cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Voimistelu
Trampoliinivoimistelu
Yhdysvaltalainen George Nissen alkoi kehittää trampoliinia 1920-luvulla, ja trampoliinivoimistelussa on kilpailtu 1940-luvulta lähtien. Suomeen laji rantautui pysyvästi vuonna 2000, samana vuonna kun laji oli ensimmäistä kertaa mukana olympialaisissa.
Trampoliinivoimistelussa tehdään trampoliinilta mahdollisimman korkealle ponnistaen erilaisia eteenpäin ja taaksepäin pyöriviä liikkeitä. Trampoliinille voi laskeutua jaloille, istualteen, vatsalleen ja selälleen, joten liikevariaatioita on monia. Maailman huippujen hypyt yltävät jopa kahdeksan metrin korkeudelle ja voimistelijat suorittavat kymmenen liikkeen sarjaan useita kolmoisvoltteja, jonka jälkeen jatkavat kierteisillä kaksoisvolteilla.
Kilpatrampoliini on suorakaiteen mallinen ja kooltaan noin 3x5 metriä. Yksilökilpailussa voimistelija suorittaa pakollisen ja omavalintaisen sarjan, joihin molempiin kuuluu kymmenen liikettä. Liikkeet tulee suorittaa ilman välihyppyjä. Pakollisen ja omavalintaisen sarjan lisäksi hypätään finaalisarja. Synkro- eli parikilpailussa kaksi voimistelijaa suorittaa identtiset sarjat vierekkäisillä trampoliineilla mahdollisimman samanaikaisesti. Trampoliinivoimisteluun kuuluu myös hieman eri mallinen DMT eli tuplaminitrampoliini (double mini trampoline). DMT:llä tehdään juoksuvauhdin jälkeen kaksi liikettä, joista jälkimmäinen tullaan alas patjalle. Kolmas trampoliinivoimistelulaji on tumbling. Tumblingin teline on joustava volttirata, jolla voimistelija tekee lyhyen mutta nopeatempoisen juoksuvauhdin jälkeen kahdeksan liikkeen volttisarjan.
Akrobatiavoimistelu
Akrobatiavoimistelu on tasapainoa ja luottamusta vaativa laji, joka koostuu erilaisista nostoista, heitoista, kiinniotoista ja yksilöliikkeistä. Onnistuneeseen suoritukseen voimistelijalta vaaditaan taidokasta voiman käyttöä, erinomaista liikkuvuutta, ketteryyttä sekä hyvää tasapaino- ja koordinaatiokykyä.
Akrobatiavoimistelu on Kansainvälisen Voimisteluliiton FIG:n laji. Suomessa toimintaa on ollut vuodesta 2005 lähtien, ja akroseurojen sekä -harrastajien määrä kasvaa koko ajan. Tällä hetkellä toimintaa on ainakin kuudessa eri seurassa. Vaikka Suomessa lajia on harrastettu vasta vähän aikaa, on Suomella ollut edustajia aina EM-kilpailuissa asti. Lajilla on paljon harrastajia koko maailmassa ja toiminta on hiljalleen levittäytymässä Suomesta myös muihin pohjoismaihin.
Yksityiselämän suoja
Yksityiselämän suoja kuuluu Suomen perustuslain 2. lukuun kirjattuihin perusoikeuksiin.
Suomen perustuslain 10 § yksityiselämän suojasta kuuluu seuraavasti:
Jokaisen yksityiselämä, kunnia ja kotirauha on turvattu. Henkilötietojen suojasta säädetään tarkemmin lailla. Kirjeen, puhelun ja muun luottamuksellisen viestin salaisuus on loukkaamaton. Lailla voidaan säätää perusoikeuksien turvaamiseksi tai rikosten selvittämiseksi välttämättömistä kotirauhan piiriin ulottuvista toimenpiteistä. Lailla voidaan säätää lisäksi välttämättömistä rajoituksista viestin salaisuuteen yksilön tai yhteiskunnan turvallisuutta taikka kotirauhaa vaarantavien rikosten tutkinnassa, oikeudenkäynnissä ja turvallisuustarkastuksessa sekä vapaudenmenetyksen aikana.
Therizinosaurus
Therizinosaurus (”viikatelisko”) oli suurten teropodidinosaurusten suku, joka eli myöhäisliitukaudella noin 70 miljoonaa vuotta sitten. Sukuun kuului yksi laji, Therizinosaurus cheloniformis.
Ulkonäkö
pienoiskuva|Löydetyt Therizinosauruksen luut pienoiskuva|Therizinosauruksen koko verrattuna ihmiseen pienoiskuva|Käden valos Therizinosauruksen kooksi arvioidaan 8–11 metriä. Sen huomattavin piirre olivat sen kynnet. Eläimen molemmissa käsissä oli kolme suunnilleen saman kokoista kynttä, joista pisin oli 96 senttiä pitkä. Therizinosauruksen eläessä kynsiä peitti luinen tuppi joka oli ehkä puolet kynsien pituudesta. Kynnet sijaitsivat 2,1 metriä pitkien käsien päässä. Suurin osa Therizinosauruksen muista osista on ennallistettu paremmin tunnetuiden sukulaisten pohjalta, mutta tämä oli ryhmän jättiläinen.
Therizinosauruksen ravinto on epäselvä, koska kallojen jäänteitä ei ole löydetty, mutta se saattoi olla pääasiassa kasvinsyöjä, kuten muut terizinosaurit.
Löydöt
Kun Therizinosauruksen jäänteitä ensimmäisen kerran löydettiin, sitä pidettiin kilpikonnamaisena matelijana (mihin lajinimi viittaa). Löytö oli heikkolaatuinen; siihen kuului muutama litistynyt kylkiluu sekä joukko jättimäisiä käsiä ja kynsiä. Viime puoli vuosisadalla tehdyt löydöt ovat antaneet tästä eläimestä paremman kuvan.
Therizinosauruksen fossiilit on löydetty Mongoliasta, Kazakstanista ja Taka-Baikaliasta.
Populaarikulttuurissa
Therizinosaurus esiintyy brittiläisen televisiosarjan Matkalla dinosaurusten kanssa vuonna 2002 julkaistussa erikoisjaksossa ”The Giant Claw” sekä vuonna 2022 julkaistussa tieteiselokuvassa Jurassic World: Dominion.
Jeopardy
Jeopardy (alun perin Jeopardy!) on alkujaan yhdysvaltalainen televisiotietokilpailu. Sarjaa tuotetaan tällä hetkellä useissa muissakin maissa. Jeopardy eroaa eniten muihin tietovisailuihin nähden parhaiten sillä, että juontaja kertoo vastauksen ja kilpailijat yrittävät mahdollisimman nopeasti keksiä sille sopivan kysymyksen, niin että etuliitteenä on joko ”kuka on” tai ”mikä on”.
Suomessa Jeopardya lähetti Nelonen yhden kauden ajan vuosina 2007-2008, ja ohjelmaa juonsi Ismo Apell.
Historia
Jeopardyn kehitti yhdysvaltalainen Merv Griffin jo vuonna 1964 ja sitä on lähetetty tuosta lähtien päivittäin. Nimen ”Jeopardy” keksi eräs toimittaja, jonka mielestä ”ohjelma ei sisällä tarpeeksi riskitekijöitä” (It doesn't have enough jeopardies.”). Lausahdus riitti Griffinin nimeämään ohjelman Jeopardyksi.
Yhdysvaltalainen Jeopardy! on palkintojen perusteella kaikkien aikojen tietokilpailu, sillä se on koko historiansa aikana kerännyt yli 30 Emmy-palkintoa, enemmän kuin mitkään muut sen ”sukulaiset”. Palkintoja on tullut muun muassa parhaasta viihdeohjelmasta ja parhaasta juonnosta. Jeopardy toimi myöhemmin muun muassa Atlantan olympialaisten virallisena sponsorina.
