cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ylösnousemuksen kappeli (Bryssel)
Hengellinen lähestymistapa ja nykyinen toiminta
Ylösnousemuksen kappeli ei ole alueseurakunnan kirkko. Erityisen sijaintinsa vuoksi – lähellä sekä liike-elämän keskusta että Euroopan instituutioita, kuten Euroopan neuvostoa, Euroopan parlamenttia ja Euroopan komissiota – se tarjoaa monien ihmisten työpaikkoihin liittyen keskustelu-, tapaamis- ja rukouspaikan. Sen vuoksi kappeli on auki erityisesti arkipäivisin. Kappelissa on tarjolla laaja kirjo jumalanpalveluksia, joissa otetaan huomioon kristillisten kirkkokuntien, kielten ja kansallisuuksien moninaisuus kävijäkunnan joukossa. Kappelissa pidetään kuukauden ensimmäinen ja kolmas sunnuntai roomalaiskatolinen nuorten iltamessu, joka toteutetaan useammalla kielellä. Kappelia käyttävät säännöllisesti myös Suomen evankelis-luterilainen kirkko (Benelux-maiden suomalainen merimieskirkko) ja Brysselissä asuvien liettualaisten roomalaiskatolisten yhteisö. Koska kappeli sijaitsee Euroopan unionin toimistojen läheisyydessä, sitä käytetään myös EU-virkamiesten hää-, kaste- ja muistojuhlissa. Kappelin toimintaa ohjaa johtoryhmä, johon kuuluu sekä sääntökuntiin kuuluvia että maallikkoja, jotka toimivat vapaaehtoispohjalta. Säännöllisten arkipäivän aamurukoushetkien lisäksi kappelissa järjestetään roomalaiskatolisia, luterilaisia ja ortodoksisia jumalanpalveluksia tai hartaushetkiä. Nämä ovat pääsääntöisesti lounasaikaan, englannin ja ranskan kielillä.
Kappelissa järjestettäviin tilaisuuksiin mahtuu 130 ihmistä.
HMS Herald
HMS Herald (viirinumero H138) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Hecla-luokan tutkimusalus, joka valmistui vuonna 1974.
Palvelus
Joulukuussa 2000 aluksen miehistö vastaanotti hätäkutsun kyproslaiselta rahtialus MV Royal Princeltä, jonka miehistö pelastettiin.
Aluksen palvelus päättyi 12. huhtikuuta 2001, minkä jälkeen se poistettiin palveluksesta 31. toukokuuta, jolloin sen korvasivat Echo-luokan tutkimusalukset HMS Echo ja HMS Enterprise. Alus huollettiin Corkin telakalla, minkä jälkeen se lähti sisaraluksensa HMS Heclan luo Waterfordiin. Alus nimettiin Somervilleksi ja tekee vesistötutkimuksia Irlannin rannikolla.
The Blues Brothers (elokuva)
The Blues Brothers on vuonna 1980 ensi-iltansa saanut John Landisin ohjaama yhdysvaltalainen musiikkikomediaelokuva, jossa pääosia näyttelevät John Belushi ja Dan Aykroyd. Heidän esittämänsä hahmot Jake ja Elwood Blues ja näiden kuvitteellinen yhtye The Blues Brothers ovat peräisin Saturday Night Live -televisio-ohjelmassa esitetyistä sketseistä. Elokuvan musiikkia esittävät rhythm and blues- ja soultähdet James Brown, Cab Calloway, Aretha Franklin, Ray Charles ja John Lee Hooker.
Chicagoon sijoittiva elokuva kertoo kahden veljeksen yrityksestä pelastaa katolinen orpokoti sitä verorästien vuoksi uhkaavalta vararikolta. Veljekset saavat tämän tehtävän itseltään Jumalalta. Pelastusyritys saa veljekset kokoamaan entisen The Blues Brothers -yhtyeen uudelleen rahojen keräämiseksi.
Elokuva on saanut kulttimaineen. Vuonna 1998 ilmestynyt jatko-osa Blues Brothers 2000 ei saanut vastaavaa suosiota kuin alkuperäinen.
Juoni
Blueslaulaja Jake ”Joliet” Blues (John Belushi) vapautuu ehdonalaiseen Jolietin vankilasta ja saa vankilavirkailijalta (Frank Oz) siviilivarusteensa. Jake ärsyyntyy hänen veljensä Elwoodin (Dan Aykroyd) tullessa hakemaan häntä vankilasta vuoden 1974 Dodge Monacolla, joka on entinen poliisiauto. Selitykseksi Elwood kertoo vaihtaneensa edellisen Cadillacin mikrofoniin, ja osoittaakseen auton soveltuvan uudeksi Bluesmobiiliksi hän hyppää sillä avautuvan nostosillan yli.
Jälleennäkeminen orpokodin johtajan sisar Mary Stigmatan eli ”Pingviinin” (Kathleen Freeman) kanssa johtaa seikkailuun. Veljesten tavoite on kerätä verorästien maksamiseksi yhdessätoista päivässä 5 000 dollaria. Orpokodin talonmies Curtis (jazzlaulaja Cab Calloway) neuvoo menemään tiettyyn kirkkoon kuuntelemaan sen pappia. Jumalanpalveluksessa pappi (James Brown) kysyy Jakelta, näkeekö hän valon, ja hän saa ilmestyksen: he voivat koota vanhan The Blues Brothers -yhtyeen ja kerätä rahat sen avulla. Kirkkokuoron solistina esiintyy Chaka Khan.
Palatessa bluesveljet saavat poliisiparin peräänsä, koska Elwoodin ajokortti ei ole voimassa sakkojen vuoksi. Syntyy takaa-ajo, joka päättyy suuren kauppakeskuksen alueelle. Useita liikkeitä ajetaan säpäleiksi ja kaksi poliisiautoa ajaa kolarin. Toisessa poliisiautossa on ajajana elokuvan ohjaaja John Landis. Jake ja Elwood majoittuvat Elwoodin kotiin, joka on rähjäisessä asuntohotellissa Chicagon metroradan vieressä. Salaperäinen nainen (Carrie Fisher) ammuskelee heidän peräänsä järeillä aseilla. Juuri kun poliisit ovat aamuyhdeksältä aikeissa tulla huoneen ovesta sisään, nainen räjäyttää talon; miehet kiipeävät pölyisinä mutta naarmuitta tiilikasan alta ja lähtevät toteuttamaan tehtäväänsä. Kolhuiset poliisit kömpivät raunioista ja luovuttavat toistaiseksi.
Matkan varrella nähdään katuyhtye, jonka kitaristi-solistina on John Lee Hooker. Kitaristi Matt Murphyn vaimo, Soul Food -kahvilan omistaja (Aretha Franklin), ei pidä veljesten ajatuksesta ja tuo sen ilmi laulutulkinnalla ”Think!”, mutta Matt heittää esiliinan päältään, ottaa kitaransa ja lähtee poikien mukaan – ja vaimo tiuskaisee tiskaaja-saksofonisti Blue Loulle (Lou Marini), että menköön hänkin. Hovimestariksi ryhtynyt trumpetisti Mr. Fabulous (Alan Rubin) antaa periksi, kun veljekset uhkaavat pilata hänen hienon ravintolansa tunnelman. Soittimet saadaan, kun Ray´s Music Exchange -liike (Ray Charles) myy ne luotolla.
