300 vuotta ennen ajanlaskun alkua.
Kaupungin koon kehitys
Paikka lienee perustettu noin 3300 eaa.
"Hautaamattomat ruumiit"
pienoiskuva|Mohenjo-Daro "hautaamattomat ruumiit". Kaupungista löydettiin 1900-luvun arkeologisissa kaivauksissa taloista ja kaduilta noin 40 ruumista, jotka vaikuttivat kuolleen yksittäisen äkkinäisen tapahtuman seurauksena. Arkeologi Mortimer Wheeler väitti aikoinaan löytöä todisteeksi arjalaisten hyökkäyksestä. Toisten mukaan tulva on laukaissut kulkutaudin tai uhrit ovat kuolleet nälkään. Uudempien tutkimusten mukaan ruumiit olivat haudattuja ja peräisin useilta eri aikakausilta.
Kaivaukset
Vain yksi kolmasosa kaupungista on kaivettu esille sen vuonna 1922 tapahtuneen löytämisen jälkeen.
Emil Danielsson
Emil Danielsson (7. elokuuta 1882 Tula, Venäjä – 16. heinäkuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari.
Emil Danielssonin isä Gustaf Adolf Danielsson oli kotoisin Tenholasta läntiseltä Uudeltamaalta, josta hän päätyi työn mukana ensin Turkuun, sieltä Pietariin ja lopulta työnjohtajaksi kenraaliluutnantti, vapaaherra Carl August Standertskjöldin vuokraamaan asetehtaaseen Tulaan. Lapsena Emil muutti vanhempineen Suomeen.
Aikuisena Emil Danielsson asui talvisin Turussa, Tampereella ja Helsingissä ja kesäisin Karkussa. Hän opiskeli ensin Turun lyseossa ja 1900-luvun alussa Turun piirustuskoulussa. Karkun Pirunvuorelle hän rakennutti vuonna 1906 kivisen ateljeelinnan, jossa työskenteli vuosikymmenet ja alkuun myös asui. Linna on rakennettu ilman liitosmateriaalia siten, että kivet muotoiltiin käsityökaluilla toisiinsa sopiviksi. Taiteilijan tunnetuimmat työt ovat maisemamaalauksia, joista useat kuvaavat Pirunvuoren maisemia. Danielsson maalasi myös paljon muotokuvia.
Danielsson osallistui useisiin yhteisnäyttelyihin vuosina 1901–1954 ja piti lisäksi muutamia yksityisnäyttelyjä vuosina 1910–1935.
Vuonna 1913 Emil Danielsson avioitui Kirkkonummelta kotoisin olleen Saga Aurora Andelinin (1885–1983) kanssa. Heillä ei ollut lapsia.
Emil Danielsson kuoli keuhkosyöpään muutamaa viikkoa ennen 85-vuotissyntymäpäiväänsä. Saga Danielsson lahjoitti Pirunvuoren kivilinnan ja joukon miehensä teoksia vuonna 1975 Tyrvään seudun Kotiseutuyhdistykselle, joka luovutti ne vuonna 1990 silloiselle Vammalan kaupungille.
Kaihtu
Kaihtu on Etelä-Karjalassa Savitaipaleella Mustapään kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 11,4 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 450 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 2,1 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Taudinjoen valuma-alueeseen (14.196) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 81,2 metriä mpy.
Yumileidi Cumbá
Yumileidi Cumbá (s. 11. helmikuuta 1972, Guantánamo, Kuuba) on kuubalainen kuulantyöntäjä.
Cumbá osallistui 1992 Soulin nuorten MM-kisoihin, joissa sijoittui kuulassa neljänneksi tuloksella 17,06. Seuraavana vuonna hän oli toinen Keski-Amerikan mestaruuskilpailuissa. 1994 hän voitti Lissabonissa nuorten MM-hopeaa tuloksella 18,09. Seuraavana vuonna hän voitti pronssia Pan-Amerikan kisoissa, mutta karsiutui Göteborgin MM-kisoissa. Atlantan olympialaisissa 1996 hän karsiutui tuloksella 18,55.
Cumbá voitti 1998 Keski-Amerikan mestaruuden ja sijoittui yleisurheilun maailmancupissa neljänneksi työnnettyään 18,76. Seuraavana vuonna hän työnsi kuudenneksi Maebashin sisäratojen MM-kisoissa. Samana vuonna hän voitti Universiadit, sijoittui toiseksi Pan-Amerikan mestaruuskilpailuissa ja kuudenneksi Sevillan ulkoratojen MM-kisoissa. Hän oli kuudes myös Sydneyn olympialaisissa 2000.
Vuonna 2005 Cumbá oli neljäs Helsingin MM-kisoissa ja kuudes IAAF:n yleisurheilufinaalissa. Seuraavana vuonna hän työnsi Moskovan sisäratojen MM-kisoissa viidenneksi, IAAF:n yleisurheilufinaalissa kolmanneksi ja yleisurheilun maailmancupissa kolmanneksi. Osakan MM-kilpailuissa 2007 hän oli kahdestoista. Seuraavana vuonna hän karsiutui loppukilpailusta Pekingin olympialaisissa.
Ennätykset
Lähde: IAAF
Jussi Rainio
Juho Reino "Jussi" Rainio (vuoteen 1897 Johan Reinhold Lundén, (5. huhtikuuta 1878 Maaria – 10. toukokuuta 1918 Pori ) oli suomalainen toimittaja, osuustoimintamies ja kansanedustaja.
Elämä
Kansakoulun käynyt Rainio aloitti työuransa 1890-luvun alussa juoksupoikana Uuden Auran kirjapainossa Turussa ja oli myöhemmin sen palveluksessa myös kirjaltajana. Vuodet 1903–1904 hän toimi Pellervo-Seuran neuvonantajana ja vielä vuonna 1904 Riihimäellä osuuskaupan hoitajana. Vuosina 1904–1906 Rainio oli Turussa muun muassa Vähäväkisten osuusliikkeen johtajana sekä Auta itseäsi -lehden päätoimittajana. Poriin hän muutti 1906, työskennellen aluksi Sosialidemokraatin toimittajana sekä myöhemmin lehden päätoimittajana 1908–1914. Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen kansanedustajana hän oli Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä vuosina 1911–1914.
Jussi Rainio on haudattu Poriin Käppärän hautausmaalle.
Perhe
Jussi ja Fanny Rainiolla oli neljä lasta. Teloituksen jälkeen Rainion perhe muutti Väinö Tannerin avustamana Helsinkiin, jossa Tanner myös järjesti heille työpaikkoja. Jussi Rainion tytär Lyyli Rainio (1902–1968) oli Arvo Poika Tuomisen puoliso.
