cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jouluoratorio
Ensimmäinen kantaatti, ensimmäisenä joulupäivänä
Ensimmäinen kantaatti käsittelee ajanjaksoa ennen ja jälkeen Jeesuksen syntymän. Kantaatti alkaa juhlallisella trumpettien ja patarumpujen rytmittämällä alkukuorolla Jauchzet frohlocket, auf, preiset die Tage (Riemuitkaa, iloitkaa, kiittäkää näistä päivistä), joka perustuu Bachin kantaattiin Tönet ihr Pauken (BWV 214). Kantaatti käsittelee Marian ja Joosefin verollepanon. Alttoaaria Bereite dich, Zion (Valmistaudu Siion) antaa ensimmäisen silmäyksen tulevaan. Seurakunta vastaa koraalilla Wie soll ich dich empfangen (Kuinka minun tulee vastaanottaa sinut), joka lauletaan samalla Hans Leo Hasslerin melodialla, joka toistuu useita kertoja myös Matteus-passiossa. Sama melodia toistuu kuudennen kantaatin viimeisessä osassa. Bassoaaria Grosser Herr und starker König (Suuri Herra ja voimakas Kuningas) ylistää trumpettien tavoin Jumalan majesteettisuutta. Ensimmäinen kantaatti päättyy Vom Himmel hoch (Enkeli taivaan) -melodiaan perustuvaan koraalin, jossa kuoro vuorottelee patarumpujen ja trumpettien kanssa. Samainen melodia toistuu oratoriossa kahden ensimmäisen kantaatin aikana yhteensä kolme kertaa.
Toinen kantaatti (toisena joulupäivänä)
thumb|[[Georges de La Tour: Paimenten palvonta (1644)]]
Toinen kantaatti (Und es waren Hirten in derselben Gegend, "Ja samalla seudulla oli paimenia") esitettiin alun perin toisena joulupäivänä eli tapaninpäivänä. Sen pääsävellajina on G-duuri, ja siinä esiintyvät:
Toinen kantaatti käsittelee paimenille ilmoitettua ilosanomaa Jeesuksen syntymästä. Kantaatti alkaa kauniilla sinfonialla (pastoraali), jonka Bach sävelsi tiettävästi juuri Jouluoratoriota varten. Oboekvartetti vuorottelee muun orkesterin kanssa antaen musiikille sopivan maaseudullisen paimensävyn. Pastoraalisia piirteitä on paljon: 12/8 -tahtilaji, pisteelliset keinuvat rytmit, rinnakkaiset terssit sekä borduunaäänet, joiden toteuttamisessa Bach käyttää omaperäisesti kaikkia oboeita. Marian 'kehtolaulun' Schlafe, mein liebster (Nuku rakkaimpani) -alttoaarian jälkeen tulee kuoron ylistys Ehre sei Gott in der Höhe (Kunnia olkoon Jumalalle korkeuksissa). Toinen kantaatti päättyy kuoron ja oboeiden vuorottelevaan koraaliin Wir singen dir in deinem Heer (Laulamme Sinulle joukkojesi kera).
Kolmas kantaatti (kolmantena joulupäivänä)
thumb|[[Giotto di Bondone: Enkelit Jeesuksen syntyessä (c. 1300)]]
Kolmas kantaatti (Herrsher des Himmels, erhöre das Lallen, "Taivaan hallitsija, kuule heikkoa ääntämme") esitettiin alun perin kolmantena joulupäivänä eli 27. joulukuuta. Sen pääsävellaji on D-duuri, ja siinä esiintyvät:
Neljäs kantaatti (uudenvuodenpäivänä)
thumb|[[Rembrandt: Kristuksen ympärileikkaus (1661)]] Neljäs kantaatti (Fallt mit Danken, fallt mit Loben) esitettiin alun perin Jeesuksen ympärileikkauksen juhlapäivänä eli uudenvuodenpäivänä. Sen pääsävellaji on F-duuri, ja siinä esiintyvät:
Neljäs kantaatti alkaa alkukuorolla. Bach käyttää neljännen kantaatin ensimmäisessä ja viimeisessä kuoro-osassa soitinnuksessaan käyrätorvia. Sopraanoaariassa Flösst, mein Heiland, flösst dein Namen, joka on parodia Herkuleskantaatista (BWV 213), Bach käyttää kaikuefektiä ehkä jopa epätarkoituksellisesti. Kaksoisviulusoolo- ja tenoriaariassaan Ich will nur dir zu Ehren Bach leikittelee fuugamaisilla teemoilla ja melodian käsittelyllä. Kantaatti päättyy rauhalliseen koraaliin.
Viides kantaatti (uudenvuoden jälkeisenä sunnuntaina)
thumb|[[Itämaan tietäjät Herodeksen luona, maalaus 1400-luvun alusta]]
Viides kantaatti (Ehre sei dir, Gott, gesungen, "Kunnia olkoon sinulle, Jumala, laulettu") esitettiin alun perin uudenvuodenpäivän jälkeisenä sunnuntaina. Sen pääsävellaji on A-duuri, ja siinä esiintyvät:
Viides kantaatti on soitinnukseltaan suppein. Kantaatti alkaa eläväisellä alkukuorolla Ehre sei dir, Gott gesungen, jossa oboet, jouset ja kuoro vuorottelevat vauhdikkaasti. Bassoaariassa Erleucht auch meine finstre Sinnen Bach käyttää soolosoittimena oboe d’amorea. Seuraa Jouluoratorion ainut tertsetto (sopraano, altto ja tenori). Kantaatti päättyy kuoron koraaliin.
Kuudes kantaatti (loppiaisena)
thumb|[[Rogier van der Weyden: Tietäjät palvovat Jeesusta(c. 1430–60)]]
Kuudes kantaatti (Herr, wenn die stoltzen Feinde schnauben) esitettiin alun perin loppiaisena. Sen pääsävellajina on D-duuri, ja siinä esiintyvät:
Riemukas kuudes kantaatti alkaa iloisella alkukuorolla. Suuren osan kantaatin sävelmistä Bach oli alun perin säveltänyt erääseen toiseen, nyttemmin kadonneeseen kantaattiin, jonka orkesteri­nuotti­lehtiä Bach itse käytti Joulu­oratorin kuudennen kantaatin esityksissä.
Sopraanoaariaa Nur ein Wink säestävät oboe d’amore ja jouset. Jouluoratorion viimeinen aaria Nun mögt ihr stolzen Feinde schrecken on soitinnettu kahdelle oboe d’amorelle ja tenorille. Oratorio päättyy loppukoraaliin, jossa Bach käyttää samaa Hasslerin melodiaa kuin ensimmäisen kantaatin koraalissa. Kuoroa säestävät trumpetit, patarummut, oboet, jouset sekä continuo.
Luettelo Suomen vesistöistä
Vesistöalueiden määrittely
Päävesistöalueella tarkoitetaan yli 200 km² suuruisia vesistöalueita. Nämä on Suomen ympäristöhallinnon käyttämissä vesistötunnuksissa numeroitu juoksevasti alkaen Laatokkaan laskevista vesistöistä ja kiertäen rannikkoalueet myötäpäivään Suomenlahdelle, Saaristomerelle, Selkämerelle, Perämerelle, Barentsinmerelle ja lopulta Vienanmerelle.
