cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ragnar Nordström
Liikemies ja harmaa eminenssi
Aunuksesta vetäytyessään Nordström tapasi Salmissa tulevan vaimonsa Ninan, jonka isä oli myös retkellä mukana ollut myöhempi kansallissosialisti Jaakko Seise. Vuonna 1924 Nordström perusti Loviisaan laivavarustamon Ab R. Nordström & Co Oy. Hänen konsernissaan työskenteli 1 700 työntekijää ja Nordströmillä oli yhteensä 60 alusta. Laivasto koostui valtaosin yli-ikäisistä, halvalla ostetuista huonokuntoisiksi tiedetyistä höyryaluksista, tästä johtuu nimitys Nordströmin second hand -laivasto.
Nordström harjoitti 1930-luvulla Petsamossa kalastus- ja kalanjalostustoimintaa perustamiensa Petsamon kala Oy:n ja Petsamon öljy- ja kalajauhotehdas Oy:n nimissä. Liiketoimintansa tuotoilla hän rahoitti muun muassa Lapuan liikettä ja kuului tämän kansanliikkeen taustavaikuttajiin ja -johtajiin. Nordström kuitenkin vastusti laillisen hallituksen kaatamista ja Mäntsälän kapinaa.
Talvisodan sytyttyä Ragnar Nordström hankki kenttäarmeijalle aseistusta. Ehdoksi aseistuksen luovutukselle puolustusvoimille hän pani sen, että aseistus on käytettävä Lapin rintaman vahvistamiseen. Hänen ostamillaan aseilla, muun muassa tykistöllä, oli suuri merkitys vihollisen hyökkäyksen pysäyttämiseen pohjoisella rintamaosuudella. Sen jälkeen hän takasi Suomen ja Saksan asekauppoja sekä osallistui itärintamalle lähetetyn suomalaisen SS-pataljoonan kustannuksiin, vaikka oli alun perin koko joukko-osaston luomista vastustanut. Suomen otettua jatkosodassa haltuunsa Itä-Karjalan Ragnar Nordström sijoitti varoja miehitetyn alueen karjalaislasten koulunkäyntiin. Hänet nimitettiin Väinö Kotilaisen avustajaksi Itä-Karjalan sotilashallintoon. Nordström myös vastusti Mannerheimin päätöstä olla hyökkäämättä Leningradiin.
Sodan jälkeen Nordström tuki siirtokarjalaisten asuttamista ja rakennutti asevelitaloista kaupunginosan Loviisaan. Hän vastusti sodasta irtautumista ja Paasikiven politiikkaa sekä osallistui Stella Polaris -operaatioon. Hän myös tuki taloudellisesti saksalaismielistä vastarintaliikettä Suomessa. Nordström kirjoitti muistelmansa vuosina 1945–1948 ollessaan vapaaehtoisessa maanpaossa Tukholmassa. Ruotsiin hän oli siirtynyt syyskuussa 1945 Ylitornion Ainolan kodistaan, paeten metsien läpi yönselkään punaisen Valpon jahtaamana. Muistelmat julkistettiin ja painettiin vasta viitisenkymmentä vuotta myöhemmin hänen poikansa toimittamana kirjana.
Adam Hefter
Adam Hefter (6. joulukuuta 1871 – 9. tammikuuta 1970) oli itävaltalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Gurkin hiippakuntaan 22. heinäkuuta 1894 ja nimitettiin sen piispaksi 26. joulukuuta 1914. Piispaksi konsekroinnin suoritti 7. helmikuuta 1915 Balthasar Kaltner.
Ragnar Nordström
Liikemies ja harmaa eminenssi
Valpo jahtasi häntä kolme vuotta asekätkennän, kommunismin vastaisen toiminnan ja saksalaissuhteiden takia. Hänen jahtaamisensa kuitenkin päättyi Valtiollisen poliisin lakkauttamiseen vuonna 1948. Sodan jälkeen hän oli merkittävä sijoittaja Suomen yrityselämässä. Hän omisti osakkeita muun muassa Fenniasta, Enso-Gutzeitista ja Kansallis-Osake-Pankista. 1950-luvulla hänen laivanvarustustoimintansa joutui suuriin vaikeuksiin ja lopulta vararikkoon. Nordström kuoli jouluyönä 1982.
Adam Hefter
Hefter erosi tehtävistään piispana 4. toukokuuta 1939, jolloin hänet nimitettiin Marcianan titulaaripiispaksi. 5. joulukuuta 1939 hänet nimitettiin Maximianopolis in Rhodopen titulaariarkkipiispaksi. Hän kuoli 98-vuotiaana.
Ragnar Nordström
Muuta
Mäntsälän kapinan jälkeen Ragnar Nordström lähetti yhtiönsä kalastamaan silliä liikehdinnän vankilassa istuville johtajille ja sai tästä näiltä henkilökohtaisen kiitoskortin.
Syvästi uskovainen jääkärieverstiluutnantti Ragnar Nordström ennusti niin Saksojen yhdistymisen kuin Neuvostoliiton perimmäisen mahdottomuudenkin. Hän myös vakuutti omaisuutensa kaksinkertaisesti ennen talvisotaa arvaten tämän alkamisen. Ennen talvisodan alkua hän oli siirtänyt omaisuutensa Raja-Karjalan Salmista Loviisaan. Kekkosen Suomessa hän kävi toisinajattelijasta, mutta huolehti toisaalta kulissien takana tasavallan presidentin sotasokeasta veljestä majuri Jussi Kekkosesta ottamalla tämän yritykseensä töihin. Kekkonen oli myös Nordströmin läheinen ystävä. Kekkonen muun muassa lähti vuoden 1961 noottikriisin selvittelyneuvotteluihin Novosibirskiin Nordströmin Loviisan talon kautta ja kysyi neuvoja ja mielipiteitä Nordströmiltä.
Athens News
Athens News on Kreikassa julkaistava englanninkielinen sanomalehti. Lehden ensimmäinen numero ilmestyi 29. tammikuuta 1952. Lehden päämaja on Ateenassa.
Athens News on ensimmäinen kreikkalainen lehti, jota julkaistaan myös internetissä. Ensimmäinen internet-versio julkaistiin vuonna 1995. Vuodesta 2001 lehtiä on jaettu vain perjantaisin. Elokuussa 2008 lehden omistajaksi tuli Myenpi Publishing. Lehden nykyinen päätoimittaja on vuodesta 2009 saakka ollut Ioanna Papadimitropoulou.
Karol Csányi
Karol Csányi (s. 1991) on unkarilainen jääkiekkoilija, joka pelasi kauden 2022–2023 Slovakian pääsarjan HKm Zvolenissa. Kaudella 2011–2012 hän pelasi kaksi ottelua Lev Popradin joukkueessa KHL:ssä.
Niilo Virtanen
Niilo Topias Virtanen (, 11. joulukuuta 1892 Kokemäki – 15. maaliskuuta 1938 Kommunarka Moskovan lähellä ) oli suomalaissyntyinen Kominternin työntekijä.
Niilo Virtanen valmistui ylioppilaaksi Porin lyseosta vuonna 1913. Hän opiskeli Helsingissä Suomen sisällissotaan saakka. Hän liittyi sosiaalidemokraattiseen puolueeseen vuonna 1915. Sisällissodan aikana hän toimi Yrjö Sirolan avustajana kansanvaltuuskunnassa.
