cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Femte akten
Femte akten: Litterär resa genom det yngsta Tyskland on vuonna 1937 ilmestynyt suomenruotsalaisen kirjailijan Göran Steniuksen esseekokoelma ja matkakertomus natsi-Saksasta. Stenius asui kesällä 1936 Travemünden saksalais-pohjoismaisessa kirjailijakodissa ja vieraili myös Berliinin olympiakisoissa sekä Nürnbergin puoluepäivillä. Steniuksen matkaseurana oli Olavi Paavolainen, joka julkaisi omia vaikutelmiaan kirjassa Kolmannen valtakunnan vieraana.
Holmestrand
Historia
Holmestrand muodostaa luonnollisen sataman Oslonvuonon rannalla. Jo vuoden 1550 tienoilla hollantilaiset hakivat paikkakunnalta puutavaraa. Vuonna 1663 paikkakunnan satama alistettiin Tønsbergin alaisuuteen ja vuonna 1713 siitä tuli luotsiasema. Vuonna 1752 Holmestrand sai kaupunkioikeudet.
Collège de Montréal
Collège de Montréal on Québecin provinssissa Montréalissa sijaitseva high school, jossa opetusta annetaan luokille 7-11. Société de Saint-Sulpice perusti koulun 1. kesäkuuta 1767 roomalaiskatolisen kirkon seminaarikouluksi nimellä Petit Séminaire de Montréal. Vuosina 1773–1803 koulu tunnettiin nimellä Collège Saint-Raphaël.
1800-luvun puolivälissä muutamat koulun entisistä oppilaista toimivat aktivisteina first nations- ja métis-kansojen oikeuksia puolustavissa kahakoissa. Kuuluisimpina olivat mohawk-päällikkö Joseph Onasakenrat ja métis-johtaja Louis Riel.
thumb|left|Collège de Montréal
Koulu oli ensimmäinen high school Montréalissa ja on edelleen tunnustettu yhdeksi parhaimmista provinssissa. Se on eritoten tunnettu accelerated immersion ohjelmastaan, jossa englanninkielisistä kouluista tulleet ranskankielen perusteet osaavat oppilaat saatetaan kahdessa vuodessa samalle tasolle kuin ranskankielisistä (Frankofone) kouluista tulleet oppilaat. Alun perin koulu oli ainoastaan poikakoulu, mutta vuodesta 1995 lähtien koulu on ollut avoinna molemmille sukupuolille.
Vuonna 2008 Le Journal de Montréal sanomalehden tietojen mukaan koulun johtohenkilökunta ja johtaja Jacques Giguère on tehnyt suuren joukon koulutoimeen liittymättömiä hankintoja ja kuluja. Giguère osti koulun varoilla kalliita huonekaluja, vuokrasi luksushotellihuoneen joulujuhlan pitopaikaksi ja palkkasi itselleen yksityisen kunto-ohjaajan. Opettajien liitto ja henkilökunnan liitto ovat vaatineet hänen erottamistaan.
Holmestrand
Media
Paikallislehti Jarlsberg ilmestyy kolmesti viikossa. Sandessa ilmestyy Sande Avis torstaisin.
Viipurin taistelu (1940)
3. Divisioonan taistelut
8. maaliskuuta suomalaiset saivat torjuttua kaikki puna-armeijan hyökkäykset tykistönsä tehokkaan tuen avulla. Päivän aikana 3. divisioonalle alistettiin loputkin JR 14:stä ja seuraavana päivänä divisioonan puolustuslohkoa kavennettiin. Taistelutoiminnassa oli jälleen muutaman päivän hiljaisempi vaihe. JR 7 totesi puna-armeijan siirtävän edelleen lisää joukkojaan alueelleen.
Femte akten
Teoksessaan Stenius pyrkii säilyttämään puolueettomuuden kansallissosialistisen Saksan oppeihin nähden ja keskittyy raportoimaan maan kirjallisuus- ja kulttuurielämästä. Hän ei kirjassaan tuo kriittisesti esille maan hallinnon epädemokraattisuutta eikä liioin sen rotuoppeja. Sen vuoksi teosta on myös kutsuttu pelkästään ajan saksalaisen nykykirjallisuuden esittelyksi.
Steniuksen kirja on saanut nimensä Johann Wolfgang von Goethen Faustin viidennestä näytöksestä, jossa sen päähenkilön omistautuminen yhteiskunnan rakentamiseen aikakauden saksalaisten tulkintojen mukaan ennakoi kansallissosialismia.
Viipurin taistelu (1940)
3. Divisioonan taistelut
Sodan viimeisenä päivänä 13. maaliskuuta divisioonan joukot eivät enää käytännössä joutuneet taisteluihin puna-armeijan hitaasta etenemisestä johtuen. Sotatoimet päättyivät kello 11 ja divisioona oli täyttänyt tehtävänsä pitäen Viipurin hallinnassaan sodan loppuvaiheissa.
5. divisioonan taistelut
28. helmikuuta 5. divisioona aloitti vetäytymisensä väliasemasta edellisenä päivänä annetun käskyn mukaisesti. Divisioonan joukot jaettiin kolmeen erilliseen ryhmään, jotka tehtävineen alla :
Vetäytymisvalmistelut ja ryhmitysmuutokset saatiin tehtyä ilman vastustajan häirintää ja itse asemista irtaantuminenkin onnistui ongelmitta. Neuvostojoukot aloittivat oman etenemisensä divisioonan lohkolla hitaanlaisesti.
29. helmikuuta puna-armeijan yksiköt etenivät divisioonan lohkolla edelleen hitaasti, mutta voimakkaampi hyökkäys kohdistui divisioonan oikeaa naapuria vastaan (23. divisioona), joka joutui jättämään asemansa hyvinkin nopeasti aiheuttaen divisioonan joukkoihin kohdistuvan sivustauhan. Divisioonan esikunnan oli reagoitava saarrostusuhkaan ja se antoikin JR 14:lle vetäytymiskäskyn seuraavana päivänä.
thumb|left|300px|Taka-asemassa divisioonan joukot joutuivat jälleen tekemisiin puna-armeijan panssarivaunujen kanssa. Kuvassa tuhottu T-26. 1. maaliskuuta divisioonan joukoista varsinaisissa viivytystaisteluissa oli mukana vain JR 14 muiden yksiköiden ollessa jo taka-asemassa tai matkalla sinne. Naapuridivisioonan puolustuksen murruttua oli JR 14 vetäydyttävä kolmanteen (ja viimeiseen) viivytyslinjaan Karjalan esikaupungin ja Heinälammen väliselle alueelle. Taistelut olivat siis siirtymässä jo Viipurin kaupungin alueelle. Muu divisioona oli ryhmittymässä taka-asemaan siten, että Kärstilänjärven-Karjalan esikaupungin välisen puolustuslohkon eteläosa jäi Osasto Karhun (JR 15 ja 1 pataljoona JR 67:stä) vastuualueeksi ja pohjoisosa JR 67:n loppujen joukkojen vastuulle (joista kolmaskin pataljoona oli palautettu rykmenttinsä yhteyteen).
2. maaliskuuta aamuyöstä alkoi taistelu viimeisestä viivytyslinjasta ennen taka-asemaa. II/JR 14 joutui tuolloin yllättäen taisteluun sivustaansa kiertänyttä neuvosto-osastoa vastaan. Hyökkääjä oli päässyt kiertämään rintamaan jääneestä aukosta ja sai nopeasti haltuunsa osan pataljoonan asemista. Suomalaiskomentaja keskitti alueelle nopeasti III/JR 14, joka sai vastahyökkäystehtävän. Samanaikaisesti puna-armeijan todettiin päässeen etenemään myös rykmentin vasemmalla sivustalla uhkaavasti, joten hyökkäyskäsky peruttiin ja suomalaisjoukot saivat luvan vetäytyä taka-aseman läpi. JR 14 toteutti vetäytymisensä Tammisuon kautta Kostialaan, jossa rykmentti koottiin uudelleen ja se jäi paikalleen divisioonan reserviksi jo aiemmin annetun käskyn mukaisesti. Puna-armeijan joukot saivat ensimmäiset kosketukset suomalaisten taka-aseman etuvartioasemissa oleviin joukkoihin päivän kuluessa. Divisioonan komentaja oli selkeyttänyt etulinjan joukkojen taistelujaotusta siten, että JR 15 vastasi alueen oikean lohkon ja JR 67 vasemman lohkon puolustamisesta. Lohkojen välirajana oli Tammisuo.
