cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tuomas Lius
Jännityskirjat Haka, Laittomat ja Härkäjuoksu kertovat suomalais-egyptiläisen rikosylikonstaapeli Julia Noussairin ja viinijärveläisen amatöörietsivä Marko Pippurisen seikkailuista. Tarinoiden tapahtumapaikat löytyvät suureksi osaksi Pohjois-Karjalasta. Hän on myös mukana Pikku G:n Musiikkivideolla Shala-la-la.
Tummahäränsilmä
Tummahäränsilmä (Maniola jurtina) on täpläperhosiin (Nymphalidae) kuuluva päiväperhoslaji. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu vaarantuneeksi (VU).
Levinneisyys ja lentoaika
Tummahäränsilmän esiintymisalue ulottuu Pohjois-Afrikasta Eurooppaan ja Vähän-Aasian kautta Iraniin. Pohjoisessa sitä tavataan Etelä-Suomessa saakka ja idässä Uralille saakka. Lajin kanta Suomessa on heikentynyt muutamien vuosikymmenien aikana huomattavasti ja sitä tavataankin lähinnä Lounais-Suomessa, missä kanta on säilynyt muuta maata paremmin. Lentoaika on kesä-elokuu.
Koko ja ulkonäkö
Tummahäränsilmän siipien kärkiväli on noin 4 cm ja siivet ovat päältä tummanruskeat. Naaraat ovat hieman koiraita suurempia ja niiden siivissä on suuri punaruskea alue. Kummallakin on etusiivessään silmätäplä.
Elinympäristö ja elintavat
Tummahäränsilmän elinympäristöä ovat niityt ja pientareet. Laji talvehtii toukkana.
Ravintokasvi
Toukat käyttävät ravinnokseen erilaisia heinäkasveja (Poaceae), kuten nurmikat (Poa) ja tesma (Milium effusum).
Saint-Coulitz
Saint-Coulitz on kunta läntisessä Ranskassa Finistèren departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Aulnejoen varrella, noin 50 kilometriä Brestin kaupungista kaakkoon.
pienoiskuva|vasen|Saint-Coulitzin kirkko Saint-Coulitzin kirkko on valmistunut vuonna 1558. Se kuitenkin uudistettiin 1600-luvulla, jolloin muun muassa kellotorni sai nykyisen ilmeensä. Saint Coulitz oli Irlannin suojeluspyhimyksen Pyhän Brigidin tunnustaja.
Kunnan pormestarina toimi vuosina 1989-2001 ranskalais-togolainen Kofi Yamgnane, joka toimi vuosina 1991-1993 valtiosihteerinä sosiaali- ja integraatioasioissa François Mitterrandin presidenttikaudella.
Josep Lluís Sert
Josep Lluís Sert i López (1902–1983) oli espanjalainen arkkitehti, joka oli kiinnostunut kaavoituksesta ja kaupunkisuunnittelusta mutta tuli tunnetuksi myös sisätilojen ja kalusteiden suunnittelijana.
Vuonna 1939 Sert muutti Yhdysvaltoihin, missä hänestä tuli Harvardin yliopiston arkkitehtuurin professori vuonna 1953. Hän aloitti kaupunkisuunnittelun opetuksen ensimmäisenä koko maassa. Vuonna 1955 hän perusti oman toimistonsa Massachusettsiin. Se toteutti monia asuin- ja toimistotaloja sekä yliopiston rakennuksia 1960- ja 1970-luvuilla.
Sertin tunnettuihin teoksiin kuuluvat Joan Mirón ateljeekoti Mallorcalla (1955), Fondation Maeghtin galleria Ranskassa (1959), ja Fundació Joan Miró Barcelonassa (1975). Hän osallistui myös Bostonin, Harvardin ja Guelphin yliopistojen kampusten sekä kolumbialaisen Medellínin kaupungin asemakaavan suunnitteluun.
Eero Heliövaara
Heliövaara oli SRV:n toimitusjohtaja vuosina 2006–2009. Hän oli Pohjola-Yhtymä Oyj:n toimitusjohtaja vuosina 2001–2005. Aiemmin Heliövaara on työskennellyt eläkevakuutusyhtiö Ilmarisen sijoitusjohtajana ja Merita Pankin varatoimitusjohtajana.
Heliövaaran isä on arkkitehti Mikko Heliövaara. Hänen veljensä on tutkija Kari Heliövaara.
Niagaran piirikunta
Niagaran piirikunta on Yhdysvaltojen New Yorkin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 209 281 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Lockportin kaupunki. Piirikunta on perustettu 11. maaliskuuta 1808.
Andri Melnyk
thumb|Andri Melnyk vuonna 1940. Andri Melnyk (12. joulukuuta 1890 Volja Jakubova, Galitsia, Itävalta-Unkari – 1. marraskuuta 1964 Köln, Länsi-Saksa) oli ukrainalainen sotilas ja nationalistijohtaja.
Itävalta-Unkarin Galitsiassa syntynyt Melnyk opiskeli Wienin maatalouskorkeakoulussa, kunnes värväytyi ensimmäisen maailmansodan puhjettua vapaaehtoisena Itävalta-Unkarin armeijaan perustettuun ukrainalaiseen legioonaan. Hän yleni komppanianpäälliköksi mutta jäi syyskuussa 1916 venäläisten sotavangiksi. Yhdessä Jevhen Konovaletsin ja eräiden muiden kanssa hän pakeni vuonna 1917 sotavankileiriltä ja osallistui Kiovassa vapaaehtoisen Sitš-tarkk'ampujapataljoonan perustamiseen. Tammikuusta 1919 alkaen Melnyk oli jonkin aikaa Ukrainan kansantasavallan armeijan esikuntapäällikkönä ja vuosina 1920–1921 Ukrainan sotilasattaseana Prahassa ja Wienissä. Vuonna 1922 hän asettui Puolaan liitettyyn Galitsiaan, jossa hänestä tuli maanalaisen Ukrainan sotilasjärjestön (UVO) paikallisjohtaja, kun järjestön varsinainen johtaja Konovalets joutui siirtymään turvaan maanpakoon. Vuosina 1924–1928 Melnyk oli toimintansa vuoksi puolalaisessa vankilassa.
Melnyk oli vuosina 1933–1938 ukrainalaisten katolisen nuorisojärjestön puheenjohtaja mutta toimi salaa myös UVO:n seuraajaksi perustetussa Ukrainalaisten nationalistien järjestössä (OUN). Kun OUN:n johtaja Konovalets vuonna 1938 salamurhattiin, Melnyk siirtyi ulkomaille ottaakseen hänen paikkansa. Elokuussa 1939 Roomassa kokoontunut OUN:n liittokokous vahvisti Melnykin johtajuuden, mutta seuraavan vuoden alussa Stepan Banderan johtama nuorten radikaalien siipi perusti kilpailevan johdon, jolloin järjestö hajosi kahtia. Melnykin johtama siipi tunnettiin tämän jälkeen nimellä OUN-M. Järjestön luotettavuutta epäilleet saksalaiset asettivat Melnykin vuonna 1941 kotiarestiin, jolloin hän luovutti johdon Ukrainassa varamiehelleen Oleh Olžytšille. Vuonna 1944 Melnyk vangittiin Sachsenhausenin keskitysleirille, mutta hänet vapautettiin melko pian, kun saksalaiset vakuuttuivat hänen yhteistyöhalustaan. Vuodesta 1945 hän asui Luxemburgissa ja jatkoi vaikuttamista ukrainalaisessa emigranttiyhteisössä.
