cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Apilat
Vaikutukset maan viljavuuteen ja merkitys viljelykierrossa
Hyvän esikasvivaikutuksensa ansiosta apila onkin käytetty lisä kasvinviljelytilojen viljelykierroissa. Apilasatoja ei tällöin välttämättä korjata, vaan myös maanpäällinen osa niitetään ja muokataan maahan. Tällaisella viherkesannointimenetelmällä pystytään nostamaan esimerkiksi rukiin satotasoa noin 800 kg/ha jatkuvaan rukiin viljelyyn verrattuna.
Symboliikka ja etymologia
Apilanlehti on iiriläis-kelttiläisen kansallistunteen vertauskuva ja Irlannin tasavallan kansalliskukka. Ennen kristinuskon saapumista muinaiskelttiläiset druidit pitivät apilaa pyhänä symbolikasvina. Kolmilehtinen apila on kristinuskossa pyhän kolminaisuuden vertauskuva. Tarinan mukaan Pyhä Patrick (k. 461) tappoi käärmeen apiloin koristellulla ristisauvalla. Kansanuskomuksissa nelilehtisen apilan ajatellaan tuovan onnea, mikä johtunee sen harvinaisuudesta. Kasvi kasvaa nopeasti, minkä vuoksi sen on arveltu sisältävän elämänvoimaa. Keskiajan romanttisessa runoudessa apila ilmentää rakkauden voimaa. Apiloiden tieteellinen nimi Trifolium tulee latinan kielestä ja tarkoittaa ”kolmilehtistä”.
Lajeja
Suomessa tavattavia apilalajeja:
Muita apilalajeja:
Fano
Fano on kaupunki Italian Marchen alueella Pesaro e Urbinon maakunnassa Adrianmeren rannalla. Kaupungissa on arviolta 60 888 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 121,27 neliökilometriä.
Kaupunki on tunnettu eritoten karnevaalistaan (Carnevale di Fano), joka on eräs Italian vanhimpia. Ensimmäinen kirjallinen maininta Fanon karnevaalista on vuodelta 1347.
Antiikki
Varhaisin maininta Fanosta on vuodelta 49 eaa., mutta kaupungin aluetta asuttivat umbrit jo paljon aiemmin. Roomalaisvallan aikana paikkakunta sai nimen Fanum Fortunae paikallisen Fortunalle eli onnen jumalattarelle omistetun temppelin mukaan. Temppeli rakennettiin todennäköisesti vuoden 207 eaa. Metauruksen taistelun muistolle.
pienoiskuva|vasen|Antiikin aikainen niin kutsuttu Augustuksen kaari (Arco di Augusto). Roomalaisten valtakaudella Fanon kaupunki kehittyi huomattavasti, sillä sen sijainti Tiberin jokilaakson ja Gallia cisalpinan yhdistävän tien varrella oli strategisesti tärkeä. Rooman kaupunkiin Fanon yhdisti Via Flaminia, jonka valtiomies Gaius Flaminius rakennutti vuoden 220 eaa. paikkeilla. Julius Caesar valloitti Fanon vuonna 49 eaa. ja aloitti samalla kansalaissodan, jossa toisena osapuolena oli Pompeius. Vuonna 271 kaupungin läheisyydessä käytiin Fanon taistelu roomalaisten ja juthungien välillä. Se päättyi roomalaisten voittoon.
Keskiaika
Vuonna 538 gootit tuhosivat Fanon. Kaupunki jälleenrakennettiin bysanttikenraalien Belisarius ja Narses johdolla. Fanosta tuli osa Pentapolista (Pentapoli bizantina tai Pentapoli marittima), johon kuului viisi Adrianmeren länsirannikon kaupunkia (Rimini, Pesaro, Fano, Senigallia, Ancona). Pentapolis kuului alkuaan Ravennan eksarkaattiin, joka oli osa Bysantin valtakuntaa. Keskiajalla Pentapolis marittimasta tuli osa Marca anconitanaa (Marca d'Ancona), jonka keskus oli Anconan sijasta Maceratan kaupunki. Nykyinen Marchen hallintoalue on saanut nimensä Marca anconitanalta.
pienoiskuva|vasen|Fanon katedraalikirkko Santa Maria Assunta. 1200-luvulla Fanosta muodostettiin oma kuntansa. Sitä hallitsi lyhyen aikaa Esten suku, jonka jälkeen kaupunki kärsi Casseron ja Carignanon sukujen välisestä valtataistelusta. 1300-luvulla Fanossa otti vallan Malatestan suku, joka hallitsi kaupunkia aina vuoteen 1463. Sigismondo Malastestalta valta siirtyi pitkän piirityksen jälkeen paavilliselle Urbinon ruhtinaalle Federico da Montefeltrolle.
Myöhempi historia
Napoleonin sodissa Fano kärsi pahoja vaurioita. Kaupunki oli aktiivisesti mukana edistämässä Italian yhdistymistä (Risorgimento) 1800-luvulla. 1900-luvun suursodissa Fanoa tuhottiin laajalti. Ensimmäisen maailmansodan aikana Itävallan joukot pommittivat kaupunkia mereltä. Toisessa maailmansodassa kaupunki sijaitsi niin kutsutulla Gootti-linjalla. Liittoutuneet tuhosivat ilmapommituksillaan rautatie- ja maantiesiltoja. Wehrmacht puolestaan tuhosi vetäytyessään Fanon tornit ja sataman, jotta liittoutuneiden haltuun ei olisi jäänyt sodankäynnin kannalta merkittävää infrastruktuuria.
Ilmasto
Fanon meteorologisella asemalla (Stazione meteorologica di Fano) vuoden keskilämpötila on 13,2 °C. Tammikuun keskilämpötila on 3,9 °C ja heinäkuun 22,3 °C.
Väestö
Muuttovoitto on kasvattanut Fanon väkilukua 2000-luvulla.
Nähtävyyksiä
Fanon tunnus on Arco di Augusto (L'arco d'Augusto), roomalaisvallanaikainen kaupunginportti, jonka historia ulottuu ajanlaskun alkuun. Fanossa on edelleen nähtävissä muinaisten kulkuväylien linjauksia, kuten decumanus maximus (nykyinen via Arco d'Augusto) sekä cardus maximus (nykyiset Corso Matteotti ja via Nolfi). Myös Via Flaminian Fanon kaupunkialuetta halkova osuus on säilytetty.
220-luvulla eaa. valmistunut konsuli Flaminiuksen mukaan nimetty Via Flaminia yhdisti Rooman Fanon kautta Riminiin. Todennäköisesti sen linjaus seuraili suurelta osin umbrien varhaishistoriallisia kulkuväyliä. Fanon kaupunkiin Via Flaminia kulki Arco di Auguston läpi ja edelleen keskustan halki ulos kaupungista Porta della Mandrian kautta, josta sen linjaus jatkui kohti Riminiä. Porta della Mandria on pienehkö kaupunginportti, josta ajettiin aikoinaan lampaita laitumelle.
La Rocca Malatestianan eli Malatestan linnan vanhin osa pohjautunee aiempiin roomalaisiin ja keskiaikaisiin linnoitusrakennelmiin. Nykyisen linnan rakennustyö aloitettiin 1430-luvulla Sigismondo Pandolfo Malatestan johdolla. Linnan korkein torni (mastio) valmistui 1452. Torni tuhottiin toisessa maailmansodassa. Palazzo del Podestàn/della Ragionen rakennustyö aloitettiin 1229. Palatsin sisäosat edustavat uusklassismia. Palazzo del Podestàssa sijaitsee museo sekä taidegalleria, jossa on näytteillä muun muassa Guido Renin (1575–1642) ja Domenichinon (1581–1641) töitä. Palazzo Malatestianossa sijaitsee puolestaan Museo Civico, jossa on esillä Guercinon (1591–1666), Michele Giambonon (1400–1462) ja Giovanni Santin (1433–1494) töitä.
Liikenne
Fano sijaitsee Italian itärannikolla moottoritie A14:n ja rautatielinjan Milano–Lecce varrella. Lähimmät kansainväliset lentoasemat ovat Aeroporto internazionale "Raffaello Sanzio" di Ancona-Falconara (51 km) ja Aeroporto di Rimini-Miramare (49 km). Lähin suuri satama sijaitsee Anconassa (50 km). Fanon oma satama on tarkoitettu pienehköille veneille ja se sijaitsee Canale Albanin suulla (43°51',30′N 13°00',97′E).
Nils Göran Lüchou
Nils Göran Lüchou (30. huhtikuuta 1896 Helsinki – 28. syyskuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen teatteriarvostelija ja dramaturgi.
Lüchoun vanhemmat olivat toimitusjohtaja Carl Birger Lüchou ja tämän ensimmäinen vaimo Hildur Irene Juselius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1914 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi. Lüchou opiskeli Pariisissa 1921, 1924 ja 1938 sekä Keski–Euroopassa 1929.
Lüchou oli Söderström & Co -kustannusyhtiön palveluksessa vuoteen 1949 saakka. Hän toimi Dagens Pressin ja Svenska Pressenin teatteriarvostelijana 1920–1949 sekä Yleisradion ruotsinkielisellä puolella dramaturgina 1938–1949. Lüchou oli myös Uusmaalaisen osakunnan kuraattorina 1925–1927.
Lüchou oli naimisissa vuodesta 1921 Marianne Dittmarin kanssa.
Tuotekaasu
Tuotekaasu (generaattorikaasu) tarkoittaa kiinteästä polttoaineesta kaasunkehittimessä, suuremmassa mittakaavassa kaasutuslaitoksessa, termisen kaasutusprosessin tuloksena ja kaasutusaineen vaikutuksesta muodostuvaa kaasua. Tuotekaasua käytetään moottoripolttoaineena tai sähkön ja lämmön tuotantoon. Tuotekaasu sisältää eri pitoisuuksina esimerkiksi typpeä, vetyä, hiilimonoksidia, hiilidioksidia ja metaania. Kaasutusaineina toimivat ilma, happi, vesihöyry tai niiden sekoitukset. Tuotekaasun lämpöarvoon vaikuttaa hiilivetyjen pitoisuus polttoaineessa sekä käytetyt kaasutusaineet. Tuotekaasuksi saatetaan käsittää vasta laitteille ja/tai ympäristölle haitallisista aineista puhdistettu polttokaasu. Tuotekaasua voidaan nimittää kaasutuksen polttoaineen mukaan esimerkiksi puu- tai hiilikaasuksi.
Papuankanahaukka
Papuankanahaukka (Erythrotriorchis buergersi) on australaasiankanahaukkojen sukuun kuuluva huonosti tunnettu lintu. Sitä tavataan Uudessa-Guineassa.
Tuotekaasu
Viitteet
Gengas
Papuankanahaukka
Siitä tiedetään vain muutama havainto, ei kuitenkaan lainkaan viimeisten kymmenen vuoden ajalta, ja vain Uudesta-Guineasta ja lisäksi yksi havainto Papuasta Fojavuorilta. Sen elinpaikat eivät sovellu metsänhakkuulle, eikä sitä metsästetä, mutta havaintojen vähyyden vuoksi sen uhanalaisuusluokitusta ei ole mahdollista tehdä.
Sen elinpiiriä on trooppinen vuoristometsä 450–1 580 metrin korkeudessa.
José Domingo Ulloa Mendieta
José Domingo Ulloa Mendieta (s. 24. joulukuuta 1956 Chitré) on panamalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hän kuuluu augustinolaisiin.
Ulloa Mendieta vihittiin papiksi Chitrén hiippakuntaan 17. joulukuuta 1983 ja nimitettiin Panamán arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Naratcatan titulaaripiispaksi 26. helmikuuta 2004. Piispaksi vihkiminen seurasi 17. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi José Dimas Cedeño Delgado, jota avustivat Giacomo Guido Ottonello ja Oscar Mario Brown Jiménez.
Ulloa Mendieta sai 18. helmikuuta 2010 nimityksen Panamán arkkipiispaksi.
Zoe
thumb|right|300px|Keisari [[Konstantinos IX, Kristus ja keisarinna Zoe]] Zoe (kreikaksi Ζωή, n. 978 – 1050) oli Bysantin keisarinna 15. marraskuuta 1028 – 1050.
Zoen isän Konstantinos VIII:n kuoleman jälkeen Zoe hallitsi miehensä Romanos III:n kanssa. Romanoksen kuoltua vuonna 1034 Zoe meni naimisiin Mikael IV:n kanssa. Mikael kuoli vuonna 1041. Seuraava kanssahallitsija oli Zoen ottopoika Mikael V, mutta hän kuoli jo seuraavana vuonna.
Kahden kuukauden ajan vuonna 1042 Zoe hallitsi siskonsa Theodoran kanssa. Zoen kolmas ja viimeinen mies Konstantinos IX hallitsi vielä Zoen kuoleman jälkeen vuonna 1050.
Paavo Haavikko on esseessään ”Sampo, Bysantin rahamylly” Mitä-Missä-Milloin 1975 -kirjassa ja runoelmassaan Kaksikymmentä ja yksi (1974) esittänyt, että keisarinna Zoe olisi ollut Kalevalan Pohjan akan esikuva.
Menorcanpodenco
Menorcanpodenco (Ca de conills menorquí) on espanjalainen koirarotu, joka on kotoisin Baleaareilta.
Ulkomuoto
Menorcanpodenco näyttää maatiaismaiselta ja sen koko vaihtelee normaalisti keskikokoisesta pieneen, mutta myös kookkaita yksilöitä esiintyy. Pää on leveä ja kuono suora. Silmät ovat pienet ja vinoasentoiset. Ne ovat väriltään yleensä vaaleat, paitsi mustilla yksilöillä, joilla ne ovat mustat. Korvat ovat suuret, matalalle kiinnittyneet ja liikkuvat. Levossa ne ovat taaksekääntyneet, mutta suuntautuvat eteenpäin koiran keskittyessä johonkin. Huulet ovat ohuet ja vaaleanpunaiset ja purenta leikkaava.
Runko on pitkänomainen ja korkeuttaan pidempi, mikä pätee erityisesti pienikokoisiin yksilöihin. Selkä on suora ja voimakas, lantio leveä ja kylkiluut litteät. Raajat ovat keskikokoisilla yksilöillä pitkät ja voimakkaat ja pienillä lyhyet ja usein epätasaiset suhteessa runkoon. Käpälät ovat lähes jäniksenkäpälät ja kynnet voimakkaat ja vaaleat. Häntä on paksu ja kohtuullisen pitkä.
Karvapeite on tiheä ja 2–5 cm pitkä. Yleisin väritys on punainen valkoisin merkein (67 % populaatiosta), toiseksi yleisin ruskea tan-merkein (14 % populaatiosta) ja kolmanneksi yleisin yksivärinen punainen (10 % populaatiosta). Harvinaisin väritys on musta, joko valkoisin merkein tai ilman.
Luonne ja käyttäytyminen
Menorcanpodenco on ketterä, nopea ja taitava kaniinin metsästäjä, minkä vuoksi saaren metsästäjät pitävät sitä suuressa arvossa.
Alkuperä
Menorcanpodenco on erittäin vanha menorcalainen metsästyskoira. Se kuuluu muiden podencojen ohella Välimeren jäniskoirien ryhmään, joka polveutuu muinaisesta egyptinmetsästyskoirasta ja jonka vanhin nykyisin elossa oleva kantarotu lienee kreetankoira. Sitä on käytetty kotisaarellaan villikaniinin metsästykseen jo hyvin kauan, ja ennen se oli hyvin runsaslukuinen. Se on alkanut risteytyä muiden rotujen kanssa, mikä lisää populaation sisäistä muuntelua ja laajentaa geenipoolia. Tämä on kuitenkin myös vähentänyt merkittävästi puhdasrotuisten yksilöiden määrää ja tehnyt niistä harvinaisia.
Kuznetsk
thumb|125px|Kuznetskin vaakuna. Kuznetsk on kaupunki Penzan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Suran sivujoen Trujevin varrella 121 kilometriä Penzasta itään. Kaupunki on Kuznetskin piirin keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Kuznetskin kautta kulkee Penzan ja Syzranin välinen rautatie. Asukkaita on 87 700 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta tunnettiin 1600-luvun lopulta lähtien nimellä Trujevo-Naryškino. Vuonna 1780 siitä tuli Kuznetskin kaupunki ja Saratovin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Kaupunki oli tunnettu sepistään, joista se on saanut nimensä (ven. kuznets ’seppä’). Nykyään Kuznetskissa on mm. kone- ja laiteteollisuutta, huonekalutehdas, jalkinetehdas, ompelimo sekä elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta.
158 kaupungin valtiomuodot
158 kaupungin kansanvaltaiset, harvainvaltaiset, parhaidenvaltaiset ja tyranninvaltaiset valtiomuodot lajeittain oli Aristoteleen teoksiin kuulunut kokoelma, joka sisälsi nimensä mukaisesti 158 antiikin aikaisen, enimmäkseen antiikin kreikkalaisen, kaupunkivaltion (polis) valtiomuotojen kuvaukset.
Historia
Valtiomuotojen kokoelma koottiin Aristoteleen johtamassa peripateettisessa koulukunnassa. Aristoteles ei välttämättä kirjoittanut niitä kaikkia itse, mutta ne kirjoitettiin hänen ohjauksessaan. Valtiomuodot oli koottu Aristoteleen poliittisen filosofian tutkimustyön käyttöön. Aristoteleen teos Politiikka ilmentää laajaa tästä tutkimustyöstä peräisin olevaa kreikkalaisten kaupunkivaltioiden valtiomuotojen tuntemusta: se sisältää yli 300 viittausta valtiomuotoihin ja lakeihin, joista monet ovat ei-kreikkalaisten kaupunkien lakeja.
Kokoelma on kadonnut jo antiikin aikana, eikä se näin ollut osana läpi keskiajan välittynyttä Aristoteleen teosten tekstikorpusta (Corpus Aristotelicum). Sen olemassaolo tunnetaan antiikin aikaisista teosluetteloista, joihin lukeutuu muun muassa Diogenes Laertioksen antama Aristoteleen teosten luettelo. Diogenes vaikuttaa olevan ensimmäinen, joka on kutsunut kokoelmaa 158 kaupungin valtiomuodoiksi. Aristoteles itse viittaa kokoelmaan Nikomakhoksen etiikan lopussa, jossa hän kehottaa opiskelijoitaan tutkimaan olemassa olevia valtiomuotoja ja tämän jälkeen kääntymään Politiikassa esitettyihin kysymyksiin, kuten esimerkiksi kysymykseen siitä, mikä hallintomuoto on paras.
Sisältö
Kokoelman jokainen tutkielma sisälsi todennäköisesti kuvauksen sekä kaupungin valtiomuodon historiasta että valtiomuodosta sellaisena kuin se oli tutkielman kirjoitushetkellä. Tutkijat ovat kuitenkin erimielisiä siitä, sisälsikö kokoelma 158 eri kaupungin valtiomuotojen kehityshistorian, vai 158 eri lakikokoelmaa, niin että kokoelmassa saattoi olla yhdestä kaupungista useampia lakikokoelmia. Aristoteles itse ei mainitse lukua.
Säilyneistä katkelmista tai viittauksista on päätelty, että kokoelmaan olisivat kuuluneet ainakin seuraavien (kaupunki)valtioiden tai kansojen valtiomuodot; osa näistä tunnistuksista on kyseenalaisia:
Selitykset:
Markku Kulomaa
Markku Kulomaa (s. 29. kesäkuuta 1949 Helsinki) on molekyylibiologi ja emeritusprofessori. Hän on toiminut Jyväskylän yliopistossa molekyylibiologian professorina 1988–2004 ja sen jälkeen Tampereen yliopistossa lääketieteellisen teknologian ja bioteknologian professorina 2005–2015.
Akateeminen ura
Markku Kulomaa opiskeli biotieteitä Turun yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1977 ja lisensiaatiksi 1982. Vuosina 1977–81 hän opiskeli jatko-opiskelijana Tampereen yliopistossa. Hän väitteli tohtoriksi 1982 Turun yliopistossa.
Valmistuttuaan Kulomaa työskenteli tutkijana Tampereen yliopistossa. Hän toimi Suomen Akatemian tutkimusassistenttina 1982–1984. Sen ohella hän työskenteli post doc-tutkijana Baylor College of Medicinessa Houstonissa 1982–1985. Palattuaan Suomeen 1985–1988 hän oli Suomen Akatemiassa nuorempana tutkijana. Vuodesta 1987 hän oli Tampereen yliopiston molekyylibiologian dosentti.
Professorina
Vuonna 1988 Jyväskylän yliopisto nimitti Kulomaan molekyylibiologian määräaikaiseksi professoriksi kaudelle 1988–1992. Kulomaa hoiti virkaa osa-aikaisesti. Päätoimisesti hän työskenteli 1989–1994 erikoistutkijana Tampereen yliopistossa.
Juan Eliseo Mojica Oliveros
Juan Eliseo Mojica Oliveros (12. kesäkuuta 1918 Susacón – 27. joulukuuta 1989) oli kolumbialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 7. kesäkuuta 1941 ja nimitettiin Tunjan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Balianan titulaaripiispaksi 20. helmikuuta 1967. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Giuseppe Paupini, jota avustivat Ángel María Ocampo Berrio ja Miguel Antonio Medina y Medina.
Mojica Oliveros sai 4. kesäkuuta 1970 nimityksen Jericón ja 26. huhtikuuta 1977 Garagoan piispaksi. Hän kuoli 71-vuotiaana virassa.
Markku Kulomaa
Professorina
Vuonna 1993 Kulomaa nimitettiin molekyylibiologian määräaikaiseksi professoriksi uudelle kaudelle 1994–1998. Melko pian toisen virkakautensa alettua Kulomaa sai vastuuta myös matemaattis-luonnontieteellisessä tiedekunnassa, kun hänet nimitettiin tiedekunnan dekaaniksi kaudelle 1993–1996. Hän johti Jyväskylässä myös bio- ja ympäristötieteiden laitosta 1993–1994. Toistamiseen hän oli laitoksen johtajana vuosina 1999–2002. Laitoksen varajohtaja hän oli 1990–1992.
Jätettyään dekaanin tehtävät Kulomaa työskenteli tutkijana 1996–1997 Euroopan molekyylibiologian laboratoriossa (, EMBL) Heidelbergissa. Molekyylibiologian vakinaiseksi professoriksi Jyväskylän yliopistoon Kulomaa nimitettiin 1998 ja hän aloitti työnsä vakinaisena syyskuussa 1999. Edellisenä vuonna (1997) voimaan tulleen uuden yliopistolain 645/1997 mukaisesti Jyväskylän yliopisto ensimmäistä kertaa itse nimitti Kulomaan professuuriin. (Aiemmin nimityksistä vastasi tasavallan presidentti. ) Kulomaa työskenteli professorina Jyväskylässä vuoteen 2004 asti.
Jyväskylän yliopiston nanotiedekeskuksen perustaminen aloitettiin vuonna 2001. Hanketta johti professori Henrik Kunttu. Professori Kulomaa oli bio- ja ympäristötieteiden laitoksen johtajan ominaisuudessa oman laitoksensa puolelta edistämässä tämän poikkitieteellisen tutkimuskeskuksen syntyä sen toiminnan ensimmäisinä vuosina. Alkuvaiheessa tiedekeskuksella ei ollut vakituisia tiloja, vaan sen tutkimus tapahtui laitosten (fysiikan, kemian sekä bio- ja ympäristötieteiden laitos) tiloissa. Nanotiedekeskuksen oman rakennuksen suunnittelu aloitettiin vasta tammikuussa 2002. Kulomaa oli nanotiedekeskuksen rakennuksen (Nanotalo) rakennushankkeen aikana hankkeen suunnitteluryhmän puheenjohtaja ja edusti tulevan rakennuksen käyttäjien näkökulmaa rakennuksen tilojen suunnittelussa.
Vuonna 2003 Kulomaa oli vähän aikaa vierailevana tiedemiehenä Washingtonin yliopistossa Seattlessa. Alun perin hänen tarkoituksensa oli lähteä Seattleen jo vuotta aiemmin, mutta nanotiedekeskuksen rakennuksen suunnitteluprojekti oli vielä niin keskeneräinen, että matka siirtyi vuodella. Kulomaa ehti työskennellä elokuussa 2004 valmistuneessa rakennuksessa vain joitakin kuukausia.
Kulomaa nimitettiin vuonna 2004 Tampereen yliopiston lääketieteellisen teknologian ja bioteknologian professoriksi ja hän aloitti virassa vuonna 2005. Hänet nimitettiin samaan aikaan myös molekyylibiologian dosentiksi Jyväskylän yliopistoon.
Kulomaan varsinainen erikoisalue professorina Tampereen yliopistossa oli molekyylibioteknologia. Vuosina 2008–2009 hän oli vakinaisen virkansa ohella biologisen materiaalitieteen vierailevana professorina ETH Zürichissä. Kulomaa jäi virastaan eläkkeelle 2015. Jäähyväisluentonsa hän piti lokakuussa 2015.
Professori Kulomaa on jatkanut tutkimustyötään vielä emerituksena ja hänellä oli keväällä 2016 yhä oma tutkimusryhmä.
Tutkimustyö
Biotieteilijänä Kulomaa on tutkinut mm. molekyylibiologian kysymyksiä. Jyväskylän yliopistossa Kulomaan johtama tutkimusryhmä teki nanotieteisiin linkittyvää biotieteellistä tutkimusta.
Erillisenä aihealueena Kulomaan mielenkiinnon kohteena ovat olleet avidiini-biotiini -yhdiste ja siitä mahdollisesti kehitettävät teknologiset sovellukset. Esimerkiksi kananmunan valkuaisessa on avidiinia, joka sitoo itseensä biotiinia. Tämä sidos on hyvin vahva.
Kulomaan tutkimusaiheista lääketieteen alaan kuuluu geeniterapian ja täsmälääkkeiden kehitykseen liittyvä tutkimus. Hän on tutkinut myös luonnonkumin ihmiselle aiheuttamaa allergiaa ja sen hoitoon liittyvää immunoterapiaa.
Tieteellinen asiantuntija
Professori Kulomaan tieteellistä asiantuntemusta on hyödynnetty erilaisissa asiantuntijatehtävissä. Hän on toiminut mm. vuodesta 2014 asiantuntijajäsenenä (yli-insinöörineuvos) korkeimmassa hallinto-oikeudessa.
Hernekasvit
Hernekasvit (Fabaceae) on Fabales-lahkoon kuuluva kasviheimo. Se on yksi suurimmista kukkakasvien heimoista noin 650 suvulla ja yli 18 000 lajilla. Heimolle ominainen hedelmätyyppi on palko, ja heimoon kuuluvia kasveja, varsinkin viljeltyjä, sanotaankin myös palkokasveiksi. Heimon kasvien kukissa on yleensä kaksi terälehteä muita huomattavasti suurempia niin, että kukka muistuttaa ulkonäöltään hieman perhosta, mistä johtuu heimosta aikaisemmin käytetty tieteellinen nimi Papilionaceae (lat. papilio = perhonen).
Heimoon kuuluu useita tärkeitä viljelyskasveja. Niitä viljellään varsinkin syötävien, yleensä runsaasti proteiinia sisältävien siementensä vuoksi. Joidenkin hernekasvien palotkin ovat syötäviä. Muutamien hernekasvien, kuten soijapavun siemenistä puristetaan myös kasviöljyjä. Monia heimon kasveja viljellään myös rehuksi.
Hernekasvien juurinystyröissä on bakteereja, jotka sitovat ilmasta typpeä sellaiseen muotoon, että kasvi voi käyttää sitä hyväkseen. Sen vuoksi niiden viljelyssä ei yleensä tarvita typpilannoitteita.
Viljelyskasveja
Tärkeitä viljelyskasveja kuuluu seuraaviin sukuihin:
Suvut Suomessa
Suomessa luonnonvaraisena esiintyvät hernekasvisuvut ovat:
Artemidoros Daldislainen
Artemidoros Daldislainen (tai Efesoslainen; ) (noin 135 – noin 200) oli antiikin kreikkalainen unienselittäjä ja ennustaja. Hänet tunnetaan erityisesti unientulkinnan oppaasta Suuri unikirja.
Live ?!*@ Like a Suicide
Live ?!*@ Like a Suicide on Guns N’ Rosesin ensimmäinen julkaisu. Tämä EP-levy julkaistiin 10 000 kappaleen painoksena ja on nykyään muodostunut keräilyharvinaisuudeksi. Kappaleet on äänitetty studiossa ja niihin on lisätty yleisön ääni. Äänite julkaistiin myöhemmin myös GN’R Lies -albumin A-puolena.
Artemidoros Daldislainen
Elämä
Artemidoros voidaan ajoittaa hänen teoksessaan mainitsemiensa henkilöiden avulla. Näitä ovat Cassius Maximus eli mahdollisesti Maksimos Tyroslainen, Aristeides eli mahdollisesti Aelius Aristides, sekä jo ennen Artemidorosta itseään kuolleet Plutarkhos ja Fronto. Hän on ollut Maksimosta ehkä noin 10 vuotta nuorempi, eli syntynyt noin vuonna 135. Suuren unikirjan viimeinen luku on kirjoitettu ehkä noin vuonna 190. Koska Artemidoros ei saanut koskaan Rooman kansalaisuutta, hän on ilmeisesti kuollut ennen vuonna 212 annettua Caracallan ediktiä.
Artemidoros eli Roomassa Antoninus Piuksen ja Marcus Aureliuksen aikana. Hän toimi unien tulkitsijana ja unista ennustajana, toisin sanoen oneiromantian harjoittajana, sekä myös lääkärinä.
Teokset
Artemidoros tunnetaan viisi kirjaa käsittävästä teoksesta Oneirokritika, joka on suomennettu nimellä Suuri unikirja. Artemidoroksen itsensä mukaan hän keräsi aineiston kirjaansa pitkillä matkoilla Kreikassa, Italiassa ja Aasiassa, seuraamalla sekä arvostettuja että halveksittuja unista ennustajia ja kuuntelemalla vanhoja tarinoita unista ja niiden toteutumisesta. Toinen merkittävä lähde olivat Artemidoroksen edeltäjien, joista hän mainitsee nimeltä kuusitoista, teokset. Artemidoros sanoo hankkineensa itselleen ja lukeneensa ”kunnianhimoisesti joka ainoan unikirjan”. Vaikka kyseessä onkin ajalle ominainen tyyliseikka, on joka tapauksessa selvää, että hän nojasi rikkaaseen kirjalliseen perinteeseen, joka on muutoin kadonnut.
Sudan mukaan Artemidoros kirjoitti myös teokset Oiōnoskopika, joka käsitteli lintuenteitä, ja Kheiroskopika , joka käsitteli kädestä ennustamista. Kumpikaan niistä ei ole säilynyt, ja tietoon on myös suhtauduttu varauksella; Suuressa unikirjassa Artemidoros suhtautuu vihamielisesti kädestä ennustamiseen. Toisaalta hän viittaa kirjoihin, jotka on kirjoittanut ”muista aiheista”.
Artemidoroksen oma menetelmä perustuu pohjimmiltaan analogioihin: hänen mukaansa unista ennustaminen on samankaltaisuuden vertailua. Kreikkalaisesta oneiromantiasta tuli kuitenkin muiden ennustamisen lajien, kuten astrologian ja taivaanmerkeistä tai heilureista ennustamisen, tavoin hyvin monimutkaista, koska kukin uni saatettiin tulkita monella tavalla riippuen unen näkijän iästä, sukupuolesta ja asemasta. Joissakin tapauksissa puolestaan unien hienonhienot yksityiskohdat ovat hyvin merkityksellisiä.
Augusto Aristizábal Ospina
Augusto Aristizábal Ospina (26. toukokuuta 1928 Manizales – 6. marraskuuta 2004) oli kolumbialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 31. lokakuuta 1954 ja nimitettiin Calin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Ceramussan titulaaripiispaksi 2. kesäkuuta 1969. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alberto Uribe Urdaneta, jota avustivat Alfredo Rubio Diaz ja Alfonso Uribe Jaramillo.
Aristizábal Ospina sai 29. lokakuuta 1977 nimityksen Jericón piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 7. lokakuuta 2003.
Toinen sofistiikka
Toinen sofistiikka on kirjallisuus-historiallinen termi, jolla viitataan kreikkalaisiin Roomassa näytösluontoisesti esiintyneisiin puhujiin, jotka jäljittelivät klassista sofismia ja retoriikkaa pitämällä kreikankielisiä puheita klassisista aiheista. Toisen sofistiikan kauden voidaan katsoa alkaneen keisari Neron tai Hadrianuksen aikana ja kestäneen noin vuoteen 230. Ilmiöstä kertoi ja sitä kehui Filostratos teoksessaan Sofistien elämä.
Henkilöitä
Toiseen sofistiikkaan kuuluvia kirjoittajia olivat muun muassa:
Samsung Galaxy A3 (2016)
Samsung Galaxy A3 (2016) on Samsungin 8. tammikuuta 2016 julkaisema älypuhelin.
Näyttö
Samsung Galaxy A3 (2016) -älypuhelimessa on 4,7-tuumainen teräväpiirtonäyttö. Näyttö on Corning Gorilla Glass 4 -lasia.
Paino ja mitat
Laite painaa 132 grammaa ja sen mitat ovat 134,5 x 65,2 x 7,3 millimetriä.
Muisti
Laitteessa on 1,5 gigatavua RAM-muistia ja 16 gigatavua sisäistä muistia. Lisäksi tallennustilaa voidaan laajentaa enintään 128 gigatavun microSD-kortilla.
Akku
Akun kapasiteetti on 2 300 milliampeerituntia tässä laitteessa.
Kamerat
Takakameran tarkkuus on 13 megapikseliä. Etukameran tarkkuus on 5 megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 1080p (täysteräväpiirto) -resoluutiolla 30 fps.
Ohjelmisto
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 5.1 "Lollipop". Laite on päivitettävissä Android 7.0 "Nougat" -versioon.
MVS
MVS tai mvs voi tarkoittaa seuraavia:
Vapaussoturi
Vapaussoturi on Vapaussodan Perinneliitto ry:n kustantama lehti, jonka päätoimittaja on filosofian tohtori, historiantutkija Vesa Määttä.
Lehden perusti vuonna 1959 Vapaussoturien Huoltosäätiö tiedotuslehdekseen. Vuonna 1994 lehden kustantajaksi tuli Vapaussodan Perinneliitto ry. Lehden ensimmäinen päätoimittaja oli Vapaussoturien Huoltosäätiön hallituksen puheenjohtaja, eversti Wiljo Rommi, ja toimittaja oli Eero Rekola. Muita toimittajia ovat olleet opettaja Kaarlo Pitkänen ja toimittaja Olavi Vänttinen. 1990-luvun alusta vuoteen 2006 päätoimittaja oli dosentti Mikko Uola, ja hänen jälkeensä Jussi Niinistö kevääseen 2011, jolloin päätoimittajaksi tuli Vesa Määttä.
Lehden aihepiiri on itsenäinen Suomi, Suomen sotien muisto sekä suojeluskunta- ja lottaperinne. Lehti ilmestyy viisi kertaa vuodessa.
Kelvin
Kelvin (yksikön tunnus K) on SI-järjestelmän mukainen lämpötilan mittayksikkö ja yksi SI-järjestelmän perusyksiköistä. Kelvinin lämpötila-asteikko on absoluuttinen asteikko, eli sillä on nollakohta absoluuttisessa nollapisteessä. Kelvin-asteikon arvo on suoraan verrannollinen aineen lämpöliikkeen energian odotusarvoon, minkä vuoksi se on tieteessä ja tekniikassa tärkeimmän asteikon asemassa. Kelvin-asteikon asteväli on sama kuin Celsius-asteikolla, eli lämpötilaeroja ilmaistaessa 1 K = 1 °C. Asteikon esitteli William Thomson eli lordi Kelvin vuonna 1848. Vuoteen 1968 asti yksikön nimi oli kelvinaste ja tunnus °K.
Suhde muihin lämpötila-asteikkoihin
Veden jäätymispiste kelvineinä on 273,15 K, ja vastaavasti absoluuttinen nollapiste celsiusasteina on –273,15 °C. Näin ollen jokainen celsiusasteina ilmaistu lämpötila voidaan muuntaa kelvineiksi lisäämällä lukuarvoon vakio 273,15. Esimerkiksi 0 °C vastaa 273,15 kelviniä ja 20 °C vastaa 293,15 kelviniä. Vastaavasti kelvineissä ilmaistu lämpötila voidaan muuntaa celsiusasteiksi vähentämällä lukuarvosta vakio 273,15. Toisin sanoen pätee:
ja kelvinit celsiusasteiksi
Koska Kelvin-asteikko on sama astevälinsä suhteen kuin Celsius-asteikko, voidaan sanoa kelvinin korvanneen osittain sen tieteellisissä mittauksissa. Sen sijaan on ollut olemassa toinenkin absoluuttinen eli termodynaaminen lämpötila-asteikko. Se oli Rankine-asteikko, jonka asteväli oli Fahrenheit-asteikon asteen suuruinen. Tätä käytettiin vielä 1900-luvulla Yhdysvalloissa, mutta sitä ei enää suositella käytettäväksi.
Yksiköiden kirjoittaminen
Kelvin-asteikon nimi juontaa juurensa brittiläisen fyysikon William Thomsonin aatelisnimestä Kelvin. Suomen kielessä mittayksiköiden nimet kirjoitetaan pienellä alkukirjaimella, vaikka ne olisi johdettu erisnimistä (kelvin, celsiusaste). Yksikön tunnus sen sijaan kirjoitetaan isolla kirjaimella K. Astetta merkitsevä ympyrä kuuluu vain celsiusasteeseen, °C, mutta ei kelviniin.
Kelvinin symboli on tavallinen iso K-kirjain, myös Unicode-merkistössä. Unicodessa on tosin olemassa niin sanottu yhteensopivuusmerkki U+212A (KELVIN SIGN), mutta se on tarkoitettu ainoastaan teknisiin erityistarkoituksiin merkistönmuunnoksissa.
Kelvinistä käytetään myös SI-järjestelmän mukaisia kerrannaisyksiköitä. Matalien lämpötilojen fysiikassa puhutaan yleisesti milli-, mikro-, nano- ja pikokelvineistä ja plasmafysiikassa megakelvineistä. Esimerkiksi Teknillisen korkeakoulun kylmälaboratorio saavutti vuonna 1999 kiinteiden aineiden kylmyysennätyksen, joka on 100 pikokelviniä eli 100 pK.
Historia
Lämpötila-asteikon esitteli William Thomson, eli lordi Kelvin vuonna 1848. Hän käytti kaasulämpömittaria, jonka täyteaineen (ilman) lämpölaajenemista hän tutki. Kaasun tilavuudet hän kirjasi ylös celsiusasteiden funktiona. Kelvin oletti, että tilavuuden muutokset ja lämpötilaerot seuraavat toisiaan suoraan verrannollisesti, ja laski tämän perusteella kaasun nollatilavuudelle arvon −273 °C, aivan kuten teki myös Gay-Lussac. Tämä oli käänteisluku kaasun lämpölaajenemiskertoimelle celsiusasteen lämmönnousulle.
Kelvinin määritelmän perustaksi sovittiin vuonna 1954 kymmenennessä yleisessä paino- ja mittakonferenssissa (10th Conférence Générale des Poids et Mesures, CGPM ) veden jäätymispisteen sijasta tarkempi veden kolmoispiste, joka asetettiin tarkasti lukemalle 273,16 K. Veden jäätymispiste on noin 0,01 astetta alempi lämpötila kuin kolmoispiste, eli se on sangen suurella tarkkuudella 0 °C eli 273,15 K.
Kelvinin tunnuksesta °K jätettiin vuonna 1968 pois astemerkki. Siitä lähtien yksikkönä on käytetty vain merkkiä K. Samassa yhteydessä sallittiin myös celsiusasteiden käyttö kelvinin rinnalla kaikissa yhteyksissä.
Veden kolmoispisteen lämpötila riippuu kuitenkin jonkin verran myös sen isotooppikoostumuksesta. Mittaustarkkuuden kasvaessa kelvinin määritelmää tarkennettiin vuonna 2005 niin, että kelvin oli nimenomaan sellaisen puhtaan veden kolmoispiste, jossa vedyn ja hapen eri isotooppeja on seuraavassa suhteessa: Vedyssä tulee esiintyä isotooppia 2H 0,00015576 mol jokaista moolia 1H kohti. Happea tulee esiintyä isotooppia 17O 0,0003799 mol jokaista moolia 16O kohti ja isotooppia 18O 0,0020052 mol jokaista moolia 16O kohti.
Vuoden 2007 kansainvälisessä mitta- ja painokonferenssissa pantiin vireille ehdotus kelvinin määrittelemisestä uudestaan Boltzmannin vakion avulla. Tällöin mainittu vakio saisi tarkkaan määritellyn arvon 1,3806505 · 10−23 joulea kelviniä kohti. Määritelmä vahvistettiin 26. paino- ja mittakonferenssissa vuonna 2018, ja se tuli voimaan 20. toukokuuta 2019.
Palaistra (Olympia)
Palaistra oli antiikin aikainen palaistra eli paini- ja muu urheilusali Olympiassa Kreikassa. Se oli yksi Olympian kisoihin osallistuneiden urheilijoiden harjoittelupaikoista. Sen rauniot sijaitsevat Olympian arkeologisella alueella Archaía Olympían kunnassa.
Historia
thumb|left|240px|Palaistran rauniot.
Palaistra rakennettiin klassisella kaudella tai hellenistisen kauden alussa noin 400–300 eaa. Se oli Olympian kisoihin osallistuneiden urheilijoiden harjoittelupaikka ennen kisoja. Se oli tarkoitettu esimerkiksi painille, nyrkkeilylle, pankrationille ja pituushypylle, siinä missä viereinen Gymnasion oli tarkoitettu enemmän tilaa vieville urheilulajeille, kuten keihään- ja kiekonheitto sekä juoksulajit.
Rakennus
Palaistra sijaitsi Olympian temenos-alueen eli Altiksen länsipuolella lähellä Kladeosjokea. Rakennus oli lähes neliömäinen ja sen koko oli noin 66,4 x 66,8 metriä. Sen keskellä oli samoin lähes neliömäinen peristyylipiha, jonka koko oli noin 41,4 x 41,5 metriä. Harjoitteluun käytetty piha oli päällystetty hiekalla. Piha oli reunustettu 19 x 19 doorilaisella pylväällä eli yhteensä 72 pylväällä.
Pylväiden takana kiersi käytävä, jonka takana oli erilaisia huonetiloja sekä joonialaista tyyliä edustaneita pylväikköjä. Pihan eteläpuolella olleessa tilassa oli pylväikkö, jossa oli pihan puolella 15 joonialaista pylvästä. Pohjoispuolella oli efebion-harjoitteluhuone, jossa oli pihan puolella 9 pylvästä. Itä- ja länsisivustoilla oli pienempiä pylväikkötiloja, jotka johtivat erikokoisiin huoneisiin. Huoneita voitiin käyttää esimerkiksi pukeutumiseen, peseytymiseen sekä ihon öljyämiseen (elaiothesion) ja tomuttamiseen hiekalla (konistērion). Huoneita käytettiin myös opetustiloina, ja niissä kuunneltiin filosofien ja puhujien luentoja.
thumb|right|420px|Palaistran rauniot. Rakennuksen seinien alaosa oli kivestä, yläosa tiilestä ja kattoa kannattavat rakenteet puusta. Sisäänkäynti oli alun perin etelästä kahdesta ovesta, mutta myöhemmin pohjoisen puolelta nelipylväisen propylonin kautta. Pohjoisosasta oli pääsy myös viereiseen Gymnasioniin.
Palaistran peristyylin pylväistä 32 on nykyisin kunnostettu.
Natalia Estemirova
Estemirova oli puoliksi venäläinen, puoliksi tšetšeeni. Hän oli kotoisin Saratovin alueelta, mutta hän muutti jo opiskeluaikana Tšetšeniaan Groznyiin. Hän valmistui Tšetšenian valtionyliopistosta pääaineenaan historia, jota hän opetti paikallisessa koulussa. Vuoden 1998 toisen Tšetšenian sodan aikana hän kuitenkin siirtyi Tšetšenian television palvelukseen, jolle hän teki dokumenttielokuvia sodan uhreista. Tuolloin alkoi hänen yhteistyönsä Memorial-järjestön kanssa. Sen palvelukseen Ingušiaan hän siirtyi vuonna 2000.
