cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Penama
Maakunta koostuu Pentecostin, Ambaen ja Maewon saarista, joiden alkukirjaimista se on saanut nimensä. Penaman naapurimaakunnat ovat Malampa etelässä, Sanma lännessä ja Torba pohjoisessa.
Otto Porter
Otto Porter jr. (s. 3. kesäkuuta 1993 St. Louis, Missouri) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pieni laitahyökkääjä.
Porter pelasi yliopistokoripalloa Georgetownin yliopiston joukkueessa, ja Washington Wizards varasi hänet NBA:han vuoden 2013 varaustilaisuuden kolmantena pelaajana. Hän pelasi ensimmäisellä NBA-kaudellaan vain 37 ottelua mutta on sen jälkeen pelannut 74–80 runkosarjaottelua kaudessa. Hän kuului syksystä 2015 lähtien Wizardsin aloituskokoonpanoon.
Kalmari (Saarijärvi)
Kalmari on kylä Saarijärvellä, noin 15 kilometriä keskustasta luoteeseen Kokkolan suuntaan. Kylässä on noin 250 kotitaloutta. Vuoden 2012 lopussa Kalmarissa asui 495 ihmistä, joista 134 oli yli 65-vuotiaita.
Otto Porter
Helmikuun siirtotakarajalla 2019 Wizards vaihtoi Porterin Chicago Bullsin Bobby Portisiin, Jabari Parkeriin ja vuoden 2023 toisen kierroksen varausvuoroon. Maaliskuussa 2021 Porter siirtyi Orlando Magiciin ja vuoden 2021 aikana Golden State Warriorsiin, jossa hän voitti NBA:n mestaruuden vuonna 2022.
Kalmari (Saarijärvi)
Kalmarin kylä sijaitsee Kalmarinharjulla noin 15 km:n etäisyydellä Saarijärven keskustasta Kokkolan suuntaan, valtatie 13:n varrella. Karstulaan on matkaa 10 kilometriä, Jyväskylään 80 ja Seinäjoelle 90 kilometriä.
La Chapelle-des-Marais
La Chapelle-des-Marais on kunta läntisessä Ranskassa Loire-Atlantiquen departementissa Pays de la Loiren alueella.
Love Alarm
Love Alarm on Netflixin esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Kim So-hyun, Jung Ga-ram ja Song Kang.
La Chapelle-des-Marais
Kunta on tunnettu siellä valmistetuista Panier de Mayun -koreista. Nämä kastanjasta valmistetut korit ovat olleet perinteisesti Guéranden suolatyöntekijöiden käytössä. Mayun-korit ovat osa Ranskan kulttuuriperintöä.
Kalmari (Saarijärvi)
Kylä on järvien ympäröimä. Lounaispuolella on Kalmarinselkä ja koillispuolella Valkeinen, ja niiden välissä on pienempiä lampia, kaikkiaan kylän alueella yli kaksikymmentä. Alueella on paljon mökkiläisiä ja myös vuokramökkejä.
Vuonna 1907 perustettu kylä- ja urheiluseura Kalmarin Nahjus ylläpitää 1950-luvulla rakennettua kylätalo Nahjusta ja järjestää tapahtumia. Joka kesäinen tapahtuma on kopittomien traktoreiden kokoontumisajot. Lisäksi Kalmarissa toimii tai on aiemmin toiminut Kalmarin maamiesseura, Kalmarin Maatalousnaiset, Kalmarin kylätoimikunta ja Kalmarin seudun PVY. Kalmarin kylämuseo sijaitsee vanhassa puisessa viljamakasiinissa.
Kylän tärkeänä elinkeinona on maa- ja metsätalous. Kylässä sijaitsee yksi Suomen suurimmista lypsykarjatiloista, HRV-Farm Oy, jossa on noin 600 lypsävää. Kalmarissa sijaitsee myös yli 40 000 kanan kanala Tikalan Oy, joka valmistaa näiden tuotoksista puutarhojen kasvualustoja, lannoitteita ja kateaineita. Edellisten lisäksi kylällä on paljon muitakin pienempiä vireitä yrityksiä.
Historiaa
Valkeisen ja Kalmarinselän välisellä hiekkakankaalla, valtatie 13 molemmin puolin on yhä nähtävissä vuosien 1916–1917 aikana ensimmäisen maailmansodan venäläisjoukkojen tekemät vallitukset alkuperäisessä asussaan. Niihin kuuluu tien 13 suuntaisesti kulkeva kivetty tykkitie, josta on vielä jäljellä osia.
Isoaholan laitumet Kalmarissa on otettu mukaan luetteloon valtakunnallisesti arvokkaista perinnemaisemakohteista. Iso-Aholan tila on inventoitu maakunnallisesti arvokkaana kohteena.
Kalmarin koulut
Kalmarin kansakoulu perustettiin vuonna 1894 ja sai vuonna 1898 L-muotoisen hirsisen koulutalon Kalmarin talon maalle. 1950-luvulla rakennettiin toinen koulurakennus, kaksikerroksinen puurakennus ja opettajan asunto. Oppilasmäärä oli suurimmillaan vuonna 1965, jolloin Kalmarin kansakoulua kävi 152 lasta. Kyläkoulu toimi peruskoulun alakouluna ja esikouluna kevääseen 2015 saakka. Myös Länsi-Kalmarissa toimi oma kansakoulu vuosina 1911–1966.
Kyläkirja
Vuonna 1993 on julkaistu kyläkirja Kalmarin kylätiellä. Sen koosti ja toimitti Ilpo Riihimäki, joka oli syntyisin Kalmarista.
Amatööriliiga (vakoilu)
Amatööriliiga oli Suomessa jatkosodan alussa Englannille tietoja luovuttanut vakoilurengas, jonka yhteyshenkilönä toimi Eileen Daggett. Margot af Enehjelm ja Mac Stjernschantz tuomittiin vuonna 1942 vakoilusta 10 ja 12 vuoden kuritushuonerangaistukseen. Af Enehjelm vapautui 23. syyskuuta 1944 ja Stjernschantz 1. lokakuuta 1944.
Eileen Daggett toimi Suomessa SIS:n palveluksessa Rex Bosleyn avustajana ja siirtyi Tukholmaan syyskuussa 1941.
Mikrofonistit
Mikrofonistit (tunnetaan myös nimillä MFN ja Fonistit) on Pietarsaaressa vuonna 1999 perustettu hip hop -duo. Sen muodostavat, nykyään helsinkiläiset, Hahmo (MC) ja Varas (MC, tuottaja). Duon debyyttialbumi Raakavedos julkaistaan 23. maaliskuuta 2011 Skill Street Entertainmentin kautta.
Jackson Bogere Kigundu
Jackson Bogere Kigundu (26. syyskuuta 1959 Uganda) on entinen ruotsalainen nyrkkeilijä. Hän nyrkkeili göteborgilaisessa BK Kalule -seurassa. Hän perusti Bergssjöns Boxningsklubbin vuonna 2001. Jackson Bogere Kigundu on nyrkkeilijä Patrick Bogeren isä.
Roccastrada
Roccastrada on kunta Italiassa Toscanan alueella olevassa Grosseton maakunnassa.
Roccastradaan kuuluvassa Ribollan kylässä olevassa hiilikaivoksessa tapahtui 4. toukokuuta 1954 toisen maailmansodan jälkeisen ajan pahin kaivosonnettomuus Italiassa. Turmassa menehtyi 43 kaivostyöntekijää.
Juan Muñoz (jääkiekkoilija)
Juan Muñoz Crego (s. 30. elokuuta 1990 Jaca, Espanja) on espanjalainen jääkiekkoilija, joka pelaa kotimaassaan Superliigaa CD Hielo Bipolon joukkueessa.
