cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Japani kesäolympialaisissa 2016
Japani osallistui Rio de Janeiron olympialaisiin 2016 338 urheilijan joukkueella. Japani on osallistunut kaikkiin moderneihin olympialaisiin vuoden 1912 jälkeen lukuun ottamatta vuosia 1948 ja 1980.
Joukkueen lipunkantajana avajaisissa toimi kymmenottelija Keisuke Ushiro.
Joosua Rättö
Joosua Rättö (s. 21. tammikuuta 2001 Hyvinkää) on suomalainen pesäpalloilija, joka pelaa Ykköspesis-joukkue Haminan Palloilijoissa lainalla Superpesis-joukkue Hyvinkään Tahkosta.
Lopsanlampi
Lopsanlampi on Etelä-Karjalassa Luumäellä Puntarin kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 0,8 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Touhtiaisen–Ala-Kivijärven alueeseen (14.191) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 80,6 metriä mpy.
Otavan rautatieasema
Otavan rautatieasema on rautatieliikennepaikka Savon radalla Otavan taajamassa Mikkelissä. Se avattiin liikenteelle 1. lokakuuta 1889 samaan aikaan Savon radan kanssa. Asemarakennus rakennettiin 1887–1889 Oulun radan pysäkin tyyppipiirustusten mukaan. Vuosina 1890–1891 Otavan asemalta rakennettiin Otavan satamarata Puulaveden rannalle. Asemarakennusta laajennettiin vuonna 1911 lähes kaksinkertaiseksi ja sen ulkoasuun on tehty useita muutoksia. Miehitys asemalla päättyi 1. lokakuuta 1977 ja henkilöliikenne lakkautettiin 2. kesäkuuta 2002. Asema ja muut rakennukset siirtyivät 2007 Senaatti-kiinteistöille ja sitä kautta myyntiin.
Mirella Lesonen
Mirella Lesonen-Hakola (o.s. Lesonen; s. 11. maaliskuuta 1983 Nummi-Pusula) on suomalainen esteratsastaja, joka asuu hevosineen Itävallassa. Lesonen edustaa Suomessa Oulun Ratsastajia. Suomessa häntä on valmentanut Christopher Wegelius. Hän on valmentautunut myös Saksassa Bremenissä Markus Beerbaumin ja Meredith Michaels-Beerbaumin tallilla.
Mirella Lesonen-Hakolan isä on Veikko Lesonen.
Maria Söderström
Söderström edusti Suomea maaotteluissa vuosina 1999–2005. Hän voitti 10 000 metrin maaottelujuoksun Helsingissä vuonna 2000. Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa hän sai 10 000 metrillä pronssia 2003 sekä maastojuoksun joukkuekilpailussa kultaa 2002, hopeaa 1999 ja 2003 sekä pronssia 1997, 2000 ja 2001.
Söderström on saavuttanut Kalevan kisoissa 5 000 metrillä hopeaa 2000 ja pronssia 2007. 10 000 metrillä hän sai kultaa 2000 ja 2002, hopeaa 2004 sekä pronssia 2003, 2005 ja 2009. 3 000 metrin estejuoksun Suomen-mestaruuden hän voitti 2003 ja sijoittui kolmanneksi 2004. Puolimaratonin Suomen-mestaruuden hän on voittanut 2000 ja 2001 sekä saanut hopeaa 1998, 2002, 2003, 2004 ja 2007. Maastojuoksun SM-kilpailuissa hän oli toinen 2002 sekä kolmas 1999 ja 2003. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saanut 3 000 metrillä hopeaa 1999 ja 2001 sekä pronssia 1996, 1997 ja 2000.
Uskonnoton etiikka
Uskonnoton etiikka on etiikkaa, jonka mukaan moraali ja etiikka ovat inhimillistä alkuperää.
Historia
Ateismin historian yhteydessä mainitaan usein antiikin ajattelija Epikuros ja epikurolaisuus. Useat valistusajan ajattelijat arvostelivat uskontoa. Paroni d'Holbach katsoi teoksessaan Systéme de la Nature (1770), että jos ihmiset ymmärtävät itsensä oikein luonnon osana, he voivat oppia että onnellisuus saavutetaan elämällä rauhassa ja sopusoinnussa toisten kanssa.
Ateismi järjestäytyi länsimaissa 1800-luvulla ateistien, vapaa-ajattelijoiden ja humanistien yhdistyksinä. Vapaa-ajattelijain maailmanliiton kongressien julkilausumien mukaan vapaa-ajattelijat pyrkivät hyvyyteen etiikan ja oikeudenmukaisuuteen yhteiskunnallisen työn avulla. Kansainvälisen humanistiliiton määritelmän mukaan ”humanismi on demokraattinen ja eettinen elämänasenne, joka katsoo että ihmisellä on oikeus ja velvollisuus antaa omalle elämälleen merkitys ja muoto. Se puolustaa inhimillisempää yhteiskuntaa etiikalla, joka perustuu inhimillisiin ja muihin luonnollisiin arvoihin käyttäen inhimillisiä kykyjä järjen ja vapaan tutkimuksen ilmapiirissä.”
Etiikka
Etiikassa tutkitaan moraaliin liittyviä kysymyksiä kuten eettisen toiminnan periaatteita, oikeaa ja väärää sekä hyvää elämää. Moraalinormien määrittämistä kutsutaan normatiiviseksi etiikaksi. Normatiivisen etiikan tunnetuimmat suuntaukset jaetaan tavallisesti kolmeen luokkaan: velvollisuusetiikka, seurausetiikka ja hyve-etiikka.
Scott Russell
Scott Russell (s. 16. tammikuuta 1979 Windsor, Ontario) on kanadalainen keihäänheittäjä. Keihään lisäksi Russell on heittänyt sekä kiekkoa että moukaria. Hänellä on hallussaan Kanadan ennätys keihäänheitossa, 84,81 metriä, jonka hän heitti 13. heinäkuuta 2011 Torontossa.
Russellin suurin saavutus kansainvälisissä arvokisoissa on Kansainyhteisön kisojen 2002 hopeasija. Nuorten MM-kilpailuissa 1998 hän sijoittui viidenneksi ja Pekingin olympialaisissa 2008 kymmenenneksi. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän karsiutui loppukilpailusta.
Muuta
Urheilemisen ohessa Russell opettaa liikuntaa ja terveystietoa kansasilaisessa koulussa Yhdysvalloissa.
Michelle Ann Dunphy
Michelle Ann Dunphy (s. 28. joulukuuta 1982 Columbus, Ohio) on yhdysvaltalainen Voicey-palkittu ääninäyttelijä.
Elämäkerta
Dunhpy kiinnostui ääninäyttelemisestä nuorella iällä ja pääsi opiskelemaan teatteria ja radiossa työskentelyä Michiganin collegessa. Hän innostui radiossa työskentelystä ja ryhtyi työskentelemään sen parissa koulun ohella, sekä kesäisin. Dunphylla oli kuitenkin hauskempaa äänittää mainoksia, kuin toimia radiojuontajana ja päätti muuttaa aviomiehensä kanssa Los Angelesiin pyrkiäkseen täysipäiväiseksi ääninäyttelijäksi. Uuden kaupungin myötä hän opiskeli ääninäyttelemistä muun muassa Bob Bergenin, Pat Fraleyn ja Richard Horvitzin kursseilla.
Sittemmin Dunphy on tehnyt äänirooleja videopeleihin, mainoksiin ja dubannut animea englanniksi. Hänet palkittiin myös vuonna 2009 Voicey-gaalassa parhaana uutena äänenä.
