cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Johan Kull
Talvisota
Kull osallistui talvisotaan Vaasan suojeluskuntapiirin viidennen alueen päällikkönä. Häntä ei kuitenkaan tyydyttänyt rintamantakainen toiminta, vaan hän kokosi Vaasasta ryhmän vapaaehtoisia ja matkusti heidän kanssaan rintamalle, missä tämä sekalainen joukko sijoitettiin lopulta Rannikkotykistörykmentti 2:een. Rykmentissä Kull hoiti useita erikoistehtäviä ja toimi muun muassa konekiväärikomppanianpäällikkönä Tuppuran saaressa, missä hän kaatui taistelussa 2. maaliskuuta 1940. Hänen ruumiinsa jäi kentälle ja hänet siunattiin lopulta kentälle jääneenä Mustasaaren sankarihautaan.
Luottamustoimet
Kull toimi Mustasaaren suojeluskunnan paikallisesikunnan jäsenenä vuodesta 1928 alkaen ja Vaasan suojeluskuntapiirin piiriesikunnan jäsenenä vuodesta 1936 alkaen sekä Mustasaaren ruotsalaisen nuorisoseuran puheenjohtajana vuosina 1928–1938. Vaasan ruotsalaisen nuorisoseurapiirin puheenjohtajana hän toimi vuodesta 1936 alkaen ja Svenska Österbottens frihetskämpar i Vasa med omnejd -nimisen yhdistyksen hallituksen jäsenenä hän toimi vuosina 1934–1938. Hän oli myös Sisällissodan rintamamiesliiton jäsen.
Tauno Luomi
Tauno Aleksanteri Luomi (8. helmikuuta 1911 Pielavesi – 27. huhtikuuta 1993) oli suomalainen pesäpalloilija.
Riihimäen Pallonlyöjiä edustanut Luomi voitti Suomen mestaruuden 1933 ja valittiin Itä–Länsi-otteluun 1933–1937 viisi kertaa peräkkäin (1934 ja 1936 vaihtomieheksi).
Luomi toimi myös Pesäpalloliiton toiminnanjohtajana.
Luomi oli toimittamassa seuraavia teoksia:
Tauno Luomelle myönnettiin SVUL:n ja PPL:n kultaiset ansiomerkit.
Kruununmetsä
Kruununmetsä oli Ruotsin kuningaskunnassa valtiolle eli silloisen kielenkäytön mukaan kruunulle kuuluva metsä. Ruotsissa kuningas Kustaa Vaasa määritti, että alueet, joilla ei ollut omistajaa, kuuluivat kruunulle, so. valtiolle. Tällä perusteella Ruotsin kuningaskunnassa kyettiin jakamaan eräalueita uudisasutusmaaksi. Osa 1500-luvun uudisasutusmaasta Korsholman linnaläänissä sijaitsi Kainuussa Novgorodin tasavallassa ennen Täyssinän rauhaa Moskovan suuriruhtinaskunnan kanssa 1595. Myös myöhemmin osa uudisasutusalueesta kuului Ruotsin kuningaskunnan rauhansopimuksella vahvistetun valtionrajan itäpuolelle.
Valtionmaiden osuus Keski-Suomen asuttamisessa on merkittävä, koska maiden kuuluminen kruunulle takasi sen, että hämäläisten eräoikeudet voitiin peruuttaa ja perustaa mahdollisuus savolaisten uudisasutukselle.
Myös Etelä- ja Länsi-Suomessa, jossa tiheämmän asutuksen vuoksi maat olivat laajemmin käytössä ja omistusoikeudet määritelty isojaon jälkeen jäi maita, joita ei määritelty millekään yksittäisille maatiloille, jolloin takametsien omistus jäi Kustaa Vaasan säätämän periaatteen vuoksi kruunulle eli valtiolle.
Vuodesta 1859 alkaen valtion metsiä on hallinnoinut Metsähallitus.
Islannin historia
Tämä artikkeli käsittelee Islannin historiaa. Ensimmäiset asukkaat saapuivat Skandinaviasta Islantiin 800-luvun lopulla. Alkuun maa oli käytännössä itsenäinen, ja vuonna 930 sinne perustettiin maailman vanhin edelleen toimiva parlamentti Alþingi.
Islanti oli Norjan kuningaskunnan alainen vuodesta 1262 vuoteen 1944, jolloin maa itsenäistyi toisen maailmansodan seurauksena. Islanti liittyi Pohjoismaiden neuvostoon vuonna 1952 ja Euroopan talousalueeseen vuonna 1994. Sittemmin vuoden 2008 talouskriisi on vaikuttanut voimakkaasti maan talouteen.
Varhaishistoria
left|thumb|Islanti [[Olaus Magnus|Olaus Magnuksen kartassa (Carta marina).]] Islanti on geologisesti katsottuna nuori saari. Se syntyi mioseenikaudella noin 20 miljoonaa vuotta sitten Keski-Atlantin selänteellä tapahtuneiden tulivuorenpurkausten tuloksena.
Islanti oli pitkään maailman suurimpia asumattomia saaria. Kreikkalaisen tutkimusmatkailija Pytheaan mainitseman Thulen on arveltu tarkoittaneen Islantia. Se ei kuitenkaan ole uskottavaa, sillä Pytheaan kuvauksen mukaan Thule oli maatalousmaa, joka tuotti runsaasti maitoa, hunajaa ja hedelmiä.
Löytöhistoria
pienoiskuva|Landnámabókin sivu Árni Magnússon -instituutissa Reykjavíkissa. Landnámabók kertoo, että Islannin löysi Naddoddur, joka oli Färsaarten ensimmäisiä asukkaita. Hän yritti purjehtia Norjasta Färsaarille, mutta joutui eksyksiin ja päätyi Islannin itärannikolle. Naddoddur antoi maalle nimen Snæland (Lumimaa). Myös ruotsalainen merenkulkija Garðar Svavarsson joutui vahingossa Islannin rannikolle. Hän totesi, että maa on saari, ja antoi sille nimen Garðarshólmi (Garðar's luoto), ja hän vietti talven Húsavíkissa. Ensimmäinen skandinaavi, joka purjehti maahan tarkoituksella, oli Flóki Vilgerðarson, joka tunnetaan myös nimellä Hrafna-Flóki. Hän vietti talven Barðaströndissa. Talvi oli kylmä, ja kun hän havaitsi Islannin vuonojen olevan jäässä, hän antoi maalle nykyisen nimen Ísland ('Jäämaa').
Ensimmäiset asukkaat
Islannin varhaisen asutushistorian tärkein lähde on Landnámabók, joka on kirjoitettu noin 300 vuotta myöhemmin. Arkeologiset löydöt tukevat teoksessa esitettyjä väitteitä: Reykjavík oli asuttuna jo vuoden 870 aikoihin. Lándmanabók sisältää runsaasti tietoa Islannin varhaisesta asutuksesta, mutta se on kirjoitettu vasta 1100-luvulla. Ari Þorgilssonin hieman vanhempaa teosta Íslendingabók pidetään yleensä luotettavampana lähteenä, mutta se on paljon suppeampi. Sen mukaan Islanti asutettiin 60 vuoden kuluessa, mikä merkinnee, että uudisasukkaat olivat ottaneet haltuunsa kaiken maan.
