cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Väinö Jokinen
Perhe
Väinö Jokisen puoliso oli kansanedustaja Alma Jokinen (os. Melander), jonka kanssa hän solmi niin sanotun omantunnon avioliiton vuonna 1906. Liitosta kerrottiin Palvelijatar-lehdessä julkaistussa ilmoituksessa. Siinä he kertoivat pitävänsä kaikilta kansalaisilta vaadittua kirkollista vihkimistä periaatteidensa, omatuntonsa ja vakaumuksensa vastaisena. Pariskunta piti avioliittoa kirkollisen sijaan yhteiskunnallisena asiana ja toivoi pystyvänsä mahdollisimman pian vahvistamaan avioliittonsa siviilivihkimisellä. Pariskunnalle syntyi kolme tytärtä, joista vanhin Mirjami (s. 1906) kuoli 1920-luvun alussa keuhkotautiin. Vuonna 1907 syntyneistä kaksostyttäristä Helmi kuoli perheineen toisen maailmansodan aikana neuvostoliittolaisen kuljetuslaivan pommituksissa ja kirjapainoalalla työskennellyt Sirkka Öhqvist asui myöhemmin Petroskoissa. Hänen tyttärensä Aini Bogdanova työskenteli Neuvosto-Karjalan toimittajana.
Jonas Rein
Ura
Kokouksen jälkeen jo iäkästä Reiniä ei valittu Stortingiin eikä hallitusvirkoihin. Hän oli ehdolla Bergenin piispaksi 1817, mutta hänen kansalliskokouksen aikainen vastustajansa, pääministeri Peder Anker, nimitti virkaan hänen kilpailijansa Nordahl Brunin ja Rein pysyi Nykirkenin kirkkoherrana. Myös kreivi Wedel-Jarlsbergin sanottiin vastustaneen Reinin piispanvirkaa. Pian prosessin jälkeen hänen terveytensä heikkeni ja Rein kuoli vuonna 1821. Hänen muistolaattansa on Bergenin Nykirkenin seinässä, jolle paikallinen poikasoittokunta jättää seppelen jokaisena Norjan itsenäisyyspäivänä 17. toukokuuta.
Perhe
Rein avioitui ensimmäisen kerran 1792 Anna Cathrine Arbon (1756–1794) kanssa, joka kuitenkin kuoli vain kaksi vuotta myöhemmin. Vuonna 1796 hän avioitui Anna Frederikke Bergersenin kanssa (1779–1856).
Toddla T
Toddla T (oik. Thomas Mackenzie Bell, s. 22. helmikuuta 1985) on englantilainen DJ, levytuottaja ja säveltäjä.
Ain’t Talkin’ ’Bout Love
”Ain’t Talkin’ ’Bout Love” on hard rock -yhtye Van Halenin kappale yhtyeen esikoisalbumilta Van Halen (1978). Samana vuonna kappale julkaistiin myös singlenä.
Kitarariffin varassa etenevä kappale on yhtyeen ensimmäisiä hittejä ja tunnetuimpia kappaleita. Apollo 440 -niminen konemusiikkiyhtye käytti kappaleen riffiä hitissään ”Ain’t Talkin’ ’bout Dub” (1997).
San José
San José on yleinen nimi monelle paikalle:
Pöytäliina
thumb|240px|[[Gingham|Vichy-ruudullinen pöytäliina.]] Pöytäliina on liina, jolla suojataan pöydän pintaa. Pöytäliinan tarkoitus on myös koristaa pöytää ja vaimentaa astioiden aiheuttamaa melua. Usein pöytäliina on valmistettu puuvillasta tai pellavasta. Vanhimmat tunnetut pöytäliinat esiintyvät 1400-luvun maalauksissa.
Pöytähuopaa, nykyisin villan sijasta usein tekokuituista, käytetään pöytäliinan alla tekemään pöydänpinnasta pehmeämpi ja vaimentamaan astioiden melua.
Kaitaliina on pitkänomaisissa pöydissä käytettävä pitkä ja kapea pöytäliina, joka peittää vain pöytäpinnan keskiosan pöydän leveyssuunnassa. Kaitaliinaa voidaan käyttää pelkästään tai koko pöydän kattavan pöytäliinan päällä erityisen juhlavaa kattausta tavoiteltaessa.
Kateliina on kate- eli aluslautasen päälle asetettava, pyöreä tai neliömäinen, usein pitsistä tehty ohut liina, jonka tarkoitus on estää kolahdus, kun ruokalautanen asetetaan katelautaselle.
Lautasliina on kattauksessa usein näyttävästi taiteltu tai lautasliinarenkaaseen rullattu neliömäinen liina, jonka ruokailija avaa ja asettaa syliinsä ruokailua aloittaessaan.
Pikkuliina eli tabletti on kunkin ruokailijan ruokailuvälinekattauksen alle laitettava noin 30 x 40 cm liina, jollaisia voidaan käyttää myös esimerkiksi kukkamaljakon alla.
Hallintoneuvosto
Hallintoneuvosto on osakeyhtiön, osuuskunnan tai säästöpankin ylin hallintoelin. Se päättää tärkeimmistä asioista ja valvoo toimitusjohtajan, hallituksen tai johtokunnan toimia. Sen tehtävät määritellään tarkemmin yhtiöjärjestyksessä tai osuuskunnan säännöissä. Hallintoneuvosto toimii yhtiökokouksen tai osuuskunnan kokouksen alaisuudessa. Laki ei yleensä velvoita perustamaan hallintoneuvostoa, vaan sen asettamisesta määrätään yhtiöjärjestyksessä tai osuuskunnan säännöissä. Laki hypoteekkiyhdistyksistä (936/1978) määrää, että yhdistyksen hallintoa hoitavat hallintoneuvosto ja hallitus. Myös säätiöllä tai yhdistyksellä voi olla hallintoneuvosto, vaikka tavallisesti niiden vastaavaa hallintoelintä nimitetään esimerkiksi valtuustoksi tai valtuuskunnaksi.
Pöytäliina
Vahakangaspöytäliinaa, kansankielellä ”vakstuukia”, käytetään usein arkiruokailupöydän suojana. Vahakangas oli alun perin öljykangasta muistuttavaa vahakäsiteltyä puuvillakangasta, mutta muovikäsittely korvasi vahan 1950–1960-luvuilla.
Hallintoneuvosto
Yleisradion korkein päättävä elin on Yleisradion hallintoneuvosto, jonka jäsenet valitsee eduskunta vaalikauden ensimmäisillä valtiopäivillä.
Pöytäliina
Kertakäyttöisiä pöytäliinoja valmistetaan sekä paperista että kuitukankaasta.
Ljubomir Ljubojević
Ljubomir Ljubojević (s. 2. marraskuuta 1950) on serbialainen shakin suurmestari. Hän syntyi Jugoslavian Užicessa, joka kuuluu nykyisin Serbiaan. Ljubojevićille myönnettiin kansainvälisen mestarin titteli vuonna 1970 ja suurmestarin arvonimi vuonna 1971. Hän oli Jugoslavian mestari vuosina 1977 (jaettu) ja 1982.
Penelope Ann Miller
thumb|Penelope Ann Miller vuonna 2012. Penelope Andrea Miller (s. 13. tammikuuta 1964 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan elokuvista Mafiakokelas (1990), Carlito’s Way (1993), Kova paikka: Shadow (1994), The Relic (1997), Rhapsody in Bloom (1998), Täydellinen paljastus (2001), Pahan sanansaattajat (2007) ja The Birth of a Nation (2016).
Yksityiselämä
Miller oli naimisissa Will Arnettin kanssa vuosina 1994–1995. Toisen avioliittonsa hän solmi James Hugginsin kanssa 28. toukokuuta 2000. Heillä on kaksi tytärtä. Miller seurusteli aikoinaan myös Al Pacinon kanssa.
Kortikotropiini
Kortikotropiini eli adrenokortikotrooppinen hormoni eli ACTH on hormoni, jota erittyy aivolisäkkeen etulohkosta. Kortikotropiini edistää lisämunuaiskuoren hormonien eritystä. Kortikotropiinin eritystä aivolisäkkeen etulohkosta stimuloi hypotalamuksen erittämä kortikoliberiini. Sen pitoisuus määritetään ihmisen verestä, kun epäillään eräitä kortisoliaineenvaihduntaan eli lisämunuaisen toimintaan liittyviä sairauksia, esimerkiksi Addisonin tautia, Cushingin oireyhtymää tai Nelsonin oireyhtymää.
Lolita Lebrón
Lolita Lebrón (19. marraskuuta 1919 – 1. elokuuta 2010) oli puertoricolainen kansallismielinen terroristi. Lebrón oli liittynyt Puerto Ricon itsenäisyyttä ajaneeseen Partido Nacionalista de Puerto Rico -puolueeseen hänen muutettuaan New Yorkiin ja 1. maaliskuuta 1954 Lebrón johti Yhdysvaltain kongressitalolle tehtyä hyökkäystä, jonka aikana haavoittui viisi kongressin jäsentä. Lebrón sai vankeutta ja presidentti Jimmy Carter armahti hänet vuonna 1979. Isku tuomittiin laajalti terrorismina, mutta puertoricolaiset kansallismieliset pitivät Lebrónia vallankumouksellisena sankarina.
Nuoruus
thumb|vasen|Poliisi saattaa Lebrónia hyökkäyksen jälkeen 1. maaliskuuta 1954. Lolita Lebrón eli syntyjään Dolores Lebrón Sotomayor syntyi 19. marraskuuta 1919 Laresissa Puerto Ricossa. Hänen isänsä työskenteli kahviplantaasilla.
Hyökkäys kongressitalolle
1. maaliskuuta 1954 Lebrón ja kolme muuta puertoricolaista kansallismielistä, Rafael Cancel Miranda, Andres Figueroa Cordero ja Irving Flores Rodriguez rynnäköivät Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen Yhdysvaltain kongressitalossa. Hyökkäys oli alkanut hankaluuksin, sillä Lebrónin johtama joukko oli eksynyt Union Stationilla ja he olivat joutuneet kysymään ohikulkijalta suuntaa kongressitalolle. Kun hyökkääjät rynnäköivät edustajainhuoneeseen kello 14.32 meneillään oli parhaillaan väittely meksikolaisista maataloustyöntekijöistä. Paikalla oli kaikkiaan 243 kongressin edustajaa. Luger-pistoolilla varustautunut Lebrón ampuivat yhteensä 30 laukausta edustajainhuoneen yläpuolella sijainneelta yleisötasanteelta. Viisi kongressin jäsentä haavoittui Lebrónin huutaessa iskulausetta Viva Puerto Rico!. Pistoolin kahdeksan panoksen lippaan tyhjennyttyä Lebrón otti esiin Puerto Ricon lipun muiden hyökkääjien osoitellessa aseineen edustajainhuoneeseen. Lebrón oli suunnitellut iskun itsemurhaiskuksi, mutta sen sijaan kaikki hyökkääjät saatiin pidätettyä.
Oikeudenkäynti, tuomio ja myöhemmät vaiheet
Puerto Ricon itsenäisyyttä kannattaneet pitivät Lebrónia ja muita hyökkääjiä sankareina. Vasemmistopiireissä Lebrónista tuli lähes Che Guevaran kaltainen vallankumouksellinen sankarihahmo, joka tunnettiin nimellä Doña Lolita. Kaikki eivät kuitenkaan olleet samaa mieltä edes Puerto Ricossa. Puerto Ricon edustaja kongressissa Baltasar Corrado del Río sanoi, että armahdettujen olisi pitänyt suorittaa tuomionsa loppuun ja että he olivat vankilassa rikostensa, eivätkä poliittisten mielipiteidensä takia. Lebrónin poliittiset kannat eivät muuttuneet vapautuksen jälkeen. Hän kannatti Puerto Ricon itsenäisyyttä kuolemaansa saakka ja vielä 80-vuotiaana hän oli pidätettynä 60 päivää amerikkalaisen Puerto Ricon Viequesin saaren sotilastukikohdan vastaisissa mielenosoituksissa. Myöhemmillä päivillään hän sanoutui kuitenkin irti väkivallasta. Lebrón kuoli 1. elokuuta 2010 San Juanissa Puerto Ricossa.
Canal du Centren nostolaitteet
thumb|230px|Ensimmäinen nostolaite Houdeng-Goegnies thumb|Vanhat nostolaitteet on kartalla merkitty numeroin 1–4. Kirjain A on [[Strépy-Thieun nostolaite.]] Canal du Centren nostolaitteet ovat neljä hydraulista laivoen nostolaitetta Belgiassa lähellä La Louvièren kaupunkia. Nostolaitteet ovat seitsemän kilometrin matkalla Canal du Centre -kanavassa, joka yhdistää Maas- ja Schelde-joet.
Vedenkorkeus nousee kanavassa 66,2 metriä. Niinpä kanavan läpi kulkeva laivaliikenne tuli mahdolliseksi vasta kun nostolaitteet rakennettiin. Ensimmäinen niistä on nimeltään Houdeng-Goegnies ja se otettiin käyttöön vuonna 1888. Kolme muuta nostinta valmistuivat vuonna 1917. Kauppaliikenne kulkee nykyään valtavan Strépy-Thieun nostolaitteen kautta. Tämä nostaa laivat yhdellä kertaa 73 metriä korkeammalle ja oli valmistuessaan maailman suurin lajissaan.
UNESCO listasi nostolaitteet vuonna 1998 maailmanperintöluetteloonsa. Niistä kahdeksasta laitteesta, jotka rakennettiin 1800-luvun alussa ja 1900-luvun alussa. Vain nämä neljä ovat alkuperäisessä muodossaan enää käyttökelpoisia.
Vuonna 2005 alkaneissa kunnostustöissä laitteita entistettiin. Viimeisenä niistä saatiin kuntoon Houdengin nosturi vuonna 2011.
12-kielinen kitara
thumb|Tyypillinen 12-kielinen kitara.|alt= pienoiskuva|12-kielisen kitaran kielet. 12-kielinen kitara on 6-kielisestä kitarasta kehittynyt soitin, jossa on 6 kieliparia. Soittimen alkuperä on hieman epäselvä. Ensimmäisen teorian mukaan soittimen kehittivät Yhdysvalloissa asuvat italialaiset soitinrakentajat, ja toisen mukaan soitin on kulkeutunut Meksikon kautta Yhdysvaltoihin. Molempien maiden musiikissa on pitkät parikielisten instrumenttien perinteet (vrt. mandoliini)
Rakenne
Perusviritys on eE-aA-dD-gG-HH-EE, eli edestäpäin katsottuna kieliparin vasemmanpuoleiset tenorikielet viritetään oktaavia ylemmäs ja bassokielet unisonoon. 12-kielisiä valmistetaan sekä akustisina, että sähköisinä. Ulkoiselta rakenteeltaan 12-kielinen poikkeaa 6-kielisestä lavan ja tallan osalta. Tukirimoituksen ja kaulan osalta rakenteita joudutaan vahvistamaan johtuen parikielten suuremmasta vedosta. Monet soittajat kompensoivat matalammilla virityksillä kitaran kaulaan, ja akustisessa kitaran kanteen, kohdistuvaa rasitusta.
Käyttö
Pohjoisamerikkalaista folkmusiikkia lukuun ottamatta 12-kielinen kitara ei yleensä esiinny missään tyylilajissa ensisijaisena soittimena. Kuitenkin monet valtavirrankin yhtyeet ovat käyttäneet levyillään 12-kielisen helisevää ominaisääntä hyväkseen (esim. Eagles, Led Zeppelin, Mikko Alatalo)
Vaihtokauppa
Vaihtokauppa tarkoittaa kaupankäyntiä, jossa ei käytetä rahaa vaihdonvälineenä. Vaihtokaupassa vaihdetaan tavaroita ja palveluita toisiin tavaroihin ja palveluihin. Rahan käyttö vaihdon välineenä on kätevämpää kuin vaihtokauppa, minkä vuoksi rahan käyttö vaihdonvälineenä on vallitseva kaupankäynnin muoto. Vaihtokauppa otetaan usein jossain määrin kansalaisten aloitteesta käyttöön, kun valuutta kärsii hyperinflaatiosta.
Vaihtokauppa on periaatteessa eri asia kuin bilateraalinen kauppa, jossa arvon mittana on kuitenkin raha muuntuvine kursseineen.
Verotus
Henkilöiden välinen vaihtokauppa on veronalaista työtä, kun tehdystä työstä sovitaan annettavaksi vastike. Verohallinnon mukaan kaikki vastikkeellisesta työstä saadut tulot on ilmoitettava veroilmoituksella, vaikka ne olisivat tavaraa tai työtä.
Leif Lindeman
Leif Lindeman (s. 1979 Ruotsi) on suomalainen iskelmälaulaja, joka esittää iskelmää, sekä säveltää ja sovittaa musiikkia. Uransa alussa hän ylsi Tenavatähti 1991 -laulukilpailun finaaliin kappaleella ”Satumaa” ja esitti sitten lähinnä gospelia ja muuta hengellistä musiikkia. Vuosina 2013 ja 2014 hän voitti Tangomarkkinoitten yleisöäänestyksen ja sijoittui kilpailussa toiseksi. Alfa-TV-kanavan Syksyn sävel -kilpailun voittoon hän lauloi vuonna 2022 kappaleella ”Sydämes on kultaa vieläkin”.
Kuntavaaleissa 2008 Lindeman valittiin Äänekosken kaupunginvaltuustoon. Vuonna 2011 Äänekosken kaupunki myönsi 100-vuotisjuhlassaan Lindemanille Äänekoski-mitalin.
Lindeman on etniseltä taustaltaan romani.
Edvard Seppälä
Edvard Seppälä (”Ikaalisten petturi”; 30. kesäkuuta 1877 – maaliskuussa 1918) oli Suomen sisällissodassa punakaartin rintamapäällikkönä Vatulassa. Alkuaan hän oli talonisäntä Eräjärveltä. Useiden lähteiden mukaan Seppälältä tavattiin valkoisen Vaasan pankin rahaa 36 500 mk, jonka hän oli kätkenyt takinvuoriinsa. Ihmetystä herätti myös, miksi valkoiset eivät ampuneet hevosen selässä keikkaroivaa Seppälää, kun hänen lumessa ryömiviä miehiään kaatui kasapäin. Seurauksena tapahtui punaisten joukkopako Kyröskoskelta. Seppälä tuomittiin Tampereella punakaartin toverioikeudessa kuolemaan ja ammuttiin Siilinkarin luona luultavasti 28. maaliskuuta 1918.
Martha Chase
Martha Cowles Chase (30. marraskuuta 1927 Cleveland Heights, Ohio, Yhdysvallat – 8. elokuuta 2003 Lorain, Ohio, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen perinnöllisyystieteilijä ja mikrobiologi, joka todisti Alfred Hersheyn kanssa, että DNA:ssa sijaitsee eliöiden geneettinen materiaalia.
Elämä ja ura
Martha Chase syntyi ja kasvoi Cleveland Heightsin kaupungissa. Chase suoritti vuonna 1950 alemman korkeakoulututkinnon Woosterin collegesta. Pian tämän jälkeen Alfred Hershey palkkasi Chasen tutkimusavustajakseen. Hershey tutki Cold Spring Harbor Laboratoryssä virusten kopioitumista.
Tutkijat uskoivat vielä 1940-luvulla, että proteiini olivat solujen perinnöllistä aineistoa, mutta keuhkokuumetta aiheuttavilla bakteereille tehdyt havainnot viittasivat puolestaan nukleiinihappojen suuntaan. DNA:n rooliin asiassa ei kuitenkaan kovin laajasti uskottu. Vasta vuonna 1952 tehdyt Hersheyn–Chasen-kokeet onnistuivat todistamaan DNA:n sisältävän geenit.
Chase siirtyi vuonna 1953 työskentelemään Oak Ridgen kansallislaboratorioon ja sieltä Rochesterin yliopistoon. Väitöstutkimuksensa hän aloitti 1959. Se valmistui 1954 Etelä-Kalifornian yliopistossa. Chase teki väitöskirjansa yliopiston molekyylimikrobiologian ja immunologian ohjelmassa.
Chasen tieteellinen ura päättyi jo 1960-luvun lopulla useiden henkilökohtaisten takaiskujen takia, Ennen kuolemaansa hän kärsi muutaman vuosikymmenen ajan dementiasta ja menetti lyhytkestoisen muistinsa. Hän kuoli keuhkokuumeeseen vuonna 2003.
Sarkasmi
Sarkasmi on purevaa ivaa tai purevan ivallinen ilmaus. Se on sanallista ironiaa, joka on tarkoituksellista, peittelemätöntä ja yleensä loukkaavaksi tarkoitettua. Sarkasmilla ilmaistaan kielteistä ja arvostelevaa asennetta tiettyjä henkilöitä tai tapahtumia kohtaan.
Ironian ja sarkasmin suhde
Sanallisessa ironiassa viestin tarkoitettu merkitys on erilainen tai päinvastainen kuin sanojen tavanomainen merkitys. Sarkasmi on purevaksi ja teräväksi tarkoitettua sanallista ironiaa, ja se koetaan siksi loukkaavaksi ja joskus raivostuttavaksi. Toisin kuin ironia, sarkasmi on aina harkittua ja sillä on selkeä kohde, joka on yleensä ihminen mutta joskus myös esimerkiksi esine tai uskomus. Vain ihmiset voivat olla sarkastisia, mutta tilannekin voi olla ironinen.
Tädykkeet
thumb|oikea|200px|[[Rantatädyke|Rantatädykkeen kukintoja.]] thumb|oikea|200px|[[Murattitädyke|Murattitädykkeen kukka.]] thumb|oikea|200px|[[Ojatädyke|Ojatädykkeen lehtiä.]]
Sarkasmi
Ironian ja sarkasmin suhde
Sarkasmiksi voidaan kutsua sellaistakin purevaa, ivallista tai halveksuvaa kommenttia, joka ei ole ironinen.
Tädykkeet
Tädykkeet (Veronica) on kasvisuku ratamokasvien (Plantaginaceae) heimossa. Aiemmin suku sijoitettiin syyläjuurikasvien eli naamakukkaiskasvien heimoon, joka nykyisessä Angiosperm Phylogeny Groupin luokittelussa on selvästi supistunut. Tädykkeitä on kaikkiaan yli 500 lajia. Ne ovat yleensä pieniä yksi- tai monivuotisia ruohoja. Monia tädykelajeja viljellään perennoina eli monivuotisina koristekasveina.
Sarkasmi
Tunnistaminen
Psykolingvistikko Roger J. Kreuz (1996) määrittelee viisi piirrettä, joista sarkasmin voi tunnistaa:
Tädykkeet
Lajit Suomessa
Alkuperäiset ja vakiintuneet lajit:
Satunnaisena tavatut lajit:
Muita lajeja
Aiemmin tädykkeiden sukuun on sijoitettu virginiantädykkö eli virginiantädyke (Veronicastrum virginicum, syn. Veronica virginica), joka kuuluu tädykköjen (Veronicastrum) sukuun. Pensastädykkeet, jotka yleensä luokitellaan tädykkeiden alasuvuksi, kuuluvat vaihtoehtoisesti sukuun Hebe.
Sarkasmi
Tunnistaminen
Sarkasmi on sitä ymmärrettävämpää, mitä paremmin kuulija tuntee sanojan. Ilman tietoa sanojan todellisista mielipiteistä sarkasmi voidaan erehdyksessä käsittää vilpittömänä mielipiteenä. Esimerkiksi kannabiksen vaaroja kauhistelevan lausahduksen tulkinta riippuu siitä, tietääkö kuulija sanojan olevan kannabiksen kannattaja vai vastustaja.
Hiroya Saitō
Hiroya Saitō (, s. 1. syyskuuta 1970 Yoichi, Hokkaidō) on japanilainen entinen mäkihyppääjä ja joukkuemäen olympiavoittaja Naganosta 1998.
Sarkasmi
Tunnistaminen
Joissain tutkimuksissa jo kolmevuotiaiden lasten on havaittu ymmärtäneen sarkasmia. Ranskankielisillä lapsilla tehdyssä tutkimuksessa havaittiin, että viisivuotiaat lapset ymmärsivät sarkasmin, kun siihen liittyi sarkastinen äänenkorkeuden vaihtelu. Yli seitsemänvuotiaat lapset ymmärsivät sarkasmin asiayhteydestä ilman äänenvaihteluakin.
Hiroya Saitō
Saitōlla on olympiavoiton lisäksi kolme mitalia MM-kisoista. Thunder Bayn kisoissa 1995 hän saavutti normaalimäen hopeaa ja joukkuemäen pronssia. Trondheimista 1997 tuli joukkuemäen hopeaa. Maailmancupin osakilpailuvoittoja Saitō saavutti kaksi, Chamonix'ssa 17.12.1995 ja Willingenissa 2.2.1997.
Sarkasmi
Tunnistaminen
Ihminen käyttää sarkasmin ymmärtämiseen kolmea aivojen osaa. Vasemman aivopuoliskon kieleen liittyvä aivokuoren osa tulkitsee lausahduksen kirjaimellisen merkityksen. Otsalohko ja oikea aivopuolisko päättelevät sen asiayhteyden. Lopuksi ventromediaalinen prefrontaalinen aivokuori yhdistää asiat ja tulkitsee lausahduksen sarkasmiksi. Autisteilla ja henkilöillä, jotka kärsivät aivovaurioista, on usein vaikeuksia ymmärtää sarkasmia.
Hiroya Saitō
Saitō lopetti uransa keväällä 2003.
Sarkasmi
Etymologia
Sana sarkasmi on peräisin kreikankielisestä sanasta sarkasmos (σαρκασμός) (’iva, pilkka’) jonka verbimuoto on sarkazein ('puhua kitkerästi, ivata', sananmukaisesti ’repiä lihaa’ tai ’purra huulta raivoissaan’).
Isak Alfthan
pienoiskuva|upright|Kapteeni Isak Anton Alfthan Isak Anton Alfthan (16. elokuuta 1888 Viipuri – 26. joulukuuta 1955, Saksassa nimellä Axel Berg) oli suomalainen jääkärieverstiluutnantti ja maisteri sekä Suomen sotilastiedustelun uranuurtaja. Hänen vanhempansa olivat kauppaneuvos Ferdinand Alfthan ja Vivia Agda Lindqvist.
Opinnot
Nuoruudessaan hän oli aktiivisesti mukana vastustuspuolueen toiminnassa sekä otti osaa Voimaliiton aseharjoituksiin. Alfthan oli yksi ensimmäisistä ylioppilasaktivisteista vuonna 1914. Hän matkusti syyskuussa Tukholmaan järjestääkseen suhteet Ruotsin yleisesikunnan ja Saksan sotilasasiamiehen kanssa tarkoituksenaan ryhtyä sotilastiedusteluun Suomessa. Suomeen hän palasikin suorittamaan venäläisten sotavoimiin kohdistuvaa tiedustelua. Hän matkusti syksyllä uudestaan Ruotsiin yhdessä maisterien J. W. Snellmanin ja Georg Gripenbergin sekä muiden ylioppilasaktivistien kanssa tapaamaan Ruotsin yleisesikuntaa tiedustellakseen mahdollisuutta saada sotilaskoulutusta Ruotsissa. Tällä matkalla he selvittivät Ruotsin yliopistopiireille ja eräille poliitikoille aktivistiliikkeen tarkoitusperiä.
Jääkärikausi ja tiedustelun alkuvaihe
vasen|pienoiskuva|Jääkäripataljoonan 2. komppania. Alfthan liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan (Pfadfinder-kurssi) Jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 1. maaliskuuta 1915, josta hänet komennettiin 17. huhtikuuta 1915 Tukholmaan pitämään yhteyttä Ruotsissa oleviin aktivisteihin sekä jatkamaan sotilastiedustelua Suomessa. Hän oli linkkinä yhdessä J. W. Snellmanin kanssa sotilastiedusteluasioissa Saksan yleisesikuntaan.
Syksyllä 1915 hän järjesti Suomeen tiedusteluverkoston ja teki sotilastiedustelumatkoja Pietariin vuonna 1916. Samana vuonna hän palasi Tukholmaan hoitamaan tiedustelutoimintaa sieltä käsin yhdessä J. W. Snellmanin kanssa. Loppuvuodesta 1917 hän teki tiedustelumatkan Ahvenanmaalle mahdollisen Saksan joukkojen maihinnousun varalle. Tiedustelun tarkoituksena oli suurten Suomessa olevien venäläisten varuskuntien ja tukikohtien kartoittaminen. Saadut tiedot koottiin Helsinkiin ja jaettiin sieltä edelleen valkoisen Suomen tietoon. Tämä järjestely toimi myös sisällissodan aikana Helsingin punaisesta hallinnasta huolimatta niin kauan, kunnes punaiset 12. päivänä maaliskuuta 1918 katkaisivat Helsingistä Kristiinan kautta Vaasaan tätä tarkoitusta varten järjestetyt lennätinlinjat. Alfthanin hankkimaa tietoa kulki myös Ruotsin ja Saksan sotilastiedustelujen käyttöön.
Suomen sisällissota
Alfthan saapui takaisin Suomeen (Tornioon) 20. tammikuuta 1918, mistä matkusti Helsinkiin ylipäällikön esikuntaan tiedustelutoiminnan asiantuntijaksi. Hän järjesti Helsingissä valkoisen armeijan salaista tiedustelutoimintaa, kunnes 20. helmikuuta 1918 siirtyi salateitse Helsingistä Mäntyluodon kautta Ruotsiin ja sieltä edelleen Tornion kautta Seinäjoelle, minne hän saapui 13. maaliskuuta 1918. Seinäjoelle tulonsa jälkeen hän toimi Päämajan tiedustelutoimiston päällikkönä. Hän sai komennuksen ylipäällikön yhteysupseeriksi Itäarmeijaan Viipuriin suuntautuvan hyökkäyksen ajaksi.
Sisällissodan jälkeinen aika ja sen sotilastiedustelu
Sisällissodan päätyttyä hän kuului lomalla olevana Yleisesikuntaan, josta erosi 22. lokakuuta 1918, mutta astui uudelleen palvelukseen 22. tammikuuta 1919, jolloin hänet määrättiin Yleisesikunnan tiedusteluosaston päälliköksi. Tästä tehtävästään hän erosi 20. heinäkuuta 1920. Hänet määrättiin nuoremmaksi upseeriksi vakinaiseen palvelukseen 3. marraskuuta 1920 Karjalan kaartin rykmenttiin, komppanianpäälliköksi hänet nimitettiin 1. komppaniaan 27. tammikuuta 1921, jossa tehtävässä hän toimi 22. heinäkuuta 1921 asti, jonka jälkeen hänet määrättiin 12. joulukuuta alkaen Suomen valkoiseen kaartiin, josta hänet komennettiin 5. maaliskuuta 1923 Puolustusministeriön sota-asiain osastolle toimistoupseeriksi. Hän hoiti väliaikaisesti myös puolustusministerin adjutantin tehtäviä. Jatkossa hän toimi Karjalan kaartin rykmentissä 12. syyskuuta 1928 alkaen, josta hänet siirrettiin Suomenlinnan komendanttivirastoon 12. lokakuuta 1929. Seuraavana vuonna 31. tammikuuta hänet komennettiin Helsingin komendanttiviraston adjutantiksi. Puolustusvoimista hän erosi 7. lokakuuta 1929.
Puolustusvoimista eroamisensa jälkeen hän toimi liikemiehenä, kunnes 27. syyskuuta hänet määrättiin jälleen vt. toimistoupseeriksi Yleisesikuntaan. Tehtävästä hän erosi 28. lokakuuta, mutta jäi ns. esikunnan palkkiotoimeen. Hän julkaisi tutkielman Venäjän sodanjohdon suunnitelmista vuonna 1916 (Suomen Vapaussota N:o 2/1938). Talvi- ja jatkosotaan hän osallistui toimistoupseerina Päämajan ulkomaanosastolla. Sotien jälkeen hän jatkoi tutkimustoimintaansa. Hänet on haudattu Helsinkiin.
Tadahiro Akiba
Tadahiro Akiba (s. 13. lokakuuta 1975 Chiba) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Akiba kuului Japanin U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 1996, joissa Japani putosi ensimmäisellä kierroksella.
Benito Juárez
Benito Pablo Juárez García (21. maaliskuuta 1806 San Pablo Guelatao, Oaxaca – 18. heinäkuuta 1872 México) oli Meksikon presidentti kaksi kertaa, 1861–1863 ja 1867–1872. Juárez tunnetaan edistyksellisenä uudistajana, joka toi demokratian ja tasa-arvoiset oikeudet myös intiaaniväestölle ja vähensi katolisen kirkon valtaa maassa. Hänen valtakautensa tunnetaan nimellä La Reforma. Hän myös puolusti maata ranskalaisvalloitukselta ja johti oppositiota Habsburg-keisari Maksimilian I:stä vastaan. Juárez on toistaiseksi ainut Meksikoa hallinnut puhdasverinen intiaani (sapoteekki). Hänen syntymäpäivänsä on isänmaallinen juhlapäivä Meksikossa (Natalicio de Benito Juárez). Kolumbian kongressi antoi hänelle 1. toukokuuta 1865 arvonimen Benemérito de las Américas.
Elämäkerta
Juárez syntyi San Pablo Guelataon kylässä Oaxacassa. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijöitä, jotka kuolivat ennen hänen neljättä ikävuottaan. Juárez työskenteli maissipelloilla ja lammaspaimenena kahteentoista ikävuoteen, jonka jälkeen hän käveli Oaxacaan etsimään koulutusta ja parempaa elämää. Tuolloin hän oli lukutaidoton eikä puhunut lainkaan espanjaa.
Hänen sisarensa oli kaupungissa kokkina ja järjesti hänelle töitä palvelijana. Fransiskaani Antonio Salanueva vaikuttui pojan älykkyydestä ja järjesti hänet kaupungin seminaariin. Hän valmistui seminaarista 1827 ja lähti sen jälkeen opiskelemaan lakia.
Juárezista tuli lakimies 1834 ja tuomari 1842. Hän oli Oaxacan kuvernööri 1847–1853, jolloin hän joutui maanpakoon vastustaessaan Antonio López de Santa Annan sotilasdiktatuuria. Hän oli maanpaossa Yhdysvalloissa New Orleansissa, ja työskennellessään sikaritehtaassa osallistui suunnitelmaan (Plan de Ayutla), joka tähtäsi vallankumoukseen Meksikossa.
Diktaattori Santa Anna erosi vastustuksen vuoksi 1855 ja Juárez saattoi palata Meksikoon. Liberaalit muodostivat väliaikaisen hallituksen Juan Ruiz de Álvarezin johdolla. Uudistuksia ajoi läpi liberaalipuolueen puhdasoppinen siipi (puro) vähentääkseen katolisen kirkon ja asevoimien valtaa ja luodakseen modernin ja kapitalistisen yhteiskunnan Pohjois-Amerikan mallin mukaan. Vuoden 1855 Ley Juárez peruutti papiston ja sotilaiden etuoikeudet ja julisti kaikki kansalaiset yhdenvertaisiksi lain edessä. Vuonna 1857 liberaalit säätivät uuden liittovaltiotyyppisen perustuslain. Juárezista tuli Meksikon oikeusministeri ja varapresidentti maltillisten Ignacio Comonfortin alaisuudessa.
Konservatiivit aloittivat kapinan kenraali Félix Zuloagan alaisuudessa joulukuussa 1857. Juárez pidätettiin, mutta hän pakeni johtamaan liberaaleja Meksikon reformisodassa (Guerra de Reforma) ja otti itselleen Meksikon presidentin aseman vuonna 1857. Vuonna 1859 hän otti radikaalin askeleen ja julisti kirkon maat takavarikkoon. Huolimatta konservatiivien alkumenestyksestä liberaalit saivat tukea alueellisilta joukoilta ja sotaonni kääntyi 1860 ja México vallattiin tammikuussa 1861.
Oulun Energia
alt=|pienoiskuva|Toppila 1 ja 2 -voimalat. Oulun Energia on Oulun kaupungin omistama osakeyhtiö. Pohjois-Suomen suurimman energiakonsernin tavoitteena on tuottaa kestäviä energia- ja kiertotalousratkaisuja. Oulun Energia tuottaa energiaa ja sähköä omien voimalaitostensa ja osakkuusyhtiöidensä kautta. Yhtiö tarjoaa myös sähköverkkopalveluita ja kaukolämpöä alueen asukkaille. Myös kiertotalouspalveluiden sekä uusien älykkäiden ja ympäristön kannalta kestävien energiaratkaisujen kehittäminen on tärkeä osa yhtiön toimintaa.
Benito Juárez
Meksikon presidenttinä
Juárez valittiin presidentiksi nelivuotiskaudelle maaliskuussa 1861 vuoden 1857 perustuslain mukaan. Maa oli tuolloin konkurssitilassa ja sodan raatelema, ja Juárez julisti ulkomaiset velat mitättömiksi. Espanja, Iso-Britannia ja Ranska reagoivat vihaisesti ja valtasivat joulukuussa 1861 Veracruzin tullitalon. Espanja ja Britannia vetäytyivät pian, mutta Ranskan keisari Napoleon III käytti tilaisuutta hyväkseen ja aloitti hyökkäyksen Meksikoon 1862, tavoitteenaan asettaa maahan Ranskan nukkehallitus. Meksikolaiset saivat voiton 5. toukokuuta 1862 Pueblassa, jota juhlitaan kansallisena juhlapäivänä (Cinco de Mayo), mutta ranskalaiset jatkoivat etenemistään ja pakottivat Juárezin ja hallituksensa pakoon maan pohjoisosaan.
Oulun Energia
Oulun Energian toiminta alkoi kaupungin sähkölaitoksena vuonna 1889, kun Kiikelin saareen rakennettiin 35 hevosvoiman höyryvoimalaitos, joka syötti sähköä katuvaloille. Oulu sai sähköllä toimivat katulamput toisena Suomen kaupungeista. Tampereella sähkövalot olivat käytössä vuotta aiemmin.