Ramón Rey Ardid
Rey Ardid oli psykiatri ja Zaragozan yliopiston professori. Vuonna 1924 hän pelasi Espanjan joukkueessa ensimmäisissä epävirallisissa shakkiolympialaisissa Pariisissa. Espanja sijoittui kymmenenneksi. Vuonna 1928 Rey Ardid voitti pre-olympialaisturnauksen Madridissa, mutta luopui paikastaan edustusjoukkueessa.
Vuonna 1929 Rey Ardid sijoittui sijoille 4–5 Barcelonan turnauksessa ja voitti ensimmäisen kerran Espanjan-mestaruuden. Seuraavana vuonna hän voitti mestaruusottelun Manuel Golmayota vastaan. Hän puolusti titteliään menestyksekkäästi R. Casasia, Vicente Almirali Castallia ja Juan Manuel Fuentesia vastaan. Vuonna 1943 hän menetti tittelin José Sanzille.
Reinickendorf (hallintoalue)
thumb|Reinickendorfin hallintoalue korostettuna Berliinin kartalla thumb|Reinickendorfin hallintoalueeseen kuuluvat kaupunginosat Reinickendorf on yksi Berliinin 12 hallintoalueesta, joilla on oma, paikallisvaaleissa valittu hallintonsa ja rajoitettu itsemääräämisoikeus. Järjestyksessään se on Berliinin 12. hallintoalue ja sijaitsee kaupungin luoteisella laidalla. Vuoden 2017 joulukuun lopussa hallintoalueen asukasluku oli 260 253. Pinta-alaltaan se on 89,5 neliökilometrin suuruinen ja asukastiheys on 2 909 as./km².
Berliiniläisten keskuudessa Reinickendorf viittaa yleensä Reinickendorfin kaupunginosaan, ei samannimiseen hallintoalueeseen.
Mneme (kuu)
Mneme on Jupiteria retrogradiseen suuntaan kiertävä, epäsäännöllinen, Ananke-ryhmän kuu. Sen löysi ryhmä astronomeja vuonna 2003, jolloin kuu sai väliaikaiseksi nimekseen S/2003 J 21. Mneme on halkaisijaltaan noin 2 kilometriä ja se kiertää Jupiteria noin 21 miljoonan kilometrin etäisyydellä kiertoajan ollessa 620 päivää. Radan inklinaatio on 149° ja eksentrisyys 0,2271.
Nykyisen nimensä kuu on saanut boiotialaisen mytologian Mneme muusasta.
Salainen poliisi
pienoiskuva|Poliisiministeri Joseph Fouche Salainen poliisi on poliisin elin, jonka tarkoitus on suojella valtiota ja voimassa olevaa valtiomuotoa valtion sisäisiä uhkia vastaan. Salaista poliisia kutsutaan myös nimellä poliittinen poliisi. Salainen poliisi on usein sisäministeriön alainen organisaatio, eikä sitä aina pidä sekoittaa salaiseen palveluun, vastavakoiluun tai tiedustelupalveluun.
Salaisen poliisin toiminta on yleensä näkymätöntä ja ei-julkista. Valtiota, jossa salaisen poliisin toiminta on näkyvää ja voimakasta kutsutaan poliisivaltioksi. Usein totalitaristisissa poliisivaltioissa salaisen poliisin tehtävä on tukahduttaa vastarinta ja toisinajattelijoiden poliittinen toiminta.
Salaisia poliisia muistuttavia historiallisia valtiollisia organisaatioita ovat esimerkiksi Iivana Julman Venäjää rautaisessa otteessa pitänyt Opritšnikki ja Ming-dynastian ajan Kiinassa toiminut Jinyiwei. Nykyaikaisen salaisen poliisin esikuvana pidetään Napoléon Bonaparten aikana Ranskassa toiminutta valtiollista poliisia, jonka perusti poliisiministeri Joseph Fouché. Tämä edelsi vuonna 1812 Eugène-François Vidocq’n perustamaa Sûretéa.
Orleansin piirikunta (New York)
Orleansin piirikunta on Yhdysvaltojen New Yorkin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 40 352 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Albionin kunta. Piirikunta on perustettu vuonna 1824.
Hjalmar Magnus Eklund
Hjalmar Magnus Eklund (12. tammikuuta 1880 Turku – 10. kesäkuuta 1937 Parainen) oli ensimmäinen suomalainen matemaattisen logiikan tuntija, filosofi, kansanvalistustyön edistäjä ja keinotekoisen ido-kielen uranuurtaja.
Elämä ja ura
thumb|210px Hjalmar Eklund oli hyvin lahjakas monella alalla. Hän opiskeli matematiikkaa, fysiikkaa ja filosofiaa Helsingin yliopistossa ja valmistui maisteriksi 1903. Hän keskittyi joukko-oppiin, joka sijoittuu matematiikan ja logiikan välimaastoon. Hänestä tuli täten Suomen ensimmäinen asiantuntija logiikassa, joka oli tuolloin uusi ala.
Vuonna 1906 hän työskenteli yliopiston historiallis-kielitieteellisen osaston fonetiikan laboratoriossa. Mahdollisesti siellä hän kiinnostui kielistä, ja kun oli matemaatikko-loogikko, luontevasti keinotekoisista kielistä.
Vuodesta 1906 vuoteen 1918 Eklund toimi opettajana eri lukioissa Turussa ja Porissa. Samoihin aikoihin hän jatkoi opintojaan ja valmistui maisteriksi 1911 filosofiassa. Hän opiskeli myös Saksassa: vuonna 1909 ja 1910 Göttingenissä matematiikkaa, 1913 Leipzigissa filosofiaa ja 1914 uudelleen Göttingenissä filosofiaa. Hänen tuon ajan merkittävimmät teokset olivat vuonna 1916 ilmestynyt “Russells antimoni och andra paradoxala motsägelser. Logiska undersökningar” ja vuonna 1918 norjalaisessa aikakauslehdessä Nyt Tidskrift for Matematik ilmestynyt “Über Mengen, die Elemente ihrer selbst sind”.
Hjalmar Eklund oli ateisti. Hän kirjoitti kriittisesti mutta objektiivisesti uskonnonvastaisia artikkeleita. Vuonna 1906 hän oli perustamassa ylioppilasyhdistys Prometheusta, joka toimi ajatuksenvapauden puolesta. Sisällissodan jälkeen Eklund oli jäsenenä valtiollisessa uskonnonvapauskomiteassa.
Lisäksi Hjalmar Eklund oli sosialisti ja toimittaja. Hän avusti Turussa ilmestynyttä Arbetet-lehteä. Vuoden 1918 kansalaissodan jälkeen Eklund oli vangittuna kapinaan osallistumisesta, mutta hän vapautui marraskuussa 1918. Vuonna 1919 Eklundista tuli Turussa ilmestyneen Demokraatin (myöh. Sosialisti) toimittaja. Siellä hänen harrastuksensa keinotekoiset kielet tulivat esille ja hän kirjoitti useita artikkeleita kansainvälisestä apukielestä idosta. Tuohon aikaan hän julkaisi myös "Ido-kielen kieliopin".