Islannin ensimmäisenä vakituisena asukkaana on yleensä pidetty norjalaissyntyistä Ingólfr Arnarsonia. Hänen on kerrottu maata lähestyessään heittäneen laivasta kaksi puunrunkoa mereen ja päättäneen asettua sinne, missä ne päätyvät rantaan. Hän purjehti rannikkoa pitkin, kunnes puunrungot löytyivät lounaiselta niemimaalta, jonka nimi nykyisin on Reykjanesskagi. Vuonna 874 hän muutti perheineen asumaan sinne paikalle, jolle hän antoi nimen Reykjavík (Savujen lahti). Nimi johtui maasta nousevista geotermisista höyryistä. Paikkakunnasta on sittemmin tullut Islannin pääkaupunki. Nykyisten tietojen mukaan ei kuitenkaan ole varmaa, että Ingólfr Arnarson olisi ollut Islannin ensimmäinen vakituinen asukas. Ennen häntä maahan oli ehkä saapunut Garðar Svavarssonin orja Náttfari, joka jäi maahan, kun hänen isäntänsä palasi Skandinaviaan. thumb|upright|[[Harald Kaunotukka peri Norjan kruunun isänsä jälkeen.]]
Vuorenpeikon lehto
Vuorenpeikon lehto on Evon opetusmetsään kuuluva suojeltu metsälehmuslehto Evon alueella. Se kuuluu luontaisesti syntyneisiin, merkittäviltä osin jalopuista koostuviin metsiköihin. Lehdon laajuus on 2,4 hehtaaria ja sen sijaintikoordinaatit 61.211° pohjoista leveyttä ja 25.1401° itäistä pituutta.
Islannin historia
Asutus
Ingólfurin jälkeen maahan saapui norjalaisia merenkulkijoita, heidän perheenjäseniään ja orjiaan, jotka muutamassa vuosikymmenessä asuttivat Islannin kaikki asumiskelpoiset alueet. Uudisasukkaista suurin osa saapui Norjasta, Irlannista ja Skotlannista, mutta maahan tulleet irlantilaiset ja skotlantilaiset olivat enimmäkseen norjalaisten orjia tai palvelijoita. On arveltu, että Islannin asuttivat suurelta osin pakolaiset, jotka poistuivat Norjasta tyrannimaisen Harald Kaunotukan valtakaudella. Samaan aikaan Norjan läntisten alue saattoi olla ylikansoitettu.
Keskiajan itsenäinen Islanti
pienoiskuva|oikea|[[Þingvellir, alltingin kokoontumispaikka.]] Islantiin perustettiin vuonna 930 eräänlainen parlamentti, allting eli yleiskäräjät. Se kokoontui kesäisin Þingvellirissä, jossa edustajat säätivät lakeja, ratkaisivat riitoja ja käyttivät tuomiovaltaa. Lakeja ei kirjoitettu, vaan valittujen lainoppineiden (lögsögumaður) oli opeteltava ne ulkoa. Alltingia on toisinaan pidetty maailman vanhimpana yhä toimivana parlamenttina. Islannissa ei kuitenkaan ollut keskitettyä toimeenpanovaltaa, minkä vuoksi lakien täytäntöönpanosta oli kansan itse huolehdittava. Rikoksista seurasikin usein verikosto, mikä ilmenee myös islantilaisista saagoista.
Vuorenpeikon lehto
Hämeen liitto on määritellyt alueen maakuntakaavassaan maakunnallisesti arvokkaaksi luontotyypiksi.
Islannin historia
Keskiajan itsenäinen Islanti
Keskiajan itsenäisyyden kautena Islannin väkiluku kasvoi lähes jatkuvasti. Siihen aikaan Islannista muutti uudisasukkaita Lounais-Grönlantiin ja Kanadan itärannikolle.
Vuorenpeikon lehto
Alueella sijaitsee kaksi järveä Vuoripeikonjärvi ja Majajärvi ja lähistöllä Pitkänniemenjärvi ja Hautjärvi.
Islannin historia
Keskiajan itsenäinen Islanti
thumb|120px|Islannista löydetty [[Thorin patsas 900-luvulta.]]
Kääntyminen kristinuskoon
Islannin ensimmäisen piispan Ísleifr Gizurarsonin vihki vuonna 1056 virkaansa Bremenin piispa Adalbert.
Sisällissota ja itsenäisyyden loppu
Valta keskittyi vuoteen 1200 mennessä muutamille suvuille, ja itsehallintoelimet menettivät merkitystään. Aikakautta 1200-1262 sanotaan Sturlungien ajaksi, mikä johtuu Sturla Þórðarsonista (Hvamm-Sturla) ja hänen pojistaan Þórður, Sighvatur ja Snorri Sturlusonista. He olivat siihen aikaan Islannin vaikutusvaltaisin vallasta taistellut suku. Vuonna 1220 Snorri Sturluson joutui Norjan Haakon IV:n vasalliksi samoin kuin vuonna 1235 hänen veljenpoikansa Sturla Sighvatsson. Sturla käytti koko Strurlunga-suvun mahtiasemaa hyväkseen sotiakseen muita valtaan pyrkineitä klaaneja vastaan. Vuosikymmeniä kestäneen konfliktin jälkeen Islannin johtomiehet lopulta hyväksyivät Norjan ylivallan maassa ja allekirjoittivat Vanhan liittosopimuksen (Gamli sáttmáli), jolla Islanti liitettiin Norjan kruunun alaisuuteen.
Pieni jääkausi
Samoihin aikoihin kuin Islanti joutui Norjan alaisuuteen, ilmasto kylmeni ja alkoi vuosisatoja kestänyt kausi, jota nykyään sanotaan pieneksi jääkaudeksi. Kasvukausi lyheni ja talvet kylmenivät napapiirin läheisyydessä olevissa maissa kuten Islannissa ja Grönlannissa. Koska Islanti sitä ennenkin oli juuri ja juuri kelvannut maanviljelykseen, ilmastonmuutos muodostui asukkaille kohtalokkaaksi. Tärkeimmän viljalajin, ohran viljelys vaikeutui, ja karja tarvitsi ylimääräistä rehua selviytyäkseen entistä pitemmistä ja kylmemmistä talvista. Viljaa saadakseen asukkaiden oli alettava käydä kauppaa manner-Euroopan kanssa, mikä kuitenkin tuli kalliiksi. Islantilaisten onneksi kuitenkin kirkon määräämät paastopäivät, jolloin sai kyllä syödä kalaa mutta ei lihaa, johtivat siihen, että islantilaisten pyydystämän turskan kysyntä kasvoi, ja kun se lisäksi oli helposti säilöttävissä vientiä varten. , siitä tuli Islannille taloudellisesti hyvin tärkeä.
Islanti Norjan ja Tanskan alaisuudessa (1262–1944)
Norjan vallan alkuaikoina Islannissa ei tapahtunut suuria muutoksia. Norja valkiinnutti valtansa hitaasti, ja allting käytti edelleen lainsäädäntö- ja tuomiovaltaa. Kirkollisten kymmenysten ansiosta papisto kuitenkin vaurastui, ja kirkolliset viranomaiset, etenkin Skálholtin ja Hólarin piispat, saivat maassa yhä enemmän vaikutusvaltaa.
Tanskan valtakausi
Islanti oli Norjan vallan alaisena vuoteen 1387, jolloin Norjan kuningassuku sammui Olavi IV Haakoninpojan kuollessa. Tällöin Norja ja sen mukana myös Islanti tuli osaksi Kalmarin unionia, johon kuuluivat myös Ruotsi ja Tanska ja jossa Tanska oli johtava valta. Toisin kuin Norja, Tanska ei tarvinnut Islannin kalaa eikä kotona kudottua villaa. Niinpä Islannin vientikauppa romahti, eikä uusia laivoja ulkomaankauppaa varten enää rakennettu. Grönlantiin 900-luvun lopulla perustettu pieni siirtokunta autioitui vuoteen 1500 mennessä kokonaan, mahdollisesti siksi, että sille elintärkeä kauppa Islannin kanssa oli lakannut.
thumb|left|upright|Tanskan [[Kristian III.]] Kun Tanskassa ja siihen liitetyssä Norjassa Fredrik III:n aikana vuonna 1660 päädyttiin kuninkaan itsevaltiuteen, islantilaisetkin menettivät autonomiansa ja sen mukana myös oikeutensa tehdä lainsäädäntöä koskevia aloitteita. Tanska ei kuitenkaan huolehtinut tarpeeksi Islannin turvallisuudesta. Niinpä vuonna 1627 maahan hyökkäsivät turkkilaiset merirosvot, jotka kaappasivat melkein 300 islantilaista orjiksi.
