cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
MM-rallikausi 2004
Neste Rally Finland
Suomen MM rallissa Marcus Grönholm hallitsi tapahtumia. Hän otti ensimmäisen voiton Peugeot 307 autolla. Toiseksi ajoi Markko Märtin ja Carlos Sainz ajoi kolmanneksi, jättäen taakseen Loebin ja suurin odotuksin kisaan lähteneen Janne Tuohinon, joka ajoi merkkimestaruuspisteitä Fordille. Tuohino oli palkattu talliin ottamaan pisteitä pois Loebilta ja Sainzilta, mutta molemmat ohittivat Tuohinon. Sainz ohitti Tuohinon jo lauantai aamuna ja iltapäivällä myös Loeb ohitti Tuohinon. Tallipäällikkö Malcom Wilson ei ollut tyytyväinen ja Tuohinon kisat Fordin tehdastallissa päättyivät. Huomion arvoista on myös se että Carlos Sainz sai voittaa Loebin ajamalla, eikä Citroen lähtenyt tallimääräyksillä kasvattamaan Loebin MM johtoa, vaan nopein Citroen-kuljettaja oli myös maalissa tallin ykkönen. Sainz onnistui myös uransa viimeisellä Ouninpohjan ek:lla: taistelu oli kuumimmillaan Märtinin, Tuohinon ja Loebin kanssa ja Sainz ajoi pohjat Ouninpohja II:lla, lauantaina. Solberg oli muutaman sekunnin nopeampi, mutta hän ei enää kisannut sijoituksista, vaan oli Super Ralli säännöllä mukana. Mikko Hirvoselle kävi nolosti, hän keskeytti ulosajoon Killerin yleisö ek:lla perjantaina. Petter Solberg ajoi ulos perjantain metsäpätkillä ja keskeytti. Marcus Grönholm otti kuitenkin suvereenin voiton uuden Peugeot'nsa ratissa. Huomion ansaitsee Jani Paasonen, joka ajoi Skodalla kuudenneksi.
Saksan ralli
Sebastien Loeb hallitsi Saksan rallia. Sainz oli nopein avaus ek:lla, mutta Loeb otti paikkansa kärjessä. Citroen kaksikko painoi kärjessä, ja Francois Duval oli ainut, joka ehti kaksikon vauhtiin. Duval onnistui lopulta ohittamaan pyörähtäneen Sainzin lauantain päätös ek:lla. Taistelu ratksei Duvalille sunnuntaiaamuna, kun Sainz otti kosteisiin oloihin väärän renkaan ja Duval karkasi. Loeb, Duval, Sainz oli Saksan MM rallin kärkikolmikko. Grönholm ajoi ulos ensimmäisellä ek:lla, ensimmäisessä mutkassa. Synkkä kausi sai näin jatkoa. Asfaltti kisat Peugeot'lle ajava Freddy Loix oli kuudes ja toi kolme pistettä. Paras suomalainen oli Toni Gardemeister seitsemännellä sijallaan. Huomion ansaitsevat Armin Schwarz, joka ajoi Skoda Fabia WRC:llä pohjat, sekä yksityiskuljettaja Cedric Robert, joka oli viides.
Japanin ralli
Japanissa ajettiin ensimmäistä kertaa MM-tasolla. Loeb avasi tietä irtosorasta ja pyörähti avauspäivänä menettäen aikaa. Petter Solberg näytti Subarun vauhdin tallin kotikisassa ja ajoi voittoon. Voitto oli helpotus Subarun ja Solbergin vaikeaan kauteen, sillä voitto oli ensimmäinen sitten Akropoliksen. Toiseksi ajoi Loeb ja vahvisti samalla otettaan mestaruudesta. Märtin oli kolmas, Grönholm neljäs, ja Sainz viides, Rovanperä kuudes, Hirvonen seitsemäs ja Anthony Warmbold yksityis Fordillaan. Mestaruus näytti karkaavan Loebille, mutta hopeasta taistelivat Solberg, Sainz ja Märtin.
Walesin ralli
Walesin metsäteillä ajettava ralli oli siirtynyt marraskuulta syyskuulle ja näin odotettiin kauniita ilmoja. Odotuksissa petyttiin sillä vettä tuli kaatamalla. Voitosta käytiin huima taistelu Loebin ja Solbergin välillä. Solberg nousi voittoon aivan rallin viimeisillä pätkillä. Maalissa järjestys oli Solberg, Loeb, Märtin, Sainz, Duval, Rovanperä, Hirvonen. Manfred Stohl otti yksityiskuljettajana viimeisen pisteen. Marcus Grönholm osui aidan tolppaan ja keskeytti.
Sardinian ralli
Sardiniassa Petter Solberg otti kolmannen perättäisen voittonsa. Sebastien Loeb varmisteli MM-titteliään kakkossijallaan. Sainz ja Märtin taistelivat tiukasti kolmannesta paikasta, mutta viimeisenä päivänä Märtinin moottori hajosi, ja Sainz otti kolmannen tilan helposti. Huomion ansaitsee paikallinen yksityiskuljettaja Andrea Navarra, joka ajoi neljänneksi, jättäen ongelmista kärsineen Duvalin taakseen. Suurimman huomion ansaitsee Gianluigi Galli, joka kotikisassaan ajoi sensaatiomaisesti ison N-ryhmän Mitsubishillä kuudenneksi. Taakse jäivät Grönholm, joka kaatoi autonsa rallin alussa, ja yksityiskuljettaja Anthony Warmbold. Totuuden nimessä on todettava, että ajamalla N-ryhmän autolla MM-pisteille, Galli osoitti kuinka laimeaksi kilpailu WRC autojen vähentyessä oli mennyt. Loebilla oli mahdollisuus varmistaa mestaruus jo seuraavassa MM rallissa Korsikalla.
Korsikan ralli
Korsikalla Loeb varmisti mestaruuden ottamalla kakkospaikan. Märtin ajoi selvään voittoon. tiukat taistelut puuttuivat sillä Loeb jätti selvästi Sainzin kolmanneksi ja Sainz puolestaan piti helposti Grönholmin takanaan. Subarun ja Pirellin yhteistyö ei toiminut asfaltilla ja Solberg oli viides, menettäen teoreettisetkin MM mahdollisuutensa. Solbergin tehtäväksi jäi nyt puolustaa MM hopeaa Sainzia ja Märtiniä vastaan.
Australian ralli
Australiassa nähtiin mitä sääntömuutokset pahimmillaan tekivät. Kisassa oli lopulta vain neljä tehdas WRC autoa! Ensin pois jäi Sainz, joka ajoi nuotitusjaksolla ulos ja lääkärien suosituksesta jätti Australian ajamatta. Näin Katalonian rallin uskottiin jääneen Sainzin viimeiseksi kisaksi. Samalla Sainz menetti myös mahdollisuutensa MM hopeaan. Rallin avauksessa Märtinin moottori oikutteli ja ei aikaakaan kun Märtin keskeytti. Sitten Solberg ajoi ulos ja näin mitalit oli jaettu. Grönholm taisteli voitosta, kunnes ajoi ulos toisen päivän aamuna. Loeb otti helpon voiton, Rovanperä päätti Peugeot yhteistyön hienosti kakkospaikkaan ja Duval oli kolmas. Hirvonen otti neljännen paikan. loput sijat menivät ison N ryhmän autoille järjestyksessä Chris Atkinson, Xavier Pons, Cody Crocker, Toshihiro Arai. Kaudelle 2005 oli luvassa jälleen uusia sääntömuutoksia. 2004 vuoden päätöstä voi verrata kauden 2003 päätökseen: 2003 WRC autoja oli maalissa selkeästi yli kymmenen, Australiassa vain neljä. Siitä voi päätellä menivätkö muutokset oikeaan suuntaan.
Ilmo Nurmela
Ilmo Olavi Nurmela (21. helmikuuta 1903 Virolahti – 1. tammikuuta 1974) oli suomalainen Kesko Oy:n pääjohtaja 1957–1968, vuorineuvos ja Suomen valtiovarainministeri Kuuskosken virkamieshallituksessa vuonna 1958.
Ilmo Nurmelan veli oli akateemikko ja kielitieteilijä Tauno Nurmela ja poika oopperalaulaja Kari Nurmela.
Ico
Ico on Team Icon kehittämä ja Sony Computer Entertainmentin vuonna  julkaisema toimintaseikkailupeli PlayStation 2:lle. Japanin kielessä ico kuulostaa samalta kuin sana ikō ("mennään"). Nimi on samalla myös viittaus taiteilija Giorgio de Chiricoon, jonka teoksista pelin visuaaliseen ilmeeseen otettiin vaikutteita.
Pelin tarkoitus on pelastaa prinsessa Yorda ilkeän äitinsä luota kaukaisesta jyrkänteen reunalla sijaitsevasta linnasta ohjaamalla Ico-poikaa, joka on pelin sarvipäinen sankari. Tarkoituksena on voittaa linnakkeessa vallitseva pahuus tuhoamalla sen ruumillistumat eli ilkeät henget ja linnakkeen kuningatar. Matkasta vapauteen pitää selvitä pelihahmojen yhteistyöllä. Peliä on usein luonnehdittu taidepeliksi. Musiikin sijasta taustalla kuuluu esimerkiksi liekkien lepatusta, hahmojen hengitystä ja lintujen laulua. Pelille on tehty epäsuoranaiset jatko-osat Shadow of the Colossus ja The Last Guardian.
Pelaaminen
Ico on pohjimmiltaan kolmiulotteinen tasohyppelypeli. Pelaaja ohjaa kolmannen persoonan kamerakulmasta Ico-nimistä poikaa, joka tutkii linnaa ja yrittää paeta sieltä Yordan kanssa. Kamera kuvaa tapahtumia jokaisessa huoneessa tietystä näkökulmasta, mutta seuraa kuitenkin pelaajan liikkeitä. Pelaaja voi myös itse käännellä kameraa saadakseen paremman käsityksen ympäristöstä. Icon pitää hyppiä, kiivetä, liikuttaa kohteita ja suorittaa muita tehtäviä kuten ratkoa pulmia edetäkseen linnassa. Vain Ico voi suorittaa näitä tehtäviä; Yorda voi vain hypätä lyhyitä etäisyyksiä eikä voi esimerkiksi kiivetä seinämien yli. Pelaajan pitää auttaa Yordaa ylittämään esteitä esimerkiksi nostamalla häntä kädellänsä tai muuttamalla ympäristöä niin että Yordalle avautuu suora reitti jota pitkin hän voi itse edetä. Pelaaja voi määrätä Yordan odottamaan tai seuraamaan Icoa. Yordaa voi myös ottaa kädestä kiinni ja vetää mukanaan, jolloin Yorda liikkuu ympäristössä nopeammin. Pelaajan on mahdotonta edetä pelissä ennen kuin Yordan saa tiettyjen ovien luokse jotka vain hän voi avata.
Linnasta karkaamista vaikeuttavat varjokuningattaren lähettä varjo-olennot, jotka yrittävät vetää Yordan mukanaan mustiin pyörteisiin. Ico voi taistella varjo-olentoja vastaan puukepillä tai miekalla ja myös pelastaa Yordan pyörteistä vetämällä hänet pois niistä kädestä kiinni ottaen. Vaikka olennot eivät voi vahingoittaa Icoa, peli päättyy jos Yorda joutuu kokonaan pyörteen nielemäksi. Tämän jälkeen peli jatkuu viimeisimmästä tallennuspisteestä. Peli päättyy myös jos Ico putoaa tarpeeksi korkealta paikalta. Tallennuspisteinä toimivat kiviset penkit, joille Icon ja Yordan pitää istua pelitilanteen tallentumiseksi.
Tarina
Pelin päähenkilö on nuori poika nimeltä Ico (イコ Iko), jolla on päässään sarvet. Kyläläiset uskovat pojan olevan kirottu, joten joukko sotilaita vie hänet veden ympäröimään linnaan ja lukitsee hänet sarkofagiin. Jonkin ajan päästä sotilaiden lähdettyä linnaa ravistelee järistys, jonka seurauksena Ico pääsee pakenemaan. Tutkiessaan linnaa hän löytää vangitun tytön nimeltä Yorda (ヨルダ Yoruda), joka puhuu Icolle vierasta kieltä. Ico auttaa Yordaa pakenemaan, mutta tyttöä yrittävät alati viedä portaaleista ilmestyvät varjomaiset mustat hahmot (linnalle aiemmin uhrattujen sarvekkaiden lasten sielut). Vaikka Ico ei vahingoitu varjoista ja kykenee karkottamaan ne Yordan kimpusta, hän ei voi tuhota niitä yksinkertaisilla aseillaan. Pari selvityy linnan läpi mantereelle vievälle sillalle. Heidän ylittäessä siltaa, linnan hallitsija ja Yordan äiti, kuningatar, ilmestyy ja kertoo Yordalle, että tämä ei voi hänen tyttärenään jättää linnaa. Kuningatar tuhoaa osan sillasta, jolloin Ico putoaa Yordan pelastusyrityksestä huolimatta alas sillalta.
Ico herää linnan alapuolelta ja matkaa takaisin linnan ylemmille tasoille. Hän löytää myös taikamiekan, jolla hän voi voittaa varjo-olennot. Pian hän saa selville, että kuningatar on muuttanut Yordan kiveksi. Ico saapuu valtaistuinhuoneeseen, jossa kuningatar paljastaa hänelle, että hän pitää Yordaa vankina linnassa pidentääkseen omaa elämäänsä; aiemmin hän oli tehnyt sitä imemällä elinvoimaa heistä, jotka oli laitettu sarkofageihin. Nyt kuningatar aikoo uudelleensyntyä ottamalla Yordan kehon haltuunsa. Ico taistelee kuningattaren kanssa ja rikkoo samalla molemmat sarvensa. Hän onnistuu voittamaan kuningattaren taikamiekalla, mutta kuningattaren kuollessa koko linna alkaa sortua. Ico menettää tajuntansa, mutta Yordan varjo-olento kantaa hänet turvaan linnasta. Yordan varjo-olento lähettää Icon veneen matkaan kohti läheistä rantaa. Ico herää ja huomaa kaukaisen linnan olevan raunioina, ja löytää Yordan ihmishahmossaan rantaan huuhtoutuneena. Yorda herää juuri ennen pelin loppua.
Vastaanotto
Peli on voittanut Interactive Achievement Awards -palkinnon kategoriassa Outstanding Art Direction.
Mocuba
Mocuba on kaupunki eteläisessä Mosambikissa. Se sijaitsee Zambezian maakunnassa sisämaassa. Vuonna 2007 Mocubassa oli noin 170 000 asukasta. Se on Mosambikin kahdeksanneksi suurin kaupunki.
Île Verte (Saint-Pierre ja Miquelon)
Île Verte on Saint-Pierre ja Miquelonin saariryhmään kuuluva pieni kallioinen saari, joka sijaitsee Ranskan ja Kanadan välisen aluevesirajan kohdalla. Kumpikin valtio vaatii saarta itselleen.
Saarelle rakennettiin vuonna 1908 ensimmäinen majakka, joka korvattiin uudella vuonna 1955. Nykyinen, kolmas majakka on vuodelta 1993.
Arbogast
Flavius Arbogastes, paremmin tunnettu nimillä Arbogast tai Flavianus, (k. 394) oli frankkilainen magister militum, Länsi-Rooman korkea-arvoisin sotapäällikkö. Arbogast oli Flavius Bauton, aiemman magister militumin, poika.
Keisari Theodosius I nimitti Arbogastin vuonna 388 korkeimpaan sotilasvirkaan ja nuoren Valentinianus II:n neuvonantajaksi. Arbogast hallitsi käytännössä Rooman läntisiä osia Valentinianuksen jäädessä nukkehallitsijaksi. Arbogast kääntyi Valentinianuksen kuoltua Eugeniuksen tukijaksi, vaikka Theodosius oli nimittänyt poikansa Honoriuksen Länsi-Rooman keisariksi. Lopulta vuonna 394 Theodosius löi Arbogastin joukot Frigidusjoella. Hävittyään taistelun Arbogast teki itsemurhan.
Konstantine Gamsakhurdia
Konstantine Gamsakhurdian pojasta Zviadista tuli huomattava neuvostokauden toisinajattelija, joka valittiin Georgian ensimmäiseksi presidentiksi vuonna 1991. Hänen uransa ja elämänsä päättyivät kuitenkin sisällissodassa vuonna 1993.
Nuoruus ja ura
Gamsakhurdia syntyi alhaisaateliseen perheeseen Abašan kaupungissa länsigeorgialaisessa Mingrelian provinssissa, joka kuului silloin Venäjän keisarikuntaan. Hän kävi koulua Kutaisin lukiossa ja opiskeli sen jälkeen Pietarissa, jossa hän riiteli Nikolai Marrin kanssa. Hän vietti lähes koko ensimmäisen maailmansodan Saksassa, Ranskassa ja Sveitsissä ja valmistui tohtoriksi Berliinin yliopistosta vuonna 1918. Venäjän alamaisena hänet vangittiin lyhyeksi aikaa Baijerin Traunsteiniin, jonne Thomas Mann lähetti hänelle suklaata. Gamsakhurdia julkaisi ensimmäiset runonsa ja novellinsa 1910-luvulla, jolloin häneen vaikuttivat saksalainen ekspressionismi ja ranskalainen post-symbolistinen kirjallisuus. Oleskellessaan Saksassa hän kirjoitti säännöllisesti saksalaiselle lehdistölle Georgiasta ja Kaukasuksen alueesta. Hän osallistui myös Georgian vapautuskomitean organisoimiseen. Kun Georgia oli julistautunut itsenäiseksi vuonna 1918, hänestä tuli tasavallan attasea maan Saksan-suurlähetystöön, jossa hän hoiti georgialaisten maailmansodan veteraanien palauttamista kotimaahan ja georgialaisten opiskelijoiden pääsyä saksalaisiin yliopistoihin.
Gamsakhurdia suhtautui vihamielisesti bolševikkien vallankaappaukseen Georgiassa vuonna 1921. Hän toimitti Tbilisissä toimivia kirjallisuuslehtiä ja johti lyhyen aikaa kirjailijoiden "akateemista ryhmää", joka piti taiteen arvoja poliittista korrektiutta tärkeämpinä. Gamsakhurdia julkaisi kirjoituksiaan kasvavaa ideologista painetta uhmaten ja johti rauhanomaista mielenosoitusta Georgian Neuvostoliittoon liittämisen vuosipäivänä vuonna 1922. Vuonna 1925 Gamsakhurdia julkaisi ensimmäisen ja yhden vaikuttavimmista romaaneistaan, Dionisos ghimili (, "Dionysoksen hymy"), jonka kirjoittaminen oli kestänyt kahdeksan vuotta. Romaani kertoo nuoresta Pariisissa asuvasta georgialaisesta intellektuellista, joka on ajautunut erilleen synnyinmaansa yhteiskunnasta ja jäänyt muukalaiseksi ihanoimassaan kaupungissa. Romaani oli Gamsakhurdian muiden alkukauden teosten tavoin osittain "dekadentti" eikä miellyttänyt neuvostoideologeja, jotka epäilivät häntä tyytymättömyyden synnyttämisestä.
Myöhempi elämä ja teokset
Gamsakhurdia selviytyi hengissä Stalinin ja Berijan puhdistuksista, joissa tuhottiin suuri osa Georgian kirjailijayhteisöstä, mutta hän kieltäytyi vakaasti tuomitsemasta muita kirjailijoita. Hänen täytyi osoittaa kunnioitustaan stalinistista dogmaa kohtaan, ja hän kehitti Stalinin lapsuudesta kertovan romaanin vuonna 1939. Koska viranomaiset eivät kuitenkaan hyväksyneen teoksen ensimmäistä osaa sen julkaisu lopetettiin heti, ja teos vedettiin pois julkisista kirjastoista.
Stalinin terrorin huippukautena Gamsakhurdia kääntyi muita suositumman lajityypin, historiallisen ja isänmaallisen proosan, puoleen ja aloitti magnum opuksensa Didostatis mardžvenan (, "suurmestarin oikea käsi", 1939) kirjoittamisen. Romaani sijoittuu 1110–1120-luvulle, keskittyy Svetitskhovelin katedraalin rakentamiseen liittyvään legendaan ja kertoo laajasti 1000-luvun Georgiasta. Se käsittelee innokkaan arkkitehdin Konstantine Arsakidzen traagista kohtaloa: kuningas Giorgi I tilasi häneltä kirkon, mutta hänestä tulee kuninkaan kilpailija molempien taistellessa kapinallisen aatelisen kauniin tyttären Šorenan rakkaudesta. Voimakkaiden intohimojen sekä rakkauden ja velvollisuuden välinen yhteentörmäys huipentuu Arsakidzen silpomiseen ja teloitukseen Giorgin käskystä. Tarinassa on hienovarainen allegorinen viesti, ja Stalinin kauden vainotut taiteilijat voidaan tunnistaa Arsakidzen hahmosta. Gamsakhurdian tärkeisiin toisen maailmansodan jälkeisiin töihin kuuluvat Vazis qvaviloba (, "köynnöksen kukinta", 1955), joka käsittelee georgialaisen kylän tapahtumia pian sodan jälkeen, ja monumentaalinen romaani Davit Aghmašenebeli (, "Daavid Rakentaja", 1942–1962), tetralogia Georgiaa vuosina 1189–1125 hallinneesta arvostetusta kuninkaasta. Teos sai maineikkaan Šota Rustavelin valtionpalkinnon vuonna 1962. Gamsakhurdia kirjoitti myös elämäkerrallisen romaanin Goethestä ja kritiikkejä georgialaisista ja ulkomaalaisista kirjailijoista. Hänen muistelmiensa Landebtan latsitsi (, "liehittely aaveiden kanssa", 1963) ja testamenttinsa (1959) julkaisu keskeytettiin. Hän kuoli vuonna 1975 ja hänet haudattiin kartanolleen, jota hän kutsui "Kolkhiin torniksi". Hän ei suostunut tulla haudatuksi Mtatsmindan pantheoniin, koska hän inhosi Jeesuksen ja Juudaksen hautaamista vierekkäin, millä hän viittasi kansalliskirjailija Ilia Tšavtšavadzen ja hänen bolševikkikriitikkonsa ja poliittisen vihollisensa Pilipe Makharadzen hautojen läheisyyteen.
Hallinto
Hallinto tarkoittaa valtion tai muun julkisoikeudellisen yhteisön laillista toimintaa tehtäviensä täyttämiseksi. Sana voi viitata myös tätä tarkoitusta varteen luotuun virkakoneistoon ja viranomaisiin, tai laajemmin yksityisten yritysten ja muiden vastaavanlaisten yhteisöjen kuten järjestöjen ja säätiöiden samankaltaiseen toimintaan.
Jälkimmäisessä tapauksessa tärkeäksi tunnuspiirteeksi muodostuu se, ettei ole kysymys minkään noista tahoista varsinaista tarkoitusperää suoranaisesti toteuttavasta niin sanotusta käytännön toiminnasta. Jälkimmäiseen toimintaan nähden hallinto on nimittäin toimintana johdannaista. Hallinto tässä mielessä jaotellaan usein erilaisiin osiin. Sellaisista mainittakoon esimerkkinä henkilöstöhallinto, kiinteistöhallinto sekä taloushallinto, joista jälkimmäinen voidaan edelleen jakaa varainhankinnan eli lähinnä rahoituksen hallintoon ja varainkäytön hallintoon.
Aleksandr Gusev (jääkiekkoilija)
Aleksandr Vladimirovitš Gusev (21. tammikuuta 1947 Moskova, Venäjän SFNT – 22. heinäkuuta 2020 Moskova, Venäjä) oli venäläinen, maajoukkuetasolla Neuvostoliittoa edustanut, jääkiekkoilija, olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari.
Hallinto
Muulla tavoin kuin juridisesti tai perinteisen valtioteorian tapaan tarkastellen hallinnon lähikäsitteisiin lukeutuvat muun muassa organisointi ja johtaminen.
Juridinen ja perinteinen valtioteoreettinen tarkastelunäkökulma
Juridisessa tarkastelussa ja perinteisessä valtioteoreettisessa ajattelussa hallinto ymmärretään vallan kolmijako-opin mukaisesti. Yhtäälle erotetaan lainsäädäntövalta ja tuomiovalta ja toisaalle toimeenpano-, täytäntöönpano- ja samalla hallintovalta. Nimenomaan tällöin hallinnolla tarkoitetaan julkisen vallan ja sen käyttöä. Tuossa tapauksessa maan hallitus eli valtioneuvosto, sen ministeriöt ja alemmat hallintoelimet kuten julkiset virastot ja tietyt muut toimielimet hoitavat maan oikeusjärjestyksen ja kullekin elimelle säädetyn toimivallan rajoissa tehtäviään.
Aleksandr Gusev (jääkiekkoilija)
Gusev pelasi seuratasolla TsSKA Moskovassa ja SKA Leningradissa. Hän voitti Neuvostoliiton maajoukkueessa olympiakultaa Innsbruckissa 1976, maailmanmestaruuden vuosina 1973 ja 1974 sekä kaksi himmeämpää MM-mitalia. MM-turnauksilla oli myös EM-arvo.
Neuvostoliiton mestaruuden Gusev voitti seitsemän kertaa. Hän kuoli Moskovassa 22. heinäkuuta 2020.
Hallinto
Juridinen ja perinteinen valtioteoreettinen tarkastelunäkökulma
Mikäli valtio itse toimittaa hallintoa omien viranomaistensa kautta, kysymyksessä on valtionhallinto. Mikäli hallinto on annettu kuntien tai muiden itsenäisten yhdyskuntien toimitettavaksi, ne harjoittavat itsehallintoa.
Hallinto tutkimuksen kohteena
Hallinnon tutkimus (kirjoitetaan usein myös 'hallinnontutkimus') on tieteellistä tai käytäntöä palvelevaa erittelevää tai sovelluksia kaavailevaa erittelevää toimintaa, jonka aiheena tai kohteena on tavalla tai toisella hallinto. Niin kuin kovin moni muukin yhteiskuntatieteiden käsite, myös 'hallinto' on oleellisesti kiistanalainen sisällöltään. Joidenkin mielestä se on se nimenomainen tapa, jolla asiat kunnolla hoidetaan, kun taas joillekin 'hallinto' on sama kuin 'virkavalta' eli patologinen byrokratia.
Hallinnon tutkimus on kaikkea muuta kuin yhtenäinen tieteenharjoituksen alue. Suomen erityisolosuhteissa oppiaine nimeltä hallintotiede on yksi kaikkiaan yhdeksästä hallintotieteellisestä yliopistollisesta oppiaineesta. Joiltakin hallinnon tutkimusta harjoitetaan Suomessa myös politiikan tutkimuksen piirissä, joiltakin osin oikeustieteellisen tutkimuksen piirissä ja merkittävältä osin liiketaloustieteissä.
Myös hallinnon tutkimuksen ja organisaatioteorian ja organisaatiotutkimuksen väliset rajat ovat hyvin liukuvat edellisen monin tavoin hyödyntäessä jälkimmäisiä. Kukin kansalainen tai tutkija voi siis valita sen ilmaisutavan ja ne painotukset, jotka hänelle parhaiten soveltuvat kussakin sellaisessa yhteydessä, jossa hän ottaa kantaa hallinnon kysymyksiin samalla koettaen kenties myös tavalla tai toiseela vaikuttaa niihin.
Hallinnon tutkimuksen tieteellisestä luonteesta
Hallinnon tutkimuksella ei ole mitään yhtenäistä teoreettista tai menetelmällistä taustaa. Tältä kannalta ne ovat samassa tilanteessa kuin yhteiskuntatieteet yleensä. Muun muassa tästä syystä myös hallinnon tutkijat voivat suuresti hyötyä, jos heidän perehtymisensä ja sovellutustensa kohteeksi muodostuu myös yleinen yhteiskuntateoria.
Merkittävin yhteiskuntatieteiden ja niistä erityisesti yleisimmän eli sosiologian ja merkittäviltä osin myös valtio-opin eli politiikan tutkimuksen klassikoista on hallinnon tutkimukselle Max Weber (1864–1920). Monien muiden aiheiden ohella hän nimittäin tutki muun muassa hallinnon organisoinnin, työetiikan, taloudellisen toiminnan organisoinnin ja uskonnollisen organisoitumisen kysymyksiä. Lisäksi hän oli huomattava yhteiskuntatieteiden metodologian kehittäjä.
Eri teorioita hallinnon tutkimuksen piirissä on vuosien varrella toki kehkeytynyt varsin runsaasti, niin empiirisiä teorioita, normatiivisia teorioita kuin luonteeltaan teknisiä teorioita. Moninaisuuden osoittaa jo yksittäisen oppiaineen ja sen tutkimusalueen nimeltä hallintotiede tarkastelu, saati mikäli tarkastelun alaa laajennettaan kattamaan useampia hallintotieteellisistä oppiaineista ja niiden teorioista sellaisina kuin ne esiintyvät yksistään Suomessa.
Hallinnon tutkimuksen ja alan opetuksen erityispiirteitä Suomessa
Suomessa hallinnon tutkimuksen asemaa korostaa se, että muista maista poiketen Suomessa ovat 1960-luvulta lähtien muodostuneet erityiset hallintotieteelliset oppiaineet, joita on 2010-luvulla enemmän kuin koskaan eli kymmenen kappaletta. Niitä opetetaan ja tutkitaan kaikkiaan neljässä yliopistossa. Lisäksi neljässä muussa yliopistossa harjoitetaan lähelle samaa aihepiiriä sijoittuvaa tieteellistä tutkimusta ja korkeinta opetusta.
Siinä määrin laaja hallinnon tutkimuksen organisoituminen kuin Suomessa ei ole jäänyt aivan vaille ongelmia. Suomen olosuhteita luonnehtii erityisesti se, että ilmeisesti hallintotieteellisten oppiaineiden eriytymisen johdosta hallinnon tutkimuksen välimatka politiikan tutkimukseen on suurempi ja eräiltä osin jopa selvästi suurempi kuin yleensä muissa Pohjoismaissa.
Suomen erityispiirteisiin lukeutuu samoin se, etteivät liiketaloustieteilijät ole – samoin muista Pohjoismaista poiketen – tunteneet vahvaa kiinnostusta julkisen hallinnon kysymyksiin. Eräs syy tähän on se mainittu seikka, että maan hallintotieteelliset oppiaineet ovat laajat ja eriytyneet. Etenkin niissä yliopistoissa, joissa esiintyy sekä hallintotieteellisiä että liiketaloustieteellisiä tutkimus- ja opetusaloja, lienee tuskin koettu mielekkääksi, että ne tavallaan ryhtyisivät harjoittamaan toistensa vastuiksi miellettyjä tehtäviä.
Kreikan parlamenttivaalit 2015 (syyskuu)
Kreikan vuoden 2015 toiset parlamenttivaalit järjestettiin 20. syyskuuta 2015. Vaaleissa valittiin 300 jäsentä seuraavalle nelivuotiskaudelle Kreikan parlamenttiin.
Vaalit järjestettiin etuajassa, koska Aléxis Tsípras erosi pääministerin tehtävistä elokuussa 2015 Tsíprasin hallituksen menetettyä parlamentin enemmistön tuen päähallituspuolue Syrizan sisäisen hajaannuksen seurauksena. Edelliset parlamenttivaalit olivat vuoden 2015 tammikuun parlamenttivaalit, joissa Syriza nousi valtaan.
Vaaleissa äänioikeutettuja oli noin 9 840 500 ja ääniä annettiin noin 5 566 000. Äänestysprosentti oli 56,57. Vaaleissa kahdeksan puoluetta läpäisi kolmen prosentin äänikynnyksen ja sai edustajia parlamenttiin. 6,41 % äänistä meni puolueille, jotka eivät läpäisseet äänikynnystä.
Vaalien voittaja oli edellisten vaalien tapaan Tsíprasin johtama vasemmistoliitto Syriza, joka sai 35,46 prosenttia äänistä ja 145 parlamenttipaikkaa, sillä kreikkalaisessa vaalijärjestelmässä suurin puolue saa ääniosuuden tuomien paikkojen lisäksi 50 lisäpaikkaa. Syrizan ja Itsenäiset kreikkalaiset (ANEL) -puolueen muodostama aikaisempi hallituskoalitio sai yhdessä 155 paikkaa ja näin jälleen parlamentin enemmistön. Vaalien jälkeen muodostettiin Tsíprasin II hallitus.
Tulokset vaalipiireittäin
Vaalien tulokset vaalipiireittäin (56 kpl) olivat:
Gosford Park
Gosford Park on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut Robert Altmanin ohjaama elokuva, joka kertoo Agatha Christie -tyyppisen rikostarinan.
Elokuva sai vuonna 2002 kaikkiaan seitsemän Oscar-ehdokkuutta: parhaan elokuvan, parhaan ohjauksen, parhaan alkuperäiskäsikirjoituksen, parhaan naissivuosan (Helen Mirren), parhaan naissivuosan (Maggie Smith), parhaan puvustuksen ja parhaan lavastuksen kategorioissa. Ainoan palkintonsa se sai käsikirjoituksesta.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Gosford Parkin vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Juoni
Marraskuussa 1932 äreä teollisuuspohatta Sir William McCordle järjestää vaimonsa Lady Sylvian ja tyttärensä Isobelin kanssa metsästysviikonlopun maakartanossaan Gosford Parkissa. Paikalle saapuu joukko sukulaisia ja ystäviä: Lady Sylvian täti Trenthamin kreivitär Constance, Lady Sylvian sisaret Lady Louisa ja Lady Lavinia kera aviomiestensä lordi Raymond Stockbridge ja komentaja Anthony Meredith, Sir Williamin näyttelijäserkku Ivor Novello, amerikkalainen elokuvatuottaja Morris Weissman sekä Fredrik ja Mabel Nesbitt. Mukanaan vieraat tuovat kamaripalvelijoita ja autonkuljettajia, jotka ovat vähintäänkin yhtä värikkäitä persoonia kuin isäntänsäkin. Myöhemmin joukkoon liittyvät vielä nuoret miehet Lordi Rupert Standish ja Jeremy Blond.
Vieraat asettuvat yläkerran makuukamareihin ja salonkeihin; heidän palvelijansa majoittuvat taloudenhoitaja rouva Wilsonin ohjauksessa talon oman palvelusväen joukkoon. Isäntäväen arvotavarat talletetaan asehuoneeseen ja kassaholviin. Alakertaa hallitsevat kokenut, alkoholisoitunut hovimestari Jennings ja aina ajan tasalla oleva taloudenhoitaja rouva Wilson. Keittiöstä vastaa oman henkilökuntansa kanssa pääkokki rouva Croft, joka käy ainaista valtataistelua rouva Wilsonin kanssa. Muita merkittäviä palvelijoita ovat Trenthamin kreivittären kamarineiti Mary, lordi Stockbridgen kamaripalvelija Robert Parks, elokuvatuottaja Weissmanin miespalvelija Henry Denton sekä kartanon pääsisäkkö Elsie ja päälakeija George. Lisäksi kartanossa on töissä lukuisia sisäköitä, keittiöpiikoja, apupoikia, tallirenkejä, aseenlataajia ja riistanajajia.
Päällisin puolin kaikki on hyvin Gosford Parkissa ja metsästysviikonloppu sujuu kitkatta, mutta kiillotetun ulkokuoren takana jokaisella on omat ongelmansa. Sir Williamin rahoilla elävä Constance-täti pelkää ärtyneen Williamin lopettavan hänen elatuksensa, vararikossa oleva komentaja Meredith yrittää epätoivoisesti saada Sir Williamilta lainaa ja Freddie Nesbitt kiristää Sir Williamin ja Lady Sylvian tytärtä Isobelia saadakseen työpaikan. Useimmat pariskunnat riitelevät rajusti huoneissaan viikonlopun aikana ja kamaripalvelija on ainoa joka lohduttaa.
Myös alakerrassa tapahtuu: Elsie opastaa tottumatonta kamarineiti Marya monessa asiassa, rouva Wilson kuulee kamaripalvelija Robert Parksilta että tämä on kasvanut orpokodissa, Weissmanin kasvisruokavalio aiheuttaa nopeita muutoksia keittiössä, Lady Sylvia vierailee poikkeuksellisesti alakerrassa, miespalvelijoilla on kilpailua siitä kuka pääsee auttamaan Ivor Novelloa vaatteiden vaihdossa, silityshuoneessa ei säästellä mielipiteitä vieraiden pukeutumisesta, naispalvelijoiden kylpyhuoneessa juoruillaan, Henry Denton yrittää raiskata Maryn, pyykinpesuhuoneessa on salattuja kohtaamisia yön pimeinä tunteina.
Metsästysviikonloppu alkaa komeilla illallisilla. Illallisen jälkeen hopeinen paistiveitsi on kadonnut. Weissmanin miespalvelija Harry Denton herättää epäilyksiä tunkeilevilla kysymyksillään, myöhään illalla hän kohtaa Lady Sylvian intiimeissä merkeissä. Isobel pyytää Elsietä puhumaan Sir Williamin kanssa Freddien palkkaamisesta, tämä on kiristänyt Isobelia heidän aiemman suhteensa ja keskeytetyn raskauden vuoksi. Freddie kohtelee huonosti vaimoaan Mabelia, jonka kanssa meni naimisiin tämän rahojen vuoksi, mutta oli arvioinut väärin vaimon varallisuuden. Rupert kosiskelee Isobelia. Mary kuulee juoruna, että Lady Sylvia ja Lady Louisa katsoivat kortilla, kumpi heistä menisi naimisiin Sir Williamin kanssa. Tämän liiketoiminnalla ansaittu ja siten aristokraattien halveksima omaisuus oli kuitenkin heille ja heidän rahattomalle isälleen Cartonin jaarlille välttämätön. Kun miehet seuraavana aamuna palvelijoineen lähtevät ampumaan fasaaneja, Sir Williamin korvan vierestä sujahtaa harhalaukaus. Miehet liittyvät naisten seuraan ulkoilmassa nautittavalle jahtilounaalle. Sir William vetäytyy komentaja Meredithin liikesuunnitelmasta jättäen tämän taloudellisesti puille paljaille.
Lady Sylvia ilmoittaa Constance-tädilleen, että Sir William saattaa keskeyttää avustuksensa, josta kreivitär on ollut täysin riippuvainen. Illallisen aikana Lady Sylvia sättii Sir Williamia ja mitään ajattelematta sisäkkö Elsie puolustaan tätä ja paljastaa vahingossa heidän suhteensa. Elsie lähtee ruokasalista häväistynä ja Sir William poistuu kirjastoonsa. Rouva Wilson tuo hänelle kahvia, jonka tämä sysää äkäisesti pois ja vaatii viskiä. Rouva Wilson tarjoilee hänelle rauhallisesti välittämättä äreästä käytöksestä. Vieraat kokoontuvat salonkiin kuuntelemaan Ivor Novellon pianonsoittoa ja laulua. Palvelijat kuuntelevat esitystä oven ulkopuolella ja portaissa. Freddie Nesbitt, Anthony Meredith, Robert Parks ja lakeija George hiippailevat kukin omille teilleen. Mies, josta näkyy vain raidalliset housut, laittaa fasaaninammunnassa likaantuneet mutaiset kalossit omien kenkiensä päälle harhautustarkoituksessa, hakee hansikkaat kädessä paloämpäriin piilotettuna olleen paistiveitsen, menee kirjastoon ja puukottaa tuoliinsa lyyhistyneen Sir Williamin.
The Streets
The Streets (oik. Mike Skinner) (s. 27. marraskuuta 1978) on englantilainen rap-artisti. Hän on kotoisin West Heathista, Birminghamista.
Gosford Park
Juoni
Ruumis löydetään pian, tarkastaja Thompson ja konstaapeli Dexter saapuvat tutkimaan asiaa. Henry vierailee Lady Sylvian makuukamarissa toisen kerran, vaikka tämän aviomies on juuri murhattu ("Luulen, että elämän on jatkuttava", Lady huokaa ja antaa Henryn auttaa riisumaan iltapukuaan.) Käy ilmi että Sir William myrkytettiin ennen puukotusta. Pääkokki rouva Croft kertoo henkilökunnalleen Sir Williamin maineesta tehtaittensa naistyöntekijöiden hyväksikäyttäjänä; raskaaksi tulleet pakotettiin luovuttamaan lapsensa adoptoitavaksi tai muuten he menettivät työpaikkansa. Isobel antaa Freddielle shekin, jonka tämä kuitenkin repii vihaisena kohdatessaan vaimonsa Mabelin. Tarkastaja Thompson antaa vieraiden mennä, haastattelematta suurinta osaa palveluskunnasta.
Henry Denton paljastaa olevansa amerikkalainen näyttelijä, jolla on rooli tulevassa Englantiin sijoittuvassa Charlie Chan Lontoossa -elokuvassa. Weissmanin vierailu on ollut tarkoitettu elokuvan taustoittamiseen. Dentonin asema muuttuu rajusti ja hän siirtyy nukkumaan vierashuoneeseen yläkertaan eikä hän ole enää Weissmanin henkilökohtainen miespalvelija. Henry ei voi ymmärtää palvelusväen asennetta, hänelle kerrotaan että hän ei voi kuulua yhtäaikaa sekä yläkerran vieraisiin että alakerran palvelusväkeen. Lady Sylviankin kiinnostus Henryyn loppuu. George nolaa Henryn salongissa kaikkien nähden, mikä huvittaa monia.
Mary päättelee, että Robertista on tullut lordi Stockbridgen miespalvelija, jotta tämä pääsisi lähelle Sir Williamia. Mary menee Robertin huoneeseen, jossa tämä paljastaa hänelle olevansa Sir Williamin avioton poika, joka luovutti hänet orpokotiin kaksi päivää syntymän jälkeen. Hänen äitinsä, yksi hänen tehtaansa työntekijöistä, kuoli pian tämän jälkeen. Hän kertoo Marylle, ettei ole myrkyttänyt Sir Williamia, ja ettei olisi voinut surmatakaan tätä, koska tämä oli jo kuollut myrkkyyn. Robertin murhan yritys oli itse asiassa vain kuolleen ruumiin puukottaminen. Hän suutelee Marya, joka tämän jälkeen lähtee pois Robertin huoneesta.
Kun vieraat palvelijoineen lähtevät, Freddie, jonka kiristyssuunnitelma Isobeliin on epäonnistunut, jatkaa liikekumppanuutta Anthonyn kanssa, jonka liikeyrityksen on ironisella tavalla pelastanut Sir Williamin kuolema. Isobel kuulee Rupertin ilmoittavan irtisanoutuvansa totaalisesti aiemmasta kosiskelustaan, kuultuaan ettei tyttö perikään isäänsä ennen äitinsä kuolemaa. Irtisanottu pääsisäkkö Elsie hyväksyy kyytitarjouksen Lontooseen Weissmanin, Novellon ja Henryn kanssa. Sir Williamin rakas apinapinseri Pip lähtee mukana, piilotettuna Elsien matkakassiin.
Lady Trentham ja Lady Sylvia keskustelevat rouva Croftin ja rouva Wilsonin pitkäaikaisesta riidasta, mistä Mary ymmärtää, että rouva Wilson on Robertin äiti. Rouva Wilson paljastaa Marylle, että hän ja rouva Croft ovat sisaruksia. Työskennellessään Sir Williamin tehtaassa heille molemmille syntyi lapsi, jonka isä oli Sir William. Rouva Croft piti vauvansa, mutta menetti työnsä ja lapsi kuoli pienenä; rouva Wilson taas luopui Robertista. Tajuttuaan, että Robert on hänen poikansa ja että tämä aikoi tappaa isänsä, rouva Wilson myrkytti Sir Williamin varmistaakseen, että Robertin ainoa rikos olisi kuolleen ruumiin puukottaminen. Rouva Croft lohduttaa sydämensä murtanutta rouva Wilsonia. Mary sanoo hyvästit Robertille kertomatta mitään tämän äidistä tai murhasta, ja viimeisetkin vieraat lähtevät kukin omaan suuntaansa.
Edvard Björkenheim
Edvard Lars Reguel Björkenheim (26. heinäkuuta 1901 Isokyrö – 24. toukokuuta 1965 Isokyrö ) oli suomalainen, puoluetaustaltaan maalaisliittolainen poliitikko. Hän toimi puolustusministerinä ammattiministerinä Kuuskosken virkamieshallituksessa vuonna 1958 sekä Miettusen I hallituksessa vuosina 1961–1962. Ministeripäiviä hänen urallaan kertyi yhteensä 400.
Björkenheim opiskeli maatalouskorkeakoulussa Tanskassa vuosina 1919–1921 ja teki lisäksi opintomatkoja Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, Ranskaan ja Yhdysvaltoihin. Vuodesta 1927 hän omisti Orisbergin kartanon Isossakyrössä. Vuodesta 1932 hän toimi myös Orismalan maatalouskoulun johtajana.
Diego de Alvarado
Diego de Alvarado (k. 1540) oli espanjalainen konkistadori, joka perusti Villa de San Salvadorin vuonna 1528 Bermudan laaksoon. Kaupunkia siirrettiin 1540-luvulla, ja siitä tuli myöhemmin San Salvador, El Salvadorin pääkaupunki.
Diego de Alvaradon serkku oli kapteeni Pedro de Alvarado, joka kesäkuussa 1524 aloitti valloitussodan Cuzcatlanissa.
Edvard Björkenheim
Edvard Björkenheimin isä oli tilanomistaja ja maatalousmies Adolf Edvard Björkenheim ja veli kirjallisuushistorioitsija Magnus Björkenheim.
Medúlla
Medúlla on vuonna 2004 julkaistu Björkin albumi. Levyllä Björk on keskittynyt luomaan uudenlaisia äänimaailmoja pelkästään ihmisääntä käyttäen. Ainoastaan kappaleissa "Ancestors" ja "Oceania" käytettiin äänimaailmaa luomaan pianoa sekä kappaleessa "Pleasure is All Mine" gongia. Levyllä esiintyy hänen lisäkseen beatboxaajia, kurkkulaulaja Tagaq ja islantilainen kuoro.
Albumin myötä Björk sai myös kaksi Grammy-ehdokkuutta, joista toisen sai Medúlla vuoden parhaana alternative-albumina.
Björk esitti kappaleen "Oceania" vuoden 2004 kesäolympialaisten avausseremoniassa.
Singlet
Neljäs single olisi ollut "Where is the Line", mutta sitä ei julkaistu. Kappaleelle on tehty musiikkivideo.
Onimusha
Onimusha on Capcomin kehittämä ja julkaisema toimintaseikkailupelien sarja.
Pelisarja sijoittuu Japanin Sengoku-kaudelle eli taistelevien valtioiden aikakaudelle.
Kehitys
Vuonna 1997 Yoshiki Okamoto kertoi haastattelussa haluavansa tehdä ninja-version Resident Evil -pelistä. Okamoto suunnitteli pelin sijoittuvan ansoitettuun "ninja-taloon".
Pelit
Sarjan ensimmäisestä pelistä on julkaistu uusintaversio vuonna 2019.
Myynti
Pelisarja on myynyt 8,2 miljoonaa kappaletta.
Maissi
thumb|250px|Maissipelto Maissi eli viljamaissi (Zea mays) on viljelykasvi, joka on alkujaan kotoisin Amerikasta. Se on korkea heinäkasvi, joka on nykyään yksi tärkeimmistä viljelykasveista. Maissi kasvaa yleensä yli 2,5-metriseksi, mutta pituuteen vaikuttavat olosuhteet ja jotkin lajikkeet kasvavat jopa 7 metrin korkuisiksi. Syötäväksi kelpaavat siemeniksi kehittyneet kukinnot, joissa siemenet ovat tasaisissa riveissä. Kehittyneessä kukinnossa on muutamia satoja siemeniä.
Rakenne
Maissi on täyteiskortinen, yleensä 2–6 metriä korkeaksi kasvava heinäkasvi. Kasvin latvassa on pitkähaarainen, röyhymäinen hedekukinto. Alempana, pitkien lehtien hangoissa ovat emikukinnot, joista kukinta-aikana näkyy suojalehtien ulkopuolelle vain tupsumaiset luotit. Kypsänä emikukinnosta tulee 20–60 cm pitkä kerrannaistähkä. Osaksi lapakkoon uponneet jyvät peittävät tähkää tiiviinä kerroksena. Eri viljelylajikkeet eroavat toisistaan muun muassa jyvien värin ja muodon puolesta.
Historia
Maissin on päätelty kehittyneen teosintti-heinästä noin 8 700 vuotta sitten Meksikossa Balsas-joen laaksossa. Ajanmääritys perustuu asuinluolan kiviesineistä löytyneisiin kasvien fytoliitteihin eli kasvien soluissa oleviin mineraalihiukkasiin, joiden perusteella voidaan tunnistaa kasveja ja kasvinosia. Fytoliittien osoitettiin olevan peräisin viljellyn maissin tähkistä eikä teosintistä.
Viljellystä maissista on löydetty todisteista noin 7 000 vuoden takaa. Maissi on intiaanien viljelemä kasvi ja lienee tärkein elintarvike Väli- ja Etelä-Amerikan intiaaneille. Muuhun maailmaan maissi levisi 1400- ja 1500-lukujen taitteessa.
Maissin kasvun vahingoittamisesta seurasi ankara rangaistus. Bartolomé de las Casas kertoo: "Kaksikymmentä vuotta täyttänyt tuomittiin kuolemaan, jos vahingoitti maissin tähkiä. Nuorempi tuomittiin maksamaan tekemänsä vahingon. Se, joka korjasi maissin ennen kuin jyvä oli täysin kehittynyt, tuomittiin kuolemaan."
On arvioitu, että intiaanien sotajoukkoja ja myöhemmin myös espanjalaisten joukkoja muonittavat tortillerat kykenivät kukin valmistamaan kymmenkunnalle miehelle päivän annoksen tortilloita. Tortilloiden puuttuessa oli mahdollista syödä pinolea, paahdetun maissin jauhoa, jota oli helppo kuljettaa ja syödä sitä veteen sekoitettuna. Veracruzilainen jesuiitta Francisco Javier Clavijero kertoo historiateoksena meksikolaisia ruokia koskevassa luvussa, miten sotaa käyvät intiaanit saattoivat syödä maissinsa.
Viljely
Maissia viljellään paljon ympäri maailmaa, ja vuosittain tuotetaan enemmän maissia kuin mitään muuta viljalajia. Maissi ei kestä kylmää, joten lämpimillä alueilla se tulee istuttaa keväällä. Sen juuret eivät tavallisesti yllä kovin syvälle, joten kasvi on riippuvainen mullan kosteudesta. Kuivuudelle maissi on herkimmillään kun kukat ovat valmiita pölytettäviksi. Rehuksi käytettävä maissi korjataan jo, kun kasvi on vihreä ja hedelmä raaka. Ihmisravinnoksi käytettävä maissi korjataan lajikkeesta riippuen myöhään kesällä, syksyllä, jopa talvella tai varhain keväällä. Afrikassa kuivuus johtaa säännöllisesti sadon epäonnistumiseen ja ihmisten nälkiintymiseen.
pienoiskuva|[[Rantasalmi|Rantasalmelaisen maissipellon korjuuta ajosilppurilla Etelä-Savossa.]] Ennen maissi korjattiin käsin, mutta toisen maailmansodan jälkeen alettiin käyttää leikkuupuimureita. Käsin poimittaessa kasveista otetaan kokonaiset tähkät, joista pitää myöhemmin erotella siemenet. Kokonaisia tähkiä voidaan käyttää karjan rehuna. Myös eräät nykyaikaiset maatilat säilövät niitä ja käsittelevät ne myytäviksi varsinaisen maissikauden ulkopuolella saadakseen parempia hintoja. Maissin korjaamiseen suunniteltu leikkuupuimuri puolestaan suorittaa erottelun automaattisesti.
Käyttö
Maissia käytetään sekä ihmisten ravintona että kotieläinten, etenkin sikojen rehuna. Maissista voidaan valmistaa esimerkiksi muovia, kuituja, makeutusaineeksi sopivaa maissisiirappia tai alkoholia. Maissista tislattu alkoholi on perinteinen Bourbon-viskin lähde. Sitä sekoitetaan myös pieniä määriä bensiiniin korkeampien oktaanilukujen saamiseksi, päästöjen vähentämiseksi ja maaöljyn säästämiseksi. Maissin jyvistä puristetaan myös maissiöljyä.
Maissi on monissa maissa ruokavalion perusta. Useissa kulttuureissa siitä valmistetaan paksua puuroa tai polentaa, ja maissi on tortillan ja monen muun meksikolaisen ruuan pääainesosa. Joistakin lajikkeista valmistetaan popcornia. Maissihiutaleet (corn flakes) ovat suosittu aamiaisruoka. Sokerimaissia syödään vihannesten tavoin. Maissia kasvatetaan myös koristekasvina puutarhoissa. Tähän tarkoitukseen käytetään usein värikkäitä muotoja. Lisäksi koristemaissi on usein erittäin suurikokoinen ja sen tähkä voi olla jopa 60 cm:n mittainen.
Eräs varhaisimpia kuvauksia keskiamerikkalaisten intiaanien tavasta käsitellä maissia ja valmistaa tortilloita, löytyy italialaisen Girolamo Benzonin teoksesta La Historia del Mondo Nuovo.
Maissitaikina tunnetaan Meksikossa nimellä nixtamal. Sanan alkuperäinen muoto nahuatliksi on nextamalli, jossa nex tarkoittaa kalkkia tai tuhkaa ja tamalli taikinaa. Nixtamalprosessin keksiminen lisäsi suuresti maissin ravintoarvoa (erityisesti B3-vitamiinin osalta, jota ei ilman tätä käsittelyä juurikaan saa maissista) ja siten auttoi ratkaisevasti mesoamerikkalaisten kulttuurien syntyä. Samalla kun kalkkivedessä liottaminen ja keittäminen pehmittää jyvän kuoren, se myös vaikuttaa edullisesti jyvän karkeaan kuituun ja on tärkeä kalsiumin lähde. Amerikanenglannissa käsitelty maissi tunnetaan nimellä 'hominy', ilmeisesti powhatan-intiaaneilta lainatun sanan mukaan.
Nykyisin saattaa meksikolaisessa pikkukylässä nähdä aamun varhaisina tunteina naisia rientämässä maissitaikina-astiat päänsä päällä. Naiset ovat silloin tulossa molino de nixtamalilta, maissimyllyltä, jossa he ovat käyneet jauhattamassa yön aikana turvonneet maissinjyvät. Viimeinen silaus maissitaikinalle annetaan kotona jauhinkiven päällä mano de metatella, metaten kädellä, pitkänomaisella, sylinterin muotoisella kivellä. Metaten, kolmijalkaisen laavakivestä muotoillun jauhinkiven lähinnä jauhajaa oleva osa on ylempänä sen ulointa osaa. Näin jauhaja voi työskennellä käsivarret suorina ja käyttää apunaan ylävartalonsa painoa ja metaten loivaa luisua.
Huopa
Vanhimmat tunnetut huovutetut työt ovat peräisin Aasiasta noin ajalta 600–200 eaa. Suomessa huovutuskäsitöitä on tehty perinteisesti maan itäosissa.
Valmistaminen ja ominaisuudet
Huovutus on menetelmä, jossa villakuidusta valmistetaan huopaa. Tämä tapahtuu yleisimmin lämpimän veden, emäksisen aineen ja mekaanisen muokkauksen avulla. Villa on ainut tekstiilikuitu, joka huopuu. Huovan ominaisuudet ovatkin vahvasti sidoksissa villan ominaisuuksiin. Villakuitu on pinnaltaan suomuista, ja huovutus perustuu villakuitujen suomujen takertumiseen toisiinsa mekaanisen muokkauksen aikana. Kun villakuituja hierotaan toisiaan vasten lämpimässä vedessä, suomut ovat auki ja kuidut takertuvat toisiinsa. Kylmällä vedellä huuhdottaessa kuidun suomut sulkeutuvat ja kiinnittyvät toisten kuitujen suomuihin, jolloin muodostuu huopaa. Huovutusmenetelmät voi karkeasti jakaa kolmeen eri tekniikkaan: karstatusta villasta huovuttaminen, neuleen tai virkkaustyön huovuttaminen pesukoneessa ja neulahuovutus. Eri tekniikoita voidaan käyttää saman tuotteen eri valmistusvaiheissa.
Karvahuopa on eri eläinten karvoista valmistettua huopaa, jota käytetään muun muassa korkeatasoisten hattujen valmistukseen. Villieläinten karvoista valmistettua karvahuopaa on pidetty parempilaatuisena kuin tarhaeläinten. Karvahuopa on useimmiten sekoitus eri eläinten karvoista. Niiden vanuttaminen hatuksi tapahtuu niin, että karvasekoitus puhalletaan rei’itetylle telineelle ja huuhdotaan sitten lämpimällä vedellä. Näin karvat vanuttuvat yhteen ja muodostavat hatunteelmän.
Niin sanottuja majavahattuja tehdään pohjoisamerikkalaisen majavan ja piisamirotan karvoista valmistetusta castor-huovasta. Majava- eli kastorhattuja on monia eri malleja, ja ne olivat suosittuja 1500–1600-lukujen Englannissa ja Ranskassa. Majavahattu on eri asia kuin majavanturkiksesta valmistettu majavalakki.
Senat
Senat ovat  afrikkalainen  etninen ryhmä. He elävät pääosin Sambesi -joen valuma-alueella Mosambikin keskiosassa ja Malawin puolella. Malawissa senoja on noin 300 000, Mosambikissä noin 1,9 miljoonaa.
Oettinger
Oettinger Performance GmbH on saksalainen Hessenin osavaltion Friedrichsdorfissa päämajaansa pitävä, lähinnä VAG-konsernin autojen ominaisuuksien kehittämiseen erikoistunut yritys, eräs lajinsa pioneereista.
Senat
Kansa on joutunut kärsimään vainoista ja luonnontuhoista.
Oettinger
pienoiskuva|oikea|200px|1973 Volkswagen Kupla 1303 Porsche-moottorillapienoiskuva|oikea|200px|1988 VW Caravelle Carat T3700E/6 wbx6, HelsinkiDiplomi-insinööri Gerhard Oettinger (1920-1997) oli opiskellut moottoritekniikkaa Frankfurt_am_Mainissa ja palvellut toisen maailmansodan aikana Daimler-Benzi -lentomoottorituotannossa. Hän perusti nimeään kantavan insinööritoimiston vuonna 1946. Jo vuonna 1947 se kokeili paranneltuja vaihteistorattaita VW Kuplassa moottoriurheilun parissa. Vuonna 1951 yhtiö valmisti Porschen 356A 1,1:n esimerkin mukaisen, kahdella kaasuttimella ja esilämmitettävillä imusarjoilla varustetun moottorin VW Kuplaan. Moottori tuotti 36 hv, nosti Kuplan huippunopeuden yli 120 km/h, ja loi peruskiven yhtiön menestykselle. Samana vuonna yhtiö otti myös käyttöön OKRASA-nimen (Oettinger Kraftfahrtechnische Spezial Anstalt), mikä viittaa leikkisästi silloisen aikakauden hyvin tunnettuun, mieskuntoa kohottaneeseen "Okasa"-rohtoon.
Senat
Senojen asuinalueella on suota, metsää ja savannia. Senat ovat perinteisesti omavaraismaanviljelijöitä, ja kasvattavat riisiä ja maissia, ja niiden höysteeksi hirssiä, maniokkia, bataatteja ja hedelmiä.
Oettinger
Yhtiö kehittyi ripeästi, alkaen tuottaa itsenäisesti valuosia vuonna 1953 (sylinterikannet kaksoisimukanavilla) ja pidemmän iskun tuottavia kampiakseleita vuonna 1955. Näillä avuin 1,3 tai 1,4 litran iskutilavuuteen kasvatettu VW Kuplan moottori saatiin tuottamaan jo 50-70 hv, millä OKRASA-Kupla saavutti ällistyneiden katseiden saattelemana jo lähes Porsche 356:n suorituskyvyn. Vuonna 1955 aloitettiin OKRASA-viritysosien myynti Yhdysvalloissa.
Senat
Raamattua ei ole vielä käännetty senan kielelle mutta työ on käynnissä.
Oettinger
Vuosi 1956 toi mukanaan 1953 esiteltyjen kaksoiskanavaisten sylinterikansien ja kahden Solex 32PBIC-kaasuttimen (ilman esilämmitystä) yhdistelmän, sekä puristuksen noston 6,6:sta 7:1een. Syntyi "Okrasa TS"-moottori. Moottorisarjaa kehitettiin 1960-luvulla kasvattamalla sen iskua vastapainoin varustetulla erikoiskampiakselilla, jolloin syntyi "TSV"-moottorisarja. Tämän moottorisarjan kehittäminen jatkui aina 1980-luvun alkuun asti. Monia Oettinger-moottorien piirteitä käytettiin sittemmin Volkswagenin sarjatuotantomoottoreissa.