cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kun on tunteet
Arviot
Televisioesitysten yhteydessä eräät kriitikot kiittivät elokuvaa niin kerronnallisesti, näyttelijätyön kuin erityisesti sisällön kannalta. Tekijät ovat tavoittaneet "elävän draivin". Muoto on edellä aikaansa, vasta 2000-luvulla samanlainen rakenne on tullut muotiin. Mutta arvostelijan mielestä vielä muodon ohikin menee sisältö.
Sveitsinpaimenkoira
Sveitsinpaimenkoira-luokitus käsittää neljä sveitsiläistä karjakoiraa:
Amharan kieli
pienoiskuva|Puhuttua amharaa Amhara on pääasiassa Etiopiassa puhuttu seemiläinen kieli. Se on oromon jälkeen maan toiseksi puhutuin kieli, ja vuoteen 2020 asti se oli Etiopian ainoa työkieli, eli käytännössä virallinen kieli.
Puhujamäärä
Etiopian vuoden 2007 väestönlaskennan mukaan amharaa puhui äidinkielenään 21 634 000 henkeä eli 29 prosenttia maan väestöstä. Heistä 16 015 000 asuu Amharan ja 2 452 000 Oromian alueilla sekä 1 945 000 Addis Abeban kaupunkialueella. Amharan puhujat muodostavat 93 % Amharan, 71 % Addis Abeban, 28 % Hararin, 26 % Dire Dawan, 22 % Benishangul-Gumuzin, 11 % Gambelan ja 9 % Oromian väestöstä. Amharaa puhutaan laajasti myös toisena tai kolmantena kielenä. Vuoden 1994 väestönlaskennassa sen nimesi toiseksi kielekseen 5 104 000 henkeä.
Etiopian ulkopuolella amharaa puhutaan muun muassa naapurimaissa Eritreassa, Sudanissa, Somaliassa ja Keniassa. Sitä osaa arviolta 90 prosenttia Israeliin muuttaneista etiopianjuutalaisista. Afrikan ulkopuolelle on muuttanut satoja tuhansia amharan puhujia.
Historia
Amhara kuuluu etiopianseemiläisten kielten etelähaaraan. Sen lähin sukukieli on argobba. Amhara jaetaan yleensä gondarin, gojamin ja shewan murteisiin, joiden väliset erot eivät ole kovin suuria. Kirjakieli perustuu Addis Abebassa puhuttuun shewan murteeseen.
Kieli on muotoutunut historiallisella Amharan alueella, joka kuului myöhempiin Begemderin, Gojamin, Shewan ja Wollon maakuntiin. Amhara levisi muualle maahan Etiopian keisarikunnan valloitusten ja asutustoiminnan seurauksena. Kansallisuuden nimityksenä amhara yleistyi vasta 1900-luvulla.
Amharasta tuli hovin ja ylimystön kieli Salomon hallitsijasuvun noustessa valtaan 1200-luvun lopussa. Vanhimpia kirjallisia muistomerkkejä ovat 1300–1400-lukujen vaihteessa laaditut Kuninkaiden laulut. Amharaa alettiin käyttää virallisissa asiakirjoissa 1700-luvun lopulla, ja 1800-luvun puolivälistä lähtien se korvasi ge’ezin Etiopian maallisena kirjakielenä.
Amharan käyttöala laajeni 1900-luvulla tiedostusvälineiden, kirjallisuuden ja koululaitoksen kehityksen myötä. Vuoden 1955 perustuslaissa sille annettiin Etiopian ainoan virallisen kielen status. Haile Selassien ajan kielipolitiikan tavoitteena oli amharan aseman vahvistaminen maan muiden kielten kustannuksella. Vuonna 1974 valtaan noussut kommunistihallinto tunnusti Etiopian kaikkien kieliryhmien oikeudet ja aloitti aikuisten lukutaito-opetuksen 15 eri kielellä. Amhara säilyi kuitenkin maan ainoana hallintokielenä ja alkeiskoulujen opetuskielenä.
Vuoden 1994 perustuslain mukaan Etiopian kaikki kielet ovat tasa-arvoisia. Keskushallinnon työkieli on amhara, mutta alueilla on oikeus päättää omista työkielistään ja koulujen opetuskielistä. Amharaa käytetään hallintokielenä Amharan, Benishangul-Gumuzin, Gambelan ja Eteläisten kansojen alueella sekä Addis Abeban ja Dire Dawan kaupungeissa. Amhara toimii myös lingua francana ja kasvavan kaupunkiväestön kielenä. Sitä käytetään laajasti tiedotusvälineissä ja englannin ohella koulutuksessa. Oromo, tigrinja, somali ja afar julistettiin keskushallinnon työkieliksi helmikuussa 2020.
Konsonantit
Lähde:
Vokaalit
Lähde:
Ortografia
Amharaa kirjoitetaan etiopialaisella tavumerkistöllä, jonka nimi on fidəl. Se on lainattu jo sammuneesta ge’ezin kielestä. Merkistön pohjana on 34 konsonanttimerkkiä, joista saadaan tavuja tekemällä niihin vokaaleja merkitseviä muunnoksia. Kaikkiaan merkkejä on 259. Islaminuskoisten keskuudessa amharan kirjoittamiseen on käytetty myös arabialaista kirjaimistoa.
Kielioppi ja sanasto
Amharan rakenteessa on tapahtunut huomattavia muutoksia kuušilaisten kielten ja varsinkin oromon vaikutuksesta. Niistä näkyvin on useimmista seemiläisistä kielistä poikkeava SOV-sanajärjestys. Morfologiaan on vaikuttanut myös kirjakielenä pitkään toiminut ge’ez.
Amharassa on lainasanoja kuušilaisista kielistä, ge’ezistä ja arabiasta sekä uudempia lainoja englannista, ranskasta ja italiasta Tieteellistä terminologiaa laati varsinkin 1980-luvulla Etiopian kieliakatemia, joka liitettiin Addis Abeban yliopistoon vuonna 1997.
Lukusanat 1–10 amharaksi:
Vivian Fine
Vivian Fine (28. syyskuuta 1913 Chicago – 20. maaliskuuta 2000) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän sai viisivuotiaana stipendin Chicago Musical Collegeen, jossa opiskelemisen aloitti seuraavana vuonna. Vuonna 1923 hän pääsi Chicagon American Conservatory of Musiciin, jossa opiskeli viulun- ja seuraavasta vuodesta alkaen Djane Lavoie-Herzin johdolla pianonsoittoa. Lavoie-Herz oli ollut Aleksandr Skrjabinin oppilas. Fine aloitti säveltämisen vuonna 1926. Myöhemmin hän opiskeli harmoniaa ja sävellystä Ruth Crawford Seegerin johdolla.
Finen 1920-luvun lopun tuotannossa painopiste on kamarimusiikissa. Nämä kappaleet ovat kontrapunktisia ja dissonoivia sekä Crawfordilta ja Henry Cowellilta tyylillisiä vaikutteita osoittavia. Vuonna 1931 Fine siirtyi New Yorkiin, jossa toimi tanssiteatterin pianistina. Samana vuonna hänen musiikkiaan kuultiin Hampurissa konsertissa, joka oli omistettu naissäveltäjien teoksille. Fine edusti siellä Crawfordin kanssa Yhdysvaltoja. Vuonna 1934 Fine pääsi Roger Sessionsin sävellysoppilaaksi, ja vähitellen hän siirtyi vähemmän dissonoivaan ilmaukseen. Hänellä oli yhteyksiä johtaviin koreografeihin, ja hänen tuotantoonsa kuuluukin useita tanssiteoksia. Näistä ensimmäinen on Doris Humphreylle sävelletty The Race of Life (1937). Muita esimerkkejä tästä genrestä ovat Charles Weidmanille sävelletty Opus 51 (1938), Martha Grahamille sävelletty Alcestis (1960) ja José Limónille sävelletty My Son, My Enemy (1965).
