cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ronald Reagan
Varhaiset työt
Reaganin haave näyttelijän urasta oli collegen jälkeen vielä epärealistinen, joten hän alkoi hakea työtä radiosta. Reaganista tuli menestyvä urheiluselostaja. Hänelle sähkötettiin studioon hyvin tiivistettyjä ottelutapahtumia, jotka hän selostaessaan elävöitti tarinankertojan lahjoillaan. Reagan selosti enimmäkseen baseballia. Hän työskenteli radiossa urheiluselostajana vuodet 1932–1937.
Elokuvanäyttelijänä
Reagan sai radioaseman lähettämään hänet keväällä 1937 Kaliforniaan Chicago Cubsin harjoitteluleirille. Kaliforniassa hän tutustui elokuva-agenttiin ja pääsi Warner Brosille koekuvaukseen. Yhtiö teki hänen kanssaan seitsemän vuoden näyttelijäsopimuksen aluksi 200 dollarin viikkopalkalla. Reagan saapui Hollywoodiin toukokuussa 1937, ja viikon kuluttua alkoivat hänen ensimmäisen elokuvansa kuvaukset. Love Is on the Air oli tyypillinen viihdyttävä B-elokuva. Reagan näytteli siinä pääosassa radiotoimittajaa, joka taistelee korruptiota vastaan. Reagan sai hyvät arvostelut ensimmäisistä rooleistaan, joten Warner Bros. uusi hänen sopimuksensa ja antoi hänelle palkankorotuksen.
Reagan tapasi ensimmäisen vaimonsa Jane Wymanin, kun he näyttelivät pääosia elokuvassa Brother Rat (1939). Suhde eteni nopeasti avioliitoksi.
thumb|Reagan elokuvassa [[Rosvo-Lopez (The Bad Man, 1941).]] Reaganin läpimurtorooli oli jalkapalloilija George Gippinä elokuvassa Hänen viimeinen ottelunsa (Knute Rockne – All American, 1940), jonka myötä hänestä tuli A-filmien näyttelijä ja yksi studion tähtinäyttelijöistä. Vuoteen 1942 mennessä Reagan oli esiintynyt jo 30 elokuvassa. Hänen arvioitiin ansaitsevan jo 50 000 dollaria elokuvalta, ja hän oli Hollywoodin sadan tuottavimman elokuvanäyttelijän joukossa. Toinen maailmansota kuitenkin katkaisi hänen nousunsa elokuvataivaalla.
Reagan palveli toisessa maailmansodassa luutnanttina. Huonon näkönsä vuoksi hän ei ollut taistelutehtävissä vaan teki koulutuselokuvia. Hänet kotiutettiin armeijasta kapteenina vuonna 1945. Reagan pysytteli Kaliforniassa koko sodan ajan, vaikka elokuvayhtiö ylläpitikin julkisuudessa kuvaa siitä, että hän olisi ollut poissa maasta.
Reagan jatkoi elokuvauraansa sodan jälkeen ja teki vielä 22 elokuvaa. Hän olisi halunnut vaikuttaa voimakkaammin elokuvarooleihinsa. Hän toivoi elokuvayhtiö Warner Brothersilta keskeistä roolia suuren budjetin lännenelokuvaan. Hänelle kuitenkin tarjottiin osa elokuvassa Stallion Road (1947), jossa hän näytteli lännensankarin sijaan eläinlääkäriä. Myöhemmin Reagan jätti Warner Brothers -yhtiön. Hänen ensimmäinen Warnerin jälkeinen elokuvansa oli lännenfilmi The Last Outpost (1951). Reaganin viimeiseksi Warner-elokuvaksi jäi Voittoisa joukkue (The Winning Team, 1952), yksi hänen omista suosikeistaan. Hän siirtyi sen jälkeen Universalille ja näytteli vielä useissa elokuvissa. Hänen näyttelijänuransa oli kuitenkin jo hiipumassa, ja hän siirtyi pikku hiljaa kokonaan politiikkaan. Hänen viimeinen elokuvaroolinsa oli elokuvassa Tappajat (The Killers, 1964). Reagan juonsi vuosina 1962–1965 myös televisiosarjaa Death Valley Days. Presidenttiytensä jälkeen häntä harkittiin vielä cameorooliin vuoden 1990 elokuvassa Paluu tulevaisuuteen III, jossa hän olisi esittänyt kuvitteellisen Hill Valleyn kaupungin pormestaria vuonna 1885. Reagan piti elokuvasarjan ensimmäisestä osasta ja tiettävästi harkitsi asiaa, mutta kieltäytyi lopulta.
Koko uransa aikana Reagan näytteli yhteensä 53:ssa kokoillan elokuvassa. Hän näytteli useissa elokuvissaan idealistisia sankareita tai naapurinpoikahahmoja. Michael Paul Roginin tulkinnan mukaan Reaganin tähtikuvaan kuului tyypillinen piirre: Hänen näyttelemänsä hahmo saattoi onnistua romanttisessa suhteessa, mutta hintana oli, että hahmosta tuli riippuvainen. Hahmo joutui siis uhraamaan itsestään jotakin. Joskus hahmo myös kuoli. Reaganin ohjaajat muistelivat häntä hyvämuistisena ja yhteistyökykyisenä näyttelijänä. Reagan sai vuonna 1960 oman tähtensä Hollywood Walk of Fame -kadulle osoitteeseen 6374 Hollywood Boulevard.
thumb|left|160px|Ronald Reaganin ja [[Nancy Reagan|Nancy Davisin kihlajaiskuva vuodelta 1952.]] Näyttelijänuransa aikana Reagan meni kahdesti naimisiin, kummallakin kerralla kollegansa kanssa. Reaganin ensimmäinen vaimo oli näyttelijä Jane Wyman (1940–1949). Liitto alkoi rakoilla ja päättyi eroon, kun Wyman keskittyi nousevaan elokuvatähtiuraansa ja Reagan näyttelijäliiton johtamiseen ja politiikkaan. Reaganin toinen vaimo oli näyttelijä Nancy Davis, jonka kanssa hän oli aviossa vuodesta 1952 kuolemaansa asti. Nancysta tuli Ronaldille tärkeä tuki koko tämän uran ajaksi.
Näyttelijöiden ammattiliitossa
Reagan toimi maan elokuvanäyttelijöiden liiton Screen Actors Guildin johtokunnassa vuodesta 1941 ja vuosina 1947–1952 ja 1959–1960 sen puheenjohtajana. Hän toimi myös Motion Pictures Industry Councilin puheenjohtajana 1949 alkaen. SAG:ssä Reagan keskittyi etenkin kommunistien vaikutusvallan kasvun torjumiseen. Reagan toimi myös liittovaltion keskusrikospoliisi FBI:n ilmiantajana ja paljasti Hollywoodissa toimineita kommunistien sympatisoijia. Reagan sanoi HUACin kuulusteluissa vastustavansa kommunistisen puolueen kieltämistä, mutta FBI:n ilmiantajana hän oli kuitenkin suositellut sitä.
Reagan oli 1959 vielä vajaan kauden SAG:n puheenjohtajana, mutta eronsa jälkeen jätti järjestön lopullisesti ja siirtyi politiikkaan. Kennedyn hallinto epäili 1962 Reaganin käyttäneen väärin vaikutusvaltaansa SAG:ssä auttaakseen musiikkiyhtiö MCA:ta kasvattamaan vaikutusvaltaansa elokuva-alalla, mutta tutkimukset keskeytettiin kun MCA teki myönnytyksiä oikeusministeriölle.