O. J. Simpsonin murhatapaus
O. J. Simpsonin murhatapaus (virallisesti People of the State of California v. Orenthal James Simpson, tai People v. O. J. Simpson, ) oli Los Angelesin piirikunnan ylioikeudessa vuosina 1994–1995 pidetty rikosoikeudenkäynti. Siinä entistä NFL-pelaajaa ja näyttelijää O. J. Simpsonia syytettiin hänen ex-vaimonsa Nicole Brown Simpsonin ja tämän ystävän, tarjoilija Ron Goldmanin, 12. kesäkuuta 1994 tapahtuneista murhista. Oikeudenkäynti kesti yksitoista kuukautta ja se alkoi valamiehistön valanlausumisesta 9. marraskuuta 1994. Avauspuheenvuorot tehtiin 24. tammikuuta 1995, ja tuomio ilmoitettiin 3. lokakuuta 1995, kun Simpson todettiin syyttömäksi molempiin murhiin. Tapausta on kuvailtu historian julkisimmaksi oikeudenkäynniksi.
Itä-Suomen yliopiston kirjasto
thumb|Itä-Suomen yliopiston kirjaston Kuopion kampuskirjaston sisäänkäynti. thumb|Itä-Suomen yliopiston kirjaston Kuopion kampuskirjastoa. Itä-Suomen yliopiston kirjasto on Itä-Suomen yliopistoon kuuluva tieteellinen kirjasto. Itä-Suomen yliopiston kirjastoon kuuluvat Carelia-talossa sijaitseva Joensuun ja Snellmaniassa sijaitseva Kuopion kampuskirjasto sekä Kuopion yliopistollisen sairaalan tieteellinen kirjasto. Kirjasto muodostettiin yhdistämällä Joensuun ja Kuopion yliopistojen kirjastot vuoden 2010 alussa.
O. J. Simpsonin murhatapaus
Simpsonia edusti erittäin kuuluisa joukko asianajajia (jota kutsuttiin myös nimellä ”Dream Team”), jota johti ensin Robert Shapiro ja myöhemmin Johnnie Cochran. Lisäksi ryhmään kuuluivat F. Lee Bailey, Alan Dershowitz, Robert Kardashian, Shawn Holley, Carl E. Douglas ja Gerald Uelmen. Myös DNA-todisteisiin erikoistuneet Barry Scheck ja Peter Neufeld olivat mukana puolustuksessa.
Apulaissyyttäjät Marcia Clark ja Christopher Darden uskoivat olevansa tapauksessa vahvoilla, mutta Cochran onnistui saamaan valamiehistön epäilemään DNA-todisteita (joka oli tuolloin suhteellisen uusi todistemuoto oikeustapauksissa) kuten verinäytteitä, joita Cochranin mukaan oli käsitelty väärin laboratoriossa, ja muita oikeudessa esitettyjä todisteita. Cochran ja puolustusryhmä väittivät Los Angelesin poliisin syyllistyneen myös muihin virkavirheisiin, jotka liittyivät laajaan rasismiin. Simpsonin julkkis-status, rotuongelmat ja pitkä televisioitu oikeudenkäynti piti kansan huomion niin sanotussa ”vuosisadan oikeudenkäynnissä”.
Itä-Suomen yliopiston kirjasto
Painetut materiaalit löytyvät fyysisesti kirjastojen tiloista, mutta erilaista aineistoa on paljon käytettävissä tietoverkkojen kautta. UEF-Primo on kampusten yhteinen kirjastojärjestelmä, jonka avulla voi etsiä materiaalia ja muun muassa uusia lainoja. Sen kautta on mahdollista hakea ja käyttää kirjaston painettuja ja digitaalisia aineistoja.
O. J. Simpsonin murhatapaus
Rikosoikeudenkäynnin jälkeen Brownin ja Goldmanin omaiset nostivat siviilikanteen Simpsonia vastaan. 4. helmikuuta 1997 valamiehistö totesi Simpsonin olevan vastuullinen molempiin kuolemiin. Omaisille myönnettiin korvauksia yhteensä 33,5 miljoonaa dollaria, mutta he ovat saaneet siitä vain pienen osan.
Itä-Suomen yliopiston kirjasto
Kirjaston erityisenä tehtävänä on toimia vapaakappalekirjastona ja EU:n tallekirjastona.
Kirjaston johtajana toimi yliopistojen yhdistymisestä alkaen vuoteen 2021 Jarmo Saarti. Ari Muhonen aloitti kirjaston johtajana vuonna 2021.
Corey Haim
Corey Haim (23. joulukuuta 1971 Toronto – 10. maaliskuuta 2010 North Hollywood, Kalifornia) oli kanadalainen näyttelijä. Haim aloitti näyttelijän uransa jo lapsena kanadalaisessa komediasarjassa The Edison Twins, jossa hän näytteli Larryn roolia vuosina 1982–1986. Vuonna 1986 Haim sai ensimmäisen suuren roolinsa Charlie Sheenin ja Winona Ryderin rinnalla elokuvassa Lucas. Seuraavana vuonna hän oli pääroolissa Joel Schumacherin ohjaamassa kauhukomediassa The Lost Boys. Tämän myötä hänestä tuli myös elokuvassa esiintyneen Corey Feldmanin paras ystävä, jonka kanssa hän teki kahden tuotantokauden pituisen sarjan The Two Coreys. 1980-luvun lopun jälkeen Haimin ura kääntyi laskusuuntaan, vaikka hän esiintyikin säännöllisesti elokuvissa. Hän ryhtyi käyttämään kovia huumeita jo alle täysi-ikäisenä. Haim löytyi kuolleena kotoaan 10. maaliskuuta 2010 ja kuolinsyyksi epäillään huumeiden yliannostusta.
Judy (elokuva)
Judy on vuonna 2019 valmistunut elämäkerrallinen draamaelokuva laulaja ja näyttelijä Judy Garlandista. Elokuvan on ohjannut Rupert Goold. Judy -elokuva on sovitus Peter Quilterin West Endissä ja Broadwaylla nähdystä näytelmästä End of the Rainbow. Judyn pääosassa Judy Garlandia esittää Renée Zellweger, joka myös itse laulaa elokuvassa. Zellweger palkittiin roolisuorituksestaan Oscar-, SAG-, BAFTA- ja Golden Globe -palkinnoilla.
Juoni
Elokuva kertoo Judy Garlandin elämästä vuonna 1969. Elokuva kuvaa Garlandin köyhtyneenä alkoholistina, joka esiintyy Lontoon yökerhoissa vaihtelevalla menestyksellä.
Sonia Sotomayor
Sonia Sotomayor (s. 25. kesäkuuta 1954 New York City, New York ) on yhdysvaltalainen juristi, joka on Yhdysvaltain korkeimman oikeuden tuomari. Presidentti Barack Obama nimesi hänet eläkkeelle jääneen David Souterin seuraajaksi 26. toukokuuta 2009. Ennen nimitystään Sotomayor toimi 17 vuotta liittovaltion tuomarina. Hän on oikeusistuimen kolmas naistuomari ja ensimmäinen latinotaustainen tuomari.