Serra Pelada
Serra Pelada on Brasilian kylä, Curionópolis kunnan alue Pará kaakkoisosassa. Kylässä oli suuri kultakaivos. Vuonna 1979 paikalla alkoi kultaryntäys, joka kesti 1980-luvun lopulle asti. Toinen ryntäys koettiin 1990-luvulla.
Hallitus puuttuu asioihin
Brasilian hallitus otti alueen valvontaansa ja takasi kaivajille minimipalkan. Moura ajoi kaikki naiset pois alueelta. Prostituutio keskittyi tämän jälkeen lähikaupunkiin, missä tuhannet alaikäiset tytöt myivät itseään kultahippuja vastaan. Prostituution lisäksi alkoholi kiellettiin kaivosalueella. Myös ylihintoja kiskovat liikemiehet saivat äkkilähdön. Valtio alkoi pitää alueella kohtuuhintaisia kauppoja.
Hallitus havitteli Serra Peladaa haltuunsa alusta asti, koska kaivos tuotti vuodessa saman verran kuin maailman muut kultakaivokset yhteensä. Toisaalta hallitus ei kuitenkaan vuosikausiin ottanut Serra Peladaa haltuunsa, koska garinpeirot etsivät ja kaivoivat kultaa pienin kustannuksin verrattuna nykyaikaisempaan kaivostoimintaan. Hallitus ei pitänyt alueella toimineesta laittomasta kultakaupasta ja salakuljetuksesta. Arvioidaan, että Serra Pelada olisi tuottanut mustaan pörssiin 360 tonnia kultaa, mutta virallisesti 44,5 tonnia.
Vuori muuttui kuopaksi
Kaivos jaettiin noin 6 000:een kahden neliömetrin suuruiseen valtaukseen, barrancaan. Joillain barrancoilla saattoi olla jopa 60 omistajaa, jolloin yhdellä oli vain kämmenen kokoinen ala. Löytyvä kulta jaettiin aina moniomisteisen barrancan omistajien kesken tasan. Osuuskirja saattoi olla paperinpala tai tupakka-askin kansi, jossa luki barrancan numero ja osakkeiden määrä. Tuottamaton barranco kannatti myydä heti pois, mutta ostajakin saattoi hyötyä siitä, jos sieltä löydettiin uudestaan kultaa.
Kaivajat kaivoivat lopulta 250 metrin korkuisen Serra Peladan maan tasalle ja alkoivat kaivaa vuoren alta niin, että vuoren tilalle tuli syvä kuoppa. Kullankaivajat työskentelivät lopulta syvässä kuopassa ja toivat sieltä kultaa ja palladiumia sisältävää maata. Joitain kaivajia onnisti ja heistä tuli rikkaita. Rikastuneet saattoivat jatkaa kullankaivuuta ja lentää suuriin kaupunkeihin huvittelemaan viikonlopuksi. Niinpä kaikki kaivajat haaveilivat bamburrosta, suuresta kultalöydöstä. Kuuluisaksi tuli mm. saopaololainen nyrkkeilijä Manuel, joka löysi suuren kultalöydön. Alussa lapio osui 2,3-kiloiseen kimpaleeseen, ja myöhemmin Manuel löysi 40-kiloisia möhkäleitä. Manuel nosti kultaa yhdessä yössä 600 kiloa.
Ongelmia
Vuonna 1987 garimpeirot tekivät raskasta työtä kolmanneksella siitä palkasta, minkä Etelä-Afrikan musta kaivostyöläinen sai. Vielä vuonna 1987 juopuneiden garimpeirojen välienselvittelyissä kuoli yksi mies päivässä. Vuoden 1983 syyskuussa valtion tukema kultayhtiö Vale halusi ottaa Serra Peladan kaivosyhtiöksi, mutta kaivajat rupesivat lakkoon. Kaivosyhtiön ja valtion sanottiin painostavan kaivajia eivätkä esimerkiksi hankkineet kunnollisia sairaalatarvikkeita läheiseen sairaalaan. Kuoppaan päästiin joko kiertelemällä loivahkoja kulkuteitä tai tikkaita, joiden romahdus saattoi joskus harvoin tappaa kymmeniä. Garinpeirot kuljettivat kuopasta ylös selässään 40-50 kg kivisäkkejä.
Nostettu kivi ja maa vietiin kullanerottamoihin, joissa pesukoneen kokoiset koneet hajottivat kivet soraksi, joka huuhdottiin ränniä pitkin alas vedellä perinteisen kullanhuuhtojien tapaan. Näissä ränneissä kultapitoinen hiekka muutettiin amalgaamiksi, kun se kulki elohopeaa sisältävän levyn yli. Syntynyt amalgaami poltettiin, jolloin elohopea höyrystyi pois kiehumispisteessään. Jäljelle jäi möykky, josta vasaralla rikkomalla paljastui kultaydin. Kullankaivuussa kullan sieppaamiseen käytetty elohopea myrkytti ihmisiä ja saastutti jokea. Tuotetun kullan määrästä laskien vuonna 1986 joutui luontoon 94 000 kg elohopeaa. Elohopea pahensi malariaa ja keltatautia, joka lisäksi kuolleisuutta näihin sairauksiin.
Alkuperäisen ryntäyksen loppu ja uudet kaivaukset
Vuonna 1987 kaivos oli jo käytännössä tyhjä, sadekautenakin työskenteli vielä 10 000, kuivana kautena n. 40 000. Kultaryntäys päättyi 80-luvun lopulla, jolloin kopen seinä romahti ja kuoppa tulvi. Myöhemmin seudulle koettiin toinen ryntäys.
Kun kaivoskuoppaan laskettiin vettä, siitä tuli sata metriä syvä järvi, jossa paikalliset lapset käyvät uimassa.
Vuonna 2012 ilmoitettiin, että kaivos saatetaan avata jälleen 2013.
Serra Pelada valokuvissa ja elokuvissa
Brasilialainen Sebastião Salgado otti Serra Peladasta kuuluisia valokuvia. Vuori esiintyy myös elokuvan Os Trapalhões na Serra Pelada tapahtumapaikkana. Serra Pelada mainitaan myös dokumenttielokuvassa Powaqqatsi.
Kirveslampi (Luumäki)
Kirveslampi Kirveslahdenlampi on Etelä-Karjalassa Luumäellä Puntarin kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 3,4 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Touhtiaisen–Ala-Kivijärven alueeseen (14.191) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 80,9 metriä mpy.
Asesulfaami K
Asesulfaamikalium eli asesulfaami K on kaloriton keinotekoinen makeutusaine. Se on 180–200 kertaa makeampi kuin sakkaroosi, yhtä makea kuin aspartaami ja puoliksi niin makea kuin sakariini. Aineen elintarvikelisäainekoodi on E950 ja sitä käytetään usein keinotekoisesti makeutetuissa virvoitusjuomissa. Aineen makeuden havaitsi vahingossa saksalainen kemisti Karl Clauß vuonna 1967.
Löytyminen
Asesulfaamikalium löydettiin vuonna 1967 vahingossa. Karl Clauss sekä Harald Jensen käsittelivät toista vastaavaa ainetta (5,6-dimetyyli-1,2,3-oksatiatsin-4 (3H) -oni-2,2-dioksidi) Hoechst AG:n kemianlaitoksella. Koetta suorittaessa Karl osui sormellaan syntyneeseen yhdisteeseen, jonka jälkeen “vahinko” tapahtui. Karl käänsi kirjan sivua lipaisten sormea, jolla oli ainetta koskenut, ja tämän yhteydessä maistoi makean vivahteen kielellään. Aine patentoitiin vuonna 1975.
Historia
Vuonna 2003 Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkevirasto (FDA) hyväksyi asesulfaami K:n yleisenä makeutusaineena ja arominvahventeena ruoassa, paitsi lihassa ja siipikarjassa tietyin käyttöehdoin, sekä vuonna 2020 kalorittomana (eng. non-nutritive) makeutusaineena ruoan käytössä. Asesulfaami K:ta on myyty brändinimillä Sunett ja Sweet One.
Vuonna 1988 Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkevirasto (FDA) hyväksyi asesulfaami K:n käytön tietyissä ruoka- ja juomakategorioissa. Pari vuotta myöhemmin, vuonna 1990, Maailman terveysjärjestö (WHO), Yk:n elintarvike- ja maatalousjärjestö (FAO) ja JECFA (Joint FAO/WHO Expert Committee on Food Additives) antoivat asesulfaami K:lle elintarvikelisäaineen merkinnän makutehosteena ja makeutusaineena.
Makeutusaine Sunett valmistetaan Saksassa ja se kuuluu yhdysvaltalaiselle kemianteollisuusyritykselle Celaneselle. Makeutusaine Sweet Onen omistaa Stadt Holdings Corporation.
Rakenne ja ominaisuudet
Asesulfaamikalium eli asesulfaami K on valkoinen kiteinen jauhe. Makeutusaine on hajuton. Se on hyvin liukoinen veteen ja se liukenee vähän etanoliin.
Molekyyli on stabiili ja termisesti erityisen kestävä. Sitä käytetään lisäaineena esimerkiksi kevytelintarvikkeissa, koska sen avulla saadaan tuotteeseen sokerin kaltainen makea maku. Aineen hyväksyttävä päivittäinen enimmäissaanti eli ADI-arvo on 9 mg/kg/vrk.
Asesulfaamikaliumilla on hyvä säilyvyysaika. Koska asesulfaami K on lämmön kestävä, se soveltuu erinomaisesti ruoanlaittoon ja leivontaan.
Verrattaessa aspartaamiin, asesulfaami K on stabiili kuumuudessa sekä kohtalaisen happamissa tai emäksisissä olosuhteissa. Tämän ansiosta sitä voidaan käyttää elintarvikelisäaineena.
Käyttö ja terveysriskit
Asesulfaamikaliumia käytetään yleensä yhdessä muiden keinotekoisten makeutusaineiden kanssa, jotta sille ominainen, kitkerä jälkimaku ei dominoisi makua. Asesulfaami K:n tyypillisimmät käyttökohteet ovat sokerin korvaaminen esimerkiksi salaatinkastikkeissa, maitotuotteissa sekä makeisissa.
Asesulfaami K on julistettu turvalliseksi makeutusaineeksi niin Euroopassa kuin Yhdysvalloissakin, jossa elintarvike- ja lääkevirasto (FDA) on tehnyt sillä yli 90 tutkimusta.
Lamposaaren lossi
Lamposaaren lossi on Lappeenrannassa mantereeseen kuuluvan Muukonniemen ja Lamposaaren välillä liikennöivä Finferriesin lossi. Se ylittää Laihianselän ja Turkianlahden välisen noin 400 metriä leveän salmen, jossa kulkee sallitulta syväykseltään 2,4 metriä oleva vesiväylä. Lossin kautta kulkee Utrasaarentie eli yhdystie 14826.
Lossiyhteys valmistui vuonna 1963. Lamposaaressa oli parhaimmillaan 300 henkilöä työllistänyt saha, joka paloi vuonna 1967. Lamposaari on pengertien kautta yhteydessä pienempään Utrasaareen. Vuonna 2005 Lamposaaressa ja Utrasaaressa oli 81 asukasta.
Lossi liikennöi maanantaista sunnuntaihin tarvittaessa. Reitin pituus on 380 metriä. Nykyisin käytössä oleva lossi on Parkano Oy:n vuonna 1972 rakentama lautta numero 195, jonka kannella on tilaa noin kymmenelle henkilöautolle ja hyötykuorma on 44 tonnia. Lautan koko on 27,3 × 6,8 metriä, syväys 1,8 metriä ja kuivapaino 72 tonnia.
Lähteet
61.09644°N, 28.32017°W
Keinumorsian
Keinumorsian on Valentin Vaalan ohjaama mustavalkoinen suomalainen elokuva vuodelta 1943. Elokuva perustuu Lauri Haarlan kansannäytelmään Keinu-morsian, jonka kantaesitys oli Turun Työväen Teatterissa 21. helmikuuta 1942. Elokuva oli 33-vuotiaan Vaalan kahdeskymmenes ohjaus.
Elokuvan aikajännettä laajennettiin käsikirjoitusvaiheessa kattamaan koko vuosi. Maatalon töiden kuvauksia tehtiin Urjalassa. Pääkuvaaja oli Eino Heino, jonka erityisalaa ovat olleet maisemakuvat, mutta tässä elokuvassa niitä kuvasi Aimo Jäderholm, joka kertoo siitä muistelmissaan Kultainen kamera. Tieto ei ollut kantautunut kriitikko Paula Talaskivelle, joka arvostelussaan kiitteli Heinon kuvaamaksi luulemaansa maisemakuvausta. Tukkisavotan ulkokuvat ovat peräisin aiemmasta Suomi-Filmin lyhytelokuvasta vuodelta 1939.
Tarina
Elokuva kertoo myllyrengin ja maalaistalon tyttären kivikkoisen rakkaustarinan. Isälle renki ei kelpaa tyttären sulhaseksi, ja renki saa lähteä muualle. Tytär naitetaan vanhempien hyväksymälle varakkaalle vanhemmalle miehelle. Renki palaa töihin entisen morsiamensa taloon, mutta aviomies ei tunnista häntä.
Arviot
Aikalaiskriitikoiden arvioissa vaikutti taustalla tuore teatteriesitys. Vertailussa elokuva sai sekä kiitosta että moitteita. Nimimerkki -torni- (Ilta-Sanomat) kirjoittaa: ”Teatteri kuultaa kautta linjan elokuvan läpi”, ja lisää, että näytelmä ”ei ole ollut mikään erikoisen kiitollinen elokuvattava”. Olavi Veistäjä (Aamulehti) taas piti elokuvaa ”oivallisena näytteenä siitä, miten näytelmästäkin voidaan muovata filmi, joka ei ole elokuvattua teatteria”.
Monet totesivat että elokuva oli Vaalan kahdeskymmenes mutta ei kuitenkaan hänen parhaimpiaan, muun muassa Paula Talaskivi, (Helsingin Sanomat), ja samaa mieltä oli Hans Kutter (Hufvudstadsbladet).
Televisioesityksen yhteydessä 1982 Markku Tuuli (Katso) arvioi: ”Filmi on kestänyt aikaa paremmin kuin monet muut raskaammalla paatoksella toteutetut maalaisdraamat.”
Theofil Hansen
thumb|right|200px|Theophil Hansen. Theophil Edvard von Hansen (alk. Theophilus Hansen) (13. heinäkuuta 1813 Kööpenhamina, Tanska – 17. helmikuuta 1891 Wien, Itävalta), vapaaherra von Hansen, oli norjalais-tanskalainen arkkitehti, josta myöhemmin tuli Itävallan kansalainen. Hän nousi maineeseen erityisesti Wieniin suunnittelemiensa rakennusten ja rakennelmien ansiosta, ja häntä pidetään uusklassismin merkittävänä edustajana.
Vuosina 1838–1846 Hansen asui Kreikassa. Hän suunnitteli muun muassa Ateenan yliopiston Propylaea-rakennuksen, jonka hän suunnitteli vuonna 1859 mutta joka valmistui vasta 1885. .
Hansenin päätöitä Wienissä ovat arsenaalin asehuone (1855) romaaniseen tyyliin, suuri palatsimainen vuokra-asuintalo Heinrichshof; Wienin vanha pörssitalo (1877), konservatorio, taideakatemia ja monta palatsia italialaiseen renessanssityyliin. Hienoin ja harmonisin Hansenin suunnitelmista on kreikkalaisiin rakennusmuotoihin liittyvä parlamenttitalo, jonka interiööreistä on tunnettu 128 metriä pitkä halli.
Hansenin veli on tanskalainen arkkitehti Christian Hansen, joka on suunnitellut Ateenaan useita rakennuksia.
The Gift (televisiosarja)
The Gift on televisioyhtiö GMA Networkin esittämä filippiiniläinen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Alden Richards.
Werner Korthaase
Werner Korthaase (4. toukokuuta 1937 – 6. toukokuuta 2008) oli saksalainen poliitikko (SPD).
Werner Korthaase tuli vuonna 1969 seuraajaksi Nils Ferbergille Otto-Suhr-työväenopiston johtajana Neuköllnissä. 1992 hän perusti Deuttsche Comenius-Gesellschaftin, jonka johtajana oli pitkään.
Luusua
Luusua on järven laskukohta, josta järven lasku-uomana oleva joki saa alkunsa eli joen niska. Monet pohjoissuomalaiset paikannimet sisältävät luusua-osan.
Etymologia
Jo 1800-luvulla toimitettiin kirjakieleen sanakirjoja. Niistä yksi ensimmäisiä on Gustaf Erik Eurénin kokoama. Sieltä löytyy sanalle luusua selitys ”joenniska”. Sana on alkujaan saamenkielinen (lusmi, luspi) ja se on juurtunut suomen kieleen aluksi lappilaismurteissa merkityksessä ”joen alku”. Sanan alkuperäinen käyttö painottuu selvästi Lappiin ; sana on murteellinen.
Kukaslampi (Luumäki)
Kukaslampi on Etelä-Karjalassa Luumäellä Perälän kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 18,7 hehtaaria, se on 850 metriä pitkä ja 550 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,5 kilometriä.
Akropolis (täsmennyssivu)
Akropolis (, ”yläkaupunki” > ”linna”) tai Akrópoli voi viitata seuraaviin:
Kiên Giang
thumb|Maakunta Vietnamin kartalla. Kiên Giang on maakunta Vietnamin eteläosassa,  Đồng Bằng Sông Cửu Longin alueella. Sen pääkaupunki on Rạch Giá. Huhtikuussa 2009 maakunnassa oli noin 1,68 miljoonaa asukasta. Maakunnan pinta-ala on 6 348 km².
Veikko Sjöblom (teollisuusneuvos)
Veikko Herman Sjöblom (28. helmikuuta 1927 Helsinki – 2. syyskuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen talouselämän vaikuttaja, teollisuusneuvos ja kokoomuslainen poliitikko. Pääosan urastaan hän toimi Huhtamäki-yhtymän johtotehtävissä.
Sjöblomin vanhemmat olivat musiikkiliike R. E. Westerlundin toimitusjohtaja Herman Sjöblom ja laulajatar Anni Margareta Kääntönen. Sjöblom kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1944 ja valmistui Helsingin yliopistosta valtiotieteen kandidaatiksi 1948 ja maisteriksi 1950. Hän kirjautui ensimmäisenä opiskelijana vastaperustettuun valtiotieteelliseen tiedekuntaan ja oli Kannunvalajat-opiskelijajärjestön perustajajäsen ja ensimmäinen puheenjohtaja. Sjöblom oli opiskeluaikanaan myös Kokoomuksen Nuorten Liiton (KNL) toimihenkilö, vuosina 1948–1950 Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan pääsihteeri sekä samanaikaisesti Suomen Teiniliiton puheenjohtaja. Ylioppilaskunnan pääsihteerinä hän järjesti muun muassa Maamme-laulun satavuotisjuhlat toukokuussa 1948.
Vuorineuvos Heikki Huhtamäen vaatimuksesta Sjöblom joutui Huhtamäelle tullessaan luopumaan pitkäksi aikaa poliittisesta urastaan, mutta hän jatkoi silti pitkään taustavaikuttajana muun muassa KNL:n perustaman Snellman-säätiön hallituksessa. Vuodesta 1970 hän kuului myös Kansallisen Kokoomuksen säätiön johtokuntaan. Hän kuului Espoon kaupunginvaltuustoon kokoomuksen edustajana vuosina 1976–1988. Hän vaikutti Espoon kaupunginorkesterin eli Tapiola Sinfoniettan perustamiseen.
Sjöblomilla oli paljon luottamustehtäviä. Hän oli Valtiotieteen Kandidaattien Yhdistyksen puheenjohtaja 1956–1957, Mainos-TV:n hallintoneuvoston jäsen vuodesta 1964, Suomalaisen Työn Liiton hallituksen puheenjohtaja 1966–1971, Suomen Messusäätiön hallituksen jäsen 1967–1972, Markkinointiseuran puheenjohtaja 1968–1970, Kemian keskusliiton hallituksen jäsen 1969–1971, Mainostajain liiton varapuheenjohtaja 1972–1973, Puolustustaloudellisen suunnittelukunnan jäsen vuodesta 1972, Helsinki Television hallituksen puheenjohtaja, vuonna 1977 asetetun parlamentaarisen valmiuslainsäädäntökomitean jäsen, Jorvin sairaalan kuntainliiton liittohallituksen puheenjohtaja 1977–1989 sekä Helsingin rotaryklubin presidentti 1989–1990. Sjöblom toimi myös veteraanijärjestöissä ja oli eläkevuosinaan Espoon sotaveteraanien puheenjohtaja. Hän oli ollut talvi- ja jatkosodan aikana vapaaehtoisissa maanpuolustustehtävissä.
Kiki
Kiki voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Rytmikapulat
Alkujaan rytmikapuloita käytettiin afrokaribialaisessa kansanmusiikissa. Nykyisin ne kuuluvat erityisesti latinalaisamerikkalaiseen tanssimusiikkiin. Rytmikapulat ovat nykyaikainen muoto maailman vanhimpiin kuuluvasta soittimesta, yhteen lyötävistä kepeistä, joita on aikojen saatossa käytetty lukuisissa muinaisissa kulttuureissa niin musiikissa kuin muissa rituaaleissa sekä huomion että musiikin rytmin tuottamisen välineenä.
Kauppojen aukioloajat
Kauppojen aukioloajat tarkoittavat sitä aikaa vuorokaudessa, viikossa tai vuodessa, jolloin vähittäiskaupat ovat yleisölle avoinna. Monissa maissa aukioloaikoja on ainakin aikaisemmin rajoitettu lailla.
Nykyisin aukioloaikoja rajoitetaan lakisääteisesti muun muassa Yhdistyneessä kuningaskunnassa sekä eräissä Saksan ja Yhdysvaltain osavaltioissa. Sen sijaan Suomessa asiaa koskenut laki kumottiin vuoden 2016 alussa. Myöskään esimerkiksi Ruotsissa, Virossa ja Venäjällä aukioloaikoja ei nykyisin ole lailla rajoitettu.
Tausta
Kauppojen aukioloajat ovat olleet pitkäaikainen yhteiskunnallinen keskustelunaihe. Asiaa koskevaan lainsäädäntöön tai, missä lainsäädäntöä ei ole, käytännössä noudatettuihin aukioloaikoihin ovat eri aikoina vaikuttaneet ainakin taloudelliset, työvoimapoliittiset, kaupan myyjien työaikajärjestelyjä koskeneet sekä uskonnolliset syyt. Aiheen monitahoisuuden vuoksi se nousee aika ajoin yhteiskunnallisen keskustelun ja tarkastelun kohteeksi monessa maassa.
Uskonnolliset syyt ovat vaikuttaneet kauppojen aukioloaikoihin, samoin kuin työaikalainsäädäntöönkin, koska Raamatussa sanotaan, että määräajoin on pidettävä lepopäivä. Useimmissa kristillisissä kirkkokunnissa tätä lepopäivää vietetään sunnuntaina. . Kristityt katsovat, että myös kaupankäynnistä tulisi luopua sunnuntaisin. Keskiajalla monissa paikoissa katsottiin rehkimisen ja kaupankäynnin sunnuntaina olevan synti.
Paitsi uskonnollisista, pyrittiin sunnuntaityö monissa maissa viimeistään 1900-luvun alussa myös yhteiskunnallisista ja työsuojelullisista syistä rajoittamaan mahdollisimman vähiin.
Myös useimmat ei-kristilliset kulttuurit tuntevat viikoittaisen lepopäivän. Islamilaisissa maissa lepopäivää vietetään perjantaina, kun taas juutalaiset pyhittävät sapatin – lepopäivän – lauantaina. Maailmanlaajuisesti yleisin lepopäivä on kuitenkin sunnuntai.
Kauppojen aukioloajat Suomessa
Eduskunta päätti 15. joulukuuta 2015 äänin 145–31 poistaa kauppojen aukioloaikojen säätelyn. Kun päätös tulee voimaan, vähittäiskaupat ja parturi-kampaamot voivat päättää vapaasti aukioloajoistaan.
Historia
Pyhäpäivien osalta kauppojen aukioloa on lakisääteisesti rajoitettu jo satoja vuosia sitten. Ruotsissa ja myös Suomessa pitkään voimassa olleen vuoden 1734 lain rikoskaaren (”Pahateon kaaren”) sapatinrikoksia koskevan 3. luvun 8 §:n mukaan ”rihkamakaupat” oli pidettävä suljettuina sunnuntaisin ja kirkollisina juhlapäivinä. Sitä vastoin ruokaa ja juomia sai pyhäpäivinäkin myydä sen jälkeen, kun jumalanpalvelus oli ohi. Kiellon rikkomisesta oli säädetty 10 taalarin sakkorangaistus. Aukioloaikoja koskevaa lainsäädäntöä on myöhempinä aikoina muutettu useita kertoja. Arkipäiville rajoituksia on säädetty vasta 1900-luvun alkupuolelta lähtien ja ne ovat liittyneet läheisesti työaikaa koskevaan lainsäädäntöön. 1960-luvulla kaupat suljettiin useimmiten jo klo 17. Vuodesta 1969 vuoteen 1997 aukiolo oli sallittua arkisin klo 8–20 ja lauantaisin klo 8–18. . Lain 2. pykälä sanoi:
Vuoden 1969 laki salli kioskien säätelemättömän aukiolon. Kioskin myyntipinta-alaa ei tässä laissa tarkkaan määritelty. Sen sijaan asetuksella määrättiin varsin tarkoin, mitä tavaroita kioskeissa saatiin myydä, jotta ne katsottiin kioskeiksi.
Vuonna 1989 sallittiin lakimuutoksella myymälöiden sunnuntaiaukiolo haja-asutusalueilla.
Syksyllä 1994 sunnuntain aukiolo sallittiin myös taajama-alueilla joulukuussa sekä kuutena erikseen määrättävänä sunnuntaina.
Vuonna 1997 uuden lain myötä sunnuntain aukiolo laajeni koko kesälle. Samalla aukioloa arkipäivinä pidennettiin kello 21:een.
Vuonna 2000 haluttiin kannustaa lähi- ja pienkauppojen toimintaa (myyntipinta-ala alle 400 m²) sallimalla niiden sunnuntaiaukiolo tammikuusta 2001 alkaen ympäri vuoden, poikkeuksena pääsiäispäivä, äitienpäivä, helluntai ja isänpäivä, jolloin ne ovat kiinni. Myös näitä isompien myymälöiden tilannetta selkeytettiin niin, että yksittäisistä sunnuntaista luovuttiin ja aukiolo sallittiin sunnuntaisin touko–elokuussa sekä marras–joulukuussa.
Elokuussa 2008 valtiovarainministeri Jyrki Katainen väläytti mahdollisuutta kauppojen aukiolon pidentämisestä tai sääntelyn purkamisesta ruoan arvonlisäveron alennuksen yhteydessä. Palvelualojen ammattiliiton (PAM) edustajisto hyväksyi marraskuussa 2008 alustavasti ehdotuksen aukioloaikoja koskevien säännösten uudistamiseksi, ja hallitus antoi toukokuussa 2009 asiaa koskevan lakiesityksen eduskunnalle.
Uusi laki tuli voimaan 1. joulukuuta 2009. Aiemmin vain alle 100 m²:n myymälöillä (kioskeilla) oli täysin kellonajoista riippumaton aukiolo, mutta nyt tämä laajennettiin koskemaan myös alle 400 m²:n liikkeitä, tosin niin että juhlapyhiä koskevat rajoitukset jäivät voimaan. Tätä isompien myymälöiden sunnuntaiaukiolo laajennettiin ympärivuotiseksi, mutta lyhennettiin päättyväksi jo klo 18 (marras-joulukuussa klo 21). Juhannus- ja jouluaaton aukioloa lyhennettiin siten, että kaupat sulkevat jo kello 12, kun aiemmin ne sulkivat kello 13.
Alkuperäisen ehdotuksen mukaan laki ei olisi koskenut enää parturi- ja kampaamoliikkeitä, mutta eduskunta päätti asiasta toisin.
Vuoden 2009 laki
Viimeinen kauppojen aukioloaikoja Suomessa rajoittanut laki säädettiin vuonna 2009. Sen mukaan kauppaliikkeet sekä parturi- ja kampaamoliikkeet saatiin yleensä pitää auki arkipäivinä klo 7.00–21.00, lauantaisin klo 7.00–18.00 ja sunnuntaisin klo 12.00–18.00 paitsi isänpäivän ja jouluaaton välisenä aikana sunnuntaisin klo 12.00–21.00. Kirkollisina juhlapäivinä sekä vappuna, itsenäisyyspäivänä, äitienpäivänä ja isänpäivänä liikkeet oli pidettävä suljettuina. Lisäksi ne oli suljettava uudenvuodenaattona ja vapunaattona klo 18.00, joulu- ja juhannusaattona klo 12.00.
Laki ei koskenut muun muassa apteekkeja, kioskeja, autokauppoja, huoltoasemia, kukkakauppoja, taidemyyntiliikkeitä tai satamissa ja lentoasemilla sijaitsevia vain matkailijoille avoimia kauppoja. Sellaisia elintarvikeliikkeitä, joiden myyntipinta-ala oli alle 400 neliömetriä, koskivat vain lain säännökset juhlapäivien aukioloajoista. Ne saivat olla toisena pääsiäispäivänä ja tapaninpäivänä auki kello 8–18 välisenä aikana neljän tunnin ajan, pääsääntöisesti kello 12–16. Kokonaan rajoitusten ulkopuolella olivat alle sadan neliömetrin liikkeet (muun muassa kioskit), edellyttäen että niissä ei myyty tiettyjä yli 200 euroa maksavia tuotteita kuten kelloja, vaatteita tai kodinkoneita.
Aluehallintovirastolla oli valta hakemuksesta myöntää kaupalle poikkeuksen aukiolosäännöksiin. Tämän vuoksi esimerkiksi Helsingin Asematunnelissa ja Kampin keskuksessa tietyt myyntipinta-alaltaan yli sataneliöiset kaupat olivat kello 22.00 asti joka päivä. Länsi-Lapissa Ruotsin vastaisen rajan kunnissa (Tornio, Ylitornio, Pello, Kolari, Muonio, Enontekiö) sunnuntaiaukiolo oli ympärivuotista poikkeusluvalla rajakauppaan perustuen. Ruotsalaiset olivat huomattava asiakasryhmä alueen päivittäistavarakaupoissa. Loppiaisena 2012 useat kauppaliikkeet saivat olla avoinna poikkeusluvalla, vedoten erityisesti venäläisturistien palvelemiseen ja heidän ostovoimaansa.
Koskenniska
pienoiskuva|Koskenniska [[Peltojoki|Peltojoessa Inarissa.]] Koskenniska eli kosken niska on kosken alku- eli yläosa, johon virtaveden rauhallisempi osuus päättyy. Uoman koskiosuus päättyy suvantoon tai uoman rauhallisempaan osuuteen, joten nämä kaksi kohtaa merkitsevät vesilläliikkujalle keskeytys- ja jatkamiskohtia. Niskalla vesi on usein matalaa, sillä virtaveden uomassa on siinä eroosiolle kova kynnyskohta. Matalan joen niskalla on usein ollut kahluupaikka.
Koskenniska paikannimenä
Jotkut asumispaikat ovat sijainneet kosken niskalla ja ne ovat saaneet siitä nimensä. Tällaisia paikkoja löytyy esimerkiksi:
Kauppojen aukioloajat
Lain kumoaminen
Säätelyn kumoamista kannattivat lausunnoissaan muun muassa eräät ministeriöt, Kilpailu- ja kuluttajavirasto, Evira, Elinkeinoelämän keskusliitto, Suomen Yrittäjät sekä kauppaketjuista muun muassa Kesko ja Lidl. Sitä vastustivat Palvelualojen ammattiliitto PAM, R-Kioski Oy ja lapsiasiavaltuutettu. Myös Poliisihallitus, Kirkkohallitus, SAK, STTK ja Kuntaliitto esittivät lain kumoamista vastaan huomautuksia, mutta eivät asettuneet suoranaisesti vastustamaan.
Huhtikuussa 2016 ammattiliitto PAM oli pettynyt, kun kauppojen aukioloaikojen vapauttaminen ei ollut lisännyt työpaikkoja.
Kauppojen aukioloajat maailmalla
Muun muassa seuraavissa maissa/alueilla kauppojen aukiolo on vapaata:
Norjassa ja Tanskassa aukiolo on vapaata arkisin. EU-maissa kehitys on kulkenut kohti vapaampia aukioloaikoja.
Ainakin seuraavissa maissa ja alueilla on ympärivuorokautisesti aukiolevia supermarketteja, jos pyhien rajoitettua aukioloa ei lasketa:
Saksa
Kauppojen aukioloa säädellään osavaltiotasolla. Nykyisin useimmat osavaltiot sallivat ympärivuorokautisen myynnin pyhien ulkopuolella, mutta asettavat osavaltiosta riippuen rajoituksia esimerkiksi sunnuntaiaukiololle.
Yhdysvallat
Yhdysvalloissa liittovaltion tasolla ei ole lakia, joka määräisi kauppojen aukiolosta tai pyhäpäivien vietosta. Joidenkin osavaltioiden lait ja paikallisen yhteisön perinteet voivat kuitenkin asettaa rajoitteita aukiololle. Yhdysvalloissa toimii kuitenkin useita muun muassa Wal-Mart ja Meijer-ketjujen hypermarketteja, jotka ovat auki 24 tuntia vuorokaudessa. Jotkut kaupat sulkevat ovensa ainoastaan yhtenä päivänä vuodessa – joulupäivänä - ja mainostavat olevansa auki ”24/7/364”.
Useimpien supermarkettien ja tavaratalojen aukioloajat ovat välillä 10.00–21.00, mutta sunnuntaisin samaiset tavaratalot sulkevat ovensa usein jo kuudelta. Paikalliset ja pienkaupat (boutique) ovat yleensä auki arkisin vain iltaviiteen tai -kuuteen ja vain harvoin sunnuntaisin.
Poikkeuksen kaikkiin sääntöihin muodostaa viihdekeskus Las Vegas, jossa useimmat suuret kaupat ovat – kasinojen tapaan – auki 24 tuntia päivässä ja täysin ympärivuotisesti (”24/7/365”). Nevadan osavaltion lait eivät rajoita liiketoiminnan harjoittamisaikoja millään tavalla, ja kaupunki onkin tunnettu ympärivuorokautisesta elämänrytmistään.
Long An
thumb|Maakunta Vietnamin kartalla Long An on maakunta Vietnamin eteläosassa,  Đồng Bằng Sông Cửu Longin alueella. Sen pääkaupunki on Tân An. Huhtikuussa 2009 maakunnassa oli noin 1,44 miljoonaa asukasta. Maakunnan pinta-ala on 4494 km².
Norjan laivaston tykkiveneet
Norjan laivaston tykkiveneet listaa Norjan laivastossa palvelleet tykkiveneet.
Yhdistyneen kuningaskunnan, Ranskan ja Yhdysvaltojen aloittaessa rautarunkoisten alusten valmistamisen 1850-1860 puurunkoiset alukset tulivat palveluskelvottomiksi. Norjan kuninkaallinen laivasto siirtyi samalla tykkiveneaikaan. Vuoden 1855 laivastosuunnitelma esitti kahdentoista höyrykäyttöisen tykkiveneen valmistamista. Alukset jaettiin kolmeen eri luokkaan.
Vuoden 1877 laivastosuunnitelmassa oli kaksitoista ensimmäisen luokan, 24 toisen luokan ja 46 kolmannen luokan tykkivenettä. Budjettivarat eivät kuitenkaan mahdollistaneet suunnitelman toteuttamista ja sitä supistettiin seuraavien vuosien aikana, minkä lisäksi alusten ominaisuuksia rajattiin. Laivaston hankintoja supisti vielä lisää laivasto- ja armeijaministeriöiden yhdistäminen 1884 puolustusministeriöksi, jolloin samalla puolustushankinnat siirtyivät maavoimia suosivaksi.
Neuvostoliiton 139. jalkaväkidivisioona
'''Neuvostoliiton 139. jalkaväkidivisioona''' oli talvisotaan osallistunut puna-armeijan jalkaväkidivisioona, joka taisteli suomalaisjoukkoja vastaan Tolvajärven–Ägläjärven alueella.
Norjan laivaston tykkiveneet
1. luokan tykkiveneet
Ensimmäisen luokan tykkiveneiden tuli omata hyvät merenkulkuominaisuudet, jotta ne kykenisivät toimimaan Norjan pohjoisilla aluevesillä. Ainoastaan neljä valmistettiin ja nekin olivat kaikki keskenään erilaisia.
Neuvostoliiton 139. jalkaväkidivisioona
Talvisota
Taistelut Tolvajärvellä alkoivat 6. joulukuuta 1939. 139. jalkaväkidivisioona kuului Neuvostoliiton 8. armeijan alaisuuteen. Divisioonan komentajana talvisodan alussa toimi marraskuussa 1939 ylennetty prikaatinkomentaja Nikolai Beljajev. 139. Jalkaväkidivisioona ei pystynyt lyömään suomalaisjoukkoja useista hyökkäysyrityksistä huolimatta. 13. joulukuuta 1939 Neuvostoliiton tykistöhallinnon päällikkö 2. luokan armeijakomentaja Grigori Kulik vaihtoi Beljajevin pois 139. jalkaväkidivisioonan komentajan paikalta. Tilalle tuli prikaatinkomentaja Pavel Ponedelin 15. joulukuuta 1939. Kun Tolvajärven–Ägläjärven taistelut alkoivat 6. joulukuuta 1939 oli 139. Jalkaväkidivisioonan kokonaisvahvuus 15 362 miestä, 90 tykkiä ja 20 panssarivaunua.
Norjan laivaston tykkiveneet
2. luokan tykkiveneet
Vuosina 1874-1887 valmistui Carljohansvernin telakalla Hortenissa seitsemän toisen luokan tykkivenettä.
3. luokan tykkiveneet
thumb|Norjan laivaston kolmannen luokan tykkivene Norjan laivastolle valmistettiin vuosina 1840-1845 47 tykkisaloppia, minkä lisäksi vanhoja saloppeja kunnostettiin. Alusmalli oli käytössä jo Napoleonin sodissa. Kahdeksantoista tykkisaloppia muutettiin kolmannen luokan tykkiveneeksi ja loput näistä vanhentuneista aluksista romutettiin.
Neuvostoliiton 139. jalkaväkidivisioona
Talvisota
8. armeijan esikunta ilmoitti tappioiksi Tolvajärven-Ägläjärven taisteluissa 30. marraskuuta 1939 – 1. tammikuuta 1940 välillä:
Norjan laivaston tykkiveneet
3. luokan tykkiveneet
Muutotyöt tehtiin 1872-1883, joiden aikana aluksiin asennettiin kaksi höyrykonetta. Näiden yhteisteho oli noin 70 hevosvoimaa ja niiden avulla alusten nopeus oli noin 6-8 solmua. Alukset aseistettiin yhdellä 17 senttimetrin rihlatulla suustaladattavalla kanuunalla. Aluksen miehistöön kuului 19 miestä.
3. luokan tykkiveneet olivat:
Neuvostoliiton 139. jalkaväkidivisioona
Myöhemmät vaiheet
Toisessa maailmansodassa 139. divisioona taisteli Ukrainassa ja tuhoutui jo kesällä 1941 operaatio Barbarossan yhteydessä Itärintamalla Umanin taistelussa.
Valkialampi (Luumäki, Perälä)
Valkialampi on Etelä-Karjalassa Luumäellä Perälän kylän lähellä sijaitseva lampi.
Neuvostoliiton 139. jalkaväkidivisioona
Myöhemmät vaiheet
Sodan kuluessa 139. jalkaväkidivisioona perustettiin kahdesti uudelleen.
Valkialampi (Luumäki, Perälä)
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 5,1 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Touhtiaisen–Ala-Kivijärven alueeseen (14.191) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 80,5 metriä mpy.
KNM Sleipner (1877)
KNM Sleipner oli Norjan laivaston vuonna 1877 vesillelaskettu 1. luokan tykkivene.
Valmistus
Alus tilattiin Hortenista laivastontelakalta ja sen köli laskettiin telakkanumerolla 56. Alus laskettiin vesille vuonna 1877.
Palvelus
Alus modernisoitiin vuonna 1900, jolloin sen mastot ja takilointi poistettiin. Valmistuttuaan se siirrettiin kadettien koululaivaksi, jona se palveli vuoteen 1915. Alus siirrettiin majoitustilaksi ja edelleen vuonna 1921 varastoksi laivaston ilmavoimille.
Narmerin paletti
pienoiskuva|Narmerin paletti. Narmerin paletti on seremoniapaletti, joka löydettiin yhdessä Narmerin nuijanpään ja Skorpioni nuijanpään kanssa. Ne löysivät arkeologit James E. Quibell ja Frederick Green vuosien 1897–1898 aikana tekemillään kaivauksilla Hierakonpoliissa eli Nekhenissä. Paletti on 0-dynastian ajalta noin 3100 eaa. Se on 64 senttimetriä korkea ja 42 senttimetriä leveä. Se on reliefikoristeltu seremoniaesine, joka on kaksi kertaa suurempi kuin ihomaalipaletit, jotka olivat käyttöesineitä. Se on veistetty hiekkakivestä.
Paletin symboliikka
pienoiskuva|140px|vasen|Narmerin [[serekh joissa on merkit n'r (monni) ja mr (taltta), jotka vastaavat Narmerin nimeä foneettisesti. ]] Narmerin paletissa kuvataan Ylä- ja Ala-Egyptin yhdistymistä. Paletti jakautuu vaakavyöhykkeisiin eli rekistereihin. Paletin etupuoli jakautuu kolmeen vaakavyöhykkeeseen, takapuolella niitä on neljä. Ylimmässä vyöhykkeessä on molemmin puolin kuvattu kulmiin Hathorin päät, jotka ovat osittain ihmisiä ja osittain lehmiä. Päiden välissä on kuningas Narmerin nimi, joka kirjoitettu serekhiin. Narmerin nimi kirjoitettiin merkeillä n'r (monni) ja mr (taltta), jotka vastaavat Narmerin nimeä foneettisesti.
Koripallon Euroopan-mestaruuskilpailut 2001
Vuoden 2001 koripallon EM-kisat järjestettiin Turkissa 31. elokuuta–9. syyskuuta. Kisat järjestettiin 32. kerran.
Narmerin paletti
Etupuoli
pienoiskuva|upright|Paletin etupuoli, jossa kuningas on surmaamassa voittamansa vihollisen. Paletin etupuolella kuningas on surmaamassa vihollista, jota on ottanut hiuksista kiinni. Tällainen kuninkaan kuvaamistapa on yleinen faaraoiden ajan loppuun roomalaiskaudelle asti, ja niin on kuvattu faaraoita, joiden ei tiedetä sotineen.
Kuningas on kuvattu lannevaatteeseen, jossa on häränhäntä. Päässä hänellä on valkoinen kruunu, joka yleensä liitetään Ylä-Egyptiin. Ei ole tiedossa, milloin kruunusta on tullut Ylä-Egyptin symboli, joten sen tarkoitus voi olla jokin muukin. Vihollinen on kuvattu alastomana pelkkä vyö päällään. Sen on ehkä ollut tarkoitus luoda kontrastia kuninkaaseen ja kuvata vihollinen barbaarisena.
Vihollisen nimi voi olla kirjoitettuna hänen oikealle puolelleen hieroglyfeillä, mutta se voi myös olla sen paikan nimi, jossa kuningas saavutti voittonsa. Hieroglyfit saattavat viitata Narmerin voittoon vetisessä paikassa järvellä tai suolla, joka saattaa kuvata Ala-Egyptin Niilin suistoaluetta.
Vihollisen yläpuolella olevassa kuvassa on kuninkaan symboli haukka papyruskaislojen päällä. Alempana on miehen pää, joka on melko samanlainen kuin vihollisella. Haukalla on koukku, jolla se vetää miehen henkeä nenästä pois. Useiden paletissa olevien viittauksien soihin on arveltu tarkoittavan Niilin suistoa.
Kuninkaan takana on mies, jolla on kori ja sandaalipari, ja hänen oletetaan olevan kuninkaan palvelija, sandaalinkantaja. Kuninkaan jalkojen alapuolella on kaksi Narmerin surmaamaa vihollista, jotka saattavat olla myös aiemmista taisteluista. pienoiskuva|upright|Paletin takapuoli. Keskellä oleva pyöreä syvennys on silmämeikin sekoittamista varten.
Takapuoli
Tällä puolella olevassa ylimmässä kentässä kuninkaalla on päässä Ala-Egyptin punainen kruunu, ja häntä seuraa sama koria ja sandaaleja kantava kalju hahmo kuin etupuolella. Narmerin edellä on henkilö, jonka vieressä olevat hieroglyfit voidaan lukea tshet. Samat hieroglyfit löytyvät myös Narmerin nuijanpäästä ja Skorpioni nuijanpäästä. Häntä on pidetty jonkinlaisena shamaanina.
Shamaanin edessä kulkee neljä tunnuksien kantajaa. Ensimmäinen kantaa jonkinlaista eläimen nahkaa, toinen koiraa ja kaksi seuraavaa haukkaa. Nämä voivat olla jo valtakuntaan kuuluvien alueiden tunnuksia. Reunassa kahdessa rivissä mestattujen ruumiita, joiden jalkojen välissä on heidän päänsä. Heidän yläpuolellaan on hieroglyfit laiva, harppuna ja haukka, jotka saattavat olla valloitetun alueen nimi.
Seuraavassa kentässä kaksi miestä sitoo yhteen käärmeenkaulapanttereita, joiden kaulat muodostavat syvennyksen, jollainen käyttöesineessä olisi ihomaalille. Tämän kuvan on tulkittu kuvaavan Ylä- ja Ala-Egyptin yhdistämistä.
Alimmassa kentässä olevaa härkää pidetään kuninkaan symbolina, joka murtaa kaupungin muurin ja polkee vihollisen jalkoihinsa. Kuvaan ei ole kirjoitettu kaupungin nimeä.
Iron Monkey 2
Iron Monkey 2 (, Gaai tau saat sau) on vuonna 1996 ensi-iltansa saanut hongkongilainen toimintaelokuva. Elokuvan on ohjannut Yuen Woo-ping ja käsikirjoittanut Lee Man-choi. Pääosissa näyttelivät Donnie Yen ja Billy Chow. Elokuva ei ole nimestä huolimatta jatkoa Iron Monkey elokuvalle.
Juoni
Eräs nainen haluaa päästä eroon aseita salakuljettavasta rikospomosta ja kutsuu koolle joukon palkkasotilaita tappamaan roiston. Hän kuitenkin haluaa erityisesti antaa tehtävän Iron Monkeylle, joka ei kuitenkaan ilmaannu paikalle. Samalla nuori pariskunta huijaa naista ja väittää olevansa Iron Monkey. Myöhemmin he huijaavat myös nuorta miestä, joka on etsimässä vanhaa isäänsä Keniä. Iron Monkey tuntee isän ja saa tehtäväkseen etsiä hänen poikansa. Matkalla Iron Monkey kohtaa roistot, jotka ovat salakuljettamassa aseita ja estää heidän aikeensa. Samalla hän törmää nuoreen pariskuntaan ja Kenin poikaan.
Sunnuntaina sataa aina
Sunnuntaina sataa aina on tribuuttialbumi, joka sisältää eri suomalaisten artistien ja yhtyeiden tulkintoja Tapio Rautavaaran kappaleista. Levy julkaistiin vuonna 1989.
Kulttuurikeskus Karjalantalo
thumb|300px|Vuonna 1954 valmistunut Karjalantalo. Kulttuurikeskus Karjalantalo on Joensuun keskustassa Ilosaaressa toimiva rytmimusiikin keskus. Keskus avattiin 11. helmikuuta 2011. Keskus sisältää Joensuun Popmuusikoiden klubi- ja ravintolatoiminnan ja Pohjois-Karjalan ammattikorkeakoulun pop-jazz- ja kansanmusiikin opetuksen. . Lisäksi talossa on ravintola.
Joensuun Popmuusikoiden perustama Joensuun Töminä osakeyhtiö vuokrasi keskusta varten huhtikuussa 2010 Karjalaisen Kulttuurin Edistämissäätiöltä (KKES) Karjalantalon. Talon koko toiminta siirtyi vuoden 2011 alussa Joensuun Popmuusikot ry:n hallintaan. Aikaisemmin talossa toimi ravintola Puukello ja KKES, ja talo oli erilaisten kokousten, juhlien ja tapahtumien pitopaikka.
Ammattikorkeakoulu
Pohjois-Karjalan ammattikorkeakoulun musiikinkoulutusohjelman toimintaa varten on opetustiloja, kokoustiloja, äänieristettyjä treenikämppiä ja soittoluokkia.
Christophe Desjardins
Christophe Desjardins (24. huhtikuuta 1962 Caen – 13. helmikuuta 2020) oli ranskalainen alttoviulisti. Hän soitti Ensemble InterContemporainissa sekä La Monnaien orkesterissa ja toimi Lyonin konservatorion professorina. Hän oli erikoistunut nykymusiikkiin; hän kantaesittikin uusia teoksia muiden muassa Luciano Beriolta, Pierre Boulez'lta, Michaël Lévinasilta, Wolfgang Rihmiltä, Philippe Manourylta, Jonathan Harveylta, Marco Stroppalta ja George Benjaminilta.
Desjardins opiskeli Pariisin konservatoriossa alttoviulunsoittoa Serge Collot'n ja kamarimusiikkia Geneviève Joyn johdolla. Valmistuessaan konservatoriosta vuonna 1983 hän sai ensipalkinnon alttoviulunsoitossa. Tämän jälkeen hän vielä täydensi opintojaan Bruno Giurannan johdolla Berliinissä. Vuonna 1990 hän liittyi silloin Péter Eötvösin johtamaan Ensemble InterContemporainiin. Hän levytti kokoonpanon kanssa muiden muassa teokset Diadèmes (Marc-André Dalbavie), Sequenza VI (Luciano Berio) ja En sourdine (Matthias Pintscher). Nykymusiikkiin keskittymisestä huolimatta Desjardins ei sivuuttanut vanhaakaan ohjelmistoa.
Desjardins kuoli 57-vuotiaana syöpään.
Samuel Butler (runoilija)
Samuel Butler (1612−1680) oli englantilainen satiirinen runoilija. Hänen pääteoksensa on keskeneräiseksi jäänyt Hudibras-runoelma, Cervantesin Don Quijoten esikuvan mukaan kirjoitettu ivakuvaus puritaanien ahdasmielisyydestä ja teeskentelystä. Runoelman sankarina on sir Hudibras, pedanttinen ja riitelynhaluinen presbyteriaani, paksumahainen, pitkäpartainen kyttyräselkä, joka aseenkantajansa, räätäli Ralphin keralla lähtee seikkailuretkelle taistelemaan rahvaan huvituksia vastaan. Runon iva on vähän katkeraa, mutta siinä esitetään näppäriä sukkeluuksia ja osaavia hyökkäyksiä puritaanien takaperoista ahdasmielisyyttä vastaan. Butlerin muutkin runot ovat satiirisia.
Sóc Trăng (maakunta)
thumb|Maakunta Vietnamin kartalla. Sóc Trăng on maakunta Vietnamin eteläosassa,  Đồng Bằng Sông Cửu Longin alueella. Sen pääkaupunki on Sóc Trăng. Huhtikuussa 2009 maakunnassa oli noin 1,29 miljoonaa asukasta. Maakunnan pinta-ala on 3 312 km².
Robert Stephenson
Robert Stephenson (16. lokakuuta 1803 Wallsend, Englanti – 12. lokakuuta 1859 Lontoo, Englanti) oli englantilainen insinööri. Hän oli kuuluisan insinöörin ja veturinrakentajan George Stephensonin ainoa poika ja teki paljon yhteistyötä isänsä kanssa.