cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Puna-armeijan kuoro ja orkesteri
Aleksandrovin yhtye, koko nimeltään Venäjän armeijan akateeminen A. V. Aleksandroville nimetty laulu- ja tanssiyhtye , tunnettu yleisesti nimellä Puna-armeijan kuoro, on Venäjän asevoimiin kuuluva erillinen ja itsehallinnollinen joukko-osasto. Yhtyeeseen kuuluvat laulu- ja tanssiryhmät, orkesteri sekä johto(upseeristo), yhteensä yli 200 henkilöä. Yhtyeen ohjelmisto vaihtelee kansanmusiikista marsseihin.
Aleksandrovin yhtye on Venäjän sisäministeriön kuoron lisäksi toinen venäläinen kuoro, joka nykyään esiintyy Puna-armeijan kuoron jatkajana. Aleksandrovin yhtye on kiistänyt sisäministeriön kuoron oikeuden esiintyä puna-armeijan kuoron jatkajana.
Historia
thumb|Aleksandrovin yhtye Varsovassa 2009. Neuvostoliiton puna-armeijaan perustettiin 12 henkilön lauluryhmä viihdyttämään sotilaita 1928. Koska kyseessä oli vielä tuolloin pelkästään laulajista muodostunut kokoonpano, kutsumanimeksi tuli ”puna-armeijan kuoro”. Sen ensimmäinen johtaja oli Moskovan konservatorion musiikin professori Aleksandr Aleksandrov. Yhtyeeseen tuli laulun ohella myös tanssi 1935, joten kyse ei enää ollut vain kuorosta. Ensimmäinen kansainvölinen esiintyminen kokoonpanolla oli Pariisin vuoden 1937 maailmannäyttelyssä.
Aleksandrovin poika Boris Aleksandrov otti kuoron johtoonsa isänsä kuoleman jälkeen 1946. Boris johti yhtyettä neuvostoajalle poikkeuksellisesti jo usealle maailmankiertueelle. Koska puna-armeijan nimi oli muuttunut Neuvostoliiton asevoimiksi 1946, myös yhtyeen nimessä luovuttiin viittauksesta puna-armeijaan 1949.
Esiintymiset Suomessa
Ensimmäisen kerran Suomessa yhtye esiintyi jo alkuvuodesta 1945 melko pian jatkosodan jälkeen. Yhtyeen tuotti 1960–1980-luvuilla useita kertoja Suomeen Suomi-Neuvostoliitto-Seura. 6. kesäkuuta 1993 yhtye esiintyi Leningrad Cowboysin kanssa Helsingin Senaatintorilla yli 70 000 ihmiselle "Total Balalaika Show" -nimisessä ilmaiskonsertissa. Kiertue Leningrad Cowboysin kanssa jatkui Berliinin Lustgarteniin, jossa yhtye jätti jäähyväiset Saksasta vetäytyville venäläisjoukoille. Toisen kerran yhtye esiintyi Senaatintorilla Leningrad Cowboysin ja UMO:n kanssa "Global Balalaika Show" -nimisessä ilmaiskonsertissa vuonna 2003.
Yhtyeen aikaisemmat viralliset nimet
Yhtyeen nimi on muuttunut sen historian aikana. Aikaisemmat nimet olivat:
Lento-onnettomuus jouluna 2016
Joulupäivänä 25. joulukuuta 2016 yhtyettä kuljettanut Venäjän asevoimien Tu-154 -kuljetuskone putosi Mustaanmereen Sotšin eteläpuolella ja vei mukanaan lähes 70 yhtyeen jäsentä, jotka ovat kaikki todennäköisesti kuolleet. Mukana oli yhtyeen johtaja Halilov. Yhtye oli menossa uudenvuoden konserttiin Syyriaan esiintymään venäläisille sotilaille.
Saint-Léger-Vauban
Saint-Léger-Vauban on kunta Ranskassa Yonnen departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 22 kilometriä Avallonin kaupungista kaakkoon.
Kunta on saanut nimensä siellä vuonna 1633 syntyneen sotilasarkkitehti Vaubanin mukaan. Kunnan nimi oli vuoteen 1867 saakka Saint-Léger-de-Foucheret, jolloin Napoleon III antoi kunnalle nykyisen nimen. Lisäksi Vaubanin pronssinen patsas on hänen mukaan nimetyllä aukiolla, sekä hänen syntymäpaikkansa muistolaattalaatta. Vaubanin saavutuksille perustettiin myös museo, Maison Vauban, vuonna 1980, joka siirrettiin nykyiseen suurempaan rakennukseen Vaubanin patsaan läheisyyteen vuonna 1996.
Saint-Légerin kirkko on rakennettu 1400-luvulla, satavuotisen sodan jälkeen, samalla paikalla sijainneen 900-luvulla rakennetun kirkon paikalle. Vauban kastettiin tässä kirkossa 15. toukokuuta 1633.
Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa (Parc naturel régional du Morvan).
Korppi-Tommola
Korppi-Tommola on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Kaija Aarikka
thumb|Kaija Aarikka vuonna 1949 Kaija Helena Aarikka-Ruokonen (3. helmikuuta 1929 Somero – 14. elokuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen muotoilija ja yrittäjä. Hän perusti vuonna 1954 miehensä Erkki Ruokosen kanssa Aarikka Oy:n ja toimi sen taiteellisena johtajana. Aarikka yhdisti suunnittelemissaan koruissa, leluissa ja kodin käyttö- ja koriste-esineissä leikkimielen ja vahvan muodontajun puun taitavaan ja monipuoliseen käyttöön.
Aarikka vietti lapsuutensa Somerolla yhdeksänlapsisen perheen kuopuksena. Keskikoulun käytyään hän hakeutui Hämeenlinnaan Ester Perheentuvan kutomakouluun, jonka tämä oli perustanut lähdettyään opettajan virasta Wetterhoffilta. Aarikka jatkoi opintoja Ateneumin eli Taideteollisen oppilaitoksen tekstiililinjalla Helsingissä vuodesta 1951 alkaen. Viimeisenä opiskeluvuonna hän tarvitsi napit ompelemaansa luonnonväriseen villapukuun. Kun sopivia ei löytynyt, hän päätti tehdä ne itse, Ruoholahden lautatarhasta löytämästään jakarandan palasesta. Valmistumisvuonnaan Aarikka avioitui kotipitäjästään kotoisin olevan Erkki Ruokosen kanssa, joka opiskeli Ateneumin iltalinjalla metallitöitä. Ruokonen ehdotti Aarikalle yrityksen perustamista suosiota saaneiden nappien valmistamiseksi. Näin sai alkunsa nappien, puukorujen ja muiden pienten puuesineiden ympärille rakentunut Aarikka Oy, jonka valmistusmenetelmien kehittämisessä Ruokosella oli merkittävä rooli. Päävastuu Aarikka Oy:stä on sittemmin siirtynyt heidän tyttärilleen: Pauliina Aarikka toimii suunnittelujohtajana ja Sarianna Partanen toimitusjohtajana.
Kaija Aarikka oli oman yrityksensä pääsuunnittelija, mutta hän suunnitteli freelancerina myös muille yrityksille kuten Tampellalle, Humppilan lasitehtaalle ja A. Ahlströmille. Humppilalle Aarikka suunnitteli muun muassa Heiniä kainalossa -sarjan lautasia ja Lappi-lasisarjan.
Oshawa
Oshawa on kaupunki Ontarion provinssissa Kanadassa. Se sijaitsee Ontariojärven rannalla 60 kilometriä itään Toronton keskustasta. Kaupungin väkiluku on vajaat 160 000 ja esikaupunkeineen 380 000.
Akmiitti
Akmiitti on pyrokseeniryhmään kuuluva ketjusilikaattimineraali. Akmiitti on akmiitti–augiitti-sarjan natrium-päätejäsen. Sen kemiallinen kaava on NaFeSi2O6, jonka rauta on varaukseltaan Fe3+. Akmiitti–augiitti-sarjassa natriumin korvaa toisinaan kalsium ja rauta, jolloin magnesium korvaa raudan sähkövarauksen tasapainottamiseksi. Osan raudasta korvaa tällöin alumiini.
Akmiitti esiintyy tummanvihreinä monokliinisinä prismakiteinä. Kiilloltaan se on lasikiiltoinen ja sen lohkeavuus on täydellinen. Sen kovuus Mohsin asteikolla on 5–6, ja akmiitin ominaispaino on 3,2–3,4.
Mineraalia esiintyy emäksisissä nefeliinisyeniiteissä ja sen kaltaisissa magmakivissä.
Hauts-de-Seine
Hauts-de-Seine on Ranskan departementti numero 92. Se sijaitsee Pariisin länsipuolella Île-de-Francen alueella ja kuuluu Pariisin esikaupunkialueeseen. Departementissa on 1 581 628 asukasta (2011) ja sen väestötiheys on 9 006,5 asukasta neliökilometrillä. Departementti on jaettu 36 kuntaan, joista väkiluvultaan suurimmat ovat Boulogne-Billancourt, Nanterre ja Colombes. Hauts-de-Seinen pääkaupunki on Nanterre.
Hauts-de-Seine on Pariisin jälkeen Ranskan vaurain departementti, ja siellä sijaitsee moderni La Défensen toimisto- ja liikekeskittymä.
Georg Kolbe
thumb|250px|Georg Kolben veistos Fliegender Genius [[Ludwigshafenissa.]] Georg Kolbe (15. huhtikuuta 1877 Waldheim, Saksa – 20. marraskuuta 1947 Berliini) oli saksalainen kuvanveistäjä ja graafikko, alkujaan maalari. Hänen isänsä oli taiteesta kiinnostunut maalarimestari.
Ornis Fennica
Ornis Fennica on suomalainen lintutieteellinen julkaisu.
Kasuko Shibuya
Kasuko Shibuya (, s. 4. syyskuuta 1965) on japanilainen videopeli- ja tietokonegrafiikkasuunnittelija. Hän on työskennellyt Squaren kehittämien nimikkeiden parissa, joita ovat pääasiassa olleet Nintendon konsoleille julkaistut Final Fantasy -pelit.
Ornis Fennica
Lintutieteilijät Ivar Hortling ja Einari Merikallio ryhtyivät toimittamaan Ornis Fennica nimistä lintutieteellistä lehteä vuonna 1924. Aikaisemmin samana vuonna oli Hortlingin aloitteesta perustettu Suomen Lintutieteellinen Yhdistys (SLY), jonka julkaisu Ornis Fennica oli. Lehden artikkelit ovat olleet sekä suomen-, ruotsin-, saksan- että englanninkielisiä.
Kasuko Shibuya
Shibuyan työtehtävät ovat olleet grafiikka- ja kuvituspainotteisia. Esimerkkejä hänen taiteestaan ovat Final Fantasy IV:n ja Final Fantasy V:n Super Famicom -julkaisujen kansikuvat.
Ornis Fennica
Vuonna 2005 Ornis Fennicaa ryhtyi julkaisemaan BirdLife Suomi. Julkaisu ilmestyy neljännesvuosittain ja on englanninkielinen. Referaatit ovat joko suomeksi tai ruotsiksi. Lehti noudattaa vertaisarviokäytäntöä, ja artikkelit keskittyvät Fennoskandian linnustoon. Päätoimittaja on Suvi Ruuskanen. Lehden artikkelit ovat vapaasti luettavissa verkossa open access -käytännön mukaan.
Kasuko Shibuya
Peliluettelo
* Scifi-aiheinen tekstiseikkailu
Europarlamenttivaalit 2024
Seuraavat europarlamenttivaalit on Lissabonin sopimuksen mukaisesti tarkoitus järjestää vuonna 2024. Nämä ovat ensimmäiset Euroopan parlamentin vaalit Yhdistyneen kuningaskunnan EU-eron jälkeen.
Parolan rautatieasema
Parolan rautatieasema, on Suomen rataverkolla Hattulan kunnassa sijaitseva rautatieasema. Aseman on suunnitellut Bruno F. Granholm ja se on valmistunut vuonna 1920. Rautatieasema on Parolan uusi asema, sillä edellinen asema, joka oli rakennettu vuonna 1876, paloi vuonna 1918. Asemalla on tallella vanha asemapuisto, tavaramakasiini ja osa alkuperäisistä asemapuiston rakennuksista.
Parolan rautatieasema on Hämeenlinnan–Tampereen radan alkuperäisiä IV luokan asemia Kuurilan, Viialan ja Lempäälän asemien ohella. Tärkeä syy rautatieaseman sijoittamiselle Parolaan oli sotaväen leirialue Parolannummella; vakituinen varuskunta sijoittui alueelle kuitenkin vasta toisen maailmansodan jälkeen. Keisari Aleksanteri II teki tutustumiskäynnin Parolannummelle junalla jo ennen rataosuuden virallista käyttöönottoa. Asemalta rakennettiin leirialueelle pistoraide, joka purettiin 1970-luvun lopussa. Hattulan kirkko sijaitsi kolmen kilometrin päässä radasta, ja radan myötä asutuksen painopiste siirtyi kirkolta Parolaan, josta muodostui kunnan keskustaajama. Parolan asema palveli myös kauemmas radasta jääneitä kuntia, sillä Hattulan kautta kulki maantie (myöhemmin valtatie 3, nykyisin kantatie 57) Pälkäneen ja Hauhon suuntaan. Henkilöliikenne Parolan asemalla lopetettiin vuonna 1981, mutta aloitettiin jälleen vuonna 1985.
Nummelan asemarakennus on tehty samojen piirustusten mukaan kuin Parolan asema.
Parolan asemarakennus asemapuistoineen ja lisärakennuksineen on yksityisomistuksessa.
Asemalla pysähtyvät pääkaupunkiseudun lähiliikenteen Tampereelle jatkavat R-junat. Helsinkiin liikennöidään raiteelta 1 ja Tampereelle raiteelta 3. Aseman ohittavat kaukojunat käyttävät raidetta 2.
Merven teollisuusraide lähtee Parolan asemalta pohjoiseen kulkien pääradan itäpuolella. Kahden kilometrin pituinen teollisuusraide rakennettiin 1980-luvulla ja se on peruskorjattu syksyllä 2020. Raiteen liikenne koostuu nykyisin sotilasjunista.
Georg Kolbe
Tutustuttuaan Rodinin teoksiin Kolbe ryhtyi kuvanveistäjäksi. Hän oli aikansa johtavia kuvanveistäjiä. Hänen maineikkain teoksensa Die Tänzerin ('Tanssijatar') valmistui 1912. Teos sijaitsee Kansallisgalleriassa Berliinissä. Hänen vaimonsa kuoli traagisesti 1927, jonka jälkeen hän ei enää tehnyt nuorten tyttöjen hahmoja. Hänen tyylinsä muuttui niin, että myöhemmin hän toteutti runsaasti töitä myös kansallissosialistisen Saksan tilauksesta, mutta suuri osa hänen teoksistaan tuhoutui, kun niiden materiaali käytettiin sotateollisuuden tarpeisiin.
Sjundeå FBK
Sjundeå Frivilliga Brandkår rf, tai lyhyemmin Sjundeå FBK on vuonna 1939 perustettu siuntiolainen ruotsinkielinen, Länsi-Uudenmaan Pelastuslaitoksen alainen, vapaapalokunta Uudellamaalla. Sjundeå FBK:ssa toimii hälytysosasto, nuoriso-osasto ja naisosasto. Vuonna 2018 Sjundeå FBK:lla oli yhteensä 163 hälytystä, joista 63 oli ensivastetehtäviä ja 100 sammutus- ja pelastustehtäviä. Paloasema sijaitsee Siuntion kirkonkylässä osoitteessa Nimismiehenmäki 76.
