cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kennewickin mies
Kiista luurangosta
Kennewickin miehen luuranko oli löytynyt Yhdysvaltain liittovaltion mailta, joista vastasivat Yhdysvaltain armeijan pioneerijoukot. Neljä päivää luurangon radiohiiliajoituksen jälkeen pioneerijoukot pysäyttivät luurangon tutkimukset. Luuranko aiottiin luovuttaa yakima-, nez percé-, wanapum-, colville- ja umatilla-heimoille haudattavaksi heimojen esi-isänä. Suunnitelma luovutuksesta julkaistiin paikallisessa Tri-City Herald-lehdessä ja se perustui alkuperäisten amerikkalaisten hautojen suojelu- ja kotiuttamislakiin (Native American Graves Protection and Repatriation Act, NAGPRA). Luurankoa lain nojalla vaatineet heimot halusivat haudata jäännökset julkaisemattomaan paikkaan. Intiaaniheimot antoivat myös luurangolle oman nimensä Muinainen (The Ancient One).
LinkedIn
Historia
Palvelun perustivat Reid Hoffman, Allen Blue, Konstantin Guericke, Eric Ly ja Jean-Luc Vaillant vuonna 2002. LinkedIn-sivuston lanseeraus tapahtui virallisesti 5. toukokuuta 2003.
Kennewickin mies
Kiista luurangosta
Kennewickin miehen luurangon kohtalosta tuli yksi tunnetuimmista NAGPRA-lakiin liittyneistä kiistoista. 17. lokakuuta 1996 kahdeksan tieteilijää nostivat kanteen pioneerijoukkojen suunnitelmista luurangon tieteellisen tutkimuksen jatkamiseksi. 26. lokakuuta kanteen nosti myös kalifornialainen uuspakanallinen Asatru Folk Assembly, koska ryhmän mukaan luuranko edusti heidän esi-isäänsä eurooppalaisine piirteineen.
LinkedIn
Historia
LinkedIn-palvelua ylläpitävä yritys (LinkedIn Corporation) listautui toukokuussa 2011 ensimmäisenä merkittävänä Internetin sosiaalisena verkostopalveluyrityksenä New Yorkin pörssiin. Osakkeet tarjottiin myyntiin 45 dollarin hintaan, ja ensimmäisenä kaupankäyntipäivänä ne nousivat korkeimmillaan 108 dollariin. Sadan dollarin hinnalla LinkedIn Corporationin arvoksi muodostuisi noin 10 miljardia dollaria. Vuonna 2010 yhtiön liikevaihto oli 243 miljoonaa dollaria ja tulos 15,4 miljoonaa. Yritys saa tulonsa mainoksista, maksullisista lisäpalveluista ja rekrytointipalveluista.
Microsoft osti LinkedInin vuonna 2016 26,2 miljardilla dollarilla historiansa suurimmassa yrityskaupassa. Microsoftin mukaan LinkedIn kuitenkin säilyttää sekä brändinsä että itsenäisyytensä.
Krayn kaksoset
Ronald ”Ronnie” Kray (24. lokakuuta 1933 – 17. maaliskuuta 1995) ja Reginald ”Reggie” Kray (24. lokakuuta 1933 – 1. lokakuuta 2000) olivat brittiläisiä murhatuomion saaneita gangstereita. Identtiset kaksosveljekset johtivat monenlaista rikollista toimintaa Lontoossa 1950-luvun lopulta 1960-luvun lopulle, samalla kun pitivät yllä kulissia seurapiirien suosiman yökerhon omistajina. Heidän johtamansa rikollisjoukko ”The Firm” syyllistyi murhiin, aseellisiin ryöstöihin, tuhopolttoihin, suojelurahojen vaadintaan ja väkivaltaisiin hyökkäyksiin.
Lontoon East Endissä varttuneet Krayn kaksoset harrastivat teini-iässä nyrkkeilyä ammattilaistasolla ja toimivat portiereina Covent Gardenin alueen yökerhoissa. Siinä työssä he aloittivat suojelurahatoimintansa Chicagon gangsterien antaman esikuvan mukaisesti. Ronnie Kray sai puukotuksesta kolmen vuoden passituksen vankimielisairaalaan, minkä jälkeen he aloittivat ravintola- ja yökerhobisneksensä.
Veljeksistä Ronnie Kray oli ilmeisesti homoseksuaalinen aikana, jolloin se oli Britanniassa rikos. Heitä suojelivat eräät homoseksuaalit poliitikot niin konservatiivi- kuin työväenpuolueestakin. Veljekset myös kiristivät mediaa ja todistajia niin, etteivät lehdet uskaltaneet aina tutkia ja julkistaa The Firm -liigan tekosia.
Maaliskuussa 1968 Krayn kaksoset ja 15 muuta rikollisliigan jäsentä pidätettiin. Kaksosia syytettiin kilpailevan rikollisliigan kahden jäsenen murhista, ja maaliskuussa 1969 molemmat saivat elinkautisen vankeustuomion, josta 30 vuotta ilman armahdusmahdollisuutta. Heidän isoveljensä Charlie sai kymmenen vuotta ruumiin hävittämisestä. .
Kennewickin mies
Kiista luurangosta
Luurankoon liittyneistä kanteista päätti tuomari John Jelderks. Hänen 3. syyskuuta 1998 antamalla päätöksellä luuranko siirrettiin Burken museoon Batellen laboratoriosta, jossa luurangolle tehtiin Yhdysvaltain sisäministeriön tutkimuksia sen kulttuuritaustan päättelemiseksi. Syyskuussa 2000 sisäministeriö päätti, että luuranko tulee luovuttaa heimoille. Oikeustaistelu jatkui vielä päätöksestä huolimatta. 30. elokuuta 2002 Jelderks päätti kanteen tieteilijöiden hyväksi. Asian käsittely ei päättynyt vielä tähänkään. Nez percét, umatillat, colvillet ja yakimat valittivat tuomarin päätöksestä. Toisen valituksen teki Yhdysvaltain oikeusministeriö. 4. huhtikuuta 2004 9. piirin vetoomustuomioistuin päätti Jelderksin tuomion puolesta. Vetoomustuomioistuimen mukaan kulttuuritaustan selvittämiselle ei ollut riittäviä todisteita. Heimot ilmoittivat jatkavansa oikeustaisteluja päätöksen jälkeen, mutta lopulta 22. heinäkuuta 2004 tieteilijöiden oli viimein mahdollista aloittaa luurangon uudet tutkimukset.
Krayn kaksoset
Krayn kaksosista on tehty näytelmäelokuvat The Krays – väkivallan veljekset (1990) ja Legend (2015).
Kennewickin mies
Kiista luurangosta
Vuonna 2015 julkaistun DNA-tutkimuksen mukaan Kennewickin miehen lähimpiä sukulaisia olivat nykyiset intiaanit. Tutkimuksen tulos mahdollisti heimojen aloittaa uudestaan luurangon luovutus NAGPRA-lain pohjalta. Lisäksi senaattori Patty Murray ja kongressin jäsen Denny Heck toivat lakialoitteet S. 1979 ja H.R. 4131 luurangon luovuttamisesta heimoille. Lakialoitteiden tekstiä lisättiin presidentti Barack Obaman 16. joulukuuta 2016 allekirjoittamaan Water Infrastructure Improvements Act for the Nation -lakiin (WIIN). WIIN-lain perusteella luuranko siirrettiin pioneerijoukkojen vastuulta Washingtonin osavaltion arkeologian ja historiallisen säilönnän laitokselle, jonka tuli luovuttaa luuranko edelleen heimoille. Luuranko luovutettiin 17. helmikuuta 2017 ja se haudattiin yksityisissä seremoniallisissa menoissa julkisuudelta salattuun paikkaan.
