cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mithridates VI
Konflikti Rooman kanssa
Roomalaisten vaatimukset osoittautuivat pian kohtalokkaiksi. Roomalaiset luulivat Mithridateen pelkäävän Rooman valtaa: olihan hän jo kahdenkymmenen vuoden ajan välttänyt konfliktia Rooman kanssa. Tämä oli kuitenkin viimeinen kerta, kun Mithridates perääntyi Rooman vaatimusten edessä. Hän lähetti neuvottelijansa Pelopidaan roomalaisten luokse valittamaan Nikomedeen hyökkäyksestä. Kun roomalaiset torjuivat Mithridateen valitukset, hän lähetti poikansa Ariaratheen Kappadokiaan. Ariarathes ajoi Ariobarzaneen Kappadokiasta, minkä jälkeen Pelopidas saapui uudelleen roomalaisten luokse. Hän luetteli roomalaisille kaikki Pontoksen alueet ja liittolaiset ja vihjasi, että Rooman alueet Asia, Akhaia ja Africa saattaisivat olla vaarassa. Aquillius ja hänen kumppaninsa tulkitsivat tämä sodanjulistukseksi. Ensimmäinen Mithridateen sota oli näin alkanut ilman, että Rooman kansa tai senaatti oli sen hyväksynyt.
Ensimmäinen Mithridateen sota
Roomalaiset kokosivat Mithridatesta vastaan kolme armeijaa. Jokaisen armeijan vahvuuden kerrottiin olleen 40 000 miestä, joista vain pieni osa oli Rooman kansalaisia. Nikomedeellä oli puolestaan 50 000 sotilasta jalkaväessä ja 6000 ratsumiestä. Nämä armeijat asettuivat puolustusasemiin Pontoksesta Asiaan ja Bithyniaan johtavien neljän tien suuntaan. Aquilliuksen johtama armeija vartioi Bithynian rajaa, ja Nikomedes oli joukkoineen itäisessä Paflagoniassa. Gaius Cassius vartioi Galatian ja Quintus Oppius Kappadokian rajaa.
Mithridateella kerrotaan olleen 200 000 jalkamiestä, 40 000 ratsumiestä ja 130 viikatevaunua, mutta luvut ovat epäilemättä liioiteltuja. Mithridates hyökkäsi 150 000 miehen voimin Amaseiasta Paflagoniaan. Lisäksi hänen laivastoonsa kuului 400 laivaa.
Nikomedes teki sodan ensimmäisen siirron ja hyökkäsi Paflagonian läpi läntiseen Pontokseen, mutta Mithridateen kenraalit Arkhelaos ja Neoptolemos kukistivat hyökkääjän. Viikatevaunut saivat Nikomedeen jalkaväen paniikkiin, hänen leirinsä vallattiin ja hän pakeni roomalaisten luokse. Voiton jälkeen Mithridates antoi jalomielisesti vankien palata kotiinsa. Mithridateen oli helppo toimia näin, koska hän oli yhdellä yrityksellä kukistanut suurimman häntä vastaan lähetetyn armeijan. Mithridateen armeija jatkoi Bithyniaan, jossa Aquillius odotti 40 000 miehen kanssa. Mithridates voitti jälleen, ja roomalaisten kerrotaan menettäneen neljäsosan armeijastaan. Aquillius pakeni Pergamoniin, Asian provinssin pääkaupunkiin.
Cassiuksen armeija perääntyi Asian provinssiin, Fryygiassa sijaitsevaan Leontonkefalain linnoitukseen, jonne myös Nikomedes saapui. Nikomedes ja Cassius yrittivät harjoittaa heikosti koulutettuja joukkojaan, mutta antoivat lopulta periksi. Cassius ei ilmeisesti luottanut armeijansa kykyyn taistella, joten hän perääntyi joukkoineen Aigeianmeren rannikolle, mistä hän itse siirtyi Rhodokselle. Myös roomalaisten laivasto perääntyi ja jätti Bosporinsalmen vapaaksi Mithridateen laivastolle. Mithridates johti armeijansa Bithyniaan ja valtasi sieltä käsin Fryygian, Myysian ja muut läheiset Roomalle kuuluneet alueet. Sitten hän lähetti upseerinsa ottamaan vastaan Lyykian, Pamfylian ja Joonian antautumisen. Valloitus oli melko nopea, vain Kaariassa Mithridateen joukot kohtasivat jonkinlaista vastarintaa.
Oppius oli perääntynyt Laodikeian kaupunkiin. Mithridates hyökkäsi kaupunkia vastaan mutta lupasi armahtaa sen asukkaat, jos he luovuttaisivat Oppiuksen hänelle. Laodikealaiset suostuivat ja vangitsivat Oppiuksen. Mithridates piti Oppiusta jonkin aikaa vankinaan mutta päästi hänet pian vapaaksi. Aquillius yritti puolestaan paeta Lesboksen saarelle, mutta saaren asukkaat luovuttivat hänet Mithridateelle, joka sidotutti aluksi hänet aasiin ja antoi julkisesti pilkata häntä. Lopulta Aquillius vietiin Pergamoniin, jossa hänet surmattiin kaatamalla sulaa kultaa hänen kurkkuunsa. Mithridateen Vähän-Aasian sotaretki oli siis täydellinen menestys, sillä kaikki roomalaisten neljä armeijaa olivat joko kukistuneet tai paenneet.
Vähän-Aasian hallinto
Voittoisa Mithridates otettiin useissa kaupungeissa mielihyvin vastaan. Erityisen suosittu hän oli niissä kaupungeissa, jotka olivat joutuneet maksamaan veroa Roomalle tai velkaantuneet roomalaisille. Kasvattaakseen suosiotaan Mithridates julisti nämä alueet vapaiksi veroista viideksi vuodeksi. Lisäksi hän antoi anteeksi kaikki lainat, niin valtioiden, kuin yksityistenkin. Mithridates saattoi olla antelias, koska hänellä oli kaikki rikkaan Bithynian varat. Hän nimitti satraappeja hallinnoimaan valtaamiaan alueita.
Vastarintaakin esiintyi, ja Mithridates antoi kenraaleilleen tehtäväksi kukistaa häntä vielä vastustavat kaupungit, joita oli Kaariassa, Lykiassa ja Pamfyliassa. Myös Kos pysyi Rooman puolella ja otti vastaan Mithridatesta pakenevia roomalaisia. Mithridates valtasi kuitenkin saaren pian ja sai samalla vangiksi egyptiläisen prinssin ja suuren rahasaaliin, johon ehkä kuului 800 talenttia, jonka juutalaiset olivat keränneet Jerusalemin temppeliä varten. pienoiskuva|[[Sulla|Lucius Cornelius Sulla Felix]] Noin vuoden 89 eaa. syksyllä Rooman saapui tieto Mithridateen menestyksestä ja Rooman senaatti julisti sodan Mithridateelle. Todelliset vastatoimet kuitenkin myöhästyivät, koska liittolaissota oli vielä käynnissä. Lopulta konsuli Lucius Cornelius Sulla määrättiin tehtävään. Kesti kuitenkin yli vuoden, ennen kuin hän pääsi lähtemään.
Mithridates oli Vähän-Aasian kiistaton hallitsija, ja häntä juhlittiin Aasian suojelijana ja uuden aikakauden alullepanijana. Hän otti itselleen hellenistisen lisänimen "Suuri" (megas) ja iranilaisen arvonimen "kuninkaiden kuningas" (basileus basileon). Parthian kuningas Mithridates II, jonka titteleihin kuninkaiden kuningas kuului, oli juuri sattumalta kuollut.
