cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Teheranin konferenssi
Operaatio Pitkä hyppy
Neuvostoliittolaiset varoittivat asiasta yhdysvaltalaisia, joiden turvallisuustoimista vastannut Michael Reilly ottikin asian vakavasti. Lopulta kaupungissa matkustamisen vähentämiseksi Franklin Roosevelt asui Neuvostoliiton Teheranin-suurlähetystössä konferenssin ajan.
Alhassane Keita
Alhassane Keita Otchico (s. 26. kesäkuuta 1983 Conakry, Guinea) on guinealainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Vuonna 2001 Keita siirtyi marokkolaisesta Olympique Khouribgasta sveitsiläiseen FC Zürichiin. Parhaan kautensa Sveitsissä hän pelasi kaudella 2005–2006 voittaen sarjan maalikuninkuuden 20 osumallaan. Mallorcan riveihin Keita siirtyi vuonna 2008 pelattuaan kaksi edellistä kautta saudiarabialaisessa Al-Ittihadissa.
Menneisyyden taikaa etsimässä 1980–1990
Menneisyyden taikaa etsimässä 1980–1990 on kokoelma-albumi suomalaisen Kauko Röyhkä & Narttu -yhtyeen tunnetuimmista kappaleista. Se julkaistiin 20. toukokuuta 2009.
Helmi Jakobson
Hänen vanhempansa viljelivät Kaarinan pitäjässä vaatimatonta maatilaa. Isä Josef Virtanen lähti merille ja kuoli 44-vuotiaana Ahvenanmaalla vuonna 1906. Äiti Amanda Virtanen muutti kolmen lapsensa kanssa Turkuun, missä he asuivat pienessä puutalossa. Siellä Amanda Virtanen piti vaatimatonta ompelutarvikeliikettä.
Virtasten kolme lasta menestyivät omissa ammateissaan. Helmi Virtanen suoritti ylioppilastutkinnon 1912, jolloin valkolakin sai vain pari sataa naista koko Suomessa. Tämän jälkeen hän opiskeli Helsingin yliopistossa venäjän kieltä, jonka siihen aikaan uskottiin avaavan oven ”koko suureen maailmaan”.
Kesällä 1917 Helmi Virtanen oli Karjalankannaksella, missä vietti kesäänsä runsaasti venäläisiä. Siellä hän tapasi Jonas Jakobsonin. Hän ei ollut aikaisemmin tavannut juutalaisia, ja hän oli tottunut ajattelemaan aikakauden tapaan, että juutalaiset edustivat rahanvaltaa ja olivat pelottavia ja alhaisia. Helmi Virtanen ja Jonas Jakobson kuitenkin rakastuivat ja päättivät solmia avioliiton. Sitä ennen oli voitettava molempien perheiden vastustus.
Uskovaisen juutalaisen oli tuohon aikaan mahdotonta hyväksyä lapsensa avioliittoa ei-juutalaisen kanssa. Vanhemmat olivatkin aluksi järkyttyneitä, mutta totesivat kuitenkin, etteivät voineet estää nuorten avioliittoa, joka solmittiin vuonna 1919.
Helmi Jakobson pysyi avioliiton alkuvuodet luterilaisena ja Jonas Jakobson juutalaisena, eikä uskonnolla ollut kummallekaan suurta merkitystä. Perheeseen syntyi kaksi lasta, Leo Jakobson 1919 ja Max Jakobson 1923. Jotta perhe säilyttäisi yhtenäisyytensä, Helmi Jakobson päätti kääntyä juutalaiseksi varmistaakseen lastensa kuulumisen juutalaiseen yhteisöön.
Juutalaiseksi kääntyminen oli vaativan pääsykokeen vuoksi vaikeaa, mutta Helmi Jakobson selvitti vaaditut juutalaiset opinkappaleet ja heprean kielen, ja vuonna 1928 hänet otettiin juutalaisen seurakunnan jäseneksi. Hän omaksui myös miehensä sionistisen aatteen ja perusti Viipurissa naisten kansainvälisen sionistisen järjestön (WIZO) Suomen osaston, jota hän johti lähes koko elämänsä ajan.
Jonas Jakobsonilla oli 1920-luvulla Viipurissa asianajotoimisto. Bessarabiasta Suomeen muuttanut nuori kirjailija Mordechai Chosid opetti lapsille hepreaa, minkä lisäksi he oppivat puhumaan sujuvaa saksaa.
Neuvostoliiton aikana Pietarista oli tullut suljettu Leningradin kaupunki, jossa juutalaiset kokivat syrjintää. Helmi Jakobson kaipasi Helsinkiin, jonne perhe muutti 1930. Jonas Jakobson perusti uuden asianajotoimiston, ja pojat kävivät koulua Suomalaisessa normaalilyseossa. Koulun 800 oppilaasta vain viisi oli juutalaisia, mutta heihin ei kohdistunut minkäänlaista syrjintää. Leo ja Max Jakobson toimivat muun muassa Norssin jalkapallojoukkueen kapteeneina.
Helmi Jakobson pääsi Helsingin seurapiireihin, ja hän ystävystyi muun muassa tasavallan presidentin puolison Ester Ståhlbergin kanssa.
Hän kävi myös Puolassa tutustumassa sikäläisiin juutalaisiin. Hän tapasi sionistisen liikkeen johtohahmoihin kuuluneen Vladimir Jabotinskyn, joka ennusti suurvaltasodan olevan väistämätön ja kansallissosialistisen Saksan tekevän kaikkensa Euroopan juutalaisten tuhoamiseksi. Sota alkoi kolme kuukautta myöhemmin, ja Jakobsonien koti Helsingin Lönnrotinkadulla tuhoutui venäläisten pommituksissa.
Helmi Jakobson pakeni talvisodan aikana Tukholmaan poikansa Maxin kanssa, joka tuolloin oli 16-vuotias. Hän suunnitteli Maxin lähettämistä Israeliin, jos Neuvostoliitto olisi valloittanut Suomen. Hän pelkäsi, että juutalaiset olisivat joko joutuneet neuvostoliittolaisten käsiin tai saksalaisten tappamiksi. Näin ei kuitenkaan tapahtunut, ja Helmi Jakobson pääsi palaamaan Maxin kanssa takaisin Suomeen.
Leo Jakobson opiskeli arkkitehdiksi ja työskenteli kaupunki- ja seutusuunnittelun professorina Yhdysvalloissa, jonne hän oli muuttanut 1950-luvun lopulla. Max Jakobson eteni politiikassa ja työskenteli muun muassa suurlähettiläänä.
Jonas Jakobson kuoli 9. toukokuuta 1972. Helmi Jakobson matkusti vielä tämän jälkeen Israeliin tutustumaan juutalaiseen valtioon. Hän kuoli kotonaan Helsingissä 1975.
Jouttenjärvi
Jouttenjärvi on Pirkanmaalla Parkanossa Alaskylässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Jouttenjärvi on osa Parkanonjärven lähialuetta.