Vuonna 1977 Fine sai National Endowment for the Artsilta tilauksen, joka johti oopperan The Women in the Garden säveltämiseen. Teos kantaesitettiin vuonna 1978. Se koostuu kuvitellusta kohtaamisesta Emily Dickinsonin, Isadora Duncanin, Gertrude Steinin ja Virginia Woolfin välillä. Libretto perustuu lainauksiin näiden kirjailijoiden tuotannoista. Toinen ooppera oli multimediateokseksi nimitetty Memoirs of Uliana Rooney (1994), jonka tilasi Dallasin ooppera.
Fine oli mukana perustamassa American Composers Alliancea vuosina 1938 ja toimi sen varapuheenjohtajana vuosina 1961–1965. Hän opetti 1940-luvulla New Yorkin yliopistossa ja Juilliard School of Musicissa. Vuosina 1953–1960 hän oli Rothschild Foundationin musiikillinen johtaja. Vuodesta 1964 hän opetti Vermontin Bennington Collegessa, josta jäi eläkkeelle vuonna 1987. Vuoden 1989 haastattelussa The New York Timesissa Fine ilmaisi toiveen, että "naissäveltäjä"-termiä ei enää kauan tarvittaisi; tässä hän yhtyi muiden muassa Miriam Gideonin ja Shulamit Ranin näkemyksiin. Fine totesi naisten tulleen hyväksytyiksi muissakin taiteenlajeissa ja huomautti, että "runoilijattaristakaan" ei enää puhuta.
Fine otettiin vuonna 1979 Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemian jäseneksi, ja hän sai Guggenheim-stipendin sävellyksessä vuonna 1980. Hänen viisiosainen Edvard Munchin maalauksiin perustuva teoksensa Drama for Orchestra eteni Pulitzer-finaaliin. Teoksen tilasi ja esitti San Franciscon sinfoniaorkesteri osana hänen työnsä viikon mittaista retrospektiiviä vuonna 1983.
Fine kuoli 86-vuotiaana auto-onnettomuuden uhrina.
Empoli
Empoli on kaupunki Keski-Italiassa, Toscanan alueella, Firenzen metropolikaupungissa. Kaupunki sijaitsee Firenzestä 30 kilometriä länteen. Empolissa on vajaat 50 000 asukasta.
Empoli FC on empolilainen jalkapalloseura.
Prost AP01
Prost AP01 oli Loïc Bigois'n suunnittelema auto, jolla Prost-talli kilpaili kaudella 1998. Autoa ajoivat ranskalainen Olivier Panis ja italialainen Jarno Trulli.
Edellisen kauden hyvän tuloksen jälkeen kausi 1998 oli Prostille katastrofi. Auton suurin ongelma oli vaihdelaatikko: se oli epäluotettava ja painava, ja se haittasi auton tasapainoa. Tämä vaikeutti autoon tehtävää kehitystyötä.
Autolla ajettiin pisteille vain kerran. Pisteen saavutti Jarno Trulli sateisessa Belgian Grand Prix'ssa, jossa todella moni joutui keskeyttämään. Kyseisessä kilpailussa Panis oli joutunut keskeyttämään jo ensimmäisellä kierroksella sattuneessa joukkokolarissa. Tallilla oli käytössä vain yksi vara-auto, ja koska Trulli sai sen käyttöönsä, ei Panis päässyt enää kilpailuun mukaan.
Talli sijoittui valmistajien MM-sarjassa yhdeksänneksi saavuttaen vain yhden pisteen.
Whitney Stevens
Whitney Stevens (s. 25. elokuuta 1987 Panama) on panamalainen pornonäyttelijä.
Maria Ailio
thumb|Arkkitehti Maria Ailio. Maria Karola Sofia Ailio (s. 26. tammikuuta 1964 Helsinki) on suomalainen arkkitehti, joka on erikoistunut korjausrakentamiseen. Hänen laajimpia töitään ovat vuonna 2016 valmistunut Helsingin Luther-kirkon palautus kirkoksi tilan oltua pitkään ravintolana ja Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen Kokkolan-toimintakeskuksen peruskorjaus. Lisäksi hän on suunnitellut pientaloja.
Ailio on valmistunut arkkitehdiksi vuonna 1991 Teknillisestä korkeakoulusta, ja työskenneltyään useissa toimistoissa hän perusti vuonna 2000 nimeään kantavan toimiston.
VOACAP
VOACAP (Voice of America Coverage Analysis Program) on tietokoneohjelma, joka ennustaa lyhytaaltoalueen (3-30 MHz) radioaaltojen etenemistä tilastollisten todennäköisyyksien pohjalta. Se kehitettiin alun perin VOA:n (Yhdysvaltain yleisradioasema Voice of America, "Amerikan Ääni") tarpeisiin IONCAP-ohjelmasta, mistä juontuu myös ohjelman nimi.
Egon Franke
Egon Johann Franke (23. lokakuuta 1935 – 30. maaliskuuta 2022 ) oli puolalainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli floretti.
VOACAP
Ohjelman kehitystyöstä vastasi Yhdysvaltain kauppaministeriön tutkimuslaboratorio Institute for Telecommunication Sciences (ITS). IONCAP:sta löytyneitä virheitä korjattiin ja tietojen syöttöön suunniteltiin graafinen käyttöliittymä. Samalla tulosten esittämiseen tehtiin graafiset käyttöliittymät.
Myöhemmin kun VOACAP-ohjelmapaketin rahoitus loppui, ennusteen laskennasta vastaavan ohjelmamoduulin (voacapw.exe) Fortran-kielinen lähdekoodi ja kaikki binäärimuotoiset ohjelmat saatettiin ilmaiseksi julkiseen levitykseen. Voacapw.exe-ohjelmamoduuli ei nauti tekijänoikeuden suojaa, joten sitä saa vapaasti käyttää haluamallaan tavalla. Tästä syystä voacapw.exe-ohjelmaa käytetään joidenkin radioamatööreille ja lyhytaaltokuuntelijoillekin suunnattujen kaupallisten ohjelmien laskentamoottorina.
Egon Franke
Maailmanmestaruuskilpailuissa Franke sai henkilökohtaisen kilpailun pronssia 1963 ja lisäksi useita joukkuemitaleja.
VOACAP
ITSHFBC-ohjelmapaketti, joka sisältää kolme ennusteohjelmaa (VOACAP, ICEPAC ja REC533) oheisohjelmineen, on ladattavissa ilmaiseksi Internetistä. Ohjelmia ylläpitää - pitkälti harrastuspohjalta ja erilaisten toimeksiantojen pohjalta - niiden ohjelmoija, amerikkalainen Gregory Hand. Nämä kolme ohjelmaa käyttävät erilaisia signaalinetenemismalleja. Ohjelmien käyttöliittymät on suunniteltu tarkoituksella yhteneväisiksi, mutta algoritmit toimivat eri periaatteilla.
Punainen pyörre
Punainen pyörre on Sami Parkkisen tieteistrilleri, jonka julkaisi Gummerus vuonna 2011.
Laakkola
Laakkola voi tarkoittaa ainakin seuraavia maantieteellisiä paikkoja:
Harold & Kumar – täydellisen hampurilaisen metsästys
Harold & Kumar – täydellisen hampurilaisen metsästys (alkuperäinen nimi Harold & Kumar Go to White Castle) on yhdysvaltalainen komedia, joka julkaistiin vuonna 2004. Sen ohjasi Danny Leiner ja pääosia esittivät John Cho ja Kal Penn.
