cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jaana Bäck
Vuonna 2017 Bäck sai ensimmäistä kertaa jaetun Suomalaisen Tiedeakatemian myöntämän Pro Scientia -palkinnon. Bäck kutsuttiin Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2018.
Fayetteville Marksmen
Fayetteville FireAntz on yhdysvaltalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Fayettevillesta Pohjois-Carolinasta. Se pelaa SPHL-liigaa.
Joukkue kaudella 2023–2024
(Tilanne 2. elokuuta 2023)
Joukkueenjohto
Lähde: EliteProspects
Ihmeitä (albumi)
Kappaleet
Kaikki kappaleet on sovittanut Matti Kallio. Viimeinen kappale ”Ihmeitä” on instrumentaali, jolla Laura Voutilainen soittaa selloa.
Hall of Flames
Hall of Flames on Edguy-yhtyeen kokoelmalevy. Se julkaistiin vuonna 2004. Se oli viimeinen julkaisu Edguylla AFM Recordsilla.
Pohjanheimo
Pohjanheimo voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Knoppix
Knoppix on saksalaisen Klaus Knopperin kehittämä Debianiin pohjautuva Linux-jakelu. Knoppix oli yksi ensimmäisistä Live-CD-jakeluista, ja sen kyky tunnistaa automaattisesti laitteisto ja ladata sille sopivat ajurit oli aikansa paras. Nämä ominaisuudet on sittemmin sisällytetty myös muihin jakeluihin.
Knoppix on pääasiallisesti tarkoitettu käynnistymään suoraan CD-levyltä — kiintolevyä ei tarvita. Kiintolevyllä varustetussa koneessa Knoppixia voi myös kokeilla ilman, että kiintolevylle tarvitsee kirjoittaa. Toisaalta Knoppix osaa haluttaessa myös tallentaa paikallisasetukset ja asennetut ohjelmat kiintolevylle ilman, että sinne mahdollisesti ennestään asennetun käyttöjärjestelmän toiminta häiriintyy. Knoppixin voi myös asentaa kiintolevylle.
Versiosta 6.0.1 lähtien Knoppixin oletustyöpöytäympäristönä on ollut LXDE.
Mäntyharjun rautatieasema
Mäntyharjun rautatieasema on rautatieasema Mäntyharjulla Savon radan varrella. Asema avattiin Kouvola–Kuopio-radan yhteydessä 1. lokakuuta 1889. Asemalla pysähtyvät Kouvolan ja Kuopion väliset kaukojunat. Asemalla tapahtuu päivän aikana kaksi junakohtausta, jossa toinen junista käyttää raidetta yksi ja toinen raidetta kaksi. Muutoin junat käyttävät raidetta kaksi, paitsi S 69 Kajaaniin, joka käyttää raidetta yksi.
Mäntyharjun asema perustettiin neljän kilometrin päähän Mäntyharjun kirkolta. Rautatien myötä radan itäpuolisesta Asemankylästä kehittyi Mäntyharjun kuntakeskus. Asemarakennus rakennettiin vuosina 1887–1889 Oulun radan IV luokan tyyppipiirustusten mukaan. Rakennusta laajennettiin 1907 Bruno Granholmin tekemien suunnitelmien mukaisesti. Aseman ulkoasu on pysynyt pääosin alkuperäisenä.
1990-luvun lopussa asemalla suoritettiin remontti, jonka yhteydessä muun muassa laituri korotettiin. Asemarakennus ja muut rakennukset siityivät Senaatti-kiinteistöjen hallintaan vuonna 2007. Mäntyharjun kunta osti asemarakennukset kesällä 2016 ja kunnosti aseman julkisivun. Kunnostus saatiin valmiiksi vuonna 2018. Aseman sisätilat kunnostetaan, jos niille löytyy käyttöä.
Museovirasto on määritellyt Mäntyharjun rautatieaseman yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Mäntyharju on esimerkiksi Hartolan ja Joutsan keskustaajamien lähin rautatieasema noin 60 kilometrin etäisyydellään molempiin.
Nevermoor: Morriganin koetukset
Nevermoor: Morriganin koetukset (Nevermoor: The Trials of Morrigan Crow) on australialaisen Jessica Townsendin vuonna 2018 ilmestynyt nuortenfantasiakirja.
Juoni
Morrigan Korppi niminen tyttö asuu Tasavallassa Korppien-kartanossa. Hänen isänsä, Corvus Korppi on Talvimeren puolueen kansleri. Kartanossa asuu myös Morriganin puoliäiti Ivy ja isoäiti. Morrigan on ”kirottu”. Toisin sanoen hän sattui saamaan synnyinlahjan, jonka avulla kaikki menee mönkään. Morriganin kuolinpäivänä, ehtoona ja hänen yhdentenätoista syntymäpäivänään saapuu Savun ja varjon jahti, jonka tehtävänä on ehtoona tappaa 11-vuotiaita kirottuja lapsia. Hänet kuitenkin pelastaa Jupiter Pohjoinen, Meineikkaan seuran jäsen, seikkailijaliiton kapteeni ja punapää, joka tulee hakemaan Morriganin Araknopodilla, mekaanisella jättihämähäkillä ja he pakenevat taianomaiseen Nevermooriin Jupiterin hotelliin, Deukalioniin.
Kirous
thumb|200px|Nainen suorittaa kirousrituaalin ([[Hokusai).]]
Kirous on ääneen lausuttu toivomus tai maaginen rituaali, jossa loitsimalla tai jollain toiminnolla kuten eleellä tai maagisen esineen luovutuksella toivotaan toiselle ihmiselle jotain pahaa. Kirouksen tavoitteena on voinut olla uhrin sairastuminen, vammautuminen, takaisku tai jopa kuolema. Saduissa kirotut ihmiset saattoivat esimerkiksi muuttua eläimiksi. Entisaikoina kiroukset otettiin tosissaan, ja kirouksia onkin usein syytetty siitä, että jotain pahaa on tapahtunut.
Kirouksia ovat muinaisina aikoina langettaneet toisen ihmisen päälle vain maagit ja noidat. Keskiajalla alettiin uskoa myös tavallisten ihmisten ääneen lausumien kirousten saavan paholaisen tai demonit liikkeelle.
Jotkin seurauksiltaan vakavat kiroukset jouduttiin valmistelemaan perusteellisesti, ja niihin tarvittiin erikoisia välineitä. Kirousten vaikutusaika on vaihdellut muutamasta päivästä tuhansiin vuosiin.
Yksi laajalle levinnyt kirouksen muoto on paha silmä, jonka langettamiseen riittää katse pahan silmän omaavalta henkilöltä. Faarao Tutankhamonin haudan avaamisen yhteydessä monet pelkäsivät faaraon kirousta.
Nykyisin kirousten jäänteenä kielenkäytössä ovat jotkin kirosanat.
Vision Flot
Vision Flot on SFAT:n, River Trans Shippingin ja Nasdor Inc. yrityksen perustama Transpetro Volgan tapaista öljynkuljettamista jatkava yritys, jolla on merkittävä määrä Volgotankerin ohella jokilaivoja.
Vuonna 2005 yhtiö kuljetti öljyä 1 500 000 tonnia ja kauden 2006 tavoitteeksi otettiin 1 800 000 tonnia siten, että 1 500 000 tonnia yhteensä Samaran ja Syzranskin öljynjalostamoilta sekä 300 000 tonnia Nižkamskiin öljynjalostamolta.
Vuonna 2005 Vision Flot toimitti LUKoilin öljyjä ja vuonna 2006 asiakkaaksi tulee Rosneft.
Öljynkuljetukselle sopivaksi muunnetut kuivarahtialukset
Vision Flot muutti kuivarahtialuksia öljynkuljetukselle sopivaksi 2002-2003.
