cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Esteröinti
Vaihtoesteröinti
Vaihtoesteröinnissä eli transesteröinnissä esterit reagoivat kuumennettaessa alkoholien kanssa muodostaen uuden esterin ja alkoholin. Tätä reaktiota katalysoivat niin hapot, emäkset kuin siirtymämetallitkin. Käytettyjä katalyyttejä ovat muun muassa rikkihappo, ioninvaihtohartsit ja DBU eli 1,8-diatsabisyklo[5.4.0]undek-7-eeni. Mekanismiltaan vaihtoesteröinti muistuttaa esterihydrolyysin mekanismia.
Karboksyylihappojen alkylointi
Kolmas tapa valmistaa esteröinti on karboksyylihappojen alkylointi käyttäen alkyylihalogenidia tai jotain muuta alkyloivaa yhdistettä, kuten dimetyylikarbonaattia. Reaktio vaatii emäskatalyytin ja usein katalyyttinä käytetään DBU:ta tai natriumvetykarbonaattia tetra-alkyyliammoniumsuolan läsnä ollessa. Tetra-ammoniumsuola toimii tässä tapauksessa faasinsiirtokatalyyttinä.
Aiheesta muualla
Fischer–Speier esterification
Toisen triumviraatin sota Caesarin murhaajia vastaan
Toisen triumviraatin sota Caesarin murhaajia vastaan oli Rooman sisällissota joka käytiin vuonna 42 eaa. Sota käytiin toisen triumviraatin jäsenten (Marcus Antonius ja Octavianus) ja Caesarin murhaajien Gaius Cassius Longinuksen ja Marcus Junius Brutuksen välillä. Sodan ratkaisevat taistelut käytiin Filippoin luona 3. lokakuuta (Filippoin ensimmäinen taistelu) ja 23. lokakuuta (Filippoin toinen taistelu) vuonna 42 eaa. Cassius kuoli Filippoin ensimmäisen taistelun aikana ja Brutus teki itsemurhan pian hävittyään Filippoin toisen taistelun.
Tausta
thumb|left|160px|Marcus Brutus oli yksi Julius Caesarin murhaajista.
Julius Caesar murhattiin 15. maaliskuuta vuonna 44 eaa. Caesarin murhaajat, jotka kutsuivat itseään "vapauttajiksi" (liberatores), pakenivat Roomasta Caesarin kannattajien pelossa. Murhan jälkeen Caesarin konsulikumppani Marcus Antonius otti itselleen vallan Roomassa. Pian paljastui että Caesar oli testamentissaan adoptoinut sukulaisensa Gaius Octavianuksen. Lyhyen Mutinan sodan jälkeen 18-vuotias Octavianus ja Antonius solmivat liiton. Mukaan liittoon otettiin myös Marcus Aemilius Lepidus. Tämän toisen triumviraatin asema virallistettiin lailla (Lex Titia). 27. marraskuuta 43 eaa. senaatti myönsi triumvireille oikeuden säätää lakeja ilman senaatin tai kansan hyväksyntää. He saivat myös nimittää virkamiehiä mielensä mukaan. Triumvirit jakoivat valtakunnan kolmeen osaan. Octavianus sai Sisilian, Korsikan sekä Sardininan, Lepidus Hispanian ja Gallia Narbonensiksen, ja Antonius loput Galliasta.
Joukot
Triumvireillä oli sodan alussa 43 legioonaa. Näistä ehkä 40 oli tarkoitus käyttää idässä. Ainoastaan 21 tai 22 legioonaa osallistui lopulta sotatoimiin ja näistäkin Filippoin taistelussa mukana oli vain 19.
Tasavaltalaisilla oli noin 21 legioonaa, joista 19 taisteli Filippoin sotaretkellä.
Sodan kulku
right|thumb|220px|Triumvirit Antonius ja Octavianus kuvattuna kolikkoon. Etupuolella Antoniuksen pää ja teksti ”M ANT IMP AVG III VIR R P C M BARBAT”. Kääntöpuolella Octavianuksen pää ja teksti ”CAESAR IMP PONT III VIR R P C”
Proskriptiot
Triumvirit aloittivat heti veriset proskriptiot, joissa kolmesataa senaattoria ja parituhatta ritarisäätyistä menetti omaisuutensa ja joutui maanpakoon tai tapettiin. Puhdistus ulottui laajalle Caesarin salaliittolaisten piirin ulkopuolelle, ja sen syynä lienee ollut myös tarve hankkia pikaisesti varoja sotaväen pitämiseen tyytyväisenä.
Sota Sextus Pompeiusta vastaan
Samalla Sextus Pompeiuksen valta kasvoi entisestään. Sextuksen osuus Caesarin jälkeisiin tapahtumiin oli ollut vähäpätöinen, mutta hänen nimensä oli ollut triumvirien proskriptiolistoilla. Oli selvä että hän ajautuisi triumvirien vastustajien leiriin. Vuoden 42 eaa. mennessä hän oli saanut Sisilian valtaansa ja koonnut suuren laivaston. Monet proskriptioita paenneet kokoontuivat Sextuksen luokse. Octavianus lähetti laivaston kukistamaan Sextusta. Laivastojen välinen taistelu päättyi ilman selvää voittajaa. Sextus ei kuitenkaan sekaantunut sotaan enää tämän jälkeen.
Octavianus lähetti nyt Salvidienus Rufuksen hyökkäämään Sextuksen laivastoa vastaan. Messinansalmessa käytiin suuri taistelu, joka kuitenkin loppui ilman selvää voittajaa. Tämän jälkeen Sextuksen osuus "vapauttajien" sotaan oli hyvin pieni. Kesään mennessä triumvirien pääarmeija oli valmis ylittämään Adrianmeren. Murcuksen johtama laivasto oli estänyt Antoniuksen legioonia ylittämästä merta ja Antonius oli joutunut odottamaan Octavianuksen laivaston paluuta Brundisiumissa. Kun Octavianus saapui paikalle oli triumvirien laivasto tarpeeksi voimakas turvaamaan armeijan kuljetuksen meren yli. Pian tämän jälkeen Ahenobarbus saapui paikalle mukanaan loput tasavaltalaisten laivastosta. Murcuksen ja Ahenobarbuksen laivastot katkaisivat triumvirien yhteydet Italiaan. Triumvirien ainut toivo oli saavuttaa nopea voitto tasavaltalaisia vastaan maalla.
Samalla kun Octavianus ja Antonius lähtivät itään jäi Lepidus Italiaan. Myös Antoniuksen kannattaja Calenus jäi Italiaan kahden legioonan kanssa. Myös Gallia Cisalpinassa oli vahva armeija, jota johti Pollio.
Cassiuksen ja Brutuksen valmistelut
thumb|right|240px|[[Filippoin tasanko, Filippoin taisteluiden paikka. Taustalla kaupungin akropolis.]] thumb|right|240px|Filippoin ensimmäinen taistelu käytiin syksyllä 42 eaa.
Mutinan taistelun jälkeen Brutus lähti Adrianmeren rannikolta itään. Brutus soti Traakiassa ja sai siellä paikalliset päälliköt puolelleen. Brutus sai käsiinsä myös suuria summia rahaa. Syyriassa Cassius kukisti Publius Cornelius Dolabellan taistelussa vuoden 43 eaa. heinäkuussa ja piiritti tätä Laodikeiassa. Toivonsa menettänyt Dolabella otti oman henkensä. Tämä jälkeen Cassius pakotti Tarsuksen maksamaan 1 500 talentin sakot. Myös Kappadokian kuningas Ariobarzanes vastusti Cassiusta. Kappadokiassa oli levotonta aina vuoden 42 eaa. puoliväliin asti, jolloin Ariobarzanes murhattiin Cassiuksen käskystä. Kun Cassius sai kuulla triumvirien liitosta lähti hän marssimaan länteen. Vuoden 43 eaa. lopulla Brutus saapui Smyrnaan, jossa hän tapasi Cassiuksen. Tasavaltalaisten hallussa oli nyt miltei koko itä. Ainoastaan Egypti, Rodos ja Lykia eivät vielä olleet heidän vallassaan.
Filippoin taistelut
Kesällä 42 eaa. triumvirien pääarmeija pääsi ylittämään Adrianmeren. Octavianus sairastui ja joutui jäämään Dyrrhachiumiin. Antonius lähti tästä huolimatta etenemään.
Triumvirien joukot kohtasivat nyt itään paenneet Brutuksen ja Cassiuksen Filippoin luona Traakiassa syyskuussa. Octavianus oli tuolloin sairastunut ja seurasi armeijaa vähän jäljempänä. Antonius pystytti leirinsä röyhkeän lähelle vastustajien armeijan leiriä. Octavianus saapui paikalle kymmenen päivää myöhemmin. Armeijat olivat miltei tasavertaisia. Filippoin ensimmäinen taistelu käytiin lokakuun alussa 42 eaa. Octavianuksen joukot kärsivät tappion Brutuksen joukkoja vastaan. Toisella siivellä triumvirien Antoniuksen johtamat joukot kukistivat Cassiuksen, joka tietämättä Brutuksen voitosta teki itsemurhan. 23. marraskuuta armeijat kohtasivat jälleen, ja triumvirit kukistivat lopullisesti Brutuksen, joka hänkin teki itsemurhan taistelun jälkeen.
Jussi Laakso
Jussi Tapani Laakso (s. 12. kesäkuuta 1976) on suomalainen HKVT-tutkinnon suorittanut koripallovalmentaja. Hänet palkittiin vuonna 2018 Korisliigan vuoden valmentajana.
Ura
Vuodet 2002–2004 Laakso toimi Catzin naisten ja A-tyttöjen päävalmentajana. Vuodet 2004–2008 hän toimi Helsingin NMKY:n naisten edustusjoukkueen päävalmentajana. Laakson aikana HNMKY nousi naisten SM-sarjaan vuonna 2006 ja voitti SM-pronssia kaudella 2007–2008.
Laakso on toiminut Suomen nuorten maajoukkueiden valmennustehtävissä ja naisten maajoukkueen apuvalmentajana vuosina 2009–2010. Tapiolan Hongassa hän valmensi A-tytöt Suomen mestaruuteen vuosina 2010 ja 2012 sekä B-tytöt Suomen mestaruuteen vuosina 2014 ja 2015.
Tapiolan Hongan naisten joukkueista Laakso toimi kauden 2008–2009 naisten I-divisioonassa pelanneen Honka Akatemian apuvalmentajana ja vuosina 2009–2012 saman joukkueen päävalmentajana. Kauden 2012–2013 Laakso toimi Hongan naisten edustusjoukkueen päävalmentajana naisten SM-sarjassa voittaen kauden päätteeksi SM-pronssia.
Toukokuussa 2015 Laakso siirtyi Korisliigassa pelanneen Kauhajoen Karhun apuvalmentajaksi kaksivuotisella sopimuksella. Helmikuussa 2017 hänen tiedotettiin nousevan seuraavaksi kaudeksi Karhun päävalmentajaksi.
Laakson valmentama Kauhajoen Karhu voitti Suomen-mestaruuden vuosina 2018 ja 2019. Kaudeksi 2019–2020 Laakso siirtyi Helsinki Seagullsin päävalmentajaksi ja voitti Suomen cup mestaruuden.
Antti Korhonen
Antti Korhonen -nimisiä henkilöitä ovat:
Nimismiehen kiharat
Nimismiehen kiharat on auktorisoimaton elämäkerrallinen teos Sauli Niinistöstä.
Aasiankalliokyyhky
Aasiankalliokyyhky (Columba rupestris) on Keski-Aasiassa (alalaji turkestanica) ja Itä-Aasiassa (nimialalaji rupestris) elävä kyyhkylintu, jonka holotyypin Pallas kuvaili Dauriasta.
Lumikki (maakaasukenttä)
Lumikki on maakaasukenttä, joka sijaitsee Barentsinmerellä, noin 140 kilometrin päässä Norjan Hammerfestin kaupungista. Snøhvit-nimellä kutsutaan myös koko hanketta, joka sisältää kaksi vierekkäistä, Albatrossin ja Askeladdenin kentät.
Arvioitu hyödynnettävissä oleva varanto alueella on 193 miljardia kuutiometriä maakaasua, 113 miljoonaa barrelia kevytöljyä ja 5,1 miljoonaa tonnia nestemäistä kaasua (NGL). Alueella on 21 porausreikää. Hanketta operoi Statoil kuuden lisenssin omistavan yhtiön puolesta: thumb|350px|right|Nestemäisen maakaasun tuotantolaitos Melkøyan saarella
Kaasukenttä on löydetty vuonna 1984 ja suunnitelmat alueen luonnonvarojen hyödyntämiseksi esiteltiin Statoilin puolesta vuonna 2001. Suunnitelman mukaisesti kaasukentältä johdettiin merenalainen, 680 mm paksuinen maakaasuputki, 168 kilometrin päähän Melkøyan saarelle, Hammerfestin edustalle. Maakaasu Snøhvitin kentältä käytetään nesteytetyn maakaasun (LNG) tuottamiseen. Kokonaiskustannuset hankkeen hyödyntämiseksi ovat olleet noin 34,5 miljardia Norjan kruunua. LNG-jalostamo tuottaa noin 920 000 tonnia hiilidioksidipäästöjä vuosittain, joka nostaa Norjan kokonaispäästöjä lähes kaksi prosenttia.
Vuosittainen vientikapasiteetti on 5,75 miljoonaa kuutiometriä maakaasua, 747 000 tonnia tiivistettyä ja 247 000 tonnia nestekaasua (LPG). Tuotantoyhtiö on solminut pitkäaikaiset toimitussopimukset espanjalaisen Iberdrolan ja yhdysvaltalaisen El Pason kanssa.
Alueen hyödyntäminen on aiheuttanut Norjassa poikkeuksellisen kiivaan poliittisen keskustelun, sillä kyseessä on ensimmäinen Barentsinmeren alueen hanke. Ympäristöjärjestöt, kuten Natur og Ungdom ja Bellona ovat kritisoineet, että Barentsinmeri on liian herkkä alue öljyn ja kaasun tuottamiseen sekä Melkøyan kaasuntuotantolaitos kasvattaa dramaattisesti Norjan hiilidioksidipäästöjä. Kesällä 2002 Natur og Ungdomin mielenosoittajat pidätettiin estettyään Melkøyan kaasuntuotantolaitoksen rakennustyöt kymmenen päivän ajaksi.
Etyylidiatsoasetaatti
Etyylidiatsoasetaatti (C4H6N2O2) on diatsoetikkahapon ja etanolin muodostama esteri. Yhdistettä käytetään valmistettaessa muita orgaanisia yhdisteitä orgaanisella synteesillä.
Ominaisuudet
Etyylidiatsoasetaatti on huoneenlämpötilassa keltainen nestemäinen aine. Se on alifaattiseksi diatsoyhdisteeksi suhteellisen stabiili, mutta voi räjähtää kuumennettaessa tai väkevien happoliuosten vaikutuksesta. Yhdiste liukenee vain pieniä määriä veteen, mutta liukenee paremmin etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja bentseeniin.
Laimea suolahappo hajottaa yhdisteen typpikaasuksi ja etyyliglykolaatiksi ja väkevän suolahappoliuoksen vaikutuksesta muodostuu typpeä ja etyyliklooriasetaattia.
Valmistus ja käyttö
Etyylidiatsoasetaattia voidaan valmistaa glysiinin etyyliesteristä ja natriumnitriitistä. Reaktio suoritetaan noin 0 °C:n lämpötilassa.
Etyylidiatsoasetaattia käytetään valmistettaessa muita orgaanisia yhdisteitä. Kuumennettaessa se muodostaa karbeenin, joka reagoi alkeenien kanssa muodostaen syklopropaanin johdannaisia ja imiinien kanssa muodostaen atsiridiinijohdannaisia. Etyylidiatsoasetaattia voidaan käyttää myös rengasrakenteisten ketonien homologaatioihin, joissa renkaan koko suurenee yhdellä hiiliatomilla ja β-ketoestereiden synteesiin. Yhdiste reagoi myös eteenin kanssa pyratsoliinijohdannaiseksi ja etyynin kanssa pyratsolirakenteiseksi yhdisteeksi.
Adler Arena
Adler Arena on vuonna 2012 käyttöön avattu pikaluisteluhalli Sotšissa, Venäjällä. Se sijaitsee keskellä Sotšin olympiapuistoa.
Adler Arenalla on 400 metriä pitkä luistelurata, joka täyttää kansainväliset vaatimukset. Areenalla käydään vuoden 2014 talviolympialaisten pikaluistelukilpailut. Olympialaisten jälkeen areena on tarkoitus muuttaa messuhalliksi.
Ennen olympialaisia Adler Arenalla kilpailtiin Venäjän pikaluistelun mestaruuskisat sekä Yleisluistelun maailmanmestaruuskilpailut vuonna 2012.
Alimentation Couche-Tard
Alimentation Couche-Tard tai Couche-Tard on kanadalainen vähittäiskauppaa ja huoltoasema toimintaa pyörittävä yritys. Couche-Tardilla on myymälöitä ja huoltoasemia yhteensä noin 15 900, ja ne sijoittuvat Kanadaan, Yhdysvaltoihin, Eurooppaan, Meksikoon, Japaniin, Kiinaan ja Indonesiaan.
Käytävä
pienoiskuva|Käytävä Käytävä on huonetila tai muu rakennuksen sisäpuolinen osa, joka yhdistää rakennuksen eri osat toisiinsa ja toimii kulkuväylänä näiden välillä. Käytävät voivat myös yhdistää erillisiä rakennuksia tai muita kohteita toisiinsa. Eräs yleisimmistä käytävätyypeistä on porraskäytävä, joka yhdistää rakennuksen eri kerrokset.
Alimentation Couche-Tard
Yhtiö pyörittää myymälöitään Couche-Tard, Mac's, Circle K, On the Run nimillä, se on sidoksissa myös 7-joursin, Dairy Martin, Daisy Martin ja Winksin kanssa.
Couche-Tardin ja Mac´sin lippulaivamyymälöitä sekä joitakin Winksin vanhempia myymälöitä mainostetaan tunnuksella, jossa on erottuva, kiertyvänivelinen silmää iskevä punainen pöllö. Tämä "yöpöllön" (ranskaksi couche-tardin) maskotti perittiin Provi-Soirin/Winksin ketjusta, kun se yhdistettiin Alimentation Couche-Tardiin.
2015 Couche-Tard ilmoitti muuttavansa kaikki Kanadan (kaikkialla paitsi Quebecissä) ja Euroopan myymälät ja huoltoasemat Circle K brändin alle, näin luoden vahvan kansainvälisen brändin nimeltä Circle K. Vuonna 2016 ensimmäiset Statoil huoltoasemat muuttivat Ruotsissa nimensä Circle K brändin alle.
Yleiskatsaus
Kanadan Quebecissä yhtiöllä on yhteensä 581 myymälää Couche-Tard, Provi-Soir ja Dépanneur 7 joursin nimien alla, sekä 298 myymälää, jotka ovat sidoksissa yhtiöön, kuten Tabatoun myymälät. Ontariossa yhtiöllä on 605 yrityksen myymälää ja 214 sidoksissa olevaa myymälää. Läntisessä Kanadassa on yhteensä 295 yrityksen myymälää ja 71 kumppanien myymälää Mac'sin, Mike's Martin, Becker'sin, Daisy Martin ja Winksin nimen alaisena. pienoiskuva|Couche-Tard [[Montrealissa, Quebecissä.]]
Statoil Fuel & Retail
18. huhtikuuta 2012 tuli tietoon, että Alimentation Couche-Tard oli sopinut ostavansa norjalaisen Statoil Fuel & Retailin (tunnettiin ennen Statoilina) 2,8 miljardilla dollarilla, tehden Couche-Tardista laajimman huoltoasemaketjun koko Pohjoismaissa. Kaikki Statoil huoltoasemat Skandinaviassa ja Baltiassa ovat muutettu Circle K huoltoasemiksi. Brändimuutos valmistui 2018.
Amerikannokikana
Amerikannokikana (Fulica americana) on amerikkalainen rantakana. Lajista tunnetaan kaksi alalajia, joista nimialalaji americana asuttaa Pohjois-Amerikan Alaskan kaakkoisosista Nova Scotiaan, ja sieltä etelään aina Nicaraguaan ja Costa Ricaan sekä Länsi-Intian saaristoon. Alalaji columbiana elää Kolumbiassa ja Pohjois-Ecuadorissa. Pohjoiset populaatiot talvehtivat lähinnä Panamassa ja Havaijilla. Johann Friedrich Gmelin kuvaili lajin holotyypin Pohjois-Amerikasta vuonna 1789.
Lähteet
pienoiskuva|left|250px|Nuori amerikannokikana pienoiskuva|left|250px|Emo poikasineen
Teollistuminen
Teolliset vallankumoukset
Teollinen vallankumous viittaa ensimmäiseen tunnettuun teollistumisprosessiin, joka tapahtui Euroopassa 1700–1800-luvuilla. Niin sanottu toinen teollinen vallankumous sisältää myöhemmän ja vähemmän dramaattisen muutoksen, jonka aiheutti sähkövirran ja polttomoottorin käyttöönotto.
Esiteolliset yhteiskunnat
Esiteolliset (termi on historiallisesti hankala, koska se on voimakkaasti historisistinen – eli sisältää ajatuksen väistämättömästä historiasta) yhteiskunnat useimmiten pyrkivät elintasoon, joka pitää ihmiset hengissä – tämä tarkoittaa, että suurin osa ihmisistä keskittyy tuottamaan juuri sen verran, kuin he kuluttavat. Tämä ei tietenkään ole täysin vailla poikkeuksia vaan on lukuisia esimerkkejä esiteollisista yhteiskunnista, jotka olivat hyvinkin varakkaita. Monia esiteollisia yhteiskuntia vaivaavat usein myös nälänhädät. Monet kehitysmaat aloittivat teollistumisprosessin tavoittelun joko länsimaiden tai Neuvostoliiton esimerkin innoittamana kylmän sodan aikana. Lähinnä Kaakkois-Aasian monet maat ovat onnistuneet tässä kunnolla.
Argumentti teollistamisen puolesta
Teollistumisen tärkeys talouskehitykselle piilee siinä, että teollisuustuotteissa on korkeampi tuottavuus kuin maataloustuotteissa tai jalostamattomissa raaka-aineissa (joiden molempien tuottamiseen kehittymättömät maat usein keskittyvät). Kun maa rupeaa tuottamaan teollisia tuotteita, joissa on maatalous- ja raaka-ainetuotantoa korkeampi tuottavuus, sen saamat taloudelliset voitot moninkertaistuvat. Tähän liittyy läheisesti ulkomaankaupan vaihtosuhteen problematiikka, koska monien mielestä ulkomaankaupanvaihtosuhde huononee maataloustuotteille pitkällä aikavälillä. Lisäksi maataloustuotteissa hintojen heilahtelun uskotaan olevan suurempaa, ja niiden kysynnällä on biologinen raja. Kaikki vaurastuneet maat ovat käyneet läpi jonkinlaisen teollistumisprosessin. Argentiina tosin oli ensimmäisen maailmansodan aattona kohonnut kymmenen rikkaimman maan joukkoon vain maatalousvientinsä turvin, mutta sodan puhkeamisen jälkeisen maailmantalouden kysynnän romahduksen johdosta maa ajautui syvään talouskriisiin, ja ajattelutapaa maan talouspolitiikassa vaihdettiin.
Teollistamispolitiikka
Mitä enemmän jokin talouspoliittinen ajattelusuuntaus painottaa valtion roolia, sitä tärkeämpänä se näkee valtion intervention myös teollistamisessa. Jotkut täysin markkinoiden hintamekanismiin luottavat taloustieteilijät taas näkevät, että vapaat markkinat ohjaavat kansantalouden tuotantoa aina oikeaan suuntaan. Monet taloustieteilijät eivät näe teollistamista tärkeänä, vaan katsovat että se tuotannonrakenne, jonka hintamekanismi antaa, on aina paras mahdollinen. Tämän ajattelutavan mukaan hintamekanismin antama tuotantorakenne ei välttämättä ole teolliseen tuotantoon keskittynyt, mutta hintamekanismi joka tapauksessa osoittaa kansantalouden tehokkaimman paikan maailmantaloudessa. Eri valtioiden historiassaan käytettyyn teollisuuspolitiikkaan on sisältynyt mitä erilaisimpia instrumentteja, kuten kotimaisen talouden suojaamista ulkomaiselta kilpailulta ja koulutuspolitiikan ohjaamista teollisen tuotannon tarpeita ajatellen.
Teollistuminen nykyisessä kehitysajattelussa
Nykyään kansainvälinen kehitysyhteisö (YK, Maailmanpankki, OECD) puhuu ”köyhyyden vähentämisestä”, ja teollistumisen sisältävästä modernisaatiosta on luovuttu. Köyhyyden vähentäminen tarkoittaa talouden vakauttamista kasvua varten ja suoraan sosiaalisiin tavoitteisiin keskittyviä ohjelmia. Muutos kansainvälisessä kehitysajattelussa on johtanut siihen, että monet köyhät maat ovat luopuneet pyrkimyksistään viedä lävitse talouden rakennemuutos kohti teollistumista. Perinteisesti UNCTADin kaltaiset YK:n järjestöt ovat painottaneet enemmän teollistumisen merkitystä, kun taas länsimaiden johtamat OECD ja Bretton Woods -instituutiot ovat edustaneet enemmän hintamekanismin toimintaan nojaavaa ajattelutapaa.
Teollistuminen ja suorat ulkomaaninvestoinnit
Nykyään suorien ulkomaaninvestointien aikana jonkun valtion viennin ja tuotannon rakenne voi muuttua selvästi tilastoissa kohti teollista tuotantoa, koska ulkomaalaiset firmat tuottavat siellä tehdastuotteita. Tämä ei ole kuitenkaan sama asia kuin teollistaminen perinteisessä mielessä. Usein ulkomaisten firmojen sektori voi olla hyvin erillään muusta taloudesta, eikä näistä jää välttämättä muuta kuin työläisten palkat sijaintimaahan. Vahvemmat kehitysmaat kuten Kiina, ovat pyrkineet sisällyttämään ulkomaaninvestoinnit osaksi teollistumistaan. Nämä maat ajattelevat, että ulkomaiset yritykset tuovat maahan myös osaamista ja teknistä taitoa, joka auttaa teollistumisessa.
Kris Bryant
Kristopher Lee "Kris" Bryant (s. 4. tammikuuta 1992 Las Vegas, Nevada) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja, joka pelaa MLB-liigan Chicago Cubsissa. Hänen pelipaikkansa on kolmosvahti.
Bryant teki MLB-debyyttinsä kaudella 2015, ja hänet valittiin tulokaskaudellaan National Leaguen vuoden tulokkaaksi. Hän nousi myös välittömästi yhdeksi Chicagon suosituimmista urheilijoista.
Lumikyyhky
Lumikyyhky (Columba leuconota) on Keski-Aasiassa ja Himalajalla (nimialalaji leuconota) ja Tiibetissä sekä Kiinassa (alalaji gradaria) elävä kyyhkylintu, jonka holotyypin Nicholas Aylward Vigors kuvaili Himalajalta, mahdollisesti Nepalista.
Doc Watson
Arthel Lane ”Doc” Watson (3. maaliskuuta 1923 – 29. toukokuuta 2012 ) oli yhdysvaltalainen country-, folk-, bluegrass-, blues- ja gospelmusiikin kitaristi, banjonsoittaja ja laulaja-lauluntekijä. Hän sokeutui jo varhaislapsuudessa.
Elämä
Watson syntyi Deep Gapissä, Pohjois-Carolinassa vuonna 1923. Hän menetti näkönsä jo yksivuotiaana silmätulehduksen takia. Hänen perheensä oli musikaalinen, sillä hänen isänsä lauloi kirkkokuorossa ja soitti banjoa ja hänen äitinsä lauloi sekä maallista että hengellistä musiikkia. Watson sai huuliharpun jo pienenä ja opetteli soittamaan banjoa viisivuotiaana.
Doc Watsonin poika Merle alkoi esiintyä isänsä kanssa 15-vuotiaana vuonna 1964. Heidän yhteisalbuminsa Then and Now (1974) ja Two Days in November (1975) kappale ”Big Sandy/Leather Britches” voittivat Grammy-palkinnot. Muusikko Sam Bush oli Watsonien kiertueilla mukana vuodesta 1974. Watsonien yhteistyö loppui 1985, kun Merle kuoli traktorionnettomuudessa 36-vuotiaana. Doc Watson palasi keikkailemaan jo viikon päästä poikansa kuolemasta. Hän oli nähnyt unen, jossa Merle oli suostutellut isänsä jatkamaan soittamista. Doc Watson perusti Wilkesboroon MerleFest-nimellä tunnetun musiikkitapahtuman poikansa muistolle.
Doc Watson palkittiin Merlen kuoleman jälkeen Grammyllä albumeista Riding the Midnight Train (1987), On Praying Ground (1991) ja Legacy (2003). Presidentti Bill Clintonilta hän oli saanut Kansallisen taidemitalin jo vuonna 1997 ja vuonna 2004 hän sai Elämäntyö-Grammyn. Vuonna 2012 albumi Old Time Music at Clarence Ashley's (1960–1962) valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.
Watson kuoli 29. toukokuuta 2012 Wake Forestin yliopiston sairaalassa Pohjois-Carolinan Winston-Salemissä kaaduttuaan kotonaan Deep Gapissä.
Purity of Essence
Purity of Essence on ruotsalaisen metallimuusikko Quorthonin toinen ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1997 levymerkillä Black Mark Production.
