cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vattenfall
Ydinvoima
Vattenfall on pääomistaja kahdessa ruotsalaisessa ydinvoimalaitoksessa. Forsmarkin ydinvoimalasta Vattenfall omistaa noin 66 %. Muut omistajat ovat Fortum (noin 22 %), E.ON (noin 10 %) ja Skellefteå Kraft (noin 2 %). Ringhalsin ydinvoimalasta Vattenfall omistaa 70,4 % ja E.ON 29,6 %.
Saksassa Vattenfall omistaa 67 % Brunsbüttelin ydinvoimalasta (E.ON 33 %) ja 50 % Krümmelin ydinvoimalasta (E.ON 50 %). Vattenfallin Saksan ydinvoimalan ongelmat kesäkuussa 2007 johtivat ydinvoimasta vastaavan johtajan Bruno Thomausken erottamiseen heinäkuussa 2007. Vattenfall sulki Brunsbüttelin voimalan kahdeksi päiväksi 28.6.2007 ylikuormituksen vuoksi. Käynnistysvaiheessa ilmeni ongelmia. Viranomaisille Vattenfall kertoi niistä vasta 6.7.2007, vaikka viranomaiset tiedustelivat toimien onnistumista jo aiemmin. Vattenfallin epäillään pantanneen tietoja myös toisen reaktorinsa tulipalosta. Ongelmien vuoksi Saksan Vihreä puolue vaati, että Vattenfallin tulisi menettää ydinvoimalalupansa. Vattenfallin Hampurin ydinvoimalassa oli vakavia puutteita turvallisuudessa kesällä 2009.
Vattenfall Suomessa
Vattenfall omistaa Suomessa 9 vesivoimalaitosta, joista suurin on Pamilon vesivoimalaitos.
Yhtiöllä on aiemmin ollut myös kymmenen tuulivoimalaa Pohjois-Pohjanmaan rannikolla, mutta ne myytiin kannattamattomina vuonna 2008. Nykyisin Vattenfallin Suomessa myymän tuulisähkön alkuperämaat ovat Ruotsi ja Tanska. Suomen luonnonsuojeluliitto on myöntänyt yhtiön Täystuuli-sähkötuotteelle Ekoenergia-merkin.
Syksyllä 2011 Vattenfall ilmoitti myyvänsä Suomen sähkönjakelu- ja kaukolämpötoimintonsa. LNI Acquisition-yhtiön välivaiheen jälkeen toimintoja jatkaa Elenia-niminen suomalainen yhtiö.
Ennen tätä yrityskauppaa Vattenfall Verkko Oy oli Suomen toiseksi suurin sähkönjakeluyhtiö 380 000 sähköasiakkaallaan.
Turvavyö
Turvavyön kehittämisen kunnia osoitetaan usein virheellisesti Saabille tai Volvolle. Kuolonurheja vaativien auto-onnettomuuksien määrä kasvoi huomattavasti Ruotsissa 1950-luvulla. Vattenfallin sisäisen tutkimuksen paljastettua auto-onnettomuuksien olevan syynä suurimpaan osaan työntekijöiden kärsimistä kuolemista, kaksi yrityksen insinööreistä (Bengt Odelgard ja Per-Olof Weman) aloitti kolmipisteturvavyön suunnittelemisen. Heidän työnsä asetti uudet turvavaatimukset ruotsalaisille autoille. Myöhemmin 1950-luvulla heidän työnsä esitettiin Volvolle.
Nuon kauppa
Vattenfall osti hollantilaisen Nuon 8,5 mrd. € (100 mrd. Kr). Nuon on Hollannin suurin energiayhtiö. Sillä on toimintaa myös Belgiassa ja Saksassa. Yrityksellä on 3 miljoonaa asiakasta. Työntekijöitä on 10 000. Liikevaihto vastasi vuonna 2008 68 mrd. kr. Vihreän puolueen ja luonnonsuojeluliiton mielestä Ruotsin hallituksen tulisi estää Vattenfallin yrityskauppa. Heidän mielestään yrityksen tulisi investoida uusiutuvaan energiaan ja kestäviin energialähteisiin. Greenpeace kritisoi yrityksen epäselvää lehdistötiedotetta tulevaisuuden tavoitteista, jotka eivät rajoita Vattenfallin investointeja ydinvoimaan eikä kivihiileen.
Nauticat
Nauticat Yachts Oy (vuoteen 2005 Siltala Yachts Oy) oli suomalainen, Pöytyän Riihikoskella toiminut veneveistämö, joka on kansainvälisesti tunnettu Nauticat-moottoripursistaan.
Nauticat Yachtsin valmistamat lujitemuovirunkoiset veneet ovat kooltaan 32 ja 52 jalan (10–17 metrin) välillä.
Nauticat-veneveistämön tarina alkoi 1950-luvun lopulla, kun pöytyäläinen Pentti Siltala alkoi valmistaa lujitemuovista aluksi pienten veneiden runkoja. Vuonna 1966 heiltä pyydettiin ehdotusta noin kymmenmetrisestä moottoripurjehtijasta, ja Viljo Aarnipalon suunnittelemana syntyi veistämön ensimmäinen moottoripursimalli Nauticat 33. Sen menestyksen myötä Aarnipalo suunnitteli Nauticat 44- ja 36-mallit. Vuonna 1975 syntyi kansainvälisenä yhteistyönä malli 38, ja 1980-luvun alkuvuosina markkinoille tuli siihen asti suurin malli, Nauticat 52, jota seurasivat sen pienemmät versiot 43 ja 40 sekä parannettu versio 521. Nämä valtameren ylityksiin tarkoitetut veneet suunnitteli englantilainen Sparkman & Stephens.
1980-luvulla Siltala Yachts valmisti aiemmin Finnsailer-nimellä tunnettuja pienempiä purjeveneitä nimellä Nauticat S-sarja. Vuonna 1986 Nauticat-veneiden pääsuunnittelijaksi tuli Kaj Gustafsson (s. 1941), josta sittemmin tuli myös yrityksen toimitusjohtaja ja vuodesta 1991 omistaja. Hän vei 35-sarjallaan veistämön tuotevalikoimaa perinteisistä moottoripursista kohti ohjaamokatoksella varustettuja ja purjehdusominaisuuksiltaan kehittyneitä avomeripursia.
Nauticat Yachtsin liikevaihto vuonna 2012 oli 2,7 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 64.
Nauticat Yachts jätti konkurssihakemuksen toukokuussa 2018.
Cyprianus
thumb|200px|Cyprianus Pyhä Cyprianus (Thascius Caecilius Cyprianus) (n. 200 – 14. syyskuuta 258) oli Karthagon piispa ja merkittävä kristinuskon alkuvaiheen teologi ja kirjoittaja. Hänet lasketaan kirkkoisien joukkoon.
Nuoruusvuodet
Cyprianus syntyi Rooman valtakuntaan kuuluneessa Pohjois-Afrikassa, mahdollisesti Karthagossa, ja oli varakkaasta pakanallisesta perheestä. Hänen on arveltu olleen joko puunilainen tai berberi. Cyprianus sai hyvän koulutuksen, ja myöhemmin hänestä tuli retoriikan opettaja. Hän oli juuri kohoamassa yhteiskunnan huipulle, kun hän koki dramaattisen kääntymyksen vuonna 245. Cyprianuksen alkuperäinen nimi oli Thascius. Hän otti lisänimekseen Caecilius sen seurakunnanvanhimman muistoksi, jota hän kiitti kääntymyksestään. Kasteensa jälkeen hän antoi koko omaisuutensa pois Karthagon köyhille.