Elokuva kertoo kahden pilvenpolttajan tapahtumarikkaasta yöstä heidän yrittäessään päästä White Castle -pikaruokaketjun ravintolaan syömään.
Scott Ian
Scott Ian (s. Scott Ian Rosenfeld, 31. joulukuuta 1963, New York City ) on juutalaistaustainen yhdysvaltalainen kitaristi, joka soittaa thrash metal -yhtye Anthraxissa. Scott "Not" Ian on hänen esiintymisnimensä. Ian on soittanut myös Stormtroopers Of Death -yhtyeessä. Hän on juontanut lisäksi VH1-kanavan The Rock Show -ohjelmaa sekä esiintynyt kanavan ohjelmissa I Love The 70's/80's/90's ja Heavy: The Story of Metal.
Ian on toinen Anthraxin perustajajäsenistä ja ainut, joka on pysynyt yhtyeessä alusta asti.
Husik
Husik (k. 347) toimi Armenian katolikoksena vuosina 341–347. Hän oli Armenian kirkon varsinaisen perustajan Grigor Valontuojan pojanpoika, sillä hänen isänsä oli katolikos Vertanes. Husik kuitenkin ruoskittiin kuoliaaksi vuonna 347, eikä kukaan hänen pojistaan halunnut kirkolliselle uralle. Aluksi seuraajaksi valittiin syyrialaissyntyinen Daniel, joka kuitenkin surmattiin jo ennen virkaan astumistaan, jolloin seuraajaksi tuli Grigorin sukuun kuulunut Paren.
Knoxin piirikunta (Tennessee)
Knoxin piirikunta on Yhdysvaltojen Tennesseen osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 465 289 vuonna 2018 ja sen pinta-ala on 1 362 neliökilometriä. Piirikunnan hallintokeskus Knoxville on myös sen suurin kaupunki.
Väestö
Piirikunnan asukkaista 82,2 prosenttia on valkoisia, 8,89 prosenttia mustia ja 4,28 prosenttia latinalaisamerikkalaisia. 96,6 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 37,5 vuotta.
Rebbie Jackson
pienoiskuva|Rebbie Jackson Maureen Reillette "Rebbie" Jackson (s. 29. toukokuuta 1950) on yhdysvaltalainen laulaja. Hän on tunnetun Jacksonien perheen vanhin lapsi; sisarusten joukossa ovat Michael ja Janet Jackson.
Rebbie Jackson seurasi 1960-luvun puolessavälissä äitiään Katherinea Jehovan todistajiin. Hän meni 18-vuotiaana naimisiin Nathaniel Brownin kanssa ja sai kolme lasta : Staceen (s. 5.5.1971), Yashin (s. 18.10.1977) ja Austinin (s. 22.11.1985).
Kokoelma- ja konservointikeskus
Kokoelma- ja konservointikeskus on Museoviraston vuonna 2016 valmistunut muun muassa museokokoelmien säilytys- ja konservointipalveluja tarjoava keskus Vantaan Hakkilassa. Keskus on rakennettu entisen logistiikkakeskuksen tiloihin ja sen pinta ala on noin 23 000 neliömetriä. Ensimmäiset museoesineet siirrettiin Vantaalle toukokuussa 2016.
Keskuksessa työskentelee parikymmentä työntekijää kuten konservaattoreita ja kokoelmien henkilökuntaa, sekä digitointiprojektien henkilöitä. Keskus tarjoaa kokoelmien hoito- ja säilytyspalveluita myös muille museoille ja tahoille.
Tilat
Rakennuksen pinta-ala avaamisen aikana vuonna 2016 oli 16 000 neliömetriä, mutta muutamaa vuotta myöhemmin tiloja laajennettiin 7 000 neliömetrillä. Kokoelma- ja konservointikeskus on siis merkittävästi suurempi kuin Museoviraston 9 600 neliömetrin kokoinen keskusvarasto Orimattilassa. Hyllymetrejä on yhteensä noin 25 kilometriä: kuvakokoelmien Journalistisen kuva-arkiston JOKA:n kokoelmien säilytystilassa on noin 12 000 hyllymetriä. Lisäksi sähköisissä siirtohyllyissä hyllytasoja on ensimmäisessä toteutusvaiheessa 8 000 metriä ja kuormalavahyllyissä noin 5 000 metriä.
Olosuhdehallittuja työ- ja säilytystiloja on 14. Tilat täyttävät yhdeksän eri olosuhdevaatimusta. Konservoinnissa ja säilytyksessä on omat työtilat eri materiaaleille sekä pakaste- ja kylmiötiloja. Tiloissa on myös erityislaitteita ja tekniikkaa, jota ei ole muualla Suomessa ja jotka on räätälöity konservoinnin tarpeisiin. Viisimetrinen tyhjiöpakastekuivain on Suomen suurin. Rakennuksessa on röngtenhuone, digitaalinen röngtenlaite, röntgenfluoresenssi (XRF) ja FTIR -laitteet.
Kokoelmat
Kokoelma- ja konservointikeskukseen sijoitetaan aikaisemmin väliaikaisissa varastoissa eri puolilla eteläistä Suomea säilytetyt Kansallismuseon kokoelmiin kuuluvat esineet ja osa Museoviraston täydestä Orimattilan keskusvaraston kokoelmista, kuten yleisetnografiset eli Euroopan ulkopuoliset kokoelmat ja tulevaisuudessa kaikkien kokoelmien uushankinnat. Orimattilan keskusvarasto on kuitenkin vielä pitkään Kansallismuseon kokoelmien pääsäilytystila. Kokoelma- ja konservointikeskukseen sijoitetaan pysyvästi Journalistien kuva-arkiston JOKA:n 7,5 miljoonaa lehtikuvaa sekä arkeologisia maalöytöjä.
Museoesineiden siirto aloitettiin toukokuussa. Ensimmäisenä siirrettiin suljettujen kartanomuseoiden, Pukkilan kartanon, Anjalan kartanon ja Rapolan kartanon kokoelmia sekä Suomen merimuseon esineistöä.
Tilojen omistus ja muutostyöt
Kiinteistö toimi ennen tukkuliikke Inex Partners Oy:n logistiikkakeskuksena. Kiinteistön omistaa Kokoelmakeskus Ky, jota edustaa CapMan Real Estate I Ky, jolta Senaatti-kiinteistöt on vuokrannut tilat Museoviraston käyttöön. Vuokrasopimus on 15 vuotta ja vuokrakustannukset 2,2 miljoonaa euroa vuodessa. Tilojen suunnittelu- ja rakennusvaihe kesti vain noin vuoden. Rakennukseen tehtiin muun muassa uudisosa.
Aina
Aina voi tarkoittaa:
Beaumont (Texas)
Beaumont on kaupunki Jeffersonin piirikunnassa, Texasin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 118 296, joka tekee siitä Texasin 25. suurimman kaupungin. Beaumontin suurkaupunkialueen vakiluku on 404 872.
Osuustoiminnallinen keskusliike
Osuustoiminnallinen keskusliike tarkoittaa eräiden osuuskuntien keskusliikettä.
Merkittäviä osuustoiminnallisia keskusliikkeitä ovat Tilastokeskuksen mukaan Suomessa olleet seuraavan taulukon mukaiset yritykset. Keskusliikkeet on esitetty perustamisjärjestyksessä ja niiden perustamishetken nimen mukaan.
Pirkanmaan Kokoomus
Pirkanmaan Kokoomus on yksi Kansallisen Kokoomuksen piirijärjestöistä. Sen piiritoimisto sijaitsee Tampereella.
Pauliina May
thumb|Pauliina May Geuzen-mitalin jakotilaisuudessa 2008Pauliina Pohjanheimo, taiteilijanimi Pauliina May (s. 1967) on suomalainen laulaja ja laulunopettaja, joka asuu nykyään Kinderdijkissa, Alankomaissa. Pauliina Pohjanheimo opiskeli Helsingin Pop & Jazz Konservatoriossa vuosina 1991–1996 pääaineinaan laulu ja laulun opetus. Muutettuaan Alankomaihin hän jatkoi opintoja Rotterdamin Konservatorion latinalais-amerikkalaisen musiikin osastolla 1996–2000, mistä hän valmistui 11. joulukuuta 2000. Hollannissa hän otti taiteilijanimekseen Pauliina May.
Pauliina May on toiminut syksystä 2017 lähtien Rotterdamin konservatorion (nykyisin: Codarts, aiemmin: Rotterdams Conservatorium) World Music -osaston afro-kuubalaisen ja karibialaisen musiikkityylisuunnan laulunopettajana.
Musiikkiopintojen lisäksi Pauliina May on perehtynyt flamencoon Anneli Urosen johdolla Suomessa ja Escuela de Mariquillassa, Espanjassa, 1988–1989. May oli opintomatkalla Santiago de Cuban yliopistossa 1998. Hän on opiskellut espanjaa ja espanjalaista kirjallisuutta, kulttuuria ja musiikkia Granadan yliopistossa 1988–1989. Hän erikoistui jo Suomessa laulajana afrokuubalaiseen musiikkiin, ja monet asiantuntijat pitivät häntä sen musiikkisuunnan parhaana tulkitsijana Suomessa.
Kilpailut ja palkinnot
Pauliina Pohjanheimo voitti toisen palkinnon Lady Summertime -jazzlaulukilpailussa 1993. Rotterdamissa Pauliina May osallistui vuonna 2001 Erasmus Jazz -kilpailuun, jossa oli yhteinen sarja jazzmuusikoille ja laulajille. May sijoittui toiseksi pasunisti Louk Boudesteijnin jälkeen.
Orkesterit
Suomessa Pauliina Pohjanheimo (May) toimi useitten orkestereitten laulusolistina: Jazztiikerit, Pauliina's Bounce, Pauliina May Jazz Quintet, BlancoNegro, Con Sabor, El Septeto, Septeto Son, Fiestecita, Grupo Aché, Sami y Su Conjunto, Los Gigantes, Salsa Caliente, Son Sabroson ja Hollannissa: Azucaraba, Corazon Ardiente, Latin Feeling, Pauliina y La Banda IrÉ, Son Caribe, Lucas van Merwijk Cubop City BB, Rumbatá, Perfume de Salsa, Titia y su Rumbadamas.
May on mukana myös AINA-yhtyeessä, joka on hollantilais-suomalainen projekti. Aina esittää Eino Leinon, Kalevalan ja Kantelettaren tekstejä hollantilaisen Izak Boomin sävellyksinä.
Perhe-elämä
Pauliina Mayn vanhemmat ovat Arja ja Erkki Pohjanheimo. Mayn sisar on näyttelijä Petriikka Pohjanheimo.
Pihapunavarpunen
Pihapunavarpunen (Haemorhous mexicanus) on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Pihapunavarpusta tavataan suuressa osassa Meksikoa ja Yhdysvaltoja sekä Kanadan eteläosissa. Lajin kannankehitys on runsastuva, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Vertanes
Vertanes (k. 341) toimi Armenian katolikoksena vuosina 333–341. Hän oli Armenian kirkon varsinaisen perustajan Grigor Valontuojan poika ja itseään edeltäneen katolikoksen Aristakesin vanhempi veli. Hän oli naimisissa ja hänellä oli lapsia, minkä vuoksi häntä seurasi virassa hänen poikansa Husik.
Nasutoceratops
Nasutoceratops ("suurikuonoinen sarvinaama") on sukupuuttoon kuollut suuri sarvinaamainen kasvinsyöjädinosaurus, joka eli noin 76–75,5 miljoonaa vuotta sitten myöhäisliitukaudella nykyisessä Etelä-Utahissa, Yhdysvalloissa.
Löydöt
vasen|pienoiskuva|265x265px|Piirros Nasutoceratopsin oletetusta luurangosta. Löydetyt osat valkoisella. pienoiskuva|259x259px|Nasutoceratopsin holotyyppi preparoitavana|alt= Nasutoceratopsin holotyyppi löydettiin ja otettiin talteen vuonna 2006 Utahin yliopiston käynnistämässä Kaiparowitsin vesistöhankkeessa. Se oli säilynyt hiekkakivessä Kaiparowitsin muodostumassa, Grand Staircase-Escalante National Monumentilla, joka on peräisin Campania-vaiheen jälkipuoliskolta noin 75 miljoonaa vuotta sitten. Nasutoceratops oli toinen Yhdysvaltain lounaisosasta löytynyt sarvinaamoihin kuulunut dinosaurus. Se tunnetaan hyvin holotyyppinsä (UMNH VP 16800) lähes täydellisestä kallosta ja vasemmasta eturaajasta ja oikean eturaajan osista.
Nasutoceratopsin kuvaili ja nimesi ensimmäisenä Eric Karl Lund vuonna 2010. Hän antoi lajille nimen Nasutuceratops titusi. Vuonna 2013 antoivat Scott D. Sampson, Lund, Mark A. Loewen, Andrew A. Farke ja Katherine E. Clayton sille uuden nimen Nasutoceratops. Suvun tyyppilaji on Nasutoceratops titusi.
Kuvaus
Nasutoceratopsin holotyypin kallon pituus on noin 1,5 metriä. Sen ruumiin pituuden on arvioitu olleen noin 4,5 metriä ja painon noin 1,5 tonnia. Lajilla ei ollut sarvea kuononsa päällä, mutta sillä oli kaksi erikoisen näköistä sarvea kaulurissa. Molempien sarvien pituudeksi on arvioitu noin 1,2 metriä. Sarvet olivat kaarevia ja osoittivat eteenpäin. Sarvet muistuttivat nykyajan härän sarvia. Ne toivat turvaa lihansyöjiltä ja houkuttelivat lajikumppaneita.
Nasutoceratopsin kuono oli lyhyt ja korkea. Nenäluissa on sisäisiä onteloita. Tämä on huomionarvoista, koska melkein miltään muulta sarvinaamalajilta ei ole löydetty tällaista piirrettä.
Nasutoceratops oli hidas sarvinaama, joka vaelsi suurissa laumoissa, jotta ne pystyivät suojelemaan toisiaan ja syömään yhdessä. Laji eli nykyisen Etelä-Utahin rannikon soilla.
Barbara Niemczyk
pienoiskuva Barbara Wiesława Hermel-Niemczyk (s. 13. marraskuuta 1942 Łódź, Puola) on puolalainen entinen lentopalloilija. Hän on saavuttanut naisten lentopallon pronssia kesäolympialaisista 1964 sekä 1968.
Hän on naimisissa Andrzej Niemczykin, lentopallon olympiamitalistin kanssa. Heidän tyttärensä Małgorzata Niemczyk on myös lentopallon olympiamitalisti.
Osian Ellis
thumb|right|Osian Ellis
Vesimylly
Vesimyllyyn kuuluvat varsinaisen myllyrakennuksen lisäksi hitaasti virtaavissa ja pudotuskorkeudeltaan pienissä joissa pato sekä padon taakse muodostuva myllylampi. Padossa on yleensä myllyyn johtava kouru sekä tulvaluukut, joista liika vesi pääsee virtaamaan kevään tulvien aikana.
Osian Ellis
Ellis sai ensimmäiseltä opettajaltaan, Alwena Robertsilta sekä klassisen musiikin että kansanmusiikin opetusta. Ellis opiskeli myöhemmin harpunsoittoa Gwendolen Masonin johdolla Royal Academy of Musicissa ja seurasi opettajaansa sen harpunsoiton professorina vuosina 1959–1989. Varhaisella urallaan Ellis esiintyi suosituissa televisio-ohjelmissa BBC Walesilla. Hän piti useita runous- ja musiikkiesityksiä sellaisten näyttelijöiden kuin Peggy Ashcroftin, Sybil Thorndiken, Cecil Day Lewisin, Hugh Griffithin ja Richard Burtonin kanssa. Vuodesta 1961 Ellis toimi Lontoon sinfoniaorkesterin ensiharpistina. Hän oli myös mukana perustamassa Melos Ensembleä.
Ellis teki läheistä yhteistyötä säveltäjä Benjamin Brittenin kanssa vuodesta 1959 tämän kuolemaan (1976). Britten sävelsi tälle esimerkiksi harppusarjansa (1969). Ellis työskenteli myös laulaja Peter Pearsin kanssa. Brittenin ensimmäinen kaksikolle säveltämä teos oli Canticle V (1974). Ellis esiintyi usein Brittenin perustamalla Aldeburghin festivaalilla. Brittenin lisäksi Ellisin innoittamia sävelsivät uusia harpputeoksia muiden muassa William Mathias, Alun Hoddinott, Rhian Samuel, David Wynne, Malcolm Arnold, Robin Holloway, Elizabeth Maconchy, William Alwyn, Gian Carlo Menotti, William Schuman ja Jørgen Jersild.
Ellis aloitti levyttämisen 1950-luvulla walesilaisen kansanmusiikin tulkinnoilla. Myöhemmin hän levytti muiden muassa Georg Friedrich Händelin harppukonserttoja Granville Jonesin ja Wolfgang Amadeus Mozartin huilu- ja harppukonserton Raymond Leppardin johdolla. Hän teki myös useita sooloharppumusiikin levytyksiä. Ellis kirjoitti useita harppuaiheisia teoksia, joihin kuului The Story of the Harp in Wales. Hän myös teki omia sävellyksiään, joihin kuuluivat hänen 90-vuotispäivänsä jälkeen tekemänsä Cylch o Alawon Gwerin Cymru (Bryn Terfelille ja Hannah Stonelle) ja sooloharpputeos Lachrymae.
Puna-armeijan muistomerkki (Olomouc)
thumb|200px|Puna-armeijan muistomerkki
Puna-armeijan muistomerkki on muistomerkki puna-armeijalle. Puna-armeijan muistomerkki sijaitsee Olomoucin kaupungissa Olomoucin puistossa Määrin maakunnassa Tšekissä. Muistomerkki valmistui 15. heinäkuuta 1945, jolloin oli kulunut 68 päivää toisen maailmansodan päättymisestä Euroopassa. Muistomerkin suunnitteli arkkitehti Jaroslav Kovar Olomouc. Tyyliltään muistomerkki edustaa sosialistista realismia.
49.59056°N, 17.24667°W
Via Laurentina
Via Laurentina oli roomalainen tie, joka kulki Latiumissa Italiassa ja johti Roomasta Laurentumiin.
Via Laurentina oli lähinnä Via Ostiensiksen haarauma. Se erkaantui Via Ostiensiksesta noin kolme roomalaista mailia Rooman porttien jälkeen, ja eteni lähes suoraan kohti nykyistä Torre di Paternòa. Noin yhdentoista mailin päässä Roomasta se ylitti pienen joen siltaa, joka vaikuttaa tunnetun nimellä Pons ad decimum ja myöhemmin Pons Decimus. Tästä seudulla on säilynyt nykyäänkin paikannimi Decimo. Nimi viittasi sijaintiin kymmenen mailin päässä Roomasta, mutta mittaukset sekä paikalta löydetty yhdentoista mailin mailipylväs osoittavat todellisen etäisyyden. Tiestä on löydetty osia sekä ennen että jälkeen siltaa.
Mattias Asper
Mattias Asper (s. 20. maaliskuuta 1974 Sölvesborg, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapallomaalivahti. Hän pelaa tällä hetkellä ruotsalaisessa Mjällby AIF:ssa. Asper oli myös mukana Ruotsin maajoukkueessa vuoden 2000 EM-kisoissa.
Asper teki maalin 15. syyskuuta 2010 pelatussa Allsvenskan-ottelussa BK Häckeniä vastaan.
Suomisen Olli yllättää
Suomisen Olli yllättää on Orvo Saarikiven ohjaama mustavalkoinen suomalainen elokuva vuodelta 1945. Se valmistui kuudesta Suomisen perhe -elokuvasta viidentenä. Elokuva kertoo Helsingin Töölössä asuvan Suomisen Ollin ja hänen koulukavereidensa vaikeuksista palata sotamiehistä koulupojiksi.
Suomisen Olli yllättää esitettiin televisiossa ensimmäisen kerran 4. toukokuuta 1958. Elokuva on mustavalkoinen ja se on julkaistu DVD:nä.
Juoni
pienoiskuva|oikea|Vasemmalta Polle (Hämäläinen), Zuleima (Leppänen), Eka (Hartti) ja Olli (Pöysti). Toinen maailmansota on päättynyt. Muiden mukana myös Olli, Eka, Janne ja Polle luopuvat aseistaan ja valmistautuvat siviiliin. Polle iloitsee edessä avautuvasta vapaasta elämästä, johon Olli toteaa: "Koululaisiahan meistä kaikista taas tulee!" Kotona Ollia odottaa iloinen vastaanotto. Perhe on tyytyväinen, kun poika on saatu ehjänä kotiin. Ensimmäisen siviili-iltansa Olli viettää elokuvissa tyttöystävänsä Ritvan kanssa. Suhde vaaleahiuksiseen neitoon on kuitenkin laimenemaan päin. Palatessaan yksin elokuvista Olli törmää Ekaan, jonka luo hän lähtee vierailulle. Myös Laura, Ekan sisko, on kotona ja puheeksi tulevat kouluasiat. Armeijalle aikaansa antaneet miehet ovat jääneet jälkeen kouluopinnoissa. Laura lupaa auttaa ja lättyjen paiston lomassa hän vaihtaa Ollin kanssa muutaman lemmekkään katseen. Ollille, Ekalle ja muille rintamalla olleille tulee yllättäviä vaikeuksia sopeutua koulupojan asemaan. Erityisesti opettaja Kaislan eli "Kuikan" pedagogiset kyvyt osoittautuvat vajavaisiksi, hän ei tule lainkaan toimeen sotaväestä palanneiden oppilaiden kanssa. Opettajat jakautuvat kahteen rintamaan poikien suhteen, osa ymmärtää heidän asemansa kirjan ja kiväärin välissä, osa haluaisi vetää tiukkapipoista linjaa. Olli ja Eka ovat kateellisia Jannelle, joka on valmistumassa ammattiin, ja on kenties vuoden päästä jo naimisissa! Kotonakin Olli on huonotuulinen ja hermostunut. Opiskelun sijasta hän alkaa keskittyä yhä tiiviimmin hauskanpitoon.
