cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Scott Innes
Ura
Scott Innes toimii radiopersoonana WYNK, Clear Channel Radiolle Baton Rougessa. Uraansa aloitellessaan hänestä tuli nuorin DJ Yhdysvalloissa, kun hän teki ensi esiintymisensä radiopersoonana KLID radiossa vuonna 1980 kotikaupungissaan Poplar Bluffissa, Missourissa. Viime aikoina hän on ollut erittäin suosittu DJ Nashvillessä.
Vuonna 1998 Innes palkittiin CMA-palkinnolla vuoden radioääneksi ja vuotta myöhemmin hänet palkittiin The Marconi -palkinnolla. Myöhemmin vuosina 2001 ja 2006 Innes oli ehdokkaana The Marconi -palkinnon voittajaksi.
Muuta
Radion ohella Innes tunnetaan myös hyväntekeväisyydestään ja lasten huumeongelmien mainoskampanjoista, sekä erityisesti syöpää sairastavien lasten hyväntekeväisyydestä.
Mari Rantanen (poliitikko)
Mari Rantanen (s. 29. maaliskuuta 1976 ) on suomalainen perussuomalainen kansanedustaja.
Hän on Orpon hallituksen sisäministeri.
Tausta
Ennen poliittista uraansa Rantanen on työskennellyt sekä ensihoitajana että poliisina.
Poliittinen ura
Rantanen edusti sosiaalidemokraatteja vuoden 2012 kunnallisvaaleissa mutta siirtyi perussuomalaisiin vuonna 2014.
Rantanen valittiin vuoden 2019 eduskuntavaaleissa perussuomalaisten kansanedustajaksi Helsingin vaalipiiristä. Hän on ollut kaupunginvaltuutettu sekä kaupunginhallituksen ja sosiaali- ja terveyslautakunnan jäsen.
Kansanedustajana hän on toiminut lakivaliokunnan jäsenenä vuodet 2019–2022. Rantanen nousi hallintovaliokunnan puheenjohtajaksi marraskuussa 2022.
Kansanedustajana
Rantanen valittiin uudelle kaudelle eduskuntaan vuonna 2023 äänimäärällä 3 826. Rantanen oli hetkellisesti myös Perussuomalaisten eduskuntaryhmän toinen varapuheenjohtaja (2. vpj) vuonna 2023.
Poliittisia näkemyksiä
Kevään 2023 eduskuntavaaleja varten Rantanen kirjoitti itseään kuvaavaan esittelytekstiin lauseen: "Meidän ei pidä olla niin sinisilmäisiä, että pian emme ole sinisilmäisiä". Rantanen ei suostunut selittämään rotuoppiin ja väestönvaihtoteoriaan viittaavaa kirjoitustaan Iltalehden toimittajalle. Rantanen poisti virkkeen sivultaan kesäkuussa 2023.
UPSID
UCLA Phonological Segment Inventory Database (lyh. UPSID) on tietokanta, johon on koottu 451 luonnollisen kielen foneemijärjestelmät. Sen loi yhdysvaltalainen kielitieteilijä Ian Maddieson vuonna 1984.
James Mitchell
thumb|right|James Mitchell James Mitchell (29. helmikuuta 1920 – 22. tammikuuta 2010) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi Palmer Cortlandtin roolissa televisiosarjassa All My Children. Hän loi lisäksi uran tanssijana ja avustavana koreografina varsinkin yhteistyössä Agnes de Millen kanssa.
Mitchell syntyi Sacramentossa, Kaliforniassa, englantilaissyntyisille vanhemmille. Hän oli Emmy-ehdokkaana vuosina 1980–1985 ja 1989. Hän kuoli Los Angelesissa sairastettuaan keuhkoahtaumatautia ja keuhkokuumetta.
Restless Heart
Restless Heart on Whitesnake-yhtyeen vuonna 1997 julkaistu albumi. Albumin esittäjäksi on merkitty ”David Coverdale & Whitesnake”, sillä alun perin albumin oli tarkoitus olla David Coverdalen soololevy.
Casagrande & Rintala
thumb|300px|Maaltapako, Casagrande & Rintala (1999) Casagrande & Rintala – Marco Casagrande ja Sami Rintala – on suomalainen arkkitehti- ja taiteilijapari, joka tuotti vuosina 1999–2003 arkkitehtonisia installaatioita Suomessa ja lukuisiin kansainvälisiin arkkitehtuurin ja nykytaiteen näyttelyihin.
Casagrande & Rintala palkittiin vuonna 1999 Architectural Review -lehden Emerging Architecture -vuosikilpailussa. Palkittu työ Maaltapako / Land(e)scape kommentoi suomalaisen maaseudun tyhjenemistä. Vuonna 2000 Casagrande & Rintala osallistuivat Venetsian arkkitehtuuribiennaaliin saavuttaen kansainvälistä huomiota työllä 60 Minute Man.
Vince Guaraldi
pienoiskuva|Vince Guaraldi vuonna 1963. Vincent Anthony ”Vince” Guaraldi (17. heinäkuuta 1928 San Francisco, Kalifornia – 6. helmikuuta 1976 Menlo Park, Kalifornia) oli Grammy-palkittu yhdysvaltalainen jazzpianisti ja -säveltäjä. Hänet muistetaan varsinkin Tenavat-animaatioiden musiikista.
Guaraldi tuli San Franciscon alueella tunnetuksi pianistina jo high school -aikoinaan. 1940- ja 1950-lukujen vaihteessa hän alkoi soittaa Cal Tjaderin kanssa ja teki tämän kanssa ensimmäisen levytyksen 1953. Vuonna 1955 Guaraldi kokosi oman trionsa, josta tuli suosittu kaupungin beatnik-piireissä. Vuonna 1956 Guaraldi oli mukana Woody Hermanin Third Herd -nimisen big bandin kiertueella. 1960-luvulla hän oli usein nähty soittaja länsirannikon jazzklubeilla.
Guaraldi kuoli sydänkohtaukseen ollessaan vasta 47-vuotias.
Sven Olov Lindholm
Sven Olov Lindholm (8. helmikuuta 1903 Jönköping – 26. huhtikuuta 1998 Rönninge) oli ruotsalainen kansallissosialisti, joka oli maan merkittävimpiä natsijohtajia 1920–1950-luvuilla.
Elämä
Jönköpingissä syntynyt Lindholm jäi varusmiespalveluksensa jälkeen Ruotsin armeijaan, josta erosi vuonna 1933 kersantin arvoisena. Vuonna 1927 hän liittyi vastaperustettuun Sveriges Fascistiska Kamporganisation -nimiseen fasistiseen, antikommunistiseen ja antisemitistiseen järjestöön, joka vuonna 1930 yhdistyi Svenska nationalsocialistiska partiet -puolueeseen. Lindholm työskenteli puolueen julkaiseman Vår kamp -lehden päätoimittajana ja sai vuoden 1932 parlamenttivaaleissa Göteborgissa lähes 6 000 ääntä.
Vuotta myöhemmin Lindholm perusti sisäisten linjaerimielisyyksien vuoksi oman Nationalsocialistiska Arbetarepartiet -puolueen. Vuonna 1938 se yritti tehdä eroa natsi-Saksan kansallisosialisteihin ja vaihtoi nimekseen Svensk socialistisk samling, luopuen samalla myös hakaristin käytöstä. Lindholm kuitenkin kannatti itse Adolf Hitleriä loppuun saakka ja muun muassa kirjoitti tälle ihailevan muistorunon. Lindholmin puolue menetti kannatuksensa toisen maailmansodan myötä ja lopulta se lakkautettiin vuonna 1950.
Myöhemmin 1960-luvun aikana Lindholm yritti tehdä entistä suurempaa pesäeroa Saksan kansallissosialisteihin, väittäen, että hänen puolueellaan oli koko ajan oma ideologinen perustansa. Vietnamin sodan aikana Lindholm ryhtyi Etelä-Vietnamin kansallisen vapautusrintaman FNL:n tukijaksi ja osallistui Ruotsissa järjestettyihin Yhdysvaltain vastaisiin mielenosoituksiin. Hänen kerrotaan tuolloin myös sympatisoineen kommunisteja.
Perhe
Vuonna 1950 Lindholm avioitui saksalaisen Vera Schimanskin (myöh. Oredsson) kanssa. Hänen isänsä oli natsien SA-joukkojen jäsen ja Vera Schimanski itse kuului Bund Deutscher Mädel -tyttöjärjestöön. Pariskunta kuitenkin erosi jo 1960-luvun alussa ja vuonna 1962 Schimanski avioitui ruotsalaisen uusnatsijohtajan Göran Assar Oredssonin kanssa. Vuonna 2017 Vera Oredsson oli uusnatsijärjestö Pohjois­maisen vasta­rinta­liikkeen kunniavieraana Almedalenin politiikkaviikolla.
Kohu Suomessa
Heinäkuussa 2017 syntyi Suomessa kohu, kun perussuomalaisten puheenjohtaja Jussi Halla-aho siteerasi Lindholmin vuonna 1943 julkaisemassa teoksessa Svensk frihetskamp ilmestynyttä runoa Framför oss ligger Sverige. Halla-ahon mukaan hän ei tiennyt sen natsikytköksistä, vaan oli tutustunut runoon musiikin kautta.
Carolina Marín
Carolina María Marín Martín (s. 15. kesäkuuta 1993 Huelva) on espanjalainen sulkapalloilija ja olympiavoittaja. Marín voitti kaksinpelin olympiakultaa vuoden 2016 kesäolympialaisissa. Hän on 172 senttimetriä pitkä ja painaa 65 kilogrammaa.
Marín voitti vuonna 2014 maailmanmestaruuden Kööpenhaminassa naisten kaksinpelissä historian nuorimpana eurooppalaisena maailmanmestarina. Samana vuonna hän voitti myös kaksinpelin EM-kultaa Kazanissa Venäjällä, niin ikään kaikkien aikojen nuorimpana mestarina. Vuonna 2015 Marín voitti toisen kaksinpelin MM-kultansa Jakartassa ja vuonna 2018 kolmannen Nanjingissa. Kaksinpelin Euroopan-mestaruuksia hänellä on kuusi, joista kolme on peräkkäisiltä vuosilta 2016–2018.
Marín edustaa sevillalaista IES La Orden de Sevillaa.
Christian Mortensen
Thomas Peter Thorvald Kristian Ferdinand Mortensen (16. elokuuta 1882 – 25. huhtikuuta 1998) oli maailman kaikkien aikojen toiseksi vanhin tai kolmanneksi vanhin mies. Hän eli 115-vuotiaaksi; Shigechiyo Izumin uskottiin aiemmin kuolleen 120-vuotiaana, mutta hänen ikänsä on nyttemmin kyseenalaistettu.
Mortensen oli syntyjään tanskalainen, mutta muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1903. Siellä hän toimi mm. maitomiehenä. Mortensen oli naimisissa vain lyhyen aikaa eikä hänellä ollut lapsia. Vuonna 1978 hän siirtyi San Rafaeliin Kaliforniaan, jossa vietti loppuikänsä.
Vaikka on epäselvää, oliko Mortensen todellisuudessa vanhempi kuin Izumi, hän oli kiistatta vanhin elävä mies elämänsä viimeiset vuodet. Kun Mortensen kuoli 115-vuotiaana, Sarah Knauss oli yhä elossa ja häntä pari vuotta vanhempi.
Charadriinae
Charadriinae on kurmitsojen heimoon kuuluva alaheimo. Siihen kuuluvat tyllit ja kurmitsat, toiseen kurmitsojen alaheimoon taas kuuluvat hyypät ja australiantyllit.
Emma Helistén
Emma-Sofia Helistén (s. 11. toukokuuta 1989) on suomalainen tennispelaaja. Helistén edusti Suomea Fed Cupissa ensimmäisen kerran vuonna 2007.
Manal al-Sharif
Manal al-Sharif (s. 25. huhtikuuta 1979) on saudiarabialainen naisten oikeuksien puolustaja. Luentokiertueillaan hän pyrkii kiinnittämään Saudi-Arabian liittolaismaiden huomion siihen, että nainen tarvitsee miespuolisen holhoojan luvan moniin arkielämän asioihin. Vuonna 2011 hän joutui pidätetyksi julkaistuaan videon, jossa ajaa autoa. Hän julkaisi myös kirjan, Daring to drive. Naiset saivat luvan ajaa autoa vuonna 2018.
Koeputkihedelmöitys
Koeputkihedelmöitys kehitettiin alun perin auttamaan naisia, joiden hedelmättömyyden syynä oli munanjohdinten vaurio. Nykyään koeputkihedelmöitystä käytetään muissakin hedelmättömyyttä aiheuttavissa tiloissa, kuten endometrioosissa tai selittämättömässä hedelmättömyydessä. Hoidon onnistumisen edellytyksinä on hedelmöittymiskykyinen munasolu, siittiöitä sekä kohtu, joka pystyy kantamaan raskauden.
Ensimmäinen koeputkilapsi syntyi 1978. Vuonna 2018 esitettiin arvio että maailmassa olisi 40 vuoden aikana syntynyt yhteensä 8 miljoonaa koeputkilasta.
Tekniikka
Koeputkihedelmöityshoitojen onnistumiseksi naisen munasarjojen tulee tuottaa yhden kierron aikana useita kypsiä munasoluja. Tätä tarkoitusta varten naiselle annetaan pistoksina hormoneja, jotka on eristetty raskaana olevien (istukkahormoni eli hCG) tai vaihdevuodet ohittaneiden naisten (FSH/hMG) virtsasta tai tuotettu laboratoriossa. Kypsyneet munasolut kerätään neulalla emättimen kautta tehtävässä munarakkulapunktiossa. Munasolut hedelmöitetään maljalla miehen siittiöillä ja hedelmöittyneiden munasolujen annetaan yleensä kasvaa kahdeksansoluisiksi alkioiksi. Näin saaduista alkioista valitaan yksi tai enintään kaksi kohtuun siirrettäväksi. Useamman alkion siirto lisää riskiä monisikiöraskauteen, mikä voi vaarantaa syntyvän lapsen terveyden. Jos nainen haluaa, ylijääneet alkiot voidaan pakastaa nestetypellä myöhempää käyttöä varten. Pakastusta käyttämällä naisen ei tarvitse käydä uudestaan läpi IVF-hormonihoitoja ja munasolujen keräystä, jos raskaus ei ala tai jos ensimmäisen lapsen jälkeen toivotaan uutta raskautta.
Riskit
Koeputkihedelmöityshoitoihin liittyy erilaisia riskejä, jotka harvinaisuudestaan huolimatta saattavat olla toisinaan vaarallisia. Ulkomailla tehtyjen tutkimusten mukaan hoitoja saavilla naisilla esiintyy 1,5–8,3 prosentissa hoitosykleistä erilaisia komplikaatioita. Suomalaisia tutkimuksia aiheesta ei ole, mutta Stakes on seurannut hedelmöityshoitojen määrää ja tehoa vuodesta 1992 ja kerännyt systemaattisesti tietoa niiden aiheuttamista komplikaatioista vuodesta 2001 alkaen.
Historia
Koeputkihedelmöityksen kehitys perustui kiinalais-amerikkalaisen biologin Min Chueh Changin 1930–1970-luvuilla tekemiin tutkimuksiin koeputkihedelmöityksistä nisäkkäillä. Chang todisti tekniikan toimivuuden vuonna 1959 hedelmöittämällä mustan kaniinin munasolun toisen mustan kaniinin siittiöillä ja siirtämällä alkiot valkoisen kaniinin kohtuun, minkä seurauksena kaniini synnytti terveen mustan poikueen. Brittiläiset tiedemiehet Patrick Steptoe ja Robert G. Edwards jatkoivat IVF-menetelmän kehittämistä toimivaksi ihmisillä, ja ensimmäinen koeputkihedelmöityksellä aikaansaatu lapsi, Louise Brown, syntyi Englannissa 25. heinäkuuta 1978. Suomessa koeputkihedelmöityshoidot aloitettiin yli kolmekymmentä vuotta sitten, ja ensimmäiset lapset syntyivät vuonna 1984. Nykyään noin kolme prosenttia Suomessa vuosittain syntyvistä lapsista on saanut alkunsa koeputkihedelmöityshoidolla. Muut Pohjoismaat ovat esittäneet samansuuntaisia lukuja. Hedelmöityshoitoja tarjotaan Suomessa sekä julkisella sektorilla että yksityisillä klinikoilla.
Mohácsin taistelu
Mohácsin taistelu oli 29. elokuuta 1526 käyty taistelu Unkarin kuningaskunnan ja Osmanien valtakunnan välillä lähellä Mohácsin kylää nykyisen Unkarin etelärajalla. Taistelu päättyi unkarilaisten ratkaisevaan tappioon ja kansalliseen onnettomuuteen. Surmansa sai esimerkiksi maan kuningas Ludvig II ja 20 000 muuta unkarilaista. Osmanisulttaani Suleimanille voitto oli yksi hänen uransa suurimmista. Mohácsin taistelun jälkeen osmanit valtasivat Unkarin tasangon muun Unkarin jakautuessa Habsburgien hallitsemaan länsi- ja pohjoisosaan, sekä osmanien suojelemaan Transsilvanian ruhtinaskuntaan.
Tausta
thumb|vasen|Arkkipiispa [[Pál Tomori kultaisessa haarniskassaan.]] 1500-luvun alussa Unkarin valtaistuimelle oli noussut kuningas Ludvig II ja Osmanien valtakunnan hallitsijaksi oli kohonnut sulttaani Suleiman. Osmanien sulttaani hallitsi 12–13 miljoonaa alamaista, kun taas Unkarin väkiluku oli noin 4 miljoonaa. Unkaria vaivasi arvovaltaisen johdon puuttuminen ja sitä seurannut eri ryhmittymien keskinäinen kilpailu, kun taas vastaavasti Osmanien valtakunnalla oli tehokas hallintokoneisto. Osmaneilla oli myös suuri ja kurinalainen armeija. Unkari oli puolestaan sotilaallisesti valmistautumaton suureen yhteenottoon, vaikkakin maiden välisellä rajaseudulla tapahtui jatkuvia kahakoita ja tehtiin ryöstöretkiä. Osmanit kokivat Unkarin uhkana etenkin, koska maan Habsburgihallitsijoilla oli läheiset suhteet osmanien päävastustajana pidetyn Espanjan kuningas ja Saksan keisari Kaarlen kanssa. Unkarin tasanko oli myös portti hyökkäykselle Itävaltaan.
Osmanit olivat ottaneet tärkeän voiton Persiasta vuonna 1514, mikä vapautti heidän voimavaransa toimintaan lännessä. Unkarin etelärajaa oli turvannut pitkään linnoitusten ketju, joka kuitenkin murtui 1520-luvun alussa. Unkarilaiset olivat kieltäytyneet jatkamasta maiden välistä aselepoa vuonna 1520 ja seuraavana vuonna eteläisen linnoitusketjun tärkeän osan muodostanut Belgrad menetettiin osmaneille. Toisaalla osmanit valtasivat Rodoksen vuonna 1522, jota seurasi toimeton kausi. Pääasiassa ryöstösaaliilla eläneet janitsaarit kapinoivat vuonna 1525 toimettomuuden takia. Suleiman tukahdutti kapinan ja alkoi 1. joulukuuta koota joukkoja uutta sotaretkeä varten. Ajankohta oli maailmanpoliittisesti otollinen sotaretkelle. Unkarin liittolainen keisari Kaarle oli sodassa Ranskaa vastaan ja osmanit olivat hieman aiemmin solmineet rauhansopimuksen Puolan kanssa. Unkari jäi näin ilman liittolaisia.
Ludovico Ariosto
thumb|Arioston patsas Ludovico Ariosto (1474 Reggio – 1533) oli italialainen renessanssirunoilija, joka tunnetaan eeppisestä runoelmastaan Raivoisa Roland, Orlando furioso. Häntä pidetään Danten jälkeen Italian toiseksi suurimpana runoilijana.
Mohácsin taistelu
Taistelu
thumb|vasen|Taistelu [[Mór Thanin maalauksessa vuodelta 1856.]] thumb|vasen|Unkarilaiset sotilaat löytävät turkkilaisilta kätketyn kuninkaan ruumiin taistelun jälkeen [[Bertalan Székelyn romantisoidussa maalauksessa vuodelta 1860.]] Taistelu Mohácsissa käytiin 29. elokuuta. Suleimanin armeija saapui lopulta metsäisille kukkuloille Mohácsin tasangon laidalle. Unkarilainen ylimystö uskoi raskain haarniskoin varustetun ratsuväen vievän voiton osmanien joukoista. Tarkoituksena oli, että raskas ratsuväki murskaisi painollaan tiensä läpi etenevien osmanijoukkojen ja ylimystö taivutteli kuningas Ludvigin käymään taisteluun. Osmanien puolella kevyiden akıncı-joukkojen komentaja neuvoi sulttaania ottamaan unkarilaisen ratsuväen hyökkäyksen vastaan antamalla osmanien linjan taipua hyökkäyksestä taaksepäin, jolloin kaartuneen linjan sivustat hyökkäisivät unkarilaisten sivustaan ja piirittäisivät vihollisen. Itse taistelukentällä osmaneja oli ehkä noin 45 000. Heidän määräänsä on usein liioiteltu etenkin myöhemmissä kristityissä lähteissä.
Molemmat osapuolet valmistautuivat ensin taisteluun ja unkarilaisten aloittama hyökkäys koitti lopulta keskipäivällä. Raskaan ratsuväen rynnäkköä johti kultaiseen haarniskaan sonnustautunut Pál Tomori. Taistelun yksityiskohdat vaihtelevat hieman eri lähteiden mukaan. Tomorin ratsuväen onnistui ensin murtaa turkkilaisten rintama. Ennen hyökkäyksen pysähtymistä ratsuväki oli miltei saavuttaa taistelukentällä olleen sulttaani Suleimanin. Turkkilaisten lähteiden mukaan suurvisiirin onnistui kuitenkin johtaa vetäytymistä hallitusti. Samalla kun unkarilaisten ensimmäinen rynnäkkö kului lopulta loppuun, osmanien rintaman taipumisesta innostuneet kuningas Ludvigin johtamat muut unkarilaiset kävivät omaan rynnäkköönsä. Osmanien ratsu- ja jalkaväki saarsi hyökänneet unkarilaiset samalla, kun osmanien tykistö avasi tulen. Saarretut unkarilaiset oli voitettu kaksi tuntia myöhemmin.
Ludovico Ariosto
Elämä ja teokset
Ariosto syntyi Reggiossa Emilian maakunnassa. Hän oli kiinnostunut runoudesta jo nuorena, mutta isänsä käskystä hän meni lukemaan lakia.
Isänsä kuoleman jälkeen Ariosto joutui elättämään sisaruksiaan sekalaisilla töillä ja kirjoitteli siinä sivussa pieniä tarinoita. Vuonna 1518 hän pääsi Ferraraan herttua Alfonso I d´Esten palvelukseen. Hänen tehtävänään oli hoitaa ruhtinaan kirjeenvaihtoa ja kirjoittaa runoja, jotka ylistävät ruhtinasta. Alfonso I oli tunnettu häikäilemättömänä ja julmana hallitsijana, mutta hän tuki mielellään kuvataiteilijoita ja runoilijoita.
Mohácsin taistelu
Seuraukset
thumb|Taistelun muistomerkki. Unkarilaisille Mohácsin taistelu oli kansallinen onnettomuus. Arkkipiispa, kuusi prelaattia ja 28 paronia olivat saaneet surmansa taistelussa. Kuningas Ludvig oli yrittänyt paeta, mutta hän hukkui kesäsateiden jälkeen tulvineeseen Csele-jokeen. Surmansa oli saanut myös lähes koko unkarilainen ratsu- ja jalkaväki. Yhteensä unkarilaisia oli saanut surmansa noin 20 000. Vankeja ei osmanien puolella otettu. Heidän tappionsa olivat arviolta vain noin 2 000.
Sulttaanille voitto Mohácsissa oli ehkä hänen uransa loistavin. Taistelun jälkeen osmanit valtasivat ensin Pestin ja muutamaa päivää myöhemmin myös Budan. Budan asukkaat olivat luovuttaneet kaupungin avaimet sulttaanille ja kaupunki oli aluksi tarkoitus säästää. Ryöstösaalista havitelleet janitsaarit eivät kuitenkaan olleet hallittavissa ja molemmat kaupungit poltettiin. Huollon takia osmanit joutuivat vetäytymään Unkarista ennen talven tuloa. He jättivät kuitenkin varuskuntia valtaamiinsa tärkeisiin unkarin etelärajan linnoituksiin. Vetäytyvien joukkojen mukana vietiin myös 150 000 unkarilaista vankia. Osmanit palasivat kolme vuotta myöhemmin. Entinen Unkari oli jakautunut nyt kolmeen osaan, Habsburgien hallitsemaan länsi- ja pohjoisosaan, osmanien hallitsemaan Unkarin tasankoon ja heidän suojeluksessaan olleeseen Transsilvanian ruhtinaskuntaan.
Ludovico Ariosto
Raivoisa Roland
Raivoisan Rolandin päähenkilö on vaelteleva ritari, joka on onnettomasti rakastunut saraseenien kuninkaan kauniiseen tyttäreen Angelicaan. Roland eli Orlando kokee monia seikkailuja etsiessään lempensä kohdetta. Teos käsittää taistelukohtauksia, lemmenidyllejä ja huvittavia sattumuksia. Kaiken yllä käyttää taikasauvaansa haltijatar nimeltä Sattuma. Runoilija käyttää estoitta mielikuvitustaan, ja teos kuvaa mahtavaa haavemaailmaa.
Etruskin kieli
Etruskin kieli on kuollut kieli, jota puhuivat ja kirjoittivat Etrurian alueella Pohjois-Italiassa ensimmäisellä vuosituhannella ennen ajanlaskun alkua asuneet etruskit. Latina syrjäytti etruskin täydellisesti Rooman valtakunnan levittäydyttyä Pohjois-Italiaan. Viimeinen henkilö, jonka tiedetään osanneen lukea etruskin kieltä, oli Rooman keisari Claudius (10 eaa. – 54 jaa).
Nykyaikaan etruskin kielestä on säilynyt toistakymmentätuhatta kreikkalaisen aakkoston italialaisella variaatiolla kirjoitettua piirtokirjoitusta, joita pystytään lukemaan mutta ei osata tulkita muutamia luku- ynnä muita perussanoja lukuun ottamatta.
Etruski on isolaattikieli, jolla ei tiedetä olevan mitään tunnettuja sukulaiskieliä. Lemnoksen saarelta on kuitenkin löydetty kirjoitusta, joka muistuttaa suuresti etruskia. Kyseinen teksti on sotilaan hautakirjoitus, joka on kirjoitettu vanhahtavalla etruskin kielimuodolla. Myös muinaisessa Raetiassa puhuttu reetin kieli saattoi olla sukua etruskille. thumb|Ote etruskien Liber linteus -kirjoituksesta.
Säilyneet tekstit
Kirjoitustaito tuli etruskien keskuuteen viimeistään 700-luvulla eaa. ja se otettiin nopeasti käyttöön etruskin kielen kirjoittamiseen. Varhaisimmat säilyneet etruskinkieliset piirtokirjoitukset ovat 600-luvulla valmistetuissa keramiikka-astioissa. Tutkimuksen ongelma on, että säilyneet tekstit ovat lyhyitä ja kaavamaisia, jolloin kielen rakenne jää tuntemattomaksi. Yhtään kirjettä, arkistotekstiä tai sanakirjaa ei ole säilynyt. Vain kymmenkunta piirtokirjoitusta sisältää enemmän kuin 30–40 sanaa. Pisin teksti on uhrikalenteri Liber linteus, jota nykyään säilytetään Zagrebissa. Se sisältää yli 1300 sanaa, mutta valtaosa niistä on nimiä. Muutkin pitkät tekstit ovat usein kalentereita, mutta joukossa on myös metallitauluihin kaiverrettu muistokirjoitus ja temppelin pyhä teksti. Tärkein etruskin tekstikokoelma on saksalaisen Helmut Rixin kokoama Etruskische Texte.
Etruskista on säilynyt merkkejä nykyisessä paikannimistössä sekä muihin kieliin lainautuneina sanoina. Esimerkiksi Parman kaupungin nimi on etruskiperäinen. Etruskista on tullut latinan kautta suomeenkin joitain lainasanoja, esimerkiksi persoona, joka tarkoitti alun perin näytelmissä käytettyä naamiota, myöhemmin naamiota ylipäänsä ja lopulta henkilöä.
Konsonantit
Lähde:
Vokaalit
Lähde:
Aakkoset
Etruskit omaksuivat aakkostonsa Euboiasta noin 700 eaa. tulleiden kreikkalaisten siirtolaisten käyttämästä länsikreikkalaisesta aakkostosta pienin muutoksin. Etruskit kirjoittivat oikealta vasemmalle. Etruskissa ei ollut soinnillisia klusiileja (b, d, g) ja k-äänteen kirjoittaminen riippui seuraavasta äänteestä, mikä käytäntö on jonkin verran siirtynyt latinan kirjoittamiseen.
Allaolevan taulukon sarakkeet vasemmalta oikealle: Euboian kreikka, kolme etruskimuunnelmaa, latinan vastineet ja äänneasut:
tyhjä
Pauline Bonaparte
Pauline Bonaparte (alk. Maria Paola Buonaparte; 20. lokakuuta 1780 – 9. kesäkuuta 1825 Firenze) oli Ranskan keisari Napoleonin sisko.
Pauline Bonaparte oli Carlo ja Laetitia Bonaparten tytär. Hänen sisaruksiaan olivat keisari Napoléon Bonaparte, Élisa Bonaparte, Westfalenin kuningas Jérôme Bonaparte, Espanjan kuningas Joseph Bonaparte, Napolin kuningatar Caroline Bonaparte, Lucien Bonaparte ja Hollannin kuningas Ludvig I (Louis Bonaparte). Hänen on sanottu olleen iloisin ja kaunein Bonaparten sisaruksista.
Pauline Bonaparte meni naimisiin kenraali Charles Leclercin kanssa vuonna 1797 ja seurasi tätä Saint-Dominguelle. Leclerc kuoli Haitissa keltatautiin 1802 ja Pauline palasi Ranskaan. Hän nai ruhtinas Camillo Borghesen 1803 ja muutti Roomaan. Kyllästyttyään elämään siellä hän palasi Pariisiin, jossa hänen käytöksensä aiheutti skandaaleja. Pauline piti salonkia Pariisissa ja Roomassa ja poseerasi alasti Antonio Canovan Venus-patsaan mallina.
Vuonna 1806 Pauline sai Guastallan herttuakunnan. Hän myi sen kuitenkin Parmalle kuudesta miljoonasta frangista ja menetti arvonimensä. Hänen suhtautumisen veljensä Napoleonin uuteen vaimoon Marie-Louiseen johti hänen karkottamiseensa hovista 1810. Pauline myi kaiken ja matkusti 1814 äitinsä kanssa Elballe, jossa hän oli ainut Napoleonia tavannut sisarus. Hän ilmoitti myös haluavansa seurata veljeään karkotukseen Saint Helenalle.
Sean B. Carroll
Sean B. Carroll on yhdysvaltalainen evoluutiobiologi, joka toimii molekyylibiologian, genetiikan ja lääketieteellisen genetiikan professorina Wisconsinin yliopistossa Madisonissa.
Cecilia Estlander
Cecilia Estlander (s. 26. helmikuuta 1992) on suomalainen tennispelaaja. Estlander edusti Suomea Fed Cupissa ensimmäisen kerran vuonna 2009.
Naucratinae
Suvut
Alaheimoon kuuluu viisi sukua.
Helmut Haller
Helmut Haller (21. heinäkuuta 1939 Augsburg – 11. lokakuuta 2012 Augsburg) oli saksalainen jalkapalloilija, joka pelasi hyökkääjänä.
Haller pelasi seuratasolla ensin kotikaupunkinsa joukkueessa FC Augsburgissa, jonka jälkeen hän siirtyi Italiaan pelaamaan Bolognaan ja Juventukseen. Maajoukkueessa hän pelasi 33 ottelua, joissa hän teki 13 maalia. Haller oli Saksan joukkueen mukana kolmissa MM-kisoissa, vuosina 1962, 1966 ja 1970.
Tony Sjöman
thumb|200px|Tony Sjömanin kesällä 2021 valmistunut muraali [[Turun konserttitalon seinässä]] Tony "Rubin" Sjöman (s. 1975 Göteborg) on ruotsinsuomalainen graffititaiteilija. Hänet tunnetaan useisiin yhdysvaltalaisiin kaupunkeihin (erityisesti New Yorkiin) maalaamistaan muraaleista sekä American Express -yhtiölle suunnittelemastaan luottokortin kuvituksesta.
Sjöman varttui Bergsjönin lähiössä Göteborgissa. Hänen äitinsä on kotoisin Kemistä ja isänsä Tampereelta. Hän puhuu sujuvaa suomea ja on kertonut suomalaisen taustansa olevan hänelle tärkeä osa identiteettiä.
Sjöman aloitti graffitien tekemisen 9-vuotiaana väriliiduilla ja kaverin siskon hiusvärisprayllä. Se oli kuitenkin kiellettyä, ja hän joutui usein pakenemaan poliiseja. Aikuisena hän muutti vaimonsa kanssa New Yorkiin ja jatkoi siellä graffitien tekemistä tällä kertaa luvallisesti. Hän sai pikku hiljaa mainetta ja ihmiset alkoivat ostaa hänen teoksiaan. Vuonna 2019 hän toteutti tilaustyönä kuvituksen American Express -yrityksen Marriott-hotelliketjua varten lanseeraamaan luottokorttiin.
Lego Star Wars: The Complete Saga
Pelaaminen
Peli sisältää kaikki Tähtien sota -episodit 1-6 ja etenee niiden juonien mukaan. Tasot ovat tasohyppelymäisiä ja sisältävät erilaisia pulmanratkaisutehtäviä, joissa yleensä yritetään avata ovi tai silta. Jokaisessa episodissa on yhteensä kuusi tasoa ja niissä on vähintään yksi kulkuneuvotaso. Ensimmäisen pelin tasoja on muutettu niin, että ne muistuttaisivat jatko-osan tasoja. Nyt mukana on myös uusia hahmoja kuten Zam Wesell ja Watto sekä uusia kulkuneuvoja kuten droidihävittäjä ja ARC 170 -tähtihävittäjä. Uutta on myös Challenge- ja Two Player Arcade -pelimuodot. Eri versioissa on myös uusia ominaisuuksia; Xbox 360- ja PlayStation 3 -versiossa uutta on nettikaksinpeli, Wiillä ohjaimen käyttö valosapelina ja Nintendo DS:llä minipelit.
László Fidel
László Fidel (s. 29. kesäkuuta 1965 Vác) on unkarilainen ratameloja, olympiamitalisti ja maailmanmestari. Hän saavutti Barcelonan kesäolympialaisissa 1992 hopeaa 1 000 metrin kajakkinelosessa. Joukkueeseen kuuluivat hänen lisäkseen Ferenc Csipes, Zsolt Gyulay ja Attila Ábrahám. Fidel saavutti urallaan viisi maailmanmestaruutta, jotka kaikki yhdessä Ferenc Csipesin kanssa. Hän voitti myös yhden MM-hopeamitalin.
Wang Laboratories
Wang Laboratories oli An Wangin vuonna 1951 perustama tietotekniikkayritys. 1980-luvun lopulla yhtiölle kertyi tappiota ja yhtiö ajautui konkurssiin vuonna 1993. Yhtiöllä oli.
An Wang opiskeli Harvardin yliopistossa ja patentoi ferriittirengasmuistin, jonka patentin hän myi IBM:lle. Patentista saamillaan rahoilla hän perusti Wang Laboratoriesin. Yrityksen onnistuneita tuotteita olivat laskimet ja tekstinkäsittelyjärjestelmät, jotka An Wang kehitti. Menestyksekkäitä tuotteita olivat 1970-luvulla valmistetut minitietokoneet, jotka olivat pienempiä kuin suurtietokoneet ja suunnattu toimistoihin. Wangin tietokoneet myytiin jälleenmyyjille, jotka muokkasivat koneita tiettyihin tarkoituksiin kuten tekstinkäsittelyyn.
Nørrebron nuorisotalo
thumb|Kööpenhaminan nuorisotalo 2 Nørrebron nuorisotalo eli Ungdomshuset oli Kööpenhaminan Nørrebron kaupunginosassa sijainnut rakennus, joka toimi työväentalona ja myöhemmin nuorisotalona.
Wang Laboratories
An Wangin sanotaan suunnitelleen yhtiön ohittavan IBM:n 1990-luvulla. Hänellä oli 2,3 miljardin arvosta yhtiön osakkeita. Vuonna 1986 yhtiön johtoon tuli An Wangin poika Fred ja määräävä osa yhtiön osakkeista oli Wangin perheen omistuksessa. Yhtiö valmisti yhä minitietokoneita, josta tuli heikosti kannattavaa toimintaa.
Nørrebron nuorisotalo
Historia
Ungdomshuset valmistui vuonna 1897 työväentaloksi. Talo oli työväenliikkeen keskus, jossa päätettiin kansainvälisestä naistenpäivästä toisen internationaalin naistenkonferenssissa elokuussa 1910. Siihen osallistui 99 naista 17 eri maasta, muun muassa Rosa Luxemburg ja Clara Zetkin. Kokoukseen osallistuneesta tanskalaisesta Nina Bangista tuli maailman ensimmäinen naisministeri. Talossa puhuivat myös muun muassa Vladimir Lenin ja Karl Liebknecht. Talo oli työväenliikkeen käytössä vuoteen 1960.
Talo myytiin 15 vuoden tyhjillään seisomisen jälkeen 1978 Tingluti-kansantanssiryhmälle. Keväällä 1982 Kööpenhaminan kaupunki osti talon ja antoi sen kaupungin nuorison käyttöön, joka oli edellisestä syksystä lähtien kamppaillut itsehallinnollisen nuorisotilan saamiseksi. Talon käyttäjien ja kaupungin kesken sovittiin käytön ehdoista, ja kaupunki lupasi olla myymättä taloa. Kööpenhaminan sosiaalidemokraattisen pormestarin mukaan nuoret saavat talon ja me rauhan. Nuorisotalo toimi alusta asti poliittisesti aktiivisen nuorison kohtauspaikkana ja underground-kulttuurin keskuksena. Taloa hallinnoi noin 200–300 hengen kollektiivi, joka piti ilmaiskonsertteja tai konsertteja alhaisilla pääsymaksuilla sekä tarjoili kasvisruokaa.
Talo pääsi vuosien varrella huonoon kuntoon ja vahingoittui pahasta palossa vuonna 1996. Siitä lähtien talon myymistä ja purkamista alettiin suunnitella. Periaatteessa myynnistä päätti valtuusto äänin 38–15 päästäkseen ongelmasta sosiaalidemokraattisen pormestarin esityksestä. Vuonna 2000 talon osti Human A/S, joka myi sen edelleen kristilliselle vapaakirkko Faderhusetille vuonna 2001 2 600 000 Tanskan kruunulla. Faderhuset irtisanoi talon käyttösopimuksen pian oston jälkeen. Tästä seurasi viisi vuotta kestänyt oikeustaistelu ja protestiliike. Human A/S:ia pidettiin yleisesti Faderhusetin peiteostajana, ja Faderhusetia pidettiin vasemmistolaisen nuorison keskuudessa siionismin ja yhdysvaltalaisen uskonnollisen oikeiston kannattajana. Faderhuset on perustettu 1990, ja Ruth Evensen on ilmoittanut olevansa apostoli, jota Jumala on kehottanut häätämään nuoret. Poliisi hääti talon käyttäjät 1. maaliskuuta 2007 ja taloa alettiin purkaa neljä päivää myöhemmin.
Levottomuudet
Kööpenhaminan levottomuudet alkoivat, kun Nørrebron nuorisotalosta alettiin häätää sitä hallussa pitäviään nuoria. Uudenvuoden aattona 2002 ryhmä Faderhusetin edustajia yritti tunkeutua taloon sillä perusteella, että lukko on vaihdettu. Tapauksesta seurasi vahingonkorvausjuttu. 2003 Kööpenhaminan käräjäoikeus keskusteli neljä päivää siitä, kenellä on oikeus käyttää nuorisotaloa. Tammikuussa 2004 oikeus päätti, että käyttöoikeus kuuluu kristilliselle seurakunnalle. Kaksi vuotta myöhemmin nuoret valittivat Tanskan itäiseen hovioikeuteen. Nuoret osoittivat mieltään, ja 273 nuorta jäi nuorisotaloon.
14. tammikuuta 2007 sadat nuoret ottivat haltuunsa teollisuusrakennuksen Luoteis-Kööpenhaminassa. Kahden päivän päästä poliisi valtasi rakennuksen ja 94 henkilöä otettiin kiinni teosta. Mielenosoitukset jatkuivat helmikuun alkupuolelle ja maaliskuun alkuun, ja niissä oli Nørrebrossa jopa 2 000 osanottajaa. Lauantain ja sunnuntain vastainen yö oli rauhallisempi.
Aiheesta muualla
55.69383°N, 12.54799°W
Geropótamos (kunnallisyksikkö)
Geropótamos (virallisesti Δημοτική Ενότητα Γεροποτάμου, Dimotikí Enótita Geropotámou) on yksi Mylopótamoksen kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Réthymnon alueyksikössä Kreetan alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 7 777 (vuonna 2011).
pienoiskuva|vasen|[[Pánormos (Réthymno)|Pánormoksen kylä.]] Geropótamos käsittää Mylopótamoksen kunnan pohjoisosan Kreetan saaren pohjoisrannikolla. Se on saanut nimensä alueella virtaavasta Mylopótamos- eli Geropótamos-joesta. Kunnallisyksikön suurin asutus on koko kunnan kuntakeskus Péraman kylä. Geropótamos oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Mylopótamoksen kunnaksi yhdessä Kouloúkonaksen ja Zonianán kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat
Geropótamoksen kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
Joseph Liouville
Joseph Liouville FRS FRSE FAS (24. maaliskuuta 1809 Saint-Omer – 8. syyskuuta 1882 Pariisi) oli ranskalainen matemaatikko.
Liouville opiskeli École Polytechniquessä vuodet 1825–1827 ja toimi myöhemmin siellä professorina. Hänet nimitettiin Ranskan tiedeakatemian jäseneksi 1839 ja Royal Societyyn 1850.
Nykyään hänet tunnetaan lähinnä funktioteorian alaan kuuluvasta Liouvillen lauseesta. Liouville tutki myös monia muita matematiikan osa-alueita. Esimerkiksi tason analyyttisessä geometriassa on toinenkin Liouvillen lause: kartioleikkauksen C pisteestä P piirrettyjen tangenttien pituudet suhtautuvat toisiinsa kuten käyrän C tässä pisteessä olevien kaarevuussäteiden kuutiot.
Hänen työnsä differentiaaliyhtälöiden reunaehtojen parissa johti Sturm-Liouville teoriaan, jota käytetään ratkaisemaan integraaliyhtälöitä. Tämä teoria, jolla on paljon merkitystä matemaattisessa fysiikassa, kehitettiin vuosien 1829–1837 välillä. Tämä Liouvillen yhteistyö Jacques Sturmin kanssa on luultavasti tunnetuin 1800-luvun puolivälin ranskalaisen analyysin tulos.
Liouville tutki myös transsendenttilukuja. Hän konstruoi äärettömän luokan transsendenttilukuja käyttäen ketjumurtolukuja. Vuonna 1851 hän julkaisi tuloksia transsendenttiluvuista ilman riippuvuutta ketjumurtoluvuista. Liouvillen luku on 0,1100010000000000000000010000..., jossa desimaalikehitelmässä on 1 paikassa n! ja 0 muuten.
Elämänsä aikana Liouville julkaisi noin 400 tutkimuspaperia, joista 200 käsitteli lukuteoriaa.
Liouvillen mukaan on nimetty katu Pariisissa ja kraatteri kuussa.
Sylvia Earle
Earle oppi laitesukelluta opiskellessaan Floridan osavaltionyliopistossa. Hän suoritti siellä kandidaatin tutkinnon kasvitieteessä vuonna 1955. Maisteriksi hän jatkoi Pohjois-Carolinassa Duken yliopistossa, ja väitöstyössään hän tutki Meksikonlahden leviä, joista hän keräsi yli 20 000 näytettä.
1970-luvulta alkaen Earle osallistui National Geographic Societyn vedenalaisten dokumenttien ja kirjojen tuotantoon. Tutkijanurallaan hän julkaisi yli sata artikkelia.
Luhangan koulu
Vuonna 2020 Luhangan koulua kävi yhteensä 36 peruskoulun oppilasta. Tämän lisäksi koulussa annettiin esiopetusta. Osa peruskoulun oppilaista tulee naapurikunnista; useille Joutsan, Hartolan ja Jyväskylän lähialueille Tammijärvellä sijaitseva kyläkoulu on lähin alakoulu. Se toimiikin seutukouluna myös näiden alueiden asukkaille. Ulkopaikkakunnilta tuleville koululaisille maksetaan matkat kunnan saaman valtionavun turvin.
Betsy Baker
Baker syntyi Isossa-Britanniassa, mutta siirtyi Yhdysvaltoihin jo 4-vuotiaana. Hän kuoli Nebraskassa 113-vuotiaana. Ainoa häntä varhaisempi 113 vuoden iän ylittänyt oli Delina Filkins, joka kuoli 4. joulukuuta 1928.
Bakerin kuoltua vuonna 1955 häntä seurasi maailman vanhimpana elossa olevana ihmisenä Martha Graham, joka eli vuoteen 1959.
Luhangan koulu
Luhangan kirkonkylällä aiemmin toiminut alakoulu lakkautettiin vuonna 2017, kun oppilasmäärä jäi vain viiteen.
The Byrds
The Byrds oli vuosina 1964–1973 vaikuttanut yhdysvaltalainen rockyhtye, jonka musiikilliseen tyyliin sisältyivät folk rock, psykedeelinen rock ja loppuvaiheessa country rock. Yhtye perustettiin vuonna 1964 Los Angelesissa, jolloin siihen kuuluivat Jim McGuinn (myöhemmin tunnettiin nimellä Roger McGuinn), David Crosby, Chris Hillman, Gene Clark ja Michael Clarke.
The Byrdsia pidetään yhtenä rockin merkittävimmistä yhtyeistä. Se vaikutti laaja-alaisesti 1960-luvun populaarimusiikkiin ja moniin artisteihin ja Byrdsin katsotaan luoneen kahdella ensimmäisellä albumillaan käsitteen folkrock.
Byrds levytti uransa aikana paljon muidenkin artistien kappaleita. Erityisesti kaksi ensimmäistä albumia, Mr. Tambourine Man ja Turn! Turn! Turn!, sisälsivät useita Bob Dylanin kirjoittamia lauluja.
Perustaminen
Roger McGuinn näki The Beatlesin esiintyvän Ed Sullivan Show’ssa 9. helmikuuta 1964. Hän ihastui George Harrisonin 12-kieliseen Rickenbacker-sähkökitaraan ja päätti hankkia välittömästi itselleen samanlaisen. Folkmuusikkona ja lauluntekijänä jonkin verran mainetta saavuttanut Gene Clark näki McGuinnin esittävän Troubadour-klubilla The Beatlesin kappaleen ”I Want to Hold Your Hand” ja ehdotti tälle yhteistyötä. David Crosby teki McGuinnin suuntaan seuraavana päivänä samantyyppisiä uteluja. Crosby oli soittanut orkesterinjohtaja Les Baxterin perustamassa folkryhmässä The Les Baxter’s Balladeers. Tämä meriitti ei tehnyt McGuinniin suurempaa vaikutusta, mutta kuultuaan, että Crosbyn ystävällä Jim Dicksonilla oli oma studio, hänet otettiin mukaan ryhmään, joka sai nimekseen The Jet Sets.
Ensimmäinen singlen, The Beatles -vaikutteisen ”Please Let Me Love You” julkaisi Elektra Records kesällä 1964. Elektran johtaja Jac Holzman ei pitänyt yhtyeen nimestä, joten hän julkaisi singlen nimellä The Beefeaters. Kappaleen äänitykseen osallistui kaksi maineikasta studiomuusikkoa, basisti Ray Pohlman ja rumpali Earl Palmer. Laulun menestys jäi kuitenkin heikoksi. Tässä vaiheessa basistiksi tuli bluegrass-kitaristi ja mandoliinin soittaja Chris Hillman, joka suostui hankkimaan 40 dollaria maksaneen japanilaisen bassokitaran. Lahjakkaana muusikkona hän oppi soittamaan sitä hyvinkin pian. Rumpaliksi valittiin Michael Clarke, vaikka tällä ei ollut juurikaan meriittejä rumpujen soitosta. David Crosby oli nähnyt tämän soittavan congarumpuja eräässä tilaisuudessa, mutta suurimman vaikutuksen Clarke oli tehnyt Crosbyyn visuaalisesti. Valmiin kokoonpanon nimeksi otettiin The Byrds.
Nousu menestykseen
Yhtyeen läpimurroksi muodostui huhtikuussa 1965 julkaistu ensimmäinen single, folkrock-versio Bob Dylanin kappaleesta ”Mr. Tambourine Man”. Se nousi listaykköseksi sekä Yhdysvalloissa että Britanniassa. Tämä oli onnenpotku myös Dylanille, sillä singlen menestys esitteli hänen tuotantoaan laajemmalle yleisölle kuin hänen omat julkaisunsa. Pian julkaistiin myös ensialbumi Mr. Tambourine Man, jolla yhtye yhdisteli erityisesti The Beatlesin ja Bob Dylanin musiikkia. Vielä samana vuonna he julkaisivat musiikillisesti samankaltaisen albumin Turn! Turn! Turn!. Nämä kaksi ensimmäistä albumia loivat The Byrdsin tavaramerkin: Roger McGuinnin 12-kielisen Rickenbacker-sähkökitaran luoman ”helisevän” äänimaailman sekä melodiset lauluosuudet.
Seuraava Byrds-albumi Fifth Dimension, vuonna 1966, uudisti yhtyettä psykedeelisen rockin suuntaan, ja se luetaankin nykyään kyseisen musiikinlajin uranuurtajien ja klassikoiden joukkoon. The Byrds itse käytti uudesta sähköisemmästä tyylistään nimitystä space rock. Huomattavaa on, että albumin kappale, singlenäkin julkaistu ”Eight Miles High” oli ensimmäisiä psykedeelisen rockin kappaleita. Byrds menetti varman suuren hitin, kun radioasemat lopettivat kappaleen soittamisen väittäen sen sisältävän viittauksia huumausaineisiin. Kaikesta huolimatta ”Eight Miles High” on yhtyeen suurimpia klassikoita.
Psykedeelistä linjaa jatkoi seuraava albumi Younger Than Yesterday vuonna 1967, jossa oli jo kuultavissa ensimmäisiä vaikutteita country rockista. Samana vuonna 1967 ilmestyi myös mainiosti menestynyt kokoelma-albumi The Byrds’ Greatest Hits.
Seuraavalla albumilla The Notorious Byrd Brothers (1968) oli myös country-tyylisiä vaikutteita, mutta jatkoi silti psykedeelistä linjaa. Tältä levyltä luultavasti tunnetuin kappale oli ”Wasn’t Born to Follow”, joka soi elokuvassa Easy Rider. Lopullinen muutos tapahtui vuonna 1968, jolloin yhtyeen pitkäaikainen jäsen David Crosby jätti yhtyeen ja perusti Crosby, Stills & Nashin ja The Byrds julkaisi kuudennen albuminsa Sweetheart of the Rodeo. Country-musiikin uudistaja ja legenda Gram Parsons liittyi myös yhtyeeseen. Albumi oli aikanaan kiistelty, sillä se ei edustanut perinteistä country-musiikkia, vaan sitä alettiin kutsua country rockiksi. Parsons itse vihasi kyseistä termiä. Musiikkinero kuitenkin lähti yhtyeestä jo ennen seuraavaa albumia, sillä hän ei halunnut soittaa rotuerottelun repimässä Etelä-Afrikassa. Tämän jälkeen Parsons perusti yhtyeen The Flying Burrito Brothers, johon lähti myös Byrdsin alkuperäinen basisti ja lauluntekijä, Chris Hillman.
Vuonna 1969 julkaistiin seuraava albumi Dr. Byrds & Mr. Hyde. Kokoonpano oli muuttunut suuresti, alkuperäisjäsenistä mukana oli ainoastaan yhtyeen keulahahmo, Roger McGuinn (aiemmin Jim McGuinn). Uusi levy edusti hieman rockimpaa tyyliä, mutta myös country-vaikutteet olivat tallella. Kitaristi Clarence White liittyi Byrdsiin ja toi uutta ulottuvuutta yhtyeen soittoon. Kyseisellä levyllä oli myös versio Parsonsin ja McGuinnin kappaleesta ”Drug Store Truck Drivin’ Man”. Itse Parsonsin esittämänä kyseinen kappale on Gram Parsons & The Shilos:n live-levyllä vuodelta 1973.
Lokakuussa 1969 julkaistiin studioalbumi Ballad of Easy Rider, joka sai mukavan vastaanoton.
Roger McGuinn hajotti yhtyeen syyskuussa 1973, mutta kokosi sen lähes saman tien uudelleen. Mukana olivat kaikki alkuperäisen kokoonpanon jäsenet, ja tuloksena oli albumi Byrds. Kaupallisesti se menestyi hyvin (Yhdysvalloissa listasijoitus 20.), mutta arvostelut olivat negatiivisia. Tästä pettyneenä McGuinn peruutti tulevan kiertueen ja yhtyeen toiminta päättyi.
Jäsenet
The Byrdsin kokoonpano vaihtui useasti vuosien mittaan. Ainoastaan perustaja ja johtohahmo Roger McGuinn oli mukana alusta loppuun.
Cal Tjader
pienoiskuva Callen Radcliffe Tjader, Jr., tunnettu nimellä Cal Tjader (16. heinäkuuta 1925 – 5. toukokuuta 1982), oli Grammy-palkittu yhdysvaltalainen jazzmuusikko. Hän saavutti suosiota latinovaikutteisella musiikillaan. Hänen instrumenttejaan olivat vibrafoni ja piano sekä rummut ja muut lyömäsoittimet.
Tjader syntyi St. Louisissa, Missourissa ruotsalaissukuisten vaudeville-artistien perheeseen. Hänen isänsä steppasi ja äiti soitti pianoa, ja perhe kiersi mannerta esiintymässä. Kun poika oli kaksivuotias, perhe asettui asumaan Kalifornian San Mateoon, jossa he avasivat tanssikoulun. Äiti opetti pojalle pianonsoittoa ja isä steppausta, ja Cal Tjader tuli tunnetuksi steppaavana Tjader Juniorina.
Vapauduttuaan armeijan lääkintäjoukoista vuonna 1946 Cal Tjader aloitti opettajaopinnot San Francisco State Collegessa, jossa tapasi pianisti Dave Brubeckin. Tjader soitti rumpuja monissa Brubeckin ja saksofonisti Paul Desmondin kokoonpanoissa ja myös muun muassa pianisti George Shearingin kanssa. Samalla hän opetteli soittamaan vibrafonia ja alkoi yhä enemmän kiinnostua latinalaisrytmeistä.
Vuonna 1954 Tjader lyöttäytyi yhteen paikallisten latinomuusikoiden kanssa ja muodosti Cal Tjader Modern Mambo Quintetin, käyttäen hyväksi muotitanssi mambon suosiota. Vuonna 1957 hän levytti latinoperkussionistien Willie Bobo ja Mongo Santamaría kanssa muun muassa paljon myydyn albumin Soul Sauce (1964), jonka nimikappale, versio Dizzy Gillespien ja Chano Pozon kappaleesta ”Guachi Guara”, nousi hitiksi.
Vuoden 1966 albumi El Sonido Nuevo (The New Sound) syntyi yhdessä pianisti Eddie Palmierin kanssa. 1970-luvulla Tjader teki yhteistyötä Poncho Sánchezin kanssa, joka sittemmin nousi suureksi nimeksi latinojazzin piirissä ja kutsuu Tjaderia musiikilliseksi oppi-isäkseen.
Tjader kuoli 1982 kesken kiertueen sydänkohtaukseen Manilassa, Filippiineillä.
Kirjokäyränokka
Kirjokäyränokka (Drepanornis bruijnii) on paratiisilintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Kirjokäyränokkaa tavataan Uuden-Guinean saaren pohjoisosissa Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin populaation uskotaan olevan melko pieni, ja sen arvellaan olevan vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi.
Slavatronika
Slavatronika on bulgarialaisen pop-folk -laulaja Desi Slavan studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2011.
Horo (Verhneviljuiskin ulus)
Horo ( ja ), aikaisemmin Bulgunnjahtah on nasleg ja sen keskuskylä Verhneviljuiskin ulusin keskiosassa Sahan tasavallassa Venäjällä. Horon kylä sijaitsee 15 kilometriä piirikeskuksesta Verhneviljuiskista pohjoiseen.
Afrikaner Weerstandsbeweging
thumb|Afrikaner Weerstandsbewegingin lippu. thumb|Afrikaner Weerstandsbewegingin embleemi. thumb|AWB:n mielenosoitus Pretoriassa vuonna 1990. Afrikaner Weerstandsbeweging, AWB on eteläafrikkalainen järjestö, jonka tavoitteisiin kuuluu afrikaanien oman Volkstaatin (tai Boerestaat eli Buurivaltio) perustaminen. Järjestön puheenjohtajana toimi aikaisemmin Eugène Terre’Blanche. AWB:n vaakuna koostuu kolmesta mustasta numero seitsemästä valkoisessa ympyrässä punaista taustaa vasten ja muistuttaa vähän kansallisosialistien hakaristiä.
AWB perustettiin Heidelbergissa Transvaalissa vuonna 1973, kun entinen poliisi Eugène Terre’Blanche pettyi maan pääministeri John Vorsterin ”liberaaleihin mielipiteisiin ja Etelä-Afrikan yhteiskunnan kommunistisiin vaikutteisiin”. Järjestön tavoite oli perustaa oma itsenäinen buurivaltio Etelä-Afrikan afrikaaneille herättämällä henkiin historialliset Oranjen vapaavaltion ja Transvaalin.
1970–1980-luvuilla järjestön jäsenmäärä kasvoi alkuperäisestä seitsemästä joihinkin satoihin jäseniin, vaikka järjestö onkin esittänyt useiden tuhansien ihmisten jäsenmääriä. AWB vastusti apartheid-järjestelmän muuttamista, terrorisoi liberaaleja poliitikkoja ja järjesti poliittisia tilaisuuksia. Hätätilalain aikana (vuosina 1984–1986) AWB pahoinpiteli useita aseettomia eteläafrikkalaisia. Järjestö vastusti erityisesti ANC:tä, jonka katsoi olevan Etelä-Afrikan kommunistisen puolueen peitejärjestö.
ANC:n ja Kansallispuolueen johtamien Etelä-Afrikan demokratisoimisneuvotteluiden aikana 1990-luvun alussa AWB uhkasi aloittaa täysimittaisen sodan. AWB:n kannattajat murtautuivatkin sisään World Trade Centeriin, jossa neuvottelut olivat käynnissä, pelottelivat neuvottelijoita ja töhrivät seiniä rasistisilla kirjoituksilla. Yksi ANC:n kokousedustaja pahoinpideltiin lievästi. AWB poistui tämän jälkeen rakennuksesta.
Ennen Etelä-Afrikan ensimmäisiä vapaita vaaleja Bophuthatswanan hallitsija Lucas Mangope pyysi apua levottomuuksien hillitsemisessä oikeistolaiselta Afrikaner Volksfront -järjestöltä, jonka jäsen AWB oli. Vaikka Mangope erityisesti kielsi AWB:n osallistumisen, sen joukkoja tuli alueelle. Afrikaner Weerstandsbeweging -järjestön jäsenten ilmaantuminen alueelle sai Mangopen oman armeijan kapinoimaan, ja hänet syöstiin vallasta. Bophuthatswanan epäonnistuminen myös teki lopun buurinationalistien ääriryhmien suunnitelmille aseellisesta vastarinnasta uutta demokraattista järjestystä vastaan afrikaanien volkstaatin perustamiseksi.
Eugène Terre’Blanche tuomittiin vartija Paul Motshabin murhayrityksestä vankilaan vuonna 2001, josta hän vapautui vuonna 2004.
Dafne Schippers
thumb|right|260px|Schippers juhlimassa Lontoon vuoden 2017 MM-kilpailujen kultamitaliaan Dafne Schippers (s. 15. kesäkuuta 1992 Utrecht) on alankomaalainen pikajuoksija ja entinen seitsenottelija. Hänet valittiin vuoden eurooppalaiseksi naisyleisurheilijaksi vuosina 2014 ja 2015.