Yhtyeen ensimmäinen esiintyminen on indianalaisessa honky-tonk-ravintolassa. Kantripaikan omistaja Bob (Jeff Morris) ja yleisö vaativat yhtyeeltä country and westerniä. Yhtye esittää Lännen tie -sarjan tunnuslaulun ja kantriballadin ”Stand By Your Man”. Ilmenee että yhtyeen juomat maksavat enemmän kuin soittopalkkio. Paikalle saapuu teksasilaisista punaniskoista koottu kantriyhtye The Good Ol’ Boys, jonka piti olla illan esiintyjä. Yhtye alkaa jahdata veljeksiä johtajansa Tucker McElroyn (Charles Napier) ajamalla autolla. Takaa-ajo päättyy kuitenkin kolariin veljeksiä kauppakeskuksessa jahdanneen poliisiauton ja vesipostin kanssa.
Salaperäinen nainen eli Jaken entinen morsian, jonka tämä aikoinaan hylkäsi alttarille, yrittää tappaa veljekset liekinheittimellä. Jake ja Elwood löytävät vanhan managerinsa ja saavat tämän hankkimaan heille kyllin tilavan ja siis tuottoisan esiintymispaikan. Veljekset ja orpokodin pojat mainostavat konserttia tehokkaasti. Koska veljeksiä saa odottaa lavalle, Curtis esittää avauksena Cab Calloway -klassikon ”Minnie the Moocher”. Elwood keksii punaniskojen auton ja suihkuttaa erikoisvahvaa liimaa sen kaasupolkimen ympäri. Toisen suihkepurkin avulla Elwood sabotoi poliisiauton renkaan.
Jake ja Elwood pääsevät lavalle ja laulavat yleisömenestykseksi osoittautuvat kappaleet ”Everybody Needs Someone To Love” ja ”Sweet Home Chicago”. Yleisön joukossa ovat niin nuijilla aseistetut punaniskat kuin kymmenittäin poliiseja. Johtava poliisi (John Candy) on salaa veljesten fani. Mahtiesityksensä ansiosta Jake ja Elwood saavat levytyssopimuksen ennakkomaksuksi 10 000 dollaria. Levypomo ohjaa veljekset takatietä ulos. Entinen kostonhimoinen morsian ammuskelee mutta Jake lirkuttelee häneltä jalat alta.
Näyttelijät
The Blues Brothers -yhtye:
Kaikki The Blues Brothers -yhtyeen jäsenien esittäjät Belushia ja Aykroydia lukuun ottamatta ovat tunnettuja studiomuusikoita, joiden soittoa oli kuultu jo 1960-luvulta alkaen satojen eri artistien taustalla. Cropper ja Dunn kuuluivat aikoinaan Booker T. & the M.G.’s -yhtyeeseen, jonka tunnetuin hitti lienee instrumentaali ”Green Onions”.
The Blues Mobile
pienois|Auton replika. Elokuvan auto (The Blues Mobile) oli illinoislaisen Mount Prospectin kunnan poliisiauto. Autoa esitti yhteensä 13 vuoden 1974 Dodge Monacoa, jotka sovitettiin eri tehtäviin, esimerkiksi kiihdytys ja hypyt, sopiviksi kohtauksesta riippuen. Autot oli ostettu California Highway Patrolilta huutokaupassa. Elokuvan lopussa olevaa takaa-ajokohtausta varten hankittiin 400 Yhdysvaltain dollarin kappalehintaan 60 poliisiautoa, joista suurin osa romutettiin myöhemmin. Elokuvaa teki yli 40 stunt-esiintyjää ja käytettyjä autoja korjattiin tuotannon aikana vuorokauden ympäri.
Kohtauksessa jossa Blues Brothersit saapuvat Richard J. Daley Centeriin käytettyä autoa viriteltiin useita kuukausia jotta se hajoaisi näyttävästi osiin. Kohtauksen patsaat, jotka näyttävät katsovan auton hajoamista, sijaitsevat todellisuudessa toisaalla, Cook County Buildingin luona. Elokuva piti pitkään hallussaan ennätystä romutettujen autojen määrästä: elokuvan tekemisessä romutettiin 103 autoa, joista 60 yhdessä kohtauksessa. Elokuvan jatko-osassa ennätys kuitenkin rikottiin 104:llä autolla.
Kulttimaine
The Blues Brothers -elokuva sai kulttielokuvan aseman pian ensiesityksensä jälkeen. Elokuvan merkittäviin saavutuksiin liittyvät R&B- ja soul-musiikin tuominen uudelleen tavallisille musiikinkuulijoille elokuvan keinoin. James Brown ja Aretha Franklin saivat uuden alun uralleen tämän elokuvan avulla.
Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa elokuvakriitikkoa valitsi The Blues Brothersin kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle.
Erikhthonios (Dardania)
Erikhthonios  oli kreikkalaisessa mytologiassa Dardanoksen, Dardanian kuninkaan, ja Batieian poika.
Erikhthonioksesta tuli Dardanian kuningas hänen vanhemman veljensä Iloksen kuoltua lapsettomana. Häntä pidettiin kuolevaisista rikkaimpana; Homeros nimittää Erikhthoniosta ”rikkaimmaksi mieheksi maan päällä” tämän perittyä sekä isänsä että äitinsä isän valtakunnat. Varakkuus oli peräisin hevosista, joiden kerrottiin olevan ihmeellisiä. Hänen maillaan laidunsi 3000 tammaa varsojensa kanssa, jotka juoksivat sellaisella keveydellä ja nopeudella, että niitä kutsuttiin pohjoistuuli Boreaksen jälkeläisiksi. Tarun mukaan Boreas siitti orin hahmossa näiden tammojen kanssa kaksitoista tuulennopeaa varsaa.
Astyokhen, Simoiksen tyttären, kanssa Erikhthonioksella oli poika, Tros, jonka mukaan maa sai nimen Troas ja siellä asuvia ihmisiä kutsuttiin troijalaisiksi.
Katri Koskela
Katri Koskela (s. 1983) on suomalainen käsipalloilija. Hän pelasi aktiiviurallaan Sparta IF:n naisjoukkueessa ja oli sen kapteeni. Pelipaikaltaan Koskela oli viivapelaaja. Hän päätti peliuransa vuonna 2013.
Koskela aloitti käsipallon Spartan joukkueessa 10-vuotiaana. Hän voitti Spartassa neljä suomenmestaruutta ja toimi maajoukkueen kapteenina. Koskela pelasi kaksi kautta Ruotsissa Elitserienissä Stockholmspolisenissa.
Risån (Bäveån)
Joen kulku
Joki saa alkunsa Källesjönistä (73 metriä mpy.) ja se päättyy Bäveånin yhtymäkohtaan, missä myös joen nimi muuttuu Bäveåniksi (47 metriä mpy.). Joki virtaa kahden järven kautta muodostaen näin kolme osuutta. Källesjönistä alkava joenosuus on alle viisi kilometriä pitkä ja se laskee Kyrkesjöniin. Sillä osuudella vedenpinta putoaa 20 metriä ja kaltevuudeksi tulee noin 4 m/km. Joen loppuosuus on hyvin rauhallista. Se virtaa haja-asutusalueella leveän peltoalueen halki ja sen ylittää matkalla valtatie 44 ja pienempi paikallistie. Seuraava osuus alkaa Kyrkesjönistä ja se laskee viiden kilometrin jälkeen Bergssjöniin. Keskimmäinen osuus on maisemallisesti vaihtelevampi peltojen ja metsäsaarekkeiden vuorotellessa. Asutus on harvempaa ja jokea seuraa pieni kylätie. Bergssjönin ympäristö on mäkistä, metsäistä ja asumatonta. Kolmas osuus alkaa kapealla jyrkkärinteisellä laaksolla, jonne joki virtaa. Täältä se putkahtaa taas viljellylle alueelle, mutta se kohtaa kilometrin jälkeen Bäveånin ja joen nimikko-osuus päättyy ja jatkuu Bäveånina merelle saakka. Jo Öresjöstä alkava Sågånia seuraa Uddevallan ja Trollhättanin välinen kuntaraja. Se seuraa Risånia Kyrkesjönin halki keskimmäiselle osuudelle, jossa se kääntyy pois itään päin parin kilometrin jälkeen.