Palokunnan päällikkönä toimii nykyisin Johan Holmberg.
<mapframe text="Paloaseman sijainti kartalla." latitude="60.167468" longitude="24.187640" zoom="13" width="250" height="250" align="right">{ "type": "FeatureCollection", "features": [ {     "type": "Feature", "properties": { "marker-color": "FF6347", "marker-size": "medium", "marker-symbol": "fire-station" },     "geometry": { "type": "Point", "coordinates": [ 24.187640,         60.167468        ]      }    }  ] }
Historia
Sjundeå FBK perustettiin 30. toukokuuta 1939 palopäällikkö Rudolf Thusbergin johtamassa kokouksessa palokunnan perustamisesta kiinnostuneille siuntiolaisille. Tuolloin yhdistyksen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Johannes Malmsten, varapuheenjohtajaksi valittiin Torgny Stenholm, sihteeriksi ja kassanhoitajaksi Erik W. Sjöholm, palopäälliköksi Runar Blomqvist, ensimmäiseksi varapäälliköksi Ragnar Öhman ja toiseksi varapäälliköksi Johannes Malmsten.
Palokunnan viisi ensimmäistä toimintavuotta oli sota-aikaa, jonka takia noista vuosista on säilynyt jäljellä vain vähän dokumentteja. Porkkalan vuokra-aikaan asti paloasema sijaitsi Siuntion asemalla Sjundeå Mekaniska Verkstads Ab:n tiloissa.
Valonsäde
Valonsäde (, myös Raggio di sole ”Auringonsäde”) on vuonna 1911 valmistunut italialainen mykkäelokuva. Tuntemattoman ohjaajan elokuvan pääosaa esittää Fernanda Negri-Pouget.
Sjundeå FBK
Paloasema
Paloaseman nykyinen tontti kirkonkylässä on saatu lahjoituksena Karin ja Ruben Saloviukselta toukokuussa vuonna 1947.
Ensimmäinen paloasema oli valmiina tontilla jo samana vuonna ja siinä oli autotalli, letkutorni, sekä talonmiehen asunto. Vuonna 1969 paloasemaa laajenettiin ja tuolloin rakennettiin toinen autotalli ja kerhohuone. Myös talonmiehen asuntoa laajennettiin tuolloin.
Palotestaus
Palotestaus on tutkimustoimintaa jossa tutkitaan materiaalin, rakenteiden ja rakennelmien palamista. Palotestaus pyrkii parantamaan ja luokittelemaan erilaisten materiaalien, rakenteiden ja rakennelmien palamista.
Sjundeå FBK
Paloasema
Vuonna 1973 Sjundeå FBK osti naapurissa sijainneen entisen sahan tontin Else Wikmanilta. Tontille valmistui palokunnan oma sauna vuonna 1979. Nykyinen paloasema on valmistunut entisen sahan tontille vuonna 1992.
Palotestaus
Rakennusmateriaalien palotestaus
Rakennusmateriaalien palotestaus pyrkii luokittelemaan rakennusmateriaalien palokäyttäytymisen. Testausta käytetään luokittelemiseen ja tuotekehitykseen. Euroopassa palotestejä vaaditaan kaikilta rakennusmateriaaleilta, joilla on paloluokitus ja se liittyy CE merkin saamiskäytäntöön. Rakennusmateriaalit luokitellaan 6 eri luokaan (A1-F) joista A1 on paras ja F huonoin. Lisäksi luokitellaan palavaa pisarointia (luokat d1, d2 ja d3) ja savun muodostusta (luokat s1, s2 ja s3). Rakennusmateriaalien perustestaukseen kuuluu 5 eri testiä. Miedoin testi on pienenliekintesti (EN ISO 11925-2), jossa materiaalia kuormitetaan lähinnä käsisytyttimen (sytkärin) liekkiä muistuttavalla liekillä. Kovimman luokan (A luokka) saamiseen käytetään palamattomuustestiä (EN ISO 1182), jossa materiaalia pidetään 750 C asteen lämpötilassa 30min ja se ei saa menettää yli puolta painostaan testin aikana, sekä lämpöarvotestiä (pommikalorimetri, EN ISO 1716), jossa määritellään tuotteen palava energiamäärä. Muita testejä ovat, tasopaneeli (EN ISO 9239-1)(vain lattiatuotteille) ja SBI (EN 13823) testi. A1 luokan materiaalit ovat käytännössä palamattomia kuten kivi, lasi ym. F luokan materiaalit ovat käytännössä luokittelemattomia. Esimerkiksi puu voi saavuttaa suojakäsiteltynä jopa B luokan, mutta A luokan saavuttaminen on nykymenetelmillä mahdotonta.
Sjundeå FBK
Palokuntasopimus
Sjundeå FBK:n ja Länsi-Uudenmaan pelastuslaitoksen välinen palokuntasopimus allekirjoitettiin Karis FBK:n juhlasalissa 11. joulukuuta 2007. Sopimuksen Sjundeå FBK:n puolesta allekirjoittivat Nina Pettersson ja Kjell Flythström.
Palotestaus
Rakennusmateriaalien palotestaus
Suomessa rakennusmateriaaleilta kussakin loppuasennuskohteessa vaadittavat paloluokat ilmoitetaan Rakennusmääräyskokoelman osassa E.
Sjundeå FBK
Kalusto ja ajoneuvot
Sammutusyksikkö R LU 6612 toimii vara-ajoneuvona Lohjan ja Espoon alueen sopimuspalokunnilla, mikäli jonkin sen alueen sammutusyksiköistä on esimerkiksi huollossa.
Lista palokunnan vanhasta kalustosta ja ajoneuvoista vuosineen :
Valonsäde
Teemat ja vastaanotto
Cinesin tuottama Valonsäde on osa Italian–Turkin sodan propagandaa, jonka tehtävänä on osoittaa turkkilaisten rikokset ja italialaisten sotilaiden sankarillisuus. Mukana on myös sodan uskonnollisiin motiiveihin viittaava islam-teema.
Aikalaiskritiikki kiitti elokuvaa sen isänmaallisuudesta ja itämaisesta lavastuksesta. Suomessa sitä esitettiin useilla eri nimillä alkuvuodesta 1912. Lehtimainoksissa korostettiin haaremiteemaa,   mutta elokuvan propagandistisuuskaan ei jäänyt huomaamatta.
Restaurointi
Elokuva on säilynyt Italian kansallisen elokuva-arkiston kokoelmissa. Se on nähtävissä Friulin elokuva-arkiston YouTube-kanavalla
Solea (lehti)
Solea oli Kuutosten eli kuuden ortodoksisen yhteistyöseurakunnan, Iisalmen, Jyväskylän, Kuopion, Mikkelin, Rautalammin ja Varkauden ortodoksisen seurakunnan, julkaisema aikakaus- ja tiedotuslehti, joka jaettiin ilmaiseksi kaikille seurakunnan jäsenille. Ennen lakkauttamistaan lehti ilmestyi kuusi kertaa vuodessa. Nyt sen tilalla ilmestyy myös Kuutosseurakuntien alueella koko Kuopion ja Karjalan hiippakunnan yhteinen tiedotuslehti Aamun Koitto.
