cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Järvihirviö
Aasia
Filippiinien Luzonin saarella, Zambalesissa lähellä Pinatubo-tulivuorta kerrotaan Pinatubo-nimisestä vesihirviöstä, joka muistuttaa jättiläismäistä monnia tai ankeriasta. Paikallisten asukkaiden, aetojen, mukaan olento on musta ja yli metrin paksuinen. Järveä, jossa Pinatubon väitetään elävän, on vaikea tutkia monestakin syystä. Hylätystä kaivoksesta vuotaa sinne elohopeaa, minkä vuoksi vesi on hyvin sameaa ja myrkyllistä. Lisäksi alueella liikkuu hallituksenvastaisen kapinallisjoukon, New People's Armyn eli NPA:n, partioita ja niitä vastaan taistelevia armeijan sotilaita.
Lektiini
Toiminto ja esimerkkejä
Lektiineitä on periaatteessa kaikissa eliöissä. Siksi lektiineillä on lukematon määrä biologisia toimintoja, joita ei ole mahdollista luetella tyhjentävästi. Lektiinien avulla solut esimerkiksi tunnistavat toisiaan, viestivät keskenään ja kiinnittyvät toisiinsa. Eräs esimerkki tällaisista lektiineistä ovat selektiinit. Lektiinit myös ohjaavat vastavalmistettuja proteiineja oikeisiin kohtiin solun sisällä. Lektiinit lisäksi vaikuttavat proteiinien poistumiseen elimistössä riippuen proteiinien sisältämistä hiilihydraattiketjuista. Esimerkiksi ihmisillä luteinisoiva hormoni ja tyreotropiini päätyvät niissä kiinni olevien hiilihydraattien takia verenkierrosta lopulta maksasoluihin tuhottavaksi maksasolujen lektiineihin kuuluvien reseptorien kautta. Kasveissa lektiinit toimivat muun muassa hyönteisiltä ja muilta eliöiltä suojaavina karkotteina. Laboratorioissa lektiineitä käytetään glykaanien ja glykoproteiinien tunnistukseen ja erotteluun.
Järvihirviö
Aasia
Japanin Kyūshūn saarella väitetään asustavan Issie-niminen järvihirviö. Kiinalaiset puolestaan tuntevat Chanin eli jättiläismäisen, vesihöyryä syöksevän hirviön, joka elää syvässä rotkossa syrjäisellä vuoristoseudulla. Se on ahdistellut kalastajia, jotka heittivät järveen dynamiittia saadakseen kalaa. Turkkilaiset tutkijat etsivät vuonna 1995 Vanjärvestä mustaa ja piikikästä oliota. Myös Kazakstanin Koskoljärvessä kuuluu elävän järvihirviö.
Afrikka
Afrikassa tunnetaan paljon tarinoita erilaisista järvi- ja jokihirviöistä. Keski-Afrikassa ja varsinkin Zimbabwessa liikkuu huhuja Chipekwestä, joka tunnetaan myös nimillä Emela-ntouka ja Irizima. Gambialaiseen perimätietoon puolestaan kuuluvat lohikäärmemäinen Ninki Nanka ja kalaliskoa tai mosasaurusta muistuttava Gambo. Kaikista tunnetuin afrikkalainen vesihirviö on kuitenkin Mokele mbembe, jonka väitettyä elinaluetta ovat keskisen Afrikan järvet ja suot.
Lektiini
Toiminto ja esimerkkejä
Esimerkkejä lektiineistä, jotka ovat
Jay McInerney
thumb|Jay McInerney. John Barrett McInerney Jr. ['mækɪnɜːrni] (s. 13. tammikuuta 1955 Hartford, Connecticut) on yhdysvaltalainen kirjailija. McInerney saavutti laajaa suosiota jo vuoden 1984 esikoisromaanillaan Manhattanin valot, kriittisellä kuvauksella Reaganin aikaisen New Yorkin pintaliitäjien sosiaalisesta elämästä. Kirja filmatisoitiin vuonna 1988. McInerney muodosti yhdessä Bret Easton Ellisin ja Tama Janowitzin kanssa niin sanotun Brat Packin, Manhattanilla asuvan ja sen ihmisistä minimalistiseen tyyliin kirjoittavan kirjallisen viiteryhmän.
Lektiini
Nimen alkuperä
Nimen lektiini keksivät W. C. Boyd ja E. Shapleigh vuonna 1954. Sana tulee latinan verbistä legere, "valita", joka viittaa tuolloin tutkittujen lektiinien kykyyn sitoutua valikoivasti vain tietyn veriryhmän punasoluihin. Lektiineistä jotkin toimivat samoin kuin vasta-aineet keskenään epäsopivien veriryhmien välisissä hyljintareaktioissa. Termillä "lektiini" pyrittiin tekemään ero sisäsyntyisten vasta-aineiden välille ja muunlaisten ulkosyntyisten proteiinien eli lektiinien välille.
Peippola
Peippola on seuraavien paikkojen nimi:
The Cure for Insomnia
The Cure for Insomnia on vuonna 1987 julkaistu juoneton, noin 87 tuntia pitkä videolle kuvattu taide-elokuva, joka koostuu L. D. Grobanista lukemassa 4 080-sivuista runoaan yhdistettynä satunnaisiin pätkiin erotiikkaa ja heavy metal -videoita. Elokuva oli aikanaan Guinnessin ennätysten kirjan tunnustama maailman pisin elokuva. 2000-luvulla on kuitenkin julkaistu muutamia sitä pidempiä elokuvia, kuten Cinématon ja Modern Times Forever (Stora Enso Building, Helsinki).
Elokuvan ensiesitys oli Chicagon The School of the Art Institutessa 31. tammikuuta – 3. helmikuuta 1987. Ei ole selvillä, onko elokuvaa näytetty yleisölle sen jälkeen.
Schelden taistelu (elokuva)
Schelden taistelu on vuonna 2020 ensi-iltansa saanut alankomaalainen sotaelokuva. Sen on ohjannut Matthijs van Heijningen Jr. ja käsikirjoittanut Paula van der Oest. Elokuva kertoo syksyllä 1944 käydystä Saksan ja länsiliittoutuneiden välisestä Schelden taistelusta toisessa maailmansodassa. Juoni esitetään kolmesta eri näkökulmasta: tarina seuraa brittiläistä lentäjää, alankomaalaista vastarintataistelijaa sekä alankomaalaista sotilasta, joka on liittynyt saksalaiseen SS-divisioona Das Reichiin. Kerrontaa on verrattu Christopher Nolanin elokuvaan Dunkirk (2017). Pääosia esittävät Gijs Blom, Susan Radder ja Jamie Flatters.
14 miljoonan euron budjetilla tuotettu Schelden taistelu on yksi Alankomaiden kalleimmista elokuvista. Elokuva sai ensi-iltansa alun perin Vlissingenissä joulukuussa 2020, mutta varsinainen teatterilevitys lykättiin seuraavan vuoden kesäkuuhun. Netflixissä elokuva julkaistiin lokakuussa 2021.
Man on the Moon
Man on the Moon on Miloš Formanin ohjaama elokuva koomikko Andy Kaufmanin elämästä. Elokuvan ensi-ilta oli vuonna 1999 ja Andy Kaufmania esittää siinä Jim Carrey.
Action Force
Action Force eli G. I. Joe: A Real American Hero on Hasbron armeijahenkinen action-figuurisarja, josta tehtiin myös sarjakuvalehtiä ja piirrosanimaatioita. Sarjakuvia tuottivat muun muassa Marvel Comics ja Dark Horse Comics -kustantamot, tuotteliain ja tunnetuin sarjan tekijöistä lienee Larry Hama. Vuodesta 2008 lähtien IDW Publishing on jatkanut sarjakuvien julkaisemista. Figuurit ja sarjakuvat uudelleennimettiin Euroopassa Action Forceksi luultavasti liian Yhdysvalta-keskeisyyden välttämiseksi. Sarjan perusidea on, että Yhdysvaltain armeijan erikoisjoukko Action Force taistelee pahaa terroristijärjestöä Cobraa vastaan.
Hasbro alkoi tuottaa sotilasnukkeja 1960-luvulla pojille, vastavetona tyttöjen Barbie-nukeille, ja alun perin ne olivatkin lähes samankokoisia. Vuonna 1982 hahmoista tehtiin Tähtien sota -figuurien korkuisia ja ne saavuttivat suursuosion, minkä johdosta alettiin tuottaa sarjakuvia, animaatiosarjaa ja pelejä. Vuonna 1985 G. I. Joe oli parhaiten myyvä lelu Yhdysvalloissa.
Sarjakuvaa julkaisi Suomessa Semic vuosina 1988–1995.
Taustaa
Action Force on Yhdysvaltain armeijan salainen erikoisyksikkö, jonka tarkkaan valituilla jäsenillä on perustaistelutaitojen lisäksi erikoisosaamista jollakin sodankäynnin alalla. Cobra on terroristijärjestö ja Action Forcen päävihollinen.
Action Forcen päämaja sijaitsi aikaisemmin tavallisen sotilasalueen alla, mutta se tuhoutui myöhemmin. Eräs Cobran tärkeimmistä tukikohdista oli Cobra-saari, joka oli syntynyt maanjäristyksen seurauksena. Toinen Cobran tukialue oli Springfieldin kulissikaupunki. Action Forcen hyökättyä sinne paikka evakuoitiin ja asukkaat siirrettiin Cobra-saarelle.
Pertti Hakamäki
Pertti Johannes Hakamäki (s. 26. kesäkuuta 1952 Parkano) on suomalainen arkkitehti. Pertti Hakamäki oli Kauppakeskus Jumbon laajennusosan suunnittelun pääarkkitehti.
Hakamäki myi kauppakeskusten ja liikerakennusten suunnitteluun erikoistuneen toimistonsa Innovarch Oy:n 2008 Vahanen-yhtiöille ja jatkoi työtään sen toimitusjohtajana. Näin muodostui noin 70 työntekijän Suomen suurin arkkitehtipalveluja tarjoava yritysryhmä, joka tähtää Venäjän markkinoille.
Matthijs van Heijningen Jr.
Matthijs van Heijningen Jr. (s. 26. heinäkuuta 1965 Amsterdam) on alankomaalainen elokuvaohjaaja. Hän on ohjannut elokuvat The Thing (2011) ja Schelden taistelu (2020).
Onni Alhonen
Onni Waldemar Alhonen (4. syyskuuta 1897 Helsinki – 9. kesäkuuta 1930 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari, pilapiirtäjä ja kuvittaja.
Köyhään työläisperheeseen syntynyt Alhonen jäi orvoksi jo pikkupoikana. Kansakoulun jälkeen hän opiskeli Taideteollisen keskuskoulun iltakursseilla 1912–1914 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1915–1916. Alhonen osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1917, 1918 ja 1920. Pilapiirtäjänä ja kuvittajana hän käytti nimimerkkejä ”Väinö Alhonen” ja ”V. Alhonen”. Hänen piirroksiaan julkaistiin lähinnä sosialidemokraattisissa lehdissä. Niitä ilmestyi muun muassa pilalehti Kurikassa vuodesta 1920 lähtien.
Alhonen kuoli 33-vuotiaana keuhkotautiin. Hänet on haudattu Malmin hautausmaalle.
Väkivallan vuosi
Väkivallan vuosi voi viitata:
IP-tunnelointi
IP-tunnelointi mahdollistaa näennäisten yhteyksien muodostamisen IP-reitittimien välille. Erilaisia IP-tunnelointiprotokollia ovat
Tunnelointiprotokollat voivat hyödyntää myös PPP-protokollaa, mutta tällöin puhutaan käytännössä jo etäkäytöstä ja VPN:istä:
Myös IPSec-salausprotokollaa käytetään tunnelointiin. Sitä voidaan kuljetusmoodin lisäksi ajaa myös tunnelointimoodissa, jolloin käytännössä vaikutus on sama, kuin esimerkiksi IP-in-IP-protokollan käyttö. IPSec-protokollassa salaus on myös valinnainen, eikä pakollinen.
Tietoturva
Puhtaita IP-tunnelointiprotokollia ilman salausta ei pitäisi liikennöidä Internetissä, ellei tietoa ole suojattu muutoin (useimmiten ei ole). Jos tunneloinnissa on salaus mukana, onkin kyseessä jo VPN. Sen sijaan IP-tunnelointiprotokollat ovat kätevä lisä VPN-protokollia täydentämään verkkoinfrastruktuurin yksinkertaistamisessa.
Juhani Merimaa
thumb|250px|Juhani Merimaa [[Suomi-areena|SuomiAreena-tapahtumassa 2015.]] Kauko Juhani Merimaa (s. 26. marraskuuta 1947 Toijala) on suomalainen musiikkialan vaikuttaja ja liikemies. Hän toimii rockklubi Tavastian toimitusjohtajana sekä järjestää muun muassa Ruisrock- ja Ankkarock-musiikkifestivaaleja. Häntä on sanottu suomalaisen rockbisneksen kunnioitetuimmaksi ja arvostetuimmaksi vaikuttajaksi.
Merimaa on johtanut Tavastiaa vuodesta 1980 alkaen. Klubi oli hänelle ennestään tuttu, sillä hän toimi Tavastian omistaneen Hämäläis-Osakunnan kuraattorina 1970-luvun lopussa. Keväästä 2014 lähtien hän on toimimut Maria Veitolan kanssa Tähdet, tähdet -viihdeohjelman tuomarina.
Yksityiselämä
Juhani Merimaa on naimisissa ja hänellä on vaimonsa kanssa vuosina 1974 ja 1977 syntyneet tyttäret. Heistä vanhempi on Tiketin omistaja Mirva Merimaa. Mirvan poika Mikko Merimaa puolestaan jatkaa isoisänsä työtä toimimalla Tavastian ohjelmavastaavana vuoden 2019 syksystä lähtien.
Juhani Merimaa harrastaa jalkapalloa. Hän on opiskellut matematiikkaa ja on luonnontieteiden kandidaatti.
Pasi Valasti
Pasi Valasti (s. 16. huhtikuuta 1969) on suomalainen pöytätennispelaaja. Hän on kaksinpelin yhdeksänkertainen Suomen mestari.
Mordecai Bartley
Mordecai Bartley (16. joulukuuta 1783 – 10. lokakuuta 1870) oli yhdysvaltalainen Whig-puoluetta edustanut poliitikko.
Bartley istui Ohion osavaltion senaatissa vuosina 1817–1818 ja Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1823–1831. Hän toimi yhden kauden Ohion kuvernöörinä vuosina 1844–1846, minkä jälkeen vetäytyi politiikasta. Hänen edeltäjänsä Ohion kuvernöörin virassa oli hänen oma poikansa Thomas W. Bartley.
Serenity (elokuva)
Serenity on vuonna 2005 ilmestynyt, Joss Whedonin käsikirjoittama ja ohjaama tieteiselokuva. Se on jatkoa Firefly-televisiosarjalle, jota esitettiin vuonna 2002. Serenity kertoo avaruusaluksen kapteenista Malcolm ”Mal” Reynoldsista (Nathan Fillion) ja tämän miehistöstä, jotka joutuvat universumia johtavan Allianssin takaa-ajamiksi otettuaan kyytiinsä karkuri River Tamin (Summer Glau) ja hänen veljensä Simonin (Sean Maher).
Aleksei Jermolov
thumb|right|Aleksei Jermolov Aleksei Petrovitš Jermolov (4. kesäkuuta (J: 24. toukokuuta) 1777 Moskova – 23. huhtikuuta (J: 11. huhtikuuta) 1861 Moskova) oli venäläinen kenraali ja Venäjän romantiikan ajan sotasankari. Hänen karismaattista johtotaitoaan ylistivät runoissaan Aleksandr Puškin, Vasili Žukovski ja muut runoilijat.
Jermolov astui armeijan palvelukseen vuonna 1791. Vuodet 1798–1801 hän joutui viettämään maanpaossa Kostromassa liian vapaamielisten näkemystensä vuoksi. Jermolov kunnostautui Napoleonin sodissa. Tämän jälkeen hän johti Kaukasian valloitusta.
Jermolov joutui eroamaan tehtävistään 1827 epäiltynä yhteyksistään dekabristikapinaan. Viimeiset 30 elinvuottaan hän vietti huvilallaan Orjolissa.
Chickenfoot
Chickenfoot on vuonna 2008 perustettu yhdysvaltalainen hard rock-superyhtye, jossa soittavat Van Halenista Sammy Hagar (laulu) ja Michael Anthony (basso), sooloartisti Joe Satriani (kitara) ja Red Hot Chili Peppersin Chad Smith (rummut). Yhtye syntyi lähes sattumalta kun sen tulevat jäsenet Hagar, Anthony ja Smith tapasivat jammailla Hagarin klubilla Meksikossa. Hyvin sujuneen jammailun myötä heillä heräsi ajatus perustaa yhtye. Olihan heillä jo keksittynä nimi Chickenfoot, mutta kitaristi puuttui, joten he ottivat yhteyttä Satrianiin joka suostui kokoonpanoon. Yhtye teki ensimmäisen esiintymisensä Hagarin soolokeikalla Las Vegasissa vuonna 2008.
Yhtyeen kesäkuussa 2009 ilmestynyt debyyttialbumi Chickenfoot myi kultaa Yhdysvalloissa, ja se menestyi hyvin Billboard 200 -listalla sijoittuen neljänneksi.
Yhtye on esiintynyt vuoden 2009 Pohjois-Amerikan kiertueen ohella myös Euroopassa.
Jari Gustafsson
Jari Gustafsson (s. 21. marraskuuta 1958) on suomalainen virkamies. Hän toimii Suomen Kreikan ja Albanian suurlähettiläänä 1. syyskuuta 2020 alkaen. Aiemmin hän työskenteli työ- ja elinkeinoministeriön kansliapäällikkönä keväästä 2015 lähtien.
Ennen nimitystään kansliapäälliköksi Gustafsson oli Suomen Kiinan ja Mongolian suurlähettiläs (2013–2015) ja sitä ennen suurlähettiläänä Tokiossa (2009–2013). Gustafsson oli Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankki EBRD:n johtokunnan jäsen 2007–2009 ja työskenteli apulaisosastopäällikkönä ulkoministeriössä 2003–2006 sekä ryhmäpäällikkönä kauppa- ja teollisuusministeriössä 1998–2003. Hän on työskennellyt myös Suomen OECD:n edustustossa Ranskassa teollisuusneuvoksena 1995–1998 ja kauppa- ja teollisuusministeriössä kaupallisena neuvoksena, ylitarkastajana ja kaupallisena sihteerinä 1987–1995.
1980-luvun alussa Gustafsson oli Kokoomuksen Nuorten Liitossa kouluasiainsihteerinä ja toimi myös kunnallispolitiikassa Porvoossa. Lyhyen aikaa hän oli jääkiekkoseura Jokerien palkkalistoilla.
Gustafsson on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri. Hän on UPM:n hallituksen jäsen vuodesta 2021.
Gustafssonilla on neljä lasta.
Andrade
Andrade on esimerkiksi seuraavien henkilöiden sukunimi:
Hyposeksuaalisuus
Hyposeksuaalisuudella tarkoitetaan yleensä vaihetta, jossa henkilön seksuaaliset halut ja ajatukset ovat poissa. Tämän on aiheuttanut joko merkittävä kärsimys tai ahdinko, kuten ihmissuhdeongelma, eivätkä sitä ole edistäneet muut mielenterveydelliset ongelmat, lääkkeet tai jokin muu lääketieteellinen syy. Hyposeksuaalisuuden vastakohta on hyperseksuaalisuus.
José Luíz Bertanha
José Luíz Bertanha (s. 9. elokuuta 1942) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Jumalan Sanan lähetyssaarnaajien papiksi 18. joulukuuta 1971. Hänet nimitettiin Registron hiippakunnan piispaksi 26. toukokuuta 1998. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Apparecido José Dias, jota avustivat José Lambert Filho ja Olívio Aurélio Fazza.
Gulab Singh
Gulab Singh (21. lokakuuta 1792 – 7. elokuuta 1857) oli Jammun ja Kashmirin ensimmäinen maharadža. Alkujaan Sikhivaltion alainen Jammun hallitsija nousi Jammun ja Kashmirin itsenäiseksi hallitsijaksi brittien tuella ensimmäisen sikhisodan jälkeen vuonna 1846. Hänen perustamansa Dogra-dynastia hallitsi vuoteen 1947 saakka, jolloin alue liitettiin suurimmaksi osaksi Intiaan.
Elämäkerta
pienoiskuva|vasen|Gulab Singh ratsailla.
Jammun hallitsija
Gulab Singh syntyi vuonna 1792. Gulab oli Dogra. Dograt olivat rajputien klaani, jonka jäsenet olivat hallinneet pientä valtiota Jammun alueella. Jammusta oli puolestaan tullut 1780-luvulla sikhien alainen vasallivaltio. Gulab Singh ja hänen kaksi veljeään, Dhyan ja Suchet, olivat nousseet huomattaviin asemiin Randžit Singhin hallitsemassa Sikhivaltiossa. Kaikki kolme saavuttivat huomattavia omaisuuksia sikhien alaisuudessa. Gulabista itsestään tehtiin sikhien alainen Jammun hallitsija vuonna 1822. Hänen hallitsemiinsa maihin lisättiin myöhemmin vielä Ladakhin alue.
Jammun ja Kashmirin maharadža
Randžit Singhin kuolema vuonna 1838 ajoi Sikhivaltion kaaokseen. Gulab Singh pystyi käyttämään sisäistä hajanaisuutta hyväkseen lisäten vaikutusvaltaansa oman valtakuntansa naapurimailla. Sikhit ajautuivat sisäisten ristiriitojensa lisäksi nyt myös ulkoisiin uhkiin. Intian niemimaan osia hallitsevat britit olivat aluksi pitäneet yllä hyviä suhteita sikheihin, mutta Randžit Singhin kuolemaa seurasi suhteiden huononeminen. Vuonna 1846 tilanne johti ensimmäiseen sikhisotaan. Gulab Sing pysytteli pääasiassa sodan ulkopuolella. Vaikka hän muodollisesti tukikin sikhejä, hän ei antanut konkreettisempaa apua. Samaan aikaan hän alkoi pitää yhteyttä brittien kanssa. Sota päättyi brittien voittoon Lahoren sopimukseen 9. maaliskuuta 1846. Britit palkitsivat puolueettomana pysytelleen Gulab Singhin tekemällä tästä sikhien luovuttaman Kashmirin alueen hallitsijan Amritsarin sopimuksella 16. maaliskuuta. Gulab Singh maksoi Kashmirista briteillä yhden croren rupioita. Samalla hänestä tuli virallisesti Jammun ja Kashmirin maharadža. Jammun ja Kashmirin lisäksi hänen alueisiinsa kuuluivat Ladakh ja Baltistan.
Sikhit ja britit kävivät vuonna 1848 vielä toisen sikhisodan. Britit olivat aluksi pelänneet Gulab Singhin kääntyvän heitä vastaan entisten ylempiensä puolella, mutta huoli osoittautui turhaksi. Sen sijaan hän antoi Amritsarin sopimuksen mukaisesti tukea briteille. Sota päättyi sikhien tappioon ja Sikhivaltion lopulliseen katoamiseen. Toisen sikhisodan jälkeen Gulab Singh keskittyi valtakuntansa hallitsemiseen. Hallitsijalle tärkein osa valtakuntaa oli Dogrien kotiseutu Jammu. Kashmiria kohdeltiin kuten valloitettua aluetta. Britit eivät juuri puuttuneet Kashmirin kohteluun. Sen sijaan Gulab Singhia painostettiin toimiin esimerkiksi tyttövauvojen ja avioliiton ulkopuolisten vauvojen surmaamista vastaan. Gulab Singh harjoitti valtakunnassaan suhteellisen suurta uskonvapautta. Dograt olivat hinduja, mutta muslimeilla oli uskonvapaus. Hindut ja muslimit eivät periaatteessa saaneet avioitua keskenään, mutta käytännössä sääntöä ei valvottu.
Viimeiset vuodet
pienoiskuva|Patsas [[Amar Mahalin palatsilla Jammussa.]] Gulab Singh oli sairastunut diabetekseen vuonna 1851 ja kärsi myös turvotuksesta. Hänen terveydentilansa alkoi heiketä vuonna 1856. Gulab Singhin mahdollisesti kuollessa perimmyysjärjestyksessä seuraavana olisivat olleet hänen veljenpoikansa. Saadakseen valtaistuimelle oman perillisensä, Gulab Singh pyysi brittiläistä Intian kenraalikuvernööriä nimittämään valtaistuimelle hänen kolmanneksi vanhimman poikansa Ranbir Singhin. Gulab Singh luopui valtaistuimestaan poikansa hyväksi virallisesti 8. helmikuuta 1856. Hän toimi silti vielä Kashmirin kuvernöörinä ja käytännössä myös sen hallitsijana. Gulab Singh kuoli 7. elokuuta 1857. Hänen perustamansa Jammun ja Kashmirin Dogra-dynastia hallitsi aluetta vuoteen 1947 saakka, jolloin suurin osa siitä liitettiin Intiaan.
Eterna
Eterna on brasilialainen power metal -yhtye. Yhtye perustettiin vuonna 1995 nimellä Refúgio, mutta ennen ensimmäisen demon julkaisua nimi vaihdettiin Eternaksi. Yhtye on edelleen aktiivinen. Se on julkaissut kuusi studioalbumia ja yhden live-DVD:n.
Tony Zarella
Tony Zarrella (s. 1959) on muusikko, joka tunnetaan parhaiten 1970-luvun Wicked Lester ja Rainbow yhtyeiden jäsenenä. Wicked Lester ja Rainbow kokoonpanoista muodostui myöhemmin niitä tunnetumpi KISS-yhtye.
Diskografia
Tony Zarrella
Sotatalouden rahoittaminen Suomessa toisen maailmansodan aikana
Sotatalouden rahoittaminen Suomessa toisen maailmansodan aikana perustui valtion lainanottoon ja erilaisten verojen korottamiseen. Merkittävimpinä lainanoton muotoina olivat valtion ottamat lainat Suomen pankilta kassavajeen täyttämiseksi (eli ns. setelirahoitus), lainat ulkomailta ja lainat kotimaisilta rahoituslaitoksilta sekä kansalaisilta, joista osa toteutettiin mm. myymällä valtion obligaatioita, kuten Isänmaan laina vuonna 1942, tai jopa ns. pakkolainoina. Valtion keskuspankiltaan ottamien lainojen seurauksena kuluttajahintojen nousu (eli inflaatio) kiihtyi sotavuosina merkittävästi. Lähes kaikkia jo olemassa olevia veroja kiristettiin ja uusia verotusmuotoja otettiin käyttöön. Merkittävimpänä uutena verotusmuotona jatkosodan aikana otettiin käyttöön liikevaihtovero, joka jäikin sitten pysyväksi.
Valtion menot lähes kolminkertaistuvat
Sotien aikaisista valtiontalouden menoista on laadittu jälkikäteen melko tarkkojakin laskelmia, joiden mukaan Suomen valtion menot lähes kolminkertaistuivat talvisodan, välirauhan sekä jatko- ja Lapinsodan ajaksi vuoden 1938 menoihin verrattuna. Vuonna 1938 Suomen valtion menot olivat noin 5,1 miljardia markkaa (vuoden 2010 euroina noin 1,7 miljardia). Vuoden 1939 menot kasvoivat jo 7,5 miljardiin markkaan ja tämän jälkeen valtion menot olivat vuoden 1938 markoiksi muunnettuina tasoltaan 13–14 miljardia markkaa (4,3 miljardia – 4,7 miljardia vuoden 2010 euroa) vuoteen 1944 asti, jonka jälkeen niissä tapahtui pientä laskua vuonna 1945.
Valtiontalouden menot nousivat pahimmillaan jopa 45 %:iin bruttokansantuotteesta, joista puolustusministeriön osuus ylitti lähes vuosittain 60 %:n rajan. Suomen kokonaistuotannosta ohjautui siis suoraan maanpuolustuksen tarpeisiin välittömästi noin neljännes, vaikka erilaisten sodasta johtuneiden menetysten/vaurioiden korvaamiseen ei sotien aikana käytetty juurikaan valtion varoja. Puolustusmenojen erittäin voimakas kasvu asetti valtiontalouden merkittävien haasteiden eteen, jonka rahoittamista kuvataan alempana artikkelissa.
Elinkustannukset ja palkat nousevat
Perinteisen näkemyksen mukaan rahan lainaaminen keskuspankilta eli ns. seterirahoitus aiheutti talouteen inflatorisia paineita. Toisaalta chartalistisen mukainen näkemyksen mukaan budjettivajeet lisäsivät yksityissektorin rahoitusvarallisuutta huolimatta siitä miten ne olivat rahoitetut, ja tämä lisäsi kansantalouden kokonaiskysyntää. Inflaatiopaineet johtuvat vain siitä ettei kokonaiskysynnän kasvua kyetty hillitsemään riittävästi verottamalla tarpeeksi ja kannustamalla kansalaisia säästämään. Toisaalta nettorahoitusvarallisuuden kasvu johti myös toisen maailmansodan jälkeiseen nopean talouskasvun aikakauteen.
Verotus kiristyy
Suomen valtio rahoitti sotamenojaan myös kansalaisten verotaakkaa lisäämällä. Jo käytössä olevien verojen korotusten ohessa otettiin käyttöön myös täysin uusia veromuotoja, joista tärkein oli liikevaihtoveron käyttöönotto helmikuussa 1941. Liikevaihtovero otettiin käyttöön mm. korvaamaan ns. ylellisyystuotteista perittyjä tullimaksuja. Liikevaihtoveron määrä oli aluksi 4–10 prosenttia, mutta jo vuoden 1941 lopussa se korotettiin 4–13 prosenttiin ja vuoden 1944 heinäkuussa 20:en prosenttiin. Liikevaihtovero perittiin kaupan tukkuportaassa, mutta se ei koskenut ns. peruselintarvikkeita.Verotusmuoto jäi pysyväksi ja myöhemmin sitä laajennettiin koskemaan myös palveluita, jolloin nimi muuttui arvonlisäveroksi. Valmisteverojen tuotto valtion kassaan oli suurin tupakkatuotteista, mutta myös uusia tuotteita otettiin valmisteverotuksen piiriin (mm. makeiset, kahvi, autonrenkaat, tulitikut, sokeri, virvoitus- sekä mallasjuomat)
Siirtoväelle maksettavien korvauksien rahoittamiseksi säädettiin toisen maailmansodan aikana kahdesti (elokuussa -40 ja toukokuussa -45) erityinen omaisuudenluovutusvero. Omaisuudenluovutusvero oli progressiivinen, jolloin veroprosentti kasvoi luovutetun omaisuuden arvon kasvaessa. Esimerkkeinä veroprosenteista luovutetun omaisuuden arvon mukaan vuonna 1939 (suluissa vuonna 1945): Vuoden 1945 omaisuudenluovutusvero ei prosenttilukujen pienuudesta huolimatta ollut lievempi, koska vero oli säädetty maksettavaksi viitenä peräkkäisenä vuonna. Lisäksi verotetun varallisuuden arvo laskettiin eri tavalla. Omaisuuden arvo laskettiin vuoden 1944 omaisuuden käyvän arvon mukaan kaksinkertaistettuna ja myös irtain omaisuus laskettiin verotuksen piiriin kuuluvaksi.
Talvisodan aika
Talvisodan aikana sotatalouden rahoittaminen perustui kolmeen eri lähteeseen, joista ehdottomasti tärkein oli Suomen valtion Suomen pankista ottamat lainat. Toiseksi valtio otti lainaa sieltä, mistä sitä oli saatavilla ja kolmantena tulivat mukaan ne varat, joita saatiin lahjoituksina eri maista. Kahta viimeistä rahoituskeinoa käytettiin lähinnä ulkomailta tapahtuneiden sotatarvikkeiden hankinnan rahoittamiseen.
Valtion lainanotto Suomen pankista tarkoitti käytännössä sitä, että valtio otti kasvaneiden puolustusmenojensa rahoittamiseksi lainaa Suomen pankilta, joka taas painoi lisää rahaa menojen kattamiseksi. Vallitsevissa oloissa ei käytettävissä ollut muita rahapoliittisia keinoja sotatalouden rahoittamiseksi. Suomen valtio rahoitti sodankäyntiään myös muulla, kotimaisella lainanotolla. Suomen pankista ja yksityisiltä markkinoilta otetuilla lainoilla kerättiin vuonna 1939 noin 800 miljoonaa markkaa ja seuraavana vuonna peräti 4 miljardia markkaa. Vuoden 1940 lainanotosta merkittävä osa ei kohdistunut suoraan talvisodan aiheuttamiin kustannuksiin vaan mm. puolustusvalmiuden kohottamiseen ns. välirauhan aikana.
Valtion talouden rahoitusmahdollisuuksia talvisodan aikana kavensi huomattavasti myös ulkomaankaupan lähes täydellinen tyrehtyminen, joka vähensi mm. tullimaksujen tuottoa. Lisäksi valtion tuloja vähensi puolustusvoimien palvelukseen kutsuttujen henkilöiden tuloverotuottojen merkittävä aleneminen.
Ulkomaiden Suomelle myöntämät lainat
Suomen valtio pyrki saamaan talvisodan aikana mahdollisimman suuren määrän lainaa ulkovaltojen hallituksilta. Merkittävin Suomen valtion saama laina oli Ruotsin valtiolta saama 200 miljoonan kruunun laina, joka myönnettiin Suomelle helmikuussa 1940. Kyseisen lainan määrä markoiksi muunnettuna oli noin 2,3 miljardia silloista Suomen markkaa (= vuoden 2010 euroiksi muutettuna noin 700 miljoonaa euroa). Ruotsin valtion myöntämällä lainalla Suomen valtion oli mahdollista maksaa mm. ne sotatarvike-erät, jotka ruotsalainen Bofors-konserni oli Suomelle myynyt. Osa Ruotsin myöntämästä lainasta myönnettiin ns. dollarimääräisenä, joka tarkoitti sitä, että lainaa oli mahdollista käyttää myös muiden valtioiden myymän sotamateriaalin maksamiseen. Talvisodan päätyttyä osa ns. kolmansista maista tilatuista sotatarvike-eristä kuitenkin peruutettiin siten, että niistä tilattujen sotatarvike-erien osuus laski kolmannekseen suunnitellusta.
Iso-Britannia myönsi Suomelle ennen talvisodan päättymistä erilaisia luottoja yhteensä 6,825 miljoonaa puntaa, joka vastasi noin 1,1 miljardia tuolloista markkaa (vuoden 2010 euroiksi muunnettuna noin 236,84 miljoonaa euroa).
Monissa muissakin maissa käytiin aktiivisia neuvotteluja lainojen saamiseksi, mutta tulokset jäivät sangen laihoiksi. Lisäksi saaduista luotoista käytännössä vain Ruotsin myöntämillä luotoilla oli käytännön merkitystä, koska niitä myönnettiin jo sodan alkuvaiheissa kun taas mm. Iso-Britannian antamista luotoista merkittävimmät osat myönnettiin vasta helmi-maaliskuussa 1940, jolloin niitä ei enää ehditty käyttää ennen sodan päättymistä kuin jo tilattujen sotatarvike-erien rahoittamiseen.
R-kioski
R-kioski (viralliselta toiminimeltään R-kioski Oy) on norjalaisen Reitan Conveniencen omistama valtakunnallinen, kauppiasvetoinen kioskiketju. Ketjuun kuuluu Suomessa noin 480 R-kioskia, joista suurin osa on franchise-sopimuksen piirissä.
Ketjun nimessä R-kirjain tuli aiemmin sanasta Rautatiekirjakauppa, sittemmin Rautakirja ja tulee nykyään nimestä Reitan Convenience. Kansanomaisemmin kioskeista käytetään nimitystä ”Ärrä”. R-kioskin logo uudistui vuonna 2010, kun R-kioski täytti sata vuotta.
R-kioskien valikoimaan kuuluu muun muassa VR:n junalippujen lunastus, Matkahuollon korttien arvon lataaminen, laskunmaksu, kalastusluvat ja puheajan lataus. Pääkaupunkiseudun R-kioskeilla on myös mahdollista ladata HSL:n matkakortteja.
Historia
left|thumb|R-kioskin entinen pääkonttori Vantaalla. R-kioskiketjun historia alkaa vuodesta 1910, jolloin Kustannusosakeyhtiö Otava, Sanoma Osakeyhtiö (nyk. Sanoma Media Finland), Uuden Suomettaren Oy, Hufvudstadsbladet Ab sekä eräät muut yhtiöt perustivat Rautatiekirjakauppa Osakeyhtiön, vuodesta 1974 Rautakirja Oy. Sen tarkoitus oli myydä sanomalehtiä sekä kirjallisuutta rautatieasemilla.
Vuonna 1911 suomalaiseen asemakuvaan saapuivat ensimmäiset 30 kirjakaupan kioskia. Myös lehtien junamyynti alkoi. Vuonna 1920 yhtiöllä oli jo yli 100 kioskia ja muuta toimipistettä. 1920-luvun lopussa toimipaikkojen määrä oli 140, junamyyntiä suoritettiin 70 myyjän voimin, katukauppiaita oli 300 ja muita tuotteiden jälleenmyyjiä 500. Henkilöstöä yhtiöllä oli 380. Vuonna 1933 yhtiö perusti ensimmäiset kioskinsa rautatiealueiden ulkopuolelle. Samalla aloitettiin valokuvausfilmien, tupakan ja makeisten myyntikokeilu. Veikkaustoiminnan alkaessa Suomessa vuonna 1940 useimmat Rautakirjan kioskit toimivat veikkausasioimistoina jo ensimmäisestä kierroksesta lähtien.
Vuonna 1958 yhtiö otti käyttöön uuden logon, ja uudet kioskit saivat suoraan nimekseen R-kioski. R-kioskeja perustettiin nopeasti useisiin ostoskeskuksiin. Viidessadas R-kioskin toimipiste avattiin vuonna 1971. Videofilmien vuokraus alkoi vuonna 1982, ja kolme vuotta myöhemmin R-kioskeja olikin jo yli 800 kappaletta eri puolilla Suomea. Rautakirjan entinen pääkonttori ja portinvartijan koppi Vantaan Hämeenkylässä edustavat merkittävää 1970-luvun teollista rakennusperintöä. Kesäkuussa 2023 pääkonttori muutti Espoon Leppävaaraan.
Vuonna 2004 R-kioskeissa otettiin käyttöön uusi myymäläjärjestelmä, joka mahdollisti uusien tuotteiden sekä palveluiden tarjoamisen kioskeissa, ja sitä käyttivät hyväkseen muun muassa TeliaSonera (puheajan lataus) ja Lippupalvelu.
Vuonna 2012 Sanoma Oy myi R-kioskit ja Rautakirja-tavaramerkin norjalaiselle Reitan Conveniencelle.
Lokakuussa 2021 avattiin ensimmäinen ilman henkilökuntaa toimiva R-kioski Helsingin Viikkiin.
Ajan saatossa yrityksen tunnuslauseina ovat toimineet mm. "Sellaisena kuin sinä haluat", "Kaikki käy", "Äkkiä R-kioskille" ja "Kaiken lisäksi lähellä".
Osuuspankintalo (Tampere)
Arkkitehtuuri
pienoiskuva|Rakennuksen alkuperäinen ilme. Talo oli alkuaan kolmikerroksinen, ja se edusti kansallisromanttista tyyliä niin ulkoa kuin sisältäkin. Keskellä pääjulkisivua kohosi korkea vuolukivillä verhottu torni. Vuonna 1940 talon länsipäätyyn osui talvisodassa pommi, joka hajotti tornin ja vaurioitti kaikkia kerroksia. Korjaustyöt vaikuttivat huomattavasti rakennuksen myöhempään ulkoasuun: 1950-luvulla talo korotettiin viisikerroksiseksi, mikä toi siihen piirteitä senaikaisesta liikerakentamisesta. Korotuksen suunnitteli arkkitehti Bertel Strömmer. Viidennestä kerroksesta tehtiin sisäänvedetty.
Alkuperäisestä pääjulkisivusta ovat enää jäljellä lähinnä toisen ja kolmannen kerroksen graniittiset lohkomaiset pinnat. Myös porttikäytävän pielissä on säilynyt kiveen hakattuja jugendtyylisiä koristeita. Pankin sisätilat on nykyaikaistettu, eikä alkuperäisiä rakenteita juurikaan ole näkyvissä. Pankkisalin päätyä koristaa kuitenkin edelleen taiteilija Joseph Alasen seinämaalaus Elonkorjuu, joka oli osa vanhaa sisustusta.
Osuuspankintalon julkisivut ja pankkisali on suojeltu asemakaavalla. Suojelumerkinnän mukaan kyseessä on ”rakennustaiteellisesti ja kulttuurihistoriallisesti arvokas sekä kaupunkikuvan säilymisen kannalta tärkeä rakennus”, jota ei saa purkaa.
Rauhanyhdistys
thumb|260px|Salonpään rauhanyhdistyksen talo [[Oulunsalossa.]] Rauhanyhdistykset ovat vanhoillislestadiolaisen herätysliikkeen paikallisorganisaatioita. Myös rauhansanalaisilla on Suomessa yksi suomenkielinen ja useita ruotsinkielisiä paikallisyhdistyksiä, joiden nimessä esiintyy sana "rauhanyhdistys". Useimpien rauhansanalaisten yhdistysten nimessä on kuitenkin "Rauhan Sana". Vanhoillislestadiolaiset rauhanyhdistykset kuuluvat jäseninä Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistykseen eli SRK:hon.
SRK:n mukaan rauhanyhdistykset on perustettu ja vieläkin perustetaan, jotta "Jumalan valtakunnan" työtä voitaisiin tehdä lain suomin mahdollisuuksin.
Rauhanyhdistys
Ensimmäiset rauhanyhdistykset perustettiin vuonna 1888 Helsinkiin, Turkuun ja Tornioon – niitä on siis perustettu herätysliikkeen alkuajoista alkaen. Useimmat suomalaiset rauhanyhdistykset kuuluvat Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistykseen eli SRK:hon, mutta jotkut rauhansanalaisen liikkeen paikallisyhdistykset toimivat myös rauhanyhdistyksen nimellä.
Rauhanyhdistyksiksi kutsutaan myös yleisesti vanhoillislestadiolaisten kokoontumistiloja. Tämä artikkeli käsittelee rauhanyhdistyksiä yhdistyksinä.
Suomessa toimii tällä hetkellä noin 200 rauhanyhdistystä ja muualla maailmassa 15. USA:ssa, Kanadassa, Ecuadorissa, Togossa ja Keniassa vanhoillislestadiolaisten toimitiloista ja organisaatioista käytetään nimeä Laestadian Lutheran Church. Jäsenmäärältään suurimpia rauhanyhdistyksiä ovat Oulun (1 700 jäsentä), Helsingin (1 300), Jyväskylän (950) ja Tampereen (720) rauhanyhdistykset.
Useimmilla rauhanyhdistyksillä on omat kokoontumistilat. Pienimmät yhdistykset kokoontuvat kirkoissa, seurakuntakeskuksissa ja kodeissa. Kaikki rauhanyhdistykset tekevät yhteistyötä evankelis-luterilaisten seurakuntien kanssa. Kirkoissa järjestetään muun muassa seuroja ja kirkkopyhiä.
Ferenc Fricsay
pienoiskuva|Ferenc Fricsay Ferenc Fricsay (9. elokuuta 1914 Budapest, Itävalta-Unkari – 20. helmikuuta 1963 Basel, Sveitsi) oli arvostettu unkarilainen kapellimestari.
Rauhanyhdistys
Rauhanyhdistys
Rauhanyhdistykset tukevat vanhoillislestadiolaistaustaisten kansanopistojen toimintaa ja tekevät lähetystyötä Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistyksen kautta. Myös suurin osa vanhoillislestadiolaisten julkaisutyöstä hoidetaan SRK:n kautta, vaikka paikallisrauhanyhdistykset julkaisevatkin esimerkiksi omia musiikkiäänitteitä.
Ferenc Fricsay
Fricsay teki nopean nousun kuuluisuuteen. Hän johti ensimmäisen kerran orkesteria 15-vuotiaana. Fricsaystä tuli vuonna 1949 juuri muodostettun saksalaisen RIAS-sinfoniaorkesterin ja vuonna 1954 Houstonin sinfoniaorkesterin ohjaaja. Hän vietti suurimman osan elämästään 1950-luvulta lähtien Saksassa Baijerin osavaltion oopperan ja uudestaan Berliinissä RIASin, Deutsche Oper Berlinin ja Berliinin filharmonikkojen johtajana. Hän levytti Deutsche Grammophon -levy-yhtiölle 50-luvulta kuolemaansa asti.
Rauhanyhdistys
Rauhanyhdistys
Jäseneksi voivat liittyä kaikki 15 vuotta täyttäneet. Tilaisuudet ovat avoimia kaikille.
Ferenc Fricsay
Fricsayn viimeiseksi konsertiksi pidettiin 7. joulukuuta 1961, jolloin hän johti Lontoon filharmonista orkesteria Ludwig van Beethovenin seitsemännessä sinfoniassa. Fricsay kärsi läpi elämänsä sairauksista ja kuoli Sveitsissä syöpään 48-vuotiaana.
Rauhanyhdistys
Hallinto
Rauhanyhdistykset toimivat yhdistyslain mukaisina rekisteröityinä yhdistyksinä, joten yhdistyksen hallintoon kuuluvat vähimmillään yhdistyksen kokous, hallitus tai johtokunta sekä toiminnantarkastaja. Suurissa rauhanyhdistyksissä on tavallista, että hallitus nimeää erilaisista toiminnoista vastaavia toimikuntia, joita ovat esimerkiksi seuratoimikunta, lapsi- ja nuorisotyötoimikunta tai myyjäistoimikunta. Yleensä yhdistyksen säännöt määrittävät johtokunnan apuna toimivien sihteerin ja rahastonhoitajan roolit.
Helsingin rauhanyhdistyksen vuonna 1888 vahvistettujen sääntöjen mukaan rauhanyhdistys valitsee keskuudestaan yhdeksänjäsenisen johtokunnan, joka hoitaa juoksevat asiat. Johtokunta valitsee keskuudestaan puheenjohtajan, varapuheenjohtajan, rahastonhoitajan, kirjurin (sihteerin) ja muut toimijat tarpeen mukaan. Sääntöjen mukaan yhdistyksen tulee muun muassa hankkia ja ylläpitää sopiva rakennus toimintaansa varten.
Ruosterastas
Ruosterastas (Turdus naumanni) on aasialainen rastaisiin kuuluva varpuslintu. Linnun kuvaili ja nimesi Coenraad Jacob Temminck vuonna 1820.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 20–23 cm ja paino keskimäärin noin 77 grammaa, eli se on rastaaksi keskikokoinen, punakylki- ja laulurastaan kokoluokkaa. Lajista tunnetaan kaksi alalajia, jotka ovat erinäköisiä ja jotka toisinaan luokitellaan erillisiksi lajeiksi. Nimialalaji T. n. naumanni on yläpuolelta harmahtava ja alapuolelta punertavan ruskea tummemmin ruskein täplin. Sen pyrstö on punaruskea. Silmäkulmanjuova on ruskehtava. T. n. eunomus, myös ruostesiipirastaaksi sanottu, on päältä ruskea ja alapuolelta valkoinen mustin täplin. Pyrstö on tummanruskea ja silmäkulmanjuova valkoinen. Välimuotoja esiintyy runsaasti. Koiraat ovat hieman kirkkaamman värisiä kuin naaraat. Laulu muistuttaa punakylkirastaan laulua, ja siinä esiintyy maantieteellisiä murteita samoin kuin punakylkirastaalla.
Vanhoilla linnuilla on täydellinen sulkasato kesällä, nuorilla pääasiassa vain ruumiinhöyhenet käsittävä.
Esiintyminen
T. n. naumanni pesii Keski-Aasiassa, T. n. eunomus pohjoisempana Keski-Siperiasta Kamtšatkan niemimaalle. Se on muuttolintu, joka talvehtii Kiinan eteläosissa, Intiassa ja Kaakkois-Aasiassa. Suomessa laji on tavattu toistaiseksi kahdeksan kertaa: 23.10.1980 Hangossa, 17.5.1983 Kolarissa, 27.4.1988 Karjaalla, 19.–26.11.1994 Helsingissä, 17.–18.4.1999 Lappeenrannassa, 15.–17.11.2004 Enontekiöllä, 6.–19.12.2005 Kalajoella sekä 27.–30.12.2005 ja 15.1.2006 Raahessa.
Elinympäristö
Ruosterastaan elinympäristöjä ovat erilaiset avoimet ja pensaikkoiset metsät ja metsiköt, myös vuoristossa.
Lisääntyminen
Pesä on puussa ja munia on 3–5.
Ravinto
Kaikkiruokainen. Syö pääasiassa hyönteisiä ja muita selkärangattomia sekä marjoja ja hedelmiä.
Operaatio Maslenica
Operaatio Maslenica oli kroaattien tekemä hyökkäys Zadarin lähellä Kroatian sodassa 22. tammikuuta - 10. helmikuuta 1993. Tämä merkitsi kroaattien voimistumista ja propagandavoittoa kroaateille. Maslenican silta oli yhdysväylä Etelä- ja Pohjois-Kroatian välillä ja siksi strategisesti tärkeä kohde. Serbit olivat vallanneet Maslenican sillan syyskuussa 1991.
Kroaatit hyökkäsivät 22. tammikuuta 1993 Zadarin seuduilla. Kolmen päivän aikaana vallattiin 15 kylää Zadarin ympäristöstä. Niiden avulla syntyi kulkuyhteys Etelä-ja Pohjois-Kroatian välille.
YK:n turvallisuusneuvosto vaati kroaatteja vetäytymään valtaamiltaan alueilta 31. heinäkuuta 1993 mennessä, ja asetti alueelle 2000 rauhanturvaajaa. Kroatia ei päästänyt YK:n joukkoja kaikkialle mihin nämä halusivat.
Vaikka kroaatit valtasivat Maslenican sillan, he kykenivät rakentamaan ainoastaan tilapäisen ponttonisillan, jonka kautta kulki vain hieman liikennettä, sillä Maslenican sillan seutu ja Zemunikin lentokenttäkin olivat serbien tykkitulen alla.
Operaatio Maslenicaa pidetään sodan käännekohtana, sillä se oli kroaattien ensimmäinen merkittävä voitto serbeistä. Sillä oli suuri merkitys kummankin osapuolen joukkojen taisteluhengelle.
Kari Kuuva
thumb|upright|Kari Kuuva vuonna 1965. Kari Olavi Kuuva (20. helmikuuta 1946 Tampere – 21. marraskuuta 2018 Riihimäki ) oli suomalainen laulaja, säveltäjä ja sanoittaja.
Elämä
Tampereella syntyneen Kari Kuuvan perhe muutti Helsinkiin vuonna 1963 isän saatua uuden työpaikan. Hän opiskeli Helsingin Normaalilyseossa, mutta erosi koulusta jo seuraavana keväänä. Kuuva työskenteli mainospiirtäjänä soittaen Willy and The Wanderers -yhtyeessä ja laulaen folktriossa Raili Leppälän ja Riitta Forssin kanssa. Heidän kanssaan Kuuva julkaisi kaksi singleä, joista jälkimmäisen b-puoli ”Tango Pelargonia” nousi hitiksi vuonna 1964. Kuuvan yhtye julkaisi useita singlejä ja soitti muun muassa The Rolling Stonesin lämmittelijänä Yyterin juhannusjuhlilla 1965. Samalla hän teki myös kappaleita muille artisteille. Vuonna 1970 Kuuva esiintyi Tapio Suomisen esikoiselokuvassa Narrien illat yhdessä iskelmälaulaja Markku Suomisen kanssa. Ensimmäisen oman albuminsa hän julkaisi vasta 1974.
Kuuvan tekemiä menestyskappaleita ovat muun muassa Jarno Sarjasen levyttämät kantrikappaleet ”Nukkekoti” (1968) ja ”Pienen pojan haaveet” (1971) Sammy Babitzinin vuoden 1972 Syksyn sävel -voittokappale ”Daa-da daa-da” sekä Frederikin ”Jos jotain yrittää (Harva meistä on rautaa)” (1970). Myöhemmästä tuotannosta menestystä on saavuttanut esimerkiksi Meiju Suvaksen ”Pure mua” -hitin tekstisuomennos vuodelta 1991.
Kari Kuuva kuoli keuhkosyöpään marraskuussa 2018.
Anetta Kahane
pienoiskuva|Anetta Kahane vuonna 2016. Anetta Kahane (s. 1954 Berliini, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen toimittaja sekä Amadeu Antonio -säätiön perustaja ja puheenjohtaja.
Elämä
Anetta Kahane on toimittaja Max Kahanen ja taiteilija Doris Kahanen (o.s. Machol) tytär. Hänen vanhempansa joutuivat pakenemaan maasta Saksan kansallissosialistista hallintoa juutalais- ja kommunistitaustansa vuoksi. Hänen veljensä on elokuvaohjaaja Peter Kahane.
Ura
Kahane opiskeli latinalaisamerikkalaista kulttuuria ja toimi kääntäjänä.
Vuosina 1974–1982 Kahane työskenteli salanimellä Victoria valtion turvallisuudesta vastaavan ministeriön (Stasi) epävirallisina työntekijänä. Stasi-kortisto sisältää lähes 800 sivua tietoja Kahanesta.
Vuonna 1998 Kahane oli perustamassa äärioikestoväkivallan, rasismin ja anti-semitismin vastaista Amadeu Antonio -säätiötä, tullen säätiön puheenjohtajaksi. Vuodesta 2003 lähtien hän on ollut säätiön päätoiminen puheenjohtaja. Vuonna 2015 säätiö sai Saksan hallitukselta tehtävän karsia vihapuhetta Facebookista.
Kahane kirjoittaa kolumneja Berliner Zeitung ja Frankfurter Rundschau -lehtiin.
Wigan Athletic FC
Nousu Valioliigaan
Paikallinen urheiluvälinemiljonääri David Whelan osti 3. divisioonassa pelanneen seuran vuonna 1995. Hän ilmoitti silloin suurta huvitusta aiheuttaen aikovansa nostaa pikkuseuran valioliigaan. Kaudella 1997–1998 seura nousi 2. divisioonaan, mistä seura jatkoi matkaansa mestaruussarjaan vuonna 2003 Paul Jewellin alaisena. Kaudeksi 2005–2006 seura nousi mestaruussarjan toisena valioliigaan. Kaudella 2005–2006 Wigan sijoittui valioliigassa kymmenenneksi ja pääsi liigacupin loppuotteluun Millennium Stadiumille. Loppuottelun Wigan hävisi Manchester Unitedille 4–0. Keväällä 2013 Wigan voitti FA Cupin loppuottelussa Manchester Cityn 1–0 mutta putosi valioliigasta mestaruussarjaan. Välillä joukkue käväisi ykkösliigassakin mutta nousi takaisin mestaruussarjaan keväällä 2018.
James Nesbitt
James Nesbitt (s. 15. tammikuuta 1965) on pohjoisirlantilainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa draamasarjasta Rimakauhua ja rakkautta. Hän on ollut ehdolla Baftan ja Golden Globen saajaksi.
Vuonna 2002 Nesbitt esiintyi Ivan Cooperin roolissa Derryn vuoden 1972 verisen sunnuntain tapahtumiin pohjautuvassa Paul Greengrassin elokuvassa Bloody Sunday – verinen sunnuntai. Eräs toinen tunnettu elokuva, jossa hänet niin ikään on nähty, on Lottovoittaja Ned (1998). Nesbitt esittää kääpiö Bofuria Peter Jacksonin ohjaamassa Hobitti-elokuvatrilogiassa.
Nesbitt meni vuonna 1994 naimisiin puolisonsa Sonian kanssa. Parilla on kaksi lasta, Peggy (s. 1998) ja Mary (s. 2002). Nesbittistä tehtiin kesäkuussa 2003 Ulsterin yliopiston kunniatohtori.
Turborider
Turborider on Reckless Loven viides studioalbumi, joka julkaistiin 25. maaliskuuta 2022. Albumilta on julkaistu singlet ”Outrun” ”Eyes Of A Maniac”, sekä ”Turborider”. Albumin julkaisupäivää siirrettiin kuukaudella. Albumi ilmestyy yhtäaikaisesti CD:nä, vinyylinä sekä rajoitettuna erikoisboxina, joka sisältää muun muassa videopelin.
Jordi Tarrés
pienoiskuva|Jordi Tarrés (vasemmalla) vuonna 2014. Jordi Tarrés (s. 10. syyskuuta 1966) on espanjalainen trial-kuljettaja.
Tarrés voitti trialin maailmanmestaruuden seitsemän kertaa. Tätä saavutusta sivusi Ison-Britannian Dougie Lampkin vuonna 2003 ja sen ohitti 2010-luvulla espanjalainen Toni Bou. MM-osakilpailuvoittoja Tarrés saavutti yli 60.
Eric J. Serlachius
Eric Johan Serlachius (17. toukokuuta 1884 Viipuri – 22. syyskuuta 1936) oli suomalainen lakimies, joka toimi oikeusministerinä Kivimäen hallituksessa vuosina 1933–1936. Hallituksessa Serlachius edusti Ruotsalaista kansanpuoluetta. Serlachius erosi Kivimäen hallituksesta Helsingin yliopiston opetuskieltä koskeneiden kiistojen vuoksi ja hänen seuraajakseen oikeusministerinä tuli Emil Jatkola. Hän kuului Serlachiuksen sukuun. Hänen isänsä oli oikeusneuvos Julian Serlachius, äitinsä Paulina Emilia Söderhjelm ja sisarensa presidentin puoliso Gerda Ryti (o.s. Serlachius).
9th Wonder
9th Wonder (oik. Patrick Douthit, s. 15. tammikuuta 1975 Winston-Salem, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen hiphop-tuottaja.
Eric J. Serlachius
Erik Serlachius pääsi ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseota vuonna 1903. Hän opiskeli oikeustiedettä Helsingin ja Münchenin yliopistoissa ja valmistui lakitieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1910. Serlachius sai varatuomarin arvon 1913. Hän opiskeli vielä merioikeutta Lontoossa 1914.
9th Wonder
Hän on työskennellyt muun muassa Jay-Z, Destiny's Child ja Mary J. Blige kanssa.
Eric J. Serlachius
Serlachius toimi asianajajana Helsingissä ja hän oli asianajotoimisto Serlachius & Rydin toinen osakas. Serlachius perusti tämän toimiston vuonna 1914 yhdessä lankonsa Risto Rytin kanssa. Serlachius oli merioikeuslainsäädännön asiantuntija ja hän toimi Suomen Merenkulkuliiton sihteerinä ja oli jäsenenä ja sihteerinä merenkulkukomiteassa vuonna 1919. Serlachius oli myös sotasaalistuomioistuimen jäsenenä vuonna 1919. Hän oli Helsingin Asianajajayhdistyksen johtokunnan jäsen ja Suomen Vakuutus Osakeyhtiön johtokunnan puheenjohtaja.
Erik Serlachius kuoli Helsingissä Diakonissalaitoksella syyskuussa 1936 pitkällisen sairauden jälkeen. Hän oli naimisissa vuodesta 1916 Martha Burmeisterin kanssa ja heillä oli yksi lapsi.
9th Wonder
Elämäntarina
9th Wonder käyttää biiteissään yleensä vanhoja soul-sampleja (muun muassa Al Green ja Curtis Mayfield).
Philippe Sollers
Philippe Sollers, myös Philippe Diamant, alkuperäinen nimi: Philippe Joyaux, (28. marraskuuta 1936 Talence, Ranska – 5. toukokuuta 2023 ) oli ranskalainen kirjailija ja kriitikko.
Porvarillisessa kodissa syntynyt Sollers aloitti opintonsa Bordeaux’ssa ja jatkoi niitä Versailles’ssa ja kauppakorkeakoulussa Pariisissa. Hänen ensimmäinen teoksensa oli klassinen rakkausromaani Une curieuse solitude (1957).