cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Seto Kaiba
Battle City
Battle Cityn semifinaalit ja finaali käytiin Ottelutornissa, joka oli pystytetty Alcatraziin, saarelle, jossa sijaitsi ennen Gozaburo Kaiban rakentama sotilastukikohta. Kaiban unelma oli voittaa turnaus juuri siellä, koska silloin hän tuntisi ylittäneensä sekä Yugin että Gozaburon. Ensin käytiin Yugin, Kaiban, Jounouchin ja Malikin välinen ”battle royal” -ottelu. Sen kaksi ensimmäistä ottelijaa, joiden elämäpisteet laskisivat nollaan, kohtaisivat toisensa ensimmäisessä semifinaalissa ja jäljelle jääneet toisessa. Kaiba halusi kohdata Yugin voittaakseen ”Sliferin” itselleen, mutta Yugi halusi kohdata Jounouchin lupauksena tälle. Jounouchi kuitenkin halusi kohdata Malikin kostaakseen Main puolesta ja lopulta ottelu päättyi Jounouchin ja Kaiban toivomalla tavalla. Jounouchi oli vähällä voittaa Malikin omassa semifinaaliottelussaan, mutta varjopelin aiheuttama rasitus löi hänet tajuttomaksi. Silloin Kaiba melkein hyväksyi Jounouchin ”todelliseksi ottelijaksi”, mutta muutti heti mielensä kohdatessaan Yugin ja solvatessa Jounouchia tämän kuullen.
Semifinaaliottelun aikana Yugi onnistui hetken ajan viivyttämään Kaiban tavoitetta kutsua ”Obelisk”, mutta lopulta Kaiba ja Yugi saivat kutsuttua ”Obeliskin” ja ”Sliferin” lähes samaan aikaan ja niiden voimien yhteentörmäys aihettu näyn muinaisesta Egyptistä. Kaiba ei välittänyt näystä, vaan uskoi itse luovansa oman tulevaisuutensa ja molempien Jumalahirviöiden tuhottua toisensa hän päätti lopulta turvautua ”Blue-Eyes Ultimate Dragoniinsa” ja käytti ”Final Attack Orders” -ansakorttia jättäkseen itselleen ja Yugille pakkaan vain kolme heidän itse valitsemaansa korttia. Yugi käytti ”Double Spell” -loitsua lainatakseen Kaiban hautuumaalta loitsuja ”Monster Reborn” ja ”Polymerization” ja kutsui yhdistelmähirviö ”Dark Paladinin”. Tämän jälkeen Yugi jakoi ”Ultimate Dragonin” ”De-Fusion” -loitsulla takaisin kolmeksi ”Blue-Eyes White Dragoniksi” ja käytti myös loitsua ”Diffusion Wave-Motion”, jolla ”Dark Paladin” kukisti kaikki Kaiban kolme ”Blue-Eyesia” ja voitti ottelun. Yugi uskoi ansainneensa voittonsa ystävyyssiteittensä ansiosta ja Kaiban hävinneen vihan vuoksi. Kaiba kuitenkin uskoi vihan olevan voimaa ja ettei ystävyydellä ole arvoa. Hän luovutti ”Obeliskin” Yugille ja aikoi räjäyttää Ottelutornin taivaan tuuliin ennen Yugin ja Malikin finaaliottelua. Isis ja Mokuba kuitenkin moittivat itsekin Kaibaa tämän vihaisuudesta ja taivuttelivat hänet antamaan Yugille ”Fiend’s Sanctuary” -loitsun avuksi Malikia vastaan. Kaiba jäi katsomaan ottelua ja Yugin voitettua sekä oikean Malikin tuhottua Varjo-Malik lopullisesti, Kaiba onnitteli Yugia voitosta, mutta aikoi silti räjäyttää tornin unohtaakseen Gozaburon ja häviönsä Yugille. Battle Shipin vaurioittumisen vuoksi, muut poistuivat saarelta lääkintähelikopterilla, Seton ja Mokuban poistuessa ”Blue-Eyes White Dragonin” mallin mukaan rakennetulla suihkukoneella.
Kaiban kortit
Tässä on tunnetuimpia Kaiban käyttämiä kortteja.
Hirviöt '''Yhdistelmähirviöt
Loitsut Ansat
Kathleen Freeman
thumb|Kathleen Freeman ja [[Leonard Nimoy.]] Kathleen Freeman (17. helmikuuta 1919 Chicago – 23. elokuuta 2001 New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi muun muassa Kurt Neumannin Kärpäsessä (1958) ja useissa Jerry Lewis -elokuvissa.
Freeman kuoli keuhkosyöpään 82-vuotiaana.
Hildegard Knef
thumb|Hildegard Knef vuonna 1995 Hildegard Frieda Albertine Knef ([]; 28. joulukuuta 1925 Ulm – 1. helmikuuta 2002 Berliini) oli kirjailija ja keskeisiä sodanjälkeisiä saksalaisia näyttelijöitä ja laulajia, joka teki merkittävän uran sekä Saksassa että Yhdysvalloissa. Hän on leimautunut vapautuneeksi ja itsevarmaksi nykyaikaiseksi saksalaiseksi naishahmoksi, joka ei ole pelännyt ilmaista mielipiteitään.
Knef on julkaissut useita kirjoja, joista tunnetuin on omaelämäkerta Lahjahepo – kertomus elämästäni (Der geschenkte Gaul – Bericht aus einem Leben', 1970). Kirja kertoo Knefin elämästä toisen maailmansodan aikaisessa Saksassa. Teos on toisen maailmansodan jälkeisen Saksan myydyimpiä kirjoja. Sitä on myyty yli miljoona kappaletta. Knefin toinen tunnettu teos Tuomittu (Das Urteil, 1975) kertoo rintasyövästä toipumisesta. Knef on edelleen erittäin kiistelty mutta ihailtu taiteilija Saksassa. Hän aiheutti vuonna 1950 yhden suurimmista saksalaisen elokuvan ja katolisen kirkon skandaaleista esiintymällä alastomana elokuvassa Syntinen nainen (Die Sünderin). Hän elvytti saksalaisen chanson-perinteen.
Knefin elämäkerta vedettiin myynnistä keväällä 2007.
Kummi
Kummi (venäjän sanasta kum,, ) on kristillisessä perinteessä kasteessa kirkkoon liitettävän hengellinen ohjaaja, hengellinen vanhempi, jonka tulee pääsääntöisesti kuulua samaan kirkkokuntaan kastettavan kanssa. Kummiuden tarkoitus on toisin sanoen kummilapsen uskonnollisesta kasvatuksesta huolehtiminen. Kummeja ei ole niissä kristillisissä ryhmissä, jotka eivät hyväksy vauvakastetta; toisaalta esimerkiksi evankelis-luterilaisessa kirkossa kummi vaaditaan niillekin, jotka kastetaan aikuisena.
Kummi-sana on laajentunut myöhemmin tarkoittamaan myös muutamia täysin maallisia asioita. Kummiin sanana ja käsitteenä liittyykin lähes pelkästään myönteisiä mielikuvia.
Henkilön miespuolista kummia voidaan kutsua nimellä kummisetä ja naispuolista nimellä kummitäti.
Historia
Kummijärjestelmästä on mainintoja jo toisella vuosisadalta. Kristitty filosofi Justinos Marttyyri kertoo henkilöistä, joille kerrottiin kastettavasta. Termit takaaja ja huolehtija olivat 200-luvulla nimitykset kummeista. 200 vuotta myöhemmin 400-luvulla rinnalle tulivat termit todistaja ja johdattaja. Aluksi kummien tehtävä oli selvittää, miksi kastetta pyydetään ja onko sille edellytyksiä. Hippotalyksen kirkkojärjestyksessä vuonna 215 kerrottiin myös lapsen kasteesta. Tällöin kummi vastasi lapsen puolesta kastajan kysymyksiin. Kummin tehtävä oli jo tuolloin johdattaa hänet kristilliseen elämään ja kertoa uskon asioista. Vuonna 430 Augistinus totesi, että kummiksi eivät kelpaa kerettiläiset tai julkisyntiset.