Yksi tärkeimmistä kaupungeista, jotka vielä vastustivat Mithridatesta, oli rikas Rhodoksen kaupunki. Rhodoksen piiritys alkoi vuoden 88 eaa. lopulla. Rhodoslaisten kerrotaan varustaneen kaupunkinsa erilaisin sotakonein, ja Mithridateskin antoi rakentaa valtavan sotakoneen, jonka nimi oli sambuca, mutta se romahti omasta painostaan. Rhodoslaisten voimakas laivasto torjui lopulta Mithridateen valtausyrityksen. Myös Pataran kaupungin piiritys Lyykiassa epäonnistui. Epäonnistuneet piiritykset himmensivät jonkin verran Mithridateen mainetta.
Hyökkäys Kreikkaan
Mithridates tuki roomalaisvastaista Aristonia, joka valitutti itsensä strategokseksi ja nimitti itse muut virkamiehet ja arkontit. Joitakin Aristonin vastustajia teloitettiin, ja Akatemian johtaja Filon Larissalainen pakeni Roomaan. Mithridateen kenraali Arkhelaios valtasi Deloksen saaren ja luovutti sen Ateenalle. Pian myös akhaialaiset, Sparta ja boiotialaiset (Thespiaita lukuun ottamatta) liittoutuivat Mithridateen kanssa. Roomalaiset ja heidän liittolaisensa tekivät Gaius Sentiuksen legaatin Bruttius Suran johdolla kuitenkin kiivasta vastarintaa.
Sullan armeija pääsi Kreikkaan vuoden 87 eaa. keväällä ja alkoi piirittää Ateenaa ja Pireusta. Mithridates lähetti Pireukseen lisäjoukkoja, mutta piiritys jatkui. Mithridates päätti kukistaa roomalaiset maissa, ja lähetti poikansa Arkathiaan johtaman armeijan Makedonian kautta Kreikkaan. Makedonian roomalainen varuskunta kukistui helposti, ja vuoden 86 eaa. keväällä Pontoksen armeija suuntasi sieltä Kreikkaan. Samaan aikaan Sulla valtasi Ateenan ja teloitutti Aristonin. Hän hyökkäsi myös Pireukseen ja pakotti Arkhelaioksen jättämään kaupungin. Arkathias kuoli yllättäen, ja Arkhelaios otti Pontoksen armeijan komentoonsa. Khaironeian ja Orkhomenoksen lähellä käydyissä taisteluissa pontoslaiset kärsivät tappion.
Khaironeian tappion jälkeen mielialat Aasiassa alkoivat kääntyä Mithridatesta vastaan. Mithridates oli jo aikaisemmin epäillyt galatialaisten uskollisuutta ja pitänyt 60 galatialaista ylimystä panttivankina Pergamonissa. Nyt hän päätti teloittaa galatialaiset, mutta kolme heistä pääsi pakenemaan. Mithridates oli alkanut epäillä myös Khioksen asukkaiden lojaalisuutta. Hän otti Khioksen ylimysten lapset panttivangeiksi ja pakotti asukkaat maksamaan 2000 talentin sakon. Khioslaiset keräsivät summan muun muassa temppeliensä aarteista, mutta Mithridates väitti heidän maksaneen liian vähän ja pakkosiirsi koko kaupungin väestön Mustanmeren alueelle. Tämä oli selvä varoitus kaikille, jotka vastustaisivat Mithridatesta.
Efesoslaiset nousivat tämän jälkeen kapinaan Mithridatesta vastaan, ja muita joonialaisia kaupunkeja seurasi perässä. Mithridates lähetti armeijan kukistamaan kapinalliset, mutta kaikki vielä uskolliset kaupungit hän julisti vapaiksi ja antoi anteeksi näiden velat. Lesboksessa ja Smyrnassa paljastui salaliittoja, joiden jäseniä Mithridates määräsi kidutettavaksi ja lopulta teloitettavaksi. Myös Pergamonista paljastui 80 henkilöä käsittänyt salaliitto. Loppujen lopuksi 1600 roomalaismielistä sai surmansa Mithridateen puhdistuksissa.
Dardanoksen sopimus
Mithridates oli täpärän pelastautumisensa jälkeen valmis rauhaan, joten hän lähetti Arkhelaioksen Sullan luokse neuvottelemaan. Sulla ja Mithridates tapasivat lopulta Dardanoksessa vuonna 85 eaa. Rauhansopimuksen mukaan Mithridates maksoi 2000 talenttia korvauksia ja luopui osasta Paflagoniaa. Lisäksi Bithynian ja Kappadokian kuninkaat saivat kuningaskuntansa takaisin. Mithridates sai kuitenkin pitää Pontoksen ja Mustanmeren valtakuntansa. Rauhanehdot olivat Mithridateelle suotuisat, koska Sullalla oli suurempia ongelmia lännessä: hänen vastustajansa Marius oli päässyt valtaan Roomassa. Fimbrian maaseutua ryöstelleet joukot antautuivat, kun Sullan armeija lähestyi niitä, ja Fimbria teki itsemurhan joukkojensa jätettyä hänet. Sulla palkitsi Mithridatesta vastustaneet kaupungit, kuten Rhodoksen ja Khioksen, sekä julisti ne "Rooman kansa ystäviksi". Muut kaupungit maksoivat korvauksia, ja Sulla perusti niihin varuskuntia. Mithridateen vapauttamat orjat määrättiin palaamaan omistajiensa luokse. Sullaa vastustaneita kaupunkeja rangaistiin ankarasti: muurit purettiin ja asukkaat myytiin orjuuteen. Sulla määräsi myös 20 000 talentin pakkoveron.
Ensimmäisen Mithridateen sodan jälkeen Mithridateen valtakunnassa puhkesi useita kapinoita, joten Mithridates aloitti sotilaiden värväämisen. Murena uskoi Mithridateen kuitenkin suunnittelevan uutta sotaa Roomaa vastaan ja hyökkäsi Pontoksen kimppuun. Toisessa Mithridateen sodassa Murenan joukot hyökkäsivät ensin Kappadokiaan, jossa Ariobarzanes yritti laajentaa valtaansa Mithridateen kustannuksella. Tämän jälkeen Murena teki kaksi sotaretkeä Pontokseen. Kun Murena hyökkäsi kolmannen kerran, Mithridates oli valmiina. Hän löi Murenan joukot useaan otteeseen ja ajoi ne Galatian halki aina Fryygian rajalle.
Rooman yksinvaltiaaksi noussut Sulla lähetti neuvottelijoita, jotka määräsivät Mithridateen lopettamaan sotatoimet. Koska Mithridates oli kukistanut Murenan joukot ja palauttanut maineensa, hän suostui luopumaan Kappadokiasta. Murena palasi puolestaan Roomaan, jossa hän juhli täysin ansaitsemattoman triumfin. Vuosina 83 eaa.–80 eaa. Mithridates kukisti kapinoita Mustanmeren alueella.
Kolmas Mithridateen sota
Seuraavien vuosien aikana Mithridates kokosi armeijansa jälleen. Hän liittoutui Egyptin ptolemidien ja Hispaniassa toimineen roomalaisen kapinallisen Sertoriuksen kanssa. Eräiden väitteiden mukaan Sertorius olisi ollut valmis luovuttamaan Mithridateelle Asian provinssin, Bithynian ja Kappadokian. Mithridates lähetti Sertoriukselle rahaa ja laivoja, ja Sertorius puolestaan lähetti Mithridateelle sotilaallisia neuvonantajia. Lisäksi Mithridates liittoutui Traakian heimojen ja Kilikian merirosvojen kanssa. Hän lähetti neuvottelijoita myös Pompeiuksen luokse, mutta neuvottelujen tarkoitusta ei tiedetä.
Luculluksen sota
Sodan alussa Mithridates hyökkäsi Bithyniaan ja asetti oman nukkehallitsijansa valtaistuimelle. Roomalaiset lähettivät Marcus Aurelius Cottan ja Luculluksen kukistamaan hänet. Mithridates löi Cottan joukot Bithyniassa ja piiritti häntä Khalkedonissa, mutta Lucullus saapui paikalle ja pelasti Cottan. Khalkedonin jälkeen Mithridates siirtyi piirittämään Kyzikosta. Hänen joukkonsa käyttivät lähes 50-metristä piiritystornia, joka oli asennettu sotalaivaan. Kuten Rhodoksen piiritys 15 vuotta aikaisemmin, piiritys loppui tappioon. Kerrotaan, että myrsky tuhosi kaikki Mithridateen piirityskoneet ja kulkutaudit levisivät armeijan leirissä.
Mithridates joutui perääntymään Bithyniasta. Sota olisi voinut päättyä siihen, mutta Lucullus päätti hyökätä Pontokseen. Mithridates oli varma, että hän pystyisi kukistamaan vastustajansa omassa kotimaassaan, mutta roomalaiset valtasivatkin Mithridateen linnoitukset yksi kerrallaan. Vuonna 70 eaa. Lucullus oli vallannut kaikki Eufratin länsipuolella olleet alueet, ja Mithridates pakeni Armeniaan, jossa hänen vävynsä Tigranes hallitsi.
Lucullus lähetti erään Appius Claudiuksen Tigraneen luokse vaatimaan Mithridateen luovuttamista. Tigranes ei kuitenkaan suostunut, joten Appius uhkasi häntä sodalla. Lucullus päätti tämän jälkeen hyökätä Armeniaan, joka tähän asti oli pysytellyt puolueettomana Rooman ja Pontoksen sodissa. Mithridates avusti Tigranesta sodassa Lucullusta vastaan. Vuonna 68 eaa. Mithridates pääsi palaamaan Pontokseen 8000 sotilaan kanssa ja hyökkäsi Pontoksessa olleiden roomalaisten joukkojen kimppuun. Luculluksen legaatti Fabius lyötiin, ja hän joutui piiritetyksi Cabiraan. Roomalaisten hallintoon väsyneet pontoslaiset liittyivät sankoin joukoin Mithridateen puolelle. Alkukesästä vuonna 67 eaa. Mithridates kukisti roomalaiset perusteellisesti Zelan lähellä. Roomalaiset menettivät 7000 miestä ja suuren osan upseereistaan, mukaan lukien 24 sotilastribuunia. Tämä oli Mithridateen suurin voitto roomalaisia vastaan.
Luculluksen armeija oli samaan aikaan marssimassa Pontokseen mutta ei ehtinyt perille ennen Zelan tappiota, ja Mithridates pakeni joukkoineen Armenia minoriin. Luculluksen joukot olivat väsyneitä loputtomaan sotimiseen ja valmiita kapinaan. Pian Roomasta saapuikin viesti, että senaatti oli nimittänyt Acilius Glabrion Luculluksen seuraajaksi. Lucullus veti joukkonsa Galatiaan, ja saatuaan kuulla Zelan tappiosta Glabrio päätti jäädä joukkoineen Bithyniaan. Mithridates sai näin vallattua takaisin koko Pontoksen. Tigranes hyökkäsi puolestaan Kappadokiaan, josta Ariobarzanes pakeni. Luculluksen saavutukset Pontoksessa ja Armeniassa raukesivat näin tyhjiin.
Pompeius
right|thumb|Gnaeus Pompeius Magnus Senaatti nimitti vuonna 66 eaa. Pompeiuksen jatkamaan sotaa Mithridatesta vastaan. Pompeius oli vuonna 67 eaa. kukistanut Kilikian merirosvot, ja hän sai nyt laajat valtuudet toimia Mithridatesta ja Tigranesta vastaan. Pompeius kokosi suurimman Vähässä-Aasiassa koskaan toimineen armeijan, joka käsitti noin 10 legioonaa. Pompeius yritti ensin neuvotella Mithridateen kanssa mutta asetti ankarat ehdot. Hän vaati muun muassa Mithridateen antautumista ja kaikkien roomalaisten sotilaskarkureiden palauttamista, mihin Mithridates ei voinut suostua. Mithridateella oli tuolloin jäljellä enää 30 000 jalkaväkisotilasta, etupäässä jousiampujia, ja parituhatta ratsumiestä. Hän perääntyi Armenia minoriin, Dasteira-nimiseen paikkaan. Pompeius yritti saartaa Mithridateen vuoristoisessa maastossa, ja kuuden viikon taistelujen jälkeen Mithridates päätti perääntyä joukkoineen Armenian kuningaskuntaan. Mithridateen sanotaan menettäneen 10 000 miestä. Mithridates pakeni 2 000 sotilaan kanssa Sinoraan, jossa hän sai kuulla, että Tigranes oli luopunut hänestä. Mithridates pakeni Sinorasta mukanaan suuri rahasumma Kolkhikseen, jossa hän vietti seuraavan talven.
Kuolema
Vuoden 65 eaa. keväällä Mithridates pakeni Taurien Khersonesokselle, jossa hänen poikansa Makhares vielä hallitsi, ja alkoi taas koota joukkoja ja varustaa kaupunkejaan. Pian eräs varuskunta alkoi kuitenkin kapinoida. Mithridateen poika Farnakes II käytti tilannetta hyväkseen ja syrjäytti isänsä. Syrjäytetty Mithridates kuoli tämän jälkeen joko oman käden kautta tai jonkun avustamana.
Dion Kassios kertoo, että Mithridates pelkäsi joutuvansa vangiksi ja yritti siksi itsemurhaa. Hän surmasi vaimonsa ja lapsensa myrkyllä, mutta häneen itseensä sama myrkky ei tehonnut, koska hän oli koko ikänsä nauttinut vastamyrkkyjä. Sen jälkeen Mithridates yritti tappaa itsensä miekalla, mutta ei onnistunut vanhuuden ja vastoinkäymisten heikentämänä. Lopulta eräät sotilaat surmasivat hänet miekoin ja keihäin.
Historioitsija Florus kertoo Mithridateen yrittäneen tappaa itsensä myrkyllä, mutta epäonnistuttuaan tappaneen itsensä miekalla. Aulus Gellius mainitsee Attikan öitä -teoksessaan Mithridateen tehneen itsemurhan, kun taas Appianus kertoo Mithridateen yrittäneen ensin myrkkyjä, mutta epäonnistuttuaan pyytäneen erään kelttiläisen sotilaan tappamaan itsensä.
Appianuksen mukaan Farnakes lähetti isänsä ruumiin Pompeiuksen luokse Sinopeen. Pompeius maksoi Mithridateen hautajaiskulut ja määräsi ruumiin haudattavaksi Sinopessa sijainneeseen hautakammioon, jonne muutkin Pontoksen kuninkaat oli haudattu.
Appianos kertoo Mithridateen sotia käsittelevässä teoksessaan myös Mithridateen viimeisistä suunnitelmista. Mithridates käytti vähäisiä voimavarojaan varustaakseen viimeisiä tukikohtiaan. Appianoksen versiota sekoittaa kuitenkin kertomus, jonka mukaan Mithridates olisi aikonut marssia 36 000 sotilaan kanssa Tonavalle ja sieltä Italiaan Alppien solien kautta. Mithridates olisi pyytänyt aluksi skyyttejä mukaan sotaretkelle, mutta heidän kieltäydyttyään hän olisi ottanut yhteyttä eräisiin salaperäisiin keltteihin, jotka asuivat kaukaisessa maassa ja jotka olivat jo kauan olleet Mithridateen liittolaisia. Pompeiusta syytettiinkin siitä, että hän myöhemmin hyökkäsi Nabatean kimppuun, vaikka Mithridates olisi ollut samalla hetkellä hyökkäämässä Roomaan. Kyse on selvästi pelkästä huhusta, jota Pompeiuksen poliittiset vastustajat käyttivät häntä vastaan.