M-59 (1939)
M-59 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sarjan XIIbis sukellusvene.
Risån (Bäveån)
Joen lähialue
Joen lähialueen pinta-alasta ei ole tietoa. Sen sivu-uomat ovat yleensä pieniä eikä niiden nimiäkään mainita Internetin karttapalveluissa. Kyrkesjönin jälkeen uomaan yhtyy kaakosta tuleva Takabäcken, jonka alajuoksulla sijaitsee lähes neljä kilometriä pitkä Skottenesjön (36 ha) ja Gundlebosjön (47 ha). Niillä on sama vedenpinnan korkeus ja joita voidaan pitää saman järven erinimisinä järvialtaina. Järven etelärantaan laskee Väne-Ryrissä sijaitseva Ryrsjön (24 ha). Monet järven puroista tulevat peltoalueilta. Muita järveen laskevia pieniä järviä ovat Lilltjärnen, Erssjön ja Följesjön. Alajuoksulla voidaan lisäksi mainita Bergssjöniin pohjoisesta tuleva Marteredsbäcken. Sen valuma-alueelta puuttuvat järvet.
M-59 (1939)
Valmistus
Alus tilattiin Nikolajevista Martin telakalta, missä köli laskettiin 25. lokakuuta 1937. Se laskettiin vesille 13. kesäkuuta 1939 ja otettiin palvelukseen 3. kesäkuuta 1940.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Neuvostoliiton Mustanmeren laivastoon. Romanian laivaston hävittäjä Regele Ferdinand I upotti 17. joulukuuta 1941 sukellusveneen syvyyspommein.
Iiro Vehmanen
Iiro Vehmanen (s. 1. syyskuuta 1989) on entinen jääkiekkoilija ja nykyinen valmentaja.
Tuure
Tuure on miehen nimi.
Nimi Tuure tulee Norjan tarustosta. Alkuperäinen norjalainen kirjoitusasu oli Tyr, josta on nykynorjaksi muotoutunut Tor. Tästä on tullut Ruotsiin nimi Tore, josta puolestaan Suomeen nimi Tuure, Ture. Tyr oli Norjan tarustossa sodan ja oikeuden jumala, aseenaan hänellä oli miekka.
Vuoden 2019 loppuun mennessä Suomessa oli Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 3 085 henkilöä saanut nimekseen Tuure ja 807 nimen Ture.
Tuuren nimipäivä on 28. huhtikuuta. Samalla päivällä nimi esiintyy suomenruotsalaisessa kalenterissa muodossa Ture.
Elizabeth Madden
Elizabeth "Beezie" Madden (o.s. Patton; s. 20. marraskuuta 1963 Milwaukee, Wisconsin, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen esteratsastaja. Vuoden 2004 kesäolympialaisissa Davis saavutti esteratsastuksen joukkuekilpailussa kultaa ratsastaen Authentic-hevosella. Vuoden 2008 kesäolympialaisissa Davis saavutti esteratsastuksen joukkuekilpailussa kultaa.
Davis on 168 senttimetriä pitkä ja painaa 63 kilogrammaa.
Wolfsberger AC
Wolfsberger Athletik Club on jalkapalloseura Wolfsbergin kaupungista. Seura pelaa kaudella 2018–2019 Itävallan pääsarjassa Itävallan Bundesliigassa.
Niilo Aleksander Grundström
Niilo Aleksander Grundström (13. syyskuuta 1838 Haukipudas – 11. helmikuuta 1906 Haukipudas) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Grundströmin vanhemmat olivat Nils Grundström ja Maria Vilppola ja puoliso Greta Sofia Luukela. Grundström oli talollinen Kiimingissä, mutta muutti sieltä Haukiputaalle. Hän oli kouluja käymätön, mutta opiskeli omin päin. Kuntakokousten puheenjohtajana Grundström toimi 16 vuotta ja oli pitkään myös kunnallislautakunnan esimies. Hän oli talonpoikaissäädyssä Kemin tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1877–1878, joilla hän kuului yleiseen valitusvaliokuntaan. Valtiopäivillä Grundström osallistui esityksiin Pohjois-Suomen olojen parantamisesta.
Anna Wintour
Anna Wintour (s. 3. marraskuuta 1949) on brittiläis-yhdysvaltalainen toimittaja ja Vogue-lehden päätoimittaja vuodesta 1988 lähtien. Hän sai Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseerin arvon vuonna 2017.
Lauren Weisbergerin avainromaani Paholainen pukeutuu Pradaan (2003) ja sen pohjalta tehty samanniminen elokuva vuodelta 2006 (pääosissa Meryl Streep sekä Anne Hathaway) perustuvat Weisbergerin kokemuksiin työstään Wintourin assistenttina. Vuonna 2009 Anna Wintour oli pääkohteena R. J. Cutlerin dokumenttielokuvassa The September Issue.
Larry Flynt
Larry Claxton Flynt, Jr. (1. marraskuuta 1942 Salyersville, Kentucky, Yhdysvallat – 10. helmikuuta 2021 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat ) oli yhdysvaltalainen kustantaja, Larry Flynt Publicationsin (LFP) johtaja. LFP julkaisee pääosin pornografista sisältöä, mukaan lukien videoita ja aikakauslehtiä, joista Hustler on tunnetuin. Yhtiön vuotuinen liikevaihto on ollut jopa 150 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.
Flynt aloitti uransa seksialalla perustamalla veljensä kanssa strippiklubeja Ohioon. Klubien uutiskirjeestä kehittyi Hustler, joka julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1974. Flyntin itsensä mukaan lehden levikki oli parhaimmillaan noin 3 miljoonaa.
Elämänsä aikana Flynt on haastettu oikeuteen lukuisia kertoja. Oikeusjutuissa on säännönmukaisesti käsitelty sananvapauden takaavan Yhdysvaltain perustuslain ensimmäisen lisäyksen tulkintoja. Tunnetuin tapauksista eteni vuonna 1988 Yhdysvaltain korkeimpaan oikeuteen asti. Oikeudessa tutkittiin pastori Jerry Falwellin tekemää herjausjuttua. Flynt oli tehnyt liköörimainoksen parodian, jossa hän oli esittänyt Falwellin menettäneen neitsyytensä humalassa äidilleen. Korkein oikeus päätti, että medialla oli oikeus esittää julkisuuden henkilöistä ”törkeitä näkemyksiä”.
Vuonna 1978 sarjamurhaaja Joseph Paul Franklin ampui Flyntiä. Flynt selvisi, mutta halvaantui loppuiäkseen vyötäröstä alaspäin ja joutui sen jälkeen käyttämään pyörätuolia. Franklin oli valkoisen ylivallan kannattaja, joka halusi tappaa Flyntin, koska Hustlerissa oli julkaistu kuvia eri etnisten ryhmien edustajista yhdessä. Flynt sairasti myös kaksisuuntaista mielialahäiröitä.
Flynt asettui ehdolle lukuisiin julkisiin virkoihin, vuonna 1984 republikaanien presidenttiehdokkaaksi ja vuonna 2003 Kalifornian kuvernööriksi. Kuvernöörinvaalissa hän sijoittui seitsemänneksi. Flynt tuki 1990-luvulta alkaen demokraatteja.
Flyntin oikeustaistelusta on tehty myös elokuva. Miloš Formanin ohjaama Larry Flynt – Minulla on oikeus valmistui vuonna 1996 ja siinä Flyntiä esittää Woody Harrelson.
Lo Mejor De The Sweet (vuoden 1973 albumi)
Lo Mejor De The Sweet on Sweet-yhtyeen ainoastaan Espanjassa vuonna 1973 julkaistu kokoelma-albumi vuosien 1971–1973 välisestä materiaalista. Sama levy-yhtiö julkaisi vuonna 1984 Espanjassa samanniminen albumin.