Vuodesta 813 saakka on kummeina toimiminen kielletty vanhemmilta. Ensimmäisen vuosituhannen lopulla ylestyi myös kaksi kummia (hengellinen isä ja äiti).
Varhaisella keskiajalla tuli germaanisiin kielin sanat kummisetä (engl. godfather) ja kummitäti (engl. godmother), joihin pohjautuu suomen kielen sana kummi. Puhuttiin hengellisestä sukulaisuudesta, ja se oli myös esteenä avioliitolle. Ruotsissa 1600-luvulla kummien määrä oli 2–3 henkilöä, mutta Suomessa vaihtelua oli suuresti vaihdellen johtuen esim. yhteiskunnallisesta asemasta. Enimmäismäärä oli kuusi ja aatelisilla yhdeksän kummia, sukupuolella ei ollut juuri merkitystä.
Kummi ja kummius ortodoksisessa kirkossa
Kummiudesta ei ole säädetty Raamatussa, mutta siitä on olemassa mainintoja apostolisissa säännöissä ja opetuksissa, kirkkoisien säännöissä ja kirkolliskokousten kanoneissa.
Alkukirkossa kastettavalla oli vain yksi kummi, myöhemmin kummien lukumäärä on vakiintunut kahdeksi. Siitä poikkeava lukumäärä ei ole ortodoksisen perinteen mukaista.
Kummi valitaan kastettavalle tai kirkkoon liitettävälle ortodoksille aina. Kummius ei ole juridinen suhde vaan kristillinen, hengellinen suhde. Kummin tehtävänä on kasvattaa kummilastaan hengellisessä elämässä ja tavoissa. Kummin tulee tuntea oma uskontonsa edes perusteiltaan ja perustotuuksiltaan ja pystyä siirtämään nämä tietonsa ja taitonsa myös kummilapselleen. Kummius ei ole ortodoksisessa kirkossa pelkästään kunniatehtävä ja kasteen todistajana oleminen, vaan se on paljon monisyisempi ja velvoittavampi. Kummin tehtävänä on olla mukana ja avustajana kasteessa myös kasteeseen oleellisesti liittyvien muiden mysteerioiden (sakramenttien) toimittamisessa.
Suomen ortodoksisen kirkon kirkkojärjestyksen mukaan kirkon jäsenyyteen kastettavalla tulee olla yksi ortodoksinen kummi, ja tämän lisäksi hänellä voi olla muita kristillistä uskoa tunnustavia kummeja.
Kummi ja kummius luterilaisessa kirkossa
Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa kummin tehtävä on olla vanhempien apuna lapsen kristillisessä kasvatuksessa. Kummina pitää olla vähintään yksi 15 vuotta täyttänyt evankelis-luterilaisen kirkon konfirmoitu jäsen. Suositus on ainakin kaksi kummia; kirkkojärjestyksen mukaan yksi kummi riittää "erityisestä syystä" ja kirkkoherran luvalla. Pakollisen kummin ohella kummina voivat toimia myös tiettyjen muiden kristillisten kirkkojen jäsenet. Näin kuitenkin kyseeseen tulevat vain kirkot, jotka hyväksyvät luterilaisen kirkon toimittaman kasteen päteväksi myös omassa kirkossaan. Kummeja voidaan nykyään erityisluvalla myöhemmin lisätä, mutta kummiutta ei voi purkaa.
Kummit katolisessa kirkossa
Katolisen kirkon kaste on säilynyt läpi vuosisatojen lähes samanlaisena. Katolisessa kirkossa on uusia kehityksiä kummiudessa. Kummeille esim. Ranskassa on ruvettu järjestämään kummivalmennuksia.
Kummi-sanan muita merkityksiä
Uskonnottomissa nimiäisissä on muodostunut tavaksi nimetä vauvalle erityisiä aikuisia. Kummi-nimen lisäksi näitä kutsutaan toisinaan vaikkapa nimellä tukiaikuinen, kummeli (joka tarkoittaa merenkulussa reittiopastetta) tai haltijakummi.
Kummi käsitteenä on tullut myös kristillistä tapaa laajempaan käyttöön. Alakouluissa puhutaan koulukummeista, jotka isompina huolehtivat koulunsa aloittaneista ekaluokkalaisista ja ovat heille tukena ja esimerkkinä. Koulukummitoiminta tuli käyttöön 1990-luvulla ja on saanut lasten parissa suuren suosion.
Kehitysmaiden lasten kummius
Nykyään kummi-käsite on laajennettu alkuperäisestä uskonnollisesta merkityksestään myös kehitysyhteistyöhön. Tällöin kummilla tarkoitetaan henkilöä, joka lahjoittaa kuukausittain tietyn rahasumman, jolla tuetaan yksittäistä kehitysmaassa asuvaa lasta.
Rautainen palkkalaki
Rautainen palkkalaki on saksalaisen Ferdinand Lassallen 1800-luvulla luoma sovellutus teoriasta, jonka mukaan palkat asettuvat aina toimeentulon vähimmäistasolle. Lassalle muotoili sen englantilaisen David Ricardon esittämästä palkkateoreettisesta käsityksestä. Rautaisen palkkalain mukaan palkkojen noustessa matalimman elämiseen riittävän tason yläpuolelle väestö alkaa kasvaa niin nopeasti, että työvoiman määrän kasvun vaikutuksesta palkkataso alenee takaisin sellaiselle tasolle, että työntekijä perheineen tulee vain hyvin niukasti toimeen tai parhaimmillaankin hän saavuttaa vain juuri ja juuri tason, mikä kyseisessä yhteiskunnassa vallitsevan tottumuksen mukaan on tarpeen. Rautainen palkkalaki perustuu olettamukseen, jonka mukaan väestö kasvaa aina nopeammin kuin saatavilla olevien elintarvikkeiden määrä. 1900-luvulla huomattiin, ettei rautainen palkkalaki ollut toteutunut teollistuneissa maissa. Palkkojen nousuun liittyi syntyvyyden aleneminen.
AG 12
AG 12 oli Venäjän keisarikunnan laivaston AG-luokan sukellusvene. Alus oli osa 1915 yhdysvaltalaisten Holland sukellusveneiden piirustusten pohjalta tehtyä Itämeren telakalta tehtyä tilausta. Aluksen osat valmistettiin Yhdysvalloissa ja ne koottiin Putilovin telakalla Pietarissa.
Palvelus
Vene laskettiin vesille 1916, jolloin se liitettiin 4. sukellusvenelaivueeseen. Se otti osaa taisteluihin Itämerellä vaihtelevalla menestyksellä, kunnes se joulukuussa 1917 asettui sisaralusten kanssa talvehtimaan Hankoon. Ne pidettiin normaalista poiketen koko ajan lähtövalmiudessa eli esimerkiksi akkuja ei viety talvisäilöön maihin. AG 12 upotettiin Hankoon 3. huhtikuuta 1918 AG 11:n, AG 15:n ja AG 16:n kanssa juuri ennen saksalaisen Itämeren divisioonan maihinnousua.
Suomalaiset nostivat aluksen yhdessä AG-16:n kanssa, suunnitelmana oli, että ne korjattaisiin ja liitettäisiin Suomen merivoimiin. AG 12 kuljetettiin Turkuun, jossa selvisi painerungon repeytymisen olevan niin paha ja koneiston kunto heikko, ettei sen korjaaminen ollut kannattavaa. Aluksesta ei ollut edes varaosiksi, vaan se romutettiin.
