cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Beaucenpaimenkoira
Nykyinen käyttö
Nykyisin beauceronit ovat perhekoiria, joilla usein harrastetaan aktiivisesti erilaisia koiraurheilulajeja. Rodulla on PK-oikeudet, ja rodunomaisena kokeena ovatkin palveluskoiralajit sekä pelastuskoirakoelajit. Harrastajien aktiivisuus eri palveluskoiralajeissa onkin kasvanut 2000-luvun aikana huomattavasti, ja useissa palveluskoiralajeissa on saavutettu voittajaluokan koulutustunnuksia. Edellisen viiden vuoden aikana rotuun on saatu yhteensä kaksi valiotuloksen suorittanutta koiraa. Kaksi KVA-arvon saanutta koiraa rodussa oli jo 1990-luvulta. Käyttövalionarvon saavuttaakseen koiran tulee saada kolme 1. palkintoa kahdelta eri tuomarilta kahden kalenterivuoden aikana, sekä yli 15 kuukauden ikäisenä saatu arvosana "hyvä" tai parempi näyttelyistä.
Toko on koekäyntien perusteella rodun suosituin laji. Myös kaksi tottelevaisuusvaliota on tullut viimeisen viiden vuoden aikana. Palveluskoiralajeista suosituimpia ovat jälki ja haku. Uusiinkin lajeihin on beauceronin kanssa uskallettu lähteä ja esimerkiksi agility on jo vakiintunut beauceronien harrastuslajina. Viimeisen viiden vuoden aikana on kaksi beauceronia saavuttanut Suomen agilityvalion arvon. Yksittäisiä beauceroneja on osallistunut myös harvinaisempiin lajeihin, mm. vetohiihtoon. Pelastuskoiratoiminnassa on myös mukana useita beauceroneja.
Terveys
Beauceron on pysynyt keskimääräistä terveempänä rotuna, joskin myös sillä esiintyy isoille koirille ominaisia sairauksia. Suurin ongelma on lonkkaniveldysplasia, mutta sairaita on prosentuaalisesti keskimääräistä hyvin paljon vähemmän. Beauceron on yksi niistä harvoista roduista, jonka rotuyhdistys on asettanut raja-arvon pentueen rekisteröinnille Suomessa. Molempien vanhempien tulee olla lonkiltaan arvoa C tai parempia. Lisäksi koiran tulee olla täyttänyt 12 kuukautta kuvaushetkellä. Tämä koskee myös ulkomaalaisia jalostusuroksia.
Beauceroneilla esiintyy myös vähäisessä määrin kyynärniveldysplasiaa, nivelten irtopalasairauksia sekä spondyloosia eli selkänikamien luusilloittumaa. Ihosairauksia rodussa on ilmennyt vähän, kuten myös maha- ja suolistosairauksia. Rodun koosta huolimatta vatsalaukunkiertymä on beauceroneilla hyvin harvinainen. Perinnöllisiä sairauksia, kuten silmäsairauksia, esiintyy erittäin harvoin, ja nämä yksilöt yritetään mahdollisimman hyvin pitää poissa jalostusmateriaalista. pienoiskuva|Beauceron uros
Kaktusmatkija
Kaktusmatkija (Mimus longicaudatus) on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Kaktusmatkijaa tavataan Ecuadorissa ja Perussa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Cosimo Fusco
Cosimo Massimo Fusco (s. 23. syyskuuta 1962 Matera, Italia) on italialainen näyttelijä, joka muistetaan parhaiten Rachelin rakastajan, Paolon roolista televisiosarjoissa Frendit.
Oranialaisveljeskunta
Oranialaisveljeskunta (engl.The Orange Order tai The Orange Lodge, virallisesti The Loyal Orange Institution) on Pohjois-Irlannin Ulsterin protestanttien järjestö, joka on tunnettu rummuttavista juhlakulkueistaan erityisesti Oranialaisen päivänä 12. heinäkuuta, joka juhlistaa protestanttisen Vilhelm III Oranialaisen voittoa Jaakko II:sta Boynen taistelussa. Oranialaisveljeskunnan jäsenmääräksi on arvioitu 80 000-100 000 jäsentä.
Cosimo Fusco
Hän on esiintynyt yhdysvaltalaisissa, italialaisissa ja saksalaisissa elokuvissa ja sarjassa. Hänen viimeisin roolinsa on elokuvassa Enkelit ja demonit. Hänellä oli rooli myös elokuvassa Puhallettu 60 sekunnissa. Italiassa hän esiintyi sarjassa Hyvä ja huono (Il bene e il Male) vuosina 2008-2009, ja hän on esiintynyt myös sarjassa Alias.
Oranialaisveljeskunta
Perustaminen
Oranialaisveljeskunta perustettiin vuonna 1795, aluksi nimellä Orange Society eli Oranialaisseura: välittömänä syynä oli The Diamondin kylässä 21. syyskuuta 1795 käyty kahakka kahden maaseutusalaseuran (tai jengin), katolisen Defendersin ja protestanttisen Peep o’ Day Boysin, välillä. Taistelupaikalla on nykyään muistomerkki, ja sen lähellä sijaitseva maalaistalo, Dan Winter’s Cottage, on museona. Pohjois-Irlannin lisäksi järjestöllä on looseja Irlannin tasavallassa, Englannissa, Skotlannissa, Yhdysvalloissa ja joissain Kansainyhteisön maissa.
Toiminta
Virallisesti Oranialaisveljeskunta on uskonnollinen järjestö, jonka tavoitteena on protestantismin ja uskonpuhdistuksen perinnön puolustaminen, ja se on avoin kaikille Pohjois-Irlannin protestanteille – sekä Irlannin kirkkoon, presbyteereihin että pieniin vapaakirkkoihin kuuluville. Jotkut protestanttiset kristityt ovat väittäneet, että järjestön toiminta muistuttaa vapaamuurareiden salaisia rituaaleja ja valoja. Järjestö on organisoitunut vapaamuurareiden tapaan looseihin, ja siihen kuuluvat ylempiä vihkimysasteita antavat liitännäisjärjestöt Royal Arch Purple ja Royal Black Preceptory.
Käytännössä veljeskunta toimii sekä poliittisen että uskonnollisen konservatismin pönkittäjänä ja levittää antikatolista propagandaa. Se ei kuitenkaan ole suoraan osallistunut protestanttiseen terrorismiin, joten Ison-Britannian viranomaiset eivät ole voineet kieltää sitä lailla.
Oranialaisveljet korostavat yhteenkuuluvuuttaan Britanniaan käyttämällä knallihattua (bowler hat) ja sateenvarjoa, mutta heidän varsinaiset tunnuksensa ovat olkapäillä kannettavat oranssinväriset vyöt tai nauhat, englanniksi sash. Näihin olkavöihin liittyy myös oranialaisveljeskunnan tunnuslaulu, ”The Sash My Father Wore”.
Historia
Vuonna 1796 Irlannin protestantit perustivat paikallisesti toimivia puolisotilaallisia joukkoja (Irish Yeomanry), joille Britannian hallitus maksoi palkkaa. Joukot koostuivat suureksi osaksi oranialaisista, ja niitä käytettiin muun muassa vuoden 1798 kapinan kukistamiseen.
