cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Luettelo televisiosarjan Ihmemies MacGyver hahmoista
Tämä on luettelo televisiosarjan Ihmemies MacGyver hahmoista. Päähenkilöstä on oma artikkeli.
Valkosulttaanikana
Valkosulttaanikana (Porphyrio albus) oli Australiaan kuuluvalla Lord Howen saarella elänyt rantakana. Valaanpyytäjät ja merimiehet metsästivät sen sukupuuttoon 1800-luvun alussa. Lajista on säilynyt kaksi museonäytettä, toinen Liverpoolissa ja toinen Wienissä. George Shaw kuvaili lajin holotyypin vuonna 1790.
Valeri Karpin
Ura pelaajana
Narvassa syntynyt Karpin aloitti pelaajauransa Sport Tallinnassa vuonna 1986. Hän edusti seuraa uransa alkuvuosina 25 ottelussa, kunnes siirtyi 1988 suurseura PFK TsSKA Moskovaan. Tässä vaiheessa nuoren keskikenttämiehen aika ei TsSKA:ssa ollut kypsä nuorelle keskikenttäpelaajalle ja hän haki lisää peliaikaa FK Fakel Voronetšista, jossa pelasikin 25 ottelua kaudella 1989. Seuraavana vuonna hän siirtyi FK Spartak Moskovaan, jossa kuului joukkueen vakiomiehistöön sen juhliessa Venäjän mestaruutta kausilla 1992 ja 1993.
Southernplayalisticadillacmuzik
Southernplayalisticadillacmuzik (Southern Playalistic Cadillac Muzik) on OutKast-yhtyeen debyyttialbumi, joka julkaistiin 26. huhtikuuta 1994. Albumi myi Yhdysvalloissa platinaa.
Valeri Karpin
Ura pelaajana
Karpin palasi Sociedadiin 2002 ja edusti baskiseuraa uransa loppuun saakka. Hän oli mukana Raynald Denoueix'n valmentamassa ryhmässä, joka voitti mestaruushopeaa kaudella 2002/03. Kaikkiaan hän pelasi viimeisen kolmen kautensa aikana Sociedadissa 107 liigapeliä.
Éomer
Éomer on fiktiivinen hahmo J. R. R. Tolkienin kirjassa Taru sormusten herrasta ja siihen perustuvassa elokuvatrilogiassa.
Valeri Karpin
Ura pelaajana
Maajoukkuetasolla Karpin edusti IVY:ä yhdessä ottelussa sekä Venäjää 72 A-maaottelussa. Hän oli mukana MM-kisoissa 1994 ja 2002 sekä EM-kisoissa 1996. Tie katkesi kaikilla kerroilla jo lohkovaiheeseen.
Éomer
Eorlin huoneen Éomer oli Théodwynin, Théodenin sisaren, poika. Hänellä oli sisar, Éowyn. Sen jälkeen, kun he olivat orpoutuneet, Théoden adoptoi heidät ja kasvatti heitä kuin omia lapsiaan.
Valeri Karpin
Pelaajauran jälkeen
Pelaajauransa jälkeen Karpin on toiminut maantiepyöräilytalli Xacobeo-Galician johtotehtävissä sekä kiinteistöyrityksen omistajana yhdessä Michel Salgadon kanssa.
Southernplayalisticadillacmuzik
Southernplayalisticadillacmuzik nousi Billboard 200 -listalla parhaimmillaan 20. sijalle Player's Ball -hitin avustuksella. Albumin gangsta-tyyliset sanoitukset eivät juurikaan enää toistuneet yhtyeen tulevissa albumeissa. Big Boi äänitti albumia varten kappaleen West Savannah, joka päätyi kuitenkin vuoden 1998 Aquemini-albumille.
Valeri Karpin
Pelaajauran jälkeen
Elokuussa 2008 hän palasi jalkapallon pariin FK Spartak Moskovan urheilutoimenjohtajana. Huhtikuussa 2009 hän nousi seuran päävalmentajaksi Michael Laudrupin potkujen jälkeen. Hänen johdollaan Spartak sijoittui kauden päätteeksi Venäjän liigassa toiseksi. Kaudella 2010 Spartakin meno tökki ja Karpin oli jo potku-uhan alla. Joukkue kuitenkin löysi lopulta suunnan pelilleen ja sijoittui kauden päätteeksi neljänneksi. Tammikuussa 2011 Karpin allekirjoitti kesään 2012 ulottuvan jatkosopimuksen seuran kanssa. Kausi 2011/12 lähti Spartakilta kuitenkin käyntiin luvattoman kehnosti ja Karpin erosi huhtikuussa 2011 seuran majaillessa liigan viimeisenä. Hän kuitenkin toimi päävalmentajana aina kauden 2011/12 loppuun saakka luotsaten Spartakin liigahopealle.
Lomapainajainen
Lomapainajainen on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut Frank Coracin ohjaama romanttinen komediaelokuva. Se on Adam Sandlerin ja Drew Barrymoren kolmas yhteistyössä syntynyt elokuva – kaksi ensimmäistä ovat The Wedding Singer ja Aina eka kerta. Lomapainajainen menestyi heikosti Yhdysvalloissa, mutta ulkomailla yleisömenestys oli parempi.
Valeri Karpin
Pelaajauran jälkeen
Karpin palasi Spartakin valmentajaksi jo marraskuun lopulla 2012, kun seurajohto erotti huonosti alkaneen kauden vuoksi Unai Emeryn tehtävästä. Karpinin johdolla Spartak sijoittui kaudella 2012/13 lopulta liigassa neljänneksi. Kaudella 2013/14 joukkue taisteli Venäjän mestaruudesta. Heikot esitykset kevätkaudella 2013/14 ja putoaminen Venäjän cupista johtivat Karpinin potkuihin maaliskuun puoliväissä 2014, vaikka joukkue oli liigassa kolmantena vain neljä pistettä FK Lokomotiv Moskovaa perässä.
Elokuussa 2014 Karpin jatkoi uraansa RCD Mallorcan peräsimessä. Joukkueen heikot tulokset Segunda Divisiónissa johtivat kuitenkin potkuihin jo helmikuussa 2015.
Éomer
Éomer palasi Edorasiin, ja kertoi tavanneensa Samoojan ja tämän ystävät. Kuitenkin, Gríma Kärmekielen neuvosta, hänet pidätettiin. Hänet vapautettiin kun Théoden toipui Sarumanin hallinnasta, ja hän taisteli kuninkaansa rinnalla Helmin syvänteen taistelussa, jossa hänen éoredinsa ajoivat Sarumanin puoliörkit ja mustainmaalaiset Huornien metsään, jossa huornit surmasivat nämä. Myöhemmin hän ratsasti Aragornin, Théodenin ja Gandalfin kanssa Rautapihaan, jonne Saruman oli vangittu. Éomer ratsasti Pelennorin kenttien taisteluun kuninkaansa kanssa, ja taisteli urheasti Rohanin ja Gondorin puolesta. Hän käytteli taistelussa miekkaansa nimeltä Gúthwinë. Vuonna 3019 Kolmatta Aikaa Pelennorin kentillä Angmarin Noitakuningas tappoi Théodenin, ja Éomerista tuli hänen seuraajansa. Éomer oli Rohanin 18. kuningas ja kolmannen sukuhaaran ensimmäinen. Hän uudisti valansa Aragornille sen jälkeen kun tämä oli kruunattu Kuningas Elessariksi ja vannoi ikuista ystävyyttä Rohanin ja Gondorin välille.
Valeri Karpin
Pelaajauran jälkeen
Kesällä 2015 Karpinista tuli Venäjän 1. divisioonassa pelanneen FK Torpedo Armavirin päävalmentaja. Kausi oli sarjaan nousseelle Torpedolle vaikea ja joukkue putosi kauden päätteeksi takaisin 2. divisioonaan. Karpin jätti tehtävänsä kauden jälkeen.
