cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Piina (romaani)
Juoni
Annie nostaa Paulin pyörätuoliin, jotta tämä pystyisi kirjoittamaan kirjaansa kirjoituskoneella. Pyörätuolissaan Paul onnistuu Annien poissa ollessa pakenemaan vierashuoneesta, johon Annie on tämän lukinnut. Ensimmäisellä kerralla hän hakee Novril-lääkettä varastoon, sillä hän on huomannut, että Annie saattaa lähteä pois pitkäksikin aikaa varsinkin suuttuessaan. Myöhemmin hän lähtee etsimään pakotietä, mutta huomaa, että kaikki ovet ovat lukossa. Hän kuitenkin löytää todisteita Annien synkästä menneisyydestä murhaajansa.
Sheldonin on monesti sanottu olevan aivan kuin King itse.
Lost
Lost on yhdysvaltalainen draamasarja, joka seuraa lentokoneonnettomuudesta selvinneiden elämää salaperäisellä trooppisella saarella, kun Sydneystä Los Angelesiin matkalla oleva Oceanic Airlinesin lento 815 tekee pakkolaskun Tyynellämerellä. Sarjan jokainen jakso sisältää tavallisesti keskeisen tarinan saarelta sekä tarinan jonkun hahmon elämästä sen eri vaiheessa. Sarjan avausjakso esitettiin Yhdysvalloissa ABC:llä 22. syyskuuta 2004 ja Suomessa Nelosella 26. tammikuuta 2006. Lostia tehtiin yhteensä kuusi tuotantokautta ja se saavutti tänä aikana kulttiarvon. Sen viimeinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa 23. toukokuuta 2010 ja Suomessa 10. kesäkuuta 2010.
Lostin loivat Jeffrey Lieber, J. J. Abrams ja Damon Lindelof. Lindelof pysyi pääkäsikirjoittajana ja sarjan pyörittäjänä sen loppuun asti ja Abrams sarjan vastaavana tuottajana, kun taas Lieber ei ollut tekemisissä sarjan kanssa pilottijaksoa lukuun ottamatta. Suuren näyttelijäkaartin ja kuvausten kustannusten vuoksi sarja oli television kallein. Sarjaa tuottivat ABC Studios ja Bad Robot Productions, ja sen vastaavina tuottajina toimivat Abramsin ja Lindelofin lisäksi Bryan Burk, Jack Bender ja Carlton Cuse, joka toimi myös sarjan pyörittäjänä. Musiikin sävelsi Michael Giacchino.
Lost on usein listattuna kaikkien aikojen parhaimpien televisiosarjojen joukkoon. Sarja sai lukuisia palkintoja ja ehdokkuuksia mukaan lukien 11 Primetime Emmy -palkintoa ja yhden Golden Globen parhaasta draamasarjasta vuonna 2006. Lost oli suosituimmillaan sen ensimmäisellä tuotantokaudella, kun sitä katsoi Yhdysvalloissa keskimäärin noin 16 miljoonaa katsojaa per jakso. Viimeisellä tuotantokaudellaan se sai vähän yli 11 miljoonaa katsojaa jaksoittain.
Suuren fanijoukon ansiosta sarjasta on tullut osa populaarikulttuuria; viittauksia sarjan tarinaan, elementteihin, jne. esiintyy muissa televisiosarjoissa, mainoksissa, sarjakuvissa, huumorilehdissä, videopeleissä ja laulunsanoissa. Sarjan kuvitteellista universumia on myös tutkittu sarjaan liittyvissä kirjoissa, lauta- ja videopeleissä sekä useissa reality-peleissä, muun muassa The Lost Experience ja Find 815.
Idea
Sarjan idean kehitti ABC:n silloinen johtaja Lloyd Braun ollessaan lomalla Havaijilla vuonna 2003. Braun tilasi käsikirjoituksen, joka olisi Kärpästen herran, Cast Away – tuuliajolla, televisiosarja Gilligan’s Islandin ja suositun Selviytyjien risteytys. Gadi Pollack on sanonut, että osaltaan Lostiin vaikutti videopeli Myst. Jeffrey Lieber palkattiin käsikirjoittamaan sarjan pilottijakso. Braun ei ollut tyytyväinen tulokseen ja otti yhteyttä televisiosarja Aliaksen luojaan, J. J. Abramsiin, jolla oli sopimus silloisen Touchstone Televisionin kanssa. Vaikkei Lieber ollut tekemisissä sarjan kanssa sen koko tuotannon ajan, hänet merkittiin yhdeksi sarjan luojista Writers Guild of American pyynnöstä.
Abrams suostui käsikirjoittamaan sillä ehdolla, että sarja olisi yliluonnollinen. Hän alkoi työstää sarjaa Damon Lindelofin kanssa kirjoittaen sarjan tyylin ja sen hahmoja. Yhdessä Abrams ja Lindelof tuottivat ja yksityiskohdistivat mytologiaa ja juonenkäänteitä niin, että materiaalia oli viiden kauden verran. Sarjan kehitystä mutkistivat tiukat aikataulut, koska ohjelma tilattiin vuoden 2004 loppupuolelle. Lyhyestä aikataulusta huolimatta luova ryhmä pysyi tarpeeksi joustavana muokatakseen hahmot sopimaan näyttelijöihin, joita he toivoivat sarjaan.
Lostin kaksiosainen pilottijakso oli televisiohistorian kallein 10–14 miljoonalla dollarilla. Tuohon aikaan normaali budjetti oli noin 4 miljoonaa dollaria. Sarjan ensiesitys oli 22. syyskuuta 2004, ja siitä tuli heti vuoden 2004 yksi suurimmista arvostelumenestyksistä. Muiden ABC:n sarjojen, kuten Täydellisten naisten ja Greyn anatomian tapaan, Lost tuotti yhtiölle huikeita summia. Pilottijakson maailman ensi-ilta oli 24. heinäkuuta 2004 San Diegossa vuosittain pidetyssä Comic-Con -tapahtumassa.
Näyttelijöiden valinta
Monet ensimmäisen kauden rooleista valittiin tuottajien mieltymyksen perusteella. Päähenkilö Jackin oli alun perin tarkoitus kuolla pilottijaksossa ja roolin esittäjäksi kaavailtiin Michael Keatonia. ABC:n johto halusi kuitenkin jättää Jackin eloon. Ennen kuin Jackin kohtalosta päätettiin, Katen piti nousta porukan johtajaksi. Katen hahmon piti alun perin olla keski-ikäinen liikenainen, jonka miehen oletettiin kuolleen maahansyöksyssä. Myöhemmin rooli annettiin Roselle. Dominic Monaghan koe-esiintyi Sawyerin rooliin, joka oli tuolloin suunniteltu pukua käyttäväksi huijariksi. Tuottajat pitivät Monaghanin esiintymisestä ja muuttivat Charlien hahmoa, jonka piti aluksi olla keski-ikäinen entinen rocktähti, Monaghanille sopivaksi. Jorge Garcia koe-esiintyi myös Sawyerin rooliin, mutta sen sijaan hänelle kirjoitettiin Hurleyn osa. Kun Josh Holloway koekuvattiin Sawyerin rooliin, tuottajat pitivät hänen hahmoon tuomasta säväyksestä (hän potki useasti tuolia unohtaessaan repliikkinsä ja suuttui koe-esiintymisessä) ja hänen eteläisestä aksentistaan niin paljon, että he muuttivat Sawyerin sopimaan Hollowayn näyttelemistyyliin. Yunjin Kim koe-esiintyi Katen rooliin, mutta tuottajat kirjoittivat Sunin hahmon Kimille ja Jinin hahmon, jota esittää Daniel Dae Kim, hänen miehekseen. Sayid, jota esittää Naveen Andrews, ei ollut myöskään alkuperäisessä käsikirjoituksessa. Locke ja Michael kirjoitettiin myös näyttelijöille. Emilie de Ravin, joka esittää Clairea oli alun perin palkattu vain vierailevaksi näyttelijäksi. Toisella kaudella Michael Emersonin suunniteltiin esittävän Beniä (”Henry Gale”) kolmen jakson ajan. Hänen rooliaan pidennettiin ensin kahdeksaan jaksoon, ja lopulta hänet otettiin pääosanäyttelijäksi sarjan loppuun saakka.
