cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Incheonin satama
Nykyisen kauppasataman kehittyminen juontaa vuoteen 1883, jolloin Korean ja Japanin välillä solmitussa sopimuksessa Incheon nimettiin yhdeksi kolmesta Korean kansainvälisestä kauppapaikasta.
Gunfighter Ballads and Trail Songs
Gunfighter Ballads and Trail Songs on Marty Robbinsin studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1959. AllMusicin mukaan albumi on toisen maailmansodan jälkeisen aikakauden vaikuttavin western-albumi.
Albumin kappale ”El Paso” oli ensimmäinen western-kappale, joka voitti Grammy-palkinnon. Albumi äänitettiin kahdeksassa tunnissa Nashvillessä 7. huhtikuuta 1959. Levy julkaistiin syyskuussa 1959. CD-versio ilmestyi vuonna 1999.
Albumi valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään. Vuonna 2016 Gunfighter Ballads and Trail Songs otettiin säilytettäväksi kulttuurisesti, historiallisesti ja taiteellisesti merkittävänä äänitteenä Kongressin kirjaston ylläpitämään National Recording Registry -rekisteriin. Rekisterin tarkoitus on lisätä tietoisuutta yhdysvaltalaisen ääniteperinnön säilyttämiseksi.
A Love Supreme
A Love Supreme on John Coltranen vuonna 1965 julkaistu albumi, jota pidetään yhtenä merkittävimmistä jazz-levyistä kautta aikojen.
Vuonna 1964 Coltrane alkoi nähdä unia, joissa hänen mukaansa Jumala paljasti hänelle erilaisia musiikillisia teoksia ja käsitteitä. Talvella 1964 kokonainen A Love Supreme -levy ilmestyi hänelle tällaisessa unessa, ja Coltranen kvartetti levytti kuuluisimman ja yhden kaikkien aikojen parhaimpana jazzlevynä pidetyn teoksen joulukuussa 1964. Levy on neliosainen todistus Coltranen uskosta ja rakkaudesta Jumalaan (vaikkei välttämättä kristilliseen Jumalaan – Coltrane usein sanoi palvovansa kaikkien uskontojen jumalia). Vaikka levyä pidettiin aikanaan musiikillisesti vaikeasti lähestyttävänä, siitä tuli suuri kaupallinen menestys. Kvartetti esitti teoksen vain kerran konsertissa heinäkuussa 1965.
A Love Supreme on neliosainen sarja, joka alkaa ”Acknowledgment”-nimisellä osalla. Lyhyen intron jälkeen basso alkaa soittaa kuuluisaa Love Supreme -kuviota, jonka päälle Coltrane soittaa julistavia melodioita jotka etäisesti muistuttavat etelän mustien kirkkojen saarnaajien saarnatyyliä. Pitkän kehittelyjakson jälkeen seuraa A Love Supreme -mantran toisto ensin tenorisaksofonilla ja lopuksi laulaen. ”Resolution”-jakso alkaa Coltranen esittelemällä teemalla, jotka seuraavat teeman kehittelyjä intialaisen raga-musiikin tyyppisesti. Kaksi viimeistä osaa: ”Pursuance” ja ”Psalm” esitetään ilman osien välistä taukoa. ”Psalm”-osassa Coltrane lausuu saksofonillaan runon A Love Supreme, jonka sanat löytyvät levynkansiteksteistä.
A Love Supreme sai kaksi Grammy-ehdokkuutta: jazz-sävellyksestä ja -esityksestä. Vuonna 2015 albumi valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.
Terry Moore
thumb|Terry Moore ja [[Barry Coe elokuvan Peyton Place – vihan tyyssija trailerissa.]] Terry Moore (s. 7. tammikuuta 1929) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Hän syntyi ja kasvoi Kaliforniassa oikeana nimenään Helen Luella Koford.
Moore on saanut tähden Hollywood Walk of Famella. Näyttelijä Grant Cramer (s. 1961) on hänen poikansa.
Golden Hour
Golden Hour on yhdysvaltalaisen countrylaulajan Kacey Musgravesin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 30. maaliskuuta 2018. Se sai musiikkikriitikoilta hyvän vastaanoton ja menestyi myös kaupallisesti myyden platinaa Yhdysvalloissa. Yhdysvaltalainen Paste Magazine nimesi poppia ja countrymusiikkia yhdistelevän albumin yhdeksi 2010-luvun parhaista.
Albumi ja sen kappaleet voittivat yhteensä neljä Grammy-palkintoa. Albumi palkittiin vuoden albumina ja parhaana countryalbumina. Sen kappale ”Space Cowboy” voitti parhaan countrykappaleen palkinnon ja ”Butterflies”-kappale parhaan country-sooloesityksen palkinnon.
Kappaleet
Lähde:
Zeni (kirjain)
Zeni (asomtavruli Ⴆ, nuskhuri ⴆ, mkhedruli ზ) on 1. kirjain georgian kolmessa kirjaimistossa.
Ani äännetään yleensä :na.
Timo Mikkilä
Timo Mikkilä (16. lokakuuta 1912 Lahti – 18. tammikuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen pianotaiteilija. Hänet tunnetaan myös arvostettuna pedagogina.
Hänet palkittiin vuonna 1953 Pro Finlandia -mitalilla.
Timo Mikkilän kolmas puoliso oli viulutaiteilija Seija Salmiala, professori ja poliitikko Bruno Salmialan adoptiotytär. Lapsia on viisi kahdesta aiemmasta avioliitosta.
Athribis
Athribis voi viitata seuraaviin kaupunkeihin muinaisessa Egyptissä:
John Stuart
John Stuart (25. toukokuuta 1713 – 10. maaliskuuta 1792), Buten jaarli, oli brittiläinen tory-poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä 1762–1763.
Yrjö III:n noustua valtaan Stuartista tehtiin ensin valtiosihteeri ja sitten pääministeri. Hän onnistui lopettamaan sekä whigien ylivallan että seitsenvuotisen sodan. Hän oli epäsuosittu Lontoossa osittain skotlantilaisen syntyperänsä takia, ja erosi protestien johdosta huhtikuussa 1763.
Birdman (elokuva)
Birdman or (The Unexpected Virtue of Ignorance), tai vain Birdman, on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut Alejandro González Iñárritun ohjaama, osin käsikirjoittama ja tuottama satiirinen musta komediaelokuva. Se kertoo entisestä Hollywood-tähdestä, joka toivoo pääsevänsä taas parrasvaloihin esiintymällä Broadway-näytelmässä, jonka hän myös ohjaa ja käsikirjoittaa. Näytelmän ensi-illan lähestyessä hän kohtaa monia vaikeuksia ja esteitä. Lisäksi hän kuulee hänet kuuluisaksi tehneen Birdman-hahmon äänen päässään.
Birdman on ohjaaja-käsikirjoittaja Alejandro González Iñárritun seitsemäs kokopitkä elokuva. Hänen aikaisemmat elokuvansa olivat kaikki olleet draamoja, mikä sai hänet tekemään komedian. González Iñárritu, Nicolás Giacobone, Alexander Dinelaris Jr. ja Armando Bó Jr. työstivät elokuvan käsikirjoitusta kahden vuoden ajan. González Iñárritu halusi, että elokuva näyttäisi siltä kuin se olisi kuvattu yhdellä otolla. Tästä syystä näyttelijät kävivät läpi huolelliset ja vaikeat harjoitukset ennen elokuvan kuvaamista. Elokuva kuvattiin New Yorkissa keväällä 2013 ja se sai ensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla 27. elokuuta 2014. Suomessa elokuvan ensi-ilta oli 16. tammikuuta 2015.
Elokuva sai erittäin hyviä arvosteluja kriitikoilta, jotka kehuivat erityisesti näyttelijöiden suorituksia ja Emmanuel Lubezkin elokuvausta. Sitä pidettiin yhtenä ilmestymisvuotensa parhaimmista elokuvista ja se sai monia palkintoja ja ehdokkuuksia. Se palkittiin muun muassa parhaan miespääosan ja parhaan käsikirjoituksen Golden Globella, parhaan näyttelijäkokoonpanon SAG-palkinnolla ja parhaan kuvauksen Baftalla. Elokuva sai yhdeksän Oscar-ehdokkuutta, joista se voitti neljä parhaasta elokuvasta, ohjauksesta, alkuperäisestä käsikirjoituksesta ja kuvauksesta.
Juoni
Riggan Thomson (Michael Keaton) on entinen Hollywood-tähti, joka tuli tunnetuksi esittämällä supersankari Birdmania tuottoisassa elokuvasarjassa vuosikymmeniä aiemmin. Riggan toivoo pääsevänsä takaisin suosioon Raymond Carverin novellista tehdyn Broadway-näytelmän avulla, jonka Riggan ohjaa, käsikirjoittaa ja jossa hän esittää pääosaa. Hänen paras ystävänsä Jake (Zach Galifianakis) tuottaa näytelmän, jossa muita pääosia esittävät Rigganin tyttöystävä Laura (Andrea Riseborough) ja ensi kertaa Broadway-näytelmässä esiintyvä Lesley (Naomi Watts).
Kun yksi näyttelijöistä, Ralph, loukkaantuu näytelmän harjoituksissa, Riggan palkkaa hänen tilalleen loisteliaan metodinäyttelijän Miken (Edward Norton). Mike kuitenkin pilaa näytelmän yleisöharjoitukset olemalla juovuksissa ja yrittäen raiskata Lesleyn kesken näytöksen. Sen lisäksi hän vetää lehdistön huomion pois Rigganilta. Riggan on valmis luovuttamaan, mutta Jake kannustaa häntä jatkamaan. Riggan yllättää huumeriippuvuudesta toipuvan tyttärensä Samin (Emma Stone) polttamassa kannabista. Sam väittää, että kukaan ei välitä Rigganista ja että hänen näytelmänsä on yhtä tyhjän kanssa.
Viimeisen yleisöharjoituksen aikana Riggan lukitsee itsensä vahingossa ulos teatterista, ja joutuu kulkemaan Times Squaren läpi alushoususillaan. Rigganista tulee internetsensaatio, kun tämä nolo kohtaus päätyy kuvattavaksi. Myöhemmin hän törmää New York Timesin kriitikkoon Tabitha Dickinsoniin (Lindsay Duncan), joka kertoo vihaavansa Hollywood-kuuluisuuksia, jotka esittävät olevansa näyttelijöitä, ja kertoo aikovansa tuhota Rigganin näytelmän antamalla sille surkeimman arvostelun koskaan. Riggan juo itsensä humalaan ja sammuu kadulle. Seuraavana päivänä hän hallusinoi keskustelevansa Birdmanin kanssa, joka yrittää saada hänet vakuuttuneeksi uudesta Birdman-elokuvasta, ja näkee itsensä lentämässä New Yorkin läpi teatterille.
Näytelmän ensi-illassa Riggan käyttää oikeaa asetta kohtauksessa, jossa hänen hahmonsa ampuu itsensä, ja ampuu nenänsä irti. Hän saa raikuvat aplodit yleisöltä. Jake tulee tapaamaan Riggania sairaalaan ja kertoo Tabithan antaneen hänelle loistavan arvostelun. Sam tuo hänelle kukkia ja lähtee hakemaan vaasia. Riggan avaa ikkunan ja astuu sen ulkopuolelle. Kun Sam tulee takaisin, Riggan on poissa. Sam katsoo ulos avoimesta ikkunasta ensin kadulle ja sitten ylös taivaalle hymyillen.
Vastaanotto
Elokuva on saanut erittäin hyvän vastaanoton kriitikoilta. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 254 arvostelun perusteella kriitikoiden arvosteluista 93 prosenttia oli myönteisiä. Arvosteluja keräävän Metacritic-sivuston mukaan 49 arvostelun perusteella laskettuna kriitikoiden arvosteluista 88 prosenttia oli myönteisiä.
Variety-lehden Peter Debruge kehui Michael Keatonin roolisuoritusta ja kutsui sitä vuosisadan paluuksi.
Nilkka
thumbnail|150px|right|Jalkaterän ja säären alaosan luut. Nilkkaluut keskellä.
Nilkka on säären ja jalkaterän välinen jalan osa. Se on nilkkaluiden ja niitä ympäröivien kudosten muodostama kokonaisuus.
Luut
Nilkan takimmaisin ja suurin luu on kantaluu. Muut nilkkaluut ovat telaluu, veneluu, kolme vaajaluuta sekä kuutioluu. Nilkan luut muodostavat yhdessä jalkaholvin.
Nivelet
Nilkan liikkeet tapahtuvat kahdessa nivelessä. Ylempi nilkkanivel telaluun ja sääri- ja pohjeluun välillä on sarananivel, joka mahdollistaa nilkan ojennuksen ja koukistuksen. Alempi nilkkanivel on toiminnallinen nivel, joka muodostuu kahdesta anatomisesta nivelestä: telaluun ja vene- ja kantaluun välisestä articulatio talocalcaneonaviculariksesta sekä taempana sijaitsevasta articulatio subtalariksesta. Siinä jalkapohja kääntyy keskelle ja jalkaterä kääntyy poispäin keskeltä.
Nivelsiteet
Nilkan luiden välissä on useita nivelsiteitä. Niistä tärkeimpiä ovat nilkan sisäpuoleinen kolmioside, joka yhdistää sääriluun jalkaterään sisäpuolelta, sekä nilkan ulkopuoliset kanta-pohjeluuside, joka yhdistää pohjeluun kantaluuhun sekä etummainen tela-pohjeluuside, joka yhdistää pohjeluun telaluuhun vaakasuuntaisesti.
Otto Lambsdorff
thumb|right|Otto Graf Lambsdorff
Otto Friedrich Wilhelm Freiherr von der Wenge Graf Lambsdorff, josta on yleisesti käytetty nimeä Otto Graf Lambsdorff (20. joulukuuta 1926 – 5. joulukuuta 2009), oli saksalainen Vapaan demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Länsi-Saksan talousministerinä vuosina 1977–1982 ja 1982–1984 sekä puolueensa johtajana vuosina 1988–1993.
Lambsdorff syntyi Aachenissa. Hänen sukunsa alkuperä on jäljitetty 1300-luvun Westfaleniin. Hänen isänsä oli saksalainen liikemies, joka pakeni bolševikkivallankumousta Venäjältä Saksaan vuonna 1917. Nuori Otto osallistui toiseen maailmansotaan, jossa hän menetti toisen jalkansa. Hän toimi aktiivisesti kansainvälisessä yhteistyöjärjestössä nimeltä trilateraalinen komissio.
Lambsdorff nousi talousministeriksi liittokanslerin Helmut Schmidtin hallitukseen 1977 ja jatkoi samassa tehtävässä Helmut Kohlin hallituksessa vuodesta 1982. Hän joutui kuitenkin eroamaan talousministerin virasta korruptioepäilyjen takia niin kutsutun Flick-skandaalissa 1984. Vaikka suurin osa häntä vastaan nostetuista syytteistä kaatui, hän sai kuitenkin tuomion laittoman tuen vastaanottamisesta. Hän jatkoi kuitenkin politiikassa tämän jälkeenkin. Hänen veljenpoikansa Alexander Graf Lambsdorff valittiin vuonna 2004 Euroopan parlamenttiin.
Meksikon peso
Historia
Meksikon peso oli virallisena valuuttana suurimmassa osassa Pohjois-Amerikkaa ennen kuin Yhdysvaltain dollaria alettiin painaa vuonna 1785.
Voimakkaan inflaation vuoksi vuoden 1993 alussa otettiin käyttöön uusi peso, joka on 1000 vanhaa pesoa.
Pertti Weckström
Pertti Mikko Juhani Weckström (24. tammikuuta 1933 Riihimäki – 19. lokakuuta 2010 Helsinki ) oli suomalainen näyttelijä ja lääkäri.
Henkilöhistoria
Weckström syntyi teatterinjohtaja Eino Werner Weckströmin ja näyttelijä Maija Aino Rauha Leppäsen perheeseen. Hän tuli ylioppilaaksi Mikkelin lyseosta 1951 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1961. Jo 1950-luvulla Weckström näytteli opintojensa ohella monissa elokuvissa. Hän esiintyi useimmiten pienissä sivurooleissa, kuten humalaisena vänrikkinä Edvin Laineen Tuntemattomassa sotilaassa (1955). Weckströmin ainoa päärooli oli Roland af Hällströmin elokuvassa Poika eli kesäänsä (1955), joka on elokuvaversio F. E. Sillanpään esikoisromaanista Elämä ja aurinko (1916). Hän esiintyi myös lääkärinä useissa elokuvissa ja televisiosarjoissa, kuten Akseli ja Elina (1970), Kahdeksan surmanluotia (1972) ja Punaiset (1981).
Myöhemmin Weckström vähensi näyttelemistä keskittyen lääkärinammattiinsa. Hän teki pääasiallisen elämäntyönsä lääkintöhallituksen terveydenhoito-osaston ylilääkärinä ja epidemiologina. Hän toimi myös Puolustusvoimien lääkärinä ja opetti virusoppia Helsingin yliopistossa. Lääkärinura päättyi vakavan sairauden aiheuttamaan sydämensiirtoon vuonna 1994. Hän ei kuitenkaan lopettanut kokonaan näyttelemistä, vaan esiintyi elokuvien ja teatterin lisäksi myös televisiossa ja radiossa. Hänen äänensä on kuultavissa ainakin jännityskuunnelmissa Kosto, Sokeripyssy ja Luottokorttihait. Hänen viimeiseksi roolikseen jäi oikeuslääkäri Simpasen rooli televisiosarjassa Raid (2000). Weckström kuoli vaikean sairauden uuvuttamana 77-vuotiaana. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Weckströmin puoliso vuodesta 1955 oli Eila Ragnhild Gabriella Hytönen, näyttelijä Tiina Weckström (s. 1956) on heidän tyttärensä.
Henri Laborit
thumb|Henri Laborit (1991) Henri Marie Laborit (21. marraskuuta 1914 – 18. toukokuuta 1995) oli ranskalainen lääkäri, tutkija ja kirjailija. Hänelle myönnettiin Albert Lasker -palkinto kliinisestä lääketieteellisestä tutkimustyöstä vuonna 1957.
Laborit syntyi Hanoissa, Vietnamissa, ja aloitti uransa kirurgina laivastossa.
Laborit oli kiinnostunut psykoaktiivisista aineista, ja hänet tunnetaan yhä GHB:tä koskeneista tutkimuksistaan. Hän julkaisi uransa aikana kymmeniä kirjallisia teoksia.
Tieteellisen läpimurtonsa Henri Laborit teki ottaessa uuden Rhône-Poulenc -lääkeyhtymän (nyk. Sanofi-Aventis) tuotteen käyttöön. Yhtiön kemisti Paul Charpentier nimitti tuota uutta lääkeainetta, tutkimukselliselta koodinimeltään "RP4560" klooripromatsiiniksi. Alun perin Laborit kokeili klooripromatsiinia anestesiakäytössä, johon tuo aine myös otettiin. Kehitettiin niin kutsuttu neuroleptianalgesia. Klooripromatsiinin todettiin myös varsin nopeasti soveltuvan erityisen hyvin psykoottisille potilaille psykiatrisessa hoidossa. Klooripromatsiini on Suomessa valtaosin lääkityskäytöstä poistettuna (2014), koska sillä on joitakin hankalia sivuvaikutuksia kuten EPS:n (ekstrapyrimidaalinen oireyhtymä) ja NMS:n (pahanlaatuinen neuroleptioireyhtymä) mahdollinen ilmeneminen.
Pyhä Samson
Elämä
Samson oli aatelisperheen poika. Hänet lähettiin Llaniltud Fawrissa olevaan luostariin Pyhän Illtudin oppiin. Vuonna 531 Pyhä Dubricius vihki hänet papiksi. Dubricius halusi, että Samson seuraisi häntä luostarin apottina. Illtudin veljenpojat olivat myös saman luostarin munkkeja. He kadehtivat Samsonia niin paljon, että lopulta he häätivät hänet pois luostarista. Samson siirtyi Caldeyn saarella olevan luostarin apotiksi. Saariluostari oli kuitenkin hänen edeltäjänsä jäljiltä niin huonosti hoidettu, eikä hän pystynyt pitämään munkkeja kurissa ja nuhteessa. Hän lähtikin Irlantiin, missä hän uudisti luostarin ja hänet vihittiin piispaksi. Tämän jälkeen hän matkusti Cornwalliin, Scillynsaarille ja Guernseyhin.
Lopulta hän päätyi Bretagneen, missä hän perusti luostari Doliin. Hän rakensi myös itselleen erakkomajan Mont-Dolin kukkulalle, joka oli ollut aiemmin druidien uhrauspaikka. Samsonin sanotaan matkustaneen Pariisiin frankkien kuninkaalliseen tuomioistuimeen vetoamaan Bretagnen kuninkaan Judualin puolesta, jonka frankkien kuningas Kildebert I oli vanginnut. Lopulta kuningas vapautti Judualin ja antoi hänelle maata luostaria varten Dolissa. Hän on myös ollut todennäköisesti Samson syntinen (Samson peccator episcopus), joka vuonna 557 allekirjoitti piispanneuvoston asiakirjat Pariisissa. Hän kuoli Dolissa noin vuonna 564, ja hänet on haudattu Dol-de-Bretagnen katedraaliin.
Ulsanin satama
Ulsanin satama (, ; UN/LOCODE: KR USN ) on Etelä-Korean Ulsanin kaupungissa toimiva suursatama.
Satama on Amerikan satamaviranomaisten yhdistyksen (AAPA) tilaston mukaan rahtimäärältään (2016: 175,4 milj. t) Etelä-Korean kolmanneksi vilkkain satama, ja se luettiin myös maailman 30 suurimman sataman joukkoon. Rahtimäärällä arvioituna Ulsanin satamaa vilkkaampia eteläkorealaisia satamia olivat Busan (349,7 milj. t) ja Gwangyangin satama (Kwangyang; 283,1 milj. t).
Nykyinen satama avattiin vuonna 1963. Kalastuksen tukikohtana ja kalastussatamana seutu on toiminut huomattavasti pitempään, sillä seudun kalliopiirroksista on löydetty luokkaa 8 000 vuotta vanhoja kuvauksia valaanpyynnistä.
Bandyliigakausi 2000–2001
Valioliiga
Valioliigan pistepörssin kärki:
Bandyliigan jatkosarja
Botnia ja Kampparit karsintaan pudotuspelipaikasta.
Puolivälierät
Puolivälierät pelattiin paras kolmesta. Ensmmäinen ja mahdollinen kolmas ottelu paremmin sijoittuneen ja toinen ottelu heikommin sijoittuneen kotikentällä.
Välierät
Pelattiin paras kolmesta kuten puolivälierätkin.
Loppuottelu
Bandyliigan finaali pelattiin 17. maaliskuuta Oulussa
Suomen mestarit
OLS: 	Tuukka Tieksola, Jarno Alatalo, Pekka Paasovaara, Matti Parkkinen, Matti Kaarakka, Jari-Pekka Haverinen, Hannu Simoska, Mikko Haltamo, Tero Nousiainen, Juha Nousiainen, Tommi Pikkuhookana, Arto Loukkola, Pasi Keränen, Kimmo Keränen, Markku Nissilä, Lasse Virta, Petri Paasovaara, Jari Louhelainen, Jari Valta, Samuli Niskanen.
Pesäpallon miesten Halli-SM 2020
Pesäpallon Halli-SM 2020 oli Suomen Pesäpalloliiton hallimestaruuskilpailujen 27:s kausi. Kauteen osallistuvat kaikki 14 Superpesis-joukkuetta. Turnauksen lohkovaihe järjestettiin 12. tammikuuta – 1. maaliskuuta 2020. Lopputurnaus oli tarkoitus järjestää 14. – 15. maaliskuuta Kuortaneella. Lopputurnaus kuitenkin peruttiin vain kaksi päivää ennen sen alkamista koronaviruspandemian vuoksi. Näin ollen turnaus jäi lopulta ratkaisematta.
Sarjajärjestelmä
Alkulohkot pelattiin yksinkertaisena sarjana kahdessa neljän ja kahdessa kolmen joukkueen alkulohkossa. Lohkojako perustui joukkueiden maantieteelliseen sijoittumiseen. Alkulohkojen ottelut pelattiin hajautetusti eri puolilla Suomea. Alkulohkojen voittajat selviytyivät Kuortaneen lopputurnaukseen. Ne järjestettiin paremmuusjärjestykseen, ja paras lohkovoittaja olisi kohdannut neljänneksi parhaan sekä toiseksi paras kolmanneksi parhaan välierissä. Välierien voittajat olisivat edenneet loppuotteluun ja häviäjät pronssiotteluun. Välieriä ja mitaliotteluita olisi pelattu vain yhdet.
Lohkovaiheessa paremmuusjärjestys ratkaistiin seuraavalla kaavalla:
Lohkovoittajavertailussa noudatettiin samaa kaavaa suhteuttamalla lukemat pelattujen otteluiden määrään, sillä A ja D-lohkon voittajat olivat pelanneet alkulohkossa vähemmän otteluita kuin muut.
Ottelut käytiin säännöiltään lähes tavallisten pesäpallo-otteluiden tavoin. Supervuoropareja ei tosin käytetty, vaan tasatilanteesta seurasi suoraan kotiutuslyöntikilpailu.
Lohko A
Areena: Ouluhalli, Oulu
Lohko B
Areenat: Joensuu Areena, Joensuu & Aviasport Areena, Imatra
Lohko C
Areena: Seinäjoki-areena, Seinäjoki
Lohko D
Areena: Tampereen Messu- ja Urheilukeskus, Tampere
Lohkovoittajien vertailu
Välieräpareja määritettäessä joukkueiden tulokset suhteutettiin pelattujen otteluiden määrään, sillä joukkueet olivat pelanneet eri ottelumääriä.
Välierät
Välierät oli tarkoitus pelata I-mediat Areenalla, Kuortaneella 14. maaliskuuta 2020. Voittajat olisivat edenneet seuraavana päivänä järjestettävään loppuotteluun. Koko lopputurnaus kuitenkin peruttiin 12. maaliskuuta koronaviruspandemian vuoksi.
Välierissä olisivat kohdanneet Joensuun Maila ja Vimpelin Veto sekä Kouvolan Pallonlyöjät ja Pattijoen Urheilijat.
Åland Post
Ahvenanmaan posti on ollut itsenäinen vuoden 1993 alusta lähtien, jolloin siitä tuli maakuntahallinnon liikelaitos. Nykyään se on maakunnan hallituksen kokonaan omistama osakyhtiö. Pääpostina toimii Svibyn postiterminaali Jomalan kunnassa Maarianhaminan lähellä. Sen lisäksi on 3 postikonttoria ja 13 asiamiespostia. Työntekijöitä on 210.
Pudotuspelit
Pudotuspelit on urheilussa pelijärjestelmä, jossa joukkueet tai pelaajat kohtaavat toisensa pareittain. Otteluparien voittajat jatkavat seuraavalle kierrokselle, kunnes jäljellä on enää kaksi kaikki ottelunsa voittanutta. Joskus myös putoamissarja pelataan pudotuspelimenetelmällä. Tällöin siitä usein käytetään suomessakin englanninkielistä nimitystä playout. Tällaisissa käänteisissä pudotuspeleissä otteluparien voittajat säilyvät sarjassa, ja hävinneet jatkavat pelaamista putoamista vastaan kohdaten toisensa tai mahdollisia nousijoita.
Pudotuspelien otteluparit pelataan tyypillisesti paras kolmesta, paras viidestä tai paras seitsemästä -menetelmällä. Näissä otteluparin voittamiseen edellytetään vastaavasti kahta, kolmea tai neljää voittoa. Pudotuspeleihin osallistuvien määrä on tyypillisesti numeron kaksi kokonaislukupotenssi kuten 2, 4, 8 tai 16. Joissakin kilpailuissa runkosarjassa parhaiten menestyneet pääsevät kuitenkin suoraan pudotuspelien ylemmälle tasolle, ja seuraavaksi parhaat pelaavat keskenään pudotuspelien ensimmäiset kierrokset.
Pudotuspeliottelun nimi määräytyy sen mukaan, kuinka monta kilpailijaa turnauksessa on vielä jäljellä. Toisin kuin esimerkiksi englannissa tai ruotsissa, suomen kielessä pelin nimessä murto-osia lasketaan välieristä eikä loppuottelusta. Turnauksessa jäljellä olevien kilpailijoiden määrä on alla olevan taulukon sarakkeessa N.
Pudotuspeliotteluita pelataan muun muassa jääkiekossa, koripallossa, lentopallossa ja salibandyssa. Cup-muotoisia otteluja suositaan jalkapallossa.
Joukkuelajit
Yleensä joukkuelajeissa, kuten jääkiekossa tai salibandyssä, otteluparien runkosarjassa paremmin sijoittunut joukkue saa niin sanotun kotiedun, mikä tarkoittaa, että ensimmäinen ottelu pelataan kyseisen joukkueen kotihallissa. Myös otteluparit määräytyvät runkosarjan sijoituksen perusteella. Tyypillisesti runkosarjan voittaja kohtaa kahdeksanneksi sijoittuneen, mutta esimerkiksi salibandyssa runkosarjan voittaja saa valita vastustajansa sijoille 5.–8. sijoittuneista joukkueista.
Evankelis-luterilainen seurakunta
Evankelis-luterilainen seurakunta on evankelis-luterilaiseen kirkkoon kuuluva seurakunta. Monissa Keski- ja Pohjois-Euroopan maissa maissa enemmistö evankelis-luterilaisista seurakunnista kuuluu valtionkirkkoon tai kirkkoon, joka ennen on ollut valtionkirkon asemassa.
Kuitenkin myös valtionkirkoista riippumattomia evankelis-luterilaisia seurakuntia on olemassa. Niiden tunnustus voi edustaa vanhempaa valtionkirkon tunnustusta, joka ei ole muuttunut niin kuin valtionkirkon. Vanhempi tunnustus voi erota uudemmasta esimerkiksi liittyen kysymykseen naispappeudesta.
Enemmistö Suomen evankelis-luterilaisista seurakunnista kuuluu Suomen evankelis-luterilaiseen kirkkoon, mutta Suomessa on myös siihen kuulumattomia evankelis-luterilaisia seurakuntia. Yksiä suurimmista Suomen evankelis-luterilaisesta kirkosta riippumattomista seurakunnista ovat Suomen tunnustuksellisen luterilaisen kirkon seurakunnat. Ensimmäiset siihen nykyään kuuluvista seurakunnista järjestäytyivät 1923. Kirkoksi seurakunnat järjestäytyivät 1929.
Nokia T20
Nokia T20 on HMD Globalin ensimmäinen taulutietokone. Laite julkistettiin 6. lokakuuta 2021, ja sen ennakkomyynti alkoi Suomessa julkistuspäivänä.
Nokia T20:stä tuli myyntiin kaksi versiota, joista edullisemmassa Wi-Fi-versiossa on 32 gigatavua tallennustilaa, kolme gigatavua keskusmuistia ja Wi-Fi-yhteys. Kalliimmassa LTE-versiossa on 64 gigatavua tallennustilaa, neljä gigatavua keskusmuistia ja Wi-Fi-yhteyden lisäksi mobiiliverkkoyhteys. Muilta ominaisuuksiltaan versiot ovat lähes yhteneviä.
Tani (kirjain)
Tani (asomtavruli Ⴇ, nuskhuri ⴇ, mkhedruli თ) on 9. kirjain georgian kolmessa kirjaimistossa.
Nokia T20
Nokia T20:ssä on 10,4 tuuman näyttö ja kahdeksanydinprosessori. Takakameran tarkkuus on kahdeksan megapikseliä ja etukameran viisi megapikseliä. Akun kapasiteetti on 8 200 milliampeerituntia, ja se tukee 15 watin latausta. Käyttöjärjestelmänä on Android 11. Laitteelle on luvattu kaksi vuotta Android-versiopäivitystä ja kolme vuotta tietoturvapäivityksiä.
Tani (kirjain)
Ani äännetään yleensä tai.
Eemil Ponsimaa
Tuomas Eemil Ponsimaa (20. toukokuuta 1894 Sakkola – 5. elokuuta 1967 Kangasala oli suomalainen kirkkoherra, hartauskirjailija ja virsirunoilija.
Brian McClair
Manchester Unitediin McClair siirtyi Celticista vuonna 1987 ja debyyttinsä hän teki 15. elokuuta 1987 ottelussa Southamptonia vastaan. Ensimmäisellä kaudella McClair teki 24 liigamaalia, ollen ensimmäinen Manchester United-pelaaja sitten George Bestin, joka pystyy rikkomaan 20 liigamaalin rajan kaudessa. Manchester Unitedissa McClair oli voittamassa neljää Valioliigamestaruutta, kolmea FA Cupin voittoa, yhtä liigacupia ja Cup voittajien Cupia.
Skotlannin maajoukkuetta McClair edusti 27 kertaa, tehden 2 maalia.
Salpausselän hyppyrimäet
Salpausselän hyppyrimäet on kolmen hyppyrimäen muodostama mäkihyppystadion Lahdessa, Lahden urheilukeskuksessa.
Suurmäen tornissa on kesäisin yleisölle avoin näköalapaikka ja alastulorinteen notkossa toimii kesäisin Lahden maauimala. Lahden Salpausselkä sijaitsee uloimmalla kolmesta geologisesta salpausselkämuodostelmasta.
Historia
Seuraavia vuoden 1938 MM-kilpailuita varten rakennettiin uusi K62,5-hyppyrimäki, katsomo suurennettiin ja mäkihyppykilpailua seurasi 60 000 katsojaa. Sitä remontoitiin vuosina 1947 ja 1948. Seuraava remontti oli vuonna 1957 vuoden 1958 MM-kilpailuita varten.
Vuonna 1970 alkoi kokonaan uuden kolmen hyppyrimäen muodostaman mäkihyppystadionin rakentaminen nykyiselle paikalleen. Ensimmäisenä niistä rakennettiin korkein, Lahden suurmäki, korvaamaan entistä stadionille ulottunutta puista suurmäkeä. Betoninen suurmäki valmistui vuonna 1972. Se sai Vuoden betonirakenteen palkinnon 1971. Suurmäen suunnittelivat arkkitehdit Sulo Järvinen ja Erik Liljeblad, sekä DI Pertti Piirta. Keskimmäinen, Lahden normaalimäki, rakennettiin vuonna 1976 ja keskimäki rakennettiin vuonna 1977.
Vuoden 2017 MM-kilpailuita varten suur- ja normaalimäki remontoitiin nykyajan vaatimuksien tasolle. Keskimmäisen hyppyrimäen, eli normaalimäen, saneeraus alkoi keväällä 2013 ja ensimmäiset hypyt hypättiin 4. joulukuuta 2013. Saneerauksen yhteydessä muun muassa rakennettiin nykyvaatimuksien mukaisesti torniin hissi ja hyppääjälämpiö, sekä loivennettiin vauhtimäkeä ja alastulorinnettä, jonka seurauksena HS-piste siirtyi 97 metristä 100 metriin. Suurmäen saneeraus alkoi toukokuussa 2015 ja se valmistui joulukuussa 2015, myös tuomaritorni uusittiin saneerauksen yhteydessä. Saneerauksien yhteydessä rakennettiin myös jäädytettävät jäälatu-urat ja uusittiin alastulorinteiden muovitukset. Lahdessa järjestettiin vuonna 2019 hiihdon nuorten MM-kilpailut ja 2022 Euroopan nuorten talviolympiafestivaalit, joiden mäkihyppykilpailut järjestettiin normaalimäessä.
Arvokilpailuvoittajat
Mäkihypyn maailmanmestaruuden vuonna 1926 voitti norjalainen Jacob Tullin Thams, vuonna 1938 norjalainen Asbjørn Ruud ja vuonna 1958 suomalainen Juhani Kärkinen.
MM-kilpailuissa 1978 suurmäen maailmanmestaruuden voitti suomalainen Tapio Räisänen ja normaalimäen maailmanmestaruuden voitti itäsaksalainen Matthias Buse.
MM-kilpailuissa 1989 suurmäen maailmanmestaruuden voitti suomalainen Jari Puikkonen, suurmäen joukkuekilpailun voitti Suomi joukkueella Ari-Pekka Nikkola, Jari Puikkonen, Matti Nykänen ja Risto Laakkonen ja normaalimäen maailmanmestaruuden voitti itäsaksalainen Jens Weißflog.
MM-kilpailuissa 2017 suurmäen maailmanmestaruuden voitti itävaltalainen Stefan Kraft, suurmäen joukkuekilpailun voitti Puola joukkueella Piotr Żyła, Dawid Kubacki, Maciej Kot ja Kamil Stoch, miesten normaalimäen maailmanmestaruuden voitti itävaltalainen Stefan Kraft, naisten normaalimäen maailmanmestaruuden voitti saksalainen Carina Vogt ja normaalimäen sekajoukkuekilpailun voitti Saksa joukkueella Carina Vogt, Markus Eisenbichler, Svenja Würth ja Andreas Wellinger.
Nuorten MM-kilpailuissa 2019 miesten kilpailun voitti norjalainen Thomas Aasen Markeng, naisten kilpailun voitti venäläinen Anna Špineva, miesten joukkuemäen voitti Saksa joukkueella Luca Roth, Kilian Märkl, Philipp Raimund ja Constantin Schmid, naisten joukkuemäen voitti Venäjä joukkueella Marija Jakovleva, Aleksandra Barantseva, Anna Špineva ja Lidija Jakovleva ja sekajoukkuemäen voitti Venäjä joukkueella Anna Špineva, Mihail Purtov, Lidija Jakovleva ja Maksim Sergejev.
Euroopan nuorten talviolympiafestivaaleissa 2022 miesten kilpailun voitti itävaltalainen Jonas Schuster ja naisten kilpailun voitti slovenialainen Nika Prevc.
Miehet
Virallisen mäkiennätyksen 138,0 metriä on hypännyt Johann André Forfang Lahden MM-kilpailuissa 2017.
Naiset
Naisten mäkiennätyksen 118,0 metriä on hypännyt Jenny Rautionaho mäkihypyn mc-kilpailuissa 2023.
Suurmäen kesämäkiennätyksen kehittyminen
Kesämäkiennätyksen 130,0 metriä on hypännyt Andreas Widhölzl.
Miehet
Virallisen mäkiennätyksen 103,5 metriä on hypännyt Kamil Stoch.
Naiset
Naisten virallisen mäkiennätyksen 99,5 metriä ovat hypänneet Sara Takanashi ja Maren Lundby.
Miehet
Mäkiennätyksen 72,5 metriä on hypännyt Jarkko Määttä.
Naiset
Naisten mäkiennätyksen 67,5 metriä ovat hypänneet Emilia Vidgren ja Julia Äikiä.
Karpalon hyppyrimäet
thumb|250px|Karpalon hyppyrimäet Karpalon hyppyrimäet (K38, K25, K15, K6 HS7) ovat junioreiden harjoitusmäkiä, kaikissa mäissä on muovitus. Lisäksi K15-mäen vieressä sijaitsi K8-luonnonmäki, joka on purettu.
Historia
Karpalon hyppyrimäki rakennettiin vuonna 1938, K-piste sijaitsi 40 metrissä. Sitä remontoitiin vuonna 1948 ja siihen tehtiin tuolloin kesäharjoittelun mahdollistava alastulorinne ja vauhtimäki, ensimmäiset hypyt suoritettiin 19. syyskuuta 1948, alastulorinteen muovitus keksittiin vasta vuonna 1954. Helmikuussa 1949 siinä järjestettiin Salpausselän kisojen mäkihyppykilpailu, jolloin norjalainen Svein Lien hyppäsi mäkiennätykseksi 46,5 metriä.
Vuonna 1967 K40-hyppyrimäki purettiin uuden mäkihyppystadionin tieltä ja se korvattiin kahdella pienemmällä hyppyrimäellä, joiden K-pisteet sijaitsivat 35 ja 25 metrissä. Vuonna 1991 ne remontoitiin, jolloin rakennettiin myös K15- ja K8-hyppyrimäet.
Mäkiennätykset
K38-mäen mäkiennätyksen 39,5 metriä on hypännyt Sami Niemi 13. tammikuuta 2002 Minisalpausselkäkilpailussa. Naisten mäkiennätyksen 38,0 metriä on hypännyt Alva Thors 20. tammikuuta 2018 Minisalpausselkäkilpailussa. Kesämäkiennätyksen 40,0 metriä ovat hypänneet Akseli Vidgren 22. elokuuta 2021 Mäkipäivänä ja Matias Koponen 7. elokuuta 2022 Leevi Mutru Cupissa. Naisten kesämäkiennätyksen 38,0 metriä on hypännyt Emilia Vidgren 20. elokuuta 2022 Leevi Mutru Cupissa.
K25-mäen mäkiennätyksen 24,5 metriä ovat hypänneet Tuomas Kinnunen 17. tammikuuta 2015 Minisalpausselkäkilpailussa ja Aleksi Lappi 15. tammikuuta 2022 Junioricupissa. Naisten mäkiennätyksen 23,5 metriä on hypännyt Alva Thors 14. tammikuuta 2017 Minisalpausselkäkilpailussa. Kesämäkiennätyksen 26,0 metriä on hypännyt Aleksi Lappi 7. elokuuta 2022 Leevi Mutru Cupissa. Naisten kesämäkiennätyksen 22,0 metriä ovat hypänneet Emilia Vidgren 22. heinäkuuta ja kaksi kertaa 19. elokuuta 2018 Karpalo Cupissa ja Raakel Karhumaa kaksi kertaa 15. elokuuta 2021 Leevi Mutru Cupissa ja 9 lokakuuta 2021 Leevi Mutru Cupissa.
K15-mäen mäkiennätyksen 15,5 metriä ovat hypänneet Eetu-Pekka Heiskanen 13. tammikuuta 2002 Minisalpausselkäkilpailussa ja Aleksi Lappi 15. tammikuuta 2022 Junioricupissa. Naisten mäkiennätyksen 15,5 metriä on hypännyt Emilia Sorvisto 26. tammikuuta 2014 Kansallisessa kilpailussa. Kesämäkiennätyksen 15,5 metriä on hypännyt Aleksi Lappi 12. syyskuuta 2021 Leevi Mutru Cupissa. Naisten kesämäkiennätyksen 14,0 metriä on hypännyt Julia Kykkänen 5. kesäkuuta 2004 Karnevaalikisassa.
Rikos Records
Rikos Records on jyväskyläläinen itsenäinen levy-yhtiö, joka julkaisee lähinnä suomalaista elektronista musiikkia. Rikos Recordsin perustivat vuonna 1999 tuottajat DJ CMOS (Janne Granberg) ja DJ KKP (Heikki Halme). Rikos tunnetaan myös Jyväskylässä järjestämistään klubitapahtumista.
Salpausselän hyppyrimäet
Mäkiennätykset
K6-mäen mäkiennätyksen 6,0 metriä on hypännyt Aleksanteri Purtsi kaksi kertaa 9. maaliskuuta 2019 Hopeasompakilpailussa. Naisten mäkiennätyksen 5,5 metriä on hypännyt Iida Ylimäki 9. maaliskuuta 2019 Hopeasompakilpailussa. Kesämäkiennätyksen 6,0 metriä on hypännyt Jani Mattila kaksi kertaa 2. heinäkuuta 2017 Leirikilpailussa. Naisten kesämäkiennätyksen 5,0 metriä on hypännyt Neela Komonen 15. elokuuta 2021 Leevi Mutru Cupissa.
Rikos Records
Suuri osa Rikoksen julkaisusta on vinyylilevyjä. Tunnetuimpiin Rikokselle levyttäneisiin artisteihin kuuluvat Itäväylä, Tero, Dr. Robotnik sekä Puola.
Virtuaalinen Imatranajo
pienoiskuva|Virtuaalisen Imatranajon ytimessä on virtuaalinen ratamoottoripyöräkilpailu, mutta tapahtuma sisältää runsaasti myös muuta ohjelmaa Virtuaalinen Imatranajo on moottoriurheiluaiheiseen e-urheiluun ja videopelaamiseen keskittyvä tapahtuma. Tapahtuman idea syntyi v. 2020 Imatran Moottorikerhon, LUT-yliopiston ja Trailblazersin yhteistyönä. Tapahtuman tavoite oli herättää nuorten kiinnostus perinteiseen Imatranajo-tapahtumaan, mihin nuorten keskuudessa suositut e-urheilu ja videopelaaminen nähtiin hyvänä keinona. Tapahtuman aloittamista puolsi sekin, ettei perinteistä Imatranajoa voitu järjestää koronapandemian takia v. 2020 (eikä myöskään v. 2021).
Virtuaalinen Imatranajo edistää nykyaikaisia kestävän kehityksen periaatteita, kuten ympäristöystävällisyyttä, turvallisuutta, esteettömyyttä ja nuorten hyvinvointia. Kyseessä on ns. hybriditapahtuma, johon voi osallistua paikan päällä ja verkossa. Tapahtuma on järjestetty kolme kertaa: 2020, 2021 ja 2022.
2020: Virtuaalinen Imatranajo
Virtuaalinen Imatranajo järjestettiin yksipäiväisenä tapahtumana (1.8.2020) Imatran kävelykeskustassa ja verkossa. Virtuaalisen moottoripyöräkilpailun karsintoja ajettiin ennen varsinaista tapahtumaa verkossa. Karsintojen kuusi parasta kuskia kutsuttiin paikan päälle Imatralle finaaliosakilpailuun. Finaali ajettiin aidolla moottoripyöräsimulaattorilla Ride 3-videopelillä, johon on mallinnettu Imatran katurata. Historian ensimmäisen Imatranajon virtuaalimestaruuden voitti Atik Velling. Kilpailuun osallistui vain suomalaisia e-urheilijoita. pienoiskuva|Virtuaalinen Imatranajo 2020: Tapahtumapaikkana Imatran kävelykeskusta
Tapahtuma sisälsi myös useita oheistapahtumia, kuten yleisöpelialueen yleisökilpailuineen, live-musiikkikeikan ja tapahtuma-alueen läpi ajaneen lähes 200 moottoripyörän paraatin. pienoiskuva|Virtuaalinen Imatranajo 2020: Virtual Reality-moottoriurheilua
2021: Virtual Imatranajo x Skynett Online
Virtual Imatranajo x Skynett Online järjestettiin nelipäiväisenä tapahtumana (18.-21.11. 2021) Imatralla Mansikkalan koululla ja verkossa. Virtuaalisessa moottoripyöräkilpailussa ajettiin Mugellon, Road American ja Imatran osakilpailut Ride 4-videopelillä. Kilpailu kasvatettiin kansallisesta kansainväliseksi. PlayStation-sarjan voiton jakoivat Aaron Contesini (ITA) ja Elmo Repo (FIN). PC-sarjan voiton vei Martti Solja (FIN), joka on menestynyt myös reaalimaailman moottoripyöräkilpailuissa.
Tapahtumassa ajettiin myös epävirallisen F1 Esports SM-liigan finaaliosakilpailu. Liigan voiton vei Joona Rauhala. Lisäksi tapahtuma sisälsi oheistapahtumina yleisöpelialueen yleisökilpailuineen, LANit, e-urheilun kisakatsomon ja videopelimusiikin livekeikan. pienoiskuva|Virtual Imatranajo x Skynett Online 2021: Tapahtuma sisälsi e-urheilun lisäksi rentoa moottoriurheiluaiheista pelattavaa yleisölle
Tapahtumaan integroitiin myös pitkän historian omaava Skynett Langames, joka järjestettiin tällä kertaa kokonaan verkossa. Skynett Online-osatapahtumassa pelattiin mm. kansainväliset CSGO- ja PUBG-turnaukset. Virtual Imatranajo x Skynett Online -tapahtumaan osallistui e-urheilijoita 10 eri maasta. pienoiskuva|Virtual Imatranajo x Skynett Online 2021: Tapahtumassa järjestettiin myös LANit
2022: International Virtual Imatranajo International Virtual Imatranajo järjestettiin kolmipäiväisenä tapahtumana (1.-3.7. 2022) - ensimmäisen kerran samassa paikassa ja samaan aikaan perinteisen Imatranajon kanssa, katuradan välittömässä läheisyydessä. Tapahtuma näkyi suorina lähetyksinä verkon lisäksi myös televisiossa. Virtuaalinen moottoripyöräkilpailu ajettiin kansainvälisenä kilpailuna Ride 4-videopelillä sisältäen Valencian ja Imatran osakilpailut. Voitto matkasi Aaron Contesinille Italiaan. pienoiskuva|International Virtual Imatranajo 2022: Kansainvälisen moottoripyöräkilpailun e-urheilija, Elmo Repo
Tapahtumassa ajettiin myös Suomen elektronisen urheilun liiton (SEUL) virallistaman F1 Esports SM-liigan kolme viimeistä osakilpailua. Suomenmestariksi kruunattiin Simo Holm. pienoiskuva|International Virtual Imatranajo 2022: F1 Esports SM-liigan e-urheilijoita
Tapahtuman erikoisuus oli 50 vuotta täyttäneen Pong-kotivideopelihitin epävirallinen suomenmestaruusturnaus, jonka voitti Matti Kuukka. Oheistapahtumina oli tarjolla yleisöpelialue yleisökisoineen, musiikkia soittava pakettiauto, e-urheilun kisakatsomo ja useita videopelimusiikin livekeikkoja.
2023
Virtuaalista Imatranajoa ei järjestetty vuonna 2023, mutta vastaavasisältöinen tapahtuma järjestettiin Outokummussa Vanhalla Kaivoksella Vanha Kaivos SpeedRush-tapahtumassa.
Willy Rutto Komen
Willy Rutto Komen (s. 22. joulukuuta 1987) on kenialainen juoksija, päämatkanaan estejuoksu.
1. syyskuuta vuonna 2005 Komen voitti nuorten Afrikan-mestaruuden Radésissa ajalla 8.35,82. Pekingissä 19. elokuuta vuonna 2006 hän voitti nuorten maailmanmestaruuden ajalla 8.14,00, joka oli 14 sekunnin parannus häneen omaan ennätykseensä ja samalla uusi kisaennätys. Kyseessä oli Kenian kymmenes peräkkäinen nuorten MM-kulta estejuoksussa.
Hänen nykyinen ennätyksensä 3 000 metrin estejuoksussa on 14. syyskuuta 2007 Brysselissä juostu 8.11,18. 1 500 metrillä hänen ennätyksensä on 3.40,0, jonka hän juoksi 29. syyskuuta 2007 Nairobissa.
Joshua Kiprui Cheptegei
Joshua Kiprui Cheptegei (s. 12. syyskuuta 1996) on ugandalainen kestävyysjuoksija, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Cheptegei saavutti Dohan MM-kilpailuissa 2019 kultaa 10 000 metrillä ajalla 26.48,36. Hän ylsi hopealle 10 000 metrillä vuoden 2017 MM-kisoissa ennätyksellään 26.49,94. Vuotta aiemmin hän sijoittui Rion olympialaisissa samalla matkalla kuudenneksi ja 5 000 metrillä kahdeksanneksi. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän oli 10 000 metrillä yhdeksäs. Hän voitti Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa 2018 kultaa 5 000 metrillä ajalla 13.50,83 ja 10 000 metriä ajalla 27.19,62. Hän voitti alle 20-vuotiaiden sarjassa 10 000 metrin maailmanmestaruuden Eugenessa 2014 ja Afrikan-mestaruuden Addis Abebassa 2015.
Cheptegei kuului Ugandan joukkueeseen, joka saavutti maastojuoksun MM-kilpailuissa Kampalassa 2017 pronssia joukkuekilpailussa. Tuolloin hän johti henkilökohtaista kilpailua 12 sekunnin erolla kaksi kilometriä ennen maalia ja seitsemällä sekunnilla vielä kilometri ennen maalia, mutta hyytyi sen jälkeen selvästi ja putosi lopulta sijalle 30. Maastojuoksun MM-kilpailuissa 2019 Cheptegei voitti kultaa sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa.
Joulukuussa 2019 Cheptegei rikkoi 10 kilometrin tiejuoksussa maailmanennätyksen juostuaan Valenciassa ajan 26.38. Vuonna 2020 hän rikkoi kolme maailmanennätystä. 16. helmikuuta hän juoksi Monacossa 5 kilometrin tiejuoksun maailmanennätyksen 12.51. 14. elokuuta jälleen Monacossa hän juoksi 5 000 metriä aikaan 12.35,36 ja alitti Kenenisa Bekelen 16 vuotta vanhan ennätyksen lähes kahdella sekunnilla. 7. lokakuuta Valenciassa hän juoksi 10 000 metriä aikaan 26.11,00 ja alitti Bekelen 15 vuotta vanhan ennätyksen runsaalla kuudella sekunnilla. Kymmenen päivää ME-juoksunsa jälkeen Cheptegei juoksi ensimmäisen puolimaratoninsa matkan MM-kilpailuissa, jossa sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa neljänneksi ajalla 59.21 ja joukkuekilpailussa kolmanneksi.
Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion 2020 olympialaisissa Cheptegei voitti kultaa 5 000 metrillä ajalla 12.58,15 ja oli 10 000 metrillä toinen ajalla 27,43,63. Cheptegei voitti kultaa 10 000 metrin juoksussa yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2022 ajalla 27.27,43. Samojen kisojen 5 000 metrillä hän oli yhdeksäs. Hän saavutti maastojuoksun MM-kilpailuissa Bathurstissa 2023 pronssia sekä henkilökohtaisessa että joukkuekilpailussa.
Thomas Pelham-Holles
Pelham-Hollesin veli Henry Pelham oli pääministeri vuodesta 1743, ja veljekset työskentelivät tiiviisti yhdessä. Henryn kuoltua Thomas Peltham nimitettiin pääministeriksi juuri kun suhteen Ranskan ja Amerikan kanssa olivat kiristyneet sodan partaalle. Peltham yritti saada William Pittin hallitukseensa, ja kun ei onnistunut, erosi itsekin. William Cavendishn lyhyen hallituskauden jälkeen Peltham palasi uudelleen pääministeriksi, Pitt valtiosihteerinään.
Joshua Kiprui Cheptegei
Henkilökohtaiset ennätykset
Lähteet: WA
Thomas Pelham-Holles
Kuningas Yrjö II kuoli vuonna 1760, ja John Stuart oli uuden kuninkaan Yrjö III:n suosiossa. Pelham-Holles erosi vuonna 1762, kun sodan rahoituksesta tuli kiistaa, ja Stuart nousi hänen seuraajakseen. Lokakuussa 1762 Stuartin ja kuninkaan epäluulo Pelham-Hollesia kohtaan johti useiden ministerien eroon tai erottamiseen. Tapahtuma tunnetaan viattomien Pelhamilaisten surmana - "Massacre of the Pelhamite Innocents".
Dragonfable
Dragon Fable on Artix Entertainmentin kehittämä ilmainen yksinpelattava selainroolipeli. Peli kehittyy jatkuvasti ja siihen lisätään säännöllisesti uutta sisältöä. Suuri osa pelin sisällöstä on saatavissa ainoastaan maksullisena. Maksaessaan palvelusta pelaaja saa Dragon Amuletin (”lohikäärmeamuletti”).
Dragonfable perustuu vuoropohjaiseen taistelemiseen. Vihollisten voittamisesta saa kokemuspisteitä, joita keräämällä hahmon ”taso” (level) nousee. Edetessään ylemmälle tasolle hahmo saa lisää elämä- ja magiapisteitä sekä viisi vapaasti käytettäviä kykypisteitä (stat point), jolla pelaaja voi kehittää hahmoaan paremmaksi taistelijaksi haluamallaan tavalla. Useimpien aseiden ja aseiden käyttämiseen vaaditaan tietty taso. Myöskään jotkin tarinan osat tai minipelit eivät ole avoinna tiettyä tasoa alemmille hahmoille.
Dragonfablen maailmassa on paljon huumoria ja lukuisia viittauksia populaarikulttuuriin.
Pelaaminen
Dragonfablessa on perusjuoni, joka alkaa heti kun pelaaja on luonut ensimmäisen hahmonsa. Juoni koostuu erillisistä tehtävistä (quest), jotka koostuvat lähinnä vihollisia vastaan taistelemisesta, ja joihin liittyvät pienet tarina-animaatiot kuljettavat juonta eteenpäin. Useimmat tehtävät liittyvät toisiinsa loogisesti ja muodostavat yhteydessä juonikokonaisuuden. Dragonfablen juonessa on sekä pitkiä että lyhyitä juonenosia, jotka liittyvät toisiinsa muodostaen monimutkaisemman kokonaisuuden. Juonen edetessä pelaajan hahmolle aukeaa uusia alueita tutkittavaksi. Useimmiten pelaaja voi päättää, missä tahdissa hän pelissä etenee, mutta etenkin hahmon kehityksen alkuvaiheissa on käytännössä pakko seurata juonta järjestyksessä. Juonipelin lisäksi Dragonfablessa on myös minipeli ”Aries Battlespire”, jossa voi taistella muiden pelaajien luomia hahmoja vastaan ja ansaita voitoilla kaksintaistelutasoja. Tällä tavoin on mahdollista saada tiettyjä esineitä ja aseita, joita ei muuten voi pelissä saada. Aries Battlespire ei kuitenkaan ole aidosti interaktiivinen pelaajien välillä, vaan se lähinnä luo pelivihollisen satunnaisen tai määrätyn pelaajahahmon ominaisuuksilla.
Elementit
Pelin 8 pääelementtiä ovat tuuli (Wind), valo (Light), pimeys (Darkness), jää (Ice), sähkö (Energy), tuli (Fire), vesi (Water) ja maa (Earth/Nature). Näille elementeille on omat avatarit, joista saadaan lisätietoa tarinaa edetessä. Niillä on myös omat Orbit, joista ensimmäinen päätarina koostuu. Pelissä on myös sivuelementtejä, kuten metalli (Metal), hyvyys (Good), pahuus (Evil), Ebil, tyhjyys (Void), pekoni (Bacon), joka kummasti on sitten yksi tärkein pelin päätarinan lopussa! Myös on hopea (Silver), ja myrkky (Poison).
Hahmot
Pelin alussa pelaaja voi valita kolmesta eri hahmotyypistä velhon (mage), soturin (warrior) tai roiston (rogue). Jokaisella hahmotyypillä on omat aseensa. Mikä tahansa hahmo voi kuitenkin käyttää minkä tyyppistä asetta tahansa. Hahmotyypille sopivat aseet ovat kuitenkin aina tehokkaimmat. Hahmolle voi myös saada lemmikin, joka auttaa taisteluissa hieman. Tarpeeksi pitkälle juonessa edettyään pelaaja saa lohikäärmeenpoikasen, jota voi käyttää lemmikin tavoin hahmon apuna mutta myös syöttämällä kouluttaa muita lemmikkejä paremmaksi taistelijaksi.
Kyvyt ja Hahmoluokat
Dragonfablessa hahmon kehitettävät kyvyt ovat:
Pelissä on aloitushahmoluokkien lisäksi muitakin hahmoluokkia, joiden eritysominaisuuksia, taitoja ja haarniskoja voi kehittää. Useimpiin erityishahmoluokkiin vaaditaan jonkin tehtävän suorittaminen.
Maksullinen sisältö, Dragon Amulet
Dragonfablen maksullisen sisällön saa käyttöönsä ostamalla internetin kautta Dragon Amuletin joko yhdelle hahmolle (noin 20 euroa) tai kaikille hallitsemilleen, myös tuleville hahmoille (noin 30 euroa). Pelin normaalin valuutan lisäksi siinä on käytössä myös erillinen, maksullinen valuutta (Dragon Coins), joilla voi ostaa erityiskaupasta tavallista voimakkaampia aseita, varusteita ja lemmikkejä.
Dragon Amuletin omistavan hahmon lohikäärmeenpoikanen aikuistuu, ja sitä voi käyttää muiden lemmikkien tai apuna taistelussa. Aikuisen lohikäärmeen ulkonäköä ja nimeä voi muokata.