3. maaliskuuta neuvostojoukot aloittivat etenemisensä kohti varsinaista taka-asemaa ja iltaan mennessä oli aseman etupuolelle sijoittuneiden taisteluetuvartioiden vetäydyttävä varsinaiseen asemaan. Puna-armeijan hyökkäysten voima kasvoi koko ajan ja jo muutaman päivän kuluttua voitiin puhua läpimurtoon tähdänneistä sotatoimista.
Seuraavina päivinä neuvostojoukot suorittivat lukuisia tiedusteluluonteisia hyökkäyksiä suomalaisasemaa vastaan. Puna-armeijan erityinen mielenkiinto kohdistui suomalaisasemaan kuuluneisiin eteentyönnettyihin tukikohtiin. Kiivaimmat taistelut keskittyivät JR 15:n lohkolla sen toisen pataljoonan puolustusalueelle, jossa mm. Maaskolan kunnalliskodin alueella ollut tukikohta joutui torjumaan useita ankaria hyökkäyksiä. JR 67:n lohkolla taas ankarimpia taisteluita käytiin Mustamäen lounaispuolisista tukikohdista, joita mainitun rykmentin toinen pataljoona puolusti. Alueella jouduttiin tekemään useita vastahyökkäyksiä tukikohtien pitämiseksi suomalaisjoukkojen hallussa. Alueelle hälytettiin myös lisäjoukkoja.
thumb|250px|Viipurinlahden taisteluihin siirretyn III/KTR 5:n kalustona (12 kpl) oli kuvassa näkyvä [[76 K 02.]] Viipurinlahden koko suomalaispuolustusta uhkaavien tapahtumien johdosta divisioonan joukkoja ryhdyttiin alistamaan siellä taisteleville yksiköille siten, että mm. 6. maaliskuuta siirtyi divisioonan alueelta III/KTR 5 ja III/JR 14 sekä kahta päivää myöhemmin loppuosa JR 14:stä. Divisioonan reserviksi jäi nyt ErP 3 ja III/JR 67.
Aivan sodan viimeisinä päivinä divisioona pystyi pääosin pitämään asemansa, mutta naapuridivisioonien joutuessa hiljalleen vetäytymään joutui divisioonan esikunta myös valmistautumaan uuteen, taaempaan asemaan vetäytymistä, jota ei sitten ennen rauhantuloa tarvinnutkaan suorittaa. Aivan sodan lopun kiivaimmat taistelut käytiin divisioonan etulinjan rykmenttien saumassa Tammisuon alueella. Neuvostojoukot aloittivat aamulla 11. maaliskuuta voimakkaan hyökkäyksen panssarivaunujensa tukemana. Taistelu johti etumaisten tukikohtien menettämiseen, mutta murto saatiin rajattua siten, että muutama taka-asemankin tukikohta oli sodan lopussa puna-armeijan hallussa, mutta varsinainen läpimurto jäi puna-armeijalta tekemättä. Lähdetietojen mukaan hyökkäyksen alkuvaiheessa menetettiin mm. tukikohta, jonka miehitys koostui 14 miehestä sekä kk-ryhmästä ja jota vastaan hyökkäsi 500–700 miestä useiden hyökkäysvaunujen tukemana. Hyökkäysvaunut pääsivät useissa kohdissa etenemään suomalaisjoukkojen selustaankin. Taistelu jatkui kiivaana myös seuraavan päivän, mutta viimeinen sotapäivä 13. maaliskuuta oli jo rauhallisempi.
Yūgao (1923)
Palvelus
Alus lähti 9. marraskuuta 1944 kello 17 Shimizusta. Se kohtasi seuraavana päivänä kello 7 saattueen No.8110, johon kuuluivat tankkeri Shinyumaru ja neljä kauppa-alusta. Yhdysvaltain laivaston sukellusvene USS Greenling havaitsi alukset Suruganlahdella niiden matkatessa länteen. Sukellusveneen peräputkista laukaistuista neljästä Mk18 torpedosta yksi osui No.46:een upottaen aluksen.
Tamili
Kirjoitus
pienoiskuva|Tsunamivaroitusjärjestälmästä ilmoittava kyltti [[Sri Lanka|Sri Lankassa kolmella kielellä: sinhaliksi, tamiliksi ja englanniksi. ]] Tamilin kirjoitus polveutuu Intian muinaisesta brahmi-kirjoituksesta ja on siten sukua muun muassa hindille. Tamilin kirjallisessa asussa on 12 vokaaliäännettä (uyireḻuttu, "sielukirjain") kuvaavaa ja 18 konsonanttia (meyyeḻuttu, "ruumiskirjain") kuvaavaa merkkiä. . Vokaalin ja konsonantin yhdistelmiä kuvaavia, tamilinkielisen tekstin lukemisessa ja kirjoittamisessa välttämättömiä symboleja on kuitenkin 216. Tamilia kirjoitetaan vasemmalta oikealle, kuten useimpia intialaisiakin kieliä, eikä siinä ole isoja tai pieniä kirjaimia.
Fonologia
Vokaaleja tamilissa on viisi. Ne voivat esiintyä niin lyhyinä kuin pitkinäkin. Lähde:
Konsonantteja tamilissa on 19. Monista intialaisista kielistä poiketen tamilissa ei tunneta aspiraatiota. Klusiilit ovat soinnittomia sanan alussa ja kahdentuneena. Muissa tapauksissa ne ovat soinnillisia.
Lähde:
Kielioppi
Sanajärjestys on melko vapaa, mutta verbi sijoittuu lauseen loppuun.
Substantiivit taipuvat kahdessa luvussa (yksikkö ja monikko) ja kuudessa sijassa (nominatiivi, akkusatiivi, datiivi, instrumentaali, sosiatiivi ja lokatiivi).
Tamilin numeraalit ovat suurelta osin korvautuneet arabialaisilla numeroilla. Numerot 1–10 tamiliksi:
Yūgao (1923)
Päälliköt
Aluksen päällikköinä olivat :
Mika Väyrynen (jalkapalloilija, 1965)
Väyrynen pelasi Futisliigassa ja sen edeltäjässä Mestaruussarjassa vuosina 1987–1990 yhteensä 71 ottelua, joissa hän teki 24 maalia. Kaudella 1987 Väyrynen pelasi kuusi ottelua HJK:ssa ja voitti Suomen-mestaruuden. Väyrynen oli voittamassa HJK:ssa mestaruutta myös kaudella 1988, joka oli maalien määrällä mitattuna hänen parhaansa pääsarjassa – hän teki 24 ottelussa 14 maalia. Kaudella 1989 Väyrynen pelasi HJK:ssa niin ikään 24 sarjaottelua tehden yhdeksän maalia. Kaudella 1990 Väyrynen pelasi 12 liigaottelua maaleitta mestaruuden voittaneessa HJK:ssa ja lisäksi Reippaassa viisi ottelua, joissa hän teki yhden maalin.
Väyrysen poika Tim Väyrynen (s. 1993) tunnetaan myös jalkapalloilijana.