Seuraura
Muñoz aloitti pääsarjauransa jo 15-vuotiaana kaudella 2005–2006 CH Jacassa. Hän voitti kauden päätteeksi Espanjan Cupin eli Copa del Reyn. Kauden 2007–2008 Muñoz pelasi Suomessa ja Kalevan Pallon B2-junioreissa. KalPassa hänen joukkuetoverinaan pelasi useamman vuoden Kuopiossa viettänyt maanmies Alejandro Pedraz.
Muñoz palasi kaudeksi 2008–2009 kotimaahansa ja siirtyi FC Barcelonan joukkueeseen. Hän voitti kauden päätteeksi Espanjan-mestaruuden. Kaudella 2010–2011 Muñoz oli tehoilla 27+20=47 Superliigan runkosarjan toiseksi paras maalintekijä CH Jacan Mathieu Ouelletten jälkeen sekä neljänneksi paras pistemies. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi Ruotsiin ja Örnsköldsvik HF:ään, jonne Muñozin houkutteli hänen joukkuetoverinaan FC Barcelonassa pelannut Jonas Norberg. Muñoz pelasi Örnsköldsvikin I-divisioonajoukkuessa yhden ottelun ja sen J20-joukkueessa yhdeksän II-divisioonaottelua, kunnes hän palasi tammikuussa 2012 loppukaudeksi kotimaahansa tehden sopimuksen CD Hielo Bipolon kanssa.
Vuosina 2013 ja 2014 Muñoz voitti Espanjan-mestaruuden. Kaudella 2013–2014 hän edusti CH Vitoria-Gasteizia myös Continental Cupissa.
Maajoukkueura
Muñoz on kuulunut Espanjan vakiopelaajiin sekä miesten maajoukkueessa että ikäkausimaajoukkueissa. Hän voitti miesten II-divisioonan MM-kilpailuissa lohkopronssia vuosina 2008 ja 2009. Vuonna 2010 Muñoz juhli Espanjan kanssa lohkokultaa ja hän oli nostamassa joukkuetta seuraavaksi vuodeksi I-divisioonaan. Muñoz voitti turnauksen piste- ja maalipörssin tehoilla 10+6=16 ja hänet palkittiin parhaana hyökkääjänä.
Espanja jäi I-divisioonan MM-turnauksessa 2011 A-lohkon viimeiseksi. Vuoden 2012 IIA-divisioonan turnauksesta Muñoz voitti hopeaa. Vuoden 2014 turnaukseen Espanja putosi IIB-divisioonaan, mutta joukkue kuitenkin voitti kultaa ja nousi taas IIA-divisioonaan. Muñozilla oli turnauksen paras aloitusprosentti (77,14%). Hän edusti Espanjaa myös Vancouverin olympiakisojen 2010 ja Sotšin olympiakisojen 2014 karsinnoissa.
Vuosina 2007, 2008, 2009 ja 2010 Muñoz pelasi alle 20-vuotiaiden II-divisioonan MM-kilpailuissa. Hän voitti vuonna 2010 lohkopronssia, jolloin Muñoz oli tehoilla 11+5=16 Espanjan paras pistemies ja maalintekijä. Hänet valittiin joukkueen parhaaksi pelaajaksi. Muñoz voitti vuoden 2007 turnauksen jäähypörssin 35 minuutillaan.
Vuosina 2006 ja 2008 Muñoz pelasi alle 18-vuotiaiden II-divisioonan MM-kilpailuissa ja vuonna 2007 III-divisioonan MM-kilpailuissa.
Florimond Rooms
Georges Florimond Rooms (1894–?) oli belgialainen painonnostaja. Hän sai kevytsarjan pronssia vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä.
The Suffering
The Suffering on tanskalaisen death metal -yhtye Dawn of Demisen neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 26. elokuuta 2016 levymerkillä Unique Leader Records. Albumilta julkaistiin single ”Deride the Wretch” 21. heinäkuuta 2016.
Albumin on edeltäjänsä tapaan äänittänyt, miksannut ja masteroinut Tue Madsen Aarhusissa Antfarm Studiosissa.
Pasqual Maragall
Pasqual Maragall i Mira (s. 13. tammikuuta 1941 Barcelona, Katalonia) on katalonialainen poliitikko. Hän on ollut Barcelonan pormestari vuosina 1982–1997 ja Katalonian itsehallintoalueen puheenjohtaja vuosina 2003–2006. Maragall toimi myös Katalonian sosialistisen työväenpuolueen puheenjohtajana 2000–2007.
Maragall opiskeli lakia ja kauppatieteitä Barcelonan yliopistossa, ja väitteli taloustieteen tohtoriksi vuonna 1979.
Yayoi Urano
Yayoi Urano (, s. 30. maaliskuuta 1969 Kawasaki) on japanilainen entinen naispainija, maailman- ja aasianmestari.
Urano saavutti maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 1990–1996 seitsemän finaalipaikkaa peräkkäin, joista hän hävisi vain yhden. Vuonna 1997 hän oli sarjassa 68 kg neljäs. Lisäksi Urano voitti Aasian-mestaruuskilpailujen kultaa vuonna 1996. Hänet nimettiin toisena naispainijana FILA:n kunniagalleriaan vuonna 2007.
Hrodnan valtionyliopisto
left|thumb|210px|Hrodnan valtionyliopiston päärakennus thumb|250px|Hrodnan valtionyliopiston päärakennus Hrodnan valtionyliopisto Janka Kupalan mukaan  on vuonna 1940 perustettu yliopisto Valko-Venäjän länsiosassa Hrodnan alueen Hrodnassa.
Fabien Sanchez
Fabien Sanchez (s. 30. maaliskuuta 1983 Hyères) on ranskalainen entinen ratapyöräilijä.
Sanchez oli voittamassa nuorten MM-kultaa joukkuetakaa-ajosta vuonna 2001 ja sai aikuisten MM-kisoissa 2003 lajissa pronssia. Hän voitti vuonna 2003 myös ensimmäinen yhdeksästä Ranskan-mestaruuskilpailujen mitalistaan. Sanchez sijoittui Ateenan olympialaisissa 2004 kuudenneksi takaa-ajossa ja pyöräili myös maansa seitsemänneksi sijoittuneessa takaa-ajojoukkueessa. Hän vaihtoi vuonna 2006 tallia Française des Jeuxista Cofidisiin ja oli vuoden 2008 olympiakisoissa henkilökohtaisen takaa-ajokilpailun 15.
Mika Silvennoinen
Mika Silvennoinen on suomalainen näyttelijä. Hänet on kiinnitetty Kajaanin kaupunginteatteriin. Tampereen teatterilavoilta uransa aloittaneella Silvennoisella on ollut paitsi useita vakavia draamatehtäviä myös musikaalirooleja ja komediallisia rooleja. Silvennoinen on näytellyt niin ikään lastennäytelmissä. Uransa alkuvuosina hän näytteli myös muutamissa televisiotuotannoissa.
Ura
Silvennoinen opiskeli näyttelijäksi Tampereen yliopiston teatterityön vuosikurssilla 1997–2001. Ammattiuransa alussa hän näytteli muun muassa Teatteri Telakassa ja Nälkäteatterissa. 2000-vuosikymmenen puolivälissä hänet kiinnitettiin Kajaanin kaupunginteatteriin.
Silvennoisen uran varhaisvaiheen roolitehtäviin lukeutuu Jeesus Teatteri Telakan näytelmässä Telakan Kristus, joka on Juha Hurmeen Saunatrilogian toinen osa. Trilogian kolmannessa osassa Silvennoinen näytteli Reiskan roolin.
Kajaanin kaupunginteatterissa Silvennoinen on näytellyt muun muassa Juhani Ahon tekstiin perustuvassa teoksessa Juha. Hän tulkitsi näytelmän toisen keskeisen miesosan eli vienankarjalaisen Shemeikan. Vuonna 2016 Silvennoinen näytteli Riitaojan roolin Juha Luukkosen ohjaamassa näytelmässä Tuntematon sotilas.
Jussi Sorjanen ohjasi Fjodor Dostojevskin tekstiin pohjautuvan näytelmän Karamazovin veljekset Sissilinnaan kevätkaudella 2018. Silvennoisella oli teoksessa isä Karamazovin rooli.
Raskaan sarjan draamatehtävien ohella Silvennoinen on näytellyt hupinäytelmissä ja lastennäytelmissä, kuten Joulu III ja Koirien Kalevala. Syyskaudella 2018 Silvennoisella on roolitehtävä Nikolai Gogolin satiirinäytelmään Reviisori perustuvassa komediassa Tarkastaja tulee!.
Puhe- ja musiikkiteatterin lisäksi Silvennoisella on ollut sivurooleja muutamissa Yleisradion tuottamissa televisiosarjoissa. Vuonna 2002 hänellä oli päärooli Ilari Nummen ohjaamassa televisioelokuvassa Luokkajuhla.
Ferri
Ferri voi tarkoittaa seuraavia:
Hans Janowitz
Hans Janowitz (2. joulukuuta 1890 Poděbrady, Böömi, Itävalta-Unkari – 25. toukokuuta 1954 New York, Yhdysvallat) oli böömiläissyntyinen saksalainen kirjailija.
Janowitz tutustui ensimmäisen maailmansodan jälkeen Carl Mayeriin, joka jakoi Janowitzin pasifistisen maailmankuvan. He suunnittelivat tämän pohjalta elokuvakäsikirjoituksen, joka tunnetaan nykyään nimellä Tri Caligarin kabinetti. Elokuvasta tuli Robert Wienen ohjauksessa kauhuelokuvan klassikko. Fritz Lang muokkasi elokuvan käsikirjoitusta sen verran, että Janowitz ja Mayer protestoivat muutoksia.
Janowitz kirjoitti seuraavaksi kaksi elokuvaa F. W. Murnaulle. Hän jättäytyi elokuva-alalta jo vuonna 1922 ja siirtyi öljyteollisuuden pariin.
Renzi
Renzi voi tarkoittaa seuraavia:
Danilo I (Montenegron ruhtinas)
thumb|Danilo I, Johann Bössin maalaama muotokuva vuodelta 1855. Danilo I Petrović-Njegoš (25. toukokuuta 1826 Njegoš – 13. elokuuta 1860 Kotor) oli Montenegron ruhtinaspiispa (vladika) vuosina 1851–1852 nimellä Danilo II ja ruhtinas vuosina 1852–1860. Hän korotti Montenegron ruhtinaskunnaksi.
Danilo nousi valtaan setänsä Pietari II:n seuraajana tämän kuoltua vuonna 1851. Vuoden 1852 alussa Danilo otti Venäjän tukemana nimikkeen knjaz (ruhtinas), ja hänestä tuli siten Montenegron maallinen ruhtinas. Piispan velvollisuuksiin kuuluneesta selibaattilupauksesta luopuminen mahdollisti hänelle varsinaisen dynastian perustamisen.
Danilon hallitsijakauden alussa Montenegro kävi vuosina 1852–1853 sodan Osmanien valtakuntaa vastaan. Montenegron armeija voitti turkkilaiset vuonna 1853 Ostrogin lähellä. Itävallan taivuteltua turkkilaiset tekemään rauhan Danilo piti Montenegron puolueettomana Krimin sodan ajan. Sitä eivät Montenegron vuoristolaiset hyväksyneet, vaan he nousivat kapinaan. Danilo yritti saada Krimin sodan jälkeisen Pariisin rauhankongressin tunnustamaan Montenegron itsenäisyyden, mutta kongressi ei ottanut asiaa käsiteltäväkseen. Danilo pyrki seuraavaksi lähestymään ulkopolitiikassaan Ranskaa. Hän tapasi vuonna 1857 keisari Napoleon III:n ja pyysi tältä tukea turkkilaisia vastaan. Sota Montenegron ja Osmanien valtakunnan välillä puhkesi uudelleen vuonna 1858. Danilon veli Mirko Petrović-Njegoš johti montenegrolaiset suureen voittoon Grahovon taistelussa, ja sillä kertaa Ranskan laivasto pakotti Turkin taipumaan rauhaan.
Danilon puoliso oli vuodesta 1855 Darinka Kvekić, jonka kanssa hänellä oli tytär Olga.
Ken Naganuma
Ken Naganuma (5. syyskuuta 1930 Hiroshima, Japani - 2. kesäkuuta 2008) oli japanilainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Jalkapallomaajoukkue
Naganuma edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1954-1961. Hän osallistui muun muassa kesäolympialaisiin 1956.
Choego-ui hanbang
Choego-ui hanbang on televisioyhtiö KBS2:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Yoon Shi-yoon, Lee Se-young, Kim Min-jae and Cha Tae-hyun.
Sanma
Sanma on Vanuatun maakunta. Se sijaitsee saariryhmän pohjoisosassa Port Vilan luoteispuolella. Sen hallinnollisena keskuksena toimii Luganville, joka on myös Vanuatun toiseksi suurin kaupunki. Maakunnassa asui vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan 54 184 asukasta ja sen pinta-ala on 4 248 neliökilometriä.
Sanman maakunnan suurimmat saaret ovat Espiritu Santo ja Malo, joiden alkukirjaimista maakunta on saanut nimensä. Näiden kahden saaren lisäksi maakuntaan kuuluu useita pienempiä saaria. Sanman naapurimaakunnat ovat Torba pohjoisessa, Penama idässä ja Malampa etelässä.
Tefifon
thumb|Tefifon thumb|Tefi Holiday Super II thumb|Teficord.
Tefifon (Teficord, Tefi) on saksalainen äänentoistolaitetuotemerkki, joka tuli markkinoille 1950-luvulla. Koteloitu, VHS-nauhan levyinen nauha toisti soittoa Möbiuksen nauhaa muistuttavalla pyöritystavalla jopa 4 tuntia. Tämän ansiosta nauhaa saattoi pyörittää ympäri kerta toisensa jälkeen. Laitteissa esiintyi kuumenemista. Tärkein laitevalmistaja oli Porz.
Tefifonin tuotanto loppui 1965, kun markkinoille tullut C-kasetti syrjäytti Tefifonin.
Aiheesta muualla
http://www.obsoletemedia.org/tefifon/
Mokhtar Hasni
Mokhtar Hasni (s. 19. maaliskuuta 1952) on tunisialainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Hasni pelasi Tunisian jalkapallomaajoukkueessa muun muassa vuoden 1978 MM-kisoissa.
Eugène Ryther
Eugène Ryther (23. maaliskuuta 1890 – 1973) oli sveitsiläinen painonnostaja. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja sai siellä höyhensarjan pronssia.
Aija Leiponen
Aija Leiponen (s. 1969) on suomalainen taloustieteilijä. Hän työskentelee professorina Cornellin yliopistossa New Yorkissa sekä osa-aikaisena professorina Lontoon Imperial Collegessa. Leiponen on työskennellyt aiemmin tutkijana Berkeleyn yliopistossa Kaliforniassa, Elinkeinoelämän tutkimuslaitoksella sekä Wienissä International Institute for Applied Systems Analysis -tutkimusorganisaatiossa. Leiponen on keskittynyt innovaatiotoiminnan yhteistyön tutkimiseen.
Leiponen väitteli taloustieteen tohtoriksi Helsingin kauppakorkeakoulusta vuonna 2000. Pertti Haaparanta toimi hänen ohjaajanaan.
Kaularanka
thumb|200px|Kaularanka korostettuna punaisella värillä Kaularanka on selkärangan ylin osa, joka ylhäällä kannattelee luista kalloa ja alaosastaan jatkuu rintarankana.
Kaularanka muodostuu seitsemästä nikamasta ja kuudesta välilevystä, jotka liittyvät toisiinsa nivelsiteiden ja nivelpintojen välityksellä.
Kaularangan vasemmalla ja oikealla reunalla kulkee nikamavaltimot osittain luisten nikamavaltimokanavien sisällä.
Kaularangan tukevuus syntyy nikamista, välilevyistä ja kaarinivelistä. Lihaksisto koordinoi nikamien liikettä ja asentoa ja näin vaikuttaa tukevuuteen.
Martinelli
Martinelli on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Karyaku-kausi
Karyaku, myös Kareki, on japanilainen aikakausinimi (nengō), jota käytettiin huhtikuusta 1326 elokuuhun 1329. Tuolloin Japanin keisarina oli Go-Daigo. Shōgunina toimi vuorostaan prinssi Morikuni. Karyaku-kautta edelsi Shōchū-kausi ja seurasi Gentoku-kausi.
HMS Bruce (1918)
HMS Bruce (viirinumerot F48 ja D81) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Scott-luokan laivueenjohtaja ensimmäisessä maailmansodassa ja sotien välillä.
Valmistus
Alus tilattiin joulukuussa 1916 Cammell Lairdilta Birkenheadistä, missä köli laskettiin 12. toukokuuta 1917. Alus laskettiin vesille 26. helmikuuta 1918 ja valmistui 30. toukokuuta.
Palvelus
Bruce poistettiin palveluksesta, minkä jälkeen se siirrettiin maalilaivaksi. Alus upposi 22. marraskuuta 1939, kun siihen osui lentokoneesta laukaistu 18 tuuman torpedo.
Päälliköt
Aluksen päälliköinä olivat:
Ari Jehkinen
Ari Jehkinen (s. 29. kesäkuuta 1962 Leppävirta) on suomalainen keilaaja, joka aloitti keilailun vuonna 1976. Hän voitti SM-hopeaa vuonna 2003. Jehkinen on tehnyt uransa aikana 20 kertaa 300 pisteen sarjan, ensimmäisen kerran lokakuussa 1990 ja viimeksi maaliskuussa 2018.
Tafea
Tafea on Vanuatun maakunta. Se sijaitsee saariryhmän eteläosassa Port Vilan kaakkoispuolella. Sen hallinnollisena keskuksena toimii Isangel. Maakunnassa asui vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan 37 050 asukasta ja sen pinta-ala on 1 628 neliökilometriä.
Tafea on Vanuatun maakunnista eteläisin, ja se rajoittuu pohjoisessa Shefan maakuntaan. Tafeaan kuuluu viisi saarta, joiden alkukirjaimista se on saanut nimensä. Saaret ovat Tanna, Aneityum, Futuna, Erromango ja Aniwa. Pinta-alaltaan suurin saari on Erromango, mutta yli 80 prosenttia maakunnan asukkaista asuu Tannan saarella.
Kultajäkälät
Kultajäkälät (Caloplaca) on jäkäläsuku. Useilla sen lajeilla on värikäs kotelomalja. Monien lajien sekovarsi on keltainen tai oranssi, ja ne ovat yleisiä kalkkipitoisilla tai rannikon kivillä. Rupimainen tai suomumainen sekovarsi erottaa suvun jäkälät keltajäkälistä ja Teloschistes-jäkälistä, joiden itiöt ovat samanlaisia.
Helge Saarinen
Helge Mikael Saarinen (28. syyskuuta 1921 Turku – 17. elokuuta 2004 Turku) oli suomalainen jalkapalloilija.
Laitahyökkääjänä pelannut Saarinen edusti urallaan Maarian Kisa-Veikkoja 1943–1944 ja Turun Palloseuraa 1944–1953. Hän voitti TPS:ssa Suomen mestaruuden 1949. Kaikkiaan Saarinen pelasi 11 kauden aikana 134 mestaruussarjan ottelua, joissa hän teki 57 maalia.
Saarinen pelasi Suomen maajoukkueessa yhden maaottelun 1949.
El Alin lento 1862
El Alin lento 1862 oli 4. lokakuuta 1992 onnettomuuteen päättynyt lento. Onnettomuudessa israelilaisen lentoyhtiö El Alin Boeing 747 -rahtikone putosi lähdettyään välilaskupaikalta Amsterdamin Schipholin lentokentältä. Onnettomuudessa kuoli yhteensä 43 ihmistä. Yksi heistä oli koneen ainoa matkustaja, Anat Solomon, joka oli matkalla Tel Aviviin häihinsä. Muita kuolleita olivat koko kolmen hengen miehistö ja 39 ihmistä, jotka olivat Bijlmermeerin asuinalueella koneen iskeytyessä kerrostaloon.
Onnettomuuden aiheutti vika Boeing 747:n moottoreiden kiinnityksessä. Koneen kolmas moottori irtosi, rikkoi siiven johtoreunan ja osui moottoriin neljä, joka myös irtosi. Se aiheutti oikean siiven nosteen vähenemisen ja johti koneen aerodynaamiseen epätasapainoon. Lentäjät pääsivät kuitenkin takaisin lähelle lentokenttää, aloittivat laskeutumisen ja avasivat siipien siivekkeet hidastaakseen laskeutumisnopeuteen. Oikean siiven siivekkeet eivät kuitenkaan toimineet, ja täten vasemman siiven toimineet siivekkeet lisäsivät siiven nostetta edelleen, jolloin lentäjät menettivät koneen hallinnan. Kone syöksyi suoraan kerrostaloon ja leikkasi sen kahtia.
Vaikka siivekkeitä ei olisi avattu, kone olisi tuhoutunut laskussa liian suuren nopeuden vuoksi.
Kettupoika Vuk
Kettupoika Vuk (videojulkaisuna Vuk, ) on unkarilainen animaatioelokuva, joka valmistui 1981. Elokuva pohjautuu István Feketen romaaniin Vuk. Elokuvan jatko-osa on nimeltään Kis Vuk. Elokuva julkaistiin myös Suomessa VHS-kasettina, joka oli ensimmäisiä VHS-julkaisuja Suomessa. Elokuva on myynnissä myös dvd-julkaisuna.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Vuk saa kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Negatiivinen oikeus
Negatiivisella oikeudella tarkoitetaan oikeutta jostakin, kuten kidutettavaksi joutumista. Negatiivisen oikeuden vastakohta on positiivinen oikeus. Negatiivinen oikeus on etenkin filosofiassa tunnettu käsite, jossa sillä pyritään erottelemaan oikeuksien luonnetta.
Montréal–Trudeaun kansainvälinen lentoasema
Montréal–Trudeaun kansainvälinen lentoasema (tunnetaan myös nimellä Montréal-Trudeau ja aikaisemmalla nimellään Montréal-Dorval International Airport) sijaitsee Dorvalin kaupungissa Montréalinsaarella, noin 20 kilometriä Montréalin keskustasta.
Aéroports de Montréal on tuottoa tavoittelematon yhtiö joka johtaa ja hoitaa Montréal-Trudeaun lentoasemaa ja Montréalin luoteispuolella sijaitsevaa Montréal-Mirabelin kansainvälistä lentoasemaa, jonka oli alun perin tarkoitus korvata Montréal-Trudeau mutta nykyisin on lähes yksinomaan lentorahtikäytössä. Molemmat asemat on vuokrattu Transport Canadalle 60 vuoden vuokrasopimuksella.
Montréal-Trudeau on Quebecin provinssin vilkkain ja neljänneksi vilkkain lentoasema Kanadassa matkustajamäärällä mitattuna. Vuonna 2008 aseman kautta kulki 12 813 199 matkustajaa. Kentällä on yksi Kanadan kahdeksasta Yhdysvaltoihin matkustavien ennakkotarkastuspisteistä, ja se on yksi tärkeimmistä kansainvälisen liikenteen solmukohdista. Lentoasema on yksi Air Canadan solmukohteista.
Montrealin lentoasemien historia
thumb|United Expressin Embraer 170 Pierre Elliott Trudeaun lentoasemalla thumb|Air Canada Expressin DHC-8-100 -koneita
Saint-Hubert
Montréalin ensimmäinen lentokenttä oli vuonna 1927 rakennettu Saint-Hubert Airport. 1940-luvun alkupuolella Saint-Hubert ei enää kyennyt hoitamaan kasvavaa lentoliikennettä ja Kanadan liikenneministeriö hankki omistukseensa entisen Dorvalin kilparadan maa-alueet, rakentaakseen uuden lentoaseman Montréalinsaareelle.
Dorval
Dorvalin lentoasema avattiin 1. syyskuuta 1941. Lentoasemalla oli kolme kestopäällysteistä kiitotietä. Vuonna 1946 lentoaseman kautta kulki vuosittain yli 250 000 matkustajaa ja 1950-luvun puolivälin tienoilla yli miljoona matkustajaa vuodessa, joka teki lentoasemasta maan vilkkaimman. Lentoasema nimeksi vaihdettiin Montréal–Dorvalin kansainväliseksi lentoasema vuoden 1960 marraskuussa. Lentoasema oli suurin Kanadassa ja tärkeä portti Euroopan ja Kanadan välisessä liikenteessä. Aseman kautta kulki 1961 yli kaksi miljoonaa matkustajaa vuosittain. Kahdeksan vuotta myöhemmin lentoasema kaipasi laajennusta matkustajamäärän kasvun ja lentoyhtiöiden siirtyessä käyttämään enenevässä määrin suihkulentokoneita. Kanadan hallitus päätti laajennuksen sijaan rakentaa täysin uuden Mirabelin lentoaseman Montrealin luoteispuolelle.
Nykyisin lentoasema tunnetaan nimellä Montreal-Pierre Elliott Trudeaun kansainvälinen lentoasema.
Mirabel
Montréal–Mirabelin kansainvälinen lentoasema avattiin 29. marraskuuta 1975, juuri ennen Montréalin kesäolympialaisia. Lentoasemalla oli kaksi kiitotietä. Kaikki kansainvälinen liikenne siirtyi uudelle kentälle, samoin myös monet jatkolennot. Yhteensä 23 kansainvälistä lentoyhtiötä siirsi lentonsa asemalle.
Alkuperäisissä suunnitelmissa oli rakentaa kaikkiaan kuusi kiitotietä ja kuusi terminaalia. Suunnitelmien mukaan kaikki liikenne Dorvalista oli tarkoitus siirtää Mirabeliin. Suunnitelmat eivät kuitenkaan toteutuneet, johtuen pääasiassa 1970-luvun öljykriisistä sekä uusista suuremmista suihkukoneista jotka muuttivat matkustamiskäytäntöjä suoraan kaupungista kaupunkiin, ilman useita koneen vaihtoja.
Suoritettuaan tutkimuksia ja lausuntokierroksia, Kanadan hallitus päätti 1982 hylätä suunnitelmat Mirabelin laajentamisesta. Suunnitellut rautatieyhteys ja Highway 13 jätettiin rakentamatta. Vuonna 1989 suurin osa pakkolunastetuista maa-alueista palautettiin alkuperäisille omistajilleen.
Nykyisin Montréal-Mirabelin kansainvälinen lentoasema on lähinnä rahtiliikenteen käytössä ja toimii varakenttänä Dorvalille.
Disney
Disney tarkoittaa yleensä The Walt Disney Company -yhtiötä ja siihen sisältyviä medioita ja toimintoja.
Disney voi tarkoittaa myös seuraavia asioita:
Henkilöitä
Disney (henkilö) tarkoittaa yleensä The Walt Disney Companyn perustajaa Walter Elias Disneytä (Walt Disney).
Disney voi tarkoittaa myös seuraavia henkilöitä:
Katso myös
Disney liittyy myös seuraaviin:
Huvipuistoja
Disneyn huvipuistot:
Liechtenstein kesäolympialaisissa 1936
Liechtenstein osallistui ensimmäistä kertaa olympiakisoihin Berliinin kesäolympialaisissa 1936. Maan joukkue koostui kuudesta miesurheilijasta, jotka kilpailivat yleisurheilussa, pyöräilyssä ja ammunnassa. Mitaleille asti liechtensteinilaiset eivät kuitenkaan yltäneet.
Louis B. Allyn
pienoiskuva|Louis B. Allyn vuonna 1913. Lewis (Louis) B. Allyn (1874 Huntington, Massachusetts, Yhdysvallat – 7. maaliskuuta 1940 Westfield, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen kemianopettaja. Hän toimi opettajana Westfield Teachers Collegessa. Hänen murhaansa ei ole selvitetty.
Vuonna 1904 Allyn toimi Westfieldissä kemian opettajana. Tällöin hän kiinnitti huomiota epäterveellisillä aineilla jatkettuihin elintarvikeisiin muun muassa tikkukaramellien aiheuttaman suutulehdusepidemian vuoksi. Hänen johdollaan elintarvikkeista löytyi muun muassa rikkihappoa ja jopa arsenikkia. Hänen tutkimustensa ja toimintansa johdosta terveyslautakunnassa Westfieldistä tuli yksi "puhtaan ruoan liikkeen" keskuksista.
Trefoldighetskirken
pienoiskuva|200px|Trefoldighetskirken pienoiskuva|200px|Kirkon alttari. [[Jeesuksen kastetta esittävän alttaritaulun maalasi Adolph Tidemand. ]] Trefoldighetskirken on kirkko Akersgatalla Hammersborgissa aivan Oslon keskustassa. Kirkko otettiin käyttöön vuonna 1858 piispa Jenz Lauritz Arupin vihkimänä. Uusgotiikkaa edustavassa kirkossa on kaksi kellotornia ja kahdeksankulmainen kupoli. Kirkon suunnitteli alkujaan arkkitehti Alexis De Chateauneuf, mutta työn saattoi loppuun hänen oppilaansa Wilhelm von Hanno. Hanno muutti kirkon piirustuksia ja muokkasi kirkon sisätiloja.
Sittemmin Trefolgighetskirken on saanut useita taideteoksia ja muita koristeita. Vuonna 1863 valmistuneen kastemaljan on tehnyt kongsbergiläinen kuvanveistäjä Julius Middelthun. Häntä pidetään Norjan suurimpana kuvanveistäjänä ennen Gustav Vigelandia ja hän on tehnyt muun muassa yliopistonaukiolla olevan Scweigaardin patsaan sekä muita Oslon patsaita.
Trefoldighetskirkenin viereen valmistui myöhemmin hallintokortteli, minkä takia se ei enää ole yhtä näkyvällä paikalla kuin valmistuessaan. Heinäkuun 2011 terrori-iskussa kirkko kärsi pieniä vaurioita, siitä hajosi muun muassa ikkunoita.
Kirkossa on vietetty monien kuuluisien norjalaisten hautajaisia. Heihin lukeutuvat esimerkiksi Magnus Brostrup Landstad, Henrik Ibsen, Bjørnstjerne Bjørnson, Johanne Dybwad, Erik Bye ja Anne-Cath Vestly.
Seppo Saario
Seppo Ilmari Saario (s. 10. toukokuuta 1938 Helsinki) on suomalainen ammattisijoittaja, kirjailija ja entinen yritysjohtaja.
Henkilöhistoria
Saario syntyi toimitusjohtaja Sulo Ilmari Saarion ja pankkivirkailija Helmi Kaarina Jokisen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1993 on Kristina Elin Maj-Lise Wiren. Saario valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta vuonna 1961 ja suoritti MBA-tutkinnon Columbian yliopistossa vuonna 1966. Saario on työskennellyt seuraavissa yrityksissä:
Saario on saavuttanut Suomessa pörssigurun maineen muun muassa suosittujen sijoittamiskirjojen ja Pörssisäätiön verkkosivuilla pitämänsä Saarion pörssiliigan kautta. Suomen Ekonomiliitto SEFE on palkinnut vuodesta 2006 lähtien Seppo Saario –kilpailussa erityisen ansiokkaan Suomessa kolmen edellisen vuoden aikana julkaistun rahoitusmarkkinoita käsittelevän väitöskirjan tekijän 20 000 euron palkinnolla.
Pavel Sudoplatov
Pavel Anatoljevitš Sudoplatov (7. heinäkuuta 1907 Melitopol, Taurian kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 26. syyskuuta 1996) oli korkea-arvoinen neuvostoliittolainen tiedusteluvirkailija. Hän palveli kenraaliluutnantin arvoisena Neuvostoliiton sisäisessä turvallisuusministeriössä NKVD:ssa. Sudoplatovin johtama erikoisoperaatioiden yksikkö ”Osasto S” oli alistettu suoraan sisäasiainministeri Lavrenti Berijalle, joka oli myös NKVD:n päällikkö. Sudoplatov otti vastaan toimintakäskyjä myös generalissimus Josif Stalinilta, jota kävi tapaamassa muutamia kertoja vakoilijauransa aikana.
Ura
Sudoplatov liittyi jo nuorena turvallisuuspoliisi Tšekaan. Hänen johdollaan toteutettiin maanpaossa Meksikossa eläneen neuvostojohtaja Lev Trotskin salamurha vuonna 1940. Trotskin murhasi jäähakkua käyttäen Espanjasta neuvostovakoiluun värvätty Ramon Mercader.. Trotski kuoli myöhemmin vammoihinsa sairaalassa. Nuori Sudoplatov suoritti myös itse eliminointi-tehtävän salamurhatessaan Ukrainalaisten nationalistien järjestön johtajan Jevhen Konovaletsin. Sudoplatov vietti myös Suomessa lyhyen aikaa vangittuna. Toisen maailmansodan aikana Sudoplatov vastasi erilaisista operatiivisista solutusryhmistä. Ne harjoittivat tiedustelun ohella sekä sabotaasia että vihollisen harhauttamista disinformaatiolla. Operaatiot toteutettiin usein vihollislinjojen takana selustassa.
Sudoplatov ohjasi vakoilurengasta, joka keräsi ydintutkimukseen liittyviä tietoja Britanniasta ja Yhdysvalloista. Tietoja myyneistä asiamiehistä merkittävimpiä olivat brittiläinen Alan Nunn May ja natsi-Saksasta paennut kommunisti Klaus Fuchs. Myös Cambridgen viisikkona tunnettu brittiläinen vakoojarengas sivusi Sudoplatovin salaista tiedustelu-uraa. Viisikon jäsenet oli värvätty heidän opiskellessaan 1930-luvulla Cambridgen yliopistossa. Vakoilurenkaan myöhempi paljastuminen oli valtava nöyryytys Britannialle. Viisikosta muun muassa Kim Philby pakeni paljastuttuaan pysyvästi Neuvostoliittoon.
Sudoplatov vangittiin pian Stalinin kuoleman jälkeen. Hän joutui viettämään vankiloissa toistakymmentä vuotta ja vapautui 21. elokuuta 1968. Hänet rehabilitoitiin vasta vuonna 1990, ja silloinkaan hän ei saanut takaisin sodan aikana hänelle myönnettyjä kunniamerkkejä. Viime vuosinaan hän kärsi sydänvaivoista. Sudoplatovin juutalaissyntyinen vaimo Emma (o.s. Kaganova, k. 1988) oli NKVD:n everstiluutnantti, joka koulutti salaisia agentteja tehtäviinsä. Sudoplatovin poika Anatoli on tutkija Moskovan yliopistossa.
Sara Jean Underwood
250px|pienoiskuva|oikea|Underwood vuonna 2007 [[Los Angelesissa.]] Sara Jean Underwood (s. 26. maaliskuuta 1984 Portland, Oregon) on yhdysvaltalainen valokuvamalli, televisiojuontaja ja Playboy-tyttö.
Underwood oli Playboyn heinäkuun 2006 Playmate of the Month ja vuoden 2007 Playmate of the Year.
Underwood toimi G4-kanavalla tekniikkaan keskittyvän Attack of the Show! sarjan juontajana.
Lisäksi Underwood on esiintynyt elokuvissa. Hän esiintyi muutaman muun Playboy-mallin kanssa elokuvassa Epic Movie, jossa he näyttelivät merirosvoja. Vuonna 2009 Underwood osallistui kahdeksanteen Naisten ninjasoturi-kisaan päästen toiselle kierrokselle.
Pavel Sudoplatov
Sudoplatovin paljastukset ja väitteet
Vanhoilla päivillään kirjoittamissaan muistelmissa Sudoplatov teki paljon paljastuksia NKVD:n salaisista operaatioista. Hänen mukaansa mukaan Neuvostoliiton ydintutkimuksen merkittävimpiä tietolähteitä olisi ollut tanskalainen ydinfyysikko Niels Bohr, joka suhtautui joviaalisti tiedonjakoon Yhdysvaltain ja Ison-Britannian ulkopuolelle. Neuvostoliitto oli rakentanut oman ydinreaktorin mutta ei ollut saanut sitä käynnistettyä. Lisäksi plutoniumin käsittelyssä oli sattunut onnettomuus. Bohria tapaamaan Tanskaan lähetettiin Jakov Terletski, jolle Bohr selitti, missä kohdassa ongelma oli ja mitä vaikeuksia Enrico Fermillä oli ollut Chigagossa reaktoria ensi kertaa käynnistäessään. Bohrin neuvojen pohjalta kyettiin käynnistämään Neuvostoliiton ensimmäinen ydinreaktori joulukuussa 1946.
Sudoplatovin mukaan myös ydinfyysikko J. Robert Oppenheimeria koetettiin useasti lähestyä Neuvostoliiton taholta ydintutkimukseen liittyvissä asioissa. Sudoplatovin mukaan Oppenheimer ei koskaan itse paljastanut luottamuksellista tietoa neuvostoliittolaisille tai näiden edustajille ja syyllistyi lähinnä naiiviin avomielisyyteen, mutta edesauttoi kuitenkin merkittävästi ”myyrien” pesiytymistä Manhattan-projektiin esimerkiksi rekrytoimalla Klaus Fuchsin, jota piti lahjakkaana tiedemiehenä. Toinen keskeinen ”myyrä” Fuchsin ohella oli Enrico Fermin italialaistaustainen assistentti Bruno Pontecorvo. Fuchsin lailla Pontecorvo pakeni itäblokkiin. Sudoplatovin mukaan Jelizaveta Zarubina sai taivuteltua Oppenheimerin jakamaan tietonsa "saksalaisille antifasisteille". Sudoplatov arvioi, että tämä onnistui Oppenheimerin vaimon Katherinen avustuksella.