Väinö Pessi
Väinö Pessi (21. lokakuuta 1896 Kaukola – 4. syyskuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen kauppaneuvos, yritysjohtaja ja osuustoimintaliikkeen vaikuttaja.
Rasvaton rasva
Rasvaton rasva on rakenteeltaan ja käyttäytymisominaisuuksiltaan rasvaa muistuttavaa valmistetta, jonka tarkoituksena on korvata rasvaa ja siten alentaa elintarvikkeen rasvapitoisuutta. Niitä voidaan valmistaa sekä hiilihydraateista että valkuaisaineista. Tunnetuin rasvaton rasva lienee Olestra, jonka on kehittänyt Procter & Gamble. Täydellistä rasvankorviketta ei toistaiseksi ole keksitty.
Sergei Zavjalov
Sergei Zavjalov (, s. 18. toukokuuta 1958 Tsarskoje Selo, Neuvostoliitto) on venäläinen runoilija.
Gadiaba Kadiel
Gadiaba Kadiel on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Nioron piirissä Malissa. Se sijaitsee 15 kilometriä Niorosta lounaaseen. Kunnassa on 9 900 ja kylässä 1 700 asukasta (vuonna 2009).
Sergei Zavjalov
Zavjalov syntyi Mordvasta tulleiden vanhempien perheeseen. Hän asui vuodet 1970–2004 Pietarissa ja valmistui vuonna 1985 Leningradin valtionyliopiston filologisen tiedekunnan klassiselta osastolta. Vuosina 1988–2004 Zavjalov opetti muinaiskreikkaa ja latinaa sekä antiikin kirjallisuutta. Hän muutti Suomeen vuonna 2004 ja oli Suomen PENin turvakaupunkikirjailija. Zavjalov asui Helsingissä ja Espoossa. Vuodesta 2011 hän on asunut Winterthurissa Sveitsissä.
Gadiaba Kadiel
Gadiaba Kadielin kunta rajoittuu pohjoisessa Nioro Tougouné Rangabén, koillisessa Nioron, idässä Guétéman, etelässä Simbin ja lännessä Gavinanén kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Luonnonvarainen kasvillisuus on pensassavannia. Pysyviä vesistöjä ei ole.
Kuntaan kuuluu 8 kylää. Sen ensimmäiset asukkaat olivat diawandoja. Myöhemmin seudulle asettui bambaroita, fulbeja ja maureja.
Gadiaba Kadielista johtaa päällystämätön maantie RN25 Nioroon. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, hirssi, maapähkinä, lehmänpapu ja vihannekset. Tuotantoeläimiä ovat naudat, vuohet, lampaat, hevoset, aasit ja siipikarja. Teollisuutta kunnassa ei ole lainkaan.
Palveluihin kuuluu viisi alakoulua, kaksi yläkoulua ja kolme terveyskeskusta. Vesihuolto kattaa 82 prosenttia tarpeesta. Keskuskylässä on Énergie du Malin sähköverkko.
Sergei Zavjalov
Zavjalov julkaisi ensimmäiset runonsa Leningradin samizdatissa. Vuosina 1986–1988 Zavjalov kuului Klubi-81:een, neuvostokirjailijaliitolle vaihtoehtoiseen kirjailijayhtymään. 1990-luvun jälkipuoliskolla hän osallistui ”postmodernisteiksi” kutsuttujen  pietarilaisten kirjailijoiden (Arkadi Dragomoštšenko, A. Skidan, D. Golynko ym.) yhteistilaisuuksiin. Zavjalovin runous on kolmessa vuosikymmenessä kehittynyt vapaamittaisesta proosarunoon ja lyriikasta epiikkaan.
2000-luvulla Zavjalov on julkaissut joukon esseitä, joissa neuvostorunoutta tutkitaan traumaattisena todistuslausuntona sekä postkoloniaalisesta problematiikasta (mordvalaisen ja ylipäätään suomalais-ugrilaisen identiteetin rekonstruktio ja dekonstruktio).
Vuosina 2005 ja 2013 Zavjalov osallistui Lahden kansainväliseen kirjailijakokoukseen ja vuonna 2010 suomalais-ugrilaisten kirjailijoiden maailmankongressiin Oulussa. Hän on kääntänyt suomalaista runoutta venäjäksi ja kirjoittanut aiheesta esseen ”Ottelussa ajan hirviön kanssa: suomalainen nykyrunous”.
Zavjalovin teoksia on suomentanut Jukka Mallinen. Niitä on julkaistu runokokoelmina sekä aikakauslehdissä Tuli & Savu, Parnasso, Lumooja, Nuori Voima ja Horisont.
Teokset
Runokokoelmat
Suomeksi:
Arvioita: Jukka Koskelainen, Janne Nummela , Ville Ropponen. Arvioita: Pauli Tapio, Esa Mäkijärvi , Hannu Waarala , Kirsti Ekonen , Vesa Rantama , Riitta Kylänpää , Pia Ingström.
Kääntäjä Jukka Mallinen sai näiden kirjojen sekä Valko-Venäjän opposition presidenttiehdokkaan Uladzimir Njakljajeun kirjan kääntämisestä runokäännöspalkkion Tanssiva karhu.
Ruotsiksi:
Arvioita: Thomas Sjösvärd, Annika Bäckström.
Englanniksi:
Zavjalovin runoja on ilmestynyt antologoissa ja aikakaslehdissä englanniksi  , ranskaksi       , italiaksi      , saksaksi  , kinaksi , puolaksi   unkariksi , serbiaksi     , liattuaksi     , latviaksi  , erzä-mordvaksi.
Kauko Räsänen
Elämä
Laatokan Karjalan Suistamossa Loimolan kylässä syntynyt Räsänen opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa vuosina 1946–1950. Hänet tunnetaan mitaleista ja suurikokoisista, toisinaan reliefimuotoisista veistoksista. Räsäsen tunnetuimpia töitä ovat Enkeli (1960) Lappeenrannassa, Espoon valtuustotalon ovet ja reliefit, Veikkauksen 50-vuotismonumentti Kautta aikain sekä Karjalaan jääneiden sankarivainajien monumentti. — Enkeli oli alun perin toimittaja Kalevi Löfgrenin hautamuistomerkki, mutta teos poistettiin Ristikankaan hautausmaalta ”sopimattomana” ja siirrettiin sittemmin Lauritsalan keskuspuistoon.
Räsänen oli kahdesti naimisissa ja kasvatti kymmenen lasta. Ensimmäinen puoliso taidemaalari Anna Räsänen (o.s. Alanko) kuoli vuonna 1969. Toisesta puolisostaan, kampaaja Kaija Räsäsestä (o.s. Hämäläinen), hän erosi vuonna 2000. Räsäselle myönnettiin valtion taiteilijaeläke vuonna 1986. Hän kuoli 89-vuotiaana syyskuussa 2015.
Studio Outo
Studio Outo Oy on vuonna 2003 perustettu animaatiostudio, jonka toimistot sijaitsevat Oulussa ja Helsingissä. Studio Outo tuottaa markkinointiviestinnän erikoisosaajana monipuolisesti animaatioita, kuvituksia, äänituotantoa ja konseptisuunnittelua. Yritys panostaa voimakkaasti myös animoituihin opetus-, koulutus- ja viestintäsisältöjen kehittämiseen.
Ajatus Kirjat
Ajatus Kirjat oli suomalainen tietokirjojen kustantaja, jonka perusti Juhani Aromäki vuonna 1991.
