cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gustaf Selim Ignatius
Gustaf Ignatiuksen vanhemmat olivat apteekkari, kollegiasessori Gustaf Fredrik Ignatius ja Selma Lagus. Hän pääsi ylioppilaaksi Savonlinnan lyseosta 1896 ja valmistui agronomiksi Mustialasta 1896, puutarhakandidaatiksi Kööpenhaminan Landbohojskolesta 1902 sekä filosofian kandidaatiksi 1905.
Ignatius oli lyhyen aikaa Peltosalmen meijeri- ja maanviljelyskoulun opettajana ja sen jälkeen Huittisissa Länsi-Suomen kansanopistossa maatalousaineiden opettajana ja opiston johtajana 1906–1910. Hän oli sitten Lepaan puutarhaopistossa puutarhanhoidon opettajana ja johtajana 1910–1920. Viimeksi hän oli maataloushallituksen puutarhanhoidon tarkastajana 1918–1940. Ignatius oli Puutarhasiemen-komitean puheenjohtajana 1917–1918 sekä Suomen puutarhaviljelijöiden liiton puheenjohtajana 1925–1926 ja liiton edustajiston jäsenenä 1925–1934.
Ignatius oli naimisissa vuodesta 1907 Elma Eklundin kanssa.
Mieslahden seisake
Mieslahden seisake oli rautatieliikennepaikka Mieslahden kylässä Paltamon kunnassa rataosalla. Liikennepaikka avattiin liikenteelle 1926, kun rataosuus Kontiomäen ja Paltamon asemien välille valmistui. Liikennepaikka lakkautettiin 1980-luvulla, kun lättähattuliikenne lopetettiin.
Liikennepaikan asemarakennus oli Thure Hellströmin suunnittelema laiturirakennus, joka oli lähes samankaltainen kuin muun muassa samalla rataosalla sijaitseva Nuojuan asemarakennus. Rakennus rakennettiin tyyppipiirustusten peilikuvana, ja sen edessä oli alun perin kivireunainen kuormauslaituri.
Liikennepaikan sivuraiteet ja rakennukset on purettu. Samalla paikalla sijaitsee nykyisin ohikulkevien junien laakereiden lämpötilaa tarkkaileva automaattinen kuumakäynti-ilmaisin laitetiloineen.
My Mad Fat Diary
My Mad Fat Diary on brittiläinen televisiosarja. Se perustuu Rae Earlin kirjoittamaan samannimiseen teokseen. Sarjassa seurataan 16-vuotiaan Rae Earlin elämää. Rae on juuri jättänyt psykiatrisen sairaalan, jossa on ollut neljä kuukautta hoidossa. Hän alkaa viettää aikaa vanhan parhaan ystävänsä Chloen kanssa, joka ei tiedä Raen mielenterveysongelmista. Chloe uskoo Raen olleen Ranskassa viimeiset neljä kuukautta. Rae yrittää pitää tämä tiedon salassa ja tehdä vaikutuksen Chloen ystäviin Izzyyn, Archieen, Chopiin ja Finniin.
My mad fat diary -televisiosarjaa on tehty neljä kautta, vuosina 2013-2015. Pääosaa sarjassa esittää Sharon Rooney ja muissa rooleissa nähdään mm. Jodie Comer (Chloe), Nico Mirallegro (Finn), Dan Cohen (Archie) ja Ciara Baxendale (Izzy).
Luettelo Guadeloupen kunnista
Tämä on luettelo Guadeloupen departementin kunnista. Guadeloupe on Ranskan merentakainen departementti, jossa on 32 kuntaa.
Entiset kunnat, jotka irrotettiin Guadeloupesta 22. helmikuuta 2007:
Magnus Lindgren
pienoiskuva|Magnus Lindgren vuonna 2012. Magnus Lindgren (s. 1974 Västerås) on ruotsalainen jazzmuusikko. Hän on opiskellut Ruotsin kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa Tukholmassa. Oman kvartetin hän perusti vuonna 1997. Hän on esiintynyt kansainvälisten tähtien, kuten Herbie Hancockin, Bob Mintzerin ja Barbara Hendricksin kanssa.
Mökkilänjärvi
Mökkilänjärvi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Saalahden kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 2,1 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Saajoen valuma-alueella (14.27), jonka Saarijärven alueeseen (14.272) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 129 metriä mpy.
Uroporfyrinogeeni III
Uroporfyrinogeeni III (C40H44N4O16) on porfyriineihin kuuluva heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdiste on tärkeä välituote muiden porfyriinien ja korriinien kuten B12-vitamiinin biosynteesissä.
Biosynteesi ja biologinen rooli
Uroporfyrinogeeni III:a muodostuu hydroksimetyylibilaanista uroporfyrinogeeni III-syntaasientsyymin katalysoimana. Yhdiste on porfyriinien biosynteesissä ensimmäinen porfyriinirakenteellinen välivaihe. Seuraava vaihe hemiryhmän ja eräiden muiden porfyriinien biosynteesissä on dekarboksylaatioreaktio, jossa muodostuu tuotteena koproporfyrinogeeni III:a. Tätä reaktiota katalysoi uroporfyrinogeenidekarboksylaasi. Yhdistettä kertyy elimistöön harvinaisessa perinnöllisessa porfyrioihin kuuluvassa sairaudessa Porphyria cutanea tardassa. Oireina ovat muun muassa valoherkkyys.
Uroproporfyrinogeeni III:sta muodostuu myös sirohemi- ja korriinimolekyylejä. Näiden yhdisteiden biosynteesin seuraavassa vaiheessa yhdiste metyloidaan eri prekorriineiksi. Metyyliryhmän luovuttava molekyyli on S-adenosyylimetioniini. Muodostuvat prekorriinit dekarboksyloituvat ja isomeroituvat sirohemiksi ja korriineiksi.
Elizabeth Hainen
Elizabeth Hainen on yhdysvaltalainen harpisti. Hän on toiminut Philadelphia Orchestran sooloharpistina. Hän on esiintynyt solistina myös muiden muassa City of London Sinfonian, IRIS Orchestran, Kennedy Centerin orkesterin, Kolumbian kansallisen sinfoniaorkesterin, Bulgarian radion kansallisorkesterin, Camerata Ducalen, Chicago Civic Orchestran, Meksikon valtion sinfoniaorkesterin ja Wienin poikakuoron kanssa. Lisäksi hän on pitänyt lukuisia resitaaleja Carnegie Hallissa. Hän on esiintynyt myös muun muassa useilla eri festivaaleilla ja Harpun maailmankongressissa.
Hainen on tilannut teoksia useilta nykysäveltäjiltä, joihin ovat kuuluneet Bernard Rands, Melinda Wagner ja Tan Dun. Hainen on myös kysytty pedagogi, joka kuuluu Curtisin musiikki-instituutin ja Templen yliopiston henkilökuntiin.
Hainen syntyi Toledossa, Ohiossa, ja aloitti harpunsoiton 10-vuotiaana. Hän pääsi Susann McDonaldin oppilaaksi Indianan yliopiston musiikkikoulussa. Hän on saanut useita palkintoja ja tunnustuksia, kuten hopeamitalin USA:n ensimmäisessä kansainvälisessä harppukilpailussa. Hainen on julkaissut levytyksiä Avie- ja Naxos-levymerkeillä.
Suomi-sarja
Suomi-sarja viittaa seuraaviin asioihin:
Serhi Bubka (tennispelaaja)
Serhi Bubka (s. 10. helmikuuta 1987 Donetsk) on ukrainalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä ATP-listan sijalla 145 marraskuussa 2011. Hän on seiväshypyn olympiavoittajan ja entisen maailmanennätyksen haltijan Serhi Bubkan poika.
Vuonna 2011 Bubka selviytyi ensimmäisen kerran Grand Slam -turnauksen pääsarjaan Yhdysvaltain avoimissa. Kovasyöttöinen Bubka voitti ensimmäisellä kierroksella Andreas Haider-Maurerin. Toisella kierroksella Bubka hävisi Jo-Wilfried Tsongalle suoraan kolmessa erässä.
Club Atlético Independiente
Club Atlético Independiente on jalkapalloseura Avellanedasta, Argentiinasta.
Independiente on eräs Argentiinan menestyksekkäimmistä jalkapalloseuroista. Se on voittanut 14 kertaa Argentiinan mestaruuden ja seitsemän kertaa Copa Libertadoresin, kerran Copa Sudamericanan, kolme kertaa Copa Interamericana -kilpailun ja kahdesti Intercontinental Cupin.
Serhi Bubka (tennispelaaja)
Marraskuussa 2012 Bubka putosi asunnostaan ja sai vakavia vammoja.
Club Atlético Independiente
Independienten verivihollinen on Racing Club, jonka stadion sijaitsee vain muutaman sadan metrin päässä Independienten kotikentästä.
Rodiá
Rodiá eli Rogdiá (Ρογδιά) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Malevízin kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 797 (vuonna 2011).
pienoiskuva|vasen|Venetsialaisaikainen kartano Rodiássa. Rodián kylä sijaitsee noin 16 kilometriä luoteeseen Iraklionin kaupungista. Se on rakennettu Marmarokefála-vuoren rinteeseen noin 300 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä mainitaan ensimmäisen kerran venetsialaisvallan aikaisissa lähteissä vuonna 1356 nimellä Kera Rodea. Kylän tärkeimmät kirkot on omistettu Vapahtajan kirkastumiselle (Metamórfosi tou Sotíros) ja Neitsyt Marialle (Panagía).
Rodiá muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Ροδιάς, Topikí Koinótita Rodiás), johon kuuluvat varsinaisen Rodián kylän lisäksi kylät Ágios Dimítrios, Kapetanáki Metóchi, Linoperámata, Palaiókastro, Pantánassa ja Plaïtis sekä Savvathianán luostari (Moní Savvathianón). Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 785. Aiemmin Rodiá kuului Gázin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Malevízin kunnan Gázin kunnallisyksikköön.
Tykkivene Karjala (1918)
Tykkivene Karjala oli Suomen merivoimien tykkivene vuosina 1918-1953.
Valmistus
Alus tilattiin 1918 Crichton Osakeyhtiön Turun telakalta Venäjän keisarikunnan laivaston Filin-luokan vartioristeilijä Filininä (Huuhkaja). Alus joutui keskeneräisenä suomalaisille, liitettiin Suomen laivastoon ja nimettiin Karjalaksi.
Palvelus
Alusta ei suunniteltu avomerellä käytävää taistelua silmällä pitäen, ja alusta käytettiin pitkään kadettien kouluttamiseen. Alus sopi tehtävään hyvien majoitustilojen vuoksi ja kadetit ristivätkin aluksen Kurjalaksi.
Talvisodan alkaessa Karjala sisaraluksineen määrättiin Kotkan alueelle, jossa sen päätehtävänä oli partiointi Haapasaaren ja Koiviston välisellä merialueella. Se jäi kuitenkin vähäiseksi aluksen ollessa saman aikaisesti moottoritorpedoveneiden emälaivana Kotkassa.
Jatkosodan alkaessa alus suojasi Ahvenanmaan miehitystä, minkä jälkeen se siirrettiin itäiselle Suomenlahdelle. Alus suojasi syyskuussa 1941 rannikkojoukkojen kuljetuksia, kun sitä pommitti saksalainen lentokone. Alus joutui palaamaan lähelle osuneiden pommien aiheuttamien vaurioiden vuoksi satamaan, josta se siirrettiin edelleen telakalle Helsinkiin.
Sotatoimien päätyttyä Karjala osallistui miinanraivaukseen. Se poistettiin merivoimien alusluettelosta 1952 ja vuotta myöhemmin alus myytiin romutettavaksi Saksaan.
Nikola Žigić
Nikola Žigić (, s. 25. syyskuuta 1980 Bačka Topola, Jugoslavia) on serbialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Englannin pääsarjassa Premier Leaguessa pelaavaa Birmingham Cityä, jonne hän siirtyi Valenciasta. Žigić on myös aikaisemmin urallaan edustanut Racing Santaderia, kaudella 2006–2007. Kotimaassaan Žigić on edustanut muun muassa Belgradin Punaista Tähteä. Hänet valittiin kahdesti silloisen Serbia ja Montenegron pääsarjan parhaaksi pelaajaksi (2003, 2005). Hän on 202 senttimetriä pitkä. Koostaan huolimatta Žigićiä pidetään myös erittäin taitavana.
Makednoí
Makednoín kunnallisyksikkö käsittää alueen Kastorián kunnan eteläosissa Orestiáda-järven eteläpuolella. Sen suurin asutus on Mavrochórin kylä. Makednoí oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Kastorián kuntaan yhdessä Agía Triádan, Ágioi Anárgyroin, Kastrákin, Kleisoúran, Korestían, Mesopotamían ja Vítsin kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat
Makednoín kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
Turkoosisukkakolibri
Turkoosisukkakolibri (Eriocnemis godini) on äärimmäisen uhanalainen, mahdollisesti jo sukupuuttoon kuollut kolibrilaji. Sitä on tavattu Etelä-Amerikan Ecuadorissa ja mahdollisesti Kolumbiassa. Ainoa varma havainto on vuodelta 1850.
Kooltaan turkoosisukkakolibri on noin 11 cm. Koiras on pääosin väritykseltään kirkkaan vihreä. Sillä on sinivioletti kurkkulaikku ja alaperä sekä valkoiset ”sukat”. Turkoosisukkakolibrin siivet ja pyrstö ovat mustat. Naaraalla ei ole kurkkulaikkua ja sen väritys ei ole niin kirkas kuin koiraalla. Naaras on vatsastaan kullanvärisempi. Nokka on kummallakin sukupuolella suora ja musta. Turkoosisukkakolibrikoirasta ei voi sekoittaa muihin kolibreihin, naaras muistuttaa hohtosukkakolibrinaarasta, jolla on höyhenpuvussaan myös kanelinruskeaa.
Ainoa tavattu turkoosisukkakolibri eli laakson rinteillä 2 100–2 300 metrin korkeudessa. Turkoosisukkakolibrikannan kooksi arvioidaan alle 50 yksilöä. Suurin osa linnun elinympäristöstä on täydellisesti tuhoutunut metsänhakkuiden takia.
Ryan Clayton
Clayton Ryan Swann, paremmin tunnettu lyhenteillä Clayton Ryan/Ryan Clayton (s. 12. joulukuuta 1982 Maryland, Baltimore) on yhdysvaltalainen muusikko ja levytuottaja. Hän asuu nykyään Los Angelesissa, Kaliforniassa. Hänen nykyinen pääproktinsa on emoa ja death metalia yhdistelevä The Natural Born Killers.
Juan Nuñez
Juan Núñez Lima (s. 19. marraskuuta 1959) on entinen pikajuoksija, joka edusti Dominikaanista tasavaltaa. Helsingin MM-kisoissa 1983 hän juoksi 100 metrin juoksun finaalissa viidenneksi.
Anti-Doping rikkomus
Vuonna 1983 Pan-Amerikan kisojen yhteydessä Nuñez kärysi dopingtestissä fenkamfamiini-piristeen käytöstä, jonka johdosta hänen tuloksensa kyseisissä kisoissa mitätöitiin.
Vuosaaren seurakunta
Vuosaaren seurakunta on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta Helsingissä, Vuosaaren kaupunginosassa. Seurakunta kuuluu Helsingin hiippakunnassa Vartiokylän rovastikuntaan. Lisäksi seurakunta kuuluu Helsingin seurakuntayhtymään. Kirkkoherrana toimii Jussi Mäkelä. Seurakuntaan kuului vuoden 2021 lopussa 16 127 jäsentä, mikä oli tuolloin 43,7 prosenttia alueen asukkaista.
Seurakunnan kirkkona toimii Vuosaaren kirkko. Lisäksi seurakunnalla on käytössä Meri-Rastilassa sijaitseva Merirasti-kappeli ja Vuosaaren kauppakeskus Columbuksessa sijaitseva Katukappeli.
Pieni Koukkujärvi (Jämsä)
Pieni Koukkujärvi on Keski-Suomessa Jämsässä Vekkulan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 4,1 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Saajoen valuma-alueella (14.27), jonka Saarijärven alueeseen (14.272) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 146,7 metriä mpy.
Heikki M. Tuononen
Heikki M. Tuononen (s. 1978 Nurmes) on suomalainen kemisti ja professori. Hän toimii Jyväskylän yliopistossa kemian professorina vuodesta 2016.
Tieteellinen ura
Tuononen on opiskellut kemiaa Calgaryn ja Jyväskylän yliopistoissa. Hän väitteli vuonna 2005 Jyväskylän yliopistossa kemian tohtoriksi epäorgaanisen kemian alalta. Vuonna 2008 hänet nimitettiin Oulun yliopiston laskennallisen epäorgaanisen kemian dosentiksi. Jyväskylän yliopistossa hän aloitti yliopistonlehtorina 2011.
Vuosina 2008–2010 Tuononen työskenteli Jyväskylän yliopiston kemian laitoksella Suomen Akatemian tutkijatohtorina. Sen jälkeen hän toimi laitoksella Suomen Akatemian rahoittamana akatemiatutkijana toimikaudella 2010–2015.
Heikki M. Tuononen on urallaan julkaissut yli 80 tieteellistä artikkelia, joita on julkaistu mm. kansainvälisesti arvostetuissa julkaisusarjoissa Science ja Nature Chemistry.
Professoriksi
Tuononen nimitettiin Jyväskylän yliopistoon kemian professuuriin (erikoisalana epäorgaaninen rakennekemia) vuoden alusta 2016 lähtien. Professuuri on poikkitieteellinen ja se sijoittuu nanotieteiden ja epäorgaanisen kemian aloille. Epäorgaanisen kemian osa-alueista se kattaa rakennekemian lisäksi laskennallisen kemian.
Tutkimusalueet
Heikki Tuonosen tutkimusryhmä on keskittynyt uusien parittomia elektroneja sisältävien molekyylien eli radikaalien valmistukseen. Tutkimuksen avulla pyritään selvittämään, soveltuvatko valmistetut radikaalit uusien magneettisten molekyylimateriaalien lähtöaineiksi. Samalla ryhmä selvittää kemiallisten reaktioiden mekanismeja laskennallisten menetelmien avulla. Tutkimuksen tuloksia pyritään jatkossa hyödyntämään, kun suunnitellaan uusia entsyymien tyyppisiä katalyyttejä eli aineita, jotka nopeuttavat kemiallista reaktiota tai saavat reaktion tapahtumaan normaalia alhaisemmassa lämpötilassa.
Tuononen on tutkinut myös metallien ja metalliyhdisteiden ominaisuuksia jäljitteleviä yhdisteitä ja materiaaleja. Hän on selvittänyt niiden erilaisia käyttösovelluksia mm. kemiallisessa katalyysissä.
Sojuz 23
Sojuz 23 oli Neuvostoliiton Sojuz-lento. Laukaisu tapahtui Baikonurin kosmodromilta 14. lokakuuta 1976 ja paluu noin 2 vuorokautta myöhemmin, 16. lokakuuta 1976. Lento suuntautui Saljut 5 -avaruusasemalle, mutta telakointi epäonnistui ja alus palasi maahan suunniteltua aiemmin. Se laskeutui vaikeissa olosuhteissa, kovassa lumimyrskyssä pimeän aikaan suureen järveen Kazakstanissa, kauas suunnitellusta paikasta kovalla maalla.
Sojuz 23 oli Neuvostoliiton ensimmäinen avaruuslento, jonka vielä kestäessä tiedotettiin teknisistä ongelmista ja kerrottiin aluksen palaavan maahan suunniteltua pikemmin. Ongelmien syitä ei kuitenkaan tarkennettu.
Pikkulammi (Sastamala)
Pikkulammi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Sävijoen alueeseen.
Maantiede
Ovaalin muotoisen järven halkaisija on 100 metriä. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 450 metriä pitkä laskuoja Lumiaistenojaan, joka yhtyy Sävijokeen. Sen ranta on pääosin soista metsämaastoa ja sen rannat ovat rakentamattomat eikä sinne kulje tietä.
Google syndication
Vuoden 2011 viimeisellä neljänneksellä Google ansaitsi 8,13 miljardia dollaria hakujakelusta (analyytikot ennustivat 8,38 miljardia dollaria).
Lumikki ja seitsemän kääpiötä
Lumikki ja seitsemän kääpiötä on Disneyn ensimmäinen pitkä värillinen animaatioelokuva, joka valmistui 1937. Suomessa se sai ensi-iltansa 16. lokakuuta 1938. Elokuva pohjautuu löyhästi Grimmin satuun Lumikki. Esimerkiksi kääpiöiden nimet ovat kuitenkin Disneyn studioiden keksintöä. Suomenkielisessä versiossa kääpiöiden nimet ovat Viisas, Jörö, Lystikäs, Unelias, Ujo, Nuhanenä ja Vilkas.
Juoni
thumb|250px|Kuvakaappaus elokuvan trailerista. thumb|250px|Kääpiöt vasemmalta oikealle: Nuhanenä, Ujo, Unelias, Lystikäs, Jörö ja Viisas. Kuvasta puuttuu Vilkas.
Elokuvan alussa prologi kertoo yleisölle satukirjan kautta, että Lumikki on prinsessa, joka asuu yhdessä turhamaisen äitipuolensa kanssa. ”Kuningattarena” tunnettu äitipuoli on ilkeä noita, joka on ottanut valtakunnan haltuunsa Lumikin isän kuoltua. Kuningatar pelkää, että Lumikista kasvaa kauniimpi kuin hänestä, joten hän pakottaa tämän työskentelemään kyökkipiikana. Kuningatar kysyy taikapeililtään päivittäin ”ken on maassa kaunehin”. Jo monta vuotta peili on antanut vastaukseksi kuningattaren nimen tehden kuningattaren näin tyytyväiseksi.
