cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dodekanesian valtaus
Alueen merisotatoimet
Saksan Egeanmeren laivaston komentaja vara-amiraali Werner Lange pyrki täydentämään eristyksissä olevia saksalaisia varuskuntia sekä tukemaan liittoutuneiden joukkoja vastaan käytyjä taisteluita. Lisäksi kuljetettiin sotavankeja mantereelle. Liittoutuneiden alukset pyrkivät estämään saksalaisten kaluston ja joukkojen siirrot meritse, mikä aiheutti joitakin tragedioita. HMS Eclipse upotti 23. syyskuuta torpedoimalla torpedoveneen TA 10 sekä sen suojaaman rahtialuksen SS Gaetano Donizettin, jolla oli 1576 italialaista sotavankia. Toinen tapahtui kuukautta myöhemmin, kun Yhdysvaltain maavoimien ilmavoimien B-25 Mitchellit ja RAF:n Beaufighterit upottivat rahtialus SS Sinfran, joka kuljetti 2389 italialaista ja 71 kreikkalaista sotavankia sekä heitä vartioineita 204 saksalaista sotilasta. Alukselta onnistuttiin pelastamaan ainoastaan 539 henkeä.
John Malcolm Patterson
Patterson syntyi Goldvillessä, Alabamassa. Hän liittyi Yhdysvaltain armeijaan vuonna 1939 ja palveli toisessa maailmansodassa sekä Korean sodassa. Hän luki lakia Alabaman yliopistossa.
Dodekanesian valtaus
Alueen merisotatoimet
Kreikan kuninkaallisen laivaston sukellusvene Katsonisin upposi 14. syyskuuta sukellusveneentorjunta-alus UJ 2101:n törmättyä siihen. Saksan ilmavoimat osoittivat myös voimansa 25 Junkers Ju 88 koneen upottaessa 26. syyskuuta Lakkinlahdella Leroksella hävittäjät Vasilissa Olgan, HMS Intrepidin. Ilmavoimat upottivat lisäksi 1. lokakuuta HMS Pantherin ja Italian laivaston hävittäjän Euron sekä vaurioittivat 9. lokakuuta pahoin ilmatorjuntaristeilijä HMS Carlislea. HMS Aldenham, Pindos ja Themistokles upottivat saksalaisten Kosille matkanneen huoltosaattueen.
John Malcolm Patterson
Ennen valintaansa kuvernööriksi Patterson toimi neljä vuotta Alabaman oikeusministerinä. Hänet valittiin demokraattien oikeusministeriehdokkaaksi isänsä Albert Pattersonin, puolueen alkuperäisen ehdokkaan, kesäkuussa 1954 tapahtuneen salamurhan jälkeen.
Dodekanesian valtaus
Alueen merisotatoimet
Saksalaisten vallattua Kosin ja liittoutuneiden ilmasuojan kadottua liittoutuneet keskittivät huoltokuljetukset uhatuille Léroksellea ja Sámokselle. HMS Hurworth ja HMS Eclipse tuhoutuivat 22.-24. lokakuuta jouduttuaan saksalaisten laskemaan miinakenttään Kálymnoksen itäpuolella. Lisäksi miinakentässä menetti keulansa Adrias, mutta kykeni vetäytymään Turkin rannikolle. Tilapäiskorjausten jälkeen alus pääsi edelleen Aleksandriaan.
John Malcolm Patterson
Pattersonin poliittiselle uralle Alabamassa osui kaksi merkittävää kansalaisoikeusliikkeen tapahtumaa, Montgomeryn bussiboikotti 1955–1956 ja Freedom Riders 1961. Patterson kannatti rotuerottelua, ja Time-lehden kannessa vuonna 1961 Patterson esiteltiin eteläisen uhmakkuuden ruumillistumana. Patterson kertoi myöhemmin haastatteluissa hävenneensä varhaisia näkemyksiänsä roduista.
Dodekanesian valtaus
Alueen merisotatoimet
HMS Petard, HMS Rockwood ja ORP Krakowiak tulittivat 10.-11. marraskuuta Kalymnosta ja HMS Faulknor Kosia, jossa saksalaiset valmistautuivat Leroksen valtaukseen. Kaikesta huolimatta saksalaisten maihinnousuosasto pääsi Lerokselle 12. marraskuuta suojanaan 25 alusta, joista pääosa oli sukellusveneentorjunta-aluksia, moottoritorpedoveneitä ja miinanraivaajia. Seuraavina öinä liittoutuneiden alukset pyrkivät tuhoamaan maihinnousulaivaston tuloksetta. Leroksen kukistuttua 16. marraskuuta liittoutuneiden alukset vetäytyivät alueelta vieden mukanaan varuskunnista evakuoidut sotilaat.
John Malcolm Patterson
Pattersonin perintöä kutsutaan ristiriitaiseksi, sillä vaikka hän kannattikin rotuerottelua, hän teki osavaltiossa kuitenkin monia köyhiä hyödyttäneitä uudistuksia. Hän ajoi rohkeasti kouluille kunnollista taloudellista perustusta, iski koronkiskureihin ja tuplasi köyhimpien vanhusten eläkkeen. Konservatiivit vastustivat monia Pattersonin edistämiä asioita.
Pattersonia seurasi Alabaman kuvernöörinä George Wallace vuonna 1963. Patterson pyrki uudelleen kuvernööriksi vuonna 1966, mutta demokraattien ehdokkaaksi ja lopulta kuvernööriksi valittiin Lurleen Wallace, George Wallacen vaimo.
Dodekanesian valtaus
Alueen merisotatoimet
Taistelujen lopulla Saksan ilmavoimien pommituslentorykmentti 100:n Dornier Do 217 -pommittajat ja niiden Henschel Hs 293 -radio-ohjattavat pommit saapuivat alueelle. Osasto sai pommeillaan kaksi osumaa. Ne vaurioittivat 11. marraskuuta pahoin HMS Rockwoodia ja upottivat HMS Dulvertonin kaksi päivää myöhemmin.
Seuraukset
Léroksen kukistuttua Sámos ja pienemmät saaret evakuoitiin. Saksan ilmavoimien 3. Stukalennoston I rykmentti pommitti Sámosta pakottaen 2500-miehisen italialaisvaruskunnan antautumaan 22. marraskuuta. Saksalaiset olivat lisäksi vallanneet 18. marraskuuta Pátmoksen, Foúrnoin ja Ikarían saaret, mikä täydensi saariryhmän valtauksen. Saariryhmästä käyty taistelu oli eräs sodan viimeisistä brittiarmeijan kärsimistä tappioista ja samalla se oli viimeisiä saksalaisten saavuttamia voittoja. Voiton edellytyksenä oli täydellinen ilmaherruus, mikä esti liittoutuneiden laivaston käytön alueella aiheuttaen merkittäviä tappioita sekä mahdollisti omien joukkojen huollon meritse.
Suurin osa saarilla asuneista juutalaisista joutui keskitysleireille. Saaret pysyivät saksalaisten hallussa sodan loppuun saakka.
Populaarikulttuuri
Epäonnistuneet sotatoimet ja erityisesti Léroksen taistelu olivat innoittajina Alistair MacLeanin kirjoittaessa sotaromaaniaan Navaronen tykit (1957), jossa pyritään tuhoamaan saksalaisten tykkiasemia kuvitteellisella Navaronen saarella Kreikan edustalla. Romaanista tehtiin samanniminen elokuvasovitus vuonna 1961.
Karl Ferdinand Forsström
Karl Ferdinand Forsström (6. elokuuta 1817 Mäntyharju – 21. kesäkuuta 1903 Ristiina) oli suomalainen kihlakunnantuomari. Suomalaisuuden kannattajana tunnettu Forsström aloitti tuomarina toimiessaan ensimmäisenä kihlakunnanoikeuden pöytäkirjojen laatimisen suomen kielellä.
Peter von Biron
thumb|Maalaus Peter von Bironista vuodelta 1781. Peter von Biron (15. helmikuuta 1724 – 13. tammikuuta 1800) oli Kuurinmaan herttuakunnan viimeinen herttua. Hän hallitsi vuosina 1769–1795.
Karl Ferdinand Forsström
Forsströmin vanhemmat olivat Heinolan kihlakunnan kruununvouti, hovineuvos Karl Magnus Forsström ja Agata Serafia Stierwald. Hän kävi Loviisan triviaalikoulua ja Porvoon lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1836. Forsström suoritti tuomarintutkinnon 1840 ja hän sai varatuomarin arvon 1842. Hän toimi Viipurin hovioikeuden kanslistina 1847, laamannin apulaisena vuodesta 1849, Ala-Karjalan tuomiokunnan vt. tuomarina 1850–1859 ja tuomarina 1859–1864 sekä Mäntyharjun tuomiokunnan tuomarina 1864–1901. Forsströmistä tuli hovioikeuden asessori 1872 ja laamanni 1883. Hän omisti vuodesta 1864 Ristiinassa sijainneen Puntalan kartanon.
Peter von Biron
Von Biron syntyi Jelgavan kaupungissa, joka oli tuolloin herttuakunnan hallinnollinen keskus. Hän oli Ernst Johann von Bironin ja Benigna von Trothan lapsi. Hänestä tuli Kuurinmaan herttua isänsä jälkeen vuonna 1769. Hän kuitenkin luovutti vuonna 1795 kaiken vallan ja hänelle henkilökohtaisesti kuuluneet maat Venäjän keisarille. Vuonna 1796 hän sai korvaukseksi luovuttamistaan maista 100 000 taaleria. Rahoilla hän osti palatsin Berliinin pääkadun Unter den Lindenin varrelta ja myöhemmin linnan, joka sijaitsi nykyisen Tierpark Berlinin kohdalla. Vuonna 1786 hän osti Żagańin herttuan arvon eräältä tšekkiläiseltä ylimystösuvulta. Vuonna 1800 hän kuoli puolalaisessa Jeleniówin pikkukaupungissa.
Karl Ferdinand Forsström
Forsström oli jo opiskeluvuosinaan tullut suomalaisuusliikkeen kannattajaksi. Toimiessaan tuomarina hän havaitsi oikeusturvan kannalta ongelmaksi sen että vaikka oikeudenistunnossa käytettiin suomen kieltä niin silti oikeuden pöytäkirjat laadittiin ruotsiksi. Niinpä hän laati vuonna 1857 ensimmäisenä suomen kielellä memoriaalipöytäkirjat ja Tohmajärven Värtsilän kylässä marraskuussa 1856 tapahtuneen murhajutun pöytäkirjat kun jutussa syytetty pyysi pöytäkirjoista suomenkielistä kopiota itselleen. Nämä pöytäkirjat julkaistiin vuonna 1857 nimellä Viina ja murha. Myöhemmin Forsström alkoi Mäntyharjun tuomiokunnan tuomarina toimiessaan laatia lähes kaikki oikeudenkäyntien pöytäkirjat suomeksi.
Peter von Biron
Perhe
Peter von Biron oli aluksi kahdessa lapsettomassa suhteessa, mutta naituaan baltiansaksalaisen Dorothea von Medemin vuonna 1779 hän sai yhteensä kuusi lasta, joista kaksi kuoli synnytyksessä. Lapset olivat:
Karl Ferdinand Forsström
Forsström on haudattu Ristiinaan. Hänen hautakivessään on teksti Ladun hiihti – tien osoitti.
Geranyylipyrofosfaatti
Geranyylipyrofosfaatti (C10H20O7P2) on terpenoidi ja mevalonaattireitin välituote. Geranyylipyrofosfaattia syntyy isopentenyylipyrofosfaatin ja dimetyyliallyylipyrofosfaatin reaktiotuotteena. . Organismit muodostavat geranyylipyrofosfaatista uusia yhdisteitä kuten geranyyligeranyylipyrofosfaattia, farnesyylipyrofosfaattia ja kolesterolia.
thumb|center|350px|Yksinkertaistettu kaavio steroidisynteesistä. [[Lanosterolin synteesi isopentyylipyrofosfaatista ja dimetyyliallyylimetyylifosfaatista. Välituotteina geranyylipyrofosfaatti ja skvaleeni. Osa välituotteista on jätetty pois kaaviosta.]]
Arvydas
Arvydas on liettualainen miehen etunimi. Tunnettuja Arvydas-nimisiä henkilöitä ovat:
Jimmy Howard
James "Jimmy" Howard (s. 26. maaliskuuta 1984 Ogdensburg, New York, Yhdysvallat) on entinen yhdysvaltalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelasi koko ammattilaisuransa Detroit Red Wingsissä.
Ura
Howard kävi vuodet 2002–2005 Mainen yliopistoa. Vuonna 2003 hänet valittiin Hockey Eastin vuoden tulokkaaksi ja seuraavana vuonna Howard trojui Hockey Eastin mestaruuden sekä valittiin arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Detroit Red Wings varasi Howardin toisella kierroksella numerolla #64 NHL:n varaustilaisuudessa 2003. Hän siirtyi joukkueen organisaatioon kaudeksi 2005–06. Howard sai tuolloin peliaikaa NHL:stä neljän ottelun verran ja AHL:n puolella hänet valittiin tulokkaiden tähdistöön. Seuraavan kerran hän pelasi NHL:ssä kaudella 2007–08 myös neljän ottelun verran. Howard pelasi samalla kaudella myös AHL:n tähdistöottelussa. Kaudella 2008–09 Howard pelasi yhden ottelun.
Kauden 2009–10 Howard aloitti Red Wingsin kakkosmaalivahtina. Hän teki läpimurron ja nousi kauden aikana ykkösmaalivahdiksi Chris Osgoodin ohi. Howard pelasi runkosarjassa 63 ottelua torjuntaprosentilla 92.4. Hän oli ehdolla vuoden tulokkaalle annettavan Calder Memorial Trophyn voittajaksi. , mutta palkinto meni Buffalo Sabresin puolustaja Tyler Myersille.
Howard pelasi 14 kautta Red Wingsissä. Kauden jälkeen seura ei jatkanut hänen pelaajasopimustaan. Howard ei siirtynyt toiseen joukkueeseen, vaan ilmoitti tammikuussa 2021 lopettavansa pelaajauransa.
Maajoukkue
Howard torjui Yhdysvalloille alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 2002. Hänellä oli kisojen paras torjuntaprosentti (95.4) ja päästettyjen maalien keskiarvo (1.33). Howard pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2003, mutta jäi ilman mitalia. Howard edusti Yhdysvaltoja myös jääkiekon MM-kilpailuissa vuonna 2017.
National Gallery of Art
National Gallery of Art on Washingtonissa Yhdysvalloissa toimiva taidemuseo. Museorakennus sijaitsee National Mall -kadun itäisessä päässä. Museon kokoelmiin kuuluu sekä eurooppalaista että amerikkalaista taidetta keskiajalta 1900-luvulle. Erityisesti siellä on paljon italialaisia renessanssiajan maalauksia, hollantilaista ja espanjalaista barokkitaidetta sekä ranskalaista rokokoota.
Museo perustettiin miljardööri Andrew W. Mellonin vuonna 1937 valtiolle lahjoittaman taidekokoelman ympärille. Mellonin lahjoitusvaroilla rakennettu, arkkitehti John Russell Popen suunnittelema uusklassinen rakennus valmistui vuonna 1941, jolloin museo myös avattiin. Alkuperäistä rakennusta laajennettiin vuonna 1978 I. M. Pein arkkitehtitoimiston suunnittelemalla lisärakennuksella, jota yhdistää alkuperäiseen rakennukseen maanalainen käytävä. Alkuperäinen rakennus tunnetaan nykyään läntisenä ja uusi osa itäisenä rakennuksena.
Pianopartituuri
thumb|right|300px|Näyte [[Giacomo Puccinin oopperan Turandot pianopartituurista.]] Pianopartituuri (harvemmin pianovedos, pianosovitus tai pianoreduktio) tarkoittaa orkesteripartituurin supistettua versiota, jossa orkesterin tai kamariyhtyeen musiikki on sovitettu pianolle. Usein piano-osuuteen on merkitty viitteitä soitinnuksesta, ja piano-osuudessa esitetään sävellyksen keskeisimmät melodiset ja harmoniset linjat sekä dynamiikka.
Oopperoiden ja kuoroteosten pianopartituureja käytetään yleisesti teosten opiskeluun ja harjoittamiseen siten, että laulajat tai tanssijat harjoittelevat teosta aluksi korrepetiittorin eli harjoituspianistin kanssa ja vasta myöhemmin orkesterin kanssa. Myös kamarimusiikkiteoksista voidaan laatia pianopartituuri, ja pianopartituurit voivat olla myös nelikätisiä.
Ennen mekaanisen ja elektronisen äänentoiston kehittymistä pianopartituureilla oli keskeinen merkitys musiikinharrastukselle, sillä pianosovitusten avulla pystyttiin tutustumaan ja perehtymään merkittäviin orkesterisävellyksiin (esimerkkinä Franz Lisztin transkriptiot Ludwig van Beethovenin sinfonioista).
Yleisluistelun Suomen-mestaruuskilpailut 1969
Suomen yleisluistelumestaruuksista kilpailtiin Helsingissä 11.-12. tammikuuta (miehet) ja Pieksämäellä 25.-26. tammikuuta (naiset) 1969. Naiset ratkaisivat yleiskilpailun ohessa myös matkamestaruudet.
Miehet
<br style="clear:both;"/>
Naiset
<br style="clear:both;"/>
Pietilä (Järvenpää)
Pietilä on Järvenpään 14. kaupunginosa. Se sijaitsee Lahdenväylän länsipuolella, kaupungin keskustasta koilliseen. Vuoden 2014 lopussa kaupunginosassa asui 1 577 ihmistä. Pietilän naapurikaupunginosia ovat Nummenkylä, Peltola, Isokytö ja Haarajoki. Pohjoisessa Pietilää rajaa vielä Tuusulan kunta.
Palvelut
Pietilässä on suhteellisen vähän palveluita verrattuna muihin Järvenpään kaupunginosiin. Kaupunginosassa ei ole koulua, joten useimmat alakouluikäiset lapset käyvät Mankalan koulua. Pietilässä sijaitsee Alepa-lähikauppa. Haarajoen rautatieasema on kävelymatkan päässä idässä.
Viron naisten jääkiekkomaajoukkue
Viron naisten jääkiekkomaajoukkue on Viron edustusjoukkue kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa ja turnauksissa.
Vuonna 2007 joukkue sijoitettiin ensi kertaa Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n ylläpitämässä maailmanrankingissa, 32. sijalle, eli toiseksi viimeiseksi. Vuonna 2012 se ei enää ollut 38:n joukkueen listalla laisinkaan. Vuonna 2021 Viro palasi listalle ollen sen toiseksi viimeinen, eli sijalla 41. Vuoden 2022 lopulla joukkue oli edelleen 41. sijalla, mutta koska listalle oli noussut uusia joukkueita, oli Viro tuolloin listan neljänneksi viimeinen. Vuonna 2022 maassa oli 121 rekisteröityä naisjääkiekkoilijaa.
Historiaa
Kaudella 2006–2007 joukkueen valmennuksesta vastasi suomalainen Sari Keisa. Samalla kaudella joukkue osallistui ensimmäisiin maailmanmestaruuskilpailuihin sijoittuen neljänneksi 4. divisioonassa. Joukkue voitti kaksi peliä kuuden joukkueen turnauksessa. Sama toistui seuraavan vuoden kisoissa. Tuolloin päävalmentajana toimi virolainen Veiko Süvaoja.
Vuosina 2012–2018 joukkue ei ottanut osaa maailmanmestaruuskilpailuihin. Syyt olivat ennen kaikkea taloudelliset. Käytännössä maassa ei ollut naisjääkiekkoilutoimintaa laisinkaan vuoteen 2015 saakka, kunnes sitä päätettiin jälleen elvyttää.
Elokuusta 2020 alkaen joukkue on kerännyt joukkorahoituskampanjalla rahaa joukkuetta käsittelevään dokumenttielokuvaan On Silver Heels. Hankkeessa on mukana tuotantoyhtiö Vita Pictura ja suomalainen tuottaja Karolina Lahti. Elokuva kertoo maajoukkueen muodostamisesta 12 vuoden tauon jälkeen. Lisäksi elokuva käsittelee sukupuolten epätasa-arvoa urheilussa ja yleisesti, joukkueen yhteishengen rakentamista kulttuurillisesti monimuotoisessa ryhmässä, feminiinisyyttä, motivaatiota ja urheilun roolia yhteiskunnassa.
Maajoukkueen kapteenina toimii Anete Salumaa, joka ohjaa ammatikseen metroa Helsingissä. Joukkueen valmentaja on Inguna Lukasevia ja kakkosvalmentaja suomalainen Ahto Kärnä. Joukkueen general manager on Jüri Rooba.
Järvenpään keskusta
Keskus on Järvenpään keskustaa tarkoittava Järvenpään 1. kaupunginosa, joka sijaitsee Tuusulanjärven pohjoispään ja Järvenpään rautatieaseman (radan) välisellä alueella. Sen asukasluku oli vuoden 2014 lopussa 3 920.
Asutus
Järvenpään keskustan asutus on tiheää. Keskusta koostuu pääosin kerrostaloista, jotka ovat levittäytyneet muihinkin kaupunginosiin.
Keskustassa on rakenteilla uusi Bulevardikortteli-niminen asuinkortteli, johon tulee muun muassa tornitaloja ja noin 10 000 m2 liiketilaa.
Palvelut
Kaupan tarjontaa edustavat esimerkiksi kauppakeskus Prisma sekä kauppojen reunustama Sibeliuksenkatu (kävelykatu Janne).
Muuta
Prisman vieressä on Tuusulanjärven rantapuisto, jossa on eräs Järvenpään kuuluisimmista maamerkeistä, Rolf Westphalin Kolmisointu-veistos, joka on 11 metriä korkeana Suomen suurin julkinen veistos. Keskustassa on järjestetty vuosittain Puistoblues-tapahtumaa vuodesta 1978 lähtien.
Balein piiri
thumb|200px|Balein piiri Taka-Baikalian aluepiirin kartalla. Balein piiri on kunnallinen itsehallintoalue Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1935 perustetun piirin pinta-ala on 4 964 neliökilometriä. Asukkaita on 22 000 henkeä (vuonna 2009).
Balein piiri sijaitsee Taka-Baikalian keskiosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Sretenskin, idässä Šelopuginon, kaakossa Aleksandrovski Zavodin ja Borzjan, etelässä Olovjannajan, lännessä Šilkan ja luoteessa Nertšinskin piireihin.
Piirin hallinnollinen keskus on Balein kaupunki. Lisäksi siihen kuuluu 9 maalaiskuntaa: Kazakovski Promysel, Matusovo, Nižneje Girjunino, Nižni Ildikan, Nižni Kokui, Podoinitsyno, Unda, Undino-Poselje ja Židka. Asutuskeskuksia on yhteensä 31.
Baleista on maantieyhteys aluepiirin pääkaupunkiin Tšitaan, jonne on matkaa 350 kilometriä. Lentokenttä suljettiin 1990-luvulla.
Talous perustui aikaisemmin kaivosteollisuuteen. Nykyään pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut maidon ja lihan tuotantoon sekä viljakasvien viljelyyn. Lisäksi harjoitetaan kullankaivuta, puunhankintaa ja maataloustuotteiden jalostusta.
Baleissa toimii opettajaopisto. Paikallislehtenä ilmestyy Baleiski rabotši (”Balein työläinen”). Urgutšanin kivennäisvesilähteen yhteydessä toimii parantola.
Başkent Yıldızları Spor Kulübü
Başkent Yıldızları Spor Kulübü (engl. Capital Stars Sports Club) on turkkilainen jääkiekko- ja jääurheiluseura, jonka kotihalli sijaitsee Ankarassa. Seura on pelannut kaudesta 2006-2007 lähtien Turkin jääkiekon superliigassa. Seurassa pelasi kausina 2005-2006 (1. div.) ja 2006-2007 (Superliiga) 8 ottelua tehoin 4+4 (14 jäähyminuuttia) suomalainen Veli-Pekka Kaivola.
Brasilianpöllö
Brasilianpöllö  (Strix hylophila) on pöllöihin kuuluva lintu. Sitä tavataan lähinnä Brasiliassa ja kauempana sisämaassa Paraguayssa sekä Argentiinan koillisosassa.
Brasilianpöllö on harvoja Etelä-Amerikassa esiintyviä viirupöllöjen sukuun kuuluvia lintuja. Se karttaa ihmistä ja on luultavasti melko harvinainen, siksi sitä on tutkittu hyvin vähän. Siksi myös luokitus viirupöllöihin voi olla vain väliaikainen, kunnes pöllöstä saadaan enemmän tietoa.
Brasilianpöllö on keskikokoinen, 33–38 senttimetriä, ja painaa 285–340 grammaa. Sen vartalo ja rinta ovat ruosteenruskeat, ja siinä on ruskea raidoitus. Sen silmät ovat tummat ja pää ruosteenruskea. Selkäpuolella niillä on vaaleanruskea raidoitus. Brasilianpöllön ääni on matalaa murahtelua, vähän kuin sammakolla.
Brasilianpöllö saalistaa lähinnä hyönteisiä, myyriä ja hiiriä, ja joskus se syö myös pieniä lintuja sekä eräitä matelijoita. Ne suosivat tiheitä metsiä, missä ne elävät aluskasvillisuuden joukossa. Metsien hävittäminen tämän linnun esiintymisalueella on vaaraksi sille, ja siksi IUCN on luokitellut sen silmälläpidettäväksi.
Brasilianpöllön pesimäaika on elo-lokakuussa. Sen pesä on puunkolossa. Se hautoo keskimäärin 29 päivää. Poikaset lähtevät pesästä viisiviikkoisina, ja ne itsenäistyvät suunnilleen neljän kuukauden ikäisinä.
Sen elinpiiriä ovat lauhkeat, subtrooppiset ja trooppiset kosteat alavat ja vuoristometsät sekä puutarhat ja kaupunkialueet.
Kivuvuorenmedestäjä
Kivuvuorenmedestäjä (Cinnyris rockefelleri) on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Kivuvuorenmedestäjää tavataan hyvin pienellä alueella Kongon demokraattisen tasavallan itäosissa. Sen kannaksi arvioidaan 350–1 500 yksilöä. Laji on luokiteltu vaarantuneeksi.
Suolijärvi
Suolijärvi voi viitata seuraaviin:
Taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut 2012
Vuoden 2012 taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin Sheffieldissä, Yhdistyneessä kuningaskunnassa 23.–29. tammikuuta. Kilpailupaikkana toimi Sheffield Arena. Kilpailujen ohjelmassa olivat miesten ja naisten yksinluistelut, pariluistelu ja jäätanssi. Etukäteen huonoimmilla Sijaing-sijoituksilla olleet luistelijat joutuivat karsimaan paikasta varsinaiseen kilpailuun.
Paakkola (Tervola)
Paakkola on Tervolan kunnan rajojen sisäpuolella sijaitseva kylä. Asukkaita on noin 160.
Sijainti
Paakkola sijaitsee Tervolan kunnan eteläosassa ja osittain Keminmaan kunnan pohjoisosassa, Lapin läänissä, Peräpohjolan maakunnassa. Nimityksiä Paakkola ja Yli-Paakkola käytetään Kemijoen länsi- ja itäpuolilla nauhamaisesti sijaitsevista kylistä, jotka kuuluvat Tervolan kuntaan. Ala-Paakkola sen sijaan on Keminmaan puolella. Nykyään puhekielessä näistä kylistä käytetään nimityksiä Itäkoski, Länsikoski, Törmä ja Maula. Paakkolanvaara on maaston kohouma Törmässä, Ala-Paakkolassa.
Tapahtumia
Paakkolassa järjestetään joka vuosi Paakkolan Pilkki -niminen tapahtuma. Kävijämäärä on ollut yleensä 500–700 ihmistä. Pilkit järjestää Paakkolan Kyläyhdistys yhdessä Tervolan kunnan kanssa. Tapahtuma on järjestetty vuodesta 1995 alkaen.
Kyläyhdistys
Paakkolan Kyläyhdistys on aktiivinen toimija ja kylän kehittäjä. Kyläyhdistys osti vuonna 2016 Paakkolan Nuorisoseuralta toimitalon. Kyläyhdistys saneerasi talosta koko kylän yhteisen harrastus-, tapahtuma-, viihtymis- ja kokoontumispaikan, johon mahtuu 100 henkeä. Paakkolan Kylätalo on nykyaikaisesti varustettu ja sopii sekä kokousten että erilaisten juhlien pitopaikaksi.
Muuta
Paakkolassa sijaitsevassa Tervolan kotiseutumuseossa esitellään Kemijokivarren asutuksen historiaa esiteltynä vanhan maalaistalon pihapiirissä ja entisöidyssä Paakkolan kyläkoulussa. Museoalueella on näyttelypuisto, jossa on alueella perinteisesti kasvatettuja kasvilajeja ja harvinaisuuksia. Paakkolan Virkistysniemessä ovat veneenlaskupaikka, kota, uimaranta ja leikkikenttä.
Martin Jones
Martin Jones (s. 10. tammikuuta 1990 North Vancouver, British Columbia, Kanada) on kanadalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa NHL-seura Toronto Maple Leafsissä. Hänet valittiin WHL:n vuoden parhaaksi maalivahdiksi kaudella 2009–2010 minkä lisäksi hän oli Kanadan maajoukkueen mukana voittamassa hopeaa vuoden 2010 alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa. Suurimman osan urastaan Jones pelasi AHL:ssä Manchester Monarchsissa ennen vuonna 2013 tekemäänsä NHL-debyyttiä. Hän on voittanut Stanley Cup -mestaruuden 2014 ja maailmanmestaruuden 2015.
Yksityiselämä
Jones syntyi North Vancouverissa, British Columbiassa. Hänen isänsä Harvey oli Vancouver Canucksin areenatoiminnan varatoimitusjohtaja. Hänellä on veli Jordan ja sisko Jocelyn. Jones tunsi isänsä aseman Vancouverissa avanneen hänelle mahdollisuuksia, joita useimmat muut lapset eivät saa. Hän pelasi Vancouver Northwest Giantsissa BC Hockey Major Midget Leaguessa. Jones siirtyi Handsworthin lukioon, jossa pelasi jääkiekkoa North Shore Winter Clubissa.
Junioriura
Calgary Hitmen varasi Jonesin neljännellä kierroksella vuoden 2005 WHL:n varaustilaisuudessa. Hän liittyi Hitmeniin kaudella 2006–2007 ja pelasi joukkueessa Dan Spencen varamaalivahtina kahden kauden ajan. Hän oli varattavissa vuoden 2008 varaustilaisuudessa, mutta jäi kuitenkin ilman varausta. Los Angeles Kings tarjosi hänelle try out -sopimusta. Jones onnistui harjoitusleirin aikana vakuuttamaan joukkueen kykyjenetsijät ja saamaan Kingsiltä kolme vuotta kestävän tulokassopimuksen, josta huolimatta hänet lähetettiin takaisin Hitmeniin. Hän nousi Calgaryn aloittavaksi maalivahdiksi kaudelle 2008–2009. Hän voitti kauden aikana joukkueelleen 45 ottelua ja rikkoi seuraennätyksen edellisen yhden kauden ennätyksen ollessa 39. Hän oli liigan ykkönen voitoissa, jakoi kärkipaikkaa nollapeleissä seitsemällä nollatulla ottelullaan ja sijoittui kolmanneksi päästettyjen maalien keskiarvossa 2,08 päästetyllä maalilla ottelua kohden. Hän torjui Hitmenille 12 peräkkäistä voittoa pudotuspeleissä ja siirtyi samalla jakamaan liigaennätystä ennen kuin joukkue hävisi mestaruuden kuuden ottelun sarjassa Kelowna Rocketsille.
Jones kutsuttiin osallistumaan Kanada juniorimaajoukkueen kesäleirille, jossa hän ansaitsi paikan joukkueessa Jake Allenin varamaalivahtina vuoden 2010 alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän oli turnauksen aikana yhdessä ottelussa Slovakiaa vastaan aloittavana maalivahtina Kanadan voittaessa ottelun 8–2. Lisäksi hän korvasi Allenin maalilla finaaliottelussa Yhdysvaltoja vastaan. Kanada hävisi ottelun jatkoajalla ja jäi turnauksessa hopealle. Hitmenissä Jonesilla oli liigan paras päästettyjen maalien keskiarvo 2,21 ja hän tuli valituksi itäisen konferenssin tähdistöjoukkueeseen. Toisen kerran peräkkäin finaaleihin edenneelle Jonesille annettiin WHL:n parhaana maalivahtina Del Wilson Trophy. Kauden aikana hän rikkoi Spencen ennätyksen voitoissa sekä nollapeleissä, joita hänelle kertyi WHL:ssä 16 kappaletta.
Ammattilaisura
Kings teki Jonesin kanssa sopimuksen vuonna 2010. Hän pelasi kaudella 2010–2011 Manchester Monarchsissa, mutta kävi pelaamassa yhden ottelun myös ECHL-joukkue Ontario Reignissä. AHL:ssä Jones voitti ensimmäisistä 22 ottelusta 16. Hänet valittiin AHL:n tähdistöotteluun 2011. Hän oli Kingsin kokoonpanossa voittamassa Stanley Cupia, muttei pelannut yhtäkään ottelua.
Neljännellä AHL-kaudellaan Jones otti 27 voittoa oli liigan eniten otteluita sekä nollapelejä tililleen saanut maalivahti. Jones aloitti myös kauden 2013–2014 Monarchsissa, mutta hänet kutsuttiin 13. marraskuuta Kingsiin Jonathan Quickin loukkaannuttua. Hän ei päässyt pelaamaan yli kolmeen viikkoon, mutta teki lopulta 3. joulukuuta NHL-debyyttinsä, kun Kings voitti 3–2 Anaheim Ducksin rangaistuslaukauskilpailussa. Jones pysäytti Anaheimin kaikki yhdeksän laukojaa. Jones pelasi ensimmäisen nollapelinsä toisessa ottelussaan neljä yötä myöhemmin New York Islandersia vastaan. Hän nollasi myös kolmannessa ottelussaan Montreal Canadiensin ollen toinen Kingsissä pelaava tulokasmaalivahti, joka pelaa nollapelin peräkkäisissä otteluissa. Ensimmäinen oli kaudella 1968–1969 Gerry Desjardins. Jones onnistui varmistamaan paikkansa NHL-kokoonpanossa Quickin varamaalivahtina, kun Kings kauppasi Ben Scrivensin Edmonton Oilersiin. Hän pelasi 19 runkosarjan ottelua ja kaksi pudotuspeliä. Kausi päättyi Los Angelesin Stanley cup -mestaruuteen.
Jones pelasi NHL-kaudella 2014–2015 kaikkiaan 15 runkosarjan ottelua. Tšekin MM-kilpailuissa 2015 hän pelasi kaksi ottelua torjuntaprosentilla 92,1. Kanada voitti maailmanmestaruuden.
Heinäkuussa 2021 Sharks osti Jonesin sopimuksen ulos. Heti tämän jälkeen Jones solmi vuoden ja arvoltaan 2 miljoonan dollarin sopimuksen Flyersin kanssa.
Elokuussa 2023 Jones teki vapaana agenttina Toronto Maple Leafsin kanssa yksivuotisen ja 875 000 dollarin arvoisen sopimuksen.
Dianetiikka: nykyajan tiede mielen terveydestä
Dianetiikka: nykyajan tiede mielen terveydestä on L. Ron Hubbardin vuonna 1950 kirjoittama kirja eräänlaisesta psykoterapiaan perustuvasta terapiamuodosta "dianetiikasta". Kirja on Skientologian kirkon perusaineistoa, jossa se tunnetaan nimellä Book One. Kirjasta käynnistyi vuonna 1950 liike, joka julistautui myöhemmin uskonnoksi. Vuoteen 2013 mennessä Hubbardin töiden kansainvälinen kustannusyhtiö New Era Publications oli myynyt kirjaa englannin lisäksi 50 muulla kielellä.
Hubbard väitti jäsennelleensä Dianetiikka-teoksessa "selviytymisen dynaamiset periaatteet", jotka olivat "selviytyminen" ja mielen nykykuvaus. Hän kutsuu ihmisen "aberraatiota" "reaktiiviseksi mieleksi", sellaiseksi tavallisesti piilotajunnallisen mutta aina tietoisen mielen alueeksi, jonne tietyt traumaattisten muistot ("engrammit") tallentuvat. Dianetiikka kuvaa terapiasessioiden (eli "auditointien") tekniikoita, joilla Hubbardin mukaan voidaan päästä eroon engrammeista ja saada merkittävää terapeuttista hyötyä.
Pyhä Nynny
Pyhä Nynny on Absoluuttisen Nollapisteen kappale ja järjestyksessään toinen single yhtyeen kuudennelta studioalbumilta Nimi muutettu. Se julkaistiin 25. lokakuuta 2002 levymerkillä Johanna Kustannus.
Dianetiikka: nykyajan tiede mielen terveydestä
Asiantuntijat ja lääketieteen ammattilaiset ovat arvostelleet Hubbardia, koska tämä on sanonut väitteidensä perustuvan puhtaasti tieteeseen, vaikka siitä ei ole todisteita. Dianetiikka osoittautui silti suureksi kaupalliseksi menestykseksi. Kirjakauppaketju B. Daltonin työntekijöiden mukaan myyntilukuja on manipuloitu siten, että skientologiakirkon omistama kustantaja ostatti kirjoja tusinoittain eri skientologiryhmillä, jotka myivät ne takaisin samoille myyjille.
Taustaa
Ennen Dianetiikan julkaisua L. Ron Hubbard kirjoitti scifi-kertomuksia alan eri lehtiin. Hubbardin mukaan Dianetiikan pohja-ajatukset kehittyivät 12 vuoden tutkimuksen tuloksena, mutta monet hänen tuttavistaan ovat väittäneet tämän olevan täyttä fiktiota. Ensimmäisen kerran "dianetiikan" suuntaviivat tulivat julkisuuteen Astounding Science Fiction -nimiseen lehteen itse kirjan julkistamista pari viikkoa aikaisemmin esitellyssä mutta vasta saman kuun alussa julkaistussa mainosartikkelissa "Dianetics: A new science of the mind". Myöhemmin Hubbard kirjoitti pitkän artikkelin dianetiikasta ja julkaisi sen kirjana Dianetiikka: Evoluution tiede. Etukäteen saatu julkisuus herätti niin paljon mielenkiintoa, että Hubbard, Astounding-lehden toimittajan John W. Campbell muiden asiasta kiinnoistuneiden kanssa perustivat säätiön Dianetic Research Foundation.
Hubbard on väittänyt kirjoittaneensa kirjan kolmessa viikossa. Hän käytti erityistä kirjoituskonetta, jossa oli jatkuva paperinsyöttö ja jossa oli omat painikkeet yleisille sanoille kuten "the" ja "mutta", joka nopeutti hänen pikakirjoitustaan. "Abonarmal Dianetics" -nimisen varhainen luonnoksen Hubbard oli alun perin tarkoittanut lääketieteelliseksi julkaisuksi ja huolimatta siitä että monet kustantajat ja alan ammattilaiset olivat hylänneet sen sitä myytiin pitkään epävirallisina kopioina. Myöhemmin Hubbard julkaisi sen nimellä Dianetics: The Original Thesis. Kuten monet muutkin Hubbardin julkaisut, Dianetiikka: nykyajan tiede mielen terveydestä on ollut alusta alkaen jatkuvan muokkauksen ja päivittämisen kohteena, joten uudemmat kopiot muistuttavat vain kaukaisesti vuoden 1950 alkuperäistä versiota. Kirjan nimi tulee kreikan sanoista dia, kautta ja nous, mieli eli mielen kautta.
Ensipainoksesta
Newyorkilainen psykatriseen kirjallisuuteen keskittynyt Hermitage House teki Dianetiikan ensijulkaisun 9. toukokuuta 1950. Kustantamon hallituksen pj. Arthur Ceppos oli myös Hubbard Dianetic Research Foundationin hallituksen jäsen. Kirjasta tuli kansallinen myyntimenestys myyden yli 150 000 kopiota vuodessa ja sen herättämä kiinnostus sai ihmiset kokoontumaan "dianetiikkakerhoihin" ja tämän kaltaisiin, joissa harjoiteltiin dianetiikan oppeja. Hubbard perusti kansallisen "dianeettisen tutkimuksen säätöiden verkoston" tarjoten dianetiikkaharjoituksia ja luentoja maksua vastaan. Dianetiikasta syntyi kansallinen muoti-ilmiö, jonka psykologian ammattilaiset torjuivat pseudotieteenä.
Ensimmäisessä painoksessa oli tohtori J. A. Winterin, ensimmäisen Hubbard Dianetic Research Foundationin "lääketieteellisen johtajan", johdanto, filosofi Will Durantin teksti "The Philosophic Method" (alun perin kirjasta The Story of Philosophy, 1926), John W. Campbellin teksti "The Scientific Method" ja Donald H. Rogersin jälkitekstit. Nämä kohdat poistettiin Dianetiikan uusintapainoksista 1980-luvun alussa (suomenkielisessä laitoksessa näitä ei ole ollutkaan).
Viru Keskus
Viru Keskus on Tallinnan ydinkeskustassa sijaitseva kauppakeskus, joka sisältää yli sata liikettä. Kauppakeskuksessa on liikepinta-alaa 32 000 m², ja keskuksen liikkeet ovat avoinna päivittäin kello 9–21. Keskukseen kuuluu muun muassa vaateliikkeitä, ravintoloita, pikaruokapaikkoja ja kahviloita.
Dianetiikka: nykyajan tiede mielen terveydestä
Vastaanotto
Vaikka kirja sai heti julkaisunsa jälkeen hyvän vastaanoton lukijoilta, tutkijat ja lääketieteen asiantuntijat kritisoivat sitä suuresti epätieteellisyydestä sekä tutkimusaineiston puutteesta. American Psychological Association teki vuonna 1950 julkilausuman Dianetiikasta sanoen, että "validi empiirinen tutkimus, jota edellytetään tieteellisten yleistysten tekemiseen ei tue kirjan väitteitä".
Viru Keskus
Kauppakeskuksessa on yli 90 liikettä. Vuotuinen liikevaihto on noin 142 miljoonaa euroa ja kävijöitä vuodessa noin 16 miljoonaa.
Viru Keskuksen omistaa suomalainen Pontos.
Aiheesta muualla
59.43656°N, 24.75525°W
Dianetiikka: nykyajan tiede mielen terveydestä
Julkaisuhistoria
Ei ole varmaa, kuinka monta versiota Dianetiikasta on julkaistu. Skientologian kirkon ja tämän organisaatioiden väitetään ottaneet vähintään 60 painosta vuoteen 1988 mennessä. Uusimmat versiot ovat kirkon oman kustannustalojen Bridge Publicationsin ja New Eran julkaisemia. Uusimpien painosten kannessa väitetään, että kirjaa olisi julkaistu yli 20 000 000 kappaletta.
Bridge Publicationin mukaan Dianetiikasta on 40 vuoden aikana painettu 83 miljoonaa kopiota. Nielsenin BookScanin mukaan sitä oltaisiin myyty 52 000 kopiota vuosien 2001-2005 välillä.. Kirjaa on markkinoitu poikkeuksellisen aggressiivisesti. Esimerkiksi se oli yksi Hyvän tahdon kisojen kahdestatoista sponsorista 4 miljoonan dollarin sponsorisopimuksella Bridge Publicationin ja Turner Broadcasting Systemsin välillä. Bridge Publications sponsoroi myös NASCARraceria: skientologi Kenton Gray ajaa "Dianetics Racing Teamin" jäsenenä ja hänen nro. 27 Ford Tauruksensa on koristeltu dianetiikkalogoilla.
Monien lähteiden mukaan skientologiakirkko ja sen organisaatiot ovat manipuloineet kirjan myyntiä käskemällä jäseniään tilaamaan uusia painoksia kirjasta nostaakseen sen myyntitilastoja. Los Angeles Times paljastusartikkelissa vuonna 1990 väitetään, että "Hubbardin kirjojen myynti sai ylimääräistä potkua skientologien ja kustantajan [Bridge Publicationsin] työntekijöiltä. Isojen jälleenmyyjien, kuten B. Daltonin ja Waldenbooksin entisten työntekijöiden mukaan työntekijät ostivat valtavia määriä Hubbardin teoksia." Kirkon jäseniä ohjeistetaan viemään Dianetikkaa julkisiin kirjastoihin. Dianetiikkaa ei ole lisätty Brooklyn Public Libraryn valikoimiin sen saaman kielteisen arvostelun takia.
Kansikuvasta
Vuoden 1967 jälkeen kaikkien kirjan painosten kansikuvituksena sekä sen mainonnassa on käytetty purkautuvaa tulivuorta. Hubbard kertoi markkinointityöntekijöilleen kuvan tekevän kirjan vastustamattomaksi ostajille herättämällä näille alitajuisia muistoja heidän entisistä elämistään. Hubbardin mukaan tulivuoret muistuttavat tapahtumasta ihmiskunnan historiassa, jossa galaksin hallitsija Xenu lähetti miljardit ihmiset Maapallon tulivuorten ympärille ja tappoi nämä räjäyttämällä vuoret fuusiopommeilla. Kirkon edustaja on vahvistanut oikeudessa kuvan liittyvän Xenun aiheuttamaan "katastrofiin".
Pickford House Museum
thumb Pickford House Museum on museona toimiva kaupunkitalo Derbyn kaupungissa Englannissa. Sen rakennutti perheelleen arkkitehti Joseph Pickford (1734-1782) vuonna 1770. Talo on sisustettu kuvaamaan elämää Yrjöjen aikakaudella. Siellä on näytteillä myös kaupunginmuseon tekstiilikokoelma, jossa on asuja myös 1900-luvulta.
Useimmat tuon aikakauden museoidut rakennukset ovat komeita kartanoita, joissa näkyy yläluokan elämää, mutta Pickford Housessa esitellään keskiluokan historiaa. Pohjakerroksen huoneet on sisustettu sellaiseen asuun jossa ne olisivat voineet olla Pickfordin aikana. Palveluskunnan elämää 1830-luvulla valottavat keittiö kodinhoitohuone, kellari ja ruokakomero. Keskikerrokseen on luotu vuoden 1815 asussa olevat makuuhuone ja pukeutumishuone. Ylimmässä kerroksessa on palvelijanhuone.
Museoon liittyy myös muotopuutarha ja tuoksuvien kasvien puutarha.
Anders Kulläng
Anders Kulläng (23. syyskuuta 1943 Karlstad, Ruotsi – 28. helmikuuta 2012 Huay Yang, Thaimaa) oli ruotsalainen ralliautoilija. Hän voitti vuonna 1980 Ruotsin rallin.
Kulläng osallistui urallaan 45 MM-osakilpailuun. Hän sijoittui vuonna 1980 kuljettajien MM-sarjassa viidenneksi yhdellä voitolla.
Kulläng aloitti ralliuransa 1962. Myöhemmin Kullängillä oli Ruotsissa oma rallikoulu, jossa hänen oppilaitaan olivat muun muassa Colin McRae ja Sébastien Loeb.
Kulläng hukkui Thaimaassa.
Velhon vala
Velhon vala on Cliff McNishin vuonna 2002 ilmestynyt varhaisnuorten fantasiaromaani. Se on myös trilogian viimeinen osa.
Juoni
Noitien planeetalla, Oolilla ylinoitien vuosisatojen ajan pitämät orjat, Griddat ovat murtautuneet pois maanalaisista vankiloistaan ja valloittaneet noitien maailman. Griddojen johtaja, Gulrathaca haluaa jatkaa valloituksiaan muilla planeetoilla ja päättää hyökätä maahan, planeetalle, jossa noidat epäonnistuivat.
Pian Larpskendia joutuu ensimmäisenä taisteluun Griddoja vastaan, hän palaa haavoittuneena takaisin maahan, jolloin Ericille ja Rachelille selviää, että Larpsekendia on noitien kaltainen olento, joka on vain hämännyt toisella olemuksellaan. Samanaikaisesti Yemi ja hänen isosiskonsa katoavat. Griddojen johtaja saapuu pian maahan ja esiintyy ystävällisenä ja pyytää Rachelia ja Ericiä vierailulle planeetalleen. Rachel ja Eric lähtevät Oolille, mikä paljastuu virheeksi. Griddat ovat esittäneet ystävällisä saadakseen Ericin ja Rachelin, maapallon vaikutusvaltaisimmat lapset luokseen ja tuhotakseen heidät. Oolin planeetalla sisaruksille selviää, että Griddat ovat Yemin sieppauksen takansa ja pyrkivät pysäyttämään tämän.
Pertti Lehikoinen
Pertti Lehikoinen (s. 19. maaliskuuta 1952 Helsinki) on suomalainen kirjeshakin maailmanmestari.
Lehikoinen on valmistunut ylioppilaaksi Helsingin lyseosta. Sen jälkeen on suorittanut ohjelmoijan tutkinnon Atk-instituutissa ja työskennellyt 1978-2004 systeemisuunnittelijana Aro-Yhtymässä. Hän jäi pois työstä kun kirjeshakin maailmanmestaruusturnaus alkoi.
Lehikoinen saavutti nuortenmestaruuden lähishakissa 1970 ja mestaruuden 1989. Kirjeshakin mestaruuden hän sai 1972, suomenmestaruuden 1976, kansainvälisen mestaruuden 1980, suurmestaruuden 1985 ja vihdoin 2011 maailmanmestaruuden, joka oli ollut hänen haaveenaan vuodesta 1975. Voittoon hän lopetti kilpailemisen: "Huipulla on hyvä lopettaa."
Kevätilta jäänlähdön aikaan
Kevätilta jäänlähdön aikaan on suomalaisen taiteilijan Hugo Simbergin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1897. Kooltaan maalaus on 27×37 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.
Palestrina (ooppera)
280px|pienoiskuva|Palestrinan esitys [[Hampurin valtionoopperassa vuonna 2011.]]
Palestrina on Hans Pfitznerin säveltämä kolminäytöksinen ooppera joka sävellettiin vuosina 1911 – 1915. Oopperan libretto, joka on säveltäjän käsialaa Giovanni Pierluigi da Palestrinan Missa Papae Marcelliin liittyvän legendan. Tarinan mukaan teos teki niin suuren vaikutuksen  Trenton kirkolliskokoukseen, että se hautasi aikeensa kieltää  polyfonisen musiikin käyttö katolisessa kirkossa. Nykytutkimuksen näkemys on, että vaikka kyseistä väitettä ei voida pitää puhtaasti epätotena, on se kuitenkin suuresti liioiteltu. Pfitzner kuitenkin ilmeisesti uskoi tarinan paikkansapitävyyteen. Ooppera sai erittäin myönteisen vastaanoton ensiesityksessään vuonna 1917 ja sitä pidettiin hienostuneena, jalon rauhallisena ja ylevänä. Se on edelleen suosittu saksankielisessä maailmassa, mutta sitä esitetään muualla varsin vähän.
Teos käyttää monia musiikillisia tyylisuuntia ja yhdistelee vaikutteita Richard Wagnerin ja Richard Straussin oopperoista sekä Johannes Brahmsin sinfonioista.
Sojuz TM-24
Sojuz TM-24 oli Venäjän avaruusjärjestön miehitetty avaruuslento Mir-avaruusasemalle, joka vei sinne sen 27. miehistön. Se oli Sojuz-ohjelman 100. lento. Sen nimi on Фрегат, Pikku fregatti. Laukaisu tapahtui 17. elokuuta 1996 Baikonurin kosmodromilta. Paluu tapahtui 2. maaliskuuta 1997. Lennon kesto oli 196 vuorokautta.
The Answer
The Answer on pohjoisirlantilainen rockyhtye, joka perustettiin 2000-luvun alkupuolella. Yhtye soittaa lähinnä 1970-luvun tyylistä hard rockia, mutta myös blues rockilla on ollut vaikutusta yhtyeeseen. The Answerin suurimpia esikuvia ovat muun muassa Led Zeppelin, Aerosmith, Free ja Whitesnake. Vuonna 2005 Classic Rock Magazine äänesti The Answerin 'parhaaksi tulokasyhtyeeksi', mikä toi lisää kuuluisuutta yhtyeelle.
Yhtye on esiintynyt Suomessakin. Ensimmäisen keikkansa bändi soitti Helsingin Tavastia-klubilla 7. helmikuuta 2007 ja toisella kertaa The Answer nähtiin Turun Ruisrockissa 8. heinäkuuta.2007. The Answerin kolmas Suomen konsertti oli australialaisen hard rock -yhtyeen AC/DC:n lämmittelijänä Helsingin Olympiastadionilla 17.6.2009.
Queen Latifah
Queen Latifah (syntymänimeltään Dana Elaine Owens, s. 18. maaliskuuta 1970) on yhdysvaltalainen rap-laulaja ja näyttelijä.
Ura
Latifah alkoi beatboxata yhtyeessä nimeltä Ladies Fresh. Ensimmäisen levytyssopimuksensa hän solmi 18-vuotiaana vuonna 1988, ja julkaisi ensimmäisen levynsä All Hail the Queen vuotta myöhemmin. Albumit Nature of a Sista (1991) ja Black Reign (1993) seurasivat perässä. Jälkimmäinen levyistä sisälsi ”U.N.I.T.Y.”-singlen, josta Latifah sai ensimmäisen Grammy-palkintonsa. Order in the Court (1994) oli viimeinen Latifahin julkaisema rap-albumi. Seuraava levy The Dana Owens Album julkaistiin vasta vuonna 2004, ja se oli soul-/jazz-painotteinen.
Vuodesta 1993 vuoteen 1998 Latifah näytteli televisiosarjassa Living Single, johon hän myös kirjoitti ja esitti tunnusmusiikin. Hänen ensimmäiset elokuvansa olivat vuonna 1991 julkaistut Viidakkokuume ja Sekopäiden kotibileet. Hän sai parhaan naissivuosan Oscar-ehdokkuuden vuonna 2003 roolistaan musikaalielokuvassa Chicago. Vastanäyttelijä Catherine Zeta-Jones kuitenkin vei palkinnon. Chicago voitti samana vuonna myös parhaan elokuvan Oscarin.
Yksityiselämä
Latifah menetti vanhemman veljensä Lancen moottoripyöräonnettomuudessa vuonna 1992. Hänellä on myös kaksi vanhempaa sisarta ja yksi veli äitinsä toisesta avioliitosta.
Vuonna 1996 hänet pidätettiin marihuanan ja laittoman aseen hallussapidosta. Latifah sai sakkoja ja kaksi vuotta ehdonalaista vankeutta. Omaelämäkerrassaan Ladies First: Revelations of a Strong Woman Latifah kertoi veljensä kuoleman johtaneen masennukseen ja huumeidenkäyttöön.
Latifah kihlautui vuonna 2007 silloisen tyttöystävänsä Jeanette Jenkinsin kanssa aikeinaan mennä naimisiin sen laillistuessa. Pari on sittemmin eronnut.
Latifahilla on tähti Hollywoodin Walk of Famella. Hän on ensimmäinen rap-artisti, jolle tämä kunnia on myönnetty.
Predrag Mijatović
Predrag ”Peđa” Mijatović (, s. 19. tammikuuta 1969 Titograd, Jugoslavia) on montenegrolainen jalkapalloilija, joka pelasi vuosina 1989–2003 Jugoslavian (sittemmin Serbia ja Montenegron) maajoukkueessa.
Pelaajaura
Mijatović oli pelipaikaltaan hyökkääjä ja edusti ammattilaisurallaan Budućnostia, Partizania, Valenciaa, Real Madridia, Fiorentinaa ja Levantea. Hän pelasi Jugoslavian sosialistisen liittotasavallan ja Jugoslavian liittotasavallan maajoukkueissa yhteensä 73 ottelua ja teki 28 maalia. Hän oli mukana vuoden 1998 MM- ja vuoden 2000 EM-kilpailuissa.
Mijatović voitti Jugoslaviassa Partizanin paidassa yhden liigamestaruuden (1993) ja kaksi cup-mestaruutta (1989, 1992) ennen siirtymistään espanjalaiseen Valenciaan kaudeksi 1993–1994. Kaudella 1995–1996 Mijatović teki Primera Divisiónissa 28 maalia, jonka ansiosta hän sai seuraavaksi kaudeksi sopimuksen Real Madridin kanssa. Real Madridissa hänet muistetaan etenkin kauden 1997–1998 Mestarien liigan loppuottelussa Juventusta vastaan tekemästään voittomaalista, joka toi seuralle sen 32 vuotta tavoitteleman seitsemännen Euroopan cup -pokaalin (La Séptima). Real Madridissa hän voitti myös liigamestaruuden (1997), supercupin (1997) ja Intercontinental Cupin (1998). Mijatović sijoittui toiseksi Kultainen pallo -äänestyksessä vuonna 1997. Real Madridista Mijatović jatkoi italialaiseen Fiorentinaan, josta hän palasi kolmen kauden jälkeen Valenciaan vuonna 2002, mutta tällä kertaa Segunda Divisiónissa pelanneeseen Levanten joukkueeseen. Levantessa hän pelasi uransa kaksi viimeistä kautta.
Pelaajauran jälkeen
Lopetettuaan pelaajauransa vuonna 2004 Mijatović jäi Valenciaan ja ryhtyi pelaaja-agentiksi. Kesäkuussa 2006 hän yhdisti voimansa Ramón Calderónin kanssa tämän hakiessa Real Madridin puheenjohtajuutta. Calderónin voitettua puheenjohtajavaalin 2. heinäkuuta tuli Mijatovićista seuran jalkapallotoimenjohtaja, jossa tehtävässä hän oli vastuussa edustusjoukkueen pelaajahankinnoista. Hän toimi tehtävässä toukokuuhun 2009 asti. Hänen aikanaan seura voitti kaksi Espanjan liigamestaruutta ja Espanjan supercupin.
Yksityiselämä
Myös Mijatovićin yksityiselämä on hyvin uutisoitua johtuen sekasortoisesta suhteesta belgradilaiseen seurapiirikaunottareen Elena Karamaniin. Pari oli naimisissa puolitoista vuotta 1990-luvun alussa ja sai ennen avioeroaan kaksi poikaa, Luka ja Andreja. Myöhemmin Mijatović nai malli Aneta Milićevićin, jonka kanssa hänellä on tyttäret Nađa, Nina ja Lola.
Arrow-luokka
Arrow-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kuuden potkurilla varustetun kuusitykkisen yhteysaluksen muodostama alusluokka. Alukset luokiteltiin 1854 valmistuessaan yhteysaluksiksi, mutta ne luokiteltiin 1856 toisen luokan tykkiveneiksi.
Suunnittelu ja valmistus
Krimin sota edellytti Itämeren ja Mustanmeren matalissa rannikkovesissä toimintakykyisten alusten valmistamista. Luokan kuusi puurunkoista, potkurein varustettu alusta valmistettiin 1854 Amiraliteetin suunnittelutoimiston piirustusten pohjalta. Alusten valmistus toteutettiin kahdella kaupallisella Thames-joen varrella sijainneella telakalla: R. & H. Green Blackwallissa ja C. J. Mare and Company Leamouthissa.
Alusten höyrykoneina oli 160 hevosvoiman kaksisylinterinen yksivaihemoottori, jolla pyöritettiin yhdessä akselissa ollutta potkuria. Lisäksi alukset oli varustettu parkkitakilalla. Niiden aseistuksena oli kaksi 68 naulan 95 cwt Lancaster MLR -tykkiä ja neljä 32 naulan 25 cwt -tykkiä.
Punalehtiruusu
Punalehtiruusu (Rosa glauca) on Keski-Euroopan vuoristoalueilta kotoisin oleva kesävihanta ruusulaji, jota kasvatetaan yleisesti puutarhojen koristepensaana.