Kunnossapito
Kunnossapitoa varten SFAT sijoitti ZAO Volga-SFAT:n perustamiseen 2000, jossa palvelun tilaajana oli Transpetro Volga ja urakoitsijana Haka Moskova.
Selkokielinen englanninkielinen Wikipedia
pienoiskuva|150px|Selkokielisen englannin Wikipedian logo Selkokielinen englanninkielinen Wikipedia on englanninkielinen wikipedia, joka on kirjoitettu selkokielellä englanniksi. Se on tarkoitettu lapsille, englannin kielen opiskelijoille, ihmisille joilla on vaikeuksia lukemisessa tai vain tahtovat aiheesta perusasiat eivätkä syvällisemmin aiheesta. Artikkelien tarkoitus on auttaa erityisesti koulutehtävissä tai vain tarjota hauskuutta oppia uusia asioita. Selkokielisen englanninkielisen Wikipedian tarkoituksena on myös olla pohjana käännöksille muille kielille. Selkokielisessä englanninkielisessä Wikipediassa oli vuoden 2009 tammikuussa 54 161 artikkelia ja 1. lokakuuta 2012 siellä oli 87 703 artikkelia. Nykyään artikkelimäärä on noin.
Artikkelit käyttävät yksinkertaisempaa sanastoa sekä kielioppia kuin englanninkielinen Wikipedia.
Selkokielinen englanti
Artikkeleissa käytetään noin 800–1 000 eri sanaa, jotka ovat englannin kielen yleisintä perussanastoa. Kielioppi on yksinkertaista, esimerkiksi lauseet ovat lyhyempiä. Artikkelit ovat myös tiiviitä ja lyhyitä, normaalisti noin 500–2 000 sanaa pitkiä, korkeintaan 3 000 sanaa. Artikkelit, jotka tarvitsevat monimutkaisempia tai harvinaisempia sanoja, sisältävät sanan selityksen selkokielellä.
Birkerød
pienoiskuva|Birkerødin kirkko Birkerød on kaupunki Tanskassa. Kaupungin asukasluku oli 20 541 vuonna 2017. Søllerødin ja Birkerødin kunnat yhdistyivät 2007 Rudersdalin kunnaksi.
Birkerød sijaitsee noin puolen tunnin paikallisjunamatkan päässä Kööpenhaminan päärautatieasemalta pohjoiseen.
Birkerødin kirkko on perustettu 1100-luvun jälkipuoliskolla, mutta nykyisen ulkonäkönsä se on saanut vasta 1400-luvulla. Kirkontorni on valmistunut vuonna 1475. Kirkko tunnetaan sisäosien hienoista kalkkimaalauksista.
Rekapitulacija 1980–84
Rekapitulacija 1980–84 on slovenialaisen Laibach-yhtyeen toinen albumi. Se julkaistiin ensimmäisen kerran tupla-LP:nä toukokuussa 1985. Koska levy julkaistiin Jugoslavian ulkopuolella, se sisältää myös samoja kappaleita kuin yhtyeen ensimmäinen levy.
Kappaleet
Vuoden 2002 remasteroidulla CD-painoksella lisäksi:
Kappaleet tehnyt Laibach. Kappaleet 1–5 tuottanut Igor Vidmar ja Laibach, muut kappaleet tuottanut Laibach.
Levyn teko
Cari amici on live-nauhoitus Novi Rock -festivaaleilta 10. syyskuuta 1982. Sredi bojev on live-nauhoitus Berliinistä 1983. Remasteroidun CD-version ylimääräiset kappaleet ovat live-nauhoituksia Ljubljiasta 2000. Muut kappaleet nauhoitettu Studio Metrossa Ljubljanassa 1980–1984. Slovenska zena -kappaleessa laulaa Laibachin sivuprojektin Germanian laulaja Anja Rupel.
Mercia
Mercia (muinaisenglannin Merce, ’rajakansa’) oli yksi Englannin kuningaskuntaa edeltäneistä anglosaksien kuningaskunnista.
Anglit perustivat Mercian 500-luvun alkupuolella. Sen varhaisin tunnettu kuningas on Creoda, joka nousi valtaan noin vuonna 586. Häntä seurasi Pybba noin vuonna 593. Penda tuli kuninkaaksi vuonna 632, ja hän aloitti Mercian nousun. Pendasta tuli 640-luvulla anglosaksien vahvin hallitsija, ja hän alisti suurimman osan saaren keski- ja eteläosien kuninkaista ylivaltaansa. Hänen kuoltuaan 655 Northumbriasta tuli jälleen saaren hallitseva kuningaskunta. Mercia palasi valtaan 658, kun kuningas Wulfhere löi Northumbrian, ja Itä-Anglia, Kent, Wessex, Sussex ja Essex joutuivat Mercian ylivallan alle.
Tampereen teknillisen yliopiston fysiikan laitos
Fysiikan laitos on kuulunut Tampereen teknillisen yliopiston organisaatioon oppilaitoksen vuonna 1972 tapahtuneesta itsenäistymisestä alkaen. TTKK oli vuosien 1965–1972 ajan Teknillisen korkeakoulun sivukorkeakoulu ja tällöin fysiikan sekä matematiikan perusopetus oli Yleisen osaston vastuulla. Fysiikan laitos kuului sähkötekniikan osastoon vuoteen 2002 saakka. Vuosina 2002–2007 laitos kuului teknis-luonnontieteelliseen osastoon ja tämän jälkeen yliopiston luonnontieteiden ja ympäristötekniikan tiedekuntaan.
Fysiikan laitoksen johtajina ovat toimineet professorit Gunnar Graeffe (1970–1998), Rolf Hernberg (1998–2009), Martti Kauranen (2009–2010), Jorma Keskinen (2011-2013) sekä Jyrki Mäkelä (2014–2016). Jyrki Mäkelä jäi TTY:n Fysiikan laitoksen viimeiseksi johtajaksi, sillä TTY:n Fysiikan laitos lakkautettiin vuoden 2016 lopussa. Laitoksen tutkimus- ja opetustoiminta jatkui TTY:llä vuosina 2017-2018 nimellä Fysiikan laboratorio ja vuodesta 2019 eteenpäin Tampereen yliopistossa nimellä Fysiikan yksikkö.
Fysiikan perusopetus
Fysiikan laitoksen näkyvin tehtävä on fysiikan perusopetuksen hoitaminen ja tämä tapahtuu noin 50–150 opiskelijan luentoryhmissä, joista kustakin vastaa pääsääntöisesti lehtori. Lehtorin apuna on laskuharjoitusten ohjaajina pää- tai sivutoimisia tuntiopettajia. Fysiikan laboratorioharjoitukset kuuluvat myös välttämättömänä osana perusopetukseen. Oppilaslaboratoriota johtaa lehtori ja hänen apunaan on noin 20 tuntiopettajaa.
Fysiikan ammattiaineopetus ja tutkimus
Teknillisen fysiikan ammattiaineekseen valinnut opiskelija voi valita kiinnostuksensa kohteen useasta kokonaisuudesta. Laitos on jaettu laboratoriohin, joita johtaa pääsääntöisesti professori tai dosentti. Laboratoriot ovat
Fysiikan laitoksen opiskelijat suorittavat ammattiaineopintonsa paneutuen johonkin näistä tutkimusalueista. Diplomi-insinöörejä laitokselta valmistuu vuosittain vajaa parikymmentä, tohtoreita muutamia.
Laitoksen budjetti on vuosittain n. 4 miljoonaa euroa, joista suurin osa on peräisin ulkopuolisista projekteista. Tutkimusjulkaisuja kansainvälisiin, vertaisarvioituihin lehtiin laitos tuottaa vuosittain muutamia kymmeniä kappaleita.