Kappaleet
A-puoli B-puoli
Lioni
Lioni on kunta Italiassa Campanian alueella Avellinon maakunnassa.
Historia
Alueella asuneet samnilaiset rakensivat vuoren rinteille kyklooppimuureja, joiden suojaan he kiipesivät pakoon roomalaisten piirityksiä. Ensimmäisen kerran Lioni mainitaan kirjallisesti vuodelta 883 peräisin olevassa lahjakirjassa.
Vuoden 1980 maanjäristys
Lioni oli yksi pahiten vuonna 1980 Irpinian maanjäristyksestä kärsineitä kuntia. Kunnassa menehtyi järistyksessä 228 henkilöä. Lukuisten talojen lisäksi myös S. Maria Assuntan kirkko tuhoutui osittain järistyksessä.
Jonas Hiller
Pelaajaura
Hiller voitti Sveitsin mestaruuden vuosina 2002, 2005 ja 2007 sekä Spengler Cupin 2004 ja 2006 Davosissa. Kaudella 2006–2007 Hiller teki henkilökohtaisen voittoennätyksensä, kun voitti 44 ottelusta 28. Vapaana agenttina hän teki sopimuksen NHL-seura Anaheim Ducksin kanssa toukokuussa 2007.
Hiller teki NHL-debyyttinsä Anaheim Ducksin paidassa 30. syyskuuta 2007, kun se kukisti Los Angeles Kingsin 4–1 Englannissa pelatussa ottelussa. Hän torjui ottelussa 23 laukausta. Ensimmäisen nollapelinsä hän pelasi kaudella 2008–2009, kun Anaheim kukisti Los Angeles Kingsin 2–0.
Hiller aloitti Jean-Sebastien Gigueren kakkosvahtina kaudella 2008–2009, mutta loppukaudesta vakiinnutti paikkansa Anaheimin ykkösvahtina. Ducks nimesi Hillerin aloittavaksi maalivahdiksi vuoden 2009 pudotuspeleihin hänen pelattuaan vahvasti runkosarjassa. Hän pelasi 16. huhtikuuta 2009 ensimmäisen nollapelinsä pudotuspeleissä torjuen 35 laukausta. Hän ja Ducks etenivät konfrenenssien välieriin kukistamalla San Jose Sharksin kuudessa ottelussa. Sen jälkeen vastaan tuli kuitenkin Detroit Red Wings, joka voitti Ducksin seitsemän ottelun sarjassa. Monien mielestä juuri Hillerin ansiosta Ducks pystyi venyttämään sarjan peräti seitsemänteen peliin edellisen vuoden Stanley Cup -voittajaa vastaan.
30. tammikuuta 2010 Hiller allekirjoitti Ducksin kanssa nelivuotisen jatkosopimuksen kauden 2013–2014 loppuun asti. Seuraavana päivänä Ducks kauppasi Giguèren Toronto Maple Leafsiin ja antoi Hillerille ykkösmaalivahdin statuksen. Hiller valittiin NHL:n tähdistöotteluun 2011.
Lyhyen NHL:n työsulkukauden 2012–2013 aikana Hiller auttoi Anaheimin itäisen konferenssin toiseksi. Anaheim tippui pudotuspeleistä seitsemän ottelun sarjassa Detroit Red Wingsiä vastaan toisen kerran viiden vuoden sisällä.
Heinäkuussa 2014 Hiller solmi Calgary Flamesin kanssa kaksivuotisen ja kokonaisarvoltaan yhdeksän miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Huimausoireet
Hiller ansaitsi paikan vuoden 2011 tähdistöottelussa. Hän tunsi itsensä sekavaksi sekä reagoi hitaasti ja päästi kolme maalia kymmenestä laukauksesta San Jose Sharksille kärsityssä tappiossa. Sen jälkeen hän istui sivussa neljä ottelua, jonka jälkeen pelasi yhden ottelun Edmonton Oilersia vastaan. Oireita kuitenkin ilmestyi ja hän oli niiden seurauksena sivussa kokoonpanosta peräti 15 ottelun ajan. Elokuussa 2011 Hiller sanoi oireiden loppuneen kokonaan.
Kansainvälinen ura
Hiller pelasi vuoden 2008 MM-kisoissa Kanadassa Sveitsin joukkueen kakkosvahtina, pelaten kaksi ottelua. Hän torjui alkusarjan viimeisessä pelissä voiton Ruotsia vastaan ja johdatti Sveitsin A-lohkon voittoon. Jonas Hiller pelasi Sveitsin maajoukkueen ykkösvahtina Vancouverissa 2010. Sveitsin joukkue sijoittui turnauksen kahdeksanneksi häviten Yhdysvalloille puolivälierissä. Hiller edusti Sveitsiä myös jääkiekon MM-kilpailuissa vuonna 2017.
Cork Harbour
thumb|250px|Cork Harbour kesällä 2014. Cork Harbour on luonnonsatama ja estuaari Leejoen suulla Irlannissa Corkin kreivikunnassa. Siitä on mainittu, että se olisi "maailman toiseksi suurin luonnonsatama maailman merenkulkualueilla" (Australian Sydneyssä olevan Port Jacksonin jälkeen).
Saaret
Cork Harbour käsittää suuren joukon saaria, joista asuttuja ovat:
Petteri Solasaari
Petteri Solasaari on suomalainen kaudet 2000-2006 pelannut pesäpalloilija. Solasaari edusti koko uransa Superpesiksessä Kouvolan Pallonlyöjiä. Hän pelasi joukkueen etenijäjokerina. Solasaari pelasi urallaan 76 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän löi kaksi kunnaria ja yhden tavallisen juoksun, toi 48 juoksua ja keräsi 185 kårkilyöntiä. Solasaari pelasi urallaan 35 Superpesiksen karsintasarjan ottelua. Näissä hän löi yhden kunnarin ja kaksi tavallista juoksua, toi 30 juoksua ja keräsi 113 kärkilyöntiä. Lisäksi Solasaari pelasi urallaan 76 Ykköspesiksen runkosarjaottelua.
XQF
XQF on palvelinselainohjelma useille pääosin FPS-tyyppisille Internet-peleille. Ohjelma on saatavilla vain Unix/Linux-käyttöjärjestelmille. XQF tukee mm. Quake-pelisarjaa, Unreal Tournament -pelejä ja Half-Lifea.
Teknisesti XQF on graafinen käyttöliittymä komentorivipohjaiselle QStat-palvelinselainohjelmalle.
Luettelo Ylitornion julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Ylitornion julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Ylitornion kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
X Window System
pienoiskuva|[[KDE 3.5.]] X Window System on bittikarttanäytöille kehitetty verkkoläpinäkyvä ikkunointijärjestelmä. Avoimeen lähdekoodiin perustuva X Window System syrjäytti kilpailijansa jo suhteellisen varhain ja muodostui ikkunointijärjestelmien de facto-standardiksi Unixeissa, Unixin kaltaisissa ja OpenVMS-käyttöjärjestelmissä. X on riippumaton käyttöjärjestelmästä ja laitteistoalustasta kuten suorittimesta. Se on saatavilla useisiin käyttöjärjestelmiin.
X on standardi, protokolla sekä referenssitoteutus, jonka uusimmasta pääversiosta käytetään nimeä X11.
X osaa piirtää suorakulmion muotoisia, päällekkäisiä, hierarkkisia ikkunoita, joihin voidaan piirtää tekstiä ja grafiikkaa. Lisäksi se tukee erilaisia syöttölaitteita, kuten hiiriä ja näppäimistöjä. X ei määrää mitään käyttöliittymää, vaan sitä voi vapaasti vaihtaa.