General Electricilla
Vuosina 1954–1962 Reagan oli General Electricin palveluksessa sen puhemiehenä. Hän kiersi yhtiön tehtaita puhujana ja juonsi sen televisio-ohjelmaa General Electric Theatre. Reagan vieraili kahdeksan vuoden aikana 139:ssä GE:n tehtaassa ja puhui yhteensä 250 000 työntekijän edessä. Aloittaessaan puhekiertueensa hän oli New Dealia kannattanut demokraatti, mutta vuosien aikana hän kääntyi puhumaan veronalennuksien puolesta ja tuomitsemaan kommunismin. Reagan sai GE:ltä vapauden päättää itse puheensa sisällöstä. Puhe oli puoluepoliittisesti sitoutumaton, joskin sen sisältö hiotui vuosien varrella koko ajan konservatiivisemmaksi. Reagan hyödynsi puheessa omia kokemuksiaan elokuva-alalla ja muokkasi puheensa sisältöä ja siinä käyttämiään esimerkkejä myös kuulijoiltaan saamansa palautteen pohjalta.
Kääntyminen konservatiiviksi
Reagan oli nuorena liberaali demokraatti, mutta kääntyi vuosien varrella konservatiiviseksi republikaaniksi. Vuonna 1950 Reagan vaihtoi tukensa kesken senaatinvaalikampanjaa demokraattien ehdokkaasta republikaanien Richard Nixonin taakse. Reagan sanoi itse, että hänen kääntymisensä oikealle johtui kommunistien toiminnasta Hollywoodissa ja sen kohtaamasta hyväksynnästä. Myös Nancy Reaganin ja tämän isän oikeistolaiskonservatiivinen toiminta saattoi vaikuttaa hänen mielipiteidensä muuttumiseen. Reagan vastusti korkeaa verotusta, ja menestyvänä elokuvanäyttelijänä hän joutuikin itse maksamaan tuloistaan jopa 90 % veroa.
Kuvernöörinä
Reagan oli vielä pitkään demokraattien jäsen mutta tuki taas Richard Nixonia tämän presidenttikampanjassa 1960. Reagan siirtyi 1962 demokraateista republikaaniseen puolueeseen. Hän piti televisiopuheen presidenttiehdokas Barry Goldwaterin kampanjan puolesta 1964. Puhe teki Reaganista tunnetun yhdessä yössä, ja republikaanien konservatiivisiipi alkoi kaavailla hänestä uutta johtajaa itselleen. Reagan hyödynsi uutta kuuluisuuttaan jatkamalla puhumista aktiivisesti republikaanien tilaisuuksissa.
Reagania pyydettiin puolueen ehdokkaaksi Kalifornian kuvernöörinvaaliin. Hän voitti 1966 republikaanien ehdokkuuden ja myös kuvernöörinvaalin. Hänet valittiin uudelleen kuvernööriksi 1970.
Ensimmäisessä vaalikampanjassaan Reagan oli näyttäytynyt politikointiin tympääntyneenä kansanmiehenä, joka sitoutui hallinnon keventämiseen. Aluksi Reagan joutui kuitenkin paikkailemaan edeltäjältään perimäänsä osavaltion budjetin alijäämää veronkorotuksilla. Hänen aikanaan osavaltion kulutkin kasvoivat. Kuvernööriaikanaan Reagan teki budjettileikkauksia ja veronalennuksia. Hän karsi sosiaaliavustuksista nauttivien määrää mutta kasvatti samalla heidän saamiaan avustuksia. Aluksi Reagan alensi korkeakoulutuksen määrärahoja, mutta nosti ne myöhemmin aiempaa korkeammalle tasolle.
Reaganin politiikka ei ollut niin radikaalia kuin hän vaalikampanjassaan lupasi. Maltillisuus johtui osin siitä, että hän jätti paljon valtaa demokraattien johtamille osavaltionvirastoille. Toisen kuvernöörinvaalinsa Reagan voittikin selvästi ensimmäistä pienemmällä marginaalilla.
Reagan kertoi tehneensä ensimmäisenä kuvernöörinvuotenaan lukuisia virheitä kokemattomuuttaan. Hän muodostikin tuolloin johtamistyylin, jota hän noudatti myöhemmin myös presidenttinä. Hän kokosi hallintoonsa joukon osaavia ihmisiä ja delegoi heille poikkeuksellisen runsaasti valtaa ja vastuuta. Itse hän jättäytyi usein taka-alalle asioiden valmistelussa.
Nousu presidentiksi
Reagan oli mukana 1968 presidentinvaalien esivaaleissa, mutta hävisi Richard Nixonille ja Nelson A. Rockefellerille. Hän kuitenkin lähentyi Nixonin kanssa, joka arvosti Reagania suuresti puhujana ja lähetti presidentinkaudellaan tämän usein ulkomaille tapaamaan valtionjohtajia ja keräämään poliittista kokemusta.
Reagan ei pyrkinyt enää kolmannelle kuvernöörikaudelleen, vaan alkoi käydä presidentinvaalikampanjaa 1976 vaaleihin. Hän hävisi niukasti republikaanien esivaalit Gerald Fordille.
pienoiskuva|left|130x130px|Reaganin presidentin- vaalikampanjan tunnuslause: ”Tehdään Amerikasta suuri jälleen.” Seuraavina vuosina Reagan keräsi varoja uuteen kampanjaan. Hän voittikin republikaanien esivaalit 1980 selkein luvuin. Vaalikampanjassaan Reagan korosti perinteisiä perhearvoja. Hän uskoi yksilöiden tasa-arvoiseen kohteluun ja vastusti siksi esimerkiksi rotukiintiöitä. Reagan korosti Yhdysvaltain erityisasemaa ja uskoi Yhdysvaltain ongelmien ratkeavan vahvalla johtajuudella sekä hallinnon ja sääntelyn vähentämisellä. Hän sanoi maailmanrauhan voitavan saavuttaa vain riittävän sotilaallisen vahvuuden avulla. Reagan arvosteli voimakkaasti demokraattien hallintoa negatiivisuudesta, heikkenevästä taloudesta ja voimattomasta ulkopolitiikasta. Demokraattipresidentti Jimmy Carterin johtajuutta yhdysvaltalaisten silmissä oli murentanut etenkin käynnissä ollut Iranin panttivankikriisi, ja Carterin suosio oli pohjalukemissa. Yhdysvaltain konservatiivinen oikeisto oli myös voimistunut huomattavasti 1970-luvun lopulla, ja maassa oli syntynyt vuodesta 1978 alkaen voimakasta poliittista liikehdintää verojen alentamisen puolesta. Reaganin kampanjan tunnuslauseena oli ”Let’s Make America Great Again” eli ”Tehdään Amerikasta suuri jälleen”.
Voitettuaan esivaalit Reagan pyysi entistä presidenttiä Gerald Fordia varapresidenttiehdokkaakseen, mutta tämä kieltäytyi. Reagan valitsi varapresidenttiehdokkaakseen sitten George H. W. Bushin.
Reagan teki presidentinvaalikampanjansa alussa joitain virheitä: hän kutsui Vietnamin sodan tarkoitusta jaloksi, ehdotti kreationismin opetusta koulussa evoluutioteorian rinnalla ja syytti puita ilmansaasteista. Reaganin kampanjaväki alkoikin rajoittaa ehdokkaansa esiintymisiä etenkin aamupäivisin.
Luettelo diplomaattisista edustustoista Tanskassa
Tämä on luettelo diplomaattisista edustustoista Tanskassa. Tällä hetkellä Kööpenhaminassa on 72 suurlähetystöä.Useiden maiden suurlähettiläät ovat akkreditoitu Berliinistä, Lontoosta tai Tukholmasta.