Judy (elokuva)
Juoni
Elokuvassa näytetään jaksoja myös 15-vuotiaan Garlandin elämästä elokuvastudiolla. Siellä hänelle valitetaan painosta sekä tarjotaan rauhoittavia ja piristäviä lääkkeitä, jotka johtavat väärinkäytön kierteeseen.
Sonia Sotomayor
Tausta ja yksityiselämä
Sotomayor syntyy New Yorkin kaupungissa, Bronxin kaupunginosassa, jonne hänen vanhempansa olivat muuttaneet Puerto Ricosta. Isä kuoli Sonian ollessa vielä nuori, minkä johdosta hänen äitinsä joutui työskentelemään pitkää päivää.
Sotomayor valmistui ensin Princetonin yliopistosta vuonna 1976 ja sitten Yalen yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta vuonna 1979. Hän työskenteli apulaispiirisyyttäjänä New Yorkissa ja sen jälkeen yksityisessä lakitoimistossa vuoteen 1992 asti.
Ura
Vuosina 1979–1984 Sotomayor toimi New Yorkin piirikunnan apulaisasianajaja. Tämän jälkeen hän erikoistui ulkomaankauppaan liittyviin kysymyksiin, kun hän siirtyi Pavia & Harcourt -nimisen organisaation palvelukseen.
Vuonna 1991 presidentti George H. W. Bush nimitti Sotomayorin tuomariksi eteläisen New Yorkin aluetuomioistuimeen, jossa hän toimi kunnes presidentti Bill Clinton nimitti hänet Yhdysvaltain valitustuomioistuimen toisen tuomiopiirin tuomariksi vuonna 1997. Sotomayorin nimitys vaatii senaatin hyväksynnän, jonka kanssa republikaanienemmistöinen senaatti vitkutteli yli vuoden päivät, jan pääsi aloittamaan virassa vasta vuonna 1998.
Nimitys korkeimpaan oikeuteen
Presidentti Barack Obama nimitti Sotomayorin korkeimpaan oikeuteen keväällä 2009. Senaatin vahvistettua nimityksen äänin 68–31. Kyseessä oli Obaman ensimmäinen nimitys korkeimpaan oikeuteen.
Sotomayor vannoi virkavalansa 8. elokuuta 2009. Valan otti vastaan korkeimman oikeuden puheenjohtaja John Roberts.
MacBook Pro (kolmas sukupolvi)
Kolmannen sukupolven Macbook Pro (Tunnetaan myös MacBook Pro Retinana) on tähän asti ensimmäinen jäsen Applen kolmannen sukupolven ammattikäyttöön ja vaativaan kotikäyttöön tarkoitettujen kannettavien tietokoneiden sarjassa. Sen suurin uudistus edelliseen sukupolveen nähden on 2 880 × 1 800 pikselin retina-näyttö. Muita uudistuksia edelliseen sukupolveen verraten ovat mittojen pieneneminen, pienempi paino ja suurempi teho.
Muita muutoksia ovat emolevyyn juotettu keskusmuistimoduuli, mikä tekee sen omakätisestä vaihtamisesta mahdotonta. SSD-aseman vaihtaminen on mahdollista joskin tällä hetkellä kallista (mm. OWC valmistaa). Yleisestikin kotelon avaaminen on vaikeaa erikoisvalmisteisten pentalobe-ruuvien vuoksi.
Aiheesta muualla
MacBook_Pro
Marek Lechowski
Marek Lechowski (s. 6. joulukuuta 1979 Wrocław, Puola) on puolalainen muusikko, säveltäjä ja musiikkituottaja. Lechowski tunnetaan parhaiten death metal -yhtye Anima Damnatan laulaja-kitaristina.
Diskografia
Anima Damnata
Thunderbolt
Throneum
Azarath
Muut
Giovanni Antonio Boltraffio
thumb|220px|Madonna ja lapsi, n. 1500, Magyar Szépmüvészeti Múzeum, [[Budapest]] Giovanni Antonio Boltraffio, myös Beltraffio (n. 1466/1467 Milano? – 15. kesäkuuta 1516 Milano) oli italialainen taidemaalari.
Beltraffio oli aatelissukuinen. Hän opiskeli ja työskenteli Leonardo da Vincin ateljeessa. Taiteilijana häntä pidetään yhtenä voimakkaimmin erottuvista Da Vincin oppilaista, Bernardino Luinin ohella. Hänen muotokuviensa hahmot esiintyvät usein profiilissa ja hänen Madonna ja lapsi -aiheensa ovat da Vincimaisia, joskin linjojen ääriviivat erottuvat tarkasti, eikä niissä ole da Vincin sfumatoa.
Rautaristi
pienoiskuva|[[Hermann von Salza, Saksalaisen ritarikunnan neljäs suurmestari.]] Rautaristi on korkea saksalainen kunniamerkki, joka perustuu alkuaan Saksalaisen ritarikunnan käyttämään ristitunnukseen.
Preussin kuningas Fredrik Vilhelm III otti rautaristin käyttöön kunniamerkkinä vuonna 1813. Rautaristi oli poikkeuksellinen kunniamerkki, koska sen myöntämisperusteena ei ollut yhteiskunnallinen asema, kuten usein oli tapana tuohon aikaan, vaan pelkästään taistelussa osoitettu urhoollisuus ja johtamistaito. Rautaristiä on jaettu 1. ja 2. luokan risteinä, ritariristeinä variaatioineen (tammenlehvät, miekat, timantit) sekä rautaristin suurristeinä ja suurristin tähtinä, joita on myönnetty vain muutamia kappaleita hyvin korkeille sodanjohtajille (kuten von Blücher, von Hindenburg ja Göring)
Rautaristin historiaa
Rautaristiä käytettiin kunniamerkkinä keisari Vilhelm II:n aloitteesta myös ensimmäisen maailmansodan alkaessa. Sitä myönnettiin eri luokissaan yli 5,5 miljoonaa kappaletta. Toisen maailmansodan alkaessa rautaristi perustettiin jälleen, ja rautaristejä myönnettiin lukuisissa eri luokissaan useita miljoonia kappaleita. Yksin maavoimissa arvioidaan myönnetyn noin 2,3 miljoonaa toisen luokan rautaristiä ja 300 000 ensimmäisen luokan rautaristiä. Kaiken kaikkiaan toisen luokan rautaristejä myönnettiin noin 3 miljoonaa ja ensimmäisen luokan rautaristejä 450 000. Toisen luokan rautaristin sai 39 naista, ensimmäisen luokan rautaristin sai kaksi, lentokapteeni Hanna Reitsch ja Saksan Punaisen Ristin sisar Elke Grossmann.
