cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Noorduyn C-64 Norseman
Käyttö Suomessa
Suomeen ostettiin vuonna 1951 Sveitsistä koneyksilö joka sai tunnuksen OH-NOA. Kone oli aluksi kuopiolaisen Vuokralento Oy:n ja myöhemmin vuodesta 1952 lähtien oululaisen Tilauslento Oy:n omistuksessa. Myöhemmin kone oli tamperelaisen Aarne Tirkkosen omistuksessa vuosina 1956–58, jonka jälkeen leppäveteläisen Pentti Riitaojan omistuksessa. Konetta operoi viimeisen omistussuhteen aikana Veljekset Särkkä. Koneen viimeinen lento lennettiin 10.10.1963. Koneen hylky on varastoituna Suomen ilmavoimamuseossa.
333 eaa.
thumb|300px|Osa Aleksanteri-mosaiikista (Napoli): Aleksanteri Suuri Issoksen taistelussa
Marco dall’Aquila
Marco dall'Aquila (n. 1480–1538 tai myöhemmin) oli italialainen säveltäjä ja luutisti. Dall'Aquilan sävellyksiä ei ole säilynyt nykypäiviin asti kovin monta. Hänen säilyneistä teoksistaan suurin osa on sävelletty luutulle.
Dall'Aquila työskenteli ainakin Venetsiassa.
Robert Lagerborg
Robert Olof Lagerborg (24. marraskuuta 1835 Oulu – 5. marraskuuta 1882 Helsinki) oli suomalainen Lagerborg -sukuun kuulunut sotilas, josta tuli sanomalehti- ja valtiopäivämies.
Lagerborgin isä oli maaherra Robert Wilhelm Lagerborg ja äiti Carolina Sofia Margareta Virgin. Lagerborgin puoliso vuodesta 1867 oli Carolina Lovisa Constance Furuhjelm (1837–1912). Lagerborg valmistui priimuksena Haminan kadettikoulusta 1854, palveli sitten Venäjällä ja Suomen kaartissa, jossa kohosi alikapteeniksi 1860. Hän ryhtyi kirjoittamaan juttuja ystävänsä August Schaumanin viikkolehteen Papperslyktan sekä joukon elämäkertoja julkaisuun Porträtter till Fänrik Ståls sägner. Kun Tammikuun valiokunta kutsuttiin koolle 1861, Largerborg kuului niihin, jotka vastustivat sitä valtiopäivien korvikkeena. Samana vuonna hän erosi upseerin toimestaan. Hänestä tuli ensin seuraavana vuonna perustetun vapaamielisen Helsingfors Dagbladin toimitussihteeri ja sitten 1865 päätoimittaja. Lagerborg oli aatelissäädyssä sukunsa edustaja valtiopäivillä 1863–1864, 1867, 1872, 1877–1878, 1882.
Parhaan miespääosan Jussi
Parhaan miespääosan Jussi oli yksi Filmiauran jakamista Jussi-palkinnoista vuosina 1944–2022.
Keväällä 2022 Filmiauran hallitus ilmoitti, että sukupuoliperusteisista näyttelijäpalkinnoista luovutaan 2023. Jatkossa jaetaan parhaan pääosan ja parhaan sivuosan Jussit sekä parhaan näyttelijätulokkaan ja valkokankaan valopilkun Jussit.
Jung Hye-lim
Vuoden 2011 Aasian-mestaruuskilpailuissa Hye-lim sijoittui hopealle ajalla 13,11 s. Samana vuonna hän osallistui Daegun MM-kilpailuissa sekä pika-aitoihin että 100 metrille, mutta ei päässyt kummassakaan lajissa välieriin. Myös Lontoon olympialaisissa 2012 hän jäi 100 metrin aitajuoksun alkueriin. Vuoden 2017 Aasian-mestaruuskilpailuissa Hye-lim voitti mestaruuden ajalla 13,16 s. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui 100 metrin aitajuoksun alkuerissä. Jakartan Aasian kisoissa 2018 hän voitti kultaa ajalla 13.20.
Etelä-Korean mestaruuden 100 metrin aidoissa Hye-lim on voittanut vuonna 2011 ajalla 13,41 s, vuonna 2012 ajalla 13,30 s, vuonna 2015 ajalla 13,55 s, vuonna 2016 ajalla 13,28 s, vuonna 2017 ajalla 13,18 s, vuonna 2018 ajalla 13,24 ja vuonna 2020 ajalla 13,65. 100 metrillä hän on voittanut maansa mestaruuden vuonna 2011 ajalla 11,77 s.
Sisäradoilla
Lähde
Thierry Frémaux
Thierry Frémaux (29. toukokuuta 1960 Tullins-Fure, Isère, Ranska ) on Cannesin elokuvajuhlien ja Lyonin Lumière-instituutin johtaja.
Frémaux on työskennellyt Cannesin elokuvajuhlilla vuodesta 1999 ja johtanut juhlia vuodesta 2007. Hän kohensi Cannesin juhlien ja Hollywoodin aiemmin huonot välit ja on tuonut juhlien kilpasarjoihin taide-elokuvien lisäksi myös genre-elokuvia. Häntä pidetään elokuvan suhteen liberaalina, toisin sanoen vaikka hän on teatterielokuvan ystävä, hän toi vuonna 2017 Cannesiin myös suoratoistopalvelun elokuvia, mikä kuohutti festivaaliyleisöä.
Frémaux on koonnut Lumièren veljesten lähes 1 500 elokuvasta 108 lyhytelokuvan sarjan ja entistänyt ne.
Koripallo kesäolympialaisissa 2004 – naisten turnaus
Naisten koripalloturnaus kesäolympialaisissa 2004 alkoi 14. elokuuta 2004 ja päättyi 28. elokuuta 2004.
Lohko A
14. elokuuta 2004
16. elokuuta 2004
18. elokuuta 2004
20. elokuuta 2004
22. elokuuta 2004
Lohko B
14. elokuuta 2004
16. elokuuta 2004
18. elokuuta 2004
Hankkijan talo
right|thumb|300px|Hankkijan talo vuonna 1930 Hankkijan talo on Helsingin Kampissa Salomonkadun ja Arkadiankadun välissä sijaitseva tiilirakennus, jonka rakennutti autokauppias Sergei Nikolajeff.
Koripallo kesäolympialaisissa 2004 – naisten turnaus
Lohko B
20. elokuuta 2004
Hankkijan talo
Konttoritarvikekauppaan aluksi keskittynyt Nikolajeff laajensi pian toimintaansa autokauppaan, ja sen toimitilaksi hän hankki Heikinkadun ja Arkadiankadun kulmatontin, jolla oli sijainnut vuonna 1908 purettu Arkadia-teatteri. Tälle tontille valmistui syksyllä 1913 arkkitehti Jarl Eklundin suunnittelema nelikerroksinen autopalatsi, johon liikkeen toiminta sitten keskittyi. Autopalatsissa oli ensimmäisenä Suomessa käytetty betonipalkkeja ja betonisia välipohjia.
Modernin autopalatsin rakentajana oli rakennusliike Kreuger & Toll, jonka omisti ruotsalainen Ivar Kreuger. Julkisivumateriaali on tummaa violettiin vivahtavaa tiiltä. Kattotiilien väri on himmeän vihertävä. Helsingin Sanomissa rakennusta luonnehdittiin tuolloin "kompositioltaan erittäin onnistuneeksi".
Koripallo kesäolympialaisissa 2004 – naisten turnaus
Lohko B
22. elokuuta 2004
11-12
24. elokuuta 2004
9-10
24. elokuuta 2004
Puolivälierät
25. elokuuta 2004
7-8
27. elokuuta 2004
5-6
27. elokuuta 2004
Välierät
27. elokuuta 2004
Pronssiottelu
28. elokuuta 2004
Hankkijan talo
Autopalatsin alakerrassa oli autotalleja, varasto ja huoltotiloja. Katutasossa oli konttori- ja edustustiloja. Toiseen kerrokseen johti ajoramppi, jonka päästä autot siirrettiin muihin kerroksiin autohissillä. Siellä oli myös sisustusverstas. Kolmannessa kerroksessa oli näyttelyhalli, jossa oli tilaa jopa sadalle autolle, ja neljännessä kerroksessa sijaitsivat korjaamotilat. Talon ullakolla oli vielä kaksi tennishallia ja yleisölle avoin amerikkalainen keilarata. Tenniskenttiä erottivat katsomoparvekkeet. Pelaajia varten oli klubihuoneet, pukeutumistilat suihku- ja wc-tiloineen. Valo tuli kattoikkunoista, joiden kaihtimet oli suunniteltu niin, ettei muodostunut varjoja. Kaltevat seinät oli verhoiltu huovalla.
Pihan alla oli 20 000 litran vetoinen bensiinisäiliö, josta letkut johtivat portin vieressä olevaan myyntipisteeseen. Autopalatsin tiloissa toimi myös autokoulu. Nikolajeff suunnitteli myös erityisen ajoharjoitteluradan rakentamista palatsin viereen, mutta ensimmäisen maailmansodan puhkeaminen esti tämän toteutumisen.
Ensimmäisen maailmansodan puhjettua 1914 autokauppa hiljeni. Maahantuonti loppui, ja bensiinistä oli pulaa. Nikolajeffiin autopalatsi muutettiin pian ammustehtaaksi, josta vietiin ammuksia Venäjälle. Sisällissodan alkaessa rakennuksen ottivat haltuunsa punaiset, ja Helsingin taistelujen päätyttyä sinne majoittui saksalaisia sotilaita.
Nikolajeffin kuoltua perheen omaisuus hajosi. Entinen autopalatsi myytiin 1918 keskusosuusliike Hankkijalle, jonka pääkonttori siitä tuli. Nikolajeffin autoliike jatkoi toimintaansa talon Salomoninkadun puoleisessa osassa aina vuoteen 1978 saakka. Vuonna 1973 talo siirtyi Hankkijalta Alkon omistukseen. Nykyisin sen omistaa Alkon eläkesäätiö.
Holmenkollen
Holmenkollenin kansallisareena oli yksi vuoden 1952 talviolympialaisten suorituspaikoista. Se on isännöinyt myös vuosien 1930, 1966, 1982 ja 2011 hiihdon MM-kilpailut, osittain vuosien 1986, 1990, 1999, 2000 ja 2002 ampumahiihdon MM-kilpailuja ja vuoden 2016 ampumahiihdon MM-kilpailut.
Holmenkollenin vanhan mäen purkaminen aloitettiin lokakuussa 2008. Tilalle rakennettiin uusi vuoden 2011 maailmanmestaruuskilpailuja varten. Uuteen hyppytorniin käytettiin sata tonnia terästä. Sen hyppylava on 60 metriä maanpinnan yläpuolella. Mäki valaistaan pimeään aikaan. Se juhlavalaistiin sini-valkoiseksi Suomen täyttäessä 100 vuotta 6. joulukuuta 2017. Holmenkollenin mäkihyppytornin yhteydessä on myös hiihtomuseo, matkamuistokauppa sekä mäki- ja pujottelusimulaattori.
Holmenkollenin metroasemalle pääsee Oslon keskustasta metrolla noin 20–30 minuutissa.
Saksan jääpallomaajoukkue
Saksan miesten jääpallomaajoukkue edustaa Saksaa kansainvälisissä miesten jääpallokilpailuissa. Saksa osallistui ensimmäisiin Jääpallon euroopanmestaruuskilpailuihin 1913, sekä 101 vuotta myöhemmin järjestettyihin epävirallisiin EM-kilpailuihin 2014. .
Ensimmäisiin MM-kilpailuihinsa Saksa osallistui 2014. . Vuonna 2016 joukkue voitti B-sarjan mestaruuden.
Hymne à l’amour
Hymne à l’amour, (suom. 'Hymni rakkaudelle') on ranskalainen laulu vuodelta 1949. Sen sävelsi Marguerite Monnot ja sanoitti Edith Piaf. Piaf lauloi tämän laulun ensimmäisen kerran New Yorkissa 14. syyskuuta 1949. Englanniksi kappale tunnetaan nimellä If You Love Me (Really Love Me), jonka on levyttänyt muun muassa Vera Lynn, Kay Starr ja Shirley Bassey.
Suomeksi kappaleen on levyttänyt ainakin Irmeli Mäkelä, Vera Telenius, Ragni Malmsten, Lea Laven ja Susanna Haavisto. Harmonikkaesityksenä sen ovat levyttäneet Erkki Friman, Unto Jutila ja Esko Könönen.
Zoom
Zoom voi tarkoittaa:
Kustaa Killinen
Kustaa Killinen (sukunimi aikaisemmin Waismaa; 7. syyskuuta 1849 Isokyrö – 5. tammikuuta 1922 Kuopio) oli suomalainen kirjailija, kansanedustaja, kansakoulunopettaja ja Kuopion kuuromykkien koulun johtaja. Kirjailijana hän käytti myös nimimerkkejä K.K-ll-n ja K-ll-n.
Henkilöhistoria
Killisen vanhemmat olivat talollinen Matti Juhonpoika Waismaa ja Maria Kustaantytär Killinen. Hän opiskeli Jyväskylän seminaarissa vuosina 1868–1872 yhdessä J. H. Erkon kanssa ja valmistui sieltä kansakoulunopettajaksi. Killinen opiskeli vielä myöhemmin ulkomailla kuuromykkäin opetusta vuosien 1879 ja 1911 välillä. Killinen oli kansakoulunopettajana Kokemäellä 1872–1879 ja sen jälkeen Kuopion kuuromykkäin koulun johtajana 1880–1922. Hän toimi myös Kuopion jatko-opiston suomen kielen ja kirjallisuuden opettajana 1889–1891 ja Kuopion kaupunginvaltuuston sihteerinä 1886–1896. Killinen toimitti Tapio-lehteä vuosina 1880–1882 ja vuosina 1882–1922 hän oli Aistivialliskoulujen lehden päätoimittaja.
Arkeologian harrastajana hän sai toimeksiantoa Muinaisyhdistykseltä, jolloin hän suoritti ainakin kohteiden tarkastuskäyntejä esimerkiksi Kokemäen Käräjämäellä vuonna 1877 ja Euran Käräjämäellä vuonna 1878.
Killinen oli porvarissäädyssä Kuopion edustaja valtiopäivillä 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Myöhemmin hän oli nuorsuomalaisen puolueen kansanedustajana vuosina 1914–1917 edustaen Kuopion läänin läntistä vaalipiiriä. Hän oli eduskunnan sivistysvaliokunnan puheenjohtajana vuonna 1914. Killinen toimi myös Kuopion kaupunginvaltuuston puheenjohtajana 1903–18 ja 20–21, ja Suomen kaupunkiliiton hallituksen varapuheenjohtajana. Killinen oli myös Kuopion Isänmaallisen Seuran perustajajäsen ja hän toimi seuran sihteerinä 20 vuotta (1883–1903) ja museonhoitajana vuosina 1883–1899. Kuopion kaupunginvaltuuston jäsenenä hän oli noin 40 vuotta ja puheenjohtajana 1903–1918 ja uudestaan 1920–1921.
Killinen oli naimisissa opettajatar Matilda (Tilta) Josefina Laguksen (1873–1937) kanssa. Heidän tyttärensä oli oopperalaulaja Tellervo Killinen, jonka puoliso oli professori K. S. Laurila, ja poikia taas kauppa- ja teollisuusministerinä toiminut Ilmari Killinen sekä arkkitehti Väinämö Killinen.
20. helmikuuta
20. helmikuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 51. päivä. Vuodesta on jäljellä 314 päivää (karkausvuonna 315).
