cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Arvi A. Laakso
Laaksosta tuli kommunisti kotitaustansa ja sisällissodan vaikutuksesta. Isä kuoli 1918 vankileirillä ja Laakso itsekin joutui 14-vuotiaana vankileirille, josta kuitenkin melko pian vapautui. Laakso liittyi mukaan SKP:hen kesällä 1923. Hän työskenteli nuorena sekalaisissa tehtävissä ja rakennuksilla. Noin vuodesta 1927 hän oli Vaasassa Työn äänen päätoimittajana. Sen jälkeisten tietojen mukaan hän oli puolueen salaisessa toiminnassa mukana, ja EK:lla oli hänestä mappi noin vuodesta 1928. Vuosi 1928 oli vedenjakaja hänen elämässään, ja tuolloin alkoi eteneminen vastuullisempiin tehtäviin puolueessa. Hänet pidätettiin Vaasan torilta 29. huhtikuuta 1929. Hänet vapautettiin 16. heinäkuuta 1929. Hän sai kuitenkin tuomion ja hänet pidätettiin uudestaan 4. huhtikuuta 1930, jolloin hän lähti kärsimään Korkeimman oikeuden langettamaa vuoden mittaista tuomiota syyllistymisestä valtiopetoksen valmisteluun. Hänet tunnettiin supliikkimiehenä
Laakso asui Tampereella lähes koko elämänsä lyhyitä katkoja lukuun ottamatta, kuten että joutui myöhemmin uudelleen vankileireille, muun muassa Koveroon jatkosodan aikana. Hämeen Yhteistyön päätoimittaja hän oli vuosina 1946–1963, ja siirryttyään siitä tehtävästä eläkkeelle hän oli 10 vuotta Tampereen Lenin-museoon johtajana.
Laakson pääosin julkaisemattomia muistelmia on kolmessa paikassa: Tampereen yliopiston kansanperinteen laitoksen arkistossa osana Tampereen poliittinen perinne -äänitekokoelmaa, Laakson pojan Kauko Laakson yksityisarkistossa lehtiartikkeleista Laakson itse editoimana leikekirjana sekä Työväen muistitietotoimikunnan kokoelmissa.
Arvi Laaksolla oli yhdeksän sisarusta, joista kaksi kuoli pienenä. Läheisin hän oli vanhimpien veljiensä Yrjön ja Väinön kanssa, joiden kanssa hän oli samalla vankileirillä. Tunnetuin muista veljistä oli desantti Eino Laakso.
Lasse Ottesen
Paras saavutus Ottesenin uralla oli olympiahopea Lillehammerista 1994. Maailmancupissa hän saavutti yhdeksän palkintopallipaikkaa, mutta ei pystynyt kertaakaan voittamaan kilpailua. Ottesen piti hallussaan kaksi vuotta mäkihypyn pituusennätystä 212 m, joka hypättiin Planican lentomäestä vuonna 1997. Viimeisen kerran hän hyppäsi maailmancupissa keväällä 2001.
Hyppyuransa jälkeen Ottesen on toiminut valmennustehtävissä. Hän on toiminut mäkivalmentajana Norjan ja Yhdysvaltain yhdistetyn maajoukkueissa sekä Yhdysvaltain mäkihypyn päävalmentajana. Vuonna 2008 hänet nimettiin Mika Kojonkosken kakkosvalmentajaksi Norjan maajoukkueeseen.
Jump (Van Halenin kappale)
Jump on hard rock -yhtye Van Halenin hittikappale. Kappaleen single julkaistiin 31. joulukuuta 1983. Single pysyi peräti viisi viikkoa Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listan ykkösenä. Se ilmestyi yhtyeen albumilla 1984. Jump on lisäksi mukana Van Halenin kokoelma- ja livealbumeilla The Best of Volume I, The Best of Both Worlds ja Live: Right Here, Right Now. Kappaleesta tehtiin myös Van Halenin ensimmäinen musiikkivideo.
Kappale rakentuu syntetisaattoririffin ympärille. Laulu edustaa "pehmeämpää" Van Halenia, jossa kosketinsoittimet saivat suuremman huomion. Tyylimuutokset johtivat osittain ensimmäisen kokoonpanon hajoamiseen, mutta "Jump" on edelleen yhtyeen tunnetuin kappale. Eddie Van Halenin kitarariffiä (kappaleen lopussa) käytettiin myöhemmin myös kappaleessa "Top of the World" albumilla For Unlawful Carnal Knowledge.
David Lee Rothin mukaan "Jumpin" musiikkivideon tekeminen maksoi yhteensä 650 dollaria.
Laulua on esitetty mäkihyppykilpailujen yhteydessä nimensä takia.
Nemanja Matić
Nemanja Matić (s. 1. elokuuta 1988 Šabac, Jugoslavia) on serbialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja, joka edustaa Serie A:ssa pelaavaa Romaa. Hän on voittanut Chelsean joukkueessa Englannin liigamestaruuden vuosina 2015 ja 2017 sekä Benfican joukkueessa Portugalin mestaruuden vuonna 2014.
Seurajoukkueura
Matić siirtyi portugalilaiseen Benficaan viiden miljoonan euron siirtosummalla heinäkuussa 2011. Ensimmäisellä kaudellaan hän pelasi 16 Primeira Ligan ja seitsemän Mestarien liigan ottelua sekä oli voittamassa Portugalin liigacupia. Kaudella 2012–2013 hän teki 26 liigaottelussa kolme maalia ja hänet valittiin sarjan parhaaksi pelaajaksi. Mestarien liigassa hän pelasi viisi ottelua. Hän siirtyi kesken Benfican triplamestaruuteen päättyneen kauden 2013–2014 takaisin Chelseaan 25 miljoonan euron siirtosummalla.
Matić pelasi 17 valioliigaottelua Chelseassa kevätkaudella 2014. Chelsean liigamestaruuteen päättyneellä kaudella 2014–2015 hän pelasi 36 valioliigaottelua ja teki yhden maalin. Liigacupissa hän pelasi viisi ottelua, mutta oli loukkaantumisen vuoksi sivussa voitokkaasta loppuottelusta. Mestarien liigassa hän teki kaksi maalia pelaamissaan kahdeksassa ottelussa. Seuraavalla kaudella hän pelasi Valioliigassa 33 ja Mestarien liigassa viisi ottelua. Kaudella 2016–2017 hän pelasi Valioliigan mestaruuden voittaneessa Chelseassa 35 ottelua, joissa teki yhden ja syötti seitsemän maalia.
Matić siirtyi Manchester Unitediin vajaan 45 miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2017. Avauskaudellaan hän teki 36 valioliigaottelussa yhden maalin. Mestarien liigassa hän pelasi seitsemän ottelua. Kaudella 2018–2019 hän teki yhden maalin pelaamissaan 28 liigaottelussa. Mestarien liigassa hän pelasi kuusi ottelua. Kaudella 2019–2020 hän pelasi Valioliigassa 21 ottelua ja Eurooppa-liigassa viisi ottelua. Kaudella 2020–2021 hän pelasi Valioliigassa 20, Mestarien liigassa neljä ja Eurooppa-liigassa seitsemän ottelua. Viimeisellä Manchester United -kaudellaan, 2021–2022, hän oli kentällä 23 valioliigaottelussa ja kahdeksassa Mestarien liigan pelissä.
Matićin Manchester United -sopimuksen umpeuduttua kesäkuussa 2022, hän siirtyi Italian Serie A:ssa pelaavan Roman riveihin yksivuotisella sopimuksella.
