cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Varusmiespappi
Varusmiespapilla ja -diakonilla ei, toisin kuin vakituisella sotilaspapistolla, ole erillistä palvelusarvoa, vaan normaali varusmiehen sotilasarvonsa.
Koulutus ja toiminta
Varusmiespappi toimii varuskunnassa sotilaspastorin alaisuudessa. Tehtäviin kuuluu toiminnan kuten hartaustilaisuuksien, raamattupiirien ja hengellisten tapahtumien järjestämistä. Pääasiassa varusmiespappi kuitenkin toimii sotilaspastorin apulaisena.
Sijoittuminen reserviin
Papiksi vihityt sijoitetaan reservissä useimmiten sotilaspastoreiksi sekä kirkon nuorisotyönohjaajat ja diakonit sotilasdiakoneiksi. Teologian opiskelijat sijoitetaan ilmeisesti niin sanottuun kirkollisen työn reserviin käyttämättöminä, mikä käytännössä tarkoittaa, että valmistuessaan heidät sijoitetaan sodan ajan yksiköihin.
Kirkollisen alan kertausharjoituksissa ylläpidetään reservin sotilaspappien ja -diakonien kriisivalmiutta ja tutustutaan sodanajan joukkoon. Kertausharjoituksissa käydään läpi sotilaallisia uhkakuvia, valmiussuunnittelua, lainsäädäntöä ja kaatuneiden huollon toteutusta sekä hoidetaan kirkollista työtä.
Lauri Otonkoski
Otonkoski opiskeli Sibelius-Akatemiassa huilunsoittoa. Musiikinopintojen lisäksi hän on suorittanut humanististen tieteiden kandidaatin tutkinnon vuonna 1984, pääaineenaan teoreettinen filosofia. Otonkoski on toimittanut useita musiikkia käsitteleviä teoksia ja kirjoittanut musiikkiarvosteluja Helsingin Sanomiin.
Ensimmäisen runokokoelmansa Mutta kukaan ei tiedä Otonkoski julkaisi vuonna 1990. Runojen lisäksi hän on kirjoittanut runomuotoisen lastenkirjan Otto… hänen merkilliset vaiheensa ihmisten parissa (1997), jossa pikkupoika matkustaa merten yli. Matkasta Atlantin yli kertoo myös sinfoninen runo Cameo (2005).
Otonkoskelle on myönnetty useita tunnustuspalkintoja, kuten Nuoren taiteen Suomi-palkinto vuonna 1995. Käsikirjoituksestaan Via Crucis -pääsiäisnäytelmään Otonkoskelle luovutettiin kirkkotaiteen Engel-palkinto vuonna 2001.
Otonkoski asuu vuoroin Helsingissä ja Porvoon saaristossa.
Windows Live Spaces
Windows Live Spaces oli Microsoftin yhteisöpalvelu, jossa jokainen tilin rekisteröinyt saattoi muun muassa esitellä valokuviaan, pitää Internet-päiväkirjaa ja listata linkkejä. Windows Live Spaces syntyi, kun MSN Spaces yhdistyi Windows Live -palveluun elokuussa 2006.
Windows Live Spaces lakkautettiin 2011. Sitä ennen Microsoft tarjosi yhteistyössä Automatticin kanssa käyttäjille mahdollisuuden siirtää tietonsa Automatticin ylläpitämään WordPress.com-palveluun.
Ressun peruskoulu
Ressun peruskoulu sijaitsee Helsingin Kampissa, osoitteessa Lapinlahdenkatu 10. Koulussa toimii luokat 1-9. Koulu seuraa kansainvälistä IB- ohjelmaa (PYP ja MYP- ohjelmat). Koulussa on suomen- ja englanninkielinen linja. Oppilaita koulussa on noin 550 (2019).
Historia
Ressun peruskoulu sai alkunsa 1994 kun Ressun lukio tarvitsi lisätilaa ja sen yläasteen lakkauttamista mietittiin. Ratkaisuna Ressun yläaste siirrettiin Lapinlahden ala-asteen yhteyteen Lapinlahdenkadulle. Lapinlahden koulusta siirrettiin Kampin erityiskoulu Taivallahden ala-asteen yhteyteen. Kuulovammaisten koulu siirtyi Snelmanin ala-asteen rakennukseen Albertin kouluna. Dysfasialuokat siirtyivät Helsinginkadulle Ebeneseriin, Ebeneser-kouluna),
Ressun peruskoulun historia alkaa jo vuodesta 1869 kun Rouvasväenyhdistyksen lastenkodissa Lapinlahdenkatu 6 aloitti kaksi kaupungin alakoulun luokkaa. Tästä lähtien Lapinlahdenkadulla on toiminut koulu.
Haim Oron
Oron valittiin knessetiin ensimmäisen kerran 1988, ja hän päätti parlamenttiuransa 2011. Hän on yksi Peace Now -liikkeen perustajista.
Lacaille 9352
Lacaille 9352 (Gliese 887) on punainen kääpiötähti Etelän kalan tähdistössä 10,7 valovuoden päässä Maasta. Sen lähin naapuri on EZ Aquarii. Tähteä kiertää kaksi supermaapalloa elämänvyöhykkeellä.
Rudolf Rominger
Rudolf ”Rudi” Rominger (21. elokuuta 1908 Fextal, Sveitsi – 8. marraskuuta 1979) oli sveitsiläinen alppihiihtäjä ja nelinkertainen maailmanmestari.
Rominger voitti kultaa syöksylaskussa ja alppiyhdistetyssä sekä pronssia pujottelussa Innsbruckin maailmanmestaruuskilpailuissa 1936. Sveitsin Engelbergissä 1938 järjestetyissä MM-kilpailuissa Rominger voitti pujottelun mestaruuden ja alppiyhdistetyn hopeaa. Pujottelun maailmanmestaruuden hän voitti toistamiseen vuonna 1939 Zakopanessa, jossa hän sijoittui myös alppiyhdistetyssä pronssille.
Ihmisoikeudet Jemenissä
Tämä artikkeli käsittelee ihmisoikeuksien tilaa Jemenissä.
YK:n mukaan Jemenin inhimillisen kehityksen indeksi oli matala vuonna 2004. YK:n arviossa Jemen oli sijalla 150 arvioidusta 177:stä maasta vuonna 2004. Jemenin sananvapaudessa, reiluissa tuomioissa, kuolemantuomioissa, naisten oikeuksissa ja pakolaispolitiikassa on parannettavaa.
Sananvapaus
Amnesty Internationalin mukaan (2009) Jemenissa vangittiin vuonna 2008 satoja opposition jäseniä, joista osa toisinajattelijoilta. Elokuussa 2008 hallitus ja oppositio vapauttivat vankeja, mutta se ei estänyt uusia vangitsemisia.
Naisten syrjintä
Amnesty Internationalin mukaan Jemenissä on naisten syrjintää. Lainsäädäntöön tehtiin joitakin parannuksia vuonna 2008, mutta esimerkiksi tyttöjen avioliitot 8-vuotiaina ovat edelleen sallittuja.
Oikeus
Oikeudenkäynnit eivät ole täysin riippumattomia ja reiluja. Poliisin toiminta rauhanomaisia mielensoittajia kohtaan ei aina täyttänyt ihmisoikeuksien vaatimuksia vuonna 2008.
Kuolemantuomio
Jemen, kuten Irak, Iran ja Saudi Arabia, langettaa kuolemantuomioita. Vuonna 2008 tapettiin 18 vankia, mutta satoja oli tuomittuna. Kehityksessä on positiivisia merkkejä siten, että arabimaat, mukaan lukien Jemen, eivät vastustaneet YK:n kuolemantuomion lakkautustavoitetta joulukuussa 2008.