Kuolleita
Katso myös: kalenteri ~ 19. helmikuuta, 21. helmikuuta
Ivor Montagu
Ivor Montagu oli brittiläinen elokuvatuottaja, -ohjaaja, käsikirjoittaja, elokuvakriitikko ja pöytätennispelaaja. Hänet muistetaan ennen muuta monien Alfred Hitchcockin 1930-luvun elokuvien tuottajana. Pöytätenniksessä hänen ansionsa olivat ennen muuta järjestötoiminnassa, sillä hän oli yksi kansainvälisen pöytätennisjärjestön ITTF:n perustajajäsenistä ja pitkäaikainen puheenjohtaja. Montagu oli Ison-Britannian kommunistisen puolueen jäsen.
Elokuvat
1925 Montagu oli perustamassa London Film Society -elokuvakerhoa, joka esitti mannereurooppalaisia taide-elokuvia ja neuvostoliittolaisia poliittisia elokuvia.
Elokuvakriitikkona Montagun suurimmat ansiot olivat Sergei Eisensteinin ja Vsevolod Pudovkinin tekstien kääntäjänä. Montagu seurasi Eisensteinia hänen vierailullaan Yhdysvalloissa ja kirjoitti siitä myöhemmin kirjan With Eisenstein in Hollywood. Montagu toimi elokuvakriitikkona aina kuolemaansa asti 1984. Viimeiset arvostelunsa hän kirjoitti Sight & Sound -lehteen.
Elokuvanteon ja kritiikin lisäksi Montagu oli myös aktiivinen elokuvatyöntekijöiden ammattiyhdistyksessä ACT:ssä.
Pöytätennis
Pöytätenniksessä Montagu kunnostautui etenkin järjestöpuolella. 18-vuotiaana hän oli perustamassa Englannin pöytätennisliittoa (ETTA), jonka puheenjohtajana hän toimi kolme kertaa ja presidenttinä kaksi kertaa. 1926 Montagu oli yksi kansainvälisen pöytätennisjärjestön ITTF:n perustajajäsenistä ja sen puheenjohtajana 41 vuotta (1926–1967). ITTF:än säännöt ja pöytätenniksen pelisäännöt laadittiin Montagun vanhempien lordi ja lady Swaythlingin kotona. Miesten maailmanmestaruussarjan palkinto on Swaythling Cup, joka on nimetty lady Swaythlingin mukaan.
Montagu oli ensimmäinen ei-ammattipelaaja, joka hyväksyttiin ITTF Hall of Fameen.
TPB AFK
TPB AFK: The Pirate Bay Away From Keyboard on dokumenttielokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Simon Klose. Elokuva perustuu kolmen The Pirate Bay -sivuston perustajajäsenen, Peter Sunden, Fredrik Neijin ja Gottfrid Svartholmin, elämään.
Julkaisu
Elokuva julkaistiin ilmaiseen jakoon vertaisverkossa 8. helmikuuta 2013 ja samana päivänä myös YouTubessa, elokuva on lisensoitu Creative Commons -lisenssillä. Elokuvan voi myös tilata DVD:nä.
Toukokuussa 2013 Hollywood studioista ainakin Viacom, Paramount, Fox ja Lionsgate vaativat Googlea poistamaan hakukoneestaan elokuvaan liittyviä linkkejä.
Cobh
Kaupungin korkeimmalla kohdalla sijaitsee St. Colmanin katedraali, joka on Cloynen hiippakunnan pääkirkko. thumb|Katedraali Cobhissa
Historia
Ensimmäisen maailmansodan aikana silloinen Queenstown oli brittien ja yhdysvaltalaisten laivastotukikohta. Ensimmäinen yhdysvaltalainen divisioona saapui kaupunkiin toukokuussa 1917. Kun yhdysvaltalainen kuljetussaattue saapui satamaan 1917 meriteitse, heitä oli vastassa suuri joukko merimiehiä ja kyläläisiä kiitollisina siitä, että he auttoivat brittejä pysäyttämään saksalaisten sukellusveneet, jotka uhkasivat ajaa Britannian sodasta. Kärsimätön brittiläinen kommodori tapasi Yhdysvaltain lippulaivan kapteenin, kun tämä hyppäsi laiturille ja kysyi, kuinka nopeasti säänrunnomat yhdysvaltalaiset laivat saataisiin käyttöön. "Me olemme valmiita nyt, sir!", hän vastasi. Vuoden 1922 Ison-Britannian ja Irlannin sopimuksen ehtojen mukaan satama jäi Isolle-Britannialle suvereeniksi tukikohdaksi. Muiden saman kohtalon kärsineiden satamien joukossa se palautui Irlannin vapaavaltion lipun alle vasta 1938.
Cobh on yksi Irlannin suurimmista transatlanttisista satamista: kuudesta miljoonasta vuosien 1848 ja 1950 välillä Pohjois-Amerikkaan lähteneestä irlantilaisesta 2,5 miljoonaa kulki Cobhin läpi. Queenstown eli nykyinen Cobh oli viimeinen kaupunki, jossa RMS Titanic pysähtyi neitsytmatkallaan. Queenstownista 113 ihmistä nousi Titaniciin ja seitsemän nousi maihin 11. huhtikuuta 1912. Suuri osa Queenstownista nousseista siirtolaisista hukkui. Alkuperäinen laituri, jota matkustajat käyttivät noustakseen lauttoihin eli jolla pääsi Titaniciin, on ankkuroitu Cobhin sataman ulkopuolelle.
Myös monet muut tunnetut laivat ovat rantautuneet Cobhissa:
Vapaa-ajan ja kaupallisten aktiviteettien määrä Cobhissa on kasvanut viimeisten vuosien aikana uudella supermarketilla ja ostoskeskuksella. Myös Cobhin vapaa-ajankeskusta ja nuorisokeskusta on paranneltu.thumb|Vanha laituri
Väestö
Vuonna 2011 Cobhissa oli noin 6500 asukasta.
Entistä viljelysmaata on laajakantoisesti kehitetty viime vuosina rakentamalla asuinalueita Rushbrookiin ja Carrignafoyhin. Cobhista on hiljalleen tulossa satelliittikaupunki Corkin kaupungin edustalle.
Urheilu
Cobhin menestyin jalkapalloseura on Cobh Ramblers, jossa yksi Irlannin menestyneimmistä jalkapalloilijoista, Roy Keane, tuli tunnetuksi ja josta tämä pääsi pelaamaan Englantiin Nottingham Forestiin. Cobh on myös Irlannin menestyneimmän yleisurheilijan, Sonia O’Sullivanin, kotikaupunki.
Oras (nimi)
Oras on suomenkielinen miehen etunimi, joka on ollut aikoinaan mukana almanakassa. Vuosina 1929–1949 Oraksen nimipäivää vietettiin 13. heinäkuuta.
Oras-nimi muodostaa parin Toukon kanssa, sillä kummankin merkitys liittyy kasvavaan viljaan. Molemmat nimet on otettu käyttöön 1900-luvun vaihteessa, ne on lisätty kalenteriin yhtä aikaa ja myös poistettu sieltä samana vuonna. Touko kuitenkin palautettiin almanakkaan vuonna 1973, Orasta ei.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Oras on vuoteen 2020 mennessä ollut Suomessa etunimenä noin 100–110 miehellä. Suurin osa Oraksista on syntynyt 1920- tai 1930-luvulla.
Pierre Dréossi
thumb|220px|Pierre Dréossi Pierre Dréossi (s. 12. lokakuuta 1959 Roubaix) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Hän toimii Paris FC:n général managerina.
Ura pelaajana
Dréossi pelasi urallaan 501 ottelua ja teki niissä kolme maalia. Hän lopetti ammattilaisuransa kauden 1992–1993 päätteeksi.
