cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jigorō Kanō
Kolmen kulttuurin periaate, Jita kyōei sekä Seiryoku zen'yō
Kanō luokitteli jūdō-harjoittelumotiivit kolmeen ryhmään: Rentai Ho - saadakseen hyvän kunnon; Shobu Ho - tullakseen teknisesti taitavaksi. Kun jokin näistä (tai molemmat yhdessä) ovat syynä jūdō-harjoitukseen puhutaan jūdōsta suppeassa mielessä (Kogi Jūdō). Kun tähän lisätään kolmas motiivi, Shushin Ho eli halu kehittää itsensä myös henkisesti, puhutaan jūdōsta laajassa mielessä (Kyogi Jūdō). Lienee paikallaan sanoa, että kolmatta ei voi yksin harjoittaa vaan kaksi muuta on myös harjoitettavaa. Jotta Kanō-sensein visio budōn yhteiskunnallisesta vaikutuksesta kävisi toteen olisi jūdōn oltava nimenomaan Kyogi Jūdōa. Tekninen taito jää aina dōjōn, mutta henkisen taidon kantaa mukaansa arkielämään. Tämä ajatus sai mestarin sanomaan "Ei ole väliä miten terve henkilö on. Jos hän ei ole hyödyksi yhteiskunnalle, on hänen olemassaolonsa turhaa."
Näiden kolmen kulttuurin määrittelemisen lisäksi Kanō-sensei toi joka käänteessä esille pari muutakin asiaa: Jita kyōei ja Seiryoku Zenyo. Jita kyōei tarkoittaa ”molemminpuolista hyötyä”. Tämä on hyvinkin tärkeä osa Kyogi Jūdōn henkeä. Harjoituksissa on aina harjoiteltava niin, että myös toinen hyötyy siitä. Arkielämään vietynä: Älä ajattele vain itseäsi ja sinun parastasi; Auta aina muita ihmisiä, niin he auttavat sinuakin; Auta heikompia ja pienempiä.
Seiryoku zen'yō tarkoittaa vapaasti ”voiman paras käyttäminen”. Jū-aspektihan viittaa pehmeyteen, taipumiseen ja periksi antamiseen. Tästä on aivan liian helppoa vetää johtopäätös, että voima ei ole hyvästä, etenkin kun pieni pystyy päihittää isomman. Se on kuitenkin aivan väärä johtopäätös. Kanō-sensei oli itse ollut heikko ja saanout kärsiä siitä koulussa. Hän todellakin arvosti voimaa. Voiman väärin käyttö sen sijaan oli huono asia. Tämän tiimoilta hän kertoi kaksi tarinaa:
Voiman käytön puolustamiseksi Kanō-sensei sanoi:
Judo ja naiset
Kanōn ensimmäiseksi oppilaaksi pitää mainita hänen vanhin siskonsa Katsuko. Kun Jigorō tuli kotiin jū jutsu -harjoituksistaan, hän opetti siskolleen joitakin perustekniikoita. Kōdōkanin ensimmäinen virallinen naispuolinen oppilas oli Sueko Ashiya, joka pyysi ja sai luvan aloittaa vuonna 1883. Mielenkiintoinen tapaus oli Noriko Yasuda, 33-vuotias, jonka elämä oli pirstaleina ja sekä fyysinen että henkinen kunto alhaimmillaan. Kanō aloitti katsomalla, että Noriko söi tarpeeksi ja terveellisesti, sitten hän antoi naisen harjoitella ensin itsekseen ja sitten ryhmässä. Vuoden sisällä hänen terveytensä oli muuttunut täysin. Kesti vuoteen 1926 ennen kuin Kōdōkan perusti naisten jaoston. Kanōn ajatus oli kuitenkin alusta lähtien ollut, että naisetkin voivat harjoittaa jūdōa. Kanō on sanonut:
Vuonna 1891 Kanō meni naimisiin Sumakon, Korean entisen suurlähettilään Seisei Takesoen tyttären kanssa. Kanōn perheeseen kuului enimmillään kuusi tytärtä ja kolme poikaa.
Olympialiike ja viimeinen matka
Kanō oli olympialiikkeen isän Pierre de Coubertinin ystävä ja hän toimi Japanin IOK-edustajana vuosina 1909–1938. Hän otti osaa yhdeksään kokoukseen ja jokaisessa hän yritti myöskin saada jūdōnsa hyväksytyksi olympialajiksi. Kanō ajoi voimakkaasti pyrkimystä saada vuoden 1940 olympialaiset Japaniin. Berliinin kokouksessa 1936 Japani päihitti Suomen äänin 36–27. Toinen Kiinan-Japanin sota (1937–1945) aiheutti kuitenkin sen, että Japani joutui 1938 – Kanōn jo kuoltua – ilmoittamaan, ettei voi järjestää kisoja. Kairos­sa 1938 pidetyn kokouksen jälkeen Kanō matkusti Atenaan de Coubertinin muistotilaisuuteen ja sen jälkeen Pariisiin. Ranskan jälkeen hän lähti vielä Yhdysvaltoihin ennen paluutaan Japaniin. Hän sairastui 1. toukokuuta 1938 ja pysyi vuoteessaan koko päivän, mutta osallistui päivälliselle. Hän valitti palelevansa, vaikka hänellä oli kuumetta. 2. toukokuuta hän pysyi hytissään ja laivan lääkäri hoiti häntä hauteilla. Kuume laski 40 asteesta 38 asteeseen. 3. toukokuuta lähtien laivan stuertti istui Kanōn hytin ulkopuolella. Kanōlle kehittyi keuh­kokuume. Seuraavana aamuna, 4. toukokuuta 1938, kello 6.33 hän kuoli hiljaa. Laiva saapui kaksi päivää myöhemmin Yokohamaan, jossa oli vastassa noin 3000 surijaa. Hänet haudattiin Shinto-menoin Kōdōkanissa 9. toukokuuta 1938 kello 10.00.
Koska hänen poikansa, Risei Kanō, oli liian nuori, tuli Kōdōkanin johtajaksi Nango Jiro. Jiro luopui vi­rastaan 1946 Risein eduksi.
Metsämittari
Elinympäristö ja elintavat
Yöperhosmaisesta ulkonäöstään huolimatta metsämittari on aktiivinen vain valoisaan aikaan. Se on erittäin yleinen laji, joka viihtyy avoimissa metsissä, soilla ja tienvarsilla.
Ravintokasvi
Toukat syövät laajaa kirjoa eri kasvilajeja, mm. kanervaa, mustikkaa, juolukkaa, suopursua, koivuja sekä saroja.
Bedžat
Bedžat ovat Sudanissa, Eritreassa ja Egyptissä asuva kuušilaista bedžan kieltä puhuva kansa. He asuttavat alueita Niilin ja Punaisenmeren välissä. Heidät voidaan jakaa useampaan alaryhmään, joista suurimmat ovat ababdat, amararit, beni-amerit ja tigret. Bedžoja on arviolta 800 000 - 1 300 000.