Jaksojen formaatti
Jaksoilla on erityinen rakenne: jokainen jakso alkaa pysähtyneellä otoksella, jota seuraa usein lähikuva jonkun sarjan hahmon silmästä. Sen jälkeen ruutuun tulee Lost-tunnus mustalle taustalle. Alkutunnuksen jälkeen kaikkien näyttelijöiden nimet esitetään ruudun alakulmassa sukunimen mukaan aakkosjärjestyksessä (joissain jaksoissa nimet tulevat kulmaan ennen alkua). Jokainen jakso sisältää tapahtumia, jotka eivät sijoitu saarelle, niin sanottuja ”takaumia” tai ”etuumia”, pääosassa olevan tarinan lisäksi. Suurin osa jaksoista loppuu jännittävään juonenkäänteeseen, joka paljastetaan sekunteja ennen kuin Lost-tunnus palaa takaisin ruutuun. Muut jaksot loppuvat loppukohtaukseen, joka yksinkertaisesti haalistuu mustaan. Erityisesti hyvin traagisten tai tunteikkaiden loppukohtausten päätteeksi Lost-tunnukseen tavallisesti liittyvä ääni on vaiennettu.
Musiikki
Lostissa on orkestraalinen taustamusiikki, jonka soittaa Hollywood Symphony Orchestra ja jonka on säveltänyt Michael Giacchino. Giacchino sävelsi musiikin myös moniin muihin sarjan tapahtumiin, paikkoihin ja hahmoihin. Giacchino tavoitti osan tunnuksen äänistä epätavallisilla instrumenteilla kuten hankaamalla lentokoneen rungon paloja yhteen. 21. maaliskuuta 2006 levy-yhtiö Varèse Sarabande julkaisi Lostin ensimmäisen tuotantokauden soundtrackin nimellä Lost (Original Television Soundtrack). Se sisältää täysipituiset versiot kauden suosituimmista teemoista ja tunnusmusiikeista. Varése Sarabande julkaisi Lostin toisen tuotantokauden musiikkia sisältävän soundtrackin 3. lokakuuta 2006, kolmannen kauden soundtrackin 6. toukokuuta 2008 ja neljännen kauden soundtrackin 11. toukokuuta 2009.
Kuvauspaikat
thumb|200px|left|Otos sarjan toisen kauden päätösjakson kuvauspaikalta Lost kuvattiin lähes kokonaan Oahun saarella, Havaijilla. Alkuperäiset otokset pilottijaksoon kuvattiin Mokule’ia Beachilla lähellä saaren koilliskärkeä. Myöhemmin kuvatut rantaotokset kuvattiin pohjoisrannikolla. Luolaotokset kuvattiin Xeroxin varastoissa, jotka ovat olleet tyhjillään vuoden 1999 ampumakohtauksen jäljiltä. Kohtaukset Joutsen- ja Hydra-asemalla kuvattiin Hawaii Film Studioilla. Useita kaupunkialueita Honolulusta käytettiin kuvauspaikkoina kaupungeille ja alueille ympäri maailmaa. Näitä olivat muun muassa Kalifornia, New York, Iowa, Miami, Etelä-Korea, Irak, Nigeria, Yhdistynyt kuningaskunta, Pariisi, Thaimaa, Berliini ja Australia. Esimerkiksi Sydneyn lentokentälle sijoittuvat kohtaukset kuvattiin Hawaii Convention Centerissä, kun taas toiseen maailmansotaan sijoittuvaa bunkkeria käytettiin Irakin tasavallan armeijan tukikohtana. Saksan talveen sijoittuvat kohtaukset kuvattiin myös tavanomaisella havaijilaisella naapurustolla, jolle oli levitetty kaikkialle jäämurskaa ja saksalaisia liikennemerkkejä. Useat kolmannen tuotantokauden viimeisen jakson otoksista kuvattiin Los Angelesissa, mukaan lukien sairaalakohtaukset joiden lavasteet lainattiin Greyn anatomian lavasteista.
Jakaminen Internetissä
Lostin satelliitti- ja kaapeliesitys on ollut uuden televisiolähetystavan edelläkävijä. Se oli yksi ensimmäisistä sarjoista, joita jaettiin iTunes Storen kautta iPodeihin. Vuoden 2005 lokakuusta lähtien uudet jaksot ovat olleet ladattavissa ABC:n esityspäivän jälkeisenä päivänä yhdysvaltalaisille katsojille. Neljännestä tuotantokaudesta lähtien Lostin jaksot ovat olleet saatavilla esityspäivän jälkeen Sky Onella. Lost oli myös yksi ensimmäisistä Saksan iTunes Storessa saatavilla olleista tv-sarjoista.
Huhtikuussa 2006 Disney julkaisi tiedon, että Lost tulisi olemaan maksuttomasti jaettuna internetissä. Kokeilu, jota esitettiin vuoden 2006 toukokuusta kesäkuuhun, aiheutti hämmennystä verkoston tytäryhtiöissä, jotka pelkäsivät mainostulojen menetystä. Jaksot olivat nähtävissä vain yhdysvaltalaisille katsojille. Toukokuussa 2008 kokonaiset jaksot kausilta 1–4 olivat saatavilla HD-painoksina ABC:n nettisivujen jakelussa, mutta vain USA:n katsojille jotka käyttävät Microsoftia tai Applea. Uudet jaksot olivat saatavilla päivää alkuperäisen jaksoesityksen jälkeen. Katsojilta odotetaan viiden tai kuuden 30-sekunnin mainosten katselua, joita on tasaisesti jakson aikana. Vuonna 2009 Lost nimettiin kaikkein katsotuimmaksi ohjelmaksi internetissä, perustuen katsojalukuihin. 12. helmikuuta 2009 The Nielsen Company raportoi, että 1 425 miljoonaa katsojaa oli katsonut vähintään yhden jakson ABC:n nettisivuilta. Sekä ensimmäisen että toisen kauden jaksot ovat olleet saatavilla Ison-Britannian Channel 4:n nettisivuilla. Pilottijakson voi katsoa ilmaiseksi, mutta muut jaksot maksavat yhden punnan. Palvelu on kuitenkin käytössä vain Isossa-Britanniassa. Virgin Median sivuilla on katsottavissa kaikki kolme Lostin ensimmäistä kautta mihin aikaan tahansa HD-julkaisuna.
DVD- ja Blu-ray-julkaisut
Lostin ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin nimellä Lost: The Complete First Season Yhdysvalloissa 6. syyskuuta 2005, kaksi viikkoa ennen toisen tuotantokauden alkua. Sen tuotti Buena Vista Home Entertaiment ja se sisälsi seitsemän levyä. Kaikkien jaksojen lisäksi DVD-boksi sisälsi lukuisia ekstroja kuten jaksojen kommenttiraitoja, poistettuja ja pilalle menneitä kohtauksia sekä näyttelijöiden koekuvauksia. Suomessa ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin 7. heinäkuuta 2006. Ensimmäiset kaksi kautta julkaistiin myöhemmin Blu-ray:nä 2. lokakuuta 2009.
Toinen tuotantokausi julkaistiin nimellä Lost: The Complete Second Season – The Extended Experience 5. syyskuuta 2006 Yhdysvalloissa ja 23. maaliskuuta 2007 Suomessa. Ensimmäisen kauden tavoin julkaisu sisälsi samankaltaisia ekstroja, mutta erona edelliseen se sisälsi ”Lost Connections” -taulukon, joka kertoi yhteydestä hahmojen välillä.
Kolmas tuotantokausi julkaistiin nimellä Lost: The Complete Third Season – The Unexplored Experience DVD:nä ja Blu-ray:nä 11. joulukuuta 2007 Yhdysvalloissa, mikä tekee siitä yhden ensimmäisistä Blu-ray:nä julkaistavista televisiosarjoista. Suomessa se julkaistiin DVD:nä 25. tammikuuta 2008, mutta Blu-ray:nä vasta 11. marraskuuta 2009. Edellisten julkaisujen tavoin se sisältää samankaltaisia ekstroja.
Neljäs tuotantokausi julkaistiin nimellä Lost: The Complete Fourth Season – The Expanded Experience 9. joulukuuta 2008 Yhdysvalloissa sekä DVD:nä että Blu-ray:nä. Suomessa se julkaistiin DVD:nä 17. lokakuuta 2008 ja kuusi päivää myöhemmin Blu-ray:nä. Se sisälsi muista poiketen vain kuusi levyä seitsemän sijaan.
Kuudes ja viimeinen tuotantokausi julkaistiin nimellä Lost: The Complete Sixth and Final Season DVD:nä 24. elokuuta 2010 Yhdysvalloissa ja 6. lokakuuta 2010 Suomessa sekä Blu-rayna 15. lokakuuta 2010.
Näyttelijät ja hahmot
324 ihmisestä, jotka olivat Oceanic Airlinesin lennolla 815, 71 on alkuperäistä selviytyjää (ja yksi koira), jotka hajaantuivat kolmeen lentokoneen osaan onnettomuudessa; koneen etuosaan, keskiosaan ja takaosaan. Aloituskausi sisälsi 14 vakituista puheroolia, tehden sarjan näyttelijäryhmästä toiseksi suurimman tällä hetkellä amerikkalaisessa televisiosarjassa Täydellisten naisten jälkeen. Vaikka suuri näyttelijäryhmä teki Lostista kalliimman tuotettavan, sen tarinasta tuli samalla joustavampi. Sarjan tuottajan Bryan Burken mukaan ”Hahmojen välillä voi olla enemmän vuorovaikutusta ja on mahdollista luoda useampia erilaisia hahmoja, useampia taustatarinoita, useampia kolmiodraamoja.”
Naveen Andrews esittää irakilaista Sayid Jarrahia. Emilie de Ravin näyttelee raskaana olevaa australialaista Claire Littletonia. Matthew Fox näyttelee levotonta kirurgia ja sankaria Jack Shephardia. Jorge Garcia Hugo ”Hurley” Reyesiä, epäonnekasta lottovoittajaa. Maggie Grace näyttelee Shannon Rutherfordia, entistä tanssin opettajaa. Ian Somerhalder näyttelee Boone Carlyleä, äitinsä hääliikkeen tytäryhtiön johtajaa ja Shannonin velipuolta. Josh Holloway näyttelee huijaria nimeltä James ”Sawyer” Ford. Yunjin Kim esittää Sun-Hwa Kwonia, vaikutusvaltaisen korealaisen bisnesmiehen ja gangsterin tytärtä, ja Daniel Dae Kim hänen miestään Jin-Soo Kwonia. Evangeline Lilly esittää liittovaltain sheriffiä pakenevaa Kate Austenia. Dominic Monaghan näyttelee ex-rocktähteä ja huumeaddiktia Charlie Pacea. Terry O’Quinn näyttelee mysteeristä John Lockea. Harold Perrineau Jr. esittää rakennustyöntekijä Michael Dawsonia, ja lapsinäyttelijä Malcolm David Kelley hänen poikaansa Walt Lloydia.
Ensimmäisten kahden tuotantokauden aikana jotkut hahmot kirjoitettiin pois sarjasta, jotta saataisiin tilaa uusille hahmoille. Boone Carlyle oli ensimmäinen päähenkilö, joka kirjoitettiin pois. Hahmo kuoli ensimmäisen kauden loppupuolella. Waltista tuli vieraileva tähti ensimmäisen kauden lopun tapahtumien jälkeen, joka esiintyy satunnaisesti toisella kaudella. Shannonin kuolema toisen kauden kahdeksannessa jaksossa teki tilaa uusille tulokkaille, Mr. Ekolle, nigerialaiselle katoliselle papille ja entiselle rikolliselle, jota näyttelee Adewale Akinnuoye-Agbaje; Ana Lucia Cortezille, lentokentän turvatarkastajalle ja entiselle poliisille, jota esittää Michelle Rodriguez; ja Libby Smithlle, kliiniselle psykologille, jota näyttelee Cynthia Watros. Ana Lucia ja Libby kirjoitettiin kuitenkin ulos sarjasta jo lähellä toisen kauden loppua.
Toisella kaudella Henry Ian Cusick sai roolin entisenä skotlantilaisena sotilaana Desmond Humena, ja Michael Emerson Ben Linuksena (tunnettiin aluksi nimellä Henry Gale), joka on Toisten korkein jäsen. Myös kolme muuta näyttelijää liittyi päänäyttelijäryhmään: Elizabeth Mitchell, lapsettomuuslääkäri ja Toinen nimeltä Juliet Burke ja Kiele Sanchez sekä Rodrigo Santoro, selviytyjäpari Nikki ja Paulo. Eko kirjoitettiin pois kolmannen tuotantokauden alussa sekä Nikki ja Paulo kauden keskellä ensimmäisessä takaumajaksossaan.
Charlie poistui sarjasta kolmannen kauden finaalissa.
David Mervyn Blow
David Mervyn Blow (27. kesäkuuta 1931 – 8. kesäkuuta 2004) oli brittiläinen biofyysikko, joka teki huomattavaa työtä varsinkin röntgenkristallografian parissa. Hän oli Royal Societyn jäsen vuodesta 1972 ja hänelle myönnettiin kemian Wolfin palkinto vuonna 1987.
Lost
Näyttelijät ja hahmot
Neljännellä kaudella Harold Perrineau liittyi vakionäyttelijäryhmään nyt taaskin itsetuhoisena Michael Dawsonina, joka yritti matkustaa epätoivoisesti takaisin saarelle hyvittääkseen aikaisemmat tekonsa. Perrineaun ohella muutama uusi näyttelijä liittyi sarjan näyttelijäkaartiin: Jeremy Davies hermostuneena fyysikkona, joka on kiinnostunut saaresta, Daniel Faradayna; Ken Leung sarkastisena ”haamukuiskaajana” Miles Straumena ja Rebecca Mader kovapäisenä ja määrätietoisena antropologina ja menestyksekkäänä akateemikkona Charlotte Lewisinä. Claire, joka katosi mysteerisesti kuolleen isänsä kanssa lähellä kauden loppua, ei palannut enää sarjaan yhtenä pääenkilöistä viidennelle kaudelle, mutta palaa kuudennella ja viimeisellä kaudella. Michael kirjoitettiin ulos sarjasta neljännen kauden finaalissa.
David Mervyn Blow
Blow opiskeli Cambridgessa ja vietti sitten kaksi vuotta Massachusetts Institute of Technologyssa ja National Institutes of Healthissä Yhdysvalloissa, kunnes palasi Britanniaan vuonna 1959. Hänet nimitettiin Lontoon Imperial Collegen biofysiikan professoriksi vuonna 1977.
Blow kuoli 72-vuotiaana keuhkosyöpään.
Lost
Näyttelijät ja hahmot
Viidennellä kaudella uusia hahmoja ei liittynyt vanhojen joukkoon, mutta useita hahmoja poistui sarjasta: Charlotte kirjoitettiin ulos sarjan alussa sekä Daniel ja Juliet myöhemmin.
Kuudennella kaudella sarjan näyttelijäkaartiin tuli useita muutoksia; Desmond ei enää kuulu sarjan päähenkilöihin, kun taas kolme aikaisempaa sivuhenkilöä jatkoi sarjassa. Näihin sisältyi mysteerinen iätön Toinen Richard Alpert (Nestor Carbonell), lentäjä Frank Lapidus (Jeff Fahey) ja Ajira Airwaysin lennon 316 selviytyjä Ilana (Zuleikha Robinson). Useita sarjan aikaisempia näyttelijöitä liittyi uudelleen päähenkilöstöön, muun muassa Ian Somerhalder, Dominic Monaghan, Rebecca Mader, Jeremy Davies, Elizabeth Mitchell, Harold Perrineau Jr. ja Cynthia Watros.
