cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ferdinand I (Portugali)
Ferdinand I oli Pietari I:n toinen, mutta vanhin eloonjäänyt poika.
Hänen noustessaan valtaistuimelle vuonna 1367 maan talous oli huonossa jamassa, koska se ei ollut vieläkään toipunut vuosina 1348 ja 1349 riehuneen ruton vaikutuksista. Ferdinand määräsi vuonna 1375 viljelykelpoisen maan omistajat joko viljelemään maata itse tai myymään tai vuokraamaan sen jollekin viljelyhalukkaalle. Samalla hän määräsi kaikki toimettomat ryhtymään maanviljelijöiksi. Hän antoi laivanrakentajille luvan kaataa puutavaraa valtion metsistä ja vapautti kauppalaivat ensimmäisellä matkallaan veroista. Hän perusti myös laivavakuutusyhtiön. Toimenpiteet kohensivat maan taloutta.
Ferdinandin valtakaudella Portugali kävi kolme sotaa Kastiliaa vastaan. Kastilian kuninkaan Pietari I Julman kuoltua vuonna 1369 Ferdinand tavoitteli Kastilian kruunua. Henrik II Äpärä liittolaisineen löi Portugalin vuosina 1371 ja 1373. Vuonna 1383 tehtiin sopimus, jolla Ferdinandin ainoa eloon jäänyt laillinen perillinen prinsessa Beatriz naitettiin Kastilian Juhana I:lle, ja tämä luopui oikeuksista Portugalin kruunuun. Ferdinandin velipuoli Portugalin Juhana I löi kastilialaiset ja nousi Portugalin valtaistuimelle 1385.
Petri Tiainen (muusikko)
pienoiskuva|Petri Tiainen Petri Tiainen (s. 6. heinäkuuta 1973 Uukuniemi) on suomalainen muusikko. Hän on valmistunut musiikinopettajaksi Kuopion konservatoriosta.
Tiainen on ollut vuodesta 1994 saakka rock-yhtye YUP:n kosketinsoittajana ja taustalaulajana. Hän on aiemmin toiminut kapellimestarina Kuopion kaupunginteatterissa vuosina 1994–1999.
Petri Tiainen mainitsee merkittävimmiksi musiikillisiksi vaikuttajikseen mm. sellaiset esiintyjät kuin Tuomari Nurmio, Ismo Alanko, Motelli Skronkle, Kauko Röyhkä, Liisa Akimof, Hedningarna, The Beatles, Led Zeppelin, Tom Waits ja Danny Elfman.
Carson City
Maantiede
Carson City sijaitsee Nevadan osavaltion luoteisosassa Sierra Nevadan vuoriston juurella. Kaupungin alue rajautuu lännessä Kalifornian osavaltioon. Reno sijaitsee noin 48 kilometriä Carson Citystä pohjoiseen ja Tahoejärvi 23 kilometriä kaupungista länteen.
Historia
thumb|vasen|Näkymä Carson Cityyn 1860- tai 1870-luvulla. Ennen valkoisten siirtolaisten saapumista nykyisen Carson Cityn aluetta asuttivat washoe-intiaanit. Vuonna 1851 alueelle saapui kullanetsijöitä. Kultaa ei paikalta löytynyt, mutta kullankaivuun sijaan perustettiin Eagle Station-niminen kauppa-asema. Asema oli länteen matkaavien siirtolaisten käyttämien reittien varrella ja asemaa ympäröivä seutu tuli tunnetuksi nimellä Eagle Ranch. Alueelle asettuneet valkoiset muodostivat lopulta enemmistön Sierra Nevadan alueella. Monet ensimmäisistä siirtolaisista olivat mormoneja, kunnes he myöhemmin hylkäsivät alueen ja muuttivat Salt Lake Cityyn.
Vuonna 1858 newyorkilainen Abraham Curry osti kolmen kumppaninsa kanssa suurimman osan Eagle Valleyn alueesta ennustaen oikein alueesta tulevan pian osa uutta osavaltiota. Eagle Valleyta alettiin markkinoida tulevan osavaltion pääkaupungin paikaksi. Yksi hankkeen tukijoita oli majuri William M. Ormsby, joka nimesi paikalle rakennettavan kaupungin Kit Carsonin mukaan. Kaupunkiin rakennettiin leveät kadut ja sen keskusakio sai nimen Capitol Square, oskin nimi muutettiin myöhemmin muotoon Plaza. Vuonna 1859 löydettiin hopeaa muutaman kilometrin päässä kaupungista ja vuonna 1860 sen asukasluku oli 500. 25. marraskuuta 1861 Carson Citystä tuli Nevadan territorion pääkaupunki ja Ormsbyn piirikunnan keskus.
Carson City kasvoi nopeasti. Vuonna 1862 sen asukasluku oli kaksinkertaistunut ja siitä tuli yksi Pony Expressin asemista. Nevadasta tuli osavaltio vuonna 1864 ja Carson Citystä tuli sen pääkaupunki. Vuonna 1880 kaupungin asukasluku oli 8 000, mutta sen asukasluku laski sittemmin lähialueen kaivostoiminnan tyrehtyessä. Vuonna 1900 kaupungin asukasluku oli enää 2 000 ja 1930-luvun laman aikana vain 1 500. Laskusuhdanne hellitti Nevadan tehdessä uhkapelaamisen, nopeat avioerot ja helpon avioitumisen mahdolliseksi. Kaupunki alkoi houkutella turisteja ja se lähti uuteen kasvuun. Vuonna 1960 sen asukasluku oli 5 163 ja vuonna 1970 15 468. Ormsbyn piirikunta liitettiin Carson Cityyn vuonna 1969. Nykyisin kaupungissa toimii useita osavaltion virastoja, osavaltion vankila ja Nevada Gaming Commission.
Talous
thumb|Kasino Carson Cityssä. Turismi on tärkeä osa Carson Cityn taloutta. Uhkapelaaminen laillistettiin vuonna 1931 ja turisteja vetävät kaupunkiin kasinot ja alueen kuumat lähteet. Palveluala on talouden osa-aloista suurin. Carson City on osavaltion ja liittovaltion hallinnon paikallinen keskus ja Nevadan osavaltio on kaupungin suurin yksittäinen työllistäjä. Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset tulot aikavälillä 2012–2016 oli 47 948 USD ja asukasta kohden 26 553 USD. Köyhyysrajan alapuolella eli 13 % kaupungin asukkaista. Myös kuparin ja hopean kaivannalla on edelleen taloudelliosta merkitystä.
Väestö
Carson Cityn asukasluku vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan oli 55 274 ja vuoden 2017 arvion mukaan 54 745. Kaupungin asukkaista 89,3 prosenttia oli taustaltaan valkoisia, 2,2 prosenttia afroamerikkalaisia, 2,7 prosenttia intiaaneja, 2,5 prosenttia aasialaisia, kolme prosenttia kuului kahteen tai useampaan rotuun ja 23,6 prosenttia oli latinoja mistä tahansa rodusta. 20,5 prosenttia puhui kotonaan jotakin muuta kieltä kuin englantia.
Juovagnuu
Juovagnuu eli juovikasgnu (Connochaetes taurinus) on eteläisessä ja kaakkoisessa Afrikassa elävä sorkkaeläin. Se on kahdesta gnuulajista suurikokoisempi. Sen pituus on 180–250 senttimetriä ja paino 150–275 kiloa. Se elää suurina laumoina.
Alalajit:
Tehnološka agencija Slovenije
Tehnološka agencija Slovenije (TIA) on Slovenian teknologian kehitystä rahoittava virasto.
Sen budjetti oli viisi miljoonaa euroa vuonna 2006. Siinä työskentelee 23 ihmistä.