Virtanen pakeni punaisten joukossa Pietariin ja edelleen Murmanskiin. Hän liittyi Suomen kommunistiseen puolueeseen vuonna 1918 ja Venäjän kommunistiseen puolueeseen vuonna 1922. Vuosina 1919–1920 hän toimi Kominternin agenttina Norjassa järjestäen muun muassa länsimaalaisten valtuutettujen tuloa järjestön toiseen kongressiin. Syksyllä 1920 Virtanen oli SKP:n kursseilla Tukholmassa ja siirtyi sitten Petroskoihin, jossa hän toimi muun muassa Punainen Karjala -lehden vastaavana toimittajana. Vuonna 1925 Virtanen komennettiin Kominterniin, jossa hän työskenteli Mauno Heimon avustajana järjestön sihteeristön byroossa. Vuosina 1926–1927 hän oli Punaisen ammattiyhdistysinternationaalin (Profintern) edustajana Skandinaviassa ja alkuvuodesta 1928 Kominternin Länsi-Euroopan toimistossa Berliinissä.
Vuonna 1929 Virtanen kannatti Nikolai Buharinia ja NKP(b):n oikeisto-oppositiota, ja siksi hänet komennettiin vuodeksi Kiinaan. Syksyllä 1930 hän siirtyi Kanadaan, jossa hän toimi Vapaus-lehden toimittajana. Vuonna 1933 Virtanen oli Kominternin järjestelijänä Yhdysvaltain kommunistisessa puolueessa, ja sen jälkeen hän palasi Moskovaan Kominternin angloamerikkalaiseen maasihteeristöön. Hänet pidätettiin Saksassa vuonna 1933 ja karkotettiin seuraavana vuonna Suomeen, josta Etsivä keskuspoliisi luovutti hänet Neuvostoliittoon. Stalinin puhdistusten alettua Virtasta alettiin epäillä EK:n agentiksi.
Virtanen pidätettiin syyskuussa 1937, jolloin hän työskenteli Kominternin toimeenpanevan komitean yhdysosastolla. Hänet tuomittiin kuolemaan vastavallankumouksellisen terroristijärjestön jäsenenä 15. maaliskuuta 1938, ja hänet ammuttiin samana päivänä. Hänet todettiin syyttömäksi vuonna 1988.
Mafeteng
Mafeteng on yksi Lesothon kymmenestä alueesta. Se sijaitsee Lesothon länsirajalla. Sen pinta-ala on 2 119 neliökilometriä ja arvioitu asukasluku noin 290 000 (2011)
Petankki
thumb|Petankkia Ranskassa. Petankki tai pétanque [peˈtãk] on Ranskasta lähtöisin oleva kuulapeli. Petankissa kaksi joukkuetta heittelee metallikuulia mahdollisimman lähelle maahan heitettyä maalipalloa.
Pelikenttä
Petankkia voidaan pelata millaisessa tahansa maastossa. Jos pelialue päätetään rajata, sen tulee olla kansallisen mestaruusluokan kilpailuissa ja kansainvälisissä kilpailuissa vähintään 4 metriä leveä ja 15 metriä pitkä. Muissa kilpailuissa kentän vähimmäismitat ovat 3×12 metriä. Kentässä voi olla reunaesteet.
Kuulat
thumb|Maalipallo on petankkikuulaa pienempi. Kansainvälisen petankkiliiton hyväksymät kuulat ovat metallisia, halkaisijaltaan 70,5–80 millimetriä, ja painoltaan 650–800 grammaa. Alle 11-vuotiaiden kilpailuissa voidaan käyttää pienempiä kuulia. Kuuliin saa tehdä kaiverruksia, mutta niitä ei saa muokata niin, että niiden ominaisuudet muuttuvat.
Ottelumuodot
Petankkiottelun sallittuja muotoja on kolme: yksittäisten pelaajien kaksinpeli (singeli), kaksijäsenisten joukkueiden kaksinpeli (duppeli) tai kolmijäsenisten joukkueiden kaksinpeli (trippeli). Trippelissä jokaisella pelaajalla on kaksi kuulaa, duppelissa ja singelissä kolme.
Trippelillä on hieman muita pelimuotoja keskeisempi asema. Kaikki MM-kisat käydään nykyään trippeleinä – vielä 90-luvun alussa naisten MM-kisoissa pelattiin duppelia. Kansallisissa mestaruuskisoissa taas pelataan useampia pelimuotoja ja luokkia (yleinen, naiset, juniorit, veteraanit jne.). Suomessa SM-kisojen eri osat on 90-luvulta alkaen koottu yhdeksi monipäiväiseksi tapahtumaksi, jossa samalla paikkakunnalla pelataan kaikki luokat ja pelimuodot.
Pelin kulku
thumb|Kun kuulat on heitetty, pisteet saa se joukkue, jonka lähin kuula on maalipalloa lähimpänä. Pelin aluksi toinen joukkue heittää pelialueelle maalipallon. Maalipallo on halkaisijaltaan 30 millimetriä eli pienempi kuin kuulat. Se täytyy heittää aikuisten kilpailussa 6–10 metrin päähän heittoympyrästä, josta pelaajat heittävät kuulansa.
Pelaajat heittävät heittoympyrän sisältä yksitellen kuulansa pelialueelle. Heittovuoro on aina sillä joukkueella, joka on häviöllä, eli jonka lähin kuula on maalipallosta kauempana kuin vastajoukkueen lähin kuula. Sitten kun tämä joukkue on heittänyt kaikki kuulansa, toinen joukkue saa heittää loput kuulansa.
Pisteet saa se joukkueista, jonka lähin kuula on lähimpänä maalipalloa. Se saa niin monta pistettä kuin sen kuulia on lähempänä maalipalloa kuin vastustajan lähin kuula. Jos siis esimerkiksi kuulien järjestys maalipallosta lukien on A–A–B... saa joukkue A erästä kaksi pistettä. Vain pelialueen sisälle jääneet kuulat otetaan huomioon.
Valençay (juusto)
thumb|Valençay-juustoa. thumb|Juustopakkaus. Valençay on ranskalainen vuohenmaidosta valmistettava juusto.
Valençay-juusto on peräisin Keski-Ranskan Berryn historialliselta alueelta. Nykyisin juuston tuotantoalue kuuluu Indren, Indre-et-Loiren, Cherin ja Loir-et-Cherin departementteihin. Valençay-juuston sanotaan olleen alun perin pyramidin muotoinen, mutta tarinan mukaan ruhtinas de Talleyrand määräsi juuston huiput leikattavaksi ja muodon muutettavaksi, jottei juusto muistuttaisi keisari Napoleonia tämän epäonnistuneesta sotaretkestä Egyptiin. Valençay sai Euroopan unionin suojatun alkuperänimityksen vuonna 1998.
Valençay-juusto valmistetaan vuohen raakamaidosta. Juustomassan muodostamiseksi käytetään pieni määrä juoksutetta, jonka jälkeen juustomassa kuivatetaan 20 tunnin ajan. Kuivaamisen jälkeen juuston pinta suolataan ja juusto kypsyy korkeintaan 10 °C:n lämpötilassa kypsytyshuoneessa. Kypsymisen aikana juuston pinnalle muodostuu ohut kerros hometta ja juusto voidaan myydä noin 11 päivän kypsymisen jälkeen, kun home on peittänyt juuston kauttaaltaan.
Valmiin juuston kuori on väriltään harmaa tai sinertävän harmaa ja sisällöltään valkoista. Rakenteeltaan juusto on kiinteää, notkeaa ja kermaista. Juuston makua on kuvailtu maitoisaksi ja siinä saattaa olla pähkinän, aluskasvillisuuden tai hedelmän sivumakuja. Juustoa voidaan tarjoilla esimerkiksi juustotarjottimella, tai pilkottuna esimerkiksi salaatin kanssa.
Petankki
Historia
Petankki perustuu vanhaan eurooppalaiseen kuulapeliin, ranskalaiselta nimeltään boules. Etelä-Ranskan Provencessa siitä kehittyi peli nimeltä jeu provençal. Se eroaa nykyajan petankista siinä, että kenttä on suurempi ja heittäjä ottaa kolmen askelen vauhdin.
