cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ernst Tandefelt
Vuoden 1927 paljastus
14. helmikuuta Tandefelt tapasi töittensä jälkeen Café Esplanadissa vänrikki Ivar Ståhlen, Selim Collianderin, ja Oskar Janssonin, joka antoi 1 000 markan setelin hänelle pakomatkaa varten. Paljastuksen myötä oikeudenkäynnissä puitu epäselvä kahvilatapahtuma ratkesi. Poliisi haastatteli paljastuksen jälkeen uudelleen tarjoilijatar Elina Setteriä ja tämä myönsi tarjoilleensa kahvia myös Janssonille, joka keskusteli Tandefeltin kanssa. Setter myönsi myös, että Tandefeltin meni istumaan pöytään, jossa istui jo kolme miestä. Kahvilahenkilökunnan vaiteliaisuus johtui siitä, että kahvilanesimies Ida Barman oli Ritavuoren murhan jälkeen soittanut apteekkari Janssonille ja kysynyt tältä, pitäisikö kahvilahenkilökunnan kertoa poliisille tämän olleen Tandefeltin seurassa. Jansson kielsi ehdottomasti sotkemasta häntä Tandefeltiin. Saman ohjeen Jansson antoi myös vahtimestari Walter Grönholmille. Grönholm tunnisti erään miehistä Collianderiksi.
Tero Kalliolevo
Ura
Kalliolevo saavutti vuoden 2008 tietokilpailun maailmanmestaruuskisoissa pronssia. Hänen taakseen neljänneksi jäi moninkertainen maailman- ja Euroopan-mestari Kevin Ashman. Toisen MM-pronssinsa hän saavutti vuonna 2011 kymmenen pistettä voittaja Pat Gibsonille hävinneenä mutta tasapistein hopealle sijoittuneen Ashmanin kanssa. Vuonna 2013 Kalliolevo saavutti MM-hopeaa neljä pistettä Pat Gibsonille hävinneenä ja viisi pistettä edellä pronssimitalisti Kevin Ashmania. Vuonna 2019 Kalliolevo oli MM-kilpailussa jälleen pronssimitalisti. Hän hävisi neljä pistettä mestaruuden voittaneelle Englannin Olav Bjortomtille.
Tietokilpailun EM-kisoissa Kalliolevo on saavuttanut 21 mitalia. Blackpoolissa 2007 hän sijoittui parikilpailussa Jussi Suvannon parina toiseksi ja maajoukkuekilpailussa jaetulle kolmannelle sijalle. Oslon EM-kilpailuissa 2008 hän saavutti pronssia maajoukkuekilpailussa sekä Suvannon ja kahden virolaisen kanssa seurajoukkueiden kilpailussa. Dordrechtin EM-kilpailuissa 2009 hän saavutti seurajoukkueiden kilpailussa hopeaa samalla kokoonpanolla, jolla joukkue kilpaili vuotta aiemmin. Derbyn EM-kilpailuissa 2010 Kalliolevo saavutti hopeaa yksilökilpailussa ja Jussi Suvannon kanssa parikilpailussa sekä pronssia maajoukkuekilpailussa. Bruggen EM-kilpailuissa 2011 Suomi voitti kaikkien aikojen ensimmäisen maajoukkueiden mestaruutensa. Joukkueeseen kuuluivat Kalliolevon ja Suvannon lisäksi Tuomas Tumi ja Timo Toivonen. Välierässä Suomi voitti neljällä pisteellä Belgian ja loppuottelussa yhdellä pisteellä Norjan. Seurajoukkueiden kilpailussa suomalais-virolainen yhteistyö tuotti pronssia. Tartossa 2012 Kalliolevo ja Suvanto sekä virolaiset Tauno Vahter ja Ove Põder voittivat seurajoukkueiden Euroopan-mestaruuden, minkä lisäksi Kalliolevo ja Suvanto saavuttivat hopeaa parikilpailussa sekä Timo Toivosen ja Ilkka Tiensuun kanssa niin ikään hopeaa maajoukkuekilpailussa. Liverpoolissa 2013 Kalliolevo saavutti seurajoukkueiden kilpailussa hopeaa ja parikilpailussa pronssia. Bukarestissa 2014 hän voitti mestaruuden parikilpailussa yhdessä belgialaisen Ronny Swiggersin kanssa sekä saavutti hopeaa seurajoukkueiden kilpailussa yhdessä kolmen virolaisen kanssa ja pronssia henkilökohtaisessa kilpailussa. Rotterdamissa 2015 Kalliolevo oli ainoa suomalaiskilpailija ja saavutti Aspirational Cupissa hopeaa muunmaalaisten joukkuetovereidensa kanssa. Ateenassa 2016 Kalliolevo jäi mitaleitta mutta Zagrebissa 2017 hän sai seurajoukkuekilpailussa hopeaa Jussi Suvannon ja kahden virolaisen kanssa sekä maajoukkuekilpailussa pronssia Suvannon ja Tuomas Tumin kanssa.
Ernst Tandefelt
Vuoden 1927 paljastus
Lähtö kahvilasta meni niin kuin poliisi oli pikaisissa tutkimuksissaan saanut selville. Poliisikuulusteluissa ei kuitenkaan ollut saatu selville sitä, että Colliander oli osoittanut Tandefeltille Kansallismuseon pysäkillä raitiovaunusta laskeutuneen ministeri Heikki Ritavuoren. Kun Tandefelt sai selville Ritavuoren, insinööri Colliander poistui kiireesti paikalta. Tandefelt siis tapasi Selim Collianderin vain hetkeä ennen murhaa.
Tero Kalliolevo
Ura
left|thumb|Tero Kalliolevo palkintopokaaleineen SM-kisoissa 2010. Ensimmäisissä Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Tallinnassa 2008 Kalliolevo voitti kaikki kolme kilpailua: henkilökohtaisen kilpailun, parikilpailun sekä joukkuekilpailun. Toisissa PM-kilpailuissa Turussa 2010 hän voitti jälleen mestaruuden kaikissa kolmessa kilpailussa. Kolmansissa PM-kilpailuissa Kööpenhaminassa 2012 hän voitti henkilökohtaisen mestaruuden jatkokysymyksillä sekä parien mestaruuden Tuomas Tumin kanssa selvällä erolla seuraaviin mutta jäi joukkuekilpailussa neljänneksi. Neljännet PM-kilpailut käytiin keväällä 2015 Oslossa, jossa Kalliolevo voitti mestaruuden parikisassa Jussi Suvannon kanssa sekä sijoittui pronssille henkilökohtaisessa kilpailussa ja joukkuekilpailussa. Viidensissä PM-kilpailuissa Tallinnassa 2018 Kalliolevo saavutti pronssia henkilökohtaisessa kilpailussa ja joukkuekilpailussa sekä sijoittui Suvannon kanssa parikilpailussa neljänneksi.
Ernst Tandefelt
Aktivistien suhtautuminen paljastukseen
Aktivistit kiistivät jyrkästi sekaantumisensa Ritavuoren murhaan. Tandefeltin paljastuksessa mainitut aktivistit myönsivät lopulta tuntevansa toisensa, mutta kaikki kiistivät tunteneensa Ernst Tandefeltin. Aktivistit käyttivät samaa taktiikkaa kuin Tandefeltin suku ja leimasivat Tandefeltin heti epänormaaliksi sekä vähäjärkiseksi. Kenraalimajuri Paul von Gerich kiisti tavanneensa Tandefeltin asunnossaan, mutta kun Tandefelt osasi kuvailla tämän asunnon tarkkaan, kenraalimajuri totesi hätäisesti, että he olivat saattaneet tavata suojeluskunta-asioiden merkeissä. Talvella 1922 von Gerich ei kuitenkaan ollut enää Helsingin suojeluskuntajohtaja, eikä Tandefelt ollut koskaan kuulunut suojeluskuntaan.