Ranheim Fotball
Ranheim Fotball on jalkapalloseura Ranheimista. Seura pelaa vuonna 2018 Norjan korkeimmalla sarjatasolla Eliteserienissä. Ranheim on perustettu vuonna 1901. Kotiottelunsa se pelaa EXTRA Arenalla.
Lauri Leikkonen
Lauri Olavi Leikkonen (18. marraskuuta 1908 Sippola – 5. joulukuuta 2001 Virolahti) oli suomalainen kirkkoherra ja kirjailija.
Leikkonen pääsi ylioppilaaksi Turun suomalaisesta lyseosta 1927 ja suoritti teologisen erotutkinnon 1931. Hänet vihittiin papiksi Viipurissa ja hän suoritti pastoraalitutkinnon 1941.
Leikkonen oli ylimääräisenä pappina Rantasalmella 1931–1933 ja Suistamolla 1933–1939 sekä 1943–1944. Hän toimi sitten Virolahdella kappalaisena 1944–1951 ja kirkkoherrana 1951–1971. Hän oli myös Haminan rovastikunnan lääninrovastina 1967–1971. Leikkonen toimi Soanlahden ja Suistamon Seurakuntaviestin päätoimittajana vuosina 1937–1939 ja 1943–1944. Hän oli aktiivinen lintuharrastaja ja hän oli Helsingin yliopiston virallisena lintujenrengastajana vuodesta 1933 alkaen.
Pääkaupunkimelonta
Pääkaupunkimelonta on itäisessä Helsingissä vuosittain järjestettävä melontatapahtuma. Liikuntatapahtumaan osallistuu tyypillisesti useita kymmeniä melojia yksikkö- tai kaksikkokajakilla sekä muutama myös avokanootilla. Reittivaihtoehtoja on kaksi; molemmille startataan Vartiokylänlahdelta Vuosaaren sillan alta. Lyhyemmällä reitillä kierretään Vartiosaari, pitemmällä Villinki.
Korrelaatio
Korrelaatio on todennäköisyyslaskennassa ja tilastotieteessä käytetty käsite, joka kuvaa kahden muuttujan välistä riippuvuutta. Korrelaatiokerroin on numeerinen mitta satunnaismuuttujien väliselle lineaariselle riippuvuudelle. Riippumattomien muuttujien välillä ei ole korrelaatiota.
Korrelaatiokerroin saadaan standardoimalla muuttujien kovarianssi välille [-1,1]. Standardointi tehdään jakamalla kovarianssi muuttujien keskihajontojen tulolla.
Korrelaatiokerroin ei siis riipu käytetyistä yksiköistä. Mitä enemmän korrelaatiokerroin poikkeaa nollasta, sitä voimakkaampaa muuttujien välinen riippuvuus on. Arvo 1 tarkoittaa, että muuttujien välillä on täydellinen lineaarinen riippuvuus (-1 tarkoittaa täydellistä negatiivista lineaarista riippuvuutta), ts. toisen muuttujan voi laskea tarkasti lineaarisesti toisen arvosta.
Korrelaatio voidaan laskea usealla eri tavalla muuttujien mitta-asteikosta ja käyttötarkoituksesta riippuen. Tavallisesti sanalla korrelaatiokerroin (joskus vain korrelaatio) tarkoitetaan kuitenkin Pearsonin korrelaatiokerrointa. Nimestä huolimatta sen esitti ensimmäisenä Francis Galton. Jos tarkasteltavat muuttujat on mitattu vain järjestysasteikolla, niin korrelaation mittaamiseen soveltuu paremmin jokin ei-parametrinen korrelaatiokerroin.
Riippuvuus voi olla vahva, vaikka korrelaatio olisi nolla
Korrelaatio mittaa ainoastaan lineaarista riippuvuutta, siis kertoo siitä, jos ensimmäisen muuttujan (x) suuret arvot ovat pieniä arvoja enemmän yhteydessä toisen muuttujan (y) suuriin arvoihin (tai päinvastoin pieniin arvoihin). Se on sitä lähempänä lukua 1 tai -1, mitä lähempänä kuvaaja on jotain suoraa y=a+bx (kuten oheisen kuvan ensimmäisellä rivillä; b:n etumerkki määrää korrelaatin etumerkin).
Jos riippuvuus on ei-lineaarinen, esimerkiksi suuret ja pienet x:n arvot liittyvät suuriin y:n arvoihin mutta keskisuuret x:n arvot pieniin (esimerkiksi käyrä y=x2 välillä [-10,+10]), korrelaatio voi olla nolla vaikka riippuvuus olisi täydellinen niin, että x:n arvosta voitaisiin täydellisesti päätellä y:n arvo.
Oheisen kuvan alimman rivin pistejoukoissa selvästi muuttujien y ja x arvojen välillä on yhteys, riippuvuus, vaikka riippuvuus ei olekaan lineaarinen, suuret x:n arvot eivät ole suuriin y:n arvoihin yhteydessä sen useammin kuin pienetkään. Silti tieto x:n arvosta auttaa niissäkin veikkaamaan y:n arvoa.
Korrelaatio ei todista syy-seuraussuhdetta
Korrelaatio voi olla pienestä otoksesta johtuva sattuma. Voi myös olla, että y on x:n syy tai päinvastoin, tai sitten jokin kolmas asia voi olla molempien syy, esimerkiksi jäätelönsyönti ja hukkumiset ovat kumpikin runsaampia kesällä mutta eivät silti ole toistensa syitä vaan kuumuus on molempien syy. Siis korrelaatio ei implikoi kausaliteettia. Usein se on kuitenkin hyvä vihje mahdollisesta syy-seuraussuhteesta.
"Jäätelökorrelaatio" tarkoittaakin sitä klassista virhepäätelmää, että asioiden esiintyminen yhdessä tarkoittaisi toisen olevan toisen syy.
Matemaattinen määritelmä
Satunnaismuuttujien X ja Y välinen korrelaatio \rho_{X,Y} on määritelty:
missä \mu_X ja \mu_Y ovat muuttujien odotusarvot sekä \sigma_X ja \sigma_Y ovat muuttujien keskihajonnat.
Koska ja, voidaan yhtälö kirjoittaa myös:
Korrelaatio on määritelty vain, jos molemmat keskivirheet ovat äärellisiä ja nollasta poikkeavia. Cauchyn–Schwarzin epäyhtälön perusteella korrelaation itseisarvo ei voi ylittää yhtä. Riippumattomien muuttujien korrelaatio on 0, mutta päinvastainen ei ole välttämättä totta. Esimerkiksi kun X on tasajakautunut välillä (-1,1) ja Y=X^2, on niiden välinen korrelaatio 0, vaikka ne riippuvat toisistaan. Normaalijakautuneiden satunnaismuuttujien tapauksessa korreloimattomuus tosin johtaa riippumattomuuteen.
Etenkin kun X ja Y ovat normaalijakautuneita, Pearsonin korrelaatiokerroin on paras korrelaation estimaatti.
