cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Abd al-Muttalib
Muhammedin isän uhraaminen
Seuraajahengen neuvo oli, että pojan surmaaminen voitiin korvata verirahalla. Sen suuruus oli Mekassa kymmenen kamelia. Isän piti heittää arpaa. Jos se osui pojalle, verirahaan piti lisätä kymmenen kamelia ja heittää uudelleen arpaa. Abd al-Muttalib teki kuten neuvottiin. Arpaa heitettiin Hubalin kuvan luona ja osui ensin kymmenen kertaa pojalle, joten verirahan suuruus nousi sataan kameliin. Isoisälle se ei kuitenkaan riittänyt vaan hän halusi jatkaa, kunnes arpa osuisi vielä kerran kameleille. Hän joutui heittämään arpaa vielä kolme kertaa saadakseen tällaisen tuloksen, joten korvauksen suuruus nousi 120 kameliin. Eläimet teurastettiin ja kaupungissa kaikki saivat osallistua niiden syömiseen.
Jouttijärvi (Orivesi, Hanhilahti)
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Vaavunjoen valuma-alueeseen (35.317) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 141,5 metriä mpy.
Abd al-Muttalib
Tarinan tulkintaa
Ibn Ishaqin tarinassa isoisä rinnastuu Vanhan Testamentin Abrahamiin ja isä Iisakiin. Mekasta tulee vastaavasti uusi Jerusalem ja Kaabasta uusi Temppeli. Muhammed on vertauskuvallisesti Iisakin poika eli Vanhan Testamentin Jaakob. Tälle Jumala lupasi unessa perintöosaksi maan, jolla hän lepäsi. Aamun valjettua Jaakob otti päänalusenaan olleen kiven, pystytti sen patsaaksi ja antoi paikalle nimen Bethel eli Jumalan talo.
Volker Poppin mukaan tarina Jaakobin unesta muuttui arabeille tärkeäksi jo varhain. 600-luvun lopulla kalifi Abd al-Malik oli antanut lyödä kolikoita, joiden kääntöpuolen aiheena oli Poppin tulkinnan mukaan Jaakobin päänalusestaan pystyttämä kivipatsas, Yegar Sahaduta. Kolikon tunnus kertoi siitä, että arabivaltio nojasi Jumalan kanssa tehtyyn sopimukseen. Vastineeksi kuuliaisuudesta Jumala antoi Jaakobin jälkeläisille oikeuden luvattuun maahan. Paikka, jonne Jaakob oli pystyttänyt patsaansa, oli Jerusalemin Temppelivuori. Kalifi al-Malik antoi rakennuttaa sinne valtakuntansa keskuspyhäköksi Kalliomoskeijan. Pyhäkön keskellä on pylväiden ympäröimänä paljas kallio, maailman peruskivi. Sen päällä nukkuessaan Jaakob näki taivaaseen johtavat portaat, joita pitkin enkelit kulkivat. Tältä kiveltä myös Muhammed nousi taivaaseen jo Jaakobin näkemiä tikapuita pitkin. Teollaan hän ylitti Jaakobin suorituksen. Tarinassa Muhammed on uusi Jaakob, joten Jaakobin siunaus yhdistyy myös Muhammediin, jolle Jumala näin antoi luvatun maan ja koko maanpiirin hallittavaksi siunaukseksi kaikille kansoille.
Andréa Syngroú
Andréa Syngroú on katu Ateenassa Kreikassa. Se on kaupungin pääväyliä keskustasta lounaaseen päin. Se on nimetty pankkiiri ja poliitikko Andréas Syngróksen mukaan.
Neuvostoliiton lait
Sosialistinen laki piti lakia politiikan aseena ja oikeusistuimet toimivat hallinnon alaisuudessa. Järjestelmä oli suunniteltu suojelemaan valtiota yksilöltä. Salainen poliisi sai lisäksi huomattavan laajat toimivaltuudet.
Varhainen sosialistinen laki
Vuonna 1917 viranomaiset kumosivat Tsaarinaikaisen lainsäädännön ja muodostivat sosialistisen lainsäädännön. Järjestelmä kumosi länsimaiset lainsäädännön periaatteet, kuten yksilönoikeuden suojaamisen. Länsimaisen oikeusteorian mukaan yksilö on ihmisoikeuksien haltija, joita käytetään hallintoa vastaan. Sosialistisessa laissa tilanne oli päinvastainen. Rikosta ei pidetty lain vastaisena toimintana vaan toimintana, joka saattoi uhata Neuvostoliittoa.
Julkisten oikeudenkäyntien tarkoituksena ei ollut tutkia oliko rikosta tapahtunut vai ei. Tämän olivat puoluevirkamiehet päättäneet jo aiemmin. Oikeudenkäynnit tarjosivat foorumin neuvostopropagandalle. Puolustusasianajajien, joiden piti olla puolueen jäseniä, tuli pitää syytetyn syyllisyyttä itsestäänselvyytenä.
Oikeusistuimet
Sosialistisessa laissa ei noudatettu akkusatorista menetelmää, jossa kantaja ja vastaaja esittävät näkemyksensä puolueettoman tuomarin edessä. Neuvostoliitossa oikeus koostui tuomarista, prokuraattorista, puolustusasianajajasta ja kahdesta avustajasta. Vuoteen 1956 Neuvostoliitossa oli oikeusministeriö.
Valkeajärvi (Orivesi, Hanhilahti)
Valkeajärvi on Pirkanmaalla Orivedellä Hanhilahden kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 5,2 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Vaavunjoen valuma-alueeseen (35.317) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 150,3 metriä mpy.
The Bell Curve
The Bell Curve: Intelligence and Class Structure in American Life on yhteiskuntatieteilijä Charles Murrayn ja psykologi Richard J. Herrnsteinin kirjoittama kirja, joka julkaistiin Yhdysvalloissa vuonna 1994. Se käsittelee älykkyyserojen yhteiskunnallista merkitystä. Sen pääväite on, että älykkyystesteillä mitattavissa oleva älykkyys ennustaa paremmin esimerkiksi yksilöiden koulu-, ammatti- ja taloudellista menestystä kuin vanhempien koulutus- ja tulotason kaltaiset perinteiset sosiologiset selitystekijät. Murrayn ja Herrnsteinin mukaan yhdysvaltalainen yhteiskunta muuttui 1900-luvun kuluessa siten, että älykkyydestä tuli entistä tärkeämpää yksilön menestymisen kannalta. He myös väittävät, että älykkäimmät ihmiset, ns. kognitiivinen eliitti, ovat eristäytymässä muusta yhteiskunnasta Yhdysvalloissa.
Kirjan nimi viittaa kellokäyrään. Älykkyystutkijoiden mukaan ihmisten ÄO-testeistä saamat tulokset (älykkyysosamäärä) noudattavat melko tarkasti normaalijakaumaa siten, että suurin osa ihmisistä saa keskimääräisiä tuloksia, kun taas pieni joukko saa hyvin matalia tai hyvin korkeita tuloksia.
The Bell Curve aiheutti ilmestyttyään valtavan kohun, ja siitä tuli suuri myyntimenestys. Kirjasta käytiin laajaa keskustelua mediassa ja akateemisessa maailmassa sekä Yhdysvalloissa että muualla. Kirja käsittelee enimmäkseen älykkyyserojen merkitystä Yhdysvaltain valkoisen väestön keskuudessa, mutta syntynyt debatti koski lähes yksinomaan sen luvuissa 13 ja 14 käsiteltyä kysymystä rodullisten älykkyyserojen merkityksestä.
