cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dynasty (Kissin albumi)
Äänitykset
Levyn tuottajaksi kaavailtiin muun muassa Giorgio Moroderia, joka tunnettiin parhaiten ansioistaan diskomusiikin parissa. Tehtävään valittiin lopulta rumpali Peter Crissin vaatimuksesta Vini Poncia, joka oli tuottanut myös tämän vuoden takaisen sooloalbumin. Poncia ei kuitenkaan pitänyt Crissiä riittävän hyvänä levylle. Crissillä oli yhä rajoitteita käsissään vuonna 1978 kokemastaan auto-onnettomuudesta johtuen. Lisäksi huumausaineet sekä yksityiselämän ongelmat ottivat hänessä yhä suurempaa roolia. Criss soittikin rumpuja vain kappaleessa ”Dirty Livin’”. Sen äänittämisen jälkeen hänet siirrettiin syrjään, ja muilla raidoilla Crissiä tuurasi Anton Fig. Dynasty on siten Kissin ensimmäinen albumi, jolla sen kaikki jäsenet eivät esiinny täysipainotteisesti.
Peter Criss oli väsynyt asemaansa yhtyeessä, ja hän halusi enemmän omia kappaleitaan yhtyeen levyille. Dynastyn sessioihin hän toi mukanaan kaikkiaan neljä kappaletta; ”Dirty Livin’” ”Rumble”, ”Out of Control” ja ”There’s Nothing Better”, mutta niistä vain ensimmäisenä mainittu päätyi albumille.
Gene Simmons on toisinaan arvostellut Ace Frehleyn ja Peter Crissin toimintaa. Simmonsin mukaan heidän kanssaan oli ollut ongelmia ennenkin, mutta vuonna 1979 ne saivat aiempaa suuremmat mittasuhteet.
Musiikki
230px|thumb|right|Ace Frehley osallistui Dynastylla aiempaa enemmän laulu- ja sävellystyöhön. Dynasty on tyyliltään Kissin edellisiä albumeja hajanaisempi, ja sitä onkin jopa kutsuttu kokoelmaksi yhtyeen jäsenten soolokappaleita. Suurin osa levyn materiaalista edustaa valtavirtarockia. Sillä on myös vaikutteita diskomusiikista, minkä on katsottu aloittaneen uuden aikakauden Kissin historiassa. Näihin aikoihin oli yleistä, että rock-yhtyeet ja -artistit ottivat musiikkiinsa mukaan diskovivahteita.
Paul Stanley kirjoitti albumille yhteensä kolme kappaletta, mukaan lukien molemmat singlejulkaisut, jotka molemmat tosin oli tehty yhtyeen ulkopuolisten jäsenten avustamina. Sen sijaan Gene Simmons kirjoitti levylle yhteensä vain kaksi kappaletta. Stanley ja Simmons olivat aina olleet yhtyeen pääasialliset lauluntekijät, mutta nyt myös Ace Frehley oli kasvattanut asemaansa. Hän oli saanut itseluottamusta sooloalbuminsa menestyksestä, ja levyllä on ensimmäistä kertaa enemmän hänen kuin Gene Simmonsin laulamia kappaleita. Frehleyn tulkitsemat kappaleet edustavat tyyliltään hyvin suoraviivaista rockia.
Yhtyeen jäsenet ovat sittemmin kertoneet, että Kiss alkoi kuunnella ulkopuolisia musiikillisen linjan suhteen. Esimerkiksi manageri Bill Aucoinin mielestä yhtyeen piti yrittää miellyttää suurta yleisöä. 1970-luvun lopulla yhtye oli saanut itselleen paljon lapsifaneja Kiss ja huvipuiston haamu -elokuvan myötä, ja esimerkiksi tämä sai sen siirtymään pois heavy metal -tyylistä. Dynastylla oli tarkoitus pelata varman päälle. Sen piti olla Kissin edellisiä albumeja musikaalisempi, kaupallisempi ja laulupainotteisempi. Albumin idea oli todistaa levyteollisuudelle, että yhtye osasi säveltää parempia kappaleita ja tehdä musiikillisesti paremman levyn kuin aiemmat.
Tuottaja Vini Poncia oli merkittävässä roolissa uuden soundin syntymisessä. Ace Frehley on kehunut häntä todeten, että vaikka tämä ei ehkä onnistunut taltioimaan Kissin livetunnelmaa, avasi hän kuitenkin yhtyeelle uusia ovia.
Kappalemateriaali
Paul Stanley kirjoitti avausraita ”I Was Made for Lovin Youn” Vini Poncian ja Desmond Childin avustamana. Diskomusiikki oli tuolloin muodissa, ja Stanley kirjoitti hetken mielijohteesta kyseistä musiikinlajia edustavan kappaleen. Siihen lisättiin kaikki diskolevyille tyypilliset kliseet ja efektit. Anton Fig on kertonut, että ”I Was Made for Lovin You” on yksi Dynastyn harvoista kappaleista, jonka rummut äänitettiin metronomia apuna käyttäen. Lisäksi tomit äänitettiin erillisellä otolla. Kappaletta seuraa Ace Frehleyn laulama ”2,000 Man”, joka on alun perin The Rolling Stonesin tuotantoa. Frehley tiesi albumin linjan tulevan hieman eroamaan Kissin totutusta materiaalista, joten hän halusi mukaan kappaleen, josta arveli vanhempienkin fanien pitävän.
Dynastyn kolmas raita on Paul Stanleyn ja Vini Poncian yhdessä tekemä ”Sure Know Something”. Poncian mielestä se on paras kappale, jonka hän koskaan Stanleyn kanssa kirjoitti. Hänen mukaansa siinä yhdistyvät täydellisesti niin sanat, soinnut, melodia kuin rytmityskin. Myös Stanley on kehunut kappaletta ja todennut, että akustisena sen ydin tulee paremmin esille. Tästä syystä ”Sure Know Something” otettiin myöhemmin mukaan myös Kiss Unplugged -levylle. New Yorkissa asumisesta ja huumeista kertova ”Dirty Livin’” on peräisin jo 1970-luvun alusta, jolloin sen kirjoittivat Kissin tuleva rumpali Peter Criss ja Stan Penridge. Criss kävi kovaa taistoa yhtyeen muita jäseniä vastaan, sillä hän halusi kappaleen kuulostavan samalta kuin sen demoversiolla.
B-puolen ensimmäisenä kappaleena toimii Gene Simmonsin tulkitsema ”Charisma”, joka syntyi hänen ja Howard Marksin käymästä keskustelusta. Kappaleen intro on otettu Kissiä edeltäneen Wicked Lester -yhtyeen kappaleesta ”Simple Type”, johon on lisätty mukaan Kissin ”Black Diamond” -kappaleen riffiä. Paul Stanley kirjoittama ”Magic Touch” oli alkujaan raskas heavy-kappale, joka kuitenkin keventyi studiossa. Stanley on myös kertonut, ettei hän ollut vielä kehittynyt laulajana riittävästi, minkä vuoksi hän ei pystynyt tulkitsemaan kappaletta niin kuin sen päässään kuuli. ”Hard Times” on Ace Frehleyn oma suosikki Dynastylla tulkitsemistaan kappaleista. Laulu kertoo siitä, kuinka Frehley pinnasi tunneilta high schoolissa. Sitä seuraavan kappaleen ”X-Ray Eyes” kirjoitti Gene Simmons, kun tämä ”pakotti itsensä studiolle ja katsoi mitä syntyi”. Levyn päättää Ace Frehleyn ”Save Your Love”, joka on kirjoittajansa mukaan esimerkki hänen tavastaan tehdä lauluja. Frehleyn pitää saada ensin inspiraatio, mikä synnyttää hänen aivoissaan mielleyhtymän. Tämän pohjalta Frehley keksii kertosäkeen tai laulun nimen.
Julkaisu ja vastaanotto
Dynasty ilmestyi 23. toukokuuta 1979. Se nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listalla parhaimmillaan sijalle 9 ja pysyi listalla kaikkiaan 25 viikkoa. Kissille myönnettiin albumista kultalevy 6. kesäkuuta ja platinalevy 10. heinäkuuta 1979. Albumi saavutti menestystä myös muualla; esimerkiksi Alankomaissa siitä tuli listaykkönen. Albumi ylsi top 10:een myös Ranskassa, Etelä-Afrikassa, Länsi-Saksassa, Uudessa-Seelannissa ja Kanadassa. Viimeksi mainitussa siitä myönnettiin tuplaplatinalevy yli 200 000 myydyn kappaleen johdosta.
Albumin menestyksestä huolimatta yhtye alkoi menettää joitakin vanhoja fanejaan. Monet katsoivat yhtyeen ajautuneen erityisesti ”I Was Made for Lovin’ Youn” myötä liian kauas alkuperäisiltä rock-juuriltaan.
Dynastyn singleinä julkaistuista kappaleista ”I Was Made for Lovin’ You” ja ”Sure Know Something” kuvattiin musiikkivideot Don Kirshner’s Rock Concertin soundcheckissä. Ne molemmat ohjasi John Goodhue. Lisäksi itse albumia ja kiertuetta mainostettiin laajasti. Manageri Bill Aucoinin ideoimina molempia promotoitiin nimellä ”The Return of Kiss”.
Alkuperäisen vinyylialbumin mukana tuli juliste ja tarra.
Kritiikki
Rolling Stone -lehden David Fricke arvosteli albumia 23. elokuuta 1979 ilmestyneessä numerossa. Hän epäili, että diskotyylinen avausraita ”I Was Made for Lovin’ You” sekä tukeutuminen pop-musiikin saralla ansioituneisiin lauluntekijöihin, Vini Ponciaan ja Desmond Childiin, saisi Kissin fanit syyttämään yhtyettä takinkäännöstä. Fricke kritisoi albumin tuottanutta Ponciaa Kissin soundin tukahduttamisesta – niin kitarat, rummut kuin Gene Simmonsin laulukin ovat aiempaa laihempia. Nämä seikat saavat jopa yhtyeen epätasaisen esikoisalbumin kuulostamaan ”apokalypsilta”. Ainoa levyä pelastava kappale on ”Sure Know Something”, ja esimerkiksi Rolling Stones -cover ”2,000 Man”, on Fricken mielestä paljon alkuperäisesitystä heikompi. Loppuun hän toteaa, että yhtyeen kovasti hamuama kunnoitus on jälleen astetta kauempana.
Allmusicin Greg Praton mielestä moni levyn kappale olisi voinut olla parempi, mikäli ne eivät olisi äänimaailmaltaan niin ”kiillotettuja”. Esimerkkeinä hän luettelee kappaleet ”Charisma”, ”Magic Touch”, ”Hard Times” ja ”2,000 Man”. Lisäksi ”Sure Know Something” olisi ansainnut olla suurempi hitti. Prato toteaa, ettei Dynasty ole varsinaisesti ”kamala albumi”, mutta se ei myöskään ole yhtä tasokas kuin levyt Hotter Than Hell, Destroyer ja Love Gun. Hän antaa albumille kolme arvostelutähteä viidestä mahdollisesta.
Kissin jäsenistä Paul Stanley on sitä mieltä, että Dynasty on hyvä levy, vaikkakin kappaleet ovat tuotantoa parempia. Hänen mukaansa soundi on liian kliininen ja Kiss menetti albumilla hieman särmäänsä. Gene Simmonsin mukaan albumilla on ”ehkä paria hyvää biisiä”, mutta se oli Unmaskedin tavoin väärä levy väärään aikaan. Peter Crissin mielestä levy on ”hyvä, muttei mikään loistava”.
Arvostelut
Kokoonpano
Muusikot
Muut
Rock and Roll Over
Rock and Roll Over on yhdysvaltalaisen hard rock -yhtye Kissin viides studioalbumi, joka julkaistiin marraskuussa 1976 levy-yhtiö Casablanca Recordsin levymerkillä. Albumin on tuottanut Eddie Kramer.
Yhtyeen jäsenten mielestä yhtyeen edellinen albumi, aiemmin samana vuonna julkaistu Destroyer, ei menestyksestään huolimatta ollut musiikillisesti täysin Kissin linjan mukainen. Niinpä Rock and Roll Over on tyyliltään lähempänä yhtyeen kolmea ensimmäistä studioalbumia. Toisin kuin Destroyerilla, jossa soitti monia studiomuusikoita, Rock and Roll Overilla soittavat ainoastaan yhtyeen silloiset jäsenet – Gene Simmons, Paul Stanley, Peter Criss ja Ace Frehley.
Lähtökohta ja säveltäminen
Laulaja-bassokitaristi Gene Simmonsin mukaan yhtye ei halunnut nauhoittaa ja julkaista toista samankaltaista levyä kuin aiemmin samana vuonna julkaistu Destroyer oli ollut, menestyksestään huolimatta. Yhtye olisi alun perin halunnut Bob Ezrinin jatkavan tuottajana myös seuraavalla albumilla, mutta muiden projektiensa vuoksi Ezrin ei ehtinyt tuottamaan Rock and Roll Overia, ja yhtye hankki tuottajakseen Eddie Kramerin. Yhtyeen kitaristi Ace Frehley ja Peter Criss olivat vahvasti sitä mieltä, ettei Kiss saisi sortua nauhoittamaan pelkästään valtavirran popmusiikkia, vaan raskaampaa rockmusiikkia. Yhtye päättikin taltioida seuraavalle albumilleen live-esiintymisensä energisyyden, jonka avulla se oli noussut suosioon vuonna 1975 Alive!-livealbumin myötä. Koska Destroyer oli nauhoitettu kokonaan studiotiloissa, yhtye ei halunnut faniensa luulevan, että Kissistä tulisi pelkkä studioyhtye.
Laulajakitaristi Paul Stanley halusi Rock and Roll Overin myötä toteuttaa visionsa Kissin nauhoittamasta Led Zeppelin -henkisestä studioalbumista. Koska Destroyer oli saanut hieman hämmentyneen vastaanoton, yhtye halusi palata seuraavalla studioalbumillaan takaisin kolmen ensimmäisen levynsä musiikilliseen linjaan. Kitaristi Ace Frehleyn mukaan Rock and Roll Over onkin raaempi eikä niin hiottu kokonaisuus verrattaessa Destroyeriin, sillä Kramerin ja Ezrinin työskentelytavat tuottajana erosivat toisistaan. Ezrin oli saanutkin osakseen kritiikkiä Destroyerin tuotantopolitiikasta, vaikka levy myikin erittäin hyvin. Eddie Kramerin pyrkimyksenä oli taltioida yhtyeen energinen esiintyminen studioalbumille hyödyntäen nauhoituspaikkana käytetyn teatterin akustiikkaa, joka värittäisi albumin äänimaailmaa.
Muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta albumin kappaleet ovat kirjoittaneet joko Stanley tai Simmons. Albumin avausraidan "I Want You" Stanley kirjoitti yhtyeen ensimmäisellä Englannissa järjestetyllä kiertueella lavalla soundcheckin aikana, sillä valtaosa Stanleyn omista idoleista (esimerkiksi Led Zeppelin ja The Beatles) oli esiintynyt juuri samoissa konserttipaikoissa, mistä hän sai inspiraationsa kappaleen kirjoittamiseen. "Take Me" puolestaan on Stanleyn omien sanojen mukaan kuvaus hänen rockmuusikon elämäntyylistään. "Calling Dr. Love" ja "Ladies Room" ovat Simmonsin sävellyksiä. "Calling Dr. Loven" alkuperäisessä demossa Simmons soitti kitaraa Katey Sagalin laulaessa stemmoja, mutta lopullisella albumille päätyneellä versiolla Simmons ja Stanley lauloivat kappaleen taustalaulut falsetissa. "Ladies Roomin" Simmons sävelsi yhtyeen harjoittelutiloissa, ja kappaleen sanoitukset käsittelevät hänen tapaamistaan tytön kanssa ravintolassa, mutta he eivät löydä Simmonsin mukaan "sopivaa paikkaa tehdä lähempää tuttavuutta".
"Baby Driver" on toinen rumpali Peter Crissin laulamista kappaleista albumilla. Hänen mukaansa Kiss ei kuitenkaan ikinä soittanut kappaletta tavalla, jolla se olisi pitänyt jotta se olisi päässyt oikeuksiinsa. Seuraava raita, "Mr. Speed" on jälleen kuvaus rockmuusikon rehvastelevasta elämänasenteesta ja hauskanpidosta. Crissin lauluosuuksia toistamiseen esittelevä "Hard Luck Woman" oli yritys tuottaa yhtyeelle uusi "Bethin" kaltainen hittiballadi, vaikka kappaleen kirjoittanut Stanley oli ajatellut ensin tarjoavansa sitä Rod Stewartin levytettäväksi. Albumin päättävä "Makin' Love" oli Stanleyn omien sanojen mukaan hatunnosto Led Zeppelinin "Whole Lotta Love" -kappaleelle, jonka tunnelman Stanley oli yrittänyt vangita myös omaan sävellykseensä.
Äänitykset
Kiss aloitti albumin nauhoittamisen yhdessä Eddie Kramerin ja äänittäjä Corky Stasiakin kanssa 30. syyskuuta 1976 käytöstä poistetussa Nanuet Star Theatre -nimisessä ympyräteatterissa, jonka yksi omistajista oli Frank Sinatra. Ajatus hylätyn teatterin käyttämisestä syntyi, kun yhtye halusi nauhoitusta varten tilan, missä äänityksiä saataisiin hioa rauhassa, mutta myös toteuttaa erilaisia akustisia ratkaisuja. Yhtye nauhoitti albumia päivittäin kuuden-seitsemäntoista tunnin jaksoina. Kuitenkin albumin musiikista äänitettiin teatterissa vain pohjat. Nauhoittamista varten he mikittivät käytännössä koko teatterin, ja Ace Frehleyn, Gene Simmonsin ja Paul Stanleyn äänentoistolaitteisto sijoitettiin esiintymislavan alla sijainneisiin pukuhuoneisiin, ettei ääni vaikuttanut Peter Crissin rumpusetin mikitykseen. Criss soitti rumpuosuutensa albumia varten teatterin kylpyhuoneessa yhtyeen muiden jäsenten soittaessa varsinaisessa teatteritilassa pitäen yhteyttä toiseen äänitystilaan videokameran avulla. Yhtye lähti viimeistelemään albumin äänityksiä Record Plant -studion tiloihin, ja tähän mennessä albumin instrumentaaliosuudet olivat lähes valmiit, ja albumi viimeisteltiin nopeasti studion tiloissa. Albumin nauhoitukset päätettiin lopulta 16. lokakuuta 1976.
Julkaisu
Tehostaakseen albumin myyntiä Casablanca Records julkaisi singlet kappaleista "Hard Luck Woman" ja "Calling Dr. Love". Kuten monet aiemmistakin Kissin singleistä, myöskään edellä mainitut kappaleet eivät saaneet kovinkaan suurta suosiota radiossa. "Hard Luck Womanista" pyrittiin tekemään samanlainen hittiballadi kuin Destroyer-albumin kappaleesta "Beth" hieman aiemmin, joten vastuu kappaleen lauluosuuksista annettiin Peter Crissille. Kappaleen kirjoittaneen Paul Stanleyn mukaan hän oli ajatellut tarjota kappaletta Rod Stewartille, jonka levyttämästä "Maggie May" -kappaleesta oli muodostunut hitti, ja juuri kyseinen kappale oli ollut Stanleyn inspiraation lähde hänen kirjoittaessaan "Hard Luck Womania". "Hard Luck Woman", b-puolenaan niin ikään Stanleyn kirjoittama kappale "Mr. Speed", saavutti Yhdysvalloissa Billboardin singlelistalla listasijan 15. Myös Simmonsin kirjoittama ja laulama "Calling Dr. Love", b-puolenaan "Take Me", saavutti saman luokan menestystä listoilla.
Michael Doret, newyorkilainen kuvittaja ja graafinen suunnittelija, teki albumin etukannen ja palasi yhteistyöhön yhtyeen kanssa vuonna 2009 Sonic Boom -studioalbumin kansikuvituksen suhteen. Valmis albumi julkaistiin lopulta 11. marraskuuta 1976, mutta äänittäjä Corky Stasiakin nimi puuttui albumin ensimmäisestä 25 000 painetusta kappaleesta, minkä johdosta Rock and Roll Overin ensimmäinen painoserä on keräilijöille nykypäivänä melko haluttu ostoskohde. Albumi oli ennättänyt kuitenkin jo kultalevyyn oikeuttaviin myyntilukemiin ennen virallista julkaisuaan. Platinalevymyynnin albumi ylitti 5. tammikuuta 1977.
Luettelo eduskunnasta eronneista kansanedustajista
Tämä on luettelo eduskunnasta eronneista kansanedustajista. Luettelo sisältää kansanedustajana toimineita henkilöitä, joille eduskunta on myöntänyt eron eduskunnasta kesken vaalikauden.
Luettelossa ei pääsääntöisesti ole niitä kansanedustajia, jotka ovat tulleet valituksi Euroopan parlamenttiin, sillä heidän ei tarvitse pyytää eroa eduskunnasta, vaikka heidän työnsä siellä keskeytyykin.
Abraham Polonsky
Abraham Polonsky (5. joulukuuta 1910 – 26. lokakuuta 1999) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja, elokuvakouluttaja ja kirjailija. Lakimieskoulutuksen saanut juutalaisälykkö menestyi 1940-luvun lopulla käsikirjoittajana ja ohjaajana ja sai Oscar-ehdokkuuden käsikirjoituksestaan nyrkkeilyaiheiseen elokuvaan Verta ja kultaa (Body and Soul, 1947). Hänen esikoisohjaustaan, vedonlyöntibisneksestä kertovaa film noiria Pahan pauloissa (Force of Evil, 1948) pidetään myös suuressa arvossa: se on valittu Yhdysvaltojen National Film Registryn kokoelmiin.
Henrik Hansen (painija)
Christian Henrik Hansen (26. toukokuuta 1920 Frederiksværk – 23. elokuuta 2010 New London, Connecticut, Yhdysvallat) oli tanskalainen vapaa- ja kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja olympiamitalisti.
Abraham Polonsky
Näiden elokuvien jälkeen Polonsky joutui 17 vuodeksi Hollywoodin mustalle listalle kommunistiksi epäiltynä. Robert Wisen ohjaaman elokuvan He pakenivat huomispäivää (1959) ja eräitä muita käsikirjoituksia Polonsky teki salanimillä. Hän käsikirjoitti ja ohjasi vielä muutaman elokuvan 1960- ja 1970-luvulla.
Polonsky opetti elokuva-alaa muun muassa Etelä-Kalifornian yliopistossa ja Kalifornian osavaltionyliopiston Northridgen kampuksella. Hän julkaisi kymmenkunta esseekokoelmaa ja pari romaania.
