cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sunnuntaisuomalainen
Sunnuntaisuomalaisen keskustoimitus sijaitsee Jyväskylässä Keskisuomalainen-konsernin toimitalossa. Sunnuntaisuomalaisen toimittajia työskentelee myös muiden julkaisijalehtien toimituksissa.
Sunnuntaisuomalaisen alkuperäisiin julkaisijoihin kuuluivat myös sanomalehdet Ilkka ja Pohjalainen (nykyisin Ilkka-Pohjalainen). Lehdet lopettivat Sunnuntaisuomalaisen julkaisemisen vuonna 2014, kun ne liittyivät Lännen Mediaan.
Väli-Suomen Media Oy
Sunnuntaisuomalaista tuottaa Keskisuomalainen-konsernin ja sanomalehti Karjalaisen yhdessä omistama tuotantoyhtiö Väli-Suomen Media Oy. Yhtiö tekee Keskisuomalainen-konsernin lehtien ja Karjalaisen valtakunnallisia sisältöjä: Sunnuntaisuomalaisen lisäksi yhtiöön kuuluu uutistoimitus Uutissuomalainen sekä teematoimitus Teemasuomalainen. Väli-Suomen Media Oy on Keskisuomalainen Oyj:n tytäryhtiö.
Tuottajat ja toimitusjohtajat
Sunnuntaisuomalaisen tuottajan ja Väli-Suomen Media Oy:n toimitusjohtajan tehtävä on määräaikainen. Tähän mennessä tuottajina ja toimitusjohtajina ovat toimineet:
Lonkero
thumb|110px|[[Seepialla on 2 lonkeroa ja 8 raajaa.]] Lonkero on pitkänomainen, joustava elin, joita on erityisesti selkärangattomiin kuuluvilla eläimillä. Niitä käytetään yleensä syömiseen, tunnusteluun ja tarttumiseen.
Merieläinten lonkerot
Nilviäisten pääjaksoon kuuluu useita lonkerollisia eläimiä. Kalmareilla ja seepioilla on kahdeksan raajaa ja kaksi lonkeroa. Lonkerot ovat pidempiä kuin raajat, ja niissä on imukuppeja usein vain kärjissä.
Jättiläiskalmarin ja kolossikalmarin lonkerot ovat erityisen vaikuttavat: niiden päissä on voimakkaat imukupit ja tappavat hampaat. Jättiläiskalmarin hampaat ovat pienet ja ympyränmuotoiset, kun taas kolossikalmarin lonkeroissa on kaksi riviä paksuja, teräviä, sormen pituisia hampaita.
Myös polttiaiseläimiin kuuluu monia lonkerollisia lajeja. Polttiaiseläimillä on usein suuri määrä polttiaissoluja lonkeroissaan. Polttiaissolut sisältävät nematokystiksi kutsutun rakenteen, jonka eläin voi laukaista mahdollista saalista kohti.
Monilla kampamaneeteilla on kaksi lonkeroa; joillakin ei ole yhtäkään.
Sammaleläinten suuta ympäröi lonkerorengas.
Sammakkoeläinten lonkerot
Joillain matomaisilla sammakkoeläimillä on lonkeroita. Matosammakoilla on päässään kaksi lonkeroa, joita ne luultavasti käyttävät haistamiseen.
Nisäkkäiden lonkerot
Tähtikuonokontiaisella on liikkuvaisia ja hyvin herkkiä nenälonkeroita, joilla eläin suunnistaa ja havaitsee saaliita.
FS Tempête (1925)
Tempête oli Ranskan laivaston 1925 vesille laskettu Bourrasque-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Nantesista Anciens Chantiers Dubigeonilta, missä köli laskettiin 3. joulukuuta 1923. Alus laskettiin vesille 21. helmikuuta 1925 ja otettiin palvelukseen 28. syyskuuta 1926.
Palvelus
Aluksen 75 millimetrin ilmatorjuntatykki vaihdettiin 1930-luvun alussa kahteen 37 millimetrin ilmatorjuntatykkiin, jolloin tulinopeus nousi merkittävästi kantaman kustannuksella.
Alus poistettiin alusluettelosta helmikuussa 1950.
Meymac
Meymac on kunta keskisessä Ranskassa Corrèzen departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Alueen politiikassa vaikutti ennen presidentiksi tulemistaan Jacques Chirac.
Il viaggio a Reims
thumb|[[Madame de Staël|Mme de Staël esiintyy maalauksessa Corinnan roolissa.]] Il viaggio a Reims, ossia L’albergo del giglio d’oro (Matka Reimsiin eli Kultaisen liljan majatalo) on Gioachino Rossinin säveltämä yksinäytöksinen lyyrinen ooppera Luigi Ballocchin kirjoittamaan italiankieliseen librettoon, joka perustuu osittain Madame de Staëlin teokseen Corinne ou de l’Italie. Ooppera sävellettiin Ranskan kuninkaan Kaarle X:n kruunajaisten kunniaksi. Oopperan ensiesitys oli Théatre Italienissä Pariisissa 19. kesäkuuta 1825.
Rossini ei alun perin suunnitellut oopperaa esitettäväksi neljän ensimmäisen esityksen jälkeen, ja hän käyttikin noin puolet oopperan musiikista myöhemmin uudessa oopperassaan Le comte Ory.
Esityshistoria
Ensi-iltansa jälkeen Pariisin Théâtre Italienissä 19. kesäkuuta 1825 ooppera esitettiin vain kolme kertaa. Käsikirjoitusta pidettiin jo tuhoutuneena, mutta se löytyi 1970-luvulla ja sen eri osat yhdisteltiin saman vuosikymmenen kuluessa. Musikologi Janet Johnsonin tekemä kokoamistyö tuotiin julkisuuteen vuonna 1984 Pesaro Festivalien yhteydessä.
Ooppera on lisäksi esitetty Monte Carlossa marraskuussa 2005 ja silloin esittäjien joukkoon kuuluivat June Anderson, Raùl Gimenez, Rockwell Blake ja Ruggero Raimondi. Kirov-ooppera on esittänyt oopperan Washingtonin Kennedy Centerissä tammikuussa 2007.
Matka Reimsiin -ooppera esitettiin Suomessa tammikuussa 2002 ja uusintana 2004 ja esitetään Kansallisoopperassa jälleen keväällä 2012. Dario Fon uudistama ooppera, joka keskittyi esittämään aiheen Euroopan yhdentymiseen liittyvänä satiirina, esitettiin ohjaajan kotimaassa Italiassa Genovan kaupungissa syksyllä 2003. Eräiden näkemysten mukaan italialaiseen yleisöön tehosivat esitetyt vitsit ja sutkautuksen paremmin kuin suomalaiseen. Italiassa yleisön reagoinnit vaihtelivat bravo-huudoista buuaukseen sekä terroristi- ja riittää-huutoihin saakka.
Suomessa
thumb|250px|Matka Reimsiin, Suomen kansallisoopperan esityksen juliste Ooppera Matka Reimsiin esitettiin Suomen kansallisoopperassa ja se sai ensi-iltansa tammikuussa 2003. Tällöin musiikin johdosta vastasi Pietro Rizzo. Esitys oli kuitenkin italialaisen Nobel-kirjailija Dario Fon juhlaa, sillä hänen oli niin ohjaus kuin lavastuskin ja yhdessä Erika Turusen kanssa hän oli suunnitellut myös esityksen puvustuksen.
Suomalainen osajako vuosina 2003 ja 2004 oli seuraava:
Wolfgang Wegener
frame|Wolfgang Wegener noin 1925. Wolfgang Wegener (16. syyskuuta 1875 Stettin, Saksan keisarikunta – 29. lokakuuta 1956 Zehlendorf, Berliini, Saksan liittotasavalta) oli Saksan laivaston amiraali. Jäädessään eläkkeelle 1926 hän oli arvoltaan Vizeadmiral (vara-amiraali).
Il viaggio a Reims
Äänitykset
Kapellimestari Claudio Abbado levytto vuonna 1984 Pesaro Festivaalien esityksen, jossa musiikista vastasi Chamber Orchestra of Europe. Äänityksen rooleissa esiintyvät: Cecilia Gasdia (sopraano), Katia Ricciarelli (sopraano), Lella Cuberli (sopraano), Lucia Valentini Terrani (mezzosopraano), Edoardo Gimenez (tenori), Francisco Araiza (tenori), Samuel Ramey (basso), Ruggero Raimondi (basso), Enzo Dara (basso), Leo Nucci (baritoni), Giorgio Surjan (baritoni), Oslavio di Credico (tenori), Raquel Pierotti (mezzosopraano), Antonella Bandelli (mezzosopraano), Bernadette Manca di Nissa (kontra-altto), Luigi de Corato (baritoni), Ernesto Gavazzi (tenori) sekä William Matteuzzi (tenori). Äänityksen on julkaissut DGG (415498).
Wolfgang Wegener
Hän kirjoitti muutamia merkittäviä teoksia, jotka ilmestyivät 1915–1929. Niissä hän hahmotteli niin sanotun Wegenerin väittämän. Väittämässään hän arvosteli Saksan ensimmäisessä maailmansodassa omaksumaa meristrategiaa ja esitti sille vaihtoehdon, joka perustui Britannian merireittien uhkaamiseen. Wegenerin väittämällä sanotaan usein olleen merkittävä osuus Saksan meristrategiassa toisessa maailmansodassa, vaikka kiistanalaista on, missä määrin tämä pitää paikkansa. .
Il viaggio a Reims
Äänitykset
Claudio Abbado on tehnyt toisenkin äänityksen samasta oopperasta ja tällä kertaa orkesterina oli Berliinin Filharmonikot ja äänitysvuosi oli 1993. Tällä kertaa rooleissa esiintyivät Sylvia McNair, Lucia Valentini Terrani, Luciana Serra, Cheryl Studer, Raul Gimenez, William Matteuzzi, Samuel Ramey, Ruggero Raimondi, Enzo Dara, Lucio Gallo, Giorgio Surian, Guglielma Mattei, Nicoletta Curiel, Barbara Frittoli, Claudio Otelli sekä Bojidar Nikolov. Äänitteen tuotti Sony.
Wolfgang Wegener
Elämäkerta
Wegenerin isä oli lääketieteen tohtori Eduard Wegener, hänen äitinsä Martha Zitelmann. Hän avioitui Therese Gierken kanssa Berliinissä 22. kesäkuuta 1901. Heillä oli kolme poikaa ja tytär. Hänen poikansa Edward Wegener (1904–1981) oli myös vara-amiraali.
Il viaggio a Reims
Äänitykset
Oopperasta on valmistettu myös DVD-versio Barcelonan Liceu-oopperan esityksestä. Taltiointi tapahtui vuonna 2003 ja musiikillisesta johdosta vastasi kapellimestari Jesús López Cobos ja sen oli ohjannut Sergi Belbel. Keskeisissä rooleissa esiintyivät Elena de la Merced, Maria Bayo, Kenneth Tarver ja Nicola Ulivieri. DVD:n on tuottanut TDK DVUSOPVAR.
Wolfgang Wegener
Ura
Wegener kävi koulua König-Wilhelms-Gymnasiumissa. Sukulaisensa, amiraali Henning von Holtzendorffin innostamana hän astui Saksan keisarikunnan laivaston palvelukseen 1894. Hän palveli risteilijällä SMS Deutschland 1897–1899 ja ylennettiin arvoon Leutnant zur See. Hänestä tuli tykistön asiantuntija, ja hän palveli tykistöupseerina aseistetulla risteilijällä SMS Blücherillä 1909–1910. Vuosina 1912–1917 hän palveli henkilökunnan päällikkönä amiraalille, joka komensi ensimmäistä taistelueskaaderia. Hän sai Fregattenkapitänin arvon 1917. Vuosina 1917–1918 hän oli ensin päällikkönä kevyessä risteilijässä SMS Regensburg) ja sen jälkeen toisessa, SMS Nürnbergissä. Aselevon jälkeen hän jatkoi palvelusta uudessa Reichsmarinessa, ja hänet nimitettiin Kapitän zur Seeksi 21. tammikuuta 1920 ja Konteradmiraliksi 1923. Hänen viimeinen nimityksensä oli Inspekteur der Artillerie Wilhelmshavenissa. Jäädessään eläkkeelle 1926 hän oli arvoltaan Vizeadmiral (vara-amiraali).
Pia Freund
Pia Helena Freund (o.s. Palola; s. 8. joulukuuta 1964 Turku) on suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.
Freund on opiskellut laulua Sibelius-Akatemiassa ja jatkanut myöhemmin opiskelua professori Dorothy Irvingin oppilaana. Hän on vieraillut säännöllisesti Suomen Kansallisoopperassa vuodesta 1992, ja hänet tunnetaan erityisesti Kaija Saariahon tulkitsijana.
Lucas & Steve
Lucas & Steve on alankomaalainen musiikkituottajaduo, jonka jäseniin kuuluvat Lucas de Wert ja Steven Jansen. He perustivat toiminimensä Maastrichtissa vuonna 2010 ja solmivat levytyssopimuksen Spinnin’ Recordsin kanssa joulukuussa 2014. Duo on julkaissut lukuisia singlejä myös sisar levy-yhtiön Spinnin’ Deepin kautta. Duo nousi suuren yleisön tietoon vuonna 2016 kun he julkaisivat Wulfin kanssa kappaleen "Summer on You" joka pääsi Alankomaissa singlelistan sijalle 12. sekä Belgian Valloniassa Ultratip-listalle. Sen lisäksi heidät tunnetaan muun muassa huhtikuussa 2017 julkaistusta kappaleesta "Up Till Dawn (On the Move)" joka pääsi Alankomaissa singlelistan sijalle 19. sekä Belgian Flanderin singlelistan sijalle 32.
Duo on tehnyt uransa aikana yhteistyötä muun muassa Robin Schulzin, Hardwellin, KSHMRn, Felix Jaehnin, Lost Frequenciesin ja Laurent Wolfin kanssa.
Peter Davison
Peter Davison (syntymänimeltään Peter Moffett, s. 13. huhtikuuta 1951) on brittiläinen näyttelijä. Hän tuli kuuluisaksi etenkin Doctor Who -sarjassa, jossa hän näytteli viidettä Tohtoria vuosina 1981–1984. Hänet tunnetaan myös roolistaan televisiosarjassa Kaikenkarvaiset ystäväni, jossa hänen hahmonsa oli Tristan Farnon. Hän näytteli pääroolia ITV:n sarjassa Kaukaiset rannat (Distant Shores, 2005–2008). Näyttelijä Georgia Moffett on hänen tyttärensä.
Troitsko-Petšorsk
thumb|90px|Troitsko-Petšorskin vaakuna. Troitsko-Petšorsk on kaupunkityyppinen taajama ja Troitsko-Petšorskin piirin hallintokeskus Petšorajoen varrella Komin tasavallassa Venäjällä. Vuonna 2002 siellä oli 8 851 asukasta.
Embers
Embers on englantilaisen laulajan James Newmanin esittämä kappale, jolla hän edusti Isoa-Britanniaa vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa, Rotterdamissa.
Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se ei saanut yhtään pistettä ja saavutti viimeisen sijan.
August Fredrik Palmfelt
August Fredrik Palmfelt (4. syyskuuta 1767 Mikkeli – 20. huhtikuuta 1814 Tukholma) oli Ruotsin armeijan eversti, joka komensi prikaateja Suomen sodassa. Hänestä tuli lopulta venäläinen kenraalimajuri Haminan rauhan jälkeen. Hän myötävaikutti Hans Henrik Gripenbergin yliadjutanttina siihen, että Kainuussa tehtiin epäedullinen antautuminen Barclay de Tollylle. Palmfeltista tuli myöhemmin senaattori ja venäläinen kenraalimajuri.
Pikkutrumpettiköynnös
Pikkutrumpettiköynnös (Campsis radicans) on trumpettiköynnösten sukuun kuuluva laji. Kukkien väri on joko oranssi tai tulipunainen. Kukinta-aika on kesäkuulla. Kasvi menestyy aurinkoisella tai puolivarjoisella paikalla ja kestää melko hyvin kuivuutta, mutta kastelun on hyvä olla säännöllistä. Sitä tavataan luonnonvaraisena Pohjois-Amerikassa. Se houkuttelee puoleensa kolibreja. Se on suosittu puutarhakasvi värikkäiden kukkiensa ansiosta. Sitä käytetään paitsi talojen seinillä, myös esimerkiksi aitauksissa ja puutarhamajoissa.
Tim Kaine
Timothy Michael ”Tim” Kaine (s. 26. helmikuuta 1958 Saint Paul) on yhdysvaltalainen lakimies ja demokraattisen puolueen poliitikko. Hän tuli valituksi Richmondin kaupunginvaltuustoon Virginiassa ensimmäistä kertaa vuonna 1994 ja nousi sittemmin kaupungin pormestariksi. Hän aloitti tammikuussa 2002 Virginian varakuvernöörinä ja toimi vuoden 2006 tammikuusta osavaltion kuvernöörinä.
Kaine nousi demokraattien kansallisen komitean (Democratic National Committee) puheenjohtajaksi tammikuussa 2009 ja toimi tehtävässä huhtikuuhun 2011. Hän jätti paikkansa kuvernöörinä vuonna 2010 ja hänen seuraajakseen valittiin republikaani Bob McDonnell.
Kaine valittiin marraskuussa 2012 Yhdysvaltain senaatin jäseneksi Virginiasta ja hän aloitti tehtävässä tammikuussa 2013. Hän voitti vaaleissa niin ikään kuvernöörinä aiemmin toimineen George Allenin.
Heinäkuussa 2016 Hillary Clinton valitsi Kainen Yhdysvaltain demokraattisen puolueen varapresidenttiehdokkaaksi vuoden 2016 presidentinvaaleissa.
Kaine on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Ennen poliittista uraansa hän työskenteli lakimiehenä Richmondissa ja opettajana Richmondin yliopiston lakikoulussa.
Serge Gakpé
Serge Gakpé (s. 7. toukokuuta 1987 Bondy, Seine-Saint-Denis, Ranska) on togolainen jalkapalloilija, joka edustaa Ranskan pääsarjassa pelaavaa Amiensia. Pelipaikaltaan Gakpé on hyökkääjä.
Gakpé on aiemmin edustanut AS Monacoa, Nantesia ja italialaista Genoaa sekä lainapelaajana Toursia, belgialaista Standard Liègea, italialaista Atalantaa ja vielä italialaista Chievo Veronaa.
Maajoukkueura
Gakpé edusti nuorten tasolla Ranskan maajoukkuetta vuosina 2003–2008. Hän pelasi tuona aikana yhteensä 36 ottelua ja teki niissä kaksi maalia.
Sittemmin Gakpé on pelannut Togon maajoukkueessa vuodesta 2009 alkaen. Hänen oli määrä pelata vuoden 2010 Afrikan kisoissa, mutta Togo vetäytyi turnauksesta ennen turnausta sattuneessa ampumaväijytyksessä, jossa joukkueen apuvalmentaja, tiedottaja ja linja-auton kuljettaja kuolivat sekä yhdeksän muuta joukkueeseen kuulunutta henkilöä loukkaantui.
Sapol Mani
Sapol Mani (s. 5. kesäkuuta 1991 Bassar, Togo) on togolainen jalkapalloilija, joka edustaa Libyan valioliigassa Al-Ittihadia. Pelipaikaltaan Mani on keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura
Mani aloitti kotimaassaan Maranatha FC:n riveissä kaudella 2006–2007. Samaisella kaudella hän saavutti Togon mestaruuden. Kauden jälkeen hän siirtyi Libyaan Al-Ittihadiin vuonna 2007. Mani oli voittamassa myös ensimmäisellä kaudellaan Libyan mestaruutta. Kaudella 2007–2008 hänet valittiin vuoden nuoreksi pelaajaksi Libyan pääsarjassa.
Maajoukkueura
Mani edusti nuorten tasolla Togon alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta MM-kisoissa vuonna 2007.
Sittemmin Mani on pelannut Togon maajoukkueessa vuodesta 2008 alkaen. Hänen oli määrä pelata vuoden 2010 Afrikan kisoissa, mutta Togo vetäytyi turnauksesta ennen turnausta sattuneessa ampumaväijytyksessä, jossa joukkueen apuvalmentaja, tiedottaja ja linja-auton kuljettaja kuolivat sekä yhdeksän muuta joukkueeseen kuulunutta henkilöä loukkaantui.
Shakkimatti
right|350px|thumb|Musta kuningas on matissa. Valkean kuningatar uhkaa mustan kuningasta ja estää sen pakenemisen valkean kuninkaan suojatessa matittajaa.
Shakkimatti (usein myös pelkkä matti) on shakkipelin lopetustilanne. Siinä toisen pelaajan kuningas on lyöntiuhan alainen ja pelaaja on kyvytön torjumaan uhkausta. Kuningasta ei kuitenkaan milloinkaan lyödä, vaan peli päättyy mattitilanteeseen. Vastustajan matittaminen on ainoa tapa pelaamalla voittaa shakkipeli. Yleensä peli kuitenkaan ei etene mattiin saakka, häviämässä olevan pelaajan käyttäessä oikeuttaan luovuttaa ennen tätä. Ajoissa tapahtuvaa luovutusta pidetään shakissa tunnustuksena vastustajan pelitaitoa kohtaan ja hyvän pelitavan mukaisena.
Jos kuningasta uhataan mutta uhkaus voidaan torjua, kyseessä ei ole matti vaan shakki. Jos taas vuorossa olevan pelaajan kuningas ei ole shakissa, mutta millään pelaajan nappuloista ei voi suorittaa laillista siirtoa, kyseessä on patti, ja lopputulos on tasapeli.
Esimerkkeja erilaisista shakkimateista ovat Anastasian matti, Bodenin matti ja Légalin matti.
Etymologia
Shakkimatti-sanan alkuperä on persiankielisessä lauseessa Šāh Māt, ”kuningas on lyöty”.
Dinsko
thumb|DinSkon logo DinSko on ruotsalaisen perheyhtiön Nilson Group AB:n myymäläketju joka myy kenkiä. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Varbergissa Ruotsin länsirannikolla. DinSko on kooltansa Ruotsin suurin kenkien vähittäismyyntiketju 101 liikkeellä. Muissa pohjoismaissa ketjulla on 27 liikettä Norjassa, kymmenen Suomessa ja neljä Tanskassa. Ketjun toimintaidea on suuret hankintaerät suoraan tehtailta ja keskittyminen edullisempiin malleihin. Konsernijohtajana toimi vuonna 2007 Ingemar Charleson.
Nilson Groupin perusti vuonna 1955 Rolf Nilsson, joka jäi yrityksestä eläkkeelle vuonna 2000.
Brasilianterrieri
Brasilianterrieri (Terrier Brasileiro) kuuluu keskikokoisten terrierien ryhmään (FCI:n ryhmä 3). Rodun kotimaassa sitä kutsutaan yleensä nimellä Fox Paulistinha eli pieni saopaulolainen (rodun alkuperäisestä kasvatusalueesta).
Ulkonäkö
thumb|200px|left|Musta tricolour. Rodun säkäkorkeus on uroksilla 35–40 cm ja naarailla 33–38 cm. Paino ei saa ylittää kymmentä kiloa.
Karva on lyhyttä, sileää ja ohutta, ei kuitenkaan pehmeää. Rodulta puuttuu pohjavilla, eli Suomen talvessa se ei pärjää ilman lisävaatetusta.
Väritys on kolmivärinen eli tricolour ja sen vallitseva pohjaväri on valkoinen. Turkissa on joko mustia, ruskeita tai sinisiä laikkuja eri muotoisina ja kokoisina. Lisäksi vähintään silmien yllä ja poskissa on tan-väriset merkit, joita voi esiintyä myös raajojen sisäsivuilla. Korvat ovat kolmionmuotoiset, teräväkärkiset ja asennoltaan puolipystyt, korvan kärki on taittunut kohti silmän ulkokulmaa. Korvia ei typistetä.
Luonne ja käyttäytyminen
Rotumääritelmän mukaan brasilianterrierin tulee olla väsymätön, tarkkaavainen, toimelias ja innokas sekä ystävällinen ja hyväntahtoinen tuttuja kohtaan.
Luonteeltaan brasilianterrieri on tyypillinen terrieri eli energinen ja innokas. Tyypillistä on koiran kiintymys perheenjäseniin ja pidättyvyys vieraita kohtaan. Pidättyväisen luonteensa vuoksi etenkin pentuaikaan on hyvä kiinnittää huomiota ja sosiaalistaa koira hyvin, totuttaa se niin vieraisiin ihmisiin kuin koiriinkin. Vaikka brasilianterrieri onkin ulkonäöltään herttainen ja pieni, se vaatii silti jämäkän ja aktiivisen omistajan.
Rotu on alun perin toiminut seura-, metsästys-, vahti- ja paimenkoirana. Edelleenkin siltä löytyy valtavasti tarmoa toimia ihmisen kanssa monissa eri harrastuksissa, ja se vaatiikin omistajan, joka jaksaa riittävästi aktivoida sitä. Rotu on erittäin älykäs, ja ilman mieluisaa tekemistä se todennäköisesti keksii sitä itsekin, mahdollisesti omistajan kannalta vähemmän miellyttävin seurauksin.
Suomessa brasilianterrieri toimii lähinnä seurakoirana. Suurin harrastajamäärä löytyy varmasti näyttelyistä, mutta yhä enemmissä määrin agility- ja tokokentillä. Brasilianterrieri sopii kokonsa ja ketteryytensä puolesta moneen harrastukseen kuten mm. rally-tokoon, koiratanssiin ja flyballiin. Muutamia on myös käytetty verijäljelle ja metsästykseen. Myös pelastuskoirapuolelta löytyy useampia harrastajia. Vaikkei brasilianterrierillä ole palveluskoirakokeisiin oikeuksia, voi sen kanssa silti kilpailla Palveluskoiraliiton pelastuskoirakokeissa sekä osallistua Pelastuskoiraliiton kokeisiin. Kotimaassaan se toimii edelleen vahtikoirana (haukkuva, ei pureva) sekä metsästyksessä ylösajavana pienriistaa, muun muassa marsuja, vyötiäisiä ja viiriäisiä pyydystettäessä.
Rodulla ei ole PK-oikeuksia.
Alkuperä
thumb|250px|right|Ruskea tricolour. 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa brasilialaisia nuoria opiskeli eurooppalaisissa yliopistoissa etenkin Englannissa ja Ranskassa ja toivat Brasiliaan palatessaan vaimojensa mukana pieniä terriertyyppisiä koiria. Koirat risteytyivät paikallisten koirien kanssa ja kehittyi uudenlainen rotu.
Tärkein esi-isä on parsonrussellinterrieri, minkä voi huomata rotujen yhdennäköisyydestä. Brasiliassa tärkeimpiä henkilöitä rodun jalostuksessa ja hyväksyttämisessä FCI:hin ovat olleet Dona Marina Camargo de Oliveira (Kennel Marilu) ja Marina Vicari Lerario (Kennel Taboao).
FCI tunnusti rodun 20.1.1998 ja Suomen Kennelliitto 2.12.1998. CACIB-oikeudet se sai 22.5.2007.
Emil Skog
Emil Albert Skog (30. kesäkuuta 1897 Helsingin maalaiskunta – 20. syyskuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen vasemmistopoliitikko. Hän oli alkuperäiseltä ammatiltaan puhelinasentaja.
Skog toimi vuonna 1918 punakaartissa tykkimiehenä ja osallistui Messukylän sekä Tampereen puolustustaisteluihin. Skog oli posti- ja lennätinlaitoksen huoltotarkastajana 1946–1964. Hän toimi Suomen puolustusministerinä vuodet 1948–1950, 1951–1953 ja 1954–1957.
Skog toimi Suomen sosialidemokraattisen puolueen (SDP) puheenjohtajana 1946–1957. Väinö Tannerin palattua puheenjohtajaksi 1957 muodostui puolueeseen niin sanottu skogilainen oppositio, joka tunnettiin alun perin nimellä Ryhmä 94.
TPSL itsenäistyy
Oppositio erosi SDP:stä vuoden 1958 eduskuntavaalien jälkeen ja muodosti oman eduskuntaryhmänsä. Vaaleissa 1962 puolue esiintyi jo omana ryhmänään, nimellä Työväen ja pienviljelijöiden sosialidemokraattinen liitto (TPSL). Skog hoiti TPSL:n puheenjohtajan tehtäviä puolueen perustamisesta vuoteen 1964 saakka. Presidentinvaaleissa 1962 hän oli TPSL:n ehdokkaana saaden kaksi valitsijamiestä.
Takaisin SDP:hen
Tannerin väistyttyä SDP:n puheenjohtajan paikalta 1963 Skog kannattajineen liittyi seuraavana vuonna takaisin vanhaan puolueeseensa TPSL:n jatkaessa itsenäistä toimintaansa Aarre Simosen johdolla. Vuonna 1971 Skog oli perustamassa eläkeläissosialidemokraattien Vanhat toverit – Aatteen miehet -järjestöä ja samana vuonna julkaistiin hänen muistelmansa Sosialisti ja patriootti muistelee. Vuonna 1975 Skog julkaisi vielä toisen muistelmateoksen Veljet vastakkain.
Tšuktšilais-kamtšatkalais-amurilaiset kielet
Fortescue sisälsi tšuktšilais-kamtšatkalaiset kielet uralilais-siperialaiseen kieliteoriaan, mutta kuitenkin myöhemmin poisti ne.
Luokittelu
Tšuktšilais-kamtšatkalaiset kielet jaetaan kahteen ryhmään, tšuktšilaisiin kieliin ja kamtšatkalaisiin kieliin. Amurilaiset kielet jaetaan yhdestä kolmeen erilliseen kieleen.
Lucy in the Sky with Diamonds
”Lucy in the Sky with Diamonds” on The Beatles -yhtyeen kappale vuoden 1967 albumilta Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band. Laulu aiheutti aikanaan kohua tiedotusvälineissä, kun sen väitettiin yllyttävän nuoria käyttämään huumeita, nimenomaan LSD:tä, koska kappaleen nimi voidaan lyhentää kyseisen huumeen nimeksi. Kertomansa mukaan John Lennon sai ajatuksen kuitenkin poikansa Julianin piirtämistä vesiväritöistä. Kun John oli hakemassa Juliania koulusta, poika näytti hänelle piirustuksensa. Kuvassa oli tähtitaivas ja ihminen taivaalla. John oli kysynyt mitä kuva esittää, ja Julian oli vastannut: ”Lucy – taivaalla timanttien kanssa”. Niinpä John Lennon laulaa laulun hieman lapsekkaalla äänellä. Lucy viittasi mahdollisesti Julianin koulutoveriin.
Raha-automaattiyhdistys
Raha-automaattiyhdistys  eli RAY oli julkisoikeudellinen yhdistys, joka perustettiin 1. huhtikuuta 1938 keräämään rahapelitoiminnalla varoja suomalaisten sosiaali- ja terveysjärjestöjen toiminnan tukemiseen. RAY:llä oli yksinoikeus raha-automaatti- ja kasinopelitoimintaan sekä kasinon pitoon Manner-Suomessa.
Lucy in the Sky with Diamonds
Lennon tavoitteli kappaleessa Lewis Carrollin tarinoiden tunnelmaa. Carrollin teokset Liisan seikkailut ihmemaassa ja Liisan seikkailut peilimaailmassa kuuluivat Lennonin lapsuuden lempikirjoihin. Näiden vaikutteiden on sanottu antavan kappaleeseen unenomaisen ja surrealistisen tunnelman.
Raha-automaattiyhdistys
Raha-automaattiyhdistys muutettiin yksityisoikeudellisesta yhdistyksestä julkisoikeudelliseksi vuonna 1962. Sen säännöt kirjattiin raha-automaattiasetukseen, ja valtion osuutta yhdistyksen hallinnossa lisättiin.
Lucy in the Sky with Diamonds
Kappale on lähes kokonaan Lennonin käsialaa. Lennonin mukaan Paul McCartneyn osuus rajoittuu mainintaan ”sanomalehtitakseista”, mutta McCartneylla saattoi olla myös osuutta viimeisen säkeistön lyriikassa.
Useat artistit ovat tehneet omat cover-versionsa kappaleesta, heistä tunnetuimpia ovat Grateful Dead, William Shatner sekä Elton John.
Raha-automaattiyhdistys
RAY:n pääkonttori sijaitsi Espoossa, Mäkkylässä. Raha-automaattiyhdistys perustui lainsäädännölliseen monopoliin, jota Ahvenanmaalla toimiva vastaava yritys, Ålands Penningautomatförening, oli pyrkinyt murtamaan. Raha-automaattiyhdistyksen hallituksessa oli seitsemän valtioneuvoston valitsemaa jäsentä, seitsemän yhdistyksen kokouksen valitsemaa jäsentä sekä kaksi henkilöstön edustajaa.
RAY:llä oli noin 1 600 työntekijää, joista suurin osa työskenteli pelinhoitajina joko pelisaleissa, kasinolla tai yrittäjäyhteistyökumppaneiden tiloissa sijaitsevien pelipöytien pelinhoitajina. Raha-automaatteja on yhteensä reilut 19 000 kappaletta yhteensä 8 400 sijoituspaikassa ja noin 70 RAY:n omassa pelisalissa. Ravintolakasinopelejä pystyi aiemmin pelaamaan lähes 300 ravintolassa ympäri maata, mutta vuonna 2019 Veikkaus lopetti ravintolapelit kannattamattomina
Vuonna 2017 Fintoto Oy, Raha-automaattiyhdistys (RAY) ja Veikkaus Oy yhdistyivät yhdeksi valtion omistamaksi rahapeliyhtiöksi, jonka nimeksi tuli Veikkaus Oy. Peliyhtiöiden sulautumisvaihetta varten perustettiin peli-integrointiyhtiö FRV Evo Oy. Vastuu sosiaali- ja terveysjärjestöjen avustuksien käsittelystä siirtyi sosiaali- ja terveysministeriön yhteyteen perustettavaan Sosiaali- ja terveysjärjestöjen avustuskeskukseen (STEA).
Pelien historia
RAY:n kasinopeleistä ensimmäisenä ravintoloihin tuli ruletti, jota on pelattu vuodesta 1969 asti. Ranskalaisesta ruletista siirryttiin amerikkalaisen ruletin malliseen pöytään 1980-luvulla. Korttipeli blackjack tuli valikoimaan vuonna 1982. Suurin osa ravintoloissa olevista kasinopelipöydistä oli blackjack-pöytiä. Tuplapotin edeltäjän eli Potti-pelin historia ulottuu vuoteen 1986, ja 1990-luvulla kehitettiin sen uudempi versio, joka nousi edeltäjäänsä paljon suurempaan suosioon.
Vuonna 1991 Raha-automaattiyhdistys perusti ensimmäisen pelikasinon nimeltä Casino Ray. Se toimi Helsingin Kampissa, Hotelli Presidentin rakennuksessa vuoteen 2004 saakka, jolloin se lakkautettiin ja perustettiin Rautatientorin laidalla sijaitseva Grand Casino Helsinki. Nykyisin Helsingin kasino on nimeltään Casino Helsinki.
Heinäkuusta 2011 alkaen RAY:n raha-automaattien ikäraja on 18 vuotta, aikaisemmin se oli 15 vuotta. Aiempaa ikärajaa sai kiertää huoltajan läsnäololla. RAY:n omissa pelisaleissa ikäraja oli ollut 18 vuotta jo ennen lakimuutosta.
Valtioneuvosto myönsi RAY:lle rahapeliluvan internetpeleille vuonna 2010. Verkkopelipalvelu avattiin 29. marraskuuta 2010.
Nettikasino
RAY avasi nettipokeri- ja kasinopelisivuston 29. marraskuuta 2010 ensimmäisenä mannersuomalaisena toimijana. Pelaaminen edellyttää rekisteröitymisen ja täysi-ikäisyyden (18 vuotta). Henkilöllisyys tarkistetaan verkkopankkitunnuksilla ja osoitetiedot haetaan väestörekisterikeskuksesta. Pelitilin korkein rahamäärä on 5 000 euroa, eikä sinne voi siirtää lisää rahaa kello 24–06 välisenä aikana. Vuorokaudessa saa hävitä korkeintaan 500 euroa automaatti- tai kasinopeleissä, toisia vastaan pelattavissa peleissä näitä rajoja ei ole.
Tuottojen jako
RAY:n tilikauden voitto jaettiin vuosittain avustuksina sosiaali- ja terveysjärjestöille, jotka auttavat kaikkein heikoimmassa asemassa olevia suomalaisia. RAY jakoi yhteensä noin 270 miljoonaa euroa avustuksina lähes tuhannelle järjestölle. Avustukset myönnetään hakemusten perusteella. RAY käsitteli avustushakemukset, laati avustusten jakoehdotuksen ja hallinnoi avustusten maksatusta sekä käytön valvontaa. Avustukset myönsi RAY:n hallituksen ehdotuksen pohjalta valtioneuvosto sosiaali- ja terveysministeriön esittelystä kerran vuodessa. Avustuksien lisäksi noin 100 miljoonaa euroa jaettiin Valtiokonttorin kautta suomalaisten sotaveteraanien hoitoon ja kuntoutukseen.
RAY:n suurimpia avustuksensaajia olivat olleet Näkövammaisten keskusliitto, Invalidiliitto, Suomen Mielenterveysseura ja Suomen Punainen Risti.
Kohu avustusten väärinkäytöstä 2009
Esimerkiksi Nuorisoasuntoliiton omistama Alkuasunnot Oy tuki eurovaaleissa 2009 neljää jäsenjärjestöjensä ehdokasta 500 eurolla. Tämän käytyä ilmi Raha-automaattiyhdistys aloitti Nuorisoasuntoliiton tarkastuksen. Tarkastuksessa Alkuasuntojen todettiin hoitaneen tehtävänsä asiallisesti eikä huomautettavaa ollut, toisin kuin keskustalaisella Nuorisosäätiöllä.
RAY:n hallituksen puheenjohtaja Jukka Vihriälä (keskustapuolue) ilmoitti 22. syyskuuta 2009 saaneensa Nuorisosäätiöltä vaalitukea taulunostoina 24 000 euron edestä ja samalla erosi tehtävästään. Myös Matti Vanhanen (keskustapuolue) ja Antti Kaikkonen (keskustapuolue) ovat saaneet rahaa Nuorisosäätiöltä. Tämän vuoksi Kaikkonen erosi säätiön puheenjohtajuudesta.
Raw
Raw voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Menko
thumb|Suorakulmaisia ja eri kokoisia pyöreitä kortteja. Menko (めんこ, 面子), tunnetaan myös nimillä bettan ja patchin, on japanilainen kahden pelaajan korttipeli, jota pelataan samannimisillä korteilla. Jokaisella pelaajalla on paksusta paperista tai pahvista tehtyjä kortteja, joihin on painettu kuvia animesta, mangasta ja muista aiheista. Kortti asetetaan kovalle alustalle ja toinen pelaaja koittaa saada alustalla olevan kortin kääntymään heittämällä oman korttinsa. Heitetyn kortin ilmavirta tai osuma kortista voi kääntää kortin, jolloin heittäjä saa molemmat kortit. Voittaja on pelaaja, jolla on pelin päätyttyä kaikki tai eniten kortteja.
Menko on ollut suosittua Edo-kaudelta lähtien. Se on nopeasti opittavien helppojen sääntöjensä takia suosittu kaikenikäisten lasten keskuudessa. Pelissä tekniikka on yhtä tärkeä kuin voima, joten nuoremmatkin lapset voivat pelata vanhempia pelaajia vastaan melko tasaveroisina.
Korttien kuvat heijastelevat aikansa populaarikulttuuria, ja vanhat kortit kertovat tärkeää tietoa aikakaudestaan. Edo-kaudella ja Meiji-kauden alussa korttien kuva-aiheina suosittiin ninjoja ja samuraita. Ennen toista maailmansotaa suosituimmat kuva-aiheet oli otettu armeijan kalustosta, kuten hävittäjistä ja sotalaivoista. Sodan jälkeen anime- ja mangahahmojen kuvat yleistyivät, samaten baseball-pelaajien kuvat. Baseball-menkoilla on oma keräilijäkuntansa. 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa kortteja koristeltiin holografeilla ja kiiltävillä kuvioilla.
Espen Knutsen
Kjell Espen Knutsen (s. 12. tammikuuta 1972 Oslo) on norjalainen entinen jääkiekkoilija. 207 NHL:n runkosarjaottelua ja liigan tähdistöottelussa pelannutta Knutsenia, pidetään Norjan kaikkien aikojen menestyneimpänä jääkiekkoilijana. Pelaajauransa jälkeen hän on toiminut jääkiekkovalmentajana.
Seuraura
Knutsen pelasi ensimmäiset jääkiekko-ottelunsa aikuisten tasolla 1980-luvun lopulla. Hän pelasi vuoteen 1994 asti Norjan Eliteserien-liigassa oslolaisseura Vålerengens IF:n riveissä, ja teki neljällä kaudella yli 50 tehopistettä. Hän voitti Vålerengan riveissä pelaajana Norjan jääkiekkomestaruuden kolmesti, vuosina 1991, 1992 ja 1993.
Knutsen siirtyi vuonna 1994 Ruotsiin Elitserien-seura Djurgårdens IF:ään. Hän pelasi Djurgårdenissa seuraavat kolme kautta ja keräsi pisteiden valossa parhaalla kaudellaan 1996–1997 49 tehopistettä (16 maalia ja 33 syöttöpistettä) 39:ssä runkosarjaottelussa. Hän sijoittui tuolla kaudella Elitserienin pistepörssin toiseksi Juha Riihijärven jälkeen.
Knutsen sai vuonna 1990 NHL-varauksen Hartford Whalersin joukkueeseen. Hänet varattiin varaustilaisuuden kymmenennellä kierroksella, numerolla 204. Vuonna 1996 Whalers kauppasi Knutsenin pelaajaoikeudet Mighty Ducks of Anaheimille vaihdossa Kevin Browniin. Vuonna 1997 Knutsen siirtyi pelaamaan Pohjois-Amerikkaan. Hän aloitti kauden Mighty Ducksin NHL-miehistössä ja oli näin kolmas norjalainen pelaaja NHL:ssä (aiemmat kaksi olivat Bjørn Skaare ja Anders Myrvold). Hän pelasi Anaheimin riveissä yhdeksäntoista runkosarjaottelua, joissa hän sai tililleen kolme maalia. Loppukaudeksi hänet lähetettiin Anaheimin silloisen farmiseuran, AHL-seura Cincinnati Mighty Ducksin riveihin. Yhden Pohjois-Amerikassa pelatun kauden jälkeen Knutsen palasi vuonna 1998 Ruotsiin ja Djurgårdeniin.
Knutsenin toinen visiitti Djurgårdenissa kesti kaksi kautta. Kausista jälkimmäisellä hän oli voittamassa Elitserienin mestaruutta. Hän oli molemmilla kausilla joukkueensa paras pistemies ja kaudella 1999–2000 hän sijoittui runkosarjan pistepörssissä toisen kerran sijalle kaksi Juha Riihijärven jälkeen. Kevään 2000 pudotuspeleissä, joiden päätteeksi Djurgården voitti ensimmäisen mestaruutensa yhdeksään vuoteen, Knutsen oli sekä piste- että syöttöpörssin kärkinimi.
Vuonna 2000 Knutsen yritti toistamiseen luoda uraa NHL:ssä ja siirtyi tulokasseura Columbus Blue Jacketsiin, joka oli hankkinut hänen pelaajaoikeutensa Mighty Ducksilta aiemmin samana vuonna. Knutsen pelasi Blue Jacketsin riveissä seuraavat neljä kautta. Hän onnistui parhaiten kahdella ensimmäisellä Blue Jackets -kaudellaan, joista ensimmäisellä hän oli Blue Jacketsin toiseksi paras pistemies Geoff Sandersonin jälkeen tehtyään 53 tehopistettä (11 maalia ja 42 syöttöpistettä) 66:ssa pelissä, ja toisella seuransa kolmanneksi paras pistemies Ray Whitneyn ja Mike Sillingerin jälkeen kerättyään 42 tehopistettä 77:ssä runkosarjaottelussa. Vuonna 2002 hänet valittiin muun maailman joukkueeseen NHL:n tähdistöotteluun. Samana vuonna Knutsen oli esillä julkisuudessa myös ikävissä merkeissä, kun 13-vuotias Brittanie Cecil menehtyi maaliskuussa vammoihin, jotka sai Blue Jacketsin ja Calgary Flamesin välisessä ottelussa. Knutsenin laukoma kiekko lensi ottelussa vastustajapelaajan mailan kautta katsomoon ja osui Ceciliä päähän. Osuman jälkeinen pään heilahtaminen taaksepäin vaurioitti pään takaosassa sijaitsevaa valtimoa, mikä aiheutti kaksi päivää ottelun jälkeen Cecilin kuoleman. Onnettomuuden johdosta päätyverkot tulivat NHL:ään pakollisiksi kauden 2002–2003 alusta.
Knutsen oli sivussa suurimman osan kaudesta nivusvamman vuoksi. Syksyllä 2003, pelattuaan 14 ottelua Blue Jacketsin riveissä ja kaksi ottelua Syracuse Crunchissa AHL:ssä, hän palasi Eurooppaan ja pelasi loppukauden aikana yhden pelin Vålerengens IF:n riveissä Norjassa ja kuusi peliä Djurgårdenin riveissä Ruotsissa. Knutsenin viimeinen kausi ammattilaisena oli kausi 2004–05, jonka aikana hän pystyi pelaamaan vain 15 ottelua Djurgårdenin riveissä oltuaan suurimman osan kaudesta sivussa loukkaantumisen vuoksi. Kesällä 2005 hän lopetti pelaajauransa.
Maajoukkue
Knutsen pelasi Norjan jääkiekkomaajoukkueessa neljästi jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen pääsarjassa, vuosina 1994, 1995, 1996 ja 1997. Hän pelasi myös kerran olympialaisissa, Lillehammerissa 1994.
Valmentajaura
Peliuransa päättymisen jälkeen Knutsen on toiminut jääkiekkovalmentajana Vålerengens IF:ssä. Kauden 2005–2006 hän toimi joukkueen apuvalmentajana ja kaudesta 2006–2007 alkaen hän toimi Vålerengan päävalmentajana. Vålerenga voitti Norjan mestaruuden vuonna 2006 Knutsenin toimiessa apuvalmentajana ja vuosina 2007 ja 2009 hänen ollessa päävalmentaja. Vuonna 2009 hänen nimikkeensä joukkueessa vaihtui päävalmentajasta manageriksi, mutta hän jatkoi myös Vålerengan valmennusryhmässä.
Väritehtaanranta
thumb|300px|Väritehtaanranta huhtikuussa 2023. Väritehtaanranta on puisto Kuninkaalan kaupunginosassa Vantaalla. Se sijaitsee Tikkurilankosken etelärannalla ja pääradan itäpuolella. Puiston läheisyydessä sijaitsevat Tikkurila-osakeyhtiön tehdasalue ja tiedekeskus Heureka.
Yhdessä Tikkurilanrannan ja Vernissanrannan kanssa Väritehtaanranta muodostaa kilometrin mittaisen puiston Keravanjoen varren ulkoilureitillä. Puistomaisten elementtien lisäksi alueella on myös luonnonmukaisia alueita. Puistossa on pääradan alikäytävän lähellä vesiallas, joka on reunustettu luonnonkivellä.
Kunnostus
Puistossa käynnistyi 2010-luvun lopussa monivuotinen maisemointikunnostus, joka oli osa Tikkurilan jokirannan yleissuunnitelmaa. Vesialtaassa oli aikaisemmin suihkulähde, mutta remontin alkaessa se poistettiin. Maisemalampi kunnostettiin ja sen rannalle rakennettiin oleskelulaituri. thumb|300px|Puiston suihkulähde kesällä 2016.
Puistokokonaisuus, johon luetaan myös Vernissanranta ja Vernissasilta-niminen pyöräilyn ja jalankulun silta, voitti vuoden 2022 ympäristörakenne -palkinnon. Jokirantaa kehuttiin muun muassa aikaisempaa viihtyisämmäksi ja saavutettavammaksi. Koko kunnostushankkeen kustannusarvio oli noin 12 miljoonaa euroa.
The Muppet Show
The Muppet Show oli Jim Hensonin kehittämä komediallinen television nukkesarja, jota tehtiin viisi kautta vuosina 1976–1981. Jokaisessa jaksossa seurataan yhtä näyttämöesitystä, ja mukana on aina yksi tähtivieras.
Tausta
Muppetit loi Marylandin yliopiston opiskelija Jim Henson alun perin vuonna 1955 paikallistelevision lastenohjelmaan Sam and Friends. Hän kutsui nukkeja ”Muppeteiksi”, yhdistäen sanat puppet, ’käsinukke’ ja marionette, ’marionetti’, sillä nukeissa yhdistyivät marionettien ja käsinukkien tekniikat. Yksi Muppeteista oli Kermit-sammakko, josta tuli myöhemmin yksi The Muppet Show’n päähahmoista. Sam and Friends jatkui kuuden vuoden ajan ja teki Hensonista melko tunnetun.
Mainosalalle siirtynyttä Hensonia pyydettiin vuonna 1969 tekemään nukkeja television lastensarjaan Seesamtie. Ohjelman nukkekohtauksista tuli hyvin suosittuja, ja Henson osallistui itsekin kohtausten tekoon. Vuonna 1975 Henson vei vuoden ajaksi muppet-hahmonsa aikuisten komediaohjelmaan Saturday Night Live.
Televisioshow
Henson halusi alkaa tehdä muppeteillaan omaa jokaviikkoista televisiosarjaa. Brittiläisen mediamoguli Lew Graden kiinnostuttua ajatuksesta Henson siirsi vuonna 1976 muppetien tekijäryhmän Englantiin, missä alettiin tehdä The Muppet Show’ta. Yhdysvalloissa ohjelmaa esitti CBS-kanava. Show tehtiin Lontoossa. Koska Englannin televisiossa ei ollut mainoskatkoja kesken ohjelman kuten Yhdysvalloissa, englantilaiset katsojat näkivät useampia kohtauksia kuin yhdysvaltalaiset.
Jokainen Muppet Show -jakso on kulissien takainen kuvaus yhdestä vaudeville-tyylisestä näyttämöesityksestä. Kaikki hahmot yleisöä myöten ovat nukkeja, Muppeteja. Niiden lisäksi jokaisessa jaksossa on vieras, joka on useimmiten joku viihdealan tähti kuten näyttelijä. Yksikään vieraileva tähti ei ollut mukana useammin kuin kerran. Aluksi tekijöiden oli työlästä haalia ohjelmaan tähtivierailijoita, mutta balettitähti Rudolf Nurejevin esiintymisen ansiosta toisella kaudella ohjelmasta tuli suosittu ja kuuluisuudet alkoivat olla hyvin kiinnostuneita ohjelmaan pääsemisestä.
Muppetien huumori on anarkistista, slapstickiä ja parodiaa. Sarjan tunnetuimpia Muppet-hahmoja ovat seremoniamestari Kermit-sammakko, häneen ihastunut diiva Miss Piggy, stuntmies Gonzo, koomikko Fozzie-karhu, eläimellinen Animal-rumpali sekä tekoruotsia puhuva ruotsalainen kokki.
Ohjelmassa on siihen tehty teemalaulu. Lähes kaikki muut laulut ovat vanhoilta komedia-albumeilta, vaudevillestandardeja tai brittiläisiä music hall -lauluja.
The Muppet Show’ta tehtiin viisi kautta. Ensimmäisen kauden ensi-ilta oli 25. syyskuuta 1976 ja viidennen kauden ensi-ilta 20. syyskuuta 1980. Viimeinen kausi saavutti kaikkein suurimmat katsojaluvut. The Muppet Show voitti yhteensä neljä Emmy-palkintoa ja sai 21 ehdokkuutta.
Elokuvat
Television lisäksi Muppetit esiintyivät useissa elokuvissa, joista ensimmäinen oli Muppet-elokuva (1979). Elokuvien menestyksen johdosta Jim Henson päätti 1980-luvulla keskittyä Muppet-elokuviin ja lopetti televisioshow'n.
Hensonin jälkeen
Jim Henson kuoli vuonna 1990. Hänen lapsensa myivät Muppetien oikeudet vuonna 2004 Disneylle, joka alkoi tehdä uusia Muppet-elokuvia. Vuonna 2015 ABC aloitti uuden televisiosarjan The Muppets, mutta se lopetettiin jo yhden kauden jälkeen.
Koralliriutta
pienoiskuva|240px|Monimuotoista elämää Isolla valliriutalla. Koralliriutta on korallieläinten erittämästä kalsiumkarbonaatista kiteytyneiden tukirakenteiden ajan saatossa muodostama riutan muotoinen vedenalainen kasautuma, jollaisia esiintyy lähinnä merten rannikkovesissä ja muilla matalilla alueilla. Koralliriutat muodostavat elinympäristön suurelle määrälle erilaisia eliöitä.
Sealyhaminterrieri
Sealyhaminterrieri on Isosta-Britanniasta kotoisin oleva koirarotu, joka kuuluu FCI:n roturyhmään 3. Kennelliiton rekisterissä on 218 koiraa, mutta rekisterissä ei huomioida menehtyneitä koiria.
Koralliriutta
Esiintyminen
Lämpimän veden koralliriuttoja voi muodostua alueilla, joilla meriveden lämpötila ei laske pitkiksi ajoiksi 18 asteen alapuolelle. Useimmat korallilajit kasvavat parhaiten, kun lämpötila on 23–29 °C ja suolapitoisuus 32–42 tuhannesosaa. Valtaosa koralliriutoista sijaitsee kääntöpiirien välisellä alueella lämpimien merivirtojen huuhtomilla mantereiden itärannikoilla. Merkittävimmät esiintymisalueet ovat Kaakkois-Aasia, Australia, Oseania, Punainenmeri ja Karibianmeri. Rannikoiden läheisyyteen matalaan veteen syntyy palle- eli rantariuttoja, hieman kauemmas rannikosta suuria valliriuttoja ja ulkomerelle kehäriuttoja eli atolleja.
Sealyhaminterrieri
Ulkonäkö
thumb|left
Koralliriutta
Esiintyminen
Maailman suurin koralliriutta on Australian koillisrannikon edustalla sijaitseva Iso Valliriutta.
Sealyhaminterrieri
Ulkonäkö
Sealyhaminterrierillä on matalat raajat ja pitkä, mutta vankka runko, joka on suorakaiteen muotoinen, mutta ei neliömäinen. Säkäkorkeus ei saa ylittää 31 cm. Häntä on yleisesti ollut typistetty (Suomessa typistyskielto). Ihanteellinen häntä on pystyasentoinen, keskipitkä ja tasapainoinen suhteessa koiran kokoon, tyvestä paksu ja huippua kohti kapeneva. Sealyhaminterrierin liike on hyvin vapaata ja tarmokasta. Arvostelutilanteessa tärkeimmät kriteerit ovat rakenne, tasapainoisuus, tyyppi sekä rungon tilavuus ja massa.
Koralliriutta
Kylmänveden korallit
Kylmänveden korallit kasvavat tyypillisesti syvällä ja kylmässä meressä, 200–1 000 metrin syvyydessä 4–13-asteisessa vedessä. Matalimmillaan koralleja on löydetty 40 metristä ja syvimmillään 6 300 metristä. Vuoteen 2004 mennessä kylmänveden koralleja oli löydetty yli 40 valtion aluevesiltä, Atlantista, Tyynestämerestä, Intian valtamerestä ja Välimerestä. Kylmänveden koralleja ei tunnetta yhtä hyvin kuin lämpimien merialueiden koralleja.
Sealyhaminterrieri
Väritys
Väriltään sealyhaminterrierit ovat yksivärisiä valkoisia. Pään alueella ja korvissa voi olla sitruunankeltaisia, ruskeita, sinisiä tai mäyränvärisiä merkkejä. Silmät ovat tummat ja pyöreät.
Koralliriutta
Kylmänveden korallit
Vuonna 2002 Pohjois-Norjasta Lofoottien saariryhmän lounaispuolelta löydetty Røstrevet on suurin kylmänveden koralli. Røstrevet on myös suurin silmäkoralliriutta.
Synty
pienoiskuva|Koralliriutan rakenne. Uusi koralliriutta alkaa syntyä, kun korallieläimen vapaana uiva toukka pääsee sopivaan ympäristöön, asettuu paikoilleen ja alkaa kasvattaa kalkkirunkoa.
Rakenteensa perusteella koralliriutat voidaan jakaa reunusriuttoihin, valliriuttoihin ja atolleihin. Yleisimpiä ovat reunusriutat, jotka kasvavat saaren ympärille sopivan syvyiseen rantaveteen. Myös valliriutat kasvavat lähellä rantaa, mutta niitä erottaa varsinaisesta rantaviivasta syvänne. Atolli syntyy, kun reunusriutta kasvaa vulkaanisen saaren ympärille, ja sen keskellä ollut saari jää vedenpinnan alle merenpinnan nousun tai esimerkiksi tulivuoren romahtamisen takia. Charles Darwin esitti teorian erilaisten koralliriuttojen syntymistavoista ensimmäisessä julkaistussa teoksessaan Coral reefs (1842).
Ekosysteemi
Huolimatta esiintymisestään vähäravinteisilla trooppisilla rannikkovesillä on koralliriuttojen biodiversiteetti hyvin korkea. Ravinteille on kehittynyt tehokas kiertokulku korallieläinten, symbioottilevien ja muiden riutan organismien välillä. Levien ohella ravinteita tuottavat syanobakteerit, lisäksi korallieläimet saavat typpeä ja fosforia suoraan vedestä sekä syövät virtojen tuomia planktoneliöitä. pienoiskuva|280px|Koralliriuttojen sijainti maapallolla. Koralliriutoilla esiintyy yli 4 000 kalalajia, kuten värikkäitä papukaijakaloja. Lisäksi ne ovat elinympäristönä erilaisille sienieläimille, meduusoille, katkaravuille, ravuille, hummereille, nilviäisille (esim. mustekalat), piikkinahkaisille (esim. meritähdet, merisiilit, merimakkarat), merikilpikonnille ja merikäärmeille sekä merihevosille.
Uhat
Ainoa merkittävä yksittäinen uhka koralliriuttojen säilymiselle on ihmisen toiminta. Erityisesti saasteet ja liikakalastus, mutta myös laivaliikenne ja kasvihuoneilmiön voimistuminen, ovat aiheuttaneet herkkien elinympäristöjen tuhoutumista. Lisäksi elävien kalojen pyydystäminen riutoilta lähinnä akvaariokäyttöön tainnuttavan syanidin avulla tappaa myös muuta koralliriutan eliöstöä. Mikäli nykyinen kehitys jatkuu, on 70 prosenttia koralliriutoista vaarassa kadota kokonaan nykyisen sukupolven elinaikana.
Likaantuminen ja roskaantuminen
Ihmisen toiminnasta mereen joutuu myrkyllisiä aineita kuten hyönteismyrkkyjä, jotka vahingoittavat riutan eläimistöä. Vedessä ajelehtivat muoviroskat voivat tukahduttaa riutan eläimiä kuten merikilpikonnia, kaloja ja merinisäkkäitä. Yksi suurimmista uhkista on öljyn vuotaminen mereen. Suuren Valliriutan alueella havaittiin vuosina 1987–2002 yhteensä 282 öljypäästöä. Laivojen septitankeista pääsee riuttojen lähelle ravinteita ja bakteereita, ja painolastitankeissa voi kulkeutua vaarallisia tulokaslajeja.
Kalastus
Riuttojen kaloja pyydystetään sekä ravinnoksi että akvaariokäyttöön. Dynamiitin ja syanidin käyttö tuhoaa laajoja alueita, mutta myös ylikalastus ja kalojen ajaminen verkkoon hakkaamalla koralliriuttaa aiheuttavat vaurioita.
Otsonikato
Otsonikerroksen ohentuminen lisää ultraviolettisäteilyn määrää, mikä vahingoittaa tiettyjä eläimiä matalassa vedessä.
Sealyhaminterrieri
Luonne ja käyttäytyminen
Luonteeltaan rotu sinnikäs, leikkisä ja hienostelematon. Luonteenpiirteisiin kuuluvat myös tarkkavaisuus, pelottomuus ja ystävällisyys. Rotu tuntee myös hyvin oman arvonsa, joten se saattaa olla joskus hyvin jääräpäinen. Sealyhaminterrieri kiintyy hyvinkin tiukasti perheeseensä, mutta vieraita kohtaan se voi olla hieman varautunut. Koira liikkuu ulkona mielellään millä ilmalla tahansa.