Historia
Bedžat ovat asuttaneet perinteistä asuinseutuaan ainakin 5 000 vuotta. Heistä on mainintoja historiallisissa egyptiläisissä, roomalaisissa ja kreikkalaisissa kirjallisissa lähteissä. 5 000 - 3 000 vuotta sitten heidän alueensa olivat tärkeä kullan lähde egyptiläisille. 100-luvulla jaa. eteläiset bedžat joutuivat Aksumin kuningaskunnan alaisuuteen. Tällöin osa eteläisistä bedžoista omaksui tigrinjan kielen. 600-luvulla he kääntyivät kristinuskoon, mutta islamin vaikutus alueella alkoi jo 640-luvulla. Suurin osa bedžoista kääntyi islamiin 1300-lukuun mennessä. Osa bedžoista ja etenkin hadendowat osallistuivat vuonna 1882 alkaneeseen mahdistikapinaan mahdistien puolella. Osa bedžoista, amararit ja bisharit, osallistuivat sotaan brittien ja egyptiläisten joukkojen puolella. Nämä kärsivät tappion mahdisteille Tofrekin taistelussa vuonna 1885. Brittien ja egyptiläisten onnistui kuitenkin kukistaa mahdistit vuoteen 1898 mennessä. Sudan itsenäistyi vuonna 1956 ja vuonna 1978 aloitettiin bedžojen alueella sijainneen Port Sudanin suuret modernisointi- ja laajentamistyöt. Eritrea itsenäistyi vuonna 1993. Egyptin bedžat ovat arabilaistuneet voimakkaasti. Sittemmin bedžat ovat osallistuneet Sudanin sisällissotaan etelän puolella. Bedžojen sissiryhmät ovat muun muassa tehneet iskuja öljyputkia vastaan. Bedžojen mielestä heidän alueensa on jätetty köyhyyteen ja Sudanin hallitus on ajanut omaa näkemystään islamista väkivaltaisesti tehden hyökkäyksiä bedžojen moskeijoita ja uskonnollisia kouluja vastaan.
Elinkeinot
230px|thumb|oikea|Bedža-beduiineja. Bedžat ovat perinteisesti olleet paimentolaisia, jotka kasvattivat lampaita, vuohia ja lehmiä. Bisharit erikoistuivat kamelien kasvatukseen. Eläimistä saatiin maitoa, voita ja lihaa. Miehet suorittivat karjanhoidon naisten viljellessä maata. Pääasialliset viljelyskasvit olivat durra ja puuvilla. Paimentolaisuus vaihteli eri ryhmissä, jotkin ryhmät olivat liikkeellä koko ajan, kun taas toiset liikkuivat kausiluontoisesti. Viime aikoina Sudanin hallinto on yrittänyt saada bedžoja asettumaan paikoilleen. Monet bedžat ja etenkin hadendowat ovatkin asettuneet maanviljelijöiksi. Marebjoen alueen puuvillanviljelys onkin pääasiassa bedžojen hallinnassa. Lisäksi monet bedžat ja etenkin amararit ovat siirtyneet Port Sudanin alueelle karjaa kasvattamaan ja työskentelemään satamassa.
Meksikontulikärki
Meksikontulikärki (Campephilus guatemalensis) on keskiamerikkalainen tikka. Sen esiintymisalue ulottuu Meksikosta Panamaan, ja siitä tunnetaan kolme alalajia. Gustav Hartlaub kuvaili lajin holotyypin Guatemalasta vuonna 1844.
Tammiritariyökkönen
Tammiritariyökkönen (Catocala promissa) on ritariyökkösiin kuuluva, kookas perhoslaji. Se oli aikaisemmin luokiteltu Suomessa silmälläpidettäväksi, mutta vuoden 2010 kansallisessa uhanalaisarvioinnissa uudeksi luokaksi määriteltiin vaarantunut (VU).
Koko ja ulkonäkö
Tammiritariyökkönen on verraten kookas perhonen, joka sijoittuu kuitenkin 60–65 mm siipivälillään ritariyökkösten pienempään päähän. Etusiivet ovat harmaan- ja ruskeankirjavat ja naamioivat lepäävän perhosen erittäin hyvin. Aaltoviiru ja muut poikkiviirut ovat voimakkaat ja sisemmän poikkiviirun siiven keskiosan puolella siipi on ensin varsin vaalea, sitten voimakkaasti varjostunut. Munuaistäplää tai rengastäplää ei juuri erotu, mutta siiven keskellä on pyöreähkö, vaalea täplä. Takasiivet ovat tummaa ulkoreunusta lukuun ottamatta kirkkaan karmiininpunaiset. Lisäksi keskellä on ohut, tumma juova.
Lajilta tunnetaan takasiiviltään kellertävä muoto f. ochracea
Toukka on harmaa ja siinä on mustaa kuviointia.
Levinneisyys ja lentoaika
Tammiritariyökköstä tavataan Euroopassa, Pohjois-Afrikassa sekä Lähi-idässä. Suomessa laji esiintyy pääasiassa maan etelä- ja lounaisosissa sekä Ahvenanmaalla, mutta laji on levinnyt viime vuosina pohjoisemmaksi ja havaintoja on Keski-Suomen pohjoisosia myöten. Lentoaika on heinäkuun loppupuolelta elokuun lopulle huipun ollessa elokuun alussa. Turun Ruissalossa se on jokseenkin yleinen.
Suomessa tammiritariyökkönen saattaisi olla vieläkin harvinaisempi, ellei kanta saisi täydennystä ulkomailta lentäneistä yksilöistä.
Elinympäristö ja elintavat
Suhteellisen harvinainen ja yleensä myös lukumäärällisesti harvalukuinen laji, joka viihtyy tammea kasvavissa sekametsissä, puistoissa ja puutarhoissa. Aikuiset perhoset aterioivat kukilla ja ovat aktiivisia öisin. Laji tulee hyvin valolle, mutta huomattavasti paremmin makealle syötille. Muiden ritariyökkösten tapaan tammiritariyökkönen talvehtii munana.
Ravintokasvi
Toukan ainoa ravintokasvi on tammi (Quercus).
Tiitinen
Tiitinen on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Anuakit
Anuakit, jotka tunnetaan myös nimellä Anyuak, Agnwak ja Anywaa, ovat luo-niiloottinen kansa. Anuakit kuuluvat suurempaan luo-kansojen perheeseen. Heidän kielensä tunnetaan nimellä Dha-anywaa. Kieli kuuluu nilosaharalaisiin kieliin.
He asuvat Itä-Afrikassa, pääosin Etiopiassa ja Sudanissa Akobo, Gilo ja Pibor -jokien varsilla. Arviot kansan koosta liikkuvat 200 000 ja 300 000 välillä maailmanlaajuisesti. Toisin kuin monilla muilla niloottikansoilla, anuakien pääelinkeinoja ovat maanviljely, kalastus ja keräilytalous – eli eivät ole ensisijaisesti paimentolaisia.
Ahmasjärvi (Kodisjoki)
Ahmasjärvi on pieni järvi Kodisjoen kylän pohjoispuolella. Sen pinta-ala on 2,2 hehtaaria ja rantaviivan pituus 0,9 kilometriä. Järvi on suurelta osin ruohottunut ja kasvillisuuden peitossa. Järvi laskee Kodisjokea pitkin Otajärveen.
USS Alexandria (SSN-757)
USS Alexandria (runkonumero SSN-757) on Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus
Alus tilattiin 26. marraskuuta 1984 General Dynamics Electric Boat Divisionilta Grotonista Connecticutista, missä köli laskettiin 19. kesäkuuta 1987. Se laskettiin vesille 23. kesäkuuta 1990 kumminaan vara-amiraali Glenwood Clarkin puoliso ja liitettiin laivastoon 29. kesäkuuta 1991.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus määrättiin Grotonin laivastotukikohtaan Connecticutiin, josta se lähti 8. heinäkuuta asejärjestelmätestaukseen Puerto Ricon taisteluharjoitusalueelle sekä akustisten järjestelmien testaukseen Exumanlahdelle Bahamalle. Alus teki lyhyen vierailun Roosevelt Roadsin laivastotukikohtaan 14. heinäkuuta sekä Floridassa Evergladesiin 6. elokuuta ja Canaveraliin 16. elokuuta. Alus uusi akustiikkatestejä 15. lokakuuta ja se kävi 3. joulukuuta Androsinsaarella. Alus päätti 20. joulukuuta 1992 kuusi kuukautta kestävät kenttäkokeet.
