cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Punatukkainen Lilli
Muuta
Punatukkaisessa Lillissä on jo paljon screwballmaisia piirteitä, tosin mukana on paljon sellaista aistillisuutta, joka vuoden 1934 jälkeen ei enää ollut mahdollista. Tosin vaikeuksia elokuvalla oli jo synnyinvuonnaan: siitä karsittiin liian ilmeisiä seksuaalisia viittauksia, mitä tuottaja Darryl Zanuckin oli vaikea hyväksyä.
Näyttelijät
200px|thumb|left|Jean Harlow elokuvan trailerissa.
Intel Kaby Lake
Kaby Lake on Intelin koodinimi 14 nanometrin Skylake-mikroarkkitehtuurin seuraajalle. Kaby Laken toimitukset alkoivat heinäkuussa 2016. Kaby Lake tuli markkinoille vuoden 2017 tammikuussa.
Kaby Laket tulevat olemaan yhteensopivia vanhempien Skylake-yhteensopivien emolevyjen kanssa. Tällöin ei kuitenkaan pystytä hyödyntämään Optane-tekniikkaa.
Ominaisuudet
Kaby Lake lisää koneeseen natiivin USB 3.1 -tuen, jonka takia Skylake-emolevyt tarvitsivat kolmannen osapuolen lisätarvikkeen tukeakseen USB 3.1 -portteja. Se sisältää myös uuden grafiikka-arkkitehtuurin parantaakseen tehoa 3D-grafiikassa ja 4K-videon toistossa.
Kaby Lake tuo mukanaan myös natiivin HDCP 2.2 -tuen.
Microsoft Windows on julkisesti ilmoittanut tukevansa Kaby Lake prosessoreita vain Windows 10 ja uudemmilla käyttöjärjestelmillään.
Urheiluvuosi 1989
Urheiluvuosi 1989 käsittelee vuoden 1989 merkittäviä uutisia ja tapahtumia urheilussa.
Askeranin piiri
200px|thumb|right|Askeranin piiri (oranssilla) Vuoristo-Karabahin kartalla. Askeranin piiri on paikallishallintoalue virallisesti Azerbaidžaniin kuuluvassa, mutta käytännössä itsenäisessä Vuoristo-Karabahin tasavallassa. Sen pinta-ala on 1221,92 neliökilometriä. Asukkaita on 17 000 henkeä (vuonna 2005).
Vuoristo-Karabahin autonomiseen alueeseen kuulunut piiri on perustettu vuonna 1930. Aluksi sen nimenä oli Stepanakertin piiri. Nykyisen nimensä se sai vuonna 1978, jolloin piirikeskus siirrettiin Stepanakertistä Askeranin taajamaan. Neuvostoaikana piirin pinta-ala oli 900 neliökilometriä. Armenialaisten osuus väestöstä laski 91,7 prosentista vuonna 1939 73,5 prosenttiin vuonna 1979. Samaan aikaan azerien osuus nousi 6,9 prosentista 26,0 prosenttiin.
Azerbaidžanin viranomaiset lakkauttivat Askeranin piirin marraskuussa 1991 ja perustivat sen tilalle Xocalın piirin. Vuoristo-Karabahin sodan jälkeen armenialaiset liittivät Askeranin piiriin valtaamansa Ağdamin piirin osan. Nykyisellään piiri rajoittuu pohjoisessa Vuoristo-Karabahin tasavallan Martakertin, lännessä Qašataghin, etelässä Šušin, Hadrutin ja Martunin piireihin sekä koillisessa Azerbaidžaniin. Hallinnollinen keskus on Askeranin kaupunki, josta on 14 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Stepanakertiin. Asukkaista 99,8 % on armenialaisia.
André Gaumond
André Gaumond (3. kesäkuuta 1936 – 14. joulukuuta 2019 ) oli kanadalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Sainte-Anne-de-la-Pocatièren hiippakuntaan 27. toukokuuta 1961 ja nimitettiin sen johtoon 31. toukokuuta 1985. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Louis-Albert Vachon, jota avustivat Marc Leclerc ja Bertrand Blanchet.
Gaumond sai 16. helmikuuta 1995 nimityksen Sherbrooken koadjuuttoriarkkipiispaksi, ja 1. heinäkuuta 1996 hänestä tuli sen arkkipiispa. Hän jäi eläkkeelle 26. heinäkuuta 2011.
Vuoden lappilainen kylä
Vuoden lappilainen kylä on kunniamaininta, jonka jakaa maakunnallinen kyläyhdistys Lappilaiset kylät ry.
Vuodesta 2010 alkaen arvonimen ovat saaneet seuraavat kylät:
Tarja Närhi
Tarja Närhi on suomalainen radio- ja televisiotoimittaja. Hän työskentelee Yleisradiossa ja on ollut kommentaattorina muun muassa Eurovision laulukilpailuissa. Vuoden 2015 alusta Närhi on juontanut sunnuntaiaamuisin Tarja Närhin Iskelmäradiota. Muita hänen juontamiaan radio-ohjelmia ovat olleet Sekahaku, Euroopan taivaan alla, Valoa ikkunassa, Paikka auringossa, Muistojen Bulevardi ja Levylautakunta.
Kosju
Kosju saa alkunsa Uralilta ja virtaa soistuneella alangolla kohti pohjoista. Sen nimi perustuu komin sanoihin koś ’koski’ ja ju ’joki’. Tärkein sivujoki on Kožim. Joen varrella sijaitsee muun muassa Kosjun taajama.
Tarja Närhi
Vuonna 2011 Säveltäjät ja Sanoittajat Elvis ry:n palkitsi Tarja Närhin Prix Elvis -palkinnolla hänen ansiokkaasta työstään suomalaisen rytmimusiikin ja sen tekijöiden hyväksi. Palkintoperusteissa todettiin Närhin nostavan ohjelmissaan esiin artistien ohella myös sellaisia musiikintekijöitä, jotka eivät itse esitä laulujaan. Esimerkiksi hänen ohjelmansa Levylautakunta tutustuttaa kuulijansa suomalaisiin rytmimusiikin säveltäjiin, sanoittajiin ja sovittajiin.
Hôtel-Dieu de Paris
thumb|Hôtel-Dieun eteläinen julkisivu. thumb|Sairaalan sisäpihaa. thumb|Vanha Hôtel-Dieu vähän ennen purkamistaan 1860-luvulla, taustalla Notre Damen tornit. Hôtel-Dieu de Paris on Pariisin vanhin sairaala. Se sijaitsee aivan kaupungin historiallisessa keskustassa Île de la Citén saarella, Notre Damen aukion pohjoispuolella. ”Jumalan taloa” tarkoittava nimi viittaa sairaalan alkuperään uskonnollisena laitoksena. Nykyään Hôtel-Dieu on Pariisin keskustan aluetta palveleva yliopistosairaala.
Ensimmäinen sairaala perustettiin paikalle jo vuonna 651. Se oli keskiajalle tyypillinen monitoimilaitos, joka toimi samalla myös köyhäintalona, mutta kehittyi myöhemmin moderniksi sairaalaksi. Koko Île de la Citén saaren poikki ulottunut vanha Hôtel-Dieu rakennettiin 1100-luvulla. Sairaalaa vaivasi useiden vuosisatojen ajan ylikansoitus. Se vaurioitui suuressa tulipalossa vuonna 1772 ja kunnostettiin vasta Napoleonin aikana. Sairaalassa vaikutti noihin aikoihin monia tunnettuja kirurgeja, kuten Bichat ja Desault. Vanha Hôtel-Dieu purettiin 1800-luvulla paroni Haussmannin suurisuuntaisten kaupunkisuunnitelmien tieltä ja nykyinen sairaalarakennus rakennettiin sen paikalle vuosina 1866–1878.