Lapin käräjäoikeus
Lapin käräjäoikeus on yksi Suomen 20 käräjäoikeudesta. Lapin käräjäoikeudella on kansliat Kemissä ja Rovaniemellä sekä lisäksi seuraavat istuntopaikat: Inari (Ivalo), Kittilä, Sodankylä ja Utsjoki. Lapin käräjäoikeus kuuluu Rovaniemen hovioikeuden tuomiopiiriin. Lapin käräjäoikeuden toimialueeseen kuuluvat Enontekiö, Inari, Kemi, Kemijärvi, Keminmaa, Kittilä, Kolari, Muonio, Pelkosenniemi, Pello, Posio, Ranua, Rovaniemi, Salla, Savukoski, Simo, Sodankylä, Tervola, Tornio, Utsjoki ja Ylitornio. Lapin käräjäoikeuden tuomiopiiri maaoikeusasioissa on edellä mainittujen kaupunkien ja kuntien lisäksi Kainuun maakunnan kunnat sekä Kuusamo, Pudasjärvi ja Taivalkoski. Yrityssaneerauksissa ja ulosottovalitusasioissa Oulun käräjäoikeuden tuomiopiiri käsittää myös Lapin käräjäoikeuden tuomiopiirin.
Lapin käräjäoikeuden laamanni on toukokuusta 2023 alkaen Janika Kaski.
Maija Nissinen
Maija Nissinen (s. 15. helmikuuta 1974 Nivala) on suomalainen kemisti ja professori. Hän on toiminut kemian professorina Jyväskylän yliopistossa vuodesta 2010. Kemistinä Nissinen on kansainvälisesti merkittävä supramolekyylikemian tutkija.
Uran alku
Maija Nissinen kirjoitti 1993 ylioppilaaksi Nivalan lukiosta. Sen jälkeen hän aloitti kemian opinnot Jyväskylän yliopistossa, josta valmistui filosofian maisteriksi 1997 ja lisensiaatiksi 1999. Uransa alkuvaiheessa hän työskenteli kansainvälisen tutkijavaihto-ohjelman kautta vierailevana tutkijana Münsterin yliopistossa 1997 ja 1998.
Akateeminen ura
Nissinen on toiminut 1996–2003 eri viroissa Jyväskylän yliopistossa: tuntiopettajana, assistenttina, tutkijana ja erikoistutkijana. Yliopiston matemaattis-luonnontieteellisessä tiedekunnassa hän toimi määräaikaisesti opintoasiainpäällikön viransijaisena. Vuosina 2003–2005 hän työskenteli Suomen Akatemian akatemiatutkijana. Nissinen nimitettiin vuonna 2006 Aalto-yliopiston Teknillisen korkeakoulun orgaanisen kemian dosentiksi.
Professoriksi
Maija Nissinen toimi Jyväskylän yliopiston kemian laitoksella määräaikaisena kemian professorina vuodesta 2006. Hänet nimitettiin Jyväskylän yliopiston kemian vakinaiseksi professoriksi elokuussa 2010. Professuurin tutkimusala keskittyy supramolekyylien rakenteiden tutkimukseen sekä erilaisten molekyylien valmistukseen eli syntetiikkaan. Osa Nissisen tutkimustyöstä tapauhtuu poikkitieteellisessä tutkimusympäristössä Jyväskylän yliopiston nanotiedekeskuksessa. Virkaanastujaisluennossaan Nissinen esitteli arkipäivän elämään liittyviä supramolekulaarisen kemian ilmiöitä.
Nissisen tehtäviin professorina kuuluu esimerkiksi nanotieteiden maisteriohjelmassa (opintosuuntana kemia) opiskelevien tutkinto-opiskelijoiden opintoneuvonta. Hän opettaa orgaanista kemiaa, supramolekulaarista kemiaa sekä materiaalikemiaa. Materiaalikemian kysymyksistä hän tarkemmin määriteltynä luennoi hybridimateriaaleista ja funktionaalisista materiaaleista sekä niiden kemiallisista ominaisuuksista.
Professorin tehtävien ohella Nissinen on toiminut kaudella 2018–2021 Jyväskylän yliopiston matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan varadekaanina ja hän on samalla ollut dekaanin ensimmäinen varahenkilö. Hänen vastuualueekseen varadekaanina määriteltiin tiedekunnan koulutusasiat (koulutuksen laatu ja kehittäminen).
Tutkimustyö
Kemistinä Nissisen tärkein tutkimuskohde on supramolekulaarinen kemia. Hän tutkii erilaisten supramolekyylien rakennetta ja valmistaa uusia molekyylejä eri sovelluksiin. Pääasiassa hän suunnittelee erilaisia heikkoihin vuorovaikutuksiin ja kristallisointiin perustuvia supramolekyylikemian ratkaisuja. Hänen tutkimusintresseihinsä kuuluvat myös röntgenkristallografia, rakennekemia, vieras-isäntä -kemia, polymorfismi ja resorsinareenien tutkimus. Hän on tehnyt myös kiinteän tilan polymorfia- ja yhteiskidetutkimusta.
Professori Nissisen tutkimustyö sivuaa nanotiedettä. Esimerkiksi supramolekyylikemia on integroitunut osaksi nanotieteen tutkimusta. Suurimmat kemiallisesti tarkasteltavat atomirakenteet ovat kooltaan nanometriluokkaa ja supramolekyylikemian perusperiaatteet, kuten itsejärjestäytyminen, ovat myös nanokemian perusilmiöitä. Supramolekyylikemian tutkimustietoa voidaankin hyödyntää nanokokoisten järjestelmien (esim. laitteiden ja komponenttien) valmistuksessa. Nissisen tutkimustyöstä nanotieteen kyseiseen osa-alueeseen kuuluu esimerkiksi erilaisten supramolekyylien kehittäminen ja valmistaminen.
Nissinen valmistaa kemiallisen synteesin avulla uusia yhdisteitä, joilla on sovelluksia biologian tai ympäristötieteiden alalla. Synteettisiä tuotteita voidaan hyödyntää esimerkiksi biologisten tai ympäristön kannalta tärkeiden yhdisteiden sitomiseksi tai kuljettamiseksi. Yhdisteitä voi soveltaa myös biologisissa mallintamis- tai signalointiprosesseissa.
Harrastukset
Työn ulkopuolella Nissinen harrastaa käsitöitä ja sukututkimusta sekä lukee kirjoja.
HMS Devastation (1871)
HMS Devastation oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1871 vesillelaskettu Devastation-luokan ironcladtaistelulaiva.
Valmistus
Alus tilattiin Portsmouthin telakalta ja sen köli laskettiin 12. marraskuuta 1869. Alus laskettiin vesille 12. heinäkuuta 1871 ja se valmistui 19. huhtikuuta 1873.
Palvelus
Alus myytiin romutettavaksi toukokuussa 1908.
Weissin alue
Weissin alueet ovat ferro­magneettisten aineiden kide­rakenteessa olevia pieniä alueita, joilla kaikkien atomien magneettinen momentti on saman­suuntainen. Ne ovat saaneet nimensä ranskalaisen fyysikko Pierre-Ernest Weissin mukaan (1865–1940).
Weiss esitti vuonna 1907, että ferro­magneettisissa aineissa on alueita, joissa atomien ("alkeismagneettien") magneettiset momentit suuntautuvat samoin silloinkin, kun ulkoista magneettikenttää ei ole. Tällaisten alueiden läpi­mitta on tyypillisesti välillä 10-3 ... 10-5 milli­metriä, ja niissä on kussakin noin 106 ... 109 atomia. Tällaisilla alueilla magneettisen momentin suunta liittyy aineen kide­rakenteeseen.,
Weissin alueiden sisällä aine on magnetoitunut kyllästys­arvoonsa saakka. Että useimmat rauta­kappaleet eivät kuitenkaan ole havaittavasti magneettisia, johtuu siitä, että niiden eri Weissin alueiden magneetti­kentät ovat eri suuntaiset ja kumoavat täten toisensa. Eri­suuntaisten Weissin alueiden välisiä raja­pintoja sanotaan Blochin seinämiksi.
thumb|right|500px|Weissin alueet, kun ulkoista magneettikenttää ei ole (vasemmalla), heikossa (keskellä) ja vahvassa ulkoisessa magneettikentässä (oikealla)
Kun ferro­magneettinen aine tuodaan ulkoiseen magneetti­kentään, Blochin seinämät siirtyvät niin, että ne Weissin alueet, joissa magneettinen momentti on ulkoisen kentän suuntainen, laaje­ne­vat, kun taas ne, joissa sen suunta on päin­vastai­nen, pienenevät. Täten selittyy aineen magnetoitu­minen kentässä. Tarpeeksi voimakkaassa magneetti­kentässä koko kappaleen kaikkien atomien magneettiset momentit tulevat saman­suuntaisiksi. Kun ulkoinen kenttä poistetaan, Weissin alueet pyrkivät palautumaan ennalleen tiettyyn tasa­paino­tilaan. Esimerkiksi aineessa olevien epä­puhtauksien vuoksi tämä saattaa kuitenkin estyä, jolloin kappale jää pysyvästi magneettiseksi, kesto­magneetiksi.
H. J. Williams käytti vuosina 1947–1979 jauhe­malli­menetelmää ja sai tällä tavoin valo­kuvia, jotka osoittavat Weissin alueiden koot ja muodot. Tässä hän käytti kolloidista hienoksi jauhettua ferro­magneettista ainetta, jolloin raja­pinnat saatiin näkyviksi mikro­skoopilla.
Weissin alueita on myös ferro­sähköisissä aineissa, jotka ovat analogisia ferro­magneettisille aineille. Niissä on alueita, joissa dipoli­momentit ovat saman­suuntaisia.
Afrikantäpläkyyhky
Afrikantäpläkyyhky (Columba guinea) on laajalla alueella Afrikassa elävä kyyhkylintu, jonka (alalaji phaeonotus) elää eteläisessä Afrikassa ja (nimialalaji guinea) Sahelin eteläpuolella Senegalista lännessä Tansaniaan idässä. Carl von Linné kuvaili lajin holotyypin Senegalista.
Anacondas: The Hunt for the Blood Orchid
Anacondas: The Hunt for the Blood Orchid on vuonna 2004 ilmestynyt Dwight H. Littlen ohjaama kauhu- ja seikkailuelokuva. Se on jatko-osa vuonna 1997 tehdylle Anacondalle. Vuonna 2008 elokuvalle ilmestyi toinen jatko-osa Anaconda 3: Offspring.
HMS Thunderer (1872)
HMS Thunderer oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1872 vesillelaskettu Devastation-luokan ironcladtaistelulaiva.
Valmistus
Alus tilattiin Pembroken telakalta ja sen köli laskettiin 26. kesäkuuta 1869. Alus laskettiin vesille 25. maaliskuuta 1872 ja se valmistui 26. toukokuuta 1877.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta ja se myytiin romutettavaksi heinäkuussa 1909 Inverkeithingiin T. W. Wardille.
Prussian Blue
Prussian Blue oli yhdysvaltalainen valkoista nationalismia kannattanut folkduo, jonka vuonna 1992 syntyneet kaksossiskokset Lynx Vaughan Gaede ja Lamb Lennon Gaede perustivat alkuvuodesta 2003 Bakersfieldissä, Kaliforniassa.
Prussian Blue julkaisi debyyttialbuminsa Fragment of the Future (Resistance Records) vuoden 2004 loppupuolella, minkä jälkeen duolta ilmestyi vielä albumi The Path We Chose vuonna 2005 ja kokoelma-albumi For the Fatherland vuonna 2006.
Yhtyeellä oli vahvat siteet National Vanguard -organisaatioon. The Daily Telegraphin mukaan yhtye teki konserteissaan myös natsitervehdyksiä. Vuonna 2011 julkaistussa haastattelussa siskokset ilmoittivat olevansa nykyään melko liberaaleja ja kannattavansa monikulttuurisuutta.
Nimi Prussian Blue tarkoittaa preussinsinistä, joka on holokaustin uhrien murhaamiseen käytetyn Zyklon B -myrkkykaasun runsaan käytön kaasukammion seiniin jättämä väri. Holokaustin kiistävät tai sitä vähättelevät sanovat, että väriä (tai edes sen jäämiä) olisi pitänyt löytyä suihkuhuoneiden seiniltä.
Sokkia
Sokkia Co., Ltd on japanilainen geodeettisten kojeiden ja mittalaitteiden mm. maanmittauksessa käytettävien takymetrien valmistaja ja tuotekehittäjä, joka on perustettu vuonna 1920 Sokkisha-nimellä. Sokkia-tuotteita käytetään maailmanlaajuisesti. Sokkian Euroopan keskus sijaitsee Hollannissa. Sokkialla on jälleenmyyjiä eri puolella maailmaa. Suomessa Sokkiaa edustaa Geostar Oy.
John Lort Stokes
thumb|John Lort Stokes Amiraali John Lort Stokes (1812 – 11. kesäkuuta 1885) oli Royal Navyn upseeri, joka seilasi HMS Beaglellä melkein 18 vuotta.
Hän liittyi laivastoon vuonna 1824, ja lokakuussa 1825 hän tuli Beaglelle silloisen kapteenin Philip Parker Kingin alaisuuteen. Beagle osallistui hänen alaisuudessaan Etelä-Amerikan vesien tutkimiseen. Vuonna 1828 alus siirtyi Robert FitzRoyn komentoon.
Beaglen toisen matkan jälkeen Stokes ylennettiin luutnantiksi ja teki John Clements Wickhamin alaisuudessa Australaasian vesien tutkimuksen. Wickhamin sairastuessa vakavasti vuonna 1841 Stokes otti laivalla komennon. Laiva palasi Britanniaan 1843, jolloin Stokes lähti laivalta ja kirjoitti Beaglen vuosina 1837–1843 tekemistä Australian tutkimuksista kirjan Discoveries in Australia, with an account of the coasts and rivers explored and surveyed during the voyage of the Beagle, 1837–1843. Kirja julkaistiin 1846.
Heinäkuussa 1846 Stokes ylennettiin kapteeniksi ja tutki Uutta-Seelantia neljän vuoden ajan. Vuosina 1860–1863 hän komensi laivaa, jonka tehtävä oli vartioida Englannin kanaalin rannikoita. Vuonna 1863 hän jäi eläkkeelle, ja sama vuonna hänestä tuli kontra-amiraali. Vara-amiraali hänestä tuli 1871 ja amiraali 1877. Hän kuoli kotonaan Scotchwellissä Walesissa vuonna 1885.
Tampereen seudun lähijunaliikenne
Tampereen seudun lähijunaliikenne on Tampereen seudun alueella toimiva paikallisjunajärjestelmä, jota liikennöi VR ja joka toimii yhteistyössä Tampereen seudun joukkoliikenteen kanssa. Junavuoroja ajetaan jokaisena arkipäivänä kahdella eri linjatunnuksella, ja. Yhdessä Tampereen raitioliikenteen ja linja-autoliikenteen runkolinjojen kanssa Tampereen seudun lähiliikenne muodostaa Tampereen seudun joukkoliikenteen selkärangan.
Lähiliikenne aloitettiin pilottihankkeena, joka kesti vuoden 2019 joulukuusta vuoden 2022 kesään, minkä jälkeen liikenteestä tehtiin pysyvää. Lähiliikenteen junissa voi Nysse-alueen sisäisillä matkoilla käyttää myös Nyssen matkakortin arvo- ja kausilippua, mobiililippua sekä kertalippua, jotka käyvät myös Tampereen ja Oriveden välisiin taajamajuniin sekä kaikkiin joukkoliikennealueen sisällä kulkeviin kaukojuniin. Alueen ulkopuolella sijaitseville asemille matkustaessa on ostettava VR:n lippu. Lähijunissa ei ole lipunmyyntiä.
Linjat
Lähijunaliikennettä on kahdella linjalla; M-juna liikennöi Pirkanmaan sisällä Nokialta Toijalaan, ja R-juna kulkee Tampereen ja Helsingin välillä liittyen myös Helsingin seudun lähijunaliikenteeseen.
Nokia–Tesoma–Tampere–Lempäälä–Viiala–Toijala
Tampere–Lempäälä–Viiala–Toijala–Iittala–Parola–Hämeenlinna–Turenki–Ryttylä–Riihimäki–Hyvinkää–Jokela–Saunakallio–Järvenpää–Ainola–Kerava–Tikkurila–Pasila–Helsinki
Tampereen seudun joukkoliikennealueen lähiliikenteen neljästä asemasta kaksi sijaitsee Tampereella, yksi Nokialla ja yksi Lempäälässä. VR-alueen lähiliikenteen asemista sijaitsee kolme Järvenpäässä, kaksi Helsingissä, Hämeenlinnassa ja Akaassa sekä yksi Hattulassa, Hausjärvellä, Hyvinkäällä, Janakkalassa, Keravalla, Riihimäellä, Tuusulassa ja Vantaalla kussakin. Tesoman seisake Tampereella avattiin vuoden 2021 elokuussa. Lisäksi lähijunaliikenteen laajentaminen uusilla asemilla ja reiteillä on suunnitteilla. Esimerkiksi vuonna 2022 suunniteltiin Epilän, Amurin, Messukylän ja Ylöjärven asemien käyttöönottoa lähiliikenteessä.
Historia
VR lakkautti paikallisliikenteen Tampereelta pysähdyspaikkoineen Porin suuntaan 29. toukokuuta 1983 sekä Orivedelle ja Toijalaan 29. toukokuuta 1988, minkä jälkeen Tampereen seudulla ei vuosikymmeniin ollut lähijunaliikennettä. Tampereen kaupungin alueella oli vain yksi henkilöliikenteelle avattu rautatieasema, ja kaupunkiseudun kunnista Nokialla, Lempäälässä ja Orivedellä pysähtyivät taajamajunat sekä osa kaukojunista.
Kesäkuun 2013 lopusta lähtien oli koekäytössä Seutu+VR-lipputuote, joka oli kuin tavallinen seutulippu, mutta sallien bussien ohella myös junamatkustamisen asuinkunnasta riippuen Nokialta tai Lempäälästä Tampereelle. Tampereen kaupunki, liikenne- ja viestintäministeriö sekä VR tekivät asiasta sopimuksen 6. maaliskuuta 2013. Lipputuote oli toteutettu siten, että Tampereen kaupunkiseudun seutulipun käyttäjä Nokialta tai Lempäälästä saattoi saada ilmaiseksi käyttöönsä VR:n 30 päivän kausilipun (= Seutu+VR-lippu) väleille Nokia–Tampere tai Lempäälä–Tampere. Näin "yhdellä" lipulla voi matkustaa rajattoman määränä matkoja kuukaudessa sekä junissa (Nokia–Tampere, Lempäälä–Tampere) että linja-autoilla Tampereen kaupunkiseudulla. Kokeilu kesti vuoden 2014 kesäkuun loppuun saakka. Tämän jälkeen lipputuote otettiin pysyvästi mukaan valikoimiin.
Vuonna 2017 Helsingin seudun lähijunaliikenteen linja R aloitti liikennöinnin Tampereelle. Alkuvuodesta 2019 Pirkanmaalta valittiin alueellisen junaliikenteen pilottihankkeeseen ratasuunnat Tampere–Lempäälä–Toijala, Tampere–Tesoma–Nokia sekä Tampere–Orivesi. Kokeilun päätettiin kestävän vuoteen 2022. Lähijunaliikenne Tampereen kaupunkiseudulla alkoi 15. joulukuuta 2019, aluksi pilottihankkeena. Seutu+VR-lipputuotteen käyttö lakkasi helmikuussa 2020, kun Tampereen seudun joukkoliikenteen kausiliput alkoivat kelvata Tampereen seudun lähiliikenteen junissa. Tammikuusta 2021 alkaen lähijunissa on toiminut myös Tampereen seudun joukkoliikenteen mobiililippu. Ensimmäinen uusi lähijunaliikenteen asema avautui Tesomalle elokuussa 2021. Lippuyhteistyön laajennuttua myös matkakortin arvolipulla matkustaminen tuli mahdolliseksi huhtikuussa 2022. Elokuussa 2022 M-linjan vuorotarjonta lähes kaksinkertaistettiin erityisesti työmatkaliikennettä silmällä pitäen. Ennakkoon ostettavalla kertalipulla matkustaminen mahdollistui toukokuussa 2023.
Andiennokikana
Andiennokikana (Fulica ardesiaca) on eteläamerikkalainen rantakana. Sen elinympäristö käsittää mantereen länsiosan Kolumbian eteläosista Ecuadoriin, Peruun, Pohjois-Chileen, Boliviaan ja Luoteis-Argentiinaan. Lajista tunnetaan kaksi alalajia. Johann Jakob von Tschudi kuvaili lajin holotyypin Junínjärveltä vuonna 1843.
Mario Party 8
Mario Party 8 on Nintendon Mario Party -partypelisarjan osa joka julkaistiin vuonna 2007 Wiille. Mario Party 8:n on kehittänyt Hudson Soft ja julkaissut Nintendo. Mario Party 8 on ensimmäinen Wiille kehitetty Mario Party -peli.
Pelaaminen
Mario Party 8:ssa pelaaja etenee samalla tavalla kuin pelisarjan edeltävässä osassa. Kun pelilaudalla aloitetaan seikkailu, pelaajat heittävät noppaa, ja sen heittämisen myötä katsotaan hahmojen vuorojärjestys. Tämän jälkeen alkaa varsinainen pelaaminen. Pelaaja kohtaa pelilaudalla erilaisia ruutuja, joista sinisissä ruuduissa pelaaja saa 3 kolikkoa lisää, kun taas punaisissa ruuduissa pelaaja menettää 3 kolikkoa.
Pelilaudat sisältävät tuttuun tapaan DK-ruutuja jotka hyödyttävät pelaajaa, esimerkiksi Goomban Aarresaarella pelaaja voi saada DK-ruudussa kolikoita ravistelemalla Donkey Kongin antamaa tynnyriä vuorotellen ylös ja alas. Kun kuka tahansa hahmo on joutunut DK-ruutuun, kyseiset ruudut vaihtuvat Bowser-ruuduiksi, jotka vaikeuttavat pelaajan etenemistä. Esimerkiksi Donkey Kongin puunlatvatemppelissä Bowser-ruutuun joutuessa Bowser siirtää tähden toiseen paikkaan. Pelaaja voi tässäkin pelissä haastaa kilpailijat pelaamaan minipelejä edeltäjästä tutuissa VS-ruuduissa. Hahmo, joka voittaa haastetun minipelin heittää pelin jälkeen tikkaa onnenpyörään, jonka avulla selvitetään saatavien kolikkojen määrä, jolloin hävinnyt hahmo joutuu antamaan voittajalle määrätyn summan verran kolikoita. Peli sisältää myös keltaisen Lucky Spacen (Onnen ruudun), joka siirtää hahmon pelilaudan ulkopuoliselle alueelle, josta tämä saa kolikoita ja ilmaisen tähden. Tämän pelin yksinpeli-tila sisältää myös !-merkillä varustetun haasteruudun, jossa hahmo voi tienata kolikoita voittamalla arvotun minipelin. Saatavien kolikoiden määrä saadaan selville onnenpyörän avulla. Tämä peli sisältää myös kolikkolaatikko-ruudun, josta hahmo saa aina kolikoita ohittaessaan kyseisen ruudun.
Peli sisältää edeltäjiensä tapaan Battle moodin, jossa pelaaja voi valita missä muodossa hän haluaa pelata jollain pelilaudalla. Vaihtoehtoina ovat kaikki-vastaan-kaikki Battle Royale, kaksi-vastaan-kaksi Tag Battle, ja kaksintaisteluna käytävä Duel Battle. Valittuaan moodin pelaaja voi valita, kuinka monen erän pituisen kilpailun hän haluaa pelata. Kun koko ottelu on pelattu, mikäli pelaaja on valinnut käyttää "bonus stars on"-muotoa, valitulla pelilaudalla arvotaan Bonus-tähdet.(Bonus-tähtiä ei voida antaa Duel Battle moodissa). Arvottavat tähdet ovat Minipeli-tähti, joka annetaan eniten minipelejä voittaneelle hahmolle, eniten karkkeja käyttäneelle pelaajalle annettava Karkki-tähti, Vihreä-tähti, joka annetaan hahmolle joka on joutunut useimmin ?-ruutuihin, eniten ruutuja edenneelle pelaajalle annettava Juoksu-tähti, Ostos-tähti joka annetaan hahmolle joka on tuhlannut eniten rahaa kaupoissa myytäviin avusteisiin, sekä Punainen tähti, joka annetaan pelaajalle joka on useimmin joutunut punaiseen ruutuun. Mario Party 8:ssa pelaaja voi avata "Fun Bazaar"-teltassa taustamusiikkeja, hahmojen äänitehosteita, minipelejä, ja muuta mukavaa "Carnival Card"-korteilla, joita pelaaja saa aina kun hän on pelannut joko yhden Party Modessa käydyn ottelun, tai läpäissyt jollain hahmolla Story Moden läpi. thumb|right|200px|Mario Party 8:ssa pelaaja etenee heittämällä noppaa. Peliin on luotu yhteensä 6 erilaista pelilautaa ja ne ovat seuraavanlaiset:
Pelissä pelattavina hahmoina ovat Mario, Luigi, Prinsessa Peach, Prinsessa Daisy, Toad, Toadette, Yoshi, Wario, Waluigi, Birdo, Boo ja Dry Bones. Uusina tulokkaina tässä pelissä ovat avattavana olevat Hammer Bro ja Blooper.
Vastaanotto
Peli sai paljon positiivisia vastaanottoja joka näkyy selkeästi seuraavassa arvostelijoiden listassa
Myynti
Pohjois-Amerikan julkaisupäivän jälkeen peliä myytiin Yhdysvalloissa yhteensä 314 000 kappaletta kolmessa päivässä, joka teki siitä kuukauden parhaiten myydyn TV-konsolipelin. Toukokuussa 2010 peliä oltiin myyty yhteensä 7.6 miljoonaa kappaletta, joka teki siitä 10:ksi parhaiten myydyn Wii-pelin.
Newtonin kehto
right|200px|thumb|Newtonin kehto liikkeessä. Newtonin kehto on Isaac Newtonin mukaan nimetty laite, joka demonstroi liikemäärän ja energian säilymislakia. Newtonin kehto rakentuu toisissaan kiinni olevista heilureista (yleensä viidestä), joista jokainen roikkuu kahdella samanpituisella narulla telineestä. Kun reunimmainen heiluri nostetaan ilmaan ja päästetään irti, syntyy ketjureaktio, jossa reunimmaiset heilurit nousevat vuorotellen ilmaan ja keskimmäiset pysyvät paikoillaan. Tätä jatkuu, kunnes energia loppuu. Narujen samanpituisuus pitää heilureiden liikkeet samalla tasolla. Jos narut eivät ole yhtä pitkät, heilurit epätasapainottuvat. Kehtoa voidaan käyttää myös niin, että pannaan kaksi palloa liikkeelle, jolloin kahden pallon osuttua muihin toisesta päästä lähtee myös kaksi palloa liikkeelle.
Newtonin kehto on ollut suosittu pöytälelu sen keksimisestä saakka. Newtonin kehdon nimesi ja tuotti englantilainen näyttelijä Simon Prebble vuonna 1967. Aluksi Lontoon Harrods myi puisen version kehdosta, ja myöhemmän luonnoksen loi kuvanveistäjä, myöhemmin elokuvaohjaajaksi ryhtynyt Richard Loncraine.
Joskus Newtonin kehtoa käytetään demonstroimaan mekaniikan kolmatta peruslakia.
Maailman suurimman Newtonin kehdon suunnitteli Chris Boden. Kehdon omistaa The Geek Group Kalamazoossa, Michiganissa. Kehto on julkisesti esillä, ja sitä käytetään tiede- ja teknologiaesityksissä. Kehto koostuu kahdestakymmenestä 6,8 kg:n painoisesta keilapallosta ja 6,1 metrin pituisista kaapeleista. Pallot roikkuvat metrin päässä lattiasta.
Fast Material
Fast Material on suomalaisen Cause For Effect -yhtyeen ensimmäinen täyspitkä levy. Päinvastoin kuin myöhemmissä levytyksissä, yhtye käytti tällä julkaisulla vielä kitaraa.
Levy on äänitetty syyskuussa 1998 tamperelaisessa Fantom Studiossa. Basisti/laulaja Tuomo soitti sekä basso- että kitaraosuudet. Levyllä on yhteensä 32 kappaletta ja sen kokonaiskesto on hieman yli puoli tuntia. Kappaleet on tehty vuosien 1997 ja 1998 aikana.
Levyn julkaisi lopulta syksyllä 2000 saksalainen Ecocentric Records kahden muun pienlevy-yhtiön joutuessa perääntymään projektista taloudellisten vaikeuksien takia. Levyn ilmestyttyä oli yhtye jo muuttunut basso/rummut duoksi ja käynyt äänittämässä ensimmäisen äänitteensä duona. PQ-2 miniCD:n marraskuussa 1999.
Hitchin
Historia
Varhaisin maininta Hitchinin kaupungista löytyy 600-luvulta peräisin olevasta dokumentista, jossa se ilmoitetaan Hicce-kansan keskukseksi. Modernia kirjoitustapaa 'Hitchin' käytettiin ensimmäisen kerran vuonna 1618.
Fast Material
Vain harvoja levyllä olevia kappaleita on soitettu myöhemmin keikoilla. Äänityksen ja julkaisun välisenä aikana yhtye teki muodonmuutoksen ja sen takia itse levy on jäänyt hieman välityön asemaan. Suomalaisen Dies Irae Recordsin julkaistessa kesäkuussa 2006 diskografia CD:n "2001–2004", mukaan otettiin vain basso/rummut aikakauden äänitteet.
Hitchin
Kulttuuri
Hitchinissä järjestetään vuosittain ilmainen Rhythms of the World -niminen maailmanmusiikkifestivaali. Rhythms of the World on osa kolmiviikkoista Hitchin Festivalia, jolloin järjestetään paljon konsertteja, teatteriesityksiä, pikniktapahtumia, taidenäyttelyitä ja kesäjuhlia.
Puoliksi englantilainen suomalaisartisti Kristiina Wheeler on kotoisin Hitchinistä.
Topi Järvi
Topi Järvi (s. 10. toukokuuta 1993, Lempäälä) on suomalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan Järvi on hyökkääjä. Järvi on pelannut Veikkausliigassa FC Hakan riveissä yhteensä 20 ottelua.