Mercia
Seuraavat kuninkaat säilyttivät Mercian aseman. Kuningas Ethelbaldin murhaa vuonna 757 seurasi lyhyt sisällissota, jonka jälkeen valtaistuimelle nousi Offa, Mercian merkittävimmäksi noussut hallitsija. Kuningas Coenwulf yhdisti Itä-Anglian kokonaan Merciaan vuoden 796 jälkeen. Sillä välin Wessex vahvistui ja hyökkäsi Northumbrian kanssa Merciaan vuonna 821. Mercian valta-asema romahti, ja kuningas Beornwulf kuoli Itä-Anglian kapinassa. Vuonna 829 Wessex valloitti koko Mercian. Wessexin Egbertin valtakausi Merciassa kesti kuitenkin vain vuoden, minkä jälkeen Mercialla oli jälleen sarja riippumattomia hallitsijoita. Viikingit ajoivat vuonna 874 kuningas Burgredin maanpakoon Roomaan. Vasallikuninkaan Ceolwulf II:n karkottivat wessexiläiset noin vuonna 880.
Æthelred II, jota kutsuttiin nimellä "Mercian herra" (Lord of Mercia) hallitsi vuosina 883–911. Hänen puolisonsa oli Wessexin Alfred Suuren tytär Ethelfleda. Aethelredin kuoleman jälkeen Ethelfleda hallitsi yksin kuolemaansa asti 918, jolloin kuninkaaksi nousi hänen veljensä, Wessexin Edvard Vanhempi.
Bob Clark
Benjamin "Bob" Clark (5. elokuuta 1939 New Orleans, Louisiana, Yhdysvallat – 4. huhtikuuta 2007 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja. Hänen tunnetuin työnsä oli vuonna 1983 ilmestynyt jouluelokuva, Joulutarina, jonka hän ohjasi ja käsikirjoitti yhdessä Jean Shepherdin kanssa. Hänen ensimmäinen menestyksensä oli kuitenkin vuonna 1982 ilmestynyt nuorisoelokuva Kuuma nuoriso, johon hän ohjasi ja käsikirjoitti myös jatko-osan Villit fiftarit – Porky's II.
Lapsuus
Clark syntyi New Orleansissa, mutta kasvoi Floridan Fort Lauderdalessa. Hän kasvoi köyhissä oloissa, sillä hänen isänsä kuoli Bobin ollessa lapsi ja hänen baarimikko-äitinsä joutui elättämään yksin. Käydessään Catawba Collegea, filosofia pääaineenaan, hän voitti jalkapallostipendin Michiganiin Hillsdalen Collegeen. Myöhemmin hän opiskeli teatteria Miamin yliopistossa ja kieltäytyi, tarjouksista huolimatta, pelaamasta jalkapalloa ammattilaisena.
Christian Friedrich Witt
Christian Friedrich Witt (myös Witte; n. 1660 Altenburg – 3. tai 13. huhtikuuta 1717 Altenburg tai Gotha) oli saksalainen säveltäjä, urkuri ja orkesterinjohtaja.
Bob Clark
Ura
Clark aloitti uransa kauhuelokuvilla. 1970-luvun alussa ilmestyi hänen ensimmäinen elokuvansa, Children Shouldn't Play with Dead Things (1972), joka oli yhdistelmä komediaa ja visuaalista kauhua.
Christian Friedrich Witt
Elämä
Witt sai varhaisimman musiikinopetuksensa isältään Johann Ernstiltä, joka toimi Gottfried Scheidtin seuraajana hoviurkurina Altenburgissa. Vuosina 1685–6 Witt sai Nürnbergissä opetusta sävellyksessä ja kontrapunktissa Georg Caspar Weckeriltä, jonka johdolla opintoja täydennettiin myöhemminkin. 1. kesäkuuta 1686 Witt sai nimityksen kamariurkuriksi hoviin Gothassa.
Vuonna 1694 Witt nimitettiin sijaiseksi Kapellmeister W. M. Myliukselle, jota hän lopulta seurasi tämän kuoltua vuonna 1713. Hänellä oli hyvät välit moniin hoveihin, ja hänen oppilaidensa joukossa oli tuleva herttua Friedrich II.
Vuonna 1717 Johann Sebastian Bachia pyydettiin tekemään palvelus saattamalla esityskuntoon passio Gothassa, jossa Witt oli kuolinvuoteellaan. 26. maaliskuuta tuona vuonna Bach esitti teoksen Wittin tilalle tulleena vieraana esiintyjänä, mutta passio on sittemmin kadonnut.
Työ säveltäjänä
Witt sävelsi monipuolisesti sekä vokaali- että soitinmusiikkia. Hänen vokaalimusiikkinsa koostuu pitkälti kirkkokantaateista, joista moni on ilmeisesti kadonnut. Hänen kantaateistaan keskeisiä ovat ne, jotka muodostavat jokaiselle sunnuntaille ja jokaista kirkkovuoden juhlaa varten sävelletyn niin kutsutun Rentweinsdorf-sarjan. Kantaatit ovat tyylillisesti melko vanhanaikaisia, eikä niihin kuulu resitatiivia. Usein teoksiin kuuluu soitinjohdanto, ja vokaalijaksoihin sisältyy konsertto-osia, sooloja, duettoja sekä yksiäänisiä koraaliosuuksia, jotka kruunaa soittimille kirjoitettu osuus.
Witt keräsi koraalitekstien ja -melodioiden kirjan Psalmodia sacra, oder: Andächtige und schöne Gesänge (Gotha, 1715). Kyse on yksi 1700-luvun alun tärkeimmistä virsikirjoista; esimerkiksi Friedrich Wilhelm Marpurg nimesi sen parhaaksi tuntemakseen virsikirjaksi. Sävelmien joukossa oli myös sata uutta työtä, joista suurinta osaa pidetään epäilyksettä Wittin omana kädenjälkenä. Virsi "Schmückt das Fest mit Maien" kuuluu yhä tiettyihin protestanttisiin virsikirjoihin.
Wittin tuotantoon kuuluu myös kolme ranskalaista alkusoittoa, seitsemänosainen sonaatti, neljä sarjaa sekä urku- ja cembalokappaleita. Hänen passacagliansa (d-molli) laitettiin aikoinaan virheellisesti Johann Sebastian Bachin nimiin.
Erkki Valaste
Kaarlo Erkki Matti Valaste (22. kesäkuuta 1931 Kokkola – 10. toukokuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen rumpali ja yhtyeenjohtaja, jota pidetään Suomen ensimmäisenä kansainvälisen tason jazzrumpalina. Hänen tuotteliainta aikaansa olivat 1950-luvun loppupuoli ja 1960-luvun alkupuoli, jolloin hän soitti myös tuhansilla iskelmälevytyksillä.
Puumalansalmen silta
Puumalansalmen silta (alk. Saimaan silta) on Puumalassa sijaitseva liittopalkkisilta, joka ylittää Saimaan syväväylän Puumalansalmessa. Silta sijaitsee Puumalan kirkonkylän keskellä ja se korvasi valmistuessaan Suomen päätieverkoston viimeisen lossin. Siltaa pitkin kulkee kantatie 62.
Erkki Valaste
Erkki Valaste oli kotoisin Pohjanmaan ruotsinkieliseltä rannikolta kuten myös muusikot Sacy Sand, Göran Ödner ja Sven Nygård. Alueella kuului Ruotsin radio, joka lähetti 1950-luvulla jazzia paljon Yleisradiota enemmän. Huolimatta vammasta toisessa kädessään Valaste soitti 15-vuotiaasta asti rumpuja kokkolalaisessa Royal-orkesterissa, mutta kouluttautui myös merkonomiksi. Royalissa pianoa soittanut Erkki Ertama on muistellut, että he tilasivat Ruotsista yhdysvaltalaisten orkesterisovitusten nuotteja, minkä ansiosta Valaste oppi lukemaan nuotteja.
Puumalansalmen silta
Sillan erikoisuus on maisemahissi, jolla pääsee sillalle salmen rannalta. Hissin päällä on kuohuviinibaari ja hississä voidaan kuljettaa myös polkupyöriä. Sillan nimi Saimaan silta valittiin yleisöäänestyksen avulla. Pääurakoitsijana toimi YIT. Sillan rakentaminen alkoi syyskuussa 1993 ja liikenne voitiin siirtää sillalle 6. lokakuuta 1995. Sillan vihkiäisjuhla oli 31. lokakuuta 1995.
Erkki Valaste
Valaste muutti Helsinkiin, jossa hän soitti rumpuja ainakin Erkki Ahon, Arvo Koskimaan, Olavi Koskelan, Göran Ödnerin, Olli Hämeen ja Jaakko Salon jazzkokoonpanoissa sekä vuonna 1957 perustetussa Radion tanssiorkesterissa. Valaste oli yksi Toivo Kärjen eniten käyttämistä rumpaleista 1950- ja 1960-luvun levytyksissä. Vaikka hän oli leimallisesti jazzrumpali, hän suhtautui kunnioittavasti myös iskelmien soittamiseen. Myöhemmin Valaste perusti oman yhtyeen, jossa puhaltimia soitti Unto Haapa-aho, kontrabassoa Erkki Seppä, pianoa Matti Konttinen ja laulusolisteina toimivat Vieno Kekkonen ja Seija Simola. Toinen Valasteen mukaan nimetty kokoonpano oli vuoden 1964 paikkeilla muutaman singlen levyttänyt Valastones-lauluyhtye, jossa hänen lisäkseen lauloivat Nacke Johansson, Vieno Kekkonen ja Heikki Laurila.
Puumalansalmen silta
Sillan kokonaispituus on 781 metriä ja se on 16-aukkoinen. Pisin jänne on 140 metriä ja sillan hyödyllinen leveys on 13 metriä.
Erkki Valaste
Valaste teki uransa aikana tuhansia levytyksiä ja keikkoja. Hän soitti muun muassa kaikilla Olavi Virran keskeisimmillä levytyksillä. Levy-yhtiöiden ohella Valasteen pääasiallisia työllistäjiään olivat Yleisradio ja Suomen Filmiteollisuus.
Maaliskuussa 1963 Erkki Valaste joutui kylmiltään sijaistamaan Duke Ellingtonin orkesterin rumpalia Kulttuuritalon konsertissa, kunnes tämä saatiin selviämään soittokuntoon.
Pahenevasta alkoholismistaan huolimatta Valaste soitti rumpuja ammattimaisesti 1980-luvun puoleenväliin asti.
Kreikan sisällissota
Kreikan sisällissota käytiin vuosina 1946–1949. Se oli ensimmäinen kommunismin mittelö konservatiivisia voimia vastaan toisen maailmansodan jälkeen. Konservatiivisen puolen voitto johti Kreikan liittymiseen Natoon ja koko Välimeren itäosan painottumiseen osaksi länttä kylmässä sodassa.
Ennen Kreikan sisällissotaa Iso-Britannia oli neuvotellut Neuvostoliiton kanssa lokakuussa 1944 prosenttisopimuksen, jossa Britannian pääministeri Winston Churchill oli vaatinut, että Britannia saa 90 prosentin vaikutusvallan Kreikassa. Jaltan konferenssissa helmikuussa 1945 Churchill vetosi prosenttisopimukseen ja Kreikasta ei tullut osa Neuvostoliiton vaikutuspiiriä. 5. maaliskuuta 1946 Churchillin pitämän Rautaesirippu-puheen aikaan Kreikka jäi rautaesiripun läntiselle puolelle.
Varsinaisesti sodan pohjustaminen alkoi jo 1942–1944 saksalaisten miehityksen aikana, kun vasemmisto ja oikeisto kilpailivat vastarintaliikkeen johtoasemasta. Toisen maailmansodan päätyttyä vastarintaliikkeessä voitolle päässeet sosialistit saivat vastaansa liittoutuneiden tukeman oikeistolaismielisen pakolaishallituksen.
Kommunistit hävisivät sisällissodan, ja Kreikka oli ainoa itäisen Euroopan maa josta ei tullut Neuvostoliiton satelliittimaa, kun sisällissodan seurauksena Kreikasta tuli Yhdysvaltain liittolainen ja se liittyi puolustusliitto Natoon. Tämän vuoksi Kreikan suhteet Neuvostoliiton kanssa liittoutuneisiin pohjoisiin naapurimaihin muodostuivat etäisiksi.
KokoNainen
KokoNainen on Laura Voutilaisen kahdestoista albumi, joka julkaistiin 12. huhtikuuta 2013. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 23, ja pysyi listalla yhteensä 6 viikkoa.
Kreikan sisällissota
Sisällissotaa edeltävät tapahtumat
Syyskuussa 1944 allekirjoitetun Casetan sopimuksen mukaan kaikkien kreikkalaisten sissijoukkojen piti olla Kreikan pakolaishallituksen alaisia. Pakolaishallitusta johti Geórgios Papandréou, joka palasi Kreikkaan 18. lokakuuta 1944 brittien sota-aluksella. Papandreoun hallitus määräsi kreikkalaisjoukot brittikenraali Scobien komentoon. ELAS, kommunistien johtama "kansan vapautusarmeija" ei noudattanut sopimusta, vaikka EAM eli ELASin poliittinen siipi oli edustettuna Papandreoun hallituksessa. ELAS:lla oli tässä vaiheessa ottanut vallan suurimmassa osassa Kreikkaa.
pienoiskuva|vasen|upright|Brittikenraali Scobie johti ELAS:n joulukuisen kapinan kukistamista. Monet ELAS:in jäsenistä olivat Makedonian slaaveja, jotka olivat perustaneet vuonna 1944 SNOF:in (slavomakedonialaisten vapautusrintama), jonka Jugoslavian kommunistinen partisaanijohtaja Josip Broz Tito oli hyväksynyt. Titon tavoitteena oli perustaa Makedonian sosialistinen tasavalta, mihin Kreikan kommunistinen puolue (KKE) suhtautui hyvin positiivisesti. Myöhemmin ELAS ja SNOF irtisanoutuivat tästä tavoitteesta, ja suunnitelma hylättiin lopullisesti. EAM:n kuusi ministeriä erosi Papandréoun hallituksesta 1. joulukuuta 1944.
Sisällissodan esinäytös – ELAS:n vallankaappausyritys joulukuussa 1944
Ensimmäiset taistelut käytiin ELAS:n ja brittien tukemien hallituksen joukkojen välillä joulukuussa 1944. Taistelut jatkuivat koko joulukuun Ateenassa. Vaikka ELAS olikin vahvistanut sotilaallista asemaansa Ateenassa joulukuun puoleenväliin tultaessa, se suostui neuvotteluihin ja poistumaan Ateenasta ja Salonikista, mikäli uusi kansallinen yhteishallitus saadaan aikaan. Tällöin Ateenaan oli jo kutsuttu mahdolliseksi tulevaksi pääministeriksi maanpaosta kenraali Nikólaos Plastíras, joka oli ollut 1920-luvun tasavallan syntymisen keskeisiä hahmoja. Tilannetta ratkottiin niin, että valtionhoitajaksi nimitettiin arkkipiispa Damaskinós. Nimitys kuitenkin viivästyi maanpaossa olevan kuningas Yrjö II:n vastustukseen. Brittien painostamana kuningas Yrjö hyväksyi Damaskinósin nimityksen 31. joulukuuta 1944. Neuvotteluissa ELAS esitti pitkälle meneviä vaatimuksia hallituspaikoista, jonka vuoksi mukana olleet muut kreikkalaisneuvottelijat eivät hyväksyneet ELAS:n ehtoja. Heti vuoden 1945 alussa kenraali Plastíras valittiin pääministeriksi kompromissiehdokkaana sekavassa poliittisessa tilanteessa.
