cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Don Thompson
Vuoden 1956 olympialaisissa Melbournessa Thompson joutui keskeyttämään 50 kilometrin kävelynsä ollessaan viides vain viisi kilometriä ennen maalia. Hän päätti neljä vuotta myöhemmin, tultuaan valituksi vuoden 1960 Rooman olympiajoukkueeseen, valmistautua huolellisesti Italian kuumuuteen ja kosteuteen. Thompson rakensi Lontooseen kylpyhuoneeseensa tilan, joka simuloi tulevia kilpailuolosuhteita ja ryhtyi tarmokkaasti harjoittelemaan siellä normaalin maantiekävelyn lisäksi. Olympialaisissa Roomassa 50 kilometrin kävely alkoi 30 asteen helteessä, mutta Thompson oli valmis. 168 senttimetriä pitkä Don Thompson sai kovan vastuksen ruotsalaisesta John Ljunggrenista, joka oli vuoden 1948 olympiavoittaja ja 1956 olympiapronssimitalisti. Thompson voitti kilpailun vain 17 sekunnin erolla Ljunggreniin.
Vuonna 1962 Thompson saavutti Belgradissa EM-kilpailuissa pronssia.
Zhang Wentian
thumb|pysty|Zhang Wentian vuonna 1951. Zhang Wentian (, Tšang Wen-tien, käytti myös nimeä Luo Fu, ; 30. elokuuta 1900 Nanhui, Jiangsu – 1. heinäkuuta 1976 Jiangsu) oli kiinalainen kommunistipoliitikko. Hän oli Kiinan kommunistisen puolueen (KKP) pääsihteeri vuosina 1935–1937 ja Kiinan varaulkoministeri vuosina 1955–1960.
Elämä ja ura
Zhang liittyi Kiinan kommunistiseen puolueeseen vuonna 1925. Samana vuonna hän meni puolueen lähettämänä opiskelemaan Moskovan Sun Yat-sen -yliopistoon, joka antoi poliittista koulutusta kiinalaisille kommunisteille. Hänen opiskelutovereihinsa kuuluivat muun muassa Wang Ming ja Jiang Jingguo. Zhang jatkoi opintojaan vuonna 1928 punaisten professorien instituutissa. Hän palasi Kiinaan tammikuussa 1931 yhdessä Yang Shangkunin kanssa. Zhang kuului Wang Mingin johtamaan Neuvostoliitossa koulutettujen kommunistien ryhmään, jota kutsuttiin nimellä ”28 bolševikkia” ja joka valtasi vuoden 1931 alussa KKP:n johdon. Zhang nimitettiin puolueen keskuskomitean järjestöosaston johtajaksi, puolueen propagandaministeriksi ja kahden puoluelehden päätoimittajaksi. Kun Wang palasi Moskovaan lokakuussa 1931, Zhang valittiin Kominternin aloitteesta tämän tilalle KKP:n politbyroohon.
thumb|pysty=1.25|Zhang (vas.), [[Mao Zedong, Soong Ching-ling, Zhou Enlai ja Chen Yi vuonna 1956.]] Maon toteuttaman vuosien 1942–1944 oikaisukampanjan aikana Zhangia arvosteltiin aiemmista yhteyksistään Bo Guhun ja Kominterniin, ja hän joutui irtisanoutumaan ”dogmatismistaan”. Zhang menetti pääosan vaikutusvallastaan ja joutui hoitamaan vähempiarvoisia komennuksia Kiinan sisällissodan aikana vuosina 1946–1949, mutta säilytti jäsenyytensä politbyroossa. Kiinan kansantasavallan perustamisen jälkeen Zhang nimitettiin vuonna 1950 maansa pääedustajaksi Yhdistyneisiin kansakuntiin, mutta hän ei ottanut tehtävää vastaan. Sen sijaan hän oli vuosina 1951–1955 suurlähettiläänä Neuvostoliitossa ja tammikuusta 1955 alkaen varaulkoministerinä. Zhang osallistui Kiinan edustajana muun muassa vuoden 1954 Geneven konferenssiin ja muihin kansainvälisiin neuvotteluihin.
Vuoden 1959 Lushanin puoluekonferenssissa Zhang asettui tukemaan puolustusministeri Peng Dehuaita, kun tämä arvosteli Maoa katastrofiksi muuttuneesta suuri harppaus -talouskokeilusta. Zhangia syytettiin Pengin muodostaman puolueenvastaisen ”sotilaskerhon” tukemisesta, ja hän menetti kaikki luottamusasemansa puolueessa ja hallituksessa. Zhang siirrettiin pois varaulkoministerin tehtävästä marraskuussa 1960. Sen jälkeen hän toimi vähäpätöisessä virassa taloustutkimusinstituutin tutkijana. Kulttuurivallankumouksen aikana hänet julistettiin elokuussa 1967 ”kapitalistisen tien kulkijaksi”. Hän ei tämän jälkeen saanut enää lupaa palata Pekingiin. Zhang kuoli sydänkohtaukseen Jiangsussa vuonna 1976. Hänet rehabilitoitiin vuonna 1979.
Nuneaton
Nuneaton on noin asukkaan kaupunki Warwickshiren kreivikunnassa Keski-Englannissa, Coventryn pohjoispuolella. Se on Warwickshiren suurin kaupunki. Se on kasvanut kiinni naapurikaupunkiinsa Bedworthiin ja muodostaa sen kanssa noin asukkaan yhtenäisen kaupunkialueen ja kaupunkipiirin.
Nuneaton syntyi benediktiininunnien 1100-luvulla perustaman luostarin ympärille mutta alkoi kasvaa toden teolla vasta 1200-luvulla, kun sen lähistöltä ryhdyttiin louhimaan kivihiiltä. Hiilen louhinta kuitenkin lopetettiin 1900-luvun lopussa. Kaupungin sijainti rautateiden ja moottoritie M6:n solmukohdassa on synnyttänyt sinne paljon teollisuutta.
Essexin piirikunta (Virginia)
Essexin piirikunta on Yhdysvaltojen Virginian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 10 953 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Tappahannockin kunta. Piirikunta perustettiin vuonna 1692.
Musiikki-instituutit Suomessa
Kansanmusiikki-instituutti
Kansanmusiikki-instituutti on suomalaisen kansanmusiikin ja -tanssin tutkimus-, tiedotus- ja palvelukeskus. Se on musiikki-instituuteista vanhin, perustettu vuonna 1974.
Toimitilat ovat Kaustisella, Kansantaiteenkeskuksessa. Kansanmusiikki-instituutin laaja arkisto ja käsikirjasto ovat kaikkien käytettävissä. Aineisto koostuu ääni- ja kuvanauhoista, valokuvista, kirjallisuudesta ja lähes 90 000 kappaleen lehtileikekokoelmasta. Kansanmusiikki-instituutti on myös merkittävä julkaisija: useiden kymmenien äänitteiden joukossa on niin arkistonauhoituksia kuin uutta kansanmusiikkiakin. Kirjajulkaisuihin kuuluu muun muassa nuottikirjoja ja tieteellisiä julkaisuja kansanmusiikin ja kansanperinteen alalta.
Maailman musiikin keskus
Maailman musiikin keskus on yksi Suomen musiikki-instituuteista ja se sijaitsee Helsingissä. Sen keskeinen tehtävä on koota, tallentaa ja jakaa tietoa maailman musiikkikulttuureista. Maailman musiikin keskus järjestää koulutusta ja musiikkitapahtumia, tuottaa äänitteitä ja muita julkaisuja, tukee yhteyksiä alan toimijoiden välillä sekä Suomessa että kansainvälisesti, toteuttaa musiikkiin liittyviä kehitysyhteistyöhankkeita, tarjoaa konsultointia, osallistuu alan tutkimustoimintaan ja tiedottaa alaa koskevista uutisista ja tapahtumista. Instituutilla on oma kirjasto ja arkisto, jotka ovat kaikille avoimia.