Otoskorrelaatio
Kun käytettävissä on koko selitettävä aineisto (esimerkiksi tutkitaan suomalaisten painon riippuvuutta pituudesta ja tiedot on saatu kaikista suomalaisista), Pearsonin korrelaatiokerroin lasketaan yllä esitetyllä tavalla. Mikäli käytettävissä on vain otos aineistosta, tulee yllä esitettyjen kaavojen sijasta laskea otoskorrelaatio seuraavasti:
missä \bar{x} ja \bar{y} ovat otoskeskiarvoja  sekä s_x ja s_y ovat otoshajontoja, joten Tällöin näet otoksesta lasketut keskiarvot \bar{x} ja \bar{y} ovat yleensä lähempänä otosta kuin todellinen keskiarvo, mutta vastaavasti jakajakin on pienempi (n-1) kuin koko aineiston kohdalla käytetyssä kaavassa (n), mikä korjaa ongelman keskimäärin optimaalisesti, siis r_{xy} on paras koko aineiston \rho_{xy}:n estimaatti, joka pelkän otoksen avulla voidaan tuottaa (kun taas normaali kaava aliarvioisi sitä, miten pitkälti x:n vaihtelut selittävät y:n vaihteluita). Samaan tapaan otoskeskivirheen (otoskeskihajonnan) kaavassa on termi n-1, joka alemmassa, aukikirjoitetummassa otoskorrelaatiokertoimen kaavassa on sievennetty pois.
Puupellettitehtaat Suomessa
Puupellettitehtaat Suomessa koostuvat noin 30 pellettitehtaasta, jotka ovat sijoittuneet tasaisesti eri puolille maata lähinnä puunjalostustehtaiden yhteyteen. Pellettejä valmistetaan pääasiassa teollisuuden sivutuotteista kuten purusta ja kutterinlastusta. Raaka-ainepohjaa on mahdollista laajentaa rankapuihin, turpeeseen ja ruokohelpeen.
Korrelaatio
Ei-parametriset korrelaatiokertoimet
Pearsonin korrelaatiokerroin on parametrinen tunnusluku ja vähemmän hyödyllinen, jos taustalla oleva normaalisuusoletus ei päde. Ei-parametriset korrelaatiokertoimet ovat tällöin parempia korrelaation laskemiseen. Ne ovat vähemmän tehokkaita normaalisuusoletuksen vallitessa mutta antavat epäselvissä tapauksissa luotettavampia tuloksia.
Puupellettitehtaat Suomessa
Suurimpia polttopuupellettien valmistajia ovat Vapo ja Paahtopuu sopimusvalmistajineen. Suomessa on myös pieniä yksityisiä polttopuupellettien valmistajia, jotka eivät ole suurten sopimusvalmistajia, vaan markkinoivat tuotantonsa suoraan omia kanaviaan myöten.
Korrelaatio
Ei-parametriset korrelaatiokertoimet
Seuraavat menetelmät perustuvat lukujen järjestykseen, joten niitä voidaan käyttää myös silloin, kun muuttujat on mitattu järjestysasteikolla:
Puupellettitehtaat Suomessa
Pelletin valmistajat
Haminen Puunjalostus osti Vapo Energialta laitteiston ja aloitti puupellettien valmistuksen 2002. Haminan Puunjalostuksen tuotantosuunta on aikaisemmin ollut puutaloelementtien tuottaminen ja sahatoiminta. Pellettilaitteisto on Vapo Energian Ilomantsin tehtaalta ja investointi maksoi 340 000 euroa.
Imex Wood Oy aloitti pellettien valmistuksen vuonna 2007 Uudessakylässä Nastolassa (vuodesta 2016 osa Lahtea). Vuoden 2011 alussa puristin päivitettiin suurempaan ja linjaston kapasiteetti on 10 000 tonnia vuodessa. Oma raaka-aine rajoittaa vuosituotannon noin 3 000 tonniin vuodessa.
Jannpuu Oy aloitti pellettituotannon Paltamossa vuonna 2003 nimellä Jannpellet Oy. Se sulautettiin vuonna 2006 Jannpuu Oy:hyn. Pellettitehdas siirrettiin vuonna 2007 uuden tuotantolaitoksen yhteyteen Kajaaniin. Jannpuu on huonekalujen sopimusvalmistaja.
Water (Elitsan ja Stoyanin kappale)
Water, myös Voda on Elitsa Todorovan ja Stojan Jankulovin esittämä kappale, joka yhdistää kansanmusiikkimaisen laulun moderniin rumpurytmiin. Kappale on Todorovan kirjoittama, ja se kertoo dramaattisen bulgarialaisen perinnetarinan.
Puupellettitehtaat Suomessa
Pelletin valmistajat
Järviseudun Pelletti valmistaa pellettiä Haukkalassa. Vuosikapasiteetti 5000 tonnia.
Water (Elitsan ja Stoyanin kappale)
Voda on Bulgarian Euroviisuihin 2007 lähettämä edustuskappale, joka kilpaili semifinaaleissa numerolla 1 ja pääsi finaaliin. Bulgarian esiintymisnumero finaalissa oli 21, ja kappale pääsi viidennelle sijalle 157 pisteellä. Esittäjät soittivat samaan aikaan rumpuja ja lyömäsoittimia sekä lauloivat. Jankulov soitti lisäksi munniharppua.
Puupellettitehtaat Suomessa
Pelletin valmistajat
Keurak on tuottanut puupellettejä 2000-luvun alusta alkaen Keuruulla. Tehtaan vuosikapasiteetti on 3000 tonnia.
Luoman Puutuote on suomalainen hirsitalotuottaja Ylistarossa Seinäjoella, pelletöi sivutuotteena muodostuvaa höylälastua puupelleteiksi noin 20 000 tonnia vuodessa.
Biowatin nimellä aiemmin toiminut L&T Biowatti on. Yritys on ollut mukana pellettituotannossa useaan otteeseen. Se vuokrasi Luumäen pelletehtaan vuosiksi 2008-2009 ja rakensi pellettitehtaan Suonenjoelle. Vuoden 2009 lopulla yritys kuitenkin ilmoitti lopettavansa pelletin tuotannon Luumäellä eikä käynnistänyt Suonenjoen tehdasta.
Vetelissä toimii vuonna 2009 toiminnan aloittanut 300 tonnin kapasiteetilla toimiva tehdas.
Paahtopuu aloitti puupellettien valmistuksen Ruovedellä 2001, mutta pellettitehdas paloi 2003, minkä vuoksi perusti uuden tuotantolaitoksen Juupajoelle 2004. Juupajoen tehtaan kapasiteetti on 20 000 tonnia vuodessa, mutta tiloissa on mahdollisuus suurentaa tuotantokykyä 50 000 tonniin vuodessa. Paahtopuu siirtyi syyskuussa 2010 Versowoodin omistajaperheen omistaman Lakkaharju Oy:n 100 % omistukseen
Parkanon Pellet toimi vuosina 2002 - 2010. Sen alkuperäinen kapasiteetti oli 10 000 tonnia vuodessa ja investointihanke maksoi 4 500 000 markkaa. Parkano Pellets oli yhteistyössä Biowatin kanssa.
Parkanon Puupelletti Oy
Parkanossa jatkaa 2011 perustettu yhtiö puupellettien tuotantoa.
Sievissä toimiva ProPellet toimii läheisesti yhteistyössä Sievin Konepalvelu Oy:n kanssa. Pellettitehtaan vuosikapasiteetti 9500 tonnia.
Kuhmossa sijaitsevan yksityisen M-Pelletin tuotantokapasiteetti on 18 000 tonnia. Pelletintuotanto on aloitettu vuonna 2008.
MM-Pelletti tuottaa pellettiä Punkaharjulla. Tehtaan vuosikapasiteetti on 4000 tonnia.
Umacon osti loppuvuonna 2010 Luumäen pellettitehtaan. Tehtaan kapasiteetti on 20 000 tonnia. Umacon ilmoitti rakentavansa tehtaaseen raaka-aineen kuivurin, jolloin se voi käyttää myös kosteaa raaka-ainetta pelletin valmistuksessa.
