cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Idles
Tuaregipäällikön asemapaikkana tunnetun Idlesin vakituinen asutus koostui 1800-luvulla muutamista Touatin alueelta muuttaneista maanviljelijöistä. Vuonna 1955 kylässä oli vain 250, mutta vuonna 1986 jo yli tuhat asukasta. He ovat etupäässä tuaregeja ja mustien orjien jälkeläisiä. Seudun perinteinen elinkeino on keinokasteluun perustuva hedelmien ja vihannesten viljely. Nykyään monet saavat elantonsa pienimuotoisesta kaupankäynnistä ja erilaisista julkisista palveluista. Kunnassa on kymmenkunta alakoulua, keskikoulu, naisten ammattikoulu ja lukuisia koraanikouluja.
Matkailijoita houkuttelevat Mertoutekin kalliomaalaukset ja vuorikiipeilyyn soveltuvat Oudanin kalliorinteet, jotka tunnetaan paremmin nimellä Garet-el-djenoun. Ahaggarin asukkaat islaminuskoon 1000-luvulla käännyttäneen Aggag-Aleminen hautapaikka on vuotuinen pyhiinvaelluskohde. Ouksemin kraatterin natronsuolaa hyödynnetään ajoittain perinteisin menetelmin. Amadghorin suolaesiintymät ylläpitivät aikoinaan hausojen maahan suuntautunutta karavaanireittiä.
Ljubov Baranova
Kozyreva oli Neuvostoliiton ensimmäinen arvokisoissa menestynyt naishiihtäjä. Falunin MM-kilpailuissa 1954 hän voitti kultaa molemmilla naisten hiihtomatkoilla: 10 kilometrillä ja 3 x 5 kilometrin viestissä, jossa hän hiihti ensimmäisen osuuden. Cortina d’Ampezzon 1956 olympialaisissa Kozyreva voitti kultaa 10 kilometrillä, mutta viestissä Neuvostoliitto jäi Suomen takana hopealle vaikka Kozyreva tulikin ensimmäiseen vaihtoon 24 sekuntia ennen Suomen Sirkka Polkusta. Lahden MM-kilpailuissa 1958 Kozyreva sai 10 kilometrillä hopeaa hävittyään maannaiselleen Alevtina Koltšinalle. Viestissä Kozyreva hiihti viimeisen osuuden ja voitti kultaa.
Avioiduttuaan Baranova hiihti hopealle Squaw Valleyn 1960 olympialaisissa sekä 10 kilometrillä että 3 x 5 kilometrin viestissä, jossa hän hiihti ankkuriosuuden. Viestissä Ruotsi karkasi ensimmäisellä osuudella, kun Neuvostoliiton Radja Jerošina kaatui ja hajotti suksensa eikä saanut tarpeeksi nopeasti uutta tilalle.
Zakopanen MM-kilpailuissa 1962 naisten arvokisaohjelmassa oli uutena lajina 5 kilometrin hiihto, jossa Baranova sai hopeaa. Hän jäi ensi kertaa urallaan ilman mitalia 10 kilometrillä, jossa hän sijoittui neljänneksi edellään kolme muuta neuvostoliittolaista. Uransa viimeisen maailmanmestaruuden Baranova voitti viestissä, jossa hän jälleen hiihti ensimmäisen osuuden.
Metyylistyreeni
Metyylistyreeni eli α-metyylistyreeni (C9H10) on aromaattisiin alkeeneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää monomeerinä polymeerien valmistuksessa. Yhdisteestä käytetään myös nimiä isopropenyylibentseeni, 2-fenyylipropeeni ja 1-metyyli-1-fenyylietyleeni.
Ominaisuudet
Metyylistyreeni on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä. Yhdiste on veteen lähes liukenematonta, mutta liukenee erittäin hyvin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin, kloroformiin sekä bentseeniin ja muihin hiilivetyihin. Metyylistyreeni ei polymeroidu itsestään varastoitaessa yhtä helposti kuin styreeni ja muodostuvat polymeerit ovat yleensä molekyylimassaltaan alhaisia ja nestemäisiä. Muut kemialliset reaktiot ovat styreenin kaltaisia.
Valmistus ja käyttö
Vuoteen 1977 asti metyylistyreeniä valmistettiin kumeenista dehydraamalla, mutta nykyään käytettävä metyylistyreeni muodostuu kumeenihydroperoksidista asetonin ja fenolin sivutuotteena. Muodostuvassa seoksessa on vain noin 2 % metyylistyreeniä, mutta fenolin ja asetonin valmistusmäärät ovat niin suuria, että tämäkin tuotantomäärä ylittää metyylistyreenin kysynnän. Niinpä usein yhdiste pelkistetäänkin kumeeniksi ja johdetaan takaisin fenolin ja asetonin tuotantoprosessiin.
Metyylistyreenin homopolymeerit ovat pehmeitä hartseja ja niitä voidaan käyttää maaleissa, vahoissa ja sidosaineina. Prosessissa katalyytteinä käytetään Lewis-happoja. Tärkeämpi käyttökohde on komonomeerinä ja siitä valmistetaan polymeerejä vinyylitolueenin, styreenin ja akryylinitriilin kanssa. Sitä voidaan lisätä myös pieniä määriä monomeeriksi valmisttettaessa polystyreeniä ja ABS-muovia. Metyylistyreeni parantaa polymeerien kykyä säilyttää muotonsa korkeammissakin lämpötiloissa ja polymeerien kirkkautta.
Jarryd Dunn
Jarryd Dunn (s. 30. tammikuuta 1992) on brittiläinen pikajuoksija, joka kilpailee 400 metrin juoksussa. Dunn edustaa Birchfieldiä ja hänen valmentajanaan toimii Keith Holt.
Dunn oli mukana vuoden 2015 MM-kilpailuissa Pekingissä jääden 400 metrillä alkueriin. Samoista kisoista hän oli mukana voittamassa pronssia pitkästä viestistä. Saman vuoden Euroopan joukkuemestaruuskilpailuiden Superliigassa Tšeboksaryssa Dunn voitti 400 metrin kilpailun ennätyksellään 45,09.
Sompio
Sompio eli Sompion lapinkylä oli metsäsaamelaisten asuinalue. Nykyään alue kuuluu Sodankylän kuntaan.
Historiaa
Asukkaat harjoittivat kesäisin metsästystä ja kalastusta kesäkylistä käsin, talvisin poronhoitoa asuen kiinteissä talvikylissä. Sompion alueelle alkoi tulla maanviljelyä harjoittavia uudisasukkaita 1600-luvun lopulla Ruotsin kuninkaan annettua määräyksen näiden alueiden kiinteästä asuttamisesta. Vaikka suomalaisten asettuminen alueelle tapahtui vähitellen, muuttui alueen elinkeinorakenne: siellä alettiin harjoittaa lappalaiselinkeinojen ohella maanviljelyä ja karjanhoitoa.
Kirjailijoiden ja taiteilijoiden Sompio
Sompio tunnetaan Samuli Paulaharjun samannimisestä teoksesta, jonka hän julkaisi vuonna 1939. Paulaharju teki Sompioon useita matkoja. Ensimmäisen matkan 1920 ja lisäksi matkoja vuosina 1937–1939. Näiltä viimeksi mainituilta matkoilta kerätyn aineiston pohjalta kirjoitettua Sompio-kirjaa pidetään hänen pääteoksenaan. Myös taiteilija Andreas Alariesto on kuvannut maalauksissaan, veistoksissaan ja lauluissaankin kotiseutunsa Sompion 1900-luvun alkupuolen elämää. Alariesto oli kotoisin Rieston kylästä. Sompiolainen Lauri Hihnavaara on kirjoittanut sompiolaisista aiheista romaanissaan Luiron laulu, julkaistu 2002.
Matkailu
Pohjois-Sodankylän matkailuyhdistys käyttää matkailumarkkinoinnissa Visit Sompio -teemaa, jonka tunnuslause on elävä erämaa.
Tage Skou-Hansen
Tage Skou-Hansen (1925 Fredericia, Tanska – 2015 ) oli tanskalainen kirjailija. Hän oli 1958–1967 Askovin kansopiston opettaja.
Skou-Hansenin romaanit ovat tyyliltään psykologista realismia sävytettynä symbolismilla, ja teoksiin sisältyy moraalista pohdintaa. Paljaat puut (1947) käsittelee toisen maailmansodan saksalaismiehityksen aikaa. 1960-luvulla hän siirtyi käsittelemään poliittisia kysymyksiä.
Richard Sternberg
Richard Sternberg on evoluutio- ja systeemibiologi. Hän työskentelee nykyisin "Staff Scientistinä" Smithsonianin luonnonhistoriallisessa museossa, sekä National Center for Biotechnology Information-GenBankissa. Hän vastaa kaikesta selkärangattomien ja kalojen DNA-systematiikasta NCBI-GenBankille, Euroopan molekylääribiologiselle laboratoriolle ja Japanin DNA-data-pankille. Sternberg on myös Tennesseessä sijaitsevan Bryan Collegen "Baraminology Study Groupin" editori. BSG on tutkimusryhmä, joka on vakuuttunut baraminologiasta, mutta on kriittinen nuoren maan kreationismille. Sternberg oli myös esitelmöijänä luentosarjassa "Biology - Tackling Ultimate Complexity.", joka pidettiin Teknillisellä korkeakoululla 22. elokuuta 2004. Esitelmäsarjan mukaan luonto ei ole voinut kehittää monimutkaisia organismeja evoluutioteorian esittämällä tavalla ja esitteli, kuinka tunnistamme älykkyyden merkkejä normaalielämässä. Luentosarja sai Skepsiksen Huuhaa -palkinnon. Syynä oli "Kreationistisen opin esittämisestä luonnontieteellisenä seminaarina." Sternberg on tehnyt julkisuudessa pesäeroa kreationisteihin.
Richard Sternberg ilmoittaa itse olevansa prosessistrukturalisti ja hän tutkii nykyisin muun muassa toistuvan DNA:n funktionaalisuutta ja kehittymistä. Esimerkiksi James A. Shapiron kanssa Sternberg on tutkinut sitä, kuinka toistuva DNA on tärkeää genomin funktion kannalta. Hän on tutkinut myös makroevolutiivisten siirtymien kausaalisia seurauksia ("kompleksisia esteitä").
Julkaisukohu
Sternberg herätti runsaasti huomiota ja keskustelua ollessaan toimittajana Proceedings of the Biological Society of Washington -lehdessä, joka vuonna 2003 vastasi Stephen C. Meyerin artikkelin "The origin of biological information and the higher taxonomic categories" julkaisemisesta. Tämä artikkeli oli ensimmäinen vertaisarvioidussa tiedelehdessä julkaistu älykästä suunnittelua puolustava artikkeli. Julkaisu oli "älykkään suunnittelun" kannalta täyttynyt tavoite.
Meyerin artikkeli sai kritiikkiä. Sen esitettiin olevan puutteellinen, ja että sen aihepiiri ei ollut edes kyseisen lehden julkaisualaa, ja että väitteet oli jo aikaisemmin esitettyjä ja vääriksi osoitettuja. Discovery Institute, jonka johtoportaaseen artikkelin kirjoittanut Meyer kuului, puolusti julkaisua lyhyesti. Kiistan seurauksena lehden julkaisija veti artikkelin pätevyyden kyseenalaiseksi ja ilmoitti, että Sternberg ei noudattanut sen tarkastamisessa normaalia menetelmää. Sternberg kiisti tämän ja väitti, että vain sen takia että aihe herätti ristiriitoja nimeämättömät tahot painostivat lehteä kohdistamaan kritiikki Sternbergiin. Hänestä heillä oli tavoitteenaan mitätöidä hänen roolinsa "Smithsonian Institution's National Museum of Natural History"n palveluksessa. Sternberg on väittänyt että häntä on vainottu Smithsonian-instituutissa Meyerin tutkimuksen julkaisemisen vuoksi ; Sternbergiltä oli viety avaimet ja hänen toimistonsa paikkaa vaihdettiin. Tosin avainten poisto koski suurta osaa muitakin ja koski instituutin turvallisuusjärjestelmän muutokseen, eikä häneltä ole koskaan evätty lupaa työskennellä rakennuksessa. Myös Sternbergin toimiston paikan vaihtaminen on totta, ja tällöin se liittyi museon remonttiin ja uudelleenjärjestelyyn, eikä Sternberg ollut ainoa, joka joutui muuttamaan. Lisäksi museo rakensi Sternbergiä varten uuden toimiston.
Likolampi (Soini, Kolu)
Likolampi on Etelä-Pohjanmaalla Soinissa Kolun kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 3,2 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Kolunjoen valuma-alueella (35.46), jonka Alajoen valuma-alueeseen (35.464) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 206 metriä mpy.
Aronkylä
Aronkylä on yksi Kauhajoen kuudesta virallisesta kylästä. Se sijaitsee kaupungin keskustasta noin viisi kilometriä pohjoiseen. Asukkaita kylässä on 1 500 ja taloja noin 700 (2008). Aronkylän läpi kulkee Suupohjan rata, jolla on nykyisin enää tavaraliikennettä. Kylässä sijaitsevan Kauhajoen rautatieaseman jälkeen Kurikasta etelälounaaseen tuleva rata kääntyy noin 90° länsiluoteeseen kohti Teuvaa. Kaskisista alkava kantatie 67 kulkee myös Aronkylän läpi ja alkaa Sastamalan Kiikkaan aloittavan kantatie 44:n risteyksen jälkeen kääntyä rautatien tapaan noin 90° pohjoiskoilliseen kohti Kurikkaa. Kylässä Kainastonjoki ja Ikkelänjoki yhtyvät Kauhajokeen, joka on yksi Kyrönjoken latvahaaroista. Aronkylässä on 0.–6. luokkien Aron koulu sekä Aron päiväkoti.
Aiheesta muualla
thumb|left|250px|Aronkylä-kyltti saavuttaessa kylään Kauhajoen keskustan suunnasta. Taustalla [[Hamppu|kuituhamppuviljelmä.]]
Siperianrotkolemmikki
Siperianrotkolemmikki (Brunnera sibirica) on rotkolemmikkien (Brunnera) sukuun kuuluva kasvilaji, joka kasvaa endeemisenä Altain ja Sajanin vuoristojen ympäristössä. Lisäksi sillä on pieni esiintymä Tomskin kaupungin lähistöllä. Siperianrotkolemmikki on läheistä sukua kaukasianrotkolemmikille (Brunnera macrophylla), joka kasvaa Kaukasuksen alueen metsissä.
Siperianrotkolemmikki on yleensä kenttäkerroksen valtalaji ja kuuluu kasvualueensa sembrametsien tyyppilajistoon. Alueen sembrametsiä on kuitenkin kaadettu varsin paljon, minkä seurauksena siperianrotkolemmikkiä voi uhata sukupuutto. Siperianrotkolemmikki kuuluu Krasnojarskin aluepiirin punaiseen kirjaan eli uhanalaisten eliöiden luetteloon (2012) ja kuului myös Neuvostoliiton punaiseen kirjaan (1984).
Afrojack
Afrojack (oikealta nimeltään Nick van de Wall, s. 9. syyskuuta 1987 Spijkenisse, Alankomaat) on hollantilainen housemusiikkiin erikoistunut musiikkituottaja ja DJ. DJ Magazine -lehden sadan parhaan DJ:n listalla hän sijoittui 12:nneksi vuonna 2014. Afrojack on tuottanut muun muassa Pitbullin hittisinglen ”Give Me Everything”.
