cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Päiväkotitoiminta Suomessa
Päiväkoti eli lastentarha on osa laitoksellista lasten varhaiskasvatus- ja päivähoitojärjestelmää. Päiväkotien tarkoitus on tarjota lapsille ja lapsiperheille riittävän korkeatasoinen kasvu- ja kehitysympäristö sekä toimia yhdessä kotien kanssa kasvatuskumppaneina lapsen huoltoa, toimintaa ja turvallisuutta koskevissa asioissa tarjoten samalla lastenhoitoa kun lapsen vanhemmat ovat estyneet itse lapsensa hoidosta esimerkiksi työn takia tai kun lapselle on muulla tavoin tärkeää olla hoidettavana päiväkodissa. Suomessa päiväkotien yhteydessä toimii yleensä myös esikoulu.
Päiväkotitoiminnan ja -käsitteen historiaa
Lastentarhan varsinaisena perustajana pidetään saksalaista pedagogia Friedrich Fröbeliä, jonka idean mukaisia lastentarhoja perustettiin 1830-luvun lopulta lähtien Saksaan ja muutamiin muihin Euroopan maihin. Ensimmäiset ruotsinkieliset päiväkodit perustettiin Suomeen 1840-luvulla (esimerkiksi fröbeliläisyyttä edustanut Marias Asyl Helsinkiin vuonna 1847). Lastentarha-aate rantautui kuitenkin Suomeen kunnolla vasta 1850-luvun lopussa "Suomen kansakoulun isän" Uno Cygnaeus kautta, joka oli Keski-Eurooppaan suuntautuneen opintomatkansa aikana käynyt Hampurissa sijainneessa lastentarhassa ja lastentarhanopettajia kouluttaneessa seminaarissa. Laatiessaan ehdotusta kansakoululaitoksesta Cygnaeus ehdotti lastentarhan ja lastenseimen perustamista paitsi kansakoulunopettajaseminaarin tyttömallikoulun yhteyteen, myös tyttökansakoulujen osaksi. Kansakoulujen vakiinnuttua perustettiin erityyppisiä pienten lasten kouluja eri puolille maata.
Hanna Rothman ja Elisabeth Alander perustivat yhdessä vuonna 1888 (1890?) Helsinkiin Pestalozzi-Fröbel-Hausin mallin mukaisen Sörnäisten kansanlastentarhan Ebeneserkodin Itäisen Viertotien eli nykyisen Hämeentien varrelle. Samanaikaisesti aloitettiin lastenhoitajien koulutus, johon ensimmäisenä lukuvuonna osallistui neljä oppilasta. Vuonna 1892 kansanlastentarhan yhteydessä alkoi lastentarhankasvattajatarkurssi, jota voidaan pitää suomalaisten lastentarhanopettajakoulutuksen alkusysäyksenä. Pääsyvaatimuksena kurssille oli tyttökoulun päästötodistus, kurssi kesti yhden vuoden ja se oli ruotsinkielinen. Vuonna 1896 kurssi pidennettiin kaksivuotiseksi. Vuonna 1905 alkoi ruotsinkielisen lastentarhankasvattajatarkurssin rinnalla ensimmäinen suomenkielinen kurssi. 1900-luvun vaihteeseen mennessä avattiin uusia lastentarhoja myös Turkuun, Poriin, Vaasaan, Kuopioon, Kotkaan ja Viipuriin. Vuonna 1908 Ebeneserkodin lastenkasvattajatarkurssit muuttuivat lastentarhaseminaariksi. Vuonna 1920 oli eri puolilla Suomea toiminnassa jo noin 80 lastentarhaa, joissa oli yhteensä noin 6 000 lasta.
Vuonna 1924 lastentarhat siirrettiin kouluhallituksen alaisuudesta sosiaaliministeriön alaisiksi. Lastentarhojen toiminta perustui 1920-luvulta lähtien lakiin lastentarhojen valtionavusta (1927), jonka mukaan se kohdistui kolmen ja seitsemän ikävuoden välillä olleisiin lapsiin. Vuoden 1936 lastensuojelulaki velvoitti kunnat perustamaan ja ylläpitämään kotikasvatusta tukevia ja täydentäviä laitoksia tai avustamaan yksityisten perustamia ja ylläpitämiä vastaavia laitoksia, mikä merkitsi kuntien osalta lastentarhoja laajempaa toimintaa. Ebeneserkodin lastentarhaseminaarista valmistui sen 50 ensimmäisen toimintavuoden aikana hieman yli 800 lastentarhanopettajaa.
1950-luvulta lähtien alettiin perustaa erityislastentarhoja psyykkisesti poikkeaville ja eri tavoin vammautuneille lapsille. Kunnallisten lastentarhojen ja -seimien rinnalla toimi yksityisiä leikkikouluja ja seurakuntien päiväkerhoja. Vuoteen 1960 mennessä päivähoitolaitosten määrä oli Suomessa kasvanut jo yli neljäänsataan, joista lastentarhoja oli noin 250 ja lastenseimiä 175. Kymmenen vuotta myöhemmin Suomessa oli noin 450 lastentarhaa ja yli 250 lastenseimeä ja päiväkotia. Vuonna 1973 tuli voimaan erityinen lasten päivähoitolaki.
Tärkeitä henkilöitä
Päiväkotien toiminta
thumb|right|Turkulainen Halisten päiväkoti tammikuussa 2009.
Päiväkotien toiminnan painotukset ja taustayhteisöt vaihtelevat. Suomessa suurin osa päiväkodeista on yhteiskunnan palvelua perheille, osa yksityisiä. Tausta-aatteena voi olla esimerkiksi montessori- tai steinerpedagogiikka. Päiväkotien yhteydessä toimii usein myös esikoulu. Päiväkodeissa voidaan järjestää myös kielikylpyjä eri kielillä. Suomalaisissa päiväkodeissa tehdään nykyään varhaiskasvatussuunnitelma eli vasu, ja jokaisen lapsen vanhempien kanssa käydään vuosittain kasvatuskeskustelut.
Päiväkotipäivän rakenne
Lapsen päivä päiväkodissa koostuu leikistä, jota toteutetaan sekä vapaana leikkinä että ohjattuna toimintana. Muita ohjattuja toimintatuokioita on myös päivittäin. Aamupala, lounas ja välipala kuuluvat lapsen päivään päiväkodissa. Ulkoilukertoja on päivän mittaan yleensä kaksi, ja niiden väliin sijoittuu lepohetki. Erilaisia retkiä ja kulttuuritapahtumia toteutetaan päiväkodin toimintasuunnitelman mukaisesti. Jokaisessa päiväkodissa päivärytmi on hieman erilainen.
Päiväkotien henkilöstö
thumb|Vuonna 2019 avattu [[Haukilahti|Haukilahden päiväkoti.]] Päiväkotien henkilöstöön kuuluu kasvatus- ja hoitohenkilöstöä. Päiväkotia johtaa päiväkodin johtaja, jolla tulee olla varhaiskasvatuksen opettajan pätevyys. Päiväkodin opettajina toimivat varhaiskasvatuksen opettajat, jotka saavat koulutuksensa yliopistossa, tai varhaiskasvatuksen sosionomit, joiden koulutus järjestetään ammattikorkeakoulussa. Lisäksi päiväkodissa työskentelee muun muassa lastenhoitajia (koulutuksena yleensä lähihoitaja), avustajia, keittiöhenkilöstöä ja siistijöitä. Päiväkotihenkilökunnan alhaisia palkkoja on arvosteltu tiedotusvälineissä viime aikoina.