Vapo valmistaa pellettiä Suomessa 8 omassa pellettitehtaassa. Vapolla on lisäksi useita sopimusvalmistajia. Vapolla on yhteensä 6 pellettitehdasta Ruotsissa, Tanskassa ja Puolassa.
Vierumäellä sijaitseva Versowood laajensi toimintaansa talvella 2007–2008 käsittämään perinteisen sahatavarateollisuuden ohella myös pellettituotantoa. Pellettitehtaan vuosituotanto on noin 60 000 tonnia.
Keminmaassa sijaitseva pellettitehdas aloitti toimintansa jo vuonna 2001. Tehdas on yksityisessä omistuksessa ja tekee yhteistyötä Vapo Oy:n kanssa. Tehdas käyttää raaka-aineena kuivaa kutterin purua, mutta suunnittelee laajentavansa (myös energiapuun kuivauksen kautta) raaka-ainepohjaansa. Lopettanut 2012 ja laitteita on Kapets Oy:llä.
Käsipallo kesäolympialaisissa 2016
Käsipallossa kilpailtiin Rio de Janeiron 2016 kesäolympialaisissa 14:ttä kertaa. Kilpailut käytiin 6.–21. elokuuta Centro Olímpico de Treinamenton neljännessä hallissa, jonne mahtuu yleisöön 12 000 henkilöä. Naisten turnauksen voitti Venäjä. Loppuottelussa se voitti Ranskan. Olympiapronssia saavutti Norja.
Puupellettitehtaat Suomessa
Pelletin valmistajat
Vuonna 2009 pelletin tuotannon aloittanut Yläneen Bioenergia tuottaa pääasiassa sopimuksella pellettiä Vapolle. Tehtaan kapasiteetti on 8000 tonnia.
Tehtaat vuosituotantokykyineen
Tehtaiden tuotantokyvyt tuhansina tonneina vuodessa.
Suunnitteilla olevia hankkeita
Pellettitehdassuunnitelmia on ollut myös mm. seuraavilla yrityksillä: German Pellets, Anaika Woods, Raahen Konepalvelu ja Stora Enso. Osa suunnitelmista on edelleen vireillä.
Pelletin tuotanto
Koska pelletöinti edellyttää raaka-aineen jauhamisen puujauhoksi ennen pelletöintiä, riittää pienimuotoisen puupelletöinnin aloittamiseen vasaramylly ja pelletöintimatriisi. Puupellettejä tuotetaan muuhunkin kuin polttotarkoitukseen. Puujauhosta valmistetut pelletit ovat pehmeämpiä kuin polttopuupelletit, koska niitä käytetään lemmikkieläinten kuivikkeena mm. kissoille korvaamaan kissanhiekkaa.
Etelä-Afrikan Grand Prix 1982
Etelä-Afrikan Grand Prix 1982 oli Formula 1 -sarjan kauden avausosakilpailu, joka ajettiin 23. tammikuuta 1982 Kyalamin radalla Etelä-Afrikassa.
Kilpailun voitti Renault'lla ajanut Alain Prost. Carlos Reutemann oli vapaasti hengittävällä Williamsilla toinen. Toisella Renault-tallin turboautolla kymmenettä kertaa urallaan paalulta startannut René Arnoux oli kolmas.
Montenegron parlamenttivaalit 2016
Montenegron parlamenttivaalit 2016 järjestettiin 16. lokakuuta 2016 Montenegrossa. Vaaleissa valittiin 81 uutta edustajaa Montenegron parlamenttiin. Vaaleissa oli 530 840 äänioikeutettua. Vaaleissa oli 3 % äänikynnys, ja vaalien listojen ehdokkaista vähintään neljänneksen tuli olla naisia.
Vuonna 1984
Vuonna 1984 tai 1984 on englantilaisen George Orwellin vuosina 1945–1949 kirjoittama romaani, joka julkaistiin vuonna 1949. Sitä on pidetty yhtenä 1900-luvun merkittävimmistä tulevaisuusfiktioista.
Montenegron parlamenttivaalit 2016
Tulokset
Tulokset olivat seuraavat:
Vuonna 1984
Vuonna 1984 sijoittuu dystopiaan, Oseania-nimiseen valtioon. Henkilöpalvonnan kohteena oleva diktaattori nimeltä Isoveli valvoo kansalaisten kaikkia liikkeitä. Päähenkilö Winston Smith on virkamies Totuusministeriössä, joka väärentää historiaa vallanpitäjien haluamaksi. Kirjan maailmasta on tullut totalitaristisen yhteiskunnan vertauskuva. Kirjassa kuvataan valtion tapaa valvoa kansalaisia heidän yksityisyydestään välittämättä ja kykyä muokata yleistä mielipidettä vallanpitäjien kulloistenkin etujen mukaan. Kansalaisten valvonta huipentuu uuskieleen, jota käyttäen on jopa mahdotonta ajatella väärin, koska kielestä puuttuvat Puolueelle vahingollisten ajatusten ilmaisuun tarvittavat sanat.
Montenegron parlamenttivaalit 2016
Tulokset
Vasemmistopuolueet saivat 42 paikkaa ja oikeistopuolueet 28.
Oke Peltonen
Oke Aarne Thorvald Peltonen (8. heinäkuuta 1909 Helsingin maalaiskunta – 6. toukokuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen kirkkoherra, rovasti, opettaja ja kirjailija joka käytti myös salanimeä Tuomas Pyy.
Vuonna 1984
Kirjan maailma
alt=|pienoiskuva|Suurvallat romaanissa Vuonna 1984. pienoiskuva|Oseanian yhteiskuntaluokat.
Oke Peltonen
Peltonen pääsi ylioppilaaksi Kotkan yhteiskoulusta 1929 ja suoritti teologisen erotutkinnon (sacri ministerii candidatus) 1935. Hänet vihittiin papiksi 1936 Tampereella, hän auskultoi oppikoulua varten 1936 ja hän suoritti pastoraalitutkinnon 1945.
Vuonna 1984
Kirjan maailma
Maailmassa on kolme suurvaltaa, jotka ovat jatkuvassa sodassa toistensa kanssa. Nämä ovat:
Oke Peltonen
Peltonen oli kirkkoherrana Rengossa, kappalaisena Kymin seurakunnassa 1952–1960 sekä uskonnonopettajana muun muassa Kymin yhteiskoulussa 1952–1960 ja sen jälkeen Helsingin Johanneksen seurakunnassa. Hän jäi eläkkeelle 1979.
Teoksia
Nimellä Oke Peltonen: Nimellä Tuomas Pyy:
Vuonna 1984
Kirjan maailma
Nämä valtiot käyvät keskenään sotaa niistä osista maailmaa, jotka eivät kuulu niistä minkään varsinaiseen alueeseen. Näihin osiin kuuluvat muiden muassa Keski- ja Pohjois-Afrikka, Lähi-itä, Intia ja Indonesia sekä Euraasian ja Itäaasian välinen rajavyöhyke, johon kuuluu muun muassa Mongolia.
Oseania on toisinaan liitossa Itäaasian kanssa ja sodassa Euraasiaa vastaan, toisinaan taas liitossa Euraasian kanssa ja sodassa Itäaasiaa vastaan. Joka kerta kun tilanne tässä suhteessa muuttuu, Totuuden Ministeriö väärentää (itse käyttämänsä termin mukaan ”oientaa”) historialliset dokumentit, muun muassa arkistoidut vanhat sanomalehdet, siten että näyttäisi kuin Oseania olisi aina ollut sodassa sitä valtiota vastaan kuin se kulloinkin on.
Tapahtumapaikkana on Oseanian Ilmakaista 1 -nimisen maakunnan (entinen Englanti) pääkaupunki Lontoo.