Maajoukkueura
Matić pelasi yhden ottelun alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2009. Hän teki debyyttinsä Serbian A-maajoukkueessa 14. joulukuuta 2008 Puolaa vastaan. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi Serbian kaikki kolme ottelua alusta loppuun. Hän on tehnyt maalin maaliskuussa 2015 EM-karsintaottelussa Portugalia vastaan ja lokakuussa 2017 MM-karsintaottelussa Itävaltaa vastaan. Hän ilmoitti elokuussa 2020 lopettavansa maajoukkueuransa. Hän pelasi kaikkiaan 48 A-maaottelua.
Muuta
Myös Matićin nuorempi veli Uroš Matić on jalkapalloilija.
Luettelo maanrakennukseen liittyvistä mittauksista
Luetteloon on koottu maarakennuksessa käytettäviä mittauksia.
Squier
thumb|Squier Stratocaster thumb|Squier SA-105 akustinen kitara. Squier on Fenderin alamerkki, joka valmistaa halvempia versioita Fenderin kitaramalleista, kuten Stratocasterista, Telecasterista, Mustangista ja Toronadosta. Squier valmistaa myös omia versioitaan Fenderin sähköbassoista.
Soittimet
Squier on Fenderin "karvalakkibrändi" samalla tavoin kuin Epiphone puolestaan Gibsonin, ja Squierit on tähdätty nimenomaan aloitteleville muusikoille. Vaikka Squiereita ei aina arvostetakaan kovin paljoa, monet ammattimuusikot käyttävät Squier-merkkisiä kitaroita. Squierit on yleensä valmistettu jostain halvemmasta puulajista (mm. agathis) kuin kalliimmat kitarat, ja tallan osat ovat valuterästä työstetyn teräksen sijaan. Kaikkein halvimmat Squierit valmistetaan laminoidusta puusta (vanerista). Laminoidussa puussa on etunsa kitaroiden massatuotannossa, sillä laminoitua puuta voidaan työstää nopeammin kuin kokopuuta (kokopuu vaatii pitkän ja vaativan esikäsittelyn), ja siinä voidaan käyttää enemmän koneellisia tuotantovaiheita kuin kokopuussa. Laminointi on myös edullista, eikä siinä käytettävän puun tarvitse olla priimaa.
Tuotanto
Toisin kuin Fender, jonka tuotantolaitokset ovat USA:ssa, Japanissa ja Meksikossa, Squierin tehtaat toimivat Aasiassa. Kitaroista valmistetaan pääasiassa kahta sarjaa, jotka ovat Standard ja hieman halvempi Affinity, jota sanotaan maailman parhaaksi aloittelijakitaraksi. Squier aloitti toimintansa vuonna 1982. Ensimmäiset Squierit valmistettiin Japanissa, ja niitä pidetään nykyään laadultaan vähintään samantasoisena kuin Yhdysvalloissa tuolloin valmistettuja Fendereitä. Näistä kuuluisin sarja oli Squier JV Stratocaster.
Nykyään Squiereita valmistetaan Indonesiassa ja Kiinassa. Squiereita on valmistettu myös Etelä-Koreassa ja joitakin vuosia Squier II -nimellä Intiassa. Korean Squierit ovat hyvässä maineessa, mutta Intiassa valmistettuja Squier II -kitaroita pidetään erittäin heikkolaatuisina.
Fender siirsi kalleimpien halpamalliensa tuotannon 1990-luvun alussa Meksikoon, Ensenadan kaupungissa sijaitsevaan nykyaikaiseen soitintehtaaseen. Näistä malleista käytetään nimeä "Fender Mexican", ja niillä Fender halusi lunastaa takaisin japanilaisten laatutuotteiden imagon sekä parantaa mainettaan halpakitaramarkkinoilla. Fender Mexicanit valmistetaan kokopuusta nykyaikaisilla työstökoneilla, ja niiden metalli- ja sähköosat tuodaan Fenderin Kalifornian tuotantolaitoksilta. Sähköosissa tosin käytetään usein halvempia - ja heikkolaatuisia potentiometrejä ja mikrofoninvalitsimia - kuin varsinaisissa USA-Fendereissä. "Fender Mexican" -mallit ovat asteen halvempia kuin yhdysvaltalaiset standardimallit ja erittäin suuressa suosiossa myös ammattimuusikoiden keskuudessa. Oman luokkansa Fenderin kitaramallistossa ovat Kaliforniassa valmistetut American Standard, American Deluxe, ja American Vintage. Myös monet artistien nimikkomallit valmistetaan Kaliforniassa.
I Get Around
I Get Around on The Beach Boysin kappale vuodelta 1964. Sen ovat kirjoittaneet Brian Wilson ja Mike Love. Kappale julkaistiin singlenä (B-puolenaan Don't Worry Baby) ja siitä tuli yhtyeen ensimmäinen listaykkönen Yhdysvalloissa. Se julkaistiin myös albumilla All Summer Long.
I Get Around on siitä epätavallinen popkappale, että se alkaa suoraan kertosäkeestä. Siinä on kaksi lyhyttä säkeistöä. Säkeet laulaa Mike Love ja kertosäkeet Brian Wilson. Yhtyeen muut jäsenet laulavat myös stemmaa. Vuonna 1976 New Musical Express -lehti valitsi I Get Aroundin kaikkien aikojen neljänneksi parhaaksi singleksi.
Pispalan Tarmo
Pispalan Tarmo on vuonna 1932 perustettu tamperelainen urheilu- ja voimisteluseura. Seura on menestynyt muun muassa koripalloilussa, jossa se pelasi kymmenen kautta maan korkeimmalla sarjatasolla. Nykyään seuran toimintaan kuuluu koripalloilu ja lentopalloilu. Koripalloilussa seuran edustusjoukkue pelaa III-divisioonassa.
Østlandet
200px|thumb|Østlandet. Østlandet on Etelä-Norjan itäinen osa ja yksi Norjan viidestä maantieteellisestä alueesta. Se kattaa kahdeksan maan 19 läänistä, jakautuen edelleen kahteen osaan:
Østlandetissa asui lokakuussa 2007 2 343 107 ihmistä (49,6 % väestöstä), ja sen pinta-ala on 94 577,87 km² (29,2 % pinta-alasta). Østlandetissa on 142 kuntaa, joista 37 kaupunkia, mukaan lukien maan suurin kaupunki Oslo.
Piirit
Østlandetiin on perinteisesti kuulunut 22 piiriä:
Ruosniemen Visa
Ruosniemen Visa on vuonna 1923 perustettu urheiluseura Porin Ruosniemestä.
Seuran miesten jalkapallon edustusjoukkue pelaa kaudella 2018 Kutosessa.
Gleisdreieckin metroasema
Gleisdreieck on Berliinin metron asema, jolla linjat U1, U2 ja U3 risteävät. Aseman nimi tarkoittaa kolmioraidetta, jollainen paikalla oli vuoteen 1912 asti.
Alkuperäinen Gleisdreieckin asema avattiin liikenteelle vuonna 1902. Asemalla kohtasivat tuolloisen Berliinin metron kolme haaraa. 26. syyskuuta 1908 kaksi metrojunaa törmäsi raideristeyksessä, kun toinen kuljettajista ei havainnut seis-opastetta. Junista toinen putosi sillalta. Onnettomuus vaati 18 kuolonuhria ja 21 vakavasti loukkaantunutta. Tämän jälkeen asema rakennettiin kaksikerroksiseksi niin, että nykyinen linja U2 kulkee alatasolla ja linjat U1 ja U3 ylemmällä tasolla. Uudelleenrakennettu asema avattiin 3. marraskuuta 1912. Gleisdreieck toimi M-Bahnin pääteasemana vuosina 1989–1991.
pienoiskuva|vasen|Syyskuun 1908 metro-onnettomuus Gleisdreieckissä.
