cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Yle Sámi Radio
Yle Sápmin toimitukset sijaitsevat Inarin kirkonkylässä, Utsjoella ja Enontekiöllä. Lisäksi Yle Sápmilla on työntekijöitä Pasilassa, Helsingissä.
Historia
Kaikkien aikojen ensimmäinen saamenkielinen radiolähetys lähetettiin Norjassa joulupäivänä 1936. Säännölliset saamenkieliset lähetykset Norjassa aloitettiin loppuvuodesta 1946. Suomessa Ylen vastavalittu pääjohtaja Hella Wuolijoki kiinnostui saamenkielisten lähetysten tuottamisesta vuonna 1945. Hän tunsi Nilla Outakosken, joka oli Pohjanmaan saamelaisevakkojen perustaman Samii Litton keskeisiä henkilöitä. Ensimmäiset saamenkieliset radiolähetykset on saatettu lähettää Suomessa jo syksyllä 1946. Lokakuussa 1947 alkoivat säännölliset saamenkieliset radiolähetykset. Ne olivat Oulusta lähetettävät saamenkieliset uutiset maanantaisin. Tuon ajan lähetyksistä ei ole säilynyt tallenteita.
Vuonna 1948 Samii Litton edustajat ehdottivat saamenkielisen toimituksen siirtämistä Rovaniemelle, sillä Oulusta lähetettynä vain harvat saamelaiset kuulivat lähetyksiä. Lisäksi toimittajilla oli hankaluuksia saada Pohjois-Lapin alueen lehtiä ja uutisia, jotka olivat siihen aikaan toimittajien pääasiallisia uutislähteitä. Toimitus siirrettiin Rovaniemelle Ylen paikallistoimitusten uudelleenorganisoinnin seurauksena 1960-luvun alussa. Muuton seurauksena lähetysten määrä kasvoi, mutta oli edelleen hyvin vähäistä.
Ensimmäinen saamenkielinen muu kuin uutislähetys, jonka Yle lähetti oli lokakuussa 1968 alkanut puolituntinen Sámi ságát, joka sisälsi myös haastatteluita, musiikkia ja kulttuuria. Aluksi saamenkieliset lähetykset lähetettiin vain puhutuimmalla pohjoissaamen kielellä. Koltansaamenkieliset lähetykset aloitettiin 1970-luvun lopulla ja Inarinsaamenkieliset 1980-luvun alussa. Yleä myös painostettiin perustamaan erillinen saamenkielinen radiokanava, sillä saamenkielinen toimitus toimi edelleen Lapin maakuntaradion alaisena.
1970-luvun alussa Yle antoi mahdollisuuden siirtää saamenkielisen toimituksen pohjoisemmaksi Lappiin, saamelaisalueille. Vuonna 1972 paikallisradion toimittaja Sulo Aikio sai toimiston Ivalosta. Saamelaiset pitivat kuitenkin paremmin tarkoituksiin sopivana Inarin kirkonkylää. Toinen toimittaja, Kaarina Halvari, saikin toimitilansa sieltä samana vuonna. Inarissa päästiin kuitenkin lähettämään ohjelmia vasta kesällä 1973. Oman rakennuksensa saamenkielinen toimitus sai Inariin vuonna 1977. Nykyinen toimitusrakennus valmistui vuonna 1987. Lisäksi vuonna 1983 Enontekiöllä sijainnut mikrofonitoimisto muutettiin paikallistoimitukseksi ja se sijoitettiin Kaaresuvantoon.
Saamenkieliset lähetykset siirrettiin kolmanteen verkkoon vuonna 1987, jolloin sen lähetykset eivät katkaisseet suomenkielisiä lähetyksiä ykkös- tai kakkosverkossa. Uuden VHF-verkon rakentaminen aloitettiin pohjoisesta ja saamenkielisestä radiosta tuli ensimmäinen sitä käyttänyt asema.
Kun kolmanteen verkkoon alettiin perustaa myös muita maakunnallisia lähetyksiä, päätettiin saamenkielisille lähetyksille perustaa neljäs VHF-verkko. Valtio ei tukenut sen rakentamista, vaan Yle kantoi yksin sen rakennuksesta aiheutuvat kustannukset. Verkon valmistumisen yhteydessä saamenkielinen radio irrotettiin omaksi itsenäiseksi radiokanavakseen marraskuussa 1991. Se sai nimekseen Yle Saamen Radio. Samaan aikaan valmistui myös linkkiyhteys Norjan, Ruotsin ja Suomen saamenkielisten radioasemien toimitusten välille.
Vuodesta 1994 lähtien saamenkielisten palveluiden järjestäminen on kirjattu laissa Ylen tehtäviin.
Nuorten aikuisten saamenkielinen radio-ohjelma Sohkaršohkka (suom. Sokerishokki) alkoi vuonna 2013. Sen ensimmäinen juontajapari oli pohjoissaamenkielinen Aslak Paltto ja inarinsaamenkielinen Heli Huovinen.
Vuonna 2016 kanava sai nykyisen, pohjoissaamenkielisen, nimensä.
Ohjelmisto
Sámi Radio lähettää omaa radio-ohjelmaa maanantaista keskiviikkoon kello 7–11 ja 14–18.30 sekä torstaisin ja perjantaisin kello 7–11 ja 14–20.30. Muina aikoina lähetetään Yle Radio Suomen ohjelmaa. Radio lähettää myös Sveriges Radion ja Norsk Rikskringkastingin suoria saamenkielisiä lähetyksiä. Ohessa on kanavan viikon ohjelmakartta. Uutiset, eli Yle Ođđasat Sápmi, lähetetään kello 7.30, 9.00 ja 15.00.
HMS Geranium (M16)
HMS Geranium (viirinumero M16) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1940 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 25. heinäkuuta 1939 Renfrew'stä W. Simons and Companyltä, missä köli laskettiin 21. syyskuuta. Alus laskettiin vesille 23. huhtikuuta 1940 ja valmistui 24. kesäkuuta.
Palvelus
Alus luovutettiin 1945 Tanskalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä KDM Thetis.
Mallakastërin piirikunta
Mallakastërin piirikunta oli yksi Albanian 36 piirikunnasta vuoteen 2000 saakka, jolloin se lakkautettiin. Se kuului Fierin prefektuuriin, joka vastaa nykyistä Fierin maakuntaa. Piirikunnan pinta-ala oli 325 neliökilometriä, ja vuoden 2001 väestönlaskennassa siellä oli 39 881 asukasta.
Piirikuntaan kuuluivat seuraavat kunnat: Aranitas, Ballsh, Fratar, Greshicë, Hekal, Kutë, Ngraçan, Qendër ja Selitë. Sen pääkaupunki oli Ballsh.
Fili
FILI – Kirjallisuuden vientikeskus on suomalainen kirjallisuuden asiantuntija- ja vientiorganisaatio, joka tukee kääntämistä, painattamista ja julkaisemista sekä edistää kotimaisen kirjallisuuden tuntemusta maailmalla. Se toimii tiiviissä yhteistyössä kirja-alan toimijoiden kanssa. Fili perustettiin vuonna 1977 Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran yhteyteen. Filin johtajana on 1. helmikuuta 2017 alkaen toiminut Tiia Strandén. Häntä edelsi tehtävässä Leena Majander-Reenpää.
Fili on kansainvälinen toimija, joka edustaa suomenkielisen kirjallisuuden lisäksi ruotsin- ja saamenkielistä kirjallisuutta. Fili tukee myös kauno- ja tietokirjallisuuden kääntämistä kotimaisille kielille. Tukimuotoja ovat käännösapurahat, kääntäjien koulutus ja muu tukeminen, kirjallisuuden tunnetuksi tekeminen, kustantajavierailut ja messu- ja kirjallisuustapahtumat. Fili myöntää vuosittain käännöstukia, matka-apurahoja ja protoomitotukia noin 700 000 euroa yli 400 hankkeelle.
Fili kuuluu Suomen taiteen tiedotuskeskuksien TAIVE-verkostoon, kehittää aktiivisesti suomalaista kirjallisuusvientiä ja osallistuu kansainvälisiin erillishankkeisiin. Fili on ollut perustamassa kahta kansainvälistä kirjallisuuden yhteistyöverkostoa: se muodostaa NordLit-verkoston yhdessä pohjoismaisten sisarorganisaatioiden kanssa ja kuuluu LAF – Literature Across Frontiers -verkostoon.
Hankkeet
Finnland.cool – Suomi teemamaana oli Filin hanke Frankfurtin kirjamessuilla syksyllä 2014. Fili koordinoi Suomen mittavinta kulttuurivientihanketta, jonka suunnittelu aloitettiin 2009. Ohjelma oli rakennettu yhteistyössä suomalaisten kustantajien ja muiden kirjallisuuden asiantuntijoiden sekä keskeisten ministeriöiden (OKM, TEM ja UM) ja kulttuuritoimijoiden kanssa. Teemamaahankkeen keskiössä oli käännösoikeuksien myynti. Hankkeeseen kuului lisäksi suomalaisen kulttuurin esittely Frankfurtin museoissa ja muissa taidelaitoksissa.
Toinen hanke on ollut suomenruotsalaisen kirjallisuuden vienti maailmalle 2010–2014. Hanke oli Svenska Kulturfondenin rahoittama ja kuului myös Frankfurt 2014 -teemahankeeseen. Projektin pitkän tähtäimen tavoite on luoda pysyviä rakenteita suomenruotsalaisen kirjallisuuden vientiin ulkomaille ja lyhyellä tähtäimellä kasvattaa käännettyjen nimikkeiden määrää.
Sarjakuva maailmalle on hanke, jonka myötä Filiin on perustettu oma käännös- ja painatustukiohjelma sarjakuvalle. Fili järjestää sarjakuvakustantajien vierailuja, osallistuu omalla osastolla Angoulêmen sarjakuvafestivaaleille ja esittelee suomalaista sarjakuvaa muilla kansainvälisillä kirjamessuilla. Sarjakuvahankkeita suunnitellaan yhteistyössä Sarjakuvakeskuksen kanssa.
Tietokirjallisuus maailmalle on Filin hanke, jossa se tukee tietokirjallisuuden vientiä käännös- ja painatustuilla, tuottamalla materiaalia ajankohtaisista teoksista ja esittelemällä suomalaista tietokirjallisuutta kansainvälisillä kirjamessuilla. Hankkeen aikana järjestetään kansainvälinen kustantajavierailu Suomeen sekä koulutusta suomalaisille tieto- ja tieteellisen kirjallisuuden kustantajille.
Lasten- ja nuortenkirjallisuuden viennin tueksi on perustettu oma käännös- ja painatustukiohjelma. Fili kouluttaa lasten- ja nuortenkirjallisuuden kääntäjiä ja kutsuu kansainvälisiä alan kustantajia vierailuille. Tuodaan materiaalia lasten- ja nuortenkirjallisuuden viennin edistämiseksi ja ylläpidetään Kolonkolonkolo-lastenkirjallisuusportaalia.
Mestariluokka
Fili pilotoi vuonna 2013 uutta kääntäjäkoulutuksen mentorointimallia, jota rakennetaan yhteistyössä seitsemän ulkomailla toimivan Suomen kulttuuri-insitituutin kanssa. Mestariluokan käynnistysvaiheessa mukana ovat seuraavat instituutit: Benelux, Berliini, Budapest, Madrid, Pietari, Tukholma ja Viro.
Palkinto
Valtion ulkomainen kääntäjäpalkinto on palkinto, josta Filin neuvottelukunta tekee vuosittain esityksen valtion ulkomaisen kääntäjäpalkinnon saajasta. 15 000 euron suuruisen palkinnon on jakanut 1975 alkaen opetus- ja kulttuuriministeriö.
Mustolan sulku
thumb|250px|Mustolan sulku etelästä. thumb|250px|Saimaan kanavaa Mustolan sulusta pohjoiseen. Edessä [[Mälkiän sulku, oikealla kanavan vanha linjaus ja museoitu Pien-Mustolan sulku.]]
Mustolan sulku on Saimaan kanavan sulku Lappeenrannassa. Sen putouskorkeus on 7,3 metriä. Sulun liikkuvat pollarit ovat sulun länsipuolella. Mustolan sulku on keskimmäinen kanavan kolmesta Suomen puolella sijaitsevasta sulusta. Pohjoisessa lähimpänä Saimaata on Mälkiän sulku ja etelässä Soskuan sulku. Sulun kohdalla kanavan molemmin puolin on samanniminen kaupunginosa.
Nykyinen sulku on kolmas tällä paikalla sijainnut sulku. Alkuperäinen Suur-Mustolan sulku rakennettiin vuonna 1856 osana niin sanottua ensimmäistä Saimaan kanavaa. Kanavaan kuului myös nykyisin museoitu Pien-Mustolan sulku, joka sijaitsee pohjoisempana lähellä nykyistä Mälkiän sulkua. Vuonna 1933 kanavan toisen rakentamisen yhteydessä rakennettiin uusi Mustolan sulku ja vuonna 1968 kolmannen rakentamisen yhteydessä nykyinen Mustolan sulku.
Saimaan kanavan alkuperäiset, vuonna 1968 käyttöönotetut alaportit tulivat käyttöikänsä päähän ja ne uusittiin vuosien 2017–2019 aikana. Mustolan, Soskuan ja Brusnitchnoen (suom. Juustila) sulkujen portit uusittiin kevättalvella 2018.
Sulun ylittävän läppäsillan alikulkukorkeus suljettuna on 6,1 metriä. Silta on toiminnaltaan sähkömekaaninen.
Noin kilometri alavirtaan Mustolan sulusta on Mustolan rahtisatama ja vapaa-alue.
Michael Grebanier
Michael Grebanier (s. 26. huhtikuuta 1937 New York, Yhdysvallat ) on yhdysvaltalainen sellisti. Hän vietti neljä kautta Clevelandin orkesterissa, lähti sitten neljäksitoista vuodeksi Pittsburghin sinfoniaorkesterin ensimmäiseksi sellistiksi ja pääsi lopulta San Franciscon sinfoniaorkesterin ensimmäiseksi sellistiksi vuonna 1977.
Evil Under the Sun
Evil Under the Sun voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Michael Grebanier
Grebanier on esiintynyt muun muassa solistina lukuisissa sellokonsertoissa. Viulisti Jorja Fleezanisin ja pianisti Garrick Ohlssonin kanssa hän muodostaa FOG-trion. Grebanierin instrumentti on Francesco Ruggerin sello vuodelta 1698.
Mpanda
Mpanda on kaupunki Tansaniassa. Vuonna 2012 siellä oli 102 900 asukasta. Mpanda sijaitsee Länsi-Tansaniassa ja on Katavin alueen pääkaupunki sekä Mpandan piirikunnan hallinnollinen keskus.
Aaron Kostner
pienoiskuva|Aaron Kostner Aaron Kostner (s. 8. heinäkuuta 1999) on italialainen yhdistetyn hiihtäjä.
Mpanda
Ilmasto ja topografia
Mpandan piirikunnassa keskilämpötila vaihtelee vuosittain +26–30 °C välillä. Sademäärän vuosittainen keskiarvo vaihtelee välillä 920-1200 mm. Alue on ylänköä, jossa sijaitsee pienehköjä vuoren huippuja, mäkiä ja tasankoja.