Maailman musiikin keskus on perustettu vuonna 1979, ja se toimi vuoteen 1991 asti nimellä Työväenmusiikki-instituutti. Musiikki-instituuttia ylläpitää samanniminen yhdistys, Maailman musiikin keskus ry, jonka jäsenjärjestöjä ovat Kansan Sivistystyön Liitto, Suomen Etnomusikologinen Seura ry ja Elvis ry.
Finlands svenska folkmusikinstitut
Finlands svenska folkmusikinstitut, lyhennettynä FMI, on perustettu 1979 ja se toimii Vaasassa. Vuodesta 2008 saakka yhdistys on tunnettu nimellä Svenska litteratursällskapet i Finland.
Se on ollut Suomen ruotsalaisen kirjallisuuden seuran (SLS) jäsen vuodesta 2008 lähtien ja kuuluu SLS:n arkistoon (Samlingarna i Vaasa). FMI perustettiin vuonna 1978 Vaasaan suomalais-ruotsalaisen musiikillisen perinteen tutkimuslaitokseksi. FMI on saanut valtion tukea vuodesta 1980 lähtien. Suomen Ruotsin kansanmusiikkiopiston toiminnan tarkoituksena on edistää kansanmusiikkia ja -tanssia osana ruotsalaista kulttuuriperintöä Suomessa. Tavoitteena on hyödyntää ja herättää kiinnostusta ja avustaa kansanmusiikin ja tanssin harjoittamisen tutkimusta. Kansanmusiikki-instituutti on julkaissut levyjä sarjassa Folk Music from Finland's Swedish Territories vuodesta 1980 ja julkaissut myös useita laulukirjoja. Vuodesta 1992 lähtien FMI:llä on ollut oma ammattilehti Folk och musik. Se on julkaistu sähköisenä aikakauslehtenä vuodesta 2019.
Suomen Harmonikkainstituutti
Harmonikkainstituutti perustettiin 1980 ja se toimii Ikaalisissa.
Suomen Harmonikkainstituutti on musiikkialan palvelu- ja tiedotuskeskus, joka tekee harmonikkamusiikkiin liittyvää tallennus-, julkaisu-, koulutus- ja tutkimustoimintaa. Instituutilla on laaja aineisto harmonikkamusiikin nuotistoa, äänitteitä ja kirjallisuutta. Kansainvälinen verkosto ulottuu yli 50 maahan.
Instituutin toiminnan taustalla on harmonikan, hanurin, haitarin erikoislaatuinen asema suomalaisessa musiikkihistoriassa. Instituuttia ylläpitää Suomen Harmonikkainstituutin Kannatusyhdistys ry.
Rytmi-instituutti
Rytmi-instituutti on viides ja nuorin Suomen musiikki-instituuteista. Sen kannattajayhdistys perustettiin vuonna 1989, jonka jäseniä olivat KEMU ry (Vaasan läänin kehittyvän musiikin yhdistys) sekä VELMU ry (Vaasan elävän musiikin yhdistys). Rytmi-instituutti perustettiin kannattajayhdistyksen toimesta marraskuussa 1990 ja sen pääpaikaksi tuli Seinäjoki.
Rytmi-instituutin missiona on edistää luovaa ja elävää populaarimusiikkikulttuuria sekä ylläpitää kotimaisia ja kansainvälisiä yhteyksiä. Rytmi-instituutti on vaikuttava, arvostettu ja puolueeton populaarimusiikin asiantuntijaorganisaatio, joka edistää populaarimusiikkia ja -kulttuuria ajan tarpeiden mukaan. Se toimii kaikkia musiikkialan toimijoita yhdistävänä tekijänä niin valtakunnallisella kuin kansainvälisellä tasolla sekä tarjoaa monimuotoista ja laadukasta huippuosaamista alan toimijoille.
Rytmi-instituutin edistämistyö on pääosin sisältänyt koulutus-, julkaisu-, tapahtumatuotanto- sekä hanketoimintaa. Sen lisäksi se ylläpitää analogiseen äänitysteknologiaan keskittyvää Ääniaallot-studiolaitenäyttelyä ja sen kattavaa kokoelmaa. Vuodesta 2013 lähtien Rytmi-instituutin pääasiallinen julkaisukanava on ollut musiikkialan verkko-opas Rytmimanuaali. Rytmimanuaalin tarkoitus on nostaa päivänvaloon alalla muhiva hiljainen tieto. Aiheet kattavat koko musiikintekemisen kirjon biisinkirjoituksesta urasuunnitteluun. Sivustoa päivitetään jatkuvasti vastaamaan muusikkojen, artistien ja muiden alan toimijoiden tarpeita.
Valo Nihtilä
Siviiliurallaan Nihtilä toimi vuodesta 1948 lähtien muun muassa Yhtyneissä Kuvalehdissä sekä liikemiehenä Ranskassa. Palattuaan Suomeen Nihtilä oli Kansallis-Osake-Pankin palveluksessa konttorinjohtajana Helsingissä, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1963.
Tilanomistajan poika
Valo Nihtilä oli Konsta ja Alina Nihtilän esikoinen. Vanhemmat omistivat erään Kärkölän suurimmista tiloista ja vanhin poika sai talon töissä myös työnjohtokokemusta. Opintie johti Lahden yhteiskouluun ja ylioppilaana vuonna 1916 Helsingin yliopiston maanviljelys-taloudelliseen tiedekuntaan.
Nihtilän aloittaessa opiskelunsa jääkäriliike oli toiminnassa, mutta hän ei liittynyt siihen. Sisällissodan syttyminen katkaisi hänen opintonsa, joiden päämääränä oli agronomin tutkinto.
Sisällissota ja sotilasuran alku
Sisällissotaa edeltäneinä kuukausina Valo Nihtilä osallistui suojeluskunnan toimintaan Pohjois-Kärkölässä. Sodassa hän kuitenkin taisteli Sysmän suojeluskunnan riveissä. Kärkölässä hankittu kokemus miesten harjoittajana avasi tien ryhmän- ja joukkueenjohtajan tehtäviin.
Nihtilän upseerin taival alkoi virallisesti Etelä-Savon rykmentissä ja edelleen Lahden vartiopataljoonassa Hennalan vankileirillä, jossa hän osallistui punavankien vartiointiin. Tämä komennus oli epämiellyttävä, mutta päätös sotilasurasta oli jo kehkeytynyt.
Koulutus jatkui Viipurissa Markovillan kursseilla syksystä 1918 kesään 1919. Nihtilä saavutti vänrikin arvon kurssien päättyessä 31. heinäkuuta 1919.
Sotilasuran vaiheita ennen talvisotaa
Ennen talvisotaa Nihtilä suunnitteli Luumäki- ja Kymijokilinjat. Ensimmäinen toimi pohjana myöhemmälle Edvard Hanellin suunnittelemalle Salpalinjan linjaukselle pois lukien linjan eteläosa, jonka uusi raja leikkasi. Sitäkin linjausta käytettiin myöhemmin kuitenkin Vaalimaan oikaisuaseman linjauksessa.
Talvisota
Talvisodan alettua Päämajan toiminta siirtyi alkuvaiheen jälkeen Helsingistä Mikkeliin 3. joulukuuta 1939. Nihtilästä tehtiin operatiivisen osaston päällikkö Kannaksen armeijan esikuntapäälliköksi nimitetyn eversti Kustaa Tapolan tilalle.
Päämajatyöskentelyn ohella ylipäällikkö käytti Valo Nihtilää ”eteentyönnettynä” tiedonhankkijanaan. Niinpä Nihtilä oli esimerkiksi 6. joulukuuta 1939 komennettuna tutkimaan Karjalankannaksen puolustusaseman kestävyyttä.