Taistelut kuitenkin jatkuivat. Aselepo ELAS:n ja kenraali Scobien alaisten joukkojen välillä saatiin solmittua 11. tammikuuta 1945.
Ensimmäiset parlamenttivaalit – ELAS käynnistää sodan Pohjois-Kreikassa
Kreikan ensimmäiset vapaat vaalit pidettiin maaliskuussa 1946, vaalit voitti ei-kommunistinen enemmistö. Pääministeri Konstantínos Tsaldáris järjesti syyskuussa 1946 kansanäänestyksen monarkiasta. Kansanäänestyksen voittivat monarkian kannattajat 75 prosentin kannatuksella ja he olivat vaatimassa kuningas Yrjö II:n paluuta kotimaahan. Kommunistit eivät olleet tyytyväisiä näihin tuloksiin ja levottomuudet maassa kiihtyivät.
Sodan tapahtumia
pienoiskuva|vasen|upright|Kreikan valtionhoitaja [[Damaskinós (arkkipiispa)|arkkipiispa Damaskinós tarkastaa brittien Kreikassa olevia intialaisjoukkoja maaliskuun alussa 1945.]]
Molemmat Jugoslavian ja Albanian kommunistihallitukset hyväksyivät Kreikan kommunistipuolueen KKE:n taistelijat. DSE värväsi noin 10 000 partisaania eri puolelta Kreikkaa. Kreikan armeijassa oli noin 90 000–100 000 ammattisotilasta. Iso-Britannia oli antanut Kreikalle taloudellista tukea 95 miljoonaa puntaa. Presidentti Harry S. Truman ilmoitti Yhdysvaltojen auttavan Kreikkaa kommunistien painostusta vastaan. Tätä ilmoitusta kutsuttiin myöhemmin termillä Trumanin oppi.
DSE suoritti laaja-alaisia hyökkäyksiä pohjoisen Kreikan Epeiroksessa, Thessaliassa ja Makedoniassa. Taistelut olivat kuitenkin enimmäkseen sissisotaa alueen vuoristossa. Vasemmistolaiset antartes-partisaanit saivat apua muun muassa Jugoslaviasta, Albaniasta ja Bulgariasta. Kuitenkin Kreikan kommunistipuolue KKE päätti siirtyä sissisodan taktiikasta täysimittaiseen sotaan syyskuussa 1947. YK:n yleiskokous perusti syksyllä 1947 Balkanin komitean (UNSCOP), joka kokosi valvontaryhmän tutkimaan syntynyttä kriisitilannetta. KKE ilmoitti oman hallituksen perustamisesta joulukuussa 1947 ja hallituksen pääministeriksi valittiin Vafeiádis. Tämän ilmoituksen johdosta Ateenan hallitus kielsi lopullisesti KKE:n.
DSE oli voimakkaimmillaan vuoden 1948 aikana. DSE laajensi sotatoimiaan Peloponnesokselle ja Attikaan (noin 20 kilometriä Ateenasta) saakka. DSE:llä oli suurimmillaan 20 000 taistelijaa, joista 14 000 oli Makedonian slaaveja. Yhdysvaltojen suuret asetoimitukset muuttivat sodan kuitenkin voitokkaaksi konservatiivisille voimille. Konservatiivien sotavoimia johti Aléxandros Papágos ja brittien sotajoukkoja James Van Fleet, kommunistien joukkojen komentajana toimi Vafeiádis.
Sodan loppu
Neuvostoliitto ja sen satelliitit katkaisivat suhteet presidentti Titon Jugoslaviaan, joka oli ollut Kreikan kommunistipuolueen suurin tukija vuodesta 1944 lähtien. Tämän seurauksena Kreikan kommunistipuolue ei saanut täydellistä tukea Neuvostoliitolta, mikä osaltaan vaikutti sodan lopputulokseen. Vafeiádista syytettiin titolaisuudesta tammikuussa 1949. Hänet syrjäytettiin poliittisista ja sotilaallisista tehtävistä ja hänen tilalleen valittiin Níkos Zachariádis. Papágos käynnisti päähyökkäyksen DSE:n sotavoimia vastaan, koodinimellä operaatio Soihtu elokuussa 1949. Hyökkäys johti Kansallisen armeijan voittoon ja DSE kärsi raskaita tappioita. DSE:n taistelijoista useimmat oli vangittu tai paennut rajan yli Albaniaan. Elokuun lopulla Albanian hallitus kielsi Neuvostoliiton vaatimuksesta Kreikan kommunistipuoluetta KKE:ta ja siihen kuuluvaa DSE:ta suorittamasta sotatoimia Albanian alueelta. Myös Jugoslavian presidentti Tito kielsi DSE:n sissejä suorittamasta sotatoimia Jugoslavian alueelta. Zachariádis suostui aloittamaan aselevon 16. lokakuuta 1949.
Sodan vaikutus
Sisällissodan seurauksena Kreikasta tuli Yhdysvaltain liittolainen ja se liittyi puolustusliitto Natoon. Tämän vuoksi Kreikan suhteet Neuvostoliiton kanssa liittoutuneisiin pohjoisiin naapurimaihin muodostuivat etäisiksi.
Koprofagia
Koprofagia ( 'uloste' + φαγεῖν 'syödä') eli skatofagia tarkoittaa ulosteen syömistä.
Muihin eläimiin, joiden tiedetään harjoittaneen koprofagiaa, kuuluvat mm. puoliapinat, marmosetit, hevonen, marsu, chinchilla, majava ja päästäinen. Jyrsijöillä koprofagia on täysin tavallista: esimerkiksi rotat syövät noin 50–60 prosenttia ulosteistaan uudelleen. Ulosteiden syömättä jättäminen saattaa näillä eläimillä aiheuttaa jopa puutosten oireita, kuten heikentynyttä kasvua. Gorillojen tiedetään toisinaan syövän ulosteita sekä luonnossa että vielä useammin eläintarhoissa.
Koprofagiaa ei tavallisesti esiinny ihmisillä. Yleensä se leimataan puhtaasti koprofiliaan liittyväksi ilmiöksi. Joskus koprofagiaa liittyy myös skitsofreniaan, vaikkakin tämä on erittäin harvinaista. Koprofagia voi liittyä pica-oireyhtymään, joka aikuisilla luokitellaan syömishäiriöihin kuuluvaksi mielenterveysongelmaksi. Ihmiselle omankin ulosteen syöminen on vaarallista, koska ulosteessa on paljon bakteereja, jotka levittävät monenlaisia tauteja.
Honolulun metro
Honolulun metro on rakenteilla oleva metrojärjestelmä, jonka on tarkoitus palvella Honolulun kaupunkia ja sen lähialueita. Noin 32 kilometrin pituinen metrolinja on tarkoitus avata vaiheittain, ensimmäinen osuus vuonna 2022.
Kiista metrojärjestelmästä oli hallitseva kysymys paikallispolitiikassa, erityisesti vuoden 2008 vaaleissa. Oahun asukkaat päättivät järjestelmän rakentamisesta suoralla äänestyksellä ja se sai 53 prosenttia äänistä. Järjestelmän rakentaminen aloitettiin 22. helmikuuta 2011.