Murrayn ja Herrnsteinin mukaan Yhdysvaltain itäaasialaisperäiset asukkaat ovat keskimäärin jonkin verran valkoisia älykkäämpiä, kun taas maan musta väestö on keskimäärin selvästi vähemmän älykästä kuin valkoiset ja aasialaiset. Heidän mukaansa nämä älykkyyserot ovat keskeinen tekijä, joka selittää sosioekonomisia eroja rotujen välillä. Murrayn ja Herrnsteinin mukaan älykkyyseroja ei ole mahdollista myöskään poistaa esimerkiksi koulutuksellisin interventioin.
The Bell Curven väitteitä erityisesti afroamerikkalaisten muita keskimäärin heikommasta älykkyydestä on kritisoitu paljon. Richard Lynnin mukaan kirja on todennäköisesti saanut osakseen enemmän kritiikkiä kuin yksikään toinen psykologian historiassa. Toisaalta kirjan ilmestymisvuonna 1994 The Wall Street Journalissa julkaistiin 52 älykkyystutkijan kannanotto, jossa kirjan väitteitä luonnehdittiin älykkyystutkimuksen vallitsevien näkemysten mukaisiksi. Yhdysvaltain psykologiyhdistys APA teetti vastauksena kirjaan asiantuntijaraportin älykkyystutkimuksesta.
Australian Grand Prix 2020
Australian Grand Prix 2020 (virallisesti Formula 1 Rolex Australian Grand Prix 2020) olisi ollut Formula 1 -kauden 2020 ensimmäinen osakilpailu, joka piti ajaa 15. maaliskuuta Albert Parkin katuradalla Melbournessa Australiassa.
Se peruttiin koronaviruspandemian takia perjantaina vain muutamaa tuntia ennen ensimmäisten vapaiden harjoitusten alkua. McLaren vetäytyi kilpailusta jo torstaina, kun tallin henkilökuntaan kuuluvalla työntekijällä todettiin olevan koronavirus. Kilpailu olisi ollut 84. Australian Grand Prix ja 25. Albert Parkin radalla ajettu Formula 1 -osakilpailu.
Tähkäpiippo
oikea|pienoiskuva|Piirroskuva tähkäpiiposta
Tähkäpiippo (Luzula spicata) on vihviläkasvien (Juncaceae) heimoon, piippojen (Luzula) sukuun kuuluva monivuotinen kasvilaji. Tähkäpiippo on helppo erottaa muista piippolajeista tähkää muistuttavan kukintonsa perusteella.
Tähkäpiippo voi kasvaa noin 20 cm korkeaksi ja on kasvutavaltaan mätästävä. Varret ovat kapeita ja vähälehtisiä. Lehdet ovat puolestaan melko kapeita sekä tyviltään karvaisia. Tähkäpiipon kukintona on melko tiheä, tähkää muistuttava kukkarykelmä varren kärjessä. Tähkäpiippo kukkii kesäkuusta elokuulle. Tähkäpiipon hedelmät ovat mustanruskeita.
Tähkäpiippo kasvaa tuntureiden kuivilla kasvupaikoilla ja selviää hyvinkin karuilla sekä tuulisilla paikoilla. Suomessa tähkäpiippoa kasvaa pohjoisimmassa Lapissa. Yleisimmillään tähkäpiippo esiintyy Suomessa Käsivarren Lapissa, mutta sitä tavataan melko yleisesti myös Utsjoen sekä Inarin alueilta.
Robin of Sherwood
Robin of Sherwood on brittiläinen 1980-luvun televisiosarja, joka perustuu tarinoihin Robin Hoodista. Sarjan käsikirjoitti Richard Carpenter. HTV:n tuottamaa sarjaa esitettiin ensimmäisen kerran vuosina 1984–1986. Sarja saavutti maailmanlaajuisen suosion ja nousi kulttisarjan maineeseen.
Yleiskatsaus
Michael Praed esitti kahtena ensimmäisenä vuonna Robin Hoodia (Robin Loxleyta). Hänen joukkossaan olivat Will Scarlet (Ray Winstone), Little John (Clive Mantle), Munkki Tuck (Phil Rose), Much (Peter Llewellyn Williams), Saraseeni Nasir (Mark Ryan), ja Lady Marion (Judi Trott). Heitä avusti myös metsänjumala Herne the Hunter (John Abineri). Robinia vastustivat Sheriffi Robert de Rainault (Nickolas Grace), Guy Gisborne (Robert Addie) ja apotti Hugo de Rainault (Philip Jackson).
Toisen tuotantokauden lopussa sheriffin onnistui surmata Loxley ja Herne the Hunter korvasi entisen Robin Hoodin Robert Huntingtonilla (Jason Connery). Kolmannen kauden aikana Robert Huntingdon saa tietää, että Guy Gisborne on hänen velipuolensa. Kolmannen kauden jälkeen HTV joutui lopettamaan sarjan tekemisen kalliiden tuotantokulujen vuoksi.
Henkilöt
Robin hyväksyy, vaikkakin vastentahtoisesti, Herne the Hunterin sopimuksen. Hän ottaa vastaan jousen ja hänestä tulee ”huputettu mies” (hooded man)
Toinen tuotantokausi
The Prophesy
Kolmas tuotantokausi
Herne’s Son (part 1)
Musiikki
Sarjan musiikin sävelsi ja esitti irlantilainen folk- ja folkrock-yhtye Clannad. Yhtyeen albumi Legend vuodelta 1984 on sarjaan tehtyä musiikkia. Albumilla Macalla on kappale "Cáislean Òir", joka ei mahtunut Legend-albumin alkuperäiseen LP-formaattiin. Musiikki sai Bafta-palkinnon parhaana televisiosarjan musiikkina.
Valkoinen-Tokamo
Maantietoa
Järven pinta-ala on 13,8 hehtaaria ja se on 650 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Vaavunjoen valuma-alueeseen (35.317) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 159,9 metriä mpy.
Helmuth Kahl
Helmuth Kahl (17. helmikuuta 1901 Berliini – 23. tammikuuta 1974) oli saksalainen nykyaikainen viisiottelija ja olympiamitalisti. Hänen seuransa oli PSV Berlin. Kahl osallistui Amsterdamin olympialaisiin 1928, joissa hän voitti pronssia.
Myllyteollisuus
Myllyteollisuus tarkoittaa teollisessa mitassa tapahtuvaa viljan jauhatusta. Sen koneistona voi olla kivi-, vasara- tai valssimylly. Eri viljalajien käsittely poikkeaa toisistaan, sillä vehnästä erotellaan ennen jauhamista jyvän sisäosa ja kuoriosa. Ruis jauhetaan yleensä täysjyväjauhoksi, eikä lestyjauhoissakaan pyritä yhtä täydellisen jyvän kuoren ja ytimen erottamiseen kuin venhnän jauhatuksessa. Paksukuoriset ohja, kaura ja riisi käsitellään erikoiskuorimakoneilla. Kuori irrotetaan niissä ydinosasta, joka höyrytetään ja litistetään (ohra, kaura), hiotaan (riisi) tai leikataan pienemmiksi ryyneiksi.
Wilhelm Kuhweide
Kuhweide voitti Tokion olympialaisissa 1964 kultaa finnjollassa, mutta oli viidestoista vuoden 1968 kisoissa. Hän kilpaili Münchenin olympiakisoissa 1972 Starissa, jossa hän voitti pronssia Karsten Meyerin kanssa. Kuhweide voitti vuonna 1972 myös Star-luokan maailmanmestaruuden. Hän kisasi solingissa vuosien 1976 ja 1984 olympialaisissa, joissa hänen joukkueensa oli kuudes ja kahdeksas. Viidensissä ja samalla viimeisissä olympialaisissaan Los Angelesissä 1984 Kuhweide toimi maansa lipunkantajana avajaisissa.
Sagalundin museo
Sagalund on Kemiönsaaressa, Kemiön taajaman lähistöllä Vretassa toimiva, vuonna 1900 aloittanut ulkomuseo, jonka perustaja Nils Oskar Jansson otti esikuvakseen ruotsalaisen Artur Hazeliuksen Skansenin. Sagalundia on kutsuttu Suomen ensimmäiseksi maaseutumuseoksi. thumb|left|Fallan talo thumb|left|Museoalueelle on siirretty vanhoja rakennuksia, kuten tuulimylly. Museon päärakennus, Sagalundgården, on entinen Kemiönsaaren emäntäkoulu. Museossa on talonpoikaistaloja, Brinkkulan eli Brinkullan torppa, Linnarnäsin talo ja Fallan talo, jotka ulkorakennuksineen kertovat Lounais-Suomen maaseudun menneisyydestä ja erityisesti Kemiönsaaresta, koska kaikki paikalle siirretyt rakennukset ovat sieltä lähtöisin. Tjudan pedagogio, toinen Suomen maaseudulle perustetuista ala-alkeiskouluista, jonka perustamiskirja on vuodelta 1648, on siirretty alueelle vuonna 1914 Kemiön nuorisoseuran lahjana museolle. Kemiön ensimmäinen kansakoulu, johon museon perustajat tulivat opettajiksi, on lakkautettu, ja se toimii museopedagogisena keskuksena, jossa on muun muassa päiväkoti. Alueella on myös Kemiön vanha käräjätalo, joka on toiminut nimismiehen virka-asuntona ja kestikievarina. Se on peräisin 1700-luvulta ja siirretty ulkomuseoon vuonna 1938. Sagalundiin on sijoitettu myös Kemiön ensimmäinen kansakoulu, Vretan kansakoulu, jossa Weman ja Jansson asuivat ja toimivat opettajina vuosikymmeniä. Koulun ympäristössä ovat myös Kemiön nuorisoseuran hyvin säilynyt talo ja entinen emäntäkoulu, joka toimii nykyään museon päätalona. Museon puisto on pidetty hyvässä kunnossa. Siellä on 27 historiallista rakennusta.
Luettelo vuonna 1901 kuolleista henkilöistä
Tammikuu
thumb|right|250px|[[Viktoria (Iso-Britannia)|Kuningatar Viktoria]]
Sagalundin museo
Museon perustaja- ja vaikuttajahahmojen Adèle Wemanin ja Nils Oskar Janssonin eläkeläiskodiksi paikalle on rakennettu Sagalundin huvila vuonna 1911. Siinä on eletty vilkasta taiteilijaelämää 1910-1930 luvulla. Sisustus on säilynyt lähes sellaisenaan Janssonin ja Wemanin kuoltua.
Shadow World Records
Shadow World Records on helsinkiläinen levy-yhtiö, joka on keskittynyt julkaisemaan synkkämielistä ja alakuloista musiikkia.
Musta-Tokamo
Musta-Tokamo on Pirkanmaalla Kangasalla Säynäjärven kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 9,3 hehtaaria ja se on 750 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Vaavunjoen valuma-alueeseen (35.317) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 159,9 metriä mpy.
Sagalundin museo
Sagalund kuuluu Kemiönsaaren kunnan museosäätiölle, kuten myös Taalintehtaan ruukinmuseo.
Museossa on harjoitettu perinteisen museotyön lisäksi historiaa elävöittävää draamallisuutta jo Janssonin ajoista alkaen. Vapaaehtoistyö toimii vuoden ympäri ja samoin lapsiin kohdistuva kerhotoiminta sekä nk. aikamatkat.
Museovirasto on määritellyt Sagalundin yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Museo harjoittaa myös julkaisutoimintaa.
Luettelo Suomen singlelistan ykkösistä vuonna 1971
Tämä on luettelo Suomen singlelistan ykkösistä 1971, joka sisältää kärkipaikkaa hallussaan pitäneet singlet vuonna 1971 Mitä Suomi soittaa -listalla, jota kokosi tuolloin Suomen musiikkikauppiasliitto ry:n valtuuttamana Suosikki. Lista ilmestyi kerran kuukaudessa. Samaan aikaan Suomessa on koottu muitakin levymyyntilistoja, jotka saattavat poiketa Mitä Suomi soittaa -listasta käytettyjen mittausmenetelmien ja otosten vuoksi.
Marilynne Robinson
Marilynne Robinson (s. 26. marraskuuta 1943 Sandpoint, Idaho) on yhdysvaltalainen kirjailija.
Vuodesta 1962 Robinson opiskeli Brownin yliopiston Pembroke Collegessa uskontotiedettä ja kirjallisuutta. Hän valmistui vuonna 1966 ja suoritti jatko-opintoja Seattlessa Washingtonin yliopistossa, missä hän opiskeli englantia. Robinson väitteli tohtoriksi vuonna 1977.
Piilokamera (suomalainen televisiosarja)
Piilokamera on suomalainen vuonna 1962 valmistunut 16-osainen viihdeohjelma. Ohjelmaa esitettiin Suomen Televisiossa, ja sen tuottajina toimivat Risto Vanari ja Jukka Virtanen.
Ohjelman tuottaja Vanari teki vielä vuonna 1979 piilokamerakuvauksiin perustuvan elokuvan Risto Vanarin piilokamera.
Formaatti
Ohjelma kiersi huiputtamassa ihmisiä Etelä-Suomen kaupungeissa. Matti Kuusla esimerkiksi esitti italialaisturistia, joka ihannoi seiväshyppyä ja kyseli siansaksaksi helsinkiläisiltä reittiä Olympiastadionille. Ohikulkijoita hämmästytti jo se, että turisti kanniskeli pitkää seivästä mukanaan.
Monet ohjelmaan joutuneet ihmiset olivat jyvällä salakuvauksesta ja osasivat arvata joutuneensa salakuvatuiksi. Ohjelman tekijöille tepposia tuottivat sen aikainen alkeellinen kuva- ja äänitekniikka, sillä huijattavien repliikeistä oli ajoittain vaikea saada selkoa.
Piilokameran esikuvana oli yhdysvaltalainen, jo 1940-luvun lopulla aloitettu televisiosarja Candid Camera. Näitä tavallisia ihmisiä ja tosielämän kaltaisia tilanteita hyödyntäneitä viihdeohjelmia voidaan pitää yhtenä 2000-luvun taitteessa syntyneen tositelevisiotrendin varhaisena esikuvana.
Luettelo Suomen singlelistan ykkösistä vuonna 1970
Tämä on luettelo Suomen singlelistan ykkösistä 1970, joka sisältää kärkipaikkaa hallussaan pitäneet singlet vuonna 1970 Mitä Suomi soittaa -listalla, jota kokosi tuolloin Suomen musiikkikauppiasliitto ry:n valtuuttamana Suosikki. Lista ilmestyi kerran kuukaudessa. Samaan aikaan Suomessa on koottu muitakin levymyyntilistoja, jotka saattavat poiketa Mitä Suomi soittaa -listasta käytettyjen mittausmenetelmien ja otosten vuoksi.
Sergei Morgunov
Sergei Morgunov (, s. 9. helmikuuta 1993) on venäläinen pituushyppääjä.
Morgunov oli seitsemäs nuorten kesäolympialaisissa 2010 tuloksella 708 cm. Vuonna 2011 hän voitti kultaa alle 20-vuotiaiden EM-kisoissa myötätuulituloksella 818 cm. Sallituissa oloissa hän hyppäsi samassa kisassa ennätyksensä 810 cm. 19. kesäkuuta 2012 hän hyppäsi Venäjän nuorten mestaruuskisoissa Tšeboksaryssa alle 20-vuotiaiden maailmanennätyksen 835 cm. Entinen maailmanennätys oli Randy Williamsin 834 cm vuodelta 1972, entinen Euroopan ennätys Eusebio Cáceresin 827 cm vuodelta 2010 ja entinen Venäjän ennätys Aleksandr Menkovin 816 cm vuodelta 2009. Vuoden 2012 alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa Barcelonassa hän voitti kultaa tuloksella 809 cm. Lontoon olympialaisissa hän karsiutui loppukilpailusta. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tampereella 2013 hän sijoittui toiseksi tuloksella 801 cm.
Damage (vuoden 2009 elokuva)
Damage on vuonna 2009 suoraan DVD:lle julkaistu yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Elokuvan on ohjannut Jeff King ja käskikirjoittanut Frank Hannah. Pääosissa näyttelivät Steve Austin, Walton Goggins ja Laura Vandervoort.
Elokuva julkaistiin suoraan DVD:lle Britanniassa ja Australiassa. Sen sijaan Yhdysvalloissa elokuva sai ensi-iltansa elokuvateattereissa tammikuussa 2010.
Juoni
John Brickner pääsee ehdonalaiseen vapauteen ja saa näin elää ulkomaailmassa. Brickner löytää pian töitä rakennustyömaalta ja portsarin paikan baarista. Myöhemmin Veronica pyytää Brickneriltä palvelusta kerätä rahaa hänen tyttärensä sydämen siirtoa varten. Brickner ei aluksi aio auttaa, mutta päättää lopulta tarttua Renon tarjoukseen ansaitakseen rahaa tappeluista leikkausta varten.
Rakkari
Rakkari on Pirkanmaalla Kangasalla Säynäjärven kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Vaavunjoen valuma-alueeseen (35.317) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 156 metriä mpy.
Manitoban parlamentti
Manitoban parlamentti on provinssitason parlamentti Manitobassa. Lainsäädännöllistä valtaa pitävät parlamentin 57 edustajaa ja kuningattaren valtaa edustava varakuvernööri.
Lainsäädäntötyötä tehdään 11 komiteassa.
14. joulukuuta 2019 alkaen parlamenttirakennus valaistiin 300 000 LED-valolla 150 päiväksi provinssin 150-juhlavuoden kunniaksi.
Edustajat ja vaalit
Viimeisimmät vaalit pidettiin 10. syyskuuta 2019, jolloin suurimmaksi puolueeksi nousi progressiivinen konservatiivipuolue.
Iródou Attikoú
Iródou Attikoú (, ”Herodes Atticuksen katu”) on katu Ateenan keskustassa Kreikassa. Se on nimetty Herodes Atticuksen mukaan.
Kadun kiinteistöjen hinnat ovat Kreikan kalleimmat ja myös koko Euroopan kalleimpien joukossa. Neliöstä on (vuonna 2008) maksettu noin – euroa, mikä on samaa tasoa Lontoon arvoalueiden kanssa. Kadun varrella sen itäpuolella sijaitsevat muun muassa Kreikan presidentin virka-asunto presidentinpalatsi puutarhoineen sekä pääministerin virka-asunto eli Máximoksen palatsi.
Jacob Gundersen
Jacob Gundersen (29. lokakuuta 1875 Fjære – tammikuu 1968 Westchester, New York, Yhdysvallat) oli norjalainen vapaapainija ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla newyorkilaista American Norwegian Athletic Clubia. Gundersen voitti Lontoon olympialaisissa 1908 hopeaa yli 73-kiloisten sarjassa.
Chílton
Chílton tai Hilton on pieni kaupunginosa Ateenassa Kreikassa. Se sijaitsee Ateenan ydinkeskustan itäpuolella Vasilíssis Sofías ja Vasiléos Konstantínou -valtakatujen risteyskohdan ympäristössä ja kuuluu kaupungin 1. suuralueeseen. Kaupunginosa on saanut nimensä sen suuresta Hilton-hotellista, joka on koko Ateenan maamerkkejä.
pienoiskuva|vasen|Chíltonin kaupunginosaa ja sen ympäristöä, jossa korkeimpana erottuu kaupunginosalle nimen antanut hotelli. Kaupunginosan rajat ovat epäselvät, sillä suuren ja maineikkaan hotellin rakentamisella oli aikanaan vuonna 1963 suuri vaikutus alueiden arvostuksiin Ateenassa, ja ilmaisu ”Hiltonin lähellä” tai ”Hiltonin takana” tuli tarkoittamaan mitä tahansa korttelia hotellin tienoilla, joka haluttiin kuvata hyvämaineiseksi. Kaupunginosan pohjoispuolella sijaitsevat Evangelismóksen ja Kolonákin kaupunginosat, itäpuolella Ilísia, eteläpuolella Pagkráti ja länsipuolella Anáktora. Kaupunginosaa palvelee muun muassa läheinen Evangelismóksen metroasema.
Mac Hollowell
Mac Hollowell (s. 26. syyskuuta 1998 Niagara Falls, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NHL-seura Toronto Maple Leafsin organisaatiossa. Hän laukoo oikealta.
Ura
Hollowell vietti juniorivuotensa pääasiassa kotikaupungissaan Ontarion Niagara Fallsissa. Hän pelasi kaudella 2013–2014 Niagara Falls Rivermenin C-nuorissa, minkä jälkeen Sault Ste. Marie Greyhounds varasi Hollowellin 237. pelaajana OHL:n varaustilaisuudessa 2014. Saman vuoden syyskuussa hän teki sopimuksen joukkueen kanssa, mutta Hollowell pelasi kauden 2014–2015 kuitenkin suurimmaksi osaksi GOJHL-junioriliigaa Niagara Falls Canucksin vahvuudessa. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 8+29=37, joilla Hollowell jakoi liigan puolustajien pistepörssin yhdeksännen sijan London Nationalsin Justin Murrayn ja LaSalle Vipersin Chris Pignatellin kanssa. Hän pelasi Greyhoundsin OHL-joukkueessa kauden aikana 11 runkosarjaottelua tehopistein 2+4=6. Varsinaisella tulokaskaudellaan 2015–2016 Hollowell pelasi siellä 58 runkosarjaottelua tehopistein 1+20=21 ja 12 playoff-ottelua tehopistein 1+3=4. Kaudella 2016–2017 hän oli voitti pudotuspeleissä joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +7.
Hollowell oli ensimmäisen kerran varattavissa NHL:ään jo kesällä 2017, mutta häntä ei kuitenkaan lopulta varattu. Hollowell osallistui myöhemmin samana kesänä kuitenkin Toronto Maple Leafsin kehitysleirille. Kaudella 2017–2018 hän oli Sault Ste. Marie Greyhoundsin OHL-joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 12+44=56, joilla Hollowell sijoittui koko liigan puolustajien pistepörssissä viidenneksi. Hän eteni joukkueensa kanssa aina J. Ross Robertson Cup -finaaleihin saakka, mutta mestaruuden vei lopulta kuitenkin Hamilton Bulldogs otteluvoitoin 4–2.
Toronto Maple Leafs varasi Hollowellin neljännellä kierroksella 118. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2018. Hän osallistui samana syksynä AHL-joukkue Toronto Marliesin harjoitusleirille, mutta Hollowell lähetettiin kaudeksi 2018–2019 kuitenkin yli-ikäisenä takaisin Greyhoundsiin. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi. Hollowell voitti koko OHL:n puolustajien piste- ja maalipörssin tehoilla 24+53=77, joilla hän jakoi myös Greyhoundsin sisäisen pistepörssin toisen sijan Keeghan Howdeshellin kanssa edellään Morgan Frost. Hollowell valittiin kauden päätteeksi OHL:n ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Maaliskuussa 2019 Hollowell teki kolmivuotisen NHL-tulokassopimuksen Toronto Maple Leafsin kanssa. Huhtikuussa hän siirtyi loppukevääksi amatööritry-out -sopimuksella AHL-joukkue Toronto Marliesiin, jossa Hollowell pelasi yhdeksän playoff-ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Syksyn harjoitusleirin päätteeksi Maple Leafs lähetti hänet ensin Marliesiin, mutta Hollowell lähetettiin sieltä edelleen ECHL-joukkue Newfoundland Growlersiin, jossa hän aloitti kautensa. Hollowell pelasi siellä suurimman osan alkukaudesta 2019–2020 tehden 19 runkosarjaottelussa tehot 3+10=13. Hänet nostettiin viimeisen kerran Marliesin vahvuuteen joulukuussa. Hollowell pelasi siellä kauden loppuun tehden tulokaskautensa aikana kaikkiaan 34 runkosarjaottelussa tehot 3+9=12.
Lokakuussa 2020 Toronto Maple Leafs lainasi Hollowellin toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Mestis-joukkue TuToon. Hän pelasi siellä kuusi ottelua tehopistein 2+4=6, kunnes joulukuussa Maple Leafs kutsui Hollowellin takaisin organisaatioonsa.
Saarijärvi (Kangasala)
Saarijärvi on Pirkanmaalla Kangasalla Suinulan osa-alueella Säynäjärven kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 9,8 hehtaaria ja se on 500 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Vaavunjoen valuma-alueeseen (35.317) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 159,5 metriä mpy.
Kifisías
Kifisías (, ”Kifisián valtakatu”) on katu Ateenan metropolialueella Kreikassa. Se on Ateenan pääväylä pohjoiseen päin.
Kifisías-valtakatu saa alkunsa Ateenan Ampelókipoin kaupunginosassa, jossa se jatkaa Vasilíssis Sofías -valtakatua ja suuntautuu pohjoiskoilliseen varsinaisen Ateenan alueelta kohti esikaupunkeja. Se kulkee Filothéi-Psychikón, Chalándrin ja Amaroúsion läpi ja päättyy Kifisiássa, jossa se vaihtuu Eleftheríou Venizélou -valtakaduksi. Kadun pituus on noin 19,3 kilometriä.
Willard Rice
Willard Wadsworth Rice (21. huhtikuuta 1895 Newtonville, Massachusetts – 21. heinäkuuta 1967 Weston, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen jääkiekkoilija ja olympiamitalisti. Hän pelasi seuratasolla Boston Athletic Associationissa.
Ylä-Jalkajärvi
Ylä-Jalkajärvi on Pirkanmaalla Orivedellä Kuteman kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Luettelo Suomen singlelistan ykkösistä vuonna 1969
Tämä on luettelo Suomen singlelistan ykkösistä 1969, joka sisältää kärkipaikkaa hallussaan pitäneet singlet vuonna 1969 Mitä Suomi soittaa -listalla, jota kokosi tuolloin Suomen musiikkikauppiasliitto ry:n valtuuttamana Suosikki. Lista ilmestyi kerran kuukaudessa. Samaan aikaan Suomessa on koottu muitakin levymyyntilistoja, jotka saattavat poiketa Mitä Suomi soittaa -listasta käytettyjen mittausmenetelmien ja otosten vuoksi.
Victim no. 52
Victim n. 52 on suomalaisen teknisen death metalin yhtyeen De Lirium's Orderin esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2004 levymerkillä Woodcut Records.
Arques-la-Bataille
thumb|Arques-la-Bataille ilmakuvassa. thumb|[[Arques-la-Bataillen linnan raunioita.]] Arques-la-Bataille on kunta Seine-Maritimen departementissa Ylä-Normandian hallintoalueella Ranskassa. Kaupunki sijaitsee kolmen joen – Varennen, Eaulnen ja Béthunen – yhtymäkohdassa.
Pekka Suhonen (jääkiekkoilija)
Pekka Leo Juhani Suhonen (s. 28. kesäkuuta 2000 Kuopio) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa Mestis-joukkue Iisalmen Peli-Karhuja. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Seuraura
Suhonen on Kalevan Pallon kasvatti. Kaudella 2015–2016 hän oli C-nuorten SM-karsinnoissa tehoilla 13+14=27 joukkueensa paras pistemies ja syöttäjä sekä jakoi sisäisen maalipörssin voiton Leevi Aaltosen kanssa. C-nuorten SM-sarjassa Suhonen jakoi 23 osumallaan koko sarjan maalipörssin kolmannen sijan Kärppien Kalle Matikaisen ja Tapparan Oskari Kärkimaan kanssa. PudotuspEleissä hän oli tehoilla 3+3=6 KalPan paras maalintekijä ja Suhonen jakoi sisäisen pistepörssin voiton Leevi Aaltosen kanssa. Kaudella 2016–2017 hän oli 22 osumallaan seuran B-nuorten paras maalintekijä. Suhonen voitti kauden päätteeksi B-nuorten Suomenmestaruuden. Kauden 2017–2018 päätteeksi hän voitti A-nuorten Suomenmestaruuden. Kaudella 2018–2019 Suhonen oli 16 osumallaan KalPan A-nuorten paras maalintekijä ja hän voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +16.
Huhtikuussa 2019 Suhonen teki KalPan kanssa kaksivuotisen SM-liigasopimuksen. Hän aloitti kauden 2019–2020 seuran A-nuorissa, joiden varakapteeniksi Suhonen nousi. Hän voitti KalPan sisäisen piste- ja maalipörssin tehoilla 20+22=42. Suhonen pelasi ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen SM-liigaottelunsa runkosarjan toiseksi viimeisellä kierroksella 12. maaliskuuta 2020 Rauman Lukkoa vastaan. Hänet merkittiin KalPan 13. hyökkääjäksi. Suhonen sai ottelussa jääaikaa lopulta vain 19 sekuntia. Kauden 2020–2021 hän pelasi kokonaan KalPan U20-joukkueessa.
Kaudeksi 2021–2022 Suhonen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Iisalmen Peli-Karhuihin. Hän teki tulokaskautensa aikana 48 runkosarjaottelussa tehot 7+13=20 ja seitsemässä playoff-ottelussa kolme maalia. Suhonen pelasi myös kuusi Suomen Cupin ottelua tehopistein 1+2=3. Hän jakoi runkosarjassa IPK:n sisäisen pistepörssin neljännen sijan Erkka Seppälän kanssa. Pudotuspeleissä hän jakoi joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Roope Hirvosen kanssa. Huhtikuussa 2022 Suhonen teki IPK:n kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura
Suhonen oli mukana Suomen alle 18-vuotiaiden MM-leiriryhmässä vuoden 2018 turnaukseen, mutta hän putosi kuitenkin lopullisesta kisajoukkueesta. Yhteensä Suhonen on pelannut kolme nuorten ja seitsemän poikien maaottelua.
Muuta
Suhosen isoveli Teemu pelaa puolustajana JYPin SM-liigajoukkueessa.
Goran Hadžić
Goran Hadžić (, 7. syyskuuta 1958 Vinkovci, Kroatian sosialistinen tasavalta, Jugoslavian sosialistinen liittotasavalta – 12. heinäkuuta 2016 Novi Sad, Serbia) oli serbialainen poliitikko, upseeri ja Kroatian sodan aikainen Krajinan serbitasavallan presidentti vuosina 1992–1994. Häntä syytetään Jugoslavia-tuomioistuimessa Kroatian sodan aikaisista sotarikoksista ja rikoksista ihmisyyttä vastaan.
Milan Babićin tilalle Krajinan johtoon nimitettyä Hadžićia epäillään muun muassa vuonna 1991 Vukovarin sairaalaan tehdystä hyökkäyksestä, jossa hänen johtamansa serbijoukot tappoivat 264 kroaattisiviiliä. Kuolleet olivat sairaalan potilaita tai sinne suojaan paenneita ihmisiä. Jugoslavia-tuomioistuin antoi vapaasti Serbiassa asuneesta Hadžićista pidätysmääräyksen vuonna 2004, minkä jälkeen tämä piiloutui. Hänet pidätettiin ja vietiin Haagiin heinäkuussa 2011. Hadžić oli viimeinen 161 kadoksissa olleista, sotarikoksista etsintäkuulutetuista serbijohtajista. 14-kohtaisen syytteen mukaan Hadžić oli syyllistynyt sotarikoksiin ja rikoksiin ihmisyyttä vastaan, mukaan lukien vainot, teloitukset ja kiduttaminen. Oikeudenkäynti Haagin sotarikostuomioistuimessa keskeytettiin keväällä 2016 Hadžićin heikon terveydentilan vuoksi. Aivosyöpää sairastanut Hadžić kuoli sairaalassa Novi Sadissa Pohjois-Serbiassa 12. heinäkuuta 2016.
Robert Hunter (soutaja)
Robert Sinclair Hunter (27. huhtikuuta 1904 Kaslo – 25. maaliskuuta 1950 Orangen piirikunta, Kalifornia, Yhdysvallat) oli kanadalainen soutaja ja olympiamitalisti. Hän oli voittamassa hopeaa kahdeksikoista Pariisin olympialaisissa 1924.
Erik Bergvall
Erik Bergvall (7. huhtikuuta 1880 Västerfärnebo – 4. helmikuuta 1950 Bromma) oli ruotsalainen vesipalloilija ja olympiamitalisti. Hänen seuransa oli tukholmalainen Stockholms KK. Bergvall toimi oman uransa jälkeen urheiluvaikuttajana.
Bergvall oli maansa joukkueessa voittamassa pronssia Lontoon olympialaisissa 1908. Hän toimi FINAn puheenjohtajana vuosina 1924–1928. Bergvall oli myös Tukholman olympiastadionin johtaja vuosina 1916–1946.
Simaro Lutumba
Simaro Massiya Lutumba Ndumanueno (19. maaliskuuta 1938 Kinshasa – 30. maaliskuuta 2019 Pariisi) oli kinshasankongolainen laulaja-lauluntekijä ja kitaristi. Hänen genrensä oli kongolainen rumba ja pääasiallinen laulukielensä lingala.
Lutumba liittyi TPOK Jazz -kokoonpanoon vuonna 1961. Hän sai lyyristen sävellystensä ansiosta lisänimen Le Poète. Vuonna 1974 Lutumba kirjoitti kappaleen "Mabele", josta tuli eräs hänen suurimmista hiteistään. Vuonna 1984 hän kävi Kongo-Brazzavillen puolella levyttämässä ilman TPOK Jazzia kappaleen "Maya", josta tuli välitön menestys lähimaissa. Muita Lutumban merkittäviä kappaleita ovat muiden muassa "Kadima", "Testament ya Bowule", "Mandola", "Mbongo", "Faute ya Commercante" ja "Ebale ya Zaire".
Lutumballa ja hänen pitkäaikaisella yhteistyökumppanillaan, muusikko Francolla oli suuri vaikutus kongolaiseen musiikkiin. Francon kuoltua Lutumba toimi TPOK Jazzin keulahahmona, kunnes yhtye vuonna 1993 hajosi rahaa koskeneisiin erimielisyyksiin sen ja Francon perheen välillä. Tällöin Lutumba perusti uuden kokoonpanon, Bana O.K.:n; sen kanssa hän levytti albumit Procès (2004) ja Encore & Toujours (2013). Lutumba vetäytyi aktiivisesta musiikkielämästä pari vuotta ennen kuolemaansa, mutta matkusti välillä Eurooppaan terveystarkastuksia ja hoitoja varten. Hän kärsi diabeteksesta ja kohonneesta verenpaineesta.
Miro Aaltonen
Miro Aaltonen (s. 7. kesäkuuta 1993 Joensuu) on suomalainen jääkiekkoilija ja olympiavoittaja, joka pelaa Sveitsin National Leaguen EHC Klotenissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Aaltonen osaa pelata myös laidassa.
Seuraura
Jokipoikien kasvattama Aaltonen aloitti luistelukoulun kolmevuotiaana. Hän sijoittui kaudella 2008–2009 tehoilla 25+23=48 C-nuorten SM-sarjan runkosarjan maalipörssissä toiseksi ja pistepörssissä kolmanneksi. Aaltonen voitti myös tehoilla 12+14=26 koko C-nuorten SM-karsintojen piste- ja maalipörssin. Yhtä paljon tehopisteitä tekivät myös Jokereiden Aleksi Rekonen (myös jaettu maalipörssin voitto) ja Kärppien Markus Granlund. Kaudeksi 2009–2010 Aaltonen siirtyi Jokipoikien C-nuorista suoraan Espoo Bluesin A-nuoriin, joiden toiseksi paras pistemies hän oli tehoilla 12+15=27 Lasse Uusivirran jälkeen. Aaltonen palkittiin joulukuun 2009 A-nuorten SM-liigan kuukauden nuorena pelaajana. Hän vahvisti osan kaudesta myös Bluesin B-nuoria ja oli kevään 2010 pudotuspeleissä joukkueen paras pistemies tehoilla 6+7=13.
Kaudella 2010–2011 Aaltonen pelasi loukkaantumisen takia A-nuorten runkosarjassa vain 12 ottelua, mutta hän palasi loppukaudesta kokoonpanoon ja voitti keväällä 2011 A-nuorten hopeaa. Aaltonen vahvisti myös kahden runkosarja- ja playoff-ottelun verran Bluesin B-nuoria, jossa hän voitti Suomenmestaruuden.
Atlant varasi Aaltosen 45. pelaajana KHL:n varaustilaisuudessa 2011. Kaudeksi 2011–2012 hänet nostettiin yksivuotisella sopimuksella Bluesin SM-liigarinkiin. Elokuussa 2011 Aaltosen sopimusta jatkettiin kevääseen 2013 saakka. Hän teki liigadebyyttinsä kauden kolmannessa ottelussa 21. syyskuuta 2011 vieraissa JYPiä vastaan ja sai ottelussa jääaikaa 6.53 minuuttia. Ensimmäisen SM-liigamaalinsa Aaltonen teki 18. tammikuuta 2012 vieraissa Jokereita vastaan. Yhteensä hänen tulokaskautensa toi 26 runkosarjaottelussa tehot 1+1=2, jotka Aaltonen teki myös kevään 2012 pudotuspelien kymmenessä ottelussaan. Hän pelasi kauden 2011–2012 aikana myös neljä Mestis-ottelua lainalla kasvattajaseurassaan Jokipojissa loka- ja marraskuussa 2011. Aaltonen teki Mestis-uransa avausottelussa 12. lokakuuta 2011 Heinolan Peliittoja vastaan kolme syöttöpistettä. Bluesin A-nuorissa hän teki 14 runkosarjaottelussa 27 tehopistettä. Näin ollen Aaltonen teki koko A-nuorten SM-liigasta eniten pisteitä ottelua kohden.
Aaltonen otti kaudella 2012–2013 ison askeleen eteenpäin SM-liigassa ja hän teki 15 ensimmäisessä ottelussaan kahdeksan maalia. Kaikkiaan Aaltonen teki kauden aikana 32 runkosarjaottelussa tehot 11+5=16, kunnes hänen kautensa todettiin päättyneeksi nilkkavamman takia alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa joulukuussa 2012. Aaltonen kuitenkin kuntoutui toipui pelikuntoon juuri ennen A-nuorten kevään 2013 pudotuspelien alkua. Hän vahvisti loppukevään Bluesin A-nuoria, jotka voittivat kauden päätteeksi SM-hopeaa. Aaltonen teki lokakuussa 2012 kaksivuotisen jatkosopimuksen Bluesin kanssa. Huhtikuussa 2013 sitä jatkettiin vuodella kevääseen 2015 saakka.
Aaltonen onnistui tekemään kauden 2013–2014 avauskierroksella 12. syyskuuta 2013 liigauransa ensimmäisen kypärätempun Turun Palloseuraa vastaan. Hän viimeisteli sen iskettyään Bluesille jatkoajalla ottelun 4–3-voittomaalin. Aaltonen palkittiin ottelun Ilta-Sanomien kolmen tähden tähtipelaajana. Kaikkiaan Aaltonen teki kauden 60 runkosarjaottelussa tehot 13+16=29, joilla hän oli joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies. Kaudella 2014–2015 Aaltonen jakoi Bluesin sisäisen pistepörssin kolmannen sijan Ville Korhosen kanssa tehoilla 16+21=37.
Maaliskuussa 2017 Aaltonen teki vapaana agenttina NHL-tulokassopimuksen Toronto Maple Leafsin kanssa. Hänet lähetettiin syksyn harjoitusleirin päätteeksi AHL-joukkue Toronto Marliesin vahvuuteen. Aaltonen pelasi siellä koko kauden tehden 64 runkosarjaottelussa tehot 20+23=43 ja 20 playoff-ottelussa tehot 4+9=13. Hän oli runkosarjassa Marliesin kolmanneksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies. Aaltonen voitti kauden päätteeksi Calder Cupin.
Kaudeksi 2018–2019 Aaltonen palasi vuoden mittaisella sopimuksella Vitjaz Podolskin KHL-joukkueeseen. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi. Aaltonen voitti tehoilla 19+23=42 Vitjazin sisäisen piste- ja syöttöpörssin sekä jakoi sisäisen maalipörssin voiton Aleksandr Sjominin kanssa. Hän voitti myös joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +9. Aaltonen pelasi kauden aikana myös KHL:n tähdistöottelussa. Kaudella 2019–2020 hän oli tehoilla 9+15=24 Vitjazin sisäisessä pistepörssissä toisena Sjominin jälkeen, kunnes joulukuussa 2019 seura kauppasi Aaltosen SKA Pietariin vaihdossa ruotsalaishyökkääjä Pontus Åbergin pelaajaoikeuksiin. Toukokuussa 2020 Aaltonen teki SKA:n kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Lemmenlomalla
Lemmenlomalla on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva, jonka on ohjannut David Frankel ja käsikirjoittanut Vanessa Taylor. Elokuvan pääosissa ovat Meryl Streep, Tommy Lee Jones ja Steve Carell. Elokuva kertoo pariskunnasta Kay ja Arnold Soamesista, jotka lähtevät viikon kestävälle avioliittoneuvontakurssille löytääkseen suhteestaan uudelleen kipinän.
Miro Aaltonen
Seuraura
Kauden 2020–2021 viidennellä kierroksella 13. syyskuuta 2020 ottelussa Neftehimik Niňnekamskia vastaan Aaltonen teki kypärätempun, kun SKA voitti ottelun lukemin 5–2. Hänen kaksi ensimmäistä osumaansa syntyivät ylivoimalla ja niistä jälkimmäinen jäi joukkueen voittomaaliksi. Aaltonen sai ottelussa myös kakkossyöttöpisteen Anton Burdasovin tekemään avausmaaliin. Hänet valittiin seuraavana päivänä KHL:n viikon hyökkääjäksi. Aaltosen kausi osoittautui hänelle lopulta odotettua vaisummaksi ja hän teki 35 runkosarjaottelussa tehot 10+9=19. Aaltonen ei saanut peliaikaa enää pudotuspeleissä. Kesäkuussa 2021 SKA kauppasi hänet takaisin vanhaan seuraansa Vitjaz Podolskiin yhdessä Viktor Antipinin kanssa vaihdossa hyökkääjä Zahar Bardakoviin ja Danila Moisejeviin sekä puolustaja Daniil Pylenkoviin ja Juri Pautoviin. Aaltonen oli kaudella 2021–2022 joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies maanmiehensä Niko Ojamäen jälkeen. Kauden jälkeen maaliskuussa 2022 hänen sopimuksensa Vitjazin kanssa purettiin, kun Venäjä oli hyökännyt Ukrainaan helmikuussa.
Lemmenlomalla
Streep sai roolistaan Golden Globe-ehdokkuuden parhaasta naispääosasta.
Miro Aaltonen
Seuraura
Toukokuussa 2022 KHL-seura Avtomobilist Jekaterinburg uutisoi Aaltosen tehneen sopimuksen seuran kanssa. Hänen omien sanojensa mukaan sopimus oli tehty ennen Pekingin olympiakisoja ja näin ollen myös ennen Venäjän hyökkäystä Ukrainaan, joten Aaltonen ei siirtynyt joukkueeseen. Kesäkuussa hän teki kaksivuotisen sopimuksen Sveitsin National Leaguessa pelaavan EHC Klotenin kanssa.
Maajoukkueura
Aaltonen edusti Suomea Pekingin olympiakisoissa 2022, jolloin hän voitti kultaa. Aaltonen pelasi myös MM-kilpailuissa vuonna 2017. Vuoden 2022 turnauksen lopullisesta joukkueesta hän putosi viimeisten joukossa, kun Mikael Granlund liittyi Suomen joukkueeseen. Yhteensä Aaltonen on pelannut 50 A-maaottelua tehopistein 16+14=30. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 3. marraskuuta 2016 Karjala-turnauksessa Hartwall Arenalla Venäjää vastaan. Aaltonen merkittiin Suomen kolmosketjun oikeaan laitaan Joonas Kemppaisen ja Mika Pyörälän viereen. Hän teki ottelussa myös ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa ylivoimalla. Aaltoselle aukesi paikka turnaukseen Teemu Hartikaisen loukkaantumisen myötä. Hänet nimettiin seuraavan kerran A-maajoukkueeseen runsas kuukausi myöhemmin Channel One Cupiin, jonka piste- ja maalipörssin hän voitti tehoilla 4+1=5.
Aaltonen pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2012 ja 2013. Noista jälkimmäinen turnaus päättyi hänellä nilkkavamman takia avausotteluun Latviaa vastaan, jossa Aaltonen onnistui tekemään ennen loukkaantumistaan tehot 2+1=3. Hän voitti myös 75% kaikista aloituksistaan, mikä jäi koko turnauksen parhaaksi lukemaksi. Aaltonen palkittiin Suomen ottelun parhaana pelaajana.
Aaltonen pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2011. Hän jakoi neljällä osumallaan Suomen sisäisen maalipörssin voiton Joel Armian ja Miikka Salomäen kanssa. Aaltonen pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2010. Hän on kuulunut sekä alle 20-vuotiaiden että alle 17-vuotiaiden maajoukkueen kapteenistoon.
Muuta
Aaltonen on kolmannen polven pääsarjakiekkoilija. Hänen isänsä Ari Aaltonen pelasi SM-liigaa puolustajana kahden ottelun verran Porin Ässissä kaudella 1981–1982, mutta suurimman osan urastaan kuitenkin I-divisioonaa Joensuun Kiekko-Pojissa. Ari Aaltonen valmensi Miroa useita vuosia Jokipoikien junioreissa. Arin isä Heikki Aaltonen pelasi 1950-luvulla hyökkääjänä SM-sarjaa Rauman Lukossa.
Miro Aaltosen sisaret Reetu ja Anniina ovat pelanneet myös jääkiekkoa. Hän harrasti lapsena myös jalkapalloa.
Huhtikuussa 2020 Aaltonen liittyi osaksi kasvattajaseuransa Jokipoikien Mestis-joukkueen seitsemänhenkistä taustaryhmittymää, joka osti seuran taustayhtiö Mehtimäki Oy:n. Samalla seura yhdistyi II-divisioonassa pelanneen Karjalan Koplan kanssa sekä palasi alkuperäiseen Joensuun Kiekko-Pojat -nimeensä.
William Castle
William Castle voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Yläinen Tervalammi
Yläinen Tervalammi on Pirkanmaalla Orivedellä Hanhilahden kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Kristillistetty kalenteri
Kristillistetty kalenteri viittaa esikristillistä alkuperää oleviin juhlapäiviin, jotka ovat säilyneet kristillistettyinä.
Yläinen Tervalammi
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,5 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Vaavunjoen valuma-alueeseen (35.317) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 148,6 metriä mpy.
Pokela
Pokela on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Robert Hunter (golfaaja)
Robert Edward Hunter (20. marraskuuta 1886 Chicago – 28. maaliskuuta 1971 Santa Barbara) oli yhdysvaltalainen golfaaja ja olympiavoittaja.
Cuthbert
Cuthbert (k. 760 ) oli anglosaksinen kirkonmies, joka toimi Canterburyn arkkipiispana ja sitä ennen mahdollisesti Herefordin piispana.
Cuthbert oli Lymingen luostarin apotti vuoteen 736, jolloin hänet nimitettiin Herefordiin piispaksi.
Mitropóleos
Mitropóleos (, ”Katedraalin katu”) on katu Ateenassa Kreikassa. Sen nimi viittaa kaupungin katedraalikirkkoon eli Neitsyt Marian ilmestyksen katedraaliin (Mitrópoli), jonka pohjoispuolelta se kulkee.
Mitropóleos-katu saa alkunsa Sýntagma-aukion lounaiskulmasta Filellínon-kadun risteyksestä. Se kulkee itä-länsisuunnassa Plákan kaupunginosan pohjoisosan halki ja päättyy Monastirákin kaupunginosaan Aiólou-kadun risteykseen. Kadun varrella sijaitsevat katedraalikirkon ja katedraalin aukion (Plateía Mitropóleos) lisäksi myös muun muassa Panagía Gorgoepíkooksen kirkko sekä (Neitsyt Marian) Pyhän voiman (Agía Dýnami) kirkko. Kadun pituus on noin 580 metriä.
Arrival (elokuva)
Arrival on Villeneuven yhdeksäs pitkä elokuva ja ohjaajan ensimmäinen tieteiselokuva. Se kuvattiin Montrealissa, Kanadassa kesällä 2015.
Elokuva sai ensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla 1. syyskuuta 2016. Elokuva avasi teattereissa Yhdysvalloissa 11. marraskuuta ja Suomessa 2. joulukuuta 2016.
Al-Karaouinen yliopisto
thumb|Al-Karaouinen moskeijan ja nykyisen yliopiston piha muistuttaa [[Alhambraa Espanjassa.]] Al-Karaouinen yliopisto Fèsissä Marokossa on kuuluisa kertomuksesta, jonka mukaan sen olisi perustanut vuonna 859 nainen nimeltä Fatima al-Fihri. Perustamista koskeva tieto on peräisin 1300-luvulta, mutta sen mukaan Fatima al-Fihri perusti moskeijan, ei yliopistoa. Moskeijan yhteyteen perustettiin 1100-luvulla madrasa, jossa alettiin kouluttaa islamilaisia uskonoppineita. Myöhemmin siitä tuli yksi islamilaisen maailman tunnetuimmista opinahjoista, mutta sekään ei ollut yliopisto. Yliopiston aseman al-Karaoiunen madrasa sai vuonna 1965, jolloin se liitettiin maan yliopistolaitokseen.
Arrival (elokuva)
Arrival palkittiin parhaiden äänitehosteiden Oscarilla oltuaan ehdolla seitsemässä muussa kategoriassa muun muassa parhaasta elokuvasta, ohjauksesta ja sovitetusta käsikirjoituksesta vuoden 2017 gaalassa.
Al-Karaouinen yliopisto
Fatima al-Fihri oletettuna perustajana
Monet länsimaiset lähteet kertovat – muslimilähteitä seuraten, että al-Karaouine olisi "maailman vanhin yliopisto", jonka perustaja on prinsessa Fatima al-Fihri. Näin tekevät muun muassa Unesco, Guinnessin ennätysten kirja ja eräät muut. Helsingin Sanomien mukaan "Tiedenainen Fatima Al- Fihri perusti ensimmäisen nykyaikaisen yliopiston Al-Karaouinen 800-luvulla nykyisen Marokon alueella. Tiedekunnat kerättiin saman katon alle. Yliopisto oli avoin myös naisille."
Arrival (elokuva)
Juoni
Elokuva alkaa kohtauksella, jossa esitellään kielitieteilijä Louise Banks ja hänen tyttärensä, joka kuolee nuorena harvinaiseen syöpään.