cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kortenaer-luokka
Kortenaer-luokka oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston kahdentoista aluksen muodostama ohjusfregattiluokka, jonka alukset valmistettiin De Scheldessä ja Wilton-Fijenoordilla Alankomaissa 1978-1982. Aluksista myytiin kaksi Kreikkaan jo ennen valmistumista, missä ne muodostivat Elli-luokan. Myydyt alukset korvattiin Jacob van Heemskerck -luokan ilmatorjuntafregateilla.
Kahdeksan saman kaltaista alusta valmistettiin Saksassa Saksan laivastolle Bremen-luokkana.
Suunnittelu
Luokan alukset oli suunniteltu yleisfregateiksi, joiden tuli soveltua taisteluun pinta-aluksia, sukellusveneitä ja ilmauhkaa vastaan. Niiden voimanlähteenä oli COGOG-voimansiirto
M/S TransJorund
M/S TransJorund on Astromare Bereederungin omistuksessa oleva konttialus. Alus on rakennettu vuonna 2007 IHDA Shipbuilding Servicen telakalla, Alankomaissa. TransJorund on rekisteröity Kyproksen lipun alle ja sen kotisatama on Limassol. Nykyisin TransJorundilla operoi ruotsalainen Rederi AB Transatlantic reitillä Oulu–Kemi–Tornio–Hampuri–Bremerhaven.
TransJorundin sisaralus on M/S TransAnund.
Käyttöhistoria
Maaliskuussa 2007 alus valmistui alankomaalaiselta telakalta. Aluksen ensimmäinen nimi oli Astromare ja myöhemmin alus sai nimen TransJorund. Huhtikuussa TransJorund aloitti liikennöinnin reitillä Oulu–Hampuri–Bremerhaven ja korvasi näin reitillä olleet pienemmät M/S Ute S:n ja M/S Hennyn.
Norkoampiainen
Norkoampiainen (Vespula austriaca) on yhteiskunta-ampiaisiin kuuluva myrkkypistiäinen. Useimmista sukulaisistaan poiketen se ei tee omaa pesää vaan elää loisena.
Levinneisyys
Lajin levinneisyys ulottuu Britteinsaarilta Euroopan poikki Itä-Aasiaan. Pohjoisamerikkalaiset populaatiot on nykyisin erotettu omaksi lajikseen. Suomessa sitä tavataan koko maassa.
Elinympäristö ja elintavat
Norkoampiainen on pesäloinen, joka ei tee lainkaan omaa pesää. Tämän vuoksi sillä ei myöskään esiinny työläisiä. Isäntälajina toimii yleensä puna-ampiainen (Vespula rufa) ja Aasiassa luultavasti myös Vespula nursei. Talvehtinut norkoampiaiskuningatar tunkeutuu alkukesällä, isäntälajin ensimmäisten työläisten aikuistuttua, isäntälajin pesään ja joko surmaa alkuperäisen kuningattaren tai ajaa sen ulos pesästä. Tämän jälkeen se alistaa isäntälajin työläiset, jotka jatkavat pesän rakentamista ja päätyvät ruokkimaan norkoampiaista ja hoitamaan sen tuottamia munia. Kun alkuperäisen kuningattaren munimat munat ovat aikuistuneet, pesä tuottaa enää uusia norkoampiaiskuningattaria ja -kuhnureita. Norkoampiaisen loisimat pesät jäävät pienemmiksi kuin loisimattomat pesät. Loisittu puna-ampiaispesä ehtii tuottaa noin 200 puna-ampiaistyöläistä ja sen jälkeen noin 100 norkoampiaiskuningatarta ja 100 norkoampiaiskuhnuria.
Pesänvaltaus ei onnistu aina vaan joskus isäntälajin työläiset surmaavat norkoampiaiskuningattaren.
Norkoampiaisia tapaa helpoimmin keväällä, kun talvehtineet kuningattaret etsivät loisittavia pesiä. Ainoastaan hedelmöittyneet kuningattaret talvehtivat.
Du Fu
thumb|250px|Taiteilijan näkemys Du Fusta.
Du Fu syntyi oppineeseen perheeseen ja sai perinteisen kungfutselaisen koulutuksen. Hän kuitenkin reputti virkamiestutkinnossa, ja lähti virkamiesuran sijaan matkustelemaan. Hän sai mainetta runoilijana ja tapasi muita runoilijoita, näiden joukossa kuuluisan Li Bain. Hän reputti virkamiestutkinnon toistamiseen, mutta sai runojensa avulla jonkinlaisen aseman hovissa.
An Lushanin kapina sotki pahasti Du Fun uran ja elämän. Hän pääsi kuitenkin pakenemaan ja sai tilapäisesti uuden aseman maanpaossa olevan hovin luota. 760-luvulla hän joutui palaamaan taas kiertolaiselämään.
Monet hänen runoistaan kertovat An Lushanin kapinan ajasta, eron tuskasta, koti-ikävästä tai kansan kärsimyksistä tuona levottomana aikakautena. Du Futa on nimitetty realistiksi (vastakohtana Li Bain romantiikalle ja fantasioille).
Kaukasiantädyke
Kaukasiantädyke (Veronica filiformis) on monivuotinen tädykelaji, jota esiintyy alkuperäisenä Kaukasiassa. Lajia käytetään joskus koristekasvina. Se on rentokasvuinen ruoho, jonka varsi juurehtii nivelkohdista. Karvainen varsi kasvaa kymmenestä 50:een senttimetriä pitkäksi. Ruodillisten lehtien lapa on munuaismainen ja sahalaitainen. Kukat sijaitsevat yksittäin lehtihangoissa. Niissä on ohut, karvainen ja pitkä, tavallisesti kolmen-neljän senttimetrin mittainen perä. Vaalean sinipunainen teriö on 1–1,5 senttimetriä leveä. Kodat eivät tavallisesti kehity.
Šolta
Šolta on Kroatialle kuuluva saari Adrianmeressä, lähellä Splitin kaupunkia.
Saari on 12 mailia pitkä, 3 mailia leveä, ja sen korkein kohta on 240 metriä. Sen pinta-ala on 59 km².
Diocletianus käytti saarta toisinajattelijoiden karkotuspaikkana. Kroatian kansallisrunoilija Marko Marulic asui saarella 1500-luvulla kirjoittaessaan pääteoksensa. Maslinican kylän lähellä on linna 1700-luvulta.
1800-luvulla taudit koettelivat saaren maanviljelyä, ja oliivipuita ja viiniköynnöksia kuoli. Monet saarelaiset muuttivat Länsi-Australiaan.
Splitistä on Šoltalle tiiviit autolautta- ja katamaraaniyhteydet. Lauttamatka kestää tunnin.
Cory Quirk
Cory Quirk (s. 3. heinäkuuta 1986 Brockton, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Quirkin vahvuuksiin kuuluu luistelu, pelinlukutaito ja työmoraali. Hänen heikkouksiinsa kuuluu pieni koko ja kaksinkamppailut.
Ura
Quirk pelasi kauden 2004–2005 USHL-joukkue Waterloo Black Hawksissa, jonka paras syöttäjä hän oli 26 syötöllään. Vuodet 2005–2009 Quirk kävi Massachusetts-Amherstin yliopistoa. Hänet valittiin ensimmäisen kautensa 2005–2006 päätteeksi Hockey Eastin akateemiseen tähdistökentälliseen. Quirk ylsi joukkueensa sisäisen maalipörssin kärkeen kausina 2006–2007 ja 2007–2008, joista jälkimmäisellä kaudella hän nousi UMass-Amherstin varakapteeniksi. Viimeisellä kaudellaan 2008–2009 Quirkista tuli joukkueen kapteeni. Saman kauden lopulla hän pelasi 11 AHL-ottelua Albany River Ratsissa.
Kaudeksi 2009–2010 NHL-varaamaton Quirk siirtyi San Jose Sharksin organisaatioon. Hän pelasi koko kauden kuitenkin sen farmijoukkue Worcester Sharksissa. Heinäkuussa 2010 Quirk teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Kahden Worcesterissa vietetyn kauden jälkeen hän siirtyi kaudeksi 2011–2012 Eurooppaan ja Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 2. Bundesligassa pelaavaan Starbulls Rosenheimiin. Quirk oli tehoilla 18+42=60 joukkueen paras pistemies ja syöttäjä. Hän sijoittui koko sarjan pistepörssissä neljänneksi ja syöttöpörssissä toiseksi. Quirk oli Rosenheimin paras pistemies ja syöttäjä myös kevään 2012 pudotuspeleissä tehoilla 10+14=24 ja hän jakoi myös joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Patrick Asselinin kanssa. Rosenheim eteni 2. Bundesligan finaaleihin saakka, mutta hävisi Landshut Cannibalsille.
Huhtikuussa 2012 Quirk teki kaksivuotisen sopimuksen SM-liigajoukkue JYPin kanssa. Hän jäi kuitenkin vähälle peliajalle osaksi NHL:n työsulun takia ja teki 25 ottelussa tehot 1+6=7. Quirk haki pelituntumaa myös yhdeksän Mestis-ottelun verran JYP-Akatemiasta. Tammikuussa 2013 hän purki yhteisymmärryksessä sopimuksensa JYPin kanssa ja siirtyi loppukauden kattaneella sopimuksella Saksan DEL-liigassa pelaavaan Hannover Scorpionsiin.
Quirk jatkoi kaudella 2013–2014 pelejään vuoden mittaisella sopimuksella Tanskan AL-Bank Ligaenin SønderjyskE Ishockeyssa. Hän jakoi tehoilla 25+31=56 koko liigan pistepörssin toisen sijan joukkuetoverinsa Brent Waltonin kanssa. Quirk sijoittui myös kevään 2014 pudotuspelien pistepörssissä toiseksi tehoilla 10+8=18. Hän voitti kauden päätteeksi Tanskan-mestaruuden ja valittiin Metal Ligaenin tähdistökentälliseen. Toukokuussa 2014 Quirk teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen SønderjyskE:n kanssa. Kaudella 2014–2015 hän nousi joukkueen varakapteeniksi ja oli tehoilla 27+31=58 SønderjyskE:n paras pistemies ja maalintekijä. Quirk sijoittui koko Metal Ligaenin maalipörssissä neljänneksi ja pistepörssissä viidenneksi. Hän voitti myös kevään 2015 pudotuspelien tehotilaston lukemalla +20. Quirk voitti kauden päätteeksi taas Tanskan-mestaruuden ja valittiin tähdistökentälliseen.
Muuta
Quirkin pikkuveli Ryan on pelannut myös jääkiekkoa.
Richard Pipes
thumb|right|Richard Pipes Richard Edgar Pipes (11. heinäkuuta 1923 – 17. toukokuuta 2018 ) oli historioitsija. Hän syntyi Puolassa juutalaiseen perheeseen, mutta muutti vuonna 1940 Yhdysvaltoihin, jonka kansalainen hän on ollut vuodesta 1943.
Pipes opetti vuosikymmeniä Harvardissa. Hän tuli tunnetuksi kirjoituksillaan Venäjän historiasta ja johti 1970-luvulla Team B:tä, joka pyrki selvittämään Neuvostoliiton toimia ja väitettyjä Yhdysvaltoihin kohdistettuja uhkia.
Pipes on American Academy of Arts and Sciencesin jäsen ja vuoden 2007 National Humanities Medalilla palkittu. Hänen poikansa on Lähi-itä-spesialisti Daniel Pipes.
Nilamani Routray
Nilamani Routray (24. toukokuuta 1920 – 4. lokakuuta 2004 ) oli intialainen itsenäisyysaktivisti ja poliitikko, joka toimi Odishan pääministerinä vuosina 1977–1980. Hänet äänestettiin Lok Sabhaan vuonna 1989, jonka jälkeen hän toimi maansa ympäristö- ja terveysministerinä V. P. Singhin hallituksessa.
Lisävalot
Lisävaloilla tarkoitetaan autoon tai muuhun moottoriajoneuvoon jälkikäteen asennettavia valoja. Lisävaloja käytetään tyypillisesti jos ajoneuvon alkuperäiset valot eivät ole tarvittavan tehokkaat, tai jos ajoneuvoon tehdyt rakenteelliset muutokset lisäävät valaisun tarvetta tai huonontavat alkuperäisten valaisimien toimivuutta. Lisävalot käyttävät useimmiten ajoneuvon omaa sähköjärjestelmää ja toimivat siten 12 tai 24 voltin jännitteellä, mutta esimerkiksi moottoripyörissä voidaan käyttää lisävaloja, joilla on erillinen akku. Lisävaloja valmistavat muun muassa Bosch ja Hella.
Lainsäädäntö henkilöautojen osalta
Lisäkaukovalojen asennuksessa on otettava huomioon niin sanottu referenssiluku, joka saa olla yhtäaikaa päällä olevilla kaukovaloilla 100. Ennen 24. lokakuuta 2009 tämä suurin sallittu luku oli vuoden 1980 jälkeen rekisteröidyille autoille 75 ja ennen vuotta 1980 rekisteröidyille autoille 100. Ennen vuotta 1980 rekisteröityjen autojen osalta uusi säännös ei tuonut muutoksia. Referenssiluku on merkitty valaisimen lasiin.
Nilamani Routray
Hänet palkittiin Odisha Sahitya Akademin palkinnolla vuonna 1988. Vuonna 2017 Odishan pääministeri Naveen Patnaik paljasti Routrayta esittävän patsaan Bhubaneswarissa.
Sohva
250 px|thumb|Ruskea sohva.
Sohva on pehmustettu, useamman henkilön istuttava istuin. Se on tyypillinen kaluste olohuoneessa tai muussa oleskeluun tarkoitetussa tilassa ja tavallisesti tarjoaa istumapaikan 2–4 henkilölle.
Kulmasohva voi olla sisään- tai ulospäin taittuva, ja se kootaan usein paloista, jolloin saadaan yksilöllinen sisustuselementti.
Divaanista puuttuu toisen pään selkä- ja käsinoja.
Rakenne
thumb|left|200px|Muinainen kreikkalainen sohva.
Sohva koostuu istuinosasta, selkänojasta ja tavallisesti myös päädyissä olevista käsinojista. Istuinosa sijaitsee yleensä lattiatason yläpuolella neljän jalan varassa, mutta on myös sohvia, joiden paksu istuinosa lepää koko alapinnaltaan lattiatasossa.
Sohvan runko valmistetaan yleensä puusta. Pehmusteena on kylmävalumuovia, vaahtomuovia, silikonikuituvanua tai untuvaa ja jousituksena teräs- ja pystyspiraalijousia. Verhoiluun käytetään kangasta tai nahkaa.
Vuodesohva
Vuodesohva voi olla myös ilman mekanismia, jolloin istuinosa vain vedetään lattialle.
Sohvan hävittäminen
Sohvan tultua elinkaarensa loppupäähän vanhaksi, kuluneeksi tai rikkinäiseksi se tulee hävittää asianmukaisesti. Sohvassa ei ole tuottajavastuuta, eikä siitä makseta hankintavaiheessa kierrätysmaksua, minkä takia sen toimittaminen jäteasemalle on maksullista. Vielä käyttökuntoista sohvaa voi yrittää myydä tai tarjota kierrätyskeskukseen, jolloin pelkkä kuljetus maksaa tai kierrätyskeskus voi noutaa sen myös ilmaiseksi. Sohva on ongelmajätettä, eikä sitä saisi hylätä maastoon.
Hildebrand (suku)
thumb|right|Bror Emil Hildebrandin hauta [[Solnan hautausmaalla.]] Hildebrand on alun perin ranskalainen, mutta nykyään myös ruotsalainen suku. Sukua esiintyy myös Hollannissa ja Saksassa
Vuonna 1764 sukunimi muutettiin Hildebrandsoniksi. Yksi sukuhaara, alkaen Bror Emil Hildebrandista muutti nimen Hildebrandiksi, ja tämä suku on ollut menestyvä Ruotsin kulttuurielämässä.
Wallander – Veriside
Veriside on Wallander-elokuvasarjan yhdestoista elokuva. Ystadin venesatamasta löytyy vene, jonka hytissä on paljon verta. Poliisit epäilevät, että veneessä on murhattu nainen, jonka ruumis on sitten viety muualle. Tutkimukset johtavat poliisit maatilalle, jossa nainen on säilyttänyt hevostaan. Yksi tilan asukkaista on Linda Wallanderin tuttava vuosien takaa.
Lenexpo (messukeskus)
Lenexpo on messukeskus Pietarissa Vasilinsaarella Venäjällä noin 4,5 kilometrin päässä keskustasta. Se on suurin messukeskus Pietarissa ja Luoteis-Venäjällä sekä yksi suurimmista messukeskuksista Venäjällä 14 hehtaarin messualueellaan. Messukeskus rakennettiin vuosina 1963–1968 ja sen ensimmäinen kansainvälinen näyttely "Inrybprom -68" järjestettiin vuonna 1968. Messukeskus sijaitsee Morskoi vokzal -matkustajasataman vieressä ja sen lähimmät metroasemat, vihreän linjan Primorskaja ja Vasileostrovskaja sijaitsevat noin 2,5 kilometrin päässä. Lenexpo järjestää vuosittain noin 70 messutapahtumaa yhdessä 10 000 yrityksen kanssa ympäri maailmaa. Keskuksessa vierailee vuosittain 1,2 miljoonaa kävijää. Messukeskuksen sijainti aivan Suomenlahden rannalla antaa mahdollisuuden vierailla alueella omalla veneellä.
Messukeskus sisältää:
Kirjeitä nuorelle matemaatikolle
Kirjeitä nuorelle matemaatikolle on brittiläisen matemaatikon Ian Stewartin vuonna 2006 julkaistu kirja, joka esittelee matematiikkaa alana ja urana. Stewart mainitsee teoksen olevan osittainen päivitys G. H. Hardyn teokselle Matemaatikon apologia. Teoksen on julkaissut suomeksi Terra Cognita vuonna 2007. Sen on suomentanut Juha Pietiläinen. Alkuteoksen kustansi Basic Books.
Kirjavinkit-sivuston arvostelun mukaan kirja on lähes pakollista luettavaa matematiikan opettajille ja jokaiselle matemaatikon urasta haavailevalle. Kirja nousee alansa klassikoksi.
Ivalon pyhän Nikolaoksen kirkko
Ivalon pyhän Nikolaoksen kirkko on Lapin ortodoksisen kappeliseurakunnan kirkkorakennus Inarissa. Rukoushuoneen vihki käyttöön rovasti Yrjö Räme vuonna 1960. Peruskorjauksen jälkeen vuonna 1996 rakennuksen vihki kirkoksi metropoliitta Leo.
Muravlenko
Muravlenko on Jamalin Nenetsian autonomisen piirikunnan eteläosissa Luoteis-Siperiassa sijaitseva öljyntuotannon synnyttämä teollisuuskaupunki ja piirikunnan alainen kaupunkipiiri. Muravlenko sijaitsee linnuntietä 80 kilometriä Jamalin Nenetsian suurimpiin kaupunkeihin kuuluvasta Nojabrskista luoteeseen ja 480 kilometriä pääkaupunki Salehardista kaakkoon. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Muravlenkon asukasluku oli 33 391.
Historiaa ja palveluja
Taajama perustettiin Neuvostoliiton öljyministeriön päätöksellä soiselle, mutta öljyrikkaalle Länsi-Siperian alueelle 10. huhtikuuta 1982. Tavoitteena oli pumpata esiin Sutorminskojen ja Muravlenkon hiilivetyesiintymiä. Vuoden 1984 alussa alueella asui jo 1 600 henkeä. Tässä vaiheessa taajamassa oli asuntojen ohella työmaaruokala, kauppa, terveysasema, puhelinkeskus ja tv-kameraryhmä. Taajamalle valittiin oma neuvosto, mikä paikallisesti tulkitaan myös kaupungin perustamiseksi. Varsinaisen aluehallinnon alaisen kaupungin aseman se sai 1990. Sittemmin kaupungin palvelutarjonta on täydentynyt muun muassa ekologisella museolla, lasten taidekoululla, alkuperäisväestölle tarkoitetulla koululla (sisäoppilaitos), ammattikoululla, koreografiakoululla, kolmen ylemmän oppilaitoksen sivutoimipisteellä, ortodoksisella kirkolla ja moskeijalla.
Liikenneyhteydet
Muravlenkosta on maantieyhteys muun muassa etelään Hanti-Mansian Surgutiin, kaakkoon Nojabrskiin ja pohjoiseen Novyi Urengoihin. Kaupunkiin ei johda rautatietä.
Baššibazukki
thumb|upright|Baššibazukkeja 1800-luvun lopun postikortissa. thumb|upright|Émile Vernet-Lecomte: Baššibazukki tutkimassa ryöstösaalistaan, 1862.
Baššibazukki (osmaninturkiksi: باشی بوزوق başıbozuk ’johtajaton, liittämätön, järjestäytymätön’) tarkoittaa Osmanien valtakunnan armeijassa palvelleita palkkasotureita, jotka tunnettiin kurittomuudestaan.
Ketotädyke
Ketotädyke (Veronica arvensis) on yksivuotinen matalakasvuinen laji tädykkeiden suvussa. Sen varsi on pysty tai koheneva, karvainen ja kasvaa kahdeksasta 25:een senttimetriä pitkäksi. Lehdistä alemmat ovat lyhytruotisia ja ylemmät ruodittomia. Lehtilapa on kolmiomaisen puikea, sahahampainen, tylppätyvinen tai matalan herttatyvinen. Kukinto on pitkä ja tiheä terttu. Kukissa on kahdesta kolmeen millimetriä leveä sininen teriö. Kota on litteä, reunasta nystykarvainen ja sen kärki syvälovinen.
Baššibazukki
Termiä käytettiin alun perin siviileistä, ja sillä tarkoitettiin kodittomia kulkureita ja kerjäläisiä, jotka olivat saapuneet valtakunnan etäisistä provinsseista Istanbuliin etsimään toimeentuloa. Krimin sodan sytyttyä vapaaehtoisyksikköjä värvättiin samankaltaisista väestönosista, ja nimitys siirtyi sotilaskäyttöön. Värvätyt olivat lähinnä albaaneja, kurdeja ja tšerkessejä, mutta heitä tuli myös muualta Lähi-idästä ja Pohjois-Afrikasta.
Baššibazukkiyksiköt eivät kuuluneet armeijan vakinaiseen väkeen. Värvätyn vapaaehtoisen tuli aseistaa itsensä, ja ratsuväenyksikköön pyrkiessään värvätyllä tuli olla oma hevonen. Baššibazukkiyksiköillä oli myös omat keskuudestaan valitut johtajansa. Heidän univormunsa eivät olleet säädeltyjä, ja kirjavien ja värikkäiden asujensa vuoksi he olivat suosittuja historiamaalausten aiheita.
Sodan aikana baššibazukien maine alkoi tahraantua kurittomuudesta sekä taistelun aikana että siviilien keskuudessa. Baššibazukit syyllistyivät sotavankeja kohtaan raakuuksiin ja Krimillä ja Bulgariassa siviiliväestön rosvoamiseen ja raiskauksiin. Osmaniarmeija pyrki tuomaan normaalin sotilaskurin myös baššibazukkiyksiköihin, mutta yritykset eivät tuottaneet tulosta. Seurauksena baššibazukkiyksiköt lakkautettiin pian Turkin sodan (1877-1878) jälkeen.
Kulttuurissa
Eunukkien ja haaremifantasioiden ohella baššibazukeista tuli muodikas maalausten aihe orientalismin aikana 1800-luvun loppupuolella. Heidän suosimansa kirjava pukeutumistyyli teki heistä visuaalisesti mielenkiintoisen kohteen ja heidän ristiriitainen maineensa sisällöllisesti jännittäviä. Taidemaalarit, kuten Jean-Léon Gérôme ja Paul-Marie Renoir tekivät useita matkoja osmanien valtakuntaan 1860-1880-luvuilla. Noihin aikoihin osmanit olivat jo käytännössä lakanneet värväämästä baššibazukkeja. Renoir kuvasi jäljellä olevien baššibazukkien olevan enää "koristesotilaita", jotka seisoivat vartiossa moskeijojen ja palatsien ovella tai poseerasivat värikkäine vaatteineen ja lukuisine aseineen innokkaalle valokuvaajalle korvausta vastaan.
Sana baššibazukki on kapteeni Haddockin käyttämä haukkumasana Tintti-sarjakuvissa, joissa siitä esiintyy erilaisia kirjoitusasuja.
Johannes Käis
thumb|220px|Johannes Käis, 1922. Johannes Käis (26. joulukuuta 1885 Rosma koolimaja, Rosma, Timo vald – 29. kesäkuuta 1950 Tromsi, Põlva vald) oli virolainen pedagogi ja koulunuudistuksen uranuurtaja, jonka työ vaikutti Suomenkin kouluihin. Hän kokeili uusia opetusmenetelmiä.
Economic freedom of the world
thumb|375px|right|Maailman maiden taloudellisen vapauden kartta, 2008 Economic Freedom of the World, julkaisija: [[Fraser Institute.]] Economic freedom of the world on kanadalaisen Fraser-instituutin kokoama indeksi, joka mittaa kunkin maailman maan taloudellista vapautta.
10 tarkoittaa taloudellisesti täysin vapaata maata, 0 täysin ei-vapaata.
Mittarit
Fraserin mukaan keskeiset taloudellisen vapauden tekijät ovat
Taloudellisen vapauden vaikutus
Ympäristön tila, eliniänodote, ihmisoikeustilanne, talouskasvu, keskitulot ja köyhimmän kymmenyksen tulotaso olivat sitä parempia ja korruptio vähäisempää, mitä korkeampi maan taloudellinen vapaus oli (vuonna 2007). Köyhimmän kymmenyksen osuus maan tuloista ei riippunut taloudellisesta vapaudesta.
Instituutin mukaan aikana 1980-2007 tutkituissa maissa Tänä aikana Lisäksi monien tutkimusten mukaan talous on parantunut eniten taloudellisesti vapaimmissa maissa ja kunkin maan taloudellisen vapauden lisäämiset ovat lisänneet talouskasvua ja päinvastoin.
Sadat vertaisarvioidut tieteelliset artikkelit ovat käyttäneet indeksiä. Sitä on käytetty mm. taloustieteellisessä, valtiotieteellisessä ja ympäristötutkimuksessa.
Vapaimmassa viidenneksessä elävien keskitulot olivat 23 450 dollaria/vuosi ja kasvu 1990-luvulla 2,56 %/vuosi. Epävapaimmassa viidenneksessä luvut olivat 2 556 dollaria ja -0,85 %/vuosi. Köyhin kymmenys kansasta sai 728 $/vuosi epävapaimmissa ja 7000 $/vuosi vapaimmissa maissa. Eliniänodote oli vapaimmissa maissa 20 vuotta enemmän kuin epävapaimmissa.
Onnellisuus oli selvästi sitä vahvempi, mitä taloudellisesti vapaampi jokin maa oli (korrelaatio oli vahva).
Korkea taloudellinen vapaus estää erittäin tehokkaasti sotia, noin 54 kertaa tehokkaammin kuin demokratia (Democracy Score -mittarilla mitattuna).
Indeksin pohjana olevista mittareista tärkeimpiä kasvulle näyttäisivät olevat omaisuudensuoja, matala korruptio ja matala inflaatio. Julkisten menojen määrä ei näyttäisi olevan yhtä vaikuttavaa kuin varsinainen talouden sääntely. Toisaalta tämä jossain määrin näkyy indeksin painokertoimissa. Siksi esimerkiksi Tanska on sijalla 12 ja Suomi 16.
Tehdyn tutkimuksen yhteenvetoa on oheisessa artikkelissa, mukaan lukien tutkimuksia, jotka osoittavat taloudellisen vapauden olevan hyvien seurausten syy eikä vain korreloiva tekijä. Artikkeli myös toteaa tämän indeksin olevan käytetyin taloudellisen vapauden indeksi tieteellisessä tutkimuksessa, osin siksi, että taloudellisen vapauden indeksi yltää vain vuoteen 1995 ja käyttää subjektiivisempia mittareita. Molempien tulokset ovat kuitenkin samansuuntaisia.
Li Bai
Li Bai (, Lǐ Bó tai Lǐ Bái, usein myös muodossa Li Po, 701–762) oli Kiinan klassisen runouden kultakauden, Tang-kauden, tunnetuimpia runoilijoita. Li Bai tunnetaan erityisesti boheemeista, taolaishenkisistä luonnonkuvauksista ja juomalauluista. Hänen mainettaan ovat kasvattaneet myös monet häneen liittyvät legendat. Tunnetuimman legendan mukaan Li Bai hukkui pudottuaan veneestä yrittäessään juovuspäissään tavoitella kuun kuvajaista.
Elämäkerta
thumb|vasen|Ainoa tunnettu säilynyt ote Li Bain itse tekemästä [[Kiinalainen kalligrafia|kalligrafiasta.]] Li Bai syntyi vuonna 701 Keski-Aasiassa ja sai kohteliaisuusnimen (zi) Taibai Venuksen mukaan hänen äitinsä nähtyä planeetan unessa hieman ennen Lin syntymää. Joissain yhteyksissä on esitetty, että Li ei olisi ollut taustaltaan han-kiinalainen, vaan olisi kuulunut johonkin toiseen etniseen ryhmään Keski-Aasiassa syntyneenä. Valtanäkemyksen mukaan Lin isoisä oli kuitenkin muuttanut alueelle Kiinan sydänmailta. Lin isä muutti poikansa syntymän jälkeen perheineen Shun eli nykyisen Sichuanin alueelle, jota Li piti sittemmin kotiseutunaan. Li kiinnostui taolaisesta kuolemattomuudesta, mutta haaveili toisaalta myös kungfutselaisuudelle tyypillisestä urasta hovissa. Eri vaikutteiden johdosta Li kiinnostui nuoruudessaan monista eri aiheista, kuten kungfutselaisista klassikoista, filosofisista tutkielmista, miekkailusta ja jousiammunnasta.
Li vietti suuren osan elämästään matkaillen. Hän lähti kotiseuduiltaan Sichuanista 26-vuotiaana purjehtien alas Jangtsejoen vartta viettäen huoletonta elämää juopotellen ja tavaten aikansa julkisuuden henkilöitä kehitellen samalla pakkomielteisen runoilijan persoonaansa. 41-vuotiaana Li värvättiin Chang’anin eli nykyisen Xi’anin Hanlin-akatemiaan taolaisen ystävänsä Wu Yunin suosituksesta. Hänestä tuli nopeasti tunnettu, kun runoilija He Zhizhang kuvaili eräästä hänen runoaan The Road to Shu Is Harsh? ylistävään sävyyn. Kuitenkin vain hieman myöhemmin Li loukkasi joitakin vaikuttavia virkamiehiä ja menetti virkansa akatemiassa viettäen loppuelämänsä vaellellen paikasta toiseen. Li poikkesi muista Tang-kauden suurista runoilijoista siinä, ettei hän koskaan suorittanut virkatutkintoa eikä hänellä ollut akatemiauransa jälkeen virallista asemaa Vuonna 756 Li liittyi keisarin 16:ta pojan prinssi Lin johtamien joukkoihin runoilijana. Hieman myöhemmin prinssi Litä syytettiin pyrkimyksestä perustaa oma valtiona ja hänet teloitettiin. Li Bai joutui vangiksi Jiujiangissa, josta hänet karkotettiin Yelangiin. Ennen hänen sinne saapumistaan annettiin kuitenkin käsky yleistä armahduksesta, jonka ansiosta Li saattoi palata Itä-Kiinaan. Li kuoli tiettävästi sukulaisensa luona vuonna 762 Dangtussa Anhuin maakunnassa, joskin tunnetun legendan mukaan hän hukkui pudottuaan veneestä yrittäessään juovuspäissään tavoitella kuun kuvajaista.
Tuotanto
Li Baita pidetään yhtenä Tang-dynastian ajan merkittävimmistä kirjallisuuden vaikuttajista jääden vain hieman Kiinan parhaana pidetyn runoilija Du Fun varjoon. Li Bailta on säilynyt noin tuhat runoa. Hän kirjoitti perinteisten runomuotojen mukaan, mutta teki myös merkittäviä muutoksia esimerkiksi runomittoihin ja rytmiin. Monissa Lin runoissa heijastuu katkeruus keisaria kohtaan, jolta Li olisi kaivannut tunnustusta runouttaan kohtaan. Toisaalta Lin runouteen heijastuu hänen romanttinen elämänkatsomuksensa ja ehkäpä yhtenä Kiinan tunnetuimmista viininystävistä runoudessa esiintyy usein myös juomisen riemu. Muita Lin runouden teemoja ovat esimerkiksi ystävyys, yksinäisyys ja ajankulu.
Change
Change voi tarkoittaa:
Lansford Spence
Lansford Spence (s. 15. joulukuuta 1982 Hanover, Jamaika) on jamaikalainen pikajuoksija.
Spence voitti Pan-Amerikan kisoissa 2003 kultaa 4 × 400 metrin viestissä. Hän voitti 2005 Jamaikan mestaruuden 400 metrin juoksussa. Samana vuonna hän karsiutui Helsingin MM-kisoissa 400 metrin välierissä ajalla 47,20. 4 × 400 metrin viestissä hän oli mukana voittamassa MM-pronssia. Kansainyhteisön kisoissa 2006 hän juoksi henkilökohtaisessa kilpailussa kahdeksanneksi ajalla 45,79 ja viestissä oli mukana voittamassa pronssia. Pekingin olympialaisissa 2008 hän juoksi kahdeksanneksi sijoittuneessa Jamaikan pitkän viestin joukkueessa.
Spence saavutti Delhin Kansainyhteisön kisoissa 2010 hopeaa sekä 200 metrillä ennätyksellään 20,49 että 4 × 100 metrin viestissä. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän juoksi 4×400 metrin viestin alkuerissä Jamaikan joukkueessa. Loppukilpailussa toisella kokoonpanolla juossut joukkue sijoittui kolmanneksi.
Pan-Amerikan kisoissa Guadalajarassa 2011 hän sijoittui 200 metrillä toiseksi.
Suomalainen Kamarikuoro
Suomalainen Kamarikuoro on suomalainen vuonna 1984 perustettu sekakuoro. Kuoroa johtaa sen perustaja Eric-Olof Söderström.
Pohjankiisla
pienoiskuva|Pohjankiislan muna. Pohjankiisla (Uria lomvia) on Suomessa erittäin harvinainen lintu.
Koko ja ulkonäkö
Musta pää ja selkä, valkea rinta, maissa pysty istuma-asento. Pohjankiisla on hiukan suurempi kuin etelänkiisla: Pituus on 40–44 cm ja siipien kärkiväli 64–75 cm.
Levinneisyys
Pohjankiisla pesii luodoilla, saarilla ja rannikoilla kaukana pohjoisessa. Se siirtyy talveksi hiukan etelämmäksi jään rajaa seuraten. Suomessa laji on erittäin harvinainen. Ensimmäisen kerran laji tavattiin Korppoosta 1901. Vuonna 1902 Suomessa todettiin poikkeuksellinen pohjankiislojen massaesiintyminen. Jäämerellä riehunut talvimyrsky toi pohjankiisloja erityisesti Itä-Suomeen. Vuonna 1964 Suomesta löytyi kuollut pohjankiisla, 1986 elävä yksilö, joka kuitenkin kuoli seuraavana vuonna Korkeasaaressa. Viimeisin havainto on vuodelta 1988, kun löytyi kalaverkkoon kuollut yksilö.
Lex Gillette
Elexis LaVelle ”Lex” Gillette (s. 19. lokakuuta 1984 Kinston, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen vammaisyleisurheilija, joka kilpailee F11-luokassa pääosin pituushypyssä ja kolmiloikassa. 188 senttimetriä pitkä ja 79 kilogrammaa painava Gillette pitää hallussaan luokkansa maailmanennätystä 677. Gillette on syntymästään asti kärsinyt toistuvista silmän verkkokalvon irtaumista ja nykyisin hän on täysin sokea. Gilletten avustajana toimii Wes Williams.
Pohjankiisla
Lisääntyminen
Pohjankiisla tekee vain yhden munan kerrallaan.
Curtius-toisiintuminen
thumb|250px|Esimerkki Curtius-toisiintumisesta Curtius-toisiintuminen on toisiintumisreaktio, jossa asyyliatsidista muodostuu isosyanaatti. Reaktiossa muodostuvat isosyanaatit voidaan edelleen hydrolysoida amiineiksi. Reaktio on nimetty löytäjänsä Theodor Curtiusin mukaan.
Lex Gillette
Gillette on saavuttanut kesäparalympialaisista kolme hopeamitalia pituushypystä, vuosilta 2004, 2008 ja 2012. MM-kilpailuista hän on saavuttanut kaksi pituushyppykultaa vuosilta 2013 ja 2015 sekä yhden pikaviestihopean ja yhden kolmiloikkahopean ja -pronssin. Vuoden 2015 MM-kilpailuissa Gillette hyppäsi yhden hypyistään pituushyppylaatikon ulkopuolelle, mutta voitti silti kultaa.
Pohjankiisla
Ravinto
Pohjankiislat syövät enimmäkseen kalaa, mutta myös meren selkärangattomia.
Lex Gillette
Gillette on julkaissut muusikkona yhden singlen, On the Stagen, vuonna 2012. Hän toimii myös motivoivana puhujana.
Curtius-toisiintuminen
Mekanismi
Curtius-toisiintumisen lähtöaine on asyyliatsidi. Tämä voidaan valmistaa karboksyylihappojen johdannaisista. Käytettyjä tapoja ovat muun muassa happokloridien tai anhydridien reaktio natriumatsidin kanssa tai karboksyylihappojen ja difenyylifosforyyliatsidin välinen reaktio. Kuumennettaessa asyyliatsidia happamissa olosuhteissa yhdisteestä irtoaa typpimolekyyli ja muodostuu välituotteena asyylinitreeni. Tämä asyylinitreeni on epävakaa ja tapahtuu toisiintumisreaktio, jossa karbonyyliryhmään kiinnittynyt alkyyli- tai aryyliryhmä siirtyy ja sitoutuu typpiatomiin muodostaen orgaanisen isosyanaatin. Siirtyvän ryhmän stereokemia säilyy reaktiossa. On myös mahdollista, että toisiintuminen tapahtuu yhtäaikaisprosessina ilman nitreenin muodostumista. Reaktiossa muodostuva isosyanaatti voi reagoida amiinien kanssa muodostaen ureoita, alkoholien kanssa muodostaen karbamaatteja tai hydrolysoitua veden vaikutuksesta amiiniksi. Hydrolyysin välivaiheena muodostuu epävakaa karbamihappojohdannainen, josta eliminoituu hiilidioksidia. Curtius-toisiintumista hyödynnetään erityisesti aminohappojen ja aminohappojohdannaisten synteesissä.
Arktisen alueen kutistuminen
pienoiskuva|Jäärajan kehitys arktisella alueella
Arktisen alueen kutistuminen tarkoittaa pohjoisnapaa ympäröivän alueen (pohjoisen alueen 10 celsiusasteen rajalla) pienenemistä pääasiassa alueen ilmaston muuttuessa kasvihuoneilmiön takia. Arviot, milloin arktinen alue tulee olemaan jäästä vapaa kesällä vaihtelevat korkeista arvioista, jotka sijoittuvat vuosiin 2060–2080 mataliin arvioihin, jotka sijoittuvat vuoden 2030 tienoille. Koska kasvihuoneilmiö vaikuttaa paljon erityisesti arktisella alueella, se nähdään usein ilmastonmuutoksen "indikaattorina". Tieteilijät ovat ehdottaneet ongelman ratkaisuksi metaanin vapauttamisen arktiselle alueelle.
Useat kaukokartoitussatelliitit, kuten esimerkiksi EOS-Aqua, tutkivat myös jääpeitettä.
Hambro
Hambro on juutalainen suku, jonka kantaisä on Joseph Hambro.
Joseph Hambro (1780–1848) oli köyhien kööpenhaminalaisten poika, joka rikastui liike-elämässä. Hän perusti monta tanskalaista liikeyritystä ja muutti pankkimiehenä vuonna 1840 Lontooseen. Hänen poikansa Carl Joachim Hambro (1807–77) perusti Lontooseen C.J. Hambro & Son -yrityksen ja yleni vuonna 1851 paroniksi.
Henry Hill
upright|pienoiskuva|FBI:n pidätyskuva vuonna 1980.
Kolmijuovatetra
Kolmijuovatetra (Hyphessobrycon heterorhabdus) on tetrojen (Characidae) heimoon kuuluva trooppisissa vesissä elävä kalalaji. Kolmijuovatetraa tavataan ainoastaan Amazon-joessa Brasilian ja Kolumbian alueella. Kolmijuovatetra on kooltaan hyvin pieni ja sen maksimipituus on vain 3,6 senttimetriä. Kala on väritykseltään harmaa, ja sen kyljissä on paksu vaakaviiva, jonka yläosa on punainen ja alaosa musta.
Henry Hill
Henry Hill (11. kesäkuuta 1943 – 12. kesäkuuta 2012) oli yhdysvaltalainen gangsteri, joka ryhtyi yli kahdenkymmenen vuoden rikollisen uran jälkeen kumppaniensa ilmiantajaksi.
Kolmijuovatetra
Kalan tieteellisen lajinimen heterorhabdus ensimmäinen osa hetero tulee muinaiskreikan kielen sanasta ἕτερος (héteros) ja merkitsee "muuta" tai "erilaista". Jälkimmäinen osa tulee muinaiskreikan sanasta ῥάβδος (rhábdos), ja merkitsee "tankoa" tai "sauvaa".
Henry Hill
Brooklynista kotoisin ollut Hill oli taustaltaan puoliksi italialainen ja puoliksi irlantilainen. Hänen rikollinen uransa alkoi jo 11-vuotiaana. Hän toimi Paul Varion alaisuudessa Lucchesen mafiaperheessä ja eli 1960- ja 1970-luvuilla ylellistä elämää, mutta ei irlantilaistaustansa vuoksi voinut koskaan tulla valituksi varsinaiseksi mafian jäseneksi. Tultuaan vuonna 1980 pidätetyksi huumerikoksista hän päätyi todistamaan kanssarikollisiaan vastaan. Hill itse vältti kaikki syytteet, pääsi liittovaltion todistajansuojeluohjelmaan, ja sai uuden henkilöllisyyden. Hänet kuitenkin erotettiin todistajansuojeluohjelmasta vuonna 1990 jäätyään jälleen kiinni huumerikoksista.
Hill esiintyi sittemmin usein mafia-aiheisissa dokumenteissa ja vieraana Howard Sternin show’ssa. Nicholas Pileggi kirjoitti Hillistä kirjan Wiseguy: Life in a Mafia Family (1986), jonka pohjalta Martin Scorsese ohjasi elokuvan Mafiaveljet. Siinä Hilliä esitti Ray Liotta.
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2001
thumb|right|[[Salpausselän hyppyrimäet kisojen aikaan 18.2.2001]] thumb|right|Yleisöä Vuoden 2001 hiihdon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Lahdessa 15.–25. helmikuuta 2001. Ensimmäistä kertaa mukana olivat hiihdon sprinttimatkat sekä uudentyylinen takaa-ajo, jossa molemmat matkat hiihdettiin saman päivän aikana.
Kisojen järjestelytoimikunnan puheenjohtajana toimi europarlamentaarikko Marjo Matikainen-Karlström ja pääsihteerinä Seppo Innanen.
Kilpailut jäivät osaltaan historiaan dopingskandaalista, jossa isäntämaa Suomen hiihtomaajoukkueen kuusi jäsentä jäi kiinni verenohennuslääke Hemohesin käytöstä.
Sprintti
Päivämäärä: 21. helmikuuta Suomen Lauri Pyykönen oli kilpailussa 13., Sami Jauhojärvi 18. ja Petri Ylönen 34:s. <br style="clear:both" />
15 km (p)
Päivämäärä: 15. helmikuuta Suomen Sami Repo oli kilpailussa 11:s. Jari Isometsä tuli neljäntenä maaliin, mutta hänet hylättiin dopingrikkeen takia. Janne Immonen keskeytti siteen katkettua. Mika Myllylä ei startannut kilpailuun. <br style="clear:both" />
30 km (p)
Päivämäärä: 19. helmikuuta Suomen Harri Kirvesniemi oli kilpailussa kahdeksas, Janne Immonen kymmenes ja Timo Toppari 32:s. <br style="clear:both" />
50 km (v)
Päivämäärä: 25. helmikuuta Suomen Ari Palolahti oli kilpailussa 32., Jussi Ylimäki 44. ja Petri Ylönen 45:s. <br style="clear:both" />
Kolhonjärvi
Kolhonjärvi on pieni ja melko syvä järvi Kurikan kaakkoisosassa lähellä Parkanon rajaa. Järven pinnankorkeus on 144,8 metriä. Kolhonjärven vesi on raikasta. Järven eteläosassa kasvaa muun muassa ruohokanukkaa ja ärviää.
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2001
10 km (p) + 10 km (v) takaa-ajo
Päivämäärä: 17. helmikuuta Suomen Sami Repo oli kilpailussa 11:s. Jari Isometsä tuli toisena maaliin, mutta hänen hopeamitalisuorituksensa hylättiin dopingrikkeen takia. Janne Immonen keskeytti sauvan katkettua (myöhemmin osoittautui, että Immonen katkaisi sauvansa tahallaan välttyäkseen dopingtestiltä). Mika Myllylä johti kilpailua perinteisen osuuden jälkeen, mutta ei startannut vapaan osuudelle. <br style="clear:both" />
Kolhonjärvi
Kolhonjärven lounaisrannalla sijaitsee kunnan uimaranta sekä vene.
Kolhonjärven etelärannalla kohoaa Kolhonvuori-niminen mäki, jolla sijaitsee mahdollisesti Yoldiameren eli nykyisen Itämeren edeltäjän aikainen rantakivikko. Kivikko on kooltaan melko pieni.
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2001
4 × 10 km viesti
Päivämäärä: 22. helmikuuta Suomen joukkue (Janne Immonen, Harri Kirvesniemi, Sami Repo ja Mika Myllylä) tuli kilpailussa ensimmäisenä maaliin, mutta kultamitalisuoritus hylättiin Immosen, Kirvesniemen ja Myllylän dopingrikkeiden takia. <br style="clear:both" />
Sprintti
Päivämäärä: 21. helmikuuta Suomen Elina Pienimäki oli kilpailussa kahdeksas ja Aino-Kaisa Saarinen 11:s. <br style="clear:both" />
10 km (p)
Päivämäärä: 20. helmikuuta Suomen Kaisa Varis oli kilpailussa seitsemäs, Milla Jauho yhdeksäs ja Riikka Sirviö 15:s. <br style="clear:both" />
15 km (p)
Päivämäärä: 15. helmikuuta Suomen Kati Sundqvist oli kilpailussa 32:s. <br style="clear:both" />
5 km (p) + 5 km (v) takaa-ajo
Päivämäärä: 18. helmikuuta Suomen Milla Jauho oli kilpailussa yhdeksäs ja Pirjo Manninen 26:s. <br style="clear:both" />
4 × 5 km viesti
Päivämäärä: 23. helmikuuta Suomen joukkue (Virpi Kuitunen, Milla Jauho, Kaisa Varis ja Pirjo Manninen) tuli kilpailussa toisena maaliin, mutta hopeamitalisuoritus hylättiin Kuitusen ja Jauhon dopingrikkeiden takia. <br style="clear:both" />
Sprintti (suurmäki K116 + 7,5 km hiihto)
Päivämäärä: 24. helmikuuta Suomen Antti Kuisma oli kilpailussa 21:s. <br style="clear:both" />
Normaalikilpailu (normaalimäki K90 + 15 km hiihto
Päivämäärä: 15. helmikuuta Suomen Jaakko Tallus oli kilpailussa kymmenes ja Jari Mantila 15:s. <br style="clear:both" />
Joukkuekilpailu
Päivämäärä: 20. helmikuuta <br style="clear:both" />
Suurmäki
Päivämäärä: 19. helmikuuta, ohjelmassa alun perin 18.2., mutta siirrettiin tuulen vuoksi seuraavalle päivälle.
Suomen Ville Kantee oli kilpailussa yhdeksäs, Jani Soininen kymmenes ja Risto Jussilainen 12:s. <br style="clear:both" />
Normaalimäen joukkuekilpailu
Päivämäärä: 25. helmikuuta <br style="clear:both" />
Suurmäen joukkuekilpailu
Päivämäärä: 24. helmikuuta, ohjelmassa alun perin keskiviikkona 21.2., mutta siirrettiin tuulen vuoksi lauantaille 24.2. <br style="clear:both" />
Mitalitaulukko
Isäntämaa
Suomen joukkueen doping-tapaus
Pääartikkeli: Lahden MM-hiihtojen dopingskandaali 2001
Epänormaalit verenkuvat
Veridopingia tutkineiden Tapio Videmanin, Inggard Lereimin ym. tekemässä tutkimuksessa kaikista Lahdessa testatuista urheilijoista 17 prosentilla oli erittäin epänormaali verenkuva ja epänormaali 19 prosentilla (normaali 64 %:lla). Mitalisteista verenkuva oli 50 prosentilla erittäin epänormaali. Tutkimuksen mukaan tulosten perusteella veridoping on yleistä ja tehokasta ja että testit ovat tehottomia.
Alla taulukossa naisten ja miesten yksilöhiihtokilpailujen mitalistien verenkuvat (punainen erittäin epänormaali, keltainen epänormaali, harmaa normaali). Aamulehdessä ilmestyneen taulukon järjestystä on "minimaalisesti muutettu" matkojen tunnistamisen vaikeuttamiseksi. Suomen antidopingtoimikunnan puheenjohtaja Timo Seppälän mukaan tuloksista ei voi suoraan sanoa, että erittäin epänormaalit verenarvot tarkoittaisivat epon käyttöä tai että normaalit tarkoittaisivat puhdasta urheilijaa. Tapio Videmanin arvion mukaan nimien julkistaminen olisi aiheuttanut kaikkien aikojen skandaalin Lahdessa.
Itävallan historia vuoteen 1815
Itävallan historia vuoteen 1815 asti.
Annie-gaala 2001
Annie-gaala 2001 oli 29. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain ASIFA-Hollywood jakoi vuotuiset Annie-palkinnot vuoden 2001 parhaille animaatioille. Gaala järjestettiin 10. marraskuuta 2001 Alex-teatterissa Glendalessa, Kaliforniassa, jossa isäntänä toimi Billy West.
Kiiltotädyke
Kiiltotädyke (Veronica polita) on yksivuotinen pienikokoinen tädykelaji, jota esiintyy Euroopassa. Se on peltotädykkeen (Veronica agrestis) kaltainen rentovartinen ja osin karvainen ruoho. Sen lyhytruotisten lehtien lapa on pitkähampainen ja usein pituuttaan leveämpi. Lehdet ovat päältä tummanvihreitä ja kiiltäviä. Kukat sijaitsevat yksittäin lehtihangoissa. Verhiön liuskat ovat leveänpuikeita, karvalaitaisia, mutta muuten kaljuja ja tyviosasta toisiaan peittäviä. Pienikokoinen teriö on sininen. Kota on karvainen ja sen kärkilovi leveä.
Annie-gaala 2001
Ehdokkaat ja voittajat
Pääluokkien ehdokkaat ja voittajat (lihavoituna):
Itävallan historia vuoteen 1815
Kelttiläinen ja roomalainen kausi
thumb|[[Rooman provinssit nyky-Itävallan alueella roomalaisajalla]] Noin 400-luvulla eaa. kelttiläiset kansat Länsi-Euroopasta asettuivat Itä-Alpeille. Kelttien valtakunta muodostui alueen rautakaivosten läheisyyteen. Roomalaiset valloittivat valtakunnan ilman vastarintaa 9 eaa. ja liittivät sen Noricumin maakunnakseen. Tonavasta muodostui Rooman valtakunnan pohjoisraja.
Tonavan pohjoispuolella Germaniassa asui lukuisia germaaniheimoja. 100-luvun jaa. jälkipuoliskolla ne tekivät ryöstö- ja hävitysretkiä Rooman alueille. Rooman armeijat ja diplomatia pitävät kuitenkin järjestystä yllä 300-luvun lopulle asti, jolloin mm. ostrogootit, visigootit ja vandaalit perustivat asumuksiaan Rooman alueelle Tonavan eteläpuolelle. Rooman provinssin puolustus kävi lopulta mahdottomaksi, ja suuri osa roomalaistuneesta, kristitystä väestöstä pakeni 488. Vuonna 493 ostrogootit valtasivat Italian ja saivat hallintaansa Länsi-Rooman viimeiset alueet. Rooman vaikutus Alppien alueella päättyi.
Varhaiskeskiaika
Eri germaani- ja slaavilaisheimot kilpailivat Alppien itäosan–Tonavan alueesta Länsi-Rooman romahduksen jälkeen. Germaaneista alemannit (myöhemmin svaabit) ja bajuvaarit olivat huomattavimmat. Alemannit olivat saapuneet jo roomalaisaikana, ja vuoteen 500 mennessä olivat asettuneet nykyisiin Sveitsiin ja Vorarlbergiin. Bajuvaarien alkuperää ei tunneta, mutta 500-luvun puolivälissä he asuivat entisten roomalaistuneiden kansojen kera nykyisen Saksan–Itävallan raja-alueella. Svaabit ja bajuvaarit olivat toisen germaanikansan, frankkien alaisuudessa. Frankkien valta vakiintui lopullisesti Kaarle Suuren aikana 700-luvun lopulla.
Slaavit, mukaan lukien sloveenit, kroaatit, tšekit ja slovakit asettuivat alueelle ja olivat avaarien, paimentolaisheimon alaisuudessa. Karolingiaikana, 700- ja 800-luvuilla, slaavilaisalueet jäivät frankkien valtaan.
Frankkien alaisuudessa irlantilaismunkit, joista merkittävimpiä pyhä Columban ja pyhä Gall, levittivät kristinuskoa alueelle 600- ja 700-luvuilla. Heidän työnsä tuloksena syntyi tärkeitä luostareita, joiden maanviljely karolingivaltakunnan rajoilla avasi alueen aarnimetsät laajemmalle asutukselle. Feodaaliseen valtarakenteeseen liittyneet luostarit ja niiden apotit kilpailivat eri piispojen ja ruhtinaiden kanssa vaikutusvallasta. Piispanistuimia perustettiin Baijerin neljään kaupunkiin 730-luvulla. Salzburg, ainoa näistä, joka on nykyisen Itävallan alueella, korotettiin arkkipiispan istuimeksi 798 ja sai muiden piispojen hallintaoikeuden. Salzburgista tuli tukikohta slaavien käännyttämiselle kristinuskoon, mikä levitti myös karolingivaltakunnan vaikutusvaltaa reuna-alueille.
Itävallan herttuakunta
thumb|250px|Itävallan nimi esiintyi ensimmäisen kerran tässä [[Otto III:n vuonna 996 antamassa asiakirjassa muodossa Ostarrîchi, kuvassa punaisella ympyröitynä.]] Karolingien laajenemisen itään pysäytti suomalais-ugrilaisten madjaarien saapuminen Tonavalle 862. Viidessäkymmenessä vuodessa madjaarit olivat valloittaneet Unkarin tasangon, Määrin ja Itä-Tonavan suot karolingeilta ja tekivät sotaretkiä syvälle frankkien alueille. Karolingien valtakunnan saksalaisalueiden järjestyminen 900-luvulla mahdollisti sotajoukon keräämisen, joka löi unkarilaiset Lechfeldin taistelussa 955.
Uusi saksalaisvaltakunta tunnettiin myöhemmin nimellä Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta. Se sai hallintaansa jälleen paljon madjaareille menetettyjä alueita. Madjaarien kääntyminen kristinuskoon kuningas Tapani Pyhän (997–1038) aikana teki Unkarista osan kristikuntaa ja sen sotilaallinen voimistuminen esti saksalaisten laajenemisen itään. thumb|left|Baijerin herttuakunta 900-luvulla Pyhässä saksalais-roomalaisessa keisarikunnassa nyky-Itävallan alueet olivat osa monimutkaista feodaalista tilkkutäkkiä monien kirkollisten- ja maallisten ruhtinaiden alaisuudessa. Suurin osa alueista jäi lopulta Baijerin ruhtinaan alaisuuteen. Baijerista erotettiin alueita, joista tuli vastaperustettuja Kärntenin (976) ja Steiermarkin (1180) herttuakuntia. Salzburg ja Tiroli taas jäivät piispojensa alaisuuteen. Keisari Otto Suuren (h. 936–973) viimeisinä vuosina Baijerissa muodostettiin pieni, suunnilleen nykyistä Ala-Itävaltaa vastaava, Ostarrichin rajakreivikunta. Tästä tulee nykyinen Itävallan (Österreich) nimi. Rajakreivikunta irrotettiin Baijerista, ja siitä tuli oma herttuakuntansa 1156.
Vuosina 976–1246 Itävalta oli yksi Babenbergin suvun laajoista omistuksista. Sukusuhteiden avulla ja naimalla keisarissukuun, Babenbergit saivat haltuunsa maat, jotka vastaavat suunnilleen nykyisiä Ylä-Itävaltaa, Ala-Itävaltaa, Steiermarkia ja Kärnteniä. Babenbergin suku kuoli 1246, jolloin heidän maansa joutuivat Ottokar II Přemyslille, Böömin kuninkaalle. Böömin hallitsijana Ottokar oli yksi pienestä joukosta vaaliruhtinaita, jotka valitsivat Pyhän Rooman keisarin. Kun Ottokaria ei valittu keisariksi 1273, hän nousi voittanutta Rudolf Habsburgilaista vastaan. Böömin kuningas hävisi taistelussa ja surmattiin 1278, jolloin entiset Babenbergien maat joutuivat Habsburgeille, jotka lisäsivät ne entisten suuren omistustensa joukkoon, joihin kuuluivat jo nykyiset Sveitsi, Etelä-Saksa ja Itä-Ranska.
Habsburg-suku myöhäiskeskiajalla
Vaikka Itävallan herttuakunta oli vain yksi Habsburgien maista, suku tuli tunnetuksi itävaltalaisena, kun sveitsiläiset talonpojat karkottivat suvun entisestä hovistaan Habichtsburgista, Sveitsin Aargaun kantonista 1386. Nimi Itävalta alkoi viitata myös kaikkiin Habsburgien maihin, vaikka se oikeasti oli vain pienen alueen nimi. Habsburgien maihin liitettiin Kärnten ja Krain 1335, Tiroli 1363 ja Trieste 1382.
Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan vaaliruhtinaat valitsivat mielellään heikon ja vasalleistaan riippuvaisen keisarin, joten voimakas Habsburgien suku sai keisarin paikan vain harvoin Rudolfin kuoleman 1291 jälkeisenä 150 vuotena. Kun Fredrik III valittiin keisariksi 1452 (hallitsi 1452–1493), suku sai kuitenkin niin voimakkaan aseman, että keisarikunnan jäljellä olevina 354 vuotena vain yksi Pyhä saksalais-roomalainen keisari valittiin Habsburgin suvun ulkopuolelta. Samalla Itävalta korotettiin arkkiherttuakunnaksi. Itävallan arkkiherttuana oli tästä lähtien aina vuoteen 1804 saakka lähes poikkeuksetta sama henkilö kuin Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarinakin.