cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ricardo Quaresma
Pelityyli
Quaresma on hyvin samantyylinen pelaaja kuin samaan aikaan Sportingissa pinnalle noussut maanmiehensä Cristiano Ronaldo. Quaresman vahvimpia ominaisuuksia ovat juoksunopeus ja tekniikka. Hänet tunnetaan erityisesti kierteisistä ulkosyrjäpotkuistaan eli tempuista nimeltä trivela.
Saavutukset
Sporting CP:
Porto:
Internazionale:
Chelsea:
Beşiktaş:
Al-Ahli:
Portugali:
Mörttinen
Mörttinen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Matti Haahti
Matti Haahti (s. 8. kesäkuuta 1936 Tampere) on suomalainen jalkapalloilija.
Laitapuolustajana pelannut Haahti aloitti uransa Ilves-Kissoissa, jota hän edusti vuoteen 1958 asti. Ilves-Kissat putosi sarjasta ja Haahti siirtyi HIFK:n riveihin. Hän pelasi HIFK:ssa kolme kautta, joiden aikana hän voitti Suomen mestaruuden 1959 ja 1961. Helsingistä Haahti siirtyi Lahden Reippaaseen. Reippaassa hän pelasi kaudet 1962–1968 ja voitti kaksi mestaruutta sekä Suomen cupin. Reippaan vuosien jälkeen Haahti edusti SM-sarjatasolla vielä HIFK:ta 1969–1972 ja Kuusysiä 1969–1972. Tämän jälkeen hän pelasi useita vuosia vielä alemmilla sarjatasoilla. Haahti ehti pelata 354 pääsarjaottelua, joka oli aikanaan ennätyslukema.
Maajoukkueessa Haahti pelasi 25 ottelua.
Eochaid
Eochaid (k. 889) oli Skotlannin kuningas. Hän oli edellisen kuninkaan Aedin veljenpoika, ja hallitsi yhdessä Giricin kanssa. Eochaidia ei mainita varhaisissa luetteloissa kuninkaista, mutta hänellä on ilmeisesti ollut jotain perusteita vaatia piktien valtaistuinta itselleen. Tarinat Eochaidista ja hänen suhteestaan Giriciin ovat hyvin ristiriitaisia. Voi olla, että Eochaid oli alaikäinen, ja Giric hänen holhoojansa tai sijaishallitsijansa. Giric ja Eochaid yrittivät lisätä suosiotaan vapauttamalla Skotlannin kirkon joistakin sen velvoitteista.
Longdog
Longdog on brittiläinen vinttikoiraristeytys. Alun perin nimitys kattoi kaikenlaiset vinttikoirat, mutta myöhemmin sillä on tarkoitettu ennen kaikkea erityistä risteytystaustaista vinttikoiraa.
Ulkonäkö
thumb|250px|Englanninvinttikoira x skotlanninhirvikoira thumb|250px|Englanninvinttikoira x saluki Nimitys longdog tulee siitä, että koiralla on pitkä pää, pitkä niska, pitkä runko, pitkät raajat ja pitkä häntä.
Alkuperä
Eversti Ted Walsh määritteli longdogin kahden eri vinttikoiran väliseksi risteytykseksi tai kahden kyseisen risteytystaustan omaavan koiran jälkeläiseksi. Esimerkkejä ovat englanninvinttikoira x saluki ja englanninvinttikoira x skotlanninhirvikoira. Nykyiset asiantuntijat kuitenkin tapaavat luokitella longdogin lurcheriksi. Heidän mielestään termiä longdog käytetään niin harvoin, ettei sillä ole enää merkitystä.
Longdog Yhdysvalloissa
Amerikanhirvikoira perustui alun perin longdog-tyyppisiin risteytyksiin: Yhdysvalloissa Britanniasta ja Venäjältä tuodut vinttikoirat muodostivat pohjan paikallisen longdogin, amerikanhirvikoiran kehittämiseen.
Oliver Hartleyn mukaan kojootin metsästykseen parhaiten soveltuvan koiran sai risteyttämällä keskenään nopea English blue (englanninvinttikoira) ja väsymätön, sisukas Russian stag (venäjänvinttikoira). Hänen mielestään toinen hyvä risteytys oli puoliksi englanninvinttikoira ja puoliksi skotlanninhirvikoira. Freeman Lloydin mukaan parhaissa longdogeissa oli 3/4 hirvikoiraa ja risteytyksistä englanninvinttikoiran ja venäjänvinttikoiran kanssa oli tuloksena erittäin hyviä yksilöitä. Leon V. Almirall käytti metsästykseen ns. "kylmäverisiä vinttikoiria" (cold blood Greyhound) - kookkaita sileäkarvaisia longdogeja, joiden taustalla oli englanninvinttikoiraa.
Yhdysvaltojen länsiosien avoimilla tasangoilla susia metsästettiin usein sekä vintti-, hirvi- ja susikoirien että niiden välisten risteytysten avulla. Nebraskassa paikallinen "kojoottikoira" (Nebraska coyote hound) oli 75 cm korkea ja painoi 41 kg. Minnesotalaisen raportin mukaan eräs amerikkalainen metsästäjä käytti "amerikkalaisen lurcherin" pohjana englanninvinttikoiraa ja skotlanninhirvikoiraa, lisäten sitten irlanninsusikoiraa ja venäjänvinttikoiraa - harvoin salukia tai whippettiä. Kyseinen risteytys pohjautui siihen, että Pohjois-Amerikassa ajettiin lähinnä jänistä, punakettua ja kojoottia: "kylmäverisiä" vinttikoiria käytettiin jäniksen, karkeakarvaisia vinttikoiria punaketun ja amerikkalaisia kojoottikoiria kojootin metsästykseen. Mainituista kojoottikoiralla oli samanlainen karkea karva kuin hirvikoiralla, ja se painoi 34-45 kg.
Palolammi (Kankaanpää)
Palolammi eli Palolampi on Satakunnassa Kankaanpäässä kaupungin itäreunassa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Jämijärven valuma-alueeseen. Palolammi on osa Palojoen valuma-aluetta.
Jeanin elämää
Jeanin elämää on ranskalaisten Philippe Dupuyn ja Charles Berberianin humoristinen ihmissuhdeaiheinen sarjakuva. Pelkistetty ja kirkasvärinen piirrostyyli edustaa selkeän viivan koulukuntaa. Tyylille ovat sukua myös esimerkiksi New Yorker -lehden kuvittajien työt.
Ultima III
Ultima III: Exodus on Origin Systemsin kehittämä ja alun perin 1983 julkaisema Ultima-tietokoneroolipelisarjan videopeli.
Exodus oli aikanaan ensimmäinen animoituja hahmoja sisältänyt tietokoneroolipeli. Pelaajalla oli myös hallinnassaan kokonainen seurue yhden pelaajahahmon sijasta.
Tarina
Sankari saa Lord Britishiltä tehtävän voittaa Exoduksen ja lähtee Ambrosiaan etsiäkseen salaperäistä Time Lordia ja viimein Isle of Fireen lopputaisteluun Exoduksen kanssa.
Vastaanotto
Peli voitti Computer Gaming Worldin lukijaäänestyksessä vuoden 1985 parhaan seikkailupelin palkinnon.
Los Amaya
Los Amaya on vuonna 1969 perustettu espanjalainen yhtye. Yhtyeen jäsenet ovat romaniveljekset José (s. 1950) ja Delfín (s. 1952).
1970-luvun alkupuolen kappaleita olivat ”El jala jala” ja cover-versiot ”Caramelos”, ”Tequila ” ja ”Qué mala suerte la mía!”. Kansainvälinen menestyskappale oli vuonna 1978 julkaistu ”Vete”.