Linja
Metrolinja on tarkoitus avata vaiheittan, neljässä osassa. Ensimmäinen ja toinen osuus on tarkoitus avata vuonna 2022, kolmas vuonna 2025 ja neljäs vuonna 2031. Myös neljä laajennusta on suunniteltu, mutta niitä ei ole vielä rahoitettu. 700px|center
Rudimental
Rudimental on nelihenkinen vuonna 2010 perustettu drum and bass -yhtye Lontoosta. Yhtyeen muodostavat Piers Agget, Kesi Dryden, Amir Amor ja DJ Locksmith. Yhtyeen sai julkisuutta vuonna 2012 julkaistulla singlellään "Feel the Love". Se nousi Britannian singlelistan kärkeen. Myös single "Waiting All Night" saavutti ykköspaikan Britannian singlelistalla. Rudimentalin debyyttialbumi Home nousi myös Britannian listaykköseksi.
Uroporfyrinogeeni III-syntaasi
thumb|250px|Malli ihmisen uroporfyrinogeeni III-syntaasin rakenteesta Uroporfyrinogeeni III-syntaasi on lyaaseihin kuuluva entsyymi, joka katalysoi hydroksimetyylibilaanin syklisoitumista uroporfyrinogeeni III:ksi. Entsyymi osallistuu porfyriinien metaboliaan ja on osa muun muassa hemiryhmän, B12-vitamiinin ja klorofyllin biosynteesiä. Entsyymiä esiintyy niin aitotumaisissa eliöissä kuin prokaryooteissakin. Uroporfyrinogeeni III-syntaasin EC-numero on EC 4.2.1.75 ja CAS-numero 37340-55-9.
Rakenne ja toiminta
Rakenteeltaan uroporfyrinogeeni III-syntaasi on monomeeri. Ihmisen entsyymin molekyylimassa on noin 28–30 kDa. Rakenteessa on α-kierteistä muodostuva α- ja β-yksikkö, jotka ovat yhdistyneet toisiinsa β-laskosten välityksellä. Entsyymin katalysoima mekanismi on poikkeuksellinen. Ensimmäisessä vaiheessa entsyymi luovuttaa protonin hydroksimetyylibilaanin hydroksyyliryhmällä, joka eliminoituu ja muodostuu kaksoissidos. Substraattina oleva hydroksimetyylibilaani koostuu neljästä pyrrolirenkaasta ja se on sitoutunut entsyymiin siten, että ketjun ensimmäinen ja viimeinen pyrrolirengas ovat lähellä toisiaan. Ketjun viimeinen pyrrolirengas reagoi ensimmäisessä vaiheessa muodostuneen kaksoissidoksen kanssa ja muodostuu spirosyklinen välivaihe. Tämä välivaihe toisiintuu uroporfyrinogeeni II:ksi. Uroporfyrinogeeni III-syntaasin inhibiittoreita ovat muun muassa raskasmetallit kuten elohopea.
Harvinaisessa autosomien välityksellä periytyvässä synnynnäisessä erytropoieettisessa porfyriassa eli Güntherin taudissa uroporfyrinogeeni III-syntaasin toiminta on puutteellista. Tämän vuoksi ihmisen elimistöön kertyy uroporfyrinogeeni I:tä ja sen aineenvaihduntatuotteita. Taudin oireita ovat valoherkkyys ja kynsien ja hampaiden poikkeavuudet.
GP2 Belgian Grand Prix 2007
GP2 Belgian Grand Prix 2007 oli GP2-kauden 2007 kymmenes osakilpailu, joka ajettiin 15.–16. syyskuuta Circuit de Spa-Francorchampsn moottoriradalla Belgiassa. Kilpailu ajettiin Formula 1:sten Belgian GP:n ohessa.
Devadasi
Devadasien prostituutiota lienee esiintynyt jo varhain, mutta devadasit keskittyivät tanssimisen sijasta enemmän prostituutioon brittien siirtomaavallan aikana. Brittihallinto, ylemmät kastit ja kaksi intialaista osavaltiota yrittivät lakkauttaa 1930-luvulla devadasien prostituutioon viittaavan toiminnan. Tämä ja myöhempi devadasien toiminnan muuttaminen laittomaksi ajoi devadasit marginaaliin. Devadasien määrä onkin ollut pitkään laskussa, mutta perinne on säilynyt sitkeänä.
Entisaikojen devadasit olivat korkealla yhteiskuntahierarkiassa ja yleensä rikkaita ja hyvin koulutettuja temppeleissä tanssivia taitavia esiintyjiä. Devadasien alkuperäisestä tanssimuodosta, Dasi Attamista, kehittyi nykyisen Intian tärkeimpiin lukeutuva klassinen tanssityyli Bharata Natyam, joka pyrki nimenvaihdoksellaan ja tradition muunnoksellaan eroon kurtisaanimaineestaan.
Kriketin maailmanmestaruuskilpailut
thumb|250px|Kriketin maailmanmestaruuskilpailujen parhaat tulokset Kriketin maailmanmestaruuskilpailut ovat merkittävin kansainvälinen krikettikilpailu ja yksi maailman suurimpia urheilutapahtumia. Ensimmäiset kriketin MM-kisat pidettiin vuonna 1975 ja niitä on järjestetty pääsääntöisesti neljän vuoden välein. Australia on voittanut mestaruuden viisi kertaa.
Kriketin MM-turnaukset
Lähde: The-sports.org
Mathieu Flamini
Mathieu Flamini (s. 7. maaliskuuta 1984, Marseille, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, joka pelasi kotimaansa lisäksi Englannin, Italian ja Espanjan pääsarjoissa. Hänen viimeinen seuransa oli Primera Divisiónin Getafe. 178 senttimetrin pituinen Flamini oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Flamini aloitti uransa Olympique de Marseillessa, jossa hän teki debyyttinsä 20. joulukuuta 2003 1-0 voitto-ottelussa Toulousea vastaan. Marseillessa Flamini pelasi 14 ottelua ja tuli tunnetuksi UEFA Cupissa, jossa hän auttoi joukkueen hienoilla esityksillään loppuotteluun. Göteborgissa Nya Ullevi -stadionilla pelatun finaalin voitti kuitenkin espanjalaisjoukkue Valencia CF.
Flamini siirtyi 23. heinäkuuta 2004 Englannin Valioliigaan Arsenaliin. Debyyttinsä Arsenalissa Flamini teki 15. elokuuta 2004. Hän pelasi neljän kauden aikana Arsenalissa 102 valioliigaottelua. Mestarien liigassa karsintoineen hän pelasi tuona aikana 30 ottelua. Kauden 2005–2006 loppuottelussa hän pelasi 16 minuuttia Arsenalin hävitessä FC Barcelonalle 1–2. Arsenalin voittaessa FA Cupin 2005 hän pelasi neljä ottelua, muttei välierässä eikä loppuottelussa.
Flamini siirtyi vapaalla siirrolla AC Milaniin kesällä 2008. Hän pelasi italialaisseurassa 96 Serie A -ottelua, joissa teki seitsemän maalia. Hän voitti Italian-mestaruuden kaudella 2010–2011. Mestarien liigassa hän edusti Milania 13 ottelussa.
Flamini palasi ilman siirtokorvausta uudelleen Arsenaliin kesällä 2013. Seuraavan kahden kauden aikana hän pelasi 50 valioliigaottelua ja 13 Mestarien liigan ottelua karsintoineen. Hän pelasi FA Cupin voittaneessa Arsenalin joukkueessa kolme ottelua 2014 ja kaksi ottelua 2015, muttei kummallakaan kaudella välierässä eikä loppuottelussa.
Mathieu edusti kausilla 2017–2019 Primera Divisiónissa pelaavaa Getafea, minkä jälkeen hän lopetti pelaajauransa.
Flamini on pelannut kolme maaottelua Ranskan maajoukkueessa. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi Marokkoa vastaan marraskuussa 2007.