Väestö
Suurimmat etniset ryhmät kaupungin alueella ovat Bende, Konongo, Fipa ja Nyakarema.
Aaron Kostner
Arvokilpailut
Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla 2015 Kostner sijoittui 5 kilometrin kilpailussa neljänneksi, 10 kilometrin kilpailussa viidenneksi ja joukkuekilpailussa kuudenneksi. Hän sijoittui 27:nneksi 10 kilometrin kilpailussa ja 32:nneksi 5 kilometrin kilpailussa ensimmäisissä nuorten MM-kilpailuissaan Almatyssä vuonna 2015. Lillehammerin nuorten olympialaisissa 2016 hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa yhdeksänneksi. Râșnovin nuorten MM-kilpailuissa 2016 hän sijoittui 5 kilometrin kilpailussa yhdeksänneksi ja 10 kilometrin kilpailussa 21:nneksi. Seuraavan vuoden samoissa kilpailuissa Soldier Hollowissa hän sijoittui 5 kilometrin kilpailussa 12:nneksi ja 10 kilometrin kilpailussa 14:nneksi. Kanderstegin nuorten MM-kilpailuissa 2018 hän sijoittui 5 kilometrin kilpailussa yhdeksänneksi ja 10 kilometrin kilpailussa yhdenneksitoista. Lahdessa 2019 hän oli kymmenen kilometrin kilpailussa neljäs ja viidellä kilometrillä kuudes.
Mpanda
Pankki- ja postipalvelut
Mpandan kaupungissa on kaksi pankkia; NMB ja CRDB. Kaupungissa on myös toiminnassa oleva postitoimisto.
Terveydenhuolto
Mpandan piirikunnan alueella on yksi sairaala, joka on rakennettu vuonna 1957 sekä 3 terveyskeskusta.
Aaron Kostner
Arvokilpailut
Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui normaalimäen Gundersen-kilpailussa 37:nneksi ja suurmäen Gundersen-kilpailussa 44:nneksi. Lahden nuorten MM-kilpailuissa 2019 Kostner sijoittui 10 kilometrin kilpailussa neljänneksi ja 5 kilometrin kilpailussa kuudenneksi. Ensimmäisissä aikuisten MM-kilpailuissaan Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 Kostner sijoittui parisprintissä viidenneksi ja suurmäen Gundersen-kilpailussa 13:nneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän oli normaalimäen Gundersen-kilpailussa viidestoista.
Mpanda
Liikenne
Kaupungista on junayhteys Taboraan, joka kuljettaa henkilö- ja tavaraliikennettä kolme kertaa viikossa. Mpandassa on lentokenttä, jolla on pienimuotoista reittiliikennettä.
Aaron Kostner
Maailmancup
Kostner kilpaili Yhdistetyn maailmancupissa ensimmäisen kerran Ramsaussa joulukuussa 2017 sijoittuen 47:nneksi ja 49:nneksi. Hän pääsi ensimmäistä kertaa 40 parhaan joukkoon oltuaan 36:s Val di Fiemmessä tammikuussa 2019. Ensimmäiset pisteensä hän saavutti Lahdessa helmikuussa 2019 oltuaan 22:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut 12:nneksi Schonachissa maaliskuussa 2019. Maailmancupin joukkuekilpailussa hän on ollut parhaimmillaan kuudes Chaux-Neuvessa tammikuussa 2018.
Mpanda
Elinkeinoelämä
Mpanda on Katavin alueen maatalouden keskittymä ja tärkeä riisin sekä maissin kauppapaikka. Alue on ollut kasvavan kiinnostuksen kohteena myös mineraaliteollisuudelle, eritoten kullan suhteen. Katavin kansallispuistoon kohdistuva matkailu lisää turismia Mpandassa.
Aaron Kostner
Muut kilpailut
Kostner kilpaili Yhdistetyn Continental Cupissa ensimmäisen kerran Eisenerzissä helmikuussa 2017, ja sijoittui 16:nneksi ja 19:nneksi. Enismmäistä kertaa kymmenen joukkoon hän sijoittui Steamboat Springsissä joulukuussa 2018 oltuaan yhdeksäs. Parhaimmillaan hän on sijoittunut neljänneksi Park Cityssä joulukuussa 2018 ja Klingenthalissa tammikuussa 2019.
Mpanda
Media
Kaupungissa toimii kaksi paikallisradiota; Mpanda FM ja Pamoja FM.
Aaron Kostner
Muut kilpailut
Yhdistetyn kesä-GP:ssä Kostner on sijoittunut parhaimmillaan 11:nneksi Klingenthalissa elokuussa 2019.
Maglite
pienoiskuva|Erivärisiä Magliten taskulamppuja. Maglite (vaihtoehtoisesti Mag-Lite) on yhdysvaltalaisen Mag Instrumentsin tuottama taskulamppubrändi, jota on tuotettu vuodesta 1979. Mag Instrumentsin päämaja sijaitsee Ontariossa. Taskulamput koostuvat lähinnä anodisoidusta alumiinista, ja niissä on säädettävä valokeila.
Magliteja valmistetaan useina eri väreinä ja erilaisilla kuvioinneilla. Alun perin Maglite käytti Krypton- tai Xenon-hehkulamppuja, mutta uudemmissa lampuissa käytetään LEDejä.
Maglite tekee myös erilaisia lisätarvikkeita taskulampuillensa. Näitä ovat esimerkiksi vyökotelot, erilaiset kannattimet, eriväriset linssit ja normaalia tehokkaammat lamput.
Keräily
Magliteja keräilevät useat yksityiset keräilijät. Yhtiö julkaiseekin tuotteitaan erilaisilla kuvioinneilla erityisesti keräilijöitä ajatellen. On myös joitain massatuotettuja malleja, joita ei ole laajasti saatavilla.
Beninin koulutus
pienoiskuva|Opettaja oppilaineen luokkahuoneessa [[Benin|Beninissä.]] Beninin koulutus koostuu peruskoulusta, toisesta asteesta ja korkeakoulutuksesta. Koulutuksen kattavuudessa on tapahtunut suuria muutoksia, ja nuorista ikäluokista on lukutaitoisia paljon suurempi osa kuin ennen.
Koulujärjestelmä
Koulutus on pakollinen 6–11-vuotiaille lapsille. Peruskoulu kestää kuusi vuotta, ja yläaste sekä lukio seitsemän vuotta. Yläkoulun neljännen vuoden lopussa oppilaiden on suoritettava O-tason tutkinto (Brevet d’Etudes du Premier Cycle: BEPC). Kolmen vuoden kuluttua opiskelijoiden on suoritettava A-tason (Baccalauréat: BAC) tentti, joka vastaa Yhdysvaltain high schoolin tutkintotodistusta.
Beninissä on neljä julkista yliopistoa, Abomey-Calavin yliopisto, Parakoun yliopisto, tekniikan Université Nationale des Sciences, Technologies, Ingénierie et Mathématiques ja Kansallinen maatalousyliopisto. Abomey-Calavin yliopisto tunnettiin aiemmin nimillä Dahomeyn yliopisto ja Beninin kansallinen yliopisto. Nimi Abomey-Calavi otettiin käyttöön vuonna 2001, jolloin myös perustettiin maan toinen julkinen yliopisto Parakoun yliopisto.
Kustannukset ja vaikutus
Valtio on omistanut koulutukseen yli 4 prosenttia bruttokansantuotteesta vuodesta 2009 lähtien. Unescon tilastokeskuksen mukaan julkiset menot olivat vuonna 2015 4,4 prosenttia suhteessa BKT:hen. Koulutusmenojen kokonaismäärästä Benin on omistanut melko suuren osan korkea-asteen koulutukseen: 0,97 prosenttia BKT: stä vuonna 2015.