Walesinspringerspanieli
Walesinspringerspanieli on keskikokoinen ja väriltään punavalkoinen walesilainen lintukoira, jota nykyisin pidetään pääasiassa koti- ja harrastuskoirana. Se tunnetaan kymriksi myös nimellä Llamgi Cymru ("walesinspringer").
Ulkonäkö
Walesinspringerspanieli on keskikokoinen ja sopusuhtainen koira. Se on tiivisrakenteinen, ei korkearaajainen, rakenteeltaan hyvin kestävä ja rankkaan työskentelyyn soveltuva. Walesinspringerspanieli on nopea ja aktiivinen liikkuja, jonka liikkeissä on tehoa ja työntövoimaa.Uroksen säkäkorkeus keskimäärin 48 cm, nartun 46 cm. Väreinä hyväksytään ainoastaan syvänpunainen ja valkoinen. Silmät ovat ruskeat ja mantelin muotoiset. Turkki on tuuhea, suora ja silkkimäisen sileä. Melko pienet ja viinilehden muotoiset luppakorvat kiinnittyvät alas.
Luonne ja käyttäytyminen
Welshi on luonteeltaan vilkas, eloisa ja erittäin sosiaalinen. Se tulee yleensä hyvin toimeen muiden koirien ja lasten kanssa. Welshi haluaa viettää aikaa perheensä kanssa ja osallistua perheen toimiin. Welshi tarvitsee aktiivisen kodin, jossa liikutaan paljon luonnossa. Se sopii hyvin myös kerrostaloon, kunhan vain huolehditaan riittävästä liikunnasta ja aktiviteeteista.
Rotu ei ole yleensä kovinkaan herkkähaukkuinen, ja monipuolisuutensa ansiosta se soveltuu erittäin moneen toimintaan, erityisesti liikunnallisiin lajeihin, metsästykseen, mejään (metsästyskoirien jäljestyskoe), agilityyn ja näyttelyihin. Rotu soveltuu moniin palveluskoiralajeihinkin, mutta kilpailuoikeuksia sillä ei niissä ole. Spanielien metsästyskokeissa (SPME) walesinspringerspanieleita starttaa harvakseltaan. Käyttövalion tittelin on Suomessa saavuttanut aikojen kuluessa yhteensä 6 walesinspringerspanielia.
Hoivaamisvietti
Hoivaamisvietti on hellyyttä ja suojelunhalua aiheuttava reaktio aivoissa. Sen aiheuttavat useimmiten pienet vauvat, sekä söpöt eläimet, kuten koiranpennut. Se on tarkoitettu jälkeläisten suojeluun. Hoivaamisviettiä esiintyy myös useimmilla eläimillä.
Walesinspringerspanieli
Luonne ja käyttäytyminen
Welshi on toiminnanhaluinen, miellyttämisenhaluinen ja nopeasti oppiva, mutta vilkkaana koirana sen keskittymiskyky ei ole paras mahdollinen. Sen kouluttaminen vaatii johdonmukaisuutta ja selkeitä rajoja pennusta alkaen. Welshi voi antaa itsestään joskus etäisen kuvan spanieille tyypillisellä surullisella ilmeellään, mutta se on aina valmis hauskanpitoon, juoksuun ja telmimiseen. Welshin ei tulisi koskaan olla hermostunut tai aggressiivinen. Rotu säilyttää usein vanhanakin leikkisyytensä. Welshillä on yleensä hyvä ja monipuolinen ruokahalu.
Jorel Decker
thumb|J-Dog [[Rock Am Ring -festivaaleilla vuonna 2015.]] J-Dog (oik. Jorel Decker; s. 1. toukokuuta 1984, Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen artisti ja lauluntekijä. Hänet tunnetaan parhaiten rapcore-yhtye Hollywood Undeadista, jonka hän myös perusti yhdessä Aron ”Deuce” Erlichmanin kanssa.
Walesinspringerspanieli
Alkuperä
Walesinspringerspanieli on vanha englantilainen rotu. Tiettävästi samoja rotupiirteistä tunnistettavia koiria on ollut Britteinsaarilla jo 1700-luvulla, jolloin niitä käytettiin ylösajavina ja noutavina lintukoirina. Virallisesti rotu tunnustettiin Englannin kennelliitossa vuonna 1902, mutta jo sitä ennen ensimmäiset walesinspringerspanielit olivat esiintyneet näyttelykehissä walesincockerspanieleina. Pian rodun tunnustamisen jälkeen perustettiin The Welsh Spaniel Club, mutta sen toiminta lakkasi ensimmäisen maailmansodan puhjetessa. Kiinnostusta rotua kohtaan oli kuitenkin runsaasti erityisesti Etelä-Walesin alueella, ja vuonna 1923 perustettiin The Welsh Springer Spaniel Club. Ensimmäiseen ensimmäisen maailmansodan jälkeen pidettyyn Cruftin näyttelyyn vuonna 1924 ilmoitettiin 19 welshiä. Toinen maailmansota keskeytti The Welsh Springer Spaniel Clubin toiminnan, mutta järjestö pysyi kuitenkin pystyssä.
Rodun laajamittainen jalostus alkoi vasta sotien jälkeen. Aluksi toiminnan painopiste oli käyttöominaisuuksissa, mutta vähitellen käyttökokeen suosio laski ja kokeita jouduttiin jopa peruuttamaan osallistujien vähyyden vuoksi. Pitkään aikaan kokeita ei järjestety lainkaan. Käyttöpuolen koirat menestyivät kuitenkin myös näyttelyissä, ja rotu soveltuukin yhä sekä näyttely- että metsästyskäyttöön. Käyttökokeen suosio on sittemmin kasvanut.
Jorel Decker
Ura
Hollywood Undead ilmoitti vuonna 2010, että Deuce on jättänyt yhtyeen erimielisyyksien takia. Hänen tilalleen tuli Daniel ”Danny” Murillo, jonka jälkeen yhtye alkoi työstämään seuraavaa albumia American Tragedy, joka ilmestyi lopulta huhtikuussa 2011. Sen jälkeen yhtyeeltä on ilmestynyt vielä kolme albumia: Notes from the Underground (2013), Day of the Dead (2015) ja Five (2017).
Walesinspringerspanieli
Alkuperä
Welshien rekisteröintimäärä on Englannissa nykyisin keskimäärin 600 yksilöä vuodessa. Suomeen ensimmäiset walesinspringerspanielit tuotiin Ruotsista vuonna 1967, ja ensimmäiset pennut syntyivät 1968. Rotu on vähitellen lisännyt suosiotaan, ja vuonna 2004 Suomessa rekisteröitiin 189 welshiä.
Terveys
Walesinspringerspanieli on suhteellisen terve ja pitkäikäinen koira. Rotu kuuluu PEVISA-ohjelmaan, ja pentueen rekisteröinnin ehtona on vanhempien silmä-ja lonkkatutkimukset. Lonkkanivelen dysplasiaa esiintyy jonkin verran, mutta muihin rotuihin verrattuna tilanne on hyvä. Perinnöllisistä silmäsairauksista tutkitaan PRA, RD ja HC, joita rodussa tavataan kuitenkin harvemmin. Liikaripset ovat yleistyneet viime vuosina. Suomessa on tavattu yksittäisiä tapauksia muun muassa epilepsiaa ja kilpirauhanen vajaatoimintaa. Iho- ja korvatulehduksia esiintyy keskimäärin saman verran kuin muilla saman karvanlaadun omaavilla roduilla.
Jorel Decker
Yksityiselämä
J-Dog meni vuonna 2015 kihloihin pitkäaikaisen tyttöystävänsä Vanessa Jamesin kanssa.