Uskonpuhdistus
Tanskan hallitus kielsi vuonna 1602 islantilaisia käymästä ulkomaankauppaa muiden kuin Tanskan kanssa. Kauppamonopoli oli voimassa vuoteen 1854 saakka.
Itsenäisyysliike
Islannin ilmasto oli 1700-luvulla huonoimmillaan koko sinä aikana, jolloin maa on ollut asuttu. Samaan aikaan vuonna 1783 Laki-tulivuori purkautui ja syöksi ilmoille noin 12,5 kuutiokilometriä laavaa. Tulvat, tuhka ja savut aiheuttivat 9 000 ihmisen kuoleman, ja karjasta kuoli 80 prosenttia. Seuranneen nälänhädän aikana menehtyi neljäsosa maan väestöstä. Kun Norja erotettiin Kielin rauhansopimuksella vuonna 1814 Tanskasta, Islanti jäi Tanskan valtaan.
1800-luvulla Islannin ilmasto huononi entisestään, ja seurauksena oli suuri maastamuutto Pohjois-Amerikkaan, etenkin Kanadan Manitobaan. Islannissa heräsi kuitenkin kansallishenki, johon vaikuttivat mannereurooppalaiset romanttiset ja nationalistiset aatteet. Itsenäisyysliike kehittyi varsinkin Jón Sigurðssonin vaikutuksesta. Allting oli lakkautettu jo vuonna 1800, mutta se perustettiin uudestaan 1843 neuvoa-antavaksi kokoukseksi, ja sitä pidettiin vuosisatoja toimineen alltingin jatkajana.
Toinen maailmansota ja tasavallan perustaminen
Britannian sotalaivasto saapui kuitenkin Reykjavíkiin 10. toukokuuta 1940 ja nousi maihin (Operaatio Fork). Islannin hallitus esitti siihen vastalauseen ja sanoi tapahtunutta törkeäksi Islannin puolueettomuuden loukkaukseksi. Samana päivänä pääministeri Hermann Jónasson piti radiopuheen, jossa hän kehotti islantilaisia suhtautumaan brittiläisiin sotajoukkoihin vieraanvaraisesti. Islanti oli sen jälkeen liittoutuneiden miehittämänä koko sota-ajan.
Enimmillään Islannissa oli 25 000 brittisotilasta. Heinäkuussa 1941 Islannin puolustus siirrettiin sopimuksella Yhdysvaltojen vastuulle. Britannia tarvitsi kaikkia sotajoukkojaan lähempänä kotimaata, niinpä allting hyväksyi Yhdysvaltojen kanssa tehdyn sopimuksen. Maahan tuli 40 000 amerikkalaista sotilasta, mikä oli enemmän kuin islantilaisten aikuisten miesten lukumäärä. Islannin asukasluku oli tuolloin noin 120 000.
Kansanäänestyksen perusteella Islanti muutettiin tasavallaksi 17. kesäkuuta 1944, jolloin Tanska oli yhä Saksan miehittämänä. Tanskan kuningas Kristian X lähetti kuitenkin Islannin kansalle onnitteluviestin.
Islannin tasavalta
Islanti kukoisti sodan aikana, ja sinne siirrettiin useiden ulkomaisten pankkien valuuttavarannot. Maassa oli kolmen puolueen enemmistöhallitus, jossa olivat Islannin itsenäisyyspuolue (Sjálfstæðisflokkurinn), sosiaalidemokraatit (Alþýðuflokkurinn) ja sosialistit (Sósíalistaflokkurinn). Hallitus päätti panostaa erityisesti kalastuslaivaston uudistamiseen, kalanjalostusteollisuuden kehittämiseen ja maatalouden nykyaikaistamiseen. Toimenpiteiden ansiosta islantilaisten elintaso pysyi sodan jälkeenkin korkeana.
Hallituksen talouspolitiikka oli keynesiläistä, ja hallituksen päämääränä oli luoda kehittyneessä maassa tarpeellinen teollinen infrastruktuuri. Erityisen tärkeänä pidettiin työttömyyden minimoimista ja kalastuksen tukemista muun muassa valuuttapolitiikan keinoin. Koska Islannin talous oli riippuvainen kalan saatavuudesta ja kysynnästä maailmalla, taloudellinen kehitys pysyi hyvin epävakaana 1990-luvulle saakka, jolloin talous monipuolistui merkittävästi.
Nato-jäsenyys
Islanti ja Yhdysvallat sopivat lokakuussa 1946, että Yhdysvaltojen vastuu Islannin puolustuksesta lakkaa mutta Yhdysvalloille jäisi tiettyjä oikeuksia Keflavikissä, erityisesti oikeus sijoittaa sinne sotajoukkoa uudestaan sodan uhatessa.
Islanti liittyi Natoon vuonna 1949. Sopimuksen mukaan Islanti ei kuitenkaan osallistuisi hyökkäystoimiin mitään muuta maata vastaan. Nato-jäsenyyttä vastaan pidettiin vuonna 1949 laajoja mielenosoituksia. Korean sodan alettua Yhdysvallat sopi Islannin kanssa, että vastuu Islannin puolustuksesta siirtyi jälleen Yhdysvalloille. Sopimus allekirjoitettiin 5. toukokuuta 1951, ja sen mukaan amerikkalaiset sotilaat pysyivät vastalauseista huolimatta Islannissa vuoteen 2006 saakka. Vaikka maassa ei enää nykyään ole amerikkalaista sotilastukikohtaa, Yhdysvallat on yhä sitoututunut huolehtimaan Islannin puolustuksesta, sillä molemmat maat ovat Naton jäseniä ja Naton peruskirjan mukaan hyökkäys Islantiin katsottaisiin samalla hyökkäykseksi kaikkia Nato-maita vastaan.
Turskasodat
Toinen turskasota käytiin 1972–1973, jolloin Islanti laajensi vyöhykkeen 50 meripeninkulman eli 93 kilometrin levyiseksi. Kolmas turskasota alkoi marraskuussa 1975, kun vyöhyke laajennettiin 200 meripeninkulmaan saakka. Britannia ei tunnustanut aluelaajennuksia vaan jatkoi kalastusta vyöhykkeiden sisällä ja kiisteli kalastusoikeudesta. Islanti hankki Puolasta uusia rannikkovartioaluksia valvomaan kalastusta alueella. Britannia vastasi hankkimalla 22 fregattia ja muita sotalaivoja suojaamaan omia kalastusaluksiaan. Muutamia laivoja ammuttiinkin, laivojen henkilöstöstä haavoittui ja kuoli muutamia.
Tapahtumat saivat vakavamman käänteen, kun Islanti uhkasi sulkea amerikkalaisen Keflavikin tukikohdan, minkä silloin katsottiin vakavasti haittaavan Naton kykyä puolustaa Atlantin valtameren aluetta Neuvostoliitolta. Britannian hallitus kielsi siksi kansalaisia kalastamasta Islantia ympäröivällä 200 meripeninkulman levyisellä vyöhykkeellä vaikka asiasta ei tehty sopimusta Islannin kanssa.