Vuosina 2009–2011 yliopistoon osallistuneiden nuorten osuus nousi 10 prosentista 12 prosenttiin 18–25-vuotiaista, joka on yksi suurimmista määristä Länsi-Afrikassa. Korkeakouluopiskelijoiden opiskelijoiden määrä kaksinkertaistui vuosien 2006 ja 2011 välillä 50 225:stä 110 181:een. Nämä tilastot kattavat kandidaatin, maisterin ja tohtorin tutkintojen lisäksi myös keskiasteen jälkeisen koulutuksen.
Opetuskielet
Beninin virallinen kieli ranska on yleensä opetuskieli.
Koulutustaso ja osallistumisaste
Vaikka Beninissä on pakollinen peruskoulutus, vuonna 2011 noin 24 prosenttia peruskouluikäisistä (6–11-vuotiaista) ei ole koulussa. Pojista koulussa ei ollut 21 prosenttia ja tytöistä 27 prosenttia. Köyhimpien perheiden lapsista peräti 43 prosenttia ei ole koulussa. Toisen asteen koulutukseen osallistui vuonna 2011 noin 60 prosenttia nuorista. Köyhimmistä perheistä vain 40 prosenttia oli toisen asteen koulussa.
Benin on lähestymässä 2010-luvulla YK:n vuosituhattavoitetta, sillä vuonna 2011 pojista kaikki ilmoittautuivat peruskouluun ja tytöistä 90 prosenttia. Koulun suoritti vuonna 2016 pojista 85 prosenttia ja tytöistä 76 prosenttia. Maailmanlaajuisesti tilasto on huono, mutta Saharan eteläpuolisessa Afrikassa määrä on ylempää keskiluokkaa. Toisen asteen koulutukseen siirtyi vuonna 2015 85 prosenttia peruskoulun suorittaneista tytöistä ja 83 prosenttia pojista.
Beniniläisten lukutaito yli 15-vuotiailla miehillä oli vuonna 2012 noin 45 prosenttia ja naisilla 22 prosenttia. Samana vuonna 15–24 miehistä osasi lukea 64 prosenttia ja naisista 41 prosenttia. Benin oli viiden huonoimman prosentin joukossa maailman maista.
Unescon vuoden 2017 tilastojen mukaan Beninissä oli 44 oppilasta opettajaa kohden, mikä on enemmän kuin matalan tulotasojen maiden mediaani.
Koulun muodollinen suorittaminen ei vielä takaa, että oppilas hallitsee edes perustaidot. Vuonna 2006 tehdyn tutkimuksen mukaan 6-vuotisen peruskoulun päättäneistä naisista noin neljännes oli lukutaidottomia. Tämä luku on parempi kuin useissa Länsi-Afrikan maissa.
Historia
Koulutus on parantunut opetukseen pääsyssä ja opetuksen/oppimisen olosuhteissa. Koulutukseen ilmoittautumisen bruttomäärä on noussut 49,7 prosentista vuonna 1990 96 prosenttiin vuonna 2004, ja tyttöjen ilmoittautuminen on noussut 36 prosentista vuonna 1990 84 prosenttiin vuonna 2004. Sukupuolten tasa-arvo ja maantieteellinen tasa-arvo ovat parantuneet peruskouluun osallistuvien tyttöjen ja heikossa asemassa olevien alueiden lasten bruttomäärään peruskouluissa. Kuitenkin edelleen on suuria rajoituksia ja haasteita.
Casoria
Maantiede ja ilmasto
Casoria sijaitsee Napolin metropolikaupungin pohjoisosassa. Maaperältään hedelmällistä seutua kutsutaan nimellä Campania felix. Alueella vallitsee välimerenilmasto leutoine talvineen ja kuumine kesineen.
Italian neliportaisessa maanjäristysriskiä arvioivassa luokituksessa Casoria on määritelty luokkaan 2 (Zona 2, medio-alta), eli kohtalaisen korkean riskin luokkaan.
Historia
pienoiskuva|200px|vasen|Casoria-Afragolan rautatieasema Ensimmäinen maininta Casoriasta on 900-luvun puolivälistä muodossa Casa aurea, joka sittemmin lyheni muotoon Casaurea ja edelleen nykymuotoonsa Casoria. Alue oli useiden feodaalisukujen hallussa vuoteen 1580. Vuonna 1815 Casoriasta tehtiin oman hallintoalueensa pääkaupunki, joka kuului Molempain Sisiliain kuningaskuntaan. Maataloutta tehostettiin, ja alueelta saatiin kerättyä viisi satoa vuosittain. Casoria oli 1950-luvulle saakka leimallisesti maatalousalueen keskus, joka tuotti muun muassa viinejä, hamppua ja pastaa. 1960-luvulla kaupungin väestö kasvoi voimakkaasti teollistumisen myötä.
Casorian vanhankaupungin ilmettä hallitsee barokki ja 1800-luvun arkkitehtuuri. Huomattavia kirkkoja ovat San Mauro, myöhäisbarokkia edustava Santa Maria delle Grazie ja uusklassinen San Benedetto taideaarteineen.
Casoriassa sijaitsee nykytaiteen museo CAM Casoria Contemporary Art Museum.
Talous ja liikenne
Casorian rautatieasema, Stazione di Casoria-Afragola, sijaitsee rataosuuksien Rooma–Formia–Napoli ja Napoli–Caserta–Foggia varrella. Se otettiin käyttöön 1867. Casoriassa on liittymä valtakunnalliselle moottoritielle Autostrada del Sole. Napolin kansainvälinen lentoasema, Aeroporto di Napoli-Capodichino, sijaitsee välittömästi kaupungin eteläpuolella.
Elina Sana
Elina Sana (ent. Elina Suominen, s. 1947) on suomalainen tutkija, toimittaja, tietokirjailija ja ihmisoikeusaktivisti.
Erityisesti Sanan teoksen Luovutetut: Suomen ihmisluovutukset Gestapolle väitteet poliittisten vankien ja sotavankien sekä juutalaisten luovutuksista Saksaan saivat kansainvälistä huomiota osakseen. Yhdysvalloissa toimiva Simon Wiesenthal -keskus tiedusteli Tasavallan presidentin kanslialta Suomen jatkotoimenpiteistä asiassa. Tästä käynnistyi Luovutetut-tutkimushanke, jonka tuloksena on selvitetty muun muassa Suomen sotarikoksia. Päävastuussa juutalaisten luovuttamisesta Saksaan todettiin olleen Valtiollisen poliisin (Valpo) jatkosodan aikaisen päällikön Arno Anthonin ja silloisen sisäministerin Toivo Horellin.
Elina Sana palkittiin Valtion tiedonjulkistamispalkinnolla 1979, Sadankomitean rauhanpalkinnolla 2003 ja Tieto-Finlandia-palkinnolla 2004.
Felon
Felon on vuonna 2008 julkaistu Ric Roman Waugh ohjaama elokuva.
Juoni
Wade Porter joutuu kolmeksi vuodeksi vankilaan liiallisesta itsepuolustuksesta. Vankilassa pidetään järjestystä yllä väkivallalla ja Porter joutuu väistämättä mukaan ja vastattain vanginvartioitten johtajan Jacksonin kanssa. Porterin sellikaveri, vanhempi vanki Smith neuvoo Porteria selviytymään.