Saavutukset
Marseillessa:
Arsenalissa:
Milanissa:
Bore
Bore voi tarkoittaa:
Hal
thumb|Hal esiintymässä 2005. HAL on vuonna 2003 perustettu irlantilainen yhtye. Halin muodostavat veljekset Dave (laulu ja kitara) ja Paul Allen (basso ja laulu), Stephen O'Brien (kosketinsoittimet) sekä Steve Hogan (rummut). Rough Trade Records julkaisi Halin esikoisalbumin "Hal" vuonna 2005.
Jean Gascon
Jean Gascon (21. joulukuuta 1920 Montreal – 13. huhtikuuta 1988 Stratford, Ontario) oli kanadalainen oopperaohjaaja ja näyttelijä. Hän suoritti aluksi lääketieteellisiä opintoja ja päätti sitten pyrkiä luomaan uraa näyttämöllä. Ranskan hallituksen myöntämällä stipendillä hän opiskeli draamaa Pariisissa. Palattuaan Montrealiin Gascon oli mukana perustamassa Théâtre du Nouveau-Mondea vuonna 1951.
Gascon toimi Stratfordin festivaalin taiteellisena johtajana vuosina 1968–74. Hän kuului esittävien taiteiden neuvoa antavaan komiteaan Montrealin maailmannäyttelyssä 1967. Vuosina 1977–1983 Gascon oli National Arts Centren ranskankielisen teatterijaoston johtajana. Gasconin ohjaamien oopperoiden joukossa olivat Mozartin Così fan tutte, Figaron häät ja Don Giovanni. Muita hänen ohjaamiaan teoksia olivat Oedipus Rex ja Montrealin oopperassa Tosca sekä Sevillan parturi.
Gasconista tehtiin Kanadan ritarikunnan Officer vuonna 1967, ja hän sai ylennyksen Companion-arvoon vuonna 1975. Quebecin hallitus myönsi hänelle vuonna 1985 Prix Denise-Pelletierin. Place des Arts nimesi Théâtre Maisonneuven suuren aulan Gasconin mukaan tämän kuoleman jälkeen (1989).
Elokuviin, joissa Gascon esiintyi, lukeutui Mies hevosena (1970).
MR-UR-100 Sotka
pienoiskuva|100px|Piirustus Neuvostoliiton ohjuksesta MR-UR-100.
MR-UR-100 Sotka (UR-100MR) oli Neuvostoliiton mannertenvälinen ballistinen ohjus (ICBM). Sen Naton koodinimi oli SS-17 Spanker. Vuonna 2006 Venäjän asevoimat eivät käytä näitä ohjuksia vaan ne on poistettu käytöstä ja tuhottu aserajoitussopimusten mukaisesti.
Ohjus kehiteltiin vuosina 1978–1983 Mihail Jangelin perustamassa OKB-586-suunnittelutoimistossa. Se käytti nestemäistä ajoainetta: UDMH/typpitetraoksidi. Se on varastoitavaa ilman jäähdytystä ja raketti on välittömästi lähtövalmis. Ensimmäisessä rakettivaiheessa on yksi RD-0229-päämoottori ja yksi nelisuuttiminen 15D167-moottori. Toisessa rakettivaiheessa moottorina yksi 15D169. Kolmas vaihe käyttää kiinteää ajoainetta: 15D171.
Ohjuksen kantama oli 10 200 – 11 000 km. Sen osumistarkkuus oli venäläisten antamien tietojen mukaan 1080–920 metriä versioista riippuen, Naton arvioiden mukaan 500–220 metriä. Joidenkin tietojen mukaan tarkkuus olisi 1600 m 10 000 km lentomatkalta.
Ohjuksen taistelukärki: Joko yksi 3,4 megatonnia tai neljä kpl 0,4 megatonnia. Kärjen paino 2 100 kg.
Tekniset tiedot
RS-16A on MR-UR-100 Sotkan kansainvälinen nimi.
Jessica Player
Jessica Player (s. 27. joulukuuta 1982 Cheyenne, Wyoming) on yhdysvaltalainen entinen lapsinäyttelijä. Hän esitti Blake ja Krystle Carringtonin (John Forsythe ja Linda Evans) tytärtä Krystinaa 1980-luvun televisiosarjassa Dynastia. Hän oli mukana myös minisarjassa Dynastia – viimeinen luku (1991).
Huvisatama
Huvisatama oli Lappeenrannassa sijaitseva huvialue, joka myötäili koko satamatorin rantaa Kasinopuistosta Rapasaareen. Huvisatamaa rahoitti noin 70 yritystä ja yhteisöä sekä Lappeenrannan kaupunki. Huvisatama oli Euroopan ainoa huvipuisto, joka ei perinyt pääsymaksua ja jonka melkein kaikki laitteet olivat käyttäjilleen ilmaisia. Puisto perustettiin vuonna 2004. Huvisatamassa oli kesällä 2008 kaksitoista ilmaislaitetta ja erikseen kaksi maksullista. Pelkkiä laitekäyttökertoja tuli kesässä 120 000–130 000. Huvisatamaan kuului myös Euroopan suurin Hiekkalinna, joka rakennetaan eri teemalla vuosittain aina alusta alkaen. Rakentamiseen käytetään runsaat kolme miljoonaa kiloa hiekkaa, ja sitä on rakentamassa noin 20 taiteilijaa runsaan kahden viikon ajan.
Spede Pasanen
Pertti Olavi ”Spede” Pasanen oli suomalainen koomikko, näyttelijä, käsikirjoittaja, elokuvaohjaaja, tuottaja, lauluntekijä ja keksijä, jota on kutsuttu ”viihteen yleismieheksi”. Hän oli suosittu ja menestynyt viihteentekijä Suomessa 1960-luvulta 1990-luvulle asti.
Huvisatama
Huvisataman toimintoja päätettiin yhdistää Hiekkalinnan yhteyteen, ja markkinointi Huvisatama nimellä lopetettiin kesän 2009 jälkeen. Huvisataman idea jatkuu kuitenkin hieman eri muodossa Hiekkalinnan ympäristössä. Suurin osa laitteista on myyty, muun muassa maailmanpyörä.
Spede Pasanen
Pasanen aloitti uransa radiossa 1950-luvun lopulla. 1960-luvulla hän teki sketsiohjelmia televisiolle ja loi sarjan menestyneitä elokuvakomedioita, kuten X-Paroni, Pähkähullu Suomi, Millipilleri ja Noin 7 veljestä. 1970-luvulla Pasanen keskittyi yksinomaan elokuviin ja loi Uuno Turhapuron hahmon, jonka ympärille rakennettu elokuvasarja kasvoi 19-osaiseksi ja jonka avulla hän saavutti suurimmat yleisömenestyksensä. 1980-luvulla hän teki paluun televisioon, ensin jatkamalla jo 1960- ja 1970-luvulla tehtyä Spede Show’ta ja sitten kilpailuohjelma Speden Speleillä. Pasanen sijoittui sijalle 17 Yleisradion järjestämässä Suuret suomalaiset -kilpailuohjelmassa.
Lapsuus ja nuoruus
Pertti Olavi Pasanen syntyi 1930 Kuopiossa Kusti ja Helmi Pasasen (o.s. Rantala) esikoisena. Hänen isänsä oli metsäteknikko ja toimi paperiyhtiö Ahlströmin piiripäällikkönä. Perheeseen kuului myös Pertin pikkusisko Virpi ja pikkuveli Risto. Perhe oli kuopiolaisittain vauraampaa keskiluokkaa. Lempinimi ”Spede” on peräisin jääkiekkokaukalossa saadusta Speedy-nimestä, ja seurasi Spedeä jo nuoresta iästä. Pasasen Speedy-nimi tuli Warner Brothers -yhtiön Looney Tunes- ja Merrie Melodies -piirroselokuvien sankarihiiri Speedy Gonzalesista. Kansakoulun Pertti aloitti vuonna 1937 Kuopion Puistokoulussa, ja samaa koulua kävivät samaan aikaan myös hänen etäinen sukulaispoikansa, tuleva näyttelijä Veijo Pasanen, tuleva harmonikansoittaja Veikko Ahvenainen ja tuleva elokuvaohjaaja Rauni Mollberg. Veikko Ahvenainen on myöhemmin muistellut Speden olleen jo kansakoulupoikana tunnettu erilaisten temppujen ja kepposten tekijä.