Historia
X:n kehittäminen alkoi MIT:ssä vuonna 1984 Jim Gettysin ja Bob Scheiflerin yhteistyöllä. Gettys oli mukana IBM:n, MIT:n ja DEC:n yhteisprojektissa. Project Athenan tavoitteena oli tarjota yhtenäinen tapa käyttää eri valmistajien epäyhteensopivia järjestelmiä. Project Athenassa visiona oli että opiskelijat ja opetushenkilökunta voisivat käyttää mitä hyvänsä tietokonetta, joka olisi kätevin tai sopivin heidän työhönsä.
X1 otettiin käyttöön kesäkuussa 1984. Seuraavat julkaisut seuraavana vuonna olivat X6, X9 ja X10. Useiden tahojen pyynnöstä X10R3 (Version 10 Release 3) julkaistiin tammikuussa 1986 MIT:n ulkopuolelle ja oli ensimmäinen laajamittaiseen käyttöön levinnyt versio. Nykyistä protokollaa käyttävä X11 julkaistiin syyskuussa 1987.
DEC tuki X Window Systemiä rahallisesti ja tarjoamalla työntekijöitä toivoen sen muodostuvan standardiksi, koska DEC pyrki siirtämään kilpailua pois graafisen käyttöympäristön alalta kohti hardwarea, jossa se katsoi olevansa vahvempi. Tuki X Window Systemille oli suunnattu etenkin Sun Microsystemsin NeWS -tuotetta vastaan, joka oli samantyyppinen, mutta perustui suljettuun lähdekoodiin. X oli valmistajariippumaton ja myöhemmin myös Sun tuki sitä.
Vuonna 1988 perustettiin MIT X Consortium yleishyödyllisenä yhteisönä. X Consortiumin perustajiin kuuluivat DEC, DG, IBM ja 13 muuta jäsentä. Organisaatio kehitti X:ää eteenpäin ja teki julkaisut X11R2:sta (1988) julkaisuun X11R6 (1996) asti.
Vuonna 1992 MIT ja MIT X Consortiumin jäsenet päättivät siirtää hallinnan erilliseen riippumattoman organisaatioon. Uusi organisaatio X Consortiumin Inc perustettiin vuonna 1993 ja kaikki oikeudet siirrettiin uuteen organisaatioon 1. tammikuuta 1994. Uusi organisaatio julkaisi X11R6-version saman vuoden toukokuussa.
Vuonna 1992 Yggdrasil Linux/GNU/X -jakelu yhdisti Linux-ytimen, GNU-ohjelmiston ja X-ikkunointijärjestelmän yhdeksi jakeluksi.
Vuonna 1996 X Consortium ilmoitti siirtävänsä vastuun X:stä The Open Groupille vuoden 1997 alusta lähtien. Open Group oli muodostettu Open Software Foundationin (OSF) ja X/Openin yhdistyessä. Vuonna 1998 Open Group julkaisi X11R6.4, jonka lisenssiehtojen muutos ei kelvannut useille kehittäjille. Myöhemmin samana vuonna Open Group julkaisi saman version uudelleen eri lisenssillä. Toukokuussa 1999 Open Group perusti X.Orgin, joka teki julkaisut X11R6.5.1:stä eteenpäin.
Varhaisesta 1990-luvusta lähtien varhaiselle 2000-luvulle kehitystä oli tapahtunut XFree86-toteutuksen parissa. Projekti oli nimetty sanaleikkinä X386-toteutuksen mukaan (Free kuulostaa samalta kuin englanninkielen kolmea tarkoittava sana three), jonka uudemmat versiot myytiin kaupallisesti. XFree86 oli yleinen Linux- ja BSD-alustoilla käytetty toteutus. Kehittäjien välisen konfliktin ja kiistaa aiheuttaneen lisenssimuutoksen johdosta XFree86-versio poistettiin useista jakeluista. Kehitys on jatkunut Xserver- ja X.Org-toteutuksien parissa.
Tammikuussa 2005 perustettiin X.Org Foundation, joka on perustettu yleishyödyllisenä järjestönä. Järjestö julkaisi X11R6.9- ja X11R7.0-versiot joulukuussa 2005, joista jälkimmäisessä on käytössä GNU-projektin käännöstyökalut.
Arkkitehtuuri
pienoiskuva|X:n asiakas-palvelinmalli. X perustuu asiakas-palvelin-arkkitehtuuriin. Laite tai ohjelma, joka piirtää ikkunoita ja grafiikkaa ruudulle, on X-palvelin (X Window System display server). Ohjelmat, jotka haluavat piirtää ikkunansa ruudulle tai ottavat muuten yhteyden palvelimeen, ovat asiakkaita. X:n verkkoläpinäkyvyys merkitsee sitä, että palvelin ja asiakas voivat olla eri tietokoneilla ja toimia käyttäjälle läpinäkyvästi.
Ikkunointi
X Window System tukee yhtä tai useampaa näyttöä, joilla voi olla päällekkäisiä ikkunoita tai ali-ikkunoita. X Window Systemissä näyttö on fyysinen tietokonenäyttö, joka voi olla värillinen, harmaasävyinen tai mustavalkoinen. Työasemassa voi olla useita näyttöjä: joukko näyttöjä, jota yksi käyttäjä ohjaa on työpöytä tai näyttö (, huom. suomeksi päällekkäisiä termejä).
Ikkunat järjestetään hierarkioihin, jossa ylimmäisenä on juuri-ikkuna, joka kattaa jokaisen näytön. Juuri-ikkuna on osittain tai täysin lapsi-ikkunoiden peittämä. Kaikilla ikkunoilla paitsi juuri-ikkunalla on vanhempi. Lapsi-ikkunoilla voi olla omia lapsi-ikkunoita.
ICCCM
X11-ikkunointi on tietoisesti suunniteltu nimenomaan mekanismille eikä käytännölle. X-asiakasohjelma kommunikoi palvelimen kanssa X Window System Protocol, Version 11 -protokollan avulla ja voi toimia oikein yksistään, mutta ei toimi oikein muiden samaa palvelinta käyttävien ohjelmien kanssa. Tästä johtuen asiakasohjelmien väliseen kommunikaatioon on kehitetty ICCCM-määrittely. ICCCM kuvailee miten valinnat, ikkunoiden ominaisuudet ja resurssit välitetään.
ICCCM:ää on kritisoitu vaikeaksi toteuttaa huolimatta siitä, että määrittely on lyhyt. ICCCM:n ohjeita myös rikotaan tarkoituksella: ikoneille sallitaan vain yksi bitti väreille (musta tai valkoinen) ja muutoin olisi käytettävä toista tapaa, jossa on oma rajoitteensa; käytännössä ohjelmat sallivat useampia värejä kuin mitä ICCCM:n mukaan voi käyttää.
GLX
GLX on laajennus X Window Systemiin OpenGL:n käyttöä varten. X-ikkunoinnin verkon yli käyttöä varten OpenGL-renderöintikomennot voidaan kapseloida X-protokollaan. Koska 3D-grafiikan renderöinnissä suorituskyky on tärkeää voidaan useat vaiheet ohittaa kun käytetään suoraa renderöintiä (kun prosessilla on suora pääsy grafiikkaliukuhihnaan.
EGL on Khronos Groupin rajapinta ikkunointijärjestelmän kanssa toimintaan, jota voidaan käyttää eri alustoilla ja eri ikkunointijärjestelmillä.
XLFD, Xft
XLFD (X Logical Font Description) on X-ikkunoinnin tapa kirjaintyyppien kuvaamiseen, joka on tarkoitettu toimimaan eri X-palvelimien, tiedostojärjestelmien ja kirjainkokoelmien kanssa. Xft on kirjasto, joka on suunniteltu toimimaan FreeType-kirjaston kanssa. Xft ei sisällä konfigurointia vaan on tarkoitettu toimimaan fontconfigin kanssa.
