cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaalit 2015
Vaalikampanja
Liberaalidemokraatit puolestaan sanoivat neuvottelevansa aluksi ensimmäiseksi tulleen puolueen kanssa. Myöhemmin he myös kampanjoivat sloganilla: "Tuomme sydämen konservatiivihallitukseen tai aivot työväenpuolueen hallitukseen." Kummatkin liberaalidemokraatit ja työväenpuolue sanoivat etteivät muodostaisi hallitusta UKIP:in avulla tai UKIP:in kanssa. UKIP sanoi konservatiivien vähemmistöhallituksen tukemisen mahdolliseksi, jos konservatiivit suostuisivat järjestämään kansanäädestyksen Britannian EU-jäsenyydestä ennen vuoden 2015 joulua. UKIP ja Pohjois-Irlannin DUP sanoivat että he voisivat työskennellä yhdessä hung-parlamentissa. DUP sanoi myös, että se vastustaisi SNP:n oloa hallituksessa.
Olavi Mäenpää
Elämä
Mäenpää perusti elokuussa 2006 Turkuun katupartioita päivystämään viikonloppuöisin keskustan kaduilla. Partiot pukeutuivat sinivalkoiseen liiviin, jossa oli Suomen lippu.
Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaalit 2015
Vaalikampanja
Konservatiivit perustivat vaalikampanjansa omien hallitus-suorituksiensa kehumiseen. He nostivat esille esimerkiksi sen, että Britanniasta oli tullut heidän hallituskaudellaan maailman nopeiten kasvava kehittynyt talous ja, että Britannia oli noussut heidän leikkaustensa ansiosta vuosien 2007-2008 taantumasta. Cameron myös syytti työväenpuoluetta taloudellisesta vastuuttomuudesta ja sanoi, että työväenpuolueen edellinen hallitus oli aiheuttanut Britannian alijäämän ja, että se oli myös tuhlannut liikaa rahaa. Työväenpuolue puolestaan yritti osoittaa olevansa taloudellisesti vastuullinen. Konservatiivit lupasivat järjestää Britannialle kansanäädestyksen EU-jäsenyydestä, mutta vasta sen jälkeen kun Cameron on yrittänyt muuttaa Britannian suhdetta EU:hun paremmaksi. UKIP puolestaan keskittyi kampanjassaan EU-kansanäänestyksen järjestämiseen ja maahanmuuton rajoittamiseen. Myös Cameron sanoi haluavansa rajoittaa maahnamuuttoa, mutta UKIP sanoi konservatiivien valehtelevan, kun taas muut puolueet olivat maahanmuuton kannalla, tosin työväenpuolue sanoi tekevänsä siitä hallitumpaa ja myönsi, että edellinen työväenpuolueen hallitus oli väärässä maahanmuuton suhteen. SNP sanoi, että vuoden 2015 vaaleissa ei ole kyse itsenäisyydestä vaan heidän kampanjansa perustui "Skotlannin äänen kuulumiseen Westminsterissä"
Olavi Mäenpää
Elämä
Mäenpää kannusti pienpuolueita tekemään vaaliliittoja. Hän oli sitä mieltä, että pienpuolueet eivät ilman vaaliliittoja voi koskaan suurten puolueiden ylivallalle mitään. Maaliskuussa 2016 Mäenpää aiheutti kohua pukeutumalla Soldiers of Odin -huppariin valtuustossa. Hänet esitettiin erotettavaksi Turku-sopimuksesta.
Huhtikuussa 2016 Mäenpää valittiin Suomidemokraattien puheenjohtajaksi. Yhdistys keräsi kannattajakortteja ja pyrki rekisteröitymään puolueeksi syksyllä 2016. Mäenpää erosi Suomidemokraattien puheenjohtajuudesta ja yhdistyksen jäsenyydestä maaliskuussa 2017.
Mäenpää putosi valtuustosta vuoden 2017 kuntavaaleissa.
Oikeustapaukset
Mäenpää kertoi lehtihaastattelussa syyllistyneensä 1970- ja 1980-luvuilla lukuisiin pahoinpitelyihin ja rattijuoppouteen, joista nimikkeistä viimeinen tuomio oli vuodelta 1983. Turun kaupunginvaltuusto hyväksyi yksimielisesti 23.huhtikuuta 2012 Olavi Mäenpään käräjäoikeuden lautamieheksi, mikä aiheutti valituskiistan. Turun hallinto-oikeus kumosi syksyllä 2012 Mäenpään valinnan lautamieheksi, koska Mäenpää oli syyllistynyt toistuvasti rangaistaviin tekoihin.
Vuonna 1998 Mäenpää pystytti Turun Kurjenmäen pallokentälle kylttejä, joissa Turun Sanomien kuvauksen mukaan puhuteltiin ”hyvin suorasukaisesti ja loukkaavaksi luonnehditulla tavalla eritoten somaleja”. Mäenpää tuomittiin teostaan sakkoihin kiihottamisesta kansanryhmää vastaan. Mäenpää ei toiminut kylttijupakassa yksin, vaan mukana oli paikallisia skinheadejä. Tällöin heräsi keskustelua Mäenpään siirtymisestä äärioikeistolaiseen poliittiseen suuntaan, vaikka hänen pakolais- ja ulkomaalaisvastaisuutensa oli tullut ilmi aiemminkin.
Helmikuussa 2001 Mäenpää tuomittiin sakkoihin kiihotuksesta kansanryhmää vastaan kirjoituksestaan Islamilaisuuden maihinnousu estettävä. 13. tammikuuta – 22. helmikuuta 2004 Mäenpää oli vankilassa maksamattomista sakoista. Mäenpää piti itseään mielipidevankina.
Elokuussa 2007 Turun käräjäoikeus tuomitsi Mäenpään 30 päiväsakkoon kunnianloukkauksesta. Mäenpää oli valtuustokokouksen aikana sanonut somalialaisperäiselle vihreiden valtuutettu Roda Hassanille, että tämä kasvattaa kotonaan rikollisia. Se, mitä Mäenpää oli tarkkaan ottaen sanonut, jäi epäselväksi. Oikeus katsoi, että lausuman sisältö tuli selväksi ja että kommentti liittyi selvästi perhe-elämään eikä valtuutetun toimiin luottamustehtävässään.
Mäenpää tuomittiin vuonna 2009 käräjäoikeudessa 50 päiväsakkoon kiihottamisesta kansanryhmää vastaan. Tuomio tuli eduskuntavaalien 2007 alla järjestetystä Yleisradion pienpuolueiden vaalitentistä, jossa Suomen Kansan Sinivalkoiset -puoluettaan edustanut Mäenpää esitti näkemyksiään muun muassa maahanmuuttajista ja pakolaisista. Mäenpää kiisti syytteen ja ilmoitti aikovansa valittaa tuomiosta. Mäenpään mukaan hän käytti värikästä kieltä mutta ei tarkoittanut loukata tai kehottaa väkivaltaan. Rikosilmoituksen teki vähemmistövaltuutettu Mikko Puumalainen.
Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaalit 2015
Mielipidemittaukset
UKIP voitti vuoden 2014 europarlamenttivaalit Britanniassa saaden 26,6% äänistä, mutta sen kannatus parlamenttivaalien mielipidemittauksissa jäi silti noin 15 prosenttiin. Vuonna 2014 järjestettiin myös Skotlannin kansanäänestys itsenäisyydestä. Vaikka "Ei" voitti, SNP:n kannatus Skotlannissa nousi nopeasti äänestyksen jälkeen jopa 43 prosenttiin.