Kirjan tapahtumat
Winston Smith työskentelee Totuusministeriössä. Hän inhoaa Isoveljeä, vaikkei sitä ulospäin näytä, koska se olisi ajatusrikos. Hän on kiinnostunut Emmanuel Goldsteinista, jota pidetään valtion vihollisena, koska uskoo hänen yhdessä työväenluokan kanssa olevan avain vallankumoukseen. Hän on myös kiinnostunut kaikesta vanhasta, jonka johdosta hän käy usein syrjäisessä käytetyn tavaran kaupassa. Smith epäilee työtoverinsa O’Brienin olevan Goldsteinin kannattaja.
Eräänä päivänä Smith saa lapun toiselta työtoveriltaan Julialta, jossa Julia kertoo rakastavansa Smithiä. Ennen tätä Smith piti Juliaa Isoveljen uskollisena tukijana, mutta päätyy tapaamaan tätä salaa, jolloin hän huomaa, että Julia on Isoveljen vastustaja. He tapaavat toisiaan salaa ja päätyvät yhdessä kertomaan O’Brienille olevansa ”valtion vihollisia”, jolloin O'Brien kertoo olevansa Goldsteinin tukija. Smith saa O'Brienin kautta kirjan, jossa kerrotaan valtioiden poliittisesta sekä väestöllisestä rakenteesta.
Pian tämän jälkeen ajatuspoliisi saa Smithin ja Julian kiinni ja he joutuvat Rakkausministeriöön, jossa heitä kidutetaan ja aivopestään. Smithille selviää, että O’Brien on uskollinen valtiolle, sillä tämä toimii Smithin kiduttajana. O’Brien kertoo, että Smithiä kidutetaan niin kauan, että hän rakastaa Isoveljeä, minkä jälkeen hänet tapetaan. Smithiä kidutetaan fyysisesti ja henkisesti, kunnes tämä pyytää kiduttajaa kiduttamaan Juliaa hänen sijaansa. Hänet päästetään pois Rakkausministeriöstä. Viimeisessä luvussa hän tapaa Julian, muttei ole enää kiinnostunut hänestä. Kirjan lopussa hän huomaa rakastavansa Isoveljeä Julian sijaan.
Tarkoitus ja vaikutteet
Orwell sanoi vuonna 1949 vastauksena keskusteluun romaaninsa merkityksestä, että hänen mielestään totalitaristiset ajatukset ovat juurtuneet älymystön mieliin kaikkialla, ja hän halusi romaanissaan viedä nämä ajatukset aina niiden loogisiin seuraamuksiinsa asti. Hän sanoi myös, että romaania ei ole tarkoitettu hyökkäykseksi sosialismia tai Britannian työväenpuoluetta vastaan, vaan se on kuvaus niistä kieroutumista, joihin keskitetty talousjärjestelmä voi johtaa. Orwellin mukaan tämä olikin jo osittain tapahtunut kommunismissa ja fasismissa. Orwell kertoi, ettei usko romaanin kuvaaman yhteiskunnan koskaan toteutuvan, vaan ehkä vain jonkin sitä muistuttavan. Romaanin tapahtumapaikaksi Orwell valitsi Britannian korostaakseen sitä, että englanninkieliset kansat eivät ole muita parempia, eikä kukaan ole turvassa totalitarismilta, ellei sitä vastusteta.
Joidenkin Orwellista kirjoittaneiden mukaan Orwell otti romaaniinsa monia vaikutteita neuvostoliittolaisen Jevgeni Zamjatinin romaanista Me (1924), tai ehkä sai siitä kimmokkeen oman teoksensa kirjoittamiselle. Orwell olikin lukenut Zamjatinin romaanin, ja hän kirjoitti siitä ylistävästi ja toivoi sen julkaisua myös englanniksi. Zamjatinin teos eroaa Orwellin teoksesta kuitenkin monin tavoin. Orwellin luoma maailma on esimerkiksi monin tavoin yksityiskohtaisempi ja muutenkin erilainen kuin Zamjatinin romaanin maailma. Se on esimerkiksi sotkuinen ja väkivaltainen siinä kun Zamjatinin maailma on siisti ja rauhallinen, eikä Zamjatinilla ole mitään kaksoisajattelua tai uuskieltä vastaavia käsitteitä. Myös romaanien päähenkilöt ovat melko vastakkaisia toisiinsa nähden. Kaikista aiemmista utopioista ja dystopioista poiketen, Orwellin maailmassa vallanpitäjät eivät korvaa alamaistensa vapauden menetystä tarjoamalla näille onnellisuutta. Zamjatin myös kirjoitti jo ennen Stalinin hirmuvallan kautta ja Orwell vasta sen nähtyään.
Erään teorian mukaan Orwell otti vuosiluvun romaaninsa nimeen kääntämällä romaanin valmistumisvuoden 1948 viimeiset numerot toisin päin. Lukua on myös esitetty kirjalliseksi viittaukseksi eräisiin muihin tulevaisuudenkuvauksiin, joissa se esiintyy. Orwell kertoi harkinneensa romaanille myös nimeä The Last Man in Europe, 'Euroopan viimeinen mies'.
Vastaanotto ja vaikutus
Vuonna 1984 oli kielletty Neuvostoliitossa vuoteen 1988 saakka. Sen jälkeen kirjasta on julkaistu useita venäjänkielisiä käännöksiä.
Andrew Clarke (näyttelijä)
Andrew Clarke (s. 1954 Adelaide) on australialainen näyttelijä ja entinen divisioonatason jalkapalloilija sekä liikunnanopettaja, joka tunnetaan parhaiten televisiorooleistaan. Clarke aloitti näyttelijän uransa teatterissa, esiintyen muun muassa Macbethissä sekä monissa muissa näytelmissä. Hän on näytellyt useissa merkittävissä elokuvissa sekä televisiosarjoissa. Parhaiten hänet tunnetaan Matt McGregorin roolista television draamasarjassa Lumisen virran mies (Snowy River: The McGregor Saga). Hänen muihin televisiorooleihinsa kuuluvat myös saippuasarjaesiintymiset sekä minisarjat. Clarke voitti Logie Awardin rooleistaan minisarjoissa Anzacs ja Sword of Honour. Palkinto myönnetään Australiassa suosituimmalle minisarjojen näyttelijälle.
Halvdan Koht
Halvdan Koht (7. heinäkuuta 1873 Tromssa – 12. joulukuuta 1965 Bærum) oli norjalainen historioitsija ja työväenpuolueen poliitikko. Hän työskenteli professorina Oslon yliopistossa 1910–1935 ja toimi Norjan ulkoministerinä 1935–1940.
Vuonna 1984
Vastaanotto ja vaikutus
Suomessa kirjan alkuperäisestä suomennoksesta vuonna 1950 poistettiin kohta, jossa viitattiin Neuvostoliiton kommunistien harjoittamiin vainoihin, sillä kohta oli "ulkopoliittisesti herkkä." Viittaus on mukana vuoden 1999 suomennoksessa.
Romaanista tuli ajankohtainen vuosina 1983 ja 1984, ja siihen viitattiin näihin aikoihin lukemattomia kertoja kaikenlaisissa yhteyksissä. Kirja palasi myyntilistojen kärkeen: sitä myytiin kahden vuoden aikana yli neljä miljoonaa kappaletta 62 kielellä, siitä otettiin uudistettuja painoksia, ja siitä julkaistiin lukuisia lehtiartikkeleita ja dokumentteja. Kirjasta noukittuja tuttuja sloganeja, kuten “sota on rauhaa”, käytettiin muun muassa mainonnassa. Ne, jotka lukivat romaania profetiana Orwellin oman tarkoituksen vastaisesti, totesivat, etteivät romaanin ennustukset olleet toteutuneet ainakaan Englannissa. Mediatutkija Neil Postman totesi paneelikeskustelussa vuonna 1984, että television massaviihde oli tehnyt Yhdysvalloista enemmänkin Aldous Huxleyn Uuden uljaan maailman kaltaisen paikan kuin 1984:n kaltaisen valvontayhteiskunnan.