Vileika
Vileika on vuoden 2009 väestönlaskennan perusteella 26 836 asukkaan kaupunki ja Vileiskin hallintopiirin  keskus Valko-Venäjällä Minskin alueella, Minskistä luoteeseen. Koko hallintopiirissä asui väestönlaskennan mukaan 52 053 ihmistä.
Vileikan seudulta, Niemenjoen sivuhaaran Vilijan (Neris) hedelmällisesestä jokilaaksosta on löydetty arkeologisia esineitä kuten keramiikkaa 6.–4. vuosisadalta eaa. Tästä syystä Vileikan aluetta pidetään eräänä Valko-Venäjän kauimmin asutuista seuduista. Virallisesti Vileika perustettiin vuonna 1599. Monet kaupungin vanhimmista rakennuksista tuhoutuivat vuoden 1810 palossa, joten suuri osa vanhemmasta rakennuskannasta on peräisin vasta 1800-luvun jälkipuoliskolta tai 1900-luvun alusta.
Liikenneyhteyksistä tärkeimpiin kuuluvat pohjoisesta Mjadzelin suunnasta saapuva ja Maladzetšnan (20 km:n etäisyydellä) kautta Minskiin (yhteensä 98 km) johtava kantatie (P28) sekä rautatieyhteys (Polotsk-Vileika-Maladzetšna).
Jerry Harrison
thumb|Jerry Harrison Jeremiah Griffin ”Jerry” Harrison (s. 21. helmikuuta 1949 Milwaukee, Wisconsin) on yhdysvaltalainen rockmuusikko. Hän toimi Talking Headsin kitaristina sekä kosketinsoittajana ja kuului myös The Modern Loversin kokoonpanoon.
Harrison opiskeli arkkitehtuuria Harvardin yliopistossa. Tänä aikana hän tutustui The Modern Loversista kuuluisuuteen nousseeseen Jonathan Richmaniin, joka hänen tapaansa piti Velvet Undergroundista. Harrison liittyi yhtyeeseen alkuvuodesta 1971 ja esiintyi sen debyyttialbumilla, joka levytettiin vuonna 1972, mutta jota ei julkaistu ennen vuotta 1976. Hän oli ehtinyt erota yhtyeestä jo helmikuussa 1974.
Harrison päätti keskittyä uraan muusikkona ja jättämään arkkitehtuurin ainakin toistaiseksi. Niin hän liittyi Talking Headsiin, kun yhtye oli jo ennättänyt julkaista yhden singlen. Talking Headsin hajoamisen jälkeen Harrison on toiminut äänilevytuottajana muiden muassa yhtyeille Foo Fighters, The Von Bondies ja No Doubt.
Norjan läänit
300px|right|thumb|Norjan läänit 1. tammikuuta 2020 alkaen. Norjan läänit muodostavat Norjan aluehallinnon korkeimman tason ja niitä on yksitoista, ja ne jakaantuvat edelleen 356 kuntaan. Pääkaupunki Oslo muodostaa sekä oman lääninsä että kuntansa.
A Perfect Circle
Historia
Yhtye sai alkunsa, kun Howerdel soitti tekemäänsä musiikkia ystävälleen, Tool-yhtyeen laulajalle Maynard James Keenanille. Tämä tarjosi itseään laulajaksi, jos Howerdel perustaisi yhtyeen. Alkujaan Howerdel oli empivä tarjoukselle, koska halusi naissolistin, mutta lopulta yhtye perustettiin.
Vuonna 2000 yhtye julkaisi ensimmäisen albuminsa Mer De Noms. Levyn jälkeen Paz Lenchantin ja Troy van Leeuwen jättivät yhtyeen. Lenchantin liittyi Billy Corganin Zwan-yhtyeeseen, ja aikaisemmin myös Failure-nimisessä yhtyeessä soittanut Troy van Leeuwen siirtyi Queens of the Stone Agen riveihin. Lenchantin kuitenkin soitti vuonna 2004 ilmestyneellä eMOTIVe-levyllä pianoa ja jousisoittimia.
Norjan läänit
Lääneillä on alkujuurensa kuningas Sverre Sigurdinpojan (1184–1202) aikaisissa ylimysten valtapiireissä, jolloin nimenä oli lääni. Maunu VI Lainparantaja muutti hallintoa niin, että lääninherrat olivat selvemmin kuninkaan alamaisia.
A Perfect Circle
Historia
Thirteenth Step -albumi julkaistiin vuonna 2003.
Vuonna 2004 julkaistun eMOTIVe-albumin jälkeen A Perfect Circle siirtyi tauolle jäsenten keskittyessä muihin projekteihin: laulaja Maynard James Keenan työsti Tool-yhtyeen kanssa albumia ja Jeordie White (Twiggy Ramirez, Marilyn Mansonin  basisti) toimii nykyisin Nine Inch Nailsin kiertuebasistina.
Norjan läänit
Norjan läänit 1.1.2020 alkaen
Pohjois-Norja Sørlandet Trøndelag Vestlandet Østlandet
A Perfect Circle
Historia
Keenan kertoi ranskalaisen "Rock Hard" -lehden haastattelussa APC:n lopettamisesta. Toukokuussa 2006 MTV:n haastattelussa myös Howerdel kertoi yhtyeen olevan lähes lopettamispisteessä.
A Perfect Circlen kappale "Judith" löytyy Neversoftin konsolipelisarjan Guitar Heron viidennestä osasta.
Norjan läänit
Norjan läänit (1919–2019)
Norjan läänit olivat Norjan ylimmän tason hallintoalueita vuosina 1919–2019, kunnes ne korvasi uudet läänit 1. tammikuuta 2020 alkaen. Niitä oli 18 kappaletta, ja ne jakaantuivat edelleen 428 kuntaan. Pääkaupunki Oslo oli sekä oma lääninsä että kunta.
Lääneillä oli virallinen numeronsa vuodesta 1919 alkaen, ja niitä oli alun perin 20 kappaletta. Numero 13 oli käyttämättömänä vuodesta 1972, kun Bergen liitettiin osaksi Hordalandin lääniä ja numerot 16 ja 17 vuodesta 2018, kun Etelä-Trøndelagin ja Pohjois-Trøndelagin läänit yhdistyivät Trøndelagin lääniksi (nro 50). Tässä listassa ovat läänit ja niiden pääkaupungit. Kartassa ovat läänien rajat. 500px|thumb|Norjan läänit ennen vuoden 2020 lääniuudistusta.
Sinop
Sinop on kaupunki Turkissa Mustanmeren rannalla. Se on Sinopin maakunnan pääkaupunki. Sen asukasluku on 37 000 ja sen muodostamassa piirikunnassa asuu yhteensä 55 000 asukasta.
Esihistoria
Historiallisesti Sinop tunnetaan nimellä Sinope. Heettiläiset rakensivat Sinopen (heetiksi Sinuwa) satamakseen. Heettiläisvaltakunnan tuhouduttua kaupunki hylättiin pikkuhiljaa.
Antiikki
Miletoksesta tulleet kreikkalaiset asuttajat perustivat paikalle Sinopen siirtokunnan 600-luvulla eaa. Se oli Miletoksen ensimmäinen ja tärkeimpiä siirtokuntia Mustallamerellä. Antiikin aikana seutu oli Paflagonian maakuntaa. Sinope oli merkittävä satama, joka sijaitsi Eufrat-joen ja Mustanmeren yhdistäneen karavaanireitin päätepisteessä. Kaupungin kauppa kukoisti erityisesti 500–300-luvuilla eaa.
pienoiskuva|vasen|Kyynikkofilosofi [[Diogenes Sinopelainen|Diogeneen patsas ja Sinopin osmaniaikaisia linnoitteita.]] Kaupunki piti pitkään pintansa persialaisia vastaan, mutta vallattiin 300-luvulla eaa. Aleksanteri Suuren valtakauden jälkeen Mithridates I perusti Pontoksen valtakunnan Sinopen itäpuolelle. Vuonna 183 eaa. Pontoksen Farkanes I valloitti Sinopen ja teki siitä pääkaupunkinsa. Roomalaiset liittivät Sinopen valtakuntaansa vuonna 70 eaa., ja Julius Caesar perusti sinne roomalaisen siirtokunnan vuonna 47 eaa. Alue jäi Rooman hajottua osaksi Bysantin valtakuntaa.
pienoiskuva|vasen|Sinopin kaupunkia. Kaupungista olivat kotoisin muun muassa Pontoksen hallitsija Mithridates VI, kyynikkofilosofi Diogenes Sinopelainen ja gnostilainen opettaja Markion.