Ensimmäisen petankkiturnauksen uusilla säännöillä järjestivät vuonna 1910 veljekset Ernest ja Joseph Pitiot. Sen jälkeen pelistä tuli nopeasti boulesin suosituin muunnelma.
Nimensä uusi peli sai heittotavasta. Ensimmäisten harrastajiensa äidinkielessä oksitaanissa ilmaisu pè tanca tai ped tanca tarkoittaa samaa kuin ranskan pieds tanquées, siis jalat yhdessä. Sana pétanque on väännös näistä. Vielä 1910 lajin nimi oli Jeu de PIED-TANQUÈ.
Kansainvälinen petankkiliitto Fédération Internationale de Pétanque et Jeu Provençal perustettiin Marseillessa vuonna 1958. Lajin ensimmäiset maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1959.
Maailmassa on lähes 600 000 petankin lisenssipelaajaa ja heidän lisäkseen harrastelijapelaajia. Petankki kuuluu esimerkiksi World Gamesin, Aasian kisojen, Välimeren kilpailujen ja Tyynenmeren kisojen lajiohjelmaan. Olympialaji se ei koskaan ole ollut.
Etiopianrakkeli
Etiopianrakkeli (Onychognathus albirostris) on kottaraisten heimoon kuuluva afrikkalainen varpuslintu.
Levinneisyys
Etiopianrakkelia tavataan Etiopiassa ja Eritreassa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleisestä runsaslukuiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Luovutetut
Luovutetut: Suomen ihmisluovutukset Gestapolle on Elina Sanan vuonna 2003 ilmestynyt teos, jonka on julkaissut WSOY. Teos herätti ilmestyttyään runsaasti huomiota.
Hyttikortteli
pienoiskuva|Hyttikorttelia Mikontiellä. Oikealla ränsistynyt opaskyltti. pienoiskuva|Aatunraitti. pienoiskuva|Lehmustie. Hyttikortteli on Riihimäen Hirsimäellä sijaitseva, vuosina 1910-1990 toimineen Riihimäen Lasin työntekijöiden asuinalue.
Kun Riihimäen Lasi aloitti toimintansa paikkakunnalla 1910, piti lasitehdas monin tavoin huolta työntekijöidensä hyvinvoinnista. Lasitehtaan ympärille rakennettu työläisten asuinalue, Hyttikortteli, oli yksi esimerkki tästä. Asunnot puistomaisine ympäristöineen olivat arvokas lisä lasitehtaan työntekijöille ja heidän perheilleen. Omistamiensa asuinrakennusten lisäksi lasitehdas tuki myös työntekijöittensä omaa omakotirakentamista. Rakennukset sijoittuvat kahteen vierekkäiseen jonoon miltei pohjois-eteläsuunnassa. Rakennusten, kuten myös koko alueen, suunnittelusta vastasti tehtaan perustaja ja teknillinen johtaja Mikko Kolehmainen.
Hyttikortteli kaavoitettiin 1966 vahvistetulla asemakaavalla ulkomuseoalueeksi. Rakennukset on kunnostettu alkuperäisen ilmeen säilyttämistä edellyttävän, vuonna 1983 laaditun rakentamisohjeen mukaisesti. Vaikka lasitehtaan toiminta loppuikin 1990, on Hyttikorttelin vanha asuinmiljöö säilynyt pääpiirteissään ennallaan. Alueelle on lisäksi rakennettu miljööseen sopivia uusia omakoti- ja rivitaloja. Lasitehtaan alueen rakennukset suojeltiin asemakaavalla vuonna 2000 ja Hyttikorttelin työväenasuntoalue on läheisen Lasimuseon kanssa merkitty valtakunnallisesti merkittävien kulttuurihistoriallisten ympäristöjen luetteloon.
Kolehmaisen talo
Vuonna 1916 asuinrakennukseksi rakennettu betonikivijalalle perustettu puolitoistakerroksinen puurakennus. Rakennus toimii nykyisin asuin- ja liiketilana ja se on suojeltu vuoden 2000 asemakaavalla.
Lehmushovi
Lasitehtaan perustajan ja teknillisen johtajan Mikko Kolehmaisen suunnittelema puolitoistakerroksinen puurakennus, joka rakennettiin vuonna 1911. Talossa oli kaksi asuntoa, joista toiseen muutti toimitusjohtaja Aatu Kolehmainen ja toiseen insinööri K. V. Koskimies. Kolehmaisen kuoltua 1944 ehti talossa asua useampi tehtaan johtajista, kunnes se jäi pariksi vuodeksi tyhjilleen. Tämän jälkeen rakennus on ollut ravintola- ja juhlakäytössä. Päärakennus on suojeltu vuoden 2000 asemakaavalla.
Leipomo- ja pesularakennus
Hyttikorttelin itälaidalle vuonna 1913 valmistunut leipomo- ja pesularakennus. Rakennusta laajenettiin vuonna 1916 sekä vuonna 1964, jolloin eteläpäätyyn rakennettiin käymälätilat. Rakennus oli aikanaan asuinalueen keskus. Kahdessa pakarituvassa tehtaan työntekijät leipoivat leipää ja pesutupaakin käytettiin ahkerasti. Rakennuksen takana oli alun perin myös alueen ainoa kaivo. Nykyisin rakennus on asuinkäytössä. Rakennus jää RKY 2009-alueen ulkopuolelle, mutta sitä tulee kohdella osana Hyttikorttelin valtakunnallisesti arvokasta kokonaisuutta.
Maikkila
Alueen ensimmäinen ja vanhin tehtaan entisten johtajien asuinrakennuksista. Rakennuksen suunnitteli teknillinen johtaja Mikko Kolehmainen, josta tuli myös talon ensimmäinen asukas. Rakennuksessa toimi aluksi myös lasitehtaan konttori. Tehtaan käytössä rakennus toimi viimeisimmäksi neuvottelutilana. Rakennus nimettiin 1960-luvulla Maikkilaksi. Rakennus on suojeltu vuoden 2000 asemakaavalla.
Työnjohdon asunnot
Vuonna 1946 virkamiesasunnoksi rakennettu puolitoistakerroksinen, betoniperustuksellinen puurakennus. Rakennusta on laajennettu 1954.
Helsinki Athletics Cheerleaders
Helsinki Athletics Cheerleaders (HAC) on vuonna 2002 perustettu helsinkiläinen kilpa-cheerleadingin erikoisseura, jonka lajeihin kuuluu cheerleading ja Cheertanssi. HAC:lla on takanaan pitkät perinteet – se on perustettu entisen Roosters Cheerleaders kilpa-cheerleading seuran pohjalta, joka toimi 14 vuotta alajaostona amerikkalaisen jalkapalloseuran Roostersin alla.
Seura
Seurassa liikkuu lähes 800 jäsentä, 36 joukkueessa. Seurassa valmentaa yli 80 valmentajaa. Noin 5 prosenttia Suomen kaikista cheerleadereista urheilee HAC:ssä. Yhdistyksen kotipaikka on Helsingin kaupunki ja vuonna 2018 leijonien kotiluolaksi avattiin uusi HAC Training Center Helsingin Konalaan.
Seuran arvoja ovat turvallisuus, yhteisöllisyys ja avoimuus. HAC:n valmentajat vastaavat joukkueiden tavoitetason mukaisesta valmennuksesta sekä kehityksestä suunnittelemalla joukkueen tasolle sopivat harjoitukset ja turvallisen harjoitteluympäristön joukkueilleen.
Seura palkittiin vuonna 2009 Pohjola-palkinnolla. ja vuonna 2013 se palkittiin vuoden helsinkiläisseurana. Seuralle myönnettiin vuonna 2016 Olympiakomitean lasten ja nuorten SInettiseura-merkki, nykyinen Tähtiseura- merkki.
HAC:n joukkueet
Naiset/miehet ovat yli 15-vuotiaita, juniorit 12-15 -vuotiaita, minit 8-12 -vuotiaita ja mikrot alle 8-vuotiaita.
Nero 2000
Nero 2000 on suomalaisen Bio-Syntax Methodin kehittämä tietovisapeli, joka julkaistiin Commodore 64:lle, MSX:lle ja PC:lle vuonna 1987. Peliä voi pelata kaksinpelinä tai tietokonetta vastaan.
Pelin kysymykset on jaettu neljään kategoriaan. Kussakin kategoriassa on noin 500 kysymystä. Vastaukset pitää syöttää tekstinä täsmälleen oikeassa muodossa. Ennen vastaamista peli kysyy pistemäärää, joka vaikuttaa kysymyksen haastavuuteen. 50 pisteellä saa vaikeimmat kysymykset, 10 pisteellä helpoimmat. Tavoitteena on saada oikein vastaamalla sytytettyä kaikki lamput, minkä jälkeen peli päättyy. Pistemäärästä riippumatta pelin voittaa se pelaaja, joka saa kaikki lamput syttymään.
Vuonna 2022 pelistä ilmestyi Linuxille ilmainen parodiaversio nimeltä Spurdo 2000.
Tannerin hallitus
Tannerin hallitus oli Suomen tasavallan 14. hallitus. Se oli SDP:n vähemmistöhallitus, jolle kertyi 370 hallituspäivää. Hallitus toimi 13. joulukuuta 1926 – 17. joulukuuta 1927. Hallituksen apulaissosiaaliministeri Miina Sillanpäästä tuli Suomen historian ensimmäinen naisministeri.
Vaiheet
Kallion hallituksen saatua eduskunnalta epäluottamuslauseen presidentti Lauri Kr. Relander päätti antaa SDP:lle tilaisuuden kasvaa "isänmaallisena puolueena" ja antoi hallituksen muodostamisen Elannon toimitusjohtajan Väinö Tannerin tehtäväksi. Tanner kääntyi kaikkien puolueiden – paitsi Kokoomuksen – puoleen, mutta kun yhteistyöhalukkuutta ei löytynyt, päädyttiin SDP:n vähemmistöhallitukseen, josta tuli myös Suomen ensimmäinen yhden puolueen hallitus. SDP:n nousu hallituspuolueeksi oli pitkälti juuri Tannerin ansiota, koska puolue oli hänen johdollaan hylännyt opin työväestön väkivaltaisesta vallankumouksesta ja hyväksynyt länsimaisen parlamentarismin ja demokratian pelisäännöt. Tannerille itselleen valinta pääministeriksi oli hyvitys hänen SDP:n puoluekokouksessa kokemastaan tappiosta häntä vastustaneiden huplilaisten saatua enemmistön puoluetoimikuntaan. Tämän vuoksi Tanner oli kieltäytynyt SDP:n puheenjohtajuudesta ja uudeksi puheenjohtajaksi oli valittu Matti Paasivuori.
Presidentti Relander oli kehottanut Tanneria laatimaan hallitusohjelman niin maltilliseksi, että sille löytyisi tukea myös poliittisesta keskustasta. Hallitus mittautti kannatuksensa eduskunnassa esittämällä sille ohjelmansa heti nimityksensä jälkeen ja sai luottamuslauseen selkein luvuin. Hallitusta tukivat RKP kokonaisuudessaan ja Kansallinen Edistyspuolue lähes kokonaisuudessaan. RKP:n tuella hallitus sai toteutetuksi sille tärkeän vuoden 1918 punavankien armahduslain. SDP:n suhtautuminen hallitusvastuuseen joutui uuteen valoon puolueen koettua lievän takaiskun vuoden 1927 eduskuntavaaleissa. SDP:n vasemmiston vaatimuksesta hallitus laati budjettiesityksen, johon ei sisältynyt lainkaan puolustuslaitoksen perushankintamäärärahoja eikä suojeluskuntien määrärahoja, mikä oli käytännössä poliittinen itsemurha. Hallitus kaatui lopulta sen tehtyä elintarviketullien alentamisesta luottamuskysymyksen. Kun eduskunta päätti äänin 105–91 pitää tullit ennallaan, Väinö Tanner jätti hallituksensa eronpyynnön.
SDP:n puolustusmäärärahojen korottamista vastustavasta kannasta huolimatta Tannerin hallitus teki eduskunnan enemmistön tahdon mukaiset laivatilaukset rannikkopuolustusta varten, vaikka asiaa koskeva laki oli äänestetty yli vaalien. Näin pantiin alulle panssarilaivojen Ilmarisen ja Väinämöisen sekä viiden sukellusveneen rakentaminen. ”Suomen imperialististen sotavarustelujen” vuoksi kommunistit aloittivat metallilakon, jolle he saivat tukea Neuvostoliitosta. Tapaus paljasti suomalaisen vasemmiston jyrkän kahtiajaon.
Presidentti Relander sairastui vakavasti keväällä 1927 ja joutui jäämään sairauslomalle lähes neljäksi kuukaudeksi. Relanderin sairastuminen sattui Tannerille hankalaan aikaan, koska tämä joutui vt. presidenttinä ja siten myös puolustusvoimien ylipäällikkönä ottamaan 16. toukokuuta vastaan vapaussodan muistoparaatin, johon myös suojeluskunnat osallistuivat. SDP:n keskuudessa asiasta nousi kohu ja Tanneria vaadittiin joko jäämään pois tilaisuudesta, siirtämään sitä tai peruuttamaan sen. Asia oli Tannerille itselleenkin vastenmielinen, mutta lopulta hän taipui virkavelvollisuuden edessä. Paraatin jälkeen tunteet kävivät kuumina poliittisilla äärilaidoilla: oikeiston oli vaikea ymmärtää sitä, että suojeluskunnat tekivät kunniaa punaiselle presidentille vain vajaan kymmenen vuoden kuluttua sodan päättymisestä, vasemmisto taas katsoi Tannerin häpäisseen työväenluokan. Kansan eheyttämiseen pyrkineissä piireissä Tannerin arvostus sen sijaan kohosi ja paraatia pidettiin merkkinä yhteiskuntasovun paranemisesta.
Turun työväen pursiseura
pienoiskuva|Pursiseuran kotisatama Pitkäkarilla Turun Työväen Pursiseura on Turussa toimiva vuonna 1896 perustettu 230-jäseninen pursiseura. Seura on sekä SPV:n että TUL:n jäsenseura.
Suutarinkylän peruskoulu
Suutarinkylän peruskoulu on vuonna 2016 toimintansa aloittanut yhtenäinen peruskoulu Koillis-Helsingissä, Suutarilan Töyrynummella. Koulu muodostui, kun Suutarilan yläaste ja Töyrynummen ala-aste yhdistettiin yhdeksi kouluksi 1. elokuuta 2016 alkaen. Koulu toimii molemmissa yhdistettyjen koulujen kiinteistöissä, yläkoulun luokat Vaskiniitynkujan koulutalossa ja alakoulun luokat Töyrynummentien toimipisteessä.
Turun työväen pursiseura
Kotisatama
Seuran kotisatama on Airiston pohjoispäässä sijaitseva Pitkäkari-niminen saari, jossa on tarvittavat nykyaikaisen sataman palvelut. Turun kaupungin vesijohtovesi ja sähköpisteet ovat laitureilla. Paviljongissa on vesi-wc. Venepaikkoja on noin 50 veneelle[Turun Työväen Pursiseura].
Suutarinkylän peruskoulu
Koulussa oli vuoden 2017 syksyllä yhteensä 600 oppilasta, joista noin 250 luokilla 1–6 ja luokilla 7–9 noin 350.
Turun työväen pursiseura
Huoltosatama
Huoltosatama on Maanpäässä. Sinne on keskitetty autojen paikoitus, soutuvenelaituri ja jätepiste{Turun Työväen Pursiseura).
Saaritukikohta
Seura omistaa Rymättylässä sijaitsevan Piiparkarin. Saaressa on ponttonilaituri peräpoijuineen veneiden kiinnittämiseksi. Saaressa on rantasauna uimalaitureineen, suojainen nuotiopaikka venelaiturin välittömässä läheisyydessä ja grillikatos, joka antaa suojaa huonommalla ilmalla sateelta ja tuulelta. Saaressa on ulkokäymälä sekä vaja, jossa on tarvittavat työkalut sauna- ja nuotiopuiden tekoon sekä ympäristön hoitoon[Turun Työväen Pursiseura].
Hemprich
Hemprich voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Turun työväen pursiseura
Telakka
Seura myös tarjoaa jäsenistölleen talvisäilytyspaikkoja saarella. Omalla nosturilla veneitä saadaan nostettua aina kuuteen tonniin saakka. Veneiden nostot ja laskut sekä mastonosturin käyttö on ilmaista jäsenistölle[Turun Työväen Pursiseura.
]Nuorisotyö
TTPS tekee junioritoiminnassa yhteistyötä muiden Turun alueen pursi- ja veneseurojen kanssa. Jollakoulu järjestetään vuosittain kesäkuussa, mikäli osallistujia on tarpeeksi. Keväällä ennen jollakoulua pidetään jollan kaato- ja nostoharjoitukset jossakin Turun uimahalleista yhdessä muiden seurojen kanssa. Siellä myös opitaan jollan käsittelyn perustaidot. Junioritoiminnalle on omat tilat, jollavaja sekä laituri Maanpäässä Kuuselan huoltosatamassa. Jollakoulussa on osaavat ja kokeneet ohjaajat, joiden johdolla purjehdukset jatkuvat syksymmällä{Turun Työväen Pursiseura].
Kilpailut
TTPS järjestää purjehduskilpailuja, kesäkuussa köliveneille ja syyskuussa FinRating-säännön kilpailut. Näiden lisäksi osallistutaan kilpailujärjestelyihin muiden seurojen kilpailuissa tuomareiden ja turva- ja poijuveneiden voimin[Turun Työväen Pursiseura].
Talkoot
Talkootöitä on seurassa tehty perinteisesti paljon, esimerkiksi kaikki rakennukset ja laiturit on tehty talkoilla ja talkootyöt ovat edelleenkin merkittävä osa seuran sosiaalista toimintaa, kaikille löytyy kykyjensä mukaista tekemistä. Talkootöiden avulla on pystytty pitämään seuramaksut kohtuullisella tasolla[Turun Työväen Pursiseura].
Historiaa
11.4.1896 perustettiin Turun Työväenyhdistyksen Urheilu- ja Pursiseura. Vuonna 1930 Turun Työväenyhdistyksen Urheilu- ja Pursiseura muutti nimensä Turun Työväen Pursiseuraksi[]. Seuran lippu on rekisteröity Meriministeriössä 5.7.1897, nykyisen muotonsa lippu sai 1917, jolloin pursiseurojen lippujen ristiin lisättiin valkoinen risti. Pitkäkarin saari on vuokrattu seuralle vuonna 1910, 1947 saari on ostettu omaksi. Telakka on perustettu 1921, seuran eräistä jäsenistä koostuvan osuuskunnan toimesta, seura on ostanut telakan itselleen osuuskunnan jäsenilta vuonna 1928[].
Albert Lambert
Albert Bond Lambert (6. joulukuuta 1875 Alexandria – 12. marraskuuta 1946 Saint Louis) oli yhdysvaltalainen golfaaja ja olympiamitalisti. Hänen seurojaan olivat Trans-Mississippi Golf Association, Glen Echo Country Club ja pariisilainen Golf Club de Paris. Lambert tuli myöhemmin tunnetuksi ilmailun tukijana, ja Saint Louisin lentoasema on nimetty hänen mukaansa.
Lambert osallistui Pariisin olympialaisissa 1900 henkilökohtaiseen kilpailuun, jossa hän sijoittui kahdeksanneksi. Kun vuoden 1904 olympiakisojen suunnitteluja tehtiin, Lambert ja hänen appiukkonsa eversti George McGrew auttoivat golfkilpailun tuomisessa Glen Echo Country Clubin kentälle. Voidaankin sanoa, että golf oli mukana olympiaohjelmassa Lambertin ansiosta. Hän osallistui kilpailuihin myös itse ja pääsi henkilökohtaisessa kilpailussa puolivälieriin saakka. Lambert oli myös joukkuepelissä hopeaa voittaneessa Trans-Mississippi Golf Associationin kokoonpanossa. Hän voitti vuonna 1907 Missourin amatöörimestaruuskilpailut, mitä voidaan pitää Lambertin merkittävimpänä saavutuksena golfin parissa.
Lambert otti vuonna 1896 omistukseensa perheyrityksen Lambert Pharmacal Co., joka myöhemmin vaihtoi nimekseen Warner-Lambert. Yritys myi Listerine-suuvettä, joka oli Lambertin isän keksintö. Lambert oli myös ilmailun pioneereja Yhdysvalloissa. Hän tapasi Wrightin veljekset vuonna 1909, ja Orville Wright opetti hänet lentämään. Lambert osti vuonna 1920 Kinlochin kentän, jonka hän kunnosti lentokunoiseksi ja jolta hän lennätti kaksitasoja ja kuumailmapalloja. Lambert lahjoitti kentän Saint Louisin kaupungille, ja siitä tuli myöhemmin Lambert-St. Louisin kansainvälinen lentoasema. Kun Charles Lindbergh lensi vuonna 1927 Atlantin yli, häntä sponsoroi ryhmä saintlouisilaisia liikemiehiä, joita johti Albert Lambert.
Erkki Marttila
Erkki Marttila (s. 1951 ) on suomalainen Turussa asuva rannikkotykistön evp-upseeri joka on julkaissut teoksia Laatokan ja Äänisen rannikkopuolustuksen historiasta.
Shotgun Wedding (Roy "C")
Shotgun Wedding on Roy "C":n novelty-tyyppinen single vuodelta 1965. Sen on julkaissut UK Records emoyhtiön ollessa Decca Record Co. Ltd.
Singlen kappaleet
Kappaleet ovat Hammond-tuotantoa (A Hammond Production) ja julkaisija on Sparta-Florida.
Valo (kirja)
Valo (eng. Light) on M. John Harrisonin kirjoittama, vuonna 2002 julkaistu science fiction -romaani. Teos ilmestyi suomeksi vuonna 2004 ja voitti Tähtivaeltaja-palkinnon. Valossa Harrison palasi science fictionin ja avaruusoopperan pariin kirjoitettuaan vuosia mainstream-kirjallisuutta.
Valon taustaa
Valo oli Harrisonin paluu science fictionin pariin. Kirjailija on kertonut, että ei ollut pitkään aikaan kirjoittanut avaruusooppera ja pohti, että voisi olla mielenkiintoista kirjoittaa kyseistä science fictionin alalajia. Valossa Harrison pyrki myös yhdistämään scifin valtavirtakirjallisuuteen. Myös Iain M. Banksin uutuusteos, jossa Banks yhdisti tarinan langat toisiinsa vasta viimeisessä lauseessa, innosti Harrisonia. Edellisessä avaruusoopperassaan The Centauri Device Harrison oli pyrkinyt tuhoamaan koko lajityypin.