Lomapainajainen
Juoni
Huonojen sokkotreffien jälkeen yksinhuoltajat Lauren ja Jim sopivat yhden asian: he eivät tapaa toisiaan enää koskaan. Kohtalon oikusta heidän tiensä kuitenkin kohtaavat, kun he ovat kirjautumassa sisään samaan hotelliin lastensa kanssa Afrikassa. Unelmaloman sijaan perheet joutuvat jakamaan ylellisen sviitin ja ovat jumissa toistensa seurassa viikon ajan.
Devil’s Hole
thumb|240px|Pohjanmeren kartta, josta näkyy Devil’s Holen sijainti. Devil’s Hole (suomeksi ’Pirunkuoppa’) on Pohjanmereen kuuluva merialue, joka sijaitsee kaksisataa kilometriä itään Dundeen kaupungista Skotlannissa. Sen kohdalla on merenpohjassa useita kapeita syvänteitä, jotka ovat jyrkkärinteisiä ja lähes etelä–pohjois-suuntaisia. Alue on saanut pahaenteisen nimensä kalastajilta, jotka kadottivat sinne usein verkkojaan.
Valeri Karpin
Pelaajauran jälkeen
Joulukuussa 2017 Karpinista tuli FK Rostovin päävalmentaja 2,5-vuotisella sopimuksella.
Devil’s Hole
Devil’s Holen syvänteet ovat 20–30 kilometriä pitkiä mutta ainoastaan 1–2 kilometriä leveitä. Niiden syvimmät kohdat ovat noin 230 metriä, kun ympäröivä merenpohja on vain 80–90 metriä merenpinnan alapuolella. Painanteet ovat todennäköisesti syntyneet sulamisvesien kuluttamina viime jääkauden lopussa.
Valeri Karpin
Pelaajauran jälkeen
Karpin nimettiin Venäjän maajoukkueen päävalmentajaksi kesällä 2021 pelattujen EM-kilpailujen jälkeen.
Éomer
Hänet tunnettiin nimellä Éomer Éadig, eli ”Siunattu”, koska hänen valtakaudellaan Rohan toipui sodan jäljiltä ja siitä tuli jälleen rikas ja hedelmällinen maa. Éomer tapasi Lothírielin, Dol Amrothin prinssi Imrahilin tyttären ollessaan Gondorissa ja avioitui tämän kanssa. Lothíriel synnytti pojan, Elfwinen, josta tuli Rohanin seuraava kuningas Éomerin kuoltua vuonna 63 Neljättä Aikaa.
Elokuvat
Peter Jacksonin ohjaamassa Taru sormusten herrasta -elokuvatrilogiassa Gríma Kärmekieli karkoittaa Éomerin ennen kuin tämä tapaa Aragornin, eikä hän palaa ennen kuin Helmin syvänteen taistelun loppupuolella. Hänen hahmonsa korvasi elokuvassa Erkenbrandin, joka palaa Helmin syvänteelle Gandalfin kanssa. Éomeria esittää uusiseelantilainen näyttelijä Karl Urban.
Tallennetun ohjelman tietokone
Tallennetun ohjelman tietokone on tietokone, jossa ohjelma voitiin tallettaa tietokoneen muistiin. Tallennetun ohjelman tietokoneessa ohjelma voidaan ladata esimerkiksi reikäkorteilta tai magneettinauhalta ilman fyysisiä muutoksia laitteeseen.
Manchesterin yliopiston Small-Scale Experimental Machine (SSEM) oli yksi ensimmäisiä tallennetun ohjelman tietokoneita ja ensimmäinen elektroninen tallennetun ohjelman tietokone. Tietokoneella ajettiin onnistuneesti 21. kesäkuuta 1948 tallennettu ohjelma, joka tuotti odotetun tuloksen.
IBM SSEC oli mahdollisesti ensimmäinen tietokone, joka kykeni tallennettujen käskyjen aritmeettiseen manipulaatioon (rajattu määritelmä tallennetun ohjelman tietokoneelle), mutta se toimi enemmän kiinteän ohjelman koneen tavoin. Erääksi tallennetun ohjelman tietokoneen ominaisuudeksi mainitaan sen kyky avustaa sen omien ohjelmien valmistelussa: joustavuus, joka mahdollistaa ohjelmointikielen kääntäjät ja käyttöjärjestelmät eivät ole mahdollisia kiinteätoimiselle koneelle.
Aiemmat tietokoneet kuten Colossus ja ENIAC vaativat kytkentöjen muuttamista kun ohjelmaa muutettiin. ENIAC:iin tehtiin muutoksia, jolloin sen operaatiot voitiin tallettaa numeerisessa muodossa eli ohjelmana ja vuonna 1948 sitä käytettiin tallennetun ohjelman tietokoneena.
Tuija Laine
Tuija Vappu Hillevi Laine (s. Joutseno) on suomalainen teologian tohtori, joka toimii Helsingin yliopiston ja samalla Suomen ensimmäisenä kirjahistorian professorina.
Laine valmistui ylioppilaaksi toukokuussa 1983 Joutsenossa. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui teologian maisteriksi vuonna 1990. Hän sai Suomen kansallisarkistosta arkistonhoitajan oppiarvon (1990). Hän valmistui vuonna 1995 humanististen tieteiden kandidaatiksi yleinen historia pääaineenaan. Vuonna 1999 hän valmistui teologian lisensiaatiksi ja vuonna 2000 teologian tohtoriksi. Laineen väitöskirja oli Ylösherätys suruttomille: Englantilaisperäinen hartauskirjallisuus Suomessa Ruotsin vallan aikana. Hänet nimitettiin Helsingin yliopiston kirkko- ja kirjahistorian dosentiksi vuonna 2000 ja Joensuun yliopiston (nyk. Itä-Suomen yliopiston) kirkko- ja kirjahistorian dosentiksi vuonna 2005.
Laine on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2017.
Alan Kay
Alan Curtis Kay (s. 17. toukokuuta 1940, Springfield, Massachusetts) on yhdysvaltalainen tietojenkäsittelytieteilijä. Kay on tietojenkäsittelyn kehityksen pioneeri, joka johti Smalltalk-kielen kehittänyt ryhmää ja vaikutti olio-ohjelmoinnin kehitykseen. Kay on palkittu Turing-palkinnolla vuonna 2003.
Hänen tohtoriväitöksensä kuvasi FLEX – A Flexible Extendable Language -kielen kuvauksen.
Heikki Kojola
HIFK:n jälkeen Kojola pelasi I-divisioonassa edustaen PiTaa kahden kauden ajan. Kaudeksi 1977–1978 Kojola siirtyi Tanskan pääsarjan Rungstediin. Seuraavalla kaudella hän voitti sarjan pistepörssin ensimmäisenä Rungstedin pelaajana.
Alan Kay
Kay kehitti käyttöliittymämallin Doing With Images makes Symbols, jossa "tekeminen" on hiiren käyttämistä, "kuvat" ovat kuvakkeita (ikoneja) tietokonenäytöllä ja "symbolit" olivat Smalltalk-kieli. Smalltalk oli kielen lisäksi ohjelmointiympäristö, jota ajettiin Xerox Alto -tietokoneella. Kayn työ graafisien käyttöliittymien parissa vaikutti muun muassa Mac OS:n ja Microsoft Windowsin käyttöliittymiin.
Gillis Schey
pienoiskuva|Gillis Schey Gillis Schey (5. syyskuuta 1644 Amsterdam – 15. kesäkuuta 1703 Amsterdam) oli hollantilainen amiraali.
Schey syntyi amsterdamilaisen merimiehen perheeseen 1644. Tulikasteensa laivastossa hän sai 1665 Englantia vastaan käydyssä Lowestoftin taistelussa, joka päättyi Hollannin tappioon. Elokuussa 1673 Scheyn komentama 56-tykkinen Tijdverdrijf oli mukana voitokkaassa Texelin taistelussa ranskalais-englantilaista osastoa vastaan. Tammikuussa 1676 hän osallistui Ranskan–Hollannin sodan Strombolin taisteluun Ranskaa vastaan, jossa hänen komentamansa 50-tykkinen Essen upposi. Taistelu päättyi ratkaisemattomana, ja osapuolet kärsivät verrattain pieniä tappioita. Schey sai komentoonsa 70 tykin linjalaiva Spiegelin, jonka hän johti huhtikuussa jälleen tasapuoliseen Agostan taisteluun ja kesäkuussa Palermon taisteluun, joka päättyi ranskalaisten voittoon.
Schey toimi myös Amsterdamin amiraliteetin laivaston tarkastajana (vlootvoogden). Hän kuoli 1703, ja hänen hautansa sijaitsee Amsterdamin Oude Kerk-kirkossa.
Merihistorioitsija Prud'homme van Reinen laatimalla listalla 1600-luvun hollantilaisista merisankareista Gilles Schey on sijalla 21.
Timo Parkkonen
Timo Parkkonen (s. 7. heinäkuuta 1952 Lahti) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa ja SM-liigassa vuosina 1973–1977 ja oli kevään 1976 pudotuspelien pistepörssin ykkönen yhdessä Porin Ässien Rauli Levosen kanssa.
Parkkonen edusti koko pääsarjauransa ajan Helsingfors IFK:ta. Hän pelasi SM-sarjassa ja SM-liigan runkosarjassa yhteensä 109 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 26 + 23 = 49 ja jäähymääränsä 50 minuuttia. SM-liigan pudotuspeleissä hän pelasi seitsemän ottelua ja kokosi niissä tehopisteet 4 + 2 = 6 sekä jäähyminuutteja neljä. Parkkonen saavutti urallaan yhden Suomen mestaruuden (-74) ja yhden SM-hopean (-75). Parkkonen pelasi myös viisi kautta Ruotsissa. Sekä Eliserienissä ( Björklöven, Umeå), että Allsvenskanissa (Huddinge IK, Huddinge). Ruotsissa otteluita 162, maaleja 100, syöttöjä 87, yhteensä 187 pistettä. Jäähyjä 182 min PPG 1,15.
Fujitan asteikko
pienoiskuva|Boforiasteikon, Fujitan asteikon ja Mach-luvun suhde. Fujitan asteikolla mitataan tornadon tai trombin aiheuttamaa tuhoa, joka riippuu tornadon tai trombin nopeudesta. Asteikolla nopeus ulottuu 18 m/s:stä äänen nopeuteen noin 330 m/s:iin. F5:tä voimakkaampaa tornadoa ei ole havaittu. Heikon tornadon eli F0:n tuulet puhaltavat 18-32 m/s ja äärimmäisen voimakkaan tornadon eli F5:n 120-150 m/s. Veden yllä kulkeva tornado eli vesipatsas, joka ei käy maalla missään vaiheessa, ei aiheuta minkäänlaista tuhoa, jolloin se luokitellaan saman tien F0:ksi.
Fujitan asteikko sai nimensä japanilaiselta Tetsuya Thodore Fujitalta (1920-1998), joka tutki tornadoja ja voimakkaita ukkosmyrskyjä. Vuonna 1953 hän muutti Japanista Yhdysvaltoihin ja sai kutsumanimekseen Mr. Tornado. Hän tiesi, että myrskyissä tuulen nopeuden mittaminen on vaikeaa, joten hän ehdotti vuonna 1971 käyttöön asteikkoa, jossa voimakkuuden mittaus tapahtuisi tuhojen mukaan. Tämä asteikko nimettiin Fujitan asteikoksi.
Asianosaisseuraanto
Asianosaisseuraanto tarkoittaa asianosaisen vaihtumista oikeudenkäynnin kuluessa. Tällöin henkilön tilalle tulee oikeudenkäynnin ulkopuolinen henkilö, joka saa saman aseman kuin alkuperäinen asianosainen. Yleensä niin tapahtuu, kun asianosainen kuolee, ja hänen oikeudenomistajansa haluavat jatkaa oikeudenkäyntiä uusina asianosaisina.
Riita-asiassa seuraannon vaikutus oikeudenkäyntiin riippuu siitä, onko kyse kantajasta vai vastaajasta. Kantajapuolella tehdyn esineen tai oikeuden luovutuksen jälkeen uusi henkilö voi ryhtyä kantajaksi esittämättä uutta kannetta. Tällöin ei tarvita alkuperäisen kantajan eikä vastaajan suostumusta, mutta alkuperäisen henkilön tekemät prosessitoimet velvoittavat uutta kantajaa. Vastaajapuolella tapahtuvan asianosaisseuraannon toteuttaminen vaatii aina kantajan suostumuksen, mutta alkuperäisen vastaajan lupaa ei tarvita. Sivuväliintulijaksi voi uusi vastaaja päästä siinäkin tapauksessa, ettei kantaja suostu asianosaisseuraantoon (Oikeudenkäymiskaari 18:8–10).
Rikosasiassa asianosaisseuraanto on hyvin poikkeuksellista. Syytetyn kuollessa asianosaisseuraanto voi tapahtua vain konfiskaatiovaatimuksen osalta. Tällöin vaatimusta ajetaan syytetyn oikeudenomistajia vastaan, jotta tuomioistuin tuomitsisi menettämisseuraamuksen kuolinpesän varoista (Rikoslaki 8:16.2).
Taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut 2010
Vuoden 2010 taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin Tallinnassa, Virossa 18. – 24. tammikuuta. Kilpailupaikkana toimi Saku Suurhall. Kilpailujen ohjelmassa olivat miesten ja naisten yksinluistelut, pariluistelu ja jäätanssi.
K8
K8 tai K-8 voi tarkoittaa seuraavia:
Yhtenäiskulttuuri
Yhtenäiskulttuuri tarkoittaa kulttuuria, jossa samat arvot ja ihanteet vallitsevat kaikilla osa-alueilla, niin tieteen, taiteen kuin arkielämänkin piirissä. Kaikilla on suunnilleen sama käsitys siitä, mikä on oikein ja mikä väärin.
Eero Kosonen
Eero Kosonen (s. 12. syyskuuta 1986 Lappeenranta) on suomalainen salibandymaalivahti, joka edustaa Steelersiä. Aiemmin hän pelasi Ruotsin Superliigan Växjö Vipersissa ja Seinäjoen Peliveljissä Ruotsalainen salibandylehti Innebandymagazinet valitsi hänet maailman parhaaksi miespelaajaksi vuonna 2018 ja neljänneksi parhaaksi vuonna 2017.
Ura
Kosonen aloitti salibandyn pelaamisen kotikaupungissaan NST:ssä, jossa hän saavutti muun muassa C-junioreissa SM-hopeaa ja B-junioreissa SM-kultaa vuonna 2005. Sittemmin Kosonen nousi joukkueen edustukseen kaudella 2005-2006. Sitä ennen hän oli jo pelannut yhden ottelun I-divisioonassa joukkueen edustuksessa kaudella 2004-2005. Kaudet 2005-2006 ja 2006-2007 Kosonen toimi varavahdin roolissa, kunnes kaudella 2007-2008 hän pelasi suurimman osan NST:n otteluista yhdessä Ossi Lahden kanssa.
Yhtenäiskulttuuri
Yhtenäiskulttuuri Suomessa
Vaikka yhtenäiskulttuurin murtuminen oli alkanut Suomessa toisen maailmansodan jälkeen, vielä 1960-luvun alussa Suomi oli tiukan yhtenäinen maa, jossa tapahtui varsin vähän muutoksia. Lopullinen kuolinisku yhtenäiskulttuurille oli maaltamuutto, jonka ansiosta vanhat valtarakenteet ja instituutiot eivät enää hallinneet ihmisiä. Keskeinen ihmisiä yhtenäiskulttuurista irrottanut tekijä oli individualisoituminen eli yksilöllistyminen. Ihmiset alkoivat haluta suurempaa vapautta itseään koskevissa päätöksissä.
Eero Kosonen
Ura
Vuonna 2008 Kosonen siirtyi Happeeseen.
Elokuussa 2020 Kosonen siirtyi Steelersiin.
Muuta
Kososen veli Topi Kosonen on pääsarjatason pesäpalloilija ja moninkertainen Itä-Länsi -pelaaja.
Jukka Repo
Jukka Tapio Repo (s. 1969 Mikkeli) on suomalainen freelancerinä toimiva äänisuunnittelija ja muusikko. Hän soittaa tai on soittanut muun muassa yhtyeissä Kalle G & Rytinäkerjäläiset, Tesar Jazz Band, Rantakylä Big Band ja Riivattu Kissa, Hannu Palo ja La Paloma, Jaska Mäkynen & Nelostie, Lea Laven ja Tähtilamppu.
Jukka Repo työskenteli noin 23 vuotta äänimestarina Mikkelin teatterissa, jossa hän aloitti vuonna 1999. Repo on tehnyt äänisuunnittelun, tai musiikin ja äänisuunnittelun, useisiin kymmeniin Mikkelin teatterin tuotantoihin.
Juupajoen vaakuna
thumb|150px|Juupajoen vaakuna Juupajoen vaakuna on Juupajoen kunnan tunnus. Aiheen tunnukset viittaavat kahteen tärkeään kunnassa vaikuttaneeseen laitokseen. Havunoksa kuvaa nykyään satavuotiasta Hyytiälän metsäasemaa, ja vuota sittemmin lakkautettua Korkeakosken kenkätehdasta.
Vaakunan selitys on ”hopeakentässä punainen vuota, jossa kultainen havunoksa.” Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Juupajoen kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 24. marraskuuta 1956. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 26. huhtikuuta 1957.
Bilot
Bilot Oyj on suomalainen ohjelmisto- ja IT-palveluyhtiö, joka on perustettu vuonna 2005. Bilotilla on toimipisteitä Helsingin lisäksi Jyväskylässä, Puolassa Poznańissa ja Varsovassa sekä Ruotsissa Tukholmassa. Bilot listautui vuonna 2020 ja kaupankäynti Bilotin osakkeilla alkoi Nasdaq First North Growth Market Finland -markkinapaikalla (”First North”) 17. maaliskuuta 2020.
Liiketoiminta
Bilot on kasvanut mm. yritysostojen, kuten Louhia Analytics ja CastorIT kautta. Bilot rakentaa yrityksille digitaalista asiakaskokemusta. Bilot tarjoaa asiakkailleen digitaalisia palveluita ja ratkaisuja asiakaspolun eri vaiheisiin sekä tekoälyä ja analytiikkaa hyödyntäviä myynnin ja markkinoinnin työkaluja.
Merja Koskela
Merja Kristiina Koskela (s., Tyrnävä) on suomalainen filosofian tohtori ja Vaasan yliopiston soveltavan kielitieteen professori.
Bilot
Liiketoiminta
Bilot vaikuttaa ohjelmistoalustoissa ja teknologiaekosysteemeissä (kuten SAP ja Microsoft) sekä niiden integroinnissa osaksi asiakkaiden liiketoimintaa. Bilotin asiakkaita ovat mm. Valio, Mandatum Life, Wärtsilä ja YIT.
Merja Koskela
Koskela kirjoitti ylioppilaaksi Limingan lukiosta (1984). Hän opiskeli Vaasan yliopistossa, ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1989, lisensiaatiksi 1991 ja tohtoriksi 1996. Hänen ruotsinkielisen väitöskirjansa (1996) otsikkona oli Tema och rema i vetenskaplig och populärvetenskaplig text. Osana jatko-opintojaan hän opiskeli kieliä Islannissa (Háskóli Islands, 1990) ja Saksassa (Freiburgin yliopisto, 1991).
Jacobus Pauli Raumannus
Jacobus Pauli Raumannus eli Jaakko Paavalinpoika Raumannus (noin 1600 mahdollisesti Rauma – 1678 Pirkkala) oli suomalainen kirkkoherra ja uskonnollisen kirjallisuuden suomentaja. Hän julkaisi luterilaisen kirkon tunnustuskirjat nimellä Confessio Fidei, Se on Augsburgin Uscon Tunnustos, Suomexi (1651) ja D. Martinus Lutheruxen Catechismus Se suurembi (1674) ja lisäksi virsi- ja evankeliumikirjan.
Merja Koskela
Koskelan tutkimus on keskittynyt asiantuntijaviestinnän eri näkökulmiin: tieteelliseen kirjoittamiseen, visuaalisuuteen sekä sijoittajaviestinnän kysymyksiin.
Bilot
Liiketoiminta
3.2.2022 Bilot julkaisi yhdistymisaikeensa Vincit Oyj:n kanssa. Käytännössä se sulautuu Vincitiin.
Jacobus Pauli Raumannus
Nähtävästi raumalaissyntyisen Raumannuksen mainitaan opiskelleen ulkomailla yliopistossa. Hän toimi ainakin vuodesta 1632 lähtien Turun lukion yhteydessä toimineen alkeiskoulun eli pedagogion opettajana. Raumannuksesta tuli Pirkkalan kirkkoherra 1638, ja tämä virka hänellä oli kuolemaansa saakka. Raumannus oli myös Tyrvään rovastikunnan lääninrovasti vuosina 1645–1678. Hän oli pappissäädyn valtiopäivämiehenä Tukholmassa vuosina 1642 ja 1664, ja hän oli Turun pappeinkokouksessa synodaaliväitöksen respondentti 1632 ja suomenkielinen saarnaaja 1667. Hänet haudattiin 12. lokakuuta 1679 Pirkkalan kirkkoon alttarin alle.
Bilot
Omistus
Bilot Oyj:n suurimman osakkeenomistajan BCore Oy:n omistusosuus on 51,77%. Suurimpia omistajia ovat lisäksi Merimieseläkekassa, Keskinäinen Työeläkevakuutusyhtiö Elo, Helsinki Securities Oy, Sijoitusrahasto Säästöpankki Pienyhtiöt, Rednaut Oy, Umo Capital Oy ja Umo Invest Oy.
Merja Koskela
Hän on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2017.
Jacobus Pauli Raumannus
Raumannus suomensi ensimmäisenä Augsburgin tunnustuksen joka painettiin 1651. Hän aloitti 1664 Avenariuksen rukouskirjan, vuoden 1655 uskonsäännön, Schmalkaldenin artikkelien sekä Martti Lutherin Ison katekismuksen suomentamistyön ja sai teokset suomennettua painokuntoon syksyllä 1672. Ison katekismuksen suomennos painettiin 1674 ja Avenariuksen rukouskirjan suomennos (D. Avenariuxen aamu- ja ehto-rucouxet, joca päiwä wijckosa) julkaistiin samana vuonna piispa Johannes Gezelius vanhemman painattaman suomenkielisen virsikirjan liitteenä. Raumannuksen suomennostyötä tuettiin myöntämällä hänelle elinikäinen vapautus kruununveroista ja antamalla hänen verorästinsä anteeksi. Myös teosten painatus maksettiin valtion varoista.
Nokkavälskäri
Nokkavälskäri (Zebrasoma rostratum) on välskärikalojen (Acanthuridae) heimoon kuuluva merivesissä elävä kalalaji, jota pidetään myös akvaariossa.
Mäkilä (Tuntematon sotilas)
thumb|[[Mikko Kivinen (takana) Mäkilänä Pyynikin kesäteatterin Tuntemattoman sotilaan dramatisoinnissa vuonna 1997.]] Mäkilä on kuvitteellinen henkilö Väinö Linnan romaanissa Tuntematon sotilas. Hän on alikersantti, joka toimii komppanian talousaliupseerina.
Nokkavälskäri
Nokkavälskäri voi kasvaa korkeintaan 21 senttimetrin mittaiseksi. Se on litteä, korkea ja tummansinisen sävyinen. Selkäevä ja peräevä ovat pitkät ja tummat. Nokkavälskäriä tavataan ainoastaan Oseanian maanosasta. Se on levittäytynyt Tyyneltämereltä aina Pitcairnsaarille asti. Se käyttää ravinnokseen leviä. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut nokkavälskärin puutteellisesti tunnetuksi lajiksi.
Mäkilä (Tuntematon sotilas)
Mäkilän kuvaus Tuntemattomassa sotilaassa
Alikersantti Mäkilä esitellään romaanin ensimmäisen luvun III osassa, jossa hän ajautuu riitaan Hietasen kanssa, koska hän ei kapteeni Kaarnan käskystä huolimatta suostu luovuttamaan uusia saappaita sotamies Saloselle. Mäkilän kerrotaan olevan kotoisin Laihialta suuresta maalaistalosta. Laihialaiseen tapaan hän on hyvin saita. Mäkilä on myös romaanin ainoa uskovainen. Kenttähartaudessa hänen kerrotaan laulavan virsiä kauniilla äänellä. Kesällä 1942 Mannerheimin syntymäpäivänä romaanin 10. luvussa puolijoukkue varastaa Mäkilältä keittoastian tehdäkseen kiljua, mitä Mäkilä paheksuu Hietaselle hänen palauttaessaan astian. Mäkilä suostuu kuitenkin antamaan Hietaselle yhden silakan tämän krapulan vuoksi. Mäkilä kaatuu romaanin 14. luvussa viedessään kesällä 1944 ruokaa etulinjaan sotamies Uusitalon sijaan. Hänen viimeiset sanansa on suunnattu hevoselle: "Älä pelkää! Mennähän rauhas. Ei s'oo ihmises. S'oon suuremmas käres."
Analyysi
Ilkka Malmberg näkee Tuntematonta sotilasta analysoivassa teoksessaan Mäkilän kuolemassa kristusmaisia piirteitä. Mäkilä kuolee ikään kuin Uusitalon puolesta ja hänen viimeiset sanansa muistuttavat Jeesuksen viimeisiä sanoja. Malmbergin mukaan uskonnollisuus on romaanissa monopolisoitu Mäkilälle.
Mäkilä dramatisoinneissa
Edvin Laineen vuonna 1955 ohjaamassa elokuvassa Tuntematon sotilas Mäkilää näytteli Vilho Siivola. Rauni Mollbergin vuonna 1985 ohjaamassa uudemmassa filmatisoinnissa hahmoa näytteli Jaakko Kuusisaari.
Lasten kuningas
Lasten kuningas on kiinalainen elokuva vuodelta 1987. Se kertoo nuoresta miehestä, josta tulee opettaja maalaiskylään Kiinan kulttuurivallankumouksen aikana.
Juoni
Kirjava joukko kiinalaisia on koottu uudelleenkoulutettaviksi ja maatöihin kolhoosiin Lounais-Kiinan vuorilla. Yksi heistä, nuori mies, määrätään paikallisen yläkoulun opettajaksi vaikka on itse käynyt vain vuoden verran lukiota. Lapsilla ei ole kirjoja, vain opettajalla yksi loppuun kulunut oppikirja josta perinteen mukaan pitäisi kopioida tekstiä taululle ja oppilaiden taululta vihkoihinsa. Nuori mies alkaa kapinoida perinteisiä opetusmenetelmiä vastaan ja haluaa vapauttaa oppilaiden kielen ja ajattelun. Hän opettaa koululaisille keksimänsä kirjainmerkin, jossa yhdistyvät karjaa ja vettä tarkoittavat merkit ja sanoo uuden merkin tarkoittavan lehmän virtsaa. Merkki taas viittaa tarinaan, jossa paimenpoika oppii hallitsemaan lehmälaumaansa virtsaamalla heinikkoon. Lehmät seuraavat häntä mihin vain suolaisen heinän ajamina.
Vastaanotto
Elokuva tuli Suomessa teattereihin vuonna 1991 Gaudeamus-yhtiön maahantuomana kolmantena kiinalaiselokuvana Chen Kaigen Keltaisen maan ja Zhang Yimoun Punaisen pellon jälkeen. Suomen Kuvalehden Ywe Jalander kirjoittikin elokuvan esittelytekstissä kiinalaiselokuvista yleisemmin: ”Kiinalaiset elokuvat – kuten afrikkalaisetkin – ovat hyvää tekevää katsottavaa. Niissä on rauhallista ympäristöä, johon tapahtumat asettuvat. Ei ole joka paikassa teitä ja teollisuutta, jotka rikkoisivat maiseman. [--] Ajan ja paikan tajua eivät määrää autot, junat ja lentokoneet, vaan ihmisen mittainen liikkuminen.”.
Helsingin Sanomissa Helena Ylänen kirjoitti Lasten kuninkaan olevan puhemies Maon ja kulttuurivallankumouksen viimeisten vuosien leimaama: ”Vaikka siitä puuttuu 1960-luvun virallisen Kiinan kukantuoksuinen sievistely, siinä on herttaista pienuutta ja osoitteellista kansanomaisuutta juuri niin kuin puhemies halusi. Filmin raivonpuuskat taas ovat hallittuja sivalluksia ja perimmäinen toivottomuus ilmaistaan hyvin tyynesti.” Kaikkiaan Lasten kuningas on Yläsen mielestä kasvattava ja hienostunut filmi tärkeistä asioista, elokuvana loisteliasta työtä eheine kuvineen ja muotoineen.
Sons of the System
Sons of the System on tanskalaisen Mnemicin neljäs studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2010.
Bonuskappaleet
Eurooppa ja digipak
Yhdysvallat
iTunes-rajoitettu (alueellisten bonusten lisäksi)
Club Atlas
Club Social y Deportivo Atlas de Guadalajara on vuonna 1916 perustettu jalkapalloseura Guadalajarasta, Meksikosta. Seuran edustusjoukkue pelaa maan korkeimmalla sarjatasolla Primera División de Méxicossa. Joukkueen kotistadionina toimii 56 713 -paikkainen Estadio Jalisco.
Ensimmäisen kerran joukkue voitti maan pääsarjamestaruuden kaudella 1950–1951.
Tsiolkovskin kosmonautiikan valtionmuseo
300px|thumb|right|Venäjän avaruustoiminnan näyttelyhalli Tsiolkovskin kosmonautiikan valtionmuseossa [[Kalugalla, Venäjällä. Näyttelyssä on seuraavat mallit ja replikat: ensimmäinen satelliitti, Sputnik 1 (katon alla pallo) ensimmäiset avaruuspuvut (alavasen) ensimmäisen miehitetyn avaruuslennon moduuli, Vostok 1 (keskellä) ensimmäinen Molnija-tyypin satelliitti (yläoikea) ensimmäinen avaruusmönkijä, Lunohod 1 (alaoikea) ensimmäinen avaruusasema, Saljut 1 (vasemmalla) ensimmäinen modulaarinen avaruusasema, Mir (ylävasemmalla).]]
Konstantin Tsiolkovskin kosmonautiikan valtionmuseo (venäjäksi Государственный музей истории космонавтики имени К.Э.Циолковского) on maailman vanhin avaruustekniikan museo. Se perustettiin 3. lokakuuta 1967 Kalugaan, missä venäläinen avaruusteknologian pioneeri Konstantin Tsiolkovski toimi 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa. Museon perustaminen oli Neuvostoliiton avaruusohjelman pääinsinöörin Sergei Koroljovin ansiota. Museorakennuksen suunnittelivat arkkitehdit Boris Barkhin, Jevgeni Kireev, Natalija Orlova, Valentin Strogy ja Kirill Fomin. Rakennuksen peruskiven muurasi kosmonautti Juri Gagarin 13. kesäkuuta 1961.
Näyttelyn toinen puoli kuvaa Tsiolkovskin elämää ja toimintaa, toinen puoli esittelee neuvostoliittolaista avaruusteknologiaa. Museossa on mm. Sputnik 1-satelliitin prototyyppi, kuukiviä ja R-7-raketti. Museossa on vuosittain Tsiolkovski-konferenssi. Museossa on 127 työntekijää ja siellä vierailee 100 000 ihmistä vuosittain. Kalugassa sijaitsee myös Tsiolkovskin koti, joka muutettiin museoksi vuonna 1936, vuosi hänen kuolemansa jälkeen.
Gekko Paavilainen
pienoiskuva|Kirjailija Gekko Paavilainen. Gekko Paavilainen (s. 22. tammikuuta 1972 Paltamo) on Tampereella asuva suomalainen kirjailija ja parturi-kampaaja.
Elämä ja ura
Gekko Paavilainen tunnetaan erityisesti Nelosen televisio-ohjelmasta Sillä silmällä, jossa hän vastasi ohjelmassa stailattavien heteromiesten ulkonäöstä. Paavilainen on syntynyt Kainuussa sijaitsevassa Paltamossa ja muuttanut Tampereelle vuonna 1991.
Gekko Paavilainen kirjoittaa artikkeleita, teatteri-, elokuva-, sarjakuva- ja musiikkiarvioita Man Made Lifestyle -verkkosivustolle. Lisäksi hänet tunnetaan lukuisien tapahtumien ja festareiden juontajana sekä DJ:nä. Paavilainen asuu Tampereella aviomiehensä kanssa.
Kaksisarvinen
ntamo, 2023, ISBN 978-9-52215870-3 tyhjä|pienoiskuva|Gekko Paavilainen, Kaksisarvinen (ntamo, 2023) Kaksisarvinen on Paavilaisen fiktiivinen romaani, joka on Yksisarvisen jatko-osa. Se jatkaa ensimmäisen kirjan henkilöiden tarinaa aina 70-luvulta nykypäivään.
Matteuksen evankeliumi (elokuva)
Matteuksen evankeliumi on Pier Paolo Pasolinin ohjaama draamaelokuva vuodelta 1964. Se on kuvattu pääosin Italian Materassa. Muita kuvauspaikkoja oli eri puolilla Etelä-Italiaa muun muassa Calabriassa. Pääosissa esiintyy amatöörejä: esimerkiksi Juudasta esittää roomalainen rekkakuski ja vanhaa Neitsyt Mariaa Pasolinin oma äiti.
Teemu Luoto
Teemu Luoto (s. 29. joulukuuta 1941 Helsinki) on suomalainen keramiikkataiteilija. Hänellä on ollut oma keramiikkastudio Helsingissä vuosina 1962–1971 sekä taidekeskus Kuhmalahden taidepappila vuodesta 1971.
Sumatrankoirankuono
Sumatrankoirankuono (Cynopterus titthaecheilus) on Indonesiassa ja Itä-Timorissa elävä hedelmälepakkojen heimoon kuuluva lepakkolaji.
Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin suomenkieliseksi nimeksi on sumatrankoirankuono.
Levinneisyys ja elinympäristö
Alalajeista C. t. major elää Niasin saarella, C. t. terminus Timorilla ja nimialalaji C. t. titthaecheilus Balin, Jaavan, Krakataun, Lombokin, Sebesin ja Sumatran saarilla. Laji elää sekä luonnontilaisissa, että häirityissä metsissä. Se sietää myös rakennettua ympäristöä, lepakoita on tavattu nukkumasta vanhassa rakennuksessa.
Ravinto
Sumatrankoirankuono elää usein yhdessä muiden saman suvun lepakoiden kanssa, jolloin se kilpailun takia käyttää ravinnokseen alueen suurimpia hedelmiä. Se syö ainakin viikunoita ja manteliketapanin hedelmiä ja kantaa jälkimmäisiä mahdollisesti myös lepopaikoilleen. Laji syö ilmeisesti myös useiden kasvilajien siitepölyä ja huomattavissa määrin lehtiä.
Ville Hänninen (lavastaja)
Ville (Wilhelm) Hänninen (9. helmikuuta 1894 Virtasalmi – 24. helmikuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen lavastaja ja taidemaalari.
Ville Hänninen opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1913–1916 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1917 ja 1921–1922. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1926, 1941 ja 1942.
Hänninen toimi lavastajana viipurilaisissa teattereissa vuodesta 1923 lähtien. Vuonna 1941 hän meni Suomi-Filmi Oy:n palvelukseen lavastajaksi. Hänninen toimi vuosina 1942–1956 lavastajana yhteensä 22 pitkässä näytelmäelokuvassa ja lisäksi lavastajan apulaisena neljässä elokuvassa. Hännisen lavastustöitä olivat muun muassa elokuvat Varaventtiili (1942), Yli rajan (1942), Loviisa - Niskavuoren nuori emäntä (1946), Maaret - tunturien tyttö (1947), Pimeänpirtin hävitys (1947), Ihmiset suviyössä (1948) ja Härmästä poikia kymmenen (1950). Viimeksi hän oli lavastajana elokuvassa Muuan sulhasmies (1956).
Paadjärvi
Ylä- ja Ala-Paadjärven rannoilta on löydetty useita kivikautisia asuinpaikkoja. Äänisenrannan piirin Viitanan kyläneuvostoon kuulunut Paadjärven metsätyömaa mainitaan vuoden 1933 asutusluettelossa. Toisen maailmansodan jälkeen kylä sekä Petroskoin ja Suojärven väliselle radalle perustettu rautatieasema kuuluivat Tšalnan taajamaneuvostoon. Paadjärvellä asui inkerinsuomalaisia, joita on haudattu kylän lähellä sijaitsevalle hautausmaalle. Lähistöllä on myös sodan aikana internoitujen saksalaisten hautausmaa. Nykyään kylä koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä kesämökeistä.
Aino Muukka
Aino Irene Muukka (Vihervä-Muukka) (20. kesäkuuta 1899 Soini – 14. marraskuuta 1992) oli suomalainen opettaja ja taidemaalari.
Aino Muukka opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1919–1923 ja 1923–1924 sekä Pariisissa Académie André Lhotessa 1931. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1919, 1920, 1921, 1922 ja 1923 sekä Suomen Kuvataidejärjestöjen Liiton näyttelyyn 1952. Ulkomailla Muukan teoksia oli esillä naistaiteilijoiden näyttelyissä Berliinissä ja Wienissä 1942. Muukka toimi opettajana oppikoulussa 1931–1954. Muukka maalasi muun muassa akvarelleja.
Aino Muukka oli naimisissa taidemaalari Yrjö Muukan kanssa.
Eero Rissanen
Eero Rissanen (s. 30. marraskuuta 1948 Kuopio) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Keskikentällä pelannut Rissanen edusti urallaan Kuopion Pallotovereita 1965 ja 1970–1972, Kuopion Palloseuraa 1966–1969 ja 1973–1975 sekä Oulun Palloseuraa 1976–1983. Hän voitti Suomen mestaruuden KuPS:ssa 1974 sekä OPS:ssa 1979–1980. Lisäksi hän voitti KuPS:ssa myös Suomen Cupin 1968. Kaikkiaan Rissanen pelasi 15 kauden aikana 308 mestaruussarjan ottelua, joissa hän teki 35 maalia. Hän on eniten pääsarjaotteluita pelanneiden listan sijalla 39.
Rissanen pelasi maajoukkueessa yhden maaottelun 1975.
Eija Kalso
Eija Anneli Kalso (s. ) on suomalainen lääkäri, joka toimii Helsingin yliopiston kivun tutkimuksen ja hoidon professorina. Hän työskentelee ylilääkärinä HYKSin Kipuklinikalla.
Hanna Suomalainen
Hanna Suomalainen (6. huhtikuuta 1874 Kuopio – 4. huhtikuuta 1948) oli suomalainen taidemaalari.
Hanna Suomalainen opiskeli Helsingin yliopiston piirustussalissa 1910–1911, Pariisissa Ernest Bonnencontren (1862–1930) johdolla 1897 ja Académie de la Grande Chaumièressa 1906 sekä Tukholmassa Richard Berghin johdolla 1900.. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1899 ja 1932. Suomalainen toimi piirustuksenopettajana Kuopiossa. Hän maalasi Kuopion katunäkymiä ja teki muotokuvia opettajakollegoistaan, muun muassa kieltenopettaja Elisabeth Stenius-Aarneenkalliosta ja lehtori Mikael Runebergistä.
Aschanska villan
Rakennus
Huvilan on suunnitellut tukholmalainen arkkitehti Ragnar Östberg, ja se valmistui vuonna 1906 eversti Wilhelm Aschanille, joka johti paikallista rakuunarykmenttiä. Östberg suunnitteli useita Uumajassa olevia rakennuksia, vaikkakin hänet tunnetaan parhaiten Tukholman kaupungintalon rakentamisesta. Nykyään huvilassa on toimistotilaa sekä ravintola.
Puinen huvila on suunniteltu kansallisromanttisella tyylillä, kuten Scharinska villankin, jonka sama arkkitehti rakensi Uumajaan vuotta aiemmin. Huvila on rakennettu kivijalalle ja sokkelille. Huvilassa on yksi kerros sekä ullakko jyrkän harjakaton sisäpuolella.
Östberg rakensi samoihin aikoihin teatteria Uumajaan. Se oli rakennettu kuitenkin puutavarasta ja se paloi vuonna 1913. Aschanska villan on ollut kulttuuriperintörakennus vuodesta 1980 lähtien.
Pappinen (Loimaa)
Pappinen on kylä entisen Loimaan kunnan alueella Loimaalla, Varsinais-Suomessa. Pappinen sijaitsee noin 11 kilometriä lounaaseen Loimaan keskustasta.
Pappisten kylä kuuluu Niinijoen–Pappisten seutuun, joka muodostuu yhteensä kymmenestä kylästä, joiden yhteinen asukasluku oli vuoden 2004 aikaan hieman yli 800. Pappinen kuuluu Niinijoen koulupiiriin. Kylä on maanviljelyaluetta.
Pappistenjärven rannalla on tanssilava, Pappisten lava, jota pidetään yllä talkoovoimin. Tanssilavan vieressä on uimaranta.
Mutapohjaista Pappistenjärveä on hoidettu viime vuosikymmenenä muun muassa hoitokalastuksella ja ruoppauksella. Järven pinta-ala on noin 5,8 hehtaaria. Se laskee Järvenojan ja Sulajoen välityksellä Niinijokeen ja edelleen Loimijokeen. Läheinen Pikkujärvi on vain noin 2,2 hehtaarin suuruinen.
Reijo Rossi
Reijo Rossi (s. 18. kesäkuuta 1954 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa ja SM-liigassa vuosina 1973–1977 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Rossi edusti pääsarjaurallaan Tampereen Tapparaa ja Rauman Lukkoa. Hän pelasi SM-sarjassa ja SM-liigan runkosarjassa yhteensä 77 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 2 + 0 = 2 ja jäähymääränsä 38 minuuttia. SM-liigan pudotuspeleissä hän pelasi neljä ottelua, joissa hän ei saanut tilastomerkintöjä. Rossi voitti Suomen-mestaruuden Tapparan joukkueessa vuonna 1975 sekä saavutti lisäksi yhden SM-hopean.
Gil Vicente FC
Gil Vicente Futebol Clube on portugalilainen jalkapalloseura, joka on perustettu vuonna 1924. Seura tulee Barcelosin kaupungista ja sen edustusjoukkue pelaa maan korkeimmalla sarjatasolla Primeira Ligassa. Sen kotistadionina toimii 12 504 -paikkainen Estádio Cidade de Barcelos.
Bedum
Bedum on kunta Groningenin provinssissa Alankomaissa. Se on yksi suurimmista Groningenin kaupungin satelliittikaupungeista. Bedumissa on 10 433 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 44,57 neliökilometriä.
Aiheesta muualla
thumb|left|250px|Kartta Bedumin kunnasta. Rajat esittävät osoitteiden ja rakennusten perusrekisterin mukaisia asuinpaikkoja (Basisregistratie Adressen en Gebouwen (BAG) woonplatsen).
Lope de Rueda
Lope de Rueda (noin 1505 Sevilla, Espanja – 1565 Córdoba, Espanja ) oli espanjalainen näytelmäkirjailija ja näyttelijä. Hän johti vuodesta 1544 kiertävää teatteriseuruetta, jolle hän kirjoitti arkielämästä runsaasti draamallisia laatukuvia, joissa oli osuvaa kielenkäyttöä.
Ruedan seurue esiintyi niin hovijuhlissa kuin kirkollisissakin juhlissa, esimerkiksi Segovian katedraalin vihkiäisissä 1558, Kristuksen ruumiin juhlassa 1559 ja niin edelleen. Ruedan ansiosta teatteri irtautui palatseista ja kirkoista ja siitä tuli koko kansan omaisuutta. Siten Ruedasta tuli espanjalaisen komedian luoja samalla kun hän on pasojen keksijä. Ruedan dialogi on henkevää, hänen tyylinsä on voimakasta, ja hän on vaikuttanut suuresti moniin myöhempiin tekijöihin. Ruedan eniten vaikutteita antaneita teoksia ovat Deleitoso compendio (1567), jossa on viisi pasoa, kaksi komediaa ja yksi coloquio, sekä Registro de representantes (1570). Coloquio de Camila ja Coloquio de Timbria ovat kaksi pitkää pasoa, Diálogo sobre la invención de las calzas ja Prendas de amor runomuotoisia dialogeja.
Ruedan muita merkittäviä näytelmiä ovat Eufemia, joka perustuu Decameroneen, El rufián cobarde, joka on komedian Miles gloriosus perillinen, Los engaños, joka on vapaa mukaelma Niccolò Secchin näytelmästä Commedia degli Inganni, Armelina, jonka esikuva on Francesco Ranierin Attilia, Medora, joka jäljittelee Gigio Arthenio Giancarlin näytelmää Zingara, La carátula, El convidado, Pagar y no pagar, Las aceitunas ja Cornudo y contento. Ruedan teoksia on julkaistu 1567, 1570, 1588 ja 1895 nimellä Colección de libros españoles raros y curiosos. Pasot on julkaistu kokoelmana Pasos completos (Madrid: Espasa Calpe 1990. ISBN 84-239-1935-8).
Turun päivä
Turun päivä on vuosittain syyskuun kolmantena sunnuntaina järjestettävä Turun kaupungin kotiseutupäivä, jota on vietetty vuodesta 1961 lähtien. Turun päivänä kaupunkilaisille tarjotaan monia mahdollisuuksia tutustua omaan kotikaupunkiinsa; esimerkiksi moniin museoihin on päivän aikana vapaa pääsy. Vuodesta 1988 alkaen Turun päivänä on valittu myös tulevan vuoden Turun Flikka ja Poika. Turun päivä päättyy perinteisesti suureen ilotulitukseen Aurajokirannassa iltayhdeksältä.
Hunnun Herra
Hunnun herra on vesilahtelaisten kansantarinoiden kristillinen saarnaaja, joka käännytti alkuperäisen uskonnon kannattajia. Hunnun herran kerrotaan saapuneen Hinsalaan Hinsalan salmen yli, mutta pudonneen jäihin ja tulleen sieltä pelastetuksi. Aluksi hän puhui vain latinaa, mutta kotiuduttuaan oppi suomen. Paikallisen pakanapäällikkö Kirmukarmun kerrotaan vainonneen Hunnun herraa, ja lopulta repineen tältä kädet irti. Hunnun herra kuitenkin toipui paikallisten hoidossa käsiensä menetyksestä ja jatkoi saarnaamista. Lopulta vaikuttuneena Hunnun herran uhrimielestä, ja pettyneenä Novgorodin sotaretkellään omiin jumaliinsa, Kirmukarmu kääntyi kristityksi. Tarina on ehkä säilynyt opetustarinana siitä, että kristillinen uhrautuvuus voittaa lopulta.