Erik Johan Frosterus
Erik Johan Frosterus (3. tammikuuta 1776 Kärsämäki – 17. kesäkuuta 1826 Ilmajoki) oli suomalainen kirkkoherra ja rovasti. Frosterus valmistui ylioppilaaksi vuonna 1794 ja teologian dosentiksi vuonna 1799. Frosterus toimi Turun akatemian kirjaston ylimääräisenä amanuenssina vuonna 1801 ja hänet vihittiin papiksi samana vuonna. Forsterus toimi Turun akatemiassa vuosina 1802–1807 ja hänet nimitettiin teologian professoriksi 1803. Vuodesta 1807 lähtien Frosterus toimi Ilmajoen seurakunnan kirkkoherrana ja toimi tehtävässä aina kuolemaansa saakka. Hän sai rovastin arvonimen vuonna 1815 ja hänet nimitettiin lääninrovastiksi 1819.
Frosterus oli vuoden 1822 katekismuskomitean jäsen.
Varhainen elämä ja koulutus
Frosterus syntyi Kärsämäellä 1776, missä hänen isänsä oli tuolloin kappalaisena. Maisteriksi valmistumisensa jälkeen Frosterus tuli vuonna 1798 valittua teologian dosentiksi Turun yliopistoon ja hoito neljän vuoden ajan professorinvirkaa. Frosterus julkaisi vuonna 1799 teologian väitöskirjan, josta ilmeni hänen neologinen ja rationalistinen käsityskantansa.
Ura Ilmajoen kirkkoherrana
Frosterus nimitettiin 31-vuotiaana Ilmajoen kirkkoherraksi. Ilmajoelta käsin Frosterus julkiasi mm. Suomen Talousseuran palkitsemia kilpakirjoituksia sekä vihkosen sukunsa vaiheista.
Viidakkokirja
Viidakkokirja on Rudyard Kiplingin tunnetuimpia teoksia. Se on tarinakokoelma Intian viidakoista. Keskeiset kolme tarinaa kertovat viidakossa susien kanssa kasvaneesta Mowgli-pojasta. Kokoelman tarinat ilmestyivät ensi kerran aikakauslehdissä 1893–1894, kirjamuodossa 1894. Osa tarinoista oli Kiplingin isän John Lockwood Kiplingin kuvittamia. Kipling syntyi Intiassa ja vietti kuusi ensimmäistä elinvuottaan siellä. Vietettyään noin vuosikymmenen Englannissa hän muutti takaisin Intiaan ja työskenteli siellä kuusi vuotta. Kipling kirjoitti tarinakokoelman Vermontissa asuessaan.
Erik Johan Frosterus
Ura Ilmajoen kirkkoherrana
Frosterus oli aikansa vauraimpia pappeja ja oli hyvin kiinnostunut erityisesti maataloudesta. Frosterus toimi 15 vuotta Ilmajoen Maamiesseuran sihteerinä ja Suomen Talousseuran kirjeenvaihtjaana. Frosterus nimitettiin vuonna 1819 Vaasan ylärovastikunnan lääninrovastiksi ja vuonna 1822 katekismuskomitean jäsneksi. Frosterus sai Talousseuralta ja hallitukselta kunniamerkkejä.
Viidakkokirja
Näistä tarinoista Disney on tehnyt piirrosfilmin Viidakkokirja vuonna 1967. Vuosina 1967–1971 Neuvostoliitossa tehtiin Kiplingin tarinoiden pohjalta viisiosainen lyhytelokuvasarja, joka lopuksi julkaistiin yhtenä elokuvana nimellä Mowgli (Maugli). Näytelmäelokuvaksi tarina on filmattu 1942 (Viidakon poika), 1994 (Rudyard Kiplingin viidakkokirja), 1997 (Viidakkokirja 2: Mowgli & Baloo) ja 1998 (Viidakkokirja: Mowglin tarina). Toinen piirrossarja tehtiin Japanissa 1989. Disney teki omalle elokuvalleen jatko-osan Viidakkokirja 2 vuonna 2003, ja vuonna 2016 Disneyltä ilmestyi näytelty Viidakkokirja-elokuva. Netflix ja The Imaginarium työstävät Viidakkokirjasta omaa elokuvaa nimeltä Mowgli, joka julkaistiin vuonna 2018.
Mowgli-tarinoiden lisäksi tunnetaan kertomus Rikki-Tikki-Tavista, mungosta, joka urheasti puolustaa ihmisperhettä kobran hyökkäyksiltä.
Erik Johan Frosterus
Yksityiselämä
Frosteruksen vanhemmat olivat kirkkoherra Johan Frosterus ja Maria Westzynthius. Hänen veljiään olivat Vaasan ja Mustasaaren kirkkoherra, professori, teologian tohtori Benjamin Frosterus sekä Kuopion piispa Robert Frosterus. Frosteruksen puoliso oli vuodesta 1804 Johanna Elisabet Kreander ja vuodesta 1811 Margareta Helena Franzén.
Viidakkokirja
Keskeiset hahmot
thumb|350px|Indian viidakoista 1-2 (The two jungle books) kuvitusta luvussa "How FearCame" (1895)
Suomennoksia
Suomeksi kirja ja sen jatko-osa Second Jungle Book ovat ilmestyneet useina eri laitoksina:
Dawn (nimi)
Dawn on englantilaisella kielialueella käytetty naisen etunimi. Se on ’aamuruskoa’ merkitsevän Auroran englanninkielinen vastine.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on syyskuuhun 2021 mennessä tilastoitu noin 120 Dawn-nimistä naista.
Ecublens (Vaud)
Ecublens on kaupunki Sveitsissä Vaud’n kantonissa. Kaupungissa on runsaat 12 000 asukasta.
Maantiede
Ecublens sijaitsee Genevenjärven pohjoisrannalla Lausannesta viitisen kilometriä länteen. Ecublens on taajaan asuttu kaupunki, ja se muodostaa yhtenäisen kaupunkialueen naapurikuntiensa Lausannen, Prillyn ja Renensin kanssa.
Liikenne
Moottoritiet A1 ja A9 kulkevat Ecublens’n kautta. SBB:n rautatie Lausannesta Geneveen ja Yverdon-les-Bains’iin kulkee kaupungin kautta.
Kakolan kalpea
Kakolan kalpea on Reijo Mäen vuonna 2017 ilmestynyt 28. Vares-dekkari.
Kirjassa Jussi Vares etsii kadonnutta kaivosinsinööriä – sen mitä tärkeämmiltä puuhiltaan ehtii. Teoksen tapahtumapaikkoja ovat Turun keskustan ja hämärimpien alueiden lisäksi saaristo ja myös Tukholma. Kaivosteollisuuden ahneus on Mäen tuotannossa uusi teema. Kirjan nimi sisältää tuotesijoittelua.
Vastaanotto
Aamulehden Jussi Aurénin mukaan Vares-kirjat ovat kertomuksia ystävyydestä ja yhteisöllisyydestä. Kadonneen etsintä lähinnä rytmittää tärkeiden kohtausten väliin jäävää tyhjää tilaa. Kauppalehden Heikki Haapavaara näki Kakolan kalpean kieli poskessa kirjoitetuksi viinahuumoriksi ja sanaleikeiksi. Sarja kestää, koska se soittaa suomalaisen mieslukijan sielua.
Turun Sanomien Matti Komulainen näkee kirjan saariston ympäristötuhon yksityiskohtien tulevan suoraan Talvivaaran tapahtumista ja luovan tylyn skenaarion yritystoiminnan laskelmoinnista.
Porissa kiinnostusta herätti, että romaanin porilaislähtöinen Musan Salama -pipossa katoava geologi oli sattumalta samanniminen kuin seuran pitkäaikainen valmentaja. Teosta myytiin ilmestymisvuonnaan noin 28 000 kappaletta ja se oli seitsemänneksi myydyin kotimainen kaunokirjallinen teos.
W. K. Latvala
Wäinö Kauno Latvala (25. syyskuuta 1896 Keene, New Hampshire, Yhdysvallat − 1968) oli suomalainen mainospäällikkö ja mainostoimiston johtaja.
Pohjalaiseen siirtolaissukuun kuuluneen Latvalan vanhemmat olivat maanviljelijä Jaakko Latvala ja Sofia Punkari. Hän kävi kauppakoulun 1916 ja opiskeli Alexander Hamilton Institutessa New Yorkissa.
Latvala oli Kodak Ltd:n pääkonttorin osastopäällikkönä Pietarissa 1916−1917, General Commercial Co. Ltd:n osastopäällikkönä 1918−1919 ja American Transoceanic Tradersin osastopäällikkönä 1919−1921. Latvalan osallistui 1918 Suomen sisällissotaan Vöyrin sotakoulun riveissä. Hän oli D. Winter Oy:n mainospäällikkönä Epilässä 1922−1923 ja Suomalais-Englantilaisen Biscuittehdas Oy:n ja Hangon Margariinitehdas Oy:n mainospäällikkönä 1923−1924. Latvala oli Uuden Suomen reklaamitoimiston perustaja ja johtaja 1924−1925. Latvala oli yhdysvaltalaisen mainostoimiston Oy Erwin, Wasey & Co Ltd:in Suomen paikallistoimiston johtajana vuodesta 1925 alkaen. Toimiston nimeksi tuli Erva-Latvala Oy vuonna 1933 ja se siirtyi kokonaan suomalaiseen omistukseen 1941 kun sen omistajaksi tuli Tukkukauppojen Osakeyhtiö. Latvala muutti takaisin Yhdysvaltoihin 1940-luvulla.
Latvala oli Mainosmiesten kerhon perustaja ja hän oli useita vuosia kerhon johtokunnan jäsenenä sekä oli kerhon sihteerinä 1928−1929. Latvala toimi North American Newspaper Alliancen valtuutettuna Suomessa vuodesta 1925 ja hän oli Pohjoismaiden edustajana kansainvälisessä mainoskongresissa Roomassa 1933.
Latvala ja hänen puolisonsa Alli Latvala lahjoittivat 25. helmikuuta 1938 Vapaussodan invaliidien Liitolle omistamasa Iisalmen Runnilähde Oy:n osakekannan ja Runnin kylpylän 60 hehtaarin maa-alueen lähteineen ja rakennuksineen.
Aviv Geffen
Aviv Geffen (hepreaksi אביב גפן, s. 10. toukokuuta 1973 Ramat Gan, Israel) on israelilainen rock-muusikko. Geffenin musiikissa on vaikutteita mm. Pink Floydilta ja The Beatlesilta. Kuten Roger Watersille, John Lennonille tai Bob Dylanille, musiikki on Geffenille sosiaalisen sanoman väline. Hänen sanoituksensa ottavat usein kantaa rauhan puolesta. Geffen, jonka eno oli israelilainen sotasankari Moshe Dayan, onkin noussut yhdeksi Israelin rauhanliikkeen näkyvimmistä hahmoista.
Geffen teki läpimurron kotimaassaan 18-vuotiaana levyttämällään esikoisalbumillaan, Ze Rak Or Hayareach ("It's Only The Moonlight", 1992). Aiemmin yksinomaan hepreaksi levyttänyt Geffen tutustui vuonna 2000 Porcupine Tree -yhtyeen Steven Wilsoniin ja on julkaissut tämän kanssa useita englanninkielisiä albumeita Blackfield-nimellä.
Serbia ja Montenegro
Serbia ja Montenegro oli valtio Balkanilla 1992–2006. Vuosina 1992–2003 se oli vielä liittotasavalta nimeltään Jugoslavian liittotasavalta, joka muodostui Jugoslavian hajotessa ja jota nimitettiin ”Tynkä-Jugoslaviaksi”. Se muutettiin Serbian ja Montenegron valtioliitoksi vuonna 2003. Valtioliitto hajosi kesäkuussa 2006 Montenegron julistauduttua itsenäiseksi, ja Serbiasta tuli sen juridinen seuraaja.
Historia
Jugoslavian sosialistisen liittotasavallan hajotessa sen osaksi jääneet Montenegro ja Serbia muodostivat uuden, järjestyksessään kolmannen Jugoslavian eli Jugoslavian liittotasavallan huhtikuussa 1992. Se oli Yhdistyneiden kansakuntien (YK) mukaan vain yksi Jugoslavian viidestä seuraajasta eikä näin ollen voinut periä Jugoslavian paikkaa YK:ssa.
Paljolti Serbian johtamassa Jugoslaviassa hallitsi Serbian presidentti Slobodan Milošević vuoteen 1997, jonka jälkeen hän toimi valtaoikeuksiltaan vahvistettuna koko Jugoslavian presidenttinä. Milošević syrjäytettiin opposition mielenosoituksissa syksyllä 2000. Hänet pidätettiin ja luovutettiin Jugoslavia-tuomioistuimelle vuonna 2001.
Jugoslavia hyväksyttiin YK:n jäseneksi vuonna 2000. Vuonna 2003 Jugoslavian parlamentti hyväksyi valtioliiton nimeltään Serbia ja Montenegro. Liitosta tehtiin löyhä koskien vain joitain aloja, kuten puolustus. Jäseninä olleilla kahdella tasavallalla oli oma talouspolitiikkansa ja valuuttansa, eikä niillä ollut yhteistä pääkaupunkia, vaan valtion instituutioista korkein oikeus toimi Montenegron Podgoricassa. Tasavaltojen tuli pysytellä liitossa vähintään kolme vuotta. Sen jälkeen toinen voisi halutessaan erota, mutta menettäisi tällöin oikeuden Serbia-Montenegron kansainväliseen asemaan, joka periytyisi kokonaisuudessaan toiselle osapuolelle.
Vuonna 2006 Montenegrossa järjestettiin kansanäänestys, jossa 55,4 % äänestäneistä (äänestysprosentti 86,3) kannatti Montenegron itsenäistymistä. Itsenäistymiseen vaadittu osuus äänistä oli 55 %, ja täten Montenegro itsenäistyi. Serbia ja Montenegro lakkasi olemasta Serbian julistauduttua valtioliiton juridiseksi seuraajaksi ja itsenäiseksi toimijaksi kesäkuussa 2006.
Löytölampi (Soini, Löytöperä)
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,1 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Kolunjoen valuma-alueella (35.46), jonka Alajoen valuma-alueeseen (35.464) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 184,2 metriä mpy.
Charles Wakefield Cadman
thumb|right|Charles Wakefield Cadman
Charles Wakefield Cadman (24. joulukuuta 1881 Johnstown, Pennsylvania – 30. joulukuuta 1946) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hänen tunnetuimpia sävellyksiään ovat laulut At Dawning ja From the Land of Sky-blue Water. Hän sai tuotantoonsa vaikutteita alkuperäisamerikkalaisista lähteistä; hän edusti ns. Indianist-liikettä. Hänen tuotantoonsa kuuluu viisi oopperaa, orkesterisarjoja, kamarimusiikkia, kantaatteja, pianosävellyksiä, viuluteoksia ja yli 250 laulua.
Cadmanin ooppera Shanewis pohjautuu aitoihin intiaanimelodioihin. Se esitettiin Metropolitan-oopperassa vuonna 1918. Vuonna 1929 Fox Studios palkkasi Cadmanin säveltämään elokuvamusiikkia. Säveltäjän suosio hiipui 1930-luvulla, mutta eräs laajempaa huomiota saavuttanut myöhäinen teos oli Pennsylvania Symphony (1940). Suosion vähenemiseen vaikutti eurooppalaisittain koulutettujen säveltäjien, kuten Aaron Coplandin, Walter Pistonin ja Roy Harrisin menestys.
Emilia Korhonen
Emilia Korhonen (s. 1995 Espoo) on suomalainen ammattilaissquash-pelaaja. Huhtikuussa 2023 hän oli maailmanlistan sijalla 113.
Rajaturvallisuusunioni
Rajaturvallisuusunioni on SAK:n jäsenliitto, ja jäsenmäärältään Rajavartiolaitoksen suurin ammattiliitto. Rajaturvallisuusunioniin kuuluu noin 1 900 olevaa raja- ja merivartijaa, upseeria, opisto- ja erikoisupseeria, siviilityöntekijää sekä noin 550 eläkeläistä. Rajaturvallisuusunionin edeltäjäliittot olivat Merivartioliitto ja Rajavartioliitto. Rajaturvallisuusunioni on myös Julkisten ja hyvinvointialojen liitto JHL ry:n yhteisöjäsenliitto.
Emilia Korhonen
Opiskelu ja yksityiselämä
Korhonen on kotoisin Espoosta, jossa hän opiskeli Haukilahden lukiossa kirjoittaen ylioppilaaksi vuonna 2015. Ylioppilastutkinnon jälkeen Korhonen muutti Englantiin. Hän suoritti Birminghamin yliopistossa liiketalouden tutkinnon, jonka jälkeen siirtyi jatko-opiskelemaan Bristoliin University of the West England -oppilaitokseen, ja suoritti maisterin tutkinnon pääaineenaan markkinointi.
Opiskellessaan Englannissa Korhonen alkoi tapailla irlantilaista squash-pelaajaa, Sean Conroyta. Korhonen ja Conroy asuvat ja harjoittelevat yhdessä.
Apteekkimuseo
Apteekkimuseo on Turun ydinkeskustassa toimiva erikoismuseo. Se sijaitsee Turun kaupungintalon naapuristossa, niin sanotussa Qwenselin talossa. Sisäpihan 1700-luvulta peräisin olevassa asuinsiivessä palvelee museokahvila Café Qwensel.
Qwenselin talo on Turun vanhin omavaraistalouden ajalta säilynyt porvaristalo. Talo rakennettiin Pietari Brahen 1652 laadituttamassa asemakaavassa aatelistolle varatulle alueelle noin vuonna 1700. Pakaritupasiiven pohjoispäässä sijaitsevat entiset talli-, lantala- ja käymälätilat sekä navetta. Linnankadun (ent. Kuningattarenkadun) varrella oli Pippingien valistusajan puutarha omenapuineen ja kasvilavoineen.
Museossa esitellään 1700-luvun säätyläiskoti ja 1800-luvun apteekki saman katon alta. Lisäksi museossa on johdantonäyttely, joka valottaa rakennuksen ja sen asukkaiden historiaa.
Myöhemmin rakennetussa kauppasiivessä on sisustettu 1800-luvun apteekki, johon kuuluu materiaali- ja yrttihuone, kaksi laboratoriota ja offisiini. Offisiinissa on Suomen vanhin säilynyt apteekkisisustus.
Perusnäyttelyiden lisäksi museossa on vuosittain vaihtuvia pienoisnäyttelyitä ja ohjelmatoimintaa.
Uudistushanke 2016–18
Apteekkimuseon ja Qwenselin talo uudistettiin vuosina 2016–2018. Päätavoitteena oli esteettömyyden parantaminen, sekä näyttelykokonaisuuksien selkeyttäminen ja lisäinformaation parempi saatavuus museotiloissa. Sisäänkäynti siirrettiin joen puolelta sisäpihalle. Näyttelysiivessä sijainnut Åke Lydmanin apteekkiastioiden kokoelmanäyttely ja 1920-luvun lääketutkimuslaboratorio, ja farmasiahistorian näyttely purettiin. Edellä mainittujen apteekkihistorian esittelyjen tilalle tehtiin yleisöpalvelutiloja ja Qwenselin talon historiaa sekä Apteekkimuseota taustoittava näyttely.
Matt Targett (uimari)
Matthew Stephen C. "Matt" Targett (s. 24. joulukuuta 1985 Chertsey, Englanti) on brittiläissyntyinen australialainen uinnin olympiamitalisti ja maailmanmestari. 198 senttimetriä pitkä ja 90 kilogrammaa painava Targett edustaa Nunawading Swimming Clubia ja hänen valmentajanaan toimii Rohan Taylor. Targett kilpailee perhosuinnissa ja vapaauinnissa.
Targett saavutti vuoden 2008 kesäolympialaisista Pekingistä hopeaa 4×100 metrin sekauintiviestistä ja pronssia 4×100 metrin vapaauintiviestistä. Myös vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa Targett oli saavuttamassa pronssia sekauintiviestistä. Pitkän radan MM-kilpailuista hänellä on yksi vapaauintiviestin maailmanmestaruus vuodelta 2011, kaksi 50 metrin perhosuinnin hopeaa vuosilta 2009 ja 2011 sekä yksi sekauintiviestipronssi vuodelta 2009.
Dida (jalkapalloilija, 1934)
Edvaldo Alves de Santa Rosa, paremmin tunnettu myös nimellä Dida, (26. maaliskuuta 1934, Maceió, Alagoas – 17. syyskuuta 2002, Rio de Janeiro) oli brasilialainen jalkapallohyökkääjä. Hän voitti Brasilian jalkapallomaajoukkueen riveissä vuoden 1958 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän on myös Maracanã-stadionin ensimmäinen maalintekijä. Dida kuoli syöpään 17. syyskuuta 2002 Riolaisessa sairaalassa.
Äetsän lyhyttavaratehtaat
Äetsän lyhyttavaratehtaat (tuotemerkki ÄLY) oli Äetsässä toiminut teollisuuslaitos, jonka perusti vuonna 1929 Lauri Anselmi Hellström (1893–1977). Tehtaiden valmistamia tuotteita olivat mm. sarvi-, galaliitti- ja selluloidikammat, piiput, savukeimukkeet, tupakkapussit, kukkarot ja lompakot, sukka- ja hihanauhat, vyöt, salkut ja olkaimet. Oman valmistuksen ohella yritys toi maahan tupakointivälineitä, selluloidi- ja kumitavaroita, leluja sekä kodin koriste- ja käyttötavaraa. Työntekijöitä oli enimmillään noin 60–70.
Huittisten Keikyässä syntyneen Lauri Hellströmin isä teki sarvikampoja ja kutomasukkuloita, ja poika osallistui jo nuorena niiden myymiseen. Aluksi hän välitti isänsä ja muiden keikyäläisten käsityöläisten tuotteita paitsi Suomeen, myös Viroon ja muihin Baltian maihin, joista toi maahan raaka-aineita. Vuoden 1928 paikkeilla hän hankki auton, jolla hän kiersi tekemässä tukkukauppaa. Seuraavana vuonna oli aika avata oma tehdas Äetsän rautatieaseman lähelle. Oma nelikerroksinen teollisuuskiinteistö valmistui 1933.
Hellström kehitti tehtaissaan kampojen käsityövalmistuksen koneelliseksi teollisuudeksi. 1930-luvulla Äetsän lyhyttavaratehtaat oli vanhin ja suurin täysin koneistettu kampatehdas Suomessa. Tehtaista muodostui myös seudun nahka- ja laukkuteollisuuden uranuurtaja, joka myi laukkuja muun muassa Hollantiin, Ruotsiin, Saksaan ja Tanskaan.
Sotien jälkeen tehtaiden menestys alkoi hiipua, kun verotus suosi tehdastuotannon sijasta kotivalmistusta, josta ei tarvinnut maksaa liikevaihtoveroa. Hellströmin yritys siirtyi kotityönä tehtyjen ja maahantuotujen tuotteiden välitykseen laajan kauppaedustajaverkoston avulla. Kesäkuussa 1960 tehtaiden koneet myytiin huutokaupalla.
Lauri Hellström kuoli 1977, ja Äetsän lyhyttavaratehtaat poistettiin kaupparekisteristä vuonna 1981.
Maui
Maui (myös Mau’i) on saari Havaijilla. Sen pinta-ala on 1 883 km², joten se on osavaltion toiseksi suurin saari. Saarella on noin 144 400 asukasta (2000). Mauin suurin kaupunki on Kahului. Pääelinkeinot ovat maatalous ja matkailu.
thumb|left|230px|Mauin rannikkoa. Mauin ensimmäiset asukkaat olivat tulleet Tahitilta ja Marquesassaarilta. James Cook näki saaren ensimmäisenä eurooppalaisena 26. marraskuuta 1778.
Historia
Mauin ensimmäiset asukkaat saapuivat Etelä-Polynesiasta.
Läntisestä maailmasta James Cook löysi Havaijin vuonna 1778, mutta myös kapteeni Jean François de Galaup de La Pérouse, joka astui Mauin saarelle vuonna 1786. Hän oli ensimmäinen, joka oli tekemisissä Havaijin ja Mauin saarella olevien asukkaiden kanssa. Nämä kaksi löytöretkeilijää tekivät Havaijin saaret tunnetuiksi laajalti muualla maailmassa.
Historiallisen Lahainan kaupungin nimen antoi Havaijin kuningas vuonna 1802. Kamehameha I valloitti Havaijin kaikki saaret ja perusti Havaijin kuningaskunnan. Kaupungista tuli valaanpyytäjien keskittymä, kalastajien ja merimiesten kohtauspaikka. Myös kirjailija Herman Melville oli valaanpyynnissä saarella. Hän on kirjoittanut kirjan Valkoinen valas valaanpyynnistä ja kostonhimosta. Myöhemmin Lahainan kaupunkia kehitettiin ajanviettokeskukseksi. Siitä tuli saaren länsiosan ajanviettopaikka ravintoloineen ja kauppoineen.
Matkailu
Mauin maakunta ja saari on tunnettu trooppisista rannoistaan, kuten Kihei, Makena ja Wailea saaren eteläosissa. Saaren koillisosassa on Honolua Bay, joka tarjoaa surffaajille rannat. Osa saaren rannoista soveltuu myös kaikkeen aktiviteettiin. Saarella sijaitsee lentokenttä nimeltä Kahului. Saarella vieraili vuonna 2017 lähes 2,8 miljoonaa lentomatkailijaa. Ilmasto saarella on trooppinen ja lämpötila ympäri vuoden 21–27 celsiusastetta.
Tulivuori
Haleakalā on suuri ei-aktiivinen tulivuori saaren itäosassa Haleakalān kansallispuistossa. Se peittää saaresta jopa 75 prosenttia. Tulivuoren nimen suora käännös tarkoittaa ”auringon kotia”. Tulivuori ei ole kuitenkaan täysin sammunut, ja viimeinen tulivuoren purkaus oli vuonna 1790.
Henrik Moisander
Henrik Moisander (s. 29. syyskuuta 1985 Turku) on suomalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa FC Inter Turkua.
Moisander on edustanut A-maajoukkuetta kerran ottelussa Jemeniä vastaan 22. tammikuuta 2015. Suomen poikamaajoukkueissa hän on pelannut yhdeksässä ottelussa.
Moisanderin kaksoisveli Niklas on myös ammattilaisjalkapalloilija, jonka seura on ruotsalainen Malmö FF.
Gudrun Wagner
Gudrun Wagner (o.s. Armann, ent. Mack; 15. kesäkuuta 1944 Allenstein, Itä-Preussi – 28. marraskuuta 2007 Bayreuth) oli saksalainen klassisen musiikin festivaalinjärjestäjä. Hänen elämäntyönsä oli Bayreuthin musiikkijuhlat.
Elämä
Saksaan työntyvän puna-armeijan takia Gudrun Wagnerin äiti pakeni muutaman kuukauden ikäisen lapsensa kanssa Ala-Baijeriin Regensburgin alueelle, jossa Wagner myöhemmin kasvoi ja kävi koulunsa. Hänen isänsä palasi sotavankeudesta Neuvostoliitosta 1949. Gudrun opiskeli sihteeriksi ja sai kielenkääntäjän diplomin.
Hän asui vuoden Ranskassa sekä oli Birminghamissa ja Lontoossa kaksi vuotta au-pairina. Vuonna 1965 hän aloitti työnsä Bayreuthin musiikkijuhlien lehdistötoimistossa, jossa hän tapasi ensimmäisen aviomiehensä, lehdistöpäällikkö Dietrich Mackin. He menivät naimisiin 1970 ja heille syntyi kaksi lasta.
Saksan Lounais-Afrikka
Saksan Lounais-Afrikka oli Saksan keisarikunnan siirtomaa nykyisen Namibian valtion alueella. Eurooppalaiset suurvallat jakoivat Afrikan keskenään siirtomaiksi Berliinin konferenssissa vuonna 1884, mutta Saksa valtasi Lounais-Afrikan vasta muiden jälkeen ja piti sitä hallussaan vuoteen 1915. Se oli ainoa Saksan siirtomaa, johon muutti merkittävä määrä saksalaisia siirtolaisia. Etelä-Afrikan unionin joukot valloittivat alueen ensimmäisessä maailmansodassa vuonna 1915. Sodan jälkeen alue päätyi Ison-Britannian hallintaan, ja vuonna 1919 siitä tehtiin Kansainliiton hyväksymä Etelä-Afrikan mandaatti.
Gudrun Wagner
Elämä
Vuonna 1975 hän siirtyi musiikkijuhlien johtajan Wolfgang Wagnerin apulaiseksi juhlatoimistoon. Gudrun ja Wolfgand menivät naimisiin 1976, ja toukokuussa 1978 syntyi heidän ainoa yhteinen lapsensa Katharina.
Saksan Lounais-Afrikka
Saksan Lounais-Afrikan hallintokaupunkina toimi vuosina 1885–1891 Otjimbingwe, vuosina 1891–1915 Windhoek ja vuonna 1915 Grootfontein. Siirtomaa oli 835 100 neliökilometrin suuruinen. Vuonna 1902 sen asukasluku oli noin 200 000, josta noin 2 500 oli saksalaisia. Vuoteen 1914 mennessä siirtomaahan oli saapunut yli 9 000 saksalaista.
Gudrun Wagner
Toiminta Bayreuthissa
Vuonna 1985 Gudrunista tuli Wolfgang Wagnerin henkilökohtainen assistentti ja hänen vaikutuksensa festivaalien johdossa vahvistui. Vuonna 2000 Wolfgang Wagner halusi vaimostaan seuraajansa. Wolfgang Wagnerin terveydentilan heiketessä Gudrun Wagner vastasi entistä enemmän juhlien kokonaisuudesta, muun muassa rahoituksesta ja ohjelmistosta. Viime vuosina musiikkijuhlien todellisen johtajana ilman nimitystä toimi Gudrun Wagner. Hän piti johtajuudestaan matalaa profiilia mutta johti juhlia ammattitaitoisesti ja vilpittömästi. Wagnereiden toiveena oli saada tyttärestään Katharinasta juhlien seuraava johtaja.
Saksan Lounais-Afrikka
Kansanmurha
Saksan imperialistinen politiikka Lounais-Afrikassa oli raakaa. Sitä on sanottu 1900-luvun ensimmäiseksi kansanmurhaksi. Saksalaiset tuhosivat alkuperäisväestöä herero- ja nama-kansaa järjestelmällisesti. Puukeihäin aseistettuja kapinoivia hereroja vastassa oli konekiväärein varustautuneet saksalaiset. Perustetuilla keskitysleireillä kuoli ihmisiä nälkään, ja vainajien pääkalloja lähetettiin rotuhygienisiin tutkimuksiin Saksaan. Hereroja ja muuta alkuperäisväestöä surmattiin arviolta 65 000 − 100 000. Heitä raiskattiin, surmattiin ampumalla, myrkyttämällä ja näännyttämällä neljä vuotta. Kansanmurhan jälkeen heitä oli jäljellä 29 000. Suuri osa jäljelle jääneistä hajaantui muualle, ja tässä yhteydessä moni siirtyi nykyiseen Botswanaan, joka oli tuolloin Britannian siirtomaa Betšuanamaa.
Gudrun Wagner
Toiminta Bayreuthissa
Bayreuthin musiikkijuhlat on yli sadan vuoden toimintansa aikana ollut koko ajan julkisuudessa. Historiallisesti ratkaisevilla hetkillä juhlien johdossa on aina ollut nainen, ensin Cosima Wagner, sitten Winifred Wagner ja heidän jälkeensä Gudrun Wagner.
Saksan Lounais-Afrikka
Kansanmurha
Saksalaiset asuttivat alkuperäisasukkaiden maat, ja maita on edelleen heidän jälkeläistensä hallussa. Saksankielisiä on Namibiassa noin 20 000. Hereroja on nykyisin noin 20 000 ja nama-kansaa 16 000.
Ed Asner
Eddie ”Ed” Asner (15. marraskuuta 1929 Kansas City, Missouri – 29. elokuuta 2021 Los Angeles, Kalifornia ) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esitti 1970-luvulla ja 1980-luvun alussa Lou Grantia televisiosarjoissa The Mary Tyler Moore Show ja Lou Grant. Asnerilla on tähti Hollywood Walk of Famella. Hän oli kahdesti naimisissa ja esiintyi televisiotyönsä lisäksi elokuvissa. Hän toimi vuosina 1981–1985 Screen Actors Guildin puheenjohtajana.
Uran alku
Asner syntyi Kansas Cityssä aškenasijuutalaiseen ortodoksijuutalaiseen perheeseen ja opiskeli 1947–1949 Chicagon yliopistossa, jossa hän myös aloitti näyttämöuransa. Asner palveli 1951–1953 Yhdysvaltain maavoimissa.
Asner palasi sotilaspalveluksensa jälkeen Chicagoon, missä hän oli perustamassa Playwrights Theatre Clubia, joka myöhemmin otti uuden nimen Compass Players. Uusi teatteri oli improvisaatioteatteri, mikä ei Asneria kiinnostanut. Hän muutti siksi vuonna 1955 Chicagosta New Yorkiin j sai rooleja off Broadway -tuotannoista. Tunnetuin näytelmä oli vuosina 1955–1961 esitetty Bertolt Brechtin Kolmen pennin ooppera.
Läpimurto The Mary Tyler Moore Show’ssa
Asnerin läpimurto-ohjelma oli vuosina 1970–1977 esitetty tilannekomedia The Mary Tyler Moore Show, missä hän näytteli paikallisen televisioaseman johtajaa Lou Grantia. Asner voitti roolistansa Emmyn vuosina 1971, 1972 ja 1975. Hänen hahmonsa oli niin suosittu, että se sai oman spin-off-sarjansa Lou Grant, mistä Asner voitti Emmy-palkinnon 1978 ja 1980. Lou Grantia esitettiin 1977–1982. Asner voitti 1970-luvun puolivälissä Emmy-palkinnon sarjoista Rikas, rakas, köyhä, varas ja Juuret.
Asner toimi vuosina 1981–1985 näyttelijöiden ammattiliiton SAG:n puheenjohtajana. Hän muun muassa edisti asemassaan näyttelijöiden työehtoja, mutta hän sai myös arvostelua poliittisesta toiminnastaan. Asner vastusti Yhdysvaltain sotilaallista läsnäoloa Keski-Amerikassa erityisesti El Salvadorissa, ja hänellä oli siitä erimielisyyttä SAG:n jäsenen Charlton Hestonin kanssa. Lou Grant lakkautettiin vuonna 1982 sarjan suosiosta huolimatta, ja Asnerin mukaan taustalla olivat poliittiset syyt.
Viimeiset vuodet
thumb|upright|Asner vuonna 2015. Asner jatkoi uraansa 1980-luvulla televisiossa ja esiintyi kahdeksassa televisioelokuvassa. Hänellä oli myös pääroolit tilannekomediassa Off the Rack ja draamassa The Bronx Zoo. 1990-luvun merkittävin televisiosarja oli Thunder Alley (1994–1995). 2000-luvulla hän oli mukana vuosina 2006–2007 tehdyssä Studio 60 on the Sunset Stripissa ja vuonna 2019 alkaneessa sarjassa Dead to Me. Asnerin elokuvia olivat muun muassa Elf (2003), missä hän näytteli joulupukkia, ja animaatio Up – kohti korkeuksia (2009), missä hän ääninäytteli päähahmoa. Seitsemän Emmyn lisäksi Asner voitti urallansa viisi Golden Globea.
Kerjäläisten valtakunta
Kerjäläisten valtakunta on Dingon vuonna 1985 julkaisema albumi, joka on yhtyeen menestynein levy (myyntimäärä 190 900 kpl) ja Suomen neljänneksi myydyin levy.
Albumilla Dingo siirtyi edellistä albumia rockimpaan suuntaan. Sen tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa ”Autiotalo”, ”Valkoiset tiikerit”, ”Rio Ohoi”, ”Nahkatakkinen tyttö”, ”Kirjoitan” ja nimikappale ”Kerjäläisten valtakunta”. Albumin kuvat otettiin Marokossa, jonne levy-yhtiö kustansi bändin matkan. Albumin kannessa lukee suomenkielisen nimen alla albumin nimi arabiaksi peilikirjoituksena.
Kerjäläisten valtakunta oli Suomen myydyin kotimainen albumi vuosina 1985–1988. Albumi julkaistiin CD-formaatissa sen alkuperäisenä ilmestymisvuonna. Albumi julkaistiin uudelleen CD-muodossa vuonna 1994 ja vuonna 2006 osana Kunnian päivät 1983–1986 -kokoelmalevyä. Albumin CD-versiosta julkaistiin uusi painos vuonna 2012. Vinyylilevystä julkaistiin uusi painos Lipposen Levyn ja Kasetin toimesta vuonna 2022.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Neumann sekä sovittanut Dingo ja Pave Maijanen.
B-puoli
Albumin avaava kappale Valkoiset tiikerit sisältää alussa näytteen moskeijan rukouskutsusta. Siinä sanotaan ʾašhadu ʾanna Muḥammadan rasūlu -llāhi (أَشْهَدُ أَنَّ مُحَمَّدًا رَسُولُ ٱللَّٰهِ), joka tarkoittaa suomeksi "Todistan, että Muhammad on Jumalan lähettiläs".
Andrea Gyarmati
Andrea Gyarmati (s. 15. huhtikuuta 1954 Budapest) on unkarilainen uimari, joka menestyi 1970-luvun alussa selkä- ja perhosuintimatkoilla. Hän voitti kaksi Euroopan-mestaruutta ja saavutti kaksi olympiamitalia. Hän ui yhden maailmanennätyksen ja useita Euroopan-ennätyksiä.
Gyarmati kilpaili olympialaisissa ensimmäisen kerran Méxicossa 1968. Hän sijoittui viidenneksi 100 metrin selkäuinnissa, 100 metrin perhosuinnissa ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä sekä kahdeksanneksi 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Münchenin olympialaisissa 1972 hän saavutti kaksi mitalia. Hän oli hopealla 100 metrin selkäuinnissa ajalla 1.06,26, millä hän hävisi Yhdysvaltain Melissa Belotelle 0,48 sekuntia. Hän saavutti pronssia 100 metrin perhosuinnissa. Hän ui välierissä maailmanennätyksen 1.03,80 ja saavutti loppukilpailussa vielä paremman ajan 1.03,73 mutta hävisi maailmanennätyksen takaisin vallanneelle Japanin Mayumi Aokille 0,39 sekuntia ja Itä-Saksan Roswitha Beierille 0,12 sekuntia. Gyarmati sijoittui Münchenissä vielä neljänneksi 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä ja 12:nneksi 200 metrin selkäuinnin alkuerissä.
Gyarmati saavutti ainoat arvokisavoittonsa EM-kilpailuissa 1970. Tuolloin hän voitti kultaa 200 metrin selkäuinnissa ja 100 metrin perhosuinnissa sekä saavutti lisäksi hopeaa 100 metrin selkäuinnissa ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. MM-kilpailuissa 1973 hän saavutti pronssia 200 metrin selkäuinnissa.
Andrea Gyarmatin isä Dezső Gyarmati voitti vesipallossa kolme olympiakultamitalia ja äiti Éva Székely uinnissa yhden. Andrea oli eroon päättyneessä avioliitossa ratamelonnan olympiavoittaja Mihály Heszin kanssa.
Popsikkaat
Popsikkaat (engl. VeggieTales) on yhdysvaltalainen lasten animaatiosarja. Sarja esitettiin Suomessa ensimmäisen kerran vuonna 2006 Nelonen-kanavalla. Sarjan tarkoitus on tuoda vihanneshahmojen kautta esiin Raamatun arvoja.
Andrea Gyarmati
Andrea Gyarmati nimettiin vuonna 1995 uinnin kunniagalleriaan (International Swimming Hall of Fame), johon hänen molemmat vanhempansa oli valittu jo aiemmin.
Popsikkaat
Bobi Tomaatti
Bobi Tomaatti (engl. Bob the Tomato) on tomaatti, ja toinen sarjan päähahenkilöistä. Bobi asuu ystävänsä Lari Kurkun kanssa. Bobi on useimmissa jaksoissa kertoja. Bobi on myös esiintynyt jaksossa Kuningas ja kumiankka Lari-kuninkaan neuvonantajana.
Lari Kurkku
Lari Kurkku (engl. Larry the Cucumber) on tummanvihreä avomaankurkku, joka on yhdessä Bobi Tomaatin kanssa sarjan päähahmo. Joissakin Popsikkaiden jaksoissa Lari esiintyy Raamatun kertomusten henkilönä. Lari on myös tunnettu "hullunkurisista lauluistaan", joita hän esittää jaksojen väleissä. Larilla on myös toinen henkilöllisyys, Popsikkalan kaupunkia suojeleva Ihmelari, joka on päihittänyt muun muassa Palturi Puppulan ja Juorukin. Hänet esitetään lähes aina pelottomimpana mutta ei aivan taitavimpana supersankarina. Jaksossa Ihmelari ja Puppu ulkoavaruudesta Ihmelarin taru oli vaarassa loppua, mutta hänen apurinsa Alfred pelasti tilanteen.
Juniori Parsa
Juniori Parsa (engl. Junior Asparagus) on parsakaali, joka asuu isänsä ja äitinsä luona Popsikkalassa. Juniorin parhaita ystäviä ovat Laura Porkkana ja tämän pikkuveli Lenni. Popsikkaiden jaksossa Vihaiset viinirypäleet Junioria kiusattiin, mutta muuten kaikki Popsikkalan asukkaat ovat hänen ystäviään.
Herra Nekkula
Herra Nekkula (engl. Mr. Nezzer) on kesäkurpitsa. Jaksossa Herra Nekkulan suklaatehdas (engl. Rack, Shack & Benny) hän esiintyy suklaatehtaan pomona. Jaksossa hän uhkaa heittää kolme työntekijää uuniin, jos nämä eivät kumarra suurta pupupatsasta. Kohtaus on otettu Raamatun tarinasta, jossa Nebukadnessar käskee kolmea miestä kumartamaan kultaista patsasta. Jaksossa Lelu, joka pelasti joulun (engl. The Toy That Saved Christmas) hänellä on veli nimeltä Wally, joka omistaa lelutehtaan. Hän näyttää kuitenkin ja kuulostaa täsmälleen samalta.
Alfred Parsa
Alfred Parsa (engl. Archibald Asparagus) on parsa, joka rakastaa historiaa ja kulttuuria. Yleensä hän ei ymmärrä hölynpölyä, kuten Larin lauluja. Alfred toimii myös opettajana Popsikkalan alakoulussa ja on Ihmelarin hovimestari.
Pappa Rypäle
Pappa Rypäle (engl. Pa Grape) on viinirypäle. Jaksossa Vihaiset viinirypäleet (engl. The Grapes of Wrath) hän ja hänen perheensä nauravat Juniorille päänsä takia. Perhe kuitenkin oppi myöhemmin anteeksi hänelle. Pappa esiintyy tyypillisesti jaksoissa, jotka perustuvat Vanhan testamentin tarinoihin. Papan perheeseen kuuluu kaksi lasta: Tomi ja Roosa.
Tomi Rypäle
Tomi Rypäle (engl. Tom Grape) on viinirypäle ja Pappa Rypäleen poika. Jaksossa Vihaiset viinirypäleet (engl. The Grapes of Wrath) hän ja hänen perheensä nauravat Juniorille päänsä takia. Perhe kuitenkin oppi myöhemmin anteeksi hänelle. Tomi on myös yksi Taavin veljistä jaksosta Taavi ja jättiläiskurkku (engl. Dave and the Giant Pickle), ja hän on myös yksi israelilaisista jaksosta Josse ja suuri muuri (engl. Josh and the Big Wall!).
Suomenkieliset ääninäyttelijät
Listassa näkyy vain osa hahmoista:
Barbara Petzold
Barbara Petzold (s. 8. elokuuta 1955 Oberwiesenthal) on itäsaksalainen hiihtäjä, maansa ainoa henkilökohtaisen hiihtolajin olympiavoittaja ja maansa ainoan viestihiihdossa olympiakultaa voittaneen joukkueen jäsen. Hän kilpaili maastohiihdossa 1970-luvulla ja 1980-luvun alkupuolella. Seuratasolla hän edusti SC Traktor Oberwiesenthalia.
Petzold saavutti 15-vuotiaana nuorten EM-kilpailujen viestissä hopeaa ja sijoittui 5 kilometrillä kahdeksanneksi vuonna 1971. Kolme vuotta myöhemmin aikuisten MM-kilpailuissa Falunissa hän saavutti hopeaa 10 kilometrillä ja viestissä sekä sijoittui 5 kilometrillä neljänneksi. Innsbruckin talviolympialaisissa 1976 hän sai viestissä pronssia sekä sijoittui 10 kilometrillä seitsemänneksi ja 5 kilometrillä 11:nneksi. Olympialaisten jälkeen hän voitti 10 kilometrin kilpailun sekä Salpausselällä että Falunissa. Lahden MM-kilpailuissa 1978 saaliina oli hopeamitali viestissä sekä yhdeksäs sija 20 kilometrillä, 15. sija 5 kilometrillä ja 17. sija 10 kilometrillä.