ETA-jäsenyys ja talousuudistukset
Islannin presidentiksi vuonna 1980 valitusta Vigdís Finnbogadóttirista tuli ensimmäinen demokraattisilla vaaleilla valittu naispuolinen valtionpäämies maailmassa ja maailman toinen naispresidentti Argentiinan Isabel Martínez de Perónin jälkeen. Vigdis valittiin uudelleen kolmasti, ja hän toimi Islannin presidenttinä vuoteen 1996.
Davíð Oddssonin johtama Islannin itsenäisyyspuolue muodosti 1991 hallituksen yhdessä sosiaalidemokraattisen puolueen kanssa. Hallitus ryhtyi purkamaan markkinoiden säännöstelyä ja yksityistämään pieniä ja suuria yrityksiä. Samaan aikaan talous vakaantui ja pitkään jatkunut inflaatio pysähtyi. Islanti liittyi Euroopan talousalueeseen 1994.
Itsenäisyyspuolue muodosti 1994 hallituksen Edistyspuolueen kanssa. Hallitus jatkoi vapaakauppapolitiikkaa sekä yksityisti kaksi liikepankkia ja valtion omistaman teleliikenneyhtiö Siminnin. Yritysten tulovero oli ollut jopa 50 prosenttia, mutta se alennettiin 18 prosenttiin. Myös perintöveroa alennettiin huomattavasti, ja varallisuusvero poistettiin kokonaan. Kalastajille oli jo 1970-luvulla vahvistettu kiintiöt, joita voitiin myös myydä, ja järjestelmää kehitettiin. Hallitus pysyi vallassa vuosien 1999 ja 2003 vaalien jälkeenkin. Davíð Oddsson luopui 2004 pääministerin virasta, jota hän oli pitänyt hallussaan 13 vuotta. Hänen seuraajakseen tuli ensin Edistyspuolueen johtaja Halldór Ásgrímsson, sitten vuonna 2006 Geir H. Haarde, joka oli Davíð Oddssonin seuraaja Itsenäisyyspuolueen johtajana. Islannissakin oli 1990-luvun alussa taloudellinen taantuma, mutta vuodesta 1994 lähtien talous on kasvanut jatkuvasti noin neljä prosenttia vuodessa.
Kiistoista huolimatta Islannin hallitukset ovat tukeneet Yhdysvaltojen ulkopolitiikkaa ja kannattanut ainakin nimellisesti myös Naton toimia Kosovossa ja Irakissa. Yhdysvallat poisti sotilastukikohtansa Islannista maaliskuussa 2006. Viimeiset neljä F-15-konetta poistuivat maasta 12. elokuuta 2006. Keflakvikin sotilastukikohta suljettiin kokonaan saman vuoden syyskuussa.
Toukokuun 2007 vaalien jälkeen Geir H. Haarden johtama Itsenäisyyspuolue pysyi hallituksessa, johon nyt tulivat mukaan myös sosiaalidemokraatit. Islantia kohtasi lokakuussa 2008 vakava talouskriisi, ja pankkijärjestelmä romahti. Islannin oli otettava suuria lainoja IMF:ltä ja muilta mailta.
Islannin presidentiksi valittiin kesäkuussa 2016 Gudni Johannesson, joka seurasi 20 vuotta presidenttinä toiminutta Ólafur Ragnar Grímssonia. Marraskuusta 2017 maan pääministerinä on ollut Vihreän vasemmiston Katrín Jakobsdóttir, joka johtaa oikeistolaisen Itsenäisyyspuolueen, keskustalaisen Edistyspuolueen ja oman vasemmistolaisen puolueensa muodostamaa koalitiota.
Anne Linnonmaa
Anne Terhi Tuulikki Linnonmaa (s. 2. lokakuuta 1954 Helsinki ) on suomalainen vaatesuunnittelija ja yrittäjä. Hänen nimeään kantava mikkeliläisyritys Anne Linnonmaa Oy keskittyi vaatteiden eettiseen ja ekologiseen tuotantoon. Linnonmaan puuvillaneuleet kantavat ainoana suomalaisena tekstiilimallistona Euroopan ympäristömerkkiä. Yrityksen vuotuinen liikevaihto oli noin 2,3 miljoonaa euroa, kun se myytiin Finnkarelia Virke -konsernille vuonna 2007. Tätä ennen toukokuussa 2007 yritys oli hakeutunut yrityssaneeraukseen. Taloustutkimuksen mukaan Anne Linnonmaa -brändi oli Suomen viidenneksi tunnetuin vaatemerkki 2003. Anne Linnonmaa Ecological Fashion -tuotemerkin omisti vuoteen 2014 asti Virke Oy:n tytäryhtiö, orimattilalainen Mixxxit Oy jolloin Anne Linnonmaa osti tuotemerkin takaisin itselleen.
Nykyään tuotemerkillä ei ole tuotantoa Suomessa ja Anne on sittemmin keskittynyt asiantuntijatehtäviin, koulutukseen ja konsultointiin. Linnonmaa on muun muassa auttanut 25 uutta luovien alojen yrittäjää alkuun ELY-keskuksen ProStart-ohjelmien kautta.
Opinnot ja ura
Linnonmaa valmistui ylioppilaaksi Munkkiniemen yhteiskoulusta 1973. Samana vuonna hän pääsi opiskelemaan Taideteolliseen korkeakouluun, josta valmistui vaatetussuunnittelun osastolta 1977. Valmistuttuaan Linnonmaa toimi suunnittelijana koti- ja ulkomaisissa yrityksissä. Vuonna 1991 hän perusti omaa neulemallistoaan markkinoivan yrityksen. Hän on sittemmin myös opettanut Taideteollisessa korkeakoulussa ja Lahden Muotoiluinstituutissa neulesuunnittelua. Linnonmaan luottamustoimia ovat muun muassa Suomalaisen työn liiton johtokunnan jäsenyys 2003–2008, TEM:in vientifoorumin jäsenyys 2005– ja Finnveran pääkonttorin neuvottelukunnan jäsenyys 2006–.
Palkinnot
Linnonmaa valittu Vuoden muotitaiteilijaksi 1999 ja hänelle on myönnetty vaatetusalan Kultainen vaatepuu -palkinto vuonna 2003. Hänet valittiin vuonna 2006 myös Helsingin yrittäjänaiseksi sekä Vuoden naiseksi. Hän suunnitteli presidentti Tarja Halosen Linnanpuvun 2006.
Eurovaaliehdokkuus 2009
Linnonmaa oli Kokoomuksen ehdokkaana 2009 eurovaaleissa. Hän sai vaaleissa 2 165 ääntä.
Yksityiselämä
Linnonmaa on naimisissa ja hänellä on yksi aikuinen lapsi. Hän on radiojuontaja Jaajo Linnonmaan täti.
Pieria
Pieria eli Pierian alueyksikkö (Περιφερειακή ενότητα Πιερίας, Perifereiakí enótita Pierías) on yksi Kreikan alueyksiköistä. Se sijaitsee Keski-Makedonian alueella ja sen hallinnollinen keskus on Kateríni. Alueyksikön pinta-ala on 1 516 neliökilometriä ja asukasluku 126 698 (vuonna 2011).
Pieria sijaitsee kreikkalaisen Makedonian etelärannikolla. Sen alueella sijaitsee osittain muun muassa Kreikan korkein vuori Ólympos. Nykyinen Pieria vastaa samannimistä antiikin aikaista maakuntaa. Sen asukkaat olivat alun perin traakialaisia. Myöhemmin alueen valtasi Makedonian valtakunta. Antiikin aikana Pieria tunnettiin erityisesti Pierian lähteestä tai virrasta, joka yhdistettiin muusiin, ja se olikin muusien kultin syntypaikka. Alueella sijaitsi myös makedonialaisten pyhä kaupunki Dion.