Henrik Hansen (painija)
73 kilogramman painoluokassa kilpaillut Hansen voitti kreikkalais-roomalaisessa painissa olympiapronssia Lontoossa 1948. EM-kilpailuissa hän sijoittui vapaapainissa viidenneksi vuonna 1949.
Mild Seven
thumb|350px|Mild Sevenin logot Benetton-tallin autossa vuonna. Mild Seven on Japan Tobaccon valmistama savukemerkki.
Mild Seven toimi Formula 1 -sarjassa Benetton- ja Renault-tallien sponsorina vuosina –. Sponsorointi päättyi Euroopan unionin tiukennettujen tupakkamainoslakien takia. Merkki sponsoroi myös Tyrrell-tallia kausina – sekä Minardia –.
The Everly Brothers
thumb|Everly Brothers vuonna 1970 The Everly Brothers oli yhdysvaltalainen, 1950–1960-lukujen vaihteessa suosionsa huipulla ollut lauluduo. Sen muodostivat veljekset Isaac Donald ”Don” Everly (s. 1. helmikuuta 1937 Brownie, Kentucky – 21. elokuuta 2021 Nashville, Tennessee ) ja Philip ”Phil” Everly (19. tammikuuta 1939 Chicago, Illinois – 3. tammikuuta 2014 Burbank, Kalifornia ). Heidän edustamaansa musiikinlajia on kuvattu kantrivaikutteiseksi rock and rolliksi.
The Everly Brothersin ensimmäinen single ”Keep A’ Lovin Me” (1956) ei myynyt odotetusti, mutta seuraavasta, Elviksen ja monien muiden artistien aiemmin hylkäämästä kappaleesta ”Bye Bye Love” (1957) tuli heidän ensimmäinen suuri listamenestyksensä. Veljesduon tunnetuimpiin kappaleisiin kuuluvat myös ”Wake Up Little Susie” (1957), ”Claudette” (1958), ”Let It Be Me” (1959), ”All I Have to Do Is Dream” (1960), ”Cathy’s Clown” (1960), ”When Will I Be Loved” (1960) ja ”Crying in the Rain” (1961). Duo lopetti virallisesti 1973 ja veljekset lähtivät soolourille, mutta he tekivät satunnaisesti yhteiskeikkoja. Vuonna 1983 listojen kärkisijoille nousi heidän kappaleensa ”On the Wings of a Nightingale”.
Yhtye vaikutti suuresti Simon & Garfunkelin, The Beatlesin ja The Beach Boysin lauluharmonioihin sekä muidenkin yhtyeiden musiikkiin.
The Everly Brothers kuuluu sekä Rock and Roll Hall of Fameen että Country Music Hall of Fameen. Duolla on myös tähti Hollywood Walk of Famella. Albumi A Date with the Everly Brothers (1961) valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.
Criminal
Criminal on englantia ja tarkoittaa rikollista. Se voi viitata ainakin seuraaviin asioihin:
Sitruunapippuri
Sitruunapippuri on maustesekoitus, joka sisältää tyypillisesti suolaa (20–40 %), musta- tai valkopippuria, sitruuna-aromia ja joskus kuivattua ja jauhettua sitruunankuorta. Kurkumaa käytetään tuomaan keltaista väriä. Sitruunapippuria saa markkinoilta valmiina mausteseoksina. Suomalaisia valmistajia on muun muassa Meira Oy.
Sitruunapippuria käytetään kalaruokien mausteena, joskus myös kasvisruoissa ja salaatinkastikkeissa.
Sergei Eisenstein
Sergei Mihailovitš Eisenstein (23. tammikuuta (J.: 10. tammikuuta) 1898 Riika, Venäjän keisarikunta – 11. helmikuuta 1948 Moskova, Neuvostoliitto) oli neuvostoliittolainen elokuvaohjaaja ja elokuvateoreetikko. Eisenstein tunnustetaan yhdeksi vaikutusvaltaisimmista elokuvaohjaajista, vaikka hän tekikin vain seitsemän pitkää elokuvaa. Hänen elokuviaan olivat muun muassa löyhästi tositapahtumiin perustuvat Panssarilaiva Potemkin (1925) ja Lokakuu (1927).
Eisenstein kirjoitti elokuvateoriasta ja kehitti elokuvaleikkausta ja tutki montaasia. Hänen ajatuksensa oli niin sanottu ”attraktioiden montaasi”, jossa hän pyrki liittämään otokset toisiinsa mahdollisimman suuren psykologisen vaikutuksen aikaansaamiseksi. Eisenstein oli lähellä venäläisiä formalisteja, sillä hän korosti elokuvan muotoa sen sisällön sijaan.
Nuoruus ja opiskelu
thumb|left|Eisenstein vanhempiensa kanssa vuonna 1900. Sergei Eisenstein syntyi Riiassa, Venäjän keisarikunnassa 23. tammikuuta 1898. Hänen isänsä Mihail Eisenstein oli baltiansaksalainen juutalainen arkkitehti ja insinööri. Suvussa oli myös ruotsalaista taustaa. Äiti Julija Ivanovna (o.s. Konetskaja) oli etninen venäläinen. Äiti rakasti matkustamista, kävi katsomassa Egyptin pyramideja ja vieraili usein poikansa Sergein kanssa Pariisissa. Vanhemmat erosivat 1909, jolloin Sergei jäi asumaan isänsä luokse. Isä teki pitkän uran arkkitehtina ja insinöörinä, mutta hänen suunnittelemisensa rakennusten runsaiden koristeiden ja yksityiskohtien takia häntä kutsuttiin ”hulluksi leivostentekijäksi”, ja art nouveau -tyyliä pidettiin liian ylenpalttisena.
Sergei Eisenstein kertoo muistelmissaan, että kesäisin isä kävi Pariisissa ja toi sieltä runsaasti ”pariisilaisia tuotteita” ystäville ja tutuille. Niitä olivat postikortit ja albumit, joissa kaunottaret poseerasivat, ja albumit, joissa hieman uskaliaat ja hyvin sentimentaaliset nuorten neitojen mullistavat kohtalot paljastuivat kuvasarjoissa elokuvan esimuotona. Valokuvat kuuluisista pariisilaista tähdistä aikakauden puvuissa, kuten myös ylemmän yhteiskunnan naisista ja herroista, antoivat näkökulman kosmopoliittiseen ja kevytmieliseen Belle Époquen puoleen, joista eivät ainoastaan isä Mihail ja hänen ystävänsä nauttineet. Se herätti myös Sergein kiinnostuksen montaasiin.
Eisenstein aloitti vuonna 1915 opiskelut teknillisessä akatemiassa tarkoituksenaan seurata isänsä jalanjälkiä. Opinnot keskeytyivät helmikuussa 1917, kun hänet kutsuttiin asepalvelukseen ja lähetettiin rintamalle. Lokakuun vallankumouksen jälkeen Eisenstein palasi kouluun, mutta jo seuraavana vuonna hän liittyi punaisten puolelle käynnissä olevassa sisällissodassa (hänen isänsä taisteli vastakkaisella puolella). Eisenstein kotiutettiin 1920. Hän muutti Moskovaan, missä hän osallistui Proletkult-nimisen järjestön toimintaan Proletkult pyrki luomaan proletariaatin taidetta.
Teatterista elokuvaohjaajaksi
thumb|Eisensteinin ensimmäinen elokuva, lyhytelokuva Dnevnik Glumova. Proletkultissa Eisenstein osallistui alkuun teatterituotantoihin. Hän työskenteli muun muassa avantgarde-ohjaaja Vsevolod Meyerholdin kanssa ja tutustui moniin tuleviin elokuvaohjaajiin ja kirjailijoihin. Eisenstein aloitti teatterissa koristetaiteilijana ja apuohjaajana ja suunnitteli teatteriesityksiin useita puvustuksia sekä lavastuksia. Hän kiinnostui myös japanilaisesta kabuki-teatterita, joka vaikutti hänen näkemykseensä elokuvista.
Ensimmäisen kosketuksensa elokuva-alaan Eisenstein sai vuonna 1923, kun hän ohjasi lyhytelokuvan Dnevnik Glumova ja avusti Esfir Šubia Fritz Langin elokuvan Tri Mabuse – ihmispeto leikkaamisessa Neuvostoliiton markkinoille. Dnevnik Glumova oli osa Eisensteinin ensimmäistä teatterituotantoa, joka oli versio Aleksandr Ostrovskin näytelmästä. Hänen tunnetuin teatteriohjauksensa oli suuressa tehdassalissa näytelty versio Sergei Tretjakovin Kaasunaamareista.
thumb|[[Panssarilaiva Potemkin (elokuva)|Panssarilaiva Potemkinin kuuluisa Odessan portaiden kohtaus.]] Eisensteinin ensimmäinen kokopitkä elokuva oli Lakko, joka sai ensi-iltansa vuonna 1925. Hän toteutti siinä montaasiteoriaansa, jota oli jo kehittänyt Dnevnik Glumovaa varten. Lev Kulešov oli ensimmäisenä kehittänyt elokuvallista montaasia, mutta Eisenstein käytti omaa teoriaansa ”attraktioiden montaasista”, jossa synteesi syntyy erilaisten elementtien välisestä ristiriidasta. Eisensteinilta valmistui samana vuonna toinenkin elokuva, kun kommunistinen puolue tilasi vuoden 1905 vallankumouksen muistoksi elokuvan. Hän kirjoitti kumouksen veteraanin kanssa laajan käsikirjoituksen, mutta lopulta siitä kuvattiin vain yksi suunnitelluista episodeista. Panssarilaiva Potemkin nosti Eisensteinin mainetta, ja elokuva oli erityisen suosittu Saksassa. Sitä pidetään yhtenä merkittävimmistä elokuvista, ja esimerkiksi vuonna 1958 se valittiin kriitikkojen äänestyksessä historian parhaaksi elokuvaksi. Lisäksi sen Odessan portaiden kohtaus on ehkä elokuvahistorian tunnetuin kohtaus.
Panssarilaiva Potemkinin jälkeen Eisenstein alkoi tehdä kollektiivista maataloutta käsittelevää elokuvaa Vanhaa ja uutta, mutta keskeytti tuotannon tehdäkseen elokuvan Lokakuu lokakuun vallankumouksen 10-vuotismuistoksi. Lokakuu oli Eisensteinin ensimmäinen elokuva, josta hän joutui vaikeuksiin auktoriteettien kanssa. Se jakoi myös kriitikoiden mielipiteet: osa kriitikoista piti sitä uuden ”intellektuellisen elokuvan” alkuna, mutta osaa kriitikoista häiritsi ylenmääräinen abstrakti symbolismi.
Eisenstein viimeisteli elokuvan Vanhaa ja uutta vuonna 1929, mutta kommunistisen puolueen näkemys maataloudesta oli muuttunut, joten hän joutui muokkaamaan elokuvaa näiden muutosten takia. Eisenstein lähti samana vuonna kumppaneidensa Grigori Aleksandrovin ja Eduard Tissen kanssa ulkomaille opiskelemaan uutta äänielokuvaa.
Vierailu Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa
thumb|Eisenstein Rotterdamin-vierailulla 1930. Pariisissa Eisenstein ohjasi elokuvaesseen Romance sentimentale, jossa hän käsitteli kuvan ja musiikin kontrapunktia. Vuonna 1930 Paramount Pictures tarjosi Eisensteinille Hollywoodista 100 000 dollarin sopimusta. Hän työsti Hollywoodissa elokuvaversiota muun muassa Blaise Cendrarsin teoksesta Kulta ja Theodore Dreiserin Amerikkalaisesta murhenäytelmästä. Paramount katkaisi lopulta Eisensteinin sopimuksen monen keskeytetyn elokuvaprojektin jälkeen.
Monien kaatuneiden suunnitelmien jälkeen kirjailija Upton Sinclair järjesti Eisensteinille rahoituksen Meksikossa kuvattavaan elokuvaan ¡Que viva México!, joka kertoisi Meksikon historiasta, nykyisyydestä ja tulevasta. Suunnitelma oli suurisuuntainen, ja Eisenstein tutki meksikolaista kulttuuria. Sinclair keskeytti kuitenkin työt 11 kuukauden kuvauksien jälkeen, ja Eisenstein joutui palaamaan Neuvostoliittoon. Kuvatusta materiaalista on koottu joitakin puolinaisia versioita. Meksikon-matkasta kertoo Peter Greenawayn vuonna 2015 ohjaama fiktiivinen elokuva Eisenstein in Guanajuato.
Paluu Neuvostoliittoon
thumb|left|Sergei Eisenstein vuonna 1935.
Eisenstein palasi muuttuneeseen Neuvostoliittoon. Ensimmäinen viisivuotissuunnitelma oli vaikuttanut myös Neuvostoliiton elokuvaan, jota johti Boris Šumjatski, jonka tavoitteena oli luoda ”elokuvaa miljoonille”. Useat Eisensteinin tuotannot, kuten elokuvaversio Karl Marxin Pääomasta, keskeytyivät. Vuonna 1935 hän alkoi tehdä ensimmäistä äänielokuvaansa, Bežinin niityt. Šumjatski keskeytti kuitenkin sen tuotannon maaliskuussa 1937. Elokuvaa ei koskaan julkaistu, koska sitä pidettiin formalistisena, sillä se kuvasi todellisuutta runollisesti. Eisenstein sai jatkaa elokuvaamista vasta, kun hän oli tunnustanut tekemänsä virheet julkisesti.
Kun Saksaa kohtaan tunnettu vihamielisyys oli korkeimmillaan, Eisenstein sai tehtäväkseen ohjata elokuvan Aleksanteri Nevskistä, novgorodilaisruhtinaasta, joka löi saksalaiset kalparitarit Peipsijärven taistelussa vuonna 1242. Sen tarkoituksena oli nostattaa kansallista henkeä saksalaisten sotaisuutta vastaan.
Aleksanteri Nevskissä Eisenstein keskittyi enemmän mise-en-scèneen, kuten puvustukseen ja valaistukseen, kuin leikkauksen tekniikkaan. Elokuvassa on kuitenkin myös hänen parhaimmat osoitukset tekniikasta, jota hän kutsui nimellä ”orkestraalinen kontrapunkti”. Aleksanteri Nevski toi Eisensteinille myös mainetta hovielokuvaajana, sillä hän sai sen jälkeen Leninin kunniamerkin. Vain hiukan sen jälkeen, kun elokuva oli päässyt teattereihin, Neuvostoliitto ja Saksa allekirjoittivat yllättäen Molotov–Ribbentrop-sopimuksen Puolan offensiivin kynnyksellä elokuussa 1939. Elokuva joutui esityskieltoon. Uudessa ystävyyden hengessä Eisenstein palkattiin ohjaamaan Richard Wagnerin ooppera Valkyyria Moskovan Bolšoi-teatteriin.
thumb|Eisensteinin hauta. Eisensteinin viimeinen elokuva jäi keskeneräiseksi. Iivana Julman kuvaaminen alkoi 1943 Alma-Atassa, johon Moskovan elokuvastudiot oli siirretty sodan takia. Se julkaistiin 1945 ja oli todella suosittu. Sen ansiosta Eisensteinille ja hänen kumppaneilleen myönnettiin Stalin-palkinto. Eisenstein sai sydänkohtauksen helmikuussa 1946, minkä takia hän pyrki kiireesti saamaan valmiiksi muistelmansa ja Iivana Julman toisen osan. Se esitettiin elokuvissa kuitenkin ensimmäisen kerran vasta 1958, sillä siinä esitettiin Iivana Julman ja Josif Stalinin väliset yhteydet liiankin selvästi. Iivana Julman kolmas osa jäi valmistumatta, kun Eisenstein kuoli.
