cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Freebok
Loppuvaiheessa Freebokia ei juurikaan enää päivitetty ja viimeiset palvelimen katkostiedot on ajettu sisään vuonna 2003.
Tyler Lockwood
Tyler Lockwood on kuvitteellinen henkilö CW:n televisiosarjassa Vampyyripäiväkirjat. Tyler on pormestari Richard Lockwoodin ja tämän vaimon, Carol Lockwoodin ainut lapsi ja häntä kuvataan itsekeskeisenä, itsekkäänä ja kiusaajana. Muun muassa sekä Matt Donovan että Jeremy Gilbert ovat kutsunueet tätä sarjan aikana useaan kertaan mm. "kusipääksi". Ulkonäöltään Tyler on atleettinen ja vahva, ja hän onkin osa Mystic Falls High Schoolin jalkapallojoukkuetta. Hänellä on myös lyhyt maltti ja vihanhallintaongelmia, joita hän alkaa ymmärtää vasta setänsä Mason Lockwoodin saapuessa kaupunkiin.
Tyler saa tietää setänsä Masonin olevan ihmissusi ja että ihmissusigeeni on kaikissa suvun jäsenissä, ja aktivoituu geenin kantajan surmatessa jonkun. Ihmissudeksi muututtuaan Tyler saa tietää myös Mystic Fallsin vampyyrien olemassaolosta Carolinen ystävystyttyä tämän kanssa.
Ensimmäinen tuotantokausi
Tyler oli Vicki Donovanin ex-poikaystävä. Hän ei kohdellut Vickia hyvin ja tuntuukin olevan siitä nykyisin pahoillaan koskei voi sitä enää kuolleelle Vickille korvata. Tyler oli riidoissa Jeremy Gilbertin kanssa Vicki vuoksi, mutta ovat nykyisin sopineet ja muodostaneet kaverisuhteen. Tyler oli Matt Donovanin ystävä, kunnes Tyler suuteli Mattin äitiä Perustajainjuhlassa.
Ennen Perustajainpäivää, ihmissusien olemassaolosta ei tiedetty, vaikka Tylerissa esiintyikin pieniä ihmissuden piirteitä. Tylerin ihmissusisilmät nähtiin kyseisessä jaksossa ensimmäisen kerran; Tyler oli ajamassa Mattia ja Carolinea kotiin, kun vampyyreihin ja ihmissusiin vaikuttava laite aktivoitiin ja Tyler menetti autonsa hallinnan. Ensihoitajien saapuessa paikalle ja tarkistaessa Tylerin tilaa, ensihoitaja näki Tylerin silmät. Sairaalassa Carolinen äiti, sheriffi Elizabeth Forbes käski Tyleria soittamaan tämän äidille, koskien pormestari Lockwoodin kuolemaa.
Toinen tuotantokausi
Tylerin oli vaikea käsitellä isänsä kuolemaa, hänen ja äitinsä Carolin ottaessa kotiinsa vastaan pormestarin kuolemaa surevia kaupunkilaisia. Hautajaisissa Tyler tapasikin setänsä Mason Lockwoodin. Tervehtiessä vieraita, Tyler kutsui Katherine Piercen sisään luullen tätä Elenaksi. Samana iltana Tyler sai raivokohtauksen ja pelästytti äitinsä ja paljasti tälle vihanneensa isäänsä. Masonin rauhoiteltua Tyler kohtauksestaan ja tämän ihmetellessä tapahtunutta, Mason paljasti Tylerille Lockwoodien perhekirouksen.
Damon alkaessa epäillä, että Masonissa ja Tylerissa on jotain epäluonnollista hän manipuloi Carter-nimisen karnivaalityöntekijän haastamaan riitaa Tylerin kanssa, jonka vuoksi Mason juoksi paikalle estämään suuremmat vahingot. Tyler todisti setänsä hyvin epätavallisen loikan, sekä muuttuvan silmien värin ja alkoi kysellä tapahtuneesta.
Tyler ja Jeremy näyttivät alkavan ystävystyä, vaikka Jeremyn tiedettiinkin tietävävän Lockwoodien kirouksesta. Tyler lähestyy Jeremya kirousta koskien, mutta myöhemmin rauhoittuu ja selittää kaiken mitä tietää sedästään ja kuukiven legendasta. Tyler ajattelee epäluonnollisen perhesalaisuuden olevan vain huono vitsi ja antaa kuukiven Masonille.
Naamiasijuhlissa Tyler juhlii Mattin ja Sarahin kanssa, kun Matt yllättäen (Katherinen manipuloimana) hyökkää Tylerin kimppuun. Caroline kiitää parin väliin, mutta Matt kamppailee itsensä irti Carolinen otteesta. Caroline lyö Mattin tajuttomaksi ja Tyler järkyttyy näkemästään. Sarah kuitenkin lähestyy Tyleria takaapäin kirjekuoriveitsen kanssa ja sanoo "Matt epäonnistui. Jos Matt epäonnistuu, minä en voi" ja puukottaa Tyleria olkapäähän. Tyler työntää Sarahin pois voimalla jolloin Sarah kaatuu ja lyö päänsä kirjoituspöydän kulmaan. Tyler juoksee Sarahin luo ja ravistelee tätä šokissa ja huutaa ettei "tämä voi tapahtua". Caroline tarkistaa Sarahin pulsiin ja toteaa tämän kuolleen. Tyler alkaa huutaa ja muuttua ihmissudeksi Carolinen ihmetellessä mitä on tapahtumassa ja Tylerin huutaessa että Carolinen täytyy lähteä.
Yhdessä Tyler ja Caroline valmistautuvat Tylerin ensimmäisen täysikuun koittoon. Tyler kahlitsee itsensä Lockwoodin kellarin raunioihin ja juo ihmissusille myrkyllisestä kasvista laimennettua juomaa hillitäkseen voimiaan. Täysikuun noustessa muodonmuutos alkaa ja Tyler alkaa kirkua tuskissaan hänen luidensa ja niveltensä pitäessä kamalia ääniä. Lopulta Caroline joutuu pakenemaan Tylerin muuttuessa sudeksi ja päästessä irti kahleistaan. Kaiken loppuessa Caroline palaa lohduttamaan kauhistunutta Tyleria.
Voimat ja kyvyt
Yli-inhimillisey voimat - Tultuaan ihmissudeksi Tylerin voimat ovat vain voimistuneet ja hän onkin paljon voimakkaampi kuin kukaan ihminen ja voittaakin heidät helposti. Hänen on näytetty repivän kaappinsa lukko pois aivan vahingossa ja potkaisevan mettaliroskiksen monen kymmenen metrin päähän. Siitä huolimatta Tyler on kuitenkin heikompi kuin vastamuutettu vampyyri, Caroline.
Yli-inhimillinen ketteryys - Tylerin liikkeet ovat paljon nopeammat ja vahvemmat kuin kenenkään tavallisen ihmisen. Hän pystyy liikkumaan yli-inhimillisellä voimalla, jopa ihmismuodossa ollessaan.
Yli-inhimillset loikat - Tyler loikkasi donkkaamaan koripallon koriin, ja pystyi hyppäämään paljon korkeammalle kuin tavallisesti, kuten Mason aikoinaan auton yli.
Yli-inhimillinen nopeus - Susimuodossa, Tyler on jopa melko iäkkäitä vampyyreja nopeampi.
Yli-inhimillinen kestävyys - Tyler ei loukkaantunut auto-onnettomuudessa, vaikkei hänen ihmissusigeeninsä ollut edes aktivoitu.
Paranemiskyky - Tyler parantui vain sekunneissa kun häntä oli puukotettu kirjekuoriveitsellä. Ihmissusilla on vähemmän heikkouksia kuin vampyyreillä.