Elokuvan alkaessa taikapeili ilmoittaa kuningattarelle, että Lumikista on nyt tullut maan kaunein neito. Kateellinen kuningatar määrää vastahakoisen metsästäjän viemään Lumikin metsään ja tappamaan tämän. Hän myös vaatii metsästäjää asettamaan Lumikin sydämen jalokivin koristeltuun lippaaseen ja tuomaan sen hänelle todisteena siitä, että hänen käskyjään on noudatettu. Metsästäjä kohtaa Lumikin, mutta tajuaa, ettei voi tappaa tätä. Metsästäjä anoo Lumikilta kyynelehtien anteeksiantoa ja usuttaa tämän sitten pakenemaan metsään ikuisiksi ajoiksi. Lumikin paettua metsästäjä asettaa lippaaseen sian sydämen ja vie sen kuningattarelle.
Eksynyt ja pelokas prinsessa ystävystyy metsän asukkaiden kanssa, jotka vievät hänet syvällä metsässä sijaitsevan mökin luokse. Lumikki löytää mökin sisältä seitsemän pientä tuolia ja luulee, että mökki kuuluu seitsemälle epäsiistille ja orvolle lapselle. Pian käy ilmi, että mökki kuuluu sen sijaan seitsemälle täysikasvuiselle kääpiölle, jotka ovat palaamassa kotiin läheisestä kaivoksesta. Kääpiöt ovat nimeltään Viisas, Jörö, Lystikäs, Unelias, Ujo, Nuhanenä ja Vilkas. Kotiin päästyään kääpiöt saavat kauhukseen nähdä, että heidän mökkinsä on nyt putipuhdas, mistä he päättelevät, että mökkiin on saapunut tunkeilija. Mökin yläkerrasta kääpiöt löytävät Lumikin, joka on vaipunut uneen kääpiöiden sängyille poikittain. Lumikki herää ja näkee kääpiöt ympärillään. Lumikki esittelee itsensä, ja lopulta kaikki kääpiöt toivottavat hänet tervetulleeksi kotiinsa, varsinkin, kun saavat tietää tämän olevan hyvä kokki ja siivooja. Lumikki aloittaa uuden elämän kokaten, siivoten ja pitäen huolta kääpiöiden mökistä sillä välin, kun kääpiöt ovat työskentelemässä kaivoksessaan. Illan tullen he ryhtyvät yhdessä soittamaan, laulamaan ja tanssimaan.
Sillä välin kuningatar saa tietää, että Lumikki on yhä elossa, kun taikapeili vastaa jälleen Lumikin olevan maan kaunein neito. Kuningatar muuttaa itsensä taikajuoman avulla vanhaksi eukoksi ja valmistaa liemen nimeltä ”Uinuva kuolema”. Hän upottaa liemeen tavallisen punaisen omenan. Paha kuningatar selittää yleisölle, että omenaa maistettuaan Lumikki vaipuu maagiseen uneen ja herää unestaan vain, jos hänelle annetaan ”rakkauden ensisuudelma”. Kuningatar päättelee, ettei hänen ole syytä olla suudelmasta huolissaan, sillä kääpiöt tulevat varmasti luulemaan nukkuvaa Lumikkia kuolleeksi ja hautaamaan tämän elävältä. Kuningatar saapuu kääpiöiden mökille Lumikin ollessa yksin ja huiputtaa tämän puraisemaan myrkytettyä omenaa. Sen seurauksena Lumikki vaipuu uneen ja kuningatar huudahtaa: ”Olen maassa kaunehin!” Metsän asukkaat hakevat kääpiöt apuun tunnistettuaan noidan kuningattareksi. Peuroilla ratsastavat, kostonhimoiset kääpiöt ajavat noidan ansaan eräälle jyrkänteelle. Noita yrittää vierittää kääpiöiden niskaan suuren kivenjärkäleen, mutta jyrkänteelle iskee salama, jolloin jyrkänne romahtaa noidan jalkojen alta. Kuningatar putoaa kuolemaansa ja saa kivenjärkäleen päälleen.
Kääpiöt palaavat mökkiinsä ja löytävät sieltä kuolleelta näyttävän Lumikin. He järjestävät Lumikille valvojaiset. Kääpiöt eivät kuitenkaan henno haudata Lumikkia, vaan valmistavat tälle lasista ja kullasta arkun ja vievät sen ja siinä lepäävän Lumikin eräälle metsäaukealle. Yhdessä metsän asukkien kanssa kääpiöt ryhtyvät valvomaan Lumikkia alituisesti. Hieman myöhemmin paikalle saapuu prinssi, joka tapasi Lumikin elokuvan alussa ja rakastui tähän. Prinssi on kuullut lasiarkussa makaavasta Lumikista ja päättänyt tulla katsomaan rakastettuaan. Lumikin kauneuden lumoamana prinssi suutelee Lumikkia särkien lumouksen ja herättäen Lumikin unestaan. Kääpiöt ja eläimet ryhtyvät ilakoimaan prinssin viedessä Lumikin linnaansa, joka alkaa Lumikin läsnäolosta loistaa kultaisena.
Elokuva päättyy alussa nähdyn satukirjan viimeiseen sivuun, jossa lukee ”… ja he elivät onnellisina elämänsä loppuun asti”. Kirja sulkeutuu, ja elokuvan lopputekstit alkavat.
Laulut
Vuoden 1962 suomenkielisessä jälkiäänityksessä lauluja ei käännetty suomeksi, vaan ne kuultiin ruotsinkielisinä. Kuitenkin ennen tätä jälkiäänitystä oli vuonna 1938 elokuvan lauluista With a Smile and a Song ja Whistle While You Work levytetty suomeksi Kauko Käyhkön suomentamina nimillä Lumikki ja Laulaen työtäs tee. Laulajina toimivat Harmony Sisters ja säestyksen hoiti Dallapé-orkesteri.
Myöhemmin Reino Helismaa suomensi nämä kaksi laulua uudelleen nimillä Hymy huulillas on ja Tee työtäs laulellen. Helismaa suomensi myös laulut Heigh Ho (Hei Hoo) ja Some Day My Prince Will Come (Taas päivä kaunein on). Kaikki neljä Helismaan suomentamaa laulua julkaistiin levyllä vuonna 1959. Laulajina olivat Marja Eskola ja Neljä Kääpiötä. Musiikista vastasi Ensio Konstan johtama orkesteri.
Tuotanto
Lyhytanimaatioille ei ollut kysyntää laman jälkeen, kun ihmisten elokuvissakäynnit olivat vähentyneet. Walt Disney oli Euroopassa vieraillessaan nähnyt teatterinomistajien yhdistäneen kuusi Mikki Hiiri -lyhytelokuvaa yhdeksi, ja Disney oivalsi, että elokuvayleisö pystyisi katsomaan pitkiäkin animaatioita. Hän tajusi kuitenkin pitkän elokuvan vaativan enemmän taitoa kuin 7–8 minuutin lyhytpiirrettyjen. Hassunkuriset sinfoniat -animaatioelokuvien sarja valjastettiin pitkän piirroselokuvan tuotantoon vaadittavan tekniikan harjoittelukanavaksi. Elokuvattujen näyttelijöiden liikkeitä tutkittiin filmiruutu kerrallaan, värien käyttöä kehitettiin, ja taiteilijat oppivat jäljentämään erilaisia materiaaleja melkein valokuvantarkasti. Suurimpia ongelmia oli piirroselokuville tyypillinen kaksiulotteisuus, sillä syvyyden puute vähensi niiden uskottavuutta. Ratkaisuksi Disneyn teknikot kehittivät monitasokameran, jonka avulla tilan vaikutelma saatiin siirrettyä animaatioonkin. Noin kaksi vuotta kestäneiden alkuvalmisteluiden, tarinailtojen ja koeluonnosten jälkeen varsinaisen animaation aloituspäivämääränä pidetään 28.9.1936.
Galeazzo Maria Sforza
Galeazzo Maria Sforza (24. tammikuuta 1444 – 26. joulukuuta 1476) oli renessanssin Italian aikainen Sforzan hallitsijasuvun jäsen. Hän toimi Milanon herttuana vuosina 1464–1476.
Hallitsijana
Galeazzo Maria oli toinen Sforza-suvun herttua. Toisin kuin isänsä, Francesco Sforza, joka nautti suurta arvostusta kansansa parissa. Galeazzo tuli tunnetuksi julmuudestaan, käyttäessään valtaa tyrannin lailla. Hän nousi valtaistuimelle isänsä kuoleman jälkeen ja hallitsi kymmenen vuoden ajan, kunnes tuli murhatuksi 26. joulukuuta 1476. Kolme aatelismiestä surmasi herttuansa Pyhän Stefanuksen kirkon portailla tarkoituksenaan lavastaa uudelleen Julius Caesarin murha.
Lumikki ja seitsemän kääpiötä
Tuotto
Lumikki ja seitsemän kääpiötä tuotti 175,3 miljoonaa dollaria ja olisi todennäköisesti tuottoisin animaatioelokuva, mikäli inflaatio otettaisiin huomioon. Inflaatio huomioituna tuotot ovat 184,9 miljoonaa dollaria ja elokuva on siten suurituottoisin animaatioelokuva ainakin niistä, joiden tuotot on inflaatiokorjattu. Koska elokuva oli myös Disneyn ensimmäinen pitkä värillinen piirroselokuva, elokuva herätti mielenkiintoa jo tuotantovaiheessa.
Galeazzo Maria Sforza
Perhesuhteet
Galeazzon ensimmäinen vaimo oli Gonzagan sukuun kuuluva Dorotea Gonzaga, joka kuoli ennen kuin pariskunta sai lapsia. Galeazzo otti toisenkin vaimon Gonzagan suvusta, Bona di Savoian, joka oli Ranskan kuningas Ludvig XI:n sisarpuoli. Heidät vihittiin 6. heinäkuuta 1468 ja avioliitto tuotti neljä lasta, joista Gian Galeazzosta tuli isänsä murhan jälkeen Milanon herttua.
Lumikki ja seitsemän kääpiötä
Myöhempi arvostus
Lumikki ja seitsemän kääpiötä valittiin vuonna 1989 Yhdys­valtojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteetti­sesti, historialli­sesti tai kulttuuri­sesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. American Film Institute listasi vuoden 1937 Lumikin sijalle 49 sadan parhaan amerikkalaiselokuvan luettelossaan vuonna 1998.
Galeazzo Maria Sforza
Saavutukset
Galeazzo rakasti musiikkia ja kutsui hoviinsa monia muusikoita ja säveltäjiä. Hän rahoitti heidän pyrkimyksiään ja kannusti musiikkielämää Milanossa. Galeazzon aikana Milanosta tuli musiikin keskus, joka oli tunnettu ympäri Eurooppaa. Hänen tilauksestaan säveltäjät tuottivat hänelle messuja, motetteja ja muita teoksia. Galeazzon kuoltua hänen hovissaan olleet muusikot siirtyivät ympäröiviin kaupunkivaltioihin, jolloin musiikkiharrastus levisi laajalle.
Galeazzo esitteli milanolaisille kaksi uutta hyötykasvia: riisin ja silkin. Hänen sanotaan istuttaneen omakätisesti Milanon viisi ensimmäistä silkkipuuta. Silkkipuun marjasta tuli hänen veljensä Ludovico Sforzan tunnus.
Girl in Red
Girl in Red (oik. Marie Ulven Ringheim; s. 16. helmikuuta 1999 Horten) on norjalainen laulaja-lauluntekijä ja kitaristi. Hän teki aluksi musiikkia Spotifyhyn ja Soundcloudiin ja löi läpi laululla "I Wanna Be Your Girlfriend", jonka The New York Times mainitsi yhtenä vuoden 2018 parhaista kappaleista. Muita hänen hittejään kyseisenä vuonna olivat "Summer Depression" ja "Girls". Hän oli yhteydessä monien levy-yhtiöiden kanssa, mutta päätti perustaa oman World in Red -nimisen tuotantoyhtiön, jolla on jakelusopimus AWAL Recordingsin kanssa. Girl in Redin ensimmäinen albumi If I Could Make It Go Quit nousi Norjassa VG-listalla toiseksi, Britanniassa Albums Chartilla seitsemänneksi ja Yhdysvalloissa Billboard 200 -listalla sijalle 67. Hän oli myös parhaimmillaan Spotifyn 372. striimatuin artisti maailmassa. Vuonna 2021 hän rikkoi Lene Marlinin ennätyksen vuodelta 1999 ja sai seitsemän ehdokkuutta norjalaisessa Spellemannprisen-musiikkigaalassa. Hän voitti niistä kolme. Samana vuonna hän solmi levytyssopimuksen Columbia Recordsin kanssa.
Girl in Red on kertonut olevansa lesbo, ja hän on queer-yhteisössä suosittu. Muun muassa TikTok-palvelussa kysymyksestä "Kuunteletko Girl in Rediä?" on tullut kiertoilmaus tiedusteltaessa onko joku homo.
Edvard Grieg
Edvard Hagerup Grieg (15. kesäkuuta 1843 Bergen – 4. syyskuuta 1907 Bergen) oli norjalainen kansallisromantiikan ajan säveltäjä ja pianisti. Hän on taidemaalari Edvard Munchin, kuvanveistäjä Gustav Vigelandin, kirjailija Henrik Ibsenin ja näyttelijä Liv Ullmannin ohella Norjan kansainvälisesti tunnetuimpia taiteilijoita.
Elämä
pienoiskuva|vasen|Eilif Peterssen, Edvard Griegin muotokuva, 1891. Grieg syntyi Bergenissä vuonna 1843. Hänen isänsä oli varakas liikemies ja Britannian konsuli Bergenissä. Hänen äitinsä oli lahjakas pianisti ja runoilija. Hän soitti Griegille rakastamiensa säveltäjien – Mozartin, Beethovenin ja Chopinin – teoksia. Griegin esi-isät olivat skottilaisia - hänen sukunimensä alkuperäinen kirjoitusasu oli Greig. Hänen isoisoisänsä pakeni Norjaan Cullodenin taistelua vuonna 1746.
Grieg aloitti pianonsoiton äitinsä opastuksella kuusivuotiaana. Pian kävi kuitenkin ilmeiseksi, että Grieg soitti mieluummin omia kappaleitaan kuin toisten säveltäjien teoksia. Hänen vilkas mielikuvituksensa musiikkiin yhdistettynä tuotti kauniita ja omaperäisiä melodioita. Griegin sävellystyö ei ollut vielä kovin järjestelmällistä eikä hän malttanut harjoitella tarpeeksi.
Norjassa ei ollut vielä tuohon aikaan muodollista musiikinkoulutuslaitosta ja ajalle tyypillistä oli lähettää nuoret musiikin opiskelijat jatkamaan opintojaan tunnettuihin kouluihin Euroopassa. Niinpä lokakuussa 1859 Grieg lähetettiin Saksaan Leipzigin konservatorioon.
Grieg ei kuitenkaan pitänyt ensimmäisistä opettajistaan, vaan piti heidän antamiaan soittoharjoituksia pitkäveteisinä. Oppilaiden luovuuteen ja omaperäisyyteen ei myöskään kiinnitetty suuresti huomiota. Griegiä pidettiin hankalana oppilaana siihen asti, kunnes hän sai opettajakseen tunnettuja muusikoita kuten E.F. Wenzelin, joka oli yksi hänen suurista innoittajistaan. Grieg alkoi harjoitella nyt niin kiivaasti, että lopulta sairastui. Hän sai vakavan keuhkopussintulehduksen, minkä seurauksena hän kärsi hengitysvaikeuksista koko lopun elämänsä ajan.
Wenzelin opastuksella Grieg kypsyi ja kehittyi muusikkona. Kun hän lähti itsevarmuutta uhkuen Leipzigista 1862, hän oli varma siitä, että voisi Norjaan palattuaan aloittaa uran säveltäjänä.
Hänen ensimmäinen konserttinsa Bergenissä oli suuri menestys. Bergenin kulttuurielämä ei kuitenkaan tarjonnut Griegille enää virikkeellistä työympäristöä ja hän loi katseensa Norjan ulkopuolelle ja päätti lähteä Tanskaan, Kööpenhaminaan. Grieg oli ajatellut kaupungin taiteellisen yhteisön tarjoavan vaikutteita monista eri kulttuureista, mutta hän kohtasikin siellä tanskalaisen säveltäjän, J. P. E. Hartmannin, joka oli hyvin kiinnostunut pohjoismaisesta kulttuurista ja tarustosta. Tämä herätti Griegissä halun oppia tuntemaan paremmin oman maansa kulttuuriperinnettä.
Griegin musiikkiin suurimman vaikutuksen teki norjalainen muusikko Rikard Nordraak, joka oli vuotta vanhempi kuin Grieg. He tapasivat 1864 kun Grieg oli 21-vuotias. Nordraakin innostus tarttui Griegiin, joka halusi nyt kunnioittaa sävellystyössään Norjan kansanmusiikkia ja historiaa.
Rakkaus
Yksi Griegin innoituksen lähteistä oli hänen serkkunsa, tunnettu sopraano Nina Hagerup, jonka kanssa hän avioitui 1867. Nina rohkaisi Griegiä säveltämään laulumusiikkia ja Grieg puolestaan omisti kauneimmat melodiansa hänelle. Griegin laulun Jeg elsker dig sanoitus perustui hänen hyvän ystävänsä, kirjailija Hans Christian Andersenin, säkeisiin. Vuonna 1866 Grieg haaveili vielä Euroopan matkasta. Nordraak, joka oli hänen läheisin ystävänsä, oli aina halunnut matkustaa Italiaan. Grieg ja Nordraak päättivät lähteä yhdessä Roomaan. He eivät kuitenkaan voineet toteuttaa suunnitelmiaan, sillä Nordraak sairastui tuberkuloosiin ja Griegin täytyi lähteä matkaan yksin. Matkalla ollessaan Grieg sai suru-uutisen Nordraakin kuolemasta. Hän palasi murheellisena Norjaan, jossa hän jatkoi ystävänsä muistoa kunnioittaen kansallismielisten teosten säveltämistä.
Grieg päätti asettua Norjan pääkaupunkiin Kristianiaan (nykyiseen Osloon), jonne hänellä oli aluksi vaikeuksia sopeutua. Hän halusi järjestää norjalaisen musiikin – lähinnä omien ja Nordraakin teosten – konsertin, mutta koki tehtävän vaikeaksi. Lokakuussa 1866 pidetty konsertti oli suuri menestys ja se vakiinnutti hänen asemansa yhtenä maan johtavista uusista säveltäjistä.
Vaimonsa Ninan tukemana Grieg päätti perustaa Norjan musiikkiakatemian vuonna 1867. Hän alkoi saada esiintymiskutsuja ulkomailta, sekä instituutioilta että muilta säveltäjiltä. Muun muassa kuuluisa pianisti Franz Liszt kutsui hänet Weimariin, Saksaan. Grieg tapasi viimein Lisztin Roomassa vuonna 1870. Se, että Liszt arvosti Griegin sävellyksiä, kasvatti tämän kansainvälistä suosiota.
Vuonna 1874 kirjailija Henrik Ibsen pyysi häntä säveltämään musiikin kirjoittamaansa näytelmään Peer Gynt. Näytelmän musiikista tuli kaksi vuotta myöhemmin Griegin kuuluisin ja menestyksekkäin teos.
Grieg matkusteli vielä jonkin verran, mutta hänen kotinsa oli nyt pysyvästi Norjassa. Vuonna 1877 hän oli löysi itselleen asuinpaikan ihanteellisesta ympäristöstä, Lofthusin häikäisevien vuonojen ja jäätikköjen läheisyydestä. Vuonna 1885 Grieg oli 42-vuotias ja hän ajatteli, että nyt oli viimein aika asettua asumaan pysyvästi. Grieg rakennutti talonsa Troldhaugenin maalaisympäristöön, jossa sävelsi monet runollisimmista teoksistaan.
Griegin työskentelytapa oli hyvin säännöllinen vuodenaikojen rytmittäessä hänen elämäänsä. Hän oli kiertueilla ulkomailla talvisin. Keväät ja kesät hän omisti säveltämiselle ja syksyisin hän teki kävelyretkiä luonnossa ystäviensä kanssa.
Hänen uransa kohokohta sattui hänen 55-vuotissyntymäpäivänsä aikoihin, kun häntä pyydettiin järjestämään norjalaisen musiikin festivaali synnyinkaupunkiinsa Bergeniin, jossa juhlistettiin samanaikaisesti norjalaista taidetta ja käsitöitä.
Huono terveys
Vuosisadan vaihteessa Grieg sai monia kunnianosoituksia Euroopan akateemisilta instituutioilta, mutta samanaikaisesti hänen terveytensä alkoi heikentyä. Vuonna 1907 Grieg oli jo erittäin huonovointinen, mutta otti yhä vastaan esiintymiskutsuja ulkomailla. Hän hyväksyi muun muassa kutsun matkustaa Leedsin festivaaleille, mutta sydänkohtaus esti matkaan lähtemisen. Hän kuoli syyskuussa 1907, 64-vuotiaana.
Griegin kuva on ollut maalattuna yhden Norwegian Air Shuttlen sittemmin käytöstä poistuneen Boeing 737-800 -koneen pyrstöön.
Sävellyksiä
pienoiskuva|Griegin kuva Norwegianin Boeing 737:n pyrstössä.
Långholmen (Tukholma)
pienoiskuva|Kalliomäen nykymiä pienoiskuva|Långholmsbadet pienoiskuva|Uimaranta talvella Långholmen on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista sekä Mälarenin saarista. Se sijaitsee kaupungin keskustan alueella, Södermalmin sekä Kungsholmenin välissä, ja kuuluu hallinnollisesti Södermalmin kaupunginosa-alueeseen.
Rakennukset, asuminen ja muu toiminta
Sekä saaren länsi- että itäpäässä on metsää. Saaren länsipuoliskolla sijaitsee vankilamuseo, joka toimii entisissä vuonna 1975 lopetetun Långholmenin keskusvankilan (Långholmens centralfängelse) tiloissa. Sen pohjoispuolella on Långholmenin kansankorkeakoulun tilat (Långholmens folkhögskola). Saaren etelärannassa toimii osittain silla alla matkailuautojen leirintäalue ja saaren itäpäässä historiallisen vanha telakka Mälarvarvet. Sillä on perinteitä 1680-luvulle asti. Saarella on myös kiinteätä asutusta noin 150 asukkaan verran.
Saari
Långholmen on 1,3 kilometriä pitkä ja 0,4 kilometriä leveä. Saaren pinta-ala on 36 hehtaaria ja se sijaitsee Mariebergsfjärdenin ja Riddarfjärdenin välissä. Långholmen sijaitsee hyvin lähellä Södermalmin rantaa ja niiden välissä on 25–70 metriä leveä Pålsundet. Södermalmin länsipuolella sijaitsee pieni Reimersholme, joka on myös lähellä Långholmenia. Niiden välissä sijaitsee Långholmsviken, joka on 30–130 metriä leveä, joka muuttuu Lånholmskanaleniksi. Kohdassa, missä Långholmskanalen ja Pålsundet kohtaavat, haarautuu etelään päin Reimersholmen ja Södermalmin välinen yli 10-metrinen salmi. Se avautuu Liljeholmsvikeniin, josta alkaa kanava Årstavikeniin Södermalmin eteläpuolelle. Kaikissa kuvailluissa kanavissa ja salmessa on pienveneille laiturit. Södermalmikin on saari, jonka kanavaa tosin säännöstellään suluilla. Lilla Essingen näkyy Långholmenin länsipäästä katsottaessa 400 metrin päässä ja Stora Essingen 950 metrin päässä.
Liikenne
Riddarfjärdin ylittää Långholmenin kautta vuonna 1935 valmistunut Västerbron, jolla veden ylittävä osuus on 340 metriä. Västerbronilta ei pääse saarelle, vaan silloin on käytettävä Södermalmilta tulevaa Pålsundsin siltaa (Pålsundsbron) tai Långholmin siltaa (Långholmsbron). Långholmenin silta oli käytössä jo vuonna 1782, mutta se on luonnollisesti rakennettu uudelleen monia kertoja sen jälkeen.
Virkistystoimintaa
Långholmenia pidetään kesäisin Tukholman vihreänä keitaana. Se on suosittu kävelyretkien kohde, saaren uimarannassa käydään uimassa ja saaren puistossa käydään piknikillä. Saaressa on myös jalkapallokenttä.
Sívas
Sívas on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Faistóksen kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 426 (vuonna 2011).
Sívasin kylä sijaitsee noin 62 kilometriä lounaaseen Iraklionin kaupungista ja kymmenen kilometriä eteläkaakkoon Tympákista. Se muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Σίβα, Topikí Koinótita Síva). Varhaisin maininta kylästä on venetsialaisvallan ajalta vuodelta 1271. Nykyisin Sívas on suojeltu perinteisenä asutuksena. Kylän tärkein kirkko on omistettu Pyhälle Johannes Kastajalle (Ágios Ioánnis o Pródromos).
Majaniemenjärvi
Majaniemenjärvi eli Lumiaisjärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Sävijoen alueeseen.
Mesoloúri
Mesoloúri on Kreikan kylä sekä samanniminen Grevenán kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Μεσολουρίου, Dimotikí Enótita Mesolouríou) ja entinen itsenäinen kyläkunta. Se sijaitsee Grevenán alueyksikössä Länsi-Makedonian alueella. Kylän ja kunnallisyksikön väkiluku on 33 (vuonna 2011).
Majaniemenjärvi
Maantiede
Järven pinta-ala on 1,5 hehtaaria ja sen pituus on 200 metriä ja leveys 110 metriä. Järven läpi virtaa Lumiaisoja, joka yhtyy Sävijokeen. Järven rantaviiva on 0,73 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin soista metsämaastoa. Lounainen ranta rajoittuu korkeaan rinteeseen. Lumiaisojan läpi virtaavaan jokeen rajoittuu paljon peltoja, mutta itse järvi on metsän ympäröimää. Rantoja ei ole rakennettu, mutta läheltä kulkee hiekkatie.
Vartiokylän seurakunta
Vartiokylän seurakunta on entinen Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka sijaitsi Itä-Helsingissä, Vartiokylän kaupunginosassa. Se toimi kaupunginosan osa-alueilla Vartioharju, Itäkeskus, Puotila ja Puotinharju. Vartiokylän kaupunginosaan kuuluvat Myllypuro ja Marjaniemi eivät kuuluneet Vartiokylän seurakuntaan, vaan ensimmäinen Herttoniemen seurakuntaan, jälkimmäinen Roihuvuoren seurakuntaan. Vartiokylän seurakunta lakkautettiin vuoden 2023 alussa ja se liitettiin Helsingin Mikaelin seurakuntaan.
Seurakunta kuului Helsingin hiippakunnassa Vartiokylän rovastikuntaan. Lisäksi seurakunta kuului Helsingin seurakuntayhtymään. Seurakuntaan kuului vuoden 2021 lopussa 7 940 jäsentä, mikä oli tuolloin 45,3 prosenttia alueen asukkaista.
Circuit de Nevers Magny-Cours
Circuit de Nevers Magny-Cours on moottorirata Magny-Coursin ja Saint-Parize-le-Châtelin kunnissa lähellä Neversin kaupunkia Ranskassa. thumb|290px|Pääsuora ja varikko.
Circuit de Nevers Magny-Cours rakennettiin 1960-luvulla. Radan lähes jokainen mutka on nimetty muiden kilparatojen mukaan, koska ne muistuttavat näiden ratojen jotain mutkaa. Näitä ovat muun muassa nopea Estoril-mutka tai Adelaiden neulansilmä. Radalla on ajettu F1:siä vuodesta 1991 asti, mutta rata tiputettiin kalenterista kauden 2008 jälkeen, koska se sijaitsee ”keskellä ei mitään”. Rata on keskellä Ranskan maaseutua ja tarpeeksi hyvätasoiset hotellit ovat kaukana. Rataa on myös kritisoitu liian kapeasta varikkosuorasta ja huonoista varikkotiloista.
Helsingin Vesi
Helsingin Vesi (nyk. Helsingin seudun ympäristöpalvelut) (HSY Vesi) oli Helsingin kaupungin omistama kunnallinen liikelaitos, joka tuotti vesi- ja jätevesipalveluita lähes miljoonalle asukkaalle pääkaupunkiseudulla. Helsingin vesihuollosta se vastasi vuodesta 1876 alkaen.
Vuonna 2008 Helsingin Veden liikevaihto oli 101,1 miljoonaa euroa ja henkilöstön määrä noin 300. Vesilaitoksen ylin päättävä elin oli johtokunta. Viimeisenä toimitusjohtajana toimi vuodesta 2007 lähtien diplomi-insinööri Jukka Piekkari. Vesilaitos oli jaettu viiteen yksikköön: vedenpuhdistus-, jäteveden käsittely-, verkko-, hallinto ja talous- sekä liiketoiminnan tuki -yksiköihin. Helsingin Vedellä oli vedenpuhdistuslaitokset Pitkäkoskella ja Vanhassakaupungissa sekä jätevedenpuhdistamo Viikinmäellä.
Loppuvaiheessa vedenpuhdistusyksikön johtajana toimi diplomi-insinööri Veli-Pekka Vuorilehto. Jätevedenpuhdistus-yksikköä johti tekniikan lisensiaatti Tommi Fred ja verkko-yksikköä diplomi-insinööri Ari Melakari. Palvelut-yksikön johtaja oli diplomi-insinööri Tuomo Heinonen. Liiketoiminnan tuki -yksikköä veti kehittämispäällikkö, diplomi-insinööri Ilari Myllyvirta.
Historia
pienoiskuva|Helsingin Veden pääkonttori Ilmalassa. Taustalla vasemmalla Yleisradion tonttimaalla oleva [[Pasilan linkkitorni.]] Helsingin kaupungin vesijohtolaitos oli Suomen ensimmäinen vesilaitos, ja se perustettiin vuonna 1876 ensisijaisesti turvaamaan sammutusveden saanti tulipalojen varalta. Alkusysäyksen vesilaitoksen perustamiselle antoi Suomen keisarillinen senaatti, joka oli huolissaan pääkaupungin paloturvallisuudesta.
Helsingin asukasluvun kasvaessa hygienian merkitys tuli 1800-luvun loppupuolella yhä tärkeämmäksi. Ennen vesilaitoksen perustamista helsinkiläiset hankkivat juomavetensä kaivoista. Kaivoveden laatu vaihteli melkoisesti, ja pilaantunut juomavesi sekä puutteellinen viemäröinti aiheuttivat useita vakavia epidemioita.
Puhtaan veden pumppaus Helsingin keskustaan aloitettiin Vantaanjoesta 1. joulukuuta 1876. Helsingin ensimmäinen vedenpuhdistuslaitos sijaitsi Vantaanjoen suulla Kuninkaankartanonsaarella, josta vesi pumpattiin Alppilan mäellä sijainneeseen Suomen ensimmäiseen vesitorniin. Ensimmäiset vedenjakelupostit sijaitsivat Albertinkadun kulmassa ja Erottajalla. Vesihuollon vaikutus kaupunkielämään näkyi nopeasti. Noin 20 vuotta vesilaitoksen perustamisen jälkeen jo noin 70 prosentissa Helsingin asunnoista oli vesijohto ja viemäri. Tämä heijastui puolestaan yleiseen hygieniatasoon: esimerkiksi lavantauti, joka oli Helsingissä varsin yleinen vielä 1870-luvulla, hävisi lähes kokonaan seuraavien vuosikymmenien aikana. Vesilaitoksen pitkäaikainen johtaja 1900-luvun alkuvuosikymmeninä, vuodesta 1904 aina vuoteen 1938 asti, oli Albin Skog.
Helsingin asukasluvun kasvaessa vesilaitoksen kapasiteetti kävi 1950-luvulla riittämättömäksi. Vuonna 1959 valmistui Pitkäkosken vedenpuhdistuslaitos, ja samalla Kuninkaankartanon saarella sijainneet laitokset vähitellen lakkautettiin.
Vesihuollon ongelmaksi muodostui Vantaanjoen huono laatu. Veden laadun parantamiseksi ja säännöstelemiseksi Silvolaan rakennettiin tekoallas vuonna 1962. Viisi vuotta myöhemmin valmistui Hiidenvesi-tunneli, josta juoksutettiin lisävettä Vantaanjoen veden laadun parantamiseksi. Vuonna 1972 pääkaupunkiseudun kunnat sopivat yhdessä muutaman Keski-Uudenmaan kunnan kanssa Päijänne-hankkeesta: veden johtamisesta Päijänteen Asikkalanselältä pääkaupunkiseudulle. Päijännetunneli otettiin käyttöön vuonna 1982.
Jätevedenpuhdistus aloitettiin Helsingissä vuonna 1910, jolloin ensimmäinen jätevedenpuhdistamo perustettiin Alppilaan. Viisi vuotta myöhemmin Mäntymäkeen perustettiin Savilan puhdistamo. Pohjoismaiden ensimmäinen aktiivilietelaitos valmistui Kyläsaareen vuonna 1932.
Vuonna 1984 jätevesien puhdistus liitettiin osaksi silloisen Vesilaitoksen toimintaa. Enimmillään Helsingissä oli 1970-luvun alkupuolella 11 jätevedenpuhdistamoa. Nykyään kaikki jätevedenpuhdistustoiminta on keskitetty vuonna 1994 valmistuneeseen Viikinmäen jätevedenpuhdistamoon. Puhdistuksen tehostumisen myötä Helsingin sisälahtien vedenlaatu on selvästi parantunut.
Aikaisemmat nimet
Vesilaitoksen nimi oli alkujaan Helsingin kaupungin vesijohtolaitos. Nimi lyhennettiin 1950-luvulla muotoon Helsingin kaupungin vesilaitos. Kun viemärit siirrettiin vuonna 1984 rakennusvirastolta Vesilaitoksen alaisuuteen, nimenä oli jonkin aikaa Helsingin kaupungin vesi- ja viemärilaitos, mutta aikaisempi nimi palautettiin muutamaa vuotta myöhemmin. Viimeinen nimi Helsingin Vesi otettiin käyttöön 1990-luvulla.
Unleash the Fury
Unleash the Fury on Yngwie Malmsteenin järjestyksessään kuudestoista studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2005 levymerkillä Spitfire Records.
SFAT
thumb|350px|SFAT:n säiliövaunuja Oulussa SFAT (aikaisemmin yhteisyritys Sovfinamtrans) on venäläinen öljyn ja muiden kemikaalien kuljetukseen erikoistunut rautatie- ja jokiliikennehuolintayritys, joka kuuluu osana suurempaa rautatiealan huolintayritykseen Zao Otekoon. Se perustettiin Neuvostoliiton perestroika-aikana 1989, jolloin yleisen politiikan mukaisesti Neuvostoliiton rautatieministeriö pyrki hankkimaan länsimaista teknologiaa yhteisyrityksin.
Perustaminen
Suomalainen rakennuskunta Haka perustutti EKAlle Neuvostoliittoon yhteisyritys Sovfinamtransin, jossa olivat osakkaina Neuvostoliiton rautatieministeriö 40%, Neftehimeksport 25%, EKA 15% ja yhdysvaltalainen Trancisco Trading Company 20%:n osuudella. Trancisco Trading Company oli SFAT:n omistamista varten Trancisco Industries Inc.:n perustama tytäryhtiö. Hakan intressissä oli saada urakoita säiliövaunuja huoltavista rakennuksista, Neftehimeksportille oleellista oli öljynvientikuljetusten tehostaminen sekä Transiscolle teknologian siirto. Venäjän rautatieministeriö puolestaan tarjosi vaunujen kulunseurannan koko valtakunnan kattavalla tietoverkolla.
Sovfinamtransin omistajista Transisco ajautui velkasaneeraukseen Yhdysvalloissa, ja EKAn velkasaneerauksen vuoksi myös Haka meni konkurssiin. Hakan Moskovan toiminta yksityistettiin nimelle Haka-Moskva, jota jatkoi yksityinen Hakan palveluksessa ollut yrittäjä. EKAn suomalainen omistus siirtyi kolmansiin maihin Gibraltarille.
Toimipaikat
Yhtiölle perustettiin Suomeen ja Viroon toiminnalliset tytäryhtiöt, joista edellinen toimii nimellä SFAT Finland Oy ja jälkimmäinen nykyään nimellä AS Russian Estonian Rail Services. EKAn suomalainen omistus siirtyi kolmansiin maihin Gibraltarille.
Yhdysvaltalaisen teknologian siirto
Sovfinamtrans valmistutti Tranciscon Uni-Temp -öljysäiliövaunuja omine teknisine vaatimuksineen kahdella venäläisellä konepajalla, joissa oli erikoisuutena säiliön pohjaosassa oleva lämmitettävä höyrypaneli, jolla kaukaa tuleva raakaöljy kyettiin purkamaan laivaan satamissa edelleen lastattavaksi tunteja nopeammin kuin tavallisesti. Höyrypanelit valmistettiin Suomessa ja Petroskoissa. Lämmitettävät höyrypanelit mahdollistivat kuljetettavien kemikaalien tyhjentämisen aikaisempaan verrattuna nopeasti rautatievaunuista satamissa tapahtuvia laivauksia varten.