Hunnun herraa kutsuttiin myös Kalannin Kalaksi. Tämä tarjoaa yhtymäkohdan piispa Henrikiin, joka Piispa Henrikin surmavirren mukaan kasvoi "Kaalimaassa". Saagoissa toistuvan pilan mukaan skandinaavit sanoivat Englannin rahvaan elävän pelkällä kaalilla ja piispa Henrikkiä on vanhastaan pidetty alkujaan englantilaisena. Tosin mm. Elias Lönnrot selittää Kantelettaren loppusanastossa, että nimi tarkoittaisi Gaelin maata.
Suomalaisen Folk-metalyhtyeen Korpiklaanin kappale Vesilahden veräjillä kertoo Hunnun Herrasta.
Suomen urheilu 1928
Suomen urheilu 1928 käsittelee vuoden 1928 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Antti Perttula
Antti Perttula (s. 23. toukokuuta 1943 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1964–1975 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Perttula edusti SM-sarjaurallaan Helsingfors IFK:ta, Tampereen Tapparaa ja Helsingin Jokereita. Hän pelasi SM-sarjassa 234 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 43 + 31 = 74 ja jäähymääränsä 80 minuuttia. Perttula voitti Suomen-mestaruuden Tapparan joukkueessa vuonna 1975 sekä saavutti lisäksi yhden SM-hopean ja yhden SM-pronssin.
HMS Devonshire (39)
Valmistus
Alus tilattiin Portsmouthin telakalta, missä köli laskettiin 16. maaliskuuta 1926. Alus laskettiin vesille 22. lokakuuta 1927 ja otettiin palvelukseen 18. maaliskuuta 1929.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Välimeren laivaston 1. risteilijäviirikköön. Alus oli 1932-1933 Kiinan asemalla. Toisen maailmansodan alettua alus liitettiin Kotilaivastoon, jonka mukana se osallistui Norjan taisteluihin.
Devonshire kuului elokuussa 1940 operaatio Menacessa Dakariin hyökänneeseen osastoon. Alus tulitti operaation aikana Vichyn Ranskan laivaston aluksia sekä Dakarin rannikkolinnakkeita. Operaation keskeyttämisen jälkeen alus jatkoi Vichyn Ranskan alueiden valvontaa Päiväntasaajan Afrikan rannikolla, sulkien muun muassa Kamerunin ja Gabonin satamat.
Tammikuussa 1941 alus osallistui saksalaisen kaapparin Kormoranin etsintään eteläisellä Atlantilla, minkä jälkeen se palasi Englantiin huollettavaksi. Alus oli helmikuusta toukokuuhun telakalla, mistä vapauduttuaan se liitettiin Kotilaivastoon suojaamaan Jäämeren saattueita. Syyskuussa alus siirrettiin Itäiseen laivastoon.
Alus oli lippulaivana osastossa, joka kaappasi 2. marraskuuta Hyväntoivonniemen itäpuolella Vichyn Ranskan Indokiinaan matkanneen saattueen. Alus pysäytti 22. marraskuuta Ascension Islandin pohjoispuolella saksalaisen kaapparin Atlantiksen. Alus oli tammikuusta maaliskuuhun 1942 huollossa Norfolkissa Yhdysvalloissa, minkä jälkeen se palasi Intian valtamerelle. Alus osallistui huhtikuussa Madagaskarin valtaukseen (operaatio Ironclad).
Alus suojasi ANZACin joukkojenkuljetussaattueita Suezilta Australiaan, kunnes palasi toukokuussa 1943 Englantiin telakalle. Alus palasi palvelukseen maaliskuussa 1944. Sodan loppuajan alus oli Kotilaivastossa ja osallistui muun muassa Norjan rannikolle tehtyjen hyökkäysten suojaamiseen. Sodan päätyttyä Devonshire muutettiin 1947 koululaivaksi. Alus myytiin romutettavaksi 16. kesäkuuta 1954. Se saapui 12. joulukuuta Cashmorelle Newportiin romutettavaksi.
Abraham Melkiorinpoika
Abraham Melkiorinpoika (k. 1598 Tukholma) oli ruotsalaissyntyinen nuijasodan aikainen Pohjanmaan vouti ja nuijamiesten vastustaja.
Nuijasodan Nokian taistelussa joulukuussa 1596 Abraham Melkiorinpoika lähetettiin tarjoamaan sovintoa ehtona, että talonpojat luovuttavat huomattavimmat johtajansa tuomittaviksi. Tästä seurasi hämmennys, jonka takia talonpoikien päälliköt pakenivat ja talonpoikien joukot lyötiin näiden jouduttua hajaannuksen valtaan. Tämän jälkeen Abraham Melkiorinpoika vangitsi Jaakko Ilkan, Yrjö Kontsaksen, Pentti Pirin ja muutaman muun talonpoikaisjohtajan. Vastoin Klaus Flemingin myöhästynyttä kieltoa hän mestautti vangit Isonkyrön kirkolla.
Sitten alkoivat pohjoispohjalaiset kapinoimaan, jolloin Abraham Melkiorinpoika ensin heille varoittavan kirjeen kirjoitettuaan, lähti muutaman kymmenen sotamiehen joukon voimin pohjoiseen kapinallisia rauhoittamaan. Kaarle-herttuan nimeämä uusi vouti Israel Larsinpoika oli kuitenkin antanut määräyksen pidättää Abraham Melkiorinpoika elävänä tai kuolleena. Pohjoispohjalainen partio Hannu Krankan ja Perttu Palon johdolla yllätti Abraham Melkiorinpojan joukon Kokkolan kirkon lounaispuolella olevalla Tarharannan niityllä. Abraham Melkiorinpoika pääsi pakoon, mutta hänet otettiin kiinni seuraavana päivänä etelämpää Kruununkylästä. Abraham Melkiorinpoika kuljettiin sidottuna ensin Tukholmaan ja sitten Arbogaan. Siellä koolla olleen säätyjen kokouksen asettama tilapäinen tuomioistuin tuomitsi hänet kuolemaan. Abraham Melkiorinpoika vetosi kuninkaaseen ja laati kaksi puolustuskirjelmää, jotka eivät kuitenkaan auttaneet vaan hänet teloitettiin Tukholmassa keväällä 1598.
Camilla Cedercreutz
Camilla Cedercreutz (s. 31. tammikuuta 1993) on suomalainen kilpapurjehtija.
Vuosina 2011–2016 Cedercreutz purjehti Noora Ruskolan kanssa aluksi 29er- ja myöhemmin 49er FX -luokassa. Vuonna 2013 he saavuttivat alle 23-vuotiaiden MM-kultaa.
Rion 2016 kesäolympialaisissa Cedercreutz ja Ruskola sijoittuivat 17:nneksi.
Noora Ruskola
Noora Ruskola (s. 21. joulukuuta 1994) on suomalainen kilpapurjehtija.
Ruskola purjehti MM-kultaa juniorien Zoom 8 -luokassa vuonna 2010. Vuosina 2011–2016 hän purjehti Camilla Cedercreutzin kanssa aluksi 29er- ja myöhemmin 49er FX -luokassa. Vuonna 2013 he saavuttivat alle 23-vuotiaiden MM-kultaa. Vuodesta 2017 lähtien Ruskola on purjehtinut Mikaela Wulffin kanssa 49er- ja 470-luokassa.
Rion 2016 kesäolympialaisissa Ruskola ja Cedercreutz sijoittuivat 17:nneksi.