Suomalaisia rakkauslauluja
Suomalaisia rakkauslauluja on suomalainen televisio-ohjelma, joka taltioitiin Lahden Sävel ry:n järjestämästä konsertista Lahden kaupunginteatterissa 1993. Konsertti oli yksi vuosittaisen Lahden Sävel -viikon musiikkitilaisuuksista. Sen päätapahtuma oli kansainvälinen Keskiyön auringon laulufestivaali (Midnight Sun Song Festival). Lahden Säveliä järjestettiin 1987 – 1996. Yle TV1:n Viihdetoimitus oli mukana yhteistyössä vuoteen 1991 ja tuotti televisio-ohjelmia kotimaisista konserteista ja laulufestivaalista. Vuosina 1992 - 1993 tuottaja oli Viihdetoimituksen seuraaja TV1 Taideohjelmat, vuonna 1994 TV1 Kansainvälinen musiikki ja 1995 TV1 Viihdeohjelmat. Suomalaisia rakkauslauluja oli yksi kotimaisista konserteista. Ison orkesterin kapellimestarina toimi Olli Ahvenlahti ja konsertin ohjasi Erkki Pohjanheimo. Juontajana toimi Janne Porkka. Suomalaisia rakkauslauluja lähetettiin Yle TV1:ssä 12.6.1993
Jouttenjärvi
Maantietoa
Järven pituus on 600 metriä, leveys 200 metriä ja sen pinta-ala on 8,8 hehtaaria. Sen ympäristö on kangasmetsää, joka jää Lapinnevan ja Alaskylän väliin, ja järvi muodostuu Hirsikankaan kainalossa pieneen alavaan kohtaan. Järveen laskee muutama metsä- ja suo-oja, joiden valuma-alueet ovat pienet. Laskuoja on yksi suo-ojista, joka on kaivettu luontaisen puron jatkeeksi ja joka yhtyy valtatien 23 luonna Sortanjokeen. Sortanjoki laskee Parkanonjärveen. Rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä. Järven eteläkärjessä sijaitsee maatila, mutta muuten ei järvelle ole rakennettu asuntoja. Järvelle johtaa polku ja kärrytie ja sen ohitse kulkee kylätie. Valtatie 23 ohittaa järven pohjoisesta 350 metrin päästä. Ikaalisten ja Parkanon kuntien välinen rajapyykki sijaitsee 100 metrin päässä länsirannasta.
Makarov-pistooli
9 mm Pistolet Makarova, lyh. PM on Nikolai F. Makarovin suunnittelema neuvostoliittolainen massasulkuinen itselataava pistooli. PM hyväksyttiin Neuvostoliitossa sotavarusteeksi vuonna 1951. Se ei ole enää Venäjän asevoimien tai poliisin pääasiallinen palvelusase, mutta sen tuotanto jatkuu edelleen.
Jouttenjärvi
Historiaa
Vanhoissa pitäjänkartoissa järven nimi saattoi olla "Joutsenjärvi". Sille ei aina ole piirretty laskuojaa. Pitäjien välinen raja kävi silloin kääntymässä järven länsirannan tuntumassa.
Makarov-pistooli
Pistoolia suunniteltaessa lähtökohdaksi otettiin Boris V. Sjominin vuonna 1946 suunnittelema 9 × 18 millimetrin patruuna. Sjominin patruuna pohjautui saksalaiseen 9 × 18 millimetrin Ultraan, joka puolestaan oli kehitetty 1930-luvulla tehokkaammaksi vaihtoehdoksi Walther PP:ssä käytetylle 9 × 17 millimetrin Browning-patruunalle. 9 × 18 millimetrin Makarov-patruunan luodin läpimitta on hieman suurempi kuin muiden yhdeksänmillisten pistoolien: 9,22 millimetriä. Samalle patruunalle on kehitetty lähinnä itäblokin maissa muitakin aseita. Vientimarkkinoille pistoolia on valmistettu myös .380 ACP -mallisena.
Suomalaisia rakkauslauluja
Triviaa
Konsertin tunnusmusiikiksi valittiin Kaija Koon ja Markku Impiön rakkauslaulu Kuka keksi rakkauden, joka juuri oli noussut suosikkien kärkeen.
Huppuraitakaija
Huppuraitakaija (Psittacella picta) on Papua-Uudessa-Guineassa elävä kaijalaji.
Makarov-pistooli
Makarov korvattiin virallisesti Venäjän käytössä vuonna 2003 Jarygin-pistoolilla, joka on tunnettu myös nimellä MP-443 ”Gratš”.
Huppuraitakaija
Koko ja ulkonäkö
Huppuraitakaija on noin 19 cm pitkä ja painaa 48–60 g. Lajista tunnetaan kolme alalajia ja muotojen välillä on värieroja. Koiraan höyhenpuku on pääosin vihreä, selässä on keltaista raidoitusta, päälaki on punaruskea ja kaulan ympärillä on toisinaan kapea keltainen rengas. Posket, kurkku ja rinnan yläosa ovat siniset, yläperä ja pyrstön alapeitinhöyhenet punaiset ja siiven alapeitinhöyhenet kellanvihreät. Nokka on siniharmaa ja valkokärkinen, iiris oranssi ja jalat tummanharmaat. Naaras muistuttaa muuten koirasta mutta sen rinta on keltainen mustin raidoin ja siltä puuttuu keltainen kaularengas. Nuoret linnut muistuttavat naarasta, niiden pää on ruskea ja höyhenten kärjet ovat vihertävät.
Huppuraitakaijaa ei pidetä lemmikkinä.
Esiintyminen
Huppuraitakaija elää Papua-Uusi-Guinean keskiosien vuoristoalueilla. Sen populaatio on kooltaan yli 100 000 yksilöä ja elinympäristön ala 20 000–50 000 neliökilometriä.
Elinympäristö
Laji elää avomaihin rajautuvissa vuoristometsissä 2 500–4 000 m korkeudella merenpinnasta.
Lisääntyminen
Lajin pesintä tunnetaan puutteellisesti. Luonnossa pesä lienee puun kolossa.
Ravinto
Huppuraitakaija syö hedelmiä, siemeniä ja marjoja.
Asfaltti
pienoiskuva|Levitetyn asfaltin reuna. pienoiskuva|Kuolleenmeren rannalta kerättyä luonnollista bitumia. Asfalttipäällysteet (kreikan kielen sanasta άσφαλτος, vuoripiki) ovat öljystä jalostetun bitumin ja kiviaineksen seoksia, joita käytetään teiden päällystykseen. Asfalttipäällysteet luetaan betonin ohella kestopäällysteisiin, toisin kuin esimerkiksi öljysora. Asfalttipäällysteistä puhuttaessa käytetään usein yleisnimitystä asfaltti (myös asvaltti).
Asfaltti on myös nimitys luonnossa esiintyvälle bitumille.
Historia
Asfaltin historia alkaa muinaisista Mesopotamiasta, jossa asfalttia käytettiin tekemään temppelikylpylöistä ja vesitankeista vesitiiviitä. Muinaiset foinikialaiset, egyptiläiset sekä roomalaiset hyödynsivät luonnollisen asfaltin liimaavaa ja eristävää ominaisuutta.
Luonnollista asfalttia löytyy asfalttilähteistä sekä kiviasfalttina. Sen merkittävimmät esiintymisalueet ovat Israel, Kroatia , Syyria sekä Trinidad ja Tobago.
Asfalttipäällysteet
pienoiskuva|Tien päällystämistä asfaltilla. pienoiskuva|Asfaltointia. Keinotekoinen asfaltti, asfalttipäällyste, on rakennusmateriaali, joka valmistetaan murskeen, mineraaliyhdisteiden, hiekan ja bitumin seoksesta. Sitä käytetään muun muassa teiden ja lentokenttien kiitoteiden päällystykseen. Päällysteeseen kelpaavalla murskeen kiviaineksella on tarkat laatuvaatimukset, mutta usein murske saadaan lähialueilta – siksi Maarianhaminan kadut ovat punaisia (punaisen graniittimurskeen takia). Nykyisin bitumi voidaan myös värjätä, näin on tehty esimerkiksi Helsingin punaisten pyöräteiden tapauksessa.
Asfalttipäällysteitä on monia eri laatuja, yleisin on pihojen, katujen ja teiden päällystyksessä käytettävä asfalttibetoni (AB). Asfalttibetonin tyypillinen kerrospaksuus Suomessa on 5 senttimetriä. Yhdysvalloissa ja Kanadassa pääteiden kerrospaksuus on vähintään 10 senttimetriä. Bitumimäärä ja käytettävän kiviaineksen raekoko vaikuttavat asfalttibetonin kulutuskestävyyteen ja pinnan sileyteen. Kiviaineksen väri vaikuttaa päällysteen väriin ja massaan voidaan myös lisätä väripigmenttiä. Asfalttibetonin pintaan voidaan lisäksi liimata bitumilla ohut värillinen murskekerros, jolloin saadaan sirotepintaus (SP). Avoin asfaltti (AA) läpäisee vettä paremmin kuin tavallinen asfaltti, sitä käytetään muun muassa pelikenttien päällysteenä. Valuasfaltti (VA) on asfalttibetonia tiiviimpi ja sileämpi päällyste, sileys saattaa ilmetä myös haitallisena liukkautena. Valuasfaltin alla pitää olla toinen sidottu päällyste, kuten asfalttibetoni, betoni tai öljysora. Valuasfalttia käytetään teille muodostuvien ajourien, kuoppien ja roudan aiheuttamien halkeamien paikkaukseen, sitä ei tiivistetä. Sitä voidaan käyttää myös koko vanhan pinnan päällystämiseen uudelleen. Tyypillisesti valuasfalttikerros on paksuudeltaan 2–4 senttimetriä.
Valmistus ja levittäminen päällystekäyttöön
pienoiskuva|Asfalttiasema. Asfaltti valmistetaan erityisillä laitteilla, joissa kiviaines (runkoaine), bitumi (sideaine) ja tarpeelliset lisäaineet yhdistetään. Kiviaineksen laadulla, raekoolla ja raekokojen jakautumalla muutetaan myös asfaltin pinta- ja kesto-ominaisuuksia. Kiviaines kuumennetaan kuumennusrummussa ja sekoitetaan juoksevaksi lämmitettyyn bitumiin sekä muihin tarvittaviin aineisiin. Sekoitettu asfaltti lasketaan kuorma-auton lavalle, jolloin sen lämpötila on vielä noin 160 astetta.
Viime vuosina asfaltin kuljetuksessa ovat yleistyneet puolipyöreät lavat, joita käytettäessä asfalttimassan lajittuminen kuljetuksen aikana on vähäisempää. Levityskoneella asfaltti levitetään ja tasataan halutulle pinnalle. Kerroksen paksuus uudelleenpinnoituksessa on tyypillisesti 90–120 kg/m² eli 4–5 cm. Lopuksi asfaltti tiivistetään jyrällä, jolloin rakenteen kestävyys paranee.
Hiljainen asfaltti
Niin kutsuttu hiljainen asfaltti on pienirakeisempaa, joustavampaa ja huokoisempaa kuin normaali asfaltti. Nämä ominaisuudet vähentävät rengasmelua. Uutena hiljainen asfaltti on 4–6 desibeliä normaalipäällystettä hiljaisempi, ja yhden vuoden jälkeen ero vakiintuu 3–4 desibeliin. Kolmen desibelin ero tarkoittaa sitä, että ääniteho puolittuu.
Hiljaisen asfaltin hinta on noin puolitoistakertainen karkeampaan päällysteeseen verrattuna ja se kuluu tavallista asfalttia nopeammin. Sitä ei tarvitse kuitenkaan levittää yhtä paksua kerrosta.
Asfalttiteiden ylläpito
Leedsin yliopisto on kehittänyt lentävää droonia, joka 3D-tulostaa asfalttia päällysteeseen syntyneeseen halkeamaan.
Erhard Heiden
Erhard Heiden (23. helmikuuta 1901 Weiler – syyskuu 1933) oli Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen varhainen jäsen ja SS:n kolmas johtaja Reichsführer-SS.
Heiden oli SA-joukkojen jäsen, ja hän liittyi pieneen Adolf Hitlerin henkivartiokaartin tehtävää toimittaneeseen SS:ään. Heiden kannatti SS:n erottamista SA-joukoista, ja hänet nimitettiin sen johtajaksi maaliskuussa 1927.
Heidenin johdon aikana SS:n jäsenmäärä laski tuhannesta 280 jäseneen, josta SA sai intoa vaatia SS:n lakkauttamista. Hän nimitti Heinrich Himmlerin apulaisekseen. Heiden piti Himmleriä ”innokkaana pikku virkailijana”, muttei nähnyt hänessä johtajapotentiaalia. Heiden menetti suosionsa lopullisesti, kun hänen väitettiin ompeluttaneen univormunsa juutalaisräätälillä. Hitler erotti hänet tammikuussa 1929 ja nimitti tilalle Himmlerin.
Himmler määräsi Heidenin pidätettäväksi huhtikuussa 1933. Hänet murhasi todennäköisesti Sicherheitsdienst SD:n päämajassa Münchenissä. Hänen ruumiinsa löydettiin syyskuussa 1933.
Otakar Švec
thumb|Otakar Švecin suunnittelema Stalinin monumentti Prahassa. Otakar Švec (23. marraskuuta 1892 – 3. maaliskuuta 1955) oli tšekkiläinen kuvanveistäjä, joka muistetaan parhaiten Prahan Stalin-monumentin suunnittelusta.
K3G – Ilon päiviä, surun päiviä
Elokuvan nimen toisen ”kabhi”-sanan perässä on e-kirjain, koska ohjaaja Karan Johar uskoo numerologiaan. Elokuva sisältää lukuisia viittauksia Karan Joharin edelliseen elokuvaan Kuch Kuch Hota Hai, jonka pääosia näyttelivät myös Kajol ja Shah Rukh Khan.
Sähköinsinöörit – SIL
Sähköinsinöörit – SIL (vuoteen 2019 asti Sähköinsinööriliitto ry) on suomalainen sähköalan ammattilaisten ja asiantuntijoiden yhteistyöjärjestö. Järjestö julkaisee kahdeksan kertaa vuodessa ilmestyvää Sähkö & Tele -lehteä.
Otakar Švec
Švec oli Josef Václav Myslbekin ja Jan Štursan oppipoika. Ennen toista maailmansotaa hän suunnitteli muistomerkit uskonpuhdistaja Jan Husille ja Tšekkoslovakian ensimmäiselle presidentille Tomáš Masarykille, mutta saksalaiset tuhosivat molemmat patsaat sodan aikana.
Toisen maailmansodan jälkeen Švec osallistui suunnittelukilpailuun, jonka voittaja sai suunnitella Prahaan muistomerkin Neuvostoliiton johtajalle Josif Stalinille. Švec voitti kilpailun ja suunnitteli Tšekkoslovakian kommunistihallitukselle graniitista veistetyn 15 metrin korkuisen ja 22 metrin levyisen patsaan, joka oli maailman suurin jäljennös Stalinista. Patsaan rakentamiseen kului viisi ja puoli vuotta, ja se paljastettiin vuonna 1955, kaksi vuotta Stalinin kuoleman jälkeen. Švec ei osallistunut patsaan paljastustilaisuuteen, koska hän teki itsemurhan ennen tapahtumaa. Vuonna 1956, vain vuotta Švecin kuolemasta ja patsaan paljastustilaisuudesta, Neuvostoliiton uusi johtaja Nikita Hruštšov tuomitsi Stalinin henkilökultin ja aloitti Stalinin muistomerkkien hävittämisen destalinisaatiossa. Vuoden 1962 marraskuussa Stalinin monumentti tuhottiin 800 kilogrammalla räjähteitä.