Kesäkuussa 1941 perustettiin rautaristin kunniasolki. Se voitiin myöntää henkilölle, jolla jo oli ensimmäisen ja toisen luokan rautaristit. Solki voitiin myöntää maavoimissa (Heer) palveleville. Vastaavat soljet perustettiin merivoimille vuonna 1943 ja ilmavoimille vuonna 1944. Kunniasoljella palkittujen nimet kirjattiin Saksan sotavoimien kultaiseen kirjaan.
Rautaristin esilläpito on nykyisinkin Saksassa sallittua, jos siinä ei näy kiellettyä hakaristiä. Vuonna 1957 otettiin käyttöön vuoden 1813 mallin mukainen tammenlehväkoristeinen rautaristi, johon toisessa maailmansodassa jaetut hakaristillä varustetut rautaristit vaihdettiin. Uusia rautaristejä ei Saksassa myönnetä.
Rautaristi ja Suomen juutalaiset
Kolmelle Suomen armeijassa palvelleelle juutalaiselle myönnettiin rautaristi. Yksi heistä oli lääkintämajuri Leo Skurnik, toinen kapteeni Salomon Klass ja kolmas lottana palvellut Dina Poljakoff. Kaikki tosin kieltäytyivät ottamasta kunnianosoitusta vastaan.
Jalohaukat (suku)
Jalohaukat (Falco) on jalohaukkojen heimoon kuuluva lintusuku. Jalohaukkojen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kolmekymmentäkahdeksan lajia.
Klaus K
thumb|250px|[[Lars Sonckin suunnittelema Rake-talo, nykyinen hotelli Klaus K]] Klaus K on Helsingissä Erottajalla, Bulevardin ja Erottajankadun kulmassa sijaitseva hotelli.
Hotelli on osa Nordic Choice Hotels -konsernia. Hotellikiinteistön omistaa kuitenkin Rake Real Estate Oy.
Nykyisin hotellina toimiva rakennus muodostuu kahdesta osasta. Erottajankadun puolella on vuonna 1883 valmistunut Frans Sjöströmin suunnittelema rakennus. Bulevardin puolella oleva rakennus on Lars Sonckin käsialaa vuodelta 1912. Rakennuksen omistaa Rake Real Estate Oy. Hotellin lisäksi talossa toimi pitkään myös Raken rauta- ja rakennustarvikeliike.
Hydroksyyliammoniumnitraatti
Hydroksyyliammoniumnitraatti eli HAN (NH3OHNO3) on hydroksyyliammonium- ja nitraatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä tutkitaan käytettäväksi ajoaineena sotilas- ja avaruusteknillisiin käyttötarkoituksiin.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa hydroksyyliammoniumnitraatti on väritöntä hygroskooppista kiinteää ainetta. Se on puhtaana epästabiilia, koska se sisältää samassa yhdisteessä sekä pelkistimen (hydroksyyliammoniumioni) että hapettimen (nitraatti-ioni). Hydroksyyliammoniumnitraatti liukenee hyvin veteen. Kuumennettaessa yhdiste hajoaa vesiliuoksenakin muodostaen kaasumaisia reaktiotuotteita ja hajoamisnopeus on suurempi verrattuna muihin hydroksyyliammoniumsuoloihin.
Valmistus ja käyttö
Hydroksyyliammoniumnitraattia voidaan valmistaa pelkistämällä typpihapon vesiliuosta elohopeaelektrodien avulla. Anodin ja katodin välinen tila erotetaan toisitaan puoliläpäisevällä ionomeerimembraanilla.
Hydroksyyliammoniumnitraatin vesiliuosta tutkitaan ajoaineena sotilas- ja avaruusteknillisiin tarkoituksiin. Sitä voidaan käyttää joko seoksena nitrometaanin ja isopropyylinitraatin kanssa tai sellaisenaan sidottuna kantajapolymeeriin. Yhdisteen etuna on sen korkea tiheysimpulssi (250-270 s) ja nykyisiin hydratsiinipohjaisiin ajoaineisiin nähden alhaisempi myrkyllisyys. Yhdistettä käytetään ajoaineena NASA:n Green Propellant Infusion Mission-projektin (GPIM) satelliiteissa ja luotaimissa ja ensimmäinen projektin satelliiteista on tarkoitus laukaista vuonna 2016.
Ezio Auditore da Firenze
Ezio Auditore da Firenze on fiktiivinen hahmo Assassin’s Creed -toimintaseikkailupelisarjassa, jonka useimmissa osissa hän on pelattava päähahmo. Ezion ensiesiintyminen on Assassin’s Creed II:ssa, jossa hän lähtee kostamaan perheensä epäoikeudenmukaista kuolemantuomiota. Eziota ääninäyttelee Roger Craig Smith, lukuun ottamatta Assassin’s Creed II: Discoverya, jossa hänen ääninäyttelijänään toimii Kid Beyond.
Ezio on Guinnessin ennätysten kirjan parhaimpien videopelihahmojen listalla sijalla 35.
Historia
Ezio syntyi vuonna 1459 Italian Firenzessä Auditoren aatelisperheeseen. Ezion ollessa 17-vuotias, hänen isänsä ja kaksi veljeään tuomittiin kuolemaan epäoikeudenmukaisesti, minkä jälkeen hän matkusti äitinsä ja sisarensa kanssa setänsä Marion hallitsemaan toscanalaiseen Monteriggionin kaupunkiin. Mario opetti Eziolle salamurhaajien taitoja, joiden avulla Ezio lähti kostoretkelle Firenzen ja Forlìn kautta Venetsiaan asti. Vuosia myöhemmin Ezio taisteli Monteriggionin tuhonnutta ja Marion murhannutta Cesare Borgiaa vastaan Roomassa ja nousi salamurhaajien johtajaksi. 52-vuotias Ezio lähti pyhiinvaellusmatkalle Masyafiin, salamurhaajien historialliseen linnakkeeseen, etsimään lisää tietoa suvustaan ja esi-isistään. Hän päätyi etsimään mystisiä avaimia ympäri Konstantinopolia ja avasi sisäänkäynnin Masyafin linnakkeessa sijaitsevaan salaiseen kirjastoon. Kirjastossa ei ollut kirjoja, ainoastaan ristiretkiaikojen salamurhaajien johtajan Altaïr Ibn-La’Ahadin luut ja tämän Eedenin omena. Ezio kuoli Firenzessä vuonna 1524 ollessaan 65-vuotias.