Everstiluutnantin arvoisena Nihtilä ei suoraan voinut antaa käskyjä rintamajoukkojen komentajille. Hän kuitenkin laati asiakirjat, jotka allekirjoitti joko ylipäällikkö tai päämajoitusmestari, eversti Aksel Fredrik Airo. Toisaalta hänen kädenjälkensä näkyi asiakirjojen reunamerkintöinä hänestä olennaisia näkökohtia korostamassa.
Usein hänen tehtäviinsä kuului valvoa Päämajasta annettujen käskyjen toimeenpanoa ja toteutumista rintamalla. ”Huolehtikaa nyt, että hyökkäys tällä kertaa menee läpi”, sai Nihtilä toimintaohjeekseen hahmottelemastaan IV armeijakunnan hyökkäyksestä joulukuun lopulla 1939.
Nihtilän ehdottamien ratkaisujen pohjalta syntyivät osaltaan esimerkiksi Lemetin motit ja siten koko suomalainen mottitaktiikka.
Välirauhan aika
Nihtilä komennettiin II armeijakunnan komentajan Karl Lennart Oeschin aloitteesta tämän esikuntapäälliköksi 2. toukokuuta 1940 lähtien. Tässä tehtävässä Nihtilä sai suorittaakseen myöhemmin Salpalinjana tunnetun puolustusaseman linjaukset erityisesti taemman aseman osalta Hamina-Taavetti-välillä. Everstiksi Valo Nihtilä ylennettiin 9. marraskuuta 1940. Tuolloin hän oli everstiksi nuori, vasta 44-vuotias, joten hän sai odottaa arvoa vastaavaa virkaa maaliskuuhun 1941 asti.
Jatkosota
Jatkosodan syttyessä Nihtilä palveli esikuntapäällikkönä IV armeijakunnassa, joksi välirauhan aikaisen II armeijakunnan numero oli vaihtunut.
Nihtilän rooli Viipurin valloituksessa elokuussa 1941 oli ratkaiseva - IV Armeijakunnan hyökkäyssuunnitelman laativat kenraali Oesch ja eversti Nihtilä yhdessä. Lisäksi taistelun viimeiset päivät Nihtilä käytännössä johti joukkoja yksin (Oesch oli ylirasituksen vuoksi sairaana). Viipurin eteläpuolisesta Porlammen motista tuli armeijan suurin yksittäinen voitto koskaan - yli 9300 puna-armeijan sotilasta jäi vangiksi, lisäksi yli 7500 vihollisen kaatunutta haudattiin alueelle. Sotasaaliiksi saatiin mm. 306 tykkiä, 55 panssarivaunua sekä yli 400 "Emma"-pikakivääriä. Taistelun laajuuteen nähden suomalaisten tappiot jäivät kohtuullisiksi.
Esikuntapäällikön tehtävien jälkeen hänen urakierrossaan oli vuorossa palvelus rykmentinkomentajana: hänet nimitettiin 27. kesäkuuta 1942 Jalkaväkirykmentti 16:n komentajaksi. Saman vuoden lopulla Nihtilä palasi Päämajaan operatiivisen osaston päälliköksi 11. joulukuuta.
Päämajan rutiinissa operatiivisten asioiden esittely ylipäällikölle kuului Nihtilän tehtäviin, kuitenkin niin, että päämajoitusmestari Airo oli esittelyissä mukana. Muihin osastopäälliköihin nähden Nihtilällä oli auktoriteetti: häntä konsultoitiin, kun Päämajan muissa osastoissa ryhdyttiin merkittävämpään hankkeeseen.
Kuten jo talvisodan aikana, Nihtilä toimi ylipäällikön ”tuntosarvina” erityisesti silloin, kun rintamakomentajien suhteissa toisiinsa tai Päämajaan oli ongelmia. Esimerkiksi heinäkuun lopulla 1943 tehty tarkastusmatka Uhtuan suunnalle johti siihen, että ylipäällikön saaman raportin jälkeen kenraalimajurit Frans Uno Fagernäs, Aaro Pajari ja Paavo Paalu vaihtoivat tehtäviä keskenään.
Kevättalvella 1944 Nihtilä yhtyi päämajoitusmestari Airon ja tasavallan presidentti Rytin ehdotuksiin Karjalan kannaksen joukkojen vahvistamiseksi - marsalkka Mannerheim ei kuitenkaan suostunut tähän.
Asekätkentä
Asekätkentä tarkoitti aseiden ja muun materiaalin hajavarastointia sen varalta, että Neuvostoliitto miehittäisi Suomen. Hankkeen ideoi elokuun alussa 1944 päämajan operatiivisen osaston maavoimatoimiston päällikkö, Nihtilän lähin alainen, everstiluutnantti Usko Haahti yhdessä majureiden Reino Lukkarin ja Reino Arimon kanssa. Heidän esimiehensä Valo Nihtilä oli tietysti tietoinen suunnitelmasta jo varhaisessa vaiheessa.
Kun päätös oli tehty, Haahti keskittyi suunnitteluun omalla tahollaan, kun taas Nihtilä informoi asiasta päämajoitusmestari Aksel Fredrik Airoa ja järjestelyosaston päällikköä eversti Urho Tähtistä. Airolta Nihtilä sai valtuudet “ryhtyä kaikkiin tarpeellisiksi katsomiinsa toimiin, jotta pahintakaan ei kohdattaisi valmistautumattomana”.
Kätkennän paljastuttua tuli Päämajaan 9. kesäkuuta 1945 Valposta käsky pidättää Nihtilä ja Haahti. Nihtilää kuulusteltiin 20. elokuuta lähtien ja pidettiin eristyksissä ensin Valpossa ja myöhemmin Sörnäisten keskusvankilassa. Hänen kuulustelijoitaan olivat ainakin Jorma Uitto, Neuvostoliitossa upseerikoulutuksen saanut Kaarlo Kivilahti ja myöhemmin Risto Hölttä. Pidätettyjen oikeuksia rajoitettiin muun muassa tapaamisten osalta. Niinpä vatsahaavasta kärsineen Nihtilän oli vaikea päästä lääkärille eikä hänen sallittu noudattaa lääkärin määräämää hoitoa. Nihtilänkin tilanne parani vasta, kun Eduskunnassa oli tehty marraskuussa 1946 välikysymys asekätkijöiden kohtelusta.
Tammikuussa 1947 voimaan tulleen taannehtivan lain perusteella Nihtilä ja Haahti tuomittiin viideksi vuodeksi kuritushuoneeseen. Pidätysaika luettiin tuomittujen hyväksi rangaistuksen suorittamisessa, ja Nihtilä pääsi ehdonalaiseen vapauteen lokakuussa 1948. Hänen nimensä poistettiin upseeriluettelosta 23. joulukuuta 1948 ja hän menetti myös eläkeoikeutensa. Äärivasemmisto teki asekätkijöiden ehdonalaiseen pääsystä eduskuntakyselyn, vaikka he olivat suorittaneet heille tuomitun rangaistuksen.
Pariisista pankkiin
Vankilasta vapauduttuaan oli Nihtilän vaikea löytää jälleen paikkaansa yhteiskunnassa: lakkojen pelossa teollisuusyritykset eivät uskaltaneet tarjota hänelle työpaikkaa. Nihtilä työskenteli jonkin aikaa Yhtyneiden Kuvalehtien palveluksessa, mutta tarjottu "paperityö" ei häntä tyydyttänyt.
Kevättalvella 1951 Nihtilään otti yhteyttä sodan aikana ulkoministeriössä toiminut Tauno Jalanti. Hänellä oli Pariisissa Fennia-niminen yritys. Jalannille oli Nihtilää koskevan suosituksen antanut entinen presidentti Risto Ryti. Nihtilästä tuli perehtymisvaiheen jälkeen Jalannin lähin apulainen yhteydenpidossa muun muassa suuriin suomalaisiin teollisuuslaitoksiin. Suomeen Nihtilä palasi kesällä 1954.
Nihtilä vaikutti valtakunnallisten maanpuolustuskurssien luomiseen Suomeen. Tätä varten hän tutustui vastaavaan toimintaan Ruotsissa. Kurssien käynnistyttyä hänet kutsuttiin niille oppilaaksi 68-vuotiaana.
Dramaattinen kuolema
Nihtilä kuoli äkillisesti YK:n päivänä 24. lokakuuta 1973 osallistuessaan Kokoomuksen Munkkiniemen kansallisseuran järjestämään tilaisuuteen.
Kuunneltuaan nuoren kokoomuspolitiikon, Juha Vikatmaan, maanpuolustusmäärärahoja voimakkaasti arvostelleen puheenvuoron Nihtilä nousi vastaamaan siihen. Vastauksessaan hän ihmetteli, miksi nuoriso hyljeksii maanpuolustusta. Istuutuessaan puheenvuoronsa jälkeen paikalleen Nihtilä sai sydänkohtauksen, joka johti paikalla olleiden lääkärien antamasta ensiavusta huolimatta kuolemaan.
Julkaisuja
Nimellä V. Nihtilä:
Feininger
Feininger voi tarkoittaa:
Isabella Stewart Gardner
Isabella Stewart syntyi varakkaan liikemiehen tyttäreksi. Hän solmi vuonna 1860 avioliiton John L. Gardnerin kanssa joka kuului Bostonin vanhaan elittiin. Isabella Stewart Gardner yritti soluttautua Bostonin seuraelämään, mutta seurapiirit eivät häntä hyväksyneet. Koti pysyi hiljaisena 1870-luvulle saakka, kunnes siellä alettiin pitää juhlia, jotka hämmensivät kaupungin konservatiivista yläluokkaa ja antoivat myös paljon puhuttavaa. Älykkäänä ja erikoisena henkilönä Stewart Gardner veti puoleensa kuvataiteilijoita, näyttelijöitä ja muusikkoja. Paljon puhuttavaa seurasi siitä, että hän kävi katselemassa nyrkkeilyotteluja.
Bostonin sinfoniaorkesteri ja monet musiikin opiskelijat saivat Stewart Gardnerista tukijan. Häntä alkoi kiinnostaa myös kuvataide ja taidekriitikko Bernard Berenson alkoi auttaa häntä kokoelman keräämisessä. Hän teki aviomiehensä kanssa useita ostomatkoja Eurooppaan ja Aasiaan. Aviomies kuoli vuonna 1898, mutta Stewart Gardner jatkoi kokoelman keräämistä. Nyt hän osti myös aikalaistaidetta kuten John Singer Sargentin ja James McNeill Whistlerin töitä alankomaalaisten ja renessanssin mestareiden ohella.
Vuonna 1899 Stewart Gardner ryhtyi rakennuttamaan galleriaa. Se on kopio 1500-luvun italialaistyyppisestä huvilasta, jonka suunnitteluun Stewart Gardner osallistui. Hän otti osaa myös itse rakentamiseen. Taidekokoelma asetettiin sinne hänen oman suunnitelunsa mukaiseen järjestykseen. Yleisölle se avattiin vuonna 1903.
Testamentissaan Isabella Stewart Gardner lahjoitti museonsa Bostonin kaupungille. Siinä on ehto, että mitään ei saa siirtää, järjestellä uudelleen tai lisätä. Tämä testamentin ehto kumottiin oikeudessa vuonna 2009 ja museoon rakennettiin Renzo Pianon suunnittelema lisärakennus vuonna 2012.
Celorico de Basto
Celorico de Basto on kunta Bragan piirissä, Portugalissa. Sen pinta-ala on 181,1 km² ja väkiluku noin 20 100.
Henki (Disney)
Henki on Disneyn vuoden 1992 Aladdin-elokuvassa esiintyvä kuvitteellinen hahmo. Henki on sininen jinni, jolla on musta pulisonkimainen parta, lyhyet mustat hiukset ja kultaiset rannekorut. Henki asuu kullanvärisessä taikalampussa, jonne hänet on vangittu. Hengen taikalamppu on sijainnut 10 000 vuoden ajan Ihmeiden Onkalossa seissen jalustalla. Henki kykenee täyttämään kolme toivomusta herralleen, mutta hän ei voi tappaa ketään, pakottaa toista rakastumaan väkisin tai herättämään kuolleita, vaikka viimeksi mainitun Henki teoriassa kykenee tekemään, mutta hän itse ei halua tehdä sitä. Hengellä on mahtavat kosmiset voimat, mutta hänen elintilansa lampun sisällä on hyvin pieni, "yksiö ilman mukavuuksia". Jos Hengen lamppu tuhoutuu Hengen ollessa vielä vangittuna lamppuunsa, Henkikin tuhoutuu.
Henkeä ääninäytteli vuoden 1992 elokuvassa Robin Williams ja vuoden 2019 Aladdin-elokuvassa Henkeä esitti Will Smith.
Rooli
Elokuvassa Aladdin löytää Hengen taikalampun Ihmeiden Onkalosta ja hieromalla sitä vapauttaa Hengen lampustaan. Henki esittelee itsensä Aladdinille ja selittää tälle Hengen säännöt. Aladdin käänteispsykologian avulla huijaa Hengen pelastamaan hänet Onkalosta toivomustaan käyttämättä, jolloin Henki vie Aladdinin keitaalle. Henki järkyttyy tajuttuaan Aladdinin huijanneen häntä ja kieltäytyy antamasta enää näytteitä kyvyistään. Aladdinin kysyttyä Hengeltä, mitä tämä itse toivoisi, Henki paljastaa toivovansa vapautta lampustaan, johon hänet on vangittu. Henki kertoo Aladdinille vapautuvansa lampusta ainoastaan, jos hänen herransa toivoo Hengen vapaaksi. Aladdin lupaa hengelle vapauttavansa hänet kolmannella toiveellaan ja toivoo Hengen muuttavan hänet prinssiksi, minkä Henki toteuttaa. Myöhemmin Henki neuvoo Aladdinia olemaan oma itsensä, jotta hän voi saada Prinsessa Jasminen itselleen. Myöhemmin Aladdinin käytettyä toisen toiveensa, Henki pelastaa Aladdinin hengen sen jälkeen, kun Jafar määräsi Razoulin heittämään Aladdinin meren pohjaan. Seuraavana päivänä Henki onnittelee Aladdinia Jasminen kosittua häntä ja muistuttaa Aladdinia lupauksestaan, mihin Aladdin vastaa, ettei hän voi vapauttaa Henkeä, koska ilman häntä hän ei ole mikään, mistä Henki pettyy ja palaa lamppuunsa. Myöhemmin Jago, Jafarin lemmikkipapukaija varastaa hengen lampun ja toimittaa sen Jafarille. Jafar toivoo Hengeltä tahtovansa Agrabahin sulttaaniksi ja myöhemmin Henki nostaa sulttaanin palatsin vuorelle ja toteuttaa Jafarin toisen toivomuksen muuttaen hänet maailman mahtavimmaksi noidaksi. Myöhemmin Aladdin huijaa Jafarin käyttämään kolmannen toiveensa muuttuakseen itse Hengeksi, koska Henki on häntä voimakkaampi. Henki muuttaa Jafarin häntä voimakkaammaksi Hengeksi, joka joutuu välittömästi vangiksi omaan mustaan lamppuunsa, koska Henget joutuvat olemaan vankina lampussaan. Tämän jälkeen Henki lähettää Jafarin lampun Ihmeiden Onkaloon. Aladdinin valmistautuessa hyvästelemään Jasminen henki muistuttaa häntä hänen viimeisestä toiveestaan, jolloin hän voi jälleen olla prinssi, mutta Aladdin käyttää viimeisen toiveensa vapauttaen Hengen lampustaan, jolloin Hengen rannekorut, jotka toimivat kahleina, katosivat. Henki kiittää Aladdinia tästä ja lähtee kiertämään maailmaa hyvästellen ystävänsä.