Joachim-Ernst Berendt
Joachim-Ernst Berendt (20. heinäkuuta 1922 Berliini – 4. helmikuuta 2000 Hampuri) oli saksalainen jazzmusiikkiin erikoistunut toimittaja ja tietokirjailija, äänilevytuottaja ja konserttien järjestäjä. ”Jazzin paaviksikin” kutsuttu Berendt kirjoitti 33 musiikkiaiheista kirjaa. Niistä tunnetuin on yleistajuinen jazzmusiikin historiikki The Jazz Book, jonka ensimmäinen painos julkaistiin 1953. Siitä on vuosikymmenten varrella tehty monia päivitettyjä laitoksia ja se on käännetty 18 kielelle, ei kuitenkaan suomeksi. Kirjaa on eri kieliversioina myyty yli puolitoista miljoonaa kappaletta.
Berendt oli myös merkittävä levytuottaja, joka oli mukana perustamassa ensimmäistä jazziin erikoistunutta saksalaista levymerkkiä MPS Recordsia ja osallistui yli 250 albumin tuotantoon myös muille levy-yhtiöille, kuten Columbialle ja Atlanticille. Berendt kuului myös Berliner Jazztage -festivaalin ja monien muiden musiikkitapahtumien perustajiin ja aktiiveihin.
Mosambikin vaalit 1994
thumb|230px|Joaquim Chissano valittiin [[Mosambikin ensimmäisissä vapaissa vaaleissa maan presidentiksi.]] Mosambikin vaalit 1994 olivat Mosambikin ensimmäiset vapaat vaalit. Ne järjestettiin 27.-29. lokakuuta 1994. Samassa yhteydessä valittiin sekä presidentti että parlamentti. Frelimon Joaquim Chissano valittiin presidentiksi, ja parlamenttiin Frelimo sai 129 ja Renamo 112 paikkaa.
Sisällissota ja rauha
Mosambik oli itsenäistymisen jälkeen ollut Frelimon hallitsema marxistinen yksipuoluevaltio. Renamon käynnistämä sisällissota alkoi jo vuonna 1977. Vuoden 1990 aikana Frelimo ilmoitti suunnitelmistaan, joiden perusteella maa siirtyisi monipuoluejärjestelmään. Parlamentti hyväksyi uuden perustuslain, joka sallisi monipuoluejärjestelmän käyttöönoton marraskuussa 1990. Uusi perustuslaki astui voimaan marraskuun lopulla. Tammikuussa 1991 alkoi toimia useita puolueita, kun niiden perustaminen oli sallittu.
Frelimo ja Renamo eivät saaneet vielä uuden perustuslain jälkeen rauhansopimusta aikaan. Kaksi vuotta kestäneiden neuvottelujen jälkeen Mosambikin presidentti Joaquim Chissano ja Renamon johtaja Afonso Dhlakama tapasivat ensimmäistä kertaa elokuussa 1992. Rauhansopimus allekirjoitettiin lopulta Roomassa 4. lokakuuta ja se astui voimaan 15. lokakuuta. Rauhansopimus määräsi molemmat kiistakumppanit laskemaan aseensa, uuden kansallisen armeijan perustamisen ja vapaiden vaalien järjestämisen. Aseiden piti laskea huhtikuun puoleenväliin mennessä 1993 ja vaalit tuli järjestää saman vuoden lokakuussa.
Valmistautuminen vaaleihin
Alkuperäinen aikataulu osoittauti epärealistiseksi, ja YK:n rauhanturvaoperaatio Onumoz vaikutti alueella vasta huhtikuussa 1993. Sen aseellinen osasto oli täydessä valmiudessaan vasta syyskuussa, 11 kuukautta rauhansopimuksen jälkeen. Rauhanprosessia hidasti Frelimon ja Renamon heikko keskinäinen luottamus. Molemmat osapuolet suhtautuivat siksi hyvin varautuneesti aseiden laskemiseen. Renamo oli lisäksi vaatinut YK:lta lisää rauhanturvaajia, jotta ne voisivat korvata zimbabwelaiset ja malawilaiset sotilaat, joihin Renamo ei luottanut.
YK:n pääsihteeri Boutros Boutros-Ghali vieraili Mosambikissa lokakuussa 1993, kun demilitarisoinnin ja vaalien järjestämiseksi oli tehty vasta hyvin vähän. Boutros-Ghali väläytti mahdollisuutta, että YK:n joukot saattaisivat lähteä maasta ja lahjoituksista saatava tuki saattaisi loppua, jos rauhanprosessia ei saataisi eteenpäin. Sekä Chissano että Dhlakama myöntyivät pian kompromisseihin. Osapuolet sopivat, että vielä olemassa olevat sotilasjoukot demobilisoitaisiin toukokuuhun 1994 mennessä ja vaalit järjestettäisiin saman vuoden lokakuussa.
Keskusvaalikomitea nimitettiin tammikuussa 1994, ja sen johtoon asetettiin sitoutumaton professori Brazão Mazula. Komitean 21 jäsenestä kymmenen oli Frelimon, seitsemän Renamon ja kolme muiden puolueiden asettamia. Vaaleja varten jouduttiin kouluttamaan 8 000 ihmisen henkilökunta, mikä viivästytti äänestäjien rekisteröitymisprosessia. Rekisteröityminen alkoi kesäkuun alussa hitaasti, mutta lopulta rekisteröitymisen sulkeuduttua 2. syyskuuta melkein 6,2 miljoonaa äänestäjää maan arviolta 7,9 miljoonsta äänioikeutetusta oli rekisteröitynyt.
Katriina Huttunen
Vuonna 2014 Huttunen oli Mikael Agricola -palkintoehdokkaana Sanna Tahvanaisen romaanin Kuningatar suomennoksesta. Vuonna 2016 hänelle myönnettiin Tanskan valtion taiderahaston kääntäjäpalkinto. Palkinnon perustelujen mukaan Huttunen on ansioitunut erityisesti modernin tanskalaisen kirjallisuuden suomentajana, ja ratkaiseviksi ansioiksi katsottiin hänen käännöstyönsä runsaus, käännettyjen teosten monipuolisuus ja käännösten korkea laatu. Vuonna 2017 hänen suomennoksensa Linn Ullmannin romaanista Rauhattomat oli Jarl Hellemann -palkinnon ehdokkaana vuoden 2016 parhaaksi käännöskirjaksi. Vuonna 2019 Huttunen sai Kaarlen palkinnon suomennostyöstään.
Mosambikin vaalit 1994
Valmistautuminen vaaleihin
Maassa järjestettiin myös laaja koulutuskampanja, jolla pyrittiin saamaan lähes lukutaidoton kansa vaaliuurnille. Pari tuhatta kouluttajaa kiersi maata ja kansalaiskasvatuskampanjan käytössä oli kaikki mediat. Vaaliopetus alkoi aivan perusteista, ja siinä kerrottiin kansalle, mitkä vaalit ovat, miksi kannattaa äänestää ja kerrottiin vaalien voittajien sekä häviäjien velvollisuuksista. Kampanja oli onnistunut, sillä äänestysprosentti nousi korkeaksi.
Saksan liitto
Saksan liitto oli vuonna 1815 Wienin kongressissa muodostettu löyhä valtioliitto. Sillä oli samat rajat kuin Pyhällä saksalais-roomalaisella keisarikunnalla kolmikymmenvuotisen sodan päättäneen Westfalenin rauhan (1648) jälkeen Flanderia lukuun ottamatta, mutta tällä kertaa liiton valtiot olivat täysin itsenäisiä. Itävallan ja Preussin alueista vain osa kuului Saksan liittoon.
Jäsenet
Saksan valtioiden määrä väheni Napoleonin sotien seurauksena Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan 350–390:stä vain 39:ään. Saksan liiton jäsenmaat vuonna 1815 olivat:
Mosambikin vaalit 1994
Parlamenttivaalit
Parlamenttivaaleissa annettiin 4 953 074 ja äänestysprosentti oli 77,44. Äänistä hylättiin 173 691. Vain kolme puoluetta sai paikkoja parlamettiin. Frelimo ja Renamo olivat selvästi suurimmat puolueet. Kolmantena puolueena parlamenttiin nousi Udemo.