Maisa Tikkanen
Maisa Tikkanen syntyi työkaluviilaaja Uuno Olavi Tikkasen ja keittäjä Elina Kokkosen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1984 on taidemaalari Esa Tapani Tuomiranta. Tikkanen tuli ylioppilaaksi 1971 ja valmistui Taideteollisesta korkeakoulusta 1975. Toimittuaan Tampellan painokangassuunnittelijana 1977–1978 hän on ollut vapaa taiteilija, opettaja ja luennoija vuodesta 1979. Savonlinnan Taidelukion kuvataiteen lehtorina Tikkanen toimi 1998–2002. Hän on pitänyt yksityisnäyttelyitä vuodesta 1980 ja osallistunut yhteisnäyttelyihin vuodesta 1973 sekä Suomessa että ulkomailla. Hänen teoksiaan on esillä useissa eri museoissa, kokoelmissa ja julkisissa tiloissa. Suomi muotoilee -näyttelyn kunniamaininta myönnettiin Tikkaselle 1985, Muotoilun valtionpalkinnon hän sai 1989, Mikkelin läänin taiteilijapalkinnon 1991 ja Vuoden tekstiilitaiteilijaksi hänen valittiin 1994. Tikkaselle myönnettiin valtion viisivuotinen taiteilija-apuraha 2002, Suomen Kulttuurirahaston kolmivuotisen taiteilija-apurahan hän sai 2008.
Jon (elokuva)
Jon on suomalainen elokuva vuodelta 1983. Sen on ohjannut Jaakko Pyhälä, joka laati myös elokuvan käsikirjoituksen yhdessä Heikki Vuennon kanssa. Nimihenkilöä näytteli Kari Väänänen ensimmäisessä elokuvapääosassaan.
Juoni
Jon on nuori mies 1980-luvun alun Helsingissä. Hänen elämänsä päämäärä on kateissa. Levoton Jon purkaa ahdistustaan aggressiivisesti käyttäytyen väkivaltaisesti muun muassa tyttöystäväänsä kohtaan. Työnvälitystoimistossa Jonille tarjotaan työpaikkaa norjalaisessa kalanjalostustehtaassa. Tehdas sijaitsee Norjan pohjoisimmassa osassa. Edessä on vain aava Jäämeri. Tämäkään ei silti riitä Jonille, vaan hän lähtee suunnistamaan kohti maailmanlopun rantaa.
Kalatehtaassa Jon kohtaa Öljys-Heikin, alkoholisoituneen entisen toimittajan, joka sortuu epätoivoisin tekoihin saadakseen päivittäisen olutannoksensa.
Vastaanotto
Jon sai elokuvateattereissa n. 39 000 katsojaa. Tekijät olivat ilmoittaneet, että elokuvan pitäisi saada 120 000 katsojaa, jotta se ei tuottaisi tappiota. Pyhälän perustama elokuvan tuotantoyhtiö Tambur Oy meni konkurssiin samana vuonna. Monet kriitikot pitivät elokuvasta. Sen katsottiin lunastavan ne nuorisokuvauksen lupaukset, joita Tapio Suominen oli viritellyt elokuvassaan Täältä tullaan elämä! (1980). Pertti Mutasen Cinemascope-kuvaus sai paljon kiitosta. Tämän lisäksi elokuvan pääosan esittäjiä, Kari Väänästä ja Vesa-Matti Loiria kiiteltiin heidän intensiivisestä paneutumisestaan roolihahmoihinsa. Sen sijaan elokuvan naiskuvan arvosteltiin jatkavan seikkailuelokuvien konservatiivista perinnettä.
Kymmenestä suomalaisesta ensi-iltakriitikosta yksi (Soundin Asko Alanen) antoi Jonille täydet neljä tähteä, kaksi kolme tähteä, yksi kaksi tähteä, neljä yhden tähden ja yksi ei ollut arvioinut elokuvaa. Keskiarvoksi tuli Projektio-lehden laskukaavalla 2,11 tähteä neljästä.
Mainonta
Jonin mainoslause oli "nuoren miehen raju odysseia". Tämän lisäksi elokuvaa mainostettiin ensimmäisenä suomalaisena täysleveänä scope-elokuvana, jossa oli Dolby-stereoääni. Kuvaaja Pertti Mutanen sekä äänittäjät Matti Kuortti ja Paul Jyrälä loivat silmiä ja korvia hivelevän kauniin kuva ja -äänimaiseman, joiden vastakohtana olivat Jaakko Pyhälän raadollinen ihmiskuvaus.
Vesa-Matti Loiri ja Öljys-Heikki
Loiri on maininnut Öljys-Heikin näyttelijänuransa läheisimmäksi roolikseen. Elokuva esitettiin Suomalaisen elokuvan festivaaleilla Turussa vuonna 2006. Siellä Loiri muisteli kaiholla kuvausaikaa pienessä norjalaisessa kylässä Jäämeren rannalla.
Meloe
Meloe on toukohärkien heimoon kuuluva kovakuoriaissuku.
Ulkonäkö ja koko
Suvun lajit ovat kooltaan keskisuuria tai suuria, pituudeltaan 12–30 mm. Niillä ei ole siipiä ja peitinsiivet ovat lyhentyneet. Näiden kovakuoriaisten naaraat ovat suurempia kuin koiraat, joilla on epätavalliset tuntosarvet.
Elintavat
Toukat syövät mehiläisten munia ja muuta ravintoa, jota ne löytävät mehiläispesistä.
Itävallan väestö
Itävallan väestö tarkoittaa Itävallassa asuvia ihmisiä. Itävallan väkiluku oli 18. lokakuuta 2021 9 073 568.
Väestönmuutokset
Lähde:
Väestöennuste
Lähde:
Syntyvyys
Itävallassa syntyi 2021 keskimäärin 9,48 lasta/1000 ihmistä. Itävallan hedelmällisyysluku oli 1,5.
Elinajanodote
Lähde:
Kielet
Saksa on Itävallan ainoa virallinen kieli, mutta kroatian, slovenian ja unkarin kielillä on virallisten vähemmistökielten asemat.
Kroatia
Kroatiaa puhuvat Burgenlandin kroaatit, joista valtaosa asuu Burgenlandissa. Heitä asuu kuitenkin huomattava määrä myös Wienissä. Kroatiaa puhuvien määräksi on arvioitu jopa 50 000 ihmistä.
Slovenia
Sloveniaa puhutaan Kärntenin ja Steiermarkin osavaltioissa. Slovenialaiset järjestöt arvioivat, että koko Itävallassa on noin 50 000 sloveenia.
Unkari
Unkaria jokapäiväisenä kielenä puhuvia oli vuonna 2001 noin 26 000. He asuvat enimmäkseen Burgenlandissa ja Wienissä. Unkarilaisia on arvioitu olevan noin 30 000.
Etniset ryhmät
Etnisesti Itävallan väestö on varsin homogeenista, 88,6 % puhuu saksaa päivittäisenä käyttökielenään. Etnisistä ryhmistä suurin ovat itävaltalaiset, joita on noin 91,1 % maan väestöstä. Merkittäviä vähemmistöjä ovat entisen Jugoslavian alueen kansalaisuudet, eli kroaatit, serbit, sloveenit ja bosniakit, joita on yhteensä noin 4 % väestöstä. Lisäksi noin 1,6 % on turkkilaisia ja 0,9 % saksalaisia.
Burgenlandin osavaltiossa elävät unkarilaisten, romanien, slovakien ja kroaattien historialliset vähemmistöt. Unkarilaisia elää lisäksi Wienissä ja romaneja ympäri maata. Itävallan sloveenit ovat keskittyneet maan etelärajalle Kärntenin ja Steiermarkin osavaltioihin. Itävallan turkkilaiset ovat maahan 1960-luvulta lähtien töihin tulleiden jälkeläisiä.
Uskonto
Vuonna 2018 Itävallan valtauskonto oli katolilaisuus. Katolisia oli 57%, ortodokseja 8,7%, muslimeja 7,9% ja luterilaisia 3,3%. Muita tai uskonnottomia oli 23,1%. Juutalaisia asui Itävallassa vuonna 1930 noin 100 000, nykyisin heitä on enää 10 000–20 000.
Suurimmat kaupungit
Luettelo Itävallan suurimmista kaupungeista 2019:
Maahanmuutto
Vuonna 2020 Itävallassa asui noin 2,137 miljoonaa maahanmuuttajataustaista ihmistä, mikä on 24,4% koko väestöstä.
Ray Ozzie
thumb|200px|Ray Ozzie Web 2.0 -konferenssissa vuonna 2005 Ray Ozzie (s. 20. marraskuuta 1955) on ohjelmoija ja Microsoftin entinen johtava ohjelmistoarkkitehti. Hänet nimitettiin tehtävään 15. kesäkuuta 2006 Bill Gatesin seuraajaksi.
Ozzien aiemmat ansiot sovelluskehityksessä liittyvät pääosin Lotus Notes -ohjelmistoon, jonka ensimmäisen version hän suunnitteli 1980-luvulla. Ozzie on myös perustanut Groove Networks -yhtiön, jonka Microsoft osti vuonna 2005. Ozzie siirtyi Microsoftille yrityskaupan mukana.
Tom Moore
Tom Moore voi viitata ainakin seuraaviin henkilöihin:
Kari Rantala
Kari Rantala on Itä-Uudenmaan poliisilaitoksen poliisipäällikkö. Rantala toimi aiemmin Liikkuvan poliisin viimeisenä päällikkönä ja poliisineuvoksena. Liikkuva Poliisi lakkautettiin 31.12.2013.
Aawastock
Aawastock on Ylitorniolla Aavasaksan vaaralla järjestettävä rockfestivaali. Festivaali järjestettiin Aavasaksan Kruununpuiston luonnonsuojelualueella 8.–9.7.2022. Tapahtumaa on aiemmin järjestetty vuosina 2002−2007 ja 2009. Päälavana toimii Kruununnäyttämö ja toinen lava on sijoitettu Keisarinmajan pihalle.
Vuonna 2022 Aawastockissa esiintyvät muun muassa Arppa, Litku Klemetti, Samae Koskinen, Risto, Absoluuttinen Nollapiste, Lyyti, SUAD ja Joose Keskitalo & Mystic Revelation of Teppo Repo.
Vuonna 2008 Aawastock vietti välivuoden palaten uudelleen juhannuksena 2009. Taloudellisen tilanteen kiristymisestä johtuen tapahtuma ei kuitenkaan saanut jatkoa vuonna 2010.
Order of Canada
pienoiskuva|Ritarikunnan tunnuksia Order of Canada/L'Ordre du Canada on korkein Kanadan kansalaiselle myönnettävä kunniamerkki. Se voidaan myöntää kanadalaiselle, joka merkittävällä tavalla toteuttaa kunniamerkin latinankielistä mottoa Desiderantes meliorem patriam, 'parempaa isänmaata haluten'. Kunniamerkki lanseerattiin vuonna 1967 ja tuosta vuodesta lähtien se on myönnetty yli 5 000 henkilölle – joukossa muun muassa näyttelijöitä, muusikkoja, poliitikkoja, hyväntekijöitä ja urheilijoita.
Luokat
Order of Canada -kunnianosoitukset jaetaan kolmeen eri alaluokkaan:
Companion of the Order of Canada (C.C.)
Tämän kunniamerkin saaneet ovat toimineet merkittävällä tavalla Kanadan tai koko ihmiskunnan hyväksi kansallisella tai kansainvälisellä tasolla. Korkeintaan 15 companionia voidaan nimittää vuosittain ja samanaikaisesti heitä voi olla elossa 165, ainoana poikkeuksena erityisen kunnia-arvon saaneet, honorary Companions. Syyskuun lopulla 2005 elossa oli 166 companionia, joukossa mukana neljä em. kunnia-arvolla palkittua.
Officer of the Order of Canada (O.C.)
Officer-tason kunniamerkki on tunnustus poikkeuksellisesta kyvykkyydestä ja kanadalaisten hyväksi tehdystä työstä. Korkeintaan 64 officeria voidaan nimittää vuosittain. Ylärajaa sille, kuinka monta arvonimen saanutta voi kulloinkin olla elossa, ei ole. Syyskuun lopulla 2005 elossa oli 1 006 O.C.-kunniamerkin saanutta.
Member of the Order of Canada (C.M.)
Tämä kunniamerkki on tunnustus Kanadan tai kanadalaisten hyväksi tehdystä työstä paikallisella tai alueellisella tasolla. Vuosittain korkeintaan 136 henkilölle voidaan myöntää Member-arvo. Ylärajaa samaan aikaan elossa oleville membereille ei ole. Syyskuun lopulla 2005 elossa oli 1 964 C.M.:ää.
Antony Anandarayar
pienoiskuva|Antony Anandarayar vuonna 2008. Antony Anandarayar (17. heinäkuuta 1945 – 4. toukokuuta 2021 Chennai, Intia ) oli intialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 21. joulukuuta 1971 ja nimitettiin Ootacamundin hiippakunnan piispaksi 2. tammikuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. tammikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Duraisamy Simon Lourdusamy, jota avustivat James Masilamony Arul Das ja Michael Augustine.
10. kesäkuuta 2004 Anandarayar sai nimityksen Pondicherryn ja Cuddaloren arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 5. heinäkuuta. Anandarayar jäi eläkkeelle 27. tammikuuta 2021.
Anandarayar kuoli toukokuussa 2021 koronaviruspandemiassa saamaansa tartuntaan 75-vuotiaana.
Leo Aario
Leo Eino Aario (vuoteen 1928 Engman, 26. marraskuuta 1906 Pori – 8. kesäkuuta 1998 Espoo) oli suomalainen maantieteilijä ja geologi. Hän oli maantieteen professori Turun yliopistossa vuosina 1945–1953 ja Helsingin yliopistossa 1953–1970 eläkkeelle jäämiseensä asti. Aario tutki muun muassa Suomen kasvipeitteen ja vesistöjen historiaa, maatalousmaantiedettä ja kvartäärigeologiaa, sekä loi perustan suomalaiselle kaupunkimaantieteen tutkimukselle.
Aario valmistui ylioppilaaksi vuonna 1925 Viipurin suomalaisesta lukiosta. Opinnoissaan hän keskittyi kasvitieteeseen, paleografiaan ja luonnonmaantieteeseen valmistuen filosofian kandidaatiksi vuonna 1931 ja maisteriksi vuonna 1932. Hän valmistui samana vuonna myös lisensiaatiksi ja väitteli tohtoriksi saksankielisellä väitöskirjalla PfIanzentopographische und paleogeographische Mooruntersuchungen in N-Satakunta. Vuonna 1934 hänestä tuli Helsingin yliopiston dosentti. Hän teki vuonna 1942 Alexander von Humboldt -säätiön ja Suomen opetusministeriön tuella opintomatkan Saksaan, missä hän kiinnostui Alppien itäosan jäätiköiden laajuusvaihteluista ja Rein-joen keskijuoksun talousmaantieteestä.
Vuodesta 1954 Aario oli Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen.
Kimmo Kiljunen
Kimmo Roobert Kiljunen (s. 13. kesäkuuta 1951 Ruokolahti) on suomalainen poliitikko ja tietokirjailija. Hän on toiminut SDP:n kansanedustajana vuosina 1995–2011 ja uudestaan vuodesta 2019 alkaen. Vuosina 2015–2019 hän oli varasijalla. Hän on Vantaan kaupunginvaltuuston jäsen ja entinen valtuuston puheenjohtaja.
Kiljunen oli eduskuntavuosinaan ulkoasiainvaliokunnan jäsen sekä sen WTO-jaoston puheenjohtaja. Vuoden 2008 hän toimi erityislähettiläänä ulkoministeriössä Suomen ETYJ-puheenjohtajuuden ajan.
Ura
Koulutukseltaan Kiljunen on valtiotieteen tohtori ja hänet on nimitetty dosentiksi. Hän on erikoistunut Euroopan unionin integraatiokysymyksiin sekä Euroopan neuvoston että ETYJin demokratia- ja ihmisoikeuskysymyksiin toimien muun muassa usein vaalitarkkailijana. Hän oli myös Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön parlamentaarinen yleiskokouksen varapuheenjohtaja Göran Lennmarkerin ollessa puheenjohtajana.
Kiljunen on julkaissut toistakymmentä kirjaa kotimaan politiikasta ja kansainvälisistä suhteista. Kiljunen muun muassa kävi julkista debattia konventin näkökulmasta esimerkiksi eurokansanedustaja Esko Seppäsen kanssa EU:n perustuslaillisesta sopimuksesta. Kiljunen kannatti EU:n perustuslakisopimusta ja kirjoitti aiheesta kirjan.
Suuren valiokunnan varapuheenjohtajana Kiljunen valmisteli eduskunnan ponnen, minkä tarkoituksena oli mahdollistaa tekijänoikeuslain ja rikoslain muutos hallituksen esityksenä HE 28/2004 Euroopan unionin tekijänoikeusdirektiiviä vastaavaksi.
Kiljunen toimi Kirgisian etnisten ryhmien välistä konfliktia 2010 tutkineen kansainvälisen komission johdossa. Kirgisian parlamentti julisti sittemmin hänet ei-toivotuksi henkilöksi. Kirgisian hallitus arvosteli voimakkaasti komission luomaa raporttia, jossa arvosteltiin hallituksen toimia konfliktin aikana, vaikka Kirgisian ulkopuolella raporttia kehuttiin. Kirgisialaispoliitikot syyttivät Kiljusta lahjusten vastaanottamisesta, minkä hän kuitenkin kiisti.
Kiljunen teki lokakuussa 2018 kansalaisaloitteen otsikolla ”eläkeläisten lakisääteisen köyhtymiskierteen katkaiseminen”. Tarkemmin kuvattuna se oli ehdotus ryhtymiseksi lainsäädäntötoimiin työssä ansaitun eläketason turvaamiseksi ja puoliväli-indeksin palauttamiseksi työeläkkeisiin kymmeneksi vuodeksi.
Yksityiselämä
Kimmo Kiljusen isä oli konservaattori Veikko Kiljunen ja äiti on konservaattori Ulla Kiljunen (o.s. Heikkinen). Hänen sisaruksiaan ovat taiteilija Satu Kiljunen ja teatteriohjaaja Vilppu Kiljunen. Kiljunen oli naimisissa suurlähettiläs Marja-Liisa Kiljusen (o.s. Mäkinen) kanssa vuosina 1972–2009. Heillä on neljä lasta, joista Jaakko Kiljunen on näyttelijä.
Kiljunen on toiminut Vantaan kaupunginvaltuutettuna 1985 alkaen. Valtuuston puheenjohtajana hän toimi vuodesta 2005. Kiljunen puhuu venäjää ja on opiskellut Kiovan yliopiston kieli-instituutissa lukuvuoden 1970. Hän valmistui valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1973. Vuodet 1975–1980 hän opiskeli Englannissa Sussexin yliopiston kehitystutkimuslaitoksessa (Institute of Development Studies) ja väitteli siellä valtiotieteiden tohtoriksi. Hän on Helsingin ja Joensuun yliopistojen dosentti. Kiljunen on kirjoittanut kolumneja Uusi Suomi -verkkosivustolle.
Richmond Hill
Richmond Hill on usean eri paikkakunnan nimi.
Ihre erfolgreichsten Lieder-Super 20
Ihre erfolgreichsten Lieder on saksalaisen iskelmäduo Geschwister Hofmannin vuonna 2002 julkaistu kokoelma-albumi. Kokoelmalla on seitsemäntoista lauluduon suosikkisävelmää vuosilta 1995–2001 sekä vuonna 2002 tallennettu bonuskappale. Levyllä on myös kolme ennen julkaisematonta sävelmää vuodelta 2002: Du kannst fliegen, wenn du nur willst, Hör deinen Träumen zu sekä Viel mehr Liebe braucht die Welt. Bonuskappale on a cappella -sävelmä In unsere Hand liegt unsere Erde.
Böse Buben suchen brave Mädchen -kappaleella on vierailevana tähtenä Die Wildecker Herzbuben. Laulu numero 18, Stella d'amore, on instrumentaalikappale. Iskelmän ja kansanmusiikin lisäksi kokoelmalla on sävelmiä, joissa on piirteitä molemmista tyylilajeista eli "kansanmusiikillista iskelmää" (Volkstümliche Schlager). CD:n kansivihko on kolmiaukeamainen. Keskiaukeamalla on viesti Geschwister Hofmannilta.
Bismarck
Bismarck voi tarkoittaa seuraavia:
Muita merkityksiä
Bismarck
Arulappan Amalraj
Arulappan Amalraj (s. 4. joulukuuta 1953) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 26. joulukuuta 1980 ja nimitettiin Ootacamundin hiippakunnan piispaksi 30. kesäkuuta 2006. Piispaksi vihkiminen seurasi 9. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Malayappan Chinnappa, jota avustivat Antony Anandarayar ja Ambrose Mathalaimuthu.
Kríti TV
Kríti TV on kreikkalainen kaupallinen televisiokanava, joka toimii nimensä mukaisesti Kreetan saarella.
Kríti TV aloitti toimintansa vuonna 1990. Vuodesta 2013 se on lähetetty Kreetan alueella digitaalisena maanpäällisenä antennitelevisiolähetyksenä.
Televisiokanavan ohella toimii radiokanava Rádio 98,4 FM (ΡΑΔΙΟ 98,4 FM) samoin vuodesta 1990 lähtien.
Luettelo Beechcraft 1900:n onnettomuuksista
pienoiskuva|[[US Airways Expressin lento 5481 alkoi 8. tammikuuta 2003 nousta jyrkästi ylöspäin heti lentoonlähdön jälkeen, kallistui sivulle, syöksyi maahan ja törmäsi hangaariin. Kaikki 21 koneessa ollutta kuolivat.]] Beechcraft 1900 on Beechcraftin valmistama kaksimoottorinen potkurilentokone, jota käytetään pääasiassa matkustajakoneena. Se lensi ensilentonsa 3. syyskuuta 1982 ja tuli liikennekäyttöön helmikuussa 1984. Sitä valmistettiin vuosina 1982–2002 kaikkiaan 695 kappaletta.
Valmistetuista koneista 42 eli noin 6,0 prosenttia on vuoden 2018 loppuun mennessä tuhoutunut onnettomuuksissa ja muissa tapahtumissa. Vertailun vuoksi saman aikakauden ja kokoluokan koneista vastaava osuus BAe Jetstream 31:llä on 9,3 prosenttia ja Embraer EMB 120 Brasilialla 6,7 prosenttia.
Beechcraft 1900:n toistaiseksi pahin onnettomuus tapahtui Manilassa 18. toukokuuta 1990, kun Aerolift Philippinesin lennon 75 toinen moottori sammui lentoonlähdön jälkeen. Lentäjä ei suorittanut tarvittavia hätätoimenpiteitä, ja kone alkoi menettää nopeutta ja korkeutta. Se syöksyi maahan ja osui asuinrakennukseen. Kaikkien 21 koneessa olleen lisäksi onnettomuudessa kuoli nelihenkinen perhe, jonka kotitaloon kone osui.
Alla olevaan taulukkoon on listattu kaikki onnettomuudet ja muut tapahtumat, jotka ovat johtaneet koneen tuhoutumiseen tai hylkäämiseen.
Esa Jokivuolle
Esa Jokivuolle on suomalainen taloustieteilijä ja Suomen Pankin tutkimuspäällikkö. Jokivuolle on työskennellyt Suomen Pankissa eri tehtävissä vuodesta 1999 alkaen ja toiminut vierailevana professorina Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulussa.
Jokivuolle on koulutukseltaan rahoituksen tohtori. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1996 University of Illinois at Urbana-Champaign -yliopistosta.
Alive And Gigging
Alive And Gigging on Andy Scott's Sweetin livealbumi, joka nauhoitettiin Hannoverissa Saksassa marraskuussa 1991 ja julkaistiin 1995. Myös video samasta konsertista on olemassa.
Jim Bechtel
James "Jim" Bechtel on yhdysvaltalainen puuvillafarmari ja pokerinpelaaja. Bechtel on vuoden 1993 World Series of Pokerin (WSOP) pääturnauksen voittaja.
Bechtel oli lähellä voittaa ensimmäisen WSOP-rannekkeensa jo vuonna 1979, jolloin hän sijoittui toiseksi Perry Greenin jälkeen 1 500 dollarin no limit texas hold'em -turnauksessa. Vuonna 1988 hän oli pääturnauksen finaalipöydän kuudes ja ansaitsi 49 000 dollaria.
Vuonna 1993 WSOP:n pääturnauksessa Bechtel oli finaalipöydän alkaessa toisena 631 000 dollarin pelimerkeillä. Pelin aikana hän pudotti vuoden 1990 mestarin Mansour Matloubin sekä John Bonettin ennen kuin kukisti pienellä määrällä pelimerkkejä pelanneen Glenn Cozenin kaksinpelin kolmannessa kädessä. Bechtelin J 6 piti Cozenin 7 4 kättä vastaan kun pöytään tuli T 8 3 2 5. Bechtelistä tuli ensimmäinen WSOP:n voittanut amatööripelaaja sitten Hal Fowlerin vuonna 1979. Bechtel ansaitsi voitostaan miljoona dollaria.
Bechtel on sijoittunut WSOP:n pääturnauksessa rahoille myös vuosina 1986 (11.) ja 1989 (31.). Vuonna 2006 hän oli WSOP:n 50 000 dollarin sisäänoston H.O.R.S.E.-turnauksessa neljäs ansaiten 549 120 dollaria. World Poker Tourilla Bechtel on parhaimmillaan ollut kymmenes (2003 Bellagio Five-Diamond World Poker Classic).
Bechtelin turnausansiot ylittivät vuoden 2006 lopussa 2,5 miljoonaa dollaria.
Saksan liittoneuvosto
thumb|300px|Liittoneuvoston rakennus [[Berliinissä.]] Saksan liittoneuvosto on hallintoelin Saksan liittotasavallassa. Liittoneuvosto edustaa Saksan 16 osavaltiota liittovaltiotasolla ja osallistuu liittovaltiolakien säätämiseen sekä liittovaltion hallintoon. Myös Saksan keisarikunnassa toimi liittoneuvosto, Weimarin tasavallassa kyseisen elimen nimi oli valtakunnanneuvosto (Reichsrat). Saksan liittoneuvosto ei ole virallisesti toinen parlamenttikamari Saksassa, vaan oma elin. Parlamentti koostuu Saksassa vain liittopäivistä. Ero on muihin kaksikamareisiin valtioihin kuitenkin vain muodollinen, ja käytännössä Saksan liittoneuvostoa kutsutaan kansainvälisessä vertailussa usein toiseksi kamariksi.
Tehtävät
Liittovaltion hallituksen täytyy esittää kaikki lainsäädännölliset aloitteensa ensimmäiseksi liittoneuvostolle. Vasta sen jälkeen ehdotus voidaan hyväksyä liittopäivillä. Liittoneuvostolta on myös saatava suostumus silloin, kun säädettävä laki koskee niitä poliittisia alueita joilla osavaltiolla on perustuslain mukainen ehdoton valta tai kun se aiheuttaa osavaltioille kustannuksia. Perustuslain muuttamiseen tarvitaan puolestaan liittoneuvoston kahden kolmasosan hyväksyntä. Muissa tapauksissa liittoneuvostolla on vain veto-oikeus. Jos liittoneuvosto käyttää veto-oikeuttaan, liittoneuvostolle ja liittopäiville luodaan välityskomitea jonka tehtävänä on neuvotella kompromissi.
Liittoneuvostoa johtaa liittoneuvoston puhemies. Perinteisesti puheenjohtajuus on vuorovuosittain eri osavaltioiden ministeripresidenteillä. Puheenjohtajuuskausi on yksi vuosi. Puhemies on muodollisesti velvollinen edustamaan liittotasavaltaa liittoneuvostossa. Puhemiehellä on kolme varapuhemiestä.
Aiemmat rakennukset paikalla
Vuodesta 1867 vuoteen 1870 alun perin teollisuusrakennuksena toimineessa rakennuksessa kokoontui Pohjois-Saksan liiton valtiopäivät. Rakennus purettiin vuonna 1898 ja paikalle rakennettiin uusi rakennus Preussin ylähuoneelle eli Herrenhausille.
Nykyinen rakennus
Preussin ylähuoneen kolmisiipisen rakennuksen suunnittelusta vastasi arkkitehti Friedrich Schulze ja se valmistui vuonna 1904. Rakennus tuhoutui osittain toisessa maailmansodassa. Sodan jälkeen Saksan jälleenyhdistymiseen saakka rakennusta käytti Saksan demokraattisen tasavallan erilaiset instituutiot. Yhdistyneen Saksan liittoneuvosto muutti rakennukseen vuoden 2000 elokuussa arkkitehtitoimisto Schweger & Partnersin suunnittelemien kunnostustöiden jälkeen.
Matra Mistral
thumb|right|Matra Mistral ohjus Matra Mistral on ranskalaisvalmisteinen infrapunahakuinen ilmatorjuntaohjus, jota valmistaa MBDA (ennen Matra BAe Dynamics). Ohjus otettiin käyttöön 1988 ja perustuu vanhempaan SATCP-ohjukseen. Sen tehokas kantama on 5,3 kilometriä, lentonopeus 800 m/s (mach 2,6) ja räjähdysainemäärä 2,95 kg. Rakettimoottori on kiinteäpolttoaineinen.
Taustaa
Ohjus sai alkunsa vuonna 1977 aloitetusta kaksivuotisesta, kolmen puolustushaaran tutkimuksesta, jossa selvitettiin lähi-ilmatorjunnan vaatimuksia. Tutkimuksen tuloksena DGA allekirjoitti 1979 hankesopimuksen SATCP-ohjuksesta. Hankkeeseen osallistui viisi hanketta, joista syyskuussa 1980 Matran ehdotus valittiin. Kolme kuukautta myöhemmin yrityksestä tuli päätoimittaja, joka suunnitteli ja valmisti SATCP-ohjuksen. Prototyyppi, joka sai nimen Mistral, esiteltiin 1983 ja 37 koelaukaisun jälkeen työ saatiin päätökseen maaliskuussa 1988. Ensimmäiset ohjukset toimitettiin Ranskan maavoimille ja ilmavoimille myöhemmin samana vuonna.
Järjestelmä
Ohjusjärjestelmä koostuu tuubimaisesta laukaisuputkesta, laukaisualustasta, laukaisun ohjelmointirasiasta, tähtäimestä sekä paristo/jäähdytysjärjestelmä. Koko järjestelmä voidaan jakaa kahteen noin 20 kilogrammaa painavaan osaan. Varsinaisessa ohjuksessa on kaksivaiherakettimoottori, jonka valmistaa SEP ja SNPE. Ensimmäinen panos heittää ohjuksen putkesta ja toinen kiihdyttää sen 2,6 machin nopeuteen. Ohjuksessa on kaksi paria ohjaussiivekkeitä. Varsinainen taistelukärki koostuu yhden kilogramman räjähdyspanoksesta ja kuulista, joita on 1,95 kilogrammaa. Sytytys tapahtuu joko osumasta tai Matra Manurhin Défencen herätesytyttimellä, joka laser etäisyysmittauksella räjäyttää panoksen noin metrin etäisyydellä kohteesta. SAT-jäähdytteinen passiivinen infrapuna hakupää liikkuu +/- 38 astetta ja siinä on kapea hakukeila. Hakupäässä on sekä 3-5 mikrometrin infrapuna että 2-4 mikrometrin ultravioletti alueet, joilla parannetaan herkkyyttä ja häirintäsietokykyä. Ohjus kykenee seuraamaan 8 g:n väistöä tekevää maalia.
Laukaisualustassa on korkeussäädettävä ampujanistuin sekä kaksi kahvaa ohjausta varten. Alustaan on kytketty laukaisuputki, 3 x suurentava optinen tai lämpötähtäin, ohjelmointirasia sekä paristo/jäähdytysjärjestelmä, joka antaa virran järjestelmälle sekä jäähdyttää ohjuksen hakupään 870 Kelvin-asteeseen.
Target
Target voi tarkoittaa seuraavia:
Matra Mistral
SIMBAD
thumb|SIMBAD-ohjusjärjestelmä Maa- ja ilmavoimille tarkoitettu laukaisualusta ei soveltunut laivaston tarpeisiin. Ensimmäinen laivastolle kehitetty laukaisualusta oli SIMBAD, joka perustui 20 millimetrin tykin jalustaan. Järjestelmään kuului kaksi laukaisuputkea, tähtäinjärjestelmä ja ohjelmointirasia sekä paristo/jäähdytysjärjestelmä. Laukaisuvalmiina järjestelmä painoi 250 kilogrammaa. Järjestelmästä on tehty myös automaattinen versio SIMBAD RC.
SADRAL
thumb|SADRAL Ranskan laivaston Dupleixilla. SADRAL on edelleen kehitetty SIMBADista. Järjestelmä on vakautettu, kauko-ohjattu sekä varustettu kuudella laukaisuputkella. Käyttövalmiina järjestelmä painaa noin 1080 kilogrammaa ja tähtäiminä on joko TV-kamera tai lämpötähtäin. Ohjelmointirasia on korvattu digitaalisekvensserillä. Jäähdytyksen hoitaa kaksi argonilla täytettyä pulloa. Järjestelmään liittyy kannen alle sijoitettu servojärjestelmä sekä konsoli, joiden yhteismassa on alle 700 kg. Maalin tunnistus on kytketty aluksen tutkajärjestelmään.
TETRAL
Neljän ohjuksen järjestelmä on saanut nimen Tetral, joka on kauko-ohjattu.
Käyttäjät
Viro hankkii 1. jalkaväkiprikaatilleen Mistral-ohjukset.
Norja on lähettänyt Mistral-ohjuksia Ukrainaan.
Solea
Solea tarkoittaa jotain seuraavista:
Jorma Harlin
Jorma Sakari Harlin (20. kesäkuuta 1927 Kuusankoski – 12. lokakuuta 2001 ) oli suomalainen pesäpalloilija.
”Lätsä” Harlin edusti Kuusankosken Puhtia vuosina 1946–1957 ja Kouvolan Pallonlyöjiä vuosina 1958–1961. Hän saavutti SM-sarjassa pronssia vuonna 1959 ja hopeaa vuonna 1960. Hän oli TUL:n joukkueen kakkosvahti Helsingin 1952 olympialaisissa pelatussa pesäpallon näytösottelussa ja edusti TUL:ää liitto-ottelussa kaikkiaan seitsemän kertaa. Itä–Länsi-ottelussa hän pelasi vuosina 1955 ja 1959.
Makedonía TV
Makedonía TV on kreikkalainen kaupallinen televisiokanava. Se toimii Thessalonikissa Pohjois-Kreikan Makedoniassa.
Selçuk Çebi
66-84 kilogramman painoluokissa kilpaillut Çebi voitti maailmanmestaruuden Herningissä 2009, Moskovassa 2010 ja Las Vegasissa 2015. Lisäksi hän sai MM-hopeaa Istanbulissa 2011, MM-pronssia Taškentissa 2014, EM-hopeaa Vantaalla 2014 ja EM-pronssia Vilnassa 2009.
DJ Qualls
Donald Joseph Qualls (s. 10. kesäkuuta 1978) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Qualls on syntynyt Nashvillessä, Tennesseessä. Quallsin merkittävimpiin roolisuorituksiin kuuluu elokuva Road Trip.
Batumin kasvitieteellinen puutarha
Batumin kasvitieteellisen puutarhan perusti 1880-luvulla venäläinen botanisti Andrei Nikolajevitš Krasnov (1862–1914), kenraali Pjotr Krasnovin veli. Se avattiin virallisesti 3. marraskuuta 1912. Krasnovia auttoivat kaksi taitavaa puutarhuria, ranskalainen D'Alphonse ja georgialainen Iason Gordeziani. Krasnov kuoli vuonna 1914 ja haudattiin puutarhaan, jossa hänen hautansa ja patsaansa edelleen sijaitsevat. Neuvostoliiton aikana puutarhaa laajennettiin ja kehitettiin vuodesta 1925 lähtien, ja siitä tehtiin tärkein Kaukasian alueen subtrooppisia merenranta-alueita tutkinut instituutio.
Nykyisin puutarhassa on yhdeksän aluetta: Kaukasian kostean subtrooppisen alueen kasveille, Itä-Aasialle, Uudelle-Seelannille, Etelä-Amerikalle, Pohjois-Amerikalle, Himalajalle, Meksikolle, Australialle ja Välimerelle. Puutarhan kokoelmiin kuuluu 2 037 puuvartista kasvia, joista 104 on kotoisin Kaukasian alueelta. Puutarhaa ylläpiti aiemmin Georgian tiedeakatemia, mutta vuodesta 2006 se on ollut itsenäinen instituutio.
Ed Sandford
thumb|Ed Sandford Ed Michael Sandford (s. 28. elokuuta 1928) on entinen kanadalainen jääkiekkoilija. Hän voitti vuonna 1947 Ontario Hockey Associationin parhaalle pelaajalle myönnettävän Red Tilson Trophyn.
Sandfordin pitkäaikaisin NHL-seura oli Boston Bruins, jossa hän aloitti vuonna 1947. Myöhemmin hän pelasi lyhyesti myös Detroit Red Wingsissä ja Chicago Black Hawksissa. Hän oli 1950-luvulla mukana viidessä perättäisessä NHL-tähdistöottelussa.
FS Victorieuse (1875)
Victorieuse oli Ranskan laivaston vuonna 1875 vesillelaskettu La Galissonnière -luokan panssarikorvetti.
Valmistus
Alus tilattiin Toulonin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 5. elokuuta 1869. Alus laskettiin vesille 18. marraskuuta 1875 ja se aloitti koeajot 12. marraskuuta 1876. Alus sijoitettiin niiden päätyttyä Toulonissa reserviin, mistä se otettiin palvelukseen 17. elokuuta 1878.
Palvelus
Alus sijoitettiin palvelukseen otettaessa Tyynenmeren laivueen lippulaivaksi ja kontra-amiraali Bergasse de Petit-Thouars nosti alukselle lippunsa. Alus osallistui Marquesas-saarten rauhoittamiseen vuonna 1880. Alus palasi Touloniin 23. toukokuuta 1881.
Alus siirrettiin Kiinan laivueen lippulaivaksi 1. joulukuuta 1881 ja kontra-amiraali Meyer nosti alukselle lippunsa. La Galissonnièren vapautti Victorieusen lippulaivan tehtävistä huhtikuussa 1884. Siitä tuli Ranskaan saavuttuaan Lähi-idän laivueen lippulaiva, mutta alus oli niin huonossa kunnossa ja se siirrettiin Cherbourgissa reserviin. Alus palautettiin palvelukseen 10. helmikuuta 1892 pohjoisen laivueen varakomentajan kontra-amiraali Barreran lippulaivaksi. Heinäkuussa 1893 alus osallistui Iberian rannikolla pidettyihin sotaharjoituksiin. Kaksi vuotta myöhemmin aluksesta tuli kontra-amiraali Ménardin lippulaiva.