Gummerus Kustannus Oy osti Ajatus Kustannusosakeyhtiön toukokuussa 2001, minkä jälkeen Ajatus oli toimituksellisesti itsenäinen Gummeruksen tulosyksikkö. Aromäki johti Ajatusta kesään 2004 asti, mistä lähtien kustannuspäällikkönä toimi kesään 2009 asti Jan Erola. Tuolloin Gummerus päätti sulauttaa Ajatus Kirjat osaksi emoyhtiön tietokustantamisosastoa, ja toimituksellisesti itsenäinen yksikkö lakkautettiin.
FV102 Striker
thumb|right|300px|Kuvassa FV102 Striker-ajoneuvoja [[Kuwaitin aavikolla.]] FV102 Striker on Britanniassa valmistettu telavetoinen panssarintorjunta-ajoneuvo. FV102:n valmistaja oli Alvis Vickers, joka toi vaunutyypin tuotantoon vuonna 1975. FV102 kuuluu kokonaiseen CVR(T) ajoneuvoperheen sarjaan.
Ajoneuvon pääaseistuksena on 2x5 Swingfire-tyyppistä lankaohjattua panssarintorjuntaohjusta. Swingfiren jälkeen uudeksi pst-ohjukseksi tuli FGM-148 Javelin. Apuaseena toimii 7,62 mm konekivääri. Swingfire-ohjusten ensimmäinen toimintamatka oli 4 000 metriä.
Vaunutyyppi on edelleen käytössä moottorien ajanmukaistamisen ansiosta. Moottori oli aluksi Jaguar J60 -tyypin 4,2-litrainen 6-sylinterinen bensiinimoottori, teholtaan 190 hevosvoimaa. Uudeksi moottorityypiksi valittiin Cumminsin 5,9 litran mutta saman tehoinen BTA-dieselmoottori. Moottorin vaihdoksella tähdättiin vähentämään polttoaineen kulutusta ja siten saamaan alhaisempia käyttökustannuksia.
80 km/h enimmäisen tienopeuden saavuttamaan kykenevä taisteluajoneuvo on toimintakykyinen yöllä, ja siinä on NBC-suojaus joukkotuhoaseita vastaan. thumb|right|250px|Spartan'in ja Striker'in tunnistuskuvat.
Cats
Cats on Andrew Lloyd Webberin säveltämä musikaali, joka kantaesitettiin Lontoossa vuonna 1981. Musikaali perustuu T. S. Eliotin lastenkirjaan Kissojen kielen kompasanakirja (Old Possum’s Book of Practical Cats) sekä tämän muihin runoihin. Cats on yksi maailman suosituimmista musikaaleista, ja sitä on esitetty eri puolilla maailmaa useina eri tuotantoina. Esitys on käännetty yli 20 kielelle.
Vuonna 2019 sai ensi-iltansa musikaalin elokuvaversio, jonka on ohjannut Tom Hooper.
Tuotantohistoria
Alun perin musikaalin tuottajana toimi Cameron Mackintosh ja The Really Useful Theatre Company. Ohjaajana toimi Trevor Nunn, apulaisohjaajana ja koreografina Gillian Lynne, lavastajana ja puvustajana John Napier sekä valaistuksesta vastasi David Hersey.
Catsin ensi-ilta oli 11. toukokuuta 1981 New London Theatressa Lontoossa. Esitys debytoi Broadwaylla 7. lokakuuta 1982 Winter Garden Theatre -teatterissa. 19. kesäkuuta 1997 Cats-musikaalista tuli Broadwayn historian kauimmin esitetty musikaali 6 138 näytöksellä. Sitä esitettiin yhteensä 8 949 näytöstä Lontoossa ja 7 485 New Yorkissa. Sen ennätyksen New Yorkissa ylitti 9. tammikuuta 2006 Oopperan kummitus (The Phantom of the Opera), jonka myös oli säveltänyt Andrew Lloyd Webber. Cats-musikaalin viimeinen esitys Broadwaylla oli 10. syyskuuta 2000. Sen viimeinen esitys Lontoon West Endissä puolestaan oli musikaalin 21-vuotispäivänä, 11. toukokuuta 2002, ja kyseinen esitys näytettiin myös isolla televisionäytöllä Covent Gardenissa. Catsia on esitetty noin 250 kaupungissa eri puolilla maailmaa ja sen on nähnyt noin 48 miljoonaa ihmistä.
Vuonna 1998 Andrew Lloyd Webber tuotti videoversion Cats-musikaalista, mikä perustui näyttämöesitykseen. Pääosissa olivat Elaine Paige, joka esitti alun perin Grizabellan roolin Lontoossa, Ken Page, joka esitti alun perin Old Deuteronomyä, vanhaa Mooses-kissaa Broadwayllä, Sir John Mills, Michael Gruber ja John Partridge. Mukana oli myös muita laulajia ja tanssijoita, jotka oli otettu elokuvaan suurilta osin näyttämöversioista. Aikataulusyistä videoversiosta jätettiin pois kokonaan Growltiger’s Last Stand -osuus. Elokuvaversion ohjaajana toimi David Mallet. Elokuva julkaistiin VHS- ja DVD-muodoissa sekä näytettiin televisiossa ympäri maailmaa.
Suomessa Cats-musikaali tuotettiin ensimmäisenä Helsingin Kaupunginteatteriin 1986 Jukka Virtasen suomennoksena sekä Jorma Uotisen ohjauksena ja koreografiana. Uudempaa Mikko Koivusalon suomennosta esitettiin Lahden kaupunginteatterissa 2007–2008, ohjaajana Tiina Brännare ja koreografina Reija Wäre. Lahden Cats sai lähes 54 000 katsojaa. Tampereen Teatterin oma versio Cats-musikaalista sai ensi-iltansa 8. syyskuuta 2017. Ohjauksesta vastasi Georg Malvius ja koreografiasta Adrienne Åbjörn.
Musiikkinumerot
1. NÄYTÖS: Keskiyön tanssiaiset villitsevät kissoja 2. NÄYTÖS: Miksi kesäpäivä viipyy? Milloin aika virtaa pois?
Fashion (Hanoi Rocksin kappale)
Fashion on 16. toukokuuta Suomessa ja muualla Euroopassa sekä Japanissa 21. kesäkuuta 2007 ilmestynyt Hanoi Rocksin single, järjestysnumerossaan kuudestoista. Single on albumilta Street Poetry, joka julkaistiin 5. syyskuuta 2007. Kappaleet on nauhoitettu Seawolf Studios -studioilla Suomenlinnassa, Helsingissä maalis-huhtikuussa 2007.
Single nousi suoraan Suomen virallisen singlelistan ensimmäiseksi 23. toukokuuta 2007 viikolla 20.
Single sisältää Fashion-kappaleen lisäksi cover-version Billy Bremnerin alun perin levyttämästä kappaleesta "Trouble Boys". Lisäksi single sisältää Kusti ja Jaakko Mannisen ohjaaman "Fashion"-musiikkivideon ja live-videon vanhasta Hanoi Rocks-hitistä "Boulevard of Broken Dreams". Jälkimmäinen nauhoitettiin 3. maaliskuuta 2007 Nosturissa, Helsingissä.
Kappaleentekijä-kitaristi Andy McCoyn mukaan tulevan albumin kaikki kappaleet ovat singleainesta, mutta Fashion sattui olemaan albumin ensimmäinen valmis kappale. "Trouble Boys" ei löydy uudelta albumilta.
Singlen kansi on ensimmäinen julkaisu, jossa on kuvattuna Hanoi Rocksin nykyinen kokoonpano. Samalla se on ensimmäinen kerta uudelleensyntyneen Hanoi Rocksin aikana, kun levyn kannessa esiintyvät muutkin kuin nykyisen Hanoi Rocksin perustajahenkilöt Michael Monroe ja Andy McCoy.
Vilamonjärvi
Vilamonjärvi on Pirkanmaalla Virroilla Karttiperän kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 3,0 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Keihäsjärven valuma-alueeseen (35.415) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 164,5 metriä mpy.
Vlado Ilievski
Vlado Ilievski (s. 19. tammikuuta 1980 Strumica) on pohjoismakedonialainen koripalloilija, joka edustaa nykyisin Anadolu Efesiä.
Ura
Ilievski aloitti koripallon KK Nemetali Strumican juniorijoukkeissa, joista hän nousi edustusjoukkueeseen jo kaudella 1995–1996. Kauden 1997–1998 Ilievski pelasi lukiokoripalloa Connecticutissa, mutta palasi seuraavaksi kaudeksi Eurooppaan, jossa hän siirtyi KK Partizaniin. Hän pelasi seurassa kaksi ja puoli kautta, ja siirtyi joulukuussa 2000 turkkilaiseen Antbirlik Antalyaan. Antalyassa Ilievski teki 16,4 pistettä ottelua kohden ja siirtyi seuraavaksi kaudeksi KK Union Olimpijaan, jossa hän vietti kaksi kautta.
Vuonna 2003 hän liittyi FC Barcelonan joukkueeseen, jossa hän voitti Espanjan-mestaruuden. Kahden kauden jälkeen Ilievski vaihtoi seuraa italialaiseen Pallacanestro Virtus Romaan, josta hän siirtyi tammikuussa 2007 Virtus Bolognaan. Kauden 2007–2008 Ilievski pelasi Mens Sana Basketissa, jonka jälkeen hän siirtyi takaisin Union Olimpijaan. Tammikuussa 2009 hän siirtyi loppukaudeksi Saski Baskoniaan, josta hän palasi jälleen Union Olimpijaan. Ilievski edusti seuraa vuoteen 2011 asti, jonka jälkeen hän liittyi Anadolu Efesiin.
Sainte-Suzanne-et-Chammes
Sainte-Suzanne-et-Chammes on Ranskan kunta Occitanien alueella Mayennen departementissa. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 447. Se kuuluu Meslay-du-Mainen kantoniin Mayennen arrondissementissa.
Kunta on muodostunut kahdesta kylästä, Sainte-Suzanne ja Chammes. Sainte-Suzanne kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön Les Plus Beaux Villages de France.
Painajainen Elm Streetillä
Painajainen Elm Streetillä on yhdysvaltalainen kauhuelokuva vuodelta 1984. Elokuvan ohjasi Wes Craven ja pääosissa näyttelivät Robert Englund, Heather Langenkamp, John Saxon ja Johnny Depp.
Painajainen Elm Streetillä on erityisesti kauhuelokuviin erikoistuneen elokuvaohjaaja Wes Cravenin ensimmäinen jättimenestys; vain vähän yli miljoonan dollarin budjetilla tuotettu elokuva tuotti 57 miljoonaa dollaria. Freddy Kruegerista tuli elokuvan myötä suosittu pop-kulttuurin hahmo, jonka tunnistettavia piirteitä ovat veitsien lisäksi palovammojen peittämät kasvot, punavihreäraidallinen villapaita ja vanha hattu. Elokuvan menestys nostatti myös lähes tuntemattoman New Line Cineman maineikkaimpien elokuvastudioiden joukkoon vuosikymmeniksi. Painajainen Elm Streetillä on myös saanut kuusi jatko-osaa ja vuonna 2010 ensi-iltansa saaneen uusintaversion.
Elokuvassa sittemmin kuuluisaksi näyttelijäksi tullut Johnny Depp teki ensimmäisen roolinsa. Elokuvan loppukohtaus ei miellyttänyt Cravenia, joka olisi halunnut hienotunteisuutta ja yleisölle enemmän pohdittavaa Nancyn ja tämän ystävien kohtalosta, minkä seurauksena hän ja tuottaja Robert Shaye riitaantuivat päätyen kompromissiratkaisuun.
Juoni
Elokuvassa neljä nuorta: Nancy Thompson (Heather Langenkamp), tämän poikaystävä Glenn Lantz (Johnny Depp), Nancyn ystävä Tina Gray ja Rod Lane, alkavat nähdä painajaisia palovamma-arpisesta miehestä, jolla on villapaita, hattu ja toisessa kädessä hansikas, jossa on neljä veistä kynsinä. Eräänä yönä, nuorten nukkuessa neljästään samassa talossa, Tina kuolee omituisesti vatsaan ilmestyviin viiltoihin keskellä yötä. Tinan poikaystävää syytetään murhasta. Tämä on paennut, mutta hänet saadaan kiinni ja hän joutuu vankilaan. Nancylle kuitenkin selviää, että murhan takana on Freddy Krueger, entinen lastenmurhaaja joka poltettiin aikoinaan elävältä, ja joka nyt vainoaa nuoria näiden unissa. Nancy päättää aloittaa taistelun Elm Streetin Freddyä vastaan.
Vastaanotto
Aikalaisarviot olivat Painajaiselle suopeita, ja The New York Times valitsi sen vuonna 2004 yhdeksi tuhannesta kaikkien aikojen parhaasta elokuvasta.
Video-oppaassa vuodelta 1994 Esko Rautakorpi pitää tätä Elm Street -sarjan ensimmäistä elokuvaa todella hyvin toteutettuna ja aidosti pelottavana. Hän antaa elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. Elokuvan ikäraja on K-18.
Aleksandra Iosifovna
thumb|210px|[[Franz Xaver Winterhalterin Saksassa maalaama muotokuva suuriruhtinatar Aleksandra Iosifovnasta vuonna 1859. Royal Collection Trust, UK.]] Suuriruhtinatar Aleksandra Iosifovna ; (8. heinäkuuta 1830 Altenburg, Saksin kuningaskunta – 6. heinäkuuta 1911 Pietari, Venäjän keisarikunta) oli suuriruhtinas Konstantin Nikolajevitš Romanovin puoliso.
Suku, nuoruus ja kihlautuminen
Syntyjään Aleksandra Iosifovna oli Saksi-Altenburgin hallitsijasukuun syntynyt herttuatar Alexandra Friederike Henriette Paulina Marianna Elisabeth, Saksi-Altenburgin herttua Josef Fredrikin (1789-1868) ja Württembergin herttuatar Amalia Teresia Louisen (1799-1848) viides ja nuorin tytär. vasen|pienoiskuva|253x253px|Saksi-Altenburgin herttuatar Alexandra Friederike Henriette Paulina Marianna Elisabeth, Joseph Karl Stieler, n. 1850 Nikolai I huomasi tytön vuonna 1846 tämän ollessa 16-vuotias ja lähetti poikansa Konstantin Nikolajevitšin vierailulle Altenburgiin jo saman vuoden syksyllä sisarensa Olga Nikolajevnan häihin. Konstantin viipyi muutaman päivän Alexandran isän linnassa. 18-vuotias Konstantin rakastui korviaan myöten 15-vuotiaaseen prinsessaan, joka oli hänen pikkuserkkunsa.