Harrison on sanonut, että Valolla on ollut myös merkitystä hänen henkilökohtaiseen elämäänsä. Kirjailija koki vuosien ajan itsensä vihaiseksi ja kiipeili vuorilla paetakseen todellisuutta. Hän myös piti kirjoitustensa tarkoituksena taistella kirjallisuutta vastaan. Valon kirjoitettuaan Harrison totesi teoksensa vapauttaneen hänet tekemään mitä tahtoo ja sanoi, ettei enää koe olevansa vihainen.
Juoni
Tulevaisuudessa Seria Mau Genlicher etsii tapaa palata ihmiseksi. Seria Mauta on käytetty seksuaalisesti hyväksi hänen lapsuudessaan ja tyttö on antanut kytkeä itsensä avaruusalukseen.
Ed Chinese on Seria Maun ajassa elävä entinen seikkailija, nykyinen narkomaani, joka joutuu monien seikkailuiden jälkeen päätyy pienelle asteroidille, missä hän tapaa Kearnyn pelkäämän varjon, joka osoittautuu muukalaisrodun edustajaksi. Kyseinen rotu on luonut ihmiset tutkiakseen "singulariteettia ilman tapahtumahorisonttia". Kirjan lopussa Ed ja avaruusolento lähtevät tutkimaan kyseistä ilmiötä.
Hieman ennen Edin saapumista asteroidille myös Kearny ja Seria Mau ovat käyneet siellä. Ensimmäisen varjo on kaapannut omasta ajastaan ja tuonut katsomaan singulariteettia. Toisen varjo taas on leikkauksella palautunut ihmiseksi.
Vastaanotto
Harrison oli kirjan julkaisusta huolissaan, sillä hän pelkäsi, että lukijat eivät ymmärtäisi Valoa ja kirjan ensipainos oli pieni. Valo kuitenkin keräsi ilmestyttyään kiitosta niin kriitikoilta kuin muilta kirjailijoiltakin ja voitti Suomessa vuoden 2005 Tähtivaeltaja-palkinnon.
Teemat
Monien muiden Harrisonin kirjojen tapaan Valo käsittelee eskapismia. Myös viattomuuden saaminen takaisin on Valon tärkeitä teemoja, päinvastoin kuin monissa muissa Harrisonin kirjoissa. Valo pohtii myös elämän tarkoitusta, yksilön osaa maailmankaikkeudessa ja minuutta.
Merimies Gibraltarista
Merimies Gibraltarista on vuonna 1967 ensi-iltansa saanut Tony Richardsonin ohjaama brittiläinen romanttinen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Jeanne Moreau, Ian Bannen ja Vanessa Redgrave. Merimies Gibraltarista kertoo salaperäisestä naisesta, joka etsii merimiestä, jonka hän oli tuntenut vuosia sitten.
Merimies Gibraltarista perustuu Marguerite Durasin romaaniin Le marin de Gibraltar (1952), jonka pohjalta Richardson, Christopher Isherwood ja Don Magner sovittivat elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan tuottajina olivat Neil Hartley ja Oscar Lewenstein. Elokuvaa kuvattiin Italiassa, Kreikassa, Egyptissä ja Etiopiassa. Woodfall Film Productions oli elokuvan tuotantoyhtiönä.
Merimies Gibraltarista sai ensi-iltansa Yhdysvaltain New Yorkissa 24. huhtikuuta 1967. Ison-Britannian ensi-ilta oli 21. heinäkuuta 1967 ja Suomen 29. syyskuuta 1967. Elokuvan teatterilevityksestä vastasivat Lopert Pictures Corporation Yhdysvalloissa ja United Artists Corporation Isossa-Britanniassa. Elokuva sai kaksi Bafta-ehdokkuutta parhaasta brittiläisen mustavalkoelokuvan kuvauksesta (Raoul Coutard) ja parhaasta brittiläisen mustavalkoelokuvan puvustuksesta (Jocelyn Rickards), vaikka se sai heikon vastaanoton elokuvakriitikoilta ja lippuluukuilla.
Anna Lemmetti-Vieri
Anna Lemmetti-Vieri (s. 8. syyskuuta 1963 Kristiinankaupunki) on suomalainen näyttelijä.
Ura
Lemmetti-Vieri on toiminut Vaasan kaupunginteatterissa avustajana, kuiskaajana, tarpeistonhoitajana, ohjaajan assistenttina, järjestäjänä, pukija/pukuhuoltajana ja näyttelijänä vuodesta 1997.
Ocean Rain
Ocean Rain on brittiläisen Echo & the Bunnymen -yhtyeen studioalbumi vuodelta 1984.
Kappaleet
Kaikki kappaleet ovat yhtyeen jäsenten Sergeant, McCulloch, Pattinson, de Freitas tekemiä. Julkaisija on Zoo Music / Warner Bros. Music Limited.
Kokoonpano
Muiden instrumenttien soittajiksi on merkitty The Bunnymen.
Adolf Friedrich von Schack
Adolf Friedrich von Schack (2. elokuuta 1815 Schwerin – 14. huhtikuuta 1894 Rooma, Italia), kreivi, saksalainen kirjallisuushistorioitsija ja runoilija. Hän oli nuorena Berliinissä kamarioikeuden palveluksessa, kamariherrana suurherttua Mecklenburg-Schwerinin palveluksessa ja diplomaattitehtävissä mutta vietti enimmän aikaa pitkillä matkoilla tutkimustöissä.
Schack erosi 1852 valtion palveluksessa ja asettui kuningas Maximilianin kutsusta pian Müncheniin. Schackin merkittävimpiä teoksia ovat Geschichte der dramatischen litteratur und kunst in Spanien (1845–1846; täydennys 1855), Poesie und kunst der araber in Spanien und Sicilien (1865), Geschichte der normannen in Sizilien (1889), sekä kokoelma hienostuneita runoja Gedichte (1867). Teos Spanisches theater (1854) sisältää erinomaisia käännöksiä espanjalaisilta näyteläkirjailijoilta, käännöksiä persialaisista (Firdausi 1851–1853), intialaisista, portugalilaisista, englantilaisista ja mista teoksista.
Runokokoelmansa saaman suosion ansiosta Schack alkoi vähitellen julkaista runoteoksia, sekä eeppis-dramaattisia että lyyrisiä, lähinnä kuitenkin nuoruusvuosinaan. Niistä ilmenee muodon taitavuus, kulttuurin tuntemus ja aristokraattisen liberaali maailmankatsomus, lämmin usko ihmiskunnan edistykseen, mutta niissä on kovin vähän runollista omaperäisyyttä: historiallis-filosofisia runoja sisältävä teos Nächte des Orients (1874) ja eepos Die Plejaden (1881). Schack kirjoitti omaelämäkerran Ein halbes Jahrhundert, joka ilmestyi 1887. Dramatische Dichtungen ilmestyi 1879 ja Gesammelte Werke 1882–1883.
Schack sai 1876 kreivin arvon, myöhemmin Mecklenburgissa todellisen salaneuvoksen arvon. Hänen Münchenissä sijaitseva merkittävä taidekokoelmansa Schack-galleria, joka on koottu merkittävien saksalaisten maalareiden tuella, siirtyi testamentilla 1894 Saksan keisarin omistukseen.
Schack on taidetta ymmärtämättömäksi taiteenystäväksi karrikoituna päähenkilönä Adolf von Wilbrandtin teoksessa Hermann Isinger.
