cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Skylanders: Swap Force
Uutena ominaisuutena edeltäjästä tässä pelissä pystyy pelaamaan edeltäjästä tuttujen hahmojen lisäksi uusilla kaksiosaisilla hahmoilla, joiden jalkoja sekä vartaloita voi irrottaa toisistaan ja yhdistää toisten hahmojen kanssa. Tällä ominaisuudella voi parantaa hahmojen kykyjä. Toinen merkittävä uudistus edeltäjiin on, että kaikissa versioissa hahmot ovat kykeneväisiä hyppimään. Peli sisältää 16 täysin uutta Skylanders-hahmoa. Pelin jatko-osa Skylanders: Trap Team julkaistiin lokakuussa 2014.
Teokratia
Teokratia (, theokratía 'jumalan valta') on valtiomuoto, jossa hallitsija käyttää valtaa Jumalan edustajana, koska Jumalalla katsotaan olevan ylin hallintovalta. Esimerkkejä teokraattisesta valtiosta ovat paavin johtama Vatikaanivaltio ja Iranin islamilainen tasavalta. Ensimmäinen tunnettu teokratian käsitteen käyttäjä oli juutalainen historioitsija Josephus (Josefus Flavius) 100-luvun lopulla. Jean Calvin yritti toteuttaa teokraattisia ihanteita Genevessä 1500-luvun puolivälissä.
Vuonohevonen
Ominaisuudet
Toisinaan syntyy lähinnä kermanvalkoisia valkovoikkoja vuonohevosia, mutta väriä ei hyväksytä rotumääritelmässä. Hiirakot, rautiaan- ja valkohallakot olivat ennen melko harvinaisia, mutta nyt niitä on alkanut näkyä enemmän Suomessakin. Vuonohevosen tunnetuin tunnusmerkki on kaksivärinen (useimmiten mustavalkoinen) harja, joka leikataan pystyyn. Vuonohevosilla on aina myös hallakkoväriin kuuluva siima eli tumma juova selkää pitkin niskasta häntään. Punahallakoilla siima on ruskea eikä erotu kovin hyvin. Harvinaisilla voikonhallakoilla siima on kellertävänvaalea.
William Friedkin
Friedkinin Manaaja (1973) on maailman tunnetuimpia kauhuelokuvia ja aikansa järkyttäjä. Friedkinin Yön kuningas -elokuvaa (1980) on syytetty homovihasta, ja se on edelleen kiistanalainen elokuva. Elää ja kuolla L.A:ssa (1985) on moderni, kylmä rikostrilleri, joka perustuu elokuvan pohjana olleen romaanin kirjoittajan Gerald Petievichin omiin kokemuksiin entisenä Yhdysvaltain salaisen palvelun agenttina.
Vuonohevonen
Historia
Vuonohevonen on ilmeisesti melko alkukantainen rotu ja läheistä sukua przewalskinhevoselle, mahdollisesti myös Euroopassa eläneelle tarpaanille. Rotua on jalostettu ainakin 2 000 vuotta.
Viikingit arvostivat vuonohevosia ja käyttivät niitä sekä ratsuina että maatöihin. Jalostusoriit valittiin pitkään tappeluttamalla oriita keskenään kuolemaan saakka. Hyviä taisteluoriita pidettiin arvossa ja oritaistelut olivat tärkeä osa elämää. Oritaisteluita järjestettiin erityisten tapahtumien kuten oikeudenkäyntien sekä juhlapäivien yhteydessä. Kristillinen papisto puuttui hevostaisteluihin, koska niihin liittyi myös alkoholin käyttöä ja tappeluita. Oritaisteluita pidettiin kuitenkin joillakin paikkakunnilla vielä 1800-luvulle asti.
William Friedkin
Murhaaja (Rampage, 1987) oli yksi ensimmäisiä sarjamurhaajaelokuvia ja yksi Friedkinin kiistanalaisimpia elokuvia. Elokuva aiheena on kuolemantuomio ja se onko kuolemantuomio oikea rangaistus henkilölle, joka on murhannut brutaalisti yhteiskunnan jäseniä. Elokuva sai ensi-iltansa useimmissa Euroopan maissa 1980-luvun puolella, mutta Yhdysvalloissa Miramax päästi sen vasta vuonna 1992 teatterilevitykseen loppuratkaisua muutettuaan.
Vuonohevonen
Historia
Keskiajalla Norjaan tuotiin merkittäviä määriä ulkomaisia hevosia, mutta ne eivät suurempiruokaisina vakiintuneet karaistuneen vuonohevosen rinnalle. Musta surma korosti entisestään vuonohevosen asemaa, kun jopa kaksi kolmannesta kansasta kuoli ja eläimet joutuivat elämään ilman omistajien huolenpitoa säiden armoilla. Ulkomaalaistaustaiset hevoset ja sekarotuiset vuonohevoset eivät selvinneet karussa ilmastossa.
Jarmo Heikkinen (muusikko)
Jarmo Lee Heikkinen (s. 28. syyskuuta 1962) on suomalainen muusikko, säveltäjä ja tuottaja. Hän soitti bassoa, kitaraa ja saksofonia Ramblers-yhtyeessä ja siirtyi sen jälkeen kitaristiksi Kauko Röyhkän Narttu-yhtyeeseen. Vuonna 1986 hän muutti Tampereelle ja alkoi innostua omien biisien tekemisestä sekä oman bändin perustamisesta. Lopputulos oli trio The Boots, johon liittyivät veli Pete Heikkinen (basso) ja Raimo Raappana (rummut). The Boots keikkaili Kauko Röyhkän kanssa vuosina 2010–2018 ja teki kaksi levyä. Skuugi Darlings perustettiin 2014, ja yhtye julkaisi 2021 Remu Aaltosen kanssa LP:n Remu&Skuugi Darlings, Rocking All Life Long. Bändissä soittavat Jarmon lisäksi Petri Laukka (basso), Juha Seilonen (rummut).
Levyt, äänitykset ja projektit
Muusikko-osuudet (kitara, laulu, huuliharppu, saksofoni ja basso).
Strategy First
Strategy First on tietokone- ja videopelejä julkaiseva ohjelmistoyhtiö, joka pitää päämajaansa Montrealissa, Kanadassa. Yhtiö toimii jakeluyhteistyössä Valve Corporationin kanssa.
Jarmo Heikkinen (muusikko)
AV-tuotannot ja -projektit
Musiikin sävellys, tuotanto ja soitto (kitara, laulu, huuliharppu, saksofoni, basso)
Vuonohevonen
Suomessa
Vuonohevosten tuontia Suomeen rajoitettiin pitkään, koska vuonohevosten ja muiden yleisrotujen pelättiin uhkaavan suomenhevosen asemaa. Maahan tuotiinkin lähinnä pieniä määriä rodun ruunia. EU-jäsenyyden myötä hevosten tuonti on vapautunut, ja Suomessa on nykyisin noin 300 vuonohevosta. Suomalainen vuonohevosten kantakirja avattiin vuonna 2000.
Joutsenon Opisto
Joutsenon Opisto on poliittisesti sitoutumaton kansanopisto, jonka taustayhteisönä toimii Joutsenon opiston kannatusyhdistys ry. Opisto sijaitsee Lappeenrannassa entisen Joutsenon alueella.
Joutsenon opisto tarjoaa avoimen yliopiston opetusta (psykologia, kasvastustiede, erityispedagogiikka, terveyden edistäminen, yhteiskuntatieteet ja filosofia, englanti ja japani), maahanmuuttajakoulutusta, vuoden mittaisia yleissivistäviä linjoja (lääkislinja, välivuosilinja, pelilinja, kuvataidelinja) sekä taideopetusta. Opistolla on myös puoli vuotta kestäviä opintoja (mm. sarjakuvalinja, korean linja). Kesäisin opisto järjestää Joutsenon Taidekesän.
