cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Juustila
Asutus
Juustila oli asukasluvultaan yksi Viipurin maalaiskunnan suurimmista kylistä, vuonna 1937 siellä oli 922 asukasta. Lisäksi Juustilan koulupiiriin kuuluneessa Jyrkilässä oli 57, Leppälässä 20, Tikkalassa 28 ja Ventelässä 47 asukasta. Juustilan kylän keskustasta oli muodostunut taajama ja se sijaitsi Saimaan kanavassa olevan Juustilan sulun ympäristössä Juustilanjärven pohjoisrannalla. Juustilan taajaman lisäksi kylän osa-alueita olivat Korpi ja Harjula. Korpi sijaitsi Saimaan kanavan varrella Juustilan taajamasta pohjoiseen. Juustilan kautta kulki maantie Saimaan kanavaa myötäillen Nuijamaalle sekä maantiet valteille 13 ja 14.
Juustilassa oli hotelli, terveyskylpylä, Saimaankanavan Osuusliikkeen ja Osuusliike Torkkelin myymälät sekä yksityisliikkeitä. Saimaankanavan Osuusliike oli muodostunut Juustilan ja Pällin Kauppa-Osuuskuntien yhdistyessä. Juustilassa toimi nuorisoseura, Vuonna 1937 Juustilan kylässä oli 476 ha peltoa, 44 ha niittyä ja 1 545 ha metsää.
Runo-Kaarina-palkinto
Voittoteosten lisäksi Kaarinan kaupungin runokirjojen sarjassa on ilmestynyt juhlajulkaisu ''Runoa, Kaarina, Runoa! Runo-Kaarinan 20 ensimmäistä vuotta'' (2013).
Juustila
Kansakoulu
Juustilan kansakoulu sijaitsi Juustilan taajamassa. Koulupiiriin kuuluivat myös ympäristön pikkukylät: Jyrkilä, Leppälä, Tikkala ja Ventelä. Juustilan koulussa oli neljä opettajaa ja 126 oppilasta vuonna 1939. Juustilan koulu perustettiin vuonna 1891. Koulua varten rakennettiin lisärakennus vuonna 1927.
Historia
1500-luvulla eläneen piispa Paavali Juustenin suku omisti Juustilan tilan ja otti nimensä sen mukaan.
Nykytilanne
Nykyisin osittain Suomelle vuokratulla alueella sijaitsevan Juustilan taajaman alueella ei ole juurikaan asutusta. Nykyinen Juustila sijaitsee vanhan taajaman länsipuolella. Lisäksi Juustilan kylän alueella on asutusta Korven (v:sta 1948 ) alueella. Sen sijaan muu osa kylästä ja naapurikylät Jyrkilä ja Leppälä ovat autioita. Ventelän ja Tikkalan alueilla on vähäistä asutusta.
Tšekin jääkiekkoliitto
Tšekin jääkiekkoliitto on Tšekissä jääkiekkoa hallinnoiva järjestö. Liitto ylläpitää Tšekin jääkiekkomaajoukkuetta.
Michael Hutchinson
Michael Hutchinson (s. 2. maaliskuuta 1990 Barrie, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa NHL-seura Columbus Blue Jacketsin organisaatiossa. Hutchinson on pelannut valtaosan ammattilaisurastaan eri NHL-seurojen farmijoukkueissa.
Ura
Hutchinson varattiin OHL-juniorisarjaan neljännellä kierroksella hänen kotikaupunkinsa joukkueeseen Barrie Coltsiin. Kolmen Barriessa pelatun kauden jälkeen Hutchinson siirtyi kesällä 2009 London Knightsiin, jossa pelasi junioriuransa viimeisen kauden. Boston Bruins varasi Hutchinsonin vuoden 2008 varaustilaisuuden vuorolla 77.
Maaliskuussa 2010 Boston Bruins teki Hutchinsonin kanssa kolmen vuoden tulokassopimuksen ja siirtyi seuran farmijoukkueen Providence Bruinsin riveihin. 3. toukokuuta 2011 Hutchinson kutsuttiin Bostoniin kakkosmaalivahdiksi Tuukka Raskin loukkaannuttua. Hutchinson ei saanut peliaikaa Bostonissa.
Hutchinson oli Winnipegin kakkosmaalivahtina kahden viikon ajan ennen NHL-debyyttiään 7. huhtikuuta 2014 Minnesota Wildia vastaan. Minnesota voitti ottelun 1–0. Hutchinson toimi Winnipegin aloittavana maalivahtina vielä kahdessa ottelussa. Hän sai tililleen uransa ensimmäisen voiton NHL:ssä, kun Winnipeg kukisti 10. huhtikuuta 2014 Boston Bruinsin rangaistuslaukauskilpailussa 2–1. Pudotuspeleihin hän palasi IceCapsin aloittavaksi maalivahdiksi, kun joukkue saavutti seurahistoriansa ensimmäisen finaalipaikan.
Kaudella Hutchinson nousi seuran kakkosmaalivahdiksi ja teki joukkueen kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kesäkuussa 2016 Hutchinson allekirjoitti kahden vuoden jatkosopimuksen Jetsin kanssa.
Kaudeksi Hutchinson teki sopimuksen Florida Panthersin kanssa. Hän edusti lähinnä seuran farmijoukkuetta Springfield Thunderbirdsia, mutta pelasi myös kahdeksan ottelun verran Panthersissa, kunnes joulukuussa 2018 hänet kaupattiin Toronto Maple Leafsiin vaihdossa varaustilaisuuden varausvuoroon.
Maple Leafs uusi Hutchinsonin sopimuksen seuraavaksi kaudeksi ja hän jakoi peliajan seuran NHL- ja AHL-joukkueiden välillä. Helmikuussa 2020 hänet kaupattiin Colorado Avalancheen vaihdossa Calle Roséniin. Coloradossa Hutchinson pelasi ensimmäistä kertaa NHL:n pudotuspeleissä. Hänen pelaajasopimuksensa päättyi kauden jälkeen ja hän teki uuden sopimuksen Toronto Maple Leafsin kanssa.
Pictures of Matchstick Men
Pictures of Matchstick Men oli Status Quon ensimmäinen single. Yhtyeen neljä aikaisempaa levytystä oli tehty eri nimen alla. Kappale julkaistiin Englannissa marraskuussa 1967. Se sai hyvän vastaanoton ja nousi kymmenen myydyimmän singlen joukkoon kotimaansa lisäksi myös Kanadassa. Yhdysvalloissa laulu jäi heidän ainoaksi hitikseen. Kappale edusti tyylillisesti psykedeelistä rockia, jossa oli havaittavissa myöhemmin suosioon nousseen purukumipopin aineksia. Seuraava single "Black Veils of Melancholy" ei menestynyt, vaan sai osakseen maailmanlaajuista kritiikkiä koska muistutti liian paljon edeltäjäänsä.
Uinnin maailmanmestaruuskilpailut 2009
Uinnin maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 2009 13. kertaa. Kilpailut käytiin Italian Roomassa 17. heinäkuuta – 2. elokuuta. Kilpailulajeina olivat uinti, avovesiuinti, uimahypyt, taitouinti ja vesipallo. Kansainvälinen uimaliitto FINA päätti kisajärjestäjästä 16. heinäkuuta 2005. Rooman kanssa isännyydestä taistelivat Kreikan Ateena, Venäjän Moskova sekä Japanin Jokohama.
Kisoissa uitiin yhteensä peräti 43 maailmanennätystä uuden teknologian uimapukujen myötä.
Mitalitaulukko
Isäntämaa
Luettelo Suomen europarlamenttivaalien ääniharavista
Luettelo Suomen europarlamenttivaalien ääniharavista sisältää vuosina 1996–2019 järjestetyissä europarlamenttivaaleissa eniten ääniä saaneet ehdokkaat. Luettelo sisältää kaikki yli 40 000 ääntä saaneet. Parlamentin ulkopuolelle jääneiden nimet on kursivoitu.
Piae Cantiones
thumb|Piae cantiones, vuoden 1582 laitoksen kansilehti. Piae Cantiones (lat. ’hurskaita lauluja’; koko nimeltään Piæ Cantiones ecclesiasticæ et scholasticæ veterum episcoporum) on kokoelma latinankielisiä teini- eli apupappilauluja, joita laulettiin Suomessa ja Ruotsissa katoliselta keskiajalta 1800-luvulle asti.
Historia
Kokoelman julkaisi viipurilainen ylioppilas Theodoricus Petri Rutha Saksassa vuonna 1582. Sen tekstien oikeaoppisuuden tarkasti Turun katedraalikoulun rehtorina toiminut Jacobus Finno. Laulut ovat alkuperältään yleiseurooppalaisia. Joukossa saattaa kuitenkin olla myös jokunen Suomessa syntynyt. Vuonna 1616 Hemminki Maskulainen julkaisi lauluista suomenkielisen, nuotittoman käännöksen, Wanhain Suomen maan Piispain ja Kirkon Esimiesten laulud Christuxesta ja inhimillisen elämän surkeudhesta.
Vuonna 1625 Theodoricus Petrin sukulaiset julkaisivat kirjasta uuden, laajennetun laitoksen. Siihen vaihdettiin tai lisättiin useita Rostockin Mariankirkon kanttorin Daniel Fridericin laatimia moniäänisiä sovituksia.
Latinankielisiä lauluja on useissa 1500–1700-luvulta säilyneissä käsikirjoituksissa ja muutamissa painetuissa arkkijulkaisuissa. Vuonna 1679 Ruotsissa painettiin vuoden 1582 kokoelmasta uusintapainos, tosin ilman nuotteja. Turun tuomiokirkon kanttori Johan Lindell julkaisi lauluista 17 muuntunutta versiota kahdessa kokoelmassa (1761 ja 1776), joista vain jälkimmäisessä oli nuotit.
Ruotsalainen Tobias Norlind kiinnitti 1900-luvun alussa huomiota kokoelmaan. Hänen tutkimustensa innoittamana Heikki Klemetti julkaisi vuonna 1911 lauluista omina sovituksinaan valikoiman, jota hän laajensi 1922. Alkuperäisyyteen pyrkineet ja uusilla suomennoksilla varustetut suomen- ja ruotsinkieliset laitokset (1967, 1972) julkaisivat Harald Andersén ja Timo Mäkinen. Viimeksi mainittu on käsitellyt kokoelmaa saksankielisessä väitöskirjassaan (1964) ja sitä täydentävässä suomenkielisessä kirjassa (1968). Ruotsista käsin on vuodesta 2009 alkaen pyritty käynnistämään uutta tutkimusprojektia.
Sisältö
thumb|Gaudete, ensimmäinen sivu. Kokoelma sisältää 74 laulua, joista seitsemän kaksiäänistä, kolme kolmiäänistä ja kaksi neliäänistä. Kokoelma sisältää pääosin hengellisiä joulu-, pääsiäis- ja helluntailauluja sekä valituslauluja. On todennäköistä, ettei kokoelma sisällä kaikkia tuohon aikaan laulettuja laulutyyppejä, vaan Jacobus Finno ei pitänyt sopivana ottaa mukaan esimerkiksi juoma- ja rakkauslauluja. Suomessa on ilmeisesti laulettu niitäkin, vaikkei niitä olekaan alkuperäisinä säilynyt.
Eräs tunnetuimpia kirjan lauluista on Jeesuksen syntymän ylistys ”Gaudete”, josta on tehty lukuisia versioita. Pertti Neumann julkaisi a cappella -version sooloalbumillaan Albion 1986. Brittiläinen folkrockyhtye Steeleye Span sai albumillaan Below the Salt niin ikään a cappellana esittämänsä version singlelistan 14. sijalle joulukuussa 1973. Molemmat versiot on esitetty alkuperäisellä tekstillä. Neumannin version soolo-osuudet esittää Niko Haukkala, kun taas Steeleye Spanin versiossa osuudet esittää Maddy Prior.
Kokoelmaan sisältyvän kevään ylistyslaulun ”Tempus Adest Floridum” säveltä on myöhemmin käytetty tunnetussa englantilaisessa joululaulussa ”Good King Wenceslas”.
Laulut
Luettelo Piae Cantiones-kokoelman lauluista
Latinaiset numerot vuosilukujen 1582 ja 1625 yhteydessä merkitsevät laulun järjestysnumeroa kyseisen vuoden painoksessa.
Laulujen suomenkieliset alkusanat ovat kirjan "Piae Cantiones Vanhoja kirkko- ja koululauluja", toim. Harald Andersén ja Timo Mäkinen (Musiikki Fazer 1967) mukaan. Joidenkin kohdalla on myös toiset alkusanat, esimerkisi Virsikirjasta.
Blundellsands & Crosbyn rautatieasema
Blundellsands & Crosbyn rautatieasema on rautatieasema Britanniassa Blundellsandsin alueella Merseysidessa. Se sijaitsee Merseyrailin Northern Linen varrella.
Asema avattiin 24. heinäkuuta 1848 nimellä Crosby. Se sai uudeksi nimekseen Crosby and Blundellsands 1. kesäkuuta 1852. Nykyinen nimi otettiin käyttöön kesäkuussa 1878. Asemaa käytti kaudella 2017–2018 noin 1,4 miljoonaa matkustajaa.
Creek-sota
Creek-sota oli Yhdysvaltojen Ison-Britannian vastaisen vuoden 1812 sodan aikana käymä sota creek-intiaanien uudistusvastaisia punaisia keppejä vastaan. Sodan ratkaisutaistelu Hevosenkengän mutkassa vuonna 1814 päättyi Andrew Jacksonin johtamien amerikkalaisten voittoon ja lopulta Fort Jacksonin sopimukseen, jolla creekit luopuivat suurista osista alueistaan.
Tausta
thumb|vasen|[[Benjamin Hawkins neuvoo creek-intiaaneja nykyaikaisten maatalouskäytäntöjen soveltamisesta.]] Creekien kulttuuri ja elintavat olivat 1800-luvun alussa murroksessa. Yhdysvaltain vapaussodan jälkeen alkanut turkisten hinnan aleneminen pakotti monet viettämään entistä enemmän aikaa metsällä ja joidenkin valkoisten kauppiaiden epärehelliset tavat herättivät katkeruutta. Samaan aikaan Yhdysvaltojen intiaaniasiamies Benjamin Hawkinsin uudistuksia, joiden myötä osa creekeistä omaksui amerikkalaiset tavat. Osa heistä oli alkanut kasvattamaan puuvillaa tai karjaa ja osa omisti myös orjia. Monet puhuivat englantia ja käyttivät länsimaisia vaatteita. Muutokset näkyivät myös poliittisesti. Creekkien yhteiskunta muuttui keskusjohtoisemmaksi heidän perustettuaan oman kansallisen neuvostonsa, jonka kokouksiin Hawkisilla oli usein tapana osallistua. Uudistusmielisten creekien johtohahmoja olivat esimerkiksi William McIntosh, Coweta, Big Warrior ja Little Prince.
Kaikki creekit eivät kuitenkaan olleet muutosten kannalla. Kansa jakautui muutosten ja sulautumisen kannattajiin, sekä sen vastustajiin. Muutosten vastustajat tulivat tunnetuksi nimellä Punaiset kepit heidän käyttämiensä sotanuijien mukaan. Punaiset kepit syntyivät useiden eri creek-profeettojen vaikutuksesta. Liike oli saanut tuulta alleen sittemmin suurta intiaanien liittoumaa johtaneen Tecumsehin matkattua kaakkoisalueiden intiaanien joukossa vuonna 1811. Tecumsehin lähdettyä hänen ajatuksiaan pitivät yllä creek-profeetat ja poliittiset johtajat, kuten Menawa, William Weatherford, Peter McQueen ja Josiah Francis. Punaisia keppejä yhdisti itsenäisyyden ajaminen, perinteisen uskonnollisuuden vaaliminen, sekä valkoisten siirtolaisten ja Hawkinsin vastustaminen. Creekien eri tahjojen suhteet kärjistyivät ja monia surmattiin jo ennen varsinaisen creek-sodan syttymistä.
Sota
thumb|vasen|Mimsin verilöyly. Vuoden 1812 alkupuolella creekien sisällissota sai laajempia mittasuhteita. Joitakin creekien alueille muuttaneita siirtolaisia surmattiin ja intiaaniasianmies Hawkins pyrki saamaan oikeutta murhatuille creekien oman neuvoston kautta. Neuvosto päättikin langettaa kuolemantuomiot viidelle creekille Thomas Meredithin murhasta maaliskuussa 1812. Jännitteet purkautuivat, alkoi liikkua huhuja creekien olevan sodassa Yhdysvaltoja vastaan. Huhut muuttuivat puolestaan itsestään todeksi. Yhdysvallat oli tällä aikaa ajautunut sotaan Isoa-Britanniaa vastaan ja creek sodasta tuli vuoden 1812 sodan näyttämö. Britit liittoutuivat luonnollisesti punaisten keppien kanssa luovuttaen näille esimerkiksi varusteita. Kesäkuussa 1813 joukko punaisia keppejä oli matkalla hakemaan varusteita Pensacolasta Peter McQueenin johdolla, kun he joutuivat amerikkalaisen miliisin väijyttämäksi. Taistelussa sai surmansa muutamia molemmilta puolilta ja punaiset kepit päättivät kostaa.
Jyrkilä (yritys)
thumb|275px|Jyrkilä Oy:n linja-auto Oulussa. Jyrkilä Oy on kaakkoissuomalainen linja-autoyhtiö ja kuljetusliike, jonka tarjontaan kuuluu linjaliikennettä, tilausajoja sekä valmismatkoja. Vuonna 2012 on aloitettu myös tavaraliikenne. Yhtiöllä on 14 linja-autoa, takseja, 5 pakettiautoa ja n. 20 hengen henkilökunta. Tallit ja toimitilat sijaitsevat Kotkassa Aittakorven kaupunginosassa. Aikaisemmin Jyrkilä Oy liikennöi myös Kotkan paikallisliikenteessä, pääosin Kotkansaaren ja Länsi-Kotkan välisillä linjoilla. Jyrkilä Oy on Linja-autoliiton jäsenyritys.
Creek-sota
Sota
30. elokuuta 1813 noin 750 punaista keppiä hyökkäsi Fort Mimsiä vastaan Alabaman Tensawissa. Linnoitus tuhottiin, vastarintaa tehneet tapettiin ja paikalla olleet orjat vapautettiin. Tapahtumat tulivat tunnetuksi Mimsin verilöylynä.
Jyrkilä (yritys)
Historia
Väinö Jyrkilä valmistui autonasentajaksi vuonna 1933 ja sai työpaikan Kotkan Autotuonti Oy:stä. Talvisodan jälkeen hän perusti Pyhtäälle autokorjaamon, jonka toiminta keskeytyi Jyrkilän saatua kesällä 1941 jälleen kutsun sotaan. Jatkosodan päätyttyä Jyrkilä ryhtyi kuorma-autoilijaksi. Vuonna 1946 hän osti V. Lindqvistiltä osuuden Kotkan keskustan ja Sutelan väliseen linjaan. Linja jäi Lindqvistin nimiin, kunnes Jyrkilä lunasti sen kokonaan itselleen vuonna 1948. Pari vuotta myöhemmin Väinö Jyrkilä osti Tienhaaran Auto Oy:ltä Kotkan ja Lankilan välisen liikenteen ja Sunila Oy:ltä koululaiskuljetuksia ajaneen auton. Vuonna 1993 V. Jyrkilä Oy:ssä työskenteli 40 henkilöä, sillä oli 22 linja-autoa ja yhtiön liikevaihto oli 12 miljoonaa markkaa. Yhtiöllä oli läntisen Kotkan paikallisliikenteen lisäksi maaseutuliikennettä Elimäelle ja Pyhtään Hirvikoskelle.
Toimitusjohtajan vastuu siirtyi Väinö Jyrkilän pojalle Seppo Jyrkilälle vuonna 1982. Vuoden 2006 alusta V. Jyrkilä Oy jakautui kolmeen osaan: Jyrkilä Oy, Jyrkilä Oy Kiinteistöt ja Jyrkilä Oy Kaupunkiliikenne. Jyrkilä Oy Kiinteistöt omistaa yhtiön toimitilat Aittakorvessa, Jyrkilä Oy Kaupunkiliikenteelle taas kuului yhtiön paikallisliikennetoiminta. Marraskuussa 2007 silloiset omistajat myivät Kaupunkiliikenneyhtiön Pohjolan Liikenteelle ja Jyrkilän aika paikallisliikenteen hoitamisessa päättyi. Pohjolan Liikenteelle siirtyi kaupassa kymmenen paikallisliikenteen linja-autoa. Jyrkilä Oy ja Jyrkilä Oy Kiinteistöt säilyivät kaupassa entisillä omistajillaan.
Toiminta
Nykyisin Jyrkilä Oy:n pääomistajana ja toimitusjohtajana toimii Väinö Jyrkilän pojanpoika Antti Jyrkilä. Perinteisen tilausajon lisäksi yhtiö järjestää yli sata kotimaan valmismatkaa vuodessa, joissa matkustajia on n. 5500. Matkat suuntautuvat pääsääntöisesti pääkaupunkiseudulle. Linjaliikennevuoroja yhtiöllä on Pyhtään kunnassa.
Oheispalveluina Jyrkilän liiketoimiin kuuluu moottoripyörien talvisäilytys ja tee-se-itse pesuhallitilan vuokraaminen. 1.2.2013 alkaen Jyrkilän palveluihin on kuulunut myös taksiliikenne. Näitä toimia varten on perustettu uusi yhtiö, Jyrkilä Oy Taksiliikenne. Taksiliikenteen vapautuessa (1.7.2018) Jyrkilä Oy alkoi tarjota taksipalveluja aputoiminimellä Taksiparoni. Nykyisin Taksiparoni Oy on Jyrkilä Oy:n tytäryhtiö, joka harjoittaa ajovälitystoimintaa.
Elokuussa 2013 yhtiö aloitti Haminan Kaupungin palveluliikenteen kahdella autolla, 2+1 vuoden sopimuksella. Vuonna 2014 Jyrkilä Oy laajensi koulukuljetuksiaan Pyhtään ja Kotkan lisäksi myös Haminassa ostamalla M&R Sipilä Ay:n joukkoliikennetoiminnot. Jyrkilä Oy jatkaa myös kevään 2014 kilpailutuksien jälkeen Hirvikoski-Kotka-välin koulupäivävuorojen ja yhden Kotkan kaupungin palveluliikennekohteen liikennöintiä.
Vuodesta 2009 Jyrkilä Oy on myös kehittänyt tilausajoyritysten verkostoa, SynergyBus®:ia ja siihen liittyvää valtakunnallista tilausajojen tarjouspyyntöpalvelua Tilausajot.net:iä. Lokakuussa 2011 näiden palveluiden oikeudet myytiin Antti Jyrkilän ja kumppaneiden omistamalle Aittakoodi Oy:lle, joka jatkaa palveluiden kehittämistä ja tuottamista.
Heinäkuussa 2015 Jyrkilä Oy osti kotkalaisen lähetti- ja kuljetuspalveluyritys White S Oy:n. White S Oy on perustettu vuonna 1992. Sittemmin yritys on muuttanut nimekseen Kuljettajat.fi Oy ja tehnyt uusia yritysostoja.