Åbo IFK
Åbo Idrottsföreningen Kamraterna (ÅIFK) on vuonna 1908 perustettu turkulainen urheilun yleisseura. Ruotsinkielisen seuran tärkeimmät lajit ovat käsipallo, jalkapallo ja yleisurheilu. Seurassa on pelattu aikoinaan myös jääkiekkoa, jossa joukkue voitti Suomen kolmanneksi korkeimman sarjatason mestaruuden vuonna 1967. Samana vuonna seuran jääkiekkojoukkueen rungolle perustettiin uusi erikoisseura, Kiekko-67.
Nousu pääsarjatasolle 1960-luvulla
Vuonna 1959 ÅIFK:n valmentajana aloitti Turun Pyrkivästä menestystä saavuttanut Reino Koskinen. Hän nosti seuran neljäntenä valmentajakauteenaan Mestaruussarjaan syksyllä 1962. Seura saavuttikin heti kaudella 1963 Mestaruussarjassa pronssia. Seura pysyi vielä kaksi seuraavaa kautta Mestaruussarjassa eli ÅIFK:n 60-luvun Mestaruussarjajakso päättyi syksyllä 1965. Samana syksynä tuli kuitenkin menestystä seuran voitettua Suomen cupin loppuottelussa paikallisvastustajansa TPS:n 1-0. Seura teki vielä "ranskalaisen visiitin" kaudella 1967 pudotakseen heti Mestaruussarjasta. Aikakauden näkyvimpiä pelaajia silloisessa ÅIFK:n menestyksessä olivat Hans Martin, Aulis Laine ja Raumalta seuraan siirtynyt Simo Syrjävaara. Heistä Laine ja Syrjävaara nousivat maaottelupelaajiksi.
TPS:n farmiseuraksi
Kaudella 2016 seuran edustusjoukkue pelaa Kolmosessa.
Turun Palloseura perustettiin vuonna 1922 ÅIFK:n vastavoimaksi. Kuitenkin vuodesta 2008 ja hetken aikaa myös 1990-luvulla ÅIFK on toiminut TPS:n reserviseurana.
Käsipallo
Käsipallo tuli seuran ohjelmaan 1940-luvulla, ja se on tällä hetkellä seuran tärkein laji, ainakin edustustasolla. ÅIFK:n miehet pelaavat SM-liigaa ja naiset 1-divisioonaa. ÅIFK:n miesten päävalmentajana toimii Aku Kuusisto.
Moottoripyöräilyn Grand Prix -kausi 1991
Moottoripyöräilyn Grand Prix -kausi 1991 on järjestyksessään 43. ratamoottoripyöräilyn MM-sarjan kausi. Osakilpailuja ajettiin 15 kappaletta kolmessa eri luokassa.
Eve Hewson
Memphis Eve Hewson (s. 7. heinäkuuta 1991 Dublin, Irlanti) on irlantilainen näyttelijä, joka asuu pääasiassa Yhdysvalloissa. Hän on rockyhtye U2:n laulajan Bonon ja hänen vaimonsa Ali Hewsonin lapsi, toinen neljästä sisaruksesta. Hän valmistui näyttelijäksi vuonna 2013 New Yorkin yliopistosta.
Ounagha
Ounagha on maalaiskunta  Marokossa Essaouiran provinssissa Marrakech-Tensift-Al Haouzin hallintoalueella. Asukkaita Ounaghassa oli vuoden 2004 väestönlaskennassa 12 188, joista 15 oli ulkomaalaisia. Kotitalouksia oli 2 367. Maalaiskunnan samannimisessä keskuksessa oli vuoden 2004 väestönlaskennassa 912 asukasta ja ympäröivällä maaseudulla puolestaan loput 11 276. Vuonna 1994 maalaiskunnassa oli 11 440 asukasta ja 2 053 kotitaloutta.
Ounagha rajautuu pohjoisessa Moulay Bouzarqtounen ja Had Dran maalaiskuntiin, idässä Lahsinaten maalaiskuntaan, kaakossa Ait Saidin maalaiskuntaan, etelässä Aguerdin maalaiskuntaan ja lännessä Essaouiran kuntaan.
Amerikamura
Amerikamura on etenkin nuorison suosima ostosalue Osakassa. Sitä on verrattu Tokion Harajukuun.
Alueella on vanhoja makasiinejä, jotka remontoitiin 1970-luvulla myymälöiksi. Niissä myytiin Yhdysvaltojen länsirannikolta tullutta tavaraa kuten vaatteita ja äänilevyjä. Suuri osa tavarasta on edelleenkin käytettyä. Tiedotusvälineissä paikkaa alettiin kutsua Amerikamuraksi, ”Amerikka-kyläksi”. Nykyisin alueella on myös trendikkäitä baareja ja muuta yöelämää.
Rombakstøtta
Rombakstøtta on Skandeihin kuuluva vuorenhuippu Narvikin kunnassa, Norjassa. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1 230 metriä.
thumb|center|500px|Rombakstøtta (kuvassa oikealla) nähtynä [[Langstrandasta toukokuussa 2009.]]
Judo kesäolympialaisissa 2020 – sekajoukkue
Sekajoukkuekilpailu judossa Tokion olympialaisissa 2020 kilpailtiin Nippon Budōkanilla 31. heinäkuuta. Sekajoukkuekilpailu oli mukana ensimmäistä kertaa olympialaisten historiassa. Kilpailuun sai osallistua, jos maalla oli vähintään kuusi urheilijaa sopivissa painoluokissa. Kilpailuun osallistui kaksitoista maata.
Turnauksen voitti Ranskan joukkue, joka voitti loppuottelussa Japanin joukkueen. Pronssia saavuttivat Israel ja Saksa.
Karsinnat
Sekajoukkuekilpailuun ei ollut erillisiä karsintoja, vaan maa sai osallistua joukkuekilpailuun, kun sillä oli vähintään yksi judoka seuraavissa painoluokissa:
Korkeakoski (Maaninka)
thumb|Korkeakoski Korkeakoski on luonnontilainen koski Kuopion Maaningalla sijaitsevassa Korkeakoskenjoessa. Joen, putouksen ja sen lähialueet käsittävällä alueella sijaitsee kaksi luonnonsuojelualue tta,  joista ensimmäinen perustettiin 1947. Suojeltu alue laajeni edelleen 1990-luvun lopulla  Natura 2000 -hankkeen myötä.
Korkeakoskenjoen noin 36 metriä korkea luonnontilainen louhikkoputous on Suomen korkein yhtenäinen vesiputous ja siitä johtuen myös suosittu luonto- ja matkailunähtävyys. Maaston ja eliöstön suojaamiseksi alueelle on rakennettu putoukselle ja kanjonin pohjalle vievä polku portaineen ja kaiteineen. Kävijöitä varten on rakennettu myös ulommas putouksesta vievä rengasmainen Kanjonin kierros.
Kosken lähettyvillä on nuotiopaikka ja pöytäryhmiä. Alueen kahvila toimii keväästä syksyyn viikonloppuisin sekä tilauksesta.
Historia
thumb|Korkeakoski [[Zachris Topelius|Zacharias Topeliuksen kirjasarjassa Finland framstäldt i teckningar 1800-luvun puolivälissä.]] vasen|pienoiskuva|Korkeakosken viuhkamainen louhikkoputous heinäkuussa 2020. Rotkon kokoa havainnollistaa sinipukuinen katsoja koskenniskan katselutasanteella. Korkeakoski on syntynyt muinaiseen kallioperän murtumalinjaan, jonka kallioreunat ovat paikoitellen nähtävissä muun muassa putouksen kohdalla. Joki on kuluttanut alajuoksunsa uoman jääkauden jälkeen, viimeisen 5 000 vuoden aikana.
Korkeakoskessa oli vesimylly jo 1700-luvulla. Se toimi ainakin vuoteen 1886, jolloin tälle viiden talon yhdessä omistamalle myllylle vielä määrättiin veroa Pielaveden kuntakokouksessa. Muistitiedon mukaan tulva vei myllyn koskesta alas osapuilleen vuonna 1890. Muistona siitä kosken yläjuoksulla näkyy matalan veden aikana yhä kaksi myllynkiveä. Joen varressa on sijainnut muitakin myllyjä, rakennuksia ja patoja. Aikanaan siihen on suunniteltu myös voimalaitosta.
Korkeakoski on tunnettu luonnonnähtävyytenä 1800-luvun alkupuolelta alkaen. Elias Lönnrot ja Zacharias Topelius kertovat siitä kirjoissaan, joissa on koskesta Lennart Forsténin piirros. Myös valokuvaaja I. K. Inha ikuisti aikoinaan Korkeakosken.
Kuopiosta tehtiin jo 1860-luvulla retkiä Korkeakoskelle ja silloin rakennettiin ensimmäiset portaat alas laaksoon. Matkustaminen Kuopiosta tapahtui päivittäin höyrylaivoilla. Kuopion matkailijayhdistyksen perustamisen jälkeen vuonna 1887 matkailu vilkastui. Kosken äärellä olleen talon asukkaalle kuului matkustajien opastaminen ja kosken säätöpadon silmällä pito. Pato suljettiin maksua vastaan ja vierailija sai hetken ihailla veden ryöppyä.
Vuosisatojen vaihteessa koskimatkailuun iski lama ja Korkeakosken ylläpito päätettiin lakkauttaa vuonna 1913. Seuraavina vuosikymmeninä matkailu virisi jälleen, kun Kuopion Luonnon Ystäväin Yhdistys teki yhdessä kahden muun kuopiolaisen yhdistyksen kanssa maakauppoja 11 hehtaarista maata. Palveluja parannettiin, majan ja portaiden rakenteita korjattiin ja uusittiin. Matkailun kannalta 1930-luku oli Korkeakosken kulta-aikaa. Matkailuyhdistyksen maja purettiin vuonna 1970.
Maaningan kunta rakennutti 1980-luvun alussa uudet portaat kosken vierelle ja alas laaksoon vievälle polulle sekä uusi kosken yli vievän sillan ja koskenreunan turvakaiteet. Vuosina 1990–1992 Maaningan kunta rakensi kahvion ja Tielaitos sillan sekä pysäköintialueen kosken läheisyyteen.
Nykyään Korkeakoskella käy vuosittain kymmeniätuhansia vierailijoita.
Alueen luonto
vasen|pienoiskuva|Joen yläpuolisten soiden turve värjää Korkeakoskenjoen veden läpikuultavan ruskeaksi. Rotkon kasvi- ja eläinkunta hyötyvät virtaavan veden ja rotkon jyrkkien seinien luomasta pienilmastosta. Korkeakoskenjoki eli Löytynpuro saa vetensä Löytynjärvestä ja useista pikkujärvistä, joista joki mutkittelee alas kanjoniin noin sadan metrin matkan. Siellä vesi putoaa portaittain noin 50 metriä pitkässä louhikossa yhteensä 36 metriä alemmas. Joki kiemurtelee hiekkaperäiseen maahan muodostuneessa rotko ssa, jonka rehevän kasvillisuuden peittämät seinämät ovat jopa 40 metriä korkeita. Joki virtaa loivasti noin 2,5 km matkan kohti Maaninkajärveä ja laskee sen luoteisosassa sijaitsevassa Tuovilanlahden kylässä saman nimiseen lahteen. Vuonomainen Tuovilanlahti on noin 5 km pitkä ja jyrkkien kallioseinämien reunustama. Sen itäpuolen kallioissa on jääkautinen luola "Pirun pesä" ja hiidenkirnuja, jotka voi saavuttaa vain jäältä tai vesiteitse.
Korkeakosken rotkolaakso on Kuopion lehtokeskuksen viimeisin uloke luoteeseen lähellä vedenjakaja-aluetta. Ympäröivä kangasmaasto on karua, mutta rotkon pohjan kosteissa olosuhteissa on luonnontilaista kuusimetsää, tuoreita ja kosteita lehtoja sekä sekä pieniä virtavesiä. Rinteiden yläosat karuuntuvat mustikkatyypin kankaiksi. Syvän rotkon jyrkät rinteet muodostavat poikkeukselliset maasto-olosuhteet. Samaan aikaan kun kuuma aurinko porottaa rotkon koillisreunalle, puronnotkossa vallitsee kylmänkostea kellari-ilmasto. Kosteus vaihtelee suuresti ja rotkon reunamilla esiintyy pioneerilajiston valtaamia maanvyörymiä. Erikoislaatuisen pienilmaston myötä kasvillisuus on monipuolista. Rotkossa tavataan myös rapuja.
Alueen luontoa on pidetty erittäin merkittävä kasvillisuutensa samoin kuin pinnanmuotojensa ja eläimistönsä vuoksi. Linnuista peukaloista pidetään alueelle tyypillisenä. Kanjonissa harvakseltaan tavattu sorjapetokärpänen (Cyrtopogon pulchripes) on herättänyt kansainvälistä huomiota tutkimuksen varhaisvaiheista alkaen.
Korkeakosken luonnonsuojelualue
Korkeakosken poikkeukselliset olosuhteet ovat vetäneet puoleensa luonnontutkijoita ja kartoittajia ainakin vuodesta 1865 alkaen. Jo ensimmäisellä retkellä tehtiin kansainvälisestikin mielenkiintoisia havaintoja harvinaisista lajeista. Yksi ensimmäisistä toimista Korkeakosken luonnon rauhoittamisen suuntaan oli vuonna 1877 tehty sopimus, jolla kuopiolainen luontoväki yhdessä muiden toimijoiden kanssa vuokrasi kosken ja sen lähimmät alueet. Toiminnan pontimena oli tuolloin alueen rajaaminen talouskäytön ulkopuolelle ja sen kaunistaminen matkailun tarpeita varten. Hanke kuitenkin keskeytyi ja alueen talouskäyttö jatkui, kunnes matkailun edistäminen käynnistyi uudelleen samoihin aikoihin kun  Kuopion matkailijayhdistys perustettiin 1887. Matkailuun liittyvä toiminta jatkui ajoittain katkeillen aina vuoteen 1925, jolloin Kuopion Luonnon Ystäväin Yhdistyksen johto esitti maa-alueen ostamista ja rauhoittamista. Vielä samana vuonna yhdistys ja kaksi muuta toimijaa ostivat yhdessä  noin 5 hehtaarin maa-alueen nimeltä Korkeakoski.
1930-luvulla ostettiin vielä kaksi muuta aluetta, joista muodostui yhtenäinen Korkeakoskenjoen rotkolaakson ja putouksen käsittävä alue 90 Tuovilanlahti, joka rauhoitettiin luonnonsuojelulain nojalla vuonna 1947. Vuonna 1978 alueen kooksi merkittiin 12,2 ha. Osa tästä alueesta on varattu matkailukäyttöön, mutta enin osa on rauhoitettu kahtena eritasoisesti suojeltuna lohkona.
Osa maa-alueiden hankintaan osallistuneista toimijoista luopui myöhemmin eri tavoin osuuksistaan. Toukokuussa 1979 Kuopion Matkailijayhdistys luovutti omistamansa [osuudet] Maaningan kunnalle ja kuntaliitoksen yhteydessä ne siirtyivät edelleen Kuopion kaupungille. Suurin omistaja on vanhoihin toimijoihin kuulunut Kuopion Luonnon Ystäväin Yhdistys.