Selim Colliander myönsi tunteneensa Oskar Janssonin, muttei tietenkään Tandefeltiä, joka kuitenkin tiesi Collianderista paikkansapitäviä yksityisasioista. Tandefelt tiesi esimerkiksi, että Colliander asui rautatien varrella, eikä käyttänyt sormusta naimisissaolostaan huolimatta. Colliander väitti olleensa 14. helmikuuta Viipurissa myymässä leikkikalutehtaansa tuotteita, vaikka tehdas ei ollut vielä edes toiminnassa. Tehdas oli juuri saanut Ritavuoren veljen Eero Rydmanin pankilta lainan. Oskar Jansson kiisti suunnitelleensa mitään Tandefeltin kanssa, vaan piti tätä epänormaalina. Katri Ritavuori oli alusta asti tiennyt, että Oskar Jansson oli sekaantunut murhaan. Rouva Ritavuori oli kuullut kahden miehen keskustelevan oikeudenkäyntien aikana murhasta Korkeavuorenkadulla ja toinen miehistä oli maininnut Oskar Janssonin nimen.
Tero Kalliolevo
Ura
Kalliolevo voitti Suomen-mestaruuden sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa Oulussa 2009, Turussa 2010 , Oulussa 2013, Seinäjoella 2015 , Tampereella 2016 , Oulussa 2017 ja Turussa 2018. Lisäksi hän voitti Suomen-mestaruuden henkilökohtaisessa kilpailussa Turussa 2014 ja joukkuekilpailussa Tampereella 2012.
Ernst Tandefelt
Aktivistien suhtautuminen paljastukseen
Suojeluskunnan Yliesikunnasta ilmoitettiin vänrikki Ståhlen olleen sairauslomalla. Ståhlen alibi oli vain se, että hän oli sairaana, eikä siis voinut olla missään. Hovioikeudenneuvos Harald Boucht kiisti tunteneensa Tandefeltin, mutta myönsi tuntevansa Oskar Janssonin.
Aktivisteilla oli yksi koko Suomen historian parhaita sisäpiirirenkaita, eikä kukaan heistä ilmiantanut ketään. Poliisin kuulustelemat aktivistit tunnustivat tuntevansa toisensa, mutta antoivat ristiriitaisia tietoja. Tandefeltin he kuitenkin pyrkivät yhdessä leimaamaan ja asettamaan pääsyylliseksi. Kaiken lisäksi monet aktivistit olivat yhteiskunnan johtavilla paikoilla, joten heidän osuuttaan murhaan ei voitu täydellisesti selvittää.
Tero Kalliolevo
Ura
Vuonna 1996 Kalliolevo osallistui MTV3:n Tietopörssi-ohjelmaan, jossa hän sijoittui toiseksi.
Ernst Tandefelt
Murhan jälkeen
Ernst Tandefelt pääsi ehdonalaisen vapauteen joulukuussa 1931 istuttuaan vankilassa kahdeksan ja puoli vuotta. Hänet kuitenkin internoitiin vaarallisena henkilönä Nikkilän mielisairaalaan, Sipooseen, jossa hän kuoli 72-vuotiaana 3. toukokuuta 1948.
Viimeisissä kolmivuotisissa poliisitutkimuksissa ja myöhemmässä historiantutkimuksessa on todettu, että Tandefelt ei toiminut yksin, eikä murha ollut vähäjärkisen hetkellinen päähänpisto. Aivan varmaa on, että suunnitelman voimahenkilöt olivat ruotsinkielisten aktivistien kärkimiehet apteekkari Oskar Jansson ja kenraalimajuri Paul von Gerich. Ritavuori oli herättänyt vihaa aktivistien keskuudessa toimillaan. Paul von Gerichiä ja suojeluskuntaa ärsyttivät Ritavuoren toimet suojeluskuntien yksityisyyden lopettamiseksi. Viimeinen pisara oli se, kun hallitus ja sitä symboloinut Ritavuori rajoitti liikkumista rajan pinnassa eikä antanut selvää ja nopeaa tukea heimosotureille. Juuri Jansson ja von Gerich ehdottivat Tandefeltille Ritavuoren murhaamista. Kyseessä ei välttämättä ollut juuri Ritavuoren vastainen salaliitto, mutta luultavasti murhatehtäviin tarjoutuneelle Tandefeltille löytyi vankka tukijoukko. Kaikki tutkimuksissa ilmitulleet nimet viittasivat murhan taustalla olleisiin ruotsinkielisiin aktivistipiireihin. Tämän vahvistaa vuonna 1932 ilmitullut aktivistien rahalähetys Tandefeltin perheelle. Jos tutkimuksia olisi jatkettu, aktivisteja olisi voitu syyttää yllytyksestä ja avunannosta murhaan, muttei salaliitosta.
Eräät tuntemattomat henkilöt keräsivät 25 000 markan rahasumman Ernst Tandefeltin perheen avustamiseen. Varat uskottiin erään helsinkiläisen asianajajan hoitoon ja tämä maksoi Tandefeltin perheelle lahjasummasta kertyneitä korkotuloja. Oman kertomansa mukaan asianajaja sijoitti puolet rahoista Suomen Vientipankkiin, jonka konkurssissa 1931 rahat menetettiin. Toisen puolen hän lainasi eräälle henkilölle sillä ehdolla että tämä maksaa ne Tandefeltin pojalle pojan täyttäessä 21 vuotta. Lainanottaja havaittiin kuitenkin sittemmin maksukyvyttömäksi. Vankilasta päästyään Tandefelt vaati rahoja itselleen mutta asianajajan mukaan ne kuuluivat Tandefeltin pojalle.
Tandefelt teki asianajajaa vastaan rikosilmoituksen kavalluksesta. Helsingin kaupunginviskaali Reino Lehto ei kuitenkaan nostanut syytettä asiassa koska hänen tulkintansa mukaan Tandefelt ei ollut oikea asianomistaja ja lahjoitetut varat eivät kuuluneet hänelle vaan tuntemattomille alkuperäisille lahjoittajille. Tandefelt jätti tämän johdosta kantelun eduskunnan oikeusasiamiehelle.
Sosiaalidemokraattien kansanedustaja ja sosialistipoliitikko Sulo Wuolijoki ja eräät muut ovat epäilleet, että murha yritettiin naamioida kommunistien tekemäksi, koska Tandefelt oli pukeutunut työläispalttooseen ja pyysi pirssikuskia ajamaan Hakaniemeen. Tällaisesta suunnitelmasta ei kuitenkaan ole mitään sitovia todisteita. Wuolijoki tunsi Tandefeltin poliittisista piireistä ystäviensä kautta.
Ukko Kivi-Koskinen
Ukko Pellervo Kivi-Koskinen, sukunimi vuoteen 1934 Koskinen (7. lokakuuta 1915 Viipuri – 15. huhtikuuta 1995 Toijala) oli suomalainen lakitieteen lisensiaatti, kihlakunnantuomari ja laamanni.
Kivi-Koskisen vanhemmat olivat asianajaja, varatuomari Juho Konstantin Kivi-Koskinen (1884–1966) ja Salli Sofia Niku. Hän pääsi ylioppilaaksi 1934, suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1940 ja valmistui lakitieteen kandidaatiksi 1945 sekä lisensiaatiksi 1947. Kivi-Koskinen sai varatuomarin arvon 1945.
