cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Viron sosialistinen neuvostotasavalta
Viron tasavallan itsenäisyyden menetys
Ranskan luhistuttua Saksan hyökkäykseen touko–kesäkuussa 1940 Neuvostoliitto päätti käyttää hyväkseen Molotovin–Ribbentropin sopimuksen salaista lisäpöytäkirjasopimusta Baltian maiden suhteen. Kesäkuun 16. päivä 1940 Molotov esitti Virolle uhkavaatimuksen, jossa vaadittiin ”Viroon perustettavaksi uusi hallitus, jolla on kykyä ja halua taata Neuvostoliiton ja Viron keskinäisen avunantosopimuksen rehellinen täyttäminen” ja ”varmistaa Neuvostoliiton joukoille heti vapaa kulku Viron tärkeimpien keskusten haltuunottamiseksi”.
Neuvostoliiton miehitystoimenpiteitä Tallinnaan tuli 19. kesäkuuta 1940 johtamaan kenraalieversti Andrei Ždanov, Neuvostoliiton politbyroon jäsen ja yksi Stalinin lähimmistä miehistä. Neuvostoliiton edustajien ja sotilaallisen painostuksen seurauksena Viroon nimitettiin uusi, lääkäri ja runoilija Johannes Varesin johtama hallitus, eli niin sanottu Varesin kansanhallitus, jonka kaikki ministerit olivat Ždanovin valitsemia. Silloisen Viron presidentin Konstantin Pätsin oli hyväksyttävä nimitys sellaisenaan.
Uuden hallituksen ensimmäisiä töitä oli vanhan porvarillisen Viron järjestöjen lakkauttaminen. Neuvostoliiton edustajien painostamana Päts määräsi uudet parlamenttivaalit pidettäväksi kymmenen päivän kuluessa vastoin perustuslakia, joka olisi edellyttänyt 35 päivän valmisteluaikaa. Vastalaillistettu Viron kommunistinen puolue ja muut uudet ns. ”demokraattiset” järjestöt muodostivat vaaliliiton, Viron työkansan liiton. Siitä tuli ainoa sallittu vaaliliitto 14. ja 15. heinäkuuta järjestetyissä vaaleissa. Viralliset tulokset osoittivat, että 84,1 prosenttia äänioikeutetuista osallistui äänestykseen ja 92,8 prosenttia heistä antoi äänensä Viron työkansan liiton ehdokkaille. Aikalaistodistukset puhuvat kuitenkin toista äänestysvilkkaudesta. Lisäksi tulokset olivat osaksi väärennettyjä.
thumb|left|350px|Tallinnan työläisurheilijat [[Riigivolikogun vaalit 1940|riigivolikogun vaalien jälkeisessä mielenosoituksessa, jossa vaadittiin Viron liittymistä Neuvostoliittoon. Tämän tyyppisiä mielenosoituksia järjestettiin Neuvostoliiton organisoimana luomaan kuvaa virolaisten omasta halusta liittyä Neuvostoliittoon.]]
Uusi parlamentti eli riigivolikogu kokoontui 21.–23. heinäkuuta ja ryhtyi välittömästi seuraaviin kauaskantoisiin toimiin:
Näin oli syntynyt Neuvosto-Viro. Viron kommunistisesta puolueesta tuli ainoa puolue. Presidentti Päts pakotettiin eroamaan 22. heinäkuuta, ja pääministeri Vares ryhtyi hoitamaan hänen tehtäviään. Riikivolikogu sääti Neuvosto-Virolle 25. elokuuta 1940 perustuslain, joka oli Neuvostoliiton vuoden 1936 perustuslain kopio. Samanaikaisesti riikivolikogu muutettiin Neuvosto-Viron väliaikaiseksi korkeimmaksi neuvostoksi. Heinäkuun lopulla alettiin vangita Viron tasavallan poliittisia ja sotilasjohtajia.
Vuoden 1941 helmikuussa Viron kommunistipuolueen ensimmäinen sihteeri Karl Säre esitti puolueen kongressissa seuraavan kommunistisen näkemyksen neuvostovallan synnystä Virossa kesällä 1940:
Neuvostokauden alkuajat
300px|thumb|[[Nadežda Tihonova, Johannes Lauristin, Paul Keerdo, Johannes Vares, Karl Säre ja Neeme Ruus Tallinnan rautatieasemalla kukitettuna heidän palattuaan Moskovasta 24. heinäkuuta 1940. Virosta oli tullut juuri Neuvostoliiton uusi neuvostotasavalta.]]
Neuvostoliiton korkein neuvosto hyväksyi 6. elokuuta 1940 neuvostotasavallan anomuksen liittyä Neuvostoliittoon, jolloin siitä tuli yksi Neuvostoliiton 16:sta neuvostotasavallasta.
Viroa alettiin muuttaa kommunistiseksi. Suuryrityksiä kansallistettiin sekä maita ja rakennuksia takavarikoitiin valtiolle. 24. marraskuuta Viron kruunu korvattiin ruplalla. 15. tammikuuta 1941 pankkitalletukset kansallistettiin. Kesällä 1941 järjestettiin ensimmäinen joukkokyyditys Virosta Siperiaan, noin 10 000 henkeä.
Viron neuvostotasavallan perustamisen jälkeen maan ainoa sallittu puolue oli Viron kommunistinen puolue. Kommunistisen puolueen pääsihteeri eli ensimmäinen sihteeri oli käytännössä tasavallan johtaja, vaikka esimerkiksi presidentin virkakin oli olemassa. Ensimmäisen neuvostokauden ajan vuosina 1940–1941 puolueen pääsihteeri oli Karl Säre.
Toisen maailmansodan jälkeen
thumb|left|250px|Neuvostovalta on palannut Viroon. Aiheesta Neuvostoliiton postilaitos julkaisee vuonna 1947 Neuvosto-Viron vaakunalla varustetun postimerkin.
Viron yhteiskuntajärjestelmän muuttamista neuvostoliittolaiseksi jatkettiin. Syyskuussa 1947 perustettiin Viron ensimmäinen kolhoosi. Koulunkäynti Virossa 1940-luvulla oli paljolti samankaltaista kuin ennen neuvostovaltaa; kommunistinen propaganda tuli kouluihin vasta myöhemmin.
Yhdysvallat, Yhdistynyt kuningaskunta ja monet muut länsimaat, poikkeuksena muun muassa Ruotsi, eivät tunnustaneet Neuvostoliittoon liittymisiä laillisina. Ne säilyttivät diplomaattisuhteensa entisellään, eivätkä koskaan virallisesti tunnustaneet Viron SNT:n olemassaoloa tai Viroa osana Neuvostoliittoa.
Liennytyskausi ja paluuta entiseen
thumb|left|250px|Vuonna 1960 vietettiin Neuvosto-Viron 20-vuotispäivää. Neuvosto-Viro sai oman lipun vuonna 1953 – lempinimeltään ”lainelipun”. thumb|right|250px|Tallinnan keskustaa vuonna 1983.
Yhteydenpito Neuvostoliiton ulkopuolelle oli kuitenkin vähäistä, ja vain harva virolainen sai matkustaa ulkomaille (poikkeuksena kommunistiset valtiot). Muualta Neuvostoliitosta muutti suuri joukko venäläisiä työn perässä Viroon.