Muussa fiktiossa
Henki esiintyy myös elokuvan jatko-osassa Jafarin paluu, jossa hän paljastaa menettäneensä osan voimistaan vapauduttuaan, mutta kykenevänsä edelleen taikomaan ja muuttamaan muotoaan. Myöhemmin Henki joutui Jafarin vangitsemaksi, mutta Jago vapauttaa hänet ja Henki pelastaa Aladdinin viime hetkellä mestaukselta ja vapauttaa vangitut sulttaanin ja Jasminen. Henki myöhemmin auttoi Aladdinia lopputaistelussa Jafaria vastaan. Henki esiintyi myös elokuvassa Aladdin ja varkaiden kuningas sekä Aladdin-piirrossarjassa, jossa selvisi, että Henki kykeni vapauttamisestaan huolimatta yhä nukkumaan lampussaan, mutta mukavammin kuin vangittuna ollessaan. Sarjassa Henki myös tapasi naispuolisen Hengen Edenin ja aloitti romanttisen suhteen hänen kanssaan.
Henki esiintyi myös Mikin klubi -sarjassa ja cameo-roolissa Herkules-animaatiosarjan jaksossa "Hercules and the Arabian Night", jossa hän iski nyrkillään Piinan ja Paniikin takaisin manalaan. Televisiosarjassa Descendants: Wicked World paljastettiin, että Hengellä on Jordan-niminen tytär, joka asuu omassa lampussaan vapaana ja jolla on samat kyvyt kuin isällään. Henki toimii myös opettajana Auradonin koulussa ja on Auradonin konsulin jäsen.
Henki esiintyy myös Olipa kerran -televisiosarjan ensimmäisellä, kolmannella, neljännellä, viidennellä ja kuudennella kaudella merkittävänä sivuhahmona. Sarjassa Kuningas Leopold löytää Hengen taikalampun merenrannalta ja Henki kertoo kuninkaalle surullisen alkuperänsä. Leopold toivoo Hengen vapaaksi lampustaan ja heistä tulee ystävät. Henki myöhemmin rakastuu Kuningatar Reginaan ja tietämättään avustaa tätä kuninkaan tappamisessa ja myöhemmin kuningatar vangitsee Hengen Taikapeiliinsä ja Hengestä tulee kuningattaren apulainen ja neuvonantaja. Myöhemmin kuningattaren luoman kirouksen seurauksena Henki joutuu Storybrookeen Sidney Glass-nimisenä miehenä toimien paikallisen lehden päätoimittajana ollen edelleen Reginan apulainen. Sarjassa Henkeä esitti Giancarlo Esposito.
Naxaliitit
pienoiskuva|Naxaliittien vaikutusalueet vuonna 2007 pienoiskuva|Naxaliittien vaikutusalueet 2013 pienoiskuva|Naxaliittien vaikutusalueet 2018 Naxaliitit on Intiassa vaikuttava vallankumouksellinen kommunistinen liike. Ideologisesti naxaliitit ovat maolaisia. Liike syntyi Länsi-Bengalissa, mutta se on levinnyt laajalti maaseutuvaltaiseen ja kehittymättömään Itä-Intiaan. Intian hallitus pitää Intian kommunistista puoluetta (maolainen) ja eräitä muita naxaliittiryhmittymiä terroristeina.
Tyttö joka leikki tulella
Tyttö joka leikki tulella on vuonna (2009) tehty ruotsalainen elokuva. Se on suoraa jatkoa menestyneelle Miehet jotka vihaavat naisia -elokuvalle ja perustuu tämän tavoin Stieg Larssonin Millennium-rikosromaanitrilogian samannimisiin teoksiin. Elokuvan on ohjannut ruotsalainen Daniel Alfredson.
Naxaliitit
Historia
Nimitys naxaliitti tulee Naxalbarista, pienestä kylästä Länsi-Bengalissa, jossa Intian kommunistisen puolueen (marxilainen) (CPM) eräs ryhmittymä nousi kapinaan 25. toukokuuta 1967, kun paikalliset viranomaiset hyökkäsivät erään kyläläisen kimppuun maariidan vuoksi. Liikkeen johtajia olivat Charu Majumdar ja Kanu Sanyal. Samana vuonna naxaliitit muodostivat yleisintialaisen kommunistivallankumouksellisten koordinointikomitean (All India Coordination Committee of Communist Revolutionaries, AICCCR) ja erosivat CPM:sta. Järjestö kasvoi vähitellen kastittomien ja adivasien kaltaisten huono-osaisten kansanosien noustessa kapinaan kokemaansa sortoa vastaan.
Tyttö joka leikki tulella
Juoni
Lisbeth Salander on ollut kiertelemässä maailmaa vuoden ajan. Hän on nyt rikas nainen. Hän palaa Ruotsiin ja ostaa yrityksensä Wasp Enterprises nimissä valtavan loistoasunnon aivan Tukholman keskustasta. Muutaman asunnon huoneista hän sisustaa ostamalla kaiken tarvittavan yhdellä kerralla Ikeasta ja asentaa huippuluokan valvontalaitteiston.
Naxaliitit
Historia
1970-luvun lopussa Mao Zedongin kuolema ja kiinalaisen tuen loppuminen kansainvälisille vallankumouksellisille liikkeille johti naxaliittijärjestöjen pirstaloitumiseen. 1980-luvulla arvioiden mukaan Intiassa vaikutti arviolta 149 itsenäistä naxaliittiliikettä. Liikkeen kasvua ovat hidastaneet kaupungistuminen, yhteiskunnan huono-osaisimpien olojen parantuminen sekä kommunismin suosion väheneminen Intiassa. 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä naxaliitit hallitsivat arviolta kolmasosaa Intian maa-alueesta. Intian sisäministeriön arvion mukaan vuonna 2018 niiden vaikutusalue oli vähentynyt käsittämään 30 piirikuntaa. Naxaliitteja on arvosteltu suojelusrahan kiristämisestä maanviljelijöiltä ja keskiluokkalaisilta maanomistajilta, joilla ei ole varaa palkata turvajoukkoja suojakseen.
Tyttö joka leikki tulella
Juoni
Hän vierailee entisen tyttöystävänsä Miriam Wun ja entisen edunvalvojansa Holger Palmgrenin luona, jonka hän ei edes tiennyt enää olevan elossa. Hän antaa entisen asuntonsa Miriamin käyttöön ja maksaa huonokuntoiselle Palmgrenille lisäkuntoutusta. Salander päättää myös kohdata edunvalvojansa Bjurmanin uudelleen kasvotusten. Tavattuaan sattumalta Blomkvistin Salander hakkeroi Blomkvistin tietokoneen ja saa tietää, että Millennium-lehti on tekemässä paljastusjuttua Itä-Euroopasta tulevasta ihmiskaupasta ja prostituutiosta.
Pian murhataan Millenniumin uusi työntekijä, prostituutiojutun kanssa työskennellyt Dag Svensson ja hänen naisystävänsä kriminologi Mia Bergman. Poliisi saa selville, että murhassa käytetyn aseen omistaa asianajaja Bjurman - joka myös löydetään murhattuna. Monien syiden vuoksi mm. murha-aseessa olevien sormenjälkien vuoksi Lisbeth Salanderista tulee murhaepäilty. Iltapäivälehden onnistuu saada selville, että Salander on epäilty, ja se julkaisee hänestä etsintäkuulutuskuvan.