Sarjassa on vieraillut lukuisia sivuhenkilöitä. Danielle Rousseau (Mira Furlan), ranskalaisen tutkijaryhmän jäsen, joka esiintyy läpi sarjan; hän etsii tytärtään, joka myöhemmin löytyy Alex Rousseauksi (Tania Raymonde). Toisella kaudella aviopari Rose Henderson (L. Scott Caldwell) ja Bernard Nedler (Sam Anderson), jotka on erotettu saaren vastakkaisille puolille (Rose vakiohahmojen kanssa ja Bernard takaosan selviytyjiin), esitettiin takaumissa sen jälkeen kun he olivat päässeet toistensa luo. Yrityspohatta Charles Widmorella (Alan Dale) on yhteys sekä Beniin että Desmondiin: Charles palkkasi Faradayn, Starumen ja Lewisin ryhmän etsimään Beniä ja Desmond on rakastunut Charlesin tyttäreen Penelope ”Penny” Widmoreen (Sonya Walger). Toisia, saaren alkuperäisasukkaita, ovat muun muassa Tom Friendly (M. C. Gainey), Ethan Rom (William Mapother) ja Richard Alpert (Nestor Carbonell), joita kaikkia on näytetty sekä takaumissa että meneillään olevassa tarinassa. Jackin isä Christian Shephard (John Terry) on esiintynyt useiden eri hahmojen takaumissa. Neljännellä kaudella Kevin Durand esittää Martin Keamyä ja Jeff Fahey Frank Lapidusta, rahanahnetta lentäjää, jonka Widmore palkkasi löytämään saaren. Ryhmän johtaja Naomi Dorrit (Marsha Thomason) oli ensimmäinen ihminen, joka saapui saarelle Oceanicin Airlinesin lennon 815 onnettomuuden jälkeen.
Jaksot
Suomessa Nelonen esitti ensimmäisen tuotantokauden kevät-kesällä 2006, toisen syksystä 2006 kevääseen 2007 ja kolmannen elokuusta 2007 tammikuuhun 2008. Sarjan ensimmäinen jakso keräsi Suomessa varsin korkeat katsojaluvut, sillä avausjaksoa seurasi Nelosella 733 000 katsojaa. Toisen kauden avaustakin seurasi peräti 504 000 katsojaa. Kolmannen kauden avaus keräsi suhteellisen heikot katsojaluvut; 335 000 sarjan ollessa viikon kolmanneksi katsotuin Nelosen ohjelma. Neljännen tuotantokauden avaus keräsi 310 000 katsojaa.
Yhdysvalloissa toinen tuotantokausi päättyi 24. toukokuuta 2006, kolmas alkoi 4. lokakuuta 2006 ja loppui 23. toukokuuta 2007. Neljäs tuotantokausi käynnistyi Yhdysvalloissa 31. tammikuuta 2008 ja Suomessa 13. maaliskuuta 2008 päättyen Yhdysvalloissa 29. toukokuuta ja Suomessa 5. kesäkuuta 2008. Viidettä kautta alettiin esittää Yhdysvalloissa 21. tammikuuta 2009 ja Suomessa 5. maaliskuuta 2009.
Kausi 2 (2005–2006)
Toinen tuotantokausi sisältää 23 jaksoa, joita esitettiin Pohjois-Amerikassa 21. syyskuuta 2005 alkaen ja Suomessa 31. elokuuta 2006 alkaen. Suurin osa tarinoista, jotka jatkuvat 45 päivän päästä saarelle joutumisesta, keskittyvät kasvavaan konfliktiin selviytyjien ja Toisten välillä ja jatkuvaan ristiriitaan uskon ja tieteen välillä. Kun jotkut mysteereistä ratkeavat, uusia kysymyksiä nousee esille. Uusia hahmoja tulee mukaan, mukaan lukien Oceanicin lennon 815 takaosan selviytyjät ja muut saaren asukkaat. Lisää saaren mytologiasta ja selviytyjien menneisyyksistä paljastuu. Hahmot tutkivat luukkua ja Dharma-aloitteen olemassaoloa sekä sen rahoittaja, The Hanso Foundation, paljastuu. Kun totuus "Toisista" alkaa selvitä, yksi Ocenicin lennon 815 selviytyjistä pettää muut haaksirikkoutuneet ja lentokoneturman syy paljastuu.
Kausi 3 (2006–2007)
Kolmas tuotantokausi sisältää 22 jaksoa (yksi kaksiosainen, tuplapitkä jakso), jotka nähtiin USA:ssa ja Kanadassa 4. lokakuuta 2006 alkaen, ja Suomessa 16. elokuuta 2007 alkaen. Tarina jatkuu 67 päivää turman jälkeen. Uusia selviytyjiä ja Toisia tuodaan sarjaan kun Oceanicin selviytyjät saavat tietää lisää Toisista ja heidän historiastaan salaperäisellä saarella. Yksi Toisista ja uusista saaren asukkaista liittyy selviytyjiin, kun selviytyjät hyökkäävät Toisia vastaan. Sota Toisten ja selviytyjien välillä tulee päätökseen ja selviytyjät saavat yhteyden pelastusryhmään.
Kausi 4 (2008)
Neljännen tuotantokauden suunniteltiin sisältävän 16 jaksoa, jotka piti esittää USA:ssa ja Kanadassa helmikuusta 2008 alkaen. Kirjoittajien lakon takia kausi sisälsikin vain 14 jaksoa, koostuen kahdeksasta ennen lakkoa kuvatusta jaksosta ja kuudesta lakon jälkeisestä jaksosta. Kausi esitettiin Suomessa 13. maaliskuuta 2008 alkaen. Tämä kausi keskittyy selviytyjiin ja ihmisiin Kahana-nimiseltä laivalta, jotka sanovat tulleensa pelastamaan saarelaiset, sekä Oceanicin kuutoset pakoon (heidän saaren jälkeistä aikaansa näytetään etuumissa).
Kausi 5 (2009)
Viides tuotantokausi alkoi Suomessa 5. maaliskuuta ja se sisältää 17 jaksoa. Oceanin kuutoset yrittävät päästä saarelle, sillä välin kun saarelle jääneet hyppivät ajassa edestakaisin. Kun Oceanin kuutoset päätyvät saarelle, he huomaavat asioiden muuttuneen.
Kausi 6 (2010)
6. tuotantokausi alkoi Nelosella 25. helmikuuta 2010. Kausi seuraa kahta aikajanaa, joista molemmat ovat vetypommin laukaisun tuloksia. Ensimmäisessä aikajanassa, jota ABC kutsuu nimellä "flash sideways" Oceanicin lento 815 ei koskaan haaksirikkoudu. Toisessa aikajanassa selviytyjät palaavat nykyaikaan saarelle, jossa Jacob on juuri kuollut mysteerisen Savuhirviön tapattamana.
Mytologia
Rinnastuksena sarjan hahmojen kehitykselle, Lostin jaksot sisältävät lukuisia elementtejä, joita on kuvattu scifiksi tai yliluonnollisiksi kyvyiksi. Tekijät kutsuvat näitä elementtejä sarjan mytologiaksi ja fanien spekulaation pohjaksi. Sarjan elementtien joukkoon kuuluu muun muassa ”hirviö”, salaperäinen ryhmä alkuperäisasukkaita, joita selviytyjät kutsuvat "Toisiksi"; organisaatio jota kutsutaan Dharma-aloitteeksi ja joka on sijoittanut useita asemia saarelle; numerot (4, 8, 15, 16, 23 ja 42), jotka esiintyvät hahmojen menneisyyksissä, nykyisyydessä ja tulevaisuudessa; ja henkilökohtaisia suhteita tai samanaikaisuutta hahmojen välillä, mistä he eivät itse tiedä.