Myöhempi historia
Sinope pysyi Bysantin valtakunnan hallussa aina vuoteen 1204. Neljännen ristiretken jälkeen Paflagoniaan syntyi Trebizondin keisarikunta, jonka hallinto alueella kesti vain kymmenen vuotta, kun vuonna 1214 Rūmin seldžukit valloittivat Paflagonian. Sinopesta tuli itsenäinen emiraatti seldžukkien romahduttua 1301 (kts. Candaroglu). Osmanien hallintaan kaupunki siirtyi vuonna 1458.
Groningen (provinssi)
Uskonnot
Groningenin väestöstä on protestantteja ja  katolisia.
Ludvig II (keisari)
Ludvig II (n. 825 – 875) oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari vuodesta 855 kuolemaansa asti. Hän oli Lotharingian kuninkaan Lothar I:n poika, ja tämä puolestaan oli yksi frankkien kuninkaan Ludvig Hurskaan kolmesta pojasta.
Eifelin kansallispuisto
Eifelin kansallispuisto on luonnonsuojelualue Saksan länsiosassa, Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa. Sen tyypillisiä maisemaelementtejä ovat pyökkimetsät, tammimetsät ja rotkoissa virtaavat purot. Tunnettuja eläinlajeja ovat villikissa ja majava.
Ludvig II (keisari)
Ludvig sai Italian valtaansa 839, mutta muutti maahan ja kruunattiin vasta 844. Hän pyysi tulla siunatuksi keisariksi, mutta pyyntö hylättiin aluksi. Keskiajalla kuningas sai keisarin tittelin vasta paavin kruunauksella Roomassa. Vuonna 850 paavi Pyhä Leo IV suostui siunaamaan Ludvigin keisariksi. Hän haali valtaa Italian ruhtinailta avioliiton, sotaretkien ja liittolaissopimusten kautta. Vuonna 855, isänsä kuoltua, hän julistautui koko Italian yksinvaltiaaksi.
Ludvigilla oli tärkeä osa arabien torjumisessa, kun nämä yrittivät valloittaa Italiaa.
Ludvig ei ollut tyytyväinen isänsä eikä isoisänsä perinnön jakoon, ja juonitteli ja soti velijään ja setiään vastaan. Koska hän eli pitempään kuin veljensä, hän peri lopulta näidenkin osuudet.
Nina Proll
Nina Proll (s. 12. tammikuuta 1974) on itävaltalainen näyttelijä. Hän varttui Waldviertelissä ja saapui Wieniin ollessaan kolmentoista.
Proll suoritti maturan katolisessa tyttölukiossa. Hänellä on ollut laaja rooli muun muassa Barbara Albertin draamaelokuvassa Nordrand (1999). Hän sai vuonna 1999 Venetsian elokuvajuhlilla Marcello Mastroianni -palkinnon. Hänet tunnetaan elokuvien ja television ohella useista musikaaleista.
Proll on tullut tunnetuksi myös levyttäneenä muusikkona ja Dancing Stars -kilpailun osallistujana. Hänen tanssiparinaan oli unkarilainen ammattilaistanssija Balázs Ekker.
Peep and the Big Wide World
Peep and the Big Wide World on vuoden 2004 lastenohjelma. Katsojat seuraavat Peepiä, Chirppejä ja Quackia tutkiessaan ja tutkiessaan heidän ympärillään olevaa maailmaa. 9 minuutin animoidun segmentin jälkeen on 2 minuutin live-toiminta-segmentti, jossa lapset tutkivat ja esittelevät samaa aihetta, joka esitettiin animoidussa segmentissä. Animaatio koostuu kirkkaista väreistä ja yksinkertaisista muodoista.
Saarikalle
Saarikalle on suomalainen sukunimi. Tunnettuja nimenkantajia:
Nicola Walker
Nicola Walker (s. 15. toukokuuta 1970 Stepney, Lontoo) on englantilainen näyttelijä, joka tunnetaan Ruth Evershedin roolista vakoilu­sarjassa Erikoisjoukkue (2003–2011).
Ura
Walker voitti parhaan nais­sivu­osan Olivier-palkinnon vuonna 2013. Vuonna 2014 hän sai Bafta-ehdokkuuden Viimeinen tango Halifaxissa -sarjasta, jossa hän on näytellyt vuodesta 2012 lähtien. Vuonna 2015 alkaneessa rikos­sarjassa Minkä taakseen jättää Walker näyttelee pää­osaa, rikos­yli­komisario Cassie Stuartia. Hänellä on pääosa televisiosarjassa Eroja ja avioeroja (engl. the Split) ja tärkeä sivuosa rikossarjassa Scott & Bailey.
Hän on näytellyt West Endn ja Broad­wayn teattereissa.
Vyöliitos
Vyöliitos on solujen välinen liitos, joka antaa solukolle mekaanista kestävyyttä. Vyöliitoksessa liitosproteiinina toimii kadheriini, joka liittyy linkkiproteiinien avulla solun mikrofilamentteihin. Tämä liitos voidaan huomata elektronimikroskoopissa soluvälimateriaalina. Vyöliitos sijaitsee useimmiten tiiviin liitoksen alapuolella junktionaalisessa kompleksissa.
Vaskiluodon voimalaitos
Vaskiluodon voimalaitosalue on Vaskiluodossa sijaitseva useiden eri yhtiöiden omistamia voimalaitoksista muodostuva alue. Vaskiluoto 1 on Etelä-Pohjanmaan Voima Oy:n omistama käytöstä poistettu hiilivoimalaitos. Vaskiluoto 2 on Vaskiluodon Voima Oy:n omistama hiiltä ja biomassaa käyttävä voimalaitos, joka tuottaa sähkön ohella myös suuren osan Vaasan kaupungin kaukolämmöstä. Vaskiluoto 3 on käytöstä poistettu öljyvoimalaitos.
Alueella toimivat lisäksi kantaverkkoyhtiö Fingridin kaasuturbiinilaitos, Vaasan Sähkön lämpökeskus sekä Wärtsilän moottorilaboratorio.
Lähteet
63.09139°N, 21.55389°W
Luettelo Kanadan sadasta suurimmasta kaupungista
thumb|Vancouverin keskustaa Tämä on luettelo Kanadan 100 suurimmasta kaupungista tai kunnasta väkiluvun mukaan. Tiedot pohjautuvat vuoden 2011 väestönlaskentaan.
Tässä luettelossa kaupungin väkilukuun lasketaan vain sen rajojen sisällä asuvat ihmiset. Jotkin kaupungit muodostavat kuitenkin metropolialueita, joihin kuuluu myös kaupungin ympärillä olevia pienempiä kaupunkeja tai kuntia.
Suuri Pyhäkalan Linnavuori
Suuri Pyhäkalan Linnavuori on Etelä-Karjalassa Lappeenrannassa Simolan lähellä Melkkolan kylässä sijaitseva epävarma linnavuori.
Tutkimukset
Kohteessa ei ole suoritettu arkeologisia kaivauksia. Se on tutkittu pintapuolisesti vuosina 1974 (Timo Miettinen), 1976 (Matti Huurre, Pekka Sarvas ja Jussi-Pekka Taavitsainen) sekä Aarni Erä-Esko ja 1998 (Timo Jussila).