Vaikka länsimaat eivät olekaan muuttuneet romaanin kuvaamiksi alati sotaa käyviksi totalitaristisiksi maiksi, ja Neuvostoliittokin lakkasi olemasta, vuotta 1984 seuranneina vuosikymmeninä romaanin teemoja on toistuvasti havaittu asiassa kuin asiassa, kuten valtionjohtajien epärehellisyydessä, demokratian rajoittamisessa, ja NSA:n salaisessa joukkovalvontaohjelmassa, joka paljastui 2010-luvulla.
Romaania pidetään nykyisin universaalina varoituksena totalitarismista. Teoksen myötä on syntynyt nimitys ”orwellilainen” kuvaamaan totalitaarisia dystopioita ja siitä ovat lähtöisin yleiseen kielenkäyttöön vakiintuneet käsitteet ”isoveli valvoo”, ajatuspoliisi, ajatusrikos, kaksoisajattelu, uuskieli ja ”sota on rauhaa, vapaus on orjuutta, tietämättömyys on voimaa”.
Vuonna 1984 on The Guardian -lehden 1000 romaanin listalla, jotka jokaisen pitäisi lukea, sekä sadan parhaan romaanin listalla. Sitä on kutsuttu 1900-luvun kuuluisimmaksi englantilaiseksi romaaniksi.
Sovituksia
Kirjan pohjalta on tehty kaksi elokuvasovitusta, joista ensimmäinen, Michael Andersonin ohjaama 1984, sai ensi-iltansa vuonna 1956.
Terry Gilliamin vuonna 1985 ohjaama elokuva Brazil – tämän hetken tuolla puolen pohjautuu löyhästi Orwellin teokseen.
Viimeisimpänä Suomessa nähty teatterisovitus oli Svenska Teaternin lavalla vuonna 2015.
Kirjan ensimmäinen venäjänkielinen elokuvasovitus saa ensi-iltansa keväällä 2023. Elokuva on suomalais-venäläinen yhteistuotanto. Elokuvasovituksen ohjaa Diana Ringo.
Populaarikulttuurissa
Kirjaan perustuu Apple Macintosh -tietokoneen mainos vuodelta 1984. Mainoksen ohjasi elokuvaohjaaja Ridley Scott. Vuonna 2010 DRM:ää vastustava verkkosivusto defectivebydesign.org valitsi uuden tarran suunnittelukilpailussaan työn, jossa kyseistä Applen mainosta parodioidaan Applen käyttämän DRM:n johdosta.
Kansainvälinen televisioformaatti Big Brother on saanut nimensä kirjan Isoveljestä.
Mustalampi (Ikaalinen)
Mustalampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Sisätössä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Mustalampi on osa Juurijärven-Hulppojärven valuma-aluetta.
Maantietoa
Lammen pituus on 300 metriä, leveys 200 metriä ja sen pinta-ala on 3,3 hehtaaria. Se sijaitsee yli kilometrin päässä Sisätön kylän luoteispuolella maastossa olevassa painanteessa. Siihen laskee yksi luontainen Pirttioja ja kaksi kaivettua ojaa. Toinen oja on Ahvenuslammen laskuoja ja Pirttioja on muun muassa Pirttijärven laskuoja. Mustalammesta laskee 600 metriä pitkä luontainen oja Sisätönjärveen. Rantaviivan pituus on 800 metriä. Muut rannat ovat itärantaa lukuun ottamatta soistuneita ja niitä reunustaa kapea avosuon vyöhyke. Suoreunalle on rakennettu viisi vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa tiet Sisätön kylältä Latovedelle johtavalta tieltä.
Seigy
Seigy on kunta Ranskassa Loir-et-Cherin departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Cherjoen varrella, noin 45 kilometriä Bloisin kaupungista etelään.
Seigy on maatalouskunta, jonka päätuotanto on viininviljelyssä. Naapurikunta Saint-Aignanissa oleva eläintarha ZooParc de Beauval työllistää myös Seigyn asukkaita. Kunnassa on kaksi hotellia eläintarhassa vieraileville matkailijoille. Seigyn kirkko on peräisin 1200-luvulta, ja se kuului aikanaan Pontlevoyn luostarille.
Kattosortuma
Kattosortuma on suunnittelematon katon kantavien rakenteiden tai katemateriaalin pettäminen. Se saattaa esiintyä pienellä alueella painumana ja murtumana, josta vesi pääsee sisätiloihin, tai laajojen alueiden putoamisena sisätiloihin. Usein välittömänä syynä on runsas lumi, jota ei ole poistettu. Todellisena syynä on yleensä joko suunnittelu- tai toteutusvirhe.
Kattosortumat Suomessa
Kattosortumia tapahtui peräkkäin Suomessa useita huhtikuussa 2006. Syiksi on epäilty riittämätöntä mitoitusta, joissain ostospaikoissa liian matalaa palkkia. Myös liimapalkkien murtumia esiintyy julkisissa rakennuksissa. Monissa tapauksissa kattorakenteiden vauriot huomataan jo ennen katon romahtamista.
Sisäasiainministeriö on velvoittanut palo- ja pelastuslaitokset tarkkailemaan lumisia kattoja, mitkä saattavat rasittua vettyneen lumen painosta liikaa. Rakennuslaissa vastuu siirtyy rakennuttajalle. Vastuuta on myös suunnittelijalla. Rakennusalan kilpailun uskotaan vaikuttavan siihen, ettei kaikkia varmistuksia rakenteisiin välttämättä tehdä.
Onnettomuustutkintakeskus tutkii Pihtiputaan, Laukaan, Karjaan, Keiteleen, Haapajärven, Jyväskylän ja Vetelin katto- ja rakennevauriot. Ympäristöministeriön rakennusneuvoksen ja sisäasiainministeriön pelastusosaston apulaispäällikön mukaan lujuuslaskelmiin luotetaan liiaksi.
Pikkulampi (Ikaalinen, Ylijoenperä)
Pikkulampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Sisätön Kivijärvenkulmalla sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Pikkulampi on osa Juurijärven-Hulppojärven valuma-aluetta.
Maantietoa
Lammen pituus on 200 metriä, leveys 50 metriä ja sen pinta-ala on 1,1 hehtaaria. Se sijaitsee Sisätöltä kolme kilometriä luoteeseen Kolmikaksoislamminvuorten eteläpuolella suoalueella. Lampea ympäröivä suo on tiheästi ojitettu ja lampeen asti on kaivettu kymmenen ojaa. Suo-ojat vetävät kohti kaakkoa ja siellä olevaa Tampere–Seinäjoki-rataa, jonka ali vedet on johdettu. Lopulta ne laskevat Sisätönjärveen sen itäpuolella olevan peltoaukean läpi. Rantaviivan pituus on 450 metriä. Ranta on kokonaan suota ja lammen pohjoispuolella metsässä sijaitsee ainoa sinne rakennettu vapaa-ajan asunto, jolle kulkee metsäautotie Sisätöltä Latovedelle johtavalta tieltä.
Olžas Suleimenov
Olžas Suleimenov (s. 1936 Alma Ata, Kazakkien autonominen sosialistinen neuvostotasavalta, Neuvostoliitto) on kazakstanilainen kirjailija. Hän on ammatiltaan geologi ja kirjoittaa venäjäksi. Hän on valmistunut kuitenkin Gorkin kirjallisuusinstituutista 1961. Teokset ovat hengeltään eksoottisen perinteisiä. Hän on tutkinut slavistiikkaa ja turkologiaa, ja se näkyy myös hänen kaunokirjallisessa tuotannossaan.