Richard Lockwood
Tylerilla ja hänen isällään ei koskaan ollut hyvää suhdetta, tämän ollessa erittäin ankara vanhempana. Useissa tilanteissa Richardin täytyy ottaa ohjat käsiinsä Tylerin tehdessä jotain julkisesti, josta Richard oli häpeissään. Tylerin ja Jeremyn alkaessa riidellä, Richard vei pojat tappelemaan ulos ja yritti saada heidät tappelemaan kunnolla. Myös Tylerin ja Mattin tapellessa Richard käski Tyleria nolaamatta enää koskaan perhettään niin.
Richardin kuoleman jälkeen Matt Donovan pilkkasi Tylerin isää kaatamalla alkoholia tämän valokuvan päälle. Tyler suuttui ja hyökkäsi Mattin kimppuun, vakuuttaen silti kaikesta huolimatta rakastaneensa isäänsä.
Carol Lockwood
Tylerin näytetään kasvaneen hyvin etäiseksi äitinsä kanssa, mutta pari on silti melko hyvissä väleissä. Vasta miehensä kuoleman jälkeen Carolin näytetään alkavan yrittää muodostaa parempaa suhdetta poikaansa.
Jeremy Gilbert
Jeremy ja Tyler olivat molemmat kiinnostuneet Vickista, jonka vuoksi parin välille syntyi useita käsirysyjä. Vickin kuoltua kaveruksien näytetään muodostaneen jonkinlaisen rauhan. Myöhemmin paljastuu, että molemmat ovat myös kiinnostuneet fantasiamaailmasta. Tylerin löytäessä vihollisen ihmissusipiirroksia hän tajuaa Jeremyn tietävän perhesalaisuutensa.
Caroline Forbes
Alun perin Tyler ei pitänyt Carolinesta eikä kaksikko paljoa edes puhunut, mutta nyt parin jakaessa toistensa salaisuudet, heidän välilleen on muodostunut jonkinlainen ystävyyssuhde. Carolinne tuki Tyleria tämän muuttuessa ensimmäistä kertaa ihmissudeksi.
Lähteet
List of The Vampire Diaries characters Список персонажей телесериала «Дневники вампира»
Raimo Jokinen
Raimo Olavi Jokinen (12. syyskuuta 1936 Turku – 15. tammikuuta 2004) oli suomalainen kenraalimajuri. Raimo Jokinen kirjoitti ylioppilaaksi Elisenvaaran yhteiskoulusta 1955 ja suoritti varusmiespalveluksensa 3.prikaatissa vuosina 1955–1956. Varusmiespalveluksen jälkeen hän suoritti ilmatorjuntaupseerikoulun ja palveli vänrikkinä 3. prikaatissa. Jokinen suoritti 1957–1959 Kadettikoulun 43. kurssin ja toimi tämän jälkeen nuorempana upseerina Porin prikaatissa. Jokinen suoritti 1960 jalkaväen yliupseerikurssin ja toimi tämän jälkeen komppanian päällikkönä Porin prikaatissa. Hän suoritti 1963 jalkaväen kapteenikurssin ja toimi opetusupseerina Kadettikoulussa. Jokinen opiskeli 1967–1969 Sotakorkeakoulun maasotalinjalla. Tämän jälkeen hän toimi toimistoupseerina Pääesikunnan tiedusteluosastolla vuosina 1969–1970. Puolustusvoimien komentajan adjutanttina hän palveli 1970-1975. Sotilasasiamiehenä Oslossa ja Kööpenhaminassa hän toimi 1975-1978. Uudenmaan prikaatin jääkäripataljoonan komentajana hän oli 1978–1979. Jokinen toimi 1979–1980 Puolustusministeriön kansliatoimiston päällikkönä ja Puolustusministerin adjutanttina. Pääesikunnan ulkomaanosaston päällikkönä hän oli 1981-1984. Porin prikaatin komentajana Jokinen oli 1984-1988. Saatuaan ylennyksen kenraalimajuriksi, Jokinen toimi Pohjanmaan sotilasläänin komentajana 1989-1993, josta hän vielä siirtyi Helsingin sotilasläänin komentajaksi 1993-1996.
Charles Collignon
Charles Edgar Collignon (7. syyskuuta 1877 Pariisi – ?) oli ranskalainen miekkailija. Hän kilpaili vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa ja voitti siellä kultaa kalvan joukkuekilpailussa.
ShamRain (EP)
ShamRain EP on suomalaisen saman nimisen yhtyeen EP-levy. Se julkaistiin vuonna 2004 levymerkillä Utu Music.
EP:stä julkaistiin rajoitettu 200 kappaleen 7" vinyylipainos. Kappaleet nauhoitettiin yhtyeen ensimmäisen studioalbumin, Empty World Excursionin nauhoituksissa.
Uusi Tie
Kustannus Oy Uusi Tie on Suomen Evankelisluterilaisen Kansanlähetyksen yhteydessä toimiva kustannusyhtiö, joka julkaisee kristillisiä lehtiä, kirjoja ja äänitteitä.
Kirjat
Uusi Tie on julkaissut mm. seuraavien kirjailijoiden teoksia: Pekka Eskelinen, Leif Nummela, Seppo Hämäläinen, Jaakko Mäkeläinen, Keijo Rainerma, Timo Eskola, Pekka Reinikainen, Lennart Saari, Jarmo Sormunen, Teuvo V. Riikonen, Jukka Sariola, Risto Soramies, Sakari Kähkönen, C. O. Rosenius, Per-Olof Malk, Leena Auranen, Eero Junkkaala, Liisi Jokiranta, Asta Lehtimäki, Matti Väisänen, Soili Haverinen, Mailis Janatuinen, Uuras Saarnivaara, Tapio Puolimatka ja Öivind Andersen.
Lehdet
Kustannus Oy Uusi Tie julkaisee seuraavia lehtiä:
Palkinnot
Kustannus Oy Uuden Tien kustantama Jukka Sariolan kirja Ystäväni Seija - kutsumuksena Afganistan valittiin vuoden kristilliseksi kirjaksi 2015. Valinnan suoritti kansanedustaja Jutta Urpilainen. Kirja kertoo Afganistanissa heinäkuussa 2014 surmansa saaneesta Kansanlähetyksen avustustyöntekijä Seija Järvenpäästä ja hänen ystävyydestään Jukka Sariolan kanssa.
Huuhaa-palkinto
Skepsis ry antoi vuoden 2008 Huuhaa-palkinnon Kustannus Oy Uusi Tielle näennäistieteen levittämisestä yhtiön julkaistua kasvatustieteen professori Tapio Puolimatkan kirjat Usko, tiede ja Raamattu ja Usko, tiede ja evoluutio. Skepsis katsoo kirjojen sekoittaneen uskonnon ja tieteen ja näkee kirjojen tarkoituksena fundamentalistisen uskonnon ja luomisopin tuomisen kouluopetukseen. Puolimatka analysoi Skepsiksen lausumaa kirjassaan Tiedekeskustelun avoimuuskoe (2010). Hän katsoo Skepsiksen rikkovan useita tieteellisen keskustelun periaatteita: (1) Skepsis hyökkää henkilöä eikä väitettä vastaan, (2) ohittaa vastustajan väitteen luomalla siitä irvikuvan, (3) luo väärän vastakkainasettelun. Puolimatka arvosteli lehtihaastattelussa sitä, että Skepsiksen lausumassa ei käsitellä hänen esittämiään argumentteja, vaan spekuloidaan kirjoittamisen motiiveilla. Hän piti kuitenkin myönteisenä sitä, että ateistit ovat kiinnostuneita hänen kirjoistaan.
Lefken alue
Lefken alue on yksi Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan kuudesta alueesta. Sen väkiluku on (2011). Alueen hallinnollinen keskus on Lefke, kreikkalaisittain Léfka.
Janne Sirén
Janne Sirén (s. 1977 ) on suomalainen toimittaja ja yrittäjä. Hän on tietokonekulttuurin erikoislehti Skrollin päätoimittaja. Ennen Skrollia hän toimi Sanoma Magazinesilla muun muassa Mikrobitti-lehdessä vapaana toimittajana sekä Suomen Amiga-käyttäjät ry:ssä Saku-lehden päätoimittajana ja Saku-tietokonetapahtuman perustajana.
Sirén oli nykyisin Viria-konserniin kuuluvan tietoturvayhtiö Spellpoint Oy:n perustaja, hallituksen puheenjohtaja sekä pitkäaikainen toimitusjohtaja. Hän myi osuutensa yhtiöstä Virialle vuonna 2019.
Voivyv kodźuv
Voivyv kodźuv (, ”Pohjantähti”) on Syktyvkarissa Komin tasavallassa ilmestyvä kominkielinen kirjallisuus- ja kulttuurilehti.
Lehti on perustettu vuonna 1926 nimellä Ordym (”Polku”). Vuonna 1931 se sai nimen Udarńik (”Iskuri”). Toisen maailmansodan aiheuttaman keskeytyksen jälkeen se alkoi ilmestyä uudelleen nykyisellä nimellä vuonna 1946.
Kerran kuukaudessa ilmestyvän lehden julkaisijoina toimivat Komin tasavallan lehdistö- ja joukkotiedotusvälinevirasto sekä tasavallan kirjailijaliitto. Lehti julkaisee kominkielisiä runoja, proosaa ja näytelmiä, kirjallisuutta ja kulttuuria käsitteleviä artikkeleita sekä suomalais-ugrilaisten kirjailijoiden teosten käännöksiä. Vuonna 1971 lehden painos oli 5 000 kappaletta, nykyään alle tuhat. Päätoimittaja on Mihail Jelkin.
Bertha Paulig
Bertha Maria Paulig, o.s. Bohnhof, (30. heinäkuuta 1857 Helsinki – 9. elokuuta 1923 Helsinki) toimi aviomiehensä Gustav Pauligin kuoltua Pauligin toimitusjohtajana vuosina 1907–1919. Hän lienee ensimmäisiä suomalaisia naisia toimitusjohtajana.
In Cold Blood
In Cold Blood voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Lefkoşan alue
Lefkoşan alue on yksi Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan kuudesta alueesta. Sen pinta-ala on noin neliökilometriä ja väkiluku  (vuonna 2011). Alueen hallinnollinen keskus on Lefkoşa eli Nikosia, kreikkalaisittain Lefkosía.
Ola Håkansson
pienoiskuva|Ola Håkansson vuonna 2015. Ola Håkansson (24. maaliskuuta 1945 Tukholma), on ruotsalainen laulaja, säveltäjä ja tuottaja. Håkansson oli yhtyeen Ola and the Janglersin ja myöhemmin Secret Servicen laulaja. Håkansson on nauhoittanut singlen "The Way You Are" Agnetha Fältskogin kanssa vuonna 1986. Håkansson on ollut osa laulunkirjoitustrio Norell Oson Bardia.
Håkansson on perustanut Alexander Bardin kanssa levy-yhtiö Stockholm Recordsin.
Håkanssonilla on poika nimeltään Ludvig Håkansson.
Filmografia
Ola och Julia (1967)
Huoltoasema
thumb|Orlenin huoltoasema [[Berliinissä]] thumb|Ennen hinnat muutettiin pylväisiin käsin. [[Esso Sörnäisten rantatien varrella vuonna 2006.]] Huoltoasema eli huoltamo on liike, joka myy moottoriajoneuvoihin polttoainetta ja muita tarvikkeita. Huoltoasema voi myös tarjota ajoneuvojen huoltoa ja muita oheispalveluja sekä myydä liikenteeseen liittymättömiä tuotteita, kuten elintarvikkeita.
Sähköautojen yleistymisen ennustetaan vaikuttavan huoltoasemapalveluiden kysyntään, sillä sähköauton voi ladata kotona tai työpäivän aikana. Tämä vähentää tarvetta pysähtyä huoltoasemalla. Sähköautojen kasvava käyttösäde myös vaikuttaa huoltoasemilla tarjottavien sähköautojen latauspisteiden kysyntään. Esimerkiksi vuonna 2017 Tesla Model S 100D -sähköautomallilla kyettiin ajamaan 1 078 kilometriä yhdellä latauksella.
Huoltamoiden historiaa Yhdysvalloissa
Huoltamoliiketoiminta kehittyi 1900-luvun alkuvuosikymmeninä nopeimmin Yhdysvalloissa mantereen vahvan yksityisautoilukulttuurin myötä. Huoltamoista sekä muista tien varsille sijoittuneista liikeyrityksistä – pikaruokaravintoloista, motelleista ja ostoskeskuksista – on tullut olennainen piirre Pohjois-Amerikan maiden maisemassa. Varhaisimmat autoilijat ostivat polttoaineensa rautakaupasta omaan kanisteriinsa, ja ensimmäiset 1900-luvulla syntyneet huoltamot olivat katoksia tai kojuja joiden edessä oli käsipumpulla varustettu bensiinisäiliö. Jo 1910-luvulla öljy-yhtiöt alkoivat panostaa huoltamoihin ja rakentaa pääteiden varsiin omannäköisiään huoltamorakennuksia näkyvine yhtiötunnuksineen. Pelkistä bensiinimyymälöistä huoltamoiden tehtävä laajeni auton korjaukseen ja huoltoon sekä yhä pidempiä matkoja ajavien autoilijoiden taukotarpeisiin. Huoltamoiden yhteyteen alkoi ilmestyä muitakin matkailupalveluita, kuten motelleja ja ravintoloita.
1920-luvulla eri yhtiöiden yksittäiset huoltamot saattoivat muistuttaa kreikkalaista temppeliä, sveitsiläistä hiihtomajaa tai kiinalaista pagodia. 1930- ja 1940-luvuilla moderni ajattelu alkoi suosia keskenään yhdenmukaisia, jo kaukaa tietyn yhtiön huoltamoksi tunnistettavia rakennuksia, joiden tyylinä oli koneromanttinen art deco tai pelkistetty modernistinen arkkitehtuuri. Niiden suunnittelussa käytettiin ajan huippunimiä kuten Norman Bel Geddes, Raymond Loewy ja Walter Dorwin Teague, joka loi Texacon asemille erityisen toimivan ulkoasun. 1950-luvulla huoltamoarkkitehtuurista tuli yhä pelkistetympää, kun huoltamoketjujen mainonta siirtyi yhä enemmän televisioon eikä huoltamorakennusten seiniä tarvinnut enää peittää kirjavilla ulkomainoksilla.
20 Golden Greats
20 Golden Greats voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Huoltoasema
Huoltamoiden historiaa Yhdysvalloissa
1960-luvulla tankkauksessa siirryttiin nopeasti itsepalveluun, ja huoltamoiden yhteyteen alkoi ilmestyä myöhään auki olevia elintarvikemyymälöitä. Valtateiden varsien huoltamoista tuli yhä suurempia, ja monet niistä erikoistuivat palvelemaan rekkaliikennettä ja sen kuljettajia ympäri vuorokauden.
Huoltoasemat Suomessa
Huoltoasemat Suomessa ovat enää vain pääasiassa liikennepolttoaineita jakelevia liikenneasemia, joilta voi ostaa jotain tarvikkeita, mutta joilla ei varsinaista autojen tai muiden moottoriajoneuvojen huoltoja enää suoriteta. Poikkeuksena ovat jotkin yrittäjäpohjaiset asemat, joilla on huoltopalveluita ja jotka mainostavat jopa määräaikaishuoltoja.
Huoltoasemien määrä Suomessa on vähentynyt. Ympäristönormit tekevät investoinnit kalliiksi vähän bensiiniä myyville asemille, joten vanhat vähän myyvät asemat kannattaa sulkea ennemmin kuin muuttaa ne uusia normeja vastaaviksi. Raju hintakilpailu polttoainemyynnissä on ajanut palveluasemat hankkimaan katteensa muiden tuotteiden, kuten oluen myynnistä. Tätä auttoivat Suomen liikeaikasäädökset, jotka antoivat huoltoasemille vapaammat aukiolot kuin muille elintarvikeliikkeille.