Ronald Reagan
Nousu presidentiksi
Presidentinvaaleissa Reagan voitti istuvan presidentti Jimmy Carterin lopulta hyvin selkeästi äänin 50,7 % – 41,0 % ja valitsijamiehin 489–49. Reagan oli suosittu yli puoluerajojen, sillä hän vei vaaleissa 25 prosenttia demokraateiksi identifioituneidenkin äänistä.
Reaganin voittaessa republikaanit saivat samalla enemmistön senaattiin ensimmäistä kertaa 28 vuoteen. Demokraatit säilyttivät pienen enemmistön edustajainhuoneessa, mutta Reaganilla oli sielläkin käytännössä takanaan enemmistö konservatiivisten demokraattiedustajien ansiosta.
Computer and Internet Protocol Address Verifier
FBI jäljitti ohjelman avulla yhdysvaltalaisen Josh Glazebrookin asettamalla tietokoneviruksen MySpaceen Timberlinebombinfo-nimiseen käyttäjäprofiiliin United States District Court (Western District of Washington) -tuomioistuimen päätöksellä 12. kesäkuuta 2007.
Ronald Reagan
Presidenttinä
Reaganin presidenttikaudella Yhdysvallat koki taloudellisen nousukauden ja kylmä sota loppui. Yhdysvaltalaisten isänmaallisuus ja konservatiivisuus vahvistuivat. Reagan leikkasi veroja, kasvatti varustelumenoja ja purki sääntelyä. Lupauksistaan huolimatta hän ei kuitenkaan pienentänyt hallintoa.
Murhayritys
Reagan joutui murhayrityksen kohteeksi Washingtonissa Hilton-hotellin edessä 30. maaliskuuta 1981 vain alle kolme kuukautta virkaanastumisensa jälkeen. Reaganin vasempaan keuhkoon tunkeutui luoti, joka poistettiin sairaalassa. Myös Valkoisen talon lehdistösihteeri James Brady haavoittui hyökkäyksessä. Ampuja John Hinckley Jr. kertoi halunneensa tehdä vaikutuksen ihailemaansa näyttelijä Jodie Fosteriin. Hinckleyä ei tuomittu, vaan hänet suljettiin sairaalaan. Reagan pääsi sairaalasta 11 päivän kuluttua. Vaikka häntä näytettiinkin esiintymässä julkisuudessa normaaliin tapaan, toipuminen vakavista vammoista kesti todellisuudessa useita kuukausia.
Johtamistapa
Reagan jatkoi presidenttinä jo kuvernööriaikoinaan käyttämäänsä johtamistapaa. Hän delegoi ja jakoi vastuuta. Itse hän keskittyi selkeisiin periaatteellisiin kysymyksiin – täytäntöönpanon ja hallintorutiinit hän uskoi muille. Reagan toi Kaliforniasta Washingtoniin kansliapäällikökseen Edwin Meesen, jolle hän uskoi erittäin laajan toimivallan. Reagan sanoi järjestelystä kerran: ”Kahdeksan vuoden ajan antoi joku minulle illalla paperin, jossa tehtiin selväksi mitä minun tulisi seuraavana päivänä tehdä.”
Ensimmäisellä kaudella Reaganin tärkeimmät miehet Valkoisen talon henkilökunnassa olivat James Baker, Edwin Meese ja Michael K. Deaver, jotka saivat merkittävää apua myös Nancy Reaganilta. Kolmikko muokkasi kongressiedustajien mielipiteitä Reaganin lakialoitteille myönteisiksi. He myös huolehtivat presidentin julkisesta kuvasta esimerkiksi varmistamalla, ettei presidentti pääse puhumaan spontaanisti, mikä Reaganin kohdalla oli vaarallista.
Computer and Internet Protocol Address Verifier
Pommiuhkauksia oli lähetetty gmail.com -osoitteista:
Ronald Reagan
Talouspolitiikka
thumb|Reagan esittelemässä veronalennusohjelmaansa televisiossa 1981. Reagan keskittyi ensimmäisellä presidenttikaudellaan talouspolitiikkaan. Reaganin talouspolitiikka eli reaganismi yhdisti kolmivaiheisen verojenalennuksen, rahan tarjonnan tiukentamisen ja julkisen hallinnon menoleikkauksen. Lisäksi Reagan kasvatti sotilasmenoja ja vähensi monen kansallisen ohjelman rahoitusta. Leikkaukset Reaganin hallinto teki maan köyhimpien avustamiseen tarkoitetuista ohjelmista ja valtionhallinnosta. Medicare-ohjelmasta tai sosiaaliturvasta hän ei rohjennut leikata kongressin painostuksesta huolimatta.
Computer and Internet Protocol Address Verifier
1. dougbriggs123@gmail.com 2. dougbrigs@gmail.com 3. dougbriggs234@gmail.com 4. thisisfromitaly@gmail.com 5. timberline.sucks@gmail.com
Tietoa siitä, käytettiinkö myös gmailin keräämiä tietoja ei ole.
Ronald Reagan
Talouspolitiikka
Reaganin hallinto vähensi sääntelyä esimerkiksi ympäristönsuojelussa, kansalaisoikeuslakien toimeenpanossa ja liikenneturvallisuusstandardeissa.
Verojen alennuksella Reagan tavoitteli talouskasvua, jolla maan työttömyysaste vähenisi ja sitä kautta verokertymä lopulta kasvaisi. Vuoden 1981 lopulla alkanut taantuma kuitenkin aluksi kasvatti työttömyysastetta. Yhdysvaltain talous alkoi toipua 1983, eikä sitä seurannut inflaatiota. Nousukausi jatkui presidenttikauden loppuun asti. Reagan voittikin 1984 presidentinvaalit selkein lukemin. Arvostelijoiden mukaan pienituloisten asema oli kuitenkin huono, maan asema maailmankaupassa oli heikentynyt, ja budjetin alijäämä oli kasvanut Reaganin kauden alun 79 miljardista dollarista 221 miljardiin dollariin vuonna 1986. Myös valtionvelka oli kaksinkertaistunut samana aikana. Valtavaksi paisunut alijäämä ei vähentänyt Reaganin suosiota, vaan siitä tuli vasta Reaganin seuraajien päänvaiva.
Sisäpolitiikka
Reagan uhkasi kesällä 1981 laittomaan lakkoon menneitä lennonjohtajia erottamisella ja toteutti uhkauksensa erottamalla 11 345 lakkoilijaa, kun nämä eivät palanneet töihin. Vahvaa johtajuutta osoittanut toimenpide lisäsi hänen suosiotaan kansan keskuudessa ja samalla heikensi ammattiyhdistysliikkeen valtaa.
Reagan nimitti useita naisia tärkeisiin asemiin hallituksessaan ja oikeuslaitoksessa, kuten ensimmäisen naisen korkeimpaan oikeuteen. Samalla hän kuitenkin vastusti abortin laillisuutta ja yhtäläisiä oikeuksia koskevaa perustuslain lisäyksen ratifioimista. Presidenttikautensa loppuun mennessä Reagan oli nimittänyt yli puolet liittovaltion tuomareista, mikä käänsi oikeuden linjaa konservatiivisemmaksi. Reagan edisti ympäristönsuojelua esimerkiksi kasvattamalla luonnonsuojelualueiden alaa ja ympäristönsuojeluviraston määrärahoja.
Ronald ja Nancy Reaganin johdolla Yhdysvalloissa käytiin voimakkaaseen taisteluun ja kampanjointiin huumeiden käyttöä ja myyntiä vastaan. Reagan julisti kesäkuussa 1982 ”huumeidenvastaisen sodan” ja perusti Drug Abuse Policy -viraston Valkoiseen taloon.