Ura valmentajana
Dréossi aloitti valmennusuransa AS Cannesissa päätettyään peliuransa. Pesti jäi lyhyeksi ja sen jälkeen hän toimi teknisenä johtajana Lille OSC:ssa. Dréossi työskenteli 2002–2006 Stade Rennes'n valmennustiimissa kunnes kauden 2005–2006 päätteeksi seurasi romanialaista László Bölöniä joukkueen päävalmentajana.
Kausi 2007–08 alkoi Rennes'ltä hyvin, mutta marraskuussa alkanut kuuden ottelun mittainen tappioputki johti 17. joulukuuta 2007 Dréossin korvaamiseen Guy Lacombella. Dréossi jatkaa seuran général managerina. Hän jätti Rennes'n kesäkuussa 2013 palveltuaan bretagnelaisseuraa 11 vuotta.
Joulukuussa 2015 Dréossi jatkoi uraansa Paris FC:n général managerina.
Sarkajuhla
Sarkajuhla on vanhimpia Kadettikoulun (Maanpuolustuskorkeakoulun perustutkinto-osaston) perinteitä. Nuorin kurssi antaa edellisenä aamuna kadettilupauksen, jonka jälkeen se juhlii pääsyä Kadettitoverikuntaan ja esiintyy ensimmäistä kertaa juhlapuvuissaan. Juhla on saanut nimensä 1920-luvulla, jolloin nuorin kurssi sai vaihtaa ylleen diagonaalista tehdyt asetakkinsa ja pääsi eroon sarkapuvuistaan. Nimi on vaihtunut Diagonaalijuhlasta Sarkatanssiaisten kautta Sarkajuhlaksi.
Sarkajuhlaan osallistuu kadettien ja heidän aveciensa lisäksi lukuisia kutsuvieraita. Juhlien järjestämisestä vastaa sarkajuhlatoimikunta. Sarkajuhlan yhteydessä vietetään nykyisin myös kadettikoulun perinnepäivää.
Tuulaaki
Tuulaaki ( < alasaksan tolage) oli lisävero, jota kannettiin tullimaksun yhteydessä yleensä kaupunkien hyväksi. Ruotsi-Suomessa Tukholma sai vuonna 1636 ensimmäisenä kaupunkina oikeuden periä tuulaakia. Turku ja Viipuri saivat saman oikeuden 1638 sekä Helsinki ja Rauma 1650. Vähitellen muutkin tapulikaupungit ja muutamat maakaupungitkin saivat tällaisen verotusoikeuden.
Alkuaikoina tuulaakin suuruus oli tietty prosenttimäärä kaupunkiin ulkomailta tuodun ja ulkomaille viedyn tavaran arvosta. Vuonna 1680 kaupungit luopuivat tuulaakioikeudestaan ja sen tuotto meni valtiolle. Vähitellen tuulaaki palautettiin kaupungeille ja 1715 kaikki tapulikaupungit saivat sen itselleen. Kaupungit saivat periä tuulaakia satamien ja pakkahuoneiden ylläpidosta aiheutuneiden menojen kattamiseen, mutta siitä riitti myös kaupunkien yleisiin menoihin.
Suomessa tuulaakin suuruuden päätti vuodesta 1809 lähtien senaatti ja vuodesta 1918 lähtien valtioneuvosto. Vuonna 1873 majoitustuulaaki yhdistettiin varsinaiseen tuulaakiin. Ruotsissa tuulaakin kanto lakkautettiin 1857 ja Suomessa 1. huhtikuuta 1978. Suomessa tuulaakimaksun suuruus 1978 oli kaksi prosenttia maahan tuotavien ja maasta vietävien tavaroiden tullimaksusta.
Viitakääpä
Viitakääpä (Antrodiella onychoides) on Suomessa harvinainen ja eteläpainotteisesti esiintyvä kääpälaji. Se viihtyy lehtometsissä ja ihmisten luomilla elinympäristöillä kuten joutomailla ja puistoissa, joissa kasvaa sen isäntäpuita eli raitaa, koivuja, tuomea ja euroopanpähkinäpensasta. Viitakääpä lahottaa ohuita oksia ja varsia, eikä ilmeisesti tarvitse edeltäjälajia.
Pietari Ticklén
Pehr (Petter, Pietari) Ticklén (6. kesäkuuta 1792 Pyhäjärvi – 11. kesäkuuta 1838 Teuva) oli suomalainen opettaja, toimittaja, runoilija ja Teuvan kirkkoherra.
Ticklénin vanhemmat olivat Pyhäjärven kappalainen Pehr Ticklén vanhempi (1751–1815) ja Hedvig Elisabeth Bergh. Ticklénin veli Erik Ticklén oli runoilija, muista veljistä Gustaf Ticklén (1807–1882) oli Vesilahden kirkkoherrana 1858–1882 ja Johan Fredrik Ticklén (1802–1844) toimi Raahen piirilääkärinä 1834–1844.
Ticklén kävi Oulun triviaalikoulua, pääsi ylioppilaaksi 1811 ja vihittiin papiksi 1815. Hän oli tästä vuodesta alkaen ylimääräisenä pappina Pyhäjärvellä, välisaarnaajana Oulussa 1817–1818 sekä Oulun triviaalikoulun apologistiluokan opettajana vuodesta 1820. Suoritettuaan filosofian maisterin tutkinnon 1823 hän oli vuoden ajan opettajana Haminan kadettikoulussa ja sitten Oulun triviaalikoulun konrehtorina vuosina 1825–1831. Viimeksi Ticklén oli Teuvan kirkkoherrana vuodesta 1829 kuolemaansa saakka. Hänet valittiin Vesilahden kirkkoherraksi vuonna 1838 mutta hän kuoli Teuvalla ennen virkaan astumistaan. Ticklén sai rovastin arvonimen 1836.
Ticklénin puoliso vuodesta 1825 oli Ulrika Katarina Ringbom (k. 1845).
Alavuden taistelu
Alavuden taistelu käytiin Suomen sodan aikana 17. elokuuta 1808 Alavuden kirkon lähistöllä Etelä-Pohjanmaalla. Vastakkain olivat kenraalimajuri Adlercreutzin 4 000 miehen ruotsalais-suomalaiset joukot sekä 2 500 miehen venäläisosasto, jota johti ruotsalaissyntyinen eversti Eriksson. Kahtena osastona hyökänneet ruotsalais-suomalaiset joukot löivät venäläiset joukot hajalle taistelussa. Pääsuunnassa joukkoja komensi kenraali Cronstedt ja saarrostavaa joukko-osastoa kenraalimajuri Gripenberg.
Taistelun kaksi muistopatsasta sijaitsevat Muistojen kappelin alueella Alavudella. Obeliski pystytettiin paikalle salaa 17. elokuuta 1881 ja sen suunnitteli ratainsinööri Norrmen. Tykinputkea muistuttava toinen muistopatsas oli alun perin valettu Tampereella vuonna 1869, mutta kun venäläiset viranomaiset kielsivät sen pystyttämisen patsas jouduttiin piilottamaan lähes 50 vuoden ajaksi erääseen ranta-aittaan Visuvedelle. Nykyiselle paikalleen se pystytettiin 17. elokuuta 1925.
Flensburginvuono
thumb|Flensburginvuonon rantaa. thumb|Vuonon kartta, johon merkitty leveä ulompi osa ja sisempi osa. Flensburginvuono on Itämeren Kielinlahdesta Jyllannin niemimaahan pistävä, noin 40 km pitkä epäsäännöllisen muotoinen lahti.
Vuonon keskellä kulkee Saksan ja Tanskan raja. Raja asetettiin tälle paikalle vuonna 1920 Versailles’n rauhaa seuranneiden kansanäänestysten jälkeen.
Vuonon suuosa on leveä. Sen pohjoispuolella on Tanskalle kuuluva Alsin saari ja Sønderborgin kaupunki. Sisempänä vuono on kapea ja mutkitteleva, ja vuonon pohjukassa on Saksalle kuuluva Flensburgin kaupunki.
