cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Korat
Ulkonäkö
Koratin turkki on lyhyt tai keskipitkä, silkkinen, vartalonmyötäinen, hopeapintainen ja kiiltävä, eikä sillä ole aluskarvaa. Silmät koratilla ovat sen ensimmäisten elinviikkojen ajan siniset, ja nuorella kissalla ne voivat olla keltaiset, kunnes muuttuvat vihreiksi. Joillakin poikkeuksilla ne saattavat jäädä keltaoransseiksi. Silmät ovat suuret, pyöreät, loistavat ja ulkonevat, suljettuina hieman vinot. Koska koratilla on suuret ja hieman ulkonevat silmät, täytyy niiden kanssa olla varovainen, ettei käy vahinkoja. Koratien silmät myös vuotavat usein, koska suuriin silmiin menee helposti roskia. Korat on notkea ja lihaksikas, keskikokoinen kissa, naaras sirompi kuin uros. Se kuuluu sinisten kissojen ryhmään, joista perinteisimpiä ovat kartusiaani, venäjänsininen, sininen persialainen ja sininen itämainen lyhytkarva. Rotu onkin monesti sekoitettu venäjänsiniseen ja kartusiaaniin. Koska koratilla ei ole aluskarvaa, siitä sanotaan, että se olisi vähemmän allergisoiva ja että se saattaisi sopia myös kissa-allergisille.
Historia
Thaimaassa korat on tunnettu jo satoja vuosia. Länsimaissa järjestelmällinen kasvatus aloitettiin 1960-luvulla. Euroopassa koratin kasvatus on alkanut Norjassa 1970-luvulla, ja myös Suomen ensimmäinen korat on Norjasta kotoisin. Suomeen korat on saapunut vuonna 1987, mutta ensimmäinen Suomessa rekisteröity pentue on syntynyt vuonna 1988.
David Littman
David Littman (s. 13. kesäkuuta 1967, Cranston, Rhode Island) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkomaalivahti. Hänet varasi NHL:n Buffalo Sabres vuonna 1987 varausnumerolla 211.
Littman pelasi urallaan kolme NHL-ottelua; kaksi Buffalo Sabresissa ja yhden Tampa Bay Lightningissa. Nykyisin Littman toimii Electronic Artsin NHL-pelien luomisessa.
Fatwa
thumb|[[Damaskoslaisen Umaijadi-moskeijan imaamin Muaz al-Khatibin käsinkirjoittama fatwa vuodelta 2008.]]
Islam on kaikenkattava uskonto, jonka sisältämät Jumalan lain määräykset ulottuvat koko inhimillisen elämän kirjolle. Islam kuitenkin kieltää tavallista maallikkoa itse tulkitsemasta pyhiä tekstejä. Muslimit joutuvat näistä syistä kääntymään uskonoppineiden puoleen erilaisissa asioissa saadakseen tietää, mikä on šarian mukainen menettelytapa. Fatwa on uskonnollinen mielipide, jonka antaa uskonasioihin perehtynyt mufti. Hänen tehtävänsä eroaa oikeusistuimessa toimivan uskonnollisen tuomarin eli qadin tehtävistä. Mufti ei ratkaise oikeusjuttuja vaan antaa uskonnollista taustatietoa ja ratkaisuja tilanteisiin, jotka eivät yleensä kuulu oikeusistuimille.
Neuvon kysyminen uskonasiassa
thumb|Turkkilainen mufti 1687 Kun muslimi haluaa tietää, mikä on islamin kanta johonkin asiaan, hän kysyy sitä uskonoppineelta, joka osaa tulkita Koraania ja haditheja. Šarian asiantuntijoita ovat etenkin muftit, joiden antamansa lausunnot, fatwat, ovat Jumalan laista annettuja tulkintoja (''fiqh). Muftin'' tehtäviin ei ole virallista tutkintoa. Mufti saavuttaakin asemansa luottamuksen kautta, jota uskovat tuntevat hänen asiantuntemustaan kohtaan. Keskiajalla eläneeltä oppineelta Ahmad Ibn Hanbalilta kysyttiin, kuinka monta hadithia piti osata, että pystyi antamaan asiantuntevan mielipiteen lakiasioissa. Hanbali arveli, että lukumäärä oli jossain kolmensadan tuhannen ja viidensadan tuhannen välissä.
Yksinkertaisimmin muslimi voi kysyä neuvoa imaamilta, joka johtaa rukouksia moskeijassa. Perinteisesti kysymyksiin vastataan perjantairukouksen jälkeen, missä lainoppineen avustajat keräävät paperilapulle kirjoitetut kysymykset. Fatwa on yleensä suullista vastausta perusteellisempi kirjallinen lausunto, jonka laatiminen vie uskonoppineelta aikaa. Fatwa voi silti olla myös lyhyt suullinen lausunto. Nykyisin on perustettu fatwa-neuvostoja, joita toimii myös internetissä palvelemassa uskovia.
Fatwan rakenne ja merkitys
Lausunnossa mufti käy läpi asiaankuuluvia Koraanin kohtia sekä haditheja, jotka yleensä ovat keskenään ainakin jossain määrin ristiriitaisia. Lopuksi hän antaa oman tulkintansa asiasta. Kun vaikeasta asiasta neuvoa kysytään muftilta, saadaan pitkä kirjallinen lausunto, joka toisinaan päätyy vain todennäköiseen arvioon. Fatwa päättyy aina sanoihin "Allah tietää parhaiten".
Vaikka Jumalan laki, šaria, on ikuinen ja muuttumaton, siitä tehty lainopillinen tulkinta, fiqh, vaihtelee. Muftin antama lainopillinen mielipide eli fatwa on yhtäältä vain hänen oma kantansa, mutta toisaalta sen katsotaan silti edustavan yleispätevää šarian tulkintaa. Mufti voi myös muuttaa mieltään ja antaa uuden lausunnon, joka on ristiriidassa edellisen kanssa. Tällöin molemmat ovat yhtä päteviä, ja uskova voi valita niiden välillä. Samasta asiasta onkin yleensä tarjolla erilaisia, myös keskenään ristiriitaisia fatwoja, jotka kaikki ovat silti islamilaisittain päteviä. Näin on asia esimerkiksi naisten ympärileikkausta koskevissa fatwoissa, joita on tehty vastakkaisten kantojen hyväksi. Uudemmat tulkinnat eivät liioin tarkoita sitä, että niitä vanhemmat olisivat muuttuneet vääriksi. Kerran annettu fatwa säilyttää asemansa.
Islamin monimuotoisuuteen kuuluu erilaisten näkemysten kirjo, vaikka monissa avainkysymyksissä islamilainen maailma jakaakin yhteiset tulkinnat. Käytännössä fatwan merkitys riippuu sen antajan asemasta ja arvostuksesta. Muslimit seuraavat normaalisti oman moskeijansa imaamin mielipiteitä. Suositus on, että maallikot seuraavat kussakin asiassa niitä oppineita, joihin he luottavat.
Fatwan toimeenpano ei kuulu uskonoppineelle vaan asianomistajalle.
Fatwat ja politiikka
Islam ei ole pelkästään uskonto, vaan sillä on myös poliittinen puolensa. Islamin tavoitteena on maallisen lainsäädännön korvaaminen Jumalan lailla, jolloin uskonoppineitten antamat fatwat korvaisivat lakia säätävät parlamentit. Islamilaisissa maissa papisto ja hallitusvalta ovat tämän takia aina kamppailleet keskenään vaikutusvallasta.
Tunnettu länsimaiseen sananvapauteen kohdistunut fatwa on ajatollah Ruhollah Khomeinin vuonna 1989 Salman Rushdielle langettama kuolemantuomio. Sen myötä fatwan käsite tuli länsimaissa tunnetuksi. Se johti myös kauan jatkuneeseen väärinkäsitykseen, että fatwat olisivat ainoastaan tappokäskyjä. Perjantaina 12. elokuuta 2022 šiialainen toisen polven maahanmuuttaja puukotti Rushdieta New Yorkissa pidetyssä puhetilaisuudessa.