Speak Now
Speak Now on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijän Taylor Swiftin albumi vuodelta 2010. Albumin kaikki kappaleet ovat Swiftin kirjoittamia. Vuoteen 2012 mennessä albumia oli myyty Yhdysvalloissa neljä miljoonaa kappaletta. Albumin tunnetuimpia kappaleita ovat ”Mine”, ”Sparks Fly”, ”Mean” ja ”Back to December”. ”Mean” voitti kaksi Grammy-palkintoa vuonna 2012. Speak Now sai Grammy-ehdokkuuden parhaan country-albumin kategoriassa.
Uudelleen levytetty versio albumista, nimeltään Speak Now (Taylor’s Version) julkaistaan 7. heinäkuuta 2023. Swift levyttää vanhaa tuotantoaan uudelleen albumien master-äänitysten oikeuksiin ja omistajuuteen liittyvän kiistan takia. Uusi versio sisältää kuusi aikaisemmin julkaisematonta kappaletta.
Tuotanto ja sanoitukset
Swift on kirjoittanut kaikki levyn standardipainoksen kappaleet yksin. Albumi on tyyliltään country pop -musiikkia. Levyllä on mukana Swiftin aiempaa tuotantoa enemmän vaikutteita pop- ja pop rock -musiikista. Albumin ovat tuottaneet Taylor Swift ja Nathan Chapman. Useimmat kappaleet ovat omaelämänkerrallisia. Swift on sanonut sanoitusten olevan viestejä eri ihmisille hänen elämässään. Monissa niistä on asioita, joita hän ei uskaltanut sanoa ääneen aiemmin.
Laulujen sanoissa käsitellään etenkin parisuhdetta ja eroa. ”Mine” on tarina parisuhteesta. Swiftin mukaan kappale kertoo siitä, kuinka oikea ihminen voi saada uskomaan rakkauteen pettymystenkin jälkeen. Kappaleen ”Back to December” on fanien ja kriitikoiden keskuudessa tulkittu kertovan Swiftin ja Taylor Lautnerin erosta, sillä kappalessa ja levyn kansivihossa on viittauksia Lautneriin. Swiftin mukaan kappale on anteeksipyyntö.
Kappale "Better Than Revenge" on omistettu tytölle, joka "varasti" Swiftin poikaystävän. Kappaletta on arvosteltu naisvihamielisisten sanoitusten takia. Levyttäessään kappaleen uudelleen levylle Speak Now (Taylor's Version) Swift muutti sen kertosäettä vähemmän loukkaavaksi.
Swift on sanonut kappaleen ”Mean” kertovan kriitikosta, joka arvosteli häntä erityisen ilkeästi. ”Mean” voitti parhaan country-kappaleen ja parhaan soolona esitetyn country-kappaleen Grammy-palkinnot vuonna 2012.
"Spark Fly" poikkeaa muista kappaleista siinä, että sitä ei ole kirjoitettu Speak Now -albumille. Swift oli kirjoittanut kappaleen jo ennen esikoisalbuminsa Taylor Swift julkaisua ja esittänyt sitä livenä. Kappale lisättiin levylle fanien pyynnöstä.
Speak Now (Taylor’s Version)
Uudelleen levytetty versio albumista, nimeltään Speak Now (Taylor’s Version) julkaistiin 7. heinäkuuta 2023. Swift levyttää vanhaa tuotantoaan uudelleen albumien master-äänitysten oikeuksiin ja omistajuuteen liittyvän kiistan takia. Uusi albumi sisältää uusia levytyksiä albumin kappaleista sekä kuusi aikaisemmin julkaisematonta kappaletta.
Torsten Steinby
Bror Torsten Steinby (vuoteen 1928 Rosbäck; 25. elokuuta 1908 Helsinki – 16. lokakuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, tietokirjailija ja historioitsija.
Steinby toimi vuodesta 1960 vuoteen 1974, jolloin jäi eläkkeelle, Hufvudstadsbladetin päätoimittajana, mitä ennen hän työskenteli yhteensä yli kymmenen vuoden ajan lehden toimituspäällikkönä ja päätoimittajan sijaisena. Ennen toimittajanuraansa hän työskenteli helsinkiläisen Läroverket för gossar och flickor -koulun lehtorina ja rehtorina.
Steinby oli koulutukseltaan filosofian tohtori, joksi hän valmistui vuonna 1956 Helsingin yliopistosta. Hänen väitöskirjansa oli nimeltään Romersk publicistik: Skriftlig nyhetstjänst och opinion under Ciceros tid. Hän oli muutenkin erityisen kiinnostunut Roomasta ja sen historiasta. Hän kirjoitti Rooma-aiheisia kirjoja, muun muassa teokset Romerska år och minnen: En bok om Finland i Rom (1945) ja Rooman päiviä ja öitä (1953), ja oli pitkään mukana Suomen Rooman-instituutin (Institutum Romanum Finlandiae) toiminnassa. Hän toimi vuosina 1953–1955 instituutin ensimmäisenä johtajana Roomassa, vuosina 1964–1975 instituuttia ylläpitävän Suomen Rooman-instituutin säätiön hallituksen puheenjohtajana ja vuosina 1983–1984 säätiön valtuuskunnan puheenjohtajana.
Steinbyn kirjalliseen tuotantoon lukeutuvat myös muun muassa teos Finlands tidningspress: En historik översikt (1963), joka oli Helsingin Sanomien mukaan ensimmäinen kattava katsaus Suomen sanomalehdistön historiaan, Amos Andersonin kaksiosainen elämäkerta, teokset Amos Anderson (1979) ja Amos Anderson: Press och kultur (1982), sekä Johan Jakob Nervanderin elämäkerta vuodelta 1991.
Tehtävien Suomen Rooman-instituutissa lisäksi Steinbyn luottamustehtäviin kuuluivat muun muassa Finlands svenska publicistförbundin, STT:n ja Svenska litteratursällskapet i Finlandin hallitusten puheenjohtajuudet.
Steinby sai vuonna 1974 professorin arvonimen ja palkittiin muun muassa Sanomalehtien Liiton myöntämällä Sanomalehdistön kunniamitalilla, jonka hän sai vuonna 1975 kautta aikain toisena henkilönä, ja Ruotsin akatemian Suomi-palkinnolla.
Katkera latu
Katkera latu on Jorma Kurvisen kirjoittama sotaromaani.
Romaanin tapahtumat ajoittuvat talveen 1942–1942, jolloin päähenkilön luutnantti Wilénin komppania siirretään Äänislinnasta kauas pohjoiseen. Komppanian taistelua haitta se, että sen joukossa on vakooja joka edesauttaa komppanian joutumiseen alituisesti taistelukontakteihin.
Fastiv
Fastiv on keskikokoinen kaupunki Ukrainan Kiovan alueella, 67 kilometriä maan pääkaupungista Kiovasta lounaaseen. Se on tärkeä rautateiden risteysasemapaikkakunta. Osana Ukrainan heinäkuun 2020 aluehallinnollisia muutoksia, Fastivista tuli osa laajennettua Fastivin piiriä. Vuonna 2010 kaupungissa asui 48 500 ja ympäröivässä piirissä 31 800 henkeä.
thumb|left|210px|Paikallisjuna Fastiv-1 -aseman lähistöllä thumb|left|210px|Fastiv-1 -rautatieaseman vanha rakennus, joka oli lakkautettu vuonna 2011
Kaupunki on tunnettu tärkeänä Ukrainan rautateiden risteyspaikkakuntana. Sieltä on sujuvat lähi-, taajama- ja kaukojunayhteydet koilliseen Kiovaan. Fastivin päärautatieasema on nimeltään Fastiv I ja se sijaitsee Kiovasta lounaaseen, esimerkiksi Lviviin tai Odessaan johtavan pääradan varrella. Kaupungissa maan päärataverkko haarautuu myös itään kohti itäisen Ukrainan teollisuuskaupunkeja; myös länteen lähtee sivurata.
Norway Jackes
Norway Baldwin Jackes (8. kesäkuuta 1881 Toronto – 8. heinäkuuta 1964 Port Hope, Ontario, Kanada ) oli kanadalainen soutaja ja olympiamitalisti. Hänen seuransa oli torontolainen Argonaut Rowing Club. Jackes voitti Frederick Tomsin kanssa pronssia perämiehettömissä kaksikoissa Lontoon olympialaisissa 1908.
The Ballad of the Sad Café
The Ballad of the Sad Café on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut näyttelijä Simon Callow’n ohjaama brittiläis-yhdysvaltalainen draamakomediaelokuva, jonka pääosissa ovat Vanessa Redgrave, Keith Carradine ja Cork Hubbert. Elokuva on Simon Callow’n ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa ohjaustyö. The Ballad of the Sad Café perustuu Edward Albeen näytelmään Balladi surullisesta kahvilasta (1963) ja sitä kautta myös Carson McCullersin pienoisromaaniin Surullisen kahvilan balladi (1951). Michael Hirst sovitti elokuvan käsikirjoituksen näytelmän pohjalta. Ismail Merchant oli elokuvan tuottajana. The Ballad of the Sad Café sai maailmanensi-iltansa Berliinin elokuvajuhlilla, jossa se oli kilpailemassa Kultaisesta karhusta.
Tuotanto
Alkuperäinen Carson McCullersin pienoisromaani Surullisen kahvilan balladi ilmestyi vuonna 1951. McCullersin pienoisromaanin pohjalta Edward Albee sovitti näytelmän Balladi surullisesta kahvilasta, joka sai ensi-iltansa Broadwayn Martin Beckin teatterissa 30. lokakuuta 1963. Näytelmää esitettiin 123 kertaa, ja sen viimeinen esitys esitettiin 15. helmikuuta 1964. Näytelmä sai kuusi Tony-ehdokkuutta, muun muassa parhaan näytelmän Tony-ehdokkuuden.
Elokuvahanke sai lopulta hankittua 3,5 miljoonan dollarin rahoituksen. The Ballad of the Sad Cafén kuvaukset alkoivat 21. kesäkuuta 1990. The Ballad of the Sad Café kuvattiin Technicolor-elokuvausmenetelmällä Texasissa, jossa elokuvan kuvauspaikkoina olivat Austinin ja Seguinin kaupungit. Elokuvan kuvaukset saatiin päätökseen 18. elokuuta 1990. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat Channel Four Films, Merchant Ivory Productions ja Angelika Films, joka vastasi myös elokuvan levityksestä.
Julkaisu ja vastaanotto
The Ballad of the Sad Café sai ensi-iltansa Saksan Berliinin elokuvajuhlilla helmikuussa 1991. Elokuvan Yhdysvaltain ensi-ilta oli New Yorkissa uusien ohjaajien ja elokuvien elokuvajuhlilla 28. maaliskuuta 1991. Ison-Britannian ensi-ilta oli 3. toukokuuta 1991. The Ballad of the Sad Café tuotti Yhdysvalloissa 184 890 dollarin lipputulot.
The Ballad of the Sad Café on saanut elokuvakriitikoilta ajan kanssa lähinnä myönteistä palautetta, mutta ilmestyessään elokuva sai sekalaiset arvostelut. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 67% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 6,1/10 keskiarvolla. Keräys perustuu kuuteen arviointiin. The Ballad of the Sad Café julkaistiin Yhdysvalloissa ensi kerran VHS:nä 17. kesäkuuta 1992 ja DVD:nä 20. marraskuuta 2001. Elokuva on julkaistu DVD:nä myös vuosina 2004 ja 2005.
Riku Holopainen
Riku Holopainen (s. 20. syyskuuta 1997) on suomalainen salibandyn pelaaja, joka edustaa salibandyliigassa pelaavaa Esport Oilersia.
Holopainen oli voittamassa alle 19-vuotiaiden poikien maailmanmestaruutta vuonna 2015.
Vuonna 2015 urheilupalkintotoimikunta valitsi hänet vuoden nuoreksi helsinkiläisurheilijaksi. Palkinnon saadessaan hän oli 18-vuotias.
Noutopartio
Noutopartio on Jorma Kurvisen kirjoittama sotaromaani.
Romaani kertoo luutnantti Rauman kaukopartioretkestä, jonka piti olla helppo vihollisen varastoalueen tuhoaminen, mutta paluumatka olikin kaikkea muuta.
Takuumies
Takuumies on Jorma Kurvisen kirjoittama sotaromaani.
Romaani on kirjoitettu Esko Hirvilammen sota muistelmiin ja muistiinpanoihin nojautuen.
Josef Köstner
Josef Köstner (9. maaliskuuta 1906 – 1. tammikuuta 1982) oli itävaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Gurkin hiippakuntaan 25. lokakuuta 1931 ja nimitettiin sen piispaksi 25. kesäkuuta 1945. Piispaksi konsekroinnin suoritti 5. elokuuta Andreas Rohracher, jota avustivat Adam Hefter ja Ivan Šarić.
Köstner osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen ja jäi eläkkeelle 25. huhtikuuta 1981.
Zoltán Halmay
Imrich Zoltán von Halmay (18. kesäkuuta 1881 Vysoká pri Morave – 20. toukokuuta 1956 Budapest) oli unkarilainen uimari ja olympiavoittaja. Hän edusti urallaan MUE- ja MTK-seuroja. Halmay nimitettiin uinnin kansainväliseen kunniagalleriaan vuonna 1968.
Halmay oli ensimmäinen mannereurooppalainen suuruimari. Hän voitti ensimmäiset olympiamitalinsa Pariisissa 1900, jossa hän sai hopeaa 200 ja 4 000 metrin vapaauintimatkoilta sekä pronssia 1 000 metriltä. Hän voitti St. Louisin olympiakisoissa 1904 kultaa 50 jaardin uinnissa ajalla 28,0 ja 100 jaardin matkalla ajalla 1.02,8. Halmayn voitto 50 jaardilla tuli uusinnan jälkeen. Yhdysvaltalainen Scott O'Leary protestoi ensimmäisessä finaalissa väittäen, että Halmay olisi estänyt tätä, ja koska tuomarit eivät pystyneet päättämään voittajasta, kilpailu uitiin uudelleen.
Halmay, joka ui pääosin käsivoimin liikuttamatta jalkojaan, teki vuonna 1905 sadan metrin vapaauinnin maailmanennätyksen. Hänen tulostaan 1.05,8 pidetään ensimmäisenä matkan maailmanennätyksenä, ja se kesti yli neljä vuotta, mikä oli pitkä aika nopeasti kehittyvässä lajissa. Halmay sai matkalla hopeaa Ateenan välikisoissa 1906 ja oli mukana maansa kultaa voittaneessa 4 × 250 metrin vapaauintiviestijoukkueessa. Hän oli hopealla 100 metrin vapaauinnissa ajalla 1.06,2 ja 4 × 200 metrin viestissä vielä Lontoon olympialaisissa 1908.
Halmay teki vuonna 1908 uuden maailmanennätyksen 220 jaardin vapaauinnissa. Hänen aikansa 2.26,8 oli 1,8 sekuntia nopeampi kuin Frederick Lanen edellinen maailmanennätys. Halmay piti ennätystä nimissään seuraavaan vuoteen, kunnes Charles Daniels rikkoi sen.
Celestial Pestilence
Celestial Pestilence on yhdysvaltalaisen deathcore-yhtye Lord of Warin esikoisalbumi, joka julkaistiin omakustanteena 27. syyskuuta 2011. Yhtyeen solmittua levytyssopimuksen Unique Leader Recordsin kanssa albumi uudelleenjulkaistiin tammikuussa 2012.