Valinta Karthagon piispaksi
Melko pian kääntymyksensä jälkeen Cyprianus nimitettiin presbyteeriksi. Vuoden 249 alussa hänet valittiin Karthagon piispaksi. Hän oli suosittu kaupungin köyhien keskuudessa, kun taas osa seurakunnanvanhemmistosta vastusti valintaa huolimatta hänen oppineisuudestaan, diplomaattisuudestaan ja kirjallisista kyvyistään. Vastustus ei lakannut hänen uransa aikana koskaan täysin.
Koko yhteisö joutui kuitenkin pian testiin. Pohjois-Afrikan kristittyjä ei ollut vainottu moneen vuoteen, minkä seurauksena kirkko oli itsevarmassa tilassa. Vuonna 250 keisari Decius antoi määräyksen uusista vainoista. Ensin vaadittiin, että piispat ja muut kirkon johtohenkilöt uhraisivat keisarille uskollisuuden osoituksena. Kristityt pitivät tällaista loukkaavana. Tämän jälkeen jokaisen kristityn tuli uhrata keisarille, ja he jotka kieltäytyivät vangittiin ja tuomittiin kuolemaan. Cyprianus pakeni Kartagosta ennen kuin hänet pidätettiin.
Kristillisten kirkkoisien kirjoituksista käy ilmi, että uskonyhteisö jakautui tämän seurauksena niihin, jotka nousivat siviilivastarintaan ja vastustivat käskyjä huolimatta hinnasta, ja niihin, jotka myöntyivät sanoissa ja teoissa mutta eivät ajatuksissa uhraamaan keisarille, ja saivat teostaan merkiksi libellumin, eräänlaisen "kuitin". Cyprianuksen vastustajat tulkitsivat hänen salaisen pakonsa Karthagosta pelkuruudeksi ja uskottomuudeksi, ja he järjestivät hänet syytteeseen Roomassa asti. Rooman seurakunnan johto kirjoitti Cyprianukselle paheksuvasti. Cyprianus vastasi, ettei hän ollut hylännyt seurakuntaansa vaan oli henkisesti yhä läsnä. Hän oli paennut näkynsä ja jumalallisen ohjauksensa mukaisesti. Cyprianus johti seurakuntaansa maanpaosta käyttäen erästä uskollista diakonia välittäjänään.
Väittely uskosta luopuneista ja kasteesta
Kirkon lähteiden mukaan vainot olivat erityisen ankaria juuri Karthagossa. Rooman valtakunnan viralliset lähteet vaikenevat vainoista. Monet kristityt luopuivat uskostaan, mutta hakeutuivat takaisin kirkkoon jälkeenpäin. Aluksi heidät otettiin takaisin, mutta Cyprianus vaati heiltä katumuksenosoituksen. Vapaamielisemmät rippi-isät sallivat satojen palata kirkkoon.
Karthagon seurakunnassa syntyi skisma siitä mitä uskostaan luopuneille tulisi tehdä. Seurakunnan karismaattiset maallikkojohtajat kannattivat välitöntä takaisinkutsumista kun taas eräiden oppineiden mielestä heidät tulisi sulkea seurakunnasta pysyvästi. Cyprianus esitti keskitietä, jossa luopuneet saisivat palata seurakuntaan katumusajan jälkeen. Päätös takaisinkutsumisesta kuuluisi yksin piispalle.
Vaikka Cyprianus oli pysynyt itse eristyksissä, hän kielsi nyt kaiken leväperäisyyden langenneiden käsittelyssä, ja kielsi heiltä synninpäästöt kaikissa muissa tapauksissa paitsi kuolettavassa sairaudessa. Lopullisen kysymyksen siitä, sallitaanko heidän palata kirkkoon ja jos niin kuinka, hän halusi siirtää johonkin rauhallisempaan ajankohtaan. Eräs Felicissimus, jonka oli nimittänyt diakoniksi seurakunnanvanhin Novatianus Cyprianuksen poissa ollessa, vastusti kaikkia Cyprianuksen luottomiesten toimia. Cyprianus pani hänet ja hänen kannattajansa Augendiuksen viralta sekä julisti heidät kirkonkiroukseen. Felicissimusta puolustivat Novatianus sekä neljä muuta seurakunnanvahinta, ja näin määrätietoinen oppositio oli muodostunut.
Kun Cyprianus palasi seurakuntaansa neljäntoista kuukauden jälkeen, hän puolusti poissaoloaan kirjeissään muille Pohjois-Afrikan piispoille. Hän myös kutsui Pohjois-Afrikan piispat koolle Karthagoon käsittelemään langenneiden käsittelykysymystä ja Felicissimuksen kanssa syntynyttä skismaa. Tämä tapahtui vuonna 251. Kokouksen kerrotaan asettuneen enimmäkseen Cyprianuksen puolelle ja tuominneen Felicissimuksen, vaikka kokouksesta ei olekaan säilynyt dokumentteja. Libellatici, eli keisarille uhraamiseen suostuneet henkilöt, jotka olivat allekirjoittaneet libellin, tultaisiin ottamaan takaisin kirkkoon yhdellä kertaa, jos he katuisivat vilpittömästi. Ne, jotka olivat itse ottaneet osaa pakanallisiin uhrimenoihin, tultaisiin ottamaan takaisin kirkkoon ainoastaan juuri ennen kuolemaa. Jälkeenpäin näitä säännöksiä lievennettiin huomattavasti, ja jopa viimeksi mainitut otettiin takaisin jos he katuivat välittömästi ja etsivät synninpäästöä innokkaasti. Langenneet kirkonmiehet kuitenkin pantiin viralta, eikä heitä palautettu tehtäviinsä.
Skisma kuitenkin eskaloitui ja Novatianuksen kannattajat huusivat hänet Roomassa vastapaaviksi. Karthagossa Felicissimuksen kannattajat valitsivat Fortunatuksen omaksi piispakseen Cyprianuksen haastajaksi. Oppositio erkani omaksi seurakunnakseen ja laajeni koko Rooman valtakuntaan. Kataareiksi eli puhtaiksi itseään kutsunut liikehdintä tunnettiin nimellä novatiolaisuus, ja sitä tavattiin vielä 600-luvulla.
Nämä äärimmäisyydet kuitenkin vahvistivat viisaan ja maltillisen mutta silti periksiantamattoman Cyprianuksen vaikutusvaltaa, ja hänen vastustajiensa seuraajien määrä pieneni pienenemistään. Hänen kannatuksensa kasvoi yhä suuremmaksi, kun kansa näki hänen itsensä kieltävän omistautumisensa seuranneen ruton ja nälänhädän aikana. Cyprianus kehotti kannattajiaan harjoittamaan laupeutta köyhiä kohtaan. Hän näytti heille esimerkkiä omalla elämällään.
Karthagon seurakunnan kahtiajako johti nyt kiistaan kasteesta. Kiista koski harhaoppisten, lähinnä novatiolaisten, suorittaman kasteen pätevyyttä ja Cyprianus joutui törmäyskurssille paavi Stefanus I:n kanssa. Cyprianuksen näkemykset hyväksyttiin Karthagon kirkolliskokouksessa 256, mikä syvensi harhaoppisten kasteriitaa. Riidassa käsiteltiin myös paavin ja piispan välistä määräysvaltaa. Suurin osa Pohjois-Afrikan piispoista oli Cyprianuksen puolella. Idässä hänellä oli voimakkaana liittolaisenaan Firmilianos, Kesarean piispa. Stefanuksen näkemys sai kuitenkin yleisen hyväksynnän.
Vainot Valerianuksen aikana
Kasteriidan ollessa vielä käynnissä, aloitti keisari Valerianus uudet vainot kristittyjä vastaan vuonna 256. Sekä Stefanus että hänen seuraajansa paavi Sixtus II kärsivät marttyyrikuoleman Roomassa.
Cyprianus vietiin Rooman prokonsuli Aspasius Paternuksen eteen 30. elokuuta 257. Hän kieltäytyi uhraamasta pakanallisille jumalille ja tunnusti uskoaan Kristukseen. Konsuli määräsi hänet maanpakoon autioon Churubikseen, josta hän jatkoi seurakuntansa johtamista sen mukaan mitä pystyi. Siellä hän myös näki näyssä häntä odottavan kohtalon. Vuoden kuluttua hänet kutsuttiin takaisin, ja häntä pidettiin käytännössä vankina hänen omassa huvilassaan odottamassa yhä tiukempia vainoja. Kristillisten kirjoittajien mukaan lopulta kaikki kirkonmiehet määrättiin teloitettaviksi.
13. syyskuuta 258 Cyprianus vangittiin uuden prokonsulin, Galerius Maximuksen, käskystä. Seuraavana päivänä häntä kuulusteltiin viimeisen kerran, ja hänet tuomittiin mestattavaksi. Hänen ainoa vastauksensa oli: "Kiitos olkoon Jumalalle!" Teloitus toteutettiin saman tien avoimella paikalla kaupungin lähellä. Suuri joukko ihmisiä seurasi Cyprianusta tämän viimeisellä matkalla. Hän riisui vaatteensa ilman apua, polvistui ja rukoili. Kaksi hänen apulaistaan sitoi hänen silmänsä. Hän määräsi 25 kultarahaa annettavaksi pyövelille, joka mestasi hänet.
Kristityt hautasivat Cyprianuksen ruumiin teloituspaikan lähelle. Sen päälle ja myös varsinaiselle teloituspaikalle nousi myöhemmin kirkkoja. Vandaalit tuhosivat ne kuitenkin myöhemmin. Kerrotaan, että Kaarle Suuri olisi siirrättänyt luut Ranskaan. Lyon, Arles, Venetsia, Compiegne ja Roenay väittävät omistavansa marttyyrin pyhäinjäännöksiä.
Teokset
Kirjeiden, jotka on koottu osittain yhteen niihin tulleiden vastausten kanssa, lisäksi Cyprianus kirjoitti joukon tutkielmia. Niistäkin jotkut ovat tyyliltään paimenkirjeitä. Cyprianus sai sekä tyyliinsä että ajatteluunsa paljon vaikutteita Tertullianukselta.
Cyprianuksen merkittävin teos on De unitate ecclesiae ("Kirkon ykseydestä"). Se tekee yhdestä kirkosta, ei Rooman vaan koko kristillisestä kirkosta, kirkon kivijalan. Teoksessa Cyprianus kirjoittaa: "Se, jolla ei ole kirkkoa äitinään, ei voi pitää Jumalaa isänään [..] Se joka kokoontuu muualle kuin kirkkoon hajottaa Kristuksen kirkon" (vi) ja "Eikä myöskään ole muuta uskovien kotia kuin yksi kirkko". Cyprianuksen tunnetuin sanonta, joka käännetään yleensä puolinaisesti "kirkon ulkopuolella ei ole pelastusta" ja jonka muun muassa paavi Pius IX hyväksyy mielihyvin teoksessaan Errores, on peräisin hänen kirjeestään LXXII, Ad Jubajanum de haereticis baptizandis: "Quia salus extra ecclesiam non est".
Cyprianuksen teos Demetrianukselle (Ad Demetrianum) on apologeettinen puolustuspuhe erästä kristittyjä syyttänyttä Demetrianusta vastaan. Kuolemantaudista (De mortalitate) antaa kristityille neuvoja siitä, kuinka näiden tulisi suhtautua elämässä kohdattaviin onnettomuuksiin ja lopulta kuolemaan. Herran rukouksesta (De dominica oratione) on Tertullianuksen teoksen De oratione sovellus. Cyprianus hyödynsi myös Tertullianuksen teosta De patientia teoksessaan De bono patientiae.
Seuraavat teokset ovat aitoudeltaan epäillyksen alaisia: De spectaculis ("Julkisista huvituksista"); De bono pudicitiae ("Vaatimattomuuden hyveestä"); De idolorum vanitate ("Jumalankuvien turhuudesta", joka saattaa olla Novatianuksen kirjoittama); De laude martyrii ("Marttyyrien ylistykseksi"); Adversua aleatores ja De montibus Sina et Sion. Tutkielman nimeltä De duplici martyrio ad Fortunatum julkaisi vasta Erasmus Rotterdamilainen. Se oli todennäköisesti myös hänen kirjoittamansa ja ainoastaan laitettu Cyprianuksen nimiin.
Jälkimaailmalle on ollut helpompaa muodostaa näkemys Cyprianuksen luonteesta kuin monista hänen aikalaisistaan. Hänessä yhdistyi ajatuksen lennokkuus aina läsnä olevaan virka-aseman ja arvon tuntemiseen. Hän eli harrasta, kohtuullista ja itsensä kieltävää elämää, minkä johdosta häntä on arvostettu suuresti. Hänen marttyyrinkuolemansa ei ole himmennyt aiempien paosta seuranneiden raukkamaisuussyytösten vuoksi. Kirjoittajana häntä ei ole kuitenkaan pidetty erityisen omaperäisenä tai syvällisenä.
Teologia
Cyprianus kuitenkin, että kirkon ulkopuolella ei ollut oikeaa kastetta, ja siksi harhaoppisten suorittama kaste oli pätemätön ja mitätön. Siksi hän kastatti tällaisen kasteen aiemmin saaneet ihmiset uudelleen, ikään kuin ensimmäistä kertaa. Jos joku oli saanut oikein toimitetun kasteen aiemmin ja sortunut välillä harhaoppeihin, häntä ei kastettu uudelleen, jos hän katui ja halusi palata takaisin kirkkoon. Paavi Stefanus I julisti, että harhaoppisten toimittama kaste on oikea, jos se vain on suoritettu Kristuksen ja Pyhän kolminaisuuden nimissä. Tämä oli kirkon yleinen käsitys eikä kahdesti kastamista katsottu hyvällä.
Nykyiset katoliset kirjoittajat haluavat painottaa, että riita koski enemmän kirkon kurinpidollisia asioita kuin doktriinia. Nykyisin katolisen kirkon kanta on, että harhaoppisten ja jopa ateistien tai muiden ei-kristittyjen suorittama kaste on oikea, jos se on tarkoituksella suoritettu kirkon kastekaavan mukaan.
Cyprianuksen sanonta "kirkon ulkopuolella ei ole pelastusta" viittaa hänen näkemykseensä kirkosta. Kirkolla hän tarkoittaa koko kristikuntaa ja siitä eroaminen kadotusta. Cyprianuksen näkemys kirkosta sai aikaan sen, että hänestä tuli eräänlainen yhdistävä linkki hänen ankaran Tertullianukselle tyypillisen mallinsa ja donatolaisten näkemyksen, joka jakoi myöhemmin koko Pohjois-Afrikkaa, välille. Riita koski yleisemmin messun pätevyyttä, jos sen oli toimittanut kelvoton pappi.
Goottilainen arkkitehtuuri
thumb|Reimsin [[Notre-Damen katedraali (Reims)|Notre Dame, gotiikkaa edustava katedraali.]] Goottilainen arkkitehtuuri on Euroopassa vallinnut arkkitehtuurin tyylikausi, joka seurasi romaanista ja edelsi renessanssityyliä. Sen juuret ovat 1140-luvun Ranskan arkkitehtuurissa, ja tyylilajin ensimmäisenä edustajana voidaan pitää Saint-Denisin luostarikirkkoa, josta tuli myöhemmin Ranskan kuninkaiden leposija. Gotiikan myötä syntyi myös goottilaiseksi luonnehdittavaa kuvanveistoa, maalaustaidetta ja taidekäsityötä. Alppien pohjoispuolella gotiikka käsitti noin vuodet 1150–1525 ja Italiassa noin 1250–1420. Britteinsaarilla varhaista gotiikan aikakautta kutsutaan nimellä Early English. Gotiikka oli vaihtelevaa, sillä sen vaiheet ja ilmentymät poikkeavat usein maakohtaisesti huomattavasti toisistaan. Goottilainen taide korosti erityisesti uskonnollisuutta.
Nimitys ”gotiikka” syntyi Italiassa renessanssiaikana kuvaamaan ”barbaarien” eli goottien rakennustaidetta. Sana on vasta myöhemmin laajentunut merkitykseltään siten, että sen käsitetään tarkoittavan myös aikakauden kuvataiteita.
Tyylillisiä piirteitä arkkitehtuurissa olivat korkeutta tavoittelevat kirkot, joissa pyörökaarien tilalla olivat suippokaaret koristeineen ja tornin huippuun asetettuine ristikukkasineen. Värilliset ikkunalasit lasimaalauksineen tulivat käyttöön. Myös raatihuoneita ja muitakin rakennuksia alettiin rakennustoiminnan elpyessä valmistaa. Tunnettuja goottilaisen arkkitehtuurin tuotteita ovat muun muassa Kölnin ja Milanon tuomiokirkko, sekä Reimsin, Amiensin ja Pariisin Notre Damen katedraalit.
Gotiikan aika Ranskassa
Varhaisgoottilaisella kaudella rakennustaiteen monumentit olivat suuria ja runsaasti koristeltuja luostarikirkkoja ja katedraaleja. Ensimmäiset goottilaistyyliset rakennukset eivät tuoneet mukanaan uusia kirkkomalleja, mutta arkkitehtonisesti ja rakennustekniikassa tapahtui täydellinen muutos. Vielä 1100-luvun Ranskassa katedraalit noudattivat sisätilojen käytöltään romaanisen tyylin suuntaviivoja, ja vasta vuosisadan lopulla jätettiin useista kirkoista pois keskikerros, niin sanottu galleriavyöhyke. Niin tuli tilaa korkeille pylväskäytäville ja kirkon keskilaivan yläosaa eli ikkunallista klerestoriota varten, jotka kapea seinänviertä seuraava käytävä, matala triforion, erotti toisistaan. Goottilainen tyyli on varhaisista rakennustyyleistä ainoa, joka on hyvin selvästi riippumaton antiikin perinteistä. Goottilainen rakennustaide kukoisti 30 ensimmäistä vuottaan ainoastaan ranskalaisessa arkkitehtuurissa, vuodet 1150–1180. Ennen vuosisadan loppua goottilainen tyyli levisi Ranskan rajojen yli, ja vuoteen 1250 mennessä se oli syrjäyttänyt romaanisen tyylin melkein kaikissa Keski-Euroopan maissa. Leviämiseen saattoivat vaikuttaa tyylin sekä esteettiset että tekniset hyvät puolet. Toisaalta Ranskasta oli tullut huomattava poliittinen voimatekijä ja sillä oli tunnustettu kulttuurillinen johtoasema.
Euroopan gotiikka
Ranskan ulkopuolelle rakennettiin useita goottilaisia kirkkoja. Espanjan Kastiliaan aloitettiin 1250 rakentaa Leónin katedraalia sekä Saksaan Marburgiin Elisabethkircheä 1235 ja Kölnin tuomiokirkkoa 1248. Nämä kirkot eivät paljonkaan eroa ranskalaisista. Lontoossa sijaitseva Westminster Abbey, jonka rakentaminen alkoi samoihin aikoihin 1245, poikkeaa kuitenkin huomattavasti edellisistä, vaikka siinä onkin ranskalaisia piirteitä enemmän kuin muissa Englannin kirkoissa. Myös muualle Eurooppaan rakennettiin goottilaisia kirkkoja: Italiaan Firenzen tuomiokirkko ja Sienan tuomiokirkko sekä Alankomaihin Utrechtin katedraali. Pohjois-Saksassa kehittyi ns. tiiligotiikka, jolla on ollut paljon vaikutusta Pohjoismaihin. Muun muassa Turun tuomiokirkko on rakennettu tällä tyylillä.
Piirteitä
Gotiikka arkkitehtuurissa syntyi alun perin teknisenä oivalluksena, josta seurasivat taiteelliset ulottuvuudet. Ajatuksena oli solakoita pilareita ja niiden päällä kulkevia kapeita ruoteita käyttäen muodostaa rakennukselle kivirunko. Näin rakennus pysyi kasassa ilman tiiviitä seiniä ja seinät kyettiin vapauttamaan kannatustehtävästään muun muassa suurille ikkuna- ja lasirakenteille. Tyypillisiä piirteitä ovat veistoskoristelut, kolmiosainen sisäänkäynti, kapeat ja korkeat tornit sekä pyöreät, koristeelliset ruusuikkunat. Goottilainen arkkitehtuuri pyrki uskontoa korostavana tyylisuuntana "tavoittelemaan taivaita", mikä näkyy symbolisesti koko rakennuksen yleisenä korkeutena.
Eräs gotiikan tärkeimmistä tunnuspiirteistä ovat suipot holvikaaret, verrattuna romaanisen kauden pyöreisiin eli puoliympyrän muotoisiin holvikaariin. Tämä oli alun perin gotiikan rakennustekniikan sanelemaa. Puoliympyräholvikaaren korkeus määräytyy pilarien välistä niin, että holvin korkeus on puolet pilarien keskinäisestä etäisyydestä. Tämän vuoksi ei erisuuriin pilariväleihin voida rakentaa samankorkuisia puoliympyräholveja. Sen sijaan kahdesta osasta koostuvan goottilaisen suipon kaaren korkeutta voidaan säädellä muuttamalla suippoutta, ja siten erisuuriin pilariväleihin saadaan samankorkuiset holvikaaret. Tämä on erityisen tarpeellista ristiholvauksessa, jossa neljän pilarin varaan rakennetaan kahteen suuntaan holvattu katto. Romaanisilla puoliympyräkaarilla pilarien tulee olla neliömuodostelmassa, mutta goottilaisilla suippoholveilla pilarit voivat olla suorakaidemuodostelmassa, eikä pilarivälin tarvitse olla yhtä suuri molempiin suuntiin. Espanjassa saatiin vaikutteita ranskalaistyylisestä goottilaisesta arkkitehtuurista 1200-luvulla, jolloin monissa espanjalaisissa katedraaleissa käytettiin maurilaistyylistä koristelua. Samoihin aikoihin Portugalissa gotiikka näkyi luostarirakennuksissa. Holvikaaria ja solakoita pilareita oli erityisesti saksalaisissa hallikirkoissa 1200-1300-luvuilla, jolloin saksalaisten katedraalien rakentamiseen oli tullut vaikutteita Ranskasta. Saksalaisissa hallikirkoissa oli filigraaniholveja, ja niissä oli myös englantilaisia vaikutteita 1000-luvun lopulta alkaen. Englantilaista tyyliä edustivat holvien tähti- ja verkkokoristeet. Saksalaisten omaa goottilaista arkkitehtuuria olivat silmukkaholvit pyöristettyine ruoteineen.
Aiheesta muualla
Gotik
Risto Reipas ja Nalle Puh
Risto Reipas ja Nalle Puh on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut Marc Forsterin ohjaama yhdysvaltalainen fantasiaseikkailuelokuva. Se perustuu A. A. Milnen lastenkirjaan Nalle Puh sekä Disneyn versioon samasta tarinasta. Elokuvan pääosissa ovat Ewan McGregor, Hayley Atwell, Jim Cummings ja Brad Garrett. Elokuva sai maailmanensi-iltansa Burbankissa 30. heinäkuuta 2018. Elokuvateattereihin se ilmestyi Yhdysvalloissa 3. elokuuta 2018 ja Suomessa 12. lokakuuta 2018.
Juoni
Risto Reipas on nyt kasvanut aikuiseksi ja on menettänyt kaiken mielikuvituksensa. Nalle Puh ja hänen ystävänsä palaavat Riston elämään auttaakseen häntä löytämään mielikuvituksen uudelleen.
Näyttelijät
Englanninkielisessä versiossa ei ollut kertojaa, mutta suomenkielisessä versiossa kertojana toimi Heikki Sankari. Suomenkielisen version dialogin ja laulujen ohjauksesta vastasi Petri Hanttu. Suomenkielisen dialogin ja uudet laulut on kääntänyt Päivi Kangas. Osa lauluista on otettu Disneyn aikaisemmista Nalle Puh-elokuvista, vanhemmat laulut ovat kääntäneet Pekka ja Heikki Lehtosaari, sekä Matti Olavi Ranin.
Kehitys ja roolijako
2. huhtikuuta 2015 Walt Disney Pictures julkisti aikovansa toteuttaa näytellyn Nalle Puh -elokuvan, seuraten elokuvien Liisa Ihmemaassa (2010), Maleficent – Pahatar (2014) ja Cinderella – Tuhkimon tarina (2015) mallia. Alex Ross Perry palkattiin käsikirjoittajaksi ja Brigham Taylor tuottaa elokuvan, joka kertoo aikuiseksi varttuneen Risto Reippaan paluusta Nalle Puhin ja muiden luokse Puolen hehtaarin metsään. Marraskuussa 2016 raportoitiin, että studio oli palkannut Marc Forsterin elokuvan Christopher Robin ohjaajaksi ja että projektissa olisi ”vahvoja maagisen realismin elementtejä, koska se pyrkii kertomaan tunteellisen tarinan sydäntälämmittävästä seikailusta.” Maaliskuussa 2017 Tom McCarthy palkattiin tekemään uusi käsikirjoitus.
Seuraavan kuukauden aikana Ewan McGregor valittiin elokuvan nimirooliin ja Allison Schroederin osallistuvan käsikirjoittamiseen. Elokuussa Hayley Atwell ja Mark Gatiss valittiin näyttelemään Risto Reippaan vaimoa ja esimiestä. Lisäksi Jim Cummings palaa Nalle Puhin ääninäyttelijäksi, Brad Garrettin ja Nick Mohammedin ollessa valittu Ihaan ja Nasun äänirooleihin. Lokakuussa Orton O’Brienin paljastettiin näyttelevän nuorta Risto Reipasta. Tammikuussa 2018 Peter Capaldin, Sophie Okonedon ja Toby Jonesin paljastettiin ääninäyttelevän Kania, Kengua ja Pöllöä. Chris O’Dowdin ilmoitettiin alun perin ääninäyttelevän Tiikeriä, mutta lopulta Cummings ääninäytteli häntäkin Puhin lisäksi. Heinäkuussa paljastettiin, että Sara Sheen ääninäyttelee Ruuta.
Kuvaukset
Kuvaukset alkoivat Yhdistyneessä kuningaskunnassa elokuun 2017 alussa.
François Ravaillac
250px|thumb|right|François Ravaillac. [[Crispin de Passen kaiverrus noin vuodelta 1610. Teos kuuluu nykyään Ranskan kansalliskirjaston kokoelmiin.]] François Ravaillac (1578 – 27. toukokuuta 1610) oli Ranskan kuninkaan Henrik IV:n murhaaja.
Ravaillac syntyi Angoulêmessa. Hän aloitti työuransa palvelijana ja ryhtyi myöhemmin koulun opettajaksi. Hän pyrki vuonna 1606 jesuiittaveljestöön, muttei päässyt.
Ravaillac ilmoitti nähneensä vuonna 1609 ilmestyksen, jossa hänelle annettiin kehotus vaatia kuningasta käännyttämään hugenotit katolilaisuuteen. Hän ei kuitenkaan päässyt tapaamaan kuningasta. Ravaillac tulkitsi Henrikin päätöksen valloittaa Alankomaat aluksi sodalle paavia vastaan. Hän puukotti kuninkaan kuoliaaksi Pariisissa 14. toukokuuta 1610, kun tämän vaunut olivat pysähtyneet liikenteessä.
Ravaillacilta yritettiin kiduttamalla saada tietoja rikoskumppaneista, joita hänellä uskottiin olevan. Hän itse ilmoitti, ettei kukaan ollut johdatellut häntä salamurhaan. Ravaillac teloitettiin pian murhan jälkeen. Tämän jälkeen hänen vanhempansa määrättiin maanpakoon, ja sukulaisia kiellettiin käyttämästä ”Ravaillac” -nimeä. Ravaillac teloitettiin neljän hevosen repimänä kappaleiksi.
RSA Tower
RSA Tower (suom. 'RSA torni') on pilvenpiirtäjä Montgomeryn kaupungissa Alabaman osavaltiossa Amerikan Yhdysvalloissa. Rakennuksessa on 22 kerrosta ja rakennus on 114 metriä korkea. Rakennuksen suunnitteli PH&J Architects -yhtiö ja se valmistui vuonna 1996. Toimistokäytössä olevan rakennuksen omistaa Retirement Systems of Alabama -yhtiö.
Zinédine Zidane
Zinédine Yazid Zidane (s. 23. kesäkuuta 1972 Marseille, Ranska) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja ammattilaisuransa lopettanut jalkapalloilija, jota pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista pelaajista.
Zidane pelasi Ranskan maajoukkueessa 108 ottelua ja teki niissä 31 maalia. Hän voitti maailmanmestaruuden 1998 ja Euroopan-mestaruuden 2000. Hän edusti joukkuetta kolmissa MM- ja kaksissa EM-kilpailuissa. Seurajoukkuetasolla hän edusti Cannesia, Bordeaux’ta, Juventusta ja Real Madridia. Juventuksessa hän voitti kaksi Serie A:n ja Real Madridissa yhden Primera Divisiónin mestaruuden. Lisäksi hän voitti Madridissa Mestarien liigan. Henkilökohtaisista tunnustuksista merkittävimpiä ovat valinnat FIFA:n vuoden pelaajaksi vuosina 1998, 2000 ja 2003, Euroopan parhaalle pelaajalle myönnettävän kultaisen pallon voitto vuonna 1998 ja MM-kilpailujen parhaalle pelaajalle myönnettävän Kultaisen jalkapallon voitto vuonna 2006.
Zidane on tunnettu aggressiivisuudestaan: kun hän pelasi Juventuksessa, hänet ajettiin kentältä vuoden 2001 Mestarien liigan ottelussa Hamburgia vastaan, kun hän oli puskenut päällään vastustajajoukkueen Jochen Kientziä. Viimeisessä ottelussaan vuoden 2006 maailmanmestaruuskilpailujen finaalissa Italiaa vastaan hän sai punaisen kortin puskettuaan Italian Marco Materazzia rintaan ottelun ollessa 1–1-tilanteessa. Ranska hävisi ottelun rangaistuspotkukilpailussa.
Vuonna 2006 julkaistiin Douglas Gordonin ja Philippe Parrenon elokuva Zidane: A 21st Century Portrait (2006). Elokuva kuvattiin Santiago Bernabéun stadionilla 23. huhtikuuta 2005.
Tausta ja nuoruus
Zinédine Yazid Zidane syntyi 23. kesäkuuta 1972 Marseillessa. Zidanen vanhemmat ovat Algeriasta kotoisin olevia siirtolaisia. He kuuluvat etnisesti kabyyleihin, joka on eräs berberien alaryhmä. He asuivat Marseillessa pahamaineisessa La Castellanen lähiössä. Zidanen isä oli ammatiltaan talonmies ja perheeseen kuului Zinédinen lisäksi kolme veljeä ja yksi sisko. Zidane kärsi nuoruudessaan kiusaamisesta ja syrjinnästä, mikä on näkynyt myöhemmin hänen harjoittamassaan hyväntekeväisyydessä Ranskan etnisten vähemmistöjen ja köyhien hyväksi.
Kymmenvuotiaana Zidane siirtyi pelaamaan junioriseura US Saint-Henriin.
AS Cannes (1988–1992)
Zidane aloitti uransa 17-vuotiaana Cannesissa. Hän sai Cannesissa runsaasti peliaikaa ja kehittyi huomattavasti pelaajana. Hän siirtyi 1992 Bordeaux'hon Cannesin pudottua Ligue 2:een.
Bordeaux (1992–1996)
Kaudeksi 1992–1993 Zidane siirtyi pelaamaan Bordeaux'hon. Bordeaux'ssa Zidane johdatti joukkueensa kaudella 1995–1996 UEFA Cupin loppuotteluun. Bordeaux'ssa Zidane pelasi ensimmäisen kerran Christophe Dugarryn kanssa, josta muodostui Zidanen yleinen kanssapelaaja Ranskan maajoukkueessa.
Juventus FC (1996–2001)
Englannin EM–kilpailujen 1996 jälkeen Zidane siirtyi torinolaiseen Juventukseen. Zidanen oli aluksi vaikea sopeutua italialaiseen elämään ja jalkapallokulttuuriin. Zidane pelasi Juventuksessa viiden vuoden ajan saavuttaen kaksi Scudettoa 1997 ja 1998. Hänet valittiin sekä FIFAn että Euroopan parhaaksi jalkapalloilijaksi 1998. Hän uusi FIFAn parhaan jalkapalloilijan palkinnon vuonna 2000.
Real Madrid (2001–2006)
Vuonna 2001 Zidane siirtyi maailmanennätyssummalla Real Madridin riveihin. Siellä hän ratkaisi Mestarien liigan voiton volley-maalillaan finaalissa Bayer Leverkusenia vastaan.
Maajoukkueura
thumb|Zidane Ranskan kapteenina vuoden 2006 MM-kilpailuissa.
Ensimmäisen maaottelunsa Zidane pelasi Tšekkiä vastaan vuonna 1994. Pari vuotta myöhemmin hän oli jo Ranskan maajoukkueen vakiokalustoa.
Maajoukkueuran tähtihetki Zidanella oli vuonna 1998 Ranskassa pelatut MM-kilpailut ja niiden loppuottelu, jossa Zidane auttoi kahdella maalillaan maansa sen ensimmäiseen maailmanmestaruuteen.
Kahta vuotta myöhemmin Zidane johdatti Ranskan Euroopan-mestariksi. Hänet myös valittiin turnauksen parhaaksi pelaajaksi.
Zidanen tärkeys Ranskan maajoukkueelle näkyi vuoden 2002 MM-kilpailuissa, joissa hän ei pystynyt pelaamaan Ranskan kahdessa ensimmäisessä ottelussa loukkaantumisen vuoksi. Ranska ei onnistunut tekemään maalia kummassakaan ottelussa. Zidane pelasi Ranskan joukkueen kolmannen ja viimeisen ottelun turnauksessa mutta ei enää kyennyt auttamaan hallitsevaa maailmanmestaria alkulohkosta jatkoon.
EM-kilpailuissa 2004 Zidane kykeni jälleen täysipainoiseen peliin ja Ranska selvisi alkulohkosta jatkoon. Se joutui kuitenkin tulevan mestarin Kreikan pudottamaksi puolivälierissä. Kisojen jälkeen Zidane päätti lopettaa maajoukkueuransa, ja keskittyä uraansa Real Madridissa.
Tauko maajoukkueesta jäi kuitenkin lyhytaikaiseksi, sillä elokuussa 2005 hän päätti palata kahden, myös kertaalleen maajoukkueessa lopettaneen ystävänsä kanssa kangerrellen pelanneen Ranskan paitaan.
Vuoden 2006 MM–kilpailut
Uudeksi uransa lopettamisajankohdaksi Zidane ilmoitti vuoden 2006 MM-kilpailuiden päätöksen. Hän syötti turnauksessa maalin, jolla Ranska pudotti puolivälierissä kisojen ennakkosuosikin Brasilian jatkosta. Välierissä Ranskaa vastaan tuli Portugali, jonka kukistamisessa Zidanella oli avainrooli, sillä hän laukoi Ranskan ainoan maalin rangaistuspotkusta. Loppuottelussa Zidane ampui jo seitsemännellä minuutilla sisään maaliin Ranskalle tuomitun rangaistuspotkun. Näin hänestä tuli neljäs pelaaja, joka on tehnyt maalin kahdessa eri MM-loppuottelussa. Loppuottelun jatkoajalla Zidane puski törkeästi italialaista Marco Materazzia rintaan. Zidane sai tilanteesta hetken selvittelyn jälkeen punaisen kortin ja tuli siten ulosajetuksi. Italia voitti ottelun rangaistuspotkukilpailussa.
Zidane kertoi, että Materazzi olisi loukannut Zidanea sanoin, jotka olivat ”hyvin henkilökohtaisia ja koskettivat äitiäni ja siskoani”. Hän pyysi tekoaan anteeksi lapsikatsojilta, mutta sanoi, ettei kadu tekoaan, koska ”se tarkoittaisi, että Materazzilla olisi ollut oikeus sanoa kaikki se”. Materazzi myönsi loukanneensa Zidanea, mutta kielsi loukanneensa hänen äitiään. Hän kertoi pitäneensä hetken kiinni tämän paidasta ja huomattuaan tämän Zidane oli kääntynyt ja sanonut: ”Jos pidät paidastani, niin kai sinä saat sen sitten ottelun jälkeen”. Zidane myönsi itsekin sanoneensa niin.
Zidane sai kolmen ottelun pelikiellon ja 7 500 Sveitsin frangin sakot ja Materazzi kahden ottelun pelikiellon ja 5 000 frangin sakot. Peliuransa lopettanut Zidane korvasi pelikiellon kolmen päivän yhdyskuntapalvelulla FIFA:n hyväksi.
Näkemyksiä Zidanen pelityylistä
Zidanea pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista pelintekijöistä. Hänen pelinlukutaitoaan ja pallonhallintaansa on kehuttu. Hän oli myös tunnettu tarkoista syötöistään.
Pelitaitojensa lisäksi Zidane tunnettiin siitä, että hänen menetti pelatessaan malttinsa herkästi. Hän sai viiden ottelun pelikiellon vuonna 2000 puskettuaan toista pelaajaa. Zidane ajettiin ulos samasta syystä myös maailmanmestaruusfinaalista Italiaa vastaan vuonna 2006, joka oli myös hänen uransa viimeinen ottelu.
Zidane ei urallaan mielellään antanut haastatteluja.
Ura valmentajana
Zidane toimi Real Madridin puheenjohtajan Florentino Pérezin neuvonantajana kesäkuusta 2009 alkaen, ja marraskuussa 2010 hän siirtyi seuran edustusjoukkueen neuvonantajaksi päävalmentaja José Mourinhon pyynnöstä. Valmentajauransa hän aloitti kaudella 2013–2014 Carlo Ancelottin apulaisvalmentajana. Tässä roolissa hän oli mukana voittamassa seuran historian kymmenettä Mestarien liigaa.
Kaudeksi 2014–2015 Zidane siirtyi Real Madridin kakkosjoukkueen Castillan valmentajaksi. Päävalmentajana toimi Santiago Sánchez, sillä Zidanelta puuttui vielä tarvittavat lisenssit valmentamiseen tällä tasolla. Muun muassa Espanjan valmentajaoppilaitoksen CENAFEn johtaja Miguel Galán kyseenalaisti järjestelyn ja piti Zidanea tosiallisena päävalmentajana. Kaksikkoa uhkasi toimitsijakielto, jonka urheilun hallintotuomioistuin kuitenkin perui. Kaudesta 2015–2016 alkaen Zidane toimi joukkueen päävalmentajana.
Tammikuussa 2016 Zidane siirtyi Real Madridin edustusjoukkueen päävalmentajaksi Rafael Benítezin saatua potkut kesken kauden. Zidanen johdolla Real paransi peliesityksiään ja nousi lopulta Espanjan liigassa toiseksi häviten mestaruuden FC Barcelonalle vain pisteellä. Mestarien liigassa Zidane luotsasi Realin finaaliin, jossa se kaatoi dramaattisten vaiheiden jälkeen Atlético Madridin rangaistuspotkukilpailussa. Tammikuussa 2016 France Football valitsi Zidanen vuoden parhaaksi ranskalaisvalmentajaksi.
Kaudella 2016–2017 Zidane luotsasi Real Madridin Espanjan liigamestaruuteen viiden vuoden tauon jälkeen. Taistelu mestaruudesta FC Barcelonaa vastaan ratkesi liigan päätöskierroksella, kun Real otti 2–0 vierasvoiton Málagasta. Mestarien liigassa Zidane luotsasi Real Madridin toista kertaa peränjälkeen loppuotteluun. Cardiffissa pelatussa loppuottelussa Real voitti Juventuksen 4–1 ja voitti ensimmäisenä seurana Mestarien liigan perättäisenä vuonna. Zidanesta tuli myös ensimmäinen kaksi perättäistä Mestarien liigaa voittanut valmentaja. Hänet valittiin FIFA:n vuoden valmentajaksi 2017.
Kaudella 2017–2018 Real Madrid ei ollut edelliskauden tasolla Espanjan liigassa. Eroa mestaruuden ylivoimaisesti voittaneeseen FC Barcelonaan kertyi peräti 17 pistettä ja paikallisvastustaja Atlético oli myös Realin edellä liigan lopputuloksissa. Espanjan cupista Real putosi yllättäen puolivälierissä CD Leganésille vierasmaalisäännön turvin. Realin vaikean kauden pelasti ja kruunasi menestys Mestarien liigassa. Zidanen ryhmä pudotti pudotuspeleissä jatkosta Paris SG:n, Juventuksen ja FC Bayern Münchenin. Loppuottelussa Real kukisti Liverpoolin 3–1 ja voitti Zidanen alaisuudessa historiallisen kolmannen perättäisen Mestarien liigan mestaruuden. Muutama päivä voitokkaan loppuottelun jälkeen Zidane ilmoitti yllättäen jättävänsä Realin päävalmentajan tehtävät. Hänen mukaansa seura tarvitsee uutta suuntaa uuden valmentajan johdolla.
Zidane palasi Real Madridin valmentajaksi jo maaliskuussa 2019, kun seura oli kauden aikana antanut potkut ensin Julen Lopeteguille ja sen jälkeen Santiago Solariille. Zidanen sopimus ulottuu kesään 2022.
Yksityiselämä
Zidane on muslimi, mutta ei omien sanojensa mukaan harjoita uskontoa. Hän vaimonsa Veronique on puolestaan kristitty, ja heillä on neljä poikaa Enzo, Luca, Theo ja Elyaz, jotka jalkapalloilevat Real Madridin joukkueissa. Zidane on intohimoinen tenniksen harrastaja.
Bordères
thumb|250px|Katu Bordèresissa Bordères on kunta Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 657 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Bordères'n pinta-ala on viisi neliökilometriä.
Vaindloo
Vaindloo saar eli Vaindlood  on itäisellä Suomenlahdella, Viron pohjoisrannikolla sijaitseva saari. Vaindlood sijaitsee Länsi-Virumaahan kuuluvassa Haljalan kunnassa, ja se on Viron pohjoisin saari. .
thumb|left|Vaindloon majakka vuodelta 1871. Vaindloodin pinta-ala on 6,2 hehtaaria. Paikalla sijaitsee alun perin 1718 perustettu majakka. Nykyisen majakan runko on vuodelta 1871. Saareen pääsee vain pienveneellä, sillä siellä ei ole isommille aluksille sopivaa satamaa.
Venäjän ilmavoimat on usein loukannut Viron ilmatilaa Vaindloon saaren yllä.
Ronan Keating
Ronan Patrick John Keating (s. 3. maaliskuuta 1977 Dublin, Irlanti) on irlantilainen poplaulaja, joka nousi kuuluisuuteen Boyzone-yhtyeessä. Soolourallaan hän on myynyt 21 miljoonaa levyä. Neljästä julkaistusta studioalbumista kaksi ensimmäistä nousivat Britannian listan ykkösiksi. Tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa "When You Say Nothing at All" ja "Life Is a Rollercoaster".
Lapsuus
Ronan oli Keatingin perheen viides ja viimeinen lapsi. Hänen sisaruksensa vanhimmasta lähtien ovat Ciaran, Linda, Gerard ja Gary. Äiti Marie oli kampaaja ja isä Gerry baarinomistaja. Molemmat vanhemmat saivat vaihtaa työpaikkaa jatkuvasti, sillä perhe muutti usein. Ronan pelasi aktiivisesti gaelilaista jalkapalloa ja menestyi paikallisissa urheilukisoissa, minkä vuoksi hän haaveilikin urheilijan urasta ennen kuin innostui musiikista.
Ura
Ronan aloitti uransa 16-vuotiaana marraskuussa 1993 nähdessään lehti-ilmoituksen, jossa manageri Louis Walsh etsi irlantilaista vastinetta Britannian suositulle Take That -yhtyeelle. 300 koelaulussa käyneen joukosta poimittiin Ronanin lisäksi viisi muuta jäsentä poikabändiin, josta pienten muutosten jälkeen tulisi Boyzone.
Boyzone ei koskaan virallisesti hajonnut, mutta kesällä 1999 Ronan julkaisi ensimmäisen soolosinglensä ja tammikuussa 2000 Boyzone konsertoi viimeisen kerran. Soolouransa aikana hän on julkaissut Isossa-Britanniassa yhteensä 15 singleä, joista 14 ensimmäistä saavuttivat listalla kymmenen kärjen. Tämä yhdessä Boyzonen 16 top 10 -singlen kanssa toi hänelle merkinnän Guinnessin ennätystenkirjaan vuonna 2004.
Näistä saavutuksista huolimatta Ronan ei ole vieläkään onnistunut saamaan amerikkalaisten huomiota. Lokakuussa 2000 hän tosin pääsi esiintymään Madison Square Gardenissa Elton Johnin konsertissa yhdessä tähden kanssa. He esittivät kappaleen "Your Song", joka on vakiobiisi Eltonin konserteissa. Amerikkalainen kantri-duo Brooks & Dunn taas kiinnostui kappaleesta "Long Goodbye", jonka Ronan oli kirjoittanut Paul Bradyn kanssa. Yhtye julkaisi kyseisen kappaleen omana versionaan Yhdysvalloissa maaliskuussa 2002 ja se meni Billboardin kantrilistan kärkeen. Ronan julkaisi oman versionsa Britanniassa toukokuussa 2003 saavuttaen listalla kolmossijan.
Ronan on juontanut Eurovision laulukilpailun vuonna 1997, MTV Europe Music Awards -tilaisuuden 1997 ja 1999, MTV Asia Awards -ohjelman yhdessä Mandy Mooren kanssa vuonna 2002 sekä Miss Maailma -kauneuskilpailun Eden Harelin kanssa vuonna 1998.
Yksityiselämä
Ronan nai lapsuuden ystävänsä irlantilaisen mallin, Yvonne Connollyn, 30. huhtikuuta 1998 Karibialla Saint Kitts ja Nevis -saariparin Nevis-saarella muutaman kuukauden seurustelun jälkeen. Häitä oli todistamassa papin lisäksi vain kaksi henkilöä, joista toinen oli Ronanin veli Gary. Parilla on kolme lasta (s. 1999, 2001 ja 2005 ).
Hyväntekeväisyystyö
Ronanin äiti, Marie Keating, kuoli rintasyöpään 2. helmikuuta 1998. Vuonna 2001 perheenjäsenet perustivat yhdessä hänen muistolleen Marie Keating -säätiön, jota Ronanin sisko Linda pyörittää kokopäivätyökseen. Säätiön tarkoitus on kiertää Irlannin pikkukaupungeissa tiedottamassa naisille, miten rintasyövän voi havaita ajoissa, ja ohjata naisia myös tutkimuksiin tarpeen vaatiessa. Ronan on muun muassa tehnyt kaksi sponsoroitua Walk Ireland -kävelyretkeä säätiön hyväksi. Keväällä 2005 hän käveli noin 500 kilometriä 22 päivän aikana keräten 110 000 euroa säätiölle.
Keating nimitettiin FAOn hyvän tahdon lähettilääksi 16. lokakuuta 2005 taistelemaan nälänhätää vastaan. Muita yhteensä 24 samaan virkaan nimitetyistä ovat muun muassa amerikkalainen laulaja Dionne Warwick ja italialainen jalkapalloilija Roberto Baggio.
Milonga
pienoiskuva|Milonga -yhtye [[Buenos Airesissa vuonna 2011.]]
Milonga on argentiinalainen ja uruguaylainen musiikin tyylilaji. Se syntyi 1870-luvulla. Tällöin se oli vielä ainoastaan laulumusiikkia, mutta myöhemmin siihen tuli vaikutteita muista tyylilajeista ja tanssimusiikista. Muun muassa tangon katsotaan myöhemmin kehittyneen milongasta. Milonga tarkoittaa myös paikkaa tai tapahtumaa, missä tanssitaan tangoa. Sana Milonga tulee alun perin vaaleasta Milo -villakoirarodusta, jonka rodulle ominainen liikehdintää haluttiin tanssiaskelin imitoida.
Briscous
thumb|250px|Briscousin kirkko Briscous on kunta Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 1 988 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Briscousin pinta-ala on 31 neliökilometriä.
Kapteeni Tähti
Kapteeni Tähti (Captain Star) on Steven Applebyn sarjakuvaan perustuva animaatiosarja, jota tehtiin 13 jaksoa vuosina 1997–1998. Sarja kertoo kuuluisasta avaruuskapteenista ja hänen miehistöstään, jotka odottavat syrjäisellä autiolla planeetalla käskyjä. Käskyjä ei kuitenkaan tule, koska se on vain juoni, jolla kapteenista halutaan päästä eroon. Kapteeni Tähden äänenä sarjassa oli Richard E. Grant.
Sarjaa esitti Suomessa Yle TV1 ensimmäisen kerran vuonna 1998 ja sen jälkeen uusintana vuonna 2001. Toisella uusintakierroksella vuonna 2003 kanavana oli Yle TV2.
Théodred
Théodred syntyi vuonna 2978 Kolmatta Aikaa. Hänen äitinsä Elfhild kuoli synnytyksessä, mutta hänen isästään Théodenista tuli Rohanin seitsemästoista kuningas vuonna 2980. Théodred oli Théodenin ainoa poika ja perillinen.
Théodred kasvoi hänen serkkunsa Éomerin kanssa, jota hän rakasti kuin veljeään. Ainoa henkilö, jota hän rakasti enemmän kuin Éomeria oli hänen isänsä Théoden.
Myöhemmin Théodred joutui Saruman Valkoisen armeijan surmaamaksi Rautkymin kahlaamoiden ensimmäisessä taistelussa vuonna 3019. Kuoltuaan hänet haudattiin esi-isiensä hautojen viereen.
Saksan Bundesliigan kausi 1963–1964
Saksan Bundesliigan kausi 1963–1964 oli ensimmäinen 1. Bundesliigan, kausi. Se alkoi 24. elokuuta 1963 ja päättyi 9. toukokuuta 1964.
Bundesliigan historian ensimmäisen maalin teki Dortmundin Friedhelm Konietzka avauspelissä Werder Bremeniä vastaan.
Ensimmäisen Bundesliigakauden mestaruuden voitti 1. FC Köln ja ensimmäiset Bundesliigasta alemmalle sarjatasolle pudonneet seurat olivat Preußen Münster ja 1. FC Saarbrücken.
Sarjajärjestelmä
Jokainen joukkue pelasi toisiaan vastaan kaksi kertaa kauden aikana: kerran kotona ja kerran vieraissa. Voitosta joukkue saa kaksi, tasapelistä yhden ja häviöstä nolla pistettä. Kauden päätteeksi eniten pisteitä kerännyt joukkue voitti mestaruuden ja kaksi viimeiseksi jäänyttä joukkuetta putosi silloiseen Regionalligaan. Jos kaksi tai useampi joukkue olisi päätynyt tasapisteisiin, ratkottaisiin mestari maalikeskiarvolla, joka oli yleisesti käytössä ennen maalieroa.
Bundesliigan mestari ansaitsi osallistumisoikeuden Mestarien liigan edeltäjään Euroopan Cupiin kaudeksi 1964-1965.
Joukkueet
Bundesliigaan valittiin 16 joukkuetta Oberligasta. Länsi- ja Etelä-divisioonasta valittiin kummastakin viisi joukkuetta, kolme joukkuetta valittiin Pohjois-divisioonasta ja kaksi Lounais-divisioonasta. Viimeinen osallistuja valittiin Oberliga-Berliinistä.
RoboCop (täsmennyssivu)
Robocop tai RoboCop voi viitata seuraaviin:
Ture Ara
thumb|250px|Ture Ara Carl Henrik Lorenz Ture Ara (vuoteen 1928 Åberg; 29. tammikuuta 1903 Tukholma – 29. heinäkuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen ooppera- ja iskelmälaulaja (baritoni), laulunopettaja ja näyttelijä.
Ura
Ture Ara vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Käkisalmessa. Siellä hän tutustui säveltäjä Erkki Melartiniin, jolla oli keskeinen merkitys Aran alkavalla laulajanuralla. Heidän ystävyytensä kesti Melartinin kuolemaan saakka.
Ture Ara opiskeli laulua muun muassa Aino Acktén johdolla ja piti ensikonserttinsa Helsingissä vuonna 1927. Hänestä tuli yksi Suomen ensimmäisistä iskelmätähdistä, kun hän levytti vuonna 1929 valssin ”Emma”, jota myytiin yli 30 000 kappaletta. Toinen hänen laulamanaan menestykseen noussut kappale oli Ernest Pingoud’n säveltämä ja Väinö Siikaniemen sanoittama valssi ”Asfalttikukka” samalta vuodelta. 1920–1930-luvulla hän käytti iskelmälaulajana taiteilijanimeä Topi Aaltonen. Ara esiintyi myös ulkomailla (Saksassa, Ruotsissa ja Unkarissa).