Yksityiselämä
Eisenstein oli naimisissa Pera Ataševan kanssa. He menivät naimisiin vuonna 1934. Heidän liittonsa oli kuitenkin platoninen, eivätkä he asuneet missään vaiheessa yhdessä. Eisensteinin seksuaalisesta suuntautumisesta on keskusteltu pitkään, ja hän meni Ataševan kanssa naimisiin kahdeksan kuukautta homoseksuaalisuuden kieltäneen lain jälkeen. Eisensteinin ystävä ja elämäkerturi Marie Setonin mukaan Eisenstein ei pitänyt itseään homoseksuaalina. Peter Greenaway esittää elokuvassaan Eisenstein in Guanajuato Eisenstein homoseksuaalina. Hänen mukaansa liitto Ataševan kanssa tehtiin puhtaasti homouden kieltäneen lain takia.
Tyyli ja teoriat
Eisenstein tutki kirjoituksissaan montaasia taiteidenvälisenä ilmiönä. Hänen mukaansa elokuvallinen montaasi on vain yksi esimerkki yleisestä montaasiperiaatteesta, joka on taiteen sisäinen ominaisuus.
Eisenstein ajatukset elokuvasta ovat pitkälti yhtenäisiä venäläisen formalistisen kirjallisuusteorian suuntauksen kanssa. Hänen elokuvan muotoa korostavat pohdintansa liittivätkin hänet formalistiseen perinteeseen, vaikka hän ei varsinaisesti edustanut koulukuntaa. Eisenstein korosti kirjoituksissaan elokuvan muotoa sen sisällön sijaan.
Eisensteinin elokuvateorian keskeisin asia oli montaasi eli kuvien välinen ja sisäinen rytmi. Hän esitti oman ”attraktioiden montaasinsa” jo vuonna 1924 Vladimir Majakovskin toimittamassa LEF-lehdessä. Siinä hän kirjoitti, että mielivaltaisesti valittuja kuvia ei pitäisi esittää kronologisesti vaan siinä järjestyksessä, joka tarjoaisi suurimman psykologisen efektin.
Eisensteinin montaasiperiaatteensa mukaan leikkauksen tavoitteena ei ole sujuva siirtyminen otoksesta toiseen, vaan otosten törmäys, joka saa aikaan uusia mielleyhtymiä ja ideoita. Eisensteinin mielestä elokuvallinen merkitys syntyy aina siitä yhteydestä, johon merkitykset on asetettu. Otos ei Eisensteinin ajattelussa ollut pelkistettävissä yksimerkitykseksi, vaan se oli aina monimerkityksinen.
Montaasin periaatteet ohjasivat Eisensteinia koko tämän uran ajan. Jo Lakossa hän kokeili teorioitaan. Siinä hän muun muassa esitti rinnakkain kohtauksen, jossa tsaarin sotilaat ampuivat työläisiä, ja toisen kohtauksen, jossa karjaa teurastetaan teurastamossa.
Karl Leonhard Reinhold
thumb|Karl Leonhard Reinhold Karl Leonhard Reinhold (26. lokakuuta 1757 Wien – 10. huhtikuuta 1823 Kiel) oli itävaltalainen filosofi. Hän syntyi Wienissä. Neljätoistavuotiaana hän aloitti opinnot Pyhän Annan jesuiittakoulussa, ja 1773 hän vaihtoi vastaavaan Pyhän Barnabaan kouluun. 1783 hän kyllästyi luostarielämään ja muutti Pohjois-Saksaan, asettuen Weimariin. Siellä hän toimitti Der Teutsche Merkur -kirjallisuusjulkaisua yhdessä Christoph Martin Wielandin kanssa. Myöhemmin hänestä tuli tämän vävy.
Der Teutsche Merkurissa hän julkaisi vuosina 1786–87 kirjeensä kantilaisesta filosofiasta. Se teki Kantin filosofian tunnetuksi suuremmalle yleisölle. Tämän seurauksena Reinhold sai kutsun opettajaksi Jenan yliopistoon. Hän opetti siellä vuosina 1787–1794.
Vuonna 1789 hän julkaisi pääteoksensa Versuch einer neuen Theorie des menschlichen Vorstellungsvermögens, jossa hän pyrki yksinkertaistamaan kantilaista teoriaa ja tekemään siitä yhdenmukaisemman. Myöhemmin hän sai vaikutteita Fichteltä ja uskonnollisten tunteiden perusteella Jacobilta ja Bardililta. Hänen maineensa perustuu kuitenkin kokonaan aiempiin teoksiin, joissa hän kutsui filosofiaansa "elementaarifilosofiaksi".
Espanjanvinttikoira
Espanjanvinttikoira on Espanjasta entisen Kastilian kuningaskunnan eli nykyisten Kastilia ja Leónin ja Kastilia- La Manchan maakunnista kotoisin oleva koirarotu. Se kuuluu FCI:n roturyhmään 10.
Luonne ja käyttäytyminen
Espanjanvinttikoira on luonteeltaan epäluuloinen, mikä johtuu rodun alkukantaisuudesta. Se tarvitsee aikaa uusien asioiden hyväksymiseen, mutta se kiintyy perheeseensä hyvin voimakkaasti. Vieraita kohtaan se on varautunut, mutta ei aggressiivinen. Arvokas ja pidättyväinen, kotioloissa paljon nukkuva, mukavuutta ja sohvan pehmeyttä arvostava koira joka osoittautuu kuitenkin metsästystilanteissa erittäin energiseksi ja eloisaksi.
Alkuperä
Espanjanvinttikoiran sanotaan kehittyneen kelttienvinttikoirasta ja arabialaisista sloughi-tyyppisistä vinttikoirista. Lisäksi sen mainitaan polveutuvan faaraokoiran kanssa samasta kantarodusta. Espanjalainen koiraharrastaja Carlos Salas Melero uskoo, että kantarotuina olivat gallialainen vinttikoira ja maurien maahan tuoma arabialainen sloughi. Suomeen rotu saapui vasta 1990-luvulla.
Rotua käytetään Espanjassa edelleen jäniksenmetsästyksessä. Espanjanvinttikoirien pitoon liittyy vakavia eläinoikeuskysymyksiä, sillä metsästyskauden lopussa useimmat koirat hylätään tai tapetaan, usein julmilla tavoilla kuten hirttämällä. Huonosti metsästäneet koirat hirtetään vanhan tavan mukaan matalammalle, jotta kuolema on hitaampi. Koiria poltetaan elävältä, hukutetaan ja hakataan. Arvoiden mukaan Espanjassa tapetaan ja hylätään kymmeniä tuhansia galgoja vuosittain.
Suomessa on useita Espanjasta adoptoituja galgoja joita ei ole merkitty Kennelliiton rekisteriin. Useat vapaaehtoisvoimin ja lahjoitusvaroin toimivat yhdistykset toimivat galgojen tilanteen parantamiseksi Espanjassa niin paikallisestikin kuin etsimällä galgoille adoptiokoteja. Galgoja adoptoidaan Suomen lisäksi useisiin Euroopan maihin ja Yhdysvaltoihin.