Reagan ei ajanut konservatiivien yhteiskuntapolitiikkaa kovin voimallisesti, sillä hänen kautensa lopussa abortti oli yhä laillinen, koulukuljetuksilla hillittiin edelleen asuinalueiden segregaatiota ja rikollisuusaste säilyi aiemmalla korkealla tasollaan. Reagan korosti usein puheissaan myös ihailuaan yhteisöllisyyttä kohtaan, jota hänen edistämänsä kapitalismi ja konsumerismi toisaalta uhkasivat.
Reagan antoi kolmelle miljoonalle laittomalle siirtolaiselle oikeuden jäädä Yhdysvaltoihin. Ku Klux Klanista Reagan kirjoitti: ”Klaanin ja muiden ryhmien rotuvihalla ja uskonnollisella syrjinnällä ei ole paikkaa tässä maassa. Ne ovat tuhoisia Yhdysvaltain edustamien arvojen kannalta.”
Vuonna 1978 Reagan vastusti jyrkästi aloitetta siitä, että homot eivät saisi toimia opettajina, ja häntä syytettiin aloitteen kaatumisesta. Reagan uskoi lääketieteen silloiseen kantaan homoseksuaalisuudesta sairautena mutta suhtautui näihin suvaitsevaisesti ja hänellä oli homoseksuaaliystäviä. Hän ei ajanut homojen asemaan muutoksia, kuten eivät hänen vastaehdokkaansakaan.
Toisen kautensa lopulla Reaganin hallintoa vaivasi sarja skandaaleja, joiden seurauksena osa hallinnon jäsenistä joutui eroamaan, heidän joukossaan Edwin Meese, työministeri Raymond Donovan sekä CIA:n ja työministeriön virkamiehiä.
Vuonna 1984 alkoholin ostoikäraja nostettiin 21 ikävuoteen. Ikärajauudistus saatiin aikaiseksi uhkaamalla vastustelevien osavaltioiden tiebudjeteista leikattavan kymmenen prosenttia.
Ulkopolitiikka
Ulkopolitiikassaan Reagan pyrki palauttamaan Yhdysvaltain kansallisen ylpeyden ja vaikutusvallan. Reaganin ulkopolitiikkaa sävyttivät ensimmäisten viiden vuoden aikana voimakas antikommunistinen retoriikka, asevarustelun kiihdyttäminen ja pyrkimykset padota kommunismin leviämistä kehitysmaissa. Niin sanotun Reaganin opin mukaan Yhdysvaltain täytyi tukea kommunismin vastaisia voimia maailmalla, etenkin latinalaisessa Amerikassa. Reagan ryhtyikin tukemaan ystävällismielisiä hallituksia jopa välittämättä siitä, mitä ne tekivät omassa maassaan. Reagan tuki Nicaraguan antikommunistisia contrasissejä, jotka pyrkivät syrjäyttämään maan marxilaisen hallinnon. Hän tuki antikommunistisia sissejä myös Angolassa ja Kamputseassa sekä afgaanikapinallisia Afganistanissa. Vuonna 1983 Reagan lähetti joukkoja Grenadaan syrjäyttämään marxilaisen hallinnon ja vakauttamaan maan.
Reaganin ensimmäinen ulkoministeri Alexander Haig erosi vuoden sisällä, koska hallinto ei hänen mukaansa ollut johdonmukainen diplomatiassaan. Hänen seuraajansa George Schultz sai merkittävän aseman maan ulkopoliittisen linjan muodostamisessa. Schultz ja puolustusministeri Caspar Weinberger olivat kuitenkin eri linjoilla joukkojen lähettämisestä ulkomaisiin konflikteihin, mitä Weinberger yleensä vastusti.
Reaganin ja Neuvostoliiton välit olivat huonot Reaganin ensimmäisen kauden ajan. Maat olivat vastakkaisilla puolilla konflikteissa Keski-Amerikassa, Lähi-idässä, Afrikassa ja Aasiassa. Reagan kutsui Neuvostoliittoa ”pahan valtakunnaksi” ja käynnisti vuonna 1983 Strategic Defense Initiative -ohjuspuolustusjärjestelmän suunnittelun. Hän myös sijoitti Euroopan Nato-maihin risteilyohjuksia ja keskimatkan ydinohjuksia vastauksena Neuvostoliiton vastaaville toimenpiteille, minkä johdosta Neuvostoliitto vetäytyi aseriisuntaneuvotteluista.
Reagan veti amerikkalaiset rauhanturvajoukot pois Libanonista 1983 sen jälkeen kun 241 merijalkaväen sotilasta kuoli terroristihyökkäyksessä Beirutissa. Reagan myös iski terroristeja vastaan. Hän pommitti Libyaa 1986 vastaiskuna berliiniläisen yökerhon räjäytyksestä, josta Libyaa epäiltiin.
pienoiskuva|Reagan vieraili Suomessa 26.–29. toukokuuta 1988. Kuvassa [[Mauno Koivisto|presidentti Koivisto ja Reagan Helsingissä.]]
Reaganin kauden vakavin skandaali oli Iran–contra-skandaali, joka alkoi 1986 ja kesti monta kuukautta. Reagan oli hyväksynyt aseiden myynnin Iranille, mutta hän kiisti, että aseilla oli maksettu vapaaksi panttivankeja Libanonista. Tutkimukset kuitenkin osoittivat, että saaduilla tuloilla oli avustettu Nicaraguan contria voimassa olleesta kiellosta huolimatta. Reaganin ei todettu olleen tästä tietoinen, mistä häntä myös arvosteltiin. Skandaali johti kuitenkin monen hallintovirkamiehen eroon.
Vuoteen 1986 asti Reagan pyrki toteuttamaan ”rakentavan yhteistyön” politiikkaa Etelä-Afrikan hallituksen kanssa ja käytti muun muassa veto-oikeuttaan YK:n asettamia talouspakotteita vastaan. Kansalaismielipide kuitenkin kääntyi apartheidjärjestelmää vastaan, ja lopulta Yhdysvaltain senaatti asetti lokakuussa 1986 Etelä-Afrikan kauppasaartoon ohittaen presidentti Reaganin veto-oikeuden.
Suhteiden lämpeneminen Neuvostoliiton kanssa
thumb|Reagan tapaa Neuvostoliiton johtajan Mihail Gorbatšovin [[Genevessä 1985.]] Kun Mihail Gorbatšov nousi Neuvostoliitossa valtaan 1985, Reagan pehmensi kommunisminvastaista politiikkaansa. Hän tapasi Gorbatšovin neljä kertaa ja allekirjoitti keskipitkänmatkan ydinohjusten sulkusopimuksen Euroopassa. Lokakuussa 1986 Reagan tapasi Gorbatšovin Reykjavíkissa, jossa molemmat supervallat harkitsivat tuhoavansa kaikki ydinaseet. Neuvottelut kariutuivat kuitenkin Yhdysvaltain SDI-ohjuspuolustusjärjestelmään, josta Reagan piti kiinni.
Puhuessaan Berliinin muurin vieressä Brandenburgin portin edustalla 12. kesäkuuta 1987 Reagan haastoi Gorbatšovin purkamaan muurin kuuluisassa puheessaan ”Purkakaa tämä muuri!”.
Presidenttikauden jälkeinen elämä
thumb|left|Reagan vastaanottaa presidentti Bushilta presidentin vapaudenmitalin 1993.
Vuodet 1988–1994
Reagan tuki 1988 presidentinvaaleissa varapresidenttiään George Bushia, joka valittiinkin Reaganin seuraajaksi. Väistyneen Reaganin suosio oli historiallisen korkea 70 prosenttia. Reaganit muuttivat Los Angelesin Bel Airiin. Siellä Reagan hoiti ranchiaan, harrasti golfia ja tapasi ystäviään. Hänestä tuli maailman parhaiten ansaitseva puhuja ja ansaitsi miljoonia puheistaan Japanissa. Reagan julkaisi muistelmansa 1990 ja avasi mukaansa nimetyn kirjaston 1991. Hänen viimeinen näkyvä julkinen esiintymisensä oli puhe republikaanien puoluekokouksessa 1992. Viimeisen kerran hänet nähtiin julkisessa tapahtumassa Richard Nixonin hautajaisissa 27. huhtikuuta 1994.