Naxaliitit
Historia
Kongressipuoluetta edustanut pääministeri Manmohan Singh kuvaili vuonna 2006 naxaliitteja maansa suurimmaksi sisäiseksi turvallisuusuhaksi. Hänen hallituksensa tehosti naxaliittien vastaista sotaa muun muassa sotilaallistamalla poliiseja ja yrittämällä saada armeijaa mukaan naxaliittien vastaiseen kampanjaan. Hänen ideansa sai osakseen vastustusta sekä armeijan sisältä kuin myös puolueestaan, minkä vuoksi siitä luovuttiin. Toisena vaihtoehtona hallitus päätti aseistaa ja tukea maolaisia vastaan taistelleita ryhmittymiä.
Mustakulma-albatrossi
Mustakulma-albatrossi (Thalassarche melanophris) on keskikokoinen eteläisen pallonpuoliskon albatrossi. Lajin nimesi Coenraad Jacob Temminck 1828.
Tyttö joka leikki tulella
Juoni
Tästä huolimatta sekä Milton Securityn toimitusjohtaja Armanskij että Mikael Blomkvist uskovat Salanderin viattomuuteen. Blomkvist lähettää viestin Salanderille, jossa kertoo että henkilö murhien takana on nimeltään Zala. Nimi esiintyy myös Dag Svenssonin juttumateriaaleissa.
Naxaliitit
Historia
Vuonna 2014 pääministerinä aloittaneen Intian kansanpuoluetta edustaneen Narendra Modin ensimmäinen hallitus muodosti uuden strategian naxaliitteja vastaan. Suunnitelma oli keskittyä erityisesti 23 piirikuntaan, joissa äärivasemmistolainen väkivalta oli yleisintä. Modin hallituksen idea oli myös lisätä adivasien edustusta julkisuudessa tukemalla heidän juhliaan rahallisesti sekä nimeämällä teitä ja lentokenttiä kuuluisien adivasien mukaan. Vuonna 2017 hallitus esitteli uuden SAMADHAN-suunnitelman, jonka tarkoitus oli estää naxaliittien saama taloudellinen tuki vähentämällä rahanpesua. Tarkoitus on myös merkitä räjähdysaineet erityisillä tunnistusnumeroilla joiden avulla selviää mistä vasemmistoradikaalien aseet ovat peräisin.
Nancy Zhou
Nancy Zhou (s. 1993 Texas) on yhdysvaltalainen viulisti.
Naxaliitit
Historia
Osavaltiotasolla vuonna 2011 valittu Länsi-Bengalin pääministeri Mamata Banerjee esitteli samana vuonna tuki-ideansa naxaliittien kuntouttamiseksi osaksi yhteiskuntaa. Banerjee lupasi noin 2 000 rupian kuukausittaisen tuen kolmeksi vuodeksi naxaliiteille jotka luopuvat aseistaan. Hänen edeltäjänsä, marxilainen kommunistijohtaja, Buddhadeb Bhattacharjee kritisoi tuolloin, että Banerjeen pehmeämpi strategia antoi naxaliiteille tilaisuuden ryhmittäytyä uudelleen. Chhattisgarhissa valittiin vuonna 2019 ensimmäisen kerran adivasitaustainen kuvernööri Anusuiya Uikey. Kuvernööri lupasi parantaa adivasien asemaa sekä tuoda antautumishaluisten naxaliittien asian henkilökohtaisesti sisäministeriön tietoon saadakseen heille tarvittavaa tukea. Hänen neuvottelunsa kapinallisten kanssa saivat monet heistä liittymään naxaliitteja vastaan toimiviin joukkoihin.
Tyttö joka leikki tulella
Juoni
Salander saa selville että Sandström, yksi Millenniumin tulevan paljastusjutun seksinostajista, on ollut yhteydessä Zalaan, ottaa tämän vangiksi ja uhkaa tappaa miehen saadakseen tietää enemmän. Salander menee Bjurmanin kesämökille, jonne Bjurman on piilottanut hänestä esitutkintamateriaalia vuodelta 1993, jossa on Turvallisuuspoliisin Gunnar Björckin ja Peter Teleborianin välistä kirjeenvaihtoa. Psykiatri Peter Teleborian, joka oli piinannut Lisbethiä tämän lapsuuden aikana Sankt Stefanin mielisairaalassa, on yhteydessä useihin muihin salaliitossa olleisiin henkilöihin.
Nancy Zhou
Zhou syntyi kiinalaisille maahanmuuttajavanhemmille. Hän aloitti viulunsoiton isänsä Long Zhoun johdolla 4-vuotiaana ja piti ensimmäisen soolokonserttinsa 5-vuotiaana. Hän kävi Keystone-koulua San Antoniossa ja pääsi opiskelemaan New England Conservatory of Musiciin Miriam Friedin johdolla. Kuningatar Elisabetin musiikkikapellissa häntä opetti Augustin Dumay. Zhou tunsi mielenkiintoa myös kirjallisuutta kohtaan ja sai Harvard Collegesta Bachelor of Arts -arvon. Mestarikursseilla Zhoun opettajiin ovat kuuluneet Nadja Salerno-Sonnenberg, Peter Oundjian, Pinchas Zukerman, Glenn Dicterow ja Kōichirō Harada. Vuodesta 2009 alkaen Zhou pääsi Anne-Sophie Mutterin säätiön stipendin turvin pitämään lukuisia resitaaleja Eurooppaan.
Tyttö joka leikki tulella
Juoni
Kun Salander saa tietää, että vaalea jättiläismäinen mies oli hyökännyt Miriam Wun ja nyrkkeilyvalmentaja Paolo Roberton kimppuun luullen Miriamia Lisbethiksi, hän jäljittää Ronald Niedermann -nimisen jättiläisen Göteborgin alueelta Gossebergasta. Salander seuraa jälkiä ja huomaa, että jättiläinen on Zalatšenkon seurassa. Lisbeth kohtaa heidät kasvotusten, mutta jää kiinni. Zalatšenko kertoo Niedermannin olevan Lisbethin velipuoli aiemmasta suhteestaan Saksassa. Lisbeth viedään ulos, häntä ammutaan ja hänet haudataan elävältä. Salander selviää hengissä, onnistuu kaivamaan itsensä ylös haudasta, käy Zalatšenkon kimppuun kirveellä ja ampuu kohti Niedermannia. Blomkvist löytää Lisbethin ja Niedermann pakenee. Lisbeth viedään helikopterilla sairaalaan, Zalatšenko ambulanssilla.
Naxaliitit
Jäsenet
Naxaliittien toiminnasta valtaosa tapahtuu maan vähiten kehittyneillä alueilla, joissa adivasit ja alhaiskastiset muodostavat suuren osan väestöstä. Intian itäisillä heimoalueilla pääsy koulutus-, terveys ja oikeusjärjestelmän pariin on ollut haasteellista, minkä vuoksi alueilla on perinteisesti kytenyt tyytymättömyyttä. Myös valtion rakennushankkeet ovat johtaneet ajoittain ihmisten pakkosiirtoihin, mistä kärsivät varsinkin huonoimmassa sosiaalisessa asemassa olevat. Kostonhalua ovat lietsoneet myös kapinoiden kukistamisen yhteydessä käytetyt raa'at otteet sekä raiskaukset. Pelko raiskauksista on saanut naisia liittymään kapinallisjärjestöihin siinä määrin, että arvioiden mukaan naxaliittien jäsenistä lähes puolet ovat naisia.