Benito Juárez
Keisarin ja presidentin välienselvittely
Juárez johti oppositiota, kun ranskalaiset asettivat Itävallan herttua Ferdinand Maximilian Josephin Meksikon keisariksi 1864. Keisari Maksimilianilla oli tiettyjä liberaali- ja nationalistisympatioita, ja hän tarjosi Juárezille armahdusta ja myöhemmin pääministerin paikkaa, mutta tämä ei hyväksynyt monarkiaa tai ulkomaalaisten asettamaa hallitsijaa. Kun Yhdysvalloissa oli päättynyt oma sisällissota, se tarjosi Monroen opin mukaan Juárezin hallituksen tunnustuksen ja aseita ja varoja tasavaltalaisille. Jatkuvan vastarinnan ja Euroopassa Preussin uhan vuoksi ranskalaiset joukot alkoivat vetäytyä Meksikosta loppuvuodesta 1866. Meksikolaiset konservatiivit olivat puolestaan pettyneet liberaaliin Maksimilianiin. Vuonna 1867 viimeiset keisarin joukot lyötiin ja Maksimilian tuomittiin sotaoikeudessa kuolemaan maanpetoksesta. Huolimatta kansainvälisistä vetoomuksista hänet teloitettiin ampumalla 19. kesäkuuta ja ruumis palautettiin Eurooppaan haudattavaksi. Juárez pääsi presidenttinä palaamaan maan pääkaupunkiin.
Oulun Energia
Ensimmäinen vesivoimalaitos rakennettiin Myllytulliin Oulujoen Lasareetinväylään vuonna 1903. Arkkitehti Viktor J. Sucksdorffin suunnittelema Myllytullin voimalaitos paloi kesällä 2006.
Benito Juárez
Jatkokaudet
Juárez valittiin kiisteltynä persoonana uudelleen presidentiksi kaksi kertaa, 1867 ja 1871, jolloin hän käytti virkaansa varmistaakseen valintansa ja kukisti vastustajiensa, kuten Porfirio Díazin kapinat. Hän kuoli sydänkohtaukseen työpöytänsä ääressä Méxicossa 1872. Häntä seurasi presidentin virassa oikeusministeri Sebastián Lerdo de Tejada.
Oulun Energia
Kaukolämpötoiminta aloitettiin Myllytullin voimalaitoksella, jonne rakennettiin lämpökeskus 1969. Kaukolämmön käyttö laajeni nopeasti ja jo vuonna 1972 Oulun kaupunginvaltuusto päätti Toppilan voimalaitoksen rakentamisesta. Toppilan sähkön ja lämmön yhteistuotantolaitos otettiin käyttöön 1977. Oulun kaupungin sähkölaitoksen nimi muutettiin seuraavan vuonna Oulun kaupungin energialaitokseksi. Nykyisen nimensä Oulun Energia sai 1. tammikuuta 1996.
Imatran Voiman ja Oulun kaupungin energialaitoksen yhteistyönä Toppilaan rakennettiin 1990-luvun alkupuoliskolla toinen voimalaitosyksikkö, joka otettiin käyttöön 1995.
Laanilan ekovoimalaitos otettiin käyttöön 2012. Se käyttää polttoaineenaan noin 150 000 tonnia syntypaikkalajiteltua yhdyskunta- ja teollisuusjätettä vuodessa. Puolet tästä jätemäärästä tulee Oulun Jätehuollon alueelta ja puolet muualta Pohjois-Suomesta.
Vuonna 2020 valmistui uusi Oulun Energian 215 megawatin biovoimalaitos Laanilaan, joka tuottaa sähköä ja kaukolämpöä. Se korvasi tuotannosta poistuneen Toppilan 1 -voimalaitosyksikön. Samana vuonna valmistui Ruskoon jätteiden lajittelulaitos, jossa erotellaan kierrätettäväksi muun muassa muoveja, kuituja, puuta ja metalleja. Kierrätyskelpoisten materiaalien lisäksi lajittelusta tulee laadukasta kierrätyspolttoainetta Oulun Energian Laanilan biovoimalaitoksen ja polttokelpoista jätettä Laanilan ekovoimalaitoksen käyttöön. Vuonna 2022 kiertotalousliiketoiminta siirrettiin omaan tytäryhtiöön Syklo Oy:hyn.
Oulun Energia osti kolmasosan Pyhäjoelle valmistuneesta ja vuonna 2021 tuotantonsa aloittaneesta Oltavan tuulivoimapuiston energiasta. Tämän myötä Oulun Energian tuulivoimasähkön osuus kaksinkertaistui sen omassa tuotantoportfoliossa. Tuulivoiman tuotantoon yhtiö osallistuu myös EPV Energia Oy:n osakkaana. Lisäksi yhtiöllä on osuuksia myös muista voimayhtiöistä.
Oulun Energia -liikelaitos yhtiöityi Oulun Energia Oy:ksi vuoden 2014 lopussa. Oulun Energia Oy:n tytäryhtiöitä ovat sähköverkkopalveluista vastaava Oulun Energia Sähköverkko Oy, kiertotalouspalveluita tuottava Syklo Oy sekä polttoainehankinnasta vastaava Turveruukki Oy ja Huoltovoima Oy. Tytäryhtiö Oulun Sähkönmyynti Oy:n sähkönmyyntiliiketoiminta siirtyi Oomi Oy:lle ja asiakaspalvelut Ensin Palvelut Oy:lle vuonna 2020. Oulun Energia Urakointi Oy:n urakointiliiketoiminta siirtyi Destia Oy:lle vuonna 2021.
Pinturicchio
thumb|Pinturicchion omakuva Pinturicchio eli oikealta nimeltään Bernardino di Betto (n.1454–1513) oli italialainen umbrialaisen koulun renessanssimaalari. Hän teki freskoja, jotka olivat usein maisema-aiheisia.
Lev Polugajevski
thumb|upright|Lev Polugajevski 1961. Lev Abramovitš Polugajevski (, 20. marraskuuta 1934 Mogiljov, Neuvostoliitto (nyk. Valko-Venäjä) – 30. elokuuta 1995 Pariisi) oli neuvostoliittolainen shakin suurmestari ja MM-ehdokas. Vaikkei hän saavuttanut maailmanmestaruustitteliä, hän oli yksi vahvimmista pelaajista 1960-luvun lopusta 1980-luvun alkuun. Hän oli myös tunnustettu shakkikirjailija ja avausteoreetikko, jonka anti siinä on edelleen tärkeää.
Polugajevski syntyi Valko-Venäjällä mutta kasvoi ja opiskeli Venäjällä Kuibyševissä (nyk. Samara). Hän kuoli Pariisissa aivosyöpään vuonna 1995.
Christianus-kuoro
thumb|Christianus kuoro Christianus-kuoro aloitti toimintansa Salossa syksyllä 1973 kymmenen henkilön lauluryhmänä. Nykyään Christianus on noin 25 laulajan kamarikuoro, jonka vakituisena säestysryhmänä on piano ja kontrabasso. Kuoroa on johtanut alusta lähtien dir. mus. Arto Tinell.
Kuoro esiintyy omissa konserteissaan sekä enimmäkseen seurakunnallisissa tilaisuuksissa. Kuoro on harrastanut yhteistyötä kotiseutunsa muiden kuorojen kanssa sekä vieraillut kotimaassa ja naapurimaissamme.
Ensimmäinen levy julkaistiin vuonna 1975, minkä jälkeen on julkaistu viisi albumia, joista viimeinen vuonna 2007.
Christianus-kuoron ohjelmisto on käsittänyt tyyliltään monipuolisen valikoiman hengellisiä lauluja perinteisestä kuorolaulusta negro-spirituaaleihin ja gospel-sävelmiin. Konsertinomaisia tilaisuuksia varten mukaan on otettu myös musiikillisesti haastavampia teoksia.
Harjukylä
Harjukylä voi tarkoittaa seuraavia:
Inger-Mari Aikio
Elämä ja ura
Aikio työskenteli vuosina 1982–1988 toimittajana, kuvaajana ja kielenhuoltajana Sámi Áigi -lehdelle. Hän työskenteli radiotoimittajana Yle Saamen radiossa Inarissa ja Utsjoella 1988–2008. Sivutoiminaan Aikio on tehnyt käännöstöitä ja kielentarkistusta sekä toimittanut Mánáid Bláđđi -lastenlehteä 1980-luvulla.
Aikio on julkaissut seitsemän runokirjaa. Máimmis dása (2001) oli ehdolla Pohjoismaiden neuvoston ja Saamelaisneuvoston kirjallisuuspalkinnon saajaksi. Hän vieraili Göteborgin kirjamessuilla 2004. Aikio sai lastenkulttuurin valtionpalkinnon 2015.
Myös Aikion isä Niilo Aikio on kirjailija.
Lyhytelokuvat
Lähde
Paini kesäolympialaisissa 1952 – kreikkalais-roomalaisen painin 79 kg
Kreikkalais-roomalaisen painin sarjaan 79 kg Helsingin olympiakisoissa 1952 osallistui 11 painijaa, jokaisen edustaessa eri maata. Kilpailusta putosi kun kilpailija sai 5 miinuspistettä täyteen. Miinuksia tuli tappiosta 3. Työvoitosta seurasi -1. Kolmen parhaan keskinäiset ottelut ratkaisivat lopulliset sijoitukset. Kilpailut käytiin messuhalli I:ssä, Helsingissä 24. -27. heinäkuuta.
Mitaliottelut
Ruotsin Grönberg oli jo alkukierroksilla voittanut molemmat muut mitalistit, joten hänen ei enää tarvinnut otella.
Monarch
Monarch tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Haikarat (suku)
Haikarat (Egretta) on haikaroiden heimoon kuuluva haikaralintusuku. Haikaroiden sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kaksitoista lajia. Suvun lajimäärä vaihtelee eri lähteissä.
Gabonin jalkapallomaajoukkue
Gabonin jalkapallomaajoukkue on Gabonin virallinen jalkapallomaajoukkue. Joukkue ei ole koskaan selviytynyt jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin. Gabonin tunnetuin pelaaja on Pierre-Emerick Aubameyang.
Lähteet
🇨🇫
The Beach Boys Today!
The Beach Boys Today! (usein muodossa Today! ) on The Beach Boysin kahdeksas studioalbumi ja ensimmäinen kolmesta vuoden 1965 aikana julkaistusta albumista. The Beach Boys Today! merkitsi käännekohtaa yhtyeen sisäisissä suhteissa ja erityisesti johtohahmo Brian Wilsonin henkilökohtaisessa elämässä.
The Beach Boys Today! -albumia pidetään yhtenä yhtyeen parhaimmista albumikokonaisuuksista ja parhaana ennen Pet Soundsia julkaistuna levynä. Se on muun muassa Rolling Stonen 500 kaikkien aikojen parhaan albumin listalla sijalla 271. Albumi nousi Billboardin listalla parhaimmillaan sijalle neljä. Toukokuussa 1966 se nousi Britannian listan sijalle kuusi.
Historia
Vuonna 1964 The Beach Boysilta julkaistiin peräti neljä albumia 12 kuukaudessa ja yhtye oli äänittänyt The Beach Boys Today!:n singlet ”When I Grow Up (To Be a Man)” ja ”Dance, Dance, Dance”. Yhtyeen johtaja Brian Wilson oli väsynyt henkisesti ja fyysisesti ja sai paniikkikohtauksen 23. joulukuuta 1964.
The Beach Boys Today!:n äänitysten aikaan tammikuussa 1965 Wilson ilmoitti yhtyeelle, että halusi vetäytyä livekiertueilta ja keskittyä täysin musiikin luomiseen. Muutamien kuukausien ajan yhtyeessä Wilsonia paikkasi Glen Campbell kunnes huhtikuussa 1965 Beach Boysin keikkabasistiksi tuli muusikko ja yhtyeen ihailija Bruce Johnston. Vuosina 1965–1966 Brian Wilson käytti studioäänityksissä taustoja soittamassa The Wrecking Crew -nimellä tunnettua sessiomuusikkojen ryhmää.
Albumin ykköspuoliskolla on pääosin iloisia lauluja ja kakkospuolella melankolisia kappaleita. Tällä albumilla ei enää ollut surf-, hot rod- tai uimaranta-aiheisia kappaleita vaan myöhäismurrosikäisen, nuoren aikuisen romanttisia lauluja. Ykköspuolen ”When I Grow Up (To Be a Man)”, ”Dance, Dance, Dance” ja ”Do You Wanna Dance?” olivat kaikki hittejä ja uudelleen äänitetty ”Help Me, Rhonda” (albumilla nimellä ”Help Me, Ronda”) nousi yhtyeen toiseksi ykköshitiksi toukokuussa 1965. Albumin kakkospuoli osoitti Wilsonin jatkuvaa kypsymistä artistina ja sen sofistikoidumpi tuotanto ja syvempi aihemaailma ennakoi seuraavan vuoden Pet Sounds -levyä. Tyylin vaihtuminen ei kuitenkaan vaikuttanut kaupalliseen menestykseen. The Beach Boys Today! myi kultaa ja nousi listaneloseksi Yhdysvalloissa ja myöhemmin kuudenneksi Britanniassa.
Albumin kansi nimeää yhdeksän levyn kappaletta ja kertoo, että ”plus kolme uutta loistavaa Brian Wilsonin kirjoittamaa kappaletta”. Näistä kolmesta kuitenkin ”I’m So Young” oli cover ja ”Bull Session with the ’Big Daddy’” oli haastattelu, joten ”In the Back of My Mind” oli ainoa Wilsonin sävellys.
Wilson on myöhemmin kertonut aloittaneensa marijuanan käytön joulukuussa 1964 poistaakseen stressiä. Wilsonista tuli vakituinen käyttäjä kun hän huomasi sen vaikuttavan syvällisesti siihen kuinka hän havannoi musiikkia.
The Beach Boys Today! on ensimmäinen useista The Beach Boys -julkaisuista, jota ei julkaistu todellisena stereoäänitteenä. Wilson teki äänityksiä monona useista syistä. Capitol Records julkaisi monoversion lisäksi albumista kuitenkin duofonisen näennäisstereoversion.
Vuoden 2001 uudelleenmasteroitu versio
Vuonna 2001 Today! julkaistiin CD:llä yhdessä Summer Days (And Summer Nights!!) -albumin kanssa. Albumilla on ylimääräisinä kappaleina ”The Little Girl I Once Knew”, ”Dance, Dance, Dance” (vaihtoehtoinen versio), ”I’m So Young” (vaihtoehtoinen versio), ”Let Him Run Wild” (vaihtoehtoinen versio) ja ”Graduation Day”.
Vaarakylä (täsmennyssivu)
Vaarakylä voi tarkoittaa seuraavia maantieteellisiä kohteita:
Hämeenlinnan Pallokerhon SM-liigakausi 2005–2006
Hämeenlinnan Pallokerho saavutti seurahistoriansa ensimmäisen SM-kullan 22.4.2006 kaudella 2005–2006. Tässä HPK:n mestarijoukkue:
Pekka Pohjola
Jussi Pekka Pohjola (13. tammikuuta 1952 Helsinki – 27. marraskuuta 2008 Espoo ) oli suomalainen säveltäjä ja basisti.
Elämäkerta
Pohjola kuului tunnettuun Pohjoloiden musiikkisukuun. Hänen isänsä oli kuoronjohtaja ja sellisti Ensti Pohjola ja setänsä kuoromies ja musiikkipedagogi Erkki Pohjola, toinen setänsä viulisti ja kapellimestari Paavo Pohjola, veljensä viulisti Jukka Pohjola ja tätinsä pianisti Liisa Pohjola. Hänen kolmesta pojastaan Verneri Pohjola on trumpetisti ja Ilmari Pohjola pasunisti. Kapellimestari Sakari Oramo, sellisti Matti Pohjola ja säveltäjä Seppo Pohjola ovat hänen serkkujaan.
Pekka Pohjola opiskeli Sibelius-Akatemiassa klassista pianon- ja viulunsoittoa. Hän teki päätöksen rockmuusikoksi siirtymisestä osallistuttuaan vuonna 1972 Kuopion viulukilpailuun. Hän sovelsi klassisen musiikin opintojaan myöhemmin muun muassa säveltämällä kaksi sinfoniaa ja laajoja orkesteriteoksia sekä mm. konserton harmonikalle ja kamariorkesterille.
Pohjola nousi maineeseen 1970-luvun alussa Wigwam-yhtyeen basistina. Pohjola teki myös useita fuusiojazz-tyylisiä, hieman fantasiahenkisiä soololevyjä, kuten Pihkasilmä kaarnakorva, Harakka Bialoipokku ja Keesojen lehto. Nämä albumit ovat maailmanlaajuisesti arvostettuja. Soolouransa lisäksi Pohjola soitti 1970-luvulla Jukka Tolosen yhtyeessä, Made in Swedenissä ja Mike Oldfieldin Euroopan kiertueella. Oldfield myös tuotti Keesojen lehto -albumin ja soitti sillä useita instrumentteja. 2000-luvulla Pohjola konsertoi yhdessä XL:n ja poikiensa Verneri ja Ilmari Pohjolan kanssa. Vuonna 1977 perustettu Pekka Pohjola Group konsertoi vuoteen 2002 ja oli yksi suomalaisen fuusiojazzin tärkeimmistä tekijöistä.
Eräs sivujuonne Pohjolan uralla oli kiinnitys Lapinlahden Lintujen kokoonpanoon. Pohjola soitti ja tuotti yhdessä Lido Salosen kanssa kuusi Hanna Ekolan albumia, joista viimeiseksi jäi Ekolan 2009 keväällä ilmestynyt levy Helmi. Pohjolan viimeiseksi studiosessioksi jäi Ekolan Helmi-albumin raita ”Kaipaus”, jossa Pohjola soitti bassoa. Hän kuoli marraskuussa 2008 epilepsiakohtaukseen kotonaan Espoon Matinkylässä. Pohjola on haudattu Kappelin hautausmaalle Espooseen.
The Blueprint²: The Gift & The Curse
The Blueprint²: The Gift & The Curse on Jay Z:n vuonna 2002 julkaisema tuplalevy. Se on Jay Z:n seitsemäs studioalbumi.
Pekka Pohjola
Elämäkerta
Kriitikko Jukka Haurun mukaan Pohjolan "musiikin tunnistaa jykevistä bassolinjoista, jotka nousevat ja laskevat suomalaisen tasaisesti kuin vuodenajat. Muita pohjolamaisuuden määreitä ovat harmonisuus, tasarytmisyys, kurinalaisuus, sarjakuvamaisuus, toisto, yksinkertaisuus, jopa naiivius – kaikki kirosanoja mutkikkaalle änkyrämodernismille".
Pohjola sai vuoden 2004 Suomen Jazzliiton Yrjö-palkinnon.
The Blueprint²: The Gift & The Curse
Albumilta julkaistiin singleinä "'03 Bonnie & Clyde" ja "Excuse Me Miss".
Aigiáleia
Aigiáleia ( eli Δήμος Αιγιαλείας, Dímos Aigialeías) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Akhaian alueyksikössä Länsi-Kreikan alueella. Kunnan pinta-ala on 729,4 neliökilometriä ja väkiluku 49 872 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Aígio.
Aigiáleian kunta sijaitsee Peloponnesoksen niemimaan pohjoisosassa Korintinlahden rannalla. Kunta syntyi, kun Aigeíra, Aígio, Akráta, Diakoptó, Erineós ja Sympoliteía yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Aigiáleian kunta muodostuu kuudesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
RHYNS-oireyhtymä
RHYNS-oireyhtymä on äärimmäisen harvinainen oireisto, jossa yhdistyvät retinitis pigmentosa, aivolisäkkeen vajaatoiminta, nefronoftiisi ja skeletaalinen dysplasia. Sen periytyvyys on todennäköisesti autosomissa peittyvää. Tähän mennessä oireisto on kuvattu neljällä miespuolisella potilaalla.
Eddie ”Lockjaw” Davis
Edward Davis, paremmin tunnettu taiteilijanimellä Eddie ”Lockjaw” Davis (2. maaliskuuta 1922 New York – 3. marraskuuta 1986 Culver) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko. Hänen soittimensa oli tenorisaksofoni, ja hän johti myös useita omia yhtyeitä sen lisäksi että soitti jazzin suurten nimien kuten Louis Armstrongin ja Count Basien yhtyeissä. Davisin tyylilajeja olivat swing, bebop, hard bop, latinojazz ja soul jazz. Joitakin hänen 1940-luvun levytyksistään voidaan pitää jopa rhythm and bluesina.
Davis hankki kokemusta soittamalla yhtyeistää joita johtivat Cootie Williams (1942−1944), Lucky Millinder, Andy Kirk (1945−1946) ja Louis Armstrong. Vuodesta 1946 hänellä oli omia yhtyeitä, mutta hän soitti myös Count Basien yhtyeissä useaan otteeseen 1952−1953, 1957 ja 1964−1973. Vanhemmalla iällä hän esiintyi usein yhdessä Harry Sweets Edisonin kanssa.
Steffen Freund
Steffen Freund (s. 19. tammikuuta 1970 Brandenburg, DDR) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Heinäkuusta 2012 lähtien hän on toiminut Tottenham Hotspurin apulaisvalmentajana.
Freund voitti Saksan riveissä Euroopan-mestaruuden vuonna 1996. Seuratasolla hänen merkittävimmät saavutuksensa tulivat Borussia Dortmundissa.
Ura pelaajana
Freund pelasi Saksan maajoukkueessa 21 ottelua vuosina 1995–1998. Hän edusti Saksaa EM-kilpailujen 1996 lisäksi MM-kilpailuissa vuonna 1998.
Freund edusti seuratasolla Saksan demokraattisen tasavallan Oberligassa Stahl Brandenburgia, Saksan liittotasavallan Bundesliigassa Schalkea, Borussia Dortmundia ja Kaiserslauternia sekä Englannin Valioliigassa Tottenham Hotspuria ja Leicester Cityä. Hän saavutti Borussia Dortmundin riveissä kaksi Saksan-mestaruutta sekä Mestarien liigan ja Intercontinental Cupin voitot.
Ura valmentajana
Peliuransa jälkeen Freund on tehnyt uraa valmentajana. Hän aloitti vuonna 2006 Saksan jalkapalloliiton palveluksessa U20-maajoukkueen apulaisvalmentajana ja toimi Afrikan mestaruuskisojen 2008 ajan Berti Vogtsin apuvalmentajana Nigerian maajoukkueessa.
Heinäkuussa 2009 Freundista tuli Saksan U16-maajoukkueen päävalmentaja. Freundin johdolla Saksan juniorit voittivat U17-ikäluokan EM-hopeaa 2011 häviämällä loppuottelussa Alankomaille. Lisäksi hän johdatti joukkueensa pronssille U17-MM-kisoissa 2011.
Heinäkuussa 2012 Freund jätti tehtävänsä Saksan juniorivalmennuksessa ja siirtyi André Villas-Boasin apuvalmentajaksi Tottenham Hotspuriin.
Yoshika Matsubara
Yoshika Matsubara (s. 19. elokuuta 1974 Hamamatsu) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Matsubara kuului Japanin U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 1996, joissa Japani putosi ensimmäisellä kierroksella.
Claudio Ramiadamanana
Claudio Ramiadamanana (s. 22. elokuuta 1988 Antananarivo) on madagaskarilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa seuratasolla Ranskan Championnat Nationalissa pelaavaa US Orléansia.
Ramiadamanana aloitti uransa Madagaskarin pääsarjassa pelanneessa Académie Ny Antsikassa. Hän siirtyi vuonna 2008 thaimaalaiseen Muangthong Unitediin, jossa hän pelasi vuoden ja oli nostamassa seuran maan pääsarjaan ennen lähtöään Ranskaan. Ramiadamanana pelasi SO Romorantinaisissa, mutta on ollut nykyisessä seurassaan vuodesta 2010 lähtien.