Etymologia
Nimitys galgo juontaa juurensa latinalaisesta sanasta gallicus, joka viittaa Galliaan tai Ranskaan.
Karl Kling
Karl Kling (16. syyskuuta 1910 Gießen, Hessen, Saksa– 18. maaliskuuta 2003 Gaienhofen, Baden-Württemberg, Saksa) oli saksalainen autourheilija. -kuljettaja. Hän osallistui yhteensä yhteentoista Formula 1:n MM-osakilpailuun voittamatta niistä yhtään. Hän kuitenkin sijoittui heti ensimmäisessä kilpailussaan toiseksi. MM-pisteitä hän saavutti 17.
1954
Formula 1 -kausi 1954 oli ensimmäinen F1:n MM-kausi, jolla Kling oli mukana. Hän ajoi Daimler-Benz AG -tallissa Mercedes-Benzin W196-autoa.
Olavi Maununpoika
Olavi Maununpoika (,, k. 1460) toimi Suomen piispana vuosina 1450–1460. Hän syntyi noin vuonna 1405 todennäköisesti Piikkiön Rungossa ja kuoli 24. helmikuuta 1460 Turussa.
Karl Kling
1954
Ranskan Grand Prix oli ensimmäinen kilpailu, johon Kling osallistui. Aika-ajoissa hän selviytyi toiseen lähtöruutuun. Kilpailussa maaliin tullessa hän onnistui pitämään tuon sijoituksen. Eroa voittaneeseen Juan Manuel Fangioon oli vain 0,1 sekuntia. Kling sai toisesta sijastaan kuusi MM-pistettä.
Olavi Maununpoika
Syntyperä
Birgitta ja Elin Ervastintyttäret olivat Olavi Maununpojan nuorempia sisarpuolia. Vanhan otaksuman mukaan Olavi Maununpoika oli läheistä sukua edeltäjälleen piispa Maunu Tavastille, joka avusti hänen opintojaan Pariisissa. Kronikan mukaan Olavi Maununpoika oli tämän nuorempi sukulainen. Olavi olisi tämän mukaan ollut Maunu Tavastin oma poika. Olavi ei kuitenkaan voinut olla Maunu Tavastin avioton lapsi, koska aviottoman syntyperän salaaminen ei olisi onnistunut 1400-luvulla. Maunu Tavast olisi kuitenkin voinut olla aviossa ennen pappisvihkimystään, mutta tälle väitteelle ei löydy riittäviä perusteita.
Karl Kling
1954
Britannian Grand Prix'hin hän lähti kuudennesta lähtöruudusta. Maaliin hän ajoi yhden sijan hävinneenä, seitsemäntenä. Eroa voittoon ajaneeseen José Froilán Gonzálezin oli kolme kierrosta.
Olavi Maununpoika
Syntyperä
Olavi Maununpojan todennäköinen isä on rälssimies Magnus Torsteninpoika Djäkn ”aff Rungo” ja äiti piispa Maunu Tavastin sisar tai serkku. Mainittakoon lisäksi, että hänen sisarpuolensa Elin Ervastintytär oli naimisissa asemies Nils Magnuksenpoika Rödin kanssa, joka oli kotoisin Rymättylän Rödilästä (nyk. Röölä). Olavi Maununpojan opettaja Pariisissa oli myös Röd-sukua, mutta tämän tarkempi sukuyhteys mainittuun Nils Magnussoniin ei ole tiedossa.
Karl Kling
1954
Saksan Grand Prix'ssa Kling teki suurimman nousunsa. Lähtöruutu oli kaikkein viimeinen, 23:s. Maaliin hän kuitenkin onnistui ajamaan neljäntenä. Neljännestä sijasta saadun kolmen pisteen lisäksi hän ajoi nopeimman kierroksen, josta hän sai vielä yhden pisteen. Pisteitä hän sai kilpailusta siten yhteensä neljä. Klingin nousua joukon hänniltä pisteille avusti kymmenen auton keskeytys. Kilpailua tosin varjosti Onofre Marimónin kuolema edellisen päivän harjoituksissa.
Obie Trice
Obie Trice III (s. 14. marraskuuta 1977 Detroit, Michigan) on yhdysvaltalainen rap-artisti. Hän allekirjoitti levytyssopimuksen Shady Recordsin kanssa vuonna 2000 ja julkaisi ensimmäisen levynsä Cheers vuonna 2003. Toinen levy Second Round’s on Me ilmestyi vuonna 2006. Levyillä vieraileviin artisteihin kuuluvat Eminem, D12, Dr. Dre, Nate Dogg, 50 Cent ja Busta Rhymes. Obiella oli pieni rooli elokuvassa 8 Mile, ja hän esiintyi myös elokuvan soundtrack-levyllä.
Olavi Maununpoika
Syntyperä
Piispa Maunu Tavast otti Olavi Maununpojan kasvatikseen koska tämän vanhemmat olivat kuolleet.
Ulkomaanopinnot
Olavi Maununpoikaa pidetään oppineimpana Suomen keskiaikaisista piispoista. Paavali Juusten kuvaa häntä seuraavin sanoin: "omni facultate doctissimus et agendis prundentissimus", "erittäin oppinut kaikissa tieteissä ja erittäin harkitsevainen käytännön toimissa".
Olavi Maununpoika aloitti yliopisto-opintonsa Pariisin yliopistossa noin vuonna 1425 ja sai maisterin arvon 1428. Yliopiston asiakirjoissa hän esiintyy ensimmäisen kerran vuonna 1426. Olavin opintojen ohjaajana toimi ainakin loppuvaiheessa suomalainen maisteri Jacobus Petri Röd.
Vuonna 1433 hän palasi Pariisiin jatkamaan opintojaan yliopiston teologisessa tiedekunnassa. Vuonna 1434 hänestä tuli Sorbonnen kollegion, johon teologian opinnot olivat keskittyneet, jäsen.
Olavi Maununpoika suoritti teologian baccalaureus-tutkinnon (baccalaureus biblicus) vuonna 1437. Jatko-opintojensa ohella Olavi toimi englantilais-saksalaisen kansakunnan (osakunnan) opettajana yliopiston filosofisessa tiedekunnassa. Hän toimi vuosien 1433 ja 1436 välillä myös kolmeen otteeseen englantilais-saksalaisen kansakunnan prokuraattorina eli puheenjohtajana sekä vuoden verran kansakunnan rahastonhoitajana.
Olavi Maununpoika hoiti kansakuntansa edustajana Pariisin yliopiston rehtorin virkaa joulukuusta 1435 maaliskuuhun 1436. Olavi valittiin myös useita kertoja kansakuntansa edustajaksi yliopiston lähetystöön ja Baselin kirkolliskokoukseen 1437.
Ura Suomessa
thumb|right|200 px|Olavi Maununpoika toimi vuodesta 1428 [[Kirkkonummi|Kirkkonummen kirkkoherrana. Kirkkonummen kivikirkko muurattiin 1400-luvulla.]] Olavi Maununpoika palasi maisterin arvon saatuaan Suomeen vuonna 1428 ja sai Kirkkonummen kirkkoherran viran, jolloin hänestä lienee tullut myös Turun tuomiokapitulin jäsen. Hän palasi Pariisiin vuonna 1433 jatkamaan opintojaan vuoteen 1437 saakka.
Opintojensa aikana Olavi Maununpoika eteni virkauralla kotimaassa, vaikka hän oleskeli Pariisissa vuosina 1433–1438. Hänet valittiin 1436 ensin Turun tuomiokapitulin arkkiteiniksi ja sitten tuomiorovastiksi. Olavi ryhtyi hoitamaan tuomiorovastin virkaa palattuaan Suomeen 1438 ja toimi samalla piispa Maunu Tavastin luottomiehenä. Hän kävi useita kertoja piispan lähettiläänä ulkomailla. Tällöin Turun hiippakunta solmi suhteet Rooman paaviin.