Viron sosialistinen neuvostotasavalta oli melko suljettu 1960-luvun loppupuoliskolle asti. Merkittävänä avautumisen aloittajana pidetään, kun Urho Kekkonen vieraili Virossa vuonna 1964 pitäen siellä puheen viroksi. Seuraavana vuonna laivayhteys Helsingin ja Tallinnan välille palautettiin. Neuvostoliiton matkailuyritys Inturist tilasi suomalaisilta rakentajilta Viru-hotellin.
Vähitellen virolaiset alkoivat katsella maan pohjoisosissa myös Suomen televisiota, joka ei ollut mahdollista ilman teknisiä muutoksia, koska Suomessa käytettiin televisiossa saksalaista PAL-järjestelmää ja Neuvostoliitto oli valinnut televisiostandardikseen ranskalaisen SECAM:n, jottei keskisessä Itä-Euroopassa olisi ollut mahdollista katsella Keski-Euroopan lähetyksiä rajamailla.
Ideologisen taistelun tehostamiseksi Viron kommunistisen puolueen pääsihteeriksi nimitettiin 1978 Karl Vaino. Matkailua pyrittiin jonkin verran rajoittamaan ja Suomeen vierailevat virolaiset otettiin tarkempaan valvontaan. Julkisista rakennuksista poistettiin Suomeen suunnattuja televisioantenneja.
Vuoden 1980 Moskovan olympialaisten eräitä tapahtumia järjestettiin Moskovan ulkopuolella, kuten purjehdus järjestettiin Tallinnassa.
Teollisuus
Palavan kiven eli öljyliuskeen tuotannon ansiosta Viro oli energiantarpeensa suhteen täysin omavarainen. Ensimmäiset palavan kiven puhdistamot oli Virossa perustettu jo 1920-luvulla. Vuonna 1975 öljyliuskeen tuotanto Virossa oli 28,5 miljoonaa tonnia. Öljyliuskeesta 47 % tuotettiin avolouhoksissa. Suurin osa Viron öljyliuskeesta poltettiin energiaksi kahdessa suuressa lämpövoimalassa. Vuonna 1975 Virossa tuotettiin sähkövoimaa 16,7 miljardia kilowattituntia, josta määrästä 90 % syntyi öljyliuskeen polttamisesta. Öljyliusketuotannon haittapuolia olivat tuotantotappiot ja ympäristöongelmat. Kaivosteollisuudessa toinen tärkeä tuote oli fosforiitti, jota louhittiin Maardussa.
Kieli- ja maahanmuuttopolitiikka
Viron SNT:n viralliset kielet olivat käytännössä viro ja venäjä. Maan vironkielisissä kouluissa opetettiin venäjää pakollisena aineena ja venäjänkielisissä kouluissa pakollisena viroa. Käytännössä oppimistulokset olivat heikkoja: vuonna 1979 virolaisista 24 % osasi venäjää ja vironvenäläisistä 13 % viroa.
1970-luvun lopulta lähtien venäjän kielen asemaa vahvistettiin kaikkialla Neuvostoliitossa ja myös Virossa. Tämä herätti jopa sen ajan autoritaarisissa oloissa suurta vastustusta maan kulttuuripiireissä, ja joukko sivistyneistön edustajia allekirjoitti niin sanotun neljänkymmenen kirjeen vuonna 1980 ja puolusti viron kielen asemaa.
thumb|left|250px|Neuvosto-Viron 40-vuotisjuhlamerkki
Venäläisiä kuitenkin muutti pääasiassa Tallinnaan ja muihin suurimpiin kaupunkeihin, erityisesti Narvaan. Maaseutu säilyi vahvasti vironkielisenä.
Toisaalta on myös sanottu, ettei Neuvostoliitto yrittänyt täysin venäläistää Viroa. Venäjä oli Neuvostoliiton kansojen yhteinen kieli, jota puhuivat myös ei-venäläiset Viroon muuttaneet. Maahanmuuttajat eivät yleensä olleet kovin kiinnostuneita viron kielen oppimisesta, koska tulivat toimeen venäjän kielellä, ja osa maahanmuuttajista ajatteli asuvansa Virossa vain väliaikaisesti. Neuvostoliiton tarkoituksena oli korkeintaan tehdä virolaisista kaksikielisiä.
Jotkut virolaiset kuitenkin pelkäsivät tämän olevan vain välivaihe, jonka jälkeen viron kieli korvattaisiin kokonaan venäjällä.
Kansalaisoikeusaktivismi
Viron Demokraattinen Liike ja Viron Kansallinen Rintama toimivat aktiivisesti saattaakseen länsimaissa julkisuuteen epäkohtia Viron ihmisoikeustilanteessa. Ne kirjoittivat YK:lle ihmisten ja aatteiden vapaan liikkumisen rajoituksista Virossa. Tunnettuja virolaisia kansalaisoikeusaktivisteja ovat olleet Mart Niklus, Erik Udam, Olev Meremaa, Juhan Valdman, David Koop, Sergei Soldatov, Kalju Mätik, Mati Kiirend, Artem Juskevitsh, Ülo Vooglaid, Heljo Tauk, Oleg Trjutrjumov, Peeter Einasto ja Paul Mötsküla.
Neuvosto-Viron loppu
thumb|left|Viron tasavallan lippu kohosi [[Pikk Hermannin huipulle 24. helmikuuta 1989.]] thumb|right|Virolaisen poliitikko [[Tunne Kelamin Viron kansallisuuden tunnustava henkilökortti vuodelta 1989, jollaisia myönnettiin kansalaisaloitteen pohjalta 790 000 virolaiselle jo ennen virallista eroa Neuvostoliitosta.]]
Vuonna 1988 Mihail Gorbatšovin pääsihteerikaudella Viron kommunistisen puolueen pääsihteeriksi valittiin Vaino Väljas. Ideologinen taistelu heikentyi ja venäläistämispyrkimyksistä luovuttiin. Samana vuonna Viron parlamentti julisti Viron suvereeniksi tasavallaksi. Käytännössä Viro pysyi yhä osana Neuvostoliittoa.
8. toukokuuta 1990 neuvostotasavallan korkein neuvosto nimesi maan uudelleen Viron tasavallaksi, ja 20. elokuuta 1991 Viro ilmoitti vuonna 1918 julistetun valtiollisen itsenäisyytensä jatkuvan. Seuraavien viikkojen aikana itsenäistyminen tunnustettiin kaikkialla. Pakolaishallinto lopetti virallisesti toimintansa 7. lokakuuta 1992, kun Viron tasavallan pakolaispresidentti Heinrich Mark luovutti valtuutensa presidentti Lennart Merelle Viron parlamentissa Tallinnassa.
Suomi ei tunnustanut uudelleen Viron tasavaltaa, vaan totesi vuonna 1920 annetun virallisen tunnustuksen riittävän. Viron nykyisen käsityksen mukaan 1991 ei perustettu uutta valtiota, ikään kuin mitään neuvostotasavaltaa Virossa ei ollutkaan. Virallisen tulkinnan mukaan Viron tasavalta oli noina vuosina miehitetty, ja 24. helmikuuta juhlitaan Viron itsenäisyyttä alkuperäisen julistuksen päivän mukaisesti.
Kiista valtiollisesta luonteesta
Suomen Viro-instituutin aikaisempi johtaja Martti Turtola julkaisi 2008 tutkimuksen Viron Neuvostoliittoon-liittämiseen johtaneista tapahtumista. Hänen mukaansa ”on aivan liian yksipuolinen näkemys, että Neuvostoliitto miehitti Viron asevoimin virolaisten tahdosta piittaamatta”. Turtola on aikaisemmin julkaissut tutkimuksen, jonka mukaan Viron presidentti Konstantin Päts sai Viron itsenäisyyden alkuvuosina Neuvostoliitolta rahaa enemmän kuin palkkaa parlamentaarikkona.
Suomen virallisen kannan mukaan Viron itsenäisyys jatkui 1940–1991 pakolaishallituksen muodossa, minkä vuoksi Suomen ei tarvinnut tunnustaa Viron tasavaltaa 1991 uudelleen, vaan 1920 tapahtuneen tunnustamisen olemassaolo oli riittävä peruste diplomaattisuhteiden solmimiseksi jälleen. Kanta tukee epäsuorasti Viron virallista kantaa. Suomella ei kuitenkaan ole virallista kantaa Viron historiankirjoitukseen. Suomi oli kuitenkin solminut Neuvostoliiton kanssa valtiosopimuksia, joissa mainittiin ”Viron SNT” tai ”Eestin SNT”.
Apocalyptica
Albumit
Yhtyeen esikoisalbumi Plays Metallica by Four Cellos julkaistiin vuonna 1996. Albumi sisältää sellolla soitettuja versioita Metallican kahdeksasta kappaleesta.
Vuonna 1998 julkaistu toinen albumi Inquisition Symphony sisälsi ensimmäistä kertaa yhtyeen omia kappaleita. Nämä kolme kappaletta ovat "Harmageddon", "M.B." ja "Toreador".
Neljäs levy Reflections, joka julkaistiin vuonna 2003, jatkoi samalla linjalla yhtyeen keskittyessä omaan materiaaliin. Tähän albumiin yhtye palkkasi Slayeristä tutun Dave Lombardon ja Sami Kuoppamäen rumpuihin, jonka seurauksena yhtyeen kiertuekokoonpanoon tuli mukaan rumpali Mikko Sirén.
Viidennellä vuonna 2005 julkaistu albumilla Apocalyptica yhtyeen vierailevina solisteina olivat Ville Valo (HIM) ja Lauri Ylönen (The Rasmus). Lombardo palasi jälleen soittamaan rumpuja yhteen kappaleeseen.
Apocalyptica julkaisi kokoelmalevyn Amplified – A Decade of Reinventing the Cello vuonna 2006. Se sisälsi tuplalevyn verran keskeisiä kappaleita yhtyeen uran ajalta. Uusina kappaleina esitettiin kaksi kappaletta. Ensimmäinen oli myös singlenä julkaistu "Repressed", joissa olivat vierailevina laulajina Max Cavalera (ex-Sepultura, Soulfly, Cavalera Conspiracy) ja Matt Tuck (Bullet for My Valentine). Toinen uusi kappale oli Slayer-cover "Angel of Death".
Apocalyptican kuudes studioalbumi Worlds Collide ilmestyi syyskuussa 2007. Albumilla vieraili useita laulusolisteja: Rammstein-yhtyeen laulaja Till Lindemann laulaa David Bowien kappaleen "Heroes" saksankielisen version nimeltä "Helden", Slipknot-yhtyeen laulaja Corey Taylor esittää kappaleen "I’m Not Jesus", Lacuna Coilin Cristina Scabbia kappaleen "S.O.S (Anything But Love)". Yhtyeen ja Three Days Grace -yhtyeen vokalisti Adam Gontierin esittämä "I Don't Care" nousi Yhdysvaltain Mainstream Rock -singlelistan ykköseksi vuoden 2008 marraskuussa tehden suomalaista rock-historiaa. Yhdysvaltain Alternative Rock -singlelistan top 20:ssä kappale oli 50 viikkoa, ollen kaikkien aikojen neljänneksi pisimpään listalla pysytellyt kappale.
Elokuussa 2010 ilmestyi yhtyeen albumi 7th Symphony. Sen tuottivat yhdysvaltalaiset Joe Barresi ja Howard Benson. Albumilla on mukana jälleen rummuissa Dave Lombardo ja lauluista vastaavat Gavin Rossdale (Bush), Brent Smith (Shinedown), Lacey Sturm (Flyleaf) ja Joe Duplantier (Gojira).
Vuonna 2013 julkaistiin live-albumi Wagner Reloaded (Live in Leipzig), jossa yhtye soittaa MDR Symphony Orchestran kanssa.
Seitsemättä studioalbumia varten yhtyeeseen etsittiin laulaja laulamaan kaikki tulevan albumin lauluosuudet. Soolouraa aiemmin tehnyt Franky Perez liitettiin yhtyeeseen vakituiseksi laulajaksi. Vuoden 2015 huhtikuussa julkaistu Shadowmaker siis poikkeaa aiemmista albumeista, sillä vierailevia laulajia ei ole.
10. tammikuuta 2020 julkaistu albumi Cell-0 on instrumentaalilevy, jonka yhtye äänitti ilman ulkopuolista tuottajaa.
Cover-versiot
Apocalyptica on tehnyt cover-versioita muun muassa seuraavien yhtyeiden ja artistien kappaleista: Metallica, Sepultura, Pantera, Rammstein, Slayer, Faith No More, Black Sabbath ja David Bowie. Lisäksi he ovat levyttäneet Edvard Griegin klassisen musiikin sävellyksen Vuorenhaltijan salissa (englanninkieliseltä nimeltään In the Hall of the Mountain King), jolla heillä on ollut tapana lopettaa konserttinsa.
Yhtyeen musiikki muissa yhteyksissä
Omien albumeidensa lisäksi Apocalyptica on esiintynyt myös muiden yhtyeiden levyillä. Vuonna 1997 yhtye esiintyi Waltarin Space Avenue -albumin kahdella kappaleella. Vuonna 2005 yhtye teki alkusoiton Bullet for My Valentinen albumiin The Poison. Lisäksi yhtye on vieraillut muun muassa Sepulturan, Amon Amarthin, OOMPH!:n, Angelzoomin ja The Rasmuksen levyillä, sekä tehnyt remixin Rammsteinille kappaleesta "Benzin".
Yhtyeen musiikkia on esitetty myös elokuvissa, televisiosarjoissa ja peleissä. Kappale "Hope vol.2" voidaan kuulla vuoden 2001 elokuvassa Vidocq. Vuoden 2003 elokuvassa Pahat pojat käytettiin puolestaan kappaletta "Somewhere Around Nothing". Eicca Toppinen sävelsi alkuperäismusiikin vuonna 2007 ilmestyneeseen Musta jää -elokuvaan. Kappale I Don't Care kuullaan Smallville-televisiosarjan kahdeksannen tuotantokauden 16. jakson (Turbulence) lopussa. Yhtyeen musiikkia on kuultu myös NHL 09 ja Burnout:Revenge -peleissä. Lisäksi yhtyeen jäsenet Perttu Kivilaakso ja Mikko Sirén tekivät soundtrackin Zipper-Interactiven sotapeliin MAG, joka julkaistiin helmikuussa 2010.
Syyskuussa 2021 Apocalyptica julkaisi yhdessä The Rasmuksen kanssa tehdyn kappaleen ”Venomous Moon”.
Nykyiset
thumb|Apocalyptica [[Wacken Open Air -festivaaleilla Saksassa vuonna 2005.]]