Vielä vuonna 1989 kaikki silloiset 1 937 huoltoasemaa olivat perinteisiä miehitettyjä asemia. Ensimmäiset automaattiasemat otettiin käyttöön 1990. Huoltoasemien määrä oli huipussaan vuonna 2008, jolloin Suomessa oli yli 2 000 nykyisen kaltaista huoltoasemaa. Tämän jälkeen huoltoasemien määrä on voimakkaasti laskenut vuoden 2016 lopussa Suomessa oli huolto- ja jakeluasemia enää 792 ja kylmäasemia 1065.
Myynti
Suomessa bensiininmyynti saavutti huippunsa vuonna 1992 ja dieselöljyn myynti on ollut jatkuvasti kasvusuuntainen. Uusien autojen polttoaineenkulutuksen aleneminen on viime vuosina vähentänyt moottoribensiinin kysyntää. Vuosina 2020-2021 koronatilanne on lisäksi vähentänyt tieliikenteen energiankulutusta, sillä koronan takia ajosuoritteet ovat vähentyneet.
Polttoaineiden hankintakanavat
Suuri osa Suomen huoltoasemista hankkii bensiininsä Nesteeltä, joka käyttää valtaosin venäläistä raakaöljyä fossiilisten tuotteidensa raaka-aineena. St1:n ja ABC:n polttoaineet hankkii North European Oil Trade Oy, jonka St1 ja SOK omistavat yhdessä. Neot hankkii bensiininsä Nesteen sijasta pääasiassa Ruotsin suurimmalta öljynjalostajalta Preemiltä. Aiemmin polttoaineet on hankittu norjalaiselta Statoililta peräisin ja Nesteen jalostamoilta. St1:n omistaman Shell-ketjun V-Power-erikoisbensiini on öljy-yhtiö Shellin valmistamaa. Teboil hankkii dieselpolttoaineen Venäjältä.
Jakeluketjut
Suomen suurin jakeluketju on Neste. Litramäärissä Neste on myös markkinajohtaja vuonna 2008. Dieselpolttoaineen myynnissä Neste on ylivoimainen 41% markkinaosuudellaan. Bensiinissä suurimman tittelistä ovat 2010-luvulla kamppailleet ABC-asemat ja Neste.
Polttoaineiden jakelussa on tapahtunut suuria muutoksia useaan otteeseen sitten 1920-luvun, jolloin muusta vähittäiskaupasta erillinen polttoaineen myyntitoiminta alkoi. 1970- ja -80-lukujen huoltoasemien "kulta-ajan" jälkeen muutokset ovat olleet huomattavia. Asemien vähenemisen ja kylmäasemiksi muuttumisen lisäksi useampi ketju on myyty ja lakannut näkymästä katukuvassa. Esimerkkeinä näistä ovat Kesoil, Finnoil, Jet ja Esso. Myös maamme polttoainemyynnin alkuvaiheista asti mukana ollut Shell myi jakeluketjunsa St1:lle vuonna 2010.
Leimallista onkin ollut vanhojen vuosikymmeniä vaikuttaneiden ketjujen katoaminen ja toisaalta täysin uusien, suomalaisessa omistuksessa pääosin olevien toimijoiden ilmaantuminen, joka alkoi St1:n ja ABC:n esiinmarssista 2000-luvun alussa. Gulf palasi Suomeen pitkän tauon jälkeen 2010-luvun alussa. Asemat toimivat Gulf Oilin myöntämällä lisenssillä, mutta öljy-yhtiöllä itsellään ei ole mitään tekemistä huoltoasematoiminnan kanssa. Toinen 2010-luvun tulokas oli nyt jo lopettanut GT Retail Oy, joka pyrki tarjoamaan huoltoasemapalveluita syrjäisemmillä seuduilla. Yhtiö lopetti toimintansa huhtikuussa 2016.
Deeper into the Night
Deeper into the Night on suomalaisen rockyhtyeen ShamRainin toinen EP-levy. Se julkaistiin vuonna 2006 levymerkillä Firebox Records. Levy nauhoitettiin Studio Genessa, Akun Tehtaalla, Blue Roomissa ja Studio Watercastlessa joulukuun 2004 ja tammikuun 2006 välisenä aikana. Albumin miksasivat Ari Laurila, Matti Reinola ja Kalle Pyyhtinen Studio Genessa, Akun Tehtaalla.
Albumi nousi Suomen virallisen singlelistan sijalle 7.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Matti Reinola, ellei toisin mainittu.
Ville Peltonen
Ville Sakari Peltonen (s. 24. toukokuuta 1973 Vantaa) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, nykyinen jääkiekkovalmentaja. Hän toimii Helsingin IFK:n päävalmentajana. Peltonen oli pelipaikaltaan laitahyökkääjä ja hän pelasi mittavan ammattilaisuran eri maiden pääsarjoissa. Ville Peltosen isä on entinen maajoukkuejääkiekkoilija Esa Peltonen.
Peltosen ammattilaisura käynnistyi Helsingin IFK:ssa kaudella 1991–1992. San Jose Sharks varasi Peltosen NHL:ään vuoden 1993 varaustilaisuudessa numerolla 58, ja Peltonen siirtyi NHL:ään kaudeksi 1995–1996 voitettuaan jääkiekon maailmanmestaruuden vuoden 1995 keväällä. Hän pelasi NHL:ssä kahdeksan kauden ajan ja edusti San Josen ohella myös Nashville Predatorsia ja Florida Panthersia.
Peltonen on yksi menestyneimmistä suomalaiskiekkoilijoista. Hän saavutti urallaan neljä olympiamitalia (hopea ja kolme pronssia). Lisäksi hänellä on kahdeksan MM-mitalia; yksi kulta, neljä hopeaa ja kolme pronssia sekä toinen sija maailmancupista. Seuratasolla hän voitti kaksi Suomen mestaruutta vuosina 2002 ja 2011 sekä Sveitsin mestaruuden vuonna 2006. Peltonen on jaetulla kärkisijalla eniten olympiamitaleita saavuttaneista jääkiekkoilijoista.
Peltonen muistetaan erityisesti vuoden 1995 MM-kilpailujen ratkaisijana finaalin kolmella maalillaan. Peltonen on Leijonatilastojen ykkönen arvokisamitaleissa (13), arvokisojen pisteissä 46+62=108 (143 ottelua), sekä MM-kisojen pisteissä 34+47=81 (105 ottelua). Hän pelasi yhteensä 261 A-maaottelua tehopistein 81+102=183.
Suomen jääkiekkomaajoukkue on jäädyttänyt Peltosen pelinumeron 16.
Uran alku Suomessa (1990–1995)
Peltosen isä Esa oli huipputason maajoukkuekiekkoilija, joka pelasi neljissä olympiakisoissa. Ville Peltosen kasvattajaseura on Nurmijärven Kurra Hockey. Hän siirtyi 10-vuotiaana Nurmijärven Kurrasta Etelä-Vantaan Urheilijoihin, josta hän myöhemmin siirtyi HIFK:hon. Peltonen pelasi HIFK:n A-junioreissa kaudella 1990–1991. Kaudella 1991–1992 Peltonen nousi HIFK:n edustusmiehistöön SM-liigaan, jossa hän pelasi kuusi ottelua. Suurimman osan kaudesta Peltonen pelasi A-junioreissa. Kauden 1992–1993 Peltonen vietti pääosin SM-liigassa ja hän teki 37 tehopistettä 46 ottelussa. Hän sai kauden jälkeen parhaan tulokkaan Jarmo Wasama -palkinto. San Jose Sharks varasi Peltosen NHL:ään vuonna 1993 kolmannella kierroksella vuorolla 58. Kaudella 1993–1994 Peltonen teki 38 pistettä ja seuraavalla 36.
Ondřej Bank
pienoiskuva|Ondřej Bank vuonna 2018. Ondřej Bank (s. 27. lokakuuta 1980 Zábřeh, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen alppihiihtäjä, jonka parhaat saavutukset ovat tulleet alppiyhdistetystä. Hän on kilpaillut maailmancup-tasolla kaudesta 2000–2001 lähtien.
Ville Peltonen
Siirto Pohjois-Amerikkaan; San Jose Sharks ja Nashville Predators (1995–2001)
Kaudeksi 1995–1996 Peltonen siirtyi menestyksekkäiden MM-kisojen jälkeen NHL:ään San Jose Sharksiin. Hän pelasi debyyttikaudellaan NHL:ssä 31 ottelua, joissa teki 13 tehopistettä. Osan kaudesta hän pelasi San Josen farmijoukkueessa IHL:n Kansas City Bladesissa. Seuraavalla kaudella Peltonen pelasi NHL:ssä vähemmän, mutta AHL:ssä hän teki 22+30=52 tehopistettä.
Ondřej Bank
Bank oli Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 syöksylaskussa 39:s. Torinon olympialaisissa 2006 hän sijoittui alppiyhdistetyssä kuudenneksi ja suurpujottelussa kuudenneksitoista. Vancouverissa 2010 hän oli superalppiyhdistetyssä seitsemäs, pujottelussa yhdestoista, suurpujottelussa seitsemästoista ja syöksylaskussa kolmaskymmenes. Sotšissa 2014 hän sijoittui suurpujottelussa viidenneksi, superalppiyhdistetyssä seitsemänneksi ja supersuurpujottelussa yhdeksänneksi. MM-kilpailuissa hän on yltänyt neljä kertaa kymmenen joukkoon: hän sijoittui kuudenneksi alppiyhdistetyssä St. Antonissa 2001, kymmenenneksi superalppiyhdistetyssä Åressa 2007, viidenneksi samassa lajissa Garmisch-Partenkircheniaaä 2011 ja seitsemänneksi syöksylaskussa Vailissa / Beaver Creekissä 2015.
Bank saavutti ensimmäisen palkintokorokesijoituksensa maailmancupissa oltuaan kolmas Beaver Creekin alppiyhdistetyssä 29. marraskuuta 2007. Hän sijoittui alppiyhdistetyssä kolmanneksi myös Kitzbühelissä tammikuussa 2015. Alppiyhdistetyn maailmancupin kokonaispisteissä hän oli viides kaudella 2014–2015.
Ville Peltonen
Siirto Pohjois-Amerikkaan; San Jose Sharks ja Nashville Predators (1995–2001)
Kaudeksi 1997–1998 Peltonen siirtyi Ruotsin Elitserieniin Frölunda HC:hen. Hän voitti tuolloin sarjan pistepörssin 51 pisteellä. Onnistuneen kauden jälkeen Peltonen palasi NHL:ään, tällä kertaa Nashville Predatorsin joukkueeseen. Kausi alkoikin lupaavasti; 14:ssä ensimmäisessä ottelussa hän teki tehopisteet 5+5=10, mutta sitten paha olkapäävamma päätti koko kauden hänen osaltaan. Seuraavalla kaudella hän pelasi 79 ottelussa. Kausi 2000–2001 oli Peltosen viimeinen Nashvillessä. Hän teki 3+1=4 tehopistettä 23 ottelussa. Hän pelasi loppukauden Milwaukee Admiralsissa, jossa hänet valittiin sarjan tähdistökentälliseen.
Paluu Suomeen ja Sveitsin vuodet (2001–2006)
Kaudella 2001–2002 Peltonen siirtyi Jokereihin tullen samalla valituksi joukkueen kapteeniksi. Kyseisellä kaudella Peltonen kärsi loukkaantumisista pelaten vain 30 ottelua tehopistein 11+18=29. Kaudella 2002–2003 hän jatkoi Jokereissa, tällä kertaa tehopistein 23+19=42. Jääkiekkotoimittajat myönsivät Peltoselle vuoden herrasmiespelaajalle annettavan Raimo Kilpiö -palkinnon sekä valinnan liigan tähdistökentälliseen. Kaudeksi 2003–2004 Peltonen siirtyi Sveitsin Nationalliga A:n HC Luganoon. Hän pelasi erinomaisen kauden tehden runkosarjassa tehopisteet 28+44=72. Peltonen voitti sarjan pistepörssin ja hänet valittiin tähdistökentälliseen. Seuraavalla kaudella hän teki 56 tehopistettä. Kaudella 2005–2006 Peltonen teki 39 runkosarjapelissään tehopisteet 23+25=48. Kausi huipentui Nationalligan mestaruuteen kapteeni Peltosen ollessa pudotuspelien paras maalintekijä.
Paluu NHL:ään (2006–2009)
225px|thumb|Peltonen (vas.) ja [[Nathan Horton Florida Panthersissa.]] Kaudeksi 2006–2007 Peltonen palasi 33-vuotiaana viiden vuoden tauon jälkeen NHL:ään, nyt Florida Panthersiin, jossa hän saavutti 72 ottelussa tehopisteet 17+20=37. Toisella Florida-kaudellaan 2007–2008 Peltosen tehopisteet olivat 5+15=20 56 ottelussa. Kautta häiritsi jalkamurtuma, jonka takia Peltoselta jäi väliin 24 ottelua. Häneltä jäi väliin loukkaantumisten takia vain muutama ottelu kaudella 2008–2009. Peltosen kolmannen ja viimeisen Florida Panthers -kauden tehopisteiksi tulivat 79 ottelussa 12+19=31.
Kausi KHL:ssä (2009–2010)
Kaudeksi 2009–2010 Peltonen siirtyi KHL:ssä pelaavaan valkovenäläiseen Dinamo Minskiin, jossa hänet nimettiin joukkueen kapteeniksi. Hänet valittiin myös sarjan vuosittaiseen tähdistöotteluun. Peltonen teki suuresta roolista huolimatta vain 6+20 tehopistettä ja oli kesken kauden siirtymässä TsSKA Moskovaan.
Paluu HIFK:hon (2010–2014)
Toukokuussa 2010 Peltonen palasi SM-liigaan HIFK:n riveihin kaksivuotisella sopimuksella. Hän toimi joukkueen kapteenina. Maaliskuussa 2011 Ilta-Sanomien urheilutoimittaja Petteri Linnavalli arvioi Ville Peltosen SM-liigan runkosarjan (2010–2011) parhaaksi pelaajaksi muun muassa koska "hänestä on hyötyä joukkueelleen silloinkin kun hän ei pelaa." Peltonen teki runkosarjan 54 ottelussa tehot 28+37=65, joilla hän jäi vain pisteen päähän sarjan pistepörssin voittaneesta Lukon Perttu Lindgrenistä. Hänet valittiin SM-liigan runkosarjan parhaaksi pelaajaksi Lasse Oksanen -palkinnolla. Peltosen Lasse Oksanen -palkinto tuli kaikkien aikojen ylivoimaisimmalla erolla. Kauden 2010–2011 esitykset toivat Peltoselle myös Kultainen kypärä -palkinnon. Valinnan suorittavat muut pelaajat, ja Peltosen voitto oli kautta aikojen ylivoimaisin. HIFK voitti Suomen mestaruuden ja Peltonen oli viimeisen finaalin ratkaisija tekemällä kolme IFK:n neljästä maalista. Toukokuussa kauden palkintogaalassa Peltoselle myönnettiin uransa toinen Raimo Kilpiö -palkinto, jonka lisäksi hänet valittiin kauden tähdistökentällisen vasemmaksi laitahyökkääjäksi. Tämäkin valinta oli Peltosen uran toinen.
Kaudella 2012–2013 European Trophy ottelussa Jokereita vastaan 1.9.2012 Peltonen joutui Semir Ben-Amorin hyökkäyksen kohteeksi, mutta toipui parissa viikossa pelikuntoon. Paluuottelussaan Peltonen johdatti HIFK:n voittoon Jokereista saalistaen tehot 2+1. Peltonen loukkaantui uudestaan Jokereita vastaan 23. helmikuuta 2013 Markus Nordlundin taklatessa Peltosta laidassa; seurauksena uusi aivotärähdys. Moni uskoi hienon uran päättyneen tähän, mutta 19.9.2013 Ville Peltonen palasi kaukaloihin pelaamaan vielä yhden kauden, mikä sujuikin yli odotusten. Peltonen sai päättää maineikkaan uransa joukkueensa kultakypäränä. Pelaamissaan 55 ottelussa kertyi 13 maalia ja 29 maalisyöttöä – yhteispisteet HIFK:n parhaat: 42.
Maaliskuun 7:ntenä 2014 Peltonen ilmoitti pelaajauransa päättyvän kauteen 2013–2014. 11. maaliskuuta Ville Peltonen pelasi viimeistä kertaa runkosarjassa Helsingin jäähallissa JYP:iä vastaan ja sai kolmannessa erässä yleisöltä raikuvat suosionosoitukset lähdettyään kunniakierrokselle. Kunniakierroksen vuoksi koko jäähalli pimennettiin.
Ali Carter
thumb|350px|Allister Carter (2013) Allister "Ali" Carter (s. 25. heinäkuuta 1979) on englantilainen snooker-ammattilainen. Carter asuu Tiptreessä. Hänen korkein ranking-sijoituksensa on 2. johon hän ylsi kaudella 2010/2011. Carterin paras breikki on maksimibreikki 147 pistettä, jonka hän saavutti vuoden 2008 maailmanmestaruuskisoissa. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun samassa turnauksessa on tehty kaksi maksimia, sillä vain päivää aikaisemmin Ronnie The Rocket O'Sullivan onnistui myös tässä, joten kyseessä on lajin ennätys. Carter on hyökkäävänä pelaajana tehnyt urallaan jo 284 yli sadan pisteen ylittävää lyöntisarjaa ammattilaisturnaustasolla.
Ura
Carter aloitti uransa vuonna 1996. Vuonna 1999 hän voitti kutsuturnaus Benson & Hedges Championshipin, minkä johdosta hän sai paikan arvostetussa Benson & Hedges Masters-turnauksessa. Siinä hän pudotti ensimmäisessä pelissään Wembleyllä kuusinkertaisen maailmanmestarin Steve Davisin.
Ville Peltonen
Maajoukkueura
Vuoden 1994 olympiakisoista lähtien Suomi on pelannut yhteensä 28 arvoturnausta, joissa Peltonen on ollut mukana 19 kertaa, millä hän jakaa suomalaisten ykköspaikan pelattujen arvoturnausten määrässä yhdessä Raimo Helmisen kanssa. Häneltä ovat jääneet väliin vuoden 2001 MM-kisat sekä vuoden 2002 talviolympialaiset ja MM-kisat olkapäävamman vuoksi. Vuodesta 1994 alkaen Suomi on yltänyt 16 kertaa arvoturnausmitalille – vain kolmesti ilman Peltosta. Peltonen on ollut MM-kisajoukkueen kapteenina kuusi kertaa vuosina 1998, 2000, 2005, 2006, 2007 ja 2008.
Thomas Raffl
Thomas Raffl (s. 19. kesäkuuta 1986 Villach, Itävalta) on itävaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa kotimaassaan Erste Bank Eishockey Ligan EC Salzburgissa. Raffl on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ville Peltonen
Maajoukkueura
Peltonen pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa marraskuussa 1993 Tšekkiä vastaan. Heti ensimmäisessä miesten arvoturnauksessaan Lillehammerin talviolympiakisoissa 1994 Peltonen valittiin jääkiekkojoukkueen varakapteeniksi. Peltosen, Saku Koivun ja Jere Lehtisen muodostama nuorisoketju nousi joukkueen tehokkaimmaksi ketjuksi. Keväällä Milanon MM-kisoissa Suomi saavutti hopeaa hävittyään Kanadalle loppuottelussa rangaistuslaukauksilla. Peltosen uran kohokohta tuli vuoden 1995 MM-kisoissa Ruotsissa. Hän teki finaalissa Ruotsia vastaan kolme ensimmäistä maalia ja syötti neljännen. Koko nuorisoketju, joka sai nimen "Tupu, Hupu ja Lupu" (Saku Koivu, Jere Lehtinen ja Ville Peltonen) valittiin kisojen tähdistökentälliseen. Peltonen oli turnauksen pistepörssin toinen tehopistein 6+5=11.
Ali Carter
Ura
Carter on voittanut kaksi rankingturnausta, Welsh Openin vuonna 2009 ja Shanghai Mastersin vuonna 2010. Lisäksi hän on voittanut vuonna 1999 Royal London Watches Grand Prix -turnauksen ja vuonna 2007 Malta Cupin. Nämä eivät ole rankingturnauksia.
Thomas Raffl
Seuraura
Raffl on Villacher SV:n kasvatti. Hän pelasi joukkueessa ensimmäiset miesten pelinsä 17-vuotiaana Itävallan pääsarja Erste Bank Eishockey Ligassa kaudella 2003–2004. Raffl sai tuolloin EBEL:ssä tililleen 25 runkosarja- ja neljä playoff-ottelua tehden niissä tehot 1+1=2. Varsinaisella EBEL:n tulokaskaudellaan 2004–2005 hän teki 44 runkosarja- ja kolmessa playoff-ottelussa tehot 7+12=19.
Ville Peltonen
Maajoukkueura
Naganon olympialaisissa 1998 Leijonien ykkösketjuksi muodostui Teemu Selänne – Koivu – Lehtinen. Selänne kuitenkin loukkaantui ja Peltonen nostettiin ykkösketjuun pronssiotteluun Kanadaa vastaan. Hän teki ottelussa 3–2 voittomaalin. Samana keväänä Zürichin MM-kisoissa Peltonen teki jatkolohkon ratkaisuottelussa Kanadaa vastaan tasoituksen noin 10 sekuntia ennen päätösvihellystä. Turnauksessa pelattiin kaksiosainen finaali. Ensimmäinen finaali päättyi Ruotsin 1–0 voittoon, ja finaalin toisen osan päätyttyä maalittomana Ruotsi voitti kultaa. Peltonen valittiin MM-kisojen tähdistökentälliseen toisen kerran urallaan. Turnauksessa Peltonen muodosti Raimo Helmisen kanssa tehokkaan duon. Pistepörssin voittaneesta Peter Forsbergista Peltonen jäi pisteen ollen neljäs. Lillehammerin MM-kisoissa 1999 Suomi saavutti jälleen hopeaa. Suomi hävisi Tšekille finaalin ensimmäisen osan 1–3. Toinen osaottelu päättyi Leijonille 4–1, joten päädyttiin jatkoajalle, jossa Tšekki voitti. Ottelussa Peltonen teki Suomen tasoittavan maalin. Seuraavan vuoden Venäjän MM-kisoista Peltonen voitti pronssia.
Thomas Raffl
Seuraura
WHL-joukkue Kelowna Rockets varasi Rafflin 69. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2005. Hän pelasi kaudella 2005–2006 peräti viidessä seurajoukkueessa. Raffl aloitti kautensa hänet varanneessa Rocketsissa, josta hän siirtyi toiseen WHL-joukkueeseen, Swift Current Broncosiin. 33 liigassa pelaamansa ottelun jälkeen Raffl pelasi Pohjois-Amerikassa vielä neljä ottelua USHL-joukkue Des Moines Buccaneersissa, josta hän palasi lopulta loppukaudeksi kasvattajaseuraansa VSV:hen. Raffl voitti kauden päätteeksi Itävallan-mestaruuden. Hän pelasi kauden aikana myös muutaman ottelun VSV:n A-nuorissa.
Ville Peltonen
Maajoukkueura
Vuoden 2004 Prahan MM-kisoissa Peltonen ja Olli Jokinen pelasivat ykkösketjussa tehokkaasti. Puolivärieräottelussa Kanadaa vastaan Peltosen tehopisteet olivat 1+2 hänen tehtyään ottelun avausmaalin. Tämä ei kuitenkaan riittänyt Kanadan voitettua ottelun jatkoajalla. Peltonen valittiin kolmannen kerran turnauksen tähdistökentälliseen. Kisojen pistepörssin voitti Kanadan Dany Heatley vain pisteen erolla ennen Peltosta (4+6=10). Hän osallistui samana vuonna pelattuun Maailmancupiin. Suomi kohtasi turnauksen loppuottelussa Kanadan, jolle se hävisi 3–2.
Ali Carter
Tasainen pelaaja
Vuosina 2001-2007 Carterin parhaat ranking-turnausten saavutukset olivat kuusi neljännesfinaalipaikkaa, joista yksi oli maailmanmestaruuskisoissa vuonna 2007, ja paikat 16 parhaan joukossa UK Championship -turnauksessa vuonna 2003 ja maailmanmestaruuskisoissa vuonna 2005. Vuoden 2007 maailmanmestaruusturnauksessa Carter eteni neljännesfinaaliin pudottaen edellisellä kierroksella seitsenkertaisen maailmanmestarin Stephen Hendryn selkeästi erin 13-6. Neljännesfinaalissa Carter pelasi Mark Selbyä vastaan, joka voitti tiukasti erin 13-12, ja eteni lopulta turnauksen finaaliin, jossa kuitenkin John Higgins oli parempi. Carterilla on hyvä tilasto Hendryä vastaan, sillä kahdeksasta ottelusta Ali on voittanut neljä.
Thomas Raffl
Seuraura
Kaudella 2008–2009 Raffl voitti 23 osumallaan VSV:n sisäisen maalipörssin ja jakoi koko EBEL:n maalipörssin kahdeksannen sijan EC Salzburgin Matthias Trattnigin kanssa. Kaudella 2009–2010 hän jatkoi uraansa kaksivuotisella sopimuksella Ruotsin Elitserienin Luleå HF:ssä. Kesken toisen kautensa 2010–2011, marraskuussa 2010 Raffl palasi kotimaahansa ja siirtyi EC Salzburgiin, jossa hän voitti kauden päätteeksi Itävallan-mestaruuden. Kaudella 2011–2012 Raffl teki EBEL:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 12+42=54, joilla hän oli Salzburgin paras pistemies ja syöttäjä. Raffl jakoi koko liigan pistepörssin toisen sijan Medveščak Zagrebin Ryan Kinasewichin ja EHC Linzin Mike Ouelletten kanssa. Kevään 2012 pudotuspeleissä hän oli Salzburgin paras maalintekijä viidellä osumallaan. Raffl voitti kauden aikana myös European Trophyn mestaruuden.
Ali Carter
Maailmanmestaruuskisojen 147 suorittanut finalisti
Carter pelasi toistaiseksi parhaan kautensa kaudella 2007/2008, jolloin hän teki lähes 30 sadan pisteen ylittävää lyöntisarjaa (koko urallaan tätä aikaisemmin hän oli tehnyt näitä noin 50). Tämän lisäksi hän taisteli tiensä maailmanmestaruusturnauksessa aina finaaliin saakka saavuttaen uransa parhaan sijoituksen ranking-turnauksessa. Matkallaan finaaliin Carter voitti kaksi maailmanmestaria: Shaun Murphyn ja Peter Ebdonin. Neljännesfinaaliottelussaan Ebdonia vastaan Carter suoritti maksimibreikin tehden näin historiaa yhdessä Ronnie O'Sullivanin kanssa, koska aikaisemmin ei kaksi pelaajaa ole yltänyt tähän samassa turnauksessa. Semifinaali venyi aina viimeiseen ja ratkaisevaan erään asti, mutta Carter voitti toisen ensi kertaa semifinaalissa pelaavan Joe Perryn erin 17-16. Finaalissa O'Sullivan voitti selkein lukemin 18-8, mutta Carter nousi ensimmäistä kertaa ranking-listalla 10 parhaan joukkoon kaudelle 2008/2009. Finaalin jälkeen Carter kiitti tv-haastattelussa perhettään ja valmentajaansa Terry Griffithsiä ja sanoi olevansa pettynyt toiseen sijaan, mutta palaavansa seuraavana vuonna.
Ville Peltonen
Maajoukkueura
Torinon talviolympiakisoissa 2006 Peltonen ja Olli Jokinen muodostivat jälleen hyvän parivaljakon. Varsinkin pudotuspeleissä kyseinen ketju oli ratkaiseva osa Suomen menestyksessä. Peltonen teki ottelun avausmaalin sekä puolivälierässä Yhdysvaltoja, että välierässä Venäjää vastaan. Molemmissa peleissä hän kirjautti lisäksi syöttöpisteen. Finaalissa Ruotsia vastaan hän tasoitti ottelun, mutta Leijonat hävisivät ainoan kerran koko turnauksessa voittaen hopeaa. Olympiavuoden MM-kisoissa Latviassa Peltonen voitti pronssia. Seuraavan vuoden MM-kisoissa Venäjällä Peltonen oli Suomen johtavia pelaajia yhdeksällä tehopisteellään. Suomi hävisi kuitenkin finaalin Kanadalle. Hän oli myös Kanadan MM-kilpailuissa 2008 joukkueen kapteeni. Hän teki kisoissa neljä tehopistettä ja oli voittamassa pronssia.
Thomas Raffl
Seuraura
Rafflin runkosarja 2012–2013 jäi loukkaantumisten takia vain 28 ottelun mittaiseksi. Maaliskuussa 2013 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Salzburgin kanssa. Kaudella 2013–2014 Raffl nousi joukkueen varakapteeniksi ja oli Salzburgin paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 23+22=45. Hän jakoi EBEL:n maalipörssin yhdeksännen sijan kolmen muun pelaajan kanssa. Raffl voitti myös joukkueensa sisäisen tehotilaston lukemalla +25. Kevään 2014 pudotuspeleissä hän jakoi Salzburgin sisäisen maalipörssin voiton kuudella osumallaan David Mecklerin ja Andreas Kristlerin kanssa. Kaudella 2014–2015 Raffl oli tehoilla 26+27=53 joukkueen paras pistemies ja maalintekijä runkosarjassa. Hän jakoi EBEL:n pistepörssin kolmannen sijan EHC Linzin Brian Leblerin ja Rob Hiseyn kanssa sekä sijoittui myös maalipörssissä kolmanneksi. Mestarien liigassa Raffl oli Salzburgin paras maalintekijä kuudella osumallaan.
Ville Peltonen
Maajoukkueura
Peltonen valittiin Suomen joukkueeseen Vancouverin olympialaisiin 2010, jotka olivat jo Peltosen uran neljännet. Olympialaisten avajaisissa Peltonen sai kunnian toimia Suomen koko kisajoukkueen lipunkantajana. Mittavalla arvoturnausurallaan Peltonen pelasi ensimmäistä kertaa ns. puolustavassa ketjussa, jonka päätehtävänä oli pitää kurissa vastustajan parhaat pelaajat. Peltosen ketjukavereina Vancouverin olympiaturnauksen alkupeleissä olivat Niko Kapanen ja Jarkko Ruutu. Kahteen viimeiseen peliin keskushyökkääjäksi tuli Peltosen takavuosien tutkapari Olli Jokinen. Leijonien nelosketju suoriutui erinomaisesti; tasaviisikoin pelattaessa Peltosen jäällä ollessa vastustaja ei tehnyt maaliakaan koko turnauksessa. Peltosen +- -saldo oli yhdessä Jarkko Ruudun kanssa Leijonien paras: +3. Lisäksi pronssiottelussa Slovakiaa vastaan ketju teki Suomen tasoitus- ja voittomaalin. Pronssi oli Peltoselle jo neljäs olympiamitali urallaan. Vancouverin olympiakisoissa Peltonen liittyi yhdessä muun "Ankkalinnan ketjun" eli Saku Koivun ja Jere Lehtisen kanssa siihen harvalukuiseen joukkoon, joka on saavuttanut mitalin neljissä olympiakisoissa. Aiemmin tähän ovat yltäneet Vladislav Tretjak, Igor Kravtšuk sekä Jiří Holík. Ville Peltonen valittiin maajoukkueeseen myös kevään 2011 MM-kisoihin, mutta hän ei voinut osallistua reisivamman vuoksi. Vuonna 2012 Peltonen putosi viimeisten joukossa Euro Hockey Tourin turnauksen jälkeen MM-kotikisojen joukkueesta. Ville Peltonen pelasi viimeisen maaottelunsa 29.4.2012 Ruotsia vastaan. Se oli Leijonien viimeinen ottelu ennen vajaan viikon kuluttua alkaneita MM-kisoja. Tuossa ottelussa Peltonen teki yhden maalin.
Ali Carter
Turnausvoittaja
Kausi 2008/2009 käynnistyi Carterin osalta vakuuttavasti, sillä kauden avaavassa Northern Ireland Trophy-turnauksessa hän pelasi itsensä aina semifinaaliin asti, jossa jälleen Ronnie O'Sullivan osoittautui paremmaksi lukemin 6-5. Shanghai Masters syys-lokakuun vaihteessa ei tuonut vastaavaa menestystä, vaan Carter hävisi jo ensimmäisen ottelunsa. Syyskauden huipennuksessa UK Championship-turnauksessa The Captain esiintyi erittäin vakuuttavasti voittamalla 16 parhaan joukossa maailmanmestari Peter Ebdonin erin 9-5, ja todella tasokkaassa neljännesfinaalissa vihdoin kuntonsa takaisin löytäneen kaksinkertaisen maailmanmestarin Mark Williamsin ratkaisevassa erässä 9-8. Yhtä tasokkaassa semifinaaliottelussa, jossa jokaisessa erässä nähtiin yli 60 pisteen lyöntisarja, hongkongilainen Marco Fu osoittautui paremmaksi tiukasti erin 9-7. Kauden mittaan erittäin vakuuttavasti useassa semifinaalissa esiintynyt The Captain saavutti Welsh Open-turnauksessa ensimmäisen ranking-tittelinsä. Finaalissa kaatui Joe Swail.
Thomas Raffl
Seuraura
Kaudella 2015–2016 Raffl ehti pelata EBEL:ssä vain yhden runkosarja- ja neljä CHL-ottelua, kunnes NHL-joukkue Winnipeg Jets kutsui varaamattoman Rafflin harjoitusleirilleen syyskuussa 2015. Hän sai sen päätteeksi vuoden mittaisen, yksisuuntaisen ja 750 000 dollarin arvoisen NHL-sopimuksen. Raffl lähetettiin kuitenkin samalla farmijoukkue Manitoba Mooseen, AHL:ään. Hän pelasi siellä koko sopimuskautensa tehden 31 runkosarjaottelussa tehot 5+5=10, eikä Raffl debytoinut yksisuuntaisesta sopimuksestaan huolimatta NHL:ssä.
Ali Carter
Turnausvoittaja
Kausi 2009/2010 ei käynnistynyt ranking-turnausten osalta kovin hyvin, mutta Pukka Pies UK Championship-turnauksen neljännesfinaalisijoitus toi mukavasti ranking-pisteitä ja tämän jälkeen Carter pelasi omalla tasollaan. Hän oli lähellä uusia Welsh Open-voittonsa, mutta kauden mittaan erittäin vakuuttavasti esiintynyt John Higgins esti tämän finaalissa voittamalla The Captainin erin 9-4. Hyvä pelitaso jatkui kauden loppuun asti, sillä semifinaalisijoitus Sanyuan Food China Openissa ja Betfred.com World Championship-maailmanmestaruuskisoissa nostivat Carterin sijalle 4 seuraavaksi kaudeksi maailmanlistalla.
Ville Peltonen
Valmentajaksi
Ville Peltonen valittiin HIFK:n juniorien valmennuspäälliköksi huhtikuussa 2014, muutama viikko pelaajauransa päättymisestä. Peltonen vastasi HIFK:n junioritoiminnan johtamisesta, kehittämisestä ja yksilövalmennuksesta. Kesäkuussa 2014 Peltonen valittiin Suomen jääkiekkomaajoukkueen valmennusryhmään. Kari Jalosen johtamassa Leijonien valmennustiimissä apuvalmentajana työskentelee Peltosen ohella Lauri Marjamäki.
Kaudella 2016–17 Ville Peltonen toimi Kari Jalosen apuvalmentajana Sveitsin pääsarjassa, National League A:ssa pelaavassa SC Bernissä. Joukkue puolusti mestaruutta kaudelta 2015–16. SC Bern pystyikin uusimaan edeltävän kauden mestaruutensa päihittäen finaalisarjassa EV Zugin otteluvoitoin 4–2.
Marraskuussa 2017 Lausanne HC kertoi Peltosen siirtyvän seuraavaksi kaudeksi seuran päävalmentajaksi kahden vuoden sopimuksella. Peltonen sai helmikuussa 2020 potkut Lausanne HC:stä.
Muu elämä
Vuonna 2007 Peltonen joutui silloisen joukkuekaverinsa Ed Belfourin kanssa putkaan Floridan South Beachissa vietetyn baari-illan jälkeen. Peltonen rikkoi pubin ulkopuolella paloautosta lampun. Hän pyysi tekoaan myöhemmin anteeksi, ja kertoi katuvansa tekoaan.
Peltosella on poika Jesper Peltonen, joka pelaa puolustajana jääkiekkoa National Leaguessa. Peltosen tytär Emmi Peltonen on taitoluistelija.
Thomas Raffl
Seuraura
Raffl palasi kaudeksi 2016–2017 taas Salzburgiin. Raffl nostetiin kaudeksi 2019–2020, joka oli jo hänen kymmenes Salzburgissa, joukkueen kapteeniksi. Raffl pelasi kaudella 2021–2022 uransa 800:nnen pelinsä Itävallan pääsarjassa. Hän oli 13:s pelaaja, joka ylitti rajan. Salzburg voitti keväällä 2022 Itävallan-mestaruuden. Raffl teki loppuottelusarjan ratkaisseessa ottelussa kaksi maalia.
Maajoukkueura
Raffl pelasi myös 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2005 ja 2006, joista ensimmäinen turnaus päättyi A-lohkon pronssiin. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2004.
Raffl on edustanut Itävaltaa Sotšin olympiakisoissa 2014 sekä MM-kilpailuissa vuosina 2008, 2010, 2011, 2012, 2015, 2017, 2019 ja 2022. Vuoden 2012 turnauksessa Raffl oli joukkueensa paras pistemies tehoilla 2+2=4. Vuoden 2015, 2017, 2019 ja 2022 turnauksissa hän on toiminut Itävallan kapteenina. 2015 hänet valittiin joukkueen top-3-pelaajaksi. Vuosien 2008, 2010, 2012 ja 2017 turnaukset etenivät I-divisioonassa, jonka A-lohkon kultaa Raffl voitti ja oli nostamassa Itävaltaa aina takaisin pääsarjaan. Hän pelasi myös Sotšin olympiakisojen karsinnoissa. Raffl teki A-maajoukkuedebyyttinsä 7. helmikuuta 2008 Puolan Sanokissa Italiaa vastaan. Yhteensä hän on pelannut 111 maaottelua tehopistein 34+27=61.
Perhe
Rafflin pikkuveli Michael on pelannut urallaan NHL:ssä. Veljesten isä Peter Raffl pelasi omalla urallaan useita miesten arvokisoja. Peliuransa jälkeen hän on ollut valmentamassa Villacher SV:n A-nuoria. Veljesten eno Gerald Rauchenwald on myös entinen Itävallan maajoukkuepelaaja ja heidän serkkunsa Alexander Rauchenwald on pelannut urallaan Thomasin joukkuetoverina EC Salzburgissa.
Ali Carter
Turnausvoittaja
Kausi 2010/2011 käynnistyi isojen ranking-turnausten osalta Carterilla hyvin, sillä hän voitti syyskuun alussa kiinassa järjestetyn Shanghai Masters-turnauksen finaalissa Jamie Burnettin erin 10-7.