Oranialaisten toimintaa rajoitettiin lainsäädännöllä 1820- ja 1830-luvuilla, koska sen järjestämät kulkueet olivat aiheuttaneet levottomuuksia. Oranialaisveljeskunta hajosi vuonna 1835, mutta vuoden 1845 jälkeen toiminta käynnistyi uudelleen. Julkiset mielenosoitukset kuitenkin kiellettiin kokonaan vuonna 1849 useita kuolonuhreja vaatineen yhteenoton jälkeen. Oranialaiset protestoivat kieltoa vastaan järjestämällä vuonna 1867 laittoman kulkueen. Se johti kulkueen järjestämisestä vastanneen William Johnstonin vangitsemiseen. Johnstonista tuli oranialaisten sankari, ja vapauduttuaan vankeudesta hänet valittiin Belfastin edustajaksi Englannin parlamenttiin vuonna 1868. Johnstonin toiminnan ansiosta oranialaisten kulkueet sallittiin uudelleen vuonna 1872, minkä jälkeen heidän kannatuksensa alkoi kasvaa. Vuoden 1886 parlamenttivaaleissa valituista Ulsterin unionistiedustajista suurin osa oli oranialaisia.
Pohjois-Irlannin itsehallinnon (1921–1972) aikaiset Pohjois-Irlannin pääministerit (eli Ulsterin unionistipuolueen puheenjohtajat) olivat oranialaisveljeskunnan jäseniä.
Sykeröpiippo
Sykeröpiippo (Luzula sudetica) on monivuotinen vihviläkasvilaji piippojen suvussa.
Ulkonäkö
Sykeröpiippo kasvaa löyhästi mätästävästi 15–20 senttimetriä korkeaksi. Sen kukinto on yleensä tiivis sykeröstö, jossa on viidestä kymmeneen pallomaista lyhytperäistä sykeröä. Kehälehdet ovat mustanruskeita, samoin kotahedelmä. Sykeröpiippo risteytyy kalvaspiipon (Luzula pallescens) kanssa.
Sykeröpiippo Suomessa
Suomessa sykeröpiippo on yleinen ja yksi runsaslukuisimmista piippolajeista kevätpiipon, nurmipiipon ja kalvaspiipon jälkeen. Etelä-Suomessa sykeröpiippo on harvinainen, laji puuttuu kokonaan lounais- ja länsirannikoilta. Se yleistyy noin Keski-Pohjanmaa–Pohjois-Karjala-linjan pohjoispuolella. Sykeröpiippo on aivan tavallinen koko Lapissa, esimerkiksi Utsjoella hyvinkin yleinen. Sykeröpiipon kasvupaikkoja Suomessa ovat etelässä letot ja lähdesuot, pohjoisessa rannat, tuoreet niityt, teiden ja polkujen varret.
Etiopialainen kalenteri
Etiopialainen kalenteri, tunnettu myös nimellä ge'eziläinen kalenteri, on Etiopian pääasiallinen kalenteri ja sitä käytetään myös liturgisena kirkkokalenterina Etiopian ja Eritrean koptilaisilla kirkoilla. Kalenteri perustuu aleksandrialaiseen eli koptilaiseen kalenteriin, joka taas perustuu vielä vanhempaan egyptiläiseen kalenteriin. Vuoden ja kuukausien alkamispäivät sekä kuukausien pituudet ovat etiopialaisessa kalenterissa samat kuin koptilaisessa, mutta vuosilukujen osalta ne poikkeavat toisistaan.
Kuten juliaanisessa ja koptilaisessa kalenterissa, etiopialaisessakin kalenterissa lisätään lisäpäivä joka neljäs vuosi. Vuodessa on kaksitoista kolmenkymmenen päivän kuukautta, joiden lisäksi on viisi tai kuusi "lisäpäivää" (jota yleensä kutsutaan kolmanneksitoista kuukaudeksi).
Vuosi alkaa samanaikaisesti kuin koptilaisessakin kalenterissa: 29. elokuuta tai 30. elokuuta juliaanisen kalenterin mukaan ja 11. tai 12. syyskuuta gregoriaanisen kalenterin mukaan. Ajanlasku on vajaat 8 vuotta länsimaista ajanlaskua jäljessä, ja Etiopiassa juhlittiin vuoden 2000 alkamista 12. syyskuuta 2007.
Kuukaudet
Nämä päivämäärät pätevät vain maaliskuusta 1900 helmikuuhun 2100.
Pyrgin kultalevyt
pienoiskuva|250x250px|Pyrgin kultalevyt Pyrgin kultalevyt löydettiin muinaisen Pyrgin pyhäköstä vuonna 1964 Italian Tyrrhenian rannikolla (nykyinen Santa Severa). Pyrgin kultalevyt ovat kolme kultalevyä, joissa on Cerveterin kuninkaan Thefarie Velianasin noin 500 eaa. tekemä omistuskirjoitus foinikialaisten jumalatar Astartelle. Pyrgi on Cerveterin satamakaupunki. Kaksi levyä on kirjoitettu etruskien kielellä ja kolmas foinikiaksi.
Kirjoitukset ovat tärkeitä, sillä osa niistä on kirjoitettu kahdella eri kielellä; etruskiksi ja foinikiaksi. Kirjoitusten avulla tutkijat kykenevät tulkitsemaan etruskien kieltä foinikian kielen avulla. Lisäksi levyt ovat todiste foinikialaisten vaikutuksesta läntisellä Välimerellä. Levyt saattavat liittyä Polybioksen kirjoitukseen muinaisesta ja lähes käsittämättömästä sopimuksesta roomalaisten ja karthagolaisten välillä – ne olivat keskenään perivihollisia.
Levyt sijaitsevat nykyään Rooman kansallisessa etruskimuseossa.
Foinikialaisten teksti
Foinikialaisten tekstin on jo kauan tiedetty olevan kirjoitettu seemiläisellä kielellä, tarkemmin sanoen kanaanilaisten kielellä (joka on heprean hyvin läheinen sukulainen, ja myös aika lähellä arameaa ja ugaritia); joten sitä osattiin tulkita heti. Ja vaikka kirjoitus voidaan varmasti lukea, tietyt kohdat ovat filologisesti epävarmoja syntaksin ja kirjoituksissa käytettyjen sanavarastojen tulkinnan vaikeuden vuoksi, ja siksi niistä on tullut kiivaan kiistelyn aihe tutkijoiden keskuudessa.
FS Paris (1912)
Paris oli Ranskan merivoimien Courbet-luokan taistelulaiva. Toisessa maailmansodassa se kuului Vapaan Ranskan laivastoon.
Palvelus
Ensimmäisen maailmansodan alus oli Välimerellä. Alus tuki aluksi Montenegron maajoukkoja tykistöllään, minkä jälkeen se lähinnä valvoi Otrantonsalmen sulkua estäen Itävalta-Unkarin laivaston pääsyn Adrianmereltä.
Saksan hyökättyä Ranskaan aluksen varustaminen aloitettiin kiireesti. Se tuki liittoutuneiden joukkojen Cherbourgin puolustusta kesäkuussa ennen vetäytymistään Britteinsaarille. Operaatio Catapultissa brittijoukkojen miehittävät sen 3. heinäkuuta Plymouthissa.
Alus oli varasto- ja majoitusaluksena, kunnes se sodan jälkeen heinäkuussa 1945 palautettiin Ranskalle. Alus hinattiin Brestiin, jossa se jatkoi varastoaluksena myyntiinsä 21. joulukuuta 1955 saakka. Se romutettiin kesäkuusta 1956 alkaen La Seynellä.
Harmaa
Harmaata aistitaan silloin, kun näkökohteesta saapuva valoenergia vaikuttaa tasapuolisesti, mutta ei kovin voimakkaasti, kaikkiin silmän verkkokalvon valoherkkiin näkösoluihin. Harmaa ei itse asiassa ole varsinainen värisävy, vaan se kuuluu värittömiin eli ns. akromaattisiin sävyihin. Harmaa ei siis ole spektrin väri. Harmaa on väri, joka heijastaa kaikkia valon aallon pituuksia samalla intensiteetillä. Jos väri on esimerkiksi siniharmaa, sen spektrin intensiteetti on koholla sinisen valon aallonpituuksien kohdalta.
Käyttö ja symboliikka
pienoiskuva|Harmaasävytteinen [[Kouvolan kaupunki Kymenlaaksossa. Kuvassa Pohjolatalo.]] Käyttöä ja symboliikkaa pohdittaessa on syytä pitää mielessä, että mikä tahansa väri, kuten harmaa, saa merkityksenä vasta käyttötilanteesta eli siitä, missä sosiaalisessa, kulttuurisessa ja/tai esimerkiksi historiallisessa kontekstissa se tulee esille.
Värikoordinaatit
Käytettäessä 24-bittistä RGB-esitystä harmaan sävyjä on yhteensä 256 kappaletta. Ne esitetään arvoilla, joissa punaisen, sinisen ja vihreän komponenttien arvot ovat yhtä suuret, esimerkiksi #f1f1f1. Harmaat ovat siis mustan (pimeän) ja valkoinen (valon) välimuotoja.
Mästarcupen
Mästarcupen tai MästarCupen on Maarianhaminassa syksyllä pelattava vuosittainen jääkiekkoturnaus. Vuonna 2008 se järjestettiin jo kymmenennen kerran eli sitä pelattiin ensimmäisen kerran vuonna 1998. Vielä vuonna 1999 turnauksen nimi oli Lilla Mästarcupen. Tässä harjoitusturnauksessa on yleensä ollut pääsarjajoukkueita sekä Suomen että Ruotsin liigoista.
Superroisto
thumb|250 px|[[Tohtori Doom, yksi tunnetuimmista superroistoista populaarikulttuurissa.]] Superroisto tai superrikollinen on eräs konnan alatyyppi, joka on tuttu sarjakuvista, televisiosta, elokuvista ja tietokonepeleistä. Superroistot ovat supersankarien vastinkappaleita ja arkkivihollisia.
Lukijat ihastuivat aluksi ensimmäisiin sarjakuvien supersankareihin, mutta uutuudenviehätys alkoi nopeasti hiipua, kun ylivoimaiset supersankarit kamppailivat arkipäiväisten asemiesten tai konnien kanssa. Sen vuoksi käsikirjoittajat ja piirtäjät kehittivät supersankareille heidän arvoisensa viholliset, superroistot, jotka vahvistaisivat supersankareiden myyttistä sankaruutta.
Superroisto on tärkeä jumalvoimaisten supersankarien tai muiden fiktiivisten sankarien vastustajana. Superroiston älynlahjat tai yli-inhimilliset voimat tekevät heistä varteenotettavia vastustajia jopa kaikkein voimakkaimmallekin sankarille. Superroistoja tavataan useimmiten sarjakuvissa (varsinkin niin kutsutuissa supersankarisarjakuvissa), toimintaelokuvissa ja tieteistarinoissa. Superroistolle tyypillistä on hyvin monimutkaisten ja kunnianhimoisten suunnitelmien kehittely, joiden päämääränä on saavuttaa valtaa ja alistaa vastustajat. Superroistoilla on tyypillisesti värikkäitä nimiä, pukuja tai muita erikoisia piirteitä. Monilla superroistoilla on yhteisiä piirteitä todellisen maailman diktaattorien, pahantekijöiden ja terroristien kanssa.
Alkuperä
Useimpien mielestä ensimmäinen varsinainen superroisto oli Paul Févalin luoma Fantômas (ensiesiintyminen vuonna 1862) tai Févalin miltei kuolematon roisto, eversti Bozzo-Corona (ensiesiintyminen vuonna 1863). Muita varhaisia superroistoiksi luokiteltavia hahmoja ovat esimerkiksi Professori James Moriarty (ensiesiintyminen vuonna 1891). Tohtori Fu Manchua (Sax Rohmerin suosittujen kirjojen arkkipaha) on useimmiten pidetty modernin superroiston perustyyppinä. Fu Manchu omaa paljon superroistojen peruskuvastoa, kuten halun valloittaa maailman, pirulliset ansat, sadistinen mielenlaatu, tiettyä teemaa (pukeutuminen, aseet) noudattavat kätyrit/rikokset ja monimutkaiset juonet sankarin päänmenoksi. Rohmerin luomalla hahmolla oli voimakas vaikutus Ian Flemingiin, jonka James Bond -romaanit ja elokuvasovitukset lisäsivät superroistoja populaarikulttuurissa.
Ensimmäinen värikkääseen asuun pukeutunut superroisto oli Lightning (Salama) 1938 tehdyssä elokuvassa Fighting Devil Dogs. Tämä tapahtui jo ennen kuin Teräsmies luotiin (mikä tapahtui tosin samana vuonna).
Ensimmäinen superroisto, joka alkoi säännöllisesti vastustaa supersankaria, oli Ultra-Humanite, jonka ensiesiintyminen tapahtui Action Comics-lehden numerossa 13 (1939). Ultra-Humanite oli suunnattoman älykäs hahmo, joka kykeni siirtämään mielensä toisten olentojen ruumiiseen. Teräsmiehen päävastustajaksi luotiin Lex Luthor, nerokas roisto, joka hyökkäsi Teräsmiehen kimppuun tappavin ja kieroin asein. Luthorista tuli suunnattoman suosittu.
Tyypillisiä käyttäytymismuotoja
thumb|230px|[[Darth Vader.]] thumb|230px|[[Ernst Stavro Blofeld (Donald Pleasencen esittämänä).]]
Vaikka superroistot ovatkin kaikki erilaisia, löytyy silti tiettyjä ominaisuuksia, jotka määrittelevät arkkityypin. Useimmilla superroistoilla on ainakin jokin seuraavista ominaisuuksista:
Tyypillisiä persoonallisuuksia
thumb|right|[[Professori Moriarty, Sherlock Holmesin arkkivihollinen.]] Vaikka kaikkien superroistojen käyttäytymismuodoista on löydettävissä yhtäläisyyksiä, eivät kaikki superroistot kuitenkaan jaa samanlaista persoonallisuutta. Henkilöt ryhtyvät superroistoiksi useista eri syistä:
Superroistot sankarin vastakohtana
Useat superroistoista esitetään vastustajiensa vastakohtina. Esimerkiksi Wolverine yrittää jatkuvasti hillitä eläimellisiä vaistojaan, kun taas hänen arkkivihollisensa Sapelihammas antaa vaistoilleen jatkuvasti vallan. Batman esitetään usein huumorittomana synkkänä hahmona, joka fanaattisesti kannattaa lakia ja järjestystä, kun taas Jokeri on irrationaalinen, sarkastinen kirkkaaseen asuun pukeutunut mielipuoli, jonka ainoa tarkoitus tuntuu olevan vallalla olevan järjestyksen saattaminen kaaokseen. Hulk on raivoava väkivahva peto, nerokkaan tiedemiehen Bruce Bannerin alter ego, kun taas Johtaja on erittäin älykäs, mutta fyysisesti heikko mies. Molempien muutos syntyi gammasäteilystä. Professori X etsii jatkuvasti rauhanomaisia keinoja, joiden avulla mutantit ja tavallisten ihmiset saattaisivat elää rauhaisaa rinnakkaisoloa, kun taas Magneto uskoo, että mutantit ovat herrakansaa ihmisiin verrattuna.
Joskus kontrasti on suorempikin. Bizarro on Teräsmiehen epätäydellinen klooni. Venom on Hämähäkkimiehen synkempi versio, joka käyttää aikoinaan supersankarille kuulunutta symbioottia. Venom tosin käyttää voimiaan niiden tappamiseksi, jotka hänen moraalikäsityksensä tuomitsee arvottomiksi.
Nämä kontrastit auttavat pääsankarin loiston nostattamisessa ja toimivat superroiston toimimisessa sankarin vastakohtana.
Tunnettuja superroistoja
Luettelossa on mainittu lopuksi kyseisen roiston vastapuoli.
Edvin
Edvin, myös Edwin, on miehen etunimi. Suomessa nimi Edvin oli 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu yhteensä 8 446:lle ja Edwin 643 miehelle, kumpikin myös alle 10 naiselle. Suomessa Edvinin nimipäivää vietetään sekä suomen- että ruotsinkielisen kalenterin mukaan 9. maaliskuuta. Suomenkieliseen kalenteriin se lisättiin vuonna 2020. Paitsi etunimenä nimi Edwin voi englantilaisella kielialueella esiintyä myös sukunimenä.
Kivinen vieras
Kivinen vieras on Aleksandr Dargomyžskin kolminäytöksinen ooppera, joka jäi säveltäjältä keskeneräiseksi ja jonka viimeistelivät César Cui ja Nikolai Rimski-Korsakov. Oopperan libretto perustuu Aleksandr Puškinin samannimiseen näytelmään. Oopperan ensiesitys oli Pietarin Mariinski-teatterissa 16. helmikuuta 1872. Teos oli musiikillisesti kokeileva: siinä käytettiin rohkeita harmonioita ja modulaatioita eikä siihen ollut merkitty sävellajeja lainkaan.
Mäkiarho
thumb|Mäkiarhon hedelmiä ja siemeniä
Mäkiarho (Arenaria serpyllifolia) on yksivuotinen, kuivien kasvupaikkojen pienikokoinen kohokkikasvi.
Ulkonäkö ja koko
thumb|220px|vasen|Mäkiarhon kukka. Mäkiarho kasvaa 5–20 cm korkeaksi. Kasvi on lyhytkarvainen, ja sen varsi on pysty tai koheneva sekä tavallisesti hyvin haarova. Vastakkain olevat, lähes ruodittomat lehdet ovat 3–6 mm pitkiä ja väriltään harmahtavanvihreitä. Muodoltaan lehdet ovat kolmiomaisen puikeita ja suippoja sekä yksisuonisia. Kukkien valkoiset terälehdet ovat kynnettömiä, ehyitä ja kooltaan 3–4 mm pitkiä. Verholehdet ovat terälehtiä pitempiä. Emiö on kolmelehtinen, ja heteitä on 8–10 kappaletta. Suomessa mäkiarho kukkii kesä-elokuussa. Hedelmä on kuusiliuskaisesti aukeava pulleatyvinen kota. Siemenet ovat nystermäisiä ja rasvalisäkkeettömiä.
Ulkomuodoltaan mäkiarho on varsin monimuotoinen ja vaihteleva, ja se jaetaan useisiin alalajeihin. Mäkiarho muistuttaa ulkonäöltään jonkin verran pienikokoisia tähtimöitä tai härkkejä, esimerkiksi heinätähtimöä (Stellaria graminea) tai nurmihärkkiä (Cerastium fontanum).
Levinneisyys
Mäkiarho on levinnyt laajalle, mutta levinneisyysalue on varsin hajanainen. Tavallisin laji on Euroopassa, jossa sitä tavataan koko maanosassa lukuun ottamatta Islantia, Fennoskandian vuoristoja ja pohjoisosia, Pohjois-Venäjää sekä Kaakkois-Euroopan aroalueita. Mäkiarhoa kasvaa myös Pohjois-Afrikassa erityisesti Marokosta Tunisiaan sekä muun muassa Etiopiassa. Aasiassa levinneisyysalue on paljon hajanaisempi. Lajia tavataan paikoitellen Turkissa, Iranissa, Saudi-Arabiassa, eripuolilla Keski-Aasiaa, Kiinassa, Filippiineillä, Korean niemimaalla ja Japanissa. Mäkiarho on levinnyt myös Pohjois-Amerikkaan erityisesti mantereen itä- ja keksiosiin. Lisäksi sitä tavataan paikoitellen myös Etelä-Amerikassa. Ihmisen mukana laji on levinnyt muun muassa Australiaan.
Suomessa mäkiarho on alkuperäislaji Etelä-Suomessa ja on yleinen aina Tampereen korkeudelle saakka. Pohjoisempana sitä tavataan vain satunnaisesti. Pohjoisimmat havainnot ovat Oulun seudulta sekä Keski-Lapista. Runsaimmillaan laji on Ahvenanmaalla.
Elinympäristö
Mäkiarho on tyypillinen ihmisen muokkaaman kulttuuriympäristön kasvi. Se kasvaa kalkkipitoisilla kallioilla, aukkoisilla kallio-, rinne- ja vallikedoilla, soralaikuilla, hiekkaisilla pientareilla, pihoilla, joutomailla, kesantopelloilla sekä teiden ja rautateiden penkereillä.
Erotuomari
thumb|Jääkiekkoerotuomari Dean Morton Erotuomari on eräiden urheilulajien sääntöjä kentällä valvova ja tapahtuman kulkua ohjaava toimitsija.
Yleistä
Erotuomarin toimivalta kattaa myös ennen ottelua ja sen jälkeenkin tapahtuvat rikkomukset, järjestyshäiriöt jne. Erotuomari on mukana useissa mutta ei kaikissa joukkueurheilu- sekä yksilölajeissa. Erotuomari ohjaa ja valvoo, että pelin sääntöjä noudatetaan lajin sääntökirjan, ohjeiden ja tulkintojen mukaisesti. Mikäli pelaaja rikkoo sääntöjä, on erotuomarin puututtava siihen sääntöjen, ohjeiden ja tulkintojen määräämissä puitteissa.
Jääkiekkoerotuomarit
Erotuomaritoiminta jääkiekossa toimii eri tavalla tasosta riippuen. Käytössä on seuraavanlaisia järjestelmiä: Päätuomareilla on yhteinen päätäntävalta rangaistuksista. Linjatuomarit hoitavat paitsioiden ja pitkien kiekkojen viheltämisen. Tuomarit voivat kuitenkin yhdessä tulkita jonkin tietyn tilanteen ja päätyä ratkaisuun joukkueena. Kyseinen järjestelmä oli kaudella 2007-08 testikäytössä SM-liigassa, Mestiksessä ja A-nuorten SM-liigassa. Järjestelmä on nykyään virallisessa käytössä SM-liigassa, Mestiksessä ja muissa ylimmissä sarjoissa. Neljän tuomarin järjestelmä on nykyään korvannut kolmen tuomarin järjestelmän lähes kokonaan. Kyseinen järjestelmä on käytössä myös NHL:ssä ja vuodesta 2008 lähtien kaikissa IIHF:n järjestämissä otteluissa ja turnauksissa. Päätuomarilla on päätäntävalta koskien rangaistuksia. Linjatuomarit hoitavat paitsioiden ja pitkien kiekkojen viheltämisen. Tuomarit voivat kuitenkin yhdessä tulkita jonkin tietyn tilanteen ja päätyä ratkaisuun joukkueena. Järjestelmä on Suomessa käytössä Suomi-sarjassa, A-nuorten SM-liigassa ja Mestiksessä, B- ja C-nuorten SM-sarjoissa sekä naisten SM-sarjassa. Muissa, alemmissa sarjoissa käytetään kahden erotuomarin järjestelmää. Päätuomareilla on yhteinen päätäntävalta rangaistuksista. Linjatuomari hoitaa paitsioiden ja pitkien kiekkojen viheltämisen päätuomarien avustamana. Tätä järjestelmää käytetään lähinnä jos neljän tuomarin järjestelmässä toinen linjatuomari loukkaantuu, mutta se on myös vakituisessa käytössä joissain sarjoissa.
Heillä on yhteinen päätäntävalta koskien rangaistuksia, paitsioita ja pitkiä kiekkoja. Kyseinen järjestelmä on käytössä nuorten junioreiden peleissä sekä aikuisten alasarjoissa. Heidän tehtäviinsä kuuluu myös ilmoittaa toimitsijoille maalintekijät ja syöttäjät.
Varusteet
Tuomitessaan erotuomarit tarvitsevat muun muassa seuraavia varusteita:
Silmäluomiskinkit
Silmäluomiskinkit (Eumeces) on skinkkien heimoon kuuluva liskosuku. Vaikka suvun nimi on silmäluomiskinkit, on kaikilla muillakin skinkeillä silmäluomet, lukuun ottamatta sukuja Ablepharus ja Cryptoblepharus. Silmäluomiskinkit on kuitenkin ollut yksi suurimmista skinkkisuvuista, ja se sisälsi aiemmin noin 50 lajia. 2000-luvulla siitä on erotettu uudet suvut Plestiodon, Eurylepis ja Mesocincus, ja nykyään suvussa on lajeja jäljellä vain kuusi.
Ihtiriekko
Ihtiriekko (myös äpärä, liekkiö, sikiö) on suomalaisten uskomusten mukaan siunaamatta, kastamatta tai väärään paikkaan haudatun lapsen tai sikiön kummitus. Usein ihtiriekon kerrottiin olevan haudatun äitinsä talon alle ja itkevän karmaisevalla tavalla. Nykyisin ihtiriekoksi voidaan kutsua nuorta meluavaa häirikköä.
Suomalaiset muinaisuskonnot -kirjassa kerrotaan ihtiriekosta seuraavasti; "Ihtiriekko on salaa synnytetyn, salaa tapetun ja salaa haudatun lapsen ruumis, joka ei saa rauhaa, ellei joku paljasta lapsen äitiä tai saa siunausta."
Usein kerrottiin, että ihtiriekko oli äpärälapsi, jonka äiti tappoi pitääkseen luvattoman suhteen salassa. Lapsen ruumiskin täytyi hävittää salassa, sitä ei voinut viedä kirkkomaalle, eikä se voinut saada papin siunausta. Niin lapsi haudattiin talon alle, metsään tai pihapiiriin. Lapsen sielu joutui välitilaan, se ei päässyt tuonpuoleiseen, koska oli siunaamaton. Pihalle haudattu parkui ja häiritsi talon väkeä tai jos ruumis oli metsässä, haamu pelotti ohikulkijoita itkullaan. Ihtiriekko lopetti kummittelun vasta, jos joku etsi sen ruumiin ja hautasi sen asianmukaisesti.
Myös moniselitteisen liekkiön eräs merkitys on väärin haudatun lapsen levoton sielu.
Taiteilija Hanna Lehikoinen on tehnyt ihtiriekosta installaation.
Amundsenin jäätikkö
Amundsenin jäätikkö on Etelämantereella oleva laaksojäätikkö. Se virtaa napaylängöltä Kuningatar Maudin vuorten halki Rossin lauttajäälle ja sijaitsee länteen McDonaldin nunatakeista. Jäätikön löysi Richard E. Byrd Etelänavan ylilennolla marraskuussa 1929. Nimeä ehdotti Byrdin retkikunnan johtaja Laurence Gould.
31. tammikuuta
31. tammikuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 31. päivä. Vuodesta on jäljellä 334 päivää (karkausvuonna 335).
Kuolleita
Katso myös: kalenteri ~ 30. tammikuuta, 1. helmikuuta
Ada Kukkonen
Ada Kukkonen (s. 7. marraskuuta 1990) on suomalainen näyttelijä. Hän valmistui Helsingin luonnontiedelukiosta vuonna 2009 ja opiskeli sitten opettajaksi yliopistossa. Tähänastisen uransa suurimman roolin hän on tehnyt Sisko tahtoisin jäädä -elokuvassa Emilian roolissa, josta hän on saanut myös paljon kiitosta.
H. L. Hunley
thumb|260px|H. L. Hunley laiturilla H. L. Hunley (joskus myös CSS H. L. Hunley) oli varhainen yhdysvaltalainen sukellusvene vuodelta 1863. Se oli etelävaltioiden käytössä Yhdysvaltain sisällissodassa. Hunley oli maailman ensimmäinen sukellusvene, joka upotti toisen aluksen: sen kiinnittämä miina tuhosi 1 800 tonnia painavan potkurisluupin USS Housatonicin. Samassa yhteydessä H. L. Hunley kuitenkin upposi itsekin vieden koko miehistönsä mukanaan.
Historia
Ensimmäinen yritys rakentaa taistelukykyinen sukellusvene tapahtui jo vuonna 1775, kun yhdysvaltalaisen David Bushnellin rakentama Turtle yritti upottaa Britannian kuninkaallisen laivaston tuolloisen lippulaivan HMS Eaglen. Yritys epäonnistui, kun räjähdepanosta ei saatu kiinnittymään Eaglen kylkeen.
H. L. Hunleyn rakentamista edelsi kaksi aluksen prototyyppiä. Helmikuussa 1862 suoritettiin lähellä New Orleansia ensimmäinen koesukellus Pioneerilla. Kolmehenkisen aluksen koesukellus onnistui, mutta aluksen kehittäjät joutuivat muutamaa kuukautta myöhemmin itse upottamaan aluksensa, jotta se ei olisi jäänyt vihollisen käsiin. Toinen prototyyppi oli viisihenkinen American Diver, joka valmistui Alabamassa jo seuraavana vuonna. Helmikuussa 1863 suoritettu koesukellus epäonnistui. Alus upposi, mutta kaikki miehistön jäsenet pelastuivat.
Konepaja Park and Lyons Mobilessa Alabamassa valmisti sukellusveneen keväällä 1863. Työnohjauksesta vastasivat konfederaation armeijan 21. Alabaman vapaaehtoisrykmentin pioneerit luutnantti W. A. Alexander ja G. E. Dixon. Työ tehtiin Horace Lawson Hunleyn, James McClintockin ja Baxter Watsonin tekemien piirustusten pohjalta.
Myös alun perin Fish Boatiksi kutsuttu Hunley oli eräänlainen kovan onnen alus: myöhemmin H. L. Hunleyksi nimetty sukellusvene upposi kahdesti jo koematkoillaan. Ensimmäisellä kerralla alus vei mukanaan viisi ja toisella kerralla kaikki kahdeksan miehistön jäsentä. Jälkimmäisellä kerralla joukossa oli myös aluksen suunnittelija Horace Lawson Hunley. Hylky nostettiin, ja huonoista enteistä huolimatta aluksen päällikkö, kapteeni George E. Dixon, löysi uuden vapaaehtoisen seitsenhenkisen miehistön sukellusveneen viimeiselle matkalle.
Hunleyn keulaan oli rakennettu kiinteä, miinalla varustettu teräväkärkinen puomi (”puomitorpedo”), joka iskeytyi Housatonicin kylkeen. Onnistuneen iskun jälkeen Hunley peruutti pois räjäyttäen vihollislaivan kylkeen kiinnittyneen miinan mekaanisesti. Housatonic upposi viidessä minuutissa Charlestonin satamaan surmaten viisi sen 160-henkisestä miehistöstä.
Hunley kuitenkin upposi itsekin Charlestonin lahden suulla olevaan satamaan vieden mukanaan kapteeni Dixonin ja koko miehistön. Uppoamisen syytä ei tiedetä. Mahdollisesti alus oli vahingoittunut oman miinansa räjähtäessä, tai siihen oli ehkä tullut vuoto käsiaseiden tulituksessa ennen Housatonicin räjähdystä. Sukellusveneen miehistö kuoli asemapaikoilleen. Paniikista tai pakoyrityksestä ei löydetty merkkejä, kun hylky 1990-luvulla tutkittiin.
Hylkytutkimukset
Hylky paikallistettiin ensimmäisen kerran vuonna 1970. Vuonna 1995 sen löysi kirjailija Clive Cusslerin johtama National Underwater and Marine Agencyn sukeltajaryhmä Charlestoninlahden suulta olevasta satamasta. Hylky nostettiin 2000 ja asetettiin näytteille Warren Lasch Conservation Centeriin Etelä-Carolinaan. Miehistön jäsenten ruumiit tunnistettiin pitkällisten DNA-tutkimusten jälkeen, minkä jälkeen heidät haudattiin sotilaallisin kunnianosoituksin. Heidän kasvonsa on rekonstruktioitu museon kokoelmiin.
Tekniset tiedot
Hunleyn runko oli valmistettu 42 takorautalevystä. Sukellus tapahtui aluksen keulassa ja perässä olleiden vesisäiliöiden sekä aluksen kyljissä olleiden käsikäyttöisten sivuvakaimien avulla. Sivuttaisohjaus tapahtui peräsimen avulla. Voimanlähteenä oli seitsemän miehen pyörittämä kampi, joka oli yhdistetty aluksen perässä sijainneeseen potkuriin.
Ilmaa Hunleyssä riitti noin kahden tunnin sukellusta varten. Pinnan tuntumassa lisää ilmaa voitiin pumpata alukseen myös kahden putken kautta. thumb|600px|H. L. Hunley. William Alexanderin piirros (1863).
Gilbert Clayton
Gilbert Falkingham Clayton (6. huhtikuuta 1875 – 11. syyskuuta 1929) oli brittiläinen tiedustelu-upseeri ja siirtomaahallinnon virkamies, joka työskenteli Egyptissä Arabikapinan aikaan. 1920-luvulla hän oli neuvottelemassa niiden maiden rajoista, joista tuli myöhemmin Israel, Jordania, Syyria, Saudi-Arabia ja Irak.
Jambi (provinssi)
Jambi on Indonesian provinssi Sumatran saaren itärannikolla. Jambin naapuriprovinsseja ovat pohjoisessa Riau, lännessä Länsi-Sumatra ja Bengkulu ja etelässä Etelä-Sumatra. Idässä Jambi rajoittuu Etelä-Kiinan mereen.
Jambin pääkaupunki on myös nimeltään Jambi. Provinssissa on yhteensä noin 2 879 900 asukasta (vuonna 2010) ja se on pinta-alaltaan 50 058 neliökilometriä. Noin 98 % asukkaista on muslimeita ja suurin etninen ryhmä on malaijit.
Historiansa aikana Jambin alue on kuulunut 600-1300 luvuilla kukoistaneeseen Srivijayan kuningaskuntaan. Srivijayan imperiumin taantuessa Jambin alue irtautui sen otteesta ja alueelle muodostui Jambin sulttaanikunta. 1600-luvulle alueelle tulivat hollantilaiset, jotka liittivät Jambin sulttaanikunnan alueen Kaakkois-Aasian siirtomaihinsa.
Novotšerkassk
Novotšerkassk on kaupunki Rostovin alueella, Lounais-Venäjällä, 35 kilometriä Rostov-na-Donusta koilliseen, Donin alajuoksun oikeanpuoleisen sivu-uoman Aksain pohjoisrannalla. Ukrainan Luhanskin alueen rajalle on maanteitse 80 kilometrin matka. Rautatie Luhanskin alueelta Rostov-na-Donuun kulkee kaupungin kautta. Kaupungin asukasluku oli 168 746 (2010).
Novotšerkasskin sähköveturitehtaassa (NEVZ) on valmistettu muun muassa Suomessa käytettävä Sr1-veturityyppi.
Kaupunki perustettiin vuonna 1805 Venäjän keisarikunnan aikaisen Donin kasakoiden alueen pääkaupungiksi entisen, Donin kevättulville alttiin Tšerkasskin sijaan (nykyinen Starotšerkasskajan kylä). Myös vuodesta 1991 lähtien kaupunki on toiminut Donin kasakoiden pääkaupunkina. Venäjän sisällissodan aikana Novotšerkassk oli Donin vastavallankumouksen keskuspaikka. Puna-armeija ajoi valkoiset kaupungista 7. tammikuuta 1920. Toisen maailmansodan aikana kaupunki oli saksalaisten miehittämä.
Vuonna 1962 ruokapula ja huonot työolosuhteet johtivat kaupungissa mellakoihin, jotka armeija tukahdutti väkivalloin. Näihin tapahtumiin perustuu Andrei Kontšalovskin näytelmäelokuva Rakkaat toverit (2020).
Kylämatkija
Kylämatkija (Mimus saturninus) on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Villalobos (1895)
Villalobos oli Espanjan laivaston Quiros-luokan tykkivene.
Valmistus
Alus tilattiin Wanpoasta Hongkongista, missä köli laskettiin 1895. Alus laskettiin vesille vielä samana vuonna ja otettiin palvelukseen vuonna 1896.
Palvelus
Alus siirrettiin 1896 Filippiineille, jossa se taisteli kapinallisia vastaan. Espanjan–Yhdysvaltain sodan alkaessa alus oli tarkoitus siirtää Espanjaan, mutta siirto osoittautui liian kalliiksi. Alus oli Cavitessa, missä Yhdysvallat valtasi sen General Alavan ja Quirosin kanssa. Espanja myi 21. helmikuuta 1900 aluksen Yhdysvalloille ja poisti sen alusluettelostaan.
Yhdysvaltain laivastossa
Alus liitettiin 5. maaliskuuta 1900 Cavitessa Yhdysvaltain laivastoon nimellä USS Villalobos päällikkönään luutnantti Edward Simpson. Alus lähti 13. maaliskuuta Cavitesta partiomatkalle Cape Santiagon ja Burland Islandin Point Cuevan väliselle rannikolle. Alus oli yhteysaluksena merijalkaväkiosastoon, joka vartioi majakoita Santiagossa ja Malabrigossa sekä esti aseiden ja varusteiden kuljettamisen meritse kapinallisille. Ennen paluutaan kotisatamaan 26. maaliskuuta alus tuhosi seitsemän bancaa, joiden yhteenlaskettujen lastien arvo oli 935 dollaria ja valtasi salakuljetukseen käytetyt prikantiinin, kuunarin ja bancan.
Lyhyen Cavitessa vietetyn lepojakson 26. maaliskuuta - 1. huhtikuuta jälkeen alus valvoi Niacin ja Laguimanocin välistä rannikkoaluetta yhdessä Taaliin sijoitetun maavoimien osaston kanssa. Alus valtasi kolme bancaa Hanahanassa ja yksitoista San Luizissa. Vallatut alukset hinattiin Taaliin. Operaation aikana alus lisäksi valtasi sluupin ja bancan, jossa oli kaksi yhdysvaltalaista. Aluksen kolmannella 14. huhtikuuta alkaneella partiomatkalla alus kuljetti varusteita Cape Santiagon, Cape Malabrigon ja Cabra Islandin majakoita miehittäneille joukoille ennen kuin se aloitti tehtävänsä yhteysaluksena Batangaan, Lucenaan ja Laguimanociin sijoitettuihin armeijan osastoihin.
Neljännellä partiomatkallaan alus palasi Laguimanociin matkaten pitkin Luzonin lounaisrannikkoa. Alus tuki yhdessä USS Indianan ja USS Helenan kanssa Yhdysvaltain 29. jalkaväkidivisioonaa suojaten Marinduque Islandin. Tykkivene kuljetti viestejä Marinduquesta Batangaan ennen paluutaan, jolloin se toimitti elintarvikkeita joukoille. Alus toimitti varusteita majakoita miehittäville joukoille ennen paluutaan meriliikenteen valvontaan. Alus valtasi kolme ilman asianmukaisia lupia matkaavaa bancaa ja toimitti viestejä armeijan tukikohtiin Taaliin, Batangaan, Laguimanociin, Buaciin, Santa Cruziin ja vieraili Gazanissa.
Alus upotettiin maalilaivana vuonna 1933.
Forty Licks
Forty Licks on The Rolling Stonesin vuonna 2002 julkaistu kahden cd:n kokoelma-albumi. Se julkaistiin juhlistamaan yhtyeen 40-vuotista uraa. Ensimmäinen levy sisältää yhtä kappaletta lukuun ottamatta materiaalia 1960-luvun Decca Records -vuosilta ja toinen levy materiaalia 1970-luvulta eteenpäin. Albumi myi maailmanlaajuisesti lähes kahdeksan miljoonaa kappaletta. Suomessa sitä myytiin kultalevyyn oikeuttava määrä (yli 15 000 kappaletta).
Albumia varten yhtye sävelsi neljä uutta kappaletta; "Stealing My Heart", "Keys to Your Love", "Losing My Touch" sekä "Don't Stop", joka julkaistiin myös singlenä. Kaikki kappaleet löytyvät albumin toiselta cd:ltä.
Albumista on julkaistu muutamia erikoispainoksia (kts. muut kannet). Vuonna 2003 julkaistiin Tour Edition -versio, jolta puuttui kappale "She's a Rainbow", joka oli vaihdettu The Neptunes -yhtyeen remixaukseen kappaleesta "Sympathy for the Devil".
Forty Licks -albumin julkaisun myötä yhtye lähti Licks -maailmankiertueelle. Yhtye esiintyi muun muassa Suomessa Helsingin Olympiastadionilla kesällä 2003. Kiertueen konserteista työstettiin livealbumi Live Licks, joka julkaistiin vuoden 2004 loppupuolella.
Joulu Tampere
thumb|Joulukuusi Vanhan Kirkon vierellä Keskustorilla Joulu Tampere tai Tampereen joulun avaus on jokavuotinen tapahtuma, jota vietetään marraskuussa. Sen järjestää Tampere Tunnetuksi ry, joka edustaa yli 300 tamperelaista yritystä.
Eulalia
Eulalia on naisen etunimi. Se pohjautuu kreikan kieleen ja merkitsee ’kaunopuheista’. Nimi oli mukana Suomen almanakassa vuosina 1706–1889. Myöhemmin, vuosina 1890–1907, kalenterissa käytettiin nimiasua Eulaalia.
For What It’s Worth
For What It’s Worth on brittiläisen laulaja Liam Gallagherin kappale, joka julkaistiin kolmantena singlenä hänen debyyttialbumiltaan As You Were 10. elokuuta 2017. Kappale on Liam Gallagherin ja Simon Jonsin kirjoittama ja sille kuvattiin edellisten singlejen tapaan musiikkivideo.
Patagonianmatkija
Patagonianmatkija (Mimus patagonicus) on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Patagonianmatkijaa tavataan laajalla alueella Etelä-Amerikan eteläosissa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Eulalia
Eulalian ja Eulaalian suomalainen nimipäivä oli 12. helmikuuta. Kristillisessä perinteessä se on päivä, jolloin muistellaan Barcelonan suojeluspyhimyksen, neitsytmarttyyri Eulalian (k. 303) pyhäinjäännösten siirtämistä Breslauhun. Legendan mukaan Eulalia ristiinnaulittiin ja surmattiin 14-vuotiaana, koska hän oli kristittyjen vainojen aikaan puhunut Kristuksesta. Espanjassa tunnetaan hänen lisäkseen myös toinen Eulalia-niminen pyhimys.
Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastosta selviää, että Eulalia on vuoteen 2020 mennessä ollut Suomessa etunimenä noin 150 naisella. Eulaalia-nimisiä naisia on tilastoitu alle 50.
For What It’s Worth
”For What It’s Worth” ylsi Britannian singlelistalla parhaimmillaan sijalle 33.
Guido van Helten
thumb|Van Heltenin maalaama siilo Australiassa. thumb|upright|Van Heltenin maalaama muraali Helsingin Vallilassa. Guido van Helten (s. 1986) on australialainen katutaiteilija, joka työskentelee eri puolilla maailmaa. Hän on erikoistunut tekemään suurikokoisia fotorealistisia seinämaalauksia.
Van Helten maalasi syyskuussa 2017 Hämeenlinnan Kantolan vanhojen viljasiilojen julkisivuun 50 metriä korkean teoksen, joka on osa UPEA17-kaupunkitaidefestivaalia. Edellisvuoden UPEA16-festivaalilla hän maalasi seitsenkerroksisen talon päätyseinään Helsingin Vallilassa. Muualta maailmasta hänen töitään löytyy muun muassa Yhdysvalloista, Australiasta ja Grönlannista.
MongoDB
MongoDB on useilla eri alustoilla toimiva MongoDB Inc:n kehittämä dokumentti-orientoitunut tietokantaohjelmisto. MongoDB kuuluu ns. NoSQL-tietokantajärjestelmiin perinteisten relaatiomallia käyttävien sijaan. MongoDB on saatavilla Server Side Public License (SSPL) lisenssin ehdoilla. Ohjelmiston käyttämä tiedostomuoto on JSON-muodon kaltainen.
Historia
Ohjelmistoyritys 10gen aloitti MongoDB:n kehittämisen vuonna 2007 osana laajempaa alustaprojektia. Vuonna 2009 yritys vaihtoi toimintamalliksi avoimen lähdekoodin kehittämisen ja tukipalveluiden tarjoamisen. Vuonna 2013 10gen vaihtoi nimensä MongoDB Inc:ksi. Lokakuussa 2017 MongoDB Inc listautui NASDAQ-pörssiin. Lokakuussa 2019 MongoDB liittoutui Alibaba Cloud –pilvipalvelun kanssa. MongoDB:ta tarjotaan palveluna Alibaban datakeskuksissa.
Kyselyt tilanteen mukaan ja sisällön indeksointi
MongoDB:llä voi tehdä hakuja tietokenttien nimien ja sisällön arvoalueiden perusteella sekä käyttäen säännöllisiä lausekkeita (regular expressions), joilla kuvataan etsityn merkkijonon muoto. Tietokenttiä voidaan indeksoida sekä yksikäsitteisiin primaari-indekseihin että toissijaisiin indekseihin.
Replikointi eli tiedon paikalliset kopiot
MongoDB:n tietokannoista on vaivatonta tuottaa paikallisia kopioita eli replikoita.
Kuormituksen jakaminen
MongoDB mukautuu suurempaan kuormitukseen sharding-periaatteella.
Käyttäjä määrittää kriteerin (shard key), jonka mukaan tietokannan kuormitus hajautetaan. Hajautus voidaan tehdä myös satunnaisesti, jolloin kuormitus on tasainen, tietokannan sisältöön perustuvasta kriteeristä riippumaton. MongoDB voi käyttää useita palvelimia joko kuormituksen jakamiseen tai varmistamaan toiminnan jatkuminen laitevian tapahtuessa.
Tietojen koostaminen ja ryhmittely
MongoDB:n tarjoamat datan koostamistoiminnot näkyvät käyttäjälle samaan tapaan kuin SQL:n  –lauseen tulokset. $lookup-operaattorilla voi yhdistää dokumentteja eri kokoelmista ja suorittaa niille tilastolaskentaa, kuten laskea normaalijakauman.
JavaScriptin käyttö palvelinpäässä
JavaScriptiä voidaan käyttää kyselyihin ja datan koostamiseen. Sillä voidaan myös kirjoittaa koodia tietokannassa suoritettavaksi.
Kooltaan rajatut kokoelmat ja rengaspuskuri
MongoDB tukee kooltaan rajattuja kokoelmia (capped collections). Kun kokoraja saavutetaan, MongoDB käsittelee kokoelmia rengaspuskurin periaatteella: tieto tallennetaan kiinteässä järjestyksessä ja tilan täyttyessä tiedon tallennuspaikka siirtyy takaisin rakenteen alkuun.
Väitteet ACID-transaktioihin kykenemisestä
MongoDB:n on väitetty tukevan usean dokumentin keskeisiä ACID-transaktioita kesäkuussa 2018 julkaistusta versio 4.0:sta lähtien. Väite ei pidä paikkaansa, koska MongoDB ei toteuta snapshot isolation –ominaisuutta.
Arkkitehtuuri
Eri ohjelmointikielten käyttömahdollisuudet: MongoDB:lle on saatavilla viralliset ajurit tärkeimpiin ohjelmointikieliin ja kehitysympäristöihin. On myös epävirallisia, yhteisöllisesti ylläpidettyjä muiden ohjelmointikielten ja kehysten ajureita.
Asiakasohjelmien toteutuskirjastoja on saatavilla JavaScriptille, iOS:lle ja Androidille.
MongoDB Community Server
MongoDB lisensoitiin lokakuussa 2018 Server Side Public License –lisenssillä (SSPL), joka on projektin itsensä kehittämä. SSPL korvaa GNU Affero General Public License –lisenssin (AGPL) ja on lähes identtinen GNU General Public License version 3 –lisenssin kanssa, mutta edellyttää, että niiden, jotka tarjoavat ohjelmaa palvelun osana, täytyy julkaista palvelun lähdekoodi tällä lisenssillä.
Lisensoinnin muututtua MongoDB ei ole enää mukana Debian-, Fedora- ja Red Hat Enterprise Linux -jakeluissa. Fedora on päättänyt, että SSPL version 1 ei ole vapaa ohjelmisto, koska se on ”tietoisesti suunniteltu aggressiivisesti diskriminoivaksi” kaupallisia käyttäjiä kohtaan.
Turvallisuus
MongoDB:n turvallisuusasetusten oletusarvot sallivat kenelle tahansa täydet oikeudet tietokantaan. Tämä on saanut aikaan, että kymmeniä tuhansia MongoDB-asennuksia on kaapattu. Moniin MongoDB-palvelimiin on hyökätty kiristyshaittaohjelmilla.
Tekniikan kritiikkiä
Eräissä virhetilanteissa, joissa sovellus käyttää kahta erillistä MongoDB-prosessia, mutta näillä prosesseilla ei ole pääsyä toistensa tietoihin, on mahdollista, että MongoDB tuo vanhentunutta tietokantasisältöä (engl. stale reads). Näissä tilanteissa on myös mahdollista, että MongoDB palauttaa tietokannan aiempaan tilaan (engl. roll back).
Tämä ongelma havaittiin marraskuussa 2016 julkaistussa versiossa 3.4.0. Ongelma korjattiin takautuvasti versioon 3.2.12 asti.
Ennen versiota 2.2 lukitus toteutettiin serveriprosessikohtaisesti. Version 2.2 myötä lukitus alettiin toteuttaa tietokantatasolla. Versiosta 3.0 lähtien otettiin käyttöön uudenlaiset tallentimet (pluggable storage engines). Kukin tallennin toteuttaa lukitukset erikseen. MongoDB 3.0:ssa lukitus toteutetaan kokoelmien tasolla MMAPv1-tallentimella. WiredTiger-tallennin käyttää optimistista yhtäaikaisuudenhallintaa, joka tuottaa dokumenttitason lukitukset.
Ennen versiota 3.0 yksi tapa käsitellä yhtäaikaisuutta on sharding eli tietokannan hajauttaminen tietyn avaimen arvojen mukaan. Joissakin tilanteissa luku- ja kirjoitusoperaatiot avaavat lukituksen. Mikäli MongoDB ennustaa, ettei sivu todennäköisesti ole muistissa, lukitus aukeaa kun sivuja ladataan. Lukituksen avaamista käytetään laajemmin versiossa 2.2.
Joissakin tilanteissa luku- ja kirjoitusoperaatiot avaavat lukituksen. Mikäli MongoDB ennustaa, ettei sivu todennäköisesti ole muistissa, lukitus aukeaa kun sivuja ladataan. Lukituksen avaamista käytetään laajemmin versiossa 2.2. Versioon 3.3.11 asti MongoDB ei kyennyt lajittelemaan Unicodea käyttäviä ei-englanninkielisiä aineistoja oikein käytössä olleella tavuttain vertailulla (memcmp). Ongelma korjattiin 23.8.2016.
Ennen versiota 4.0 indeksihaut eivät olleet atomisia. Tästä aiheutui, että hausta saattoi jäädä pois dokumentteja, joita päivitettiin haun ollessa meneillään. Snapshot read –piirre versiossa 4.0 poisti tämän ongelman.
Tunnettuja käyttäjiä
MongoDB:n tunnettuja käyttäjiä ovat Barclays, Bosch, Cisco, Chicagon kaupunki, Codeacademy, Coinbase, eBay, Foursquare, HSBC, IBM, Orange S.A., Sega, The Gap Inc. ja Uber.
MongoDB World -konferenssi
Vuodesta 2014 lähtien on järjestetty vuotuisia MongoDB World –kehittäjäkonferensseja.
Gottfried van Swieten
Paroni Gottfried van Swieten (29. lokakuuta 1733 Leiden – 29. maaliskuuta 1803 Wien) oli hollantilainen diplomaatti, impressaari ja säveltäjä.
Van Swieten toimi diplomaattina Berliinissä vuosina 1770–1777, missä hän tutustui Georg Friedrich Händelin sekä Johann Sebastian ja Carl Philipp Emanuel Bachin musiikkiin. Palattuaan Wieniin hän toimi keisarillisen kirjaston prefektinä ja järjesti yksityisesityksiä muun muassa Händelin Messias- ja Joseph Haydnin Luominen ja Vuodenajat-oratorioista. Van Swieten sävelsi myös itse jonkin verran musiikkia.
Alppihiihdon maailmancup
Maailmancupissa miehet ja naiset kilpailevat nykyään kuudessa sarjassa: pujottelu, suurpujottelu, supersuurpujottelu, syöksylasku, alppiyhdistetty ja cupin kokonaiskilpailu. Ensimmäisen kerran maailmancupista kilpailtiin talvella 1966–1967. Supersuurpujottelu eli super-G on ollut mukana kaudesta 1985–1986 lähtien.
Eniten kokonaiskilpailuvoittoja
Lähde: FIS
Sakaide
Sakaide on Japanin kaupunki Shikokun saarella Kagawan prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin keskiosassa Seton sisämeren rannikolla Marugamen tasangon koilliskulmassa. Kaupungin itäosassa kohoaa laaja, eroosion kuluttama vulkaaninen ylänköalue Goshikidai, länsirajalla taas Iinovuori, jota kutsutaan muotonsa vuoksi myös ”Sanukin Fujiksi”. Ayajoki virtaa kaupungin halki. Sakaideen kuuluu myös useita Seton sisämeren saaria, kuten Yoshima, Iwakurojima ja Hitsuishijima, joiden kautta kulkeva Seton suursilta liittää kaupungin Honshūhun ja Kurashikin kaupunkiin. Sakaidessa on 51 170 asukasta (marraskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 92,49 neliökilometriä.