Natura 2000 - alue Korkeakoski (6365)
Tämä Natura 2000-verkostoon kuuluva yksityismaiden luonnonsuojelualue perustettiin vuonna 1997 turvaamaan luonnon monimuotoisuutta. Alue sijaitsee välittömästi vuonna 1947 rauhoitetun alueen jatkeena Korkeakoskenjoen alajuoksun suuntaan. Sen pinta-ala on 29 hehtaaria. Samoin kuin alueen ensimmäinen rauhoitusalue, tämä Natura 2000-alue kattaa joen, jokilaakson rotkon molemmat reunat sekä jonkin verran tasamaata. Alueen rauhoittamisen yhteydessä määritellyt säännöt pyrkivät suojelemaan rotkomuodostuman, sen koski- ja metsäluonnon sekä alueen lehtokasvillisuuden. Alueella esiintyy vaateliasta ja harvinaista kasvistoa, mukaan lukien kaksi uhanalaista kasvilajia, myyränporras ja hajuheinä.
Kanjonin kierros
pienoiskuva|Kanjonin kierros 2020. Sillat ja portaat suojaavat luonnonsuojelualueen maastoa ja sen kasvillisuutta. Silta ylittää Korkeakoskenjoen. Kanjonin kierros rakennettiin 1994 alun perin talkoovoimin kulkemaan Korkeakoskenjoen maastossa hiukan kauempana koskesta. Kaikkiaan viiden kilometrin mittaiseen rengasmaiseen reittiin kuuluu 3,5 kilometrin pituinen luontopolku Korkeakosken pysäköintialueelta Tuovilanlahden koululle, josta on matkaa takaisin 2 kilometriä pitkin asfaltoitua tietä. Luontopolku on osoittain vaikeakulkuinen, sillä se laskeutuu alas kanjoniin. Kulkemista helpottamaan on kuitenkin rakennettu portaita ja kaiteita.
Kanjonin kierros kulkee pääosin yksityismailla usein eri perustein suojelulla alueella tai niiden välittömässä läheisyydessä. Tämän johdosta alueella on noudatettava luonnonsuojelumääräyksiä. Kanjonin kierroksella liikkuminen on sallittua vain merkityllä reitillä. Sen lisäksi kiellettyjä ovat esimerkiksi pyörällä ajaminen, majoittuminen ja tupakointi tai muut toimenpiteet, jotka saattavat muuttaa alueen luonnontilaa tai vaikuttaa epäedullisesti kasvillisuuden tai eläimistön säilymiseen. Kävijöitä palvelevat polun varrella sijaitsevat laavu ja tulentekopaikka sekä polulta alkava Kokonkallion näköalareitti.
Nykyisin polun ylläpidosta vastaa Kuopion kaupunki, joka uusi Kanjonin kierroksen rakenteet kesällä 2020. Uusi portti sijaitsee parkkipaikan eteläpäässä ja johtaa tienvieripolun jälkeen alas portaita pitkin Korkeakosken putouksen alajuoksulla joen rantaan. Sillanylityksen jälkeen ylös ja alas johtavat portaat kuljettavat vaeltajaa levähdyspaikalta toiselle ja lopulta Tuovilanlahden kylään, mikä on kehittymässä suosituksi matkailukohteeksi lukuisine nähtävyyksineen ja palveluineen. Rengasreitti jatkuu tietä pitkin takaisin parkkipaikalle, missä maaseudun kehittämisyhdistyksen ylläpitämä Korkeakosken Kanjonin kahvila palvelee keväisin ja kesäisin viikonloppuina ja tilauksesta.
Melalahti
Melalahti voi tarkoittaa seuraavia paikkoja Suomessa:
Muita merkityksiä:
Möckernbrücken metroasema
Möckernbrücke on asema Berliinin metroverkossa. Linjat U1, U3 ja U7 risteävät asemalla. U1 ja U3, jotka jakavat samat raiteet, pysähtyvät silta-asemalla maan päällä ja U7 aseman vieritse kulkevan Landwehrkanalin toisella puolella maan alla. Asema ei ole esteetön. Asema sijaitsee läntisessä Kreuzbergissä.
thumb|vasen|U7:n laiturit maan alla.
Johan Gunder Adler
thumb|Johan Gunder Adler Johan Gunder Adler (5. maaliskuuta 1784 Kööpenhamina, Tanska – 26. toukokuuta 1852 Hof, Baijeri) oli tanskalais-norjalainen lehtori ja hallitussihteeri, joka on tullut tutuksi erityisesti Norjan perustuslain eräänä pääarkkitehtina.
Tausta
Johan Gunder syntyi tynnyrimestari Adolf Adlerin ja Ingeborg Lundin perheeseen. Hän suoritti yliopiston sisäänpääsykokeen erinomaisin arvosanoin 1802, kuten kahta vuotta myöhemmin loppututkintonsakin. Kööpenhaminan piirityksen aikana 1807 hän palveli kuninkaan henkivartiokaartissa. Opiskeluaikanaan hän tutustui muun muassa norjalaisiin Georg Sverdrupiin ja Christian Magnus Falseniin. Hän oli naimisissa kööpenhaminalaisen Anna Maria Høyerin (s. 1786) kanssa.
Ura
Adler toimi yksityisopettajana Kööpenhaminassa, kunnes hän otti vastaan Christian Augusts Minde -koulun johtajanviran Frederikshaldissa, mistä hän sai lehtorin arvonimen.
Helmikuussa 1814 hän valmisteli yhdessä Christian Magnus Falsenin kanssa luonnoksen Norjan perustuslaiksi, Udkast til en Konstitution for Kongeriget Norge, joka julkaistiin N. Wulfsbergin lehdessä Journal for Lovgivning, Rigsforfatning og Politik. Julkaisu sai suurta huomiota prinssi Kristian Frederikilta. Luonnos oli saanut paljon vaikutteita Ranskan ensimmäisestä perustuslaista vuodelta 1791 sekä Yhdysvaltain perustuslaista.
Lakiesitys otettiin Eidsvollin kansalliskokouksen perustuslakikomitean työn perustaksi, jonka puheenjohtajana Falsen toimi. Adler oli myös paikalla prinssi Kristian Frederikin edustajana, vaikkakaan hän ei ollut varsinaisten kokousedustajien joukossa.
Vuonna 1839 Adler nimitettiin Kööpenhaminan Kuninkaallisen Teatterin johtokuntaan, missä hän toimi 10 vuotta. Kun Kristian Frederikistä tuli kuningas Kristian VIII, Adler nimitettiin hallitussihteeriksi ja armahdusasioiden päälliköksi. Adler sai Gehejmestaatsraad-arvonimen 23. joulukuuta 1840 ja Gehejmekonferensraad-arvonimen 1848. Hän sai myös Dannebrogin ritarikunnan suurristin, mitä ennen hänet oli palkittu kunnialegioonan komentajaristillä. Hän kuoli kylpylämatkalla Baijerissa.
Porfirio Díaz
José de la Cruz Porfirio Díaz Mori (15. syyskuuta 1830 Oaxaca, Meksiko – 2. heinäkuuta 1915 Pariisi) oli meksikolainen sotasankari ja maan presidentti vuosina 1876–1880 ja 1884–1911. Hän toimi upseerina Meksikon sodissa sekä Ranskan-vastaisessa kapinassa. Häntä on myöhemmin pidetty diktaattorina.
Elämäkerta
Porfirio Díaz syntyi vuonna 1830 Oaxacassa, Oaxacan osavaltiossa. Hän oli mestitsi, misteekkisukujuurta. Hänen isänsä kuoli hänen ollessaan kolmivuotias. Äiti Patrona Mori, italialaista sukujuurta, piti majataloa, kunnes se meni konkurssiin. Äiti lähetti poikansa seminaariin, mutta hän ei valmistunut papiksi, vaan liittyi paikalliseen miliisiin vuonna 1846 puolustaakseen maata Yhdysvaltojen hyökkäykseltä. Myöhemmin hän työskenteli liberaalin asianajaja Marcos Perezin palveluksessa Oaxacassa.