Al-Qaida
Al-Qaidan sanotaan toimivan Jemenissä. Syyskuussa 2008 Al-Qaidan syyksi väitettiin pommihyökkäystä Sanaassa, joka surmasi 16 ihmistä Yhdysvaltojen suurlähetystössä.
Pakolaiset
Jemen on ratifioinut kansainväliset vuoden 1951 ja 1967 pakolaissopimukset. Jemenissä oli vuonna 2008 yli 40 000 somalipakolaista. Noin 1300 somalipakolaista palautettiin vastoin tahtoaan.
Cagiva
thumb|Cagiva Mito Evo Cagiva oli italialainen moottoripyörävalmistaja. Se valmisti kaikennäköisiä ja -kokoisia moottoripyöriä. Cagiva tunnettiin myös kevytmoottoripyörien valmistajana (Freccia, Mito, Planet, Raptor) mutta siltä löytyy myös City-pyöriä, joilla on hyvin erikoinen ulkomuoto.
Merkit
Cagiva osti paljon osia muilta valmistajilta, muun muassa sekä 1000-kuutioisen että 650-kuutioisen Cagiva Raptorin moottorit ovat Suzukin alun perin SV-malleihinsa suunnittelemat ja valmistamat. 2000-luvulla Cagiva alkoi yhdessä Husqvarnan kanssa valmistaa 50- ja 125-kuutioisia kaksipyöräisiä, joille merkiksi annettiin CH Racing.
Cagiva group - MV Agusta motorcycles S.p.A -yhtiöön kuuluvat merkit Cagiva sekä MV Agusta. Aikojen saatossa siihen on kuulunut Cagiva, Husqvarna, Mv-Agusta, Moto-Morini sekä Ducati.
Historiaa
Cagivan perusti vuonna 1978 Claudio Castiglioni. 1980-luvulla tuli muun muassa motocrossin maailmanmestaruuksia, 1990-luvulla Cagiva oli RR 500 -luokan voittajatalleja, mm. sijoittuen vuonna 1993 kolmanneksi. Cagiva on myös Sport Production 125 -sarjan "all-time" kuningas, muun muassa Valentino Rossi voitti 1994 Italian kansallisen SP 125 -mestaruuden Mito Racing 1994 -mallilla.
2008 Harley-Davidson osti MV Agustan ja samalla Cagivan. Lokakuussa 2009 Harley-Davidson ilmoitti myyvänsä MV Agustan ja Cagivan
Nathalie Delon
Nathalie Delon sai vuonna 1967 ensimmäisen elokuvaroolinsa Jean-Pierre Melvillen filmissä Ajojahti, vaikka hänellä ei ollut näyttelijäkoulutusta. Seuraavana vuonna hän sai naispääosan elokuvassa Yksityistunteja (1968) ja sen jälkeen 1970-luvun lopulle asti useita isoja rooleja siitä huolimatta, että avioero Alain Delonin kanssa vei häneltä työmahdollisuuksia. Tähän kauteen kuuluu muun muassa ranskalais-belgialainen kauhuelokuva Munkki ja paholainen (1972).
Nathalie ja Alain Delonin poika Anthony Delon (s. 1964) on näyttelijä.
Daniel Bazán Vera
Eduardo Daniel Bazán Vera (s. 5. toukokuuta 1973 Corrientes, Argentiina) on entinen argentiinalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Bazán Vera on edustanut urallaan kotimaassaan myös Almirante Brownia, Germinalia, Olimpoa, Defensa y Justiciaa, Temperleytä, Atlantaa, Unión de Santa Fetä, Tristán Suárezia, Almagroa ja Atlético Rafaelaa. Kotimaansa ulkopuolella hän on edustanut chileläistä Santiago Morningia vuonna 1998 ja suomalaista Inter Turkua, jossa hän pelasi kahdeksan Veikkausliiga-ottelua kaudella 2002 ja 13 kaudella 2003. Maalinteossa hän ei Veikkausliigassa onnistunut.
Hirvenputket
Hirvenputket (Seseli) on sarjakukkaisiin (Apiaceae) kuuluva ruohovartinen kasvisuku. Siihen kuuluu lähes sata lajia. Ne ovat monivuotisia, kaljuja tai karvaisia kasveja, joilla on pystyasentoinen, uurrepintainen varsi. Lehdet ovat kaksi- tai kolmekertaa parilehdykkäisiä. Kukat ovat valkoiset tai punertavat.
Suvun nimeä Seseli käytti jo Aristoteles Antiikin Kreikassa.
Lajeja
Pohjoismaissa suvun lajeista on tavattu vain kahta:
Muualla kasvavia lajeja:
The Jerusalem Post
The Jerusalem Post on israelilainen englannin- ja ranskankielinen tabloid-sanomalehti. Lehden perusti Gershon Agron perusti 1. joulukuuta 1932 nimellä The Palestine Post. Vaikka The Jerusalem Post tavoittaa päivittäin kymmeniätuhansia lukijoita, lukijamäärät eivät silti ole yhtä suuria kuin isommilla hepreankielisillä sanomalehdillä. The Jerusalem Postin lukijakunta koostuu kuitenkin paljolti erilaisista lukijoista, kuten israelilaisista poliitikoista, ulkomaisista journalisteista ja turisteista. Lehteä toimitetaankin ympäri maailman.
Historia
Nykyinen The Jerusalem Post perustettiin alkujaan nimellä The Palestine Post. Perustaja Gershon Agron oli amerikkalainen journalisti sekä lehtitoimittaja, joka asui Palestiinan mandaatissa. Alkujaan lehti kannatti juutalaisten valtion syntyä Palestiinaan sekä avoimesta vastusti Ison-Britannian yrityksiä vastustaa juutalaisten maahanmuuttoa mandaatin aikana.
Aikaisemmin The Jerusalem Post kannatti Israelin työväenpuoluetta ja lehden poliittinen näkemys olikin liberaali tai keskusta-vasemmistolainen. Vuonna 1989 Hollinger Inc. osti The Jerusalem Postin. Kanadalaisen konservatiivisen lehden, ja sen johtajan Condrad Blackin hallinnon alaisena The Jerusalem Postin poliittinen kanta siirtyi keskusta-oikeistolaiseksi ja lehti rupesi kannattamaan Likudia.
Nykyisyys
Tällä hetkellä The Jerusalem Postin katsotaan kallistuvan maltilliseen oikeistoon poliittisessa kannassaan, vaikkakin vasemmistomyönteisiä kolumneja esiintyykin toimituksen sivuilla. The Jerusalem Post kannattaa talouspolitiikkaa, joka lähentelee neoliberalismia.
Muiden israelilaisten lehtien tapaan The Jerusalem Post ilmestyy sunnuntaista perjantaihin. Lehti ei ilmesty lauantaisin sapatin takia.
Bron rautatieasema
Bron rautatieasema on Upplands-Bron kunnassa sijaitseva Tukholman paikallisjunaverkostoon kuuluva asema. Asemasta on matkaa Tukholman keskustaan noin 30 kilometriä. Brosta lähtee paikallisjuna Tukholman kautta Haningeen puolen tunnin välein.
Den glider in
”Den glider in” on Peter Karlssonin säveltämä ja sanoittama laulu, joka tuli tunnetuksi Ruotsin jääkiekkomaajoukkueen tunnussävelmänä jääkiekon maailmanmestaruuskisoissa 1995 Ruotsissa.
Laulun levytti Nick Borgen yhdessä Ruotsin maajoukkueen kanssa. Suomi voitti maailmanmestaruuden ja laulu nousi Suomessa suureen suosioon. Se äänestettiin samana vuonna Radiomafian top 500 -listalla kaikkien aikojen 13:nneksi parhaaksi kappaleeksi. Maajoukkuepelaajat ja valmentaja Curt Lindström levyttivät kappaleen Kirkan kanssa ruotsiksi. Kappale olisi haluttu suomentaa, mikä olisi sopinut laulun tekijälle, mutta levy-yhtiö BMG ei antanut siihen lupaa.