Suhteet
Ezion perheeseen kuuluivat isä Giovanni, äiti Maria, setä Mario, sisar Claudia sekä veljet Federico ja Petruccio. Ezion esi-isiin kuuluu muun muassa Monteriggionissa sijaitsevan Auditoren kartanon suunnitellut Domenico Auditore. Ezio itse toimii nykyajassa elävän Desmond Milesin esi-isänä. Eziolla oli lukuisia ystäviä, joista tärkein oli hänen äitinsä tuntema taidemaalari Leonardo da Vinci, joka auttoi Eziota kehittämällä hänelle erilaisia apu- ja taisteluvälineitä. Ezio rakastui nuorena firenzeläiseen Cristina Vespucciin, ja hänellä oli Monteriggionissa yhden yön suhde forlìlaisen Caterina Sforzan kanssa. 52-vuotiaana Ezio tapasi Konstantinopolissa venetsialaissyntyisen Sofia Sartorin. Myöhemmin Ezio ja Sofia menivät naimisiin Firenzessä. Siellä he viettivät loppuelämänsä ja kasvattivat kaksi lasta, Flavian ja Marcellon.
Esiintymiset
Ezio esiintyy renessanssin aikaan perustuvissa peleissä Assassin’s Creed II, Assassin’s Creed II: Discovery, Assassin’s Creed: Brotherhood ja Assassin’s Creed: Revelations. Pelien lisäksi Ezio esiintyy Yves Simoneaun ohjaamassa lyhytelokuvassa Assassin’s Creed: Lineage, jossa häntä näyttelee Devon Bostick. Ezion rooli Lineagessa ei kuitenkaan ole merkittävä, sillä elokuva keskittyy hänen isänsä tekemisiin hieman ennen Assassin’s Creed II:ta. Eziolla on päärooli myös UbiWorkshopin lyhyissä animaatioelokuvissa Assassin’s Creed: Ascendance ja Assassin’s Creed: Embers.
Ezion Assassin's Creed II:sta tuttu kostyymi on saatavilla myös LittleBigPlanetiin, Prince of Persia: The Forgotten Sandsiin sekä Final Fantasy XIII-2:een PlayStation 3:lla ja Xbox 360:lla.
Ezio esiintyy vierashahmona tappelupelissä Soul Calibur V, jossa hän käyttää Assassin’s Creed: Brotherhoodista tuttua asua.
Tondidarou
thumb|175px|Tondidarousta peräisin oleva megaliitti [[Musée du quai Branlyssa Pariisissa.]] Tondidarou on megaliittialue Timbuktun alueen Niafunkén piirin Soboundoun kunnassa Malissa. Se sijaitsee Takadjijärven rannalla 16 kilometriä Niafunkésta luoteeseen.
Nigerjoen sisämaasuistossa on useita megaliittialueita, joista Tondidarou on tunnetuin. Sitä pidetään Länsi-Afrikan tärkeimpänä megaliittiesiintymänä ja joen hedelmällisyydelle omistettuna kulttipaikkana. Alun perin Tondidaroussa oli ainakin 150 kärjestään pyöristettyä pystykiveä, joiden korkeus vaihteli 50 sentistä kahteen metriin. Niistä ainakin 18 oli koristeltu metallityökaluin ja osa näytti fallossymboleilta. Kahdensadan metrin päässä on toinen alun perin ehkä 30 pystykiven rakennelma. Kolmas 15 kiven ryhmä on hautautuneena hiekkaan.
Ranskalaisten 1900-luvun alussa löytämä alue vaurioitui pahasti 1930-luvulla suoritetuissa kaivauksissa. Parhaimmat kivet siirrettiin Niafunkéen, Dakariin ja Pariisin antropologiseen museoon. 1950-luvulla paikalla oli enää yksi koristeltu kivi. Myöhemmin suoritetuissa kaivauksissa löydetty orgaaninen aines on ajoitettu 600–800-luvuille.
Nokimeriharakka
Nokimeriharakka (Haematopus unicolor) on Uuden-Seelannin pääsaarten ja lähisaarten kotoperäinen kahlaajalaji. Johann Reinhold Forster kuvaili sen holotyypin Uudesta-Seelannista, ja kuvauksen julkaisi Martin Lichtenstein vuonna 1844.
MCEM 2
MCEM 2 (Military Carbine Experimental Model) on puolalaisen upseerin nimeltään Podsenkowsky suunnitelema massasulkuinen konepistooli. Aseesta valmistettiin vain pelkkiä prototyyppejä ennen kuin sen valmistus hylättiin. Aseen lukko oli kehittynyttä mallia, muodoltaan puolisylinteri ja iskupiikki sijaitsi lukon takaosassa. Laukaisuhetkellä piippu oli lähes kokonaan lukon sisällä. Yksi syy aseen hylkäämiseen oli suuri tulinopeus (n. 1 000 laukausta/min), milloin asetta oli erittäin vaikea hallita.
Myllylampi (Savitaipale, Mustapää)
Myllylampi on Etelä-Karjalassa Savitaipaleella Mustapään kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 3,4 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Taudinjoen valuma-alueeseen (14.196) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 83,6 metriä mpy.
Inès Boubakri
Inès Boubakri (, s. 28. joulukuuta 1988) on tunisialainen florettimiekkailija ja olympiamitalisti.
Boubakri saavutti olympiapronssia Rion olympialaisissa 2016 yksilökilpailussa. MM-tasolla Boubakri ylsi yksilökilpailussa pronssille vuoden 2014 MM-kilpailuissa.
Ranskassa harjoitteleva Boubakri on ensimmäinen tunisialainen miekkailun olympiamitalisti.
Time Before Time Records
Time Before Time Records on puolalainen levy-yhtiö, joka on perustettu vuonna 1996.
Yhtiö on julkaissut mm. Witchmasterin ja suomalaisen Slugathorin albumeita.
Fan
Fan voi tarkoittaa seuraavia:
Béla Tarr
Nuoruus ja varhaiset elokuvat
Tarr syntyi Budapestissa vuonna 1955 ja ryhtyi tekemään dokumenttielokuvia jo teini-iässä. Omien sanojensa mukaan Tarr pyrki useita kertoja yliopistoon, mutta häntä ei hyväksytty opiskelijaksi. Hän ohjasi ensimmäisen pitkän elokuvansa Családi tüzfészek jo vuonna 1979 ennen hakeutumistaan elokuvakouluun. Esikoiselokuva ja Tarrin elokuvakoulun aikana ohjaamat elokuvat Szabadgyalog (, 1981) ja Panelkapcsolat (, 1982) ovat hänen myöhempiä elokuviaan selvästi realistisempia ja rytmiltään lähellä perinteistä elokuvakerrontaa. Tarr käyttää yhteiskunnallisia aiheita käsittelevissä elokuvissa amatöörinäyttelijöitä, käsivaralla kuvatuissa elokuvissa on runsaasti dialogia ja ne on kuvattu pääosin todellisessa ympäristössä. Elokuvia on usein verrattu kerronnaltaan John Cassavetesin elokuviin. Tarr itse on kuitenkin kertonut nähneensä Cassaveteksen elokuvia vasta myöhemmin.