Heikki Tikka
Heikki Tikka on suomalainen rumpali. Ramblersin jälkeen Heikki Tikka soitti Kauko Röyhkän Narttu-yhtyeessä. Myöhemmin hän on soittanut mm. Hearthillissä. Tikka on toiminut vuodesta 2003 Radion sinfoniaorkesterin orkesterijärjestäjänä.
Don Siegel
Donald (Don) Siegel (26. lokakuuta 1912 Chicago – 20. huhtikuuta 1991 Nipomo) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja.
Agenttitrilleriä Puhelin (1977) hän kävi kuvaamassa myös Helsingissä, joka sai esittää Moskovaa. Venäläisagenttina tuossa elokuvassa nähtiin Charles Bronson ja suomalaisnäyttelijöistä huomattavimmat roolit oli Åke Lindmanilla, Ville-Veikko Salmisella ja Ansa Ikosella, jolle se jäi pitkän uran viimeiseksi elokuvaksi.
Kohdematkat
Kohdematkat Oy perustettiin 1975. Kohdematkat keskittyi aluksi Lähi-idän projektimatkustukseen. 1990-luvun loppupuolella Kohdematkat oli ensimmäinen suomalainen matkatoimisto, joka tarjosi asiakkailleen itsevarauspäätteitä. Kohdematkat osti MatkaKalevan 2001 ja uuden yrityksen nimeksi tuli KohdematkatKaleva Oy.
Historiaa
Kohdematkat perustettiin useamman suomalaisen suuryrityksen tarpeesta saada parempaa liikematkapalvelua. Perustajat olivat liike-elämän vaikuttajia jotka matkustivat paljon. Ensimmäinen toimitusjohtaja oli Mirka Partinen. Osakepohja laajeni nopeasti ja Kohdematkojen osakkeita merkitsivät vuosina 1980 – 1989 Oy Huolintakeskus Ab, Oy LK-Shipping Ab, Yleinen Insinööritoimisto, Berner Oy, Lemminkäinen, Gustav Paulig, Oy Samerka Ab, G. W. Sohlberg (yritys), Kansallis-Osake-Pankki, Kustannusosakeyhtiö Otava ja Rakennusliike Puolimatka. Kohdematkat keskittyi liike- ja erikoisryhmämatkustukseen aluksi erikoisalueenaan Lähi-idän rakennusprojektimatkustus.
Palvelutoimintaa
Kohdematkojen ensimmäinen Helsingin talousalueen ulkopuolinen yrityksen sisäinen matkapalvelupiste perustettiin Leirakselle Turkuun.Asiakas kommentoi valintaa: ''”No me haluttiin yhteistyökumppani, joka näkee asiat eritavalla kuin ala perinteisesti on nähnyt ja tekee asioita uudella tavalla. Tarjouksenne ja talonne henkii tätä. Me näemme teidät oikeana yhteistyökumppanina tekemään tarvittavia muutoksia!”''
Asiakaslehti Kohdematkat News aloitti 1998 ja samana vuonna kokeiltiin 24 tunnin liikematkapalvelua. Asiakasyritysten henkilökunta saattoi halutessaan liittyä myös perustettuun Leisure Clubiin. Marco Polo Travel School avattiin 2000. Siellä koulutettiin asiakkaita ja henkilökunnan perus-, tietotekniikka- sekä alan syventävää koulutusta.
Matkatoimistojen ansaintalogiikka muuttui ratkaisevasti lentoyhtiöiden pienennettyä myyntipalkkioita ja myöhemmin myyntipalkkiot poistettiin kokonaan. Asiakassopimukset muuttuivat prosenttipohjaisista volyymialennuksista palvelumaksuihin ja Management Fee -sopimuksiin. Asiakkaita ohjattiin myös tilaamaan matkapalvelunsa sähköpostitse puheluiden sijaan. 2000 Kohdematkat oli neljänneksi suurin matkatoimisto 10 % markkinaosuudellaan. Asiakaslehti WorldWise ilmestyi ensimmäisen kerran. 2001 United Brokers, Mika Kiljunen ja Pentti Sivula ostivat Kohdematkojen koko osakekannan.
Varaus- ja informaatioteknologian kehitys
Kohdematkojen varauspäätteinä olivat suomalaisten matkatoimistojen käyttämät Amadeus- ja Galileo paikanvarausjärjestelmät. Kohdematkoissa nähtiin uuden toimisto- ja asiakaille suunnatun informaatioteknolgian säästö- ja käytännöllisyysmahdollisuudet ja niitä lähdettiin tuomaan markkinoille voimakkaasti. Jo vuonna 1995 Kohdematkat toi Suomeen ensimmäisen itsevarausjärjestelmän (Travelogix) ja kolmen vuoden kulutua päätteitä oli käytössä 50.
1997 Matka 97 -messuilla toimitusjohtaja Mika Kiljunen luennoi aiheesta ”Internet – uhka vai mahdollisuus matkatoimistolle”:
Lokakuussa 1998 Internetiin avattiin www online sivut varausmahdollisuudella. Alkuvaiheessa virustorjunnat olivat lapsenkengissä ja virusten saastuttamat tiedostot aiheuttivat ongelmia. 1998 henkilökuntatiedotteessa oli VIRUSVIESTI: Muutamissa koneissa on löytynyt virus. Työkoneisiin ei saa tuoda yksityisiä diskettejä tai romppuja… Tämä kielto on ehdoton irtisanomisuhalla varustettuna….
Kohdematkojen kokonaivaltaiseksi matkatoimistojärjestelmäksi valikoitui 1999 ruotsalainen Euro*Track. ''”Euro*Track oli iso steppi ja oltiin ainoa liikematkatoimisto, joka ui sillä valtavirtaa vastaan. Tuottavuus nousi jo kolme kuukauden jälkeen 30% ja pitemmällä aikavälillä päästiin hieman yli 50%”''.
Suuren työmäärän aiheutti 1999 viisiviikoinen Suomen lennonjohtajien lakko helmi-maaliskuussa. Sähköiset palvelut saivat voimakkaan sysäyksen: Internet- sivuilla oli noin 10 000 kävijää viikossa, ja verkkokaupasta kiinnostuneita asiakaskäyntejä oli vilkkaimpina päivinä noin 5000. . Kohdematkat ja Finnair yhdessä tarjosivat Suomessa ensimmäisenä liikematka-asiakkailleen WAP -palvelua. Seuraavana vuonna palvelu laajeni Soneran Zed Travel lennonseurantapalveluun.
2001 Kohdematkat oli ensimmäinen Amadeus Internationalin sertifioima SAP Travel Management matkatoimisto Suomessa
Ryhmä- ja erikoismatkat
Kohdematkat osti 1997 Finlandia Holiday Travelin. Oman tuotannon matkat alkoivat EuroVisit-nimisinä. 1998 Marco Polo Travelin ostamisen yhteydessä päätoimistoon sijoitettiin kaukomatkaosasto. Omatoimiset kaukomatkat aloitettiin WorldVisit -nimellä.
Vasyl Ivantšuk
Vasyl Myh’ailovytš Ivantšuk, (, s. 18. maaliskuuta 1969), on ukrainalainen shakin suurmestari. Korkeimmillaan hän on ollut maailman vahvuuslukulistalla toisena Garri Kasparovin jälkeen. Hän pelasi voitokkaan Ukrainan joukkueen ykköspöydällä 2004 shakin Olympialaisissa Calviassa. Marraskuussa 2007 hänestä tuli blitz-shakin maailmanmestari kukistettuaan toiseksi tulleen maailmanmestari Viswanathan Anandin ratkaisevassa viimeisessä pelissä.
Ivantšuk syntyi Berežanyssa, Ukrainassa. Hänet huomattiin kansainvälisesti ensimmäisen kerran New Yorkin avoimessa turnauksessa 1988, jossa hän saavutti tuloksen 7,5/9, useiden suurmestarien edellä. Hän sai jaetun ensimmäisen sijan 1988 nuorten maailmanmestaruuskisoissa Adelaidessa, mutta hävisi tittelin Joël Lautierille käytetyn pistelaskusysteemin vuoksi. Hän saavutti suurmestarin arvon 1988.
Ivantšuk voitti 21-vuotiaana arvostetun Linaresin turnauksen 1991. Turnaukseen osallistui 14 pelaajaa, joista kahdeksan kuului maailman kymmenen vahvimman pelaajan joukkoon mukaan lukien toiseksi tullut maailmanmestari Garri Kasparov, jonka Ivantšuk voitti keskinäisessä pelissä.
Uskottiin, että Ivantšukista tulisi maailmanmestari, mutta niin ei ole käynyt, vaikka hän oli lähellä voittaa FIDE:n maailmanmestaruuden 2002, kun hän hävisi knock out -turnauksen finaalissa Ruslan Ponomaroville. Monet syyttävät tästä hänen huonoja hermojaan, joiden johdosta hän tekee virheitä kriittisinä hetkinä.
Eksentrinen henkilö
Viswanathan Anandin mukaan Ivantšuk on eksentrisin henkilö shakkimaailmassa. Hän kuvasi Ivantšukia haastattelussa leikkimielisesti:
Kun Ivantšuk pelaa, hän katsoo harvoin pelilaudalle. Sen sijaan hän tuijottaa kattoa ja seiniä tyhjällä katseella (vaikka tämä ei ole harvinaista huippupelaajien keskuudessa). Hänen pelityylinsä on ennalta arvaamaton ja omaperäinen, minkä vuoksi hän on uhka kenelle tahansa pelaajalle, vaikka joskus se myös johtaa nopeisiin häviöihin.
Merkittävimmät hetket shakkiuralla
Merkittävimmät turnausvoitot ovat New Yorkin avoimet 1988, Corus-turnaus 1996, Linares 1989, 1991 ja 1995, Foros (Aerosvit) 2006 ja 2007, Montreal International 2007. Ivantšuk hävisi Ruslan Ponomaroville FIDE:n MM-turnauksen finaalissa 2002. 2004 hän voitti Euroopan mestaruuden ja 2006 tuli siinä toiseksi. Hän voitti 2005 Kanadan avoimen mestaruusturnauksen Edmontonissa (jaettu voitto). Marraskuussa 2007 Ivantšuk voitti blitz-shakin maailmanmestaruuden Moskovassa voittaen maailmanmestari Anandin viimeisessä, ratkaisevassa pelissä. Vuonna 2009 Ivantšuk saavutti jaetun ensimmäisen sijan Linaresissa, mutta turnauksen virallinen voittaja oli Aleksandr Grištšuk useampien voittojensa vuoksi. Samana vuonna Ivantšuk voitti FIDE:n GP-turnauksen Jermukissa.
Maccabi Tel Aviv BC
Maccabi "Playtika" Tel Aviv on israelilainen koripalloseura. Se on yksi Euroopan menestyneimmistä seuroista. Seura on osa suurta Maccabi Tel Aviv urheiluseuraa. Se on hallinnut Isralin sarjaa voittaen muun muassa 23 peräkkäistä mestaruutta vuosina 1970–1992.
Snæfellsjökull
thumb|Snæfellsjökull mereltä päin katsottuna. Snæfellsjökull on 700 000 vuotta vanha kerrostulivuori Länsi-Islannissa. Se on 1448 m korkea.
Maccabi Tel Aviv BC
Historia
Emäseura Maccabi Tel Aviv aloitti koripallotoiminnan 1930-luvulla ennen kuin Ligat HaAl oli perustettu. Kun Israelin koripalloliiga perustettiin vuonna 1954, voitti Maccabi ensimmäisen mestaruutensa. Vuonna 1958 joukkue lähti pelaamaan kansainvälisiä pelejä ja ensimmäinen Euroopan mestaruus tuli vuonna 1977. Pienoista symboliikkaa oli myös ilmassa, kun Maccabi voitti semifinaaleissa CSKA Moskovan. Kylmän sodan aikana Neuvostoliitto oli nimittäin nimittänyt Israelia vihollisekseen, jonka takia voitto CSKA:sta oli voitto koko Israelille. Seuraava suurempi mestaruus tuli 1980, kun seura voitti Intercontinental Cupin. Kaudella 1980–1981 Maccabi voitti Euroopan mestaruuden uudestaan.
Snæfellsjökull
Tulivuorella sijaitsee jäätikkö. Tulivuoren oikea nimi on itse asiassa Snæfell, mutta erotuksena kahdesta muusta saman nimisestä vuoresta sitä kutsutaan yleensä nimellä Snæfellsjökull.
Maccabi Tel Aviv BC
Historia
1990-lukua voidaan pitää eräänlaisena pimeänä aikana seuralle, sillä seuran yli 20 vuoden mestaruusputki katkesi kun Hapoel Galil Elyon voitti Israelin mestaruuden vuonna 1993. Maccabi onnistui ainoastaan kertaalleen menemään neljän parhaan joukkoon Euroliigassa.
Snæfellsjökull
Tulivuori kuuluu Islannin tärkeimpiin nähtävyyksiin, osittain Jules Vernen kirjoittaman Matka maan keskipisteeseen nimisen kirjan ansiosta. Kirjassa matka alkaa laskeutumalla Snæfellsjökullin kraatteriin. Tulivuori kuuluu vuonna 2001 perustettuun Snæfellsjökullin kansallispuistoon.
Maccabi Tel Aviv BC
Historia
2000-luvulla Maccabi palasi Euroopan kirkkaimpaan eliittiin voittamalla Euroopan mestaruuden vuosina 2001, 2004 ja 2005. Euroliigan-kausi 2008–2009 oli seuralta taas vaisu, sillä se sijoittui ainoastaan 16 parhaan joukkoon. Toisaalta se palasi Israelin liigassa voittojen tielle.
250px|thumb|Menora Mivtachim Arena
Snæfellsjökull
Aiheesta muualla
Snæfellsjökull
David Payne
David Payne (s. 24. heinäkuuta 1982) on yhdysvaltalainen aitajuoksija.
Payne voitti Osakan MM-kisoissa 2007 110 metrin aidoissa MM-pronssia ennätysajallaan 13,02. Osakan MM-kisoihin hän matkusti viime hetkillä, korvaamaan loukkaantuneen Dominique Arnoldin. Payne saapui Osakaan tiistai-iltana 28. elokuuta ja osallistui jo seuraavana päivänä lajinsa alkueriin. Kauden lopussa hän juoksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa toiseksi. Pekingin olympialaisissa 2008 Payne nousi hopealle, kun hän kurotti maaliviivalla paremmin kuin maanmiehensä David Oliver. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sai pronssia ajalla 13,15. Hän hävisi kultaa voittaneelle Ryan Brathwaitelle yhden sadasosasekunnin ja juoksi saman ajan kuin hopeamitalisti Terrence Trammell.
Maarit Kallio
Maarit Katariina Kallio (s. 8. lokakuuta 1975 Hämeenlinna) on suomalainen judoka. Hän edusti seuratasolla Hämeenlinnan judoseuraa, Tapanilan Erää ja Jukaraa.
Kallio karsiutui Sydneyn 2000 olympialaisten 48 kg:n sarjassa yhden ottelun jälkeen. Hän voitti samassa painoluokassa Minskin maailmancup-kilpailun 1998. Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa hän sai pronssia 48-kiloisissa 1997 ja 57 kg:n sarjassa 2005.
Kallio voitti Suomen-mestaruuden 48 kg:n painoluokassa 1994, 1996–1999 ja 2005, yhteensä kuusi kertaa. SM-hopeaa hän sai samassa sarjassa 1995.
Robert Kiyosaki
pienoiskuva|Robert Kiyosaki, 2014 Robert Toru Kiyosaki on amerikanjapanilainen liikemies. Hän toimi liike-elämän parissa 1980- ja 1990-lukujen taitteessa. Hän jäi eläkkeelle taloudellisesti riippumattomana 47-vuotiaana. Kiyosaki on perustanut lukuisia yrityksiä elämänsä aikana. Sijoittamisessa hän on keskittynyt kiinteistöihin. Sijoitusalan lisäksi Kiyosaki on kirjoittanut talousaiheisia kirjoja muun muassa verkostomarkkinoinnista. Vuonna 2011 Kiyosaki julkaisi kirjan sijoitusneuvoista yhdessä Donald Trumpin kanssa.
Kiyosakin ja hänen yhteistyökumppaniensa kirjoja on myyty yhteensä yli 24 miljoonaa kappaletta. Ensimmäistä menestysteosta Rich Dad, Poor Dad myytiin vuosina 1998-2004 neljä miljoonaa kappaletta, ja se oli pitkään myyntilistojen kärjessä.
Kiyosakin mielipiteet talouselämästä
Kiyosakin mielipiteet sijoittamisesta ovat kiistanalaisia ja poikkeavat monien muiden taloustieteen asiantuntijoiden mielipiteistä. Kiyosaki vähättelee hajauttamisen hyötyjä sijoittamisessa ja suosittelee sijoitusten keskittämistä riskeistä huolimatta. Hän on myös tullut tunnetuksi verkostomarkkinoinnin tukijana.
Albert Mayaud
Albert Paul Mayaud (31. maaliskuuta 1899 Pariisi – 14. elokuuta 1987 Pariisi) oli ranskalainen vesipalloilija. Hän kuului vuoden 1924 kesäolympialaisissa Pariisissa kultaa voittaneeseen joukkueeseen. Aiemmin hän oli osallistunut jo vuoden 1920 kesäolympialaisiin Antwerpenissä ja kilpaillut siellä sekä vesipallossa että uinnissa.
Tainkutoja
Tainkutoja (Malimbus ballmanni) on kutojien heimoon kuuluva afrikkalainen varpuslintu.
Esiintyminen
Tainkutoja elää Länsi-Afrikassa Norsunluurannikolla, Liberiassa ja Sierra Leonessa sekä mahdollisesti Guineassa. Pääesiintymisalue on Liberian ja Norsunluurannikon rajalla, jossa arvioidaan elävän 20 000–50 000 yksilöä. Laji on vaarassa hävitä metsänhakkuiden sekä asutuksen ja maanviljelyn laajentumisen seurauksena.
Elinympäristö
Alavien maiden sademetsät 8–20 metrin korkeudella merenpinnasta.
Lisääntyminen
Lajin tärkein lisääntymiskausi on loka-marraskuussa ja toinen lyhyt lisääntymiskausi on heinä-elokuussa.
Ravinto
Laji on hyönteissyöjä.
Richárd Weisz
thumb|Richárd Weiszin hauta. Richárd Weisz (30. huhtikuuta 1879 Budapest – 4. joulukuuta 1945 Budapest ) oli unkarinjuutalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja olympiavoittaja.
Weisz voitti olympiakultaa raskaassa sarjassa (yli 93 kg) 1908 Lontoon olympialaisissa. Kyseessä oli Unkarin historian ensimmäinen olympiakulta painissa. Unkarin mestaruuden Weisz voitti vuosina 1903–1909.
Enrico Porro
thumb|Enrico Porro. Enrico Porro (16. tammikuuta 1885 − 4. toukokuuta 1967 ) oli italialainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija.
Porro voitti olympiakultaa kevyimmässä painoluokassa (66,6 kg) Lontoon olympialaisissa 1908. Kaksi vuotta aikaisemmin hän oli voittanut Keski-Euroopan mestaruuden 70 kilogramman painoluokassa Milanossa.
Georges Rigal
Georges Lucien Rigal (6. tammikuuta 1890 Pariisi – 25. maaliskuuta 1974 Saint-Maur-des-Fossés) oli ranskalainen vesipalloilija. Hän kuului vuoden 1924 kesäolympialaisissa Pariisissa kultaa voittaneeseen joukkueeseen. Vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa Rigal kilpaili sekä vesipallossa että uinnissa.
Melvillensaari (Kanada)
Melvillensaari on Kanadan arktisiin saariin kuuluva, laaja ja asumaton saari. Se on pinta-alaltaan (42 149 km2 ) maailman 33. suurin ja Kanadan 8. suurin saari. Saaren länsiosa kuuluu Luoteisterritorioihin ja itäosa Nunavutiin. Saaren korkeimmat vuoret ovat noin kilometrin korkuisia.
Saarella on kasvillisuutta erittäin vähän tai ei ollenkaan. Vähäinen kasvillisuus koostuu yleensä sammalmättäistä, jäkälistä, heinistä ja saraheinistä. Ainoa puinen laji, vaivaispaju, kasvaa tiheänä maanpintaa myötäillen. Saarella elää kuitenkin useita eri eläinlajeja, kuten jääkarhuja, karibuja, myskihärkiä, sopuleita, arktisia susia, naaleja ja napajäniksiä. Vuonna 2003 saarella nähtiin harmaakarhu ja harmaakarhujen jättämiä jälkiä. Kyseessä on pohjoisin havainto harmaakarhusta koskaan.
Melvillensaari on toinen kahdesta suuresta pienen sepelhanhilajin pesimäpaikasta. DNA-analyysien ja tutkimuksien mukaan näyttää siltä, että kyseinen laji on erilainen kuin muu sepelhanhikanta. Lajiin kuuluu vain noin 4 000–8 000 yksilöä, minkä perusteella se saattaa olla maailman harvinaisimpia hanhilajeja.
Jussi S. Sipilä
Jussi Sakari Sipilä (21. huhtikuuta 1935 Sortavala – 5. huhtikuuta 2009 Espoo) oli suomalainen valtiotieteen maisteri, pakinoitsija ja toimittaja.
Sipilä pääsi ylioppilaaksi 1953 Porvoon yhteislyseosta ja valmistui valtiotieteen kandidaatiksi 1957 Helsingin yliopistosta.
Sipilä oli 1950-luvun lopulla United Press Internationalin palveluksessa ja 1960-luvun alussa Yhdysvaltain suurlähetystön palveluksessa ja sitten vuosina 1963–1966 BBC:n palveluksessa Lontoossa. Tämän jälkeen Sipilä työskenteli Finnfacts-instituutissa, useissa kustannusalan yrityksissä sekä 1980-luvun lopulla Suomen ulkomaankauppaliitossa.
Sipilä laati satoja lehtiartikkeleita ja radioesitelmiä, pakinoita radiolle sekä ulkomaankauppaan liittyviä kirjoituksia ja tv-ohjelmia.
Georg Wilhelm Richmann
thumb|right|Richmannin kuolema Georg Wilhelm Richmann (, 22. heinäkuuta 1711 – 6. elokuuta 1753) oli vironsaksalainen fyysikko, joka asui ja työskenteli Venäjällä.
Mujujärvet
Iso Mujujärvi ja Pikku Mujujärvi, yhdessä Mujujärvet, ovat kaksi pientä järveä Kurikan eteläosassa entisen Jalasjärven kunnan Koskuen kylässä. Iso Mujujärven eteläisin osa kuuluu Karviaan. Järvistä Iso Mujujärvi on suurempi ja se sijaitsee etelämpänä. Järven pinnankorkeus on 147,3 metriä. Pikku Mujujärvi sijaitsee 200–300 metriä luoteeseen Iso Mujujärveltä ja on pienempi. Sen pinnankorkeus on 147,9 metriä. Järvien rannoilla on muutamia huviloita.
Georg Wilhelm Richmann
Richmann syntyi baltiansaksalaiseen perheeseen Pärnussa, Ruotsin Liivinmaa lla joka suuren Pohjan sodan aikana luovutettiin Venäjän keisarikunnalle. Richmannin isä kuoli kulkutautiin, kun poika oli pieni, ja äiti meni uusiin naimisiin. Georg Richmann opiskeli Tallinnassa ja jatkoi opintoja Hallen ja Jenan yliopistoissa, jossa hänen koulukaverinsa Mihail Lomonosov opiskeli. Richmann oli kreivi Andrei Ostermanin lasten kotiopettaja, ja vuonna 1741 hän käänsi Alexander Popen esseen Man ranskasta saksaan. Vuonna 1741 hänestä tuli Venäjän tiedeakatemian jäsen.
Richmann kuoli sähköiskuun Pietarissa tutkiessaan salaman vaikutusta. Hän oli tapaamisessa tiedeakatemiassa, kun kuuli ukkosen lähestyvän. Professori ja hänen apulaisensa riensivät kotiin laboratorioon. Kun koe oli käynnissä, pallosalaman väitetään tulleen huoneeseen ja osuneen Richmannia päähän niin että hän kuoli. Hänen otsaansa jäi punainen veriläiskä. Hänen kenkänsä olivat palaneet auki, ja vaatteet olivat mustuneet. Sihteeri oli paennut huoneesta, ja ovi oli irronnut saranoiltaan, kun hän palasi huoneeseen. Richmann oli historian ensimmäinen tiedemies, joka kuoli sähköiskuun kokeen aikana.
Mujujärvet
Järvien nimet saattavat olla itäisen asutusvaikutuksen perintöä, sillä muju-alkuisia paikkoja on ainoastaan Karjalan ja Savon alueilla muutamaa harvaa poikkeusta lukuun ottamatta. Sana muju tarkoittaa kivistä maata ja karkeaa soraa.
Ariane Friedrich
Ariane Friedrich (s. 10. tammikuuta 1984) on saksalainen korkeushyppääjä. Hän edusti urallaan LG Eintracht Frankfurtia ja häntä valmensi Günter Eisinger.
Friedrich voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Tampereella 2003 tuloksella 188 cm. Euroopan cupissa hän sijoittui 2004 kolmanneksi hypättyään 192. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän sai pronssia 2005. Universiadeissa hän sijoittui kolmanneksi 2005, toiseksi 2007 ja voitti 2009.
Friedrich sijoittui kahdeksanneksi Valencian sisäratojen MM-kilpailuissa 2008 tuloksella 193 cm. Pekingin olympialaisissa hän oli seitsemäs ylitettyään 196. Hän voitti 2008 sekä sisä- että ulkoratojen Euroopan cupin. IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän sijoittui samana vuonna neljänneksi. Torinon sisäratojen EM-kilpailuissa 2009 hän voitti kultaa tuloksella 201 cm. Euroopan joukkuemestaruuskilpailuissa Leiriassa hän voitti korkeuden tuloksella 202. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui alun perin kolmanneksi tuloksella 202 cm, mutta nousi vuosia myöhemmin hopeasijalle Anna Tšitšerovan dopinghylkäyksen jälkeen. Hän sai MM-hopeamitalinsa Berliinin ISTAF-kilpailuissa syyskuussa 2019. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän oli kolmas tuloksella 201. Lontoon olympialaisissa 2012 hän karsiutui loppukilpailusta.
Friedrich on voittanut Saksan ulkoratamestaruuden vuosina 2004, 2007–2010 ja 2012 sekä hallimestaruuden 2006–2010 ja 2012. Hän hyppäsi ennätyksensä 206 cm Berliinissä 14. kesäkuuta 2009. Tuolloin hän paransi Heike Henkelin lähes 18 vuotta vanhaa Saksan ennätystä yhdellä senttimetrillä. Hallissa hän on hypännyt parhaimmillaan 205 cm Karlsruhessa 15. helmikuuta 2009.
Richard Kipkemboi Mateelong
Richard Kipkemboi Mateelong (s. 14. lokakuuta 1983 Narok) on kenialainen estejuoksija.
Mateelong voitti hopeaa 2004 Afrikan-mestaruuskilpailuissa 3 000 metrin esteissä ajalla 8.26,34. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui IAAF:n yleisurheilufinaalissa esteissä viidenneksi ajalla 8.14,22. Seuraavana vuonna hän oli IAAF:n yleisurheilufinaalissa kymmenes ja 2006 IAAF:n yleisurheilufinaalissa toinen ajalla 8.08,62. Hän keskeytti Mombasan maastojuoksun MM-kisoissa 2007, mutta voitti myöhemmin samana vuonna esteiden MM-pronssia Osakan MM-kisoissa. IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän oli toinen. Estepronssia hän saavutti myös vuotta myöhemmin Pekingin olympialaisista. Samana vuonna hän voitti estejuoksun Afrikan-mestaruuden ja oli kolmas IAAF:n yleisurheilufinaalissa.
Berliinin MM-kilpailuissa 2009 Mateelong juoksi toiseksi ennätysajallaan 8.00,89. Hän hävisi maanmiehelleen Ezekiel Kemboille 0,46 sekuntia. IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän oli kahdeksas. Hän sijoittui seitsemänneksi maastojuoksun MM-kilpailuissa 2010 ja kuului Kenian kultajoukkueeseen joukkuekilpailussa. Samana vuonna hän voitti estejuoksukilpailun Afrikan-mestaruuskilpailuissa, maanosien cupissa ja Delhin Kansainyhteisön kisoissa. Daegun MM-kilpailuissa 2011 Mateelong sijoittui seitsemänneksi ajalla 8.19,31.
Z2 Georg Thiele
Z2 Georg Thiele oli Saksan laivaston tyypin 1934 hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 7. heinäkuuta 1934 telakkanumerolla 243 Deutsche Werkeltä Kielistä, missä köli laskettiin vielä saman vuoden lopulla 25. lokakuuta. Alus laskettiin vesille 16. elokuuta 1935 ja valmistui 27. helmikuuta 1937. Alus nimettiin lokakuussa 1914 Texelin taistelussa VI torpedovenelaivuetta johtaneen komentajakapteenin Georg Thielen mukaan.
Palvelus
Alus ajettiin 13. huhtikuuta 1940 uppoamisen estämiseksi rantaan.
Frederick Suppe
Frederick Suppe (s. 22. helmikuuta 1940 Los Angeles, Kalifornia) on filosofian emeritusprofessori Marylandin yliopistossa. Hän on tehnyt merkittävää työtä tieteenfilosofiassa.
Hän väitteli filosofian tohtoriksi Michiganin yliopistossa, ja hänen erikoistumisalueensa ovat tieteenfilosofia, tietoteoria, metafysiikka ja filosofinen teologia.
Hänen merkittävät teoksensa tieteenfilosofian alueella ovat The Structure of Scientific Theories (1977) ja The Semantic Conception of Theories and Scientific Realism (1989).
Kritiikki eliminatiivista materialismia kohtaan
Suppe (1996: 294–295) kritisoi eliminatiiviselle materialismille ominaista pyrkimystä palauttaa koko todellisuus aineellisiin tekijöihin. Hän pitää sitä yhtenä ilmauksena tieteisuskosta. Eliminatiivisen materialismin puolesta esitetyt argumentit kertovat aina saman kertomuksen. Ne olettavat, että korkeammalle tasolle A kuuluvat asiaintilat, oliot, tapahtumat ja prosessit vastaavat jollakin tavalla alemman tason B asiaintiloja, olioita, tapahtumia ja prosesseja. Esimerkiksi ihmisen ajattelu on yhteydessä aivojen toimintaan.
Kultakalat 1933
Kultakalat 1933 (myös pelkästään Kultakalat; ; myös Golddiggers of 1933) on vuonna 1933 ensi-iltansa saanut Mervyn LeRoyn ohjaama yhdysvaltalainen elokuvamusikaali, johon sekoittuu myös draamaa ja komediaa. Elokuvan pääosissa ovat Joan Blondell, Ruby Keeler, Aline MacMahon, Ginger Rogers ja Dick Powell. Kultakalat 1933 kertoo neljästä Broadwayn revyytytöstä, jotka etsivät uutta musikaalia ja rikkaita sulhasia.
Kultakalat 1933 perustuu Avery Hopwoodin näytelmään, jonka pohjalta Erwin S. Gelsey ja James Seymour laativat elokuvan käsikirjoituksen; dialogin tekivät David Boehm ja Ben Markson. Elokuvan tuottajina olivat Robert Lord ja Jack Warner, ja Warner Bros. oli elokuvan tuotanto- ja levittäjäyhtiönä. Elokuvamusikaalin musikaalinumerot ohjasi Busby Berkeley, ja elokuvan musiikista ja sävellyksestä vastasivat Harry Warren ja Al Dubin. Vuonna 2003 Kultakalat 1933 valittiin kulttuurisesti, historiallisesti tai esteettisesti merkittävänä elokuvana säilytettäväksi Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Film Registryssä.
Juoni
Kultakalat 1933 sijoittuu 1930-luvun lama-aikaan, jolloin neljä Broadwayn revyytyttöä ovat muiden lailla työttömiä. Heihin kuuluvat laulajatar Carol (Joan Blondell), nuori ja viaton Polly (Ruby Keeler), komedienne Trixie (Aline MacMahon) ja glamouria huokuva Fay (Ginger Rogers), jotka yrittävät saada varakkaat sulhaset. Revyytyttöjen luotto-ohjaaja Barney Hopkins (Ned Sparks) valmistelee heille uuden musikaalin, mutta lama-ajan tiukassa taloustilanteessa musikaalille ei ole rahoitusta. He saavat lopulta apua salaperäiseltä Brad Roberts -nimiseltä säveltäjältä (Dick Powell), joka myöhemmin paljastuu miljonäärin perijäksi. Musikaalin harjoitusten aikana Bradin rakkaus Pollya kohtaan kasvaa, mutta heidän onnensa tiellä ovat Bradfordin suvun edustajat.
Marek Plawgo
Marek Plawgo (s. 25. helmikuuta 1981 Ruda Śląska, Puola) on puolalainen pikajuoksija, jonka päämatka on 400 metrin aitajuoksu.
Kultakalat 1933
Musikaalinumerot
pienoiskuva|Ruby Keeler, Dick Powell, Joan Blondell, Guy Kibbee ja Aline MacMahon elokuvan trailerissa Kultakalat 1933 -elokuvassa on neljä laulu- ja tanssinumeroa, jotka suunnitteli, lavasti ja ohjasi Busby Berkeley. Berkeley laati myös musikaalinumeroiden koreografiat. Musikaalinumeroiden laulut sävelsivät ja sanoittivat Harry Warren ja Al Dubin.
Marek Plawgo
Plawgo voitti 2000 Santiago de Chilen nuorten MM-kisoissa kultaa 400 metrin aidoissa ajalla 49,23. Seuraavana vuonna hän voitti matkan Puolan mestaruuden ja juoksi Euroopan cupissa toiseksi ajalla 48,98. Hän karsiutui saman vuoden Edmontonin MM-kisoissa välierissä, mutta sijoittui kauden lopussa Universiadeissa kahdeksanneksi. Seuraavana vuonna hän voitti kultaa Wienin sisäratojen EM-kisoissa 400 metrin sileällä ajalla 45,39, sekä pitkässä viestissä. Myöhemmin samana vuonna hän oli matkan kolmas Euroopan cupissa ja neljäs Münchenin EM-kisoissa. Vuonna 2003 hän voitti Euroopan sisäratojen cupin 400 metrin sileällä ja karsiutui Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa matkan välierissä. Birminghamissa hän juoksi 4 × 400 metrin viestijuoksussa alun perin neljänneksi sijoittuneessa Puolan joukkueessa. Myöhemmin joukkue nousi kuitenkin Jerome Youngin ja Yhdysvaltain joukkueen hylkäyksen jälkeen kolmanneksi. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Puolan mestaruuden 400 metrin aidoissa.
Kultakalat 1933
Musikaalinumerot
Lisäksi elokuvaan kuvattiin Ginger Rogersin laulama ”I’ve Got to Sing a Torch Song” -musikaalinumero, joka kuitenkin leikattiin elokuvasta jälkituotannon aikana. Kappale esiintyy elokuvan alussa Dick Powellin laulamana. Alun perin musikaalinumero ”Pettin’ in the Park” suunniteltiin elokuvan loppuun, mutta numero ”Remember My Forgotten Man” valmistumisensa jälkeen sai paikan elokuvan lopussa Jack Warnerin ja Darryl F. Zanuckin määräyksestä. Harry Warren ja Al Dubin sävelsivät ja sanoittivat kappaleen ”Forgive Me for Loving You” elokuvaa varten, mutta sitä ei kuitenkaan käytetty.
Marek Plawgo
Plawgo sijoittui Ateenan olympialaisissa 2004 400 metrin aitajuoksussa kuudenneksi. Seuraavana vuonna hän voitti Puolan mestaruuden ja sijoittui Euroopan cupissa toiseksi. Göteborgin EM-kisoissa 2006 hän voitti hopeaa ajalla 48,71 ja myöhemmin samana vuonna hän juoksi yleisurheilun maailmancupissa kolmanneksi. Osakan MM-kisoissa 2007 hän voitti MM-pronssia ajalla 48,12. Hän oli samoissa kisoissa mukana Puolan joukkueessa, joka voitti 4 × 400 metrin viestijuoksussa MM-pronssia. Pekingin olympialaisissa 2008 hän juoksi kuudenneksi 400 metrin aitajuoksussa ja Puolan joukkueessa pitkässä viestissä seitsemänneksi.
Kultakalat 1933
Tuotanto
pienoiskuva|Busby Berkeleyn ”Waltz of the Shadows” -numero elokuvan trailerissa Elokuvan Kultakalat 1933 tarina perustuu Avery Hopwoodin komedianäytelmään The Gold Diggers (1919), joka oli saanut ensi-iltansa New Yorkin Broadwaylla Lyceum Theatressa 30. syyskuuta 1919. Näytelmä oli menestys, ja sitä esitettiin yhteensä 717 esitystä. Näytelmän viimeinen esitys oli 18. kesäkuuta 1921.
Kultakalat 1933 -elokuvan työnimenä oli High Life, ja se kuvattiin noin 433 000 dollarin budjetilla WB:n studiolla Kalifornian Burbankissa. Voimakas 6,4 momenttimagnitudin Long Beachin maanjäristys iski, kun musikaalinumeroa ”The Shadow Waltz” oltiin kuvaamassa 10. maaliskuuta 1933. Maanjäristys aiheutti studiossa sähkökatkoksen ja oikosulkuja. Henkilövahingoilta vältyttiin, vaikka Busby Berkeley oli vähällä pudota kamerapuomilta ja kuorotytöt olivat kymmenen metrin korkeudessa.
Julkaisu ja vastaanotto
Kultakalat 1933 sai Yhdysvaltain ensi-iltansa maanlaajuisesti 27. toukokuuta vuonna 1933, ja Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 25. joulukuuta 1933. Kultakalat 1933 oli ilmestyessään suuri arvostelu- ja yleisömenestys. Vuonna 1934 Nathan Levinson sai Oscar-ehdokkuuden parhaasta äänityksestä. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan kriitikoiden arvosteluista täysi sata prosenttia on myönteistä perustuen yhdeksään arvosteluun.
Warner Home Video julkaisi Kultakalat 1933 ensimmäistä kertaa DVD:nä Yhdysvaltain markkinoille 21. maaliskuuta vuonna 2006.
Raduga (satelliitti)
Satelliitit valmistaa NPO Prikladnoi Mehaniki eli NPO PM -yhtiö (aiemmin suunnittelutoimisto). Satelliittien toiminta-aika on kolme vuotta. Ne painavat 2 300 kg.
Georges Fleurix
Georges Fleurix (31. elokuuta 1892 – ?) oli belgialainen vesipalloilija. Hän kilpaili vuoden 1924 kesäolympialaisissa Pariisissa ja kuului siellä Belgian miesten hopeaa saaneeseen joukkueeseen.
Nodeka
Nodeka on laaja, osittain kaupallinen MUD, jonka teema painottuu keskiaikaiseen hack 'n' slashiin. Pelin ominaisuuksiin kuuluvat muun muassa merkkipohjainen kartta liikkumista varten sekä varsin suuri määrä hahmoluokkia ja erilaisia taitoja ja loitsuja. Pelin perusti yhdysvaltalainen Justin Gottschlich ("Nijlo") vuonna 1999. Hän oli aikaisemmin vaikuttanut muun muassa Dark Castle ("DC") -nimisessä DikuMUDissa, ja monet Nodekan pelaajista ovatkin myös entisiä DC-pelaajia.
Jari Huttunen (ralliautoilija)
Jari Huttunen (s. 28. helmikuuta 1994) on suomalainen ralliautoilija.
Ralliura
Vuonna 2016 Huttunen kilpaili menestyksekkäästi Saksassa ADAC Opel Rallye Cupissa. Huttunen voitti luokkansa seitsemästä ajamastaan kilpailusta kuusi ja voitti sarjan mestaruuden.
Vuonna 2017 Huttunen kilpaili rallin EM-sarjassa Opel Adam R2:lla. Hän ajoi myös Suomen Neste Rallin Printsportin Škoda Fabia R5:lla ja voitti WRC2-luokassa, joka oli hänelle toinen kilpailu nelivetoisella ralliautolla. Debyyttikisa oli muutamaa viikkoa aiemmin ajettu SM-sarjaan kuuluva AutoGlym-ralli. Huttunen voitti elokuussa Puolassa ajetun Rally Rzeszow -kilpailun ERC Junior -luokassa. Syyskuussa Huttunen valittiin Hyundain rallitallin kehitysohjelmaan, jonka myötä hän kilpaili kaudella 2018 WRC2-sarjassa Hyundai i20 R5:lla. Huttusen managerina toimii Marcus Grönholm. Hyundai kuitenkin keskeytti WRC2-ohjelmansa yhden kauden jälkeen ja Huttunen jäi ilman vakituista tallipaikkaa.
Huttunen ajoi pohja-ajan vuoden 2019 Ruotsin rallin erikoiskokeella kahdeksan.
Vuonna 2020 Huttunen voitti WRC3-sarjan mestaruuden sekä Puolan mestaruuden. Kaudella 2021 hän ajoi jälleen WRC2-sarjassa, jossa hän voitti kolme kilpailua.
Huttunen ajoi vuoden 2022 MM-rallisarjassa Jyväskylän osakilpailun WRC-luokassa M-Sportin Fordilla.
Rallin MM-sarjan tulokset
(Tulosselitteet)
Jules Thiry
Jules Thiry (1898–1931) oli belgialainen vesipalloilija. Hän kilpaili vuoden 1924 kesäolympialaisissa Pariisissa ja kuului siellä hopeaa saaneeseen Belgian miesten joukkueeseen.
Fallout Tactics: Brotherhood of Steel
Fallout Tactics: Brotherhood of Steel (myös Fallout Tactics) on Fallout-pelisarjaan pohjautuva postapokalyptinen, taktinen roolipeli. Pelin kehitti Micro Forté ja julkaisi 14 Degrees East. Fallout Tactics julkaistiin Microsoft Windowsille 15. maaliskuuta 2001. Pelissä pelataan kuvitteellisessa Brotherhood of Steel ryhmässä sen joutuessa mukaan epätoivoiseen sotaan. Vaikka peli sijoittuu tuttuun Fallout-pelien ydinsodan turmelemaan maailmaan, se ei liity tai jatka millään tavalla sarjan aiempien osien, Fallout- ja Fallout 2 -pelien tarinaa.
Ennakkotilatessaan Fallout Tactics -pelin, tuli sen mukana lisälevy, joka sisälsi Fallout: Warfaren, Fallout-pelien maailmaan liittyviä pienoismalleja sekä lisätason peliin.
Pelaaminen
Toisin kuin aiemmissa Fallout-pelisarjan peleissä, Fallout Tacticsessa painottaa taktista taistelua ja strategiaa. Pelaaja ei voi keskustella NPC:den kanssa, mutta voi edelleen käydä kauppaa tai pelata uhkapeliä näiden kanssa. Kaupunkien tai kylien sijaan Fallout Tacticsessa keskitytään Brotherhoodin bunkkereihin ja tehtäviin. Bunkkerit toimivat Brotherhoodin keskipisteinä, joissa pelaaja voi halutessaan käyttää muun muassa majoitusmestareiden, mekaanikkojen ja lääkäreiden palveluita. Onnistuneiden tehtävien hahmot vierailevat bunkkereissa ajoittain.
left|200px|thumb|Pelaajan ohjaama ryhmä hyökkää katolta deathclaweja ja beastlordeja vastaan. Pelaajan saatua bunkkerin kenraalilta tehtävän, pelaaja voi ryhmänsä kanssa lähteä matkaan alueelle, jossa tehtävä suoritetaan. Alueet, joissa tehtäviä tehdään, ovat yleensä kaupunkeja, mutta myös tehtaisiin, armeijan leireihin tai Vaulteihin kohdistuvia tehtäviä löytyy pelistä. Pelaajan saapuessa määränpäähänsä, hänelle annetaan kartta, johon on merkitty eri kohteita ja muistiinpanoja.
Taisteleminen Fallout Tacticsessa on mutkikkaampaa kuin sarjan aiemmissa kahdessa osassa. Toisin kuin niissä, joissa käytettiin yksilöllistä vuoropohjaista taistelujärjestelmää, niin Fallout Tacticsessa käytetään kolmea erilaista taistelutapaa: CTB-järjestelmää (Continuous Turn-Based), ITB-järjestelmää (Individual Turn-Based) ja STB-järjestelmää (Squad Turn-Based). CTB:ssä jokainen saa toimia samaan aikaan, ja toimintapisteet (action points) palautuvat sitä nopeammin, mitä suuremman agilityn hahmo omistaa. ITB on järjestelmä, jota käytetään normaalisti Fallout-pelisarjan aiemmissa osissa, eli jokainen tekee omalla vuorollaan toimintansa. STB taas on muunnos ITB:stä; omalla vuorollaan annetaan käskyt koko ryhmälle eikä yksittäin. Pelin taistelujärjestelmät sisältävät myös muita erilaisia toimintoja, kuten hahmon asenteen vaihtaminen (kuinka hahmo toimii eri tilanteissa) ja hahmon asennon vaihtaminen, esimerkiksi hahmon voi käskeä menemään makuulleen tai kyykkyyn.
Fallout Tactics on ensimmäinen Fallout-peli, johon sisältyy myös moninpeli. Moninpelissä jokainen pelaaja ohjaa omaa ryhmäänsä ja taistelee näin toisia vastapelaajia vastaan. Moninpelin asetuksia säätäessä pelaajille annetaan tietty määrä pisteitä, joilla voi ostaa eri ryhmänjäseniä ja näille eri varustuksia.
Rodut
Vaikka pelaajan yksinpelissä luoman päähahmon pitää olla rodultaan ihminen, niin yksinpelissä oman ryhmän jäseniä voi koostua kaikista eri kuudesta rodusta, jotka pelistä löytyvät. Tämä sama toimii myös moninpeliä pelatessa.
Pelin tarina
Ydinsodasta kehkeytyvien luulojen kulkiessa ympäri maailmaa, monia holveja rakennettiin, joissa vain ihmiskunnan parhaimmat ja älykkäimmät säilyisivät elossa tuholta, jotta näiden tuholta selvinneiden ihmisten jälkeläiset voisivat vallata maailman ja asuttaa tämän uudestaan. Kuitenkin, ennen kuin koko holvien verkosto oli valmistunut, ydinsota puhkesi. Yksi sotilasholveista, joka sijaitsi Kaliforniassa, nousi pinnalle sodan keskeltä ja päätti palauttaa sivilisaation takaisin raiteilleen. Käyttäessään ensiluokkaisia aseitansa, he kykenivät valtaamaan ympäröivät maat. Tämän holvin jäsenet muodostivat Brotherhood of Steelin, järjestön, joka oli omistautunut palauttamaan sivilisaation ja valtaamaan tai kehittämään uutta ja entistä parempaa teknologiaa.
200px|right|thumb|Fallout Tactics -pelin koko kartta. Brotherhood jakaantui kuitenkin kahtia jonkin ajan kuluttua. Yksi ryhmä kannattivat ajatusta siitä, että holvin ulkopuoliset ihmiset saisivat myös mahdollisuuden liittyä järjestöön, jotta voitaisiin ehkäistä se, ettei joukoista olisi koskaan pula. Toinen ryhmä taas halusi pitää Brotherhoodin puhtaana eikä päästäisi mukaan ulkopuolisia. Tätä uudistusta vastaanolevat voittivat, ja toinen ryhmä lähetettiin vuorten yli tuhoamaan mahtavilla ilma-aluksillaan tuhoamaan mutanttiarmeijan, joka ensimmäisessä Falloutissa päihitettiin, rippeitä. Kuitenkin ukkosmyrsky iski aluksiin näiden ollessa matkalla määränpäähänsä. He joutuivat pakkolaskeutumaan ja joutuvat näin eroon toisistaan. Yksi näistä selviytyneistä ilma-aluksista syöksyy maahan lähelle sodanjälkeisen Chicagon raunioihin. Vapauduttuaan Kalifornian Brotherhoodista, joka ei halunnut olla tekemisissä ulkopuolisten kanssa, maahansyöksystä selvinneet tekivät uuden tukikohdan Chicagon lähettyville ja perustivat uuden Brotherhoodin, joka kasvaisi ja laajentuisi ottamalla mukaansa ulkopuolisia.
Vastaanotto
Vaikkakaan peli ei erityisemmin saanut samanlaista ylistystä kuin pelisarjan edeltäjät, sai Fallout Tactics yleensä suotuisia arvosanoja arvosteluissa. Päivitetty taistelujärjestelmä ja parannellut grafiikat saivat hyvää palautetta. Suurimmat kritiikit Fallout Tactics sai sen lineaarisuudesta ja taistelupainotteisuudestaan verrattuna pelisarjan aiempiin osiin.
Ääninäyttely
Fallout Tactics -pelin ääninäyttelijöinä toimi useita tunnettuja näyttelijöitä.
Justin Williams
Justin Craig Williams (s. 4. lokakuuta 1981 Cobourg, Ontario) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Williams voitti urallaan kolme Stanley Cupia ja kaksi maailmanmestaruutta.
NHL-ura
Williams sai NHL-varauksen kesäkuussa 2000, kun Philadelphia Flyers varasi hänet numerolla 28 uusien pelaajien varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella. Hän siirtyi NHL-kaukaloihin jo saman vuoden syksyllä ja ensimmäisen NHL-ottelunsa hän pelasi 5. lokakuuta 2000, jolloin Flyers sai vastaansa Vancouver Canucksin. Williams sai debyyttiottelussaan tililleen kolme tehopistettä, maalin ja kaksi syöttöpistettä. Hän keräsi tulokaskaudellaan 25 tehopistettä, 12 maalia ja 13 syöttöpistettä, 63 pelaamassaan runkosarjaottelussa ja oli näin yhdeksänneksi eniten pisteitä tehnyt Flyers-pelaaja koko kauden seuran riveissä pelanneiden joukossa. Williams jatkoi Flyersissa vielä seuraavat kaksi ja puoli kautta. Kaudella 2001–2002 hän teki 75 runkosarjaottelussa tehot 17 maalia ja 23 syöttöpistettä ja jakoi Flyersin maalipörssin kuudennen sijan Ruslan Fedotenkon kanssa ja kaudella 2002–2003, jolla hän joutui olemaan sivussa yli 40 runkosarjaottelusta polvi- ja olkapäävammojen vuoksi, hän keräsi 41 runkosarjaottelussa 24 tehopistettä, kahdeksan maalia ja 16 syöttöpistettä, ja 12 pudotuspeliottelussa kuusi tehopistettä, maalin ja viisi syöttöpistettä.
Kauden 2003–2004 Williams aloitti Flyersissa, mutta 20. tammikuuta 2004 hän siirtyi Carolina Hurricanesiin pelaajakaupassa, jossa Flyers sai vaihdossa puolustaja Daniil Markovin. Flyersin riveissä pelaamissaan 47 ottelussa hän keräsi 26 tehopistettä, kuusi maalia ja 20 syöttöpistettä, ja Carolinan paidassa hän keräsi keväällä 2004 32 ottelussa tehot viisi maalia ja 13 syöttöpistettä.
Seuraavan NHL-kauden peruunnuttua työsulun vuoksi Williams edusti ruotsalaista Elitserien-seuraa Luleå HF:ää. Työsulun päätyttyä hän palasi Hurricanesiin ja teki kaudella 2005–2006 uransa parhaat NHL-tehot, 31 maalia ja 45 syöttöpistettä 82 runkosarjaottelussa. Kevään 2006 pudotuspeleissä, joissa Hurricanes eteni ensimmäiseen Stanley Cupin mestaruuteensa, Williams teki 25 ottelussa 18 tehopistettä, seitsemän maalia ja 11 syöttöpistettä. Hän sijoittui runkosarjakaudella 2005–2006 seuransa sisäisissä piste- ja maalipörsseissä toiseksi Eric Staalin jälkeen (maalipörssissä hän jakoi sijan kaksi Rod Brind’Amourin kanssa) ja pudotuspeleissä 2006 Williams oli joukkueensa neljänneksi tehokkain pelaaja Staalin, Cory Stillmanin ja Brind’Amourin jälkeen. Koko liigan pistepörssissä hän sijoittui pudotuspelikeväänä 2006 yhdeksänneksi. Kaudella 2006–2007 Williams oli Hurricanesin paras maalintekijä tehtyään 82 runkosarjaottelussa 33 maalia. Yhteensä hän teki 67 tehopistettä ja oli joukkueensa neljänneksi paras pisteidentekijä.
Työsulkukauden jälkeen Williams sai enemmän vastuuta aiempiin kausiin nähden. Hänen jääaikakeskiarvonsa oli runkosarjakaudella 2005–2006 sekä pudotuspeleissä 2006 yli 21 minuuttia (runkosarjassa 21 minuuttia ja kahdeksan sekuntia, pudotuspeleissä 21 minuuttia ja 36 sekuntia), runkosarjakaudella 2006–2007 puolestaan yhdeksää sekuntia vaille 21 minuuttia (20 minuuttia ja 51 sekuntia). Hän oli molempina runkosarjakausina toiseksi eniten jääaikaa kerännyt Hurricanesin pelaaja Rod Brind’Amourin jälkeen ja pudotuspeleissä 2006 puolestaan neljänneksi eniten jääaikaa kerännyt Hurricanesin pelaaja Brind’Amourin, Bret Hedicanin ja Aaron Wardin jälkeen.