Aluksen päälliköksi vaihtui 14. elokuuta Lee O. Moss, joka vapautti Paul E. Normandin tehtävästä. Alus lähti jatkamaan koeajoja 17. elokuuta vieraillen Norfolkin laivastotukikohdassa, Canaveralissa ja Annapoliksessa ennen paluuta 16. syyskuuta. Se jatkoi testauksia Bahamalla 20. lokakuuta – 23. marraskuuta. Vierailtuaan Kings Bayssa se jatkoi testejä 30. marraskuuta – 12. joulukuuta.
Alus aloitti 25. tammikuuta 1993 koulutuksen kertaamisen ja operatiivisen valmiuden tarkastuksen, joka päättyi 26. helmikuuta. Alus saapui 21. maaliskuuta Kings Bayhin aloittaen koulutuksen. Se oli 21. huhtikuuta – 20. toukokuuta Ocean Venture -harjoituksessa ja FLEETEX 3-93 -harjoituksessa heinäkuussa.
Alexandria lähti Grotonista 11. elokuuta ensimmäiselle Välimeren purjehdukselleen USS American taisteluosastossa. Alus saapui 20. elokuuta Clyden laivastotukikohtaan Faslanessa Skotlannissa, jossa se viipyi kaksi päivää. Alus vieraili Coulportissa Skotlannissa 30. elokuuta – 3. syyskuuta. Alus saapui 25. syyskuuta La Maddalenaan Italiassa viipyen satamassa yhdeksän vuorokautta huollettavana. Alus osallistui Adrianmerellä operaatio Sharp Guardiin sekä SHAREM harjoitukseen ennen paluutaan La Maddalenaan 15. marraskuuta.
Alus lähti 28. marraskuuta ja saapui 30. marraskuuta Toulonin laivastotukikohtaan Ranskassa, jossa alus miehistöineen osallistui viiden päivän ajan Ranskan vapautumisen tilaisuuksiin. Alus vieraili 9. joulukuuta Soudanlahdella Kreetalla, mistä se lähti 15. joulukuuta La Maddalenaan saapuen 9. tammikuuta 1994.
Alus oli erilaisissa testeissä tehden lyhyitä purjehduksia Yhdysvaltain rannikolla ennen telakalle siirtoa 5. tammikuuta 1995. Se palasi kaksi kuukautta myöhemmin telakalta palvelukseen ja alus saapui 30. maaliskuuta Port Canaveraliin Floridaan kuuden päivän vierailulle, mistä se palasi 14. huhtikuuta kotisatamaansa.
Alus saapui 2. kesäkuuta Norfolkin laivastotukikohtaan lyhyelle vierailulle. Se oli korjattavana Newport Newsin telakalla 4.–10. kesäkuuta ja alus vierali Port Evergladesissa 20.–24. kesäkuuta. Se palasi kotitukikohtaansa 3. heinäkuuta, jossa Raymond M. Klein vastaanotti aluksen päällikkyyden 29. heinäkuuta.
Alus lähti 29. syyskuuta kotisatamastaan New Londonin sukellusvenetukikohdasta partiomatkalle läntiselle Atlantille. Se saapui 8. marraskuuta viiden päivän laivastovierailulle Norjaan Bergeniin Haakonsvernin laivastotukikohtaan. Alus saapui 9. tammikuuta 1996 Gibraltarille, jossa se vietti neljä vuorokautta. Alus palasi kotisatamaansa 23. tammikuuta. Se teki seuraavana partiomatkansa Atlantilla 20. kesäkuuta – 9. elokuuta, jolloin alus vieraili Port Canaveralissa ja Port Evergladesissa.
Alus siirrettiin telakalle 18. joulukuuta neljäksi viikoksi, jolloin sen VLS siilojen ja keulan luukkujen pitävyyttä korjattiin. Alus oli koeajoissa ja koulutuksessa, kunnes se siirrettiin jälleen telakalle kiireellistä kaikuluotaimen korjausta varten 25. kesäkuuta – 14. heinäkuuta.
Alus lähti 19. elokuuta partiomatkalle Atlantille ja se vieraili Skotlannissa Faslanessa 1.–3. syyskuuta. Alus saapui 27. lokakuuta Zeebrüggen laivastotukikohtaan nelipäiväiselle vierailulle. Se palasi 10. marraskuuta Grotoniin oltuaan merellä lähes kolme kuukautta. Donald D. Gerry vastaanotti aluksen päällikkyydeen 4. joulukuuta.
Alus lähti 21. syyskuuta Grotonista ja saapui 3. marraskuuta Soudanlahdelle Kreetalla, jossa se viipyi yhdeksän vuorokautta. Se vieraili Soudanlahdella 24. joulukuuta ja uudelleen 23. tammikuuta 2013. Alus palasi 3. huhtikuuta Grotoniin oltuaan Yhdysvaltain 6. laivaston mukana merellä viisi ja puoli kuukautta.
Alus vieraili 16. maaliskuuta 2022 Jokosukassa Japanissa, missä miehistöä vaihdettiin. Se vieraili 20. maaliskuuta Jokosukassa uudelleen. Alus oli 18.-20. huhtikuuta laiturissa 13S. Se vieraili Point Loman laivastotukikohdassa, jossa siihen nousi 2. kesäkuuta Nuclear Propulsion Examination Board (NPEB). Alus kiinnittyi 5. kesäkuuta Point Lomassa laituriin. Alus siirrettiin 25. elokuuta kuivatelakalle ARDM5.
Laasojärvi
Laasojärvi on Pirkanmaalla Orivedellä Pitkäjärven ja Laasolan välissä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 66 hehtaaria ja se on 2,5 kilometriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järven molemmat rannat rajautuvat peltomaihin, joilla on järvelle viettävät jyrkät rinteet. Pohjoispäässä sijaitsee Sulkuvuori, joka kohoaa 75 metrin korkeuteen, ja itärannalla sijaitsee pieni Pertunmäki, jolla on korkeutta 40 metriä. Nykyään osa rannoista on jätetty kasvaamaan metsää ja nämä kaistaleet toimivat järven suojavyöhykkeinä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 5,6 kilometriä ja sen rantojen läheisyydellä on haja-asutuksena muutama talo, joista viisi on maatiloja. Rannoille on rakennettu lähes 30 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet Kaivannanjoen ylittävältä yhdystieltä 14223 ja 14224 sekä Laasolan kautta kulkevalta kylätieltä. Järven tulouoman Sulkusalmen ylittää järven tuntumassa kulkeva Orivesi–Jyväskylä-rautatie.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Laasojärven alueeseen (35.751) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 84,2 metriä mpy. Laasojärven vedenpinta on samalla tasolla yläpuolisen Aurikkojärven ja alapuolisen Koljonselän kanssa. Tämän perusteella järviä voisi pitää Koljonselän lahtina, mutta käytännössä ne käsitellään erillisinä järvinä. Vuoden 1977 kartassa järven nimi on jo nykyinen Laasojärvi.
Järveen laskee pelloilta ja lähimetsästä kahdeksan ojaa. Niiden merkitys vedentulolle on kuitenkin vähäinen, sillä järven vesitalous riippuu voimakkaasti Leppähampaanjoen valuma-alueen sadannasta, joka virtaa järven läpi kokonaisuudessa. Laasolammi ja metsäjärvi Kaakkolammi laskevat rinneojien kautta järven länsirantaan.
Historiaa
Vuoden 1957 peruskartassa järven nimi oli ”Laasolanjärvi”, mutta viereisen kylän nimen perusteella sitä on voitu aikaisemmin kutsua myös Pitkäjärveksi. Rautatiesillan länsipuolella näkyy vielä Rotialan pysäkki, joka ei enää ole toiminnassa.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa ei järveä näy, koska kartan rajaus katkaisee sen pois aivan Kaivannanjoen joensuun kohdalta. Se, mitä kartasta näkee, on laskujoen edustalla sijaitsevien saarten erilaiset rantaviivat. Karttaan on piirretty vielä vuonna 1830 vallinnut tilanne, missä Koljonselän vedenpinta oli pari metriä nykyistä korkeammalla. Kun Kangasalla murtui Kaivannon kanavan sulkulaitteisto vuonna 1830, on sen vaikutus näkynyt myös Laasojärvellä. Erityisesti Sulkusalmi on korkeuskäyrien perusteella ollut nykyistä leveämpi. Aurikkojärveä ja Laasojärveä on silloin todennäköisesti pidetty samana järvenä, Pitkäjärvenä.
Kylotonn
Kylotonn on vuonna 2002 perustettu ranskalainen videopelien kehittämiseen keskittynyt yritys.
Bigben Interactive osti yrityksen vuonna 2018.
Risto Räppääjä ja polkupyörävaras
Risto Räppääjä ja polkupyörävaras on Risto Räppääjästä kertova suomalainen musikaalielokuva vuodelta 2010. Se on jatkoa elokuvalle Risto Räppääjä.
Elokuvan on ohjannut Mari Rantasila. Käsikirjoituksen ovat tehneet Sinikka ja Tiina Nopola, mutta teksti ei perustu mihinkään heidän aiemmin ilmestyneistä Risto Räppääjä -kirjoistaan. Elokuvan pääosia esittävät Severi Heikkilä ja Lauramaija Luoto.
Elokuva on kuvattu kesällä 2009 Vantaan Kartanonkoskella, Hyvinkäällä, Porvoossa ja Sipoossa. Lisäksi junakohtauksia on kuvattu Espoossa Kauklahden asemalla ja VR:n varikolla Ilmalassa. Kuvauspäiviä kertyi yhteensä 35.
Elokuva keräsi ensi-iltaviikonloppuna 38 425 katsojaa, joka on paras koko perheen elokuvan avaustulos Suomessa. Kotimaisessa elokuvahistoriassa katsojamäärä oli kuudenneksi paras. Edellinen Risto Räppääjä -elokuva keräsi noin 20 000 katsojaa ensi-iltaviikonloppuna. Risto Räppääjä ja polkupyörävaras keräsi 328 370 katsojaa ja se oli vuoden 2010 toiseksi katsotuin kotimainen elokuva.
Arvioita
Nyt-liitteen viisi kriitikkoa antoivat elokuvalle pistekeskiarvon 2,6.
Lasten TV-suosikit
Lasten TV-suosikit on Polarvoxin Sateenkaari-levymerkillä vuonna 1986 julkaistu kokoelma-albumi. Albumi julkaistiin LP-levynä ja C-kasettina.
Albumin kappaleet ovat suurimmaksi osaksi piirrossarjojen ja lastenelokuvien tunnuskappaleiden suomenkielisiä käännöskappaleita. Esimerkiksi levyllä olevan Taotao, pieni pandakarhu -sarjan tunnuskappaleen sanoitus on säveltäjä Matti Kontion tekemä käännös, joka ei ole sanoitukseltaan sama kuin televisiosarjan suomenkielisessä versiossa esitetty kappale.
Tulipalokärki
Tulipalokärki (Dryocopus galeatus) on eteläamerikkalainen tikka. Sen esiintymisalue käsittää mantereen keskiosia Paraguaysta Argentiinan koillisosaan ja kaakkoiseen Brasiliaan. Coenraad Jacob Temminck kuvaili lajin holotyypin Brasiliasta vuonna 1822.
Mikaela Wulff
Mikaela Wulff (s. 24. huhtikuuta 1990 Helsinki) on suomalainen kilpapurjehtija ja maailmanmestari. Seuratasolla hän edustaa Helsingfors Segelsällskapia. Hän ilmoitti vuoden 2021 syksyllä lopettavansa kilpailu-uransa olympiatasolla.
”Miksu” Wulff kilpaili vuosina 2010–2012 naisten Match racing -luokassa Silja Lehtisen ja Silja Kanervan kanssa. Venekunta sijoittui vuoden 2011 EM-kilpailuissa kahdeksanneksi. Lontoon kesäolympialaisissa 2012 joukkue saavutti pronssia. Kuukautta ennen olympialaisia venekunta voitti maailmanmestaruuden Göteborgissa.
Wulff on ylioppilas. Hän harrastaa tanssia, pyöräilyä ja kiipeilyä.
Hampus Dalström
thumb|Vanha ylioppilastalo thumb|Marjaniemen majakka Hailuodossa Axel Hampus Dalström (22. maaliskuuta 1829 Helsinki – 19. maaliskuuta 1882 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Dalström toimi pääasiassa yleisten rakennusten ylihallituksessa eri tehtävissä ja oli vuodesta 1870 sen ylijohtaja. Hän oli yksi johtavista suomalaisista arkkitehdeista 1860- ja 1870-luvuilla. Dalströmin tärkeimmät työt ovat Helsingissä sijaitsevat Vanha ylioppilastalo (1870), ravintola Kappeli (1867) ja Kaartin maneesi (1877). Hänen piirtämänsä rakennukset edustavat tyylisuunnaltaan uusrenessanssia.
Dalströmin suunnitteli useita 1860–1870-luvuilla rakennettuja majakoita.
Elämä
Dalström opiskeli arkkitehtuuria aluksi Tukholman Teknologisessa instituutissa ja Kuninkaallisessa Vapaiden taiteiden akatemiassa. Myöhemmin hän oli Suomen intendentinkonttorin oppilaana. Hän jatkoi opintojaan tekemällä opintomatkan Ranskaan. Dalström työskenteli 1860-luvun alussa intendentinkonttorissa eli vuodesta 1865 Yleisten rakennusten ylihallituksessa ja nousi sen ylijohtajaksi. Hän joutui jatkuvasti erimielisyyksiin sekä nuorempien arkkitehtien että rakennusten tilaajien kanssa. Edustavuuden ja käytännöllisyyden yhteensovittamattomuus johti ongelmiin esimerkiksi Ateneumin rakennuttamisessa.
Tunnettuja töitä
thumb|Ravintola Kappeli
Fatemeh Rahbar
thumb|right|Fatemeh Rahbar (2016)
Fatemeh Rahbar (1964 – 7. maaliskuuta 2020) oli iranilainen poliitikko. Hän edusti konservatiivista Islamilaista koalitiopuoluetta (Motalefeh). Hän oli oppiarvoltaan taiteiden maisteri visuaalisesta viestinnästä.
Rahbar istui Iranin parlamentin, Majlisin jäsenenä vuosina 2004–2016. Häntä ei valittu uudelle kaudelle vuonna 2016, mutta vuonna 2020 hänet äänestettiin takaisin parlamenttiin yhtenä Teheranin kolmestakymmenestä edustajasta siellä. Rahbarin oli tarkoitus astua virkaan toukokuussa 2020, mutta hän kuoli koomaan vajoamistaan seuranneena päivänä vuosien 2019–2020 koronavirusepidemiassa. Rahbaria ennen epidemia oli aiheuttanut jo useiden muiden vaikutusvaltaisten iranilaisten, kuten Hossein Sheikholeslamin ja Mohammad Mirmohammadin kuolemat.
Jalmari Virtanen
Jalmari Virtanen (8. tammikuuta 1889 Padasjoki – 1939 Kotlas, Neuvostoliitto) oli suomalaissyntyinen Venäjällä ja Neuvostoliitossa sekä ajoittain Suomessa asunut työmies ja runoilija.