Suomennettuja runoja
Julkaisussa Punalippu: Karjalan ASNT:n kirjailijaliiton kaunokirjallinen ja yhteiskunnallis-poliittinen aikakausjulkaisu (1982: 6) on Reijo Takalan suomentamia runoja:
Inkeri Anttila
Sylvi Inkeri Anttila (o.s. Metsämies; 29. marraskuuta 1916 Viipuri – 6. heinäkuuta 2013 Helsinki ) oli suomalainen oikeustieteilijä, jolla on ollut merkittävä rooli Suomen vankeinhoitojärjestelmän kehittämisessä. Hänen tutkimuksillaan kriminologian ja kriminaalipolitiikan alalta on ollut myös kansainvälistä merkitystä. Hän ei uskonut, että rikollisuutta voidaan lopettaa mutta kriminaalipolitiikan keinoin voitaisiin vaikuttaa rikollisuuden laatuun ja määrään.
Inkeri Anttilan vanhemmat olivat asianajaja Veini Metsämies, ent. Horelli (1879–1944) ja Sylvi Airio, ent. Malmgren. Hän pääsi ylioppilaaksi 1933, suoritti yleisen oikeustutkinnon 1936 ja valmistui lakitieteen kandidaatiksi 1937, lakitieteen lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1946 sekä valtiotieteen kandidaatiksi ja lisensiaatiksi 1954. Anttila sai varatuomarin arvon 1942.
Anttila väitteli vuonna 1946 loukatun suostumusta koskevalla väitöskirjalla oikeustieteen tohtoriksi. Hän on ensimmäinen oikeustieteen tohtoriksi väitellyt nainen Suomessa. Anttila on kertonut ryhtyneensä juristiksi ilahduttaakseen isäänsä, joka myös oli juristi. Hänen ajatuksissaan oli ollut myös laulajan tai pianistin ura.
Anttila oli Helsingin yliopiston rikosoikeuden professori 1961–1980, oikeuspoliittisen tutkimuslaitoksen johtaja 1974–1979 ja Liinamaan virkamieshallituksen oikeusministeri 13.6.1975–30.11.1975. Hän oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1973–1976. Hän oli ensimmäinen nainen oi­keus­tie­teen pro­fes­so­ri­na ja en­sim­mäi­nen nai­nen oi­keus­mi­nis­te­ri­nä. Hän oli mer­kit­tä­vin uudenlaisen kri­mi­naa­li­po­li­tii­kan ke­hit­tä­jä: seuraamusten tuli olla ra­tio­naa­li­sia, hu­maa­neja ja hy­vin­voin­ti­val­tion ar­voil­le ra­ken­tu­via. Linjaukset perustuivat Anttilan kokoamaan tut­kimustie­toon. Ri­kos­ten tor­jun­nas­sa alettiin käyttää so­siaa­li- ja yh­teis­kun­ta­po­li­tii­kan kei­no­ja, mut­ta myös konk­reet­ti­sia toi­mia ri­kosten ­ ennaltaehkäisemiseksi. Helsingin kaupunginvaltuustossa Anttila edusti Liberaalista Kansanpuoluetta.
Vladimir Tkatšov (jääkiekkoilija, 1995)
Vladimir Eduardovitš Tkatšov (s. 5. lokakuuta 1995 Omsk, Venäjä) on venäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa KHL-joukkue Avangard Omskissa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Tkatšov laukoo oikealta.
Inkeri Anttila
Anttilan puoliso vuodesta 1934 oli keuhkosairauksien erikoislääkäri Sulo Valter Anttila (1909–2001). Perheeseen syntyi kolme lasta.
Vladimir Tkatšov (jääkiekkoilija, 1995)
Seuraura
Tkatšov on Avangard Omskin kasvatti. Seura varasi hänet KHL:ään 73. pelaajana kesällä 2012. Tkatšov aloitti Omskije Jastrebyn joukkueessa Venäjän nuorten sarja MHL:ssä kaudella 2012–2013. Hän voitti kauden päätteeksi sarjan mestaruuden. QMJHL-joukkue Moncton Wildcats varasi Tkatšovin 39. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2013. Hän aloitti kauden 2013–2014 Avangard Omskin organisaatiossa, jossa suurin osa Tkatšovin alkukaudesta eteni Omskije Jastrebyn MHL-joukkueessa. Hän edusti joukkuetta myös Junior Club World Cupissa, joka päättyi Jastrebyn voittoon. Tkatšov pelasi myös kaksi ensimmäistä KHL-otteluaan. Hän teki KHL-debyyttinsä runkosarjan avauskierroksella 6. syyskuuta 2013 SKA Pietaria vastaan. Tkatšov sai ottelussa jääaikaa 13.24 minuuttia ja hän keräsi Avangardin 1–5-tappioon päättyneessä ottelussa teholukeman –1.
Joulukuussa 2013 Tkatšov siirtyi hänet varanneen Moncton Wildcatsin QMJHL-joukkueeseen, kun hän sai lopulta viisumin Kanadaan. Tkatšov oli pudotuspeleissä joukkueen paras maalintekijä seitsemällä osumallaan ja voitti Wildcatsin sisäisen tehotilaston lukemalla +6. Mikään NHL-seura ei varannut häntä kesän 2014 varaustilaisuudessa. Samana syksynä Tkatšov kuitenkin kutsuttiin Edmonton Oilersin harjoitusleirille, jonka seura ilmoitti syyskuun lopulla tehneensä hänen kanssaan kolmivuotisen tulokassopimuksen. Vain vajaat kuusi tuntia myöhemmin NHL ilmoitti, että sopimus ei täytä liigan työehtosopimuksen kriteerejä. NHL-varaamattoman, mutta edellisenä kesänä varausikäisen pelaajan olisi täytynyt pelata vähintään yksi täysi kausi Pohjois-Amerikassa tehdäkseen tulokassopimuksen, mutta Tkatšov oli kuitenkin siirtynyt QMJHL:ään kotimaastaan kesken kauden.
Tkatšov palasi kaudeksi 2014–2015 Wildcatsin vahvuuteen. Joulukuussa 2014 seura kauppasi hänen QMJHL-oikeutensa Québec Rempartsiin vaihdossa Taylor Burkeen ja kesän 2015 seitsemännen kierroksen varausvuoroon. Tkatšov eteni joukkueen kanssa aina President’s Cup -finaaleihin saakka, mutta mestaruuden vei kuitenkin Rimouski Océanic otteluvoitoin 4–3. Remparts osallistui kuitenkin isäntäjoukkueena Memorial Cup -lopputurnaukseen.
Tkatšovia ei lopulta varattu NHL:ään myöskään vuoden 2015 varaustilaisuudessa. Syyskuussa 2015 Avangard Omsk kauppasi hänen KHL-oikeutensa SKA Pietariin. Kymmenen päivää myöhemmin Tkatšov teki joukkueen kanssa kaksivuotisen sopimuksen. Hän pelasi kaudella 2015–2016 kuitenkin vain kaksi KHL-ottelua ja suurin osa Tkatšovin kaudesta eteni farmijoukkue SKA-Nevassa, VHL:ssä. Heinäkuussa 2016 SKA kauppasi hänet takaisin Avangardiin vaihdossa maalivahti Anton Forsbergin oikeuksiin. Avangard kauppasi Tkatšovin heti perään rahallista korvausta vastaan Admiral Vladivostokiin.
