cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bolivia
Moralesin aika 2006–2019
Neljän rikkaimman Moralesia vastustavan maakunnan kuvernöörit nousivat vuonna 2008 avoimesti presidenttiä vastaan. Järjestettiin kaksi kansanäänestystä, joista jälkimmäisessä Moralesin hallinnon jatkoa tuki 67 prosenttia äänestäneistä. Cochabamban ja La Pazin kuvernöörit menettivät paikkansa. Syyskuussa 2008 mielenilmaukset voimistuivat uudelleen paikallisviranomaisten ammuttua mielenosoittajia ja räjähdysten tuhottua kaasuputken. Kireimmäksi tilanne kärjistyi pohjoisessa Pandon departementissa, kunnes maan armeija valtasi sen hallintokaupungin ja vangitsi sen kuvernöörin Leopoldo Fernándezin.
Moralesin ulkopolitiikassa keskeistä olivat läheiset suhteet Latinalaisen Amerikan sosialistihallituksiin – erityisesti Kuubaan ja Venezuelaan. Suhteet Yhdysvaltoihin olivat jatkuvasti kireät.
Morales valittiin vuonna 2009 toiselle kaudelle. Hän on tehnyt näkyvästi globaalia politiikkaa. Vuonna 2010 Bolivia kieltäytyi allekirjoittamasta Cancúnin ilmastosopimusta. Sen sijaan se isännöi samaan aikaan Cochabambassa ”varjokokousta” eli. Vuonna 2012 Bolivia irtisanoutui tilapäisesti YK:n huumesopimuksista protestoidakseen kokapensaan tuotannon kieltoa. Se allekirjoitti Yhdysvaltojen ja Brasilian kanssa erillissopimukset laittoman kokaiinin tuotannon rajoittamiseksi.
Marraskuussa 2019 Morales joutui eroamaan vaalivilppiepäilyn takia menetettyään maan asevoimien luottamuksen. Asevoimien kehotuksesta virastaan erottuaan Morales lähti maanpakoon Meksikoon, joka myönsi hänelle turvapaikan. .
Bolivia Moralesin jälkeen 2019–
Bolivian uudeksi väliaikaiseksi presidentiksi julistautui senaatin varapuhemies Jeanine Áñez. Oikeistolainen Anez on nopeasti ryhtynyt muuttamaan Bolivian ulkopoliittista linjaa. Suhteet Moralesin liittolaisiin Kuubaan ja Venezuelaan katkaistiin ja Bolivia nimitti vuosien tauon jälkeen uuden suurlähettilään Yhdysvaltoihin. Áñezin johdolla Bolivia tunnusti Juan Guaidón Venezuelan lailliseksi presidentiksi. Lisäksi hallitus ilmoitti Bolivian lähtevän pois vasemmistolaisten hallitusten perustamista Etelä-Amerikan maiden yhteistyöjärjestöistä ALBA ja UNASUR. Kuubalaisia lääkintähuoltotyöntekijöitä pyydettiin myös poistumaan Boliviasta. Bolivia solmi marraskuussa 2019 uudelleen Israelin kanssa diplomaattiset suhteet, jotka Evo Morales oli katkaissut 10 vuotta aiemmin. Lokakuun 2020 presidentinvaalit voitti Moralesin johtaman sosialistiliikkeen (MAS) ehdokas Luis Arce. Hän sai ensimmäisellä kierroksella 55 prosenttia äänistä.
Politiikka ja hallinto
thumb|Bolivian parlamenttirakennus. Bolivian vuoden 2009 perustuslaki jakaa vallanjako-opin mukaan vallan toimeenpanevaan, lainsäädännölliseen ja tuomiovaltaan. Lisäksi neljättä valtaa käyttää vaalielin. Bolivia on presidenttivaltainen tasavalta, jossa presidentti on sekä valtionpäämies että hallituksen päämies. Perustuslain mukaan presidentti voi istua kaksi peräkkäistä viisivuotista kautta. Evo Morales oli kuitenkin presidenttinä kolmen kauden ajan, sillä vuonna 2013 perustuslakituomioistuin päätti, että Moralesin ensimmäistä kautta ei vielä laskettu, sillä hän aloitti sen ennen vuoden 2009 perustuslakia. Tuomioistuin ilmoitti vuonna 2017, että Morales voisi hakea vielä neljännelle kaudelle, sillä presidenttikausien rajoitus oli sen mukaan ihmisoikeuksien vastaista.
Kun Morales valittiin vuoden 2019 vaaleissa neljännelle kaudellensa. Epäselvyydet ääntenlaskennassa aiheutti laajoja protesteja, mitkä johtivat marraskuussa Moralesin eroamiseen. Samalla hallinnosta erosivat muun muassa varapresidentti Álvaro García Linera ja monia muita viranhaltijoita. Jeanine Áñez nousi virkaatekeväksi presidentiksi.
Äänioikeus on myös äänestysvelvollisuus, ja koskee kaikkia 21 vuotta täyttäneitä ja lisäksi niitä 18 vuotta täyttäneitä, jotka ovat naimisissa.
Kansalaisvapauksien kehittyminen
Freedom House pitää 2022 julkaisemassaan raportissa Boliviaa "osittain vapaana" maana. Bolivia on raportin mukaan demokratia, jossa on pidetty säännöllisiä vaaleja. Vaikka massaprotestit ja väkivalta purkautuivat kiistanalaisten, vuonna 2019 järjestettyjen vaalien jälkeen, uudet vuonna 2020 järjestetyt yleisvaalit ja 2021 järjestetyt kansanvaalit olivat uskottavat ja rehdit, ja ääntenlaskijat hyväksyivät tulokset. Lapsityövoima ja naisiin kohdistuva väkivalta ovat sitkeitä ongelmia, itsenäiset ja tutkimusta tekevät journalistit kohtaavat vainoamista, ja oikeuslaitos on voimakkaasti politisoitunut ja haurastunut korruption vuoksi.
Hallinnollinen jako
thumb|250px|Bolivian departementit.
Bolivia on jaettu yhdeksään departementtiin (departamentos). Departementit on jaettu 112 provinssiin (provincias) ja edelleen kantoneihin (cantones).
Talous
Bolivian talous perustuu keskeisesti hiilivety- ja metallituotantoon sekä maatalouteen. Maakaasusta tuli maan tärkein vientituote 1980-luvun puolivälissä. Bolivian maakaasuvarat ovat Venezuelan jälkeen Etelä-Amerikan toiseksi suurimmat, ja tuotantoa hallitsee valtio-omisteinen Yacimientos Petroliferos Fiscales Bolivianos. Bolivian muita luonnonvaroja ovat tina, kulta, sinkki ja hopea. Maatalous työllistää noin kaksi viidesosaa Bolivian asukkaista, mutta se tuottaa vain seitsemäsosan maan bruttokansantuotteesta.
Vaikka köyhyys Boliviassa on vähentynyt, maassa on edelleen selvää epätasa-arvoisuutta. Naisten, maaseudulla elävien, alkuperäisasukkaiden afrobolivialaisten köyhyys on selvästi yleisempää kuin koko maan köyhyys keskimäärin. Moralesin aikana Boliviassa valtiontalouden kehitystä ohjattiin myös erilaisten yhteiskunnan turvaverkkojen luomiseen. Niillä on pyritty tukemaan koululaisia, eläkeläisiä ja raskaana olevia naisia.
Liikenne ja tietoliikenne
Bolivia on sisämaavaltio, jonka liikennettä vaikeuttavat suuret korkeuserot ja kausittain tulvivat laaksot. Suurimpien kaupunkien ja Santa Cruzin vanhojen siirtomaakeskusten väliset tieyhteydet ovat päällystettyjä, mutta maaseudulla tiet voivat olla huonossa kunnossa. Andeilla on monia vaarallisia kapeita ja mutkaisia vuoristoteitä. Esimerkiksi ”Kuoleman tienä” tunnetulla Yungas-tiellä kuoli lähes 300 ihmistä vuosittain, mutta se on sittemmin korvattu turvallisemmalla tiellä. Rautateitä on kahdessa erillisessä rautatieverkossa. Itäinen verkko yhdistää Santa Cruzin Brasilian rajalla olevaan Puerto Quijarroon ja Argentiinan rajalla olevaan Yacuíbaan. Läntinen verkko puolestaan yhdistää Oruron kaupungin Argentiinan rajalla olevaan Villazóniin. Lentokoneet ovat Bolivian tärkein liikenneväline moniin syrjäisempiin kaupunkeihin erityisesti sadekaudella. Kansallinen lentoyhtiö on Lloyd Aéreo Boliviano. Keskeisimmät kansainväliset lentoasemat ovat El Alton kansainvälinen lentoasema La Pazissa, Viru Virun kansainvälinen lentoasema Santa Cruzissa ja Jorge Wilstermannin kansainvälinen lentoasema Cochabambassa.
Bolivian tietoliikenne on kehittynyt paljon 1990-luvulla aloitetun yksityistämisen jälkeen, mutta se on kuitenkin vielä suhteellisen rajoittunutta verrattuna muihin Etelä-Amerikan valtioihin. Matkapuhelimien määrä lisääntyy maassa nopeaa vauhtia, ja vuonna 2009 niitä oli 75 sataa henkeä kohden. Suurin osa matkapuhelimista on keskittynyt La Paziin ja muihin suuriin kaupunkeihin. Boliviassa oli vuonna 2009 yhteensä 7,1 miljoonaa matkapuhelimen käyttäjää. Internetin käyttäjiä oli vuonna 2009 noin 1,1 miljoonaa, jossa se on maailmanlaajuisesti sijalla 95.
Väestö
Bolivian väestö voidaan jakaa suuripiirteisesti kolmeen ryhmään, alkuperäisasukkaisiin, mestitseihin ja eurooppalaisten jälkeläisiin. Väestö on vuosisatojen aikana jo sekoittunut sen verran voimakkaasti, mutta tarkkoja osuuksia väestöryhmien koosta on vaikea antaa. Vuoden 2009 tilastojen perusteella mestitsejä asukkaista oli 68 prosenttia, alkuperäisasukkaita 20 prosenttia ja eurooppalaisia 5 prosenttia. Suurimmat intiaaniryhmät ovat aimarat, ketšuat ja guaranit. Aimaroita elää erityisesti Altiplanon pohjois- ja keskiosissa, inkoista polveutuvat ketšuat Altiplanon eteläosassa ja guaranit maan läntisillä ja eteläisillä alueilla. Alkuperäiskansojen oikeudet maassa ovat parantuneet hitaasti. Esimerkiksi äänioikeus niille myönnettiin vasta 1950-luvulla. 7. helmikuuta 2009 voimaan astuneen uuden perustuslain on tarkoitus vahvistaa köyhän intiaanienemmistön asemaa muun muassa lupaamalla alkuperäiskansoille oikeuden kulttuurinsa säilyttämiseen ja hajauttamalla valtaa paikalliselle tasolle. Perustuslaki hyväksyttiin kansanäänestyksessä, jossa se sai yli 60 prosentin kannatuksen.
Bolivian väestötiheys on matala väestötiheys, ainoastaan noin 10,4 asukasta per neliökilometriä. 2000-luvun alussa noin 42 prosenttia maan asukkaista asui Altiplanon alueella maan länsiosassa, 30 prosenttia itäosan alangolla ja 29 prosenttia maan keskiosan laaksoissa. Kaupungistuminen on noudattanut väestönkasvun trendiä, sillä vielä 1900-luvun alussa alle kymmenesosa asukkaista eli kaupungeissa. Kaupunkiväestö oli vuoteen 1950 mennessä tuplaantunut, ja vuonna 2018 jo 69,4 prosenttia bolivialaisista oli kaupunkilaisia. Maan suurimmat kaupungit olivat vuoden 2012 väestönlaskennan mukaan Santa Cruz (1 442 396), El Alto (846 880) ja La Paz (758 845).
Boliviassa puhutuista kielistä suurimmat ovat espanja (vuonna 2001 sen puhujia oli 60 %), ketšua (20 %) ja aimara (14 %). Muita virallisia kieliä ovat araona, baure, bésiro, canichana, cavineño, cayubaba, chácobo, chimán, ese ejja, guarani, guarasu’we, guarayu, itonama, leco, machajuyai-kallawaya, machineri, maropa, mojeño-trinitario, mojeño-ignaciano, moré, mosetén, movima, pacawara, puquina, sirionó, tacana, tapiete, toromona, uru-chipaya, weenhayek, yaminawa, yuki, yuracaré ja zamuco. Kaikkiaan maassa puhutaan Ethnologue-kirjan luokittelun mukaan 42 eri kieltä.
Katolinen kirkko on selvästi valta-asemassa, vaikka sen kannatus onkin ollut laskussa. Katolisia vuoden 2012 tilastojen mukaan maan asukkaista oli 76,8 prosenttia. Evankelikalisia ja helluntailaisia asukkaista oli 8,1 prosenttia ja muita protestantteja 7,9 prosenttia. Muiden uskontojen osuus oli 1,7 prosenttia ja uskonnottomien osuus 5,5 prosenttia.
YK:n vuosituhattavoitteista arvioidaan, että kolme jää saavuttamatta: äärimmäisen nälän ja köyhyyden poistaminen, odottavien äitien terveyden parantaminen ja ympäristön kestävä kehitys. Muidenkin saavuttaminen vaatii suuria muutoksia. Vuonna 2009 arvioitiin, että kolmannes maan lapsista ja nuorista (320 000 henkeä) työskenteli ankeissa oloissa: kaivoksissa, sokeriruoko- ja pähkinäviljelmillä. Monet maatalouden lapsityöläiset ovat liikkuvaa työvoimaa: he lähtevät maan köyhimmiltä alueilta ja kulkevat sinne, missä satoa korjataan asuen tilapäisissä parakeissa ja savimajoissa. Kaivoksissa työskentelevien elinajanodote on 40 vuoden paikkeilla.
Koulutus ja lukutaito
thumb|200px|Bolivialaislapsia koulussa. Maan väestöstä 86,7 prosenttia on lukutaitoisia. Maaseudun ja kaupungin välillä on kuitenkin eroja lukutaitoisuuden ollessa kaupungeissa keskimäärin korkeampi, sillä maaseudun lasten on usein koulun sijasta osallistuttava tukemaan perheensä taloutta. 2000-luvun puolessavälissä maaseudun lapset opiskelivat keskimäärin noin 4,2 vuotta luvun ollessa kaupungeissa 9,4 vuotta. Myös sukupuolten välillä on eroja. Ongelmat maan koulutuksessa eivät välttämättä johdu rahoituksen puutteesta, sillä 23 prosenttia vuosittaisesta budjetista menee koulutukseen.
Koulua käyvien lasten osuus on kasvanut paljon 1990-luvun aikana. Kuitenkin opetuksen taso, varsinkin kielissä ja matematiikassa, on kehno, ja opettajien palkkataso alhainen. Vuosituhattavoitteiden raportin mukaan vuonna 2006 alakoulua kävi 92,7 prosenttia ikäluokasta. Tämä oli hiukan vähemmän kuin vuonna 2001. Kahdeksannelle luokalle jatkoi 75,6 prosenttia, tämä taas oli parantunut viidessä vuodessa. Yli 15-vuotiaista 10,8 prosenttia oli lukutaidottomia.
Kansanterveys
Yksi vuosituhattavoitteista on odottavien äitien kuolleisuuden vähentäminen neljännekseen vuoden 1990 tasosta. Vuonna 1989 sadastatuhannesta elävän lapsen synnyttäneestä äidistä kuoli 416, vuonna 2003 enää 229. Vuonna 1989 koulutettu henkilö, kuten kätilö osallistui noin puoleen synnytyksistä, vuoteen 2003 mennessä osuus kasvoi 65 prosenttiin.
Malariaongelma on pahentunut: Tuhannesta asukkaasta keskimäärin 5,3 kantoi vuoden aikana malarialoista vuonna 2006, kun viisi vuotta aiemmin luku oli 4,6. Chagasin taudin tartuntojen määrä pieneni: vuonna 2003 yli puolessa kunnista yli kolme prosenttia asukkaista kantoi Chagasia. Tällaisten kuntien osuus pieneni 30 prosenttiin vuoteen 2006 mennessä. Tuberkuloosia vastaan on rokotettu 75 prosenttia väestöstä.
Vuonna 2012 arvioitiin, että HIV:n kantajia oli noin 0,3 prosenttia aikuisväestöstä, kaikkiaan noin 15 900 henkeä. Vuonna 2011 ARV-lääkitystä sai 27 prosenttia sitä tarvitsevista, luku on alhainen mutta kasvussa, sillä 2008 apua sai vain 15 prosenttia tarvitsevista.
Kulttuuri
thumb|200px|Basílica de San Francisco La Pazissa. Bolivialainen kulttuuri on syntynyt Andien ketšuan- ja aimarankielisten, espanjalaissyntyisten ja Amazonian alueen pienten heimojen kulttuurien yhdistyessä. Bolivialaisasutukset rakennetaan hyvin usein keskustorin ympärille, jossa sijaitsee yleensä kirkko sekä tärkeimmät hallintorakennukset. Samanlainen välimerentyyppinen sosiaalinen keskus esiintyy myös useimmissa kaupunki- sekä maalaisasunnoissa. Moderneja pilvenpiirtäjiä esiintyy etupäässä La Pazissa sekä Cochabambassa. Ylänköalueilla asuinrakennukset rakennetaan usein savitiilestä.
Elokuva
Elokuvia on näytetty Boliviassa 1800-luvun lopusta alkaen ensimmäisten elokuvien saapuessa Boliviaan vuonna 1897. Vuonna 1904 tehtiin ensimmäiset kotimaiset elokuvat. Vuoden 1952 vallankumouksen jälkeen perustettiin Bolivian elokuva-instituutti. Vuonna 1959 Jorge Sanjinés, joka oli opiskellut Chilessä, palasi Boliviaan. Hänestä tuli kantaa ottavan bolivialaisen elokuvan keskeinen hahmo yhdessä Oscar Sorian ja Ricardo Roadin sekä Antonio Eguinon kanssa. Vuoden 1973 sotilasvallankumouksen jälkeen alkoi bolivialaisen elokuvan alennustila, josta toipuminen vei vuosia. Uuden polven ohjaajia ovat Francisco Ormachea, Alvaro Zavaleta ja Paolo Agazzi.
Esittävät taiteet
thumb|200px|Perinteistä Caporales-tanssia tanssivia tanssijoita. Ennen eurooppalaisten tuloa bolivialainen musiikki kehittyi eri alueilla erilaiseksi. Soittimina käytettiin muun muassa pentatonista panhuilua ja kolmisoinnun säveliä käyttävää erke-nimistä suurta torvea. Lyömäsoittimia käytettiin säestykseen. Inkojen musiikkiin kuului laulu, kun taas Tihuanacon musiikki oli instrumentaalista. Espanjalaiset valloittajat ja jesuiittojen lähetyssaarnaajat toivat omia perinteisiä soittimiaan, kuten kitaroita, viuluja, pianon, harppuja ja trumpetin. Nykyään bolivialainen musiikki on rikasta ja vaihtelevaa historiallisen taustan sekä maan eri alueilta tulleiden vaikutteiden vuoksi. Maan kansallislaulu on vuonna 1851 sävelletty ”Bolivianos, el hado propicio”.
Boliviassa on useita suosittuja ja perinteisiä tanssityylejä, kuten esimerkiksi morenada, jossa yhdistyy Afrikasta tuotujen orjien ja paikallisten kulttuurien elementtejä, hyvän ja pahan välistä taistelua kuvaava diablada, sekä saya, jota säestää vahvat rummut.
Ruoka
Bolivialaisessa perinneruoassa on paljon hiilihydraatteja, mutta toisinaan niukasti muita ravintoaineita. Ruokavalion perusta on peruna, josta kasvatetaan monia lajikkeita. Sen lisäksi kasvatetaan muita Andeilta ja Euroopasta kotoisin olevia mukulakasveja ja viljoja, kuten okaa (Oxalis tuberosa) kvinoaa, ohraa ja yhä enenevässä määrin myös riisiä sekä palkokasveja ja maissia. Naudan ja kamelieläinten lihaa kuivatetaan, vaikka naudanlihan merkitys ravintona on vähäinen. Marsunliha ja uppopaistettu sianliha ovat paikallisia herkkuruokia. Chicha-maissiolut on tärkeä perinnejuoma ylänköalueilla.
Gary Gygax
Ernest Gary Gygax (27. heinäkuuta 1938 Chicago, Illinois, Yhdysvallat – 4. maaliskuuta 2008 Lake Geneva, Wisconsin, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja pelintekijä. Hänen tunnetuin teoksensa oli roolipelien pioneerina pidetty seikkailuroolipeli Dungeons & Dragons, jonka hän teki Dave Arnesonin kanssa. Don Kayen kanssa hän perusti Tactical Studies Rules (TSR Inc.) -yrityksen pelin julkaisemista varten. Jäätyään pois TSR:ltä Gygax jatkoi roolipelien kirjoittamista itsenäisesti.
Bolivia
Maailmanperintökohteet
Boliviassa sijaitsee kuusi Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluvaa kohdetta: Potosín kaupunki, joka valittiin maan ensimmäisenä kohteena luetteloon vuonna 1987, Chiquitosin jesuiittalähetysasemat, Sucren historiallinen kaupunki, Fuerte de Samaipatan linnoitus, Tiwanakun tiwanakukulttuurin hengellinen ja poliittinen keskus ja Noel Kempff Mercadon kansallispuisto.
Gary Gygax
Lapsuus ja nuoruus
Gygax syntyi 27. heinäkuuta 1938 Chicagossa saksalaisten maahanmuuttajien lapsena. Lapsena hän oppi äidiltään shakkia ja korttipelejä. Muun muassa Jack Vancen ja Robert E. Howardin teokset saivat hänet innostumaan fantasia- ja tieteiskirjallisuudesta.
Bolivia
Urheilu
Tinco on perinteinen bolivialainen urheilulaji. Se alkaa rituaalisena tanssina, mutta kehittyy tappeluksi paljailla nyrkeillä. Titicaca-järvellä järjestetään vuosittain uintikilpailuita, joissa matka ei ole kovin pitkä, mutta vesi jäätävän kylmää. Myös La Pazin maratoni on raskasta urheilua, sillä se juostaan yli 3 600 metrin korkeudessa.
Gary Gygax
Lapsuus ja nuoruus
Gygax jätti high schoolin kesken ja opiskeli antropologian kursseja Chicagon yliopistossa. Pian high schoolin jälkeen hän aloitti palveluksen merijalkaväessä, mutta sai vapautuksen keuhkokuumeen vuoksi. Vapaa-ajalla hän piti historiallisten sotapelien pelaamisesta ystäviensä kanssa paikallisessa kerhossa, mutta pelasi myös postin välityksellä. Hän työskenteli 1960-luvulla vakuutusvirkailijana, jolloin huomasi kuinka sattuma vaikutti suuresti ihmisten elämään. Työhön kuului vakuutusmaksujen laskeminen iän, terveyden ja muiden tekijöiden perusteella sekä riskien arviointia. Hän kuitenkin jätti vakuutusalan ja ryhtyi kenkien korjaajaksi saadakseen enemmän aikaa pelien tekemiseen.