Mustakulma-albatrossi
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 80–95 cm ja siipien kärkiväli keskimäärin 2,4 m. Lajinimi on peräisin silmän yllä olevasta kapeasta mustasta juovasta. Vartalo ja pää ovat valkoiset, siipien yläpinta ja selkä ovat tummanharmaat ja siipien alapinta mustan ja valkoisen kuvioima. Pyrstö on tumma. Nokka on keltainen. Nuoret ja esiaikuiset linnut ovat aikuisen värisiä, mutta nokka on tumman luunvärinen ja siinä on tumma kärkitäplä. Sukupuolet ovat samannäköiset. Koiras on hieman naarasta kookkaampi. Laji voi elää yli 30-vuotiaaksi.
Tyttö joka leikki tulella
Vastaanotto
Nyt-liitteessä neljä kriitikkoa antoi elokuvalle pistekeskiarvon 2,5.
Mustakulma-albatrossi
Esiintyminen
pienoiskuva|left|Levinneisyys Maailman populaation koko on 1–2,5 miljoonaa yksilöä, joista pesiviä pareja on noin 530 000–680 000. Laji on yksi runsaslukuisimmista albatrosseista. 60–80 % mustakulma-albatrosseista pesii Falklandinsaarilla, 10–20 % Etelä-Georgiassa ja 3–20 % Chilen edustan saarilla. Pienempiä populaatioita asuu myös Intian valtamerellä Kergueleninsaarilla ja Crozetsaarilla sekä Australian ja Uuden-Seelannin vesillä Heard-, McDonald-, Macquarie-, Campbell-, Antipodes- ja Snares-saarilla.
Lajin pesimäpopulaatioiden havaittiin 2010-luvulla tehdyissä tutkimuksissa olevan pääsääntöisesti kasvussa, vaikka pitkäsiimakalastus uhkaa lajia.
Lisääntyminen
pienoiskuva|Thalassarche melanophris Pari muodostaa elinikäisen parisuhteen. Sukukypsä noin 10 vuoden ikäisenä. Laji pesii joka vuosi. Pesä on noin 60 cm korkea kasa, joka on koottu ruohoista ja mudasta. Naaras munii yhden munan, jota molemmat puolisot hautovat.
Ravinto
Syö pääasiassa krillejä mutta myös mustekaloja, kaloja ja haaskoja.
Nancy Zhou
Orkesteridebyyttinsä Zhou teki 13-vuotiaana San Antonion sinfoniaorkesterin kanssa. Sittemmin hän on soittanut muiden muassa Tukholman kuninkaallisen filharmonisen orkesterin, Radion sinfoniaorkesterin, Pietarin filharmonikkojen, Shanghain sinfoniaorkesterin, Kiinan kansallisen sinfoniaorkesterin ja San Diego Symphonyn kanssa. Zhou on esiintynyt sellaisten kapellimestarien kuin Jaap van Zwedenin, Sakari Oramon, Hannu Linnun, Kim Eun-sunin, Peter Oundjianin, Christoph Poppenin, Jean-Jacques Kantorowin, Gilbert Vargan, Michael Sternin, Darrell Angin, Jurjen Hempelin, Muhai Tangin, Sebastian Lang-Lessingin ja Ken-David Masurin johdolla. Zhou on tehnyt esiintymisiä monilla festivaaleilla; vuonna 2017 hänet kutsuttiin vierailevana taiteilijana ja henkilökunnan jäsenenä Encore Chamber Music -festivaaliin.
Vuonna 2009 Zhou voitti kansainvälisen Johansen-kilpailun ja Kiinan kansainvälisen viulukilpailun. Joulukuussa 2010 hän eteni Sibelius-viulukilpailun finalistiksi ja sai samalla erikoispalkinnon Kaija Saariahon Tocar-teoksen parhaasta esityksestä. Lisäksi Zhou pääsi semifinalistiksi kansainvälisessä Tšaikovski-kilpailussa 2011 ja kansainvälisessä Wieniawski-viulukilpailussa 2006. Vuonna 2018 hän voitti Shanghain Isaac Stern -viulukilpailun.
Zhou on antanut viulunsoiton opetusta ja pitänyt mestarikursseja esimerkiksi säännöllisenä vierailijana Taiwanilla. Keväällä 2020 hän perusti yksityisen onlinestudion maailmanlaajuista opetuksen tarjoamista varten.
Hurrikaani Lorenzo
Maihinnousu ja tuhot
Lorenzo saapui maihin perjantaina 28. syyskuuta lähellä Tuxpania. Lauantaina ilmoitettiin ainakin kolmen ihmisen kuolleen myrskyn aiheuttamissa mutavyöryissä. 85 000 kotitaloutta jäi ilman sähköä.
Lähteet
Atlantische Hurrikansaison 2007
Peter Oundjian
thumb|right|Peter Oundjian johtamassa Toronton sinfoniaorkesteria
Oundjian syntyi armenialais-brittiläiselle isälle ja brittiläiselle äidille. Hän asui vuodesta 1960 Lontoon Purleyssa, ja hän soitti alun perin isänsä ja kahden siskonsa tavoin pianoa. Vuonna 1963 Oundjian aloitti koulussa viulutunneilla käymisen; lisäksi hän lauloi koulun kuorossa ja oli poikasopraanona Westminster Abbeyn kuorossa. Hän tapasi Benjamin Brittenin, joka vaikutti Oundjianin kiinnostukseen orkesterinjohtoa kohtaan ja päästi tämän esiintymään kolmelle tekemälleen levytykselle. Vuosina 1968–1970 Oundjian sai Lontoossa viuluopetusta Bela Katonalta, ja vuosina 1970–1972 hän opiskeli Manoug Parikianin johdolla.
Vuosina 1974–1975 Oundjian opiskeli Royal College of Musicissa, jossa hän sai ansioituneimman opiskelijan kultamitalin ja Stoutzker-palkinnon. Hän osallistui Pinchas Zukermanin mestarikurssille, sai tukea Yehudi Menuhinilta ja pääsi vuosiksi 1975–1981 opiskelemaan Juilliard School of Musiciin, josta sai musiikin kandidaatin ja maisterin (1981) arvot. Oundjianin viulunsoiton opettajina toimivat Juilliard Schoolissa Ivan Galamian (1975–1977), Itzhak Perlman (1977–1978) ja Dorothy DeLay (1978–1980). Lisäksi Oundjian sai orkesterinjohdon opetusta. Hän suuntautui alun perin viulusolistin uralle ja piti muun muassa esiintymisiä Toronton sinfoniaorkesterin kanssa sekä teki vuonna 1985 kiertueen National Arts Centre Orchestran kanssa. Vuonna 1980 hän sai ensipalkinnon kansainvälisessä viulukilpailussa Chilen Viña del Marissa. Vuosina 1981–1995 Oundjian toimi Tokyo String Quartetin ensimmäisenä viulistina. 1980-luvun loppupuolella hän alkoi kärsiä fokaalisesta dystoniasta, joka vaikutti hänen vasempaan käteensä. Siksi hän siirtyi uralle kapellimestarina ja sai vuonna 1995 oppitunteja André Previniltä.
Debyyttinsä kapellimestarina Oundjian teki 15. heinäkuuta 1995 Caramoorin kesämusiikkifestivaalin 50-vuotisjuhlakonsertissa Orchestra of St. Luke'sin kanssa. Hänet kutsuttiin festivaalille johtamaan monia uusia konsertteja, ja vuosina 1997–2003 hän toimi festivaalin taiteellisena johtajana. Lisäksi hän työskenteli vuosina 1998–2003 Amsterdamin Nieuw Sinfoniettan musiikillisena johtajana, 2003–2006 Coloradon sinfoniaorkesterin päävierailijana ja 2006–2009 Detroitin sinfoniaorkesterin päävierailijana. Vuonna 2003 Toronton sinfoniaorkesteri nimitti Oundjianin musiikilliseksi johtajakseen vuodesta 2004 alkaen. Hänestä tuli ensimmäinen kanadalainen tässä asemassa Ernest MacMillanin jälkeen. Vuosina 2012–2018 Oundjian toimi Skotlannin kuninkaallisen kansallisorkesterin musiikillisena johtajana. Vuonna 2019 hän sai nimityksen Coloradon musiikkifestivaalin musiikilliseksi johtajaksi oltuaan aiemmin sen taiteellisena neuvonantajana. Oundjianista tuli Yalen yliopiston musiikkikoulun vieraileva professori vuonna 1981, ja hän sai oppilaitoksen Sanford Medalin vuonna 2013. Vuonna 2009 hän sai San Franciscon musiikkikonservatorion kunniatohtorin arvon.