Debyyttialbumia Los Amaya y su combo gitano (1971) on kutsuttu tyylilajin merkkipaaluksi. Albumi sisältää muun muassa rumbaversiot Ennio Morriconen elokuvamusiikkikappaleista ”Vain muutaman dollarin tähden” (”La muerte tenía un precio”) ja ”Hyvät, pahat ja rumat” (El bueno, el feo y el malo). José ja Delfín Amayan täti oli flamencotanssija Carmen Amaya.
1960
Vuosi 1960 oli karkausvuosi, joka alkoi perjantaista.
Tapahtumia
Vuotta kuvaa nimitys "Afrikan vuosi", sillä lähes kaikissa Afrikan maissa oli liikehdintää siirtomaavaltoja vastaan, ja monet maat itsenäistyivät nimenomaan vuonna 1960. Siirtomaavalta Afrikassa purkautui.
tammikuu–maaliskuu
pienoiskuva|right|[[Trieste (batyskafi)|USS Trieste]] pienoiskuva|Squaw Valleyn talviolympialaisten [[Yhdysvaltain jääkiekkomaajoukkue|Yhdysvallat−Neuvostoliitto-jääkiekko-ottelu.]] pienoiskuva|Maaliskuun 21. päivänä tapahtunutta Sharpevillen verilöylyä esittävä maalaus.
huhtikuu–kesäkuu
pienoiskuva|200px|[[Leonid Brežnevistä tuli Neuvostoliiton presidentti.]] pienoiskuva|Rikostutkijoita Bodominjärven surmateltalla.
heinäkuu–syyskuu
pienoiskuva|Kittinger hyppää 31 kilometrin korkeudesta. pienoiskuva|Rooman kesäolympialaisten avajaiset.
Druskininkain kunta
Druskininkain kunta on yksi Liettuan 60 kunnasta, joka sijaitsee Alytusin läänissä. Vuonna 2008 kunnan väkiluku oli 24 341 (13,7 % läänin väkiluvusta).
Maailmankiertue (Extreme Duudsonit)
Maailmankiertue on Extreme Duudsonit -temppuryhmän ensimmäinen televisiosarja, jota tuotettiin kolme tuotantokautta vuosina 2001–2003. Pääosissa ovat Jarno Leppälä, Jukka Hildén, Jarno Laasala ja Hannu-Pekka Parviainen. Sarjaa esitettiin vain Suomessa. Kuvauspaikat olivat pääosin Seinäjoelta, toisin kuin sisällöissä mainitaan. Myöhemmät tuotannot olivat ulkomailla.
Kaikki kolme tuotantokautta ja seuraava sarja Duudsoni Elämää julkaistiin vuonna 2007 DVD-kokoelmana Duudsonit – Ylpeän Häjy Mahtiboksi. Sarjassa esiintyvät musiikkikappaleet ovat suomalaisten The Odorants-, The Knob- ja DMBSTR-yhtyeiden tekemiä.
Seeking God in Science
Seeking God in Science: An Atheist Defends Intelligent Design on vuonna 2009 ilmestynyt Coloradon yliopiston filosofian professori Bradley Montonin kirja, jossa Monton pyrkii osoittamaan, että älykästä suunnittelua ei voida perustellusti sulkea tieteellisen keskustelun ulkopuolelle. Monton esittää, että älykäs suunnittelu voidaan muotoilla tieteellisen hypoteesin muotoon ja että sen puolesta voidaan esittää empiiristä todistusaineistoa.
Lalli (sanomalehti)
Lalli oli vuosina 1917–2009 ilmestynyt sanomalehti, joka oli Suomen Keskustan äänenkannattaja. Lehti aloitti ilmestymisensä Raumalla, josta se siirtyi Kokemäelle vuonna 1920 ja lopulta Poriin 1995. Lallin pääasiallinen levikkialue oli Kokemäenjokilaakso ja Satakunnan maakunnan eteläosa. Viimeisinä vuosikymmeninään se oli ainoa eteläisessä Suomessa ilmestynyt keskustalainen sanomalehti. Lalli oli myös vuosikymmenten ajan ainoa maasetupaikkakunnalla ilmestynyt sanomalehti.
Perustaminen ja varhaiset vuodet
Lalli perustettiin vuonna 1917 Raumalla Maalaisliiton länsisuomalaiseksi äänenkannattajaksi. Puuhamiehenä oli Eurassa syntynyt taiteilija ja kansallisromantikko Jalmari Karhula, joka myös keksi lehden nimen. Sanomalehden nimeäminen Piispa Henrikin murhaajana tunnetun talonpoika Lallin mukaan arvelutti kuitenkin niin paljon, että neuvoa käytiin kysymässä maalaisliiton ideologiselta isältä Santeri Alkiolta. Hänen mukaansa Lalli oli Suomen ensimmäinen itsenäisyysmies ja ensimmäinen talonpoikien oikeuksien puolustaja, joten nimi otettiin käyttöön. Lallin ensimmäinen näytenumero julkaistiin saman vuoden marraskuussa ja säännöllisesti se alkoi ilmestymään tammikuussa 1918. Sisällissodan aikana lehteä ei julkaistu helmikuun alun ja huhtikuun jälkipuoliskon välisenä aikana kansanvaltuuskunnan lakkauttaessa kaikki porvarilliset lehdet 2. helmikuuta.
Lalli ilmestyi aluksi Jalmari Karhulan kustantamana, kunnes elokuussa 1918 perustettiin Kustannus Oy Lalli. Uusi kustantaja päätti muuttaa lehden keskemmälle maakuntaa, jolloin paikaksi valittiin rautateiden risteyksessä sijaitseva Kokemäki. Muutto kuitenkin viivästyi ja vasta 1920 lehdelle ostettiin talo Kokemäen Tulkkilasta. Syyskuussa 1921 Lalli myytiin euralaisten ja harjavaltalaisten maanviljelijöiden perustamalle Satakunnan Kustannus Oy:lle. Lehteä varten päätettiin Tulkkilaan rakentaa myös kokonaan uusi toimitalo, jonka suunnittelivat Jalmari Karhula sekä rakennusmestari Einar Färd.
Sotavuosien jälkeen
Vuonna 1939 levikki oli jo 9 300. Sotavuosien jälkeen se kasvoi edelleen nopeasti, kun seudulle asutettiin karjalaista siirtoväkeä. 1950-luvun alussa levikki oli yli 13 000 kappaletta ja seuraavan vuosikymmenen alussa yli 14 000. Vuonna 1955 valmistui uusi kolmikerroksinen toimitalo Kallaksenmäkeen Tulkkilantien varrelle. Päätoimittaja Erkki Järnforsin vuonna 1963 alkaneella aikakaudella lehti nousi myös valtakunnalliseksi vaikuttajaksi saaden jopa myllykirjeitä presidentti Urho Kekkoselta. Kohua aiheutti muun muassa Järnforsin kirjoitukset kokoomuslaisen valtiovarainministerin Osmo P. Karttusen kytköksistä liike-elämään. 1970-luvun alussa Lalli alkoi taloudellisten syiden vuoksi ilmestymään viisipäiväisenä, jonka seurauksena levikki lähti laskuun. Vuonna 1977 se oli 10 500 kappaletta. Vuonna 1972 lehden kustantajaksi tuli Satakunnan Maakunta Oy:stä omaksi yhtiökseen erotettu Keskustan Kustannus Oy. Kirjapaino muutti uusiin tiloihin Haanojan teollisuusalueelle vuonna 1974 ja vaihtoi nimensä 1981 Satakunnan Painotalo Oy:ksi. Keväällä 1985 Lalli lopetti lauantainumeronsa, jonka tilalla alkoi maanantaisin ilmestymään Lalli Viikonvara -niminen viihteeseen ja tulevan viikon tapahtumiin keskittyvä lehti.
Viimeiset vuodet ja lakkauttaminen
1990-luvun alussa Lallin levikki oli vielä noin 10 000 kappaletta. Samaan aikaan lehti yritti laajentua myös muualle Etelä-Suomeen, ja perusti vuonna 1992 aluetoimitukset Turkuun ja Tampereelle. Helsingissä aloitti samaan aikaan Lallin, Suomenmaan ja Oulussa ilmestyneen Liiton yhteinen toimitus, jonka esimiehenä oli Lallin päätoimittaja Seppo Keränen. Satakunnan Painotalo Oy ajautui konkurssiin 1993. Konkurssipesän toimintaa jatkoi vuoteen 1996 saakka Satakunnan Painotuote Oy, jonka jälkeen kirjapaino siirtyi Lalli Oy:lle. Vuonna 1995 lehti muuttui yksipäiväiseksi ja samalla sen toimitus siirtyi Poriin, jonne muuttoa oli ensimmäisen kerran suunniteltu jo 1950-luvun alussa. Tämän seurauksena useat kokemäkiläiset lopettivat tilauksensa ja Lalli menetti noin 500 lukijaa. Lehden muutettua Poriin Lallin vanhasta Kokemäen toimitalosta saneerattiin kaupungintalo, joka otettiin käyttöön syksyllä 1996. Kirjapainolta tyhjiksi jääneissä tiloissa olivat jo aikaisemmin toimineet Kokemäen vesihuolto Oy ja Kokemäen Sähkö Oy. Nykyään tiloissa on päiväkoti.
Satakunnan Painotalon konkurssin jälkeen kirjapainotoimintaa ja sanomalehden kustantamista jatkoi Lalli Oy. Lehti erotettiin siitä 2000-luvun alussa muutaman vuoden ajaksi omaksi yhtiökseen Lallin Kustannus Oy:ksi, joka yhdistettiin jälleen Lalli Oy:n kanssa vuoden 2009 alussa. Vielä vuonna 2005 Lalli oli onnistunut kasvattamaan levikkiään yli 1 400 kappaleella eli lähes 30 prosenttia. Ilmestyminen päättyi vuoden 2009 lopussa, kun lehti yhdistettiin Suomenmaahan. Lallin levikki oli tolloin noin 3 000 kappaletta. Lehden toimitus jatkoi Suomenmaan aluetoimituksena, ja lisäksi Lalli Oy kustantaa edelleen muun muassa Satakunnan Viikko -ilmaisjakelulehteä.
Baiji (kaupunki)
Baiji on teollisuuskaupunki  Tigrisjoen länsirannalla, Irakin Salah al-Dinin maakunnan Baijin piirikunnassa. Se sijaitsee linnuntietä noin 40 kilometriä maakuntakeskus Tikritistä pohjoiseen ja noin 197 kilometriä Irakin pääkaupunki Bagdadista pohjoisluoteeseen. YK:n vuoden 2013 väestöarvion mukaan Baijin piirikunnassa asui noin 14 prosenttia maakunnan 1,337 miljoonasta asukkaasta eli noin 190 000 henkeä. Eräs arvio itse Baijin kaupungin asukasluvuksi oli runsas 36 000 asukasta.
Paikkakunta tunnetaan Irakin suurimmasta öljynjalostamostaan. Kaupungissa on myös suuri lämpövoimalaitos. Ennen Persianlahden sotaa seudulla arvioitiin olevan myös kemiallisia aseita valmistava tuotantolaitos. Kesäkuussa ja syksyllä 2014 uutisoitiin taisteluista Irakin hallituksen joukkojen ja jihadistijärjestö Isisin välillä Baijin öljynjalostamojen hallinnasta. Myös Saddam Husseinin aikaisten, vanhojen kemiallisten aseiden varastojen arvioitiin päätyneen jihadistien käsiin, mitä käytettiin eräänä Isisiä vastaan kohdistettujen ilmaiskujen perusteluna. Keväällä 2015 Yhdysvaltain ilmaiskujen tukemien Irakin hallituksen joukkojen kerrottiin saaneen öljyjalostamo haltuunsa. Taistelut jihadistien ja hallituksen joukkojen välillä ovat kuitenkin jatkuneet Baijin piirikunnassa myös kesällä 2015.
Ruotsin virolaiset
Ruotsin virolaiset ovat Ruotsissa asuvia virolaisia. Pääosa heistä pakeni vuosien 1940 ja 1944 neuvostomiehityksiä, mutta muuttoliikkeellä Ruotsiin on pitkä historia. Ruotsin virolaisen kulttuurin keskuksena pidetään Tukholmaa. Erään arvion mukaan Ruotsissa oli vuoden 1995 aikoihin noin 35 000 virolaistaustaista henkilöä. Vuoden 2012 lopussa Ruotsissa asui Statistiska centralbyrånin tilaston perusteella 10 145 henkilöä, jotka olivat syntyneet Virossa ja 16 709 Ruotsissa syntynyttä henkilöä, joiden vanhemmista vähintään yksi oli syntynyt Virossa. Yhteensä Virossa syntyneitä ja heidän jälkeläisiään oli 26 854 henkeä.
Historia
Mahdollisesti ensimmäiset virolaiset tulivat Ruotsiin jo keskiajalla. Mälarenin ympäristön est-loppuiset paikannimet ja riimukivissä esiintyvät henkilönnimet viittaavat joidenkin tutkijoiden mielestä siihen, että alueella on ollut virolaisten haja-asutusta. Hjalmar Lindrothin teorian mukaan ruotsalaiset olisivat tuoneet Virosta orjia näille alueille. Myöhäismuinaisruotsissa ja varhaisuusruotsissa sana est tarkoitti orjaa.
Myöhemmin virolaisia tuli Ruotsiin hajanaisesti, yleensä pakolaisina. Ensimmäinen varsinainen muuttajien aalto Ruotsiin tuli 1800-luvun alussa Venäjän keisarikunnan asevelvollisuutta karkuun. Pakolaisia tuli silloin vielä Ruotsiin kuuluneeseen Etelä-Suomeen sekä Ruotsiin Gotlantiin, Roslageniin ja Tukholmaan. David Pappin mukaan tällöin virosta tulleita oli jopa muutama tuhat. Ei ole kuitenkaan tiedossa missä määrin tulijat olivat vironruotsalaisia. Tulijat sulautuivat kantaväestöön nopeasti, eikä varsinaista vähemmistöä muodostunut. Poikkeuksena voidaan pitää Katthammarsvikia Gotlannissa, jonka asukkaista vielä 1800-luvun lopulla kymmenesosa oli virolaisia. Myös viron kieli selviytyi siellä 1900-luvun alkuun.
Seuraava aalto saapui pakolaisina toisen maailmansodan aikaan vironruotsalaisten evakoimisen yhteydessä vuonna 1944 sekä omin avuin. Noin 6 500 vironruotsalaisten mukana maahan muutti noin 2 000 heihin erilaisissa perhesiteissä ollutta virolaista. Vuonna 1945 Ruotsissa oli jo 21 815 virolaista ja 6 554 vironruotsalaista. Pakolaiset keskittyivät suuriin kaupunkeihin etenkin Mälarenin ympärille, sekä Länsi- ja Etelä-Ruotsiin. Myöhemmin virolaisia on tullut maahanmuuttajina etenkin Euroopan unionin mahdollistaman vapaan liikkumisen myötä.
Toiminta
Virolaiset ostivat Tukholmasta niin sanotun Viro-talon Regerinsgatanilta vuonna 1958, mutta se myytiin pois vuonna 1968. Nykyisin Viro-talo sijaitsee Wallingatanilla. Viron muodollinen presidentti oli ollut maanpaossa Ruotsista vuodesta 1941 vuoteen 1992. Pakolaishallitus sen sijaan kokoontui Oslossa. Pakolaispresidentti luovutti virkansa Viron presidentille vuonna 1992 vaalien jälkeen.
Toisen maailmansodan jälkeen alettiin järjestää virolaista koulutusta. Perustettiin viisi yksityistä alakoulua, joista yksi on edelleen toiminnassa (Stocholmi Eesti Kool). Näiden lisäksi toimi 40 täydennyskoulua, joissa vuonna 1948 oli 937 oppilasta. Vuonna 1987 jäljellä oli enää 7 koulua ja 80 oppilasta. Vuonna 1952 aloitti toimintansa Viron tieteellinen instituutti (Eesti Teaduslik Instituut). Sen opetusohjelma perustui Tarton yliopiston vastaavaan.
Francisco Tanzer
Francisco Tanzer (oik. Franz Herbert Leopold Tänzer, 12. syyskuuta 1921 Wien, Itävalta – 25. lokakuuta 2003 Düsseldorf, Saksa) oli itävaltalaissyntyinen, myöhemmin saksalainen kirjailija ja runoilija.
Puumat
Puumat (Puma) on kissaeläimiin (Felidae) kuuluva suku, jonka lajeja ovat puuma (P. concolor) ja jaguarundi (P. yagouaroundi).
Giric
Giric (k. n. 889) oli Skotlannin kuningas. Hän hallitsi yhdessä Eochaidin kanssa, joka oli edellisen kuninkaan Aedin veljenpoika. Giricin ja Eochaidin suhteesta on erilaisia selityksiä; Giric saattoi olla hänen serkkunsa tai holhoojansa. Pidetään myös todennäköisenä, että Giric juonitteli Eochaidin kanssa Aedin syrjäyttämiseksi ja mahdollisesti surmasi tämän itse. Giric valloitti Northumbrian ainakin kerran.
Piikkikalat (heimo)
Piikkikalat (Gasterosteidae) on ahvenkalojen lahkoon ja piikkikalojen alalahkoon kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja tavataan pohjoiselta pallonpuoliskolta lauhkeilta alueilta niin makeista, suolaisista kuin murtovesistäkin.
Luettelo Yhdistyneessä kuningaskunnassa sijaitsevista maailmanperintökohteista
Ensimmäisinä maailmanperintöluetteloon lisättiin vuonna 1986 Giant’s Causeway, Durhamin linna ja katedraali, Ironbridge Gorge, Studleyn kuninkaallinen puisto, Stonehenge, Avebury ja niihin liittyvät paikat sekä Edvard I:n linnat ja kaupunginmuurit Gwyneddissä. Viimeksi luetteloon on lisätty Englannin järviseutu vuonna 2017.
Vasensilmäkampelat
Vasensilmäkampelat (Bothidae) on kampelakalojen heimo. Se on saanut nimensä siitä, että useimmat lajit makaavat pohjalla oikealla kyljellään, jolloin silmät ovat kalan vasemmalla puolella. Heimoon kuuluu 164 lajia, jotka jaetaan kahteenkymmeneen sukuun. Ne elävät kaikki merivedessä: Atlantissa ja Intian valtameressä sekä Tyynessämeressä.
Sparre
Sparre on alkujaan ruotsalainen sukunimi, joka on ollut muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Nello Pazzafini
Nello Pazzafini (oikealta nimeltään Giovanni Pazzafini; 15. toukokuuta 1934 Rooma – 27. marraskuuta 1997 Ostia) oli italialainen elokuvanäyttelijä.
Pazzafinin ensimmäinen elokuvarooli oli Carmine Gallonen Messalinassa vuonna 1951. Sen jälkeen hän harjoitti useita eri ammatteja, kunnes vuonna 1958 osallistui ensimmäiselle Italiassa järjestetylle sijaisnäyttelijäkurssille. Pazzafini työskenteli sijaisnäyttelijänä ja esitti sivuosia lukuisissa peplum-elokuvissa ja spagettiwesterneissä. Voimakasrakenteisen ja -piirteisen miehen vakiorooliksi muodostuivat viihde-elokuvien ”pahikset”, joita hän näytteli aina 1990-luvun alkuun saakka.
EasyJet Switzerland
thumb|250px|[[Airbus A320 -sarja|Airbus A319-100]] easyJet Switzerland (IATA: DS, ICAO: EZS, kutsukoodi: Topswiss) on sveitsiläinen halpalentoyhtiö, joka operoi kohteisiin Genevestä ja Basel-Mulhousen lentoasemalta.
Historia
Lentoyhtiö perustettiin 18. toukokuuta 1988 ja se aloitti toimintansa 23. maaliskuuta 1989 nimellä TEA Basle. Maaliskuussa 1998 easyJet osti yhtiöstä 40 %, ja toiminta aloitettiin easyJetin alaisuudessa 1. huhtikuuta 1999. Nykyisin easyJet Switzerlandin omistus jakautuu yksityisten (51 %) ja easyJetin (49 %) kesken.
Laivasto
Heinäkuussa 2015:
The Russia Journal
The Russia Journal oli venäläinen riippumaton englanninkielinen webjulkaisu, joka ilmestyi 1999-2007. Sitä julkaistiin myös tilattavana kuukausittain ilmestyvänä aikakauslehtenä vuoteen 2005. The Russia Journal oli eräs muutamista riippumattomista venäläisistä medioista, jotka eivät ole oligarkkien hallinnassa.
Juha Mieskonen
Juha Mieskonen on suomalainen laulaja-lauluntekijä joka tunnetaan Mieskone-yhtyeen laulaja-kitaristina ja lauluntekijänä. Lisäksi Juha Mieskonen on ollut aikaisemmin yhtyeissä White label, Bablers ja Baysix ja levyttänyt soolotuotantoa. Soolotuotannosta tunnettuja kappaleita ovat ”Elämänmittainen oppikoulu” ja "Perhonen".
Koulutukseltaan Mieskonen on kauppatieteiden maisteri ja hän työskentelee taloushallintoalan yrityksessä Greenstep.
Mieskonen on esittänyt keikoilla oman tuotantonsa lisäksi myös suomen- ja englanninkielisiä pop- ja rockbiisejä.
Juha Mieskonen on tehnyt suuremmaksi osaksi itse kappaleita niin Mieskone-yhtyeelle kuin omalle soolotuotannolleen. Lisäksi hän on tehnyt joitakin kappaleita myös muille artisteille, esimerkiksi Pekka Tillikaiselle hän on tehnyt kappaleen ”Kaislarantaan”.
Kate Liu
thumb|right
Kate Liu (s. 23. toukokuuta 1994 Singapore) on singaporelaissyntyinen pianisti.
Liu aloitti pianonsoiton 4-vuotiaana ja muutti 8-vuotiaana Yhdysvaltoihin. Hän suoritti yksityisesti opintoja Chicagon musiikki-instituutissa Alan Chow'n, Micah Yuin ja Emilio del Rosarion johdolla. Saatuaan kandidaatin arvon Curtis-musiikki-instituutista hän jatkoi opintojaan Juilliard Schoolissa Robert McDonaldin ja Yoheved Kaplinskyn johdolla.
Chopin-kilpailussa saavuttamansa menestyksen jälkeen Liu on esiintynyt ahkerasti Euroopassa, Aasiassa ja Yhdysvalloissa. Debyyttialbuminaan hän julkaisi Frédéric Chopinin teosten albumin vuonna 2016. Hänen kanssaan soittaneita orkestereita ovat olleet muiden muassa Clevelandin orkesteri, Varsovan filharmoninen orkesteri, Montrealin sinfoniaorkesteri, Puolan radion sinfonia-orkesteri, Poznańin filharmonikot, Yomiuri Nippon -sinfoniaorkesteri ja Rochesterin filharmoninen orkesteri.
Liberaalikonservatismi
Liberaalikonservatismi on poliittinen aate, jossa yhdistellään konservatismia ja liberalismia. Liberaalikonservatismia ei tule sekoittaa konservatiiviliberalismiin. Tyypillisesti liberaalikonservatismi yhdistää erityisesti talousliberalismin ja arvokonservatismin, ja liberaalikonservatiiviset puolueet kuuluvatkin yleensä keskusta-oikeistoon. Suomalaisista puolueista Kansallinen Kokoomus edustaa lähinnä kyseistä aatetta.
Verrattuna perinteiseen keskusta-oikeistolaiseen (kuten kristillisdemokraattiseen) politiikkaan, liberaalikonservatismi on kuitenkin vähemmän traditionalistinen ja talouskysymyksissä enemmän oikeistolibertaarinen, suosien alhaista verotusta ja valtion minimaalista vaikutusta taloudessa. Liberaalikonservatismi eroaa myös klassisesta liberalismista kieltämällä tasavertaisuuden ihmisluonnon vastaisena, ja korostamalla sen sijaan ihmisten luonnollista erilaisuutta.
Koska demokraattisissa maissa konservatiivinen ideologia omaksui liberaaleille tyypillisiä instituutioita, kuten laillisuusperiaatteen, yksityisomistuksen, markkinatalouden ja edustuksellisen perustuslaillisen valtiovallan, on liberaalikonservatismin liberaali puoli länsimaissa yleisesti tunnustettu. Tämä yksimielisyys on ollut joissakin maissa, kuten Yhdysvalloissa, niinkin vahvaa että liberaalikonservatismi on populaarikulttuurissa samaistettu konservatismiin. Tämä on saanut osan voimakkaimmin liberaaleista konservatiiveista kutsumaan itseään libertaareiksi. Joka tapauksessa Yhdysvaltain liberaalikonservatiivinen traditio yhdistää usein klassisten liberaalien taloudellisen individualismin burkelaiseen konservatismiin, joka korostaa ihmisten luonnollista erilaisuutta, käyttäytymisen irrationaalisuutta perusteena perinteisen etiikan tarpeelle, ihmisten tarvetta järjestykseen ja vakauteen sekä luonnollisten oikeuksien kieltämistä valtiovallan pohjana.
Muissa maissa, kuten Italiassa ja Espanjassa, joissa liberaalikonservatiiviset liikkeet ovat päässeet osaksi valtavirtapolitiikkaa vasta hiljattain, termit liberaali ja konservatiivinen saatetaan ymmärtää synonyymisinä, ja toisaalta esimerkiksi Latinalaisessa Amerikassa talousliberaali konservatismi ymmärretään uusliberalismin muotona sekä populaarissa että akateemisessa puhetavassa.
Klassinen konservatismi ja talousliberalismi
Historiallisesti, 1800- ja 1900-luvuilla, konservatismi sisälsi joukon periaatteita, jotka pohjautuivat vakiintuneiden perinteiden vaalimiseen, auktoriteetin kunniotukseen, ja uskonnollisiin arvoihin. Usein ajatellaan, että tämä klassisen konservatismin muoto ilmeni esimerkillisesti muun muassa Joseph de Maistren ja valistusajan jälkeisten paavien kirjoituksissa. Silloinen liberalismi – jota nykyään kutsutaan klassiseksi liberalismiksi – kannatti sekä yksilön poliittista vapautta että vapaita markkinoita. Tämän tyylisiä ideoita edustivat Anders Chydenius, John Locke, Montesquieu, Adam Smith ja John Stuart Mill.
Tutkija Andrew Vincentin mukaan liberaalikonservatismin maksiimi on ”talous ennen politiikkaa”. On kuitenkin jonkinlainen yksimielisyys, että alkuperäiset liberaalikonservatiivit yhdistivät liberaaliin talousajatteluun konservatiiviset sosiaaliset asenteet, sovittaen aiemman aristokraattisen käsityksen ihmisten välisistä ”luonnollisista eroista” meritokratian käytäntöihin – kuitenkin kritisoimatta synnynnäisiä etuoikeuksia (kuten sääty), kunhan yksilönvapaudet olivat taatut.
Ajan kuluessa suurin osa läntisistä konservatiiveista omaksui vapaan markkinatalouden ideoita, samalla kun teollinen vallankumous kehittyi ja aristokraatit menettivät valtaansa, niinkin paljon että noita ideoita pidetään nykyään usein kiinteänä osana konservatistista perinnettä. Siitä huolimatta, monissa maissa käytetään termiä liberaali kuvaamaan vapaan kapitalismin kannattajia. Näin on esimerkiksi Manner-Euroopassa ja Latinalaisessa Amerikassa.
Nykyajan eurooppalainen merkitys
Nykyajan eurooppalaisessa keskustelussa ”liberaali konservatismi” tarkoittaa yleensä keskusta-oikeistolaisia poliittisia katsomuksia, jotka kieltävät osan traditionalismista, joka liitetään perinteiseen oikeistoon. Tähän näkemykseen liitetään joskus maltillisen sosiaalisen turvaverkon ja ympäristöystävällisyyden kannatusta.
Liberaalikonservatismia edustavat tässä mielessä esimerkiksi Ruotsin Maltillinen kokoomus, Norjan konservatiivipuolue ja Suomen Kansallinen Kokoomus. Noustessaan Britannian pääministeriksi vuonna 2010 David Cameron sanoi BBC:n haastattelussa, että on aina pitänyt itseään liberaalikonservatiivina.
Rami Makhlouf
Rami Makhlouf (s. 10. heinäkuuta 1969) on syyrialainen liikemies. Häntä on kuvailtu Syyrian liike-elämän vaikutusvaltaisimmaksi hahmoksi. Ennen Syyrian sisällissodan aiheuttamaa talouden laskukierrettä Makhlouf oli Syyrian rikkain mies ja hänen varallisuutensa oli arviolta 5 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Hänen omistuksiinsa kuuluvat esimerkiksi Syriatel-puhelinyhtiö, kaksi pankkia, rakennusyhtiö, lentoyhtiö ja vapaakauppa-alueita. Hänellä on myös omistusosuuksia maakaasu- ja öljy-yhtiöissä. Makhlouf on Syyrian presidentin Bašar al-Assadin serkku ja syytteet korruptiosta ovat johtaneet hänen vastaisiin mielenosoituksiin.
Elämäkerta
Makhlouf syntyi vuonna 1969 ja peri isänsä Mohammedin liiketoimet. Mohammed oli Syyrian entisen presidentin Hafez al-Assadin vaimon Anisa Makhloufin veli. Hafezin pojan Bašar al-Assadin noustua presidentiksi Makhlouf laajensi liiketoimiaan. Vuonna 2001 hän ja Egyptiläinen puhelinyhtiö Orascom saivat yhden kahdesta Syyrian puhelinoperaattoriluvasta. Orascom menetti oman 25 %:n osuutensa perustetusta Syriatelistä myöhemmin oikeudessa. Opposition kansanedustaja Riad Seifin kritisoitua puhelinoperaattorilupien myöntämistä hänet pidätettiin ja tuomittiin vankeuteen.
Vuonna 2008 Yhdysvallat kielsi amerikkalaisia yhtiöitä ja yksityishenkilöitä tekemästä kauppaa Makhloufin kanssa. Hänen todettiin annetussa lausunnossa käyttäneen hyväksi Syyrian oikeuslaitosta ja tiedustelupalvelua kilpailijoitaan vastaan. Bašar al-Assadin vastaiset mielenosoittajat ovat usein käyttäneet myös Makhloufin vastaisia iskulauseita. Kun Syyrian sisällissotaa edeltäneet mellakat puhkesivat Daraassa paikallinen Syriatelin toimisto sytytettiin tuleen. Syyrian oppositio on sittemmin syyttänyt Makhloufia hallitusta tukevien mielenosoitusten rahoittamisesta Syyriassa ja ulkomailla. Euroopan unioni asetti pakotteita Makhloufia vastaan toukokuussa 2011.
Toukokuussa 2011 Makhlouf antoi haastattelun New York Timesille, jossa hän sanoi hallituksen taistelevan loppuun saakka ja että hallitus ei kärsisi yksin. Hän sanoi myös vallanvaihdon Syyriassa johtavan laajempaan sekamelskaan Lähi-idässä. Tietojen mukaan Bašar al-Assad suuttui annetusta haastattelusta ja Syyrian Yhdysvaltojen lähettiläs ilmoitti Makhloufin edustavan vain itseään antamillaan lausunnoilla. Seuraavassa kuussa Makhlouf ilmoitti jättävänsä liike-elämän ja siirtyvänsä hyväntekeväisyystyöhön. Oppositio on epäillyt tämän todenperäisyyttä. Elokuussa 2011 Yhdysvallat asetti Syriatelille pakotteita, ilmoittaen että yhtiö oli esimerkiksi nauhoittanut puheluita Syyrian turvallisuuspalveluiden käyttöön. Vuonna 2016 julkisuuteen vuodettujen Panaman paperien mukaan Makhlouf oli vuoteen 2011 saakka Mossack Fonsecan asiakas ja auttoi tämän yhtiöitä kiertämään Yhdysvaltojen ja Yhdistyneen kuningaskunnan asettamia pakotteita.
Baran (Rajasthan)
Baran on Intian Rajasthanin osavaltiossa sijaitseva noin 120 000 asukkaan kaupunki, joka toimii samannimisen piirikunnan hallinnollisena keskuksena.
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 84 prosenttia Baranin asukkaista on hinduja. Muslimeiden osuus väestöstä on 14 prosenttia ja jainalaisten yksi prosentti. Lukutaitoisia on noin 80 prosenttia. Slummeissa asuu noin 40 000 henkeä eli 34 prosenttia kaupungin asukkaista.
Roland Brückner
thumb|250px|Roland Brückner (1978) Roland Brückner (s. 14. joulukuuta 1955 Köthen, Saksan demokraattinen tasavalta) on kilpauransa päättänyt itäsaksalainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja. Yksittäisistä telineistä parhaiten hän menestyi permannolla.
Brückner saavutti joukkuekilpailussa Montréalin kesäolympialaisissa 1976 pronssia. Hän oli itäsaksalaisista neljänneksi paras eikä siten päässyt mukaan henkilökohtaiseen moniotteluun. Permannolla hän sijoittui neljänneksi pistein 19,275. Moskovan kesäolympialaisissa 1980 Brückner voitti permannolla kultaa 19,750 pisteellä. Hän saavutti hopeaa joukkuekilpailussa sekä pronssia hypyssä (19,775) ja nojapuilla (19,650). Hevosella (19,725) ja renkailla (19,575) hän sijoittui neljänneksi. Moniottelussa hän oli parhaana itäsaksalaisena viides 117,300 pisteellä.
Brückner voitti permannolla maailmanmestaruuden Fort Worthissa 1979. Hän jakoi mestaruuden isäntämaan Kurt Thomasin kanssa. Rooman EM-kilpailuissa 1981 Brückner voitti permannolla Euroopan-mestaruuden tasapistein Neuvostoliiton Juri Koroljevin kanssa.
Peter Segal
Peter Segal (s. 1962) on yhdysvaltalainen elokuva- ja tv-ohjaaja, joka on myös tuottanut ja kirjoittanut elokuvia. Hänen ohjaamiaan ovat muiden muassa Anger Management ja Aina eka kerta. Segal on tuotantoyhtiö Callahan Filmworksin osaomistaja.
Segal on valmistunut University of Southern Californian elokuvataiteen laitoksesta.
Vuoriteollisuus
Vuoriteollisuus on kaivosteollisuuden vanha nimitys. Se on teollisuudenhaara, joka kaivaa ja jalostaa malmeja ja muita teollisuusmineraaleja, kivihiiltä, ruskohiiltä, maaöljyä ja maakaasua. Kaivosteollisuus on osa kaivannaisteollisuutta, johon kuuluu lisäksi kivenjalostus, savenotto ja turveteollisuus.
Vuoritekniikka
Vuoritekniikka on vuoriteollisuutta vastaava tekniikan haara. Siihen sisältyy malminetsintä, maaöljyn etsintä, kaivostekniikka, rikastustekniikka ja metallien valmistus.
The Wailing Wailers
The Wailing Wailers on reggaeyhtye The Wailersin ensimmäinen studioalbumi. Albumi julkaistiin vuonna 1965.
Lauri Kaarto
Lauri Armas Kaarto (sukunimi vuoteen 1954 Marjakaarto; 7. tammikuuta 1927 Kemi – 10. huhtikuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Kaarron vanhemmat olivat puuseppä Aarne Armas Marjakaarto ja Aili Karoliina Illikainen. Hän kävi keskikoulun Kemin lyseossa 1940–1944.
Kaarto on toiminut freelance-radiotoimittajana, Pohjalainen-lehden päätoimittajana, myyntipäällikkönä, Kaarta Oy:n toimitusjohtajana 1968–1972 ja vapaana kirjailijana.
Kaarto oli perustamassa Pohjoiset Kirjailijat ry:tä ja hän toimi yhdistyksen puheenjohtajana ja varapuheenjohtajana. Muutettuaan 1971 Kemistä Helsinkiin Kaarto oli perustamassa Vantaan Kirjailijat ry:tä ja hän oli myös Espoon Kirjailijat ry:n hallituksen jäsen. Kaarto oli Suomen Kirjailijaliiton johtokunnan jäsen 1969–1972.
Lucas Black
thumb|Lucas Black Toronton filmifestivaaleilla vuonna 2009. Lucas Black (s. 29. marraskuuta 1982 Decatur, Alabama) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan televisiosarjassa Piru irti (American Gothic) sekä elokuvista Sling Blade, Merijalkaväen mies (Jarhead), Friday Night Lights ja Hurjapäät: Tokio Drift (The Fast and the Furious: Tokyo Drift). Hänen ensimmäinen roolinsa oli vuonna 1994 valmistuneessa elokuvassa The War – unelmien kesä, jossa hän näytteli Ebb-nimistä poikaa. Vuodesta 2014 lähtien hän on näytellyt NCIS: New Orleans -rikossarjassa.
Lucasin äiti oli toimistotyöntekijä ja isä museotyöntekijä. Lucasilla on kaksi vanhempaa sisarusta, Lee ja Lori.
Picassokala
Picassokala (Rhinecanthus aculeatus) on säppikaloihin kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö
Picassokala kasvaa noin 30 cm pitkäksi. Sen vartalo on levymäinen, kyljessä huomiota herättäviä kuvioita, joiden vertailusta Pablo Picasson taiteeseen kala on saanut nimensä. Tämän kalan havaijinkielinen nimi on humuhumu-nukunuku-a-pua`a. Kiilasäppikalalla, joka on Havaijin kansalliskala, on sama havaijinkielinen nimi.
Alkuperä
Picassokala elää luonnossa Indopasifisella merialueella.
Käyttäytyminen
Picassokala on lihansyöjä, jonka sanotaan puraisevan mitä vain. Siksi sitä ei voi akvaariossa pitää pienempien kalojen tai selkärangattomien seurassa. Myös akvaarion sisustus on tehtävä järeäksi. Sillä on erikoinen tapa nukkua kyljellään. Se pystyy uimaan sekä eteen- että taaksepäin liikuttamalla selkä- ja vatsaeviään aaltomaisesti. Jos kala nostetaan pois vedestä, se röhkii kuin sika.
Vesiolot ja ravinto
Picassokala syö lihapitoista ravintoa: matoja, simpukoita, äyriäisiä, kaloja, koralleja ja jopa merisiilejä ”puhaltamalla” ne ensin nurin niin, että pehmeä vatsapuoli on ylöspäin. Picassokala syö myös levää. Sopiva suolapitoisuutta kuvaava meriveden ominaispaino on picassokalalle 1,025.
Kalle Heikkinen
Kalle Olavi Heikkinen (11. helmikuuta 1929 Helsinki – 13. syyskuuta 1989) oli suomalainen puunkäsittelijä ja kirjailija.
Loudounin piirikunta
Loudounin piirikunta on Yhdysvaltojen Virginian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 406 850 vuonna 2018 ja sen pinta-ala on 1 350 neliökilometriä. Leesburgin kaupunki on piirikunnan hallintokeskus.
Väestö
Terrebonnen piirikunnan asukkaista 55,9 prosenttia on valkoisia, 18,8 prosenttia aasialaisia ja 13,9 prosenttia latinalaisamerikkalaisia. 32,2 prosenttia puhuu myös muita kieliä kuin englantia. 88,7 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 36,4 vuotta.
Sääksi
pienoiskuva|Pandion haliaetus
Englantilais-espanjalainen vinttikoira
Englantilais-espanjalainen vinttikoira (Galgo inglés-español) on espanjalainen risteytystaustainen koirarotu.
Sääksi
Sääksi eli kalasääski, vanhemmalta nimeltään kalasääksi , (Pandion haliaetus) on suurikokoinen petolintu, joka elää järvialueilla ja merenrannikoilla. Saaristossa levinneisyys rajoittuu sisä- ja välisaaristoon.
Englantilais-espanjalainen vinttikoira
Alkuperä
Rotu jalostettiin 1900-luvun alkupuolella Espanjassa englanninvinttikoiran ja espanjanvinttikoiran välisestä risteytyksestä. Tarkoituksena oli parantaa käyttöominaisuuksia, mm. kasvattaa pienikokoisemman espanjanvinttikoiran nopeutta. 1930-luvulta lähtien espanjalais-englantilainen vinttikoira on kasvattanut jatkuvasti suosiotaan, uhaten alkuperäistä paikallista vinttikoiraa. Rotua käytetään ammattimaisissa vinttikoirakilpailuissa.
Sääksi
Sääksi luetaan sääksien heimon (Pandionidae) ainoaksi lajiksi. Joskus se luokitellaan myös haukkojen heimon alaheimoksi Pandioninae.
Tuntomerkit
Sääksi on keskikokoinen petolintu, jonka siivet ovat hyvin pitkät ja kapeat. Sen pituus on 52–60 cm, ja siipien kärkiväli 152–167 cm. Naaras on koirasta isompi. Se painaa noin 1,5–2,2 kg ja koiras 1,2–2 kg.
Sääksen lajityypillisessä lentosiluetissa siivet näyttäytyvät kapeina, joissa käsisiivet ovat pitkät. Siipien kärjissä on vain neljä harittajaa. Sääksen lyhyt pyrstö on melko tasapäinen. Liidon aikana sääksi pitää siipiä kulmalla, jolloin siiventaipeet työntyvät eteen. Edestä päin nähtynä siivet näyttävät olevan pehmeästi alaspäin kuperat.
Balad
Balad on kaupunki viitisen kilometriä Tigrisjoen lounaispuolella, Irakin Salah ad-Dinin maakunnan Baladin piirikunnassa. Se sijaitsee linnuntietä noin 78 kilometriä maakuntakeskus Tikritistä eteläkaakkoon ja noin 81 kilometriä Irakin pääkaupunki Bagdadista pohjoisluoteeseen. YK:n vuoden 2013 väestöarvion mukaan koko Baladin piirikunnassa asui 18 prosenttia maakunnan 1,337 miljoonasta asukkaasta eli noin 240 000 henkeä.
Baladin piirikunnassa, noin 22 kilometriä kaupungista kaakkoon (Bagdadin suuntaan) sijaitsee Irakin suurin sotilaslentotukikohta. kesäkuussa 2014 Jihadistijärjestö Isis pyrki hyökkäämään tukikohdan kimppuun.
Sääksi
Levinneisyys
Sääksi on eräs maailman laajimmalle levinneistä lintulajeista. Euroopassa sen pesimisalue ulottuu Skotlannin pohjoisosiin ja itäisestä Saksasta Mustallemerelle vedetyn linjan koillispuolelle. Euroopassa pesii noin 5 000 paria. Suomessa arvioidaan olevan noin 1 200 paria ja laji luokilteltiin ennen vuotta 2019 silmälläpidettäväksi, mutta lajin nykyinen luokitus on elinvoimainen. Kanta on pysynyt vakaana ja sitä aiemmin verottaneen DDT:n ja muiden ympäristömyrkkyjen vaikutus on katoamassa ravintoketjuista. Skotlannissa pesii 99 paria. Euroopan sääkset talvehtivat Afrikassa, Pohjois-Amerikan sääkset Etelä-Amerikassa. Australian sääkset eivät muuta.
Suomessa sääksi on levittäytynyt koko maan alueelle. Vain vähävesistöisimmiltä alueilta ja ulkosaaristosta pesivä sääksikanta puuttuu. Tiheimmillään sääksikanta on Suomessa mosaiikkimaisilla vesistöalueilla, kuten Saimaan alueella ja lounaissaaristossa. Suomen ja samalla maailman pohjoisimmat sääksiparit pesivät Utsjoen pohjoisosissa. Sääksi on vakiintunut esimerkiksi Vanajaveden ympäristöön pysyväksi petolinnuksi. Sääksi on Kanta-Hämeen maakuntalintu.
Elinympäristö
Sääksi kelpuuttaa elinympäristökseen lähes minkälaisen ympäristön tahansa, jos vain riittävän lähellä on sopivia saalistusvesiä, pesäpaikka on riittävän rauhallinen ja paikalta löytyy sopiva pesäpuu.
Sääksi tekee pesänsä paikkaan, josta on hyvä näkyvyys, tyypillisesti ison männyn latvaan, korkealle kalliolle tai suon laitaan. Näkyvyyttäkin ehkä tärkeämpi tekijä pesäpaikan valinnassa on esteetön lentomahdollisuus itse pesälle. Pitkine siipineen sääksi on erittäin kömpelö lentäjä eikä mielellään laskeudu puiden latvuston alapuolelle. Pesäpuun vaatimuksena on latvan tukevuus. Sääksen pesä sijaitsee tyypillisesti ja lähes kaikista muista lintulajeistamme poiketen aivan puun latvassa, ”puun päällä”. Saman pesän ollessa käytössä vuodesta toiseen se kasvaa ajan kuluessa. Pesärakennelman koko saattaa nousta yli metriin ja paino useisiin satoihin kiloihin. Nykyisten metsienkäsittelytoimenpiteiden seurauksena metsistä on hävitetty vanhat känkkyrälatvaiset männyt, jotka luontaisesti sopisivat sääksen pesien alustaksi. Pesäpaikkapula onkin yksi merkittävimmistä sääkseen kohdistuvista uhista. Sääksen suojelemiseksi ihminen onkin tehnyt ikimäntyjen vähentyessä tekopesiä tukevaksi pesimisalustaksi. Sääksen pesäpuu on luonnonsuojelulain nojalla rauhoitettu. Laji pesii myös laivareitin linjamerkin päälle.
Lisääntyminen
Sääkset solmivat elinikäisen parisuhteen. Etelä-Suomessa ne munivat vapun aikoihin 2–3 kananmunan kokoista, kanelinruskeaa munaa. Pohjoisimmassa Suomessa muninta alkaa lähes kuukauden Etelä-Suomen ensimmäisiä pesiviä pareja myöhemmin. Poikaset kehittyvät lentokuntoisiksi kahdeksassa viikossa.
Ravinto
Sääksi syö mitä tahansa saatavilla olevia kaloja. Sääksi saalistaa lekuttelemalla 10–30 metrin korkeudella ilmassa, josta syöksyy kalan kimppuun. Se pystyy sulkemaan sierainaukot sukeltaessaan. Saaliskalojen lajikirjo riippuu eniten saalistusvesistöjen kalalajistosta. Etelä-Suomessa yleisimpiä saalislajeja ovat monet särkikalat, joista lahna on monin paikoin erityisesti keväällä kutuaikana yleisin. Myös ahvenet ja pienet hauet ovat yleisiä saaliskaloja. Sääksen saaliskalojen keski- ja ihannekoko on noin 300 grammaa. Tätä isompiakin kaloja sääksi toki toisinaan saaliikseen saa, mutta puheet esimerkiksi puolentoista kilon saaliskaloista ovat useimmiten liioiteltuja. Myös pienemmät saaliskalat ovat varsin yleisiä. Muiden kuin kalojen esiintyminen sääksen saalisvalikoimassa on erittäin vähäistä. Todistettavasti sääksi saattaa saada saalikseen myös sammakoita ja erittäin harvinaisissa tapauksissa myös vesimyyriä ja piisameita. Niiden osuus saalisvalikoimassa on kuitenkin olematon. Kalaan lähes yksinomaan keskittyvä saalisvalikoima onkin johtanut siihen, että monissa kielissä sääksen nimi onkin ”kalakotka” tai ”kalahaukka”.
Paula Moltzan
Paula Moltzan (s. 7. huhtikuuta 1994) on yhdysvaltalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Buck Hill Ski Racing Clubia.
Nuorten MM-kilpailuissa Hafjellissä 2015 Moltzan voitti kultaa pujottelussa. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän oli pujottelussa 20:s ja Åressa 2019 samassa lajissa 18:s. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui parisuurpujottelussa neljänneksi ja joukkuekilpailussa kuudenneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui pujottelussa kahdeksanneksi ja suurpujottelussa 12:nneksi. Hän voitti joukkuekilpailun maailmanmestaruuden Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023.
Moltzan kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Aspenin pujottelussa marraskuussa 2012. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran Flachaun pujottelussa tammikuussa 2016 oltuaan 25:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2020 oltuaan kymmenes. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kuukautta myöhemmin toinen Lech/Zürsin parisuurpujottelussa.
Joulukuussa hän voitti pujottelun eurooppa-cupissa Italissa. Maailmancupissa Semmeringin pujottelussa hän sijoittui toiseksi joukkuekaverinsa Mikaela Shiffrinin jälkeen.
Culicomorpha
Culicomorpha (”hyttysmäiset”) on sääskiin kuuluva kaksisiipisten osalahko. Niitä pidetään eräinä alkeellisimmista kaksisiipisistä. Monien lajien toukat elävät vedessä.
Ryhmään kuuluvista lajeista monet imevät verta tai selkärangattomien ruumiinnestettä ja siihen kuuluvatkin mm. hyttyset ja mäkärät. Useimmat lajit aterioivat kukissa ainakin osittain. Veren imeminen ei esiinny systemaattisena piirteenä vaan on luultavammin kehittynyt ryhmässä itsenäisesti useita kertoja, mahdollisesti lisäravinnonlähteeksi meden oheen. Monet vertaimevät lajit ovat tärkeitä sairauksien vektoreita ja levittävät mm. malariaa, filariaasia ja jokisokeutta.
Kotkan Laulumiehet
Kotkan Laulumiehet on suomalainen mieskuoro, joka on perustettu vuonna 1935. Ensimmäisen ulkomaanmatkansa kuoro teki 1955 Norjaan ja Ruotsiin. Muut ulkomaiset konserttimatkat on tehty Tanskaan, Saksaan, Hollantiin, Tšekkoslovakiaan, Sveitsiin, Unkariin, Itävaltaan, Kanadaan, USA:han, Venäjälle, Viroon, Italiaan, Puolaan, Espanjaan ja Portugaliin.
Vuonna 1967 Laulumiehet voitti musiikkineuvos Jukka Hapuojan johtamana amatöörikuorojen sarjan suurissa kuorokilpailuissa Scheveningenissä Hollannissa ja hänen johdollaan kuoro sijoittui mitaleille kaikissa Sulasolin mieskuorokilpailuissa 1970-luvulla. Toimintansa aikana Laulumiehet on julkaissut kolme omaa äänilevyä.
Kuoroa johtaa nykyisin Mikko Hauhia.
Yleisluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut 1912
Euroopan luistelumestaruudesta kilpailtiin Tukholmassa 10.-11. helmikuuta 1912. Vain miehet kilpailivat. Mestaruuden voitti Norjan Oscar Mathisen, joka voitti kaikki matkat.
Miesten yleismestaruus
<br style="clear:both;"/>
Jaakko Ahde
Jaakko Erkki Ahde (29. tammikuuta 1928 Viipuri – 11. heinäkuuta 1996 Lahti) oli suomalainen perämies, pakinoitsija ja kirjailija.
Ahde kirjoitti kaksi sotavuosiin sijoittuvaa romaania joista romaani Voronkovilaiset kuvasi talvisotaa venäläisten näkökulmasta ja romaani Tulen ja raudan rannat puolestaan kuvasi Hangon rintaman taisteluja jatkosodan alussa 1941. Ahde kirjoitti myös yli 900 pakinaa Etelä-Suomen Sanomiin vuosina 1978–1996.
Martti Koskinen
Martti Antero Koskinen (18. heinäkuuta 1941 Pulkkila – 26. joulukuuta 1988 Utajärvi) oli suomalainen sanoittaja ja säveltäjä. Hänen musiikkiansa ovat esittäneet muun muassa Esko Rahkonen, Reijo Kallio ja Matti Esko. Utajärvelle hän muutti vuonna 1953 ja asui siellä kuolemaansa vuoteen 1988 saakka.
Olet rakkain -kappaleen sanat liittyvät Martti Koskisen ja Chrisse Johanssonin yhteistyövuosiin. Kristiina Mäki on esittänyt tämän kappaleen LP:llä "Mää kottiis nyt" v. 1984.
Albertus Seba
thumb|Albertus Seba esittelemässä kokoelmansa liskoa. Muotokuva vuodelta 1731. Albert Seba (12. toukokuuta 1665 Etzel, Friedeburgin lähellä Itä-Friisiassa – 2. toukokuuta 1736 Amsterdam) oli saksalais-hollantilainen apteekkari, eläintieteilijä ja keräilijä.
Albert Seban vanhemmat olivat talonpoika Johann Wilken Seba ja Grete Albers. Hän muutti nuorukaisena oppipojaksi Amsterdamiin, ja sai apteekkarin oikeudet 1697. Vuonna 1698 Seba avioitui apteekkarikollegansa tyttären Anna Loopesin kanssa. Vuonna 1700 hän avasi apteekin Amsterdamin sataman tuntumaan. Hän pyysi kaukomaille purjehtivien laivojen miehistöä ja lääkäreitä toimittamaan itselleen eksoottisten maiden kasveja ja eläimiä, joita hän voisi käyttää rohtojen valmistuksessa. Hän ryhtyi keräämään käärmeitä, lintuja, hyönteisiä, liskoja ja kotiloita. Vuodesta 1711 alkaen hän toimitti rohtoja Venäjän hoviin Pietariin. Tässä vaiheessa hänen kokoelmansa oli jo kuuluisa, ja tsaari Pietari Suuri osti sen vuonna 1716. Seba aloitti uuden kokoelman keräämisen, ja siitä tuli entistäkin hienompi.