Säännöt
Säännöt käsittelevät Suomen televisiossa esitettävää Jeopardya. Yhdysvaltalaisessa ohjelman alkuperäisversiossa säännöt ovat joissakin kohdissa hieman erilaiset. Jeopardyssa juontaja antaa vastauksen, johon kilpailijoiden pitää keksiä oikea kysymys.
Jokaiseen ohjelmaan tulee kolme kilpailijaa. Yksi on edellisen jakson voittaja (ellei hän halua tai voi enää osallistua) sekä kaksi uutta kilpailijaa, jotka eivät ole aiemmin kilpailleet. Kilpailijat ovat rivissä kasvot kohti juontajaa. Kilpailussa on kolme kierrosta. Ensimmäisellä ja toisella kierroksella on kuusi aihealuetta, joissa jokaisessa on viisi ”vastausta” eli kysymystä, joista jokainen on tietyn rahasumman arvoinen. Ensimmäisen kierroksen ensimmäisen aihealueen valitsee edellisen jakson voittaja, tai se jonka paikka on rivissä oikeimmalla. Toisella kierroksella aihealueen valitsee se, jolla on vähiten rahaa.
Ensimmäisellä kierroksella vastausten arvot ovat 10, 20, 30, 40 ja 50 euroa ja toisella kierroksella ne ovat kaksinkertaiset (20, 40, 60, 80 ja 100). Vastauksia ei kukaan tiedä ennen niiden valitsemista. Jos esimerkiksi joku kilpailijoista kysyy oikein 40 euron vastauksen, tämä saa sen summan rahaa, mutta jos vastaa väärin, hän menettä sen verran rahaa. Jos kilpailija on kerran kysynyt kyseisen vastauksen väärin, tämä ei voi enää yrittää uudelleen, mutta muut kilpailijat voivat. Kun kilpailija on kysynyt oikein, tämä saa valita minkä tahansa valittavana olevan aihealueen vastauksen. Jos kilpailijan valitsemaa vastausta ei kukaan kysy tai kysyy väärin, saa kyseisen vastauksen valinnut kilpailija valita uuden vastauksen. Ensimmäiselle ja toiselle kierrokselle on piilotettu ns. super-vastauksia, jonka vain vastauksen valinnut saa kysyä (aikaa on viisi sekuntia). Superit eroavat myös siten, että kilpailija saa valita kuinka paljon hän panostaa vastaukseen, mutta raja on siinä, paljonko hänellä on sillä hetkellä rahaa. Esimerkiksi jos superin saaneella kilpailijalla on sillä hetkellä 500 euroa, tämä saa laittaa likoon korkeintaan kyseisen summan. Muiden vastausten tapaan, jos kilpailija kysyy oikein, hän voittaa panostamansa määrän rahaa, mutta väärin kysyessään menettää kyseisen summan. Ensimmäisellä kierroksella supereja on yksi ja toisella kierroksella kaksi.
Kolmannelle kierrokselle saavat osallistua ne kilpailijat, joilla on rahaa. Heille esitetään yksi vastaus satunnaisesta aihealueesta. Kilpailijoiden pitää kirjoittaa 30 sekunnissa oikea kysymys ja summa, jonka he haluavat panostaa. Ajan loputtua ei voi enää muuttaa panostuksen määrää tai kysymystä, vaan ne kerrotaan juontajalle. Jos jonkun kilpailijan kysymys on oikein ja tämä on laittanut kaikki peliin voittamastaan summasta esimerkiksi 600, tämän lopullinen saldo on 1 200. Jos kuitenkin jollain kilpailijalla on sama summa, mutta väärä vastaus, tämä menettää kaikki pelissä voittamansa rahat. Eniten jaksossa kerännyt jatkaa seuraavaan Jeopardyyn, mutta jos joku kilpailija on voittanut viisi jaksoa peräkkäin, tämä ei voi enää osallistua kilpailuun ja saa ”suurmestarin” arvon.
Suomalaisessa Jeopardyssa ensimmäinen de facto suurmestarin arvon saanut on Mensaan kuuluva rakennusmies Niku Tuominen. Myöhemmin myös Arto Arvola, Ukko Liikkanen ja Timo Hirvola ovat saaneet suurmestarin arvon. Hirvola on voittanut suomalaisen Jeopardyn ennätyssumman rahaa niin yhteensä (9 230 €) kuin yhdessä jaksossakin (3 040 €).
Videopeli
1980-luvulla tietokilpailuista on julkaistu Yhdysvalloissa Nintendo Entertainment System-konsolilla pelattavia videopeliversioita.
Pietro II Orseolo
Pietro II Orseolo (961–1009) – 26.  Venetsian tasavallan doge (vuodesta 991 lähtien) vuoteen 1009. Doge Pietro I Orseolon poika.
Suhteet Bysantin valtakuntaan
Bysantin ja Venetsian armeijat suorittivat yhdessä suuren sotaretken Dalmatian kaupunkivaltiota vastaan vuonna 998, jotta neretvalaiset saataisiin kuriin Helatorstaina 998. Pietro otti tämän jälkeen itselleen arvonimen Dux Dalmatianorum (Dalmatian ruhtinas), erotuksena hänen pojastaan Giovanni Orseolosta.
Saavutuksia
9.5.1000 Doge Pietro II päätti rauhoittaa dalmatialaisten ja (slaaviheimo) neretvalaisten välit Kroatian ja Bulgarian välisissä sodissa. Hän suojeli näin Venetsian kauppakolonioita sekä roomalaistuneita dalmatialaisia. Hänen 6 aluksen laivastonsa valloitti koko Adrianmeren rannikon. Ainoa vastarintaan noussut oli neretvalaisten laivasto. Kun neretvalaiset olivat käyneet ryöstöretkellä Zadarin kaupungissa, Venetsian Doge lähetti heidän peräänsä 10 alusta ja merirosvot saatiin kiinni Kačan saaren lähellä. Merirosvot vangittiin ja tuotiin riemusaatossa Splitin kaupunkiin. Neretvalaisten emissaarit pyysivät vapauttamaan vangit. Pietro II suostui siihen, kun Neretvien Arkontti suostui kumartamaan Dogelle. Sen lisäksi neretvalaisten piti maksaa taas veroja Venetsialle. Verotusoikeus oli ollut voimassa vuodesta 948 lähtien sekä takaamaan Venetsian alusten turvallinen merenkulku Adrianmerellä. Pietro II vapautti kaikki vangit lukuun ottamatta kuutta neretvalaista, jotka jäivät panttivangeiksi venetsialaisille. Mantereen neretvalaiset rauhoittuivat, mutta Korčulan saaren asukkaat päättivät jatkaa sotiaan Pietro II vastaan, mutta se valloitettiin hyvin pian. Lastovon saari jäi vielä vastustelemaan venetsialaisten valtaa. Saari oli merirosvoistaan hyvin kuuluisa. Pietro II käski evakuoimaan saaren ja sen jälkeen koko Lastovo hävitettiin maantasalle. Samaan aikaan Kroatian kuningas Svetoslav Suronja lähti Venetsiaan hakemaan tukea heikentyneelle asemalleen. Kroatian kuningas Stjepan I Krešimirović meni naimisiin Pietro II tyttären, Joscella (Hicela) Orseolo, kanssa. Heidän pojastaan, Petar Krešimir IV Veliki, tuli Kroatian kuningas vuonna 1059.
Pietro II Orseolo oli naimisissa Maria Candianon kanssa, joka oli Vitale Candianon tytär sekä Doge Pietro IV Candianon veljentytär.
Ottone Orseolosta tuli isänsä, Pietro II, seuraaja dogena aina vuoteen 1026 asti. Hänen tyttärenpojastaan Peteristä tuli Unkarin kuningas.
Perintö jälkipolville
Pietro II Orseolon voitto Dalmatiassa tunnetaan nykyään suurena juhlana nimeltään Festa della Sensa, helatorstain juhla, joka on Venetsian vanhin juhla. Silloin Doge ja Olivolon piispa menivät ennen vanhaan Lidolle, jossa he siunasivat vedet ja toivottivat hyvää onnea Venetsian laivastolle.
Leonardo Mayer
Leonardo Mayer (s. 15. toukokuuta 1987 Corrientes) on argentiinalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on sijoittunut ATP-maailmanlistalla kaksinpelissä sijalle 21 ja nelinpelissä sijalle 58. Hän on voittanut kaksinpelissä kaksi ATP-turnausta ja nelinpelissä yhden.
Ranskan avoimissa 2009 Mayer selviytyi ensimmäistä kertaa Grand Slam -turnauksen pääsarjaan karsintojen kautta. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti turnauksen 15:nneksi sijoitetun James Blaken lukemin 7–6(6), 7–5, 6–2, mutta hävisi toisella kierroksella Tommy Haasille lukemin 3–6, 6–7(2), 6–3, 6–4, 3–6. Wimbledonissa 2009 Mayer voitti ensimmäisellä kierroksella Oscar Hernandezin erin 6–0, 6–0, 6–3. Toisella kierroksella hän hävisi turnauksen kymmenenneksi sijoitetulle Fernando Gonzálezille lukemin 7–6(4), 4–6, 4–6, 4–6. Yhdysvaltain avoimissa 2009 hän voitti Andrey Golubevin lukemin 6–4, 4–6, 7–5, 6–3. Toisella kierroksella hän hävisi 15:nneksi sijoitetulle Radek Štěpánekille lukemin 6–7(5), 3–6, 4–6.
Ranskan avoimissa vuonna 2010 Mayer pääsi ensimmäistä kertaa Grand Slam -turnauksessa kolmannelle kierrokselle asti. Kolmannella kierroksella hän hävisi viiden erän ottelun Marin Čilićille.
Luettelo pikkuplaneetoista: 356001–357000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 356001:stä ja päättyen 357000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Brad Smyth
Brad Smyth (s. 13. joulukuuta 1973, Ottawa, Ontario) on kanadalainen ammattilaisjääkiekkoilija, joka siirtyi kaudeksi 2011–2012 Ranskan HC Morzine-Avoriaz’han. Smyth muistetaan etevänä AHL-pelaajana. Hänet on valittu AHL:ssä kerran arvokkaimmaksi pelaajaksi ja kolme kertaa All-Star-joukkueeseen. Smyth on pelannut lukuisissa NHL-seuroissa vuosina 1995–2003.
Farmakodynamiikka
Farmakodynamiikka (kr. farmakon, lääke, rohdos; dynamis, voima), "lääkkeenvaikutusoppi", on farmakologian osa-alue, joka tutkii lääkkeiden vaikutuksia ja niiden mekanismeja molekyyleihin, elimiin ja koko elimistöön.
Brad Smyth
Ura
Smyth pelasi viimeiset juniorivuotensa OHL-sarjassa kausina 1990–1993 London Knightsin riveissä. NHL:ssä Smyth on pelannut viisi kautta ja hänen suurin pistemäärä yhdellä kaudella on 16 pistettä Los Angeles Kingsissä kaudella 1996–97. Muita Smythin seuroja Kingsin lisäksi olivat NHL:ssä Florida Panthers, Los Angeles Kings, New York Rangers, Nashville Predators ja Ottawa Senators. Vuosi 1996 oli Smythille AHL:ssä menestykäs: hän voitti Les Cunningham- ja John B. Sollenberger Trophy -palkinnon. Lisäksi hän pääsi All-Star-joukkueeseen.
Vuonna 2000 Smyth voitti joukkueensa Hartford Wolf Packin kanssa AHL:n mestaruuden Calder Cupin. Vuonna 2001 Smyth esiintyi AHL All-Star Classic -tapahtumassa ja pääsi AHL:n tähdistökentälliseen. Vuonna 2002 hän pääsi taas AHL:n tähdistökentälliseen. Kaudeksi 2003–2004 siirtyi Suomeen Kärppiin pelaamaan. Hän keräsi kaudelta tehot 20+18=38 48 ottelussa. Smythin kausi huipentui Kärppien voitettua ensimmäisen Suomen mestaruutensa 23 vuoteen. Kärpistä Smyth siirtyi Saksan DEL-liigan Hamburg Freezersiin. Kaudella 2006–2007 Smyth valittiin DEL-liigan tähdistöotteluun. Hän pelasi hampurilaisjoukkueessa kolme kautta ja siirtyi tämän jälkeen Itävallan pääsarjassa pelaavaan kroatialaiseen KHL Medveščak Zagrebiin.
Katu, Auvers-sur-Oise
Katu, Auvers-sur-Oise on hollantilaisen taiteilijan Vincent van Goghin maalaama öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1890. Tämän taiteilijan maalauksen, yhden hänen viimeisistään, tallensi Ateneumin taidemuseo kokoelmiinsa vuonna 1903 (Antellin kokoelmat). Kooltaan se on 73,5 × 92,5 cm.
Brad Smyth
Ura
Smyth pelasi kauden Kroatiassa ja siirtyi lokakuussa 2010 Britannian pääsarjan Belfast Giantsiin. Smyth pelasi Belfastissa noin kaksi kuukautta, vaikka alkujaan hänen piti paikata loukkaantumisia kahden viikon ajan. Pelaamissaan 17 ottelussa hän teki 17 pistettä. Belfastista Smyth siirtyi loppukaudeksi Serie A:n HC Fassaan. Kaudeksi 2011–2012 Smyth vaihtoi Italian Serie A:n Ranskan Ligue Magnusiin, kun hän teki sopimuksen HC Morzine-Avoriaz’n kanssa.
Farmakodynamiikka
Lääkeaineiden vaikutusmekanismit
Monet lääkevaikutukset ovat itse asiassa toksisia vaikutuksia, eli ne häiritsevät elimistön normaaleja toimintoja (selvimpiä esimerkkejä ovat anestesia-aineet). Jos tästä on kuitenkin kokonaisuuden kannalta hyötyä, lääkkeen käyttö on perusteltua. Se kuitenkin osoittaa, että lääkkeiden turvallinen käyttö vaatii tarkkuutta ja ammattitaitoa.
Katu, Auvers-sur-Oise
Maalauksesta pystyy oitis tunnistamaan Van Goghin kädenjäljen. Voimakkaat maanläheiset ja iloiset värit, kallistelevat rakennukset ja selvästi erottuvat pensselinjäljet – tekijät, jotka ovat tuttuja myös hänen muista maalauksistaan.
Maalauksen historiaa
Ateneumin taidemuseo oli maailman ensimmäinen taidemuseo, jonka kokoelmissa oli Vincent van Goghin teos. Taiteilijan kuoleman jälkeen tämä taulu päätyi ensin hänen veljelleen ja sitten tämän leskelle, jolta sen osti ranskalainen taidekriitikko Julien Leclercq. Hän työskenteli La Gazette -lehdessä. Leclercq osti leskeltä 11 Van Goghin teosta ja järjesti niistä näyttelyn Pariisissa vuonna 1901. Leclercqin vaimo oli suomalaisen kuvanveistäjä Hilda Flodinin sisar, pianisti Fanny Flodin. Fanny Flodin myi teoksen Antellin valtuuskunnalle vuonna 1903.
