cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Olli Kortekangas
thumb|250px|Olli Kortekangas kantaa Unikeko-kylttiä [[Unikeonpäivä (Naantali)|Unikeonpäivillä Naantalissa.]] Olli Paavo Antero Kortekangas (s. 16. toukokuuta 1955 Turku) on suomalainen säveltäjä. Hän opiskeli vuosina 1974–1981 Sibelius-Akatemiassa Einojuhani Rautavaaran ja Eero Hämeenniemen johdolla. Myöhemmin hän opiskeli Berliinissä opettajanaan Dieter Schnebel. Kortekangas kuuluu Korvat auki -yhdistyksen perustajajäseniin. Hän on myös toiminut opettajana muun muassa Teatterikorkeakoulussa, Sibelius-Akatemiassa ja Espoon musiikkiopistossa. Vuosina 1997–2007 Kortekangas oli Oulu Sinfonian nimikkosäveltäjä.
Yö Casablancassa
Yö Casablancassa (A Night in Casablanca) on Marxin veljesten vuonna 1946 julkaisema elokuva. Elokuvan ohjasi Archie Mayo ja käsikirjoitti Joseph Fields ja Roland Kibbee. Pääosissa näyttelivät veljekset Groucho Marx, Chico Marx, ja Harpo Marx.
Olli Kortekangas
Kortekangas on säveltänyt noin 140 teosta eri kokoonpanoille. Hänet tunnetaan erityisesti teoksista, jossa hän käyttää ihmisääntä. Keskeistä tuotantoa ovat oopperat Grand Hotel (1985), Joonan kirja (1995), Marian rakkaus (1999), Messenius ja Lucia (2004), Isän tyttö (2006), Yhden yön juttu (2011) ja Oma vika (2015). Veljeni vartija -ooppera (2017) saa kantaesityksensä helmikuussa 2018 Tampere-talossa. Ooppera pureutuu vuoden 1918 tapahtumiin sodan eri puolille ajautuvien sisarusten tarinan kautta.
Yhteistyössä suomalaisten ja ulkomaisten kuorojen kanssa ovat syntyneet teokset MAA, A ja Ikikaiku Tapiolan kuorolle, Shadows Eric Ericsonin kamarikuorolle, Three Romances Dominante-kuorolle, The Way to the Woods Syracuse Vocal Ensemblelle ja The Return Tapiolan kamarikuorolle. Tuoreimpiin kuoroteoksiin lukeutuu Naantalin musiikkijuhlilla kesällä 2017 kantaesitetty oratorio Via viidelle sooloäänelle, kaksoiskuorolle, uruille ja orkesterille.
Oopperoiden ja kuoromusikin lisäksi Olli Kortekankaan tuotantoon kuuluvat muun muassa Amores mezzosopraanolle ja orkesterille (1989), Konzertstück klarinetille, sellolle ja orkesterille (1993), Charms pianotriolle ja kamariorkesterille (1998), Pianokonsertto (2010) ja Klarinettikonsertto (2014). Viime vuosina hän on säveltänyt myös paljon kamari- ja soolosoitinmusiikkia, muun muassa lukuisia urkuteoksia.
Kortekankaan laajamittainen oratorio Seven Songs for Planet Earth kantaesittiin Washingtonissa vuonna 2011. Se on Choral Arts Society of Washingtonin ja Tampereen kaupunginorkesterin yhteinen tilausteos, joka perustuu muun muassa Wendell Berryn runoihin, joikuperinteeseen ja Fransiskus Assisilaisen Aurinkolauluun. Suomen-ensiesityksensä teos sai Tampere-talossa 13. syyskuuta 2013.
Minnesotan orkesterin tilauksesta sävelletty Migrations Sheila Packan teksteihin sai kantaesityksensä helmikuussa 2016 Minneapolisissa. BIS Records on levyttänyt sen, ja CD on kerännyt kiitosta koti- ja ulkomaisissa medioissa.
Olli Kortekangas on saanut lukuisia palkintoja ja huomionosoituksia, muun muassa Salzburgin kaupungin oopperapalkinnon ja Prix Italia -kilpailun erikoispalkinnon. Marraskuussa 2007 hänelle myönnettiin Teosto-palkinto musiikista oopperaan Isän tyttö. Palkintoraati luonnehti oopperaa teokseksi, jossa vivahteikas orkestraatio ja vokaali-ilmaisu kuljettavat ilmeikkäästi oopperan tarinaa.
Kortekangas valittiin vuonna 2011 Naantalissa Vuoden Unikeoksi, ja syyskuussa 2015 Suomen musiikkikustantajat valitsi hänet Vuoden taidemusiikin säveltäjäksi.
Olli Kortekankaan isä on piispa Paavo Kortekangas, äiti äidinkielenopettaja Ritva Helinä Kortekangas (o.s. Mäkelä).
Kohdistin
frame|Kohdistin osoittaa tekstin syöttö­kohdan.
Mantas Armalis
Mantas Armalis (s. 6. syyskuuta 1992 Plungė, Liettua) on liettualainen jääkiekkomaalivahti.
Kohdistin
Kohdistin eli kursori ( tai caret tai insertion point) on tietoteknisen laitteen käyttöliittymän osa, joka osoittaa, mihin kohtaan syötettävä uusi teksti asettuu. Tyypillisesti kohdistin näyttää pystyviivalta, alaviivalta tai nelikulmiolta, joka vilkkuu viimeksi kirjoitetun merkin perässä ja siten auttaa käyttäjää katseen kohdistamisessa.
Mantas Armalis
Seuraura
Armalis syntyi Liettuassa, mutta muutti hänen vanhempiensa suunnistusharrastuksen vanavedessä vain neljän kuukauden ikäisenä Ruotsiin. Armalisin perhe jäi lopulta Ruotsiin harjoittamaan liiketoimintaansa ja hän aloitti siellä jääkiekon. Armalis pelasi kaudella 2007–2008 Djurgårdens IF:n U16-junioreissa, joista hän siirtyi Mora IK:n J18-junioreihin kaudeksi 2008–2009. Kaudella 2009–2010 Armalis kantoi suurimman osan seuran J20-junioreiden torjuntavastuusta ja toimi myös yhdessä HockeyAllsvenskan-ottelussa luukkuvahtina.
Kohdistin
Sanalla kursori voidaan epätäsmällisesti tarkoittaa myös hiiriosoitinta, joka on erityisesti graafisen käyttöliittymän osa. Kohdistinkin on eräänlainen osoitin, mutta se on käsitteellisesti erotettava hiiriosoittimesta, sillä graafisissa käyttöliittymissä voi olla sekä kohdistin että hiiriosoitin samanaikaisesti (sen sijaan komentoliittymissä on pelkästään kohdistin eikä lainkaan hiiriosoitinta). Sekaannusten välttämiseksi kohdistinta voidaankin kutsua erityisesti tekstikursoriksi tai tekstiosoittimeksi.
Mantas Armalis
Seuraura
Kaudella 2010–2011 Armalis toimi Moran Allsvenskan-joukkueen luukkuvahtina kuudessa ja kaudella 2011–2012 neljässä ottelussa. Peliaikaa tuli kuitenkin suurimmaksi osaksi J20-joukkueesta. Kaudella 2011–2012 hän debytoi myös miesten peleissä pelattuaan yhden I-divisioonaottelun lainalla sekä Söderhamn/Ljusnessa että Borlänge HF:ssä. Kaudeksi 2012–2013 Mora lainasi Armalisin I-divisioonajoukkue Tranås AIF:ään, jonka ykkösmaalivahdiksi hän nousi. Armalis toimi kauden aikana yhdessä Moran Allsvenskan-ottelussa luukkuvahtina.