Pierian alueyksikkö perustettiin vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman myötä ja se korvasi tuolloin lakkautetun Pierian prefektuurin (Νομός Πιερίας, Nomós Pierías).
Kunnat
Alueyksikkö jakaantuu kolmeen kuntaan seuraavasti:
Lena Meyer-Landrut
Lena Johanna Therese Meyer-Landrut, tunnetaan myös esiintymisnimellä Lena, (s. 23. toukokuuta 1991 Hannover) on saksalainen poplaulaja ja lauluntekijä. Hän edusti Saksaa Oslossa järjestetyssä vuoden 2010 Eurovision laulukilpailussa, jonka hän voitti kappaleella ”Satellite”. Sekä ”Satellite” että hänen debyyttialbuminsa My Cassette Player myivät Saksassa tuplaplatinaa.
Lena edusti Saksaa myös vuoden 2011 Eurovision laulukilpailussa Düsseldorfissa kappaleella ”Taken by a Stranger”. Hän sijoittui kilpailun finaalissa kymmenenneksi.
Nuoruus
Lena Meyer-Landrut on saksalais-virolaisen diplomaatin Andreas Meyer-Landrutin lapsenlapsi. Lena on kotoisin Hannoverista ja kävi siellä koulun (IGS Roderbruch Hannover), josta valmistui ylioppilaaksi vuonna 2010. Hän on perheensä ainut lapsi. Jo viisivuotiaana Lena aloitti tanssimisen. Myöhemmin hän kiinnostui myös laulamisesta. Kouluesityksiä lukuun ottamatta Lena Meyer-Landrutilla ei ollut lavakokemusta ennen euroviisuja eikä hän ollut ikinä ottanut laulutunteja.
Laulajan ura
Vuonna 2010 Meyer-Landrut osallistui saksalaiseen televisio-ohjelmaan Unser Star für Oslo, jossa valittiin Saksan edustaja Oslon euroviisuihin. Kun häneltä kysyttiin, miksi hän osallistui, hän vastasi: ”Tykkään kokeilla asioita. Halusin nähdä, mitä ihmiset pitävät minusta, ja kuunnella, mitä asiantuntijat sanovat. Itse en osaa arvostella itseäni lainkaan.”
thumb|Lena Meyer-Landrut esittämässä ”[[Satellite (kappale)|Satellitea” euroviisujen harjoituksissa toukokuussa 2010.]]
Unser Star für Oslo -lähetyksessä Meyer-Landrut esitti kappaleita muun muassa Adelelta, The Bird and the Beeltä ja Paolo Nutinilta. Hän voitti lopulta Saksan karsinnan tanskalaisen John Gordonin ja yhdysvaltalaisen Julie Frostin kirjoittamalla kappaleella ”Satellite”. Finaalissa hän voitti samanikäisen Jennifer Braunin. Voittoa seuranneena päivänä hänen finaalissa esittämänsä kappaleet (”Satellite”, ”Bee” ja ”Love Me”) pääsivät isojen download-portaalien (kuten iTunes ja Musicload) kärkeen. Samalla hän teki ensimmäisten kolmen päivän download-myyntiennätyksen.
Samaan aikaan Unser Star für Oslo -televisioesitysten kanssa laulaja kävi koulua ja valmistautui ylioppilaskirjoituksiin. Musiikillisiksi esikuvikseen Meyer-Landrut on maininnut Clueson, Adelen, Kate Nashin, Vanessa Carltonin ja saksalaisyhtye Wir sind Heldenin. Hänen toiveammattejaan ovat laulaja ja näyttelijä.
Lena edusti Saksaa ”Satellite”-kappaleella 55. euroviisuissa Oslossa 29. toukokuuta 2010 ja voitti kilpailun. Voitto oli Saksan toinen euroviisuissa. Maan ensimmäinen voittaja oli Nicole kappaleella ”Ein bißchen Frieden” vuoden 1982 kilpailussa.
Lena osallistui Saksan edustajana myös vuoden 2011 euroviisuihin. Hän julkaisi toisen studioalbuminsa Good News 8. helmikuuta 2011 ja esitti kaikki albumin kaksitoista kappaletta Unser Song für Deutschland -ohjelmassa, jossa niiden joukosta valittiin Saksan edustuskappale. Voittajaksi katsojat äänestivät Nicole Morierin kirjoittaman kappaleen ”Taken by a Stranger”. Kappale sijoittui euroviisufinaalissa kymmenenneksi. Good News -albumia on myyty Saksassa platinalevyyn oikeuttava määrä.
Muuta
Meyer-Landrutin kaulassa usein roikkuva kyyhkysen muotoinen risti on ekumeenisen Taizé-luostariyhteisön tunnus.
Diskografia
thumb|upright|Lena jakamassa nimikirjoituksia [[Echo (musiikkipalkinto)|Echo-palkintogaalassa vuonna 2013.]]
Helsinki Challenge
Helsinki Challenge on tiedepohjainen ideakilpailu ja kiihdyttämö, jonka tavoitteena on synnyttää innovaatioita ja tarjota ratkaisuja sekä ihmiskuntaa kohtaaviin suuriin haasteisiin että tulevaisuuden hyvinvoinnin rakentamiseen. Kilpailun tavoitteena on paitsi luoda uutta tieteellistä tietoa, myös vaikuttaa suoraan ympäröivään yhteiskuntaan. Kilpailuun voivat osallistua monialaiset tiimit, jotka koostuvat tiede- ja taideyhteisöjen, elinkeinoelämän, julkisen ja kolmannen sektorin, median ja yhteiskunnan muista osaajista. Kilpailun palkinto on maksimissaan 375 000 euroa, joka jaetaan yhdelle tai useammalle joukkueelle palkintoraadin arvion perusteella. Voittajat julistetaan palkintogaalassa marraskuussa 2015. Arvioitavia tekijöitä ovat omaperäisyys, luovuus, vaikuttavuus, ratkaisukeskeisyys ja tiedepohjaisuus. Palkintoraha on tarkoitettu joukkueen idean jatkokehittämiseen. Helsinki Challenge järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2015. Vuosina 2016–2017 Helsingin yliopiston kanssa kilpailua ovat järjestämässä Aalto-yliopisto, Hanken Svenska Handelshögskolan, Itä-Suomen yliopisto, Jyväskylän yliopisto, Oulun yliopisto, Taideyliopisto, Turun yliopisto, Vaasan yliopisto ja Åbo Akademi.
Lia Sargent
Lia Sargent (s. Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä ja ääniohjaaja, joka tunnetaan parhaiten englanniksi dubattujen animesarjojen ja elokuvien parista.
Helsinki Challenge
Helsinki Challenge 2014–2015
Helsingin yliopisto järjesti Helsinki Challengen yliopiston 375-juhlavuoden kunniaksi ensimmäistä kertaa vuonna 2015. Kilpailussa etsittiin ratkaisuja globaaleihin ongelmiin ja hyvinvointivaltion tulevaisuuteen viiden eri teeman alalta. Teemat olivat muuttuva ympäristö, terveys ja hyvinvointi, tulevaisuuden oppiminen, globaali Helsinki ja uusi maailmankuva. Samalla teemat olivat koko Helsingin yliopiston 375-juhlavuoden viisi tiedeteemaa.
Lia Sargent
Hänen isänsä on elokuvaohjaaja Joseph Sargent ja äiti Carolyn Nelson näyttelijä.
Gone Postal
thumb|Gone Postal Gone Postal on vuonna 2007 perustettu islantilainen death metal -yhtye.