Saksan liitto
Talouden kehittyminen
Saksalainen taloustieteilijä Friedrich List piti Saksan talouden keskeisenä ongelmana valtioiden suurta määrää ja niiden välisiä tullimaksuja. Hän oli vuonna 1819 perustamassa vapaamuotoisen kauppa- ja teollisuusliiton (Handels- und Gewerbekammer) ja vuonna 1834 Saksan tulliliiton (Zollverein) maiden välille. Niiden ansiosta alueen talouselämän kehittäminen pääsi vauhtiin. List laati rautateiden rakentamissuunnitelman ja sen mukainen ratojen rakentaminen alkoi. Ensimmäisenä rakennettiin vuosina 1837–1839 Leipzigin ja Dresdenin rataosuus.
Saksan liiton loppu ja Saksan keisarikunnan synty
pienois|Saksan liitto 1815–1866.
Saksan liitto hajosi Preussin ja Itävallan väliseen sotaan vuonna 1866. Preussi ja Itävalta sotivat Schleswig-Holsteinista, Preussi voitti seitsemässä viikossa ja liiton päätyttyä Preussi liitti itseensä Holsteinin, Hannoverin, Nassaun, Hessenin vaaliruhtinaskunnan ja Frankfurtin vapaakaupungin. Limburgista tuli Alankomaiden provinssi.
Entisistä Saksan liiton pohjoisosista muodostettiin vuonna 1866 Preussin ja sen pääministerin, Otto von Bismarckin, johdolla Pohjois-Saksan liitto, joka laajeni Preussin–Ranskan sodan seurauksena Saksan keisarikunnaksi 1871. Preussin kuningas kruunattiin keisariksi 18. tammikuuta 1871 Pariisissa Versailles’n linnan peilisalissa. Preussin–Ranskan sota päättyi kymmenen päivää myöhemmin aselepoon.
Saksan keisarikunta koostui perustettaessa 26 valtiosta. Entisistä Saksan liiton alueista ulkopuolelle jäivät Itävallan keisarikunta, Liechtenstein ja Luxemburg.
Saksan keisarikunnan osat:
Schwarzburg-Sondershausenin suku kuoli 1909 ja Schwarzburg-Rudolstadtin ruhtinaasta tuli Schwarzburgin ruhtinas. 9. marraskuuta 1918 Saksasta tuli tasavalta ja kuninkaat ja pienemmät ruhtinaat joutuivat luopumaan kruunustaan.
Elisabeth Domitien
Elisabeth Domitien (n. 1925 Lobaye, Ubangi-Shari – 26. huhtikuuta 2005 Bimbo, Keski-Afrikan tasavalta) oli keskiafrikkalainen poliitikko, joka oli modernin Afrikan ensimmäinen naispääministeri, kun hän toimi Keski-Afrikan tasavallan pääministerinä 1975–1976. Hän ei kuitenkaan ollut varsinaisesti hallituksen päämies, sillä diktaattori Jean-Bédel Bokassa piti aseman itsellään. Bokassa syrjäytti Domitienin, kun tämä ei hyväksynyt Bokassan suunnitelmia keisariudesta. Domitien oli mukana politiikassa vuoden 1979 vallankaappauksen asti. Hän joutui tämän jälkeen kahdeksi vuodeksi vankilaan syytettynä Bokassan tukemisesta.
Uran alku
Elisabeth Domitien syntyi noin vuonna 1925. Hän aktivoitui paikallispoliitikassa 1960-luvulla ja liittyi Keski-Afrikan tasavallan ainoaan sallittuun puolueeseen, Mouvement pour l’évolution sociale de l’Afrique noireen (MESAN). Hänet valittiin vuonna 1964 MESAN:n naisten jaoston johtajaksi ja oli muodostamassa naistenjärjestö Union féminine centrafricainea.
Jean-Bédel Bokassa nousi valtaan vuoden 1965 vallankaappauksen jälkeen. Domitien kuului Bokassan kannattajiin. Bokassaa oli kasvatettu Domitienin isän talossa, ja tämä kuuluikin Domitienin perhetuttuihin.
Kausi pääministerinä
Bokassa valitsi Domitienin vuonna 1973 MESAN:n varapuoluejohtajaksi. Samana vuonna hän johti Keski-Afrikan tasavallan ensimmäistä maanviljelöiden kognressia. Bokassa valitsi Domitienin seuraavaksi Keski-Afrikan tasavallan pääministeriksi, ja hänestä tuli näin ensimmäinen nainen, joka on toiminut modernilla ajalla afrikkalaisen valtion hallituksen pääministerinä. Hän ei kuitenkaan ollut hallituksen päämies, sillä se rooli oli Bokassalla. Domitien oli kuitenkin valtion varapresidentti.
Bokassan valintaan vaikutti todennäköisesti se, että kansainvälisen naisten vuoden konferenssi pidettiin kesällä 1975 Meksikossa ja Bokassa halusi saavuttaa kansainvälistä huomiota naisen nimityksellä pääministeriksi. Domitienin kauden pituudesta on eri lähteissä hieman epäselvyyksiä. Hän itse kertoi vuonna 1999 olleensa pääministerinä kesäkuusta 1974 elokuulle 1976, mutta toisissa lähteisä kauden kerrotaan kestäneen tammikuuta 1975 huhtikuulle 1976. Bokassan hallitukset olivat joka tapauksessa lyhytikäisiä, sillä hän sekoitti pakkaa 44 kertaa ensimmäisen 10 vuoden aikana.
Domitienin kausi päättyi, kun Bokassa halusi kruunauttaa itsensä keisariksi. Domitien vastusti tätä, ja Bokassa siirsi hänet syrjään. Hän jatkoi kuitenkin MESAN:n varapuoluejohtajana.
Vankilaan ja sivuun politiikasta
Kun Bokassa syrjäytettiin 1979, uusi presidentti David Dacko vangitutti myös Domitienin ja takavarikoi tämän ominaisuuden. Domitien joutui kahdeksi vuodeksi vankilaan. Domitien sai myöhemmin epäreilun kohtelun takia korvauksia, kun siviilihallinto palasi Keski-Afrikan tasavaltaan vuonna 1993.
Poliittisen uransa jälkeen Domitien toimi yritysmaailmassa ja oli suhteellisen menestynyt liikenainen. Häntä kysyttiin takaisin politiikkaan siviilihallinnon aikana, mutta hän kieltäytyi.
Yksityiselämä
Domitien oli kahdesti naimisissa. Hänen ensimmäinen miehensä oli tilintarkastajana toiminut Jean Baka. He saivat noin vuonna 1941 tyttären. Domitienin toisella miehellä Mgouka-Langadjilla oli useita vaimoja, eikä tämä muuttanut Domitienin luokse. Mobayen alueella asunut plantaasin omistaja Mgouka-Langadji vieraili kuitenkin säännöllisesti Banguissa vaimonsa luona.
Arvo Karvinen
Arvo Juho Karvinen (7. tammikuuta 1934 Leppävirta – 6. lokakuuta 2013 Helsinki) oli järjestöneuvos, joka teki elämäntyönsä Näkövammaisten keskusliitossa ja kansainvälisen näkövammaistyön parissa.
Hän sokeutui 11-vuotiaana leikkiessään sodan jäljiltä suutariksi jääneellä ammuksella, joka räjähti hänen käsissään. Näön lisäksi hän menetti vasemmasta kädestään kolme sormea.