Kohdistin
Tekstinmuokkaimissa ja tekstinkäsittelyohjelmissa kohdistimen osoittama paikka vastaa kirjoituskoneen kohtaa, jossa kirjasin-iskuri osuu paperiin. Tietokoneella kirjoitettaessa tekstin syöttökohta siirtyy ja kohdistin sen mukana, mistä johtuu nimi kursori ( ’juoksija’). Palautusnäppäintä painettaessa kohdistin hyppää seuraavan rivin tai kappaleen alkuun. Käyttäjä voi myös vaihtaa syöttökohtaa siirtämällä kohdistinta näppäimistön ohjausnuolilla tai osoittamalla uuden syöttökohdan erityisellä osoitinlaitteella, kuten hiirellä.
Mantas Armalis
Seuraura
Armalis nousi kaudella 2013–2014 Moran ykkösmaalivahdiksi ja torjui Allsvenskanin tulokaskaudellaan 40 runkosarjaottelussa. Kaudeksi 2014–2015 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella SHL:n nousijajoukkue Djurgårdens IF:ään. Armalis toimi lähinnä joukkueen kakkosmaalivahtina Mikael Tellqvistille ja pelasi 20 ottelua torjuaen kaksi nollapeliä. Kaudella 2015–2016 hänen vastuunsa Djurgårdenissa kasvoi ja Armalis pelasi 34 runkosarja- ja kolme playoff-ottelua. Joulukuussa 2015 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Djurgårdenin kanssa.
Huhtikuussa 2016 NHL-varaamaton Armalis teki vuoden mittaisen tulokassopimuksen San Jose Sharksin kanssa. Häntä aiemmin liettualaissyntyisistä pelaajista NHL-sopimuksen ovat tehneet ja NHL:ssä myös pelanneet vain Darius Kasparaitis ja Dainius Zubrus. Syksyn 2016 harjoitusleirin päätteeksi Sharks lähetti Armalisin AHL-joukkue San Jose Barracudaan, jossa hän pelasi koko kauden 2016–2017. Armalis jäi joukkueen pääasialliseksi kakkosmaalivahdiksi Troy Grosenickille ja hän pelasi 24 runkosarjaottelua torjuen kaksi nollapeliä.
Maajoukkueura
Armalis edusti Liettuaa I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2011, 2012, 2013, 2014 ja 2015, joista neljä jälkimmäistä turnausta eteni IB-divisioonassa. Hän voitti pronssia vuosina 2014 ja 2015. Vuonna 2014 Armalis valittiin Liettuan parhaaksi pelaajaksi ja vuonna 2015 hänet palkittiin turnauksen parhaana maalivahtina. Armalis pelasi myös Sotšin olympiakisojen 2014 ja Pyeongchangin olympiakisojen 2018 karsinnoissa.
Armalis edusti myös Liettuan alle 20-vuotiaiden maajoukkuetta I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2011 ja IIA-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2012. Hänellä oli jälkimmäisessä turnauksessa A-sarjan paras torjuntaprosentti (94,4%) ja torjui joukkueen hopealle. Armalis valittiin Liettuan parhaaksi pelaajaksi ja turnauksen parhaaksi maalivahdiksi. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2009 ja 2010. Armalis valittiin ensimmäisen turnauksen A-lohkon parhaaksi maalivahdiksi.
Verdun
pienoiskuva|vasen|Quai de Londres, joka on nimetty Lontoon kunniaksi Britannian avustettua Verdunin jälleenrakentamisessa. Verdun oli gallialaisten perustama, mutta se roomalaistui myöhemmin. Kaupungin latinankielinen nimi oli Verodunum. Neljänneltä vuosisadalta asti kaupungissa on sijainnut piispanistuin. Vuonna 843 kaupungissa solmittu Verdunin sopimus jakoi frankkien valtakunnan kolmeen osaan Kaarle Suuren pojanpoikien kesken. Verdun kuului Lotharingiaan ja siitä, kuten koko Lorrainesta, tuli kiistakapula Ranskan ja Saksan välillä yli tuhannen vuoden ajaksi. Ensimmäisen maailmansodan aikana vuonna 1916 kaupungin alueella käytiin tuhoisa Verdunin taistelu. Kaupunkia pommitettiin myös toisessa maailmansodassa.
Shadowgate
Shadowgate on ICOM Simulationsin kehittämä ja Mindscapen julkaisema seikkailupeli. Peli on julkaistu vuonna Macintoshille.
Thanator
Thanator (Na'vi nimi: Palulukan) on kuvitteellinen petoeläin, joka esiintyy James Cameronin elokuvassa Avatar. Nämä maapedot elävät Polyphemus-jättiläisplaneettaa kiertävän kuun eli Pandoran viidakoissa, mutta vastaavia lajeja on tavattu myös Pandoran subarktisen ilmaston alueilla.
Shadowgate
Peli on MacVenture-sarjan suosituin osa. Peli julkaistiin Macintoshin lisäksi monelle muullekin alustalle, kuten Nintendo Entertainment Systemille, jolle julkaistusta versiosta tuli pienimuotoinen menestys. NES:ille pelin julkaisi Kemco. Jatko-osat ovat TurboGrafx 16:lle julkaistu Beyond Shadowgate ja Nintendo 64:lle julkaistu Shadowgate 64: Trials of the Four Towers.
Thanator
Thanator on kaikkiruokainen petoeläin, joka saalistaa yksin omilla reviireillään. Saalistus tapahtuu pääsääntöisesti yöllä, mutta Thanator saattaa tehdä poikkeuksia suuremman nälän edessä. Thanatorin lihaksisto on voimakas ja vaikuttava, tarjoten voimaa pidennettyihin juoksuihin ja hyppyihin saalistuksessa.
Shadowgate
Pelistä on vuonna 2014 julkaistu Zojoin kehittämä uusintaversio (remake) Shadowgate Linux-, Mac OS X - ja Windows-alustoille.
Pelaaminen
Peli on kuvattu pelihahmon näkökulmasta. Peli sijoittuu nimensä mukaisesti Castle Shadowgateen, pahan Warlock Lordin asuinpaikkaan. Pelaaja, "sankarikuninkaiden suuren suvun viimeinen", joka tunnetaan sarjan myöhemmissä osissa nimellä Lord Jair, on velvoitettu pelastamaan maailma kukistamalla Warlock Lord, joka yrittää kutsua demoni Behemothin helvetistä.
Pelaajan täytyy ratkaista joukko arvoituksia järjestyksessä edetäkseen linnan läpi Warlock Lordin huoneeseen. Linnan vaarallisuuden vuoksi pelaajalla täytyy olla koko ajan vähintään yksi palava soihtu hallussaan. Soihdun sammuessa pelaaja kompastuu, murtaa niskansa ja joutuu palaamaan paikkaan, jossa viimeksi tallensi. Koska pelin aikana on mahdollista kerätä vain rajoitettu määrä soihtuja, ne ovat tavallaan pelin aikarajoituksena.
Peli on tunnettu siitä, että siinä on useita tapoja kuolla. Lohikäärmeen henkäys polttaa pelaajan, kykloopit hyökkäävät tämän kimppuun, rikkoutunut peili imaisee ulkoavaruuteen, maksun saanut peikko vetääkin sillan alta, hapokas lima liuottaa, väärästä aukosta kulkeminen pudottaa pohjattomaan kuiluun, väärin asetettu täydennysesine aiheuttaa kuolemaniskun, mutanttikoira tai ihmissusinainen raatelee, hait syövät kulkijan - unohtamatta itsemurhaa ja monia muita tapoja.
Itse asiassa jokainen pelaajan suorittama toiminto, joka ei ole oikea kunkin arvoituksen ratkaisemiseksi, aiheuttaa pelihahmon kuoleman. Nämä kuolemat kuvaillaan usein graafisesti pelin tekstikentässä, jopa NES-versiossa, huolimatta Nintendon tuon aikaisesta sensuuripolitiikasta. Lisäksi monet ratkaisevat valinnat ovat täysin epäloogisia.
Monet pelin arvoituksista voi ratkaista vain yritys ja erehdys -menetelmällä. Kirjoista ja pelin teksteistä voi löytää hyviä vihjeitä pelissä etenemiseen. NES-versiossa nämä on korvattu epämääräisillä vihjauksilla siitä, mitä on otettava huomioon kussakin linnan huoneessa.
Essaouiran provinssi
Essaouira on provinssi Marrakech-Tensift-Al Haouzin hallintoalueella Marokossa. Pohjoisessa provinssi rajautuu Doukkala-Abdan hallintoalueeseen, idässä Marrakech-Tensift-Al Haouziin kuuluvaan Chichaouan provinssiin, etelässä Souss-Massa-Drâan hallintoalueeseen ja lännessä Atlantin valtamereen. Pinta-alaa provinssilla on 6 335 neliökilometriä. Asukkaita alueella oli vuoden 2004 väestönlaskennassa 452 979, joista ulkomaalaisia oli 328. Kotitalouksia oli 84 750. Asukkaista noin 21 prosenttia asui kaupungeissa ja loput 79 prosenttia maaseudulla. Provinssin kaupunkiväestö kasvaa vuosittain noin 2,39 prosenttia. Samaan aikaan maaseudulla asuva väestö kutistuu 0,02 prosentilla vuodessa. Kehitys on seurausta nuorison muuttamisesta maalta kaupunkeihin. Vuoden 1994 väestönlaskennassa väkiluku oli 433 681. Atlantin rannikolla sijaitseva provinssin samanniminen pääkaupunki tunnetaan medinastaan, joka kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon.
Essaouiran provinssin pääelinkeinot ovat kalastus, maanviljely, kaupankäynti, kaivostoiminta, teollisuus, matkailu ja käsityöläisyys. Tärkeimmät viljeltävät kasvit ovat maissi, ohra, vehnä ja oliivit. Lisäksi provinssin alueella kasvaa kotoperäistä sapotillakasvien heimoon kuuluvaa Argania spinosa -puulajia. Lajin hedelmistä puristettavaa öljyä käytetään muun muassa ruoanlaitossa, ja sillä on myös todettu olevan terveysvaikutuksia. Berberit ovat jo pitkään käyttäneet öljyä parantumiseen. Argania spinosa -puun lisäksi provinssin kasvillisuutta hyvin edustavia lajeja ovat foinikiankataja ja atlassypressi. Essaouiran provinssin metsistä 82,9 prosentissa atlassypressi on valtalaji, 11,72 prosentissa Argania spinosa ja 5,38 prosentissa foinikiankataja.
Messier 54
Messier 54 (M54, NGC 6715) on Jousimiehen tähdistössä sijaitseva pallomainen tähtijoukko, jonka Charles Messier löysi ja luetteloi vuonna 1778.
Joukon uskottiin aikaisemmin sijaitsevan noin 50 000 valovuoden päässä, mutta nykyisen tiedon mukaan se sijaitseekin Linnunradan ulkopuolella noin 87 000 valovuoden päässä Jousimiehen elliptisessä kääpiögalaksissa.
M54 erottuu kiikareilla pistemäisenä tähden ζ Sgr tuntumasta, mutta sen yksittäisten tähtien erottaminen on vaikeaa suurellakin kaukoputkella. Suomessa kohde ei nouse horisontin yläpuolelle.
Tuomas Saukkonen
Tuomas Saukkonen (s. 18. maaliskuuta 1980) on suomalainen muusikko, melodista death metallia soittaneen Before the Dawn -yhtyeen perustaja ja laulaja-kitaristi. Saukkonen soittaa myös rumpuja ja projekteissaan hän esittääkin studiossa itse kaiken paitsi puhtaat lauluosuudet. Before the Dawnin lisäksi Saukkonen on soittanut sooloprojektissaan Black Sun Aeonissa, jossa vaikuttaa myös Sotajumala-yhtyeen Mynni Luukkainen. Saukkonen soitti myös suomenkielistä metallia esittävässä RoutaSielussa, jossa hän soitti bassoa ja lauloi murinalauluosuudet.
Vuonna 2013 Saukkonen kuitenkin päätti lopettaa Before the Dawnin ja muut projektinsa (Black Sun Aeon, Dawn of Solace, RoutaSielu). Musiikin kirjoittaminen ja esittäminen ei kuitenkaan tähän loppunut, vaan kaiken tilalle nousi Wolfheart-yhtye.
Tuomas Saukkosella on vuonna 2015 aloittanut levymerkki OneManArmy, joka on julkaissut Wolfheartin levyn sekä julkaisee Mors Subitan toisen albumin Degeneration.
Autobianchi
Autobianchi oli italialainen autovalmistaja, jonka perustivat Bianchi, Pirelli ja Fiat vuonna 1957. Yrityksen tuli valmistaa pienautoja Fiatin tekniikalla. Ensimmäinen malli oli Fiat 500 -malliin pohjautuva Autobianchi Bianchina vuonna 1957, ja vuonna 1964 markkinoille tuli Autobianchi Primula, jonka tarkoituksena oli kehittää tekniikkaa ja testata kysyntää etuvetoisille autoille. Vuonna 1964 esiteltiin myös avoroadstermalli Autobianchi Stellina, joka menestyi markkinoilla huonosti.
Autobianchi siirtyi kokonaan Fiat-konsernin omistukseen vuonna 1967. Vuonna 1969 markkinoille tulivat Fiat 128 ja Fiat 124 -malleihin perustuva Autobianchi A111 ja Fiat 127:ään perustuva Autobianchi A112. Samana vuonna Autobianchista tuli yhä tiiviimmin osa Lanciaa, jonka pienimmät mallit saivat Autobianchin nimen. Viimeinen Autobianchin nimeä kantanut auto oli Y10.
Automerkin myynti loppui Italian ulkopuolella vuonna 1989 ja Italiassa vuonna 1996.
Terveydenhuolto Yhdysvalloissa
thumb|[[Texas Medical Center Houstonissa on maailman suurin lääketieteellinen keskus. ]] Terveydenhuolto Yhdysvalloissa on osittain liittovaltion, osittain osavaltioiden sääntelemää. Kansasta 16–28 % kuuluu julkisen (mm. köyhien ja vanhusten ohjelmat) ja 68 % yksityisen terveysvakuutuksen piiriin; Yhdysvallat on ainoa läntinen teollisuusmaa, jolla ei ole yleistä, kaikille kansalaisille saatavilla olevaa terveydenhoitojärjestelmää. Yksityiset ja julkiset sairaalat ovat lain mukaan velvollisia hoitamaan kaikki hätätapaukset, mutta akuutin hengenvaaran poistuttua hoitovelvoite lakkaa.
Yhdysvallat on biolääketieteellisen tutkimuksen johtaja ja käytti tutkimukseen vuonna 2004 kolme kertaa enemmän rahaa kuin Eurooppa.