Hämeenlinnan Teatteri
pienoiskuva|Hämeenlinnan teatteri Hämeenlinnan Teatteri (ent. Hämeenlinnan kaupunginteatteri) on Hämeenlinnassa sijaitseva suomalainen ammattiteatteri. Teatteri tuottaa esityksiä syksyllä 2010 avatulle 350-paikkaiselle päänäyttämölle, joka sijaitsee vanhalla verkatehtaalla.
Historia
Teatterin historia alkaa jo 1888 perustetun Hämeenlinnan Työväenyhdistyksen näytelmällisistä iltamista. Hämeenlinnan Työväenyhdistyksen Näyttelijäseura perustettiin 7.8.1903.
1910-luku
Näyttelijäseura toimi hetken itsenäisenä Hämeenlinnan Työväen Teatterina, mutta vuonna 1912 joutui jälleen Työväenyhdistyksen alaisuuteen.
1920-luku
Vuonna 1921 teatteri sai ensimmäisen julkisen tukensa, valtion toiminta-avustuksen 5000 mk ja kaupungilta 4000 mk.
1930-luku
Tammikuussa 1939 Työväen Näyttämöllä nähtiin Mika Waltarin näytelmä Hämeenlinnan kaunotar, jonka kaupunki oli tilannut kirjailijalta 300-vuotisjuhlaansa.
1940-luku
Talvisota katkaisi säännöllisen teatteritoiminnan. Teatterilaiset viihdyttivät paikallisia sotilasjoukko-osastoja, vierailivat sotasairaalassa ja järjestivät kotirintamajuhlia. Rintamakiertueita järjestetään -42 ja -43 kesinä. Vuonna -47 alkanut Matti Aron johtajakausi merkitsi lopullista ammattimaistumista. Teatterin nimi muuttui Hämeenlinnan Työväen Teatteriksi.
1950-luku
Teatterista tuli osakeyhtiömuotoinen teatteri 1956 ja nimeksi annettiin Hämeenlinnan Kaupungin Teatteri Oy. Kesäteatteri toiminta alkoi samana vuonna.
1960-luku
Taiteilijakuntaan kuului monia tunnettuja näyttelijöitä kuten Ritva Valkama, Pertti Palo, Anja Pohjola, Seela Sella, Olavi Tervahartiala, Raija Paalanen, Merja Linko, Ritva Filppu, Matti Brand, Aapo Vilhunen ja Sauli Seppälä.
1980-luku
Vuonna 1981 saatiin tekniset työhuoneet ja varastot vanhan Verkatehtaan tiloihin. Uudesta teatteritalosta puhuttiin, sillä Hopeakeskuksen piti olla vain väliaikainen ratkaisu. Vuonna 1984 teatterinjohtajaksi kiinnitetään Mikko Nousiainen.
1990-luku
Vuonna 1998 valittiin Suomen teatterihistorian nuorin teatterinjohtaja Riku Suokas. Hän toi Suomeen stand up -komiikan. Club Act One aloitti tällöin toimintansa.
Vuonna 1998 valmistui talkoilla rakennettu Kulttuuritukku, jossa päästiin esittämään suuria tuotantoja.
2000-vuosikymmen
Vuonna 2003 vietettiin satavuotisjuhlaa Täällä Pohjantähden alla –musikaalilla.
Käynnistettiin suunnittelu ja lopulta toteutus uudesta Päänäyttämöstä.
Teatteri palasi vielä syksyllä 2009 vanhalle päänäyttämölle Palokunnankadulle uuden päänäyttämön remontin viivästyessä. Teatteri oli hetken aikaa toiminut ainoastaan Kulttuuritukussa sekä muissa ulkopuolisissa tiloissa.
2010-luku
Hämeenlinnan Teatteri sai vuonna 2010 uuden päänäyttämön Verkatehtaan alueella sijaitsevasta kulttuuritukusta, jonka monitoimisali saneerattiin akustisesti korkeatasoiseksi, 350-paikkaiseksi teatterisaliksi.
Verkatehtaalla toimiva teatterin pukuvuokraamo siirtyi Hämeenlinnan seudun työvalmennussäätiö Luotsille.
Vuonna 2013 Rauman Kaupunginteatterin johtaja Kirsi-Kaisa Sinisalo valittiin Hämeenlinnan Kaupungin Teatteri Oy:n teatterinjohtajaksi ja toimitusjohtajaksi.
Hämeenlinnan Teatterissa valmistuu rakennemuutosselvitys keväällä 2019, jonka myötä teatterin toimitusjohtajaksi valitaan Pasi Ruohonen syksyllä 2019.
2020-luku
Toimitusjohtajan työpariksi valittiin taiteellinen johtaja Kari-Pekka Toivonen. Toivonen aloitti tehtävässään tammikuussa 2020.
Teatteri luovutti Verstas-näyttämön päävuokralaisuuden Hämeenlinnan Miniteatterille, joka joutui luopumaan omasta studionäyttämöstään, kun Hämeenlinnan kaupunki päätti sijoittaa Lyseon koulun Verkatehtaalle remontoimalla entisen ARX-talon kokonaisuudessaan koulun käyttöön.
2021
Tytäryhtiömallista johtuen teatterissa työskennelleiden toimitusjohtajan ja taiteellisen johtajan työsopimuksia ei enää jatkettu, vaan tilalle haettiin uusi teatterinjohtaja keväällä 2022.
Syksyllä 2021 teatterin osakeyhtiön virallinen nimi muutettiin Hämeenlinnan Kaupungin Teatteri Oy:stä muotoon Hämeenlinnan Teatteri Oy.
Näyttämöt
Hämeenlinnan teatteri sai vuonna 2010 uuden päänäyttämön Verkatehtaan alueella sijaitsevasta kulttuuritukusta, jonka monitoimisali saneerattiin akustisesti korkeatasoiseksi, 350-paikkaiseksi teatterisaliksi.
Vuonna 1991 Verkatehtaan entiseen pannuhuoneeseen rakennettiin studioteatteri Verstas. Verstas-näyttämö on studiotyylinen projektikohtaisesti muunteltava teatteritila, jossa on numeroimaton 100 hengen katsomo.
Vuoden 2020 alusta Verstas-näyttämön pääkäyttäjäksi vaihtui Hämeenlinnan Miniteatteri, joten Hämeenlinnan Teatterille jäi täysimääräiseen käyttöön vain Päänäyttämö.
Aiheesta muualla
60.9985°N, 24.47715°W
The Good, The Bad and The Ugly – Western Movie Themes
The Good, The Bad and The Ugly – Western Movie Themes on vuonna 1995 ilmestynyt kokoelmalevy suosituimpien lännenelokuvien tunnuskappaleista.
Simon Mayr
thumb|right|Simon Mayr
Johann Simon Mayr (tai Giovanni Simone Mayr; 14. kesäkuuta 1763 Mendorf – 2. joulukuuta 1845 Bergamo) oli saksalaistaustainen, italialaistunut säveltäjä.
Mayr oli opettajan poika. Hän opiskeli teologiaa Ingolstadtin yliopistossa. Hän saapui 1780-luvun loppupuolella Italiaan, jossa opiskeli musiikkia Carlo Lenzin ja Ferdinando Bertonin johdolla. Varhaisina tilaustöinä Mayr sävelsi ensisijaisesti hengellisiä oratorioita. Kasvavaa suosiota hän alkoi saavuttaa siirryttyään säveltämään oopperaa, josta ensimmäinen esimerkki on Saffo (1794). Vuonna 1802 Mayr sai nimityksen maestro di cappellaksi Bergamon Santa Maria Maggioreen; tässä tehtävässä häntä oli edeltänyt hänen opettajansa Lenzi. Vuonna 1805 hän sai myös kontrapunktin professorin ja tuomiokirkon kuorokoulun johtajan asemat Bergamossa. Vuoden 1815 jälkeen Mayr keskittyi säveltäjänä jälleen pitkälti hengellisiin teoksiin, joihin kuului messuja, psalmeja, motetteja ja kantaatteja.