Lia Sargent
Elämäkerta
Sargent halusi nuorena tulla teatterinäyttelijäksi, mutta heikon äänen vuoksi unelman toteuttaminen pitkittyi. Hän alkoi käydä laulu- ja äänitunneilla saadakseen ääneensä lisää vahvuutta. Opiskellessaan Los Angeles Valley collegessa radiotoimittajaksi Sargent sai tietää eräällä äänikurssilla, että ulkomaalaisten elokuvien englanniksi dubbaamista voisi tehdä työkseen. Hän huomasi myöhemmin kykenevänsä kuulostamaan hyvin samanlaiselta usean naisnäyttelijän kohdalla eräässä kiinalaissa elokuvassa ja koe-esiintyi tutun kautta elokuvan dubbaamiseen.
Helsinki Challenge
Semifinaali
Kilpailuun saapui 80 ehdotusta, joista esiraati valitsi 20 semifinalistia. Lista semifinaaliin osallistuvista joukkueista julkistettiin joulukuussa 2014. Kilpailuideoiden kirjo oli laaja: mukana on esimerkiksi Suomi24-keskustelufoorumin big datan analysointityökaluja kehittävä ryhmä ja tutkimusryhmä, joka selvittää ihmisten näkemystä robottien moraalista. .
Lia Sargent
Elämäkerta
Sargent opiskeli myös pantomiimia Kanadassa.
Helsinki Challenge
Semifinalistit
Future Organization, tiiminvetäjä Veikko Eranti
Climate Whirl, tiiminvetäjä Eija Juurola
Lia Sargent
Ääninäyttelijänä
Sargent ei kuitenkaan innostunut ääninäyttelemistä vaan halusi tulla näyttelijäksi. Myöhemmin opiskellessaan collegessa radiotoimittajaksi hänen opettajansa kehottivat Sargentia koe-esiintymään erääseen kiinalaiseen toimintaelokuvan dubbaamiseen. Tämän myötä Sargent pääsi tekemään työkseen ääninäyttelemistä useimmiten dubbaamisen, sekä useiden videopelien parissa. Hänen dubbaus listaansa kuuluvat muun muassa Brave Fencer Musashi, Street Fighter Alpha: The Animation, Cowboy Bebop, .hack, The Big O, Kidō senshi Gundam ja Kyborgi 009.
Gilbert Blaize Rego
Gilbert Blaize Rego (3. syyskuuta 1921 Mumbai – 21. kesäkuuta 2012 Mumbai ) oli intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 5. joulukuuta 1953 ja nimitettiin Simla and Chandigarhin hiippakunnan johtoon 11. maaliskuuta 1971. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Angelo Innocent Fernandes, jota avustivat Ignatius P. Lobo ja Alfred Fernández.
Lia Sargent
Ääninäyttelijänä
Sargent esiintyi myös televisiossa vuosina 1985–1991 tehden useimmiten cameorooleja.
Helsinki Challenge
Semifinalistit
Sustainability tracker, tiiminvetäjä Kaisa Korhonen-Kurki
Gilbert Blaize Rego
Rego jäi eläkkeelle 10. marraskuuta 1999. Hän kuoli kesäkuussa 2012 pitkään sairastettuaan.
Helsinki Challenge
Semifinalistit
Play Learn Heal, tiiminvetäjä Kristiina Kumpulainen
Moralities of Intelligent Machines, tiiminvetäjä Michael Laakasuo
The Citizen Mindscapes, tiiminvetäjä Krista Lagus
Ground and Growth, tiiminvetäjä Kristina Lindström
Engaging Future Workplace, tiiminvetäjä Kristi Lonka
Lab Impact Africa, tiiminvetäjä Christina Lyra
Higher Education Unbounded, tiiminvetäjä Katalin Miklossy
Urban Academy, tiiminvetäjä Jari Niemelä
Tell Us, tiiminvetäjä Maria Niemi
Biodiversity now, tiiminvetäjä Markku Ollikainen
Helsinki Sleep Factory, tiiminvetäjä Anu-Katriina Pesonen
Viewfinder, tiiminvetäjä Paavo Pylkkänen
SafePreg – Health into Next Generation, tiiminvetäjä Katri Räikkönen
NEMO – Natural Emotionality in Digital Interaction, tiiminvetäjä Katri Saarikivi
The Happiness Project, tiiminvetäjä Laura Visapää
Genetic Correction of Inherited Hemoglobin Disease, tiiminvetäjä Kirmo Wartiovaara
Finaali
Helsinki Challengen kansainvälinen tuomaristo valitsi loppukilpailuun viisi joukkuetta: Helsinki Sleep Factory, Moralities of Intelligent Machines, NEMO, SafePreg ja Biodiversity Now. Tiimit esiintyvät viimeisen kerran yleisölle 12. marraskuuta ja palkinto jaetaan 13. marraskuuta. Loppukilpailun tuomaristoon kuuluivat kansleri Thomas Wilhelmsson (puheenjohtaja), vararehtori Sally Mapstone, Oxfordin yliopisto; professori Pasi Sahlberg Harvardin yliopisto; johtaja Ulrich Weinberg, Hasso-Plattner Institute School of Design Thinking ja yliasiamies Mikko Kosonen, Sitra.
Voittajat
Voittosumma 375 00 euroa jaettiin kahden joukkueen kesken. Kilpailun voittaja NEMO – Natural Emotionality in Digital Interaction sai 250 000 euroa ja toiselle sijalle yltänyt Biodiversity Now 125 000 euroa. Voittosummat on tarkoitettu kilpailuidean toteuttamiseen. NEMO kehittää uusia tapoja digitalisoida ja välittää tunteita verkossa. Joukkue visioi pieniä, tunteet huomioon ottavia lisäosia digitaalisen vuorovaikutuksen alustoihin. Biodiversity Now aikoo kehittää maailman ensimmäisen toimivan hyvitysmarkkinamekanismin estämään kokonaisbiodiversiteetin vähenemistä.
Helsinki Challenge 2016–2017
Toinen Helsinki Challenge käynnistyi elokuussa 2016. Kilpailun teemat: ihminen muutoksessa, kestävä planeetta ja urbaani tulevaisuus linkittyvät YK:n kestävän kehityksen tavoitteisiin. Kilpailu päättyi joulukuussa 2017. Palkitosumma, 375 000 euroa, jaettiin kahden joukkueen kesken. Kilpailun voittajiksi valittiin joukkueet iCombine ja HeatStock.
Matthias Claudius
Matthias Claudius (1740−1815) oli saksalainen kansanrunoilija ja kirjailija. Hän julkaisi 1770−1775 Wandsbeckissa lähellä Hampuria lehteä Wandsbecker Boten. Claudiuksen merkitys perustuu hänen toimintaansa kansankirjailijana. Hän oli saanut vaikutusta pietismistä. Hänen runoilleen on ominaista yksinkertaisuus, tunteikkuus, mutta myös karkeasävyisyys ja satiiri. Hän toimitti itse teoksiensa painoksen nimeltä Asmus omnia sua secum portans, oder Sämmtliehe Werke des Wandsbecker Boten (1775).
Marianne (makeinen)
Fazer osti Chymoksen vuonna 1993, jolloin Mariannet siirtyivät sen valikoimaan.
Historia
Makeisen valmistus alkoi 1949 Chymoksen Toijalan tehtailla karamellimestari Aimo Martikaisen johdolla. Suomalaisten makeannälkä oli sotien jälkeen suunnaton, ja jostakin syystä suklaan ja piparmintun yhdistelmä kolahti suomalaisiin. Vuonna 1956 Chymoksen toimitusjohtajaksi tullut Jouko Keränen oli havainnut karamellin mahdollisuudet, mutta hänen mielestään yksinkertainen paperikääre oli liian vaatimaton ja arkipäiväinen. Hän antoi Chymoksen graafikolle Aimo Vuoriselle vaateliaan toimeksiannon: ”Enemmän glamouria tarvitaan”.