Maailman kallein terveydenhoito
Yhdysvallat kuluttaa terveydenhuoltoon enemmän rahaa kuin yksikään muu maa, sekä absoluuttisesti, suhteessa bruttokansantuotteeseen että per asukas. Vuonna 2013 Yhdysvallat käytti 16,4 % bruttokansantuotteesta terveydenhuoltoon, kun samana vuonna OECD-maiden keskiarvo oli 8,9 % ja esimerkiksi Suomi käytti terveydenhuoltoon 8,6 % bruttokansantuotteesta. Suuresta panostuksesta huolimatta Yhdysvaltain elinajanodote on alhaisempi ja imeväiskuolleisuus korkeampi kuin useimmissa muissa teollisuusmaissa. Samalla myös terveydenhuollon kattavuus oli vuonna 2013 OECD-maiden toiseksi alhaisin, 88,5 %.
Vuonna 2004 liittovaltio, osavaltiot ja paikallisviranomaiset kattoivat terveydenhuollon kustannuksista 44 %, yksityiset vakuutukset 36 % ja potilasmaksut 15 %.
==Kallis julkinen terveydenhoito ==
Yhdysvaltain julkinen terveydenhoito maksoi 2 862 $/hlö vuonna 2005, Suomen 1 787 $/hlö, vaikka Yhdysvalloissa vain 16,5 % väestöstä (+ 11,3 % osin) on julkisen terveydenhoidon piirissä. Yhdysvaltain lukema on maailman kymmenen korkeimman joukossa, vaikka julkisen terveydenhoidon osuus on aivan poikkeuksellisen vähäinen. Yksityisenkin terveydenhoidon yksikkökustannukset ovat melko kalliit.
Yksityinen vakuutus
Vuonna 2006 terveydenhoitomenot olivat 1,8 biljoonaa dollaria, mistä sairaalat yli kuluttivat kolmanneksen (648 miljardia) ja lääkäripalvelut neljänneksen (448 miljardia).
Kaikkiaan julkiset terveydenhoitomenot olivat 45,3 % eli 0,8 biljoonaa dollaria (toisen lähteen mukaan 45–56,1 % ), minkä päälle tulevat vielä asiakasmaksut julkisen terveydenhoidon kustantamiseen.
Yritykset saavat vakuutuksista verovähennyksiä mutta yksityiset eivät, minkä vuoksi vakuutukset ovat useimmiten yritysten ottamia ja katkeavat työsuhteen päättyessä.
Sääntely nostaa kustannuksia
Valtion ja osavaltioiden harjoittama terveydenhoidon sääntely nostaa sekä yksityisen että julkisen terveydenhoidon kustannuksia erittäin paljon.
Kielto ostaa toisen osavaltion vakuutus
Osavaltiot rajoittavat oikeutta ottaa vakuutuksia toisista osavaltioista, mikä heikentää vakuutusyhtiöiden välistä kilpailua asiakkaista ja siten nostaa hintoja. Esimerkiksi Kentuckyssä terveysvakuutus maksaa 960 $/vuosi, New Jerseyssä 5580 $/vuosi. Osavaltio kieltää newjerseyläistä ostamasta toisen osavaltion yrityksen vakuutusta, mm. koska se ei sisällä koeputkihedelmöitystä.
Määräsääntelyllä estetään kilpailu
Useiden osavaltioiden "Certificate of need" -ohjelmat estävät uusien sairaaloiden ym. terveydenhoitolaitosten perustamisen ilman osavaltion lupaa. Lupia voidaan evätä laadukkailtakin tarjoajilta palveluntarjoajien määrän rajoittamiseksi (kuten Suomen apteekkilupia). "Markkinoilla jo toimivat laitokset voivat aivan liian helposti käyttää näitä sertifikaatteja estääkseen kilpailijoita tulemasta markkinoille" ja tämä nostaa hintoja heikentämällä suoraa ja epäsuoraa kilpailua, todettiin Yhdysvaltain liittovaltion komission raportissa vuonna 2004.
(Osa)valtiovalta on säännellyt korkeammat etuudet
Vakuutusten kalleutta lisäävät myös valtion niihin sääntelemät korkeat etuudet (kuten miljoonien hoitovirhekorvaukset potilaille) sekä se, että Yhdysvalloissa potilaat saavat uusimpiakin, kalleimpia lääkkeitä ja hoitoja, minkä valtiot estävät sääntelyllään suuressa osassa Eurooppaa.
Lääkäripula koulutuksen vähentämisen vuoksi
Yhdysvaltain lääkäriliitto AMA:n vaikutuksesta lainsäätäjät ovat rajoittaneet voimakkaasti lääkärien koulutusmääriä vuodesta 1910 asti, nyt noin 100 000 lääkäriin vuodessa, minkä vuoksi maassa on vakava lääkäripula ja lääkärien palkat ovat Yhdysvalloissa kaksinkertaiset eurooppalaisiin verrattuna, mikä on keskeinen syy sille, että terveydenhoito on kalliimpaa kuin Euroopassa. Koulutusmäärät eivät kuitenkaan yksin selitä lääkäripulaa. Edellä siteeratuilla luvuilla Yhdysvalloissa valmistuu vuosittain yksi lääkäri noin 3000 asukasta kohti, kun Suomessa lääkäreitä valmistuu alle puolet tuosta määrästä, eli yksi noin 7000 ihmistä kohti.
Vieläkin suurempi ongelma on, että hallituksen Medicaid- ja Medicare-ohjelmien ja yksityisten toimenpidemaksupalkkiot johtavat ylimääräisiin toimenpiteisiin ja kustannuksiin. Lääkäreille maksetaan toimenpiteistä eikä aivotyöstä, esimerkiksi ohjeistamisesta tai hoitovaihtoehtojen selvittämisestä, eikä tulos vaikuta palkkioon - tosin kiinteäkin palkkio olisi nykyistä parempi terveystaloustieteilijöiden mukaan.
FileFront
FileFront (Nyk. nimeltään GameFront) on erityisesti peleihin ja niiden demoihin erikoistunut tiedostojenjako-palvelu, jonne kuka tahansa pystyy laittaamaan omia tiedostojaan, riippumatta tiedostomuodosta. FileFrontin omisti Ziff Davis, mutta nykyään FileFront on itsenäinen yritys. Palvelu avattiin joulukuussa 2001. Sivusto aiottiin sulkea vuonna 2009, mutta ajatus hylättiin.
Terveydenhuolto Yhdysvalloissa
Kätilön ammatin kieltäminen ym. tehokkaan tehtävänjaon rajoitukset
Psykologit, sairaanhoitajat ja farmaseutit eivät saa kirjoittaa reseptiä edes särkylääkkeille, vaan näihinkin tehtäviin tarvitaan lääkärin apua. Aikaisemmin sairaanhoitajat eivät saaneet edes oma-aloitteisesti rokottaa potilaita, mutta kyseinen laki on kuitenkin myöhemmin kaatunut oikeudessa.
Kalliimmat lääkkeet
Lääkkeiden markkinoillepääsystä päättävällä FDA:lla on syrjinyt ulkomaalaisia lääkevalmistajia, jotka näin ollen joutuvat usein lisensoimaan lääkkeensä yhdysvaltalaisille, mikä rajoittaa kilpailevien lääkevalmistajien määrää ja siten nostaa hintoja. Lääkkeet maksavatkin Yhdysvalloissa 30–50 % enemmän kuin Euroopassa. Vertailussa, jossa tarkasteltiin 30 eniten käytetyn lääkkeen hintakoria vuosina 2006-2007, esimerkiksi Kanadan kori maksoi 77%, Saksan 76% ja Ranskan 44% Yhdysvaltojen korin hinnasta.