Mayr kirjoitti elämäkertateoksen Joseph Haydnista, useita musiikkiteoreettisia teoksia ja omaelämäkerran. Hän perusti myös kaksi organisaatiota köyhiä ja ikääntyneitä muusikoita varten. Hänen yli kuudenkymmenen oopperansa joukossa ovat La Lodoiska (1796), Ginevra di Scozia (1801), Medea in Corinto (1813) ja La rosa bianca e la rosa rossa (1813). Sekä saksalaiset että italialaiset musiikkiperinteet vaikuttivat Mayrin työhön. Mayr pyrki urallaan edistämään Haydnin, Wolfgang Amadeus Mozartin ja Ludwig van Beethovenin musiikin tuntemusta Italiassa. Hänen johdollaan opiskeli esimerkiksi Gaetano Donizetti.
Peevo de Luxe
Peevo de Luxe eli Petri Peevo (s. 1963) on ollut The Flaming Sideburns -yhtyeen kitaristi vuodesta 2003 lähtien. 1980–90-luvuilla hän soitti useissa kokoonpanoissa, joita olivat mm. Clifters, The Balls ja Duo Harjateräs. Peevo on myös rakennusartesaani ja tekee alan töitä. Hän keikkailee aktiivisesti usean eri yhtyeen kanssa.
Keikkaillut satunnaisesti myös yhtyeissä: Jimsonweed, Topi Sorsakoski, Rawhead, Visions, Pietarinkadun Oilers, Koivuniemen Herrat ja Bardon
Skopjen kansainvälinen lentoasema
Skopjen kansainvälinen lentoasema (aikaisemmin Petrovecin lentoasema ja Skopjen Aleksanteri Suuren lentoasema; IATA: SKP, ICAO: LWSK) on Pohjois-Makedonian suurin lentoasema. Se sijaitsee maan pääkaupungissa Skopjessa ja toimi MAT Macedonian Airlinesin kotikenttänä.
Lentoyhtiöt ja kohteet
Kesällä 2016:
A. A. Koskenjaakko
Aksel Anshelm Koskenjaakko (sukunimi vuoteen 1906 Jakobsson; 21. huhtikuuta 1885 Heinola – 28. toukokuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen rehtori, suomalaisten sananlaskujen tutkija ja suomentaja.
Koskenjaakko väitteli tohtoriksi 1913, väitöskirjan aiheena oli laki, oikeus ja oikeudenkäynti suomalaisissa sananlaskuissa. Hän toimi Helsingin maanviljelyslyseon rehtorina 1918–1919 ja Helsingin Suomalaisen yhteiskoulun rehtorina 1919–1954.
Juhani Kangas
Juhani Kangas (s. 27. huhtikuuta 1998 ) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Kangas pelaa Rovaniemen Palloseurassa.
Kangas teki RoPS:n kanssa kaksivuotisen sopimuksen marraskuussa 2016. Kangas teki debyyttinsä miesten tasolla Suomen Cupin ottelussa FC Hakaa vastaan 20. huhtikuuta 2016.
Veikkausliigassa Kangas esiintyi ensimmäisen kerran 15. lokakuuta 2017 Veikkausliigan ottelussa VPS:aa vastaan. Päävalmentaja Juha Malinen teki erikoisen ratkaisun ottelun lisäajalla tilanteen ollessa 3–0, kun hän vaihtoi Kankaan maalille Antonio Regueron tilalle. Reguerolla ei ollut tilanteessa mitään vammaa ja ottelun jälkeen Malisen temppua kritisoitiin sosiaalisessa mediassa "nöyryytykseksi" VPS:aa kohtaan. Malinen kuitenkin kertoi, että Kankaan vaihtaminen kentälle oli kiitos kahden vuoden tunnollisesta harjoittelusta edustusjoukkueen mukana.
Donbassin parlamenttivaalit 2014
Donbassin parlamenttivaalit 2014 olivat 2. marraskuuta 2014 järjestettyjä näennäisvaaleja venäjämielisten, Ukrainan laillista valtaa vastaan taistelevien sotajoukkojen eli separatistien hallitsemilla alueilla "Donetskin kansantasavallassa" ja "Luhanskin kansantasavallassa". Samassa yhteydessä äänestettiin "kansantasavaltojen" presidenteistä. "Kansantasavaltojen" nimitykset ovat separatistiryhmien itsensä käyttöönottamia termejä hallinnassaan oleville maa-alueille Itä-Ukrainan Donetsin laakion keskivaiheilla.
Itse Ukrainassa järjestettiin parlamenttivaalit jo 26. lokakuuta, mutta separatistien hallitsemissa osissa Donetskin ja Luhanskin alueita ei tuolloin separatistitoiminnan takia voitu äänestää. Ukrainan presidentti luonnehti Donetskin ja Luhanskin omia vaaleja vaalifarssiksi. Näennäisvaaleja kontrolloineet separatistiset joukot ja heidän ohjauksessaan olleet vaaliviranomaiset eivät hyväksyneet eri mieltä olleita tai kilpailevien kapinallisryhmien ehdokkaita "parlamenttivaaleihinsa". Muutkin kuin alueen ukrainalaiset, eli esimerkiksi Venäjältä tai muualta tulleet separatistitaistelijat saivat äänestää. Myöskään kommunistipuoluetta ei päästetty asettamaan ehdokkaitaan "teknisistä syistä". Uutislähteen mukaan Moskovan osin rahoittamia separatisteja ohjeistettiin tähän menettelyyn. Itä-Ukrainan separatistihallintoja lähde piti Kremlin manipuloimina nukkehallintoina.
Listavaaleina toteutetuissa "parlamenttivaaleissa" oli moninkertaisesti vähemmän nimettyjä ehdokkaita kuin parlamenttipaikkoja oli täytettävänä. Äänestäjille ei kerrottu ja oli epäselvää, kenellä "parlamentit" täytettäisiin ja miten päätösvaltaa niissä käytettäisiin.
Ukrainalaismedian mukaan "vaaleihin" houkuteltiin väkeä laajamittaisesti ruokalahjoituksia ja elintarvikkeiden alennuskuponkeja vastaan, ja kuukausia elintarvikepulasta kärsineet eläkeläiset tulivat tästä syystä suurin joukoin äänestyspaikoille. Vaalitapahtumaa valvoivat konetuliasein varustautuneet separatistit. Äänestyskertojen määrää ei valvottu ja myös internetin kautta saattoi äänestää. Ruoka-apua jaettiin ainoastaan niille 18 vuotta täyttäneille, jotka äänestivät. Alueellinen humanitarisen avun järjestö Postupin mukaan äänestysaktiivisuus oli seurausta vaalipäivänä jaettujen niin kutsuttujen "sosiaaliapulipukkeiden" jakamisesta. Uutistoimisto UNIANin mukaan Luhanskin alueella joitain äänestäjiä myös pakotettiin osallistumaan äänestykseen. Kansainvälinen yhteisö piti vaaleja laittomina, mutta Venäjä ilmoitti "kunnioittavansa" vaalitulosta. Yhdysvaltain mielestä Venäjä rikkoi Minskin tulitaukosopimusta antaessaan tukensa vaaleille.
Max Bremer
Max Johan Bremer (s. 1962) on suomalainen näyttelijä.
Bremer on tehnyt toistakymmentä elokuvaroolia. Niihin kuuluvat pääosat Esa Illin elokuvissa Apinajuttu (2000) ja Broidit (2003) sekä brittiläisessä tv-komediassa Murhamysteeri Purves & Pekkala (New Town, 2009). Teatterityötä Bremer on tehnyt näyttelijänä, tuottajana ja ohjaajana muun muassa Svenska Teaternissa, Teater Marsissa, Teatteri Universumissa, Venus-teatterissa ja improvisaatioteatteri Stjärnfallissa.