Sanat ”Den glider in” tulevat ruotsalaisen radiotoimittajan Lennart Hylandin tunnetusta selostuksesta jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa 1962, kun Nils Nilsson teki ratkaisevan maalin tyhjään maaliin maailmanmestaruuden ratkaisseessa ottelussa, jossa Ruotsi voitti Kanadan 5–3 ja Ruotsi voitti näin kultaa.
Lu Bin
Lu Bin (, s. 7. tammikuuta 1977 ) on kiinalainen uinnin maailmanmestari ja olympiamitalisti.
Lu saavutti Barcelonan olympialaisissa 1992 hopeaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä ja sijoittui kahdeksanneksi 200 metrin vapaauinnissa. Palman lyhyen radan MM-kilpailuissa 1993 hän sai kultaa 4 × 100 ja 4 × 200 metrin vapaauintiviesteissä sekä pronssia 200 metrin vapaauinnissa.
Lu voitti Rooman MM-kilpailuissa 1994 kultaa 200 metrin sekauinnissa ajalla 2.12,34 sekä 4 × 100 ja 4 × 200 metrin vapaauintiviesteissä. Lisäksi hän sai hopeaa 100 ja 200 metrin vapaauinneissa sekä sijoittui kuudenneksi 50 metrin vapaauinnissa.
Lu jäi syksyllä 1994 kiinni dopingin käytöstä ja sai kahden vuoden kilpailukiellon.
Mesylaatti
pienoiskuva|150px|Mesylaattianionin rakenne pienoiskuva|150px|Mesylaattianionin pallo-tikkumalli Mesylaatti (CH3SO3-) on metaanisulfonihapon (CH3SO3H) suola tai esteri. Mesylaatit ovat orgaanisia yhdisteitä, joilla on toiminnallinen ryhmä: CH3SO2O-R ja lyhenne MsO-R, jossa R on orgaaninen substituentti. Mesylaatti on erinomainen nukleofiilisten substituutioreaktioiden lähtevä ryhmä.
Mesyyli on metaanisulfonyyliryhmä, CH3SO2- ( Ms- ). Esimerkiksi metaanisulfonyylikloridia kutsutaan usein mesyylikloridiksi.
Valmistelu
Mesylaatteja voidaan valmistaa alkoholeista ja metaanisulfonyylikloridista emäksen, esimerkiksi trietyyliamiinin läsnä ollessa. Mesylaatteja voidaan myös valmistaa alkoholeista metaanisulfonianhydridin avulla.
Maan ystävät
Maan ystävät on suomalainen ympäristöjärjestö, joka toimii osana kansainvälistä Friends of the Earth -verkostoa. Maan ystäville tärkeitä teemoja ovat ympäristönsuojelu, demokratia, ihmisoikeudet ja tasa-arvo. Järjestö perustettiin vuonna 1996.
Järjestö on osa kansainvälistä Friends of the Earth International -verkostoa, johon kuuluu ryhmiä noin 70 maasta kaikista maanosista. Kansainvälinen Maan ystävät on toiminut vuodesta 1971.
Toiminta
Viime vuosina Maan ystävien toiminta on keskittynyt ilmastopolitiikkaan, fossiilisten energianlähteiden käytön vastustamiseen, globaalikasvatukseen, kaivostoimintaan ja vesikriisiin. Maan ystävien koordinoiman Polttava kysymys -ilmastolakikampanjan tavoitteena oli saada Suomeen laki, joka velvoittaa maan vuosittaisiin kasvihuonekaasujen päästövähennyksiin. Vastaavia lakeja on säädetty tai ollaan säätämässä myös monissa muissa maissa. Suomen kampanjassa ovat mukana Maan ystävien lisäksi useat järjestöt ja julkisuuden henkilöt. Ilmastolakikampanja saavutti tavoitteensa, kun eduskunta hyväksyi ilmastolain keväällä 2015. Tällä hetkellä Maan ystävät kampanjoi hiilivapaan Suomen puolesta. Hiilivapaa Suomi -kampanjan tavoitteena on fossiilisia polttoaineita käyttävien voimaloiden korvaaminen uusiutuvalla energiantuotannolla ja energian kohtuullisemmalla käytöllä. Maan ystävät on mukana myös Lentovero-kansalaisaloitekampanjassa.
Maan ystävät järjestää Kriittinen pyöräretki -mielenosoituksia, joiden tavoitteena on pyöräilyn nykyistä parempi huomoiminen kaupunki- ja liikennesuunnittelussa. Autottomana päivänä Maan ystävillä on toimintaa ympäri Suomea. Autottomana päivänä on muun muassa pidetty piknikkejä parkkiruuduissa, järjestetty pyörämielenosoituksia ja kadunvaltauksia.
Organisaatio
Maan ystävillä on paikallisia yhdistyksiä ja toimintaryhmiä monissa kaupungeissa ja maakunnissa Suomessa. Maan ystävät järjestää kahdesti vuodessa valtakunnallisia väentapaamisia, joihin osallistuu jäseniä ja aktiiveja eri puolilta Suomea. Syysväentapaamisen yhteydessä järjestetään myös vuosikokous, jossa valitaan muun muassa uusi hallitus tulevalle vuodelle.
Maan ystävät saa rahoituksensa ministeriöiltä saaduista yleis- ja toiminta-avustuksista, säätiöiltä ja muilta yhdistyksiltä, jäsenmaksuista ja järjestön omasta varainkeruusta.
Omistukset
Maan Ystävät toimii omistajana mm. Voima Kustannus Oy:ssä sekä Into Kustannus Oy:ssä. Muita yhteisiä omistajia yhtiöissä ovat mm. Rosebud Books ja Luonto-liitto
Jeff Goldblum
Jeffrey Lynn ”Jeff” Goldblum (s. 22. lokakuuta 1952 West Homestead, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja jazzmuusikko. Hänet tunnetaan erityisesti sivuosien luonnenäyttelijänä.
Kuisma
Kuisma on suomalainen miehen etunimi, jota käytetään myös sukunimenä. Kuisma on karjalainen muunnos kreikkalaisesta nimestä Kosmas, 'koristettu'. Suomessa nimen yleistymiseen on vaikuttanut myös kasvisuvun nimi kuismat (Hypericum).
Jeff Goldblum
Goldblum aloitti uransa 1970-luvun alussa New Yorkin teattereissa. Ensimmäisen elokuvaroolinsa hän sai vuonna 1974 ja ensimmäisen merkittävän pääroolinsa elokuvassa Kärpänen (1986). Goldblum on näytellyt myös esimerkiksi Jurassic Park- ja Independence Day -elokuvissa sekä televisiosarjoissa.
Goldblum on myös jazzpianisti, ja hänen johtamansa yhtye on julkaissut 2010-luvulla kaksi albumia.
Kuisma
Kosmas ja Damianos (englanniksi Cosmas ja Damian) olivat kaksosveljet, jotka syntyivät noin vuonna 270 nykyisin Turkkiin kuuluvassa Kilikiassa. He olivat kristittyjä lääkäreitä, jotka eivät ottaneet mitään maksua hoidosta. Siten he saivat monet kuuntelemaan evankeliumia Jeesuksesta. He kokivat marttyyrikuoleman Sisiliassa noin vuonna 303. Katolisen kalenterin mukaan heidän juhlapäivänsä on 26. syyskuuta, joka on myös Suomen kalenterissa Kuisman nimipäivä. Monet ovat ottaneet sekä etunimekseen että sukunimekseen pyhimysten nimiä. Siksi Kosmas-nimen muunnos esiintyy kaikkialla Euroopassa: esimerkiksi venäjäksi se on Kuzma, italiaksi Cosma, portugaliksi Cosme ja ranskaksi Côme.