Hän siirtyi jatkamaan koulunkäyntiään Kuopion sokeainkouluun. Siellä hänen erityisen kiinnostuksensa kohteena olivat liikunnalliset leikit ja harrasteet. Hän suoritti näyttäviä liikkeitä rekillä ja nojapuilla, vaikka vasemmasta kädestä puuttui sormia. Hänen mieliharrastuksiinsa kuului myös laulu. Koulutoverit muistavat hänet erityisesti Tiernapojista, jossa hänellä oli Murjaanien kuninkaan rooli. Vapaa-aikana hän opiskeli innokkaasti ruotsin kieltä.
Syksyllä 1956 Karvinen aloitti keskikouluopinnot Helsingin Yksityislyseon iltalinjalla kahden muun Kuopiossa opiskelleen koulutoverinsa kanssa. Sokeiden äänikirjat tekivät noihin aikoihin tuloaan, ja ne sekä äänityslaitteet mahdollistivat oppimateriaalin saamisen. Pistekirjoituksella oli noihin aikoihin vielä erittäin vähän oppikirjoja. Keskikoulun jälkeen hän jatkoi lukiossa ja lisäksi samanaikaisesti Suomen Liikemiesten Kauppaopistossa, josta hän valmistui merkonomiksi. Vuonna 1962 hän kirjoitti ylioppilaaksi ja jatkoi opintojaan Helsingin yliopistossa, jossa hän suoritti 1969 filosofian kandidaatin tutkinnon.
Opiskelijoiden yhteistoiminta 1960-luvun lopulla sai myös näkövammaiset opiskelijat aktivoitumaan ja nostamaan esille ongelmia, jotka vaikeuttivat heidän opintojaan. Karvinen oli mukana päättämässä ensimmäisten näkövammaisopiskelijoiden opiskelijapäivien pitämisestä Lomakoti Onnelassa Tuusulassa syksyllä 1967. Hän osallistui myös suuriin ja näyttäviin opiskelijamarsseihin, joissa hänen lisäkseen oli muitakin näkövammaisia opiskelijoita.
Opiskelujen ohessa hän työskenteli Näkövammaisten keskusliitossa. Hän veti erilaisia ilmoitus- ja varainhankintakampanjoita, joista näyttävin oli valtakunnallinen äänikirjakeräys 1962. Tästä hänet palkittiin Vuoden helsinkiläisen kunniapalkinnolla.
Hänen kiinnostuksensa kohteena oli erityisesti näkövammaisten liikunta- ja urheilutoiminta. Sen edistämiseksi hän perusti 1950-luvulla Sokeain urheiluseuran. Sitä ei rekisteröity, koska liikuntatoiminnan valtakunnallisen kehittämisen katsottiin kuuluvan keskusjärjestöjen tehtäviin.
Sokeainkoulujen väliset vuotuiset ystävyysottelut olivat kasvattaneet kilpaurheilusta kiinnostuneen sukupolven, jolle oli kehitettävä toimintaa. Ensimmäiset Suomi-Ruotsi ystävyysottelut yleisurheilussa kesällä 1960 kehittyivät vähitellen monikansallisiksi kesä- ja talvilajien kilpailuiksi. Karvinen oli myös mukana paralympialaisten järjestelyssä sekä kansainvälisessä yhteistyössä, jonka tarkoituksena oli löytää näkövammaisille soveltuvia joukkuelajeja. Näistä tunnetuimmaksi ja suosituimmaksi on kehittynyt maalipallo.
Vuonna 1972 Karvinen nimitettiin Näkövammaisten keskusliiton pääsihteeriksi. Hän kehitti keskusliiton alueellista toimintaa muun muassa laajentamalla huoltosihteeriverkostoa. Eri puolille maata pystytetyt toimintakeskukset muodostivat alueellisen ja paikallisen palveluverkoston.
Kotimaan asioiden ohella hänen kiinnostuksensa suuntautui yhä enemmän kansainväliseen näkövammaistoimintaan. Tärkein kohdemaa oli Namibia, jossa hän vieraili usein. Namibiasta tuli useita näkövammaisia Suomeen opiskelemaan Arlainstituutissa. Karvinen edusti Suomea myös Sokeainhuollon maailmanneuvoston ja Euroopan sokeainunionin (EBU) kokouksissa. Hän oli EBU:n kunniajäsen. Koska toiminnan painopiste oli muuttunut, Karvisen virkanimikkeeksi tuli kansainvälisten asioiden sihteeri.
Karvinen toimi aktiivisesti myös Lions-liikkeessä. Hänen aloitteestaan on toimintakeskus Iiriksen pihalle rakennettu lasten kuntopiha. Hän oli myös perustamassa Suomen näkövammaissäätiötä, joka jakaa vuosittain apurahoja näkövammaisille opiskelijoille ja näkövammaisuuteen liittyviin tutkimuksiin.
Arvo Karvinen on haudattu Maunulan uurnalehtoon.
Spotsylvanian taistelu
Spotsylvanian taistelu (usein myös Spotsylvanian käräjätalon taistelu) oli Yhdysvaltain sisällissodan taistelu, joka käytiin Spotsylvaniassa, Virginiassa 8.– 21. toukokuuta 1864 etelävaltioiden ja pohjoisvaltioiden joukkojen välillä. Pohjoisvaltioiden joukkoja komensi kenraali Ulysses S. Grant ja etelävaltioiden kenraali Robert E. Lee.
Ennen Spotsylvanian taistelua käytiin 5. – 7. toukokuuta Wildernessin taistelu. Taistelut jatkuivat tämän jälkeen välittömästi Spotsylvaniassa, jossa pohjoisvaltioiden armeija yritti työntää etelävaltioiden joukot linnoitetuista asemista. Etelävaltioiden joukot torjuivat pohjoisvaltioiden joukkojen hyökkäykset, mutta aloite säilyi Grantillä, joka eteni taistelun jälkeen kaakkoon kohti etelävaltioiden pääkaupunkia Richmondia.
Paul Fenton
Paul Fenton (s. 22. joulukuuta 1959 Springfield, Massachusetts, Yhdysvallat) on entinen jääkiekkohyökkääjä. Hän pelasi ammattilaisena vuodesta 1982 vuoteen 1992, muun muassa seitsemässä eri NHL-seurassa.
Pelaajauransa jälkeen Fenton on työskennellyt Mighty Ducks of Anaheimin, Nashville Predatorsin ja Minnesota Wildin organisaatioissa. Hän oli vuodesta 2006 Predatorsin apulais-General Manager ennen siirtymistään Wildin General Manageriksi vuonna 2018. Hän ei kuitenkaan jatkanut tehtävässään kauden 2018–2019 jälkeen, vaan hänen tilalleen tuli Bill Guerin.
Lämpöryntäys
Lämpöryntäys eli lämpökarkaaminen tai terminen karkaaminen on tilanne, jossa systeemin pieni lämpötilan nousu johtaa lämmöntuotannon kasvuun ja sitä kautta hallitsemattomaan lämpötilan nousuun, yleensä tuhoisin seurauksin. Lämpötila nousee kunnes kappale löytää uuden lämmönpoistomekanismin, monesti esimerkiksi sulamisen, räjähtämisen tai katastrofaalisen romahtamisen. Lämpökarkaamista tapahtuu kemiallisille reaktioille, paristoille, elektronisille komponenteille, mikroaalloilla lämmitettäville kappaleille ja tähdissä ydinreaktioille.
Kemiantekniikassa
Eksoterminen eli lämpöä tuottava kemiallinen reaktio voi johtaa lämpökarkaamiseen, jos reaktioastiaa ei pystytä jäähdyttämään riittävällä teholla. Lisäksi sivureaktiot nopeutuvat, ja eksotermiset hajoamisreaktiot tai radikaalireaktiot käynnistyvät tietyn lämpötilan yläpuolella. Lämmöntuotannon hallitsemattoman nopeutumisen vuoksi astian sisältö höyrystyy, ja jos astia on suljettu, paine kasvaa kunnes astia räjähtää. Lämpökarkaaminen on aiheuttanut useita kemianteollisuuden vakavia onnettomuuksia, esimerkiksi Texas Cityn ammoniumnitraattiräjähdys laivan lastiruumassa vuonna 1947 ja Bhopalin metyyli-isosyanaattipurkaus.