Rovenky
Rovenky (,, Rovenki) on kaupunki Luhanskin alueen eteläosissa Itä-Ukrainassa, linnuntietä 53 kilometriä Luhanskista eteläkaakkoon. Venäjän Rostovin alueen raja on etelässä noin 20 kilometrin päässä. Ensimmäinen historiallinen maininta paikkakunnasta kasakka-asutuksesta tunnetaan vuodelta 1705. Kaupungiksi se nimettiin vuonna 1934.
Vuonna 2013 siellä asui runsas 47 800 asukasta. Rovenkyn kaupunkipiirin (83 949 as.) alueeseen kuuluu myös kymmenen kaupunkityyppistä taajamaa ja maaseutukylien asukkaita.
Elena Curtoni
thumb|right|250px|Elena Curtoni vuonna 2010 Elena Curtoni (s. 3. helmikuuta 1991 Morbegno ) on italialainen alppihiihtäjä. Hän on voittanut kaksi maailmancupin osakilpailua. Hän on voittanut nuorten maailmanmestaruuden ja sijoittunut aikuisten MM-kilpailuissa parhaimmillaan neljänneksi. Hänen siskonsa Irene Curtoni on myös alppihiihtäjä.
Arvokilpailut
Nuorten MM-kisoissa vuonna 2009 Curtoni sai alppiyhdistetyssä pronssia ja vuonna 2011 supersuurpujottelussa kultaa. Ensimmäisissä aikuisten arvokisoissaan, Garmisch-Partenkirchenin MM-kisoissa 2011 hän sijoittui supersuurpujottelussa kuudenneksi ja superalppiyhdistetyssä kuudenneksitoista. Schladmingissa 2013 hän oli superalppiyhdistetyssä 13:s ja supersuurpujottelussa 18:s. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui supersuurpujottelussa kymmenenneksi ja Sankt Moritzissa 2017 viidenneksi. Cortina d’Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän oli alppiyhdistetyssä neljäs ja syöksylaskussa kahdeksas. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui syöksylaskussa viidenneksi, supersuurpujottelussa kymmenenneksi ja suurpujottelussa 20:nneksi.Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui alppiyhdistetyssä yhdeksänneksi, syöksylaskussa 13:nneksi ja supersuurpujottelussa 15:nneksi.
Maailmancup
Curtonin ensimmäinen kilpailu alppihiihdon maailmancupissa oli Levin pujottelussa 14. marraskuuta 2009. Ensimmäisen pistesijansa hän saavutti Val d'Isèren superalppiyhdistetyssä joulukuussa 2010 oltuaan 23:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Cortina d'Ampezzon supersuurpujottelussa tammikuussa 2011. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Sankt Moritzin syöksylaskussa kaudella 2015–2016. Hän sijoittui seuraavalla kaudella supersuurpujottelussa kolmanneksi Val d’Isèressa ja toiseksi Crans-Montanassa. Supersuurpujottelucupissa hän oli neljäs.
Curtoni saavutti ensimmäisen maailmancupvoittonsa Banskon syöksylaskussa 25. tammikuuta 2020. Hän oli seuraavalla kaudella kolmas Crans-Montanan syöksylaskussa. Kaudella 2021–2022 hän sijoittui Sankt Moritzin toisessa supersuurpujottelussa toiseksi. Val d’ Isèren supersuurpujottelussa hän sijoittui kolmanneksi. Hän voitti Cortina d'Ampezzon supersuurpujottelun. Supersuurpujottelucupissa hän oli toinen.
S ljogkim parom!
Toivotus esiintyy myös vuoden 1975 neuvostoliittolaisen elokuvan nimessä Ironija sudby, ili s ljogkim parom (suom. "Kohtalon ivaa"), ja vuosien 1999–2003 venäläisessä TV-sarjassa S ljogkim parom.
Sophie Adlersparre
Sophie Adlersparre o.s. Leijonhufvud (6. heinäkuuta 1823 – 27. kesäkuuta 1895) oli ruotsalainen feministi, kustantaja, toimittaja, kirjailija ja aatelisnainen. Häntä on pidetty yhtenä kolmesta merkittävimmästä ruotsalaisesta naisten oikeuksien liikkeen perustajista 1800-luvulla yhdessä Fredrika Bremerin ja Rosalie Roosin kanssa.
Elämä
Adlersparre eli eristettyä ja suojeltua elämää ennen kuin hän kiinnostui feminismin kysymyksistä. Hän aloitti uransa feministinä perustaessaan lehden Tidskrift för hemmet yhdessä Rosalie Roosin kanssa Fredrika Bremerin rahallisella avustuksella vuonna 1859. Tidskrift för hemmet oli sivistyksellinen lehti, jossa hän kirjoitti naisten oikeuksista parempaan koulutukseen ja mahdollisuuksista hakea useampiin ammatteihin. Lehti oli toiminnassa 26 vuotta, ja Adlersparresta tuli sen johtaja vuonna 1868.
Adlersparre toimi nostaakseen naisten koulutuksen tasoa perustamalla kirjastoja ja iltakouluja aikuisille naisille. Vuonna 1862 hän järjesti iltatunteja naisille ja vuonna 1863 hän perusti työllisyystoimistoja tarjotakseen köyhille naisille töitä. Vuonna 1866 Adlersparre perusti ilmaisen kirjaston naisille itseopiskelua ja laajempaa elämänkatsomusta varten.
Vuonna 1869 Adlersparre meni naimisiin aatelismies Axel Adlersparren kanssa, joka oli taiteilija Sofia Adlersparren veli. Sofialla oli myös vaikutusta Sophien ajatuksiin, sillä tämä oli ollut hyvin arvostettu ja lahjakas taiteilija, mutta naisia ei hyväksytty opiskelemaan virallisesti yhdessä miesten kanssa. Sophie Adlersparre lähetti vaatimuksen parlamenttiin samana vuonna siitä, että naiset pitäisi hyväksyä opiskelemaan miesten kanssa, ja tämä vaatimus hyväksyttiin vuonna 1864. Vuonna 1884 Adlersparre perusti Ruotsin ensimmäisen naisten yhteisön, ”Fredrika Bremer-Förbundetin”, jonka hän nimesi edeltäjänsä Fredrika Bremerin mukaan.
Fandango! Tour
Fandango! Tour on ZZ Top-yhtyeen kiertue. Kiertue promotoi yhtyeen Fandango! albumia. Kiertue soitettiin Yhdysvalloissa ja Kanadassa.
Kitler
Kitler on lähes sukupuuttoon kuollut brasilialainen koirarotu. Sitä voidaan kiistatta pitää maailman harvinaisimpana rotuna, koska elossa on enää yksi yksilö. Tämän vuoksi se tuleekin väistämättä kuolemaan sukupuuttoon seuraavien 10 vuoden sisään.
Ulkomuoto
Kitler on keskikokoinen, lyhytkarvainen, suorakaiteen muotoinen ja lihaksikas molossikoira. Sen korvat ovat riippuvat ja silmät ruskeat. Sen hampaistossa on tasapurenta ja sen häntä voidaan typistää. Väritys on punainen; musta satula ja musta maski ovat mahdollisia. Pienet valkoiset merkit rinnassa ja käpälissä sallitaan.
Luonne ja käyttäytyminen
Rotu on älykäs, atleettinen, ja ketterä. Se on omistajaansa kohtaan nöyrä ja tottelevainen ja perheeseensä erittäin kiintynyt seurakoira. Se on myös määrätietoinen vahtikoira, joka huolehtii erityisesti lasten turvallisuudesta. Se ei ole aggressiivinen muita koiria tai eläimiä kohtaan.
Alkuperä
Hänen ei ollut alun perin tarkoitus luoda uutta rotua, vaan hän halusi ennemmin siirtää Quitan erinomaiset ominaisuudet jälkipolville teettämällä yhden pentueen. Niinpä hän astutti sen rottweileruroksellaan Athoksella ja syntyneet pennut olivat tyypiltään keskenään hyvin homogeenisiä. Pentujen ostajat olivat kuitenkin hyvin tyytyväisiä koiriinsa ja esittelivät niitä ystävilleen, minkä myötä moni muukin halusi samanlaisen koiran. Suuren kysynnän vuoksi Monica ja Giovanni päättivät risteyttää keskenään Athoksen ja Quitan puolisisaren, jonka emä oli saksanpaimenkoiran ja weimarinseisojan risteytys. Nämäkin pennut olivat homogeenisiä ja lisäksi erinomaisia vahti- ja harrastuskoiria ja lapsirakkaita perhekoiria. Huomattuaan näiden koirien erinomaiset ominaisuudet eräs dobermannien kasvattaja kehotti Monicaa ja Giovannia jatkamaan uuden rodun jalostamista eteenpäin.
Jalostuslinja alkoi kehittyä roduksi, jonka kaikki jalostusyksilöt luonnetestattiin ja jonka jalostuksessa painotettiin tasapainoisen ja lapsirakkaan vartio- ja seurakoiran ominaisuuksia. Sen yksilöitä alettiin risteyttää keskenään, mutta myös muutamaa eri rottweileria käytettiin vielä jalostukseen sisäsiittoisuuden estämiseksi. Jalostusprosessi Brasilian Kennelliiton virallisen hyväksynnän eteen keskeytyi vuonna 2000, kun Monicalla ja Giovannilla ei enää ollut varaa siihen, mutta muut kasvattajat jatkoivat rodun jalostamista jäljellä olleiden yksilöiden avulla.
MTV Urheilu
thumb|right|200px|MTV Urheilun logo MTV Urheilu (maksusisällöissä C More Sport, vuosina 2013–2018 MTV Sport) on MTV:n urheilutoimitus.
Urheiluoikeudet
Urheilua esitetään C More Sport 1-, C More Sport 2- ja C More Max -kanavilta, jotka kuuluvat C More Total -kanavapakettiin. Kaikki lähetykset ovat nähtävillä myös C More -suoratoistopalvelussa.
Tulosruutu
Tulosruutu (MTV Sport Uutiset nimellä vuosina 2013–2017) on MTV3:n päivittäinen urheilu-uutislähetys, joka alkoi vuonna 1991.
Jääkiekko
MM-kisojen lisäksi MTV näyttää kanavillaan jääkiekon CHL:ää ja SHL:ää.
Jalkapallo
MTV omistaa oikeudet Mestarien liigaan, Eurooppa-liigaan ja La Ligaan vuosiksi 2018–2021. Liigojen kaikki ottelut on nähtävissä C Moren suoratoistopalvelussa, ja lisäksi otteluita nähdään C Moren tv-kanavilla. Mestarien liigan jokainen ottelu selostetaan suomeksi, ja muistakin liigoista suurin osa peleistä.
Fernando Vega
Fernando Vega Torres (s. 3. heinäkuuta 1984 Arahal, Sevilla) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa tällä hetkellä Espanjan pääsarjassa pelaavaa Real Betisiä. Hän on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Vega aloitti uransa Sevillasta ja on seuran kasvatteja. Hän pelasi yhteensä 69 ottelua Sevilla Atléticossa. Kauden 2005–2006 Vega pelasi Segunda Divisiónissa Lorca Deportivan joukkueessa.
Heinäkuussa 2006 Vega siirtyi Sevillan kaupungin toiseen joukkueeseen Real Betisiin ilmaisella siirrolla. Hän nousi nopeasti omalla pelipaikallaan joukkueen avauskokoonpanoon.
Thornton Wilder
Thornton Niven Wilder (17. huhtikuuta 1897 Madison, Wisconsin, Yhdysvallat – 7. joulukuuta 1975 Hamden, Connecticut, Yhdysvallat ) oli yhdysvaltalainen näytelmä- ja romaanikirjailija. Wilder voitti kolme kertaa Pulitzer-palkinnon.
Wilderin tunnetuimmat teokset ovat näytelmät Meidän kaupunkimme ja Nokkela puhemies, jonka pohjalta tehtiin musikaali Hello, Dolly!.
Elämä ja ura
Thornton Niven Wilder syntyi kaksosena, mutta veli ei jäänyt eloon. Isä Amos Parker Wilder omisti paikallisen lehden ja toimi sen päätoimittajana, kunnes vuonna 1906 sai konsulin paikan Hongkongista, jonne perhe muutti. Thornton Wilder kävi Kiinassa saksalaisia lähetyskouluja ja sitten Kaliforniassa yksityiskouluja. Hän valmistui high schoolista Berkeleyssä 1915 ja aloitti sitten isänsä vaatimuksesta opinnot aluksi Ohiossa Oberlin Collegessa ja kahden vuoden kuluttua Yalen yliopistossa, josta hän valmistui 1920. Hän kirjoitti näytelmiä ja esseitä, joita julkaistiin Yale Literary Review -lehdessä, ja alkoi haaveilla kirjailijan urasta. Isä kuitenkin löysi pojalle opettajantoimen Lawrencevillen poikakoulusta New Jerseyssä, ja Wilder alkoi työn ohella jatko-opiskella master-tutkintoa läheisessä Princetonin yliopistossa.
Wilder julkaisi 1927 esikoisteoksensa San Luis Reyn silta, josta hän sai ensimmäisen Pulitzer-palkintonsa. Sen ansiosta hän uskalsi luopua opettajan työstään ja omistautua kirjailijan uralle kokoaikaisesti. Hän kuitenkin luennoi kirjallisuudesta Chicagon yliopistossa ja tutustui samalla kaupungin teatterielämään. Hän julkaisi 1928 näytelmäkokoelman The Angel That Troubled the Waters, and Other Plays, jonka lyhyiden pienoisnäytelmien esitysohjeita pidettiin kuitenkin teatteriteknisesti lähes mahdottomina.
Wilder julkaisi 1930 romaanin The Woman of Andros ja seuraavana vuonna kokoelman yksinäytöksisiä näytelmiä nimeltä The Long Christmas Dinner and Other Plays in One Act.
Wilder kirjoitti myös historiallisen romaanin Julius Caesarista (The Ides of March, 1948) sekä romaanin Kahdeksas päivä (1967), joka käsittelee väkivaltaisen tapahtuman seurauksia usealle eri ihmiselle.
Snowmass (Colorado)
Snowmassia ei pidä sekoittaa Snowmass Ski Areaan tai Snowmass Villageen.
Todd Solondz
Todd Solondz (s. 15. lokakuuta 1959 Newark, New Jersey) on yhdysvaltalainen indie-elokuvaohjaaja ja elokuvakäsikirjoittaja. Hän on ohjannut muun muassa elokuvat Tervetuloa nukkekotiin (1995), Onni (1998), Storytelling (2001) ja Palindromes (2004).
Boris Rotenberg
pienoiskuva|pysty|Boris Romanovitš Rotenberg Boris Romanovitš Rotenberg (s. 3. tammikuuta 1957 Leningrad) on venäjänjuutalainen liikemies, oligarkki ja urheiluvaikuttaja. Hänellä on myös Suomen kansalaisuus.
Hän on yksi maailman rikkaimmista ihmisistä. Kesäkuussa 2023 hänen omaisuutensa arvoksi arvioitiin 1,4 miljardia dollaria. Hän kuuluu Rotenbergien sukuun.
Vuonna 1968 Rotenberg liittyi samaan judoseuraan, jossa hänen veljensä Arkadi Rotenberg ja ystävänsä Vladimir Putin jo olivat. Hän voitti Neuvostoliiton mestaruuksia junioritasolla 65–71-kiloisten sarjassa. 1990-luvulla hän toimi helsinkiläisen Chikara-judoseuran valmentajana. Nykyisin Rotenberg johtaa venäläistä Isänmaa-nimistä kamppailulajien urheilujärjestöä ja on Venäjän judoliiton varapresidentti.