Virtanen muutti 13-vuotiaana Suomesta Venäjälle, jossa hän työskenteli pietarilaisessa terästehtaassa. Vuonna 1905 Virtanen osallistui vallankumoukselliseen toimintaan ja lakkoliikkeisiin, minkä seurauksena hän menetti työpaikkansa. Virtanen kirjoitti poliittisia pamfletteja, runoja ja kertomuksia, joita julkaistiin työväenlehdissä. Jouduttuaan useita kertoja pidätetyksi hän poistui 1906 Pietarista ja kierteli sitten eri puolilla Venäjää ja Suomessa. Vuosina 1910–1916 Virtanen oli asemamiehenä Kälviällä. Hän oli perustamassa Kälviän työväenyhdistystä 1909 ja toimi yhdistyksen sihteerinä. Hän palasi Venäjälle 1916.
Vallankumouksen jälkeen Virtanen muutti Neuvosto-Karjalaan 1921. Hän käynnisti 1922 Petroskoissa suomenkielisen harrastajakirjoittajille tarkoitetun kirjallisuuskerhon ja perusti vuonna 1927 suomenkielisen Soihtu-kirjallisuuslehden.
Virtanen johti Karjalan proletaarikirjailijoiden seuraa yli kymmenen vuotta. 1930-luvun alussa Virtanen vaikutti myös kirjailijaliitossa toimineessa Suomen Kommunistisen Puolueen tukiryhmässä.
Virtanen joutui Stalinin puhdistusten uhriksi. Hänet pidätettiin vuonna 1937, julistettiin tuholaiseksi ja hänen tuotantonsa hävitettiin. Jalmari Virtanen kuoli 1939 pakkotyövankina Kotlasin vankiasemalla.
DPDK
Ohjelmiston on kehittänyt Intel, joka siirsi Linux Foundationin projektiksi vuonna 2017.
DPDK tukee x86, POWER ja ARM arkkitehtuurien suorittimia ja osa sen toiminnoista on saatavilla myös FreeBSD:lle. Ohjelmistoa käytetään muun muassa Open vSwitch -projektissa. Ohjelmistoa käyttävät sovellukset ovat yleensä keskittyineitä OSI-mallin toiseen kerrokseen eli siirtoyhteyskerrokseen.
Ocsid
Ocsid (nimi johdettu sanasta "disco") oli disko- ja tanssimusiikkiin keskittynyt radio-ohjelma. Se oli lajissaan ensimmäisiä Suomessa.
Ohjelman lähetykset alkoivat vuonna 1984, ja se kuului aluksi vain Lahden Radion alueella. Myöhemmin se laajeni valtakunnalliseksi, jolloin sitä kuultiin yleensä Yleisradion Rinnakkaisohjelma-kanavalla. Ohjelmaa juonsi pääasiassa DJ ja toimittaja Tapani Ripatti. Myös toimittaja Hanski Kinnunen oli pitkään mukana, minkä lisäksi ohjelman tekoon ovat osallistuneet ainakin David Mawby ja Kari "Vauva" Kallioinen. Ohjelma tuli iltaisin ja jatkui välillä keskiyöllekin, mikä oli siihen aikaan ohjelmatarjonnassa varsin uutta. Ohjelmassa soitettua musiikkia olivat muun muassa house, italodisko ja hip hop. Ocsid lopetettiin vuonna 1990, minkä jälkeen Ripatti alkoi vetää Tri Patti's Partyline -nimistä tanssimusiikkiohjelmaa Radiomafiassa.
Alkuperäisessä Ocsidissa esitettiin 1980-luvun alkupuolella myös Suomirock-nimistä haastattelusarjaa, joka keskittyi lähinnä 1977-vuoden jälkeiseen punk-musiikkiin.
Ocsid myöhemmin
Ocsid on päässyt Yleisradiossa ääneen 2000-luvulla muutaman "nostalgialähetyksen" merkeissä. Heinäkuussa 2005 lähetettiin parituntinen Ocsid-levylaukku. Sitä ovat seuranneet 5-tuntinen Ocsid-yöradio kesäkuussa 2007 ja yli kuusi tuntia kestänyt Ocsid-yöradio uutena vuotena 2008. Näitä lähetyksiä on tavalliseen tapaan juontanut pääasiassa Ripatti seuranaan Ocsid-kuvioissa myös pitkään mukana ollut "Smack". Kesän 2007 lähetyksessä kuultiin lisäksi Mawbya, ja "Vauva" Kallioinen puolestaan oli mukana uuden vuoden ohjelmassa 2008.
Ohjelmatietoja
Alla muutamia esimerkkejä 1980-luvun Ocsid-lähetyksistä:
Viimeisessä esimerkissä mainittu "Kisaocsid" viittaa Salpausselän kisojen aikana lähetettyyn Ocsid-ohjelmaan.
Luonnonkiertokattila
Luonnonkiertokattila on vesiputkikattila, jossa vesi-höyryseos kiertää kattilassa lämpötilan aiheuttaman painoeron vuoksi lieriön ja höyrystimen välillä ja jossa höyry erottuu seoksesta painovoimaisesti. Tämän vuoksi kattilatyyppi soveltuu korkeinaan vain 170 bar. paineille. Vesiputkikattilassa ylimpänä olevasta höyrylieriöstä johdetaan vesi laskuputkia pitkin kattilan ulkopuolelta kattilan alaosaan ja sieltä kattilan sisään tulipesään höyrystinputkiin. Kattilan tulipesässä olevissa höyrystinputkissa, vesi alkaa kuumentua ja osittain höyrystyä, sekä nousta paino-eron johdosta ylöspäin takaisin höyrylieriöön, jossa on kylläistä vettä ja höyryä. Höyry johdetaan lieriöstä pois tulistimiin edelleen kuumennettavaksi tai suoraan käytettäväksi muualla. Vesi, joka ei ole höyrystynyt, laskeutuu uuteen kiertoon. Uutta syöttövettä kattilaan pumpataan esilämmitettynä lieriöön syöttöveden esilämmittimen kautta poistuneen höyrystyneen veden tilalle.
Venäjän juutalaiset
Venäjän juutalaiset ovat Venäjällä asuvia juutalaisia tai heidän jälkeläisiään muissa maissa. Ennen Venäjän federaation irtautumista Neuvostoliitosta vuonna 1991 Venäjän juutalaiset olivat Neuvostoliiton ja sitä ennen Venäjän keisarikunnan kansalaisia.
Historia
Juutalaiset eivät saaneet asua Moskovassa tai Venäjällä 700-luvulta 1100-luvulle. 1500-luvun ja 1700-luvun välillä juutalaisia tuli Venäjälle laittomasti tai luvallisesti kaupankäyntiä varten.
Puolan jaon seurauksena 1700-luvulla Liettuan juutalaisista tuli Venäjän kansalaisia. Vuonna 1791 valtakunnan länsiosiin määriteltiin Venäjän juutalaisten asuinalue, jonka rajat määriteltiin tarkemmin vuonna 1812.
Aleksanteri I ja Nikolai I pyrkivät 1800-luvun alkupuolella käännyttämään juutalaiset kristityiksi säätämällä juutalaislapsillekin pakollisen asepalveluksen. Nikolain aikana juutalaisten asepalvelus kesti vähintään 25 vuotta, ja juutalaisten täytyi luovuttaa tietty määrä 12–25-vuotiaita miehiä Venäjän armeijaan. Juutalaisten ylenemiselle armeijassa asetettiin rajoituksia vuonna 1876. Vuonna 1897 juutalaisia oli Venäjän armeijassa suhteellisesti hiukan enemmän kuin mikä heidän väestönosuutensa oli.
Valtiollisia juutalaisia kouluja alettiin perustaa vuonna 1844. Senkin jälkeen useimmat juutalaisperheet lähettivät kuitenkin lapsensa cheder-kouluun.
Vuonna 1881–1883 koettiin Venäjällä ensimmäinen juutalaisvainojen eli pogromien aalto. Juutalaiset perustivat Hivvat Zion -järjestön. Vuosien 1881–1914 aikana Venäjältä muutti pois yli kaksi miljoonaa juutalaista.