Max Bremer on valokuvaaja Stefan Bremerin veli. Heidän isänsä on valokuvaaja Caj Bremer.
Indiana Jones Junior
Indiana Jones Junior (The Young Indiana Jones Chronicles) on George Lucasin tuottama televisiosarja, jota esitettiin vuosina 1992–1994. Esittäjänä toimi ABC-kanava. Suomessa ohjelmaa esitti 1990-luvun alussa MTV3. Sarja kertoo elokuvissa esiintyneen Indiana Jones -hahmon nuoruudesta vuosisadan alussa. Corey Carrier (10-vuotias Jones) ja Sean Patrick Flanery (17-vuotias Jones) esittivät sarjan päähenkilöä eri aikakausille sijoittuvissa jaksoissa ja George Hall (94-vuotias Jones) toimi kertojana.
Sarja sai ilmestymisvuosinaan yhteensä 23 Emmy-palkintoehdokkuutta, joista se voitti kymmenen. Vuoden 1994 Golden Globe -gaalassa sarja oli ehdolla kategoriassa Paras tv-sarja – Draama.
Kirppusara
Kirppusara (Carex pulicaris) on Euroopassa kasvava sarakasvi. Suomessa laji on uhanalainen.
Ulkonäkö ja koko
Kirppusara kasvaa 10–25 cm korkeaksi ja se on tiheään mätästävä ja rönsytön. Varret ovat pystyjä ja rihmamaisia, varren tyvitupet ovat väriltään likaisenruskeita. Myös lehdet ovat rihmamaisia ja pituudeltaan lähes varren mittaisia. Kukinto on 1–2,5 cm pitkä tähkä. Tähkän kärki on hedekukkainen ja sen tyviosassa on harvassa 5–10 emikukkaa. Ruskeat tähkäsuomut ovat suippoja, kalvolaitaisia ja pian varisevia. Pullakot ovat sukkulamaisia, suonettomia ja aluksi väriltään ruskeanvihreitä, mutta kypsinä kiiltävän mustanruskeita. Aluksi pullakot ovat pystyjä, mutta kypsyessään asento on alaviisto. Kirppusara kukkii Suomessa heinäkuussa.
Vincent Descombes Sevoie
thumb|250px|Descombes Sevoie
Kirppusara
Levinneisyys
Kirppusaraa kasvaa ainoastaan Euroopassa. Sen levinneisyysalue ulottuu Pohjois-Espanjasta Alppien kautta Baltiaan, ja pohjoisessa Lounais-Suomeen, Etelä-Ruotsiin ja Norjaan, jossa lajia tavataan rannikolla aina napapiirin korkeudelle saakka. Lisäksi kirppusaraa kasvaa Britteinsaarilla, Färsaarilla ja Islannissa. Suomessa kirppusaraa tavataan nykyään vain Ahvenanmaalta. Turun saaristosta ja Varsinais-Suomesta laji lienee hävinnyt. Mantereella laji on aina ollut hyvin harvinainen, eikä sieltä tunneta kuin muutamia, vanhoja kasvupaikkoja.
Elinympäristö
Kirppusara viihtyy kosteilla kasvupaikoilla, kuten ohutturpeisilla letoilla, kosteilla niityillä ja rehevissä korvissa. Laji on kalkinsuosija.
Vincent Descombes Sevoie
Vincent Descombes Sevoie (s. 9. tammikuuta 1984 Chamonix) on ranskalainen mäkihyppääjä.
Maaliskuussa vuonna 2006 Descombes Sevoie teki debyyttinsä mäkihypyn maailmancupissa, Lillehammerissa. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti niin ikään Lillehammerissa joulukuussa 2006 oltuaan 24:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Sapporossa tammikuussa 2015. Parhaimmillaan hän on sijoittunut viidenneksi Kuusamossa marraskuussa 2016.
Descombes Sevoie on ollut mukana Vancouverin olympialaisissa 2010 sekä Sapporon 2007, Liberecin 2009, Oslon 2011, Val di Fiemmen 2013 ja Falunin 2015 MM-kilpailuissa. Hän sijoittui Val di Fiemmessä 2013 normaalimäessä 14:nneksi ja sekajoukkuekilpailussa viidenneksi. Lentomäen MM-kilpailuissa Kulmissa 2016 hän oli kolmastoista.
Leonard Gestrin
Anders Leonard Gestrin, sukunimi noin vuoteen 1868 Gästgifvars (6. marraskuuta 1850 Mäntsälä – 1. joulukuuta 1929 Turku) oli suomalainen Turussa vaikuttanut kauppias, pankinjohtaja ja kauppaneuvos (1914).
Gestrinin vanhemmat olivat maanviljelijä Anders Johaninpoika Gästgifvars ja Hedvig Erikintytär. Hän kävi Turussa kaksivuotisen kauppakoulun ja muutti sitten vakinaisesti Mäntsälästä Turkuun vuonna 1877. Gestrin oli aluksi konttoristina J. W. Lilljan huolintaliikkeessä ja vuonna 1878 hän perusti oman agentuuri- ja huolintaliikkeen, joka edusti Turussa pohjanmaalaisia höyrylaivoja. Hän perusti 1870-luvulla myös siemeniin ja etenkin heinänsiemeniin erikoistuneen tukkuliikkeen. 1890-luvulla tämä tukkuliikke liitettiin Gestrinin huolintaliikkeeseen, joka alkoi samoihin aikoihin myös keskittyä vakuutustoimintaan. Gestrin hoiti liikettä sivutoimisesti aina 1920-luvulle saakka ja hänen kuoltuaan konttoristi Erik Holmström järjesti Gestrinin liikkeen uudelleen nimellä ''Leon. Gestrin Jälk''.
Gestrin nimitettiin vuonna 1890 samana vuonna perustetun Kansallis-Osake-Pankin Turun haarakonttorin johtajaksi ja hän hoiti tätä tehtävää aina vuoteen 1917 saakka. Gestrinin aikana pankki hankki runsaasti asiakkaita Turun seudulta ja sen toiminta laajeni myös muualle Varsinais-Suomeen. Hän oli myös pankin osakkeenomistaja.
Vanhasuomalaisia edustanut Gestrin oli Turun kaupunginvaltuutettuna ja jäsenenä Turun kauppaopiston ja suomenkielisten lastentarhojen johtokunnissa. Hän oli lisäksi Turun kauppaseuran pitkäaikainen johtokunnan jäsen ja varapuheenjohtaja.
Leonard Gestrin oli naimisissa 1881–1928 Fanny Gustava Molinin kanssa.
Orval
thumb|Orval
Orval (koko nimi ) on trappistipanimo, joka toimii Abbaye Notre-Dame d'Orval -luostarissa Belgian eteläisimmässä osassa aivan Ranskan rajalla. Nykyinen panimo on perustettu vuonna 1931, mutta panimotoimintaa siellä arvellaan harjoitetun jo vuonna 1132 perustetun luostarin alkuajoista asti.
Panimon oluet
Orval valmistaa kahta eri olutta, jotka ovat käytännössä vain erivahvuisia versioita samasta oluesta:
Orval poikkeaa oluena luonteeltaan melkoisesti muista trappisteista, mikä johtuu mm. kuivahumaloinnista sekä paikallisen Brettanomyces-villihiivan käytöstä kolme viikkoa kestävän kypsytysjakson aikana. Nämä tekevät mausta (tuoreena) kuivan, hieman lambicmaisen happaman ja voimakkaan aromaattisesti humaloidun. Orval ikääntyy hyvin ja muuttaa viisi vuotta oikein säilytettynä luonnettaan makeammaksi, jopa sherrymäiseksi. Erikoisluonteestaan johtuen Orval jakaa (lambicien tapaan) maistajien mielipiteitä hyvin vahvasti: osa ei voi sietää sitä, kun taas osa pitää sitä maailman parhaana oluena.
Aprikoosiseitikki
Aprikoosiseitikki (Cortinarius armeniacus) on oranssin- tai aprikoosinvärinen seitikkilaji. Seitikin jalka on valkoisen suojuksen peittämä ja renkaallinen. Heltat ovat kellertävät tai ruosteenkeltaiset. Sieni kasvaa havumetsissä koko Suomessa kohtalaisen yleisenä.
Phong-varjostus
300px|thumb|Laakavarjostus (flat) ja Phong-varjostus. Phong-varjostus on kolmiulotteisessa grafiikassa käytetty varjostusmenetelmä, jossa polygonin valaistus lasketaan sen normaalien perusteella.
Phong-menetelmä on raskaampi laskea kuin tasainen varjostus ja Gouraud-varjostus, mutta tarkempi etenkin melko suuripolygonisissa "kiiltävissä" kappaleissa. Phong-varjostuksessa pinnan sisäpisteiden valaistus lasketaan erikseen, kun taas Gouraud-varjostuksessa valaistuskaava lasketaan vain kulmapisteille ja keskiosan värit interpoloidaan kulmapisteiden valaistuksesta.
Phong-varjostuksen esitti Bui Tuong Phong väitöstyössään vuonna 1973 ja vuonna 1975 artikkelissa Illumination for computer generated pictures. Bui Tuong Phong sairasti leukemiaa ja kuoli pian sen jälkeen kun sai väitöksensä valmiiksi.
Phong-menetelmästä on julkaistu vuonna 1977 James F. Blinnin esittämä niin sanottu Blinn-Phong -malli. Blinn kehitti menetelmää sallimalla interpolaatiota ja vähentämällä laskentakuormaa.
Phongin heijastusmalli
580px|thumb|Phongin heijastusmallin kolme komponenttia
Phong-varjostus perustuu Phongin heijastusmalliin (tai Phongin valaistusmalliin). Siinä valonlähteestä tulevan valon heijastuminen kappaleesta jaetaan spekulaariin heijastukseen, joka kohdistuu vahvimpana suoraan katsojaan, diffuusiin heijastukseen, joka kohdistuu yhtä vahvana kaikkiin suuntiin ja ambientiin heijastukseen, joka simuloi ympäröivistä kappaleista tulevaa valoa. Heijastuva valo lasketaan spekulaaria, diffuusia ja ambientia komponenttia vastaavista muuttujista (jotka kuvaavat karkeasti kappaleen heijastusominaisuuksia) ja valonlähteen, kappaleen pinnan ja katsojan välisistä kulmista.
Phongin heijastusmalli on paikallinen valaistusmalli, eli se ei ota huomioon ympäröivistä kappaleista heijastuvaa valoa (muuta kuin karkeana, jokaisessa kohdassa samansuuruisena ambient-kertoimena), mutta valonlähteitä voi olla useampia. Phongin heijastusmalli ei perustu niinkään valon fysikaalisiin ominaisuuksiin, vaan on kokemuspohjainen.
Maksuväline
Maksuväline tarkoittaa välinettä, jota käytetään vaihdannan helpottamiseksi. Maksuvälineitä ovat muun muassa käteisraha, maksukortit ja sekit. Laajemmin käsitettynä maksuvälineisiin kuuluvat myös esimerkiksi tiliraha ja käyttämätön tililuotto.
Suomen rikoslaissa maksuvälineellä tarkoitetaan pankki-, maksu- tai luottokorttia, sekkiä tai muuta välinettä taikka tallennetta, jolla voidaan suorittaa maksuja, tilinostoja tai tilisiirtoja. Näiden lisäksi maksuvälineeksi katsotaan myös väline, jonka käyttäminen on välttämätön edellytys mainittujen suoritusten tekemiseksi. Maksuvälineeksi voidaan ymmärtää myös esimerkiksi verkkopankin käyttäjätunnukset tai matkapuhelin.
Hyvältä maksuvälineeltä vaaditaan, että se on helposti kuljetettavissa ja myös jaettavissa, jotta sitä voidaan käyttää pienissä maksuissa. Sen pitää olla tasalaatuista, aitoudeltaan helposti tarkistettavissa ja arvoltaan vakaata.
Laillinen maksuväline
Lailliseen maksuvälineeseen (engl. legal tender) liittyy tiettyjä ominaisuuksia kuten se, että lailliseksi maksuvälineeksi julistaminen tapahtuu maksuvälineitä sääntelevässä rahalainsäädännössä. Muilla kuin laillisilla maksuvälineillä maksaminen ei ole laitonta.
Euroopan unionin euroalueella eurosetelit ja -kolikot ovat laillisia maksuvälineitä. Muut valuutat eivät ole laillisia maksuvälineitä. Mikään EU-maa ei ole säätänyt lailliseksi muuta maksuvälinettä kuin käteistä.
Suomen laissa ei ole laillisen maksuvälineen määritelmää.
Sonja Pekkola
Sonja Pekkola (s. 23. toukokuuta 1993 Espoo) on suomalainen sulkapalloilija, joka edustaa Tapion Sulkaa. Hän voitti naisten kaksinpelin suomenmestaruuden vuonna 2013.
Pekkola kuului Suomen Sulkapalloliiton Rio Team -harjoitusryhmään. Maailmanlistalla hän on ollut parhaimmillaan 213:s.
Ennen keskittymistä sulkapalloon Pekkola harrasti muun muassa taitoluistelua ja ratsastusta.
Synnitön lankeemus
Synnitön lankeemus on Hannu Lemisen ohjaama jännityskomedia vuodelta 1943. Käsikirjoitus perustuu Cecil Scott Foresterin romaaniin Ihmeellinen viikko (1927).
Tuotanto
Elokuvan käsikirjoitustiedoista puuttui alun perin pohjana oleva englantilaisen kirjailijan romaani, joka ilmestyi suomeksi jo seuraavana vuonna nimellä Ihmeellinen viikko Alpo Kupiaisen suomentamana. Käsikirjoituksen nimilehdellä tekijäksi on merkitty Eino Seisjoki, jota Leminen ja Unho olivat käyttäneet edellisessä yhteistyöelokuvassaan.
Alkuperäisen romaanin tapahtumaympäristö on Lontoossa 1920-luvun lopussa. Elokuvassa tapahtumat siirrettiin Helsinkiin ja lähemmäksi nykyaikaa.
Arviot
Aikalaisarvioissa elokuvan vastaanotto oli laimea. Toini Aaltonen (Suomen Sosialidemokraatti) paheksuu sitä, ettei alkuteosta ole mainittu. Toinen hänen kritiikkinsä kohde on elokuvan nimi, josta voisi odottaa intohimodraamaa, ja kuitenkin kysymyksessä on ”paroodinen jännityselokuva, josta kaikki synnillisyys on hyvin kaukana”. Vittorio Mantovanin avustama kuvaaja Felix Forsman sai kiitosmaininnan Paula Talaskiveltä (Helsingin Sanomat) ”loisteliaan joustavasti toteutetusta, mielikuvitusrikkaasta ja teknillisesti varmasta kameran käyttelystä, jossa tuntui olevan merkkejä oikean tunnelman tajuamisesta yli ohjaajan”. Samoin hän kiitti Hannes Häyristä, joka ”sai esitykseensä aitoa huumoria”.
Warren Buffett
Warren Edward Buffett (s. 30. elokuuta 1930 Omaha, Nebraska) on yhdysvaltalainen, maailman menestyneimmäksi luonnehdittu sijoittaja ja liikemies. Hänen lempinimensä on ”Omahan oraakkeli”.
Omaisuus
Buffett on hankkinut sijoituksillaan valtavan omaisuuden. Hänen omaisuutensa arvo vuoden 2009 Forbes-lehden maailman rikkaimpien ihmisten listassa on 37 miljardia Yhdysvaltain dollaria ja hän oli maailman kolmanneksi rikkain henkilö. Vuotta aiemmin Buffett oli maailman rikkain mies 62 miljardin omaisuudella. Huhtikuussa 2017 hän on neljänneksi rikkain henkilö maailmassa, ja Forbes arvioi hänen omaisuudekseen 73,3 miljardia dollaria. Buffett sijoittaa omaisuuttaan Berkshire Hathaway -yrityksen kautta, josta hän omistaa hieman alle 19 prosenttia. Vuonna 2012 hänet rankattiin maailman toiseksi rikkaimmaksi.
’Round Midnight
”'Round Midnight” on Thelonious Monkin kirjoittama jazzstandardi vuodelta 1944. Jazzartistit Cootie Williams, Dizzy Gillespie, Art Pepper ja Miles Davis ovat sittemmin koristelleet kappaletta omilla muutoksillaan, ja Bernie Hanighen on kirjoittanut siihen sanat. Sekä Williams että Hanighen on merkitty Monkin lisäksi kappaleen tekijöiksi.
Warren Buffett
Omaisuus
Buffett osti vuonna 2012 63 amerikkalaista sanomalehteä. Hän totesi tuolloin, ettei uutisia kannata kertoa ilmaiseksi.
’Round Midnight
Historia
Monkin uskotaan alun perin säveltäneen kappaleen vuonna 1940 tai 1941. Harry Colombyn mukaan Monk on kuitenkin saattanut kirjoittaa varhaisen version jo vuonna 1936 (ollessaan 19-vuotias) nimellä ”Grand Finale”. ”'Round Midnight” on kaikista useimmin levytetty jazzmuusikon säveltämä jazzstandardi. Allmusic-sivustolla se esiintyy yli tuhannella albumilla. Kappaletta kutsutaan myös joskus lisänimellä ”'Round About Midnight”, jota nimeä Miles Davis käytti Columbia Recordsille tekemälleen albumille Round About Midnight (1957). Albumi sisälsi Dizzy Gillespien tulkintaan perustuvan coverin ”'Round Midnightista”. Vuonna 1961 Ella Fitzgerald nauhoitti oman versionsa kappaleesta albumilleen Clap Hands, Here Comes Charlie!.
Warren Buffett
Henkilöhistoria
Buffett teki 11-vuotiaana ensimmäisen arvopaperikauppansa. 15-vuotiaana hän alkoi jakaa Washington Post -lehteä. Aluksi Buffett opiskeli taloustieteitä Pennsylvanian yliopiston Wharton Schoolissa 1947–1949, mutta opinnot siellä jäivät kesken. Sen jälkeen Buffett suoritti kandidaatin tutkinnon Nebraskan yliopistossa 1950. Nebraskassa hän liittyi Alpha Sigma Phi -ylioppilaskuntaan. Maisterin arvon Buffett suoritti Columbian Business Schoolissa 1951 ja tutustui professori Benjamin Grahamin ajatuksiin sijoittamisesta ja yritysanalyyseistä.
Buffett tunnetaan arvosijoittajana. Hänen periaatteenaan on sijoittaa vain yrityksiin, joiden todellinen arvo (intrinsic value) on suurempi kuin markkina-arvo (market value). Lisäksi hän sijoittaa vain sellaisiin yrityksiin, joiden toimintaa ja alaa hän itsekin ymmärtää. Buffett jätti esimerkiksi sijoittamatta 1990-luvun lopussa it-alaan, jolloin moni arveli vanhuksen jo pudonneen kehityksen kelkasta. It-kuplan puhjettua vuosituhannen vaihteessa Buffettin sijoitusperiaatteiden kestävyys korostui.
Buffett on myös kuuluisa säästäväisestä elämäntyylistään. Hän asuu vieläkin samassa vuonna 1957 ostamassaan vaatimattomassa talossa Omahan lähiöalueella. Buffett on myös aina vastustanut johtajien isoja ansioita ja optioita suuryrityksissä. Buffett nostaakin alalle vaatimatonta 100 000 dollarin palkkaa Berkshire Hathawayn hallituksen puheenjohtajana.
Buffett meni vuonna 1952 naimisiin Susan Thompsonin kanssa. Heillä on kolme lasta Susie, Howard ja Peter. Pari asui erillään vuodesta 1977 lähtien, mutta he olivat naimisissa Susanin kuolemaan asti heinäkuuhun 2004.
Buffettilla diagnosoitiin ensimmäisen vaiheen eturauhassyöpä huhtikuussa 2012. Hänen tilansa ei kuitenkaan ole hengenvaarallinen.
Lahjoitustyö
25. kesäkuuta 2006 Warren Buffett ilmoitti lahjoittavansa noin 85 prosenttia omaisuudestaan eli yli 30 miljardia euroa hyväntekeväisyyteen. Suurimman osan eli 24 miljardia euroa hän lahjoittaa Bill ja Melinda Gatesin säätiölle. Buffett maksaa lahjoituksensa Berkshire Hathaway -sijoitusyhtiön osakkeilla heinäkuusta 2006 alkaen. Tämä on Yhdysvaltain historian suurin yksittäinen lahjoitus hyväntekeväisyyteen
Warren Buffett lahjoittaa Gatesin säätiölle 10 miljoonaa Berkshire Hathaway:n B-osaketta, joiden arvo oli noin 30,7 miljardia dollaria 23. kesäkuuta 2006. Noin kolmen miljardin dollarin osuus osakkeita lahjoitetaan Buffett säätiölle ja noin 3,7 miljardin dollarin osuus osakkeita kolmelle Warren Buffettin lasten hoitamille säätiöille. Warren Buffettin vaimo Susan kuoli 29. heinäkuuta 2004. Hänen varansa noin 2,4 miljardia dollaria säätiöitiin aiemmin Buffettin säätiöön. Aiemmin Buffett kertoi antavansa suurimman osan omaisuudestaan Buffett-säätiölle.
Gatesin säätiön varat olivat vuonna 2005 29,1 miljardia dollaria ja se jakoi avustuksia 1,36 miljardia dollaria viime vuonna. Warren Buffettin vuosittain lahjoittamat 1,5 miljardia dollaria tulee ilmeisesti jakaa vuoden sisällä. Säätiön tulee jakaa noin kolme miljardia dollaria vuonna 2009, mikä on enemmän kuin UNICEFin vuoden 2005 budjetti 2,7 miljardia dollaria. Bill Gates on sanonut, että hän väistyy Microsoftin päivittäisestä toiminnasta heinäkuussa 2008, ja alkaa hoitaa säätiötä.
Verotus
Elokuussa 2011 Buffett kirjoitti New York Timesiin vaatien rikkaiden hemmottelun lopettamista. Hän kertoi maksaneensa 2010 veroja 6,9 miljoonaa dollaria, joka oli 17,4 prosenttia hänen tuloistaan, kun hänen toimistossaan työskentelevät maksoivat keskimäärin 36 prosenttia.
Kritiikki
Vuonna 2017 Financial Times -lehdessä Robert Harding kritisoi Buffettia siitä, että hän on vaurastunut välttämällä kilpailua ja minimoimalla pääomainvestoinnit reaalitalouteen. Hardingin mukaan "Buffettismia" on juhlistettu tuhansissa sijoitusaiheisissa kirjoissa, ja nykypäivänä koko kansantalouden tasolla yritysten voitot ovat suuria ja investoinnit pieniä. Vasta viime aikoina Buffett on sijoittanut sähköön ja rautateihin, mutta toisaalta niissä voitot ovat suurelta osin turvattuja.
Hopkins
Hopkins on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Hopkins
C4 (1929)
C4 oli Espanjan laivaston vuonna 1929 vesille laskettu C-luokan sukellusvene.