Kaihelehväsammal
Kaihelehväsammal kasvaa kahdesta neljään senttimetriä pitkäksi. Lehdet ovat punavartisessa versossa sivulle siirottavina. Lehdet ovat pitkulaiset ja kolmesta viiteen millimetriä pitkät. Niiden reuna on kaksirivisesti hampainen, keskisuoni on punainen. Itiöpesäkkeitä kasvaa toisinaan.
Pitkäpalot
Pitkäpalot (Arabis) on ristikukkaiskasvien heimoon kuuluva kasvisuku, jossa on sata hyväksyttyä lajia. Lajeista kaksi, jäykkä- ja tunturipitkäpalko, kasvaa Suomessa luonnonvaraisena. Joitain lajeja käytetään myös monivuotisina koristekasveina eli perennoina.
Lajeja
Sukuun on usein aiemmin sijoitettu pölkkyruoho eli ketopölkkyruoho (Turritis glabra, syn. Arabis glabra).
Turun taideakatemia
Turun AMK:n Taideakatemia on Turun ammattikorkeakouluun kuuluva suomalainen taideoppilaitos. Se perustettiin vuonna 1996, kun kulttuurialan koulutus tuli osaksi Turun ammattikorkeakoulun koulutustarjontaa. Taideakatemian muodostivat Turun piirustuskoulu ja Turun taiteen ja viestinnän oppilaitos (TUTVO), joiden lisäksi oppilaitoksessa alkoi musiikin koulutus vuonna 2000.
Taideakatemian päätoimipiste sijaitsee Turun ammattikorkeakoulun Linnankadun kampuksella (Linnankatu 54–60), Varvintorin laidalla.[2]Taideopetukselle suunnitellut toimitilat ovat LPR-arkkitehtien käsialaa. Rakennuskompleksissa yhdistyvät mm. vanha köysitehdas, entiset laivatelakkahallit sekä Wärtsilän henkilöstötilana toiminut rakennus. Yleisölle avoimia ovat Taideakatemian Köysiteatteri ja kuvataiteen opiskelijoiden käytössä oleva Köysiratagalleria.
Koulutukset ja tutkinnot
Taideakatemia on yksi Turun ammattikorkeakoulun neljästä tulosalueesta. Koulutukset alkavat joka vuosi. Lisäksi Taideakatemiassa voi ylläpitää ja kehittää ammattitaitoa erilaisissa kulttuurialan täydennyskoulutuksissa.
Yhteistyöprojektit ja tapahtumat
Turun Taideakatemian toiminnan yksi tärkeä osa on tutkimus-, kehitys- ja innovaatiotoiminta yhteisöjen ja yritysten kanssa. TKI-projekteissa opiskelijat tutustuvat sekä omaan, tulevaan ammattikenttäänsä että toimivat monialaisessa yhteistyössä hankekumppanien kanssa.
Vakiofunktio
Vakiofunktio on matematiikassa sellainen funktio, joka saa kaikilla muuttujan arvoilla aina saman arvon. Tällaisen funktion kuvaaja on vaakasuora eli se muistuttaa siinä mielessä lineaarista funktiota. Jos vakiofunktion arvoksi tulee aina c, voidaan kirjoittaa missä c on reaaliluku.
thumb|250px|Koordinaatistossa on kolmen vakiofunktion kuvaajaa. Ne ovat f(x)=8, g(x)=4,2 ja h(x)=-3,6
Esimerkkejä vakiofunktioista
Vakiofunktiot ovat lineaarisen funktion erikoistapauksia, jossa kulmakerroin a = 0. Funktion lauseke sivenee tällöin Samoin voidaan ajatella potenssifunktion, jonka asteluku on 0, olevan vakiofunktio Nollafunktio saa vain arvon 0 ja on siten vakiofunktioiden erikoistapaus.
Trigonometriassa funktio saa aina arvon 1 ja on siksi vakiofunktio.
Yleisiä ominaisuuksia
Vakiofunktio on määritelty kaikilla luvuilla, joten lähtöjoukoksi voidaan valita kaikki reaaliluvut \mathbb{R}. Vakiofunktion f kuvaus on surjektio, jos maalijoukkossa on vain luku c mutta kuvaus ei ole koskaan injektio, koska vähintään kaksi lukua (eli tässä tapauksessa kaikki luvut) kuvautuvat samaksi maalijoukon alkioksi c. Tämän vuoksi vakiofunktio ei ole myöskään bijektio.
Vakiofunktiolla ei ole nollakohtia paitsi nollafunktiolla, jolla nollakohtia on koko reaalilukujoukko.
Vakiofunktio on monotoninen funktio. Se voidaan tulkita sekä monotonisesti kasvavaksi- että väheneväksi funktioksi. Se on myös parillinen funktio. Ainoa vakiofunktio, joka on myös pariton funktio, on nollafunktio.
Vakiofunktion derivaatta on on aina nolla eli nollafunktio.
Hauduttaminen
Hauduttaminen tarkoittaa ruoanlaitossa aineen tai aineiden pitämistä alle kiehumislämpötilassa tai lähelle kiehumista kuumennetussa nesteessä, kunnes ruoka on kypsää. Ruokia voidaan hauduttaa kattilassa tai padassa liedellä tai vuoassa uunissa. Tyypillisimpiä haudutettuja ruokalajeja ovat erilaiset pataruoat. Ruoan hauduttaminen eroaa keittämisestä ja paistamisesta siinä, että valmistusprosessi on hitaampi.
Samoin kuin höyryttäminen, hauduttaminen on raaka-aineille hellävaraisempaa kuin keittäminen. Haudutettavaa ruokaa ei sekoiteta jatkuvasti tai lainkaan. Esivalmisteluajassa ei sinänsä ole juurikaan eroa. Hauduttamisessa ravintoarvot säilyvät paremmin. Kasvikset pehmenevät maukkaiksi ja imevät aromit hauduttamisen aikana. Lihasta tulee hauduttamisen aikana erityisen mureaa.
Ruoan hauduttamista varten on olemassa niin sanottuja ruokahauduttimia (slow cooker).
Hauduttamiseen perustuva erikoistekniikka on tyhjiökypsennys eli sous vide.
Myös teen ja yrttiteen valmistusta teekannussa kutsutaan hauduttamiseksi, vaikkei kyse olekaan kypsentämisestä.
HMS B.2
HMS B.2 oli Britannian kuninkaallisen laivaston B-luokan sukellusvene.
Valmistus
Alus tilattiin Vickers, Sons & Maximilta Barrow-in-Furnessista. Alus laskettiin vesille 30. lokakuuta 1905 ja valmistui 9. joulukuuta.
Palvelus
Varhain aamulla 4. lokakuuta 1912 lähtivät B.2, HMS B.3, HMS B.4 sekä HMS B.5 Devonportista merelle sotaharjoitukseen yhdessä kahdeksan C-luokan sukellusveneen kanssa. Aamun sarastaessa samalla alueella oli matkalla Yhdysvaltoihin Hampurin-Amerikan linjan SS Amerika, joka teki matkaa 20 solmun nopeudella. Risteilyalus törmäsi B.2:een Doverin koillispuolella leikaten sukellusveneen lähes kahtia. Vene upposi lähes välittömästi vieden mukanaan koko miehistön kahta lukuun ottamatta. Pelastuneet olivat olleet aluksen sillalla, mutta ainoastaan toinen upseeri ja vahdissa ollut upseeri luutnantti Pollayne oli ainoa hengissä merestä selvinnyt pelastuessaan HMS C.6:een.
Maija Suova
Olga Maija Suova (o.s. Hämäläinen, 10. huhtikuuta 1897 Kerimäki – 17. syyskuuta 1981) oli suomalainen toimittaja ja tietokirjailija. Hän toimi Uuden Suomen maakuntakirjeenvaihtajana Turussa vuosina 1930–1935 ja toimittajana vuosina 1936–1937.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1952 – miesten 800 m
Helsingin olympiakisojen miesten 800 metrin juoksuun osallistui 50 urheilijaa edustaen 32 kansallisuutta. Kilpailupäivät olivat 20.–22. heinäkuuta.
Alkuerät
Jokaisesta erästä kolme nopeinta jatkoon.
1. erä
2. erä
3. erä
4. erä
5. erä
6. erä
7. erä
8. erä
Välierät
Jokaisesta erästä kolme nopeinta loppukilpailuun.
1. erä
2. erä
3. erä
Commerce
Commerce voi tarkoittaa seuraavia:
Order from Chaos
Order from Chaos oli yhdysvaltalainen black, death ja thrash metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 1987 Kansas Cityssä. Yhtye vaikutti paljon black metal -kulttuuriin.
Purjehdus kesäolympialaisissa 1960
75px|right|Purjehdus Vuoden 1960 Rooman kesäolympialaisten purjehdus järjestettiin 29. elokuuta – 7. syyskuuta 1960 Italiassa Napolinlahdella. Laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa 12:tta kertaa. Mukana oli 289 osanottajaa 45 maasta. Tapahtumia oli viisi.
Ace Frehley
Paul Daniel ”Ace” Frehley (s. 27. huhtikuuta 1951 New York, Yhdysvallat ) on yhdysvaltalainen kitaristi. Hän oli Kiss-yhtyeen ensimmäinen soolokitaristi.
Frehley tapasi Kissin laulaja-rytmikitaristi Paul Stanleyn ja laulaja-basisti Gene Simmonsin 1970-luvun alussa. Stanley, Frehley, Simmons ja rumpali Peter Criss muodostivat vuonna 1973 perustetun Kissin alkuperäisen ja kenties legendaarisimman kokoonpanon. Kississä Frehleyn lavahahmoksi muodostui "The Spaceman". Se kuvasi Frehleyn kiinnostuksen kohteita: tähtitieteitä, ufoja ja eri salaliittoteorioita. Criss erotettiin yhtyeestä vuonna 1980, ja Frehley itse lähti yhtyeestä kaksi vuotta myöhemmin vuonna 1982 panostaakseen uraansa sooloartistina. Hän teki Crissin kanssa paluun yhtyeeseen vuonna 1996, mutta alkuperäinen kokoonpano erkani jälleen vuonna 2002 jäähyväiskiertueen jälkeen ja sittemmin Frehley on esiintynyt sooloartistina. Hänen tuorein studioalbuminsa Space Invader julkaistiin vuoden 2014 kesäkuussa.
Frehley on myös keksinyt savuavan kitaran, efektin, jossa kitaran sisälle asetetut savupommit alkavat savuta samalla kun mikrofoneissa palavat valot. Alive! Worldwide -kiertueella vuonna 1996 ja sitä seuranneilla kiertueilla Frehley ampui lavalla kitarastaan raketteja valorakenteisiin. Moni nykyinen huippukitaristi on kertonut juuri Frehleyn olleen heille aikoinaan suurin idoli.
Nuoruusvuodet
Ace Frehleyn vanhempien nimet olivat Carl ja Eshter Frehley. Hän on kolmelapsisen perheen kuopus; hänellä on sisko Nancy ja veli Charles, joka soitti klassista kitaraa. Frehley syntyi ja varttui New Yorkin Bronxissa, Mosholu Parkwayn asuinlueella, samoilla seuduilla mitä Steven Edward Duren eli Blackie Lawless, josta myöhemmin tuli W.A.S.P.-yhtyeen keulakuva. Lapsena musikaalinen Frehley lauloi koulunsa kuorossa, mutta teini-ikään mennessä hänestä oli tullut itseoppinut kitaristi. Hän mainitsee suurimmiksi musiikillisiksi vaikuttajikseen The Whon Pete Townshendin ja muun muassa The Yardbirdsissa soittaneen Jeff Beckin.
Frehleyn ensimmäinen kitara oli japanilainen Zimgar-merkkinen kitara, jonka hän sai vuonna 1964 yhdistettynä joulu- ja 13-vuotissyntymäpäivälahjana. Ensimmäinen hänen kitaralla oppimansa kappale oli Herman's Hermitsin hitti "Mrs. Brown, You've Got a Lovely Daughter" vuodelta 1968. Hänen ensimmäinen yhtyeensä oli nimeltään The Exterminators, mutta hän soitti nuorena monissa yhtyeissä. High schoolissa Frehley soitti yhtyeessä nimeltä Cathedral. (ei sama kuin englantilainen doom metal -yhtye Cathedral) Kun Cathedralille järjestyi muutamia esiintymisiä, hän jätti peruskoulun kesken. Ace ei ollut kovinkaan innokas oppilas koulussa, vaikkakin hänen älykkyysosamääränsä on 164, joka on huomattavasti keskitasoa parempi tulos.
Frehleyllä oli erilaisia väliaikaisia töitä, esimerkiksi postinjakajana, viinakaupan juoksupoikana ja viimeisimpänä taksinkuljettajana. Hän toimi myös roudarina Jimi Hendrixin viimeisellä New Yorkin Randall's Islandilla pidetyllä keikalla, 17. heinäkuuta 1970. Ace sai laittaa paikoilleen Jimi Hendrix Experiencen rumpalin Mitch Mitchellin rummut.
Kiss (1973–1982)
thumb|Hahmotelma Frehleyn The Spaceman -lavameikistä. thumb|Frehley esittelee kehittämäänsä savuava kitara -efektiä Kissin Love Gun Tour -kiertueella vuonna 1977. Cathedral -yhtyeen hajoamisen jälkeen Frehley vietti 1970-luvun alun monissa eri yhtyeissä. Yksi Frehleyn pisimmälle edenneistä yhtyeistä oli Molimo, joka myös pääsi levyttämään esikoisalbumiaan vuonna 1971 levy-yhtiö RCA Recordsille. Albumia ei kuitenkaan koskaan julkaistu.
Yhtyeen nimeksi valittiin myöhemmin Kiss. Lahjakkaana piirtäjänä tunnettu Frehley suunnitteli pian yhtyeen nimeämisen jälkeen Kissin logon, josta Paul Stanley muotoili lopullisen, yhä yhtyeen käytössä olevan version. Vuoden 1973 tammikuussa yhtye oli myös päättänyt, että jokainen sen jäsenistä käyttäisi lavalla esiintyessään meikkiä ja että yhtyeen lavaimago ”tulisi olemaan synkän mystinen, jännittävä ja elämää suurempi”. Frehleyn lavameikin muodostivat silmien ympärille maalatut hopeanväriset tähtikuviot, ja hänen lavahahmonsa nimeksi yhtyeessä tuli The Spaceman. Frehley alkoi kärsiä pian lavameikin aiheuttamasta allergisesta reaktiosta sen sisältämän hopeavärin vuoksi, minkä takia hän joutui luopumaan hopeisesta meikistä silmiensä ympärillä. Niinpä hän värjäsi luomensa yhtyeen uran alussa mustiksi ja myöhemmin sinisiksi.
