cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
André Castro
Castro on Porton kasvatti. Seuran edustusjoukkueeseen hän nousi vuonna 2007. Vuodet 2008–2010 hän pelasi lainalla Olhanensessa. Tammikuussa 2011 hän siirtyi loppukauden kestävällä lainasopimuksella espanjalaisseura Sporting Gijóniin.
Kavango
Kavango tarkoittaa:
Antwerpenin taideakatemia
Antwerpenin taideakatemia kehittyi 1800-luvulla kansainvälisesti tunnustetuksi taideakatemiaksi, joka houkutteli nuoria taiteilijoita myös ulkomailta, muun muassa Irlannista, Saksasta, Hollannista ja Puolasta. Myös suomalainen kultakauden maalari Albert Edelfelt opiskeli Antwerpenissä historiamaalausta.
Vuonna 1995 Antwerpenin taideakatemia yhdistettiin osaksi suurempaa kokonaisuutta, Antwerpenin yliopistoa ("Hogeschool Antwerpen"). Nykyisin taideakatemiassa on kolme erillistä koulutusohjelmaa, kuvataiteet ja design, konservointi ja vuoden kestävät opettajan opinnot. Koulun 540 opiskelijasta 230 on ulkomaalaisia.
The Tiger Woman
The Tiger Woman (myös Behind the Throne ) on vuonna 1917 ensi-iltansa saanut J. Gordon Edwardsin ja George Bellamyn ohjaama yhdysvaltalainen mykkä draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Theda Bara ja Edward Roseman. Elokuvan nykyään oletetaan olevan kadonnut.
Juoni
The Tiger Woman kertoo venäläisestä kreivitär Irmasta, josta tulee myöhemmin säälimätön prinsessa Petrovitch, joka rakastaa ainoastaan omia korujaan. Häijy prinsessa tuhoaa avioliittonsa prinssin kanssa, myrkyttää rakastajansa, tuhoaa suurlähettilään, aiheuttaa erään pojan tappamaan tämän oman isän ja rikkoo edellä mainitun pojan veljen avioliiton. Viimein paha saa palkkansa, kun prinsessa Petrovitchin takia vankilaan joutunut miespalvelija pakottaa prinsessan puukottamaan itsensä.
Devdas (vuoden 1955 elokuva)
Devdas on Bimal Royn ohjaama intialainen romanttinen draamaelokuva vuodelta 1955. Se perustuu Sarat Chandra Chattopadhyayn pienoisromaaniin Devdas. Pääosia näyttelivät Dilip Kumar, Suchitra Sen ja Vyjayanthimala. Elokuva voitti National Film Awards -palkinnon ja kolme Filmfare Awards -palkintoa.
Juoni
Lapsuudesta asti erottamattomat Devdas ja Parvati ovat rakastuneita, mutta Devdasin isä kieltää heitä avioitumasta ja lähettää poikansa muualle opiskelemaan. Parvati naitetaan toiselle miehelle ja Devdas hukuttaa surunsa alkoholiin. Hän tutustuu Chandramukhi-nimiseen prostituoituun, joka rakastuu häneen.
Hard Luck Cafe
Hard Luck Cafe on Reijo Mäen kirjoittama romaani, osittain tulevaisuuden Turkuun sijoittuva antiutopia. Se on Vares-kirjasarjan 17. romaani. Sen päähenkilö on ikääntynyt bordellin lipunmyyjä, entinen yksityisetsivä Jussi Vares.
Jyry
Jyry on suomalainen miehen etunimi. Sillä ei ole nimipäivää. Sen alkuperästä on kahdenlaista käsitystä: se voi olla luontoaiheinen (esimerkiksi ukkosen jyry eli jyrinä), joskin tällaisen merkityksen yhdistäminen pikkulapseen voi tuntua kummalliselta. Toisaalta on esitetty, että Jyry olisi Georgios-nimen muunnos ja sen omakielisiä sukulaisnimiä olisivat Yrjö, Jyrki ja Jyri. 1980-luvulta alkaen nimen suosio on hieman kasvanut, Anne Saarikallen ja Johanna Suomalaisen mukaan mahdollisesti Pyry-nimen vanavedessä.
Hard Luck Cafe
Juoni
Hard Luck Cafe kuvaa ympäristökatastrofien, sotien ja ääriliikkeiden heikentämää tulevaisuuden Eurooppaa. Romaanin keskeisenä miljöönä on Turun kaupunki, joka on osittain slummiutunut. Eri puolille kaupunkia on syntynyt kuljetuskonteista rakennettuja etnisiä slummikyliä: "Kupittaan puistossa ei ollut enää jälkeäkään sen entisaikaisesta vehreydestä tai runsaasta puustosta. Puisto oli nyt pelkkää mustalle kuralle tallattua tasaista konttikenttää."
Entinen yksityisetsivä, ikääntynyt Jussi Vares toimii Orikedon kaupunginosassa sijaitsevan bordellin lipunmyyjänä. Romaanin nimessä esiintyvä Hard Luck Cafe on entiseen Kakolan vankilaan perustetun sairaalan terminaalihoito-osaston yhteydessä toimiva karu kanttiini. Romaanin ensimmäistä viittä osaa sitovat yhteen saman poliittisen murhan hieman toisistaan poikkeavat silminnäkijäkuvaukset. Tämä poliittinen murha ja sen tekijän selvittäminen sekä eräät muut arkaluontoiset ja laittomat operaatiot sitovat keskeiset henkilöhahmot toisiinsa.
Päähenkilö Jussi Vares tutustuu yhden yön suhteesta syntyneeseen poikaansa Matti Kalmariin, jota hän ei ole koskaan aikaisemmin tavannut. Vares auttaa sairasta ystäväänsä Hans Henri Landauta tämän valmistautuessa avustettuun itsemurhaansa. Kirjassa kuvataan eutanasiaan liittyvää kuvitteellista tapaa, lähtöjuhlia eli exitus-juhlia, joiden päätteeksi juhlan päähenkilölle annetaan juhlavieraiden läsnä ollessa tappava myrkkyannos.
Rafael Paro
Rafael Paro (25. helmikuuta 1937 Vaasa – 5. kesäkuuta 2003) oli suomalainen toimittaja.
Paro valmistui ylioppilaaksi vuonna 1955, minkä jälkeen hän luki lakia Helsingin yliopistossa vuoteen 1960 asti. Hänen toimittajanuransa alkoi iltapäivälehti Nya Pressenissä, jossa hän työskenteli aluksi kesätoimittajana. Vuonna 1963 hän siirtyi Hufvudstadsbladetin palvelukseen, jossa työskenteli suurimman osan urastaan. Vuodet 1965–1966 hän toimi Aftonbladetin apulaistoimitussihteerinä Tukholmassa, minkä jälkeen hän palasi Helsinkiin ja Hufvudstadsbladetiin. Hän toimi lehden ulkomaantoimittajana ja pääkirjoitustoimittajana vuodesta 1966 alkaen sekä myöhemmin myös apulaispäätoimittajana ennen kuin tuli vuonna 1995 nimitetyksi lehden vastaavaksi päätoimittajaksi edeltäjänsä Bo Stenströmin kuoleman jälkeen. Paro jäi eläkkeelle vuonna 1997, kun oli täyttänyt 60 vuotta.
Helsingin Sanomien Timo Hämäläisen mukaan ulkopolitiikka oli Paron ominta aluetta. Hän kirjoitti aiheesta runsaasti kolumneja ja pääkirjoituksia sekä kuului aihetta pohtineisiin seuroihin ja komiteoihin, muun muassa alkuperäisen Ulkopoliittisen instituutin hallitukseen. Parolle myönnettiin tunnustuksena pitkästä urastaan valtion journalistipalkinto vuonna 1997.
Paro kuoli vuonna 2003, 66-vuotiaana, keuhkosyöpään.
John Michael Hayes
Hayes teki käsikirjoituksen neljään Alfred Hitchcockin ohjaamaan elokuvaan: Takaikkuna (1954), Varkaitten paratiisi (1955), Mutta... kuka murhasi Harryn? (1955) ja Mies joka tiesi liikaa (1956).
Takaikkunan käsikirjoituksesta Hayes oli ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi. Toisen Oscar-ehdokkuutensa hän sai elokuvan Peyton Place – vihan tyyssija käsikirjoituksesta vuonna 1957. Hayesin muihin elokuviin kuuluu muun muassa Huhu (1961).
Guitar Praise
Guitar Praise on Digital Praisen 25. syyskuuta 2008 julkaisema kristillinen rytmipeli pc:lle. Peli sisältää 52 kappaletta kristillistä rock- ja metallimusiikkia sekä oman usb-liitäntäisen kitaraohjaimen. Käyttöliittymä on samankaltainen kuin Guitar Herossa ja Rock Bandissa. Peliin voi liittää toisen kitaraohjaimen kaksinpeliä varten. Peli on toistaiseksi julkaistu vain Yhdysvalloissa Windows ja Mac OS X -alustoille. Suomessa peliä saa vain erikoisliikkeistä tai tilaamalla Yhdysvalloista.
Pelaaminen
Guitar Praise sisältää muista kitarapeleistä tuttuja ominaisuuksia kuten mahdollisuuden pelata yksin tai kahdella kitaralla yhtä aikaa. Molemmat pelaajat voivat soittaa samaa raitaa tai toinen voi soittaa sooloja ja toinen bassoa.
Sanoitukset ilmestyvät taustalle kappaleen edetessä, jotta yleisö ja pelaajat voivat laulaa kitaraohjaimella pelatessa mukana.
Pelissä on mahdollisuus julkaista huippupisteet verkossa.
Tausta, laajennukset ja tulevaisuuden suunnitelmat
Digital Praisen toimitusjohtaja Tom Bean kertoi Fox Newsille 28. elokuuta 2008, että peli kehitettiin yleisön pyynnöstä. Pelaajat olivat lähettäneet pelitalolle sähköposteja ja soittaneet pyytäen kristillistä kitarapeliä. Muissa kitarapeleissä paheksuntaa ovat aiheuttaneet "loukkaavat sanoitukset ja niukasti pukeutuneet tytöt". Bean vahvistaa, että asiakkaat toivoivat nimenomaan "musiikkia myönteisillä sanoituksilla sekä vähemmän provosoivia hahmoja ja grafiikoita".
Digital Praise vahvisti julkaisevansa pelille lisäosia jatkossa. Kesällä 2009 julkaistaan lisäosa, jolla voi lisätä uusia kappaleita. Toistaiseksi ainoa varmistunut artisti on Stryper.
Yhtiön mukaan Guitar Praisea on myyty niin hyvin, että he harkitsevat jopa rumpusetin ja mikrofonin lisäämistä peliin. “Siitä on kyllä keskusteltu vakavasti", toimitusjohtaja Bean on sanonut. Digital Praisen pelit on tähän mennessä tehty vain pc:lle ja Macille, mutta Beanin mukaan yhtiö saattaa alkaa toimia pelikonsolimarkkinoilla. “Asiakkaamme ovat anelleet meitä tekemään konsolipelejä. On Xbox 360 ja PS3 -pelaajia, mutta paljon tulee kyselyitä myös Wii-pelaajilta. Se olisi tavoitteemme, mutta saa nyt nähdä.”
Icepowered.com uutisoi 27. marraskuuta, että Digital Praise aikoi julkaista pelinsä konsoleille, mutta Pete Fokos kertoi: "Julkaisisimme tämän mieluusti konsoleille, mutta tähän mennessä konsolin tekijät eivät ole sallineet sitä." Icepowered.com kertoo mielipiteenään, että päätös voi johtua siitä, että "julkaisijat näkevät kristilliset pelit yleisesti liian suurena taloudellisena riskinä."
Digital Praisen edustaja kertoo haastattelussa, että heidän ei tarvitse pelätä plagiointisyytettä Activisionilta: "Olemme kehittäneet oman pelimme ainutlaatuisilla ominaisuuksilla ja käyttöliittymällä," Digital Praisen toimitusjohtaja Tom Bean ja markkinointikonsultti Diana James-Cairns kertovat. Activision ei ole kommentoinut asiaa.
Tekniset ongelmat
Guitar Praise on saatavilla ainoastaan tietokoneelle, joten peliä voi halutessaan pelata televisioruudulta vain, jos kytkee tietokoneen tv:hen videokaapelilla. Lisäksi television kaiuttimien käyttöön tarvitaan adapteri ja audiokaapelit. Digital Praise on julkaissut ohjesivuston www.hookpctotv.com auttaakseen asiakkaitaan televisio-pc-kytkennän tekemiseen.
Erään arvostelijan mukaan "peli ei tue 1280x720-laajakuvaresoluutiota, vaikka tietokone tukisi sitä. Tämän pelin pelaaminen laajakuvanäytöllä venyttää kuvaa, ja jouduin tyytymään siihen s-video-laitteellani."
Peli ei tue Rock Bandin tai Guitar Heron eikä muiden valmistajien kitaraohjaimia.
Vastaanotto
Guitar Praise on saanut innostuneen vastaanoton uskovilta pelaajilta mutta vaihtelevaa palautetta viestimissä. Icepowered.com uutisoi, että Guitar Praise: Solid Rock ylitti kristittyjen pelaajien odotukset; peliä on myyty yli odotusten siinä määrin, että se loppui varastosta. Digital Praise pyrki samaan peliä lisää jakelijoille jouluun mennessä. Syyskuun alussa uutinen pelin julkaisusta levisi nopeasti yhtiön lehdistötiedotteesta pelisivustoille kuten Kotaku, Shacknews ja niistä eteenpäin Foxnewsin kautta ulkomaille. Muiden muassa Shacknewsin uutinen aiheutti sitä kommentoineissa pelaajissa lähinnä huvittuneisuutta. Osa piti kappaleluetteloa lievänä pettymyksenä, koska raskaampaa metallimusiikkia oli vähän.
Penny Arcaden Tycho suhtautui pelin ideaan myönteisesti arviossaan. Hän kirjoitti ostavansa pelin mielellään, jos sen lisäosissa olisi "xtillisen metallin" klassikoita kuten Resurrection Bandin "Altar of Pain", Sacred Warriorin "Master's Command", Deliverancen "Weapons of Our Warfare" tai Stryperin "Soldiers Under Command". Antiquet-sivuston Johnny Firecloud uskoo pelillä olevan kysyntää, koska Activisionin Guitar Hero on vuoden 2005 jälkeen ylittänyt miljardin dollarin tuoton.
MTV Multiplayerin mielipide oli, että Guitar Praise "on epäilemättä yllättävän pätevä “Guitar Hero”-kopio, joka on tehty kristillisille pelimarkkinoille; Digital Praise tuntuu hyväksyvän tuon tosiasian sen sijaan, että yrittäisi uudistaa musiikkipelien tyylilajia. Ja kristillissävytteisen musiikin lisäksi pelissä ei ole päällekäyvää uskonnollista sanomaa."
Plugged In Onlinen arvion yhteenveto oli: "Kyllä, Guitar Praise on todellakin Guitar Hero -klooni. Tämä on vain parempi kuin alkuperäinen. Ohjain on aivan yhtä pätevä ja pelattava, peli on aivan yhtä hauska, käyttöliittymä ja tekniikka ovat yhtä helposti omaksuttavia ja musiikki ... no, kuten aiemmin sanoin, jee!
Icepowered.com antoi pelille 7 pistettä 10:stä ja nimitti Guitar Praisea "kiven kovaksi tuotteeksi, joka pystyy vastaamaan kilpailuun. Vaikka jotkut ongelmat jäivät harmittamaan, peli oli yleisesti ottaen hauska." Helsingin Sanomat kuvailee, että "peli on täsmällinen kopio tunnetusta Guitar Hero -pelistä – paitsi että punkkarityttöjä on vähemmän eikä yleisö buuaa." Kirjoittaja Juhana Pettersson toteaa myönteisenä asiana, että "Guitar Praisessa ei onneksi ole kristillisiä videopelejä riivannutta opetushalua."
Stars and Stripes kirjoittaa, että "pelikehittäjä Digital Praisella on selvästi idea, joka vetoaa uskovaan nuorisoon. Muutama parannus tekisi tästä suositun tuotteen. Jopa sellaisenaan peli on hauska - ei vain yhtä hauska kuin muut. Uskon kuitenkin, että monet vanhemmat ja nuoriso-ohjaajat harkitsevat mielellään tätä tuotetta vaihtoehtona."
Wired-lehti huomioi, että "kristillinen rock on nyt liittynyt kitarapeli-buumiin ja esittelee uuden markkinasegmentin kitarapohjaiselle videopelaamiselle altistamatta vakaumuksellisia wannabe-rocktähtiä Guitar Heron roisimmille piirteille".
Amazon.comin asiakkaiden keskimääräinen arvosana pelille on 4 pistettä 5:stä.
Ibrahim Al-Matrooshi
Ibrahim Nasser Al-Matrooshi (s. 1. heinäkuuta 1970) on arabiemiirikuntalainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili moniotteluissa.
Al-Matrooshi osallistui olympialaisiin kerran, Barcelonassa 1992. Hän oli tuolloin kymmenottelun 27. saatuaan 6124 pistettä ja jätti taakseen vain yhden loppuun asti otelleen kilpailijan, Hondurasin Jorge Floresin. Al-Matrooshi teki vuonna 1994 Dohassa kymmenotteluennätyksensä 6596 ja voitti lajissa pronssia Aasian-mestaruuskilpailuissa 1995.
Luettelo YK:n yleissopimusten mukaisista huumausaineista
Yhdistyneillä kansakunnilla on kaksi yleissopimusta, joihin liittyneiden valtioiden on valvottava sopimuksissa lueteltuja aineita sopimusten mukaisella tavalla huumausaineina.
Huumausaineyleissopimus
Vuoden 1961 huumausaineyleissopimus jakaa aineet neljään luokkaan lääkinnällisen- ja päihdekäytön mukaan. Tiukimmin kontrolloidaan luokkaa IV, jonka aineet katsotaan vaarallisimmiksi ja joilla on vähiten lääketieteellistä käyttöä. Luokkien I - III aineita kontrolloidaan tiukimmin luokassa I ja väljimmin luokassa III. Listan muutokset tulevat lainvoimaiseksi jäsenmaissa sinä päivänä, kun jäsenmaa saa tiedon muutoksesta. Luokitteluvuosi suluissa.
Williams FW35
Williams FW35 oli brittiläisen Formula 1 -talli Williamsin käyttämä auto kaudella 2013. Auto julkistettiin 19. helmikuuta 2013 Espanjan Barcelonassa. Autolla kilpailivat venezuelalainen Pastor Maldonado ja suomalainen Valtteri Bottas.
Luettelo YK:n yleissopimusten mukaisista huumausaineista
Luettelo III
2. Kokaiinivalmisteet, jotka eivät sisällä enempää kuin 0,1 prosenttia kokaiinia emäkseksi laskettuna, ja oopiumi- tai morfiinivalmisteet, jotka eivät sisällä morfiinia enempää kuin 0,2 prosenttia vedettömäksi emäkseksi laskettuna ja jotka on sekoitettu yhden tai useamman aineen kanssa siten, että huumausainetta ei voida saada takaisin helposti käytettävissä olevilla keinoilla tai pitoisuutena, joka voi aiheuttaa vaaraa yleiselle terveydelle.
3. Difenoksylaattivalmisteet, jotka annostusyksikköä kohti eivät sisällä enempää kuin 2,5 milligrammaa difenoksylaattia emäkseksi laskettuna, ja joissa on atropiinisulfaattia vähintään 1 prosentti difenoksylaatin määrästä.
4. Difenoksiinivalmisteet, jotka annostusyksikköä kohti eivät sisällä enempää kuin 0,5 milligrammaa difenoksiinia, ja joissa on atropiinisulfaattia vähintään 5 prosenttia difenoksiinin määrästä.
7. Suun kautta annettavat dekstropropoksifeenivalmisteet, jotka eivät sisällä enempää kuin 135 milligrammaa dekstropropoksifeenia emäkseksi laskettuna annostusyksikköä kohti tai joiden pitoisuus ei ole enempää kuin 2,5 prosenttia jakelematonta valmistetta kohti edellyttäen, että nämä valmisteet eivät sisällä psykotrooppisia aineita koskevan yleissopimuksen alaisia aineita.
8. Valmisteet, jotka ovat vastaavia tässä luettelossa mainittujen koostumusten kanssa, ja näiden valmisteiden sekoitukset ainesosien kanssa, jotka eivät sisällä huumausainetta.
Psykotrooppisia aineita koskeva yleissopimus
Vuoden 1971 psykotrooppisia aineita koskeva yleissopimus jakaa aineet neljään luokkaan, joista ensimmäistä koskee tiukimmat rajoitukset ja neljättä väljimmät rajoitukset. Yleissopimus ei määrittele, minkä ominaisuuksien perusteella aineet luokitellaan näihin luokkiin. Listan muutokset tulevat lainvoimaiseksi jäsenmaissa 180 päivää sen jälkeen, kun jäsenmaa saa tiedon muutoksesta. Luokitteluvuosi suluissa.
Euroopan unionin huumausaineiksi määrittelemät aineet
23.11.2018 lähtien Euroopan unionin neuvoston päätökset velvoittavat EU:n jäsenmaita kontrolloimaan uusia aineita huumausaineina kuuden kuukauden sisällä päätöksen antamisesta. Aiemmin siirtymäaika oli kaksitoista kuukautta. EU:n jäsenmaat ovat voineet kansallisesti luokitella nämä aineet huumausaineiksi jo aiemmin. YK on sittemmin lisännyt osan näistä aineista yleissopimuksiin.
13.09.1999 annettu päätös lisäsi listaan:
28.02.2002 annettu päätös lisäsi listaan:
28.11.2003 annettu päätös lisäsi listaan:
03.03.2008 annettu päätös lisäsi listaan:
08.10.2015 annettu päätös lisäsi listaan:
27.06.2016 annettu päätös lisäsi listaan:
27.02.2017 annettu päätös lisäsi listaan:
25.09.2017 annettu päätös lisäsi listaan:
15.11.2017 annettu päätös lisäsi listaan:
14.05.2018 annettu päätös lisäsi listaan:
28.09.2018 annettu päätös lisäsi listaan:
02.09.2020 annettu päätös lisäsi listaan:
12.03.2021 annettu päätös lisäsi listaan:
18.03.2022 annettu päätös lisäsi listaan:
Suomessa kansallisesti huumausaineiksi määritellyt aineet
Suomessa kansallisesti huumausaineiksi määritellyt aineet luetellaan valtioneuvoston huumausaineina pidettävistä aineista, valmisteista ja kasveista koskevan asetuksen liitteessä neljä.
23.2.2011 voimaan tullut valtioneuvoston asetus lisäsi listaan:
1.11.2011 voimaan tullut valtioneuvoston asetus lisäsi listaan:
12.3.2012 voimaan tullut valtioneuvoston asetus lisäsi listaan:
20.5.2013 voimaan tullut valtioneuvoston asetus lisäsi listaan:
30.12.2013 voimaan tullut valtioneuvoston asetus lisäsi listaan:
3.3.2014 voimaan tullut valtioneuvoston asetus lisäsi listaan:
5.5.2014 voimaan tullut valtioneuvoston asetus lisäsi listaan:
4.8.2014 voimaan tullut valtioneuvoston asetus lisäsi listaan:
2.2.2015 voimaan tullut valtioneuvoston asetus lisäsi listaan:
28.9.2015 voimaan tullut valtioneuvoston asetus lisäsi listaan:
1.4.2016 voimaan tullut valtioneuvoston asetus lisäsi listaan:
14.11.2016 voimaan tullut valtioneuvoston asetus lisäsi listaan:
13.11.2017 voimaan tullut valtioneuvoston asetus lisäsi listaan:
15.11.2018 voimaan tullut valtioneuvoston asetus lisäsi listaan:
21.9.2020 voimaan tullut valtioneuvoston asetus lisäsi listaan:
21.12.2020 voimaan tullut valtioneuvoston asetus lisäsi listaan:
9.8.2021 voimaan tullut valtioneuvoston asetus lisäsi listaan:
14.2.2022 voimaan tullut valtioneuvoston asetus lisäsi listaan:
13.6.2022 voimaan tullut lakimuutos lisäsi listaan:
8.8.2022 voimaan tullut valtioneuvoston asetus lisäsi listaan:
16.1.2023 voimaan tullut valtioneuvoston asetus lisäsi listaan:
1.6.2023 voimaan tuleva valtioneuvoston asetus lisää listaan:
Loppuvuodesta 2014 muuntohuumeiden kieltäminen siirtyy lääkelaista huumausainelakiin. Aiemmin muuntohuumeita oli kielletty luokittelemalla ne lääkkeiksi, mutta EU:n tuomioistuimen päätöksen mukaan näin ei voitu enää tehdä. Suurin osa muuntohuumeista luetteloitiin kuluttajamarkkinoilta kielletyiksi psykoaktiivisiksi aineiksi (KKP) ja rangaistavuus pysyi samana, kuin aiemmin lääkkeiksi luetteloituna. Aineet, joilla on lääkkeisiin verrattavia vaikutuksia, pysyivät lääkelain piirissä. Vuoden 2023 helmikuuhun mennessä KKP-aineiden listaa oli täydennetty kaksitoista kertaa.
Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus Fimea pitää yllä lääkeluetteloa, joka on ohjeellinen luettelo lääkkeiksi luettavista aineista. Viimeisin luettelo on astunut voimaan 1.4.2022. Fimea on luetteloinut myös keskushermostoon vaikuttavia lääkevalmisteista sekä huumausaineita ja psykotrooppisia aineita sisältäviä lääkevalmisteista. Nämä lääkevalmisteet voivat sisältää edellämainittujen listojen aineita. Viimeisin luettelo on astunut voimaan 15.6.2009.
Khan Abdul Ghani Khan
220px|thumb|Khan Abdul Ghani Khan Khan Abdul Ghani Khan (1914-1996; paštuksi:غني خان) on paštunkielinen runoilija, jota Ameer Hamza Shinwarin ohella yleisesti pidetään yhtenä 1900-luvun merkittävimmistä paštun kielellä kirjoittavista runoilijoista. Häntä verrataan runoilijoihin Khushal Khan Khattak ja Rahman Baba. Häntä kunnioitetaan myös prosaistina ja taiteilijana. Hänen isänsä on Khan Abdul Ghaffar Khan ja nuorempi veljensä Khan Abdul Wali Khan.
Ghani Khan syntyi Britannian hallitsemaan Intiaan kuuluvalla alueella, joka nykyisin on Pakistania.
Tasavirtamoottori
Tasavirtamoottori on tasasähköllä toimiva sähkömoottori. Moottorin toiminta perustuu virrallisiin johdinvyyhteihin, jotka kääntävät roottorin (pyörivä käämitys) magneettikentässä. Harjallisissa tasavirtamoottoreissa jatkuvaan pyörimiseen tarvittava sähkövirran suunnan muutos johdinvyyhdeissä saadaan aikaan pyörivien virtajohtojen kosketuspintaa pyyhkivillä grafiittiharjoilla. Harjattomassa tasavirtamoottorissa harjojen tehtävän hoitaa taajuusmuuttaja. Staattorina (runkoon kiinnitetty magneettikenttää luova osa) voi olla sähkömagneetti tai kestomagneetti.
Esimerkki kestomagneetilla varustetun tasavirtamoottorin toiminnasta:
Kenttäkäämitty moottori
Kenttäkäämitty moottori tarkoittaa ettei moottorissa ole kestomagneetteja. Moottorin ulkokehällä (staattori) olevat kestomagneetit voidaan korvata sähkömagneettisilla keloilla. Säätämällä ankkurikäämin virtaa ja jännitettä on mahdollista vaikuttaa nopeus–voima-suhteeseen moottorin akselilla. Moottorin pyörimisnopeus on suoraan verrannollinen ankkurikelan jännitteeseen ja sen tuottama vääntömomentti on suoraan verrannollinen virtaan. Vierasmagnetoidulla moottorilla ankkurikelaan syötetään erillistä sähkövirtaa (kuva A). Tällä moottorityypillä on hyvät momentin-, pyörimisnopeuden- ja paikansäätöominaisuudet. Tyypillisesti kenttäkela on kytketty sarjaan ankkurikäämin kanssa (kuva B). Tällä tavoin käämityllä moottorista saadaan suuri pyörimismomentti pieninopeuksiselta moottorilta; moottorin pyörimisnopeus riippuu kuormituksesta. Ankkurikäämin rinnalle kytketty kenttäkäämi mahdollistaa suurinopeuksisen ja pienimomenttisen moottorin (kuva C), jolla pyörimisnopeus on riippumaton kuormituksesta. Voidaan myös käämittää osittain ankkuripiirin rinnalle ja -osittain sarjaan (kuva D), saadaan tarvittu pyörimisnopeus riittävällä momentilla varustettu moottori. Kytkennässä on mahdollista saavuttaa suuri nopeus mutta myös heikompi akselimomentti, tätä kutsutaan myös kentänheikennyskäytöksi.
Rakenne
thumb|700px|Täysin kompensoidun tasavirtamoottorin rakenne. Ankkurikäämin synnyttämän magnetomotorisen voiman suunta ei ole kohtisuorassa ilmavälin vuon magnetomotorisen voiman kanssa, jolloin moottorin vääntömomentti pienenee. Tilanne korjataan kompensointikeloilla ja staattorikehällä hiiliharjojen kohdilla olevilla kääntönavoilla.
Hiirieleet
pienoiskuva|Ohjeet Opera-selaimen hiirieleisiin. Hiirieleet ovat eräs käyttöliittymien toimintoihin liittyvä piirre. Niillä voidaan jäljitellä joitain valikoissa (menu) käytettäviä komentoja. Muun muassa useat uudemmat verkkoselainten versiot tukevat hiirieleitä.
Hiirieleitten liikkeillä voidaan esimerkiksi siirtyä eri verkkosivun kohtiin selainta käytettäessä. Vieritys (verkkosivuilla sekä komentovalikossa) ja "maalaaminen" (=valitun kohdan tummentaminen, esim. kopiointi-toimintoa copy-paste varten) lienevät klikkaamisen ohella tavanomaisista hiiritoiminnoista tavanmukaisimpia.
Verkkoselaimiin eleet tulivat ensinnä vuonna 2002 Opera-selaimessa.
Saksan keisarikunnan 8. armeija
'''Saksan keisarikunnan 8. armeija''' oli Saksan keisarikunnan armeijan yhtymä, joka osallistui ensimmäiseen maailmansotaan.
Palvelus
Sekavan Gumbinnenin taistelun jälkeen 8. armeijan komentaja Maximilian von Prittwitz määräsi joukot perääntymään. Tämän johdosta hänet korvasi kenraalisotamarsalkka Paul von Hindenburg, jonka esikuntapäällikkönä oli Erich Ludendorff.
Uudessa komennossa armeija oli ratkaisevassa osassa saksalaisten voittaessa Tannenbergin taistelun ja Masurian järvien taistelun.
Mikko Immonen (urheilija)
Mikko Immonen (s. 8. maaliskuuta 1994) on suomalainen salibandyn pelaaja, joka edustaa Salibandyliigan Kooveeta.
Stadio Atleti Azzurri d’Italia
Atleti Azzurri d'Italia on italialaisessa Bergamon kaupungissa sijaitseva jalkapallostadion. Sitä käyttävät maan pääsarjassa Serie A:ssa pelaava Atalanta sekä sarjaporrasta alempana Serie B:ssä pelaava AlbinoLeffe. Stadionissa on 26 642 istumapaikkaa ja sen omistaa Bergamon kaupunki. Itse kenttä on 120 metriä pitkä ja 70 metriä leveä. Stadionia on haukuttu usein monista asioista, kuten siitä, että monilta sen istumapaikoilta on huono näköala kentälle ja siitä, että suurimmassa osassa katsomoita ei ole ollenkaan katosta. Viime vuosikymmenellä on ollut puhetta uuden stadionin rakentamisesta Bergamoon, mutta nämä huhut kumottiin lokakuussa 2012. Katsomon pohjoispääty on omistettu Federico Pisanille ja eteläpääty vuonna 2012 kuolleelle Bergamossa syntyneelle Piermario Morosinille.
Jorma Valo
Jorma Johannes Valo (7. joulukuuta 1929 Viipuri – 26. marraskuuta 2014 Espoo) oli suomalainen kenraaliluutnantti.
Jorma Valon vanhemmat olivat opettaja Armas Fredrik Valo ja Toini Elisabet Saxberg. Hänen puolisonsa vuodesta 1962 oli Eine Marita Gabriellsson. Valo tuli ylioppilaaksi 1949, suoritti Kadettikoulun 1953 ja Sotakorkeakoulun 1962. Hän opiskeli myös U.S. Army Command and General Staff Collegessa 1967–1968. Valo toimi Pioneerirykmentin ja 3. Prikaatin joukkueenjohtajana 1953–1954, Reserviupseerikoulun opetusupseerina 1955–1960 sekä Pääesikunnan toimistoupseerina 1962–1963, toimistopäällikkönä 1968–1971, osastopäällikkönä 1973–1979 ja huoltopäällikkönä vuodesta 1984. Sotakorkeakoulun opettaja Valo oli 1965–1966 ja Pioneerirykmentin toimistopäällikkö 1966–1967. Hän oli puolustusministeriön sotilasasiainosaston osastopäällikkö 1979–1984. Reserviin Valo siirtyi vuonna 1989.
Valo ylennettiin vänrikiksi 1950, luutnantiksi 195, yliluutnantiksi 1957, kapteeniksi 1960, majuriksi 1966, everstiluutnantiksi 1971, everstiksi 1976, kenraalimajuriksi 1980 ja kenraaliluutnantiksi 1987.
Vilho Lantto
Vilho Eelis Lantto (24. huhtikuuta 1941 Turtola) on Oulun yliopiston sähkötekniikan professori emeritus.
Lanton vanhemmat olivat Erkki Lantto ja Selma Juvani. Hän tuli ylioppilaaksi Tornion yhteislyseosta 1961 ja valmistui Oulun yliopistosta diplomi-insinööriksi 1966, tekniikan lisensiaatiksi 1972 ja tekniikan tohtoriksi 1975 (väitöskirjan aihe Empirical studies of penetration characteristics of fast electrons in metals). Lantto toimi Suomen Akatemian tutkimusassistenttina 1968–1976 ja Oulun yliopiston teknillisen fysiikan assistenttina 1976–1979, 1984–1985 ja 1986–1988 sekä osakkuusyritysten johto- ja hallintotehtävissä 1979–1984. Sähkötekniikan vt. apulaisprofessori hän oli 1985–1986 ja apulaisprofessori ja professori vuodesta 1986. Eläkkeelle Lantto jäi 2009. Hän osallistui useisiin kotimaisiin ja kansainvälisiin tutkimusprojekteihin ja järjestöihin ja oli Oulun yliopistoseuran puheenjohtaja 1973–2009, samoin kuin Pohjois-Suomen opiskelija-asuntosäätiön hallituksen varapuheenjohtaja 1979–1983 ja puheenjohtaja 1971–1975 sekä valtuuskunnan jäsen vuodesta 1976. Oulun yliopiston ylioppilaskunnan puheenjohtaja Lantto oli 1968–1969 ja hallituksen puheenjohtaja 1967.
Martin Walsh
Martin Walsh (s. 8. marraskuuta 1955 Manchester, Englanti, Iso-Britannia) on brittiläinen elokuvaleikkaaja. Hän on voittanut parhaan leikkauksen Oscar-palkinnon elokuvasta Chicago.
Vilho Lantto
Teknillisen tiedekunnan dekaanina Lantto toimi 2000–2005, jolloin hän oli myös Oulun yliopiston hallituksen jäsen. Taiteilija Tauno Ohenoja maalasi hänestä muotokuvan 1991, Oulun yliopiston 12. alumniksi hänet valittiin 2009. Lantolle on myönnetty Oulun yliopiston hopeinen plaketti.
Lanton puoliso on Pirjo-Riitta Puro.
4-metyylitioamfetamiini
4-metyylitioamfetamiini (4-MTA) on muuntohuume, jonka David E. Nichols kehitti 1990-luvulla ryhmänsä kanssa Purduen yliopistossa. Se on ei-neurotoksinen hyvin valikoiva serotoniinin vapauttaja. 4-metyylitioamfetamiini on luokiteltu Suomessa huumeeksi. 4-metyylitioamfetamiini kehitettiin alun perin serotoniinin siirtäjäproteiinin laboratoriotutkimuksia varten.
Karoline zu Sayn-Wittgenstein
thumb|Ruhtinatar Karolina Sayn-Wittgenstein vuonna 1847. Karoline zu Sayn-Wittgenstein (syntyjään Karolina Elżbieta Iwanowska; 8. helmikuuta 1819 Monasterzyska, Kongressi-Puola, Venäjän keisarikunta – 9. maaliskuuta 1887 Rooma, Italia) oli vanhan puolalaisen aatelissuvun jälkeläinen ja unkarilaisen säveltäjän ja pianovirtuoosin Franz Lisztin pitkäaikainen seuralainen ja tukija. Heidän suhteensa kesti noin 40 vuotta. Suomenkielisissä lähteissä hänestä on käytetty vaihdellen etuniminä Karoline, Carolyne, Caroline, Carolyn ja sukunimen yhteydessä joko zu, von, de tai pelkästään Sayn-Wittgenstein.
Elämä
Karolina Elżbieta Iwanowskan isä oli Piotr von Iwanowski (k. 1844) ja äiti Paulinę von Podowska (k. 1850). Suku oli varakasta puolalaista aatelia. Synnyinpaikka on nykyisessä Ukrainassa. Vanhemmat erosivat Karolinen ollessa vielä lapsi. Karoline kasvoi isänsä luona ja sai katolisen kasvatuksen. Laajan sivistyksensä hän sai lukemalla. Isänsä tahdosta Karoline avioitui 26. huhtikuuta 1836 Venäjän keisarillisen armeijan upseerin Nikolai zu Sayn-Wittgenstein-Ludwigsburgin (1812–1864) kanssa.
Karoline ja Nikolai zu Sayn-Wittgenstein muuttivat maaseudulle Woroniceen nykyiseen Ukrainaan lähelle Vinnytsjan kaupunkia. Siellä Karoline omistautui lähes kokonaan henkisille ja taiteellisille arvoille ja vastasi suvun kiinteistöistä. Avioliitto ei ollut onnellinen, ja pari eli paljon erillään.
Karoline tapasi Franz Lisztin ensimmäisen kerran helmikuussa 1847 Kiovassa pidetyssä hyväntekeväisyyskonsertissa. Hän vakuuttui Lisztin kyvyistä ja oli valmis tukemaan taloudellisesti Lisztin projekteja. Karoline oli löytänyt arvoisensa keskustelukumppanin ja sielunystävän. Liszt vieraili syksyllä vuonna 1847 Woronicessa, ja pari keskusteli syvällisesti taiteesta, uskonnosta ja filosofiasta. Liszt sävelsi teoksen Glanes de Woronince ('Sadonkorjuu Woronincessa'). Woronicen kartano on nykyisin hävitetty, ja paikalla on muistomerkki. thumb|Voronincen kartanon muistomerkki Ukrainassa
Huhtikuussa 1848 Karoline myi kiinteistöjään ja lähti tyttärensä kanssa Saksaan Weimariin elääkseen rakastamansa miehen kanssa. Hän muutti asumaan Altenburgin linnaan lähelle kaupungin keskustaa. Hän halusi avioitua Lisztin kanssa, mutta avioero Nikolaista ei ollut mahdollinen katoliselle Karolinelle.
Weimarissa asuva suuriruhtinatar Maria Pavlovna, Venäjän keisarin Nikolai I:n sisar, suhtautui myönteisesti Karolinen avioliittoajatuksiin ja pyrki saamaan avioliitolle keisarin suostumuksen. Karoline ja Nikolai zu Sayn-Wittgenstein tekivät sopimuksen taloudellisista asioista. Karoline sai Roomassa toukokuussa 1860 paavi Pius IX:n vakuuttumaan avioliiton pätemättömyydestä. Saman vuoden syyskuussa näytti jo selvältä, että avioliitto mitätöitäisiin. Karoline ja Franz Liszt suunnittelivat häitä pidettäväksi Lisztin 50-vuotissyntymäpäivänä 22. lokakuuta 1861 Roomassa San Carlo al Corson kirkossa. Karolinen aviomies, Venäjän keisari Nikolai I ja Venäjän hallitus olivat kuitenkin saaneet paavin muuttamaan päätöksensä. Paavi peruutti Karolinen avioliiton mitätöimispäätöksen viime hetkellä. Karolinen ja Lisztin suhde muuttui platoniseksi, ja he jatkoivat kirjeenvaihtoa koko loppuelämänsä ajan. Karoline kuoli noin puoli vuotta Lisztin jälkeen.
Karoline ihaili Richard Wagneria ja Hector Berliozia. Kiitollinen Berlioz omistikin oopperansa Troijalaiset (Les Troyens) ruhtinatar Karoline zu Sayn-Wittgensteinille.
Perhe
Karoninelle ja Nikolaille syntyi yksi tytär, Marię Paulinę Antoninę (18. helmikuuta 1837 – 21. tammikuuta 1920), joka aikanaan avioitui ruhtinas, myöhemmin ratsuväenkenraali Konstantin zu Hohenlohe-Waldenburg-Schillingsfürstin kanssa.
Teoksia
Karoline zu Sayn-Wittgenstein oli myös harrastajakirjoittaja ja esseisti. Hän kirjoitti paljon Lisztin julkaisuja, erityisesti hän avusti vuonna 1852 julkaistun Lisztin Chopin-elämäkerran kanssa. Suurin osa Karolinen teoksista oli yksityisesti painettuja.
DePaulin yliopisto
DePaulin yliopisto on yksityinen tutkimusyliopisto Chicagossa, Illinoisissa. Yliopistossa on kaiken kaikkiaan yli 25 000 opiskelijaa ja se on nimetty Vincent de Paulin mukaan.
Yliopiston urheilujoukkueet tunnetaan nimellä Blue Demons ja koulu kilpailee Big East Conferencessa.
Kilon kartano
pienoiskuva|Kuva Kilon kartanosta 1936 Kilon kartano on kartano Espoon Kilossa, lähellä Leppävaaraa. Se kuului Kustaa II Aadolfin lahjoittamiin läänityksiin osana Albergan säteriä.
Kilon kartanon nykyinen päärakennus on vuodelta 1883, mutta uudistettu vuonna 1940. Kivinavetta on vuodelta 1906. Päärakennus on yksityiskäytössä, mutta tilan mailla toimii ratsastuskoulu.
pienoiskuva|120px|Joulukuusi Kilon kartanon salissa, [[Magnus Enckell, n. 1919]]
Lähteet
60.22017°N, 24.79456°W
Epranoja
Epranoja on Vantaajoen vesistöön kuuluvan pienen Herajoen latvahaara Riihimäen Hiivolan kylässä. Oja on uomaltaan luonnontilainen sekä kirkasvetinen ja paikoitellen kivinen ja hiekkapohjainen. Ojan varsi on rehevää suurruoholehtoa ja saniaislehtoa. Ojan saniaislehdolla kasvaa muun muassa imikkää, lehtotähtimöä, suokelttoa, hiirenporrasta ja kotkansiipeä. Ojassa kasvaa myös purolitukkaa, isovesitähteä ja rannoilla palokeuhkosammalta ja kevätlinnunsilmää. Ojan keskiosa on lehtipuuvaltainen metsäsaareke, jonka kasvillisuus koostuu pääosin mesiangervosta ja nokkosesta. Myös luhtalemmikkiä ja karhunputkea esiintyy. Ojan länsiosan suurruoholehdon rinteellä kasvaa käenkaalia ja sinivuokkoa. Puusto koostuu kuusista ja lähempänä ojaa myös haavoista. Ojan tekolammen rannan läheisyydessä kasvaa vehkaa ja vedessä palpakko- ja uistinvitakasvustoja. Kunnostuksen avulla ojan purosta on tullut myös arvokas lohikalavesistö.
Epranojalla on kahdesta alueesta koostuva, kooltaan 3,4 hehtaarin kokoinen luonnonsuojelualue. Alue on rauhoitettu Metso-ohjelman kohteena.
Asekäsi
Asekäsi on käsiaseen käyttöön ammattimaisen koulutuksen saaneen henkilön tiedostamaton valmius pitää kättä valmiina aseenkäyttöön. Asekättä pidetään mahdollisimman lähellä vartaloa, jotta aseen saa mahdollisimman nopeasti esiin tarpeen vaatiessa. Asekäden liikerata on kävellessä huomattavasti lyhyempi kuin toisen käden.
Tunnettu asekäsi on Venäjän presidentti Vladimir Putinilla, jolla on KGB-koulutus taustanaan. Hänen vasen kätensä liikkuu kiivaammin ja liikerata on pidempi kuin oikean asekäden. Hollantilaiset liiketutkijat on nimenneet Putinin liikkumisen revolverityyliksi. Vastaava tyyli Venäjän johdossa on pääministeri Dmitri Medvedjevillä, puolustusministereillä Anatoli Serdjukovilla ja Sergei Ivanovilla sekä läntisen sotilaspiirin komentajalla Anatoli Sidorovilla.
Pisamakolibri
pienoiskuva Pisamakolibri (Adelomyia melanogenys) on eteläamerikkalainen kolibri, joka on sukunsa ainoa laji. Sen esiintymisalue käsittää mantereen länsireunan Kolumbiasta ja Venezuelasta Ecuadoriin, Peruun, Bolivian Yungasiin ja Argentiinan luoteisosaan. Lajista tunnetaan seitsemän alalajia. Louis Fraser kuvaili lajin holotyypin Bogotásta vuonna 1840.
Mikko Immonen
Mikko Immonen on seuraavien henkilöiden nimi:
Sompion luonnonpuisto
Sompion luonnonpuisto on Sodankylässä sijaitseva luonnonpuisto, joka on perustettu vuonna 1956 ja jota hoitaa Metsähallitus. Puiston pinta-ala on 179 neliökilometriä.
Luonnonpuistoissa liikkuminen on lähtökohtaisesti kiellettyä ympäri vuoden. Sompiossa on kuitenkin sallittua liikkua merkittyjä reittejä pitkin sekä leiriytyminen enintään kolmeksi vuorokaudeksi Sompiojärven leirintäalueelle. Lisäksi kalastus on sallittua Sompiojärvellä ja merkittyjen reittien varsilla on muutama tulentekopaikka. Poikkeuksena liikkumiskieltoon vakituisesti Sodankylän kunnassa asuvilla on oikeus poimia alueelta marjoja ja sieniä. Sallittua on myös liikkuminen paikallisen paliskunnan poronhoitotehtävissä.
Puistossa liikkuminen
Luonnonpuiston alueella saa kulkea vain merkittyjä kulkureittejä pitkin. Puiston halki Sompiojärveltä pohjoiseen, Urho Kekkosen kansallispuistoon ja aina Kiilopäälle saakka johtaa vanhaa Ruijanreittiä pitkin Ruijanpolku-niminen vaellusreitti, jolta pääsee myös poikkeamaan Terävä-Nattasen huipulle. Puiston eteläosassa Pyhä-Nattasen polku tekee lenkin samannimisen tunturin huipun kautta. Merkittyä reitistöä pitkin pääsee myös sodanaikaiselle huoltotielle, jota pitkin pääsee Tankavaaraan. Alueen eteläosan poikki kulkee puistoon sen perustamisen jälkeen rakennettu metsäautotie, joka mahdollisti laajat hakkuut Lokan tekojärven ja Urho Kekkosen kansallispuiston välisellä alueella. Puiston eteläreunalla, Sompiojärven rannalla, on leirintäalue, venesatama sekä lintutorni.
Vuonna 2019 luonnonpuistossa tehtiin 10 000 käyntiä.
Sompion luonto
Kuudesta terävähuippuisesta tunturista muodostuva Nattasten tunturiryhmä sijaitsee kokonaan Sompion luonnonpuiston alueella. Sen korkein tunturi on 544-metrinen Terävä-Nattanen. Maasto vaihtelee aapasoista ja kuusikoista tunturikoivikoihin ja puuttomaan paljakkaan. Nattaset poikkeavat geologisesti monista muista tuntureista sillä ne muodostuvat Nattasten graniitiksi kutsutusta kivilajista. Erikoisuutena tuntureilla on erikoisia tooreiksi kutsuttuja, lohkeilleita kivimuodostelmia.
Puisto muodostaa yhdessä Urho Kekkosen kansallispuiston ja Kemihaaran erämaa-alueen kanssa UK-puisto-Sompio-Kemihaara -Natura 2000 -alueen. Natura-alueella eläviä Euroopan unionin luontodirektiivin II liiteessä mainittuja lajeja ovat ainakin saukko, ahma, pohjanharmoyökkönen, kiiltosirppisammal, isotorasammal, lapinleinikki, lettorikko, laaksoarho, lapinhilpi sekä tundrasara. Myös lintulajisto on runsas.
Okavango
Okavango tarkoittaa seuraavia maantieteellisiä kohteita:
Remedy (Basement Jaxxin albumi)
Remedy on brittiläisen Basement Jaxxin debyyttialbumi, joka julkaistiin 10. toukokuuta 1999.
Kanašin piiri
thumb|200px|Kanašin piiri Tšuvassian kartalla. Kanašin piiri (, tšuvassiksi Канаш районě, Kanaš raionĕ) on paikallinen itsehallintoalue Tšuvassian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1927 perustetun piirin pinta-ala on 981 neliökilometriä ja asukkaita on 41 700 henkeä (vuonna 2007).
Piiri sijaitsee Tšuvassian keskiosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Tsivilskin ja Krasnoarmeiskojen piireihin, idässä Urmaryn ja Jantikovon piireihin, etelässä Komsomolskojen ja Ibresin piireihin sekä lännessä Vurnaryn piiriin. Hallinnollinen keskus on Kanašin kaupunki, joka ei kuulu piirin yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Kanašin piiriin kuuluu 24 maalaiskuntaa.
Kanaš on huomattava liikennesolmu, jossa risteytyvät Nižni Novgorodiin, Kazaniin, Tšeboksaryyn ja Saranskiin johtavat rautatiet. Sieltä on myös hyvät maantieyhteydet mm. Tsivilskiin, Uljanovskiin, Syzraniin, Tšeboksaryyn ja Alatyriin.
Väestöstä 97 % on tšuvasseja.
Kanašin kaupunki on huomattava teollisuuskeskus. Sitä ympäröivän piirin maatalous on keskittynyt viljan, perunan ja humalan viljelyyn, maidon ja lihan tuotantoon sekä siipikarjan kasvatukseen.
Kauppakeskus Valkea
Kauppakeskus Valkea on Osuuskauppa Arinan kauppakeskus Oulun keskustassa. Kauppakeskuksen yhteydessä on 60 liikkeen lisäksi myös Sokos-tavaratalo sekä 66 asuntoa. Kauppakeskuksen avajaisia vietettiin 14. huhtikuuta 2016.
Kanašin piiri
Sespelin kylässä on tšuvassilaiselle runoilijalle Mišši Sespelille omistettu museo. Piirilehtenä ilmestyy tšuvassinkielinen Kanaš jen.
Kauppakeskus Valkea
Valkea ylittää Isokadun, joka nykyisin muuttuu kävelykaduksi pääsisäänkäyntien lähellä kummallakin puolella. Ennen Valkean rakentamista kadun kaakkoispuolella sijaitsi Kauppakeskus Galleria ja luoteispuolella City-talo, jotka olivat yhdistetty jalankulkusillalla.
Kauppakeskus Valkea on Osuuskauppa Arinan toistaiseksi suurin investointi, noin sata miljoonaa euroa. Kauppakeskuksen urakoitsija oli Skanska ja urakkasopimuksen arvo noin 42 miljoonaa euroa. Kauppakeskuksen on arvioitu työllistävän 500 henkilöä, joista uusia työpaikkoja on noin 400. Kauppakeskuksen päälle rakennettiin myös torni Asunto Oy Oulun Pajarinkulman asunnoille. Ylimmät asunnot nousevat 12. kerroksen korkeuteen, jolloin rakennus on Oulun keskustan korkein asuinrakennus.
Kavangon alue
thumb|Kavangon sijainti Namibiassa. Kavango (joskus myös Okavango) on entinen Namibian alue, joka sijaitsi valtion pohjoisrajalla. Vuonna 2013 se jaettiin kahdeksi uudeksi alueeksi: Itä- ja Länsi-Kavangoksi.
Kavangon pinta-ala oli noin 48 700 km². Vuonna 2001 alueen asukasluku oli noin 203 000. Alueen pääkaupunki oli Rundu. Kavangon läpi virtaa Okavangojoki.
Clímaco Jacinto Zarauz Carrillo
Clímaco Jacinto Zarauz Carrillo (24. helmikuuta 1926 – 21. heinäkuuta 2017) oli ecuadorilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 25. kesäkuuta 1950 ja nimitettiin Azoguesin hiippakunnan johtoon 2. maaliskuuta 1990. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Luis Alberto Luna Tobar, jota avustivat Juan Ignacio Larrea Holguín ja Bernardino Carlos Guillermo Honorato Echeverría Ruiz.
Zarauz Carrillo jäi eläkkeelle 14. helmikuuta 2004.
Skrova
thumb|Sijainti thumb|250px|Skrova Skrova on kylä Våganin kunnassa, Pohjois-Norjassa. Kylä sijaitsee Lofoottien saariryhmässä ja sieltä on autolauttayhteys Skutvikiin ja Svolværiin. Kylässä on 237 asukasta. Siellä on majakka.
Lubliniecin piirikunta
Lubliniecin piirikunta on yksi Sleesian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 76 451. Piirikuntaan kuuluvat kaksi kaupunkia tai kaupunkikuntaa ovat Lubliniec ja Woźniki ja seitsemän muuta kuntaa Boronów, Ciasna, Herby, Kochanowice, Koszęcin, Pawonków ja Woźniki. vasen|pienoiskuva|220px|Piirikunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa Lubliniecin piirikunnassa arvioitiin olevan 76 451 asukasta, joista 50,9 prosenttia naispuolisia ja 49,1 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 77 215 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 64 040 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioidaan vuoden 2019 lopussa muodostaneen 17,9 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 61,7 prosenttia ja eläkeikäisten 20,4 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41,6 vuotta. Elävänä syntyi vuonna 2019 yhteensä 777 lasta. Vuoden 2011 väestönlaskennassa 2,4 prosenttia piirikunnan asukkaista oli saksalaisia.