Päävesistöalueita on Suomessa perinteisesti käytössä olleen jaotuksen mukaisesti 74. Kun tiedot vesistöalueitten pinta-aloista tarkentuivat, löytyi yli 200 km² suuruisia valuma-alueita kaksi lisää (Vöyrinjoki ja Kalimeenoja), ja kaksi päävesistöalueisiin luettua vesistöaluetta (Oravaistenjoki ja Piehinginjoki) havaittiin pinta-alaltaan pienemmiksi kuin 200 km². Tunnuksia ei kuitenkaan näiden osalta muutettu, vaan ensin mainitut luetaan edelleen päävesistöalueisiin ja viimeksi mainitut pieniin rannikkovesistöalueisiin. Pieniä rannikkovesistöalueita ja raja-alueiden pieniä vesistöalueita on Suomen vesistöaluejakoon otettu 177. Vaikka Laatokkaan laskevat Suomen vesistöt ovat osa Suomenlahteen laskevaa Nevan vesistöä, luetaan ne Suomessa nykyisessä, vuonna 1993 käyttöön otetussa vesistöaluejaossa omiksi vesistöikseen. Raja-alueiden pieniä vesistöjä on käytössä olevassa olevassa vuoden 1993 vesistöaluejaossa määritelty vain Venäjän raja-alueella (86) Suomen ja Venäjän rajalla, mutta ei Ruotsin ja Norjan raja-alueella (85) Suomen ja Norjan rajalla.
Vuonna 2014 oli valmisteilla ehdotus uudeksi valuma-aluejaoksi, joka on pohjaltaan automaattisesti laskettu ja perustuu kolmiulotteiseen korkeusmalliin. Tätä ehdotusta on aiempaan verrattuna tarkennettu ottamalla mukaan myös joitakin Suomen ja Norjan rajalla olevia, Norjassa mereen laskevien vesistöjen Suomeen ulottuvia valuma-alueen osia.
Luettelon tiedot
Luettelon lähteinä on käytetty Vesi- ja ympäristöhallituksen julkaisua Suomen vesistöalueet (1993), sen tietoihin perustuvaa karttaa ja taulukkoa Ympäristöhallinnon verkkopalvelussa sekä Suomen ympäristökeskuksen paikkatietoanalyysien tulosten maanpeite ja valuma-alueet -osiota.
Luettelossa ei mainita Suomen päävesistöalueista rannikkoalueita, koska niiden 3. jakovaiheen vesistöalueet koostuvat yksittäisitä irrallaan olevista vesistöalueista muiden päävesistöalueiden välissä. Rannikkoalueen päävesistöalueet ovat: Suomenlahden rannikkoalue 81 (vesistötunnus); Saaristomeren rannikkoalue, Ahvenanmaa 82; Selkämeren rannikkoalue 83; Perämeren rannikkoalue 84; Venäjän raja-alue 86.
Nykyisestä vuonna 1993 käyttöön otetusta Suomen vesistöaluejaosta puuttuuvat siinä määritellyn Ruotsin ja Norjan raja-alueen (85) pienet rajavesistöalueet sekä Venäjän raja-alueelta (86) ne pienet rajavesistöalueet, jotka eivät laske Suomenlahteen. Nykyisessä järvinumeroinnissa tämän alueen järville on annettu järvinumeroita, joissa päävesistöalueen tunnuksena on 00 tai osa on jätetty kokonaan käsittelemättä ja näin ilman järvinumeroa.
Luettelossa mainitaan rannikkoalueen päävesistöjen 3. jakovaiheen rannikkovesistöalueet, jos niistä on artikkeli Wikipediassa. Lisäksi mainitaan pienvesiä, jotka kuuluvat pienten rannikkovesistöjen välisiin rannikkokaistoihin, jos näistä on artikkeleita. Nykyisessä vesistöaluejaossa huomioimattomia Norjan raja-alueen (85) ja Venäjän raja-alueen (86) Suomeen ulottuvia pieniä vesistöalueita mainitaan, jos näillä alueilla olevista vesistä on Wikipediassa artikkeleita.
Tiedoista esitetään seuraavassa luettelossa kullekin vesistölle: merialue johon se laskee; mahdollinen tarkempi rannikon kohta; vesistötunnus eli numero (päävesistöalueet tummennettu); vesistöalueen nimi; koko valuma-alueen pinta-ala neliökilometreinä; valuma-alueen pinta-ala Suomen alueella neliökilometreinä; valuma-alueen järvisyys prosentteina; mahdolliset huomautukset viitteissä.
Jänkä
Jänkä voi viitata seuraaviin:
Nordic Poly Mark -merkki
NPM-merkin käyttöoikeuden voi saada muun muassa maaviemäreille ja maaviemärikaivoille, vesijohdoille, kiinteistöviemäreille, sadevesiviemäreille, paineviemäreille, kaasuputkille, sähköasennusputkille ja putkijohdoille, sekä kuuma- ja kylmävesijärjestelmille. NPM –merkin voi saada käyttöön mikäli tuote ja tuotannon laadunvalvonta täyttävät sertifiointivaatimukset.
NPM-merkinnän vaatimukset määrittää INSTA-CERT. INSTA-CERT on sertifioijien muodostama ryhmä, johon kuuluvat Inspecta Sertifiointi Suomesta, Rise Certification, Ruotsista, Norner Norjasta ja Dancert Tanskasta. undefinedVaatimukset NPM-merkin käytölle laaditaan yhdessä pohjoismaisten asiantuntijoiden kanssa. Vaatimusehdotuksiin pyydetään lausunnot viranomaisten, vesilaitoksien, maahantuojien, urakoitsijoiden, testauslaitosten, tukkuliikkeiden ja valmistajien sidosryhmäverkostolta.
Kaikkien vaatimukset täyttävien valmistajien on mahdollista saada oikeus NPM -merkin käyttöön tuotteissaan. Tuotekohtaiset vaatimukset on kirjattu sertifiointiohjeisiin (SBC = Särskilda Bestämmelser för Certifiering). Sertifiointia voi hakea INSTA-CERT ryhmään kuuluvalta taholta. INSTA-CERTin suomalainen jäsentaho on Inspecta Sertifiointi Oy.
Sertifiointivaiheen jälkeen NPM –merkittyjen tuotteiden laatua valvotaan sertifiointiohjeiden mukaisesti. INSTA-CERT asettaa vaatimukset myös hyväksymilleen testaajille ja tarkastajille. Eurofins Expert Services Oy on INSTA-CERTin hyväksymä suomalainen testaus- ja tarkastustaho.
NPM-merkki osoituksena rakennuspaikkakohtaisesta soveltuvuudesta
Rakennustuoteasetuksen (CPR) mukaisesti rakennustuotteet tulee osoittaa soveltuviksi käyttökohteeseensa. NPM–merkki auttaa tämän osoittamisessa. NPM-merkki tuotteessa on osoitus siitä, että tuote täyttää paitsi EN-standardiin kirjatut vaatimukset, myös kaikki pohjoismaisittain laadittuihin sertifiointiohjeisiin kirjatut lisävaatimukset. Näitä ovat mm. turvallisuuteen ja toiminnalliseen laatuun liittyvät ominaisuudet. NPM-merkki on osoitus myös siitä, että vaatimustenmukaisuus on todettu riippumattomin testein ja tarkastuksin. CE–merkki osoituksena rakennuspaikkakohtaisesta kelpoisuudesta muoviputkituotteissa ei ole vielä mahdollinen. CE–merkintä edellyttää tuotteelle laadittuja yhteiseurooppalaisia harmonisoituja standardeja (hEN) tai niille laadittuja ETA vaatimuksia (ETA = European Technical Assessment). Muoviputkille näitä ei ole vielä laadittu, joten niiden soveltuvuuden osoituksen ei  voi käyttää CE-merkkiä . undefinedNPM-merkkiä käytetään laajalti pohjoismaissa. NPM-sertifikaatteja on  myönnetty vuoteen 2018 mennessä yli 180 kpl, joten NPM-laatuvaatimukset täyttäviä tuotteita on runsaasti saatavilla. Esimerkiksi Suomen vesijohtoputkista muovisia on noin 90 prosenttia. Vesihuoltolaitokset vaativat yleisesti NPM-merkin takaamia ominaisuuksia käyttämiltään muoviputkituotteilta.
Luettelo Kilven tähdistön tähdistä
Luettelo Kilven tähdistön tähdistä.
Pirkka
Pirkka tarkoittaa seuraavia asioita:
Le Mansin 24 tunnin ajo 2010
thumb|Auto maalissa. thumb|Rataprofiili. Le Mansin 24 tunnin ajo 2010 oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 12.–13. kesäkuuta Circuit de la Sarthen radalla Le Mansissa Ranskassa.
Kilpailun voittivat LMP1 -luokan Nr. 9 Audi kuljettajat Mike Rockenfeller, Timo Bernhard ja Romain Dumas.
Tulokset
Tulokset:
Pat Cox
thumb|Pat Cox vuonna 2009 Pat Cox (s. 28. marraskuuta, 1952, Dublin, Irlanti) on irlantilainen liberaalipoliitikko ja entinen tv-journalisti. Hän toimi Euroopan parlamentin jäsenenä vuosina 1989–2004 ja sen puheenjohtajana vuosina 2002–2004. Josep Borrell valittiin hänen seuraajakseen.
Terveyden ja hyvinvoinnin laitos
Terveyden ja hyvinvoinnin laitos (lyh. THL,, ) on sosiaali- ja terveysministeriön alainen tutkimus- ja kehittämislaitos. THL aloitti toimintansa 1. tammikuuta 2009 Kansanterveyslaitoksen ja Stakesin yhdistyessä.
Lainsäädännön mukaan THL:n toimialaan kuuluvat väestön terveys ja hyvinvointi. THL:n tehtäviä ovat väestön hyvinvoinnin ja terveyden edistäminen, sairauksien ja sosiaalisten ongelmien ehkäiseminen sekä sosiaali- ja terveyspalveluiden kehittäminen. THL tutkii hyvinvointia sen suppeassa sosiaalipoliittisessa merkityksessä. THL on yksi Suomen tilastoviranomaisista.
Valtion asiantuntijalaitoksena THL tarjoaa tietoa valtionhallinnon ja kuntien päättäjille, alan järjestöille ja muille toimijoille, tiedeyhteisölle ja kansalaisille. Yksi sen tärkeimmistä tehtävistä on tukea kuntia sosiaali- ja terveyspalvelujen kehittämisessä. THL:n tuottaman tiedon avulla voidaan THL:n mukaan seurata ja parantaa palvelujen saatavuutta, laatua, tuottavuutta, tehokkuutta ja vaikuttavuutta.
Hallinto
THL:n päätoimipiste sijaitsee Helsingissä. Lisäksi sillä on toimipaikat myös Kuopiossa, Oulussa, Tampereella ja Turussa. Laitoksella on hieman alle tuhat työntekijää. THL:n vuosibudjetti on noin 150 miljoonaa euroa, josta valtion budjettirahoituksen osuus oli 75 prosenttia vuonna 2019.
THL:n pääjohtajana toimii lääketieteen tohtori Markku Tervahauta ja ylijohtajana Marina Erhola (kesäkuussa 2019).
Lakisääteiset tehtävät
Lakien tai asetusten tarkemmin määrittelemiä tehtäviä ovat muun muassa:
Resurssit
Vuonna 2011 THL:n työntekijöille laskettiin 1 231 henkilötyövuotta. Sitten THL:n toimintoja alettiin supistaa. Vuosina 2013–2014 työsuhde päättyi noin 200 henkilöltä. Vuonna 2016 irtisanotuksi joutui noin 220 työntekijää. Vuosiksi 2017–2018 THL:n rahoitus väheni lähes kymmenellä miljoonalla eurolla, mikä vei työpaikan esimerkiksi monilta asiantuntijalääkäreiltä ja tutkimusryhmien johtajilta. Vuonna 2018 THL:n alaisuudessa tehtiin enää 971 henkilötyövuotta. Tutkimukseen käytettyjen työvuosien määrä lähes puolitettiin vuosina 2015–2017.
Ilta-Sanomien toimittaja Marko Lempisen näkemyksen mukaan koronavirusepidemian aikaan maaliskuussa 2020 THL:n tekemä riskiarvio petti ja THL:ää tietolähteenään käyttäneen Marinin hallituksen säätämät rajoittamistoimenpiteet viivästyivät. IS:n haastattelemien asiantuntijoiden mukaan irtisanomisten seurauksena THL:stä puuttuu tätä nykyä sellaista asiantuntemusta, josta olisi ollut apua koronaviruksen kaltaisten epidemiodien torjumisessa.
Tervajoki (Vaala)
Tervajoki on Oulujoen vesistöalueeseen kuuluva joki Vaalassa ja Puolangalla Pienanjärven ja Otermanjärven välillä. Se on noin 14 kilometriä pitkä. Joki lähtee Pienanjärven lounaisnurkasta Niilonniemen kohdalta ja laskee etelälounaaseen Otermanjärven Joensuunperän kylän luoteisnurkkaan.
Jokivarsi on urheilukalastajien suosima. Sinne menee useita metsäautoteitä lännestä seututieltä 800 sekä idästä ja etelästä yhdystieltä 8832. Ylhäältä alaspäin joen suurimmat kosket ovat Nisuankoski, Vääräkoski, Ahokoski, Syvänalanen, Pirunkoski (autiotupa), Pystönkoski (nuotiopaikka) ja Holtto (nuotiopaikka). Joki sopii myös melojille. Jokivarsi on asumaton aivan joen pohjoispäätä lukuun ottamatta. Joen pohjoispää toimii Vaalan ja Puolangan rajajokena.
Move (Little Mixin kappale)
Move on brittiläisen tyttöbändi Little Mixin kappale. Se julkaistiin heidän toisen, Salute-studioalbumin johdantosinglenä. Kappaleen sanoitti yhtyeen jäsenet Maegan Cottonen ja Nathan Duvallin kanssa. Tuotannosta vastasi Duvall. Single sai ensimmäisen airplaysoittonsa Britanniassa 23. syyskuuta 2013 ja se julkaistiin digitaalisesti ladattavana 3. marraskuuta 2013, viikkoa ennen Saluten julkaisua kyseisessä valtiossa. Soinnullisesti kappale siirtyy pois Little Mixin aiemmasta musiikkityylistä.
Single oli ennakkotilattavissa ITunesista samana päivänä kun se koki ensimmäisen radiosoittonsa, mutta ilman virallista singlen kansikuvaa.
Stacy Silver
thumb|right|180px|Silver vuonna 2006 Stacy Silver (s. 7. toukokuuta 1981 ) on tšekkiläinen pornonäyttelijä ja alastonmalli. Hän on esiintynyt yli sadassa pornoelokuvassa ja myös ohjannut niitä.
Valikoitu filmografia
Esiintyjänä
Ohjaajana
USS Philadelphia
USS Philadelphia voi tarkoittaa seuraavia Yhdysvaltain laivaston aluksia:
Ann B. Davis
thumb|right|Ann B. Davis, 1973 Ann Bradford Davis (3. toukokuuta 1926 – 1. kesäkuuta 2014) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän voitti esiintymisillään The Bob Cummings Show'ssa kaksi parhaan naiskomediasivuosan Emmy-palkintoa vuosina 1957 ja 1959. Myöhemmällä urallaan Davis esiintyi muun muassa The Brady Bunch -tilannekomediasarjassa.
Davis syntyi Schenectadyssä, New Yorkin osavaltiossa ja valmistui Michiganin yliopistosta vuonna 1948. Hänellä on kaksossisar Harriet.
Iäkäs Davis oli aktiivinen episkopaalipiireissä. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Davis kuoli 88-vuotiaana 1. kesäkuuta 2014 kovakalvonalaiseen verenvuotoon kaaduttuaan kylpyhuoneessaan Texasissa Yhdysvalloissa.
Luonnolliset yksiköt
Luonnolliset yksiköt ovat joukko luonnon peruspiirteisiin perustuvia fysiikan yksikköjärjestelmiä. Luonnolliset yksiköt nimensä mukaisesti perustuvat luonnon ominaisuuksiin eikä ihmisten välisiin sopimuksiin kuten esimerkiksi metri tai sekunti. Tunnetuimmat näistä yksiköistä ovat Planckin yksiköt, joita usein nimitetään luonnollisiksi yksiköiksi, vaikka muitakin on kehitetty. Planckin yksiköt on ainoa vapaanavaruuden ominaisuuksiin perustuva järjestelmä, sillä muissa järjestelmissä käytetään hiukkasten, objektien tai prototyyppien ominaisuuksia.
Kuten muissakin järjestemissä luonnollisissa yksiköissä on perusyksiköt ja niistä johdettuja johdannaisyksiköitä. Perusyksiköt ovat pituus, massa, aika, lämpötila, ja sähkövaraus. Lämpötilan ja sähkövarauksen perustuvuudesta on kuitenkin muitakin mielipiteitä.
Planckin yksiköiden lisäksi luonnollisiin yksiköihin kuuluvat:
Poliisi kertoo
Kirjasarjan kirjat sisältävät artikkeleita todellisista rikoksista ja niiden tutkinnasta oikeuskäsittelyyn saakka. Ne on koottu eri Pohjoismaiden rikostutkijoiden ja syyttäjien kirjoittamina (Suomi, Ruotsi, Norja ja Tanska vuodesta 1971, Islanti vuodesta 2000 ja muut maat vuodesta 1973). Lisäksi artikkeleissa on usein myös valokuvia, esimerkiksi poliisin ottamia valokuvia rikospaikoista ja muuta rikostutkintamateriaalia. Kirjat käsittelevät rikostapausten ja niiden tutkimisen lisäksi myös yleisesti rikostutkinnan kehittymistä, poliisikoulutusta ja oikeusmenettelyitä. Kirjojen tuotolla rahoitettiin Suomen Poliisin Urheiluliiton toimintaa. Virallinen kotimainen kilpailutoiminta kuitenkin loppui vuonna 2014, joka osaltaan vaikutti kirjasarjan lopettamiseen. Kirjaa myytiin ainoastaan puhelinmyyntinä, ja parhaimmillaan Pohjolan Poliisikirja Oy:llä oli lähes 50 puhelinmyyjää. Ensimmäiset suomenkieliset painokset olivat 13 000–14 000 kappaletta ja loppuvuosina noin 8 000 kappaletta. Kaupallisista syistä kirjoissa kerrottiin rikoksista ympäri Suomen.
Kirjasarja on julkaistu myös ruotsinkielisenä nimellä Nordisk Kriminalkrönika. Ruotsissa, Norjassa ja Tanskassa sarjan viimeinen osa ilmestyi vuonna 2016.
Poliisikirja Oy on julkaissut myös pokkarisarjan Poliisi kertoo – Suomalaisia rikostapauksia, jota on julkaistu vuodesta 2001 lähtien. Pokkareihin on koottu suomalaisia rikostapahtumia Poliisi kertoo -kirjoista.
Luonnolliset yksiköt
Prirodne jedinice Природне јединице Prirodne jedinice
Askel
Askel on vuonna 1984 perustettu hengellisyyttä, hyvinvointia ja luontosuhdetta painottava aikakauslehti. Sen ensimmäinen kustantaja oli A-lehdet yhdessä Suomen Lähetysseuran kanssa, sittemmin lehteä kustansi Uusi Suomi ja vuodesta 1989 alkaen Kustannus-Osakeyhtiö Kotimaa. Vuoden 2022 alusta kustantaja on Sacrum-Kotimaa.
Askelen ideoija ja ensimmäinen päätoimittaja oli Olli Valtonen 1984–1989, häntä seurasivat Hannu Nyman 1989–1995, Olli Seppälä 1995–1998, Pirjo Wesaniemi 1998-2017, Mari Teinilä 2017–2022 ja Freija Özcan joulukuusta 2022 lähtien.
Askel ilmestyy 11 kertaa vuodessa, heinä–elokuun lehti on paksumpi kaksoisnumero. Se julkaisee haastatteluja ja kolumneja, vakiosisältöön kuuluvat kirjeenvaihtopalsta, rukouspalvelupalsta ja sanaristikko.
Historiaa
A-lehtien ja Suomen Lähetysseuran yhdessä perustaman Askel-lehden piti alkuperäisten suunnitelmien mukaan tuottaa rahaa molemmille osapuolille. Alkuvuosien aikana Lähetysseura joutui kuitenkin sijoittamaan lehteen yhä suurempia summia saamatta mitään takaisin. Levikkitavoite muutaman vuoden kuluttua oli asetettu jopa sataan tuhanteen kappaleeseen, mutta todellisuudessa sen tilaajalevikki vuoden 1985 paikkeilla oli vain 8 500 ja irtonumeromyynti noin 5 000 kappaletta. A-lehdet halusi luopua yhteistyöstä, ja neuvotteluja jatkosta käytiin ainakin Kotimaa-yhtiön ja Valittujen Palojen kanssa. Vuonna 1986 päästiin sopimukseen Uuden Suomen kanssa. Levikki oli tuolloin noin 25 000 kappaletta, kun kannattava toiminta olisi vaatinut noin 40 000:n levikin.
USS Cincinnati
USS Cincinnati voi tarkoittaa seuraavia Yhdysvaltain laivaston aluksia:
Olle Lanner
Olof Gustaf Reinhold "Olle" Lanner (30. joulukuuta 1884 Stora Tuna – 26. heinäkuuta 1926 Tukholma) oli ruotsalainen voimistelija. Hän kilpaili vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa ja oli siellä mukana voittamassa joukkuekilpailussa kultaa.
Gigantour (albumi)
Gigantour on samannimisen kiertueen livealbumi, jolla esiintyy Megadeth, Dream Theater, Anthrax, Fear Factory, Life of Agony, Nevermore, Dry Kill Logic, Symphony X sekä Bobaflex. Se koostuu Montrealin konsertista 2. syyskuuta 2005 sekä Vancouverin konsertista 9. syyskuuta 2005. Se julkaistiin CD:nä 22. elokuuta 2006 DVD:llä 5. syyskuuta 2006.
Rurik Wasastjerna
Rurik Valdemar Wasastjerna (s. 26. lokakuuta 1952) on suomalainen arkkitehti ja tietokirjailija. Hän on tutkinut Kouvolan ja Kuusankosken kaavoitusta ja rakennusperintöä.
Wasastjernalle myönnettiin marraskuussa 2015 Kaakkois-Suomen taidepalkinto tunnustuksena tehdystä tutkimustyöstä ja aiheen tunnetuksi tekemisestä. Hän on myös ansioitunut Alvar Aallon suunnitteleman Kotkan Sunilan tehdasyhdyskunnan suojelijana, suunnittelijana ja korjausneuvojana.
Rolf Johnsson
Rolf Vilhelm Oscar Johnsson (1. joulukuuta 1889 Tukholma – 3. kesäkuuta 1931 Uppsala) oli ruotsalainen voimistelija. Hän kilpaili vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa ja oli siellä mukana voittamassa kultaa joukkuekilpailussa.
Pedro II
Pedro II eli Dom Pedro de Alcântara (2. joulukuuta 1825 Rio de Janeiro Brasilia − 5. joulukuuta 1891) oli Brasilian toinen ja viimeinen keisari. Hän hallitsi maata melkein 60 vuotta.
Hänen koko nimensä oli Pedro de Alcântara João Carlos Leopoldo Salvador Bibiano Francisco Xavier de Paula Leocádio Miguel Gabriel Rafael Gonzaga. Hän oli Brasilian keisarin Pedro I:n ja Itävallan arkkiherttuatar Maria Leopoldinan seitsemäs poika.
Tausta ja yksityiselämä
Nuoren Pedron lapsuutta on kuvattu ankeaksi, sillä siitä puuttuivat samanikäiset leikkitoverit ja yksinäinen Pedro luki kirjoja paetakseen elämän paineilta.
Pedron isä Pedro I luopui kruunusta poikansa hyväksi tämän ollessa vain viisivuotias. Yhdeksän sekasortoisen vuoden jälkeen Pedro julistettiin täysi-ikäiseksi vuonna 1840 maan rauhoittamiseksi. Kruunajaiset järjestettiin 18. heinäkuuta 1841. .
Pedrolle järjestettiin avioliitto Molempain Sisiliain kuningaskunnan prinsessan Teresa Cristinan kanssa. Pedro suostui avioliittoon nähtyään ilmeisesti imartelevasti maalatun kuvan Teresasta, sillä prinsessan saapuessa Pedron kerrotaan olleen silminnähden pettynyt. Lopulta Pedro kuitenkin rakastui vaimoonsa vilpittömästi eikä ottanut rakastajattaria. . Pedrolle ja Teresa Cristinalle syntyi yhteensä neljä lasta:
Pedro rakasti tieteitä ja taiteita. Huhujen mukaan hänen kerrotaan sanoneen, että jos ei olisi keisari, hän olisi halunnut olla opettaja. Keisarillisessa palatsissaan Pedro tutki kiviä, eläimiä ja kasveja sekä rakennutti sinne valtavan kirjaston ja observatorion.
Keisarina
Noustuaan valtaan ja turvattuaan asemansa Pedro aloitti merkittävät uudistukset, joiden johdosta Brasiliaan vedettiin ensimmäiset rautatiet ja sähkölennättimet. Brasilia oli yksi maailman ensimmäisiä maita, joihin saatiin viemäriverkosto, raitiovaunut, puhelinlinja sekä Atlantin ylittävä lennätinlinja. .
Pedron valtakauden yksi synkimmistä hetkistä oli ns. kolmoisliiton sota, jossa Brasilia liittoutui Argentiinan ja Uruguayn kanssa Paraguayta vastaan. Paraguay hyökkäsi Mato Grossoon vuonna 1864, ja aluksi Pedro kieltäytyi neuvottelemasta Paraguayn kanssa kahdenvälistä rauhaa, mikä pitkitti sotaa kolme vuotta ja aiheutti lisäkuolemia molemmille osapuolille. Sodan päätyttyä Brasilian joukot miehittivät Paraguayta useamman vuoden ajan. .
Huolimatta siitä, että Pedro II nousi valtaistuimelle ollessaan 14-vuotias, hänen valtakauttaan on pidetty hyvänä, ja Pedroa itseään myötätuntoisena ja pätevänä hallitsijana, jonka valtakautena Brasilia kehittyi paikalliseksi suurvallaksi. Pedro oli luonteeltaan kärsivällinen eikä juurikaan näyttänyt omia tunteitaan töitä tehdessään.
Orjuuden vastustaminen
Brasilian katsotaan yleisesti ottaen aloittaneen transatlantinen orjakauppa 1500-luvulla, kun portugalilaiset tarvitsivat halpaa työvoimaa massiiviseen siirtomaahansa.
Pedro vastusti koko ikänsä orjuutta ja ihaili suuresti mm. Abraham Lincolnia. Tästä huolimatta hän kuitenkin oli täysin tietoinen siitä, että orjat olivat Brasilian koko talouden selkäranka, joten orjuuden lakkauttaminen noin vain ei tulisi kuuloonkaan. Sen sijaan hän alkoi kannustaa eurooppalaisia muuttamaan Brasiliaan. Aluksi Pedro kielsi orjakaupan vuonna 1850 ja myöhemmin 1871 antoi ns. vapaan kohdun julistuksen, jonka nojalla orjille syntyneet lapset olisivat vapaita. .
Yhdysvaltojen sisällissodan syttymisen jälkeen, Brasilian hallitus päätti tunnustaa Konfederaation itsenäisyyden, mikä ei miellyttänyt Pedroa. Keisari perusti rahaston, jonka varoilla ostettiin orjia vapaaksi. Hänen myös kerrotaan itse ostaneen kerran vapaaksi orja kohdatessaan tämän kadulla. Kun orjuus lopulta kiellettiin 1888, tuolloin Milanossa olleen Pedron kerrotaan riemastuneen. .
Maanpako ja viimeiset vuodet
Valtakautensa loppua kohden Pedro alkoi harmittelemaan keisari-instituution säilyttämistä Brasiliassa, sillä hänellä oli vaikeuksia valita itselleen seuraaja. Keisarina Pedro oli pikkuhiljaa kieltänyt orjuuden, mutta kun hänen tyttärensä Isabela allekirjoitti määräyksen, joka kategorisesti kielsi orjuuden, vihaiset orjanomistajat ja armeija syöksivät keisarin vallasta ja lähettivät tämän maanpakoon Eurooppaan.
Vain kolme viikkoa keisariperheen saavuttua Eurooppaan, Teresa Cristina kuoli, mikä masensi Pedroa entisestään.
Pedro sairasteli vanhoilla päivillään, jo ennen maanpakoa, paljon ja kärsi mm. unettomuudesta ja fyysisestä heikkoudesta. Lehdistö julkaisi pilakuvia torkkuvasta keisarista ja poliittiset vastustajat pyrkivät hyödyntämään hänen heikkoa terveyttään päästäkseen eroon Pedrosta.
Pedron kuoltua hänen huoneestaan löytyi kankaaseen kääritty paperi, jossa Pedro ilmaisi tahtonsa tulla haudatuksi kotimaansa multiin. Kun uutiset Pedron kuolemasta saavuttivat Brasilian, koko maa käytännössä sulkeutui viikon mittaiseen suruaikaan, vaikka sellaista ei virallisesti koskaan määrätty.
Brasilia salli Pedron maallisten jäänteiden palautuksen maahan vasta vuonna 1921. Kun ne saapuivat, saivat ne samanlaisen sankarin vastaanoton, kuin Pedro sai aikoinaan palatessaan Euroopasta.
Pedro II haudattiin lopulta keisarilliseen kaupunkiin Petrópolisissa kaupungin katedraaliin.
Mestaus
thumb|170px|Giljotiini Mestaus on teloitusmenetelmä, jossa teloitettavalta katkaistaan kaula mahdollisimman tuskattomasti yhdellä, nopealla iskulla. Sen sijaan hidasta kurkunleikkausta veitsellä, garrottella tai vastaavalla ei kutsuta mestaukseksi. Mestaus suoritetaan yleensä kirveellä, miekalla tai giljotiinilla. Mestaus on edelleen käytössä osassa islamilaista maailmaa, muun muassa Saudi-Arabiassa. Afganistanissa ja Irakissa eri taistelijaryhmät ovat käyttäneet sitä myös pelotteluna vastustajiaan vastaan.
Taustaa
Keskiajan lopulla miekalla mestaamisesta tuli vain aatelisille varattu kuolemanrangaistuksen muoto. Tavallinen kansa mestattiin kirveellä. Englannissa teloituksessa käytettiin kirvestä ja mestauspölkkyä, mutta Ranskassa pyövelit suosivat tavallisesti pitkää kahden käden miekkaa. Miekalla mestaamista pidettiin vähiten häpeällisenä rangaistusmuotona. Miekalla teloitettaessa mestauspölkky ei ole välttämätön, vaan mestaus voitiin suorittaa teloitettavan ollessa polvistuneena, kuin rukoukseen. Tuomitun silmät peitettiin siteellä, jotta hän ei liikahtaisi väärällä hetkellä. Toisaalta pyövelien tekemien virheiden seurauksena ja toisaalta hirttämisen sekä teilaamisen vastenmielisyyden seurauksena Ranskassa otettiin käyttöön giljotiini, jonka mainostettiin olevan machine philantropique decapitè - "ihmisystävällinen mestauskone". Giljotiini tuli pian käyttöön myös Saksassa. Länsi-Saksassa se poistettiin käytöstä vuonna 1949, Itä-Saksassa sekä Itävallassa vuonna 1961.
Mestaukset Suomessa
Suomen viimeinen mestaustuomio pantiin täytäntöön 8. heinäkuuta 1825 Pieksämäellä. Tahvo Putkonen tuomittiin torppari Lasse Hirvosen taposta kuolemaan mestaamalla ja haudattavaksi kirkkomaan ulkopuolelle. Kuuluisin mestattu suomalainen lienee Jaakko Ilkka. Kuopion läänissä käytetty virallinen mestauskirves on museoitu Rikosmuseoon. Koska tsaari Nikolai I muutti vuoden 1828 jälkeen armahdusoikeutensa nojalla kaikki kuolemantuomiot automaattisesti karkotuksiksi Siperiaan, mestaukset loppuivat Putkoseen. Vuonna 1889 säädetyn uuden rikoslain mukaan kuolemanrangaistus olisi vielä tuomita rikoksista kuten murhasta ja valtiopetoksesta, vaihtoehtoisena elinkautisen kuritushuonerangaistuksen kanssa, ja se olisi pantu täytäntöön mestaamalla. Oulussa teloitettiin Taavetti Lukkarinen hirttämällä vuonna 1916. Yhtään mestausta ei Suomessa kuitenkaan tämän jälkeen ole toteutettu, sillä kuolemanrangaistuksia on pantu täytäntöön vain sota-aikoina ja silloinkin väliaikaisten lakien mukaisesti ampumalla. Viimeinen siviilirikoksista tuomittu teloitettu oli maalari Toivo Koljonen eli Kirves-Koljonen. Lopullisesti kuolemanrangaistus poistettiin laista vuonna 1972.
Mestaukset muualla
Ruotsin viimeinen mestaus suoritettiin giljotiinilla 1910, jolloin murhasta tuomittu Johan Andersson-Ander mestattiin Långholmenin vankilassa Tukholmassa.
Länsi-Saksassa giljotiinia käytettiin viimeisen kerran 12. toukokuuta 1949, jolloin ryöstömurhasta tuomittu Berthold Wehmeyer mestattiin Moabittin vankilassa Länsi-Berliinissä. Myöhemmin samassa kuussa hyväksytyssä Saksan liittotasavallan perustuslain artiklassa 102 kuolemanrangaistus kiellettiin. Saksan demokraattisessa tasavallassa giljotiini korvattiin ampumateloituksella 1961.
Ranskassa viimeinen giljotiinilla tehty julkinen mestaus tapahtui 17. kesäkuuta 1939. Tuolloin teloitettiin sarjamurhaaja Eugen Weidmann Versaillesissa Saint-Pierren vankilan edustalla. Katsojien reaktio ja toiminta oli ollut niin "hysteeristä", että presidentti Albert Lebrun kielsi välittömästi kaikki julkiset mestaukset. Viimeinen vankilassa suoritettu giljotiinimestaus oli murhaajan ja seksuaalirikollisen Hamida Djandoubin teloitus vuonna 1977.
Pään katkaisemisen seuraukset
Mestaaminen on aina hyvin verinen teloitustapa. Pään katkaisun onnistuessa kerralla se tuottaa kuitenkin kuoleman varsin nopeasti. Selkäytimen aksonien ja kaulavaltimoiden katkaisu aiheuttaa aivoissa valtavan neuraališokin, jota seuraa kaoottinen hermosignaalimyrsky ja noin 0,3 sekunnin päästä tajunnan menetys. Hermosolut käyttävät loppuun ATP-varastonsa ensimmäisen sekunnin aikana. Hapen kuljetus hermosoluihin tyrehtyy seitsemässä sekunnissa, minkä jälkeen hermosolut alkavat kuolla nopeassa tahdissa. Lopullinen aivokuolema tapahtuu noin kolmessa minuutissa.
Kertomukset siitä, että mestatut päät olisivat katsoneet pyöveliä, tunnistaneet nimensä tai yrittäneet puhua, ovat neurofysiologisen tietämyksen valossa liioiteltuja. Irti leikattu pää menettää 300 millisekunnissa tajuntansa, ja lähes välittömästi peruuttamattomasti kaikki korkeammat neurofysiologiset toimintonsa, kuten aisteihin reagoimiskyvyn ja kyvyn tuntea kipua. Todennäköisesti teloitettu kokee ensimmäiseksi šokin ja äkillisen päänsäryn sekä valonleimauksen ja tämän jälkeen menettää tajuntansa sekunnin murto-osassa. Refleksit ja tahdottomat kasvolihasten kouristukset voivat jatkua vielä useita sekunteja mestaamisen jälkeen.
Mestauksen jälkeen kaulavaltimoista pursuaa verisuihku, joka voi lennättää verta jopa kolmen metrin päähän. Koska sydän toimii itsenäisesti vielä minuutteja pään irti leikkaamisen jälkeenkin, verta pulppuaa pitkään mestauksen jälkeen. Todistajien kannalta mestaaminen on hyvin järkyttävä ja traumaattinen kokemus, ja se on verisyytensä ja sotkuisuutensa vuoksi jäänyt pois käytöstä kaikkialla muualla paitsi islamilaisessa maailmassa ja eräissä Ranskan entisissä alusmaissa.
Mestaus itsemurhamenetelmänä
Itsemurhatapana mestaus on harvinainen, mutta ei täysin tavaton. Vuonna 2003 brittiläinen mies surmasi itsensä omatekoisella giljotiinilla, jossa oli sähköinen laukaisulaite. Hän oli rakentanut giljotiinia useita viikkoja.
Axel Ljung
Ljung kilpaili myös vuoden 1906 kesäolympialaisissa eli Ateenan välikisoissa, jossa hän osallistui yleisurheiluun (100 m juoksu, 110 m aitajuoksu, vauhditon pituushyppy; viimeksi mainitussa 5. sija).
Ljung oli mukana vuonna 1908 AIK:n joukkueessa, joka juoksi 4 × 200 metrin viestijuoksun maailmanennätyksen 1.36,0. Ennätys pysyi voimassa 11 vuotta, kunnes Pennsylvanian yliopisto rikkoi sen vuonna 1919.
Kaakkois-Suomen taidepalkinto
Kaakkois-Suomen taidepalkinto on Kaakkois-Suomen taidetoimikunnan vuosittain myöntämä palkinto.
Elementtitalo
frame|Elementtitalon pystytys ([[GIF-animaatio).]] Elementtitalo on kerros- tai pientalo, joka rakennetaan yhdistelemällä talotehtaalla valmistettuja rakennuselementtejä toisiinsa. Elementtitalon pystyttäminen on huomattavasti nopeampaa kuin niin sanottu paikalla rakentaminen.
Elementtitalojen rakentaminen perustuu esivalmistettujen rakennuselementtien käyttöön rakennuspaikalla. Elementtirakentamisessa pyritään säästämään kustannuksia käyttämällä erityyppisiä tehdasvalmisteisia rakennuselementtejä, esimerkiksi ovia, portaita, seinäpaneeleita, kattoelementtejä tai kokonaisia huoneita.
Elementtirakentamisen suurin etu on hinta. Elementtejä kyetään valmistamaan massatuotantona nopeasti ja halvalla. Jos kallispalkkaiset ammattitaitoiset työntekijät rakentaisivat rakennustyömaalla vastaavan talon, se tulisi huomattavasti kalliimmaksi. Lisäksi monien nykyaikaisten rakennusosien valmistukseen tarvitaan koneita ja laitteita, joita ei ole taloudellisesti kannattavaa siirtää jatkuvasti työmaalta toiselle. Materiaalikustannuksissa ja kokoonpanoajassa saavutetaan huomattavia säästöjä sijoittamalla esivalmistus tehtaalle. Lisäksi rakennusosien standardointi mahdollistaa sen, että valmistus tapahtuu siellä, missä raaka-aineet ovat edullisimpia.
Esivalmistettuja rakennuselementtejä on käytetty jo vuosisatojen ajan, esimerkiksi tiiliä ja hirsiä. Nykyisenkeltainen elementtirakentaminen sai kuitenkin alkunsa vasta 1900-luvun alussa, kun rakennuselementtejä voitiin alkaa kuljettaa rakennuspaikoille kuorma-autoilla. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen massiivisempien rakennuselementtien esivalmistus kehittyi Yhdysvalloissa, Neuvostoliitossa ja Länsi-Euroopassa.
Suomessa siirryttiin 1960-luvulla betonielementeistä koottujen kerrostalojen rakentamiseen. Elementtitaloja suunnitelleissa arkkitehtitoimistoissa työskenteleviä ohjeistettiin tuolloin, ettei talojen tarvitse olla kestäviä, koska ne puretaan 30 vuoden kuluttua purkutyötä varten erikseen valmistettavilla jättimäisillä leikkureilla.
Suomen ensimmäinen huomattava rakennus, jonka rakentamisessa käytettiin elementtitekniikkaa, oli vuonna 1957 valmistunut Helsingin yliopiston Porthania. Ensimmäinen lähiö, jonka rakentamisessa käytettiin järjestelmällisesti elementtitekniikkaa, oli 1960-luvun alkupuolella rakennettu Helsingin Pihlajamäki.
Elementtikerrostaloja on rakennettu paljon myös entisen Neuvostoliiton alueilla, etenkin Venäjällä. Neuvostoliitossa 1950–1960-luvuilla rakennettuja elementtitaloja kutsutaan hruštšovkaksi. Hruštšovkia on asuinkäytössä edelleen hyvin paljon ja niitä löytyy jokaisesta Venäjän kaupungista.
Uskontopsykologia
Uskontopsykologia on uskonnollisen toiminnan ja käyttäytymisen psykologista tutkimusta.
HMS Alert (1856)
HMS Alert oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1858 vesillelaskettu 17-tykkinen Cruizer-luokan potkurisluuppi viktoriaanisessa laivastossa. Alus tuli tunnetuksi arktisen alueen tutkimusmatkoistaan, joiden aikana se saavutti vuonna 1876 82 astetta pohjoista leveyttä. Alus romutettiin vuonna 1894.
Valmistus
Puiset Cruizer-luokan sluupit oli suunniteltu lordi John Hayn ohjauksessa, ja hänen johtamansa komitean lakkauttamisen jälkeen työnohjausta jatkoi laivaston rakennustöiden valvoja Sir Baldwin Walker. Alus tilattiin saman aikaisesti sisaraluksensa HMS Falconin kanssa 2. huhtikuuta 1853. Sen köli laskettiin tammikuussa 1853 Pembroken laivastontelakalla. Alus varustettiin Chathamissa kaksi sylinterisellä höyrykoneella, jonka toimitti Ravenhill and Salkeld. Höyrykone maksoi 6 052 puntaa, ja se tuotti 383 hevosvoimaa. Koneisto oli kytketty yhteen akseliin, joka liikutti alusta maksimissaan 8,8 solmun nopeudella. Alus oli lisäksi varustettu prikitakilalla.
Alus luovutettiin vuonna 1878 tutkimuskäyttöön, ja se lainattiin vuonna 1884 American Research Societylle.
Sega Dreamcast
Sega Dreamcast on Segan pelikonsoli, joka oli seuraaja Sega Saturnille. Se oli Segan yritys vallata konsolimarkkinat takaisin itselleen uuden sukupolven konsolilla, joka suunniteltiin ylittämään Sonyn PlayStationin ja Nintendon Nintendo 64:n ominaisuudet. Laitetta pidettiinkin yleisesti aikaansa edellä olevana, mutta se ei onnistunut saavuttamaan tarpeeksi suurta suosiota ennen Sonyn PlayStation 2:n julkaisua vuotta myöhemmin. Dreamcastin valmistuksen lopettamisen jälkeen Sega vetäytyi konsolimarkkinoilta.
Elinkaari
Sega Dreamcast julkaistiin Japanissa 27. marraskuuta 1998 ja 9. syyskuuta 1999 Yhdysvalloissa. Dreamcast oli ensimmäisiä konsoleja, joissa oli sisäänrakennettuna modeemi ja tuki Internet-yhteydelle moninpelejä varten. Ensimmäisenä vuotenaan se myi hyvin ja oli yksi Segan parhaiten menestyneistä konsoleista. Pelkästään Yhdysvalloissa Sega myi kahdessa viikossa 500 000 konsolia.
Sony julkisti PlayStation 2:n huhtikuussa 1999, mikä söi Dreamcastin suosiota jo ennen PS2:n vuonna 2000 tapahtunutta julkaisua. PS2:lla pystyi pelaamaan Sonyn edellisen konsolin – Sega Saturnin kilpailijan PlayStationin – pelejä.
Tammikuussa 2001 Sega ilmoitti lopettavansa konsolin valmistuksen vuoden loppuun mennessä, mutta julkaisevansa vielä pelejä laitteelle. Viimeinen Segan lisensoima peli oli Karous, joka julkaistiin 8. maaliskuuta 2007. Vuonna 2003 julkaistu Border Down sai vielä vuonna 2008 uusintapainoksen, jota myytiin ainoastaan Messe Sanoh -videopeliliikkeessä. Konsolille julkaistaan yhä epävirallisia lisensoimattomia pelejä, julkaisijoina pääasiassa GOAT Store ja Redspotgames.
Urheiluvuosi 2020
Urheiluvuosi 2020 käsittelee vuoden 2020 merkittäviä uutisia ja tapahtumia urheilussa.
Sega Dreamcast
Tekniset tiedot
Konsolissa oli sisäänrakennettu 56k-modeemi, jonka ansiosta eräitä pelejä pystyi pelaamaan verkossa.
Ohjain
pienoiskuva|oikea|Peliohjain ja VMU-yksikkö. Konsolin peliohjaimessa oli pieni näyttö, jonka ansiosta ohjain pystyi toimimaan pienenä konsolina.
Pelit
Sega Dreamcastin tunnetuimpien pelien joukkoon kuuluivat Sonic Adventure, Shenmue, Soul Calibur, Phantasy Star Online, Metropolis Street Racer ja Skies of Arcadia. Osa Dreamcastin peleistä on jatkanut elämäänsä muilla alustoilla joko sellaisenaan tai jatko-osan muodossa. Xbox 360:n julkaisupelinä ilmestynyt Project Gotham Racing 3 on jatkoa Metropolis Street Racerille.
Sega Dreamcast julkaistiin Euroopassa 12 pelin voimin: 200px|pienoiskuva|oikea|Sega Dreamcast -pelikonsoli [[Suomen pelimuseossa Tampereella.]]
Celebrity Cruises
Celebrity Cruises on laivanvarustamo, jonka perusti vuonna 1988 kreikkalaisen Chandris Group. Vuonna 1997, Celebrity Cruises Ltd. fuusioitui Royal Caribbean Internationalin kanssa ja uudeksi nimeksi tuli Royal Caribbean Cruises Ltd., joka operoi Celebrityä, Royal Caribbean Internationalia, Azamara Club Cruisesia, Pullmantur Cruisesia ja CDF Croisieres de Francea. Merkintä "X" laivojen kyljessä on kreikan kielen kirjain chi, joka tulee sanasta Chandris. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Miamissa, Floridassa.
Solstice-luokka
thumb|right|[[Celebrity Solstice nähtynä Port Melbournessa, Australiassa]]
Fredrik IX
Frederik IX (Christian Frederik Franz Michael Carl Valdemar Georg) (11. maaliskuuta 1899 – 14. tammikuuta 1972) oli Tanskan kuningas 20. huhtikuuta 1947 alkaen aina kuolemaansa asti. Hän oli Tanskan kuninkaan Kristian X:n ja kuningatar Alexandrinen poika.
Karakalpakian autonominen alue
Karakalpakian autonominen alue on entinen Neuvostoliiton hallintoalue Keski-Aasiassa. Se käsitti nykyisen Uzbekistaniin kuuluvan Karakalpakian autonomisen tasavallan. Autonomisen alueen pääkaupunki oli Nukus.
Fredrik IX
Elämäkerta
Hän opiskeli Tanskan laivastoakatemiassa ja Kööpenhaminan yliopistossa, ja rikkoi näin sukunsa perinteitä, jotka olisivat edellyttäneet uraa maavoimissa. Ennen kuin hänestä tuli kuningas, hän oli hankkinut kontra-amiraalin arvon. Sen lisäksi kuningas rakasti musiikkia ja oli hyvä pianonsoittaja ja kapellimestari.
Karakalpakian autonominen alue
Karakalpakian autonominen alue muodostettiin 19. helmikuuta 1925 erottamalla karakalpakkien asuinalue Turkestanin autonomisesta sosialistisesta neuvostotasavallasta ja Horezmin sosialistisesta neuvostotasavallasta. Tämän jälkeen se kuului Venäjän sosialistiseen neuvostotasavaltaan kuuluvaan Kazakkien autonomiseen sosialistiseen neuvostotasavaltaan. Karakalpakkien alue siirrettiin kuulumaan suoraan Venäjän FSNT:n alaisuuteen 20. heinäkuuta 1930. Karakalpakkien autonomisesta alueesta tuli Karakalpakian autonominen sosialistinen neuvostotasavalta 20. maaliskuuta 1932 ja 5. joulukuuta 1936 se siirrettiin Uzbekistanin sosialistiseen neuvostotasavaltaan kuuluvaksi.
Fredrik IX
Elämäkerta
Frederikin valtakaudella tapahtui suuria muutoksia. Tanska kehittyi moderniksi hyvinvointivaltioksi. 1960-luvun talouskasvun seurauksena naisten osuus työvoimasta kasvoi.
Karakalpakian autonominen alue
Vuonna 1931 Karakalpakian autonomisen alueen pinta-ala oli 119 571 km². Samana vuonna alueen asukasluku oli 346 000, joista oli karakalpakkeja 37 prosenttia, kazakkeja 29 prosenttia ja uzbekkeja 27 prosenttia.
Fredrik IX
Elämäkerta
Frederik IX teki valtiovierailun Suomeen kesäkuussa 1958.
Perhe-elämä
Vuonna 1922 Frederik oli kihloissa Kreikan prinsessa Olgan kanssa, mutta he eivät koskaan menneet naimisiin. Hän meni naimisiin Ruotsin prinsessa Ingridin (1910–2000, kruunuprinssi ja myöhemmin Ruotsin kuningas Kustaa VI Aadolfin tytär) kanssa 24. toukokuuta 1935. Tästä avioliitosta syntyi kolme tytärtä:
Kuolema
Piakkoin vuoden 1972 uudenvuodenpuheensa jälkeen kuningas sairastui. Kuoltuaan kuningas Frederik IX haudattiin Roskilden tuomiokirkon ulkopuolelle, lähelle Kööpenhaminaa. Aikaisemmat hallitsijat oli haudattu tuomiokirkon sisälle, mutta kuningas itse oli toivonut tulla haudatuksi kirkon ulkopuolelle.
Sitra (rahasto)
Suomen itsenäisyyden juhlarahasto (vuoteen 1990 Suomen itsenäisyyden juhlavuoden 1967 rahasto) eli Sitra on julkisoikeudellinen eduskunnan valvoma rahasto, joka perustettiin vuonna 1967 Suomen Pankin yhteyteen Suomen itsenäisyyden 50-vuotisjuhlan kunniaksi. Sitran tehtävä on rakentaa huomisen menestyvää Suomea, ennakoida yhteiskunnan muutosvoimia ja niiden vaikutuksia, etsiä uusia käytännön toimintamalleja ja vauhdittaa kestävään hyvinvointiin tähtäävää liiketoimintaa.
Sitran yliasiamiehenä toimii Jyrki Katainen. Hänen uutisoitiin siirtyvän töihin kasvuyritykseen kesäkuun alusta 2023. Hallituksen puheenjohtajana toimii kansliapäällikkö Anita Lehikoinen. Lisäksi Sitralla on hallintoneuvosto, jonka tehtävänä on valvoa Sitran hallintoa ja päättää toiminnan periaatteista. Siihen kuuluvat eduskunnan asettamat Suomen Pankin pankkivaltuuston jäsenet. Hallintoneuvoston puheenjohtaja on Tarja Filatov.
Vuonna 2019 Sitralla on varoja noin 800 miljoonaa euroa. Sitran toiminta rahoitetaan peruspääoman ja pääomasijoittamisen tuotoilla. Sitrassa on noin 180 työntekijää. pienoiskuva|upright|Sitran aula (2019)
Sitran tehtävä
Sitra siirtyi eduskunnan alaisuuteen vuonna 1991. Laki Sitrasta (24.8.1990/717) määrittelee Sitran tehtävän seuraavasti :
Suomen itsenäisyyden juhlarahastosta vuonna 1990 annettua lakia on muutettu 1995 (21.4.1995/647), 1999 (21.5.1999/623) sekä 2018 (28.12.2018/1366).
Toiminnan ja vaikuttavuuden arviointi
Valtiovarainministeriö asetti joulukuussa 2018 parlamentaarisen työryhmän, joka tehtäväksi tuli arvioida ja tehdä uudistusehdotukset Sitran roolista, tehtävistä ja hallinnosta. Työryhmän puheenjohtaja oli kansanedustaja Matti Vanhanen. Työryhmän raportti julkistettiin maaliskuussa 2019. Työryhmä esittää loppuraportissa muun muassa, että Sitran yhteiskunnallisten tavoitteiden tulee näkyä myös lainsäädännössä, Sitran hallintoneuvosto uudistetaan ja sen edustuksellisuutta laajennetaan ja Sitran hallituksen kokoonpano muutetaan paremmin vastaamaan toiminnallisia tarpeita. Raportin julkistuksen yhteydessä todettiin myös, että lainsäädännön mahdollinen jatkovalmistelu tapahtuu seuraavalla hallituskaudella valtiovarainministeriön ja eduskunnan puhemiesneuvoston toimenpitein. Työryhmä kävi myös keskustelua Sitran resursseista, erityisesti taseen suuruudesta ja varallisuuden käytöstä. Tältä osin työryhmä ei saavuttanut yksimielisiä ehdotuksia.