cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alfred William Finch
Alfred William Finch (28. marraskuuta 1854 Bryssel, Belgia – 28. huhtikuuta 1930 Helsinki) oli keraamikko ja taidemaalari sekä pointillismin merkittävä edustaja.
Elämäkerta
pienoiskuva|100px|[[James Ensorin maalaama muotokuva vuodelta 1882]]
Finchin aiheet olivat usein maisemia, nuoruudentöissä kotiseudulta Pohjois-Belgiasta, vanhemmiten Englannista Doverin seudulta, minne Finchin vaimo ja lapset muuttivat.
Finch muutti Suomeen vuonna 1897 kreivi Louis Sparren kutsumana, ja asettui Iris-keramiikkatehtaan johtajaksi Porvooseen. Hän vaikutti vahvasti jugend-tyylin kehitykseen Suomessa. Tehtaan sulkemisen jälkeen vuonna 1902 hän muutti Helsinkiin ja alkoi jälleen maalata sekä opetti vuosina 1902–1930 Taideteollisen koulun keramiikkalinjalla. Hän teki yhteistyötä muun muassa Magnus Enckellin kanssa vuonna 1912 perustetussa Septem-ryhmässä.
pienoiskuva|100px|Finch 1920-luvulla
António Fragoso
pienoiskuva|António Fragoso 1910-luvulla. António de Lima Fragoso (17. kesäkuuta 1897 – 13. lokakuuta 1918) oli portugalilainen säveltäjä ja pianisti. Hän syntyi Pocariçassa ja aloitti musiikinopintonsa 6-vuotiaana. Vuosina 1907–1914 Fragoso asui Portossa. Hän kuoli keuhkosairauteen vuonna 1918. Suurin osa Fragoson tuotannosta oli pianomusiikkia.
Eni (kirjain)
Eni (asomtavruli Ⴄ, nuskhuri ⴄ, mkhedruli ე) on 5. kirjain Georgian kolmessa kirjaimistossa.
Karhunputki
Karhunputki eli niittykarhunputki (Angelica sylvestris) on sarjakukkaisiin kuuluva, melko korkea kasvi. Hyönteispölytteisen karhunputken kukinnoilla liikkuu medenhaussa paljon hyönteisiä, kuten harsosääskiä ja kukkakärpäsiä. Kasvi kukkii juhannuksesta elokuuhun. Karhunputki voi muistuttaa ulkonäöltään hieman jättiputkia, mutta kuuluu kuitenkin eri sukuun kuin jättiputket. Karhunputki ei myöskään ole Suomessa haitallinen vieraslaji.
Ulkonäkö ja koko
pienoiskuva|Lähikuva yhden kukinnon pikkusarjan kukista. Karhunputken ontto, kova varsi voi kasvaa 1–2 metrin korkuiseksi. Putken läpimitta voi olla yli 2 cm. Se on alhaalta violetti, ylhäältä vihreä. Lehdet muodostuvat pareittain sijaitsevista lehdyköistä. Lehtituppi on pullistunut. Kukinto on pallomaisista osista muodostuva kerrannaissarja. Itse kukat ovat vihertävänvalkoisia ja tuoksuvat imelältä.
Levinneisyys
Karhunputkea tavataan Euroopassa ja Siperian havumetsävyöhykkeellä.
Elinympäristö
Karhunputki kasvaa aukeilla paikoilla, kuten rannoilla ja pellonreunoilla.
Käyttö
Karhunputkea on käytetty värjäykseen, ja sen juurta lääkkeenä sekä nälänhädän aikana ravinnon lähteenä. Ravintokäytössä on oltava varovainen, sillä karhunputkea muistuttavista kasveista moni on myrkyllinen, muun muassa myrkkykeiso ja myrkkykatko. Jättiputkia kutsutaan joskus virheellisesti karhunputkiksi; kenties siksi, että ukonputki on ruotsiksi björnloka. Karhunputkea on käytetty myös rohdoskasvina ja sen vaikutukset ovat samankaltaisia kuin lähisukulaisensa väinönputken. Voimakasta paalujuurta on käytetty keuhkoputkentulehduksen ja muiden rintatautien rohtona. Jauhetuilla hedelmillä on karkotettu täitä. Karhunputkea käytetään ruuansulatus- ja virtsatievaivoihin, höyryhengitykseen ja ihon desinfiointiin.
Scream 2
Scream 2 on Wes Cravenin ohjaama yhdysvaltalainen slasher-kauhuelokuva vuodelta 1997. Se on Screamin (1996) jatko-osa ja sarjan kolmatta osaa, Scream 3 (2000), edeltävä osa. Neljännen elokuvan kuvaukset alkoivat vuonna 2009 ja elokuva ilmestyi 15. huhtikuuta 2011.
Tarina
Sidney Prescott on muuttanut opiskelemaan collegeen. Sidneyllä on uusia ystäviä, Hallie ja Mickey sekä poikaystävä Derek. Collegen opiskelija, Casey "Cici" Cooper surmataan ja murhaaja hyökkää jälleen Sidneyn kimppuun, mutta epäonnistuu yrityksessään. Sidneyn vanha ystävä Dewey Riley saapuu auttamaan tätä. He saavat avukseen myös vanhan tutun toimittajan Gale Weathersin. Gale Weathers tajuaa, että uhrien nimet ovat samankaltaisia, kuin Woodsboron uhreilla. Kohta Sidneyn vanha ystävä Randy Meeks kuolee, ja ruumiita alkaa kasaantumaan. Gale ja Dewey lähtevät tutkimaan uuden kameramiehen, Joel Jonesin ottamia videoita studiolle, missä murhaaja hyökkää Deweyn kimppuun, mutta tämä selviää. Sidney on lähtemässä turvamiehiensä, etsivä Richardsin, etsivä Andrewsin ja ystävänsä Hallien kanssa turvaan, mutta kun etsivät ja Hallie murhataan, Sidney pakenee samalle studiolle, missä Dewey ja Gale ovat. Kohta Sidney kohtaa murhaajan, joka osoittautuu hänen ystäväkseen. Murhaaja on Mickey. Kohta näyttämön takaovesta tulee sisään Billy Loomisin äiti, joka on ottanut valenimekseen Debbie Salt. Mrs. Loomis kostaa Sidneylle poikansa kuolemasta, Ja Mickey ampuu Derekin. Kohta Mrs. Loomis ampuu Mickeyn, ja saa Galen kylkeen osuman. Gale kuitenkin selviää. Kohta Cotton Weary ilmestyy kuvioihin ja ampuu Mrs. Loomisin, jolla on veitsi Sidneyn kaulalla. Sidney selviää Cottonin avustuksella, ja Dewey kiidätetään välittömästi sairaalaan.
Wall of Hits
Wall of Hits on Sladen kokoelma vuodelta 1991, joka sisältää singlejen a-puolia vuosilta 1971-1991. Albumi sisältää myös alkuperäisen Sladen viimeiset singlet "Radio Wall Of Sound" ja "Universe". Ensin mainittu oli yllätyshitti.
Kappaleet
Kaikki kappaleet Holder/Lea, ellei toisin mainita.
Evernight
Evernight on Battleloren neljäs studioalbumi. Kuten muillakin levyillä, myös tällä lyriikkojen aiheet liittyvät Keski-Maahan.
Kappaleet
Digipakin bonuskappaleet
Nelisilmät
Nelisilmät (Anablepidae) on hammaskarppikalojen lahkoon kuuluva makeassa vedessä elävien kalojen heimo, johon kuuluu 12 lajia. Lajien joukossa on suosittuja akvaariokaloja.