Elokuvakoulun jälkeen Tarr ohjasi kaksi elokuvaa, joita pidetään siirtymänä kohti hänen myöhempää tyyliään. Televisiosovitus Macbeth (1982) koostuu vain kahdesta pitkästä otosta. Vuonna 1984 julkaistu Öszi almanach on suurempi muutos aiempiin elokuviin. Mukana on ensimmäistä kertaa säveltäjä Mihály Vig, joka on sävelsi kaikkien Tarrin myöhempien elokuvien musiikin. Elokuvan leikkaaja on Ágnes Hranitzky, Tarrin tuleva vaimo. Yhteiskunnallinen realismi painui taka-alalle ja tilalle tuli elokuvallinen runollisuus.
Myöhäiskauden elokuvat ja tyyli
Seuraavassa elokuvassa Kárhozat (, 1987) Tarrin elokuvallinen tyyli oli kypsynyt. Leikkaaja Hranitzkyn ja säveltäjä Vigin lisäksi ydinryhmään liittyvät käsikirjoittaja/kirjailija László Krasznahorkai ja kuvaaja Gabor Medvigy. Tarrin myöhemmän kauden mustavalkoiset elokuvat on kuvattu pitkillä tarkasti suunnitelluilla otoilla, jotka haastavat hitaudellaan vallitsevan näkemyksen elokuvakerronnasta. Elokuvat tapahtuvat hylätyssä, lohduttomassa maailmassa Unkarin maaseudulla. Elokuvissa ei ole nimettyjä paikkoja tai osoittelevaa poliittista viestiä. Kerronnallisesti juonellisia tapahtumia tärkeämpää on usein läsnäolo.
Tarrin seuraava elokuva, vuoden 1994 Sátántangó on seitsemäntuntinen eepos, jossa on vain 150 ottoa. Vastarinnan melankolia (2000) kertoo tarinan pikkukaupungista, johon saapuu sirkus. Sirkuksen johtaja lietsoo väkijoukon äärimmäiseen väkivaltaan. A Londoni férfi vuodelta 2007 perustuu Georges Simenonin romaaniin. Torinon hevonen (2011) viittaa tarinaan, jonka mukaan filosofi Friedrich Nietzsche menetti järkensä nähtyään miten ajuri pieksi hevostaan vuonna 1889. Elokuva kertoo ajurin tarinan. Torinon hevonen voitti hopeisen karhun Berliinin elokuvajuhlilla vuonna 2011 ja Tarr lopetti elokuvien ohjaamisen, omien sanojensa mukaan koska oli saavuttanut päätepisteen, puhtaan elokuvallisen kielen, johon oli aina pyrkinyt.
Arvostus ja merkitys
Tarr on yksi hitaaksi elokuvaksi nimetyn taide-elokuvan suuntauksen keskeisistä nimistä. Hänen estetiikkaansa on verrattu sekä Andrei Tarkovskin että unkarilaisen Miklos Jancson elokuviin. Esimerkiksi yhdysvaltalainen Gus van Sant on kertonut Tarrin tyylin vaikuttaneen merkittävästi omiin elokuviinsa. Tarrin tavoin myös van Sant käyttää pitkiä ottoja. Myös Jim Jarmuschin elokuvissa näkyy Tarrin vaikutus. Vuonna 2016 Tarrin elokuvat Vastarinnan melankolia ja Torinon hevonen äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.
Yksityiselämä ja poliittiset näkemykset
Tarr on naimisissa elokuviensa leikkaajan Ágnes Hranitzky kanssa. Hän on usein jakanut vaimonsa kanssa elokuviensa ohjauskrediitin. Ohjaamisen lopetettuaan Tarr perusti vuonna 2013 Sarajevoon elokuvakoulun, jossa hän opetti jatko-opiskelijoita. Tarr lähti kuitenkin koulusta vuonna 2016. Tarr on puhunut avoimesti Unkaria johtavan Viktor Orbánin politiikkaa vastaan.
Luettelo Suomen varhaisista Säästöpankeista
Tämä luettelo kattaa Suomessa vuosina 1822–1922 perustetut säästöpankit. Pankit on lueteltu ikäjärjestyksessä toiminnan alkamispäivän mukaan. Pankki on saatettu perustaa jo hiukan ennen toiminnan aloittamista.
Béla Tarr
Yksityiselämä ja poliittiset näkemykset
Tarr oli yksi tekijävieraista vuoden 2012 Sodankylän elokuvajuhlilla, jossa esitettiin muun muassa ohjaajan elokuvat Torinon hevonen (2011), Kárhozat (1987), Vastarinnan melankolia (2000), Sátántangó (1994) ja A Londoni férfi (2007).
Luettelo Suomen varhaisista Säästöpankeista
Pankeista useat ovat vaihtaneet nimeä, lopettaneet toimintansa tai yhdistyneet toisen pankin kanssa. Näitä muutoksia on seurattu vuoteen 1963 asti. Tähtimerkki (*) nimessä tarkoittaa, että kyseinen sana on myöhemmin poistettu pankin nimestä. Esimerkiksi Oulun Kaupungin* Säästöpankki on myöhemmin toiminut nimellä Oulun Säästöpankki.
Pankin paikkakunta on erikseen mainittu vain, jos se ei muuten selviä pankin nimestä. Milloin pankilla on ollut sekä suomen- että ruotsinkielinen nimi, luetteloon on valittu vain suomenkielinen nimi.
Wayne Allard
thumb|right|Wayne Allard Alan Wayne Allard (s. 2. joulukuuta 1943) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän istui Yhdysvaltain senaatissa Coloradosta vuodesta 1997 vuoteen 2009.
Allard syntyi Fort Collinsissa ja on varsinaiselta ammatiltaan eläinlääkäri. Hän oli ennen senaattorinuraansa istunut vuodesta 1991 Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä.
Allard pääsi Yhdysvaltain senaattiin viiden prosenttiyksikön äänierolla Tom Stricklandiin. Hänet valittiin uudelleen vuonna 2002. Hän ei asettunut enää ehdolle vuonna 2008.
Patrik Pulkkinen
Patrik Pulkkinen (s. 14. maaliskuuta 2001 Helsinki ) on suomalainen ratamoottoripyöräilijä.
Pulkkinen debytoi MM-sarjassa Moto3-luokassa kaudella 2017. Kaksi edellistä kautta hän kilpaili Red Bull MotoGP Rookies Cupissa.
Muuta
Pulkkinen oli yksi kilpailijoista vuonna 2016 esitetyssä Circuit eMotorsport -televisio-ohjelmassa.
Joseph Jackson Lister
Joseph Jackson Lister (3. elokuuta 1857 – 5. helmikuuta 1927 ) oli brittiläinen eläintieteilijä ja kasvien keräilijä Leytonstonesta.