Sairaus ja kuolema
pienoiskuva|pysty|Nancy Reagan hyvästelee miehensä (2004).
Reagan ilmoitti käsin kirjoitetun kirjeen välityksellä marraskuussa 1994 koko kansakunnalle, että hän sairastaa Alzheimerin tautia. Hän päätti kirjeensä, tunnettuna optimistina, sanoihin:
Ilmoitus Reaganin sairastumisesta herätti spekulaatioita taudin puhkeamishetkestä. Monen Reaganin lähellä olleen mielestä Reaganin älyllinen kunto oli alkanut heiketä jo vuonna 1984. Ryhmä lääkäreitä oli harkinnut Reaganin toisen kauden puolivälissä ehdottavansa julkisesti, että Reagan tutkittaisiin Alzheimerin taudin varalta. Useimmat pitivät hänen oireitaan kuitenkin vain vanhenemisen oireina. Reaganin poika Ron Reagan on kirjassaan My Father at 100: A Memoir esittänyt epäilyn, että Reaganilla oli Alzheimerin oireita jo toisen presidenttikauden vaaliväittelyssä.
Avioliitot ja lapset
Reaganin ensimmäinen vaimo oli näyttelijä Jane Wyman (1940–1949). He saivat kaksi lasta (Maureen, s. 1941 ja Christine, s. 1947, eli vain päivän) ja adoptoivat kolmannen (Michael, s. 1945). Liitto alkoi rakoilla, kun Wyman keskittyi nousevaan elokuvatähtiuraansa ja Reagan näyttelijäliiton johtamiseen ja politiikkaan. Wyman haki avioeroa kesäkuussa 1948. Reagan oli ensimmäinen Yhdysvaltain presidentti, joka oli koskaan eronnut.
Reaganin toinen vaimo oli näyttelijä Nancy Davis, jonka kanssa hän oli aviossa vuodesta 1952 kuolemaansa asti. He saivat kaksi lasta (Patricia, s. 1952 ja Ronald, s. 1958). Reaganin avioliitto Nancyn kanssa oli hyvin onnellinen, minkä aviopari toi esille myös julkisuudessa. Presidenttiparin ystävä, näyttelijä Charlton Heston luonnehti Reaganien avioliittoa maan presidenttien historian suurimmaksi rakkaustarinaksi. Reagan itse sanoi elämänsä todella vasta alkaneen hänen tavatessaan Nancyn, ja Nancysta tuli Reaganille tärkeä tuki koko tämän uran ajaksi. Uraansa ja vaimoonsa keskittynyt Reagan oli neljälle lapselleen hyvä joskin välillä melko etäinen isä.
Henkilökuva
pienoiskuva|pysty|Reagan cowboy-hatun kanssa Reagan tunnettiin koko elämänsä ajan suurena optimistina. Reagan sai päättäväisen johtajuutensa, valloittavan persoonansa ja puhujanlahjojensa ansiosta kansan puolelleen tehokkaasti. Mielikuvia herättävän ja helppotajuisia anekdootteja sisältävän puheensa ansiosta hän sai lempinimen ”The Great Communicator”, ’Suuri viestijä’. Vaikka Reagan teki presidenttinä melko lyhyitä päiviä, piti pitkiä lomia ja saattoi torkahdella kesken kokousten, hänen imagonsa oli koko hänen presidenttikautensa ajan energinen, lannistumaton ja nuorekas.
Reagania pidetään enemmän suurten linjojen visionäärinä kuin tarkkoihin yksityiskohtiin keskittyvänä poliitikkona. Reagan luotti usein vaistoonsa enemmän kuin analyyseihin. Suurpiirteisyytensä vuoksi Reagan teki usein nolojakin virheitä yksityiskohdissa, minkä johdosta moni arvostelija on pitänyt häntä tyhmänä ja aliarvioinut hänen mahdollisuuksiaan menestyä vaaleissa, jotka hän kuitenkin voitti. Vaikka Reagan ei ollut erityisen kirjaviisas, hänellä oli hyvät ihmistaidot. Diplomaatti Jaakko Iloniemen mukaan Reagan oli ”paitsi hyvä seuramies, myös uskomattoman hyvä kuuntelija”. Lapsena Reagan oli vielä usein omissa oloissaan. Hänestä kasvoi silti ulkoisesti hyvin sosiaalinen luonne, jolla oli kuitenkin itsenäinen ja yksityinen puolensa; esimerkiksi vaimo Nancy Reagan vertasi miestään tiiliseinään.
Omiin periaatteisiinsa Reagan uskoi ehdottomasti, ja hän oli hyvin taitava vakuuttamaan kuulijansakin niistä. Iloniemi on arvioinut Reagania ”hämmästyttävän selväpiirteiseksi ja suorasukaisen yksinkertaiseksi persoonallisuudeksi”. Tällä hän ei viitannut Reaganin älyn puutteeseen vaan tämän ajattelun pelkistyneisyyteen: Reagania kiinnostivat vain harvat asiat, mutta niihin hän keskittyi hyvin tiiviisti.
Arvostus ja vaikutus
thumb|Reaganin suosiolukema (vihreällä) 1981–1989. Reagan on aina jakanut mielipiteet. Tukijoidensa mielestä Reagan edusti amerikkalaisia hyveitä, kuten rehellisyyttä, luonteenlujuutta, rohkeutta, voimaa ja nöyryyttä. Vastustajat pitivät Reagania kokemattomana näyttelijänä ja jotkut oikeistolaisena hulluna. Arvostelijat ovat kutsuneet Reagania pelkäksi tarinoita kertovaksi symboliseksi keulakuvaksi, joka oli pätemätön presidentin virkaan. Reagan itse ja hänen tukijansa ovat olleet sitä mieltä, että Reaganin valitsema suuriin linjoihin keskittynyt johtamistyyli oli hyvin tehokas.
Reaganin maanläheinen hiomattomuus yhtäältä teki hänestä suositun ja toisaalta ruokki arvostelua häntä kohtaan.
Jaakko Iloniemi on todennut, että Reagan palautti amerikkalaisille vastoinkäymisten jälkeen uskon amerikkalaiseen elämäntapaan ja kaivatun itsetunnon ja että hän samalla oli itse sen symboli. The Washington Postin mukaan Reagan oli optimistinen individualisti, yhtäältä elokuvatähtimäisen loistokas ja toisaalta tavallisen mukava, ja siten edusti kaikkea sitä, mitä amerikkalaiset mielellään uskoisivat itsestään. Reagan myös loi maahan kansallisen yhteenkuuluvuuden tunteen.
Kylmä sota päättyi Reaganin toisen kauden lopulla vuoteen 1988 mennessä, ja jotkut ovat antaneet Reaganille ansion kylmän sodan lopettamisesta. Reagan itse sanoi noudattaneensa tietoista suunnitelmaa, jonka tarkoitus oli murtaa heikko Neuvostoliitto kovan retoriikan kautta ja kasvattamalla asevarustelua Neuvostoliitolle kestämättömälle tasolle. Reaganin merkitys on kuitenkin kiistelty. Etenkin useiden eurooppalaisten tutkijoiden ja historioitsijoiden mukaan kylmän sodan loppumiselle oli monta syytä, joista Neuvostoliiton sisäiset syyt olivat Yhdysvaltain vaikutusta suuremmat.