Mithradiitti
Junianus Justinus kertoo, että nuorena Mithridates yritettiin myrkyttää, minkä jälkeen hän nautti säännöllisesti vastamyrkkyjä eri myrkkyihin. Aulus Cornelius Celsus kertoo kirjassaan De Medicina Mithridateen valmistaneen yleisen vastamyrkyn, jonka hän uskoi tehoavan kaikkiin myrkkyihin. Mithridateen kerrotaan valmistaneen tämän mithradiittina tunnetun vastamyrkyn, joka koostui yli 40 eri aineosasta, yhdessä henkilääkärinsä Krateuaksen kanssa. Kerrotaan, että Mithridiates kokeili myrkkyjä ja vastamyrkkyjä orjiin ja rikollisiin. Hän kokeili niitä myös itseensä ja otti vastamyrkkyä joka päivä.
Celsuksen mainitsema vastamyrkky sisälsi muun muassa palsamipietaryrttiä, rohtokalmojuurta, akasian mehua, kardemummaa, anisruohoa, kuivattuja ruusun lehtiä, persiljaa, kassiakanelia, myrkkyraiheinää, pitkäpippuria, ambrapuiden pihkaa, olibaanihartsia, mirhaa, porkkanan siemeniä, balsamipuun pihkaa, lutukkaa, raparperin juurta ja sahramia.
Mattisen Teollisuus
Lupa James Dean -nimen käyttöön hankittiin elokuvan Jättiläinen tuotantoyhtiöltä, mutta Deanin kuoleman jälkeen sukunimi pudotettiin pois. Idea farkuista syntyi Oie Salon mielessä. Yritys oli aikoinaan Pohjoismaiden suurin farmaritehdas. Huippuvuonna 1969 se valmisti yli miljoona farkkuparia, ja tehtaassa oli enimmillään 600 työntekijää. Yritys teki vuodesta 1971 alkaen myös Matisse-merkkisiä prässihousuja, ajan muodin mukaan leveälahkeisia.
Perheyritys Mattisen Teollisuuden perusti kauppaneuvos Ville Mattinen (1884–1975). Sen pitkäaikainen johtaja oli Sakari Mattinen. Hän kuitenkin luopui osuudestaan 1982 merkin suosion hiipuessa ulkomaisen tuonnin vuoksi.
Yrityksen emoyhtiö oli Ville Mattinen Oy, joka perustettiin 1941. Se oli tekstiili- ja lyhyttavaran tukkuliike, joka toimi Helsingissä Mikonkadulla.
Nyt riitti!
'''Nyt riitti! Tasa-arvoa arkeen''' on vuonna 2003 ilmestynyt Jennie Sjögrenin kirja feminismistä ja sukupuolten tasa-arvosta. Teos ilmestyi suomeksi vuonna 2005 Otavan kustantamana. Teos käsittelee arkipäiväistä sukupuolten eriarvoisuutta esimerkiksi työympäristössä ja kotitöiden suhteen ja esittää keinoja tasa-arvon parantamiseen yksilötasolla.
Dawn Explosion
Dawn Explosion on Captain Beyondin albumi vuodelta 1977. Yhtye koottiin uudelleen vuonna 1976 ja uudeksi laulajaksi Rod Evansin tilalle tuli Willy Daffern. Paluu jäi kuitenkin lyhyeksi, kun yhtye hajosi jälleen vuonna 1978.
Maatalousneuvos (arvonimi)
Maatalousneuvoksen nimi ja arvo oli Suomessa valtionhoitajan myöntämä arvonimi, joka on myönnetty ainoastaan kerran itsenäisyyden aikana (vuonna 1918) ja jota ei ole koskaan ollut arvonimien luettelossa.
Sami Kajander
Sami Kajander (s. 14. toukokuuta 1983) on suomalainen koripalloilija. Pienenä laitahyökkääjänä tai heittävänä takamiehenä pelaava Kajander on Äänekosken Huiman kasvatti. Hän on pelannut Korisliigassa yhteensä yhdeksän kautta Huiman ja Tampereen Pyrinnön joukkueissa.
Pelaajaura
Kajander debytoi miesten pääsarjassa kaudella 2000–2001 kasvattajaseuransa Huiman joukkueessa. Hän pelasi Huimassa neljä kautta, minkä jälkeen hän siirtyi kaudeksi 2004–2005 Pyrbasketiin, joka vaihtoi seuraavalla kaudella nimensä Tampereen Pyrinnöksi. Kajander pelasi Tampereella pääsarjaa viiden kauden ajan. Hän saavutti joukkueessa SM-pronssia kaudella 2008–2009.
Kaudeksi 2009–2010 Kajander siirtyi BC Nokian joukkueeseen I-divisioonaan. Hän pelasi Nokialla kaksi kautta, minkä jälkeen hän siirtyi takaisin kasvattajaseuransa Äänekosken Huimaan.
Rofekoksibi
Rofekoksibi (C17H14O4S) on koksibien ryhmään kuuluva tulehduskipulääke. Toiminnaltaan se on syklo-oksigenaasin isoentsyymin COX-2:n estäjä. Rofekoksibi vedettiin markkinoilta vuonna 2004 sen aiheuttamien sivuvaikutusten vuoksi. Rofekoksibia on myyty kauppanimellä Vioxx.
Toimintamekanismi ja metabolia
Muiden selektiivisten COX-estäjien tavoin rofekoksibi hillitsee tulehdusta vähentämällä prostaglandiinien tuotantoa. Ne eivät aiheuta eräiden muiden tulehduskipulääkkeiden tavoin riskiä maha-suolikanavan verenvuotoon. Rofekoksibi tuli markkinoille Yhdysvalloissa 1999 ja Suomessa vuotta myöhemmin. Yhdistettä käytettiin nivelrikon ja nivelreuman aiheuttaman tulehduksen ja kivun vähentämiseen ja akuuttiin kipuun ja se oli markkinoilta poisvetämiseen asti koksibien ryhmän lääkkeistä Suomessa käytetyin.
Rofekoksibi on lipofiilinen ja sen imeytyminen ruuansulatuskanavasta vaihtelee potilailla. Pitoisuus on veressä suurin 2–9 tunnin kuluttua lääkkeen ottamisesta. Aine metaboloituu maksassa pääosin sytosolin oksidoreduktaasien vaikutuksesta dihydroksirofekoksibiksi ja edelleen 3,4-dihydrorofekoksibiksi. Vähäisemmässä määrin sen aineenvaihduntaan osallistuvat myös sytokromi P450-ryhmän entsyymit, jotka hapettavat sen aromaattisen renkaan, jolloin tuotteena muodostuu 5-hydroksirofekoksibia.
Markkinoiltavetäminen
Rofekoksibia valmistanut MSD veti lääkkeen pois markkinoilta syksyllä 2004. Syynä oli pitkäaikaisen käytön aiheuttama kohonnut sydäninfarktien ja aivohalvauksien vaara. Riski näihin oli jopa kaksinkertainen verrattuna lumelääkettä käyttäneisiin koehenkilöihin. Vuonna 2000 julkaistun niin kutsutun VIGOR-tutkimuksen (Vioxx GI Outcomes Research) mukaan riski sydäntapahtumiin oli jopa nelinkertainen naprokseeniin verrattuna.
Lancet lehdessä 2005 julkaistun FDA:n tutkimuksen mukaan Vioxx aiheutti 88 000–140 000 vakavaa sepelvaltimotautitapausta. FDA:n tutkimukseen osallistunut virkamies David Graham kommentoi tapausta sanomalla, että Vioxx on katastrofi ja että tapaus on ennennäkemätön Yhdysvaltain historiassa.
Synteesi
Rofekoksibin valmistuksen lähtöaine oli alkuperäisessä synteesissä 4-metyylitioasetofenoni. Se hapetettiin magnesiummonoperoksiftalaatin avulla sulfonijohdannaiseksi, joka bromattiin. Kyseinen tuote reagoi DBU:n vaikutuksesta fenyylietikkahapon kanssa muodostaen rofekoksibia. Vuosien 1996–1997 aikana kehitettiin useita muita menetelmiä yhdisteen valmistamiseksi. Nämä hyödynsivät muun muassa Suzuki-kytkentää, jossa katalyyttinä käytettiin tetrakis(trifenyylifosfiini)palladium(0):a, ja muita organometalliyhdisteiden katalysoimia reaktioita.
Race Team Manager
Race Team Manager eli RTM on BigBitin vuonna 2014 julkaisema ajopeli. Se on saatavilla iOSille. Pelissä pelaaja perustaa itselleen autourheilutallin ja kuljettajia, tallipäälliköitä ja sponsoreita kehittämällä ja vaihtamalla pelaaja yrittää rakentaa itselleen mahdollisimman hyvän kilpatallin. Pelissä voi laajentaa myös päämajaansa ja ostaa uusia autoja joko pelivaluutalla tai oikealla rahalla. Pelissä on monia oikeita autoja. Kilpailuissa pelaajan täytyy itse suorittaa varikkopysähdykset, kolarien väistöt, blokit ja ohitukset.
Berezan
Kaupunki sijaitsee Kiovasta itään kohti Harkovaa johtavan valtatien M03 varrella (osa eurooppatietä ).
Painonnoston maailmanmestaruuskilpailut 2007
Vuoden 2007 painonnoston maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 16.–26. syyskuuta Chiang Maissa, Thaimaassa. Miehet kilpailivat kahdeksassa ja naiset seitsemässä painoluokassa. Kilpailuihin osallistui 225 nostajaa 53 maasta. Kiina voitti painoluokista seitsemän sekä Venäjä ja Valko-Venäjä kaksi.
Bauhaus (yhtye)
Bauhaus on vuonna 1978 Northamptonissa perustettu englantilainen rock-yhtye. Yhtye otti nimensä saksalaiselta Bauhaus-taidekoululta ja käytti alun perin nimeä Bauhaus 1919 mutta luopui hyvin pian vuosiluvusta. Bauhaus yhdisteli musiikissaan useita vaikutteita (muun muassa punkista ja glam rockista) luoden samalla omanlaistaan synkkää mutta energistä post-punkia. Yhtye hajosi vuonna 1983 julkaistuaan neljä täyspitkää studioalbumia mutta palasi esiintymislavoille vuonna 1998 menestyksekkäällä paluukiertueella.
Bauhausin vuonna 1979 ilmestynyttä ensisingleä Bela Lugosi's Dead pidetään myös ensimmäisenä goottirock-levynä. Yhtyeen vaikutus goottirockin kehitykseen on ollut merkittävä, ja se on ollut gootti-skenen suosituimpia yhtyeitä.
Ortopedia
Ortopedia on luu- ja tukielinsairauksiin erikoistunut kirurgian ja lääketieteen ala. Ortopedian alalla suoritetaan luu- ja tukikudossairauksien tutkimusta ja hoitoa kirurgisesta näkökulmasta. Ortopedin vastaanotolla kartoitetaan aluksi oireet sekä syyt niiden takana. Alkukartoituksen jälkeen ortopedi tutkii oireilevan alueen. Oireilevan alueen tutkimuksiin kuuluu vaivasta riippuen esimerkiksi nivelsiteiden ja lihasten toiminnan testaaminen. Ortopedian alalle kuuluvat nivelten, luiden, lihasten, nivelsiteiden ja rustopintojen leikkaukset. Tyypillisiä toimenpiteitä ovat nivelten tähystykset, murtumien korjausleikkaukset ja kipsaukset, välilevypullistumien hoito, nivelsiteiden korjausleikkaukset sekä lonkkien ja polvien keinonivelleikkaukset.
Ortopedia ja traumatologia on Suomessa lääketieteen erikoisala, johon kuuluu ortopedian lisäksi myös traumatologian eli vammojen ja akuuttien tilanteiden kirurginen hoito, joka on usein päivystysluonteista. Ortopedian ja traumatologian erikoisala on suurin kirurgian ala Suomessa, sillä 40 prosenttia kaikista tehtävistä kirurgisista toimenpiteistä kuuluvat kyseiseen erikoisalaan. Ortopediaan ja traumatologiaan erikoistuminen kestää kuusi vuotta.
Ensimmäinen ortopedinen sairaala perustettiin Ranskassa vuonna 1780. Se erikoistui lasten luurangon epämuodostumiin. Kipsin käyttö luunmurtumien tukemiseen keksittiin vuonna 1851 Pariisissa. Monet ortopediset keksinnöt ovat liittyneet sotavammojen hoitoon. Lastan käyttö ja veto (vahingoittuneen raajan tukeminen kannatustelineeseen) kehittyivät ensimmäisen maailmansodan aikana. Lonkkaproteesit keksittiin Englannissa 1960-luvulla.
Portugália
Portugália (IATA: NI, ICAO: PGA) on portugalilainen lentoyhtiö. Se perustettiin 25. heinäkuuta 1988. Yhtiön päälentoasema on Portelan lentoasema Lissabonissa.
Portugálian ensimmäinen lento oli 7. heinäkuuta 1990, jolloin maan sisäinen lentoliikenne vapautettiin. Yhtiö lensi ensimmäisen ulkomaanlentonsa 1992. Yhtiöllä code share-sopimuksia mm. Air Francen ja Air Europan kanssa.
TAP Portugal osti yhtiön lokakuussa 2006. Yhtiö säilytti kaupasta huolimatta erillisen identiteettinsä maaliskuuhun 2016 asti, jolloin se alkoi operoida lentoja nimellä TAP Express.
Laivasto
Heinäkuussa 2016:
Emil Filén
Emil Rikhard Filén (10. lokakuuta 1890 Turku – 1. kesäkuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä ja kuvanveiston opettaja. Hänen töitään oli ensimmäisen kerran julkisesti esillä Suomen Taiteilijain näyttelyssä vuonna 1918.
Filén opiskeli vuosina 1909–1913 Taideteollisessa keskuskoulussa sekä vuosina 1913–1918 Gunnar Finnén oppilaana. Hän osallistui lukuisiin näyttelyihin ja kilpailuihin ja sai niistä monia palkintoja. Filénin tuotantoon kuuluu paljon julkisia muistomerkkejä 1930-luvulta alkaen, ja toisen maailmansodan jälkeen hän veisti erityisen runsaasti sodassa kaatuneiden sankarimuistomerkkejä. Hän toimi opettajana Taideteollisessa keskuskoulussa lähes neljän vuosikymmenen ajan (1919–1958) ja opetti lisäksi Teknillisessä korkeakoulussa vuosina 1943–1958. Filén suunnitteli myös muun muassa Svenska handelshögskolan -korkeakoulun vuonna 1953 perustaman kunniamitalin, jota jaetaan hopeisena ja pronssisena. Mitalin ensimmäinen kappale myönnettiin vuonna 1953 presidentti Juho Kusti Paasikivelle.
Sankaripatsaita
thumb|right|150px|Sankaripatsas Haagan sankarihautausmaalla.
Kitbuqa
Kitbuqa (myös Ked-Buqa tai Ketbugha, k. 1260) oli naimanien heimoon kuulunut mongolikomentaja, joka sai surmansa Egyptiä hallinneita mamelukkeja vastaan käydyssä Ain Jalutin taistelussa vuonna 1260.
Elämäkerta
Kitbuqa oli virkamies naiman-heimosta, joka vuonna 1252 lähetettiin valtaamaan assasiinien (ismailiittien lahko) hallitsemaa Girdkuhin linnoitusta ja muita assasiinien hallussaan pitämiä tukikohtia Quhistanissa nykyisessä Iranissa. Kitbuqan johtamat 5 000 miestä hyökkäsivät useita linnoituksia vastaan toukokuun 1253 ja marraskuun 1254 välillä, mutta heidän ei onnistunut valalta piirittämäänsä Girdkuhia ja lopullinen voitto assasiineista jäi saavuttamatta. Hülegü-kaanin johtaessa alueelle suuremman mongoliarmeijan toukokuussa 1256 Kitbuqa hävitti ismailittien Tunin kaupungin Qayenin ja Tabasin välillä, edeten tämän jälkeen Hülegün armeijan vasemman siiven muodostaen ismailiittien sydänmaille Elbursvuoristoon syys-marraskuussa 1256. Kitbuqa jatkoi Hülegün vasemman siiven komentamista Hülegün hyökätessä kohti Bagdadia. Kitbuqa hävitti vihollisen tukikohtia Khūzestānissa ja Luristanissa, ennen kuin joukot yhdistyivät Bagdadissa.
Hülegü jatkoi edelleen hyökkäystään kohti Syyriaa ja Kitbuqa toimi takajoukkona komennossaan 10 000 mongolia, sekä 500 armenialaista ja georgialaista sotilasta. Damaskos antautui 14. huhtikuuta 1260 ja Kitbuqa jatkoi linnoitusten kukistamista Libanonin ja Jordanian alueilla. Uskonnoltaan Kitbuqa oli kristitty ja hän tuki valloitettujen alueiden kristittyjen etuja. 3. syyskuuta 1260 Kitbuqa johti mongoleja Egyptin sulttaani Qutuzia vastaan Ain Jalutin taistelussa. Vihollisarmeijaa pienempää joukkoa johtanut Kitbuqa ei suostunut perääntymään, vaan jäi taistelun hävittyään vangiksi ja teloitettiin. Qutuz eteni Libanoniin, jossa vangeiksi jäi myös osa Kitbuqan perheestä. Kitbuqan uhmakkuutta ihaillut Hülegü palkitsi sittemmin Kitbuqan hengissä selvinneet sukulaiset.
Christian Karembeu
thumb|250px|Christian Karembeu
Seurajoukkueura
Karembeu edusti urallaan seuratasolla kotimaassaan Nantesia ja Bastiaa, Italiassa Sampdoriaa, Espanjassa Real Madridia, Englannissa Middlesbroughia, Kreikassa Olympiakosia ja Sveitsissä Servetteä. Hän saavutti Nantesin riveissä Ranskan mestaruuden, Real Madridin riveissä kaksi Mestarien liigan voittoa ja Olympiakosin riveissä kaksi Kreikan mestaruutta.
Maajoukkueura
Ranskan maajoukkueessa Karembeu pelasi 53 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Hän edusti Ranskaa MM-kisoissa vuonna 1998 sekä EM-kisoissa vuosina 1996 ja 2000. Karembeu saavutti Ranskan riveissä MM-kultaa vuonna 1998 ja EM-kultaa vuonna 2000.
Nokkaveitsikalat
Nokkaveitsikalat (Rhamphichthyidae) on Etelä-Amerikan sisävesissä elävä kalaheimo, josta tunnetaan viitisentoista lajia kolmesta suvusta. Kalat ovat yöaktiivisia ja kaivautuvat päiväksi pohjahiekkaan. Nokkaveitsikalat ovat pitkänomaisia ja pitkäeväisiä kaloja, joilla on yleensä sähköelin.
Pallotähtitiede
Pallotähtitiede on tähtitieteen ala, joka tutkii muun muassa taivaankappaleiden paikkoja ja näennäistä liikettä taivaanpallolla, niiden paikanmääritystä, havaintovirheitä, ja taivaanpallon liikkeeseen liittyviä asioita, kuten ajanlaskua.
Pallotähtitieteen osa-alueita ovat mm.
Fritz Brickell
Fritz Darrell Brickell (19. maaliskuuta 1935 Wichita, Kansas – 15. lokakuuta 1965 Wichita, Kansas) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja, pelipaikaltaan shortti. Hän pelasi MLB-uransa aikana New York Yankeesissa (1958–1959) ja Los Angeles Angelsissa (1961). Hän oli purutupakan käyttäjä ja kuoli 30-vuotiaana syöpään.
Brickellin isä oli baseballpelaaja Fred Brickell.
Berliinin televisiotorni
Berliinin televisiotorni sijaitsee Alexanderplatzilla Saksan pääkaupungissa Berliinissä. Se on Euroopan neljänneksi korkein rakennus (368,03 m).Tornin vuonna 1965 käynnistyneet rakennustyöt valmistuivat vuonna 1969. Suunnittelijoina toimivat arkkitehdit Fritz Dieter ja Günter Franke sekä insinööri Werner Ahrend. DDR rakennutti tornin keskelle Itä-Berliiniä osoitukseksi sosialistisen yhteiskuntajärjestelmän toimivuudesta.
Tornin pallon keskiosassa on näköalatasanne ja ravintola. Näköalatasanne on 204 metrin korkeudessa maanpinnasta, ja sieltä voi hyvällä säällä nähdä jopa 42 kilometrin päähän. Täyden kierroksen 30 minuutissa kiertävä ravintola on näkoalatasanteen yläpuolella.
thumb|left|220px|Tornin pallon heijastukselle antoivat berliiniläiset nimen Rache des Papstes eli Paavin kosto.
Saksassa vuonna 2006 pidettyjen jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen ajaksi tornin pallo koristeltiin jalkapalloksi magentan värisillä viisikulmioilla.
Suomen valtion omistajapolitiikka
Suomen valtion omistajapolitiikka on toimenpidekokonaisuus, jonka avulla määritellään jo ennakkoon sitä, miten Suomen valtion omistamia valtionyhtiöitä omistetaan. Omistajapolitiikan sopiminen eduskunnan ja ministeriöiden toimintaa ohjaavaksi linjaukseksi koettiin tarpeelliseksi sen jälkeen, kun valtionomaisuuden omistaja-arvoa ryhdyttiin lisäämään, jotta valtion omaisuuden poismyynti olisi entistä kannattavampaa.
Omistajapolitiikka koettiin tarpeelliseksi valtionyhtiöiden tai niiden osuuksien myymisen kannalta. Ensimmäiset linjaukset omistajapolitiikaksi tehtiin Paavo Lipposen ensimmäisen hallituksen aikana Antti Kalliomäen ollessa kauppa- ja teollisuusministeri. Johtavana virkamiehenä yksi politiikan suunnittelijoista on Markku Tapio kauppa- ja teollisuusministeriössä, nykyisessä työ- ja elinkeinoministeriössä.
Omistajapolitiikan mukaisesti valtion omistamat yritykset ja ne yritykset, joissa valtiolla on merkittävä omistusosuus, jaetaan valtion kokonaan omistamiin, valtion enemmistöllään omistamiin sekä yrityksiin, joissa valtiolla ei ole muuta tehtävää kuin omistajatehtävä ja joiden omistamisesta voidaan tilanteen mukaan luopua suunnitellusti.
As You Like It
As You Like It on brittiläisen Mud-yhtyeen vuonna 1979 julkaistu viimeinen studioalbumi. Suurimman osan kappaleista ovat kirjoittaneet yhtyeen jäsenet Rob Davis ja Ray Stiles. Yhtyeen itse tuottama albumi jäi ilmestyessään vähälle huomiolle.
Albumi julkaistiin vuonna 2009 CD-levynä yhdessä Rock On -albumin kanssa.
Taika-ampuja
Taika-ampuja, Noita-ampuja eli Paholaisen palkka-ampuja on Carl Maria von Weberin säveltämä kolminäytöksinen ooppera. Se on säveltäjänsä opus 77; Friedrich Wilhelm Jähnsin kronologisessa luettelossa sen numerona on J. 277.
Henkilöt
Paikka ja aika: Böhmerwald joskus 1600-luvun lopulla.
Ensimmäinen näytös
Max haluaa päästä ruhtinaan metsänvartijaksi, ei vähiten siksi että viran kylkiäisenä saa vaimokseen kauniin Agathen, eläkkeelle jäävän metsänvartijan tyttären. Ensin pitäisi kuitenkin voittaa ampumakilpailu, sillä metsänvartijan virka on avoinna vain voittajille. Max on hyvä ampuja mutta ei tarpeeksi hyvä voittaakseen.
Kun Max murehtii ampumataitojensa puutteellisuutta, saapuu paikalle Kaspar, joka tarjoaa Maxille pari lasillista viiniä. Kaspar esittelee Maxille taikaluodin, jolla osuu aina maaliin. Max kiinnostuu taikaluodista ja kysyy, mistä niitä saa lisää. Kaspar kertoo, että niitä voi itse valaa keskiöisin, Susirotko-nimisessä paikassa. (Hän ei kerro sitä, että valamiseen tarvitaan paholaisen apua.)
Toinen näytös
Agathe on huolissaan Maxista, joka ilmoittaa menevänsä keskiyöllä Susirotkoon metsästämään kauriita. Vallitsee pahaenteinen tunnelma. Kun Max saapuu Susirotkoon, on Kaspar jo paikalla, valmiina ohjaamaan luotien valamista. (Kaspar on aiemmin ehdottanut esimiehelleen paholaiselle, että Max tulisi hänen tilalleen paholaisen rengiksi. Lisäksi on sovittu, että seitsemäs valettu luoti on surmanluoti, joka ohjautuu sinne minne paholainen haluaa, kenties Agatheen?) Max alkaa valaa luoteja. Ympärillä alkaa tapahtua kaikenlaisia outoja ja pelottavia asioita. Kun Max valaa viimeisen luodin, ilmestyy paholainen hänelle. Max pyörtyy järkytyksestä.
Kolmas näytös
Max ampuu kilpailussa taikaluotejaan ja osuu aina tarkasti maaliin. Sitten tulee seitsemännen luodin vuoro... Agathe on hermostunut, sillä hänellä on ollut epämääräisiä painajaisia ja kaikkialla näkyy huonoja enteitä... Max ampuu seitsemännen luotinsa... Luoti koukkaa kohti Kasparia, joka saa kuolettavan osuman. Paholainen ottaa Kasparin sielun haltuunsa. (Kaspar ei ollut ilmeisesti ottanut huomioon, että paholainen voi tappaa vain sellaisen ihmisen, joka on tietoisesti antautunut hänen valtaansa. Ja Kasparhan oli ainoa paikallaolija, joka tiesi täsmälleen taikaluotien perkeleellisen alkuperän.) Max joutuu selittämään syyn luodin omituiselle lentoradalle. Hän tunnustaa, että luotien valaminen tehtiin hieman oudoissa olosuhteissa. Paikalle ilmestyvä erakko asettuu Maxin puolelle ja laittaa tapahtumat typerän ampumakilpailuperinteen syyksi. Paikallaolijat antavat Maxille anteeksi. Ja jos hän käyttäytyy vuoden ajan kunnolla, hän saa Agathen vaimokseen.
Alouette 1
Alouette 1 oli Kanadan ensimmäinen satelliitti ja ensimmäinen satelliitti, jonka rakentajavaltio oli muu kuin Yhdysvallat tai Neuvostoliitto. Kanada ei ollut kuitenkaan kolmas valtio, jonka satelliitti oli kiertoradalla: Britannian Ariel 1 edelsi Alouette 1:stä, mutta se oli NASAn rakentama. Nimi "Alouette" tuli ranskan "kiurua" eli leivosta tarkoittavasta sanasta ja suositun kanadanranskalaisen kansanlaulun "Alouette" nimestä.
Anksiolyytit
pienoiskuva|Bentsodiatsepiineja pienoiskuva|Neurolepteja Anksiolyytit ovat ahdistusta lievittäviä lääkkeitä. Anksiolyytteina on historian aikana käytetty alkoholin ja oopiumin lisäksi muun muassa hasista, belladonna-alkaloideja, bromia, barbituraatteja, antihistamiineja, meprobamaattia, bentsodiatsepiineja ja atsapironeja. Joskus on käytetty myös neuroleptejä pienin annoksin.
Alouette 1
Historia
Sputnik 1:n laukaisusta järkyttynyt Yhdysvallat ehdotti liittolaismailleen yhteistyötä avaruustutkimuksessa. Vuonna 1958 Kanadan puolustusministeriön tutkimuslaitoksen (DRTE) John Chapman ja Eldon Warren ottivat yhteyttä juuri perustettuun NASAan ja neuvottelivat sopimuksen jonka mukaan NASA laukaisisi Kanadan suunnitteleman ja rakentaman ionosfääriä tutkivan satelliitin. Kunnianhimoinen hanke onnistui ja NASA laukaisi Alouette 1:n (vaihtoehtoinen nimi Alouette-A) Vanderbergin lentotukikohdasta, Kaliforniasta 29. syyskuuta 1962 kello 0605 UTC Thor Agena-B kaksivaiheraketilla Maata kiertävälle radalle.
Alouetten massa on 145,7 kg. Satelliitti tutki ionosfääriä, yläilmakehän aluetta, mihin useat tulevat satelliitit tultaisiin laukaisemaan. Satelliitin tutkimustehtävä kesti 10 vuotta, minkä jälkeen se suunnitelmallisesti kytkettiin pois käytöstä. Vuonna 1966 arvioitiin satelliitin pysyvän kiertoradalla vielä tuhat vuotta.
Rakenne ja rakentaminen
Kaksi satelliittia rakennettiin epäonnistumisen varalle; mikäli ensimmäinen ei toimisi, varalaite voitaisiin laukaista muutaman kuukauden sisällä. Kesti 3½ vuotta ehdotuksesta satelliitin rakentamisesta sen suunnitteluun ja kokoamiseen. Satelliitit S27-2 (prototyyppi), S27-3 (mistä tuli laukaistu satelliitti) ja S27-4 (varasatelliitti) koottiin Defense Telecommunications Establishment Electronics Labissa Ottawassa, Ontariossa. Satelliittirunko rakennettiin Downsview'ssä, Ontariossa de Havilland Canadan tehtaalla, minkä tiloissa toimii nykyään Canadian Air and Space Museum. Alouetten akut rakensi DRB:n toinen yksikkö, mikä oli vastuussa satelliitin pitkästä toiminta-ajasta.
Satelliitin antennit olivat ensimmäiset avaruudessa käytetyt STEM (Storable Tubular Extendible Member) antennit. National Research Councilin insinööri George Klein keksi STEM-antennit. Satelliitin tehtävänä oli tutkia ionosfääriä lähettämällä siihen ionosfääristä heijastuvia radioaaltoja yläpuolelta, mikä vaati suurikokoisia antenneja, mitkä eivät sellaisenaan mahtuisi kantoraketin kärkikartioon. Klein ratkaisi ongelman siten, että antennit oli suunniteltu kiertymään rullalle satelliitin sisälle mistä ne myöhemmin purkautuisivat moottorin avulla satelliitin ulkopuolelle putkimaiseksi jäykäksi antenniksi. Satelliitiissa oli neljä STEM-antennia: kaksi 11 metrin antennia ja kaksi 22,5 metrin antennia. STEM-antennit olivat Spar Aerospace Ltd:n (nykyään osa MDA:ta) ensimmäisiä tuotteita, kanadalaisen yrityksen joka oli tunnettu Canadarm-robottikäsivarren rakentamisesta (Canadarm2 on käytössä kansainvälisellä avaruusasemalla, pienempää Canadarm:ia käytettiin avaruussukkuloissa). Antennityyppiä käytettiin jatkossa myös NASAn varhaisissa satelliiteissa.