Myöhemmin vuonna 1919 Eklundista tuli vastaperustetun Työväen Sivistysliiton (TSL) ensimmäinen sihteeri Väinö Voionmaan kutsumana. Sihteerinä ollessaan hän kannusti työläisiä opiskelemaan kansainvälisiä apukieliä, varsinkin idoa. Hän toimitti myös kaksi osaa "Työväen sivistysliiton opintokirjaa". Erillisenä ilmestyi vielä "Työväen sivistysliiton opintokerhot, niiden järjestö ja tehtävät".
Vuonna 1926 hän palasi Helsingistä Turkuun ja työskenteli vakuutusyhtiö Sammossa vakuutusmatemaatikkona aina vuoteen 1933. Hjalmar Magnus Eklund kuoli 1937 Paraisilla vain 57 vuoden ikäisenä.
Kalevan-ottelu 1913
Kalevan-ottelu järjestettiin vuonna 1913 Helsingissä 19.–20. heinäkuuta. Kilpailupaikka oli Eläintarhan kenttä. Kalevan maljan voitti Helsingin Kisa-Veikot.
Luomi
Taliluomi
Esiintyy yleensä leuan tai sukupuolielimien lähettyvillä. Taliluomesta saattaa kasvaa karvoja. Se ei ole koholla, joten sitä ei ole syytä leikata.
Varsiluomi
Varsiluomi (fibroma molle) ei nimestään huolimatta ole varsinaisesti luomi vaan ihopoimu. Se on tyypillisesti 2-5 millimetrin mittainen ulkonema; muodoltaan ohut ja ihossa kiinni ohuella varrella. Varsiluomia esiintyy yleisimmin kaulalla ja kainaloiden reunoilla. Niitä on lähes joka toisella aikuisella. Aikuistyypin diabetes, ylipaino ja korkea kolesteroli edistävät niiden kehittymistä.
Eva Henning
thumb|right|Eva Henning Eva Henning (10. toukokuuta 1920 Newark, New York, Yhdysvallat – 18. huhtikuuta 2016 Oslo, Norja ) oli ruotsalainen näyttelijä.
Henning opiskeli vuosina 1938–1940 Tukholman Kuninkaallisessa draamateatterissa. Hän oli vuosina 1946–1953 naimisissa ohjaaja Hasse Ekmanin kanssa, mutta erosi ja meni uusiin naimisiin Toralv Maurstadin kanssa.
Henningin norjalainen isä ja ruotsalainen äiti erosivat tyttärensä ollessa kuusivuotias.
Muutamia elokuvia, joissa Henningillä oli rooleja, ovat Juhlapäivälliset (1948), Jano (1949), Vankila (1949), Niin päättyi yö (1950) ja Ture Sventon – yksityisetsivä (1972). Näyttelijätär tunnettiin myös teatterista.
Georges Boulanger (viulisti)
Georges Boulanger (18. huhtikuuta 1893 Tulcea, Romania – 3. kesäkuuta 1958 Olivos, Argentiina) oli romanialaissyntyinen säveltäjä ja muusikko, joka on tullut tunnetuksi erityisesti maailmanlaajuisesti tunnetusta ja levytetystä sävelmästään "Ennen kuolemaa".
Tausta
Boulanger opiskeli 12-vuotiaasta lähtien Bukarestin musiikkikonservatoriossa hänelle myönnetyn stipendin turvin. Kolme vuotta myöhemmin kuuluisa viulisti Leopold Auer kuuli hänen soittavan Paganinia ja otti hänet suojiinsa. Boulanger sai matkustaa Dresdeniin, jossa hän opiskeli kaksi vuotta.
Elämä ja ura
Vuonna 1910 Auer katsoi Boulangerin musiikkikoulutuksen olevan valmis ja lahjoitti hänelle valmistamansa viulun sekä etsi työpaikan. Boulangerista tuli Pietarin tärkeimmän Café Chantantin pääviulisti ja hänen yleisönään oli säännöllisesti venäläistä aatelistoa.
Venäjän aikoina Boulanger kehitti "kevyenä musiikkina" tunnetun musiikkityylinsä, joka oli sekoitus mustalaismusiikkia, Balkanin alueen kansanmusiikkia ja wieniläisvalsseja. Hän tapasi myös tulevan vaimonsa Ellionorr Paulsonin, nuoren virolaisen asianajajan ja lääketieteen opiskelijan.
Boulanger palasi Romaniaan vuoden 1917 poliittisen tilanteen johdosta ja suoritti asepalveluksensa. Hän opetti musiikkia ja sävelsi samanaikaisesti. Hän piti yhteyttä Ellionorriin myös säännöllisesti ja pariskunta sai järjestettyä tapaamisen Berliiniin 1922. He menivät naimisiin ja saivat kaksi tytärtä. Nora-tyttärestä tuli sittemmin myös muusikko ja säveltäjä.
Berliini oli aikansa viihdemusiikin keskuksia, jossa oli satoja esiintymismahdollisuuksia, kuten tanssipaikkoja, kahviloita, hotelleja ja kabareita. Boulangerin emigranttivenäläiset tuttavat kävivät säännöllisesti muun muassa Förster-ravintolassa.
Soitettuaan ensimmäistä kertaa radiolähetyksessä 1926 Boulanger solmi sopimuksen Bote & Bock -yhtiön kanssa seitsemän sävellyksen tekemisestä, joiden joukossa oli sittemmin maailmanlaajuiseksi ikivihreäksi noussut Ennen kuolemaa (Avant de Mourir / My Prayer). Vuonna 1927 Boulangerin ammattina puhelinluettelossa luki jo säveltäjä. Hotelliet ja musiikkipaikat mainostivat hänen esiintymisiään isoin kirjaimin. Vuonna 1931 Boulanger kiersi Euroopan isoimpia kaupunkeja 11-henkisen orkesterinsa kanssa ja alkoi saavuttaa kansainvälisempää tunnettuvuutta myös sävellyksilleen. Hänen uransa huippuvuodet olivat 1935-1936, jolloin hänestä oli tullut Saksassa erittäin tunnettu.
Boulanger muutti Etelä-Amerikkaan 1948 ja solmi sopimuksen Copacabana Palace Hotelin kanssa Rio de Janeirossa. Hän tuli lopulta tunnetuksi myös Brasiliassa ja kiersi laajalti maata. Hän solmi sittemmin sopimuksen Radio Belgranon kanssa Argentiinaan, jossa hän eli kuolemaansa saakka 1958.
Tuotanto
Boulangerin sävellystuotanto on suuntautunut levytettävään ja radion välityksellä levytettyyn viihdemusiikkiin. Hänen sävellyksensä ovat pääosin 5-6 minuutin pituisia tai lyhyempiä. Vuonna 1927 hän levytti Vox-yhtiölle 13 sävellystään ja vuosina 1936 ja 1939 hän levytti yhteensä 69 sävellystään Odeon-yhtiölle, sekä samoihin aikoihin 24 teosta Parlophon-yhtiölle. Kaiken kaikkiaan hänen tuotantonsa käsittää noin 250 teosta. Boulangerin tunnetuin ja eniten levytetty sävellys on "Ennen kuolemaa".