Reaganin taloudelliset saavutukset olivat vaihtelevia. Reaganin aikaiset veroleikkaukset ja korkojen laskut siivittivät Yhdysvaltain talouden ennätykselliseen kasvuun. Samalla valtionvelka, budjettivaje ja kauppavaje kasvoivat kuitenkin myös ennätyslukemiin.
Reagan on edelleen useimpien republikaanipoliitikkojen johtotähti, ja jopa demokraatti Bill Clintonin on arvioitu voittaneen 1992 presidentinvaalit siirtymällä Reaganin vaikutuksesta kohti keskustaa.
Sekä historioitsijoiden mielestä että mielipidetiedusteluiden mukaan viime vuosikymmenten kaksi arvostetuinta presidenttiä ovat Reagan ja Clinton. Quinnipiacin yliopiston vuonna 2014 teettämässä kyselyssä Reagania piti maan parhaana toisen maailmansodan jälkeisenä presidenttinä 35 prosenttia yhdysvaltalaisista vastaajista.
Kritiikki
Reagania on myös kritisoitu siitä, ettei hän koskaan ymmärtänyt mielenterveyden häiriöitä.
Toimittaja Thom Hartmannin mukaan monet Donald Trumpin presidenttikaudelle leimalliset kehityskulut, kuten tiedevastaisuus ja varallisuuserojen kasvu, alkoivat Ronald Reaganin kaudella. Samantyyppinen tulkinta esitetään vuonna 2020 valmistuneessa dokumenttisarjassa The Reagans.
Ángel Correa
Ángel Martín Correa (s. 9. maaliskuuta 1995 Rosario, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Atlético Madridia. Correa voi pelata hyökkäävänä keskikenttäpelaajana tai hyökkääjänä. Hänen on sanottu muistuttavan pelityyliltään maanmiehiään Carlos Teveziä ja Sergio Agüeroa.
Seurajoukkueura
Correa aloitti ammattilaisuransa buenosairesilaisessa San Lorenzossa. Hän pelasi ensimmäisen liigaottelunsa vuonna 2013. Kaudella 2013–2014 hän voitti seuran riveissä Argentiinan syysmestaruuden, Torneo Inicialin. Hän pelasi samalla kaudella yhdeksän ottelua San Lorenzon tiellä Copa Libertadoresin voittoon.
Toukokuussa 2014 Atlético ilmoitti sopineensa Correan siirtymisestä Espanjaan. Siirto kuitenkin lykkääntyi, koska lääkärintarkastuksen yhteydessä hänen sydänkammiostaan löydettiin kasvain. Correa leikattiin ja jonkin aikaa epäiltiin, ettei hän pystyy enää jatkamaan pelaajauraansa. Hänen toipumisensa oli kuitenkin nopeaa ja hän aloitti harjoittelun jo saman vuoden elokuussa. Joulukuussa seura ilmoitti solmineensa Correan kanssa neljä ja puoli kautta kattavan sopimuksen. Correa ei ollut kuitenkaan edustuskelpoinen kauden 2014–2015 aikana ja oli mukana ainoastaan joukkueen harjoitusvahvuudessa. Hän teki liigadebyyttinsä Espanjassa seuraavan sarjakauden avausottelussa Las Palmasia vastaan.
Correa pelasi avauskaudellaan 2015−2016 Atlético Madridissa 26 Primera Divisiónin ottelua ja viimeisteli viisi maalia. Kausilla 2016−2022 hän pelasi 31−38 liigaottelua kullakin ja viimeisteli kaikkiaan 41 maalia. Atléticon mestaruuteen päättyneellä kaudella 2020−2021 hän pelasi kaikissa 38 ottelussa sekä viimeisteli yhdeksän ja syötti kahdeksan maalia. Hän pelasi viidessä ottelussa Atléticon edetessä Mestarien liigan loppuotteluun kaudella 2015−2016. Kaikkiaan hän on pelannut Mestarien liigassa 60 ottelua ja tehnyt kaksi maalia. Hän pelasi kaikissa yhdeksässä ottelussa Atléticon voittaessa Eurooppa-liigan 2018. Hän oli lisäksi voittamassa UEFA Super Cupia 2018.
Maajoukkueura
Correa edusti Argentiinaa alle 20-vuotiaiden Etelä-Amerikan mestaruuskilpailuissa, jotka järjestettiin Uruguayssa vuonna 2015. Joukkue voitti maanosan mestaruuden ja kapteenin nauhaa kantanut Correa valittiin turnauksen parhaaksi pelaajaksi. Turnauksessa pelaamissaan kahdeksassa ottelussa hän teki neljä maalia. Myöhemmin samana vuonna hän pelasi 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa kolme ottelua ja teki kaksi maalia.
Correa pelasi Copa Américassa 2021 kahdessa ottelussa yhteensä 73 minuuttia Argentiinan voittaessa maanosan mestaruuden. Qatarin MM-kilpailuissa 2022 hän pääsi Argentiinan kultajoukkueessa ainoan kerran kentälle neljä minuuttia ennen Kroatiaa vastaan pelatun välieräottelun loppua.
Aly & AJ
Aly & AJ on vuonna 2004 perustettu yhdysvaltalainen tyttöduo. Yhtyeen päälaulajina ovat Alyson Michalka ja hänen pikkusiskonsa Amanda Michalka. Yhtyeeltä on tähän mennessä julkaistu kolme studioalbumia. Heidän esikoisalbuminsa julkaistiin 16. elokuuta 2005. Heidät tunnettiin myös nimellä 78violet (2009–2015).
Madmen
Yhtye saavutti nopeasti laajaa suosiota ja nimi lyhennettiin muotoon "Madmen". Madmenit kiersivät Varsinais-Suomea tiheään tahtiin ja tekivät myös kaksi kiertuetta Itä- ja Pohjois-Suomea myöten.
Madmenien tavaramerkkinä oli vahva stemmalaulu. Myöhemmissä vaiheissa mukaan liittyneen Henry Jansénin toimiessa toisena laulusolistina saatiin kuulla neliäänisiäkin sovituksia. Ohjelmistossa oli mm. Beatles-, The Hollies-, Beach Boys-, Moody Blues- ja Zombies-sävelmiä
Huippuaikaa riitti 1968 vuoteen saakka, jonka jälkeen tyypilliseen tapaan soittajat lähtivät omille teilleen opiskelemaan, armeijaan jne. Komeasta urastaan huolimatta Madmen ei koskaan levyttänyt.
Darbuka
Darbuka on tiimalasin muotoinen käsirumpu, jota käytetään perinteisesti etenkin arabialaisessa musiikissa, Balkanilla, Persiassa, Armeniassa, Azerbaidžanissa, Kreikassa ja Turkissa. Historialtaan soitin on ikivanha, ja sen sanotaan olevan keksintönä jopa tuoliakin vanhempi. Alkujaan sen runko valettiin savesta ja nahka oli vuohennahkaa, tai peräti hainnahkaa rummun joissakin pohjoisafrikkalaisissa versioissa. Nykyaikainen darbuka on kuitenkin yleisesti alumiini- tai kuparirunkoinen tehdasvalmisteinen käsirumpu, jossa on muovinen rumpukalvo.
Madmen
YLE Turun radiossa esitetyn "Föribeat"-ohjelmasarjan alla Madmenit verestivät vanhoja muistoja Föribeat-konserttiin harjoittelemalla. Sittemmin yhtye on alkanut uudelleen soittaa 60-luvun tunnelmissa.
Darbuka
Soittimen tyypillinen terävä ja kirkas sointi johtuu rummun kohtalaisen pienestä koosta (korkeus yleensä noin 30–35 cm) ja rumpukalvon pienuudesta (läpimitta usein noin 17–20 cm).