Hänen vierailunsa oli järjestänyt Alexandran täti, suuriruhtinatar Jelena Pavlovna, joka oli syntyjään Württembergin prinsessa Charlotte. Jelenan ja Alexandran äidit olivat molemmat Württembergin herttua Fredrik II Eugenen jälkeläisiä. Jelena oli naimisissa suuriruhtinas Mihail Pavlovitšin, keisari Nikolai I:n nuoremman veljen kanssa. pienoiskuva|282x282px|Suuriruhtinatar Aleksandra Iosifovna Romanova, 1860-lukuKonstantin oli älyllinen ja liberaali, kun taas Alexandra oli konservatiivinen ja melko vilkasluonteinen. Vaikka heidän luonteensa olivat erilaiset, he olivat molemmat kiinnostuneita musiikista ja pitivät pianon soittamisesta nelikätisesti. Konstantinia kiehtoi Alexandran nuorekas kauneus: hän oli pitkä, hoikka ja viehättävä. Hän raivostui nopeasti ja oli innokas menemään naimisiin hänen kanssaan "En tiedä mitä minulle tapahtuu. On kuin olisin täysin uusi ihminen. Vain yksi ajatus liikuttaa minua, vain yksi kuva täyttää silmäni: ikuisesti ja ainoana hän, enkelini, universumini. Luulen todellakin olevani rakastunut. Mutta mitä se voi tarkoittaa? Olen tuntenut hänet vasta muutaman tunnin ja olen jo korviini asti intohimossa." Hän oli vain kuusitoista ja Konstantin yhdeksäntoista; he olivat kihloissa, mutta heidän piti odottaa vielä kaksi vuotta ennen kuin he vihdoin menivät naimisiin.
Avioliitto, perhe ja elämä suuriruhtinattarena
Lokakuussa 1847 tyttö saapui Venäjälle. Häät pidettiin 11. syyskuuta [ J: 30. elokuuta] 1848 Talvipalatsissa. He asuivat Pavlovskin palatsissa, Strelnassa ja Marmoripalatsissa. Kääntyessään ortodoksiseen uskontoon helmikuussa 1848 prinsessa otti nimen Aleksandra Iosifovna. Häntä pidettiin oikeutetusti yhtenä hovin kaunottarista. Suuret siniset silmät, punertavan kultaiset hiukset, suora nenä ja kaunis suu - tältä nuori suuriruhtinatar näytti. Tytön kauneus ja eleganssi teki vaikutuksen keisari Nikolai I:een, naiskauneuden asiantuntijaan. Hän ei loistanut älykkyydellään, mutta kaikki neljä keisaria, joiden alamaisuudessa hän eli Venäjällä, arvostivat häntä suuresti.vasen|pienoiskuva|Suuriruhtinatar Aleksandra Iosifovna (1830-1911) viiden vanhimman lapsensa kanssa: Nikolai (1850-1918), Konstantin (1858-1915), Dmitri (1860-1919), Olga (1851-1926) ja Vera (1854-1912). Aleksandralle ja Konstantinille syntyi kuusi lasta:
Aviopuoliso toimi kesäkuusta 1862 lokakuuhun 1863 Puolan varakuninkaana, joten heidän viimeinen yhteinen lapsensa Vjatšeslav syntyi Varsovassa kesäkuussa 1863. Tämän jälkeen he matkustivat Krimin kautta puoleksi vuodeksi Wieniin, Badeniin, Darmstadtiin ja Aleksandran sukulaisten luokse Altenburgiin. Myös kolmannen lapsen, Olgan syntymän jälkeen suuriruhtinaspari vietti talven 1851-1852 Venetsiassa Aleksandran terveydentilan vuoksi. pienoiskuva|308x308px|Suuriruhtinas [[Konstantin Nikolajevitš Romanov|Konstantin Nikolajevitš (oik.), suuriruhtinatar Aleksandra Iosifovna ja heidän lapsensa vuonna 1863]] vasen|pienoiskuva|272x272px|Suuriruhtinas [[Konstantin Nikolajevitš Romanov (1827–1892)]]
Persoonallisuus
Aleksandra viihtyi seurapiireissä hyvin eikä suuremmin ikävöinyt kotimaataan. Hovinainen Anna Tjutševan mukaan Aleksandra ei ollut erityisen sivistynyt tai älykäs: "– – hän on saanut perheensä keskuudessa hemmotellun nuorimman lapsen aseman, ja hänen monia tahdittomuuksiaan ja lipsahduksiaan pidetään vain hauskana kujeiluna." Tilanne oli tällainen kuitenkin vain aivan alussa, sillä Aleksandrasta kehittyi keisarillisen suvun piirissä vähitellen vahva ja kunnioitettu henkilö, häntä kutsuttiin "Sanny-tädiksi".
Aleksandra Iosifovna rakasti soittamista, marssien säveltämistä, ja rakasti musiikkia yleisesti. Hän järjesti loistavia musiikillisia iltoja. Johann Strauss omisti hänelle valssin "Suuriruhtinatar Aleksandra" ja katrillin "Strelnan terassi", johon hän sai inspiraation tapaamisestaan suuriruhtinattaren kanssa. Suuriruhtinatar Aleksandra Iosifovna teki paljon työtä katulasten hyväksi ja perusti pääkaupungin orpokotien neuvoston. Hän johti pitkään Venäjän keisarillisen musiikkiyhdistyksen asioita.
Avioliiton vaikeudet
Aviomies suuriruhtinas Konstantin Nikolajevitšilla oli useita julkisia suhteita ja rakastajattaria 1860-luvun lopulta alkaen, jolloin hän erkaantui vähitellen aviovaimostaan. Ensimmäisestä suhteesta syntynyt Marie Condousso lähetettiin kuningatar Olgan hovinaiseksi Kreikkaan, jossa hän avioitui pankkiirin kanssa.
Noin 1868 lähtien alkoi suhde tanssijatar Anna Vasiljevna Kuznetsovan (1844-1922) kanssa, josta syntyi viisi lasta, jotka asuivat suuressa huvilassa lähellä avioparin asuinpalatsia Pavlovskissa. Konstantin Nikolajevitš esitteli suosikkinsa tuttavilleen sanoilla: "Pietarissa minulla on hallituksen vaimo, mutta täällä minulla on laillinen vaimo!" Aviomies itse kertoi tästä vaimolleen Aleksandra Iosifovnalle ja kehotti tätä "pitämään julkisivun pystyssä". Keisari Aleksanteri III suhtautui jyrkän negatiivisesti "Koko-sedän" käytökseen.
Elämän loppupuoli ja perintö
Suuriruhtinatar Aleksandra oli sukupolvensa pitkäikäisin henkilö. Saatuaan iäkkäänä sydänkohtauksen hän menetti liikuntakykynsä ja joutui pyörätuoliin, minkä jälkeen hänen perheensä suojeli häntä kaikilta ikäviltä uutisilta. Elämänsä loppupuolella Aleksandra Iosifovna oli lähes sokea.
Vuodesta 1903 lähtien hän asui yhtäjaksoisesti Marmoripalatsissa Pietarissa, missä hän kuoli omassa huoneessaan 6. heinäkuuta [ J: 23. kesäkuuta] 1911 vain kaksi päivää ennen 81. syntymäpäiväänsä. Suuriruhtinatar Aleksandra Iosifovna Romanova asui Venäjällä 64 vuotta, ja oli Romanov-suvun perinteiden ja tiukan hovietiketin vaalija. Viime päiviinsä asti suuriruhtinatar nautti sukunsa jäsenten kunnioituksesta.
Mosambikin tiedeakatemia
Mosambikin tiedeakatemia (, lyhennys ACM,, ASM) on Mosambikin pääkaupungissa Maputossa sijaitseva, vuonna 2009 perustettu kansallinen tiedeakatemia.
Katutyttöjen laulu
Katutyttöjen laulu on alternative rock -yhtye Maj Karman Kauniiden Kuvien single, joka julkaistiin yhtyeen Metallisydän-albumilta. Se ilmestyi vuonna 2003 Megamania-levymerkillä.
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Maj Karman Kauniit Kuvat.
Alexandra Tavernier
Alexandra Tavernier (s. 13. joulukuuta 1993) on ranskalainen moukarinheittäjä.
Vuonna 2011 Tavernier oli kuudes alle 20-vuotiaiden EM-kisoissa Tallinnassa. Barcelonan alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2012 hän voitti kultaa. Zürichin EM-kisoissa 2014 Tavernier oli kuudes.
Kesäkuussa 2015 Tavernier oli kolmas Euroopan joukkuemestaruuskilpailuiden Superliigassa ennätyksellään 74,04. Heinäkuussa hän voitti kultaa Tallinnan alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa. Elokuussa Tavernier saavutti pronssia Pekingin MM-kilpailuissa tuloksella 74,02 metriä. Samojen kilpailujen karsinnassa hän heitti tuolloisen ennätyksensä 74,39 m.
Tavernier sijoittui 11:nneksi Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 ja 12:nneksi Lontoon MM-kilpailuissa 2017. Hän voitti kultaa Välimeren kilpailuissa 2018 tuloksella 73,67. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän saavutti hopeaa Ranskan ennätystuloksella 74,78. Seuraavana vuonna hän voitti Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen superliigan ja oli kuudes Dohan MM-kilpailuissa. Vuonna 2021 hän voitti Euroopan joukkuemestaruuskilpailut ja sijoittui neljänneksi Tokion olympialaisissa. Münchenin EM-kilpailuissa hän oli kahdestoista.
Tavernier heitti Ranskan ennätyksen 75,38 Salon-de-Provencessa 21. helmikuuta 2021.
Gen Takagi
Gen Takagi (s. 14. tammikuuta 1990 Sendai, Japani) on Suomeen muuttanut japanilainen tubettaja ja koomikko. Takagi tunnetaan YouTube-kanavastaan GEN TAKAGI | KORKEALINNA, jolla on noin 55 tuhatta tilaajaa ja videoilla yli 7 miljoonaa katselukertaa.
Videoillaan Takagi käsittelee muun muassa suomen kielen opiskelua sekä Suomen ja Japanin kulttuurieroja. Lisäksi hän tekee sketsejä esimerkiksi TikTok -ja Instagram-tileilleen.
Elämäkerta
Gen Takagi syntyi 14. tammikuuta 1990 Sendaissa, Japanissa. Lapsena hän muutti vanhempiensa kanssa Tokioon.
Vuonna 2012 Takagi valmistui TV- ja media-alan asiantuntijaksi Nihon University College of Art -taideyliopistosta. Hän työskenteli TV-ohjelmatuotannossa ohjaaja-apulaisena ja muutamassa it-alan yrityksessä videoleikkaajana noin kahdeksan vuotta, kunnes heinäkuussa 2020 muutti Tampereelle, Suomeen.
Takagi meni naimisiin suomalaisen naisen kanssa 2. lokakuuta 2020. Hän tutustui vaimoonsa tämän ollessa Tokiossa vaihto-opiskelijana. Elokuussa 2022 Takagi muutti vaimonsa kanssa Poriin.
Ura
Takagilla on oma tuotemerkki KORKEALINNA. Merkin nimi perustuu siihen, että hänen sukunimensä, Takagi, tarkoittaa japanin kielellä korkeaa linnaa.
Takagin videoita hyödynnetään kouluissa opetusmateriaalina.
Takagin videoista on syntynyt myös internetilmiöitä, ja muun muassa hänen YouTubeen julkaisemasta kappaleesta ”Perjantai Laulu” on tehty useita versioita, joista viimeisin, BirdyHead-nimisen EDM-tuottajan julkaisema versio on saanut Spotifyssa yli 25 000 kuuntelukertaa. Lisäksi alkuperäisversiota on käytetty TikTok-videoissa yli 4 500 kertaa.
Conversen piirikunta
Piirikunta perustettiin 9. maaliskuuta 1888 ja se on saanut nimensä pankkiiri A.R. Converselta.
Asukkaat
Piirikunnan asukkaista 91,3 prosenttia on valkoisia ja 7,82 prosenttia latinalaisamerikkalaisia. 5,48 prosenttia puhuu myös muita kieliä kuin englantia. 98,8 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 40 vuotta.
Vouvant
Vouvant on Ranskan kunta Occitanien alueella Vendéen departementissa. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 861. Se kuuluu La Châtaigneraien kantoniin Fontenay-le-Comten arrondissementissa.
Vouvant kuuluu ainoana kylänä departementissaan kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön Les Plus Beaux Villages de France.
Alainen-Ruoke
Alainen-Ruoke, joka tunnetaan myös nimellä Heinä-Ruoke , on Pirkanmaalla Virroilla Karttiperän kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 3,4 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Keihäsjärven valuma-alueeseen (35.415) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 183,4 metriä mpy.
Marquesassaaret
Marquesassaaret ovat saariryhmä Ranskan Polynesiassa, Tyynellämerellä. Se jakautuu kahteen pienempään ryhmään, pohjoisiin ja eteläisiin Marquesassaariin. Pohjoiset Marquesassaaret ovat Eiao, Hatutu, Motu Iti, Motu Oa, Motu One, Nuku Hiva, Ua Huka ja Ua Pu. Eteläiset Marquesassaaret ovat Fatu Hiva, Fatu Huku, Hiva Oa, Moho Tani, Motu Nao, Tahuata ja Terihi.
Saaret sijaitsevat noin 1 200 km Tahitilta koilliseen. Saaret ovat vuoristoisia ja korkeimmat huiput kohoavat 1200 metriin.
Marquesassaarten suurin kaupunki ja pääkaupunki on Tai o Hae, joka sijaitsee Nuku Hivan saarella. Entinen pääkaupunki Atuona sijaitsee Hiva Oan saarella. left|thumb|200px|Kartta Marquesassaarista Marquesassaarien asukasluku oli 9 835 vuoden 2017 väestönlaskennassa. Saarilla on neljä lentokenttää. Ne sijaitsevat Nuku Hivan, Ua Pun, Ua Hukan ja Hiva Oan saarilla.
Saarilla puhutaan kahta kieltä: pohjoismarquesasia ja etelämarquesasia. Jokaisella asutulla saarella on oma murteensa.
Darren Anderton
Darren Robert Anderton (s. 3. maaliskuuta 1972 Southampton, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka edusti viimeksi Englannin neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla pelannutta AFC Bournemouthia. Anderton on parhaiten tunnettu Englannin maajoukkueesta sekä Tottenhamista. Anderton oli peliurallaan keskikenttäpelaaja.
Paini kesäolympialaisissa 1980
Kesäolympialaisten 1980 painissa kilpailtiin kymmenessä sarjassa sekä kreikkalais-roomalaisessa että vapaapainissa. Menestynein maa oli 12 kultamitalia voittanut isäntämaa Neuvostoliitto.
Proviisori
Proviisori (lyhenne prov. ) on Suomessa farmasian alalla ylemmän korkeakoulututkinnon (nk. farmasian maisteri, eng. M.Sc. Pharm.) suorittanut henkilö.
Darren Anderton
Urallaan paljon loukkaantumisista kärsinyt Anderton aloitti uransa Portsmouthissa vuonna 1990. Paljon kiitosta manageri Jim Smithiltä saanut Anderton alkoi herättää isojen seurojen kiinnostusta hyvillä peliesityksillään. Vuonna 1992 edelliskauden FA Cup -mestari Tottenham Hotspur hankki laiturin 1,75 miljoonalla punnalla. Anderton vakiinnutti paikkansa Tottenhamin avauskokoonpanossa alun vaikeuksien jälkeen ja pääsi pelaamaan hyökkäyksessä Teddy Sheringhamin ja nuoren Nick Barmbyn kanssa.
Proviisori
Valtaosa proviisoreista työskentelee apteekissa. Proviisorin on kuitenkin mahdollista työllistyä myös mm. viranomaistehtäviin, lääketeollisuuteen tai sairaala-apteekkiin.
Darren Anderton
Kaksi vuotta myöhemmin vuonna 1994 Englannin maajoukkueen valmentaja Terry Venables valitsi Andertonin maajoukkueeseen otteluun Tanskaa vastaan. Andertonista tulikin nopeasti maajoukkueen vakiopelaaja. Kausi 1995–1996 meni loukkaantumisen takia pilalle, mutta vuoden 1996 EM-kotikisoissa Anderton oli Paul Gascoignen, Alan Shearerin, Steve McManamanin ja Teddy Sheringhamin ohella välieriin asti selvineen Englannin yksi tärkeimmistä pelaajista.
Proviisori
Proviisorin tehtävänkuva
Proviisorin tehtäviä apteekissa voivat olla muun muassa esimiestyö, farmaseuttiset asiantuntijatehtävät, lääkkeenvalmistuksesta vastaaminen, henkilökunnan koulutuksesta vastaaminen tai apteekkarin sijaisena toimiminen. Proviisorit voivat olla myös esimerkiksi lääketehtaiden vastuunalaisia johtajia.
Darren Anderton
Loukkaantumiset ja David Beckhamin tulo maajoukkueeseen vähensivät Andertonin peliminuutteja maajoukkueessa. Suurimman osan kaudesta 1997–1998 loukkaantumisen takia menettänyt Anderton valittiin pieneksi yllätykseksi Glenn Hoddlen valmentamaan maajoukkueeseen vuoden 1998 MM-kisoihin. Beckhamin yläpuolella kaksi ensimmäistä ottelua pelannut Anderton teki maalin ottelussa Kolumbiaa vastaan. Englannin kisat päättyivät pudotuspelikierroken ensimmäisellä kierroksella.
Yksi omituinen tilastollinen tieto Andertonin maajoukkueurasta: Anderton pelasi viisi viimeistä maaotteluaan viiden eri valmentajan alaisuudessa: Glenn Hoddlen alaisuudessa Tšekkiä vastaan (18.11.1998), Howard Wilkinsonin alaisuudessa Ranskaa vastaan. (10.2.1999), Kevin Keeganin alaisuudessa Ranskaa vastaan (2.9.2000), Peter Taylorin alaisuudessa Italiaa vastaan (15.11.2000) ja Ruotsia vastaan (10.11.2001) Sven-Göran Erikssonin alaisuudessa.
Sopimus Tottenhamin kanssa päättyi kesällä 2004. Tottenhamissa pelatessaan Anderton teki 51 maalia 364 ottelussa.
Birmingham City hankki Andertonin vapaalla siirrolla kaudella 2004–2005. Hän ei onnistunut tekemään peliesityksillään vaikutusta valmennusjohtoon ja jatkuvat loukkaantumiset pilasivat jälleen Andertonin kautta. Anderton liittyi Wolverhampton Wanderersin riveihin seuraavaksi kaudeksi. 24 ottelua ja yhden maalin Wolvesissa tehnyt laituri ei vakuuttanut enää Mestaruussarjassakaan ja tie vei Bournemouthiin Englannin ykkösliigaan. 10. helmikuuta 2007 Anderton teki uransa ensimmäisen hattutempun ottelussa Leyton Orientia vastaan.
Andertonin huikea ura sai arvoisensa päätöksen joulukuussa 2008, kun hän tuli uransa viimeisessä ottelussa vaihdosta kentälle ottelun 56. minuutilla ja lopulta teki joukkueensa voittomaalin 88. minuutilla Chesteriä vastaan.
Tomb Raider (vuoden 2001 elokuva)
Lara Croft: Tomb Raider on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut Simon Westin ohjaama yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Elokuva perustuu Tomb Raider -pelisarjaan. Pääosassa Lara Croftina on Angelina Jolie. Muissa merkittävissä rooleissa ovat Jon Voight, Daniel Craig, Noah Taylor ja Leslie Phillips.
Elokuva oli kaikkien aikojen eniten tuottanut videopeliin perustuva elokuva (tuotettuaan 273 703 340 dollaria pelkästään elokuvateatterituloilla) vuoteen 2010 asti, jolloin Prince of Persia: The Sands of Time ohitti sen.
Elokuvan jatko-osa Lara Croft Tomb Raider: Elämän lähde sai ensi-iltansa vuonna 2003.
Punasimput
Punasimput eli puna-ahvenet (Sebastes) on korusimppujen heimoon (Sebastidae) ja Sebastinae-alaheimoon kuuluva kalasuku.
Lajit
Sukuun kuuluu 108 lajia.
Sofiero
Sofiero voi viitata
Andrew Hoy
Andrew Hoy (synt. 8. helmikuuta 1959 Culcairn, Uusi Etelä-Wales) on Australiaa edustava kenttäratsastuksen kolminkertainen olympiavoittaja.
Hoy edusti kotimaataan ensi kerran vuonna 1978 MM-kilpailuissa hevosella Davey, mutta ratsukko hylättiin. Seuraavana vuonna Burghleyn kenttäkilpailussa Hoy voitti kultaa ja vuoden 1984 olympialaisissa hän sijoittui 15:nneksi. Ammattiratsastajaksi hän ryhtyi vasta vuonna 1990 kilpailtuaan ensin kaksissa olympialaisissa. Ateenan olympialaiset vuonna 2004 olivat Hoyn kuudennet olympialaiset. Parhaan henkilökohtaisen sijoituksensa olympialaisissa Hoy saavutti vuonna 2000 Sydneyssä, kun hän sai hopeaa kenttäratsastuksessa. Lisäksi Hoy on olympialaisissa voittanut kenttäratsastuksen joukkuekultaa kolmasti, Barcelonassa vuonna 1992, Atlantassa vuonna 1996 ja Sydneyssä vuonna 2000. Kahdeksansissa olympialaisissaan Tokiossa 2021 Hoy sai joukkuekilpailussa hopeaa ja yksilökilpailussa pronssia.
Vuonna 2006 Hoy rankattiin Kansainvälisen ratsastajainliiton kenttäratsastusrankingissa maailman parhaaksi kenttäratsastajaksi.
Hoy asuu Isossa-Britanniassa vaimonsa Bettina Hoyn kanssa, joka myös on kenttäratsastaja ja edustaa Saksaa.
Skeleton talviolympialaisissa 2014
Skeletonissa kilpailtiin Sotšin 2014 talviolympialaisissa 13. – 15. helmikuuta Sanki-liu'untakeskuksella. Paikalle yleisöä mahtui 9 000 henkilöä. Tapahtumia oli kaksi, joista toinen oli miehille ja toinen naisille.
Kilpailun aikataulu
Ajat ovat (UTC+4).
Ravensbrückin keskitysleiri
Ravensbrückin keskitysleiri oli saksalainen naisille tarkoitettu keskitysleiri toisen maailmansodan aikana. Ravensbrück sijaitsee 90 kilometriä Berliinistä pohjoiseen.
SS-johtaja Heinrich Himmler aloitti keskitysleirin rakennustyöt marraskuussa 1938. Keskitysleiri poikkesi muista siinä, että se oli erityisesti naisille tarkoitettu. Keskitysleirin henkilökunta oli myös naisia ylimpiä johtajia lukuun ottamatta. Keskitysleirin toiminta alkoi toukokuussa 1939. Ravensbrück koostuu 70:stä alaleiristä, joiden vangit joutuivat pakkotyöhön. Puna-armeija vapautti leirin vangit 30. huhtikuuta 1945.