Suomessa on ennätysmäärä aikuisia lasta kohden
OECD-maista Suomessa on keskimääräistä suurempi varhaiskasvatuksen julkinen rahoitus ja korkein henkilöstömäärä alle 3-vuotiaille: vain neljä lasta yhtä aikuista kohden. Moitteita tulee siitä, että 3- ja 5-vuotiaista lapsista vain pieni osa on varhaiskasvatuksen piirissä. Nuoria, etenkin miehiä, pitäisi houkutella työskentelemään alalle.
Kustannukset
Päiväkotihoito maksoi Suomessa keskimäärin 1 000 euroa kuukaudessa laskennallista lasta kohden (2010). Alle 3-vuotiaat vastaavat kahta laskennallista lasta.
Isoissa kaupungeissa kotihoito maksoi 4 958 ja yksityisen hoidon tuki 5 353 euroa vuodessa lasta kohden, kunnalliset hoitomuodot noin kaksinkertaisesti (9 449–11 184 euroa vuodessa) ilman vyörytyseriä eli osuuksiaan kuntien yleishallintomenoista. Yleensä vyörytyseriä ei esitetä vertailuissa.
Päiväkotiosuuskunnat
Suomessa toimii pieni määrä päivähoito-osuuskuntia. Vuonna 2014 ainoastaan yksi, Päiväkoti Pupula Karkkilassa, oli vanhempien omistama. Loput olivat työntekijöiden omistuksessa. Perustamisen motiivi on ollut työntekijöiden halu luoda itselleen työpaikka. Sen sijaan Ruotsissa vanhempien omistamat päiväkotiosuuskunnat ovat tavallisia: niitä on siellä yli tuhat. Perustaminen liittyy Ruotsissa 1990-luvulla vallinneeseen pulaan päiväkotipaikoista.
Rarities From the Bronze Age
Rarities from the Bronze Age on brittiläisen hard rock -yhtyeen Uriah Heepin kokoelma-albumi vuodelta 1991. Se sisältää vuosina 1970–1983 julkaistujen singlejen A- ja B-puolia.
Kappaleet
Kaikki kappaleet singlejen b-puolia, ellei toisin mainita.
Richard Wysocki
Richard ”Ricky” Wysocki (s. 1993 Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen frisbeegolfaaja ja lajin kaksinkertainen maailmanmestari vuosilta 2016 ja 2017.
Wysocki on ottanut ammattilaisurallaan 117 voittoa ja hänen uransa aikana saamat palkintorahat olivat toukokuussa 2021 yli 444 000 dollaria.
Major-turnaukset
Maailmanmestaruuskilpailut United States Disc Golf Championship European Open Champions Cup
Disc Golf Pro Tour
Disc Golf Pro Tour Championship
Reeves & Co
Reeves & Co. oli 1800–1900-lukujen vaihteessa Yhdysvaltojen Keskilännessä, Indianan Columbuksessa toiminut höyrykonekäyttöisiä vetokoneita (steam traction engine) valmistanut yhtiö. Omana aikanaan yhtiö valmisti Pohjois-Amerikan suurimpia ja voimakkaimpia traktoreita. Koska kyntö- ja vetotöiden lisäksi koneiden tehtävä oli tuottaa voimaa maatalouden koneiden käyttöön siellä, missä sitä tarvittiin, omavoimaisesti liikkuva voimakone oli maatalouden töiden tehostamisessa vallankumouksellinen väline.
Historia
Indianassa Rushin piirikunnan alueella asunut, maatilalta syntyisin ollut veljeskolmikko Marshall, Girney ja Milton Reeves olivat oman aikakautensa maatalouden ja ensiaskeleitaan ottavan moottoreilla liikkuvien vaunujen saralla todellisia monilahjakkuuksia. Perheen nimiin on kirjattu kaikkiaan 140 patenttia. Marshall Reeves oli vuonna 1869 kehittänyt maissipeltojen muokkausta varten tehokkaan auralaitteen, ja vuonna 1875 hän perusti yhdessä isänsä ja setänsä kanssa maatalouden koneita valmistaneen Hoosier Boy Cultivator Companyn. Vuonna 1879 tämän yhtiön nimeksi muutettiin Reeves and Co. Samoihin aikoihin, vuoden 1895 tienoilla, kun Reevesin veljeksistä Milton kehitteli ensimmäistä moottorivoimalla liikkuvaa ajoneuvoaan, Reeves & Co. alkoi valmistaa höyrykoneita ja höyrykonevoimalla liikkuvia traktoreita.
Reeves & Co. myytiin tammikuun 1. päivänä vuonna 1912 Emerson-Brantingham-yhtiölle. Emerson-Brantingham hankki omistukseensa muitakin silloisia yhtiöitä, jotka valmistivat maatalouskoneita, kuten Gas Traction Co, Rockford Engine Works ja Geiser Manufacturing Co., mutta ajautui vuonna 1915 talousvaikeuksiin. Emerson-Brantinghamin yhdistyttyä D. M. Osborne Companyn kanssa, tästä syntyneen yhtiön osti vuonna 1928 J. I. Case Company, nykyinen Case IH.
Terminologiaa
Nominaalihevosvoima on eräs tyypillinen tapa kuvata höyrykonekäyttöisten vetureiden tehoa, mutta todellisuuteen verrattuna se antaa roimasti alimitoitettuja arvoja. Höyrykoneisen veturin tehojen ilmoittamiseen on useita erilaisia asteikkoja ja tapoja, silti mikään niistä ei anna täsmällistä vastausta. Reevesin kaltaisen höyryveturin voimavarat ovat kuitenkin hyvin suuret.
Pago Pago
Pago Pago on Amerikan Samoan pääkaupunki, jonka väkiluku oli 3 656 vuonna 2011. Se sijaitsee Amerikan Samoan pääsaarella Tutuilassa. Tärkeimmät elinkeinot ovat matkailu sekä tonnikalan kalastus ja jalostus. Kaupungissa on muun muassa satama, pari pankkia ja ruokakauppaa, museo ja Amerikan Samoan hallintovirastot. Puhutuin kieli on samoa, mutta lähes kaikki ymmärtävät myös englantia.
Lonely Planetin opaskirjan mukaan Pago Pago on pikemminkin samannimisen sataman ympärillä oleva kokoelma kyliä kuin kaupunki. Pago Pago voi tarkoittaa sataman päässä olevaa pientä kylää, satamaa itsessään tai Pago Pagon ”kaupunkia”. Usein Pago Pagolla tarkoitetaan koko Tutuilan saarta, joskus jopa koko Amerikan Samoaa.
Pago Pagon taajimpaan asutut alueet ovat sataman kaakkoispuolella sijaitsevat Fagatogo ja Utulei. Fagatogo on hallinnollinen keskus, jossa sijaitsee Fono (territorion senaatin ja edustajainhuoneen rakennus) ja museo.
W. Somerset Maugham on kuvannut kaupunkia novellissa "Sade" (suomennos sisältyy kokoelmaan Väräjävä lehti).
David Robertson (manageri)
David Robertson (1943 – 5. helmikuuta 2014) oli brittiläinen manageri. Hänet tunnettiin parhaiten Kimi Räikkösen ja Jenson Buttonin managerina. Hänen poikansa, Steve Robertson on entinen moottoriurheilija. Hänetkin tunnetaan myös Räikkösen ja Buttonin managerina.
Brasilia kesäolympialaisissa 2016
Brasilia osallistui vuoden 2016 kotikisoihinsa Rio de Janeirossa 465 urheilijan joukkueella. Lipunkantajana avajaisissa toimi viisiottelija Yane Marques.
Avery Jenkins
Avery Jenkins (s. 1978) on yhdysvaltalainen frisbeegolfaaja ja lajin maailmanmestari vuodelta 2009.
Jenkins on ottanut ammattilaisuransa aikana 59 voittoa sekä kerännyt palkintorahoja yli 228 000 dollaria.