Ottave rime
Ottave rime (mon. ital. sanoista ottava rima, ”kahdeksas säe”) eli stanza on kahdeksasta jambisäkeestä koostuva runomuoto, jossa jokainen säe jakaantuu viiteen runojalkaan. Säkeiden 2-tavuiset loppusoinnut vastaavat kaavaa a b a b a b c c. Toisin sanoen runon ensimmäisen, kolmannen ja viidennen säkeen loppusoinnut vastaavat toisiaan, samoin kuin toisen, neljännen ja kuudennen loppusoinnut. Seitsemäs ja kahdeksas säe muodostavat oman loppusointuparinsa.
Esimerkki:
Ottave rime, joka tunnetaan myös nimityksellä stanza, syntyi renessanssin ajan Italiassa, missä Ludovico Ariosto ja Torquato Tasso käyttivät sitä eeppisissä runoelmissaan. Myöhemmin runomuotoa sovelsivat teoksissaan muun muassa Byron ja Goethe. Suomessa taitavia ottave rime -säkeitä ovat Eino Leinon ohella kirjoittaneet Otto Manninen ja Kaarlo Sarkia.
Karin Allardt-Ekelund
Karin Allardt-Ekelund (4. syyskuuta 1895 Porvoo – 13. kesäkuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen kirjallisuushistorioitsija ja pedagogi. Hän väitteli tohtoriksi ja toimi tyttölyseon rehtorina ja Tölö svenska samskolanin johtajana 1933–1937 ja Laguska skolanin johtajana vuodesta 1942.
Hänen isänsä oli kirjailija Anders Allardt.
Pertinax
thumb|300px|Pertinaxin lyöttämä [[aureus.]]
Publius Helvius Pertinax (1. elokuuta 126 – 28. maaliskuuta 193) oli Rooman keisari lyhyen aikaa 31. joulukuuta 192 – 28. maaliskuuta 193. Pertinax oli vuoden keisareista ensimmäinen. Pretoriaanikaarti julisti hänet keisariksi, kun salaliitto oli murhannut keisari Commoduksen. Pertinax ehti hallita 87 päivää, kunnes keisariinsa tyytymättömät pretoriaanit murhasivat hänet.
Tiedot Pertinaxin urasta perustuvat lähinnä epäluotettavaksi osoitettuun Historia Augustaan, mutta suuren osan niistä kuitenkin vahvistavat erilaiset omistuskirjoitukset, joita Pertinaxille laadittiin hänen uransa aikana.
Varhaiset vuodet
Publius Helvius Pertinax syntyi 1. elokuuta vuonna 126 Alba Pompeian kaupungissa Italiassa ja oli erään vapautetun orjan Helvius Successuksen poika. Nuorena hän matkusti Roomaan opiskelemaan grammaatikko Sulpicius Apollinariksen alaisuudessa. Pertinax aloitti uransa kieliopin opettajana, mutta voimakkaiden suosijoiden ansiosta hänelle myönnettiin upseerin virka Syyrian legioonassa vuonna 160. Samoihin aikoihin hän oli gallialaisen auxilia-kohortin prefekti Syyriassa. Kanssahallitsevien keisarien Marcus Aureliuksen ja Lucius Veruksen Parthian sodan aikana Pertinax osoitti kyvykkyytensä sotilaana, jota seurasi sarja nopeita ylennyksiä. Hän palveli Britanniassa Legio VI Victrixin tribuunina vuonna 165, jonka jälkeen hän siirtyi Hadrianuksen vallille sijoitetun auxilia-kohortin komentajaksi.
Vuonna 167 Pertinax toimi Moesiaan tai Pannoniaan sijoitetun ratsuväkiyksikön komentajana. Vuonna 168 hän oli siviilivirkamiehenä Pohjois-Italiassa. Tässä virassa hän valvoi hyväntekeväisyysavustusten jakamista lapsille. Seuraavana vuonna Pertinax nimitettiin Ala-Germanian laivaston komentajaksi. Ilmeisesti näihin aikoihin hänen äitinsä kuoli ja hänet haudattiin Colonia Agrippinaan (nykyinen Köln). Vuosina 169–170 Pertinax toimi Daakian prokuraattorina. Hän palveli myös Markomannisodissa ja pääsi senaattiin vuonna 170. Vuonna 175 Pertinax sai kunnian toimia konsulina (ironisesti Didius Julianuksen kanssa; saman miehen, joka tulevaisuudessa anastaisi keisarin vallan hänen kuoltuaan) ja vuosina 176–180 hän toimi peräjälkeen Ylä- ja Ala-Moesian, Daakian ja Syyrian provinssien maaherrana. Vuonna 182 Pertinax palasi Roomaan, jossa pretoriaaniprefekti Sextus Tigidius Perennis pakotti Pertinaxin tämän ahneudesta kertovien huhujen takia eläkkeelle. Pertinax vetäytyi huvilalleen Liguriaan, kunnes vuonna 185 hänet nimitettiin Britannian maaherraksi. Hän hoiti tehtävää vuoteen 187 asti. Tässä virassa hän tukahdutti sotilaiden kapinan ja Historia Augustan mukaan hän oli jopa kuolla. Tämän jälkeen hän toimi jälleen hyväntekeväisyysavusta vastaavana virkamiehenä. Hän palasi sitten Roomaan, jossa hän toimi viljantuonnista huolehtivana virkamiehenä (praefectus alimentorum), minkä jälkeen hänet nimitettiin African provinssin maaherraksi, jolloin hän kukisti mellakoita Karthagossa.
Pertinax kutsuttiin Roomaan toimimaan kaupunginprefektinä vuonna 189. Hän myös toimi konsulina toista kertaa vuonna 192; tällöin keisari Commoduksen kanssa.
Pertinaxin suotuisaan urakehitykseen vaikutti hänen suosijansa Tiberius Claudius Pompeianus, joka oli Marcus Aureliuksen tyttären Lucillan puoliso, sekä Pertinaxin appi Titus Flavius Sulpicianus, joka oli entinen konsuli ja toiminut Asian provinssin maaherrana. Pertinax oli myöskin lahjakas mies. Pertinaxin urasta tiedetään muun muassa Brühlista löytyneen piirtokirjoituksen perusteella.
Keisarina
Pertinaxista tuli keisari uudenvuodenyönä 31. joulukuuta 192. Salaliitto kuristi edellisen keisarin Commoduksen, missä Pertinax saattoi olla osallisena. Pertinax, joka tuolloin hoiti Rooman kaupunginprefektin virkaa, johdatettiin nopeasti pretoriaanikaartin leiriin, jossa hänet julistettiin keisariksi. Pertinax sai tämän jälkeen hyväksynnän senaatilta, joka suhtautui vaatimattomista oloista olevaan keisariin hyvin. Seuraavaksi hän matkasi Capitoliumille ja uhrasi Juppiterille, minkä jälkeen hän asettui keisarilliseen palatsiin.