Trogonilinnut
Trogonilinnut eli vanhalta nimeltään surukulinnut (Trogoniformes) ovat tropiikissa eläviä eksoottisia lintulajeja, joilla on kaksi varvasta suuntautunut eteenpäin ja kaksi taaksepäin. Sama piirre on useilla muillakin lintulahkoilla, mutta niillä taakse ovat kääntyneet ensimmäinen ja neljäs varvas, trogonoilla sen sijaan ensimmäinen ja toinen varvas, mikä kertoo yhteisestä alkuperästä. Trogonilintujen lahkoon kuuluu vain yksi heimo, trogonit (Trogonidae), jossa on noin 40 lajia. Ryhmä on kuitenkin sangen vanha, ja mm. Tanskasta ja Saksasta eoseenikerrostumista on löydetty trogonilintujen fossiileja.
Trogonilinnut muodostavat kolme selvästi erottuvaa ryhmää, joista yksi elää Aasiassa, toinen Afrikassa ja kolmas trooppisessa Amerikassa Texasin eteläosasta Argentiinan pohjoiskärkeen ulottuvalla alueella. Trogonit ovat hyvin värikkäitä. Ne elävät yksikseen ja viettävät hiljaista ja rauhallista elämää tropiikin viidakoissa, syvällä latvuskerroksessa. Ne istuvat pitkiä aikoja liikkumatta oksallaan, josta ne väijyvät paikalle osuvia hyönteisiä. Amerikkalaisten lajien pääravintoa ovat kuitenkin hedelmät ja marjat. Ne pyrähtävät äkkiä vahtipaikaltaan, lentävät marjapensaan luokse, sieppaavat haluamansa marjat ja palaavat syömään niitä kaikessa rauhassa.
Thomas Edwin Mostyn
Thomas Edwin Mostyn  (1864 Liverpool - 1930 Manchester) oli englantilainen taidemaalari. Hänet tunnetaan suuren yleisön parissa erityisesti hänen romanttisista puutarhamaalauksistaan, mutta hänen tyylinsä on niin monipuolinen, että on välillä vaikeaa uskoa, että sama tekijä on luonut kaikki teokset.
Trogonilinnut
Trogonilinnut pesivät puun koloissa. Jotkut lajit kaivavat pesänsä itse nokallaan lahoon puuhun. Kerralla on munittu tavallisesti 2–4 pyöreää hyvin valkoista munaa, joita molemmat puolisot hautovat. Koiras osallistuu hautomiseen siitä huolimatta, että pitkä pyrstö aiheuttaa vaikeuksia. Hautominen kestää noin 29 päivää.
Thomas Edwin Mostyn
Elämäkertaa
Mostyn syntyi Liverpoolissa, mutta varttui Manchesterissa. Hän opiskeli Manchesterin taideakatemiassa ja piti ensimmäisen näyttelynsä vuonna kotikaupungissaan vuonna 1880. Royal Art Academyssä hänen töitään oli esillä ensikertaa vuonna 1893.
1910-luvulla Mostynin tyyli alkoi muuttua. Hän alkoi maalata ihmisiä hienoissa puutarhoissa, mikä ennakoi hänen tulevia puutarhamaalauksiaan. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Mostyn muutti Devoniin, missä hän alkoi maalata puutarhamaalauksiaan, joista hänet tunnetaan nykyään parhaiten. Näissä töissä hän on hylännyt realismin, luonto ja rakennukset on idealisoitu ja kuvissa on vahva luonnon voiman tuntu. Väriä hän käytti useita kerroksia ja ne olivat kirkkaita. Hän levitti ne kankaalle palettiveitsellään.
Mostyn kieltäytyi noudattamasta aikansa ajatussuuntauksia ja muoteja. Hän ei halunnut asettaa itseään mihinkään tiettyyn muottiin tai valitsemaan suosittuja ja muodikkaita aiheita. Hänen mukaansa jokainen hetki oli ainutlaatuinen ja jos sen maalaa, se tulee tehdä yksilöllisesti.
Raamatunkäännökset
thumb|300px|RaamattuRaamattu on käännetty useammalle kielelle kuin mikään muu kirja. Juutalainen raamattu Tanakh, joka vastaa suurin piirtein protestanttista Vanhaa testamenttia, kirjoitettiin alun perin hepreaksi, lukuun ottamatta joitakin arameaksi kirjoitettuja osia Danielin, Esran ja Jeremian kirjoissa. Uusi testamentti on yleisimpien käsitysten mukaan kirjoitettu alun perin koinee-kreikaksi, joskin jotkut tutkijat katsovat, että jotkut osat siitä olisi kirjoitettu alun perin joko kokonaan tai osittain arameaksi ennen kreikankielistä käännöstä. Yhtenä esimerkkinä on pidetty Johanneksen evankeliumin ensimmäisen luvun alkua, jota on pidetty kreikankielisenä käännöksenä arameankielisestä hymnistä.
Thomas Edwin Mostyn
Elämäkertaa
1920-luvulla Mostyn piti useita omia näyttelyitä. Hän jatkoi oman tyylinsä etsimistä kuolemaansa saakka. Elämänsä loppupuolella Mostyn oli Royal Cambrian Academyn, Royal West of Englandin ja Royal Institute of Painters in Oil-Coloursin jäsen. Hänen töitään oli esillä Pariisin salongissa sekä Pittsburgissa.
Mostynin taideteosten hinnat ovat viime aikoina vaihdelleet paljon. Vuonna 1998 hänen työstään maksettiin huutokaupassa 63 059 Yhdysvaltain dollaria, mutta huomattavasti pienempiäkin summia on maksettu.
Raamatunkäännökset
Lähestymistapoja
Raamatun kääntämisessä voidaan käyttää erilaisia lähestymistapoja:
Käännös ei kuitenkaan koskaan voi olla täysin yhtäläinen alkutekstin kanssa, se on aina tulkinta jossa pyritään vastaavuuteen, ekvivalenttisuuteen.
Antiikin aika
Ensimmäisiä Tooran tekstien käännöksiä tehtiin ensimmäisen pakkosiirtolaisuuden aikana Babyloniassa, kun arameasta alkoi tulla juutalaisten yleiskieli. Kun suurin osa ihmisistä puhui arameaa eikä enää ymmärtänyt hepreaa, Tooraa käännettiin Targumeiksi eli arameankielisiksi käännöksiksi, jotta tavallinen kansa voisi ymmärtää Tooraa, kun sitä luettiin synagogissa.
Yksi tunnetuimmista Vanhan testamentin käännöksistä, Septuaginta, syntyi 200-luvulla eaa. Suurin osa Tanakhia oli tuolloin edelleen hepreaksi. Juutalaisia kerääntyi kuitenkin paljon Egyptiin, johon Aleksanteri Suuri oli perustanut nimeään kantavan Aleksandrian kaupungin. Yhteen aikaan kolmannes kaupunkilaisista oli juutalaisia. Nämä juutalaiset puhuivat edelleen enimmäkseen arameaa, mutta monet alkoivat kreikkalaistua niin sanotuiksi helleenisiksi juutalaisiksi. Ptolemaios II Filadelfos palkkasi joukon juutalaisia (eri lähteiden mukaan 15–70 (kreikan septuaginta) henkeä), jotka osasivat sekä hepreaa että koinee-kreikkaa. Kääntäjät tuottivat Septuagintan.
Hieronymuksen Vulgata ajoittuu vuosille 382 ja 420. Hieronymusta edeltäneitä latinankielisiä käännöksiä kutsutaan nimellä Vetus Latina. Niissä muun muassa Vanha testamentti oli käännetty Septuagintasta alkutekstien sijaan. Hieronymus alkoitti uudistamalla näitä varhaisempia latinankielisiä käännöksiä, mutta päätyi suorittamaan käännöksen suoraan heprean- ja kreikankielisistä alkuteksteistä niin paljon kuin mahdollista.
300-luvulla Wulfila käänsi Uuden testamentin gootin kielelle. 400-luvulla Pyhä Mesrob käänsi koko Raamatun armenian kielelle. Samalla ajalle ajoittuvat syyrian-, koptin-, etiopian- ja georgiankieliset käännökset.
Keskiaika
Keskiajalla varsinkaan Vanhan testamentin kääntämistä ei pidetty suotavana. Keskiajalta on kuitenkin peräisin joitakin katkelmallisia muinaisenglanninkielisiä käännöksiä, tunnetuimpana kadonnut Kunnianarvoisan Bedan tekemä käännös Johanneksen evankeliumista. Hänen kerrotaan tehneen käännös hieman ennen kuolemaansa noin vuonna 735. Vanhaksi yläsaksaksi käännetty Matteuksen evankeliumi ajoittuu vuoteen 748. Kaarle Suuri tilasi Alcuinilta uuden version Vulgatasta. Käännös vanhalle kirkkoslaaville ajoittuu 800-luvun loppupuolelle.
Alfred Suuri laittoi joukon kansankielisiä raamatunkatkelmia kiertämään vuoden 900 tienoilla. Näihin kuului osia Pentateukista, kuten kymmenen käskyä, joista tuli osa Alfredin lakeja. Noin vuonna 990 valmistui kokonainen käännös neljästä evankeliumista muinaisenglannilla, länsisaksin murteella. Näitä kutsutaan Wessexin evankeliumeiksi
Paavi Innocentius III julisti kirkon ulkopuoliset raamatunkäännökset pannaan vuonna 1199 vastaiskuna kataarien ja waldensialaisten harhaopeille. Toulousen ja Tarragonan kirkolliskokoukset tekivät raamatunkäännösten omistamisesta laitonta vuonna 1234.
Tunnetuin keskienglantilainen raamatunkäännös Wycliffen Raamattu vuodelta 1383 perustui Vulgataan. Oxfordin kirkolliskokous julisti sen pannaan vuonna 1408. Unkarilainen hussilaisten Raamattu ilmestyi 1400-luvulla, ja vuonna 1478 valmistui espanjalainen käännös Valencian murteella.
Monroen piirikunta (New York)
Monroen piirikunta on Yhdysvaltojen New Yorkin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 741 770 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Rochesterin kaupunki. Piirikunta on perustettu 23. helmikuuta 1821.
Raamatunkäännökset
Reformaatio ja uuden ajan alku
Tyndalen Raamattu vuodelta 1526 kohtasi suuren vastustuksen, ja William Tyndale vangittiin vuonna 1535 Vanhan testamentin käännöksestään. Froschauerin Raamattu vuodelta 1531 ja Lutherin Raamattu vuodelta 1534 olivat merkittävä osa uskonpuhdistusta. Niiden molempien osia ilmestyi jo pitkin 1520-lukua. Katolinen Jacques Lefèvre d'Étaplesin vuonna 1530 julkaisema Raamattu jopa edelsi ajallisesti protestanttisia käännöksiä.
Reformaation myötä kansankielisten käännösten tekeminen vapautui, ja kaikki merkittävimmät eurooppalaiset kielet saivat pian omat käännöksensä. Jesuiittojen suorittama lähetystyö johti siihen, että Raamattu käännettiin 1600-luvulla myös useille Uuden Maailman kielille.
Nykykäännökset
Raamattu on edelleen maailman käännetyin kirja. Vuonna 2004 vähintään yksi Raamatun kirja oli käännetty 2 377 kielelle kaikkiaan 6 900 SIL Internationalin luettelemasta kielestä. Näihin kuuluu 665 afrikkalaista, 585 aasialaista, 414 oseanialaista, 404 Latinalaisen Amerikan ja Karibianmeren, 209 eurooppalaista ja 75 pohjois-amerikkalaista kieltä. Näin Raamattu on periaatteessa saatavilla kokonaan tai osittain 98 prosentille maailman väestöstä. United Bible Societies avustaa 600 uuden käännöksen tekemisessä.
thumb|300px|Kuva Taiwaninkielisestä Raamatusta thumb|300px|Kuva tanskankielisestä 1500-luvulla painetusta Raamatusta
Afrikaans
Raamattu käännettiin afrikaansin kielelle vuonna 1933, ja se uudistettiin vuonna 1953. Sen käänsi eteläafrikkalainen raamattuseura Bybelgenootskap van Suid Afrika.
Englanti
Merkittävimpiä käännöksiä:
Espanja
Ensimmäinen kokonainen käännös alkukielistä espanjaksi oli Casiodoro de Reinan Biblia del Oso vuodelta 1569.
<!--
Esperanto
An Esperanto organization devoted to Biblical and Oriental Studies, the Internacia Asocio de Bibliistoj kaj Orientalistoj, beginning in the 1960s, attempted to organize the translation of a new, ecumenical Esperanto Bible version, however, this project eventually lapsed, with only Gerrit Berveling's translation of Numbers published (Nombroj, 1999) published. Dr. Berveling (a Dutch Free Church theologian and classical linguist) has, however, translated most of a new version of the New Testament, eschewing the syntactically overliteral tendencies of the B&FBS version, which is perhaps most akin among English versions to the Revised Version of 1881. His gospels have been published as La bona mesaĝo de Jesuo: laŭ X [X = Mateo, Marko, Luko, Johano, all 1992], and the first volume of his projected New Testament has appeared as Leteroj de Paŭlo kaj lia skolo (2004). He has also published a three-volume edition of the Deuterocanonical Books (La duakanonaj libroj), the first two of which (those included in the Roman Catholic Canon) are incorporated in the latest printing of the Londona Biblio.
There have also been other translations of specific books of the Bible and of shorter portions.
External link
Gootti
The only translation of the Bible into the extinct Gothic language was made by the bishop Ulfilas and is preserved in one hand-written copy, known as the Codex Argenteus. -->
Italia
Ensimmäinen painettu käännös italian kielelle oli Malermin Raamattu vuonna 1471.
<!--=== Latina ===
There were a number of piecework translations into Latin during the period of the early Church. Collectively, these versions are known as the Vetus Latina. In the Old Testament, they follow the Greek Septuagint closely, it being their usual source, and reproduce its variations from the Hebrew Masoretic Text. They were never rendered independently from the Hebrew or Greek; they vary widely in readability and quality, and contain many solecisms in idiom, some by the translators themselves, others from literally translating Greek language idioms into Latin.
All of these translations were made obsolete by St. Jerome's Vulgate version of the Bible. Jerome knew Hebrew, and revised and unified the Latin Bibles of the time to bring them into conformity with the Hebrew as he understood it. The liturgical Psalms, however, are often taken from the older Latin bibles.
In the Protestant Reformation, Theodore Beza produced a new Latin version of the Old Testament the Apocrypha and the New Testament. Demand for a Latin Bible among Protestants declined steadily, and Beza's translation never achieved wide circulation. However, Beza's Latin translation, with its many exegetical margin notes, influenced the translation of the famous Geneva Bible.