Design the Skyline
Design the Skyline (alun perin nimeltään Extra Large Kids) oli vuonna 2007 perustettu yhdysvaltalainen yhtye, joka oli kiinnitettynä Victory Recordsille. Yhtye keräsi paljon negatiivisia ääniä demokappaleen "Surrounded By Silence" takia. Yhtye julkaisi 16. päivä elokuuta debyyttialbuminsa, Nevaehin, jolta julkaistiin kaksi singleä. Vuonna 2010 yhtye vaihtoi nimensä ja kosketinsoittaja James "Keebler" Lemos liittyi mukaan.
Design the Skylinen musiikki luokitellaan yleensä elektro-metalliksi, metalcoreksi tai popcoreksi. Päivää ennen albumin Nevaeh julkaisemista, 16-vuotias basisti Ethan Whitea, pyydettiin eroamaan yhtyeestä. Syynä oli tiettävästi hänen unohtamansa harjoittelupäivämäärät, joihin hän ei ollut osallistunut, vaikka White totesi syyn olevan hänen ikänsä. Musiikkivideo kappaleeseen "Break Free From Your Life" julkaistiin 30. päivä elokuuta. White on mukana videon kuvauksissa.
Unkarin jääkiekkomaajoukkue
thumb|right|Puola–Unkari-ottelu 12. huhtikuuta 2006
Design the Skyline
Heinäkuussa 2013 yhtye ilmoitti jäävänsä määrittelemättömän pituiselle tauolle jäsenten keskittyessä omiin musiikillisiin projekteihinsa.
Unkarin jääkiekkomaajoukkue
Unkarin jääkiekkomaajoukkue edustaa Unkaria miesten jääkiekon kansainvälisissä otteluissa. Maa liittyi Kansainvälisen jääkiekkoliiton jäseneksi vuonna 1927.
Rekisteröityneitä miesjääkiekkoilijoita Unkarissa on yhteensä 1 330, jäähalleja 49. Nykyisin joukkuetta valmentaa Sean Simpson.
Arvokisamenestys
Unkari on osallistunut kolme kertaa olympialaisten jääkiekkoturnaukseen sijoittuen parhaimmillaan kahdeksanneksi Garmisch-Partenkirchenissä vuonna 1936. Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa sen paras sijoitus on viides vuodelta 1937. Vuoden 1938 turnauksessa Unkari järjesti yllätyksen nappaamalla pisteen itseltään Kanadalta. Aiemmin tähän olivat eurooppalaisista joukkueista pystyneet vain Ruotsi vuonna 1931 ja Iso-Britannia vuoden 1936 olympiaturnauksessa.
2000-luvulla
Vuonna 2001 1. divisioonan turnauksen viimeisessä ottelussa Unkari hävisi jatkoajalla ratkaisevassa ottelussa Italialle ja jäi näin maalin päähän pääsarjapaikasta.
Unkari nousi korkeimmalle sarjatasolle 70 vuoden tauon jälkeen vuonna 2008, ja pelasi Sveitsissä jääkiekon maailmanmestaruusturnauksessa 2009. Se ei ole kuitenkaan pystynyt haastamaan jääkiekon suurmaita, mutta noissa kisoissa se hävisi niukasti Slovakialle yhden maalin erolla 4–3. Nykyisin Unkari on vakiintunut 1. divisioonan yhdeksi ennakkosuosikiksi, tosin ollen kisojen lohkossa usein täpärästi toiseksi paras.
Sotšin talviolympialaisten karsinnoissa Unkarin tie päättyi esikarsintaan, kun se hävisi lohkonsa viimeisen ratkaisevan pelin Alankomaille rangaistuslaukauskilpailussa.
Keväällä 2015 Unkari sijoittui 1. divisioonan A-lohkon turnauksessa toiseksi ja nousi ylimmälle tasolle maailmanmestaruusksoihin vuodeksi 2016.
Tunnettuja pelaajia
Kolme unkarilaista pelaajaa on varattu NHL-joukkueisiin:
Myös unkarilainen maalivahti Adam Vay nousi kuuluisuuteen otteistaan vuoden 2016 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa.
Marks Teyn rautatieasema
Marks Teyn rautatieasema on rautatieasema Great Eastern Main Linen varrella Marks Teyssä, Essexissä. Se on myös Sudburyyn kulkevan Gainsborough Linen eteläinen pääteasema.
Asema avattiin 29. maaliskuuta 1843. Sitä käytti 577 550 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Tsani (kirjain)
Sani äännetään yleensä tai.
Kaijonharjun suuralue
Kaijonharjun suuralue on yksi Oulun kaupungin 23:sta suuralueesta. Suuralue sijaitsee keskustan pohjoispuolella valtatien 4 itäpuolella. Kaijonharjun suuralueella on 20 121 asukasta ja 9 554 asuntokuntaa. Asukasluku on kasvanut viime vuosina merkittävästi Ritaharjun kaupunginosan rakentuessa. Lisäksi suuralueella on 9 912 työpaikkaa. Oulun yliopiston ja Oulun ammattikorkeakoulun Linnanmaan kampukset sijaitsevat suuralueella.
King Georgen piirikunta
King Georgen piirikunta on Yhdysvaltojen Virginian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 26 836 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on King Georgen kunta. Piirikunta perustettiin vuonna 1720.
Granada
Granada on kaupunki ja Granadan maakunnan pääkaupunki Andalusian itsehallintoalueella Espanjassa. Kaupungin asukasluku vuoden 2016 alussa oli 234 758. Granadan metropolialueella asuu alueen määritelmästä ja lähteestä riippuen noin 450 000–500 000 asukasta.
Granada sijaitsee Sierra Nevadan juurella ja kahden joen, Darron ja Genilin yhtymäkohdassa.
Granadan tunnetuin nähtävyys on Alhambra, 142 000 neliömetrin laajuinen maurien linnoitus ja palatsi. Kaupungista tuli vuonna 1238 islamilaisen Granadan kuningaskunnan pääkaupunki, jona se oli 2. tammikuuta 1492 asti, jolloin katolilaiset kuninkaat (Isabella Katolilainen ja Ferdinand Katolilainen) valloittivat sen, ja kaupunki liitettiin Kastiliaan.
Granada on tunnettu Espanjassa myös yliopistostaan, joka perustettiin vuonna 1532.
Granada on kolmen jalkapalloseuran kotikaupunki. Nämä ovat Granada 74, Granada CF ja Granada Atlético CF. Kaupungissa toimii myös koripalloseura CB Granada.
Finlandia-palkinto
Finlandia-palkinto on vuonna 1984 perustettu suomalainen kirjallisuuspalkinto, jonka jakaa vuosittain Suomen Kirjasäätiö tunnustuksena ansiokkaan romaanin kirjoittajalle. Alun perin palkinto myönnettiin mille tahansa kaunokirjalliselle teokselle, mutta vuodesta 1993 sen on voinut saada vain romaani. Samana vuonna sääntöjä muutettiin siten, että lopullisen palkinnonsaajan valitsee kolmijäsenisen lautakunnan ehdolle nimeämistä 3–6 kirjasta yksi tuomari. Finlandia-palkinto on Suomen tunnetuin kirjallisuuspalkinto.