Kemiallisista reaktioista suurin osa tuottaa lämpöä, joten lämpökarkaamisen riski on olemassa monissa teollisuusmittakaavan tai öljynjalostamojen prosesseissa. Varsinkin hydrokrakkaus, vedytys, SN2-alkylaatio, hapetus, metalaatio ja nukleofiilinen aromaattinen substituutio ovat alttiita lämpökarkaamiselle. Esimerkiksi valtavia räjähdyksiä on aiheutunut sykloheksaanin hapetusreaktion sykloheksanoli-sykloheksanoniseokseksi tai orto-ksyleenin hapetus ftaalianhydridiksi karattua.
Lämpökarkaaminen voi johtua korkean lämpötilan eksotermisistä sivureaktioista, jotka käynnistyvät kun seosta vahingossa lämmitetään tarkoitettua kuumemmaksi. Tästä johtui Seveson onnettomuus, jossa 2,4,5-triklorofenolia valmistettaessa reaktori päästettiin vapaasti lämpenemään, sillä seurauksella että käynnistyi tuotteen eksoterminen dimerointireaktio 2,3,7,8-tetraklorodibentso-p-dioksiiniksi. Reaktorin murtolevy särkyi ja kuuma dioksiinipitoinen reaktioseos pääsi suihkuamaan ympäristöön.
Lämpökarkaamisen aiheuttaa monesti jäähdytysjärjestelmän toiminnan lakkaaminen. Sekoittimen pysähtyminen voi johtaa jonkin reaktorin osan kuumentumiseen, mikä käynnistää koko reaktion lämpökarkaamisen. Samalla tavalla virtausreaktoreissa jonkin paikan satunnainen kuumeneminen voi käynnistää lämpökarkaamisen ja ampua reaktorista sisällöt ja katalyytit ulos. Yleinen syy lämpökarkaamisonnettomuuksiin on myös laitekomponenttien asennus väärin. Kemianteollisuuden laitteistot on yleensä liitetty erilliseen hätäsoihtuun, joka rajoittaa onnettomuuden tuhoja jos niitä tapahtuu.
Amurinbarbi
Amurinbarbi (Hemibarbus maculatus) on särkikalojen (Cyprinidae) heimoon kuuluva kalalaji. Pieter Bleeker kuvasi lajin tieteelle vuonna 1871.
Ulkonäkö ja koko
Amurinbarbilla on viikset leuan alla ja sen pyrstö on täplikäs. Laji on tavallisesti 26 senttimetrin mittainen. Suurin tavattu yksilö oli 47 senttimetriä pitkä.
Ravinto ja elintavat
Amurinbarbi käyttää ravinnokseen hyönteisiä, äyriäisiä ja nilviäisiä.
The Highwaymen (elokuva)
The Highwaymen on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen rikosdraamaelokuva, jonka on ohjannut John Lee Hancock ja käsikirjoittanut John Fusco. Sen pääosia esittävät Kevin Costner sekä Woody Harrelson. Elokuva kertoo kahdesta entisestä Texas Ranger -poliisista, Frank Hamerista ja Maney Gaultista, jotka jäljittävät Bonnieta ja Clydeä vuonna 1934. Elokuvan käsikirjoitusta tehdessään John Fusco hankki taustatietoja muun muassa Frank Hamerin pojalta Frank Hamer Jr:lta, joka oli heidän ensitapaamisensa aikaan 86-vuotias.
The Highwaymen sai ensi-iltansa South by Southwest -elokuvajuhlilla 10. maaliskuuta 2019. Se julkaistiin tilausvideopalvelu Netflixissä 29. maaliskuuta 2019. Elokuvaa katsottiin palvelussa yli 40 miljoonaa kertaa ensimmäisen kuukauden aikana.
Birte Christoffersen
Christoffersen jäi ponnahduslaudalla yhdeksänneksi sekä vuosina 1948 että 1956. Kerroshypyissä hän sijoittui vielä vuonna 1956 kahdeksanneksi ja vuonna 1960 kahdenneksitoista.
Not Ready to Make Nice
Not Ready to Make Nice on yhdysvaltalaisen country-yhtyeen Dixie Chicksin musiikkikappale. Sen sanoituksesta ovat vastanneet yhtyeen jäsenet Martie Maguire, Natalie Maines ja Emily Robison, sekä Dan Wilson. Se julkaistiin singlenä yhtyeen seitsemänneltä albumilta Taking the Long Way vuoden 2006 maaliskuussa, ja oli albumin ensimmäinen fyysinen single. Kappale voitti helmikuussa 2007 vuoden levytyksen, vuoden kappaleen ja parhaan duon tai ryhmän kantriesityksen Grammy-palkinnot. Kappaleen paras sijoitus Billboard Hot 100 -listalla oli neljäs. Kappaleen musiikkivideon ohjasi brittiläinen Sophie Muller.
Taustaa
Dixie Chicks aiheutti kohua vuonna 2003, kun yhtyeen laulaja Natalie Maines kritisoi Yhdysvaltain presidenttiä George W. Bushia keikalla Lontoossa. Liittyen alkaneeseen Irakin sotaan, Maines sanoi "me emme halua tätä sotaa, tätä väkivaltaa, ja häpeämme että Yhdysvaltain presidentti on Texasista."
Taking the Long Way oli Dixie Chicksin ensimmäinen kohun jälkeen julkaistu studioalbumi, ja useat sen kappaleet käsittelivät yhtyeen reagointia kohuun. Näistä kappaleista näkyvin oli "Not Ready to Make Nice", jonka kirjoittivat kaikki yhtyeen jäsenet (Maines, Emily Robinson ja Martie Maguire) Dan Wilsonin kanssa. Kappale käsitteli yhtyeen ajatuksia sananvapaudesta ja reaktiota heidän kappaleidensa kieltämiseen country-musiikkia soittavilta radioasemilta.
Plektrudis
Plektrudis (Plectrude, k. 717) oli frankkien valtakunnan major domuksen Pipin Heristalilaisen vaimo.
Plektrudis oli kreivi Hugobertin tytär. Plektrudiksen huomattavat myötäjäiset auttoivat Pipiniä rahoittamaan hänen Neustriaa vastaan käymäänsä sotaa. Heidän poikansa Drogo ja Grimoald kuolivat molemmat ennen isäänsä, ja Plektrudis sai vakuutettua miehensä valitsemaan Grimoaldin aviottoman pojan Teudoaldin perijäkseen. Kun Pipin kuoli vuonna 714, Plektrudis vangitutti Kölnissä Pipinin aviottoman pojan Kaarle Martelin, jotta tämä ei pyrkisi valtaan.
Vuonna 716 Neustrian kuningas Kilperik II ja hänen major domuksensa Ragenfrid löivät vankeudesta paenneen Kaarlen ja kukistivat sen jälkeen Kölnissä Plektrudiksen, jonka oli tunnustettava Kilperikin asema kaikkien frankkien kuninkaana ja Ragenfridin asema hänen major domuksenaan. Kaarle Martel onnistui kuitenkin palaamaan ja voittamaan Kilperikin ja Ragenfridin joukot. Sen jälkeen Kaarle selvitti välinsä Plektrudiksen kanssa. Plektrudis kuoli myöhemmin samana vuonna, ja hänet haudattiin Kölniin.
Stage
Stage tai stages voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Kirkland
Kirkland tarkoittaa seuraavia: