cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eclipse (hevonen)
Eclipse syntyi Wilhelm Cumberlandin omistamassa Windsor Great Parkin siittolassa Englannissa huhtikuussa 1764. Sen on kerrottu syntyneen auringonpimennyksen aikana ja tästä juontaa juurensa myös orin nimi.
Eclipse juoksi ensimmäisen kilpailunsa vasta 5-vuotiaana, maaliskuun 3. päivänä 1769 Epsomissa. Se voitti kilpailun ylivoimaisesti. Eclipsen kilpaura kesti kokonaisuudessaan vain 4 kuukautta. Se osallistui kahdeksaantoista tärkeimpään laukkakilpailuun ja voitti ne kaikki. Seitsemässä kilpailussa sillä ei ollut yhtään vastustajaa, sillä ymmärrettävistä syistä kukaan ei halunnut panna omaa hevostaan juoksemaan niin täysin ylivoimaista hevosta vastaan.
Eclipsen sanottiin näykkäisseen kaikkia vastustajiaan, jotka pyrkivät sen ohi.
Eclipsellä oli myös todella hyvä periyttämiskyky. Sen jälkeläiset juoksivat yhteensä 862 lähtöä, joista 344 päätyi voittoon.
Kuudes käsky
Kuudes käsky on Orvo Saarikiven ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1947. Jatkosodan aikaan sijoittuva melodraama kertoo maanviljelijästä, joka rakastuu naapurin emäntään.
Elokuvan nimi viittaa Raamatun kuudenteen käskyyn, joka elokuvan tekoaikaan käytössä olleessa kirkkoraamatun käännöksessä kuului ”älä tee huorin”, nykyisin ”älä tee aviorikosta”.
Elokuva jäi Toini Havun ainoaksi käsikirjoitustyöksi. Ohjaaja Saarikivi piti tulosta epäonnistuneena ja viittasi yhtenä syynä tuottajan valitsemaan nimeen. Havun alkuperäisnimi käsikirjoituksessa oli Sovitus, työnimenä oli Elämä voittaa. Tapio Rautavaaran haastattelussa esittämän näkemyksen mukaan aihe olisi ollut ajankohtainen 30 vuotta aikaisemmin.
Arviot
Heikosti menestynyttä elokuvaa moitittiin turhasta dramaattisuudesta. Raoul af Hällström (Uusi Suomi) teki vioista luetteloa: ”hitaus ja jäykkyys, liikapateettisuus, teeskennelty tuijottaminen ja liian brutaalien tehokeinojen käyttö”. Juha Nevalainen (Ilta-Sanomat) kiitti kuitenkin, että yksi suomalaisen elokuvan helmasynti elokuvasta onneksi puuttuu: sikahumala, on selvitty ”jopa kerrassaan ilman viinan voimaa”.
Näyttelijätyöstä Siiri Angerkosken tulkinta sai kiitosta Olavi Vesterdahlilta (Aamulehti). Naispääosan esittäjässä Ghedi Lönnbergissä Hällström näki ”maalaisen tervettä ja uhkeata kauneutta” ja kiitti muutenkin tämän roolisuoritusta uskottavaksi.
Televisiokriitikko Arto Pajukallio luonnehtii elokuvaa kankeaksi.
Kaukola (Mikkeli)
Kaukola on Mikkelin 4. kaupunginosa välittömästi keskustan länsipuolella. Siellä sijaitsevat muun muassa Mikkelin tuomiokirkko, Mikkelin Pitäjänkirkko ja hautausmaa, Suur-Savon museo, Mikkelin taidemuseo, Mikkelin teatteri, Päämajakoulu ja Päämajamuseo sekä konserttitalo Mikaeli.
Kaukolan naapurikaupunginosia ovat Savilahti idässä (ydinkeskusta), Nuijamies etelässä, Lehmuskylä lännessä ja Kalevankangas pohjoisessa.
Volkswagen Scirocco
Volkswagen Scirocco on Volkswagenin vuosina 1974–1992 valmistama coupé-korinen automalli, joka korvasi Volkswagen Karmann Ghian. Auton nimi tulee Välimeren alueella puhaltavasta sirocco-tuulesta, joka saa alkunsa Saharan aavikolla. Mallin seuraajaksi esiteltiin vuonna 1988 Volkswagen Corrado, josta oli myös alun perin tarkoitus tulla Scirocco-niminen.
Hyytelösokeri
thumb|right|250px|Pektiini toimii hyytelöimisaineena hyytelösokereissa. Hyytelösokeri on täysin kasvipohjainen hyytelöintiaine, joka sisältää sokeria, maissitärkkelyssiirappia, hedelmistä erotettua pektiiniä ja hedelmähappoa. Hyytelösokeri ei sisällä liivatetta, vaan hyytelöimisaineena toimii hedelmäpektiini. Hedelmäpektiini on tehokas hyytelöittäjä, mutta vaatii toimiakseen suhteellisen happaman ympäristön, minkä johdosta se ei sovi käytettäväksi maitopohjaisten tuotteiden kanssa. Hyytelösokeri toimii eri tavalla kuin liivate. Hyytelösokerin määrän lisääminen ei välttämättä lisää syntyvän hyytelön lujuutta.
Volkswagen Scirocco
Volkswagen Scirocco I (1974–1981)
Moottorivalikoimassa olivat aluksi 1,1- (50 hv) ja 1,5-litraiset (70/85 hv) bensiinimoottorit. 50- ja 70-hevosvoimaisia moottoreita käytettiin L- ja LS-malleissa, joissa oli kaksi suorakaiteen muotoista ajovaloa. 85-hevosvoimainen moottori oli TS-mallissa, jossa oli neljä pyöreää ajovaloa. Syksyllä 1975 1,5-litraisen tehokkaampi versio korvattiin 1,6-litraisella (75/85 hv). Vuoden lopussa myös pienitehoisempi versio poistui mallistosta. Syksyllä 1976 1,6-litraisen suurempitehoinen versio korvautui ainoastaan GTI- ja GLI-mallien yhteyteen saatavalla 110-hevosvoimaisella. Seuraavana syksynä myös 75-hevosvoimainen poistui, mutta 85-hevosvoimainen perusversio kuitenkin palasi vuoden 1978 alussa. vasen|pienoiskuva|Ensimmäisen sukupolven facelift-malli. Vuonna 1977 Scirocco koki kasvojenkohotuksen, jossa se sai leveämmät kokonaan muoviset puskurit sekä suurikokoisemmat vilkut. B-pilarit muuttuivat korinvärisistä mustiksi. Mallistoon tuli takaisin 70-hevosvoimainen 1,5-litrainen moottori, kuitenkin iskutilavuudeltaan hieman alkuperäistä pienempänä.
Syksyllä 1979 malliston perusmoottoriksi tuli 1,3-litrainen (60 hv), joka korvasi aiemman 1,1-litraisen. Lisäksi GTI- ja GLI-mallit saivat viisivaihteisen manuaalivaihteiston.
Volkswagen Scirocco II (1981–1992)
Toisen sukupolven Scirocco esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 1981. Se perustui edelleen samalle pohjalevylle kuin edeltäjänsä, mutta oli Volkswagenin oman muotoiluosaston suunnittelema.
Sciroccosta oli vuonna 1985 tarjolla erikoismalli White Cat, jossa suuri osa korin normaalisti mustista osista oli korvattu valkoisilla. Myös istuimet ja vanteet olivat valkoiset. vasen|pienoiskuva|Volkswagen Scirocco White Cat Vuonna 1988 esiteltiin Volkswagen Corrado, josta oli alun perin tarkoitus tulla Sciroccon kolmas sukupolvi, mutta uuteen mallinimeen päädyttiin, sillä Corrado oli edeltäjäänsä teknisesti edistyksellisempi ja hinnaltaan kalliimpi. Autoja myytiin toistensa rinnalla vuoteen 1992 saakka, jolloin Sciroccon valmistus lopetettiin.
Matthew Mitcham
Matthew John ("Matt") Mitcham (s. 2. maaliskuuta 1988 Brisbane) on australialainen uimahyppääjä. Hän voitti vuoden 2008 Pekingin kesäolympialaisissa kultamitalin kymmenen metrin kerroshypyissä. Ponnahduslaudalla hän jäi kuudennelletoista sijalle. Hän teki Pekingissä olympiahistorian parhaan yksittäisen hypyn.
Vuonna 2010 Mitcham sai Kansainyhteisön kisoissa neljä hopeamitalia. Uinnin maailmanmestaruuskilpailuissa hän sai vuonna 2009 pronssia yhden metrin ponnahduslaudalla, ja uimahyppyjen maailmancupissa hän voitti kymmenen metrin kerroshypyissä kultaa vuonna 2010.
Mitcham aloitti urheilu-uransa trampoliinivoimistelijana. Hän on julkihomo ja johti vuoden 2009 Sydney Gay and Lesbian Mardi Gras -kulkuetta.
Kirjapainoneuvos
Kirjapainoneuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 8. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko.
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 2005. Vuosien 1918–2013 aikana kirjapainoneuvoksen arvonimi on myönnetty kolmelle henkilölle.
Blurr
Blurr on Transformers-universumissa esiintyvä Autobotti. Hasbron luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1986 animaatioelokuvassa The Transformers: The Movie.
The Transformers: The Movie
Blurr nähtiin ensimmäistä kertaa The Transformers: The Movie -elokuvassa. Hän oli yksi Maan Autobot Cityssä asuvista Autoboteista. Blurr on erittäin nopeasti puhuva transformeri. Joskus hän puhuu niin nopeasti, ettei hänen sanojaan ymmärretä.
Animaatiosarja
The Transformers-sarjan 4. kaudella Blurrista tuli yksi Targetmastereista. Hänen Targetmaster-kumppaninsa nimi on Haywire.
Transformers: Armada
Transformers: Armadassa Blurr on sotaveteraani, joka työskentelee mieluiten yksin, mutta on erittäin taitava tarkka-ampuja. Hän esiintyy ensi kerran jaksossa "Vahvistus", jossa hän myös tapaa Mini-Con-kumppaninsa nimeltä Incinerator.
Transformers: Cybertron
Transformers: Cybertronissa Blurr ei esiintynyt ollenkaan animaatiosarjassa, mutta hänestä tehtiin lelu.
Transformers: Animated
Transformers: Animatedissa Blurr esiintyy Eliittivartiostoon kuuluvana tiedusteluagenttina, joka nähtiin ensi kerran jaksossa "Kielletyt kilpa-ajot". Kyseisessä jaksossa Blurr esiintyi vielä pelkkänä autona, jota kapteeni Kaaos (Master Disaster) ohjaili yhden Ikikipinän sirun tehostamalla kaukosäätimellä. 2. kauden lopussa Blurr lopulta paljasti kuka oli ja kertoi saaneensa Megatronin avaruussiltaprojektin selville. Hän opasti Optimus Primen ryhmän Megatronin piilopaikkaan, mutta taistelun aikana Blurr päätyi kahden Starscreamin kloonin kanssa avaruussillan läpi keskelle avaruutta. 3. kauden aloitusjaksossa "Transwarped" hän pääsi pakoon, mutta Cybertronilla Longarm Primena esiintynyt Shockwave litisti hänen robottikehonsa kasaan varmistaakseen oikean henkilöllisyytensä pysyvän salassa.
Transformers: Rescue Bots
Transformers: Rescue Botsissa Blurr teki parinsa, Salvagen, kanssa pakkolaskun Maahan kymmenentuhatta vuotta sitten. Pakkolaskun jälkeen he tapasivat luolaihmisiä, jotka Salvage halusi auttaa pakoon saarelta meteorisateen aikana. Mutta kun yksi luolamies, Ira, puuttui, hän lähti sanoi menevänsä etsimään häntä, mutta hän aikoikin lähteä Maasta ilman Salvagea. Ja kun Salvage löysi Iran ja toi hänet alukselle, Salvage alkoi ottaa yhteen hänen kanssa kun hän sai tietää hänen aikovan lähteä ilman häntä. Pian meteorien osuessa luolan kattoon, he pakenivat hätäkapseleihin staasiin. Kymmenentuhannen vuoden kuluttua Heatwaven tiimi, Cody, Graham ja Frankie löysivät heidän aluksensa, ja herättivät heidät. Ja tavattuaan Optimuksen, he jäivät Maahan kouluttautumaan pelastajiksi. Mutta kun paljastui se kun hän petti Salvagen, hän ei ollut saada toista mahdollisuutta, vaikka Codyn ansiosta hän sai sen. Ja silloin tällöin hän on vieraillut Griffin Rockissa eri tilanteissa ja suorittanut siellä tehtäviä. Ja kun hän tapasi Sideswipen, hän yritti jopa päästä Bee-tiimin jäseneksi.
Transformers: Robots in Disguise
Transformers: Robots in Disguisessa Blurr saapui Combiner Force -kaudella Maahan saatuaan hätäviestin ja hän sai toimia väliaikaisesti Sideswipen harjoittelijana. Hän on jopa auttanut Bee-tiimiä Decepticon-roistojen vangitsemisessa.
Transformers: Cyberverse
Transformers: Cyberversessä Blurr oli yksi velocitronilainen Autobotti, ja Bumblebeen vanha ystävä, joka on asunut pitkään Velocitronilla. Kun Bumblebee ja Hot Rod saapuivat Velocitronille, he ajoivat hänen kanssa kilpaa, mutta kun he huomasivat ruosteruton tulleen Velocitronille, heidän oli paettava sieltä, vaikkei hän halunnut lähteä kun Velocitron oli ollut hänen kotinsa pitkään. Kun hän, Bumblebee ja Hot Rod suuntasivat avaruussillalle, yhden heistä oli jäätävä sulkemaan avaruussilta, jotta ruosterutto ei voisi lähteä Velocitronilta. Ja hän jäi sulkemaan avaruussillan, koska hän ei ollut nopea ruosteruton tarttuessa häneen. Bumblebeen lähtiessä ruosterutto tuhosi hänet vallatessaan Velocitronin.
Sy Kadiatou Sow
Sy Kadiatou Sow (kutsumanimeltään Salama, s. 7. maaliskuuta 1955 Nioro ) on malilainen poliitikko.
Kadiatou Sow on suorittanut kirjallisuuden ja julkisoikeuden tutkinnot Nizzassa ja Pariisissa. Hän työskenteli puuvillayhtiö CMDT:ssä ja osallistui Malin demokratialiikkeen toimintaan sekä Adema-järjestön perustamiseen. Sow nimitettiin Bamakon piirikunnan kuvernööriksi vuonna 1991. Hän oli Malin ensimmäinen naiskuvernööri.
Sow nimitettiin helmikuussa 1994 Malin ensimmäiseksi naispuoliseksi ulkoministeriksi. Lokakuusta 1994 aina vuoteen 2000 saakka hän toimi kaupunkisuunnittelu- ja asuntoministerinä. Työskenneltyään useissa kehityshankkeissa Sow palasi politiikkaan vuonna 2016. Hänet tunnetaan varsinkin Malin perustuslakiin suunniteltujen muutosten vastustajana.
Ministerinä toiminut Ousmane Sy on Sown aviomies.
Juha ”Watt” Vainio (albumi)
Juha ”Watt” Vainio on Juha Vainion ensimmäinen levyjulkaisu, ja se julkaistiin vuonna 1966. Levy on singlekokoelma. Kaikki muut albumin kappaleista olivat Vainion sanoittamia paitsi ”Sellanen ol' Viipuri”, jonka sanat olivat Eino Kettusen ja Sauvo Puhtilan käsialaa.
Panzerkampfwagen 38(t)
Panzerkampfwagen 38(t) oli tšekkoslovakialainen panssarivaunu, jota Saksan armeija käytti toisen maailmansodan aikana. Tšekkoslovakian armeijassa vaunu tunnettiin nimellä LT vz.38. Valmistaja käytti nimiä TNH, TNHPS, LTP ja LTH. Saksalaisessa nimessä ”(t)” tarkoitti tšekkiläistä.
Vuonna 1935 tšekkoslovakialainen valmistaja ČKD (Českomoravská Kolben-Daněk) etsi korvaajaa LT-35-vaunulle, jota valmistettiin yhdessä Škodan kanssa. Uuden vaunun valmistus alkoi 1938. Vaunusta saatiin mekaanisesti luotettava ja siitä tuli vientimenestys. 50 vaunua vietiin Iraniin, 24 Peruun ja Sveitsiin ja pieni määrä Latviaan. Vaunua valmistettiin lisenssillä Ruotsissa nimellä Stridsvagn m/41.
Panzerkampfwagen 38(t) oli tuotannossa sodan puoleen väliin, kesään 1942 saakka, ja niitä rakennettiin noin 1 400 kappaletta. Vaunun torniin ei tuolloin enää saatu sovitettua mitään sellaista asetta, jolla olisi ollut vaikutusta uudempiin vaunuihin. Sodan aikana vaunua vietiin edelleen liittolaismaihin: Romaniaan 50, Slovakiaan 90, Bulgariaan 10 ja Unkariin 102 kappaletta. Runkoa käytettiin edelleen muiden ajoneuvojen alustana. Merkittävin näistä oli torniton panssarintorjuntavaunu Jagdpanzer 38(t) ”Hetzer” 75 mm Pak 39 L/48 -pst-kanuunalla varustettuna. Tšekkoslovakian armeija käytti vaunua koulutuksessa 1950-luvulle asti.
Maailmanlaajuinen merenkulun hätä- ja turvallisuusradiojärjestelmä
thumb|200px|121,500 MHz:n taajuudella toimivia hätäpaikannusradiopoijuja. thumb|200px|SART-tutkamajakka. thumb|200px|Navigaatiokaukokirjoittimen tulostin. Maailmanlaajuinen merenkulun hätä- ja turvallisuusradiojärjestelmä on laaja radiojärjestelmä, jota käytetään merenkulussa ja sisävesiliikenteessä avun hälyttämiseen.
Järjestelmä koostuu radiopuhelimista (meri-VHF ja meri-HF/meri-MF), navigaatiokaukokirjoituksesta (Navtex), hätäpaikannusradiopoijusta (EPIRB) sekä etsintä- ja pelastustoisiotutkavastaajasta (SART).
Dick Eve
Richmond Cavill "Dick" Eve (19. maaliskuuta 1901 Parramatta, Uusi Etelä-Wales – 13. maaliskuuta 1970 Concord, Uusi Etelä-Wales) oli australialainen uimahyppääjä. Hän voitti vuoden 1924 kesäolympialaisissa Pariisissa kultaa suorissa kerroshypyissä ja sijoittui lisäksi viidenneksi ponnahduslaudalla.
Tyttö ja kettu
Tyttö ja kettu, alkuperäiseltä nimeltään Le renard et l'Enfant, on Luc Jacquetin ohjaama ranskalainen luontoelokuva vuodelta 2007. Suomessa elokuvan ensi-ilta oli 8. helmikuuta 2008. Elokuvan pääosassa on Bertille Noël-Bruneau, jonka suomenkielisenä ääninäyttelijänä on Siiri Siltala. Muita ääninäyttelijöitä ovat muun muassa Rasmus Lehtosaari pojan roolissa ja Minttu Mustakallio, joka toimii elokuvan kertojana (alkuperäisessä versiossa Isabelle Carré). Elokuvan suomenkielisen dubbauksen on ohjannut Pekka Lehtosaari.
Kirjastoneuvos
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1949 filosofian maisteri Helle Kannilalle. Vuosien 1918–2013 aikana kirjastoneuvoksen arvonimi on myönnetty 31 henkilölle.
Nuijamies (Mikkeli)
right|thumb|270px|Nuijamiestenkatua
Nuijamies on Mikkelin 5. kaupunginosa. Se sijaitsee heti Mikkelin ydinkeskustan lounaispuolella. Naapurikaupunginosia ovat Savilahti idässä (ydinkeskusta), Urpola etelässä, Kirjala lännessä ja Kaukola pohjoisessa.
Nuijamiehessä sijaitsevat muun muassa Mikkelin urheilupuisto ja Hänninhaudan kenttä, vanha puukasarmialue ja Jalkaväkimuseo, ortodoksinen Pyhän ylienkeli Mikaelin kirkko, Etelä-Savon ELY-keskus sekä Kaakkois-Suomen ammattikorkeakoulun Mikkelin kampus.
A Man Called Adam
A Man Called Adam on yhdysvaltalainen musikaalinen draamaelokuva vuodelta 1966. Elokuvan pääosaa, vaikeuksista kärsivää jazzmuusikkoa esittää Sammy Davis Jr., ja muissa keskeisissä osissa näyttelevät Ossie Davis, Cicely Tyson, Louis Armstrong, Frank Sinatra Jr., Peter Lawford, Mel Tormé ja Ted Beniades. Morgan Freeman tekee elokuvassa pienen cameoroolin. Elokuvan on ohjannut Leo Penn. Elokuva oli Lola Falanan ensimmäinen.
Näyttelijät
Lähde:
Elokuva mainitaan usein Sammy Davisin onnistuneimpana roolisuorituksena.
Mogyoród
Mogyoród on Unkarin kunta Pestin läänissä Budapestin koillispuolella. Kunnassa on arviolta 6 560 asukasta (vuonna 2016), ja sen pinta-ala on 34,48 neliökilometriä.
Mogyoródin kunnan alueella on Hungaroringin moottorirata, jolla järjestetään vuosittain muun muassa Formula 1 -osakilpailu.
Ruostejärvi
Ruostejärvi on Kanta-Hämeessä Tammelassa oleva järvi, joka kuuluu Turpoonjoen alueeseen. Joki kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen, jossa Tapolan–Kyynärän valuma-alue sijaitsee.
Maantiede
Järven pinta-ala on 174 hehtaaria ja sen pituus on 2,4 kilometriä ja leveys 1,6 kilometriä. Siihen laskee 14 metsäojaa. Järven luusua sijaitsee Myllylahdessa järven kaakkoisrannalla, josta saa alkunsa 3,2 kilometriä pitkä Ruostejoki, joka laskee Tapolanjärveen.
Rannoille on rakennettu runsaasti loma-asuntoja, joille johtaa tiet valtatieltä 2 ja yhdystieltä 2824.
Luonnontila
Ruostejärvi on kirkasvetinen ja karu järvi. Veden ravinnepitoisuudet ovat kohtalaisia. Fosforin pitoisuudet ovat alhaisia ja typpeä on kohtuullisen vähän. Järven happitilanne on heikko Leppilammilla ja Toralahdella, mutta muualla se on tyydyttävä. Lämpökerrostuneisuudesta johtuen alusvesissä on kuitenkin toistuvasti hapettomia kausia.
Vuonna 2005 järvellä suoritettiin koekalastus, jonka perusteella ehdotettiin kalojen biomassan pienentämistä hoitokalastuksella. Hoitokalastuksella voidaan kääpiöityneen kalakannan kookkaitten kalojen suuruusluokkia kasvattaa isommiksi. Hoitokalastuksia on suoritettu toistaiseksi vuosina 2007 ja 2008. Järven kasvillisuutta on silmäilemällä tutkittu. Järven vesikasvillisuus on runsaslajista ja se pitää sisällään pohja-, ranta ja kelluvavartisia kasvilajeja. Tutkinnan perusteella suositeltiin kasvillisuuden niittoa ainakin Toralahden salmessa, mikä on parantanut lahden hapettomuustilannetta.
Järvessä olevia kalalajeja ovat ahven, hauki, kiiski, muikku, salakka, särki. Järveen on myös istutettu muikkua (1990-luku), siikaa (2000-luku) sekä kuhaa ja järvitaimenta (2005 ja 2007).
Virkistys
Järveä kiertää retkeilyreitistö, joka on yhteydessä Liesjärven kansallispuiston retkeilyreitistöön. Reitistön lähtöpaikkana voi pitää Hämeen luontokeskusta, joka sijaitsee järven etelärannalla lähellä Ruostejokea. Reitti ulottuu länteen Toralahden taakse ja itäpuolen kautta kiertäen järven pohjoisrannalla sijaitsevalle Eerikkilän urheiluopistolle ja sieltä pohjoiseen. Toralahden länsirannalla on leirikeskus.
Historia
Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimi oli "Ruostjärvi".
HMS Sikh (F82)
HMS Sikh (viirinumerot L82 8.-12.1938, F82 1.1939-syksy 1940 ja G82 syksy 1940 - 9.1942) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Tribal-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 19. kesäkuuta 1936 vuoden 1936 laivasto-ohjelmassa Alexander Stephen and Sonsilta Govanista, missä köli laskettiin 24. syyskuuta. Alus laskettiin vesille 17. joulukuuta 1937 ja valmistui 12. lokakuuta 1938, jolloin sen tarjoukseen perustunut hinta oli 337 704 puntaa 5 shillinkiä.
Palvelus
Syyskuussa 1942 alus määrättiin Tobrukin maihinnousuun operaatio Agreementissa. Alukselle nousi 11. syyskuuta merijalkaväkeä ja seuraavana päivänä alus lähti HMS Zulun, HMS Aldenhamin, HMS Beaufortin, HMS Exmoorin ja HMS Hurworthin kanssa Tobrukiin. Alus joutui 13. syyskuuta yrittäessään laskea joukot maihin rannikkotykistön tuleen. Seuraavana päivänä Zulu otti hinaukseen vaurioituneen aluksen, joka kuitenkin upposi saatuaan lisää osumia rannikkotykistön tulessa.
Daphnia
Daphnia on vesikirppuihin (Cladocera) kuuluva pienikokoisten planktonäyriäisten suku.
Allen
Allen tai Allén voi tarkoittaa seuraavia:
Daphnia
Daphnia-suvun vesikirppuja käytetään muun muassa koe-eläiminä ekotoksikologiassa, ympäristömyrkkyjen haitallisuutta arvioitaessa, sillä ne reagoivat myrkkyihin herkästi mutta myös sopeutuvat. Daphnia pulex -lajin perimä selvitettiin ensimmäisenä äyriäisenä. Siinä oli enemmän geenejä kuin millään muulla eläimellä, jonka perimä tunnetaan.
Break
Break voi tarkoittaa:
Robert Emmet
thumb|255px|Robert Emmetiä esittävä painokuva vuodelta 1874. Robert Emmet (1778 Dublin – 20. syyskuuta 1803 Dublin) oli irlantilainen vallankumouksellinen nationalisti, joka yritti heinäkuussa 1803 huonolla menestyksellä nostattaa brittien vastaisen kapinan Dublinissa. Irlannin nationalistit ovat muistaneet häntä traagisena kansallissankarina.
Elämäkerta
Robert Emmetin samanniminen isä oli Irlannin hovilääkäri. Robert oli nuorin perheen 18:sta lapsesta. Hänen vanhempi veljensä oli poliitikko Thomas Emmet. Robert Emmet opiskeli vuodesta 1793 Dublinin Trinity Collegessa ja tuli tunnetuksi lahjakkaana puhujana. Hän liittyi vuonna 1796 isoveljensä esimerkin mukaisesti radikaaliin Society of United Irishmen -järjestöön, joka tavoitteli äänioikeuden laajentamista ja Irlannin irrottamista Englannin alaisuudesta itsenäiseksi tasavallaksi. Emmet joutui eroamaan Trinity Collegesta vuonna 1798 poliittisen toimintansa vuoksi. Hän ei ilmeisesti ottanut osaa samana vuonna Irlannissa riehuneeseen kapinaliikkeeseen. Kun vuoden 1800 unionilaki lakkautti kokonaan Irlannin valtion, Emmet ystävineen ryhtyi pitämään vallankumousta välttämättömänä. Hän oleskeli vuosina 1800–1802 Manner-Euroopassa voidakseen suunnitella yhdessä maanpakoon siiryneiden United Irishmenin johtajien kanssa uutta kansannousua Irlannissa. Napoleonin hallinto antoi heidän ymmärtää, että Ranska olisi jälleen valmis antamana sotilaallista tukea tällaiselle hankkeelle.
Emmet palasi Irlantiin lokakuussa 1802 valmistelemaan kapinaa. Hän piileskeli isänsä talossa lähellä Dublinin Milltownia samaan aikaan kun hänen tukijansa keräsivät hänen lainaamillaan rahoilla aseita, pääasiassa seipäitä, joita varastoitiin Dubliniin. Hän ei kuitenkaan onnistunut luomaan kunnon yhteyksiä aatetovereihinsa muualla Irlannissa, ja brittiviranomaiset onnistuivat hänen tietämättään soluttamaan hänen organisaationsa. Kun räjähdys paljasti erään Emmetin asekätköistä, hän joutui käynnistämään kapinansa ennenaikaisesti 23. heinäkuuta 1803. Tämä johti hämmennykseen, joka sotki etukäteen laaditut suunnitelmat. Wicklowin apujoukot jäivät saapumatta, Kildaren apujoukot vetäytyivät takaisin luullen että kapinan alkamista lykätty ja Broadstairsin miehet jäivät toimettomina odottelemaan lähtökäskyä. Emmet kaikesta huolimatta luki laatimansa julistuksen, jossa hän ilmoitti perustaneensa Irlannin tasavallan väliaikaisen hallituksen, ja lähti marssimaan 80 miehen kanssa valko-vihreään univormuun pukeutuneena kohti Dublinin linnaa. Joukot kuitenkin ryhtyivät riehumaan kaupungin kaduilla ja Emmetin järkytykseksi hyökkäsivät sattumalta paikalle osuneen ylituomari lordi Kilwardenin kimpuun, kiskoivat tämän ulos vaunuistaan ja murhasivat keskellä katua. Britit kukistivat kapinan pian ja Emmet pakeni. Hän piiloutui ensin Wicklow-vuorille, mutta meni pian Harold's Crossiin päästäkseen lähelle morsiantaan Sarah Currania, minkä seurauksena hän jäi kiinni 25. heinäkuuta.
Emmet tuotiin oikeuden eteen 19. syyskuuta, todettiin syylliseksi ja tuomittiin kuolemaan. Oikeuden edessä hän piti kuuluisaksi tulleen puheen, jossa hän sanoi, että hänen muistosanansa saisi kirjoittaa vasta sinä päivänä, jolloin Irlanti ”ottaisi paikkansa kansakuntien joukossa”. Hänet teloitettiin hirttämällä seuraavana päivänä.
Emmetistä tuli kuoltuaan Irlannin nationalisteille romanttinen ja traaginen sankarihahmo. Muun muassa Thomas Moore kirjoitti runoja hänen innoittamanaan. Emmetin epäkäytännöllisyys ja vähäiset konkreettiset saavutukset kapinajohtajana eivät haitanneet hänet marttyyrinmainettaan. Hänen esimerkkinsä innoitti monia myöhempiä separatistisia kapinaliikkeitä Irlannissa.
Diarra Afoussatou Thiero
Diarra Afoussatou Thiero (s. 10. huhtikuuta 1949 Kita ) on malilainen juristi.
Afoussatou Thiero suoritti oikeustieteen maisterintutkinnon Malin virkamieskorkeakoulussa vuonna 1973. Työskenneltyään tuomarina ja syyttäjänä hän toimi Malin nais-, lapsi- ja perheministerinä vuosina 1997–2002. Thiero toimi myös Malin naisjärjestöjen liiton Cafon pääsihteerinä ja Afrikan unionin naiskomitean jäsenenä. Vuosina 2008–2015 hän oli Malin perustuslakituomioistuimen jäsen. Thiero on naimisissa entisen ministerin Mahamadou Diarran kanssa.
Kirishima
Kirishima voi tarkoittaa seuraavaa:
Navigaatiokaukokirjoitus
thumb|320px|Navigaatiokaukokirjoittimen tulostin. Navigaatiokaukokirjoitus on osa maailmanlaajuista merenkulun hätä- ja turvallisuusradiojärjestelmää. Sen avulla vastaanotetaan paperille tulostetussa muodossa vesialuksille tietoja säästä ja merenkulkutilanteesta.
Vital Bjalinski
Vital Uladzimiravitš Bjalinski (,, 27. marraskuuta 1989 Minsk, Valko-Venäjän SNT) on valkovenäläinen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa Serbian jääkiekkoliigassa pelaavaa KHK Crvena Zvezdaa.
Bjalinski on edustanut suurimman osan urastaan kasvattajaseuraansa Junost Minskiä, jonka riveissä hän on voittanut Valko-Venäjän mestaruuden kausina 2009–2010 ja 2010–2011. Kaudella 2008–2009 hän edusti kuitenkin saman liigan Šynnik Babruiskia ja kaudella 2011–2012 kolmen ottelun verran H’K Vitsebskia. Hän oli myös Junost Minskin mukana pelaamssa Venäjän VHL-liigaa kaudella 2012–2013.
Bjalinski pelasi ensimmäisen miesten arvoturnauksen vuoden 2013 MM-kisoissa, jossa hän vartioi Valko-Venäjän maalia viidessä ottelussa. Hänet valittiin Aleh Haroškan ja Kanstantsin Kaltsoun kanssa joukkueen parhaiksi pelaajiksi.
Nicki French
thumb|Nicki French 2005. Nicki French (s. 26. syyskuuta 1964 Carlisle, Cumbria, Englanti) on englantilainen laulaja ja tanssija. Hän on levyttänyt coverversion kappaleesta "Total Eclipse of the Heart" vuonna 1995. Hän osallistui Eurovision laulukilpailuun vuonna 2000, jossa hänen laulamansa kappale "Don't Play That Song Again" sai 28 pistettä.
Kapteenin tytär
Kapteenin tytär (Капитанская дочка) on venäläisen kirjailijan Aleksandr Puškinin historiallinen romaani. Se ilmestyi 1836 kirjallisuuslehti Sovremennikissä. Teoksesta on ilmestynyt neljä suomennosta.
Mayaketsaali
Mayaketsaali, aikaisemmalta nimeltään kvesaali (Pharomachrus mocinno) on trogonien heimoon kuuluva keskiamerikkalainen lintulaji. Pablo de La Llave kuvaili lajin holotyypin Meksikon Chiapasista ja Guatemalasta vuonna 1832. Mayaketsaali on Guatemalan kansallislintu. Lajista tunnetaan kaksi alalajia. pienoiskuva|vasen|Koiras hautoo pesässä. Koiraan rinta ja yläosat ovat väriltään metallinhohtoisen vihreät. Vatsapuoli on punainen ja valkoinen. Naaras on ulkonäöltään vaatimaton. Koiraalle muodostuu pesimäaikana metallinhohtoinen lisäpyrstö, joka koostuu pyrstön neljästä pidentyneestä yläpeitinhöyhenestä. Lisäpyrstö ulottuu 60 senttiä pyrstönkärjen yli.
Mayaketsaalin esiintymisalue ulottuu Meksikon eteläosasta Panamaan. Kuten muutkin trogonit, mayaketsaali pesii puunkoloihin. Koiras hautoo munia pää osoittaen ulospäin. Lisäpyrstö on liian pitkä pesäkoloon, joten se sojottaa sieltä ulos.
Shanghai-EP
Shanghai on Segmentian ensimmäinen EP. Se julkaistiin 18.10.2019.
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Jere Luokkamäki ja Segmentia.
HMS Bedouin
HMS Bedouin (viirinumerot L67, joulukuusta 1938 F67 ja toukokuusta 1940 G67) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Tribal-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 19. kesäkuuta 1936 vuoden 1935 laivasto-ohjelmassa Dumbartonista William Denny and Brothersilta, missä köli laskettiin 13. tammikuuta 1937. Alus laskettiin vesille 21. joulukuuta ja valmistui 15. maaliskuuta 1939, jolloin valmistuskustannukset olivat 340 400 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivaston 2. Tribal-hävittäjälaivueeseen, joka nimettiin huhtikuussa 1939 uudelleen 6. hävittäjälaivueeksi. Alus etsi 1. kesäkuuta Liverpoolin edustalla kadonnutta sukellusvene HMS Thetistä, joka ei kyennyt nousemaan pintaan. Seuraavana päivänä alus saapui alueelle, minkä jälkeen se osallistui pelastusyritykseen.
Elokuussa alus siirtyi sodanuhan lisääntyessä laivueen mukana Scapa Flowhun, jossa laivue liitettiin Kotilaivastoon. Alus suojasi laivueen mukana raskaita pinta-aluksia ja teki partiomatkoja Pohjanmerelle. Se osallistui lokakuussa Saksan laivaston risteilijän Deutschlandin valtaaman kauppalaivan City of Flintin tuloksettomaan etsintään. Alus suojasi taisteluristeilijä HMS Renownia ja lentotukialus HMS Ark Royalia etsittäessä Saksan laivaston Admiral Graf Speetä Etelä-Atlantilta. Osaston palattua Scapa Flowhun alus jatkoi partiotehtäviä laivueen mukana. Alus oli marraskuussa Kanadasta saapuneiden joukkojenkuljetussaattueiden TC1 ja TC2 suojana.
Tammikuussa 1940 alus poistettiin palveluksesta propulsiojärjestelmässä ilmenneiden vikojen vuoksi. Alus siirtyi Tyneen, jossa se otettiin 23. tammikuuta telakalle. Alus palasi palvelukseen 16. maaliskuuta Scapa Flowhun. Alus suojasi 7. huhtikuuta taistelulaivoja HMS Rodneya ja HMS Valiantia, taisteluristeilijä HMS Repulsea, risteilijöitä HMS Sheffieldiä, HMS Penelopea sekä Ranskan laivaston Émile Bertiniä etsittäessä ilmavoimien ilmoittamia Saksan laivaston aluksia Pohjanmereltä. Alukset palasivat 8. huhtikuuta satamaan saksalaisten Narvikin maihinnousun tultua tietoon.
Alus suojasi 9. huhtikuuta Kotilaivastoa Norjan rannikolle. Seuraavana päivänä alus partioi Ofotvuonon edustalla. Alus liitettiin 12. huhtikuuta Vestfjordin osastoon, jonka mukana alus osallistui 13. huhtikuuta Narvikin toiseen taisteluun. Se suojasi 15. huhtikuuta HMS Hostilen ja HMS Ivanhoen kanssa vaurioitunutta HMS Eskimoa Skelfjordeniin korjattavaksi, minkä jälkeen se palasi partiotehtäviin Narvikin edustalle.
Aluksen miehistö pelasti 4. toukokuuta Ofotvuonossa ilmahyökkäyksessä vaurioituneen ja uppoavan Puolan laivaston hävittäjän ORP Gromin miehistön. Alus palasi kotimaahan vapauduttuaan Norjan rannikon partioinnista, missä se siirrettiin Glasgow'ssa huollettavaksi telakalle. Alus suojasi 7. kesäkuuta Norjan rannikolle taistelulaiva Valiantin, jonka tehtävänä oli suojata evakuointiosasto yhtä. Osasto kohtasi seuraavana päivänä evakuointiosaston Färsaarilla, minkä jälkeen ne palasivat kotimaahan.
Alus suojasi 29. heinäkuuta HMS Tartarin kanssa 1. miinalaivuetta rakennettaessa pohjoistasulkua operaatiossa SN14. Syyskuussa alus pelasti Pohjanmerellä uppoavan norjalaisen kalastusaluksen miehistön, minkä jälkeen se määrättiin huoltoon. Alus siirtyi lokakuun alussa Southamptoniin, jossa se otettiin 10. lokakuuta telakalle. Alukselle asennettiin kaksiputkinen nelituumainen ilmatorjuntaan soveltuva tykkitorni 4,7 tuuman X-tornin tilalle. Alus palasi 17. marraskuuta telakalta Scapa Flowhun. Alus suojasi 3. tammikuuta 1941 miinoilla varustettuja aluksia rakennettaessa Norjan rannikkoreiteille miinakenttää.
Maaliskuussa alus suojasi HMS Princess Emmaa ja HMS Princess Beatrixia, jotka kuljettivat operaatio Claymoressa 3 ja 4 Commandoa Lofooteille. Alus tuki 4. maaliskuuta maihinnousua tykkitulella ja upotti norjalaisen rannikkohöyryn Miran. Alus suojasi 6. maaliskuuta palaavaa osastoa.
Alus määrättiin operaatio EB:hen, jonka tarkoituksena oli vallata saksalainen sääalus Islannin itäpuolelta ja siten saada haltuun enigmalaitteisto sekä koodauksen purkamiseen tarvittavaa materiaalia. Alus suojasi 6. toukokuuta HMAS Nestorin, HMS Somalin ja Eskimon kanssa risteilijöitä HMS Edinburghia, HMS Manchesteria ja HMS Birminghamia etsittäessä sääalusta. Osasto valtasi 7. toukokuuta saksalaisen Münchenin, mutta Enigma-laitteisto ehdittiin heittää yli laidan. Alukselta saatiin ainoastaan dokumentteja. Osasto palasi kotimaahan.
John Tripp
John Tripp (s. 4. toukokuuta 1977 Kingston, Ontario, Kanada) on kanadalais-saksalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edustaa DEL-seura Kölner Haieta.
HMS Bedouin
Palvelus
Alus suojasi 14. marraskuuta yhdessä HMS Kenyan ja HMS Intrepidin kanssa Venäjälle menevää saattuetta PQ3, josta suojue erkani 20. marraskuuta paikallissaattueen saavuttua suojaamaan loppumatkaa. Suojaosasto ampui 25. marraskuuta kahden Neuvostoliiton laivaston hävittäjän kanssa Vardon rannikkopattereita. Suojue liittyi 28. marraskuuta Islantiin palaavaan saattueeseen QP3, mistä se erkani 3. joulukuuta palaten Kotilaivastoon. Alus suojasi 22. joulukuuta Somalin, Eskimon, HMS Wheatlandin, HMS Lamertonin, Puolan laivaston hävittäjien ORP Krakowiakin ja ORP Kujawiakin sekä Norjan laivaston korvettien HMS Acanthusin ja HMS Eglantinen kanssa operaatio Ankletissa risteilijä HMS Arethusaa sekä maihinnousualuksia HMS Prinz Albertia ja HMS Princess Charlottea kommandoiskussa Lofooteille. Maihinnousuoperaatiossa hävittäjät partioivat 26. joulukuuta Vestfjordenissa. Ilmahyökkäyksessä 28. joulukuuta risteilijä Arethusa vaurioitui viereen osuneesta pommista. Alus palasi tammikuussa 1942 laivueeseen Scapa Flowssa.
Alus suojasi 1. maaliskuuta hävittäjäosastossa taistelulaivoja HMS King George V:tä ja HMS Duke of Yorkia, lentotukialus HMS Victoriousia, risteilijöitä HMS Berwick ja Kenyaa. Osaston tehtävänä oli olla Venäjälle menevän saattueen PQ12 ja sieltä palaavan saattueen QP8 kaukosuojana, koska Norjan vuonoissa piileskelevä Saksan laivaston taistelulaiva Tirpitz aiheutti vakavan uhan saattueille. Alus erkani 9. maaliskuuta saattueesta ja se aloitti 11. maaliskuuta mahdollisten saattuetta etsivien alusten hakemisen. Etsintä keskeytettiin 13. maaliskuuta, minkä jälkeen alus palasi Scapa Flowhun. Alus suojasi 10. huhtikuuta kaukosuojaosastoa saattueille PQ14 ja QP10, josta se erkani Islannissa palaten Scapa Flowhun. Se siirtyi 20. huhtikuuta Humberiin odottamaan telakalle siirtoa. Alus otettiin seuraavana päivänä Amos & Smithin telakalle Imminghamiin, mistä se palasi 31. toukokuuta palvelukseen laivueeseensa Scapa Flowssa.
Kesäkuussa alus määrättiin suojaamaan saattuetta Maltalle operaatio Harpoonissa. Alus suojasi 5. kesäkuuta Clydestä Gibraltarille saattuetta WS19Z, mistä se erkani 10. kesäkuuta Kenyan ja Kujawiakin kanssa tankatakseen Gibraltarilla. Seuraavana päivänä alus liittyi Force X:ään. Osaston tehtävänä oli olla saattueen lähisuojana Sisilian kapeikosta Maltalle. Saattue joutui 14. kesäkuuta ilmahyökkäykseen, jossa risteilijä HMS Liverpool vaurioitui pahoin. Risteilijä HMS Cairo siirrettiin saattueesta tukemaan Force X:ää. Saattue joutui seuraavana päivänä Italian laivaston risteilijöiden Montecuccolin ja Di Savoian sekä hävittäjien Oriani, Ascari, Vivaldi, Malocello ja Premudan hyökkäykseen. Alus osallistui risteilijän johdolla taisteluun, jossa siihen osui kaksitoista kuuden tuuman kranaattia aiheuttaen suurta tuhoa laivan keulassa ja sytyttäen tulipalon peräsinhuoneessa. Vaurioiden vuoksi alus menetti liikuntakykynsä. Vaurioitunut Partridge otti pahemmin vaurioituneen Bedouinin hinaukseen. Alukset joutuivat torpedopommittajien maaliksi Pantellarian lounaispuolella. Ne ampuivat kaksi hyökänneistä lentokoneista alas, mutta Bedouiniin osui yksi laukaistuista torpedoista upottaen aluksen, joka vei mukanaan 28 miehistönjäsentä. Italialainen sairaalalaiva pelasti 213 eloonjäänyttä sotavankeuteen.
Vantaan taidemuseo Artsi
thumb|270px|Galleria K on Vantaan taidemuseon ja [[Vantaan taiteilijaseuran yhdessä ylläpitämä taidegalleria Tikkurilassa, kaupungintalon sivurakennuksessa.]] Vantaan taidemuseo Artsi on Vantaan Myyrmäen kulttuuri- ja monitoimikeskus Myyrmäkitalossa sijaitseva taidemuseo. Museon ensimmäinen näyttely Myyrmäkitalossa pidettiin vuonna 1994. Taidemuseo pyrkii nykyään erikoistumaan urbaaniin taiteeseen eli esimerkiksi graffitiin sekä katu- ja performanssitaiteeseen perinteisemmän taiteen rinnalla.
Vuonna 2015 taidemuseon kävijämääräksi kirjattiin 8 766 henkeä. Museokäynti on ilmainen. Samana vuonna Vantaan kaupunginmuseossa kävi 9 646 henkeä ja Suomen ilmailumuseossa 38 590 henkeä. Vuoden 2016 alussa taidemuseon suuntausta on kohdennettu uudelleen. Yksittäisen näyttelyn kävijäennätys on kesällä 2019 esillä olleella, 1990-luvun rap- ja hiphop-kuvastoa esitelleellä "Chi Modu - Uncategorized" -valokuvanäyttelyllä, jonka näki yhteensä 9150 kävijää.
Taidemuseon naapurina samassa talossa on Myyrmäen kirjasto. Myyrmäkitalo sijaitsee Myyrmäen rautatieaseman länsipuolella ja kauppakeskus Myyrmannin pohjoispuolella.
Näyttelytoiminnan lisäksi Vantaan taidemuseon toimintaan kuuluu pedagogia- ja kokoelmatoiminta. Vantaan taidemuseo vastaa Vantaan kaupungin taidekokoelman ylläpidosta, hoidosta ja taidehankinnoista. Kaupungin kokoelman perustan muodostavat graafikko Pentti Kaskipuron teosten kokoelma ja Lauri Santtu -kokoelma. Karttuvasta kokoelmasta suuri osa on tallennettu kaupungin virastoihin ja laitoksiin.
Vantaan taidemuseo on Suomen museoliiton jäsenmuseo.
Kaupungin taidekokoelmaa esitellään myös kaupungintalon sivurakennuksessa Tikkurilassa toimivan, Vantaan taidemuseon ja Vantaan taiteilijaseuran yhteisen Galleria K:n näyttelyissä.
Domus Litonii
Domus Litonii eli Litoniuksen talo on Helsingin keskustassa osoitteessa Aleksanterinkatu 50 sijaitseva kolmekerroksinen empiretyylinen asuin-, liike- ja toimistotalo, johon liittyy matalampi basaarisiipi.
Talon rakennutti verhoilijamestari ja huonekalutehtailija Jonas Litonius (1810–1864), ja talossa asuu ja talon omistajina on edelleen Litoniuksen sukua. Talo on ainoa yksityiskäytössä säilynyt 1800-luvun alkupuoliskon asuintalo koko Helsingin ydinkeskustan alueella.
Litoniuksen talo on suojeltu rakennussuojelulailla, ja se on peruskorjattu vuosina 1993–2003.
Arkkitehtuuri
Domus Litonii on myöhäisen empirekauden tyypillistä helsinkiläistä arkkitehtuuria edustava asuin- ja liikehuoneistorakennus. Sen julkisivu on pelkistetyn klassinen ja aikakaudelleen tyypillinen ja esimerkiksi ikkunoiden koristeellisuudessa on havaittavissa suuria eroja eri kerrosten välillä. Basaarisiipi suurine ikkunoineen ja katon balusterikaiteineen puolestaan edustaa tyypillistä 1920-luvun modernia liikerakentamista.
Historia
Rakennus oli valmistuessaan 3. joulukuuta 1847 koko pääkaupunkiseudun suurimpia yksityistaloja. Se oli 35 metriä leveä ja yli 18 metriä korkea. Ensimmäisessä kerroksessa oli 12 asuinhuonetta ja kolme keittiötä ja toisessa kerroksessa 15 asuinhuonetta. Maan alla oli lisäksi kellari, jossa oli 13 holvattua huonetta eri tarkoituksiin. Talossa oli myös poikkeuksellisesti oma vesijohtojärjestelmä, missä kellarikerroksen keskellä olleesta kaivosta johdettiin lyijyputkilla vesi asuinkerrosten keittiöihin. Helsingin yleinen vesijohtojärjestelmä rakennettiin vasta 1870-luvulla.
Litoniuksen talossa toimi syyskuusta 1848 kesäkuuhun 1877 saakka Teknillisen korkeakoulun edeltäjä Helsingin teknillinen reaalikoulu, myöhemmin Polyteknillinen koulu. Koulu toimi vuokralla koko ensimmäisessä kerroksessä sekä kolmessa huoneessa kellarissa. Jonas Litoniuksen huonekalutehtaan lopetettua vuonna 1858 myös tehtaan käyttämät tilat talon pihalta vapautuivat koulun käyttöön. Koulun toiminnan laajennuttua jatkuvasti se muutti vuonna 1877 Hietalahdentorin lähelle valmistuneeseen omaan koulurakennukseen.
Talo remontoitiin ja kunnostettiin kauttaaltaan sisäpuolelta Polyteknillisen koulun muutettua. Talon pihalle rakennettiin vuonna 1877 kaksikerroksinen H. E. Lohmanin suunnittelema asuintalo, joka purettiin vuonna 1955 Rautatalon tieltä. Talo liitettiin vesijohtoverkostoon vuonna 1879, viemäriverkostoon vuonna 1880 ja ensimmäinen puhelinlinja taloon vedettiin vuonna 1882. Puhelinnumeron 72 sai vuokralainen, asessori C. J. Wiklund.
1910-luvulla käynnistyivät suunnitelmat Keskuskadun rakentamiseksi korttelin läpi Esplanadin puiston ja Rautatieaseman välisen liikenteen helpottamiseksi. Liikemies Allan Hjelt ja arkkitehti Eliel Saarinen käynnistivät projektin omistamansa Oy Centralgatan Ab:n kautta vuonna 1916 ostamalla kiinteistöt Aleksanterinkatu 52 ja Pohjoinen Esplanadikatu 37–41. Yhtiö tarjoutui ostamaan myös Domus Litoniin, mutta tarjouksesta kieltäydyttiin. Saarinen laati suunnitelmat Keskuskadusta ja sen varrelle rakennettavista taloista vuonna 1916 ja kaupunginvaltuusto hyväksyi suunnitelman 6. maaliskuuta 1917.
Keskuskadun puhkaisun myötä Litoniuksen talon vierestä purettiin Ekbergin talo. Litoniuksen perhe sai täten 7 metriä lisää tilaa tontilleen, johon päätettiin rakentaa matalampi basaarisiipi. Arkkitehti Valter Jungin suunnittelema siipi valmistui maaliskuussa 1929 ja piti sisällään 12 liiketilaa myymälöitä varten. Vuonna 1936 valmistui Aleksanterikadun puoleisen julkisivun modernisointi, jossa myös mainosikkunoita suurennettiin. Muutoksessa päärakennus muuttui lähes täysin liikerakennukseksi.
Talon ullakko ja kolmas kerros vaurioituivat pahasti Helsingin suurpommituksissa vuonna 1944, kun taloon osui kaksi palopommia ja yksi miinapommi. Vuonna 1955 osa basaarisiivestä ja talon piharakennus purettiin viereen valmistuneen Rautatalon tieltä. Vuonna 1957 toiselle puolelle rakennusta osoitteeseen Aleksanterinkatu 48 rakennettiin Jusélius-säätiön yhdeksänkerroksinen liiketalo, ja Domus Litonii jäi siten ainoaksi ydinkeskustan rakennukseksi muistuttamaan 1800-luvun kaupunkirakentamisesta.
1960-luvulla myös Litoniuksen talon omistajat selvittivät perusteellisesti todella arvokkaaksi nousseen tontin uusiokäyttöä. Arkkitehti Woldemar Baeckman teki vuonna 1959 suunnitelmat talon tilalle rakennettavasta kahdeksankerroksisesta liikerakennuksesta, ja vuonna 1962 selvitettiin, tulisiko talo suojella. Arkkitehti Marius af Schulténin lopputulema tuolloin oli, ettei rakennusta tarvitse suojella, sillä se ei sovi ympärillään oleviin rakennuksiin. Tämä oli linjassa 1960-luvun alun Helsingin rakennussuojelun vähäisyyteen, josta merkittävä esimerkki on vuonna 1960 purettu Norrménin talo.
Vuoden 1974 Helsingin yleiskaavaa laadittaessa tehtiin samalla luettelo keskustan suojeltavista rakennuksista, johon kuuluivat myös Domus Litoniin päärakennus ja basaarisiipi myöhäisen empirekauden arkkitehtuurinsa vuoksi. Kiinteistön omistajat vastustivat suojelua ja perustelivat suojelun tarpeettomuutta af Schultenin lausunnolla marraskuulta 1974. Luettelo ei kuitenkaan muuttunut, ja Domus Litoniista tuli suojeltu rakennus kun yleiskaava hyväksyttiin tammikuussa 1976.
Kirjallisuudessa
Litoniuksen talo on tapahtumapaikkana kirjailija Mika Waltarin vuonna 1963 kirjoittamassa, kuvaamatta jääneessä elokuvakäsikirjoituksessa Lepäisit jo rauhassa, komisario Palmu. Näytelmän muodossa olleen käsikirjoituksen pääteemana on vanhan talon suojelu: maisteri Lautander on aikonut juhlistaa vanhan sukutalonsa 140-vuotista historiaa perustamalla säätiön, joka turvaisi talon säilymisen. Hän joutuu kuitenkin murhatuksi, ja eläkkeelle jo siirtynyt komisario Palmu saapuu selvittämään tapausta.
Toivomuspuu
thumb|Toivomuspuu Toivomuspuu on puu, joka sijaitsee Kiinassa Hongkongissa.
Vanhan kiinalaisen uskomuksen mukaan puu toteuttaa toiveen, mutta ensiksi tulee kirjoittaa toive paperille. Sen jälkeen paperi sidotaan mandariiniin, jonka jälkeen mandariini heitetään kohti puuta ja toivotaan, että se jää puun oksalle. Jos mandariini jää, toive toteutuu. Toivomuspuusta on tullut monien Kiinan-matkailijoiden suosikkinähtävyys.
Ei huomispäivää
Ingen morgondag (Ingen morgondag) on ruotsalainen elokuva vuodelta 1957. Se perustuu Mika Waltarin vuonna 1944 ilmestyneeseen pienoisromaaniin Ei koskaan huomispäivää. Ruotsalaisten arvostelijoiden mukaan Waltarin dialogi on heikkoa mutta henkilökuvat vahvoja, ja Mattsonin valokuvauksellinen lähestyminen laadukas.
Idavuori
Idavuori voi viitata kahteen eri vuoreen, jotka olivat antiikin Kreikassa pyhiä vuoria:
Bill Owen
Bill Owen (14. maaliskuuta 1914 Acton, Lontoo – 12. heinäkuuta 1999 Westminster, Lontoo), oikealta nimeltään William John Owen Rowbotham, oli englantilainen näyttelijä ja lauluntekijä, joka tunnetaan parhaiten Compo Simmoniten roolista tv-komediassa Vielä virtaa.
Nuoruus ja ura
Owen syntyi Actonissa, Lontoossa vuonna 1914. Nuoruudessaan hän lauloi ja soitti rumpuja yökerhoissa. Owen teki ensiesiintymisensä näyttämöllä repertoaariteatterissa Cambridgessa 19-vuotiaana. Vuonna 1939 Owen liittyi Unity Theatre Companyyn, jossa hän tuotti ja kirjoitti näytelmiä seuraavan 13 vuoden ajan, tullen lopulta taiteelliseksi johtajaksi. Toisen maailmansodan aikaan Owen palveli huoltojoukoissa, jossa hän sai luutnantin arvon. Owen kuitenkin haavoittui räjähdyksessä harjoituksien aikana ja palasi näyttelijän töihin.
Owen teki ensimmäisen elokuvaesiintymisensä vuonna 1945 lyhytelokuvassa Song of the People. Pian tämän jälkeen hän otti taiteilijanimen Bill Owen. Owen esiintyi muun muassa Carry On -komediaelokuvasarjassa ja teki ensiesiintymisensä Broadwaylla vuonna 1950. 1960-luvulla Owen työskenteli lauluntekijänä, sanoittaen muun muassa kappaleen Marianne Cliff Richardille vuonna 1968.
Pitkästä urastaan huolimatta Owen tuli tunnetuksi vasta Vielä virtaa -sarjan Compo Simmoniten roolista. Owen aloitti roolissa vuonna 1973 ja näytteli Compoa kuolemaansa asti. Owenin kuoltua myös hänen roolihahmonsa kuoli. Compon ja Owenin kuoltua Compon poika Tom Simmonite, jota näytteli Owenin poika Tom Owen, jatkoi sarjaa.
Yksityiselämä
Owen oli naimisissa Edith Stevensonin kanssa vuodesta 1947 vuoteen 1964. Pariskunnalla on yksi poika, näyttelijä Tom Owen (1949–2022). Erottuaan Stevensonista Owen avioutui Kathleen O'Donoghuen kanssa vuonna 1977. Avioliitto kesti Owenin kuolemaan saakka. Owen oli aktiivinen Työväenpuolueen kannattaja. Hänet nimettiin brittiläisen imperiumin ritarikuntaan vuonna 1976.
Owen kuoli haimasyöpään 85-vuotiaana 12. heinäkuuta 1999. Hänet on haudattu Upperthongissa sijaitsevan St Johnin kirkon hautausmaalle, lähelle Holmfirthin kylää, jossa sarja kuvattiin.
Fantasticks
Fantasticks (The Fantasticks) on yhdysvaltalainen musikaali, jonka tekstin on kirjoittanut ja laulut sanoittanut Tom Jones ja säveltänyt Harvey Schmidt. Musikaalin alkuperäinen off-Broadway-tuotanto kantaesitettiin 1960, pysyi ohjelmistossa 42 vuotta vuoteen 2002 saakka ja sai 17 162 esitystä, mikä tekee siitä maailman pisimpään esitetyn musikaaliproduktion. New Yorkin lisäksi musikaalia on esitetty yli 80 maassa. ''
Ranskalaisen näytelmäkirjailijan Edmond Rostandin näytelmään Haaveksijat (Les romanesques) perustuva musikaali kertoo nuoresta rakkaudesta, viattomuudesta ja viisaudesta. Tarinassa kaksi isää teeskentelevät olevansa riidoissa saadakseen perillisensä, pojan ja tytön, rakastumaan toisiinsa. Helsingin Kaupunginteatterille musikaalin vuonna 2003 ohjannut Neil Hardwick kuvaa sitä musikaaliksi, jossa yhdistyvät pienimuotoinen ja henkilökohtainen sekä toisaalta 1960-luvun raikas optimistisuus ja viattomuus.
Musikaalin tunnetuin sävelmä on ikivihreäksi muodostunut ”Try to Remember”, suomeksi ”Muistatko syyskuun”.
Musikaalin varhainen versio oli New Mexicon yliopistossa tuotettu näytelmä Joy Comes to Deadhorse, jossa päähenkilö oli puoliksi intiaani ja tarina sijoitettu Yhdysvaltain ”villiin länteen”. Tästä versiosta ei uudelleenkirjoitusprosessin jälkeen jäänyt jäljelle juuri muuta kuin perusidea ja muutama laulu. Tom Jonesin mukaan nimen Fantasticks keksi jo George Fleming vuoden 1900 sovitukselleen Rostandin Haaveksijoista, jonka englanninkielinen nimi on The Romantics. Harley Granville-Barkerin kirja On Dramatic Method, Thornton Wilderin näytelmä Meidän kaupunkimme ja Leonard Bernsteinin Candide olivat muita teoksen syntyä innoittaneita lähteitä. Säveltäjä Harvey Schmidt on kertonut laulun ”Try to Remember” syntyneen nopeasti turhauttavan iltapäivän päätteeksi, hänen yritettyään tuloksetta edetä muiden sävellystensä kanssa.