Ollin rahat hupenevat nopeasti ja hän velkaantuu. Ratkaisu rahahuoliin istuu ravintolassa turkiksiin verhoutuneena, jalokiviä kimallellen. Tyylikäs rouva Zuleima Johansson tarvitsee apulaisia ostamaan koruja puolestaan. Sodanjälkeisen inflaatiovaaran takia hän aikoo sijoittaa erään henkilön rahoja niin sanottuun reaaliomaisuuteen, jonka saanti on ankarasti säännösteltyä. Olli, Polle ja Eka alkavat juosta Zuleiman bulvaaneina koruliikkeissä. Poikien vieraillessa Zuleiman luona tämän rikoskumppani tulee paikalle. Eräiden varastettujen turkisten suhteen on aivan hurja kiire! Ne on saatava pian pois Zuleiman asunnosta. Rikoskumppaninsa kanssa Zuleima järjestää näytelmän pojille, jossa edellinen esittää Zuleiman väkivaltaista entistä puolisoa, joka uhkaa viedä Zuleiman turkikset saadakseen rahaa viinaan. Hyvässä uskossa Olli, Polle ja Eka alkavat salakuljettaa turkiksia turvaan Zuleiman asunnosta. Pojat voivat jatkaa rilluttelua Zuleimalta saamillaan palkkioilla. Viini virtaa ja koulunkäynti kärsii. Ollin vanhemmat Väinö ja Aino huolestuvat poikansa yöjuoksuista. Kotona Olli hermostuu vanhemmilleen. Raivostuneena hän tilittää, ettei ollut lainkaan liian nuori lähtemään sotaan ja nyt häntä yritetään taas paimentaa kuin keskenkasvuista. Purkauksen jälkeen Olli ja Eka viettävät villin illan ja villin yön. Seuraa krapulapäivä, jolloin Olli ja Eka lupaavat Lauralle parantaa tapansa.
Tilanne mutkistuu, kun Zuleiman epämääräiset aikeet paljastuvat pojille. He tajuavat olleensa osa rikollista toimintaa. Olli masentuu ja alkaa miettiä äärimmäistä vaihtoehtoa; hän aikoo tappaa itsensä huoneessaan, mutta peruu aikeensa. Zuleiman tapaus on puheenaiheena myös Suomisten päivällispöydässä. Ensimmäisestä Suomisen perhe -elokuvasta tuttu Kerttu on herrasväen vieraana ja hehkuttaa kuinka hienoa on, että Suomessakin on kansainvälisen tason rikollisia! Olli tietenkin vaivaantuu tilanteesta. Odottaako vankila hyvinkasvatettua Suomisen vesaa? Laura kehottaa Ollia kertomaan Väinölle puuhistaan Zuleiman kanssa. Ensijärkytyksen jälkeen Väinö ottaa yhteyttä Zuleiman juttua tutkivaan viranomaiseen. Vankilaan pojat eivät sentään joudu, vaan selviävät asiasta terveellisellä säikähdyksellä. Olli ja Eka tekevät täyskäännöksen ja alkavat keskittyä koulunkäyntiin. Arvosanat paranevat. Eräällä hiihtoretkellä kevättalvisilla hangilla Lauran kanssa Olli tapaa Ritvan, joka pyytää häntä bileisiin, mutta Olli kieltäytyy. Ylioppilaskirjoitukset odottavat. Ja koittaa juhlapäivä: Olli, Eka ja kumppanit julistetaan ylioppilaiksi. Rehtori painottaa juhlapuheessaan uusien ylioppilaiden ratkaisevaa eroa rauhan oloissa opiskelleisiin ja valmistuneisiin edeltäjiinsä. Suvivirren sävelet vievät loppukohtaukseen, jossa Olli kertoo Lauralle keväisessä puistossa olevansa onnellinen, vaikkei olisi sitä "oikein ansainnutkaan".
Arviot
Aamulehti arvioi elokuvaa: "Suomisen Olli yllättää jatkaa onnistuneesti Suomisen Ollin jo perinteitä omaavaa filmikuvausta." Suomen Sosialidemokraatti luonnehti elokuvan käsikirjoitusta "liian ulkokohtaiseksi ja pintapuoliseksi". Elokuva on aiheeltaan vakava, mutta eräs vuoden 2012 kriitikko piti sitä silti pinnallisena komediana.
Huomioita
Suomisen Olli yllättää keräsi teatterikatsojia kohtalaisen hyvin. Pöysti kirjoitti ylioppilaaksi keväällä 1945, ja elokuvan kuvaukset päästiin aloittamaan sen jälkeen. Lauraa näytellyt Osmala löydettiin Pöystin ystäväpiiristä.
Dialoginen filosofia
Dialogisella filosofialla tarkoitetaan kahden (joskus myös useamman) osapuolen väliseen keskusteluun perustuvaa filosofiaa. Dialogi on muodostanut filosofialle ja tieteille tärkeän menetelmän niiden koko olemassaolon ajan. Dialogisuuden perustan muodostaa ihmisen kyky kielelliseen vuorovaikutukseen.
Tunnetuin dialogisen filosofian harjoittaja oli antiikin Kreikassa elänyt Sokrates. Hänen oppilaanaan toimineen Platonin kirjoittamat dialogit esittävät Sokrateen draamallisena keskushahmona, joka perusti filosofisen menetelmänsä keskustelujen varaan. Kyseistä lähestymistapaa kutsutaan sokraattiseksi menetelmäksi.
Dialoginen filosofia on keskustelua, jonka päämääränä pidetään totuutta ja yhteisymmärrystä. Retoriikalle ominaisesta klassisesta kolmijaosta – logos, paatos ja eetos – nykyinen dialoginen filosofia painottaa erityisesti yleiseen hyvään pyrkivää eettisyyttä. Niinpä neuvottelut ja väittelyt rajataan usein dialogisen filosofian ulkopuolelle, sillä niihin liittyy joko tunnustettuja tai salattuja valtasuhteita tai etunäkökohtia.
Dialogisen filosofian historiaa
Sana ”dialogi” on johdettu kreikan kielen verbistä dialegesthai, joka tarkoittaa ’keskustella’. Sitä lähellä on käsite dialektiikka, jonka alaan luetaan filosofisen ja puheviestinnällisen keskustelumenetelmän lisäksi valistuksen ajalle ja modernille aikakaudelle ominainen historianfilosofinen metafysiikka.
Yleensä dialogiseen filosofiaan liitetään kriittisyys. Keskiajan ja uuden ajan filosofiaa ei voida sanoa kovin dialogiseksi, sillä filosofinen ajattelu ja mielipiteiden muodostaminen olivat tuolloin uskonto- ja julistuskeskeisiä. Dialogisen filosofian kulta-aikaa oli 1800-luku, jonka kuluessa dialoginen ajattelu muotoiltiin dialektiseksi metodiksi. Teesin, antiteesin ja synteesin dialektiikasta viehättyneiden hegeliläisten filosofien negaatiologiikka innosti tieteenharjoittajia ja loi maaperää dialogisen menetelmän suosiolle erityistieteissä. Dialogisen filosofian esiinnousu pohjusti tietä hermeneutiikan tulolle mielenkiinnon kohteiksi. Merkittävimmän dialogisen ajattelun kritiikin 1800-luvulla esitti Friedrich Nietzsche.
Poliittinen ja tieteellinen ajankohtaisuus
Dialoginen filosofia on tullut jälleen ajankohtaiseksi kylmän sodan jälkeisenä aikana. Syyt dialogisen ajattelun leviämiseen ovat olleet suureksi osaksi poliittisia; dialogisen tarkasteluotteen leviämistä ovat edistäneet globalisaatio, kulttuurien monipuolistuminen ja Euroopan yhdentyminen. Dialoginen filosofia on tällöin nähty osana ristiriitojen ratkaisuyrityksiä. Usein dialogisuuteen liittyvän mielenkiinnon takana onkin jokin ristiriita – entistä yleisemmin kyseessä on tieteellisten tai tiedepoliittisten erimielisyyksien sijasta jokin poliittinen tai ulkopoliittinen ristiriita, joka halutaan ratkaista rauhanomaisesti.
Olga Neuwirth
pienoiskuva|Olga Neuwirth vuonna 2002. Olga Neuwirth (s. 4. elokuuta 1968 Graz) on itävaltalainen säveltäjä. Hän on opiskellut musiikinteoriaa ja sävellystä San Franciscon konservatoriossa Elinor Armerin johdolla ja myöhemmin Wienin musiikin ja esittävän taiteen yliopistossa Erich Urbannerin johdolla. Hän on myös ollut Adriana Hölszkyn, Tristan Murail'n ja Luigi Nonon sävellysoppilaana.
Dialoginen filosofia
Poliittinen ja tieteellinen ajankohtaisuus
Dialogista filosofiaa motivoivat edelleen tieteenfilosofiset ja -metodologiset kysymykset. Dialogisen ajattelun nykysuosio ei johdu niinkään dialektiikan 1960-luvulle ajoittuneesta ”renessanssista”, vaan laadullisen tutkimuksen kehittymisestä 1970- ja 1980-luvuilla. Dialogista ajattelua ovat hyödyntäneet ihmistieteet, joiden lähtökohdat ovat fenomenologisessa tai eksistenssihermeneuttisessa tieteenfilosofiassa.
Olga Neuwirth
Vuonna 2008 Olga Neuwirthille myönnettiin Heidelberger Künstlerinnenpreis -palkinto.
Dialoginen filosofia
Buber, Lévinas, Bahtin ja 1900-luvun kielikäsitykset
Dialogisen filosofian kärkinimiksi nousivat 1900-luvulla Emmanuel Lévinas ja Martin Buber, jonka teokset Minä ja Sinä (alkut. Ich und Du, 1923) ja Die Schriften über das dialogische Prinzip (”Kirjoituksia dialogisesta periaatteesta”, 1954) ovat dialogisen filosofian klassikoita.
Dialogiin liittyvää pyrkimystä löytää totuus keskustelujen avulla hyödynsi Frankfurtin koulukuntaan lukeutuva Jürgen Habermas kommunikatiiviseen teoriaan sisältyvässä oikeuden auditorioteoriassaan. Sen idea on, että totuus saavutetaan, kunhan asioista keskustellaan järkiperäisesti ja tarpeeksi kauan. Se poikkeaa kuitenkin dialogisesta filosofiasta oikeustieteellisen tilanneyhteytensä ja analyyttista hermeneutiikkaa sekä teonteoriaa lähellä olevan soveltamisyhteytensä vuoksi. Tavoitteena pidetään tällöin objektiivisesti määritettävissä olevien asiantilojen löytämistä, mikä toistaa positivistista tieteenihannetta. Myös ymmärtämisen konteksti mielletään juridisessa asiayhteydessä usein vain normatiiviseksi. Tämän mukaan kieli nähdään suljettuna ja immanenttina diskurssina, kun taas Buber ja Lévinas pitivät puheen ei- ja esipredikatiivisia sekä paralingvistisiä (eli kielellisesti lausumattomia) piirteitä keskeisinä myös sisällön muodostumiselle. Niitä ovat paitsi viestinnän ei-kielelliset piirteet, myös sanomisen yksilölliset vaikuttimet ja henkilökohtaiset syyt. Samoin kantilainen transsendentin käsite oli sekä Buberille että Lévinasille keskeinen. Tämän mukaan kieli ei ole kielen sisäisine eikä todellisuuteen liittyvine viittaussuhteineen täysin kuvattavissa eikä paljastettavissa, kuten ei toinen ihminenkään tai hänen tajuntansa.
Lévinas jakaa kielen tässä suhteessa kahtia: toisaalta ”sanottuun” (le dit), jolla tarkoitetaan diskursiivista ja lauseiden kieliopillisten piirteiden kautta hahmottuvaa kieltä – ja ”sanomiseen” (le dire), jolla tarkoitetaan puhutun tai kirjoitetun kielen inhimilliset ja yksilölliset ainekset huomioon ottavaa kielen ilmenemistapaa. Jacques Derridan kirjoituksessaan Violence et métaphysique – Essai sur la pensée d’Emmanuel Levinas (1967) ja Lévinasin teoksessaan Autrement qu’être ou au-delà de l’essence (1974) käymä mielipiteidenvaihto kielen eksistentiaalisista olemismuodoista valaisee elävästi sitä eroa, jonka mukaisesti kieli on nähty joko sanakeskeisenä, diskursiivisena ja tyhjentävälle analyysille avautuvana kulttuurimuodosteena tai esipredikatiivisena, kokemuksellisena ja analysoitavaksi tyhjentymättömänä kokonaisuutena.
Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut 2012
thumb|290px|right|[[Medeo, Jääpallon vuoden 2012 MM-kisojen pääarena Almatyssä]] Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut 2012 olivat järjestyksessään 32. jääpallon maailmanmestaruuskilpailut. Ne järjestettiin Almatyssa Kazakstanissa 29. tammikuuta – 5. helmikuuta 2012.
Dialoginen filosofia
Buber, Lévinas, Bahtin ja 1900-luvun kielikäsitykset
Buberin ja Lévinasin pohjustama dialogisuus ei olekaan perimmältään kielifilosofiaa vaan antropologiaa. Dialogisen filosofian ydinajatuksia on, että avoin keskusteleminen nostaa argumentaation ikään kuin uudelle tasolle ja dialektiikalle ominaista logiikkaa seuraten kohottaa ymmärtämistilanteen pelkkiä puheakteja korkeammaksi synteesiksi, aivan kuten eksistenssihermeneutiikassakin ajatellaan. Kokemusperäisesti dialogisen keskustelun oletetaan tuovan esille jotakin uutta tai avaavan ainakin uusia näkökulmia.
Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut 2012
Kisaohjelmassa oli ennätysmäärä maita, 14. Uusina maina mukana olivat Kirgisia ja Japani. Viro oli mukana kahden vuoden tauon jälkeen. Mongolian joukkue vetäytyi MM-kilpailuista juuri ennen kisojen alkua.
Joukkueet oli ensimmäistä kertaa jaettuna kolmelle sarjatasolle aiemman kahden sijasta. Kaikissa lohkoissa pelattiin ensin yksinkertainen alkusarja. Kilpailujen A-sarjassa pelasivat Suomi, Ruotsi, Venäjä, Kazakstan, Norja ja Yhdysvallat. A-sarjan neljä parasta selviytyivät välieriin, kuudenneksi sijoittunut putosi B-sarjaan. B-sarjaan osallistuvat Latvia, Alankomaat, Kanada, Valko-Venäjä ja Unkari. B-sarjan voittaja nousi A-sarjaan, ja B-sarjasta luopunut Mongolia putosi C-sarjaan. C-sarjaan osallistuivat Japani, Viro ja Kirgisia. C-Sarjan voittaja nousi B-sarjaan. .
Dialoginen filosofia
Buber, Lévinas, Bahtin ja 1900-luvun kielikäsitykset
Samaan tapaan Buber ajatteli, etteivät ihmisten suhteetkaan koostu erillisiksi ymmärrettyjen ihmisten, Minän ja Sinän, välisistä suhteista, joissa osapuolet vain kyselisivät ja vastailisivat keskenään. Sen sijaan intersubjektiivisuuden (eli yksilöiden välisyyden) olemukseen kuuluu, että vuorovaikutus väistämättömästi muuntaa ihmisten minää. Tuloksena ei ole kaksi yksilöä vaan eräänlainen dyadi, jossa ihmiset muodostavat yhteisen persoonan: Minä–Sinän (Ich–Du). Yhdysviiva käsitteen sisäpuolella ei kuvaa tällöin erottamista vaan yhdistämistä.
Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut 2012
Suomen ja Venäjän välinen välieräottelu pelattiin sankan lumisateen takia kolmessa 30 minuutin erässä. Välierän voitti Venäjä lukemin 6-4 ja Suomi päätyi pronssiotteluun. Toisen välierä Ruotsin ja Kazakstanin välillä oli myös kolmen erän ottelu. Lopulta Ruotsi voitti jännittävien vaiheiden jälkeen rangaistuslaukauskilpailun jälkeen 5-4, vaikka Kazakstan johti neljä minuuttia ennen ottelun päättymistä lukemin 2-4. Suomi hävisi pronssiottelun Kazakstanille 5-10 ja jäi neljänneksi. Ruotsi ja Venäjä kohtasivat finaalissa, jonka Ruotsi voitti lukemin 5-4, vaikka Venäjä johti välillä jo 2-4.
Dialoginen filosofia
Buber, Lévinas, Bahtin ja 1900-luvun kielikäsitykset
Dialoginen kanssakäyminen on Bahtinin mielestä Dostojevskin romaanien ydin. Bahtin väittää, että "Polyfoninen romaani on läpikotaisin dialoginen" (Bahtin 1993, 68). Dostojevskin romaanin kokonaisuus on konstruoitu suureksi dialogiksi. Ensinnäkin sankarit käyvät dialogia keskenään. Tästä dialogisuus eteen sankareiden sisäisen elämän ja tietoisuuden dialogisuudeksi. Sankarit käyvät päättymätöntä sisäistä dialogia muokaten jatkuvasti identiteettiään. "Lopulta dialogi tunkeutuu romaanin jokaiseen sanaan ja tekee siitä kaksi äänisen..." (Bahtin 1993, 69). Ei ainoastaan ihmisten väliset suhteet vaan myös ihmisten tietoisuudet ovat dialogisia ja lopulta myös (kaikista pienin romaanin entiteeteistä eli) verbaalinen sana on dialoginen. Ihmiset käyvät jatkuvasti sisäistä ja ulkoista dialogia käyttäen sanoja, jotka saavat merkityksensä juuri dialogisissa vastakkainasettumisissa.
Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut 2012
Loppuottelu
thumb|290px|right|Vuoden 2012 finaalissa kohtasivat Ruotsi ja Venäjä. Finaalin voitti Ruotsi maalein 5-4.
Dialoginen filosofia
Buber, Lévinas, Bahtin ja 1900-luvun kielikäsitykset
Dostojevskissa Bahtinia kiinnostaa se, että Dostojevskin kuvaamat ihmiset ovat jotain sisäisesti ehtymätöntä. Tätä ihmisen sisäistä ehtymättömyyttä ei tavanomainen monologinen kirjallisuus kykene kunnolla paljastamaan. Dostojevskin romaaneissa myös henkilöhahmot taistelevat toisten ihmisten heihin kohdistamia määrittely-yrityksiä vastaan. Tällaiset ihmisen määrittely-yrityksen ovat juuri sitä mitä Buber pitää Minä-Se -suhteena, jossa toinen ihminen asetetaan vain objektiksi. "Vieraita tietoisuuksia ei voida tarkastella, analysoida ja määritellä objekteiksi, olioiksi - niitä voi vain puhutella dialogisesti. Niiden ajatteleminen merkitsee niiden kanssa puhumista, muutoin ne kääntävät meille objekteiksi muutetun puolensa." (Bahtin 1991, 106.)
Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut 2012
Suomen joukkue
Suomen joukkue ei saanut edellisten kisojen hopeamitalin jatkoksi mitalia. Päävalmentaja Tommy Österberg oli valinnut Suomen joukkueeseen 3 pelaajaa Suomen Bandyliigasta, 13 pelaajaa Ruotsin Elitserienistä ja 1 Venäjän Superliigasta. Österberg kertoi: :
Dialoginen filosofia
Buber, Lévinas, Bahtin ja 1900-luvun kielikäsitykset
Samoin kuin monologinen taide ja ajattelu ei tavoita ehtymätöntä ihmistä, ei se myöskään tavoita tavoita ideoiden ja ajatusten moniäänistä maailmaa. "Monologisessa maailmassa vallitsee tertium non datur: ajatus joko hyväksytään tai kielletään, muutoin se ei voi olla täysimerkityksinen ajatus"(Bahtin 1993, 121). Ideoissa itsessään on tietty "monologinen substanssi", mutta Dostojevski polyfonisessa maailmassa niillä on dialoginen funktio.
Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut 2012
Suomen joukkue
Ruotsin sarjoista oli joukkueen runko eli Timo Oksanen, Ville Aaltonen, Mika Jussila, Samuli Helavuori, Ilari Moisala, Antti Ekman, Rolf Larsson, Mikko Aarni, Juho Liukkonen, Pekka Rintala, Mikko Rytkönen, Mikko Lukkarila ja Markus Kumpuoja. Suomen omasta Bandyliigasta oli valittu Rolf Larsson, Tomi Hauska ja Ville-Veikko Angeria. Venäjän sarjasta tuli Pekka Hiltunen.
Dialoginen filosofia
Dialoginen menetelmä tutkimuksessa
Dialogisella filosofialla on erilainen asema tieteiden piirissä riippuen siitä, liittyykö se luonnontieteisiin vai ihmis- ja yhteiskuntatieteisiin. Dialogista filosofiaa koskevat näkemyserot toistavat osittain tieteenfilosofisen selittämisen ja ymmärtämisen välillä vallinnutta eroa.
Dialoginen filosofia luonnontieteissä
Ihmisen ja luonnon välistä dialogista suhdetta olivat hahmotelleet niin esisokraattiset luonnonfilosofit (varsinkin Zenon) kuin brittiläiset uuden ajan empiristitkin. Francis Baconilta tunnetun ”tieto on valtaa” -näkemyksen mukaisesti katsottiin, että ihminen esittää luonnolle kysymyksiä, joihin luonto vastaa. Nykyään tätä asennetta toteutetaan tiedonhankinnan interrogatiivimalleissa, joita on kehitellyt muiden muassa Jaakko Hintikka.
Dialogisen filosofian näkökulmasta interrogatiivimalleja voidaan sanoa katekeettisiksi, sillä niissä tiedonhankintaan tähdätään strategisten kysymysten ja vastausten mukaisien oppijärjestelmien avulla. Induktiivisen ja deduktiivisen päättelyn asemasta tällainen ajattelu pyrkii hyödyntämään abduktiivisen päättelyn mallia, jonka mukaan kysyminen ja vastaaminen nähdään itseään muovaavana tapahtumasarjana.
Systeemiteorian alueella dialogisuuden käsitettä on käyttänyt Manhattan-projektissakin toiminut ydinfyysikko David Bohm (1917–1992). Vuosina 1985–1991 kirjoittamassaan teoksessa On Dialoque (1996) hän luonnosteli vapaan kommunikaation teorian, joka on sittemmin tunnettu nimellä Bohm dialoque (myös Bohmian dialoque). Sen idea on, että 20–40 ihmistä istuvat piiriin ilman esityslistaa muutamaksi tunniksi useana päivänä peräkkäin assosioimaan näkemyksiään vapaasti. Vapaan keskustelun on tällöin tarkoitus luoda ”vapaata tilaa” (free space), vaikka ryhmässä vallitseekin paine yksimielisyyteen. Bohm otaksui, että riittävän laajassa mitassa toteutettuna kyseinen ryhmätyömalli auttaisi ihmisiä ymmärtämään toistensa erilaisia arvoja. Hänen ajatuksiaan ovat myöhemmin kehittäneet William Isaacs, joka perustaa liikkeenjohdollisten dialogien jaottelunsa suoraan Bohmin teorialle. Myös Peter Senge toteaa rakentavansa organisaatioteoriaansa Bohmilta omaksutun ajattelun varaan kirjassaan The Fifth Discipline (1990).
Dialogisuuden käsitteestä on tullut organisaatio- ja systeemiteorian alueella eräänlainen muotisana. Tämä kuitenkin poikkeaa siitä käytöstä, joka dialogisuuden käsitteellä on humanistisen tieteenihanteen piirissä.