Listerin isä oli Arthur Lister ja veli Gulielma Lister. Lister opiskeli St John’s Collegessa Cambridgessa, jossa hän työskenteli vuodesta 1881 alkaen, vanhempana morfologian lehtorina vuodesta 1892. Vuosien 1887–1888 aikana Lister osallistui vapaaehtoisena luonnontieteilijänä tutkimusretkelle Joulusaarelle Intian valtameressä sekä Tyynelle valtamerelle HMS Egerialla. Lister keräsi retken aikana suuren määrän eliönäytteitä. Hän oli Royal Societyn jäsen.
Listerin nimeämien kasvien tieteellisen nimen perässä käytetään nimen jälkeen liittettävää auktorilyhennettä J.J.Lister.
Rim’K
Rim'K (oik. Abdelkarim Brahmi-Benalla, s. 21. kesäkuuta 1978 Vitry-sur-Seine) on ranskalainen rap-artisti.
Xızın piirikunta
thumb|250px|Xızın piiri Azerbaidžanin kartalla. Xızın piirikunta on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1990 perustetun piirin pinta-ala on 1711 neliökilometriä. Asukkaita on 14 800 henkeä (vuonna 2010).
Xızın piiri sijaitsee Azerbaidžanin itäosassa Kaspianmeren rannalla. Se rajoittuu pohjoisessa Siyəzənin ja Şabranin piireihin, lännessä Quban ja Şamaxın piireihin sekä etelässä Qobustanin ja Abşeronin piireihin ja Sumqayıtin kaupunkiin. Pinta-alasta suurin osa on Kaukasuksen itäisimpään osaan kuuluvaa vuoristoa.
Rim’K
Elämäkerta
Brahmi-Benalla perusti vuonna 1994 113-yhtyeen, jonka myötä hänet on tunnettu taiteilijanimellä Rim'K. Vuotta myöhemmin hän liittyi myös Mafia K'1 Fry -yhtyeeseen. Rim'K on tuonut musiikissaan, ja erityisesti vuonna 2004 julkaistussa ensialbumissaan L'Enfant du pays, esille muun muassa vanhempiensa kotimaata Algeriaa. Kuusi vuotta myöhemmin Rim'K julkaisi kolmannen albuminsa Maghreb United, jossa hän on tuonut esille maghreb-aluetta.
Xızın piirikunta
Piirin keskus on Xızın kaupunki, josta on 104 kilometriä maan pääkaupunkiin Bakuun. Kuntia on yhteensä 13, taajamia 4 ja kyliä 24. Kaupunkiväestön osuus on 50,7 % (vuonna 2010). Vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan 96,6 % asukkaista on azereja ja 2,7 % turkkilaisia.
Piirin kautta kulkee Venäjältä Bakuun johtava rautatie ja M2-valtatie. Talous perustuu karjanhoitoon ja viljan viljelyyn.
Nähtävyyksiin kuuluvat Altıağacin kansallispuisto ja Xızıssä syntyneen kirjailija Cəfər Cabbarlın kotimuseo.
Paikallislehtenä ilmestyy Dağlar Yurdu (”Vuorten maa”).
Bodleian Library
thumb|200px|Kirjaston sisäänkäynti Catte Streetin varrella. Portti johtaa Schools Quadranglen sisäpihalle. Oviin on veistetty useiden yliopiston [[collegejen vaakunoita.]] thumb|200px|[[Thomas Bodley, kirjaston perustaja.]] thumb|200px|Alun perin [[Radcliffe Science Librarya varten 1700-luvulla rakennettu Radcliffe Camera.]] Bodleian Library on englantilaisen Oxfordin yliopiston pääkirjasto. Oxfordin keskustassa sijaitseva kirjasto on yksi Euroopan vanhimmista ja Yhdistyneen kuningaskunnan toiseksi suurin British Libraryn jälkeen. Bodleian Libraryllä on lakisääteinen vapaakappaleoikeus sekä Yhdistyneessä kuningaskunnassa että Irlannin tasavallassa julkaistuihin teoksiin.
Oxfordin ensimmäiset kirjastot
Oxfordin yliopiston ensimmäisen collegeista riippumattoman kirjaston perusti 1300-luvulla Worcesterin piispa Thomas Cobham. Se toimi University Church of St Mary the Virginin yhteyteen kuuluvan Old Congregation Housen yläkertahuoneessa. Kun kuningas Henrik V:n nuorin veli Humphrey lahjoitti vuosina 1439–1444 kirjastolle liki 300 käsikirjoitusta, kirjaston aiempi huone osoittautui liian pieneksi – varsinkin Humphreyn annettua ymmärtää, että hän oli aikeissa lahjoittaa kirjastolle vielä loputkin kirjansa. Niinpä rakenteilla olleeseen Divinity Schooliin päätettiin lisätä toinen kerros kirjastoa varten. Humphrey kuitenkin kuoli vuonna 1447 pahasti velkaantuneena ja uuden kirjastohuoneen valmistuminen lykkääntyi, kunnes Lontoon piispa Thomas Kempe lahjoitti tarkoitukseen tuhat markkaa. Duke Humfrey’s Libraryksi nimetty kirjastohuone valmistui 1489, ja sillä nimellä se tunnetaan yhä.
Uusi kirjasto pysyi toiminnassa kuitenkin vain kuutisenkymmentä vuotta. 1500-luvulla rikkaimmat colleget alkoivat hankkia omia kokoelmiaan, kun taas yliopisto itse köyhtyi niin, ettei sillä ollut varaa tilojen ja henkilökunnan ylläpitämiseen. Samaan aikaan tarjolle tulleet painetut kirjat saivat kirjaston käsikirjoituskokoelmat vaikuttamaan vanhanaikaisilta ja näennäisen tarpeettomilta. Todennäköisesti kirjaston lopullinen rappio koitui reformaation myötä, kun Edvard IV:n kätyrit tyhjensivät Oxfordin kirjastot kiistanalaisia aiheita käsitelleistä teoksista vuonna 1550. Joka tapauksessa 1550-luvun puolivälissä kirjaston hyllytkin myytiin Christ Churchille.
Bodleian Libraryn perustaminen
23. helmikuuta 1598 Thomas Bodley, entinen Merton Collegen tutkija ja Elisabet I:n Alankomaiden-lähettiläs, kirjoitti yliopiston rehtorille ja tarjoutui ottamaan kirjaston kehityksen vastuulleen. Hän lupasi kalustaa tyhjäksi jääneen kirjastohuoneen uudelleen, hankkia kirjalahjoituksia ja ylläpitää kirjastoa vuosittaisilla tuilla. Tarjous otettiin välittömästi vastaan. Taloudellisesti Bodleyn avokätisyys perustui varallisuuteen, jonka hän oli saanut naimalla rikkaan kauppiaan lesken muutamia vuosia aiemmin. Kuningattaren hovissa sekä lähettiläänä Alankomaissa hän oli kerännyt useita vaikutusvaltaisia ystäviä, jotka tulivat tarpeeseen raha- ja kirjalahjoituksia kerättäessä. Kirjaston viralliset avajaiset pidettiin 8. marraskuuta 1602. Alkuun se tunnettiin yksinkertaisesti nimellä ”Public Library”, mutta pian se sai latinankielisen nimen Bibliotheca Bodleiana, joka kääntyi Bodleian Libraryksi.