Díazista tuli pian paikallinen aktivisti Santa Annan diktatuuria vastaan. Vuonna 1854 hän julisti tukensa Ayutlan vallankumoussuunnitelmalle (Plan de Ayutla) ja Juan Álvarezin kapinalle. Joulukuussa 1856 kuvernööri Benito Juárez nimitti Díazin kansalliskaartin jalkaväen kapteeniksi. thumb|Eversti Porfirio Díaz vuonna 1861 otetussa valokuvassa. Tasavaltalaiselle aikakaudelleen tyypillisesti Díaz omistaa sapelin, joka on osallistunut kahteen sotaan: Ayutlan vallankumoukseen ja reformisotaan. Vuonna 1858 Díaz osallistui Meksikon reformisotaan (Guerra de Reforma) liberaalien ja maltillisten puolella, katolisen kirkon tukijoita ja konservatiiveja vastaan. Hän osallistui Oaxacan miehitykseen ja huhtikuussa osavaltion kuvernööri nimitti hänet Tehuantepecin sotilasjohtajaksi ja kuvernööriksi. Hänet korotettiin majuriksi ja seuraavana vuonna everstiluutnantiksi.
Vuosien 1860 ja 1861 voittojen johdosta hänestä tuli prikaatikenraali. Ranskalaisten väliintulon aikana hän johti ratsuväkeä Pueblan taistelussa 5. toukokuuta 1862 (Cinco de Mayo). Seuraavana vuonna ranskalaiset saivat hänet vangiksi, mutta hän pakeni. Presidentti Benito Juárez tarjosi hänelle puolustusministerin tai armeijan komentajan paikkaa. Hän kieltäytyi molemmista, mutta otti keskiarmeijan komennon. Samana vuonna hänestä tuli divisioonankenraali.
Vuonna 1864 keisariksi Ranskan Napoleon III:n tuella valitun Maksimilian I:n tukijat pyysivät Díazia liittymään keisarillisen asian taakse, mistä hän kieltäytyi. Vuonna 1865 keisarin tukijat vangitsivat hänet Oaxacassa. Hän pakeni ja taisteli Tehuitzingossa, Piaxtlassa, Tulcingossa ja Comitlipassa. Viimein 1866 Díaz vannoi virallisesti uskollisuutta Juárezilla. Hän jäi jälleen vangiksi Oaxacassa, nyt kenraalina. Keisarillisten joukkojen marsalkka Bezaine tarjosi Díazille Méxicoa, jos hän vetäisi tukensa Juárezilta. Díaz kieltäytyi jälleen.
Vuonna 1867 keisari Maksimilian tarjosi Díazille armeijan komentoa ja tarjoutui vannomaan liberaalien asian nimiin. Díaz kieltäytyi edelleen vaihtamasta puolta. Hän saavutti viimeisen voittonsa 2. huhtikuuta 1867 Pueblassa. Díaz oli suosittu vielä ranskalaisten lyömisen ja Juárezin kuoleman 1872 jälkeen.
Poliittinen ura ja valtaannousu
Vuonna 1874 hänet valittiin Veracruzista kongressiin. Tänäkin vuonna Lerdo de Tejadan hallitus kohtasi sotilaiden ja siviilien levottomuuksia. Lerdo de Tejada tarjosi Díazille paikkaa lähettiläänä Saksaan, mistä hän kieltäytyi. Vuonna 1875 Díaz matkusti New Orleansiin ja Brownsvilleen suunnittelemaan kapinaa Lerdo de Tejadan hallintoa vastaan. Lerdo de Tejada oli onnistunut rauhoittamaan maan, muuttanut lakeja varmistaakseen uudelleenvalintansa, ja keskittänyt valtaa itselleen. Díaz aloitti kapinan Ojitianissa Oaxacassa tammikuun 10. 1876 ja ajoi Lerdo de Tejadan pakoon marraskuussa ja valitutti itsensä presidentiksi 29. marraskuuta 1876.
Diktaattorina
Hän piti vallan paitsi väärentämällä vaalitulokset, myös suoranaisilla vastustajien murhilla.
Vuoden 1908 haastattelussa hän vakuutti edelleen Meksikon olevan demokraattinen, minkä osoituksena hän luopuisi virastaan ja antaisi muiden asettua ehdolle. Tästä rohkaistuneena eräs Kalifornian yliopistossa koulutettu yläluokan edustaja Francisco I. Madero asettui ehdolle Díazia vastaan. Díaz kuitenkin heitti hänet vankilaan kesken vaalien 1910. Tästä huolimatta hän sai paljon suosiota. Kun vaalitulokset ilmoitettiin, Díaz oli valittu jälleen uudelleen. Vaaleissa oli ilmeisesti tapahtunut vilppiä, mikä johti laajamittaiseen ärtymykseen. Madero kutsui vankilasta käsin kapinaan Díazia vastaan ja Meksikon vallankumous alkoi. Díaz pakotettiin virasta ja hän pakeni Ranskaan 1911, jossa kuoli 1915. Diaz kuoli Pariisissa. Hänet on haudattu Cimetière du Montparnasseen.
Gustav Peter Blom
pienoiskuva|Gustav Peter Blom vuonna 1853. Gustav Peter Blom (4. heinäkuuta 1785 Hurum, Norja – 29. lokakuuta 1869 Drammen, Norja) oli norjalainen juristi, virkamies, kirjailija, Eidsvollin kansalliskokousedustaja ja poliitikko.
Koulutus
Blom oli matkustellut jo nuorena opiskellen kieliä Slesvigissä, Kielissä ja Kööpenhaminassa, kunnes hän palasi Norjaan 1803 jatkaakseen isänsä liikeyrityksiä. Jo 1806 hän vetäytyi liiketoiminnasta ja aloitti lakiopinnot. Vuotta myöhemmin hän läpäisi tanskalaisen lakitutkinnon parhain arvosanoin.
Jungfrusundin lentoasema
Jungfrusundin lentoasema oli Venäjän Itämeren laivaston 2. ilmailuprikaatin 4. lentodivisioonan toinen lentoasema Turun Vähä-Heikkilän lentoaseman lisäksi. Lentoasemilla oli lentotukikohtinaan Jurmon, Lappohjan sekä Mäntyluodon laskusillat lentoveneilleen.
Hip house
Hip house on elektronisen tanssimusiikin alalaji, joka yhdistelee aineksia housesta ja hip hopista. Se oli 1980-luvun lopulla varsin suosittua ja vaikutti siihen, että dance-musiikissa otettiin yleisemminkin käyttöön hip hop -tyylistä laulantaa.
Jungfrusundin lentoasema
Jungfrusundin lentoasema sijaitsi Dragsfjärdin Söderlångvikissä. Siellä oli kaksi puista lentokonehallia, ja alueella palveli 100 sotilasta.
Lentoasema oli toiminnassa vuosina 1916–1918. Valkoiset ottivat aseman haltuunsa 28. huhtikuuta 1918. Aseman puurakennukset purettiin ja myytiin pois vuoden 1918 aikana.
Hip house
Hip house syntyi 1980-luvulla Chicagossa ja New Yorkissa. Ensimmäisenä virallisena hip house -kappaleena pidetään kuitenkin usein brittiläisen Beatmastersin ”Rok Da Housea”, joka julkaistiin singlenä vuonna 1987.
Suomenkielistä hip house- musiikkia julkaisivat 1990-luvun alussa muun muassa Raptori, Hausmylly sekä MC Nikke T.
