cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
New York Mets
2009
Kauden 2008 jälkeen Mets vahvisti vaihtosyöttöosastoaan hankkimalla joukkueen lopettajaksi Francisco Rodriguezin, joka teki kaudella 2008 Los Angeles Angelsin riveissä MLB:n kausiennätyksen onnistuneissa ottelun lopetuksissa, joita Rodriguez keräsi 62 kappaletta. Tämän lisäksi, Mets hankki Rodriguezin "setup man":ksi (vaihtosyöttäjä jonka tarkoitus on syöttää kahdeksannessa vuoroparissa niukassa johtoasemassa) Seattle Marinersissa lopettajana pelanneen J.J. Putzin. Kuitenkin kausi meni Metsiltä todella huonosti, joukkue sijoittui divisioonassaan neljänneksi tuloksella 70-92. Tämän syynä oli lukuiset loukkaantumiset: kauden aikana loukkaantumisista kärsineitä Mets-pelaajia olivat Johan Santana, David Wright, John Maine, Jon Niese, Fernando Nieve, J.J. Putz, Billy Wagner, Brian Schneider, Carlos Delgado, Angel Pagan, Gary Sheffield, Oliver Perez, Ryan Church, Ramon Martinez, Alex Cora, Carlos Beltran sekä Fernando Martinez. Mets-pelaajille kirjattiin yli 1480 vuorokautta joiden takia pelaaja oli sivussa pelistä loukkaantumisen takia. Lukema oli MLB:n joukkueista suurin.
2010 -2012
Pelikausien 2009 ja 2010 välisellä tauolla Mets hankki aiemmin Boston Red Soxissa pelanneen free agent takakenttäpelaajan Jason Bayn. Kun kävi ilmi että Metsin sentteri Carlos Beltran joutuu olemaan alkukauden sivussa polvileikkauksen takia, Mets teki pelaajakaupan Los Angeles Angelsin kanssa, jossa Mets sai sentteri Gary Matthews Jr:n ja Angels Metsiltä vaihtosyöttäjä Brian Stokesin.
Pelikauden 2010 jälkeen Mets ilmoitti, ettei se jatka päävalmentaja Jerry Manuelin sopimusta, ja että myös  general manager Omar Minaya vapautetaan tehtävistään.
Saigonin kaunotar
Saigonin kaunotar on Victor Flemingin ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen draamaelokuva vuodelta 1932, jonka pääosissa ovat Clark Gable, Jean Harlow, Gene Raymond ja Mary Astor. Sivuosissa ovat muun muassa Donald Crisp ja Tully Marshall.
Elokuvan käsikirjoitti John Lee Mahin Wilson Collisonin samannimisen näytelmän pohjalta. Alkuperäistä näytelmää esitettiin New Yorkissa 2. tammikuuta 1928. Saigonin kaunotar sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 22. lokakuuta vuonna 1932 ja Suomeen elokuva tuli teattereihin esitykseen vajaat vuoden myöhemmin, 10. syyskuuta vuonna 1933. Elokuva on mustavalkoinen ja 83 minuutin mittainen. Tuotantoyhtiönä oli Metro-Goldwyn-Mayer. Saigonin kaunotarta nykyään pidetään klassikkona.
Juoni
Olosuhteet ovat karut Dennis Carsonin (Clark Gable) Indokiinassa sijaitsevilla (Vietnam) kumiplantaaseilla pölyävän kuivan monsuunituulen aikana. Viimeisin vene yläjuoksulta tuo Carsonille ei-tervetulleen vieraan: Vantinen (Jean Harlow), joka on lutka Saigonista. Vantine toivoo välttävänsä poliisia ja jäädä jonkun kautta maahan. Mutta Carson, alun perin mielenkiinnoton, pian antaa periksi Vantinen liialliselle viehätysvoimalle. Kun maanmittari Gary Willis (Gene Raymond) sairastuu malariaan ja hänen tyrmäävä vaimonsa Barbara (Mary Astor) ilmaantuu, sateet alkavat ja intohimo virrata kuin vesi...
Näyttelijät
200px|thumb|right|[[Jean Harlow elokuvan trailerissa.]]
Muuta
200px|thumb|left|Dennis Carson ([[Clark Gable), Guidon (Donald Crisp), "Mac" McQuarg (Tully Marshall) ja Vantine Jefferson (Jean Harlow)]]
Alun perin Greta Garbon olisi pitänyt näytellä Vantine Jeffersonin roolin, mutta käsikirjoitus koki äärimmäisen uudelleen kirjoituksen ja rooli uudelleenlaadittiin Jean Harlowille.
Saigonin kaunotar oli Metro-Goldwyn-Mayerin yksi suurimmista kassamagneeteista ilmestymisvuonnaan Grand Hotelin, Punatukkaisen Lillin ja Sinun tahtosi mukaan ohella.
Elokuva uudelleenfilmatisointiin vuonna 1953 nimellä Mogambo, jonka ohjasi John Ford ja pääosissa ovat myös Clark Gable, joka näyttelee saman roolin 21 vuoden jälkeen, Ava Gardner, joka näyttelee Harlowin roolin, sekä Grace Kelly, joka näyttelee Astorin roolin. Saigonin kaunotar oli toinen kuudesta Harlowin ja Gablen yhteistyöstä.
Vuonna 2006 Saigonin kaunotar valittiin "kulttuurisesti, historiallisesti tai esteettisesti merkittävänä" elokuvana säilytettäväksi Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Film Registryssä.
Neuvostoliiton jalkapallon mestaruussarja
Neuvostoliiton jalkapallon mestaruussarja oli Neuvostoliiton jalkapallon korkein sarjataso. Sarjaa pelattiin vuosina 1936–1991.
Gardnerin oireyhtymä
Gardnerin oireyhtymä on autosomissa dominantisti periytyvä sairaus, jonka piirteisiin lukeutuvat paksusuolen polyypit. Oireisto aiheuttaa lisäksi muun muassa osteoomia, fibroomia, epidermaalikystia ja ylimääräisiä hampaita. Sairauden aiheuttaa APC-geenin mutaatio. Se on familiaalisen adenomatoottisen polypoosin tyyppi.
Gardnerin oireyhtymään liittyvistä polyypeista tulee lähes varmasti pahanlaatuisia. Yhdellä ihmisellä miljoonaa kohden todetaan oireisto. Toteamishetkellä potilaat ovat keskimäärin 22-vuotiaita.
Sani Ylitalo
Pääasiassa laitapuolustajana pelanneen Ylitalon ura SM-sarjassa alkoi Kontulan Urheilijoista. Hän voitti Kontussa Suomen cupin 1995. Ylitalo siirtyi kaudeksi 1996 Puistolan Urheilijoihin, jossa hän pelasi neljä seuraavaa kautta ja voitti cupin 1996. Kaudeksi 2000 Ylitalo siirtyi Helsingin Jalkapalloklubiin. Hän voitti HJK:ssa kaksi mestaruutta 2001 ja 2002 sekä cupin 2000 ja 2002. Hänet valittiin myös ensimmäisellä HJK-kaudellaan vuonna 2000 vuoden parhaaksi naispelaajaksi. Ylitalo pelasi HJK:ssa kauteen 2004 asti, minkä jälkeen hän on pelannut SM-sarjassa vielä FC Espoon riveissä.
Maajoukkueessa Ylitalo pelasi vuosina 1996–2002 yhteensä 45 maaottelua.
Tulienkeli
Tulienkeli on Sergei Prokofjevin viisinäytöksinen ooppera (op. 37). Se on sävelletty vuosina 1919–1927 ja esitetty ensimmäistä kertaa 25. marraskuuta 1954 Pariisin Théâtre des Champs-Elysées'ssa Charles Bruckin johdolla. Libreton oopperaansa teki säveltäjä itse Valeri Brjusovin romaanin pohjalta.
Elina Ikonen
Elina Maria Ikonen (s. 26. lokakuuta 1961 Helsinki) on solu- ja kehitysbiologian professori Helsingin yliopiston biolääketieteen instituutissa (Medicum). Hän oli akatemiaprofessori vuosina 2010–2019. Hänen tutkimusryhmänsä on tehnyt merkittäviä tieteellisiä läpimurtoja kolesterolitutkimuksen parissa. Professori Ikonen johtaa Suomen Akatemian kalvotutkimuksen huippuyksikköä.
Asetelma (Juhani Linnovaara)
Asetelma on taiteilija Juhani Linnovaaran (s. 1934) vuonna 1955 maalaama öljytyö kankaalle. Kooltaan työ on 81 × 70 cm. Ateneumin taidemuseo osti maalauksen kokoelmiinsa vuonna 1956.
Taide on Juhani Linnovaaralle väline merkitä muistiin kokemuksia ja arvoituksellisia asioita. Hänen mukaansa "Kangas, jota maalaan on kuuntelija, joka jaksaa kuunnella alitajuntani puhetta". Linnovaara tekee maalauksensa vanhojen mestareiden tapaan, käyttämällä huolellista alusmaalausta ja lukuisia läpikuultavia värikerroksia. Kuvamaailmassa näkyy jälkiä isä ja poika Brueghelinistä, Hieronymus Boschista ja Ingresistä. Hän teki 1954 opintomatkan Hollantiin, Belgiaan, Ranskaan ja Saksaan. Varsinkin Linnovaaran varhaistuotantoon matka vaikutti paljon.
Lähteet
Huusko, Timo: Juhani Linnovaara: Asetelma. Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s. 110.
Zakamenskin piiri
thumb|250px|Zakamenskin piiri Burjatian kartalla. Zakamenskin piiri on kunnallinen itsehallintoalue Burjatian tasavallassa Venäjällä. Piirin pinta-ala on 15 320 neliökilometriä. Asukkaita on 30 200 henkeä (vuonna 2009).
Zakamenskin piiri sijaitsee Burjatian lounaisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Tunkan piiriin ja Irkutskin alueeseen, koillisessa Kabanskin ja idässä Džidan piireihin sekä etelässä ja lännessä Mongoliaan.
Pinta-alasta 60 % on metsää. Hyötykaivannaisia ovat kulta, volframi, kivihiili sekä erilaiset koru- ja päällystyskivet.
Piiriin kuuluu Zakamenskin kaupunki ja 23 maalaiskuntaa: Bajangol, Bortoi, Burgui, Dalahai, Duturul, Hamnei, Haratsai, Holtoson, Hurtaga, Hužir, Jehe-Tsakir, Jengorboi, Mihailovka, Myla, Nurta, Sanaga, Šara-Azarga, Tsagan-Morin, Tsakir, Ulektšin, Ulentui, Ust-Burgaltai ja Utata. Hallinnollinen keskus on Zakamensk, josta on 450 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Ulan-Udeen.
Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 63 % asukkaista on burjaatteja, 34 % venäläisiä ja 1 % saksalaisia. Piirin väestöstä 43,5 % asuu Zakamenskin kaupungissa.
Seudulla on metalli-, polttoaine-, metsä-, puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta. Tärkeimmät yritykset ovat kullan ja volframin tuotantoa sekä puunhankintaa- ja jalostusta harjoittava OOO Zakamensk sekä terästä, valurautaa ja pronssia valmistava OOO Liteištšik. Maatalous tuottaa maitoa, lihaa, viljaa, perunaa ja vihanneksia. Mongolian vastaiselle rajalla rakennetaan Ainek-Golin raja-asemaa, jonka odotetaan avaavan uusia mahdollisuuksia matkailuelinkeinon kehittämiseen.
Piirissä toimii ammattikoulu ja kaksi musiikkikoulua.
Paikallislehtenä ilmestyy Znamja truda (”Työn lippu”) ja sen burjaatinkielinen liite Ažalai tug.
Erämaan turvissa
Erämaan turvissa (mainostettiin myös nimillä Naisen tähden, Tundra–Valse Triste sekä Oliko hän vakoilija?) on vuonna 1931 valmistunut suomalais-saksalainen elokuva, jonka ovat ohjanneet saksalainen paroni Friedrich von Maydell sekä suomalaiset Kalle Kaarna ja Carl von Haartman. Elokuvan ensi-ilta oli 19. lokakuuta 1931 Kino-Palatsi-teatterissa Helsingissä.
Vuoteen 1913 sijoittuvassa elokuvassa Bernhard Goetzken esittämä venäläisupseeri pelastaa ohranan takaa-ajaman anarkistin Vera Maretskajan (Hanna Taini) Helsingin kadulta. Heidän välilleen syntyy romanssi, mutta ohrana pidättää upseerin ravintolaillan aikana ja hänet karkotetaan Siperiaan syytettynä vallankumouksellisten avustamisesta.
MV Acavus
MV Acavus oli vuonna 1934 vesillelaskettu Royal Dutch Shellin öljytankkeri. Alus oli yksi yhdeksästä yhtiön tankkerista, jotka muutettiin toisen maailmansodan aikana MAC-alukseksi. Nämä alukset muodostivat Kuninkaallisen laivaston Rapana-luokan.
Valmistus
Lontoolainen Anglo Saxon/Shell Petroleum Company tilasi aluksen Workman Clark and Companyltä Belfastista, missä köli laskettiin telakkanumerolla 536. Alus laskettiin vesille 24. marraskuuta 1934 ja valmistui tammikuussa 1935.
Historia
Alus aloitti öljyn kuljettamisen Royal Dutch / Shell Linen lipun alla. Alus muutettiin Falmouthissa MAC-alukseksi, ja se aloitti muutostöiden jälkeen palveluksen lokakuussa 1943.
Aluksella ei ollut lentokonehangaaria, ja se kykeni edelleen kuljettamaan myös rahtia, vaikka se palvelikin laivaston aluksena. Aluksella palvellut lentokonehenkilöstö ja huoltohenkilöstö olivat ainoat laivaston miehet.
Sodan päätyttyä alus palautettiin alkuperäiseen asuunsa, minkä jälkeen se palveli romuttamiseensa saakka tankkerina. Alus nimettiin vuonna 1963 Iacraksi. Se romutettiin vuonna 1963 Italiassa.
Mäkivirvilä
Mäkivirvilä (Vicia tetrasperma) on hernekasveihin kuuluva yksivuotinen ruohokasvi.
Mäkivirvilän ohut ja rento varsi kasvaa 15–70 senttimetriä pitkäksi. Lehdissä on 3–5 paria kapeita lehdyköitä ja niiden kärki on kärheksi muuntunut. Kukintona on pitkäperäinen terttu, jossa on yhdestä kolmeen pientä vaaleanvioletin väristä kukkaa. Palko on yleensä nelisiemeninen. Peltovirvilä (Vicia hirsuta) muistuttaa melko paljon mäkivirvilää.
Suomessa mäkivirvilä on yleinen maan lounaisosassa, etelärannikolla ja Ahvenanmaalla. Muualla se on harvinainen.
Aiheesta muualla
thumb|vasen|Mäkivirvilän kukka.
Saaren vaakuna
thumb|150px|Saaren vaakuna Saaren vaakuna oli Saaren kunnan tunnus. Vaakunan apilat ja puulapion kärki viittaavat maatalouteen, johon viljelysmaat on saatu suurelta osin erämaista raivaamalla järvenlaskulla. Tähän viittaa myös vaakunan kilven väri.
Vaakunan selitys kuuluu seuraavasti: ”Sinisessä kentässä hopeinen varreton puulapio kärki alaspäin. Saatteena lakioittain kolme hopeista apilanlehteä.” Vaakunan on suunnitellut Erkki Paakkinen, ja Saaren kunnanvaltuusto hyväksyi sen 28. helmikuuta 1959. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 20. toukokuuta samana vuonna.
Michelle Monaghan
Michelle Lynn Monaghan (s. 23. maaliskuuta 1976 Winthrop, Iowa) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan roolisuorituksistaan elokuvissa Kiss Kiss, Bang Bang (2005), Vaarallinen tehtävä III (2006), Gone Baby Gone (2007), Rakastunut bestman (2008), Eagle Eye (2008), Source Code (2011) ja televisiosarjassa True Detective (2014). Monaghanilla on myös pieni rooli elokuvassa Mission: Impossible - Ghost Protocol (2011).
Monaghan opiskeli journalismia Chicagossa, mutta alkoi tehdä mallin töitä opintojensa ohessa ja työskenteli Milanossa, Singaporessa, Tokiossa ja Hongkongissa jättäen opinnot lopulta kesken. Hän muutti New Yorkiin voidakseen keskittyä näyttelijänuraansa.
Monaghanin läpimurtorooli oli tv-sarjassa Käytäväpeliä (Boston Public) vuonna 2002.
Yksityiselämä
Monaghan tapasi australialaisen taiteilija Peter Whiten vuonna 2000 ja he avioituivat New Yorkissa vuonna 2005. Heillä on vuonna 2008 syntynyt tytär ja vuonna 2013 syntynyt poika.
Stephen Sulyk
Stephen Sulyk (2. lokakuuta 1924 – 6. huhtikuuta 2020 ) oli ukrainalaissyntyinen Yhdysvalloissa uransa tehnyt Ukrainan kreikkalaiskatolisen kirkon arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 14. kesäkuuta 1952 ja nimitettiin Philadelphian ukrainalaiskatolisen arkkieparkian johtoon 29. joulukuuta 1980.
Josyf Ivanovycè Slipyj vihki Sulykin piispaksi 1. maaliskuuta 1981. Sulyk jäi eläkkeelle 29. marraskuuta 2000. 5. huhtikuuta 2020 hänet vietiin sairaalaan covid-19:n vuoksi, ja hän kuoli seuraavana päivänä.
Esa Ojala
thumb|Esa Ojalan juliste, 1984. Esa Ojala (s. 19. helmikuuta 1948 Helsinki) on suomalainen graafinen suunnittelija. Ojala on yksi palkituimmista suomalaisista graafikoista ja suunnitellut monia julisteita, liikemerkkejä ja logoja. Hän on työskennellyt ennen oman toimiston perustamista muun muassa Marimekossa 1976–1982. Asko Kekkosen kanssa hänellä oli muotoilutoimisto Alform Oy 1984–1988 ja Kyösti Variksen kanssa Varis & Ojala Oy 1988–1999. Sittemmin hän on ollut osakkaana ja suunnittelujohtajana Incognitossa. Lisäksi hän on toiminut luennoitsijana ja ollut mukana alan kehittämisessä muun muassa Valtion muotoilutoimikunnassa ja Grafiassa. Hän on pitänyt töistään useita näyttelyjä.
Ojala on käynyt Hausjärven lukion ja valmistunut Lahden Muotoiluinstituutista 1970-luvulla ja Taideteollisesta korkeakoulusta 1990 taiteen maisteriksi.
Aker Solutions
Aker Solutions ASA (ent. Aker Kværner) on norjalainen insinööri- ja rakennuspalvelu- sekä teknologiayritys, joka toimii noin 30 maassa. Sen toimialoja ovat öljy- ja kaasuteollisuus, metallinjalostus ja kemia, kaivostoiminta ja metalli, sekä energiantuotanto. Yhtiön pääomistaja on holding-yhtiö Aker 40,27 % osuudella. Akerin pääosakas puolestaan on ollut vuodesta 1996 lähtien liikemies Kjell Inge Røkke, joka omistaa yhtiöstä 66,66 % ja käyttää siten pääasiallista määräysvaltaa myös Aker Solutionsissa.
Historia
Kværner Brug perustettiin Oslossa 1853. Se aloitti yhteistyön Myrens Verkstedin kanssa 1922, jolloin yritykset jakoivat vesivoima- ja sellukoneiden valmistuksen keskenään. Kværner Brug keskittyi vesivoimaan, Myrens Verksted liittyi yhteistyöhön norjalais-ruotsalais-suomalaista Kamyr yhteistyöyritystä, joka oli sellun- ja paperinvalmistuslaitteiden valmistuksen edeltäjä Aker Kværnerissä.
Vuonna 1943 Kværner ja Myren hankkivat yhdessä Thunes Mekaniske Verkstedin osakekannan. Vuonna 1960 Kjell Langballe, Kværner Brugin johtaja, tuli kaikkien yritysten johtajaksi ja yhteinen holding-yhtiö Kværner Industries a.s. perustettiin joulukuussa 1967. Tällöin konserni koostui 10 norjalaisesta yrityksestä ja siinä oli 3 200 työntekijää, 385 miljoonan kruunun liikevaihdolla. Kværner on ollut listattuna Oslon pörssissä vuodesta 1967.
Yrityksen ensimmäinen telakka oli Mossissa, josta ensimmäinen Kværner kaasutankkeri valmistui 1965. Nestemäistä maakaasua kuljettavia tankkereita valmistettiin Mossissa ja Stavangerissa 1973–1977. Sittemmin yritys hankki Govanin telakan Glasgowsta, Skotlannista 1988, norjalaisen Klevenin 1990, suomalaisen Masa-Yardsin 1991 ja saksalaisen Warnow Werftin 1992. Vuoteen 1996 mennessä yritys oli myös merkittävä kaasutankkereiden ja kylmäkuljetuslaivojen omistaja.
Kværner Engineering aloitti toimintansa 1960-luvun lopulla ja siitä tuli merkittävä öljynporauslauttojen ja -teknologian tuottaja, toimipisteinään muun muassa Egersund ja Stavanger. Sellun- ja paperinvalmistuslaitteiden valmistus jatkui Kamyr-yhtiöissä vuoteen 1990, jolloin se jaettiin Kværnerin ja A. Ahlström Osakeyhtiön kesken, jolloin Kværner Pulp & Paper tuli omaksi liiketoiminta-alueekseen. Tästä toimialasta tuli myöhemmin osa Kværner Pulping & Power -divisioonaa, jonka suomalainen Metso Oyj osti Aker Kvaerneriltä vuonna 2006. Itävaltalainen Andritz AG puolestaan hankki omistukseensa A. Ahlström Osakeyhtiön sellunvalmistuslaiteliiketoiminnan.
Vuonna 1996 yhtiö hankki englantilaisen Trafalgar Housen ja vahvisti asemiaan kansainvälisenä insinööritoimijana. Yhtiön kansainvälinen pääkonttori muutti Lontooseen samana keväänä. Lukuisten hankintojen seurauksena yhtiön rakenne pirstoutui ja synergiaetuja oli vähän. 1999 konserni alkoi myydä monia yhtiöitään, mutta siitä huolimatta yritys ajautui likviditeettikriisiin elokuussa 2001. Heinäkuussa 2000 norjalainen Aker Maritime ASA oli ostanut 26 % Kværner ASA:n osakkeista. Marraskuussa 2001 yritykset tekivät keskenään mittavia talousjärjestelyjä, joiden tuloksena oli jälleen taloudellisesti vahva Kværner, joka keskittyi neljään liiketoiminta-alueeseen. Konserni omaksui Aker Kværner -nimen syksyllä 2002. Se listautui Oslon pörssiin 2. huhtikuuta 2004. Vuonna 2008 konsernin rakenne keskittyi neljään liiketoiminta-alueeseen: Energy Development & Services, Subsea, Products & Technologies ja Process & Construction.
Hedvig von Numers
pienoiskuva|200px|Hedvig von NumersHedvig Constantia Fredrika von Numers, o.s. Ehrenstam (18. lokakuuta 1830 Karlskrona, Ruotsi – 24. syyskuuta 1863 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija joka asui myös jonkin aikaa Suomessa.
Hedvig von Numersin isä oli valtioneuvos J. F. Ehrenstam. Hän meni naimisiin 1858 Suomen senaatin protokollasihteeri Karl Johan Oskar von Numersin kanssa ja muutti sitten asumaan Helsinkiin.
Von Numersin kirjallinen tuotanto koostui näytelmistä, novelleista ja romaaneista.
Luettelo 1960-luvun suomalaisista elokuvista
Luettelo Suomessa tuotetuista elokuvista julkaisuvuoden mukaan. Aakkosellisesta luettelosta elokuvista katso Luokka:Suomalaiset elokuvat.
Luettelo Portugalin laivaston apualuksista
Luettelo Portugalin laivaston apualuksista sisältää Portugalin laivaston apualukset.
Muita:
Peltovirvilä
Peltovirvilä (Vicia hirsuta, syn. Ervilia hirsuta) on hernekasveihin kuuluva yksivuotinen ruohokasvi. Pohjoismaissa ja Suomessa laji on tavallinen peltorikkakasvi.
Peltovirvilän hento varsi kasvaa 15–60 senttimetriä pitkäksi. Sen kukinto on terttu, jossa on kahdesta kuuteen pientä, sinistä tai valkoista kukkaa. Palot ovat 6–10 millimetriä pitkiä ja kaksisiemenisiä. Laji muistuttaa mäkivirvilää (Vicia tetrasperma).
Suomessa peltovirvilä on yleinen tai melko yleinen maan etelä- ja keskiosassa noin Oulun korkeudelle. Yleisimmin sitä tavataan Ahvenanmaalla.
Färgelanda
Färgelanda on samannimisen Färgelandan kunnan keskustaajama Länsi-Ruotsissa, Länsi-Götanmaan läänissä. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 1 894 asukasta.
TomTom
thumb|170px|right|TomTom ONE thumb|right|170px|TomTom Navigator 6
TomTom N.V. on hollantilainen autojen ja moottoripyörien GPS-satelliittien signaaliin ja sähköisiin karttoihin perustuvia paikannuslaitteita kehittävä ja valmistava − alallaan Euroopan suurin − yhtiö.
TomTomin pääkonttori on Amsterdamissa. Vuonna 1991 perustetulla yhtiöllä on lähes 5 000 työntekijää. Yhtiötä johtaa yksi pääomistajista Harold Goddijn. TomTomin liikevaihto on ollut laskussa, sillä liikevaihto oli vuonna 2016 1,0 mrd. euroa sen oltua vuonna 2009 noin 1,5 mrd. euroa.
Vuonna 2008 TomTom osti digitaalisia karttoja tekevän Tele Atlas -yhtiön 2,9 miljardilla eurolla.
The Gamechangers
The Gamechangers on BBC:n tuottama dokumentinomainen draamaelokuva, joka kertoo Grand Theft Auto -pelisarjan kehityksestä ja pelisarjaan liittyvistä oikeustapauksista.
Borja Valero
Borja Valero Iglesias (s. 12. tammikuuta 1985 Madrid, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän pelasi toistakymmentä vuotta ammattilaisena Espanjassa, Englannissa ja Italiassa, viimeksi Internazionalessa ja Fiorentinassa. Vuonna 2021 hän ilmoitti lopettavansa ammattilaisuransa ja siirtyi amatööritasolla pelaavaan italialaiseen CS Lebowskiin. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura
Valero on Real Madridin kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa 25. lokakuuta 2006 Espanjan cupin ottelussa Écijaa vastaan. Valero pääsi kentälle myös Mestarien liigan ottelussa ukrainalaista Dynamo Kiovaa vastaan. Enempää vastuuta Valero ei edustusjoukkueessa saanut.
Elokuussa 2007 Valero teki viisivuotisen sopimuksen Mallorcan kanssa. Hän teki ensimmäisen maalinsa maan pääsarjassa 9. maaliskuuta 2008 kotiottelussa Recreativoa vastaan. 4. huhtikuuta 2008 hän teki toisen maalinsa kasvattajaseuraansa vastaan.
22. elokuuta 2008 Valero siirtyi 7 miljoonan euron siirtosummalla Englannin mestaruussarjan voittaneeseen West Bromwich Albioniin. Hän teki joukkueen kanssa nelivuotisen sopimuksen. Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa neljä päivää myöhemmin liigacupin ottelussa Hartlepool Unitedia vastaan.
Juuri ennen kesän 2009 siirtoikkunan umpeutumista Valero palasi takaisin Mallorcaan kauden 2009–2010 kattaneella lainasopimuksella. 13. syyskuuta 2009 hän teki Mallorcan seurahistorian 1 000:nnen pääsarjamaalin 1–1-tasapeliin päättyneessä ottelussa Villarrealia vastaan.
Maajoukkueura
Valero kuului Espanjan alle 19-vuotiaiden maajoukkueeseen, joka voitti Euroopan-mestaruuden vuonna 2004. Hän teki Turkkia vastaan pelatun loppuottelun ainoan maalin. Ensimmäisen kutsunsa Espanjan A-maajoukkueeseen Valero sai lokakuussa 2010. Ensiesiintymisensä hän teki lopulta 4. kesäkuuta 2011 pelatussa ystävyysottelussa Yhdysvaltoja vastaan.
Air BC
pienoiskuva|Yhtiön BAe-146-200-lentokone Air BC on entinen lentoyhtiö, jonka kotipaikka sijaitsi Brittiläisessä Kolumbiassa. Air Canada Jazz sulautti yhtiön itseensä ostamalla koko osakekannan, ja Air BC lopetti toimintansa 27. maaliskuuta 2002.
Historia
Lentoyhtiön perusti vuonna 1980 Jim Pattison Group yhdistämällä useita Kanadan länsirannikolla sijaitsevia paikallisia lentoyhtiöitä, kuten Canadian Air Transit, Flight Operation, Gulf Air Aviation, Haida Airlines, Island Airlines, Ominecca Air, Pacific Coast Air Services ja West Coast Air Services. Yhtiöiden laivasto koostui pääasiassa sulatetuilta yhtiöiltä perityistä De Havillandin koneista, DHC-6 Twin Otter:eistä ja joistakin vesilentokoneista. Vuonna 1983 laivasto sai täydennystä DCH-7 Dash-7 -koneista. Vuonna 1988 yhtiö hankki omistukseensa ensimmäiset suihkukoneet, tilattujen BAe 146-200 koneiden saavuttua. Vuonna 1986 laivastoa täydennettiin DHC-8 Dash 8-100 -koneilla.
Vuonna 1987 Air Canada sai haltuunsa 85% yhtiön osakekannasta ja teki yhtiöstä paikallisen kumppaninsa. Maaliskuussa 1995 Air Canada lunasti loputkin yhtiön osakkeista. Samana vuonna yhtiö täydensi laivastoaan uusilla DHC-8 Dash 8-300 -koneita. Tammikuussa 2001 Air Canadan täysin omistama uusi yhtiö Air Canada Regional perustettiin yhdistämällä neljä paikallista lentoyhtiötä: Air BC, Air Nova, Air Ontario ja Canadian Regional Airlines. Yhdistäminen saatiin päätökseen vuonna 2002 ja samalla yhtiön nimi muutettiin Air Canada Jazziksi.
Tracker (yritys)
Tracker Oy valmistaa ja myy paikannuslaitteita ja -ohjelmistoja.
Yhtiö aloitti vuonna 1977 metsästyskoirien paikantamiseen tarkoitettujen radiotaajuuspaikantimien valmistamisen. Nykyisin yritys valmistaa niiden lisäksi GPS-satelliittipaikannukseen perustuvia laitteita sekä matkapuhelimissa toimivia paikannus- ja karttaohjelmistoja.
Trackerin pääkonttori on Oulunsalossa.
Gueïda Fofana
Gueïda Fofana (s. 16. toukokuuta 1991 Le Havre, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edusti ensin kotikaupunkinsa Le Havre -seuraa ja sitten kuusi vuotta Lyonia. Pelipaikaltaan Fofana oli puolustava keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura
Fofana on ranskalaisen ES Mont-Gaillardin kasvatti. Ammattilaisuransa hän aloitti Le Havressa, jossa pelasi ensimmäisen Ligue 2 -ottelunsa 18. elokuuta 2009, kun Le Havre hävisi vieraissa Toursille 0–2. Fofana nousi heti joukkueen runkopelaajaksi pelaten kaudella 2009–2010 yhteensä 30 ja seuraavalla kaudella 34 sarjaottelua. Kesällä 2011 Ligue 1:ssä pelaava Lyon hankki Fofanan 1,8 miljoonalla eurolla.
Tauko venyi lopulta vuoden mittaiseksi, sillä heinäkuussa Fofana mursi nilkkansa ja palasi kentille vasta maaliskuussa 2015. Kaudella 2014–2015 hän pelasikin vain kaksi pääsarjaottelua toukokuussa 2015. Kesällä 2015 Fofana loukkaantui uudelleen, ja pohjelihasvamma piti hänet sivussa lähes koko kauden 2015–2016 syyspuoliskon. Fofana ehti tehdä paluun kentille Lyonin kakkosjoukkueessa CFA:ssa, mutta tammikuussa 2016 hän loukkasi jälleen pohkeensa.
Maajoukkueura
Fofana on edustanut Ranskaa kaikissa maajoukkueikäluokissa alle 16-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän oli voittamassa alle 19-vuotiaiden EM-kultaa kotikisoissa 2010 ja oli mukana myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Kolumbiassa 2011, jossa Ranska hävisi pronssiottelun. Fofana pelasi EM-kilpailuissa neljä ja MM-kilpailuissa seitsemän ottelua. Hän teki MM-kisoissa maalin Etelä-Koreaa ja Nigeriaa vastaan.
Saavutukset
Lyon
Ranskan maajoukkue
Khalid Fuhami
Khalid Fuhami (, s. 25. joulukuuta 1972 Casablanca, Marokko) on marokkolainen maalivahtivalmentaja ja entinen jalkapallomaalivahti.
Valmennusura
Fuhami nimitettiin toukokuussa 2014 Marokon maajoukkueen maalivahtivalmentajaksi.
Steven Saylor
Steven Saylor (s. 1956) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hänet tunnetaan antiikin Roomaan sijoittuvasta Roma Sub Rosa -salapoliisisarjastaan, josta on suomennettu kolme osaa. Englanniksi sarjasta on julkaistu 13 osaa.
Roma Sub Rosa -sarjan fiktiivinen päähenkilö on salapoliisi Gordianus Etsijä (eng. Gordianus the Finder), joka joutuu rikoksia selvittäessään tekemisiin muun muassa seuraavien henkilöiden kanssa: Sulla, Cicero, Julius Caesar ja Kleopatra.
Patty Schnyder
Vasenkätinen Schnyder aloitti ammattilaisuransa vuonna 1994. Hän voitti urallaan yksitoista WTA-turnausta kaksinpelissä ja viisi turnausta nelinpelissä sekä 3 ITF-kiertueen kaksinpeliturnausta. Grand Slam -turnauksissa hän ylsi kerran välieriin, Australian avoimissa 2004, jolloin hän hävisi Kim Clijstersille eräluvuin 2–6, 6–7(2). Puolivälieriin hän ylsi Australian avoimissa 2005 ja 2006, Ranskan avoimissa 1998 ja 2008 sekä Yhdysvaltain avoimissa 1998 ja 2008. Wimbledonissa hän ylsi parhaimmillaan neljännelle kierrokselle vuonna 2007.
Schnyderiä valmensi Rainer Hoffmann ja hänen uransa paras sijoitus maailmanlistalla oli seitsemäs. Nelinpelissä hän oli parhaimmillaan listan sijalla 15. Schnyder asuu Baechissa Sveitsissä.
Schnyder ilmoitti uransa lopettamisesta Ranskan avoimissa 2011.
Bathurstinsaari
Bathurstinsaari on saari Nunavutissa pohjoisessa Kanadassa. Se kuuluu Kuningatar Elisabetin saariryhmään. Saaren pinta-ala on noin 16 042 km² ; se on 54. suurin saari maailmassa ja 13. suurin Kanadassa. Korkeuserot ovat pieniä ja suurin osa saaresta on alle 330 m merenpinnasta. Korkein huippu on Arctic Cordillera -vuorijonon sivuhaaran Stokes Rangen Stokes Mountain (412 m). Saarella ei ole pysyvää asutusta. Maaperä on parempilaatuista kuin muilla alueen saarilla, tämän vuoksi saaren biomi on näitä saaria monipuolisempi.
Saaren itärannikolla sijaitsevassa Brooman Point Village kylässä on tutkimusten mukaan ollut asutusta nykyistä lämpimämmällä ajanjaksolla, 2000-luvulla eaa. paikalla asui Dorsetin kulttuuriin edustajia. Kaivauksissa on löydetty heidän tekemiään kivisiä laatikoita ja kaiverretuja ihmis ja eläinhahmoja. Viimeiset havainnoit heistä on noin vuoden 1 tienoilta. Samalla paikalla asui 900–1200-luvuilla Thulen kulttuurin edustajia. Thule kansan rakentajat rakensivat kylän Dorsetien asuinpaikan päälle, suurin osa alkuperäisista Dorsetien esineistä säilyi ikiroudassa nykypäivän tutkijoille. Toisinpaikoin Thule rakennusten seinät oli tehty valaanluista ja Dorsetien hylkäämistä puuosista sekä heidän kaivertamistaan sarvista, yhdistäen osia molemmista kulttuureista.
Ensimmäisenä eurooppalaisena saaren löysi vuonna 1819 William Edward Parry, joka nimesi saaren Britannian siirtomaa- ja sotaministerin Henry Bathurst, Bathurstin 3. jaarlin mukaan (1812–1827).
Saarelle on perustettu jääkarhujen suojelualue Polar Bear Pass ja sinne suunnitellaan uutta Tuktusiuqvialuk National Park -luonnonpuistoa.
Maapallon magneettinen pohjoisnapa liikkui saaren yli etelästä pohjoiseen 1960–1970-luvuilla.
A Very Silent Night
A Very Silent Night on Uudessa-Seelannissa joulukuussa 2007 julkaistu single. Single sisältää ihmisen kuulemisalueen yläpuolella olevia ääniä. Singleä mainostetaankin koirille suunnatuksi sloganilla "a song dogs can hear".
Singlellä kerättiin varoja Royal New Zealand Society for the Prevention of Cruelty to Animals (SPCA) -eläinsuojelujärjestölle ja kappale nousi Uuden-Seelannin singlelistan ykköseksi 24. joulukuuta 2007. Kappaleen musiikkivideolla esiintyy uusiseelantilainen räppäri Dei Hamo.
Remes
Remes on suomalainen sukunimi. Nimi on nykyisin 1 706 henkilöllä. Tunnettuja nimenkantajia ovat:
Elävää musiikkia
Elävää musiikkia on Ismo Alanko Säätiön toinen live-albumi, ja kaikkiaan viides albumi. Se julkaistiin vuonna 2004.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Ismo Alanko, ellei toisin mainittu. Kaikki kappaleet sovittanut Ismo Alanko Säätiö.
Paolo Giglio
Paolo Giglio (20. tammikuuta 1927 Valletta, Malta – 6. maaliskuuta 2016 ) oli roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hän loi uran kirkon diplomaattisissa tehtävissä.
Giglio sai pappisvihkimyksensä 12. huhtikuuta 1952, ja hänet nimitettiin Tyndariin titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi nuntiukseksi Nicaraguaan 4. huhtikuuta 1986. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Pier Luigi Celata, jota avustivat Joseph Mercieca ja Nikol Joseph Cauchi.
Giglio sai 25. maaliskuuta 1995 nimityksen apostoliseksi nuntiukseksi Egyptiin, ja hän toimi tässä tehtävässä, kunnes jäi eläkkeelle 5. helmikuuta 2002.
Ron Silver
Ronald Arthur ”Ron” Silver (2. heinäkuuta 1946 – 15. maaliskuuta 2009) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja, tuottaja ja poliittinen aktivisti. Hän kuoli kurkkusyöpään.
Elokuvat
Silver näytteli muun muassa Alan Dershowitzia elokuvassa Onnen kulissit, ja skitsofreenista tappajaa elokuvassa Kylmää terästä.
Euroopanpiikkiherne
Euroopanpiikkiherne eli piikkiherne (Ulex europaeus) on hernekasveihin kuuluva talvivihanta piikkinen pensas. Se kasvaa 0,5–1,5 metriä korkeaksi. Pensaan oksat ovat uurteisia ja karvaisia. Piikit ovat usein haarovia. Lehdet ovat neulasmaisia ja 0,5–1 senttimetriä pitkiä. Piikkiherneen tuoksuvat keltaiset kukat ovat 1,5–2 senttimetriä pitkiä. Hedelmänä on 1,5–2 senttimetriä pitkä villakarvainen palko, jossa on kahdesta neljään siementä.
Levinneisyys
Euroopanpiikkiherne esiintyy alkuperäisenä Euroopassa, läntisessä Keski-Euroopassa ja Lounais-Euroopassa. Muualla maailmassa se on laajalle levinnyt, haitallinen vieraslaji, esimerkiksi Pohjois-Amerikan länsi- ja koillisosissa (Kanada: Brittiläinen Kolumbia. USA: Havaiji, Kalifornia, Länsi-Virginia, Massachusetts, New York, Oregon, Pennsylvania, Virginia, Washington), Australiassa ja monilla valtamerten saarilla.
Hippodromi
thumb|Konstantinopolin hippodromi on nykyään Sultanahmet Meydanin aukio [[Istanbulissa.]] Hippodromi ( hippódromos, sanoista híppos ’hevonen’ ja  drómos ’rata’) oli antiikissa ja keskiajalla kreikkalaisten käyttämä areena, joissa järjestettiin vaunukilpa-ajoja tai laukkakilpailuja. Hippodromi oli venytetty soikio, jonka sivun pituus oli kaksi stadionia. Radan päissä oli pylväät, jotka oli kierrettävä 12 kertaa.
Konstantinopolin hippodromi oli aikansa kuuluisin. Se rakennettiin vuosina 203–330, ja sen esikuvana oli Rooman Circus Maximus. Alueelle mahtui 80 000 katsojaa.
Simolan rautatieasema
Simolan rautatieasema on entinen rautatieliikennepaikka Lappeenrannan Simolassa Vainikkalan radan varrella noin 15 kilometriä kaupungin keskustasta etelään. Asema avattiin Pietarin radan yhteydessä syyskuussa 1870. Asemarakennuksen suunnitteli Knut Nylander III luokan aseman piirustusten mukaan.
Simolan asema menetti merkitystään toisen maailmansodan jälkeen, sillä Lappeenrantaan johtaneelle radalle rakennettiin uusi raide Raiposta Simolan länsipuolelta. Tämän menettelyn seurauksena Lappeenrannan suuntaan kulkeneiden junien ei enää tarvinnut vaihtaa kulkusuuntaa Simolassa. Henkilöliikenteen pysähdykset lopetettiin toukokuussa 1977 ja itse liikennepaikka kesäkuussa 1996. Ratapihan pusikoitumisesta huolimatta sivuraiteiden sähköistys oli pitkään jätettynä paikoilleen, vaikka ratapiha oli jo purettu. Sähköistys on sittemmin purettu muilta kuin käytössä olevalta raiteelta.
Aseman valtasivat Suomen sisällissodan lopulla valkoiset Karjalan 3. rykmentin voimin. Se joutui pommitusten kohteeksi kesällä 1944, ja sen lähellä sijaitseva tiilinen vesitorni toimii sodan aikana menehtyneiden muistomerkkinä.
Lapinpolthajat (albumi)
Lapinpolthajat on saman nimisen yhtyeen ensimmäinen studioalbumi vuodelta 2010. Se julkaistiin 12" vinyylillä rajoitettuna 500:n kappaleen painoksena. Malesialainen Totalmangel Records julkaisi albumista bonuskappaleita sisältävän CD-painoksen. Sanoitukset käsittelevät suomalaista kateutta ja halveksuntaa, työntekoa, nettipornoa, perheväkivaltaa ja lastenkasvatusta.
Albumin kannessa on kuvattu mm. Vladimir Putin, Osama Bin Laden, George W. Bush, Otto von Bismarck ja Carl Gustaf Emil Mannerheim.
Lapinpolthajat -EP
+
Espoonlahti
Espoonlahden osia ovat Kivenlahti, Laurinlahti ja Espoonlahden keskus. Kaupunginosaa rajaavat lännestä alkaen Espoonlahden silta, Länsiväylä, Espoonlahden solmun pohjoispuoli, Nöykkiönkatu, Soukanväylä, Oppilaantie, Soukanreitti, Soukanpohjan ratsastuskoulu, Ristiniementie, Soukanlahden vesialue ja Espoonlahti. Kaupunkisuunnittelussa ja tilastoinnissa käytetään nimeä Kanta-Espoonlahti, johon kuuluvat edellisten lisäksi myös Soukanmäki ja Soukanniemi Alakartanontiehen asti. Artikkelissa on omaksuttu tämä rajaus. Nykyiset asukaskeskukset ja lähiöt ovat syntyneet 1970-luvulla vanhojen, pääasiassa 1800-luvun, kalastajakylien päälle. Näiden kylien nimet ovat käytössä nykyisillä asutuskeskuksilla, joista vanhin on Soukka.
Kaksi 1500-luvun kylätonttia
Vuoden 1540 maakirjassa löytyy kaksi merkintää Espoonlahden alueelta: toinen koskee nykyistä Kivenlahtea ja toinen Soukkaa. Stensvikin kylätontti on sijainnut Ala-Kivenlahdessa Kivenlahdenkadun, Meripoijun ja Merivalkaman tienoilla ja maakirjan mukaan siellä sijaitsi viisi taloa. Saman maakirjan mukaan Sökön kylässä oli kaksi taloa. Soukan kylätontti lienee sijainnut nykyisen Övergårdin talon luona, mutta vuonna 1698 julkaistussa Samuel Broteruksen kartassa se sijaitsi samalla paikalla kuin nykyinen Soukanpohjan kartano. Museovirasto teki vuonna 1995 koekaivauksia Espoonlahden koulun ja uimahallin välillä. Niiden perusteella voi päätellä, että Soukanlaakson notkossa virtaavan Soukanojan pohjoispuolella on mahdollisesti sijainnut vanha keskiaikainen kylätontti.
1960- ja 1970-luvut
Espoon kaavoitus lähti liikkeelle 1960-luvun alussa yksittäisiä alueita koskeneilla kaavoitussopimuksilla. Yksi niistä oli 1 200 hehtaaria ja 11 kilometriä rantaviivaa Kurttilasta Soukanniemelle käsittänyt Lounaisrannikko. Tehtävä annettiin Alvar Aallolle 1963. Hänen maisema-analyysistä liikkeelle lähtenyt ja Budapestin kaupunkirakenteesta inspiroitunut suunnitelmansa valmistui 1966. Tämä ison alueen kattanut kaavoitussopimus, kuten toistakymmentä pienempää sopimusta samalta kaudelta jouduttiin purkamaan, kun huomattiin, millainen tilkkutäkki omia valtakuntiaan suunnitelleiden arkkitehtien töistä olisi tullut.
Aallon suunnitelmaa arvioinut yleiskaava-arkkitehti Nils Erik Fager esitti tämän suunnitelmaa mukaillen Espoon asemakaavalautakunnalle tavoitteeksi, että Espoonlahteen luotaisiin merellinen kaupunki, jonka rantakaista varataan vapaa-aika- ja ulkoilualueeksi. Nauhamaisena rantoja seuraava puistovyöhyke rauhoitettaisiin jalankulkijoille, se leviäisi laaksomuodostelmiin ja se jätettäisiin virkistysalueiksi. Aallon ajatuksiin kuului edelleen, että asuntokorttelit ja julkiset rakennukset sijoitetaan puistojen reunamille. Vaikka Aallon suunnitelma ei sellaisenaan toteutunut, Espoonlahden keskus on siinä merkitty osapuilleen sinne, minne sitä alettiin rakentaa 1990-luvulla, Espoonlahdenkadulle, Soukan ja Kivenlahden yhdistävän kokoojatien läheisyyteen.
Laajamittainen rakentaminen alkoi Espoon ja Suomen suurimmalla aluerakentamissopimuksella, joka tehtiin Lounaisrannikosta keväällä 1966. Nyt siihen oli rajattu kuuluvaksi Kivenlahti, Soukka ja Iivisniemi. Asuntosäätiö, Keskus-Sato ja Polar rakensivat yhdessä Espoon kauppalan kanssa lähes miljoona kerrosneliömetriä. Espoonlahden ensimmäinen osuus nousi Soukkaan ja sitten rakennettiin Kivenlahti, jota Asuntosäätiö rakensi 1970-luvulla. Laurinlahden osa-asemakaavat valmistuivat kolmessa vaiheessa vuodesta 1972 alkaen. Alueella sijainneet kesähuvilat korvautuivat pääosin kaksikerroksisina, tiiviisti rakennettuina rivitaloyhtiöinä.
Palvelukeskus syntyy
pienoiskuva|Kauppakeskus [[Lippulaiva (kauppakeskus)|Lippulaiva vuonna 2014. Keskus purettiin 2017 ja tilalle rakennettiin uusi Lippulaiva.]] Soukan ja Kivenlahden lähiökeskukset olivat 1970-luvun loppupuolella jo hyvin kehittyneistä ja palvelukykyisiä, kun Espoonlahden keskustaan laadittiin asemakaava. Alueen suunnittelun tavoitteet olivat puutarhakaupunkihenkisiä. Palvelukeskuksen ensimmäinen kaava vahvistettiin vuonna 1974 ja vuonna 1979 vahvistettiin Espoonlahden ydinkeskustan asemakaava. 1980-luvun alussa kaupunki tilasi Espoonlahden keskusta varten kehittämissuunnitelman, jonka laati arkkitehtitoimisto Simo Järvinen. Suunnitelma antoi ohjeita kaupunkikuvan kehittämistä varten sekä yleisten alueiden että korttelialueiden suhteen.
Soukan ja Kivenlahden kerrostaloalueiden väliseen Soukanpohjan laaksoon rakennettiin 1970–1980-luvuilla useita kouluja, kuten Espoon(lahden) kauppaoppilaitos (1974), Espoonlahden koulu ja lukio (1975) sekä erityisoppilaita palveleva Koulumäen koulu. Sinne nousivat myös Espoonlahden päiväkoti, paloasema (1979), tekojäärata (1983), jäähalli, urheilupuisto ja uimahalli (1983). Kipparin- ja Merenkulkijankadun varrelle sijoittui erilaisia liikehuoneistoja sekä arkkitehtiveljesten Timo ja Tuomo Suomalaisen suunnittelemat ja toisiinsa sovittamat Espoonlahden kirkko (1980), Merenkulkijan päiväkoti ja Espoonlahdenrannan kulmaan noussut liiketalo Ankkuri. Espoonlahdenkadun varrelle avattiin 1990-luvun alussa kauppakeskukset Ulappatori ja Lippulaiva. Alueen terveyskeskus rakennettiin Lokirinteeseen ja se avattiin vuonna 1995. Monet syntyneen palvelukeskittymän toiminnoista palvelevat koko suuraluetta.
Suur-Espoonlahdessa on kaikkiaan yksitoista suomenkielistä alakoulua, kuusi yläkoulua ja yksi lukio, sekä yksi yhtenäinen ruotsinkielinen peruskoulu Storängens skola, johon yhdistyvät Mårtensbro skola ja Sökövikens skola.
2000-luku
thumb|left|Amiraalinmäen asuinrakennuksia thumb|Amiraalinpuiston korttelin rakenne vaimentaa liikenteen melua puistossa. Aiemmin Tutkamäkenä tunnetulle ja pitkään sotilasalueena suljetulle mäelle Espoonlahden keskuksen länsipuolelle rakentui vuosina 2003 – 2005 Amiraalinmäen kerrostaloalue ja sen vierelle vuosina 2003-2006 Amiraalinpuiston suurkortteli. Sen rakennukset toimivat läheisten väylien liikenteen melua torjuvana muurina.
Vuonna 1990 rakennetun kauppakeskus Ulappatorin purkaminen alkoi vuonna 2010 silmin nähtävän muutoksen Espoonlahden keskuksessa. Sen vauhditti myös kadun toisella puolella sijaitsevan Lippulaivan laajentumispyrkimyksiä Ulappatorin muutuessa asuntokortteliksi. Tämä Ulappakadun varteen rakennettu asuntokortteli valmistui vuonna 2014. Korttelin korkein rakennus on 14-kerroksinen asuntotorni Tähystäjä.
Hankesuunnitelma länsimetron jatkumisesta Matinkylästä Kivenlahteen valmistui toukokuussa 2012. Rakennustyöt aloitettiin marraskuussa 2014. Metron rakentamisen yhteydessä kaupunki otti tavoitteeksi saada noin 8 700 uutta asukasta ja 1 400 uutta työpaikkaa vuoteen 2050 mennessä Espoonlahden keskuksen välittömään läheisyyteen, eli enintään noin 600 metrin päähän metroasemasta. Keskustan uusi asemakaava astui voimaan 31.8.2016.
Metrokeskus ja uusi Lippulaiva
thumb|[[Kongsberginpuisto on nimetty ystävyyskaupungin mukaan. Kuvan keskellä matala ja tummanpuhuva kauppakeskus Pikkulaiva ja sen työmaa.]] Espoonlahden keskusta kuuluu kaupungin merkittävimpiin kehittämiskohteisiin. Alueen palveluja rakennettiin ensin Kipparinkadun ja Merenkulkijankadun varrelle. Kauppakeskukset Ulappatori ja Lippulaiva siirsivät kaupan painopistettä lähemmäksi Länsiväylää 1990-luvulla ja Länsimetroon liittyvä uudisrakentaminen jatkaa tätä kehitystä. Osa Espoonlahden keskuksen uudistusta ovat kokonaan uusi ja noin kaksi kertaa entisen kokoinen kauppakeskus Lippulaiva sekä sen yhteyteen rakennettavat metroasema ja bussiterminaali. Metroasema avattiin 3. joulukuuta 2022.
Metron tuleminen tarkoittaa laajoja rakennustöitä Espoonlahdenkadun ja sen lähiympäristön alueella, kun aluetta uudistetaan ja parannetaan vaiheittain vuosien 2016–2020 välillä. Pitkän tähtäimen tavoitteena on rakentaa eläväinen kaupunkikeskus palveluineen ja entistä tiiviimmin rakennettuna Espoonlahdenkadun, Espoonlahdenrannan ja Kivenlahdentien rajaamalle alueelle. Rakennuskaavassa esitetään rakennettavaksi myös lisää liiketiloja Kivenlahdentien ja Länsiväylän väliselle vyöhykkeelle sekä Maininkipuiston ja Espoonlahdenrannan (katu) risteyksen länsipuolelle. Kaupunginhallitus hyväksyi 2013 asemakaavanmuutoksen entisen Mårtensbron (alun perin Sammalvuon) koulun kortteliin niin, että sinne on mahdollista rakentaa asumiseen painottuva suurkortteli, jonne sijoitetaan myös jonkin verran palveluita. Metrokeskuksen rakentamisen yhdeydessä kaupunki rakentaa Kipparinpuiston, Espoonlahdenpuiston, Merenkulkijanpolun, Kipparinkadun ja Merenkulkijankadun. Nämä työt on tarkoitus sovittaa yhteen sekä metron että uuden kauppakeskus Lippulaivan rakentamisen kanssa.
Madeleine (Ruotsin prinsessa)
Nuoruus
Madeleinen neljäs etunimi Josephine on annettu Napoleonin puolison Joséphine de Beauharnaisin mukaan, joka oli hänen isoisoisänsä isoisoisän, Oskar I:n puolison, kuningatar Josefinan, isoäiti.
Espoonlahti
Nimikäytäntö horjuu
Kun asemakaava-arkkitehti Olli Parviainen laati selvityksen Espoon kauppalan aluerakenteesta, siihen sisältyi neljä osaa, joista jokaisella oli oma keskuksensa. Ne olivat Tapiola, Leppävaara, Bemböle ja Stensvik (Kivenlahti). Tämä aluejako vahvistui vuonna 1968 vahvistuneen Espoon yleiskaavaluonnoksen myötä. Ajan muissa suunnitelmissa koko Espoonlahden itäpuolisen alueen kokoavana nimenä Lounaisrannikko. Nimistösuunnittelussa Espoonlahti oli esillä aluekeskuksen nimeksi 1960-luvun lopulta lähtien ja samaa nimeä ajateltiin myös suuralueen nimeksi.
Madeleine (Ruotsin prinsessa)
Nuoruus
Madeleine kävi 1985–1989 Västerledin seurakunnan esikoulua, josta hän siirtyi syksyllä Bromman Smedslättsskolaniin. Yläasteen hän kävi Carlssonin koulussa Tukholmassa, josta siirtyi Enskilda Gymnasietiin, josta hän valmistui vuonna 2001.
Espoonlahti
Nimikäytäntö horjuu
Kun Etelä-Espoon seurakunta jaettiin vuonna 1975 ja uusi seurakunta nimettiin Kivenlahden seurakunnaksi. Se ei kuitenkaan kokenut tätä nimeä oikeaksi ja päätti yhtenä ensimmäisistä päätöksistään hakea nimenmuutosta Espoonlahden seurakunnaksi. Perusteluna oli, että seurakunta halusi palvella koko aluetta, eikä vain yhden kaupunginosaa. Vuonna 1976 kaupunki otti käyttöön virallisen kaupunginosannimen Espoonlahdenranta – Esboviksstranden, ja Espoonlahden seudun käsittävästä suuralueesta tuli Suur-Espoonlahti – Stor-Esboviken. 1980-luvun alussa nimi muutettiin lyhempään muotoon Espoonlahti – Esboviken.
Madeleine (Ruotsin prinsessa)
Aikuisikä
Madeleine muutti keväällä 2006 New Yorkiin, jossa hän työskenteli neljä kuukautta harjoittelijana Yhdistyneiden kansakuntien lastenapujärjestö Unicefin päämajassa.
Madeleine tapasi juristi Jonas Bergströmin vuonna 2002 ja he kihlautuivat kesäkuussa 2009. He purkivat kihlauksensa huhtikuussa 2010. Eron jälkeen Madeleine muutti New Yorkiin, missä hän työskenteli kuningatar Silvian perustamassa hyväntekeväisyysjärjestössä, World Childhood Foundationissa.
Espoonlahti
Varhaiskasvatus
Kanta-Espoonlahdessa toimivia kunnallisia päiväkoteja ovat Aallonhuippu (Aallonhuippu 2), Espoonlahti (Espoonlahdentie 6), Kastevuori (Alakartanonkuja 3), Kippari (Ruorimiehenkatu 7), Laurinlahti (Kourakuja 1), Maininki (Maininkitie 23), Merenkulkija (Kipparinkatu 10), Merivesi (Merikansantie 4 C), Saapasaukio (Merisaapas 3), Soukankuja (Soukankuja 1) ja Yläkartanonkuja (Kartanonkulma 1). Näitä palveluita täydentävää ostopalveluna yksityinen päiväkoti Leikkis (Aalto 6). Yksityistä päivähoitoa tarjoavat ruotsinkielinen kielikylpypäiväkoti Kissankulma (Yläkartanontie 24) sekä päiväkodit Onnenmyyrä (Maininkitie 4 C 25), Kotilo (Kivenlahdenkatu 8), Satupuu (Merivalkama 4), Laurinlahden Ankkalampi (Ankkuritie 6), Carousel Nursery School (Merenkäynti 3) ja Merikatti (Kivenlahdenkatu 5 D). Yksityistä puistotätitoimintaa on tarjolla Laurinlahden leikkipuistossa lähellä Kourakujaa.
Madeleine (Ruotsin prinsessa)
Avioliitto ja lapset
thumb|Ruotsin prinsessa Madeleine ja herra Christopher O’Neill hääpäivänään. Ruotsin hovi vahvisti 25. lokakuuta 2012 Madeleinen kihlautuneen brittiläis-yhdysvaltalaisen Christopher O’Neillin kanssa edellisenä päivänä. Madeleine ja Chris O’Neill vihittiin 8. kesäkuuta 2013. Häät pidettiin Tukholman kuninkaanlinnan kirkossa. Prinsessan lyhythihaisen hääpuvun laahuksineen ja huntuineen oli suunnitellut italialainen muotisuunnittelija Valentino. Puku oli valkoista silkkiorganzaa ja siinä oli norsunluunvärisestä chantilly-pitsistä tehtyjä applikaatioita. Runsaasti poimutettu helma päättyi nelimetriseen laahukseen. Puvun tyköistuva yläosa oli kokonaan pitsiä, selkäosa oli avonainen. Silkkiorganzahuntu oli reunustettu tyllillä, jossa oli point d'esprit -tyylisiä pilkkukoristeita ja chantilly-pitsisiä appelsiinipuun kukkia. Prinsessan käyttämä tiara oli kuningasperheen yksityisomaisuutta.
Espoonlahti
Peruskoulut
thumb|Espoonlahden koulu ja lukio vuonna 2014 peruskorjauksen valmistuttua. Kanta-Espoonlahdessa toimii 3 luokat 1-6 sisältävää alakoulua: Meritorin koulu, Laurinlahden koulu ja Soukan koulu. Luokkia 7-9 (10) opettavia yläkouluja on yksi: Espoonlahden koulu. Näiden lisäksi alueella toimii yhtenäisiä peruskouluja, joissa opetetaan luokkia 1-9. Näitä ovat Mainingin koulu, luokat 1-9 ja erityiskoulut Koulumäen koulu ja Merisaappaan koulu. Kaikissa edellä mainituissa kouluissa opetuskieli on suomi. Ruotsinkielisiä peruskoululaisia opettaa yhtenäinen peruskoulu Storängens skola. Nimi otettiin käyttöön vuonna 2015 yhdistämään alakoulu Mårtensbro skola ja Sökövikens skola -nimellä tunnettu yläkoulu.
Madeleine (Ruotsin prinsessa)
Avioliitto ja lapset
Madeleinella ja Christopher O'Neilillä on kolme lasta. Pariskunnan ensimmäinen lapsi syntyi New Yorkissa 20. helmikuuta 2014 kello 22.41. Esikoistytär Leonore Lilian Maria on Ruotsin prinsessa ja Gotlannin herttuatar.