Pasasen keskeisimmät kiinnostuksen kohteet olivat jo koulupoikana viihde, urheilu, erilaiset pelit ja keksintöjen tekeminen. Hän oli Kuopion lyseon ohjelmallisten illanviettojen eli konventtien päätähti, pelasi innokkaasti jääkiekkoa ja harjoitti kotinsa kellarissa kemiallisia kokeita. Koulumenestys sen sijaan oli huonompaa. Keväällä 1948 hän sai todistukseensa viisi nelosta ja jäi luokalleen vietettyään kevään pääasiassa rakentamalla omatekoista skootteria romukaupoista löydetyistä osista. Kun hän oli vielä ajautunut välirikkoon useiden opettajiensa kanssa, Pasaset päättivät lähettää hänet toiseen kouluun. Syksyllä 1950 Spede Pasanen siirtyi Iisalmen lyseoon, josta hän kirjoitti ylioppilaaksi olympiakeväänä 1952. Seuraavan vuoden hän vietti suorittamassa asepalvelustaan ja kotiutui reservin ilmatorjuntavänrikkinä. Vuoden aikana hän ehti myös esiintyä puolustusvoimain viihdytyskiertueella, joka kiersi varuskunnissa sotilaita viihdyttämässä.
Syksyllä 1953 Pasanen muutti Helsinkiin ja aloitti opinnot Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa. Opintojen sijasta hän kuitenkin keskittyi osakuntaelämään Savolaisessa osakunnassa, jossa hän toimi yleisenä seremoniamestarina ja juhlien järjestäjänä. Erityisesti Pasasen järjestämät fuksiaiset, uusien opiskelijoiden initiaatiojuhlat, saavuttivat mainetta ympäri yliopistoa ja muita osakuntia. Ylioppilasmaailmassa hän tapasi myös Jukka Virtasen ja Matti Kuuslan, joista kummastakin tuli myöhemmin tärkeitä yhteistyökumppaneita. Fennada-Filmin palveluksessa studioapulaisena työskennellyt Kuusla hankki Spedelle 1954 roolin statistina elokuvassa Laivan kannella. Hänet nähtiin elokuvassa miehenä baarissa.
Elokuvanäyttelijä
1950-luvulla Spede Pasasesta tuli Fennada-Filmin vakituinen avustaja. Statistintehtävien jälkeen hän sai ensimmäisen merkittävän puheroolinsa Aarne Tarkaksen ”Suomi-westernissä” Villi Pohjola (1955). 1950-luvun aikana Pasanen näytteli sivurooleja useissa komedioissa sekä Fennadan että Suomen Filmiteollisuuden puolella, kuten Tyttö lähtee kasarmiin (1956), Vääpelin kauhu (1957) ja Asessorin naishuolet (1958). Armand Lohikoski otti Pasasen pikkurooleihin kolmeen Pekka ja Pätkä -elokuvaansa: Pekka ja Pätkä ketjukolarissa (1957), Pekka ja Pätkä sammakkomiehinä (1957) ja Pekka ja Pätkä Suezilla (1958).
Vuonna 1958 Pasanen sai omalaatuisen roolin: hän esiintyi pääosassa Suomen Kansallisbaletin tulkinnassa Cervantesin Don Quijotesta. Rooliin ei ollut etsitty varsinaista balettitanssijaa, vaan näyttelijää, joka hallitsi pantomiimin ja fyysisen komiikan, ja Pasanen oli tehnyt koe-esiintymisessä vaikutuksen koreografi George Géhen. Don Quijote -baletista tuli Kansallisoopperalle vuoden 1958 suurin yleisömenestys. Produktio vieraili samana vuonna myös Saksassa, mikä oli Pasasen ensimmäinen ulkomaanmatka.
Pasanen lopetti elokuvastatistin työt 1960-luvun alussa ryhtyessään luomaan itsenäistä koomikonuraa ensin radiossa ja sitten elokuvissa ja televisiossa. Mikko Niskasen elokuva Hopeaa rajan takaa (1963) oli merkkipaalu hänen urallaan: viimeinen rooli jonkun muun kuin hänen itsensä tuottamassa elokuvassa ja samalla ensimmäinen ja viimeinen vakava päärooli – tosin tässäkin elokuvassa hän esitti hiukan koomista hahmoa, joka juhli ravintoloissa naisten kanssa samalla kun kaksi muuta kohottivat kuntoaan yritystä varten.
Radiokoomikko
pienoiskuva|[[Yleisradion ajavietetoimituksen työn­tekijöitä vuonna 1960: Spede Pasanen, Aune Haarla ja Antero Alpola.]] 1950-luvulla Pasanen kirjoitti näyttelemisensä ohessa myös muutamia radiosketsejä Yleisradiolle. Kun yhtiössä 1956 aukeni ajanvietetoimittajan paikka, hän lähetti Yleen työhakemuksen ja mapillisen kirjoittamiaan sketsejä ja hupailuja. Hakemus jäi kuitenkin tuloksettomaksi, sillä toimeen valittiin ajanvietetoimituksen sihteeri ja kokenut viihteenkirjoittaja Aune Ala-Tuuhonen. 1959 yhtiössä vapautui jälleen ajanvietetoimittajan virka, kun suosittu Niilo Tarvajärvi siirtyi television puolelle. Pasanen lähetti uuden hakemuksen, joka oli lähes täysin identtinen edellisen kanssa, ja liitti siihen huomautuksen ”mappini on jo siellä”. Tällä kertaa hän sai paikan.
Pasanen toi radioon mukanaan lyseon konventeissa ja osakuntajuhlissa luomansa tyylin, sekopäisen kreisikomedian. Hän piti esikuvinaan amerikkalaisia elokuvakoomikkoja, kuten Bob Hopea, Jerry Lewisiä ja Danny Kayetä, ja halusi tuoda radioon nopean ja terävän amerikkalaisen komediatyylin. Hän oli myös kotonaan elävän yleisön edessä ja juonsi sulavasti suoria lähetyksiä, joita useimmat viihdetoimittajat kammoksuivat. Pasanen aloitti radiouransa juontamalla Tarvajärven entistä ohjelmaa, sunnuntaiaamujen viihdemakasiinia Aamutuimaan, ja ajanvieteosaston päällikön Antero Alpolan mukaan ohjelma muuttui nopeasti ”Speden persoonalliseksi, lähes ilman apujoukkoja toteuttamaksi pölvästelyshowksi”. 1960 lauantai-illan parhaalla ohjelmapaikalla aloitti Pasasen Ruljanssiriihi-viihdeohjelma, jonka jatkoksi syntyi myöhemmin Hupiklubi. Nämä olivat tunnin mittaisia, suorina lähetyksinä toteutettuja viihdeiltamia, joissa yhdisteltiin sketsejä ja musiikkiesityksiä. Kunkin vuoden viimeisessä lähetyksessä riihi tai klubi ”poltettiin” – ja vuodenvaihteen jälkeen ensimmäisessä rakennettiin uudelleen. Rakentamisesta tuli hyviä irtovitsejä: esimerkiksi kattotiilet olivat ”takaperin poltettuja priik-pruuk-tiiliä”.