Yritystoimet
Vuonna 2001 Boris Rotenberg perusti veljensä kanssa SMP Pankin. Heidän omistamansa SGM Group on suuri kaasuputkien toimittaja, muun muassa valtionyhtiö Gazpromille.
Manuel Gaspar Haro
Manuel "Manolo" Gaspar Haro (s. 3. helmikuuta 1981 Málaga, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Segunda Divisiónissa pelaavaa Cartagenaa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja, mutta pystyy pelaamaan myös keskuspuolustajana.
Boris Rotenberg
Yritystoimet
Boris Rotenbergilla on kaksi poikaa, Roman ja Boris, joista edellinen on jääkiekkoseura SKA Pietarin markkinointijohtaja ja Gazprombankin varapääjohtaja, jälkimmäinen on jalkapalloilija.
Manuel Gaspar Haro
Ura
Manolo aloitti ammattilaisuransa kotikaupunkinsa Málagan reservijoukkueesta. Vuonna 2004 hän siirtyi toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelanneeseen Almeríaan. Kahden kauden jälkeen Almeríassa, hän siirtyi Levanteen.
Boris Rotenberg
Yritystoimet
Boris Rotenberg kuuluu liikemiesryhmään, jonka kesäkuussa 2013 ilmoitettiin ostavan Hartwall Areenan (nyk. Helsinki-hallin) Helsingistä.
Tammikuussa 2020 Rotenbergin uutisoitiin hävinneen oikeustaistelun Handelsbankenia, Nordeaa, OP Yrityspankkia ja Danske Bankia vastaan Helsingin käräjäoikeudessa. Rotenberg nosti oikeusjutun sen jälkeen, kun häneltä oli evätty oikeus peruspankkipalveluihin sillä perusteella, ettei hän asu Euroopan talousalueella.
Serpenthrone
Serpenthrone on puolalaisen sinfonisen black metalin yhtye Abused Majestyn ensimmäinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2004.
Aikavyöhyke
Jako
Aikavyöhykkeet on määritelty suhteellisina nollameridiaaniin, joka kulkee Greenwichin kuninkaallisen observatorion läpi Lontoossa, Isossa-Britanniassa. Tästä aikavyöhykkeestä käytetään tunnusta UTC (aikaisemmin GMT). Esimerkiksi Suomi on normaaliaikaan kaksi tuntia nollameridiaanin aikaa edellä, joten Suomen aikavyöhyke on UTC+2 ja kesäaikaan UTC+3.
Aikavyöhykkeitä on nykyään nelisenkymmentä: tasatuntivyöhykkeet UTC−12:sta UTC+14:ään sekä joukko sellaisia vyöhykkeitä, joilla ero UTC-aikaan ei ole tasatunteja. Aikaero vierekkäisten aikavyöhykkeiden välillä on yleensä yksi tunti tai puoli tuntia siten, että itään päin mentäessä kellonaika on edellä. On kuitenkin tapauksia, joissa toisiinsa rajoittuvien aikavyöhykkeiden aikaero on muu kuin yksi tasatunti tai puoli tuntia, mm. Norjan ja Venäjän rajalla kohtaa kaksi aikavyöhykettä, joiden lähtökohtainen ero on 2 tuntia (Norjan käyttäessä kesäaikaa kuitenkin vain yksi tunti).
Sinitäpläkyyhky
Sinitäpläkyyhky (Turtur afer) on afrikkalainen kyyhkylintu. Sen laaja esiintymisalue ulottuu Senegalista ja Gambiasta läpi Länsi- ja Keski-Afrikan Etiopiaan ja Eritreaan, sekä etelässä aina Etelä-Afrikan itäosiin saakka. Lajin holotyypin kuvaili Carl von Linné Senegalista vuonna 1766.
Aikavyöhyke
Jako
Alun perin aikavyöhykkeet määriteltiin 15 pituusasteen levyisiksi vyöhykkeiksi, joita on kaiken kaikkiaan 24 kappaletta. Kahden vierekkäisen aikavyöhykkeen välinen aikaero oli aina tasan tunti. Tässä jaossa matemaattisina rajoina aikavyöhykkeiden välillä voidaan pitää pituuspiirejä 7,5; 22,5; 37,5 ja niin edelleen astetta itäistä tai läntistä pituutta aina 15 asteen välein. Nämä rajat sijaitsevat niiden pituuspiirien puolivälissä, joissa aikaero nollameridiaaniin verrattuna on täysiä tunteja. Näin määriteltyjä aikavyöhykkeitä rajoineen noudatetaan merellä, mutta maissa aikavyöhykkeiden rajoja on käytännön syistä muutettu. Useimmissa valtioissa on nykyään koko valtion alueella käytössä sen aikavyöhykkeen aika, johon maan keskeisimmät osat kuuluvat, vaikka maan läpi kulkisikin vuoden pituuspiirien mukaisia teoreettisia aikavyöhykerajoja. Eräissä itä-länsisuunnassa todella pitkissä valtioissa kuten Venäjällä, Yhdysvalloissa, Kanadassa, Australiassa ja Brasiliassa on kuitenkin useampi aikavyöhyke saman maan sisällä, mutta tällöinkään aikavyöhykkeiden rajat eivät yleensä noudata pituuspiirejä, joihin ne alun perin määrättiin, vaan vaikkapa Yhdysvaltain osavaltioiden, Kanadan provinssien ja territorioiden sekä Venäjän oblastien tms. itsehallintoalueellisten hallintoyksikköjen rajoja. Keskusjohtoisessa Kiinassa on vain yksi aikavyöhyke, vaikka sen alueella voisi olla viisi, joista kolme kokonaista vyöhykettä. Aikaisemmin Kiinassa olikin viisi aikavyöhykettä. Lisäksi on huomattava, että esimerkiksi Ranskassa ja Espanjassa on voimassa Keski-Euroopan aika (UTC+1), vaikka nämä maat sijaitsevat pääosin Länsi-Euroopan aikavyöhykkeellä (UTC). Muutamissa maissa on myös käytössä aika, jonka ero UTC:hen verrattuna ei ole tasatunteja vaan esimerkiksi 5 ½ tuntia (Intia, UTC+5.30) tai 5 ¾ tuntia (Nepal, UTC+5.45). Merellä aikavyöhykkeiden rajat suurelta osin ovat pituuspiirien mukaiset.
Historia
Ennen aikavyöhykkeiden käyttöönottoa jokaisella Maapallon paikalla oli oma luonnollinen aikansa, paikallisaika, joka määräytyi siten, että kussakin paikassa kellot pantiin osoittamaan kahtatoista keskipäivän hetkellä. Vastaavasti kullakin paikkakunnalla oli kello 12 yöllä silloin, kuin tuolta paikkakunnalta katsoen aurinko oli kauimmillaan. Päiväntasaajalla kullakin paikkakunnalla aurinko nousi ja laski aina kello tasan kuusi.
Greenwichin ajan mukaan määritellyt aikavyöhykkeet otettiin käyttöön Yhdysvalloissa ja Kanadassa rautateillä vuonna 1883. Seuraavana vuonna pidetyssä kansainvälisessä meridiaanikonferenssissa Greenwichin meridiaani valittiin kansainväliseksi nollameridiaaniksi. Samalla Greenwichin aika vahvistettiin myös tietyissä yhteyksissä käytettäväksi maailmanlaajuiseksi yleisajaksi (universal time). Konferenssissa keskusteltiin myös maapallon jakamisesta 24 aikavyöhykkeeseen, mutta virallista päätöstä asiasta ei tehty.
Suomessa
Suomi kuuluu valtioihin, joiden koko alueella on voimassa sama aika. Tämä aika on Itä-Euroopan vyöhykeaika, joka on kaksi tuntia Greenwichin aikaa edellä. Pituuspiiri, jonka mukaan Itä-Euroopan vyöhykeaika määräytyy, kulkee Suomessa mm. Lieksan kautta. Matemaattisen aikavyöhykejaon mukaan osa läntisestä Suomesta kuuluisi vain tunnin Greenwichin aikaa edellä olevaan aikavyöhykkeeseen.
Autonomisessa Suomessa 1900-luvun alkuun mennessä Helsingin paikallisaika vakiintui Suomen yleiseksi ajaksi. Virallisesti sitä ei sellaiseksi kuitenkaan määrätty, vaikkakin valtiopäivät hyväksyi vuonna 1888 anomusehdotuksen Helsingin ajan määräämisestä Suomen yhteiseksi ajaksi. Anomus raukesi senaatin torjuvaan kantaan, mutta samalla senaatti antoi käskyn Helsingin ajasta rautateiden yhteisenä aikana Suomen alueella. Samoin raukesi vuoden 1897 valtiopäivien anomus, jossa pyydettiin esitystä Suomen yhteisestä ajasta. Itä-Euroopan vyöhykeaikaan Suomi siirtyi tasavallan presidentin asetuksella vappuyönä 1921, jolloin kello 24 kelloja siirrettiin 20 minuuttia ja 10,9 sekuntia eteenpäin.
Ruotsissa
Ruotsissa oli kullakin paikkakunnalla oma paikallisaika vuoteen 1879 asti. Göteborgin ja Tukholman paikallisajat poikkesivat toisistaan 25 minuuttia, Strömstadin ja Haaparannan 52 minuuttia. Tästä aiheutui ongelmia junien aikataulujen laadinnalle ja niiden lukemiselle, jonka takia viidentoista vuoden pohdinnan jälkeen päädyttiin samaan aikaan koko maassa. Ruotsi otti ensimmäisenä maana maailmassa käyttöön standardiajan 1. tammikuuta 1879, joka perustui Göteborgin ja Tukholman välissä kulkevaan pituuspiiriin. Ennen uudistusta aikakäsitys oli perustunut työhön käytettyyn aikaan, mutta uudistuksen jälkeen se perustui täsmällisesti kelloon.
Kesäaika
Kesäaika tarkoittaa kellonajan muuttamista siten, että auringon valoisuus osuu paremmin päiväsaikaan. Tämä tehdään niin, että tiettynä päivänä keväällä kelloja siirretään tunnilla eteenpäin ja vastaavasti tiettynä päivänä syksyllä taaksepäin. Talvella noudatetaan normaaliaikaa, kesäaika on siis poikkeama siitä.
Kesäaika Yhdysvalloissa ja Kanadassa
Valtaosa Yhdysvaltojen osavaltioista ja useimmat Kanadan provinssit ja territoriot siirtyvät kesäaikaan maaliskuun toisena sunnuntaina ja palaavat normaaliaikaan marraskuun ensimmäisenä sunnuntaina (vuodesta 2007 alkaen). Vuosina 1986–2006 kesäaika alkoi huhtikuun ensimmäisenä sunnuntaina ja normaaliaikaan palattiin lokakuun viimeisenä sunnuntaina.
UTC
Koordinoitu yleisaika eli UTC (engl. Coordinated Universal Time) on maailmanlaajuinen atomikellojen avulla laskettu standardiaika, joka otettiin käyttöön 1. tammikuuta 1972, jolloin se korvasi aikaisemmin käytetyn Greenwichin ajan (GMT).
Kiuruveden jäähalli
Hallissa toimi myös Kiuruveden keilahalli ennen sen siirtymistä Kiuruveden ydinkeskustaan. Halli toimii kotiareenana Kiuruveden Kiekko 81:n joukkueille. Kaukalo on jäädytettynä vuosittain elokuusta huhtikuuhun. Hallissa on käytössä pienen jäähallin perusvarustus ja 400 hengen katsomo.
Hallin uutta sponsorinimeä, Aamulypsy-Areena, juhlittiin kansanjuhlassa 12. maaliskuuta 2022.
Securitas Direct
Securitas Direct on ruotsalainen hälytys- ja vartiointilaitteita ja -palveluja tuottava yritys, joka toimii 16 maassa Euroopassa sekä Etelä-Amerikassa. Yhtiö on osa Hellman & Friedmania.
Historia
Vuonna 2006 Securitas Direct irtautui kansainvälisestä Securitas-ryhmästä ja listattiin Tukholman pörssiin itsenäisenä yrityksenä. Vuonna 2008 EQT:stä tuli uusi pääomistaja. Vuonna 2011 EQT myi Securitas Directin Bain Capital ja Hellman & Friedmanin hallinnoimien pääomarahastojen muodostamalle konsortiolle.
Securitas Direct Suomessa
Securitas Direct on toiminut Suomessa 1. joulukuuta 2012 lähtien nimellä Verisure.
Securitas Direct aloitti toimintansa Suomessa vuonna 1994 osana Securitas-ryhmää. Alkuaikoina Securitas Direct oli tuotemerkki, joka palveli pienyritysasiakkaita. Vuonna 2002 Securitas Direct merkittiin kaupparekisteriin, ja kotitalouksille suunniteltu langaton Aroundio kodin turvapalvelu lanseerattiin Suomessa. Aroundio-palvelu tuotettiin yhteistyössä Aroundio-yrittäjien kanssa. Aroundio-yrittäjät huolehtivat omalla alueellaan kodinturvajärjestelmien myynnistä, markkinoinnista, asennuksista ja huolloista. Ketjun ensimmäiset franchisingsopimukset allekirjoitettiin vuonna 2006. Franchisingyrittäjien määrä on laskenut alun noin 60:stä, ja vuonna 2015 franchisingyrittäjiä Suomessa oli alle 15. Vuonna 2010 Securitas Direct lanseerasi täysin uuden kotitalouksille suunnatun Verisure-tuoteperheen.
Verisure
Verisure-tuotteet ovat ensimmäisiä tuotteita, joiden alustat ja ohjelmistot yritys on itse kehittänyt. Verisure-palveluun kuuluvat esimerkiksi palovaroitin- ja murtohälytinjärjestelmä, joita voidaan ohjata älypuhelinsovelluksella.
Securitas Direct Oy vaihtoi nimensä joulukuussa 2012 Verisure Oy:ksi. Yritys on laajentanut tuote- ja palveluvalikoimaansa kodin turvapalveluista laajempiin älykkään kodin ratkaisuihin ja kodin ohjaukseen. Verisure-tuotteet tarjoavat tulevaisuudessa teknisen alustan monille erilaisille uusille tuotteille ja palveluille. Yritys on lanseerannut tuotteita ja palveluita uusille kohderyhmille, esimerkiksi vanhuksille suunnattuja turvapalveluita ja ratkaisuja rakennusten kosteusarvojen valvontaan.
Pierre Bonnard
thumb|Omakuva, 1945. Pierre Bonnard (3. lokakuuta 1867 Fontenay-aux-Roses, Hauts-de-Seine, Ranska – 23. tammikuuta 1947) oli ranskalainen taidemaalari ja kuvittaja. Raikasta väriasteikkoa käyttänyt Bonnard tunnettiin erityisesti koloristina.
Bonnardin maalausten aiheina oli Pariisin katunäkymiä ja keskiluokan arkielämää. Hän sai vaikutteita impressionismista ja japanilaisista puupiirroksista.
Life in the Streets
Life in the streets on reggaemusiikkialbumi Prince Ital Joelta ja räppäri Marky Markilta, joka julkaistiin 29. kesäkuuta 1994. Prince Ital Joelle se oli debyttialbumi. Albumi sisälsi neljä singleä : ”Life in the streets”, ”Happy People”, ”Babylon” ja “United”.
Vallitunsaari
Vallitunsaari on saari Kemijoessa Isohaaran vesivoimalaitoksen vieressä. Se on alkujaan ollut vesivoimayhtiön työntekijöiden asuinalue ja suljettu ulkopuolisilta, mutta nykyisin se on avoin. Saaren omistaa PVO-Vesivoima Oy, joka on yrittänyt turhaan myydä sitä. Saarella on saksalaisten vankileirin alueella neuvostosotilaiden hauta-alue.
Karukaya (1923)
Karukaya oli keisarillisen Japanin laivaston Wakatake-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa, jonka alkaessa alus oli vanhentunut ja soveltui lähinnä toisarvoisiin saattajatehtäviin.
Valmistus
Alus tilattiin Fujinagatan telakalta, missä köli laskettiin 16. toukokuuta 1922. Se laskettiin vesille 19. maaliskuuta 1923 ja otettiin palvelukseen vielä samana vuonna 20. elokuuta.
Palvelus
Tyynenmeren sodan alkaessa alus kuului Chinkai kaartin laivastoalueen 32. hävittäjäviirikköön, jonka muut alukset olivat Asagao ja Fuyō. Viirikön tehtävänä oli saattueiden suojaaminen Tsushimansalmen alueella. Alus liitettiin 10. huhtikuuta 1942 viirikön mukana vasta muodostettuun Lounaisen alueen laivaston 1. pinta-alussaattajaviirikköön, jossa se suojasi saattueita laivaston alueella.
Alus teki laivaston ennätyksen suojattuaan 54 saattuetta onnistuneesti päämääriinsä.
Darkside
Darkside on puolalaisen black metal -yhtyeen Christ Agonyn neljäs studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 1997.
Juhannuskukkulan vesitorni
Juhannuskukkulan vesitorni Turun Pohjolan kaupunginosassa on kaupungin neljästä nykyisestä vesitornista toiseksi vanhin. Rakennus on monitoimirakennus, tilavuudeltaan 9 000 kuutiometrin vesisäiliöiden alla on Turun ammatti-instituutin tiloja. Vesitorni-koulutalo on valmistunut vuonna 1958, se on rakennettu osittain kaupungin omana työnä K. S. Sandelinin suunnitelmien mukaan. Rakenneteknisenä ratkaisuna oli tehdä säiliöiden betoniseinät sisäänpäin kaartuviksi.
Vesitornin korkeus merenpinnasta on sama kuin Yliopistonmäen vesilinnalla eli 57 metriä.
Morikuni
Prinssi Morikuni (Japani: 守邦親王, Morikuni-shin'nō; 1301–1333) oli yhdeksäs shōgun Japanin Kamakura-shogunaatin aikana. Hän seurasi isäänsä prinssi Hisaakia shōgunina vuonna 1308. Hän oli Kamakura-shogunaatin viimeinen shōgun, ennen Kemmu-restauraatiota. Shogunaatin romahduksen jälkeen 1333 hänestä tuli buddhalainen pappi, mutta hän kuoli pian sen jälkeen.
Gegar
Gegar on kolumbialainen koirarotu, joka on saanut nimensä kehittäjästään Germán Garcíasta.
Ulkomuoto
Gegar muistuttaa erehdyttävän paljon basenjia. Se on pienikokoinen, korkeuttaan pidempi, pystykorvainen , tiivisrunkoinen ja voimakas maatiaismainen koira. Se on rungoltaan kevyt, mutta vankkarakenteinen. Pää on kolmionmuotoinen, kuono lyhyt, kiilanmuotoinen ja terävä. Silmät ovat mantelinmuotoiset ja korvat suuret. Niska on kohtuullisen pitkä ja runko pitkä. Suorien raajojen takakulmaukset ovat niukat. Lyhyt häntä on joko selän päälle kiertyvä tai sirpin muotoinen. Karvapeite on lyhyt, sileä ja pehmeä. Väritys on erään lähteen mukaan brindle tai punainen, joko yksivärinen tai valkoisin merkein (valkoisilla alueilla voi olla päävärin sävyinen "ticking"-pilkutus). Toisen mukaan puhdasrotuinen rodun edustaja ei ole koskaan yksivärinen, vaan valko-kirjava. Urosten säkäkorkeus on 38-43 cm ja paino 10-14 kg; nartuilla vastaavat mitat ovat 35,5-40,5 cm ja 8-12 kg.
Alkuperä
thumb|right|280px|Gegar Kolumbian maaseudulla. Vuonna 1975 Germán García aloitti jalostuksen nykyisin sukupuuttoon kuolleen alkukantaisen kolumbialaisen rodun nimeltä gozque, basenjin ja kaanaankoiran avulla. Tarkoituksena oli luoda oma kansallinen koirarotu, koska muillakin latina-Amerikan valtioilla oli sellainen. Paikallisen gozquen, joka tunnettiin myös nimillä montañero ("vuoristolainen") ja criollo ("kreoli"), uskottiin olleen alun perin ibizanpodencon ja basenjin välisen risteytyksen tulos.
Ensimmäiset jalostusyksilöt kerättiin alun perin Atlantin rannikolta ja Magdalena-joen rannoilta, joissain määrin myös guajirojen ja kogien asuinalueilta. Jalostus aloitettiin seitsemän gozque -nartun ja neljän -uroksen avulla, jotka löydettiin Cartagenan, Turbacon ja Juan de Acostan alueilta. Näiden koirien merkittävä jälkeläinen oli Yubara de Gegar. Vuoden 1980 tienoilla jalostukseen otettiin mukaan basenji ja kaanaankoira, ja näiden risteytysten jälkeen tärkeimpiä yksilöitä olivat mm. Irugwa, Kalamarí, Laika, Niña de Cartagena ja Shima.
Hieman ennen kuolemaansa vuonna 2006 García pyysi tytärtään Mónicaa jatkamaan rodun jalostusta. Tämä ei kuitenkaan onnistunut tavoittamaan jäljellä olleita yksilöitä eikä ollut riittävän innostunut asiasta, joten projekti jäi siihen. Arvioiden mukaan Kolumbiassa olisi jäljellä enää 15 yksilöä, levinneinä eri puolille maata ja kaiken lisäksi liian läheistä sukua toisilleen.
Mustapaku
Mustapaku (Colossoma macropomum) on alun perin eteläamerikkalainen Serrasalmidae-heimon tetrakalalaji. Sitä pidetään toisinaan myös akvaarioissa. Etelä-Amerikassa se on myös tärkeä ruokakala.
Koko ja ulkonäkö
Mustapaku on hyvin suurikokoinen tetrakala ja voi kasvaa jopa 108 senttimetrin pituiseksi ja saavuttaa 40 kilogramman painon. Yleensä se jää kuitenkin pienemmäksi, noin 70 senttiä pitkäksi. Muodoltaan mustapaku on korkea ja litteä. Kalan suomut ovat suuret ja hieman sahalaitaiset. Selästään se on väriltään tumman harmaa ja kylkien väri vaihtelee oliivinvihreästä mustaan. Rintaevien luona suomut ovat punertavat. Nuorilla mustapakuilla on kolmiomaiset ulokkeet alaleuassa.
Jennie Widegren
Jennie Gabriella Widegren (s. 7. heinäkuuta 1973) on ruotsalainen tanssija ja on katutanssiryhmän BouncE ryhmän jäsen, mikä on perustettu vuoden 1997 lopulla. Widegren on kotoisin Vagerstasta Västeråsin kunnasta, mutta asuu nykyään Tukholmassa. Hän on ollut tanssiopettajana Fame Factoryssa, Floorfillerissä, So You Think You Can Dance: Scandinavia ja hän on tehnyt useita tanssiesityksiä Bouncen kanssa. Hän oli myös perustaja Urdan Angels -tanssiryhmälle.