Juutalaisilta kiellettiin vuonna 1889 lain harjoittaminen, ja juutalaislääkäreiden määrää rajoitettiin kiintiöllä. Juutalaisilta kiellettiin paikallishallinnossa palveleminen vuonna 1892.
Juutalaiset työläisjärjestöt perustivat vuonna 1897 Bundin, joka tavoitteli juutalaisille kulttuurista autonomiaa ja jiddišille asemaa juutalaisen kansalliskielenä.
Vuoden 1897 väestönlaskennan mukaan Venäjän keisarikunnassa oli 5,2 miljoonaa juutalaista, eli noin puolet maailman kaikista juutalaisista.
Michal Smola
thumb|200px| Michal Smola MM-kisoissa 2008 Michal Smola (21. joulukuuta 1981) on tšekkiläinen suunnistuksen MM-mitalisti. Hän edustaa kansainvälisellä seuratasolla ruotsalaista Södertälje Nykvarn Orienteriä ja kotimaassaan Zlín-nimistä suunnistusseuraa. Hän myös asuu Zlínissä.
Venäjän juutalaiset
Historia
Toinen pogromiaalto koettiin vuonna 1903. Sen seurauksena juutalaiset perustivat useita itsepuolustusjärjestöjä.
Michal Smola
Smola on kolminkertainen nuorten maailmanmestari. Tähän asti ainoan aikuisten MM-mitalinsa hän saavutti vuoden 2008 Olomoucin kotikisoissa, voittaen hopeaa keskimatkalla.
Venäjän juutalaiset
Historia
Juutalaisten äänestysoikeutta rajoitettiin vuonna 1912. Kun keisarivalta kaatui maaliskuussa 1917, väliaikaishallinto lakkautti juutalaisia koskeneet rajoitukset. Lokakuun vallankumouksessa vallan ottaneet bolševikit kielsivät kaiken juutalaisten syrjinnän ja päästivät juutalaiset puolueinstituutioihin. Useita juutalaisten puolueita osallistui politiikkaan, kuten sosialistipuolue, sionistipuolue ja monia uskonnollisia puolueita.
Kun Neuvostoliitto perustettiin vuonna 1924, perinteiset juutalaiset instituutiot lakkautettiin tai otettiin valtion suoraan valvontaan. Toisaalta bolševikkieliitissä oli useita juutalaisia.
Venäjän Kaukoitään perustettiin vuonna 1934 juutalaisia varten Juutalaisten autonominen alue, Venäjän federatiivisen neuvostotasavallan alainen hallintoalue. Se ei kuitenkaan saanut kovin suurta suosiota Venäjän juutalaisten keskuudessa, jotka olivat usein kaupunkien käsityöläisiä ja ammatinharjoittajia. Vuonna 2002 alueen noin 200 000 asukkaasta juutalaisia oli enää alle 2 %.
Neuvostohallinto käynnisti 1930-luvulla järjestelmällisiä juutalaisvastaisia kampanjoita. Toisen maailmansodan aikaisessa natsien toteuttamassa holokaustissa moni Venäjän juutalainen menetti henkensä. Sodan jälkeen viranomaiset sulkivat monia ješivoja ja chedereitä sekä kielsivät juutalaisten kirjojen painamisen.
Kun Israel oli itsenäistynyt vuonna 1948, Neuvostoliitto ryhtyi aluksi tukemaan sitä. Kun tämä johti Neuvostoliitossa juutalaisten kansallistunteen voimistumiseen, valtio alkoi vastatoimena tukahduttaa juutalaisten kulttuuria ja kääntyi myös Israelia ja sionismia vastaan. Neuvostoliitto katkaisi diplomaattisuhteensa Israeliin vuonna 1967.
Antisemitismi kiihtyi Venäjän mediassa ja politiikassa 1990-luvulla. Vuosikymmenen aikana Venäjältä muutti pois 300 000 juutalaista. Juutalaisyhteisöä on Venäjällä heikentänyt myös se, että yli 80 prosenttia juutalaisista menee naimisiin ei-juutalaisen kanssa. Vuonna 2006 Venäjällä asui enää noin 230 000 juutalaista, mikä oli 0,15 prosenttia maan väestöstä. Venäläinen sionismikin on heikentynyt sen myötä, kun suuri osa sionisteista muutti Israeliin.
Eponyymi
Eponyymi tarkoittaa joko kuvitteellisen hahmon tai todellisen henkilön nimeä, jonka mukaan jokin kansa, paikka tai muu asia on nimetty.
Eponyymi-sana tulee kreikan sanoista ἐπ(ί) ep(i) (”päällä, jäljessä”) ja ὄνομα/ὄνυμα onoma/onyma (”nimi”) – ἐπώνυμος ("nimen antava").
Eponyymeistä nimensä ovat saaneet esimerkiksi
Vuosia on nimetty poliittisten eponyymien perusteella
Stiglerin laki väittää eponyymien olevan harvoin todenperäisiä – useimmiten asiat on nimetty jonkun muun kuin niiden oikean keksijän tai löytäjän mukaan.
Oikeussäännös
Oikeussäännös on oikeusjärjestykseen sisältyvä käsky, kielto tai ohje, jolla oikeusyhteisön jäsenen eli oikeusalamaisen käsketään toimia jotenkin, häntä kielletään toimimasta jotenkin tai hänen sallitaan toimia jotenkin. Oikeussäännös on oikeustieteellinen nimitys, joka eroaa moraalisista säännöistä ja tapanormeista.
Juovabassi
Juovabassi (Morone saxatilis) on Pohjois-Amerikan itä- ja etelärannikolla elävä suurikokoinen ahvenkala, joka on suosittu urheilukalastuksen kohde. Täysikasvuinen yksilö on keskimäärin 120 senttimetriä pitkä ja painaa jopa 45 kilogrammaa. Lajin nimi tulee kylkien tummista juovista. Juovabassia tavataan Meksikonlahden pohjoisosissa ja Atlantin länsireunalla. Se on pohjakala ja vaeltaa kesäisin jokiin kutemaan. Juovabassi on ravintoketjun huipulla ja käyttää täysikasvuisena ravinnokseen muita kaloja ja selkärangattomia.
Oikeussäännös
Oikeussäännöksiä julkaistaan julkisen vallan antamissa noudatettaviksi tarkoitetuissa säädöksissä. Säädöksen sisältö voidaan jäsentää useaksi oikeussäännökseksi. Nykyajan lainsäädännössä on tavallista, että oikeussäännöksille annetaan oma otsikko, esimerkiksi rikoslain 28 luvun pykälien otsikkoina on varkaus, törkeä varkaus, näpistys ja niin edelleen.
Juovabassi
Juovabassi on ollut Yhdysvaltain kansalliskala vuodesta 2015 lähtien.
Ulkonäkö
Nuorena juovabassi on solakka ja virtaviivainen mutta muuttuu raskasrakenteisemmaksi saavutettuaan 2–4 kilogramman painon. Täysikasvuisena se on keskimäärin 120 senttimetriä pitkä ja voi painaa jopa 45 kilogrammaa. Suurin koskaan pyydetty juovabassi oli 2 metriä pitkä ja painoi 57 kilogrammaa. Naaraat ovat koiraita suurempia ja painavampia kaikissa ikävaiheissa. Juovabassin selän väritys vaihtelee oliivinvihreästä sinertävän teräksenharmaaseen ja jopa mustaan. Sillä on valkoinen vatsa ja hopeanhohtoiset kyljet, jotka vivahtavat joskus vihreään. Kyljissä on sivusuunnassa seitsemän tai kahdeksan tummaa juovaa, joista kala on saanut nimensä. Nuorilla yksilöillä juovat ovat katkonaiset.
