cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
BamBam
Soolo
Got7 päätti olla uusimatta sopimuksiaan JYP Entertainment -yhtiön kanssa, ja ryhmän jäsenet erkanivat eri yhtiöihin 19. tammikuuta 2021 seitsemän vuotta debyyttinsä jälkeen. 5. maaliskuuta 2021 BamBam allekirjoitti sopimuksen Abyss Companyn kanssa ja liittyi yhtiöön, jossa muun muassa toinen entinen JYP Entertainmentin kasvatti, Wonder Girlsien Sunmi on. Samana vuonna 15. kesäkuuta BamBam julkaisi ensimmäisen soolominialbuminsa nimeltään RiBBon. Albumin teemana on uudelleensyntyminen, ja titteli onkin sanaleikki sanojen ‘ribbon’ ja ‘reborn’ välillä, jotka kirjoitetaan ja äännetään molemmat koreaksi samalla tavalla (리본). BamBam halusi näyttää omat värinsä faneilleen RiBBonin avulla, ja albumin viestinä onkin toivo paremmasta itsestä.
28. maaliskuuta 2023 BamBam julkaisi ensimmäisen albuminsa Sour & Sweet. Albumin kappaleet kertovat hänen matkastaan ja kasvustaan uransa aikana, ja kappaleiden tarkoituksena on paljastaa artistin piilotettu puoli. Nimiraita Sour & Sweet edustaa artistin kahta puolta, iloista ja ”makeaa”, jotka hän näyttää yleisölle ja faneilleen, sekä piilotettua ”hapanta” puolta.
V. A. Sihvonen
alt=Savonlinnan kauppatori V. A. Sihvosen kuvaamana n. 1926–1932.|pienoiskuva|Savonlinnan kauppatori V. A. Sihvosen kuvaamana n. 1926–1932. alt=|pienoiskuva|Sihvosten valokuvaajaveljesten ilmoitus Parikkalan Sanomissa 13.07.1910. alt=|pienoiskuva|V. A. Sihvosen valokuvaamo Olavi, Olavinkatu 26.
Viljam A. Sihvonen (14. marraskuuta 1879 – 14. heinäkuuta 1932 Savonlinna) oli valokuvaaja, joka on tullut tunnetuksi Savonlinnaa, sen ympäristöä ja asukkaita kuvaavista kuvista.
Ura ja elämä
V. A. Sihvonen aloitti ammattimaisen valokuvaamisen vuonna 1894 isänsä Aleksander Sihvosen perustamassa valokuvaamossa, joka sijaitsi osoitteessa Kirkkokatu 12 Savonlinnassa. Hän perusti oman valokuvaamon yhdessä veljensä Hjalmar Sihvosen kanssa Olavinkatu 13:ssa sijainneeseen isänsä valokuvaamon rinnakkaisliikkeeseen. Veljesten yhteinen kuvaamo sai vuonna 1908 nimekseen Valokuvaamo W. & Hj. Sihvonen.
Vuosina 1908–1915 sekä William että Hjalmar Sihvonen toimivat ateljeetoiminnan lisäksi myös kiertävinä valokuvaajina Savonlinnaa ympäröivillä paikkakunnilla. Lehti-ilmoitusten mukaan kuvauksia tapahtui paikkakunnan yrittäjien taloissa ja pihoilla. V. A. Sihvonen on tunnettu Savonlinnaa, Punkaharjua ja ympäröivää maaseutua kuvaavista maisemakuvista. Näitä kuvia myytiinkin paljon matkailijoille postikortteina.
Sihvonen osti veljensä osuuden yhteisestä kuvaamosta vuonna 1910 ja jatkoi nimellä Valokuvaamo Olavi. Vuonna 1914 ateljee muutti uusiin tiloihin Olavintorille Solmun taloon osoitteessa Olavinkatu 26. Sisällissodan aikana vuonna 1918 V. A. Sihvonen toimi rintamavalokuvaajana Raudussa. Sihvosen kuoltua uintimatkalla Savonlinnassa vuonna 1932 valokuvaamon toimintaa jatkoi hänen jälkeensä hänen poikansa Paavo Sihvonen. Hänen tyttärensä Kerttu Kupiainen kirjoittaa myös perheen valokuvaustoiminnasta muistelmateoksessaan Kaupunki saarilla : vaellusta pienessä kaupungissa mukulakivikatujen aikaan.
Kuvaajaveljesten ateljeet
Veli Hjalmar Sihvonen siirtyi ensin isän valokuvaamoon mutta muutti sitten Poriin. Palatessaan Savonlinnaan vuonna 1912 hän perusti kuvaamon ''Hj. Sihvonen ja valokuvaamon Savo'' isänsä valokuvaamon piharakennukseen Kirkkokadulla.
Velipuoli Urho Alarik Sihvonen oli myös valokuvaaja. Toimittuaan ensin valokuvaajana Raahessa vuosina 1916–19 hän perusti Savonlinnaan valokuvaamon Atelier Iris osoitteessa Olavinkatu 10, ja se siirtyi myöhemmin osoitteeseen Olavinkatu 51. Valokuvaamo toimi vuoteen 1932 saakka, jolloin se tuhoutui tulipalossa.
Uuden-Seelannin vaakuna
Uuden-Seelannin vaakuna on Uuden-Seelannin valtion tunnus.
Vaakunan suunnitteli James McDonald, jonka luonnos voitti vuonna 1908 järjestetyn kilpailun, johon ilmoittautui alun perin 75 luonnosta. Kuningas Yrjö V allekirjoitti sopimuksen (26. elokuuta 1911), jossa hän myönsi Uuden-Seelannin vaakunan viralliseen käyttöön. Nykyisen vaakunan myönsi käyttöön kuningatar Elisabet II.
Chicago Fire
Chicago Fire on yhdysvaltalainen jalkapalloseura, joka pelaa ammattilaissarjassa Major League Soccer (MLS). Seura pelaa kotiottelunsa Toyota Park -stadionilla, joka sijaitsee Bridgeview’ssä Cookin piirikunnassa Illinois’n osavaltiossa. Seuran omistaa Anshutz Entertainment Group, jonka omistukseen kuuluu myös kaksi muuta MLS-seuraa, Los Angeles Galaxy ja Houston Dynamo.
Chicago Fire perustettiin 8. lokakuuta 1997, Chicagon suuren tulipalon 126. vuosipäivänä. Fire pelasi ensimmäisen kautensa MLS:ssä vuonna 1998 ja voitti heti samana vuonna ensimmäisen mestaruutensa. Seura kaatoi MLS:n loppuottelussa D.C. Unitedin maalein 2–0. MLS:n pudotuspeleihin seura on edennyt sittemmin yhtä poikkeusta lukuun ottamatta joka vuosi. Vuosina 2000 ja 2003 seura pelasi jälleen MLS Cupin loppuottelussa, mutta hävisi mestaruuden molemmilla kerroilla, vuonna 2000 Kansas City Wizardsille maalein 0–1 ja vuonna 2003 San Jose Earthquakesille maalein 2–4. Fire on voittanut myös neljä kertaa Lamar Hunt U.S. Open Cupin, vuosina 1998, 2000, 2003 ja 2006. Fire on parhaiten U.S. Open Cupissa menestynyt MLS-seura. Vuonna 2003 seura voitti myös MLS Supporters’ Shieldin, eli se sai eniten pisteitä MLS:n runkosarjassa.
Seuralla on ollut perustamisensa jälkeen kolme kotistadionia: Soldier Field, Cardinal Stadium ja Toyota Park. Soldier Fieldillä, joka sijaitsee Chicagossa, Fire pelasi kaudet 1998–2001 ja 2004–2005. Seura muutti vuonna 2002 Cardinal Stadiumille Napervilleen Soldier Fieldin kunnostuksen takia ja palasi työn valmistuttua aiemmalle stadionilleen. Vuodesta 2006 seura on pelannut kotiottelunsa Toyota Park -stadionilla Bridgeview’ssä.