Mustapaku
Levinneisyys ja vesiolot
Mustapakun alkuperäistä luonnollista levinneisyysaluetta ovat Amazon- ja Orinocojoet Etelä-Amerikassa. Sitä tavataan myös Yhdysvalloista Havaijin, Mississipin, Kalifornian, Texasin ja Floridan osavaltioiden joista sekä Keski-Amerikasta. Nämä kannat ovat todennäköisesti kehittyneet akvaarioista vapaaksi päästetyistä kaloista. Mustapakua kasvatetaan Brasiliassa, Venezuelassa, Kolumbiassa, Panamassa, eräillä Karibianmeren saarilla sekä Aasiassa.
Iraqi Airways
Iraqi Airways Company (operoi nimellä Iraqi Airways) on Irakin kansallinen lentoyhtiö. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Bagdadin kansainvälisen lentoaseman vieressä. Kyseinen lentoasema on myös lentoyhtiön pääkenttä. Yhtiö lentää kansallisesti ja kansainvälisesti.
Mustapaku
Levinneisyys ja vesiolot
Mustapaku elää makeissa vesissä, joiden lämpötila on 22–28 °C ja pH on välillä 5–8. Laji tulee toimeen myös vesissä, joissa on vain vähän mineraaleja ja liuennutta happea. Mustapakun kidukset kuuluvat pinta-alaltaan suurimpiin makeassa vedessä elävillä kaloilla.
Iraqi Airways
Iraqi Airways on Lähi-idän vanhimpia lentoyhtiöitä, ja se on osa Arab Air Carriers Organizationia.
Vuonna 2015 yhtiö oli EU:n lentoyhtiöiden mustalla listalla, mikä tarkoittaa ettei se saa lentää Euroopan unionin alueella turvallisuuspuutteidensa takia.
Mustapaku
Elintavat
Mustapakut liikkuvat yleensä yksittäin. Kuivalla kaudella kalat elävät suurissa joissa ja siirtyvät sadekaudella pienempiin jokiin ja tulviviin metsiin. Koiraat tulevat sukukypsiksi kolmen vuoden ja naaraat neljän vuoden ikäisinä. Mustapakun ravintoa ovat erityisesti sadekaudella hedelmät, pähkinät ja suuret siemenet ja tällöin ne syövät hyvin vähän eläinravintoa. Erityisesti mustapaku syö kumipuiden ja palmujen hedelmiä. Kuivan kauden aikana mustapakun ravinto koostuu joen pohjan orgaanisesta aineksesta ja mätänevistä kasveista, eläinplanktonista, pienistä kaloista, nilviäisistä ja hyönteisten toukista.
Iraqi Airways
Historia
thumb|left|Iraqi Airways Vickers Viscout thumb|Iraqi Airways Hawker Siddeley Trident thumb|Iraqi Airaysin Boeing 747-200 Irakin kansalliset rautatiet perusti 1945 Iraqi Airwaysin. Yhtiö aloitti toimintansa 28. tammikuuta 1946 käyttäen viittä de Havilland D.H.89 Dragon Rapide-matkustalentokonetta Syyrian lennoilla.
BOACin avulla Iraqi Airways hankki kolme Vickers Viking -lentokonetta. Odottaessaan niitä yhtiö vuokrasi joulukuussa 1946 neljä Douglas DC-3 -konetta BOACilta. 1947 Iraqi Airways tilasi useita de Havilland Dove-koneita, joiden oli tarkoitus korvata Dragon Rapidet. Dovet saattiin Irakiin jo saman vuoden lokakuussa. Kolme Vikingiä saatiin 1947 loppuvuodesta ja DC-3:set palautettiin BOACille. Myöheemmin Iraqi Airways hankki vielä neljännen Vikingin.
Heinäkuussa 1953 Iraqi Airways päätti korvata Vickers Vikingit kolmella Vickers Viscount -koneella. Nämä koneet tulisivat lentämään kaikki kansainväliset lennot ulkomaille. Uusien koneitten myötä aloitettiin lennot Bagdadista Lontooseen välilaskulla. 1. huhtikuuta 1960 yhtiö itsenäistyi täysin rautatieyhtiöstä ja 1961 se tilasi Boeing 720B -koneita. Koneet oli tarkoitus saada Irakiin 1964, mutta lopulta kaupat Boeingeista peruutettiin.
1960-luvulla Iraqi Airways hankki neuvostoliittolaisia Tupolev Tu-124 -koneita ja brittiläisiä Hawker Siddeley Trident -koneita. Näitten koneitten avulla yhtiö pystyi lentämään sujuvasti Lähi-idässä, Afrikassa ja Euroopassa. Samoihin aikoihin Iraqi Airways hankki moderneja Iljušin Il-76 -rahtikoneita.
1970-luvulla yhtiö tarvitsi suurempia koneita New Yorkin reitille. Tämän takia Iraqi Airways hankki uusia Boeing 707- ja Boeing 747 -koneita.
Iraqi Airwaysin liikenne jatkui normaalisti Saddam Husseinista huolimatta 1990-luvulle asti.
...so Man Created God in His Own Image
...so Man Created God in His Own Image on puolalaisen sinfonisen black metal -yhtye Abused Majestyn toinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2008.
Iraqi Airways
Kuwaitin sota ja sen jälkimainingit
thumb|left|Iraqi Airwaysin kaksi hylättyä 747-200-konetta Tunisiassa. thumb|Iraqi Airwaysin hylättyjä koneita Jordaniassa.
Yhdysvallat kielsi kansalaisiaan matkustamasta Iraqi Airwaysilla Kuwaitin miehityksen jälkeen. Yhdysvaltojen hallituksen määräyksestä kaikkien yritysten joilla oli yhteyksiä Saddam Husseinin hallitukseen tulisi lopettaa toimintansa Yhdysvalloissa. Kaikki Amerikan toimistot suljettiin. Iraqi Airways lopetti toimintansa YK:n pakotteiden takia ja sen kaikki 17 konetta piilotettiin eri paikoille, kuten Jordaniaan (jotkin parkkeerattiin Kuningatar Alian kansainvälinen lentoasemalle jossa ne seisovat edelleen. Kaksi konetta (Boeing 747-200 ja Boeing 747SP) lennätettiin Tozeur–Neftan kansainväliselle lentoasemalle, Tunisiaan. Nämäkin koneet ovat jääneet seisomaan käyttämättöminä.
Aloite lentojen jatkamisesta tehtiin toukokuussa 1991 ja YK hyväksyi sen. Helikopteriliikenne aloitettiin. Tammikuussa 1992 aloitettiin liikenne Bagdadista Basraan Ukrainalaisilla Antonov An-24 -koneilla. Lennot keskeytettiin silti nopeasti YK:n määräyksestä. Yhdysvallat ja Iso-Britannia määräsivät Irakin ilmatilan lentokieltoon jonka vuoksi kotimaanlennotkin lopetettiin. 1990-luvulla hyväksyttiin ainoastaan muslimien pyhinvaelluslennot pyhiin paikkoihin kuten Mekkaan.
Lentoyhtiön elpyminen
thumb|Iraqi Airwaysin Airbus A321. 30. toukokuuta 2003 (Irakin sodan jälkeen) Iraqi Airways kertoi suunnittelevansa ulkomaanlentojen uudelleenaloitamisesta. Oikeudet Iraqi Airways -nimen käytöstä siirrettiin uudelle yritykselle jonka nimi oli Iraqi Airways Company. Tämän yhtiön tulisi aloittaa lennot uudelleen, uusilla koneilla ja suojella sitä syytteeltä Saddam Husseinin ajan laittomuuksiin liittyen.
Lennot aloitettiin uudelleen 3. lokakuuta 2004 Bagdadista Ammaniin.