cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lore (elokuva)
Juoni
Lore kertoo viidestä saksalaisesta sisaruksesta, joiden isä on natsiupseeri ja äiti uskollinen kansallissosialismin kannattaja. Vanhemmat jäävät amerikkalaisten vangeiksi toisen maailmansodan lopulla, ja lapset lähtevät 900 kilometrin matkalle Baijerista Hampuriin ja sieltä isoäitinsä luo Husumiin Pohjanmeren rannikolle.
Laukaus tehtaalla
Metallimies Henriksson ajaa pyörällä tehtaalle ja ampuu johtaja Pylvänäisen. Tapahtuman kuvausaikaankin ajankohtaiset taustat, tehtaan irtisanomiset, esitetään takaumina. Mestariteokseksi luonnehtimansa Kivikosken elokuvan kriitikko näkee enteilevän tulevaa globalisaatiota. Näyttelijät olivat pääosin amatööriväkeä, mikä tuo elokuvaan oman karheanrealistisen sävynsä.
Mulgaparatiisikaija
Mulgaparatiisikaija (Psephotellus varius) on eteläaustralialainen värikäs ja pitkäpyrstöinen kaija.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 28 cm ja paino 50–70 g. Sukupuolet ovat erivärisiä. Koiras on pääosin vihreä, sen otsa on keltainen, päälaella on punainen laikku, maha ja alaperä ovat keltaiset, ja kyljessä on punainen läiskä. Naaras on himmeämmän värinen. Nokka on tumman harmaa, iiris ruskea ja koivet ruskehtavan harmaat. Nuori lintu muistuttaa aikuista, mutta on himmeämmän värinen.
Esiintyminen
Mulgaparatiisikaijat elävät laajalla alueella Australian eteläosien sisämaassa. Austin Hobart Clark kuvaili lajin holotyypin ilmeisesti Spencer Gulfin alueelta Etelä-Australiasta. Lajin populaation koko on noin 100 000 yksilöä.
Elinympäristö
Mulgaparatiisikaija asuttaa puustoisia savanneja, kuivia pensaikkoja, sekä akasia- ja eukalyptusmetsiköitä.
Lisääntyminen
Pesä on tavallisesti veden äärellä kasvavan matalan puun kolossa. Naaras munii neljästä kuuteen, tavallisesti viisi munaa, joita se hautoo noin kolme viikkoa. Koiras käy ruokkimassa hautovaa naarasta lähes joka tunti. Poikaset jättävät pesän kuukauden ikäisinä ja saavat aikuispuvun sulkasadossa, joka tapahtuu noin kolme kuukautta pesästälähdön jälkeen.
Ravinto
Mulgaparatiisikaijat syövät siemeniä, vihreitä lehtiä, hedelmiä ja marjoja.
Abbado
Abbado on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
HMS Birmingham (D86)
HMS Birmingham (viirinumero D86) oli Britannian kuninkaallisen laivaston tyypin 42 ohjushävittäjä (Sheffield-luokka). Se poistettiin palveluksesta 1999 ja romutettiin 2000.
Valmistus
Alus tilattiin 21. toukokuuta 1971 Cammell Laird and Companyltä Birkenheadistä, missä köli laskettiin 28. maaliskuuta 1972. Se laskettiin vesille 30. heinäkuuta 1973 kumminaan Sir Derek Empsonin puoliso Lady Empson ja valmistui lokakuussa 1976. Alus otettiin palveluskäyttöön 3. joulukuuta 1976.
Edeltäneeseen HMS Sheffieldiin verrattuna aluksen savuhormeja ei yhdistetty, vaan ne saivat omat savuhormit piipun etuosaan. Samoin aluksen aseistusta oli vahvennettu lisäämällä kaksi kolmen torpedoputken ryhmää sukellusveneidentorjuntaan. Samoin helikopterikenttää oli vahvistettu ja tiloja suurennettu, jotta alkuperäinen Westland Wasp voitiin vaihtaa Lynxiin.
Palvelus
Falklandin sodan jälkeen alus partioi Etelä-Atlantilla ja valvoi alueen tapahtumia. Se oli muun muassa 1984 valvomassa aluetta HMS Broadswordin ja HMS Ajaxin kanssa. Alus oli 1985 osa Naton pysyvää Välimerelle sijoitettua laivasto-osastoa, jolloin se vieraili Gibraltarilla, Palma de Mallorcalla, Napolissa ja Messinassa.
Aluksen ampumatarvikkeet poistettiin Rosythissa, minkä jälkeen se siirrettiin telakalle modernisoitavaksi. Ennen paluutaan palvelukseen alus oli 1988 Portsmouthissa koeajoissa ja testeissä. Alus teki päällikkönsä Roy Claren, joka sittemmin oli Lontoon merimuseon johtajana, alaisuudessa ensimmäisen purjehduksensa Persianlahdelle ja palasi kotimaahan maaliskuussa 1989.
Alus poistettiin palveluksesta 10. joulukuuta 1999 Portsmouthissa. Tammikuun alussa 2000 alus purjehti Devonportiin, jossa parin seuraavaan kuukauden aikana sen käyttökelpoinen materiaali poistettiin. Alus hinattiin takaisin Portsmouthiin toukokuussa ja myytiin romutettavaksi. Alus lähti 20. lokakuuta hinattuna Espanjaan.
Relletin rautatieasema
Relletin rautatieasema oli rautatieasema Suomen rataverkolla rataosalla Tuomioja–Raahe. Asema sijaitsi Ruukin kunnan, nykyisen Siikajoen kunnan Relletin kylässä.
Relletin rautatieasema avattiin liikenteelle, kun yksityinen Raahen rautatie valmistui vuonna 1900. Liikennepaikka toimi laiturivaihteena ja seisakkeena pitkän aikaa, kunnes se varustettiin releasetinlaitteella 1970-luvulla ja sitä alettiin käyttää junakohtauspaikkana.
1980-luvulla Pohjanmaan radan turvalaite- ja sähköistystöiden yhteydessä Relletin sivuraide sekä asetinlaite purettiin, ja Relletin liikennepaikka lakkautettiin. Relletissä ollut Siemensin valmistama releasetinlaite siirrettiin Tuiran rautatieasemalle.
Asemarakennus
Relletin alkuperäinen asemarakennus oli vuonna 1900 rakennettu odotuspaviljonki, jollaisia rakennettiin tuolloin vielä yksityisomistuksessa olevan Raahen radan varrelle. Rakennus huutokaupattiin, purettiin ja siirrettiin lähistölle yksityiskäyttöön vuonna 1965. Uudempi korvaava asemarakennus rakennettiin vuonna 1965, ja se purettiin vuonna 2003. Uudempaan rakennukseen rakennettiin odotushuone ja lipputoimisto, jotka jäivät tarpeettomiksi vuonna 1966 kun Tuomiojan ja Raahen välinen henkilöliikenne lakkautettiin.
19. syyskuuta
19. syyskuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 262. päivä (263. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 103 päivää.
Kuolleita
Katso myös: kalenteri ~ 18. syyskuuta, 20. syyskuuta
Strasbourgin taistelu
Strasbourgin taistelu (joskus myös Argentoratumin taistelu) käytiin roomalaisen caesarin (apukeisari) Julianuksen ja germaanipäällikkö Khnodomarin välillä vuonna 357.
Alemannit olivat ryöstelleet Rooman provinsseissa, joten Julianus päätti hyökätä näitä vastaan. Armeijat kohtasivat vuonna 357 Argenturatumissa (myös Argentorate) lähellä nykyistä Strasbourgia. Alemanneilla oli noin 35 000 miestä, eli yli kaksi kertaa enemmän kuin roomalaisilla.
Taistelu
Roomalainen jalkaväki ryhmittyivät kahteen rivistöön. Toisen rivin keskustaan asettui Primani legioona. Kummankin rivin oikeaan laitaan asettuivat auxilia-yksiköt, ensimmäiseen Cornuti ja Brachiati, toiseen riviin Batavi ja Reges. Vasenta laitaa suojasi todennäköisesti yksi tai useampi auxilia-osasto Severuksen komennossa. Paremmin ratsuväelle sopivalle oikealle sivustalle asettui ratsuväki, muun muassa kaksi vexillatiota katafrakteja sekä todennäköisesti muutama vexillatia kevyttä sekä keskiraskasta ratsuväkeä. Julianus asettui keskelle armeijaa jalkaväkilinjojen väliin scholae-henkivartijaosastoineen.
Alemannien armeija oli todennäköisesti asettunut matalan kukkulan laelle. Armeijan keskustaan oli sijoittunut kuninkaita ja päälliköitä sekä heidän paremmin varustettuja sotureita. Oikeassa laidassa väijyksessä olevia kevyitä joukkoja komensi Khnodomarin veljenpoika Serapio. Khnodomar asettui vasempaan laitaan komentamaan ratsuväkeä ja näitä tukevia kevyitä joukkoja. Joko jalkaväen vaatimuksesta, pelätessään että ratsuväki hylkäisi heidät tai uskoessaan menestyvänsä paremmin jalkaisin, ratsuväki tai ainakin osa siitä jalkautui. Khnodomar siirtyi armeijan keskustaan.
Joko ennen taistelun alkua tai sen jo alettua Severus epäili alemannien väijytystä ja pysäytti joukkonsa. Varsinainen taistelu alkoi ratsuväen kesken toisella laidalla. Alemannien ratsuväen onnistui lyödä Rooman ratsuväki joka pakeni kohti selustaa häiriten Cornuti- ja Brachiati-yksiköitä. Julianus onnistui kokoamaan osan pakenevasta ratsuväestä jalkaväkirivistöjen väliin. Katafrakti-yksikön komentajan kerrotaan haavoittuneen taistelun alussa ja yksikön kieltäytyneen liittymästä enää taisteluun, ja myöhemmin rangaistuksena tästä Julianus olisi määrännyt heidät käyttämään naisten vaatteita. Alemannit painostivat voimakkaasti Cornutia ja Brachiatia, minkä seurauksena bataavien ja Reges yksiköt siirtyivät auttamaan ensimmäistä rivistöä. Tällä välin päävoimatkin olivat liittyneet taisteluun. Alemannien keskusta hyökkäsi voimalla roomalaisten ensimmäistä rivistöä vastaan, päästen siitä läpi. Toisen rivistön Primani-legioona kuitenkin pysäytti vihollisen etenemisen. Lopulta roomalaiset onnistuivat lyömään vihollisen ja nämä kääntyivät pakoon. Alemannit menettivät noin 6 000 miestä kaatuneina taistelussa ja takaa-ajossa sekä mahdollisesti tuhansia hukkuneina heidän yrittäessään paeta Reinin yli. Roomalaisten tappiot olivat erittäin vähäiset sisältäen muun muassa neljä tribuunia, joista kaksi oli katafraktien komentajia. Alemannien päällikkö Khnodomar otettiin vangiksi.
Commandos (pelisarja)
Commandos on Pyro Studiosin kehittämä reaaliaikainen strategiapelisarja, joka perustuu osittain historiallisiin tapahtumiin. Sarjan ensimmäinen osa on julkaistu vuonna 1998 ja viimeisin 2006.
Vuonna 2018 Kalypso Media on ilmoittanut hankkineensa oikeudet pelisarjaan ja aikovansa julkaista uusia osia.
Pelaaminen
Sarjan peleissä pelattavuus on pysynyt samanlaisena alusta asti, mutta poikkeuksen on tehnyt viimeisin osa, Strike Force, jossa toiminta vaihtui lintuperspektiivistä ensimmäisen persoonan ammuntapelien tapaiseksi, joka omalta osaltaan muutti myös pelattavuutta. Sarjan yksi tärkeimmistä ominaisuuksista on ollut taktiset valinnat pelin edetessä sekä ryhmäläisten yhteistoiminta.
Peleissä ohjataan kuuden kommandon joukkuetta sabotaasin ja salamurhien tehtävissä.
Jääpallon SM-sarja 1965
Jääpallon SM-sarja kaudella 1964-1965 päätettiin pelata kahdessa kuuden joukkueen lohkossa, joissa molemmissa pelattiin kaksinkertainen sarja. Sarjaa piti näin ollen laajentaa kahdella joukkueella, jolloin edellisellä kaudella sarjasta pudonneet HIFK ja OTP saivat mahdollisuuden uusia sarjapaikkansa karsinnoissa. Karsinnoissa HIFK säilytti paikkansa SM-sarjassa voitettuaan Akilleksen, OTP ei onnistunut uusimaan sarjapaikkaansa hävittyään Oulun Tarmolle. Uusina joukkueina mukana olivat lisäksi suomensarjasta nousseet Seinäjoen Palloseura ja Mikkelin Palloilijat. Eteläisen lohkon voitti WP-35, ja toinen välieräjoukkue oli yllättäjä HIFK. Pohjoisen lohkon voitti OPS, ja toisena välieriin selvisi VIFK. Välieristä loppuotteluun selviytyivät etelälohkon joukkueet WP-35 ja HIFK. Varkaudessa pelatun finaalin voitti WP-35 maalein 5-1. OPS saavutti pronssia, mitali oli OPS:lle 19 perättäinen mitalisijoitus. Sarjasta putosivat alkulohkojen viimeiset Veiterä ja Oulun Tarmo. Kauden maalikuningas oli WP-35:n Pentti Markkanen 15 maalillaan.
Karsintaottelut
Ennen sarjan alkua karsittiin kumpaankin lohkoon yhdestä paikasta. HIFK ja Akilles pelasivat yhden ottelun Varkaudessa. Oululaisjoukkueet ratkaisivat sarjapaikan kohtalon kaksoisottelussa.
Yleisömäärät
Yleisömäärät koottu Helsingin Sanomien otteluraporteista
Suomen-mestarit
WP-35:n joukkue: Olavi Toivonen, Pekka Kettunen, Paavo Kiuru, Pauli Auvinen, Birger Wright, Ilmari Väisänen, Seppo Laakkonen, Esko Holopainen, Pentti Markkanen, Pentti Jokinen, Ari Kivikoski, Seppo Koskinen, Seppo Immonen, Teuvo Immonen, Erkki Räsänen ja Eino Ropponen. Valmentaja: Leo Partanen.
Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut 1957
Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut 1957 olivat ensimmäiset Afrikan-mestaruuskilpailut. Kilpailu järjestettiin Sudanissa. Karsintoja ei tarvittu, sillä Afrikan jalkapalloliittolla CAF:lla oli jäseniä vain neljä. Kilpailuun piti alun perin osallistua kaikkien neljän jäsenmaan, mutta Etelä-Afrikan maajoukkue hylättiin Apartheid-politiikan takia.
Maalintekijät
Turnauksen kahdessa ottelussa tehtiin yhteensä seitsemän maalia, ja viisi näistä teki Egyptin Mohamed Ad-Diba.
5 maalia
1 maali
Järvikorte
Järvikorte (Equisetum fluviatile) on monivuotinen, rantavedessä kasvava yhtäläisitiöinen sanikkainen. Se on levinnyt laajalle alueelle Euraasiassa ja Pohjois-Amerikassa.
Ulkonäkö ja koko
Järvikorte on 50–150 cm korkea kasvi, joka muodostaa laajelle levittäytyvän maavarsiston. Maavarsistosta nousee pystyjä, nivelikkäitä ja väriltään syvänvihreitä varsia, jotka ovat pehmeitä, liereitä, sileitä ja tavallisesti 3–8 mm paksuja. Ontto varsi koostuu keskiontelosta, joka on noin 4/5 varren läpimitasta. Keskionteloa ympyröivät sivuontelot ovat hyvin pieniä. Varret ovat myös uurteisia: matalia harjuja on tavallisesti 15–20, uurteet ovat kapeita. Toisinaan järvikorte tekee rehevillä kasvupaikoilla haarojen kiehkuran, jotka ovat vartta paljon ohuempia. Haarojen alimmat nivelvälit ovat tavallisesti varren tuppea lyhyempiä. Lehdet ovat vähäisiä, yhdiskasvuisia kiehkuroita, jotka muodostavat hammasreunaisia tuppia varren nivelkohtiin. Tupet ovat ahtaita, kiiltäviä, alemmat väriltään mustia ja ylemmät vihreitä. Tupeissa on tavallisesti 15–20 äimäkärkistä mustaa hammasta. Käpymäiset, tylpät itiötähkät ovat varren tai joskus haarojenkin latvassa ja väriltään kellanruskeita. Itiöpesäkkeet ovat perällisten kuusikulmaisten kilpien alapinnalla. Suomessa järvikortteen itiöt kehittyvät kesä-heinäkuussa, jonka jälkeen itiötähkä säilyy loppukesän varren päässä muuttuen väriltään mustaksi. Maanpäällinen alkeisvarsikko on kaksikotinen, liuskainen ja väriltään vihreä.
Järvikorte voi risteytyä peltokortteen (Equisetum arvense) kanssa. Risteymä tunnetaan nimellä rantakorte (Equisetum arvense × fluviatile).
Levinneisyys
Euroopassa järvikortetta kasvaa koko mantereella lukuun ottamatta Pyreneiden niemimaata, Etelä-Italiaa, Kreikkaa ja Etelä-Venäjää. Levinneisyysalue jatkuu Aasiassa yhtenäisenä Etelä-Siperiaan. Satunnaisemmin lajia kasvaa muualla Siperiassa Tyynelle valtamerelle saakka, jossa sitä tavataan myös Pohjois-Japanissa. Järvikorte on levinnyt myös Pohjois-Amerikan keski- ja pohjoisosiin. Suomessa järvikorte on yleinen laji koko maassa.
Käyttö
Järvikorte on Suomen suurikokoisin kortelaji ja se muodostaa suurikokoisia kasvustoja. Tämän vuoksi se on ollut aikaisemmin tärkeä rehukasvi. Kasvin varsia on kerätty nautakarjan rehuksi, ja juurakoita on käytetty sikojen ruokana. Luonnossa piisami ja hirvi syövät järvikortetta. Joutsenille ja poroille maistuvat versojen kärjet, joissa on runsaasti sokereita, aminohappoja ja kivennäisaineita. Järvikortteessa on paljon piitä, joten se on karheaa, ja sitä on käytetty pesuharjana ja kiilloitukseen. Muiden kortteiden tapaan sillä on ollut myös rohdoskäyttöä kansanlääkinnässä.
Lupercus
Lupercus (latinaksi susien karkottaja tai susiolento) oli itsenäinen muinaisroomalainen karjan suojelusjumala sekä mahdollisesti Faunuksen lisänimi, jotka molemmat sittemmin yhdistettiin kreikkalaisten Paniin.
Lupercuksen papit, eli Luperci, viettivät Palatium-kukkulan juurella olevassa Lupercal-luolassa helmikuun 15. päivänä Lupercalia-uhrijuhlaa.
Jarkko Kinnunen (kävelijä)
pienoiskuva|Jarkko Kinnunen vuonna 2015.Jarkko Juhani Kinnunen (s. 19. tammikuuta 1984 Jalasjärvi) on suomalainen kilpakävelijä, joka edustaa seuratasolla Jalasjärven Jalasta. Häntä on valmentanut vuodesta 2015 lähtien Valentin Kononen ja sitä ennen vuosina 1999–2015 Kari Ahonen.
Kinnunen on voittanut viidesti SM-kultaa 20 kilometrin kävelyssä: 2008, 2009, 2011, 2012 ja 2014. 30 kilometrin Suomen-mestaruuden hän on voittanut seitsemän kertaa. Hänen paras arvokisasijoituksensa on kahdeksas sija 50 kilometrin kävelyssä Berliinin MM-kisoissa 2009.
Hän on ilmoittanut päättävän uransa kauteen 2021, jonka jälkeen hän siirtyy liikunnanopettajaksi.
SM-kisat
20 kilometrin kävelyn suomenmestaruuden Kinnunen on voittanut viidesti, vuosina 2008, 2009, 2011, 2012 ja 2014. Kinnusen 20 kilometrin kävelyn ennätys on 1.22.27, jonka hän teki huhtikuussa 2016.
30 kilometrin kävelyssä Kinnunen on voittanut suomenmestaruuden vuosina 2009–2013 ja 2015–2016.
SM-hallikisoista Kinnunen on saavuttanut 5 000 metrin ratakävelyssä kultaa vuosina 2008, 2009, 2010, 2013, 2019 ja 2021, hopeaa 2015 ja 2016 sekä pronssia 2004 ja 2005.
Arvokisat
Kinnusen paras arvokisasijoitus on yhdeksäs sija Berliinin MM-kisoissa 2009, mutta venäläisen Sergei Kirdjapkinin jäätyä kiinni dopingista 2016 hänen suorituksensa hylättiin ja Kinnusen sijoitus nousi kahdeksanneksi. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 Kinnunen keskeytti. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän oli 15:s. Hän oli 15:s myös Lontoon olympialaisissa 2012, joissa teki oman ennätyksensä ajalla 3.46.25.
Moskovan MM-kilpailuissa 2013 Kinnunen oli 20:s. Zürichin EM-kisoissa 2014 hän oli 11:s ajalla 3.48.49. Pekingin MM-kilpailussa 2015 Kinnusen kävelyä haittasivat vatsavaivat, ja hän oli lopulta 32:s ajalla 4.02.07. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 ja Lontoon MM-kilpailuissa 2017 Kinnunen sijoittui 23:nneksi. Berliinin EM-kilpailuissa hän sijoittui sijalle 26. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän oli 20:s. Tokion olympialaisissa vuonna 2021 hän sijoittui sijalle 26.
Llanquihue
Järven nimi tulee mapudungunin kielestä, joka tarkoittaa suomeksi uppoamista.
Antti Lagerroos
Antti Juhani Lagerroos (s. 1945) on suomalainen yritysjohtaja, joka nimitettiin Salora Oy:n toimitusjohtajaksi vuonna 1981 ja Salora-Luxor-liiketoimintaryhmän toimitusjohtajaksi 1984. Lagerroos oli Nokia Matkapuhelimet Oy:n toimitusjohtajana 1989–1990 ja Finnlines Oyj:n toimitusjohtajana vuosina 1990–2007. Lagerroos oli VR-konsernin hallituksen puheenjohtaja vuonna 2008.
Saskia Rosendahl
Saskia-Sophie Rosendahl (s. 1993 Halle) on saksalainen näyttelijä.
Ura
Saskia Rosendahl kävi Hallen oopperan balettikoulua vuosina 2001–2011 ja esiintyi Hallen Neuen Theaterin improvisaatioryhmässä vuodesta 2008. Elokuvadebyyttinsä hän teki pienessä roolissa Wolfgang Dinslagen elokuvassa Für Elise (2012). Enemmän huomiota hän sai pääroolistaan Cate Shortlandin elokuvassa Lore (2012), joka palkittiin muun muassa Locarnon ja Tukholman elokuvajuhlilla. Variety-lehti kehui Rosendahlin roolisuoritusta ja piti häntä lupaavana uutena näyttelijänä.
Vuonna 2013 Rosendahlille myönnettiin Berliinin elokuvajuhlilla Shooting Stars -tunnustus, jolla tuetaan nuoria eurooppalaisia näyttelijöitä ja heidän uraansa.
Traani
alt=Palanen valaantraania ja siihen kiinnittynyt nahka. Nahka on tummaa ja raidallista, traani keltaista ja rakeista. Vieressä öljypisara.|pienoiskuva|Valaantraania. alt=Kulhollinen muktukia eli paloiteltua traania ja nahkaa.|pienoiskuva|Traanista valmistettua muktukia. Traani on kaikkien merinisäkkäiden nahan alla oleva paksu rasvakerros, joka säilöö energiaa, lämmittää eläintä ja helpottaa kellumista. Esimerkiksi hylkeiden, valaiden ja mursujen koko keho on nahan alla traanin peitossa. Myös saukoilla ja pingviineillä on nahan alla traania. Mustavalailla on nahkansa alla jopa yli 30 cm paksuinen kerros traania. Traani on muita rasvoja paljon paksumpaa, ja siinä on paljon enemmän verisuonia kuin maalla elävissä eläimissä olevassa rasvassa. Jotkut meribiologit eivät pidä traania rasvana, koska se on muihin rasvoihin verrattuna niin erilaista. Heidän mielestään se on omanlaistaan kudosta, joka yhdistää eläimen nahan ja sisäelimet.
Traanista voi valmistaa keittämällä hylje- tai valasöljyä, ja se muodostikin valaanpyynnin perustan. Traanin painosta 50–80 % on jalostettavissa öljyksi. Inuiitit ovat perinteisesti saattaneet käyttää hyljeöljyä ruoan paistamisessa ja valasöljyä öljylampuissa. Myös traani on ollut inuiiteille perinteisesti tärkeä ravinnonlähde ainakin muktukin muodossa. Esimerkiksi valaan traani koostuu 70-prosenttisesti kertatyydyttymättömistä rasvahapoista ja lähes 30-prosenttisesti omega-3-rasvahapoista.
Lakka (pintakäsittelyaine)
thumb|Lakan, veden ja tärpätin seosta valmiina käytettäväksi pienoiskuva|Lakattu puurasia Lakka on yleisnimitys pintakäsittelyssä käytetyille kuultavan pinnoitteen tuottaville kemikaaleille. Nimi on peräisin italian sanasta lacca, joka puolestaan on peräisin Aasiasta, ilmeisesti paalin kielen sanasta lākhā, jonka taustalla ollut muinaisintian sana on merkinnyt punaiseksi värjäytymistä. Punertavaa "lacca" (tunnetaan myös nimellä sellakka) -väriainetta ja hartsia alettiin tuoda löytöretkien jälkeen Intiasta Eurooppaan ja sitä käytettiin muun muassa huonekalujen pinnoitukseen pulituuri-nimisenä liuoksena.
Nykyisin käytetään pääasiassa synteettisiä lakkoja. Lakat voivat olla joko öljyohenteisia, kuten alkydilakat tai vesiohenteisia, kuten lateksipohjaiset lakat.
Aiheesta muualla
लाख (लाह) Lacca ಅರಗು
Lento 29
Lento 29 (Flight 29 Down) on yhdysvaltalainen nuorille suunnattu televisiosarja. Sarjan loivat D. J. MacHale ja Stan Rogow, Stan Rogow Productionsin vastatessa tuotannosta. Sarjaa tuotettiin yhteensä kahden kauden eli 26 jakson verran. Suomen televisiossa sarjaa on esitetty Summeri-nuortenohjelmassa.
Sarjassa kymmenen nuorta päätyy lentokoneen pakkolaskussa autiolle saarelle.
Betty Elfving
thumb|220px|Betty Elfving
Jyrki Salminen (Nokia)
Jyrki Salminen on suomalainen yritysjohtaja joka nimitettiin Salora Oy:n toimitusjohtajaksi vuonna 1984 ja sen jälkeen Salminen on toiminut eri johtotehtävissä Nokialla.
Betty Elfving
Betty Gustafva Lovisa Elfving (16. maaliskuuta 1837 Pori – 29. lokakuuta 1923 Turku), kirjailijanimeltään Aura, oli suomalainen romaanikirjailija. Hänet tunnetaan historiallisista romaaneista, jotka saavuttivat aikoinaan suosiota erityisesti nuorten keskuudessa.
Ennen kirjojen julkaisemista
Betty Elfving syntyi Porissa vuonna 1837 keskiluokkaiseen perheeseen. Hänen isänsä oli professori Johan Fredrik Elfving, joka oli alkujaan sepän poika, mutta nousi silloisessa säätyjärjestyksessä poikkeuksellisen korkealle: professoriksi ja piirilääkäriksi. Äidin nimi oli Vendla Elfving (omaa sukua Sucksdorff), ja hän kuului loviisalaiseen porvarissukuun.
Elfving oli Suomalaisessa teatterissa vaikuttaneen Emilie Bergbomin läheinen ystävä. He olivat tutustuneet toisiinsa 1870-luvulla naisille luentoja pitävässä seurassa Naisakatemiassa, ja he olivat kirjeenvaihdossa keskenään Bergbomin kuolemaan asti. Elfvingille lähettämissään kirjeissä Bergbom saattoi purkaa huoliaan, joista hän ei pystynyt puhumaan muiden kanssa. Elfvingin läheisestä suhteesta Bergbomiin kertoo sekin, että he tekivät yhdessä Bergbomin veljen Kaarlo Bergbomin kanssa Tukholmaan, Kööpenhaminaan ja Berliiniin suuntautuneen matkan.
Kirjallisen uran alku ja Härkmannin pojat
Kirjallisen uransa Elfving aloitti vasta 50-vuotiaana ja silloinkin salanimellä Aura, kuten aiemmin oli varsinkin naisilla yleisenä tapana, sillä naisten kirjoittaminen ei ollut samalla tavalla hyväksyttyä kuin miesten. Hänen esikoisteoksensa oli Härkmannin pojat, isonvihan ajoista kertova historiallinen sotaromaani. Teoksen päähenkilöinä ovat Keuruun kirkkoherran pojat Miihkali ja Yrjö Härkman, jotka sota Venäjää vastaan tempaisee mukaansa, Miihkalin vaimo Elina ja Karjalasta kotoisin oleva Alli. Härkmanin pojat perustuvat historiallisesti todellisiin papin poikiin Gabriel, Juhana ja Kustaa Herpmaniin, jotka puolustivat kotiseutuaan venäläisiä vastaan vuosina 1714–1715.
Miihkalin ongelmana on valinta sotilaallisen ja hengellisen toiminnan välillä; lopulta hän päätyy mukaan sotaan. Alli puolestaan etsii mahtimiesten joukosta apua orjuuteen joutuneelle perheelleen, mutta kohtaa vain pettymyksiä. Miihkalin, Elinan ja Allin ympärille rakentuu kolmiodraama, joka kyseenalaistaa muuten sankarina näyttäytyvän Miihkalin hyveellisyyden. Sankaruus onkin Härkmannin pojissa problematisoitu tavalla, joka on usein vierasta ajan muulle sotakirjallisuudelle.
Härkmannin pojat kuvaa Ruotsin armeijan ylipäällikköä Lybeckerin varsin kriittisessä valossa, kun tämä on kiinnostuneempi lemmikkiporsaastaan kuin armeijan johtamisesta. Teoksessa sankariksi nostetaan sen sijaan kenraalimajuri Armfelt, joka on kuitenkin voimaton esimiehensä ponnettomuuden edessä. Ruotsille tappiollinen sota pyritään kääntämään Suomen itsenäisyyden voitoksi. Esimerkiksi Topeliuksen teoksiin verrattuna Elfving esittää ruotsalaiset kielteisemmässä valossa.
Romaanissa on huomattavaa se, että varsinaista taistelua ei juuri kuvata, vaikka sota on jatkuvasti läsnä. Teos rakentuu kohtauksittain siirtymällä tapahtumasta toiseen. Väliin jäävää aikaa ei tarkemmin selitetä. Tässä voi nähdä vaikutteita näytelmäkirjallisuudesta. Romaaniin sisältyy myös historiankirjoitusta muistuttavia jaksoja, joissa selitetään tapahtumien ja henkilöiden taustoja. Omaan aikaansa suhteutettuna ne ovat varsin päteviä.
thumb|Laaja, kaksiosainen [[historiallinen romaani Vuosisatojen perintö toi Elfvingille kaksi kirjallisuuspalkintoa.]]
Teatteri ja Vuosisatain perintö
Vuosisatain perintö jäi Elfvingin viimeiseksi teokseksi. Hän kuoli vuonna 1923 kotikaupungissaan Turussa. Härkmanin pojista otettiin hänen kuolemansa jälkeen 1926 kolmas painos, mutta sittemmin Elfving on jäänyt unohduksiin, eikä häntä juuri huomioida kirjallisuushistorioissa. Osittain tämä johtunee hänen tuotantonsa suppeudesta, osittain teosten romanttisesta luonteesta sekä kansallisesta ja uskonnollisesta paatoksesta.
Yleistä tuotannosta
Elfvingin tuotanto kuuluu vahvasti romantiikan kirjalliseen suuntaukseen, ja siinä voi nähdä vaikutteita Zacharias Topeliuksen romaaneista ja Runebergin teoksista, myös luonnonkuvauksessa. Toisaalta historiallis-aatteelliselta pohjalta teoksissa on yhtäläisyyksiä Yrjö Koskisen Suomen kansan historian kanssa. Se ei ole ihme, sillä Topelius ja Koskinen kommentoivat Elfvingin teosten käsikirjoituksia. Agathon Meurman toimi Elfvingin ateljeekriitikkona ja toimitti teosten suomennokset. Ulkomaisista esikuvista lienevät Elfvingin tuotantoon vaikuttaneet eniten Walter Scottin romaanit.
Elfvingin romaanien naisten rooli sodassa on kuitenkin ilmeisen poikkeava mieskirjailijoihin verrattuna ja voi rinnastua esimerkiksi Fredrika Runebergin historiallisten romaanien naisnäkökulmaan. Elfvingin naishahmot murtavat Fredrika Runebergin naisia vahvemmin naisen sosiaalisia rajoja, kuten Härkmannin poikien Alli, joka seuraa sotajoukon mukana ilmeisesti kuitenkaan osallistumatta varsinaisiin taisteluihin. Miihkal koettaa estää Allia lähtemästä sotaan, koska tämä on ”ainoastaan nainen, niinkuin linnunpoika palavassa hongassa”, mutta estely kumotaan:
Alli pukeutuu miehen vaatteisiin mennessään venäläisten leiriin seurassaan poikaansa sotaan seuraava Iikka. Myös Vuosisatain perinnön Maria Sprengtport seuraa, vaikka on nainen.
Liu Guoliang
Liu Guoliang (s. 10. tammikuuta 1976) on kiinalainen entinen pöytätennispelaaja. Hän voitti urallaan yhteensä peräti 14 arvokisamitalia, joista kymmenen oli MM-mitaleja ja neljä olympiamitaleja. Uransa hän lopetti kauteen 2001.
Heikki Bergholm
Heikki Bergholm (s. 1956) on suomalainen yritysjohtaja ja diplomi-insinööri. Hän on toiminut Lassila & Tikanojan hallituksen puheenjohtajana vuodesta 2011 lähtien ja huhtikuusta 2015 elokuuhun 2016 valtion sijoitusyhtiö Solidiumin väliaikaisena hallituksen puheenjohtajana.
Bergholm toimi vuosina 2002–2006 Suominen Yhtymä Oyj:n toimitusjohtajana ja teki tätä ennen pitkän uran Lassila & Tikanojassa, jossa hän toimi muun muassa toimitusjohtajana vuodet 1998–2001. Hän kuului aikaisemmin myös muun muassa Kemiran, Componentan ja Spondan hallituksiin. Componentassa hän oli vuosikymmenen ajan hallituksen puheenjohtaja.
Janez Klemenčič
Janez "Jani" Klemenčič (s. 21. syyskuuta 1971 Jesenice ) on slovenialainen soudun olympia- ja MM-mitalisti. Hän on pituudeltaan 190 cm. Hän edusti Bled VK -seuraa.
Klemenčič kuului Milan Janšan, Sašo Mirjaničin ja Sadik Mujkičin kanssa Slovenian perämiehettömään neloseen, joka saavutti olympiapronssia Barcelonassa 1992. Hän oli samassa veneluokassa MM-kilpailuissa neljäs 1994 ja kahdeksas 1995. Hän sijoittui perämiehettömässä nelosessa neljänneksi Atlantan olympialaisissa 1996, MM-kilpailuissa 1997 ja Sydneyn olympialaisissa 2000.
Klemenčič voitti perämiehettömässä nelosessa maailmancupin kilpailun Sevillassa 2001. Hän sai samassa veneluokassa MM-pronssia Luzernissa 2001 sekä sijoittui neljänneksi MM-kilpailuissa 2002 ja yhdeksänneksi Ateenan olympialaisissa 2004.
Fabienne Suter
Fabienne Suter (s. 5. tammikuuta 1985 Sattel) on sveitsiläinen alppihiihtäjä, joka on kilpaillut maailmancup-tasolla kaudesta 2002–2003 alkaen. Suter kuului Sveitsin joukkueeseen, joka saavutti Åren MM-kilpailuissa 2007 pronssia joukkuekilpailussa. Hän sijoittui samoissa kisoissa lisäksi supersuurpujottelussa yhdenneksitoista ja suurpujottelussa kolmanneksitoista. Val d'Isèren MM-kilpailuissa 2009 hän oli alppiyhdistetyssä kahdeksas ja supersuurpujottelussa yhdestoista. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli suurpujottelussa neljäs, syöksylaskussa viides, alppiyhdistetyssä kuudes ja supersuurpujottelussa kolmastoista. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui supersuurpujottelussa kahdeksanneksi ja syöksylaskussa kolmanneksitoista. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän oli supersuurpujottelussa viides. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui syöksylaskussa viidenneksi ja supersuurpujottelussa seitsemänneksi. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän oli syöksylaskussa yhdeksäs. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui syöksylaskussa seitsemänneksi.
Suter saavutti ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoittonsa supersuurpujottelukilpailussa Sestrieressä 10. helmikuuta 2008. Hän jakoi voiton Andrea Fischbacherin kanssa, jolle voitto oli niin ikään ensimmäinen. 13. maaliskuuta 2008 Suter voitti saman lajin maailmancupin finaalitapahtumassa Bormiossa. Hän sijoittui kauden 2007–2008 supersuurpujottelun maailmancupin yhteispisteissä kolmanneksi.
Kaudella 2008–2009 Suter sijoittui toiseksi Lake Louisen supersuurpujottelussa – jälleen tasa-ajalla Fischbacherin kanssa. St. Moritzin yhdistetyn kilpailussa hän oli kolmas ja supersuurpujottelussa toinen. Tarvision supersuurpujottelussa hän sijoittui toiseksi. Banskossa hän saavutti syöksykilpailuissa voiton ja kolmannen sijan ja sijoittui supersuurpujottelussa toiseksi. Supersuurpujottelucupissa hän oli kolmas ja maailmancupin kokonaiskilpailussa seitsemäs. Kaudella 2009–2010 hän sijoittui toiseksi Cortina d'Ampezzon supersuurpujottelussa ja kolmanneksi St. Moritzin syöksyssä. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli seitsemäs ja supersuurpujottelucupissa neljäs.
Kaudella 2011–2012 Suter oli toinen Beaver Creekin supersuurpujottelussa. Bad Kleinkirchheimissa hän voitti supersuurpujottelun ja sijoittui kolmanneksi syöksylaskussa. Supersuurpujottelucupissa hän oli viides. Kaudella 2012–2013 hän sijoittui St. Antonin supersuurpujottelussa kolmanneksi. Kaudella 2015–2016 Suter oli toinen Lake Louisen, Val d’Isèren, Garmisch-Partenkirchenin ja Sankt Moritzin syöksylaskuissa sekä Lenzerheiden supersuurpujottelussa. Syöksylaskucupissa hän sijoittui toiseksi.
Sotatunturi
Sotatunturit eli Rannimmainen ja Maaimmainen Sotatunturi, ovat kaksi tunturia Savukoskella. Sieltä saavat alkunsa Sotajoki ja Vouhtujoki, jotka laskevat Nuorttiin. Tuntureiden korkeus on 413 metriä.
We Will Rock You
We Will Rock You on Queenin kappale, joka julkaistiin vuonna 1977 albumilla News of the World, sekä singlenä yhdessä "We Are The Championsin" kanssa. Sen kirjoitti yhtyeen kitaristi Brian May. Kappale tunnetaan erityisesti rytmistään, joka muodostettiin studion lattian polkaisuista ja taputuksista. Kappale on rakenteeltaan hyvin yksinkertainen, koostuen edellä mainitusta rytmistä sekä laulusta. Vasta kappaleen lopussa on lyhyehkö kitaraosuus. Kappaleen kertosäe on hyvin mahtipontinen.
Kappale mediassa
Kappale on ollut myös kolajuoma Pepsin mainoksessa, jossa kappaletta laulavat gladiaattoreiksi pukeutuneet Britney Spears, Pink ja Beyoncé Knowles. Brian May ja Roger Taylor nähdään myös mainoksessa istumassa yleisön joukossa.
Muita versioita
Axl Rose esitti kappaleen Freddie Mercuryn muistokonsertissa 1992. Kappaleen on esittänyt myös amerikkalainen glam metal -bändi Warrant.
Vuonna 2000 Queenin elossa olevat jäsenet levyttivät kappaleesta rap-tyylisen version 5ive-yhtyeen kanssa. Julkaisu meni suoraan Britannian singlelistan kärkeen.
Nothing Remains the Same
Nothing Remains the Same on Painin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 15. heinäkuuta 2002.
Jouko Nordell
Jouko Mauri Nordell (9. lokakuuta 1935 – 1. lokakuuta 2018) oli suomalainen yritysjohtaja, joka nimitettiin isänsä Fjalar Nordellin jälkeen Salora Oy:n toimitusjohtajaksi vuonna 1974. Vuonna 1981 hän jätti toimitusjohtajan tehtävät niin sanotun Salora-jutun seurauksena.
Rakkauden lähettiläät
pienoiskuva|Järjestön nunnia Rakkauden lähettiläät (myös Rakkauden lähetyssisaret, ) on Äiti Teresan vuonna 1950 perustama katolinen sääntökunta. Järjestöön kuului vuonna 2015 yli 5000 nunnaa ja se toimii yli 130:ssä maassa.
Koskelovesi-Miekkavesi
Koskelovesi-Miekkavesi on Pohjois-Savossa, Rautalammin ja Suonenjoen kuntien rajalla sijaitseva keskikokoinen kaksoisjärvi, joka kuuluu Rautalammin reittiin. Järviwikissä ja Kalapaikka.netissä ne luetaan samaksi järveksi, ja niitä erottaakin vain kapea Saunavirta-niminen salmi. Järvet saavat vetensä Niinivedestä Nokisenkosken kautta, ja vedet jatkavat matkaansa Tyyrinvirtaa pitkin kohti Hankavesi-Lonkaria.
Koskelovesi-Miekkavesi vesialueen vesistöjen ekologinen tila ja vedenlaatu on erinomainen.
Barcelonan hallintoalueet
Barcelonan kaupunki Espanjassa on jaettu kymmeneen hallintoalueeseen, jotka on edelleen jaettu kaupunginosiin (Barris). Kaikilla hallintoalueilla on kaupunginvaltuuston valtuuttama johtaja ja alueilla on jonkin verran omaa päätäntävaltaa esimerkiksi infrastruktuurin suunnitteluun liittyvissä asioissa.
Nykyinen aluejako on ollut käytössä vuodesta 1984.
Bojan Prešern
Bojan Prešern (s. 4. elokuuta 1962 Jesenice) on slovenialainen soudun olympiamitalisti, joka aktiiviurallaan edusti Jugoslaviaa. Hän on pituudeltaan 191 cm. Hän edusti Bled VK -seuraa.
Prešern sijoittui perämiehettömässä nelosessa MM-kilpailuissa kahdeksanneksi 1985, kymmenenneksi 1986 ja yhdeksänneksi 1987. Hän saavutti Sadik Mujkičin kanssa olympiapronssia perämiehettömässä kaksikossa Soulissa 1988. Hän oli MM-kilpailuissa kuudes perämiehettömässä kaksikossa 1989 ja seitsemäs perämiehettömässä nelosessa 1990.
Gershom Scholem
pienoiskuva|Gershom Scholem Gershom Scholem (1897 – 21. helmikuuta 1982 ) oli saksalaissyntyinen israelilainen historioitsija ja modernin tieteellisen kabbalan tutkimuksen perustaja. Hänen teoksiinsa kuuluvat vaikutusvaltainen luentokokoelma Die jüdische Mystik in ihren Hauptströmungen (1941) sekä sabbatealaisten mystisen messiaan Šabbetai Tsevin elämäkerta (1973). Scholemin näkemykset ovat hallinneet kabbalan tutkimusta ainakin Moshe Ideliin asti.
Scholem oli, kuten läheinen ystävänsä Walter Benjamin, suuri Franz Kafkan kirjallisuuden ystävä.
Scholem on vaikuttanut muun muassa Harold Bloomin luomaan runouden teoriaan. Myös kuuluisa argentiinalainen kirjailija Jorge Luis Borges on viitannut Scholemiin runoissaan.
Umbra
Umbra (lat. hämärä, varjo) on ruskea maaväri. Raaka eli polttamaton umbra on vihertävää, mutta poltettuna sen sävy muuttuu punertavaksi. Umbraa saadaan rauta- ja mangaanioksideja sisältävästä ruskeasta savesta.
Nimitys tulee Italian maakunnasta Umbriasta, mutta vastaavaa savea löytyy muualtakin, esimerkiksi Kyprokselta. Poltettaessa savesta tulee väriltään intensiivisempi ja punertavampi, jolloin värin nimi on poltettu umbra. Umbraa on käytetty väriaineena jo esihistoriallisista ajoista lähtien.
20. syyskuuta
Kuolleita
Katso myös: kalenteri ~ 19. syyskuuta, 21. syyskuuta
Vanakeltto
Vanakeltto (Crepis praemorsa) on Euraasian lehtimetsävyöhykkeellä yleinen vanakasvi. Suomessa laji on hyvin harvinainen. Vanakeltto on Suomessa rauhoitettu.
Ulkonäkö ja koko
Monivuotisen vanakelton varsi on lyhyt- ja pehmeäkarvainen ja voi kasvaa 30–40 senttimetriä pitkäksi. Lehdet ovat yhtenä tyviruusukkeena. Ne ovat lyhytruotisia, pitkulaisia ja vastapuikeita. Lehtien laidat ovat ehyitä tai harvaan ja matalasti nirhalaitaisia. Keltaiset mykerökukat ovat terttumaisesti varren päässä. Mykeröitä on lukuisia ja ne ovat 1,5–2 cm leveitä. Kehtosuomut ovat jokseenkin kaljuja. Vanakeltto kukkii kesä-heinäkuussa. Vanakeltto leviää paitsi siemenistä, myös pitkien, helposti katkeilevien rönsyjen avulla.
Elinympäristö
Vanakeltto viihtyy kalkkipitoisilla kuivahkoilla mailla valoisissa paikoissa. Tällaisia ovat harvat metsät, tienpientareet ja niityt. Suomessa lajin kasvupaikkoja uhkaa rakentaminen sekä umpeenkasvu metsälaidunnuksen loputtua. Myös metsäpalojen estäminen lienee ollut haitallista lajille.
Tuovi Saukkoriipi
Tuovi Saukkoriipi (s. 17. joulukuuta 1961 Pello) on 1980-luvulla Lapissa keikkaillut suomalainen laulaja. Vuonna 1993 hän sijoittui neljänneksi Syksyn sävel -kilpailussa.
Reijo Lantto
Reijo Johannes Lantto (s.1949) on suomalainen yritysjohtaja, joka meni töihin Saloraan vuonna 1971. . Siellä eri tehtävien jälkeen Lantto nimitettiin Salora Oy:n toimitusjohtajaksi vuonna 1988. Lantto toimi Nokia Display Production toimitusjohtajana.
Nykyisin Lantto johtaa matkailuyritystä Posiolla.
Perhe
Reijon lisäksi perheeseen kuuluvat vaimo Helvi ja lapset. Helvi Lantto muistetaan pitkästä opettajan urasta Ollikkalan koulussa Salossa.
Carl Venth
pienoiskuva|Carl Venth suunnilleen vuonna 1910. Carl Venth (16. helmikuuta 1860 – 29. tammikuuta 1938) oli saksalais-yhdysvaltalainen säveltäjä, viulisti, kapellimestari, musiikinopettaja ja tutkija.
Venth syntyi Kölnissä ja aloitti viulunsoiton opintonsa isänsä johdolla 9-vuotiaana. Hän pääsi myöhemmin konservatorioon ja muutti Yhdysvaltoihin pysyvästi vuonna 1880. Hän toimi mm. Dallasin sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina 1910-luvulla.
Passmore
Passmore on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Carl Venth
Venth kuoli Teksasissa 77-vuotiaana. Hänen omaelämäkertansa julkaistiin postuumisti vuonna 1939.
Lyijyvalkoinen
Lyijyvalkoinen on yksi vanhimmista keinotekoisista pigmenteistä: se tunnettiin Kiinassa hyvin varhain, ja se oli 200-luvulla eaa. tunnettu myös Rooman valtakunnassa. Se oli suosittu peittävänä ja hyvin kuivuvana pigmenttinä. Taiteilijavärinä se oli Euroopassa melkeinpä ainoa valkoinen öljyväri aina 1800-luvun puoliväliin asti, ja rakennusmaalinakin suosituin valkoinen, vaikka sen myrkyllisyys oli aina ollut hyvin tiedossa. Sitä käytettiin jopa kasvomaalina, mikä aiheuttikin kuolemantapauksia.
1800-luvulta alkaen lyijyvalkoinen on maalikäytössä enimmäkseen korvattu myrkyttömillä vaihtoehdoilla kuten titaanivalkoisella, eikä sitä ole Suomessa saanut käyttää vuoden 1993 jälkeen muualla kuin joissain historiallisissa kohteissa.
Valmistus
Niin sanotulla hollantilaisella valmistusmenetelmällä ohuet lyijylevyt käärittiin rullalle, ja ne asetettiin sisältä lasitettuihin saviruukkuihin. Ruukkuihin lisättiin etikkaan, ja ne laitettiin riviin hevosenlantaan, jossa lannan hajoamisen seurauksena syntynyt hiilihappo ja etikka yhdessä reagoivat ja muuttivat metallisen lyijyn lyijyvalkoiseksi. Tämä oli tosin hidas prosessi, ja vei kuukausia.
Saksalaisessa kammiomenetelmässä kemialliset reaktiot ovat samat, mutta ne tapahtuvat paljon nopeammin.
Ja niin sanotulla uudenaikaisella menetelmällä - jota käytettiin esimerkiksi Tikkurilan lyijyvalkoistehtaalla - lyijyoksidi muunnetaan etikan avulla emäksiseksi lyijyasetaatiksi. Seuraavaksi liuokseen johdetaan hiilihappoa, joka saa lyijyvalkoisen saostumaan, ja neutraali lyijyasetaatti jää liuokseen. Menetelmä toistetaan kunnes kaikki lyijy on saatu muunnettua pigmentiksi.
Australian avoin tennisturnaus 2016 – miesten nelinpeli
Turnauksen puolustava mestaripari oli Simone Bolelli ja Fabio Fognini. He hävisivät turnauksen toisella kierroksella Adrian Mannarinolle ja Lucas Pouillelle.
Jamie Murray ja Bruno Soares voittivat mestaruuden, voittaessaan loppuottelussa Daniel Nestorin ja Radek Štěpánekin luvuin 2–6, 6–4, 7–5.
Sijoitetut pelaajat
<li> Vasek Pospisil / Jack Sock (puolivälierät) <li> Łukasz Kubot / Marcin Matkowski (2. kierros) <li> Dominic Inglot / Robert Lindstedt (3. kierros) <li> Juan Sebastián Cabal / Robert Farah (3. kierros) <li> Raven Klaasen / Rajeev Ram (puolivälierät) <li> Treat Huey / Maks Mirny (puolivälierät) <li> Feliciano López / Marc López (2. kierros) <li> Pablo Cuevas / Marcel Granollers (välierät)
Efrem Kurtz
Efrem Kurtz (7. marraskuuta 1900 – 27. kesäkuuta 1995) oli kapellimestari.
Yleisluistelun Suomen-mestaruuskilpailut 1945
Suomen vuoden 1945 yleisluistelumestaruuksista kilpailtiin Turussa 17.-18. helmikuuta. Ohjelmassa oli sekä miesten. Kilpailuun osallistui kaikkiaan 25 miesluistelijaa. Miesten yleiskilpailun ohessa ratkaistiin matkamestaruudet.
Efrem Kurtz
Kurtz syntyi Pietarissa, Venäjällä, ja opiskeli muun muassa Aleksandr Glazunovin ja Nikolai Tšerepninin johdolla. Hän täydensi opintojaan Riiassa ja Berliinissä.
Yleisluistelun Suomen-mestaruuskilpailut 1945
Miesten yleismestaruus
<br style="clear:both;"/>
Efrem Kurtz
Kurtz aloitti uransa sairastuneen Arthur Nikischin sijaisena tanssija Isadora Duncanin esityksessä. Hän esiintyi useasti Berliinin filharmonikkojen kanssa ja johti vuosina 1924–1933 Stuttgartin filharmonista orkesteria. Hän teki yhteistyötä Anna Pavlovan kanssa tämän kuolemaan saakka vuonna 1931. Vuosina 1932–1942 hän johti Ballets Russes de Monte Carloa.
Yleisluistelun Suomen-mestaruuskilpailut 1945
Naisten yleismestaruus
<br style="clear:both;"/>
Efrem Kurtz
Kurtz muutti Yhdysvaltoihin ja sai maan kansalaisuuden vuonna 1944. Hän johti muun muassa Houstonin sinfoniaorkesteria 1948–1954 sekä Liverpoolin kuninkaallisia filharmonikkoja 1955–1957. Hän vieraili Neuvostoliitossa ensimmäistä kertaa maastamuuttonsa jälkeen vuonna 1966.
Kurtz kuoli Lontoossa 94-vuotiaana.
The Irish Rover
The Irish Rover on Irlantilainen kansanlaulu, joka kertoo mahtavasta, epätodellisesta purjealuksesta, joka kohtaa epäonnisen lopun. Kappaleen ovat levyttäneet monet artistit, joista osa on tehnyt muutoksia sanoitukseen.
Janssen
Janssen on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Svoboda (albumi)
Svoboda on rockyhtye Popedan yhdestoista studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1992. Albumilta hiteiksi nousivat kappaleet ”Kersantti Karoliina”, ”Repe ja Lissu” sekä ”Punaista ja makeaa”. Keikoilla on näiden lisäksi kuultu usein myös ”Mää ja Tapparan mies” -kappaletta. ”Repe ja Lissu” on kuulunut jo muutaman vuoden ajan keikkojen vakiosettiin.
Suoarkeologia
Suoarkeologia on arkeologista tutkimusta, joka tutkii erityisesti kosteikkojen tai satunnaisesti veden peittämien alueiden muinaisten ihmisten asutuksen kohteita tai heidän tekemiään esineitä. Kohteita löytyy esimerkiksi vesiperäisistä ympäristöistä, kuten soista, vuorovesialueilta, vesijättömailta, maankohoamisalueilta, joista, järvistä ja merenrannikoilta. Kosteissa ja erityisesti hapettomissa ja happamissa oloissa eloperäiset materiaalit, kuten esimerkiksi puu, nahka, luu, sarvi, köysi, tekstiili, jätteet ja ruumiit, säilyvät hajoamatta jopa tuhansien vuosien ajan.
Svoboda (albumi)
Tuotanto
+
Suoarkeologia
Suoarkeologia eroaa vedenalaisesta arkeologiasta siten, että se keskittyy pääasiassa järvien pohjasedimenttien, maankohoamisrannikoiden ja sisämaan soiden tutkimiseen. Suokaivauksissa talteen saadut löydöt ovat usein kookkaita ja jopa hämmästyttävän hyvin säilyneitä. Esineiden joutuessa kuivaan ympäristöön niiden hajoaminen lahoamalla ja kuivumisella alkaa, joten ne tulee konservoida kestäviksi. Tutkimuksissa on löytynyt suoruumiita, erilaisia veneitä, suksia, ahkiota, kätköjä, veden peittämiä asuinpaikkoja ja pyyntipaikkoja. Koska kosteikot säilyttävät materiaalit paremmin kuin kuiva ympäristö, on niiden löytömateriaali monipuolisempaa ja rikkaampaa. Löytökontekstin avulla ihmisen toiminnasta saadaan rikkaampi ja monivivahteisempi kuva.
Suoarkeologia eroa vedenalais- eli meriarkeologiasta siinä, ettei siinä työskennellä veden alla.
Säilymisen edellytyksiä
Orgaaninen aines on herkeämättä pieneliöiden, kuten homeen, bakteerien ja virusten, hyökkäyksen kohteena. Myös kemiallinen ympäristö reagoi orgaanisen aineksen kanssa. Näiden seikkojen yhteisvaikutuksen vuoksi maahan jätetyn esineen tai olion kompostoituminen tuhoaa sen varsin lyhyessä aikaa.
Vesi syrjäyttää hapen tehokkaasti mutta ei kokonaan. Esimerkiksi puuesineet säilyvät veden alla huomattavan pitkään. Jos puuesine on lisäksi hautautunut mutaan tai turpeeseen, parantaa se säilyvyyttä lisää, koska hapettomuus rajoittaa hajottavien eliöiden toimintaa merkittävästi. Myös lämpötilalla on suuri merkitys. Pysyvä pakastuminen voi säilyttää jopa lihan ja kudoksen tunnistettavana tuhansia vuosia. Siperian mammuttien ruhoja paljastuu jatkuvasti ikiroudan sulaessa jääden kosteaan maahan odottamaan löytäjäänsä.
Suokaivaus
Suokaivauksia tehdään paljolti samoin menetelmin kuin kuivan maan arkeologisia kaivauksia, mutta veden runsaus asettaa joitakin käytännön rajoituksia. Kaivausalue ojitetaan tai kaivetaan vinoksi, jotta pinnalle suotuva vesi voidaan pumpata pois. Kaivausalueella liikkumeksi pehmeän maan tueksi rakennetaan telineitä, siltoja ja alustoja. Esineen rakenteen pehmeneminen voi vaikeuttaa sen talteenottoa, joten maa-aineksen poistamisessa esineen ympäriltä tulee olla varovainen. Hellimpiä menetelmiä on käyttää heikkoa vesisuihkua, jolla esinen huuhdellaan esiin.
Löydökset dokumentoidaan ensin paikallaan ja siirrettäessä otetaan mukaan ympäröivää maata, jotka pakataan laatikkoon. Riippuen esineen hajoamisasteesta, löydöksen jatkotutkimukset voidaan tehdä paikan päällä tai myöhemmin paremmin soveltuvassa ympäristössä. Jos esine on löydettäessä jo hajoamispisteessä, voi kuiviminen tai hapelle altistuminen vahingoittaa sitä lisää. Tällaiset esineet upotetaan heti veteen, johon saatetaan lisätä konservointiaineita ja säilyvyyttä parantavia aineita. Herkästi hajoavien puurakenteiden muoto saadaan säilymään kyllästämällä se jäykistävällä polyetyleeniglykolilla (PEG) ja sitten pakastekuivaamalla ne.
Ihmisen toimintaa tutkittaessa löydettyjen esineiden ajoittaminen on eräs tärkeimpiä toimia. Kaivauksen edistyessä maasta otetaan maanäytteitä, joista tutkitaan radiohiiliajoituksiaa ikää, siitepölytutkimuksiaa ympäristön flooraa. Puuesineistä saatetaan otta kairausnäytteitä dendrikologisia määrityksiä varten.
Säilytys
Mikäli esinettä ei voida turvallisesti käsitellä tai säilöä, voidaan se haudata sijoillensa tai siirtää toiseen paikkaan haudattavaksi. Uudelleenhautaaminen on tehokas toimenpide, jos voidaan taata maan koskemattomuus jatkossa ja maan ja pohjaveden laatu hyväksyttäväksi. Esine voi vielä märkään maahan haudattunakin tuhoutua, jos maaperässä on väärä happamuus (pH), siihen imeytyy liikaa happea, se on liian lämmin tai sen kemialliset- ja elektrolyyttiset ominaisuudet vaikuttavat esineeseen.
Asuinpaikkoja
Laajempia suomalaisia asuinpaikkoja, joissa on sovellettu suoarkeologisia tutkimusmenetelmiä, ovat esimerkiksi Järvensuon kivi- ja varhaismetallikauden asuinpaikka (Humppila), Silmäkenevan muinaisjärven rannan asuinpaikat (Riihimäki), Suojoen historiallisen ajan tukikohta (Keuruu), Purkajasuon myöhäisneoliittisen kauden kalastuspaikka Kierikissä (Yli-Ii) sekä Hiidenniemen lahden varhaismetallikauden puurakenteet (Kesälahti).