Darbuka assosioituu usein mustalaismusiikkiin eri maissa, mutta sen merkitys on suuri myös erilaisissa etnisissä populaarimusiikeissa ja klassisissa perinteissä.
thumb|250px|Erikoisen koristeltu rummun egyptiläinen versio ”Goblet”.
Soittotekniikka
Darbukaa soitetaan pääasiassa kepeästi sormenpäillä, toisin kuin esimerkiksi afrikkalaisia rumpuja, joita soitetaan useimmiten vahvalla otteella koko kämmentä käyttäen. Usein rytmit sisältävät nopeita tremoloita ja koristeellisuutta, jota suositaan perinteisesti muun muassa Lähi-idän klassisissa musiikkiperinteissä.
Soitinta pidetään perinteisesti sylissä yleensä vasemmalla puolella tuolissa istuen. Vasen käsi soittaa rumpukalvon lähettyvillä nojaten rumpuun oikean liikkuessa aktiivisemmin sylin etupuolelta kohti rumpukalvoa. Eri käsillä on hiukan erilainen soittotekniikka muun muassa soittoasennon epäsymmetrisyydestä johtuen.
Soittimen kaksi pääasiallista ääntä ovat keskeltä rumpua löytyvä bassolyönti (”dum” tai ”doum”) ja kalvon reunamilta löytyvä diskanttiääni (”tek” tai ”ka”). Joskus rumpua myös soitetaan toisessa kädessä rumpukeppiä (turkissa: çubuk) käyttäen.
Darbukaa löytyy kahta päätyyppiä. Egyptiläisessä tablassa on pyöristetyt reunat, kun taas turkkilaisessa darbukassa on rumpukalvon ympärillä olevat ruuvit selvästi näkyvillä. Egyptiläisellä soittimella on helpompi soittaa nopeita tremoloita johtuen kalvon ympärystän pyöreistä muodoista.
Juuso Tervonen
Juuso Tervonen (s. 2. maaliskuuta 1994) on suomalainen jääpalloilija, joka pelaa Gripen/Trollhättan BK:ssa Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla Elitserienissä.
Suomessa Tervonen edusti Bandyliigan Mikkelin Kamppareita kausina 2017–2020 ja Botniaa kausina 2012–2017. Vuosina 2020-2022 Tervonen edusti Allsvenskanissa pelaavaa Åby/Tjureda IF:ää. Keväällä 2022 Tervonen siirtyi Elitserieniin nousseeseen Gripen Trollhättan BK:hon.
Tervonen debytoi Suomen A-maajoukkueessa harjoitusotteluissa Ruotsia vastaan Vetlandassa vuonna 2016. Hän on edustanut Suomea myös nuorten maajoukkueissa.
Tervonen on palkittu Bandyliigan kuukauden pelaajana maaliskuussa vuonna 2016.
Saavutukset
Seurajoukkueessa:
Herman Gesellius
pienoiskuva|Wuorion talo Helsingissä Herman Ernst Henrik Gesellius (16. tammikuuta 1874 Helsinki – 24. maaliskuuta 1916 Hvitträsk, Kirkkonummi) oli suomalainen arkkitehti, joka oli osakkaana arkkitehtitoimistossa yhdessä Eliel Saarisen ja Armas Lindgrenin kanssa vuodesta 1896 lähtien.
Geselliuksen vanhemmat olivat kauppias Herman Otto Gesellius ja Emilia Caroline Auguste Struckmann. Hän pääsi ylioppilaaksi 1893 Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta. Gesellius suunnitteli aluksi insinöörin uraa: ennen arkkitehtiopintojen aloittamista 1893 hän oli harjoittelijana tehtaassa Pietarissa ja opiskeli koneenrakennustakin vuoden verran. Hän valmistui vuonna 1897 Polyteknillisestä opistosta (nyk. Teknillinen korkeakoulu). Gesellius kuoli verrattain nuorena kurkkusyöpään vuonna 1916, minkä vuoksi hänen tuotantonsa jäi suppeaksi. Hänet on haudattu Hvitträskiin.
Geselliuksen rakennussuunnitelmista tunnetuimpia ovat 1913 valmistunut Viipurin rautatieasema sekä Wuorion talo Helsingin Unioninkadulla. Sisustuksia hän teki muun muassa Suur-Merijoen kartanoon ja Haus Remeriin. Gesellius suunnitteli vuonna 1910 myös kaksi liike- ja asuintaloa Annankatu 10 ja Annankatu 11 Helsinkiin (ns. Geselliuksen portti). Näistä Annankatu 10:n talo purettiin 1960-luvulla mutta Annankatu 11 on säilynyt.
Gesellius oli naimisissa vuodesta 1904 Matilda Tony Charlotta Saarisen, o.s. Gyldén kanssa. Geselliuksen veli oli kauppaneuvos Rudolf Gesellius ja sisar tekstiilitaiteilija Loja Saarinen.
Eliza Dushku
Eliza Patricia Dushku (s. 30. joulukuuta 1980 Boston, Massachusetts) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esittänyt pääroolia televisiosarjoissa Pelastaja ja Dollhouse, minkä lisäksi hänet tunnetaan roolistaan vampyyrintappaja Faithinä sarjoissa Buffy, vampyyrintappaja ja Angel.
Televisiotöiden ohella Dushku on esiintynyt myös elokuvissa. Läpimurtoroolit olivat Leonardo DiCaprion ja Robert De Niron tähdittämä Tämän pojan elämä vuonna 1993 ja Arnold Schwarzeneggerin Tosi valheita vuonna 1994. Myöhemmin Dushku on näytellyt muun muassa elokuvissa Anna palaa!, The New Guy, Jay and Silent Bob Strike Back, Murhaajan merkki ja Ihmisjahti. Hän on myös esiintynyt Simple Planin ”I’m Just a Kid” -musiikkivideolla ja Nickelbackin ”Rockstar”-musiikkivideolla.
Santa Fe
Santa Fe (espanjaksi) tai Santa Fé (portugaliksi), jonka merkitys on "pyhä usko", on lukuisien paikkojen nimi eri puolilla maailmaa:
Eliza Dushku
Dushkun isä on albanialainen ja äiti tanskalainen. Hänellä on kolme veljeä: Aaron, Ben ja Nate. Dushku on taustaltaan mormoni, mutta teini-iästä lähtien hän on ottanut etäisyyttä liikkeestä muun muassa suvaitsevaisuuskysymysten vuoksi.
Tuovi Sappinen
Tuovi Inkeri Sappinen (myöh. Cochrane, s. 8. huhtikuuta 1941 Turku) on suomalainen telinevoimistelun olympiaedustaja.
Sappinen sijoittui Rooman 1960 kesäolympialaisten telinevoimistelun joukkuekilpailussa 13:nneksi ja oli 8-ottelussa 74:s, suomalaisista toiseksi paras Pirkko Niemisen jälkeen. Yksittäisistä telineistä hän sijoittui nojapuilla 55:nneksi, permannolla 73:nneksi, puomilla 81:nneksi ja hypyssä 85:nneksi. Hän osallistui MM-kilpailuihin vuosina 1958 ja 1962 sekä EM-kilpailuihin vuosina 1961 ja 1963. Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa hän voitti kultaa moniottelussa vuonna 1959.
Seuratasolla Sappinen edusti Turun Urheiluliittoa. Hän voitti Suomen-mestaruuden moniottelussa vuosina 1957–1959 ja 1962–1963, permannolla ja hypyssä vuosina 1958–1959 sekä nojapuilla vuonna 1959.
Tuovi Sappisen valmentajana toimi muun muassa hänen isänsä Simo Sappinen. Tuovin veli Heikki Sappinen kilpaili olympialaisten voimistelussa Méxicossa 1968. Vuodesta 1963 Tuovi Sappinen on asunut Yhdysvalloissa. Myös Tuovin sisko Marja Ekman sekä serkku Anneli Sappinen olivat voimistelijoita.