Ankarina talvina vuono saattaa jäätyä kokonaan noin kahden kuukauden ajaksi.
Abdullah Ali
Abdullah Ali, ent. Alejeff, (9. joulukuuta 1925 – 23. maaliskuuta 2011) oli tataaritaustainen suomalainen liikemies, joka kuului tataariyhteisön Islam-seurakunnan johtoon. Hän toimi vuosikymmeniä perustamansa turkisliikkeen toimitusjohtajana.
Elämä ja ura
Abdullah Ali valmistui 1947 diplomimerkonomiksi ja opiskeli sen jälkeen kaupallisia aineita Lontoossa. 1949 hän perusti Turkis Oy N. Alin ja oli sen toimitusjohtaja vuoteen 2001. Mattojen maahantuontia varten hän perusti Oy Mattokomppania Ab:n.
Ali toimi Islam-seurakunnan puheenjohtajana 1982–1988 ja oli sen kunniapuheenjohtaja vuodesta 1995. Seurakunnan hallituksessa hän oli 1950-luvulta alkaen ja vastasi isännöitsijänä sen omaisuudesta. Hän vastasi rakennuttajan tehtävissä seurakunnan Islam-talon rakentamisesta vuonna 1960. Hän oli tataarien jalkapalloseuran Yolduzin puheenjohtaja. Ali teki Mekkaan kaksi pyhiinvaellusmatkaa, vuosina 1968 ja 1975.
Vuonna 1977 Alille myönnettiin tammenlehvätunnus, jatkosodan muistomitali ja rannikkojoukkojen muistoristi sekä Suomen Leijonan I luokan ritarimerkki.
Muuta
Abdullah Alin puoliso oli Ölken Baibulat (vih. 1957).
Nimi on tataarin kirjakielellä Габдулла Гали; Ğabdulla Ğali - arabialaisella kirjaimistolla غابدوللا غالى (İske imlâ; foneettinen versio). Sukunimi alun perin venäjän kyrillisestä Алеев (Alejev).
Erik Ticklén
Erik Ticklén (21. marraskuuta 1794, Pyhäjärvi – 17. heinäkuuta 1827, Kärsämäki) oli runoilija ja Kärsämäen kappalainen.
Ticklénin vanhemmat olivat Pyhäjärven kappalainen Pehr Ticklén vanhempi (1751-1815) ja Hedvig Elisabet Bergh. Hän kävi Oulun triviaalikoulua 1806-1814 joutuen olemaan pois koulusta vuosina 1807-1809 perheen köyhyyden ja 1808 puhjenneen Suomen sodan takia. Ticklén pääsi ylioppilaaksi 1815 ja opiskeli Turun akatemiassa valmistuen papiksi 1817. Pappina Ticklén oli ensin Mustasaaressa, Kruunupyyssä ja Ilmajoella kunnes hänet valittiin Kärsämäen kappalaiseksi 1825. Ticklén kuoli kuitenkin jo kaksi vuotta myöhemmin.
Erik Ticklénin veli Pietari (Pehr) Ticklén oli myös runoilija ja Oulun Wiikko-Sanomia-lehden perustaja.
Tuomas Ragvaldinpoika
Tuomas Ragvaldinpoika (6. joulukuuta 1724 Tyrvää – 14. maaliskuuta 1804 Loimaa) oli suomalainen virsirunoilija ja arkkiveisujen tekijä. Hän oli aikansa merkittävin talonpoikais- ja arkkivirsirunoilija. Hän sepitti henkilö-, hää- ja hautajaisrunoja sekä kruunajais- ja matkatoivotusrunoja kuninkaallisille.
Tyrvään Laukulasta kotoisin olleen Tuomas Ragvaldinpojan vanhemmat olivat Lipun talon omistanut kuudennusmies Ragvald Hansinpoika ja Margareta Erkintytär. Tuomas Ragvaldinpoika kärsi synnynnäisestä huuli- ja kitalakihalkiosta ja tämä vamma teki hänen puheestaan honottavaa ja vaikeasti ymmärrettävää sekä myös turmeli hänen ulkonäköään. Hän rampautui myös nuorena kuumesairauden takia eikä kyennyt ruumiilliseen työhön.
Vuonna 1763 Tuomas Ragvaldinpoika lähti Turkuun jossa hänen huulihalkionsa leikattiin onnistuneesti. Tuomas laati tästä tapauksesta 50-säkeistöisen arkkiveisun Sen Wielä wirhellisen Ilo-Weisu. Tämä arkkiveisu oli ensimmäinen Suomessa julkaistu ei-hengellinen arkkiveisu. Tuomas Ragvaldinpoika keksi myös nimen arkkiveisu painetuille runoille ja virsille.
Tuomas Ragvaldinpoika joutui hankkimaan elantonsa kirjoittamalla ja hän julkaisikin elämänsä aikana 60 lehtistä jotka sisälsivät noin 150 virttä. Hän asui aluksi Turussa ja meni naimisiin 1765 Mynämäen Nihdeisen kylän Sunin talosta kotoisin olleen Maria Juhontyttären kanssa. Ensimmäisen vaimon kuoltua influenssaan 1776 Tuomas meni uusiin naimisiin 1777 turkulaisen piian Liisa Heikintyttären kanssa. Tästä avioliitosta hänellä oli kuusi lasta. Perhe muutti Turusta Loimaan Hirvikoskelle jossa Liisa Heikintytär kuoli keuhkotautiin vuonna 1788.
Jännike-novellisto
thumb|Kehnolle pulp-paperille painetussa Jännikkeessä oli vain 24 sivua. Painopaikka oli Oulu, H. W. Marjamaan kirjapaino.Jännike-novellisto oli suomalainen jännityskertomuksia sisältänyt lehti, joka ilmestyi lauantaisin vuoden 1936 syksystä vuoden 1939 loppuun. Vastaava toimittaja oli A. Kaarremaa. Konttori sijaitsi Oulussa, jossa lehti myös painettiin.
Jännike sisälsi paljon kotimaisia jännityskertomuksia, erityisesti Outsiderilta (oik. Aarne Haapakoski). Muita vakituisia kirjoittajia lehdessä olivat mm. Olli Karila (oik. Niilo Pärnänen, 1887–1936), J. K. Kulomaa (oik. nimi Jussi Kukkonen, 1892–1955) ja tuntematon nimimerkki Jage Varga.
Jännikkeen kulttuurihistoriallista merkitystä lisää se, että siinä esiintyi jo vuonna 1936 Outsiderin hahmo nimeltä Kalle Lipponen. Tarinoissa hänet tunnettiin ulkomailla seikkailijanimellä Calle Lipway. Kalle Lipponen oli kotoisin Pielavedeltä. Tästä hahmosta syntyi myöhemmin Pekka Lipponen.
Vuonna 1937 Jännikkeessä oli jatkokertomuksena Outsiderin Kloakkien kauhu, johon on aivan selvästi saatu innoitus Eugene Suen kirjasarjasta Pariisin salaisuudet. Kloakkien kauhu on julkaistu uudelleen vuonna 1992 sarjassa "Seaflower's Minors" (n:o 2).
Jännikettä paremmin menestyi kilpaileva, Ilmarisen kustantama Jännityslukemisto.
Carbon Based Lifeforms
Carbon Based Lifeforms (lyh. CBL) on ruotsalainen ambient-tuottajakaksikko, jonka muodostavat Göteborgista kotoisin olevat Johannes Hedberg ja Daniel Segerstad. Kaksikko perusti yhtyeen heidän ollessaan 15 vuoden ikäisiä. Yhtye on sittemmin tullut laajalti tunnetuksi tekijäksi niin ambientin, psybientin kuin downtempo-musiikinkin saralla.
Yhtyeen tavoitteena on ”yhdistää maa sekä avaruus hienorakenteisissa, kuitenkin tiiviissä musiikillisissa visioissa, koskaan unohtamatta Roland TB-303-syntetisaattoria.” Yleisesti studiossa Hedberg työskentelee enemmän raitojen äänimaailmojen eteen, siinä missä Segerstad kehittelee erilaisia rytmejä ja luo kokonaisia raitoja yhteisten ideoiden pohjalta.
Georges Charpak
Georges Charpak (1. elokuuta 1924 – 29. syyskuuta 2010) oli puolalais-ranskalainen fyysikko. Hänelle myönnettiin Nobelin fysiikanpalkinto vuonna 1992 työstään hiukkaskiihdyttimissä käytetyissä ilmaisinlaitteiden parissa.
Carbon Based Lifeforms
Historia
Hedberg ja Segerstad perustivat CBL:n alun perin sivuprojektiksi Notch-yhtyeelleen vuonna 1996. Notch-nimellä kaksikko julkaisi The Path -levyn vuonna 1998. Ajan kuluessa CBL:stä tuli tuottajakaksikon pääprojekti. Ensimmäiset julkaisut Carbon Based Lifeformsina tehtiin MP3.com-palvelussa vuonna 1998.
Georges Charpak
Charpak syntyi Puolassa juutalaiseen perheeseen. Perhe muutti Pariisiin Charpakin ollessa seitsenvuotias. Charpak palveli Vapaa Ranska -vastarintaliikkeessä ja Vichyn Ranska vangitsi hänet; hänet vietiin Dachaun keskitysleirille vuonna 1944. Charpak vapautettiin vuotta myöhemmin.
Carbon Based Lifeforms
Historia
Carbon Based Lifeforms solmi levytyssopimuksen Ultimae Recordsin kanssa vuonna 2002. Yhtye on julkaissut sittemmin yhteensä kahdeksan albumia sekä yhden EP:n.
Georges Charpak
Kaivostekniikan kandidaatiksi Charpak valmistui vuonna 1948 ja hän pääsi heti töihin CNRS:ään. Tohtorin arvon Charpak sai vuonna 1954 ydinfysiikasta.
Carbon Based Lifeforms
Historia
Yhtye on pitänyt avointa linjaa muiden säveltäjien ja muusikoiden kanssa työskentelyn osalta. Heillä on TSR-niminen yhteisprojekti muun muassa Solar Fieldsin eli Magnus Birgerssonin kanssa.
Luettelo Immortal Metal Festin esiintyjistä
Immortal Metal Fest 2007
Tapahtuma järjestettiin toista kertaa Nokian Palloiluhallin tiloissa, tällä kertaa yksipäiväisenä. Lauantai 19. toukokuuta oli jaettu kahteen osaan: aamupäivällä esiintyivät helsinkiläinen power/thrash metal -yhtye Venia, ylistarolainen tekninen thrash/death metal -yhtye Luotettava Todistus, nurmijärveläinen heavy metal -yhtye Oratorio ja viimeisenä saksalainen death metal -yhtye Sacrificium. Iltapäivän konsertissa esiintyivät vaasalainen melodinen death metal -yhtye Hilastherion, oululainen rockmetalliyhtye Lumina Polaris ja melodinen metalliyhtye Sacrecy, jonka edellisvuoden yleisö äänesti esiintymään toistamiseen. Illan pääesiintyjä oli jouluna paluunsa ilmoittanut death and roll -yhtye Deuteronomium. Yhtyeen oli alun perin tarkoitus julkaista live-DVD tapahtumassa, mutta se ei tiettävästi ehtinyt valmistua ajoissa.
Tapahtumassa kuvattiin dokumenttielokuvaa, joka kertoo suomalaisen rock- ja metallimusiikin viennistä ulkomaille. Sivuohjelmiin kuuluen kansainvälinen moottoripyöräkerho God´s Squad CMC esitteli moottoripyöriään Immortal Metal Festeillä. Tapahtuma päättyi puolen yön aikaan pidettyyn metallimessuun, jonka esilaulajana toimii Wingdom-yhtyeestä tunnettu Sami Asp.
Immortal Metal Fest 2006
Järjestäjät jakoivat tapahtuman kaksipäiväiseksi perjantaille ja lauantaille 19–20.4. 2006. Tapahtuma sai kaupungilta ensimmäistä kertaa tiloikseen Nokian Palloiluhallin. Osallistujia oli hieman yli viisi sataa. Perjantain pääesiintyjä oli kokkolalainen Immortal Souls, joka lähti keikkansa jälkeen saman tien Keski-Euroopan kiertueelleen. Lauantain pääesiintyjä oli norjalainen extreme metal -yhtye Drottnar, joka säväytti yleisöä militanttisella ilmeellään ja strobo-valoillaan. Yhtye julkaisi tapahtumassa Welterwerk-albuminsa, jonka kappaleista heidän esityksensä koostui.
Immortal Metal Fest 2005
Immortal Metal Fest 2005 järjestettiin toistaiseksi viimeisen kerran Nokian seurakuntakeskuksen tiloissa. Osallistujia oli noin 300. Illan avasi deathgrind-yhtye Blooded, jonka jälkeen esiintyi Suomen ja Ruotsin välillä toimivat melodinen death metal -yhtye Renascent. Tapahtuman vähemmän raskasta antia esitti oululainen, raskasta rockia soittava Ristinolla. Pääesiintyjät olivat norjalainen Frosthardr ja alankomaalainen Slechtvalk, jolle tapahtuma oli osana At the Dawn of War -kiertuettaan.
Immortal Metal Fest 2004
Tämän vuoden jälkeen Immortal Metal Festin järjestäjä ei hankkinut tapahtumaan enää erillisiä puhujia, saatuaan asiasta kielteistä palautetta.
Jacob Obrecht
thumb|Jacob Obrecht Jacob Obrecht (1457 tai 1458 – 1505) oli alankomaalainen säveltäjä. Hän syntyi luultavasti Bergen op Zoomissa ja kuoli Ferrarassa, Italiassa kulkutautiin.
Obrecht toimi pääasiassa Alankomaissa. Hän kävi ainakin kaksi kertaa Italiassa; vuonna 1487 herttua Ercole I d'Esten kutsusta ja toisen kerran vuonna 1505.
Obrecht sävelsi lähinnä hengellistä musiikkia, kuten messuja ja motetteja. Häneltä tosin on säilynyt myös jonkin verran maallisia chansoneita.
Andrea Gabrieli
Elämä
Gabrieli syntyi luultavasti Venetsiassa ja oli Adrian Willaertin oppilas. Hän toimi Cannaregiossa urkurina ainakin 1550-luvulla. Vuonna 1562 Gabrieli vieraili Frankfurt am Mainissa ja Münchenissä Saksassa. Siellä hän ystävystyi Orlando di Lasson kanssa ja alkoivat vaihtaa musiikillisia vaikutteita keskenään. Gabrieli toimi myös opettajana, oppilainaan muiden muassa veljenpoika Giovanni Gabrieli, teoreetikko Lodovico Zacconi ja säveltäjä Hans Leo Hassler, joka toi venetsialaisen tyylin Saksaan.
Vuonna 1566 Gabrieli valittiin Venetsian Pyhän Markuksen kirkon urkuriksi, jossa virassa toimi loppuelämänsä.
Teokset
Gabrielin sävellystuotanto on varsin suuri ja sisältää sekä hengellistä että maallista vokaali- ja kuoromusiikkia, musiikkia kuorolle ja soittimille, ja myös pelkkää instrumentaalimusiikkia, joka oli tuolloin harvinaista. Vokaalimusiikkiin kuuluu yli sata motettia ja madrigaalia, sekä psalmeja ja messuja.
The Outlast Trials
The Outlast Trials on Red Barrelsin kehityksessä oleva selviytymiskauhupeli. Se on esiosa yhtiön aikaisemmille peleille Outlast sekä Outlast 2. Aiemmista osista poiketen peliä voi pelata yksin tai kolmen muun pelaajan kanssa.
Kehitys
Joulukuussa 2017 Red Barrels julkaisi tiedotteen, että pelisarja Outlast saa jatkoa. Lokakuussa 2019 yhtiö julkaisi teaser-kuvan tulevasta pelistä. Joulukuussa 2019 yhtiö lopulta julkaisi pelin nimen olevan The Outlast Trials, sekä virallisen pelijulisteen.
Juoni
Peli sijoittuu kylmän sodan aikaiseen Neuvostoliittoon, josta pelaajat löytävät itsensä koehenkilöinä tuntemattomasta testiympäristöstä.
Fiagdon
Fiagdon eli Fyjjagdon  on 74 km:n pituinen joki Alagirin ja Ardonin piirien alueilla Pohjois-Ossetia-Alanian tasavallassa Venäjällä Kaukasiassa. Fiagdon on Terekin sivujoki. Se saa alkunsa Alagirin piirin kaakkoisosasta läheltä Pohjois-Ossetia-Alanian etelärajaa, virtaa sieltä kohti pohjoista ja laskee Terekiin Ardonin piirin pohjoisosassa Ardonin kaupungin pohjoispuolella. Terek laskee edelleen Kaspianmereen.
Titus Labienus
Titus Labienus (noin 100 eaa. – 17. maaliskuuta 45 eaa.) oli roomalainen sotilas, joka oli yksi Julius Caesarin tärkeimmistä avustajista.
Vuonna 63 eaa. Labienus toimiessaan kansantribuunina teki mahdolliseksi sen, että Caesar tuli valituksi pontifex maximus -papiksi. Labienus toimi Caesarin legaattina koko Gallian sodan aikana. Hän toimi Caesarin sijaisena aina, kun tämä joutui poistumaan Galliasta. Gallian sodan aikana Labienus saavutuksiin kuului vuonna 54 eaa. treviri-heimon lyöminen ja Lutetian (nykyinen Pariisi) vastainen sotaretki. Vaikka Labienus olikin Caesarin ystävä ja tämän tärkeimpiä avustajia, loikkasi hän kuitenkin Caesarin vastustajien puolelle heti kansalaissodan alettua vuonna 49 eaa.
Pompeiuksen puolelle Labienus toi 3 700 galli- ja germaaniratsuväkeä. Hän taisteli Caesaria vastaan Farsaloksen taistelussa, minkä jälkeen hän pakeni Kerkyraan ja sieltä Afrikkaan. Siellä hän taisteli Caesaria vastaan Ruspinan ja Thapsuksen taisteluissa. Sen jälkeen, kun Caesar oli kukistanut vastustajansa Afrikassa, Labienus pakeni Espanjaan, jossa Pompeiuksen pojat yrittivät vielä tehdä vastarintaa. Labienus kuoli Mundan taistelussa.
Naulasaari (Tienhaara)
Naulasaari (, Otradnoje) on Viipurin lähistöllä Karjalankannaksella, Tienhaaran kunnassa sijaitseva vanha suomalaiskylä, jonka Suomi menetti talvi- ja jatkosodissa Neuvostoliitolle. Vuonna 2010 Venäjän federaatiolle kuuluvassa Naulasaaressa oli 467 asukasta.
Historia
Kylä syntyi alun perin Naulasaaren kartanon ympärille, ja ennen Neuvostoliittoon liittämistään se kuului Viipurin maalaiskuntaan. Suomen sisällissodan aikana 28.–29. huhtikuuta 1918 kylän tuntumassa käytiin Naulasaaren taistelu, joka vaati yli 500 kaatunutta.
Unha
80 px|right Unha (koreaksi 은하, 銀河 eli Galaksi) on Korean demokraattisen kansantasavallan kehittämä kantoraketti. Länsimediassa käytetään termiä Unha-2, muttei tiedetä, onko numero raketin sulkupolvea kuvaava vai järjestysnumeroa.
Korean demokraattisen tasavallan ensimmäinen kantoraketin laukaisuyritys tehtiin 31. elokuuta 1998. Se tehtiin Paektusan-kantoraketilta. Ilmeisesti sen ylimmän vaiheen rakettimoottori ei toiminut ja laukaisua pidetään lännessä epäonnistumisena.
Unha-2 on ilmeisesti kehitetty pitkän kantaman ohjuksesta Taepodong-2. Se on kolmivaiheinen. Ballistinen koelento tehtiin vuonna 2006, jolloin lennon kesto oli vain 40 sekuntia - tällöin toimintahäiriö olisi ollut jo raketin ensimmäisessä vaiheessa.
TaepoDong 2:n ensimmäisessä vaiheessa on neljä nestemäistä ajoainetta polttavaa Nodong-rakettimoottoria, joiden yhteinen työntövoima on 1120 kN. Kantoraketti hyötykuormineen painaa 78000 kg.
Vuonna 2009 tehtiin satelliitti laukaisu, joka länsilähteiden mukaan epäonnistui. Japanilaisen raportoinnin avulla raketin vaarallisuutta saatiin korostettua - se olisi pudonnut 3200 km:n päähän laukaisupaikasta Tyyneenmereen.
5. huhtikuuta 2009 Korean demokraattinen tasavalta laukaisi Unha-kantoraketilla Kwangmyŏngsŏng-2-satelliitin. Etelä-Korea, Japani ja Yhdysvallat väittivät satelliitin laukaisun olevan Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston resoluution 1718 vastainen, jolla YK kieltää Korean demokraattista tasavaltaa tekemästä ballistisia ohjuskokeita.
Alemtutsumabi
pienoiskuva|Alemtutsumabifragmentti (sininen) pienen keinotekoisen [[antigeenimolekyylin kimpussa (keltainen)]] Alemtutsumabi on monoklonaalinen vasta-aine, jota käytetään lääkkeenä kroonisessa lymfaattisessa leukemiassa. Sillä on myös hoidettu multippeliskleroosia, mutta tämän keskushermostosairauden hoito on kokeiluasteella. Alemtutsumabin kemiallinen kaava on C6468H10066N1732O2005S40, ATC-koodi L01XC04 ja CAS-numero 216503-57-0.
Alemtutsumabi hoitona leukemiassa
Alemtutsumabi on kroonisen lymfaattisen leukemian hoidossa käyttökelpoinen. Kyseistä leukemiatyyppiä ei tarvitse välttämättä hoitaa lainkaan lääkkeillä, koska sen eteneminen on yleensä hidasta. Tarvittaessa voidaan päätyä solunsalpaajahoitoon, jolloin alemtutsumabi on ei ole ensisjainen vaihtoehto. Se tulee kuitenkin kyseeseen, mikäli solunsalpaaja fludarabiinia ei voida käyttää. Alemtutsumabi ei ole solunsalpaaja, vaan se on mekanismiltaan lymfosyyttejä tuhoava vasta-aine, joka tarttuu solujen pintarakenteeseen. Se annostellaan leukemiassa pistoksina ihon alle. Tämä hoito on ollut käytössä parikymmentä vuotta.
Alemtutsumabi MS-taudin hoidossa
Nykyään myös Suomessa on alettu käyttää joulukuussa 2013 alemtutsumabia myös multippeliskleroosiin. Lääkettä annostellaan suonensisäisesti noin kerran vuodessa muutamien päivien aikana. Lääkkeen mekanismina on B- ja T-lymfosyyttien pintarakenteeseen tunkeutumalla vähentää valkosoluja ja hidastaa näiden solujen tautia edistävää vaikutusta. Erityisen hyvin valmiste näyttää sopivan aaltomaisesti etenevässä tautityypissä. Hoidosta on kuitenkin sivuvaikutuksina infektioita ja kilpirauhasen sairauksia. Hoito on myös varsin kallista eikä siitä ole riittäviä kokemuksia, jotta sitä pidettäisiin rutiinihoitona.
Adrian Willaert
thumb|Adrian Willaert Adrian Willaert (noin 1490 – 7. joulukuuta 1562) oli alankomaalainen säveltäjä.
Elämä
Willaert syntyi mahdollisesti Bruggessa ja opiskeli nuorena lakia Pariisissa. Vuoden 1515 tienoilla Willaert muutti Roomaan. Heinäkuussa 1515 hän siirtyi kardinaali Ippolito I d'Esten palvelukseen. Vuodet 1517–1519 säveltäjä vietti Unkarissa.
Musiikki
Willaert oli säveltäjänä melko tuottelias. Hänen tunnetuimpiin teoksiinsa kuuluvat 8 messua, yli 50 hymniä ja psalmia, yli 150 motettia, noin 60 chansonia, yli 70 madrigaalia sekä soitinmusiikkia.
Hovanštšina
Hovanštšina on Modest Musorgskin säveltämä viisinäytöksinen ooppera, josta säveltäjän kuollessa oli valmiina vain pianopartituuri. Teoksen viimeisteli 21. helmikuuta 1886 pidettyyn ensi-iltaan Nikolai Rimski-Korsakov. Musorgski sävelsi teoksen vuosien 1872 ja 1880 välisenä aikana Pietarissa. Vladimir Stasovin kirjoittama libretto perustuu historiallisiin lähteisiin ja sen tapahtumat sijoittuvat vuoden 1682 Moskovan kapinaan.
Hovanštšina tarkoittaa ajanjaksoa toukokuun 1682 streltsikapinasta, jossa lukuisat pajarit ja Kremlin viranomaiset surmattiin, aina Iivanan ja Pietarin nousuun yhdessä tsaareiksi Sofia Aleksejevnan huoltajuudessa. Streltsien "isänä" oli ruhtinas Ivan Hovanski.
Dmitri Šostakovitš laati vuonna 1959 teoksesta uuden soitinnuksen, jonka arvellaan olevan lähempänä säveltäjän alkuperäistä tarkoitusta, ja tätä versiota esitetään nykyään eniten.
Tapahtumapaikka ja -aika ja oopperan kesto
Moskova ja sen ympäristö 1682.
Kesto: yhteensä noin 200 min.
II näytös
Marfa ennustaa Golitsynille tuhoa ja pelastuu täpärästi Golitsynin tappotuomiolta.
III näytös
Juopottelevat streltsit saavat tietää, että Pietarin joukot lähestyvät. Ivan Hovanski ei kuitenkaan halua ryhtyä sotimaan.
IV näytös
Šaklovityi tulee kutsumaan Ivan Hovanskia suuren neuvoston kokoukseen, Hovanski surmataan. Golitsyn karkotetaan. Punaisella torilla ollaan teloittamassa streltsejä, jotka armahdetaan viime hetkellä.
V näytös
Vanhauskoisten joukko tekee Dosifein johdolla polttoitsemurhan Pietarin joukkojen lähestyessä.
Csaba Hegedűs
Csaba Hegedűs (s. 6. syyskuuta 1948 Sárvár) on unkarilainen aktiiviuransa lopettanut kreikkalais-roomalaisen tyylin painija.
Hegedűs voitti maailmanmestaruuden 82 kilogramman painoluokassa Sofian MM-kisoissa 1971, missä hän voitti loppuottelussa hallitsevan mestarin, neuvostoliittolaisen Anatoli Nazarenkon. Samana vuonna hänet valittiin kotimaassaan vuoden urheilijaksi. Seuraavana vuonna Hegedűs voitti kultaa Münchenin kesäolympialaisista, missä jälleen oli finaalissa vastassa Nazarenko.
Vuonna 1973 Hegedűs joutui vakavaan auto-onnettomuuteen, mutta palasi kansainvälisille painimolskeille Minskin MM-kisoissa 1975, missä sijoittui neljänneksi. Seuraavana vuonna hän voitti EM-kultaa Leningradin EM-kisoissa. Bursan EM-kisoissa 1977 Hegedűs paini 90 kilogramman painoluokassa ja voitti uransa toisen Euroopan mestaruuden. Syksyllä Göteborgin MM-kilpailuissa hän sijoittui neljänneksi.
Lopetettuaan uransa Hegedűs nimitettiin vuonna 1979, 30-vuotiaana, Unkarin painimaajoukkueen päävalmentajaksi. Hegedűs teki monia uudistuksia, jotka tuottivat nopeasti tulosta. Jo samana vuonna San Diegon MM-kisoissa unkarilaispainijat voittivat neljä kultamitalia. Hegedűs toimi maajoukkueen päävalmentajana kymmenen vuoden ajan, minä aikana unkarilaispainijat saavuttivat arvokisoista kaikkiaan 83 mitalia, joista 24 kultaisia.
Koulutukseltaan Hegedűs on oikeustieteen tohtori. Hänet on nimetty FILA:n kunniagalleriaan.
OpenTTD
thumb|Kuvankaappaus, jossa käytetään vapaita OpenGFX-grafiikoita. OpenTTD on avoimen lähdekoodin taloussimulaatiopeli. Peli on itsenäinen uusintaversio Chris Sawyerin pelistä Transport Tycoon Deluxe (TTD). Peli matkii Transport Tycoon Deluxea sekä lisää siihen uusia ominaisuuksia. Peli toimii muun muassa Mac OS X-, Microsoft Windows-, FreeBSD- ja GNU/Linux-käyttöjärjestelmillä. OpenTTD on käännetty yli 50 eri kielelle, myös suomeksi.
OpenTTD on kirjoitettu lähes kokonaan C-ohjelmointikielellä, osin hyödyntäen Transport Tycoon Deluxesta disassembloitua ohjelmakoodia. Ennen versiota 1.0.0 peli vaati alkuperäiset Transport Tycoon Deluxen grafiikkatiedostot. Pelistä julkaistiin huhtikuussa 2010 versio 1.0.0, jossa myös kaikki grafiikka ja äänet on tehty uudelleen ja julkaistu samalla lisenssillä kuin OpenTTD. Tällöin koko peliä voidaan levittää vapaasti ja sitä pääsevät pelaamaan myös ne, jotka eivät ole hankkineet kopiota Transport Tycoon Deluxesta. Pelissä voidaan yhä käyttää alkuperäisen Transport Tycoon Deluxen datatiedostoja, joita ei voida levittää lisenssin perusteella OpenTTD:n mukana.
Pelin kulku
Pelin alussa pelaajalla on ainoastaan rahaa käytettävissä, tosin sekin on lainattua. Pelaaja joutuu välittömästi aloittamaan rautateiden, linja-autoreittien, kuorma-autoreittien, laiva- tai lentoliikenteen rakentamisen kaupunkien tai teollisuuslaitosten välillä saadakseen yrityksen kannattavaksi. Peli aloitetaan tyypillisesti rautateiden tai linja-autoreittien rakentamisella (rautatiet ovat näistä yleensä tuottoisampia, mutta vaativat enemmän rahaa toiminnan alkuun saamiseksi). Reiteillä voi kuljettaa useita erilaisia rahtityyppejä, esimerkiksi matkustajia, postia, arvotavaroita, kivihiiltä, öljyä, tavaroita tai puutavaraa. Kunkin rahtityypin tuotto riippuu kuljetusetäisyydestä ja -nopeudesta. Erittäin lyhyet reitit eivät usein ole tuottoisia eivätkä myöskään erittäin pitkät, koska tällöin kuljetuksen liian pitkä kesto vähentää saatavaa rahaa. Eri rahtityypeillä on eri hinnat, eli kuinka paljon mistäkin saa rahaa. Kivihiili on kaikkein tuottoisin rahtityyppi. Rahdin tuotoissa tapahtuu usein muutoksia ja kaupungit saattavat yhtäkkiä sulkea tehtaitaan yms, mikä tuo lisää haastetta peliin.