Vuoden 2019 loppuun mennessä etunimi Kuisma on Suomessa Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu kaikkiaan noin 460 henkilölle. Luku ei sisällä ennen vuotta 1964 kuolleita henkilöitä. Sukunimenä Kuisma on 2 766 henkilöllä.
Jeff Goldblum
Nuoruus
Goldblum syntyi vuonna 1952 Pittsburghin lähellä juutalaisen perheen neljästä lapsesta kolmantena. Hänen isänsä Harold oli lääkäri ja äitinsä Shirley radiotoimittaja.
Teatterissa
Goldblum muutti 17-vuotiaana New Yorkiin ryhtyäkseen näyttelijäksi. Hän opiskeli Neighborhood Playhouse -näyttelijäopistossa kuuluisan Stanford Meisnerin ohjauksessa. Goldblum omaksui Meisnerilta menetelmän, joka perustuu itsetietoisuuden hylkäämiseen, spontaaniuteen ja improvisointiin sekä yhteyden luomiseen vastanäyttelijöiden kanssa. Goldblum on myöhemmin usein tunnustanut Meisnerin merkityksen omalle näyttelemiselleen.
VueScan
VueScan on kuvaskannaus ja tekstintunnistusohjelma tietokoneille, jota on kehitellyt Ed Hamrick vuodesta 1998. Se mahdollistaa käyttäjää asettamaan ja hienosäätämään skannausjuovia. VueScania myydään yhtenä ladattavana tiedostona kahdella erilaisella lisenssillä (Standard ja Professional). Lisenssikoodi määrittää mikä versio on käytössä. Ilman lisenssiä ohjelma pyörii demomoodissa. Demomoodi on identtinen Professional-lisenssin kanssa lukuun ottamatta dollarikuvioisia vesileimoja sekä tallennetuissa että tulostetuissa kuvissa.
Oletuksena VueScan tukee vain englanninkielisiä dokumentteja. Siitä huolimatta 32 lisäkielipakettia on ladattavissa sen verkkosivuilla. Syyskuussa 2011 Ed Hamrick oli "myynyt 3 miljoonan dollarin edestä vuotta kohden lisenssejä".
Jeff Goldblum
Elokuva- ja televisioura
Goldblum muutti vuonna 1974 Los Angelesiin aloittaakseen elokuvauransa. Ennen ensimmäisiä roolejaan hän myi toimistotarvikkeita puhelimitse.
Goldblumin ensimmäinen elokuvarooli oli raiskaajan osa Michael Winnerin kostodraamassa Väkivallan vihollinen (1974). Sen jälkeen hän sai roolit Robert Altmanin elokuvissa Täyskäsi (1974) ja Nashville (1975). Elokuvauransa ensimmäisten yhdeksän vuoden aikana Goldblumilla oli lähinnä pieniä sivurooleja. Goldblumin varhaisista esiintymisistä tunnetuin on muutaman sekunnin mittainen rooli Woody Allenin menestyselokuvassa Annie Hall (1977), jossa hän puhuu puhelimeen ja kertoo unohtaneensa mantransa.
Goldblumin ensimmäinen suurempi sivurooli oli Philip Kaufmanin kauhuelokuvassa Ihmispaholaiset (1978), jossa hän esittää sankariksi nousevaa runoilijahahmoa. Tämä epätavallinen ja komediallinen sivurooli on tyypillinen koko Goldblumin elokuvauralle, joka koostuu pääasiassa luonnerooleista ja vain harvoista päärooleista.
Daisuke Ichikawa
Daisuke Ichikawa (s. 14. toukokuuta 1980 Shizuoka, Japani) on japanilainen jalkapalloilija.
Jeff Goldblum
Elokuva- ja televisioura
Goldblumin ensimmäinen televisiorooli oli pörssimeklari-salapoliisi Brown Shoen roolissa lyhytikäisessä salapoliisikomediassa Tenspeed and Brown Shoe (1980).
Goldblum sai ensimmäisen merkittävän elokuvaroolinsa Lawrence Kasdanin elokuvassa Sisärengas (1983), joka kertoo college-kaveriporukan uudelleennäkemisestä vuosien jälkeen. Goldblum esittää nihilististä ja imartelevaa aikakauslehtimiestä, joka vikittelee kuolleen ystävänsä leskeä. Elokuva sai hyvät arvostelut, kuten myös Goldblumin seuraava elokuva Valiojoukko, jossa hän näyttelee pitkälti improvisoiden koomista astronauttien värvääjää. Näitä elokuvia seurasi epätavallinen tieteiselokuva The Adventures of Buckaroo Banzai Across the 8th Dimension (1984), joka on noussut kulttiklassikoksi. Goldblum esiintyi useasti myöhemminkin 1980-luvulla samankaltaisissa B-elokuvissa.
Daisuke Ichikawa
Jalkapallomaajoukkue
Hän edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1998-2002.
Jeff Goldblum
Elokuva- ja televisioura
vasen|pienoiskuva|140px|Goldblum vuonna 1985. Goldblumin ensimmäinen päärooli oli elokuvassa Yön selkään (1985), jossa hän esittää öiseen takaa-ajoon temmattua insinööriä. Goldblumin roolihahmo poikkeaa kovaonnisuudessaan ja tavanomaisuudessaan hänen aiemmista hahmoistaan.
Goldblumin läpimurtorooli oli pääosa David Cronenbergin tieteiselokuvassa Kärpänen (1986). Goldblum esittää tiedemiestä nimeltä Seth Brundle, joka keksii kaukosiirtolaitteen. Asiat menevät traagisesti pieleen, kun tiedemiehen omaan DNA:han sekoittuu vahingossa kärpäsen DNA:ta. Rooli oli hyvin fyysinen, ja siihen kuului voimakas roolimeikki, joka jätti Goldblumista lopulta näkyviin enää vain silmät. Goldblum aloitti kuvausten aikana myös voimaharjoittelun, joka teki hänen hontelosta varrestaan lihaksikkaan.
2000-luvun alkuvuosina Goldblum näytteli etupäässä independent-elokuvissa, ja vuonna 2006 jälleen valtavirtaelokuvassa Man of the Year.
Goldblum palasi televisioon vuosiksi 2009–2010 sarjassa Kova laki: Rikollinen mieli, jossa hän esitti etsivä Zach Nicholsia. Vuonna 2010 Goldblum näytteli viihdemaailmakomediassa Morning Glory ja vuonna 2014 Wes Andersonin The Grand Budapest Hotelissa. Seuraavana vuonna hän näytteli Johnny Deppin kanssa Mortdecaissa ja vuonna 2016 Independece Dayn jatko-osassa.
2010-luvun lopulla ja 2020-luvulla Goldblum on näytellyt muun muassa uusissa Jurassic Park -elokuvissa sekä Marvelin Thor-elokuvasarjassa.
Jazzpianistina
thumb|Goldblum soittamassa pianoa vuonna 2018. Goldblum alkoi soittaa jazzpianoa jo kouluikäisenä, ja teini-ikäisenä hän soitti koulunsa aamukokoontumisissa juhlasalissa. Hän otti myös yhteyttä Pittsburghin hotelleihin ja sai muutamasta hotellista töitä aulabaaripianistina.
Goldblum on perustanut jazzyhtyeen nimeltä Mildred Snitzer Orchestra. Yhtye julkaisi vuonna 2018 ensimmäisen albuminsa The Capitol Studios Sessions. Pianon lisäksi Goldblum myös laulaa yhdellä kappaleella. Yhtyeen toinen albumi I Shouldn’t Be Telling You This julkaistiin vuonna 2019. Albumilla vierailee useita tunnettuja pop- ja rocklaulajia.