Myös kuvantaminen on kallista Yhdysvalloissa. Vuonna 2009 yksittäisen magneettikuvauksen (MRI) hinta oli keskimäärin noin 1200 $, kun vastaavat hinnat olivat esimerkiksi Kanadassa 825 $, Saksassa 839 $ ja Ranskassa 436 $. Isossa-Britanniassa hinta oli jopa niinkin alhainen kuin 179 $. Suomessa vuonna 2015 magneettikuvausten hinnat yksityisellä sektorilla vaihtelivat 250 ja 700 € välillä, jolloin keskihinnaksi tulisi ehkä noin 500 €.
Uudistaminen
Vuonna 2005 Yhdysvalloissa käytettiin 15,2 % bruttokansantuotteesta terveydenhuoltoon. Hoitovirheistä seuraa valtavat korvaukset. Lääkäreiltä vaaditaan pitkä pakollinen koulutus ja heidän palkkansa kuuluvat maailman korkeimpiin.
International Herald Tribunen mukaan Yhdysvaltain terveydenhuolto tulisi uudistaa: 45 miljoonalla ihmisellä ei ole terveysvakuutusta, terveydenhuollon ja terveysvakuutusten kustannukset nousevat jyrkemmin kuin kotitalouksien tulot, terveysvakuutusta ei voi siirtää työpaikasta toiseen, mikä heikentään työn vaihtoa ja liikkuvuutta, työpaikkavakuutuksen lisäksi kustannuksiltaan järkeviä vakuutuksia on vaikeaa löytää ja USA:n terveydenhoidon laatu on usein heikompi kuin muissa teollisuusmaissa. Terveydenhoitolaskut ovat yleisin syy henkilökohtaisiin konkursseihin Yhdysvalloissa.
Barack Obaman hallinnon odotetaan uudistavan terveysjärjestelmää. Hänen hallintonsa aikoo laajentaa verovähennyksiä, lisätä kulujen valvontaa ja perustaa kansallisen terveysvakuutuspörssin (National Health Insurance Exchange). Terveydenhuoltouudistuksen käsittely aloitettiin kongressissa vuoden 2009 kesällä. Syksyllä Financial Timesin kolumnisti arveli uudistuksesta tulleen Obamalle symbolinen itsetarkoitus, jossa vain läpimenolla on väliä, eikä enää sisällöllä, esimerkiksi kustannuksia ei enää yritetä hillitä.
Pikaruokakansa
Pikaruokakansa (Fast Food Nation: The Dark Side of the All-American Meal) on yhdysvaltalaisen Eric Schlosserin vuonna 2001 kirjoittama kirja pikaruokateollisuudesta ja sen vaikutuksista yhteiskuntaan. Kirjan päivitetty toinen painos Fast Food Nation: What The All-American Meal is Doing to the World julkaistiin 2002 ja suomennettiin samana vuonna.
Richard Linklater on ohjannut kirjaan perustuvan fiktioelokuvan Fast Food Nation, joka ilmestyi vuonna 2006.
Sisältö
Kirjassa Schlosser valottaa amerikkalaisen pikaruokateollisuuden nopean nousun vaikutuksesta ruokailutottumuksiin, ruoan valmistamiseen ja alalla työskentelevien työoloihin. Kirjassa on tutustuttu hampurilaisketjujen historiaan ja nykypäivän toimintaan, lapsiin kohdistuvasta mainonnasta pienviljelijöiden kannattamattomaan liiketoimintaan. Kirja kertoo paljon myös lisäaineiden ja maustamisen keinoista teollisuudessa.
Greta Backman-Dahlgren
Greta Alexandra Backman-Dahlgren (29. lokakuuta 1909 Porvoon maalaiskunta – 25. heinäkuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Greta Backman-Dahlgrenin vanhemmat olivat maanviljelijä Carl Johan Backman (1866-1951) ja Fanny Maria Gustafsdotter (1874-1943). Hän suoritti yläkansakoulunopettajatutkinnon 1931 ja opiskeli Helsingin yliopistossa 1936–1937.
Greta Backman-Dahlgren oli naimisissa lääketieteen lisensiaatti John Alvin Dahlgrenin (1909–1971) kanssa.
Marja-Leena Komulainen
Marja-Leena Komulainen (s. 5. tammikuuta 1944 Kuusankoski). Hän on filosofian maisteri Helsingin yliopistosta. Komulainen toimi koko virkauransa 1969–2007 Ilmatieteen laitoksella, myös ylimeteorologina. Hän oli oman toimensa ohella tv-meteorologina 1978–1983. Komulainen laati M/S Estonian uppoamisen (28.9.1994) sääolosuhteiden selvityksen onnettomuustutkintaa varten. Hän oli Ilmatieteen laitoksen Akavalaisena pääluottamusmiehenä 1998–2007. Hänen puolisonsa on FT Erkki Komulainen ja hänellä on kaksi lasta.
Ritva Kasurinen
Ritva Kasurinen (s. 27. lokakuuta 1936) on suomalainen tanssija, tanssinopettaja ja koreografi.
Laure Manaudou
Laure Manaudou (s. 9. lokakuuta 1986 Villeurbannessa) on ranskalainen uimari, joka on urallaan voittanut muun muassa olympiakultaa ja kolme maailmanmestaruutta.
Ritva Kasurinen
Koreografin uraan Kasurinen alkoi suuntautua jo 1950-luvun lopulta lähtien, ja alan opintoja hän hankki ensin vuonna 1964 Tukholman kuninkaallisen musiikkiakatemian koreografilinjalla. Jo samana vuonna hän sai Suomen Tanssitaiteilijain Liiton koreografiakilpailuissa 1. palkinnon teoksellaan Oikutteleva Muusa. Vuonna 1969 hän oli ensimmäinen Leningradin kuuluisaan koreografikouluun päässyt länsimaalainen opiskelija, ja seuraavana vuonna hän sai koulun baletinohjaajalinjalta balettimestarin diplomin.
Laure Manaudou
Ura
Manaudou voitti kultaa naisten 400 metrin vapaauinnissa vuoden 2004 kesäolympialaisissa. Hän oli ensimmäinen ranskalainen nainen joka voitti kultaa uinnissa ja ensimmäinen ranskalainen, joka voitti kultaa uinnissa miehistä tai naisista, sitten Jean Boiteaux'n vuoden 1952 olympialaisten kultamitalin. Hän voitti myös hopeaa naisten 800 m vapaauinnissa, samoissa olympialaisissa. Hän vei kotiinsa vielä yhden pronssimitalin, naisten 100 metrin selkäuinnista. Hän oli vasta toinen ranskalaisnainen, joka sai 3 henkilökohtaista mitalia samoista kesä- tai talviolympialaisista. Ensimmäinen tällainen nainen oli Micheline Ostermeyer vuoden 1948 kesäolympialaisista.
Hän voitti 3 kultamitalia lyhyen radan Euroopan-mestaruuskisoista 2004. Lajeina tällä kertaa 100 metriä selkäuintia, 400 metriä vapaauintia sekä 4 × 100 metrin viesti.
Ritva Kasurinen
Kasurinen oli tamperelaisen Tanssiteatteri Polarin perustaja, taiteellinen johtaja ja koreografi sekä teatterin koulun balettimestari vuosina 1976–1980. Kasurinen julkaisi vuonna 2009 omaelämäkerrallisen teoksen Norsut eivät unohda koskaan – tanssia ja elämää, joka kertoo laajasti myös suomalaisen tanssin historiasta 1900-luvulta.
