cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mesocapromys
Mesocapromys on hutioiden (Capromyidae) ja hutioiden (Capromyinae) alaheimoon kuuluva jyrsijäsuku, jonka lajeja tavataan Kuubassa ja lähisaarilla.
Lajit
Sukuun kuuluu seuraavat viisi lajia:
Gennadi Buharin
Gennadi Ivanovitš Buharin (, 16. maaliskuuta 1929 Rybnaja Sloboda, Tataarien ASNT – 3. marraskuuta 2020) oli neuvostoliittolainen ratameloja, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Buharin ylsi kanadalaisyksiköissä olympiapronssille Melbournessa 1956 sekä 1 000 että 10 000 metrillä. Kaksi vuotta myöhemmin Prahan MM-kilpailuissa hän voitti maailmanmestaruudet samoilla matkoilla. EM-kilpailuista Buharin saavutti kolme hopeamitalia. Buharin kuoli 91-vuotiaana 3. marraskuuta 2020.
Need for Speed: No Limits
Need for Speed: No Limits on Firemonkeys Studiosin kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema ajopeli. Peli julkaistiin iOS:lle ja Androidille vuonna 2015.
Pelissä kilpaillaan katukisoissa ja vältellään poliiseja. Autoja voi kustomoida. Metacritic-kerääjäsivustolla peli sai 67/100 pistettä, perustuen 8 kriittiseen arvosteluun.
Aredioú
Aredioú on kylä ja kyläyhdyskunta (koinótita) Nikosian alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011).
pienoiskuva|vasen|240px|Neitsyt Maria Tiennäyttäjän (Panagía Odigítria) kirkko. Aredioún kylä sijaitsee Kyproksen keskiosissa noin 21 kilometriä lounaaseen pääkaupunki Nikosiasta. Kylän nimen on selitetty tulevan bysantilaiselta ajalta ja henkilönnimestä Aretios.
Argáka
Argáka on kylä ja kyläyhdyskunta (koinótita) Páfoksen alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011).
Argákan kylä sijaitsee lähellä Kyproksen luoteisrannikkoa, noin kahdeksan kilometriä koilliseen Póli Chrysochoún kylästä. Kylä jakautuu kahteen osaan, jotka ovat vanhempi yläkylä eli Páno Argáka (Πάνω Αργάκα) ja alakylä eli Káto Argáka (Κάτω Αργάκα).
Everyway That I Can
Everyway That I Can oli vuoden 2003 Eurovision laulukilpailun voittajakappale. Sen esitti Sertab Erener englanniksi ja se on Turkin ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa voittokappale. Kappale sai 167 pistettä, voittaen seuraavaksi tulleen Belgian vain kahdella pisteellä ja kolmanneksi tulleen Venäjän vain kolmella pisteellä. Kappaleen esiintymisnumero oli 4.
Asessorin naishuolet (vuoden 1958 elokuva)
Asessorin naishuolet on Lasse Pöystin ohjaama suomalainen komediaelokuva vuodelta 1958. Se perustuu Agapetuksen romaaniin Asessorin naishuolet (1935), josta myös Toivo Särkkä ja Yrjö Norta ovat ohjanneet elokuvan Asessorin naishuolet vuonna 1937.
Everyway That I Can
Kappale menestyi kaupallisesti erittäin hyvin ja se nousi listoille ympäri Euroopan Kappale olikin yksi neljästätoista kappaleesta jotka valittiin vuonna 2005 Eurovision viisikymmenvuotista taivalta juhlistavaan Congratulations tapahtumaan ehdokkaaksi kaikkien aikojen euroviisuksi ja se sijoittui siinä yhdeksänneksi.
Asessorin naishuolet (vuoden 1958 elokuva)
Elokuvan käsikirjoituksen ovat tehneet Hannes Häyrinen ja Lasse Pöysti, ja sen pääosissa näyttelevät Elina Pohjanpää, Elna Hellman, Hannes Häyrinen, Lasse Pöysti, Rauha Rentola ja Toivo Mäkelä.
Tarinassa tapoihinsa pinttynyt hajamielinen asessori Alfred Haaravirta (Hannes Häyrinen) menettää kotiapulaisensa eikä tahdo selviytyä ilman tätä, vaan joutuu kommelluksiin ja sekaannuksiin. Hän kirjoittaa nuoruusystävälleen Matilda Bybomille ja pyytää häntä kotiapulaisekseen, mutta Bybom luulee, että kyse on kosinnasta, ja kommellukset seuraavat toisiaan. Asessorin veljentyttären ja taidemaalarin romanssi sen sijaan sujuu sutjakkaasti.
Andrea Ellenberger
Andrea Ellenberger (s. 22. maaliskuuta 1993) on sveitsiläinen alppihiihtäjä.
Ellenberger sijoittui Åren MM-kilpailuissa 2019 suurpujottelussa kymmenenneksi. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hän oli parisuurpujottelussa neljästoista.
Ellenberger kilpaili alppihiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Courchevelin suurpujottelussa joulukuussa 2012. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Semmeringin suurpujottelussa joulukuussa 2018 oltuaan 22:s. Parhaimmillaan hän on ollut kahdesti 11:s: Kronplatzin suurpujottelussa tammikuussa 2019 ja Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2020. Hän oli voittamassa maailmancupin joukkuekilpailua Courchevelissä maaliskuussa 2022.
I Wanna
I Wanna oli vuoden 2002 Eurovision laulukilpailun voittajakappale. Sen esitti Marie N englanniksi ja se on toistaiseksi Latvian ainut voittokappale. Kappale sai 176 pistettä, voittaen seuraavaksi tulleen Maltan 12 pisteellä. Kappaleen esiintymisnumero oli 23.
Kappale menestyi kaupallisesti surkeasti, ja se oli ensimmäinen euroviisuvoittokappale, jonka singleä ei julkaistu kotimaansa ulkopuolella. Kaiken lisäksi se ei menestynyt kunnolla edes kotimaassaan.
Aiheesta muualla
I Wanna
Jon Rauch
Jon Erich Rauch (s. 27. syyskuuta 1978 Louisville, Kentucky) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja ja olympiavoittaja. Rauch voitti olympiakultaa Sydneyn kesäolympialaisissa 2000 Yhdysvaltain maajoukkueessa.
Astromerítis
Astromerítis on kylä ja kyläyhdyskunta (koinótita) Nikosian alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011).
Astromerítiksen kylä sijaitsee Kyproksen keskiosissa Mesaorían tasangolla noin 30 kilometriä länteen pääkaupunki Nikosiasta, aivan saaren jakavan Vihreän linjan eteläpuolella. Kylä on ollut olemassa jo keskiajalla ja esiintyy venetsialaisissa kartoissa nimimuodossa Astromoriti. Kylän nimeä on selitetty useilla tavoilla; erään version mukaan se liittyisi Peloponnesoksella sijaitsevaan Ástrokseen, josta seudulle olisi tullut asuttajia.
Avgórou
Avgórou on kylä ja kyläyhdyskunta (koinótita) Famagustan alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011).
pienoiskuva|vasen|240px|Vuosien 1955–1959 vapaustaistelun muistomerkki. Avgóroun kylä sijaitsee Kyproksen kaakkoisosissa linnuntietä noin 14 kilometriä lounaaseen Famagustasta. Sen nimen on selitetty tulleen Salamiin kuninkaasta Euagoraasta. Kylän nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa sen useat bysanttilaisaikaiset kirkot.
Mel Martinez
Martinez on kuubalaissyntyinen ja saapui Yhdysvaltoihin vuonna 1962. Hän toimi vuosina 2001–2003 Yhdysvaltain asunto- ja kaupunkikehityksen ministerinä, mutta erosi asettuakseen ehdolle senaattiin. Hän aloitti senaatissa 3. tammikuuta 2005. Hän erosi senaattorin tehtävästä 9. syyskuuta 2009, kesken kauden.
Martinezilla ja hänen vaimollaan Kittyllä on lapset Lauren, John ja Andrew.
Isokorvahutia
Isokorvahutia (Mesocapromys auritus) eli fragosonhutia on hutioiden (Capromyidae) heimoon ja hutioiden (Capromyinae) alaheimoon kuuluva erittäin uhanalainen jyrsijälaji.
Wild Dances
”Wild Dances” oli vuoden 2004 Eurovision laulukilpailun voittajakappale. Sen esitti Ukrainan edustaja Ruslana osittain englanniksi ja osittain ukrainaksi. Hän oli tehnyt kappaleen sävellyksen ja sanoituksen itse. Kappale sai 280 pistettä voittaen seuraavaksi tulleen Serbia ja Montenegron 17 pisteellä. Kappaleen esiintymisnumero oli semifinaalissa 11 ja finaalissa 10.
Isokorvahutia
Isokorvahutian ruumiin pituus on noin 20 senttimetriä. Se on heimonsa toiseksi pienikokoisin elossa oleva laji. Sen karkeakarvainen turkki on väriltään tummanruskea.
Wild Dances
”Wild Dances” oli Eurovision laulukilpailuihin vasta toista kertaa osallistuneen Ukrainan ensimmäinen voittokappale. Maan toisen voiton toi Jamala kappaleellaan ”1944” vuonna 2016.
Isokorvahutia
Isokorvahutiaa tavataan ainoastaan Kuuban Fragoso-saarella. Se on rauhoitettu Kuuban lain nojalla. Nykyisin lajia on jäljellä arviolta 600–1 320 sukukypsän yksilön verran. Isokorvahutia elää mangrovemetsissä.
Isokorvahutian ravintoa ovat mangrovekasvien versot ja lehdet. Se on sosiaalisia eläin ja elää pienistä oksista mangrovepuiden juureen punotuissa yhteispesissä. Naaras kantaa poikasia 17–18 viikkoa. Kerralla poikasia syntyy yhdestä kolmeen kappaletta.
Moroton piirikunta
Vuoden 2014 väestönlaskennassa siellä oli noin 103 000 asukasta.
Mikheil Korkia
Mikheil Šotas dze Korkia (, ; 10. syyskuuta 1948 Kutaisi, Georgian SNT – 7. helmikuuta 2004 Tbilisi) oli georgialainen Neuvostoliittoa edustanut koripalloilija.
Vuosina 1980–1981 Korkia valmensi Tbilisin Dynamoa ja 1982–1983 Moskovan Dynamoa. Myöhemmin hän toimi liike-elämässä ja oli muun muassa yhtenä omistajaosakkaana Kutaisin Torpedon jalkapallojoukkueessa. Korkia kuoli sydäninfarktiin.
Charles Koechlin
Charles Louis Eugène Koechlin [šarl keklä̃ ] (27. marraskuuta 1867 Pariisi – 31. joulukuuta 1950 Rayol-Canadel-sur-Mer, Var) oli ranskalainen säveltäjä.
Koechlin opiskeli ensin insinööriksi ja tuli Pariisin konservatorion oppilaaksi vasta vuonna 1890. Sävellystä hänelle opettivat Jules Massenet ja Gabriel Fauré. Koechlinin tuotanto on laaja, monipuolinen ja epäsovinnainen; opusnumeroituja teoksia on yli kaksisataa. Teoksissaan hän yhdistelee vanhakantaisia ja moderneja aineksia. Hänen tunnetuimpiin sävellyksiinsä kuuluvat sarja Viidakkokirja, joka pohjautuu Rudyard Kiplingin aiheisiin, ja sarja The Sevens Stars Symphony op. 132, jonka aiheena ovat aikansa tunnetuimmat elokuvatähdet.
Koechlin oli myös huomattava opettaja ja kirjoittaja, ja hän luennoi muun muassa Yhdysvalloissa. Hän laati ensimmäisen Fauré-elämäkerran.
Bill Nelson
Clarence William ”Bill” Nelson (s. 29. syyskuuta 1942 Miami, Florida) on yhdysvaltalainen astronautti, lakimies ja demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toiminut vuodesta 2021 asti Nasan pääjohtajana. Hän oli mukana Columbian lennolla STS-61-C 12.-18. tammikuuta 1986.
Nelson aloitti 3. tammikuuta 2001 Yhdysvaltain senaatin jäsenenä Floridasta, jossa hänen nykyiten kautensa päättyy tammikuussa 2019. Nelson oli aiemmin istunut Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1979–1991. Hän meni vuonna 1972 naimisiin Grace Cavertin kanssa ja he saivat kaksi lasta.
Nelson syntyi Miamissa Nannie Merlen ja C. W. Nelsonin pojaksi. Hän opiskeli Floridan yliopistossa, Yalen yliopistossa sekä Virginian yliopistossa ja palveli Yhdysvaltain maavoimien reserveissä vuosina 1965–1971, josta aktiivipalveluksessa kapteenina 1968–70. Hän istui Floridan edustajainhuoneessa vuosina 1972–1979.
Rzeszówin piirikunta
Rzeszówin piirikunta on yksi Ala-Karpatian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 169 438. Piirikunnan ainoa kaupunkikunta on Dynów. Kolmetoista maalaiskuntaa ovat Błażowa, Boguchwała, Chmielnik, Dynów, Głogów Małopolski, Hyżne, Kamień, Krasne, Lubenia, Sokołów Małopolski, Świlcza, Trzebownisko sekä Tyczyn ja niissä on kylien lisäksi viisi kaupunkia; Błażowa, Boguchwała, Głogów Małopolski, Sokołów Małopolski sekä Tyczyn. Hallintokeskus Rzeszów muodostaa oman kaupunkipiirikuntansa.
Rzeszówin piirikunnan pinta-alasta arviolta 24 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.
Rzeszówin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 7,8 prosenttia. vasen|pienoiskuva|220px|Piirikunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa Rzeszówin piirikunnassa arvioitiin olevan 169 438 asukasta, joista 50,6 prosenttia naispuolisia ja 49,4 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 163 004 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä kasvavan 182 566 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 20,1 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 61,8 prosenttia ja eläkeikäisten 18,1 prosenttia väestön keski-iän ollessa 39,8 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 1 878 lasta.
SilkAir
SilkAir oli singaporelainen Singapore Airlinesin omistama alueellinen lentoyhtiö. Vuonna 2019 SilkAir lensi 33 koneen laivastollaan 45 kohteeseen Kaakkois-Aasiassa, Intian niemimaalla, Itä-Aasiassa ja Pohjois-Australiassa.
Singapore Airlines julkisti vuonna 2018 suunnitelmat SilkAirin koneiden matkustamojen päivityksestä, jonka yhteydessä SilkAir sulautettaisiin Singapore Airlinesiin. Sulauttaminen alkoi lopulta 28. tammikuuta 2021, ja SilkAir lensi viimeisen lentonsa 6. toukokuuta 2021.
Varhaiset vuodet
pienoiskuva|Tradewinds Airlinesin MD-87 vuonna 1989. SilkAirin historia juonsi juurensa vuonna 1975 perustettuun Tradewinds Chartersiin, joka oli Singapore Airlinesin hotelliyhtiö ja matkatoimisto. Osana toimintaansa se tarjosi Singaporen lähialueen kohteisiin pakettimatkoja, joita varten se alkoi järjestää tilauslentoja Singapore Airlinesin lentokoneilla ja miehistöillä. Vuonna 1977 osa Tradewinds Chartersin tilauslennoista lennettiin jopa yhtiön omilla ST-tunnuksilla SIngapore Airlinesin SQ-tunnuksen sijaan.
Vuonna 1983 Tradewinds Charters oli lähellä joutua konkurssiin, kun se menetti 36 miljoonan Singaporen dollarin sijoituksensa hotelliin Manilassa. Seuraavana vuonna se sai kuitenkin vastuulleen Singapore Airlinesin koko pakettimatkatoiminnan, minkä jälkeen yhtiö alkoi kasvaa nopeasti. Vuonna 1985 sen liikevaihto oli 50 miljoonaa dollaria, kun se vielä edellisenä vuonna oli ollut 1,6 miljoonaa. Vuosikymmenen lopulla uudeksi ongelmaksi alkoi muodostua se, että Singapore Airlines oli poistanut kapearunkoiset Boeing 727- ja 737-koneet laivastostaan. Tilalle tulleet 180-paikkaiset Airbus A310 -koneet olivat Tradewindsin tarpeisiin liian suuria.
Vuonna 1988 Tradewinds Charters haki ja sai lentoyhtiön toimiluvan ja vuokrasi McDonnell Douglas MD-87 -koneen. Siitä tuli 21. helmikuuta 1989 Tradewinds Airlines, kun se aloitti lennot Singaporesta Pattayalle ja muihin alueen lomakohteisiin. MD-87:n lisäksi Tradewindsin laivastoon kuului Singaporen ilmavoimilta vuokrattu Short Skyvan, jota käytettiin lennoilla Tiomanin saarelle Malesiassa. Vuonna 1990 yhtiön laivastoon tuli kolme Boeing 737-300 -konetta, jotka olivat suurempia ja taloudellisempia. MD-87 palautettiin kahden vuoden vuokrasopimuksen päätteeksi vuonna 1991.
Lomalennoista alueelliseksi lentoyhtiöksi
pienoiskuva|SilkAirin Fokker 70 vuonna 1999. Singapore Airlines päätti vuonna 1992 muuttaa Tradewinds Airlinesin lomalentoyhtiöstä täyden palvelun alueelliseksi lentoyhtiöksi. Muutoksen myötä yhtiön nimeksi vaihdettiin 1. huhtikuuta 1992 alkaen SilkAir. Sen lennoilla alettiin tarjota bisnesluokkaa, ja se liitettiin osaksi emoyhtiön kanta-asiakasohjelmaa. Lomalentojen lisäksi yhtiön tehtäväksi tuli kuljettaa vaihtomatkustajia Singapore Airlinesin lennoilta lähialueen pienempiin kaupunkeihin.
Muutoksen myötä SilkAir alkoi kasvattaa laivastoaan, ja vuokrasi jopa emoyhtiöltä kaksi Airbus A310-200 -laajarunkokonetta. Suuret koneet eivät kuitenkaan osoittautuneet yhtiölle toimivaksi ratkaisuksi. Ne palautettiin Singapore Airlinesille vuonna 1995. Niiden sijaan SilkAir vuokrasi kaksi pienempää Fokker 70 -konetta, joilla se aloitti lennot Indonesian pienempiin kaupunkeihin. Vuonna 1997 SilkAir tilasi kahdeksan Airbus A320 -sarjan konetta. Viidellä A320-koneella oli tarkoitus korvata 737-300:t ja kolmella A319-koneella Fokker 70:t.
SilkAirin historian ainoa onnettomuus sattui 19. joulukuuta 1997, kun lennolla 185 ollut Boeing 737-300 lähti matkalennosta jyrkkään syöksyyn ja syöksyi lopulta Musi-jokeen Sumatran saarella. Kaikki 104 koneessa ollutta kuolivat onnettomuudessa. Indonesialaiset onnettomuustutkijat eivät tutkinnassaan saaneet selvitettyä onnettomuuden syytä, mutta tutkintaan osallistunut Yhdysvaltain NTSB puolestaan piti todennäköisenä syynä lentäjän tahallista toimintaa.
Laajentuminen ja loppuvuodet
thumb|SilkAirin henkilökuntaa vuonna 2012. SilkAir sai ensimmäisen A320-koneensa syyskuussa 1998. Toukokuuhun 2000 mennessä yhtiö oli vastaanottanut kolme A320-konetta ja kolme A319-konetta, ja muut konetyypit olivat poistuneet laivastosta. Yhtiö tilasi myöhemmin lisää A320-sarjan koneita, ja sen Airbus-laivasto kasvoi yli 20 koneeseen vuoteen 2014 mennessä. Osa Airbus-koneista pysyi SilkAirin laivastossa yhtiön lakkauttamiseen saakka.
Elokuussa 2012 SilkAir teki historiansa suurimman lentokonetilauksen, kun se hankki Boeingilta 23 kappaletta 737-800-koneita ja 31 Boeing 737 MAX 8 -konetta, joilla oli tarkoitus sekä korvata A320-sarjan koneet että laajentaa toimintaa. Uusista 737-koneista ensimmäinen toimitettiin helmikuussa 2014. Ensimmäinen 737 MAX puolestaan saapui yhtiön laivastoon lokakuussa 2017, ja SilkAir hyödynsi sen pidempää toimintamatkaa avaamalla reittejä muun muassa Australiaan ja Japaniin. 737 MAX -koneissa havaittujen ongelmien vuoksi Singaporen viranomaiset asettivat kuitenkin tyypin lentokieltoon maaliskuussa 2019. Singapore Airlinesin suunnitelmissa oli ollut siirtää SilkAirin 737-800-koneet halpalentoyhtiö Scootille uusien MAX-koneiden saapuessa, mutta lentokiellon pitkittyessä 737-800:t jäivät SilkAirin käyttöön.
Emoyhtiö Singapore Airlines ilmoitti vuonna 2018 aikovansa uudistaa SilkAirin koneiden matkustamoja ja sulauttaa samassa yhteydessä SilkAirin itseensä. Yli sadan miljoonan Singaporen dollarin investoinnissa SilkAirin koneisiin asennettiin uudet bisnesluokan istuimet ja henkilökohtaiset viihdejärjestelmät kaikille paikoille. Suunnitelman mukaan uudistukset aloitettaisiin vuonna 2020 ja SilkAir sulautettaisiin Singapore Airlinesiin, kun useampi kone olisi uudistettu.
SilkAirin kotisivut suljettiin 31. maaliskuuta 2019, jolloin varaukset yhtiön lennoille siirtyivät Singapore Airlinesin sivuille. Sulauttaminen alkoi lopulta 28. tammikuuta 2021. SilkAirin kahdeksan 737-800-konetta ja kaikki 737 MAX -koneet siirtyivät Singapore Airlinesin laivastoon sitä mukaa, kun niitä maalattiin emoyhtiön väreihin. Jäljellä olleet A320-sarjan koneet sen sijaan poistettiin laivastosta. SilkAirin loput reitit siirtyivät hiljalleen Singapore Airlinesin operoitaviksi. Viimeiseksi SilkAirin lennoksi jäi lento 411 Katmandusta Singaporeen 6. toukokuuta 2021.
Laivastohistoria
thumb|Airbus A320-200 vuonna 2008. pienoiskuva|Boeing 737-300 vuonna 1992. pienoiskuva|Boeing 737 MAX 8 vuonna 2019.
Chris Sanders (animaattori)
Christopher Michael ”Chris” Sanders (s. 12. maaliskuuta 1962 Colorado) on yhdysvaltalainen Annie-palkittu animaattori, käsikirjoittaja ja ääninäyttelijä, joka tunnetaan muun muassa Lilo ja Stitch -elokuvista ja televisiosarjasta Stitchin äänenä.
Elämäkerta
Sanders syntyi ja kasvoi Coloradossa. Hän kiinnostui animaatioista kymmenvuotiaana nähtyään Ward Kimballin lyhytanimaatioita Disneyn ihmeellinen maailma -televisiosarjassa. Myöhemmällä iällä Sanders ryhtyi harrastamaan piirtämistä ja siirtyi opiskelemaan California Institute of the Artsiin isoäitinsä neuvosta. Hän valmistui hahmojen animoijaksi vuonna 1984.
Animaattorina
Valmistumisensa jälkeen Sanders pääsi töihin Marvel Comicsille ja suunnitteli hahmoja Pikkumuppetit-animaatioon. Vuonna 1987 hän sai töitä Disneyltä ja toimi hahmojen suunnittelijana elokuvassa Bernard ja Bianca Australiassa, minkä myötä Sanders sai enemmän vastuuta Disneyn projekteissa. Hän oli mukana käsikirjoittamassa elokuvia Kaunotar ja hirviö, Aladdin, Leijonakuningas ja Mulan, joista viimeksi mainitusta Sanders voitti Annien käsikirjoittamisesta ja storyboardaamisesta. Menestyksen myötä hän sai olla pääroolissa tekemässä vuoden 2002 Lilo ja Stitch -elokuvaa, joka sai parhaan elokuvan Oscar-ehdokkuuden. Lisäksi Sanders sai kolme Annie-ehdokkuutta elokuvan käsikirjoittamisesta, ohjaamisesta ja hahmojen suunnittelusta. Sanders toimi myös elokuvan pääosassa Stitchin äänenä. Vuotta myöhemmin sarjasta tuotettiin televisiosarja, jossa Sanders jatkoi ääninäyttelemistä ja animaattorina työskentelyä. Lilo ja Stitch -sarjan päätyttyä vuonna 2006 Sanders siirtyi Disneyltä työskentelemään Dreamworks Animationille.
Dreamworksilla hän ohjasi ja käsikirjoitti muun muassa vuoden 2010 elokuvan Näin koulutat lohikäärmeesi. Sanders palkittiin myös elokuvan ohjaamisesta ja käsikirjoittamisesta kahdella Anniella.
John Wilson Croker
John Wilson Croker (1780 Galway, Irlanti – 10. elokuuta 1857 ) oli englantilais-irlantilainen poliitikko ja kirjailija. Hän julkaisi 1804 kirjan Familiar epistles, jossa hän arvosteli ankarasti Irlannin teatterioloja. Myöhemmin hän julkaisi myös runokokoelman The battle of Tala-vera (1809) ja lapsille suunnatun historiakirjan Stories for children from the history of England (1817). Hän perusti 1809 Walter Scottin ja George Canningin kanssa Quarterly Review -nimisen aikakauslehden, johon hän kirjoitti 260 artikkelia. Hänet valittiin 1807 parlamentin alahuoneeseen, jossa hänet tunnettiin äärikonservatiivina ja taitavana puhujana. Hän toimi 1809–1830 amiraliteetin sihteerinä. Hänen teoksensa A sketch of Ireland, past and present (1808) käsittelee Irlannin historiaa.
Croker toimi vuodesta 1802 asianajajana ja herätti 1804 huomiota teatterikritiikkiä sisältävällä kirjallaan Familiar epistles on the present state of the irish stage ja satiirillaan Dublinin seurapiireistä An intercepted letter from Canton. Hänet valittiin 1807 alahuoneeseen, jossa hän liittyi toryihin mutta esiintyi varauksettomasti katolisten puolustajana muun muassa lehtisessä A sketch of Ireland, past and present (1807), joka julkaistiin hetimiten 20 painoksena, viimeksi vielä vuonna 1884. Wellingtonin ollessa Espanjassa Croker palveli Irlannin ensimmäisenä sihteerinä ja vastasi loistavasti Yorkin herttualle syytteeseen, että hän olisi myynyt sotilasvirkoja. Croker oli 1809 yksi Quarterly Review -lehden perustajista ja kirjoitti melkein jokaiseen sen numeroon vuoteen 1854 asti (paitsi vuosina 1826−1831). Spencer Perceval nimitti 1809 hänet amiraliteetin sihteeriksi, ja hän omistautui tehtävälle niin, että hänestä tuli pian viraston sielu.
Croker kieltäytyi useita kertoja tarjotuista korkeammista viroista, mutta oli torypuolueen sisäpiirissä Robert Peelin uskottuna hyvin vaikutusvaltainen. 1817 hän julkaisi suosittuja historiallisia kertomuksia Stories from the history of England for children, joka oli Walter Scottin teoksen Tales of a grandfather esikuva. Croker oli useita kertoja turhaan neuvonut puoleensa johtajia tekemään maltillisen parlamenttiuudistuksen. 1830 hän erosi Wellingtonin kabinetin kaatuessa ja kieltäytyi suuren parlamenttiuudistuksen jälkeen 1832 valinnasta alahuoneeseen. Hänen kiihkeä esiintymisensä Thomas Macaulaya vastaan alahuoneessa käsiteltäessä parlamenttiuudistusta salli tämän useissa tilanteissa puuttua ankarasti vastustajaan ja erityisen voimakkaasti arvostella hänen julkaisemaansa teosta Boswell's Life of Johnson, joka ilmestyi 1831.
Vielä jätettyään aktiivisen poliittisen toiminnan Croker vaikutti toryjohtajiin. Juuri hän antoi uudelle torypuolueelle nimen konservatiivinen puolue. Ystävyyden Robert Peeliin Croker katkaisi heti tämän siirryttyä tukemaan vapaakauppaa 1846. Vanhalle vastustajalleen Macaulaylle hän kosti tutkimalla tunnetulla terävällä ja kaunaisella tavallaan tämän Englannin historiateoksen ensimmäisen osan (Quarterly Review 1849). Viimeiset vuotensa Croker omisti Alexander Popen koottujen julkaisujen valmistelulle, mutta työ jäi kesken, sillä hän kuoli 10. elokuuta 1857. Hänen muita töitään ovat muutamat historiallisia aiheita käsittelevät runot ja kokoelma Essays on the early period of the French revolution (1857), joiden lisäksi hän julkaisi useita vanhoja englantilaisia muistelmia.
Croker oli monitaitoinen ja rohkea kirjoittaja, mutta toi kriittisissä esseissään kovin usein ilmi päivänkohtaisen poliittisen kaunaisuuden. Tunnettu on esimerkiksi hänen epäoikeudenmukainen suhtautumisensa John Keatsiin. Häneen kohdistui jatkuvasti ankaria vastaiskuja whigpuolueesta, mutta hän ei koskaan vastannut henkilökohtaisiin hyökkäyksiin. Benjamin Disraeli julkaisi hänestä kuulopuheisiin perustuvan epämiellyttävän kuvan Rigbynä teoksessaan Coningsby, mutta Crokerin elämäkerran kirjoittaja Theodore Martin puolustaa häntä teoksessa Dictionary of national biography Disraelin ja Macaulayn syytöksiä vastaan.
Poroerotus
pienoiskuva|Erotusaitoja Kälväsvaaran poroerotus- ja -kämppäpaikalla, [[Utajärvi|Utajärven Juorkunan Marttisjärvellä.]]
Poroerotus on tapahtuma, jossa porotokka ajetaan aitaukseen, pääasiallisena tarkoituksena merkitä vasat ja erottaa teuraaksi menevät porot muista. Samalla siitokseen jäävät eloporot luetaan lukulistoihin. Poroerotus on olennainen osa porotaloutta, joka on yhä tärkeä elinkeino suurimmassa osassa Lappia. Poron lihaa on vuosittain myytävänä noin kaksi miljoonaa kiloa.
Historiaa
Vanhin kirjallinen tieto poronhoidosta löytyy kiinalaisesta tekstistä vuodelta 499 ennen ajanlaskun alkua, koskien Fusangin maata Siperiassa. Eurooppalaisissa kirjoituksissa poronhoito tulee esille tuhat vuotta myöhemmin. Vuonna 892 riimukirjoituksessa mainitaan norjalaiskuningas Ottarilla olleen 600 poroa. Suomen porokannoista löytyy kirjallista tietoa vasta 1500-luvun veroluetteloista, parisataa vuotta myöhemmin poroja laskettiin olevan Enontekiöllä 8 000 ja Utsjoella 7 000. Norjan saamelaiset laidunsivat pitkään porojaan Inarin alueella, mikä osaltaan hidasti koko Koillis-Lapin porotalouden kehitystä. Vuoden 1830 tienoilla Kuusamossakin oli tosin jo noin 13 000 poroa. Poronhoidon perusyksikön muututtua siidasta eli lapinkylästä paliskuntaan 1800-luvun aikana myös porojen luettelointi ja niiden laiduntamisen hallinta kehittyivät. Tosin Suomen senaatti antoi vasta vuonna 1898 porojen laiduntamis- ja syöttöoikeutta koskevan päätöksen ja ensimmäinen varsinainen poronhoitolaki vahvistettiin vuonna 1932.
Erotus vuotuiskierron osana
Vaikka nykyisen lain mukaan erotuksia on pidettävä "tarpeellinen määrä" eli aina tarvittaessa, erotus on ennen muuta liittynyt porojen luontaiseen vuotuiskiertoon. Paliskuntien kehittyessä poroaitoja ja erotuspaikkoja rakennettiin laiduntamisalueille sen mukaan, että porot vasovat keväisin ja pariutuvat syksyisin samalla alueella. Kevät- tai alkukesän erotuksen päätarkoitus oli merkitä vastasyntyneet vasat omistajilleen ja päästää sitten tokat kesälaitumelle. Keväterotusalueiden aitaukset oli siksi rakennettu erityisesti vasojen merkintään. Samalla tuntemattomiksi jääneet vasat ja porot voitiin panna myyntiin ja toisten paliskuntien porot saatiin erilleen omista. Syksyisin taas erotettiin joukosta teuraat, ajoporot ja muut tarpeelliset eläimet ennen talvilaiduntamista pariutumis- eli rykimäajan jälkeen. Ajoporot eli härät kuohittiin. Syyserotuspaikat oli suunniteltu ennen muuta teurastusta silmällä pitäen.
Erotuksen toteuttaminen
Erotuksen tärkeä ensivaihe on ajaa porot yhteen ja johdattaa ne erotusalueelle. Suuressa tokassa oli aikoinaan usein tuhansia poroja, kerralla aitaan ajettujen porojenkin määrä saattoi olla 5000. Erotusaidassa eli poropellossa poroja ei saanut jo 1800-luvulla käyttöön tulleiden sääntöjen mukaan pitää päivää kauempaa, kesäerotuksessa aika oli yleensä vielä paljon lyhyempi. Erotusaitausten muoto on kehittynyt satojen vuosien aikana, mutta on silti melko yhdenmukainen. Teurastusaitauksissa reunimmaisena on ns. suisto, josta eläimet ohjataan syöttöaitaan ja edelleen siulojen eli johdeaitojen kautta kaarteeseen. Sieltä ne siirretään pienemmissä erissä kirnuun, jossa elo- ja teurasporot erotellaan eri konttoreihin eli pienempiin erillisaitauksiin. Merkitsemisaitauksissa ei ole yleensä kirnua eikä konttoreita. Erotuksessa aitaan ajettujen eloporojen kylkeen karvapeitteeseen viilletään puukolla lukumerkit jotta sama poro ei tule kirjattua lukulistoihin useampaan kertaan. Porojen ajamiseen käytetään nykyään mönkijää, moottorikelkkaa tai matalalla lentävää helikopteria. Eteläisissä paliskunnissa kuljetetaan poroja usein syksyisin yhä jalkapatikassa ja vasta myöhemmin talvella kelkoin. Osa hirvaista eli urosporoista, joita ei viedä teuraaksi, kuohitaan ja niiden sarvet leikataan, sillä siitoshirvas ei ole kyseisenä vuonna kiiman vuoksi valmis teuraaksi. Poroja ei EU-direktiivien mukaan saa enää teurastaa erotuspaikalla, vaan ne on kuljetettava teurastamoon.
Kunnostettuja erotusalueita
Museoviraston ohjauksessa on kunnostettu ja restauroitu useita perinteisiä erotuspaikkoja: Kittilän Sammalselkä, Inarin Sallivaara, Savukosken Tanhuan Saarivaara sekä Utsjoen tuntureilla oleva kivinen Ertigvaaran porokaarre. Aitauksien ohella alueet sisältävät kämppiä, talleja ja muita rakennelmia. Ertigvaaran aidan rakentaja lienee Ivar Pieski (1819 - 1877), siitä kirjoitti jo Samuli Paulaharju. Sallivaara on taas yksi parhaiten säilyneitä vanhoja erotuspaikkoja, se sijaitsee seututie 955:ltä noin kuuden kilometrin päässä Repojoen varressa. Vanhin aitaus Sallivaarassa on vuodelta 1896 oleva lypsy- ja vasotuspaikka. Paikalla oli myöhemmin runsaasti kämppiä, vielä 1970-luvullakin yksitoista. Kunnostettu alue on merkittävä Lemmenjoen kansallispuiston alueen retkeilykohde. Sammalselän erotuspaikka on muutama kymmenen kilometriä Sallivaarasta etelään, Pokan alueella. Johdeaitojen rajaama alue on 60 hehtaaria, kaarteen alue 100x100 metriä ja kirnun 25x25 metriä. Eri poronomistajilla on lisäksi ollut omat konttoriaitauksensa. Alueen kahdeksan hirsiasumusta muodostavat pienoiskylän. Saarivaara sijaitsee Luiron rannalla Tanhuan kylässä, se rakennettiin todennäköisesti 1800-luvun lopussa ja sitä käytettiin tärkeänä erotuspaikkana aina 1950-luvulle saakka. Oraniemen paliskunta ylläpitää ja käyttää yhä kunnostettua aluetta, jossa on aitauksien lisäksi neljä kämppää ja talli.
Ylänkökirvinen
Ylänkökirvinen (Anthus sylvanus) on keskiaasialainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Himalajan alueen Pohjois-Pakistanista Itä-Nepaliin ja Kiinan etelä- ja kaakkoisosiin, mukaan lukien Hongkong, sekä mahdollisesti Afganistanin itäosia ja Myanmarin pohjoisosia. Edward Blyth kuvaili lajin holotyypin Nepalin keskiosista 1845.
Uskelan Isokylän emäkirkko
Uskelan Isokylän emäkirkko oli varsinaissuomalaisen Uskelan seurakunnan kirkko, joka sijaitsi Isokylässä Uskelan- eli Salonjoen rannalla nykyisen Salon kaupungin alueella. Kirkko oli puinen ristikirkko, ja se purettiin vuonna 1825 maanvyörymän vaurioitettua sitä. Kirkon rauniota purettaessa selvisi, että paikalla oli ollut aiemmin useita kirkkoja. Ensimmäinen kirkko rakennettiin todennäköisesti jo 1210–1220-luvulla. Uskelan emäseurakunta yhdistettiin 1820-luvulla kirkon vaurioitumisen jälkeen Salon kappeliseurakuntaan. thumb|left|upright|Kellotapuli. thumb|left|upright|Uskelan vanhan hautausmaan vanhin hautakivi.
Kirkko ja sen edeltäjät
Uskelalla on ollut monta kirkkoa, jotka on rakennettu aina uudelleen vanhalle paikalle. Tämä selvisi, kun viimeisen kirkon raunioita purettiin, ja löydettiin useiden kirkkojen jäänteet.
Ensimmäinen kirkko rakennettiin luultavasti 1210–1220-luvuilla. Koska keskiaika kesti Suomessa kirkollisen elämän ja kirkonrakennuksen kannalta noin 350 vuotta (noin vuodet 1200–1556), kirkkoja lienee ollut tämän jälkeen useita, kun vanhat kirkot ovat palaneet, lahonneet tai jääneet liian pieniksi. Ainakin 1200-luvun lopulla tai 1300-luvun alussa kirkko on kuitenkin mitä luultavimmin korvattu suuremmalla.
Uskelan oletettavasti keskiajalta peräisin ollut emäkirkko paloi 1604, ja se rakennettiin uudelleen todennäköisesti aikaisempien kaltaiseksi. Kirkko korvattiin uudella ja suuremmalla 1660-luvun kuluessa. Sen on arveltu olleen ristikirkko, mutta Suomen kirkkorakennusten historiaan perehtyneen Markus Hiekkasen mukaan tästä ei ole varmuutta. Kirkko paloi jo 1670, ja 1672 valmistuneen uuden kirkon tiedetään varmuudella olleen ristikirkko. Kirkko kärsi maanvyörymistä, ja sitä korjattiin useaan otteeseen. Välillä anottiin jopa koko kirkon käytön lopettamista. 1740-luvulla kirkko hylättiin.
Kirkko päätettiin kuitenkin vuonna 1749 rakentaa vielä kerran uudelleen. Kirkon suunnitteli ja rakennusmestarina toimi Turun tuomiokirkon puuseppä Mats Sipilä. Pintaansa kirkko sai punavärin luultavasti ensimmäisenä Uskelan kirkoista. Samalla rakennettiin hirrestä tapuli.
Lähellä on sijainnut pappila, jonka paikalla on nyt 1800-luvun puolivälistä peräisin olevia rakennuksia. Kirkon ja Pappilan ohi kulkee Hiidentie, jonka Museovirasto on määritellyt Valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Tie on osa vanhaa maantietä Salosta Pertteliin, ja sen on myös katsottu yhdessä Hämeen Härkätien kanssa olleen osa tieyhteyttä Hämeestä Uskelanjokilaaksoon mahdollisesti jo rautakaudella.
Kohtalokas jouluyö
thumb|right|250px|Kirkonpaikka pohjoisesta. Maanvyörymäalue näkyy hautausmaan ja joen välissä. 24. joulukuuta 1825 vyörymäherkällä Uskelanjoella sattui suuri maanvyörymä, jonka seurauksena kirkko jouduttiin myöhemmin purkamaan, koska maata oli lähtenyt kirkon alta pois. Tapaus tuli tunnetuksi, kun Sakari Topelius kirjoitti siitä Maamme kirjaan. Puretun kirkon peruskiviä käytettiin Perttelin viljamakasiinin rakennusaineena.
Tuhon jälkeen
Samalle paikalle ei enää rakennettu uutta kirkkoa, vaan kirkon tuhoutumisen seurauksena Uskelan vanha emäseurakunta yhdistettiin Salon kappeliseurakuntaan, josta näin tuli Uskelan uusi emäseurakunta. Uskelan uusi, vielä nykyäänkin käytössä oleva kirkko rakennettiin vuonna 1831 lähelle vanhan Salon kappelikirkon paikkaa, jolloin 1500-luvulta peräisin ollut kivinen kappelikirkko purettiin uuden kirkon rakennustarpeiksi. Vanhan emäkirkon paikalle jäivät hautausmaa ja kellotapuli, jotka ovat käytössä edelleen.
Ruohomalurit
Ruohomalurit (Amytornis) on malurien heimoon kuuluva australialainen varpuslintusuku. Sukuun kuuluu BirdLifen mukaan 14 lajia :
Johannes Teologin luostari (Chaniá)
Johannes Teologin luostari on ortodoksinen luostari Kreetan saarella Kreikassa. Se on omistettu Johannes Teologille. Luostari sijaitsee Chanián kunnassa antiikin Apteran arkeologisella alueella lähellä nykyistä Ápteran kylää.
Frank Jarvis
Frank Washington Jarvis (31. elokuuta 1878 – 2. kesäkuuta 1933) oli yhdysvaltalainen pikajuoksija ja vuoden 1900 olympialaisten 100 metrin juoksun olympiavoittaja.
Jarvis voitti vuonna 1898 Yhdysvaltojen mestaruuskisoissa (silloin AAU:n kisat) 100 jaardin mestaruuden. Sen ansiosta hän oli yksi ennakkosuosikeista Pariisin olympialaisten 100 metrin juoksussa. Suurin ennakkosuosikki oli kuitenkin hänen maanmiehensä Arthus Duffey, joka oli voittanut vuonna 1899 vastaavan kisan ja juuri ennen olympialaisia Britannian mestaruuden.
Alkuerissä kuitenkin Jarvis juoksi ajan 10,8, joka sivusi maailmaennätystä ja paransi Duffeyn olympiaennätystä 0,6 sekunnilla. Välierissä myös John Tewksbury sivusi maailmanennätystä ajalla 10,8. Kaikki kolme yhdysvaltalaista selviytyivät finaaliin, täydennettynä australialaisella Stanley Rowleylla. Finaalin puolivälissä Duffey johti kilpailua, mutta venäytti lihaksensa ja joutui jättämään juoksun kesken. Sen jälkeen Jarvis juoksi olympiavoittoon.
Samoissa olympialaisissa Jarvis kilpaili myös kolmiloikassa ja vauhdittomassa kolmiloikassa, mutta ei saavuttanut huippusijoituksia.
Juoksu-uran jälkeen Jarvis ryhtyi lakimieheksi.
My Number One
My Number One oli vuoden 2005 eurovision laulukilpailun voittajakappale. Sen esitti Helena Paparizou osittain englanniksi. Se oli Kreikan ensimmäinen ja tähän mennessä ainut voittokappale. Kappale sai 230 pistettä, voittaen seuraavaksi tulleen Maltan 38 pisteellä. Kappaleen esiintymisnumero oli 19.
Kappale nousi sekä Kreikan että Ruotsin listakärkeen ja Belgiassa, Sveitsissä, Saksassa ja Itävallassa se sijoittui top40:een. Kappale oli yksi neljästätoista kappaleesta jotka valittiin vuonna 2005 Eurovision viisikymmenvuotista taivalta juhlistavaan Congratulations tapahtumaan ehdokkaaksi kaikkien aikojen euroviisuksi ja se sijoittui siinä neljänneksi.
Chlórakas
Chlórakas (, myös Chlóraka, Χλώρακα) on kylä ja kyläyhdyskunta (koinótita) Páfoksen alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011).
pienoiskuva|vasen|240px|Chlórakaksen Pyhän Georgioksen (Ágios Geórgios) kirkko. Chlórakaksen kylä on Páfoksen esikaupunkialuetta ja sijaitsee noin 3,5 kilometriä Páno Páfoksesta eli Ylä-Páfoksesta luoteeseen. Kylä on ollut olemassa viimeistään noin vuonna 1400, jolloin sen nimi esiintyy venetsialaisissa kartoissa.
Kanariankirvinen
Kanariankirvinen (Anthus berthelotii) on Madeiralla ja Kanariansaarilla elävä varpuslintu. Sen nimialalajin elinympäristö käsittää Kanariansaarten lisäksi Selvagenssaaret, alalaji madeirensis elää Madeiran saaristossa. Carl Bolle kuvaili lajin holotyypin Kanariansaarilta 1882. Laji on nimetty Sabin Berthelotin kunniaksi.
Saxby Chambliss
thumb|right|Saxby Chambliss Clarence Saxby Chambliss (s. 10. marraskuuta 1943 Warrenton, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen lakimies ja republikaanisen puolueen poliitikko. Hän aloitti 3. tammikuuta 2003 Yhdysvaltain senaatin jäsenenä Georgiasta, mitä ennen hän toimi vuodesta 1995 Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä.
Émpa
Émpa on kylä ja kyläyhdyskunta (koinótita) Páfoksen alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011).
Lysimakhos (täsmennyssivu)
Lysimakhos voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Émpa
pienoiskuva|vasen|230px|Panagía (Neitsyt Maria) Chryseleoúsan kirkko. Émpan kylä on Páfoksen esikaupunkialuetta ja sijaitsee noin neljä kilometriä Páno Páfoksesta eli Ylä-Páfoksesta pohjoiseen. Se on Páfoksen alueen suurimpia kyliä.
Rastaskirvinen
Rastaskirvinen (Anthus lineiventris) on afrikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää päiväntasaajan eteläpuolisen Afrikan Kaakkois-Keniasta ja Länsi-Angolasta Etelä-Afrikkaan. Siitä tunnetaan kaksi alalajia. Karl Jakob Sundevall kuvaili lajin holotyypin Mohapoanista Limpopon varrelta Botswanasta 1851.
JK Narva Trans
Jalgpalliklubi Narva Trans, myös Trans Narva tai FC Narva Trans on jalkapalloseura Narvasta, Virosta. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa maan pääsarjassa Meistriliigassa. Seura perustettiin vuonna 1979 nimellä Avtomobilist Narva. 1980-luvulla se tunnettiin nimellä Autobaas Narva.
Ergátes
Ergátes on kylä ja kyläyhdyskunta (koinótita) Nikosian alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011).
Ergáteen kylä sijaitsee Kyproksen keskiosissa Pediaíos-joen varrella noin 17 kilometriä lounaaseen pääkaupunki Nikosiasta. Kylä on rakennettu noin 340 metrin korkeudelle merenpinnasta laskettuna. Kylän kirkot on omistettu apostoli Tuomaalle (Apóstolos Thomás) ja Pyhälle Paraskevalle (Agía Paraskeví).
Puhekieli
Puhekieli on yleiskieltä arkisempi puhuttu kielen muoto, jonka ei tarvitse noudattaa normitetun kirjakielen periaatteita. Sille on ominaista kirja- ja yleiskielestä eroava rakenne ja sanasto sekä monesti ympäristöön ja sosiaaliseen kontekstiin liittyvät idiomit. Tyypillisesti puhekieltä käytetään vapaamuotoisissa puhetilanteissa, mutta sitä voidaan käyttää myös kirjoitettuna esimerkiksi tekstiviesteissä ja chat-keskusteluissa.
Koska puheen tuottaminen on usein nopeaa ja sen suunnitteluaika usein lyhyt, ovat erilaiset suunnitteluilmaukset (tällaisia ovat suomen kielessä muun muassa niinku ja tota) ja korjaukset (suomessa esimerkiksi eiku ja tai siis) puhekielelle tyypillisiä. Toisin kuin kirjoitettu kieli, jonka omaksumiseen vaaditaan muodollista opetusta, puhekieli voidaan omaksua ilman eksplisiittistä opetusta, ja sitä hallitsevat ainakin osittain kirjakielestä poikkeavat kieliopilliset säännöt.
Tyypillisiä puhekieliä ovat murteet ja slangit. Murteita ovat esimerkiksi Suomen eri osissa puhutut kielen muodot. Slangi on enemmäkseen kaupungissa, harrastuksen tai työn kautta omaksuttu puheen muoto. Slangin sosiaalisena tehtävänä on yhdistää sen puhujia ja erottaa heidät muista, ja sille on tyypillistä sanaston nopea muuttuminen. Voidaan puhua myös jonkin alan ammattislangista, jargonista, jonka terminologiaa ulkopuolinen ei välttämättä ymmärrä.
Piráti Chomutov
Piráti Chomutov on vuonna 1945 perustettu tšekkiläinen jääkiekkojoukkue Tšekin tasavallan Chomutovista. Joukkue pelaa Tšekin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla 2. česká hokejová ligassa. Sen kotihalli on SD Aréna, jonka kapasiteetti on 5250 katsojaa. Joukkue aloitti toimintansa 1945, ja jo kaudelle 1950–1951 joukkue onnistui nousemaan Tšekkoslovakian pääsarjatasolle, jossa se pelasi aina kaudelle 1963–1964 asti. Seuraavan kerran joukkue onnistui nousemaan pääsarjaan kaudeksi 1967–1968, mutta putosi saman tien. Saman kohtalon joukkue koki kaudella 1973–1974. Kauden 1983–1984 päätteeksi joukkue tippui Tšekkoslovakian toiseksi korkeimmalta sarjatasolta kolmannelle. Joukkue onnistui nousemaan takaisin toiseksi korkeimmalle tasolle ostettuaan paikan kaudelle 1997–1998. Tuosta kaudesta lähtien joukkue pelasi kyseisessä sarjassa, kunnes kauden 2011–2012 päätteeksi onnistui nousemaan Tšekin O2 Extraligaan. Kauden 2013-2014 päätteeksi joukkue putosi jälleen Tšekin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle 1. Národní Hokejová Ligaan
Darlan Romani
Darlan Romani (s. 9. huhtikuuta 1991 Concórdia, Brasilia ) on brasilialainen yleisurheilija, joka kilpailee kuulantyönnössä.
Erími
Erími on kylä ja kyläyhdyskunta (koinótita) Limassolin alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011).
Darlan Romani
Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016 Romani sijoittui kuulantyönnössä viidenneksi Brasilian ennätyksellä 21,02 m. Birminghamin MM-hallikilpailuissa 2018 hän oli neljäs Etelä-Amerikan sisäratojen ennätystuloksella 21,37 m. Hän voitti maanosien cupin 2018 sekä kultaa Liman Pan-Amerikan kisoissa 2019 tuloksella 22,07. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui neljänneksi entistä MM-kilpailuennätystä paremmalla tuloksella 22,53. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän oli neljäs tuloksella 21,88. Hän voitti sisäratojen maailmanmestaruuden Belgradissa 2022 Etelä-Amerikan sisärataennätyksellä 22,53. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui viidenneksi tuloksella 21,92.
Erími
Erímin kylä sijaitsee Kyproksen eteläosissa noin 12 kilometriä länteen Limassolin kaupungista. Kylässä toimii Kyproksen viinimuseo.
Darlan Romani
Romani on voittanut Etelä-Amerikan ulkoratojen mestaruuskilpailuissa kultaa vuosina 2017 ja 2019 sekä hopeaa vuosina 2013 ja 2015. Etelä-Amerikan hallimestaruuden hän voitti 2022. Etelä-Amerikan kisoissa hän sai kultaa vuonna 2018 ja hopeaa vuonna 2014. Ibero-Amerikan mestaruuskilpailuissa hän voitti kultaa 2016, 2018 ja 2022, hopeaa 2014 ja pronssia 2012. Romani on voittanut Brasilian mestaruuden vuosina 2014–2019 ja 2021.
Romani on parantanut useasti kuulantyönnön Etelä-Amerikan ennätystä. Ulkoratojen ennätyksensä 22,61 m hän työnsi Stanfordissa 30. kesäkuuta 2019. Sisäradoilla hän on työntänyt ennätyksekseen 22,53 m.
Romani on 188 senttimetriä pitkä ja painaa 150 kilogrammaa.
Knattspyrnufélag Reykjavíkur
Knattspyrnufélag Reykjavíkur (lyh. KR Reykjavík) on islantilainen urheiluseura, jonka jalkapallojoukkue pelaa maansa pääsarjassa Úrvalsdeildissa. Vuonna 1899 perustettu seura on Islannin vanhin ja menestynein.
Seuran koripallojoukkue on voittanut Islannin-mestaruuden 14 kertaa sekä cup-mestaruuden kaksitoista kertaa.
Panagía Spilianín luostari
Panagía Spilianín luostari on ortodoksinen luostari Nísyroksen saarella Kreikassa. Se on omistettu Luolan Neitsyt Marialle. Luostari sijaitsee korkealla merenrantakalliolla saaren pääkylässä Mandrákin kylässä.
Luostarin arvellaan olevan perustettu noin vuonna 1400. Sitä kutsutaan ”Luolan Neitsyt Marian luostariksi” siksi, että sen kirkko on kalliossa olevassa luolassa. Kerrotaan, että eräs paimen löysi luolasta Neitsyt Marian ikonin, ja siirsi sen alemmas Neitsyt Maria (Panagía) Potamítissan kirkkoon. Ikoni kuitenkin palasi ihmeellisellä tavalla takaisin, ja tätä pidettiin merkkinä siitä, että se halusi pysyä alkuperäisellä paikallaan. Luostari rakennettiin luolan ympärille.
Syysprinssi (elokuva)
Syysprinssi on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut suomalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Alli Haapasalo. Se perustuu Anja Snellmanin samannimiseen romaaniin vuodelta 1996, joka kuvaa taiteilijaparin rakkaustarinaa 1980-luvun Helsingissä. Elokuvan pääosia näyttelevät Laura Birn ja Lauri Tilkanen ja muissa rooleissa ovat Paula Vesala, Olavi Uusivirta, Johannes Holopainen, Sara Melleri, Kaija Pakarinen ja Tiina Weckström.
Panagía Spilianín luostari
Ylös luostarille johtaa 130 porrasta. Luostarin pääkirkko on omistettu Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle ja sen vieressä oleva kappeli Pyhälle Kharalampokselle. Kirkon koristeellinen puukaiverrettu ikonostaasi on vuodelta 1725.
Syysprinssi (elokuva)
Elokuva sai ensi-iltansa 14. lokakuuta 2016. Se sai keskimäärin kiitettäviä arvosteluja, mutta keräsi elokuvateattereissa vajaat 15 000 katsojaa.
Laura Räty
Laura Kaarina Räty (o.s. Ämmälä, s. 14. syyskuuta 1977 Äänekoski ) on suomalainen lääkäri, kokoomusta edustava poliitikko ja Terveystalo-konsernin liiketoimintajohtaja.
Vuosina 2014–2015 hän toimi Stubbin hallituksen sosiaali- ja terveysministerinä ja vuosina 2013–2014 Kevan hallituksen puheenjohtaja. Hän toimi Helsingin kaupungin sosiaali- ja terveystoimesta vastaavana apulaiskaupunginjohtajana 2011–2014 ja uudelleen toukokuusta 2015 siihen saakka kun hän siirtyi Terveystalo-konsernin liiketoimintajohtajaksi toukokuussa 2016.
Rätyä on kritisoitu muun muassa verosuunnittelusta ja hänen eturistiriidasta siirtyessään julkisesta terveydenhuoltotehtävästä yksityiseen sosiaali- ja terveyspalveluiden uudistamishankkeen aikana.
Koulutus ja ura
Koulutukseltaan Räty on lääkäri. Hän aloitti lääketieteen opinnot vuonna 2000 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi tammikuussa 2006. Hän on ilmoittautunut Helsingin yliopistoon suorittamaan anestesiologian ja tehohoidon erikoislääkäritutkintoa sekä väitöskirjaopiskelijaksi. Suorittaessaan erikoislääkäritutkintoa hän oli anestesiologian ja tehohoidon erikoislääkärin viransijaisena Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiiriin kuuluvassa Hyvinkään sairaalassa vuosina 2007–2011. Hän on työskennellyt myös yksityisenä yleislääkärinä Helsingin Töölön lääkärikeskus Mehiläisessä samoina vuosina.
Ennen lääketieteen opintoja Räty opiskeli kolme vuotta valtiotieteitä ja kemiaa Helsingin yliopistossa vuosina 1997–2000.
Politiikka
Räty liittyi kokoomukseen 15-vuotiaana vuonna 1992. Opiskeluaikanaan Räty toimi neljä vuotta Kokoomusnuorten Helsingin piirin puheenjohtajana. Kesäkuusta 2010 kesäkuuhun 2014 hän toimi kokoomuksen puoluevaltuuston puheenjohtajana. Hän seurasi tehtävässä Jukka Mäkelää ja hänen seuraajakseen valittiin Mari-Leena Talvitie.
Räty on Helsingin kaupunginvaltuuston ja -hallituksen entinen jäsen. Hän aloitti kaupunginvaltuutettuna kunnallisvaalien 2004 jälkeen vuonna 2005. Kaupunginhallituksen jäsenenä Räty toimi vuoden 2009 alusta. Elokuussa 2009 hänet valittiin kokoomuksen valtuustoryhmän puheenjohtajaksi kaupunginhallituksen johtoon siirtyneen Risto Rautavan tilalle. Räty luopui kaupunginvaltuuston ja -hallituksen jäsenyydestä aloitettuaan Helsingin apulaiskaupunginjohtajana.
Räty oli ehdolla vuoden 2011 eduskuntavaaleissa, joissa näytti alustavan ääntenlaskennan perusteella tulleen valituksi kansanedustajaksi Helsingin vaalipiiristä, mutta tarkastuslaskenta nosti Lasse Männistön hänen edelleen. Vaalirahoituksen ennakkoilmoituksessa Rädyn vaalikampanjan rahoitus oli yhteensä 69 192,64 euroa. Toukokuussa 2014 Kevan toimitusjohtajaksi nimitettiin Lasse Männistön isä, Jukka Männistö, Laura Rädyn ollessa Kevan hallituksen puheenjohtaja.
Kesäkuussa 2014 Räty aloitti Stubbin hallituksen sosiaali- ja terveysministerinä ja jäi virkavapaalle apulaiskaupunginjohtajan tehtävästä. Syyskuussa 2014 Räty oli nousemassa Lasse Männistön tilalle eduskuntaan Männistön pyydettyä eroa kansanedustajan tehtävistä kesken kauden siirtyäkseen Helsingin apulaiskaupunginjohtajan viransijaiseksi. Männistö kuitenkin veti eroilmoituksensa takaisin päivää myöhemmin kohdattuaan kritiikkiä eduskunnan arvovallan loukkaamisesta.
Räty oli ehdolla myös vuoden 2015 eduskuntavaaleissa, muttei tullut valituksi. Hänen vaaliteemoinaan olivat "maailman parhaat palvelut", valinnanvapaus, metropoli ja uudistaminen. Esimerkiksi liikkumisen tulisi Rädyn mukaan olla sujuvaa ja joukkoliikenteeseen kannattaisi panostaa.