Toistuvat ainekset
Sarjassa on muutamia toistuvia aineksia, joilla sinänsä ei ole suoranaista vaikutusta tarinaan, mutta jotka lisäävät siihen kirjallisen ja filosofisen viitekehyksen. Näitä elementtejä ovat mustan ja valkoisen värin toistuminen, joka kuvastaa hahmojen ja tilanteiden kaksinaisuutta, sekä lähes kaikkien hahmojen, erityisesti Katen, kapinallisuutta; perheiden toimimattomuutta, erityisesti useiden hahmojen isien vähäinen osuus, lähes kaikkien hahmojen elämässä; viittauksia maailmanloppuun, muun muassa Desmond painamassa nappia estääkseen maailmanlopun ja DHARMA-projektin tavoite muuttaa Valenzetti Equatonin parametri ja estää ihmisyyden loppu; sattuma vs. usko, joka heijastuu parhaiten Locken ja herra Ekon vastakkainasettelussa; tieteen ja uskon konflikti, joka näkyy Jackin ja Locken välisessä ”köydenvedossa” johtajuudesta; ja viittaukset lukuisiin kirjallisiin teoksiin, muun muassa maininnat ja keskustelu tietyistä kirjoista. Sarjassa on myös useita vihjeitä hahmojen nimien liittymisestä tunnettuihin historiallisiin ajattelijoihin ja kirjailijoihin, kuten John Locke (filosofin mukaan) ja hänen salanimensä Jeremy Bentham (filosofin mukaan), Danielle Rousseau (filosofi Jean-Jacques Rousseaun mukaan), Desmond Hume (filosofi David Humen mukaan), Juliet Burke (filosofi Edmund Burken mukaan), Mikhail Bakunin (filosofi Mihail Bakuninin mukaan), Daniel Faraday (fyysikko Michael Faradayn mukaan), George Minkowski (matemaatikko Hermann Minkowskin mukaan), Richard Alpert (hengellisen opettajan Ram Dassin alkuperäinen nimi) ja Charlotte Staples Lewis (kirjailija C. S. Lewisin mukaan).
Palkinnot
''
Aiheesta muualla
Lost
Moskova
Moskova ( [] ) on Venäjän federaation pääkaupunki ja Venäjän suurin kaupunki noin 12,6 miljoonalla asukkaallaan. Moskova on Euroopan suurin kaupunki, koska Istanbul ei sijaitse kokonaan Euroopassa. Moskova on myös Venäjän tärkein teollisuuskaupunki ja liikenteen solmukohta. Tsaarinvallan aikaan Venäjän pääkaupunkina toimi Pietari, mutta Moskovasta tuli Neuvostoliiton pääkaupunki ja on pysynyt seuraajavaltio Venäjän pääkaupunkina Neuvostoliiton romahduksen jälkeen. Moskovassa sijaitsee Kreml, jossa sijaitsevat Venäjän keskeiset hallintoelimet.
Historia
pienois|[[Pyhän Vasilin katedraali Moskovan Punaisella torilla rakennettiin Iivana Julman aikana 1555–1561 Kazanin kaanikunnasta saavutetun voiton kunniaksi arkkitehti Postnik Jakovlevin suunnitelman mukaan.]] Moskova on saanut nimensä suomalais-ugrilaisesta Mustajoki-nimestä jolla viitattiin kaupungin läpi virtaavaan jokeen. Nimi esiintyy ensi kertaa vuoden 1147 Ipatijevskaja-kronikassa, jossa Suzdalin ruhtinas Juri Dolgoruki kutsuu Severskin ruhtinaan Svjatoslavin vieraaksensa Moskovaan. Moskova oli tällöin kartano tai majatalo, jonka omisti pajari Stepan Kutško. Juri surmautti hänet, jotta kukaan ei syyttäisi hänen saaneen tilan vääryydellä haltuunsa. Juri ympäröi tilan paaluvarustuksella vuonna 1156 eli perusti kaupungin. Paikalle muodostui jo varhaisena aikana kaupan keskus. Vanhin säilynyt rakennus oli 1300-luvulla rakennettu kivikirkko Spas na Boru (ven. Спас на Бору).
Dmitri Donskoi rakensi ensimmäisen Kremlin kivilinnoituksen, joka valmistui vuonna 1367.
Moskovan ruhtinaskunta nousi 1400-luvulla Venäjän valtioiden johtoasemaan ja siten siitä muodostui tsaarin Venäjän pääkaupunki 1400-luvulta 1700-luvun alkuun. Kesällä 1699 melkein koko Moskova tuhoutui tulipalossa. Vuonna 1703 pääkaupunki siirrettiin keisari Pietari I Suuren perustamaan Pietariin. Moskova paloi Napoleonin sodassa vuonna 1812. Moskovan kuvernööri määräsi kaupungin tuhottavaksi ennen Napoleonin armeijan saapumista.
Keisarivallan kaatumisen jälkeen maaliskuussa 1918 Vladimir Lenin ja hallitus siirtyivät Moskovaan, josta tuli näin taas käytännössä pääkaupunki. Moskovan pääkaupungin asema vahvistettiin perustuslaissa Neuvostoliittoa perustettaessa joulukuussa 1922. Joulukuussa 1941 Saksan keskinen armeijaryhmä pysäytettiin kaupungin rajoille ja ajettiin pois talven aikana Moskovan taistelussa.
Ilmasto
Moskovassa on talvella yleensä 12–15 astetta pakkasta, joskus jopa −20 °C, mutta tuuli ei lisää pakkasen purevuutta siinä määrin kuin rannikkoseuduilla. Kaupungissa on pysyvä lumipeite marraskuun lopusta maaliskuun puoliväliin. Moskvajoen jäät lähtevät tyypillisesti huhtikuun alkupuolella.
Talous
pienois|[[Skolkovon alue on Venäjän teknologiakeskus.]] Moskovan, väkiluvultaan Euroopan suurimman kaupungin, talous on yksi Euroopan kaupunkien suurimmista. Vuonna 2010 se tuotti 8 401,9 mrd. RUB eli Moskova vastasi 22,5 prosentista koko Venäjän federaation bruttokansantuotteesta. Henkeä kohti Moskovassa tuotettiin kansantuotetta 730 400 RUB eli 17 893 EUR. Tämä oli 279 prosenttia maan keskiarvotasosta 261 800 ruplaa tai 6 413 euroa. Moskovaa korkeampaan BKT-osuuteen asukasta kohti vuonna 2010 ylsi vain viisi raaka-ainevaroiltaan vaurasta, mutta harvaan asuttua federaatiosubjektia: Nenetsia, Jamalin Nenetsia, Hanti-Mansia, Sahalinin alue ja Tšukotka. Näille alueille on tyypillistä, että ainakin osa alueen kansantuotteesta tehdään ympäröivien alueiden työvoimalla. Esimerkiksi Moskovaan tulee päivittäin työntekijöitä ympäröivältä Moskovan alueelta.
Moskovassa on muuta Venäjää korkeampi tulotaso. Forbes-lehden mukaan vuonna 2008 kaupungissa asui enemmän miljardöörejä kuin missään muualla maailmassa. Kaupungissa asui 79 dollarimiljardööriä vuonna 2011, toiseksi eniten eli 58 miljardööriä asui New Yorkissa. Vuosina 2006 ja 2007 Moskova listattiin Mercer HR:n tekemässä kuluttajien tavarakorin perusteella maailman kalleimmaksi kaupungiksi. Vuoden 2009 UBS-pankin listalla se oli pudonnut sijalle 55.