Nanumanga
Nanumanga tai Nanumaga on korallisaari Tuvalulla, Tyynellämerellä ja yksi maan kahdeksasta hallintoalueesta. Sen pinta-ala on noin 2,8 neliökilometriä, ja vuoden 2012 väestönlaskennan mukaan siellä oli 481 asukasta. Saarella on kaksi kylää, Tonga ja Tokelau. Nanumangaa johtaa saarineuvosto ja sillä on kaksi paikkaa Tuvalun 15-paikkaisessa parlamentissa. Saarella on muun muassa kirkko ja sairaala.
Maantiede
Nanumanga sijaitsee Tyynellämerellä, Tuvalun saarivaltion pohjoisosassa, noin 390 kilometriä Funafutista luoteeseen. Saaren pinta-ala on suunnilleen 2,8 neliökilometriä, ja se on soikean muotoinen. Sen pituus on noin 3 kilometriä, ja leveimmillään se on noin 1,5 kilometriä. Saari on vulkaanista alkuperää, ja sen pohjoisosassa sijaitsee Vaiatoa-niminen suolajärvi. Nanumangan eteläosissa on myös kaksi pienempää vesialuetta, Loto'aiga ja Haapai.
Ilmasto ja ilmastonmuutos
Nanumangalla on trooppinen ilmasto, vuorokauden kuukausikeskilämpötila on noin 27–28 °C. Saaren keskimääräinen vuosittainen sademäärä on noin 2 600 millimetriä.
Eläimistö ja kasvisto
Saaren eteläosissa on mangrovemetsää.
Historia
Nanumangan pohjoispuolelta on löydetty merenalainen luola, jonka sisällä oli todisteita siitä, että saarella on asuttu yli 8 000 vuotta sitten.
Ensimmäinen Nanumangan todistetusti löytänyt eurooppalainen oli espanjalainen kauppias Don Francisco Maurelle, joka löysi sen vuonna 5. toukokuuta 1781. Hän kutsui saarta nimellä "Isla del Cocal", mutta ei noussut saarella maihin.
Vuonna 1880 Louis Becke saapui saarelle kauppiaaksi. Häntä ennen kauppiaana oli toiminut Tom de Wolf.
Vuonna 1892 Nukufetau liitettiin muiden nykyään Tuvalulle kuuluvien atollien ja saarien lisäksi Yhdistyneen kuningaskunnan Gilbert- ja Ellicesaarten protektoraattiin, josta tuli vuonna 1916 siirtomaa. Nukufetausta tuli osa Tuvalua maan itsenäistyttyä vuonna 1978.
Nanumangan saarella avattiin postitoimisto vuonna 1925.
Väestö
Nanumangalla puhutaan pääasiassa tuvalun kielen pohjoistuvalun murretta.
Suurin osa Nanumangan asukkaista kuuluu protestanttiseen Tuvalun kirkkoon. Atollilla on myös pieni Jehovan todistajien yhteisö ja muita pieniä uskonnollisia ryhmiä.
Lähteet
°N, °W
Adobe Premiere Elements
Adobe Premiere Elements on Adobe Systemsin ohjelma epälineaariseen videoeditointiin. Se on Adobe Premiere Pron kevennetty versio, josta on jätetty pois muutamia kuluttajan harvemmin tarvitsemia Pro-version ominaisuuksia. Muun muassa monitoreita on kahden sijasta yksi, DVD:n enkoodausasetukset on supistettu minimiin jne. Tällä on tavoiteltu yksinkertaisuutta ja helppokäyttöisyyttä. Toisin kuin monilla kilpailijoillaan, Elementsiin voi tuoda rajoittamattoman määrän audio- ja videoraitoja muokattavaksi yhdeksi videoksi. Lisäksi sillä on myös melko vakaa ydin.
D.I.Y.C.D.
D.I.Y.C.D on powerviolence -yhtye Man Is The Bastardin kokoelmalevy joka julkaistiin 1995.
British Airtours
British Airtours oli brittiläinen tilauslentoyhtiö. British European Airways (BEA) perusti sen vuonna 1969 nimellä BEA Airtours. Kun BEA ja British Overseas Airways Corporation (BOAC) yhdistettiin British Airwaysiksi 1970-luvun alussa, British Airtoursista tuli sen tytäryhtiö. Vuonna 1988 se nimettiin Caledonian Airwaysiksi, kun British Airways osti British Caledonianin ja yhdisti sen British Airtoursiin.
Historia
BEA Airtours perustettiin 24. huhtikuuta 1969. Se oli BEA:n tytäryhtiö, jonka tarkoitus oli tarjota halpoja lentoja, joilla BEA kykeni kilpailemaan nopeassa kasvussa olleilla pakettimatkamarkkinoilla. Ennen sitä markkinoita olivat hallinneet valtion omistamien BEA:n ja BOAC:n sijaan yksityiset yhtiöt. BEA Airtours perustettiin, koska yksityisten yhtiöiden kasvava reittilentojen verkosto alkoi uhata BEA:n ja BOAC:n perinteistä valta-asemaa. Sen perustaminen noudatti Britannian ilmailualan tulevaisuutta käsitelleen Edwardsin raportin suositusta, jonka mukaan BEA:n ja BOAC:n tulisi siirtyä myös pakettimatka- ja tilauslentotoimintaan.
BEA Airtours aloitti lennot Gatwickin lentoasemalta vuonna 1970 käyttäen seitsemää BEA:lta käytettyinä saatua de Havilland Comet 4B -konetta, joissa kussakin oli 109 turistiluokan istuinta. Ensimmäinen kaupallinen lento lennettiin 6. maaliskuuta 1970.
Vuonna 1971 BEA Airtoursin koko laivasto päätettiin korvata samalla määrällä American Airlinesin entisiä Boeing 707-123B -koneita. Niiden suurempi kapasiteetti, pidempi toimintamatka ja parempi polttoainetehokkuus mahdollistivat välilaskuttomat pitkän matkan tilauslennot esimerkiksi Pohjois-Amerikkaan. Huolimatta siitä, että Britannian kauppaministeriö myönsi yhtiölle luvan käytettyjen 707-120B -koneiden maahantuontiin ja siitä, että yhtiön sisältä (BOAC:lta) ei ollut saatavissa vastaavia koneita halutulla aikataululla, sekä BEA että BOAC vastustivat yhtiön suunnitelmia. Niiden mielestä kaikki koneet tuli hankkia joko BEA:lta tai BOAC:lta.
Valtionyhtiöiden puututtua asiaan BEA Airtours hankki BOAC:lta seitsemän Boeing 707-436 -konetta. Niiden matkustajakapasiteetti oli yhtiön tarpeisiin liian suuri, ja niihin asennetut Rolls-Royce Conway -moottorit olivat vanhemmat kuin American Airlinesin entisten koneiden Pratt & Whitney JT3D -moottorit. Niinpä BOAC:lta ostettujen koneiden käyttökustannukset olivat suuremmat. BOAC myi kuitenkin koneet halvemmalla kuin American Airlines. 4,3 miljoonan punnan myyntihintaan sisältyi BOAC:n koko varaosavarasto moottorit pois lukien kyseisille seitsemälle koneelle. Ensimmäinen 174-paikkaisista koneista tuli BEA Airtoursin käyttöön vuonna 1971, ja erän viimeinen liittyi yhtiön laivastoon vuonna 1973. Siihen mennessä neljä yhtiön yhdeksästä Comet 4B:stä oli jo myyty muille brittiläisille tilauslentoyhtiöille.