Suomen piispaksi
pienoiskuva|258x258px|Olavi Maununpojan piispanvaakuna. Turun tuomiokapituli valitsi Olavi Maununpojan piispaksi vuonna 1449. Maunu Tavast oli päättänyt anoa eroa paavilta, sillä ehdolla, että Olavi Maununpoika valittaisiin hänen seuraajakseen. Olavi Maununpoika matkusti Roomaan anomus mukanaan. Vuonna 1450 paavi Nikolaus V hyväksyi anomuksen ja nimitti Olavi Maununpojan Turun piispaksi.
Olavi Maununpoika jatkoi monia suuria kirkollisia rakennushankkeita Varsinais-Suomessa ja Uudellamaalla, jotka Maunu Tavast oli aloittanut Turun hiippakunnassa. Piispa Olavi Maununpoika ei osallistunut aktiivisesti valtakunnanpolitiikkaan, mutta kannatti Ruotsin kuningas Kaarle Knuutinpoika Bondea taistelussa Tanskan kuningasta Kristian I Oldenburgilaista vastaan. Olavi Maununpoika kuitenkin tunnusti 1457 Kristian Oldenburgilaisen Ruotsin kuninkaaksi, kun tämä oli saanut Ruotsin valtaansa.
Piispa Olavi Maununpoika haudattiin Turun tuomiokirkon Pyhän Ruumiin kappeliin (nykyinen Tavastin kuori).
Aiheesta muualla
- Synnintekijä. Helsinki: Gummerus, 2013. ISBN 978-951-20-9096-9. - Kalmantanssi. Helsinki: Gummerus, 2014. ISBN 978-951-20-9473-8. - Piispansormus. Helsinki: Gummerus, 2015. ISBN 978-951-20-9876-7.
Tapahtumamarkkinointi
Tapahtumamarkkinointi on markkinoinnin menetelmä, joka perustuu elämyksiä antavien tapahtumien järjestämiseen jollekin organisaation sidosryhmälle. Tavoitteena on vahvistaa yrityksen tai sen tuotteen brändiä varta vasten suunnitellun ja rakennetun tapahtuman avulla.
Tapahtumamarkkinoinnin asiaa Suomessa on edistänyt Suomen Tapahtumamarkkinointiyhdistys STAY ry. Yhdistys liittyi Markkinointiviestinnän Toimistojen Liitto MTL ry:hyn keväällä 2010.
Alan vuosittaisessa Evento Awards -gaalassa palkitaan onnistuneita suomalaisia tapahtumamarkkinoinnin saavutuksia vuosittain.
Karl Kling
1954
Sveitsin ja Italian Grand Prix't päätyivät Klingin osalta keskeytyksiin. Sveitsin kilpailuun hän lähti ruudusta viisi ja Italian kilpailuun ruudusta neljä. Kauden päättäneessä Espanjan Grand Prix'ssa Kling onnistui nousemaan lähtöruudusta 12 pisteille viidenneksi. Kilpailusta hän sai kaksi MM-pistettä.
Kauden loputtua Klingillä oli pisteitä yhteensä 12 ja hän sijoittui kuljettajien MM-pistetaulukossa sijalle viisi.
1955
Kaudella 1955 Kling jatkoi samassa tallissa kuin edelliselläkin kaudella.
Kauden ensimmäisessä kilpailussa, Argentiinan Grand Prix'ssa, Kling sijoittui neljänneksi, mutta hän jakoi sijoituksen Hans Herrmannin ja Stirling Mossin kanssa. Jokainen heistä sai sijoituksesta yhden MM-pisteen.
Belgiassa ja Hollannissa Kling joutui keskeyttämään, kuten myös kauden päättäneessä Italian Grand Prix'ssa. Hollannin ja Italian GP:ihin Kling lähti ruudusta kolme. Britannian Grand Prix oli Klingille tulosten perusteella kauden kohokohta. Neljännestä ruudusta kilpailuun lähtenyt Kling onnistui sijoittumaan kolmanneksi. Sijoituksestaan hän sai neljä MM-pistettä.
Kauden päätteeksi Klingille oli kertynyt pisteitä viisi ja hän sijoittui kuljettajien MM-pistetaulukossa sijalle 11.
Obie Trice
Obie loukkaantui ampumavälikohtauksessa Detroitin valtatiellä 31. joulukuuta 2005, jossa tuntemattomat henkilöt ampuivat kaksi laukausta Obieta kohti. Toinen luoti osui Obieta päähän, mutta hän pääsi nopeasti sairaalahoitoon ja välttyi vakavilta vammoilta. Luoti on edelleen Obien pään sisällä, koska sen poistaminen on liian vaarallista. Single Cry Now käsittelee tapahtumaa.
Singlet
Albumilta Cheers:
Muut singlet
Käräjäoikeus
thumb|Istuntosali Helsingin käräjäoikeudessa thumb|Seinäjoen oikeustalo
Käräjäoikeus (lyhenne KO tai KäO, ) on Suomessa ja Ruotsissa tuomioistuin, joka toimii tuomiopiirinsä yleisenä alioikeutena. Käräjäoikeudessa käsitellään ensimmäisenä asteena riita-, rikos- ja hakemusasioita.
Suomessa toimii 20 käräjäoikeutta. Käräjäoikeutta johtaa laamanni ja varsinaisina alioikeustuomareina toimivat käräjätuomarit. Lisäksi käräjäoikeudessa voi olla käräjäviskaaleja ja tuomioistuinharjoitteluaan suorittavia notaareja. Heidän toimivaltansa on käräjätuomaria suppeampi. Varsinaisen lainkäyttöhenkilöstön lisäksi kansliassa toimivat käräjäsihteerit voivat ratkaista eräitä selviä ja riidattomia velkomus- ja hakemusasioita.
Rikosasiat käräjäoikeus käsittelee tavallisimmin lautamieskokoonpanossa, johon kuuluu lainoppinut puheenjohtaja sekä kaksi maallikkotuomaria eli lautamiestä. Vaativaa rikosasiaa käräjäoikeus saattaa käsitellä laajennetussa lautamieskokoonpanossa, jossa normaaliin kokoonpanoon on lisätty mahdollisesti yksi lainoppinut lisäjäsen ja mahdollisesti yksi maallikkojäsen. Näin toimitaan yleensä, jos asian käsittelyn odotetaan kestävän kauan, sillä tämä mahdollistaa yhden lainoppineen jäsenen ja kahden maallikkojäsenen tippumisen pois kokoonpanosta. Tuomiovaltainen käräjäoikeus on lautamieskokoonpanossa, jos läsnä on lainoppineen puheenjohtajan lisäksi kaksi lautamiestä. Kesken asian käsittelyn kokoonpanoon ei koskaan lisätä tuomareita. Vähäiset rikosasiat käräjäoikeus voi ratkaista myös yhden lainoppineen tuomarin istunnossa.
Asianosainen voi valittaa käräjäoikeuden tekemästä ratkaisusta hovioikeuteen 30 päivän kuluessa ratkaisun antamisesta. Useimmissa asiaryhmissä ratkaisuun tyytymättömän on ilmoitettava tyytymättömyyttä seitsemän päivän kuluessa ratkaisun antamisesta. Jos ratkaisusta ei ilmoiteta tyytymättömyyttä tai tyytymättömyyden ilmoittamisesta huolimatta siitä ei valiteta säädettyjen määräaikojen kuluessa, tulee käräjäoikeuden ratkaisusta lainvoimainen.