Väestö
pienois|Moskovan väkiluvun kehitys 1350–2005.|428x428px (a) 2012 väkiluku on 1.7.2012 tapahtuneen alueliitoksen jälkeistä väestöä kuvaava väkiluku Rosstatin 1.1.2012 kuntatason väestöaineistosta. Se pohjautuu 1.1.2012 väestötilastoon (Moskova: 11 612 943 as.), johon on liitetty uusien Novomoskovskin (148 980 as.) ja Troiskin piirikuntien (94 655 as.) väkiluvut samasta tilastosta uusien piirikuntien kuntajaon mukaisesti. Uusien piirikuntien kuntajako ja niiden väkiluku 1.1.2012 on kuvattu artikkelissa Moskovan hallinnolliset alueet.
Tataarit ovat venäläisten jälkeen toiseksi suurin etninen ryhmä Moskovassa. (149,043 henkeä vuonna 2010).
Uskonto
pienois|Kremlin kirkot ovat suosittuja nähtävyyksiä. Vuonna 2012 julkaistun laajan, Venäjän väestön uskonnollista vakaumusta kartoittaneen Arena-tutkimuksen mukaan Moskovan asukkaista oli oman ilmoituksensa mukaan:
Koulutus
pienois|260x260px|Moskovan valtionyliopiston päärakennus Moskovassa sijaitsee useita suuria yliopistoja. Suurin ja vanhin on Moskovan valtionyliopisto. Sen päärakennus on 240 metriä korkea 36-kerroksinen tornitalo. Valtionyliopistossa opiskelee yli 40 000 opiskelijaa. Tekniikan alan yliopistoista suurin on Moskovan teknillinen valtionyliopisto. Moskovan konservatorio on yksi Venäjän merkittävimmistä musiikkioppilaitoksista.
Kulttuuri
Eurovision laulukilpailu 2009 järjestettiin Moskovassa Olimpijski-areenalla.
Urheilu
Yksi suosituimmista urheilulajeista on jalkapallo, ja Moskovan kaupungista pelaa Venäjän pääsarjassa 2011 neljä joukkuetta: Dynamo, Lokomotiv, Spartak ja TsSKA.
Toinen suosittu laji on jääkiekko. Kaupungilla on KHL-jääkiekkoliigassa kolme joukkuetta: Dinamo Moskova, Spartak Moskova ja TsSKA Moskova. Lisäksi Moskovan alueelta tulee KHL-joukkue Vitjaz Podolsk. Entisiä Moskovan alueen KHL-seuroja ovat Atlant Mytištši, MVD ja Himik Voskresensk, joilla on juniorijoukkueet Venäjän nuorten jääkiekkosarjassa.
Jääpallossa Moskovan Dynamo on voittanut Neuvostoliiton mestaruuden 15 kertaa ja Venäjän mestaruuden yhdeksän kertaa.
pienois|Moskovan [[Bolšoi-teatteri.]] Koripallossa kaupunkia edustavat Moskovan Dynamo ja TsSKA Moskova. Myös himkiläinen Himki BK on tunnettu koripalloseura.
Liikenne
pienois|Monet Moskovan metroasemat ovat näyttäviä rakennustaiteen luomuksia. Paikallisliikenteen ydin on Moskovan metro, jonka vanhimmat juhlavat asemat ovat vuodelta 1935. Metrolinjoja on 11, asemia 171 ja matkustajia päivittäin yhdeksän miljoonaa. Metroliikennettä täydentää linja-autojen ja johdinautojen verkko. Vuodesta 1933 lähtien toiminut johdinautoverkosto lakkautettiin elokuussa 2020, jolloin viimeiset johdinautot korvattiin polttomoottori- ja sähkökäyttöisillä.
Moskovassa on neljä kansainvälistä lentokenttää matkustajaliikenteelle. Nämä ovat suuruusjärjestyksessä Šeremetjevo, Domodedovo, Vnukovo ja Ramenskoje. Kesällä 2019 Venäjän lentokenttiä uudelleennimettiin merkkimiesten mukaan. Sheremetyevosta tuli Puškin, Domodedovosta Lomonosov ja Vnukovosta Tupolev. Luultavasti vanha nimi säilyy käytössä uuden rinnalla.
Päärautatieasemia on yhdeksän: Leningradin (Pietarin), Kazanin, Kurskin, Kiovan, Riian, Paveletsin (Pavelets-kylän/aseman mukaan), Savjolovon (Savjolovo-kylän mukaan), Jaroslavlin ja Valko-Venäjän rautatieasema. Lisäksi on lukuisia pienempiä asemia tai seisakkeita.
Moskovaan Moskovan alueen läpi saapuvista maanteistä merkittävimpiin kuuluvat valtatiet M1–M10. Kullakin näistä on myös oman nimensä, esimerkiksi Pietarin suunnan valtatie M10 tunnetaan myös nimellä Rossija (Moskova–Tver–Novgorod–Pietari). Moskovan henkilöautoliikenne on tunnettu pahoista ruuhkistaan.
Hallinto
Moskovan kaupungin johtajana toimii pormestari Sergei Sobjanin. Hänet valittiin Moskovan toiseksi pormestariksi 21.10.2010, Venäjän presidentin Dmitri Medvedevin erotettua Juri Lužkovin pormestarin virasta luottamuspulaan vedoten syyskuussa 2010. Presidentti Boris Jeltsinin nimittämä Lužkov ehti olla Moskovan pormestarin virassa vuodesta 1992 asti, jolloin Neuvostoliitto hajosi.
Hallinnolliset alueet
Kaupunki on jaettu kahteentoista hallinnolliseen piirikuntaan. Kaksi lounaista piirikuntaa liitettiin alueeseen 1. heinäkuuta 2012. Alueliitos toi Moskovalle paljon uutta aluetta (pinta-ala kasvoi 1 081 km2:sta 2 510 km2:iin) ja lisäsi myös piirien lukumäärää aiemmasta 124 piiristä. Piirikunnat on esitetty oheisessa kartassa : pienois|250px|left|Moskovan hallinnolliset piirikunnat.
Kaupunkikuva ja nähtävyydet
pienois|Moskovan horisontti Kremljovskaja naberežnajalta nähtynä: [[Moskovan Kreml|Kremlin muuri oikealla ja Kristus Vapahtajan katedraalin kupoli vasemmalla taivaanrannassa.]] Moskovan Kremlissä sijaitsevat Venäjän hallintorakennukset. Moskovan patriarkka on Venäjän ortodoksisen kirkon johtaja. Kremlin läheisyydessä Moskovan historiallisessa keskustassa sijaitsee kuuluisa Punainen tori, jolla on myös Leninin mausoleumi sekä Pyhän Vasilin katedraali. Kremliä vastapäätä torin toisella laidalla sijaitsee tavaratalo GUM. Lähellä Kremliä Moskvajoen rannalla sijaitsee kaupungin suurin maamerkki, Kristus Vapahtajan katedraali.
pienois|Moskovan kansainvälinen liikekeskus on valmistunut 2010-luvulla Moskovan nähtävyyksiin kuuluu myös kansallistaidemuseo Tretjakovin taidegalleria, jonka laaja kokoelma keskittyy etenkin venäläiseen realismiin (muun muassa Andrei Rubljov). Muita Moskovan museoita ovat Asevoimien keskusmuseo, Kosmonautiikan museo ja Suuren isänmaallisen sodan museo.
Kaupungin kulttuuritarjontaan kuuluu kuuluisa Bolšoi-teatteri, jonka ohjelmistoon kuuluu balettia, oopperaa ja näytelmiä.
Moskovan nähtävyyksiin voidaan lukea myös kaupungin metro. Moskovan metro on New Yorkin metron ohella maailman suurimpia maanalaisverkkoja, ja sen asemat ovat kuuluisia näyttävyydestään.
Moskovan kaupunkikuvaa hallitsevat Stalinin valtakaudella aloitetut maamerkit, neuvostobarokkia edustavat pilvenpiirtäjät, joita kutsutaan nimellä ”seitsemän sisarta” (myös: ”Stalinin hampaat”). Näihin lukeutuvat Moskovan valtionyliopisto, hotelli Ukraina ja Leningradskaja, ulkoministeriön rakennus ja kolme kerrostaloa.