Kausi 2016–2017 oli Tkatšoville varsinainen tulokaskausi KHL:ssä ja se toi hänelle 49 runkosarjaottelussa tehot 14+25=39 ja viidessä playoff-ottelussa tehot 1+2=3. Tkatšov teki KHL-uransa avausmaalin kauden ensimmäisessä ja uransa viidennessä ottelussaan, runkosarjan toisella kierroksella 26. elokuuta 2016 Lokomotiv Jaroslavlia vastaan. Hän oli runkosarjassa Admiralin paras syöttäjä Robert Saboličin kanssa sekä toiseksi paras pistemies hänen jälkeensä. Tkatšov valittiin KHL:n syyskuun ja joulukuun kuukauden tulokkaaksi sekä kolme kertaa viikon tulokkaaksi. Hänet palkittiin kauden päätteeksi lopulta liigan vuoden tulokkaana Aleksei Tšerepanovin muistopalkinnolla.
Toukokuussa 2021 Tkatšov teki yksivuotisen sopimuksen NHL-joukkue Los Angeles Kingsin kanssa.
Maajoukkueura
Tkatšov pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2013, jolloin hän jakoi tehoilla 5+6=11 koko turnauksen syöttöpörssin voiton kahdeksan muun pelaajan kanssa sekä Venäjän sisäisen piste- ja maalipörssin voiton Pavel Butšnevitšin kanssa. Valmennus valitsi Tkatšovin joukkueensa turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Hänet valittiin myös Suomea vastaan pelatun pronssiottelun päätteeksi Venäjän ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Tkatšov pelasi myös alle 19-vuotiaiden World Junior A Challengessa vuonna 2012, jolloin hän voitti kultaa.
Hala Ludowa
250px|thumb|Hala Stulecian edustalla järjestetään valoshow viikoittain perjantai- ja lauantai-iltaisin.
Hala Stulecia (Satavuotishalli, aik. Hala Ludowa eli Kansanhalli, alun perin saksaksi Jahrhunderthalle), on ympyränmuotoinen messu- ja näyttelyrakennus Wrocławissa (vuoteen 1945 Breslau, osa Saksaa), Sleesiassa, Puolan lounaisosassa. Halli on ollut Unescon maailmanperintökohde vuodesta 2006.
Max Bergin suunnittelema halli rakennettiin 1911–1913 Saksan Napoleonia vastaan käytymien vapaussotien muistoksi ja erityisesti Breslaun lähellä käydyn voittoisan taistelun kunniaksi. Halli ympäristöineen rakennettiin messu- ja näyttelyalueeksi, jolla oli määrä esitellä Sleesian historiaa ja taloudellisia saavutuksia. Hallin avajaisten yhteydessä 1913 järjestettiin iso Satavuotisnäyttely.
Valmistuessaan Satavuotishalli oli maailman suurin teräsbetonirakennelma. Sen kupolin sisähalkaisija on 69 metriä ja korkeus 42 metriä. Hallin pinta-ala on 14 000 m². Itse hallin lisäksi alue koostuu 56 muusta näyttelytilasta sekä isosta vesialtaasta, jota kiertää puoliympyrän muotoinen pergola.
Vuonna 1930 Adolf Hitler esiintyi Satavuotishallissa 25 000 ihmiselle.
Ahvenuslampi (Ikaalinen)
Ahvenuslampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Sisätöllä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Ahvenuslampi on osa Juurijärven-Hulppojärven valuma-aluetta.
Maantietoa
Lammen pituus on 600 metriä, leveys 350 metriä ja sen pinta-ala on 11 hehtaaria. Se sijaitsee 2,5 kilometriä Sisätön kylältä pohjoiseen ja vajaa kilometrin Juurijärvestä länteen. Seutu on melko tasaista ja samoin on lampikin, mikä näkyy lammen kivisyytenä. Lammessa on viisi saarta, joista suurin on 80 metriä pitkä. Lampeen on kaivettu kahdeksan metsäojaa. Sen eteläpäästä lähtee laskuoja, joka yhtyy pian Mustalampeen laskevaan ojaan. Rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä ja se polveilee muodostaen muutamia lahtia. Pohjoisrantaan on rakennettu yksi vapaa-ajan asunto, jonne johtaa metsäautotie yhdystieltä 13287 haarautuvalta tieltä.
Hala Ludowa
Toisen maailmansodan jälkeen, kun kaupunki oli siirtynyt Puolan hallintaan, Satavuotishalli nimettiin Kansanhalliksi (Hala ludowa). Siinä järjestettiin vuonna 1948 suuri Takaisinsaatujen alueiden näyttely /(Wystawa Ziem Odzyskanych), joka esitteli Saksasta Puolaan liitettyjen alueiden historiaa, arkkitehtuuria ja taloutta kommunistisessa propagandahengessä. Samassa yhteydessä Wrocławissa pidettiin iso Älymystö rauhan puolesta -kongressi, johon osallistuivat mm. Pablo Picasso, Irène Joliot-Curie, Julian Huxley, Salvatore Quasimodo, Martin Andersen Nexø, Ilja Ehrenburg ja Mihail Šolohov.
Vuonna 1952 hallin vieressä olevaan näyttelyrakennukseen perustettiin yksi Puolan merkittävimmistä elokuvastudioista, Wytwórnia Filmów Fabularnych (WFF). Sen tiloissa valmistuivat sellaiset kuuluisat puolalaiselokuvat kuten Andrzej Wajdan Sukupolvi (Pokolenie, 1954) ja Tuhkaa ja timanttia (Popioł i diament, 1958) sekä Roman Polanskin Veitsi vedessä (Nóż w wodzie, 1961).
Halli on osa isoa Szczytnicki-puistoa (saks. Scheitniger Park).
Karl von Spreti
Kreivi Karl Borromäus Maria Heinrich Graf von Spreti (21. toukokuuta 1907 – 5. huhtikuuta 1970) oli saksalainen diplomaatti. Spreti toimi Saksan liittotasavallan Guatemalan suurlähettiläänä vuosina 1968-1970, jolloin hänen siepattiin ja surmattiin.
Spreti syntyi Kapfingin linnassa Landshutin lähellä aristokraattiseen perheeseen. Hän opiskeli arkkitehtuuria. Hän oli Baijerin kristillissosiaalisen unionin jäsen, joka on CDU:n sisarpuolue. Spreti otti osaa toiseen maailmansotaan ja joutui liittoutuneiden vangiksi.
Vuonna 1956 Karl von Spretistä tuli Länsi-Saksan suurlähettiläs Luxemburgiin, jossa hän oli vuoteen 1960. Sen jälkeen hän oli Kuubassa vuoteen 1963 ja Dominikaanisessa tasavallassa vuosina 1966-1968. Lopulta hänet lähetettiin vuonna 1970 Guatemalaan, jossa samana aikana riehui sisällissota.
31. maaliskuuta vasemmistolaisen FAR-järjestön sissit kaappasivat Spretin Ciudad de Guatemalassa. Sissit vaativat Guatemalan hallitukselta että se vapauttaisi useita poliittisia vankeja 72 tunnin kuluttua. Hallitus ei suostunut tähän. FAR esitti 5. huhtikuuta uuden vaatimuksen: 22 vankia on vapautettava ja 700 000 dollarin lunnaat. Länsi-Saksa n ja Yhdysvaltain ulkoministeriö vaativat että Guatemalan hallitus ottaisi neuvotteluyhteyden sisseihin. Kun hallitus ei ryhtynyt siihen, kaapparit teloittivat Spretin. Hänen ruumiinsa löydettiin 5. huhtikuuta 16 km Ciudad de Guatemalasta.