Suomihuiput (Lapinlahden Linnut)
Suomihuiput on Lapinlahden Linnut -yhtyeen vuonna 2003 julkaistu kokoelmalevy. Levy on osa Suomihuiput-kokoelmalevysarjaa.
Berchtesgadenin kansallispuisto
Berchtesgadenin kansallispuisto on luonnonsuojelualue Saksassa, Alpeilla Baijerin eteläosassa. Sen tyypillisiä maisemaelementtejä ovat kallioalueet, kivikkorinteet ja alppiniityt. Tasangoilla kasvaa pensasleppää ja vuorimäntyjä. Tunnettuja eläinlajeja ovat vuorikauris, murmeli, maakotka, metsäjänis ja alppisalamanteri. Kasvilajeista mainitaan horminia, alppinukki ja kääpiöalppiruusu.
Puisto on perustettu vuonna 1978.
Trevor Eve
thumb|250px|Trevor Eve vuonna 2008 [[BAFTA-gaalassa.]] Trevor Eve (s. 1. heinäkuuta 1951 Sutton Coldfield, Birmingham, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi vuonna 1979 pääroolistaan rikossarjassa Shoestring. Hänet tunnetaan myös poliisipäällikkö Peter Boydin roolista BBC:n rikossarjassa Murhan jäljet (2000–2011).
Dongnaen piiritys
Dongnaen piiritys oli yksi ensimmäisistä taisteluista Japanin hyökättyä Koreaan vuonna 1592.
Taistelun kulku
Kukistettuaan Busanin sekä Dadaejinin linnoituksen japanilaiset jatkoivat matkaansa kohti Soulia. Matkalla he kohtasivat Dongnaen linnoituksen, joka oli rakennettu vahvaan paikkaan kukkulan päälle ja joka hallitsi Souliin vievää päätietä.
Ilkka Ruutu
Ilkka Ruutu (s. 1969) on suomalainen arkkitehti, joka työskentelee tällä hetkellä kiinteistöjohtajana Helen Oy:ssä.
Ruutu on työskennellyt aiemmin rakennuttamisen toimialajohtajana Puolustushallinnon rakennuslaitoksessa, Nurmijärven teknisenä johtajana, Töölönlahden aluerakentamisprojektin johtajana sekä Hämeenlinnan asuntomessujen projektipäällikkönä. Vuodesta 1994 vuoteen 2002 hän työskenteli yrittäjänä omassa arkkitehtuuri- ja designtoimistossaan.
Ruudun isä on eversti Kaarle Ruutu ja isoisä kenraalimajuri Juhani Ruutu. Juhani Ruudun isä oli professori Yrjö Ruutu ja tämän isä professori Johan Wilhelm Ruuth.
Tina Weymouth
Weymouth tuli tunnetuksi Talking Heads -yhtyeen basistina. Hän on ollut vuodesta 1977 naimisissa rumpali Chris Frantzin kanssa, ja parilla on kaksi poikaa: Egan ja Robin.
Weymouth ja Frantz perustivat vuonna 1981 sivuprojektinaan yhtyeen Tom Tom Club, joka on Talking Headsin taannoisesta hajoamisesta huolimatta yhä toiminnassa.
Saint-Lunaire
Saint-Lunaire (bretoniksi Sant-Luner) on kunta läntisessä Ranskassa Ille-et-Vilainen departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Englannin kanaalin rannikolla, noin 14 kilometriä Saint-Malon kaupungista länteen.
Saint-Lunaire on merenrantalomakohde, joka on varakkaiden pariisilaisten sekä ranskalaisten elokuvatähtien suosiossa. Kunnan rannoilla on neljä hiekkarantaa, joista suurin ja keskeisin on La Grande Plage. Rannalla on suurikokoinen Grand Hôtel. Se on rakennettu vuonna 1881, ja nykyään se toimii yksityisinä huoneistoina.
Shane Cross
Shane Cross (1986–2007) oli australialainen ammattilaisrullalautailija. Shane kuoli moottoripyöräonnettomuudessa vuoden 2007 maaliskuussa. Shanen ystävä, ammattirullalautailija Ali Boulala, loukkaantui onnettomuudessa vakavasti.
Juho Karppinen (jalkapalloilija)
Juho Karppinen (s. 8. maaliskuuta 1990 ) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa amerikkalaista yliopistojoukkue Connecticut Huskiesia. Karppisen kasvattajaseura on Kuopion Palloseura, jota hän edusti kauden 2009 loppuun asti. Hänen Veikkausliigadebyyttinsä tapahtui 4. heinäkuuta 2009 ottelussa KuPS–RoPS. Karpinen aloitti kauden juniorijoukkueessa, mutta loukkaantumisten takia sai näyttöpaikan ja vakuutti nopeasti, sillä hän teki neljässä liigapelissä kaksi maalia.
Lokakuussa 2009 Karppisen kerrottiin saaneen täyden stipendin Connecticutin yliopistoon Yhdysvalloissa. Hän suuntasi sinne ja opiskelee sivussa omien sanojensa mukaan kauppatieteitä.
FK Dunav Ruse
thumb|right|240px|Kuva ottelusta [[AS Romaa vastaan vuodelta 1975.]] Futbolei Klub Dunav Ruse on bulgarialainen jalkapalloseura Rusen kaupungista. Seura pelaa kaudella 2019–20 Bulgarian korkeimmalla sarjatasolla A PFG:ssä. Seura on perustettu vuonna 1908. Seuran historian alkuvaiheilla joukkue vaihtoi nimeä useasti sekä muodosti fuusioita muiden joukkueiden kanssa. Vuonna 1948 seura sai nimen Dynamo. Vuotta myöhemmin Dynamo fuusioitui Rusenetsin ja Lokomotivin kanssa ja uuden seuran nimeksi tuli Dunav. Vuonna 2010 seura lakkautti toiminnan rahoituksen puutteen vuoksi, mutta seura jatkoi toimintaansa kaudella 2011–12. Tällöin seura otti myös käyttöön hetkeksi nimen FK Dunav 2010.
Lancasterin piirikunta (Virginia)
Lancasterin piirikunta on Yhdysvaltojen Virginian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 10 603 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Lancasterin kunta. Piirikunta perustettiin vuonna 1651.
Atomiydin
Atomiydin on atomin keskellä sijaitseva protoneista ja yleensä myös neutroneista koostuva muodostuma. Ytimellä on positiivinen sähkövaraus, ja se muodostaa valtaosan atomin massasta, sillä elektronin massa on paljon pienempi kuin protonien ja neutronien.
Ytimen läpimitta riippuu vahvasti sen massasta, kun taas koko atomin läpimitta on likipitäen vakio. Vety-ydin, joka on pelkkä protoni, on läpimitaltaan noin 1,6 femtometriä eli 1,6 · 10−15 m, uraaniytimen noin 16 fm. Tämä on vain noin –  atomin läpimitasta.
Saman alkuaineen kaikissa atomiytimissä on sama määrä protoneja. Sen sijaan neutronien lukumäärä voi samankin alkuaineen atomeissa poiketa toisistaan. Tällöin on kyseessä saman alkuaineen eri isotoopit. Protonien lukumäärää sanotaan ytimen tai atomin järjestysluvuksi eli atomiluvuksi, neutronien lukumäärää neutroniluvuksi ja näiden summaa massaluvuksi. right|300px|thumbnail|Havainnekuva [[helium-4-atomista. Ytimessä kaksi protonia on merkitty punaisella ja kaksi neutronia violetilla. Tässä kuvassa ne on merkitty erillisiksi, vaikka todellisuudessa sekä protonien että neutronien voidaan sanoa olevan ytimen keskipisteessä.]]
Ytimen rakenne
Ydin koostuu protoneista ja neutroneista, joita yhteisellä nimellä kutsutaan nukleoneiksi. Molemmat koostuvat vielä pienemmistä hiukkasista, kvarkeista. Vahva vuorovaikutus sitoo kvarkit nukleoneiksi sekä nämä edelleen ytimiksi.
Protonilla on yhden alkeisvarauksen suuruinen positiivinen sähkövaraus. Neutronilla ei ole sähkövarausta. Ytimen sähkövaraus on yleensä jakautunut melko tasaisesti koko ytimen alueelle paitsi vety- ja heliumytimissä, joissa se on pitkälti keskittynyt ytimen keskipisteen läheisyyteen, sillä nukleonit ovat 1s-tilassa olevia fermioneja, joilla ei näissä ytimissä ole ratapyörimismäärää.
Ydinvoimat
Nukleoneja sitoo toisiinsa vahvan vuorovaikutuksen jäännösvoima. Tämä voima on paljon heikompi kuin se, joka sitoo saman nukleonin kvarkit toisiinsa, samaan tapaan kuin neutraalien molekyylien välinen sähköinen van der Waalsin voima on paljon heikompi kuin atomin sisällä vaikuttavat sähköiset voimat. Nimensä mukaisesti vahva vuorovaikutus on kuitenkin niin voimakas, että tämä jäännösvoimakin on paljon suurempi kuin sähkömagneettiset voimat. Niinpä se pystyy pitämään ytimen koossa ja useimmiten erittäin stabiilina protonien välillä vaikuttavasta sähköisestä poistovoimasta huolimatta. Kuitenkin se heikkenee ytimen koon kasvaessa, minkä vuoksi tiettyä kokoa suuremmat ytimet hajoavatkin itsestään eli ovat radioaktiivisia. Raskain täysin stabiili ydin on lyijy-208-ydin, jossa on 82 protonia ja 126 neutronia.
Ydinmallit
Ytimen säde on tärkeimpiä suureita, joka ydinmalleissa on selitettävä. Se on likipitäen verrannollinen ytimen massaluvun kuutiojuureen, etenkin suurilla ytimillä, jotka ovat likipitäen pallomaisia. Ytimen tiheys on miltei vakio, ja sen vuoksi ytimen säteen (R) ja massaluvun (A) välillä pätee likimääräisesti seuraava yhtälö:
missä suuretta r0 voidaan pitää käytännössä vakiona, ja se on noin 1,25 fm = 1,25 · 10−15 m. Tarkkaan ottaen se kuitenkin vaihtelee eri ytimillä noin 0,2 fm:n verran eli noin 20 % arvostaan. Täten protonien ja neutronien pakkautumista ytimeen voidaan verrata kovien kuulien pakkaamiseen laatikossa.
Nestepisaramalli
Varhaisimmissa ydinmalleissa ydintä verrattiin pyörivään nestepisaraan. Tässä mallissa ytimen oletettiin pitkäkantamaisten sähkömagneettisten voimien ja lyhytkantamaisten ydinvoimien yhteisvaikutuksesta käyttäytyvän paljolti samaan tapaan kuin nestepisara, jolla on tietyn suuruinen, sen koosta riippuva pintajännitys. Tällä mallilla voidaan menestyksellisesti selittä monet ytimen ominaisuudet, erityisesti niiden sidosenergian riippuvuus koosta. On kuitenkin tapauksia, joissa sidosenergia selvästi poikkeaa mallin edellyttämästä ja ydin on poikkeuksellisen stabiili. Näin on laita silloin, kun protonien, neutronien tai molempien lukumäärä on jokin ydinfysiikan ns. maagisista luvuista.
Kuorimalli ja muut kvanttimallit
Ytimestä on laadittu useitakin malleja, joiden mukaan nukleonit ovat järjestyneet useille sisäkkäisille kuorille samaan tapaan kuin elektronit ytimen ympärillä. Näissä malleissa nukleonit saatetaan käsittää pistemäisiksi hiukkasiksi potentiaalikuopassa, jossa niiden oletetaan liikkuvan kitkattomasti, tai niitä voidaan kuvata kvanttimekaanisilla todennäköisyysaalloilla.
Näissä malleissa nukleonit ovat järjestyneet orbitaaleille pareittain, sillä ne ovat fermioneja eikä niitä voi olla useampia samassa kvanttitilassa. Samalla orbitaalilla voi kuitenkin olla kaksi nukleonia edellyttäen, että niillä on vastakkaissuuntainen spin. Erityisesti kevyimmissä ytimissä orbitaalit ovat hyvin verrattavissa elektronien orbitaaleihin. Esimerkiksi helium-4-ytimessä kaksi protonia ja kaksi neutronia ovat järjestyneet 1s-orbitaaleille hyvin samaan tapaan kuin elektronitkin, ja tämä ydin on epätavallisen stabiili vastaavasta syystä kuin heliumin elektroniverhokin. Tämän ytimen poikkeuksellisesta stabiiliudesta johtuu sekin, että kaikki ytimet, joissa on viisi nukleonia (He-5 ja Li-5), ovat erittäin epävakaita ja lyhytikäisiä.
Raskaammilla ytimillä kuoret poikkeavat elektronikuorista selvästi enemmän. Kuitenkin ydinmallien avulla voidaan johtaa ydinfysiikan ns. maagiset luvut 2, 8, 20, 28, 50, 82 ja 126. Ytimet, joissa protonien, neutronien tai molempien lukumäärä on jokin näistä, ovat erityisen stabiileja, sillä niillä on uloinkin kuori täysi samaan tapaan kuin jalokaasuilla on uloimmalla elektronikuorella oktetti, minkä vuoksi ne ovat kemiallisesti jokseenkin passiivisia. Maagiset luvut ilmenevät esimerkiksi siitä, että tinalla, jolla on 50 protonia, on 10 stabiilia isotooppia eli enemmän kuin millään muulla alkuaineella. Ytimet, joissa protonien tai neutronien lukumäärä on kaukana näistä, ovat usein erityisen epävakaita, mikä ilmenee esimerkiksi siitä, ettei alkuaineilla numero 43 ja 61, teknetiumilla ja prometiumilla, ole yhtään stabiilia isotooppia.
Mitä maksaa?
Mitä maksaa? on vuosina 1998–2000 Nelosella esitetty tietokilpailuohjelma, joka perustui yhdysvaltalaiseen televisioformaattiin The Price Is Right. Ohjelmaa juonsi Petri Liski.
Kilpailun kulku
Jokaisessa jaksossa oli neljä kilpailijaa, joiden eteen tuotiin tuotteita, joiden hinnat heidän piti arvata. Oikein tai lähimmäksi arvannut kilpailija sai pisteen. Se, jolla oli ohjelman lopuksi eniten pisteitä, pääsi finaaliin, jossa oli kaksi pääpalkintovaihtoehtoa. Kilpailijan piti arvata niiden hinta, ja voittaja sai palkinnoksi sen tuotteen, jonka hinta osui lähemmäksi. Jos esimerkiksi pääpalkintoina on 5 500 markan stereot tai 8 000 markan moottoripyörä, ja kilpailija arvaa moottoripyörän hinnaksi 7 000 markkaa ja stereoiden hinnaksi 2 500 markkaa, niin lopulta hän voittaa moottoripyörän, sillä moottoripyörän oletettu hinta oli lähempänä oikeaa hintaa kuin stereoilla. Pääpalkintona oli yleensä uusi auto tai ulkomaanmatka.
Turid Farbregd
Turid Farbregd (s. 8. maaliskuuta 1941 Gjesdal, Norja) on norjalainen filologi, kirjallisuuden kääntäjä ja sanakirjantekijä.
Farbregd opiskeli norjaa, englantia ja suomea Oslon yliopistossa. Hän suoritti ylemmän korkeakoulututkinnon (candidata philologiæ) humanistisissa tieteissä vuonna 1969. Vuonna 1970 Farbregd pyydettiin Helsingin yliopiston norjan kielen lehtoriksi. Hän toimi Helsingin yliopiston norjan kielen lehtorina vuosina 1970–1994.
Farbregd alkoi kääntää suomalaista kirjallisuutta norjaksi 1970-luvulla. 1980-luvun alussa hän alkoi työskennellä myös viron kielen parissa. Hän on kääntänyt virolaista kirjallisuutta norjaksi. 2010-luvulla hän on kääntänyt muun muassa Sofi Oksasen, Katja Ketun, Juha Itkosen, Tommi Kinnusen, Antti Tuomaisen ja Pajtim Statovcin teoksia. Farbregd laati yhdessä Aili Kämäräisen kanssa ensimmäisen suomi–norja–suomi-sanakirjan, joka ilmestyi vuonna 1978. Tämän jälkeen hän on ollut mukana monissa sanakirjan toimitustöissä. Suomen kielen lisäksi hän on laatinut sanakirjoja virosta norjaksi.
Turid Farbregd perusti Norja–Viro-seuran (Kulturlaget Norge–Estland) baltologi Terje Mathiassenin kanssa vuonna 1984. Farbregd toimi kylmän sodan aikana kulttuurilähettiläänä ja sillanrakentajana Norjan ja Viron välillä.
Uuden Musiikin Kilpailu
Uuden Musiikin Kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2012, ja se korvasi vuodesta 1961 asti lähetetyn Euroviisukarsinnan.
Uuden Musiikin Kilpailu 2012
Vuoden 2012 esiraadin jäseniä olivat Jorma Hietamäki (Yle Radio Suomi), Jaako Hurme (Bassoradio), Johan Lindroos (Yle X3M), Sami Häikiö (Music Export Finland), Anna Laine (Radio Helsinki), Pekka Laine (Yle Kulttuuri), Tarja Närhi (Yle Kulttuuri), Tomi Saarinen (YleX), Noora Santavuori (YleX), Susanna Vainiola (Yle Kulttuuri) ja Wallu Valpio (Hitlantis).
Ilmoittautuminen vuoden 2012 Uuden Musiikin Kilpailuun käynnistyi 15. elokuuta 2011 ja päättyi syyskuun lopussa. Määräaikaan mennessä ilmoittautumisia saapui 540 kappaletta, joista esiraati valitsi jatkoon 40 parasta kappaletta.
Uuden Musiikin Kilpailua alettiin esittää televisiossa tammikuussa 2012. Ohjelma lähetettiin Yle TV2:lla ja Yle HD:lla perjantaisin klo 21.00 27. tammikuuta 2012 – 24. helmikuuta 2012. Esiraadin ja tuomariston valintojen, koesoiton ja klubikeikkojen jälkeen kilpailijat etenivät 25. helmikuuta Helsingin jäähallissa järjestettyyn finaaliin.
Uuden Musiikin Kilpailu 2013
Vuoden 2013 tuomariston jäseniä olivat Apulanta-yhtyeen keulakuva Toni Wirtanen, Honey B & the T-Bonesin solisti/basisti, musiikin tohtori ja tutkija, Sibelius-Akatemian popjazz-laulun lehtori ja lauluvalmentaja Aija Puurtinen, mm. European Border Breaker -palkinnolla palkittu rap-artisti ja tuottaja Lasse Mellberg sekä Suomen musiikkimedian vaikutusvaltaisimmaksi henkilöksi nimetty, YleX:n musiikkipäällikkö Tomi Saarinen.
Finaaliin pyrkivät kilpailijat julkistettiin 4. joulukuuta 2012. Kahdestatoista kilpailijoista kaksi pudotettiin pois alkukarsinnoissa ja neljä valittiin finaaliin. Loput kuusi kilpailijaa karsivat neljästä jäljellä olevasta finaalipaikasta semifinaaliksi nimetyissä jatkokarsinnoissa 31. tammikuuta 2013.
Uuden Musiikin Kilpailun vuoden 2013 finaali järjestettiin 9. helmikuuta 2013 Barona Areenalla Espoossa.
Uuden Musiikin Kilpailu 2014
Vuoden 2014 Uuden Musiikin Kilpailuun lähetettiin 420 demoa. Uudet tuomarit julkistettiin 4. marraskuuta 2013, ja kilpailu alkoi televisiossa 28. joulukuuta 2013.
Finaaliin pyrkivät kilpailijat julkistettiin 10. joulukuuta 2013. Kahdestatoista kilpailijoista kaksi pudotettiin pois alkukarsinnoissa ja kaksi valittiin suoraan finaaliin. Loput kahdeksan kilpailijaa karsivat kuudesta jäljellä olevasta finaalipaikasta semifinaaliksi nimetyissä jatkokarsinnoissa 25. tammikuuta 2014.
Uuden Musiikin Kilpailu 2015
Vuoden 2015 Uuden Musiikin Kilpailu alkoi 7. helmikuuta 2015.
Vuonna 2015 kilpailussa ei ollut tuomaristoa vaan semifinaaleissa jatkoon päässeet valittiin yleisöäänten perusteella. Finaalissa kilpailijat saavat 90 % pisteistään yleisöäänistä ja loput pisteistä kahdeksalta nimetyltä raadilta. Nämä raadit ovat kansalaisraati, mediaraati, suomenruotsalaisraati, lasten raati, Martat-raati, sateenkaariväki-raati, musiikintekijöiden raati sekä taksikuskien raati.
Finaaliin pyrkivät kilpailijat julkistettiin 13. tammikuuta 2015. Kilpailussa järjestetään kolme karsintaa. Jokaisessa karsinnassa esiintyy kuusi kilpailijaa, joista kolme etenee finaaliin. Kilpailun finaali oli 28. helmikuuta 2015.
Uuden Musiikin Kilpailu 2016
Vuoden 2016 UMK-kilpailijat julkistettiin 12. tammikuuta 2016. Kilpailijat jaettiin kolmeen alkukarsintaan, joista jokaisesta puhelinäänestäjät äänestävät kolme suosikkiaan finaaliin. Finaalissa kilpailijat saavat 50% äänistä katsojilta ja loput 50% kymmeneltä nimetyltä raadilta.
Uuden Musiikin Kilpailu 2017
Vuoden 2017 Uuden Musiikin Kilpailu sisälsi yhden kymmenen kilpailijan finaalin. Kilpailukappaleet julkistettiin 23. marraskuuta 2016. Finaali pidettiin 28. tammikuuta Espoo Metro Areenalla.
Uuden Musiikin Kilpailu 2018
Vuoden 2018 Uuden Musiikin Kilpailuun pystyi hakemaan ensimmäistä kertaa pelkällä kappaleella tai pelkkänä artistina vuoden 2017 helmikuussa järjestetyssä erillishaussa. 7. marraskuuta Saara Aalto kuitenkin valittiin edustamaan Suomea vuoden 2018 Euroviisuihin. Uuden Musiikin Kilpailu järjestettiin maaliskuussa 2018, mutta Aalto oli ainoa osallistuja. Hän esitti kolme kappaletta, joista yksi valittiin Suomen edustuskappaleeksi. Päätöksen teki Suomen kansa, sekä kansainväliset raadit suorassa Ylen lähetyksessä Espoon Metro Areenalta 3. maaliskuuta 2018. Kilpailukappaleet julkistettiin 8. helmikuuta, 15. helmikuuta ja 22. helmikuuta 2018.
Yleisradion tapa nostaa Saara Aalto Suomen vuoden 2018 euroviisuedustajaksi on saanut vastaansa kritiikkiä. Yle on perustellut Saara Aallon yksimielistä valintaa sillä, että muita sopivia ehdokkaita ei löytynyt ja että yleisö toivoi tunnettua artistia edustajaksi. Muun muassa musiikintekijöiden etujärjestön Suomen musiikintekijät ry:n mukaan Yle muutti Uuden Musiikin Kilpailun sääntöjä kesken kilpailun ja valitsi Saara Aallon euroviisuedustajaksi ilman kunnollista kilpailutusta.
Uuden Musiikin Kilpailu 2019
Vuoden 2019 Uuden Musiikin Kilpailu jatkuu kutsukilpailuna, tiedotti Yle kesäkuussa 2018. Kilpailun lopullinen muoto, eli kutsutaanko mukaan yksi vai useampi artisti jätettiin kuitenkin auki. Samoin se, miten kappaleiden tekijät valitaan. Tammikuussa 2019 tiedotettiin että Suomea edustaa näyttelijä-laulaja Sebastian Rejman ja musiikkiosuudesta vastaa Darude. Kilpailun finaali järjestettiin Turun Logomossa ja se televisioitiin Ylellä 2. maaliskuuta 2019. Tällöin esitys kappaleeksi valittiin "Look Away".
Uuden Musiikin Kilpailu 2020
Vuoden 2020 Uuden Musiikin Kilpailussa valittiin Suomen edustaja vuoden 2020 Eurovision laulukilpailuun Alankomaiden Rotterdamiin. Kilpailun finaali järjestettiin Tampereen Mediapoliksessa 7. maaliskuuta 2020 ja se esitettiin suorana Yle TV1 -kanavalla.
Yle ilmoitti jo toukokuussa 2019, että vuoden 2020 edustaja valitaan avoimella haulla. Vuosina 2018 ja 2019 käytetty kutsukilpailu jäi siis pois.
Avoin haku kilpailuun oli käynnissä 8. marraskuuta 2019 saakka. Kaikista hakijoista lopulliset kilpailukappaleet valitsi asiantuntijaraati. Lopulliset kilpailijat esiteltiin yleisölle 21. tammikuuta 2020.
Uuden Musiikin Kilpailu 2021
Vuoden 2021 Uuden Musiikin Kilpailussa valittiin Suomen edustaja vuoden 2021 Eurovision laulukilpailuun Alankomaiden Rotterdamiin. Kilpailun finaali järjestettiin Tampereen Mediapoliksessa 20. helmikuuta 2021. Finaalilähetys esitettiin suorana Yle TV1 -kanavalla.
Uuden Musiikin Kilpailu 2022
Vuoden 2022 Uuden Musiikin Kilpailussa valittiin Suomen edustaja vuoden 2022 Eurovision laulukilpailuun Italian Torinoon. Kilpailun finaali järjestettiin Turun Logomossa 26. helmikuuta. Kilpailussa oli mukana seitsemän kilpailijaa, jotka julkaistiin 12. tammikuuta. Kappaleet julkaistiin tuon jälkeen yksi päivässä 13. tammikuuta alkaen. Finaalilähetys lähetettiin suorana lähetyksenä Yle TV1 -kanavalla, sekä Yle Radio Suomi, YleX ja Yle X3M -radiokanavilta.
Uuden Musiikin Kilpailu 2023
Vuoden 2023 Uuden Musiikin Kilpailussa valittiin Suomen edustaja vuoden 2023 Eurovision laulukilpailuun Ison-Britannian Liverpooliin. Vuoden 2023 UMK-artistit olivat Keira Lundström, Benjamin Peltonen, Robin Packalen, Kuumaa, Portion Boys, Käärijä ja Lxandra. Kilpailun voitti Käärijä kappaleellaan "Cha Cha Cha"
Chris Frantz
pienoiskuva|200px|Chris Frantz (kuvassa keskellä). Charlton Christopher "Chris" Frantz (s. 8. toukokuuta 1951 Fort Campbell, Kentucky) on yhdysvaltalainen rockmuusikko. Hän toimi aiemmin Talking Headsin rumpalina.
Stupid Dream
Stupid Dream on brittiläisen Porcupine Tree -yhtyeen viides studioalbumi. Se julkaistiin ensimmäisen kerran huhtikuussa 1999. Albumista tuli siihen astisista Porcupine Treen albumeista myydyin. Albumi julkaistiin uudelleen 15. toukokuuta 2006 CD/DVD-A-yhdistelmänä ja kahden vinyylilevyn settinä. CD/DVD-A-julkaisu sisälsi musiikkivideon kappaleelle "Piano Lessons", albumin 5.1 surround versiona sekä kaksi bonuskappaletta, "Even Less (full version)" ja "Ambulance Chasing". Vinyylilevy on ostettavissa vain Porcupine Treen virallisesta online-kaupasta.
Chris Frantz
Frantz ja Talking Headsin basisti Tina Weymouth menivät naimisiin vuonna 1977. Heillä on pojat Egan ja Robin. Frantz on vaikuttanut useissa yhtyeissä, Talking Headsin ohella mm. Tom Tom Clubissa yhdessä vaimonsa kanssa.
Pailinnan linnamäki
Pailinnan linnamäki on Varsinais-Suomessa Salossa sijaitseva mahdollinen linnamäki.
Stupid Dream
Kappaleluettelo
Steven Wilson on säveltänyt ja sanoittanut kaikki paitsi "Tinto Brassin".
Pailinnan linnamäki
Linnamäki
Linnamäki sijaitsee 4,3 kilometriä länteen Halikon kirkosta. Pailinnan ympäristössä on viisi sitä paljon korkeampaa kalliomäkeä, joista yksi lounaassa oleva on peruskartoissa nimetty virheellisesti myös Linnamäeksi. Kallioinen mäki on melko tasainen ja pienialainen. Tasaisen alueen suuruus on vain 50×10 metriä. Mäen itäpäässä on rinne loiva, mutta länsireunassa on noin 15 metriä korkea jyrkkä kallioseinä. Loivassa rinteessä oli vielä 1800-luvulla ollut mahdollisen kivivallin jäänteitä. Se on voinut olla myös muinaisen merenrannan rantakivikkoa.
Tutkimukset
Kohdetta ei ole tutkittu arkeologisesti, mutta sitä on tutkittu pintapuolisesti vuosina 1885 (Hjalmar Appelgren) ja 1955 (Anna-Kerttu Koskimies).
Kabhi Haan Kabhi Naa
Kabhi Haan Kabhi Naa (suom. ”Joskus kyllä, joskus ei”) on vuonna 1994 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen romanttinen komediaelokuva, jonka on ohjannut Kundan Shah. Pääosia näyttelevät Shah Rukh Khan, Deepak Tijori ja Suchitra Krishnamoorthi ensimmäisessä hindielokuvassaan. Khanin elokuvayhtiö Red Chillies Entertainment on ostanut elokuvan oikeudet.
Elokuva voitti kaksi Filmfare Awards -palkintoa, parhaan elokuvan ja parhaan suorituksen kriitikkopalkinnot. Sitä pidetään yhtenä Khanin parhaista roolisuorituksista ja Khan on sanonut sen olevan hänen oma suosikkinsa.
Juoni
Huoleton haaveilija Sunil ihastuu tyttöön, joka on rakastunut toiseen ja yrittää erottaa tämän ja rakastamansa miehen.
AVR
AVR voi tarkoittaa jotain seuraavista:
Apostolic United Brethren
Apostolic United Brethren (lyhenne AUB) on myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluva uskonnollinen yhteisö. Toisin kuin suurin mormonistinen yhteisö, Suomessakin toimiva Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko eli MAP-kirkko, AUB harjoittaa edelleenkin profeetta Joseph Smithin opettamaa moniavioisuutta. AUB omistaa 1990-luvulta lähtien temppelin Ozumbassa, Meksikossa, noin 50 kilometriä Méxicosta etelään. 1980-luvulta saakka AUB:llä on ollut myös toiminnassa oleva Endowment House Utahissa. Sekä temppelissä että Endowment Housessa toimitetaan endaumenttitoimituksia kirkon vanhan, Nauvoon ajalta peräisin olevan mallin mukaan.