-->
Pohjoissaame
Pohjoissaame on puhutuin saamelaiskieli, ja sitä puhutaan Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa. Uusi testamentti käännettiin ensimmäisen kerran pohjoissaameksi vuonna 1840. Korjattu käännös Uudesta testamentista sekä Vanha testamentti julkaistiin yhtenäisenä Raamattuna vuonna 1895. Käännöksen kieli oli kuitenkin vaikeasti ymmärrettävää vanhaa saamea, eikä yhtenäisen kirjakielen puuttuessa käännöstä hyväksytty kaikissa valtioissa. Suomen saamelaisten kannalta erityisen hankalaa oli voimakas norjan vaikutus kielessä. Päätös uuden käännöksen tekemisestä tehtiin 1980- ja 1990-lukujen taitteessa. Lopulta lähes 20 työvuoden jälkeen uusi raamatunkäännös valmistui pohjoissaameksi keväällä 2019, ja se otettiin virallisesti käyttöön 1. syyskuuta 2019. Sen kielimuoto on hyväksytty kaikissa kolmessa valtiossa, joissa pohjoissaamea puhutaan. Käännöstyöryhmän mukaan uuden raamatunkäännöksen kirjallinen kieli yhdistää eri maiden saamelaisia ja vahvistaa heidän identiteettiään sekä laajentaa saamen puhujien sanavarastoa.
Vuonna 2019 päättyneen käännöstyön kielitieteellinen johtaja oli Oulun yliopiston saamen kielen emerituslehtori Tuomas Magga. Työtä hallinnoiNorjan Pipliaseura.
<!--=== Romania ===
The first complete translation to Romanian was done in 1688 (called "Biblia de la Bucureşti") by Radu and Şerban Greceanu with the help of Şerban Cantacuzino and Constantin Brâncoveanu.
In our days, two main translations are currently used in Romanian. The Orthodox churches use the "Biblia Sinodală" (Bible of the Holy Synod) version, the standard Romanian Orthodox Biblie translation, published with the blessings of Patriarch Teoctist, whileas Protestant denominations mainly use the more wide-spread translation of Dumitru Cornilescu first published in 1928. In 1989 "Biblia Cornilescu Revizuită" (Revised Cornilescu Version) appeared, which meant to get the existing translation closer to the original manuscripts, in a form grammatically corrected and adapted according to the evolution of the modern Romanian language.
-->
Ruotsi
Ensimmäisen ruotsinkielisen raamatunkäännöksen määräsi toimitettavaksi Kustaa Vaasa, joka käännytti Ruotsin katolisuudesta protestanttisuuteen.
Saksa
thumb|Ensimmäinen täydellinen saksankielinen raamatunkäännös vuodelta 1534, jäljentänyt [[wittenbergiläinen Hans Lufft, kannessa puuleikkaus.]] Ensimmäinen saksankielinen raamatunkäännös oli Martti Lutherin tekemä. Uusi Testamentti julkaistiin vuonna 1522 ja koko Raamattu vuonna 1534. Tällä oli suuri vaikutus paitsi Saksan kirjakielen kehittymiselle, myös muille raamatunkäännöksille eri puolilla Eurooppaa.
Suomi
<!-- The first Finnish translation of the New Testament was Mikael Agricola's Se Wsi Testamenti Somexi (The New Testament in Finnish), which was translated from Greek originals into Finnish 1548. Agricola is today considered the father of the Finnish written language.
The first translation of the whole Bible was the so-called Vanha kirkkoraamattu (Old Church Bible), titled Biblia, Se on: Coco Pyhä Ramattu Suomexi. This edition was translated by committee led by Bishop Erik Rothovius 1638-1641, and published 1642. It was revised 1683-1685 (Florinus).
As the Finnish written and spoken language evolved during the centuries and literacy became commonplace also amongst the laypeople, need for a new edition arose. The so-called Biiblia or Vuoden 1776 raamattu (Year 1776 Bible) was published in 1776. It was the first edition meant not only to ecclestical but also to domestic use, and first written in Modern Finnish. It was revised 1859. The 1776 Bible is the version in use by certain sects even today.
Again a new translation was needed in the early 20th century, and a committee for translation was set 1911. It had its work ready 1933. Full edition of Bible was published in 1938. This edition is often referred as Vuoden 1938 kirkkoraamattu (year 1938 Church Bible). It was translated by the Finnish Lutheran Church, and intended to Lutheran use. As the translationary principle was "one source language word - one Finnish word", its text is very archaizing, and it uses dialectal terms obsolete even during the era. The 1938 edition consisted of Old Testament, deuterocanonicals and New Testament.
The latest official Finnish translation dates to 1992, the so-called Uusi kirkkoraamattu (New Church Bible). It is the first Finnish ecumenical edition; the translation committee consisted not only of the representants of the Finnish Lutheran Church, but also of academics and representants of Finnish Orthodox Church and Finnish Catholic Church, and is intended to use of all Christian denominations. the principle of 1992 edition is contextual translation; instead of verbatim translation, the contextes have been attempted to be translated as accurately as possible. The initial edition consisted of only New and Old Testament: the translation of the Old Testament deuterocanonicals were finished only 2004.
Of the non-official Finnish translations the most important is Uuden Maailman käännös (New World Translation) used by Jehovah's Witnesses. The principle in translation of this edition has been same as on 1938 edition: as verbatim translation as possible. Unfortunately the translation of the "Uuden Maailman käännös" has been done from English instead of original Aramaic and Greek, making the edition somewhat inaccurate.
-->
<!--=== Unkari ===
The first significant Bible translations into Hungarian are as follows:
John 3:16 in Hungarian
External links and resources -->
Viro
Ensimmäinen vironkielinen raamatunkäännös Piibli Ramat on peräisin vuodelta 1739. Käännöksen teki Anton Thor Helle suurelta osalta Pohjois-Viron, erityisesti Harjumaan, murteiden pohjalta. Tuorein vironkielinen raamatunkäännös on vuodelta 1997.
Suomalaisten raamatunkäännöstyö eri kielille
Vuonna 1812 aloittanut Suomen Pipliaseura on varhaisin Raamattuja kääntävä järjestö Suomessa. Sen suurin yksittäinen hanke yhdessä Raamatunkäännösinstituutin kanssa on käännöstyö 12:lle Venäjän alueella puhuttavalle suomensukuiselle kielelle. Suomessa on tehty myös Wycliffe Raamatunkääntäjät -lähetysjärjestön kautta käännöstyötä vuodesta 1972 lähtien ja tällä hetkellä suomalaisia kääntäjiä siinä toimii 90 henkilöä.
Suomalaisen Raamatunkäännösinstituutin käännöstyönä valmistuneita teoksia:
Karjaan lukio
Karjaan lukio on lukio Raaseporin kaupungin Karjaalla. Se on ainoa suomenkielinen lukio kaupungin kolmesta lukiosta. Koulu sijaitsee lähellä Karjaan rautatieasemaa. Koulun nykyinen rehtori on Sanna Laitila.
Karjaan lukiossa on noin 140 opiskelijaa (vuonna 2018: 126).