Vielä 1930-luvulla Suomessa makeistuotteet nimettiin tyyliin ”Fazerin minttusuklaata” tai ”Chymoksen täytekaramelleja”. Näitä merkintöjä oli myyntipakkausten päällä. Sotien jälkeen 1950-luvun alussa yleistyivät valintamyymälät, joissa ostajat itse valitsivat hyllystä ostoksensa ja maksoivat ne kassalla. Silloin elintarviketeollisuudessa todettiin pakkauksen ulkoasun merkitys. Tuotteiden piti myydä itse itsensä suoraan hyllystä. Tuotteille etsittiin merkkituotteen luonnetta. Myyntipakkauksella oli tässä suuri merkitys. Vinosuuntainen punavalkoraidoitus piparmintun makua kuvaamassa oli vanhaa eurooppalaista traditiota. Jo ennen kuin tuleva makeishitti oli saanut nimekseen Marianne, olivat raidat kääreessä paikallaan ja tuttu lyhdekuvioinen muottikin käytössä. Tuotteen nimi vain oli arkinen ”Chymoksen piparminttusuklaa”.
Vuorinen järkeili, että piparminttu ja suklaa liittyivät ihmisten mielikuvissa ranskalaisuuteen (esimerkkinä Fazerin Ranskalaiset pastillit). Hän rupesi tavoittelemaan jotakin ranskalaisuuden kuvallista symbolia, mutta ei kuitenkaan trikoloria. Hänen mieleensä tuli Ranskan kansallisneito Marianne. Hän suunnitteli luonnoksia, joissa olisi tuotenimenä Marianne ja kuva-aiheena mainittu kansallisneito. Kentältä tullut palaute oli kuitenkin negatiivinen. Chymoksella palattiin takaisin alkuperäisen punavalkoraidalliseen kääreeseen, johon sijoitettiin tuotenimi Marianne. Siitä tuli vuosikausiksi Suomen myydyin karamelli.
Tuotekehittelyä
pienoiskuva|171x171px|Appelsiini Marianne. Marianne-perheeseen lisättiin 1970-luvulla toffeetäytteinen Marimint (nykyisin Marianne Toffee) sekä appelsiinin makuinen AnneMari, jonka nimi muutettiin myöhemmin Marianne Appelsiiniksi. Se on nykyisin vain yhtenä makuvarianttina Marianne Mix -sekoituksessa, jota valmistetaan joulumarkkinoille ja matkustajamyyntiin. Karkkiperheeseen kuului 1970-luvulla vielä kaksi muutakin tuotetta, mutta niiden valmistaminen ei jatkunut kauan. Vihreäraitainen Mikko oli täytetty pähkinänougat’lla ja musta-keltaraitainen Lakumelli lakritsilla.
Fazer osti Chymoksen vuonna 1993 ja Mariannet siirtyivät sen valikoimiin. Marianne oli yksi niistä tuotemerkeistä, joita Fazer erityisesti halusi, koska se oli saavuttanut vankan aseman niin Suomessa kuin muuallakin Euroopassa. Fazerin mukaan Mariannessa yhdistyvät ”venäläinen konvehtiperinne ja ranskalainen maku”. Alkuperäistä Marianne-karkkia valmistetaan Lappeenrannassa vuosittain 1,4 miljoonaa kiloa.
Marianne-tuotteet
Vuonna 2000 markkinoille tuotiin ksylitolilla makeutettu Marianne Light sekä Marianne-rakeet. Viimeksi mainitulle tehtiin kolme pakkausta: pieni pastillirasia, 150 gramman pussi sekä matkustajamyyntiin 200 gramman rasia. Vuonna 2003 syntyi Marianne Crush -leivontatuote.
Äitini merenneito
Äitini merenneito on vuonna 2004 valmistunut eteläkorealainen elokuva. Elokuva kertoo nuoresta naisesta, joka riitelee äitinsä kanssa, mutta jokin kuljettaa hänet takaisin aikaan, jossa hän näkee vanhempansa ja jotain todella merkillistä heistä. Elokuvan pääosissa näyttelevät Jeon Do-yeon, Park Hae-il ja Ko Du-shim.
Gerald Patterson
thumb|right|Gerald Patterson Gerald Leighton Patterson (s. 17. joulukuuta 1895 Melbourne – 13. kesäkuuta 1967 Melbourne) oli australialainen tennispelaaja.
Marianne (makeinen)
Marianne-tuotteet
Vuonna 2006 tuli Marianne Snacks -patukka sekä saman tuotteen irtokarkit ja vuonna 2009 Marianne-lakritsipatukka. Jouluisin ja matkustajamyynnissä on myös Marianne Mix -rasia, joka sisältää tavallisia, toffeetäytteisiä ja appelsiininmakuisia Marianneja.
Fazer on laajentanut Marianne-valikoimaa useisiin uusiin tuotteisiin. Fazerin Kismet-suklaavohveleita valmistetaan Mariannella maustettuna. Syksyllä 2013 lanseerattiin kahvinmakuiset Marianne Café Mocha -karkit ja Marianne-täytekeksi. Fazerin valikoimaan kuuluvat myös Marianne-kakkurulla ja -leivokset sekä Marianne-muffinssit. Lisäksi Nestlé valmistaa Marianne-jäätelöä.
Lappeenrannassa avattiin Chymoksen tehtaan läheisyydessä vuonna 2013 Marianne-puisto. Sen kunnostuksesta vastaavat Lappeenrannan kaupunki ja Fazer yhdessä.
Gerald Patterson
Hän voitti Wimbledonin tennisturnauksen kaksinpelin vuosina 1919 ja 1922 ja sekanelinpelin vuonna 1920. Australian avointen kaksinpelin hän voitti vuonna 1927 ja nelinpelin vuosina 1914, 1922, 1925, 1926 ja 1927.
Verenjanoa Dallasissa
Verenjanoa Dallasissa (engl. Living Dead in Dallas, 2002) on yhdysvaltalaisen Charlaine Harrisin kirjoittama fantasiaromaani. Kirja on toinen osa Harrisin Sookie Stackhouse -kirjasarjaa (engl. The Southern Vampire Mysteries), joka kertoo vampyyrien ja ihmisten yhteiselosta Bon Tempsin pikkukaupungissa Louisianassa. Sarjan päähenkilö on 25-vuotias tarjoilija Sookie Stackhouse, jolla on telepaattisia kykyjä.
Kirjassa Verenjanoa Dallasissa Bon Tempsissa tapahtuu murha ja Sookie joutuu salaperäisen olennon hyökkäyksen kohteeksi. Hän alkaa selvitellä tapahtumia ystäviensä kanssa. Vampyyrisheriffi Eric pyytää hänen apuaan toisaalla ja Sookie matkustaa Texasiin auttamaan siepatun vampyyrin etsinnöissä. Samaan aikaan Sookie joutuu selvittelemään ongelmia rakkauselämässään ja ystävyyssuhteissaan. Televisiosarja True Bloodin toinen tuotantokausi perustuu löyhästi Verenjanoa Dallasissa -romaaniin.
Tarina
Vampyyrit ovat tulleet julkisuuteen Japanissa tuotetun tekoveren keksimisen jälkeen ja yrittävät tulla osaksi yhteiskuntaa. Sarjan edellisessä osassa Veren voima (Dead Until Dark, 2001) Sookie rakastuu vampyyri Bill Comptoniin ja alkaa seurustella tämän kanssa. Kirjassa Verenjanoa Dallasissa Sookien ja Billin suhde on vakiintunut ja muuttunut Sookien mielestä jo vähän liian arkiseksi ja hankalaksi. Billin lisäksi Sookien pomo Sam ja vampyyrisheriffi Eric ovat kiinnostuneita Sookiesta. Sookiekin alkaa tuntea vetoa Ericiä kohtaan.
Gerald Patterson
Hänet valittiin International Tennis Hall of Fameen vuonna 1989.
Verenjanoa Dallasissa
Tarina
Farrel löytyy Auringon seurakunnan tiloista ja seurakunta aikoo uhrata hänet rituaalissa, jossa hän "kohtaa auringon" eli kuolee oltuaan liian kauan auringonvalossa. Yrittäessään pelastaa hänet Sookie joutuu itsekin kidnapatuksi. Hän löytää Farrelin, ja meinaa tulla Gabe- nimisen vartian raiskaamaksi. Ikivanha vampyyri Godfrey kuitenkin pelastaa ja vapauttaa Sookien.Sookie saa selville, että Godfrey on päättänyt kuolla vapaaehtoisesti, koska hän katuu aiempia väkivallantekojaan. Sookie pakenee lahkosta Barryn, Godfreyn ja muodonmuuttaja Lunan avulla. Godfrey lähtee lahkosta, mutta tekee silti itsemurhan. Tällä välin Stan Davis, Dallasin vampyyrien johtaja pelastaa Farrelin. Sookie palaa Billin ja Ericin kanssa Bon Tempsiin.
Bon Tempsissa koetaan vaaran hetkiä, kun salaperäinen olento tappaa ihmisiä, mm. Sookien työtoverin kokki Lafayetten. Sookie joutuu itsekin hyökkäyksen kohteeksi. Samaan aikaan tuntematon yliluonnollisia kykyjä omaava nainen aiheuttaa hämmennystä ja kaupungissa aletaan järjestää salaperäisiä orgioita. Sookie epäilee juhlilla olevan jotain tekemistä murhien kanssa ja alkaa tutkia asiaa. Murhaajaksi ja orgioiden järjestäjäksi paljastuu lopulta mainadi Callisto, jolla on kyky vaikuttaa ihmisten mieleen.
Televisiosovitus
Sookie Stackhouse -sarjaan perustuvan True Blood -televisiosarjan toinen kausi perustuu löyhästi Verenjanoa Dallasissa -romaaniin. Kirjassa ja televisiosovituksessa on kuitenkin monia eroavaisuuksia. Näistä olennaisimpia on se, että murhan uhri ei ole kokki Lafayette vaan voodoo-nainen Miss Jeanette. Mainadi on True Bloodissa sosiaalityöntekijänä esiintyvä Maryann, joka vaikuttaa puolisalaa kaupunkilaisiin aiheuttaen hysteriaa.
Sookien veli Jason liittyy televisiosarjassa Auringon seurakuntaan. Vampyyrikuningatar Sophie-Anne tulee mukaan True Bloodiin toisella kaudella, vaikka hän esiintyy kirjasarjassa vasta myöhemmissä osissa. Ihmissudet tulevat puolestaan mukaan televisiosarjaan vasta seuraavalla kaudella. Sookien ja Billin suhteen kuvaus on taas samantapainen kirjassa ja televisiossa.
Metro 2033 (videopeli)
Metro 2033 on 4A Gamesin kehittämä ja THQ:n julkaisema ensimmäisen persoonan ammunta- ja selviytymiskauhupeli. Peli julkaistiin vuonna 2010 Microsoft Windowsille ja Xbox 360:lle sekä vuonna 2014 PlayStation 4:lle, Xbox Onelle, Linuxille ja OS X:lle. Metro 2033 perustuu venäläiskirjailija Dmitri Gluhovskin samannimiseen tieteisromaaniin.
Peli sai vuonna 2013 jatko-osan Metro: Last Light. Vuonna 2014 sarjan kaksi ensimmäistä osaa julkaistiin päivitettyinä Redux-versioina.
Pelaaminen
Metro 2033 yhdistää ammunta- ja hiiviskelykohtia. Missään vaiheessa hiiviskely ei kuitenkaan ole pakollista. Pelimaailma ei ole avoin, vaan erittäin lineaarinen. Pelin tekoäly pystyy heittämään putkipommeja, suojautumaan ja perääntymään pelaajan lähestyessä.
Tarina
Vuonna 2013 käytävä ydinsota tuhoaa miltei kaiken elollisen maapallolta ja muuttaa planeetan joutomaaksi aiheuttamalla ydintalven ja tekemällä ihmiselämän mahdottomaksi. Noin 40 000 ihmistä onnistuu kuitenkin pakenemaan suojaan Moskovan metrotunneleihin. Vuoteen 2033 mennessä metrotunnelit ovat kehittyneet tuhansien ihmisten kodiksi.
Vastaanotto
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 8.0/10.
Klearkhos
Klearkhos voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin:
Zemgus Girgensons
Zemgus Girgensons (s. 5. tammikuuta 1994 Riika, Latvia) on latvialainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän edustaa NHL:ssä pelaavaa Buffalo Sabresia, ja on pelannut aikaisemmin USHL-junioriliigan Dubuque Fighting Saintsissa ja AHL-farmiliigan Rochester Americansissa.
Lokakuussa 2020 Girgensons teki Sabresin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Girgensons on Buffalo Sabresin ensimmäisen kierroksen varaus vuodelta 2012. Girgensons on pelannut yhdet alle 18-vuotiaiden MM-kisat ja kahdet alle 20-vuotiaiden MM-kisat.
Sérres (alueyksikkö)
Sérresin alueyksikkö on yksi Kreikan alueyksiköistä. Se sijaitsee Keski-Makedonian alueella ja sen hallinnollinen keskus on Sérres. Alueyksikön pinta-ala on 3 968 neliökilometriä ja asukasluku 176 430 (vuonna 2011).
Kunnat
Alueyksikkö jakaantuu seitsemään kuntaan seuraavasti:
David Rapoport
David Rapoport (1883 Ukraina – 1943 Auschwitzin keskitysleiri, Puola) oli juutalaisaktivisti, joka pelasti juutalaisia Saksan miehityksen aikana Ranskassa.
Ukrainalaissyntyinen Rapoport oli nuoruudessaan sionisti-aktivisti.
Derrick Pouliot
Derrick Pouliot (s. 16. tammikuuta 1994 Estevan, Saskatchewan, Kanada) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa AHL-joukkue San Jose Barracudaa. Hyökkäävän puolustajan vahvuudet ovat itsevarmuus ylivoimapelissä, kiekonkäsittely, laukaus, syöttöpeli, luistelu ja visio. Hänen heikkoudet ovat puolustuspelissä.
Maaliskuussa 2022 Pouliot solmi vuoden ja arvoltaan 750,000 dollarin sopimuksen Golden Knightsin kanssa.
David Rapoport
Rapaport perusti maanalaisen hyväntekeväisyysorganisaation nimeltä Comité de la Rue Amelot 15. kesäkuuta 1940 Pariisiin heti, kun kaupunki oli antautunut saksalaisille miehittäjille. Sen julkikuvana toimi lääkehuolto-organisaatio La mère et l’enfant (”Äiti ja lapsi”). Järjestö toimi julkikuvana Rapaportin vastarintatoiminnalle, jonka tarkoitus oli pelastaa mahdollisimman monia juutalaisia. Nimensä maanalainen järjestö sai osoitteestaan 36 Rue Amelot.
Natsien vainojen kiristyessä Rapaport menetti nopeasti omat rahansa, mutta onnistui keräämään ajoittain lahjoituksia Äiti ja lapsi-yhdistyksen avulla. Kun Rapaport sai tiedon natsien perustamien keskitysleirien vaikeista oloista hänen organisaationsa alkoi tukemaan myös leirien vankeja muun muassa vaate-, ruoka- ja lääkepaketeilla. Hän onnistui myös saamaan vakavasti sairaita leirivankeja vapaaksi ja hoitoon.