cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tabe Slioor
Elämä ja ura Suomessa
Eläintarhan ajojen aattona vuonna 1953 Slioor tutustui Kalastajatorpalla järjestetyissä juhlissa naimisissa olevaan kaupunginjohtaja Erik von Frenckelliin sekä Ruotsin prinssi Bertiliin, jota hän tapaili myöhemmin Tukholmassa. Slioorin ja von Frenckellin välille syttyi monivuotinen, julkinen rakkaussuhde, ja he matkustelivat eri puolilla Eurooppaa, muun muassa Itävallassa, Sveitsissä ja Ranskassa. Vieraillessaan Brysselin maailmannäyttelyssä Slioor tapasi Prinsessa Margaretin, jonka seurueessa hän tutustui näyttelyyn ja jonka kanssa hän soitti pianoa nelikätisesti prinsessan kunniaksi järjestetyissä tanssiaisissa.
Suomen televisiotoiminnan alkuvaiheissa jo vuonna 1956 Slioor järjesti oman televisioidun muotinäytöksensä, jossa esiintyi myös hänen tyttärensä Aulikki sekä muita mannekiineja. Neuvostoliiton kauppakamarin kanssa Slioor järjesti mannekiini- ja tekstiilinäyttelyn Leningradissa vuonna 1957. Neuvostoliiton kauppaministeri avasi näyttelyn, jonka avajaisiin oli kutsuttu 4 000 vierasta. Slioor toimi tapahtuman edustajana ja Leningradin kaupunginjohtaja Nikolai Smirnov sen suojelijana. Esiintyjinä nähtiin muun muassa Anita Välkki. Näyttelyn myötä Suomesta tuli ensimmäinen länsimaalainen tekstiili- ja muotimaa, joka on ollut edustettuna alan tapahtumassa Neuvostoliitossa.
Vuosina 1955–1965 Slioorin huoneisto Ullanlinnassa toimi taiteilijoiden, diplomaattien, politiikan ja liike-elämän edustajien, älymystön sekä muiden seurapiirihenkilöiden kohtauspaikkana. Slioorin tuttavapiiriin kuuluivat muun muassa Pentti Saarikoski, Alpo Jaakola, Lauri Leppänen, George de Godzinsky, Kullervo Linna, Olavi Virta, Armo Hormia, Rakel Wihuri, Viktor Lebedev, Hertta Kuusinen ja Jussi Lappi-Seppälä. Vuosina 1960-1962 Slioor oli naimisissa pitkäaikaisen ystävänsä juristi Kalevi Nietosvaaran kanssa, ja vuonna 1962 hän esiintyi Teuvo Tulion lyhytelokuvassa Se alkoi omenasta, joka kertoi Slioorista itsestään.
Vuonna 1961 Slioor julkaisi Jallu-miestenlehdessä 10-osaisen Miehet ja minä -muistelmasarjan, joka sai myöhemmin jatkoa hänen omassa lehdessään. Slioor esiintyi jokaisen kymmenen Jallun kannessa ja herätti valtavasti huomiota kertomalla avoimesti muun muassa suhteestaan muun muassa Urho Kekkoseen ja naimisissa olevaan kaupunginjohtaja von Frenckelliin. Jallu rikkoi irtonumeroiden myyntiennätyksiä, ja se myös vedettiin pois myynnistä tunnettuihin päättäjiin liittyvien paljastusten johdosta.
Vuosina 1962–1965 Slioor julkaisi Madame-lehteä, josta tuli Suomen ensimmäinen juorujulkaisu. Myös Slioorin tytär Aulikki toimitti lehteä matkustaen eri puolilla Eurooppaa ja Pohjois-Afrikassa. Sliooria on pidetty edelläkävijänä Madame-lehtensä johdosta. Tampereen yliopiston tutkijan Laura Saarenmaan mukaan "näin jälkikäteen katsoen hän oli hyvinkin merkittävä. Hän oli ensimmäinen henkilö, joka julkaisi kuuluisuuksien, erityisesti eliitin yksityiselämään liittyviä asioita – seuraajia tuli vasta 1960-luvun lopussa ja 1970-luvulla."
Slioorilla oli myös oma, Ranskassa tuotettu parfyymi vuosina 1963–1965. Timo Sarpanevan suunnittelema pakkaus käsitti neljä eri pulloa: yö-, päivä-, ilta- ja erikoiskäyttöön. Parfyymisarjaa mainostettiin Slioorin Madame-lehdessä.
Elämä ja ura Yhdysvalloissa
Slioor muutti Yhdysvaltoihin 1960-luvun puolivälissä ja meni naimisiin vuonna 1965 amerikansuomalaisen Vietnam-helikopterilentäjän Matti Kososen kanssa. Avioliitto päättyi kuitenkin eroon kolmen vuoden jälkeen vuonna 1968.
Yhdysvalloissa Slioor asettui San Franciscoon, jossa hän työskenteli toimittajana ja valokuvaajana. Hän tapasi, haastatteli ja kuvasi monia politiikan ja kulttuurin vaikuttajia, kuten Ronald Reagan, Robert Kennedy, Nelson Rockefeller, Spiro Agnew, Henry Miller, Bing Crosby, Harry Belafonte ja Rita Hayworth. Slioor raportoi myös San Quentinin vankilasta ensimmäisenä toimittajana, joka sai luvan kuvata vankilaa vapaasti. Slioor teki työmatkoja myös muualle Yhdysvaltoihin, muun muassa Chicagoon.
San Franciscossa Slioor ystävystyi kuvanveistäjä Benny Bufanon kanssa ja opiskeli mosaiikin tekoa tämän johdolla. Myöhemmin Bufano kertoi myyneensä kaksi Slioorin työtä tuhannesta Yhdysvaltain dollarista per teos. Slioor ja Bufano jatkoivat työskentelyä yhdessä muun muassa taiteilijan elämäkerran parissa, jota ei kuitenkaan koskaan saatu valmiiksi Bufanon kuoltua vuonna 1970.
Vuonna 1969 The Bufano Society of the Arts -taidesäätiö alkoi vaatia takaisin taideteoksia, jotka Slioor oli saanut tai ostanut Bufanolta, arvoltaan noin 250 000 Yhdysvaltain dollaria. Slioor kieltäytyi, minkä seurauksensa yhdysvaltalaismedia alkoi uutisoida oikeuskiistasta. Erityisesti San Francisco Chronicle ja The San Francisco Examiner uutisoivat tapauksesta, jota seurasivat myös uutis- ja radiokanavat sekä media Suomessa.
The San Francisco Examiner kirjoitti 9. helmikuuta 1969: "Muutama kuukausi aikaisemmin kukaan San Franciscossa ei ollut kuullut puhuttavankaan Spiro Agnewsta tai Tabe Slioorista. Mutta nyt heidän nimensä mainitaan tavan takaa. Spiro Agnew on jo kuuluisa ja Tabe on kiipeämässä hyvää vauhtia huipulle. On toki huomioitavaa, ettei hän ole Yhdysvaltain varapresidentti, kuten Spiro Agnew - ei ainakaan vielä. Tabe Slioor on tavattoman kaunis suomalainen, josta kirjoitettiin viime viikolla joka lehdessä ja jota haastateltiin kaikilla TV-asemilla, koska hän joutui pikku kuvanveistäjän Benny Bufanon kanssa kiistaan tämän taideteoksista. Rouva Slioorin valtava valokuvakokoelma todistaa, että hän on joutunut tekemisiin kaikkien San Franciscossa käyneiden kuuluisuuksien kanssa".
Lopulta oikeus päätti, että Slioorin on palautettava suurin osa taideteoksista takaisin, koska niiden virallinen omistaja oli Bufanon taiteesta vastaava The Bufano Society of the Arts -säätiö. Bufanolla ei näin ollen ollut oikeutta antaa pois eikä myydä teoksiaan itse, kuten San Francisco Chronicle kirjoitti 11. helmikuuta 1969. Yhdysvalloissa Slioorin lakiasioita hoiti Melvin Belli, jonka asiakkaita olivat mm. Zsa Zsa Gábor, Errol Flynn, Lana Turner, Tony Curtis, Mae West, Chuck Berry, The Rolling Stones, Muhammad Ali, Sirhan Sirhan ja Jack Ruby.
Asuessaan San Franciscossa Slioor meni viimeisen kerran naimisiin. Hänen neljäs aviomiehensä oli valokuvaaja William Douglas Ganslen. Avioliitto päättyi kuitenkin eroon vuonna 1976.
Slioorin tytär Aulikki puolestaan alkoi työskennellä musiikkialalla toimien muun muassa Herbie Hancockin, Santanan ja The Pointer Sistersin levytysten äänittäjänä sekä jammaillen esimerkiksi Jorma Kaukosen ja Jerry Garcían kanssa. Aulikki toimi myös karjapaimenena Nevadassa ennen kuin muutti Alaskaan. Siellä hän kouluttautui lentäjäksi, meni naimisiin, sai lapsen ja työskenteli taiteilijana ja vapaana kirjoittajana. Hänellä oli myös oma studio ja galleria, minkä lisäksi hän juonsi omia ohjelmiaan monen vuoden ajan paikallisilla KBBI- ja KDLL-radiokanavilla. Nykyään Aulikki Slioor-Knight työskentelee muun muassa miehensä Commercial & Recreational Marine Services LLC. -firmalle, joka toimii Homerin pursiseuralla.
Myöhempi elämä Suomessa
Vietettyään 16 vuotta Yhdysvalloissa Slioor muutti takaisin Suomeen, asettui maatilalleen Tammelaan ja katosi julkisuudesta. Vuonna 1997 WSOY julkaisi hänen omaelämäkertansa Tabe, ja Slioor antoi useita haastatteluja medialle, minkä lisäksi YLE teki hänestä dokumenttielokuvan Tabe Slioor, ei kuka tahansa. Kirjansa lanseeraamisen jälkeen Slioor katosi taas julkisuudesta.
Iltalehden pyytäessä haastattelua "kaikkien aikojen tunnetuimmalta salarakkaalta" vuonna 2004 Slioor vastasi: "Voi, voi toimittaja, kun minun kaikki rakkaani ovat olleet julkisia. Pystypäin olen kulkenut heidän rinnallaan ja he minun. Suurien kristallikruunujen alla tanssittiin, ei salassa." Haastattelua ei koskaan tehty. Slioor vietti suurimman osan loppuelämästään Turussa, jossa hän asui kissansa kanssa. Hän piti yhteyttä perheeseensä ja ystäviinsä, ja hänen tyttärensä Aulikki vietti paljon aikaa hänen kanssaan viimeisinä vuosina. Keväällä 2006 Slioorin kuolema uutisoitiin laajalti suomalaismediassa.
Vuonna 2007 Slioorin elämästä tehtiin näytelmä Komediateatteri Arenassa ja Suomen kansallisbiografian tekijät valitsivat hänet itsenäisyyden ajan 90 merkkihenkilön joukkoon. Slioor nousi etusivun uutiseksi vielä vuonna 2009, kun Suojelupoliisin historiasta kertova kirja Ratakatu 12: Suojelupoliisi 1949–2009 paljasti Suomen pitkäaikaisimman presidentin Urho Kekkosen käyttäneen Supoa apunaan seuratessaan Slioorin toimia. Vuonna 2010 Slioor nousi jälleen esille mediassa, kun Aleksanterin teatterissa sai ensi-iltansa uusi näytelmä hänen elämästään.
Kesällä 2011 ja 2012 YLE esitti vuonna 1962 valmistuneen Se alkoi omenasta -lyhytelokuvan, joka kertoo Slioorin elämästä ja jonka pääosassa Slioor itse esiintyy. Vuonna 2012 Slioorin omistama Corvette Sting Ray Coupe -auto (1964) esiteltiin American Car Show -tapahtumassa Suomessa. Autoa on näyttävästi esitelty Suomen lehdistössä vuosien varrella, mukaan lukien alkuperäiset jutut ja kuvat Jallu-lehdessä sekä viimeisimmät jutut autoilulehti Mobilistissa sekä Ilta-Sanomissa.
Slioor on haudattu Malmin hautausmaalle.
Vintaja
Vintaja on Keski-Suomessa Pihtiputaalla Variskylä lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Vintaja on 200 metriä pitkä, 100 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,5 hehtaaria. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuus on 0,06 miljoonaa kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 3,8 metriä ja suurin syvyys on 9,6 metriä. Järven rantaviivan pituus on 500 metriä. Se on ollut viileästä vedestään huolimatta suosittu uimapaikka, koska sijaitsee muutaman kymmenen metrin päässä nelostiestä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Koliman alueella (14.47), jonka Koliman lähi-alueeseen (14.472) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 115,8 metriä mpy.
Kerttuorneero
Kerttuorneero (Xenerpestes singularis) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Kerttuorneeroa tavataan Ecuadorissa ja Perussa. Laji on harvinainen, ja sitä uhkaa elinympäristöjen tuhoutuminen. Se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Stand Up and Fight
Stand Up and Fight on Turisaksen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 23. helmikuuta 2011 Suomessa ja Japanissa. Albumi julkaistiin myös Euroopassa 28. helmikuuta ja Yhdysvalloissa 8. maaliskuuta 2011. Levyn tarina on osaksi jatkoa yhtyeen edelliselle albumille The Varangian Way, ja näin jatkaa kuvitteellisen viikinkijoukon matkaa Konstantinopolista eteenpäin 1000-luvun alkupuolella. Albumi nousi Suomessa virallisen albumilistan sijalle 5.
Albumin nauhoitukset alkoivat maaliskuussa 2010, joiden edistymisestä yhtye julkaisi YouTubessa studiopäiväkirjaa.
Kenny Pavey
Kenny Pavey (s. 23. elokuuta 1979 Lontoo) on englantilainen jalkapalloilija. Hän edustaa tukholmalaista AIK:ta.
Tihku
Tihku eli tihkusade on hyvin pienten vesipisaroiden muodostamaa sadetta. Se näyttää miltei leijuvan ilmavirtojen mukana, mutta toisin kuin sumu, tihku putoaa maahan. Tihkua sataa tyypillisesti sumupilvestä. Yleisen käytännön mukaan tihkupisarat määritellään halkaisijaltaan pienemmiksi kuin 0,5 mm.
Optinen vaikutus
Tihkusateen lukuisat pienet pisarat heikentävät näkyvyyttä enemmän kuin sama vesimäärä isompipisaraisena sateena.
Säätilan vaikutus esiintyvyyteen
Tyypillinen säätilanne, jossa tihkusadetta esiintyy, on matalapaineen lämmin sektori, varsinkin tuulenpuoleisilla rannikkoalueilla. Tihkupisarat ovat niin pieniä, että kovalla tuulella ne haihtuvat ennen kuin putoavat maahan asti. Siksi tihkua esiintyy useimmin alle 7 m/s tuulennopeuksilla.
Syntymekanismi
Tihkusadetta syntyy törmäys-yhdistymisprosessissa pilvessä, joiden huippukin on lämpimämpi kuin −10 °C. Tätä kylmemmässä pilvessä käynnistyy jääkideprosessi. Jos koko ilmakerros pilven huipusta maahan asti on pakkasen puolella, voi syntyä jäätävää tihkusadetta, joka on erityisen vaarallista tie- ja lentoliikenteelle.
Lähteet
Regen Regn
Hiidenkylä
Hiidenkylä on Pyhäjärven kunnan eteläosassa sijaitseva maaseutukylä. Kylällä on yli 300 pysyvää asukasta, 120 taloutta, sekä yli 230 kesäasuntoa. Hiidenkylässä toimii matkailupalveluita tarjoava Marjoniemen lomakylä sekä useita maatiloja.
Exoduksen diskografia
Exodus on yhdysvaltalainen thrash metal -yhtye. Exodusta pidetään yhtenä keskeisimmistä Bay Area thrash metal -tyylilajin kehittäjistä.
Heikki Mustakallio
Heikki Mustakallio (vuoteen 1906 Henrik Schwartzberg; 4. huhtikuuta 1844 Pyhäjärvi Ol. – 29. joulukuuta 1913 Sotkamo) oli suomalainen rovasti ja runoilija.
Schwartzbergin vanhemmat olivat Säräisniemen kappalainen Henrik Schwartzberg (1811–1857) ja Laura Katarina Stenbäck. Hän pääsi ylioppilaaksi Uleåborgs elementära läroverketistä 1869 ja hänet vihittiin papiksi 1872. Schwartzberg toimi Kestilän kirkkoherrana 1879–1893 ja Sotkamon kirkkoherrana 1893–1913. Hän sai rovastin arvon 1896.
Mustakallio oli naimisissa vuodesta 1875 Johanna Ottelinin kanssa.
Pappi ja runoilija Jooseppi Mustakallio oli Heikki Mustakallion veli.
Olly Donner
thumb|Olly Donner vuonna 1900. Olga Maria ”Olly” Donner (o.s. Sinebrychoff; 28. syyskuuta 1881 Helsinki – 22. syyskuuta 1956 Arlesheim, Sveitsi ) oli suomalainen kirjailija ja antroposofi. Hän kirjoitti ruotsiksi ja ranskaksi ja käytti kirjailijanimeä Jean Bray.
Elämänvaiheet
Olly Donner oli Sinebrychoffin panimon toimitusjohtajana toimineen kauppaneuvos Nicolas Sinebrychoffin ja tämän puolison Anna Nordenstamin ainoa lapsi. Hänen äidinisänsä oli senaattori Johan Mauritz Nordenstam. Olly Donnerin puolisona oli vuodesta 1900 teollisuusjohtaja Uno Donner (1872–1958), joka oli Suomen Antroposofisen Liiton perustajia. Pariskunta asui vuosia ulkomailla. Olly ja Uno Donner omistivat Kirkniemen kartanon Lohjalla vuosina 1927–1945 ja pitivät siellä koulua. He omistivat myös Grantorpin tilan Pohjan kunnassa.
Donnerin kirjoja ei juuri luettu eikä ymmärretty hänen elinaikanaan. Vaikka niitä julkaisivat Bonnier ja Söderström, hän maksoi julkaisukustannukset itse.
Allison Johnson
Allison Johnson on suomalaissukuinen yhdysvaltalainen yritysjohtaja, joka toimi vuosina 2005–2011 Applen maailmanlaajuisen markkinoinnin johtajana ja vastasi muun muassa ensimmäisen iPhonen ja iPadin lanseerauksista. Sitä ennen Johnson toimi vuosina 1999–2005 Hewlett-Packardin viestintäjohtajana ja vastasi muun muassa HP:n ja Compaqin fuusioviestinnästä.
Vuodesta 2011 Johnson on toiminut perustamassaan San Franciscoon markkinoinnin suunnittelutoimistossa nimeltä West, johon alkuvaiheessa sijoitti varojaan myös Twitterin perustaja Jack Dorsey. Toimiston asiakkaana oli Bluetooth-pienlaitteita valmistanut Jawbone, mutta sen konkurssin takia West on irtisanonut suuren osan henkilöstöstään. Johnsonin myöhempiin asiakkaisiin kuuluu muun muassa suomalainen avaruusmediayhtiö Space Nation.
Allison Johnsonin isoäidin sukunimi on Piippo, ja suku on kotoisin Piippolasta. Johnson puhuu jonkin verran suomea ja on lapsena tottunut saunomaan.
Vulkanus (planeetta)
pienoiskuva|Hypoteettinen planeetta Vulkanus [[litografia|litografisessa kartassa vuodelta 1846.]]
Vulkanus oli hypoteettinen planeetta, jonka olemassaolo pääteltiin epäsuorasti 1800-luvun alussa Merkuriuksen rataliikkeen omituisuuksien takia. Nimensä tämä oletettu planeetta sai roomalaisten tulen­jumala Vulkanuksen mukaan. Albert Einsteinin yleinen suhteellisuusteoria selitti Merkuriuksen liikkeet ilman Vulkanusta, ja myöhempi tutkimus on osoittanut, ettei Merkuriuksen radan sisä­puolella voi olla planeettaa.
Etsintä
Vulkanuksen etsintä sai alkunsa, kun Pariisin observatorion johtaja Urbain Le Verrier totesi laskemalla, että Merkuriuksen radan aikojen kuluessa havaittu perihelikiertymä vuosisataa kohti oli noin 43 kaari­sekuntia suurempi kuin minkä tunnettujen planeettojen gravitaatiovoimat olisivat Newtonin lakien mukaan aiheuttaneet. Selitykseksi poikkeamalle hän esitti, että Merkuriuksen ja Auringon välissä olisi vielä yksi planeetta. Samaan tapaan hän itse oli Uranuksen liikkeitä tutkimalla ja lasku­toimitusten avulla päätellyt Neptunuksen olemassaolon, ennen kuin se oli löydetty.
Koska tämä oletettu planeetta olisi ollut niin lähellä Aurinkoa, se olisi käytännössä ollut nähtävissä vain täydellisen auringon­pimennyksen aikana. Aina sellaisen sattuessa joukko tähti­tieteilijöitä yrittikin etsiä sitä. Ensimmäisenä sen väitti löytäneensä eräs ranskalainen amatööri­tähti­tieteilijä omatekoisella kaukoputkellaan, ja myöhemmin väitettyjä havaintoja saatiin lisää. Toden­näköisemmin nämä havainnot kuitenkin aiheutuivat joko eri­laisista Maan ilmakehän ilmiöistä tai kyseessä olivat kaukaiset tähdet, jotka vain sattuivat olemaan Maasta katsottuna samalla suunnalla.
Yleinen suhteellisuusteoria
Vulkanuksen etsintäyritykset päättyivät vasta, kun Einstein oli esittänyt yleisen suhteellisuus­teorian.
Nykyaika
Myöhemminkin jotkut tähti­tieteilijät ovat kuitenkin väittäneet löytäneensä sen. Yksi heistä oli yhdysvaltalainen Henry C. Courten, joka tutki vuoden 1970 auringon­pimennyksestä otettuja valokuvia. Hän päätteli, että kuvista ainakin seitsemässä esiintyvät kohteet olivat todellisia ja että kyseessä olisi Merkuriuksen radan sisäpuolella, 0,1 tähti­tieteellisen yksikön etäisyydellä Auringosta oleva pikkuplaneetta. Sen läpimitaksi hän arvioi vähintään 130 ja enintään 800 kilometriä. Sellaista ei kuitenkaan ole myöhemmin kyetty havaitsemaan. Mikäli kyseessä oli jokin todellinen kohde, kyseessä saattaa olla hetkellisesti lähelle Aurinkoa tullut, ennestään tuntematon komeetta tai pieni asteroidi, joka läpimitta tuskin ylittää 60 kilometriä.
Erika Husberg
Erika Josefina Husberg (25. maaliskuuta 1849 – 5. marraskuuta 1936 Vaasa) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija, joka käytti nimimerkkiä Eva.
Necromunda
Necromunda on Games Workshopin tuottama miniatyyripeli. Peli sijoittuu Warhammer 40,000 -pelistä tuttuun, kaukaisen tulevaisuuden synkkään maailmaan. Necromunda-pelissä kaksi pelaajaa ohjaavat jengejä, jotka taistelevat kaoottisen slummin harvalukuisista resursseista. Peli julkaistiin vuonna 1997 ja sen säännöt muistuttavat pitkälti Warhammer 40,000:n toisen laitoksen taistelusysteemiä. Vuonna 2003 peli julkaistiin uudelleenkuvitettuna nimellä Necromunda Underhive. Sääntömuutoksia kahden laitoksen välillä ei ole.
Necromundan maailma
Necromunda on ihmisten asuttama planeetta, jossa tuhansien vuosien aikana luonnonvarojen väärinkäyttö ja ympäristön saastuttaminen on muuttanut planeetan myrkylliseksi autiomaaksi. Ihmiset asuvat kaupungeissa, joita kutsutaan nimellä hive, joissa kekomaisessa rakennelmassa asuu miljoonia ihmisiä jaoteltuina varakkuutensa mukaan. Suurin Necromundan kaupungeista on 16 kilometrin korkeuteen nouseva Hive Primus.
Hive Primuksen huipulla, saastepilvien yläpuolella ilmakehän yläosissa asuu rikkain aristokraatti, joka hallitsee planeetan rikkauksia ja kaikkia yhteyksiä planeetan ulkopuolelle. Muut asukkaat asuvat kaupungin suuressa keskiosassa, Hive Cityssä, ja suurin osa työskentelee tehtaissa, jotka tuottavat valtavia rikkauksia ylhäällä asuville aatelissuvuille.
Kaupungin alla alkaa uusi maailma. Vuosituhansien saatossa kaupunkia on rakennettu ylöspäin ja vanhat kerrokset ovat romahtaneet, kärsineet ylhäältäpäin valuvista saasteista tai ovat muuten vain joutuneet työläisten ja keskiluokan hylkäämiksi näiden muuttaessa paremmille asuinsijoille. Laajaa, kaupungin alla sijaitsevaa hylättyä aluetta kutsutaan nimellä underhive. Se on epätoivoisten ihmisten, mutanttien ja tuntemattomien hirviöiden koti.
Huoneet
Hive Primuksen asukkaat kuuluvat sukuihin eli huoneisiin, jotka jaotellaan aatelishuoneisiin ja Hive Cityn huoneisiin. Kaiken muun yläpuolella on Helmawrin aatelishuone, joka on vahvin aatelishuoneista ja hallitsee Hive Primusta. Muut aatelishuoneet/suvut, Greim, Ulanti, Ty, Ran Lo, Catallus ja Ko’iron taistelevat Helmawrin suosiosta ja tekevät kaikkensa tullakseen rikkaammiksi kuin muut huoneet/suvut. Hive City on jaettu kuuteen osaan, jota kutakin kutsutaan omaksi huoneekseen. Huoneet toimivat itsenäisesti ja tavallisesti eristettynä toisistaan, valmistaen tehtaissaan ja kaivoksissaan monenlaisia tuotteita. Tuotteet myydään aatelishuoneille, jotka myyvät ne edelleen toisiin Necromundan kaupunkeihin tai toisiin maailmoihin. Kaikkien huoneiden välillä vallitsee ankara kilpailu parhaista kauppasopimuksista. Aatelishuoneet taistelevat keskenään parhaista tuotteista ja muut huoneet kilpailevat keskenään tuotteiden myynnistä. Vuosituhansien kuluessa Hive Cityn huoneet ovat kulttuurillisesti erottuneet toisistaan. Kukin huone on ylpeä omista tavoistaan ja ylenkatsoo muita huoneita. Tästä ja kauppasopimuksien ympärillä käydystä kilpailusta huolimatta elämä hive cityssä on tavallisesti rauhallista ja aseelliset konfliktit ovat äärimmäisen harvinaisia.
Underhive
Varsinaisen kaupungin alla oleva, mittaamattoman suuri Underhive on alue, joka on myrkyllisyydestään ja vaarallisuudestaan huolimatta kaikkien huoneiden kiinnostuksen kohteena. Tuntemattomat rikkaudet, arvokkaat mineraalit ja kadonneet teknologiat odottavat hakijaansa tappavissa tunneleissa, romukasoissa, lammissa ja unohtuneissa kaupungeissa. Asuinolosuhteiltaan Underhive on vertaansa vailla vaarallisuudessaan: myrkylliset kaasut, alituinen romahtamisen vaara ja vaaralliset asukkaat, sekä ihmiset että oudot hirviöt, karkottavat kaikki kynnelle kykenevät ihmiset korkeammalle, turvallisimmille Hive Cityn alueille. Underhiveen jäävät vain lainsuojattomat ja muut, joilla ei ole paluuta Hive Cityyn.
Suuri osa Underhiven asukkaista tunnustaa edelleen jotain Hive Cityn huonetta. Välienselvittelyt huoneiden välillä ovat tavallisempia Underhivessä kuin rauhallisessa Hive Cityssä. Syy taisteluun voi olla parempien asuinsijojen valloittaminen, toisen huoneen aarteiden varastaminen tai jo pelkästään ruuan ja puhtaan hengitysilman hankkiminen.
Necromundan pelaaminen
Necromundan ydin on kampanjapeli, jossa kaksi tai useampaa pelaajaa pelaa useita kaksintaisteluita jengiensä välillä. Taisteluiden välissä jengi voi saada itselleen uusia elinalueita, jotka kasvattavat jengin resursseja. Jengin varustelua ja kokoonpanoa voi parannella mahdollisuuksien mukaan yhteenottojen välillä ja hengissä selvinneet jengiläiset saavat uusia ominaisuuksia kehittäen taitojaan. Kiinteän pelilaudan sijaan peliä pelataan muiden Games Workshopin pelien tapaan pöydällä, jolle on aseteltu teemaan sopivia rakennuksia, ajoneuvoja, siltoja, jätekasoja ja muuta maastoa. Toisin kuin tavallisesti kaksiulotteisissa Warhammer-peleissä Necromundan pelialustan tulisi olla mahdollisimman monipuolinen, sisältäen paljon korkeuseroja ja yksityiskohtia. Necromundan säännöt mahdollistavat monipuolisen maaston hyväksikäytön.
Jengin aloittaminen
Ennen kampanjaa pelaajat rakentavat itselleen jengin. Jengissä on kolmesta pariin kymmeneen jäsentä, joista pelaajalla on oltava kustakin jengiläisen tyyppiä ja varusteita vastaava miniatyyri. Konvertointi eli kaupasta ostettavien miniatyyrien muokkaaminen omaan makuun ja tarkoitukseen sopivaksi on tavallista Necromundassa. Jengin verrattain pieni koko mahdollistaa upeat konvertoinnit ja oman jengin teemoittamisen haluamansa näköiseksi. Pelaajat sopivat pistemäärästä, jolla voi ostaa jengiinsä jengiläisiä, aseita ja varusteita. Myöhemmin jengiin voi lisätä jäseniä ja varustelua käytettävissä olevien varojen mukaan.
Pelin kulku
Taistelun tavoitteet voidaan arpoa tai sopia. Kohtaaminen alkaa kummankin pelaajan asettaessa jengiläisensä pelipöydälle. Aloitusvuoron arpomisen jälkeen pelaajat siirtävät, ampuvat ja lähitaistelevat jengillään vuorotellen. Pelaamiseen liittyy välimatkojen mittaaminen tuumamitalla ja noppien heittely. Peli päättyy, kun toinen jengeistä saavuttaa ennaltamäärätyn tavoitteen tai luovuttaa. Tavallinen taistelun kesto on viidestätoista minuutista tuntiin, jonka jälkeen pelaajat selvittävät taistelun tuloksen, poistavat kuolleet tai vangitut jengiläiset kokoonpanostaan, lisäävät vanhoille jengiläisille vammoja tai kokemuksen tuomia taitoja ja valmistautuvat uuteen kohtaamiseen.
Necromunda: Confrontation
Necromundan julkaisemista suunniteltiin aluksi nimellä Necromunda: Confrontation, joka olisi muistuttanut roolipeliä lautapelin sijaan. White Dwarf julkaisi muutamia artikkeleita ja sääntöjä peliin ennen Necromundan ensimmäisen laitoksen sääntökirjan julkaisua. Necromunda: Confrontationin viralliset säännöt ja epäviralliset lisäosat on toteutettu Rpg.netin wikiprojektina.
Resurssit
Necromundan pelaamiseen tarvitaan sääntökirja, miniatyyrejä ja maastoa. Maasto tehdään tavallisesti itse kotoa löytyvistä tarvikkeista. Miniatyyrejä voi tehdä itse tai niitä voi ostaa. Specialist Games tuottaa virallisia 28 mm (1:65) kokoisia miniatyyrejä Necromundaan, jotka on itse koottava ja maalattava ennen peliä. Pelin luonteen vuoksi miniatyyrien tekeminen itse on usein välttämätöntä, sillä kaikista sääntöjen sallimista jengiläisen ja varustelun yhdistelmistä ei ole virallista miniatyyria.
Sääntökirjaa myydään pelikaupoissa, mutta sen voi myös ladata ilmaiseksi Specialist Gamesin kotisivulta.
Specialist Gamesin julkaisema Fanatic sisältää kuukausittain materiaalia Necromundaan. Aiemmin ovat ilmestyneet yksinomaan Necromundaan keskittyneet lehdet Gang War ja Necromunda Magazine.
O-Nitrobentsoehappo
o-Nitrobentsoehappo eli 2-nitrobentsoehappo (C7H5NO4) on bentsoehapon nitrattuihin johdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä ja reagenssina analyyttisessä kemiassa. o-Nitrobentsoehappo on m- ja p-nitrobentsoehappojen isomeeri.
Laholaisoja
Laholaisoja on Kuivasojan vesistöön kuuluva Oulun Pyykösjärvestä Kuivasjärveen laskeva pieni virtavesi.
O-Nitrobentsoehappo
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa o-nitrobentsoehappo on kellertäviä kiteitä. Yhdiste liukenee hieman veteen ja paremmin etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin. o-Nitrobentsoehappo on happona bentsoehappoa voimakkaampi ja sen pKa-arvo on 2,2. Yhdiste voidaan pelkistää vedyttämällä antraniilihapoksi.
Laholaisoja
Pienen joen tai puron pituus on noin 1,7 kilometriä mukaan lukien sen loppupää, jonka voinee katsoa olevan myös hyvin kapea ja pitkä Kuivasjärven lahdelma ja jonka ylittää kävely- ja pyörätiesilta Kaijonharjun ja Kuivasjärven kaupunginosien välillä. Laholaisoja virtaa pääsääntöisesti luoteeseen, ensin Kuivasjärven itärannalta Kaijonrannan koillispuolitse, sitten Alakyläntien alitse Kaijonharjussa ja edelleen Kuivasjärven kaakkoispään Kaijonlahteen. Puron varsi on asumatonta loppupäätä eli Kaijonharjua lukuun ottamatta.
Malcolm Glazer
Malcolm Irving Glazer (15. elokuuta 1928 Rochester, New York – 28. toukokuuta 2014 ) oli yhdysvaltalainen liikemies ja urheilujoukkueiden omistaja. Hän oli First Allied Corporation -yhtiön presidentti ja toimitusjohtaja. Glazer omisti NFL-joukkue Tampa Bay Buccaneersin Floridasta ja Valioliiga-joukkue Manchester Unitedin Traffordista, Englannista.
O-Nitrobentsoehappo
Valmistus ja käyttö
o-Nitrobentsoehappoa voidaan valmistaa nitraamalla bentsoehappoa, mutta pääasiassa sitä valmistetaan o-nitrotolueenista hapettamalla typpihapon, kromihapon tai kaliumpermanganaatin avulla.
Alex Brundle
pienoiskuva|Alex Brundle vuonna 2014 Alex Brundle (s. 7. elokuuta 1990 King's Lynn) on brittiläinen moottoriurheilija. Hänen isänsä on entinen F1-kuljettaja ja kommentaattori Martin Brundle.
Ura
Brundle aloitti uransa kahdeksanvuotiaana kart-sarjassa. Vuonna 2006 hän kilpaili T-Cars-sarjassa sijoittuen kahdeksanneksi. Samana vuonna Brundle kilpaili Formula Palmer Audi -sarjassa sijoittuen 21:nneksi. Seuraavana vuonna hän sijoittui 11:nneksi pääsarjassa ja kahdeksanneksi Autumn Trophylla. Brundle jatkoi sarjassa vuonna 2008 sijoittuen kuudenneksi. Vuonna 2009 Brundle kilpaili FIA Formula Two Championship -sarjassa saavuttaen viisi pistettä. Vuonna 2010 hän kilpaili Britannian Formula 3 -sarjassa sijoittuen 17:nneksi. Brundle teki paluun Formula 2 -sarjaan vuonna 2011, jossa hän sijoittui sarjan seitsemänneksi. Vuonna 2012 Brundle ajoi GP3-sarjassa Carlin-tallissa. Hän saavutti kauden aikana 19 pistettä sijoittuen sarjan 16:nneksi. Hän oli samana vuonna mukana Le Mansin 24 tunnin ajossa.
Bittipää
Bittipää on Steven Spielbergin luoma ja Warner Bros. Animationin, sekä Amblin Entertainmentin tuottama kaksi kertaa Daytime Emmyllä palkittu piirrossarja, joka valmistettiin vuosien 1995–1997 aikana.
Suomessa sarjaa on esitetty MTV3-kanavalla ja myöhemmin uusintana Sub Juniorilla.
Alun perin sarjan loi Bruce Timm, joka tunnetaan parhaiten 1990-luvun Batmanin animaation luojana. Hänen tarkoituksenaan oli tehdä sarjasta enemmän tosikkomaisempi seikkailusarja, mutta Steven Spielbergin johdosta sarja muutettiin enemmän Tiny Toonsin ja Animaanisten tapaiseksi koomiseksi piirretyksi.
Juoni
Sarjassa edetään päähahmon Bittipään seikkailuiden mukaan. Hän on hullu ja mielipuolinen sankari, joka taistelee superrikollisia vastaan. Alun perin Bittipää oli teini-ikäinen nörtti Dexter Douglas, joka sai voimansa tietokoneviruksesta. Kyvyiksi Bittipää sai lisää vahvuutta, kestävyyttä ja nopeutta.
Vastaanotto ja arvostelu
Wizard Magazine listasi vuonna 2008 Bittipään sijalle 43 laatimassaan kautta aikain sadan parhaan animaatiosarjan listalla. Se listattiin tammikuussa 2009 IGN-sivuston laatiman sadan parhaan animaatiosarjan listalle sijalle 53.
Kourou
Kourou on kaupunki Ranskan Guayanassa noin 60 kilometriä Cayennesta luoteeseen. Kourou sijaitsee Kourou-joen suulla Atlantin rannikolla.
Kaupungissa on runsas 25 000 asukasta (2013). Monet sen asukkaista, toisin kuin guayanalaiset, ovat ranskalaisia, josta kaupunki on saanut kutsumanimen White City.
Guayanan avaruuskeskus
Ranskan avaruusjärjestön CNESin ja Euroopan avaruusjärjestön Guyanan avaruuskeskus on ollut 1960-luvulta alkaen kaupungin pääelinkeino. Vuonna 1970 avaruuskeskuksesta laukaistiin Diamant-raketti, mikä oli ensimmäinen sieltä aloitettu avaruuslento. Ranskan muukalaislegioona ja ranskalaiset sotilaat suojelevat avaruuskeskusta.
Kreikan miesten lentopallomaajoukkue
Kreikan miesten lentopallomaajoukkue edustaa Kreikkaa lentopallon kansainvälisissä otteluissa. Sen sijoitus maailmanrankingissa on 29:s (elokuussa 2008). Arvokisoissa se on kerran yltänyt mitalille, EM-kisoissa 1987.
Kourou
Guayanan avaruuskeskus
1990-luvun lopulta alkaen myös turismia on pyritty kehittämään osin avaruuskeskuksenkin avulla.
Kreikan miesten lentopallomaajoukkue
Historia
Kreikka oli mukana lentopallon EM-kisoissa ensimmäisen kerran vuonna 1967 ja sijoittui 20:nneksi. Seuraavissa kisoissa 1971 sijoitus oli 18:s. Vuoden 1979 kisoissa se sijoittui 12:nneksi. Vuodesta 1983 se oli mukana viisissä peräkkäisissä EM-kisoissa: 1983 joukkue sijoittui yhdeksänneksi ja 1985 seitsemänneksi, 1987 se sai pronssia, 1989 sijoitus oli kymmenes ja 1991 joukkue oli sijoilla 9-12. Vuoden 1986 MM-kisoissa Kreikka sijoittui 13:nneksi.
Kourou
Entinen portti vankileireille
1940-luvulle asti Kourou oli Ranskan pakkotyöhön karkotettujen rangaistusvankien viimeinen reittipiste matkalla Ranskasta mantereen työleireille tai Pelastuksen saarten (Îles du Salut) vankisiirtokuntaan. Saarista kuuluisin on Pirunsaari, jossa juutalainen upseeri Alfred Dreyfus oli internoituna.
Nykyään rangaistuslaitoksen rauniot ovat turistinähtävyys.
Kreikan miesten lentopallomaajoukkue
Historia
Vuonna 1994 Kreikka saavutti toistaiseksi parhaan sijoituksensa MM-kisoissa, kun se oli Ateenan kotikisoissaan kuudes. Alkulohkossaan se voitti Kanadan ja Algerian 3–0 ja hallitsevan EM-pronssimitalistin, Venäjän 3–2. Puolivälierissä Kreikka hävisi Alankomaille 0–3. Sijoitusotteluissa se voitti Etelä-Korean 3–1 ja hävisi Brasilialle 0–3.
Vuoden 1995 EM-kotikisoissaan Kreikka sijoittui seitsemänneksi ja vuonna 1997 11:nneksi. Vuoden 1998 MM-kisoissa se oli 14:s voitettuaan niin alku- kuin jatkolohkossaankin vain yhden ottelun.
Vuoden 2002 MM-kisoissa Buenos Airesissa Kreikka sijoittui seitsemänneksi. Se oli alkulohkossaan toinen hävittyään Alankomaille 0–3 ja Tšekille 2–3 ja voitettuaan Kuuban 3–0. Jatkolohkossaankin Kreikka sijoittui toiseksi hävittyään ensin Jugoslavialle 0–3 mutta voitettuaan sitten Yhdysvallat 3–2 ja Kiinan 3–1. Puolivälierissä Kreikka hävisi Venäjälle 0–3. Sijoitusotteluissa se hävisi Argentiinalle 0–3 ja voitti Portugalin 3–2.
Vuonna 2003 Kreikka sijoittui EM-kisoissa 11:nneksi. Isäntämaana se pääsi mukaan Ateenan 2004 olympialaisten lentopalloturnaukseen. Alkulohkossa se voitti Tunisian 3–0, Puolan 3–1 ja Ranskan 3–2. Argentiinalle se hävisi 1–3 ja Serbia ja Montenegrolle 2–3 mutta sijoittui lohkossa toiseksi voittojen mentyä ristiin. Kreikan tie päättyi puolivälieriin, kun se hävisi Yhdysvalloille 2–3 (20–25, 25–22, 27–25, 23–25, 15–17).
EM-kisat 2007
Vuoden 2007 EM-kisoissa Venäjällä Kreikka voitti avausottelussaan Alankomaat 3–2. Sen jälkeen se hävisi Saksalle 0–3 ja Serbialle 1–3 ja jäi lohkossaan viimeiseksi. Koko turnauksessa Kreikan sijoitus oli 13:s. Ennen kisoja Kreikan sijoitus maailmanrankingissa oli 11:s, mutta joulukuun 2007 listalla se oli pudonnut 24:nneksi.
EM-kisat 2009
Vuoden 2009 EM-kisoissa Turkissa joukkue voitti alkulohkonsa puhtaalla pelillä, voittaen muun muassa hallitsevan Euroopan-mestarin Espanjan 3-0. Jatkolohkossa tuli kuitenkin pelkkiä tappioita ja joukkue jäi lopputuloksissa kahdeksanneksi.
Maailmanliiga
Lentopallon maailmanliigaan Kreikka osallistui ensimmäisen kerran kaudella 1993 jääden kuuden joukkueen lohkossaan peränpitäjäksi. Kaudella 2015 se sijoittui 2. ryhmän F-lohkossa toiseksi Kiinan jälkeen. Seuraavalla kaudella joukkue sijoittui koko 3.ryhmän kolmanneksi voitettuaan ryhmän pronssiottelussa Kiinan Taipein 3-1.
The Limits of Control
The Limits of Control on Jim Jarmuschin ohjaama elokuva vuodelta 2009. Sen pääosassa näyttelee Isaach De Bankolé yksinäistä rikollista, joka menee Espanjaan töihin. Kuvaukset alkoivat helmikuussa 2008 Madridissa, Sevillassa ja Almeríassa. Sen levityksestä vastaa Focus Features. . Elokuva sai huonohkot arvostelut.
Elokuvan Pohjoismaiden-ensi-ilta oli Sodankylän elokuvajuhlilla kesäkuussa 2009. Jarmusch nimesi elokuvan tuotantoyhtiön John Boormanin rikoselokuvaklassikon Tappajan jäljet (Point Blank, 1967) mukaan.
Vastaanotto
Nyt-liitteen viisi kriitikkoa antoivat elokuvalle keskiarvoksi 2,2. Turun Sanomien Tapani Maskulan mukaan tahallisen kapeaksi rajattu road movie ei edes pyri realistiseksi elokuvaksi, eikä jännityksestä kannata puhua vaan ”viileän älykön välinpitämättömyydestä hitaasti ohitse lipuviin episodeihin”. Maskulan mielestä enää harva muu ohjaaja kuin Jarmusch ymmärtää, että hiljaisuus voi kertoa elokuvassa enemmän kuin tuhat sanaa.
V. A. Haila
Vilho Antero Haila (18. huhtikuuta 1894 Kiikka – 27. heinäkuuta 1954) oli suomalainen lyseon lehtori ja kirjallisuuden tutkija.
Henkilöhistoria
Hailan vanhemmat olivat maanviljelijä Aukusti Haila ja Matilda Poti. Hän pääsi ylioppilaaksi 1920 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1923, maisteriksi 1927 ja lisensiaatiksi 1934. Filosofian tohtoriksi hän väitteli 1935. Haila toimi Lauttakylän yhteiskoulun suomenkielen ja historian opettaja sekä koulunjohtajana 1925–1928, Mikkelin lyseon suomenkielen vanhempana lehtorina 1928–1936 ja Helsingin suomalaisen normaalilyseon suomenkielen vanhempana lehtorina 1936–1946 ja yliopettajana vuodesta 1947. Haila oli myös Mikkelin kaupungin kansakoulujen tarkastajana 1929–1936. Haila oli naimisissa kolme kertaa, 1925–1933 filosofian maisteri Hanna Yli-Pohjan kanssa (liitto päättyi avioeroon), 1934–1935 lehtori Naemi Maria Gyllenbergin kanssa ja vuodesta 1940 lehtori Tellervo Yrjö-Koskisen kanssa.
Marie-Adélaïde
Marie-Adélaïde (14. kesäkuuta 1894 – 24. tammikuuta 1924) oli Luxemburgin suurherttuakunnan suurherttuatar. Hän oli isänsä,Vilhelm IV, Luxemburgin suurherttuan ja Nassaun nimellisen herttuan vanhin lapsi. Marie-Adélaide oli ensimmäinen Luxemburgin alueella syntynyt hallitsija pitkään aikaan ja samoin Luxemburgin ensimmäinen naismonarkki sitten 1700-luvun lopun. Edellinen Luxemburgin hallitsijana ollut nainen oli vuonna 1780 kuollut Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarinna Maria Teresia, ja edellinen Luxemburgin alueella syntynyt Luxemburgin hallitsija oli Juhana Luxemburgilainen, joka kuoli 1346.
Marie-Adélaïde nousi valtaan isänsä kuoltua 1912. Hän hallitsi koko ensimmäisen maailmansodan ajan. Saksan keisari Vilhelm II, jonka joukot olivat miehittäneet Luxemburgin, vieraili Marie-Adélaïden luona, mitä pidettiin myöhemmin kansan keskuudessa ongelmallisena. Sodan jälkeen hän luopui kruunusta vuonna 1919 pikkusisarensa Charlotten hyväksi. Hän siirtyi Italiaan, jossa hän eli nunnana.
Tummaemumaluri
Tummaemumaluri (Stipiturus mallee) on malurien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Tummaemumaluria tavataan pienellä alueella Australian kaakkoisosissa. Laji kärsii elinympäristöjen tuhoutumisesta, ja se on vähenemässä nopeasti. Tummaemumaluri on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi.
Hilma Montell
Hilma Natalia Montell (19. joulukuuta 1853 – 19. marraskuuta 1932 Loviisa) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija, joka käytti nimimerkkiä Thora.
Julia Loenbom
Julia Sofia Maria Loenbom (18. elokuuta 1843 Loviisa – 31. heinäkuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut näytelmäkirjailija.
Frenckellin kirjapaino
right Frenckellin Kirjapaino Oy oli suomalainen vuonna 1642 perustettu kirjapaino. Yritys hakeutui konkurssiin vuonna 2008. Painotalo sijaitsi Espoon Suomenojalla ja työllisti 40 henkilöä. Frenckellin kirjapaino oli konkurssiin mennessään Suomen vanhin yritys. Paino keskittyi yritysten painotuotteisiin, muun muassa vuosikertomuksiin ja muihin yritysjulkaisuihin.
Yrityksen viimeinen toimitusjohtaja, Berndt von Frenckell, oli yhdeksättä polvea Frenckelleitä yrityksessä. Ensimmäinen Frenckell tuli Suomeen kirjapainoalan opiskelijana Saksasta Gutenberg-yliopistosta.
Kirjapainon perusti 1642 Ruotsista muuttanut kirjakauppias Peder Wald Turun akatemian yhteyteen. Paino siirtyi Frenckellin suvulle noin sata vuotta myöhemmin. Se oli 1700-luvulla vahva kulttuurivaikuttaja ja painoi Suomen ensimmäistä sanomalehteä sekä myöhemmin muun muassa ensimmäisen Kalevalan ja monia Runebergin teoksia. Myöhemmin yrityksessä painettiin muun muassa osakekirjoja ja postimerkkejä.
Yritys jätti konkurssihakemuksensa 29. elokuuta 2008. Toimitusjohtaja Berndt von Frenckellin mukaan ongelmana oli likviditeetin puute, alan hinnat olivat olleet liian huonoja ja tilauskirjapainojen välinen kilpailu erittäin kovaa. Konkurssin jälkeen Suomen vanhimmaksi yritykseksi tuli vuonna 1649 perustettu Fiskars.
Anssi Maasalo
Anssi Maasalo on suomalaisen pop-rockyhtye Egotripin basisti. Anssi on syntynyt Etelä-Pohjanmaalla Lehtimäen kunnassa. Maasalo liitettiin yhtyeen jäseneksi elokuussa 2005, siihen asti hän oli toiminut bändin keikkabasistina. Maasalo on Egotripin historian kolmas basisti.
Hic sunt dracones
Hic sunt dracones (latinaa, ) tarkoittaa vaarallisia tai tuntemattomia alueita. Keskiaikaisiin karttoihin piirrettiin lohikäärmeitä, merihirviöitä tai muita mytologisia olioita karttojen kartoittamattomille alueille.
Beauty Nazmun Nahar
Beauty Nazmun Nahar (s. 1. tammikuuta 1984) on bangladeshilainen pikajuoksija. Hän osallistui Pekingin olympialaisissa 2008 100 metrin matkalle, jolla hän putosi jo ensimmäisellä kierroksella juostuaan matkan ajassa 12,52 sekuntia. Nazmun Nahar pitää hallussaan Bangladeshin ennätyksiä 100 metrin, 200 metrin ja 400 metrin juoksuissa.
Nuoliyökkönen
Nuoliyökkönen (Acronicta psi) on iltayökkösiin kuuluva, varsin yleinen yöperhoslaji. Se on keskikokoinen yökkönen, ja se on väritykseltään melko tasaisen vaaleanharmaa. Laji elää lähes koko Euroopassa ja Pohjois-Afrikassa, ja se viihtyy valoisissa lehtimetsissä, puistoissa ja puutarhoissa. Toukka elää monilla lehtipuilla ja pensailla.
Koko ja ulkonäkö
Nuoliyökkönen on keskikokoinen, tasaisen vaaleanharmaa yökkönen, jonka siivissä ei erotu kovin selvää kuviointia. Etusiivissä on kuitenkin selvästi erottuva musta tyvijuomu ja siiven ulkoreunasta sisäänpäin suuntautuu musta, nuolen kärkeä tai kreikkalaisen aakkoston Ψ-kirjainta muistuttava kuvio. Sisempi poikkiviiru on kaksinkertainen, ja siiven etureunassa viirun kohdalla on kaksi yhtä tummaa täplää. Viiru häipyy siiven takareunaa kohti. Ulompi poikkiviiru on ohut ja musta. Rengas- ja munuaistäplä ovat lähellä toisiaan, ja niitä yhdistää musta x-kirjaimen muotoinen kuvio. Takasiivet ovat koiraalla valkoiset, ulospäin tummuvat ja naaraalla harmaat, suunnilleen etusiipien väriset. Siipiväli on 36–43 mm.
Samannäköinen laji on erityisesti vasamayökkönen (Acronicta tridens), mutta myös keihoyökkönen (Acronicta cuspis). Varma lajinmääritys saattaa vaatia genitaalien tutkimista.
Täysikasvuinen toukka on harvakseltaan pitkäkarvainen, sivuilta musta ja sen kyljillä on punaiset täplät. Sivuilla on myös leveät valkoiset pitkittäisraidat ja selkäpuolella leveä keltainen raita. Selässä pään lähellä on pitkä, musta, sarvimainen kyhmy.
Levinneisyys ja lentoaika
pienoiskuva|vasen|250px|Nuori toukka pienoiskuva|vasen|250px|Kypsä toukka Lajia tavataan lähes koko Euroopassa sekä Pohjois-Afrikassa. Idässä levinneisyysalue ulottuu Itä-Siperiaan. Etelä- ja Keski-Suomessa laji on erittäin yleinen, joskin se harvinaistuu pohjoista kohti. Havaintojen pohjoisraja kulkee suunnilleen Kemi–Kajaani-linjalla. Perhoset lentävät yleensä yhtenä sukupolvena kesäkuun alusta elokuun alkupuolelle. Toinen sukupolvi on harvinainen.
Elinympäristö ja elintavat
Nuoliyökkönen viihtyy valoisissa lehtimetsissä, metsänlaitamilla, pensaikoissa, puistoissa ja puutarhoissa. Lajia tavataan yleensä yksitellen, mutta joskus se voi olla jopa runsas. Perhoset lentävät öisin ja tulevat hyvin sekä valolle että syötille. Kotelo talvehtii kotelokopassa kuoren raossa.
Ravintokasvi
Toukka on polyfagi, joka elää monilla erilaisilla lehtipuilla ja pensailla.
Jada Fire
Jada Fire (s. 1. syyskuuta 1976 Los Angeles) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Hän tuli julkisuuteen näyttelijänä vuonna 1998. Hän on toiminut myös Penthousen mallina.
Hydratsiini
Hydratsiini (diamidi, diamiini tai typpihydridi (vedetön)) on muun muassa rakettimoottorien polttoaineena käytetty neste, jonka kemiallinen kaava on N2H4 ja rakennekaava H2N-NH2. Hydratsiinin vesiliuosta, joka sisältää 37–64 painoprosenttia hydratsiinia nimitetään hydratsiinihydraatiksi. Hydratsiinin 64-painoprosenttista vesiliuosta kutsutaan myös 100 % hydratsiinihydraatiksi. Hydratsiinin vesiliuokseksi erotuksena edellisistä kutsutaan ainetta, joka veden lisäksi sisältää enintään 37 painoprosenttia hydratsiinia. Hydratsiinin ominaisuuksiin, kuten esimerkiksi tiheys, sulamislämpö, kiehumispiste ja leimahduspiste, vaikuttaa olennaisesti aineen vesipitoisuus. Oheisessa taulukossa esitetty 100 % hydratsiinin ominaisuudet.
Käyttö
Hydratsiinin pääkäyttö on lannoitteiden tuotannossa ja esimerkiksi elastaanikuitujen tuotannossa. Sitä käytetään metallien pinnoituksessa (nikkelöinti) ja muovien valmistuksessa (polyuretaanin valmistus) sekä lääkkeiden valmistuksessa ja valokuvien kehityksessä.
Hydratsiinia käytetään myös juomaveden puhdistuksessa ja eräissä räjähdysaineissa.
Hydratsiinia voidaan käyttää myös voimalaitosten vedenkäsittelyssä hapen poistoon estämään korroosiota voimalaitosten höyrykattiloiden höyry-vesikierrossa ja kaukolämpöverkossa. Ilman hapen vaikutuksesta hydratsiini hajoaa typeksi ja vedeksi. Kaukolämpöverkossa kiertävän veden hydratsiinipitoisuus on hyvin alhainen noin 0,1 mg/l. Laimea liuos ei aiheuta ihmisille terveydellistä vaaraa mahdollisessa kaukolämpöputken vuodossa.
Toisen maailmansodan lopulla Saksa käytti hydratsiinia Messerschmitt Me 163-rakettihävittäjän polttoaineena metanolin kanssa nimellä B-Stoff. Sen jälkeen yhdistettä on käytetty kantorakettien ja avaruusalusten rakettimoottorien ajoaineena.
Hydratsiinia on käytetty myös varhaisissa polttokennoissa.
Valmistus
Hydratsiinia valmistetaan vuonna 1907 keksityllä Olin Raschig-prosessilla natriumhypokloriitista NaClO ja ammoniakista NH3. Nykyään yleisempi valmistustapa on Pechiney–Ugine–Kuhlmann-prosessi lähtöaineena ammoniakki ja vetyperoksidi.
Emil Fischer havaitsi luonnossa ensi kerran hydratsiinia vuonna 1875.
Variaatioita
Hydratsiinista on kehitetty monometyylihydratsiini MMH, epäsymmetrinen dimetyylihydratsiini UDMH (1,1-dimetyylihydratsiini) ja symmetrinen dimetyylihydratsiini eli 1,2-dimetyylihydratsiini. Näiden lisäksi markkinoilla on useita muita eri tavoin substituoituja hydratsiineja synteettisen kemian tarpeisiin.
Prerafaeliitit
pienoiskuva|[[Dante Gabriel Rossetti, Beata Beatrix, 1863.]]
Prerafaeliitit (, PRF) oli Englannissa 1800-luvun loppupuolella vaikuttanut taiteilijaryhmä. Englantilaisista taidemaalareista, runoilijoista ja kriitikoista koostuneen ryhmän perustivat vuonna 1848 John Everett Millais, Dante Gabriel Rossetti ja William Holman Hunt, jotka olivat myös ryhmän huomattavimpia edustajia. Prerafaeliittien esikuvina olivat ennen kaikkea Italian 1400-luvun taiteilijat ja heidän tuotantonsa. Tähän viittasi ryhmän nimi prerafaeliitit, Rafaelia edeltävät.
Ryhmä piti itseään uudistusliikkeenä. Sen jäsenet olivat ihanteellisia ja kumoushenkisiä. Ryhmä vastusti vulgaaria materialismia ja tuolloin vallinnutta akateemista taidetta, jota he pitivät kaavamaisena ja hengettömänä kikkailuna. Heidän mielestään varsinkin Rafaelin klassisilla asetelmilla ja tyylikkäillä sommitelmilla oli ollut taiteen akateemista opetusta turmeleva vaikutus, vaikka he arvostivatkin Rafaelin teknistä taituruutta. Erityisesti he vastustivat Englannin kuninkaallisen taideakatemian perustajan Sir Joshua Reynoldsin vaikutusvaltaa.
Prerafaeliitit halusivat maalaustaiteessa palata 1400-luvun italialaisten ja flaamilaisten taiteilijoiden, varhaisrenessanssin yltäkylläisiin yksityiskohtiin, voimakkaisiin väreihin ja taidokkaisiin sommitelmiin. He julkaisivat omaa aikakauslehteä, The Germiä. Ryhmän henkisenä oppimestarina oli John Ruskin.
Neljä periaatetta
Veljeskunnan, joksi taiteilijaryhmä kutsui itseään, varhaisia perusperiaatteita olivat seuraavat neljä julkilausumaa:
Periaatteet ovat tietoisesti epädogmaattisia, sillä veljeskunta halusi korostaa yksittäisten taiteilijoiden henkilökohtaista vastuuta omista ideoistaan ja niiden toteutuksesta. Romantiikan vaikutuksen alaisina he uskoivat vapauden ja vastuun olevan erottamattomia. Heitä kuitenkin kiinnosti erityisesti keskiaikainen kulttuuri, sillä he uskoivat sen hallussa olleen hengellisen ja luovan yhtenäisyyden, joka oli sittemmin menetetty.
Varjot (albumi)
Varjot on suomalaisen black metal -yhtye Goatmoonin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2011 levymerkillä Werewolf Records.
Albumin kansikuvan on toteuttanut Demonos Sova.
Silmäiltayökkönen
Silmäiltayökkönen (Acronicta auricoma) on alku- ja keskikesän yöperhoslaji.