Pertinaxin hallintokausi jäi lyhyeksi, vaikka hän vaikuttaisi olleen kokenut mies keisariksi pitkän uransa takia; yrittihän hän seurata edeltäneen keisari Marcus Aureliuksen hillittyä elämäntyyliä. Pertinax esiintyi rehtinä miehenä ja otti vastaan tavanomaiset keisarin arvonimet, mutta ei nimittänyt vaimoaan Flavia Titianaa augustaksi tai samannimistä poikaansa perijäkseen eikä myöskään ottanut näitä asumaan palatsiin kanssaan todennäköisesti tietoisena hänen valtansa osittain huterasta asemasta. Pertinax nimitti appensa Sulpicianuksen uudeksi kaupunginprefektiksi ja yritti korjata Commoduksen hallinnon aiheuttamia ongelmia. Hän salli karkotettujen palata takaisin koteihinsa ja yritti auttaa perheitä, joiden jäseniä oli tuomittu tai teloitettu Commoduksen aikana. Pertinax lopetti ilmiantajien käyttämisen ja halusi hallita sopusoinnussa senaatin kanssa. Hän jakoi maanviljelijöille ilmaista maata ja myönsi verohelpotuksia, joista sotilaat olivat nyreissään. Hän korotti myös kolikoiden hopeapitoisuutta. Pertinax ei kyennyt keräämään tavanomaisia vallanvaihtoon liittyneitä rahalahjoja pretoriaanikaartilaisille, koska valtion kassa oli Commoduksen jäljiltä tyhjä. Commoduksen omaisuutta ja orjia yritettiin myydä tarvittavan summan saamiseksi, mutta Pertinax pääsi vain puoleen sovitusta 12 000 sestertiuksesta. Sotilaat katkeroituivat, ja Pertinaxin huhuttiin olevan ahne ja saita. Pretoriaanien tyytymättömyys kasvoi ja nämä yrittivät julistaa konsuli Quintus Sosius Falcon keisariksi, kun Pertinax oli Ostiassa valvomassa viljakuljetuksia. Pertinax sai kuitenkin tietää suunnitelmasta, matkusti nopeasti Roomaan ja teki suunnitelman tyhjäksi.
Kuolema
Kun kaartin suosio oli menetetty, niin oli keisariuskin. Aamulla 28. maaliskuuta vuonna 193 Pertinax oli palatsissaan, kun noin kolmesataa pretoriaanikaartilaista ilmaantui pretoriaaniprefekti Aemilius Laetuksen käskystä porteille raivostuneena vain osittain maksetusta palkasta. Vaikka hänen seuraajansa kehottivat tätä pakenemaan, Pertinax yritti neuvotella kaartilaisten kanssa. Hän oli vähällä onnistua hillitsemään näitä, kun muuan Tausius-niminen kaartilainen tappoi Pertinaxin keihäällä. Pertinax ehti hallita vain 87 päivää. Pertinax vaikuttaisi olleen tietoinen häntä uhanneesta vaarasta, sillä hänen päätöksensä olla antamatta tavanomaisia arvonimiä vaimolleen tai pojalleen säästi heidät kuolemalta.
Pertinaxin jälkeinen aika
Antiikin ajan historiankirjoittajat pysyivät suopeina Pertinaxille. Senaatti ja kansa pitivät hänestä ja hänet muistettiin kunnioittavana ja nöyränä keisarina, joka murhattiin sotilaiden ahneuden takia.
Jan Gunnar Solli
Jan Gunnar Solli (s. 19. huhtikuuta 1981 Arendal, Norja) on norjalainen jalkapalloilija, joka edustaa yhdysvaltojen pääsarjassa Major League Soccerissa pelaavaa New York Red Bullssia. 183 senttimetriä pitkän Sollin pelipaikka on keskikentän oikealla laidalla tai keskellä.
Solli aloitti jalkapallon harrastamisen Treungenissa. Aikuisten tasolla hän on edustanut Brannin lisäksi Odd Grenlandia (2000–2003) ja Rosenborgia (2003–2006). Brannin edustusjoukkueessa hän on pelannut vuodesta 2007 vuoteen 2010. 24. tammikuuta 2011 hän siirtyi yhdysvaltojen Major League Soccer-liigassa pelaavaan New York Red Bullssiin. Solli on voittanut Norjan-mestaruuden vuosina 2003, 2004, 2006 ja 2007 ja lisäksi Norjan cupin vuonna 2003. Hän teki ensiesiintymisensä Norjan A-maajoukkueessa vuonna 2003.
Yhdysvaltain naisten jääkiekkomaajoukkue
Yhdysvaltain naisten jääkiekkomaajoukkue edustaa Yhdysvaltoja kansainvälisissä kilpailuissa, joissa se on ollut hallitsevin joukkue Kanadan kanssa. Yhdysvalloissa on yli 84 000 naisjääkiekkoilijaa. Maajoukkue oli Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n ylläpitämässä maailmanrankingissa 1. sijalla vuosina 2016–2021.
Joukkueen päävalmentajana toimi heinäkuusta 2021 alkukesään 2022 saakka Joel Johnson. Hänet korvasi tehtävässä aikaisemmin AHL:ssa valmentanut John Wroblewski .
Melonta kesäolympialaisissa 1952 – miesten 1 000 metrin kajakkikaksikko
Helsingin olympiakisojen miesten kajakkikaksikoiden 1 000 metrin melontaan osallistui 19 paria. Kilpailu käytiin 28. heinäkuuta Soutustadionilla.
Alkuerät
1.erä
2.erä
Rudolf Koch
thumb|Kochin suunnittelemia [[fraktuurafontteja.]] pienoiskuva|Kochin suunnittelemia kirjaintyyppejä Rudolf Koch (20. marraskuuta 1876 Nürnberg – 9. huhtikuuta 1934 Offenbach am Main ) oli saksalainen kalligraafikko, kirjainmuotoilija ja opettaja. Ollessaan Offenbachin taideteollisuuskoulun johtajana Koch loi uusia kirjaintyyppejä, kokosi ympärilleen nuoria taiteilijoita ja osoitti kirkkotaiteelle uuden suunnan.
Joseph Atiyeh
Joseph Atiyeh (, s. 19. toukokuuta 1957) on syyrialainen vapaapainin olympiamitalisti.
Atiyeh saavutti Los Angelesin olympialaisissa 1984 hopeaa 100 kg:n painoluokassa. Hän voitti romanialaisen Vasile Puşcaşun, Intian Kartar Dhillon Singhin ja kreikkalaisen Georgios Poikilidisin, kunnes hävisi loppuottelussa Yhdysvaltojen Lou Banachille selätyksellä ajassa 1.01. Tämä oli Syyrian kaikkien aikojen ensimmäinen olympiamitali.
Koko ikänsä Yhdysvalloissa asunut, kaksoiskansalaisuuden omannut Atiyeh edusti seuratasolla yhdysvaltalaista, Baton Rougen kaupungissa toimivaa LSU Tigers -seuraa.
Myös hänen veljensä Dennis Atiyeh on olympiapainija
Goodnight Nurse
Goodnight Nurse on uusiseelantilainen pop-punkyhtye. Se perustettiin vuonna 2005. Yhtyeen kokoonpanoon kuuluvat laulaja Joel Little, kitaristi Sam McCarty sekä basisti Rowan Crowe ja rumpali Jaden Parkes, jotka laulavat taustoja.
Always And Never
Goodnight Nursen debyyttialbumi Always And Never myi kultaa viikossa julkaisun jälkeen. Albumilta julkaistiin kuusi singleä: "Loner", "Going Away", "Taking Over", "Our Song", "Death Goes To Disco" ja "My Only". Kappale My Only on NHL07 jääkiekkopelissä.
Keep Me On Your Side
Vuonna 2008 valmistui Goodnight Nursen toinen studioalbumi Keep Me On Your Side. Albumi oli yhtä suosittu kuin edeltäjänsä. Albumin ensimmäinen single "Night" julkaistiin iTunesin kautta Australiassa ja Uudessa-Seelannissa 8. helmikuuta 2008.
Karbiini
thumb|Suustaladattavat, nallilukkoiset Springfield Model 1863 ja Enfield Musketoon -karbiinit.
thumb|AKS-74u on karbiiniversio [[AK-74 -rynnäkkökivääristä.]] thumb|Mauser M1916 tukkikotelolla varustettuna. thumb|[[FN P90 -konepistoolin itselataavaa kertatulta ampuva FN PS90 USG -karbiiniversio.]] Karbiini tai karabiini (italian sanasta carabina, ’kivääri’) on sotilaskiväärin tai musketin lyhennetty versio, joka oli alkujaan tarkoitettu erityisesti ratsuväen käyttöön tai muuhun sellaiseen käyttöön, jossa on etua tavallista kivääriä lyhyemmästä, kevyemmästä ja helpommin käsiteltävästä aseesta. Ratsuväki saattoi kuljettaa asettaan karbiinihaalla olkahihnaan ripustettuna.