Panzer X
Panzer X on puolalainen heavy metal -yhtye, joka toimii Vaderinin kitaristin Piotr Wiwczarekin sivuprojektina. Kappaleiden sanat käsittelevät sotaa, elämää ja kuolemaa.
Kokoonpano
Entiset jäsenet
The Town
The Town on yhdysvaltalainen vuonna 2010 ilmestynyt rikoselokuva, jonka on ohjannut ja osin käsikirjoittanut Ben Affleck. Ohjaaja myös esittää elokuvan päähenkilöä. Elokuva perustuu yhdysvaltalaisen Chuck Hoganin teokseen Prince of Thieves (2005).
Jeremy Renner oli ehdolla parhaan miessivuosan esittäjän Oscarin, Golden Globen sekä Screen Actors Guild -palkinnon saajaksi.
Juoni
Elokuvan tapahtumapaikkana on Bostonin kaupunginosa Charlestown, joka tunnetaan rikollisten asuinpaikkana. Eräänä päivänä Doug MacRayn (Affleck) johtama rikollisliiga ryöstää pankin ja ottaa tapojensa vastaisesti panttivangiksi pankinjohtaja Claire Keeseyn (Rebecca Hall). Keesey vapautetaan, mutta MacRay alkaa tehdä tuttavuutta naiseen, joka ei tunnista miestä sieppaajakseen.
MacRay päättää lopettaa rikollisen uransa, mutta häntä painostetaan jatkamaan ja elokuva huipentuukin viimeiseen keikkaan.
François Lapierre
François Lapierre (s. 16. kesäkuuta 1941 Bromont) on kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Société des Missions-Étrangères'n papiksi 18. joulukuuta 1965 ja nimitettiin Saint-Hyacinthen hiippakunnan johtoon 7. huhtikuuta 1998. Piispaksi vihkiminen seurasi 16. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Louis-de-Gonzague Langevin, jota avustivat Joseph Gilles Napoléon Ouellet ja André Gaumond.
Neuvostoliiton kuuohjelma
thumb|Neuvostoliiton suunnittelema kuunkiertorata-alus LOK, joka ei lentänyt koskaan kuun kiertoradalle asti.
Neuvostoliiton kuuohjelma oli neuvostoliittolaisten yritys lähettää miehitetty lento Kuuhun. Se epäonnistui pahoin lukuisten ongelmien takia. Kuuraketiksi aiottu N1 tuhoutui monissa miehittämättömissä koelaukaisuissa. Neuvostoliiton kuualus olisi vienyt vain yhden kosmonautin Kuun pinnalle. Neuvostoliiton Kuuhun laskeutuvaksi suunniteltu alus oli nimeltään kuukabiini LK ja kuuta kiertävä komento/huoltoalus LOK eli kuunkiertolaiskabiini. LOK oli laajennettu Sojuz-alus.
Kilpailevia ehdotuksia
Vuonna 1964 Neuvostoliiton merkittävimmät rakettisuunnittelijat Sergei Koroljov, Vladimir Tšelomei ja Mihail Jangel kilpailivat keskenään siitä, kenen suunnittelema raketti lentäisi Kuuhun. Jo vuonna 1959 nämä miehet olivat esittäneet ajatuksensa uuden sukupolven raketeista. Kellään ei tosin ollut valmista Kuuhun lentävää rakettia. Se piti suunnitella ja rakentaa. Koskaan ei ollut rakennettu niin suurta rakettia.
Tšelomei ja Gluško vastaan Koroljov
Tšelomei havitteli Koroljovin asemaa Neuvostoliiton avaruustutkimuksessa. Hänellä oli liittolaisenaan Koroljovin kanssa riitoihin joutunut merkittävä rakettimoottorien suunnittelija Valentin Gluško. Hruštšov tuki Tšelomeita. 1950-luvulla Koroljovin kanssa menestyksekästä R-7-rakettia suunnitellut Gluško halveksi Koroljovia, jonka oli lähettänyt kirjoittamallaan todistuksella työleirille 1930-luvulla. Tosin R-7:nkin suunnittelussa Gluško ei tehnyt työtään loppuun. Tämä johtui siitä, että molemmat joutuivat Stalinin puhdistusaallossa turvallisuuspalvelun kuulusteluihin, ja Gluško ilmiantoi Koroljovin pelastaakseen nahkansa ja eliminoidakseen kilpailijansa. Koroljov oli vähällä kuolla leirillä.
Riita Koroljovin ja Gluškon välille puhkesi, kun tuli puhe uuden suurraketin tekniikasta. Gluškon ajatus suurista moottoreista ja säilyvistä ajoaineista raketin alemmissa vaiheissa, ja eksoottisemmista polttoaineista, muun muassa nestevedystä raketin ylemmissä vaiheissa kauhistutti Koroljovia. Näin taitava rakettimoottorispesialisti Gluško ei voinut auttaa Koroljovia.
Vuonna 1962 Koroljovin ryhmä alkoi kehittää ilman Gluškoa "Nositel"-rakettia eli N1:tä. Aluksi oli tarkoitus nostaa vain 50 tonnia maata kiertävälle radalle, mutta myöhemmin päädyttiin 98 tonniin. Vuonna 1962 Hruštšov määräsi Tšelomein rakennuttamaan kuualuksen. Kuuhunlentovuodeksi aiottiin vuotta 1967, jolloin sosialistisesta vallankumouksesta oli kulunut 50 vuotta.
Letka
thumb|Letkajoki Kirovin alueen [[Slobodskoin piirissä.]] Letka (komiksi ja venäjäksi Ле́тка) on Volgan vesistöön kuuluvan Vjatkan sivujoki Komin tasavallan eteläosassa ja Kirovin alueella Venäjällä. Sen pituus on 260 kilometriä, valuma-alueen laajuus 3 680 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus 45 kilometrin päässä joen suusta 20,6 kuutiometriä sekunnissa.
Letka saa alkunsa Pohjois-Venäjän selänteeltä ja virtaa kohti kaakkoa. Sen nimen uskotaan olevan itämerensuomalaista perua (karjalan liete, vepsän lete ’hiekka, matala hiekkaranta’). Joen varrella sijaitsee Letkan kylä.
Neuvostoliiton kuuohjelma
Tšelomei ja Gluško vastaan Koroljov
Jangel suunnitteli neljän niputetun mannertenvälisen ohjuksen käyttämistä kuualuksen laukaisuun. Tämä paperille jäänyt ratkaisu sai nimen R-56. Näin vuonna 1964 oli kolme pääehdotusta kuualuksen rakentamiseksi. Epävarmuutta kuuohjelmasta oli Neuvostoliitossa vielä 1965. Neuvostoliiton kuuohjelmaa lienee hidastanut jo alussa se, että miehittämätön, puolipehmeä Kuuhun laskeutuminen epäonnistui monta kertaa vuosina 1963–1965. Lopulta vuonna 1966 Luna 9 onnistui laskeutumaan kuuhun pehmeästi.
Kuuohjelma vakiintuu
Maaliskuussa vuonna 1965 Neuvostoliitto johti yhä avaruuskilpaa, kun Aleksei Leonov käveli ensimmäisenä ihmisenä avaruudessa. Neuvostoliitto ryhtyi värväämään kuulentoa varten kosmonautteja. Turvallisuuden vuoksi oli tarkoitus lähettää ensin miehittämätön vara-alus laskeutumaan Kuuhun ennen miehitettyä.