Tyyli-ikonina ja kuuluisuutena
thumb|150px|vasen|Goldblum on tunnettu vuodesta 2014 alkaen värikkäänä pukeutujana. Goldblum tunnetaan nykyisin huomiota herättävänä pukeutujana ja tyyli-ikonina. Hän palkkasi vuonna 2014 itselleen henkilökohtaisen stylistin Andrew T. Votteron, joka loi Goldblumille jazzahtavan, värikkään ja muodikkaan pukeutumistyylin. Goldblum suosii etenkin Pradan vaatteita.
Avioliitot
Goldblum on ollut kolmesti naimisissa. Hänen ensimmäiset vaimonsa olivat näyttelijät Patricia Gaul ja Geena Davis. Vuonna 2015 Goldblum meni naimisiin Emilie Livingstonin kanssa. Heillä on kaksi poikaa.
Pitäjänuutiset
Pitäjänuutiset on torstaisin ilmestyvä, puolueeton, Mäntyharjun ja Pertunmaan paikallislehti. Lehden perustivat Aili ja Yrjö Rasi vuonna 1956. Nykyisin lehden omistaa Keskisuomalainen-konserniin kuuluva ESV-Paikallismediat.
Lehdellä on konttori Mäntyharjulla ja Pertunmaalla.
Lehteä tilataan pääasiassa Mäntyharjulla ja Pertunmaalla. Muualla asuvia tilaajia on noin 2 500, mitä selittää muun muassa suuri kesäasukkaiden määrä.
Ola Fogelberg
Fogelberg oli monipuolisuusmies, joka sarjakuvataiteilijan ja mainosmiehen töidensä lisäksi vaikutti lukuisilla eri elämänalueilla. Nuoruudessaan hän oli suomenennätyksiä rikkonut juoksija ja myöhemmin työväen urheiluliikkeen keskeinen vaikuttaja. Hän oli myös lahjakas keksijä, joka sai keksinnöilleen lukuisia eri patentteja, sekä animaation pioneeri, joka valmisti yhden Suomen ensimmäisistä piirretyistä elokuvista, Vaimo on viisaampi kuin mies (1927).
Perhe ja nuoruusvuodet
Ola Fogelberg vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Oulunkylässä, joka oli tuolloin Helsingin maalaiskuntaan kuulunut asemakylä ja huvilayhdyskunta. Hän oli Carl Fogelbergin ja Ebba Fogelbergin (o.s. von Mickwitz) vanhin lapsi, ja hänelle syntyi myöhemmin kaksi pikkuveljeä, Harald ja Cedric. Hänen perhetaustansa oli vankan porvarillinen, ja suvussa oli runsaasti virkamiehiä, pappeja ja upseereita. Isä Carl Fogelberg oli Posti- ja lennätinhallituksen reviisori, isoisä J. J. Fogelberg puolestaan Helsingin pitäjän kirkkoherra. Äiti Ebba von Mickwitz oli puolestaan baltiansaksalaista aatelissukua. Yläluokkaisesta taustastaan huolimatta Ola Fogelbergistä tuli poliittiselta vakaumukseltaan vasemmistolainen, ja hänen koko työuransa kietoutui työväenliikkeen järjestöjen ja lehtien sekä osuustoiminnan ympärille.
Fogelberg ei halunnut ammattiurheilijaksi, ja hän lopetti menestyksekkään urheilu-uransa 21-vuotiaana, vuonna 1915. Hän pysyi kuitenkin urheilumaailman luottamustehtävissä. Vuonna 1919 perustetun Suomen Työväen Urheiluliiton lippu ja tunnuskuva olivat Fogelbergin suunnittelemia, ja hän toimi myös liiton julkaiseman Työväen Urheilulehden ensimmäisenä päätoimittajana. Hän oli myös toimitsijana kaksissa Sosialistisen Työläisurheiluinternationaalin järjestämissä työläisolympialaisissa: Prahan epävirallisissa kisoissa 1921 sekä ensimmäisissä virallisissa työläisolympialaissa Frankfurt am Mainissa 1925. Ola Fogelberg edusti Helsingin Jyryä.
Menestyksekkään urheilu-uran vastapainona Fogelbergin koulunkäynti Svenska Normallyceumissa oli takkuista. Hän jäi kerran luokalleen ja kirjoitti keväällä 1914 ylioppilaaksi rimaa hipoen, huhun mukaan koko maan huonoimmilla pisteillä. Isänsä yllytyksestä hän pyrki opiskelemaan Helsingin kauppakorkeakouluun, mutta reputti suomen kielen kokeen. Taitavana itseoppineena piirtäjänä Fogelberg alkoi elättää itsensä tekemällä pilapiirroksia ja kuvituksia.
Piirtäjä ja mainosmies
1910-luvulla Fogelberg työskenteli kuvittajana lukuisissa eri lehdissä. Hän avusti pääasiassa vasemmistolaisia lehtiä, kuten TUL:n Työväen Urheilulehteä, sosialidemokraattien pää-äänenkannattajaa Työmiestä ja pilalehti Kurikkaa. Etenkin Kurikka oli tärkeässä asemassa: ensimmäisen maailmansodan vuosina Fogelberg oli lehden johtava taiteilija ja teki siihen runsaasti pilapiirroksia. Hänen piirroksiaan leimasi tyypillinen sosialistinen kuvasto: työläiset kärsivät porvarien sotapolitiikan kynsissä, Saksan Vilhelm II saa potkut kansaltaan, maaliskuinen myrskytuuli sieppaa kruunun Nikolai II:n päästä, Aleksandr Kerenski antaa kuoliniskun Suomi-neidolle, kruunut ja valtikat palavat roviolla. Useimpien tuon ajan pilapiirtäjien tavoin Fogelberg ei kuitenkaan antanut puoluerajojen kahlita työskentelyään, ja hän avusti myös oikeistolaista Suomen Kuvalehteä.
Sisällissodan aikana Fogelberg toimi Työmiehen ja Kurikan pilapiirtäjänä, mutta sodan jälkeen hän ei kuitenkaan joutunut hankaluuksiin, vaan siirtyi sulavasti Suomen Kuvalehteen piirtämään reportaaseja Helsingin valtauksesta. Fogelberg kutsuttiin myös asepalvelukseen Helsingin vartiopataljoonaan. Hän matkusti Santahaminaan 21. toukokuuta 1918 samalla laivalla, jossa kuljetettiin teloitettaviksi tuomittuja punavankeja, ja joutui silminnäkijäksi, kun kirjailija ja Työmiehen entinen päätoimittaja Algot Untola ammuttiin mereen. Fogelberg vapautui asepalveluksesta vuonna 1919.
Sisällissodan jälkeen Fogelberg alkoi työskennellä vakituisena mainospiirtäjänä Osuusliike Elannossa. Hänet palkkasi henkilökohtaisesti yhtiön toimitusjohtaja Väinö Tanner, josta tuli hänen pitkäaikainen ystävänsä. 1920-luvun puolivälissä Fogelbergistä tuli Elannon ensimmäinen mainospäällikkö. Tässä tehtävässä hän pysyi vuoteen 1945 saakka ja organisoi sekä yhdenmukaisti nopeasti laajenevan Elannon mainonnan. Fogelberg myös piirsi henkilökohtaisesti lukuisia julisteita ja mainoskuvia, joista tunnetuin on Elannon kuuluisa tulitikkuetiketti. Fogelbergin alaisina Elannon mainososastolla työskentelivät muun muassa Asmo Alho, tuleva Kieku ja Kaiku -sarjakuvan piirtäjä, sekä Tapani Kovanen, tuleva Suomen Sosialidemokraatin pilapiirtäjä.
Sarjakuvataiteilija
Fogelberg aloitti ammattipiirtämisen jo 17-vuotiaana vuonna 1911 ja piirsi uransa aikana muun muassa Suomen Kuvalehdelle, pilalehti Kurikalle ja Työmiehelle. Lokakuussa 1917 Suomen Kuvalehdessä alkoi ilmestyä sarjakuva Janne Ankkanen, jota käsikirjoitti kirjailija Jalmari Finne ja piirsi Ola Fogelberg. Kyseessä oli yksi ensimmäisiä suomalaisia sarjakuvia (ensimmäisenä pidetty Professori Itikaisen tutkimusretki oli ilmestynyt kuusi vuotta aiemmin) ja kaikkien aikojen ensimmäinen suomalainen jatkosarjakuva. Sarjakuvan tyylilaji on yhteiskunnallinen satiiri, ja sen päähahmona on anarkistinen ankka, joka ottaa osaa itsenäistyvän Suomen poliittisiin myllerryksiin: Janne Ankkanen organisoi ankkalammen elintarvikesäännöstelyn, nostattaa Korkeasaaren eläintarhan eläimet kapinaan ja suunnittelee Suomelle uuden lipun, jossa komeilee vaakunaleijonan tilalla hänen oma kuvansa.
Janne Ankkanen ehti seikkailla vain yhdessätoista Suomen Kuvalehden numerossa, ennen kuin sisällissota puhkesi ja lehden ilmestyminen katkesi. Sodan jälkeen lehti aloitti ilmestymisensä uudelleen, mutta sarjakuva ei palannut. Finne ja Fogelberg tekivät hahmosta vielä sarjakuvakirjan Janne Ankkanen sotajalalla (1918), jossa Jannen sodanlietsominen sytyttää allegorisen taistelun maatilan kanojen, kissojen ja koirien välille.
Vuonna 1925 työväenosuuskauppojen keskusjärjestö Kulutusosuuskuntien Keskusliitto (KK) pyysi Fogelbergiltä sarjakuvaa julkaisemaansa Kuluttajain Lehteen. Fogelberg loi kukkahattuisen, hyväntahtoisen mutta tyhmän miehen, joka sai nimen Pekka Puupää. Nimi oli peräisin vanhalta työtoverilta Jalmari Finneltä, joka oli kutsunut jotakuta mielestään tyhmää henkilöä ”varsinaiseksi Pekka Puupääksi”. Sarjakuva Pekka Puupää ilmestyi ensimmäisen kerran 30. huhtikuuta 1925 Kuluttajain Lehdessä,. Kaksi vuotta myöhemmin myös Elanto-lehti otti sarjakuvan sivuilleen.
Pekka Puupää mainosti hassuttelujensa ohella edistysmielistä osuuskauppaliikettä ja otti kantaa sen ajan yhteiskunnallisiin tapahtumiin. Menestyksekkäin sarja oli sotien jälkeen, jolloin Puupää-sarjakuvat menivät kaupaksi 60 000–70 000 kappaleen painoksina. Pekka Puupää -albumeja ilmestyi vuoteen 1976 mennessä 33 kappaletta ja se oli kaikkien aikojen myydyin suomalainen sarjakuva. Suomenruotsalainen Fogelberg ei koskaan oppinut suomea kunnolla, mutta hän loi suomalaisen viihteen arkkityypin, joka oli välivaihe hölmöläissaduista Uuno Turhapuroon. Työnsä hän signeerasi lempinimellänsä Fogeli.
Pekka Puupään lisäksi Fogelberg piirsi 1930–1940-luvuilla useita muita sarjakuvia, mutta mikään niistä ei kyennyt kilpailemaan suosiosta Puupäiden ylivertaisuuden edessä. Näistä sarjoista pitkäikäisin oli Herra Pätkä, Pekka Puupään parhaan ystävän Pätkän nimikkosarja, joka ilmestyi osuusliikkeen toimihenkilöiden lehdessä Työtoverissa vuosina 1929–1943. Pupu ja Pelle ilmestyi Kuluttajain Lehdessä 1926–1934, Pölhö-Kustaa Elanto-lehdessä 1927–1929, Avulias Aatu Suomen Kuvalehdessä 1930–1932 ja Kilu-Kalle Pohjanmaan Kansassa 1938–1939. Suurin osa näistä hahmoista oli Pekka Puupään muotin mukaan valettuja, hyväntahtoisia mutta yksinkertaisia ja toistuviin kommelluksiin joutuvia miekkosia, ja sarjakuvat kierrättivät usein Puupää-sarjojen vanhoja vitsejä. Fogelberg myös antoi hahmojensa tehdä vierailuja toistensa sarjoihin: Pekka Puupää oli tuttu näky niin Herra Pätkän kuin Pölhö-Kustaan vieraana ja päinvastoin.
Käydessään vuonna 1927 Yhdysvalloissa Ola Fogelberg tutustui animaatiotekniikkaan. Matkalle hän oli ottanut mukaansa yli viiden minuutin piirretyn Pekka Puupää -filmin Vaimo on viisaampi kuin mies, joka on sittemmin kadonnut. Hän esitti filmin kuuluisalle animaattorille, Max Fleischerille. New Yorkissa hän haki patenttia Iris-painomenetelmälleen, mutta vastaava menetelmä oli jo patentoitu.
Sota-aika ja viimeiset vuodet
Talvisodan aikana 45-vuotias Ola Fogelberg kutsuttiin palvelukseen, jota hän suoritti ilmavalvojana Helsingin Sörnäisissä. Jatkosodan aikana hän ei enää joutunut sotilaspalvelukseen, mutta osallistui vapaaehtoisena viihdytystehtäviin. Ollessaan kerran Lapissa viihdytyskiertueella elokuvia esittämässä Fogelberg loukkaantui vakavasti, kun häntä kuljettanut kuorma-auto ajoi sillalta jokeen. Hän joutui makaamaan useita kuukausia Ivalon saksalaisessa sotilassairaalassa kylkiluut ja selkä murtuneina. Saksalaiset sotilaslääkärit pitivät ihmeenä, että hän selvisi onnettomuudesta hengissä.
Sota-aika oli Fogelbergille henkisesti raskasta. Hänen poikansa Bengt, panssarintorjuntajoukkojen kersantti, kaatui Vuosalmen taistelussa heinäkuussa 1944. Hänen vävynsä Urpo Viinikka, joka palveli sotilaslääkärinä, teloitettiin rintamakarkurina kuukautta myöhemmin. Rauhansopimuksen astuessa voimaan syyskuussa Fogelbergien kesäasunto Kirkkonummella jäi Neuvostoliittolle luovutetulle Porkkalan vuokra-alueelle.
Vastoinkäymisistä huolimatta Fogelberg piirsi Pekka Puupäätä läpi sodan, jopa sairaalassa maatessaan. Vuonna 1943 hän julkaisi ensimmäisen sarjakuvistaan kootun albumin Pekka Puupää – 101 sarjaa. Albumi menestyi hyvin, ja Fogelberg ryhtyi julkaisemaan samanlaisen joka joulu.
Sodan jälkeen, vuonna 1945, Fogelberg erosi Elannon mainospäällikön tehtävästä ja ryhtyi loppuiäkseen vapaaksi sarjakuvataiteilijaksi. Hän osti tilan Skåldön saaresta Tammisaaresta ja ilmoitti uudeksi ammatikseen kalastajan. Tässä oli kuitenkin kyse lähinnä lainkierrosta, sillä sodan jälkeinen lainsäädäntö salli maatilan omistamisen vain maanviljely- ja kalastusammattien päätoimisille harjoittajille; tosin Fogelberg harjoitti tilallaan jonkin verran kalastusta ja omenanviljelyä. Elannosta eroamisen ja vapaaksi taiteilijaksi heittäytymisen mahdollistivat Pekka Puupää -albumeista saadut ansiot.
Fogelberg ehti viettää ”Tammisaaren vapaaherran” elämää seitsemän vuoden ajan. Keväällä 1952 hän sairastui vakavasti ollessaan lomamatkalla Kanariansaarilla. Paikallinen sairaala määritteli sairauden keltataudiksi, mutta Suomeen palattuaan Fogelbergiltä diagnosoitiin haimasyöpä. Tauti eteni nopeasti ja Fogelberg joutui vuodepotilaaksi, mutta hän piirsi Pekka Puupäätä niin kauan kuin pystyi. Viimeisinä aikoinaan hän siirsi piirustusvastuun tyttärelleen Totolle. Ola Fogelberg kuoli Tammisaaressa elokuun 1952 lopussa, 58-vuotiaana.
Kuoleman jälkeen
Fogelbergin kuoleman jälkeen Suomen Filmiteollisuus teki Pekka Puupäästä 13 elokuvaa. Esa Pakarinen, Masa Niemi ja Siiri Angerkoski olivat Pekka, Pätkä ja Justiina. Fogelin leskelle maksettiin oikeuksista vain kertakorvaus 50 000 markkaa.
Fogelbergin tytär Ruth Elisabeth ”Toto” Fogelberg-Kaila (1924–2013) toimitti ja kirjoitti Pekka Puupää-sarjaa 1953–1976, piirtämisessä apuna oli Lasse Hietala.
Suomen sarjakuvaseura on vuodesta 1972 alkaen jakanut ansioituneille suomalaisille sarjakuvan tekijöille Puupäähattu-palkintoa, joka perustuu Pekka Puupään hattuun.
Lauttasaari-seuran ehdotuksesta Helsingin kaupunki nimesi vuonna 2015 Fogelbergin entisen kotitalon lähellä Lauttasaaren Pajalahdessa sijaitsevan pienen puistikon Fogelberginpuistoksi.
Bibliografia
Mukana eivät ole Pekka Puupää -albumit. Ola Fogelberg on kuvittaja ja tekijä ellei toisin mainita.
Afropithecus
Afropithecus oli varhaisella mioseenikaudella aina sen puoliväliin elänyt kädellisten suku. Se eli Afrikassa. Sukuun on sijoitettu yksi laji, Afropithecus turkanensis, jonka fossiilijäänteet ovat n. 17 – 18 miljoonaa vuotta vanhoja. Lajia pidetään vanhimpana tunnettuna kädellislajina, jonka hampaissa on ohut kerros hammaskiillettä. Luultavasti lajille oli hyötyä kovapintaisista hampaista, joita se mahdollisesti tarvitsi syödessään kovapintaisia pähkinöitä ja vastaavia. Lajin fossiileita on löydetty Kenian pohjoisosista. Laji painoi keskimäärin n. 50 kg.
Hammaskiille luultavasti antoi suvulle etulyöntiaseman verrattuna sitä edeltäviin Proconsul-suvun kädellisiin, jotka eivät mahdollisesti voineet hyödyntää yhtä monipuolista ravintoa. Afropithecus tai siitä polveutuvat kädelliset pääsivät leviämään Euraasiaan. Saudi-Arabiasta on löydetty hyvin samankaltaisen Heliopithecus-apinoiden jäänteitä, joita osa tutkijoista pitää samana sukuna Afropithecus tai hyvin läheisenä. Myös Heliopithecus-apinoilla oli hammaskiillettä. Afropithecus-suvulla oli myös mahdollisesti jotain sukulaisuhteita myöhemmin eläneisiin sukuihin Kenyapithecus ja Sivapithecus.
Vesijaon luonnonpuisto
Vesijaon luonnonpuisto on Päijät-Hämeessä Padasjoen kunnan Vesijaon kylässä sijaitseva luonnonsuojelualue. Vesijaolla sijaitsee laaja valtion omistama metsäalue, jolla Metsäntutkimuslaitos on harjoittanut koetoimintaa vuodesta 1922. Luonnonpuisto perustettiin vuonna 1956, kun osa alueesta jätettiin säästömetsäksi. Vuoden 2008 alussa luonnonpuisto siirtyi Metsätutkimuslaitokselta Metsähallituksen hallintaan.
Vesijaon luonnonpuiston pinta-ala on 114 hehtaaria. Suurin osa siitä on boreaalista vanhaa kangasmetsää, joka on Etelä-Suomen oloissa poikkeuksellisen luonnontilaista. Puiston järjestyssäännön mukaan se on perustettu "säilyttämään koskemattomana edustavaa eteläisen Järvi-Suomen metsäluontoa ensisijaisesti tieteellistä tutkimusta varten". Puistossa on erityisen runsas kääpälajisto, johon kuuluu useita harvinaisia ja uhanalaisia lajeja. Myös linnusto on monipuolinen, sillä puistossa esiintyy monia vanhojen metsien kolopesijälajeja, kuten helmipöllö ja idänuunilintu.
Vesijaon luonnonpuisto on myös Natura 2000 -alue. Se on suljettu retkeilijöiltä.
Markku Mäntymaa
Markku Antero ”Mape” Mäntymaa (17. huhtikuuta 1954 Vaasa – 9. toukokuuta 2015 Vaasa ) oli suomalainen poliitikko. Hän toimi kokoomuksen kansanedustajana Vaasan vaalipiiristä vuosina 2011–2015. Hän oli hallintovaliokunnan ja lakivaliokunnan jäsen sekä sosiaali- ja terveysvaliokunnan ja Pohjoismaiden neuvoston Suomen valtuuskunnan varajäsen. Ennen valintaansa kansanedustajaksi hän toimi komisariona.
Mäntymaa oli Vaasan kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1997 ja 2. varapuheenjohtaja vuodesta 2005. Lisäksi hän oli Vaasan Sähkö Oy:n hallituksen jäsen.
Mäntymaa jäi eduskuntatyöstä sairauslomalle syyskuussa 2013, kun hänellä todettiin aktiivinen kasvain keuhkossa. Sairautensa vuoksi hän ei ollut enää ehdolla eduskuntavaaleissa 2015. Mäntymaa menehtyi sairauteensa 9. toukokuuta 2015.
Mäntymaa toimi myös autokoulun teoriaopettajana ja juniorivalmentajana jalkapallossa. Hän oli naimisissa ja hänellä on kaksi lasta sekä kaksi lapsenlasta.
Nypykät
Nypykät oli heinolalainen vuosina 1988–1995 toiminut rockfolk-yhtye. Teatteriryhmä Metkun piirissä oli syntymäisillään orkesteri, ja se perustettiin 1988 Nuorison taidetapahtumaa varten. Nypykät koki huippuhetkensä alkuvuosien ahkeran keikkailun ja omakustannelevyjen (singlet Lastenlaulu ja Jazzilla taivaaseen/Kanuunaralli) aikana.
Pienentynyt Nypykät yritti jatkaa omakustanteilla, singlellä "Lainattu seteli" ja EP:llä Siivekäs ystävä. Uutta levytyssopimusta ei syntynyt. Yhtye koottiin kolmen keikan ajaksi vuonna 2001, jolloin ilmestyi myös live-albumi Livekala. Kokoelman Keräilyerä 1994–1995 julkaisi 2012 Spiridom.
Rocket Records julkaisi vuonna 2016 Nypyköiden livenauhoituksia vuosilta 1992 ja 2001 kokoavan levyn Livekala ja perkeet.
Albumit
== Yhtyeen jäseniä ==
Ancona
Ancona voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
HMS Wishart
HMS Wishart (viirinumero D67) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Thornycroftin valmistama parannellun W-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin tammikuussa 1918 vuosien 1918–1919 laivasto-ohjelman 13. tilauksessa John I. Thornycroft and Companyltä Woolstonista, missä köli laskettiin 18. toukokuuta 1918. Alus laskettiin vesille 18. heinäkuuta 1919. Alus nimettiin Vigon taistelussa 1702 kunnostautuneen aluksenpäällikön amiraali James Wishartin mukaan. Alus poikkesi luokkansa aluksista, koska sen savuhormit olivat lähes saman pituisia.
Palvelus
Maailmansotien välillä alus oli Atlantin laivastossa ja myöhemmin Välimeren laivastossa päällikkönään lordi Louis Mountbatten. Helmikuussa 1945 alus poistettiin palveluksesta ja siirrettiin reserviin. Alus sijoitettiin poistolistalle ja se myytiin 20. maaliskuuta romutettavaksi T. W. Wardille Inverkeithingiin, jonne se saapui hinattuna Japanin antauduttua.
Martin-Luther-Universität Halle-Wittenberg
Martin-Luther-Universität Halle-Wittenberg on yliopisto Saksassa. Se koostuu kahdesta yliopistosta, joista toinen perustettiin 1502 Wittenbergiin ja toinen 1694 Halleen. Yliopistot yhdistettiin 1817. Nykyistä nimeään yliopisto on kantanut vuodesta 1933 lähtien. Siellä opiskelee noin 20 000 opiskelijaa.
Historia
Wittenbergin yliopiston perusti Saksin vaaliruhtinas, Fredrik Viisas, osana saksalaista renessanssia v. 1502. Martti Luther toimi teologian professorina Wittenbergissä, ja hänen ja Philipp Melanchtonin vaikutuksesta yliopistosta tuli luterilaisen teologian ja uskonpuhdistuksen keskus.
Hallen yliopiston perusti Fredrik III, Brandenburgin vaaliruhtinas, v. 1694. Halle oli 1600-luvun lopulla ja 1700-luvun alussa pietismin keskuksia Preussissa.
1700-luvulla molemmat yliopistot olivat merkittäviä valistuksen keskuksia Saksassa. Hallen yliopistoa on kutsuttu ensimmäiseksi "nykyaikaiseksi" yliopistoksi, koska siellä siirryttiin käyttämään opetuskielenä saksaa latinan sijaan, asetettiin järkiperäinen ajattelu uskonnollisen oikeaoppisuuden edelle, ja otettiin käyttöön uusia opetusmenetelmiä.
Wittenbergin yliopisto suljettiin 1813 Napoleonin sotien aikana. Wittenberg siirtyi Wienin kongressissa Preussin hallintaan, ja v. 1817 Wittenbergin yliopisto yhdistettiin Hallen yliopistoon. Nykyinen nimi on ollut käytössä vuoden 1933 lokakuusta asti.
Tiedekunnat
Yliopistossa on yhdeksän tiedekuntaa:
Yhteydet Suomeen
Mikael Agricola ja Martti Teitti opiskelivat Wittenbergin yliopistossa 1536-1539, valmistuen maistereiksi. Kaikkiaan suomalaisia opiskelijoita, Turun piispan Martti Skytten lähettäminä, oli Wittenbergissä kymmenkunta.
Esterina Tartman
thumb|upright|Esterina Tartman Esterina Tartman ( s. 9. marraskuuta 1957 Jerusalem, Israel ) on israelilainen poliitikko ja edusti vuoteen 2009 Yisrael Beytenu -puoluetta. Hän oli puolueensa parlamenttiryhmän puheenjohtaja.
Tartman oli knessetin jäsen helmikuusta 2006. Hän on ehdottanut kansalaisuuden peruuttamista niiltä arabeilta ja haredijuutalaisilta, jotka eivät suostu vannomaan uskollisuutta Israelin valtiolle. Hän joutui luopumaan ehdokkuudestaan turismiministeriksi Yedioth Ahronoth -sanomalehden paljastettua, ettei hänellä ole maisterintutkintoa Bar Ilanin yliopistosta, vaikka hän on väittänyt niin CV:ssään.
Luettelo Tromssan läänin taajamista
Tämä artikkeli on luettelo Tromssan läänin taajamista perustuen Statistisk sentralbyrån käyttämään taajaman määritelmään. Tromssan läänissä oli 1. tammikuuta 2013 yhteensä 39 taajamaa, johon sisältyvät myös lääninrajan ylittävät taajamat.
Hyde
Hyde voi tarkoittaa seuraavia:
Carmelo Anthony
Carmelo Kyam Anthony (s. 29. toukokuuta 1984 New York, New York) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pieni laitahyökkääjä. . Anthony on ensimmäinen ja ainoa kolmeen olympiavoittoon yltänyt mieskoripalloilija.
Ennen ammattilaisuraa
Ennen ammattilaisuraansa Anthony pelasi yliopistokoripalloa Syracusen yliopiston joukkueessa. Vuonna 2003 hän oli johdattamassa Orangemen-ryhmää NCAA:n I-divisioonan mestaruuteen. Syracuse voitti mestaruusturnauksen loppuottelussa Kansasin yliopiston joukkueen pistein 81–78, ja Anthony teki ottelussa kaksikymmentä pistettä ja otti kymmenen levypalloa. NCAA-turnauksen päätteeksi hänet nimettiin turnauksen parhaaksi pelaajaksi (Most Outstanding Player). Valinnan tekee vuosittain uutistoimisto Associated Press. Anthony oli ensimmäisellä ja ainoalla yliopistokaudellaan muun muassa joukkueensa paras pistemies ja eniten levypalloja ottanut pelaaja.
NBA-ura
Denver Nuggets varasi Anthonyn NBA:han numerolla kolme vuoden 2003 varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella. Jo ensimmäisellä NBA-kaudellaan, 2003–2004, hän oli joukkueensa paras pistemies tehtyään yhteensä 1 725 pistettä 82 runkosarjaottelussa, keskimäärin 21 pistettä ottelua kohden. Levypalloissa hän sijoittui Nuggetsin sisäisessä tilastossa kolmanneksi Marcus Cambyn ja Nenên jälkeen. Hänet nimettiin kuudesti, runkosarjakauden joka kuukautena, NBA:n läntisen konferenssin kuukauden tulokkaaksi ja vuoden tulokas -äänestyksessä hän sijoittui toiseksi Cleveland Cavaliersin LeBron Jamesin jälkeen. Hänet nimettiin myös tulokkaiden tähdistökentälliseen. Anthonylla oli suuri rooli Nuggetsin nostamisessa jälleen pudotuspelijoukkueeksi, sillä ennen vuotta 2004 Nuggets pelasi pudotuspeleissä edellisen kerran vuonna 1995. Joukkue putosi pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Minnesota Timberwolvesille.
Anthony oli viemässä Nuggetsia pudotuspeleihin myös toisella runkosarjakaudellaan, jolla hän teki keskimäärin 20,8 pistettä ottelua kohden, yhteensä 1 558 pistettä 75 ottelussa. Nuggets putosi jälleen pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella, tulevaa mestaria San Antonio Spursia vastaan. Kaudella 2005–2006 Anthony paransi selvästi tahtiaan aiempiin kausiin nähden. Hänen runkosarjan pistekeskiarvonsa oli 26,5 (pisteitä 80 ottelussa yhteensä 2 122), kahdeksanneksi paras NBA:n tilastossa. Hän johdatti seuransa pudotuspeleihin myös keväällä 2006, mutta Nuggetsin pudotuspelitaival katkesi ensimmäisellä kierroksella.