Nelisilmiä elää Etelä-Meksikosta Etelä-Amerikan eteläkärkeen ulottuvalla alueella. Ne syövät enimmäkseen hyönteisiä ja muita selkärangattomia. Ne ovat saaneet nimensä silmien sijainnista ja muodosta: silmän yläpuolella on paksumpi linssi, joten kalat näkevät hyvin myös ylöspäin.
Lajit nelisilmä (Anableps anableps) ja juovanelisilmä (Anableps microlepis) voivat kasvaa yli 30 cm pitkiksi.
Soluelin
Soluelimet eli soluorganellit ovat solun "elimiä" eli solunsisäisiä rakenteita, joilla on jokin erikoistunut tehtävä. Näitä ovat tuman lisäksi esimerkiksi mitokondriot ja muun muassa kasvisoluilla esiintyvät viherhiukkaset sekä solulimakalvosto ja siihen liittyvät Golgin laite ja lysosomit.
Soluelinten luokittelusta on olemassa useita erilaisia näkemyksiä. Laajan ja yleisimmän määritelmän mukaan kaikki solun sisäiset erikoistuneet rakenteet ovat soluelimiä, kun taas kaikkein tiukimman määritelmän mukaan vain endosymbioosin tuloksena bakteereista syntyneet, kalvopäällysteiset DNA:ta sisältävät rakenteet, kuten mitokondriot ja viherhiukkaset, ovat soluelimiä.
Solun aineenvaihdunta ja muu sisäinen toiminta, kuten DNA:n kahdentuminen, RNA:n lähettämä viestintä sekä proteiinisynteesi tapahtuvat soluelimissä ja solulimassa. Lisäksi soluelimillä on erilaisia tehtäviä mikrobien torjunnassa sekä immuunijärjestelmän ylläpidossa.
Lähteet
<references group="Sand,Olav, Sjaastad Øystein V, Haug, Egil ja Bjålie Jan G sekä kuvitus Toverud Kari C. 2011: Ihminen, fysiologia ja anatomia. WSOYpro Oy. Helsinki." />
Ruskosirppinokka
Ruskosirppinokka (Epimachus meyeri) on paratiisilintujen heimoon kuuluva varpuslintu. Lajin löysi Carl Hunstein 1884 mutta sen nimesi Otto Finsch 1885 Adolf Bernard Meyerin kunniaksi.
Koko ja ulkonäkö
Lintu voi olla lähes metrin pituinen, josta pyrstöä on noin 2/3. Koiras painaa noin 234 grammaa, naaras noin 166. Koiras on metallinkiiltoisen musta ja sen erittäin pitkät keskimmäiset pyrstösulat ovat sapelimaiset. Kurkun sivuilla koiraalla on vihreänä välkehtivä kuvio. Naaras on punaruskea, alapuolelta tummajuovainen. Nokka on pitkähkö ja sirppimäisesti alaspäin kaareutuva. Silmä on vaaleansininen. Koivet ovat vahvat.
Soidinmenoissa koiras esittelee komeaa pyrstöään ja kiiltävää höyhenpukuaan naaraalle.
Esiintyminen
Ruskosirppinokka elää Uuden-Guinean vuoristometsissä. Seuduilla, joilla elää sen vielä isompi sukulainen, samettisirppinokka (Epimachus fastuosus), ruskosirppinokka elää korkeammalla vuoristossa. Laji elää 20 000–50 000 neliökilometriä laajalla alalla. Viimeisen tilannekatsauksen mukaan lajin kanta on elinvoimainen. Laji on ollut silmälläpidettävä sen takia, että koiraan pitkät pyrstösulat ovat olleet paikallisten asukkaiden arvostamia ja himoitsemia koristeita.
Lisääntyminen
Munia on 1 tai 2. Haudonta kestää 17–21 päivää ja pesäpoikasaika 3–4 viikkoa.
Ravinto
Syö hedelmiä sekä selkärangattomia ja muita pieniä eläimiä.
Pulmuset (televisiosarja)
Pulmuset (Married... with Children) on yhdysvaltalainen tilannekomediasarja, joka kertoo chicagolaisen alempaan keskiluokkaan kuuluvan Bundyn perheen elämästä esikaupungissa.
Sarja kehitettiin vastapainoksi 1980-luvun ”onnellisista perheistä” kertoneille televisiosarjoille kuten Bill Cosby Show tai Perhe on paras. Niiden vastakohtana Pulmusten tyyli oli suorasukaista, seksuaalisesti vihjailevaa ja huonokäytöksistä. Perheeseen kuuluvat sovinistinen ja alistunut kenkämyyjä-isä Al (Ed O’Neill), kotirouva-äiti Peggy (Katey Sagal) joka ei juuri siivoa eikä laita ruokaa, yksinkertainen ja hutsahtava blonditytär Kelly (Christina Applegate), näsäviisas poika Bud (David Faustino) ja laiminlyöty Buck-koira.
Bundyn perheen naapurina on Rhoadesin pariskunta, Steve (David Garrison) ja Marcy (Amanda Bearse). Viidennellä tuotantokaudella Marcy menee naimisiin uuden miehen, Jefferson D’Arcyn (Ted McGinley) kanssa. Kymmenennellä tuotantokaudella Buck menehtyy ja Bundyt hankkivat koiranpennun, jonka nimeksi tulee Lucky.
Sarjan esittäminen alkoi FOX-televisioverkossa 5. huhtikuuta 1987 ja sarjan viimeinen jakso esitettiin 9. kesäkuuta 1997. Sarjan tunnusmusiikkina käytettiin Frank Sinatran laulamaa kappaletta ”Love and Marriage”.
Televisiosarjasta tehtiin myös oma sarjakuvalehti, jota julkaistiin lyhyen aikaa 1990-luvulla eri maissa. Suomessa nimi oli Pulmuset, Ruotsissa Våra värsta år. Piirrosten lisäksi lehdessä julkaistiin sarjan esiintyjien ihailijakuvia.
Suomessa sarjan jaksoja on esitetty moneen otteeseen MTV:llä, Kolmoskanavalla ja MTV3:lla. 2000-luvulla sarjan jaksoja on esitetty Nelosella. Syksystä 2012 eteenpäin sarjaa esittää TV5.
Sarjasta on työn alla animaatioversio, jonka käsikirjoittajana toimii Family Guyn tuottaja Alex Carter. Äänirooleissa on alkuperäissarjan näyttelijät.
Sarjan muunmaalaiset versiot
Pulmusista on tehty ainakin seuraavat uusintaversiot:
Puuhevonen
Puuhevonen on puusta valmistettu hevosen muotoinen lasten lelu.
Historia
Hevonen on puuleikkikalujen klassikko. Leluna se on tunnettu jo muinoin ainakin Persiassa, Kiinassa ja Egyptissä Euroopan ohella. Kreikasta löydetty puuhevonen on tehty noin 400 vuotta ennen ajanlaskun alkua. Tyyliteltyjen hevosten lisäksi oikeaa eläintä tarkasti kuvaavia puuhevosia on löydetty varhaisimmista ajoista lähtien. Maailman kaikkien aikojen kuuluisin puuhevonen lienee Troijan puuhevonen. Euroopassa on kuvattu 1400-luvun maalaukseen jopa Jeesus-lapsi leikkimässä puisella keppihevosella, jonka pää on veistetty realistisesti. Keskiajalla puinen keppihevonen olikin yleinen lelu.
Saksasta tunnetaan paljon puuhevosten valmistuksesta kertovaa aineistoa, esimerkiksi 1600-luvun alkupuolella Berchtesin alueella tehtiin puuhevosia teollisesti. Nahkalla päällystetyistä puuhevosista löytyy maininta jo vuodelta 1591. Ensimmäiset keinuhevos-versiot puuhevosesta ovat myös 1500-luvulta. Keinuhevosen suunnittelussa tuli ottaa huomioon tasapaino, turvallisuus ja kestävyys. Siksi hevosen vartalo saatettiin tehdä kevyestä puulajista kuten mänty, mutta vartaloa ohuemmat jalat ja jalakset vahvemmasta puusta kuten pyökki tai koivu. Muita versioita puuhevosesta ovat pyörillä tai polkimilla varustetut, samoin kuin köyden päässä vedettävät hevoset. Kolmipyöräiset poljettavat puuhevoset tulivat mukaan leikkeihin 1850-luvun puolivälissä.
Rakenne ja valmistus
Puuhevonen veistetään nimensä mukaan puusta. Hevosen harja ja häntä voidaan tehdä jouhesta, pellavasta, narusta tai köydestä. Keinuhevosessa on istuinosa ja hevosen kaulassa tapit, joista pidetään kiinni keinuttaessa. Siinä voi olla myös kaksi silhuettihevosta ja niiden välissä keinutuolimainen istuinosa. Amerikkalaistyylisessä keinuhevosessa on sen sijaan jousitettu kehikko tai vieteriteline, jonka varassa se keinuu. Tämäntyyppinen ”Safety Rocker” -keinuhevonen kehitettiin Yhdysvalloissa jo 1870-luvulla ja se poikkesi täysin siihenastisesta jalasmallisesta keinuhevosesta.
Puuhevoselle tehtiin usein myös satula, valjaat ja muita tarvikkeita kuten kärryt, reki tai hevostyövälineitä. Puuhevosia tehtiin paitsi kotona, myös puusepän käsityönä, vankiloiden verstaissa Suomessa 1870-luvulta lähtien, samoin kuin teollisesti tehtaissa. Esimerkiksi Niemen lelutehdas, joka perustettiin vuonna 1898 Vammalaan, valmisti poljettavia puuhevosia 1950-luvulla. Jyväskylässä toimivan Juho Jussila Oy:n yksi tunnettu tuote on puinen leikkikalu nimeltään Jukka-varsa.
Käyttö
Lapset leikkivät puuhevosilla hoitaen niitä samoilla periaatteilla kuin oikeita hevosia. Nimi on yksi osoitus tästä periaatteesta, museoiduilla puuhevosilla on sellaisia nimiä kuin Floora, Vappu, Hurra, Veitikka-Liinu ja Poju. Puuhevosilla oli kasvatuksellinen merkitys, onhan hevonen kotieläimistä vanhimpia ja sen hoitaminen ja käyttö huolellisuutta vaativaa työtä. Puuhevosella ratsastamisen voi ehkä myös ajatella totutelleen lapset oikeiden ratsujen käyttöön esimerkiksi tasapainon säilyttämisen ja keinunnan kautta.
Uudenmaailmankillit
Uudenmaailmankillit (Rivulidae) on hammaskarppikalojen lahkoon kuuluva, lähinnä makeassa vedessä elävien kalojen heimo, johon kuuluu yli 300 lajia. Ne elävät nimensä mukaisesti Amerikassa, eritoten Etelä-Amerikassa. Uudenmaailmankillit ovat pieniä kaloja, useimmat lajit 2–10 cm pitkiä ja suurimmatkin vain noin 22 cm.
Victor Silvester
Victor Marlborough Silvester, OBE (25. helmikuuta 1900 Wembley, Middlesex, Iso-Britannia – 14. elokuuta 1978 Ranska) oli brittiläinen tanssija, kirjailija, muusikko ja orkesterinjohtaja, jonka levyjä myytiin 75 miljoonaa kappaletta 1930–1980-luvuilla. Hän oli yksi ballroom dancen merkittävimmistä kehittäjistä 1900-luvulla. Hän nai Dorothy Newtonin vuonna 1922.
Toisen maailmansodan jälkeen Silvesterin orkesteri sekä viikoittainen Victor Silvester's Dancing Club -televisiosarja pitivät hänet vielä pitkään julkisuudessa. Hänen kirjansa vuodelta 1927, Modern Ballroom Dancing, oli välitön bestseller ja siitä on useita painoksia, viimeisin vuodelta 2005. Hän kirjoitti myös kymmenen muuta kirjaa, mukaan lukien omaelämäkertansa.
Harry Salmenniemi
Harry Salmenniemi (s. 27. huhtikuuta 1983 Jyväskylä) on suomalainen runoilija, jonka esikoiskokoelma Virrata että ilmestyi vuonna 2008. Hänen runojaan on julkaistu myös muun muassa Nuoressa Voimassa, Tuli & Savu -lehdessä, Parnassossa ja Nokturnossa. Vuosina 2007–2008 Salmenniemi toimi Tulen & Savun päätoimittajana. Hänen runokokoelmansa Runojä valittiin vuoden 2011 kauneimmaksi kirjaksi. Sen ulkoasun on suunnitellut Markus Pyörälä.
Huugo (päihdeprojekti)
Huugo on Elämäntapaliiton ja työmarkkinoiden keskusjärjestöjen hallinnoiman Työturvallisuuskeskuksen yhteistyöprojekti, jolla tuetaan alkoholin käyttöön liittyvien ongelmien hahmottamista ja ymmärtämistä työelämässä. Ensimmäinen askel on positiivisessa ja kannustavassa hengessä kartoittaa työpaikan päihdekulttuuri ja sen muutoksen tarve, sekä auttaa toteuttamaan mahdollinen muutos. Hankkeessa hyödynnetään ehkäisevän päihdetyön keinoja, viestinnän ja koulutuksen välityksellä työpaikoille viedään tietoa ja toisaalta tuotetaan oivalluksia alkoholin vaikutuksista työelämässä.
Työturvallisuuskeskuksen kautta projektiin osallistuvat kaikki työmarkkinajärjestöt, jolloin tavoitetaan 2,5 miljoonaa työelämässä olevaa henkilöä. Koulutusyhteistyötä tehdään myös Työterveyslaitoksen vuonna 2007 käynnistämän Alkoholi ja työterveys-hankkeen puitteissa, jossa tutkitaan ja kehitetään työpaikkojen ja työterveyshuoltojen yhteistyötä alkoholihaittojen ennaltaehkäisemisessä ja varhaisessa puuttumisessa. Projekti aloitettiin vuonna 2005 SAK:n ja Elämäntapaliiton voimin.
Tavoite
Huugon pitkän tähtäimen tavoitteena on vähentää alkoholihaittoja ja lisätä työhyvinvointia. Lyhyellä aikavälillä tarkoitus on ottaa alkoholihaittojen ehkäisyyn tarvittavat välineistö, toimintamallit, palvelut ja tiedotuskanavat suunnitelmalliseen käyttöön. Yksittäinen, alkoholin käyttöään pohtiva työtekijä saa hankkeen myötä tietoa ja tukea, jolla vaikuttaa omaan alkoholinkäyttöönsä. Työyhteisöt puolestaan saavat lisää valmiuksia määritellä yhteisiä linjoja alkoholikysymyksissä.
Huugon eräänlainen ylätavoite on kuitenkin kääntää alkoholin kokonaiskulutus laskuun. Käytännössä tämä tarkoittaa ehkäisevän päihdetyön keinovalikoiman hyödyntämistä, esimerkiksi alkoholiin liittyvien varhaisvaiheen ongelmien käsittelyn mallittamista ja toimivien hoitoonohjausmenetelmien edistämistä työpaikoilla, jotta työyhteisöjen avaintoimijoilla olisi valmiuksia päihdeongelmien ennaltaehkäisyyn ja varhaisvaiheen ongelmien käsittelyyn.
Toteutus
Huugon tavoitteita ajetaan viestinnän ja koulutuksen keinoin. Usein liikkeelle lähdetään arvioimalla työpaikan asenneilmapiiriä, sillä näkemys siitä, että kulttuurisilla tekijöillä on suuri merkitys työpaikan päihdeilmastoon, on työn edetessä vahvistunut. Työpaikkakohtaisten päihdeongelmien suuri vaihtelevuus näyttää pitkälti selittyvän työyhteisöjen välillä havaittavissa eroissa suhtautumisessa alkoholiin. Koulutuksilla pyritään antamaan työpaikkojen avainhenkilöille - esimiehille, henkilöstöjohdolle, työsuojelutoimijoille ja työterveyshuollon työntekijöille - perustiedot päihteiden vaikutuksista työelämässä, päihteidenkäytön aiheuttamien ongelmien käsittelystä työyhteisöissä ja erityisesti näiden ongelmien ennaltaehkäisystä.
Huugon puitteissa tuotetaan myös aineistoja luottamusmiesten, työsuojeluvaltuutettujen ja -asiamiesten, työsuojelutoimikuntien, työterveydenhuoltohenkilöstön sekä henkilöstöjohdon tueksi ja ohjaamiseksi. Huugon internet-sivuilta löytyy näille työyhteisöjen avaintoimijoille suunnattu työkalupakki, informaatiota mini-interventiomenetelmän mahdollisuuksista sekä opastusta työpaikan päihdetilanteen arviointiin. Lisäksi työpaikoille jaetaan kampanjamateriaalia, mm. suosittuja kosteusmittareita.
Alkoholi ja työelämä
Työnteko ja alkoholi sopivat useimpien mielestä huonosti yhteen, sillä alkoholinkäyttö vaikuttaa työntekoon, työntekijöiden keskinäisiin suhteisiin, työpaikan ilmapiiriin, työssä jaksamiseen ja terveyteen. Vaikka työpaikat ovat kuivuneet parinkymmenen vuoden aikana, kasvanut kokonaisalkoholinkulutus on tuonut mukanaan uusia ongelmia, kuten lisääntyneitä sairauspoissaoloja, heikentynyttä työssä jaksamista ja alkoholin aiheuttamia sosiaalisia ongelmia.
Peruspalveluministeri Hyssälä mainitsi Alkoholi ja stressi työelämässä -seminaarissa pitämässään puheessa Huugo-hankkeen. Hyssälä piti hanketta tärkeänä ja erityisenä, mutta muistutti samalla muutoksen avaimien olevan kaikkien työyhteisöjen ja työelämässä toimivien käsissä. "Työyhteisö on yksi niistä paikoista, joissa me rakennamme alkoholikulttuuriamme, yhteistä tapaamme suhtautua alkoholinkäyttöön. Sosiaaliset normit ovat yhteisön tuotetta. Tapa, jolla me itse kukin alkoholinkäyttöön suhtaudumme, vaikuttaa myös muihin meidän lähipiirissämme. Ja se kulttuurinen paikka, jonka me alkoholille annamme työelämän ympyröissä, heijastuu myös muuhun elämään."
Turisti (artisti)
Turisti (oikealta nimeltään Harlova Makungila Vukulu, s. 28. tammikuuta 1997 Helsinki, Suomi) on suomalainen muusikko, sanoittaja sekä vaatesuunnittelija. Hän nousi julkisuuteen lokakuussa 2019 julkaistuaan kappaleen "Vastuu", jota on kuunneltu jo yli 2 miljoonaa kertaa suoratoistopalvelu Spotifyssä.
Ura
Vukulu innostui räppäämisestä vuonna 2017 kouluprojektin myötä opiskellessaan Suomen Liikemiesten Kauppaopistossa.
Vukulu on maininnut saavansa inspiraatiota yhdysvaltalaisräppäreiltä, kuten XXXTentacion, Juice Wrld ja Lil Uzi Vert. Vukulu on maininnut myös animen yhdeksi suureksi inspiraation lähteeksi musiikissaan.
Marraskuussa 2022 Turisti julkaisi kappaleen ”Mietin ääneen”. Kappaleen naisvihamielisiksi tulkitut sanoitukset herättivät keskustelua sosiaalisessa mediassa. Kappale poistettiin suoratoistopalvelu Spotifysta ja yksi esiintymispaikka perui artistin konsertin.
Yksityiselämä
Vukulu on pelannut nuorempana muun muassa HJK:n sekä PK-35 Vantaan A ja B-pojissa.
Jerry Yang
Xao "Jerry" Yang (s. 1968 Laos) on Laosissa syntynyt yhdysvaltalainen pokerinpelaaja, joka voitti vuoden 2007 World Series of Pokerin pääturnauksen.
Yang, etniseltä taustaltaan hmongi, pakeni perheensä mukana Laosista Thaimaahan maan kommunistien otettua vallan 1970-luvulla. Thaimaassa perhe vietti neljä vuotta pakolaisleirillä, jossa Yang veli ja sisko kuolivat. Yang ja hänen perheensä muuttivat Yhdysvaltoihin vuonna 1979.
Yangilla on maisterintutkinto terveyspsykologiasta Loma Lindan yliopistosta ja hän on työskennellyt terapeuttina ja sosiaalityöntekijänä. Yang on naimisissa ja perheessä on kuusi lasta.
Pokeriura
Yang aloitti pokerinpeluun vuonna 2005. Hän pääsi osallistumaan WSOP:n pääturnaukseen voitettuaan 225 dollarin satelliittiturnauksen kotikaupunkinsa Temeculan Pechanga Resort and Casinolla. Ennen WSOP:ta Yang oli päässyt neljästi rahasijoille pienissä pokeriturnauksissa Kaliforniassa.
WSOP:ssa Yang aloitti finaalipöydän kahdeksannelta sijalta, mutta nousi aggressiivisella pelillään johtopaikalle, josta hän ei sen jälkeen luopunut. Yang pudotti kahdeksasta finaalivastustajastaan seitsemän. Kaksinpelissä kanadalaista Tuan Lamia vastaan Yang voitti kasiparillaan Lamin A♦ Q♦ -käden. Yang sai viimeisellä kortilla yhdeksikön korkuisen suoran, Lamin saatua flopilla rouvaparin. Finaalipöytä kesti kaksitoista tuntia ja Yang ansaitsi voitostaan 8,25 miljoonaa dollaria.
Yang ilmoitti voittonsa jälkeen lahjoittavansa 10 % palkintosummasta hyväntekeväisyyteen. Yang on solminut sponsorisopimuksen Full Tilt Poker -nettipokerihuoneen kanssa.
Maaliskuussa 2009 Yangin pokeriuran turnausansiot ylittivät 8,2 miljoonaa dollaria. Hän on kaikkien aikojen rahalistalla sijalla neljätoista.
Tex Avery
pienoiskuva|Tex Avery vuonna 1926. Frederick Bean "Tex" Avery (26. helmikuuta 1908 Taylor, Texas – 26. elokuuta 1980 Burbank, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen animaattori, sarjakuvapiirtäjä ja ohjaaja, jonka kuuluisimpia luomuksia ovat Repe Sorsa ja Lurppa. Hän loi myös pohjan Väiski Vemmelsäären nykyiselle persoonallisuudelle animaatiossa A Wild Hare (1940).
Avery ehti työskennellä niin Walter Lantz Productionsille, Warner Brothersille, Metro-Goldwyn-Mayerille kuin Hanna-Barbera Productionsillekin.
Urdang Academy
Akatemia on The Council for Dance Education and Training-yhdistyksen alainen ja tarjoaa Qualifications and Curriculum Authorityn akreditoimia tutkintoja, joita validoivat Birminghamin yliopisto ja Trinity College, London. The Office for Standards in Education, Children’s Services and Skills (Ofsted), Iso-britannian koulujen arviointiin ja luokitteluun erikoistunut yksikkö antoi akatemialle arvosanan "Outstanding" vuonna 2011 ja uudelleen vuonna 2015. Esittäviin taiteisiin erikoistunut viihdelehti ja verkkosivu The Stage nimitti akatemian yhdeksi parhaimmista paikoista tutkintotason musiikkiteaterin opiskeluun vuonna 2015. Akatemia sisällytettiin myös School of the Year -listaukseen The Stage 2017 -palkintogaalassa.
Sijainti
pienoiskuva| Finsburyn vanha kaupungintalo on ollut akatemian koti vuodesta 2007. Urdang Academy toimi alun perin kirkon salissa Lontoon Golders Greenissä vuoteen 1978 asti, jolloin se muutti Covent Gardeniin. Vanha Finsburyn kaupungintalo Clerkenwellissä, Islingtonissa, on ollut akatemian koti tammikuusta 2007.
Uusin lisäys koulun tiloihin on Urdang 2, uusi moderni rakennus joka avattiin syyskuussa 2014. Rakennus sijaitsee Angelissa, Islingtonissa.
Historia
Urdang avattiin balettikouluna vuonna 1970. perustaja Leonie Urdang syntyi Kapkaupungissa, Etelä-Afrikassa vuonna 1939 ja opiskeli Kapkaupungin yliopistossa keskittyen erityisesti koreografiaan. Hän muutti Yhdistyneeseen kuningaskuntaan vuonna 1961.
Urdang vuokrasi tiloja kahdesta kirkon salista balettiopiskelijoiden opettamiseksi. Myöhemmin akatemia muutti vanhaan varastokouluun Covent Gardenissa, joka muutettiin sitten Urdang Academyksi.
Kurssitarjonta
Urdang Academy tarjoaa tanssi- ja musiikkiteatterin tutkinto- ja diplomikursseja, jotka molemmat johtavat Qualifications and Curriculum Authorityn tunnistamiin tutkintoihin. Akatemia tarjoaa myös täysipäiväisiä, vuoden kestoisia pohjustuskurrseja ja joitakin lyhyempiä kursseja.
Kokoaikaiset kurssit
Täysipäiväiset tutkinto-ja diplomikurssit:
Level 6 Diploma in Professional Musical Theatre or Professional Dance
Yli vuoden kestoisilla kursseilla opiskelijat jaetaan ensimmäisen opiskeluvuoden jälkeen kolmeen eri ryhmään opiskelijoiden vahvuusalueiden mukaisesti:
Muut täysipäiväiset kurssit:
Pääsyvaatimukset
Akatemiaan pääsee vain koe-esiintymisen kautta. Hakijat osallistuvat koe-esiintymiseen, joka koostuu useasta osasta: Jazz-tanssi, näytttelijäntyöllinen työpaja, baletti, soololaulu, fyysinen arviointi ja haastattelu.
Yli 16-vuotiaat opiskelijat voivat hakeutua diplomi-ja pohjustuskursseille, mutta BA (Hons) -tutkintokurssi vaatii 80 UCAS-pistettä jotka on saatu A-Levels, BTEC:n tai muun vastaavan pätevyyden kautta, jotka suoritetaan yleensä 18-vuotiaana.
Urdang Academy on osa Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen Tanssi- ja Draamapalkintojärjestelmää (Dance and Drama Award Scheme, DADAS), joka myöntää rahoitusta menestyneille opiskelijoille.
Esiintymismahdollisuudet
Ensimmäisen ja toisen vuoden opiskelijat osallistuvat pienempiin talon sisäisiin tuotantoihin sekä näytökseen joka vuoden lopussa. Kolmannen vuoden opiskelijat esiintyvät kolmessa täysimittaisessa tuotannossa: tanssiesityksessä, musikaalissa ja valmistuvien revyyssä. Urdang on aiemmin esiintynyt Bloomsbury Theatren, Shaw Theatren, Hackney Empiren ja The Pleasancen lavoilla.
Link Talent
Akatemian kolmannen vuoden opiskelijoita edustaa akatemian oma toimisto Link Talent, joka tarjoaa opiskelijoille esiintymis- ja työmahdollisuuksia. Opiskelijat ovat päässeet esimerkiksi osaksi Strictly Come Dancing ja The X Factor-ohjelmia sekä West End -musikaalien koe-esiintymisiin. Link Talent voi edustaa opiskelijoita jopa kuuden kuukauden ajan valmistumisesta, mikä antaa opiskelijoille parhaan mahdollisuuden siirtyä opiskelusta ammattimaailmaan.
Merkittäviä alumneja
Urdangista valmistuneet esiintyvät säännöllisesti musikaaleissa West Endissä ja Iso-Britannian kiertueilla sekä tanssimalla esimerkiksi ohjelmissa X Factor ja Strictly Come Dancing. Jotkut ovat myös koreografioineet ja tanssineet pop-laulajien kuten Beyoncén, Janet Jacksonin, Kylie Minoguen, Lady Gagan, Little Mixin ja Take That-yhtyeen rinnalla. Osa valmistuneista esiintyy myös osana suurten risteilyalusten viihdetoimintaa.
Merkittäviä alumneja ovat:
Navigator (julkaisu)
Navigator on suomalainen kuusi kertaa vuodessa ilmestyvä sitoutumaton merialojen ammattilehti. Lehdessä kerrotaan merenkulkuun, varustamotoimintaan, laivanrakennukseen ja satamatoimintoihin liittyvistä asioista. Vuoden ensimmäinen ja neljäs numero ovat englanninkielisiä julkaisuja, joita jaetaan laajalti mm. kansainvälisillä alan messuilla.
Navigatorin kustantaja on vuodesta 2018 ollut Omnipress Oy. Lehteä kustansi aiemmin vuodesta 1991 Novomedia, sitä ennen 1982–1991 Merikustannus.
Historiaa
Lehden synty juontaa juurensa nuorten meriupseerien 1920-luvulla maisteri E. E. Kailan toimittamaan aikakauslehteen Sana ja Miekka kirjoittamista artikkeleista. Lehti päätettiin muuttaa vuonna 1926 Meriupseeriyhdistyksen äänenkannattajaksi nimeltä Laivastolehti, alaotsikolla ”Aikakauslehti meripuolustus- ja merenkulkuharrastuksen herättämiseksi”. Seuraavan vuoden alusta lehden ottivat äänenkannattajakseen myös Suomen Purjehtijaliitto ja vastaperustettu Suomen Laivastoyhdistys. Hetken aikaa ilmestyi myös ruotsinkielinen sisarlehti Finlands flagga – Tidskrift för flottan och sjöfarten.
Vuonna 1928 kustantaja Oy Sana ja Miekka vaihtui Oy Laivastolehdeksi, jonka osakekanta siirtyi 1935 SKS:n kirjapaino-osakeyhtiöltä lähes kokonaan Meriupseeriyhdistykselle ja Laivastoyhdistyksestä vuonna 1931 Laivastoliitoksi muuttuneelle järjestölle. Lehden taustajärjestöiksi tulivat vuonna 1934 myös Suomen Kanoottiliitto, Suomen Soutuliitto, Suomen Moottorivene-Klubi ja matkapurjehtijoiden Merikarhut-yhdistys. Vuonna 1939 mukaan liittyi vielä Akateeminen Laivastoyhdistys. Meriupseeriyhdistyksen Suomi merellä -lehdestä tuli Laivastolehden liite.
Sotien jälkeen Laivastoliitto pyrki suuntaamaan toimintaansa meripuolustuksesta kauppamerenkulkuun ja laivanrakennustoimintaan kattaakseen kaiken merenkulkuun liittyvän, kalastusta myöden. Niinpä Laivastolehden nimi muutettiin 1950 muotoon Suomen Laivasto – Finlands Flotta. Vuodesta 1955 lehti sai nykyisen nimensä Navigator. Sen painosmäärä oli vuonna 1956 noin 1 300 kappaletta, 1960-luvun lopulla pari tuhatta, suurimmillaan vuoden 1983 paikkeilla 4 104 kappaletta ja vuosituhannen vaihteen tienoilla noin 3 500 kappaletta.
Lehteä kustantavan Laivastolehti Oy:n osakaspohjaa laajennettiin vuonna 1965 niin, että omistajia olivat Laivastoliiton ja Meriupseeriyhdistyksen  rinnalla Suomen Laivanvarustajain Yhdistys, Suomen Lastauttajain Liitto, Suomen Laivanselvittäjä- ja Laivameklariliitto, muutamat yksityishenkilöt sekä telakkayhtiöt Rauma-Repola, Wärtsilä ja Valmet.
Navigatorin nykyisiä taustayhteisöjä ovat Meriliitto ry, Meriteollisuus ry, Suomen Varustamot ry, Suomen Laivainsinöörien Yhdistys Laradi ry, Satamaoperaattorit ry, Suomen Satamaliitto ry, Suomen Osto- ja Logistiikkayhdistys LOGY ry, Meriupseeriyhdistys ry, Suomen Konepäällystöliitto, Suomen Laivameklariliitto ry, Suomen Laivanpäällystöliitto ry, Suomen Luotsiliitto ry, Suomen Vesitieyhdistys ry ja Varustamosäätiö.
Dean Evason
Dean C. Evason (s., Manitoba, Kanada) on kanadalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi 13 kauden aikana NHL:ssä yhteensä 803 runkosarjaottelua. Vuosina 2005-2012 Evason toimi Washington Capitalsin apulaisvalmentajana. Vuonna 2020 hän siirtyi Minnesota Wildin päävalmentajaksi, kuuluttuaan aiemmin apuvalmentajien joukkoon.
Jääkiekkoura
Evason pelasi juniorina jääkiekkoa WHL:n Spokane Flyersissä. Spokane lopetti toimintansa kesken kauden joulukuussa 1981 ja Evason siirtyi pelaamaan Kamloops Junior Oilersiin, jossa hän pelasi vuoteen 1984. Washington Capitals varasi hänet kesällä 1982 NHL:n varaustilaisuudessa vuorolla 89. Evason teki kaudella 1982–1983 Kamloopsin yhden kauden maali-, syöttö- ja piste-ennätyksen (71+93=164). Kaudella 1983–1984 hän pelasi ensimmäisen NHL-pelinsä 16. marraskuuta 1983, mutta hän pelasi kaudella vain kaksi NHL-ottelua ja suurimman osan kaudesta Kamloopsissa. Evason valittiin vuonna 1984 WHL:n läntisen divisioonan ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Hän pelasi Kanadan maajoukkueessa vuoden 1984 nuorten maailmanmestaruuskilpailussa. Kanada sijoittui kisoissa neljänneksi. Vuonna 1984 Evason siirtyi ammattilaiseksi. Kamloops jäädytti Evasonin pelinumeron 20 vuonna 1984. Seura nimesi myös johtajuus-palkintonsa hänen mukaansa Dean Evason Awardiksi samana vuonna.
Evason pelasi kaudella 1984–1985 suurimmaksi osaksi AHL:n Binghamton Whalersissa, mutta myös NHL:ssä. Washington myi hänet maaliskuussa 1985 yhdessä Peter Sidorkiewiczin kanssa Hartford Whalersiin, josta se sai vaihdossa David Jensenin. Hartfordissa Evason pelasi vuoteen 1991 asti. Kaudella 1986–1987 hän teki NHL:n piste-ennätyksensä 22+37=59. Hartford vaihtoi lokakuussa 1991 Evasonin San Jose Sharksin Dan Keczmeriin. San Josessa Evason pelasi kaksi kautta. Kesäkuussa 1993 San Jose myi Evasonin NHL:n varaustilaisuudessa Dallas Starsiin, josta se sai vaihdossa kuudennen kierroksen varausoikeuden. Evason pelasi Dallasissa kaksi kautta, kunnes kesällä 1995 solmi vapaana agenttina sopimuksen Calgary Flamesin kanssa.
Evason pelasi Calgaryssä yhden kauden, jonka jälkeen hän liittyi Kanadan maajoukkueeseen kaudeksi 1996–1997. Hän pelasi kauden aikana myös Sveitsissä EV Zugin joukkueessa seitsemän ottelua. Evason pelasi keväällä 1997 maajoukkueessa jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa ja voitti joukkueen mukana kultaa. Evason pelasi Saksassa DEL-liigan EV Landshutissa vuosina 1997–1999. Keväällä 1999 hän lopetti uransa jääkiekkoilijana ja siirtyi valmentajaksi.
Ura valmentajana
Helmikuussa 2020 Evason nimettiin Minnesota Wildin väliaikaiseksi päävalmentajaksi potkut saaneen Bruce Boudreaun tilalle. Heinäkuussa 2020 Evason teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Wildin kanssa. Joulukuussa 2021 Evason teki uuden monivuotisen jatkosopimuksen Wildin kanssa.
Muuta
Evasonin isä on entinen brittijääkiekkoilija Allan Evason. Evasonin ihaili nuorena Philadelphia Flyersin Bobby Clarkea, joka oli myös kasvanut Flin Flonissa. Evason oli Hartfordin pelivuosinaan loistava golfaaja ja hän voitti kolmesti Suur-Hartfordin alueen julkkisturnauksen.
Walter Hallstein
Walter Hallstein (17. marraskuuta 1901 Mainz – 29. maaliskuuta 1982 Stuttgart) oli saksalainen poliitikko ja professori. Hän oli yksi Euroopan yhdentymisen avainhenkilöitä, ja hänestä tuli EEC:n ensimmäinen puheenjohtaja. Hänen mukaansa nimettiin ns. Hallsteinin oppi eli kristillisdemokraattisen puolueen vetämä Saksan liittotasavallan ulkopolitiikan pääasiallinen suunta vuosina 1955–1969.
Hallstein syntyi Mainzissa ja opiskeli lakia Bonnissa, Münchenissä ja Berliinissä. Hän väitteli vuonna 1925 kansainvälisestä yksityisoikeudesta. Vuosina 1930–1941 hän oli Rostockin yliopiston oikeustieteen professori; vuonna 1941 hän siirtyi Frankfurt am Mainin yliopistoon. Hän osallistui sotaan, jäi sotavangiksi ja vietti kaksi vuotta sotavankileirillä Mississippissä. Siellä hän työskenteli leirin yliopistossa. Vuonna 1946 hän palasi Franfurtin yliopistoon rehtoriksi.
Vuonna 1951 Konrad Adenauer nimitti hänet korkeaan virkaan, ulkoministeriön valtiosihteeriksi. 1955 Hallstein muotoili tunnetun Hallsteinin opin. Hän oli tärkeässä osassa EEC-neuvottelussa, ja toimi EEC:n johdossa 1958–1967. Hallstein kannatti voimakasta keskusjohtoa, mikä oli aivan erilainen kuin Charles de Gaullen näkemus EEC:stä löyhänä valtioiden välisenä liittona.
EEC-uransa jälkeen Hallstein palasi Saksan politiikkaan. Hän oli CDU:n edustajana valtiopäivillä 1969-1972.
Repe Sorsa
Repe Sorsa (Daffy Duck) on Warner Bros. -yhtiön animaatioissa esiintyvä piirroshahmo ja yksi Looney Tunesin hahmoista tunnetuimpia. Repe tunnetaan kiivaasta luonteestaan ja koomisesta puheviastaan. Lajiltaan Repe on antropomorfinen nokisorsa.
Historia
Repe Sorsa teki ensiesiintymisensä Tex Averyn ohjaamassa lyhytanimaatiossa Porky’s Duck Hunt (1937) Putte Possun kanssa. Nimensä hahmo sai toisessa pätkässään Daffy Duck and Egghead (1938).
Alkuaikojen Repe on sekopäisesti käyttäytyvä ja ääntelevä hahmo, mikä oli uutta piirroselokuvissa. Hahmo pysyi kahjona 1940-luvunkin aikana, vaikka ulkoisesti se hoikistui ja piteni. 1950-luvulla Repe muuttui aiempaa ilkeämmäksi ja alkoi esiintyä Väiski Vemmelsäären kanssa samoissa pätkissä. Samalla se sai puheeseensa ässävian. 1960-luvulla Repe piirrettiin roiston rooliin Speedy Gonzales -lyhytanimaatioissa.
Repe Sorsan tunnetuimpia lyhytanimaatioita ovat Chuck Jonesin ohjaamat kolme metsästysaiheista Väiski-pätkää Rabbit Fire (1951), Rabbit Seasoning (1952) ja ''Duck! Rabbit! Duck! (1953), joissa Väiski toistuvasti jujuttaa Repeä Elmerin metsästäessä kumpaakin, sekä tieteisaiheinen Duck Dodgers in the 24½th Century'' (1953).
Vuonna 1968 julkaistua Skyscraper Caper -pätkää seuranneen pitkän tauon jälkeen Warner Bros. julkaisi seuraavan Repe Sorsa -lyhytanimaation The Duxorcist vuonna 1987. Sitä seurasi uusia lyhytanimaatioita ja pitkä elokuva Space Jam (1996). Sen jälkeen Repe on esiintynyt muiden Looney Tunes -hahmojen kanssa useissa uusissa elokuvissa ja animaatiosarjoissa.
Repen alkuperäinen ääninäyttelijä oli Mel Blanc, joka kuoli vuonna 1989. Suomeksi Repe Sorsaa ovat esittäneet muun muassa Antti Pääkkönen ja Pekka Autiovuori.
Väinö Blomstedt
Väinö Alfred Blomstedt (1. huhtikuuta 1871 Savonlinna – 2. helmikuuta 1947 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari, kuvittaja, piirtäjä ja tekstiilitaiteilija. Blomstedtin vanhemmat olivat kamreeri, asessori Alfred Emanuel Blomstedt ja Hanna Charlotta o.s. Stadius. Blomstedt kuului symbolisteihin ja sai vaikutteita muun muassa japanilaisesta taiteesta.
Elämäkerta
Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa Helsingissä 1888–1889 ja Gunnar Berndtsonin oppilaana 1889–1891. Blomstedt oleskeli 1890-luvulla Ranskassa yhdessä Pekka Halosen kanssa Pariisin Académie Julianissa. Taidemaalari Paul Gauguinin opissa hän oli vuosina 1891, 1893–1894, 1897–1898, 1903, 1905–1906 sekä 1912.
Hän osallistui Pietarissa pidettyyn Venäläisten ja suomalaisten taiteilijain näyttelyyn 1898 sekä Mir iskusstvan järjestämään Kansainvälisen taiteen näyttelyyn 1899. Blomstedt sai vaikutteita muun muassa Gauguinilta sekä ruotsalaiselta ystävältään Olof Sager-Nelsonilta.
Blomstedt toimi Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa opettajana, johtajaopettajana sekä tarkastajana. Hän opetti myös Taideteollisessa keskuskoulussa sekä Helsingin yliopiston piirustussalissa. Tämän ohella Blomstedt oli Suomen Käsityön Ystävien taiteellinen neuvonantaja ja mallipiirtäjä.
Julia Ward Howe
pienoiskuva|upright|Julia Ward Howe. Julia Ward Howe (27. toukokuuta 1819 – 17. lokakuuta 1910) oli yhdysvaltalainen yhteiskunta-aktivisti ja runoilija. Hän sanoitti ”The Battle Hymn of the Republicin”.
Gaspar de Guzmán Olivares
thumb|Gaspar de Guzmán y Pimentel, Olivaresin kreivi ja Sanlúcarin herttua. [[Diego Velázquezin maalaus vuodelta 1634.]]
Julia Ward Howe
Ward Howe esitti äitienpäiväjulistuksen vuonna 1870. Hänet valittiin Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemiaan sen ensimmäisenä naisjäsenenä vuonna 1908. Hän oli naimisissa toisen abolitionistin, Samuel Gridley Howen kanssa.
Gaspar de Guzmán Olivares
Gaspar de Guzmán Olivares (oikeastaan Gaspar de Guzmán y Pimentel, Olivaresin kreivi) (6. tammikuuta 1587 Rooma, Kirkkovaltio – 22. heinäkuuta 1645 Toro, Espanja) oli espanjalainen valtiomies. Hänellä oli Olivaresin kreivin ja Sanlúcarin herttuan arvonimet, mistä syystä häntä kutsutaan usein Olivaresin kreiviherttuaksi.
Elämäkerta
Noustessaan valtaan vuonna 1621 Espanjan kuningas Filip IV valitsi Olivaresin johtavaksi ministerikseen. Tässä asemassa Olivares pysyikin aina vuoteen 1643 asti ohjaten Espanjan ulkopolitiikkaa ja halliten maata oman halunsa mukaan. Alun perin hän oli suuntautunut kirkolliselle uralle, mutta luopui siitä siirtyessään kuninkaan palvelukseen.
Julia Ward Howe
Ward Howe piti luentoja Bostonissa yhteiskunnallisista kysymyksistä (Modern Society, 1881) ja harjoitti yhdessä miehensä kanssa laajaa hyväntekeväisyystyötä. Hänen kaunokirjallisia teoksiaan ovat muun muassa runokokoelmat Passion flowers (1854), Later lyrics (1866) ja From sunset ridge (1898) sekä näytelmät The world’s own (1857), Leonore (1857) ja Hippolytus (1858).
91-vuotiaana kuollut Ward Howe pääsi vuonna 1970 postuumisti Songwriters Hall of Fameen.
Gaspar de Guzmán Olivares
Sisäpolitiikka
Olivares oli kyvykäs eikä hän käyttänyt asemaansa oman edun tavoitteluun, vaan pyrki parantamaan erityisesti Espanjan taloudellista tilaa. Hän vähensi virkojen määrää, joita oli perustettu ylen määrin myytäväksi valtion kärsiessä rahapulasta ja antoi verohelpotuksia vastanaineille, jotta väestönkasvu paranisi. Myös maastamuutto kiellettiin ilman kuninkaan lupaa.
Ulkopolitiikka
Kahdeksankymmenvuotisen sodan jatkuessa vuonna 1625 Olivares perusti yhdessä keisari Ferdinand II:n ja katolisen liigan kanssa Alankomaiden vastaisen kauppasaarron almirantazgon, johon kuuluivat Espanja, Espanjan Alankomaat, Puola ja hansakaupungit. Vastatoimena alankomaalaiset liittoutuivat Ranskan ja Englannin kanssa tavoitteenaan palauttaa Fredrik V takaisin Pfalzin ruhtinaaksi.
Togon lippu
thumb|250px|right|Togon lippu Togon lippu on länsiafrikkalaisen Togon tasavallan virallinen lippu, joka otettiin käyttöön 27. huhtikuuta 1960. Lipun oli suunnitellut Paul Ahyi. Siinä on viisi vaakaraitaa väreiltään ylhäältä alas vihreä-keltainen-vihreä-keltainen-vihreä. Vasemmassa ylänurkassa on punainen neliö, jonka keskellä valkoinen viisisakarainen tähti. Lipun värit ovat pan-afrikkalaisen liikkeen värit ja lipun malli viittaa Liberian lippuun.
Lipun värit symboloivat myös maanalaisia rikkauksia (keltainen), metsää ja maataloutta kuten myös toivoa (vihreä), itsenäisyyden puolesta vuodatettua verta (punainen). Sen lisäksi tähti symboloi toivoa.
Taika (nimi)
Taika on suomalainen naisen etunimi. Nimi johtuu suomen kielen sanasta taikuus, joka merkitsee muun muassa kiehtovaa, sala­peräistä voimaa tai ''lumousta.
Ennen vuotta 1980 nimi Taika oli annettu hieman yli 20 henkilölle. Elokuuhun 2022 mennessä nimi on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu noin 1780 naiselle, joista yli puolet on syntynyt 2010- ja 2020-luvuilla. Nimi on annettu myös vähintään viidelle miehelle.
Vuodesta 2015 lähtien Taikan nimipäivä on 7. maaliskuuta.
Lillemor Mannerheim
Ingeborg Aina Sophie Constance ”Lillemor” Klingspor (o.s. Mannerheim; 3. elokuuta 1927 Vihti – 22. kesäkuuta 1994 Hällekis, Götene, Ruotsi) oli suomalainen, Ruotsissa asunut keraamikko. Hänet tunnetaan erityisesti vaaseistaan ja leikkisistä eläinfiguureistaan.
Mannerheim opiskeli Tukholmassa Taideteollisessa korkeakoulussa (sittemmin Konstfack) ja Pariisissa Académie de la Grande Chaumièressa ja työskenteli muun muassa Arabian palveluksessa ja 1950-luvulta alkaen vakituisena työntekijänä Gefle Porslinsfabrikissa Ruotsissa. Avioiduttuaan vuonna 1957 hän erosi posliinitehtaan palveluksesta ja muutti Hellekisin säterikartanoon, jossa hänellä oli oma ateljee. 1980-luvulla myös Arabia ja Rörstrand tilasivat Mannerheimilta sarjan figuureja.
Vuonna 2019 ilmestyi Ruotsissa Mannerheimin elämäntyötä käsittelevä kirja, ja kesällä 2019 Mannerheimin tuotantoa oli esillä Rian designmuseossa Falkenbergissä Ruotsissa.
Lillemor Mannerheimin puoliso oli ruotsalainen kreivi Carl-Gustaf Klingspor (1916–2004), ja heillä oli kolme lasta.
Pepe & Paradise (albumi)
Pepe & Paradise on suomalaisen Pepe & Paradise -yhtyeen toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1973.
Kappaleet
Kaikki kappaleet sovittanut Markku Johansson.
Jordania
Jordanian hašemiittinen kuningaskunta eli Jordania (الأردنّ, Al-ʼUrdunn) on valtio Lähi-idässä Israelin, Saudi-Arabian, Syyrian ja Irakin naapurina. Alue tunnettiin aikaisemmin nimellä Transjordania.
Suurin osa maasta on kuivaa autiomaata, mutta maan keskiosassa sijaitseva Jordanin laakso on hedelmällinen, ja siellä viljellään muun muassa oliiveja ja eukalyptusta. Asukkaista valtaosa on arabeja, jotka kulttuurinsa perusteella jaetaan jordanialaisiin, palestiinalaisiin ja beduiineihin.
Historia
thumb|200px|left|[[Meshan steela sisältää moabilaisen kuninkaan Meshan kuvauksia moabilaisten kapinasta Israelia vastaan.]] Jordaninlaaksossa on runsaasti arkeologisia todisteita kivikautisesta asutuksesta. Pronssikaudella alueen kaupungit kävivät vilkasta kauppaa Egyptin kanssa.
Ajanlaskun alkaessa aluetta hallitsi kolme kansaa: juutalaiset Herodes Suuren johdolla, kreikkalaiset mukaan lukien heidän hallitsemansa seleukidien jälkeläiset sekä nabatealaiset. Nabatealaiset olivat aluksi paimentolaisia, mutta asettuivat paikalleen ja rakensivat pääkaupungikseen Petran kaivertamalla monet sen rakennuksista hiekkakiveen.
Umaijadit oli ensimmäinen dynastia islamilaisia kalifeja, jotka eivät olleet suoranaista sukua profeetta Muhammadille itselleen. Umaijadien pääkaupunki oli Damaskoksessa. Vuonna 750 Abbasidit syrjäyttivät umaijadit, ja Jordaniasta tuli syrjäseutua.
Aijubidit hallitsivat aluetta 1100–1200-luvuilla. Mamelukit kaappasivat alueen itselleen vuonna 1260.
Mamelukkien valta päättyi, kun Osmanien valtakunta valloitti Egyptin 1517. Jordania oli Osmanien alueen takamaata, eikä sitä juuri kehitetty kolmeensataan vuoteen. Mekkaan kulkevat pyhiinvaeltajien karavaanit olivat tärkeä tulonlähde, ja niitä suojeltiin.
1880-luvulta alkaen alueella nousi kaksi kansallismielistä liikettä: arabien ja juutalaisten. Molemmat tähtäsivät kansojensa yhdistämiseen ja itsenäisen isänmaan muodostumiseen. Palestiinan alueella kansojen edut olivat ristiriidassa. Osmanien vallan murentuessa arabien itsenäisyyshaaveet voimistuivat. Tuleva kuningas Abdullah I tiedusteli brittien tukea mahdolliselle itsenäisyystaistelulle. Hänen isänsä Hussein aloitti kiivaan kirjeenvaihdon Egyptin brittihallinnon kanssa, ja kesäkuussa 1916 hän julistautui arabien kuninkaaksi. Liittoutuneet tunnustivat hänen valtapiirikseen vain pienen Hijazin alueen, muut arabit eivät sitäkään. Vuonna 1916 solmittu salainen Sykes–Picot-sopimus jakoi Osmanien valtakunnalta vallattavat alueet Britannian ja Ranskan etupiireihin. Vuonna 1917 Balfourin julistuksessa ilmaistiin avoimesti Britannian tuki juutalaisten valtiohaaveille.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen suurin osa entisestä Osmanien valtakunnasta jaettiin. Britit irrottivat 80 prosenttia Palestiinan mandaatistaan Transjordanian emiraatiksi (trans-Jordan = Jordanin takana). Siitä tuli itsehallinnollinen osa brittien hallinnoimaa Palestiinan mandaattia Kansainliiton hyväksynnän mukaan. Brittihallinnon alaisuudessa Transjordaniaa hallitsi kuningas Abdullah I. Jordania itsenäistyi brittien hallinnosta vuonna 1946. Israelin perustamisen jälkeen 24. huhtikuuta 1950 maahan liitettiin myös se osa Palestiinasta, jota nykyisin sanotaan Länsirannaksi. Britit hyväksyivät liitoksen kolme päivää myöhemmin.
Husseinin kausi
Kuningas Hussein hallitsi maata vuosina 1953–1999. Hän nousi valtaan viisitoistavuotiaana isoisänsä salamurhan ja isänsä lyhyen valtakauden jälkeen. Kuningas Abdullah ammuttiin heinäkuussa 1951 Al-Aksan moskeijan portailla, yhdellä islamin pyhimmistä paikoista. Hänen poikansa Talalin lyhyen valtakauden aikana otettiin käyttöön uusi perustuslaki, joka teki Jordaniasta perustuslaillisen monarkian, jossa kuninkaalla on vahvat valtaoikeudet. Skitsofreniasta kärsinyt Talal luopui vallasta poikansa hyväksi. Englannissa opiskellut Hussein palasi kotiin, mutta häntä ei voitu kruunata ennen täysi-ikäisyyttä toukokuussa 1953.