Ramzan Kadyrovin nostama kunnianloukkaussyyte
Venäläisen Memorial-ihmisoikeusjärjestön johtaja Oleg Orlov syytti Tšetšenian johtajaa Ramzan Kadyrovia Estemirovan murhasta. Kadyrov kiisti sekaantuneensa millään tavoin murhaan ja nosti asiasta kunnianloukkaussyytteen. Tämä herjaussyyte meni oikeuteen. Orlov sanoi oikeudessa ettei tarkoittanut syyllisyydellä rikosoikeudellista osallisuutta, vaan poliittista ja sosiaalista syyllisyyttä. Kolme Orlovin asianajajaa todisti oikeudessa, että Estemirovan sanojen mukaan Kadyrov oli uhannut häntä. Kadyrov voitti oikeusjutun, muttei saanut kuin 1 800 euron korvaukset hakemansa 210 000 euron sijasta.
Baglungin piirikunta
Baglungin piirikunta on yksi Nepalin 75 piirikunnasta. Se sijaitsee Nepalin Läntisen kehitysalueen Dhawalagirin vyöhykkeellä. Piirikunta rajoittuu etelässä Gulmin ja Pyuthanin, lännessä Roplan ja Rukumin, pohjoisessa Myagdin ja idässä Parbatin piirikuntaan.
Luonnonmaantieteellisesti piirikunta luetaan osaksi Nepalin Läntistä kumpuvyöhykettä. Tarkemmassa jaottelussa piirikunnasta 2,8 % voidaan luokitella ylempään trooppiseen, 37,1 % subtrooppiseen, 39,4 % lauhkeaan, 18,6 % subalpiiniseen ja 2,1 % alpiiniseen kasvillisuusvyöhykkeeseen kuuluvaksi.
Even Flow
"Even Flow" on grungerock-yhtye Pearl Jamin toinen single vuoden 1991 debyyttialbumilta, Ten. Kappaleen korkein sijoitus Billboardin Hot Mainstream Rock Tracks -listalla julkaisuvuotenaan oli kolme. Kappale löytyy myös Pearl Jamin kokoelmalevytä, Rearviewmirror: Greatest Hits 1991-2003.
Kappaleen ovat kirjoittaneet laulaja-lauluntekijä Eddie Vedder, ja yhtyeen rytmikitaristi, Stone Gossard, ja se kertoo kodittoman miehen elämästä kadulla. Kappaleen tavaramerkki on sen helposti tunnistettava funkmainen riffi, jonka sävelsivät yhtyeen kitaristit, Gossard, ja Mike McCready.
Antonio José Jaramillo Tobón
Antonio José Jaramillo Tobón (31. lokakuuta 1886 Belmira – 27. huhtikuuta 1969) oli kolumbialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 10. marraskuuta 1912 ja nimitettiin Jericón hiippakunnan johtoon 7. helmikuuta 1942. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Carlo Serena, jota avustivat Francisco Cristóbal Toro ja Miguel Ángel Builes Gómez.
Jaramillo Tobón jäi eläkkeelle 31. maaliskuuta 1960 ja sai samana päivänä nimityksen Cotradan titulaariarkkipiispaksi.
Falcon 9 laukaisu 20
Falcon 9 laukaisu 20 (myös Orbcomm OG2 M2 ) on SpaceX:n Falcon 9 v1.2 -kantoraketin laukaisu, joka vei 11 Orbcomm OG2 -tietoliikennesatelliittia matalalle Maan kiertoradalle. Falcon 9 -raketin ensimmäinen vaihe laskeutui Landing Zone 1 -laskeutumisalustalle, joka sijaitsee muutama kilometri etelään raketin laukaisupaikalta. Kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun kiertoratalaukaisuihin kykenevän kantoraketin vaihe saatiin ehjänä talteen moottoroidun laskeutumisen jälkeen.
Kyseessä on myös ensimmäinen laukaisu sitten kesäkuun CRS-7-rahtilennon, jolla Falcon 9 v1.1 -raketti tuhoutui 139 sekuntia laukaisun jälkeen. Edeltäneen onnettomuuden vuoksi tehtyjen muutosten lisäksi rakettiin oli tehty lukuisia muita päivityksiä, jotka esimerkiksi paransivat sen suorituskykyä.
Lento
Laukaisu tapahtui lopulta 22. joulukuuta 2015 kello 1:29 UTC-aikaa. Ensimmäinen vaihe sammui noin 2 minuuttia ja 20 sekuntia laukaisun jälkeen, ja irtosi toisesta hetkeä myöhemmin. Toinen vaihe jatkoi satelliittien viemistä kiertoradalle, ensimmäisen tehdessä moottoroidun pystylaskeutumisen Landing Zone 1 -alustalle Cape Canaveral Air Force Stationiin noin kymmenen minuuttia lentoon lähdön jälkeen. SpaceX oli yrittänyt vastaavia rakettivaiheen laskeutumisia merellä sijainneelle lautalle aiempien laukaisujen yhteydessä, mutta nämä olivat päättyneet raketin tuhoutumiseen kovan laskeutumisen seurauksena. Orbcomm-laukaisun laskeutuminen oli ensimmäinen kerta, kun kiertoratalaukaisuihin kykenevän kantoraketin vaihe saatiin ehjänä talteen moottoroidun laskeutumisen jälkeen.
Toinen vaihe käynnistyi 11 sekuntia vaiheiden irtautumisen jälkeen tehden noin seitsemän ja puolen minuutin polton. Sen kyydissä olleet satelliitit vapautettiin kuudessa erässä noin 14 minuuttia laukaisun jälkeen.
Hyötykuorma
Lennon hyötykuormana oli 11 Orbcomm OG2 -tietoliikennesatelliittia.
Syötti (täsmennyssivu)
Syötti voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Nam Ik-kyung
Nam edusti JJK Jyväskylää kaudella 2009 Veikkausliigassa. Ennen siirtymistään Jyväskylään hän pelasi kotimaansa K-Leaguessa Pohang Steelersin ja Gwangju Sangmun joukkueissa. Hän oli JJK:n paras maalintekijä kahdeksalla liigamaalilla ja kahdella Suomen Cupin otteluissa tekemällään maalilla. Maaliskuussa 2010 Nam siirtyi Valkeakosken Hakan joukkueeseen.
Vesa Määttä
Vesa Määttä (s. 1969) on suomalainen historiantutkija ja filosofian tohtori. Hän on työskennellyt muun muassa toimittajana ja käsikirjoittajana.
Määttä sai vuonna 2015 kirjastaan ''K. L. Oesch. Ylivoimaa vastassa'' P. E. Svinhufvudin muistosäätiön kirjallisuuspalkinnon. Määtän puoliso vuodesta 2007 on Tanja Määttä, pariskunnalla on yksi vuonna 2015 syntynyt lapsi.
Ironman
Ironman on yhdysvaltalaisen hip hop -artisti Ghostface Killahin debyyttialbumi vuodelta 1996. Hän oli tuolloin jo tullut tunnetuksi Wu-Tang Clanin jäsenenä.
Ironmanin samplet ovat 1960–1970-lukujen klassikkoelokuvista, kuten The Education of Sonny Carson, ja kung fu -elokuvista (muun muassa Mystery of Chessboxing).
Taustaa
Albumilla Ghostface esiintyy vain kahdessa kappaleessa ilman vierailevaa artistia (Wildflower ja Poisonous Darts). Kaksi eniten vierailevaa artistia ovat Raekwon ja Cappadonna. Raekwon esiintyy 13 kappaleessa, jossa yhdessä ilman Ghostface Killahia (The Faster Blade). Cappadonna esiintyy viidessä kappaleessa. Kappale "All That I Got Is You" on tribuutti hänen äidilleen.
Jääkiekon B-sarjan maailmanmestaruuskilpailut 1995
Jääkiekon B-sarjan maailmanmestaruuskilpailut 1995 pelattiin Slovakian Bratislavassa 12. - 21. huhtikuuta. Joukkueita oli mukana kahdeksan ja ne pelasivat kertaalleen jokainen jokaista vastaan.
Tulokset
Slovakia nousi A-sarjaan. Romania putosi C-sarjaan.
Pávlos Giannakópoulos
Pávlos Giannakópoulos (, 20. elokuuta 1929 – 10. kesäkuuta 2018 ) oli kreikkalainen liikemies.
Giannakópoulos omisti yhdessä veljensä Thanásis Giannakópouloksen kanssa lääkefirman nimeltä Vianex. Yritys perustettiin jo vuonna 1924, kun heidän isänsä, Dimítris Giannakópoulos, perusti sen pienyrityksenä. Vuonna 2008 yrityksen liikevaihto oli 354,5 miljoonaa euroa.
Veljekset omistivat vuodesta 1987 lähtien yhdessä Giánnis Vardinogiánniksen kanssa Panathinaikos-urheiluseuran lajijaostoja. Giannakópoulokset omistavat Panathinaikos BC:n ja Panathinaikos VC:n ja Vardinogiánnis Panathinaikos FC:n. Panathinaikos BC:n budjetti kaudelle 2008-2009 oli 35 miljoonaa euroa.
Mica
thumb|Mica-kiillettä sisältävä kivi thumb|Mica-levy thumb|Mica-kiilteen palasia Mica tai Mica-kiille on ryhmä silikaattimineraaleihin lukeutuvia kiillemateriaaleja, joita käytetään sähköisenä eristeenä kuumissa käyttökohteissa, kuten sähkömoottoreissa, vastuksissa (esimerkiksi leivänpaahtimen vastuksen kiinnityslevy), kuumina käytettävien elektronisten laitteiden piirilevymateriaalina sekä kondensaattoreissa. Riippuen mistä kiilteestä mica-eristemateriaali on valmistettu se on joko vihreää tai punaruskeaa.
Sana "mica" on arveltu olevan peräisin latinan sanasta micare tarkoittaen kiiltämistä.
Mica-eristeitä valmistetaan useista kiilteistä, esimerkiksi muskoviitista. Mica-kiilteestä valmistettua sähköeristettä myydään nauhana ja paperimaisina tai paksumpina puristettuina levyinä, joissa kiillepalaset on puristettu ja liimattu yhteen. Käämin eriste valmistetaan siten, että aluksi johtimen ympärille kääritään mica-nauhaa. Sitten nauha liimataan kastamalla käämi hartsiin, jonka jälkeen hartsi kovetetaan lämmöllä. Näin valmistetaan ohuita, lämmönkestäviä eristyksiä esimerkiksi sähkökoneisiin. Ennen synteettisiä hartseja lakkana käytettiin sellakkaa.
Lähteet
נציץ Skupina sľudy
Laslo Babits
Laslo Babits (17. huhtikuuta 1958 Oliver, Brittiläinen Kolumbia – 12. kesäkuuta 2013 Vancouver) oli kanadalainen keihäänheittäjä ja Pan-Amerikan kisojen kultamitalisti.
Babits sijoittui kahdeksanneksi Los Angelesin kesäolympialaisissa 1984. Hän voitti Pan-Amerikan kisojen kultamitalin vuonna 1983.
Babitsin vanhemmat olivat unkarilaisia maahanmuuttajia. Hän kuoli 12. kesäkuuta 2013, 55-vuotiaana, vancouverilaisessa sairaalassa tehdyn elämänsä toisen maksansiirron jälkeen. Ensimmäinen maksansiirto Babitsille oli tehty tämän saatua myrkytyksen sienistä vuonna 2001.
Laktaasi
thumb|250px|Malli laktaasin rakenteesta Laktaasi on laktoosia eli maitosokeria pilkkova entsyymi, disakkaridaasi, joka ihmisellä ja muilla nisäkkäillä ilmenee ohutsuolen enterosyyttisolujen pinnalla. Suomalaisessa väestössä on tavallista, että laktaasin tuotanto ohutsuolessa jatkuu imeväisiän jälkeenkin, mutta noin joka kuudennella suomalaisella laktaasin tuotanto lakkaa imetyksen jälkeen. Laktaasin tuotanto saattaa vähetä myös vanhuuden myötä.
Darío de Jesús Monsalve Mejía
pienoiskuva
Hänen olivat linnut (elokuva)
Hänen olivat linnut on Ritva Nuutisen ohjaama suomalainen televisioelokuva vuodelta 1976. Se perustuu Marja-Liisa Vartion 1967 julkaistuun saman nimiseen romaaniin. Tarina kertoo Adelesta, joka on elänyt lyhyen avioliiton jälkeen vuosikymmeniä leskenä.
Laktaasi
Laktoosi-intoleranssi on tila, jossa henkilö ei tuota laktaasia, vaan laktoosia sisältävien tuotteiden nauttiminen aiheuttaa mm. ripulia tai lievempänä ilmavaivoja ja vatsakipuja. Nykyisin on saatavilla laktaasivalmisteita, joita käyttämällä laktoosi-intolerantit henkilöt voivat välttää laktoosia sisältävien tuotteiden aiheuttamia oireita.
Viirupääkottarainen
Viirupääkottarainen (Spodiopsar cineraceus, synonyymi Sturnus cineraceus) on itäaasialainen varpuslintu. Sen elinympäristö ulottuu Venäjän kaakkoisosista ja Taka-Baikaliasta Mongoliaan, Pohjois- ja Luoteis-Kiinaan, Sahalinille, Korean niemimaalle, Japaniin ja Kuriileille. Laji on muuttolintu, ja ainakin osa kannasta talvehtii Etelä-Kiinassa.
Darío de Jesús Monsalve Mejía
Darío de Jesús Monsalve Mejía (s. 15. maaliskuuta 1948 Valparaíso) on kolumbialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 17. lokakuuta 1976 ja nimitettiin Medellínin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Inuca in Mauretanian titulaaripiispaksi 7. lokakuuta 1993. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Paolo Romeo, jota avustivat Augusto Aristizábal Ospina ja Héctor Rueda Hernández.
Laktaasi
Laktaasin entsyymikoodi on EC 3.2.1.108 ja CAS-numero 9031-11-2.
Vuoden 1995 Tyynenmeren hurrikaanikausi
thumb|Kauden myrskyt Vuoden 1995 Tyynenmeren hurrikaanikausi oli vähiten aktiivinen Tyynenmeren hurrikaanikausi sitten vuoden 1979. Kauden yhdestätoista myrskystä huomattavin oli Hurrikaani Ismael, joka surmasi 105 henkeä Meksikon länsirannikolla. Nimettyjä myrskyjä ja hurrikaaneja oli vähemmän kuin normaalisti samana aikana
Darío de Jesús Monsalve Mejía
Monsalve Mejía sai 25. heinäkuuta 2001 nimityksen Málaga-Soatán piispaksi. 3. kesäkuuta 2010 hänet nimitettiin Calin koadjuuttoriarkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 1. elokuuta. Hänestä tuli 18. toukokuuta 2011 Calin arkkipiispa.
Viirupääkottarainen
Viirupääkottarainen oli tavattu vuoteen 2010 mennessä kerran myös Suomessa: huhtikuussa 1990 Kokkolan Hopeakivenlahdella. Tämä yksilö on kuitenkin tulkittu tarhakarkulaiseksi. Lajia ei ole tavattu luonnonvaraisena muuallakaan Euroopassa, mutta sitä on paikoitellen myytävänä häkkilinnuksi.
Lajin holotyypin kuvaili Coenraad Jacob Temminck Japanista 1835.
Lähteet
thumb|left|250px|Nuoria viirupääkottaraisia