Bolivia
Urheilu
Jalkapallo on Bolivian suosituin urheilulaji. Bolivian jalkapalloliitto (Federación Boliviana de Fútbol) on maan jalkapallourheilua hallinnoiva järjestö. Bolivian jalkapallomaajoukkue voitti Etelä-Amerikan mestaruuden vuonna 1963. Se on osallistunut MM-turnaukseen vuosina 1930, 1950 ja 1994. Maaliskuussa 2017 se oli Fifan ranking-listauksessa sijalla 97. Jalkapallon jälkeen suosittuja urheilulajeja ovat koripallo ja lentopallo, joissa molemmissa pelataan kansallinen seurajoukkueiden sarja.
Gary Gygax
Pelinkehittäjä
thumb|left|upright|Gygax vuonna 1999 Gygax perusti vuonna 1966 International Federation of Wargamers -järjestön. Ystävänsä Jeff Perrenin kanssa hän kirjoitti Chainmail-pelin, jossa oli monia eroja muihin sotapeleihin verrattuna. Sotilasyksikön sijasta miniatyyri oli pelissä yksittäinen sankarihahmo ja Gygaxin kirjoittamissa lisäsäännöissä oli fantasiaelementtejä, kuten lohikäärmeitä ja velhoja. Kehittääkseen satunnaislukujen arvontaa noppia heittämällä hän otti käyttöön Platonin kappaleiden muotoiset nopat, mukaan lukien ikosaedrin. Dave Arneson kiinnostui Chainmailista sen mahdollistaman improvisaation vuoksi ja teki omia sääntömuutoksiaan siihen. Arneson kehitti kokemuspistejärjestelmän, jossa riittävästi kokemusta kerännyt hahmo ”nousi tasoja”, ja nosti sotapelien erotuomarin pelinjohtajaksi. Hän peluutti kehittämäänsä Blackmoor-peliä käydessään Lake Genevassa 1971, jossa siitä pidettiin. Gygax päätyi erimielisyyksien jälkeen kehittämään peliä itse ja testasi tuotosta peluuttamalla sitä lapsillaan. Näin syntyi Dungeons & Dragons, jolle nimen keksi itse asiassa Gygaxin nelivuotias tytär.
Bolivia
Urheilu
Bolivia on osallistunut olympialaisiin vuodesta 1936. Sen joukkueessa on harvoin ollut yli kymmentä urheilijaa, eikä se ole koskaan saanut mitaleita.
Gary Gygax
Pelinkehittäjä
Koska Gygax ei löytänyt Arnesonin kanssa kehittämälleen Dungeons & Dragons -pelille julkaisijaa, hän perusti Don Kayen kanssa Tactical Studies Rules -yrityksen vuonna 1973. Ensimmäinen tuhannen kappaleen painos myytiin yhdeksässä kuukaudessa. Samana vuonna Gygaxin perustama Strategic Review -lehti muutti nimensä muotoon The Dragon.
Kayen kuoleman jälkeen yhtiön nimeksi tuli myöhemmin TSR Hobbies. Talousvaikeuksien vuoksi yhtiö pilkottiin 1983 ja pelien julkaisua jatkoi TSR. TSR:n toimitusjohtaja osti enemmistön osakkeista; Gygax itsekin myi oman osuutensa yhtiöstä 1985. Yhtiö vartioi tarkoin tekijänoikeuksiaan ja velkaantui pahasti, kunnes vuonna 1997 sen osti Wizards of the Coast. Gygax ei pitänyt Wizards of the Coastin päätöksestä julkaista kolmas D&D:n sääntöversio vuonna 2000 Open Gaming License -periaatteella, koska se antoi kenen tahansa vapaasti muokata sääntöjä ja kirjoittaa pelejä. Lisäksi uusi versio oli hänen mielestään liian sääntöintensiivinen ja ”muistuttaa enemmän sarjakuvasupersankaripeliä kuin fantasiaroolipeliä missä pelaaja voi pelata mitä vain moraalikäsitystä eikä ainoastaan lainkuuliaista hyvää”.
Kunnianosoitukset
thumb|Gen Con 2008 -tapahtumassa paljastettu muistolaatta: ”Ensimmäinen pelinjohtaja/Hän opetti meidät heittämään noppaa/Hän avasi oven uusiin maailmoihin/Hänen työnsä muovasi alaa/Hän toi meille Gen Conin/Tästä me kiitämme häntä.” Gygax keräsi elämänsä aikana useita pelipalkintoja ja saavutti paljon julkisuutta ja kunniaa. GameSpyn listauksessa pelialan 30 vaikutusvaltaisimmasta ihmisestä hän sijoittui jaetulle 18. sijalle J. R. R. Tolkienin kanssa. Hänen mukaansa on nimetty bakteerilaji Arthronema gygaxiana. Hän esiintyi joskus ohjelmissa, kuten animaatiosarja Futuramassa.
Yhdysvaltalainen koomikko Stephen Colbert, itsekin pelaaja, ilmaisi televisiosarjansa 5. maaliskuuta 2008 ilmestyneen jakson lopussa osanottonsa Gygaxin kuoleman johdosta.
Yksityiselämä
Gygax oli aktiivinen Jehovan todistaja, mutta hänet erotettiin paikallisseurakunnasta ”kiistellyn” pelin, tupakoinnin ja alkoholin käytön vuoksi. Hän oli kahdesti naimisissa, ja ensimmäinen liitto päättyi eroon. Lapsia hänellä oli yhteensä kuusi. Hän kuoli kotonaan Lake Genevassa 4. maaliskuuta 2008 kärsittyään jo useita vuosia sydänvaivoista.
Dangsini jamdeun saie
Dangsini jamdeun saie on televisioyhtiö SBS:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Bae Suzy ja Lee Jong-suk.
HOT (ohjus)
HOT (Haut Subsonique, Optiquement Téléguidé, Tire d'Un Tube) on saksalais-ranskalaisen Euromissilen (nykyisin osa MBDA:ta) panssarintorjuntaohjusjärjestelmä. Ohjusta on valmistettu vuodesta 1978.
HOT on optisesti ohjattava ja ohjauskomennot välitetään ohjukselle sen perästä purkautuvaa johdinta pitkin. HOT-2 otettiin käyttöön 1986. Siinä on suurempi taistelukärki ja neljän kilometrin kantama ohjuksen lentäessä 900 km/h. HOT-3 käyttää kaksoisontelokärkeä ja siinä on parannettu häirinnänsieto. Kaksoisontelokärjellä varustettu HOT-3 valittiin vuonna 1997 Eurocopter Tiger-taisteluhelikopterin pääohjusaseistukseksi.
pienoiskuva|HOT-3 -ohjuksen esittely.
Monkey Island
thumb|Kuvankaappaus pelisarjan ensimmäisestä osasta [[The Secret of Monkey Island.]] Monkey Island on alkujaan Ron Gilbertin, Dave Grossmanin ja Tim Schaferin luoma humoristinen seikkailupelisarja, jonka julkaisija ja tekijänoikeuksien haltija on LucasArts (entinen LucasFilm Games). Pelit seuraavat surkuhupaisan sankarin, merirosvoksi haluavan Guybrush Threepwoodin seikkailuja.
Yleistä
Sarjan komiikka nojaa lukuisiin kummallisiin hahmoihin, red herring -esineisiin, stereotypiaan ja surrealistiseen huumoriin. Alkuosien grafiikkaa ja musiikkia on yleisesti kehuttu. Aikakauden tavoista poiketen pelien taustamaisemat piirrettiin ensin paperille, jotka skannattiin ja sovellettiin peliin sopiviksi. The Secret of Monkey Island oli myös ensimmäisiä pelejä, missä käytettiin musiikin vaihtelua tilanteen mukaan, ehostaen näin tunnelmaa elokuvamaisesti. Michael Land on toiminut pääsäveltäjänä koko sarjan ajan.
Alkuperä
Luettuaan Tim Powersin merirosvoromaanin On Stranger Tides Ron Gilbert sai innoituksen omaan merirosvoaiheiseen seikkailupeliinsä. Peli oli pitkän aikaa pelkällä idea-asteella, kun Gilbertin huomio keskittyi Indiana Jones and the Last Crusade -pelin kehitykseen. Idea päähenkilöstä syntyi, kun lähdettiin luomaan hahmoa, joka tietää pelimaailmasta tasan yhtä vähän kuin pelaaja. Haluttiin vastakohtaa sille, miten monia pelejä on hankala lähestyä, kun pelaajan oletetaan tietävän hahmon maailmasta kaiken. Gilbert on maininnut pelisarjan ilmapiirin saaneen vaikutteita Disneylandin Pirates of the Caribbean -kiertoajelusta.
The Secret of Monkey Island (1990)
Varhaisempiin seikkailupeleihin verrattuna peli tunnettiin pelaajaystävällisyydestään, kuoleminen oli käytännössä mahdotonta, eikä peleissä voinut joutua virhevalinnan seurauksena umpikujaan, kuten aiemmissa LucasArtsin seikkailupeleissä.
Monkey Island 2: LeChuck’s Revenge (1991)
thumb|Kuvankaappaus pelistä [[Monkey Island 2: LeChuck’s Revenge]] Ensimmäisen osan menestyksen myötä tuotettiin jo seuraavana vuonna ilmestynyt toinen osa, joka oli tyyliltään ja mekaniikaltaan ensimmäisen pelin kaltainen.
The Curse of Monkey Island (1997)
Tietokoneiden nopean kehityksen myötä kolmannessa osassa käytettiin kahdesta ensimmäisestä osasta poiketen entistä tarkempaa ja sarjakuvamaisempaa grafiikkaa sekä ääninäyttelyä. Osan ilmestyessä Ron Gilbert oli lähtenyt LucasArtsilta jo jonkin aikaa sitten ja Schafer sekä Grossman työstivät parhaillaan omia projektejaan, minkä seurauksena vastuu projektista siirtyi Johnathan Ackleyn ja Larry Ahernin harteille.
Escape from Monkey Island (2000)
Neljäs peli on huomattava teknologisista saavutuksistaan. Se on sarjan ensimmäinen peli, joka käyttää kolmiulotteista grafiikkaa ja joka julkaistiin henkilökohtaisten tietokoneiden lisäksi myös PlayStation 2:lle. Sarjan fanit ovat kuitenkin usein haukkuneet peliä sen lukuisten juonellisten epäloogisuuksien, ulkoasun, käyttöliittymän ja hahmojen luonnemuutosten takia. Neljännen pelin kehitystä johtivat Sean Clark ja Michael Stemmle.
Ala-Honkajoki
Ala-Honkajoki (myös Lemppu) on kylä Kankaanpäässä Satakunnassa. Se sijaitsee 8 kilometriä Kankaanpään keskustasta luoteeseen, eli Kauhajoen suuntaan. Asukkaita on n. 600. Ala-Honkajoki muodostuu Koukunkylän, Ristilänperän, Lamminkylän, Viidanperän ja Alhonjärven alueista. Kylässä toimi Laurin koulu vuoteen 2017. Karvianjoki virtaa kylän halki.
Tukinheitto
Tukin heittäminen
Kilpailija aloittaa nostamalla tukin pystyyn kämmentensä päälle. Tämän jälkeen hän yrittää pitää tukin hetken tasapainossa samalla valmistautuen juoksemaan eteenpäin. Sopivan matkan juostuaan kilpailija heittää tukin ilmaan. Heitto yritetään tehdä niin, että aluksi ilmassa ollut tukin pää osuu ensimmäisenä maahan, niin että aluksi käsissä ollut pää tekee 180 asteen pyörähdyksen.
Perinteisillä säännöillä tarkoituksena ei ole heittää tukkia mahdollisimman kauas, vaan tehdä tyylipuhdas heitto niin, että maahan putoamisen jälkeen tukki kaatuu suoraan heittäjästä poispäin. Mahdollisia lopputuloksia on kolme:
Joskus heittoja saatetaan kuitenkin pisteyttää heiton pituudella, mutta tämä ei ole alkuperäisen kilpailun hengen mukaista.
thumb|Heitetty tukki on juuri osumassa maahan ja katsojat jännittävät mihin suuntaan se kaatuu.
Tukki
Perinteinen tukki on 5-6 metriä pitkä ja painaa 35-60 kg. Tukin koon vuoksi sen tasapainottelemiseen ja etenkin heittämiseen tarvitaan paljon voimaa. Joissakin vähemmän harjaantuneiden kilpailuissa käytetään lyhyempää ja kevyempää tukkia. Ei ole harvinaista että tukki joskus hajoaa kesken kilpailun.
Kilpailun alkuperä
Kilpailu sai alkuunsa Skotlannissa satoja vuosia sitten, ja on perinne usein järjestettävissä Ylämaan kisoissa. Sen historia ei ole enää selvässä muistissa, mutta nykyisessä muodossaan se on ollut ainakin 1600-luvulla. Monet uskovat, että tukkeja heitettiin alun perin sodankäynnissä tai siltojen teossa.
Aiheesta muualla
Kilpailulaji esiintyi 80-luvun tietokonepelissä World Games. Peli perustui Kansainvälinen olympiakomitean tunnustamiin World Games -kilpailuihin, joissa ei kuitenkaan joka kerta nähdä tukinheittokisaa.
Matine
Maanpuolustuksen tieteellinen neuvottelukunta (Matine,, Board for Defence) on Suomen puolustusministeriön alainen sotilaallista maanpuolustusta ja turvallisuutta tukevaa tutkimusta edistävä elin. Sen toiminta on määritelty valtioneuvoston asetuksessa 3/2019.
Valtioneuvosto asettaa Matinen kolmen vuoden toimikaudeksi kerrallaan. Puheenjohtajana toimii professori Sasu Tarkoma ja varapuheenjohtajana professori Kirsi Virrantaus. Heidän lisäkseen neuvottelukuntaan kuuluu sekä tiede- että viranomaisjäseniä.
Paikallis- ja asiantuntijajaostojen jäsenet asettaa neuvottelukunta. Matinen toiminta perustuu puolustushallinnon tukemalle vapaaehtoiselle asiantuntijatyölle. Matinella on kolme paikallisjaostoa (Oulu, Turku ja Tampere). Paikallisjaostoihin kuuluu tiedemaailman, viranomaisten ja yritysmaailman edustajia.
Matinen asiantuntijajaostot:
Chris Noth
Christopher David ”Chris” Noth (s. 13. marraskuuta 1954 Madison, Wisconsin) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on tullut tunnetuksi sarjoista Kova laki, jossa hän näytteli etsivä Mike Logania vuosina 1990–1995, ja Sinkkuelämää, jossa hän esitti vuosikausia Carrien on/off-miesystävää. Noth nähtiin myös Sinkkuelämää-sarjaa seuranneissa kahdessa elokuvassa sekä vuonna 2021 alkaneessa And Just Like That...-sarjassa.
Noth syntyi irlantilais-amerikkalaiseen perheeseen. Noth palasi Kovan lain rooliinsa vuonna 2005, jolloin hän liittyi spin-off-sarjan Kova laki: Rikollinen mieli näyttelijäkaartiin. Vuosina 2009–2016 hän oli yksi päähenkilöistä sarjassa Good Wife. 1980-luvulla hänellä oli pieni rooli Hill Street Bluesissa.
Nothilla on vuonna 2008 ja 2020 syntyneet pojat Tara Wilsonin kanssa. Pari avioitui vuonna 2012.
Vuonna 2021 useat naiset kertoivat, että Noth olisi kohdistanut heihin seksuaalista väkivaltaa. Noth sait potkut agenttitoimistostaan ja hänen kohtauksensa And Just Like That -sarjan ensimmäisen kauden päätösjaksossa leikattiin pois syytösten tultua julki. Noth sai potkut myös roolistaan vakoojatrillerisarjassa The Equalizer.
Tarancón
Tarancón on kaupunki Cuencan maakunnassa Espanjassa. Tarancónin asukasluku oli 14 750 vuonna 2016.
Gloster Gauntlet
Gloster Gauntlet oli brittiläinen kaksitasoinen yksimoottorinen yksipaikkainen hävittäjälentokone, jota voitiin käyttää sekä päivä- että yötoimintaan. Kone kehitettiin 1920-luvun puolivälin jälkeen. Sarjavalmistus kuitenkin alkoi kehitystyössä ilmenneiden vaikeuksien takia kuitenkin vasta vuonna 1934. Konetta valmistettiin prototyyppi mukaan lukien 246 kappaletta, ja sitä käyttivät Britannian ilmavoimien (Royal Air Force) lisäksi Australian, Suomen, Rhodesian, Tanskan ja Etelä-Afrikan ilmavoimat.
Kehityshistoria
pienoiskuva|left|Entisöity Gloster Gauntlet lennolla [[Selänpään lentokenttä|Selänpään lentokentän yllä]]
Iso-Britannian ilmailuministeriön spesifikaattiin F.10/27 perustuen Gloucestershire Aircraft Company (vuodesta 1926 lähtien Gloster Aircraft Company Limited) toteutti prototyypin SS.18 (J9125), jonka suunnitteli tehtaan pääsuunnittelija H.P.Folland. Duralumiini- ja teräsrunkoisen, kangasverhouksella ja duralumiinilevyillä päällystetyn koneen ensilento lennettiin tammikuussa 1929. Hyvistä lento-ominaisuuksista huolimatta prototyyppi hävisi kuitenkin kilpailun Bristol-tehtaan Bulldogille, eikä päässyt sarjatuotantoon. Syynä tähän oli lähinnä epäluotettava voimalaite. Prototyypin kehittämistä jatkettiin korvaamalla alkuperäinen Mercury II A -moottori Jupiter VII F -moottorilla (projektinimeksi tuli SS.18 A). Koneeseen tarpeeksi voimakkaan moottorin etsintää jatkettiin varustamalla kone 560 hv:n Armstrong Siddeley Panther III -moottorilla (SS.18 B). Myöhemmin palattiin koneen vakavuusongelmien takia kuitenkin takaisin Jupiteriin (SS.19). Moottorikokeilut päätti 640 hv:n Bristol Mercury VIS.2, jolla varustettuna J9125 (SS.19 B) oli ensimmäisen tuotantomallin (Gauntlet I) kaltainen prototyyppi. Vuonna 1933 koneen suorituskyky ja lento-ominaisuudet oli viimein saatu kehitettyä sarjavalmistuksen vaatimalle tasolle.
Ison-Britannian ilmailuministeriö tilasi 24 kpl Gauntlet I -koneita helmikuussa 1934. Tilaus ei kuitenkaan ehtinyt ajoissa. Samana vuonna lamakauden seurauksena pahoin velkaantunut Gloster-yhtiö joutui Hawker Aircraft Limitedin haltuun. Tehtaan valmistamat konetyypit säilyttivät kuitenkin edelleen alkuperäisen nimensä omistajan vaihdoksesta huolimatta. 25. toukokuuta 1935 luovutettiin ensimmäiset Gauntlet I -sarjakoneet laivuekäyttöön (No. 19 Squadron). Samana vuonna ilmailuministeriö tilasi kaksi sarjaa (yht. 204 kpl) Gauntlet II -koneita. Kone erosi joiltakin osin Gauntlet I:stä. Omistajanvaihdoksen myötä joitakin Hawker-tehtaan työmenetelmiä otettiin II-sarjassa käyttöön. Takarunko kokonaisuudessaan sekä siipisalkojen rakenne poikkesi rakenteeltaan alkuperäisestä. Ulkonäöllisesti merkittävin muutos oli 2-lapaisen puupotkurin vaihtaminen 3-lapaiseen Fairey Reed -metallilevypotkuriin.
Käyttö Tanskassa
Tanskan armeijan ilmavoimien varikon valmistamat koneet saivat tunnukset J-22:sta J-38:aan ja niiden valmistusnumerot olivat 86 - 102. Kaksi ensimmäistä valmistui syyskuussa ja neljätoista valmistui vuoden 1937 aikana ja viimeinen tammikuussa 1938. Koneet sijoitettiin 1. laivueeseen Vaerloseen lähelle Kööpenhaminaa. Koneista viisi tuhoutui lento-onnettomuuksissa ja Saksan ilmavoimien rynnäköidessä tukikohtaan 9. huhtikuuta 1940 tuhoutui J-32. Miehityksen aikana loput kaksitoista konetta sijoitettiin varastoon ja niiden lopullisesta kohtalosta ei ole tietoa.
Käyttö Suomessa
Talvisodan alettua Etelä-Afrikan liittovaltio lahjoitti Suomelle 29 RAF:lta ostamaansa Gauntlet II -konetta. Näistä kuitenkin vain 25 laivattiin Englannista Ruotsiin, jossa osa (9) koottiin Centrala Flygverkstadenissa Malmslättissä ja lennettiin Suomeen 10. maaliskuuta – 12. huhtikuuta 1940. Loput 16 kuljetettiin laivalla Suomeen toukokuussa 1940. Näistä koneista lentokuntoisiksi saatettiin 15, joten Suomen ilmavoimilla oli käytössään 24 Gauntlet II-konetta rekisterinumeroilla GT-395 – GT-418.
Koneet eivät ehtineet talvisotaan. Jatkosodan alkaessa koneet olivat jo vanhentuneita, joten niitä käytettiin tiedustelu- ja täydennyslentolaivueiden harjoituskoneina. Kesällä 1942 jäljellä olevat koneet siirrettiin Kauhavalle Lentosotakoulun käyttöön. Maaliskuussa 1940 alkanut palvelus jatkui lähes sodan loppuun. 15. helmikuuta 1945 koneet varastoitiin lentovarikolle ja ne poistettiin ilmavoimien kalustosta 2. tammikuuta 1950.
Museo-Gauntlet Suomessa
Kone koostuu kahden vuonna 1976 Juupajoelta löytyneen Gauntletin jäännöksistä. Kunnoltaan parempi kone, rekisterinumeroltaan GT-400 (englantilainen sarjanumero s/n K5271), otettiin entisöinnin kohteeksi. Kone oli otettu RAF:n käyttöön 14. tammikuuta 1936 ja se tuotiin Suomeen 12. huhtikuuta 1940. Sitä käytettiin Täydennyslentolaivue 35:n ja Pommituslentolaivue 46:n harjoituskoneena ja se poistettiin käytöstä 134 lentotunnin jälkeen 13. helmikuuta 1945. Alkuperäismallista Bristol Mercury -moottoria ei ollut saatavilla, joten koneeseen asennettiin ilmavoimien Percival Pembroke -koneesta peräisin oleva 520 hv:n Alvis Leonides -moottori. Koneen pyörät ovat peräisin Polikarpov I-153 -hävittäjästä. Kunnostuksen jälkeen koneella oli lennetty yli 260 tuntia vuoteen 2006 mennessä.
Talveksi 2019–2020 OH-XGT siirretään Räyskälän lentokentälle, missä sijaitsevassa lämpimässä lentokonehallissa siipien kangaspinnoite uudistetaan ja moottori vaihdetaan edellistalvena tarkastettuun ja huollettuun toiseen Alvis Leonides -moottoriin, joka on saatu vaihtamalla Suomen Ilmavoimamuseolta.
pienoiskuva|OH-XGT Tampereen ilmailunäytöksessä
Tekniset tiedot (Gauntlet II)
oikea|300px
Pulkovo Aviation Enterprise
thumb|200px|Pulkovo Boeing 737-500 Pulkovo Aviation Enterprise  on entinen venäläinen valtio-omisteinen lentoyhtiö. Nimensä se sai Pietarissa sijaitsevan Pulkovon lentoaseman mukaan. Yhtiö perustettiin Aeroflotin paikalliseksi osastoksi Leningradissa 24. kesäkuuta 1932. Lokakuussa 2006 se sulautettiin yhteen toisen, sitä pienemmän ja uudemman valtiollisen yhtiön GTK Rossijan kanssa, ja uuden yhtiön nimeksi tuli Rossija.
Reittikohteet
Tammikuussa 2005 Pulkovo Aviation Enterprise lensi säännöllisesti seuraaviin kohteisiin:
Laivasto
thumb|260px|Iljušin Il-86 [[Pietari (kaupunki)|Pietarissa, Pulkovon lentoasemalla.]]
Heinäkuussa 2006:
Onnettomuudet
22. elokuuta 2006 yhtiön Tupolev Tu-154 -matkustajakone matkalla Anapasta Pietariin syöksyi maahan lähellä Donetskia Ukrainassa. Kaikki 160 matkustajaa ja kymmenen hengen miehistö kuolivat. Matkustajista viisi oli ulkomaalaisia, heistä yksi oli 21-vuotias oululainen insinööriopiskelija, jolla oli Suomen ja Venäjän kaksoiskansalaisuus.
Onnettomuuden syyksi on kerrottu ukkosmyrsky.
Zoo Tycoon: Marine Mania
Zoo Tycoon: Marine Mania on Zoo Tycoon -tietokonepelin jatko-osa. Marine Mania on lisälevy eli sitä ei voi pelata ilman alkuperäistä Zoo Tycoon-versiota. Marine Mania tuo Zoo Tycooniin merenelävät ja muutamia muita lisäominaisuuksia. Marine Manian lisäksi Zoo Tycoon on saanut toisenkin lisälevyn, Dinosaur Digsin, joka tuo peliin dinosaurukset.
Pelin eläimet
Peli sisältää 23 eläintä:
Asgård
thumb|Skandinaavisen mytologian yhdeksän maailmaa.
Asgård on skandinaavisen mytologian toisen jumalsuvun, aasojen (Æsir), asuinpaikka. Asgård jakaantuu 12 tai useampaan piiriin, muun muassa Odinin ja taistelussa kuolleiden soturien asuinsijaan Valhallaan sekä Thorin valtakuntaan Thrudheimiin. Snorri Sturlusonin mukaan maailma on jakautunut yhdeksään maailmaan, joista Asgård sijaitsee ylimpänä. Maailmoja yhdistää elämänpuu Yggdrasil.
Asgårdin muurit rakensi jättiläinen, jolle luvattiin palkinnoksi Freija-jumalattaren käsi, aurinko ja kuu, jos tämä vain suoriutuu työstä kuudessa kuukaudessa. Yksi aasoista, Loki, muutti itsensä tammaksi houkutellakseen jättiläisen työhevosen, Svadilfarin, pois työmaalta. Tämän johdosta työ ei valmistunut ajoissa ja jumalat välttyivät maksulta.
Gylfaginning-tarinassa ("Gylfin harhanäky") ruotsalainen kuningas Gylfi matkustaa Asgårdiin, missä hän tapaa kolme valtaistuimella istuvaa aasaa, jotka kertovat vieraalleen myyttejä jumalmaailmasta.
Karl Bergström
thumb|150px|Karl Ivar Bergström Karl Ivar Bergström (1. maaliskuuta 1883 Kortesjärvi – 16. syyskuuta 1919) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat merimies Isak Bergström ja Johanna Timmerbacka. Tämä kortesjärveläinen työmies liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 4. marraskuuta 1915, josta hänet siirrettiin 21. joulukuuta 1915 pataljoonan 4. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. left|thumb|300px|Jääkäripataljoona 27:n 4. komppania. Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan 3. jääkärirykmentin 10. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan, missä joukossa otti osaa sisällissodassa taisteluihin Tampereella ja Viipurissa. Sisällissodan päätyttyä hän palveli samassa joukko-osastossa, josta muodostettiin myöhemmin Uudenmaan Rykmentti ja hänet sijoitettiin koulutusaliupseeriksi sen 2. pataljoonan 9. komppaniaan. Sotilaallisessa uraputkessa olleen Karl Ivar Bergströmin kohtaloksi muodostui hukkuminen sairausloman aikana 16. syyskuuta 1919. Tämä sotilaallisesti ensimmäisessä maailmansodassa kunnostautunut ja Rautaristillä palkittu jääkärivääpeli laskettiin haudan lepoon Teerijärvelle.
Felipe Nasr
Luíz Felipe de Oliveira Nasr (s. 21. elokuuta 1992 Brasília, Distrito Federal, Brasilia) on brasilialainen rata-autoilija.
Nasr ajoi kausilla 2015 ja 2016 Sauberilla Formula 1 -sarjassa.
Nasrin managerina on toiminut vuodesta 2010 lähtien Steve Robertson, joka tunnetaan erityisesti Kimi Räikkösen pitkäaikaisena managerina. Nasrin libanonilaistaustainen isä Samir ja setä Amir omistavat perinteikkään Amir Nasr Racing -tallin joka osallistuu muun muassa Formula 3 Sudamericana -sarjaan.
Karting & Formula BMW
Nasr aloitti kartinguransa 7-vuotiaana. Vuosina 2000–2007 hän voitti useita mestaruuksia kotimaassaan Brasiliassa. Formulauransa Nasr aloitti vuonna 2008 siirtyen ajamaan Amerikan Formula BMW -sarjaan ajaen kaksi kilpailua Interlagosin radalla. Noissa kahdessa ainoassa kilpailussa Nasr sai 25 pistettä ja sijoittui kerran palkintokorokkeelle. Hän sijoittui sarjan kymmenenneksi. Vuonna 2009 Nasr kilpaili Formula BMW Eurosarjassa. Hän voitti sarjan mestaruuden ottaen viisi voittoa, kuusi paalupaikkaa, 14 palkintosijaa ja keräsi 392 pistettä.
Formula 3
Vuonna 2010 Nasr siirtyi Britannian Formula 3 -sarjaan. Siellä hän voitti yhden kilpailun ja starttasi myös kerran paalupaikalta. Hän keräsi 136 pistettä ja sijoittui sarjan viidenneksi. Nasr jatkoi sarjassa vuonna 2011 ja voitti mestaruuden ottaen seitsemän voittoa, neljä paalupaikkaa ja 12 palkintosijaa keräten 237 pistettä. Hän osallistui myös Macaon Grand Prix’hin, jossa hän sijoittui toiseksi.
Vuoden 2012 loppupuolella Nasr ajoi kaksi kilpailua Formula 3 Eurosarjassa. Macaon Grand Prix’ssa hän sijoittui viidenneksi.
GP2
Vuonna 2012 Nasr siirtyi GP2 -sarjaan kilpaillen DAMS -tallissa. Hän ajoi kauden aikana neljästi palkintokorokesijoille sijoittuen loppupisteissä kymmenenneksi. Vuonna 2013 Nasr jatkoi GP2:ssa ja siirtyi Carlin -talliin. Hän saavutti kauden aikana neljä kakkossijaa ja kaksi kolmossijaa, sijoittuen sarjan neljänneksi.
Vuonna 2014 Nasr ajoi kolmannen kautensa GP2 -sarjassa jatkaen Carlinilla. Hän onnistui ottamaan uran ensimmäisen voittonsa Barcelonan sprinttikilpailussa. Toisen voittonsa Nasr nappasi Itävallan pitkässä kilpailussa. Hän otti voitot myös Britannian ja Belgian sprinttikilpailussa, saavutti kauden aikana yhden paalupaikan ja kaksi kilpailun nopeinta kierrosta, sijoittuen sarjan loppupisteissä kolmanneksi.
Formula 1 -ura
Helmikuussa 2014 Nasr nimitettiin Williamsin testi- ja varakuljettajaksi kaudeksi 2014. Hän ajoi kauden aikana viidet vapaat harjoitukset sekä kolme virallista testisessiota. Nasr pääsi aloittamaan työnsä heti Bahrainin talvitesteissä, joissa hän ajoi Williamsin F1-autoa yhden päivän ajan.
Sauber (2015–2016)
thumb|left|Nasr Malesian GP:ssä 2015. Marraskuussa 2014 Sauber -talli vahvisti tehneensä sopimuksen Nasrin kanssa kaudelle 2015. Hänen tallikaverikseen siirtyi Caterhamilta ruotsalainen Marcus Ericsson. Ensimmäisessä kilpailussaan Australiassa Nasr sijoittui viidenneksi ottaen ensimmäiset maailmanmestaruuspisteensä, sijoitus jäi Nasrin uran parhaaksi. Malesiassa Nasr törmäsi avauskierroksella Kimi Räikköseen rikkoen Räikkösen takarenkaan ja oman etusiipensä. Kiinassa Nasr oli kahdeksas ja Monacossa yhdeksäs. Kanadan Grand Prix’n kolmansissa vapaissa harjoituksissa Nasr menetti autonsa hallinnan lämmittäessään renkaitaan, ja hän törmäsi rajusti seinään. Nasr ei loukkaantunut ulosajossa. Britannian Grand Prix’iin Nasr ei osallistunut vaihdelaatikkovian takia. Singaporessa Nasr palasi pistekantaan ollen kymmenes. Japanin osakilpailussa Nasr joutui keskeyttämään kilpailun vain muutama kierros ennen maalia. Venäjän GP:ssä Nasr ajoi seitsemänneksi, mutta nousi kuudenneksi, Kimi Räikkösen saatua aikarangaistuksen. Yhdysvaltain osakilpailussa Nasr törmäsi toisella kierroksella yhteen tallikaverinsa kanssa rikkoen etusiipensä. Nasr kuitenkin onnistui jatkamaan kilpailuaan ollen maalissa lopulta yhdeksäs. Nasrin kauden parhaaksi sijoitukseksi jäi Australian osakilpailun viides sija. Hän keräsi kauden aikana 27 pistettä sijoittuen MM-sarjan 13:nneksi.
Nasr jatkoi Sauberilla myös kaudella 2016. Nasr saavutti Sauberin ainoat pisteet kotikilpailustaan Brasiliasta ajaen maaliin yhdeksäntenä. Sillä sijalla Sauber nousi valmistajien MM-sarjassa Manorin edelle kymmenenneksi. Nasr ei saanut jatkosopimusta mistään tallista seuraavalle kaudelle.
Tulokset kilpailuittain
† - Keskeytti, mutta sai tuloksen ajettuaan 90 % kisapituudesta.
Kangasalan lastenkoti
Historiaa
Tarve kunnallisen lastenkodin perustamiselle oli kova, sillä sisällissota oli jättänyt monet lapset orvoiksi. Lastenkodissa oli rajatusti paikkoja, ja alkuvuosina tungos oli suuri. 1920-luvun alussa huollettavia lapsia oli 140, vuosikymmenen puolivälissä noin 65 ja vuonna 1930 määrä oli vähentynyt 30 lapseen. Osittain tämä johtui lasten kasvamisesta aikuisiksi, mutta toisaalta lasten sijoittaminen yksityiskoteihin ja jopa muihin laitoksiin yleistyi.
Ensimmäiset kymmenen vuotta lastenkoti sijaitsi Häkärän talossa Tiihalassa, josta se siirtyi vuonna 1928 entiseen Yli-Tanhuanpään rakennukseen Rikuun. Siirron taustalla olivat taloudelliset syyt, sillä maatalouden ajateltiin tehostuvan, jos lastenkoti siirrettäisiin kunnalliskodin yhteyteen.
Lastenkoti oli kaksikerroksinen, noin 40 metriä pitkä rakennus, jossa oli yhteensä 22 lämmitettävää huonetta. Lastenkotiin saatiin juokseva vesi vuonna 1925, ja keskuslämmitys 1950-luvun alkupuolen peruskorjausten yhteydessä. Vuonna 1948 laaditun johtosäännön mukaan lastenkodissa oli paikkoja enintään 48 lapselle. Lastenkoti tarjosi myös ostopaikkoja ulkopaikkakuntalaisille sijoitettaville lapsille.
Tulipalo
Lähellä sijainneesta kunnalliskodista hälytettiin paikalle palokunta, joka ehti tapahtumapaikalle viidessätoista minuutissa. Palokunta ja muu pelastusväki eivät voineet hyödyntää lastenhuoneeseen johtavaa pelastusparveketta, sillä tulipalo oli jo levinnyt hallitsemattomaksi. Tulipalo tuhosi rakennuksen kivijalkaa myöten.
Tulipalon aikana lastenkodissa oli henkilökunnan lisäksi yhteensä 17 lasta. Onnettomuudessa saivat surmansa kolme 6-vuotiasta, yksi 5-vuotias, kaksi 2-vuotiasta sekä kolme vuoden ikäistä lasta. Onnettomuudesta selvinneet lapset sijoitettiin väliaikaisesti kunnalliskodin entiseen sairasosastoon. Kesäkuussa 1956 otettiin käyttöön uusi lastenkoti, jossa oli vain 19 paikkaa.
Kangasalan seurakunta järjesti 6. joulukuuta lasten siunaustilaisuuden, johon osallistui noin kaksituhatta henkeä. Lisäksi Kangasalan Sanomat ehdottivat järjestettäväksi suruliputusta koko pitäjään. Tulipalossa menehtyneet lapset haudattiin Kangasalan Vanhalle hautausmaalle. Kiviristien lisäksi kunta tilasi muistomerkin Kangasalalaiselta kuvanveistäjältä, Mauno Juvoselta. Leikkivä lapsi paljastettiin lokakuussa vuonna 1956, jolloin tapahtumaa oli seuraamassa noin 500 henkilöä.
Kouvéli
Kouvéli eli Koúvelos (Κούβελος) on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Domvraínanlahdessa Korintinlahden itäisissä pohjoisosissa. Saaren pinta-ala on noin 0,14 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Kouvéli kuuluu Thívan kuntaan, Boiotian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen.
Saaren suurin korkeus on 72 metriä merenpinnasta laskettuna.
Elvis Merzļikins
Elvis Merzļikins (s. 13. huhtikuuta 1994 Riika, Latvia) on latvialainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa NHL-seura Columbus Blue Jacketsin organisaatiossa. Hän on hyvin atleettinen perhostyylin maalivahti, jonka vahvuuksiin kuuluvat peittävyys, periksiantamattomuus, vastustajan haastaminen, refleksit, reboundeihin reagointi sekä kiekon- ja mailankäsittelytaidot. Merzļikinsin tulisi kuitenkin pelata ajoittain hieman rauhallisemmin, sillä hän sortuu toisinaan ylipelaamiseen.