cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Irgun
Perustaminen
1800-luvun lopulla sionistinen liike alkoi kannustaa juutalaisia muuttamaan muinaisille asuinseuduilleen Palestiinaan, joka oli Osmanien valtakunnan aluetta. Ensimmäinen maailmansota aiheutti ottomaanien vallan luhistumisen Palestiinassa, ja Kansainliitto antoi alueen brittiläisen mandaattihallinnon huostaan. |1920-luvulla alkoivat Palestiinan arabien ja juutalaissiirtolaisten yhteenotot, ja arabien rauhoittamiseksi britit alkoivat rajoittaa juutalaisten maahanmuuttoa.
Aseellinen toiminta brittejä vastaan
Irgun lähti vuonna 1937 Zev Jabotinskin esittämien sionistisen revisionismin periaatteiden mukaan vastustamaan myös brittiläistä hallintoa luodakseen itsenäisen ja puhtaasti juutalaisen valtion. Liike kävi yhä myös arabien kimppuun aiheuttaen ongelmallisen tilanteen rauhanomaisia toimintamenetelmiä korostaneelle Jewish Agencylle.
Toisen maailmansodan alettua osa Irgunista siirtyi brittien puolelle Britannian armeijaan, ja osasta muodostettiin itsenäinen juutalaisprikaati.
Abraham Sternin johtama osa Irgunista jatkoi brittien vastaista taistelua toisen maailmansodan ajan. Joulukuussa 1943 ryhtyi Irgunin johtajaksi Menachem Begin, ja Irgun alkoi hyökätä poliisiasemia, toimistoja ja esikuntia vastaan hankkien näin briteiltä aseita ja ammuksia. Britit vastasivat joukkopidätyksillä. Irgun joutui maan alle ja Begin pakeni Tel Aviviin synagogaan uskonnon harjoittajaksi. Jewish Agency ja sitä tukeva Haganah nousivat Irgunia vastaan ja luovuttivat sen jäseniä brittiviranomaisille tuomittaviksi.
Saša Kolić
Saša Kolić (s. 26. marraskuuta 1981, Split) on kroatialainen jalkapalloilija, joka pelaa NK Omisin riveissä. Kolić on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hänellä on pituutta 178 senttimetriä ja painoa 88 kilogrammaa. Kaudella 2006 hän pelasi Someron Voimassa. Hän on pelannut myös Kroatian pääsarjassa Pulan joukkueessa.
Irgun
Toisen maailmansodan jälkeen
Toisen maailmansodan jälkeen Haganah pettyi britteihin, joilta se oli toivonut lievennyksiä juutalaisten maahanmuuttorajoituksiin, ja sekin yhtyi Irguniin ja Sternin ryhmään (Lehi) taistelemaan brittejä vastaan.
Toukokuussa 1946 Irgun räjäytti King David -hotellin, jossa toimi brittien mandaattihallinto. Räjäytys aiheutti satakunta kuolonuhria. Britit vastasivat joukkopidätyksillä. Haganahin toiminta lamautui sen johtajien tultua vangituiksi elokuussa 1946, mutta Irgun jatkoi taistelua, ja brittien oli lisättävä joukkojensa määrää 100 000 sotilaaseen.
Israelin itsenäistyminen
Kun Israel itsenäistyi toukokuussa 1948, tarjoutui Irgun liittymään Haganahin pohjalle perustettuun Israelin armeijaan. Kun Irgunin Altalena-niminen vene oli tulossa Jaffan satamaan ampumatarvikelastissa, halusi Haganah kaikki ammukset itselleen. Syntyi kiihkeä kiista, ja lopulta Haganah avasi tulen venettä vastaan haavoittaen ja tappaen Irgunin jäseniä ja upottaen veneen. Haganahin komentajana oli Jitzhak Rabin, josta tuli myöhemmin Israelin pääministeri.
Jewish Agencya ja Haganahia lähellä olevat juutalaisvaikuttajat perustivat Israelin hallitsevan Työväenpuolueen, kun taas Irgunia lähellä ovat perustivat oikeistopuolue Likudin.
T. J. Korpi
Toivo Johannes (Jukka) Salo, myös Salo-Korpi (31. lokakuuta 1910 – 30. syyskuuta 1959 Vaasa) oli suomalainen Alavudelta kotoisin ollut kuvanveistäjä. Hänen tuotantoonsa kuului uskonnollisaiheisia puuveistoksia ja kipsimuotokuvia.
Željko Joksimović
thumb|Željko Joksimović vuonna 2012 Željko Joksimović (kyrill., s. 20. huhtikuuta 1972 Belgrad, Serbian ST, Jugoslavia) on yksi Serbian suosituimmista kevyen musiikin laulajista. Hänet tunnetaan sen lisäksi hyvin Bosnia ja Hertsegovinassa ja muissa lähimaissa. Hän edusti Serbia ja Montenegroa vuoden 2004 Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”Lane moje”. Kappale sijoittui finaalissa toiseksi 263 pisteellä. Hän myös juonsi vuoden 2008 Eurovision laulukilpailun yhdessä Jovana Jankovićin kanssa. Joksimović edusti Serbiaa jälleen vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa, kappaleella ”Nije ljubav stvar” sijoittuen finaalissa 214 pisteellään kolmanneksi.
Yksityiselämä
Hän puhuu äidinkielensä serbian lisäksi sujuvasti englantia, kreikkaa, puolaa, ranskaa ja venäjää.
Joksimović hallitsee 11 eri musiikki-instrumenttia: Hän soittaa muiden muassa harmonikkaa, kitaraa, pianoa ja rumpuja. Vuonna 2012 hän meni naimisiin Jovana Jankovićin kanssa, jonka kanssa hän juonsi vuoden 2008 Eurovision laulukilpailut. Željko Joksimović on aikaisemmin eronnut ja tästä avioliitosta hänellä on yksi lapsi.
Pierre Joseph Bonnaterre
Pierre Joseph Bonnaterre (1752 – 20. syyskuuta 1804) oli ranskalainen luonnontieteilijä ja pappi.
Bonnaterre toimi pappina Rouerguessa. Hän kirjoitti valaita, nisäkkäitä, lintuja, matelijoita, sammakkoeläimiä ja hyönteisiä käsittelevät osat aikansa kuuluisaan eläintieteen perusteokseen Tableau encyclopédique et méthodique (Panckoucke, Pariisi, 1788 alkaen). Teosta varten hän kokosi noin 400 kalamaalausta. Hänet tunnetaan myös ensimmäisenä tiedemiehenä, joka tutki Aveyronin Victoria, villilasta.
Bonnaterre kuvasi noin 25 tieteelle uutta kalalajia. Linnuista hän nimesi ainakin kalliopyyn (Alectoris barbara).
Fritz Kreisler
thumb|Fritz Kreisler. Fritz Kreisler (2. helmikuuta 1875 Wien, Itävalta-Unkari – 29. tammikuuta 1962 New York, Yhdysvallat) oli itävaltalais-yhdysvaltalainen viulisti ja viulusäveltäjä. Hän oppi lukemaan nuotteja ennen kuin osasi lukea. Kreisler valmistui Pariisin konservatoriosta jo 12-vuotiaana. Hänen uransa kesti kuusikymmentä vuotta.
Kreisler osallistui ensimmäiseen maailmansotaan Itävalta-Unkarin armeijassa syksyllä 1914. Hän oli sotilasarvoltaan luutnantti. Jo marraskuussa Kreisler kuitenkin muutti Yhdysvaltoihin. Hänen uralleen aiheutui joksikin aikaa vaikeuksia, koska hän oli ollut mukana keskusvaltoihin kuuluneen valtion armeijassa. Yhdysvaltojen kansalaisuus Kreislerille myönnettiin 1943.
Kreislerin tunnetuimpia sävellyksiä ovat hänen lukuisat pienet viulukappaleensa sekä edelleen kantaohjelmistoon kuuluvat sovituksensa.
Gangsterin heila
Gangsterin heila (Married to the Mob) on Jonathan Demmen ohjaama rikoskomedia vuodelta 1988. Pääosia näyttelevät Michelle Pfeiffer ja Matthew Modine. Elokuvan musiikin on tehnyt Talking Heads -yhtyeen keulahahmo David Byrne.
Juoni
Angela (Pfeiffer) on naimisissa mafian nousevan kyvyn (Baldwin) kanssa, kunnes iso kiho Tony the Tiger (Stockwell) ampuu miehen kuoliaaksi yllätettyään tämän oman rakastajattarensa kanssa kylpyammeesta. Hautajaisista alkaen Tony alkaa liehitellä leskeä, joka yrittää muuttaa kouluikäisen poikansa kanssa pois New Yorkin Brooklynistä päästäkseen eroon mafiatuttavistaan. Tony on kuitenkin sitkeä muttei tiedä, että hänen jäljillään on FBI:n etsivä (Modine), joka alkaa varjostaa myös Angelaa ja pian rakastuu tähän. Angelaa jahtaa myös Tonyn mustasukkainen vaimo (Ruehl), joka luulee Tonyn viettävän aikaa Angelan kanssa. Kaikki huipentuu suureen kohtaukseen miamilaisessa hotellisviitissä.
Rooleissa
Lähde:
Vastaanotto
Pfeiffer sai pääosastaan Golden Globe -ehdokkuuden ja Stockwell sivuosastaan Oscar-ehdokkuuden. Sekä National Society of Film Critics että New York Film Critics Circle palkitsivat Stockwellin.
Helsingin Sanomien Mikael Fräntin mielestä Demme heittää hyvää herjaa mafiatouhuista, muttei osaa aina vaihtaa tyylilajia parhaalla mahdollisella tavalla. Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen luonnehti Gangsterin heilaa hemaisevan heppoiseksi sekaannuskomediaksi rikollisin maustein. Hän antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Gangsterin heilan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Postal²
Postal² on Running with Scissorsin kehittämä ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli julkaistiin alun perin vuonna 2003, ja se on julkaistu usealle alustalle. Peli on jatko-osa vuonna 1997 julkaistulle Postal-pelille. Pelille on julkaistu lisäosat Share the Pain ja Apocalypse Weekend.
Peli on saanut kiistanalaista mainetta tarkoituksellisesta väkivaltaisuudestaan. Pelin päähenkilö ”Postal Dude” asuu muutaman tuhannen asukkaan Paradisessa Arizonassa, ja hänen pitää tehdä joka päivä normaalilta kuulostavia tehtäviä, kuten käydä pankissa tai kaupassa hakemassa maitoa, tunnustaa syntinsä tai hakea Gary Colemanin nimikirjoitus ostoskeskuksesta. Tehtävät päättyvät miltei aina hyvin verisesti. Viikon kuluessa kaupunkiin tulee SWAT-joukkoja, ATF:n ja kansalliskaartin joukkoja hillitsemään murha-aaltoa. Perjantaina alkaa maailmanloppu ja taivaalta sataa kissoja.
Pelin kehittäjien mukaan peli on ”vain niin väkivaltainen kuin itsekin olet” ja pelin voi läpäistä tappamatta ketään.
Postal² oli toinen videopeli, joka kiellettiin Uudessa-Seelannissa (ensimmäinen oli Manhunt).
Postal²: Apocalypse Weekend on Postal²-pelin lisäosa. Se julkaistiin 12. toukokuuta 2005. Lisäosa lisää peliin uusia karttoja, aseita ja väkivalta-efektejä. Lisäksi se muuntaa osaa alkuperäistä materiaalia uudenlaiseksi. Uusia aseita ovat muun muassa viikate, leka ja bumerangi-machete.
Sakyō-ku
Sakyō-ku on yksi Kioton kaupungin 11 suuralueesta. Se sijaitsee Kioton koillisosassa Kamojoen ja sen sivujoen Takanon varrella. Suuralueen eteläosa on urbaania aluetta, mutta pohjoisessa siihen kuuluu laajoja vuoristo- ja maaseutualueita Tanban ylängöltä. Idässä suuralue kohoaa Hieivuorelle ja rajautuu Shigan prefektuuriin. Sakyōn suuralueella on 165 927 asukasta (joulukuussa 2020) ja sen pinta-ala on 246,77 neliökilometriä.
Sakyōn suuralue perustettiin vuonna 1929 erottamalla se Kamigyōn suuralueesta. Sen jälkeen sen alue on vähitellen laajentunut useiden kuntaliitosten kautta. Nykyisin noin 80 prosenttia suuralueen pinta-alasta on metsäistä vuoristoa. Eteläosassa lähempänä Kioton keskustaa on Kioton yliopiston kampus ja kulttuuri-instituutioita, kuten Rohm Theatre Kyōto (entinen Kyōto kaikan), Kioton kansallinen modernin taiteen museo ja Miyakomesse-tapahtumakeskus. Lähistöllä sijaitsevat myös Okazakin puisto ja Kioton eläintarha, pohjoisempana Kioton kasvitieteellinen puutarha ja Kioton kansainvälinen kokouskeskus. Kioton yliopiston lisäksi suuralueella toimivat esimerkiksi Kioton teknillinen yliopisto ja Kioton prefektuurinyliopisto.
Sakyō-kun rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluu useita Higashiyama-vuorijonon juurelle rakennettuja historiallisia buddhalaisia temppeleitä. Suuralueen etelärajalla sijaitsee Nanzen-jin temppeli, sen pohjoispuolella Unescon maailmanperintöluetteloon valittu Ginkaku-ji eli Jishō-ji, joka tunnetaan hopeisesta paviljongistaan. Myös Shimogamo-jinjan eli Kamomioya-jinjan šintolainen pyhäkkö on maailmanperintökohde. Muita nähtävyyksiä ovat Jakkō-inin, Kurama-deran, Manshu-inin, Sanzen-inin ja Zenrin-jin temppelit sekä Heian-jingūn pyhäkkö. Hieivuoren juurella on Shugakuinin keisarillinen huvila.
Sakyōn suuraluetta palvelevat Kioton metron Karasuma-linja, Keihan-rautateiden Ōtō-linja sekä Eizan-rautateiden Eizan-päälinja ja Kurama-linja. Hieivuorelle johtaa Eizan-funikulaari, Kurama-deralle Kuramayaman funikulaari.
1480 Aunus
1480 Aunus on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1938 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty Väisälän lapsenlapsen Yrjö Aunus Olavi Neuvon mukaan.
Aunuksen likimääräinen läpimitta on 11 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,2 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 3 vuotta ja 3 kuukautta.
Tuure Boelius
Tuure Elmeri Boelius (s. 3. tammikuuta 2001 Pori ) on suomalainen tubettaja, laulaja ja näyttelijä. Hänen YouTube-kanavallaan on 140 000 tilaajaa ja hänen videoitaan on katsottu yli 41 miljoonaa kertaa. Hän julkaisi YouTube-kanavallaan ensimmäisen videonsa heinäkuussa 2015.
Ura
Boelius solmi levytyssopimuksen Kaiku Entertainment -yhtiön kanssa tammikuussa 2017, ja esikoissingle ”Eikö sua hävetä” julkaistiin elokuussa 2017. Toinen single ”Oh Boe” julkaistiin 17. marraskuuta 2017. Kolmas single ”Lätkäjätkä-Ville” julkaistiin 2. toukokuuta 2018.
Hän on työskennellyt näyttelijänä muun muassa Porin Teatterin näytelmissä Housut pois ja Sound of Music sekä Turun kaupunginteatterin Tom of Finland -musikaalissa, jossa hän esitti Touko Laaksosta lapsena. Vuonna 2016 hänellä oli oma ohjelmaosio Tuure Boelius Talk Show Ylen Summeri-nuortenohjelmassa. Boelius näytteli kesäkuussa 2018 julkaistussa Mä voin selittää kaiken -sarjassa Myrskyä.
Syksyllä 2018 Boelius sijoittui kolmanneksi Tanssii tähtien kanssa -televisiosarjan 11. tuotantokaudella.
Boelius esitti Kesäkumi-kampanjan vuoden 2020 tunnuskappaleen ”Hengitä”.
Muuta
Boelius julkaisi marraskuussa 2016 YouTube-kanavallaan videon, jossa kertoi olevansa homoseksuaali. Videon myötä hänet valittiin QX Gay Gaalassa Vuoden homoksi helmikuussa 2017. Lapsiasiavaltuutettu Tuomas Kurttila sai yhteydenottoja palkinnon myöntämisestä alaikäiselle. Kurttilan mukaan lapsen yksityisyyttä tulee kunnioittaa, mutta lapsella on myös täysi oikeus ilmaista itseään.
Eurooppanuoret valitsivat Boeliuksen toukokuussa 2018 vuoden nuoreksi eurooppalaiseksi.
Pyhän Kolminaisuuden luostari (Venäjä)
thumb|300px|Pyhän Kolminaisuuden luostaria. thumb|300px|Luostarin piha-aluetta. thumb|300px|Turisteja saapumassa luostariin. thumb|200px|Luostaria kunnostetaan 2009.
Aleksanteri Syväriläisen ortodoksinen Pyhän Kolminaisuuden luostari sijaitsee 24 kilometrin päässä Lotinapellon kaupungista Leningradin alueella. Pyhittäjä Aleksanteri Syväriläisen luostari perustettiin vuonna 1506. 500-vuotisen olemassaolonsa aikana luostari on saanut kokea monta onnettomuutta, joista pahin lienee ollut vuonna 1917 tapahtunut vallankumouksen ja ateismin aiheuttama hävitys.
Nykyään luostari on palautettu Venäjän ortodoksiselle kirkolle. Sen virallinen luovutus Aleksanteri Syväriläisen luostarin munkkiveljestölle tapahtui 19. elokuuta 1997.
Luostarissa on Pyhittäjä Aleksanteri Syväriläinen jäännökset. Ne palautettiin luostariin Pietarista vuonna 1998. Jäännökset ovat vierailijoiden nähtävinä pyhien Sakariaan ja Eliaan kirkossa.
Luostarin rakennukset ovat toimineet mielisairaalana. Mielisairaala tuli Suomessa tunnetuksi siellä vuosia eläneen ja sittemmin 1990-luvulla Suomeen päässeen Jalo Heikkisen elämäntarinan kautta.
Lähteet
60.77917°N, 33.31111°W
Möbelwagen
3.7cm FlaK auf Fahrgestell Panzerkampfwagen IV (sf), lempinimeltään Möbelwagen, oli toisen maailmansodan aikainen saksalainen Panzer IV:n alustalle rakennettu ilmatorjuntavaunu. Vaunun lempinimi tulee suljetun tykkitornin laatikkomaisesta muodosta.
P. D. James
Phyllis Dorothy James eli P. D. James (3. elokuuta 1920 Oxford, Iso-Britannia – 27. marraskuuta 2014 Oxford ) oli brittiläinen rikoskirjailija. James oli hänen tyttönimensä, ja avioliiton kautta hänestä tuli Phyllis Dorothy White, mutta kirjailijanimenään hän käytti tyttönimeään ja etukirjaimia, mikä sai jotkut luulemaan häntä mieheksi.
Ura
James aloitti ammattimaisen kirjoittamisen työn ohessa vasta 40-vuotiaana. Hänestä povattiin Agatha Christien tyylistä dekkarien kuningatarta (ks. myös Dorothy L. Sayers). Jamesin luomia hahmoja ovat Adam Dalgliesh ja Cordelia Gray. Dalgliesh-kirjoille on ominaista yksityiskohtien tarkkuus, eettinen pohdiskelu ja runouden ja kirjallisuuden korostaminen.
Kirjailijanuraa viivästytti toinen maailmansota. Tuolloin hän työskenteli Punaisen Ristin palveluksessa hoitajana sotilassairaalassa. Siellä hän tapasi myös tulevan miehensä, joka oli ammatiltaan lääkäri. Mies selvisi sodasta henkisesti järkkyneenä, joten perheen elättäminen jäi vaimon tehtäväksi. Aikaa kirjoitustyölle jäi vain aamuisin, koska illalla päivätyön jälkeen hän harjoitti opintoja. Valmistumisen jälkeen hän työskenteli terveydenhoidon hallinnollisissa tehtävissä.
Sittemmin hän työskenteli kymmenen vuotta sisäasiainministeriön virkamiehenä (poliisiosastolla osastopäällikkönä ) 60-vuotiaaksi huolimatta menestyksestään kirjailijana.
P. D. James teki julkisen vierailun Suomeen ainakin syksyllä 1989.
Vuoteen 1990 mennessä Jamesin romaaneista oli ehditty televisioida kuusi. Esimerkiksi Kuoleman maku -filmin näki yksistään Englannissa kymmenisen miljoonaa katsojaa. Teoksia oli käännetty yli 20 kielelle.
P. D. James sai elinikäisen päärinarvon vuonna 1991. Suomen dekkariseura myönsi hänelle vuonna 2010 elämäntyöstä ulkomaisen jännityskirjallisuuden kunniakirjan.
Renee Tenison
Reneé Tenison (s. 2. joulukuuta 1968 Caldwell, Idaho) on yhdysvaltalainen valokuvamalli ja näyttelijä.
Tenisonilla on kolme vanhempaa veljeä sekä identtinen kaksossisar Rosie, joka myös työskentelee mallina. Rosie ja Renee poseerasivat yhdessä Playboyssa elokuussa 2002. Renee oli myös Playmate of the Month marraskuussa 1989 sekä ensimmäinen afroamerikkalainen Playmate of the Year vuonna 1990. Tämän jälkeen hän on tehnyt näyttelijäntöitä, pääasiassa televisiossa. Hän muun muassa esiintyi pariin otteeseen Suomessakin esitettyssä Bel-Airin prinssi-komediasarjassa.
Nihon Budō Gakkai
Nihon Budo Gakkai (Japanin budoakatemia) on japanilainen tiedeyhteisö joka tekee tutkimusta budolajeista ja niihin liittyvistä ilmiöistä.
Budolajien tutkimus kattaa monia tieteenaloja. Nihon Budo Gakkain jäsenet tutkivat niin historiaa ja uskontotieteitä kuin fysiikkaa tai psykologiaakin.
Nihon Budo Gakkai julkaisee tieteellistä julkaisua nimeltä Nihon Budo Gakkai Gakujutsushi (Japanilaisten taistelulajien tieteellinen julkaisu).
Live at the Fillmore
Live at the Fillmore on Cypress Hillin ensimmäinen live-levy, joka julkaistiin vuonna 2000.
Albumi nauhoitettiin Fillmore Auditoriumissa, San Franciscossa 16. elokuuta 2000.
London Mix
London Mix on pop-folk-laulaja Svetlana Ražnatovićin remixalbumi. Se julkaistiin 2005.
IBM PC
IBM Personal Computer (malli 5150, tunnettu lyhyesti nimellä IBM PC) oli IBM-yhtiön vuonna 1981 julkaisema mikrotietokone ja tuotesarja. IBM ilmoitti IBM PC:stä 12. elokuuta 1981. Aluksi ammattikäyttöön vakiintunut standardi muodostui johtavaksi kotitietokoneeksi 1990-luvun alussa osin siitä syystä, että muut yritykset pystyivät valmistamaan laillisia IBM PC -yhteensopivia koneita. Useimmat nykyisin koti- ja ammattikäyttöön myytävät tietokoneet ovat IBM PC -arkkitehtuurin kanssa yhä täysin tai lähes yhteensopivia laitteisto- ja ohjelmistotasolla. IBM PC -yhteensopivista tietokoneista käytetään usein vain nimitystä PC.
Taustaa
1970-luvun alussa pieniä mikroprosessoripohjaisia mikrotietokoneita myytiin rakennussarjoina harrastelijoille. Vuonna 1975 IBM julkaisi IBM 5100 -mallin, joka oli IBM:n ensimmäinen tuotantoon asti päätynyt henkilökohtainen tietokone ja ensimmäisiä kannettavia tietokoneita.
Historioitsijoiden mukaan henkilökohtaisten tietokoneiden vallankumous alkoi huhtikuussa 1977 West Coast Computer Faire -messuilla, jossa Apple esitteli Apple II:n ja Commodore Commodore PET:n.
"Vuoden 1977 kolmikko" eli Apple II, Commodore PET ja TRS-80 olivat kuluttajille suunnattuja. Tuolloin maailman suurin tietokonevalmistaja IBM seurasi näiden tietokoneiden sekä vuonna 1978 julkaistun Atari 400/800 -mallin menestystä ja päätti lähteä mukaan kilpailuun.
Kehitys
IBM:n toimitusjohtaja Frank T. Cary antoi William Lowelle tehtäväksi suunnitella henkilökohtainen tietokone. Lowe raportoi suoraan Carylle ja ohitti IBM:n monimutkaisen tuotekehitysbyrokratian. Lowen suunnitelmana oli ostaa olemassa olevia komponentteja ja ohjelmistoja, jotka liitettäisiin yhteen kuluttajille myytävänä tuotteena: tietokoneessa ei olisi IBM:llä kehitettyä ohjelmistoa tai piirejä. Tietokoneen piti kiinnostaa myös yritysasiakkaita. Suurtietokoneiden myyjien odotettiin jättävän tietokone huomiotta tai vastustavan sitä, mistä johtuen projekti pidettiin melko salassa. Lowen suunnitelma hyväksyttiin: Philip Donald Estridge otettiin suunnittelijaksi ja Lowe siirtyi uuteen tehtävään IBM:llä.
Tietokoneen suunnittelijat olivat aiemmin kehittäneet IBM Datamasterin ja IBM PC:n suunnitteluun oli aikaa vain vuosi. Aikaraja edellytti, että erikoispiirejä ei voitu käyttää ja että piirien piti olla valmiiksi saatavilla, ohjelmistokehityksen nopeaa ja tekniikoiden tuttuja. Monia Datamasterin suunnitteluelementtejä kuten näppäimistöä käytettiin IBM PC:ssä. Datamasterin kehityksessä suunnittelijat perehtyivät Intelin arkkitehtuuriin ja oheispiireihin muistirajoituksien ratkaisemiseksi. Kun prosessoria valittiin IBM PC:lle, vaikuttavia tekijöitä oli neljä: 1) muistiraja oli ratkaistava, 2) prosessorin ja oheislaitteiden oli oltava heti saatavilla, 3) ei ollut aikaa opetella uusia ratkaisuja, ja 4) prosessorille oli oltava saatavilla käyttöjärjestelmä ja sovellusohjelmia. Valintakriteerit rajasivat vaihtoehdot kahteen: Intel 8086 ja Intel 8088. Jälkimmäisen ulkoinen dataväylä oli 8-bittinen, mikä tarkoitti rahan säästöä RAM-muistin, ROM:in ja logiikan suhteen. Tietokoneen väyläarkkitehtuuri tuli kahdesta lähteestä: Datamasterin määrittely ja Intel 8088:n vaikutus. Inteliltä oli tulossa Intel 8087 -apusuoritin, mutta se ei ollut saatavilla tietokoneen suunnittelun aikana ja sille jätettiin tyhjä paikka kertomatta mitä varten se oli.
Aiemman Datamasterin BASIC oli peräisin IBM System/34:stä, joka viivästytti Datamasterin julkaisua vuodella. IBM PC:n kehityksessä päätettiin käyttää valmista ja hankkia BASIC Microsoftilta.
IBM:n alkuperäisen suunnitelman mukaan ROM-muistissa sijaitseva BIOS sisältää palvelut laitteiston käyttöön. Kaikki ohjelmistot keskustelevat laitteiston kanssa BIOSin kautta, jota kutsutaan suorittimen keskeytyksien kautta. 8088:ssa on 256 keskeytystä, joista 193 on DOS:in ja BASIC:in käytössä tietokoneessa.
Julkaisu
IBM PC julkistettiin 12. elokuuta 1981 ja sen hinta silloin oli. Tietokoneen mukana tuli PC-DOS, jota Microsoft myi erikseen nimellä MS-DOS. IBM PC:n menestys teki Microsoftin MS-DOS-käyttöjärjestelmästä johtavan järjestelmän maailmassa. Vuonna 1984 IBM teki PC-liiketoiminnalla 4 miljardin dollarin liikevaihdon, mikä oli kaksi kertaa enemmän kuin Apple, enemmän kuin Apple, Commodore, HP ja Sperry yhteensä ja 6 % koko IBM:n liikevaihdosta.
Ensimmäistä IBM PC:tä markkinoitiin aluksi niin koteihin kuin työpaikoille mutta se osoittautui liian kalliiksi kotikäyttäjille. IBM PC -koneet menestyivätkin paremmin toimistoissa. IBM PC:n merkitys oli siinä, että IBM suurena yrityksenä toi uskottavuutta mikrotietokoneiden kehityssuuntaan ja teki niistä myös monien yritysten silmissä varteenotettavia vaihtoehtoja keskuskonepohjaisille ratkaisuille. IBM PC -sarja ja sen kanssa yhteensopivat koneet olivatkin 1980-luvulla suosittuja nimenomaan ammatillisessa käytössä. Toimistotyössä PC tuotti suuria muutoksia, kun konekirjoittajat ja sihteerit korvattiin ATK-tallentajilla ja johtajat joutuivat itse kirjoittamaan omat kirjeensä ja raporttinsa.
IBM:n alkuperäisen ennusteen mukaan PC:tä myytäisiin miljoona kappaletta kolmen vuoden aikana, josta ensimmäisenä vuotena. Todellisuudessa asiakkaille myytiin sama määrä kuukaudessa toisena vuotena.
Vuonna 1983 julkaistu taulukkolaskentaohjelma Lotus 1-2-3 oli IBM PC:n läpimurtosovellus.
Uudet mallit
Vuonna 1983 julkaistiin ensimmäinen seuraaja IBM PC:lle nimellä XT. Vuonna 1984 tuli XT:n seuraaja AT.
Caryn seuraajaksi IBM:n toimitusjohtajaksi valittu John Opel halusi siirtää IBM PC:n kehityksen takaisin tavalliseen IBM:n tuotekehitysprosessiin. Estridgen osasto nimettiin Entry Systems Divisioniksi (ESD) ja ryhmän koko kasvoi. Estridgelle tuli tarpeen raportoida enemmän tekemisistä, mikä vei aikaa kehitystyöltä. AT oli suunniteltu juuri ennen uudelleenjärjestelyä. Kotimarkkinoille suunnattu IBM PCjr oli merkittävä epäonnistuminen, jonka monet lisälaitteet ja ohjelmistot eivät olleet yhteensopivia muiden IBM PC -mallien kanssa.
Varhain vuonna 1985 Opel asetti Lowen IBM PC -liiketoiminnan johtoon. IBM:n johto yritti myydä henkilökohtaisia tietokoneita samalla strategialla kuin se oli käyttänyt aiemmin: ohjelmiston julkaiseminen vasta kun se oli mahdollisimman bugitonta. Kilpailijoille ja muulle ohjelmistoteollisuudelle oli kuitenkin tärkeämpää saada ohjelmistot nopeasti markkinoille.
Kloonien yleistyminen
1980-luvulla mikrotietokonemarkkinoilla oli jopa satoja erilaisia keskenään yhteensopimattomia laitteita. IBM PC:t ja muut alustan kanssa yhteensopivat tietokoneet nousivat vallitsevaksi standardiksi.
IBM julkaisi BIOSin olennaiset osat mutta piti sen tekijänoikeudet itsellään estääkseen lisensoimattomien "kloonikoneiden" valmistuksen. Kloonien valmistajat eivät voineet kopioida BIOSia suoraan, joten ne kehittivät oman vaihtoehtoisen toteutuksen. Kyseiset yritykset valmistivat laillisia IBM PC -yhteensopivia kloonikoneita takaisinmallintamalla BIOSin. Erilaisten laitteiden tuki siirtyi BIOSista laiteajureihin.
Ensimmäinen klooni Compaq Portable julkistettiin vuoden kuluttua ja toimitukset alkoivat vuonna 1983. Japanilainen Toshiba toi markkinoille vuonna 1985 ensimmäisen PC-yhteensopivan sarjavalmisteisen Laptop-mallisen kannettavan tietokoneen Toshiba T1100n. Vuonna 1986 Compaqin Deskpro 386 -tietokone vei IBM:ltä teknisen johtoaseman ollen ensimmäinen 386-prosessorilla varustettu PC. IBM:n valta-asema henkilökohtaisten tietokoneiden markkinoilla oli muutenkin häviämässä. Muutamassa vuodessa muut tietokonearkkitehtuurit ja -käyttöjärjestelmät joutuivat PC-/MS-DOS-koneiden vyöryn alle. Parhaiten selvisi Apple, joka oli julkistanut ensimmäisen kaupallisesti menestyneen graafisella käyttöliittymällä varustetun Macintosh-koneen vuonna 1984 ja luonut tämän ympärille hyötyohjelmakirjaston, joka turvasi sille pienen mutta pysyvän osuuden 1990-luvun tietokonemarkkinoilla. Länsimaissa jäljelle jääneistä kilpailijoista sekä Commodore että Atari tekivät 1980-luvun lopussa omien tuotteittensa kanssa rinnan myös PC-klooneja ja molemmat julkaisivat viimeiset omat tietokonemallinsa (Amiga 1200 & 4000, Atari Falcon) vuonna 1992.
PC:t tulevat koteihin
Kun IBM PC -yhteensopivat koneet alkoivat 1980-luvun lopussa yleistyä yhä suuremmissa määrin kodeissa, olivat niiden valtteina tiedon tallennuksessa kätevät kiintolevyt (joita kotikoneissa ei 1980-luvulla yleensä ollut), korkea laskentateho sekä hyötyohjelmien hyvä saatavuus. Teknisesti merkittävä viihdealusta IBM PC -yhteensopivista tietokoneista tuli vasta 1990-luvulla, jolloin pelit alkoivat tukea VGA-grafiikkaa sekä äänikortteja. (Vaikka VGA-näytönohjain ja Adlib-äänikortti olivat saatavilla jo 1987, niiden käyttö ja hyödyntäminen yleistyivät vasta myöhemmin.) 1990-luvun alussa PC:stä tuli kuitenkin varsin nopeasti johtava ja vuosikymmenen puolivälistä eteenpäin lähes ainoa kotona pelaamiseen käytetty tietokonestandardi, eivätkä tämän alan potentiaaliset kilpailijat (lännessä Commodore ja Atari, Japanissa Fujitsu, NEC ja Panasonic) saaneet tuotua markkinoille varteenotettavaa haastajaa. Applen Macintoshit eivät myöskään koskaan muodostuneet suosituiksi pelaamiseen keskittyvien kuluttajien parissa. PC-koneiden voittokulkua johtavaksi kotimikroksi ei estänyt se, että ajanmukaiset PC-koneet olivat noin kaksi kertaa kalliimpia kuin aiempien sukupolvien 8- ja 16-bittiset kotitietokoneet olivat olleet.
IBM luopuu
IBM oli kilpailijoitaan hitaampi tuomaan markkinoille tietokoneita, jotka käyttivät uusia prosessorimalleja. Ohjelmistoteollisuuden kehittymisen myötä laatu parani ja hinta laski, jolloin henkilökohtainen tietokone oli myös yritysmaailmassa houkuttelevampi kuin suurtietokone. Vuonna 1986 John F. Akers korvasi Opelin IBM:n johdossa, jolloin suurtietokoneiden myynti oli laskussa samoin kuin IBM:n henkilökohtaisten tietokoneiden myynti.
Vuonna 1987 IBM julkaisi OS/2-käyttöjärjestelmän. 1990-luvun puolivälissä IBM lopetti OS/2:n kehittämisen. IBM kehitti Micro Channel Architecture (MCA) -väylän ja vaati siitä lisenssimaksuja, mutta kloonien valmistajat keskittyivät vaihtoehtoiseen standardiin eikä MCA levinnyt IBM:n ulkopuolelle.
IBM valmisti vielä 1990-luvulla PS/2-, PS/1- ja Aptiva-malleja.
IBM myi kannettavien ja henkilökohtaisen tietokoneiden osaston Lenovolle vuonna 2005. IBM omisti tuolloin 19 prosentin osuuden Lenovosta.
Oheislaitteet
IBM:lle tyypilliseen tapaan IBM PC:tä myytiin paketoituna kokonaisuutena, joka oli halvempi kuin osat erillään. Keskusyksikön lisäksi tarvittiin näyttö, jota oli saatavilla yksivärisenä tai värillisenä. Näytön lisäksi oli valittava sopiva näytönohjain.
Yksivärinen vaihtoehto tuki 25 rivin ja 80 sarakkeen tekstitilaa. Yksivärinen näytönohjain sisälsi neljä kilotavua muistia, joka oli riippumaton tietokoneen keskusmuistista. Värillisessä vaihtoehdossa oli 16 kilotavua näyttömuistia, kaksi tekstitilaa ja kaksi virallista grafiikkatilaa. Alhaisen resoluution grafiikkatilassa oli 160×100 pikseliä, mutta alhaisen resoluution tila ei ollut virallisesti tuettu. Keskitason resoluutiossa 320×200 pikseliä ja se tuki 16 väriä. Korkean resoluution 640×200-tilassa oli käytettävissä musta ja valkoinen väri.
Varhaisissa IBM PC -malleissa oli liitäntä kasettiasemalle.
PC-DOS
PC:n mukana sai PC-DOSin 40 dollarin hinnalla. PC-DOS:in oli Microsoft muokannut Seattle Computer Productsin QDOS:sta ja Microsoft myi sitä myös itse MS-DOS:in nimellä.
CP/M
IBM ilmoitti tietokoneen julkaisun yhteydessä myöhemmin saataville tulevan CP/M-86-käyttöjärjestelmän. CP/M-86 tuli saataville kuusi kuukautta julkaisun jälkeen ja maksoi 240 dollaria.
Muut käyttötavat
Myös ROM-pohjainen BASIC ja UCSD Pascal olivat mahdollisia käyttötapoja.
Microsoftin BASIC tuli koneen mukana ilmaiseksi, kun taas UCSD Pascal maksoi yli 500 dollaria.
Käyttöliittymät
1980-luvulla graafinen käyttöliittymä yleistyi myös henkilökohtaisissa tietokoneissa. IBM PC:lle näitä olivat Digital Researchin GEM sekä Berkeley Softworksin PC-GEOS. Myöhemmin julkaistuun Windowsiin Microsoft lisensoi graafisen käyttöliittymän elementtejä Xeroxilta.
IBM PC/XT
thumb|200px|IBM PC/XT. Vuonna 1983 julkaistiin paranneltu IBM PC -tyyppi (eXtended Technology), joka tarkoitettiin nimenomaan ammattikäyttöön. Koneessa oli vakiona levykeasema ja 10 megatavun kiintolevy, ja muistin saattoi myöhemmissä malleissa laajentaa aina 640 kilotavuun asti. Näytönohjainvaihtoehtona oli CGA:n (Color Graphics Adapter) lisäksi MDA (Monochrome Display Adapter), joka kykeni näyttämään vain yksiväristä tekstiä mutta käytti siihen silmälle miellyttävämpää erottelutarkkuutta.
CGA:n ja MDA:n kanssa kilpaili myös Hercules-yhtiön HGC-näytönohjain (Hercules Graphics Card), joka tarjosi MDA-yhteensopivan tekstitilan lisäksi myös tarkan yksivärisen grafiikkatilan. Se ei kuitenkaan ollut yhteensopiva CGA:n grafiikkatilojen kanssa, mistä syystä pelkkää CGA:ta tukevien ohjelmistojen kanssa piti käyttää ohjelmallista emulaattoria.
IBM PCjr
thumb|200px|IBM PCjr varustettuna laajennusyksiköllä. IBM havitteli kotitietokonemarkkinoita itselleen vuonna 1983 julkaistulla PCjr:llä. Se sisälsi vakiomallissa pelimoduuliportin, 64 kilotavua muistia sekä hieman parannellut grafiikka- ja ääniominaisuudet. Kone oli kuitenkin edelleen kalliimpi kuin esimerkiksi paremmilla grafiikka- ja ääniominaisuuksilla varustettu Commodore 64 eikä siksi menestynyt.
Tietokonemallin myyntiä yritettiin vauhdittaa myös varta vasten sille tehdyillä peleillä, kuten Sierra-yhtiön uudenlaisella graafisella seikkailupelillä King’s Questilla. Pelit eivät kuitenkaan pelastaneet tietokonetta, vaikka esimerkiksi Sierran seikkailupelisarjasta tuli myöhemmin hyvin suosittu etenkin PC-kloonien yleistyessä kotikäytössä 1980-luvun lopun ja 1990-luvun alun aikana.
Tunnettu PCjr-klooni oli Tandy 1000.
IBM PC/AT
AT muistetaan nykyään etenkin kloonikoneissa pitkäaikaiseksi standardiksi muodostuneesta emolevy- ja kotelotyypistä, jota alkoi vähitellen syrjäyttää vasta Intelin vuonna 1995 julkistama ATX.
8088-suorittimesta periytyvä taaksepäinyhteensopivuuden taakka alkoi painaa jo AT-aikoina. 80286-suoritin oli 8088-yhteensopiva mutta tuki myös muistinsuojausta ja 16 megatavun muistiavaruutta siinä missä 8088:n muistiavaruus oli rajoittunut yhteen megatavuun. DOS-käyttöjärjestelmät olivat kuitenkin rakentuneet pitkälti 8088:n muistinkäsittelyn varaan, mistä syystä tavanomaista 640 kilotavun perusmuistia laajemman muistin käyttämiseksi 8088-yhteensopivuustilasta käsin tarvittiin erityisiä teknisiä ratkaisuja.
IBM PS/2
Personal System /2 (IBM PS/2) oli vuonna 1987 aloitettu sarja, joka käytti pääasiassa 80286- ja 80386-suorittimia. PS/2-sarjassa tehtyjä uudistuksia olivat muun muassa MCA-väylä, 3,5 tuuman levykeasema, MCGA- ja VGA-näytönohjaimet sekä uudenlaiset näppäimistö- ja hiiriliitännät. PS/2 epäonnistui taloudellisesti muun muassa siksi, että se poikkesi AT:n aikana kloonikoneiden teollisuusstandardeiksi muodostuneista teknologioista.
IBM PS/1
Vuonna 1990 julkistettu PS/1 oli IBM:n yritys kilpailla kotikoneina yleistyvien PC-kloonien kanssa. PS/1:t olivat käytännössä edullisempia ja riisuttuja kotikäyttöön tarkoitettuja PS/2-malleja.
1990-luvun puolivälissä PS/1-sarjan seuraajaksi julkaistiin IBM Aptiva, jota myytiin vielä vuoden 2000 alussa.
Karl Karlsson
Karl Karlsson voi olla
Krishna (joki)
Krishna (sanskriitiksi कृष्णा नदी ) on Intian keskiosassa virtaava joki. Sen pituus on noin 1 300 kilometriä.
Krishnan lähde on vain 64 kilometrin päässä länsirannikosta Mahabaleswarissa Maharashtran osavaltiossa, ja sieltä se virtaa lähes koko Intian niemimaan poikki ja laskee Bengalinlahteen idässä Hamasaladeevissa Andhra Pradeshin osavaltiossa. Krishnan merkittävimpiä sivujokia ovat Ghataprabha, Malaprabha, Bhima, Tungabhadra ja Musi. Sen valuma-alue on 258 948 km². Joen suisto on Intian hedelmällisimpiä alueita.
Krishna on hinduille pyhä joki. thumb|left|250px|Krishna [[Vijayawadassa]]
Räihäranta
Räihäranta (nyk. ) on entinen Suomen kylä luovutetun entisen Vuokselan kunnan länsiosassa ja nykyinen taajama Leningradin alueen Käkisalmen piirin Kuninkaanristin eli Romaškin maalaiskunnassa. Se sijaitsee Vuoksen eteläisen laskuhaaran rannalla vähän Kuninkaanristin taajaman (ent. kylän) eteläpuolella. Suomeen kuuluessaan Räihäranta rajoittui luoteessa Kontulaan, idässä Sakkolan kuntaan ja Kottilaan, etelässä Vuokseen, jonka toisella puolella oli Noisniemen kylä (nyk. Mys). Nykyinen Pontonnojen taajama on Suomen Räihärantaa laajempi ja käsittää myös entisten Kontulan ja Kottilan kylien alueita.
Vuokselan Räihärannan kylä 1930-luvulla
Räihärannan kylässä oli 1930-luvulla runsaat 30 taloa. Kylän alue on mäkistä ja kumpuilevaa, jonka maisemaa hallitsee kylän eteläpuolella virtaava 600–1 200 metriä leveä Vuoksi. Kylän talot sijaitsivat rantaan laskevassa rinteeseessä 1–2 kilometrin etäisyydellä rannasta.
Suurin osa asukkaista sai elantonsa maa- ja metsätaloudesta. Sivuelinkeinona harjoitettiin hevoskauppaa. Kalastusta harjoitettiin omaan tarpeeseen. Läheinen Kiviniemen varuskunta oli tärkeä "kauppakumppani" kyläläisille, sinne myytiin muun muassa voita, omenoita ja pähkinöitä. Puuta myytiin Äyräpään Pölläkkälän sahoille. Kylässä toimivat Komosen ja Vepsän sahalaitokset, joiden tuotanto meni pääasiassa kylän omaan tarpeeseen, mutta toisinaan myös oman paikkakunnan ulkopuolelle. Myllyojassa sijaitsi mylly, jonka lisäksi oli kotitarvemyllyjä. Räihärannassa oli kansakoulu, joka oli kylän toiminnallinen keskus. Omaa kauppaa kylässä ei ollut, vaan lähin kauppa oli Kontulassa.
Räihärannan kautta kulki maantie länteen Kontulan ja Ristniemen lossin kautta Vuokselan kirkonkylään Virkkilään ja itään Sakkolan Viiksanlahteen. Lisäksi Noisniemen lossin välityksellä pääsi Vuoksen yli etelään Noisniemen kylään.
Historia
Ennen Vuokselan kunnan perustamista vuonna 1914 kylä kuului Sakkolan kuntaan. Talvisodassa Räihärantaa ei vallattu, mutta vuoden 1940 rauhansopimuksen mukaan se oli kuitenkin luovutettava. Väestö oli evakuoitu jo sodan aikana muualle Suomeen. Jatkosodassa alue vallattiin takaisin vuonna 1941 ja väestö pääsi palaamaan koteihinsa, mutta 1944 oli alue taas luovutettava ja väestö evakuoitava.
Ulkoilukeskus
Ulkoilukeskus eli ulkoilumaja on rakennettu palvelemaan retkeilijöitä kesällä ja/tai talvella. Ulkoilukeskukset tai -majat on yleensä rakennettu hyvien ulkoilualueiden viereen. Rakentajina ovat olleet alun perin yleensä kunnat tai kaupungit, ja joitakin keskuksia tai majoja ylläpitää Suomen Latu paikallisjärjestöineen.
Ulkoilukeskusten palvelut vaihtelevat Helsingin Pitkäkosken talvella auki olevasta vaatimattomasta ulkoilumajasta Helsingin Paloheinän tai Vantaan Kuusijärven ulkoilukeskuksen monipuolisiin ympärivuotisiin palveluihin saunoineen ja välinevuokraamoineen. Ulkoilukeskusten palveluja ovat mm. wc:t, suihku, sauna, kahvila, ulkoiluvälinevuokraus ym. ulkoilua palveleva toiminta. Joissakin keskuksissa on myös pelikenttiä pihalla, kuten Maunulan majalla, tai uimaranta, kuten Vantaan Kuusijärvellä.
Ulkoilukeskuksia ja -majoja
thumb|300px|Paloheinän ulkoilukeskus thumb|300px|Lykynlammen ulkoilumaja
Nikola Gruevski
thumb|Nikola Gruevski Nikola Gruevski (, s. 31. elokuuta 1970 Skopje) oli Pohjois-Makedonian eli tuolloisen Makedonian tasavallan pääministeri 28. elokuuta 2006 lähtien ja erosi tehtävästään 15. tammikuuta 2016. Hän edustaa keskustaoikeistolaista VMRO-DPMNE-puoluetta, jonka johtaja hän oli toukokuusta 2003 vuoteen 2017.
Elämä ja ura
Gruevskin vanhemmat erosivat hänen ollessaan 4-vuotias. Gruevskin kasvatuksesta vastasi hänen äitinsä, joka oli ammatiltaan sairaanhoitaja. Äiti sai töitä Libyasta ja he muuttivat sinne. Peruskoulunsa ja Suomen lukiota vastaavan koulunsa Gruevski suoritti Skopjessa. Hän opiskeli taloustiedettä Pyhän Klement Ohridialaisen yliopistossa Bitolassa valmistuen vuonna 1994 ja opiskeli myös Pyhän Kyrilloksen ja Methodiuksen yliopistossa Skopjessa. Valmistumisensa jälkeen Gruevski toimi pankkialalla.
Politiikka
Gruevski oli valtiovarainministeri VMRO-DPMNE:n hallituksessa pääministeri Ljubčo Georgievskin alaisuudessa syyskuuhun 2002. Kun puolue hävisi vuoden 2002 vaalit, EU-myönteinen Gruevski nousi puolueen johtoon ja entinen pääministeri Georgievski perusti oman VMRO-kansanpuolueensa. VMRO-DPMNE-puolue keräsi 5. heinäkuuta 2006 vaaleissa 32,5 prosentin äänienemmistön, kun sosiaalidemokraatit saivat 23,3 prosenttia. Korruption kitkemiseksi puolueen jäsenet hallituksessa julkistivat omaisuutensa, jolloin 35-vuotias Gruevski ilmoitti omistavansa 44 000 euroa, ei asuntoa tai autoa. Gruevskin oikeistohallitus sääti lustraatiolain, joka velvoitti tutkimaan kaikki ehdokkaat julkisiin asemiin pyrkivät mahdollisen kommunistiajan tiedustelupalveluyhteyksien varalta.
Kreikan tyrmättyä huhtikuussa 2008 Naton Bukarestin kokouksessa Makedonian tasavallan jäsenyyden maiden nimikiistan vuoksi Gruevski määräsi ennenaikaiset vaalit pidettäväksi 1. heinäkuuta. Kansallistunnetta hyödyntävä VMRO-DPMNE sai lähes puolet äänistä ammuskelun ja väärinkäytössyytösten sävyttämässä vaalissa.
Kesäkuun 5. vuonna 2011 pidetyissä vaaleissa Gruevskin puolue VMRO-DPMNE sai jälleen vaalivoiton. Puolue sai 56 paikkaa parlamentin 123 paikasta. Vaalien yhteydessä esitettiin jälleen syytöksiä väärinkäytöksistä, kuten valtion virkamiesten painostamisesta pääministerin puolueen kampanjatyöläisinä toimimiseksi. Vaalitulos julistettiin kuitenkin päteväksi ja Gruevski jatkoi pääministerinä.
Tammikuussa 2012 Gruevski avasi Skopjessa Porta Macedonia -nimisen riemukaaren, joka on osa hänen käynnistämästään Skopje 2014 -projektista.
Tammikuussa 2016 Gruevski ilmoitti eroavansa, minkä seurauksena Makedonian tasavallassa järjestettiin ennenaikaiset vaalit huhtikuussa 2016. Sosiaalidemokraattinen oppositio on boikotoinut maan parlamenttia vuoden 2014 vaaleista lähtien ja väittänyt vaaleja vilpillisiksi.
Toukokuussa 2018 Gruevski tuomittiin poissaolevana kahden vuoden vankeuteen korruptiosta. Tapaus liittyy uuden Mercedes-merkkisen auton hankintaan. Gruevski on oleskellut Budapestissa ja kertoi marraskuussa 2018 hakevansa Unkarista poliittista turvapaikkaa, kun Makedonian tasavallan viranomaiset antoivat hänestä pidätysmääräyksen.
Heinäpää
thumb|240px|Tyypillinen katunäkymä Heinäpäästä. thumb|240px|Näkymä Heinäpään täytemäeltä keskustaan. Heinäpää on alue Oulun kaupungin ruutukaava-alueen eteläosassa. Heinäpää ei ole virallinen kaupunginosa, eikä sen rajoja ole määritelty tarkasti. Yleensä Heinäpään ja Oulun keskustan rajana kuitenkin pidetään Nummikatua. Heinäpään alueeseen kuuluvat ainakin Hollihaan ja Leverin kaupunginosat ja osia Vanhatullin ja Nuottasaaren kaupunginosista.
Weber
Weber voi tarkoittaa seuraavia:
Heinäpää
Heinäpää on mainittu Juice Leskisen laulussa "Edestakaisin" (Laihia-Heinäpää) sekä Viikatteen kappaleessa "Reino Helismaa".
Weber
Katso myös
Weberiin liittyvät myös seuraavat asiat:
Heinäpää
Palvelut
Heinäpään alueelta löytyy päivittäistavarakauppoja, kampaamoja, erikoisliikkeitä, pubi, kioski, keilahalli ja Heinäpään urheilukeskus. Vuoden 2018 marraskuussa avattiin hotelli-ravintola De Gamlas Hem.
Truth in Numbers: Everything According to Wikipedia
Truth in Numbers: Everything According to Wikipedia  on yhdysvaltalainen, yleishyödyllinen dokumenttielokuva. Sen ohjasivat Scott Glosserman ja Nic Hill. Elokuva tutkii, miten avoimen lähdekoodin ohjelmat, erityisesti Wikipedia, ovat muuttaneet maailmaa ja kuinka ne toimivat yleisesti. Elokuvan tekoon on saatu lahjoituksia yli 55 000 Yhdysvaltain dollarin edestä.
Metropolitan Line
Metropolitan Line on yksi Lontoon metron linjoista. Linjalla on 34 asemaa (joista 9 maan alla) ja sen pituus on 66,4 kilometriä. Linjan pääreitti kulkee Aldgatestä Citystä Amershamiin, ja siltä haarautuu reitit Uxbridgeen, Watfordiin sekä Cheshamiin.
Historia
Sähköistys linjalle saapui vuonna 1905, jota ennen junat olivat höyryvetoisia. Joitakin höyryvetoisia junia liikennöi vielä vuoteen 1961 asti Amershamin ja Cheshamin välillä. Linja laajeni avaamisen ja 1930-luvun välillä yhteensä 90 mailin (145 kilometrin) mittaiseksi. Linja tuli London Passenger Transport Boardin haltuun vuonna 1933, jolloin siitä tuli nykyinen Metropolitan Line. Vuosikymmenen loppupuolella ja vielä 1940-luvulla linjan osuuksia karsittiin ja liitettiin muihin linjoihin.
Metropolitan Linen vaikutus maanalaisiin rautateihin on ollut suuri. Pariisin metro otti nimensä linjasta. Tästä on peräisin termi metro.
Kalusto
thumb|right|220px|Vasemmalla Metropolitanin juna, oikealla Piccadillyn.
Metropolitan Linen nykyiset junat ovat Bombardier Transportationin valmistamia 8 vaunun pituisia S8-sarjan junia.
Robert H. Grubbs
Robert Howard Grubbs (27. helmikuuta 1942 Calvert City, Kentucky – 19. joulukuuta 2021 Duarte, Kalifornia ) oli yhdysvaltalainen kemisti. Hän sai vuoden 2005 Nobelin kemianpalkinnon yhdessä Richard R. Schrockin ja Yves Chauvinin kanssa heidän työstään metateesin kehittämisessä. Erityisesti Grubbs tunnettiin Grubbsin katalyyttien kehittämisestä.
Victoria Line
Victoria Line on Lontoon metron linja. Se on 21 kilometriä pitkä ja sillä on 16 asemaa. Linjan tunnusväri on vaaleansininen ja se on viidenneksi vilkkain linja kokonaismatkustajamäärillä mitattuna. Victoria Line on metron ainoa linja (lukuun ottamatta Waterloo & City Linea), joka kulkee kokonaan maan alla, joskin Northumberland Parkin varikko sekä sille vievä raide ovat maan päällä.
Historia
thumb|220px|left|Linjan junan sisätiloja.
Linjaa alettiin suunnitella 1950-luvulla. Linjan nimi, Victoria Line, päätettiin jo vuonna 1955. Muina vaihtoehtoina olivat "Walvic Line" ja "Viking Line". Liikenne linjalla alkoi sunnuntaina 1. syyskuuta 1968. Ensimmäinen juna lähti Walthamstow Centralin asemalta kohti Highbury & Islingtonia kelo 6.30 aamulla. Viralliset avajaiset pidettiin 7. maaliskuuta 1969 Victorian asemalla. Paikalla oli kuningatar Elisabet II.
ICF-luokitus
ICF-luokitus (International Classification of Functioning, Disability and Health) on WHO:n luokitusperheeseen kuuluva toimintakyvyn, toimintarajoitteiden ja terveyden kansainvälinen luokitus. Luokitus periaatteessa sitoo WHO:n jäsenvaltioita. Luokituksen on suomennuttanut ja julkaissut Stakes vuonna 2004. ICF täydentää WHO:n toista, terveydenhuollon vakiintunutta ja paljon laajempaa ICD-luokitusta, joka tunnetaan nimellä Kansainvälinen tautiluokitus. Tästä luokituksesta on käytössä jo 10. versio, ICD-10.
Tavoitteet ja sisältö
ICF tarjoaa yhtenäisen ja kansainvälisesti sovitun viitekehyksen toiminnallisen terveyden kuvaamiseen. ICF:n aihealueet ovat (1) Ruumiin/kehon toiminnot ja ruumiin rakenteet ja (2) Suoritukset ja osallistuminen. ICF ei ole edeltäjänsä, vuonna 1980 ilmestyneen ICIDH-luokituksen tapainen ”sairauksien seurausten luokitus”, vaan siitä on kehitetty ”terveyden osatekijöiden” luokitus. Luokitus koskee kaikkia ihmisiä ja sen mittarit sisältävät sekä positiivisen että negatiivisen pään. ICF-luokituksen tavoitteena on
Yleisimmällä tasolla luokituksessa on kaksi osaa, joista kumpikin jakaantuvat kahteen osa-alueeseen:
Viimeinen osa-alue, yksilötekijät, on toistaiseksi vielä kehittelemättä.
ICF:n yksiportainen luokitus on
Luokitusopas sisältää kaksiportaisen luokituksen ja sitä tarkentavan yksityiskohtaisen luokituksen määritelmineen.
Paavo Tiusanen
Paavo Kalervo Tiusanen (11. tammikuuta 1931 Helsinki – 2. heinäkuuta 2018 Vantaa ) oli suomalainen harmonikansoiton lehtori ja harmonikkataiteilija; Viljo Vesterinen -killan perustajajäsen-sihteeri 1977–94.
Tausta
Paavo Tiusanen aloitti harmonikansoiton 11-vuotiaana opettajanaan Helge Pahlman ja teoriaopintojaan hän myöhemmin suoritti yliopettaja Unto Saarisen johdolla.
Palkinnot
Suomen harmonikkamestaruuden hän voitti neljä kertaa: 1949, 1952, 1953 ja 1954 sekä Pohjoismaisen nuorisokilpaillun 1.palkinnon 1952 ja CMA:n maailmanmestaruuskilpailun pronssimitalin Helsingissä 1965. Suomen mestaruuden tenniksen sekanelinpelissä hän voitti Kerstin Jämsénin kanssa sarjassa naiset 65, miehet 70. Tasavallan Presidentti Risto Ryti myönsi hänelle hengenpelastus -mitalin 1944.
Ura
Paavo Tiusasen sävellys-, sovitus- ja esiintymisskaala on laaja – klassisesta kevyeen. Radion Sinfoniaorkesterin solistina hän esitti Pietro Deiron harmonikkakonserton George de Godzinskyn johdolla 1952. Samoihin aikoihin hän piti harmonikkakonsertit Helsingissä, Tampereella ja Turussa. Fazerin musiikkikoulun opettajana Tiusanen oli 1965–1975, minkä jälkeen hän piti yksityistä harmonikkaopistoa Helsingissä vuoteen 1990. Opetusministeriö myönsi hänelle erivapauden harmonikansoiton lehtorin toimiin 1976 ja valtion taiteilijaeläkkeen vuodesta 1991 lähtien.
Luottamustehtävät
Suomen Harmonikkaliiton 1.varapuheenjohtaja 1976–78; kunniajäsen. Viljo Vesterinen -killan sihteeri-rahastonjoitaja 1977–94; kunniajäsen ja kultainen ansiomerkki. Hän toimi harmonikansoiton arvostelutuomarina monissa kilpailuissa mm. Viljo Vesterisen valtakunnallisissa kilpailuissa 1978–93.
Julkaisut ja Levytykset
Paavo Tiusanen on laatinut Harmonikansoiton Alkeisoppikirjan ABC ja tehnyt levytyksiä yhteensä noin 30, mm. Lasse Pihlajamaan, Matti Viljasen, Jorma Juseliuksen, Veikko Huuskosen, Kalevi Nyqvistin, Aaro Kurkelan ja Kari Tolvasen kanssa sekä soololevyttänyt säveltämiään fuugia ja inventioita.
Lenín Moreno
Lenín Voltaire Moreno Garcés (s. 19. maaliskuuta 1953) oli Ecuadorin presidentti vuodesta 2017 vuoteen 2021. Vuosina 2007–2013 hän toimi varapresidenttinä edeltäjänsä Rafael Correan presidenttikaudella (2007–2017).