Kuuluisa poliittinen fatwa on Osama bin Ladenin vuonna 1998 antama käsky hyökätä amerikkalaisia vastaan. Siinä Yhdysvaltain joukkoja verrattiin saatanaan, julistettiin pyhä sota Yhdysvaltoja vastaan ja kehotettiin tappamaan kaikki amerikkalaiset ja heidän liittolaisensa ”missä ja millä keinoilla tahansa”. Syyskuun 11. päivän terrori-iskuja vuonna 2001 pidetään suorana seurauksena bin Ladenin fatwasta. On kuitenkin myös katsottu, että bin Ladenia ei voi pitää taustansa perusteella muftina, eikä hän siten voi antaa fatwoja. Myös sodan julistaminen kuuluu šarian mukaan vain kalifille.
Vuonna 2010 Saudi-Arabia sulki joukon internetissä toimivia fatwa-sivustoja, joiden antamia uskonnollisia ohjeita se piti hallinnolleen uhkana.
Salang-tunneli
Salang-tunneli on Salangsolalla Afganistanissa sijaitseva tietunneli. Vuonna 1964 valmistunut ja noin 2,6 kilometriä pitkä tunneli yhdistää Kabulin alueen Pohjois-Afganistaniin. Valmistuessaan se oli maailman korkeimmalla sijainnut tietunneli, joskin se on myöhemmin jäänyt jonkin verran ennätyksestään muille tunneleille.
Tunneli
thumb|vasen|Tunnelin sisäiloja vuonna 2013. thumb|vasen|Tunnelia ympäröivää vuoristomaastoa. Salang-tunneli sijaitsee Afganistanin Parvanin maakunnassa lähelläSalang-nimistä paikkakuntaa Salangsolalla. Tunneli yhdistää tunnelin läpi kulkevan tien kautta maan pääkaupunki Kabulin Pohjois-Afganistaniin. Tunneli kulkee korkeimmillaan 3 400 metrin korkeudella merenpinnasta. Valmistuessaan tunneli oli maailman korkeimmalla sijaitseva tietunneli. Nykyisin se on hieman matalampi, kuin Eisenhower-tunneli Yhdysvalloissa. Pituutta Salang-unnelilla on noin 2,6 kilometriä.
Tunnelin koko kapasiteetti liikenteen puolesta on noin 1 500–2 000 ajoneuvoa päivittäin. Vuonna 2010 tunnelin läpi kulki tyypillisenä päivänä noin 1 000 ajoneuvoa.Liikennettä ei tuolloin juuri kuitenkaan hallittu alimiehitetyn ja rahoitetun liikenneviranomaisen takia.
Rakentaminen ja historia
thumb|Afganistanin kommunistihallinnon lippu tunnelin sisäänkäynnillä vuonna 1975. thumb|Yhdysvaltalaisia tunnelin läpi kulkevia joukkoja. Salang-tunneli rakennettiin Neuvostoliiton tuella. Neuvostoliiton pääsihteeri Nikita Hruštšovtarjosi maansa tukea Afganistanin pääministeri Muhammad Daudille. Daudin hyväksymään apuun lukeutuivat Neuvostoliiton sotilaallisen tuen lisäksi infrastruktuurihankkeet, kuten Salang-tunneli. Tunnelin suunnittelutyöt alkoivat 1950-luvun keskivaiheilla ja ne valmistuivat vuonna 1964. Tuolloin maailman korkeimmalla sijainnutta tietunnelia sanottiin insinööritekniikan merkkihankkeeksi. Se lyhensi matkaa pääkaupunkialueelta Pohjois-Afganistaniin noin 300 kilometriä.
Joulukuussa 1978 tunnelia käyttivät Afganistaniin etenevät neuvostojoukot. Seuranneen Afganistanin sodan aikana tunneli oli osa heidän tärkeä huoltoreittiänsä. Sitä uhkasivat kuitenkin afganistanilaiset vastarintataistelijat (mudžahid) ja erityisesti Ahmad Šah Masudin johtamat joukot. Hän toteutti useita väijytyksiä neuvostojoukkoja vastaan tunnelille johtavilla teillä. Maaliskuussa hänen joukkojensa sanottiin tuhonneen väijytyksessä 70 Kabuliin matkalla ollutta poltooainetta kuljettanutta kuorma-autoa. Neuvostoliiton joukot yrittivät turhaan häätää Masudin joukkoja hänen tukialueeltaan Pandžširista.
Afganistanin sotaa seuranneen Afganistanin sisällissodan aikana vuonna 1997 Talibanin joukot pääsivät etenemään tunnelin läpi Pohjois-Afganistaniin erään Masudin alikomentajan loikattua. Pohjoisen liiton tilannetta näytti helpottavan saman komentajan loikkaaminen takaisin hieman myöhemmin. Tunneli kärsi huomattavia vahinkoja Masudin joukkojen ja Talibanin taistelujen aikana. Yhdysvaltojen hyökättyä Afganistaniin alettiin suunnitella tunnelin uudistustöitä. Se jälleenavattiin Halo Trust -nimisen hyväntekeväisyysjärjestön tuella vuonna 2002 ja Maailmanpankki tuki turkkilaisilta yhtiöiltä tilattuja perinpohjaisia korjaustöitä, jotka valmistuivat joulukuussa 2003.
Olavi Ala-Nissilä
Olavi Oskari Ala-Nissilä (s. 2. elokuuta 1949 Loimaan maalaiskunta) on suomalainen keskustaa edustava poliitikko. Hän on ollut kansanedustaja vuosina 1991–2006 ja 2015–2019. Ala-Nissilä oli Euroopan tilintarkastustuomioistuimen jäsen vuosina 2006–2012.
Ala-Nissilä valmistui merkantiksi vuonna 1967, merkonomiksi 1969 ja ekonomiksi vuonna 1974. Hän suoritti kauppatieteen maisterin tutkinnon Turun yliopistossa vuonna 1977. Vuonna 1980 Ala-Nissilä suoritti HTM-tilintarkastajan tutkinnon ja vuonna 1982 KHT-tilintarkastajatutkinnon. Ennen ensimmäistä valintaansa eduskuntaan Ala-Nissilä toimi Loimaan kauppaoppilaitoksen laskentatoimen ja oikeusopin lehtorina vuodesta 1974 sekä Turun kauppakorkeakoulun laskentatoimen vt. lehtorina 1989–1990.
Ala-Nissilä toimi Varsinais-Suomen vaalipiirin kansanedustajana yhtäjaksoisesti vuodet 1991–2006. Hän on ollut jäsen muun muassa eduskunnan valtiovarainvaliokunnassa vuosina 1995–2006 (vuodet 2003–2006 puheenjohtajana) ja eduskunnan pankkivaltuustossa 1993–2006 ja uudelleen vuodesta 2015 (vuodet 2003–2006 puheenjohtajana). Vuonna 2006 Ala-Nissilä siirtyi Euroopan tilintarkastustuomioistuimen jäseneksi kuusivuotiskaudelle ja hänen tilalleen eduskuntaan nousi Mauri Salo.
Vuodesta 2012 Ala-Nissilä on toiminut kansainvälisen tilintarkastusyhteisö BDO:n senior advisorina. Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa hänet valittiin uudelleen kansanedustajaksi. Ala-Nissilä on tarkastusvaliokunnan varapuheenjohtaja. Ala-Nissilä putosi eduskunnasta vuoden 2019 eduskuntavaaleissa.
Vuosina 2001–2013 Ala-Nissilä oli lentopallon SM-liigan puheenjohtaja ja vuonna 2014 hänestä tuli kunniapuheenjohtaja. Vuodesta 2012 hän on ollut Euroopan Lentopalloliitto CEV:n sisäinen tarkastaja.