Vuonna 2015 konservatiivit ja työväenpuolue olivat tasoissa aivan vaalipäivään asti ja viimeiset mielipidemittauksista osa näytti konservatiivien olevan johdossa, osa näytti työväenpuolueen johdossa ja osa kummatkin tasoissa
Tulokset
Lopulliset tulokset:
David Cameronin johtamat konservatiivit saivat mielipidemittauksista huolimatta 330 paikkaa Britannian parlamentin alahuoneeseen, House of Commonsiin. Tämä tarkoittaa, että konservatiivit saivat 12 paikan niukan enemmistön (käytännössä 15 paikan, koska Sinn Féin ei ota paikkojaan vastaan) ja konservatiivit muodostivat tavallisen yhden puolueen enemmistöhallituksen, Britanniassa harvinaisen viiden vuoden koalitiohallituksen jälkeen. Vuoteen 2010 verrattuna konservatiivit lisäsivät paikkamääräänsä 24:llä ja myös konservatiivien kannatus nousi 0,8 prosenttiyksikköä. Konservatiivit menettivät vuoden 2010 paikoistaan 11, 10 työväenpuolueelle ja yhden UKIP:ille, mutta he saivat 35 uutta paikkaa (27 liberaalidemokraateilta ja kahdeksan työväenpuolueelta). Ainoa maineikas konservatiivien kansanedustajamenetys oli työllisyysministeri Esther McVey, joka menetti Wirral Westin vaalipiirin.
Työväenpuolue vuoden 2010 paikoistaan 48 (40 SNP:lle ja 8 konservatiiveille) ja sai 22 uutta (12 liberaalidemokraateilta ja 10 konservatiiveilta), saaden yhteensä parlamenttiin 26 paikkaa vähemmän kuin edellisissä vaaleissa, vaikkakin työväenpuolue nosti kannatustaan 1,5 prosenttiyksikköä, jääden 6,5 prosenttiyksikköä konservatiiveista jälkeen. Työväenpuolueen huonoa tulosta pahensi se, että sen monia maineikkaita poliitikkoja tippui parlamentista hävittyään vaalipiirinsä. Esimerkiksi työväenpuolueen Skotlannin johtaja Jim Murphy, varjoulkoministeri Douglas Alexander ja Skotlannista vastaava varjoministeri Margaret Curran menettivät paikkansa SNP:lle ja varjovaltiovarainministeri Ed Balls konservatiiveille.
Liberaalidemokraatit menettivät edellisistä paikoistaan kaikki paitsi kahdeksaan, eivätkä he saaneet uusia paikkoja. Tämä oli huonoin tulos Liberaalidemokraateille sitten vuoden 1970 vaalien, jolloin heidän edeltäjäpuolueensa eli Liberaalit saivat vain 6 paikkaa.
UKIP oli saanut vuoden 2010 vaalien jälkeen 2 paikkaa täytevaaleissa, mutta se onnistui pitämään niistä vain toisen näissä vaaleissa, vaikka UKIP:in äänimäärä nousi vuoden 2010 3 prosentista yli 12 prosenttiin. Puolueen johtaja Nigel Farage ei onnistunut voittamaan South Thanetin vaalipiiriä, eikä näin ollen päässyt parlamenttiin.
Englanti
Englannin tulokset:
Kuten yleensä, konservatiivipuolue menestyi Englannissa paremmin kuin muualla Britanniassa. Suurin osa konservatiivien uusista paikoista tuli Lounais-Englannista liberaalidemokraateilta. Liberaalidemokraateilla oli vuoden 2010 vaalien jälkeen 15 paikkaa Lounais-Englannissa, mutta se menetti ne kaikki vuoden 2015 vaaleissa (14 konservatiiveille ja yhden työväenpuolueelle). Tämä oli ensimmäinen kerta sitten vuoden 1959 vaalien, kun liberaalit eivät saaneet yhtään Lounais-Englannissa sijaitsevan Cornwallin kreivikunnan paikoista. Lounais-Englannissa jopa 46 prosenttia äänesti konservatiiveja, kun taas vain 18 prosenttia työväenpuoluetta ja Liberaalidemokraatit romahtivat vuoden 2010 noin 35 prosentista, vuoden 2015 vaalien 15 prosenttiin. Konservatiivipuolue sai yhteensä 51 Lounais-Englannin 55 kansanedustajasta, kun työväenpuolue menetti yhden edustajansa konservatiiveille (vaikkakin se myös sai yhden liberaalidemokraateilta).
Konservatiivien vahvin alue on kuitenkin Kaakkois-Englanti, jossa konservatiivit saivat 51% äänistä ja 78 alueen 83 paikasta. UKIP nousi Kaakkois-Englannissa melkein työväenpuolueen rinnalle kun se sai 15% äänistä ja työväenpuolue sai 18%. UKIP nousi myös työväenpuolueen ohi monissa vaalipiireissä mutta jäi konservatiiveille toiseksi, joten se ei saanut yhtään paikkaa Kaakkois-Englannista parlamenttiin. Liberaalidemokraatit menettivät myös kaikki paikkansa Kaakkois-Englannista.
Työväenpuolue suoriutui paremmin Lontoossa viime vaaleihin verrattuna. Työväenpuolue sai Lontoossa 43.7 prosenttia äänistä, mikä on 7 prosentin nousu vuoden 2010 vaaleista. Konservatiivien tulos parani 0.4% ja he saivat 34.9 prosenttia Lontoon äänistä. Liberaalidemokraattien Lontoon kannatus romahti 7.7 prosenttiin. Kummatkin työväenpuolue ja konservatiivit ottivat kolme paikkaa liberaalidemokraattien viime vaalien Lontoon kahdeksasta, joten heille jäi vain yksi paikka Lontoosta. Työväenpuolue otti myös neljä Lontoon paikkaa konservatiiveilta, joten konservatiivit saivat yhteensä 27 paikkaa, mikä on yksi vähemmän kuin edellisissä vaaleissa. Työväenpuolueen paikkamäärä Lontoossa nousi seitsemällä 45:een.
Itä-Englannin ja Itä-Midlandsin alueilla kumissakin konservatiivit saivat 49% alueen äänistä, kun taas työväenpuolue sai 22%, UKIP 16% ja Liberaalidemokraatit 8%. Konservatiivit saivat Itä-Englannista 52 paikkaa, työväenpuolue sai sieltä 4 paikkaa ja liberaalidemokraatit yhden. UKIP sai ainoan paikkansa, Clactonin vaalipiirin, joka sijaitsee Essexissä, Itä-Englannissa. He olivat voittaneet tämän paikkansa aikaisemmin jo täytevaaleilla vuonna 2014, mutta tämä oli ensimmäinen kerta kun UKIP voitti paikan täysissä parlamenttivaaleissa. Itä-Midlandsin alueelta konservatiivit saivat 32 paikkaa ja työväenpuolue 14.
Konservatiivit saivat 34 paikkaa Länsi-Midlandsin alueelta ja työväenpuolue sai 25. Vuoden 2015 vaalien jälkeen Warwickshiren, Staffordshiren, Herefordshiren, Worcestershiren and Shropshiren kreivikunnista on pelkästään konservatiivikansanedustajia. Konservatiivien ja työväenpuolueen äänimäärät nousivat vuodesta 2010 liberaalidemokraattien laskun takia ja konservatiivit saivat 42% alueen äänistä, kun taas työväenpuolue sai 33%. UKIP sai 16 prosenttia ja liberaalidemokraatit 6%, mutta kummatkaan eivät saaneet yhtään paikkaa alueelta. Työväenpuolueen paikat tulivat Suur-Briminghamin kaupunkialueelta Länsi-Midlandsin metropolikreivikunnasta, mutta myös konservatiivit saivat paikkoja sen esikaupungeista, esimerkiksi Solihullista.
Luoteis-Englannissa työväenpuolue sai 46% äänistä ja 51 paikkaa. Konservatiivit saivat alueelta 31% äänistä ja 22 paikkaa, kun taas liberaalidemokraatit saivat 2 paikkaa ja 6% äänistä. UKIP sai 16% äänistä. Konservatiivien kannatus oli pääosin esikaupunkialueilta, esimerkiksi Altrinchamistä, Suur-Manchesteristä, ja työväenpuolueen puolestaan sisäkaupunkialueilta, kuten Liverpoolin keskustasta.
Yorkshiren alueella työväenpuolue sai 39% äänistä, konservatiivit 33%, UKIP 16% ja liberaalidemokraatit 6%. Työväenpuolue sai alueelta 33 paikkaa, konservatiivit 19 ja liberaalidemokraatit 2. Työväenpuolue voitti kaikki South Yorkshiren kaupunkialueen vaalipiirit, kaupungin rikkainta vaalipiiriä eli Sheffield Hallamia lukuun ottamatta (Sheffield Hallamin edustaja on Nick Clegg). UKIP nousi konservatiivien ohi monissa South Yorkshiren vaalipiirissä, jääden työväenpuolueelle toiseksi. West Yorkshiren kaupunkialueella tulos oli tasaisempi, kun työväenpuolue voitti Bradfordissa ja Leedsin sisäkaupungissa, mutta konservatiivit voittivat esikaupungeissa, voittaen esimerkiksi työväenpuolueen varjoulkoministerin Ed Ballsin.
Työväenpuolueen vahvin alue vuoden 2015 vaaleissa koko Britanniassa oli Koillis-Englanti. Työväenpuolue sai 47 prosenttia äänistä ja 26 paikkaa. Konservatiivit saivat vain 25 prosenttia äänistä ja kolme paikkaa. UKIP sai 17% äänistä Koillis-Englannissa.
500x500px
Skotlanti
Skotlannin tulokset:
Nicola Sturgeonin johtama Skotlannin kansallispuolue (SNP) sai Skotlannin äänistä puolet ja 59 paikasta kaikki paitsi kolme. Skotlanti on ollut perinteisesti työväenpuolueen vahva kannatusalue, mutta nyt se menetti 40 paikkaa SNP:lle ja sille jäi vain yksi paikka Skotlannista. Työväenpuolueen kannatus Skotlannissa myös romahti 42.0 prosentista 24.3 prosenttiin. Konservatiivit pitivät Skotlannissa suurin piirtein saman äänimäärän kuin vuonna 2015 ja heidän paikkamääränsä pysyi myös samana. Liberaalidemokraattien paikkamäärä tippui Skotlannissa 11:stä yhteen ja kannatus tippui 18.9 prosentista 7.5 prosenttiin. Nämä olivat ensimmäiset vaalit Skotlannissa vuoden 2014 kansanäänestyksen itsenäisyydestä jälkeen.
frameless|500x500px
Wales
Walesin tulokset: Konservatiivit saavuttivat parhaan tuloksensa Walesissä sitten vuoden 1983 vaalien. Konservatiivit saivat kolme paikkaa lisää Walesistä (kaksi liberaalidemokraateilta ja yksi työväenpuolueelta) ja heidän äänimääränsä nousi 27.2 prosenttiin. Työväenpuolue oli kuitenkin vahvin puolue Walesissä. He saivat 26.9% äänistä ja 25 paikkaa. UKIP nousi Walesin kolmanneksi puolueeksi äänimäärässä, vaikka se ei saanutkaan yhtään paikkaa Walesistä.
frameless|332x332px
Pohjois-Irlanti
Pohjois-Irlannin tulokset: Demokraattinen unionistipuolue eli DUP oli Pohjois-Irlannin suurin puolue niin äänimäärässä kuin paikkamäärässä. DUP menetti yhden paikoistaan (South Antrim) UUP:lle, mutta se sai yhden paikan Alliance Partyltä (Belfast East), joten sen paikkamäärä pysyi samana kuin viime vuonna. Suurin irlantilaisnationalistinen puolue oli taas Sinn Féin. Se menetti yhden paikoistaan UUP:lle (Fermanagh and South Tyrone) ja sen äänimäärä laski prosentin vuoden 2010 vaaleista. UUP eli Ulster Unionist Party, joka on vanhempi Pohjois-Irlannin pääunionistipuolueista, nousi takaisin Britannian parlamenttiin kahdella paikalla. Se oli myös kolmas äänimäärässä, mutta se jäi paikkamäärässä SDLP:n eli Social Democratic and Labour Partyn jälkeen. SDLP piti kaikki paikkansa vaikka sillä oli kaikista Pohjois-Irlannin puolueista suurin lasku äänimäärässä.
Olavi Mäenpää
Yksityiselämä
Mäenpää harrasti nyrkkeilyä ja oli hyväksytty nyrkkeilytuomari.
Jessica Aguilera
Jessica Carolina Aguilera Aguilera (s. 26. kesäkuuta 1985 Somoto) on nicaragualainen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksussa ja 400 metrin aitajuoksussa.
Aguilera osallistui MM-kisoihin ensimmäistä kertaa Helsingissä 2005, jossa hän putosi 400 metrin aitajuoksussa alkuerissä juostuaan ajan 1.04,43. Hän kilpaili Pekingin olympialaisissa 2008 100 metrillä, mutta putosi jälleen ensimmäisellä kierroksella. Daegun MM-kisoissa 2011 hän karsiutui 400 metrin aitojen alkuerissä juostuaan ajan 1.02,78.
Ennätykset
Lähde: IAAF
Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaalit 2015
Pohjois-Irlanti
frameless|300x300px
Seurauksia
Työväenpuolueen johtaja Ed Miliband ja Liberaalidemokraattien johtaja Nick Clegg erosivat tehtvästään, koska heidän puolueensa sai paljon odotettua huonommat tulokset UKIP:in johtaja Nigel Farage myös erosi, koska hän ei onnistunut voittamaan paikkaa itselleen parlamenttiin, mutta UKIP ei hyväksynyt hänen eroamistaan vedoten siihen, että UKIP oli saavuttanut loistavan tuloksen vaaleissa (äänimäärällisesti). Myös työväenpuolueen Skotlannin johtaja Jim Murphy erosi, vaikkakin työväenpuolueen Skotlannin johto oli aiemmin äänestänyt Jim Murphyn pitämisen puolesta.
Konservatiivit muodostivat hallituksen heti vaalien jälkeen, kun Cameron perinteen mukaisesti meni Buckinghamin palatsiin ja kuningatar Elizabeth II pyysi häntä muodostamaan hallituksen. Cameron lupasi ensimmäisessä puheessaan vaalien jälkeen Skotlannille, Walesille ja Pohjois-Irlannille lisää alueellista valtaa, mutta hän myös sanoi, että "mikään perustuslaillinen muutos ei ole valmis, jos se ei tuo oikeudenmukaisuutta myös Englannille." Englannilla ei ole omaa alueellista parlamenttia toisin kuin Skotlannilla, Walesilla ja Pohjois-Irlannilla, vaan sen kaikista asioista päättää Britannian parlamentti. Näin ollen Skotlannin, Walesin ja Pohjois-Irlannin kansanedustajat Britannian parlamentissa pystyvät äänestämään sellaisista asioista, jotka koskevat vain Englantia mutta eivät Skotlantia, Walesiä eikä Pohjois-Irlantia, koska niistä erityisasioista päättävät Skotlannin, Walesin, ja Pohjois-Irlannin kohdalla niiden omat alueparlamentit. Tämä on niin sanottu "West Lothian question", ja Cameron lupasi ratkaista sen toisella hallituskaudellaan. Cameron myös lupasi järjestää kansanäänestyksen Britannian EU-jäsenyydestä. Uudessa hallituksessa ministeripaikat eivät muuten juuri muuttuneet, paitsi että kaikki liberaalidemokraattien aiemmat ministerintehtävät annettiin uusille konservatiiviministereille.
Punajuovaviiripyrstö
Punajuovaviiripyrstö (Aphyosemion striatum) on hammaskarppeihin kuuluva kala, jota pidetään myös akvaariokalana.
Koko ja ulkonäkö
Punajuovaviiripyrstö kasvaa noin 6 senttimetrin mittaiseksi. Sen vatsa on valkoinen, mutta kalan kyljissä on sinisiä raitoja ja punaisia pilkkuja. Pyrstö on sininen ja siinä on punaisia pilkkuja.
Alkuperä
Punajuovaviiripyrstö on kotoisin Gabonista ja Päiväntasaajan Guineasta.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen
Punajuovaviiripyrstö on rauhallinen kala. Sitä voi pitää seura-akvaariossa muiden pienten ja rauhallisten kalojen kanssa. Akvaario kannattaa kuitenkin peittää, jottei punajuovaviiripyrstö hyppää ulos. Punajuovaviiripyrstö kutee kasvitiheikössä. Poikaset kuoriutuvat 10–15 päivän kuluttua.
Vesiolot ja ravinto
Punajuovaviiripyrstö tarvitsee vähintään 54 litran kokoisen akvaarion. Kala viihtyy parhaiten tummapohjaisessa, hämärässä akvaariossa, jossa on paljon kasveja. Punajuovaviiripyrstölle sopiva veden happamuus on 6–7 ja kovuus alle kymmenen. Sopiva lämpötila on 22–30 celsiusastetta. Akvaariossa kasvatetut punajuovaviiripyrstöt syövät yleensä kuivaruokaa. Sille pitäisi antaa kuitenkin säännöllisesti myös pakastettuja ravintoeläimiä.
Tylisin kuningaskunta
Historia
200–luvun alussa keltit olivat aloittaneet Tonavan keskialueiden valloituksen. Vuonna 281 eaa. he lähtivät levittäytymään etelään ja itään ryöstäen muun muassa Odrysian pääkaupunki Seuthepoliksen ja avaten näin tien hyökkäykselle Delfoihin. Tylisin kuningaskunta perustettiin näiden hyökkäysten ja sitä seuranneen kelttiasutuksen seurauksena. Kreikkalainen historioitsija Polybios kertoi kuningaskunnan sijainneen Byzantionin lähellä, mutta myöhemmin aiheesta kirjoittanut Stefanos Byzantionlainen mainitsi sen sijainneen lähempänä Balkanvuori. Tylisin tarkkaa aluetta on vaikeaa määritellä ja on mahdollista että keltit liikkuivat ympäri suurta aluetta. Muutamat alueelta löydetyt La Tènen kulttuurin tyyliset metalliesineet eivät ole auttaneet kelttien alueen selvittämisessä. Se tiedetään, että eräs kelttiryhmä saavutti Gallipolin 227 eaa., mutta Antigonos II:n joukot voittivat heidät. Kelttien valta Traakiassa kukistettiin lopullisesti vuosina 213–212 eaa.
Perintö
200px|thumb|oikea|Mezekin hautapaikan sisätiloja. Vain kaksi sukupolvea kestänyt kelttivalta Traakiassa jätti jälkeensä vain vähän merkkejä. Alueelta on löydetty joitakin kelttiläistyylisiä esineitä, mutta on mahdotonta sanoa onko ne esimerkiksi saatu lahjaksi ja olivatko niiden omistajat kelttejä. Mezekistä on löydetty hautapaikka, jossa on sekä traakialaisia että kelttiläisiä piirteitä, mutta on jälleen vaikea sanoa olivatko sinne haudatut traakialaisia vai kelttejä. Hauta oli alun perin traakialainen, mutta sitä käytettiin uudestaan 200–luvulla eaa. Hautaan laitettiin mukaan ilmeisesti sotavaunut, joten se on ehkä ollut kelttiläisen päällikön hautapaikka.
Sophie Daneman
Daneman on periodiesityksissä tehnyt yhteistyötä muiden muassa Christopher Hogwoodin, Robert Kingin, Gérard Lesnen, Jean-Claude Malgoiren, Neville Marrinerin, Philippe Herreweghen, Harry Christophersin ja Paul Danielin kanssa. Daneman on ollut levyttämässä useille levymerkeille, kuten Harmonia Mundille.
Pyrrha (kaupunki)
Pyrrha (myös Pyrra) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Lesboksen saarella Kreikassa. Se sijaitsi saaren keskiosissa kaupungin mukaan ”Pyrrhan Euripoksena” tunnetun Kallonínlahden itärannalla, lähellä nykyistä Achladerín kylää.
Pyrrha oli lesboslaisen pentapoliin jäsen eli yksi saaren viidestä merkittävimmästä kaupungista (muut olivat Mytilene, Methymna, Eresos ja Antissa). Peloponnesolaissodan aikaan vuonna 428 eaa. Pyrrha liittyi Mytilenen kapinaan Ateenan valtaa vastaan, mutta Ateena valtasi sen Pakheen johdolla. Pyrrha ei ollut olemassa enää Strabonin aikaan ajanlaskun alun tienoilla. Plinius vanhemman mukaan kaupunki olisi uponnut mereen maanjäristyksen seurauksena.
Pyrrhan akropoliilla eli linnavuorella on joitakin muurien sekä muiden rakennusten jäänteitä. Noin viisi kilometriä kaupungista pohjoiseen sijaitsi lesboslaisen pentapoliin yhteinen Zeuksen ja Heran pyhäkköalue, joka tunnetaan nykyisin Mésan pyhäkköalueena. Kaupungista oli kotoisin muun muassa filosofi Menedemos (n. 350 eaa.).
Fenkoli
Fenkoli eli maustefenkoli eli saksankumina eli venkoli (Foeniculum vulgare) on sarjakukkaiskasveihin kuuluva viljelykasvi. Tuore fenkoli on sellerin tapaan käytettävä hyvin aromaattinen vihannes. Fenkolin siemeniä käytetään mausteena. Fenkolia kasvaa luonnostaan Välimeren alueella, missä sitä onkin käytetty aina vanhoista egyptiläisistä kulttuureista asti. Fenkolin aromaattinen pääaine on anetoli, jota on myös aniksessa.
Fenkolista erotetaan kaksi yleistä muunnosta: maustefenkolista (Foeniculum vulgare var. dulce) käytetään lähinnä siemeniä, kun taas salaattifenkoli eli mukulavenkoli eli italiankumina (Foeniculum vulgare var. azoricum) kasvattaa tyvelleen sipulimaisen pullistuman, jota käytetään vihanneksena. Salaattifenkolia voidaan syödä sekä sellaisenaan että kypsennettynä. Fenkolin siemeniä käytetään leivän, keittojen ja kurkkusäilykkeiden mausteena. Erityisesti se sopii kalaruoille. Myös hienonnettuja lehtiä voidaan käyttää. Ne sopivat porsaan- ja vasikanlihalle, sekä kalaruokiin, varsinkin makrillin ja lohen mausteeksi, ja salaattiin.
Nykyisin fenkoliöljyä käytetään paljon yskänlääkkeissä.
Kreikkalaisen mytologian tarun mukaan Prometheus toi ihmisille tulen fenkolin varressa.
thumb|200px|vasen|Fenkoli. Flora von Deutschland, Österreich und der Schweiz 1885
Andros (antiikin kaupunki)
Andros oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Androksen saarella Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee Palaiópolin kylän alueella saaren länsirannikolla.
Historia
Kreikkalaisessa mytologiassa Andros sai nimensä joko näkijä Androksesta, Eurymakhoksen tai Anioksen pojasta, tai Rhadamanthyksen sotapäälliköstä Andreuksesta, jolle kuningas antoi saaren. Geometrisella kaudella saarelta tunnetaan asuinpaikka Zagorássa.
pienoiskuva|vasen|pysty=0.68|Piirtokirjoitus, 100-luku eaa. [[Palaiópolin arkeologinen museo (Ándros)|Palaiópolin arkeologinen museo.]] Androksen kaupunki oli alun perin joonialaisten siirtokunta. 700-luvulla eaa. se oli riippuvainen Eretriasta. Kaupunki kukoisti poliksena erityisesti 600- ja 500-luvuilla eaa., ja se perusti omia siirtokuntia, kuten Akanthoksen ja Stageiran Khalkidikellä noin vuonna 654 eaa.
Persialaissodissa androslaiset joutuivat antautumaan persialaisille vuonna 490 eaa. ja antamaan laivastonsa Kserkseen käyttöön vuonna 480 eaa. Themistokles yritti vallata kaupungin, mutta tämä epäonnistui. Sodan jälkeen kaupunki liittyi Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Vuosina 450–440 eaa. kaupunki oli Ateenan alainen klerukhia. Vuosina 378–377 eaa. kaupunki kuului toiseen Ateenan liittoon.
300-luvun eaa. loppupuolella Andros tuli Makedonian vallan alle. Vuonna 200 eaa. sen valtasivat Pergamonin ja Rooman joukot, ja se ryöstettiin. Roomalaiset antoivat saaren Attalokselle.
Antiikin aikana koko Androksen saari oli pyhitetty Dionysokselle, ja se tunnettiin muun muassa viinistään.
Kaupungin alueella on suoritettu arkeologisia kaivauksia vuodesta 1956.
Rakennukset ja löydökset
Androksen kaupunki sijaitsi Androksen saaren länsirannikon keskivaiheilla. Kaupungissa oli akropolis eli yläkaupunki, jonka muureja ja yhden portin jäänteet ovat säilyneet. Kaupungissa tiedetään olleen Dionysokselle, Apollonille, Hestialle ja Athenelle omistetut temppelit sekä Zeuksen lähde. Kaupungissa tiedetään olleen myös teatteri.
pienoiskuva|Satamarakennelmien jäänteitä. Kaupungin agoralta on löydetty 200- tai 100-luvulla eaa. rakennetun stoan eli pylväshallin rauniot. Suuri osa agorasta on nykyisin meren peittämänä. Kaupungin satamana toimi Gaurion (myös Gaureleon) nykyisen Gávrion kylän paikalla, noin 12 kilometriä pohjoisempana, mutta myös kaupungin kohdalla olevan sataman rakennelmista on säilynyt joitakin mereen uponneita jäänteitä. Ágios Pétroksen kylässä on hellenistisellä kaudella rakennetun tornin jäänteet. Marmoria louhittiin saaren pohjoisosasta.
Kaupungin alueelta tehdyt esinelöydöt ovat Palaiópolin arkeologisessa museossa ja Ándroksen arkeologisessa museossa.
Above the Mind of Morbidity
Above the Mind of Morbidity on vuonna 1990 ilmestynyt suomalaisen grindcore-yhtye Xysman ensimmäinen mini-LP. Se julkaistiin aluksi valkoisilla kansilla 50 kappaleen numeroituna painoksena, jota myytiin ainoastaan yhtyeen keikoilla. Kansitaide saatiin valmiiksi vasta myöhemmin ilmestyneeseen toiseen painokseen.
Levyn materiaali on mukana myös bonuskappaleina Yeah-albumin vuonna 1993 julkaistulla CD-versiolla sekä kokoelmalla Yeah / First & Magical (2004).
Suomen yleisesikunnan johtama tiedustelu 1918–1945
Suomen yleisesikunnan johtama tiedustelu 1918–1945 oli tiedustelua osana Suomen puolustusta valtionjohdon alaisuudessa. Sen tehtävänä oli varoittaa valtionjohtoa maan turvallisuuteen kohdistuvista sotilaallisista uhista. Tiedustelu jakautuu useisiin eri lajeihin. Näitä ovat esimerkiksi sotilasasiamiesten toiminta kohdemaissa, tiedotusvälineiden seuranta sekä asiamiestiedustelu, jota kansanomaisesti nimitetään vakoiluksi ja sotilaallinen tiedustelu, kuten tähystäminen, lentotiedustelu, väkivaltainen tiedustelu ja muu partiointi. Tärkeää on myös sotavankien ja loikkarien kuulustelu sekä haltuun saadun materiaalin tutkiminen. Jo 1920-luvulla otettiin Suomessa ensiaskeleita myös radiotiedustelussa. Tiedusteluelinten nimissä on eri aikoina ollut vaihtelua ja kirjavuutta, mikä johtuu osittain toiminnan salaamisesta. Tiedustelua harjoitti samaan aikaan myös Etsivä keskuspoliisi.
Varhaisvaiheet aktivismissa ennen Suomen itsenäistymistä
thumb|100px|Kapteeni Isak Anton Alfthan Tukholmassa toimi aktivistien vuonna 1914 perustama tiedonantotoimisto, jonka tehtävänä oli hankkia tiedustelutietoa Suomessa olevista venäläisistä joukoista ja välittää sitä saksalaisille. Toimistoa johti maisteri Isak Alfthan, joka oli ollut aktivistisessa toiminnassa mukana jo ensimmäisen sortokauden (1899–1905) aikana. Kenraali Mannerheim kutsui Aflthanin päämajaan ja nimitti hänet tämän 11. helmikuuta 1918 Seinäjoelle saavuttua luutnantin arvoisena yleisesikuntansa tiedusteluelimen, tietotoimiston päälliköksi.
Päämajan tietotoimisto Suomen sisällissodan aikana
Päämajan tietotoimiston pohjana ollut tiedusteluelin oli toiminut päämajoitusmestarin alaisena tammikuun loppupuolelta vahvuutenaan 2–5 upseeria. Toimisto keräsi tietoja punaisista ja venäläisistä lähinnä operatiivista suunnittelua ja johtamista varten.
Pääesikunnan III osaston tiedusteluosastot
Sodan jälkeisessä saksalaissuuntauksessa pääesikuntakin organisoitiin saksalaisen mallin mukaan. Sen päälliköksi nimitettiin saksalainen eversti Konrad von Redern. Niinpä tiedustelu kuului pääesikunnan III osaston tehtäviin. Tiedustelun toiminta-alueiksi mainittiin erikseen Karjalankannas, Aunuksen Karjala, Vienan Karjala sekä Pietari. Tietotoimiston sai johtoonsa everstiluutnantti Eino Suolahti, joka alkoi kehittää sitä edelleen nimellä osasto Ie eli Osasto erityisiä tehtäviä varten. Apulaisekseen Suolahti sai maisteri Kai Donnerin.
III osastoon kuului kaksi tiedusteluosastoa, joilla oli edelleen toiminta-alueiden mukaisia alaosastoja. Ensimmäinen osasto toimi Torniosta käsin Pohjois-Ruotsin ja Pohjois-Norjan suuntaan sinne siirtyneitä punaisia vastaan ja Viipurista käsin Pietarin suuntaan. Toinen, Itä-Karjalan osasto, toimi Sortavalasta käsin Laatokan ja Äänisen suuntiin sekä Muurmannin radan suunnalla kohti pohjoista.
Pääesikunnan III osastoon kuuluivat lisäksi sanomalehtiosasto ja sabotaasiosasto (Section politik). Myöhemmin perustettiin vielä passiosasto. Pääesikunnan III osasto hajotettiin vuoden 1919 alussa saksalaissuuntauksen päätyttyä. Heinäkuussa vuonna 1919 sisäisestä turvallisuudesta alkoi huolehtia sisäministeriön alainen uusi virasto, jonka nimeksi tuli Etsivä Keskuspoliisi. Sotilastiedustelu jäi yleisesikunnan tehtäväksi. Muutoksen toteutti Kaarlo Castrénin hallitus.
Alatoimistojen alkuvaiheita
Itä-Karjalan osastosta tuli Sortavalan alatoimisto syksyn 1918 aikana. Nimitykset Sortavalan alatoimisto ja Sortavalan tiedustelutoimisto vakiintuivat 1920-luvun kuluessa ja alatoimisto-nimitys säilyi talvisotaan asti. Salaamissyistä saatettiin toimiston katsauksia allekirjoittaa 3. divisioonan tiedustelu-upseerin nimissä. Myös Salmissa ja Suojärvellä sillä oli toimipisteet.
Sortavalan alatoimiston alkuvaiheen päälliköitä oli jo Tukholman tiedonantotoimistossa vaikuttanut Isak Alfthan. Häntä seurasivat Gustav Rosenström (Kustaa Rautsuo), Jonne Aikomus ja Pekka Jänhiä. Lisäksi toimistolla oli muutamia muita lyhytaikaisia päälliköitä.
Viipurin alatoimisto oli 2. divisioonan tiedustelu-upseerin alaisuudessa. Toimistossa työskenteli vuonna 1919 seitsemän henkeä. Vuonna 1922 henkilökuntaa oli jo 26 ja toimintaa oli Viipurin lisäksi Kivennavalla ja Raudussa. Osastoa johti aluksi vänrikki J. Aalto, hänen jälkeensä Gustav Rosenström (Kustaa Rautsuo) ja Toivo Salokorpi. thumb|100px|luutnantti Pauli (Paul) Marttina. Kajaanin alatoimisto perustettiin vuosien 1936-1938 välillä Sortavalan alatoimiston Nurmeksen toimipisteestä käsin. Toiminnan painopiste siirtyi Nurmesta pohjoisemmaksi Lieksa-Kuhmo-Suomussalmi-tasalta tehtävään itärajan takaiseen tiedusteluun ja siitä alettiin käyttää Kajaanin alatoimiston nimeä. Osastoa johti sen toiminnan käynnistymisestä saakka luutnantti Paul (Pauli) Marttina.
Yhden kohdealueensa mukaan nimetty Petsamon alatoimisto sijaitsi Rovaniemellä. Petsamon lisäksi toimisto tiedusteli Kuusamo-Kiestinki- ja Salla-Kantalahti-suuntiin. Se perustettiin vuoden 1938 lopulla. Sen sai johtoonsa reservivänrikki Harry Broms (nimeltään myöhemmin Harri Paatsalo ja Harri Paarma). Muista alatoimistojen päälliköistä poiketen hänellä oli takanaan ura Etsivän keskuspoliisin palveluksessa, sen Terijoen ja Kemin osastoissa, missä hän tutustui tulevan työtehtävänsä ympäristöön ja loi tarpeellisia kontakteja.
Yhteistyö kotimaisten toimijoiden kanssa
Toimintaympäristönä itäraja oli monimutkainen. Esimerkiksi Laatokan-Lieksan tasalta johti itärajan yli 1920-luvulla runsaasti etappiteitä, joita käyttivät itäkarjalaispakolaiset, emigrantit, kommunistit ja salakuljettajat. Ajoittain osa heistä kulki näillä reiteillä myös joko alatoimistojen asiamiehinä tai Etsivän keskuspoliisin/Valpon, ehkä kummankin, värvääminä.
Itärajan yli kulkevat henkilöt kiinnostivat sekä Rajavartiolaitosta, Etsivää keskuspoliisia että sotilastiedustelua. Niiden välinen yhteistyö ei kuitenkaan ollut sujuvaa. Esimerkiksi rajan ylittäjä saattoi olla sotilastiedustelun asialla EK:n tietämättä. Rajan takainen vakoilu saattoi olla myös Neuvostoliiton tiedossa ja siihen saattoi sisältyä väärien tietojen syöttämistä suomalaisille.
Myös sotilastiedustelun alatoimistot tekivät yhteistyötä toiminta-alueensa joukko-osastojen, rajavartiostojen sekä Etsivän keskuspoliisin (myöh. Valtiollinen poliisi) kanssa. Yhteistyö ei kuitenkaan ollut ongelmatonta ja yksittäisten henkilöiden roolit saattoivat sekoittua, koska tehtävistä ei luonnollisestikaan voitu avoimesti puhua.
Vastavakoilu
1930-luvun puolivälissä Neuvostoliitto tehosti vastavakoilutoimintaansa. Tällöin paikallisten tiedottajien käyttö itse tiedustelukohteissa Neuvostoliitossa loppui. Suomen tiedustelu onnistui ilmeisesti soluttamaan useita miehiään Pietarin punaupseerikouluun. Nämä toimivat Suomen hyväksi vielä toisen maailmansodan aikana. Kiinni jääneitä vakoilijoita oli rajan molemmilla puolilla, niin että esimerkiksi vuonna 1926 sovittiin vankien vaihdosta: kumpikin puoli sai takaisin kahdeksan henkilöä. Toisaalta Neuvostoliitto suostui vapauttamaan vain ne suomalaiset, jotka olivat suostuneet toimimaan jatkossa Neuvostoliiton hyväksi.
Toiminnan laajeneminen: Toimisto II:sta Ulkomaaosastoksi
Yleisesikunnan organisaatiossa 1. tammikuuta 1920 esiintyvä tiedustelusta vastaava Toimisto II laajeni osastoksi vuoteen 1928 mennessä saaden nimekseen Tilastollinen ja ulkomaaosasto eli osasto 2. Siihen kuuluivat ulkomaatoimisto (Toimisto IV), tilastotoimisto (Toimisto V) sekä valvontatoimisto (Toimisto VI). Tilastotoimisto-nimeä käytettiin myöhemminkin tiedustelutoimiston peitenimenä.
Ennen talvisotaa, vuonna 1937, Tilastollisen ja ulkomaaosaston nimi muuttui Ulkomaaosastoksi. Osaston johtoon tuli samana vuonna eversti Lars Melander. Osasto jakautui kolmeen toimistoon: U1:n eli ulkomaatoimiston kohteena olivat muut maat paitsi Neuvostoliitto ja toimintamuotona omien sotilasasiamiesten lähettäminen sekä yhteydenpito ulkomaisiin sotilasasiamiehiin Helsingissä. U2 eli tilastotoimisto vastasi Neuvostoliittoon kohdistuvasta tiedustelusta. U3:n eli valvontatoimiston kohteena oli puolustusvoimien sisäinen turvallisuus.
U2:ta eli Tilastotoimistoa johtanut everstiluutnantti Erkki Puomi kuoli toukokuussa 1939 ja hänen tilalleen tuli samaan arvoon ylennetty Yrjö Pöyhönen Pohjan rykmentin komentajan paikalta. Pöyhönen oli ennen komentajantehtäviä toiminut tilastotoimistossa toimistoupseerina ja sen päällikkönä.
Viestitiedustelun perustaminen
Yleisesikuntaan tuli 14. kesäkuuta 1927 radiospesialistiksi luutnantti Reino Hallamaa. Hän teki samana vuonna pitkän Euroopan-matkan tutustuakseen viestitiedusteluun. Hän otti tavoitteekseen, että radiota pystyttäisiin käyttämään sotilastiedostelussa vastapuolen radioliikenteen kuunteluun ja sen salasanomien sieppaamiseen. Koeradioasemat toimivat vuodesta 1929 alkaen. Aluksi keskityttiin Neuvostoliiton Itämeren-laivaston radiokuunteluun ja sen koodijärjestelmän murtamiseen. Vuodesta 1935 lähtien koodit olivatkin selvillä. Vastaanottimina käytettiin National 100-, Hallicrafter- ja Philips-radioita. Kroonista rahapulaa paikattiin esimerkiksi vaihtamalla suomalaisten Neuvostoliiton-tietoja Ruotsin ostamiin amerikkalaisiin RCA-radioihin.
Alatoimistot
U2:n alatoimistoille vakiintuivat nimilyhenteet: Sortavalan alatoimisto oli YE U2/S, Viipurin YE U2/V, Kajaanin YE U2/K ja Petsamon (eli sijaintipaikkansa mukaan Rovaniemen) alatoimisto YE U2/P. Epämuodollisemmat käyttönimet oli muodostettu päälliköiden nimistä vastaavasti: Osasto Kuismanen, Osasto Vehniäinen, Osasto Marttina ja Osasto Paatsalo.
Tiedustelijoiden tehtävänä oli perustietojen hankinta esimerkiksi liikenneyhteyksistä. Ohjeet olivat väljät. Samalla kehiteltiin toimintatapoja kuten yhteydenottoa paikallisiin asukkaisiin. Ensimmäisillä 1-2-miehisillä tiedustelupartioilla ei aina ollut mukanaan tuliaseita. Kompassi oli käytössä, mutta kohdealueilta alatoimistolla ei ollut karttoja tiedustelijoille annettaviksi.
Alatoimiston yhtenä tehtävänä oli myös Neuvostoliitosta Suomeen tulleiden rajanylittäjien taustojen selvittäminen. Joitakin heistä värvättiin tiedustelijoiksi. Paarma kertoo laajasti yhden tällaisen tapauksen Petsamon suunnalta.
Sortavalan alatoimisto ennen talvisotaa
Sortavalan alatoimiston toiminnan painopistealueena oli Aunus. Alkuvaiheessa 1920-luvulle tultaessa toimistoa mahdollisesti johti Isak Alfthan, mutta tästä ei ole varmuutta. 1920- ja 1930-lukujen aikana johdossa olivat ainakin Gustav Rosenström (Kustaa Rautsuo), Jonne Aikomus ja Pekka Jänhiä sekä eräät muut. Aikomus johti toimistoa mm. vuosina 1925–1936, jonka jälkeen hänen tilalleen astui jälleen Pekka Jänhiä vuonna 1936. Toiminta oli päällikkökeskeistä: päälliköt hallitsivat keskeisiä tietoja ja kontakteja.
Alatoimiston kenttähenkilökunta muodostui merkittävältä osin Suomeen siirtyneistä itäkarjalaisista. Rajanylittäjiä voitiin värvätä alatoimiston palvelukseen jo rajavartioston kanssa yhdessä tehdyissä kuulusteluissa. Alatoimiston pienten paikallisten edustustojen johtajat voivat olla toiminnan alkuvaiheessa itsekin aktiivisia tiedustelijoita. Esimerkiksi Suojärven edustuston johdossa olleet Aleksei Paramonoff ja Matti Poimela tekivät tiedusteluretkiä rajan yli.
Viipurin alatoimisto ennen talvisotaa
Viipurin alatoimistoa johti aluksi vänrikki Aalto ja hänen jälkeensä Gustav Rosenström (Kustaa Rautsuo). Keskeinen henkilö alatoimiston toiminnassa oli Toivo Salokorpi, joka toimi Viipurissa tiedustelutehtävissä vuodesta 1923 alkaen. Salokorpi astui alatoimiston johtoon Rosenströmin tilalle, 1929 hänen asemansa vakinaistettiin. Salokorven tehtävänimike oli Yleisesikunnan 2. divisioonan tiedustelu-upseeri.
Terijoella Suomen tiedustelu teki yhteistyötä mm. Isoa-Britanniaa ja venäläisiä monarkisteja avustaneen Pjotr Sokolovin kanssa. Sokolov lähetti omia tiedustelijoitaan suomalaisten tieten Suomenlahden yli.
Raudun etappi hoiti 1920-luvun alkupuolella mm. Pietarin sotilaspiirissä toiminutta vakoilijaa, joka toimitti sotilaspiirin käskykirjeitä jäljennettäviksi Suomessa. Vakoilijan peitenimi oli Korrespondent (suom. kirjeenvaihtaja).
Kajaanin alatoimisto ennen talvisotaa
Kajaanin alatoimiston perustamisajankohtaa ei tiedetä täsmällisesti. Toimintaa oli kuitenkin jo syyskesällä 1938. Vuodesta 1936 lähtien Sortavalan alatoimiston ylläpitämän Nurmeksen rajaelimen päällikkönä toimineesta luutnantti Pauli Marttinasta tuli uuden alatoimiston päällikkö.
Syyskesällä 1938 Marttina oli lähettänyt asiamiehiä rajan yli Sallassa Tuntsajoen Nivaniemen kohdalla. Tarkoituksena oli tiedustella liikenneyhteyksiä Kantalahdesta Sallan suuntaan kohti Suomen rajaa. Suomalaiset rajavartijat pidättivät kalastajina esiintyneet asiamiehet sekä heitä saattaneen Marttinan. Lapin rajavartioston komentaja eversti Oiva Willamo kritisoi Marttinaa voimakkaasti. Marttina oli Willamon mukaan liikkeellä luvatta hänen valvontaansa kuuluvalla alueella, tekemässä tiedustelua, joka ei hänen mielestään onnistuisi ja johon ei olisi aihettakaan. Tilastotoimisto Helsingissä sen sijaan hyväksyi Marttinan aktiivisuuden.
Petsamon alatoimisto ennen talvisotaa
Petsamon alatoimisto perustettiin vuonna 1938. Nimestään huolimatta se sijaitsi Rovaniemellä.Sen toimialue käsitti Petsamon ohella Kuusamo-Kiestinki- ja Salla- Kantalahti-suunnat. Osaston johtoon tuli puolustusvoimien upseerin sijasta Etsivän keskuspoliisin Kemin osaston päällikkönä toiminut Harri Paatsalo (alkujaan Harry Broms, myöhemmin Harri Paarma). Aiemmasta työstään Paatsalo tunsi paikalliset olosuhteet hyvin. Hän oli toiminut Kemissä ja Terijoella, missä Etsivällä keskuspoliisilla oli yhtenä toimintamuotonaan agenttitiedustelu. Alatoimiston toiminta Rovaniemellä alkoi tammikuussa 1939.
Alatoimiston - joka tässä vaiheessa käsitti vain päällikön - tärkeä yhteistyökumppani oli paikallinen rajavartiosto, jota johti eversti Oiva Willamo. Tiedustelutehtävän peitteeksi Paatsalolle järjestettiin nimellinen linjatarkastajan tehtävä Petsamon Liikenne Oy:ssä. thumb|200px|Yksi Petsamon alatoimiston tukikohdista, Repojärven kalakämppä Rovaniemellä Tiedustelijoiden koulutustiloiksi ja tukikohdiksi saatiin käyttöön mm. metsäkämppiä ja huvila Rovaniemen ympäristöstä. Ensimmäiset tiedustelijat Paatsalo värväsi Oulussa ja Kemissä toisaalta suomalaisten seikkailijoiden, toisaalta metsäteollisuuden palvelukseen asettuneiden, Neuvostoliitosta tulleiden vienankarjalaisten siirtolaisten joukosta.
Tiedustelijoiden toimintavalmiuksien rakentamista Paarma on kuvannut mm. seuraavasti: "Keskustelun ja erilaisten kuviteltujen tilanteiden pohdinnan merkeissä tehtiin usein päivän ja yönkin kestäviä taipaleita ns. Ykköskämpän [yksi käyttöön saaduista rakennuksista Rovaniemellä] maastossa. Näillä matkoilla oli tarkoitus saada lihakset kuntoon, kehittää suunnistuksen nopeutta ja varmuutta, oppia savuttoman tulen tekoa ja yleensä kaikkea mikä helpottaisi edessä olevista matkoista joten kuten kunnialla selviämään."
Jonathan Wartiovaara
Jonathan Vindician (J. V.) Wartiovaara (vuoteen 1906 Weckman; 23. elokuuta 1875 Antrea – 9. joulukuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen virkamies, joka toimi Valtiokonttorin ylitirehtöörinä 1915–1937. Hän oli Suomen valtiovarainministerinä 1920–1921. Puoluekannaltaan Wartiovaara oli kokoomuslainen.
Wartiovaaran vanhemmat olivat lääninrovasti William Weckman ja Mirjam Salome Colliander, joilla oli yhteensä 14 lasta. Wartiovaara pääsi ylioppilaaksi 1893 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1896 ja ylemmän hallintotutkinnon 1903. Hän oli Suomen Pankin pääkonttorin ylimääräinen virkailija 1899–1900, pankin Pietarin-konttorin virkailija 1900–1903 sekä senaatin valtiovaraintoimituskunnan 1. apukamreeri 1904. Wartiovaarasta tuli Valtiokonttorin kasööri 1910, mutta hän toimi myös senaatin valtiovaraintoimituskunnassa vt. kamreerina.
Vuosina 1915–1937 Wartiovaara oli Valtiokonttorin ylitirehtöörinä eli pääjohtajana, mihin tehtävään hänet nimitettiin J. K. Paasikiven seuraajaksi. Finanssihallinnon asiantuntijana hän oli niin sanotun amiraalisenaatin valtiovarainpäällikköjen avustaja. Poikkeuksellisesti Wartiovaara saattoi jatkaa virassaan myös helmikuun vallankumouksen jälkeen ja Setälän senaatti kutsui hänet syksyllä 1917 finanssisenaattori Leo Ehrnroothin erityisavustajaksi. Sisällissodan aikana hänen onnistui piiloutua punakaarteilta valtiokonttorin kassaholvin avainten kanssa. Sodan jälkeen Wartiovaara oli mukana komiteassa, joka valmisteli alustavaa rauhansopimusta Suomen ja Neuvosto-Venäjän välille. Hän olikin sitten valtiovarainministerinä 1920–1921 toimineessa Erichin hallituksessa, joka solmi Tarton rauhan. Wartiovaara oli myös mukana rauhanneuvotteluissa.
Valtiontalouden muodolliseen puoleen perehtyneenä Wartiovaara valvoi virastotyön tarkkuutta ja täsmällisyyttä, mutta ei kannattanut radikaaleja uudistuksia. 1920- ja 1930-luvuilla hän oli mukana aktiivisesti Suomen ilmapuolustusta tukeneissa järjestöissä.
Wartiovaaran puoliso oli Siiri Nystén. Heidän vanhin poikansa oli suurlähettiläs Otso Wartiovaara. Nuorempi poika oli liikennelentäjä ja tytär lääkäri.
Jalkaväkirykmentti 30 (jatkosota)
Jalkaväkirykmentti 30 (JR 30) oli Suomen maavoimien 7. divisioonan yksikkö jatkosodassa. Rykmentin perusti Savo-Karjalan sotilaslääni.
Perustaminen
Rykmentti sai lähes määrävahvuuksien mukaisen varustuksen.
Komentajat
Rykmentinkomentajina olivat:
Crystal Bradford
Crystal Bradford (s. 1. marraskuuta 1993 Detroit, Michigan ) on yhdysvaltalainen koripalloilija.
Vuodet 2011–2015 Bradford pelasi Central Michigan Universityn joukkueessa. Vuonna 2013 hän kuului Yhdysvaltain kesäuniversiadien kultamitalijoukkueeseen. Hyvät peliesitykset yliopistokentillä johtivat WNBA-seura Los Angeles Sparksin varaukseen koko tilaisuuden seitsemännellä vuorolla vuoden 2015 varaustilaisuudessa. Bradford pelasi Sparksissa WNBA:ssa 15 ottelussa joista yhden avausviisikossa. Hänen ottelukohtaisiksi keskiarvoikseen kirjautuivat 2,7 pistettä ja 1,3 levypalloa keskimäärin 9,4 minuutissa.
WNBA-kautensa jälkeen Bradford pelasi loppuvuoden 2015 Brasiliassa Sampaion joukkueessa. 29. tammikuuta 2016 hänen uutisoitiin siirtyvän loppukaudeksi Suomen pääsarjan Vimpelin Vetoon. Helmikuussa hänet valittiin naisten Korisliigan kuukauden pelaajaksi.