Juovabassilla on kaksi selkäevää, jotka erottaa toisistaan selvä rako. Niistä etummaisessa on 9–11 piikkiruotoa ja takimmaisessa 10–13 pehmeää ruotoa. Peräevässä on puolestaan 7–13 pehmeää ruotoa ja 3 piikkiruotoa, joista pisin on alle puolet peräevän korkeudesta. Juovabassin hampaat sijaitsevat kahdella alueella kielen takaosassa toisin kuin valkobassilla, jonka hampaat ovat keskittyneet vain yhdelle alueelle kielen tyvessä.
Levinneisyys
thumb|250px|Taiteilijan näkemys juovabasseista. Juovabassi elää Meksikonlahden pohjoisosissa ja sinne laskevissa joissa sekä Atlantin länsireunalla, missä sen levinneisyysalue ulottuu Saint Lawrencen joelta Kanadasta St. Johns- joelle Pohjois-Floridaan. Se on levinnyt ihmisen mukana myös Yhdysvaltojen länsirannikolle ja sisävesistöön sekä muualle maailmaan.
Elinympäristö
Juovabassi on lauhkean vyöhykkeen pohjakala, joka elää luonnostaan merenlahdissa ja -rannoilla ja vaeltaa keväisin jokiin kutemaan. Lajin tieteellinen nimi saxatilis viittaa sen mieltymykseen oleskella kivien läheisyydessä. Meksikonlahdella elävät kannat vaeltavat kutuvaelluksen lisäksi toisenkin kerran: ne muuttavat kesäkuukausina talvehtimispaikoiltaan pohjoiseen Uuden-Englannin ja Etelä-Kanadan rannikolle ja yhtyvät sikäläisiin kantoihin mutta hakeutuvat takaisin etelään talveksi.
Atlantin rannikolla elävät juovabassit voidaan jakaa erillisiin ”rotuihin”, jotka eivät eroa kuitenkaan toisistaan niin paljon, että ne voitaisiin luokitella omiksi alalajeikseen. Muutamiin tekojärviin Yhdysvalloissa on muodostunut myös makean veden kantoja, jotka eivät koskaan käy meressä. Ne liikkuvat parvina järven keskivedessä ja hakeutuvat kesällä viileämmän ja hapekkaamman veden alueille.
Lisääntyminen
Juovabassi voi elää jopa kolmekymmentävuotiaaksi. Koiraista tulee sukukypsiä kahden vuoden iässä ja naaraista neljän vuoden iässä, kun ne ovat kasvaneet 45–60 senttimetrin mittaisiksi. Kutuaika alkaa, kun vesi lämpenee 13-asteiseksi, ja on kiivaimmillaan 16–19-asteisessa vedessä. Parittelua edeltävät koskipaikoissa tapahtuvat kiihkeät soidinmenot, joiden aikana yhtä isoa naarasta ajattaa yleensä useampi koiras.
Nuori juovabassinaaras voi munia jopa 65 000 mätimunaa, jotka ovat vihertävänvärisiä ja kelluvat hyvin vedessä. Jouduttuaan veteen munat ajelehtivat veden virtausten mukana tavallisesti kaksi tai kolme päivää ennen kuin poikaset kuoriutuvat. Munat kuolevat, jos ne vajoavat joenpohjaan ennen poikasten kuoriutumista. Poikaset kasvavat nopeasti ja pysyttelevät aluksi syntymäjokensa alajuoksulla sijaitsevissa murtovetisissä merenlahdissa.
Ravinto
Juovabassi on ravintoketjun huipulla oleva kaikkiruokainen opportunisti. Vastasyntyneet poikaset käyttävät ravinnokseen eläinplanktonia ja hyttysentoukkia ja täysikasvuiset yksilöt muita kaloja ja selkärangattomia. Yleensä ne saalistavat parvissa yöaikaan, jolloin ne saattavat loiskia äänekkäästi lähellä vedenpintaa.
Kalastus ja käyttö
Juovabassi on maukas ruokakala, jota jo Plymouthin siirtokunnan varhaiset asukkaat kalastivat verkoilla kesäisin. Nykyään sitä kasvatetaan viljelylaitoksissa ja kalastetaan luonnosta lähinnä virkistysmielessä.
Carballo
Carballo on kunta Galiciassa, Espanjan luoteisosassa. Se on kunta A Coruñan maakunnassa. Carballossa on asukkaita 31 349 (2019).
Länsijuguurin kieli
Länsijuguurin eli sarygjuguurin kieli (myös saryg-uiguurin kieli) on Kiinassa asuvien sarygjuguurien eli ”keltaisten uiguurien” puhuma turkkilainen kieli.
Sarygjuguurit asuvat Gansun maakunnan Minhuan piirissä. He kuuluvat juigu-kansaan, jonka muut osat puhuvat mongolilaista itäjuguuria, kiinaa ja tiibetiä. Vuonna 1973 heitä laskettiin olevan noin 2 000 henkeä. Sarygjuugurien esi-isiä ovat muinaiset uiguurit, joihin on sekoittunut kirgiisejä, mongoleja, tanguutteja ja tiibetiläisiä.
Länsijuguuri kuuluu turkkilaisten kielten koillisryhmään. Voimakkaan kirgiisivaikutuksen seurauksena sen lähimpiä sukukieliä ovat hakassi, šoori, tšulyminturkki ja Fujuin kirgiisien kieli. Myöhemmin kieleen ovat vaikuttaneet kiina, mongoli ja tiibet.
Kieli toimii yhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä. Alueelta löydettyjen uiguurilaisella kirjaimistolla laadittujen buddhalaisten käsikirjoitusten perusteella voidaan päätellä, että sarygjuguurit käyttivät kirjakielenään 1700-luvun alkuun saakka muinaisuiguuria. Nykyään heidän sivistyskielenään on kiina. Monet osaavat myös mongolia ja tiibetiä.
Okrakirvinen
Okrakirvinen (Anthus nattereri) on eteläamerikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Paraguayn eteläosan, Koillis-Argentiinan ja Kaakkois-Brasilian. Philip Lutley Sclater kuvaili lajin holotyypin Rio Verdeltä São Paulosta Brasiliasta 1878. Laji on nimetty Johann Nattererin kunniaksi.
Merapi
Merapi on tulivuori Jaavalla Indonesiassa. Se on 2 968 metriä korkea. Nimi Gunung Merapi tarkoittaa "tulen vuorta". Vaikka Merapi on hyvin aktiivinen tulivuori, tuhannet ihmiset asuvat sen kupeella hedelmällisen maan houkuttelemina. Vuori on lähellä Yogyakartan kaupunkia, ja sen rinteillä sijaitsee kyliä aina 1 700 metrin korkeuteen asti.
Purkaukset
Merapi on Indonesian noin 130 tulivuoresta aktiivisin. Vuosien 1548–2006 välillä se purkautui 68 kertaa. Purkausten välillä on yleensä noin 1–7,5 vuotta aikaa. Merapin vuoden 1672 purkaus, jossa kuoli noin 3 000 ihmistä, oli Mataramin sulttaanikunnan asukkaille erityisen merkityksellinen, koska se tapahtui lähellä paikallisen ajanlaskun mukaista vuosisadan vaihdetta, jolloin kuningashuone perimätiedon mukaan yleensä kohtasi loppunsa. Sulttaani Amangkurat I:n vastainen kapina puhkesikin muutamaa vuotta myöhemmin.
Vuonna 1872 Merapi purkautui räjähdyksenomaisesti 120 tunnin ajan ja surmasi 200 ihmistä. Purkaus oli kestoltaan pisin ennen vuoden 2010 purkausta.
Vuosina 1930–1931 tapahtuneessa purkauksessa kuoli noin 1 300–1 400 ihmistä.
Vuoden 2006 purkaus
Vuoden 2006 purkautuminen alkoi huhtikuussa, kun seisminen toiminta vuorella kasvoi. 19. huhtikuuta kraatterista nousi savua aina 400 metrin korkeuteen verrattuna edellispäivän 75 metriin. 23. huhtikuuta useiden järistysten jälkeen alueelta aloitettiin vanhusten ja lasten evakuointi. Toukokuun alussa tulivuorelta alkoi virrata laavaa, ja 11. toukokuuta laavavirran muututtua jatkuvaksi 17 000 ihmistä määrättiin evakuoitavaksi alueelta. 13. toukokuuta Indonesian viranomaiset nostivat hälytysvalmiuden korkeimmalle (punaiselle) tasolle määräten kaikkien asukkaiden evakuoinnin. 15. toukokuuta Yogyakartan viranomaiset kertoivat purkautumisen alkaneen kello 5.30 aamulla.
14. kesäkuuta Merapin tulivuori osoitti jälleen purkautumisen merkkejä. Alueelta jouduttiin evakuoimaan tuhat ihmistä, jotka olivat vasta hiljattain palanneet koteihinsa.
Vuoden 2010 purkaus
Viranomaiset nostivat hälytystasoa lokakuussa 2010 Merapin aktiivisuuden seurauksena, ja ihmisiä evakuoitiin tulivuoren rinteiltä 10 kilometrin säteeltä. Ensimmäisessä purkauksessa kuoli 36 ihmistä. Sitä seurasi 3. marraskuuta suurempi purkaus, minkä johdosta evakuoitavaa aluetta laajennettiin 15 kilometrin levyiseksi.
13. marraskuuta mennessä tulivuoren uhrimäärä nousi 240:een. Uhrimäärä nousi sitä mukaa, kun pelastustyöntekijät raivasivat tuhkan peittämiä syrjäisiä kyliä. Monet kuolleista saivat surmansa tulivuoren syöstyä ilmaan kuumia kaasuja ja kivenmurikoita purkauksen alettua marraskuun alussa. Tulivuori ajoi kodeistaan pakosalle lähes 400 000 ihmistä.
Lovesick, Broke & Driftin’
Lovesick, Broke & Driftin’ on Hank Williams III:n toinen studioalbumi, joka julkaistiin 29. tammikuuta 2002.
Tukholman isku 2017
Tukholman kuorma-autoisku on 7. huhtikuuta 2017 tapahtunut autoisku, jota Ruotsin poliisi tutkii terrori-iskuna. Iskussa epäilty ajoi ensin ihmisten päälle Drottninggatanilla ja sitten Åhlénsin tavaratalon seinään.
Tapahtumat
Kuorma-autoa kuljettanut mieshenkilö ajoi vähän ennen kello 15 Ruotsin aikaa perjantaina 7. huhtikuuta 2017 ihmisten päälle Tukholman ydinkeskustassa Drottninggatanin kävelykatuosuudella. Lopuksi hän törmäsi kuorma-autolla Åhlénsin tavaratalon seinään, ja osa tavaratalosta syttyi tuleen. Tavaratalossa annettiin hälytys ja sitä alettiin evakuoida. Iskussa käytetty kuorma-auto oli varastettu aiemmin päivällä Spendrups-panimolta kesken lastin purkamisen. SVT:n ja Aftonbladetin mukaan kuorma-autossa oli jonkinlainen kotitekoinen pommi, joka ei kuitenkaan räjähtänyt iskussa. Kuorma-auto siirrettiin pois iskupaikalta perjantain ja lauantain välisenä yönä.
Poliisi sai tapahtumasta hälytyksen kello 14.53 Ruotsin aikaa, minkä jälkeen paikalle saapui mellakkapoliiseja. Liikkumista Tukholman keskustassa rajoitettiin, ja suurin osa siitä eristettiin kokonaan. Tavaratalo Åhlénsin lähellä olevista rakennuksista ei aluksi päästetty ihmisiä ulos, mutta poliisi alkoi päästää ihmisiä ulos noin iltakuudelta Ruotsin aikaa. Koko Tukholman metro- ja bussiliikenne pysäytettiin sekä Tukholman keskusrautatieaseman ohittava junaliikenne seisautettiin. Viranomaiset alkoivat tyhjentää keskusrautatieasemaa ihmisistä. Valtiopäivien rakennus eristettiin kokonaan, ja korkeimpia virkamiehiä kehotettiin siirtymään suojattuihin tiloihin. Joukkoliikenteen seisauttamisen takia ihmisiä jäi jumiin Tukholman keskustaan, joten monet tukholmalaiset päästivät keskustaan jumittuneita koteihinsa. Myös Tukholman kaupunki avasi keskustaan jumittuneille oleskelutiloja.
Ruotsin poliisin ensitietojen mukaan iskussa kuoli kolme ihmistä ja loukkaantui kahdeksan. Säpon mukaan kuolleita oli kaksi. Tiedot kuolleiden ja loukkaantuneiden määrästä vaihtelivat iskupäivän iltana mediassa. Illalla Ekot-radiokanava julkisti haavoittuneita hoitavan päälääkärin vahvistaman tiedon, jonka mukaan yhteensä 15 ihmistä on loukkaantunut. Heistä yhdeksän oli vakavasti loukkaantuneita. Myöhemmin illalla poliisi kertoi neljän henkilön kuolleen iskun seurauksena.
Tekijät
Akilov oli tullut esille turvallisuuspoliisi Säpon tutkintavirrassa. Tiedot eivät kuitenkaan johtaneet jatkotoimiin, koska häntä ei pidetty uhkana. Poliisin mukaan hän on kielteisen päätöksen saanut turvapaikanhakija, joka on jäänyt Ruotsiin laittomasti. Turvapaikkaa hän oli anonut vuonna 2014. Viranomaiset eivät kuitenkaan pitäneet Akilovin perusteluita turvapaikan saamiseksi uskottavina. Hänen puheensa muuttuivat turvapaikan hakuprosessin aikana, joten viranomaiset eivät uskoneet hänen kertomustaan. Lopullisen kielteisen päätöksen Akilov sai syyskuussa 2016. Käännytyspäätöstä ei saatu pantua täytäntöön, sillä hän katosi viranomaisilta. Akilovia kehotettiin poistumaan maasta vielä vuoden 2016 aikana, mutta hän ei lähtenyt. Näin ollen poliisi etsintäkuulutti Akilovin 27. helmikuuta. Poliisipäällikkö Patrik Engström totesi, ettei Akilovia olisi välttämättä palautettu, vaikka hänet olisikin saatu kiinni. Epäonnistuneen käännytyksen paljastuttua Ruotsissa nousi keskustelu kielteisen turvapaikkapäätöksen saaneiden palautusten tehostamisesta.
Expressenin mukaan poliisi oli iskua seuranneena päivänä kahdessa yhteydessä tuonut kuulusteltaviksi kuusi uzbekistnilaista. Lehden mukaan heistä neljä olisi otettu kiinni Vårbergissä, Tukholman esikaupunkialueella. Toiset kaksi on otettu kiinni Tukholman keskustan Kungsholmenilla. Aftonbladetin mukaan Kungsholmenilla kiinniotettuja olisi kolme. Akilov tunnusti iskun myös vangitsemisoikeudenkäynnissä.
Reaktiot
thumb|[[Merikasarmin merenpuoleinen julkisivu valaistiin 8.-9. huhtikuuta 2017 väliseksi yöksi sinisellä ja keltaisella värillä Tukholman, Pietarin ja Lontoon iskujen uhrien kunnioittamiseksi.]] Ruotsin pääministeri Stefan Löfven piti kello 17.00 tiedotustilaisuuden, jossa hän kertoi epäillyn jääneen kiinni. Löfven piti tapausta selkeänä terrori-iskuna. Tukholman poliisi kuitenkin kiisti, että ketään olisi pidätetty iskun takia. Turvallisuuspoliisi Säpo kuitenkin käytti tapauksesta aluksi terrori-iskun sijaan nimeä ”attentat”.