Laure Manaudou
Ura
24. kesäkuuta 2005, uinnin pitkän radan MM-kilpailuissa Montrealissa Manaudou voitti 400 metrin vapaauinnin. Hän melkein rikkoi maailmanennätyksen, mutta jäi siitä loppujen lopuksi hieman. Kuitenkaan ennätys ei enää säilynyt pitkään Janet Evansin hallussa, vaan Manaudou rikkoi sen 12. toukokuuta 2006, Ranskan mestaruuskilpailuissa ajalla 4.03,03, joka siis oli edellistä maailmanennätystä noin 0,7 sekuntia parempi.
6. elokuuta 2006, viimeisenä päivänä Budapestin pitkän radan Euroopan-mestaruuskilpailuissa, hän rikkoi oman maailmanennätyksensä 400 metrin vapaauinnissa ajalla 4.02,13, joten ennätys parani lähes sekunnin. Hän voitti samalla kyseisen lajin. Hän voitti myös 800 metrin vapaauinnin, Euroopan-ennätysajalla, 200 metrin sekauinnin sekä 100 metrin sekauinnin. Vielä lisäksi hän voitti pronssia 200m vapaauinnissa, 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä sekä 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Neljällä voitolla hän rikkoi henkilökohtaisten voittojen määrässä samoissa Euroopan-mestaruuskilpailuissa, ottaen ennätyksen haltuunsa Ute Gewenigeriltä ja Krisztina Egerszegiltä.
Manaudou lopetti uransa vuonna 2009. Huhtikuussa 2010 hän synnytti lapsen. Lapsen isä on uimari Frederick Bousquet. Lokakuussa 2010 Manaudou ilmoitti palaavansa kilpa-altaille. Lontoon olympialaisissa hän karsiutui alkuerissä jatkosta 100 ja 200 metrin selkäuinnissa. Lisäksi hän ui Ranskan joukkueessa 4×100 metrin sekauintiviestin alkuerissä.
Manaudoun äiti, Olga Schippers on alkuperältään alankomaalainen, joka ennen pelasi sulkapalloa omassa maassaan.
Rammaa
”Rammaa” on suomalaisyhtye TCT:n kappale. Universal Music julkaisi kappaleen 5. syyskuuta 2014 yhtyeen toisena singlenä heidän esikoisalbumiltaan. TCT on säveltänyt ja sanoittanut kappaleen yhdessä Erik Nyholmin kanssa.
Kieliryhmä
Kieliryhmä on kielikuntaa suppeampi usean toisilleen sukua olevan kielen ryhmä. Merkittäviä kieliryhmiä ovat mm. germaaniset ja romaaniset kielet. Kieliryhmät on luotu helpottamaan eri kielten tunnistusta. Esimerkiksi ranska on romaaninen kieli ja englanti germaaninen. Suomi kuuluu itämerensuomalaisten kielten kieliryhmään.
Monique Lamoureux-Morando
thumb|right|240px|Lamoureux vuonna 2010
Monique Lamoureux-Morando (o.s. Lamoureux, s. 3. heinäkuuta 1989 Grand Forks, Pohjois-Dakota) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa puolustajana. Hän on voittanut olympialaisissa yhden kultamitalin ja kaksi hopeaa sekä MM-kilpailuissa kuusi kultaa ja yhden hopean. Seuratasolla hän edustaa Minnesota Whitecapsiä.
Lamoureux-Morando on Yhdysvaltain maajoukkueessa voittanut olympiakultaa Pyeongchangissa 2018 sekä olympiahopeaa Vancouverissa 2010 ja Sotšissa 2014. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2009, 2011, 2013, 2015, 2016 ja 2017 sekä saavuttanut MM-hopeaa vuonna 2012. Hän teki olympialaisissa neljä maalia Vancouverissa 2010 ja kolme maalia Sotšissa 2014. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän teki kaksi maalia, joista toinen oli tasoitusmaali loppuottelun kolmannen erän viime hetkillä. Hän oli MM-kilpailujen paras maalintekijä Burlingtonissa 2012.
Lamoureux-Morando edusti Minnesotan yliopistoa kaudella 2008–2009, Pohjois-Dakotan yliopistoa vuosina 2010–2013 sekä Boston Bladesiä kaudella 2014–2015 sekä Minnesota Whitecapsiä vuodesta 2015.
Luettelo Walesin ruhtinaista
Wales oli jakautunut ison osan historiaansa useampaan pikkuvaltioon, joista jollain oli välillä ylivalta. Luettelossa on hallitsijan nimi, lisänimi kymriksi, mikäli sellainen on, ja sen suomennos, synnyin- ja kuolinvuosi, hallitusaika sekä kyseisen ruhtinaan hallitsema pikkuvaltio. Mikäli hallitsija on hallinnut koko Walesia, lukee valtion kohdalla Wales. Koska valtioita on useita, ovat jotkut hallitsijat samalta ajalta.
Sana "ap" on kymriä ja merkitsee "poikaa", esimerkiksi Cadell ap Rhodri on "Cadell Rhodrinpoika".
Englanti valloitti Walesin vuonna 1282. Vuonna 1301 kuningas Edvard I lupasi Walesin päälliköille hallitsijaksi Walesissa syntyneen miehen. Niinpä hän julisti Walesin alueella syntyneen poikansa Edvardin Walesin prinssiksi (engl. prince tarkoittaa sekä prinssiä että ruhtinasta), joka on nykyäänkin Ison-Britannian kruununperillisen arvonimi.
Hiidenvuolle
Hiidenvuolteen rantakaistaleilla sijaitsevat länsirannalla Maakalan ja Miemolan kylät sekä Sulkola, joka on osa Lempäälän keskustaajamaa, itärannalla Vaihmalan, Ihamaan ja Putkiston kylät. . Hiidenvuolteen rannat ovat historiallista asutus- ja viljelyaluetta, jotka muodostavat seudullisesti arvokkaan kulttuurimaiseman. Hiidenvuolteeseen liittyvä avoin maatalousalue on Pirkanmaan maakuntakaavassa osoitettu maakunnallisesti arvokkaaksi kulttuuriympäristöksi (akm). Kulttuuriympäristön keskeisen rakennetun osan muodostaa Hiidenvuolteen länsirannan läheisyydessä sijaitseva Maakalan maatila rakennuksineen.
Akechi Mitsuhide
pienoiskuva|Akechi Mitsuhide. Akechi Mitsuhide (明智 光秀, 1528 – 2. heinäkuuta 1582) oli daimio Oda Nobunagan kenraali, joka sittemmin petti Nobunagan ja pakotti tämän tekemään itsemurhan.
Mitsuhide oli Akechin linnaa Minon provinssissa hallinneen Akechi Mitsukuni poika. Hän palveli muun muassa Saitō-klaania ja Asakura Ujikagea kunnes siirtyi Nobunagan palvelukseen tämän valloitettua Minon vuonna 1566. Mitsuhide osoittautui päteväksi kenraaliksi, ja hänelle myönnettiin Sakamoto sekä kaksi piirikuntaa Ōmista vuonna 1571. Tämän jälkeen Mitsuhide lähetettiin rauhoittamaan Tamban alue, jonka myötä hänelle myönnettiin kyseinen alue sekä Kamiyaman linna.
Vuonna 1579 Mitsuhide sai haltuunsa Yakamin linnan Hatano Hideharulta esitettyään tälle sopineet rauhanehdot, mutta Nobunaga ei noudattanut näitä ehtoja vaan teloitti Hideharun. Useiden tarinoiden mukaan Hatanon perhe syytti Mitsuhidea petoksesta, ja murhasi tämän äidin.
Vuonna 1582 Mitsuhide johti armeijansa Honnojiin, minne Nobunaga oli majoittunut. Mitsuhiden joukot yllättivät tämän täysin, ja Mitsuhide pakotti valmiiksi haavoittuneen Nobunagan tekemään seppukun. Tämän jälkeen Mitsuhide kiirehti Kiotoon, missä keisari julisti hänet virallisesti shōguniksi. Mitsuhiden uskotaan toivoneen Nobunagan liittolaisesta Toyotomi Hideyoshista itselleen liittolaista, mutta sen sijaan Hideyoshi lähti yhdessä Tokugawa Ieyasun kanssa kostamaan Nobunagan kuoleman. Hideyoshi saavutti Mitsuhiden ensin, ja löi tämän Yamazakin taistelussa. Taistelusta paenneen Mitsuhiden sanotaan joutuneen lopulta maalaisroisto Nakamuran tappamaksi, vaikkakin joidenkin huhujen mukaan hän pakeni ja aloitti uuden elämän pappina nimellä Tenkai. Lyhyen valtakautensa johdosta Mitsuhidelle annettiin lempinimeksi ”kolmentoista päivän shōgun”.
Virtafunktio
pienoiskuva|Virtafunktion [[Tasa-arvokäyrä|tasa-arvokäyrät ovat virtauksen virtaviivoja. Kuvassa on virtaukseen asetetun sylinterin ympärille muodostuvia virtaviivoja.]] Virtafunktio on kaksiulotteisen ja kokoonpuristumattoman virtaavan fluidin nopeutta kuvaava funktio. Virtafunktio on apuväline virtauksen jatkuvuusyhtälön sekä Navierin−Stokesin yhtälöiden ratkaisemiseen pienentämällä muuttujien lukumäärä yhteen. Virtafunktion geometrinen tulkinta liittyy virtauksen virtaviivoihin: virtaviivat ovat viivoja, joiden kohdalla virtauksen virtafunktion arvo on vakio.
Karteesiset koordinaatit
Tarkastellaan virtauksen nopeusvektorikenttää. Virtausta kuvaava jatkuvuusyhtälö on
,
missä
Tässä muodossaan jatkuvuusyhtälössä on neljä muuttujaa: x, y, z ja t. Tarkoituksena on vähentää muuttujien määrää ensin kahteen. Tätä varten virtauksen pitää täyttää tiettyjä yksinkertaistavia ehtoja. Yleisin ehto on se, että virtaus on kaksiulotteista ja kokoonpuristumatonta. Jos oletetaan, että nämä ehdot täyttyvät xy-tasossa, niin pätee
.
Määritellään nyt virtafunktio \psi(x, y) siten, että sama yhtälö voidaan kirjoittaa
Toisin sanoen virtafunktio on määriteltävä siten, että
jolloin virtauksen nopeus saa muodon
Napakoordinaatit
Mikäli fluidin virtaus on kaksiulotteista ja kokoonpuristumatonta ja sen nopeus on määritelty napakoordinaatein, on virtafunktio määriteltävä siten, että
Sylinterikoordinaatit
Olkoon nyt fluidin virtaus kolmiulotteista ja kokoonpuristumatonta siten, että sen nopeus on vain säteittäistä ja z-akselin suuntaista:. Tällöin virtauksen virtafunktio on määriteltävä siten, että
Kokoonpuristuva virtaus
Virtafunktio voidaan määritellä myös kaksiulotteiselle virtaukselle, jossa tiheys ei pysy vakiona. xy-tasossa jatkuvuusyhtälöstä tulee tällöin
.
Nyt virtafunktio määritellään yksinkertaisesti siten, että
Virtaviiva
Kaksiulotteisen virtauksen virtaviivoja ovat ne käyrät, jotka ovat kaikkialla virtauksessa sen nopeusvektorin tangentin suuntaisia. Nämä käyrät noudattavat yhtälöä
,
eli. Sijoittamalla virtafunktio tähän yhtälöön saadaan
.
Toisaalta yhtälön vasen puoli on ketjusäännön nojalla virtafunktion differentiaali:
Virtafunktion differentiaalille siis pätee
eli virtafunktion arvo on vakio virtaviivalla. Virtafunktion geometrinen tulkinta on siis se, että sen tasa-arvokäyrät ovat virtauksen virtaviivoja.
Tilavuusvuo
pienoiskuva|Virtafunktio on fysikaalinen tulkinta on virtaukseen kuvitellun tarkkailupinnan differentiaalisen pienen alueen läpi kulkeva tilavuusvuo . Kolmiulotteinen tarkkailupinta on tässä kuvattu ylhäältä päin.Virtafunktion fysikaalinen tulkinta liittyy virtauksen tilavuusvuohon \Phi_V (jota ei pidä sekoittaa virtaamaan). Kuvitellaan kaksiulotteiseen ja kokoonpuristumattomaan virtaukseen tarkkailupinta, joka on pystysuorassa virtaukseen nähden ja jonka korkeus z-akselin suunnassa on 1. Tilavuusvuo tarkkailupinnan differentiaalisen pienen alan läpi on
,
missä
on pinnan yksikkönormaali. Korvataan nopeusvektori virtafunktiolla, jolloin
Kahden virtaviivan, s_1 ja s_2, rajoittaman tarkkailupinnan osan läpi kulkeutuva tilavuusvuo on tällöin virtafunktioiden erotus:
.
Roottori
Kaksiulotteisen, kokoonpuristumattoman virtauksen nopeusvektorikentän roottori saadaan virtafunktion ja Laplacen operaattorin avulla:
,
jossa \mathbf k on karteesisen koordinaatiston positiivisen z-akselin suuntainen yksikkövektori.
Navierin−Stokesin yhtälö
Virtaavan fluidin liikemääräyhtälö, eli Navierin−Stokesin yhtälö on
,
missä
Kun sovelletaan Navierin−Stokesin yhtälöä kaksiulotteiseen ja kokoonpuristumattomaan virtaukseen sekä otetaan roottori yhtälön kummaltakin puolelta, saadaan yhtälö, joka kuvaa virtauksen virtafunktiota \psi:
missä on fluidin kinemaattinen viskositeetti. Näin saadaan yhtälö, jossa on vain muuttuja \psi. Toisaalta varjopuolena on se, että näin saatu yhtälö on neljännen kertaluvun osittaisdifferentiaaliyhtälö, jonka ratkaiseminen on, mikäli edes mahdollista, ainakin työlästä.
Laplacen yhtälö
Eräs tärkeä virtafunktion sovellus on kaksiulotteinen, kokoonpuristumaton, kitkaton ja pyörteetön virtaus, jossa siis on edellisten oletusten lisäksi \nu=0 ja. Tätä virtausta kuvaa Laplacen yhtälö
.
Jens Johansson
Jens Ola Johansson (s. 2. marraskuuta 1963 Tukholma) on ruotsalainen kosketinsoittaja.
