cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ludwigslust
Ludwigslust ("Ludvigin ilo") on kaupunki Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltiossa Saksassa. Se sijaitsee 40 kilometriä etelään Schwerinista. Ludwigslust oli ennen Ludwigslustin piirikunnan pääkaupunki. 2011 lähtien se on kuulunut Ludwigslust-Parchimin piirikuntaan.
Kaupungin asukasluku oli 12 967 vuonna 2012.
Lana
Lana voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Minä olen
Minä olen on suomalaisen heavy metal -yhtye Kotiteollisuuden vuonna 2003 julkaistu single albumilta Helvetistä itään. Kappale nousi korkeimmillaan singlelistan toiselle sijalle ja siitä tuli yksi yhtyeen suurimmista hiteistä. Singlellä on mukana myös 3 ”bonusraitaa”, joita ei ole julkaistu muualla. Kappaleen sanoissa on viittaus Väinö Linnan Täällä Pohjantähden alla -trilogian kuuluisiin alkusanoihin:
Trio Bulgarka
Trio Bulgarka on bulgarialainen lauluyhtye. Se teki levytyssopimuksen Bulgaria Balkantonin kanssa vuonna 1987. Vuonna 1989 Trio Bulgarka oli mukana Kate Bushin albumilla The Sensual World.
Napatyrä
Napatyrä on tyrä, jossa suoliston osa tai vatsapaita on työntynyt vatsalihasten etupuolelle ihon alle. Napatyrän syynä on vatsapeitteiden puutteellinen sulkeutuminen alkionkehityksen aikana. Jos ihopussiin on työntynyt suoliston osia, ne voivat kiertyä tyräaukkoon estäen suolen normaalin toiminnan. Tällöin tyrän hoitona on leikkaus, jossa suoliston osat työnnetään takaisin vatsaonteloon ja vatsapeitteet suljetaan. Jos taas tyräaukosta on työntyneenä rasvapitoista vatsapaitaa, saattaa tyräaukko umpeutua itsestään eikä leikkaushoitoa tarvita.
Aiheesta muualla
Ernia
Hans Modrow
thumb|Hans Modrow Hans Modrow (27. tammikuuta 1928 – 11. helmikuuta 2023 ) oli saksalainen kommunistipoliitikko. Hän toimi Itä-Saksan pääministerinä vuosina 1989–1990.
Modrow syntyi Jasenitzissa Länsi-Pommerissa (nyk. Jasienica, Puola) ja oli sotavankina Neuvostoliitossa vuoteen 1949. Hänelle myönnettiin vuonna 1975 Isänmaan ansioritarikunnan ja vuonna 1978 Karl Marxin ritarikunnan jäsenyys.
Modrow tuli Itä-Saksan pääministeriksi marraskuun 1989 puolivälissä, jolloin kommunistipuolueen yksinvalta oli juuri päättymässä. Vielä tällöin hän oletti Itä-Saksan jatkavan erillisenä valtiona. Modrow johti helmikuusta 1990 alkaen monipuoluehallitusta ja esitti tammikuussa 1990 Neuvostoliitolle Saksojen liittymistä yhteen. Tämä toteutui saman vuoden lokakuussa.
Saksan jälleenyhdistymisen jälkeen Modrow toimi Saksan liittopäivien ja Euroopan parlamentin jäsenenä.
Erilliset joukot
thumb|250px|[[Venn-diagrammilla havainnollisettu esimerkki erillisistä joukoista A ja B.]] Erillisiksi joukoiksi kutsutaan matematiikassa sellaisia joukkoja A ja B, joilla ei ole yhtään yhteistä alkiota. Eli joukkojen leikkaus on tyhjä joukko,. Esimerkiksi {1, 2, 3} ja {4, 5, 6} ovat erillisiä joukkoja, koska joukoissa ei esiinny samoja lukuja.
Pistevieraat, yhteispisteettömät ja erilliset ovat synonyymejä.
Dynasty Warriors
Dynasty Warriors on Omega Forcen kehittämä toimintapelisarja. joka Sarjan ensimmäinen osa Dynasty Warriors julkaistiin vuonna. Tuolloin peli oli vielä mies-miestä-vastaan tyylinen taistelupeli. Vasta sarjan toisessa osassa (Dynasty Warriors 2) pelistä tuli RPG-tyylinen taistelupelisarja, jossa soditaan eri "liitoilla" muita vastaan. Pelin alkaessa pelaaja saa valita mille puolelle asettuu, ja millä hahmolla haluaa osallistua sotiin. Pelin edetessä pelaajan valitsema hahmo kehittyy. Pelisarjan tuottaja on Koei. Varsinaisesti pelisarja pohjautuu enemmänkin Luo Guanzhongin kirjoittamaan romaaniin Sanguo yanyi, kuin oikeaan historiaan.
Anneli Alhanko
Anneli Elisabeth Alhanko Skoglund (s. 11. joulukuuta 1953 Bogotá, Kolumbia) on suomalais-venäläiseen perheeseen syntynyt ruotsalainen balettitanssija. Hänen isänsä on Erkki Alhanko, joka toimi Suomen konsulina Kolumbiassa. Hän kuului Tukholman kuninkaalliseen balettiin vuodesta 1969. Hänet nimitettiin kaikkien aikojen nuorimpana tanssijana sen ensitanssijaksi vuonna 1973. Vuonna 1990 hänelle myönnettiin kuninkaallisen hovitanssijan arvonimi.
Dynasty Warriors
Yleistä
Alkuperäinen Dynasty Warriors -peli oli sivuttaissuunnasta kuvattu yksi yhtä vastaan taistelupeli, jossa toisiaan vastaan ottelivat erilaisin asein varustetut sankarit Kiinan kolmen kuningaskunnan aikakaudelta.
Dynasty Warriors 2:sta lähtien pelisarja on ollut hack'n'slash -tyylinen. Musou Mode -pelitilassa pelaaja valitsee jonkin historiallisista hahmoista ja taistelee tällä erilaisilla kolmen kuningaskunnan aikakauden tapahtumiin sijoittuvilla taistelukentillä. Jokaisella kenraalilla on oma tarinansa, jonka juoni johdattaa pelaajan taistelukentältä toiselle. Dynasty Warriors 2 ja -3 peleissä Musou Modea pystyi pelaamaan ainoastaan joko Shu, Wu tai Wei -valtioiden kenraaleilla, näiden ollessa pelisarjan keskeisimmät valtiot. Vasta Dynasty Warriors 3: Xtreme Legends:istä alkaen vaihtoehtoisilla kenraaleilla on ollut oma Musou Mode. Dynasty Warriors 4 tekee poikkeuksen tarinankerrolliseen Musou Modeen. Kyseisessä pelissä ei valita yhtä kenraalia ja tämän tarinaa, jota seurata, vaan pelattavissa on kokonaisen kuningaskunnan tarina. Dynasty Warriors 5 -pelissä jokaisella hahmolla on oma Musou Mode, kun taas seuraavassa osassa vain tietyillä hahmoilla on Musou Mode. Sarjan seitsemäs osa palaa neljännen osan tarinankerrontaan, mutta tällä kertaa jokaisessa kentässä hahmo on ennalta määrätty eikä sitä voi vaihtaa. Dynasty Warriors 8 jatkaa edeltäjänsä tarinankerrontamuotoa, mutta joissakin taisteluissa pelaaja valitsee 2-4 hahmosta.
Pelisarjan Empires -lisäosat antavat pelaajalle mahdollisuuden rakentaa itse oma kuningaskuntansa Kiinan kartalle, joko historiallisessa tai fiktionaalisessa skenaariossa.
Pelihahmot
Wei
Shu
Jin
Muut pelattavat hahmot
Arc (albumi)
Arc on Neil Youngin ja Crazy Horsen livealbumi vuoden 1991 Pohjois-Amerikan kiertueelta. Albumi julkaistiin alun perin kaksoisalbumin Weld yhteydessä vuonna 1991 kolmen CD:n erikoispainoksena Arc-Weld, mutta se on julkaistu myös omana painoksenaan. Albumi on montaasi, joka käsittää katkelmia eri konserteista, sisältäen äänen kiertoefektiä, vokaaliosuuksia sekä kitaroiden säröääniä.
Ylhän kartano
Ylhän kartano kuuluu nykyisin osaksi Lohja Spa Resort -kylpylää, eli entistä Päiväkummun kylpylää.
Omistajat
Perimätiedon mukaan Lohjantaipaleen kylänmäellä oli 1500-luvun alussa pelkkä iso hirsimökki, jota ympäröi metsät ja kasketut pellot. Vuonna 1504 Ruotsin valtionhoitaja Sten Sture matkusti "Itämaahan" eli nykyisen Suomen alueelle ja jakoi alueella läänityksiä eri aatelissuvuille. Tuolloin myös Ylhän tila muodostui 300 hehtaaria maata käsittäväksi ratsutilaksi von Aminofors -suvulle. Tila säilyi von Aminoforsien hallussa Eerik XIV:n ja Juhana III valtakausien läpi. Myös kolmikymmenvuotisen sodan yli von Aminoforsit pitivät Ylhää hallussaan.
Vasta vuonna 1712 tila vaihtoi omistajaa, kun se siirtyi muuan Johan Johanssonin omistukseen. Johan Johanssonin suku, joka otti myöhemmin sukunimekseen Karell, omisti kartanon yli 200 vuotta. Johan Johanssonin kuoltua sydänkohtaukseen vuonna 1781 tilan peri hänen poikansa Henrik Johansson. Vasta Henrik Johanssonin poika Johan Henriksson alkoi käyttää sukunimeä Karell. Ylhän kartano periytyi suvussa eteenpäin ja vuonna 1870 sen omistajana mainitaan Ulrika Gustava Öhman, omaa sukua Karell. Samana vuonna Folkwännen -lehti kirjoitti Ulrika Öhmanin mielenterveydestä varsin avoimesti. Lehti kirjoittaa kuinka Ulrikan entinen aviomies Samuel Engberg hirttäytyi ja kuinka tämän molemmat lapset ensimmäisestä avioliitosta menehtyivtä. Lehden mukaan "eläimellisesti käyttäytyvä" Ulrika lähetettiin Lapinlahden sairaalasta takaisin Karjalohjalle parantumattomana. Ulrikaa varten Ylhäisten kartanoon rakennettiin tuolloin kulmittain muuhun rakennukseen nähden oleva niin kutsuttu pehtoorinsiipi omalla sisäänkäynnillä. Ulrika menehtyi vuonna 1872 vain 48 vuoden iässä. Hänet haudattiin sukuhautaan Karjalohjan hautausmaalle. Ulrika oli mennyt naimisiin uudelleen ja hänen puolisonsa Henrik Johan Öhman jatkoi tilan pitoa. Henrikin poika Anders Öhman peri tilan Henrikin kuoltua vuonna 1903. Anders suomensi nimensä Saarioksi ja myi Ylhän kartanon vuonna 1919 von Hammar -suvulle. Tuolloin Ylhän tila kattoi miltei 500 hehtaaria maata. Anders Saario oli näyttelijä Esa Saarion isoisä.
Rakennukset
Ylhäisten kartanon päärakennus sijaitsee Lohjanjärven rannalla ja sen vanhimmat osat lienevät 1700-luvulta. 1800-luvun jälkipuoliskolla kartanoon lisättiin poikittain muuhun rakennukseen nähden lisäsiipi omalla sisäänkäynnillä kartanon omistajan Ulrika Öhmanin asunnoksi. Ylhäisten kartanoa ympäri suuri puistoalue. Päärakennuksen lisäksi kartanon pihapiiriin kuuluu muun muassa navetta, talli ja kanala, jotka ovat rakennettu 1900-luvun alussa. pienoiskuva|Pehtoorinsiipi, joka lisättiin 1800-luvulla.
Muskottikasvit
Muskottikasvit (Myristicaceae) on koppisiemenisten Magnoliales-lahkoon kuuluva kasviheimo, jossa on puolisentuhatta lajia.
Tuntomerkit
Muskottikasvit ovat puita, joiden oksat ovat valekiehkuroina. Kasvissa on punaista nestettä, päätesilmu on punertava ja pitkä. Lehdet ovat kahdessa rivissä, ja niiden ruodit ovat usein lyhyitä ja lavat ehytlaitaisia sekä usein alta harmahtavia. Usein lehtilapa on pahoin hyönteisten vahingoittama, kuivana hauras, ja suonitus on huomaamaton. Kasvit ovat kaksikotisia. Melko pienissä kukissa on yhteenkasvanut, kolmilehtinen kehä, yhteenkasvanut hetiö tai yksi ainoa emilehti. Hedelmä on yksisiemeninen, tavallisesti avautuva ja usein melko kookas. Siemenessä on kirjava endospermi ja vaippa (arillus).
Aineenvaihdunta tuottaa eräitä flavonoideja, flavoneja, asetogeniineja ja eräitä alkaloideja. Soluissa on oksalaattikiteitä. Karvat ovat haaraisia, tähtimäisiä tai T:n muotoisia. Lehdet ovat harvoin kierteisesti. Kukat ovat säteittäisiä, pohjus on pieni. Kehälehtiä on 2–5, tavallisesti kolme yhtenä kiehkurana, yhteenkasvaneita. Hedekukissa on kiehkuroittain, harvemmin kierteisesti 2–40 hedettä, jotka yleensä ovat yhteenkasvaneita; emin jäänne, pistillodi, puuttuu. Emikukissa ei ole joutoheteitä; emissä on vartalo ja kaksiliuskainen tai kilpimäinen luotti, sikiäimessä yksi ainoa kaksikalvoinen siemenaihe. Hedelmä on tuppilo, harvoin avautumaton. Siemen on kookas ja siinä on siemenvaippa eli arillus (vrt. muskottikukka).
Levinneisyys
Muskottikasvit ovat levinneet tropiikkiin. Afrikan mantereella on vain muutama laji.
Kalifornian maastopalot 2007
thumb|Näkymä [[Santa Claritasta lokakuussa 2007.]] Kalifornian maastopalot 2007 oli sarja maastopaloja, jotka koettelivat Kalifornian osavaltiota Yhdysvalloissa lokakuussa 2007. Vähintään 1 500 kotia ja 2 000 neliökilometriä maata paloi Santa Barbaran piirikunnasta Meksikon vastaiselle rajalle asti ulottuvalla alueella. Yhdeksän ihmistä kuoli suoraan tulen seurauksena. Ensimmäiset palot alkoivat 20. lokakuuta ja viimeiset sammutettiin 9. marraskuuta.
Seitsemään Kalifornian piirikuntaan julistettiin hätätila. Palojen vuoksi suoritettiin Kalifornian historian siihen mennessä suurin evakuointi, noin miljoona henkeä. Paloja oli sammuttamassa yli 6 000 palomiestä, joita avustivat useat armeijan yksiköt. Lisäksi sammutustoimiin osallistui lähes 3 000 vankia.
Palojen sammutusta hankaloitti vuoden 2007 kuiva ja kuuma kuuma kesä sekä alueelle tyypilliset voimakkaat Santa Ana -tuulet, jotka puhalsivat jopa yli 140 km/h nopeuksilla.
Paloilla oli useita eri lähteitä. Monet niistä syttyivät voimakkaiden tuulien vahingoittamista voimalinjoista.
Ýmnos eis tin Eleftherían
Ýmnos eis tin Eleftherían (, suomeksi Hymni vapaudelle) on Kreikan ja Kyproksen kansallislaulu. Laulun on sanoittanut Dionýsios Solomós vuonna 1823 ja säveltänyt Nikólaos Mántzaros vuonna 1828/1829. Runosta tuli Kreikan virallinen kansallislaulu vuonna 1863 (tai 1865) ja Kyproksen kansallislaulu vuonna 1966.
Kyseessä on periaatteessa maailman pisin kansallislaulu, sillä Solomóksen isänmaallinen runo käsittää kokonaista 158 säkeistöä. Yleensä siitä lauletaan kansallislauluna kuitenkin vain kaksi ensimmäistä säkeistöä.
Historia
Zákynthoslainen ja Korfulla toiminut Dionýsios Solomós kirjoitti Ýmnos eis tin Eleftherían -runon vuonna 1823. Tuolloin käytiin Kreikan vapaussotaa, ja runo sai innoitustaan sodasta. Runo julkaistiin Kreikassa vuonna 1824 ja Pariisissa vuonna 1825, ja se teki Solomóksesta tunnetun runoilijana. Solomóksen ystäviin kuulunut korfulainen säveltäjä Nikólaos Mántzaros sävelsi ensimmäisen sovituksen runoon vuonna 1828 (tai 1829), yhden version koko runosta ja toisen kahdesta ensimmäisestä säkeistöstä. Toinen sovitus tehtiin vuonna 1837, kolmas 1839–1840, neljäs 1844 ja viides 1861.
Solomóksen runo yhdistyi vapaussodan muistoihin, ja sitä lausuttiin ja laulettiin usein isänmaallisissa kokoontumisissa. Kreikan virallisena kansallislauluna käytettiin alun perin kuningas Oton aikana kuitenkin kuninkaallista hymniä. Ýmnos eis tin Eleftherían otettiin maan kansallislauluksi Oton syrjäyttämisen jälkeen vuonna 1863 (tai toisten lähteiden mukaan vuonna 1865). Solomóksen runo oli kirjoitettu dimotikí-kreikalla eli kansankielellä. Valtio käytti vielä tuolloin virallisesti vanhahtavampaa katharévousa-kreikkaa, mutta se ei estänyt runon valitsemista kansallislauluksi. Tämä voidaan nähdä mielenkiintoisena käänteenä Kreikan kielikiistassa.
Sama laulu toimi myös itsenäisen Kreetan valtion kansallislauluna sen ollessa liitossa Kreikan kanssa vuosina 1908–1913. Kyproksen kansallislauluksi hymni otettiin vuonna 1966. Saaren turkkilaisväestö ei ole hyväksynyt päätöstä.
Teksti
Hymnin koko teksti muistelee kreikkalaisten kärsimyksiä osmanivallan aikana ja heidän kaipuutaan vapauteen. Se kuvaa myös sodan tapahtumia, kuten patriarkka Gregorios V:n teloitus, suurvaltojen reaktiot ja Tripolitsán piiritys, ja kuvaa vapaustaistelun kristillistä luonnetta.
Kreikkalainen alkuteksti
pienoiskuva|upright|Hymnin sanat ja nuotit (1919) (PDF). pienoiskuva|upright|Hymnin sanat ja nuotit (1927–1934).
Veitsen valossa
Veitsen valossa (KRÄLP 44 / KRÄKCD 44) on suomalaisen Miljoonasade-yhtyeen kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 8. maaliskuuta 1989. Levystä ei ole otettu uusintapainoksia.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt Matti Nurro, sanoittanut Heikki Salo ja sovittanut Miljoonasade, ellei toisin mainittu.
Baha Men
Baha Men on bahamalainen yhtye, joka esittää junkanoo-musiikista vaikutteita saanutta pop- ja hip hop -musiikkia. He nousivat suosioon alun perin Anslem Douglasin tekemän ja esittämän kappaleen "Who Let the Dogs Out?" myötä vuonna 2000. "Who Let the Dogs Out?" oli jääkiekon SM-liigajoukkue Espoo Bluesin maalilaulu.
Barka Vall
Barka Vall on ahvenanmaalainen folk rock -yhtye. Se perustettiin vuonna 1998. Yhtye käyttää sekä perinteisiä että nykyaikaisia soittimia ja esittää enimmäkseen omaa materiaalia. Yhtyeen ensimmäinen albumi oli "Skogsflot" vuodelta 2000.
Diego Biseswar
Diego Marvin Biseswar (s. 8. maaliskuuta 1988 Amsterdam, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka edustaa turkkilaista Kayserisporia. 173 senttimetriä pitkän Biseswarin pelipaikka on vasen laitalinkki. Hänen vanhempansa ovat kotoisin Surinamesta.
Biseswar pelasi Feyenoordin edustusjoukkuessa ensimmäisen sarjaottelunsa vuonna 2005. Hän on ollut seuran organisaatiossa mukana vuodesta 2001, tosin kaudella 2006–07 hän oli lainassa Heracles Almelossa ja kaudella 2007–08 De Graafschapissa.
Alberto Bueno
Alberto Bueno Calvo (s. 20. maaliskuuta 1988 Madrid, Madridin alue, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Portugalin korkeimmalla sarjatasolla Primeira Ligassa pelaavaa Portoa.
Seurajoukkueura
Bueno kasvoi Moratalazin alueella Madridissa. Jalkapalloilun hän aloitti Escuela de Fútbol Concepciónin joukkueissa, josta hän siirtyi 13-vuotiaana Real Madridiin. Kaudella 2005–2006 Bueno oli yli 40 maalillaan paras maalintekijä, kun seuran alle 18-vuotiaiden joukkue voitti ikäluokkansa Espanjan-mestaruuden.
Castillassa hyvin alkaneen kauden 2008–2009 myötä Bueno pääsi tekemään ensiesiintymisensä Real Madridin edustusjoukkueessa Espanjan cupin Copa del Reyn ottelussa Real Uniónia vastaan 30. lokakuuta 2008. Kaksi viikkoa myöhemmin pelatussa toisessa osaottelussa hän teki edustusjoukkueuransa ensimmäisen maalin. Ensiesiintyminen Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa seurasi 22. marraskuuta ottelussa Recreativoa vastaan. 25. marraskuuta hän debytoi myös Mestarien liigassa alkulohko-ottelussa BATEa vastaan. Castillan riveissä hän teki kauden aikana yhteensä 16 maalia Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä.
Heinäkuussa 2009 Bueno siirtyi Real Valladolidiin, jonka kanssa hän teki viisivuotisen sopimuksen. Valladolid maksoi Madridille kolmen miljoonan euron siirtokorvauksen ja Madrid säilytti itsellään takaisinosto-oikeuden pelaajaan ensimmäisen kahden kauden aikana. Kaudella 2009–2010 hän pelasi Valladolidissa 20 ottelussa, joista suurimman osan vaihtopelaajana, ja teki yhden maalin. Valladolidin pudottua kaudeksi 2010–2011 Segunda Divisióniin Bueno siirtyi lainasopimuksella englantilaiseen Derby Countyyn.
Kesällä 2013 Bueno siirtyi kaksivuotisella sopimuksella madridilaisseura Rayo Vallecanoon. 28. helmikuuta 2015 hän teki neljä maalia 14 minuutissa kotiottelussa Levantea vastaan. Suoritus oli maan pääsarjahistorian toiseksi nopein, vain Bebeton vuonna 1995 tekemät neljä maalia syntyivät nopeammin.
Maajoukkueura
Bueno kuului vuonna 2006 alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden voittaneeseen Espanjan joukkueeseen. Hän teki joukkueensa molemmat maalit 2–1-voittoon päättyneessä loppuottelussa Skotlantia vastaan ja jakoi viidellä yhteismaalillaan turnauksen maalikuninkuuden turkkilaisen İlhan Parlakin kanssa. Kesällä 2007 Bueno oli mukana alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa, jossa hän teki voittomaalin neljännesvälieräottelussa Brasiliaa vastaan. Sittemmin hän on pelannut alle 21-vuotiaiden joukkueessa.
Yksityiselämä
Jalkapalloilun ohella Bueno on opiskellut urheilulääketiedettä Camilo José Celan yliopistossa Madridissa.
Push It (Static-X:n kappale)
Push It on industrial metal -yhtyeen Static-X:n albumin: "Wisconsin Death Trip" singlejulkaisu, sekä kappale. Se esiintyy mm. Jessica Alban ja Seth Greenin tähdittämässä Idle Hands -elokuvassa, sekä 3D Realmsin Duke Nukem: Land of The Babes -pelin introssa.
Aitos
Aitos (, kreikaksi/traakiaksi Αετός) on kaupunki Itä-Bulgariassa. Aitos kuuluu Burgasin alueeseen. Kaupungin asukasluku on 19 904 (2011).
Lauri Brander
Lauri Sakarias Pailemo (vuoteen 1935 Brander) (30. maaliskuuta 1897 Helsinki – 24. maaliskuuta 1945 Helsinki) oli suomalainen, nuoruudessaan pikaluistelija ja yleisurheilija ja myöhemmin urheilujohtaja, yritysjohtaja. Hän edusti seuratasolla luistelussa Helsingin Luistelijoita (HL) ja Helsingin Kisa-Veikkoja (HKV).
Lauri Brander kilpaili 1910-luvulla niin yleisurheilussa kuin pikaluistelussa asuessaan Helsingissä. Hän osallistui luistelussa ensimmäisen kerran Suomen mestaruuskisoihin keväällä 1920 osallistuen sen jälkeen vielä neljä kertaa SM-kisoihin. Yleisurheilussa Brander saavutti HKV:n riveissä vuosien 1917 ja 1919 SM-viesteissä kaksi hopeaa ja yhden pronssin. Hän oli jo vuoden 1918 SM-kisoissa 100 ja 200 metrin loppukilpailuissa saavuttamatta kuitenkaan mitalia.
Brander siirtyi 1920-luvun lopulla Viipuriin, jossa hän toimi sikäläisen polkupyöräliikkeen Albin Kemppi Oy palveluksessa. Samaan aikaan hän toimi aktiivina urheilun seurajohtajana eli vuodesta 1930 Viipurin Luisteluseuran ja vuodesta 1937 Viipurin Pyöräilijöiden puheenjohtajana. Vuosina 1944−1945 hän toimi Suomen Pyöräilyliiton puheenjohtajana.
Yleisurheilu
Lauri Brander myöh. Pailemo poika oli 1940-luvun lopulla ja 1950-luvun alussa pikajuoksijana menestynyt Ensio Pailemo.
Thessalonikalaisedikti
Thessalonikalaisedikti, joka tunnetaan myös nimellä Cunctos populus, julkaistiin 27. helmikuuta vuonna 380 keisarien Gratianuksen, Theodosius I:n ja Valentinianus II:n (joka kyseisenä aikana oli vain yhdeksän vuotta) määräyksestä.
Käskykirjeessä (edikti) julistettiin, että kristinuskon suuntauksesta, joka perustui Nikean kirkolliskokouksessa määriteltyyn kaanoniin, tuli valtakunnan virallinen uskonto. Kaikki sellaiset kristityt koulukunnat, jotka eivät noudattaneet kyseistä säädöstä, julistettiin kerettiläisiksi, kuten areiolaisuus ja pakanalliset kultit. Harhaoppien kitkemiseksi kaikilta kristinuskoa tunnustavilta vaadittiin Nikean kirkolliskouksen päätöslauselman mukaista uskontunnustusta. Tämä säädösteksti valmisteltiin alun perin Theodosius I:n kansliassa, mutta vasta Theodosius II lisäsi sen osaksi Theodosiuksen asetuksia. Uudessa laissa tunnustettiin myös kahden kirkon piispan, Aleksandrian ja Rooman piispan, ensisijaisuus teologisissa asioissa.
Vaikka käskykirje julisti kristinuskon Rooman valtakunnan valtionuskonnoksi, siitä ei kuitenkaan laadittu erityistä käytännön direktiiviä, ennen kuin Theodosius I julkaisi Theodosiuksen asetukset, jotka säätelivät vuosina 391 ja 392 Thessalonikalaisediktin täytäntöönpanoa.
Käskykirjeen seuraukset
Vuosina 391 ja 392 uudet asetukset eli Theodosiuksen asetukset tiukensivat pakanallisten kulttien ja niiden seuraajien palvonta- ja rituaalikieltoja ja mahdollistivat samalla pakanoiden vainot. Useita temppeleitä tuhottiin ja väkivallanteot pakanuuden kukistamiseksi laajenivat. Eräs tunnetuimmista tapauksista oli vuonna 392 Serapeionin temppelialueen tuhoaminen Aleksandriassa, minkä keskiössä oli Aleksandrian piispa Theofilos, jonka johtama munkkiarmeija tappoi lukuisia pakanoita heidän harjoittaessaan uskonnollisia rituaaleja. Arkkipiispa Johannes Khrysostomos järjesti fanaatikkojen retken Antiokiaan, minkä keskeisenä tarkoituksena oli temppelien purkaminen ja pakanauskovaisten surmaaminen. Gazan piispa Porfyrios puolestaan hävitti maantasalle kuuluisan Marnasin temppelin.
Vuonna 416 Itä-Rooman keisarin Theodosius II:n määräyksessä todettiin, että vain kristityillä oli oikeus hoitaa tuomarin tai muita julkishallinnon tehtäviä ja värväytyä armeijaan. Kaikkien ei-kristittyjen tuomareiden, virkamiesten ja armeijan upseerien oli jätettävä erohakemuksensa. Vuonna 423 Theodosius II julisti, että kaikki pakanalliset uskonnot olivat "paholaisen palvontaa", joiden harjoittamisesta määrättiin rangaistukseksi vankeutta ja kidutusta.
Keisari Valentinianus III antoi 17. heinäkuuta vuonna 445 ediktin, joka lisäsi merkittävästi Rooman piispan auktoriteettia ja valtaa lännessä. Tämä käskykirje, joka ei ollut voimassa valtakunnan itäosissa, myönsi täydet valtuudet ylimpään tuomiovaltaan paaville. Käsky kuului: ”Mitään ei saa tehdä Rooman kirkon auktoriteettia vastaan tai ilman sen lupaa”.
Useissa tapauksissa toisiaan seuraavien keisarien politiikka perustui oletukseen, että valtakunnan yhtenäisyys vaati myös uskonnollista ykseyttä. Siksi Justinianus I asetti voimakkaita rajoituksia kaikille ei-kristillisille uskonnoille. Vuonna 527 kaikki pakanat ja harhaoppiset menettivät valtion virkansa, arvonimensä ja opettajan pätevyytensä sekä julkisen palkkansa. Vuonna 529 Platonin Akatemia, joka oli ollut viimeinen aktiivisesti toiminut pakanallista (kreikkalaista) kulttuuria edustava paikka, määrättiin suljettavaksi ja Konstantinopolissa ja Vähässä-Aasiassa lukuisia pakanoita (käännytys) pakkokastettiin. .
Historioitsijat ovat pitäneet Thessalonikalaisediktiä tärkeänä, sillä siitä alkoi tapahtumaketju, joka osoitti, että ”ensimmäistä kertaa uskonto-opillinen totuus asetettiin osaksi valtion lainsäädäntöä, jonka seurauksena uskonnollinen toisinajattelu muutettiin laillisesti (crimen publicum) julkiseksi rikokseksi. Tämän lain nojalla harhaoppisia voitiin vainota, pitää julkisesti vaarallisina henkilöinä ja valtion vihollisina”. Huomattavaa myös on, että Rooman valtakunnan ja myöhemmin Ravennan eksarkaatin vallan aikana, joka kesti vuoteen 752, kirkolla ei ollut siviili- eikä rikosoikeudellista lainsäädäntövaltaa, joka koko kyseisen ajanjakson ajan pysyi valtion yksinoikeutena.
Pärlor åt svinen
Pärlor åt svinen on Magnus Ugglan 15. studioalbumi, joka julkaistiin 24. lokakuuta 2007. Albumi sisältää singlet ”Pärlor åt svinen” ja ”För kung och fosterland”.
Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Ruotsissa Sverigetopplistanin toiselle sijalle. '
WPA (salausprotokolla)
WPA eli Wi-Fi Protected Access on WLAN-verkoissa käytettävä salausprotokolla. Sen kehitti Wi-Fi Alliancen aiemmin käytetyn WEP-salauksen ongelmien paljastuttua 2000-luvun alussa. WPA-stardardi julkaistiin 2003 ja se tarkoitettiin siirtymävaiheen protokollaksi ennen WPA2:a.
WPA-protokollassa WEP-salauksen heikot aloitusvektorit on korjattu ja lisäksi salausavainta vaihdetaan automaattisesti 10 000 paketin välein. WPA:ssa on käytössä TKIP-salaus (Temporal Key Integrity Protocol) eli WEP-avaimen hajautus mahdollistaa jaetun salaisen avaimen suojaamisen hyökkäyksiltä. TKIP parantaa langattoman verkon turvallisuutta huomattavasti ottamalla käyttöön pakettikohtaiset salausavaimet. TKIP salaa liikenteen RC4-algoritmilla mutta salausavaimen pituus on 128 bittiä. WPAn huonona puolena pidetään sen alttiutta palvelunestohyökkäyksille.
Myös WPA:sta on löydetty useita haavoittuvuuksia, ja sitä seurasikin myöhemmin WPA2, eli IEEE 802.11i protokolla, jossa tietoturvaominaisuuksia on edelleen kehitetty.
Kuningas (pelikortti)
pienoiskuva|165px|Ruutu-, risti-, hertta- ja patakuningas. Kuningas on yksi peruskorttipakan kolmesta kuvakortista. Pakassa se on kahdestoista tai kolmastoista kortti. Kuninkaita on pakassa neljä: herttakuningas, patakuningas, ruutukuningas ja ristikuningas. Kuningas on yleensä toiseksi suurin kortti ässän jälkeen, mutta voi myös olla korkein kortti (kun ässä lasketaan yhdeksi) riippuen siitä, mitä korttipeliä pelataan.
Bruno Sarlin
Bruno Gustaf Willehad Sarlin (8. marraskuuta 1878 Viitasaari – 6. tammikuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen maaherra ja Helsingin kaupungin huoltotoimen toimitusjohtaja. Sarlin oli myös Edistyspuolueen kansanedustaja ja ministeri.
Elämä
Sarlinin vanhemmat olivat kanttori Konstantin Ferdinand Sarlin ja Margaretha Charlotta Granberg. Päästyään ylioppilaaksi 1899 Sarlin toimi asianajajana 1904–1906, kaakkoispiirin vaivaishoidonneuvojana 1906–1918 ja kolmannen piirin köyhäinhoidontarkastajana 1918–1920. Hän oli Köyhäinhoitolehden päätoimittaja 1913–1918 ja Fattigvårdsbladetin päätoimittaja 1913–1914. Sarlin oli Kuopion kaupungin vt. poliisimestarina 1917, Pohjois-Savon ja Kajaanin sotilaspiirin piiriesikunnan kansliapäällikkönä ja Kuopion kaupungin komendanttina 1918 sekä sotaorpojen huollon ohjaaja sosiaalihallituksessa 1918.
Sarlin luopui kansanedustajan paikastaan tultuaan valituksi Vaasan läänin maaherraksi vuonna 1920. Hän oli maaherrana vuoteen 1930 ja toimi tämän jälkeen Suomi-yhtiön tarkastajana 1930–1931 ja Helsingin kaupungin huoltotoimen toimitusjohtajana 1931–1945. Sarlin oli myös Huoltaja-lehden toimittajana 1918–1922 ja 1932–1937 sekä lehden päätoimittajana 1937–1951. Lisäksi Sarlin toimi Yhteiskunnallisen korkeakoulun opettajana 1937–1942.
Maitorasva
Maitorasva on lehmänmaidosta peräisin olevaa voin ja monen muun maitotuotteen sisältämää ravintorasvaa. Maidossa on kaikista tunnetuista luontaisista rasvoista monipuolisin rasvahappokoostumus, sillä se sisältää yli 400 eri rasvahappoa.
Bruno Sarlin
Elämä
Edistyspuolueen kansanedustajana Sarlin edusti Kuopion läänin läntistä vaalipiiriä 1919–1920 sekä Vaasan läänin itäistä vaalipiiriä vuosina 1930–1935 ja 1945–1948. Hän oli sosiaaliministerinä Kivimäen hallituksessa 1935–1936.
Maitorasva
Maitorasvassa on poikkeuksellisen paljon tyydyttynyttä rasvaa ja erittäin vähän monityydyttymätöntä rasvaa. Palmitiinihappo, steariinhappo ja myristiinihappo ovat maitorasvan runsaslukuisimmat tyydyttyneet rasvat ja oleiinihappo sen runsaslukuisin kertatyydyttynyt rasva. Maitorasvan monityydyttymättömät rasvat muodostuvat linolihaposta ja alfalinoleenihaposta. Maitorasvan tarkka rasvahappokoostumus riippuu lehmän ravinnosta ja vaihtelee vuodenajasta toiseen. Palmitiinihappo muodosti eräässä tutkimuksessa 28 prosenttia maidon tyydyttyneistä rasvoista ja seuraavana tulivat oleiinihappo (22 %), steariinihappo (12 %) ja myristiinihappo (11 %).
Bruno Sarlin
Elämä
Presidentin valitsijamiehenä Sarlin toimi vuosien 1931, 1937, 1940 ja 1943 presidentinvaaleissa. Kunnallispolitiikassa hän oli mukana Kuopion kaupunginvaltuuston jäsenenä ja rahatoimikamarin puheenjohtajana.
Maitorasva
Terveysvaikutukset
Voi sisältää 3-4 prosenttia voihappoa eli butyraattia, joka uudistaa suoliston pintasolukkoa ja vähentää kasvainten muodostumista. Esimerkiksi Crohnin tautia ja haavaista paksusuolitulehdusta potevien ulosteissa on tavallista vähemmän voihappoa.
Bruno Sarlin
Perhe
Bruno Sarlin oli naimisissa vuodesta 1906 Signe Dagmar Johanna Hallbergin kanssa. Heidän poikansa oli toimitusjohtaja, pääkonsuli Juhani Saraste.
Maitorasva
Terveysvaikutukset
Vuonna 2021 julkaistun 18 tutkimusta kattavan tieteellisen tutkimusyhteenvedon mukaan sillä kolmanneksella, joka nauttii eniten maitorasvaa, esiintyy 13 prosenttia vähemmän sydän- ja verisuonitauteja kuin vähiten maitorasvaa nauttivalla kolmanneksella. Tuloksessa otettiin huomioon, että osanottajat poikkesivat toisistaan liikunnan määrän, tupakoinnin ja koulutuksen sekä sydän ja verisuonitautien ja diabeteksen suhteen. Maitorasvan saantimäärät määritettiin suoraan osanottajien verinäytteistä.
Vuonna 2020 julkaistussa iranilaistutkimuksessa havaittiin, että sillä väestöpuolikkaalla, jonka veressä esiintyi enemmän maidon transrasvoja, oli 15 prosenttia pienempi riski sairastua haimasyöpään kuin vähemmän kyseisiä rasvoja omanneella väestöpuolikkaalla.
Maitorasva sisältää runsaasti hyvin imeytyvää menakinonia eli K2-vitamiinia, jonka runsas saanti pidentää elinikää, ehkäisee sepelvaltimotautia ja parantaa luuston terveyttä.
Musta Dahlia (elokuva)
Tarina perustuu tositapahtumiin, Los Angelesissa vuonna 1947 tapahtuneeseen nuoren naisnäyttelijän ratkaisemattomaan murhaan.
Taustaa
thumb|left|Kuva Mustan Dahlian kuvauksista [[Hollywoodissa kesäkuussa 2005.]] Kun De Palmasta tuli ohjaaja, hän otti rooliin Aaron Eckhartin juuri ennen kuvausten aloitusta huhtikuussa 2005. James Horner oli alun perin mukana projektissa, mutta helmikuussa 2006 ilmoitettiin, että Mark Isham oli korvannut hänet. Elokuvaa kuvattiin Los Angelesissa Kaliforniassa ja Pernikissä Bulgariassa. Kay Lalken roolia tarjottiin Eva Greenille, mutta hän kieltäytyi, koska halusi välttää tyypillistä femme fatalen roolia. Roolin sai Scarlett Johansson.
Vastaanotto
Elokuva sai ensi-iltansa 15. syyskuuta 2006 Yhdysvalloissa 2 226 teatterissa. Avausviikonloppuna se nousi toiselle sijalle ja tuotti 10 miljoonaa dollaria. Kuuden viikon jälkeen 26. lokakuuta 2006 se oli tuottanut 22 545 080 dollaria.
Amerikkalaisten kriitikoiden keskuudessa elokuva ei saanut kovin hyvää vastaanottoa, mutta suomalaiskriitikko Arto Pajukallio löysi siitä tyylittelyä ja aisteja hivelevää visuaalista loistokkuutta. Turun Sanomien Tapani Maskula kirjoitti, ettei De Palman lisäksi enää ole juuri toista ohjaajaa, joka näin rakastaisi Hollywoodin loistokauden keinotodellisuutta ja illuusioita. James Ellroyn monimutkaisen jännitysromaanin hän sanoi tarjoavan kiitollista materiaalia De Palmalle ”rakentaa ulkoisesti tunnistettavat puitteet kangastukselleen ja kietoutua muistojen kultaamaan helminauhaan”.
Suojelusenkeli (laulu)
Suojelusenkeli eli Maan korvessa kulkevi lapsosen tie on suomalainen uskonnollinen laulu, joka kertoo lasta suojelevasta suojelusenkelistä. Kappaleen on sanoittanut Immi Hellén vuonna 1884 ja säveltänyt P. J. Hannikainen vuonna 1898. Hellén kirjoitti tekstin alun perin runoksi nimellä ”Enkeli ohjaa”. Vuonna 2016 julkaistussa Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjan lisävihkossa laulusta tuli myös virsi nro 971 nimellä ”Maan korvessa kulkevi lapsosen tie”. Evankelisen herätysliikkeen virsikokoelmaan Siionin kanteleeseen se on sisältynyt jo vuodesta 1961.
Hellénin on arveltu mahdollisesti saaneen laulun sanoitukseen innoitusta virrestä ”Taivaaseen käy matkamme” (nyk. virsi 623), jonka on sanoittanut saksalainen Benjamin Schmolck.
”Suojelusenkeliä” ehdotettiin lisättäväksi jo vuonna 1986 uudistettuun virsikirjaan, mutta ehdotus hylättiin, koska laulun sanoitusta pidettiin teologisesti ongelmallisena. Marraskuussa 2015 kirkolliskokous hyväksyi laulun lisäämisen virsikirjan lisävihkoon, jonka sisältämät 79 uutta virttä otettiin käyttöön vuoden 2016 adventtina. Lisävihkon valmistellut työryhmä ehdotti ”Suojelusenkelin” vähän tunnetun neljännen säkeistön jättämistä pois sen ”hurjan sävyn” takia ja kolmannen säkeistön muokkaamista uusiksi, mutta kirkolliskokous päätti säilyttää Hellénin tekstin tunnetussa muodossaan. Ongelmallisena pidettiin kolmannen säkeistön säettä ”Oi laps’, ethän milloinkaan ottaa sä vois, sun kättäsi enkelin kädestä pois”, jonka katsottiin sisältävän kirkon opista poikkeavan ajatuksen, että Jumalan armo olisi riippuvainen ihmisen omasta jaksamisesta.
Alkuperäisen runon sanat
Laulettaessa jokaisen säkeistön viimeinen säe toistuu kahdesti.
»Maan korvessa kulkevi lapsosen tie. Hänt’ ihana enkeli kotihin vie. Niin pitkä on matka, ei kotia näy, vaan ihana enkeli vierellä käy.
On pimeä korpi ja kivinen tie. Ja usein se käytävä liukaskin lie. Oi pianhan lapsonen langeta vois, jos käsi ei enkelin kädessä ois.
Ja syntikin mustia verkkoja vaan on laajalle laskenut korpehen maan. Niin pianhan niihinkin tarttua vois, jos käsi ei enkelin kädessä ois.
Maan korvessa kulkevi lapsosen tie. Hänt’ ihana enkeli kotihin vie. Oi, laps’ ethän milloinkaan ottaakaan vois sä kättäsi enkelin kädestä pois.»
Kirje heprealaisille
Kirje heprealaisille eli Heprealaiskirje on yksi Uuden testamentin kirjeistä. Sen on kirjoittanut joku apostoleista tai heidän läheisistään juutalaisuudesta kääntyneille kristityille Jerusalemissa ja Syyriassa.
Historia
Heprealaiskirjeen kirjoittajaa ei tunneta. Sitä pidettiin aiemmin apostoli Paavalin kirjoittamana. Kuitenkin jo varhain tiedostettiin, että kirjeen hyvin taidokas ja puhdas kreikka poikkeaa hyvin paljon Paavalin kirjeissä käytetystä kielestä. Tämän totesi Eusebiuksen mukaan muun muassa Klemens Aleksandrialainen, sekä Origenes.
Kirje itse ei osoita kirjoittajaksi ketään nimeltä mainittua henkilöä, päinvastoin kuin Paavalin kirjeissä. Samoin vaikka monet kirjeessä esitetyt ajatukset ovat hyvin ominaisia Paavalille, sen kirjoitustyyli on kuitenkin hyvin erilainen. Se ei esimerkiksi ala Paavalille tyypillisellä johdannolla. Kirje ei millään tavalla yritä itse esittää, että se olisi jotenkin tarkoitettu Paavalin kirjoittamaksi.
Kirjeen todellisesta kirjoittajasta on ollut useita erilaisia mielipiteitä. Kirjeen kirjoittajiksi on arvioitu muun muassa Barnabasta, Apollosta, Luukasta, Siilasta, Klemens Roomalaista sekä jotain tuntematonta aleksandrialaista kristittyä. Kaksi ensin mainittua ovat vahvimmat kandidaatit. Muun muassa Tertullianus antoi kirjeelle nimen Barnabae titulus ad Hebraeos. Luther puolestaan esitti ensimmäisenä Apollosta.
Sisältö
Eri puolilla Rooman valtakuntaa oli hyvin paljon juutalaisuudesta kääntyneitä kristittyjä, mutta Heprealaiskirjeen kohteena olevat "heprealaiset" kristityt ovat niitä juutalaiskristittyjä, jotka asuivat Jerusalemissa ja Syyriassa. He olivat yhden "seurakunnan tukipylvään", Jaakobin, seuraajia. Kirje osoittaa heille varoituksen: Älkää sortuko takaisin Mooseksen lain alle.
Kirje koostuu kahdesta osasta, opillisesta osasta (1–10:18) ja käytännöllisestä osasta (10:19–13). Kirjoittajan tavoitteena oli osoittaa uusi tulkinta Mooseksen lain merkityksestä ja lopullisesta tarkoituksesta. Hän halusi osoittaa, että laki on tarkoitettu symboliseksi ja ikään kuin väliaikaiseksi. Hän selittää, että leeviläinen pappeus oli vain esikuva Jeesuksen tehtävälle ja että laissa määrätyt uhrit olivat esikuvia ristiinnaulitsemiselle. Evankeliumin tehtävänä ei ollut muuttaa lakia, vaan peittää ja syrjäyttää se. Tarkoituksena oli vastustaa niitä juutalaiskristittyjä, jotka halusivat sotkea juutalaisia tapoja ja lakeja kristinuskoon vaikka sinällään hyväksyivätkin Jeesuksen messiaaksi. Kaiken kaikkiaan kirje toistaa Paavalinkin kirjeissään esittämän näkemyksen, jonka mukaan uusi liitto oli korvannut vanhan.
Kirjeessä on hyvin paljon viittauksia Vanhaan testamenttiin, erityisesti Septuagintassa esiintyvässä muodossa, sekä kaikkiin muihin paitsi kahteen Paavalin kirjeistä. Sitä on pidetty eräänlaisena täydennysosana Roomalaiskirjeeseen ja Galatalaiskirjeeseen, sekä kommentaarina Kolmanteen Mooseksen kirjaan ja juutalaisen lain määräämään temppelipalvelukseen yleensä. Koska kirjeessä viitataan usein temppelipalvelukseen nykyisessä aikamuodossa, kirjettä on ajateltu myös kirjoitetuksi ennen Jerusalemin tuhoamista vuonna 70, mutta todisteet eivät riitä tällaisen johtopäätöksen tekemiseen.
Zhuangin kieli
Zhuang tai tšuang on joukko pohjois- ja eteläthaikieliä, joita puhutaan Etelä-Kiinassa Guangxin maakunnassa sekä osissa Yunnania ja Guangdongia. Kielet eivät muodosta keskenään monofyleettistä yhtenäisyyttä, sillä pohjois- ja eteläzhuang ovat lähempänä muita thaikieliä kuin toisiaan. Zhuangin kieltä puhutaan Kiinassa ja sillä on noin 16 miljoonaa puhujaa, mikä tekee yhden Kiinan suurimmista vähemmistökielistä. Pohjoiszhuang muodostaa murrejatkumon Guizhoun pohjoisthaikielten kanssa, kun taas eteläzhuang muodostaa murrejatkumon Vietnamin keskithaikielten kanssa.
Murteet
thumb|Zhuanginkielisiä kirjoja. Zhuang jaetaan pohjois- ja eteläzhuangiin, jotka jaetaan edelleen lukuisiin murteisiin. Pohjoiszhuangin Yongbein murteen Wumingin alamurretta pidetään yleisesti zhuangin prestiisimurteena, ja se onkin zhuangin kirjakielen perusta.
Kirjoitusjärjestelmä
thumb|Sawndipilla kirjoitettu käsikirjoitus. Zhuangia kirjoitettiin alun perin kiinan kirjoitusjärjestelmään perustuvalla sawndip-järjestelmällä. Vuonna 1957 laadittiin latinalaiseen aakkostoon perustuva järjestelmä, johon oli kuitenkin lainattu merkkejä kyrillisestä kirjaimistosta. Vuonna 1982 nämä kyrilliset erikoismerkit korvattiin kokonaan latinalaisilla kirjaimilla.
Palsamipietaryrtti
Palsamipietaryrtti on pehmeäkarvainen ruoho, jolla on suikertava juurakko. Varsi on kasvutavaltaan pysty ja voi kasvaa noin metrin korkuiseksi. Lehdet ovat puikeita ja hienosahalaitaisia. Lehtien tyvi on toisinaan hieman herttamainen. Alimmat lehdet ovat ruodillisia sekä kooltaan isompia kuin ylemmät lehdet. Lehtien koko pienenee asteittain varressa alhaalta ylöspäin mentäessä. Palsamipietaryrtti kukintoina olevat nappimaiset mykeröt ovat asettuneet huiskilomaiseksi mykeröstöksi. Mykeröt ovat noin 5 mm leveitä ja niissä on vain keltaisia kehräkukkia. Palsamipietaryrtti kukkii myöhään, elo–lokakuussa.
Käyttö
Palsamipietaryrttiä on viljelty koristekasvina tuoksunsa vuoksi. Aikoinaan lajia on käytetty myös tuoksuvissa kukkakimpuissa yhdessä rohtoiisopin (Hyssopus officinalis), aaprottimarunan (Artemisia abrotanum) ja tähkälaventelin (Lavandula angustifolia) kanssa. Lisäksi palsamipietaryrttiä on käytetty lääkekasvina ja siitä on valmistettu yrttiteetä vilustumisen torjuntaan, mutta Hoffbergin (1792) mukaan se toimii myös vatsavaivoihin sekä alakuloisuuteen.
Antti Linna
Antti Emil Linna (7. lokakuuta 1916 Messukylä – 17. tammikuuta 2000 Kangasala) oli suomalainen diplomi-insinööri ja toimitusjohtaja. Hän toimi kansanedustajana 1960-luvulla Suomen Kansanpuolueen ja Liberaalisen kansanpuolueen riveissä.
Linnan vanhemmat olivat maanviljelijä, kansanedustaja ja ministeri Kustaa Eemil Linna ja Eeva Maria Taipale. Linna pääsi ylioppilaaksi 1936 ja suoritti diplomi-insinöörin tutkinnon 1941. Linna oli Teknillisen korkeakoulun mineralogis-geologisen laitoksen assistenttina 1940–1941, Geologisen tutkimuslaitoksen vuori-insinöörinä 1941–1942 ja Lohjan kalkkitehtaan kaivosinsinöörinä 1942–1945. Vuosina 1945–1952 Linna oli Maantuote Oy:n toimitusjohtajana ja vuodesta 1952 Insinööritoimisto Oy Tutkimuksen toimitusjohtajana. Hän oli Neste Oy:n maakaasuosaston johtajana 1971–1978.
Linna oli kansanpuolueen kansanedustajana 1962–1965 ja puolueen nimen vaihdon jälkeen liberaalisen kansanpuolueen kansanedustajana 1965–1966. Linna oli presidentin valitsijamies vuosien 1950 ja 1962 presidentin vaaleissa. Kunnallispolitiikassa hän oli mukana Tampereen kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksen jäsenenä.
Linna toimi Pirkan Hiihdon puheenjohtajana vuosina 1968–1971 ja osallistui itse hiihtoon seitsemän kertaa.
Zachris Franzén
Zachris Franzén (10. lokakuuta 1787 Oulu – 5. toukokuuta 1852 Raahe) oli suomalainen Raahessa asunut kauppaneuvos, laivanvarustaja ja saha- sekä rautateollisuuden harjoittaja.
Elämäkerta
Franzénin isä kuoli hänen ollessaan kolmevuotias ja äiti meni 1789 uusiin naimisiin oululaisen kauppias Lars Henrik Keckmanin kanssa. Franzén aloitti uransa kasvatusisänsä palveluksessa ja siirtyi sitten Raaheen Johan Langin kauppa- ja laivanvarustusliikkeen kirjanpitäjäksi. Johan Langin (1745–1823) omistama kauppahuone oli 1800-luvun alussa Pohjois-Suomen suurin. Franzén meni 1814 naimisiin Langin tyttären Johannan (k. 1826) kanssa ja kaksi vuotta myöhemmin 1816 hänen nuorempi veljensä Johan meni naimisiin Langin toisen tyttären Charlottan kanssa. Johanna Franzénin kuoltua Zachris Franzén nai Ilmajoen rovastin Erik Frosteruksen tyttären Lovisa Eleonora Frosteruksen.
Johan Langin kuoltua kauppahuone siirtyi Franzénin omistukseen mutta sen toiminta jatkui edelleen Langin nimellä. Franzén menestyi laivanvarustajana ja hän omisti silloisen Suomen suurimmat kauppalaivat 189 lästin fregatti Salamiin ja 200 lästin fregatti Suomen.
Franzén hankki yhdessä veljensä Johanin kanssa osakkuudet Pudasjärvellä sijainneesta Kynkään vesisahasta 1837 ja Hirvaskosken eli Timosen sahasta Pudasjärvellä 1841. Hän hankki yhdessä raahelaisten kauppiaiden Zacharias Durchmanin ja Isak Gellmanin kanssa Pyhäjoella toimineen Ylä-Hourun sahan joka siirrettiin 1841 parempaan paikkaan Hourunkoskelle. Toisen sahan Franzén perusti 1840 Siikajoen Kalliokoskeen mutta sen tuhosi jo seuraavana vuonna tulva ja saha perustettiin uuteen paikkaan Ruukinkoskelle 1846. Vesisahojen lisäksi Franzén hankki omistukseensa 1834 konkurssiin menneen Nybyn lasitehtaan ja sen yhteydessä toimineen laivanveistämön, sahan ja myllyn Iin Olhavassa. Tämän laitoksen Franzén liikekumppaneineen myi jo 1841 oululaiselle Johan Abraham Fellmanille.
Vuonna 1828 Franzén osti Pohjois-Savossa Vieremällä sijainneen Salahmin rautaruukin. Ruukki tuotti järvimalmista kankirautaa ja sen manufaktuutipajassa valmistettiin raudasta erilaisia tarve-esineitä joita myytiin lähiseudun kaupungeissa sekä Langin kauppahuoneen myymälässä Raahessa. Franzén perusti 1836 toisen rautaruukin Sonkajärven Jyrkkäkoskelle ja lisäksi hän oli osakkaana Pyhäjoella toimineessa Vesikosken ruukissa yhdessä Durchmanin ja Gellmanin kanssa. Kaikkien ruukkien yhteydessä harjoitettiin myös maanviljelyä.
Franzén sai kauppaneuvoksen arvon 1830. Hän toimi Ruotsin ja Norjan varakonsulina Raahessa 1831–1842 ja oli kaupungin raatimiehenä sekä Raahen kauppaseuran puheenjohtajana.
Liiketoiminta Zachris Franzénin jälkeen
Franzénin kuoltua Johan Langin kauppahuone siirtyi hänen vävylleen Fredrik Sovelius nuoremmalle (1822–1897) joka oli naimisissa Franzénin tyttären Johanna Margaretan eli Jennyn kanssa. Fredrik Sovelius keskittyi lähinnä laivanvarustukseen. Hän omisti 700 hehtaarin Kesälän maatilan Pattijoella, Kesälän tiilitehtaan sekä oli osakkaana Raahen olutpanimossa, Pattijoen viinapolttimossa, Ruonan pikitehtaassa ja Oulun tulitikkutehtaassa.
Jyrkänkosken ruukki myytiin 1853, Vesikosken ruukki 1856 ja Salahmin ruukki 1874. Ruukinkosken saha myytiin 1857 ja Hourukosken sahan toiminta päättyi 1872. Viimeiset purjelaivat myytiin 1898 ja Langin kauppahuone keskittyi tämän jälkeen kulutustavaroiden ja elintarvikkeiden tuontiin sekä tukku- ja vähittäiskauppaan välittäen tavaraa lähiseudun pienille maalaiskaupoille. Kauppahuoneen toiminta päättyi 1933 tukkukaupan osalta ja 1936 myös vähittäiskauppakin loppui Fredrik Soveliuksen pojanpojan Bertil Sovion (1878–1936) kuoltua.
Generaattori
thumb|1900-luvun alkupuolella käytössä olleita generaattoreita [[vesivoimalaitoksessa. Suuret mustanharmaat laitteet ovat generaattoreita, ja samalla akselilla niiden edessä ovat generaattoreiden magnetointikoneet. Magnetointikoneiden edessä olevat kullan- ja kuparinväriset komponentit ovat magnetointikoneiden harjat ja kommutaattorit.]]
Generaattori eli sähkögeneraattori on kone, joka muuttaa mekaanista energiaa sähkövirraksi. Generaattorin voimanlähteenä voi toimia esimerkiksi turbiini, polttomoottori tai käsin pyöritettävä kampi.
Generaattorin vastakohta, eli kone joka muuttaa sähköenergiaa mekaaniseksi energiaksi, on sähkömoottori.
Sähköenergian muodostuminen
Magneettikentässä liikkuvaan (pyörivään) sähkönjohtimeen indusoituu sähkömotorinen voima (jännite) ja sitä kautta sähkövirta. Tätä ilmiötä kutsutaan sähkömagneettiseksi induktioksi. Indusoituneen jännitteen suuruus riippuu magneettikentän voimakkuudesta, johtimen pituudesta ja sen pyörimisnopeudesta magneettikentässä eli magneettivuon vaihtelusta. Johtimessa kulkee sähkövirta vasta sitten kun se on kytketty suljetuksi virtapiiriksi.
Yksinkertaisimmillaan generaattori on sähköjohtimesta muodostettu silmukka jota pyöritetään magneettikentässä, tai magneettia pyöritetään silmukan ympärillä. Tämä synnyttää johtimeen sähkövirran energian pysyvyyden mukaisesti. Tämä tarkoittaa sitä että energia ei häviä, vaan se muuttaa muotoaan energiamuodosta toiseen: esimerkiksi generaattorissa liike-energia muuttuu sähköenergiaksi.
Generaattorin toiminta
thumb|200px|Staattorin levypakka ilman käämejä.
thumb|200px|Roottori käämeineen. Akselilla käämityksen edessä on roottorin kommutaattori.
thumb|200px|Suuri [[voimalaitoskäytössä ollut museoitu, sivusta aukileikattu vierasmagnetoitu tahtivaihtovirtageneraattori. Akseliin kiinnitetty turkoosi komponentti on roottori ja sitä ympäröi harmaa staattori.]]
Generaattori koostuu kahdesta osasta jotka muuttavat liike-energian sähköksi. Toinen on seisoja eli staattori, ja toinen pyörijä eli roottori. Generaattorityypistä riippuu kuinka osat ovat magnetoitu, ja muodostuuko käyttövirta staattorilla vai roottorilla.
Yksinkertaisessa generaattorissa roottorina on kestomagneetti, joka on ympäröity staattorilla. Staattori on rautalevyistä koostuva levypakka, jossa on urat (ks. kuva). Staattorin levyrakenne estää pyörrevirtojen ja näin energiahäviöiden muodostumisen.
Staattorin uriin kierretään silmukoiksi käämi, ja pyöritettäessä magneettista roottoria staattorin sisällä staattorin käämeihin indusoituu sähkövirta. Tällainen rakenne voidaan valmistaa myös siten, että staattori on magneettinen ja roottorissa on käämitys. Tällöin roottorilla muodostuva virta saadaan siirrettyä ulkopuolisiin johtimiin joko liukurenkailla tai kommutaattorilla eli virrankääntimellä kuten kuvassa.