Sanna Laine
Sanna Laine (o.s. Lassi) (17. maaliskuuta 1891 Kymi – 29. huhtikuuta 1998 Pornainen) oli iäkkääksi elänyt suomalainen nainen. Laine kuoli 107-vuotiaana ja hän oli tuolloin Suomen kolmanneksi vanhin ihminen.
Dear Monsters
Dear Monsters on heavy metal -yhtye Bad Wolvesin kolmas albumi. Se julkaistiin 29. lokakuuta 2021.
Härkävehmaan koulu
Härkävehmaan koulu oli Hyvinkään Sveitsin kaupunginosassa toimiva, runsaan 320 oppilaan suomenkielinen yhtenäiskoulu (luokka-asteet 1–9).
Koulun luokka-asteiden 3–9 opetus tapahtuu Aleksis Kiven kadun koulutiloissa. Alkuopetus (luokka-asteet 1–2) annetaan Heleniuksenkadulla sijaitsevassa Talvisillan koulussa, joka on hallinnollisesti osa Härkävehmaan koulua.
Härkävehmaan koulun läheisyydessä sijaitsevat muun muassa Sveitsinpuiston ulkoilualue, Sveitsin uimala, Hyvinkään Sveitsin lukio ja Hyvinkään jäähalli (Jääliikuntakeskus).
Armand Marc de Montmorin
thumb|Kreivi de Montmorin. Armand Marc de Montmorin de Saint-Hérem (1745 – 2. syyskuuta 1792 Pariisi) oli ranskalainen kreivi ja diplomaatti, joka toimi Ranskan ulkoministerinä vuosina 1787–1791, ancien régimen ja Ranskan vallankumouksen taitekohdassa.
Montmorin kuului vanhaan aatelissukuun. Hän oli kuningas Ludvig XVI:n nuoruudenystävä. Ludvigin noustua valtaistuimelle vuonna 1774 Montmorin nimitettiin Ranskan suurlähettilääksi Madridiin, mistä hän siirtyi myöhemmin Bretagnen kuvernööriksi. Montmorin oli edustajana vuoden 1787 notaabelikokouksessa. Hänet nimitettiin ulkoministeriksi helmikuussa 1787 Charles Gravier de Vergennesin seuraajana. Montmorin tuki valtiovarainministeri Jacques Neckerin pyrkimyksiä säätyjen yleiskokouksen koollekutsumiseksi. Ludvig XVI erotti Montmorinin hetkellisesti ulkoministerin tehtävästä heinäkuussa 1789 (ns. sadan tunnin ministeriö), mutta nimitti hänet pian takaisin. Vallankumouksen jälkeen Montmorin pysyi kuninkaan liittolaisena ja auttoi muun muassa houkuttelemaan Honoré Mirabeaun hovin puolelle.
Montmorin laati huhtikuussa 1791 ulkovalloille annetun julistuksen, jossa Ludvig XVI:n vakuutettiin olevan edelleen päätöksentekijänä itsenäinen. Montmorinin asema vaikeutui kuninkaan epäonnistuneen pakoyrityksen jälkeen ja hän erosi marraskuussa 1791, mutta pysytteli sen jälkeenkin hovin neuvonantajana. Hänet vangittiin monarkian kumoamisen jälkeen elokuussa 1792 ja vangittiin Pariisin Abbayen vankilaan. Hänet surmattiin siellä niin sanottujen syyskuun murhien yhteydessä muutamaa viikkoa myöhemmin.
Ilmoista, vesistä ja paikoista
Ilmoista, vesistä ja paikoista ( tai De aëribus, aquis, et locis), suomennettu myös nimellä Ympäristötekijöistä, on Hippokrateen nimiin laitettujen teosten kokoelmaan Corpus Hippocraticumiin kuuluva lääketieteellinen teos, joka käsittelee sekä luonnon- että kulttuuriympäristön vaikutusta ihmiseen ja sairauksiin.
Historia
Ilmoista, vesistä ja paikoista ajoitetaan 400-luvun eaa. loppupuolelle. Sisältönsä puolesta teos on tarkoitettu lääkäreille, jotka kiertelevät paikasta toiseen ja joutuvat ottamaan eri paikkojen ympäristötekijät huomioon sairauksia diagnosoidessaan ja hoitaessaan. Teoksen kirjoittajaa ei tunneta, mutta yleisesti katsotaan, että sen olisi kirjoittanut sama henkilö kuin teoksen Pyhästä taudista, koska ne muistuttavat jossakin määrin toisiaan. Teoksen etnografisissa kuvauksissa on nähty yhtäläisyyksiä Herodotoksen Historiateokseen, ja siksi joskus on ehdotettu, että teokset olisivat vaikuttaneet toisiinsa. Mikäli vaikutusta oli, sen suuntaa ei tunneta.
Ilmoista, vesistä ja paikoista on ollut hippokraattisen korpuksen tunnetuimpia ja käytetyimpiä kirjoituksia jo antiikin ajoista lähtien. Galenos kirjoitti teoksesta kommentaarin. Ilmoista, vesistä ja paikoista oli myös ensimmäinen hippokraattinen teos, joka käännettiin latinaksi 400-luvulla. Se käännettiin myös syyriaksi ja arabiaksi, ja arabiasta takaisin latinaksi 1100-luvulla.
Teoksen editio princeps oli latinankielisestä käännöksestä jo 1400-luvulla. Kreikankielinen teksti painettiin vuonna 1512. Yhteensä 1500-luvun aikana painettiin ainakin kymmenen laitosta, joista monet kommentaareilla varustettuna. Ensimmäinen englanninkielinen käännös julkaistiin vuonna 1734. Teosta pidettiin lääketieteellisesti käyttökelpoisena pitkälle 1800-luvulle saakka.
Sisältö
Ilmoista, vesistä ja paikoista jaetaan 24 lukuun. Sen alku luvuissa 1–11 on eräänlainen käsikirja koskien asioita, jotka lääkärin tulee huomioida ja tarkistaa saapuessaan uudelle paikkakunnalle. Tällaisia ovat muun muassa paikan sijainti suhteessa aurinkoon sekä maaperä, korkeus, vallitsevat tuulet ja vesihuollon laatu. Näistä voidaan päätellä sekä kyseisellä paikkakunnalla asuvien ihmisten luonto että paikkakunnalla kärsittyjen sairauksien laatu.
Kirjoittaja katsoo, että eräs yleisimmistä syistä sairauksille on huono ilma. Merkittävimpiä seikkoja, joka puolestaan saa aikaan muutoksia ihmisissä, on vuodenaikojen vaihtuminen, koska se vaikuttaa ihmisen humoraaleihin eli sisäisiin nesteisiin, kun neljä niille keskeistä ominaisuutta, kuuma, kylmä, kostea ja kuiva, muuttuvat. Kesä on kuuma ja kuiva, syksy kylmä ja kuiva ja talvi kylmä ja kostea. Kevät sen sijaan on ihanteellinen vuodenaika, koska silloin kaikki ominaisuudet ovat tasapainossa. Ominaisuuksien muutosten seurauksena ihmisen eri nesteet lisääntyvät tai vähenevät. Esimerkiksi talvi lisää elimistössä olevaa limaa, jonka ominaisuudet ovat myös kylmyys ja kosteus, ja niin talvi saa aikaan siihen liittyviä sairauksia.
Samoin kaupungin vesihuollossa ovat parhaita lähteet, jotka virtaavat itään päin, sillä niiden vesi on kirkasta, makeaa ja terveellistä. Epäterveellisintä on seisova vesi. Sadevesi on parempaa kuin lumesta sulatettu vesi.