Kivi-Koskinen oli asianajajana Helsingissä 1945–1956, Helsingin raastuvanoikeuden rikosasiain notaarina 1955–1963, korkeimman oikeuden nuorempana oikeussihteerinä 1956–1962, Turun maanjako-oikeuden puheenjohtajana 1962–1965 ja Toijalan tuomiokunnan tuomarina vuodesta 1965. Hän oli Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan taloudenhoitajana 1948–1959 ja ylioppilaskunnan varapuheenjohtajana 1945–1948. Kivi-Koskinen oli mukana perustamassa Suomalaisen Yhteiskunnan Tuki-säätiötä vuonna 1952. Kivi-Koskinen oli Toijalan kauppalan- ja kaupunginvaltuuston jäsenenä vuodesta 1973 alkaen. Hän oli Suomen purjehtijaliiton ja Suomen lakimiesliiton hallituksen jäsenenä ja Suomen kihlakunnan- ja käräjätuomarit ry:n puheenjohtajana.
Ukko Kivi-Koskinen oli naimisissa vuodesta 1941 talousopettaja Anni Pullisen kanssa. Heidän poikansa on Patentti- ja rekisterihallituksen pääjohtajana 1979–1985 toiminut Timo Kivi-Koskinen (s. 1942).
Ari Korvola
Ari Korvola on suomalainen toimittaja, joka tuli tunnetuksi Yleisradion ärhäkkänä ja uudenlaisia kerrontakeinoja käyttävänä ajankohtaistoimittajana ja tutkivana journalistina muun muassa televisio-ohjelmissa Ajankohtainen kakkonen, A-mok (1993–1994), Kolmas aste (MTV, 1995–1996), MOT (1996–2011), A-studio ja muut A-ohjelmat sekä Silminnäkijä. Vuonna 2011 hänet kutsuttiin Seura-viikkolehden toimituspäälliköksi. Tästä tehtävästä hän jäi eläkkeelle keväällä 2018.
Vuonna 2017 Korvola sai Aikakauslehtien päätoimittajayhdistyksen Julius-palkinnon. Sen perusteluissa Korvolaa luonnehdittiin tutkivan journalismin arvostetuksi veteraaniksi, jonka loikka Ylestä Seuraan oli yllättävä mutta onnistunut. Palkintolautakunnan mielestä Korvola on ”[t]inkimätön journalisti, vankkumattoman kriittinen ja immuuni ulkopuolisille vaikutus- ja painostusyrityksille, joita hänen vaalimallaan tontilla riittää yllin kyllin”.
Terttu Savola
thumb|right|Savola puhumassa [[Espoonlahti|Espoonlahdessa toukokuussa 2009]] Terttu Savola (o.s. Rankila, s. 22. kesäkuuta 1941 Vimpeli ) on suomalainen poliitikko. Hän oli Köyhien Asialla -puolueen puheenjohtaja ja Espoon kaupunginvaltuutettu 2008–2012 sekä Suomen YK-liiton ihmisoikeus- ja lastenoikeuslähettiläs, Suomen Pakolaisavun luennoitsija ja Espoon käräjäoikeuden lautamies.
Savola kuului 1990-luvun alkupuolella Suomen kristillisen liiton puoluehallitukseen ja hän toimi SKL:n Naisten puheenjohtajana. Marraskuussa 1995 Savola osallistui Perussuomalaisten perustavaan kokoukseen, jossa hänet valittiin puolueen varapuheenjohtajaksi. Savola erosi kristillisten hallituksesta vasta valintansa jälkeen. Kesäkuun 1997 puoluekokouksessa Savola putosi varapuheenjohtajan paikalta. Hän jäi kuitenkin puoluehallitukseen. Alkuvuonna 1998 Savola erosi puolueesta ja liittyi Remonttiryhmään. Lokakuussa 1998 Savola valittiin johtamaan puolueen naisjärjestö Naisremmiä. Savola erotettiin Remonttiryhmästä keväällä 1999, kun hän kritisoi puheenjohtaja Risto Kuismaa itsevaltaisuudesta.
Savola nousi Espoon kaupunginvaltuustoon vaaleissa 2008 ja Köyhien Asialla -puolue sai siten historiansa ensimmäisen valtuutetun. Paikka tuli perussuomalaisten kanssa solmitun vaaliliiton ansiosta. Timo Soinin suuri suosio vei valtuustoon myös 176 ääntä keränneen Savolan. Savola putosi kuitenkin valtuustosta vuoden 2012 vaaleissa.
Savola pyrki Euroopan parlamentin jäseneksi vaaleissa 1996 (839 ääntä), 2004 (1 352 ääntä) ja 2009 (385 ääntä). Vuoden 1994 presidentinvaalissa Savola tuki RKP:n Elisabeth Rehniä, ja vaaleissa 2006 kokoomuksen Sauli Niinistöä.
Poliisi otti Savolan kiinni vuoden 2011 eduskuntavaalien vaalipäivänä, kun hän pyrki YLE:n, MTV3:n ja STT:n eduskuntapuolueiden puheenjohtajille järjestämään haastattelutilaisuuteen. Helsingin Sanomien pääkirjoituksessa kiinniottoa paheksuttiin ja verrattiin Valko-Venäjän vaalitapahtumiin.
Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Savola oli ehdolla Paavo Väyrysen perustaman Seitsemän tähden liikkeen ehdokkaana Uudenmaan vaalipiirissä. Alustavan vaalituloksen mukaan hän keräsi yhteensä 39 ääntä, eikä tullut valituksi.
Savola on Helsingin eteläpohjalaisten julkaiseman Plari-lehden päätoimittaja. Hän on myös entinen malli.
Uuden Suomen blogissaan 28.11.2014 Savola kirjoittaa sukupuolineutraalista avioliitosta ja arkkipiispa Kari Mäkisestä: "Meillä on arkkipiispaksi luikerellut henkilö, joka listojen mukaan kuuluu vapaamuurarijärjestöön, jonka jäsenet palvelevat jumalanaan Luciferia eli perkelettä. Ei siis ihme, että hän innokkaasti kannattaa kaikenlaisia perkeleen töitä, kuten oli tämäkin avioliittolakiäänestys." Kirjoituksen lopuksi Savola kehottaa erottamaan arkkipiispan.
Maputo (joki)
Maputo on joki eteläisessä Afrikassa. Se virtaa kolmen valtion läpi. Se saa alkunsa Swazimaasta tulevan Usutun ja Etelä-Afrikasta tulevan Pongolan yhtyessä Mosambikin lounasosassa. Sieltä se kulkee koilliseen 80 km ja  laskee lopulta Intian valtamereen Mosambikissa, noin 25 km Maputon kaupungin eteläpuolella.
Maputo on Swazimaan suurin joki. Sen rannat ovat jyrkät, usein rotkomaiset ja sankkojen metsien peitossa. Sen varrella ei ole suuria kaupunkeja.
Mami (jumalatar)
Mami (myös Mama tai Mammitum) on mesopotamialainen äitijumalatar, joka mainitaan babylonialaisessa Atrahasis-eepoksessa sekä muissa Mesopotamian luomiskertomuksissa. Hän saattaa olla sama jumalatar kuin Ninhursaga. Mami osallistui ihmiskunnan luomiseen savesta ja verestä. Oletetaan, että jumalattaren nimi juontuu sanasta, jonka lapsi lausuu ensimmäisenä. Akkadin kielellä hänellä oli liikanimi "kätilö".
E,Z-isomeria
E,Z-isomeria tai -nimeämistapa on orgaanisessa kemiassa geometrisen isomerian muoto, jota käytetään kaksoissidoksia sisältävistä orgaanisista yhdisteistä (alkeeneista) silloin, kun yhdisteen rakenteen kuvaamiseen ei voida käyttää cis-trans–nimeämistapaa. E,Z-isomeriaa esiintyy alkeeneilla silloin, kun kaksoissidoksen hiiliin on liittynyt kolme tai neljä erilaista atomia tai atomiryhmää (jotka eivät ole vetyatomeja). Tällöin käytetään E,Z-nimeämistapaa, joka määräytyy Cahn–Ingold–Prelog-prioriteettisääntöjen avulla eli kaksoissidokseen kiinnittyvien atomien tai substituenttien prioriteettijärjestyksen perusteella. Atomien prioriteettijärjestys määräytyy atomipainojen (järjestysluvun eli atomiluvun) mukaan. Jos painavimmat atomit (substituentit) ovat samalla puolella kaksoissidosta, on kysymyksessä Z-konfiguraatio ( ’yhdessä’), eri puolilla taas E-konfiguraatio ( ’vastakkain’).