Maaliskuussa 1965 uusi neuvostojohto päätti kuuohjelmasta. Tšelomei joutui uuden neuvostojohdon epäsuosioon ja menetti keskeisen osansa kuuohjelman vaikuttajana. Päädyttiin kompromissiin, jossa Koroljov tuottaisi Sojuz A-aluksen, Tšelomei hoitaisi Kuun kiertävän lennon kantoraketillaan, ja Koroljov kehittäisi Kuuhun laskeutumista varten kantoraketin. Näin sen takia, että Tšelomein Proton UR-500 ei ollut vielä valmis. Jangelin piti kehittää kuualuksen rakettijärjestelmää Koroljovin kanssa. Tšelomein jättimäinen UR-700 ei saanut kehittämislupaa.
Sojuzit ja Zondit
thumb|L1-alus eli zond, jolla kokeiltiin miehittämätöntä Kuun ympärilentoa vaihtelevalla menestyksellä. thumb|Neuvostoliiton kuukabiini, jolla oli tarkoitus laskeutua Kuuhun. Alukseen mahtui vain yksi ihminen, ja se oli Apollon kuumoduulia pienempi.
Kuuohjelmassa tarvittavaa suurta Sojuzia oli tarkoitus kokeilla pienennettynä versiona maata kiertävällä radalla. Sojuz 1 laukaistiin maata kiertävälle radalle. Kosmonautti Vladimir Komarovin telakoituminen Sojuz 1:llä kohdealukseen keskeytyi ohjaajan virheen takia. Komarov kuoli palatessaan maahan, kun laskuvarjon köydet sotkeutuivat toisiinsa. Tämä viivytti Sojuz-aluksen käyttöönottoa 1,5 vuodella. Vuonna 1967–1968 epäonnistuivat myös kolme ensimmäistä Protonilla laukaistavaa miehittämätöntä kuunkiertolentoa eli Zond-luotainta. Vuonna 1967–1968 onnistui tosin automaattinen telakointi avaruudessa Kosmos 186/188:lla. Tämä oli merkittävä askel tulevaa kuulentoa ajatellen. Syyskuussa 1968 Zond 5 kiersi Kuun ja palasi Maahan. Paluukiihtyvyys oli liian iso, noin 15 G. Lokakuussa 1968 maahan palaava Zond 6 kimposi ilmakehästä suunnitellusti palatessaan Maahan, ja sukelsi uudestaan ilmakehään niin kuin pitikin. Tämä hyppypaluu on harvoin käytetty maahanpaluutapa Kuun suunnasta. Zond 6 onnistui sikäli, että kiihtyvyys oli kyllin pieni ihmiselle, 4-6 G. Mutta laskuvarjo avautui liian aikaisin, ja alus murskautui maahan.
Sojuz 4 ja 5 telakoituivat onnistuneesti 1969. Zondin laukaisu epäonnistui. Kun amerikkalaisten Apollo 10:n komentomoduli ja huoltomoduli kiersivät Kuuta laskeutumatta Kuuhun, oli jo selvää että Neuvostoliitto häviäisi kuukilvan. Neuvostoliittolaiset yrittivät vielä laukaista automaattisia näytteidennoutajia ennen amerikkalaisten miehitettyä kuulentoa huhtikuussa ja kesäkuussa mutta nämä eivät onnistuneet. Zond 7 puolestaan onnistui ja ohitti Kuun 1500 km:n päästä ja palasi turvallisesti Neuvostoliittoon. . Miehitettyä Zondia suunniteltiin huhtikuulle 1970. Syksyllä 1969 Zond-ohjelma päättyi. Neuvostoliitto salasi miehitetyn kuuohjelman.
N-1-raketin laukaisuyritykset
N-1:n ja kuualusten kehitys viivästyi 1967–1968. Yhdysvalloissa tiedettiin kehitettävästä jättiraketista jo vuonna 1967 ja arvattiin oikein, ettei raketti lentäisi ennen vuotta 1969. Kongressissa ei uskottu NASA:n ilmoitusta venäläisten jättiraketista, puheet siitä väitettiin yritykseksi saada kongressilta lisää rahoja avaruusohjelmaan. Kuusi N-1-rakettia valmistui viivytyksistä huolimatta. N-1 saatettiin laukaista vasta vuoden 1969 talvella, vuosi sen jälkeen kuin amerikkalaisten Saturn V -raketti.
Ensimmäisessä N-1-raketissa oli Zond, jossa oli lisäksi kuualuksen asennonsäätöosa. Tarkoitus oli laukaista Kuuta kiertävä laskeutumispaikkoja valokuvaava satelliitti. 21. helmikuuta raketti laukaistiin. Yhden moottorin polttoaineputki irtosi kuumuudessa ja tärinässä. Raketin automaattinen ohjausjärjestelmä sammutti raketin 57 sekunnin kuluttua lähdöstä, ja turvaupseeri räjäytti raketin. Tämän jälkeen N-1:n rakennetta korjailtiin, mutta seuraava "Kehittyneen Zondin" L-2:n laukaisu epäonnistui vielä pahemmin, kun kantoraketti räjähti alustalleen aiheuttaen suurta tuhoa. Yhdysvaltain Apollo 11 laskeutui onnistuneesti Kuuhun kesällä 1969. Näin amerikkalaiset olivat voittaneet kuukilvan. Kuuohjelmaa jatkettiin silti. Kolmatta N-1:tä saatettiin yrittää laukaista vasta heinäkuussa 1971, jolloin amerikkalaiset olivat tehneet jo monia kuulentoja. Vuonna 1970 kokeiltiin onnistuneesti miehittämätöntä kuualusta Maata kiertävällä radalla nimellä Kosmos 379. Myös myöhemmät kuualuksen miehittämättömät testit sujuivat hyvin. Kolmannessa N-1-raketissa oli miehittämätön kuualus lukuun ottamatta toimivaa kuulaskeutujaa. Kolmannen N-1:n laukaisu meni ohjausjärjestelmän vian vuoksi kesäkuussa 1971 pieleen ja raketti jouduttiin räjäyttämään. Raketti vääntyi ja pirstoutui. Edelleen muunnellun N-1:n laukaisu epäonnistui 23. marraskuuta 1972, ja raketti räjähti lennon 104. sekunnilla. Tällä kertaa lennolla oli jo kokonainen miehittämätön L-3-kuualus. Kahden N-3:n laukaisu peruuntui, kun kuuohjelma päättyi tuloksettomana vuoden 1973 alussa. Merkittävimpiä kuuohjelman jälkeen käyttöön jääneitä tuotteita olivat Sojuz-alus ja Blok D-rakettivaihe. Neuvostoliitto julkisti kuuohjelmansa vasta perestroikan aikaan. Mišinin tilalle nimitetty Gluško peruutti ensi töikseen N-1-kuuohjelman ja alkoi kehitellä nestevetypohjaista Vulkan-rakettia, josta tuli myöhemmin neuvostosukkulan kantoraketti Energija.
Epäonnistumisen syyt
Neuvostoliiton kuuohjelman epäonnistumiselle oli useita syitä. Neuvostoliitto aloitti kuuohjelmansa myöhemmin kuin amerikkalaiset, vasta vuonna 1964, ja ohjelmaa johdettiin heikosti. Perustavanlaatuinen syy N-1:n epäonnistumiseen lienee ollut käytettävissä olevien varojen puute. Tällöin raketin kehittelyssä piti säästää liikaa. Neuvostoliittolaiset käyttivät kuuohjelmaansa ehkä kymmenesosan siitä mitä amerikkalaiset. Rahapula johti muun muassa puutteelliseen rakettimoottorien testaukseen. Myöskään rakettitekninen osaaminen ei ollut niin hyvää kuin Yhdysvalloissa.
Kartiomainen raketti oli aerodynaamisesti epävakaa, toisin kuin etukäteen ajateltiin. Monien mielestä suurin ongelma oli raketin moottorit. Raketin ensimmäisen vaiheen lukuisat moottorit olivat epätasapainossa, eikä Maan päällä koskaan testattu yhtä aikaa kaikkia ensimmäisen vaiheen moottoreita. Tähän ei myönnetty rahoja. Ei myöskään testattu erikseen raketin ylempiä vaiheita eli N-11:tä. Työn laatu oli huonoa raketin ja sen osien valmistuksessa, koska tehtaissa oli vain vähän päteviä työntekijöitä.
Yleisemmin kuuraketin kehittelyä hidasti yhteistyön puute Neuvostoliiton eri suunnittelutoimistojen kesken. Tämä johtui henkilökohtaisista ja teknisistä erimielisyyksistä.
4-tert-butyylikatekoli
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
4-tert-butyylikatekoli on huoneenlämpötilassa vaaleankeltaista kiteistä ainetta, joka liukenee hieman veteen ja jolla on taipumus muodostaa veden kanssa niin kutsuttuja konjugaattiliuoksia. Vettä paremmin yhdiste liukenee orgaanisiin liuottimiin muun muassa etanoliin, kloorattuihin hiilivetyihin ja aromaattisiin hiilivetyihin.
4-tert-butyylikatekolia valmistetaan katekolin ja isobuteenin välisellä Friedel–Crafts-alkylointireaktiolla.
Yhdistettä käytetään estämään eräiden monomeerien kuten styreenin ja butadieenin polymeroituminen varastoinnin aikana ja sitä lisätään myös polybutadieenin ja polystyreenin valmistusprosessiin hallitun polymeroinnin aikaansaamiseksi. Esimerkiksi styreeniin lisätään polymerisaatioinhibiittoriksi 4-tert-butyylikatekolia 10–50 mg/kg. Yhdiste toimii myös polymeerien hapettumisestoaineena ja hapettumisenestoaineena hajusteissa.
Manikealaisuus
Manikealaisuus eli manilaisuus oli yksi suurista muinaisen Persian alueella alkunsa saaneista uskonnoista, joka levisi lännessä aina Rooman valtakunnan länsiosiin ja idässä aina Kaakkois-Kiinaan saakka. Manikealaisuus oli dualistinen uskonnollinen liike, jonka perusti 200-luvulla Mani, "valon apostoli".
Manikealaisuus on hävinnyt lähes kokonaan järjestäytyneenä uskontona, tosin sen elvyttämistä on yritetty neomanikealaisuuden nimellä. Kuitenkin suurin osa uskonnon perustaneen profeetta Manin kirjoituksista on hävinnyt tai hävitetty. Jäljellä on vain katkelmia ja jonkin verran toisenkäden kirjoituksia. On esitetty, että manikealaisuuden perintö on osittain jatkunut kristinuskon ja buddhalaisuuden eräissä suuntauksissa. Mani itse kuvaili uskontoaan merenä, johon muut uskonnot kuten zarathustralaisuus, kristinusko ja buddhalaisuus yhtyvät.
Historia
Manikealaisuuden perusti 200-luvulla profeetta Mani, joka eli ja vaikutti Persiassa Sassanidien valtakaudella. Manin syntymän aikoihin hänen isänsä liittyi erään Al Hasihin perustamaan uskonnolliseen yhteisöön, jolla saattoi olla yhteyksiä mandealaisuuteen, toiseen gnostilaiseen uskontoon. 12-vuotiaasta lähtien Mani sai uskonnollisia näkyjä, joissa jumalaiseksi kaksoseksi kutsuttu henki ilmestyi hänelle. Jumalainen kaksonen paljasti Manille uskonnollisia totuuksia, joista oli muotoutuva manikealaisuuden opinkappaleita, ja kehotti häntä julistamaan uskontoa.
thumb|left|200px|Manikealaisia pappeja kirjoittamassa pöydän ääressä. Keskellä kirjoitusta [[sogdin kieli|sogdin kielellä. Kaochang, Tarimin allas.]]
Manikealaisuus on synkretistinen uskonto, johon Mani yhdisti vaikutteita juutalaisuudesta, kristinuskosta, zarathustralaisuudesta, buddhalaisuudesta ja mahdollisesti muistakin filosofisista suuntauksista. Mani julisti olevansa viimeinen profeettojen sarjassa, johon kuuluivat mm. Zarathustra, Buddha, Hermes, Platon ja Jeesus. Mani tunsi erityisen suurta kunnioitusta Jeesusta kohtaan. Hän kutsui itseään "Jeesuksen apostoliksi", mutta manikealaisuuden ei katsota kuuluvan kristinuskon piiriin. Itse asiassa kristinusko, sellaisena kuin se nykyään tunnetaan, haki vielä muotoaan Manin elinaikana. Eräs tunnetuimmista manikealaisista on sata vuotta myöhemmin elänyt kirkkoisä Augustinus, joka oli manikealainen ennen kuin hän kääntyi kristinuskoon ja tuli yhdeksi sen johtavista teologeista.
Kun Mani alkoi levittää oppiaan, zarathustralaisuus oli Persian valtionuskonto. Hän kuitenkin pääsi kuningas Šahpur I:n suosioon ja sai kuninkaallisen luvan levittää uskontoaan Persiassa. On arveltu, että kuningas oli suosiollinen, koska hän arveli muita uskontoja suvaitsevan manikealaisuuden olevan sopivampi uskonto laajalle valtakunnalleen kuin omaan perinteeseensä nojaava zarathustralaisuus. Zarathustralaiset saivat kuitenkin yliotteen, kun Bahram I nousi valtaistuimelle. Pian sen jälkeen Mani vangittiin ja hänen seuraajiaan alettiin vainota. Mani kuoli vankeudessa vuonna 276 tai 277.
Manikealaisuus oli hyvin hierarkkinen ja voimakkaasti lähetystyötä tekevä uskonto. Kristinuskon saavutettua valtionuskonnon aseman Roomassa ja zarathustralaisuuden nauttiessa samaa arvovaltaa Persiassa, manikealaisuus joutui vainon uhriksi lännessä. Mani itse kuoli Persiassa vankeudessa. Manikealaisuus kuitenkin selviytyi vielä satojen vuosien ajan idässä nykyisen Kiinan alueella, jossa se hiljalleen sulautui buddhalaisiin ja taolaisiin suuntauksiin. Suurin osa Manin kirjoituksista on nykypäivään mennessä hävinnyt.
Manikealainen maailmanselitys
Manikealainen maailmanselitys sisältää opit kahdesta alkuperästä ja kolmesta vaiheesta.
Manikealaisuuden todellisuuskäsityksessä keskeistä on voimakas kaksijakoisuus eli dualismi. Kaksi alkuperää tarkoittaa valoa ja pimeyttä, jotka ovat toisistaan riippumattomia elementtejä. Yleisen tulkinnan mukaan valo tarkoittaa henkeä ja pimeys tarkoittaa ainetta. Kyse ei siis ole suoranaisesti hyvän ja pahan vastakkainasettelusta toisin kuin joskus luullaan.
Ensimmäisessä vaiheessa valo ja pimeä olivat kokonaan erillään toisistaan ja toisiaan tiedostamattomia. Toisessa vaiheessa pimeä havaitsi valon ja alkoi himota sen ominaisuuksia. Pimeä hyökkäsi valon valtakuntaan ja syntyi suuri taistelu, jossa osa valosta joutui pimeän nielemäksi. Näin valo antoi aineelle elämän henkäyksen. Manikealaisuuden mukaan kaikissa elävissä olennoissa on valoa pimeän vankina. Manikealaisten tehtävä on vapauttaa valoa toimimalla valon eikä pimeän periaatteiden mukaan. Kolmannessa vaiheessa lähes kaikki valo on vapautettu, jolloin valo ja pimeä ovat jälleen erillään toisistaan.
Kertomus kolmesta vaiheesta eli kolmesta ajasta on voimakkaasti mytologisoitu manikealaisissa teksteissä, joissa sekä valo että pimeys personoidaan lukuisiksi jumaluuksiksi ja muiksi yliluonnollisiksi olennoiksi. Mytologisesta luonteestaan johtuen manikealaisuutta on pidetty myös monijumalaisena uskontona.
Uskonnollinen järjestys
Manikealaisuuden seuraajat jaettiin kahteen luokkaan, valittuihin ja kuulijoihin, joilla oli eri velvollisuudet. Valitut toimittivat uskonnollisia rituaaleja, tekivät lähetystyötä ja opettivat uskontoa kuulijoille. Kuulijat vuorostaan tukivat valittuja aineellisesti.
Valittujen täytyi noudattaa kolmea sinettiä ja viittä käskyä. Suun sinetti tarkoitti lihansyönnin ja viininjuonnin välttämistä, kätten sinetti tarkoitti väkivallattomuutta ja rinnan sinetti tarkoitti sukupuolista siveyttä eli käytännössä selibaattia. Viisi käskyä sisältävät käytännössä samat asiat kuin kolme sinettiä, jotka ovat:
Lisäksi valittujen piti paastota seitsemän päivää joka kuukausi.
Kuulijoita sitoi kymmenen käskyä, joissa kiellettiin epäjumalien palvonta, valehtelu, ahneus, tappaminen, aviorikos, opetuksen turmeleminen, varastaminen, taikuus, uskonnon kieltäminen ja laiskuus. Manikealaisuuden moraalisäädökset olivat siis hyvin lähellä yleisiä moraalisia periaatteita, jotka ilmenevät myös kymmenessä käskyssä. Toisaalta näkemystä yleisistä moraalisista periaatteista on arvosteltu siitä, että se ottaa annettuna kristinuskon moraaliperiaatteet muttei tunnusta niiden alkuperää.
Manikealaisuus ja kristinusko
Pohjoisafrikkalainen kirkkoisä Augustinus oli ennen kristinuskoon kääntymistään manikealainen. Vaikka Augustinus kääntymyksensä jälkeen oli manikealaisuuden tiukka vastustaja, on manikealaisten vaikutteiden väitetty vaikuttaneen hänen kauttaan myös kristinuskon kehitykseen. Toisaalta on myös esitetty ettei Augustinuksen aiempi manikeolaisuus olisi vaikuttanut kristinuskon kehitykseen.
Normaali-ilmakehä
Normaali-ilmakehä eli normaali ilmanpaine (atm) on kansainvälisesti vahvistettu ilmanpaineen normaaliarvo, 101 325 pascalia, jota ennen on käytetty myös paineen mittayksikkönä. Se on suuruudeltaan lähellä yhtä baaria, jolla se käytännössä voidaan usein korvata.
Yksi normaali-ilmakehä on 760 torria eli elohopeamillimetriä.
Historia
Vuonna 1954 pidetty kymmenes yleinen paino- ja mittakonferenssi (CGPM) vahvisti normaali-ilmakehän yleiseen käyttöön ja hyväksyi sille arvon 1013,25 dyneä neliösenttimetriä kohti, mikä on sama kuin 101 325 Pa. Tämän arvon oli tarkoitus olla yhtä suuri kuin keskimääräinen ilmanpaine merenpinnan tasolla Pariisin leveysasteella, ja käytännön kannalta se todella vastaa keskimääräistä ilmanpainetta merenpinnan tasolla monissa teollistuneissa maissa, jotka ovat suunnilleen samoilla leveyspiireillä.
Kemiassa lämpötilan ja paineen standardiarvona on vanhastaan käytetty NTP:tä (Normaali lämpötila ja paine), joka vastaa 0 °C:n lämpötilaa ja 101,325 kPa:n painetta. Vuonna 1982 IUPAC kuitenkin suositteli, että ilmoitettaessa aineiden fysikaalisia ominaisuuksia normaalipaineena käytettäisiin tarkalleen yhden baarin eli 100 kilopascalin painetta.
Maksim Majorov
Maksim Olegovitš Majorov (s. 26. maaliskuuta 1989 Andižan, Uzbekistanin SNT, Neuvostoliitto) on venäläis-uzbekistanilainen jääkiekkoilija, joka pelaa KHL-joukkue Traktor Tšeljabinskissa.
Seuraura
Uzbekistanissa syntynyt Majorov kasvoi Venäjällä ja hän on Ak Bars Kazanin kasvatti. Majorov pelasi ensimmäiset miesten pelinsä 16-vuotiaana seuran kakkosjoukkueessa Venäjän kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Pervaja Ligassa. Seuraavan kauden 2007–2008 hän vietti pääasiassa sarjatasoa ylempänä Vysšaja Ligassa Neftjanik Leninogorskin ja Neftjanik Almetjevskin joukkueissa. Columbus Blue Jackets varasi Majorovin neljännellä kierroksella 94. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2007. Kauden 2007–2008 hän pelasi suurimmaksi osaksi taas Kazanin kakkosjoukkueessa, mutta sai tililleen myös 11 ottelua Ak Barsin Superliigassa pelanneessa joukkueessa tehden siellä yhden maalin.
Sinisavikka
Sinisavikka (Chenopodium glaucum) on revonhäntäkasvien heimoon kuuluva yksivuotinen ruoho. Se kasvaa 7–40 senttimetriä korkeaksi ja on väriltään vihreä. Lehdet muistuttavat tammen lehtiä. Sinisavikkaa kasvaa laajalla alueella Euraasiassa ja Pohjois-Amerikan itä- ja keskiosissa. Sitä tavataan erityisesti typekkäillä, multavilla kasvupaikoilla.
Maksim Majorov
Seuraura
Kesällä 2008 WHL-joukkue Brandon Wheat Kings varasi Majorovin 33. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa. Hän siirtyi kaudeksi 2008–2009 kuitenkin Columbus Blue Jacketsin organisaatioon ja pelasi kautensa pääosin farmijoukkue Syracuse Crunchissa, AHL:ssä. Majorovin tulokaskausi toi siellä 71 runkosarjaottelussa tehot 17+14=31. Hän oli Crunchin kolmanneksi paras maalintekijä. Majorov pelasi kauden aikana myös kolme ensimmäistä NHL-otteluaan Blue Jacketsissa. Hän pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 3. tammikuuta 2009 vieraissa St. Louis Bluesia vastaan. Kaudella 2009–2010 Majorov jakoi 17 osumallaan Crunchin sisäisen maalipörssin voiton Derek MacKenzien ja Alexandre Picardin kanssa. Hänet valittiin 11. huhtikuuta 2010 AHL:n viikon pelaajaksi. Majorov pelasi kauden aikana neljä NHL-ottelua.
Sinisavikka
Ulkonäkö ja koko
Sinisavikan kukinto on pääosin lehtihankaisten pienisykeröisten, tiheiden osakukintojen muodostama. Kukinnon sykerön kärkikukka on kaksineuvoinen, ja sen kehä on kolme-viisilehtinen. Heteitä on yhdestä viiteen. Muut kukat ovat kaksineuvoisia tai emikukkia, niiden kehä on kolmilehtinen ja heteitä on korkeintaan yksi. Suomessa sinisavikka kukkii heinä-syyskuussa. Pähkylä on kehän muodostaman hedelmäverhiön suojaama. Siemen on pystyasennossa lukuun ottamatta sykerön kärkikukintoja, joissa se on vaaka-asennossa. Kooltaan siemen on 0,6–1,1 millimetriä pitkä, ympärykseltään pyöreähkö ja tylppäreunainen.
Maksim Majorov
Seuraura
Kaudella 2010–2011 Majorov oli Blue Jacketsin uuden farmijoukkueen, Springfield Falconsin toiseksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies tehoilla 19+14=33. Hän pelasi kauden aikana viisi NHL-ottelua tehden NHL-uransa avausmaalin 1. huhtikuuta 2011 Chicago Blackhawksia vastaan. Kaudella 2011–2012 Majorov pelasi kymmenen NHL-ottelua tehopistein 1+1=2.
Sinisavikka
Ulkonäkö ja koko
Sinisavikka muistuttaa läheisesti Pohjois-Amerikasta kotoisin olevaa amerikansinisavikkaa (C. salinum). Laji onkin aikaisemmin luokiteltu sinisavikan alalajiksi (C. glaucum ssp. salinum).
Maksim Majorov
Seuraura
Toukokuussa 2012 Majorov teki KHL-sopimuksen kasvattajaseuransa Ak Bars Kazanin kanssa, mutta hänet kuitenkin kaupattiin ennen kauden 2012–2013 alkua Atlantiin. Majorovin KHL:n tulokaskausi toi 40 runkosarjaottelussa tehot 16+6=22 sekä viidessä playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Hän oli runkosarjassa Atlantin paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies.
Sinisavikka
Levinneisyys
Sinisavikka on levinnyt laajalle Euraasiassa. Sitä tavataan koko Euroopassa lukuun ottamatta Italian ja Kreikan keski- ja eteläosia, Irlantia, Islantia ja Fennoskandian ja Venäjän pohjoisosia. Levinneisyysalue jatkuu Aasian puolella läpi Etelä- ja Keski-Siperian ja Keski-Aasian Tyynelle valtamerelle asti Japaniin, Korean niemimaalle ja Itä-Kiinaan. Lajia tavataan myös Pohjois-Amerikan itä- ja keskiosissa. Ihmisen mukana se on levinnyt myös Etelä-Amerikkaan, eteläiseen Afrikkaan ja Australiaan.
Maksim Majorov
Maajoukkueura
Majorov edusti Venäjää alle 20-vuotiaiden Super Seriesissa vuonna 2007.
Sinisavikka
Levinneisyys
Suomessa sinisavikkaa on tavattu Vaasan korkeudelle saakka koko maassa ja Pohjanlahden rannikkoalueella aina Tornion korkeudelle saakka. Etelä-Suomessa laji on muinaistulokas, pohjoisempana uustulokas.
Mentuhotep III
pienoiskuva|Mentuhotep III. Museum of Fine Arts, Boston. Mentuhotep III (hallitsi noin 2010 eaa. – 1998 eaa. tai 2004 eaa. – 1992 eaa.) oli Egyptin 11. dynastian faarao. Hänen vanhempansa olivat faarao Mentuhotep II ja kuningatar Tem. Mentuhotep III nousi valtaistuimelle isänsä pitkän kauden jälkeen, ja hän oli faaraoksi tullessaan jo melko iäkäs. Hänen kaudellaan rakennettiin ja korjattiin useita rakennuksia. Mentuhotep lähetti myös kaupparetkikuntia Puntin maahan. Mentuhotep sai haaremiinsa kuuluneen Imin kanssa pojan, seuraajansa Mentuhotep IV:n.
Sinisavikka
Käyttö
Useiden muiden savikkakasvien tapaan myös sinisavikka kelpaa ihmisravinnoksi.
Nikolai von Brandenburg
pienoiskuva|Nikolai von Brandenburg. Nikolai von Brandenburg (8. elokuuta 1839 Pietari – 31. elokuuta 1903 Pietari) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut kenraaliluutnantti ja museonjohtaja.
Nikolai von Brandenburgin vanhemmat olivat Säämingissä 1795 syntynyt hovineuvos Reinhold Joakim von Brandenburg ja Sofia Trofimova ja puoliso Maria Petrovna Bassina. Myös hänen veljensä Alexander von Brandenburg yleni kenraaliksi Venäjän keisarillisessa armeijassa. Nikolai von Brandenburg kävi kymnaasin ja kadettikoulun, minkä jälkeen hänet ylennettiin luutnantiksi jalkaväkirykmentissä Käkisalmella 1858. Vuonna 1860 hän siirtyi 21. tykistöprikaatiin ja vuonna 1863 Henkivartioväen 2. tykistöprikaatiin. Alikapteeniksi von Brandenburg tuli 1867 ja kapteeniksi 1870. Hänet määrättiin 1872 palvelukseen tykistön keskushallintoon ja 1872 Pietarin tykistömuseoon, jonka johtajana hän toimi vuoteen 1896 saakka. Von Brandenburg ylennettiin everstiksi 1873 ja hän oli mukana Turkin sodassa 1877–1878. Kenraalimajuriksi hänet ylennettiin 1886 ja kenraaliluutnantiksi 1896.
Von Brandenburg julkaisi sotahistoriallisia, historiallis-arkeologisia ja sotilasarkeologisia tutkimuksia, kuten Kurgany južnogo Priladožja (1895) ja Staraja Ladoga (1896), samoin kuin sukututkimuksen Rod knjazei Masalskih (1892).
Letka (kylä)
Kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1620. Vuoteen 1645 mennessä sen viereen syntyi Letkan pogosta. Asukkaat harjoittivat maanviljelyä, metsästystä ja kalastusta sekä toimivat kyytimiehinä Vjatkan ja Luzan välisellä kauppareitillä. Vuosina 1935–1963 kylä oli Letkan piirin keskus. Vuonna 1989 asukkaista 68 % oli komeja ja 28 % venäläisiä.
Usugumo (1927)
Usugumo oli Keisarillisen Japanin laivaston Fubuki-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Mauri Melamies
Mauri Robert Melamies (vuoteen 1935 Mellenius) (22. syyskuuta 1916 Sodankylä – 3. helmikuuta 2008 Helsinki) oli Kemi Oy:n toimitusjohtaja ja vuorineuvos.
Usugumo (1927)
Valmistus
Alus tilattiin vuoden 1923 laivasto-ohjelmassa Ishikawajiman telakalta, missä köli laskettiin 21. lokakuuta 1926. Alus laskettiin vesille 26. joulukuuta 1927 ja otettiin palvelukseen 26. heinäkuuta 1928.
Mauri Melamies
Melamiehen vanhemmat olivat piiripäällikkö Eino Melamies ja Selma Lampela. Hän avioitui 1941 Stina Blässaren kanssa, perheeseen syntyi kolme lasta. Melamies kävi kansakoulun Sodankylässä ja jatkoi opintojaan Kemijärven yhteiskoulussa. Ylioppilaaksi hän valmistui Oulun lyseosta vuonna 1935. Melamies palveli upseerina talvi- ja jatkosodissa ja suoritti vuonna 1943 metsänhoitajan tutkinnon. Sodan jälkeen Melamies tuomittiin sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä syylliseksi asekätkentään ja hän istui kahden vuoden tuomionsa Sörnäisten vankilassa, jossa hän suoritti alemman oikeustutkinnon. Vuonna 1944 hän astui Kemi Oy:n palvelukseen ja oli mukana sodan jälkeisessä Lapin jälleenrakennuksessa. Kemi Oy:n varatoimitusjohtajaksi hän tuli vuonna 1966 ja toimitusjohtajaksi vuonna 1969, missä tehtävässä hän toimi vuoteen 1979. Vuorineuvoksen arvonimi myönnettiin Melamiehelle vuonna 1973.
Usugumo (1927)
Palvelus
Alus upotettiin 7. heinäkuuta 1944.