Uransa alussa Kissin esiintyessä New Yorkin alueen klubeilla Frehley pääsi Paul Stanleyn avustuksella töihin taksinkuljettajaksi. Eräässä vaiheessa Gene Simmons oli ainoa yhtyeen työssä käynyt jäsen, joten häneltä lainattiin paljon rahaa. Esimerkiksi Frehley joutui päivittäin lainaamaan Simmonsilta rahaa päästäkseen kotiin metrolla. Vuoden 1973 syksyllä Kissin raivokkaasta ja energisestä lavaesiintymisestä vaikuttunut Bill Aucoin ryhtyi yhtyeen manageriksi, ja alkoi maksaa yhtyeen jokaiselle jäsenelle 75 dollarin viikkopalkkaa, jotta yhtye voisi keskittyä täysipäiväisesti musiikin ja lavaesiintymisensä kehittämiseen. Tämän jälkeen Frehley lopetti työnsä taksinkuljettajana ja viinakaupan juoksupoikana, koska hän ansaitsi jo tarpeeksi musiikin soittamisella.
Kiss julkaisi yhtyeen nimeä kantavan esikoisalbuminsa Kiss vuoden 1974 helmikuussa. Ace sävelsi ja sanoitti albumille metromatkallaan kappaleen ”Cold Gin”, josta muodostui myöhemmin yksi yhtyeen uran klassikkokappaleista. Lisäksi hän osallistui muiden yhtyeen jäsenten kanssa kappaleen ”Love Theme from Kiss” säveltämiseen. Kiss oli kasvattanut nopeasti mainettaan näyttävänä lavaesiintyjänä, mutta yhtyeellä oli vaikeuksia ikuistaa live-esiintymisissään vahvasti läsnä ollut tunnelma studioalbumille. Kiss -albumia myytiin sen julkaisemisen jälkeen noin 75 000 kappaletta ilman hittisingleä, joka olisi tehostanut albumin myyntiä. Albumin myynti takasi kuitenkin yhtyeelle mahdollisuuden toisen albumin levyttämiseen, ja yhtye julkaisi toisen albuminsa Hotter Than Hellin jo vuoden 1974 lokakuussa. Frehley sävelsi ja sanoitti Hotter Than Hellille kappaleet ”Parasite” ja ”Strange Ways”, ja lisäksi hän kirjoitti Paul Stanleyn kanssa kappaleen ”Comin’ Home”. Hotter Than Hellin myynti oli noin 125 000 kappaletta, mikä oli merkittävä edistysaskel siihen nähden, ettei Kissin kappaleita soitettu lainkaan radiossa.
Hotter Than Hell -albumia seuranneen kiertueen päätyttyä albumin myynti jämähti paikoileen, minkä vuoksi Kiss alkoi äänittämään kolmatta albumiaan Dressed to Kill. Koska Kissin levy-yhtiö Casablanca Records oli alun perin ollut Warner Brothers Recordsin rahoittama alamerkki, ei sillä ollut Warnerista erottuaan enää riittävästi rahaa Dressed to Killin kaipaamaan markkinointiin. Frehley kirjoitti albumille kappaleen ”Getaway”, ja kappaleen ”Rock Bottom” hän kirjoitti Paul Stanleyn kanssa. Casablanca Recordsin heikon taloudellisen tilan huomioon ottaen 200 000 kappaletta myynyt Dressed to Kill pärjäsi hyvin, mutta yhtyeellä oli edelleen vaikeuksia tavoittaa yleisönsä julkaisemalla levyjä.
Kiss teki läpimurtonsa vuonna 1975. Yhtyeen live-esiintymisten maine oli kasvanut valtavasti, joten yhtye ja levy-yhtiö Casablanca Records päättivät ottaa riskin ja äänittää livealbumin. Vuonna 1975 livealbumien äänittämistä ja julkaisua pidettiin ”yhtyeiden itsemurhana”, mutta Kissin ja Casablancan riskinotto albumin julkaisemisen suhteen kannatti: vuoden 1975 syyskuussa julkaistu livealbumi Alive! nousi myyntimenestykseksi, ja se ylitti kultalevyrajan Yhdysvalloissa joulukuussa. Albumin versio Dressed to Kill -albumin kappaleesta ”Rock and Roll All Nite” muodostui valtavan suosituksi hitiksi ja koko ”rockmusiikin kansallislauluksi”. Alive!:n menestyminen pelasti Kissin uran, ja sen avulla Casablanca Records välttyi lähes varmana pidetyltä konkurssilta. Albumi myi sekä platinaa että tuplaplatinaa vuonna 1976, ja valoi pohjan sekä Kissin että Casablancan tulevaisuudelle.
Vuoden 1975 syksyllä Kiss aloitti neljännen albuminsa Destroyer levyttämisen. Albumin oli tarkoitus tehdä selkeä ero yhtyeen kolmeen ensimmäiseen albumiin nähden, ja yhtye oli valinnut albumin tuottajaksi aiemmin Alice Cooperin kanssa työskennelleen Bob Ezrinin. Frehley osallistui albumilla kappaleen ”Flaming Youth” säveltämiseen, mutta kappaleen lopullisessa versiossa soolokitaraa soitti hänen sijastaan sessiomuusikko Dick Wagner. Kissin pitkäaikaisimmat fanit vieroksuivat aluksi Destroyerin aiempaa hiotumpaa ja huolellisempaa tuotantoa ja musiikillista linjaa, mutta albumi ylitti kultalevyrajan tästä huolimatta hieman yli kuukaudessa. Albumin turvin Kiss pääsi ensimmäisen kerran urallaan esiintymään Eurooppaan.
Destroyerin seuraaja Rock and Roll Over äänitettiin vuoden 1976 syys-lokakuussa ja julkaistiin jo marraskuussa. Albumin tuotti myös Alive!:n tuottanut Eddie Kramer, ja se oli Destroyeriin verrattuna hieman raaempi eikä yhtä hiottu tuotos. Albumi ylitti kultalevyrajan jo ennakkotilauksillaan, ja Destroyerin ylitettyä platinalevymyynnin syyskuussa Kissin asema Yhdysvaltojen suosituimpana yhtyeenä vahvistui entisestään. Kissistä oli hetkessä kasvanut yhtye, joka täytti urheilustadionit ja -areenat ympäri Yhdysvaltoja.
Ensimmäinen Frehleyn laulama kappale oli Kissin seuraavalla albumilla, vuoden 1977 Love Gunilla, julkaistu ”Shock Me”. Hän sai inspiraation kappaleen kirjoittamiseen saatuaan sähköiskun konsertissa Floridassa vuonna 1976 Rock and Roll Over -albumia seuranneella kiertueella. Frehley jännitti kappaleen laulamista hyvin paljon, koska oli ennen laulanut yhtyeen kappaleissa vain taustalaulua. Hän lauloi kappaleen valot himmennettynä, studion lattialla maaten. Love Gunia seuranneella kiertueella aiemmin kappaleiden ”She” ja ”Cold Gin” päätteeksi Frehleyn soittama kitarasoolo siirtyi ”Shock Me” -kappaleen jälkeiseksi ohjelmanumeroksi. thumb|upright|[[Gene Simmons ja Frehley esiintymässä vuonna 1978.]] Vuonna 1978 Frehley ja muut kolme Kissin jäsentä julkaisivat omat sooloalbuminsa, mikä oli musiikkialalla täysin ennenkuulumatonta. Neljästä albumista Frehleyn julkaisema Ace Frehley menestyi kaupallisesti parhaiten nousten Yhdysvalloissa listasijalle 26., ja Russ Ballardin kirjoittama single ”New York Groove” nousi Yhdysvalloissa listan sijalle 13. Sooloalbumien julkaisun myötä yhtyeen jäsenten välille syntyi keskinäistä kilpailua albumien menestymisestä, mikä vaikeutti entisestään nelikon kiristyneitä välejä. Ongelmien läsnäolo oli yhä selvempi Kissin seuraavalla albumilla, vuoden 1979 poprock-vaikutteisella Dynastylla. Frehleyn vastuu lauluntekijänä ja laulajana yhtyeessä kasvoi, kun taas Peter Criss soitti rumpuja ja lauloi ainoastaan omassa kappaleessaan ”Dirty Livin’”. Dynastylla Frehley sävelsi ja lauloi kappaleet ”Hard Times” ja ”Save Your Love” ja lauloi alun perin The Rolling Stonesin vuonna 1967 levyttämän kappaleen ”2,000 Man”.
Dynastya seuranneella kiertueella Peter Crissin vaikeudet alkoivat vaikuttaa ylitsepääsemättömiltä, minkä vuoksi vuoden 1980 albumilla Unmasked rumpuja soitti jo Dynastylla ja Frehleyn sooloalbumilla soittanut sessiomuusikko Anton Fig. Frehley sävelsi ja lauloi Unmaskedille kappaleet ”Talk to Me”, ”Torpedo Girl” ja ”Two Sides of the Coin”. Kissin aiemmasta tyylistä selkeästi eronneet Dynasty ja Unmasked menestyivät molemmat hyvin Euroopassa ja Australiassa, mutta aiempaa heikommin Yhdysvalloissa. Lopullisesti yhtyeestä erotetun Peter Crissin tilalle pestattiin ennen Unmasked Tour -kiertueen alkua Eric Carr.
Erostaan huolimatta Frehley omisti osan Kissistä ja oli mukana yhtyeen liiketoiminnassa vuoteen 1985 asti. Tämän ansiosta hän ansaitsi neljänneksen myös Kissin seuraavien albumien, vuoden 1983 Lick It Upin ja vuoden 1984 Animalizen kaupallisista tuotoista, vaikka ei osallistunut millään tavalla kummankaan albumin tekemiseen.
Frehley’s Comet ja sooloura (1983–1995)
Ace jäi Kissin jälkeen soolouralle ja perusti vuonna 1984 Frehley's Comet -nimisen yhtyeen, joka teki kolme studiolevyä 80-luvulla. Yhtyeen suurimpia hittejä olivat muun muassa "Into The Night", "Insane" ja ehkä suurimpana hittinä Kissin Alive II-albumilla jo aiemmin julkaistu "Rocket Ride". Yhtyeen alkuperäiskokoonpanoon kuului basisti John Regan, kitaristi ja laulaja Richie Scarlet, kosketinsoittaja Arthur Stead ja rumpalina Kissin kanssakin toiminut Anton Fig. Yhtye esiintyi ensimmäisen kerran 30. marraskuuta 1984, S.I.R. Studiosilla, New Yorkissa. Alkuvuosinaan Frehley's Comet äänitti muutamia demoja yrittäen saada sopimuksen, kunnes vuonna 1986 Frehley teki sopimuksen Megaforce Recordsin Jon ja Marsha Zazulan kanssa.
Yhtyeen debyyttialbumi, Frehley's Comet julkaistiin 7. heinäkuuta 1987 Megaforce Recordsin kautta melko uusitulla kokoonpanolla. Kitaristi ja laulaja Richie Scarlet ja kosketinsoittaja Arthur Stead erosivat molemmat vuonna 1985 ja heidän tilalleen valittiin Tod Howarth, joka toimi laulajana, rytmikitaristina sekä myös koketinsoittajana. Albumi kipusi Billboard 200-listalla sijalle #43, noin 500 000 kappaleen myynnillä ja albumin single "Rock Soldiers" pääsi korkeimmillaan sijalle #27 Mainstream Rock Tracks-listalla. Kaikista Frehley's Cometin albumeista Frehley's Comet oli kaikista menestynein. Seuraavan vuoden helmikuussa julkaistiin EP Live +1, joka oli Billboardin listoilla kymmenen viikkoa, parhaimmillaan sijalla #84 ja saman vuoden toukokuussa julkaistiin Second Sighting, joka oli 13 viikkoa listoilla ja korkein sijoitus oli vain #81. Kuitenkin muutama esiintyminen Iron Maidenin kanssa kokosi heille hieman albumin huonon menestyksen tuottamia menetyksiä takaisin.
19. maaliskuuta 1988 yhtye esiintyi Hammersmith Odeonissa, Lontoossa, Englannissa, Jamie Oldaker rumpalina. Esiintyminen kuvattiin ja osa kappaleista taltioitiin Live + 4-kasettijulkaisulle, joka sisälsi niiden lisäksi Acen laulamia Kiss-klassikoita, kuten "Cold Gin" ja "Shock Me" ja kappaleiden "Into the Night," "Rock Soldiers", "Insane" ja "It's Over Now" musiikkivideot. Se julkaistiin vuoden 1989 alkupuolella.
Frehley jatkoi keikkailuaan huonosta menestyksestään huolimatta monilla eri kokoonpanoilla. Frehley's Cometin vuonna 1985 jättänyt kitaristi ja laulaja Ritchie Scarlet tuli takaisin ja toimi Frehleyn kanssa vuoteen 1996 saakka, kunnes Frehley palasi takaisin Kissiin. John Reganin lähdettyä basisteina toimivat Mark Normand, White Lionin James Lomenzo ja viimeisenä Karl Cochran. Rumpalina oli aluksi Sandy Slavin, joka jätti yhtyeen vuonna 1992. Hänet paikkasi myös White Lionissa soittanut Greg D' Angelo. Lopulta vuonna 1993 D' Angelon lähdettyä rumpaliksi valittiin Harry Slash & The Slashtonesissakin soittanut Steve "Budgie" Werner.
Vuonna 1995 Frehley ja Kissin entinen rumpali Peter Criss sopivat välinsä ja ajattelivat lähteä yhteiskiertueella. Criss olikin jo laulanut Trouble Walkin' -albumilla "2 Young 2 Die"-kappaleen ja oli vieraillut Frehely's Cometin Los Angelesin Wiltern Theatressa pidetyllä keikalla vuonna 1987, soittaen rummut Kissin kappaleeseen "Deuce". Frehley puolestaan oli soittanut kitarat Crissin vuonna 1994 julkaistulla Cat #1 -albumilla "Bad Attitude", "Walk the Line" ja "Blue Moon Over Brooklyn" -kappaleisiin.
Frehleyn ja Crissin "Bad Boys" -kiertue starttasi kesäkuussa 1995. Esiintymiset päättyivät aina Kissin klassikkokappaleisiin "Nothin' To Lose" ja "Rock and Roll All Nite".