Gustav Peter Blom
Ura
Blom valittiin tuomariksi Nordre-Jarlsbergin piirikuntaan 1810. Hän tutustui J. C. Bergiin ja kreivi Herman Wedel-Jarlsbergiin, joilla oli suuri vaikutus hänen poliittisiin näkökantoihinsa. Opiskeluaikanaan hän oli myös tutustunut Adam Smithin taloustieteelliseen ajatteluun. Eidsvollin kansalliskokouksessa 1814 hän oli unionipuolueen riveissä. Itse kokouksessa hän pysytteli enimmäkseen taustalla, tosin ajoittain kiusoitellen vastapuolen edustajia. Vuonna 1826 hänet valittiin Drammenin pormestariksi ja hän toimi Buskerudin läänin maaherrana 1831–1857.
Pitkän virkamiesuransa aikana hän johti useita kuninkaallisia komiteoita, kuten päämatrikulointikomiteaa, kaivostoimintakomiteaa, köyhäinhuoltokomiteaa, metsäkomiteaa ja sahalaitoskomiteaa. Köyhäinhuollon organisaatiota opiskellakseen hän matkusti 1843 Tanskassa, Saksassa, Hollannissa, Belgiassa, Ranskassa ja Britanniassa, mistä hän kirjoitti myös matkakertomuksen. Hänet valittiin myös kaikkiin Stortingin kokouksiin 1830–1848, joissa hän edusti Drammenia.
Kirjallinen tuotanto
Blom oli aikanaan koko Euroopassa arvostettu ammatti- ja tietokirjailija. Hänen tuotantoaan olivat:
Modifioitu efektiivinen korko
Modifioitu efektiivinen korko (MIRR = Modified Internal Rate of Return) on efektiivisen koron laajennus, jossa huomioidaan rahoituksen ja uudelleen sijoitettavien tulojen korkokannat. Modifioidun efektiivisen koron kaava on seuraava:
missä:
n       =	laina-aika vuosina
NPV_n = 	negatiivisten kassatapahtumien nykyarvo rahoituksen korkokannalla
NFV_p =	positiivisten kassatapahtumien tuleva arvo uudelleen sijoituksen korkokannalla
Lasisienet
Lasisienet (Hexactinellida, myös Hyalospongiae tai Triaxonia) ovat melko harvinaisia, hauraita ja pitkäikäisiä merten sienieläimiä, joiden runko muodostuu lähes puhtaasta silikaatista muodostuneista neulamaisista rakenteista. Rungon halkaisija voi olla jopa metrin mittainen ja niiden pehmytosat muodostuvat jättimäisistä monitumaisista synsytiumeista tai solusitkoksista.
Lasisienet elävät ainoastaan merissä ja pääsääntöisesti syvissä vesissä. Kuvattuja lajeja on 500 ja ne ovat tärkeä osa merien pohjamutien eliöyhteisöjä. Niiden esiintymisalueita tunnetaan ainoastaan neljä: Antarktis, jotkin eteläisen Uuden-Seelannin vuonot, muutama merenalainen luola Välimerellä sekä jotkin Pohjois-Amerikan Tyynenmeren rannikon vuonot ja mantereen reunavedet.
Lasisieniä tunnetaan kahta selvästi toisistaan eroavaa tyyppiä: Lyssaccine-lajin runko muodostuu neulasista, jotka pysyvät vain löysästi yhdessä kudoksen avulla, ja Dictyonine, jonka runkoneulaset liittyvät tiukasti toisiinsa ja muodostavat lujan rakennustelineiden kaltaisen rakenteen. Näitä kutsutaan myös Hexactinosida-sieniksi.
Pohjois-Amerikan rannikon lasisieniriutat
Lujin sidoksin rakentuvien lasisienten uskottiin kuolleen kaikkialla sukupuuttoon, kunnes Kanadan länsirannikolla sijaitsevalta Hecaten- ja Kuningatar Charlotten salmien alueelta löydettiin vuonna 1987 neljä lasisienten muodostamaa riuttaa, joiden kokonaispinta-ala on yhteensä noin tuhat neliökilometriä. Riutat sijaitsevat 140–240 metrin syvyydessä ja suurin niistä on 25 metriä korkea. Niiden iäksi on määritelty yli 9 000 vuotta ja yksittäisen lasisienen arvellaan elävän pidempään kuin 200 vuotta. Ulkonäöltään lasisienet eivät muistuta tyypillisiä pesusieniä, vaan ne kasvavat lähinnä maljamaisiksi tai suppilomaisiksi. Väriltään ne vaihtelevat kermanvärisistä kirkkaaseen keltaiseen.
Vuonna 2007 tehtiin uusi riuttalöytö, tällä kertaa Washingtonin osavaltion rannikolla, noin 50 kilometriä länteen Grays Harborista. Sieltä löydetyt kolme lajia olivat samat kuin Hecatensalmen riutoissa, mutta tällä kertaa ne olivat pystyneet menestymään suojaisan salmen sijaan talvisin myrskyävällä avomerellä. Nämä riutat ovat pitkiä ja syviä, mutta korkeutta niillä on vain 2–4,5 metriä.
Suojelutoimia
Lasisienten hauraat korallirakenteet särkyvät helposti kosketuksesta ja sedimentin lisääntyminen tukahduttaa sienieläimiä. Jos yksittäisen sienen runko särkyy tai se tuhoutuu muuten, uusia sieniä ei voi kasvaa vakauttamaan riutan rakennetta. Hecatensalmen riutat suljettiinkin pohjakalojen troolausalueen ulkopuolelle vuonna 2002. Vuonna 2006 suoja-aluetta laajennettiin ja alueeseen kohdistettiin lisää rajoituksia, mutta kalastus ja alueen muu käyttö vaarantavat edelleen lasisieniyhdyskunnat. Vuonna 2010 Kanadan hallitus julisti alueen erityisen tarkkailun kohteeksi. Sen tavoitteena on liitää alue kansallisten mertensuojelualueiden verkkoon. Se on tarkoitus perustaa vuoteen 2012 mennessä.
Etelänapamanner
Vuonna 2013 saksalaiset tutkijat raportoivat lasisienten valtaavan nopeasti alueita, jotka paljastuvat Etelämanteren jäämassojen vetäytyessä.
Ensimmäinen Jaakobin ilmestys
Ensimmäinen Jaakobin ilmestys tai usein vain Jaakobin ilmestys on gnostilainen apokryfinen kirjoitus, joka tunnetaan sekä Nag Hammadin kirjastosta (koodeksi V, kirja 3) että Codex Tchacoksesta. Se on muodoltaan ilmestysmuotoinen keskustelu Jaakob Vanhurskaan ja Jeesuksen välillä.
Historia
Tutkijat katsovat joidenkin kehyskertomuksen Jaakobia koskevien yksityiskohtien heijastelevan varhaista perimätietoa. Kirjoituksen mukaan Jaakob oli varhaisen kirkon johtaja ja apostoleista vanhin. Hänen kerrotaan paenneen Pellaan, kun roomalaiset valtasivat Jerusalemin vuonna 70.
Tutkijat ovat sitä mieltä, että kirjoitukselle annetut ajoitusarviot vaativat, että se on kirjoitettu Toisen Jaakobin ilmestyksen jälkeen, eikä ennen, niin kuin ilmestysten nimistä voisi päätellä.
Sisältö
Kirjoitus on muodoltaan ilmestysmuotoinen keskustelu Jaakob Vanhurskaan ja Jeesuksen välillä. Kirjoituksen alku kuvaa Jaakobin huolta siitä, että hän tulisi ristiinnaulituksi. Loppuosa kuvaa salaisia ”tunnussanoja”, jotka annetaan Jaakobille, jotta hän voisi nousta korkeimpaan Taivaaseen (taivaiden lukumäärä on 72) kuoleman jälkeen, ilman että pahan demiurgin voimat voisivat pysäyttää hänen kohoamisensa.
Kirjoituksen loppuun on lisätty Jaakobin marttyyrikuolemaa käsittelevä katkelmallinen selonteko, joka on liitetty muuhun osaan epäsuoralla viittauksella ristiinnaulitsemiseen.
Robin Cousins
Robert "Robin" Cousins (s. 17. elokuuta 1957 Bristol) on brittiläinen taitoluistelija. Cousins on vuoden 1980 olympiavoittaja ja Euroopan-mestari, kolminkertainen maailmanmestaruusmitalisti (1978–1980) ja nelinkertainen Britannian-mestari (1977–1980). Kilpailu-uransa jälkeen Cousins esiintyi monissa jäänäytöksissä ja tuotti myös oman jääshown. Cousins on myös esiintynyt teatterissa ja kommentoinut BBC:n taitoluistelulähetyksiä. Vuodesta 2006 hän on ollut tuomarina ITV:n Dancing on Ice -televisiosarjassa.
Punanata
Punanata (Festuca rubra) on heinäkasvi, joka kuuluu natojen sukuun.
Ulkonäkö ja koko
Punanata on vihreä tai sinertävä, kapealehtinen heinä. Punanadan röyhy on punavioletti tai vihreä. Tähkylät ovat liereäselkäisiä, suuria ja pitkulaisia, 5–6-kukkaisia ja niitä kannattelevat kukinnon haarat tukevia ja lyhyitä.
Levinneisyys
Punanataa tavataan koko Euroopassa, Venäjällä lähinnä länsiosissa sekä Pohjois-Amerikan itäosissa. Suomessa se kasvaa yleisenä koko maassa.
Elinympäristö
Punanata kasvaa niityillä, rannoilla, pelloilla ja tienvarsilla.
Käyttö
Punanataa käytetään laidunmailla sekä nurmikkosiemenseosten valtalajina. Se voidaan leikata hyvin lyhyeksikin.
III/JR 50 (jatkosota)
Jalkaväkirykmentti 50:n III Pataljoona (III/JR 50) on jatkosotaan kesäkuussa 1941 perustettu Suomen asevoimien pataljoona, joka oli osa 11. divisioonaan kuulunutta Jalkaväkirykmentti 50 :tä
Perustaminen
Pataljoonan perustamisesta vastasivat Keski-Pohjanmaan sotilasläänin Sisä-Suomen suojeluskuntapiiri. Patalajoona perustettiin Suolahden kansanopistolla lukuun ottamatta esikuntaa ja esikuntakomppaniaa, jotka perustettiin Viitasaaren suojeluskuntatalolla pääosin viitasaarelaisista ja pihtiputaalaisista. Suolahtelaiset muodostivat 7. komppanian, konneveteläiset 8. komppanian ja sumiaislaiset 9. komppanian. Konginkankaan miehistä muodostettiin 3. konekiväärikomppania ja kranaatinheitinjoukkue.
Puolustusvoimien materiaalitilanne oli jatkosodan alkaessa huomattavasti talvisodan aikaista parempi, mutta siitä huolimatta eivät yksiköt tulleet varustettua kaikin osin määrävahvuuksien mukaisiksi.
Taistelut
Pataljoonan sotatie on kuvattu pääosin JR 50 koskevassa osassa
Katrin Sjögren
Katrin Sjögren (s. 2. helmikuuta 1966 Maarianhamina ) on ahvenanmaalainen sairaanhoitaja ja poliitikko, joka kuuluu paikalliseen liberaalipuolueeseen.
Sjögrenin avopuoliso on Anders Eriksson. Parilla on kolme lasta.
Aija Salo
pienoiskuva|220px|Aija Salo Vihreiden puoluekokouksessa 2007. Aija Anna-Maija Pauliina Salo (s. 27. syyskuuta 1977) on Mielenterveyspoolin pääsihteeri. Hän työskenteli Setan pääsihteerinä 2005 –2015. Vuosina 2007–2008 hän oli Setasta vapaalla ja työskenteli ILGA-Europen (International Lesbian, Gay, Bisexual, Transgender and Intersex Association Europe) politiikka-asiantuntijana Brysselissä sekä ylitarkastajana yhdenvertaisuusvaltuutetun toimistossa. Aiemmin Salo on toiminut Naisasialiitto Unionin pääsihteerinä ja Vihreiden Naisten kampanjatiedottajana. Salo asuu Espoossa. Koulutukseltaan hän on valtiotieteiden maisteri pääaineenaan sosiologia.
Elämä ja ura
Salo on toiminut pitkään kansalaisjärjestöissä ja opiskelijapolitiikassa. Hän oli Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan hallituksen jäsen 2001 ja Suomen ylioppilaskuntien liiton hallituksen jäsen 2002. Lisäksi hänellä on ollut useita luottamustoimia muun muassa Helsingin yliopistossa ja Helsingin yliopiston ylioppilaskunnassa. Salo on toiminut Yhteiskunta-alan korkeakoulutettujen (ent. Suomen Valtiotieteilijöiden Liitto) liittovaltuuston varapuheenjohtajana, Allianssin, Suomen Liikenneliiton ja Helsingin Maan ystävien hallituksissa sekä Antiolympiakomitean ja Sitoutumattoman vasemmiston puheenjohtajana.
Salo oli ensimmäinen Setan edustaja tasa-arvoasiain neuvottelukunnassa (TANE) 2011–2015 ja nuorisoasiain neuvottelukunnassa (Nuora) 2011–2015 sekä ihmisoikeusvaltuuskunnan jäsen sen ensimmäisellä kaudella 2012–2016. Parhaillaan Salo kuuluu Setlementtiliiton monikulttuurisuustoimikuntaan ja yliopiston ulkopuolisena jäsenenä Tampereen yliopiston yhteiskunta- ja kulttuuritieteiden laitoksen johtokuntaan.
Salo oli Vihreiden puoluevaltuuskunnan jäsen kaudella 2007–2009 ja varajäsen kaudella 2009–2011. Salo oli vuoden 2007 eduskuntavaaleissa ehdokkaana Uudellamaalla, mutta hänen saamansa 1 709 ääntä eivät riittäneet eduskuntapaikkaan.
Ilari Moisala
Ilari Moisala (s. 9. tammikuuta 1985 Oulu) on suomalainen jääpalloilija. Hän edustaa Bandyliigassa pelaavaa Oulun Luistinseuraa.
Saavutukset
Henkilökohtaisesti
Janet Guthrie
thumb|Guthrie vuonna 2011. pienoiskuva|Guthrien Wildcat 3-DGS, jolla hän sijoittui yhdeksänneksi vuoden 1978 Indianapolis 500:ssa. Janet Guthrie (s. 7. maaliskuuta 1938 ) on entinen yhdysvaltalainen autourheilija. Hänet tunnetaan ensimmäisenä naisena, joka on kilpaillut Indianapolis 500 ja Daytona 500 -kilpailuissa. Hän oli yksi ensimmäisistä International Women’s Sports Hall of Fameen valituista.
Guthrien molemmat vanhemmat olivat lentäjiä, ja hänen isänsä opetti hänet lentämään hänen ollessaan 16-vuotias. Hän valmistui fyysikoksi Michiganin yliopistosta vuonna 1960 ja työskenteli Republic Aviationilla tutkimus- ja kehitysinsinöörinä. Guthrie halusi astronautiksi, mutta kun hänen hakemuksensa oli hylätty vuonna 1963, hän kiinnostui kilpa-autoilusta. Vailla sponsoreita tai rahoitusta Guthrie joutui rakentamaan moottorinsa ja tekemään korikorjauksensa itse ja nukkumaan kilpailumatkoilla autossaan.