ISIS-ohjelma
Alouette 1:n menestyksekkään ionosfääritutkimukseen johdosta Kanada ja Yhdysvallat päättivät laukaista yhteistyössä kolme muuta ionosfääriä tutkivaa satelliittia NASAn avustuksella kanadalaisjohtoisessa ISIS-ohjelmassa (International Satellites for Ionospheric Studies). Kunkin satelliitin tiedelaitteiden määrä kasvoi edeltäjään verrattuna. Alouette 1:n varasatelliitti S27-4:sta rakennettu Alouette 2 (vaihtoehtoinen nimi Alouette-B, alkuperäinen nimi ISIS-X) laukaistiin vuonna 1965 "korvaamaan" vanhempi Alouette 1. Sen ratakorkeus oli lähes kolminkertainen Alouette 1:een verrattuna. Alouette 2:n toiminta-aika oli 10 vuotta. ISIS I ja II olivat Kanadan kolmas ja neljäs satelliitti. RCA Victor Montrealista oli ISIS-ohjelman satelliittien pääurakoitsija.
Satelliitit laukaistiin Vandenberg AFB:stä läntiseltä laukaisualueelta. Alouette 2 laukaistiin 29. marraskuuta 1965 Thor Agena -kantoraketilla yhdessä yhdysvaltalaisen Explorer 31 -satelliitin kanssa. ISIS I ja II laukaistiin Delta-kantoraketilla. ISIS I laukaistiin 30. tammikuuta 1969 ja ISIS II 1. huhtikuuta 1971.
Puistopöllö
Se painaa keskimäärin 1 011 grammaa. Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset alavat metsät, mangrovekasvusto nousuvesialueen yläpuolella sekä viljelykset, puutarhat, kaupunkialueet, huonokuntoiset entiset metsät, alueet meren lähellä ja kastelluilla alueilla, myös kastelukanavissa.
Sillä on kolme alalajia:
Suomen Radio- ja Viestintäjärjestö
Suomen Radio- ja Viestintäjärjestö ry on suomalainen itsenäisiä paikallisradiota edustava yhdistys. Suomen Radio- ja Viestintäjärjestö on perustettu 2013. Perustamisen taustalla oli lupakäytäntömuutos, jonka pelättiin suosivan valtakunnallisia ketjuja ja sulkevan pois väliaikaisilla toimiluvilla toimineet paikallisradiot. Yhdistyksen puheenjohtaja Reijo Glad oli vuonna 2013 yksi kuudesta viestintäministeriön suomalaisen radiotoiminnan elinvoimaisuuden turvaamiseksi asetetun työryhmän jäsenestä.
Jäsenet
Jäsenradiokanavia (jäsenasemia) ovat Radio Sandels (Iisalmi), Radio Musa (Tampere), Sea FM Radio (Oulu), Pispalan Radio (Tampere).
Penitenssi
Penitenssi (kirkkolatinan paenitens, katuva) tarkoittaa hyvitystöitä, jotka katolinen rippi-isä määrää ihmiselle tämän syntien sovitukseksi kuultuaan henkilön tunnustuksen. Papin penitenssi on hänelle määrätty rangaistus lievästä rikkomuksesta. Tällainen rangaistus on esimerkiksi epäedullisempaan virkapaikkaan siirtäminen. Katuva ihminen on penitentti.
Suuri maailmansirkus
Suuri maailmansirkus on Cecil B. DeMillen ohjaama sirkusmaailmaan sijoittuva elokuva vuodelta 1952. Siinä yhdistyy puolidokumentaarinen kuvaus sirkuksen elämästä kulisseissa tapahtuvaan kolmiodraamaan. Sirkuksen johtajaa näyttelee Charlton Heston läpimurtoroolissaan. Sirkuksen katsojien joukossa vilahtelee tunnettuja muusikoita cameorooleissa.
Elokuva sai parhaan elokuvan Oscar-palkinnon ja silloisen parhaan tarinan Oscarin, joka myöhemmin yhdistettiin parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscar-palkintoon. Varsinkin myöhemmin valintaa on arvosteltu, sillä ehdolla oli myös klassikoksi noussut Sheriffi.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Suuren maailmansirkuksen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Charlotte (Luxemburg)
Charlotte (23. tammikuuta 1896 – 9. heinäkuuta 1985) oli Luxemburgin suurherttuakunnan suurherttuatar. Hän oli isänsä,Vilhelm IV, Luxemburgin suurherttuan ja Nassaun nimellisen herttuan toiseksi vanhin lapsi. Vilhelmin kuoltua hänen vanhin lapsensa Marie-Adélaïde nousi valtaan, mutta luopui kruunusta 14. tammikuuta 1919 ensimmäisen maailmansodan aikaisten toimiensa vuoksi, minkä jälkeen Charlotte nousi Luxemburgin suurherttuattareksi.
Marie-Adélaïden valtakauden jälkeen monet luxemburgilaiset olivat pettyneitä monarkiaan. Niinpä pian Charlotten valtaannousun jälkeen järjestettiin kansanäänestys monarkiasta luopumisesta. Charlotte onnistui kuitenkin muuttamaan kansan mielipiteen, ja sai 28. syyskuuta 1919 pidetyssä kansanäänestyksessä monarkian poistamisesta 77,8 % hyväksytyistä äänistä. Uudessa perustuslaissa suurherttuan asema valtionpäämiehenä säilytettiin, mutta hänen valtaoikeuksiaan kavennettiin.
Toisen maailmansodan puhjettua syyskuussa 1939 Luxemburg arveli puolueettomuuden suojelevan valtiota. Natsi-Saksa kuitenkin käytti Luxemburgia ja Belgiaa, joka oli samalla tavalla puolueeton, läpikulkumaina Ranskaan ohi Ranskan Maginot-linjan. Toukokuussa 1940 Saksan joukot saavuttivat Luxemburgin ja miehittivät sen nopeasti. Luxemburgin hallitus ja Charlotte perheineen lähti salassa maanpakoon Ranskaan. Ranskan joutuessa Saksan hyökkäyksen kohteeksi pakolaishallitus siirtyi Espanjan ja Portugalin kautta Isoon-Britanniaan. Sieltä Charlotte ja hänen perheensä matkusti myös Yhdysvaltoihin ja Kanadaan, missä he asettuivat Montrealiin, mistä he palasivat myöhemmin Isoon-Britanniaan. Isossa-Britanniassa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa Charlotte puhui Luxemburgin puolesta muun muassa radiossa. Vuonna 1945 pakolaishallitus pääsi palaamaan saksalaismiehityksestä vapautettuun Luxemburgiin.
Charlotte luopui kruunusta 12. marraskuuta 1964. Häntä seurasi suurherttuaksi hänen poikansa Jean. Charlotte kuoli 9. heinäkuuta 1985, ja hänet haudattiin Luxemburgin Notre-Damen katedraaliin.
Quebec Act
thumb|Quebec Actin asiakirjaa (1774). Quebec Act oli Ison-Britannian parlamentin vuonna 1774 säätämä laki, joka koski nykyisessä Kanadassa sijainneen Quebecin provinssin hallintoa. Aiemmin Ranskalle kuulunut provinssi oli liitetty Ison-Britannian alaisuuteen suuren siirtomaasodan päätteeksi vuonna 1763. Quebec Actilla oli suuri vaikutus paitsi Kanadan myös Yhdysvaltain historiaan, sillä se provosoi jo muutenkin kiihtyneitä kolmentoista siirtokunnan asukkaita yhdessä samanaikaisten ”sietämättömien lakien” kanssa.