Tasavallan presidentti Sauli Niinistö myönsi Ala-Nissilälle valtiopäiväneuvoksen arvonimen 9. joulukuuta 2022.
Lehtokorvasieni
Lehtokorvasieni (Gyromitra gigas, aikaisemmin "vaalea korvasieni" ) on pääasiassa keväisin, mutta myös alkukesästä kasvava mieto ruokasieni. Toisin kuin tavallinen korvasieni, lehtokorvasieni ei sisällä gyromitriinia, mutta kuitenkin sekoittamisvaaran vuoksi tulee esikäsitellä korvasienen tavoin ennen käyttöä.
Levinneisyys
Lehtokorvasieni kasvaa yleisenä Etelä- ja Keski-Suomessa, mutta puuttuu Pohjois-Suomen lajistosta. Sitä tavataan yleisimmin lehtomaisista ja tuoreista metsistä valoisista kohdista, myös kantojen ja maarunkojen lähettyvillä. Kasvaa myös koivusekametsissä ja hakkuuaukeilla.
Koko ja tuntomerkit
Lehtokorvasieni muistuttaa erehdyttävästi korvasientä (Gyromitra esculenta), mutta on korvasientä suurempi ja vaaleampi. Lehtokorvasieni on väriltään lähinnä rusehtavan keltainen, harmaankeltainen tai likaisenruskea. Sieni on 8-15 cm leveä ja 5-12 cm korkea. Malto on haurasta, ohutta ja vaaleaa, ja itiöpöly valkoista. Jalka on lyhyt, paksu ja väriltään keltaisenvalkoinen. Lakki on ontto ja poimuileva. Lakkiosan reunat ovat irti jalasta, toisin kuin tavallisella korvasienellä.
Nicolai Müller
Nicolai Müller (s. 25. syyskuuta 1987 Lohr am Main, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa australialaista Western Sydney Wanderersia.
Müller aloitti uransa TSV Fernfeldin, Eintracht Frankfurtin ja SpVgg Greuther Fürthin juniorijoukkueissa. Ammattilaisuransa hän aloitti SpVgg Greuther Fürthissa, jonka kakkosjoukkueeseen hän siirtyi vuonna 2006 ja edustusjoukkueeseen vuonna 2007. Vuonna 2009 hän oli lainapelaajana SV Sandhausenissa. Vuonna 2011 hän siirtyi 1. FSV Mainz 05:een ja samalla 1. Bundesliigaan. Hamburger SV:ssä hän pelasi vuosina 2014–2018. Hän kuului Eintracht Frankfurtin miehistöön kaudella 2018–2019 mutta pelasi enemmän lainalla Hannover 96:ssa. Lokakuussa 2019 hän siirtyi australialaisseura Western Sydney Wanderersiin.
SGI Indy
SGI Indy oli Silicon Graphicsin (SGI) valmistama työasema, joka suunnattiin CAD-työasemien alempaan hintaluokkaan. Indy (koodinimi Guinness) esiteltiin vuonna 1993, jolloin SGI:n muut tuotteet sijoittuivat kallimpaan hintaluokkaan ja Applen tuotteet dominoivat halvemmassa hintaluokassa.
Mallin tuotanto loppui 30. kesäkuuta 1997 ja tuki loppui 31. joulukuuta 2011.
Tekniset tiedot
Tietokoneen suoritin oli MIPS R4000, R4400, R4600 tai R5000. Suorittimen kellotaajuus oli 100 MHz, 133 MHz, 150 MHz, 175 MHz, 180 MHz tai 200 MHz. RAM-muistia oli alkaen 16 - 32 megatavusta 256 megatavuun. Koneeseen sai 340 - 500 megatavun SCSI-2 kiintolevyn sekä CD-ROM -aseman.
Ebla
thumb|Eblan raunioita.
Ebla oli muinainen kauppakaupunki ja valtio nykyisessä Syyriassa Lähi-idässä noin 3500–1600 eaa. Eblan valtio kattoi mahtavimmillaan noin vuonna 2400 eaa. osia Turkista, Iranista ja Syyriasta. Ebla hankki monien tuon ajan seemiläisten kaupunkien tapaan elantonsa kaupalla ja kasvoi kaupankäynnin ansiosta suureksi. Sen sijainti kauppateiden solmukohdassa ja setrimetsien lähellä sekä Anatolian ja Mesopotamian välillä teki maasta vauraan. Ebla-nimen merkitys on ”Valkoinen kivi”, joka viittaa kaupungin linnavuoren pohjakallioon. Italialaisten arkeologien tekemä Eblan löytö ja kaivaminen 1960-luvulta alkaen oli merkittävä löytö alallaan. Eblalaiset puhuivat seemiläistä kieltä ebliittiä.
Alueen pääkaupunki Ebla, nykyinen Tall Mardikh tai Tell Mardikh (arabiaksi عبيل، إيبلا), sijaitsi Alepposta lounaaseen, Orontes-joen varrella. Eblan sijainti on 35°47'55.49" pohjoista leveyttä, 36°47'54.91" itäistä pituutta.
Jotkut tutkijat ovat väittäneet Eblan asukkaiden olevan mahdollisesti juutalaisten esi-isiä, kyse saattaa olla juutalaisten ja eblalaisten osin yhteisestä kulttuuriperinteestä. Lähi-idässä yleinen pohjakulttuuri vaikutti sekä heprealaisiin että eblalaisiin, ja näin ollen suoraa yhteyttä on mahdoton todistaa aukottomasti.
Tell Mardikh
thumb|Eblan kuninkaanpalatsi.
Tell Mardikh on alaltaan 50 hehtaaria, ylhäältä katsoen 700–800 metrin läpimittainen soikiomainen kumpu, jonka keskellä on pyöreä, noin 170 metrin läpimittainen akropolis (linnavuori, yläkaupunki). Tell Mardikhin alakaupungin ala on 45 hehtaaria. Kaivaukset Eblassa alkoivat italialaisen arkeologi Paolo Matthiaen johdolla. Vuonna 1968 löytyi Eblan kuninkaan Ibbit-Limin patsas. 1970-luvulla löytyi kuuluisa savitauluarkisto.
Eblan kuninkaallinen arkisto
Joko Akkadin Sargon tai Naram-Sin hävitti kaupungin luultavasti 2240 eaa. Ebla on tunnettu kuninkaallisen arkiston palosta, missä kovettuneet savitaulut ja savitaulun palaset säilyivät erittäin hyvin. Tutkijat Pettinato ja Matthiae löysivät savitauluarkiston vuonna 1975. Eblan kuninkaallisen palatsin tulipalossa paloi kivikoviksi noin 17 000 savitaulua ja sirpaletta. Koottua on saatu vasta 2 500 taulua. Noin 2 000 kokonaista taulua kertovat historiasta, hallitusmuodosta, politiikasta, uskonnosta ja tieteestä. Eblan arkistoista on löydetty muun muassa sumerilais-eblalaisia sanakirjoja ja sumerin kielen sanaluetteloita sekä ensyklopedioita, Lähi-idän maantieteellinen sanakirja eli luettelo 289 kaupungista.
Eblan kauppa ja politiikka
thumb|Eblan zikkurat.
Suurimmillaan Eblan kaupungissa oli noin 15 000–30 000 asukasta, ja koko Eblan valtiossa asui noin 300 000 ihmistä. Maa tuotti käsityötuotteita teollisesti. Kankaat olivat päätuote niin kuin Mesopotamiassa yleensä, mutta kaupunki myi myös elintarvikkeita, metalleja ja puutuotteita. Libanonin setripuu lienee ollut Eblan päätuote sen ollessa voimakkaimmillaan noin 2400–2240 eaa. Eblalaiset antoivat lahjoja muun muassa faarao Pepi I:lle. Kauppaa käytiin hopealla ja kullalla sekä vaihtokauppana. Vaatteita tuottivat naistyöntekijät kutomoissa ja kehräämöissä palkkaa vastaan. Eblan kauppareitit ulottuivat Siinaille, Kyprokselle, Turkkiin ja Persianlahdelle sekä Pohjois-Iraniin. Eblan kuninkaat valittiin mahdollisesti aluksi vaaleilla seitsemän vuoden välein. Myös neuvosto tai senaatti valittiin samaan aikaan vaaleilla. Yleensä Ebla ei sotinut; sota Maria vastaan oli poikkeus. Eblan armeija koostui pohjoisiranilaisista Hamazin palkkasotureista, joilla oli vaikutusvaltaa maassa.
Eblan historia
thumb|Eblan kaivauksien kartta. thumb|Ensimmäinen Eblan valtakunta 3000–2300 eaa. thumb|Toinen Eblan valtakunta 2300–2000 eaa.
Ebla mainitaan melko harvoin Kaksoisvirtainmaan lähteissä; muun muassa Akkadin savitaulut ja Egyptin faarao Thutmosis III:n annaalit mainitsevat Eblan. Alussa 2900–2350 eaa. Ebla kasvoi nopeasti kontrolloiden lopulta alueen puutavaran, kuparin ja hopean kauppaa. Voimakkaimmillaan Ebla oli vuosina 2400–2240 eaa. Samaan aikaan kukoistivat muun muassa Kišin dynastia ja Hamazi, joka sijaitsi Iranissa. Noin 2450 eaa. Eblaa hallitsi kuningas nimeltä Igriš-Halam. Tunnetuin Eblan kuninkaista on Ebrium tai Ibrium, joka sopi Assyrian kuninkaan Tudian kanssa, että Ebla valvoo suurta osaa kauppateistä. Ebriumin poika Ibbi-Sipiš julistautui itsevaltiaaksi. Hän oli kuninkaana, kun akkadilaiset hyökkäsivät maahan ja Ebla ryöstettiin ja poltettiin.
2250–1900 eaa. Eblan asutus oli pienempi ja kaupunki köyhempi, ja läheinen Ushun kaupunki hallitsi aluetta. Eblaan hyökättiin noin 2000 eaa., jolloin koko kaupungin väestö vaihtui akkadilaiseksi. Tuolloin Ebla saattoi joutua Marin haltuun, ja kuningas Ibbit-Lim olisi ollut Marin vasalli. Tämä seikka ja monet muut Eblan historiaa koskevat asiat ovat vahvasti kiistanalaisia. Toisen kerran Ebla oli voimissaan 1850–1800 eaa. välillä, jolloin nousivat myös Yamkhad (Aleppo), Alalakh ja Qatna. Lähi-idässä elettiin liittokuntien aikaa ja odoteltiin Hammurabin valtakautta. Tällöin rakennettiin palatsi ja temppeli, ja kaupunki linnoitettiin vahvoin muurein. Tämäkin viittaa osaltaan taisteluihin. Ebla muuttui Aleppon vasalliksi n. 1800–1620 eaa., kunnes heettiläiskuningas Muršili I tai Hattušili I tuhosi kaupungin 1650–1600 eaa. Eblassa oli jonkinlaista asutusta vielä 720–535 eaa. aramealaisaikana ja persialaisaikana 535–200 eaa. Pieni kylä oli kuitenkin vain varjo entisistä suuruudenajoista.
Eblan historian kaudet
Syyriassa oli Amuq-keramiikkaa vuodesta 6000 eaa. (Amuq A). Uruk-kautta vastasi Amuq G.
Eblan tunnetut hallitsijat
Lista vaihtoehtoisine ajoituksineen
Ebla – Yhteyksiä Raamattuun?
Uskonnon merkitys Eblan taloudessa ja politiikassa ei ollut tärkeällä sijalla. Uskonto on saattanut olla kehittymässä kohti yhden jumalan kohottamista muiden yläpuolelle. Monia entuudestaan tuttuja seemiläisiä jumalia tunnetaan Eblan arkistosta: Dagan, Baal, Ishtar, Resheph, Kaniš, Hadad). Joitain muitakin, kuten Kura ja Nidakul tunnetaan. Eblalaisten jumaluuksissa oli mukana lisäksi muutama sumerilainen jumala (Enki, Ninki) ja hurrilaisia jumalia (Aštapi, Hapat, Išara) eli varsin tyypillinen tuon ajan seemiläinen pantheon. On kiistelty ankarasti siitä, olisivatko eblalaiset olleet heprealaisten esi-isiä. Joidenkin mukaan Eblan uskonto olisi ollut juutalaisuuden edeltäjä.
Eblan löytäjistä Giovanni Pettinato julkisti 1970-luvulla, että eblalaiset olisivat juutalaisten esi-isiä. Ajatus herätti närää silloin voimakkaasti kuohuvassa Lähi-idässä. Syyrialaiset pitivät Pettinaton esittämää ajatusta sionismin värittämänä, eivätkä israelilaiset arkeologitkaan kannattaneet ajatusta. Myöhemmin Pettinato on lieventänyt kantojaan. Eblan ja Raamatun yhteyksissä lienee kyse Lähi-idän seemiläisille kansoille ominaisesta yleisestä kulttuuriperinteestä. Ebla vaikutti Kanaanin maankin alueella, mutta huomattavan kauan ennen Vanhan testamentin aikoja. On sen takia vaikeaa vetää suoria yhteyksiä Eblan uskonnon ja Raamatun välille.
Joidenkuiden mielestä ebliitti on kielellisesti itäseemiläisten akkadin ja amorilaisten kielen sukua, toisten mielestä lähellä luoteisseemiläisiä heprean ja kanaanilaista ugaritin kieltä. Eblalaisista savitauluista on löydetty muista savitauluista löytämättömiä Raamatusta tuttuja yleisiä muinaisseemiläisiä nimiä ovat a-da-mu eli Aatami, h’à-wa eli Eeva, Jabal, Abarama/Abraham, Eber, Bilhah, Ishma-el, Isûra-el, Esau, Mika-el, Mikaya, Saul, Daavid, Joona ja niin edelleen. Jopa Paolo Matthiae, jonka mielestä Eblalla ja Raamatulla ei ole yhteyttä, Eber voisi vastata suurkuningas Ebriumia. Toisaalta kyse voi olla Lähi-idässä yleisestä nimestä, joka oli suunnilleen sama sekä Ebriumilla että Eberillä.
Samoin Eblan savitauluista tunnetaan monia Lähi-idän paikannimiä, muun muassa Ashtaroth, Siinai, Jerusalem (Ye-ru-sa-lu-um), Hazor, Laakish, Gezer, Dor, Megiddo, Joppa, Sodoma, Gomorra, Soar ja niin edelleen. Eblan pikkukaupungin Urin mainitaan olleen Haranin lähellä, ei eteläisessä Kaksoisvirtainmaassa Kaldeassa, niin kuin Raamatussa sanotaan. Tällöin Aabrahamin alkuperä olisi Pohjois-Kaksoisvirtainmaassa Syyrian seuduilla.
Tutkija Pettinato on väittänyt, että jotkut uskonnolliset nimet ovat vaihtaneet viimeistä tavuaan tavusta el:stä tavuun ja, esim. Mikael Mikajaksi. Tämähän kytkisi Raamatun jumalan Eblan jumaluuksiin, sillä Raamatussa Jumalasta käytetään nimeä El (herra') ja Jahve. Toisen tutkijan Botteron mielestä akkadilainen jumaluus ea olisi Sargonin vallan aikoihin käännetty ebliitiksi muotoon jh, joka on lähellä Jahven hepreankielistä kirjoitusasua jhwh. Joidenkin muiden tutkijoiden mielestä ea:ta vastaava merkki kirjoitetaan ebliitiksi ia.
Eblan kielen kääntäminen on erittäin vaikeaa, ja jollakin merkillä voi olla kymmenen tulkintaa. Niinpä tämä johtaa helposti vääriin tulkintoihin, joissa Raamattua kytketään liioitellusti Eblan uskontoon. Tarkkojen tulkintojen saaminen Eblan savitauluista kestää 1–2 sukupolvea. Eblalaisista teksteistä löytyy myös vedenpaisumuskertomus ja tuomareita vastaavia heimojohtajia.
On myös löydetty kolme versiota eblalaisten luomiskertomuksesta, joka kuuluu näin:
Pornoelokuva
thumb|"[[Fluffer" lämmittelee pornonäyttelijää seuraavaa kohtausta varten.]] Pornoelokuva on pornografian elokuvana toteutettu muoto. Alan elokuvissa kuvataan eri seksiakteja. Pornoelokuvateollisuus on suurin filmiteollisuuden muoto, ja pelkästään Yhdysvalloissa kuvataan vuosittain noin 20 000 täysmittaista pornoelokuvaa.
Historia
Elokuvakameran keksimisen jälkeen sitä on käytetty pornoelokuvien kuvaamiseen kautta aikain, mutta alkuaikoina jouduttiin pitämään matalaa profiilia ja elokuvia näytettiin vain koti- ja yksityistiloissa. Pornoelokuvien historia on yhtä pitkä kuin muidenkin elokuvien. Patrick Robertsonsin Film Factsien mukaan ensimmäinen varmasti taltioitu pornoelokuva tehtiin vuonna 1908 Ranskassa ja se oli nimeltään A L'Ecu d'Or ou la bonne auberge, tosin argentiinalainen El Satario saattaa olla vanhempi ja se on ajoitettu vuosille 1907–1912.
Pornoelokuvien suosio kasvoi 1920-luvulla, jolloin myös mykkäelokuvat löivät itsensä läpi. Pornoa näytettiin yleensä bordelleissa tai vastaavissa paikoissa. 1970-luvulla Yhdysvalloissa laillistettiin pornoelokuvateatterit. Samoihin aikoihin seksikauppoihin tuli kolikoilla toimivia automaatteja, jotka näyttivät pornoa. 1970-luvulla tehtiin myös ensimmäiset ison budjetin elokuvat, kuten eräs kuuluisimmista pornoelokuvista, Syvä kurkku.
1980-luvulla yleistyivät kotivideonauhurit ja pornoteollisuus kasvoi valtavasti, kun ihmiset saattoivat kodeissaan katsoa vaivattomasti pornoelokuvia. Porno alkoi poistua elokuvateattereista. Myös kotipornon tekeminen kotikäyttöön suunnattujen videokameroiden ansioista alkoi. 1990- ja 2000-luvuilla internetin ja DVD-videoiden tultua yleisiksi pornoteollisuus on kasvanut entisestään ja pornotuottajia on maailmanlaajuisesti satoja ja vakituisia pornonäyttelijöitä tuhansia.
Pornoelokuvien luonne
Pornoelokuvien pääasiallinen sisältö on seksiakteissa, joihin liittyy yleensä jonkinlainen juoni.
Alan elokuvat eivät tyypillisesti ole tosielämän jäljitelmiä, vaan niistä on usein tehty mahdollisimman näyttäviä. Muun muassa miesnäyttelijöiksi valitaan pelkästään henkilöitä, joilla on suurikokoinen penis, ja monilla naisilla on suurennetut rinnat. Myös esimerkiksi siemennestettä ejakuloidaan kasvoille ja suuhun useasti, ja spermaa näytetään joskus enemmän kuin mitä siemensyöksyssä oikeasti tulee. Seksiaktit tapahtuvat monesti sosiaalisissa tilanteissa, joissa niitä ei oikeasti tehdä, minkä myötä kohtauksista on pyritty luomaan kiihottavampia ja hauskempia. Tavallisesti näyttelijät näyttelevät innostunutta kaikkea sitä kohtaan mitä seksiakteissa tehdään. Ehkäisystä puhutaan harvoin, eikä kukaan tarinan mukaan saa sukupuolitauteja tai tule raskaaksi.
Pornoelokuvien lajityypit
On myös erikseen olemassa piirrettyjä pornoelokuvia eli niin sanottua hentaita, joissa kuvataan piirroshahmojen seksuaaliakteja. Tyylisuunta ja lainasana ovat kotoisin Japanista. Usein piirroselokuvissa on äärimmäisiä tilanteita, kuten raiskauksia, joita tavallisissa pornoelokuvissa on harvoin. Niissä on myös usein fantasiamaailman aineksia, kuten hirviöhahmoja tai muita olentoja. Yksi tunnetuimmista hentain alatyypeistä on niin sanottu lonkeroporno, jossa lonkeromaiset hirviöt käsittelevät kohteitaan seksuaalisesti.
Jonkin verran esimerkiksi 1970-luvulla Ranskassa on tehty täysimittaisia elokuvia, joissa on huolellisesti suunniteltu, pornoon kuuluvia seksiakteja sisältävä juoni.
Esiintyjiä
Tunnetuimpia pornoelokuvien näyttelijöitä ovat esimerkiksi John Holmes, Peter North, Ron Jeremy, Rocco Siffredi, Ginger Lynn, Jenna Jameson, Briana Banks ja Traci Lords. Suomalaisista näyttelijöistä tunnetuimpia ovat Henry Saari, Rakel Liekki, Mariah ja Mr. Lothar.
Samuli Sario
Eeli Samueli (Samuli) Sario (sukunimi aik. Lindroos, 3. toukokuuta 1874 Tottijärvi – 14. tammikuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen aktivisti, valtiosihteeri ja senaattori.
Sario oli Uuden Suomettaren toimittajana 1897–1904, tullihallituksen tilastokonttorin esimiehenä 1904–1910 ja Henkivakuutusyhtiö Salaman toimitusjohtajana 1910–1916, Sario kuului jääkäriliikettä tukeneeseen vanhempien poliitikkojen muodostamaan Keskuskomiteaan (Centralkomittén, CK). Hän oli Suomen vapautusliikkeen ulkomaan valtuuskunnan jäsenenä Tukholmassa ja edustajana Berliinissä 1916–1917.
Valkoisessa Vaasan senaatissa senaatin kanslian ulkoasiain valtiosihteerin nimekkeellä toimineen Sarion vastuulla olivat ulkoasiat. Suomalaista puoluetta edustanut Sario oli salkuttomana senaattorina Paasikiven senaatissa 1918. Monarkian ja saksalaissuuntauksen kannattajana tunnettu Sario siirtyi pois politiikasta ensimmäisen maailmansodan päätyttyä Saksan tappioon.
Viimeksi Sario toimi Kansallis-Osake-Pankin Turun konttorin johtajana 1918–1922 ja Vakuutusyhtiö Pohjolan johtajana 1922–1930.
Suomen talvisodassa saama sotasaalis
thumb|300px|Läntisen Lemetin motista sotasaaliina saatu neuvostoliittolainen [[BT-5-hyökkäysvaunu.]] thumb|300px|Suomalaissotilaat tutkivat [[Raatteen tien taistelu|Raatteen tieltä haltuunsa saamaa hylättyä neuvostoliittolaista T-26-panssarivaunua.]] Sotasaaliina suomalaiset hankkivat talvisodan aikana runsaasti kipeästi kaipaamaansa kalustoa, muun muassa panssarintorjuntaan, jota ei lähtökohtaisesti oltu halukkaita luovuttamaan muiden yksiköiden tarpeisiin.
Virallisten tilastojen mukaan suomalaiset saivat talvisodan aikana sotasaaliikseen seuraavia määriä kalustoa:
Lisäksi esim. 1.Pans.K. sotapäiväkirjojen mukaan sotasaaliiksi saatiin muutamia vaurioituneita panssarivaunuja, torneja, tykinputkia, ammuksia, radioita ynnä muita tarvikkeita. Panssarivaunut lähetettiin korjattavaksi junalla muun muassa Varkauteen ja Viipuriin.
Sotasaaliin pääosa saatiin IV Armeijakunnan, Ryhmä Talvelan ja Pohjois-Suomen Ryhmän alueelta. Niin sanotut mottitaistelut tuottivat suuren osan saadusta saaliista. Esimerkiksi Ryhmä Talvelan vastahyökkäyksessä Tolvajärven–Ägläjärven taisteluissa saatiin runsas sotasaalis. Samoin Suomussalmen ja Raatteen tien taisteluissa eversti Hjalmar Siilasvuon johtamat joukot kuten 9. divisioona saivat suuren sotasaaliin.
Laatokan Karjalan mottitaistelut
Laatokan Karjalassa IV Armeijakunnan vastahyökkäyksen seurauksena syntyi useita motteja, joiden kukistaminen liian vähäisen tykistökaluston ja panssarivaunujen puutteen vuoksi oli hankalaa ja suuria henkilöstömenetyksiä aiheuttavia.
Jakso
Jakso voi tarkoittaa:
Walt Disney Concert Hall
thumb|right|275px|Profiili thumb|right|275px|Illalla
Walt Disney Concert Hall on musiikkitalo Los Angelesissa. Rakennus vihittiin käyttöön 2003. Talon suunnitteli arkkitehti Frank Gehry. Rakennuksessa esiintyy Los Angeles Philharmonic Orchestra, jota johti 1992–2009 Esa-Pekka Salonen ja vuodesta 2009 venezuelalainen Gustavo Dudamel.
Walt Disney Concert Hall on esiintynyt usein myös populaarikulttuurissa. Sen edustalla mm. kuvattiin yksi tosi-tv-sarjan The Contender jaksoista ja sen sisällä Num3roiden 3. kauden jakson One Hour päätöskohtaus, jossa FBI suorittaa panttivanginvaihdon kidnappaajan kanssa.
Uusi tietosanakirja
Uusi tietosanakirja tarkoittaa seuraavia teoksia:
FXP
FXP eli File eXchange Protocol on tiedonsiirtotapa, joka käyttää FTP-protokollaa siirrettäessä dataa palvelimelta palvelimelle ilman että siirtoyhteys välissä kulkee asiakasohjelman läpi. FXP-istunnossa asiakasohjelma huolehtii normaalista FTP-kontrolliyhteydestä kahden palvelimen kesken ja toteuttaa näiden välisen FXP-siirtoyhteyden. FXP-siirron etuna on se, ettei suuria määriä dataa tarvitse ensin siirtää hitaan yhteyden takana olevalle asiakkaalle ja peilata sen jälkeen sama data toiselle palvelimelle, vaan siirtoyhteys voidaan toteuttaa nopeasti ja kustannustehokkaasti kahden nopean palvelimen kesken.
Kehittyneet FTP-palvelinohjelmistot osaavat muodostaa salatun siirtoyhteyden keskenään käyttäen SSL- tai TLS-salausta.
Standardointi
FXP on määritelty FTP-protokollan RFC-dokumentissa.
Jorma Tolonen
Jorma Nyyrikki Tolonen (19. kesäkuuta 1908 Lahti – 24. kesäkuuta 1967 Espoo ) oli suomalainen matkailualan vaikuttaja ja päätoimittaja.
Henkilöhistoria
Tolonen tuli ylioppilaaksi 1927 Kuopiossa ja valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta 1933. Hän toimi Suomen Matkailuliiton, aiemmin Suomen Matkailuyhdistys, toimitussihteerinä 1936–1937, toimistopäällikkönä 1937–1943, apulaisjohtajana 1943–1947, johtajana 1947–1953 ja toimitusjohtajana vuodesta 1954. Tolonen oli Suomen matkailun päätoimittaja 1947–1955, Suomen kulkuneuvojen päätoimittaja vuodesta 1947 ja Coming Events in Finlandin 1950–1955. Hänellä oli useita matkailuun liittyviä kansallisia ja kansainvälisiä luottamustehtäviä. Työuransa alkuvaiheessa Tolonen toimi myös vt. lehtorina Oulussa.
Jorma Tolosen vanhemmat olivat sosiaalineuvos Eemil Adolf Tolonen ja Helmi Maria Elisabeth Koskinen ja puoliso vuodesta 1942 toimittaja Maire Tolonen o.s. Virtanen. . Heidän neljästä lapsestaan nuorin on muusikko Jukka Tolonen.
Delfín (S61)
Delfín (runkonumero S61) oli Espanjan laivaston vuonna 1972 vesille laskettu Delfín-luokan sukellusvene.
Valmistus
Alus tilattiin Cartagenasta, missä köli laskettiin 13. elokuuta 1968. Alus laskettiin vesille 25. maaliskuuta 1972 ja otettiin palvelukseen 3. toukokuuta 1973.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta vuonna 2003 ja museoitiin Torreviejaan Alicanteen.
SFOR
SFOR (Stabilisation Force in Bosnia and Herzegovina) oli Naton johtama monikansallinen rauhanturvaoperaatio Bosnia ja Hertsegovinassa Bosnian sodan jälkeen. Vaikka SFOR olikin Naton johtama, rauhanturvaajia tuli myös useista maista, jotka eivät kuuluneet Natoon. EUFOR Althea korvasi SFOR:in joulukuussa 2004.
thumb|SFOR:in logo.
Elävien kuolleiden päivä
Elävien kuolleiden päivä on vuonna 1985 valmistunut yhdysvaltalainen kauhuelokuva ja kolmas osa George A. Romeron zombielokuvasarjassa. Se on jatkoa elokuville Elävien kuolleiden yö (1968) ja Dawn of the Dead (1978). Sarjan neljäs osa on Kuolleiden valtakunta, joka ilmestyi vuonna 2005.
Elokuvasta on julkaistu myös nimellinen jatko-osa vuonna 2005 sekä Steve Minerin ohjaama uusintaversio vuonna 2008. Molemmat ovat kuitenkin itsenäisiä elokuvia ja perustuvat vain hyvin löyhästi Romeron elokuvaan.
Juoni
Elävien kuolleiden päivä alkaa ajallisesti hieman kauempaa kuin mihin Dawn of the Deadissa jäätiin. Siviilisaatio on romahtanut lopullisesti ja zombit ovat vallanneet maailman. Hallituksen ja armeijan rippeet piilottelevat maanalaisissa bunkkereissa, yrittäen löytää hoitokeinoa epidemiaan. Floridassa kourallinen eloonjääneitä elää maanalaisessa autioksi jääneessä kaivoksessa, joista muodostettu pieni nelihenkinen pelastustiimi etsii Fort Myersistä selviytyjiä. Lopulta Sarah, Miguel, John ja McDermott palaavat tuloksetta tukikohtaansa, aidattuun kaivokseen.
Kaivoksessa puolet väestöstä ovat sotilaita jotka pitävät kuria, kun taas toinen puoli koostuu tiedemiehistä ja tavallisista kansalaisista jotka yrittävät löytää parannuskeinoa zombiepidemiaan. Selviytyjiä johtaa vastikään virkaansa astunut kapteeni Rhodes, joka on kärsimätön tulosten suhteen. Rhodes ei tunnu myöskään välittävän alaistensa hyvinvoinnista, ja mm. laiminlyö Miguelin pahanlaatuisen stressin seuraukset. Tiedemiesten joukossa lähestulkoon järkensä menettänyt tohtori Logan, jota sotilaat kutsuvat Frankensteiniksi, yrittää kehitellä ratkaisua omalla tavallaan - yrittämällä kouluttaa zombeista kesyjä ja älykkäämpiä. Hän onkin saanut aikaan muutoksia lempi-zombiessaan Bubissa. Bub tuntuu muistavan partaterän, puhelimen ja jopa käsiaseen käyttötarkoituksen, josta kapteeni Rhodes ei ole järin ilahtunut.
Päivittisessä rutiinissaan jossa sotilaat keräävät zombeja tutkimuksiin, Miguel epähuomiossaan tapattaa kaksi sotilasta ja saa pureman käteensä. Sarah pysäyttää shokissa olevan miehen ja amputoi tämän raajan. Rhodes eristää loput tiedemiehet sotilaista kyllästyttyään heihin lopullisesti. Rhodes saa myös selville, että Logan ruokkii Bubia kuolleilla sotilailla, jolloin Rhodes menettää itsehillintänsä. Kapteeni ampuu Loganin, ja ottaa panttivangeikseen Johnin ja Loganin assistentin tohtori Fisherin. Sarahin ja McDermottin tämä jättää zombien armoille pimeään kaivokseen. Pakottaessaan Johnia lentämään sotilaat pois kaivoksesta John kieltäytyy, jolloin Rhodes ampuu Fisherin. Samaan aikaan Bub pääsee irti kahleistaan ja suuttuu Loganin kuolemasta, ottaen maassa lojuvan pistoolin käsiinsä.
Puremasta selvinnyt Miguel päästää ulkona olevat zombit hissillä sisään kaivokseen, tullen samalla syödyksi elävältä. John onnistuu tainnuttamaan Rhodesin ja on aikeissa tappaa tämän. Hän muuttaa mielensä ja lähtee Sarahin ja McDermottin perään. Kaivos täyttyy zombeista, jotka repivät jäljellä olevat sotamiehet kappaleiksi. Rhodes tulee tajuihinsa, ja onnistuu pakenemaan suurimman zombilauman alta. Hän pian kohtaa Bubin, ja he käyvät pikaisen tulitaistelun. Bub saa nopeasti yliotteen Rhodesin panikoidessa ja ampuu tätä usean kerran aseellaan. Lopulta zombilauma saa Rhodesin otteeseensa, ja repii tämän kappaleiksi. Bub tervehtii sotilaan tapaan Rhodesia ja poistuu paikalta. Kuten aiemminkin Romeron elokuvissa, ihmisten tukikohta tuhoutuu sisäisiin ristiriitoihin ja yhteistyökyvyttömyyteen, ei niinkään zombien hyökkäykseen, joka tosin viimeistelee tuhon.
Sarah, John ja McDermott pääsevät helikopteriin, ja lentävät autiolle saarelle. Elokuva päättyy Sarahin vetäessä yli päivän kalenteristaan.
Route 66
Synty ja nousu
pienoiskuva|Vanha [[neonvalo Route 66:n varrelta]] Tien puolesta puhui Cyrus Avery jo vuonna 1923, kun ensimmäiset puheet kansallisesta valtatiejärjestelmästä alkoivat. Route 66 perustettiin 1927 yhtenä alkuperäisistä U.S. Highway -teistä, vaikkei sitä oltu kokonaan päällystetty ennen vuotta 1938. Averylla sanotaan olleen päähänpinttymä siitä, että tien numeron piti olla ”pyöreä”. Hän olikin ehdottanut tien numeroksi 60. Tästä numerosta syntyi kuitenkin kiistaa erityisesti Kentuckyn edustajien taholta. He vaativat Virginian Virginia Beachin ja Kalifornian Los Angelesin välisen tien numeroksi US 60. Väittelyn jälkeen Avery tyytyi nykyiseen numeroon, joka oli vapaana, koska hän mielsi numeron helpoksi muistaa ja lausua.
Route 66 oli ensimmäinen kokonaan päällystetty valtatie vuonna 1938. Valtatie oli monin paikoin hyvin vaarallinen, useampi kohta saikin lisänimen ”Bloody 66”. Tietä parannettiin jatkuvasti ja useita vaarallisia kaarteita poistettiin. Kuitenkin eräs osuus Arizonan ”Black Mountainsin” läpi oli niin mutkainen ja jyrkkä, että monet kulkijat palkkasivat paikallisia alkuaikoina ajamaan kulkuneuvonsa osuuden läpi. Osuus säilyi vuoteen 1953 saakka. Tästäkin huolimatta Route 66 oli hyvin suosittu.
Toisen maailmansodan aikana Kalifornian sotateollisuus veti lisää väkeä länteen. Route 66, joka jo muutenkin oli suosittu ja kokonaan asfaltoitu, muodostui pääväyläksi ja toimitti myös sotamateriaalia itään. Fort Leonard Wood, Missourissa oli lähellä valtatietä, joka siksi paikallisesti paranneltiin kaksiväyläiseksi sotilasliikenteen tarpeita vastaavaksi. thumb|Route 66 Oatmanissa Arizonassa. 1950-luvulla Route 66:sta tuli Los Angelesiin suuntaavien lomailijoiden pääreitti. Reitti kulki Arizonan Painted Desertin läpi ja läheltä Grand Canyonia. Matkailun nopea kasvu antoi sysäyksen kaikenlaisille tienvarsinähtävyyksille kuten tiipiin-muotoisille motelleille, jäätelökojuille, intiaanitöiden myyntikojuille ja käärmefarmeille. Meramec Caverns St. Louisin, (Missouri) lähellä alkoi mainostaa itseään ”Jesse Jamesin piilopaikkana”. Big Texan mainosti 72 unssin (noin 2 kiloa) pihviannosta ilmaiseksi, jos sen pystyi syömään tunnissa. Tästä alkoi myös pikaruokakulttuuri: Red's Giant Hamburgers Springfieldissä Missourissa oli ensimmäinen drive-thru-ravintola.
Reitin muutoksia
Neljää osuutta muutettiin ratkaisevasti 1930-luvulla. Vuonna 1930 siirrettiin osuutta Illinoisissa Springfieldistä St. Louisiin idemmäksi paikkaan, jossa nyt kulkee Interstate 55. Reitti St. Louisista Missourin Gray Summitiin kulki ensin Market Streetiä ja Manchester Roadia. Suunnitelmissa oli siirtää reitti Watson Roadille (nykyinen Missouri State Highway 366), mutta Watson Road ei ollut vielä valmistunut silloin.
U.S. 66 kääntyi pohjoiseen, Calumetiin Oklahomaan ja jatkoi sitten Gearyyn Kansasiin. Vuonna 1933 rakennettiin oikoreitti, joka ohitti sekä Calumet’n että Gearyn lyhentäen matkaa useilla maileilla. New Mexicon alueella rakennettiin oikoreitti vuonna 1937 Santa Rosasta Lagunaan. Tämä säästi matkailijoille noin neljän tunnin ajomatkan. Edellä mainittujen lisäksi rakennettiin useita ohitusteitä joidenkin taajamien kohdalle. Näistä mainittakoon Springfield, St. Louis, Joplin ja Oklahoma City.
Hiipuminen
Route 66:n kuolinisku tuli vuonna 1956 kun presidentti Dwight Eisenhower allekirjoitti uuden Interstate Highway Act -lain. Euroopassa taistellut Eisenhower oli ollut hyvin vaikuttunut Saksan Autobahneista. Eisenhower visioi vastaavanlaisen suuren ajonopeuden sallivan tieverkoston Yhdysvaltoihin.
Koko 60-vuotisen olemassaolonsa aikana Route 66 oli jatkuvan muutoksen kohteena. Tienrakennustaidon edistyessä oli insinöörien tavoitteena yhä suoremmat yhteydet kaupunkien välille. Route 66 oli jo suurimmalta osaltaan laajennettu kaksikaistaiseksi.
Kun U.S. 66 lopulta suljettiin, ei sitä korvannut vain yksi vaihtoehtoinen reitti. Interstate 55 välitti liikenteen Chicagosta St. Louisiin. Interstate 44 jatkoi Oklahoma Cityyn. Interstate 40 otti valtaosan, korvaten vanhan tien Barstowiin, Kaliforniaan. Interstate 15 jatkoi San Bernardinoon ja lopulta Interstate 10 Santa Monicaan, Tyynenmeren rannikolle.
Lakkautuksen jälkeen
Kun maantien käyttö loppui, osia siitä käytettiin eri tavoin paikallisesti. Monessa kaupungissa se muodosti kauppaliiketien, joka liittyi moottoritiehen. Joitakin osia käytettiin paikallisteinä tai yksityisteinä ja osia hylättiin täysin. Kuitenkin noin 80 prosenttia on vielä ajettavassa kunnossa ja huolellisella reittisuunnittelulla voi ajaa melkein kokonaan alkuperäistä reittiä. Numero 66 on säilytetty useissa paikallisteiden nimissä.
Inferno (Motörheadin albumi)
Inferno on Motörheadin kahdeksastoista studioalbumi.
Route 66
Amerikkalainen popkulttuuri
Route 66 on ikuistettu kirjallisuuteen, musiikkiin ja televisio-ohjelmiin.
Inferno (Motörheadin albumi)
Osa Infernon kappaleista on raskaampia (kuten "Terminal Show" ja "In The Name Of Tragedy"), osa taas kevyempää rock'n'rollia ("Killers", "Life's A Bitch"). Albumin päättävä "Whorehouse Blues" on akustinen kappale, mikä on poikkeuksellista Motörheadille. Albumin jälkeen yhtye soitti tätä kappaletta ensimmäisenä encorena ennen kappaleita "Ace of Spades" ja "Overkill". Tietynlaiseksi välityöksi jääneen Hammered-levyn (2002) jälkeen julkaistu Inferno oli suuri arvostelumenestys, ja levyn katsottiin osoittavan jo vuonna 1975 perustetun yhtyeen pystyvän säilyttämään asemansa raskaan rockin ikonina myös 2000-luvulla.
Fondmetal
Fondmetal S.p.A on italialainen alumiinivanteiden valmistaja, jonka Gabriele Rumi perusti vuonna 1972. Aluvanteiden valmistuksen lisäksi Fondmetal on entinen Formula 1 -talli, joka kilpaili sarjassa kausina 1991–1992. Se toimitti myös moottoreita Minardille kaudella 2000. Talli osallistui yhteensä 29 kilpailuun saavuttamatta yhtään pistesijaa. Parhaaksi saavutukseksi jäi kahdesti kymmenes sija.
Inferno (Motörheadin albumi)
Kitaristi Steve Vai vierailee kappaleilla "Terminal Show" ja "Down on Me".
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Campbell, Dee, Kilmister.
Fondmetal
Varhaisvuodet
Vuonna 1961 Gabriele Rumi otti hallintaansa isoisänsä perustaman valimon toiminnan, joka sijaitsi Brescian kunnassa Italiassa. Moottoriurheilusta innostuneena henkilönä Rumi pääsi omistamansa valimon avulla osallistumaan Formula Monza -sarjaan 1960-luvulla.
Fondmetalin tuotteeksi valikoituivat alumiinivanteet ja ennen pitkää Fondmetal saavutti itselleen johtavan aseman suunnittelun, tuotekehityksen ja vanteiden valmistamisen markkinoilla Italiassa.
Vuonna 1983 Fondmetal ryhtyi sponsoroimaan italialaista F1-kuljettajaa Piercarlo Ghinzania ja 1980-luvun puolivälissä Fondmetal toimitti vanteita Williamsin, Ligierin ja Tyrrellin Formulatalleille.
Fondmetal päätyi pääsponsoriksi Osella-tallille vuonna 1989, ja vuonna 1990 Rumi osti tallin toiminnan Fondmetalille.
1991
Fondmetal lähti vuoden 1991 Formula 1 -kauteen, yhtenä sarjan vaatimattomimmista kilpatalleista. Tallin ainoana kuljettajana jatkoi Osellalla edelliskautena ajanut Olivier Grouillard. Tallin FA1M-E90 -auto oli lähinnä lievästi paranneltu malli edelliskauden Osellan ajokista. Tallin Ford-moottorit saatiin Cosworthilta. Tallin auto oli kuitenkin auttamattomasti heikompi muita, jopa vastaavanlainen yhden auton talli Coloni, oli Fondmetalia nopeampi aika-ajoissa. Tallin uusi auto Fomet-1, joka oli Brittiläisen ajatushautomon Fometin käsialaa, valmistui kauden kolmanteen osakilpailuun mennessä. Heikon suoritustehon vuoksi talli ei päässyt läpi edes esikarsinnoista kauden viidessä ensimmäisessä kilpailussa. Tallin johto ei liialti arvostanut kuljettajana toimineen Olivier Grouillardin holtitonta ajotyyliä, ja hänet korvattiin kauden kolmessa viimeisessä kilpailussa AGS-tallissa aiemmin saman kauden aikana ajaneella Gabriele Tarquinilla. Kaiken kaikkiaan Fondmetal starttasi kauden aikana kuuteen osakilpailuun ja pääsi maaliin asti kolme kertaa. Maaliinajetuista tuloksista kaksi tuli Tarquinin toimesta.
1992
Seuraavalle kaudelle Fondmetal laajentui kahden kuljettajan talliksi. Tarquini jatkoi tallissa ja toiseksi kuljettajaksi tuli Sveitsiläinen Andrea Chiesa. Fondmetal aloitti kauden Fomet-1 autoon pohjautuneella GR01 -autolla, johon jouduttiin mittasuhdeongelmien vuoksi asentamaan tehokkaiden Lamborghinin ja Juddin moottoreiden sijasta heikompi Fordin HB-moottori. Sergio Rinlandin suunnittelema kokonaan uusi GR02-auto valmistui vasta Kanadan osakilpailuun mennessä. Suoritusten taso ei juurikaan parantunut. Tarquini keskeytti kahdeksan kertaa perättäin kauden aikana, ja toista autoa ajanut Chiesa karsiutui seitsemän kertaa kauden aikana. Tarquini onnistui ajamaan maaliin asti Britannian osakilpailussa sijalla 14, mutta muuten kausi meni hänellä keskeyttämisien merkeissä. Unkarin osakilpailussa Fondmetal korvasi Andrea Chiesan Eric van de Poelella, joka onnistui ajamaan kotikilpailussaan, Belgiassa maaliin sijalla 10. Italian osakilpailun jälkeen Fondmetal joutui lopettamaan toimintansa Formula 1 -tallina rahoitusvaikeuksien vuoksi.
Forti Corse
Vuoden 1992 aikana Sergio Rinland alkoi kehittelemään uutta F1-autoa kaudelle 1993 yhdessä Astuato-yhtiönsä kanssa siinä toivossa, että Fondmetal jatkaisi tallin toimintaa vielä vuonna 1993. Tallin toiminta kuitenkin loppui syyskuussa 1992 ja uuden auton muotoilu valmistui alkuvuodesta 1993. Vuotta myöhemmin Rinland myi muotoilun Guido Fortille, joka käytti piirustuksia vuonna 1995 Formula 1 -sarjaan osallistuneen Fortin FG01-autossa, joka muistutti paikoittain Fondmetalin GR02-autoa.
Tyrrell ja Minardi
Gabriele Rumi palasi vielä Formula ykkösiin, Fondmetalin toimiessa teknisenä yhteistyökumppanina Tyrrellin kanssa vuonna 1994 ja myöhemmin Minardin kanssa 1996. Kumpikin talli käytti Fondmetalin Pohjois-Italiassa sijaitsevaa tuulitunnelia hyväkseen, uusia autoja suunniteltaessa.
Rumi kasvatti osuuttaan Minardi-tallissa ja hänestä tuli tallin osa-omistaja kunnes joutui luopumaan osuudestaan vuonna 2000, jolloin hänellä todettiin syöpä. Kaudella 2000 Minardi käytti Fondmetal -merkkisiä moottoreita.
Route 66
Lempinimet
Vuosien varrella, U.S. Highway 66 on saanut monia lisänimiä: