cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Frida Uhl
Uhl aloitti 1892 isänsä päätoimittaman Wiener Zeitungin kirjallisuuskirjeenvaihtajana Berliinissä. Seuraavana vuonna hän tutustui August Strindbergiin. He avioituivat, ja heille syntyi tytär Kerstin. Avioero astui voimaan 1897, ja Uhl luopui samalla nimestä Strindberg.
Uhl muutti Britanniaan ja perusti Lontooseen kabareeteatteri The Cave of the Golden Calfin, jossa esitettiin muun muassa August Strindbergin näytelmiä. Ensimmäisen maailmansodan puhjettua hän joutui kansallisuutensa vuoksi poistumaan Britanniasta ja muutti New Yorkiin. Hän kirjoitti salanimellä Marie Eve elokuvakäsikirjoituksia. Hän palasi 1924 Mondseehen. Viimeisenä merkittävänä työnään hän kirjoitti muistelmat ajastaan August Strindbergin kanssa.
Feeding Frenzy (videopeli)
Feeding Frenzy on syöntipeli, jossa pelaaja ohjaa nälkäisiä kalalajeja. Kalan on tarkoitus syödä mahdollisimman paljon 40 kentän pelissä ja kasvaa riittävän suureksi, jotta seuraavaan kenttään edetään. Kala kasvaa syödessään ja viimeisillä tasoilla kala tai valas voi syödä miltei kaikkea ruudulla näkyvää tulematta itse syödyksi. Pelin edetessä pelaaja etenee ravintoketjussa aina miekkavalaaksi asti. Pelaajaa uhkaavat isommat saalistajat, syvyyspommit ja meduusat. Jos pelaaja syö saalista nopeasti hetken ajan, päälle kytkeytyy feeding frenzy-tila, jossa pisteitä tulee enemmän. Pelissä ovat "normaali" ja "aikahyökkäys"-pelitilat.
Pelin saatavuus
Peli on ladattavissa Xbox 360:lle Xbox Live Marketplacelta hintaan 400 Microsoft Points. Peli on myös Arcade-pelille harvinaisesti saatavilla levyllä. Feeding Frenzy on yksi viidestä pelistä Xbox Live Arcade Compilation Discillä. Muut ovat Boom Boom Rocket, Luxor 2, PAC-MAN Championship Edition ja UNO. Windowsille peli on ladattavissa PopCap Gamesin sivulta maksullisena. Pelistä ovat demoversiot sekä Xbox 360:lle että Windowsille.
Erä- ja luontopolku
Erä- ja luontopolku on luontopolku, jonka rastit kuvaavat paitsi luontokohteita, myös metsästystä eri muodoissaan ja riistanhoitoa. Rastit voivat muun muassa esitellä erilaisia pyydyksiä, kuten loukkuja, hirvilavoja, riistanhoidossa käytettäviä ruokintakatoksia, riistapeltoja ja hirven nuolemakiviä. Rasteilla on usein taulu, jossa kerrotaan kohteesta lähemmin. Erä- ja luontopolusta voi myös olla mukaan otettava esite, josta voi lukea eteen tulevasta kohteesta lisätietoja.
Morfotaksi
Morfotaksi tutkii morfeemien keskinäistä järjestystä sanoissa (vrt. fonotaksi fonologiassa). Tätä varten morfeemit on ensin luokiteltava.
Esimerkiksi suomen kielessä morfeemiluokkien järjestys on kanta + johtimet + luku + sija + possessiivisuffiksi + liitepartikkeli (talo-llis-i-lta-mme-ko).
Leevi Karsikas
Leevi Kustavi Karsikas (5. kesäkuuta 1933 Haapavesi – 10. kesäkuuta 2016 Oulainen) oli suomalainen eräkirjailija.
Karsikas kävi kansakoulun ja suoritti kansanopiston 1953 ja kansankorkeakoulun 1959 sekä valmistui sosionomiksi 1962. Hän työskenteli maa- ja metsätaloudessa, kunnan palveluksessa ja myöhemmin vapaana kirjailijana.
Karsikas suoritti ylioppilastutkinnon 1992 ja valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi 1996. Hän väitteli tohtoriksi Oulun yliopistossa 2007, väitöskirjan nimi oli Metsästyksen ongelmapuhe (The problematic dialogue about hunting).
Preussin unioni
Preussin unioni oli Preussin kuningas Fredrik Vilhelm III:n valtakunnassaan toimeenpanema luterilaisten ja reformoitujen seurakuntien yhdistäminen yhdeksi kirkkokunnaksi vuonna 1817. Tämä aiheutti myös vastustusta, joka johti esimerkiksi luterilaisessa tunnustuksessa pitäytyneiden painostamiseen ja vainoihin ja sai aikaan myös monien muuttamisen esimerkiksi Amerikkaan uskonnollisista syistä.
27. syyskuuta 1817 julisti Preussin kuningas Fredrik Vilhelm III unionin luterilaisten ja reformoitujen välille reformaation 300-vuotisjuhlavuoden kunniaksi ja vetosi näitten tunnustuskuntien edustajia yhdistymään vapaaehtoisesti Preussissa ja muualla. Useat saksalaiset valtiot toimivat tämän mukaisesti, mutta monet luterilaiset vastustivat Claus Harmsin johdolla.
Seuranneiden kiistojen myötä tilanne kärjistyi ja siirryttiin pakkotoimiin. Vuonna 1821 pappiskandidaatteja vaadittiin tutkintonsa yhteydessä vannomaan uskollisuutta unionille. Vuonna 1821 laadittu ja 1822 kuninkaan henkilökohtaisesta aloitteesta julkaistu Kirchenagende für die Hofund Domkirche in Berlin nostatti niin sanotun Agenda -kiistan. Muun muassa Friedrich Schleiermacher kyseenalaisti kuninkaan oikeuden antaa määräyksiä liturgiikan alueella.
Vuonna 1823 pastorit sitoutuivat unioidun evankelisen kirkon tunnustukseen siinä määrin kuin nuo tunnustukset olivat keskenään sopusoinnussa. 1830 annettiin määräys, että nimi "evankelinen" korvaa erottavat nimet "luterilainen" ja "reformoitu". Vuonna 1832 unionista tuli pakollinen armeijassa ja Bonnin tiedekunnassa.
Monet kuitenkin määrätietoisesti vastustivat unionia eivätkä suostuneet osallistumaan sen hengessä toteutettuihin jumalanpalveluksiin. Näin eri paikkakunnilla väki alkoi erota unioniseurakunnista ja muodostaa omia luterilaisia seurakuntiaan. Tämä johti valtion taholta erinäisiin painostustoimenpiteisiin. Pappeja erotettiin viroistaan ja heitä vangittiin, minkä lisäksi joidenkin luterilaisten perheitten osaksi tulivat sotilaiden pakkomajoitukset, niin että jopa 20 sotilasta saattoi olla yhden perheen majoitettavana. Tämä majoitusvelvoite jatkui siihen asti, että perhe suostui osallistumaan unioidun kirkon jumalanpalvelukseen. Suurin osa lopulta suostui, mutta myös taipumattomia oli runsaasti. Osa näistä lähti painostuksen vuoksi pois maasta, ja näitten siirtolaisten peruja ovat esimerkiksi Australian Australian luterilainen kirkko sekä Yhdysvaltain Missouri-synodi. Monet vainotuista kuitenkin myös jäivät paikalleen ja perustivat omia seurakuntiaan sekä oman kirkkokunnan. Valtio kutsui näitä nimellä "Evankelisesta maakirkosta erillään olevia seurakuntia". Lopulta vuonna 1845 Preussin hallitsija Fredrik Vilhelm IV antoi näille seurakunnille virallisen luvan toimia, jolloin ne järjestäytyivät nimellä "Vanhan Preussin Ev.Lut. Kirkko", muuttaen nimensä myöhemmin muotoon "Evankelinen-vanhaluterilainen kirkko", sittemmin "Ev.Lut. (vanhaluterilainen) kirkko". Tämän perintöä jatkaa Saksassa Itsenäinen evankelis-luterilainen kirkko.
Vuonna 1852 hallituksen määräyksessä todettiin, ettei unioni ole opillinen, vaan hallinnollinen. Kuitenkin vuoden 1853 säädökset sekä unionin myöhempi vahvistaminen tekivät siitä käytännössä myös opillisen.
Ongenkoukku
thumb|80px|right|[[Kivikausi|Kivikautinen luusta tehty ongenkoukku.]]
Ongenkoukku on väline, jota käytetään kalojen kiinniottamiseen ja saalistamiseen. Ongen siimaan sidottavan koukun periaate on, että tarttuessaan syöttiin kala jää suustaan kiinni koukkuun. Koukku voi myös jäädä kiinni muuhun kohtaan kalan ruumiissa. Vuonna 2005 yhdysvaltalainen Forbes-lehti listasi ongenkoukun kahdenkymmenen tärkeimmän keksinnön joukkoon ihmiskunnan historiassa. Koukkuja on monenlaisia, ja niitä on kehitetty erilaisia syöttejä varten. thumb|180px|Valikoima moderneja metallisia ongenkoukkuja. Ongenkoukun historiallinen edeltäjä on launi. Launi on päistään kapeneva tikku, johon siima solmitaan sen keskelle kaiverrettuun uraan. Syötillä varustettu launi päätyy syöttiin iskeneen kalan suuhun poikittain. Launeja on valmistettu kivestä, puusta, luusta tai sarvesta. Jopa kivikauden aikaisia luisia ongenkoukkuja ja liuskekivisiä koukunvarsia on löydetty Suomesta.
Kirjailija Juhani Aho on esittänyt novellissaan Ensimmäinen onkeni yksityiskohtaisen kuvauksen siitä, kuinka ongenkoukku valmistetaan käsityönä messinkilangasta. Tilapäinen ongenkoukku voidaan valmistaa esimerkiksi hakaneulasta, orapihlajan piikistä tai naulasta. Nykyään ongenkoukut valmistetaan yleensä teollisesti. Niitä voi ostaa erikseen tai osana onkilaitetta, johon sisältyvät myös siima, koho ja paino. Tästä on joskus käytetty nimitystä "litka", mutta se kuuluu pikemmin usean koukun pyydykselle.
Koukkuja on yksihaaraisen lisäksi kaksi- ja kolmihaaraisia, joita käytetään usein vieheen osana, sekä laukeavia iskukoukkuja. Väkäsetön koukku käy muun muassa urheilukalastukseen, jossa saalis on tarkoitus laskea vahingoittumattomana takaisin. Syötiksi käyvät esimerkiksi lierot, kärpästen tai surviaisten toukat tai leipäpalat. Syöttiä ei ole pakko käyttää lainkaan esimerkiksi silakkaa ongittaessa.
Koukkujen suhteelliset koot ilmaistaan numeroin esimerkiksi ns. Redditch-järjestelmällä. Peruskoko on 0. Sitä pienempien koukkujen koot ilmaistaan koon kasvaessa pienenevin numeroin. Peruskokoa suuremmat koukut numeroidaan puolestaan 1/0:sta ylöspäin 2/0 jne. koon kasvaessa suurenevin numeroin. Tietty numero ei suhteellisessa järjestelmässä kerro suoraan koukun kokoa, vaan koot ovat valmistajakohtaisia.
Western Hemisphere Institute for Security Cooperation
Western Hemisphere Institute for Security Cooperation (WHISC tai WHINSEC), aikaisemmalta nimeltään School of the Americas (SOA), on Yhdysvaltain armeijan vuonna 1946 perustama koulutuskeskus. Vuoteen 2001 mennessä se oli kouluttanut yli 60 000 latinalaisamerikkalaista sotilasta tai poliisia. Laitos sijaitsee Fort Benningissä, Georgiassa.
Laitoksen mottona oli Libertad, Paz y Fraternidad (Vapaus, Rauha ja Veljeys) ja laitos toimi latinalaisamerikkalaisten antikommunististen hallintojen ja sissien tukijana ja kouluttajana. Useissa tapauksissa tukea voidaan pitää vähintäänkin kyseenalaisena, sillä kyseiset sissit ja hallinnot olivat tunnettuja ihmisoikeusrikkomuksistaan Latinalaisessa Amerikassa.
Ihmisoikeusrikkomukset
SOA:ta vastaan on ihmisoikeusaktivistien toimesta järjestetty mielenosoituksia myös Yhdysvalloissa.
Aktiivisinta SOA:n toiminta oli Kylmän sodan aikaan.
Lasse Kurkilahti
Lasse Antero Kurkilahti (s. 7. huhtikuuta 1948 Taivassalo) on suomalainen ekonomi ja vuorineuvos. Hän on toiminut Elcoteq Oyj:n (nykyään Elcoteq SE), Kemira Oyj:n, Nokian Renkaat Oyj:n ja Raisio Oyj:n toimitusjohtajana. Hän on myös Elisa Oyj:n, SRV Yhtiöt Oyj:n ja Lassila & Tikanoja Oyj:n hallitusten jäsen.
Kurkilahti on valmistunut ekonomiksi Turun kauppakorkeakoulusta 1971.
Hamamözü
Hamamözü on piirikunta Turkin Amasyan maakunnassa. Vuoden 2019 väestönlaskennassa Hamamözün väkiluku oli 3 802.
Garpin maailma (elokuva)
Garpin maailma (The World According to Garp) on yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1982. Elokuvan käsikirjoituksen sovittivat John Irvingin samannimisestä romaanista Irving itse sekä Oscar-palkittu käsikirjoittaja Steve Tesich, ja sen ohjasi George Roy Hill. Pääosia näyttelevät Robin Williams, Mary Beth Hurt, Glenn Close ja John Lithgow. Elokuvan tarina seuraa feministisen yksinhuoltajaäidin Garp-nimisen pojan varttumista ja erikoisia elämänkäänteitä kehdosta hautaan, ja elokuvan tyylilaji vaihtelee satiirista melodraamaan.
Rooleja
Lähde:
Vastaanotto
Suomessa aikalaisarviot Garpin maailmasta olivat melko nihkeitä. Kymmenestä suomalaisesta ensi-iltakriitikosta viisi antoi sille kaksi tähteä, yksi yhden tähden, yksi ei sitäkään ja kolme ei ollut arvioinut elokuvaa. Keskiarvoksi tuli Projektio-lehden laskukaavalla 1,57 tähteä neljästä. Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano piti näyttelijätyötä, etenkin Williamsin ja tämän äitiä esittävän Glenn Closen roolisuorituksia elokuvan parhaana antina. Hän antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. Huomiota herätti aikoinaan myös John Lithgow’n rooli sukupuoltaan vaihtaneena Robertana, entisenä amerikkalaisen jalkapallon pelaajana. Sekä Close että Lithgow olivat ehdokkaina sivuosa-Oscarin saajiksi.
David Ricardo
David Ricardo (19. huhtikuuta 1772 Lontoo – 11. syyskuuta 1823 Gatcombe Park) oli brittiläinen taloustieteilijä, joka kuuluu klassisen taloustieteen keskeisimpiin perustajiin Adam Smithin rinnalla. Häntä pidetään modernin taloustieteen perusteiden luojana. Ricardon käyttämät matemaattiset tutkimustekniikat ja formaalit mallit ovat olleet tärkeä esikuva nykyaikaiselle valtavirran taloustieteelle. Ricardolla oli suuri vaikutus myös Karl Marxiin, ja hän kehitti esimerkiksi ulkomaankauppaa koskevan suhteellisen edun opin, joka on taloustieteen tunnetuimpia teorioita.
Elämä
thumb|Works, 1852 Ricardo syntyi Lontoossa. Hän oli kolmas lapsi seitsemäntoista lapsen juutalaisperheessä, joka siirtyi Hollannista Englantiin juuri ennen Ricardon syntymää. Perheen juuret ovat Portugalissa. Kun Ricardo oli 14-vuotias, hän toimi isänsä kanssa Lontoon pörssimarkkinoilla. Ricardo hylkäsi perheensä ortodoksijuutalaisuuden ja meni naimisiin Anne Wilkinson -nimisen kveekarin kanssa 21-vuotiaana. Isä ei hyväksynyt sitä eikä puhunut pojalleen enää koskaan. Ricardo kiinnostui taloustieteestä luettuaan Adam Smithin pääteoksen, Kansojen varallisuus, vuonna 1799. Osakemarkkinat tekivät Ricardosta rikkaan, ja hän vetäytyi työelämästä 42-vuotiaana ja osti Gatcombe Park -nimisen tilan Gloucestershirestä.
Ricardon ystäväpiiriin kuului James Mill (John Stuart Millin isä), joka kannusti häntä osallistumaan politiikkaan ja kirjoittamaan taloustieteestä. Muita ystäviä olivat Jeremy Bentham ja Thomas Malthus. Jälkimmäisen kanssa Ricardo kävi kirjeitse väittelyä maanomistajien asemasta ja muista yhteiskunnallisista kysymyksistä. Bentham oli utilitarismina tunnetun moraalifilosofisen opin kehittäjä, ja Ricardo oli itsekin siirtynyt utilitarismin kannattajaksi jo parikymmenvuotiaana.
Ricardo kuoli tilallaan 51-vuotiaana.
Teokset
Ricardon pääteos on nimeltään On the Principles of Political Economy and Taxation. Se pyrkii tutkimaan kansantulon jakautumista eri yhteiskuntaluokkien kesken. Lähtökohtana oli, että maan tuotto jakautuu korkoina, voittoina ja työpalkkoina kolmelle yhteiskuntaluokalle: maanomistajille, kapitalisteille ja palkkatyöntekijöille. Kirja oli myyntimenestys. Ensipainoksen 750 kirjaa myytiin nopeasti, vaikkakin teksti on erittäin vaikeatajuista. Toinen ja kolmas painos otettiin vuosina 1819 ja 1821, ja Ricardo teki kolmanteen painokseen huomattavia luettavuuden parannuksia. Hän esittää teoksen alkupuolella oppinsa perusteet (arvoteoria ja maankorko). Kirjan keskiosa käsittelee lähinnä verotusta ja loppuosa on erilaisia selvennyksiä.
Pienenevän tuottavuuden laki
Ricardo laati pessimistisen ennusteen, että kansantalouden kokonaisvoitot henkeä kohden tulisivat jatkuvasti pienenemään, koska tuotantoa joudutaan maataloudessa laajentamaan yhä huonommin tuottaville peltomaille. Tämä ennustus muistuttaa Thomas Malthusin väestötieteellisiä laskelmia. Malthusin tapaan Ricardo näki väestönkasvun vaarallisena. Ricardo piti vapaata ulkomaankauppaa tuottavuusongelman osaratkaisuna.
Rautainen palkkalaki
Tunnetulla ”palkkojen rautaisella laillaan” Ricardo tarkoitti sitä, että työläisten palkkojen noustessa myös heidän lapsiensa lukumäärä nousee. Tämän seurauksena työnantajat voivat alentaa palkkoja, sillä työläisväestö (eli työn tarjonta) kasvaa. Suurempi väestö ja matalammat palkat tarkoittavat suurempaa köyhyyttä. Tämän nojalla Ricardo vastusti työläisten palkankorotuksia.
Tullimaksu viljan korkean hinnan syynä
Britannian viljatullien (corn law) tarkoitus oli suojella maanomistajia ulkomaiselta kilpailulta ja nostaa heidän tuotteidensa hintoja. Lait oli säädetty Napoleonin sotien aikana, jolloin Britannian oli pakko mannermaasulkemuksen takia lisätä viljaomavaraisuutta. Lait jäivät kuitenkin voimaan Napoleonin kukistumisen jälkeenkin, koska ne hyödyttivät suuresti Britannian varakkaita maanomistajia pitämällä viljan hinnan keinotekoisen korkeana. Viljatulleja Ricardo vastusti, koska hän näki sen siirtävän resursseja talouskehityksen kannalta tärkeältä porvaristolta suurmaanomistajille. Ricardo näki maanomistajat parasiittimaisena luokkana.
Arvoteoria
Adam Smithin tavoin Ricardo ajatteli, että tuotteissa on arvoa, joka on peräisin työstä. Ricardo pyrki välttämään Smithin kohtaamia teoreettisia ongelmia väittämällä, että tuotteen arvoon pitää laskea myös tuotteen valmistuksessa tarvittujen tuotteiden arvo. Yhden tuotteen arvo voidaan laskea summaamalla tuotteen valmistamiseen käytetty työaika sekä tuotteen osien valmistamiseen käytetty työaika. Myöhemmin tätä työnarvoteoriaa kehitti omaan oppiinsa sopivaksi Karl Marx.
Suhteellisen edun teoria
Ricardon kuuluisin kehitelmä on hänen vapaakauppateoriansa. Teorian keskeinen argumentti on, että kansantalouden (valtion) kannattaa aina erikoistua sellaiseen tuotteeseen, jossa sillä on suhteellinen etu. Teorian mukaan kokonaistehokkuus tuotannossa on aina paras silloin, kun maat keskittyvät tuottamaan niitä tuotteita, joita niissä osataan tehdä suhteessa parhaiten.
Esimerkkinä teoriasta Ricardo käytti Englannin ja Portugalin välistä viini- ja tekstiilikauppaa. Ricardo totesi, että Portugalissa on mahdollista tuottaa sekä viiniä että tekstiilejä vähemmällä työllä kuin Englannissa. Viinin ja tekstiilien tuottamiseen vaadittava suhteellinen työmäärä on kuitenkin erilainen näissä kahdessa maassa. Portugalissa sekä viinin että tekstiilien tuottaminen on helppoa ja halpaa, mutta Englannissa viinin tuottaminen on hankalaa. Vaikka Portugalissa onkin halvempaa tuottaa tekstiilejä kuin Englannissa, on Portugalin kannalta järkevää tuottaa ylimääräistä viiniä ja vaihtaa tämä ylimääräinen viini englantilaisiin tekstiileihin. Vastaavasti Englanti hyötyy tästä kaupankäynnistä, koska se saa viiniä halvemmalla kuin tuottamalla itse oman viininsä. Molempien maiden kannattaa siis erikoistua näistä kahdesta tuotteesta siihen, jota se tuottaa suhteellisesti helpommin. Sitten maat voivat myydä tuotteita toisilleen saadakseen käyttöönsä niitä tuotteita, joiden valmistamisesta he luopuivat erikoistumisen takia. Teoria perustuu hyvin yksinkertaiselle matemaattiselle todistukselle, ja on edelleen merkittävä. Taloustieteilijät puhuvat yhä kansainvälisen kaupan yhteydessä Ricardosta ja suhteellisesta edusta, vaikka hänen teoriansa rinnalle on tullut uudempiakin kaupan teorioita.
Savon Kinot
Savon Kinot Oy on elokuvateatteriketju, joka toimii viidellä itäsuomalaisella paikkakunnalla. Yritys on Suomen kolmanneksi suurin elokuvateatteriketju ja suurin täysin suomalaisomistuksessa oleva elokuvateatteriketju. Savon Kinot oy on perheyritys ja se on perustettu vuonna 1986. Savon Kinojen elokuvateattereissa käy vuosittain noin 300 000 katsojaa. Yritys työllistää kymmenen vakituista työntekijää sekä joitakin kymmeniä osa-aikaisia työntekijöitä.
Historia
Vuonna 1986 perustettiin nykymuotoinen Savon Kinot Oy. Yritys saa nimensä siitä, että ensimmäiset sen omistamat elokuvateatterit sijaitsivat Varkaudessa ja Savonlinnassa. Nykyisin yrityksen toiminnasta vastaavat Aarne ja Helli Peltosen lapset.
Elokuvateatterit
Savon Kinoilla on kuusi elokuvateatteria viidellä paikkakunnalla. Olavi-elokuvateatteri Savonlinnassa lopetti toimintansa vuoden 2018 jälkeen, sillä sen vuokrasopimus muiden saman kiinteistön yritysten tavoin irtisanottiin. Savon Kinot jatkaa kuitenkin Savonlinnassa kahdella teatterilla, sillä yritys on vuokrannut Killa-elokuvateatteria vastapäätä sijaitsevan Kisalinnan, jossa on aiemmin toiminut Savonlinnan Teatteri. Uusi Kuvalinna-niminen elokuvateatteri avattiin keväällä 2019.
Borg/McEnroe
Borg/McEnroe on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut elämäkerrallinen urheiludraamaelokuva, jonka on ohjannut Janus Metz. Elokuva on kansainvälinen yhteistuotanto ja se kertoo kahden 1980-luvun huipputennispelaajan Björn Borgin ja John McEnroen välisestä taistosta, joka huipentuu vuoden 1980 Wimbledonin tennisturnaukseen. Elokuvan pääosia esittävät Sverrir Gudnason, Shia LaBeouf, Stellan Skarsgård, Tuva Novotny ja Robert Emms.
Borg/McEnroe sai ensi-iltansa 7. syyskuuta 2017 Toronton elokuvajuhlilla, joilla se oli avajaiselokuva.
Tuotanto
Elokuvan Wimbledon-kohtauksiin tarvittavia tennisottelun ääniä tallensi foley-artisti Heikki Kossi Veli Paloheimon ja Tuomas Ketolan kanssa yksityisellä nurmikentällä Kangasalla. Paloheimo myös valmensi näyttelijöitä yhdessä Jarkko Niemisen kanssa. Nieminen puolestaan vastasi tenniskohtausten sijaisnäyttelijöiden valinnasta.
Rosi Rinne
Rosi Elisabet Rinne (o.s. Helminen, 16. tammikuuta 1896 Tampere – 27. joulukuuta 1964 ) oli suomalainen näyttelijä. Hän teki näyttämöuransa suurelta osin Helsingissä Kansan Näyttämöllä 1910–1930-luvuilla. Rinne sai tunnustusta herkän traagisista tyttörooleistaan. Hän näytteli muun muassa nimiosan näytelmässä Sylvi ja Hedvigin osan näytelmässä Villisorsa. Valkokankailla Rinne näytteli kymmenittäin sivurooleja, muun muassa komediaelokuvissa Herra Lahtinen lähtee lipettiin ja Eulalia-täti.
Ura
Rosi Rinteen vanhemmat olivat kauppias Edvard Helminen ja Ida Emilia Tirkkonen. Rinne opiskeli seitsemän vuosiluokkaa Terijoen yhteiskoulussa. 1920- ja 1930-luvuilla hän teki useita opintomatkoja Keski-Eurooppaan. Uransa Rinne aloitti harjoittelijana Kansan Näyttämöllä vuonna 1916 ja jatkoi kiinnitettynä näyttelijänä samaisessa teatterissa 1917–1924. Vuosina 1924–1926 hän näytteli Viipurin Näyttämöllä, josta hän palasi Kansan Näyttämölle vuosiksi 1926–1938. Sen jälkeen Rinne aloitti oman kiertueensa.
Rinteen roolitehtäviä olivat muun muassa Eleonora näytelmässä Pääsiäinen, Hedvig näytelmässä Villisorsa ja Luise näytelmässä Kavaluus ja rakkaus. Näytelmissä Sylvi ja Suklaaprinsessa Rinteellä oli nimiroolit. Komediassa Pitkäjärveläiset hän näytteli Läpikäytävän Hennaa. Leo Tolstoin romaaniin pohjautuvassa näytelmässä Ylösnousemus hänen roolinsa oli Katjuša.
Teatteriuransa ohella Rosi Rinne näytteli sivurooleja yli 30 elokuvassa vuosina 1936–1961. Hänen elokuvatehtävänsä olivat yleensä emäntiä, rouvia ja maalaisakkoja. Lukuisista rooleista mainittakoon ensimmäinen neiti Salminen yhteiskuntakriittisessä komediassa Herra Lahtinen lähtee lipettiin, Anun äiti klassisessa karjalaiskuvaelmassa Anu ja Mikko (1940) ja rouva Huhkinen musiikkikomediassa Eulalia-täti (1940). Helena Karan tähdittämässä romanttisessa komediassa Kyökin puolella (1940) Rinne näytteli rouva Pontusta. Komediassa Tukkijoella (1951) hänen roolinsa on Tolvas-Liisa. Maaseudun naisia edustaa myös Järviskän osa Edvin Laineen Niskavuoren Aarnessa (1954), rouva-osia puolestaan pankinjohtajan puolison rooli epookkikomediassa Skandaali tyttökoulussa (1960).
Scottish Aviation
Scottish Aviation oli David McIntyren vuonna 1933 perustama lentokoulu, joka myöhemmin muunsi ja valmisti lentokoneita.
Rosi Rinne
Muuta
Rosi Rinne kuului Rinteiden laajaan näyttelijäsukuun avioliiton kautta. Hän avioitui näyttelijä Joel Rinteen kanssa 1923. Liitto päättyi eroon 1932.
Scottish Aviation
Yritys hankki konkurssiin ajautuneen Handley Pagen omistukseensa 1970-luvulla.
Vuonna 1977 yritys kansallistettiin ja liitettiin British Aerospaceen British Aircraft Corporationin ja Hawker Siddeleyn kanssa.
Ottawan piirikunta (Michigan)
Ottawan piirikunta on Yhdysvaltojen Michiganin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 296 200 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Grand Havenin kaupunki ja suurin asutuskeskus on Holland. Piirikunta on perustettu vuonna 1837.
Osman II
thumb|Osman II Osman II (3. marraskuuta 1604 − 20. maaliskuuta 1622) oli Osmanien valtakunnan sulttaani vuodesta 1618 kuolemaansa asti.
Osman II syntyi Istanbulissa sulttaani Ahmed I:n ja tämän vaimon Mâhfirûze Sultanin vanhimmaksi pojaksi. Hänen äitinsä halusi pojastaan mahdollisimman sivistyneen, joten nuori Osman II joutui opiskelemaan runoutta ja vieraita kieliä. Hän osasi puhua ainakin arabiaa, persiaa, kreikkaa, latinaa ja italiaa. Hänestä tuli sulttaani setäänsä Mustafa I:tä vastaan tehdyn vallankaappauksen ansiosta. Nuoruudestaan huolimatta 14-vuotias Osman II halusi osoittaa olevansa kyvykäs hallitsija ja solmi rauhan safavidien Persian kanssa. Häntä alettiinkin nopeasti pitämään älykkäänä ja ankarana hallitsijana.
Vuonna 1622 Osman II ilmoitti lähtevänsä pyhiinvaellukselle Mekkaan, mutta pian levisi huhuja, joiden mukaan sulttaani yrittikin paeta mukanaan palatsinsa aarteet. Tästä raivostuneet janitsaarit alkoivat avoimesti kapinoimaan ja tunkeutuvat sulttaanin palatsiin. Tarinan mukaan miekalla aseistautunut Osman II onnistui surmaamaan kuusi janitsaaria, ennen kuin hänet otettiin vangiksi. Hänet teloitettiin kuristamalla hengiltä ja uudeksi hallitsijaksi tuli Mustafa I.
Orune
Orune on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Nuoron maakunnassa. Kunnassa on arviolta 2 353 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 128,45 neliökilometriä. Se sijaitsee 745 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Valkeakoski
Valkeakoski on noin 21 000 asukkaan kaupunki, joka sijaitsee 35 kilometriä Tampereelta etelään. Se kuuluu Pirkanmaan maakuntaan ja Etelä-Pirkanmaan seutukuntaan.
Valkeakoski tunnetaan erityisesti paperiteollisuudesta sekä monipuolisena kulttuuri- ja urheilukaupunkina. Valkeakosken naapurikunnat ovat Akaa, Hattula, Hämeenlinna, Kangasala, Lempäälä ja Pälkäne.
Mallasveden ja vanajaveden välisen kosken valjastetusta voimasta saatava sähköenergia oli aikoinaan yhden Suomen ensimmäisten paperitehtaiden, eli Myllysaaren paperitehtaan perustamisen mahdollistaja.
Myllysaaren paperitehdas on jo lopetettu ja sen tiloissa toimii nykyään museo.
Paperiteollisuuden perinteitä paikkakunnalla jatkaa UPM-Kymmene Oyj:n Tervasaaren paperitehdas heti Myllysaaren vieressä.
Tervasaaren paperitehdas valmistaa tarra paperia kahdella paperikoneella. Tehdas on nykymittakaavassa pienehkö paperitehdas 350 000 tonnin vuosituotannollaan. Tervasaaressa valmistetaan tarran taustapaperia eniten maailmassa.
Tehtaiden ja Hakalan rannan halkoplaanin välillä kulki 1900-luvun alussa kapearaiteinen 600 mm:n raidelevyinen Valkeakosken tehdasrata.
Toppilan sulfiittiselluloosatehdas
Toppilan sulfiittiselluloosatehdas oli Toppila Oy:n puunjalostustehdas Oulun Toppilassa. Alvar Aallon suunnittelemat rakennukset valmistuivat 1930-luvun alussa. Niistä on jäljellä kirkkomainen siilorakennus, jota remontoidaan muuhun käyttöön.
Valkeakoski
Valkeakoski-päivä on 27. lokakuuta.
Nimi
Valkeakosken nimi tulee paikalla sijainneesta Valkeakoskesta (ääntämys paikallisessa murteessa myös valkeekoski, valkiakoski). Nimen alkuperästä on erilaisia käsityksiä. Sillä on voitu viitata joko kuohuvaan koskeen tai rannoilla sijainneisiin nuotioihin. Nimistöntutkija Timo Alanen on pitänyt oikeana ensin mainittua selitystä. Paikalliset - kuten lähikunnissakin asuvat - käyttävät Valkeakoskesta lyhyempää nimeä ”Koski”; mikäli matkaat linja-autolla Valkeakoskelle, on normaalia ilmoittaa määränpääkseen ”Koski”.
2000-luvun alussa Valkeakoskea markkinoitiin Mansikkapaikkana.
Esihistoria
Sydän-Hämeen alueella alettiin viljellä maata noin 1500 eaa. Tätä ennen asutus oli ollut hajanaista. Läheisen Rapolan muinaislinnan (sij. Sääksmäellä, joka liitettiin Valkeakoskeen 1973) rakennusajankohdasta ei ole varmaa tietoa, mutta se on suojannut asukkaitaan hyökkääjiltä ensimmäisellä vuosituhannella.
Suur-Sääksmäki
Suur-Sääksmäen mahtipitäjä mainittiin ensimmäisen kerran kirjoituksissa vuonna 1340. Se löytyi paavi Benedictus XII:n julistamasta pannabullasta, joka annettiin veronmaksuista kieltäytymisestä.
1400- ja 1500-lukujen vaihteessa alueelle rakennettiin Sääksmäen kirkko. Samoihin aikoihin valmistui Sääksmäen alueelle monia kartanoita. Keskiajalla Valkeakoski oli tunnettu myllykylä, jonne tultiin matkojen takaa veneillä viljaa jauhamaan.
Vuonna 1869 Valkeakoskeen valmistunut kanava käänsi liikemiesten katseet Valkeakoskelle. Rannalle rakennettiin ensin puuhiomo ja paperitehdas, ja 1880 käynnistyi Suomen ensimmäinen selluloosatehdas. Valkeakoski alkoi muuttua myllykylästä teollisuuskeskukseksi, vaikka raskaasti koetellut sisällissota katkaisikin kasvun vuosiksi.
Myllykylästä teollisuustaajamaksi
pienoiskuva|Valkeakosken kanava ja Tervasaaren paperitehdas|vasen|173x173px Vanajaveden ja Mallasveden yhtymäkohtaan alkoi hiljalleen kasaantua myllyjä, joihin tultiin vesiteitse jauhamaan viljaa. Kehitys oli suhteellisen hidasta, kunnes Valkeakosken kanava rakennettiin vuonna 1869. Seuraavalla vuosikymmenellä rakennetut paperitehdas ja puuhiomo saivat 1880-luvulla seurakseen muun muassa Suomen ensimmäisen selluloosatehtaan. Teollisuustaajama alkoi syntyä tehtaiden vetäessä maaseudun asukkaita puoleensa.
Pitkän aikaa Valkeakosken ”myllykylä” oli Sääksmäen henkisten palvelujen varassa. Vuonna 1883, kun Valkeakosken kylän väestömäärä nousi jo kolmannekseen koko pitäjästä, sinne rakennettiin tehtaan kansakoulu, mutta vasta vuonna 1910 puinen rukoushuone eli kirkko. Oma pappi Valkeakoskelle saatiin vasta itsenäisen kunnan perustamisen jälkeen. Valkeakoski kehittyi nopeasti erilleen Sääksmäestä, mikä hankaloitti alueen hallintoa.
Sisällissota oli Valkeakoskella tuhoisa, johtuen poliittisesta vastakkainasettelusta. Väkilukuun suhteutettuna sodan takia kuoli eniten ihmisiä kaikista Suomen kunnista. Tämän vuoksi teollisuus oli pitkään suurissa vaikeuksissa.
Kaupunki
Yhteiskunnallinen murros ja asutuksen nopea kasvu toivat mukanaan Valkeakosken kylälle ja koko Sääksmäelle suuria sosiaalisia vastakohtaisuuksia ja jopa hankaluuksia. Ne heijastuivat myös hallinnon ja yhteiskuntatoimien eri aloille ja johtivat vuonna 1922 Valkeakosken kauppalan perustamiseen. Tuolloin Sääksmäen ja Valkeakosken väkiluvut olivat jo yhtä suuret. Sääksmäen keskiaikaisen kirkon tuhouduttua tulipalossa 1929 valkeakoskelaiset vaativat uutta kirkkoa rakennettavaksi kauppalaan. Kun Sääksmäki päätti jälleenrakentaa historiallisen pyhättönsä, seurakuntienkin ero kävi ajankohtaiseksi. Toisen maailmansodan jälkeen Valkeakosken talous nousi kasvuun ja väkimäärä moninkertaistui. 1950–1970-luvuilla Valkeakosken johtohahmoihin lukeutui Juuso Walden, jonka aikana tehdaselämä parantui ja jalkapallo muuttui enemmän ammattilaisurheilun suuntaan. Juuso Waldenin aikana Valkeakoskea rakennettiin paperiyhtiön ja kaupungin kiinteällä yhteistyöllä. Waldenin aikana Valkeakoski nousi otsikoihin mm. vastaanottamalla lukuisia valtiovieraita. Hänen aikanaan myös koulutustaso nousi uusien koulurakennusten myötä. Näistä esimerkkinä Tyryn koulu, joka perustettiin Waldenin ja hänen vaimonsa aloitteesta. Sodan jälkeen varsinkin Valkeakosken väkiluku kasvoi nopeasti teollisuuden ja osittain karjalaisen siirtoväestönkin ansiosta. 1950-luvulla Valkeakosken asemakaavaa ryhdyttiin rajusti nykyaikaistamaan. pienoiskuva|Kartta Akaan ja Valkeakosken kuntaliitoksista. Arkkitehti Veikko Larkaksen suunnittelema 1000-paikkainen Valkeakosken kirkko valmistui 1969. Kaupunkioikeudet Valkeakoski sai jo kuusi vuotta aiemmin, 1963. Vuonna 1973 emäpitäjä Sääksmäki liitettiin Valkeakoskeen ja 1975 kaupungin pohjoispuolella sijainnut aikaisemmin Pälkäneeseen kuulunut Painon kylä lähiympäristöineen. Vuonna 1978 suoritettiin osaliitos Hattulan ja Valkeakosken välillä, kun osa seitsemän vuotta aiemmin Hattulaan liitetyn Tyrvännön kunnan kylistä liitettiin Valkeakoskeen. Liitettyjä kyliä ovat Uskila, Mälkiäinen ja Tykölä.
1980-luvulle tultaessa vuosikymmeniä vahvana jatkunut kasvu taittui. Teollisuuden työpaikkojen asteittaisesta vähenemisestä huolimatta Valkeakoski on edelleen eräs Suomen teollistuneimmista kaupungeista. Kaupunkia kohdannut raju rakennemuutos jatkuu vielä 2010-luvullakin. Tähän on yritetty vastata tukemalla monipuolista elinkeinoelämää, sekä lisäämällä koulutustarjontaa.
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kaupungin väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Politiikka
pienoiskuva|Näkymä Valkeakosken keskustasta. Valkeakoski kuuluu Pirkanmaan vaalipiiriin. Valkeakoski on perinteinen teollisuuspaikkakunta, joten Valkeakosken poliittiset voimasuhteet kytkeytyvät pitkälti vasemmistolaisuuteen. Valkeakosken historiassa tämä näkyy aktiivisena poliittisena toimintana.
Valkeakosken kaupunginvaltuustossa on 43 paikkaa, ja sen puheenjohtajana toimii Joni Kumlander. Kaudella 2021–2025 valtuuston paikkajako on seuraava:
Valkeakosken kaupunginjohtajana oli vuosina 2013–2020 Jukka Varonen. Varosen jälkeen virkaa hoiti vs. kaupunginjohtaja Minna Uschanoff. Toukokuussa 2021 kaupunginvaltuusto valitsi Uschanoffin kaupunginjohtajan virkaan.
Työvoima ja teollisuus
Valkeakosken suurimmat työnantajat 31. joulukuuta 2015:
Kaupalliset palvelut
pienoiskuva|Näkymä Valkeakosken pääkadulta Valkeakosken keskustassa sijaitsee kaksi kauppakeskusta, Koskikara ja Torikeskus.
Kauppakeskus Koskikarassa sijaitsee kaupungin suurin elintarvikeliike S-market Valkeakoski. Lisäksi Koskikarassa sijaitsee muun muassa Alko, Koskikaran Kenkä, Valkeakosken Osuuspankki, Silmäasema ja muita peruspalveluihin kuuluvia liikkeitä. Koskikaran katon alla sijaitsee 36 liikettä.
Yhteistalolla sijaitsee muun muassa vuonna 2009 toimintansa aloittanut Kuntokeskus Kanava, R-kioski, Yhteistalon Kukka ja Beauty Flames. Aivan kanavanrannassa sijaitsevan rakennuksen alakerrasta löytyy Bar Panama.
Valkeakosken pääkatu on Valtakatu. Valtakadulla sijaitsee liikkeitä ja palveluja kuten Säästöpankki, Suomen terveystalo ja Nordea. Valtakadun varrella sijaitsee myös kauppakeskus Koskikara.
Muita tärkeitä katuja keskustassa ovat Seurahuoneenkatu, Valkeakoskenkatu, Torikatu, Kauppatori ja Apiankatu. Seurahuoneen kadun varrella sijaitsevat muun muassa nuorisokahvila Barbaari ja Pohjantähti (vakuutusyhtiö). Se on yksisuuntainen katu pohjoiseen päin. Valkeakoskenkadun varrella sijaitsee puolestaan Valkeakosken kaupunginteatteri ja muutamia liikkeitä. Torikadulta pääsee kauppakeskus Koskikaraan, ja kauppakeskuksen kiinni ollessa ravintola Stellaan ja Hesburgeriin, jotka sijaitsevat liikekeskuksen katutasossa. Kadun varressa on myös muutamia liikkeitä, kuten SPR-Kirppis sekä antikvariaatti Willen Wanhat. Kauppatorin reunoilla sijaitsee useita liikkeitä, kuten Instrumentarium, Info-kirjakeskus, Valkeakosken musiikki ja Specsavers-optikko. Apiankatu puolestaan sijaitsee Valkeakosken kanavan eteläpuolella. Apiankadulla sijaitsee kauppakeskus Yhteistalon lisäksi K-Market, Valkeakosken linja-autoasema, Matkahuolto, sekä lukuisia kahviloita, ravintoloita ja erikoisliikkeitä.
Perusopetus
Valkeakoskella on 9 peruskoulua, joista 6 on perinteisiä alakouluja sisältäen luokat 1–6 ( Kärjenniemen, Leppälän, Rauhalan, Sorrilan ja Tarttilan koulut). Näistä Kärjenniemen ja Sorrilan koulut ovat suurimmat. Tietolan koulussa on perusopetusta luokille 1–6 sekä pienluokkia ja harjaantumisopetusta. Tietolan harjaantumisopetusta käyttää myös osa naapurikunnista. Lisäksi Valkeakoskella toimii Sassin koulu jossa opetusta on vain ensimmäisellä ja toisella luokalla.
Valkeakoskella on yksi yläkoulu Naakan koulu ja 1-9 luokkien Roukon yhtenäiskoulu. Valkeakosken keskustassa toimi pitkään Apian yläaste ja lukio, mutta koulu lakkautettiin uuden Tietotien lukion rakentamisen alkaessa. Yläasteen opiskelijat siirrettiin Tyryn ja Naakan yläkouluihin ja lukiolaiset evakkoon Hämeen ammattikorkeakoulun tiloihin. Tämä aiheutti paljon kritisointia Valkeakosken kaupunkia kohtaan, koska alun perin kaupunki oli luvannut oppilaiden saavan opiskella koululla uuden lukion valmistumiseen asti, mutta lähetti kuitenkin oppilaat evakkoon ennen aikojaan koulun purkutöitä varten. Koulu kuitenkin seisoi tyhjillään paikoillaan useamman vuoden liikekeskushankkeen myöhästymisen vuoksi. Valkeakosken kaupungille on jätetty valituksia useiden koulujen kunnosta ja osa kouluista onkin asetettu jonkinasteiseen käyttökieltoon.
Muu koulutus
Valkeakoskella on myös kunnallinen musiikkiopisto ja Valkeakoski-opisto, jossa on kielten ja ilmaisutaidon kursseja. Lisäksi Valkeakosken Sääksmäellä toimii Päivölän opisto.
Valkeakoski Campus
Valkeakoski Campus on kaupungin keskustan pohjoispuolella sijaitseva koulukeskittymä. Campukseksi luetaan Hämeen ammattikorkeakoulun (HAMK) Valkeakosken opetuspiste, Tietotien lukio sekä Valkeakosken ammatti- ja aikuisopisto (VAAO). Campukselle on myös suunniteltu opiskelija-asuntoloita sekä Lotila Business Gardenia.
Valkeakosken uusi, Tietotien lukio avasi ensi kertaa ovensa oppilaille syksyllä 2009. Lukiossa on noin 400 oppilasta. Uusi lukio rakennettiin pitkälti nykyteknologia varaan, ja lukiossa ovat esimerkiksi käytössä älytaulut sekä opetustuntien videointi. Oppilaat voivat katsoa tunnit uudelleen videoina. Lukio tekee yhteistyötä HAMK:n kanssa. Tietotien lukion rehtorina toimii Jaana Leppä.
Lukukaudella 2010–2011 Hämeen ammattikorkeakoulun Valkeakosken opetuspisteessä toimii kolme koulutusohjelmaa: automaatiotekniikan (Automation Engineering), tuotantotalouden (Industrial Management) ja ”Degree Programme in International Business”. HAMK:ssa opiskelee runsaasti ulkomaalaisia opiskelijoita. HAMK tekee yhteistyötä Tietotien lukion lisäksi Hakan kanssa.
Campuksen suurin oppilaitos on Valkeakosken ammatti- ja aikuisopisto, jossa opiskelee vuosittain noin 1 400 oppilasta. VAAO rakensi vuonna 2010 uuden osan kouluunsa kaupan ja hallinnon alan siirryttyä keskustasta campukselle. Lukukaudella 2011–2012 alkavat seuraavat ammattikoulutusohjelmat:
Valkeakosken ammattikoulussa opiskelee paljon ulkopaikkakuntalaisia. Suurimmat opiskelijamäärät Valkeakosken lisäksi tulevat Tampereelta, Kangasalta, Akaasta, Kylmäkoskelta ja Pälkäneeltä.
Maaseutu ja kylät
pienoiskuva|Kärsänlahti Mallasvedellä Pääosin koko Valkeakosken maaseutu on vanhaa Sääksmäen kunnan aluetta.
Kaupunginosat
Valkeakosken keskustaajamassa on 22 kaupunginosaa. Kaupunginosat jakautuvat edelleen osa-alueisiin. Kaupunginosat ja niiden osa-alueet ovat:
Lisäksi näiden kaupunginosien läheisyydessä, mutta niiden ulkopuolella, sijaitsevat Vanhakylä ja Viuha.
Taajamat
Vuoden 2017 lopussa Valkeakoskella oli 21 136 asukasta, joista 18 429 asui taajamissa, 2 478 haja-asutusalueilla ja 229:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Valkeakosken taajama-aste on 88,1 %. Valkeakosken taajamaväestö jakautuu neljän eri taajaman kesken:
Kaupungin keskustaajama on lihavoitu.
Seurakunnat
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Valkeakoskella on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Itsenäisenä helluntaiseurakuntana Valkeakoskella toimii Valkeakosken helluntaiseurakunta.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Valkeakosken alueella toimii Tampereen ortodoksinen seurakunta.
Matkailu
pienoiskuva|Metsäkansan Wanha Asema
Majoittuminen
Valkeakoskella sijaitsee hotelli sekä leirintäalue, jotka ovat auki ympäri vuoden.
Tapahtumat
Valkeakosken suurin vuosittainen kulttuuritapahtuma on Työväen Musiikkitapahtuma, johon vuonna 2010 osallistui yli 35 000 ihmistä. Sääksmäellä vietetään nykyäänkin keväisin perinteistä helkajuhlaa. Se on ainoa laatuaan Suomessa.
Valkeakoskella järjestettiin ensimmäinen Onni Rock vuonna 2007, jolloin pääesiintyjänä oli Ari Koivunen. Vuonna 2008 sen nimi oli Onni Pop ja pääesiintyjänä lavalle nousi Anna Abreu. Vuodet 2009 ja 2010 tapahtuma toimi Onnirokki-nimellä. Vuonna 2009 esiintyjänä oli Apulanta ja vuonna 2010 Fintelligens sekä Pete Parkkonen. Myös paikallisessa kauppakeskus Koskikarassa järjestetään konsertteja. Muun muassa Anna Abreu, Cheek ja Hevisaurus ovat esiintyneet Koskikarassa.
Valkeakosken useat kulttuurimuseot (Suomen Jalkapallomuseo, Myllysaaren museo, Voipaalan taidekeskus, Emil Wikströmin museo ja Kari-paviljonki) ovat tärkeä osa Valkeakosken matkailua. Kesäisin turismia lisää Hakan ottelut jalkapallon Veikkausliigassa sekä vuonna 2010 rakennettu kesäteatteri. Vuonna 2010 kesäteatterissa esitettiin Pirkko & Åke -musikaali, joka kertoi Pirkko Mannolan ja Åke Lindmanin välisestä romanssista. Päärooleissa nähtiin Ilkka Koivula ja Iina Kuustonen. Näytelmää kävi katsomassa yli 20 000 henkilöä.
Asuntomessut
Vuonna 2009 Asuntomessut järjestettiin Valkeakosken Lintulassa. Asuntoja rakennettiin yhteensä 42, joista 40 oli näyttelykohteina. 9. elokuuta päättyneiden messujen teemana oli energiatehokas asuminen. Kävijöitä messuilla oli yhteensä 142 386, joka täytti järjestäjien odotukset.
Memotech MTX
Memotech MTX oli brittiläisen Memotechin valmistama mikrotietokone. Tietokone julkaistiin kesäkuussa 1983.
Tietokoneesta oli kaksi mallia: MTX 500 ja MTX 512. Molemmissa malleissa oli Zilog Z80A-suoritin ja mallista riippuen joko 32 tai 64 kilotavua keskusmuistia. Tietokone kykeni näyttämään 16 eri väriä.
Valkeakoski
Ruokakulttuuri
Valkeakosken pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla suutarinlohi, perunamokko eli perunasose ja hapanreikäleipä.
Memotech MTX
Tietokoneelle julkaistiin seuraaja Memotech RS 128.
Giovanni Boldini
thumb|Giovanni Boldini ateljeessaan, Alice Guérinin valokuva, ehkä vuodelta 1925. Giovanni Boldini (1842 Ferrara, Italia – 1931 Pariisi, Ranska) oli italialainen taidemaalari. Hän maalasi uransa varrella paljon muotokuvia oman aikansa Pariisin rikkaista ja kuuluisista.
Valkeakoski
Liikenne
pienoiskuva|vasen|Sääksmäen silta pienoiskuva|Jutikkalan moottoritieliittymä Saarioispuolessa Valkeakoskelta Helsinkiin ajaa moottoritietä puolessatoista tunnissa ja Tampereelle tai Hämeenlinnaan puolessa tunnissa.
Valkeakosken keskustan vierestä kulkee Seututie 130, joka on entinen Valtatie 3. Valkeakoskelta kulkee myös Valtatie 3 kahdessa kohdassa. Valkeakosken keskustasta kulkee Valtatie 3:lle Seututie 304. Seututie 304:n loppupäästä kääntyy paikallistie 3044, joka vie Toijalaan. Kärjenniemen kohdalla Seututie 304:ltä kääntyy Lempäälään vievä paikallistie. Valkeakosken keskustasta pääsee Seututie 307:ä pitkin Pälkäneelle, ja Seututie 310 vie Kangasalle. Valkeakosken taajaman eteläosasta pääsee myös paikallistietä pitkin Huittulaan, Sääksmäelle. Sääksmäeltä pääsee myös paikallistie 3071:tä pitkin Haukilaan ja sieltä aina Pohjois-Hattulaan.
Joseph Canteloube
thumb|Joseph Canteloube Marie-Joseph Canteloube de Malaret (21. lokakuuta 1879 Annonay – 4. marraskuuta 1957 Grigny) oli ranskalainen säveltäjä ja musiikkikirjailija. Hän opiskeli Pariisissa Amélie Daetzerin johdolla. Hän myös sai Vincent d'Indyltä opetusta sävellyksessä. Cantelouben ensimmäinen säilynyt sävellys on vuodelta 1903. Hänen muihin teoksiinsa kuuluvat muun muassa oopperat Le Mas ja Vercingétorix. Canteloube tunnetaan myös kokoelmastaan kansanlauluja, jotka hän keräsi Auvergnen alueelta. Cantelouben kirjalliseen tuotantoon kuuluu Vincent d'Indyn ja Déodat de Séveracin elämäkerrat.
Valkeakoski
Liikenne
Helsingin ja Tampereen välisistä linja-autojen pikavuoroista noin 65 % pysähtyy Valkeakoskella. Suoria pikavuoroja Tampereelle ja Helsinkiin kulkee päivittäin noin 20 kappaletta suuntaansa. Matka-aika Helsingin osalta vaihtelee kahden tunnin molemmin puolin. Valkeakosken ja Tampereen välillä vakiovuoroja kulkee maanantaista perjantaihin noin 30 kappaletta suuntaansa. Lauantaisin vuorojen määrä on tästä noin puolet ja sunnuntaisin kolmannes. Matka-aika Tampereelle on vakio- ja pikavuoroilla nopeimmillaan noin puoli tuntia.
Memotech MTX
Kehitys
Tietokoneen suunnittelivat Robert Branton ja Geoff Boyd.
Giovanni Boldini
Elämänvaiheita
Boldini syntyi suurperheeseen, jossa oli kolmetoista lasta. Alkuopetuksensa hän sai isältään, joka oli koristemaalari.
Valkeakoski
Liikenne
Valkeakoskelle on rautatieyhteys Toijalasta. Rata valmistui 1938, ja sillä on ainoastaan tavaraliikennettä, paitsi silloin, kun Haka pelaa Suomen Cupin finaalissa. Tällöin asemalta lähtee perinteinen cup-juna.
Memotech MTX
Kehitys
Tietokone suunniteltiin aikana, jolloin brittiläiset mikrotietokoneet kävivät hyvin kaupaksi, mutta markkinat supistuivat huomattavasti pian julkaisun jälkeen.
Jerome Karle
Jerome Karle (18. kesäkuuta 1918 – 6. kesäkuuta 2013 ) oli yhdysvaltalainen tiedemies, joka tunnetaan ansioistaan fysikaalisen kemian alalla. Hän syntyi New Yorkissa ja opiskeli Abraham Lincoln High Schoolista päästyään City College of New Yorkissa, Harvardissa ja Michiganin yliopistossa. Hän jakoi vuoden 1985 Nobelin kemianpalkinnon yhdessä Herbert A. Hauptmanin kanssa kiinteän aineen kiderakenteen tutkimiseen käytettävien menetelmien kehittämisestä. Hän oli Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1976 ja työskenteli Naval Research Laboratoryssa, kuten myös puolisonsa, tutkija Isabella Karle (1921–2017). Pari oli naimisissa vuodesta 1942 ja sai kolme tytärtä.
Dino Crisis 3
Dino Crisis 3 on Capcomin kehittämä ja julkaisema toimintaseikkailupeli. Peli julkaistiin vuonna 2003 Xboxille.
Peli tukee Dolby Surround 5.1 -äänentoistoa. Pelissä ei ole moninpelimahdollisuutta jaetulla ruudulla tai verkossa. Pelissä on tarkoituksena etsiä ja ratkaista kadoksissa olleen ja nyt palanneen Ozymandius-avaruusaluksen salaperäinen arvoitus. Apuna on hypernopeuskiihdyttimiä ja suuri joukko erittäin futuristisia aseita. Pelissä kohdataan saaliinhimoisia avaruusmutantteja ja dinosauruksia muistuttavia olentoja.
Valkeakoski
Liikenne
Juna-bussi-yhteydellä Toijalan kautta matka-aika Valkeakosken ja Helsingin välillä sekä Valkeakosken ja Turun välillä on nopeimmillaan noin kaksi tuntia. Valkeakosken ja Tampereen välinen matka kestää tätä reittiä noin tunnin. Valkeakosken ja Toijalan välisiä linja-auton vakiovuoroja kulkee maanantaista perjantaihin noin 15 kappaletta suuntaa kohden. Viikonloppuisin määrä on tästä noin kolmasosa.
Giovanni Boldini
Elämänvaiheita
Ryhmällä oli pysyä vaikutus Boldinin taiteelliseen tyyliin. Siihen kuului elävä värien käyttö ja irtonaisen lentävä siveltimen käyttö. Maisemia enemmän Boldinia kiinnostivat muotokuvat ja hän yritti luoda uraa muotokuvamaalarina Lontoossa. Vuonna 1871 hän asettui Pariisiin.
Valkeakoski
Liikenne
Suoria vakiovuoroja liikennöidään Valkeakoskelta lisäksi Kangasalle, Akaaseen, Urjalaan, Hauholle ja Pälkäneelle.
Giovanni Boldini
Elämänvaiheita
Ateljeensa Boldini perusti Place de Pigallelle ja hän piti ensimmäisen näyttelynsä vuonna 1874. Hänen rohkea, valuva siveltimen käyttönsä alkoi nopeasti herättää huomiota. Muutamassa vuodessa hänestä tuli Pariisin varakkaan yläluokan suosikkimaalari ja teki tuottavia sopimuksia taidekauppiaiden kanssa.Hän ystävystyi muiden yläluokkaa kuvanneiden maalareiden, kuten John Singer Sargentin ja Paul César Helleun kanssa. Ystäväpiiriin lukeutuivat myös Adolph von Menzel ja Edgar Degas, joista jälkimmäinen oli suuri Boldinin ihailija.
Kun päästiin 1900-luvun alkuun, Boldinista oli tullut Pariisin suosituin muotokuvamaalari. Hänelle pystyi kilpailemaan ainoastaan Lontooseen asettunut John Singer Sargent. Muutamaa vuotta ennen poismenoaan hän lopetti maalaamisen. Hänet haudattiin toivoidensa mukaisesti synnyinkaupunkiinsa.
Valkeakoski
Urheilu
Valkeakoskella on menestyvä futsaljoukkue Mad Max, joka pelaa Futsal-liigaa. MadMax on voittanut Suomen mestaruuden kaudella 2005–2006. Valkeakoskella vaikuttavat myös urheiluseurat Valkeakosken Koskenpojat, Pallo-Sepot 44, Valkeakosken uimaseura sekä jääkiekkojoukkue Kiekko-Ahmat, joka pelaa Suomen II-divisioonaa Hämeen alueella.
Giovanni Boldini
Elämänvaiheita
Boldinin maalauksia on nykyään monissa merkittävissä taidemuseoissa. Pitkään luultiin että yksi teoksista on kadonnut. Se löydettiin vuonna 2010. Maalaus liittyy Pariisissa sattuneeseen suljetun huoneiston tapaukseen. Asunnossa asui 1900- luvun alun Ranskan julkisuuden henkilön Marthe de Florianin lapsenlapsi. Hän oli paennut toista maailmansotaa Etelä-Ranskaan, eikä ilmeisesti enää koskaan käynyt huoneistossaan. Huoneistossa oli upea Marthe de Florianin muotokuva. Hänen juoruttiin olleen Boldinin rakastajatar.
Valkeakoski
Urheilu
Vuonna 1991 perustettu Koski-Petankki on valkeakoskelainen petankki seura. Seura pelaa naisten ja veteraanien SM-sarjassa, sekä yleisen sarjan I-divisioonassa. Seura on Suomen Pétanque-Liiton jäsen ja sillä on mestaruuksia erilaisista veteraanikilpailuista.