Ura
Johansson on ruotsalaisen pianisti Jan Johanssonin poika. Hän sai klassisen koulutuksen pianoon ja tutustui myöhemmin kosketinsoittimiin. Vuonna 1982 Johansson liittyi ruotsalaiseen metalliyhtyeeseen nimeltä Silver Mountain. Seuraavana vuonna hän muutti kitaristi Yngwie Malmsteenin mukana Yhdysvaltoihin. Johansson levytti ja konsertoi Malmsteenin kanssa vuoteen 1989 asti, jonka jälkeen tiet Malmsteenin kanssa erosivat ja Johansson liittyi yhtyeeseen Dio. Vuonna 1994 Johansson haki Dream Theaterin kosketinsoittajaksi yhtyeen etsiessä korvaajaa Kevin Moorelle, mutta häntä ei valittu. Vuodesta 1995 asti hän on ollut suomalaisen metalliyhtye Stratovariuksen jäsen.
Pääyhtyeidensä ohessa Johansson on levyttänyt myös lukuisia fuusiojazz-levyjä, joista useimmilla on mukana myös hänen veljensä, muun muassa HammerFall-yhtyeessä soittanut rumpali Anders Johansson. Projekteja ovat olleet muun muassa Heavy Machinery, jossa oli mukana englantilainen kitaristi Allan Holdsworth, ja basisti Jonas Hellborgin kanssa tehty materiaali. Lisäksi veljekset ovat äänittäneet Johansson- tai The Johansson Brothers -nimillä useita eri tyylisiä albumeja.
Lisäksi Johansson on äänittänyt yhden pianosoololevyn, Ten Seasonsin. Hän on usein myös vieraillut muiden yhtyeiden albumeilla; hän esimerkiksi soitti kosketinsoitinsoolot Sonata Arctican Winterheart’s Guild -albumille, kun yhtye oli ilman kosketinsoittajaa tehdessään kyseistä albumia.
Johanssonin soitossa tunnistettavin piirre on pehmeä analogisyntetisaattori-soolosoitin, joka on rakennettu päällekkäisistä eri oktaaveissa ja hieman eri vireessä soivista saha-aalloista ja ohjattu säröefektin läpi. Monet nykyiset metallimusiikin kosketinsoittajat jäljittelevät soolosoittimissaan tätä ääntä.
Johanssonin soololinjoissa kuuluu läpi heavy-perinteen lisäksi sekä klassinen barokkimusiikkiperinne että jazz-perinne. Erityyppisten asteikkojen ja soinnun sisäisten kadenssien käyttäminen soololinjan materiaalina on harvinaisempaa puhtaasti heavy-perinteeseen pohjaavien muusikoiden soitossa. Johanssonia pidetään laajalti yhtenä kosketinsoitinmaailman kärkinimistä ja lukuisat muusikot jäljittelevät hänen soittoaan.
Niko Hovinen
Niko Hovinen (s. 16. maaliskuuta 1988 Helsinki) on suomalainen jääkiekkomaalivahti ja maailmanmestari, joka edustaa SM-liigassa pelaavaa Helsingin IFK:ta.
SM-liiga
Hovinen nimettiin kaudella 2005–2006 ensimmäisen kerran Jokereiden SM-liigajoukkueen varamaalivahdiksi, mutta pelaamaan hän pääsi vasta seuraavalla kaudella yhden ottelun verran. Minnesota Wild varasi Hovisen NHL:ään vuoden 2006 varaustilaisuuden viidennellä kierroksella varausnumerolla 132. Hovinen jäi kuitenkin Jokereihin ja kaudella 2007–2008 hän torjui neljässä ottelussa. Muun ajan hän torjui Jokereiden A-junioreissa.
Kaudeksi 2008–2009 Hovinen siirtyi Pelicansiin, jossa hän pelasi kakkosmaalivahtina Tommi Nikkilän kantaessa päävastuun torjuntatöistä. Kuitenkin kauden alussa hän pääsi pelaamaan ykkösmaalivahtina, koska Nikkilä loukkasi itsensä. Kaudella 2009–2010 Hovinen tavoitteli jälleen ykkösmaalivahdin paikkaa Marc Lamothen kanssa Nikkilän loukkaannuttua uudelleen.
Kaudella 2010–2011 Hovinen aloitti Pelicansin ykkösmaalivahtina, kun Nikkilä siirtyi Seria A:ssa pelanneeseen HC Pustertal-Val Pusteriaan ja Lamothe DEL:ssa pelanneeseen Hamburg Freezersiin. Hovisen kakkosmaalivahtina pelasi Joonas Kuusela. Kausi oli Hovisen uran siihen mennessä paras; hän pelasi 49 ottelua torjuntaprosentilla 92,14 ollen liigan yhdeksäs. Runkosarjan lopussa Ilta-Sanomat valitsi hänet kauden tähtipelaajaksi. Ilta-Sanomien urheilutoimittaja Petteri Linnavalli arvioi Hovisen SM-liigan runkosarjan kolmanneksi parhaaksi maalivahdiksi Eero Kilpeläisen ja Teemu Lassilan jälkeen. Pelicans ei kuitenkaan selviytynyt play-offseihin, vaan seura sijoittui runkosarjan viimeiseksi ja joutui liigakarsintaan.
Kesällä 2011 Hovinen teki NHL-sopimuksen Philadelphia Flyersin kanssa, mutta pelasi vielä kauden 2011–2012 Pelicansissa, joka päättyi SM-Liigan finaaleissa hopeasijalle. Hovinen kärsi keväällä lonkkamurtumasta, minkä johdosta hän pelasi Pelicansin 17 pudotuspeliottelusta vain kahdeksassa.
Ulkomailla
Kaudeksi 2012–2013 Hovinen siirtyi Pohjois-Amerikkaan Philadelphia Flyersin organisaatioon. NHL:n ja AHL:n sijasta Hovinen passitettiin ECHL-liigaan, jossa hän pelasi 16 ottelua Trenton Titansissa. Tammikuussa 2013 Philadelphia kauppasi Hovisen Edmonton Oilersin organisaatioon, jossa hän pääsi pelaamaan yhdeksän AHL-ottelua Oklahoma City Baronsissa.
Marraskuussa 2014 Hovinen teki kuukauden mittaisen sopimuksen Österreichische Eishockey-Ligassa pelaavan EC Red Bull Salzburgin kanssa. Joulukuussa Hovinen taki loppukauden kattaneen sopimuksen SHL:ssa pelaavan Luleå HF:n kanssa, mutta siirtyi jo tammikuussa vain yhden pelaamansa ottelun jälkeen sarjaporrasta alemmaksi HockeyAllsvenskanissa pelanneeseen Malmö Redhawksiin. Hovinen oli tärkeässä roolissa Redhawksin noustessa karsinnoista Ruotsin korkeimmalle liigatasolle SHL:ään. Kalevan Pallon kanssa tehty pelaajasopimus purettiin lähinnä Hovisen omasta aloitteesta. Hän koki ettei päässyt tarpeeksi vahvaan rooliin joukkueessaan. Vapaan agentin aikaa ei kestänyt kovin pitkään, sillä hyvin pian ilmoitettiin Hovisen paluusta Keski-Euroopan kiekkokentille: tällä kertaa DEL-sarjan Iserlohn Roostersiin.
Niko Hovisen KHL:n kausia
Kaudeksi 2013–2014 Hovinen siirtyi Venäjälle KHL:ssä pelaavaan Metallurg Novokuznetskiin. Marraskuussa 2013 Metallurg kauppasi Hovisen 18 pelatun ottelun jälkeen samassa liigassa pelaavaan Admiral Vladivostokiin, jossa hän pelasi vain seitsemän ottelua.
Ensimmäisen KHL-kauden jälkeen Hovisen lonkka operoitiin. Leikkauksesta toipuessaan Hovinen käytti opioidipohjaista kipulääkettä, mikä johti vuoteen 2016 kestäneeseen päihderiippuvuuteen.