cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kuuban vallankumous
Tausta
Machado aloitti kautensa alkupuolella julkisia hankkeita ja puuttui korruptioon sekä hankki monet poliittisista vastustajistaan puolelleen heille tarjotuilla henkilökohtaisilla eduilla. Toisaalta esimerkiksi opiskelijoita ja työläisiä vainottiin. 1930-luvun laman romahduttaessa sokerin maailmanmarkkinahinnat jännitteet nousivat. Syyskuussa 1930 järjestetyssä mielenosoituksessa sai surmansa opiskelijajohtaja Rafael Tejo. Oppilaitokset suljettiin ja Havannan yliopiston opiskelijoita ja professoreita pidätettiin. Oppositio vastasi väkivaltaan väkivallalla, ja vuosina 1931 ja 1932 maa oli käytännössä sotatilassa. Machado pakeni viimein elokuussa 1933 Bahamasaarille armeijan komentajien ilmoitettua vetävänsä tukensa häneltä. Machadoa seurasi heikko väliaikaisen presidentin Carlos Manuel de Céspedesin hallinto, joka kaatui nopeasti. Nuori aliupseerijoukko oli esitellyt listan epäkohtia armeijan tukikohdassa Havannassa syyskuussa 1933, ja kun näihin ei vastattu, kersantti Fulgencio Batistan johtamat aliupseerit ottivat tukikohdan haltuunsa. Niin sanottu kersanttien kapina levisi ja Céspedes luovutti vallan viisihenkiselle juntalle.
Keskeiset tapahtumat
Echeverría sai surmansa vuonna 1957 yrityksessä vallata presidentinpalatsi. Samana vuonna Castron ja opiskelijaliikkeen iskut Batistan hallintoa vastaan kiihtyivät. Castron joukot olivat liian pienet suoraan yhteenottoon Batistan joukkojen kanssa, mutta toisaalta myös armeijan halu sotia sissejä vastaan oli vähäinen. Huhtikuussa 1958 Juan Marinellon johtamat kommunistit yrittivät järjestää yleislakon, joka ei kuitenkaan toteutunut. Batista uskoi tämän olevan merkki opposition heikkoudesta ja hän määräsi joukkonsa toteuttamaan sotilasoperaation Castron joukkoja vastaan Sierra Maestralla. Hyökkäys kuitenkin pysähtyi kapinallisten vastarintaan. Armeija joutui vetäytymään Sierra Maestrasta kesällä 1958 ja sissit saivat lisää jäseniä.
Heinäkuussa samana vuonna Kuuban oppositioryhmät kokoontuivat Venezuelassa, jossa vastarintaliikkeen johto päätettiin antaa heinäkuun 26. päivän liikkeelle ja Castro nousi koko Batistan vastaisen opposition johtajaksi. Batista yritti turhaan korjata tilannetta nostattamalla valtaan sätkynukkensa Andrés Rivero Agüeron vaaleissa marraskuussa 1958. Muodollinen vallanvaihdos ei riittänyt, ja myös Batistan aseidenvientikieltoon asettanut Yhdysvallat vaati nyt vapaita vaaleja. Castron sissit alkoivat levitä Orientesista muuhun maahan kahtena osastona. Ensimmäistä johti Camilo Cienfuegos ja toista Che Guevara. Guevaran joukot valtasivat keskisen provinssin pääkaupunki Santa Claran 27. joulukuuta ja Castron veljesten joukot puolestaan Santiago de Cuban ja Guantánamon. Vuoden lopussa kapinalliset lähestyivät Havannaa ja armeija oli käytännössä lopettanut vastarinnan. Batista pakeni Kuubasta uudenvuodenyönä 1959. Monet hänen kannattajistaan seurasivat johtajaansa hieman hänen jälkeensä. Batistan paettua valtaan nousi sotilasjuntta, joka teki muodollista vastarintaa kapinallisille. Vankilasta väliaikaishallitusta johtamaan kutsuttu Ramón Barquín määräsi tulitauon ja luovutti Havannan Che Guevaralle 3. tammikuuta. Castro saapui pääkaupunkiin viikkoa myöhemmin 8. tammikuuta. Valtaan nousi Manuel Urrutia Lleón väliaikaishallitus pääministerinään Fidel Castro.
Seuraukset
Kuuban taloudellinen tilanne oli kärsinyt huomattavasti. Työttömyys kasvoi ja sokerin sekä tupakan markkinahinnat olivat laskeneet. Joitakin Castron kannattajia loikkasi Yhdysvaltoihin, heidän joukossaan esimerkiksi ilmavoimien komentaja majuri Pedro Luis Díaz Lanz. Etenkin Länsi- ja Keski-Kuubassa alkoi lokakuuhun 1959 mennessä myös kapinaliikkeitä Castroa vastaan. Kuuba lähentyi Neuvostoliiton kanssa. Kuuba ja Neuvostoliitto solmivat kauppasopimuksen helmikuussa 1960 ja Castro piti Yk:n kokouksessa Nikita Hruštšovia ylistäneen ja Yhdysvallat tuominneen puheen. Kuuban ulkomaan varoja jäädytettiin ja kaupankäynti Yhdysvaltojen ja Kuuban välillä oli katkennut vuoden 1960 loppuun mennessä. Presidentti Dwight D. Eisenhower katkaisi diplomaattisuhteet Kuuban kanssa 3. tammikuuta 1961, ja huhtikuussa seurasi CIA:n rahoittama ja tukema epäonnistunut Sikojenlahden maihinnousu. Yhdysvaltain presidentti John F. Kennedy oli tukenut maihinnousun toteuttamista ja seuraavana vuonna hän asetti Kuuballe kauppasaarron. Lokakuussa 1962 seurasi Kuuban ohjuskriisi, joka oli ajaa kylmän sodan aikaisen maailman ydinsodan partaalle. Kriisi ratkaistiin kuitenkin lopulta sota välttäen, mutta jännitteet säilyivät. Kuubalaisten viranomaisten mukaan Castro yritettiin murhata tai kukistaa kaikkiaan yli 600 kertaa. Fidel Castro hallitsi Kuubaa lopulta vuoteen 2008 saakka.
Kääpiöhevosenkenkäyökkö
Kääpiöhevosenkenkäyökkö (Rhinolophus hipposideros) on hevosenkenkäyökköjen heimoon kuuluva lepakkolaji. Lajin uudeksi nimeksi on nisäkäsnimistötoimikunta ehdottanut euroopanpikkuherkkoa.
Kääpiöhevosenkenkäyökkö horrostaa yksin luolissa, mutta kesällä päiväpiilossa voi olla kokonainen yhdyskunta. Naaras saa kesä-heinäkuussa neljän kuukauden tiineyden jälkeen yhden poikasen. Poikanen vieroitetaan 6–7 viikon kuluttua. Laji tulee sukukypsäksi yksivuotiaana. Kääpiöhevosenkenkäyökkö saattaa elää luonnossa ainakin 21-vuotiaaksi, mutta kuolee vankeudessa nopeasti. Lajin levinneisyysalue ulottuu Britteinsaarilta idässä Kirgisiaan ja Kashmiriin Keski-Aasiassa ja etelässä Koillis-Afrikkaan.
Kääpiöhevosenkenkäyökön kannan kokoa ei tunneta, mutta se on joissakin valtioissa luokiteltu vaarantuneeksi ja on vaarassa kuolla sukupuuttoon levinneisyytensä pohjoisosissa Euroopassa. Alankomaista ja Liechtensteinistä se on jo hävinnyt. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN kuitenkin muutti omassa uhanalaisuusarviossaan vuonna 2004 lajin luokituksen vaarantuneesta elinvoimaiseksi.
Aiheesta muualla
pienoiskuva|vasen|Kääpiöhevosenkenkäyökkö lepäämässä [[Itävalta|Itävallassa sijaitsevan luolan katossa.]]
Messerschmitt P.08.01
Messerschmitt P.08.01 oli saksalaisen Messerschmittin suunnittelema ja suunnitteluasteelle jäänyt nelimoottorinen lentävä siipi -tyyppinen pommikone, joka esiintyi ensi kertaa 1. syyskuuta 1941 päivätyssä konseptikuvassa.
P.08.01:sta suunniteltiin kokometallirakenteista, ja koneen voimalaitteena oli tarkoitus käyttää neljää 4 000 hevosvoiman (noin 3 000 kW) Daimler-Benz DB 615 -rivimoottoria, jotka olisivat pyörittäneet siiven jättöreunan puolelle asennettuja nelilapaisia potkureita. Ohjaamo ja miehistötilat oli suunniteltu paineistettaviksi.
Konetyypistä suunniteltiin kaikkiaan seitsemän erilaista versiota, joilla olisi ollut eri käyttötarkoitukset. Perustyyppi oli pitkän kantaman pommikone, jolla olisi ollut mahdollista kuljettaa 20 000 kilogrammaa pommeja, ja lentää 15 000 kilometriä yhtäjaksoisesti. Raskain versio oli taktinen pommikone, jolla olisi pystytty kuljettamaan 50 000 kilogrammaa pommeja, mutta lentämään vain 2 500 kilometriä yhtäjaksoisesti. Meritoimintaversioon oli lisätty vain kiinnitysmahdollisuudet torpedoille ja miinoille perinteisten pommien lisäksi. Vakoiluversio olisi parhaimmillaan pystynyt lentämään yhtäjaksoisesti 27 000 kilometriä. Koneesta oli myös suunnitteilla pitkän kantaman kuljetuskoneversio, joka olisi kyennyt kuljettamaan maksimissaan 22 000 kilogrammaa kuormaa, sekä ”lentävä rynnäkkölinnoitus”, jota olisi käytetty hyökkäysten tukemiseen, sillä sen aseistuksena olisi ollut neljä 88 millimetrin panssarintorjuntatykkiä. Suunnitelmat jäivät Saksan ilmailuministeriön huomiotta, eivätkä edenneet piirustuksia pidemmälle.
Hollolan näkkileipä
Hollolan näkkileipä, jota kutsutaan myös pitoleiväksi kuin myös hämäläiseksi näkkileiväksi, on päijäthämäläinen perinneruoka. Se on pehmeähköä näkkileipää, jossa valmistusaineina on maitoa, hiivaa, suolaa, kuminaa, kaurahiutaleita, grahamjauhoja, ruisjauhoja, vehnäjauhoja ja voita.
Gustaf Fredrik Helsingius
Gustaf Fredrik Helsingius (1815–1886) oli suomalainen kirkkohistorioitsija. Hän oli vuodesta 1857 Lohjan kirkkoherra. Hän julkaisi 1855 Suomen kirkkohistorian ensimmäisen yleisesityksen, joka yltää keskiajan loppuun saakka.
Weinan
Weinan (, pinyin: Wèinán Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Shaanxin maakunnassa. Kaupungin väkiluku on 5,286 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 13 046 neliökilometriä.
Utica (New York)
Utica on kaupunki New Yorkin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Utica on Oneidan piirikunnan hallintokeskus. Utican arvioitu asukasluku vuonna 2013 oli 61 808.
Utica ja sen naapurikaupunki Rome muodostavat yhdessä Utica–Rome-metropolialueen, jonka asukasluku on noin 300 000.
Historia
Utican aluetta asuttivat alkuaan mohawk-intiaanit, jotka kuuluivat irokeesien liittokuntaan.
Englannin kuningas Yrjö II lahjoitti 22 000 eekkeriä (noin 90 km²) marskimaata New Yorkin kuvernöörille William Cosbylle vuonna 1734. Britit rakensivat alueelle Old Fort Schuylerin tukikohdan vuonna 1758.
Uudisasukkaita muutti pysyvästi alueelle 1780-luvulla maan, veden, metsien ja hedelmällisen maaperän ansiosta. He rakensivat nykyisen Utican paikalle majataloja, krouveja, sepän pajoja ja kauppoja.
Kylän nimi "Utica" valittiin arvonnassa vuonna 1798. Nimeä ehdotti muuan Erastus Clark. Nimi viittaa foinikialaisten rakentamaan samannimiseen kaupunkiin antiikin Karthagon lähellä nykyisessä Tunisiassa.
Erien kanava, joka yhdistää Hudsonjoen ja Eriejärven, valmistui 1825. Kanava vauhditti Utican kasvua: vuonna 1835 kaupungin asukasluku oli 10 183, mikä oli noin 5 000 enemmän kuin kymmenen vuotta aiemmin. Utica sai kaupunkioikeudet 13. helmikuuta 1832.
Rautatie valmistui vuonna 1837.
Väestö
Perinteisen tehdasteollisuuden kadottua Utican asukasluku laski jyrkästi 1960-luvulta alkaen. Vuonna 2010 asukasluku oli 39 % alempi kuin vuonna 1950. Vuonna 2000 asukasluku kääntyi vuosikymmenien alamäen jälkeen kasvuun.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan asukkaista 69 % oli valkoisia, 15,3 % mustia, 10,5 % latinoja (mitä tahansa rotua; alkuperä joko espanjankielisessä Latinalaisessa Amerikassa tai Espanjassa ), 7,4 % aasialaisia ja 0,3 % intiaaneja.
Maantiede
Utica sijaitsee Mohawk-joen varrella noin 90 kilometriä itään Syracusesta. New York Cityyn on matkaa maanteitse noin 385 kilometriä. Kaupungin eteläpuolella sijaitsee Alleghenyn ylänkoalue ja pohjoispuolella Adirondack-niminen vuoristo.
Talous
Tekstiiliteollisuus alkoi kehittyä Uticassa 1830-luvulla. Tehtaat alkoivat käydä höyryvoimalla 1840-luvun lopulta alkaen. Kaupunkiin rakennettiin lisää villa- ja puuvillatehtaita. Vuonna 1902 Uticassa oli 19 suurta kutomatehdasta, ja ala työllisti yli 20 000 ihmistä. Tekstiiliteollisuus oli Utican tärkein teollisuudenhaara sadan vuoden ajan.
Tehtaiden kadottua kaupungista Utica on kohdannut taloudellisia ja sosiaalisia haasteita. Matalammin palkattu palveluala alkoi työllistää yhä enemmän ihmisiä. Utican työttömyysaste on korkeampi ja kotitalouksien keskimääräiset tulot alemmat kuin muualla maassa. Utican alueen työllisyys on viime aikoina kehittynyt myönteisesti, niin että työttömyysaste (pois lukien maanviljelijät, yksityiset kotitaloustyöntekijät ja vapaaehtoistyöntekijät) kesäkuussa 2015 oli 5,7 % (koko maassa 5,1 %).
Hallinto sekä koulutus ja terveyspalvelut työllistävät lukumääräisesti eniten (huhtikuu 2015).
Kriketin Euroopan-liiga 2012
Euroopan krikettiliigassa pelattiin kaudella 2012 T20-muotoisia otteluita eli normaalia lyhempiä 20 syöttövuoron pelejä.
Diego Cavalieri
Diego Cavalieri (s. 1. joulukuuta 1982 São Paulo, São Paulon osavaltio, Brasilia) on brasilialainen jalkapallomaalivahti, joka pelaa tällä hetkellä Brasiliassa Fluminensessa numerolla 12.
Kriketin Euroopan-liiga 2012
3. divisioona
Kolmas divisioona pelattiin Virossa 14. - 16. kesäkuuta.
2.divisioona
Toinen divisioona pelattiin Kreikassa 3.–8. syyskuuta.
Osallistuvat joukkueet: Kreikka, Kroatia, Israel, Man-saari, Portugali, Espanja, Suomi, Luxemburg, Malta, Kypros, Ruotsi ja Viro.
Lohko A
Lohko B
Semifnaaleissa Mansaari voitti Istraelin ja Ruotsi Espanjan. Mansaari ja Ruotsi selisivät näin ollen kaudella 2013 käytävään 1. divisioonan turnaukseen. Loppuottelussa Mansaari voitti Ruotsin. Espanja sijoittui kolmanneksi voitettuaan pronssiottelussa Israelin. Viidennestä sijasta pelattaessa Kreikka voitti Suomen 46 juoksulla ja seitsemännen sijan otti Portugali voitettuaan Viron. Yhdeksäs oli Luxemburg, kymmenes Kroatia, yhdestoista Kypros ja peränpitäjäksi jätettiin Maltan joukkue.
Sharia4Belgium
Sharia4Belgium on Belgiassa toiminut sharialakia maahan ajanut järjestö, joka virallisesti lakkautettiin vuonna 2012.
Sharia4Belgiumin johtaja Fouad Belkacem oli mukana perustamassa järjestöä Antwerpenissä vietettyään aikaansa lontoolaisessa moskeijassa. Järjestö saikin vaikutteita Islam4UK-järjestöltä. Vuonna 2010 Antwerpenin kaupunki teki valituksen Sharia4Belgiumista, sillä se oli häirinnyt Benno Barnardin luentoa Antwerpenin yliopistolla. Tapahtuneen jälkeen järjestön nettisivut katosivat luettavista. Sharia4Belgiumin vaikutusvalta kasvoi sen kieltämisen jälkeen. Kesäkuussa 2013 Antwerpenissä tuomittiin Sharia4Belgiumin puhemiehenä toiminut henkilö 18 kuukauden vankeuteen vihanlietsonnasta.
Belkacem ja 44 muuta Sharia4Belgiumin jäsentä todettiin vuonna 2015 syyllisiksi terrorismiin liittyneisiin rikoksiin. Belkacem sai 12 vuoden tuomion, muut 3-15 vuoden tuomiot, joista osa langetettiin ehdollisina. Useimmat (kuten Brian de Mulder) kuitenkin vastasivat syytteisiin poissaolevina, sillä heidän katsottiin olevan yhä taistelemassa tai kuolleina Syyriassa. Oikeudenkäynti oli aloitettu syyskuussa 2014. Belkacemilta poistettiin vuonna 2018 Belgian kansalaisuus, joten häntä odotti karkotus Marokkoon, jonka kansalainen hän myös oli.
Belkacemin todettiin värvänneen henkilöitä lähettääkseen näitä militanttiryhmiin, kuten Isikseen. Syyttäjän kuvauksen mukaan Belkacem oli aivopessyt järjestön toiminnassa nuoria miehiä luentojen ja sosiaalisen median välityksellä. Belkacem kiisti saamansa syytteet, mutta osa todistajista syytti häntä indoktrinoinnistaan. Lehdistölle suuntaamassaan avoimessa kirjeessä Belkacem väitti, ettei koskaan värvännyt, yllyttänyt tai lähettänyt taistelijoita Syyriaan. Eräs Sharia4Belgiumin korkean profiilin jäsen oli Jejoen Bontinck, joka tuomittiin 40 kuukauden ehdolliseen rangaistukseen. Hän oli noussut otsikoihin, kun hänen isänsä oli matkustanut Syyriaan ja hakenut poikansa kotiin. Isä toimi myöhemmin syyttäjän todistajana ja kertoi järjestön vetäneen puoleensa teini-iän kuohuissa olleita nuoria. Järjestössä toimi myös Abdelmajid Gharmaoui, joka lähti Syyriaan lokakuussa 2012.
Vuonna 2015 Belgian terrorismin vastainen yksikkö vahvisti, että Sharia4Belgiumin sekä Isossa-Britanniassa, Ranskassa, Alankomaissa ja Espanjassa olleiden toimijoiden välillä oli yhteydet. Yhdistävänä tekijänä näiden toimijoiden välillä kerrottiin olleen erään brittisaarnaajaan, jota ei lakisyistä voitu nimetä. Belgiassa oli yksi väkilukuun suhteutettuna suurimmista jihadistien määristä Euroopassa. Tiedustelupäällikkö Jaak Raes piti osasyynä tähän Sharia4Belgiumin käymää kampanjaa taistelijoiden värväämiseksi.
Tähän tyyliin
Tähän tyyliin on Reino & The Rhinos -yhtyeen ensimmäinen studioalbumi. Albumi on julkaistu Backstage Alliance -levy-yhtiön kautta 2. huhtikuuta 2008.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 29, ja se pysyi listalla yhteensä neljä viikkoa.
Stélla Kyriakídou
pienoiskuva|Stélla Kyriakídou vuonna 2019. Stélla Kyriakídou on kyproslainen psykologi ja poliitikko. Hän toimii von der Leyenin komissiossa terveydestä ja elintarviketurvallisuudesta vastaavana komissaarina.
Vuosina 2006–2019 Kyriakídou oli Kyproksen edustajainhuoneen jäsen. Kyriakídou edustaa DISY-puoluetta, joka kuuluu Euroopan kansanpuolueeseen. Hän toimi DISY:n varapuheenjohtajana 2013–2019. Kyriakídou on toiminut myös Euroopan neuvoston parlamentaarisen yleiskokouksen puheenjohtajana 2017–2018.
Kyriakídou on suorittanut kandidaatintutkinnon psykologiasta Readingin yliopistossa ja maisterintutkinnon Manchesterin yliopistossa.
Beit El
Beit El (hepr. בֵּית אֵל‎) on Israelin siirtokunta Palestiinan Länsirannalla. Sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 6 042.
Historia
Beit El on nimetty raamatullisen Betelin mukaan. Betel oli kanaanilaisten ja sittemmin israelilaisten hallitsema kaupunki. Se on yhdistetty Baytinin palestiinalaiseen kylään Beit Elin lähellä.
Nykyinen Beit Elin siirtokunta perustettiin vuonna 1977. Tuolloin 17 siirtolaisperhettä asettui entisen sotilastukikohdan alueelle. He perustivat aluksi kaksi siirtokuntaa nimeltä Beit El Alef ja Beit El Bet. Ajan myötä paikalle muutti lisää siirtolaisia ja molemmat siirtokunnat yhdistettiin vuonna 1997.
Väestö
Beit Elin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 6 042. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 4 410. Paikalliset ovat pääasiassa uskonnollisia juutalaisia.
Béhanzin
Sodan syyt
Noustuaan valtaan Béhanzin kohtasi useita haasteita ulkopolitiikassa ja yrityksiä tunkeutua maahan, sekä yleistä tyytymättämyyttä kuningaskunnassa. Hän yritti puolustaa oikeuttaan kapinallisiin vasallivaltioihin valloitussodilla. Tämä johti suoraan konfliktiin Ranskan kanssa. Béhanzin hylkäsi Ranskan vaatimukset Cotonoun kylästä, jonka luultavasti oli hänen tietämättään luovuttanut Ranskalle paikallinen viranomainen. Lisäksi Béhanzin väitti, että Porto-Novo oli hänen vasallivaltionsa. Koska Porto-Novon kuningas Toffa oli vaatinut ja saanut protektoraattiaseman Ranskalta, Béhanzinin politiikka johti lopulta sotaan.
Ranskan julistettua sodan Dahomeylle Béhanzin kirjoitti Porto-Novon Ranskan siirtomaahallinnon johtajalle Victor Ballotille 10.4.1892:"'Haluaisin tietää, kuinka monta itsenäisen Ranskan kylää minä, Dahomeyn kuningas olen tuhonnut. Olkaa niin hyvä ja pysykää rauhallisena, jatkakaa kaupankäyntiänne Porto Novossa, niin mekin pysymme rauhallisina, kuten ennenkin. Jos haluatte sotaa, olen valmis. En lopeta sitä, vaikka se kestäisi sata vuotta ja tappaisi 20 000 miestäni.'"Behanzinin uhkaukset kaikuivat kuuroille korville, ja Ranskan valloitusjoukkoja alkoi kerääntyä Dahomeyn rannikolle. Cotonoun kylän satamalaiturin rakentaminen alkoi.
Marraskuussa 1892 Ranska valtasi Dahomeyn pääkaupungin Abomeyn. Béhanzin ei pystynyt vastaamaan vaatimuksiin luovuttaa seitsemän miljoonaa frangia, kahdeksan kanuunaa ja kaksi tuhatta pikakivääriä valloittajille 24 tunnin kuluessa. Kuningas pakeni hoveineen Abomeysta jättäen liekehtivän kaupungin viholliselle.
Seuraavan vuoden ajan monarkia säilyi koskemattomana, mutta näkymättömissä ranskalaisille Abomeyn pohjoispuolella. Pakolaisille, joiden lukupäärä arvioitiin kahdesta kuuteen tuhanneksi, tarjosivat ruokaa Ajan ja Agonlin seudun asukkaat.
pienoiskuva|Béhanzinin antropomorfisen patsaan teki afrikkalainen kuvanveistäjä. Dahomeyn valloittaja, kenraali Dodds siirsi sen Ranskaan merkkinä kuninkaan kukistumisesta.
Béhanzin onnistui lähettämään vuoden 1893 alussa lähetystön Eurooppaan Lagosin kautta. Se pyrki neuvottelemaan Ranskan presidentin kanssa ja yritti käynnistää lehdistökampanjan, jonka myötä muut Euroopan maat kääntyisivät Ranskaa vastaan. Lähettiläät palasivat takaisin maaliskuun alussa, jolloin hovin kannattajat alkoivat vähentyä ja pakolaisleirissä oli sairauksia. Dahomeyläisten raportoitiin rakentavan armeijansa uudelleen ja raporttien mukaan naisten joukkojen määrä oli suurempi kuin miesten.
Viestintä monarkian ja ranskalaisten välillä oli toimivaa. Ranskan valloitusarmeijan johtaja Alfred Dodds oli jo joulukuussa 1892 julistanut, että Béhanzin oli syösty vallasta ja että ranskalaiset etsivät hänen korvaajaansa. Vuoden 1893 alussa ranskalaiset ilmoittivat haluavansa jakaa maan siten, että Béhanzin jäisi Abomeyn tasangon hallitsijaksi. Kuningas vastusti vaatimuksia antautumisestaan. Heinäkuussa ranskalaiset kieltäytyivät neuvottelemasta ja vaativat Bëhanzinia paikalle henkilökohtaisesti. Sillä aikaa Dodds matkusti kolmeksi kuukaudeksi Pariisiin saadakseen tukea Dahomeyn lopulliselle valloittamiselle. Lokakuun puolessa välissä käynnistyivät ranskalaisten sotilasoperaatiot, joiden tavoitteena oli kuninkaan kiinniotto. Béhanzin pystyi kuitenkin pakenemaan muutamien vaimojensa ja lastensa kanssa. Béhanzin antautui tammikuun lopussa 1884.
Vankina
Ranskalaiset nimittivät Agoli-Agbon Dahomeyn kuninkaaksi. Béhanzin ja seurue, jossa oli hänen vaimojaan, palvelijoitaan ja lapsiaan siirrettiin vankeina Cotonouhun ja helmikuussa Länsi-Intiassa sijaitsevaan Martiniqueen.
Béhanzin kuoli Blidassa, Algeriassa keuhkokuumeeseen vuonna 1906. Béhanzinin jäännökset haudattiin uudelleen vuonna 1928 täysin sotilaallisn kunnianosoituksin Djimeen, jossa hänen jälkeläisillään on asuinkortteli.
Julkisuus, kunnianosoitukset ja muistomerkit
Kuningas Béhanzinia pidetään nykyisin suurena afrikkalaisena johtajana, joka kieltäytyi yhteistyöstä ranskalaisten kolonialistien kanssa ja joka taisteli urheasti kansansa vapauden puolesta.
Cotonoussa on Béhanzinin patsas Ranskan instituutissa ja Canan kaupungissa Béhanzinin vastarinnan muistopaikka.
Béhanzinin kunniaksi pystytettiin muistomerkki hänen kotikaupunkiinsa Abomeyhin. Pohjoiskorealaisen Mansudae Art Studion valmistama teos paljastettiin Beninin kansantasavallan aikana, vuonna 1979. Se esittää kuningas Béhanzinia, jonka vasen käsi kohoaa torjuvasti ja jonka oikeassa kädessä on recade-valtikka. Veistoksen jalustassa on ote Béhanzinin pitämästä puheesta: "'En koskaan hyväksy minkään sopimuksen allekirjoittamista, joka saattaisi meidän esivanhempiemme maan itsenäisyyden menettämiseen.'"Jalustan teksti päättyy: "Béhanzin Dahomeyn kuningas (1890-1906)". Sen mukaan Béhanzin olisi ollut Dahomeyn hallitsija vielä vangitsemisensa jälkeenkin, koska hän ei suostunut luovuttamaan maataan ranskalaisille miehittäjille.
Koverojärvi (Padasjoki)
Koverojärvi on Päijät-Hämeessä Padasjoella ja Asikkalassa Vakkilan kylän lähellä sijaitseva järvi. Järvi kuuluu Tarusjärven retkeilyalueeseen.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 8,2 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,0 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Heinjoen valuma-alueeseen (14.223) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 155,5 metriä mpy.
James Earl Jones
James Earl Jones (s. 17. tammikuuta 1931 Arkabutla, Mississippi) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
James Earl Jones syntyi Mississippin osavaltiossa sijaitsevassa Arkabutlan kaupungissa ja muutti perheensä kanssa 5-vuotiaana Michiganiin. Hänen isänsä Robert Earl Jones oli myös näyttelijä. Hän suoritti bachelor-tutkinnon teatteritaiteessa Michiganin yliopistossa Ann Arborissa 1953. Hän kärsi lapsena änkytyksestä, ja hänellä oli puhevaikeuksia. Nykyisin hän on tunnettu syvästä ja vaikuttavasta äänestään. Hänen ensimmäinen esiintymisensä elokuvissa oli B-52:n pommittajan Lt. Lothar Zoggin rooli Stanley Kubrickin elokuvassa Tohtori Outolempi vuodelta 1964. Vuonna 1981 valmistuneessa Conan Barbaari -elokuvassa Jones esitti pahaa Thulsa Doomia. Sittemmin Jones on usein näytellyt elokuvissa erilaisia auktoriteettihahmoja.
Jones teki Darth Vaderin uhkaavan äänen Tähtien sota -saagan elokuviin Uusi toivo, Imperiumin vastaisku, Jedin paluu, Sithin kosto ja The Rise of Skywalker, animaatiosarjaan Star Wars Rebels, antologiaelokuvaan Rogue One, sekä Disney+-sarjaan Obi-Wan Kenobi. Hänen nimensä ei kuitenkaan esiintynyt alkuperäisen Tähtien sota -trilogian lopputeksteissä, koska hän ei mielestään tehnyt tarpeeksi työtä ansaitakseen nimensä lopputeksteihin. Myöhemmin nimi lisättiin digitaalisesti muokattuihin uusiin versioihin. Syyskuussa 2022 Jones päätti, että lopettaisi Darth Vaderin ääninäyttelemisen, ja teki Lucasfilmin kanssa sopimuksen, jonka mukaan Vaderin ääni tehtäisiin jatkossa tekoälyn ja Vaderin arkistoitujen repliikkien avulla.
Jones tunnetaan myös Mufasan äänenä piirroselokuvassa Leijonakuningas, ja amerikkalaisen CNN-televisiokanavan "This is CNN" -tunnuslauseen äänenä. Hän on esiintynyt myös televisiosarjoissa, teatterissa ja videopeleissä. Hän esitti kenraali Solomonia tietokonepelissä Command & Conquer: Tiberian Sun. Hän on saanut kaksi Tony-palkintoa. James Earl Jones esiintyy myös elokuvassa Finder's Fee. Jones on näytellyt myös kolmessa Jack Ryan -elokuvassa.
Memmari
Memmari on Päijät-Hämeessä Padasjoella Nyystölän kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,1 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Heinjoen valuma-alueeseen (14.223) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 138,3 metriä mpy.
Microsoft Surface
Microsoft Surface on Microsoftin vuonna 2012 julkistama taulutietokonesarja. Microsoft julkaisi Surfacesta kaksi versiota, Surfacen ja Surface Pron. Surface-mallissa on 10,6 tuuman teräväpiirtotarkkuuden laajakuvanäyttö ja Surface Pro -mallissa täysteräväpiirron laajakuvanäyttö. Tuotteen julkisti Microsoftin toimitusjohtaja Steve Ballmer Los Angelesin Milk Studiosissa 18. heinäkuuta 2012.
Surface-laitteet
pienoiskuva|200px|vasen|Surface RT vuonna 2013 pienoiskuva|200px|vasen|Surface 3 ja Type Cover
Surface
Surface (aikaisemmin nimillä Surface with Windows RT ja Surface RT) on ensimmäinen Surface-tuoteperheen taulutietokone. Se julkaistiin Yhdysvalloissa 26. lokakuuta 2012 ja Suomessa 14. helmikuuta 2013. Myyntiin tuli 32- ja 64-Gt versiot. Laitteessa on 10,6-tuumainen ClearType HD-tarkkuuden laajakuvanäyttö. Käyttöjärjestelmänä toimii ARM-pohjainen Windows RT, joka tukee ohjelmien asentamista Windows Kaupasta. Laitteen mukana tulee Microsoft Office Home and Student 2013 RT -toimisto-ohjelmaperhe.
Surface 2 julkaistiin 23. syyskuuta 2013. Sen käyttöjärsetelmänä on Windows RT 8.1, joka sisältää muun muassa Microsoft Officen, 200 gigatavua OneDrive-tallennustilaa kahdeksi vuodeksi ja ilmaiset Skype-puhelut vuodeksi. Laite on edeltäjäänsä kevyempi ja siinä on 1 920 × 1 080 -resoluution Full HD -näyttö ja pidempi akun käyttöaika.
Surface Pro
Surface Pro on paranneltu versio alkuperäisestä Surface-laitteesta, ja se julkaistiin 9. helmikuuta 2013. Siinä on samankokoinen 10,6 tuuman ClearType-näyttö, joka nyt tukee Full HD -kuvanlaatua. Keskusmuistin määrä kasvoi neljään gigatavuun, ja tallennustilaa on 64 tai 128 gigatavua versiosta riippuen. Käyttöjärjestelmänä on Windows 8, ja laite käyttää Intel Ivy Bridge Core i5 -suoritinta.
Surface Pro 2 julkaistiin 22. lokakuuta 2013, ja sen suurin parannus on neljännen sukupolven Intelin Core i5 -suoritin. Muita parannuksia on pidempi käyttöaika, tarkempi näyttö ja USB 3.0 -portti.
Surface Pro 3 julkaistiin 20. kesäkuuta 2014. Laitteen pohjana toimii Intelin Core i3/i5/i7-prosessorit. Siinä on 12-tuumainen 2 160 × 1 440 pikselin Full HD+ -näyttö ja paristolla toimiva Bluetooth-kynä.
Surface Pro 4 julkaistiin 26. lokakuuta 2015.
Surface Hub
Microsoft esitteli Surface Hub -laitteen 21. tammikuuta 2015. Se on 55- tai 84-tuumainen kosketusnäytöllinen Ultra HD -näyttölaite, joka on suunniteltu seinäkiinnityksellä varustettuna kokoustiloja ja videoneuvotteluja varten. Laitteen käyttöjärjestelmäksi tulee Windows 10, ja siinä on Bluetooth, kamera, mikrofoni, langaton lähiverkko ja liiketunnistin. Tuotteen markkinoilletulo tapahtuu vuoden 2015 aikana.
Tekniikka
Microsoft Surface -tuoteperheen rungot on valmistettu VaporMg-tekniikalla (äännetään ”VaporMag”) magnesiumvalusta PVD-viimeistelyllä, joka tuottaa kestävän lopputuloksen. VaporMg mahdollistaa magnesiumin sulattamisen ja valamisen yksityiskohtaisesti ja näin Surfacen muodon ja keveyden. Molemmissa Surface-malleissa on USB-portti, microSD-korttipaikka ja magneettiraita, johon on mahdollista kiinnittää lisävarusteita, kuten Touch Cover ja Type Cover. Molemmissa malleissa on myös kaksi kameraa, toinen takana ja toinen edessä. Taaksepäin osoittava kamera on 22 asteen kulmassa runkoon nähden, mikä on sen ansiosta oikeassa kulmassa ”kickstandin” ollessa käytössä. ”Kickstand” on 0,77 millimetriä ohut sisäänrakennettu koko laitteen levyinen tuki handsfree-käyttoön. Surface Prossa on ”piirituuletus” (, joka mahdollistaa ilmavirtauksen laitteen reunoista suunnasta tai käyttäjän käsistä riippumatta.
pienoiskuva|200px|vasen|Näppäimistön irrtoittaminen
Touch Cover 2 ja Power Cover
Surface 2:n ja Surface Pro 2:n yhteydessä Microsoft julkaisi Touch Coverin ja Type Coverin parannellut versiot, Touch Cover 2:n ja Power Coverin (myös nimellä Type Cover 2). Uudet näppäimistöt ovat yhden millimetrin ohuimpia kuin edelliset ja niiden kosketussensoreiden määrä kasvoi 80:stä 1 000:een. Uudet versiot saivat taustavalon ja eri värivaihtoehtoja. Power Cover sisältää oman akun, joka lisää Surface Pro 2:n käyttöaikaa huomattavasti.
Myyntimäärät
Vuoden 2013 alkupuolella Bloomberg ennusti Surfacen jääneen alle Microsoftin vuoden 2012 myyntiarviostaan. Heikosta myynnistä syytettiin Surface RT:n kilpailijoitaan Applen iPada ja Googlen Androidin pienempää ohjelmistotarjontaa. Surfacelle tarjottava ohjelmistomäärä on myös pienempi kuin Windows Phonen vastaava.
Microsoftin Steve Ballmer kertoi vuoden 2013 heinäkuussa, että Surfacen myynti on jäänyt alle tavoitteen. Vuoden 2013 vuoden aikana Microsoft teki 900 miljoonaa dollaria tappiota Surfacen huonon myynnin takia. Kahden vuoden aikana Surfacen tuoteperhe on tehnyt noin kaksi miljardia dollaria tappiota.
Sillankorvan emäntä
Sillankorvan emäntä on Ilmari Unhon ohjaama elokuva vuodelta 1953. Elokuvan 1950-luvulle sovitettu käsikirjoitus perustuu Hilja Kilven näytelmään Sillankorvan emäntä (1915). Elokuva jäi Unhon viimeiseksi ohjaustyöksi.
Kovasydämisen emännän pääosa näyttelee varsinaiselta ammatiltaan lausuja Helena Futtari. Leskeksi jäänyt emäntä on iskenyt silmänsä naapurin nuoreen isäntään Hallan Jaakkoon (Helge Herala), joka kuitenkin on kääntänyt katseensa tämän tyttäreen Johannaan (Elina Pohjanpää).
Tuotanto
Aiheen filmaus on tiettävästi ollut suunnitteilla jo 1945 mutta toteutui eri yhtiössä vasta 1950-luvun puolella. Käsikirjoituksen pohjana ollut Kilven näytelmä on vuodelta 1915, ja sen asenteet ovat siirtyneet muuttumattomina 1950-luvulle.
Elokuvassa on puolittain dokumentaarinen jakso Käpylässä ajetusta ravikilpailusta, jossa Helge Herala on ohjastajana.
Vastaanotto
Myös televisioajan kritiikeissä suhtautuminen elokuvaan vaihteli. Toisaalta on todettu, että elokuva on mainettaan parempi ja että se on lajissaan hyvin puhutteleva. Toisaalta sitä on luonnehdittu innottomaksi kuvaukseksi ”rakkauden ristipistoista”. Eräs kriitikko kiinnittää huomiota emännän henkiseen sukulaisuuteen Hella Wuolijoen Niskavuori-sarjan kovasydämiseen emäntään Hetaan. Elokuvan valopilkkuna nähdään varakkaan naapurin Savelan Eetun hahmo (Aku Korhonen).
Ankang
Ankang (, pinyin: Ānkāng Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Shaanxin maakunnassa. Kaupungin väkiluku on 2,630 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 23 391 neliökilometriä. Piirikuntatasolla kaupunki jakautuu yhteen kaupunkipiiriin ja yhdeksään piirikuntaan.
Piirikuntatasolla kaupunki jakautuu yhteen kaupunkipiiriin (Hanbin) ja yhdeksään piirikuntaan (Baihe, Hanyin, Langao, Ningshan, Pingli, Shiquan, Zhenping, Ziyang, Xunyang).
Fabulous Four
Fabulous Four oli vuosina 1964–1968 toiminut ruotsalainen popyhtye. Yhtye sai alkunsa, kun kaksi The Sharks -yhtyeessä soittanutta kaveria, Ulf Arvidsson (kitara ja laulu) ja Björn Magnusson (kitara ja laulu), lyöttäytyivät yhteen kahden entisen The Beatmakers -yhtyeen jäsenen Lalla Hanssonin (basso ja laulu) ja Jan Sandelinin (rummut) kanssa. Levytyssopimus syntyi heti seuraavana vuonna Fontana-nimisen levy-yhtiön kanssa ja yhtye teki ensisinglen ”I still love you / Boom boom”, joka ei vielä kuitenkaan menestynyt. Yhtyeeltä ilmestyi vielä pikkuhitti ”After all”, jonka jälkeen alkoi yhtyeen menestyskausi, sillä tämän jälkeen Ruotsin listan ensimmäiseksi nousi ”Puff the Magic Dragon”, joka on alun perin Peter, Paul and Maryn menestyshitti. Levyllä kosketinsoitinta soittaa vierailevana jäsenenä Hep Starsin Benny Andersson. Tämän jälkeen Ruotsin listoille nousivat vielä ”Island in the sun” (viides lista), ”Rhythm of the rain” (seitsemäs lista) ja ”Don’t go out into the rain” (neljäs lista).
Progresívne Slovensko
Progresívne Slovensko ("edistyksellinen Slovakia", lyh. PS) on slovakialainen liberaali puolue.
Alain Azerot
Alain Azerot on Suomessa asuva ranskalainen näyttelijä. Hän on näytellyt Turun ja Helsingin kaupunginteatterissa sekä suomalaisissa elokuvissa ja TV sarjoissa. Kotikadussa Azerot näytteli René Petitin roolia, sekä Kaverille ei jätetä, Korkeajännitys, Poliisin poika ja Pekko ja muukalainen.
Progresívne Slovensko
Historia
Progresívne Slovensko perustettiin marraskuussa 2017, kun se toimitti 13 500 keräämäänsä kannattajakorttia maan sisäministeriöön. Puolueen perustamisen taustalla oli ideologinen tyhjiö, liberaali ja EU-myönteinen puolue, jonka PS halusi täyttää.
Alain Azerot
Alain Azerot'in vanhemmat ovat kotoisin Ranskan Guayanasta ja Martiniquen saarelta Karibialta. Azerot kävi koulua Ranskassa ja on suorittanut tutkinnon kansainvälisestä kaupasta, mutta hänen uransa on ollut pitkään teatterissa.
Azerot muutti Suomeen vuonna 1994 tutustuttuaan Ranskassa suomalaisiin teatterilaisiin.
Progresívne Slovensko
Vaalit ja vaalimenestys
PS:n ensimmäiset vaalit olivat vuoden 2019 presidentinvaalit, jossa se asetti ehdokkaakseen Zuzana Čaputován. Tämä voitti toisella kierroksella saatuaan 58,40% äänistä. Hänestä tuli myös Slovakian ensimmäinen naispresidentti. .
Lähtiessään mukaan vuoden 2020 parlamenttivaaleihin PS muodosti vaaliliiton SPOLU-puolueen kanssa ja vaaliliitolla on yhteinen vaaliohjelma.
Ideologia ja näkemyksiä
PS:n vision mukaan Slovakian tulisi vuoteen 2030 mennessä saada pitkäaikaistyöttömyys alle EU:n keskiarvon, säilyttää vähintään 5% maan pinta-alasta luonnonsuojelualueena sekä lisätä kansalaisten luottamusta poliisiin.
Lisäksi puolue kannattaa mm. seuraavia asioita:
Nena (albumi)
Nena on saksalaisen Neue Deutsche Welle -yhtyeen Nenan ensimmäinen albumi ja sen laulajan, Gabriele ”Nena” Kernerin, toinen studioalbumi.
Albumi oli suuri menestys Länsi-Saksassa, ja sen toinen single ”99 Luftballons” saavutti 1. sijan monilla listoilla, muun muassa Ruotsissa, Itävallassa, Isossa-Britanniassa, Irlannissa, Alankomaissa, Kanadassa, Australiassa sekä Uudessa-Seelannissa. Monet pitävät yhtyettä ”99 Luftballons” -hitin takia niin sanottuna yhden hitin ihmeenä. Albumin tuottajat olivat Manfred Praeker ja Reinhold Heil.
Albumi julkaistiin alun perin LP-levyllä, kasetilla sekä CD-levyllä.
Ensimmäinen single albumilta, ”Nur geträumt”, julkaistiin vuotta aikaisemmin vuonna 1982. ”99 Luftballons” julkaistiin 1983. Kolmas ja viimeinen single oli ”Leuchtturm”, joka julkaistiin myös vuonna 1983, muutama kuukausi ”99 Luftballonsin” jälkeen.
Joachim Kühn
thumb|right|Joachim Kühn
Joachim Kurt Kühn (s. 15. maaliskuuta 1944 Leipzig) on saksalainen avantgardistista jazzia soittava pianisti.
Kühn opiskeli lapsuudessaan klassista pianonsoittoa ja sävellystä. Hän esiintyi klassisena pianistina vuoteen 1961, jolloin aloitti soittamisen Prahassa toimineessa jazzkvintetissä. Hän johti omaa trioaan vuosina 1962–1966 ja aloitti vuonna 1964 soittamisen vanhemman veljensä, klarinetisti Rolf Kühnin kanssa. Vuonna 1966 hän loikkasi Itä-Saksasta Länsi-Saksan puolelle. Tämän jälkeen hän vaikutti avantgardistisissa jazzpiireissä Pariisissa, Los Angelesissa, New Yorkissa ja Hampurissa. Hän pääsi tekemään yhteistyötä muiden muassa Michel Portalin, Ornette Colemanin, Archie Sheppin, Jean-François Jenny-Clarkin, Daniel Humairin, Joe Hendersonin, Michael Breckerin, Rabih Abou-Khalilin, Heinz Sauerin ja Michael Wollnyn kanssa.
Kühn oli suosionsa huipulla 1970-luvulla, jolloin johti omia kokoonpanojaan ja soitti esimerkiksi viulisti Jean-Luc Pontyn kanssa. Uutta kiinnostusta häntä kohtaan heräsi Ornette Colemanin kanssa tehdyn, hyvän vastaanoton saaneen Colors: Live From Leipzig -julkaisun (1997) myötä. Kesäkuussa 2011 Kühn sai Echo Jazzin elämäntyöstään.
Pitkäahon rautatieasema
Pitkäahon rautatieasema on lakkautettu rautatieliikennepaikka Savon radalla Mikkelissä. Se avattiin 1920-luvulla junakohtauspaikaksi. Miehitys Pitkäahossa lopetettiin 1963 ja tavaraliikenne lakkautettiin vuonna 1976. Henkilöliikenne lakkautettiin ensimmäisen kerran 29. toukokuuta 1983, mutta se aloitettiin uudelleen 28. syyskuuta 1986. Henkilöliikenne lakkautettiin lopullisesti 27. toukokuuta 1990 ja liikennepaikka lakkautettiin kokonaan vuonna 2001.
Xianyang
Xianyang (, pinyin: Xiányáng Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Shaanxin maakunnassa. Kaupungin väkiluku on hieman yli viisi miljoonaa (2010) ja pinta-ala 10 213 neliökilometriä.
Piirikuntatasolla kaupunki jakautuu 14 osaan: kolme kaupunkipiiriä (Qindu, Weicheng, Yangling), kaksi piirikuntatason kaupunkia (Bingzhou, Xingping) ja yhdeksän piirikuntaa (Changwu, Chunhua, Jingyang, Liquan, Qianxian, Sanyuan, Wugong, Xunyi, Yongshou).
SteamVR
SteamVR on Valven ohjelmistoprojekti, jonka kehittämisen on tarkoitus tapahtua läheisesti OSVR:n kanssa, mutta joka tukee myös muita virtuaalitodellisuuslaseja kuten HTC Vive. Myös Varjo-lasit toimivat SteamVR:n kanssa. SteamVR tukee Valve Index -seuranta-asemia ja laseja.
Historia
Kehitysympäristö on julkaistu huhtikuussa 2015 nimellä OpenVR SDK. Ohjelmiston aiempi nimi OpenVR esiintyy vielä useassa paikassa.
Kokeellinen tuki Linux/SteamOS alustoille on julkaistu 25.5.2017.
Tuki macOS-alustalle on loppunut toukokuussa 2020. Tuki keskittyy jatkossa Windowsille ja Linuxille.
Gustaf Helsingius
Opinnot
Helsingius kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta vuonna 1905 ja liittyi Uusmaalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan historiallis-kielitieteellisellä osastolla vuosina 1906–1907 ja suoritti useita opintomatkoja ulkomaille opiskellen muun muassa arkkitehtuuria ja taideteollisuutta.
Jääkärikausi
pienoiskuva|Jääkäripataljoona 27:n 1. komppania. Helsingius työskenteli 1912–1914 Antwerpenissä Venäjän konsulaatissa suomalaisena sihteerinä, kunnes liittyi ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, jonka päämääränä oli Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella sotilaskoulutusta antanut Pfadfinder-kurssi. Leirille hän ilmoittautui 25. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 1. komppaniaan. Myöhemmin hänet sijoitettiin Kuninkaalliseen Preussin Jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan, missä joukossa otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Helsingius oli kesällä vuonna 1916 komennettuna noin seitsemän viikon ajaksi Suomen toimiston palvelukseen Berliiniin. Lisäksi hän oli komennettuna 4. toukokuuta 1917 alkaen Saksan laivastoon ja hänet määrättiin Libaun rannikkokipinälennätinaseman palvelukseen. Takaisin pataljoonan yhteyteen hän palasi komennukseltaan 6. helmikuuta 1918.
Suomen sisällissota
Helsingius saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana yliluutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan adjutantiksi Kenttälennätinpataljoonaan, josta hänet siirrettiin 31. maaliskuuta 1918 jääkäriprikaatin yhdysupseeriksi Wilkmanin ryhmän esikuntaan. Wilkmanin ryhmässä hän toimi samalla eversti Wilkmanin adjutanttina. Helsingius otti osaa sisällissodan taisteluihin Lempäälässä ja Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika
Sisällissodan jälkeen Helsingius määrättiin 31. toukokuuta 1918 päämajaan ylipäällikön adjutantiksi, josta hänet siirrettiin 10. elokuuta 1918 alkaen Sotaväen esikunnan henkilötoimiston päälliköksi. Armeijasta hän erosi 26. toukokuuta 1920 ja siirtyi Oy Stockmannin palvelukseen henkilöstöpäälliköksi, josta hänet ylennettiin myöhemmin mainospäälliköksi, jossa tehtävässä hän toimi kuolemaansa saakka. Hänet haudattiin Helsingin Hietaniemen hautausmaahan.
Luottamustoimet
Helsingius toimi Lippumalliehdotuksia laatineen komitean jäsenenä vuonna 1919 ja upseerien ylentämistä koskevia asioita käsitelleen komitean jäsenenä vuonna 1919 sekä uutta virkaikäluetteloa laatineen komitean jäsenenä vuonna 1919. Jääkäriliiton johtokunnan varajäsenenä hän toimi vuosina 1932–1934.
Pitcairnin kieli
Pitcairn eli pitkern on kreolikieli, jota puhutaan Pitcairnin saarella. Kieli kehittyi englannin ja tahitin kielistä 1700-luvun lopulla. Pitcairnia puhuu noin 36 ihmistä (2002). Heistä kaikki tosin ymmärtävät myös englantia. Kielellä on virallisen kielen asema englannin rinnalla Pitcairnin saarella.
Norfolkinsaarella puhuttava norfukin kieli on kehittynyt pitcairnin kielestä ja eroaa siitä vain vähän. Toisinaan kielet niputetaan yhteen samaksi kieleksi (pitcairn-norfolk).
Syntyhistoria
Bountyn kapinan jälkeen kapinalliset ottivat Tahitilta mukaansa 18 polynesialaista, pääasiassa naisia, purjehtivat Pitcairnin saarelle ja asuttivat sen. Koska Bountyn miehistöllä ja tahitilaisilla ei ollut yhteistä kieltä, kommunikoinnin tuloksena syntyi hiljalleen uusi kieli, jossa yksinkertaistettuun englantiin yhdistyi tahitin kielen sanoja ja puhetapoja. Pitcairnin kieleen vaikuttivat myös miehistön jäsenten puhumat englannin eri murteet, sillä miehistöön kuului niin karibialaisia, skotteja kuin yläluokkaisia englantilaisia.
Bountyn kapinallisten lisäksi kieleen ovat vaikuttaneet muun muassa adventistikirkon lähetyssaarnaajat sekä kuningas Jaakon Raamattu.
Kaakonlammi (Padasjoki)
Kaakonlammi on Päijät-Hämeessä Padasjoella Vakkilan kylän lähellä sijaitseva lampi. Järvi kuuluu Tarusjärven retkeilyalueeseen, jota armeija käyttää harjoittelualueenaan.
The Hounds
The Hounds oli vuosina 1965–1968 toiminut ruotsalainen popyhtye. Yhtyeen perusti Henrik Salander (kitara), joka tapasi Jan Ahlénin (laulu), joka ehdotti kavereitaan Lars Wallanderia (kitara ja laulu) ja Janne Önnerudia (rummut) mukaan. Mukaan saatiin vielä Jan Bråthe (basso ja laulu) ja The Hounds oli syntynyt. Vuoden kuluttua yhtye teki kaksi ensimmäistä levyään Very last day ja Exodus. Vuonna 1967 yhtye levytti cover-kappaleen "The Lion Sleeps Tonight", joka nousi listan ensimmäiseksi. Tämän jälkeen ilmestyivät vielä coverit "Sealed with a kiss, "A Summer song", "I’ll take you where the music’s playin’" ja "The Gipsy cried".
Kaakonlammi (Padasjoki)
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,1 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Heinjoen valuma-alueeseen (14.223) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 132,1 metriä mpy.
Kullervo Kuusela
Kullervo Kuusela (20. kesäkuuta 1924 Viipuri – 30. lokakuuta 2003 Helsinki) oli Metsäntutkimuslaitoksen professori, joka kehitti metsänarvioimistieteilijänä Suomen metsien inventoinnin ja hakkuiden suunnittelun menetelmiä.
Kuuselan vanhemmat olivat luutnantti Matti Kuusela ja Ida Kaarina Niemi ja puoliso vuodesta 1947 ylitarkastaja Ruth Inga Winter (s. 1924). Viipurissa syntynyt Kuusela tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta. Metsänhoitajaksi hän valmistui Helsingin yliopistosta 1940-luvun loppupuolella. Väitöstutkimuksensa Kuusela teki metsien kasvun laskennasta ja paneutui sen jälkeen myös hakkuumäärien laskentamenetelmiin. Niistä hän julkaisi vuonna 1962 Aarne Nyyssösen kanssa kirjan Tavoitehakkuulaskelma, josta tuli laajasti käytetty perusteos metsävarojen käytön suunnittelussa. — Kuusela hoiti Helsingin yliopistossa metsänarvioimistieteen dosentuuria 1959–1989.
Metsänarviointiin ilmavalokuvien avulla Kuusela perehtyi 1950-luvulla Kanadassa ja Yhdysvalloissa, julkaisi aiheesta sekä opetti sitä Helsingin yliopistossa. Hän tutki myös helikopterin ja relaskoopin käyttöä metsänarvioinnissa. Vuonna 1970 hän julkaisi ensimmäisenä maailmassa Simo Poson kanssa teoksen sateliittikuvien käytöstä metsien inventoinnissa ja toisen teoksen uusimpien kuvien käytöstä vuonna 1975. Kuusela oli kansainvälinen metsätieteilijä, joka toimi YK:n alaisissa ja muissa työryhmissä ja oli jo 1950-luvun lopussa työskennellyt Intiassa ja sitten muun muassa Pakistanissa. Hän oli ammattiyhdistysaktiivi, mutta toimi samalla liike-elämässä esimerkiksi useiden suuryritysten hallintoneuvostoissa. Metsäpolitiikkaan Kuusela otti kantaa paitsi esimerksi kirjassaan Metsätalous teollistuvassa Suomessa (1974), myös monissa esitelmissään ja erilaisten toimikuntien jäsenenä. Metsäekologian ja -ekosysteemin intresseistään huolimatta Kuusela ei juuri onnistunut luomaan yhteyksiä metsien monikäytön ja ympäristönsuojelun puolustajiin, ehkä juuri näkyvien liike-elämäyhteyksiensä ja osin poleemisen kirjoittamisensa ja esiintymisensä takia.
Rambutaanit
Rambutaanit (Nephelium) on kasvisuku, joka kuuluu saippuamarjakasvien heimoon. Suvussa on ainakin viisi lajia. Rambutaanien hedelmiä käytetään ruokana lähisukuisten longaanien ja litsin tavoin.
Tuntomerkit
Rambutaanit ovat yksi- tai kaksikotisia puita tai pensaita. Niiden lehdet ovat vuorottaisia ja parilehdykkäisiä. Lehtien lehdykät ovat ehyitä. Suurissa kukinnoissa kasvavat kukat ovat yksineuvoisia. Kukkien verhiöt ovat kellomaisia ja terälehtiä voi olla 5–6 tai ne voivat puuttua kokonaan. Hedelmät ovat soikeita. Niiden ulkokuori on nahkea ja voi olla pehmeiden piikkien peittämä. Siemeniä ympäröi mehukas hedelmäliha.
Levinneisyys
Rambutaaneja kasvaa luonnonvaraisena vain Kaakkois-Aasiassa.
Lajit
Rambutaaneihin kuuluu ainakin viisi lajia. Lisäksi on useita lajeja, joiden asema lajina tai suvullinen sijoitus ovat epäselviä.
Ted Moore
Ted Moore (7. elokuuta 1914 – 1987) oli eteläafrikkalaissyntyinen englantilainen elokuvaaja.
Moore syntyi Etelä-Afrikassa. Hän muutti Englantiin vuonna 1930. Toisen maailmansodan aikana hän palveli kuninkaallisissa ilmavoimissa, ensiksi lentäjänä ja sitten kuvausyksikössä. Sodan jälkeen hän siirtyi työskenteli brittiläisessä elokuvateollisuudessa kamerankäyttäjänä. Hän työskenteli muun muassa elokuvien Aissa – ruskea viettelys (1951) ja Vauhtihirmut valloillaan (1953) parissa. 1950-luvun puolessavälissä Mooresta tuli kuvaaja (Director of Photography). 1960-luvulla häntä pidettiin Britannian parhaimpina väri- ja laajakuvakuvaajana. Tätä kautta Moore päätyi kuvaamaan tunnistettavaan tyyliin kuvattuja James Bond -elokuvia.
Moorelle myönnettiin parhaan värikuvauksen Bafta-palkinto vuonna 1963 elokuvasta Salainen agentti 007 Istanbulissa. Elokuvasta Kunnian mies hänelle myönnettiin parhaan värikuvauksen Oscar-palkinto vuonna 1966 ja parhaan brittiläisen värikuvauksen Bafta-palkinto vuonna 1967.
Gloster Gladiator
Gloster Gladiator oli Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimien (RAF) 1930-luvun puolivälin kaksitasoinen hävittäjälentokone. Yksipaikkainen ja kiinteälaskutelineinen Gladiator oli viimeinen Kuninkaallisten ilmavoimien käyttämä kaksitasohävittäjä. Niitä käytti ilmavoimien lisäksi Kuninkaallinen laivasto lentotukialuksiltaan Sea Gladiator -versiona.