Vuoden 1973 öljykriisi, jonka aikana öljybarrelin hinta nelinkertaistui, kasvatti huomattavasti BEA Airtoursin jäljellä olleiden Cometien käyttökustannuksia. Tämä alkoi vaikuttaa BEA:n ja BOAC:n yhdistymisen myötä vuonna 1974 British Airtoursiksi nimetyn yhtiön taloudelliseen tulokseen. Yhtiö päättikin poistaa loput viisi Cometia käytöstä kesäkauden 1974 lopussa ja myydä ne Dan-Airille. Seuraavina vuosina British Airtours hankki lisää 707-koneita British Airwaysilta, joka oli perinyt ne BOAC:lta.
Vuonna 1975 British Airtours alkoi lentää Advanced Booking Charter (ABC) -lentoja Yhdysvaltoihin.
1970-luvun lopulla British Airways päätti korvata BEA:lta perityt, vanhentuvat lyhyen ja keskipitkän matkan Hawker-Siddeley Trident ja BAC 1-11 -koneet uusilla Boeing 737 ja Boeing 757 -koneilla. Samassa yhteydessä British Airtoursille tilattiin yhdeksän uutta 737-236 Advanced -konetta. Ne toimitettiin 1980-luvun alussa. Niillä yhtiö korvasi käytettynä hankitut kapearunkokoneensa, jolloin sen kilpailukyky parani huomattavasti.
Kesäkuussa 1982 British Airtours aloitti säännölliset lennot Gatwickin ja New Yorkin Newarkin lentoaseman välillä. Kahdesti viikossa lennetyt lennot lopetettiin kuitenkin vain seitsemän kuukauden jälkeen tammikuussa 1983.
Vuonna 1984 British Airtours sai käyttöönsä ensimmäisen laajarunkokoneensa, Boeing 747-236B -koneen. Se alkoi lentää yhtiön suosittuja pitkän matkan ABC-lentoja Pohjois-Amerikkaan. Samana vuonna lennettiin yhtiön viimeinen Boeing 707 -lento. British Airtours alkoi saada käyttöönsä myös British Airwaysin entisiä Lockheed L-1011 TriStar -laajarunkokoneita.
British Airtoursin koneet maalattiin vuonna 1985 uusiin väreihin, jotka muistuttivat läheisesti British Airwaysin silloista väritystä.
22. elokuuta 1985 lentoa 28M operoinut Boeing 737-236Adv syttyi tuleen keskeytetyn lentoonlähdön jälkeen Manchesterin lentoasemalla. Tuli levisi nopeasti koneen takaosaan ja tuhosi koneen. 53 matkustajaa ja kaksi miehistön jäsentä kuoli.
British Airways osti vuonna 1988 British Airtoursin kilpailijan British Caledonianin. British Airtours ja British Caledonian yhdistettiin, ja uusi yhtiö sai nimen Caledonian Airways.
Laivastohistoria
thumb|BEA Airtoursin de Havilland Comet 4B yhtiön alkuperäisessä, 1960-luvulla ja 1970-luvun alussa käytetyssä värityksessä. thumb|BEA Airtoursin Boeing 707-436 yhtiön alkuperäisessä, 1960-luvulla ja 1970-luvun alussa käytetyssä värityksessä. thumb|British Airtoursin Boeing 707-436 yhtiön 1970-luvulla ja 1980-luvun alussa käytetyssä värityksessä. thumb|British Airtoursin Boeing 737-236Adv yhtiön 1970-luvulla ja 1980-luvun alussa käytetyssä värityksessä. thumb|British Airtoursin Boeing 747-236B yhtiön 1970-luvulla ja 1980-luvun alussa käytetyssä värityksessä. thumb|British Airtoursin Lockheed L-1011-1 TriStar yhtiön vuonna 1985 käyttöön otetussa värityksessä. BEA Airtours ja British Airtours käyttivät toimintansa aikana seuraavia konetyyppejä:
1970
Maaliskuussa 1970 BEA Airtoursin laivastoon kuului yhdeksän lentokonetta.
1972
Toukokuussa 1972 BEA Airtoursin laivastoon kuului 11 lentokonetta.
Tilauksessa oli viisi Boeing 707-436 -konetta.
1974
Maaliskuussa 1974 British Airtoursin laivastoon kuului yhdeksän lentokonetta.
1982
Huhtikuussa 1982 British Airtoursin laivastoon kuului yhdeksän lentokonetta.
1984
Maaliskuussa 1984 British Airtoursin laivastoon kuului 16 lentokonetta.
Blankenberge
thumb|240px|Lomailijoita Blankenbergen rannalla 1800–1900-luvun vaihteessa.
Blankenberge on vajaan 19 000 asukkaan merenrantakaupunki, joka sijaitsee Länsi-Flanderin rannikolla Luoteis-Belgiassa. Se oli alkujaan kalastajakylä, josta kehittyi Belle Époquen aikana Euroopan porvariston suosima rantalomakohde. Kaupungin ehkä näkyvin maamerkki on Belgium Pier, 350 metriä pitkä laituri, jonka päässä on suuri konferenssi- ja viihdekeskus.
Mertaniemen voimalaitos
Mertaniemen voimalaitos on Lappeenrannan Suolahdessa sijaitseva Lappeenrannan Lämpövoiman voimalaitos. Mertaniemi 1 on otettu käyttöön vuonna 1975 ja sen sähköteho on 33 MW. Mertaniemi 2 on otettu käyttöön vuonna 1977 ja sen sähköteho on 160 MW. Mertaniemi 1:ssä on yksi kaasuturbiini ja Mertaniemi 2:ssa on kaksi kaasuturbiinia sekä höyryturbiini. Laitoksen kaasuturbiinit ovat vuokrattuna Fingridille nopeaksi reserviksi kantaverkon häiriötilanteisiin.
Systembolaget
Systembolaget (sanatarkasti ) on Ruotsin valtion omistama yritys, jolla on lakisääteinen monopoli yli 3,5 % alkoholia sisältävien juomien vähittäiskauppaan Ruotsissa ja joka on siten Suomen Alkoa vastaava yritys.
Historia
Nimi "Systembolaget" tulee yhtiön mukaan siitä, kun jotkut kunnat alkoivat 1850-luvulla ottamaan baareja haltuunsa kontrolloidakseen väkijuomien myyntiä. Kun kunnat sitten yhtiöittivät tätä toimintaa, niiden katsottiin ottavan se osaksi omaa systeemiään, mikä antoi nimensä nykyiselle yhtiölle.
Viinanmyynti on ollut Ruotsissa valtion hallinnassa vuodesta 1905. Nykymuotoinen Systembolaget perustettiin vuonna 1955.
Nykyään
Vuonna 2022 yhtiöllä oli oman ilmoituksensa mukaan 5 968 työntekijää. Myymälöitä oli 450. Liikevaihtoa sillä oli 37,182 miljardia kruunua. Systembolagetin pääkonttori sijaitsee Tukholmassa. Kesällä 2021 yrityksen uudeksi toimitusjohtajaksi valittiin Ann Carlsson, joka on aikaisemmin toiminut Apoteketin toimitusjohtajana.
Systembolagetit ovat auki pisimmillään maanantaista perjantaihin klo 10–20 ja lauantaisin 10–15. Sunnuntaisin ja pyhäpäivisin myymälät ovat kiinni. Yli 3,5-prosenttisten alkoholijuomien ostoikäraja on 20 vuotta (tätä miedompien 18 vuotta) ja niiden vähittäismyynti on Systembolagetin yksinoikeus.
Ruotsinsuomessa yrityksestä käytetään useimmiten nimitystä Systeemi, samoin kuin Suomen Alkoon viitataan Suomen systeeminä.
Vuonna 2022 julkaistun kyselytutkimuksen 73 prosenttia ruotsalaisista kannattaa Systembolagetin monopoliasemaa.