Sudoplatov paljasti myös ruotsalaisen teollisuusmagnaatti Raoul Wallenbergin kohtalon. Sudoplatovin käsityksen mukaan Wallenberg salamurhattiin myrkkyruiskeella Lubjankan erityisvankilassa Moskovassa, minkä jälkeen sekä ruumis ja asiakirjat hävitettiin. Sudoplatov paljasti myös Moskovassa sijainneen salaisen myrkkylaboratorio X:n (virallisesti "Toksikologian laboratorio nro 2") olemassaolon. Laitosta johti professori Grigori Moisejevitš Maironovski, jonka Sudoplatov oletti Wallenbergin likvidoijaksi. Maironovski pidätettiin sekä teloitettiin myöhemmin raa’an pahoinpitelyn jälkeen.
Sudoplatovilla oli aiemmasta poikennut käsitys niin kutsutun rautaesiripun syntymisestä idän ja lännen välille. Hänen mukaansa Neuvostoliitto alkoi osoittaa epäluottamusta länttä kohtaan jo toisen maailmansodan loppuvaiheissa, Saksan alettua luhistua ja Neuvostoliiton miehitettyä Itä-Euroopan, siis paljon ennen Winston Churchillin Missourin Fultonissa maaliskuussa 1946 pitämää kuuluisaa puhetta. Sudoplatov kertoo omanneensa lukuisia kontakteja tuon ajan keskeisiin vaikuttajiin Itä-Euroopan maissa.
Sudoplatovin mukaan vuoden 1948 Berliinin saarto olisi ollut puhtaasti Stalinin tekemä manipulaatio. Stalin olisi masinoinut sen siirtääkseen lännen huomion pois Kiinan tapahtumista. Kommunistit ottivat Kiinan alueet valtakomentoonsa vuoteen 1949 mennessä. Yhdysvaltain presidentti Harry S. Truman oli suunnitellut peräti atomipommituksia Tšiang Kai-šekin johtamien kansallismielisten voiton turvaamiseksi kommunisteja vastaan, joutuen kuitenkin luopumaan tästä suunnitelmasta. Korean sota alkoi pari vuotta myöhemmin ja myös sen aikana amerikkalaiset pohtivat ydinaseen käyttöä. Venäläiset olivat laatineet suunnitelmansa sen laskelman varaan, ettei länsi kykenisi kahdella rintamalla käytyyn atomisotaan samanaikaisesti. Salaisia raportteja Neuvostoliitolle toimitti muun muassa Donald Maclean.
Geologinen loppusijoitus
300px|thumb|[[Olkiluodon_ydinvoimalaitos|Olkiluoto 3, tulee käydessään kuluttamaan 32 tonnia uraanioksidia polttoaineena vuodessa (harmaa suorakulmio). Suomessa käytettyä polttoainetta ei jälleenkäsitellä, vaan tarkoitus on loppusijoittaa se Suomen kallioperään kuvan esittämiä suuria loppusijoituskapseleita (punaiset lieriöt) käyttäen. OL3:n jätteiden varastointiin tarvitaan noin 44 säilötä vuodessa.]]
Geologinen loppusijoitus on tärkein ydinjätehuollon ratkaisuista, jonka tarkoituksena on eristää ydinjätteet ympäristöstä syvälle maanpinnan alle siten, että niiden vaikutukset ympäristöön ovat yhtäläiset tai vähäisemmät kuin luonnossa esiintyvän radioaktiivisuuden. Korkea-aktiiviset ydinjätteet ovat lähes kokonaan peräisin käytetystä ydinpolttoaineesta.
Loppusijoitus verrattuna sen vaihtoehtoihin
Korkea-aktiivisten jätteiden geologiselle loppusijoitukselle on olemassa monia vaihtoehtoisia ratkaisuja. Käytetty ydinpolttoaine voidaan kierrättää jälleenkäsittelyllä, mitä tehdään esimerkiksi Ranskassa. Tavallisesti ydinpolttoaineesta yli 95 % on käytön jälkeen edelleen uraania, joka voidaan käyttää uudestaan. Kierrätys on kuitenkin teknisesti vaativaa, kallista ja se jättää edelleen noin 5 % polttoaineesta jätteeksi, joka tarvitsee loppusijoituksen. Toisaalta käytetty ydinpolttoaine voidaan säilyttää vartioiduissa varastoissa. Säilytys on teknisesti yksinkertaista ja edullista, mutta vaadittu pitkä varastointiaika tekee varastoinnista hankalan suunnitella ja varmentaa. Ydintekniikan asiantuntijoiden yleisesti parhaana pitämä ja muun muassa OECD:n alaisen kansainvälisen energiajärjestön IEA:n suosittelema keino korkea-aktiivisten ydinjätteiden jätehuoltoon on geologinen eli kallioloppusijoitus. Muita ehdotettuja keinoja ovat muun muassa loppusijoitus merien syvänteisiin, napajäätiköiden alle tai avaruuteen, mutta nykyisin niiden tutkimuksesta on luovuttu lähes kokonaan geologisen loppusijoituksen hyväksi.
Yhdistyneiden kansakuntien alaisen Kansainvälisen atomienergiajärjestön, OECD:n ydinenergiajärjestö NEA:n, ja Euroopan yhteisöjen yhteinen kanta (ilmaistu julkaisussa Disposal of Radioactive Waste: Can Long-Term Safety Be Evaluated - An International Collective Opinion, OECD, Pariisi, 1991) on, että
Lisäksi YK:n Agenda 21 -ohjelmajulistuksessa kannustetaan jäsenmaita keskittymään geologisen loppusijoituksen tutkimiseen sen ympäristö- ja turvallisuusetujen vuoksi. Merkittävä osa ydinvoimaa käyttävistä maista onkin aloittanut loppusijoitukseen valmistautumisen ja valittujen loppusijoituspaikkojen tutkimisen. Geologisen loppusijoituksen ohjelmat ovat käynnissä muun muassa Yhdysvalloissa, Britanniassa, Ranskassa, Saksassa, Sveitsissä, Ruotsissa ja Suomessa.
Yhdysvalloissa loppusijoituspaikka WIPP (Waste Isolation Pilot Plant) sijaitsee New Mexicossa, Eddyn piirikunnassa. Laitos on toiminut vuodesta 1999 lähtien.
Loppusijoituksen valmistelu
Loppusijoituksen alkuvaiheeseen kuuluu jätteen välivarastointi vesialtaissa, jotka toisaalta johtavat polttoaineen jälkilämmön pois ja toisaalta vaimentavat polttoaineen säteilyn. Käytetyn ydinpolttoaineen radioaktiivisuus heikkenee itsestään hyvin nopeasti. Jo ensimmäisenä vuonna reaktorista poiston jälkeen 99 % aktiivisuudesta häviää. Neljänkymmenen vuoden jälkeen enää tuhannesosa alkuperäisestä aktiivisuudesta on jäljellä. Tällöin polttoaineen käsittely on luonnollisesti huomattavasti helpompaa. Myös polttoaineen lämmöntuotanto laskee odotusaikana niin paljon, ettei erillinen jäähdytys ole enää tarpeen.
Varsinaisen loppusijoittamisen aluksi polttoaineniput pakataan teräksisiin tai valurautaisiin säiliöihin. Säiliöiden seinämät ovat useita senttimetrejä paksut ja vaimentaisivat säteilyn niin, että säiliöiden käsittely onnistuu tavanomaisin kuljetuslaittein ja nosturein. Säiliöt ovat pinnaltaan ruostumatonta metallia, esimerkiksi ruostumatonta terästä tai kuparia.
Jälleenkäsittelystä jäävät jätteet ovat yleensä nestemäisessä muodossa. Loppusijoitusta varten niistä tehdään lasia. Syntyvä lasi pakataan ruostumattomasta teräksestä valmistettuihin säiliöihin.
Monikerrosperiaate
thumb|right|300px|Kaaviokuva Olkiluodon [[Onkalo (tutkimustila)|Onkalo-tutkimusluolasta, jossa tutkitaan loppusijoituksen mahdollisuutta Olkiluodon kallioperään.]] Sekä käytetty ydinpolttoaine, että jälleenkäsittelyjätteistä tehty lasi ovat ominaisuuksiltaan kovia, pääosin veteen liukenemattomia, palamattomia, kiinteitä aineita, eivätkä ne voi kaasujen tai nesteiden tapaan vuotaa säiliöstään. Jätteet ja niiden ominaisuudet itsessään muodostavat Posivan mukaan ensimmäisen esteen monikerroksiseksi suunnitellussa esteiden joukossa, joka eristää jätteet elollisesta luonnosta.
Toisen esteen muodostaa polttoainesauvan oma tiivis ja ohut zirkoniumkuori. Kuori on suunniteltu kestämään ydinreaktorin kovaa kuumuutta ja painetta sekä suojaamaan polttoainetta reaktorissa olevan veden syövyttävää vaikutusta vastaan.
Kolmannen esteen muodostaa loppusijoituskapseli, jonka ulkokerros on kuparia ja sisäkerros valurautaa. Säiliö on tiivis ja sen oletetaan olevan korroosionkestävä 100 000 vuoden ajan. Pitkäaikaisesta korroosionkestävyydestä on kuitenkin olemassa epäilyksiä.
Neljännen esteen muodostaa loppusijoitusluolan täyteaine. Kun polttoainekapselit on sijoitettu kallioon kaivettuun luolaan, on luola tarkoitus täyttää. Tähän tarkoitukseen valitaan veden virtauksia estävä, pehmeä aine. Pehmeän aineen oletetaan suojaavan loppusijoituskapseleita myös puristusvoimilta kallioperän mahdollisesti halkeillessa ja sen katsotaan absorboivan rikkoutuneesta kapselista liuenneet radioaktiiviset aineet. Kyseeseen tulevat lähinnä erilaiset savilajit, erityisesti bentoniitti, joka paisuu kastuessaan ja siis tiivistää vuotokohtia. Bentoniitti kuitenkin liukenee suolaveteen, joten mikäli merenpinta nousee ja myös muuttaa merenpohjan alla olevan pohjaveden suolaiseksi, bentoniitti voi liueta vuosituhansien aikana pois sillä täytetyistä tunneleista ja jopa loppusijoituskapselien ympäriltä. Loppusijoitusluolan suuaukko sijaitsee tällä hetkellä noin 3 metrin korkeudessa merenpinnasta.
Viidennen esteen muodostaa kallio. Loppusijoitus on tarkoitus toteuttaa noin neljän sadan metrin syvyydessä. Käytännössä ydinjätteestä lähtevä säteily vaimenee taustasäteilyn tasolle kahden metrin matkalla kapselia ympäröivässä kalliossa. Syvällä kalliossa myös pohjaveden virtaukset ovat erittäin hitaita, mikä hidastaa mahdollisesti muut esteet ohittaneen radioaktiivisen aineen kulkeutumista pinnalle. Säteilyn vuoksi kallioloppusijoitus ei ole tarpeen ja syvyydellä haetaan suojaa aikaa vastaan. Posivan näkemyksen mukaan vain ihmisen toiminta tai jo itsessään katastrofaaliset ilmiöt, kuten meteoriittitörmäys voisivat tuoda ydinjätteitä Maan pinnalle. Jääkausi otetaan huomioon suunnittelussa. Kriitikkojen, kuten Geologisen tutkimuslaitoksen eläkkeellä olevan professori Matti Saarniston mukaan myös jääkausi saattaisi rikkoa loppusijoituslaitoksen. Tarvittava loppusijoitusaika on noin satatuhatta vuotta, koska tuolloin käytetyn ydinpolttoaineen aktiivisuus on laskenut luonnonuraanin tasolle. Silloin voidaan sanoa, ettei ydinjäte enää aiheuta luonnonaineista poikkeavaa riskiä.
Loppusijoituspaikka
Loppusijoituksen päätyttyä loppusijoituspaikan huoltaminen tai vartioiminen ei ole tarpeen. Maanpinnalla alue voidaan palauttaa alkuperäiseen käyttöönsä. Säteily vaimenee kalliossa jo parin metrin matkalla, joten satojen metrien kalliokerroksen alle loppusijoitetun polttoaineen säteily ei vaikuta maan pinnalle asti. Vertailun vuoksi välivarastoissa vesialtaissa olevan käytetyn polttoaineen säteilyä ei pysty mittarilla erottamaan luonnon taustasäteilystä varaston seinän vieressä.
Tarkoituksella käytetty polttoaine voidaan kuitenkin palauttaa käyttöön. Tulevaisuudessa voidaan haluta hyödyntää polttoaine uudestaan joko jälleenkäsittelyn kautta, hyötöreaktoreissa tai muussa tarkoituksessa. Siksi useimmissa suunnitelmissa on varauduttu käytetyn polttoaineen palauttamiseen maanpinnalle. Loppusijoituksen peruminen onnistuu suhteellisen helposti loppusijoitukseen itseensä käytetyillä laitteilla ja menetelmillä.
Kustannukset
Loppusijoituksen kustannukset katetaan useimmissa maissa ydinsähkön hinnassa kerättävillä maksuilla. Koska tavanomainen 1 000 megawatin tehoinen ydinvoimalaitos kuluttaa vuodessa noin kolme kuutiometriä ydinpolttoainetta, jäävät välivarastoinnin ja loppusijoituksen kustannukset vaatimattomiksi verrattuna tuotettuun energiaan.
Koiraluhtakana
Koiraluhtakana (Hypotaenidia insignis) on Papua-Uuden-Guinean kotoperäinen rantakana, joka elää vain Uuden-Britannian saarella. Se populaation koko on alle kymmenentuhatta yksilöä. Philip Lutley Sclater kuvaili lajin holotyypin Kahabadaista vuonna 1880.
Eurocup Formula Renault 2.0 -kausi 2013
Eurocup Formula Renault 2.0 -kausi 2013 oli 23. kausi nykyiselle Eurocup Formula Renault-sarjalle. Kausi alkoi Espanjan Alcañizin radalla ja päättyi Espanjan Barcelonassa. Sarjan kalusto muuttui täksi kaudeksi uuden sukupolven autoon.
Sarjan mestaruuden voitti ranskalainen Pierre Gasly. Toiseksi sijoittui brittiläinen Oliver Rowland ja kolmanneksi ranskalainen Esteban Ocon.
Tallit ja kuljettajat
Kauteen osallistuvat uusina talleina Jenzer Motorsport ja Prema Powerteam. Varasijalle lisättiin BVM Racing ja Atech Reid GP.
J  = Sarjan Junior -luokan kuljettajat kaudella 2013 G  = vieraileva kuljettaja, joka ei ole oikeutettu saamaan pisteitä.
Masao Uchino
(s. 21. huhtikuuta 1934 Kanagawa, Japani) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Raltjärnen
Raltjärnen on järvi Vindelnin kunnassa Västerbottenin läänissä Ruotsissa. Raltjärnen on osa Uumajanjoen vesistöä.