Aiemmin jalkaväen kivääreistä tehtiin yleisesti lyhyempää karbiinimuunnosta esimerkiksi ratsuväelle ja tykistölle.
Tavallista pidemmällä piipulla ja kiinteällä tai tavallisimmin irrotettavalla tai taitettavalla olkatuella varustettua pistoolia tai revolveria kutsutaan pistoolikarabiiniksi, tunnettuina esimerkkeinä Mauser C96 tai ”tykistöparabellum”.
Myös useista konepistoolimalleista on valmistettu lähinnä siviilimyyntiin, mutta myös viranomaiskäyttöön tarkoitettuja itselataavaa kertatulta ampuvia karbiiniversioita. Alkujaan viranomaiskäyttöön tarkoitetut mallit eroavat yleensä konepistoolimallista ainoastaan laukaisukoneistoltaan, joka voidaan vaihtaa myös sarjatulen mahdollistavaan koneistoon, esimerkkejä tällaisista ovat muun muassa Thompson model 1927 tai Heckler & Koch MP5:n SF-laukaisukoneistolla varustetut versiot.
Siviilimyyntiin tarkoitetut mallit taas eri maiden lainsäädännöstä johtuen usein eroavat suuresti sarjatulimalleista muun muassa pidemmällä piipulla tai tukiltaan, joka on esimerkiksi muutettu taitettavasta kiinteäksi, tai sillä että avoimelta lukolta ampuva toimintamekanismi on sarjatulimallin osien käyttämisen estämiseksi muutettu suljetulta lukolta ampuvaksi. Myös laukaisukoneiston vaihtaminen sarjatulimalliseen on yleensä estetty rakenteellisilla muutoksilla.
Raimo Suikkari
Raimo Kalevi Suikkari (5. marraskuuta 1939 Antrea – 7. heinäkuuta 2015 Espoo ) oli suomalainen runoilija, kirjailija ja pienkustantaja. Hän toimi itsenäisenä kirjailijana ja pienkustantajana vuodesta 1992 alkaen kuolemaansa asti. Suikkari oli lisäksi Suomen Pienkustantajat ry:n hallituksessa 2000-luvulla sekä Espoon kirjailijat ry:n hallituksessa ja sihteerinä vuosina 1997–2007.
Purjehdus kesäolympialaisissa 1924
75px|right|Purjehdus
Vuoden 1924 kesäolympialaisten purjehdus järjestettiin 10. – 13. heinäkuuta ja 21. – 26. heinäkuuta 1924 Ranskassa Meulan-en-Yvelinesissä ja Le Havressa. Laji oli olympialaisten ohjelmassa viidettä kertaa. Mukana oli 65 osanottajaa 19 maasta.
Orijärven kaivos
thumb|Kuva entiseltä kaivosalueelta. Orijärven kaivos oli vuosina 1758–1958 Kiskon pitäjässä Varsinais-Suomessa toiminut suomalainen kuparikaivos. Kaivoksen malmin kuparipitoisuus oli parhaimmillaan jopa 3 % ja keskimäärin louhittu malmi sisälsi 1,5 % lyijyä, 4,5 % sinkkiä ja 1,0 % kuparia. Orijärven kaivoksesta louhittiin sen 200-vuotisen historian aikana noin 1,352 miljoonaa tonnia malmia.
Kaivoksen historia alkoi 1757 kun Orijärven ratsutilan omistanut Johan Isaksson (Juhana Iisakinpoika) löysi mailtaan kupariesiintymän. Kaivostoiminta alkoi jo seuraavana vuonna vuorivouti J. A. Liljeqvistin johdolla. Kaivoksen pääomistajaksi tuli 1764 Kosken, Fiskarsin ja Antskogin ruukit omistanut Robert Finlay. Finlayn ruukit ja Orijärven kaivos siirtyivät sitten vuonna 1783 tukholmalaisen tukkukauppias Bengt Magnus Björkmanin haltuun. Pääkaivoksen muodosti 1700-luvun lopulla Isokaivos eli Vanha kaivos, muita kaivoksia olivat Keskikaivos (1774), Länsikaivos (1779) ja Oikokujankaivos (1787). Björkmanin aikana rakenenttiin myös kaivoksen rokokoo-tyylinen päärakennus.
Kaivoksesta louhittu malmi kuljetettiin aluksi Ruotsiin jalostettavaksi mutta Björkmanin aikana rakennettiin Perniön Koskelle ja Karjalohjan Kärkelään kuparisulatot, Antskogiin survin- ja rikastuslaitos sekä kasarrus- ja vasaralaitos Fiskarsiin. Tämä jalostusketju tuotti raakakuparia Orijärven malmista. Kuparin kuljetusta varten rakennettiin Suomen ensimmäiset sulkukanavat Antskogiin ja Koskelle vuosina 1824 ja 1826.
Björkman myi Suomessa omistamansa ruukit ja Orijärven kaivokset 1815 pojalleen Ludvigille joka asettui asumaan Fiskarsiin. Kuparin hinnan voimakas lasku pakotti Ludvig Björkman myymään laitokset 1822 turkulaiselle asessori John Jacob von Julinille. John Jacob von Julin omisti kaivoksen kuolemaansa saakka 1853. Hänen jälkeensä se oli perikunnan hallussa kunnes se siirtyi perinnönjaossa 1866 Emil von Julinille yhdessä Fiskarsin, Antskogin ja Kärkelän ruukkien kanssa.
Antimykootti
Antimykootti eli antifungaalinen aine tarkoittaa kemiallista ainetta, joka hidastaa sienten kasvua tai tappaa niitä. Niitä käytetään sienisairauksien lääkehoitoon. Torjunta-aineina käytetyistä antimykooteista käytetään yleensä termiä fungisidi. Esimerkkejä antimykooteista ovat polyeenit, atsolijohdokset kuten ketokonatsoli, triatsolijohdokset kuten flukonatsoli, allyyliamiinit kuten terbinafiini, ekinokandiinit kuten kaspofungiini, oksikinoliinit kuten kliokinoloni, sekä amorolfiini ja monet paikallisesti käytettävät väriaineet kuten gentiaanavioletti ja Castellanin liuos.
Orijärven kaivos
Emil von Julinin tehtyä vararikon 1875 hänen omaisuutensa oli tehtailija Albert von Julinin johtaman väliaikaishallinnon hoidettavana vuoteen 1883 saakka jolloin ruukit ja kaivokset siirtyivät vastaperustetulle Fiskars Ab -yhtiölle.
Fiskars Ab omisti Orijärven kaivoksen vuoteen 1906 saakka jolloin kaivos myytiin The Finnish-American Mining Company -nimiselle yritykselle. Tämä yhtiö teki konkurssin 1912 ja vuonna 1915 kaivos myytiin huutokaupassa Oy Vuorikaivos-yhtiölle. Vuonna 1918 kaivoksen omistajaksi tuli Orijärvi Gruvaktiebolag jonka osake-enemmistö oli aluksi tukholmalaisella Centralgruppens Emissionsaktiebolagetilla ja vuodesta 1928 Falunissa toimineella AB Zinkgruvor yhtiöllä. Vuonna 1945 kaivos siirtyi Outokumpu Oy:n omistukseen ja tässä vaiheessa aloitettiin myös lyijyn ja sinkin talteenotto malmista.
Malmin louhinta jatkui miltei keskeytyksettä vuoteen 1870 saakka mutta sen jälkeen kaivos on malmivarojen ehtymisen takia lähestulkoon seisahduksissa aina vuoteen 1931 saakka. Kaivoksen viimeinen teollinen toimintavaihe ajoittui vuosiin 1929–1955. Tämän vaiheen aikana kaivoksesta louhittiin uutta malmia sekä käsiteltiin vanhaa hylkykiveä yhteensä 715 642 tonnia. Kiviaineksen kuparipitoisuus oli tällöin enää 0,84 %.
Museovirasto määritteli vuonna 2009 Orijärven kaivosyhdyskunnan yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä kulttuuriympäristöistä.
Aiheesta muualla
60.22944°N, 23.53917°W
Kristus pysähtyi Eboliin
Kristus pysähtyi Eboliin on Francesco Rosin ohjaama italialainen draamaelokuva vuodelta 1979. Se perustuu Carlo Levin kirjaan Cristo si è fermato a Eboli, joka ilmestyi vuonna 1945. Elokuva on suurelta osin kuvattu Materan kaupungissa Kaakkois-Italiassa.
Pohjana oleva Levin romaani on ilmestynyt suomeksi nimellä Jumalan selän takana. Se kertoo 1930-luvun Italiasta, jossa kaupunkilaisälykkö joutuu sisäiseen karkotukseen Etelä-Italiaan pieneen Gaglianon kylään, todellisuudessa Alianon kylään. Elokuvan ja alkuperäisteoksen nimi viittaa gaglianolaiseen sanontaan, jonka mukaan seutu on niin syrjäistä, etteivät sinne ole ehtineet Kristus, kristinusko tai muutkaan ajanlaskun alun jälkeiset muutokset. Eboli on kaupunki Gaglianon ja Italian suurten kaupunkien, Napolin ja Rooman välillä.
Forks
Forks on Yhdysvaltain Washingtonin osavaltion Clallamin piirikunnassa sijaitseva kaupunki. Yhdysvaltain vuoden 2000 väestönlaskennassa sen väkiluvuksi laskettiin 3 120 ihmistä. Yhdysvaltain vuoden 2010 väestönlaskennassa väkiluku oli 3532 ihmistä. Forks on saanut nimensä sen lähistöllä sijaitsevien jokien, Quillayuten, Bogachielien, Calawahin ja Sol Ducin, joenhaarojen mukaan. Kaupunki muodostettiin 28. elokuuta vuonna 1945. Useiden vuosien ajan kaupunkia on työllistänyt muun muassa puutavarateollisuus. Kaupungin nykyinen pormestari on Nedra Reed.
Yhdysvaltalaisen kirjailijan Stephenie Meyerin luoma suosittu Houkutus-nuortenkirjasarja sijoittuu Forksin kaupunkiin. Sarjan suosio on lisännyt turismia kaupunkiin, ja kaupunkilaiset ovat alkaneet esimerkiksi myydä sarjaan liittyviä tuotteita sekä järjestää Houkutus-aiheisia kiertokäyntejä Forksissa ja sen lähialueilla. Houkutus-sarjan kunniaksi kaupungissa vietetään lisäksi vuosittaista Stephenie Meyer Day -päivää 13. syyskuuta, sarjan päähenkilön Bella Swanin syntymäpäivänä. Forksin lähellä sijaitsee myös Olympicin kansallispuisto, joka tuo osaltaan turismia kaupunkiin.
thumb|left|250px|Forksin keskustaa vuonna 2007
thumb|250px|left|Forksin keskustaa vuonna 2007. [[Stephenie Meyerin luoma Houkutus -kirjasarja on vaikuttanut myös Forksin kaupunkiin. Esimerkiksi sarjan kunniaksi kaupungissa vietetään vuosittaista Stephenie Meyer Day -päivää 13. syyskuuta, sarjan päähenkilön Bella Swanin syntymäpäivänä.]]
Diana Cooper
Diana Cooper (s. 7. syyskuuta 1940 Himalaja) on yhdysvaltalainen New Age -kirjailija, joka on tehnyt lukuisia kirjoja ja levyjä esimerkiksi enkeleistä, yksisarvisista, orbeista ja Atlantiksesta.
Ibrahim Sarsur
pienoiskuva|Ibrahim Sarsur Ibrahim Sarsur (, ; s. 2. helmikuuta 1959 Kfar Kassem) on israelilainen poliitikko. Hän on yksi knessetin arabijäsenistä. Hänet valittiin knessetiin ensimmäisen kerran yhdistyneeltä arabilistalta vuonna 2006 ja uudelleen 2009.
Sarsur opiskeli englannin kieltä ja englanninkielistä kirjallisuutta Bar-Ilanin yliopistossa. Hän johtaa maansa islamilaisen liikkeen maltillista eteläistä haaraa.
Sarsur vertasi vuonna 2008 Israelin toimia Gazan kaistalla natsien tekoihin.
Almby IK
frame|Seuran logo Almby Idrottsklubb, lyhyemmin Almby IK tai AIK, on vuonna 1923 perustettu ruotsalainen urheiluseura Örebrosta. Seuran alkuperäiset lajit olivat jalkapallo sekä jääpallo. Mäkihyppy oli lajina vuosina 1927–1966. Jalkapallosta luovuttiin vuonna 1934 sarjajärjestelmän matkakustannusten vuoksi. Jääpallokin on aikojen kuluessa tullut ja mennyt. Nykyisistä lajeista suunnistus on ollut mukana vuodesta 1929 ja pyöräilyä harrastettiin jo 1930. Näiden lisäksi nykyiseen lajivalikoimaan kuuluu hiihto.
Suunnistuksessa seuran miehet ovat voittaneet Tiomilan vuosina 1988 ja 1985 ja Jukolan viestin 1985, 1984 ja 1981. Naiset ovat voittaneet Venlojen viestin 1983. Seuran menestyneimpiä suunnistajia ovat Jörgen Mårtensson ja Karin Rabe.
Joel Little
Joel Little on uusiseelantilaisen pop-punkyhtyeen Goodnight Nursen laulaja. Little perusti yhtyeen vuonna 2001.
Nersiani
Nersianit tai nersianidit olivat varhaiskeskiaikainen georgialainen ruhtinassuku. Suku ilmaantui 400-luvun lopussa Iberian kuningas Vakhtang I:n hallituskaudella (hallitsi n. 447–522). 700-luvulla suvun jäseniä toimi sisä-Iberian herttuoina ja kaksi nersiania, Adarnase III ja hänen poikansa Nerse, nousivat Iberian ruhtinaiksi (erismtavari) vuosien n. 748 ja 779/780 välillä. Ensimmäisellä ruhtinaalla Adarnasella oli lisäksi korkea bysanttilainen kuropalates-arvonimi.
Nersianit olivat sukua toiselle johtavalle georgialaiselle ruhtinassuvulle eli guaramideille, sillä guaramidien Guaram III:n poika oli avioliitossa Adarnase III:n tyttären kanssa. Nersianien toinen ruhtinas Nerse joutui arabien syrjäyttämäksi ja valtaistuin annettiin hänen sisarenpojalleen Stepanoz III:lle (hallitsi 779/780–786).
Slide-kitara
Slide-kitaralla viitataan kitaransoittotyyliin, jossa kitaristi pitää otelaudanpuoleisessa kädessään putkea (tai muuta esinettä), joka määrää äänenkorkeuden, sen sijaan, että nuotti painettaisiin otelaudalta sormella.
Soittotekniikka
Putkena käytetään nykyään useimmiten noin otelaudan leveyden pituista metalliputkea, johon mahtuu sisälle yksi sormi (lukuun ottamatta peukaloa). Ensimmäiset slide-soittajat käyttivät usein metalliputken sijaan ennen vanhaan yleisesti saatavilla olleita pieniä lääkepulloja tai juomapullon katkaistua kaulaa. Englannin kielessä käytetäänkin lasiputkella soittamisesta usein sanaa "bottleneck guitar" (pullonkaulakitara). Myös esimerkiksi veitsiä ja sormuksia on käytetty putken sijasta. Eri materiaalista tehdyt esineet tuottavat hieman erilaisia äänenvärejä. Kielet viritetään usein slidea käytettäessä niin sanottuun avoimeen viritykseen. Tällöin avoimet kielet antavat jonkin täyssoinnun (esimerkiksi E-duurisoinnun) ja näin slide-putken avulla voidaan liu'uttaa kokonaisia sointuja ylös alas otelautaa. Jotkut soittajat käyttävät omia virityksiään. Monet slide-soittajat istuvat soittaessaan ja pitävät kitaraansa kanteleen tapaan vaakatasossa reisiensä päällä. Tätä soittotapaa kutsutaan englannin kielessä nimityksellä "steel guitar" tai "across knees". Tällöin sliden ei tarvitse välttämättä olla muodoltaan putki, vaan esimerkiksi juuri veitsi tai metallitanko käy yhtä hyvin. Vibrato tehdään sliden kanssa useimmiten värisyttämällä putkea kielten suuntaisesti tai joidenkin soittajien kohdalla myös pystysuunnassa, jolloin myös soitettavan kielen viereiset kielet värisevät hieman. Sähkökitaralla soittaessa jälkimmäinen tapa lisää äänen säröytymistä kevyesti.
Blues
Slide-kitaran soitto juontaa juurensa Yhdysvaltojen eteläosien maaseudun blues-musiikista. Ulkoisesti slide-soitto oli pyrkimys jäljitellä ihmisäänen liukuvaa, portaatonta sointia. Säveltäjä W. C. Handy oli nähnyt slide-tyyliin veitsellä soittavan blueskitaristin jo vuonna 1903. Toista maailmansotaa edeltävän delta bluesin kuuluisat nimet, kuten Son House ja Robert Johnson, soittivat usein slidella. Blind Willie Johnson on tehnyt joitain tuon ajan kuuluisimmista slide-levytyksistä, mutta ei ole tiedossa, minkä esineen avulla hän soitti. Myöhemmin Muddy Waters ja Elmore James toivat sliden käytön sähköiseen bluesiin 1940-luvun lopulla. Monet tunnetuimmista sähköisen bluesin kitaristeista eivät tosin soittaneet slidella lainkaan.
Nykyisistä muusikoista Ry Cooder ja Mississippi Fred McDowellin oppilas Bonnie Raitt ovat kuuluisia slide-kitaristeja. Uusi nimi oli myös akustista slide-kitaraa soittanut Kelly Joe Phelps, joka levytti 1990-luvun lopulla kolme albumia. Niistä viimeinen oli vuonna 1999 levytetty Shine-Eyed Mr Zen.
Rock
Bluesista vaikutteensa saaneet rock-kitaristit käyttävät usein slidea esikuviensa innoittamina. Erityisesti southern rock -tyyliin slide-kitara kuuluu lähes erottamattomasti. Southern rockin kitarasoundin luojaksikin mainittua Duane Allmania pidetään usein sähköisen slide-kitaroinnin keskeisimpänä kehittäjänä Elmore Jamesin jälkeen. Hän soitti yhtyeissä Allman Brothers Band ja Derek and the Dominos, mutta monet hänen kuuluisimmista kitaraosuuksistaan on levytetty toisten artistien, muiden muassa Wilson Pickettin ja Aretha Franklinin, levyille hänen työskennellessään studiomuusikkona Muscle Shoalsilla Alabamassa 1960-luvulla. Muita esimerkkejä sliden käytöstä rockissa ovat Lynyrd Skynyrd, The Doors, ZZ Top ja Led Zeppelin ja nykyään ehkä merkittävimpinä Gov't Mule sekä Derek Trucks Band. Jotkut soittajat ovat käyttäneet slideä myös bassokitaran kanssa.
Bluesin ja blues-rockin lisäksi slideä käytetään paljon country-musiikissa sekä havaijilaisessa musiikissa.
Vibrex-paalu
Vibrex-paalu on paalutyyppi, joka siirtää paalukuormat maakerroksiin paalun kärjen ja vaipan avulla. Se on maata syrjäyttävä paalu, joka valmistetaan junttaamalla alapäästään teräslevyllä vesitiiviiksi suljettu teräksinen työputki haluttuun tasoon järkäleellä. Tämän jälkeen työputken sisään asennetaan raudoitus ja se valetaan täyteen betonia. Lopuksi työputkin nostetaan ylös tärytystä apuna käyttäen. Vibrex-paalun koko on tavallisesti 500–700mm.
Palmulurikki
Palmulurikki (Charmosyna palmarum) on melanesialainen papukaijalintu.
Koko ja ulkonäkö
Palmulurikin pituus on noin 17 cm. Sen höyhenpuku on pääosin vihreä. Nokan tyvi ja poski ovat punaiset, pitkähkön pyrstön kärki keltainen ja hartiat oliivinruskeat. Nokka on oranssi, iiris keltainen ja koivet oranssinkeltaiset. Naaraalla on vähemmän punaista naamassa eikä hartioilla ole ruskeaa. Nuori lintu muistuttaa naarasta.
Esiintyminen
Palmulurikki elää Vanuatun saarilla ja Santa Cruzin saarilla Salomonsaarilla. Lajin kanta on vaarantunut, johtuen monista seikoista, kuten lintumalariasta, trooppisista myrskyistä ja metsien hävittämisestä.
Elinympäristö
Palmulurikit esiintyvät vuoristometsissä tavallisesti yli kilometrin korkeudessa. Matalilla saarilla ne voivat elää myös lähellä asutusta alavilla seuduilla.
Ravinto
Palmulurikit syövät siitepölyä, mettä, kukkia ja hedelmiä.
Brocardin pisteet
pienoiskuva|Brocardin kulma on kuvassa valittu alkamaan kolmion kulman oikeasta kyljestä. Saatu leikkauspiste on silloin ensimmäinen Brocardin piste. Kolmion ABC sivut merkitään a, b ja c. On olemassa täsmälleen yksi piste \Omega, jolle janat A\Omega, B\Omega ja C\Omega muodostavat saman kulman \omega, sivujen c, a ja b kanssa, eli Ceviaanin ja kolmion sivun välinen kulma voidaan valita kahdella tavalla. Kun käytetään ceviaanin ja kulman oikean kyljen välistä kulmaa (katso animaatiota), saadaan leikkauspisteeksi ensimmäinen Brocardin piste ja kun käytetään kulmassa vasenta kylkeä saadaan toinen Brocardin piste. Ne ovat toistensa isogonaalisia konjugaatteja.
Quintillus
thumb|Quintillus roomalaisessa [[Antoninianus-kolikossa]] Marcus Aurelius Claudius Quintillus (k. syyskuu 270) Rooman keisari lyhyen aikaa syyskuussa 270. Quintillus julistautui keisariksi veljensä Claudius Gothicuksen kuoltua kulkutautiin elokuussa 270 ja sai senaatin hyväksynnän. Hän oli keisariksi noustuaan luultavasti Aquileian kaupungissa Pohjois-Italiassa. Samalla kuitenkin Tonavan raja-alueen joukot huusivat Claudiuksen luotetun kenraalin Lucius Domitius Aurelianuksen keisariksi. Aurelianus oli matkalla kukistamaan Quintillusta, joka kuitenkin teki itsemurhan tai omat sotilaat murhasivat hänet, jolloin taistelulta vältyttiin.
Brocardin pisteet
Brocardin kulma
Brocardin kulma ensimmäiselle- ja toiselle Brocardin pisteelle ovat aina samat. Kulman suuruus riippuu kolmion muodosta, mutta se on sellainen, että Brocardin pisteet ovat kolmion sisäpiste.