Ratko Mladić
Ratko Mladić (s. 12. maaliskuuta 1942 tai 1943)  Kalinovik, Itsenäinen Kroatian valtio) on kenraalieversti, joka oli aikanaan yksi Jugoslavian liittoarmeijan korkeimmista upseereista. Kroatian ja Bosnian sodissa hän toimi Bosnian serbiarmeijan komentajana vuosina 1992–1995. Mladić tunnettiin lisänimillä ”Bosnian teurastaja" ja "Balkanin teurastaja".
Vuonna 1995 Kansainvälinen Jugoslavia-tuomioistuin (ICTY) nosti Mladićia vastaan syytteen kansanmurhasta, sotarikoksista ja rikoksista ihmisyyttä vastaan. ICTY katsoi syytteessään Mladićin olleen johtavassa asemassa vastuullinen Sarajevon piirityksestä ja Srebrenican joukkomurhasta, joka on suurin yksittäinen joukkomurha Euroopan historiassa toisen maailmansodan päättymisen jälkeen. Etsintäkuulutettu Mladić oli karkuteillä 16 vuotta, kunnes Serbian turvallisuusjoukot pidättivät hänet serbialaisessa Lazarevon kylässä 26. toukokuuta 2011. Viisi päivää myöhemmin Mladić luovutettiin Haagiin.
Mladićin kansainvälinen etsintäkuulutus perustui ICTY:n sääntöön nro 61, joka mahdollistaa tämänkaltaisen toiminnan silloin, kun on raskauttavat syyt epäillä kysymyksessä olevan kansanmurhan kaltaisista rikoksista epäilty. Serbia ja Yhdysvallat tarjosi viisi miljoonaa euroa tiedosta, joka johtaisi Mladićin kiinnisaamiseen. Lokakuussa 2010 Serbia kiristi jahtia nostamalla löytöpalkkion viidestä miljoonasta 10 miljoonaan euroon. Serbia myös pyysi Interpolilta apua etsinnöissä.
Ratko Mladićin kiinniottamisen on katsottu olleen yksi keskeisistä ehdoista Serbian EU-jäsenyyshankkeen etenemiselle.
Hän oli pitkäaikainen Jugoslavian kommunistisen puolueen (SKJ) jäsen ja liittoarmeijan aktiiviupseeri aina vuonna 1991 alkaneisiin hajoamissotiin asti.
Nuoruus ja upseeriuran alku
Ratimir (Ratko) Mladić syntyi bosnialaisessa Božanovićin kylässä Kalinovikissa (43.63194°N, 18.71389°W). Useimmat lähteet sanovat hänen syntyneen vuonna 1942, mutta Mladić itse kertoi Jugoslavia-tuomioistuimelle syntyneensä 1943. Saksa ja Italia olivat pilkkoneet Jugoslavian kuningaskunnan vuonna 1941. Tilalle oli perustettu akselivaltojen kontrollissa oleva Itsenäinen Kroatian valtio, jonka muodollisena valtionpäämiehenä toimi kuningas Tomislav II, mutta tosiasiallisesti maata johti pääministeri Ante Pavelić yhdessä kroaattien kansallisradikaalin Ustaša-puolueen kanssa.
Bosnian serbeihin kuuluneen Mladićin perheen muut lapset olivat tytär Milica (s. 1940, nyk. Abram) ja poika Milivoj (s. 1944). Isä Neđo Mladić (s. 1909) oli paikallinen kommunistipartisaanien johtaja, joka kaatui kroaattien Ustaša-joukkojen luoteihin Bradinassa Ante Pavelićin kotikylään tehdyssä hyökkäyksessä keväällä 1945. Äiti Stana Lalatović (1919-2003) jäi lastensa yksinhuoltajaksi. Isän menettäminen vain kaksivuotiaana jätti Ratkon persoonallisuuteen vahvat jälkensä. Ratko piti isänsä kuolemaa sankarin uhrauksena.
Ratko Mladić lähti kotikylästään jo 15-vuotiaana käytyään peruskoulunsa loppuun ja muutti Sarajevoon, jossa toimi jonkin aikaa tinaseppänä metalliteollisuusyrityksessä Preduzeće Tito Sarajevo. Titon johtama sosialistinen Jugoslavia korosti kansanarmeijan merkitystä valtion yhtenäisyydelle. Monesti armeija myös tarjosi ainoan uramahdollisuuden köyhän maaseudun nuorille miehille. Lapsuudessaan Mladić oli haaveillut opettajan tai kirurgin ammatista, mutta ilmeisesti sotilasura kiinnosti myös isänsä kohtalon takia. Mladić aloitti opiskelunsa lukiota vastanneessaa Zemunin sotateollisessa koulussa Belgradissa 20. lokakuuta 1961. Tämän jälkeen jatkui opinnot Belgradissa Jugoslavian kansanarmeijan maavoimien sotilasakatemiassa (nyk. Belgradin sotilasakatemia) (Vojna akademija KoV JNA), josta hän valmistui luutnanttina (potporučnik) kurssinsa 6. parhaana 27. syyskuuta 1965. Tuolloin alkoi Mladićin ammattiupseerin ura Jugoslavian kansanarmeijassa. Samana vuonna hän liittyi Jugoslavian kommunistisen puolueen jäseneksi, jona hän oli aina puolueen hajoamiseen vuoteen 1990 asti. Syyskuussa 1976 Mladić aloitti Belgradissa Jugoslavian maavoimien esikunta-akatemian 20. yleisesikuntaupseerikurssin, josta valmistui "yleinen sotataito" oppiaineenaan kurssinsa priimuksena keskiarvolla 9,57. Maavoimien esikunta-akatemian operatiiviselta kurssilta hän valmistui 1987.
Sotilasakatemiasta valmistuttuaan Mladić määrättiin 4. marraskuuta 1965 alkaen Skopjeen 3. armeijan 27. sotilaspiiriin, jossa hän oli yksikkönsä nuorin upseeri. Hänet nimitettiin 89. jalkaväkirykmentin kiväärijoukkueen johtajaksi 4. marraskuuta 1965. Mladić osoittautui kyvykkääksi ja lahjakkaaksi upseeriksi.
Michelle Phan
Michelle Phan (s. 11. huhtikuuta 1987 Boston, Yhdysvallat) on amerikanvietnamilainen videobloggaaja ja kosmetiikkayritys Lancômen ”videomeikkitaiteilija”. Hänellä oli myös oma ihonhoitosarja IQQU, jonka hän myöhemmin myi henkilölle, jonka nimeä hän ei paljasta. Nyt hänellä on kosmetiikkasarja "em". Heinäkuussa 2010 Phan oli ”YouTuben ykköskauneustaiteilija”. Tällä hetkellä hänellä on yli seitsemän miljoonaa tilaajaa YouTubessa.
Ratko Mladić
Nuoruus ja upseeriuran alku
Ratko avioitui 24. huhtikuuta 1966 Skopjessa opiskelleen Bosiljka Jegdićin (s. 20.7.1947) kanssa. Jegdić oli syntyjään Kroatian Okrugljacasta, Viroviticasta. Ensimmäinen lapsi poika Darko syntyi 1969 ja tytär Ana vuonna 1971. Perhe asui ja eli Skopjessa huolimatta Ratkon vaihtuvista sijoituspaikoista aina 7. helmikuuta 1992 asti, jolloin Jugoslavian liittoarmeija poistui Makedoniasta. Ana Mladić teki sittemmin itsemurhan Belgradissa maaliskuussa 1994, mikä myöskin vaikutti Ratkon persoonaan.
Huhtikuussa 1968 Mladićista tehtiin Kumanovossa sijainneen tiedustelujoukkueen johtaja. Toukokuussa 1970 Mladić ylennettiin yliluutnantiksi (poručnik), sitten kapteeniksi (kapetan) ja pian 1. luokan kapteeniksi (kapetan prive klase). Majuriksi hänet ylennettiin 27. marraskuuta 1974, jolloin hänet nimitettiin 87. erillisen jalkaväkipatterin huollosta vastaavaksi apulaiskomentajaksi. Sotakorkeakoulun (1976–1978) jälkeen hänestä tehtiin Kumanovossa sijainneen 89. prikaatin 1. jalkaväkipataljoonan komentaja. Mladić ylennettiin everstiluutnantiksi 25. joulukuuta 1980 ja hänestä tuli Skopjessa sijainneen 3. sotilaspiirin esikunnan operatiivisen osaston johtaja. Everstiksi ylennetty Mladić nimitettiin Stipissä sijaitsevan 39. jalkaväkidivisioonan 26. jalkaväkiprikaatin komentajaksi 18. elokuuta 1986.
Kenraali Mladić ja Jugoslavian hajoaminen
31. tammikuuta 1989 eversti Mladić siirtyi takaisin Skopjeen 3. armeijan koulutusosaston apulaispäälliköksi ja 14. tammikuuta 1991 hänet siirrettiin Pristinaan 52. armeijakunnan huollosta vastaavaksi apulaiskomentajaksi. Kevään 1991 aikana Jugoslavian liittotasavalta alkoi toden teolla hajota.
Eversti Mladić saapui helikopterilla Krajinan pääkaupunkiin Kniniin 26. kesäkuuta 1991 päivä sen jälkeen, kun Kroatia oli julistautunut itsenäiseksi. Jugoslavian keskushallinto Belgradissa ei tunnustanut Kroatian ja Slovenian laittomina pitämiään irtautumisia. Toukokuun lopulla 1991 Krajinan serbitasavalta oli ilmoittautunut virallisesti liittyvänsä osaksi Serbian tasavaltaa. Heinäkuussa 1991 Jugoslavian liittoarmeija aloitti kroaattien vastaisen Operaatio Rannikko-91:n (Operacija Obala-91) Dalmatian rannikolla. Alue kuului 9. armeijakunnan piiriin. Samaan aikaan 3. heinäkuuta 1991 Mladić siirtyi Kniniin 9. armeijakunnan koulutus- ja operaatiovastaavaksi. Nimitys 9. armeijakunnan apulaiskomentajaksi tuli 20. heinäkuuta 1991.
Mladić nousi kenraalikuntaan, kun Jugoslavian sosialistisen liittotasavallan presidentin käsky 1/68 ylensi Ratko Mladićin kenraalimajuriksi 4. lokakuuta 1991. Kenraalimajuri Mladićista tuli koko 9. armeijakunnan komentaja 30. joulukuuta 1991.
Mladić ylennettiin kenraaliluutnantiksi 24. huhtikuuta 1992 ja seuraavana päivänä hänet nimitettiin Jugoslavian liittoarmeijan 2. sotilaspiirin komentajaksi Sarajevoon Bosnia-Hertsegovinaan.
12. maaliskuuta 1992 Bosnian separatistisen serbialueen parlamentti päätti perustaa Bosnian serbiarmeijan. Mladić nimitettiin armeijan komentajaksi. Saman vuoden kesällä piiritettiin myös myöhemmin tunnetuksi tullut Srebrenican 5 000 asukkaan pikkukaupunki. Srebrenicaan muodostettiin huhtikuussa 1993 YK:n suoja-alue siviileille ja myös Mladićin armeijaa vastaan taistelleita muslimeita antautui YK:lle ja luovutti aseensa saaden näin turvapaikan alueella. YK:n suojelu esti serbien marssimisen kaupunkiin, jossa oleskeli pahimmillaan noin 40 000 ihmistä saarroksissa ja puutteellisesti huollettuina. 8. heinäkuuta 1995 Bosnian serbiarmeija hyökkäsi kaupunkiin ammuttuaan sinne viisi päivää raketteja. Myös Mladić saapui kaupunkiin yhdessä serbialaisten kuvausryhmien kanssa. Kaupungin muslimipojat ja -miehet 12 ja 77 ikävuoden väliltä eristettiin tutkittavaksi ”epäiltynä sotarikoksista”. Viisi päivää myöhemmin yli 8 000 poikaa ja miestä oli murhattu kaupungin ulkopuolelle.
Etsitty sotarikollinen
Mladićia syytetään Kroatian ja Bosnian sodissa lukuisista sotarikoksista, muun muassa kansanmurhasta ja rikoksista ihmisyyttä vastaan sekä muun muassa Sarajevon siviilien tulittamisesta. Häntä syytetään myös erityisesti Srebrenican joukkoteloituksista kesäkuussa 1995. Bosnian sodan jälkeen Mladić palasi Belgradiin, jossa hän eli Jugoslavian presidentin Slobodan Miloševićin suosiossa ja suojeluksessa. Kun Milošević luovutettiin Haagin sotarikostuomioistuimeen Mladić onnistui vuosikaudet pakenemaan häntä etsiviä poliiseja. Hänen epäiltiin piileksivän tuomioistuinta Serbiassa, Bosnian serbialueella tai serbejä tukevan Venäjän suojissa Moskovassa. Haagin sotarikostuomioistuin kuitenkin kyllästyi tilanteeseen, ja 11. marraskuuta 2005 se ilmoitti Serbia-Montenegron valtiolle, että sen tulee toimittaa Mladić tuomioistuimen eteen vuoden 2005 loppuun mennessä. Yhdysvaltain hallitus lupasi viisi miljoonaa dollaria Mladićin kiinniotosta. Mladić on tämänkin jälkeen nauttinut serbien keskuudessa suurta kansansuosiota, erityisesti äärikansallismielinen Suur-Serbiaa tavoitteleva Serbian radikaalipuolue on kuulunut hänen tukijoihinsa. Tiettävästi Srebrenican tapahtumien avoimempi käsittely Serbiassa on vähentänyt serbien silmissä hänen sankarillisuuttaan. Serbian parlamentti tuomitsikin maaliskuussa 2010 joukkomurhan päätöslauselmassaan kiivaan keskustelun tuloksena, mutta ei määritellyt tapahtumia kuitenkaan kansanmurhaksi. Parlamentti korosti kuitenkin Mladićin kiinnioton tärkeyttä, hänen tukijoidensa protesteista huolimatta.
Pidätys
Serbian presidentti Boris Tadić vahvisti 26. toukokuuta 2011 Mladićin pidätetyn Vojvodinassa. Pidätyksestä kertoneen radiokanavan mukaan Mladić oli piilotellut serkkunsa omistamassa talossa maaseudulla Lazarevon kylän keskustassa ja käyttänyt nimeä Milorad Komadić. Serbialaisten uutiskanavien mukaan tieto Mladićin olinpaikasta olisi tullut nimettömänä vihjeenä. Julkisuudessa on todettu, että pidätys tuli juuri sopivasti Serbian EU-neuvottelujen kannalta. Myös Haagin sotarikostuomioistuin oli tuomassa julki raporttia, jossa todetaan Serbian yhteistyökyky sotarikoskysymyksissä heikoksi. Kun pidätys tuli julki, noin 10 000 mielenosoittajaa kerääntyi Belgradissa osoittamaan mieltään Mladićin puolesta. Serbian viranomaiset luovuttivat hänet kuitenkin nopeasti kuljetettavaksi Haagin sotarikostuomioistuimeen. Haagiin Mladić kuljetettiin 31. toukokuuta 2011. Venäjä on vaatinut Mladićille oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä. Mladićin oikeudenkäynti alkoi 16. toukokuuta 2012 Haagin sotarikostuomioistuimessa ja keskeytettiin 17. toukokuuta 2012 syyttäjien virheiden takia, koska syyttäjät olivat tehneet useita virheitä ilmoittaessaan todisteista puolustusasianajajille. Uutta aloituspäivää yritetään lyödä lukkoon mahdollisimman pian. Oikeudenkäynti jatkui 9. heinäkuuta 2012 ja ensimmäisenä todistajanaitioon istuutui Elvedin Pašić, joka oli 14-vuotias Bosnian sodan alkaessa, kun hän joutui perheineen pakenemaan kotikylästään Hrvaćanista, Pohjois-Bosniasta. Hän kuvaili todistajanlausunnossaan kotien tuhoamista, kyliin hyökkäämistä sekä muslimien ja kroaattien vainoamista. Pašić erotettiin perheestään ja selvisi myöhemmin noin 150:n teloituksesta Grabovican kylässä vuonna 1992.
Mladić Haagissa
Kun Mladić ensi kertaa astui oikeuden eteen, hän ei halunnut kuulla syytteitään. Mladić kiisti Haagissa häneen kohdistetut syytökset. Mladic sanoi olevansa sairas, ja että syytteet ovat loukkaavia ja hirvittäviä. Mladićin puolustus vetosi muun muassa siihen, että tämä oli vain sotilas, joka totteli käskyjä eikä ollut kytköksissä pahimpiin sodan rikoksiin. Mladićin apulainen Mile Sladoje kiisti tämän määränneen joukkojaan sala-ampumaan Sarajavon siviilejä.
Mladićia vastaan nostettiin syyte kansanmurhasta ja rikoksista ihmisyyttä vastaan, varsinkin Srebrenican joukkomurhasta ja Sarajevon saarrosta. Mladić ei katsonut armeijansa tappaneen kroaatteja näiden kansallisuuden takia, vaan vain puolustaneensa maataan.
Radovan Karadžić haastoi Mladićin todistajakseen omaan oikeudenkäyntiinsä, mutta Mladić ei sanojensa mukaan voinut ja halunnut todistaa Srebrenican tapahtumista. Mladić vetosi terveysongelmiinsa ja siihen, että Karadžićin esittämiin kysmyksiin vastaaminen vaarantaisi hänen oman oikeudenkäyntinsä. Mladić myös ilmoitti, että Haagin YK-tuomioistuin on "saatanan tuomiosali" ja Naton luomus.
Entisen Jugoslavian kansainvälinen rikostuomioistuin tuomitsi 74-vuotiaan Ratko Mladićin Haagissa 22. marraskuuta 2017 elinkautiseen vankeuteen sotarikoksista, kansanmurhasta ja rikoksista ihmisyyttä vastaan. Mladić valitti saamastaan tuomiosta Haagin erityiseen vetoomustuomioistuimeen, mutta 8. kesäkuuta 2021 tuomion julistettiin pysyvän voimassa sellaisenaan.
Flume
Streten on tuottanut uransa aikana kappaleita muun muassa hip hop -muusikko Vince Staplesille ja poplaulaja Lordelle. Hänen toinen albuminsa voitti parhaan elektronisen musiikin albumin palkinnon Grammy-palkintogaalassa.
Shane Robinson
Shane Robinson (s. 17. joulukuuta 1980 Waterford, Irlanti) on entinen irlantilainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Golden Globe 2000
<div style="float: right; font-size: smaller; background-color:#E6E6FA; padding: 12px; margin-left: 5em; margin-bottom: 2em; width: 180px" align="center">
Golden Globe 2000 23. tammikuuta 2000
Paras draamaelokuva: American Beauty
Paras musikaali- tai komediaelokuva: Toy Story 2
Paras draamasarja: Sopranos
Paras musikaali- tai komediasarja: Sinkkuelämää
Paras minisarja tai televisioelokuva: RKO 281 – tapaus ”Citizen Kane”
Golden Globe 2000 oli järjestyksessään 57. Golden Globe -palkintogaala, jossa jaettiin palkintoja vuoden 1999 elokuville ja televisiosarjoille. Gaala järjestettiin 23. tammikuuta 2000 Beverly Hilton -hotellissa Los Angelesissa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa.
Voittajat ja ehdokkaat
thumb|150px|[[Sam Mendes palkittiin parhaan ohjauksen palkinnolla elokuvasta American Beauty.]] thumb|150px|[[Denzel Washington palkittiin parhaan draamaelokuvan miespääosan palkinnolla elokuvasta Hurricane.]] thumb|150px|[[Hilary Swank palkittiin parhaan draamaelokuvan naispääosan palkinnolla elokuvasta Boys Don’t Cry.]] thumb|150px|[[Jim Carrey palkittiin parhaan musikaali- tai komediaelokuvan miespääosan palkinnolla elokuvasta Man on the Moon.]] thumb|150px|[[Tom Cruise palkittiin parhaan miessivuosan palkinnolla elokuvasta Magnolia.]] thumb|150px|[[Angelina Jolie palkittiin parhaan naissivuosan palkinnolla elokuvasta Vuosi nuoruudestani.]]
Elokuvat
Voittajat on listattu ensimmäisenä ja lihavoitu.
Korkki
thumb|250px|Lakattu luonnonkorkkimatto thumb|250px|Korkista valmistettu [[samppanjapullon korkki]]
Korkki on eräiden puuvartisten kasvien kuoren solukoista muodostunutta korkkisolukkokerrosta, joka sisältää yli puolet tilavuudestaan ilmaa. Korkkia tuotetaan etupäässä korkkitammesta. Suurin osa luonnonkorkista saadaan Portugalista, mutta myös Sardiniassa, Pohjois-Afrikassa, Espanjassa ja Ranskassa on korkkitammiviljelmiä.
Korkkia käytetään muun muassa ääni- ja lämpöeristeenä, lattiamateriaalina, pelastusliiveissä ja pullojen sulkimina. Lisäksi siitä voi tehdä lompakoita, hattuja ja laukkuja. Portugalissa on tehdas, joka valmistaa pullonkorkkeja korkista. Nykyisin valmistetaan samanmuotoista tuotetta myös muovista. Synteettiset viinipullon korkit jäljittelevät perinteisen korkin ulkonäköä ja ominaisuuksia.
Historiaa
1600-luvulta lähtien 1800-luvulle asti käytettiin hiottuja lasitulppia, mutta niitä käytettäessä pullo usein hajosi tulppaa irrotettaessa. Merkittäviä keksintöjä, jotka edesauttoivat korkin yleistymistä olivat puristin, jolla korkin saattoi työntää melko syvälle pulloon, lieriön muotoinen pullo, joka voitiin asettaa kyljelleen sekä korkkiruuvi.
Yleistä
Luonnonkorkki sopii viinin kypsyttämiseen sen sisältämän vettähylkivän suberiinin vuoksi, joka pitää nesteen pullon sisällä. Myös korkin kokoonpuristuvuus tekee siitä hyvän eristeen. Jos korkki on heikkolaatuinen ja siinä on paljon huokosia, sen sisään voi kuitenkin päästä viiniä ja ilmaa, mikä huonontaa viinin laatua. Ikääntyessään ja kuivuessaan korkki myös päästää etenkin reunoistaan entistä enemmän viiniä haihtumaan ja ilmaa pullon sisään.
Viiniä pidempään varastoitaessa (15–20 vuotta) täytyy korkki vaihtaa uuteen, mikäli kypsyttämistä jatketaan, koska se on silloin haurastunut.
Valmistus
Korkkitammen kaarnan kuorija iskee ohutteräisen kirveensä muutaman senttimetrin syvyyteen varoen, ettei osu kirveellään puuainekseen asti, jolloin puu vaurioituisi. Ensimmäisen kerran puut kuoritaan kolmivuotiaina, mutta ensimmäisessä ja toisessa kuorinnassa saatu kaarna on liian huokoista pullon sulkimeksi. Vasta kolmannessa kuorinnassa irrotettu aines on riittävän tiivistä. Korkkitammet tuottavat uuden korkkisadon noin kymmenen vuoden välein ja oikein käsitelty puu voi elää jopa 300-vuotiaaksi. Ikääntyneet puut tuottavat parempilaatuista korkkia kuin nuoremmat.
Tuotantolinjalla muotoutuu noin kaksi miljoonaa pullonkorkkia päivässä. Kaiken kaikkiaan tehdas saattaa työllistää noin 300 työntekijää, joista osa kostuttaa korkin vedellä ja nuuhkii yhden korkin kerrallaan etsien siitä homeen hajua. Yksi haisteluvuoro voi olla korkeintaan kahden tunnin mittainen, sillä muuten nenä turtuu ja homeisia korkkeja saattaa päätyä pullojen sulkimiksi aiheuttaen korkkivian, joka pilaa viinin. Arvioiden mukaan korkkivika esiintyy yhdestä viiteen prosentissa luonnonkorkilla suljetuissa viinipulloissa. Korkkien valmistuksessa ei kuitenkaan synny jätettä, sillä hylätyt korkit ja ylijäämäpalat jauhetaan käytettäväksi esimerkiksi rakennusmateriaalina.
Korkkivika
Jos korkkiin on päässyt erään homesienen tuottamaa 2,4,6-trikloorianisolia eli TCA (C7H5Cl3O), viinissä on korkkivika ja se on pilalla. Myös erilaiset bakteerit ja sieni-itiöt voivat aiheuttaa korkkivikoja. Noin 5–8 prosenttia kaikista viinipulloista on korkkivikaisia, minkä johdosta nykyisin levykorkit, puristekorkit, muovikorkit, kruunukorkit ja kierrekorkit ovat yleistyneet viinipullojen sulkimina.
Hilaire de Chardonnet
Louis-Marie Hilaire Bernigaud de Chardonnet (1. toukokuuta 1839 Besançon – 11. maaliskuuta 1924 Pariisi) oli ranskalainen kreivi ja kemisti, joka keksi ”keinosilkin” eli raionin valmistusmenetelmän. Tutkittuaan Louis Pasteurin apulaisena silkkiperhosia hän keksi samankaltaisen tavan valmistaa nitroselluloosasta ohutta ja taipuisaa kuitua, josta voitiin kehrätä lankaa ja kutoa silkkiä muistuttavia tekstiilejä.
Besançonissa on Chardonnet’n mukaan nimetty ammattikoulu ja Chalon-sur-Saônessa lukio.
The Ultimate Collection (The Kinksin albumi)
The Ultimate Collection on The Kinksin toukokuussa 2002 julkaistu kahden CD:n kokoelma-albumi. Ensimmäinen CD sisältää singlehittejä, toinen puolestaan fanien suosikkeja.
Behrang Safari
Behrang Safari (, s. 9. helmikuuta 1985 Teheran, Iran) on ruotsalainen jalkapalloilija. Hän pelaa sveitsiläisessä FC Baselissa ja Ruotsin maajoukkueessa.
Safari voi pelata sekä puolustuksessa että keskikentällä. Hän pelaa yleensä kentän vasemmalla laidalla.
Taïna Barioz
Taïna Barioz (s. 2. kesäkuuta 1988 Papeete, Tahiti) on ranskalainen alppihiihtäjä.
Kaudella 2007–2008 Barioz pääsi ensimmäisen kerran maailmancupin pisteille, oltuaan Ofterschwangin suurpujottelussa neljästoista. Kolmen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Lienzin suurpujottelussa joulukuussa 2009 oltuaan kolmas. Hän sijoittui toiseksi Sankt Moritzin suurpujottelussa maaliskuussa 2016.
Vuoden 2009 MM-kisoissa Barioz sijoittui suurpujottelussa sijalle 11. Vancouverin olympialaisten suurpujottelussa Barioz oli yhdeksäs. Vuoden 2011 MM-kisoissa hän voitti kultaa joukkuekilpailussa ja oli suurpujottelussa kymmenes.
Permanto
Permanto on kilpavoimistelussa 12 × 12 metrin suuruinen, kangaspäällysteinen joustava taso, jolla suoritetaan notkeus-, voima- ja tasapainoliikkeitä sekä voltteja.
Permannoksi kutsutaan myös teatterin tai konserttisalin katsomon alinta, vaakasuoraa tai nousevaa tasoa istuimineen. Sen vastakohta on parveke tai parvi.
Murteessa permannolla tarkoitetaan lattiaa.
Mustan jumalan suudelma
Mustan jumalan suudelma on Markku Sadelehdon toimittama miekka ja magia -novellien antologia. Se julkaistiin WSOY:n Fan-sarjassa vuonna 1993.
Mustan jumalan suudelma oli Sadelehdon kolmas ja viimeinen fantasia-antologia. Se keskittyi pelkästään 1930-luvun miekkaan ja magiaan. Kokoelmaan piti aluksi tulla Fritz Leiberin novelli ”Two Sought Adventure” (1939), mutta Leiber kuoli toimitusprosessin aikana. Oikeuksia novelliin ei siksi saatu, ja korvaavaksi tekstiksi otettiin Manly Wade Wellmanin novelli. Vuonna 1995 Sadelehto kertoi, että ”ilman Leiberin kuolemaa en olisi koskaan julkaissut ’Atlantiksen valloittajaa’.” Miekka ja magia -antologioitaan Sadelehto kuvaili ”vasemman käden töiksi”.
Vastaanotto
Anssi Makkonen kirjoitti Tähtivaeltajan arvostelussa, että viimeinen suomennettu Conan-novelli ”Musta muukalainen” ei ole parasta Robert E. Howardia. Vielä huonompia ovat kuitenkin kokoelmaan valitut Henry Kuttnerin ja Manly Wade Wellmanin kliseiset tuotokset. Clark Ashton Smithin humoristinen tarina on hieman parempi. C. L. Moore saa kiitosta selkeästi erilaisesta novellistaan, jossa Joiryn Jirel kulkee abstraktin ja kiintoisan helvetin läpi.
Vesa Lehtinen sanoo Aikakoneen verkkosivuilla julkaistussa arvostelussa, että ”näitä sepustuksia en ainakaan minä olisi kaivannut”. Sadelehdon aiemmat antologiat tarjoilivat laadukkaita novelleja, mutta nyt ne vaikuttavat loppuneen ja Sadelehto kaapii jo tynnyrin pohjia. Erityisesti tämä näkyy Howardin ”Mustassa muukalaisessa”. Kuttnerin ”Ukkosta aamunkoitossa” on kokoelman ainoa tarina, jossa ylipäätään on juoni, mutta toisaalta henkilöhahmot ovat jopa ohuempia kuin muissa novelleissa. Lehtinen arvioi miekka ja magia -kirjallisuuden ystävien pitävän kokoelmasta, mutta muiden ei kannata vaivautua lukemaan sitä.
Ivan Aramilev
Ivan Andrejevitš Aramilev (, oikealta sukunimeltään Zyrjanov, Зыря́нов; 1896 – 11. huhtikuuta 1954 Moskova) oli neuvostovenäläinen kirjailija.
Ivan Aramilev syntyi talonpojan perheeseen luoteis-Uralilla. Hän osallistui ensimmäiseen maailmansotaan ja Venäjän kansalaissotaan. Aramilev valmistui Moskovan yliopiston filologisesta tiedekunnasta ja alkoi julkaista teoksiaan 1920-luvun puolivälissä. Romaani Junost Matveja (”Matvein nuoruus”, 1941) kuvaa vallankumousta edeltävää Uralia. Aramilevin kertomusten aiheita ovat metsästys ja luonto.
Gintaras Linas Grušas
pienoiskuva