Ikkunanhallintaohjelmat
Koska X-palvelin toteuttaa vain mekanismin eikä käytäntöä on olemassa ikkunanhallintaohjelmia, jotka hallitsevat näytöllä näkyvää tilaa. Ikkunanhallintaohjelmat ovat X:n asiakasohjelmia, jotka päättävät minne ikkunat asetetaan, tarjoaa mekanismit ikkunoiden hallintaan kuten koon ja sijainnin päättämiseen ja ikkunoiden "koristeluun". Yksi merkittävä ominaisuus ikkunanhallintaohjelmissa on keino käynnistää muita ohjelmia, joko syöttämällä ohjelman nimi tai käynnistysvalikon avulla.
Käyttöliittymäkirjastot
pienoiskuva|Käyttöliittymäkirjastot. X11-ohjelmointia tehdään sen alimmalla tasolla Xlib-kirjaston avulla. Historiallisesti on kehitetty useita kirjastoja helpottamaan ohjelmointityötä. Yksi varhaisimmista on X Athena Widgets (Xaw). Tämä kirjasto on useiden X:n mukana toimitettavien pikkuohjelmien pohjana. 1990-luvun alussa Unixissa kilpailivat kaksi kirjastoa, Sunin ja AT&T:n OPEN LOOK (Xview) ja Motif (Xm), jota tukivat IBM, DEC, HP ja SCO. Motifista tuli 1993 kaupallisten Unixien standardi ja CDE-ympäristön pohja. Motif-kirjastolle on kehitetty avointa kloonia nimellä Lesstif, jonka kehitys lopetettiin kun Motif julkaistiin LGPL-lisenssillä.
GIMP-kuvankäsittelyohjelman yhteydessä kehitettiin avoimen lähdekoodin GTK-kirjasto Motifin korvaajaksi. Myös norjalaisen TrollTechin Qt-kirjastosta tuli suosittu. Tk-kirjastoa on käytetty komentosarjakielten kanssa.
Tulevaisuus
X-ikkunointia on yritetty yksinkertaistaa ja tehostaa useita kertoja. Linux-käyttöjärjestelmille on kehitetty Wayland-ohjelmistoa korvaamaan X11-ikkunointijärjestelmä: Wayland hyödyntää useita kehitettyjä tekniikoita ja X-palvelimen ominaisuudet ovat suurelta osin jo siirtyneet käyttöjärjestelmän ytimeen tai jaettuihin kirjastoihin. X-ikkunoinnin kehitysaikana jaettujen kirjastojen käyttö ei ollut mahdollista ja muistirajoituksien vuoksi tehtiin X-palvelin: myöhemmin jaettujen kirjastojen tuki on kehittynyt ja koodin käyttömahdollisuudet ovat parantuneet.
X11-protokollan seuraajalle X12 on olemassa suunnitelmia mutta ei toteutusta.
Hanns Rauter
thumb|280px|Hanns Rauter vuonna 1939.
Johann Baptist Albin (Hanns) Rauter (4. helmikuuta 1895 – 24. maaliskuuta 1949) oli itävaltalaissyntyinen sotilas ja toisen maailmansodan aikana saksalainen SS-kenraali (Obergruppenführer). Rauter toimi Alankomaissa korkeassa SS-virassa vuosina 1940–1945, virkanimikkeellä Höhere SS- und Polizeiführer Nordwest.
Tausta ja sotilasuran alku
Rauter oli syntynyt Klagenfurthissa Itävallassa, ja pääsi koulusta 1912, jonka jälkeen aloitti insinööriopinnot Grazin teknillisessä yliopistossa. Ensimmäisessä maailmansodassa hän taisteli Itävalta-Unkarin armeijassa. Hän erosi palveluksesta 1919 luutnanttina. Sodan jälkeen hän toimi kansallismielisissä ja oikeistolaisissa Freikorps-joukoissa.
Rauter tapasi Adolf Hitlerin ensi kerran vuonna 1929 ja liittyi Itävallan kansallissosialistiseen puolueeseen. Hän pakeni Saksaan 1933, ja liittyi siellä NSDAP:n Itävallan johtajiin joskaan hänen ei tiedetä koskaan olleen virallisesti puolueen jäsen. Hän liittyi kuitenkin Sturmabteilungiin (SA) ja oli aktiivinen suunnitellessaan Itävallan kansallissosialistisen puolueen laittomia toimia. Vuonna 1935 hän siirtyi SS:n jäseneksi. Vuoteen 1940 saakka hän kuului Breslaun natsihallintoon.
Hollannin poliisikomentaja
Toukokuussa 1940 Rauter nimitettiin SS- ja poliisijohtajaksi Alankomaihin (Höhere SS- und Polizeiführer Nordwest). Hän oli vastuussa Heinrich Himmlerille ja Arthur Seyss-Inquartille. Asemassaan hän vastasi vastarintaliikkeen kukistamisesta ja yhteensä 110 000 hollanninjuutalaisen siirtämisestä keskitysleireille – heistä ainoastaan 6 000 selvisi leiriltä hengissä. Lisäksi Rauter siirrätti 300 000 hollantilaista Saksaan pakkotyöhön. Hän määräsi myös siviilien joukkoteloituksia natseja vastaan kohdistuneiden iskujen jälkeen. Liittoutuneiden operaatio Market Gardenin aikana Arnhemissä Rauter komensi Osasto Rauteria Veluwen alueella. Arnhemin päädyttyä liittoutuneiden haltuun Rauterista tuli Maasin rintaman SS-joukkojen päällikkö.
Maaliskuussa 1945 Rauter haavoittui vakavasti Hollannin vastarintaliikkeen iskussa Woeste Hoevessa Veluwessa. Iskua ei oltu suunniteltu Rauteria vastaan, tarkoituksena oli ryöstää elintarvikekuljetus. Saksalaisiin sotilasasuihin pukeutuneet vastarintamiehet pysäyttivät Rauterin auton, tappoivat hänen kanssamatkustajansa ja haavoittivat Rauteria vakavasti. Vastauksena hyökkäykseen saksalaiset tappoivat satoja poliittisia vankeja tapahtumapaikalla ja lisäksi 50 henkeä Amersfootin keskitysleirillä ja 40 Haagissa sekä Rotterdamissa.
Oikeudenkäynti ja tuomio
Rauter vietiin sairaalaan, jossa brittiläiset sotilaspoliisit pidättivät hänet sodan jälkeen. Rauter luovutettiin Hollannin hallitukselle. Haagissa pidetyssä, filmille tallennetussa sotaoikeuden istunnossa Rauter kiisti syyllisyytensä. Hänet tuomittiin kuolemaan, ja ylioikeus vahvisti tuomion tammikuussa 1949. Hanns Rauter teloitettiin ampumalla Scheveningenin lähellä 24. maaliskuuta 1949. Teloituspaikalla Rauter ei ottanut sidettä silmilleen ja antoi itse tulikomennon teloitusosastolle.
Timo Hildebrand
Timo Hildebrand (s. 5. huhtikuuta 1979 Worms, Rheinland-Pfalz, Saksa) on saksalainen jalkapallomaalivahti, joka edusti pisimpään VfB Stuttgartia.
Hildebrand on Stuttgartin kasvatti. Hän pelasi ensimmäiset liigaottelunsa seuran ykkösjoukkueessa kaudella 1999–2000. Kaudesta 2000–2001 lähtien hän oli joukkueen selkeä ykkösmaalivahti. Heinäkuussa 2007 hän siirtyi espanjalaisen Valencian riveihin. Toisena kautenaan Valenciassa hän ajautui ongelmiin valmentaja Unai Emeryn kanssa ja lopulta 4. joulukuuta 2008 Hildebrand vapautettiin sopimuksestaan. Myöhemmin samassa kuussa hän teki sopimuksen saksalaisen Hoffenheimin kanssa. Sopimuksen loputtua hän siirtyi portugalilaiseen Sporting CP:hen. Yksivuotisen sopimuksen loputtua hän jätti seuran. Hildebrand teki kesken kauden 2011–2012 sopimuksen saksalaisen Schalke 04:n kanssa.
Saksan maajoukkueessa Hildebrand debytoi huhtikuussa 2004 Romaniaa vastaan pelatussa ottelussa. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon EM-kilpailuissa 2004, Maanosaliittojen cupissa 2005 ja MM-kilpailuissa 2006.
Kitulansalo
Kitulansalo on Saimaan niemi, saari tai saarenosa, riippuen käytettävästä määritelmästä, Puumalassa Etelä-Savossa. Se sijaitsee varsinaisen Saimaan ja Pihlajaveden välissä niin, että kaikki pohjoisen Saimaan vedet virtaavat sen ohitse Puumalansalmessa seuraten Kitulansalon pohjoisrantaa.
Maantietoa
Kitulansalo on määritelmän mukaan niemi, sillä se on kartan mukaan kiinni Haukonsalossa korkeintaan 50 metriä leveällä kannaksella. Tässä kohdassa on virrannut matala Vuolteensalmi, joka on maankohoamisen takia muuttunut niin matalaksi, että rakennetulle tielle piti tehdä pieni kivisilta. Seuraavat tienrakentajat saivat ilmeisesti luvan korottaa tietä penkereellä, joka täyttää Vuosalmen ainakin osittain.
Kitulansalo on 11 kilometriä pitkä, 4,5 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 24 neliökilometriä. Sitä ympäröivät Saimaan vedet ovat Puumalansalmesta vastapäivään lukien seuraavat: Koskenselkä, Lehmäinselkä, Naistenvedellä Kokkolanselkä, Papuluodonselkä, Huuhkaalanselkä, Suusalmen kautta Saunalammelle, Vuolteenlammelle ja Mustalahteen, Tuomilahti, Tetrinselkä, Leukoinsalmesta Mutikonselälle ja Osmonaskeleenselältä Puumalansalmeen. Ympäröivät vesistöt ovat saaristoisia tai kapeita salmia. Kitulansalon pohjoispuolelle työntyy Viljakansaaren länsipää. Saarten väli on kapeimmillaan Leukoin välisessä salmessa, joka on vain 30 metriä leveä. Salmi on ilmeisesti ruopattu, koska siihen on merkitty veneväylä. Kitulansalon eteläpuolella sijaitsee Haukonsalo ja niiden väliin jäävä Naistenvesi. Muut ovat pienempiä saaria. Koskenselän ja Lehmäinselän väliin jää saariryhmä, jonka suurimpia lähisaaria ovat Kaupinsaari, Suuri-Metiäinen, Hevossaari ja Korkiasaari. Viimeksi mainitun viressä on Kotkatsaari. Naistenvedellä voi mainita Lammassaari, Huuhtsaari, toimen Lammassaari ja Riuttasaari. Tuomilahdella sijaitsee kolmas Lammassaari ja Saisaari, Tetrinselällä saariryhmässä Palosaari, Huhkasaari, Koivusaari ja Aittasaari.
Kitulansalo on mastona vaihtelevaa mäki- ja vuorimaata. Suurimmat maaston korkeuserot löytyvät etelärannikolta Naistenveden ääreltä. Korkeimpia mäkiä ovat Haukkavuoret ja Rantalahdenvuoret, jotka kohoavat 137 metrin ja 125 metrin korkeuteen mpy. eli 66 metrin ja 50 metrin korkeuteen Naistenveden pinnasta. Kataasaari on Kitulanniemestä etelään työntyvä niemi, jonka nimi on harhauttava. Kataasaaren ja muun Kitulansalon väliin jää Kataalahti, jonka pohjukkaa kutsutaan Kataalammeksi. Niemi ja sen lahti on Kitulansalon pisin nimi ja lahti. Myös Tuomilahdessa oleva Huuhusniemi on pitkä niemi. Haukonsalon puolelle jäävän Mustaniemen kainaloon jää vielä Saunalampi, joka on tosiasiassa lahti. Lahdenosia ovat Vuolteenlampi ja Mustalahti. Suomaiden määrä on vähäistä ja järviä tai lampia on kahdeksan. Suuri järvi on Lahnajärvi (48 ha), joka on 1,8 kilometriä pitkä ja monisaarinen. Se laskee Tuomilahden Myllylahteen. Siihen laskee vuorostaan luoteesta päin Lampi (4 ha) ja etelästä päin Pitkäjärvi (4 ha) ja Haihkaanjärvi (3 ha). Pihlajaveden puolella laskee myös Varkautjärvi (4 ha). Naistenveden pohjoisrantaan laskevat lännestä lukien Arpolanlampi (6 ha), Sorsalampi (1 ha) ja Haukikaarteenlampi.
Suurin asuinalue sijaitsee saaren luoteiskärjessä Kitulanniemessä. Sen voi lukea mukaan Puumalan kirkonkylän taajama-alueeseen, josta tulee ylitse Puumalansalmen silta. Asuinalueelta lähtee tie Kotkatsaaren ylitse Niinisaareen ja siellä muihinkin saariin sekä Haukonsalon länsiosiin. Saaren läpi rakennettu kantatie 62 toimii sen päätienä. Siitä haarautuu Lajun kulmakunnassa yhdystie 15169, joka ylittää Leukoinsalmen Viljakansaareen. Kantatie ylittää Vuolteensalmen Haukonsaloon, jonka jälkeen tie jatkaa Ruokolahden Rasilan kautta valtatielle 6 ja Imatralle.
Luontoarvoja
Kitulansalon luoteispäässä Kitulanniemi on harjualuetta, jossa on ensiluokkainen pohjavesialue. Se jatkuu harjujakson suuntaan eli etelään päin Kataasaareen ja Kotkatsaareen. Niemessä sijaitsee vedenottamo.
Historiaa
Vuonna 1541 oli Kitulanniemi vielä saari, jonka nimi kirjoitettiin muodossa ”Kitulan salo”. Saaren nimi on muunnelma sukunimestä ”Kitunen”, joita asui seudulla viisi perhekuntaa. Kitulanniemeä kutsutaan nykyään myös Kotiniemeksi. Naisenveden nimi oli vuosien 1643–1646 verollepanokirjassa ”Naisteun Wesi” tai ”Kitulan Jerfwi”. Verokirjoissa kutsuttiin Kitulansaloa nimellä ”Kitulansalo Öö” ja siellä sijaitsi talot, jotka nimettiin isäntiensä mukaan: ”Lars Kockainen” (4 manttaalia), ”Lars Saikoinen” (6 manttaalia), ”Pååll Kituinen” (7 manttaalia), ”Michel Safwolain” (4½ manttaalia) ja ”Lars Luhta” (3 manttaalia).
Kitulansalon Vuosalmi on myöhemmin katkaistu pengertiellä. Tien viereen jäi muistoksi kivisilta, jonka pienestä aukosta pääsi vesi virtaamaan läpi. Tämän on täytynyt tapahtua viimeistään silloin, kun kantatien 62 edeltäjä rakennettiin 1960-luvun alussa, ellei sitten vuosikymmeniä aikaisemminkin.
Aiheesta muualla
61.4863°N, 28.252°W
Matkalaskujärjestelmä
Matkalaskujärjestelmä tai matkahallintajärjestelmä on tietokoneohjelmisto, jolla yritykset hallinnoivat matkalaskuja.
Järjestelmään talletetaan mm. verottajan hyväksymät päivärahat sekä tuodaan sähköisesti matkatili- ja yritysluottokorttitapahtumat. Järjestelmät laskevat valuuttakursseja ja ALV:n automaattisesti sekä ehdottavat oikeita tiliöintejä. Näin matkalaskun teko nopeutuu ja tiedot ovat oikeellisempia.
Matkalaskujärjestelmän avulla matkalaskun kierrätys- ja hyväksymisprosessi voidaan hoitaa sähköisesti, mikä edelleen tehostaa yrityksen toimintoja.
Usein matkalaskujärjestelmässä on mahdollista tehdä myös matkan suunnittelu ja ennakkohyväksyminen.
Matkalaskujärjestelmää voidaan mainiosti käyttää myös kululaskujen eli ns. pienhankintojen käsittelyyn. Käyttämällä yritysluottokorttia pienhankintoihin ja tuomalla automaattisesti tiliöintiehdotuksella varustetut korttitapahtumat matkalaskujärjestelmään yritys välttyy pienlaskutuslisiltä sekä toimittajarekisterien ylläpidosta.
Yrityksen etuna prosessien nopeutumisen tuoman säästön lisäksi on myös kattava raportointi matkustus- ja edustuskuluista sekä pienhankinnoista.
Matkalaskujärjestelmä voidaan ostaa yrityksen omaan käyttöön tai se voidaan myös hankkia ulkoisena palveluna. Jotkut matkalaskujärjestelmät toimivat selainpohjaisena, jolloin matkalaskun teko mistä päin maailmaa tahansa on vaivatonta.
Matkalaskujärjestelmiä
Matkalaskujärjestelmiä ovat esimerkiksi:
Black Widow (vuoden 2021 elokuva)
Black Widow on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut Marvel Comicsin sarjakuvahahmoon Musta Leski perustuva supersankari- ja vakoiluelokuva. Se on Marvel Cinematic Universen (MCU) 24. elokuva ja neljännen vaiheen ensimmäinen elokuva. Elokuvan ohjasi Cate Shortland ja Eric Pearson käsikirjoitti sen Jac Schaefferin ja Ned Bensonin laatiman tarinan pohjalta. Elokuvan pääosissa ovat Scarlett Johansson, Florence Pugh, David Harbour, O.T. Fagbenle, William Hurt, Ray Winstone ja Rachel Weisz. Elokuvassa kerrotaan Natasha Romanoffin kohtaamisesta oman menneisyytensä kanssa Kostajien sisällissodan jälkeisen maanpakonsa aikana.
Lions Gate Entertainment alkoi toteuttaa elokuvaa Mustasta Leskestä vuonna 2004, ja David Hayter sitoutui ohjaajaksi ja käsikirjoittajaksi. Projekti ei kuitenkaan edennyt ja hahmon oikeudet palasivat Marvel Studiosille kesäkuussa 2006. Johansson valittiin hahmon näyttelijäksi MCU:hun, ja hahmo teki ensiesiintymisensä elokuvassa Iron Man 2 (2010). Tämän jälkeen käytiin useita keskusteluja hahmon oman sooloelokuvan toteuttamisesta, ja Marvel Studiosin johtaja Kevin Feige sekä Johansson itsekin olivat sellaisesta kiinnostuneet. Elokuvan toteutus eteni vuonna 2018 Schaefferin ja Shortlandin palkkaamiseen. Kuvaukset alkoivat toukokuussa 2019 ja niitä tehtiin Norjassa, Budapestissa, Marokossa, Pinewood Studiosissa Englannissa sekä Atlantassa ja Maconissa, Georgiassa, ja ne päättyivät lokakuussa 2019.
Black Widow sai maailmanensi-iltansa useissa faneille suunnatuissa näytöksissä 29. kesäkuuta 2021. Elokuvateattereihin se saapui Suomessa 7. heinäkuuta 2021 ja Yhdysvalloissa 9. heinäkuuta 2021, jolloin se julkaistiin myös koronaviruspandemian vuoksi samanaikaisesti Disney+-palveluun katsottavaksi Premier Access -lisämaksulla. Elokuva sai myönteisen vastaanoton, ja kriitikot kehuivat toimintakohtauksia ja näyttelijöiden roolisuorituksia, erityisesti Johanssonin ja Pugh’n, mutta kritisoivat elokuvan vihollisia. Heinäkuussa 2021 Johansson haastoi Disneyn oikeuteen elokuvan julkaisutavan vaikutuksesta hänen ansioihinsa elokuvan tuotoista. Asia saatiin kuitenkin soviteltua syyskuun aikana.
Juoni
Vuonna 1995 Alexei Shostakov, venäläinen supersotilas koodinimellä ”Punavartija”, ja Melina Vostokoff, yksi ”Mustista Leskistä”, olivat peitetehtävissä Yhdysvalloissa esittäen tavallista perhettä Ohiossa 11-vuotiaan Natasha Romanoffin ja 6-vuotiaan Yelena Belovan kanssa. Tehtävänsä suoritettuaan he pakenevat Kuubaan, jossa he luovuttavat S.H.I.E.L.D.:iltä varastetut tiedot Punaisen Huoneen johtajalle, kenraali Dreykoville, joka lähettää Romanoffin ja Belovan myös Punaiselle Huoneelle koulutettaviksi Mustiksi Leskeiksi. Vuosia myöhemmin, S.H.I.E.L.D.:iin paennut aikuinen Romanoff oli saanut tehtäväksi räjäyttää Budapestissä Dreykovin piilopaikka. Hän luuli tappaneensa Dreykovin, mutta tunsi syyllisyyttä siitä, että luuli tappaneensa sivullisena uhrina myös Dreykovin tyttären Antonian.
Vuonna 2016, Leipzig/Hallen lentoasemalla käydyn taistelun jälkeen, Romanoff on etsintäkuulutettu Sokovian sopimuksen rikkomisesta. Hän pakenee Yhdysvaltain ulkoministeri Thaddeus Rossin johtamia sotilaita Norjassa sijaitsevaan turvataloon, missä Rick Mason järjestää hänelle väärennettyjä henkilöllisyystodistuksia auttamaan häntä pysymään piilossa. Sillä välin, aivopesty aikuinen Belova tappaa Oksanan, entisen Mustaa Lesken, jonka kehittämä punainen vasta-ainekaasu vapauttaa hänet aivopesusta. Belova lähettää loput Oksanan vasta-aineampullit Romanoffille Norjaan, minne Urakoitsija, Punaisen Huoneen erikoistaistelija, jolla on kyky analysoida ja oppia vastustajiensa liikkeet, hyökkää saadakseen ne käsiinsä. Romanoff pakenee Budapestiin, missä hän tapaa Belovan ja saa tietää Dreykovin olevan yhä elossa.
Paettuaan Mustien Leskien ja Urakoitsijan hyökkäystä, Romanoff ja Belova päättävät etsiä Punaisen Huoneen nykyisen tukikohdan sekä pysäyttää Dreykovin ja Mustat Lesket lopullisesti. Ensin he matkaavat Masonin järjestämällä helikopterilla vankilaan vapauttamaan Dreykovin pettämäksi tulleen Shostakovin, joka johdattaa heidät Pietarin lähellä sijaitsevalle maatilalle, missä Punaisen Huoneen päätutkijaksi noussut Vostokoff oli tehnyt mielenhallintakokeita sioilla. Romanoff, Belova, Shostakov ja Vostokoff riitaantuvat siitä, etteivät he olleet oikea perhe. Juuri kun he tekevät sovinnon, Vostokoff tunnustaa ilmiantaneensa Romanoffin, Belovan ja Shostakovin olinpaikan sotilaille, jotka vievät heidän Punaisen Huoneen nykyiseen pilvien yläpuolella leijuvaan tukikohtaan.