Kiss jälleen yhdessä (1996–2002)
thumb|left|upright|Frehley Pariisissa vuonna 1999. Kiertueen alkupuolella Frehley ja Criss molemmat esiintyivät Kissin kanssa MTV:n Unplugged-ohjelmassa 8. elokuuta 1995, ilman maskeja kuitenkin. Yhtye oli viimeksi sitä ennen esiintynyt alkuperäiskokoonpanossaan melkein 20 vuotta aiemmin, Dynasty-kiertueella, vuonna 1979. Vuotta myöhemmin, 28. helmikuuta 1996 yhtye teki yllätysesiintymisen Grammy-palkintojen jakotilaisuudessa vanhat maskit ja asut päällä ja 15. kesäkuuta he soittivat KROQ-FM-radiokanavan KROQ Weenie Roast-konsertissa.
Kiss järjesti tiedotustilaisuuden 16. huhtikuuta USS Intrepidillä New Yorkissa, jolloin he ilmoittivat lähtevänsä alkuperäiskokoonpanolla maailmankiertueelle. 28. kesäkuuta he aloittivat seuraavan vuoden heinäkuuhun asti kestäneelle Alive Worldwide -kiertueen vanhojen maskien ja lavashown turvin. Frehley kävi sitä ennen tammikuussa Seattlessa plastiikkakirurgilla sitä varten. Kissin ensimmäinen esiintyminen pidettiin Detroitin, Tiger Stadiumilla.
Vuonna 1997 Frehley julkaisi kokoelma-albumin 12 Picks, jonka hän tuotti John Reganin kanssa. Albumin materiaali koostui hänen Frehley’s Cometissa levyttämästä soolotuotannostaan ja vuonna 1988 Lontoon Hammersmith Odeonissa äänitetyistä live-kappaleista. Albumi ylsi korkeimmillaan 77. listasijalle. Vuonna 1998 Frehley julkaisi kokoelma-albumin Loaded Deck.
Vuonna 1998 Kiss äänitti alkuperäiskokoonpanossaan Psycho Circus -albumin. Ainoa Frehleyn säveltämä kappale oli "Into the Void" ja hän lauloi sen sekä Gene Simmonsin kirjoittaman "In Your Face" -kappaleen. 12. marraskuuta he lähtivät uudelle maailmankiertueelle. Vuonna 2002 Ace jätti jälleen yhtyeen Farewell Tourin (jäähyväiskiertueen joka ei ollut Kissin viimeinen kiertue) ja "Rock And Roll All Niten" esittämisen jälkeen Salt Lake Cityn talviolympialaisissa. Hänen tilalleen valittiin Tommy Thayer, joka oli jo aikaisemmin säveltänyt kappaleita Kissin Carnival of Souls: The Final Sessions -albumille ja toiminut Kissin kiertuemanagerina. Thayerin lavahahmona on myös Acen käyttämä "Spaceman".
Uusi sooloura (2003–)
thumb|Frehley esiintymässä vuonna 2011. Jätettyään Kissin lopullisesti Frehley alkoi äänittämään uutta sooloalbumiaan kotitalonsa kellariin rakennuttamallaan äänitysstudiolla ja teki satunnaisia esiintymisiä sooloartistina. Hän muutti vaimonsa Jeanette Trerotolan kanssa Floridaan. Frehley oli 10. toukokuuta 1976 mennyt naimisiin hänen kanssaan, ja he saivat 9. heinäkuuta 1980 Monique -nimisen tyttären. Frehley alkoi Kissistä tiettävästi lopullisesti lähdettyään vetäytyä pois julkisuudesta. Hän vieraili vielä kuitenkin satunnaisesti eri artistien albumeilla, kuten Frehley's Cometin entisen jäsenen Anton Figin Figments-albumilla ja myös Frehley's Cometissa ja Acen soolouran yhtyeessä soittaneen Ritchie Scarletin The Insanity Of Life-albumilla. Vuonna 2006 Frehley julkaisi Greatest Hits Live-albumin, jonka kymmenen ensimmäistä kappaletta oli nauhoitettu 19. maaliskuuta 1988, Lontoon Hammersmith Odeonissa pidetyllä keikalla. Osa näistä kappaleista olikin jo talletettu vuonna 1989 julkaistulle Live +4-videojulkaisulle.
Vuonna 2005 Frehley esiintyi pienessä huumekauppiaan roolissa rikosdraamaelokuvassa Remedy (2005). Frehley esiintyi myös Dunkin' Donuts -televisiomainoksessa omana itsenään, tai oikeammin Kiss-hahmossaan, maskeissa ja Space Ace -puvussa.
Frehley palasi monen vuoden tauon, pois lukien vierailut muiden artistien esiintymisissä, jälkeen konserttilavoille 29. lokakuuta 2007, jolloin hän soitti yhden konsertin uuden yhtyeensä kanssa New Yorkissa. Konserttia edeltäneessä radiotoimittaja Eddie Trunkin haastattelussa Frehley totesi uuden levyn olevan työn alla ja ilmestyvän vuosien 2008 tai 2009 aikana. Haastattelun aikana Trunk ja Frehley myös vitsailivat Frehleyn tavasta poistua vuosiksi julkisuudesta ja palata aina uudestaan. Konsertin ja tulevan levyn humoristiseksi iskulauseeksi esitettiin ohjelmassa "Ace is back... again". Anomaly-nimen saanut levy julkaistiin maailmanlaajuisesti syyskuussa 2009.
Uuden levyn kiertueen tiimoilta Frehley esiintyi myös Suomessa. Frehley konsertoi Helsingin Nosturissa 2. joulukuuta 2009.
Vuonna 2014 Frehley julkaisi kuudennen sooloalbuminsa Space Invader.
Kunnianosoitukset
Frehley sai 25. heinäkuuta 1995 oman tähtensä Hollywood Rock Hall of Fameen ja vuonna 2001 hän sai nimensä kotipiirikuntansa Bronxin The Bronx Walk of Fame-kadulle.
Frehleyn säveltämän "Shock Me" -kappaleen kitarasoolo on valittu sijalle 50. Guitar World-lehden 100 Greatest Guitar Solos-listalla.
Frehleyn kunniaksi on julkaistu ainakin kaksi tribuuttialbumia. Vuonna 1996 julkaistulla Spacewalk: A Tribute to Ace Frehley -albumilla soitti ja lauloi monia tunnettuja rock-muusikkoja, kuten Panteran rumpali Vinnie Paul ja edesmennyt kitaristi Dimebag Darrell, Anthraxin kitaristi Scott Ian ja Skid Row'n kitaristi Dave "The Snake" Sabo. Albumilla myös kuultiin ensimmäistä kertaa Ace Frehleyn säveltämä ennenjulkaisematon "Take Me To The City"-kappale.
Suffolkinhevonen
Suffolkinhevonen on englantilainen kylmäverihevosrotu. Se tunnetaan myös nimillä Suffolk Punch, Suffolk Horse ja Suffolk Sorrel ("suffolkinrautias"). Suffolk rodun nimessä viittaa samannimiseen kreivikuntaan Itä-Angliassa, ja "punch" viittaa rodun voimaan ja jykevyyteen. Suffolkinhevonen on tyypiltään raskas kylmäverinen ja väriltään aina rautias. Rotu tunnetaan vähällä pärjäävänä, ja sillä tapaa olla eloisat askellajit.