Vuosien 1600–1605 välillä Bodley keräsi lahjoittajilta yhteensä 1 700 puntaa, joiden turvin hän saattoi solmia hankintasopimukset kahden Lontoon merkittävimmän kirjakauppiaan, John Nortonin ja John Billin kanssa. Kirjastonhoitaja Thomas Jamesin ylläpitämien tilastojen mukaan kokoelmassa oli vuonna 1605 yhteensä noin 5 600 kirjaa, ja ensimmäisinä vuosina määrä kasvoi noin 270 niteellä vuodessa. Vuoden 1613 alkupuolella kirjoja oli jo likimain 7 000. Bodley hankki kirjastoon jopa kiinalaisia kirjoja, vaikka kukaan Oxfordissa ei niitä osannutkaan lukea. Hän oli vakuuttunut, että ajan saatossa erikoisemmillakin kielillä kirjoitetut kirjat saattaisivat tulla yliopiston oppineiden tarpeeseen.
Bodleian Libraryn ensimmäistä laajennusosaa, Arts Endiä, alettiin rakentaa heinäkuussa 1610 ja se valmistui syksyksi 1612. Testamentissaan 28. tammikuuta 1613 kuollut Bodley määräsi perintönsä käytettäväksi kirjastoasian edistämiseen. Silloisen kirjaston itäpuolella sijainneiden huonokuntoisten rakennusten tilalle hän ehdotti rakennettavaksi uuden yliopistorakennuksen, joka tarjoaisi opetustiloja mutta jonka kolmas kerros olisi varattu kirjaston käyttöön. Tämän Schools Quadranglen peruskivi muurattiin maaliskuun lopussa Bodleyn hautajaisia seuranneena päivänä. Vaikka Bodley toimi aloitteen tekijänä, suurin osa rahoituksesta kerättiin lainoin ja lahjoitusvaroin. Kolmanteen kerrokseen tuli kirjaston tilojen ohella myös Englannin ensimmäinen julkinen museotila ja taidegalleria. Schools Quadrangle valmistui vuonna 1624. Vanhan Bodleian Libraryn viimeinen laajennusosa pystytettiin Duke Humfrey’s Libraryn ja Divination Schoolin länsipäätyyn vuosina 1634–1637. Sinne varastoitiin lakimies John Seldenin lahjoittamat 8 000 kirjaa, minkä vuoksi se nimettiin Selden Endiksi.
1600-luvulta 2000-luvulle
Kirjasto tarvitsi kasvavine kokoelmineen aika ajoin lisää tilaa, mutta ensin sitä saatiin ottamalla Schools Quadranglen opetus- tai muissa käytöissä olleita tiloja kirjaston haltuun. Vasta 1800-luvulla tultiin tilanteeseen, jossa Bodleain Libraryn oli laajennuttava vanhojen rakennustensa ulkopuolelle. Vuonna 1860 se sai käyttöönsä 1700-luvulla rakennetun Radcliffe Cameran Schools Quadranglen eteläpuoliselta aukiolta. Sen alle rakennettiin maanalaisia varastotiloja 1909–1912. 1900-luvulla Bodleain Libraryn hallinnan alle liitettiin muutamia muita Oxfordin kirjastoja, kuten Radcliffe Science Library 1927, Rhodes Housen kirjasto 1929 ja Indian Instituten kirjasto 1927. Tämäkin helpotti osaltaan Bodleianin tilantarvetta, kun kokoelmia voitiin keskittää muuallekin. 1930-luvulla Broad Streetin pohjoispuolelle rakennettiin Giles Gilbert Scottin suunnittelema uusi kirjastorakennus, New Bodleian Library. Se valmistui vuonna 1940, mutta otettiin toisen maailmansodan vuoksi käyttöön vasta vuonna 1946. Vuonna 1975 Nuneham Courtenayhyn keskustan itäpuolelle valmistui varastokirjasto.
2010-luvulla New Bodleian Librarylle tehtiin 80 miljoonan punnan remontti ja se uudelleennimettiin Weston Libraryksi remontointirahaa lahjoittaneen Garfield Westonin säätiön mukaan. Vuodesta 2011 suljettuna ollut rakennus avautui tutkijoille syyskuussa 2014. Yleisölle sen on tarkoitus aueta maaliskuussa 2015.
Hallinto
Bodleian Library on vain osa Oxfordin yliopiston kirjastopalveluja. Vuonna 2010 Oxford University Library Services vaihtoi nimensä muotoon Bodleian Libraries hyödyntääkseen Bodleian-nimen tunnettuutta laajemmin.
Bodleianin kirjastonjohtajan virallinen titteli on Sir Thomas Bodley’s Librarian, lyhyemmin Bodley’s Librarian. Heistä ensimmäinen oli Bodleyn palkkaama Thomas James, joka toimi tehtävässä vuoteen 1620. Kaikki johtajat olivat pappisvihkimyksen saaneita, kunnes tehtävään valittiin vuonna 1882 maallikko, kirjastonhoitaja Edward W. B. Nicholson. Bodleian Libraryn nykyinen johtaja on Richard Ovenden. Hänen edeltäjänsä Sarah Thomas oli ensimmäinen naispuolinen johtaja kirjaston yli 400-vuotisessa historiassa.
Jim Murphy
thumb|200px|Jim Murphy James ”Jim” Murphy (s. 23. elokuuta 1967 Glasgow, Skotlanti, Iso-Britannia) on brittiläinen Työväenpuolueen poliitikko ja parlamentin jäsen. Britannian pääministeri Gordon Brown nimitti hänet Skotlannin asioista vastaavaksi ministeriksi 3. lokakuuta 2008.
Nuoruus
Murphyn ollessa teini-ikäinen hänen perheensä muutti Kapkaupunkiin Etelä-Afrikkaan Skotlannin vaikean taloustilanteen johdosta. Takaisin Skotlantiin hän palasi vasta 18-vuotiaana. Murphy toimi opiskelijavuosinaan tarjoilijana rahoittaakseen opiskelunsa glasgowilaisessa Strathclyden yliopistossa, jossa hänet valittiin myös skotlantilaisen opiskelijaliiton (National Union of Students Scotland) puheenjohtajaksi.
Poliittinen ura
Murphy toimi Skotlannin kansallisen opiskelijaliiton puheenjohtajana vuosina 1992–1994. Vuonna 1994 hänet valittiin National Union of Students of the United Kingdom -opiskelijaliiton puheenjohtajaksi. Murphy toimi virassa vuoteen 1996 saakka.