600px|center|thumb|2-kloori-2-buteenin E- ja Z-isomeerit.
E ja Z eivät ole synonyymejä nimityksien cis ja trans kanssa. Jos renkaassa on kaksoissidos, sitä sanotaan tavallisesti cis-sidokseksi (yhdellä puolella), mutta jos sidoksessa on kiinni rengasta raskaampi substituentti, kyseessä onkin E-sidos (vastakkain).
Ovoidit
thumb|300 px|right|Ovoidit, Marvel-universumin luoma avaruusrotu ensiesiintymisessään (kuvitus [[Jack Kirby).]]
Ovoidit ovat Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä avaruusrotu, jonka ensiesiintyminen tapahtui Fantastic Four- lehden numerossa 10 (tammikuu 1963). Rodun loivat Stan Lee ja Jack Kirby. Ovoidit ovat tunnettuja kyvystään vaihtaa tajuntaansa toisen elävän olennon kanssa. Kykyä onkin usein käytetty Deus ex machina- tyyppisenä juonielementtinä.
Historia
Vain vähän tiedetään ovoidien historiasta, kulttuurista tai yhteiskunnasta. Ovoidit vaikuttavat kuitenkin olevan hyväntahtoinen kansa, joka on kehittänyt historiansa aikana useita ihmisen käsityskyvyn ylittäviä laitteita ja kykyjä. Rodun koti sijaitsee Linnunradalla, Janstakin tähtijärjestelmässä, planeetta Birkeelillä (noin viisi miljoonaa asukasta). Vallitseva hallitusmuoto on demokratia.
Marvel-universumin henkilöistä ovoidit kohtasivat ensimmäiseksi Tohtori Doomin, joka Ihmenelosia ja Namoria vastaan käydyn taistelun (Doom oli yrittänyt vetää Baxter Buildingin aurinkoon) jälkeen oli jäänyt ajalehtimaan avaruuden armoille. Sattumalta rauhanomaiset ovoidit kuitenkin huomasivat hänet ja vetivät Doomin alukseensa. Doom reagoi luonteenomaisesti ja alkoi uhkailla olentoja. Ovoidit vakuuttelivat rauhantahtoisuuttaan ja esittelivät Doomille kykyjään.
Doom vietti ilmeisesti pitkänkin ajan aluksessa, koska todisti erään ovoidin kuolemaa. Tarkastellessaan tapahtumaa, toinen ovoidi kertoi, että rodulla oli kyky vaihtaa tajuntansa toiseen kehoon (joita oli kloonattu tarkoitusta varten). Tällä tavalla kukaan ovoideista ei koskaan kuollut. Ovoidit palauttivat ennen pitkää Doomin maapallolle, jossa hän uusien mielensiirtokykyjensä avulla vaihtoi paikkoja Reed Richardsin kanssa.
Kerran Galactuksen apuri Ilmakävelijä johdatti herraansa kohti uutta planeetta, kun Ovoidit saapuivat vastustamaan Galactusta. Ilmakävelijä taisteli nälästä heikon herransa puolesta ja sai lopulta ovoidien aseesta kuolettavan iskun (joka oli suunnattu Galactukselle). Galactus vetäytyi Ilmakävelijän elottoman ruumiin kanssa.
Fysiologia
Ovoideilla on humanoideja muistuttava fysiologia. Heillä on kellertävä iho ja suhteettoman suuri pää verrattuna muuhun vartaloon. Mielenkiintoista on, että pään koko vaihtelee rodun jäsenillä riippumatta pituudesta. Huolimatta suuresta pituudestaan (ovoidit ovat keskimitaltaan noin 2,4 metriä pitkiä) rotu on honteloa, eikä heidän fyysisistä voimistaan ole vakuuttavaa näyttöä. Suurten aivojensa ansiosta ovoideilla on kuitenkin voimakkaita mentaalisia kykyjä kuten telekineesi.
Kuolemansa lähestyessä ovoidit kykenevät lähettämään mielensä kloonireplikoihin, joten rotu on käytönnössä kuolematon. Tämän kyvyn tarkka lähde ei ole tiedossa. Se saattaa olla luonteeltaan fysiologista (tosin ei tuntematonta maapallon asukkaille, koska Doomkin oppi sen), tai se on aiheutettu ruumiillisten modifiointien avulla tai jonkinlaisella laitteella. Ovoideista ei ole tämän jälkeen kuulunut mitään, kunnes nimettömäksi jäänyt ovoidi auttoi äskettäin Hulktarta pakenemaan skrullien vankilasta maapallolle.
Teknologinen taso
Ovoideilla on kehittynyt korkeakulttuuri, jonka teknologiset saavutukset ylittävät kirkkaasti ihmiskunnan.
Insidio
Amerikkalaisen Quasar- lehden numerossa 53 (joulukuu 1993) esiteltiin uusi superroisto, Insidio Marvel-universumiin. Hahmon ovat luoneet Mark Gruenwald ja John Hebink. Insidion paljastettiin olevan rodultaan ovoidi vaikka hän poikkeaa fysiikaltaan paljon rodun tunnetuista jäsenistä. Insidio on lihaksikas ja käyttää raskaanoloista taisteluhaarniskaa. Insidio omaa rotunsa muiden jäsenten tavoin mentaalisia voimia, joita hän käyttää psyykkisten hyökkäysten tekemiseen.
Insidious vaikuttaa olevan kiinnostunut toisten olentojen fysiologiasta. Hän oli valmis suorittamaan ruumiinavauksen seuraajien rotuun kuuluvalle Uatulle ja onnistui viiltämään Ikariksen kahtia sahallaan. Musta Salama kuitenkin pelasti tilanteen ja Ikariksen. Nykyään Insidious lienee maassa, tarkemmin sanottuna Venäjällä.
Arlette Laguiller
thumb|right|Arlette Laguiller Arlette Yvonne Laguiller (s. 18. maaliskuuta 1940) on ranskalainen trotskilainen poliitikko. Hän on Lutte Ouvrière (suomeksi Työläisten taistelu) -puolueen tunnetuimpia edustajia.
Laguiller syntyi Les Lilasissa. Hän liittyi LO:hon vuonna 1968 ja nousi sen johtoon vuonna 1973.
Laguiller on ollut ehdolla Ranskan presidentinvaaleissa 1974, 1981, 1988, 1995, 2002 ja 2007. Parhaan tuloksensa, viidennen sijan (5,72 % äänistä), hän saavutti vuonna 2002.
Shamattawa First Nation
Shamattawa on noin 1 100 asukkaan reservaatti Manitoban provinssin koillisosassa Kanadassa. Kylä on provinssin itäisin asutuskeskus ja se sijaitsee Jumalanjoen rannalla. Kylään ei ole lainkaan kiinteää tie- tai rautatieyhteyttä, yhteydet hoidetaan Shamattawan lentokentän kautta tai talvikuukausina Wapusk Trail -talvitietä pitkin.
Galileo Galilei (ooppera)
Galileo Galilei on Galileo Galilein elämään pohjautuva ooppera. Sen ensi-ilta oli Chicagon Goodman-teatterissa vuonna 2002. Musiikin sävelsi Philip Glass, libreton kirjoitti Mary Zimmerman ja Arnold Weinstein. Ooppera koostuu kymmenestä kohtauksesta ilman taukoja.
Synopsis
Ensimmäinen kohtaus (Avauslaulu): Elonsa viimeisinä päivinä sokeutunut Galilei muistelee elämänsä liittyneitä, joita ei enää voi nähdä.
Toinen kohtaus (Uskostakieläytyminen): Katolisen kirkon virkailijat nuhtelevat tiedemiestä, joka ei tahdo luopua teoriastaan, jonka mukaan Maa kiertää Aurinkoa. Paavi julistaa tuomionsa ja muistuttaa Galileita ajasta, jolloin he kävelivät puistossa ystävinä.
Kolmas kohtaus (Päärynät): Marie Celeste, Galilein tytär lähettää kirjeen, jossa julistaa rakkauttaan ja tukeaan.
Neljäs kohtaus (Oikeudenkäynti): Galilei kutsutaan kahden kardinaalin eteen vastaamaan kirjaansa Dialogo dei due massimi sistemi del mondo koskeviin kysymyksiin.
Viides kohtaus (Dialogo dei due massimi sistemi del mondo): Galilei kirjoittaa kirjaansa ja kuvitteellisia hahmoja ilmaantuu keskustelemaan esitetyistä teorioista.
Tässä vanha Galilei muuttuu nuoreksi.
Kuudes kohtaus (Kallistuneet tasot): Galilei testaa teorioitaan laboratoriossaan.
Seitsemäs kohtaus (Kävely puistossa): Galileo ja hänen ystävänsä kardinaali Barberini keskustelevat Galilein uusimmasta kirjasta puistossa. Kardinaalin vaimeiden runojen jälkeen Galilein ilmaisee pelkonsa vihollisiaan kohtaan. Barberini varoittaa Galileita jatkamasta planeettoja koskevaa teoriaansa.
Kahdeksas kohtaus (Lamput): Ollessaan messussa tyttärensä kanssa Galilei havaitsee katosta riippuvan lampun heiluvan heilurin tapaan ja selittää teoriaansa Marielle.
Yhdeksäs kohtaus (Teleskoopin esittely): Galileo esittelee keksintöänsä herttuattarelle ja hänen neideilleen. Herttuatar ja Galilei muistelevat nuoruuttaan, jolloin he kävivät katsomasta Galilein isän Vincenzon säveltämän oopperan.
Kymmenes kohtaus (Ooppera oopperassa): herttuatar ja Galilei, nyt lapsina, ovat yleisönä Vincenzon oopperassa. Maaginen tarina kuljettaa Galilein kuolleen tyttärensä luo.
Thessaloniki
Thessaloniki on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Θεσσαλονίκης, Dímos Thessaloníkis), joka sijaitsee Thessalonikin alueyksikössä Keski-Makedonian alueella. Kaupunki on Keski-Makedonian pääkaupunki sekä alueyksikkönsä hallinnollinen keskus. Koko kunnan pinta-ala on 20,85 neliökilometriä ja väkiluku. Varsinaisen Thessalonikin kaupungin väkiluku on ja koko metropolialueen väkiluku  (vuonna 2011).
Thessaloniki on Kreikan toiseksi suurin kaupunki ja koko kreikkalaisen Makedonian keskus. Se sijaitsee Thermaïkóslahden pohjukassa Chalkidikín niemimaan juuressa. Kaupunkia kutsutaan usein Kreikassa myös nimellä Saloniki (Σαλονίκη). Thessaloniki on tärkeä teollisuus- ja talouskeskus ja yliopistokaupunki sekä pohjoisen Kreikan tärkein satama.
Maantiede
Thessaloniki sijaitsee Pohjois-Kreikassa Chalkidikín niemimaan länsipuolella sijaitsevan, Egeanmereen kuuluvan Thermaïkóslahden pohjukassa. Vanha kaupunki Áno Póli (”Yläkaupunki”) on rakennettu ylemmäksi Kédrinos-kukkulan rinteille, ja uudempi kaupunki puolikaaren muotoon lahden rannalle. Sen ympärille levittäytyvät laajat esikaupungit sekä metropolialue.
pienoiskuva|vasen|250px|Thessaloniki ilmasta. Thessalonikin keskipisteeksi lasketaan usein Aristotélous-kävelykatu (”Aristoteleen katu”). Keskustan muita merkittävimpiä katuja ovat rantapromenadi Leofóros Níkis (”Voiton valtakatu”), joka on suosittu vapaa-ajanviettopaikka, sekä Egnatía-katu, joka on nimetty antiikin aikaisen Via Egnatian mukaan ja seuraa suunnilleen sen reittiä.
Thessalonikin itäpuolella kohoaa Chortiátis-vuori. Kaupungin länsipuolella Thermaïkóslahteen laskee neljä merkittävää jokea, jotka ovat Axiós, Gallikós, Loudías ja Aliákmonas. Ne muodostavat yhdessä laajan suistoalueen Thessalonikin metropolialueen länsiosaan. Kaupungin länsipuolella sijaitsee myös laaja Thessalonikin tasanko, joka on Kreikan suurin yksittäinen tasankoalue ( neliökilometriä). Thessalonikin itäpuolella sijaitsevat Koróneia- ja Vólvi-järvet. Etäisyys Thessalonikista maan pääkaupunkiin Ateenaan on linnuntietä noin 304 kilometriä ja maanteitse noin 502 kilometriä.
Thessalonikin ilmasto on välimerenilmasto, johon vaikuttaa meren läheisyys. Kuukauden keskilämpötila on ylimmillään heinäkuussa 25 °C ja alimmillaan tammikuussa 6 °C. Sateisinta on marraskuussa (keskimäärin 80 mm). Muun Kreikan tavoin alue on maanjäristysherkkää.
Kaupunginosat
Thessalonikin kaupunginosia Thessalonikin kunnan alueella ovat:
Ylemmällä tasolla kunta jakaantuu vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien kahteen kunnallisyksikköön, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Ne ovat Thessaloniki (väkiluku ) ja Triandría.
Metropolialue
Suur-Thessalonikiin (merkitty punaisella) ja Thessalonikin metropolialueeseen (punaisella ja sinisellä) kuuluvat seuraavat kunnat:
Antiikki
pienoiskuva|250px|[[Galeriuksen kaari ja Rotunda kuuluvat Thessalonikin roomalaisaikaisiin muistomerkkeihin.]] Thessalonikin paikka on ollut asuttu jo varhain. Historiallisesti tunnetulla ajalla paikalla sijaitsi alun perin Thermen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis). Alue luettiin tuolloin osaksi Mygdoniaa. Myöhemmin alue tuli Makedonian valtakunnan vallan alle.
Thessaloniken, jolla nimellä kaupungista antiikin kontekstissa puhutaan, kaupungin perusti Makedonian kuningas Kassandros vuonna 316/315 eaa. rakennuttamalla Thermen uudestaan. Hän nimesi kaupungin vaimonsa Thessaloniken, Filippos II:n tyttären ja Aleksanteri Suuren sisarpuolen, mukaan. Nimi tarkoittaa ”voittoa Thessaliasta”. Kaupungista tuli Makedonian valtakunnan merkittävimpiä keskuksia koko hellenistisen kauden ajaksi. Roomalaisten vallattua alueen Thessalonikesta tuli roomalaisen Macedonian provinssin pääkaupunki vuonna 146 eaa.
Ensimmäisellä vuosisadalla jaa. Thessalonikesta tuli Euroopan ensimmäisiä kristillisiä keskuksia apostoli Paavalin toiminnan kautta. Paavali kirjoitti Thessaloniken kristityille kaksi kirjettä, Ensimmäisen kirjeen tessalonikalaisille ja Toisen kirjeen tessalonikalaisille.
Bysanttilainen aika
Bysantin valtakunnan aikana eli Kreikan keskiajalla Thessalonikesta tuli vähitellen valtakunnan toiseksi suurin ja merkittävin kaupunki Konstantinopolin jälkeen. Kaupunkiin rakennettiin lukuisia kirkkoja ja luostareita, joista monet ovat säilyneet.
Bysanttilaisella ajalla Thessalonike kärsi goottien, slaavien, persialaisten ja saraseeniarabien hyökkäyksistä. Kaupungin muurit pelastivat sen usein. Kaupunki kärsi myös vaurioita maanjäristyksessä vuonna 620. Normannit valtasivat kaupungin vuonna 1185. Neljännen ristiretken vuonna 1204 seurauksena Thessalonike päätyi ristiretkeläisten käsiin, ja sen ympärille muodostettiin Thessaloniken kuningaskunta. Bysantti sai alueen takaisin valtaansa vuonna 1246. Keskiajalla kaupungin nimi muuttui italialaiseen muotoon Salonichi tai Saloniki, joka säilyi käytössä 1900-luvulle saakka. Keskiajan latinankielisissä teksteissä esiintyy myös muoto Salonicia.
Osmanivallan aika
1800-luvulla osmanivaltakunnan uudistusten myötä Thessalonikia kehitettiin merkittävästi, ja siitä tuli koko Balkanin alueen merkittävin teollisuuskeskus. 1800-luvun puolessavälissä kaupungissa oli noin – asukasta, ja se oli Osmanien valtakunnan tärkein kaupunki Euroopan puolella heti Konstantinopolin jälkeen. Kaupungin väkiluku kasvoi vuosina 1840–1912 yli. Kaupunki sai myös rautatieyhteyden muualle Eurooppaan.
Myöhempi historia
pienoiskuva|250px|[[Makedonian ja Traakian ministeriö.]] pienoiskuva|250px|Thessalonikin uutta kaupunkia.
Kreikan armeija valtasi Thessalonikin Oslamien valtakunnalta ensimmäisen Balkanin sodan aikaan 27. lokakuuta 1912. Kuningas Yrjö I murhattiin kaupungissa vuonna 1913. Ensimmäisen maailmansodan aikana vuonna 1916 Elefthérios Venizélos teki Thessalonikista hallituksensa pääkaupungin. Suuri osa kaupungista tuhoutui suuressa tulipalossa vuonna 1917. Tämän jälkeen kaupungin asemakaava suunniteltiin uudestaan nykyaikaiseksi eurooppalaiseksi kaupungiksi. Thessaloniki kasvoi voimakkaasti 1920-luvulla Kreikan ja Turkin väestönvaihdon myötä, jolloin alueelle, samoin kuin muualle Kreikkaan ja erityisesti satamakaupunkeihin, tuli paljon evakkoja nykyisen Turkin puolelta. Thessalonikiin muutti erityisesti Pontoksen kreikkalaisia.
Ennen toista maailmansotaa Thessalonikissa asui yli juutalaista, ja siitä käytettiinkin nimitystä ”Balkanin Jerusalem”. Natsi-Saksan miehityksen aikana vuosina 1941–1944 valtaosa Thessalonikin juutalaisista kuitenkin surmattiin keskitysleireissä tai kaupungin urheilustadionilla.
Thessalonikin kasvu jatkui voimakkaana 1950- ja 1960-luvuilla, minkä myötä kaupunki sai nykyisen ulkoasunsa tiiviisti rakennettuna mutta melko suunnittelemattomana metropolina. Maanjäristys vaurioitti kaupunkia 20. kesäkuuta 1978. Vuonna 1988 Thessalonikin varhaiskristilliset ja bysanttilaiset muistomerkit otettiin Unescon maailmanperintöluetteloon.
Nykyinen Thessalonikin kunta muodostui, kun Thessaloniki ja Triandría yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Nähtävyydet
pienoiskuva|250px|[[Valkoinen torni, Thessalonikin symboli.]]
Thessalonikin symbolina pidetään Valkoista tornia (Lefkós Pýrgos), joka sijaitsee rannalla. Se rakennettiin 1500-luvulla ja oli alun perin osa kaupunginmuureja. Toinen merkittävä symboli on roomalaisaikainen Galeriuksen kaari, joka tunnetaan nimellä Kamára. Antiikin ajan nähtävyyksiin kuuluvat sen ohella muun muassa Rotunda sekä antiikin aikainen agora.
Thessalonikin varhaiskristillisiin ja bysanttilaisiin muistomerkkeihin, jotka muodostavat Unescon maailmanperintökohteen, kuuluu lukuisia kirkkoja ja luostareita. Merkittävimpiä niistä ovat Pyhän Demetrioksen kirkko ja Latómoksen luostari. Vanhassakaupungissa Áno Pólissa on vanhoja taloja ja kapeita katuja. Sen korkeimmalla kohdalla kohoaa keskiaikainen Heptapyrgion-linnoitus. Kaupungin katedraali on Pyhän Gregorios Palamaksen katedraali. Vapaa-ajan ja yöelämän keskuksiin kuuluvat Ladádikan kaupunginosa, rantapromenadi sekä Aristotélous-kadun ympäristö. Valkoisen tornin ohella toinen maamerkki on moderni OTE:n TV-torni.
Thessalonikin merkittävimmät museot ovat Thessalonikin arkeologinen museo ja Bysanttilaisen kulttuurin museo. Muita tärkeitä museoita ovat muun muassa Makedonian nykytaiteen museo, Makedonian-Traakian kansatieteellinen museo sekä Thessalonikin juutalainen museo.
Liikenne
Thessaloniki on Pohjois-Kreikan liikenteellinen keskus. Thessalonikin rautatieasemalta kulkee kaukojunia muun muassa Ateenaan sekä proastiakós-paikallisjunia lähialueelle. Thessalonikin kansainvälinen lentoasema sijaitsee Thérmissä metropolialueen kaakkoisosassa. Se on Kreikan kolmanneksi vilkkain lentoasema. Thessalonikin lähellä risteävät Kreikan merkittävimmät valtatiet, pohjois-eteläsuuntainen A1 ja itä-länsisuuntainen A2.
Thessalonikissa on laaja bussiverkosto, johon kuuluu noin 80 linjaa. Thessalonikin metro on rakenteilla, ja sen ensimmäinen osuus olisi tarkoitus saada käyttöön vuonna 2023.
Koulutus
pienoiskuva|250px|[[Thessalonikin Aristoteles-yliopiston rakennuksia.]]
Thessaloniki on merkittävä opiskelijakaupunki, ja siellä opiskelee noin korkeakouluopiskelijaa. Kaupungissa toimii kaksi yliopistoa, Thessalonikin Aristoteles-yliopisto ja Makedonian yliopisto. Aristoteles-yliopisto on Kreikan suurin.
Kulttuuri ja urheilu
Thessaloniki oli Euroopan kulttuuripääkaupunki vuonna 1997. Merkittäviin kulttuuritapahtumiin kuuluu Thessalonikin kansainvälinen elokuvajuhla vuosittain marraskuussa. Thessalonikista ovat kotoisin urheiluseurat Aris, Iraklis ja PAOK.
Reynolds American
thumb|200px|Reynolds Americanin rakennus. Reynolds American, Inc. (nyse: RAI) on yhdysvaltalainen holdingyhtiö, jonka tytäryrityksiin kuuluvat tupakkavalmistajat R.J. Reynolds Tobacco Company, Santa Fe Natural Tobacco Company, Forsyth Tobacco, Lane Limited, Conwood Company (aiemmin American Snuff Company) ja  R.J. Reynolds Global Products, Inc.
Konsernin päämaja sijaitsee Winston-Salemissa Pohjois-Carolinan osavaltiossa. Konsernin liikevaihto vuoden 2006 lopussa päättyneellä tilikaudella oli 8,5 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Tilikauden liikevoitto oli 1,2 miljardia dollaria. Vuoden 2006 lopussa yrityksen taseen loppusumma oli 18,2 miljardia dollaria.
Reynolds American on Yhdysvaltain toiseksi suurin tupakkateollisuusyritys Altria Groupin jälkeen. Vuonna 2003 noin kolmannes kaikista Yhdysvalloista myydyistä savukkeista oli Reynolds Americanin valmistamia.
Rikala
thumb|300px|Näkymä Rikalanmäeltä.
Rikala 1000–1200 luvulla merkittävä kauppapaikka, jonka vuoksi alueelta on löydetty runsaasti pronssi- ja rautakausien esineistöä. Kansanperinteessä Rikalaa on väitetty myös muinaiskaupungiksi ja vielä 1800-luvun lopussa kylää kutsuttiin kansan kielessä Rikalan kaupungiksi. Paikan nimen on uskottu tulevan väitetyistä rikkauksista. Toinen mahdollisuus on ruotsin sana "rike", joka tarkoitti alun perin mahtimiestä tai päällikköä.
Esihistoria
Halikonlahti ulottui vielä pronssi- ja rautakaudella pidemmälle mantereelle. Rikalanmäki sekä vieressä oleva Rikalan linnavuori olivat alkuaan veden rannalla. Viikinkiajalla viikingit kävivät ahkerasti kauppaa alueella. Sittemmin maan kohottua Rikalanmäki oli vielä pitkään keskiajalla purjehduskelpoisen Halikonjoen suulla.
Rikala saattoi olla alkuaan hämäläisten satama, sillä sieltä oli yhteys Hämeenlinnaan. Varmuutta ei ole, onko keskiaikaisissa asiakirjoissa Varsinais-Suomesta mainittu Portus Tavastorum, Hämäläisten satama, ollut juuri Rikala, mutta lähialueilla ei ole ollut muita merkittäviä kauppapaikkoja. pienoiskuva|[[Rikalan Linnamäki, jolla on sijainnut rautakautinen muinaislinna. Ulkomaiset kauppiaat, jotka pääosin tulivat luultavammin Gotlannista, kävivät tiuhaan kauppaa alueella. Metallit ja aseet yms. vaihtuivat suomalaisten ja hämäläisten turkiksiin. Rikalanmäen vieressä sijaitseva linnavuori oli varustettu alueen puolustusta varten. Halikonjoen varrella on olemassa muitakin mahdollisia linnavuoria. Suuret aselöydöt kertovat päälliköllä olleen käytössään aseistettuja joukkoja.
Rikalanmäen ja linnavuoren uskotaan olleen pysyvästi asuttuja. Rautakaudella veden laskettua alueella aloitettiin maanviljely, ja pysyvä asutus levisi Rikalaa ympäröiville alueillekin. Kauppa kasvoi alueella, ja löydöt kertovat epäsuorista yhteyksistä jopa Arabiaan saakka. Suurin osa löydöistä on juuri 1000- ja 1100-luvuilta eli Rikalan kukoistuskaudelta. Samalta ajalta on kalmistokin. Haudoista on löytynyt paljon arvokkaita löytöjä, miekkoja ja jopa vaatteiden jäänteitä, joiden avulla on saatu tutkittua tuon ajan elämää. Merkittävimmät löydöt ovat Gicelin-miekka ja Halikon käädyt.
Vaikka Rikalan kulttuuri alkoi olla rautakauden lopulla jo lähellä Aurajokilaakson kulttuuripiiriä, pakanuus säilyi vahvana. Syynä tähän on pidetty aktiivisia yhteyksiä pakanallisten hämäläisten kanssa, joiden kanssa rikalalaiset kävivät rikasta kauppaa. Rikalasta on löytynyt sekä kristinuskoon, että pakanuuteen viittaavia löytöjä. Oletettavasti kristinusko oli tullut Rikalaan jo varsin varhain kauppiaiden myötä.
Perimätiedon mukaan toinen ristiretki Suomeen alkoi Birger-jaarlin maihinnousulla Rikalaan. Joka tapauksessa 1200-luvulla kristinuskon juurtuminen muutti suuresti Rikalaa. Vanhan Halikon muinaispitäjän merkitys hävisi, kun valtaan astuivat Ruotsin kruunu ja katolinen kirkko. Päällikön valta loppui, ja aluetta alkoivat hallita sinne syntyneet suuret kartanot: Joensuu, Wiurila ja Vuorentaka.
Muinaisen Rikalan alueella tehtiin ensimmäiset aarrelöydöt vuonna 1862. Vuonna 1890 löytyivät kuuluisat Halikon käädyt. Kuitenkin vasta 1950-luvulla aloitettiin arkeologiset kaivaukset, jolloin löydettiin kalmisto. Noin 50 hautaa tutkittiin, ja niistä löytyi lukuisia aseita, henkilökohtaisia esineitä, arvokkaita rahoja ja jopa jäännöksiä vaatteista. Löydöt olivat pääosin vuosilta 1000–1200.
Nykyaika
Alun perin Wiurilan kartanon rakennuttamat talli- ja maneesirakennukset, joissa viime vuosina toimivat mm. ravintola ja kesäteatteri, siirtyivät Halikon kunnalta Salon kaupungille vuoden 2009 kuntaliitoksessa. Salon kaupunki myi rakennukset ja vuokrasi tontin 2014 halikkolaiselle Antiikkiverstas Wilma Oy:lle. Maaliskuussa 2019 Antiikkiverstas Wilma Oy asetettiin konkurssiin. Yrittäjä tuomittiin käräjäoikeudessa myös Rikalanmäellä tapahtuneesta muinaisjäännösten tuhoamisesta.
Rikala fiktiossa
Kirjailija Karl von Schoultz kirjoitti nimimerkillä Kalle Anttooni vuonna 1954 nuortenkirjan Kumpulankylän pakanakalmisto, joka on tosipohjainen kuvaus Rikalan kalmiston kaivauksista kolmen helsinkiläisen koulupojan näkökulmasta.
Reino Hukkanen
Reino Hukkanen (1907–1988) oli suomalainen maanviljelijä, metsä- ja uittotyömies ja kansankirjailija.
Reino Hukkanen meni metsätöihin jo 12-vuotiaana ja hän sai 1945 Vapaudenristin ansiomitalin metsä- ja uittotyössä kunnostautumisesta. Hän oli mukana Siikajoen uitoissa aina siihen saakka kun ne päättyivät vuonna 1963.
Hukkanen kirjoitti pakinoita ja yleisönosastokirjoituksia sanoma- ja aikakauslehtiin käyttäen muun muassa nimimerkkiä Huitova Hukkanen. Hän oli aikanaan mukana Suomen Maaseudun Puolueen toiminnassa ja häneltä ilmestyi vuonna 1975 puolueen hajoamisen jälkeen poliittinen pamfletti Harhaanjohtajan jäljillä. Asuessaan 1960-luvulla Pyhännän Tavastkengän kylässä hän kirjoitti novelleja joita on julkaistu novellikokoelmissa Puutteenlaakso ja Puutteenlaakson mahtavat miehet.
Luettelo Docklands Light Railwayn asemista
Tämä on luettelo Docklands Light Railwayn (DLR) asemista.
Heer
Heer voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Kaikilla
Kaikilla on Karkkiautomaatti-nimisen suomalaisen indie rock -yhtyeen kokoelma-tupla-albumi, joka ilmestyi vuonna 2006. Levy sisältää kaikki kappaleet yhtyeen aiemmilta levyiltä.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 15.
Kappaleet
Suluissa alkuperäinen julkaisu
Lotta Merenmies
Lotta Johanna Merenmies (s. 9. elokuuta 1981 Helsinki) on suomalainen juontaja, näyttelijä, radiopersoona, motivaatiopuhuja ja instagram-vaikuttaja. Hän on esiintynyt ohjelmissa Karppi, Kolmistaan ja Ex-onnelliset. Hän on radiotoimittaja Business FM -radiossa.
Merenmies on kilpaillut Fitness Classic Masters SM-kilpailuissa vuonna 2016.
Gicelin-miekka
Yksi tällainen miekka on löytynyt Halikon Rikalan kalmistosta. Miekasta otetun röntgenkuvan perusteella paljastui, että säilässä oli kirjoitusta (ns. säiläkirjoitus). Toisella puolella lukee Gicilen me fecit (Gicelin teki minut) ja toisella In nomine Domini (Herran nimeen). Miekan koko pituus on 100 senttimetriä, josta säilän osuus on 83,5 senttimetriä.
Rovaniemen Marikkovaaralta vuonna 1897 tehty myöhäisrautakautinen löytö koostuu miekasta, kahdesta keihäänkärjestä ja kirveen terästä. Marikkovaaran miekan säilää koristaa tyypillisen Gicelin-miekan tavoin latinankielinen teksti +GICELINMEFECIT+ ja +INNOMINEDOMINI+.
Gustavo Gaviria
pienoiskuva|Gustavo Gaviria Gustavo de Jesús Gaviria Rivero (25. joulukuuta 1946 – 11. elokuuta 1990) oli kolumbialaisen huumeparonin Pablo Escobarin serkku. Gustavo kuoli 11. elokuuta 1990 pahoinpitelyn uhrina.
Erik Adolf von Willebrand
Erik Adolf von Willebrand (1. helmikuuta 1870 Vaasa — 12. syyskuuta 1949 Pernaja) oli Helsingin yliopistossa työskennellyt professori ja hänen mukaansa nimetyn verenvuototaudin, von Willebrandin taudin, löytäjä.
Von Willebrandin vanhemmat olivat hovineuvos Fredrik Magnus Willebrand ja Signe Estlander ja puoliso vuodesta 1900 Walborg Maria Antell, senaattori Kasten Antellin tytär. Von Willebrand syntyi suomenruotsalaisen Willebrandin perheen kolmanneksi lapseksi. Willebrand tuli ylioppilaaksi Vasa Lyceumista 1888 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1896, lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1900. Hän oli Helsingin yliopiston dosentti 1903–1930, Helsingin diakonissalaitoksen sairaalan 1. sisätautiosaston esimies 1908–1935 ja ylilääkäri 1922–1931. Hän hoiti sisätautiopin professorin virkaa yliopistossa useaan eri otteeseen 1908–1922 sai professorin arvonimen 1930.
Von Willebrand oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1897, 1904–1905 ja 1905–1906.
Espanjan Grand Prix 1987
Espanjan Grand Prix 1987 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 27. syyskuuta 1987 Jerezin radalla. Kilpailun voitti Williams-kuljettaja Nigel Mansell, jolle voitto oli kauden viides. Alain Prost otti uransa 55. palkintosijan ja rikkoi näin Niki Laudan palkintosijaennätyksen.
Rintamäkeläiset
Rintamäkeläiset on suomalainen sarjanäytelmä. Maaseudulle sijoittuvan aikalaisdraaman tuotti TV2 Teatteritoimitus ja se ensiesitettiin vuosina 1972–1978. Muodoltaan jatkuvajuonisen sarjan käsikirjoitti Reino Lahtinen. Ohjaajina toimivat Veijo Pasanen ja Pertti Nättilä. DVD-kokoelmana Rintamäkeläiset julkaistiin 2013. Aluksi sarjaa esitettiin mustavalkoisena, väriin sarja siirtyi vuonna 1974.
Tuotanto
Rintamäkeläisten tuotantohenkilöstö oli suurelta osin sama kuin 1960-luvun suosikkisarjassa Heikki ja Kaija. Ohjaaja Pertti Nättilä työskenteli Yleisradio TV2:ssa ajanviete- sekä lasten- ja nuortenohjelmien toimituspäällikkönä 1960- ja 1970-luvuilla. Hän teki kumpaistakin televisiosarjaa varsinaisen toimensa ohessa. Molempien sarjojen näyttelijät koottiin Tampereen Työväen Teatterin ammattinäyttelijöistä, ja he tekivät televisiotyönsä enimmäkseen vapaa-ajallaan ikään kuin harrastuksena. Rintamäkeläisten tarinan kehitti kirjailija Reino Lahtinen Nättilän idean pohjalta. Alun perin Nättilän aikeena oli saada sarjansa näyttelijäksi ja henkilöohjaajaksi Vili Auvinen, joka kuitenkin kieltäytyi. Auviselle suunnitellun tehtävän otti vastaan Veijo Pasanen.
Henkilöt
Sarjanäytelmän ytimessä ovat pientilalliset Antti ja Leena Rintamäki sekä heidän naapurinsa Honkoset. Antti Rintamäki on noin 50-vuotias toisen maailmansodan veteraani. Kiivasluontoinen ja jääräpäinen Antti on jossain määrin viinaanmenevä, ja palaa reissuiltaan usein pienessä huppelissa. Hänen alkoholinkäyttönsä ei muodostu kuitenkaan ongelmaksi. Leena Rintamäki on Anttia muutaman vuoden vanhempi. Luonteeltaan Leena on "itsenäinen", jopa "itsepäinen". Perheessä on kolme lasta, joista Elina ja kuopus Aarne ovat pariskunnan yhteisiä. Katraan vanhin on Leenan tytär Sirkka-Liisa, joka syntyi Leenan nuoruuden rakkaudesta. Hän on keskeinen hahmo sarjan mustavalkoisissa alkupään jaksoissa, mutta jää sittemmin kokonaan pois.
Veikko ja Helmi Honkonen asuvat Rintamäkien naapurissa. Heillä on yksi tytär, Eeva. Veikko on niin ikään toisen maailmansodan veteraani, Antin rintamakaveri. Luonteeltaan hän on sovitteleva ja ottaa asiat rauhallisesti. Veikko on siirtokarjalainen, Haljalan rakentamana hänessä korostuu karjalaisia "heimopiirteitä"; hän on "lupsakka velmuilijatyyppi". Helmi on juoruiluun taipuvainen, sarjan alussa nelikymppinen nainen. Hän ajautuu usein riitaan Antin kanssa.
Rintamäen maatila
Antti ja Leena Rintamäen kuvitteellinen maatila sijaitsee Hämeen ja Satakunnan rajamailla taantuvassa, rakennemuutoksen kourissa kamppailevassa kylässä, jonka valtapuolueita ovat Kepu ja demarit. Tilan pinta-ala on 28 ha, josta peltoa on 5 ha. Rintamäellä on sähkö ja viemäri, mutta ei juoksevaa vettä eikä sisävessaa. Keittiötä kutsutaan tuvaksi ja sen nurkassa on suurikokoinen radiovastaanotin. Sähköliettä ei ole, vaan ruoka laitetaan puuliedellä. Olohuonetta kutsutaan kammariksi, ja sen erääseen nurkkaan on viistosti sijoitettu kuvaputkitelevisiovastaanotin. Olohuoneessa on punatiilinen takka sekä tyypillinen sohvan ja kahden nojatuolin muodostama seurusteluryhmä. Myös makuuhuoneita kutsutaan kammareiksi. Sarjan ja sen myötä 1970-luvun edetessä Rintamäelle rakennetaan puuttuva perusvarustus.
Sekä Rintamäen että Honkosten maatilat ovat saaneet alkunsa toisen maailmansodan aikaisesta pika-asutuslaista. Kumpikin tila on lohkaistu maanhankintalain nojalla kylän mahtitilasta, Kourannevasta, joka puolestaan on päätynyt Niemen isännän omistukseen.