Ilmakehä (täsmennyssivu)
Ilmakehä voi tarkoittaa seuraavia:
Rocky Taylor
Rocky Taylor on brittiläinen sijaisnäyttelijä.
Taylor teki elokuvadebyyttinsä 16-vuotiaana elokuvassa Nuoret hurjat (1961). Hänelle maksettiin 20 puntaa, kun hän esitti poikaa, joka tappeli Cliff Richardin roolihahmon kanssa. Taylorin isä oli sijaisnäyttelijä elokuvassa Zulu (1964).
Taylor oli Sean Conneryn ja Roger Mooren sijaisnäyttelijä James Bond -elokuvissa. Hän oli myös Charles Bronsonin sijaisnäyttelijä elokuvassa Väkivallan vihollinen (1985), jossa hän hyppäsi palavasta rakennuksesta. Stuntti epäonnistui ja Taylor mursi selkärankansa ja lantionsa sekä sai palovammoja. Hän joutui sairaalaan kahdeksaksi viikoksi ja oli työkyvytön kuusi vuotta.
Taylor on toiminut sijaisnäyttelijänä tai valvonut stuntteja elokuvissa Titanic, Batman, Highlander – kuolematon ja Da Vinci -koodi sekä Harry Potter -elokuvissa. Vuonna 2011, kun hän oli 64-vuotias, Daily Mail kutsui häntä Britannian vanhimmaksi sijaisnäyttelijäksi.
Zamana
Zamana (Замана, suomeksi ”Aika”) on Venäjällä Dagestanin pääkaupungissa Mahatškalassa ilmestyvä darginkielinen sanomalehti.
Zamana on perustettu vuonna 1921 nimellä Dagistanna muhtarijat (”Autonominen Dagestan”). Aluksi se ilmestyi arabialaisella, myöhemmin latinalaisella ja vuodesta 1938 lähtien kyrillisellä kirjaimistolla. Lehden niminä on ollut muun muassa Šura Dagistan, Dargan, Kolhozla bairah ja Dagistanna pravda. Vuonna 1961 se sai nimen Leninna bairah (”Leninin lippu”). 1970-luvun alussa lehteä julkaistiin kolmesti viikossa 23 000 kappaleen painoksena.
Nykyään Zamana ilmestyy kerran viikossa A3-kokoisena ja 20-sivuisena. Painosmäärä oli vuoden 2010 lopussa noin 3 500 kappaletta. Lehden teemoja ovat Dagestanin yhteiskuntaelämä sekä dargien kulttuuri ja historia. Julkaisijoina toimivat tasavallan hallitus ja kansalliskokous. Päätoimittaja on Gazimagomed Jusupov.
Steel Fist
Steel Fist on puolalaisen heavy metal -yhtye Panzer X:n EP-levy, joka on julkaistu vuonna 2006.
Leningrad Cowboys Meet Moses
Leningrad Cowboys Meet Moses on vuonna 1994 ensi-iltansa saanut Aki Kaurismäen ohjaama ja käsikirjoittama komediaelokuva. Se on jatko-osa Leningrad Cowboys Go America -elokuvalle. Tarinan ovat tehneet Sakke Järvenpää, Mato Valtonen ja Kaurismäki. Siinä kovasti yhtyeen entistä manageria Vladimiria muistuttava Mooses johdattaa yhtyeen takaisin kotiin läpi Euroopan.
Kaurismäen toinen Leningrad Cowboys -elokuva kuvattiin Yhdysvalloissa ja Keski-Euroopassa syksyllä 1993, jolloin yhtyeen suosio oli uudessa nousussa, lähinnä Helsingin Senaatintorilla kesäkuussa 1993 Puna-armeijan kuoron ja orkesterin kanssa järjestetyn yhteiskonsertin ansiosta. Tässä konsertissa kuvatusta materiaalista Kaurismäki muokkasi kolmanneksi Leningrad Cowboys -elokuvaksi Total Balalaika Shown, joka sai teatteriensi-iltansa kesällä 1994, muutamaa kuukautta Leningrad Cowboys Meet Moses -elokuvan ensi-illan jälkeen.
Mart Nutt
Mart Nutt (21. maaliskuuta 1962 – 2. kesäkuuta 2019 ) oli virolainen poliitikko ja historioitsija. Hän edusti Isamaa-puoluetta jokaisessa parlamentissa Viron uudelleen itsenäistymisestä 1991 kuolemaansa asti. Hän oli vuonna 1989 yksi Res Publica -liikkeen perustajista. Nutt valmistui Tarton yliopistosta vuonna 1985 pääaineinaan historia ja etnografia. Vuonna 2011 hän väitteli Tallinnassa tohtoriksi Viron parlamentin ulkosuhteiden kehityksestä.
Leningrad Cowboys Meet Moses
Leningrad Cowboys Meet Moses -elokuvan menestys jäi Suomessa varsin vaatimattomaksi; sen näki vain 5 517 maksanutta katsojaa. Suurin osa niin koti- kuin ulkomaisistakin kriitikoista tyrmäsi elokuvan, ja kotimaisen kritiikin tiivisti Kari Uusitalo Hyvinkään Sanomissa: ”Tulos on vieläkin rapsodisempi kuin edellisellä kerralla (Leningrad Cowboys Go America), eikä huvittavuudessaan enää yhtä huvittava. Jonkinlainen väsähtänyt väljähtyneisyys tuntuu paistavan juonen kuljettelussa ja yksittäisten tilanteiden rakentelussa.” Suorasanaisin oli Pekka Eronen Etelä-Suomen Sanomiin vuonna 2000 laatimassaan televisioesityksen arvostelussa: ”Leningrad Cowboys Meet Moses olisi saanut jäädä vaikka tekemättä.”
Leningrad Cowboys Meet Moses jäi Aki Kaurismäen ja hänen pitkäaikaisen luottonäyttelijänsä Matti Pellonpään viimeiseksi yhteiseksi projektiksi ja ylipäänsä Pellonpään viimeiseksi kokoillan kotimaiseksi elokuvaksi. Pellonpää nähtiin myöhemmin vielä Gilles Charmantin ohjaamassa Iron Horsemen -elokuvassa ja Aku Louhimiehen puolipitkässä oppilastyössä Sirpaleita. Kaurismäki omisti seuraavan, vuonna 1996 valmistuneen pitkän elokuvansa Kauas pilvet karkaavat heinäkuussa 1995 kuolleen Pellonpään muistolle.
Leningrad Cowboys Meet Moses -elokuva myytiin ulkomaille Belgiaan, Itävaltaan, Japaniin, Kanadaan, Puolaan, Ranskaan, Ruotsiin, Saksaan ja Sveitsiin. Elokuvan maailmanensi-ilta oli Berliinin elokuvajuhlilla 15. helmikuuta 1994.
Sepänlampi (Ikaalinen)
Sepänlampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Sipsiössä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Sepänlampi on osa Kyrösjärven lähialuetta.
Mortimer Brofeldt
Mortimer Brofeldt (17. syyskuuta 1840 Kangasniemi – 23. joulukuuta 1890 Brest-Litovsk) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijan useissa eri esikuntatehtävissä palvellut kenraalimajuri.
Sepänlampi (Ikaalinen)
Maantietoa
Sen pituus on 250 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 2,3 hehtaaria. Lampi sijaitsee peltomiseman keskellä ja sen lähiympäristö on suota. Siihen ei laske yhtään ojaa ja sen laskuoja lähtee lounaiskulmasta ja virtaa 500 metriä laskien Kyrösjärven Majoosselällä Kirkkolahteen. Rantaviiva on 600 metriä pitkä. Rantaan ei ole rakennettu mitään eikä sinne johda tietä. Lähimmät rakennukset kuuluvat läheiselle Sepän maatilalle.