Karjaan lukion opintoihin voi yhdistää kursseja myös esimerkiksi liikunnan ja taiteen oppilaitoksita. Muun muassa Raaseporin Urheiluakatemian harjoittelusta tai tanssiopisto Hurjassa Piruetissa opiskelusta liikunnan kurssisuorituksia ja Raaseporin musiikkiopiston tutkinto-opinnoista voi saada musiikin kurssisuorituksia lukiotutkintoon. Myös lukion ulkopuolella suoritettuja kieliopintoja voidaan sisällyttää tutkintoon.
Voikkaan rautatieasema
Voikkaan asema (, ratakm 217+000) on Suomen rataverkolla, Kouvola–Kuusankoski-radalla, Kouvolan Kuusankoskella Voikkaan taajamassa sijaitseva lakkautettu rautatieliikennepaikka.
Liikennepaikka perustettiin vuonna 1902 silloiselle Voikkaa–Haarankallio-radalle. Se palveli lähinnä Voikkaan tehtaan tavaraliikennettä, mutta oli myös henkilöliikenteen käytössä pula-ajan vuosina 1945–1949. Liikennepaikka lakkautettiin ja siitä tuli Kuusankosken aseman alainen syksyllä 1964, jolloin nykyinen Kouvola–Kuusankoski-rata valmistui.
Voikkaan ratapiha on nykyisin tehdasalueella toimivien yritysten, kuten ABB:n ja Teräspyörä Oy:n, käytössä. Sitä käytetään myös Kouvolan seudun ammattiopiston eli KSAO:n radanrakennuskoulutukseen. Ratapihalla olevaa kalustoa ei ole huollettu, ja esim. tuhoutuneita Move 66 -vetureita siellä on kaksi.
Puinen asemarakennus valmistui joko vuonna 1931 tai 1946. Se on purettu, ja ratapihan ympäristö on erittäin metsittynyttä. Esimerkiksi virallinen Asematie on tällä hetkellä kuin kävelypolku. Reunimmaisella raiteella on vielä betoninen asemalaituri.
Rotting
Rotting on brasilialaisen metalliyhtyeen Sarcófagon toinen pitkäsoitto, joka julkaistiin vuonna 1989.
Yhtyeen edellinen albumi I.N.R.I. oli osoittautunut vaikutusvaltaiseksi julkaisuksi jai toi yhtyeelle paljon suosiota ja tehnyt Sarcófagosta yhden johtavista black ja death metal -yhtyeistä maailmassa. Yhtyeen alkuperäinen rumpali erosi ja tilalle tuli sessiorumpali Manoel "Joker". Yhtye teki lyhyen kiertueen ja aloitti sitten uuden albumin äänitykset. Rotting oli oman aikansa mittapuulla erittäin raskas albumi. Sitä pidettiin erittäin riidanhaluisena albumina.
Albumia levitti brittiläin Music for Nations. Euroopassa ja Yhdysvalloissa sen kansikuva sensuroitiin. Vuonna 1991 albumista julkaistiin uusi versio, jonka kansi sensuroitiin kokonaan, niin että vain yhtyeen logo ja albumin nimi olivat näkyvissä mustalla taustalla. Lisäksi kannessa oli teksti "Featuring Original Lead Singer of Sepultura" ('Mukana Sepulturan alkuperäinen laulaja').
Kappaleet
Kaikki sanoitukset on tehnyt Wagner Antichrist. Kaikki sävellykset on tehnyt Wagner Antichrist, paitsi "Sex, Drinks & Metal", jonka on säveltänyt Gerald Incubus ja "Nightmare" jonka on säveltänyt nimimerkki Butcher.
Edgard Colle
pienoiskuva|Edgard Colle (oikealla) pelaamassa [[Alexander Alekhinea vastaan vuonna 1925.]]Edgard Colle (18. toukokuuta 1897 Ghent – 20. huhtikuuta 1932 Ghent) oli belgialainen shakkimestari.
Collen uraa haittasi hänen terveysongelmansa. Hän kuoli lopulta neljänteen mahahaavaleikkaukseen 34-vuotiaana.
Organonitraatit
Ominaisuudet ja valmistus
Organonitraatit ovat huoneenlämpötilassa tavanomaisesti nesteitä. Ne ovat suhteellisen stabiileja, mutta varsinkin useita nitraattiryhmiä sisältävät yhdisteet esimerkiksi nitroglyseroli hajoavat räjähdysmäisesti kuumennettaessa. Organonitraatit liukenevat vain niukasti veteen, mutta liukenevat hyvin orgaanisiin liuottimiin. Organonitraatit hydrolysoituvat veden vaikutuksesta emäksisissä tai happamissa olosuhteissa. Reaktiossa muodostuu useimmiten alkoholien sijaan karbonyyliyhdisteitä tai alkeeneja. Organonitraatit reagoivat useiden nukleofiilien kanssa. Esimerkiksi Grignard-reagenssit muodostavat N-dialkyylihydroksyyliamiineja ja enolaatit nitroyhdisteitä.
Organonitraatteja voidaan valmistaa alkoholien tai fenolien ja typpihapon välisellä reaktiolla. Toinen vaihtoehto on alkyylihalidien ja hopeanitraatin reaktio.
Kattelussaari
Kattelussaari on saari ja kylä varsinaisella Saimaalla Suur-Saimaan ja Pien-Saimaan välissä Taipalsaarella Etelä-Karjalassa.
Maantietoa
Kattelussaari on 5,6 kilometriä pitkä, 3,2 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on kartasta mitattuna noin 8 neliökilometriä. Suuri leveys johtuu saaren pitkistä niemistä. Ilman niitä tulisi saaren itäosan leveydeksi vain 350–750 metriä. Kattelussaari sijaitsee Vehkataipaleensaaren koillispuolella ja sen jatkeena. Näiden välissä sijaitsee 2,8 kilometriä pitkä ja 70–400 metriä leveä Tullisalmi. Se voidaan ajatella muodostavan kaksi osaa: läntinen osa ja itäinen osa. Osia yhdistää keskellä sijaitseva matala ja kapea kannas. Kannakseen työntyy pohjoisesta Ketveleenlampi, joka on lahti, ja etelästä Kylälahti. Saaren eteläpuolella sijaitsee Haukiselkä eli Päihäniemenselkä, joka kuuluu itäiseen Pien-Saimaaseen ja joka aukeaa saarettomaksi järvenseläksi saaren itäosan puolella. Saaren pohjoispuolella sijaitsee Suur-Saimaan Kotiselkä. Sen pohjoispuolella sijaitsee harvaa saaristoa Vitsaiselälle saakka.
Kattelussaaren rannikolla on monia niemiä ja niiden välisiä lahtia. Länsiosaa rajaa kaksikilometrinen Ketveleenlampi, joka on lahden pohjukan nimitys. Sen luoteispuolella työntyy pohjoiseen Tervanimi, jonka ulointa osaa kutsutaan Naurissaareksi ja vuorostaan sen uloimpia osia esimerkiksi Paukuksi tai Kallioluodoksi. Naurissaari on kuitenkin niemi, joka saattaa olla umpeen kasvanut entinen saari. Ketveleenlammen koillispuolella sijaitsee 1,6 kilometriä pitkä Riutanniemi ja sen kärjessä sijaitseva Välisaari. Välisaari on yhteydessä pääsaareen kapealla kannaksella. Kattelussaaren itään päin kapenevaa osaa kutsutaan Päihäniemeksi, joka kärki taipuu pohjoiseen osoittavaksi Kummelniemeksi. Saaren etelärannikolla ovat viereiset lahdet Kylälahti ja Jänlampi. Niiden väliin jää Eteissaari, joka on lahti, ja Jänniemi, joka suojaa lahtia itätuulelta. Saaren lounaispäässä on vielä Laitniemi.
Saaren pohjoispuolella näkyy Kotiselän takana Kilpiänsaari ja järvenselän länsipuolen saaristossa ovat esimerkiksi Marjo, Myllärisen Marjo, Varpa-Teljo ja Kangas-Teljo. Näiden edessä olevia pienempiä saaria ovat Varpunen, Susiluoto, Pääsaari, Riutanluoto ja Nokanluoto. Kattelussaaren eteläpuolella olevassa saaristossa lähimmät suuret saaret ovat lännestä päin lueteltuina Oritsalo, Läpsynen, Kaurasaari, Pelto-Kotka, Kotka, Majasaari ja Mäntysaari. Näiden edessä ovat vielä Laitoluoto, Tetriluoto, Ahvensaari, Nuottaluoto ja Pajaluoto.
Saaren länsiosan mäkien lakiosissa on yleensä kalliopaljastumia. Kylän eteläpuolella on pitkä kalliomuodostuma, jonka läntiseen laaksoon on muodostunut Surmasuo. Ketveleenlammen, Kylälahden ja Jänlahden rannat ovat suomaata. Saaren itäosassa esiintyy kahdenlaisia mäkiä: pyöreähuippuisia ja tasalakisia mäkiä. Riuttaniemessä on maasto kankareinen, itäsosan keskellä tasalakinen ja Päihäniemessä vain osittain tasalakinen. Mäet nousevat yli 102 metrin korkeuteen mpy. eli ne kohoavat yli 25 metrin korkeuteen Saimaan pinnasta. Tasalakisten mäkien maa-aines on jääkauden päättymisen aikaista soraa ja hiekkamaata. Tästä maa-aineesta on muodostunut Päihäniemelle tyypilliset hiekkarannat. Saarella ei esiinny järviä. Saaren kylä Kattelussaari sijaitsee saaren länsiosan alankoalueella. Saarella on viljelyssä vielä kaksi peltoaluetta, mutta useimmat tilat ovat lopettaneet viljelemisen. Saarelle tulee Vehkataipaleelta yhdystie 14797, joka ylittää Tullisalmen lyhyttä siltaa pitkin. Tie kulkee kylän läpi ja jatkaa saaren itäkärkeen asti. Tullisalmeen on merkitty 1,8-metrinen veneväylä. Haukiselällä kulkevat Saimaan syväväylää käyttävät laivat.
Virkistysarvoja
Saaren itäosassa Päihäniemessä sijaitsee kangasmaastoinen metsäalue, jonka etelärannalla levittäytyy pitkä autio hiekkaranta Satamahiekka. Kohde on saavutettavissa vesitse ja autolla. Paikalla on grillikatos, nuotiopaikka ja käymälät. Satamahiekalla voi kauniina kesäviikonloppuna olla väentungosta.
Luonnonhistoriaa
Päihäniemi, ja samalla koko Kattelussaari, on ensimmäisen- ja toisen Salpausselän välinen reunamuodostuma. Se on syntynyt mannerjäätikön reunan eteen Baltian jääjärveen, joka on ollut Itämeren jääkauden jälkeinen vaihe. Muodostuman tasalakiset osat ovat kerrostuneet jäätikköjoen eteen, jolloin vesi ja samalla viimeiset kiviainekset ovat purkautuneet vedenpinnantasolle. Vedenpinta sijaitsi 105 metriä nykyistä korkeammalla tasolla. Muodostuman syntyminen arvioidaan tapahtuneen 12 000 vuotta sitten.
Saaren rannikkorinteissä näkyy edelleen terassimaisia muinaisrantoja, jotka ovat eri Saimaan jääjärvi-vaiheen vedenpinnan korkeuksilla tapahtuneen aallokkoeroosion jäänteitä. Näiden alapuolella erottuu selvästi Muinais-Saimaan Suursaimaan aikainen rantavalli Satamahiekan hiekkaranta-alueen pohjoisreunassa. Vedenpinta laski alemmalle korkeudelle Vuoksen syntymisen yhteydessä 5 700 vuotta sitten. Muinaisranta on muodostumana 800 metriä pitkä ja se kohoaa 1–2 metriä ympäristöään korkeammalle.
Harjujensuojelualue
Saaren itäosan metsäiset harjut kuuluvat mukaan harjujensuojeluohjelmaan (HSO), jossa Kattelussaaresta on suojeltu 325 hehtaaria maa-aluetta ja kokonaisuudessa yhteensä 586 hehtaaria. Arvokkaaksi arvioitua harjualuetta on 444 hehtaaria. Aleen reunassa on kaksi sorakuoppaa, joille on myönnetty soranottolupa.
Harjuun sisältyy suuri pohjavesivaranto, jonka pinta-ala on 4,9 neliökilometriä ja josta varsinainen muodostuma on 3,1 neliökilometriä. Harjun pohjavesi purkautuu pääosin Saimaaseen. Sen I-luokan pohjaveden antoisuus on 1 600 kuutiometriä vuorokaudessa.
Historiaa
Mustamäen alla Kylälahden rannassa on laaja kivikautinen asuinpaikka, joka ulottuu yli lahtia yhdistävän kannaksen. Löytömateriaaliin kuuluu sekä kampakeramiikkaa että asbestikeramiikkaa. Jänniemessä on mäen rinteillä edelleen näkyvissä kaskirauniot, jotka on raivattu ennen kaskenpolttoa. Rauniot ovat nuoria eli historiallisia.
Vuonna 1928 julkaistussa Lappeenrannan seudun taloudellisessa kartassa sijaitsivat saaren viljelymaat saaren länsiosassa. Saaren kannaksen alueella oli kolme maatilaa ja kaksi torppaa, länsiosan eteläosassa sijaitsi neljän talon peltomaat ja Tullisalmen etelärannassa oli vielä kaksi maatilaa. Saaren tiet yhdistyvät vain kylän eri maatalot toisiinsa. Muualla saaressa on vielä kolmen talon karttamerkit. Yhteydet mantereelle hoidettiin veneillä ja laivoilla. Naurissaari oli silloin vielä erillinen saari.
Saarella on jäänteitä toisen maailmansodan aikaisesta Salpalinjasta. Niitä löytyy koko saaren etelärannikolta esimerkiksi Kummelniemeltä, Satamahiekalta, Jänniemeltä, Uittoniemeltä, Rekiniemeltä ja Laitniemeltä. Jäänteet ovat enimmäkseen vallihautoja, panssariesteitä ja bunkkereita.
Kenji Ogiwara
Kenji Ogiwara (, s. 20. joulukuuta 1969 Kusatsu) on japanilainen yhdistetyn hiihtäjä. Hän voitti neljä maailmanmestaruutta, kaksi olympiakultaa sekä yhdistetyn maailmancupin kokonaiskilpailun kausina 1992–1993, 1993–1994 ja 1994–1995.
Ogiwara aloitti lajin harrastamisen jo vuonna 1981 ja kilpauransa hän päätti vuoden 2002 keväällä. Hän harrastaa musiikkia ja autoja, ja on ammatiltaan toimistotyöntekijä.