Moskova tunnetaan myös lukuisista puistoistaan ja noin kolmannes Moskovan pinta-alasta on vihreää aluetta. Moskovan keskuspuisto on tunnettu 219 hehtaarin laajuinen Gorkin puisto monine kulttuuri- ja virkistyspalveluineen. Yksi maailman suurimmista kaupunkipuistoista, Izmailovon puisto, sijaitsee itäisessä osassa Moskovaa, Izmailovon kaupunginosassa. Tämä puisto on suurelta osin lähes luonnontilainen ja yli 4 kertaa New Yorkin keskuspuiston kokoinen.
Moskova-joen rannalle kaupungin luoteisosaan Presnenskiin on rakennettu Moskovan kansainvälinen liikekeskus (Moscow-City). Se on Venäjän tärkein liiketoiminnan keskus, lisäksi siellä on asuntoja ja ajanvietepalveluita. Alue käsittää kuusi pilvenpiirtäjää, joista korkein on 373 metriä. Se on Euroopan toiseksi korkein rakennus Pietarin Lahta-keskuksen jälkeen. Noin 250 000–300 000 ihmisen arvioidaan työskentelevän, asuvan tai käyvän alueella samanaikaisesti.
Argentiinan Grand Prix 1977
Ennen kilpailuviikonlopun alkua Lotus julkisti uuden maaefektiä hyödyntävän Lotus 78 -autonsa, mutta vain Mario Andretti pääsi kilpailuun, koska hänen autonsa oli hajonnut teknisen via vuoksi ja hän joutui lainaamaan tallikaverinsa Gunnar Nilssonin autoa. Kilpailujärjestelyt vaikeutuivat viikonlopun alussa, kun hallinto määräsi valtavat sotilasjoukkonsa suojelemaan kilpailun henkilökuntaa mahdollisilta kaappauksilta ja sotilaat tarkistivat asiakirjapapereita useaan kertaan.
James Hunt lähti kilpailuun paalupaikalta ja taisteli useamman kierroksen ajan kilpailun johtopaikasta John Watsonin kanssa tallikaveri [Jochen Mass]]in ajaessa kolmantena Niki Laudan varhaisen keskeytyksen jälkeen. Mass kuitenkin keskeytti pyörähtämällä ulosajossa, Hunt puolestaan menetti autonsa hallinnan neulansilmämutkassa ja Watson puolestaan keskeytti tekniseen vikaan. Scheckter nousi kilpailun kärkeen kymmenen kierrosta ennen ruutulippua, mutta yleisön ja paikallisen lehdistön kiinnostus keskittyi argentiinalaiseen Carlos Reutemanniin, joka oli kilpailussa kolmas ja hänet nimettiin artikkeleissa kilpailun parhaimmaksi kuljettajaksi.
Aubrey O’Day
Aubrey Morgan O’Day (s. 11. helmikuuta 1984) on laulajana Danity Kane -nimisessä tyttöbändissä. Aubrey on syntynyt San Franciscossa Kaliforniassa ja hän on irlantilais-havaijilaista sukuperää. Hän liittyi Danity Kaneen vuonna 2006. Hän kävi vuonna 2001 La Quinta High Schoolia, jossa hän piti tanssimisesta, cheerleader-toiminnasta ja näytelmäkerhosta.
Furman
Furman on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Virsiä
Virsiä on Samuli Edelmannin albumi vuodelta 2007. Korkeimmillaan se on yltänyt Suomen virallisella albumilistalla sijalle 1. Albumi on myynyt tuplaplatinaa.
Ready? OK!
'''Ready? OK!''' on vuonna 2008 valmistunut komediaelokuva jonka käsikirjoitti, leikkasi ja ohjasi James Vasquez. Tuotantoyhtiö on Daisy 3 Pictures.
Andrea Down (Carrie Preston) on yksinhuoltajaäiti joka kasvattaa kymmenvuotiasta poikaansa Joshuaa (Lurie Poston). Andea on hämmentynyt Joshuan kiinnostuksen kohteista. Sen sijaan että Joshua haluaisi olla koulun painijoukkueessa, hän pyrkii cheerleadingjoukkueeseen. Kun oppilaita käsketään tulla kouluun pukeutuneena merkittäväksi roolimalliksi, Joshuan valinta on Maria von Trapp. Elokuvassa käsitellään Andrean sisäistä kamppailua jossa hän haluaa poikansa olla normaali mutta toisaalta hän pitää poikansa yksilöllisyydestä. Lopulta hän hyväksyy poikansa omana itsenään.
Elokuva on palkittu vuonna 2008 Seattle Lesbian & Gay Film Festival'issa parhaana kerronnallisena elokuvana.
Daley
Daley on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Risto Rosendahl
Risto Rosendahl ilmoitti maaliskuussa 2008 lopettavansa uransa luistelijana. Hänen veljensä on pikaluistelija Vesa Rosendahl.
Kauden 2008–2009 alusta lähtien Rosendahl on toiminut Rauman Lukon kuntovalmentajana.
Los Alfaquesin räjähdys
Los Alfaquesin räjähdys tapahtui 11. heinäkuuta 1978 noin kello 14.30, kun nesteytettyä propyleeniä kuljettanut säiliöauto suistui tieltä ja räjähti Los Alfaquesin leirintäalueen vieressä Alcanarissa Tarragonan maakunnassa, Espanjassa. Räjähdyksessä ja sitä seuranneessa tulipalossa kuoli heti noin 150 ihmistä. Kaikkiaan onnettomuudessa kuoli lopulta 215 ihmistä. Lisäksi yli 200 ihmistä loukkaantui, heistä 65 vakavasti ja osa pysyvästi.
Onnettomuus
Onnettomuuspäivän aamuna, noin kello 10, kuljettaja Francisco Imbernón Villena ajoi Cisternas Reunidas S.A. -yhtiön omistaman säiliöauton (rekisterikilpi M-7981-R) Enpetrolin jalostamolle Tarragonassa. Vuonna 1973 valmistetun auton säiliössä ei ollut varoventtiiliä. Autoon alettiin kuormata propyleeniä noin kello 11. Säiliöauton maksimikuorma oli 19 350 kilogrammaa, mutta jalostamolla siihen kuormattiin yli 4 000 kiloa sallittua määrää enemmän propyleeniä. Cisternas Reunidas ei ollut kouluttanut Imbernónia vaarallisten aineiden kuljettamiseen, eikä hänen mukanaan ollut apumiestä.
Lastauksen jälkeen Imbernón lähti matkaan kohti Puertollanoa. Päivä oli kesäisen kuuma, ja korkea lämpötila (28 °C) kasvatti säiliön painetta. Kaksi tuntia lähdön jälkeen rekka suistui tieltä, törmäsi leirintäalueen muuriin ja räjähti. Leirintäalueen suurin sallittu henkilömäärä oli 260, mutta onnettomuuden aikaan siellä arveltiin olleen noin tuhat ihmistä, heistä useimmat turisteja Ranskasta, Saksasta, Belgiasta ja Britanniasta. Räjähdys tuhosi kaiken 300 metrin säteeltä ja räjäytti myös suurimman osan leirintäalueen käyttäjien omista kaasupulloista. Paineaalto lennätti osan ruumiista mereen.
Barbie (vuoden 1991 videopeli)
Barbie on Imagineeringin kehittämä ja Hi Tech Expressionsin vuonna 1991 julkaisema tasohyppely Nintendo Entertainment Systemille ja MS-DOS:ille. Peli perustuu samannimiseen nukkeen ja se on harvoja tytöille suunnattuja NES-pelejä.
Juoni
Peli sijoittuu Barbien uneen, jossa hänen täytyy matkata kolmen eri maailman läpi keräten tavaroita joita hän tarvitsee tapaamiseen Kenin kanssa.
thumb|left|256px|Kuvakaappaus pelin NES-version ensimmäisestä tasosta. Barbin on heitettävä timantti koiralle, jotta tämä hakee edessä pomppivan tennispallon pois.
IWork
iWork on Applen kehittämä toimisto-ohjelmistopaketti macOS- ja iOS-käyttöjärjestelmille. iWork '09 sisältää ohjelmat Pages (tekstinkäsittely ja taitto-ohjelma), Numbers (taulukkolaskenta) ja Keynote (esitysgrafiikka).
iWorkin tammikuussa 2005 julkaistu ensimmäinen versio sisälsi päivitetyn version Keynotesta sekä Pagesin ensimmäisen version. Seuraavana vuonna julkaistu versio päivitti niin ikään Keynoten ja Pagesin uusiin versioihin. Elokuussa 2007 julkaistu iWork '08 lisäsi ohjelmavalikoimaan Numbers-taulukkolaskentaohjelman sekä päivitti Pagesin ja Keynoten.
Mark Twain
pienoiskuva|Mark Twain (1909) Mark Twain (oikealta nimeltään Samuel Langhorne Clemens, 30. marraskuuta 1835 Florida, Missouri, Yhdysvallat – 21. huhtikuuta 1910 Redding, Connecticut) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Twain tunnetaan humoristisista ja satiirisista teoksistaan. Twain oli aikansa tunnetuimpia kirjailijoita. Hänen kehityskertomuksensa pohjautuvat hänen omiin kasvukokemuksiinsa Yhdysvaltojen etelävaltioissa, erityisesti Mississippijoen varrella. Twainin tunnetuimpia teoksia ovat Tom Sawyerin seikkailut ja Huckleberry Finnin seikkailut.
Elämäkerta
Nuori Samuel vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Hannibalissa Missourissa. Hänen etäiseksi jäänyt isänsä kuoli Samuelin ollessa 11-vuotias. Samuel pestautui kirjapainoon, jossa hän opiskeli latojaksi veljensä esikuvan mukaisesti ja kirjoitti veljensä lehteen tämän kuoltua vuonna 1847. Myöhemmin hän sai Mississippijoella kulkevan höyrylaivan luotsin paperit. Kirjailijanimi Mark Twain tarkoitti jokislangissa kahden sylen (3,7 metrin) turvallista syvyyttä.
Kaliforniaan muuttonsa jälkeen Twainista tuli myös kullankaivaja, kaivosmies ja sanfranciscolainen journalisti. Tästä elämästään hän kirjoitti kirjassa Koiranelämää (1872).
Twain sai hiukan kuuluisuutta eräällä pilakertomuksellaan vuonna 1865. Hänen varsinainen menestysteoksensa oli Jenkkejä maailmalla (1869). Teos on Eurooppaan ja Lähi-itään suuntautuneen oman turistimatkan kuvaus, joka yhdistelee kuulo- ja huhupuheita. Matkakirja teki Twainista kuuluisan ja varakkaan. Hän alkoi osallistua aktiivisesti erilaisiin liiketoimiin ja perusti muun muassa kustannusliikkeen. Hän kiersi Yhdysvaltoja luennoimassa sekä matkusteli laajalti ympäri Eurooppaa. Hän kirjoitti koko ajan lehtiartikkeleita, lyhyitä kertomuksia ja laajempia teoksia.
Ensimmäisten teostensa menestysten myötä Twain meni naimisiin Olivia Langdonin kanssa vuonna 1870 ja muutti Hartfordiin Connecticutissa. Twain oli vapaamuurari.
Twain otti kantaa myös poliittisiin kysymyksiin. Hän syytti Yhdysvaltoja imperialistisesta politiikasta (esimerkiksi Filippiinien valloitus). Perhettä myöhemmin kohdanneet onnettomuudet tekivät Twainista pessimistin.
Twainin vaihtelevan tuotannon pääosassa ovat humoristiset kertomukset ja muistelmat. Hän kirjoitti nuorisokirjallisuuden kaksi klassikkoa, Tom Sawyerin seikkailut (1876) ja Huckleberry Finnin seikkailut (1884). Twainin muistelmateoksista tärkein on lehtiartikkeleista koottu kokoelma Mississippi-virralla (1883), jossa Twain palaa lapsuudenaikaisiin kokemuksiinsa ja katoamassa olevaan jokilaivaperinteeseen.
Toisinaan sanotaan, että Huckleberry Finnin seikkailut tai Tom Sawyerin seikkailut olisi kaikkien aikojen ensimmäinen kirjoituskoneella kirjoitettu romaani. Virginian yliopiston kirjaston Mark Twain -sivuston mukaan tiedon lähde on Mark Twainin omaelämäkerta, jossa hän jälkikäteen muistelee, että kyseessä on varmaankin ollut Tom Sawyer, jonka konekirjoittaja kirjoitti puhtaaksi. Sivuston mukaan kirjoituskoneen historiaan perehtynyt Darryl Rehr on kuitenkin selvittänyt, että Twainin muistelmissaan mainitsema kirja olisikin ollut Mississippi-virralla (1882), jonka käsikirjoituksen Twain jätti koneella kirjoitettuna. Esseekokoelmassaan Maaton mies Kurt Vonnegut nimeää kirjan Huckleberry Finnin seikkailut ensimmäiseksi koneella kirjoitetuksi romaaniksi.
Hayden
Hayden on muun muassa seuraavien henkilöiden nimi:
Mark Twain
Merkitys
Twain toi yhdysvaltalaiseen kirjallisuuteen kansanomaisen äänen, ja hänen merkityksensä on ollut keskeinen naturalistisen tradition kehittymiselle. Etenkin Twainin nuortenromaanit ovat toimineet pohjana, jota yhdysvaltalainen realistinen kirjallisuus on hyödyntänyt modernisminkin aikakaudella.
Paion
Paion ( tai ; ) voi viitata seuraaviin:
Talviolympialaiset 1968
Vuoden 1968 talviolympialaiset järjestettiin Grenoblessa, Ranskassa 6.–18. helmikuuta vuonna 1968. Kisojen järjestelyoikeutta haki myös Lahti.
Kisat avasi presidentti Charles de Gaulle, olympiavalan vannoi Leo Lacroix ja olympiatulen sytytti Alain Calmat.
Valintaprosessi
Kisojen pitopaikka päätettiin Innsbruckissa, Itävallassa, 28. tammikuuta 1964.
San Ildefonso (1785)
San Ildefonso oli Espanjan laivaston vuonna 1785 vesille laskettu 74-tykkinen San Ildefonso -luokan linjalaiva.
Valmistus
Romero Landan suunnittelema alus tilattiin 23. helmikuuta 1784 Artillero Realilta Cartagenasta, missä köli laskettiin toukokuussa 1784. Alus laskettiin vesille 23. tammikuuta 1785.
Talviolympialaiset 1968
Osallistujat
Kilpailuihin osallistui kaikkiaan 1 158 urheilijaa 37 maasta. .
Mitalitaulukko
Vuoden 1968 talviolympialaisten mitalitaulukon ykkössijan saavutti Norja.
San Ildefonso (1785)
Palvelus
Alus otettiin ensi kerran palvelukseen 9. kesäkuuta 1785 päällikkönään Ignacio María de Álava, joka viipyi aluksella aina 22. elokuuta saakka.
Bona Dea
Bona Dea (lat.) eli "hyvä jumalatar" oli roomalainen hedelmällisyyden jumalatar, jonka oikeaa nimeä Fenteia, Fauna tai Fatua ei saanut lausua. Hän oli jumala Faunuksen tytär tai puoliso.
Jumalatar edusti neitsyitä ja prostituoituja. Bona Dea ei ollut kovin tunnettu, mutta hänelle rakennettiin muiden tavoin temppeleitä, joissa suoritettiin erilaisia palvonta- ja uhrimenoja, joihin vain naiset saivat osallistua. Bona Dea kuvattiin kauniiksi ja sopusuhtaiseksi naiseksi, joka kuitenkin vihasi ihmismiehiä näiden petollisuuden tähden.