Chicago Fire kuuluu nykyisin Major League Soccerin itäiseen konferenssiin. Ensimmäisinä kausinaan se pelasi läntisessä konferenssissa, mutta kaudeksi 2000 MLS:n joukkueet jaettiin uudelleen läntiseen, keskiseen ja itäiseen divisioonaan. Chicago kuului tuolloin uuteen keskiseen divisioonaan. Kuitenkin vuonna 2002, molempien Floridan joukkueiden (Tampa Bay Mutiny ja Miami Fusion) lopetettua toimintansa edellisen kauden jälkeen, MLS palasi vanhaan jakoon itäiseen ja läntiseen konferenssiin ja Chicago sijoitettiin tällä kertaa itäiseen konferenssiin.
Fellandreeni
Fellandreenit ovat kaksi isomeeristä orgaanista yhdistettä, joilla on samanlainen molekyylirakenne ja kemialliset ominaisuudet. α-fellandreeni ja β-fellandreeni ovat syklisiä monoterpeenejä, joiden erona on yhden kaksoissidoksen paikka. Ne eivät liukene veteen, mutta liukenevat dietyylieetteriin ja vastaaviin poolittomiin liuottimiin.
Esiintyminen ja käyttö
Fellandreenit ovat saaneet nimensä Eucalyptus radiata-puusta (ennen Eucalyptus phellandra), josta α-fellandreeni eristettiin. β-fellandreenia esiintyy mm. fenkolin eteerisessä öljyssä ja palsamipihdan pihkassa. Fellandreeneja on myös olibaanihartsissa ja koiruohossa.
Fellandreeneillä on miellyttävä tuoksu, jossa on sitruksen, pippurin ja mintun sävyjä, ja polttava maku. Niitä käytetään tuoksunsa takia hajusteissa.
Thalassa
Thalassa viittaa seuraaviin asioihin:
Fellandreeni
Esiintyminen ja käyttö
α-fellandreeni voi muodostaa räjähdysherkkiä peroksideja korkeissa lämpötiloissa ilman kanssa.
Maria Lang
Maria Lang (oik. Dagmar Maria Lange, 31. maaliskuuta 1914 Västerås, Ruotsi − 8. lokakuuta 1991 Nora, Ruotsi) oli ruotsalainen salapoliisikirjailija. Lang kirjoitti yli 40 salapoliisiromaania, ja lisäksi häneltä ilmestyi myös nuortenkirjoja, novelleja, elokuvakäsikirjoituksia sekä sanomalehtiarvosteluja oopperasta.
Elämäkerta
Langin ensimmäinen romaani Murhaaja ei valehtele yksinään ilmestyi 1949. Kirja aiheutti kohun: nainen murhaa siinä rakastamansa naisen mustasukkaisuudesta ja pitää pitkän puolustuspuheen. Homoseksuaalisuus oli dekriminalisoitu Ruotsissa vasta muutamaa vuotta aiemmin.
Hänen varhaisdekkarinsa käsittelivät yleensäkin seksuaalisuutta rohkeammin kuin perinnäisessä dekkarissa oli tapana. Langin teokset ovat Agatha Christie -tyylisiä klassisia mysteerejä eli "arvoitusdekkareita". Hän kirjoitti yleensä yhden romaanin vuodessa, useimmiten yöaikaan, yhteensä 43 kappaletta.
Alkutuotannon neljässä ensimmäisessä romaanissa pääosassa on usein kertojanakin toimiva pieni, tumma ja sinisilmäinen Puck Ekstedt, joka on syntynyt vuonna 1925. Hän on uppsalalaisen egyptologian professori Johannes Ekstedtin tytär, joka tekee kirjallisuustieteen lisensiaattityötä Fredrika Bremeristä. Puck ei halua kotirouvaksi eikä osaa laittaa ruokaa. Myös hänen aviomiehensä, keskiajan historian professori Einar Bure ja heidän poikansa Pyret esiintyvät teoksissa. Kirjassa Ei enää murhia! he ovat vastavihittyjä. 1960-luvulle tultaessa Puck kuitenkin katoaa Langin teoksista.
Vielä Puckia tunnetumpi hahmo on Einar Buren lapsuudenystävä Christer Wijk, jota pidetään ruotsalaisen salapoliisikirjallisuuden klassisena etsivänä. Wijk on syntynyt joko vuonna 1918 tai 1919, ja myöhemmissä kirjoissa hän on naimisissa itseään 12 vuotta nuoremman oopperalaulajatar Camilla Martinin kanssa. He tapaavat kirjassa Murha vuokralaisena. Herrasmiesmäisellä tweediin pukeutuvalla rikoskomisario Wijkillä on teräväpiirteinen profiili, hän on pitkä ja komea, hän polttaa piippua ja juo vahvaa mustaa kahvia vähintään viisi kuppia päivässä. Naiset monesti lankeavat hänen charmiinsa.
Langin teosten pohjalta on tehty elokuvia 2010-luvulla.
Kriittinen korkeakoulu
thumb|right|230px|Kriittisen korkeakoulun rakennus Helsingin Kampissa. Kriittinen Korkeakoulu on vuonna 1968 perustettu, pääosin Helsingissä toimiva, yksityinen ja sitoutumaton valtion tukema koulutus- ja kulttuurikeskus. Toimintaa ylläpitää samanniminen yhdistys. Kriittisen Korkeakoulun toimintamuotoja ovat avoimet esitelmä- ja keskustelutilaisuudet, seminaarit, erityiskurssit, työryhmät ja projektit. Korkeakoulu ilmoittaa tehtäväkseen tarjota tietoja ja virikkeitä ajan ilmiöistä kiinnostuneille, järjestää mahdollisuuksia itsensä ja yhteisönsä kehittämiseen, edistää uusia näkökulmia avaavan tiedon syntymistä sekä tarjota mahdollisuus erilaisia aatteita, oppeja ja mielipiteitä edustavien ihmisten kohtaamiselle.
Kriittinen Korkeakoulu julkaisee Katsaus-lehteä, jonka päätoimittajana toimii Markus Neuvonen.
Historia
Kriittisen Korkeakoulun alku ajoittuu vuoteen 1968 kun silloinen Suomen Teiniliiton kuraattori, Reijo Wilenius, sittemmin Jyväskylän yliopiston filosofian professorina vuosina 1973–1992 toiminut ja Steiner-koulun puolestapuhuja, esitti Erkki Tuomiojalle ja Risto Volaselle keskustelufoorumin perustamista, ''”-- koska Suomessa on kansalaiskeskustelua liian vähän. Ylhäällä päätetään asioista eivätkä kansalaiset pääse keskustelemaan”''. Korkeakoulun pääsihteerinä aloitti vuonna 1971 sosiaalipedagogi, SDP:n kansanedustaja Antti-Veikko Perheentupa (1930–2007). Korkeakoulun johtokunnassa on toiminnut monia kulttuurin vaikuttajia, kuten Henri Broms. Vuonna 1994 pidettiin Inhimillisen kasvun seminaari, INKA Martti Tuomolan johdolla, jonka kokemusten pohjalta syntyi vuonna 1980 Snellman-korkeakoulu, jossa kokopäiväiseen opiskeluun sovellettiin INKAn kokemuksia. Professori Erkki Lähde toimi Kriittisen korkeakoulun johtokunnan puheenjohtajana vuodesta 1992. Koulu sai uudet tilat vuonna 2000 ja toiminnanjohtajana aloitti Tuomas Nevanlinna. Taidemaalari Heli Heikkinen toimi Kriittisen Korkeakoulun johtokunnan puheenjohtajana vuodesta 2006 ja runoilija Eino Santanen vuodesta 2017.
Kriittisen korkeakoulun johtokunnan puheenjohtajana on vuodesta 2019 toiminut puhetaidon opettaja Severi Hämäri.
Toiminta
Korkeakoulu on järjestänyt koulutuksia muun muassa kirjoittamisessa (Kirjoittajakoulu, kirjoittamisen verkkokurssit ), puhetaidossa (Puhujakoulu), filosofisessa praktiikassa, kuvataiteessa ja musiikissa. Kriittisessä Korkeakoulussa on toiminut Virtaa-klubi, jossa eri taiteenalojen edustajat ovat olleet esillä. Klubi on harjoittanut yhteistyötä muun muassa Sibelius-Akatemian kanssa. Kriittinen korkeakoulun ja ruotsinkielinen Interbaas ry -yhdistyksen luoma Filocafé on toiminut keskustelufoorumina erilaisille kulttuurien kohtaamisille. Korkeakoulu on järjestänyt yleisöluentoja, joissa on esitelmöinyt muun muassa Tuomas Nevanlinna. Kulttuurikeskuksen yhteydessä toimii myös Filosofiklubi.
Alueellista toimintaa Kriittisellä korkeakoululla on lisäksi Tampereella, Jyväskylässä ja Satakunnassa.
McCormick
McCormick on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Cornwall
Cornwall ( on muodollinen ja historiallinen kreivikunta Lounais-Englannissa, Ison-Britannian saaren läntisimmässä kärjessä. Sen kreivikunnanvaltuusto ja kuusi hallintopiiriä lakkautettiin vuonna 2009 ja niiden tilalle muodostettiin yksi yhtenäishallintopiiri, jonka hallinnollisena keskuksena toimii Truron kaupunki. Muodolliseen kreivikuntaan luetaan lisäksi Scillynsaaret, jotka muodostavat oman yhtenäishallintopiirinsä. Vuonna 2020 kreivikunnan alueella arvioitiin elävän noin ihmistä.
Cornwall on yksi kelttiläisistä maista. Alueella on muusta Englannista erottuva kulttuuri kelttiläisen historiansa johdosta. Cornwallissa toimii autonomiaa ajavia poliittisia liikkeitä.
Maantiede
pienoiskuva|vasen|[[Land’s End, Britannian läntisin kärki.]]
Sijainti ja piirteet
Cornwall ja sen ainoa rajanaapuri Devon sijaitsevat pitkällä, Atlantin valtamereen työntyvällä niemimaalla, jonka läntisin kärki on nimeltään Land’s End. Kreivikunnan pinta-ala on noin neliökilometriä, ja sillä on rantaviivaa Atlantin kanssa 697 kilometriä. Cornwallin itärajalta on noin 320 kilometriä Lontooseen, ja sen läntisin kunta Penzance on vielä tätäkin 130 kilometriä kauempana. Avomerellä, 56 kilometriä Penzancesta lounaaseen, sijaitsevat Scillynsaaret, joilla on oma paikallishallintonsa.
Cornwallin etelärannikolla on Ison-Britannian saaren eteläisin kärki, Lizard point. Pisin joki (98 km) on Tamar, joka virtaa Cornwallin ja Devonin rajalla ja laskee Englannin kanaaliin. Cornwallin rannikot ovat vaihtelevia ja niihin kuuluu graniittijyrkänteitä, pieniä kallioisia poukamia ja niemimaita, hiekkadyynejä ja -rantoja sekä suojaisia estuaareja. Atlantin tuulet puhaltavat suoraan karulle pohjoisrannikolle, jossa on kalliojyrkänteitä, jyrkkärinteisiä laaksoja ja dyynejä. Englannin kanaalin puoleinen etelärannikko on suojaisempi, ja sille ovat ominaisia hiekkarannat ja metsien reunustamat estuaarit.
Ilmasto
pienoiskuva|[[Brown Willyn huippu (417 m) hallitsee Bodminin nummen karua maisemaa.]] Cornwallin ilmasto on merellinen: vallitsevat tuulet puhaltavat lounaasta, lännestä tai luoteesta, ja sateet ja sumut ovat yleisiä. Rannikolla vuosittainen sademäärä on keskimäärin – millimetriä, mutta ylängöillä se voi olla jopa kaksi kertaa enemmän. Kesät ovat lämpimiä ja talvet lauhkeita, minkä ansiosta kasvillisuus on rehevää, etenkin suojaisissa paikoissa rannikolla.
Luonto
Cornwall on pääosin graniittista nummiylänköä, jossa viihtyvät erilaiset piikkiherneet ja kanervakasvit. Yli 200 neliökilometriä laaja Bodminin nummi on maisemallisesti tärkeä, ja sen alueella sijaitsee Cornwallin korkein huippu Brown Willy (417 m). Sisäosien ylänköjä ympäröi maaseutu, joka vaihtuu lähellä etelärannikkoa metsien peittämiksi syviksi laaksoiksi.
Cornwallin linnusto on erityisen rikas rannikoilla – vuorovesilahdissa esiintyy kahlaajia ja hiekkarannoilla ja dyyneillä ruokailee harmaalokkeja ja muita lokkeja. Siellä pesii myös monia lajeja, esimerkiksi kurppia. Sisäosien maaseudulla tavataan pääskyjä ja muita pikkulintuja mutta myös jalohaukkoja ja tornipöllöjä. Nummien kosteissa osissa esiintyy erilaisia suolintuja, jotka ruokailevat tulvatasangoilla ja vuorovesilammikoissa.
Cornwallin rannikoilla ja estuaareissa elää halleja ja pienempiä kirjohylkeitä. Merialueilla tavataan etenkin pullokuonodelfiinejä mutta myös tavallisia delfiinejä ja valkokuonodelfiinejä sekä pyöriäisiä ja miekkavalaita.
Historia
pienoiskuva|vasen|upright=0.75|Truron kaupunkia. Kuvassa [[Truron tuomiokirkko.]] Cornwalliin tuli ihmisasutusta viime jääkauden jälkeen. Rautakaudella alueen asuttivat mannermaalta tulleet keltit. Roomalaiset hallitsivat aluetta lyhyen ajanjakson ajan, mutta heidän valtansa siirtyi nopeasti useille pienille kelttiruhtinaille muun Englannin pysyessä roomalaisten käsissä.
Keltit hallitsivat aluetta pitkään ja Cornwall oli viimeinen osa Englantia, joka joutui saksien vallan alle. Tämä tapahtui ilmeisesti vuonna 838 kornien ja daanien yhteisen sotajoukon hävittyä Hingston Downin taistelun Wessexin kuninkaan Egbertin armeijalle.
Myös tarut kuningas Arthurin valtakunnasta Camelotista on usein sijoitettu Cornwalliin – legendaan liitetään muun muassa Tintagelin linnanrauniot, Camelfordin markkinakaupunki (mahdollisesti Camelot) ja Bodminin nummella sijaitseva Dozmary Pool, jossa Excaliburin sanotaan lepäävän.
Vuonna 1337 Edvard Musta prinssi, kuningas Edvard III:n poika, sai Cornwallin herttuan arvonimen, joka on sittemmin periytynyt aina Britannian hallitsijan vanhimmalle pojalle. Nykyinen Cornwallin herttua on prinssi William ja hänen vaimonsa Catherine on Cornwallin herttuatar.
Cornwallin asukkailla oli aikoinaan oma kielensä, korni, joka kuuluu kelttiläisiin kieliin. Kornin kieltä ei enää 1800-luvulla puhuttu yleisessä käytössä, mutta etenkin Newlynin kalastajat käyttivät sitä merellä ollessaan. 1900-luvulla kieltä alettiin elvyttää. Vuoden 2011 väestönlaskennassa 557 ihmistä ilmoitti puhuvan kornia äidinkielenään. Vuonna 2014 korneille taattiin lainsäädännöllä kansallisen vähemmistön asema. Kornilainen itsenäisyysliike yrittää saada alueelle laajempaa itsehallintoa.
Hallinto
Vuonna 2009 Cornwallin kreivikunnanvaltuusto ja kuusi hallintopiiriä lakkautettiin ja niiden tilalle muodostettiin yksi yhtenäishallintopiiri. Scillynsaaret muodostavat oman yhtenäishallintopiirinsä mutta kuuluvat Cornwallin muodolliseen ja historialliseen kreivikuntaan.
Yhtenäishallintopiirin vuonna 2017 valitussa valtuustossa on 123 valtuutettua, joista 46 kuuluu konservatiivipuolueeseen, 37 liberaalidemokraatteihin ja 30 on sitoutumatonta. Yhtenäishallintopiirin vastuulla on tuottaa suurin osa Cornwallin alueen julkisista palveluista, muun muassa sosiaali- ja terveyspalvelut, pelastustoiminta, jätehuolto, asuminen, liikenne, peruskoulutus ja kirjastopalvelut.
Lordiluutnantti Edward Bolitho on edustanut Ison-Britannian kuningatarta Cornwallissa ja Scillynsaarilla syyskuusta 2011 lähtien.
Osa-alueet
Cornwallin muodolliseen kreivikuntaan kuuluvat seuraavat kaksi hallinnollisesti itsenäistä yhtenäishallintopiiriä:
Cornwallin paikallishallinnosta vastaa 213 kuntaa (civil parish), joilla on omat kunnan- tai kaupunginvaltuustonsa. Kuntien tehtävä on lähinnä edustaa asukkaitaan poliittisessa keskustelussa, joka koskee niiden aluetta. Osa kunnista järjestää asukkailleen myös palveluita, kuten leikkipuistoja, bussikatoksia ja viljelypalstoja.
Talous
pienoiskuva|[[Eden Project on yksi suosituimmista matkailunähtävyyksistä Cornwallissa. Jättiläismäisissä kasvihuoneissa jäljitellään sademetsän ja Välimeren elinympäristöjä.]] Vuonna 2011 Cornwallin talouskasvu oli vuosikymmenen ajan ollut suurta, mutta se oli yhä Britannian toiseksi köyhin alue. Työikäisestä väestöstä noin 5 prosenttia oli työttömänä loppuvuonna 2011.
Cornwallista louhittiin tinaa yli kolmentuhannen vuoden ajan. Kaivostoiminta säilyi kannattavana 1980-luvulle asti, jolloin lähellä maanpintaa olevat esiintymät oli käytetty loppuun ja viimeiset tinakaivokset suljettiin. St Austellin lähistöllä on vielä yksi kaoliniittikaivos. Vuonna 2006 Cornwallin ja Länsi-Devonin kaivosmaisema lisättiin Unescon maailmanperintöluetteloon.
Nykyään tärkeimpiä elinkeinoja ovat maatalous ja matkailu, jolla on suuri merkitys rannikon pienille kalastajakylille. Laaksoja ja nummia käytetään laidunmaina, ja rannikon suojaisilla alueilla on kauppapuutarhoja. Toinen tärkeä ala, kalastus, on Euroopan unionin asettamien kiintiöiden vuoksi muuttunut luonteeltaan. Vuonna 2009 Cornwallin kalastusalukset pyysivät lähes tonnia kalaa ja äyriäisiä, merkittävimpiä saalislajeja olivat isotaskurapu, kampasimpukat, sardiinit ja merikrotit.
Liikenne
pienoiskuva|[[RMV Scillonian III St. Mary’sin satamassa.]]
Tiestö
Cornwallin alueella kulkee kaksi suurta tietä:
Rautatiet
Cornwallin päärata kulkee Plymouthista Penzanceen Bodminin ja Truron kautta. Siitä erkanee sivuradat St Ivesiin ja Newquayhyn pohjoisrannikolla ja Falmouthiin ja Looeen etelärannikolla.
Lauttaliikenne
Isles of Scilly Travelin operoima RMV Scillonian III liikennöi Penzancen ja Scillynsaariin kuuluvan St. Mary’sin välillä. Lauttamatka kestää 2 tuntia ja 45 minuuttia.
Torpoint Ferry liikennöi Tamarjoen suistossa Cornwallissa sijaitsevan Torpointin ja Devonissa sijaitsevan Plymouthin välillä.
Väestö
pienoiskuva|vasen|[[Tintagelin raunioitunut linna, jossa kuningas Arthurin uskotaan syntyneen.]] Vuonna 2020 Cornwallissa arvioitiin asuvan noin ihmistä; sen väestö oli kasvanut 13 prosenttia vuodesta 2001. Alkuperäisen väestön määrä vähenee ja väestönkasvu johtuu muuttoliikkeestä erityisesti muualta Englannista sekä maahanmuutosta.
Cornwallin alkuperäistä kelttiläistä väestöä sanotaan korneiksi. Vuoden 2001 väestönlaskennasta lähtien väestönlaskukaavakkeessa on ollut mahdollista ilmoittaa olevansa korni vastaamalla kysymyksiin kansallisesta identiteetistä ja etnisestä ryhmästä kirjoittamalla vapaasti täytettäviin kohtiin ”korni”. Vuoden 2011 väestönlaskennassa 13,8 prosenttia Cornwallissa asuvista luokitteli itsensä korniksi.
Vuonna 2020 Cornwallissa oli seuraavat yli kymmenentuhannen asukkaan asutuskeskukset:
Lippu
pienoiskuva|Pyhän Piranin risti [[Penhale Sandsissa.]] Cornwallin lipussa on mustalla pohjalla valkoinen risti. Varhaisin tunnettu maininta lipusta on Davies Gilbertin vuonna 1838 kirjoittamassa teoksessa The Parochial History of Cornwall, jossa sitä kuvataan Pyhän Piranin baneeriksi ja Cornwallin standaariksi. Gilbertin mukaan lipun värit tulevat Cornwallista louhittavista mustasta malmista ja siitä saatavasta valkoisesta tinasta.
Legendan mukaan 500-luvulla elänyt apotti Piran Cornwallilainen valitsi mustan ja valkoisen tunnusväreikseen nähtyään nuotiossa mustan malmilohkareen, josta putoili valkohehkuista tinaa. Piranista tulikin tinankaivajien ja koko Cornwallin suojeluspyhimys. Toisen tulkinnan mukaan valkoinen edustaa Cornwallin rikkaita tinasuonia ja musta sen hedelmällistä maaperää.
Pyhä Piran on kuvattu lippu kädessään lasimaalauksessa Bodminin St Petrocin kirkossa (1886) ja toisessa lasimaalauksessa Lontoon Westminster Abbeyssä (1888). Lipun uskotaan kuitenkin olleen käytössä jo satoja vuosia tätä aikaisemmin. Se muistuttaa hyvin paljon Bretagnen herttuakunnan lippua, jossa on valkoisella pohjalla musta risti, ja onkin arveltu, että kornit olisivat omaksuneet sen käytön kelttiläiseltä veljeskansaltaan.
Pyhän Piranin päivä
Cornwallin kansallispäivää vietetään maaliskuun 5. päivänä Pyhän Piranin muistoksi. Suurin tapahtuma järjestetään Penhale Sandsin alueella Cornwallin pohjoisrannikolla: sadat ihmiset kantavat Cornwallin lippuja kulkueessa, joka etenee hiekkadyyneiltä Pyhän Piranin ristille ja laskee narsisseja sen juurelle.
Nimikkokukka
Vuonna 2004 Cornwallin nimikkokukaksi valittiin kellokanerviin kuuluva Erica vagans Plantlife International -järjestön pitämässä yleisöäänestyksessä. Sitä esiintyy Yhdistyneessä kuningaskunnassa vain Lizardin niemimaalla Cornwallin etelärannikolla, mistä se on saanut nimensä Cornish heath, ’cornwallinkellokanerva’.
Perinneruoat
pienoiskuva|Perinteinen Cornish pasty täytetään [[Naudanliha|naudan kulmapaistilla, perunalla, nauriilla ja sipulilla.]] Cornwallin perinneruokia ovat muun muassa:
Kreivikunnassa valmistettiin aikaisemmin myös suolasardiinia jopa tynnyriä vuodessa, mutta sen tuotanto lopetettiin vuonna 2005.
X-korkeus
thumb|450px|Kirjasinleikkauksen pienaakkosten korkeus X-korkeus viittaa kirjasinleikkauksen pienaakkosten korkeuteen ilman ylä- ja alapidennyksiä. X-korkeus vaikuttaa siihen, kuinka suurelta tai pieneltä kirjasinleikkaus näyttää lukijan silmään. X-korkeus vaikuttaa myös tekstin luettavuuteen. Liian pieni tai liian suuri x-korkeus voi tehdä tekstistä vaikealukuista.
Yleensä kirjasinten koko ilmoitetaan pistekoossa, joka mittaa kirjainten ylimmän ja alimman pisteen välimatkan toisistaan. Tällä on kuitenkin hyvin vähän vaikutusta siihen, kuinka suurelta tai pieneltä jokin tietty kirjasin vaikuttaa, sillä kirjasinten oma x-korkeus voi vaihdella hyvinkin paljon. Typografisessa sommittelussa kannattaakin siksi kiinnittää enemmän huomiota pienaakkosten kokoon kuin pistemittoihin.
Bernard Malamud
thumb|Bernard Malamud Bernard Malamud (26. huhtikuuta 1914 – 18. maaliskuuta 1986) oli yhdysvaltalainen kirjailija.
Malamud syntyi New Yorkin Brooklynissä venäjänjuutalaisille maahanmuuttajavanhemmille ja opiskeli Erasmus Hall High Schoolissa, City College of New Yorkissa ja Columbian yliopistossa. Hän opetti vuosina 1949–1961 Oregonin valtionyliopistossa ja sen jälkeen Bennington Collegessa Vermontissa.
Malamud nousi 1950-luvulta alkaen maineeseen romaaneillaan ja novellikokoelmillaan. Hän kuvaa niissä etenkin juutalaisten elämää ja epävarman ihmisen selviytymistä vaikeassa ympäristössä. Tunnetuimpien teosten joukossa ovat Dubin's Lives (Dubinin elämät, 1979) ja God's Grace (Jumalan armo, 1982). Romaanin The Natural (1952) pohjalta on tehty elokuva Voittajan paluu (1984), jonka ohjasi Barry Levinson ja jossa pääosia näyttelivät Robert Redford, Glenn Close ja Robert Duvall. Romaanista The Fixer (Tuomittu) Malamud sai 1967 Pulitzerin kirjallisuuspalkinnon. Hänelle myönnettiin myös muun muassa kaksi National Book Awardia (1959 ja 1967).
Malamudin taiteellisesti ehein romaani on The Assistant (Muukalainen) vuodelta 1957. Siinä italialainen pikkurikollinen kamppailee huono-onnista juutalaiskauppiasta vastaan. Teoksen arkirealismin rinnalla kulkee hienoviritteinen runollisuus, joka kannattelee päähenkilön sisäisen kehityksen vertauskuvia. Malamud on myös taitava novellisti, joka sai novelleihinsa luontevaa tarinallisuutta ja yllätyksellisyyttä. Tyypillinen tämän Malamudin pienoisproosan henkilöhahmo on sivustakatsoja, joka etsii aitoa yhteyttä toisiin ihmisiin.
Mary Tyler Moore
Mary Tyler Moore (29. joulukuuta 1936 Brooklyn, New York – 25. tammikuuta 2017 Greenwich, Connecticut ) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan vuosien 1970–1977 tv-sarjasta Mary Tyler Moore Show, mutta jo 1960-luvulla hän saavutti menestystä roolillaan Dick Van Dyke Show’ssa.
Ura
Vuonna 1970 alkanutta Mary Tyler Moore Show’ta pidetään merkkipaaluna amerikkalaisessa televisiohistoriassa. Siinä päähenkilö oli ensi kertaa itsenäinen, työssä käyvä nainen, joka työskenteli heikosti menestyvän televisioaseman uutistuottajana. Seitsemän tuotantokautensa mittaan sarja vaikutti muidenkin komediatuotantojen tason paranemiseen ja tuotti ennätykselliset 29 Emmy-palkintoa.
Ähtävän seurakunta
Ähtävän seurakunta oli Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta Pohjanmaalla, Pedersören kunnassa. Seurakunta kuului Porvoon hiippakunnassa Pedersören rovastikuntaan ja oli osa Pietarsaarenseudun seurakuntayhtymää. Kirkkoherrana toimi Kaj Granlund. Vuonna 2018 seurakunnassa oli 2 882 jäsentä. Vuoden 2019 lopussa Ähtävän, Pedersören ja Purmon seurakunnat yhdistettiin ja niiden tilalle vuoden 2020 alusta alkaen perustettiin uusi ruotsinkielisen Pedersören seurakunta.
Mary Tyler Moore
Ura
Moorelle myönnettiin seitsemän Emmy-palkintoa, kolme Golden Globea ja lisäksi vuonna 1980 Tony-palkinto. Hän esiintyi vuosien varrella television ohella näyttämöllä ja elokuvissa. Hän näytteli hyvin toimeentulevan lähiöperheen rakkaudetonta äitiä elokuvassa Tavallisia ihmisiä (1980); rooli toi Moorelle Golden Globe -palkinnon ja Oscar-palkintoehdokkuuden.
Screen Actors Guild antoi Moorelle elämäntyöpalkinnon vuonna 2012. Vuonna 2002 hänen kunniakseen paljastettiin veistos Minneapolisissa, joka oli Mary Tyler Moore Show’n tapahtumapaikka. Moorella on tähti Hollywood Walk of Famella. Häneltä on julkaistu omaelämäkerta After All (1996).
Yksityiselämä
Moore oli kolmesti naimisissa. Puolisot ovat aikajärjestyksessä Richard Meeker, Grant Tinker ja Robert Levine. Kolmas avioliitto Levinen kanssa kesti vuodesta 1983 Mooren kuolemaan saakka. Moore teki myös hyväntekeväisyystyötä mm. diabetestietoisuuden kasvattamiseksi; hän oli itse diabeetikko. Hänellä oli yksi poika, Richie, joka kuoli tapaturmaisesti vuonna 1980.
Roberto Heras
Roberto Heras Hernández (s. 1. helmikuuta 1974 Béjar, Espanja) on espanjalainen uransa päättänyt maantiepyöräilijä, joka voitti Espanjan ympäriajon ennätykselliset neljä kertaa. Vuonna 2005 neljännen voittonsa jälkeen Heras tuomittiin EPO:n käytöstä ja hänen neljäs voittonsa mitätöitiin. Kärsittyään dopingrangaistuksen Heras ilmoitti joulukuun lopussa 2007 lopettavansa uransa ammattilaispyöräilijänä Heras valitti doping-rangaistuksestaan Kastilia ja Leónin siviilituomioistuimeen ja kävi läpi mittavan oikeustaistelun. Hän sai Espanjan ympäriajon neljännen voittonsa takaisin vuonna 2012. Vuonna 2016 Espanjan viranomaiset tuomittiin maksamaan 724 000 euroa korvauksia Herasille menetetyistä ansioista.
Ura
Heras siirtyi ammattilaiseksi espanjalaiseen Kelme-talliin vuonna 1995. Ensimmäisen voittonsa ammattilaisena hän nappasi 1996 Subida al Narancossa. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Vueltassa kahdennentoista etapin. Seuraavalla kaudella hän otti toisen etappivoiton kotimaansa ympäriajossa ollen kokonaiskilpailussa viides sekä voitti myös Clásica de Amorebietan. Kaudella 1998 hän oli Vueltassa kuudes. 1999 hän otti voittoja sekä Katalonian ympäriajossa että Italian ympäriajossa (jossa hän oli kokonaiskilpailun kuudes) ja nousi myös Espanjan ympäriajon palkintokorokkeelle (kolmantena), vaikkei onnistunutkaan voittamaan yhtään etappia. Vuonna 2000 Heras voitti Vueltassa kaksi etappia, kokonaiskilpailun ja pistekilpailun. Tämä kiinnitti US Postal-tallin huomion.
Vuodet US Postalissa
Vuonna 2000 hän liittyi Lance Armstrongin johtamaan US Postal -joukkueeseen. Loistavana mäkimiehenä hänestä oli suurta apua kapteenilleen Ranskan ympäriajon vuorietapeilla. Heraksen paras sijoitus Tourilla tuli vuonna 2000, jolloin hän oli kokonaiskilpailun viides. Postalin väreissä hän voitti toisen Vueltansa kaudella 2003. Hän jätti joukkueen tämän kauden päätteeksi ja siirtyi espanjalaisen Liberty Seguros-joukkueen kapteeniksi.
Libertyn kapteenina
Vuoden 2004 Tourilla hänet laskettiin yhdeksi voittajasuosikeista, mutta joutui keskeyttämään sairauden johdosta. Saman vuoden syyskuussa hän kukisti tiukassa kamppailussa Phonakin Santiago Pérezin ja otti Sveitsin Tony Romingerin ennätystä sivuavan kolmannen voittonsa. Seuraavan vuoden Ranskan ympäriajossa Heras keskeytti, mutta oli taas kunnossa Vueltan lähestyessä. Kolmas peräkkäinen voitto ja neljäs kaiken kaikkiaan siirsi Roberto Herasin yksin Vueltan voittotilaston kärkeen. Tähän mennessä hän on voittanut Espanjan ympäriajossa 8 etappia.
Thalassa (mytologia)
Thalassa (, "meri") oli kreikkalaisessa mytologiassa meren jumalatar ja yksi alkuperäisistä elementtien jumaluuksista, protogenos.
Roberto Heras
Oikeustaistelu
Heras valitti doping-rangaistuksestaan Kastilia ja Leónin siviilituomioistuimeen ja kävi läpi mittavan oikeustaistelun. Hän sai Espanjan ympäriajon neljännen voittonsa takaisin vuonna 2012. Vuonna 2016 Espanjan viranomaiset tuomittiin maksamaan 724 000 euroa korvauksia Herasille menetetyistä ansioista.
Thalassa (mytologia)
Hän oli Aitherin ja Hemeran tytär ja naispuolinen vastine Pontokselle. Häneen viitataan kalojen tai jopa kaiken meren elävän äitinä. Välillä hänet mainitaan myös Afroditen äitinä, joka sai tämän liitosta Uranoksen kanssa.
Mea Shearim
thumb|Mea Shearimin katukuvaa. Mea Shearim on Jerusalemin kaupunginosa, ja yksi vanhimmista vanhankaupungin ulkopuolelle rakennetuista. Se perustettiin 1874. Siellä asuu nykyään haredijuutalaisia.
Neturei Karta -liikkeellä on vahva kannatus Mea Shearimissa.
Michaela Söderholm
Michaela Söderholm (s. 18. tammikuuta 1992 Helsinki) on suomalainen kauneuskilpailija ja malli. Hän voitti Miss Suomi -kilpailun vuonna 2017.
Söderholm on seurustellut jääkiekkoilija Michael Keräsen kanssa alkuvuodesta 2020, vaikkakin he asuvat eri paikkakunnilla, Keränen Tampereella ja Söderholm Helsingissä.
Axel de la Chapelle
Axel de la Chapelle (17. kesäkuuta 1866 Helsinki – 23. maaliskuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra, juristi ja virka- ja valtiopäivämies.
De la Chapellen vanhemmat olivat esittelijäsihteeri, vapaaherra Axel Fredrik de la Chapelle ja Armida Helena Antell ja puoliso vuodesta 1893 Naëmi Bergroth. De la Chapelle tuli ylioppilaaksi Helsingissä 1866 ja suoritti oikeustutkinnon 1891. Hän oli Suomen Pankin palveluksessa vuodesta 1896, toimien viimeksi kamreerina 1912–1933.
De la Chapelle oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1894, 1897 ja 1900.
Dervéni
Dervéni on antiikin aikaisen hautausmaan arkeologinen kohde Makedoniassa Kreikassa. Se sijaitsee Oraiókastron kunnassa lähellä Anthoúpolin kylää, suunnilleen Efkarpían ja Lagynán kaupunkien puolessa välissä A2-valtatien varrella lähellä Thessalonikia. Dervénin haudat olivat osa antiikin aikaisen Leten kaupungin hautausmaata. Ne löydettiin vuonna 1962.
Kenzi
Kenzi voi viitata seuraaviin asioihin ja henkilöihin:
Galeazzo Alessi
thumb|220px|Alessin alkuperäispiirustus palatsiin Milanossa thumb|220px|Alessin piirtämä Palazzo dei Priori [[Perugiassa]]
Alessi uudisti aikansa arkkitehtuuria selkeämpään suuntaan ja palasi kohti geometrian perusmuotoja. Hän suosi pareittain sijoitettuja pylväitä. Julkisivuun hän loi rytmiä vaihtelemalla ikkunoiden sijaintia. Myöhemmissä töissään hän käytti myös pyöreitä kaaria.
Alessin piirtämiä palatseja on Milanossa, Perugiassa, Genovassa ja muualla Italiassa sekä Saksassa, Ranskassa ja Flanderissa.
Kunnallisvaalit 1930
Kunnallisvaalit järjestettiin Suomessa vuonna 1930.
Rinat Valijev
Rinat Išakovitš Valijev (s. 11. toukokuuta 1995 Nižnekamsk, Venäjä) on venäläinen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa KHL-joukkue Admiral Vladivostokissa.
Harrow School
pienoiskuva|The Old Schools, Harrow School. Vasemmalla Fourth Form Room. Harrow School on Lontoon luoteisosassa, Harrowin kaupunginosassa sijaitseva yksityiskoulu (public school). Se on Yhdistyneen kuningaskunnan arvostetuimpia kouluja. Harrow Schoolin perusti John Lyon vuonna 1572. Toimiluvan koululle myönsi kuningatar Elisabet I. Koulu ottaa oppilaikseen vain poikia, ja siellä on noin 800 oppilasta, iältään 13–18 vuotta. Ollessaan ulkosalla Harrowin oppilaat käyttävät perinteisiä olkihattuja.
Harrow School on yksi alkuperäisistä ns. suurista yksityiskouluista, ja yksi niistä seitsemästä yksityiskoulusta, jotka mainitaan vuoden 1868 Public Schools Actissa. Muut perinteiset suuret yksityiskoulut ovat Charterhouse School, Eton College, Merchant Taylors' School, Rugby School, St Paul's School, Shrewsbury School, Westminster School ja Winchester College.
Rinat Valijev
Seuraura
WHL-joukkue Kootenay Ice varasi Valijevin 25. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2013. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2013–2014 ja teki runkosarjassa 28 tehopistettä. Valijev jakoi lukemalla +27 Icen sisäisen tehotilaston voiton Jaedon Descheneaun kanssa. Toronto Maple Leafs varasi hänet kolmannella kierroksella 68. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2014. Jo saman kesän heinäkuussa Valijev teki kolmivuotisen tulokassopimuksen seuran kanssa. Hän siirtyi kaudeksi 2014–2015 vielä Icen vahvuuteen. Valijev oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 9+37=46. Hän voitti myös Icen sisäisen tehotilaston lukemalla +22. Valijev valittiin kauden päätteeksi WHL:n itäisen konferenssin toiseen tähdistökentälliseen. WHL-kauden jälkeen, huhtikuussa 2015 hän siirtyi loppukevääksi AHL-joukkue Toronto Marliesin vahvuuteen.
Harrow School
Harrow Schoolin edelleen käytössä olevat vanhat päärakennukset on rakennettu 1800-luvulla, lukuun ottamatta Fourth Form Roomia, joka on peräisin 1600-luvulta. Fourth Form Roomin tammipaneeleihin on kaiverrettu koulun maineikkaimpien alumnien nimet.
Rinat Valijev
Seuraura
Kauden 2015–2016 Valijev aloitti Toronto Marliesin AHL-joukkueen vahvuudessa.
Maajoukkueura
Valijev pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015, jolloin hän voitti hopeaa. Valijev pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2012.
FS Patrie (1903)
Patrie oli 1906 valmistunut Ranskan laivaston République-luokan pre-dreadnought-taistelulaiva.
Valmistus
Alus tilattiin La Seyne sur Meristä Société Nouvelle des Forges et Chantiers de la Méditerranéelta, missä köli laskettiin 1. huhtikuuta 1902. Alus laskettiin vesille 17. joulukuuta 1903 ja otettiin palvelukseen joulukuussa 1906.
Palvelus
Koeajoissa 29. toukokuuta 1907 aluksen kattilan lauhdeputki halkesi, jolloin joukko lämmittäjiä paloi pahoin. Alus palasi Touloniin korjattavaksi. Aloitettuaan palveluksensa se liitettiin Ranskan Välimeren laivaston 1. viirikköön. Alus osallistui vuotuiseen sotaharjoitukseen kesä-heinäkuussa esittäen vihollislaivastoa. Iénan räjähtäessä 3. heinäkuuta 1907 alus oli ankkurissa lähistöllä. Aluksen päällikkö yritti avata Iénan kuivatelakan portit tykillä ampumalla estääkseen ammusvarastojen räjähtämisen, mutta ammus ei läpäissyt porttia.
Sotatoimien päätyttyä alus siirrettiin vuonna 1919 sisaraluksensa kanssa reserviin. Se oli mekaanikkojen ja torpedomiesten koululaivana Toulonissa aina vuoteen 1927. Se poistettiin alusrekisteristä 1928 ja myytiin romutettavaksi.
Toonzai
Toonzai (2008-2010: The CW4Kids) oli yhdysvaltalainen viikonlopun televisio-osio, jota esitetään The CW:llä. Se korvasi 24. toukokuuta 2008 Kids' WB televisio-osion, joka vaikuttaa nykyisin vain internetissä. Pääasiassa kanavan ohjelmistosta vastaa 4Kids Entertainment, joka omistaa myös toisen lauantaiaamuosion 4Kids TV:n.
Ohjelmistoa
Tällä hetkellä esitettäviä ohjelmia.
Kauniaisten metodistiseurakunta
Kauniaisten metodistiseurakunta on Kauniaisissa toimiva metodistiseurakunta. Seurakunta on itsenäistynyt vuonna 1930. Seurakunnan pastorina toimii Monica Lundgren. Seurakunta kuuluu Finlands svenska metodistkyrka-kirkkokuntaan.
Historia
Metodistit aloittivat toimintansa pääkaupunkiseudulla 1880-luvun lopulla ja rekisteröityivät uskonnolliseksi yhdyskunnaksi. Helsinkiin muodostui metodistiseurakunta nimeltään Emanuel-kirkko, joka perusti lastenkodin Kauniaisiin.
Metodistipastori Karl Hurtig aloitti vuonna 1912 hengellisten kokousten pidon Kauniaisten yhteiskoulun juhlasalissa. Hänen julistuksensa keräsi vastakaikua ja vuonna 1917 Kauniaisiin rakennettiin oma Betlehem-kirkko. Kirkko vihittiin käyttöön 10. kesäkuuta 1917 ja sen arkkitehti oli Atte Willberg. Alkuvuosina kirkko oli Emanuel-kirkon sivukirkko, kunnes Kauniasten metodistiseurakunta itsenäistyi vuonna 1930 ja työ osottautui menestykseksi.
Kauniaisten metodistiseurakunta irtautui vuonna 1930 Helsingin Emanuel-kirkosta, joskin se saavutti täydellisen riippumattomuuden vasta vuonna 1968. Samana vuonna Betlehem-kirkkoa laajennettiin Yhdysvaltain metodistien tuella. Suerakunnassa oli tällöin 90 jäsentä, mutta nuorisotyössä oli mukana 250 nuorta. Kirkon yhteyteen valmistui tuolloin ajanmukaiset nuorisotilat. Metodistiseurakunnalla oli käytössään myös nuorison vapaa-aikakeskus. Vuonna 1972 lastenkoti sai uudet tilat ja entisen lastenkodin rakennuksen tilalle tuli seniorikoti eläkeläisille.
Miinavene Loimu
Miinavene Loimu (aiemmin T 21) oli Suomen merivoimien venäläisten maahanjättämä maayhdysmiinakenttien laskualus, joka oli valmistunut 1915 Porin Konepaja Oy:n telakalta. Alus ei ollut kovin merikelpoinen heikkotehoisen koneensa vuoksi.
Palvelus
Saksalaiset takavarikoivat Venäjän keisarikunnan laivastossa palvelleen aluksen keväällä 1918 ja he luovuttivat sen edelleen suomalaisille. Suomen merivoimille se otettiin korjausten jälkeen vuonna 1920 nimellä T-21, kunnes se nimettiin Loimuksi. Alus oli mukana kaikissa Rannikkolaivaston harjoituksissa ennen sotaa. Talvisodassa alus oli miinanlaskijana ja jatkosodassa miinoitustoiminnassa sekä huolto- ja joukkojen kuljetuksissa.
Sotien jälkeen alus oli kaapelilaivana.
Loimu myytiin 1964 yksityiselle, mutta se rappeutui lähes hylyksi. 1980-luvulla kaksi vihtiläistä ostivat aluksen itselleen kunnostaen sen risteilyalukseksi. Sen nimeksi tuli T 21 Loimu. Alus poistettiin kauppa-alusrekisteristä heinäkuussa 1996, jonka jälkeen se on ollut omistajiensa uivana kesämökkinä.
Kyrmykatkerokala
Kyrmykatkerokala on pieni kala, tavallisesti noin viisisenttinen ja korkeintaan 9,2 senttimetriä pitkä. Se on makean veden kala, joka elää matalissa rauhallisissa mutapohjaisissa vesissä kuten lammissa, joissa ja kanavissa. Muiden katkerokalojen tapaan se on riippuvainen simpukoista, joiden sisään naaraat kutevat ja joiden kiduksissa alkiot kehittyvät.
Kyrmykatkerokala on ilmeisesti alkuisin Taiwanista, josta sitä on jo 1800-luvulla siirretty Kiinaan ja josta se on edlleen levinnyt Koreaan ja Japaniin. Sittemmin sitä on siirretty myös mm. Turkmenistaniin ja Uzbekistaniin.
Kenzin kieli
Kenzi on nubialainen kieli, jota puhutaan Etelä-Egyptissä muun muassa Assuanin ja Kom Ombon kaupungeissa. Sitä puhui vuonna 2006 äidinkielenään 450 000 ihmistä, mutta puhujamäärä on laskusuunnassa väestön siirtyessä käyttämään yhä enemmän arabian kieltä.
Kenzi on läheistä sukua Sudanissa puhutulle andaandin eli dongolawin kielelle, ja joskus kielistä käytetään yhteisnimitystä kenzi-dongolawi tai kenuzi-dongola. Ethnologue luokitteli kenzin ja dongolawin alun perin saman kielen murteiksi, mutta helmikuussa 2012 luokittelua muutettiin ja kielille määriteltiin omat erilliset kielikoodit.
Rebekka Härkönen
Härkönen on työskennellyt vuodesta 2022 lähtien MTV Uutisissa. Aiemmin hän on ollut Turun Sanomien ja Lännen Median palveluksessa.
Panssarilasi
thumb|Panssarilasi, johon on ammuttu kolme laukausta [[7,62×39 mm|7,62×39-kaliiperisella aseella.]] thumb|Panssarilasista valmistettu ikkuna murtoyrityksen jälkeen. Panssarilasi tai luodinkestävä lasi on arkikielen käsite lasille, joka on tehty kestämään iskuja, erityisesti luodin osumia.
Panssarilasi tehdään yleensä käyttämällä vahvaa, mutta läpinäkyvää materiaalia kuten termoplastista polykarbonaattia, tai käyttämällä useita kerroksia laminoitua lasia. Toivottu tulos on ulkonäöltään ja valonsiirto-ominaisuuksiltaan samanlainen kuin normaali lasi. Panssarilasi ei sirpaloidu luodin osumasta kuten tavanomainen lasi, joten se tarjoaa eri asteista suojaa käsiaseiden tulelta.
Tekniikka
Polykarbonaattikerros, joka yleensä koostuu tuotteista kuten Makroclear, Cyrolon, Lexan ja Tuffak, on yleensä tehty normaalin lasin kerroksien väliin. Muovin käyttö laminaatissa tarjoaa kestävyyttä - vasaran, kirveen tai vastaavan - iskuille. Muovi antaa myös hieman apua luodinkestävyydessä, koska lasi, joka on paljon kovempaa kuin muovi, lyttää luodin kasaan ja täten estää läpäisyn. Tämän tapainen luodinkestävä lasi on yleensä 70-75 millimetriä paksu.
Alumiinipanssarilasi
Perinteistä panssarilasia kevyempi vaihtoehto on läpinäkyvä panssarialumiini, kaupalliselta nimeltään: ALON. Siinä yhdistetään alumiinin happinitridiä (Al-O-N) lasin ulkopuoliseksi kerrokseksi. Panssarialumiinilasi koostuu kolmesta kerroksesta: Iskunkestävästä alumiiniyhdistekerroksesta, lasikerroksesta ja polymeerikerroksesta. Alumiiniyhdistekerros on tarkoitettu osumia vastaanottavaksi kerrokseksi. Alumiinipanssarilasi on massaltaan ja paksuudeltaan vain puolet perinteiseen panssarilasiin verrattuna, vaikka se kestää .30 sekä .50 -kaliiperiset panssariammukset. ALON on käytännössä hyvin vaikeasti naarmuuntuva ja hyvin iskunkestävä, mikä nostaa sen käyttöikää.
Yksisuuntainen panssarilasi
Panssarilasin kehitys on johtanut yksisuuntaisen panssarilasin keksimiseen, jota käytetään esimerkiksi joissain rahankuljetusautoissa. Tämän kaltainen lasi kestää käsiaseiden tulen lasin ulkopuolelta, mutta antaa esimerkiksi panssaroidun auton sisällä olevien vartijoiden ampua ulkoista kohdetta päin lasin sisäpuolelta.
Yksisuuntainen panssarilasi tehdään yleensä kahdesta kerroksesta: hauras kerros ulkopuolelle ja joustava kerros sisäpuolelle. Kun luoti ammutaan ulkopuolelta, se osuu ensin hauraaseen kerrokseen murskaten alueen siitä. Tämä pirstaloituminen imee itseensä jonkin verran luodin liike-energiasta ja levittää sen suuremmalle alueelle. Kun hidastettu luoti osuu joustavaan osaan, se pysähtyy. Kun luoti ammutaan sisäpuolelta, sen isku kohdistuu pieneen alueeseen joustavassa kerroksessa ja läpäisee sen, kuten myös ulkopuolisen hauraan kerroksen, koska joustava puoli ei estä luotia.
Lasin kykyä kestää impaktia avustetaan myös karkaisulla. Kun lasia käsitellään oikeassa lämpötilassa, se muuttuu kovemmaksi, samalla vaatien enemmän voimaa sen pinnan murskaamiseksi.
Joka tapauksessa yksisuuntainen panssarilasi on kaukana täydellisestä. Jotain näyttöä on sen toimivuudesta, mutta suurimmassa osassa tapauksista lasin sisäpuolelta ammuttaessa täytyisi kohteen olla hyvin lähellä jotta luoti aiheuttaisi hengenvaarallisen lävistyksen.
Nikita Trjamkin
Nikita Trjamkin (s. 30. elokuuta 1994) on venäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Vancouver Canucksissa.
Trjamkin teki KHL-debyyttinsä Avtomobilistissa kaudella 2012–2013.
Fanni Halonen
thumb|Fanni Halonen 1930-luvun alussa. Fanni Maria Halonen (myös Fanny Halonen, 5. elokuuta 1902 Kymi – 1. kesäkuuta 1981) oli suomalainen näyttelijä. Hän työskenteli Kuopiossa ja Iisalmessa 1920-luvun lopulla, Turun Työväenteatterissa 1931–1943, sitten Kuopiossa ja vuodesta 1947 Lahdessa. Haloselle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1954.
Utasen vesivoimalaitos
Utasen vesivoimalaitos on Oulujoessa Pohjois-Pohjanmaalla Utajärven Utasessa sijaitseva vesivoimalaitos, joka on tyypiltään jokivoimalaitos. Sen on suunnitellut arkkitehti Aarne Ervi ja sen omistaa nykyään Fortum Oyj.
Fanni Halonen
Näyttelijä Sakari Halonen oli Fanni Halosen poika.
Utasen vesivoimalaitos
Pato ja patoallas
Voimalaitoksen pato on betoninen säännöstelypato, jossa voimalarakennus sijaitsee padon vasemmalla reunalla, keskellä on saari ja säännöstely tai tulvaportit ovat oikealla puolella. Padon pituus on ilmakuvista mitattuna 170 metriä leveä ja se sijaitsee jokiuomassa poikittain. Padolla on jokiuomaan muodostettu patoallas, jossa on vettä varastoitu joen luontaisen uoman sisälle. Joen äyräällä voidaan havaita maapadon reunuksia vain Kangas-Korholan kohdalla. Yläpadolta on pudotusta ala-altaaseen 15,7 metriä.
Patoaltaaksi tulkittava joen osa ulottuu Kurtinlampeen asti eli kymmenen kilometrin päähän, vaikka vähäistä sivu-uomiin tulvimista voi havaita vielä Partalankylään asti (yhteensä 20 kilometriä). Täällä sijaitseekin Nuojuan vesivoimalaitos. Voimakkaasti tulvivia sivu-uomia ovat esimerkiksi Oilinginoja ja Lähtevänoja. Tämä joen osa kuuluu viranomaistiedoissa Ylä-Oulujoen alueeseen (vesistöaluetunnus 59.2), joka alkaa Oulujärven luusuasta ja päättyy padolle. Myös pohjoisesta tuleva Utosjoki kuuluu siihen. Sen alapuolinen vesialue sijaitsee alakanavassa.