Yhteisön jäsenet käyttävät itsestään harvoin nimitystä Apostolic United Brethren. He kutsuvat yhteisöä yleensä työksi, pappeudeksi tai ryhmäksi.
Jäsenyys
AUB:n jäsenmäärä liikkunee 5 000 ja 8 000 jäsenen välillä. Suurin osa jäsenistä asuu Utahissa tai Meksikossa. Kirkon päämaja sijaitsee Bluffdalessa, Utahissa, jossa kirkolla on oma koulu, hallintorakennus ja arkisto sekä urheiluhalli ja kenttä. Liikkeen yhteisöjä toimii myös Utahin Rocky Ridgessä, Harvest Havenissä, Cedar Cityssä ja Granitessa, Montanan Pinedalessa, Wyomingin Lovellissa, Missourin Humansvillessä ja Meksikon Ozumbassa.
Osa AUB:n jäsenistä kuuluu myös MAP-kirkkoon ja pitää jäsenyytensä AUB:ssä salassa. Kuuluminen moniavioisuutta kannattavaan yhteisöön on nimittäin erottamisperuste MAP-kirkosta. Toisin kuin suurin osa mormonien moniavioisuutta kannattavista nk. fundamentalistiryhmittymistä, AUB ei suoraan tuomitse MAP-kirkkoa vääräksi tai kadotetuksi. Sen mukaan MAP-kirkko täyttää edelleenkin Jumalan sille antamaa tehtävää, kun sen lähetyssaarnaajat levittävät maailmalle Mormonin kirjaa ja kertovat palautetusta evankeliumista ja kun kirkon jäsenet tekevät sukututkimustyötä ja tekevät edesmenneiden omaistensa puolesta sijaistoimituksia, jotka tuovat heille pelastuksen. AUB kuitenkin katsoo, että MAP-kirkko ja sen johtavat ovat luopuneet evankeliumin täyteydestä luopuessaan moniavioisuuden noudattamisesta.
Organisaatio
AUB uskoo MAP-kirkon lailla Jumalan Joseph Smithin kautta palauttamaan pappeuteen ja sen valtuuteen. Kirkon organisaatio muistuttaa pitkälti MAP-kirkon vastaavaa. Kirkkoa johtaa pappeuden presidentti, ja hänen apunaan toimii pappien neuvosto, johon myös presidentti kuuluu. Sen alapuolella on seitsenkymmenten johtajat, johtavat ylipapit ja vanhimmat sekä Aaronin pappeuden johtajat. Lisäksi kirkossa toimii naisten Apuyhdistys, nuorten miesten ja nuorten naisten järjestöt, pyhäkoulut ja partio. Paikallistasolla yhteisöjä johtavat piispat neuvonantajineen.
Oppi
AUB tunnustaa Joseph Smithin laatimat uskonkappaleet oppinsa autoritatiiviseksi ilmaukseksi. Niiden mukaan kirkko uskoo siis Raamattuun ja Mormonin kirjaan opin lähteinä, Kristuksen sovitustyöhön ja "evankeliumin ensimmäisiin periaatteisiin" eli parannukseen, uskoon, kasteeseen ja konfirmaatioon pelastuksen ensi askeleina. Lisäksi se tunnustaa palautetun pappeuden valtuuden ja jatkuvan ilmoituksen.
AUB tunnustaa Joseph Smithin vastaanottaman ilmoituksen moniavioisuudesta aidoksi ja noudattaa sitä edelleenkin. Lisäksi kirkko tunnustaa Brigham Youngin aikoinaan opettamaa Aadam-Jumala -oppia, jonka mukaan ihmiskunnan kantaisä Aadam on Jumala. MAP-kirkko ei nykyään tunnusta tätä oppia. Käytännön elämässä AUB:n jäsenet noudattavat Smithin aikoinaan opettamaan "pyhityksen lakia" eli omaisuuden yhteyttä. Käytännössä suurin osa liikkeen jäsenistä elää kommuuneissa, joissa omaisuus on yhteistä ja jäsenet asuvat yhteisössä.
Lasten pahoinpitelyä, avioliitossa tapahtuvaa seksuaalista pakottamista ja raiskausta sekä insestiä pidetään liikkeessä synteinä. Niihin syyllistyneet voidaan erottaa kirkon jäsenyydestä. Tällaisten tekojen uhreja kehotetaan ilmaisemaan asia poliisiviranomaisille.
Historia
AUB:n käsitys omasta asemastaan perustuu nk. vuoden 1886 tapaamiseen. Kysymyksessä on MAP-kirkon kolmannen presidentin John Taylorin syyskuussa 1886 järjestämä salainen tapaaminen eräiden kirkon korkeiden auktoriteettien kanssa. Kokoukseen osallistuneiden John W. ja Lorin Woolleyn mukaan presidentti Taylor ilmaisi tässä kokouksessa, että Yhdysvaltojen hallituksen painostus kirkon johtoa kohtaan oli saanut sellaiset mittasuhteet, että kirkon oli luultavasti luovuttava moniavioisuuden julkisesta toimeenpanosta (näin tapahtuikin vuonna 1890). Woolleyn mukaan Taylor oli kuitenkin saanut profeetta Joseph Smithiltä ja Jeesukselta Kristukselta ilmoituksen, jonka mukaan pienten mormoniryhmittymien oli edelleenkin noudatettava moniavioisuuden periaatetta salassa. Woolleyt tulkitsivat tämän kokouksen kirkon johtajien antamaksi epäsuoraksi kehotukseksi jatkaa moniavioisten liittojen solmimista salassa. MAP-kirkon johto kiistää jyrkästi tällaisen kokouksen koskaan tapahtuneenkaan.
AUB:n jäsenet katsovat siis pitävänsä elossa Joseph Smithin aikoinaan opettamia uskontotuuksia ja hänen elämäntapaansa. Yhteisön jäsenet mieltävät kuuluvansa eräänlaiseen pieneen, Jumalalle uskolliseen "pyhään jäännökseen", joka elää maan päällä Jumalan lakien mukaan ja Jumalalle uskollisena.
1950-luvulle asti moniavioisuutta harjoittaneet mormonifundamentalistit olivat löyhästi yhteenliittynyt, mutta kuitenkin yksi ryhmä. Kun edeltäjiään jonkin verran vapaamielisempi Rulon C. Allred nousi yhteisön johtoon 1951, erosivat konservatiivisemmat fundamentalistit kuitenkin omaksi ryhmäkseen nimellä Fundamentalistinen myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko.
Vuonna 1977 Rulon C. Allred joutui salamurhan kohteeksi. Erään toisen fundamentalistisen yhteisön, "Jumalan Karitsan kirkon" johtaja Ervil LeBaron lähetti Rena Chynowethin surmaamaan kilpailijansa Allredin. Tämän jälkeen hänen veljensä Owen Allred johti yhteisöä vuoteen 2005. Nykyään AUB:n johdossa on J. LaMoine Jenson.
Viljo Mäkipuro
Viljo Ilmari Mäkipuro (sukunimi vuoteen 1918 Mäkinen; 26. tammikuuta 1899 Hartola – 23. tammikuuta 1982 Salo) oli suomalainen Oulussa asunut kirjailija ja toimittaja, jonka kirjojen aiheena olivat usein Lapin kultamaat ja kullankaivajat. Hän käytti myös nimimerkkejä Kolistimen ukko ja Ville Maara.
Mäkipuron vanhemmat olivat rakennusmestari Villehad Mäkinen ja Edla Maria Engström. Hän suoritti keskikoulun 1917.