K3G – Ilon päiviä, surun päiviä
Juoni
Elokuva kerrotaan kahdessa osassa. Ensimmäisessä osassa kerrotaan menneistä tapahtumista ja toisessa nykyajasta. Osien aikaväli on kymmenen vuotta.
Ensimmäinen osa
Rahul Raichand (Khan) on rikkaaseen perheeseen adoptoitu poika. Rahulia suositaan hänen ollessa perheen ensimmäinen lapsi, ja hänen oletetaankin jatkavan perinteitä perheen yrityksen johtajana. Rahul kumminkin tapaa keskiluokkaisen Anjalin (Kajol) ja rakastuu tähän. Rahul menee Anjalin kanssa naimisiin isänsä (Amitabh Bachchan) tahtoa vastaan, jolloin tämä karkotetaan perheestä. 10 vuotta myöhemmin Rahulin veli Rohan (Roshan) saa tietää, miksi hänen veljensä katosi perheestä yllättäen hänen isoäitiensä kertoessa hänelle tämän tarinan. Silloin Rohan päättää etsiä veljensä ja saattaa perheen taas yhteen.
Toinen osa
Rohan saa selville, että Rahul on muuttanut Lontooseen Anjalin, Anjalin siskon Poojan sekä Rahulin ja Rohanin entisen taloudenhoitajan kanssa. Rohan pyytää Poojalta apua päästä veljensä luokse asumaan, jotta hän saisi jälleen kontaktin veljeensä. Pooja saa taivuteltua Rahulin ottamaan Poojan ystävän veljenä esiintyvän Rohanin kotiinsa asumaan ja niin Rohan näkee taas veljensä, josta ei ole kuullut kymmeneen vuoteen. Samalla kun Rohan yrittää parhaansa saadakseen veljensä kaipaamaan Intiassa asuvia vanhempiaan rakastuu hän Poojaan.
Rahulin ja Anjalin pojan Krishin kouluesityksen jälkeen Rahul saa tietää Yash-nimisenä esiintyneen Rohanin olevan hänen veljensä, mutta Rohan ei saa vakuutettua Rahulia palaamaan Intiaan. Niinpä Rohan ja Pooja päättävät huijata Rohanin vanhemmat Lontooseen, jotta perhe voisi yhdistyä. Suunnitelma kuitenkin epäonnistuu perheen isän Yashvardhanin ollessa yhä vihainen Rahulille. Tilanne kuitenkin muuttuu, kun Yashvardhanin äiti kuolee. Perhe matkustaa takaisin Intiaan hautajaisiin, mutta Rahul ja Yashvardhan eivät siltikään puhu toisilleen. Pooja ja Rohan vakuuttavat Rahulin siitä, että hänen täytyy puhua isänsä kanssa samalla kun vuosia hiljaa ollut perheen äiti kertoo miehelleen tämän olleen väärässä lähettäessään Rahulin pois. Lopuksi Rahul ja Yashvardhan puhuvat asiat selviksi ja perhe on jälleen yhtenäinen. Vihdoin myös Anjali hyväksytään perheeseen sekä Rohan ja Pooja menevät naimisiin.
Soundtrack
Musiikin elokuvaan sävelsivät Jatin-Lalit, Sandesh Shandilya sekä Aadesh Shrivastava. Laulujen sanat ovat Sameerin ja Anil Pandeyn käsialaa. Kappaleita elokuvan soundtrackilla on 11. Laulaja Sonu Nigam voitti useita palkintoja laulusta ”Suraj Hua Maddham”.
Pyhäjärvi (Asikkala)
Pyhäjärvi on Päijät-Hämeessä Asikkalassa Vedentaustan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Pyhäjoen valuma-alueeseen (14.145) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 81,6 metriä mpy.
Jyväskylän suurajot 1988
Jyväskylän suurajot 1988 järjestettiin 23.–26.8.1988. Se oli ralliautoilun maailmanmestaruuskauden 1988 kymmenes osakilpailu ja 38. Jyväskylän suurajot kautta aikain.
Osallistujat
Kilpailuun ilmoittautui täydet 200 autokuntaa. Tehdastalleista mukana olivat Lancia (Markku Alén ja Mikael Ericsson), Toyota (Juha Kankkunen ja Kenneth Eriksson), Mazda (Timo Salonen ja Hannu Mikkola) ja Ford (Stig Blomqvist, Didier Auriol ja Carlos Sainz). Lisäksi mukana oli Ari Vatanen Prodrive-tallin BMW M3:lla maitosponsorinsa väreissä ja Alessandro Fiorio Jolly Clubin Lancialla.
Reitti
Reitin pituus oli 1445,95 km, josta erikoiskokeita 496,33 km. Erikoiskokeita oli yhteensä 39 eikä yhtäkään ajettu kahteen kertaan, toisin kuin edellisinä vuosina oli usein tehty. Ralli oli lyhentynyt edellisvuodesta kolmipäiväiseksi. Ralli käynnistyi nyt ensimmäistä kertaa aamulla. Perjantain reitti alkoi edellisvuoden perjantain tapaan: aluksi Laajavuoren erikoiskoe, jota seurasi lenkki Päijänteen itäpuolelle. Illaksi palattiin Harjun erikoiskokeelle, jonka jälkeen ajettiin vielä kaksi erikoiskoetta Jyväskylän länsipuolella. Lauantain reittikin noudatti edellisvuoden suuntaa Valkeakoskelle, mutta sunnuntain ohjelmassa oli vuosien 1986 –1987 reiteiltä puuttuneita erikoiskokeita Jyväskylästä itään mm. Juha Kankkusen kotiseudulla Laukaassa. Sunnuntaiaamu alkoi myös uudella yleisöerikoiskokeella Vaajakoskella.
Kilpailun kulku
Kilpailu oli suurimmalta osin Juha Kankkusen ja Markku Alénin välistä sekuntipeliä ja johtopaikalla vuorottelua, joka päättyi vasta viimeisenä päivänä Kankkusen auton moottorin hajoamiseen lähellä hänen kotiaan, minkä jälkeen Alénin oli helppo ajaa voittoon.
Kilpailun yllättäjiä olivat takavetoiset Fordit ja erityisesti ensikertalainen ranskalainen Didier Auriol, joka ajoi kolmanneksi.
Ari Vatasen matka päättyi ohjauksen hajoamisen aiheuttamaan ulosajoon. Kenneth Eriksson ja Hannu Mikkola puolestaan keskeyttivät teknisiin vikoihin.
N-ryhmän voitti Argentiinan Jorge Recalde Lanciallaan.
Tomaž Čopi
Tomaž Čopi (2. heinäkuuta 1970 Koper, Slovenian ST, Jugoslavia) on slovenialainen, uransa lopettanut kilpapurjehtija. Hänen pääluokkansa oli 470, mutta hän kilpaili myös 420, Optimist, Extreme 40, Melges 32 ja RC44 -luokissa.
Čopi aloitti purjehtimisen kymmenvuotiaana, ja kilpaili ensimmäistä kertaa jo vuonna 1981. Hänen ensimmäinen voittonsa tuli Optimist-luokassa vuonna 1984.
Čopi oli 470-luokan maailmanrankingissä parhaimmillaan toisena. Hän oli kymmenen parhaan joukossa yhtäjaksoisesti lokakuusta 1997 aina toukokuuhun 2001 ja uudelleen toukokuusta 2001 toukokuuhun 2002. Vielä toukokuussa 2007 Čopi oli listan sijalla 19, mutta siitä lähtien hänen sijoituksensa laski. Hänen viimeinen 470-luokan rankingsijoitus oli kesäkuulta 2009, jolloin hän oli sijalla 189.
Joe Tynanin kiusaukset
Joe Tynanin kiusaukset (tv-esityksessä Joe Tynanin viettelykset, The Seduction of Joe Tynan) on vuonna 1979 ensi-iltansa saanut Jerry Schatzbergin ohjaama poliittinen draamaelokuva. Sen käsikirjoitti Alan Alda, joka myös näyttelee nimiroolia, yhdysvaltalaista senaattoria. Muissa pääosissa ovat Barbara Harris, Meryl Streep, Rip Torn ja Melvyn Douglas.
Juoni
New Yorkin osavaltiota edustava demokraattisenaattori joutuu ongelmiin, kun etelävaltioiden ihmisoikeustaistelijat vaativat häntä mukaan vastustamaan korkeimman oikeuden jäseneksi ehdolla olevaa vanhoillista rotuerottelun kannattajaa. Tynan joutuu poikkiteloin niin presidentin kuin vanhan kannattajakuntansa kanssa. Kampanja kuitenkin onnistuu ja Tynan nousee puolueensa uudeksi tähdeksi, jossa nähdään jopa presidenttiainesta. Sivujuonena on kolmiodraama Tynanin, hänen vaimonsa ja rakastajattarensa, työmarkkinajuristin Karen Traynorin kesken.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano valitteli, ettei Alan Aldan käsikirjoittama elokuva nouse saippuasarjan tasolta kummemmaksi hyvistä näyttelijöistään huolimatta. Hän antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”. Helsingin Sanomien Mikael Fränti kirjoitti Joe Tynanin kiusausten sisältävän hyviä ja vahvoja hetkiä, mutta olevan kokonaisuutena pinnallisempi ja siloitellumpi kuin Schatzbergin 1970-luvun alun elokuvat Paniikki piikkipuistossa (1971) ja Variksenpelätin (1973).
Kemigrafia
Kemigrafia (sanoista kemia ja kreik. graphein, piirtää) on yhteis­nimitys metallien syövytystä käyttäville menetelmille, joilla valmistetaan paino­laattoja valo­kuvien ja piirrosten painamiseksi kohopaino- ja syväpaino­tekniikoilla. Kemigrafiset menetelmät kuten auto­typia (rasterikuva), foto­typia ja helio­gravyyri olivat yleisesti käytössä kuvien painatuksessa läpi 1900-luvun alku­puolen, kunnes 1950-luvulta alkaen kirja­paino­tekniikka alkoi siirtyä offsetpainoon. Siinä painatus ei enää perustunut eri korkeudella oleviin paino­pinnan kohtiin, vaan rasvan ja veden toisiaan hylkivään vaikutukseen. Syväpaino­tekniikassa kemi­grafian korvasi tieto­kone­ohjattu paino­pinnan kaiverrus timantilla tai laserilla. Myös sävykuvien rasterointi ja erottelu osaväreihin (kuten CMYK) eri painomenetelmiä varten tehdään nykyisin ohjelmallisesti tietokoneella.
Historiaa
Syövytys­menetelmiä piirrosten painamiseksi alettiin kehittää 1800-1uvun alku­puolella, jolloin tehtiin kokeiluja eri happojen vaikutuksista eri metalli­levyjen pintaan. Metalli­levylle piirrettiin jollain happoa kestävällä aineella niin, että levyä sitten syövytet­täessä happoa kestäväksi käsitellyt kohdat eli piirros­viivat jäisivät hieman koholle. Sinkki osoittautui lopulta parhaaksi metalliksi, ja ensimmäinen sitä menestyksellä syövyttänyt kokeilija oli ranskalainen Firmin Gillot (1819–1872). Hän kutsui menetelmäänsä aluksi pan­ikono­grafiaksi, ja myöhemmin sitä kutsuttiin sinko­grafiaksi tai keksijänsä mukaan ranskalais­nimellä gillotage. Hänen poikansa Charles Gillot (1853–1903) kehitti menetelmästä edelleen valo­kuvien syvä­paino­menetelmän, foto- eli helio­gravyyrin.
1870-luvulla Gillot’n ”ranskalaisen syövytys­menetelmän” kilpailijaksi oli noussut ”wieniläinen kuiva­telaus­menetelmä”, jonka kehitti Gillot’n opissa ollut itä­valta­lainen Carl Angerer (1838–1915). Hän avasi vuonna 1871 kuvalaatta­laitoksen nimeltä Chemi­graphie, josta kemigrafia-sana kulkeutui suomen kieleenkin.
Sekä ranskalainen että wieniläinen menetelmä kykenivät vain mustalla tussilla piirrettyjen viiva­piirrosten jäljentämiseen. Sävy­kuvien kuten valo­kuvien ja maalausten jäljentämisen painamalla ratkaisi müncheniläinen kupari­kaivertaja Georg Meisenbach (1841–1912), joka keksi vuonna 1882 nykyisinkin käytössä olevat pienet rasteri­pisteet eri väri­sävyjen ilmentämiseksi. Yhdys­valtalainen Max Levy sai Philadelphiassa vuonna 1893 patentin sävy­kuvien mekaaniselle rasteroinnille eli auto­typialle, mikä aloitti valo­kuvien ja taide­jäljennösten ajan sanoma- ja aikakaus­lehdissä ja muissa paino­tuotteissa. Eri asentoihin asetettuihin rasteri­piste­riveihin perustui myös pian kehitetty väri­valokuvien moniväri­painatus.
Kemigrafian alku Suomessa
Vuonna 1891 saksalainen kivipainaja Ferdinand Tilgmann perusti paino­taloonsa Helsinkiin kemi­grafisen laitoksen. Hänen poikansa Ernst (1864–1938) perehtyi Saksassa ja Itävallassa foto­kemiallisiin menetelmiin ja toimi vuodesta 1887 Suomen Pankin setelipainon teknisenä johtajana. Kolmas Suomen kemi­grafian pioneerina toiminut veljes­sarjan edustaja oli kirjailijanakin tunnettu Knut Tilgmann, joka ryhtyi vuonna 1895 perustetun perhe­yrityksen Aktie­bolaget F Tilgmanns Bok- och Sten­tryckeri samt Kemi­grafi tekniseksi johtajaksi, ja veli Ernst toimitus­johtajaksi. Asiantuntijaksi yritykseen tuli Saksasta Michael Wagner, jota pidetään suomalaisen kemigrafian isänä. 1900-luvun alussa Tilgmannin tarjoamat kuvan­jäljennys­muodot olivat autotypia, fototypia, duplex-autotypia, kolmiväri­painatus, kromo­typia, alumiini­painatus, foto­litografia, väri­litografia, karto­grafia, lito­grafia, helio­gravyyri ja syövytys.
Nenohi (1905)
Nenohi oli keisarillisen Japanin laivaston 1906 valmistunut Kamikaze-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin osana vuoden 1904 hankintoja Kuren laivastontelakalta, missä köli laskettiin 25. kesäkuuta 1905. Alus laskettiin vesille 30. elokuuta ja valmistui vielä samana vuonna 1. lokakuuta.
Palvelus
Alus luokiteltiin 28. elokuuta 1912 kolmannen luokan hävittäjäksi, jolloin se poistettiin ensilinjan tehtävistä. Se muutettiin 1. joulukuuta 1924 miinanraivaajaksi ja poistettiin palveluksesta 1. huhtikuuta 1928.
Pirjo Lehti
Pirjo Tuulia Lehti (s. 24. huhtikuuta 1953 Lahti) on suomalainen iskelmälaulaja, joka osallistui vuoden 1980 Syksyn sävel -kilpailuun kappaleella ”Portit”. Vaikka hän on laulanut Syksyn ja Kevään sävel -ohjelmissa ja julkaissut kuusi albumia, on hän jäänyt kuitenkin suurelle yleisölle melko tuntemattomaksi. 1990–2000-luvuilla Pirjo Lehti on levyttänyt muutamia lyhyitä levyjä laulaen suomenkielisiä versioita ulkomaisista kappaleista, kuten Patricia Kaasin ”Hotel Normandy” -kappaleen suomenkielinen versio ”Kun mentiin hotelliin”.
Vuonna 1967 Lehti osallistui Lahdessa laulukilpailuun, jonka hän voitti ja sai levtyssopimuksen. Hän levytti vuonna 1969 ensisinglensä "Auringon pistos / Jos vielä kohdataan". Hän ryhtyi 17-vuotiaana Pekka Nurmikallion orkesterin laulusolistiksi. Hän keikkaili myös Saksassa unkarilaisen orkesterin laulusolistina ja he tarjosivat Lehdelle esiintymiskiertuetta myös Yhdysvaltoihin, jonne hän ei kuitenkaan lähtenyt. Lehti opiskeli 1980-luvulla Päijät-Hämeen konservatoriossa (nykyisin Lahden konservatorio) laulunopettajaksi ja toimi myös kuoron johtajana. 1980-luvun alussa lehti keikkaili runsaasti Suomessa keikkaorkesterinsa kanssa, kunnes lopetti ne ja toimi sen jälkeen vuosina 1983–2019 taksiyrittäjänä Lahdessa.
Ruskoraitakaija
Ruskoraitakaija (Psittacella modesta) on Papua-Uudessa-Guineassa elävä pienikokoinen kaijalaji.
Koko ja ulkonäkö
Ruskoraitakaija on noin 14 cm pitkä ja painaa noin 42 g. Lajista tunnetaan kolme alalajia ja muotojen välillä on värieroja. Sen höyhenpuku on pääosin vihreä, pää on ruskea ja rinta joko keltaisen ja oranssin kirjava, mustaraitainen (naaras) tai oliivinruskea (koiras). Alaperä on punainen. Nokka on siniharmaa ja valkokärkinen, iiris oranssi ja jalat harmaat. Naaras muistuttaa muuten koirasta mutta sen pää on vaaleamman ruskea. Nuoret linnut muistuttavat naarasta.
Ruskoraitakaijaa ei yleensä pidetä lemmikkinä.
Esiintyminen
Ruskoraitakaija elää Papua-Uusi-Guinean länsiosan vuoristoalueilla. Sen populaatio on kooltaan yli 50 000 yksilöä ja elinympäristön ala 20 000–50 000 neliökilometriä.
Elinympäristö
Laji elää vuoristometsissä 1 700–2 800 m korkeudella merenpinnasta.
Lisääntyminen
Lajin pesintä tunnetaan puutteellisesti. Pesä lienee puun kolossa.
Ravinto
Ruskoraitakaija syö hedelmiä ja siemeniä.
Vähäpää
Vähäpää on Päijät-Hämeessä Asikkalassa Vedentaustan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 13,2 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 2,4 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Pyhäjoen valuma-alueeseen (14.145) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 81,6 metriä mpy.
Johannes Koskinen
Hannu Erkki Johannes Koskinen (s. 10. joulukuuta 1954 Janakkala) on suomalainen poliitikko. Hän on toiminut SDP:n kansanedustaja vuosina 1991–2015 ja uudelleen vuodesta 2019. Koskinen oli oikeusministeri Lipposen toisessa hallituksessa vuosina 1999–2003, Jäätteenmäen hallituksessa vuonna 2003 ja Vanhasen ensimmäisessä hallituksessa vuosina 2003–2005.
Ura
Koskinen on koulutukseltaan oikeustieteen kandidaatti (1976) ja varatuomari. Hän on ollut Hämeenlinnan kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1989–2004 ja 2008–2015 sekä uudelleen vuodesta 2021 lähtien. Elokuussa 2021 hänet valittiin kaupunginvaltuuston puheenjohtajaksi. Aiemmin hän oli Janakkalan kunnanvaltuutettu vuosina 1977–1988 ja Hämeen maakuntahallituksen puheenjohtaja vuosina 2009–2015.
Eduskuntavaaleissa 2007 Koskinen oli Hämeen Sosialidemokraattien asettama ehdokas ja oli Hämeen vaalipiirin ääniharava 9 045 äänellä. Hän oli vuosina 2007–2010 eduskunnan toinen varapuhemies. Vuosina 2011–2015 Koskinen toimi eduskunnan perustuslakivaliokunnan puheenjohtajana.
Lainkäytön emeritusprofessori Jyrki Virolaisen mukaan Koskinen arvosteli oikeusministerinä kymmeniä tuomioistuinten yksittäisiä ratkaisuja ja sai toimistaan nuhteet oikeuskansleri Jaakko Jonkalta. Virolaisen mukaan Koskisen lausunnon voitiin tulkita ottaneen kantaa Alpo Rusin syyllisyyteen tämän vapauttavan tuomion jälkeen, mistä aiheutui valtiolle vahingonkorvausvelvollisuus ihmisoikeussopimusta rikkovan menettelyn vuoksi. Virolainen arvosteli myös sitä, ettei valtio ole perinyt vahingonkorvausta takaisin Koskiselta.
Koskinen valittiin keväällä 2015 Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin johtokunnan jäseneksi, eikä ollut ehdolla eduskuntaan vaaleissa 2015. Hän aloitti tehtävässään syyskuussa 2015.
Asbesti
thumb|Asbestikuituja. thumb|[[Krokidoliittiasbestikuituja (sininen asbesti). Mitan pituus on 1 cm.]] Asbesti on useiden asultaan kuitumaisten silikaattimineraalien yhteisnimitys. Asbestia käytetään muun muassa tulenkestävänä eristeenä ja sidosaineena. Aine on terveydelle erittäin vaarallista. Pienintä terveydelle haitallista altistusta ei tunneta.
Asbestimineraaleja ovat krysotiili (valkoinen asbesti), aktinoliitti, antofylliitti, amosiitti (ruskea asbesti), krokidoliitti (sininen asbesti) ja tremoliitti.
Rakennusmateriaalit
Asbestia on käytetty rakennusmateriaalina, koska sillä on hyvät palonkesto-ominaisuudet, se on hyvä lämmön- ja sähköneriste ja parantaa tilojen akustisia ominaisuuksia. Asbestia on käytetty rakentamisessa mm. putkieristeissä, ruiskutettuna eristeenä, tasoitteissa, kiinnityslaasteissa, maaleissa, liimoissa, rakennuslevyissä, ilmastointi­kanavissa, muovimatoissa, saumauslaasteissa, kaakeleissa, vinyylilaatoissa, palokatkoeristeissä, ovissa, etenkin palo-ovissa, proppausmassoissa, sekä vesikatto- ja julkisivumateriaaleissa.
Terveyshaitat
thumb|[[Antofylliittiasbestikuituja elektronimikroskoopilla suurennettuna.]] Asbesti on terveydelle erittäin vaarallista, ja se aiheuttaakin Suomessa eniten työperäisiä kuolemia. Hyväkuntoiset asbestimateriaalit eivät aiheuta ongelmia, mutta rikkoutuneet materiaalit saattavat levittää asbestipölyä ilmaan. Pöly voi kulkeutua hengittäessä keuhkoihin, ja sen on havaittu aiheuttavan keuhkosyöpää, asbestoosia, mesotelioomaa eli keuhkopussin tai vatsakalvon syöpää sekä muita keuhkopussin sairauksia.
Asbestikuidut eivät poistu elimistöstä mitään kautta sinne jouduttuaan, joten lyhytaikainenkin altistuminen voi johtaa sairastumiseen. Yleensä sairastuminen johtuu kuitenkin pitkäaikaisemmasta altistuksesta, ja sairastumisen riski kasvaa altistuksen myötä. Asbesti voi vaikuttaa terveyteen pitkään altistumisen jälkeen, ja monet sen aiheuttamat sairaudet puhkeavat vasta kymmenien vuosien päästä altistumisesta. Pienintä terveydelle haitallista altistusta ei tunneta, ja syöpäriski kasvaa altistuksen lisääntyessä. Asbestin tekee erityisen vaaralliseksi sen poistumattomuus kehosta, joten kerran kehoon joutuessaan asbestikuidut aiheuttavat jatkuvaa ärsytystä solutasolla, mikä altistaa syövälle. Tupakointi ja asbesti yhdessä moninkertaistavat keuhkosyöpäriskin jopa 50-kertaiseksi.
Asbestin käyttö Suomessa
Asbestin raaka-aineista antofylliittiä louhittiin Pohjois-Savossa sijaitsevan Tuusniemen kunnan Paakkilan kylässä, jossa toimi vuosina 1904–1975 Euroopan suurin asbestikaivos Paakkilan kaivos.
Suomessa asbestia on käytetty rakentamisessa 1920–1990-luvuilla. Krokidoliitin käyttö kiellettiin vuonna 1976. Asbestin käyttö kiellettiin kokonaan vuonna 1994. Käytännössä jokainen rakennus mainitulta aikakaudelta sisältää asbestia jossain muodossa. Erityisen runsaasti asbestia löytyy vuosien 1963 ja 1979 välillä rakennetuista rakennuksista. Suomessa on arviolta 1,1 miljoonaa ennen vuotta 1994 rakennettua rakennusta, ja yhteensä noin 2,2 miljoonaa asuntoa, joissa on mahdollisesti käytetty asbestia.
Eniten asbestille altistuneita ammattiryhmiä ovat telakka- ja rakennusteollisuuden työntekijät. Vaikka asbestin käyttö on kielletty ja purkutyötkin sallittu ainoastaan ammattilaisille, asbestille altistuu edelleen ihmisiä, tietämättömyyden ja osin välinpitämättömyydenkin vuoksi. Yleisin tiedostamaton asbestialtistuksen aiheuttaja lienee nykyisin kylpyhuoneremontit, jossa purkuvaiheessa saattaa huoneistoon levitä merkittäviä määriä asbestipölyä. On kuitenkin huomattava, että lyhytaikainen tai satunnainen asbestialtistuminen ei lisää merkittävästi riskiä sairastua asbestisairauksiin. Uusien altistusten ja terveyshaittojen pitkän itämisajan vuoksi asbestista johtuvia sairauksia ilmenee vielä pitkään.
Asbestipurkutyö
Ennen vuotta 1994 rakennetuissa rakennuksissa on tehtävä asbestikartoitus ennen rakenteisiin kohdistuvia purkutöitä. Asbestipitoisten rakenteiden purkaminen on luvanvaraista työtä ja pieniä poikkeuksia lukuun ottamatta sallittu ainoastaan hyväksytyille ammattilaisille. Asbestipöly läpäisee harrastelijan hengityssuojaimet ja suodattimet, joten asbestipölyltä on kotikonstein suojauduttava käyttämällä P3-suotimella varustettua kokomaskia. Nyrkkisääntönä voidaan kotiremontoijille erään arvion mukaan pitää sitä, että työ on turvallista vain niin kauan kuin ei rikota pintoja eikä siitä synny pölyä. Vain ennen 1920-lukua rakennetuissa taloissa ei ole rakentamisvaiheessa käytetty asbestia. Myöhemmissä remonteissa asbestia on kuitenkin voitu käyttää, eikä pelkästä rakennusvuodesta voi päätellä onko rakennuksessa asbestia. Asbestikartoituksen hinta riippuu luonnollisesti aina kartoitettavasta kohteesta.
Asbestilaki
Vuoden 2016 alussa astui voimaan laki, jonka mukaan asbestikartoituksesta tehtiin pakollinen kaikissa ennen vuotta 1994 rakennetuissa kiinteistöissä. Laki on tiukka koskien etenkin ammattilaisten asbestitöitä. Rakennukseen ei saa porata yhtään reikää ennen kuin asbestitarkastaja on käynyt ja on tehty asbestikartoitus. Tällä pyritään suojaamaan ammattilaisia asbestialtistuksilta. Asbestikartoitus maksaa useita satoja euroja. Hinta koostuu laboratorionäytteistä ja asbestimateriaalin purkamisen jälkeen otettavista ilmanäytteistä.
Merkittävimmät asbestin louhijamaat
Vuonna 2018 merkittävimmät asbestia tuottaneet maat olivat:
Apina ja Corolla
Apina ja Corolla on punk rock -yhtye Rehtoreiden EP-levy, joka julkaistiin toukokuussa 2003 levymerkillä Woimasointu. Kappale ”Uudet kuninkaat” on julkaistu aiemmin yhtyeen vuoden 2002 albumilla Hiljaa!.
Asbesti
Merkittävimmät asbestin louhijamaat
Brasilian korkein oikeus kielsi loppuvuodesta 2017 asbestin käytön, myynnin ja kaivamisen.
Arema Cronus FC
Arema Cronus FC on jalkapalloseura Malangin kaupungista Itä-Jaavasta. Arema pelaa Indonesian korkeimmalla sarjatasolla Liiga 1:ssä. Se on voittanut sarjan kertaalleen kaudella 2009–2010.
Vähä Kerjärvi
Vähä Kerjärvi on Päijät-Hämeessä Asikkalassa Kalkkisten kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 1,8 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Rumpinojan valuma-alueeseen (14.146) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 111,9 metriä mpy.
Titaanidikloridi
Titaanidikloridi eli titaani(II)kloridi (TiCl2) on titaani- ja kloridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisten titaaniyhdisteiden valmistukseen.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa titaanidikloridi on mustaa kiteistä ainetta, jolla on sinertävä kiilto. Yhdiste on erittäin voimakas pelkistin ja esimerkiksi vesi hapettaa sen Ti3+-ioneiksi ja pelkistyy muodostaen vetykaasua. Kuumennettaessa yhdiste disproportioituu metalliseksi titaaniksi ja titaanitetrakloridiksi.
Sarvanlammi
Sarvanlammi on Päijät-Hämeessä Asikkalassa ja Sysmässä Raivoskorven kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 3,5 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Lauhjoen valuma-alueeseen (14.147) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 112,3 metriä mpy.
Otto Brahm
thumb|upright|Otto Brahm noin vuonna 1905. Otto Brahm, alun perin Abrahamson, (1856 −1912 ) oli saksalainen kirjallisuushistorioitsija, kriitikko ja teatterinjohtaja.
Vaikutettuaan teatteriarvostelijana Henrik Ibsenin ja Gerhart Hauptmannin hyväksi Saksassa Brahm oli 1889 mukana perustamassa Freie Bühneä, jonka johtajana hän alkoi toteuttaa näyttämöllisiä aatteitaan. Vuodesta 1892 hän oli Deutsches Theaterin johtaja ja kohotti sen taiteellisesti korkeatasoiseksi näyttämöksi. Lessing-teatterin johtajana Brahm oli vuodesta 1897. Hänen teoksistaan ovat merkittäviä: Heinrich v. Kleist, Schiller, Henrik Ibsen.
Colin White
Colin White -nimisiä henkilöitä ovat:
Johan Granqvist
Johan Granqvist (alun perin Juho Juhonpoika; 29. elokuuta 1829 Iitti, Suomen suuriruhtinaskunta – 15. helmikuuta 1882 Iitti, Suomen suuriruhtinaskunta) oli suomalainen nimismies, kunnankirjuri, itseoppinut kynäilijä ja lauluntekijä.
Elämä
Granqvist oli syntyisin Iitistä, torpparin poika, jonka seurakunnan lukkari Johan Engberg otti palvelukseensa. Alkuoppinsa hän sai lukkarin perheessä, jossa oppi myös ruotsin kielen ja pääsi lopulta lukkarinkokelaaksi. Granqvist ryhtyi kirjoittamaan pitäjänuutisia eri lehtiin, varsinkin Suomettareen. Hän kirjoitti myös runoja, soitti viulua ja esitti laatimiaan arkkivirsiä hautajaisissa. Kokemuksensa onnettomasta rakkaussuhteesta esimiehensä lukkarin tyttäreen hän puki sanoiksi ja säveliksi Kaipaus-laulussa. Lyhyen aikaa siltavoutina toimittuaan Granqvist muutti sittemmin ensin Tammelaan ja sitten Mikkeliin. Toimittuaan lääninhallituksen kanslistina hänet nimitettiin nimismieheksi Mikkelin pitäjään. Kuitenkin jo muutaman vuoden kuluttua vuonna 1866 hän joutui talous- ja virkaepäselvyyksien vuoksi eroamaan tehtävästään. Loppuelämänsä hän toimi kotipaikallaan Iitissä asioitsijana ja Iitin ensimmäisenä kunnansihteerinä.
Kaipaus-laulu
Kaipaus-laulu julkaistiin ensimmäisen kerran koulunopettaja F. V. Illbergin vuonna 1867 kokoomassa suomalaisten kansanlaulujen ja -tanssien kokoelmassa. Kaipaus on siinä ensimmäisenä. Se esitellään Juvan ja Mikkelin pitäjistä olevana kansanlauluna. Tällä oli ratkaiseva merkitys myös laulun myöhempien julkaisujen kannalta. Kansanlaululla ymmärrettiin tuolloin kansan keskuudessa suosittuja lauluja, jolloin niiden alkuperäiseen tekijään ei huomiota kiinnitetty. Seuraavana vuonna Illbergin kirjan ilmestymisestä haluttiin kuitenkin oikaista Kaipaus-laulun alkuperä: kyse oli entisen nimismies Granqvistin laulu- ja nuottikirjasta peräisin olevasta sävellyksestä. Tämän korjauksen Granqvist itse vahvisti omassa vastineessaan. Laulun sanat ja sävel ovat hänen vuonna 1855 Iitissä tekemät, joskin alun perin vain yksityiseen käyttöön tarkoitetut.
The Fall (televisiosarja)
The Fall on brittiläinen rikosdraamasarja, jonka on luonut Allan Cubitt. Sarja sijoittuu Pohjois-Irlantiin, ja se kertoo rikosylikomisario Stella Gibsonista (es. Gillian Anderson), joka tutkii murhasarjaa Belfastissa. The Fall alkoi BBC-kanavalla 13. toukokuuta 2013.
Hibiki (1906)
Hibiki oli keisarillisen Japanin laivaston 1906 valmistunut Kamikaze-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin Yokosukan laivastontelakalta osana vuoden 1904 hankintoja. Sen köli laskettiin 28. syyskuuta 1905 ja alus laskettiin vesille 31. maaliskuuta 1906. Alus valmistui vielä samana vuonna 6. syyskuuta.
Palvelus
Alus luokiteltiin 28. elokuuta 1912 kolmannen luokan hävittäjäksi ja se poistettiin ensilinjan tehtävistä. Se muutettiin 1. joulukuuta 1924 miinanraivaajaksi ja alus poistettiin palveluksesta 1. huhtikuuta 1928.
Tanger
Maantiede, ilmasto ja nähtävyydet
Tanger sijaitsee Gibraltarin salmen eteläreunalla. Matkaa Espanjan eteläkärkeen on vain 27 km.
Vuoden kuumimmat kuukaudet ovat heinä-, elo– ja syyskuu, jolloin keskimääräinen päivän ylin lämpötilaon 25–30 astetta.Vain tammi- ja helmikuussa keskimääräinen alin jää alle +10 asteen. Heinä- ja elokuussa ei sada juuri lainkaan, mutta marraskuusta helmikuuhun sateet ovat yleisiä.
Tangerissa on ollut Marokon kuninkaallinen kesäasunto vuodesta 1962.
Historiaa
Berberi-legendan mukaan Tangerin rakensi Tinjiksen poika nimeltään Sufax. Tinjis oli berberi-sankari Antaioksen vaimo. Toisten tarinoiden mukaan kaupungin perustaja oli Herkules.
Karthagolaiset perustivat 400-luvun eaa. alussa Tingis-nimisen asutuksen, joka sitten siirtyi roomalaisten hallintaan. He kutsuivat sitä nimellä Tingitana. Oltuaan välillä vandaalien ja Bysantin valtakunnan hallussa, Tangerista tuli arabien hallinnoima vuonna 702.
Tangerin maantieteellinen sijainti sai Euroopan maat kiinnostumaan alueesta 1800-luvun ja 1900-luvun taiteessa.
1900-luvulla Ranska rupesi kiinnostumaan Marokosta sotilaallisessa ja taloudellisessa mielessä. 31. maaliskuuta 1905 Saksan keisari Vilhelm II teki silloisen kansleri Bernhard von Bülowin kehotuksesta Välimeren matkansa aikana vierailun kaupunkiin. Keisarin tarkoitus oli saada Ranska epäilemään Ranskan ja Yhdistyneiden kuningaskuntien liiton, Entente cordialen hyödyllisyyttä. Tätä vierailua kutsutaan Ensimmäiseksi Marokon kriisiksi.
Ranska pyysi apua Britannialta. Saksa vaati Marokon tulevaisuutta koskevan konferenssin järjestämistä, joka järjestettiinkin 16. tammikuuta 1906 Algecirasissa, Espanjassa.
7. huhtikuuta 1906 Saksa ja Ranska sopivat Algecirasissa, että molemmat maat saavat vapaasti harjoittaa kauppaa Marokon kanssa ja sallivat ulkomaalaisten pankkien ja yritysten tulon Marokkoon. Marokkoon perustettiin samassa yhteydessä espanjalaisten ja ranskalaisten upseerien johtamat poliisivoimat. Algecirasin konferenssissa tehty sopimus takasi Marokon itsenäisyyden.
Toinen Marokon kriisi alkoi 1. heinäkuuta 1911, kun saksalainen tykkivene Panther saapui Agadiriin. Virallinen sopimus Marokosta allekirjoitettiin Fezissä, 30. maaliskuuta vuonna 1912. Silloin kun Marokon sulttaani Abdelhafid allekirjoitti sopimuksen, jossa Marokosta tehtiin Ranskan protektoraatti. Saksa tunnusti Marokon osaksi Ranskaa.
Espanja sai alueita Marokon pohjoisosista. Näin Marokko jaettiin kahtia: pohjoisessa oli Espanjan Marokko ja etelässä Ranskan Marokko. Allekirjoituksen jälkeen Marokon sulttaani Abdelhafid luopui kruunusta veljensä Jusef ben Hassanin hyväksi.
Marokkoon palkattiin erityistarkastaja, joka oli sveitsiläinen. Hänen tehtävänään oli valvoa, että sopimuksen mukaan tehdyt ehdot pidettiin. Hän asettui asumaan juuri Tangeriin.
Tangerista tehtiin vuonna 1923 kansainvälinen vyöhyke, jota hallitsivat Ranskan, Espanjan ja Britannian virkamiehet. Italia liittyi sopimukseen vuonna 1928. Toisen maailmansodan aikana espanjalaiset miehittivät Tangerin ja se palautettiin Marokolle vuonna 1956.