cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kielistudio
Nykyisin mekaanisia nauhureita tai 1990-luvulla käyttöön otettuja CD-soittimia ei enää tarvita, vaan kielistudiot ovat tietokonepohjaisia ja tiedonsiirtoyhteydet usein langattomia. Käyttöliittymänä voidaan käyttää kannettavia tai tablettitietokoneita, jolloin opetustilanne ei välttämättä edellytä tarkoitukseen kalustettua kiinteää kielistudiotilaa. Äänitiedostoihin perustuvassa opetustavassa puhe- ja kuuntelutehtäviä voidaan antaa myös kotiläksyksi. Kielenopetuksessa voidaan käyttää myös videomateriaalia ja mitä tahansa verkosta löytyvää ääni- ja kuvamateriaalia tekijänoikeudet huomioon ottaen. Oppilaat voidaan asettaa pari-, ryhmä- ja puhelinkeskusteluihin, joita voidaan seurata ja tallentaa. Kielistudio-ohjelmistot voivat mahdollistaa myös monivalintakokeiden pidon ja tulkkaustehtävien annon.
Historiaa
Äänitteisiin ja toistoon perustuvan kielenopetuksen aloitti Yhdysvaltojen armeijan ASTP-koulutusosasto (Army Specialized Training Program) 1950-luvulla äänilevyjen avulla. 1950-luvun lopulla alettiin käyttää nauhureita, ja vuoden 1958 National Defense Education Act varmisti julkisen rahoituksen monien korkeakoulujen kielistudiohankkeille. Ensimmäiset kielistudiot Euroopassa rakensi norjalainen nauhurivalmistaja Tandberg 1960-luvun alussa. Nauhoitteiden avulla tapahtuviin itsenäisiin harjoitteisiin perustuva kielistudioharjoittelu oli suosittua 1980-luvulle asti, jolloin sen kustannustehokkuutta alettiin kyseenalaistaa verrattuna oppilaiden ja opettajan laitteettomaan, luonnolliseen vuorovaikutukseen perustuviin menetelmiin. 2000-luvun vaihteeseen tultaessa internet ja tietokoneohjelmistot mahdollistivat aivan uudenlaisia tapoja yhdistää kielenopiskeluun erilaisia materiaaleja ja vuorovaikutteisia tekniikoita. Näin kielistudio-opetus otti muun koulutuksen tavoin askelen perinteisestä behaviorismista kohti nykyaikaisempaa oppimiskäsitystä, konstruktivismia. Jo 1970-luvun alussa kielistudioharjoittelua kritisoitiin Suomessakin: se sopi parhaiten kielen suullisten alkeiden, ydinlauseiden ja -fraasien toistoharjoitteluun ja kuullun ymmärtämisen harjoitteluun, kun taas vähänkin pidemmälle edenneet opiskelijat pitivät sitä helposti tylsän mekaanisena ja epäluonnollisena ja kaipasivat aitoa vuorovaikutusta ryhmäläisten kesken.
Kielistudiot Suomessa
Suomen ensimmäinen kielistudion käyttöönsä saanut oppikoulu oli Lahden yhteiskouluun vuonna 1965. . Niitä tuli muutamiin muihinkin oppikouluihin, mutta vuoden 1967 keväällä kielistudioita oli vasta viidessä oppikoulussa. Ne olivat kalliita, sillä jokaisen oppilaan käytössä tuli olla oma vankkarakenteinen kelanauhuri, jolla oppilas voi selata nauhoitetta ja toistaa sitä uudelleen omaan tahtiinsa. Opetuspaikkoja ei useinkaan riittänyt koko luokalle, vaan esimerkiksi Helsingin Suomalaisessa Yhteiskoulussa paikkoja oli 21 ja luokka piti jakaa kahteen peräkkäiseen ryhmään.
Kielistudio on melko kallis investointi ja kun todettiin, että paljon edullisempi ns. Audio passiivinen (AP), kielistudio voi olla myös tehokas apu kieltenopetuksessa. Auditek Oy asensi Suomessa ensimmäisenä tällaisen laitteiston Turun yliopiston kielikeskukseen. Siinä oppilailla on kuulokemikrofonit, mutta ei omia nauhureita. Opettaja voi kuunnella oppiaiden suorituksia ja antaa laitteiston välityksellä opastusta ja nauhoittaakin oppilaiden suorituksia yksi kerrallaan.
Peruskouluun siirryttäessä 1970-luvun vaihteessa kouluhallitus suositteli kielistudioiden rakentamista myös yläasteen kouluihin kevyempinä versioina, joissa nauhureita oli vain yksi opettajan käytössä ja koko opetusryhmä kuuli saman nauhoitteen samanaikaisesti. Opettaja voi kuitenkin kuunnella oppilaiden suorituksia ja keskustellakin heidän kanssaan yksi kerrallaan. Tuolloin kelanauhurit olivat alkaneet vähitellen korvautua hieman halvemmilla ja helppokäyttöisemmillä kasettinauhureilla. Tällaisten riisuttujen kielistudioiden todettiin pian soveltuvan lähinnä kuuntelukokeiden pitoon ja olevan siihenkin suhteellisen kallis ratkaisu.
Kielistudioita rakennettiin Suomen kouluihin kotimaisten yritysten voimin, tekijöinä muun muassa turkulainen Auditek Oy, tamperelainen Sähkötaso (joka toi maahan saksalaista Elektron kielistudiota), jyväskyläläinen Suomen Koulupalvelu Oy, (joka toimi Suomessa monella alueella lähinnä Auditekin jälleenmyyjänä) ja turkulainen Teleste, josta tuli alalla kansainvälisestikin merkittävä tekijä. Teleste osti ensin Turkulaisen Auditek Oyn ja myöhemmin vuonna 1979 konkurssiin menneen norjalaisen Tandbergin kielistudiotoiminnan. Vuosituhannen vaihteessa Telesten kielistudiotoiminta eriytettiin yhtiöksi Sanako Oy.
Auditekin valmistamia kielistudioita myytiin suoraan ja kansainvälisen jälleenmyyjäverkoston kautta myös ulkomaille. Lopulta vientiä oli noin 30 eri maahan esimerkiksi Ranskaan, Italiaan, Egyptiin, Irakiin ja Saudiarabiaan.
Luettelo Aku Ankan ammateista
Tämä on luettelo Aku Ankan ammateista.
Aku on toiminut lukuisissa työpaikoissa. Roope-setä-lehden elokuun 2004 numerossa selvitettiin Akun ammatteja. Siinä mainittiin Akun olleen töissä Kattivaaran margariinitehtaalla, Roope Ankalla kolikonkiillottajana ”ja kymmenissä muissakin paikoissa”. Tietotoimiston selvityksen mukaan Aku ”saa luonteensa vuoksi potkut aina säännöllisin väliajoin” ja on tämän takia työskennellyt niin monessa paikassa. Ensimmäisessä suomenkielisessä Aku Ankka & kumppanit -lehdessä joulukuussa 1951 Aku toimi koulusalapoliisina (Carl Barksin tarinassa Aku Ankka koulusalapoliisina) ja yritti saada kiinni koulusta lintsaavia sisarenpoikiaan.
Matthias Ostrzolek
Matthias Ostrzolek (s. 5. kesäkuuta 1990 Bochum, Saksa) on saksalais-puolalainen jalkapalloilija, joka edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Hamburger SV:tä. Ostrzolek aloitti uransa VfL Bochumissa, josta hän siirtyi FC Augsburgiin vuonna 2012. Hamburger SV:ssa hän on pelannut vuodesta 2014 asti.
Emeli Sandé
Adele Emily Gouraguine (o.s. Sandé, s. 10. maaliskuuta 1987 Sunderland, Tyne and Wear, Yhdistynyt kuningaskunta), taiteilijanimeltään Emeli Sandé, on brittiläinen soul-muusikko. Hän tuli suuren yleisön tietoisuuteen vieraillessaan lontoolaisen rap-artistin Chipmunkin kesällä 2009 julkaistulla singlellä "Diamond Rings". Sandén devyyttialbumi Our Version of Events julkaistiin 13. helmikuuta 2012 ja huhtikuussa 2013 se rikkoi The Beatlesin lähes viisikymmentä vuotta vanhan ennätyksen pisimpään (63 viikkoa) Brittien Top 10 -listalla pysyneenä albumina. Sandé oli Britannian ääniteteollisuuden vuoden 2012 BRIT Awards -kilpailussa kriitikkojen valinta. Vuonna 2013 hän voitti samaisessa kilpailussa itselleen sekä parhaan brittiläisen nais-sooloartistin että parhaan brittiläisen albumin palkinnot. Sandé esiintyi vuoden 2012 Lontoon kesäolympialaisissa sekä niiden avajais- että päätösseremoniassa.
Alaveteli
Alueella on noin 1 700 asukasta ja keskustana nykyisin Murikan kylä. Alavetelin läpi virtaa Perhonjoki, jossa on lukuisia koskia, joista mainittakoon voimalaitoksestaan tunnettu Kaitforsinkoski sekä Tastin- ja Murikankosket. Kaustisen rajalla Perhonjokeen yhtyvät Ullavanjoki ja Köyhäjoki. Alavetelissä on myös useita järviä, kuten Seljesjärvi, Emmesjärvi, Isojärvi ja Loulusjärvi. Alueen elinkeinoista maatalous on yhä tärkeällä sijalla.
Alavetelin kirkko on rakennettu 1753. Siihen mahtuu noin 500 henkilöä. Malliltaan se on ristikirkko. Siellä toimii evankelisluterilainen Alavetelin seurakunta.
Kuuluisin alaveteliläinen lienee Anders (Antti) Chydenius, joka ajoi elinkeinovapautta merkantilistista talouspolitiikkaa silloin harjoittaneeseen Ruotsiin. Pohjanmaan rannikkokaupungeille hän onnistui hankkimaan tapuli- eli ulkomaankauppaoikeuksia toimiessaan pappissäädyn edustajana Ruotsin valtiopäivillä.
Seljesjärven rannalla, Seljesharjun päässä, sijaitsee turistikeskus, jossa on leirintäalue, kahvila, uimaranta, veneenvuokrausta ja mahdollisuus urheilukalastukseen. Seljesharju kohoaa muutaman metrin Pohjanmaalle tyypillisen suoalueen yläpuolelle. Seljesjärvi on 60 hehtaarin kokoinen ja siihen istutetaan joka vuosi 2 500–3 000 kg kirjolohta. Vuosittain toukokuussa järjestettävistä "Lohenkalastuskauden avajaisista" on muodostunut suosittu tapahtuma. Toinen vuosittainen perinne on Alaveteliviikko.
Kylät ja kulmakunnat
Alavetelissä on 3 henkikirjakylää (tieto vuodelta 1967):
Kulmakuntia ovat lisäksi Brännkärr, Gåsjärv, Haavisto, Jolkka, Murikka (Murik), Tast ja Ämmänen (Emmes).
Vuoden 1960 taajamarajauksen mukaan Alavetelin taajamat olivat kirkonkylä (203 asukasta) ja Tast (365 asukasta).
Historiaa
Kokkolan seudulla on ollut suomalaisasutusta jo ennen ruotsalaisten saapumista, jonka on katsottu tapahtuneen 1200-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Ruotsalaisasutuksen koillisrajana oli Perhonjoki, kunnes se siirtyi vuoden 1323 Pähkinäsaaren rauhan myötä pohjoisemmaksi Pattijoelle. Kaarlelan emäpitäjän ruotsalaisasutus levisi tämän jälkeen pohjoisemmaksi Perhonjoen yli Lohtajan tienoille saakka. Pysyvän asutuksen syntyessä Alaveteli muodostui miltei täysin ruotsinkieliseksi.
Alavetelistä tuli Kokkolan kappeliseurakunta vuonna 1752, ja itsenäiseksi seurakunnaksi se muodostettiin vuonna 1896.
Liikenne
Alavetelin halki kulkee valtatie 13 Kokkolasta Jyväskylän ja Mikkelin kautta Lappeenrantaan. Alavetelin kirkonkylästä on matkaa Kokkolan keskustaan vajaat 20 kilometriä. Lähin rautatieasema on Seinäjoki–Oulu-radalla Kokkolassa.
Väestö
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Alavetelin väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1960.
Laimennusmenetelmä
Laimennusmenetelmässä tunnetun pitoisuuden omaavaa merkkiaineliuosta syötetään tasaisella tunnetulla nopeudella mitattavaan virtaukseen. Alajuoksulta, missä merkkiaine on sekoittunut virtauksen poikkipinnan yli, otetaan näytevirtaus, josta määritetään merkkiainepitoisuus. Referenssiarvo virtaukselle lasketaan pumppausnopeuden ja merkkiaineen laimennussuhteen osamääränä.
Menetelmä on standardoitu (ISO 9555-2 avokanavat ja ISO 2975/III putket). Akkreditointipäätöksen mukainen paras mittausepävarmuus laimennusmenetelmällä suoritettaville kalibroinneille on 1,0 prosentti.
Big Brother and the Holding Company (albumi)
Big Brother And the Holding Company on sanfranciscolaisen Big Brother and the Holding Companyn esikoislevy vuodelta 1967.
Seppo Laine
Seppo Laine on seuraavien henkilöiden nimi
Kuopion Kaupunkilehti
Kuopion Kaupunkilehti oli Kuopion ja Siilinjärven alueella vuosina 2001–2020 ilmestynyt ilmaisjakelulehti. Perjantain ja lauantain aikana jaettua lehteä jaettiin perusjakeluissa n. 55 000 kappaletta. Suurjakeluissa kappalemäärä oli n. 60 000 kappaletta ja se jaettiin lisäksi Kuopion liitoskuntien taajamiin. Lehti oli riippumaton ja puolueeton, sekä Kaupunkilehtien liiton jäsen.
Kuopion Kaupunkilehden ja Viikkosavon toimitukset yhdistettiin vuonna 2014. Lehtien yhteisenä päätoimittajana toimi Aija Pirinen. Vuosina 2017–2019 lehti valittiin vuoden kaupunkilehdeksi Sanomalehtien liiton järjestämässä kaupunkilehtikilpailussa.
Vakaus- ja kasvusopimus
Vakaus- ja kasvusopimus on Euroopan unionin jäsenmaiden välinen finanssipoliittinen sopimus Euroopan raha- ja talousliiton EMU:n muodostamiseksi ja ylläpitämiseksi.
Vakaus- ja kasvusopimukseksi kutsutaan euron käyttöönoton yhteydessä hyväksyttyjä kahta asetusta (1466/97 ja 1467/97), joilla täsmennettiin perustamissopimuksen artikloja. Edelliseen liittyivät myös määrälliset ns EMU-kriteerit julkisen talouden alijäämistä (3% BKTstä) ja julkisesta velasta (60 % BKTstä).
Toinen asetuksista sisälsi määräyksiä, jotka koskevat ennaltaehkäisyä, ja toinen koskee korjaavia toimia.
Asetuksiin on myöhemmin tehty korjauksia ja täsmennyksiä muun muassa ns Six Pack-uudistuksen uudistuksen yhteydessä. Sopimusta on kritisoitu myöhemmin. Sitä on pidetty mm pakkopaitana, joka estää aktiivisen suhdannepolitiikan. Toisaalta asetuksiin sisällytetyt ns joustoelementit ovat synnyttäneet kritiikkiä, koska asetusten budjettikuria vahvistavat vaikutukset ovat heikentyneet.
Nick Lowe
Nicholas Drain "Nick" Lowe (s. 24. maaliskuuta 1949, Walton-on-Thames, Englanti) on laulaja-lauluntekijä ja tuottaja, joka tuottaa ja esittää useita eri musiikin tyylejä.
Lowe aloitti uransa vuonna 1966 yhtyeessä nimeltä Kippington Lodge, jonka hän oli perustanut ystävänsä Brinsley Schwarzin kanssa. Soolouran lisäksi hän on ollut jäsenenä myös kokoonpanoissa Brinsley Schwarz (1969-1975), Rockpile (1976-1981) ja Little Village (1992).
Arvo Ojala
Arvo Ojala (21. helmikuuta 1920 Seattle, Washington – 1. heinäkuuta 2005 Gresham, Oregon) oli amerikansuomalainen aseasiantuntija, joka koulutti Hollywoodissa näyttelijöitä revolverin nopeassa esiin vetämisessä ja ampumisessa.
Ojala toimi asekouluttajan tehtävässä muun muassa elokuvissa Koston käsi (1955), Liekehtivät vuoret (1956), Butch ja Kid – auringonlaskun ratsastajat (1969), Silverado (1985) ja Kolme kaverusta (1986). Hänen koulutettaviinsa kuuluivat muun muassa Kevin Costner, Michael J. Fox, Kevin Kline, Paul Newman ja Robert Redford. Ojala myös näytteli toisinaan itse sivuosissa tai sijaisnäyttelijänä.
Arvo Ojala varttui maatilalla Yakiman lähellä Washingtonin osavaltiossa suomalaissiirtolaisten poikana ja oppi metsästysretkillä jo lapsena aseen käyttöä.
Ojala sai patentin suunnittelemalleen pistoolikotelolle, joka mahdollistaa aseen nopean esiinvedon. Sitä käyttivät keksijän mukaan nopeuskilpailijoiden lisäksi 1960-luvun alussa monet poliisilaitokset Yhdysvalloissa.
Arvo Ojala oli 26 vuotta (1951–1978) naimisissa mallina, näyttelijänä ja ammattimaisena taitoluistelijana toimineen Doris Seversenin kanssa. He saivat viisi lasta.
Alexander Os
Alexander Os (s. 21. tammikuuta 1980 Fauske) on entinen norjalainen ampumahiihtäjä, joka kilpaili maailmancup-tasolla kaudesta 2003–2004 vuoteen 2016 asti.
Os debytoi aikuisten arvokilpailuissa Östersundin MM-kilpailuissa 2008 sijoittuen normaalimatkalla 41:nneksi. Sekaviestissä hän hiihti kolmannen osuuden Norjan kahdeksanneksi sijoittuneessa joukkueessa. Pyeongchangin MM-kilpailuissa 2009 hän oli sprintissä neljäs ja nousi takaa-ajokilpailussa pronssille. Hanty-Mansijskin MM-kilpailuissa 2011 hän hiihti toisen osuuden maailmanmestaruuden voittaneessa Norjan viestijoukkueessa.
Os saavutti ensimmäisen palkintosijansa maailmancupissa oltuaan toinen Lahden sprinttikilpailussa 3. maaliskuuta 2007. Seuraavalla kaudella hän sijoittui kolmanneksi Pyeongchangin takaa-ajokilpailussa 29. helmikuuta 2008. Kaudella 2008–2009 Os oli toinen Östersundin normaalimatkan kilpailussa sekä toinen ja kolmas Hochfilzenin sprinttikilpailuissa. Kaudella 2009–2010 hän sijoittui kolmanneksi Pokljukan normaalimatkan kilpailussa.
Os on tilannut aseensa tukin entiseltä suomalaiselta ampumahiihtäjältä Erkki Antilalta.
Vorikonatsoli
Ominaisuudet ja käyttö
Huoneenlämpötilassa vorikonatsoli on kellertävää kiteistä ainetta, joka liukenee muun muassa metanoliin ja etyyliasetaattiin. Vorikonatsolin sienten kasvua estävät ominaisuudet perustuvat siihen, että se estää sieniä muodostamasta ergosterolia, ja tällöin solukalvon ja soluseinän synteesi estyy. Se tehoaa moniin sieniin, esimerkiksi Candida-, Aspergillus-, Cryptococcus-, Fusarium- ja Scedosporium-sukujen lajeihin. Vorikonatsolia annostellaan tablettina suun kautta tai ruiskeena laskimoon. Sitä käytetään sienilääkkeenä muuten hankalasti hoidettavien infektioiden hoidossa tai mikäli potilaan immuunipuolustus on heikentynyt esimerkiksi HIV-infektion vuoksi.
Haittavaikutukset
Vorikonatsoli voi aiheuttaa silmien herkkyyttä valolle ja hyvin kirkkaille väreille. Muita mahdollisia haittavaikutuksia ovat huonovointisuus, ihon valoherkkyys ja ihottuma, QT-ajan pidentyminen ja maksan entsyymiarvojen nousu.
Manna (muusikko)
Mariam ”Manna” Jäntti (s. 1977 Pariisi, Ranska) on suomalais-algerialainen laulaja-lauluntekijä ja näyttelijä. Hän on julkaissut neljä soololevyä sekä toiminut solistina Kerkko Koskinen Kollektiivissa. Lisäksi Manna on näytellyt teatterissa, elokuvissa ja televisiosarjoissa. Hänellä on 13 vuotta vanhempi kitaristi-veli Harri Jäntti, joka tunnetaan taiteilijanimellä Rane Raitsikka. Mannan esikoisalbumi Sister julkaistiin Suomessa toukokuussa 2007 ja se sijoittui Suomen albumilistalle. Hänen toinen studioalbuminsa, Songs of Hope and Desire, ilmestyi vuonna 2009. Kolmas albumi, Alain Johannesin tuottama Shackles, julkaistiin Suomessa 14. syyskuuta 2011. Albumi nousi julkaisupäivänään Suomen virallisen listan numerolle 14. Sen paras sijoitus Suomen albumilistalla oli 14. Manna julkaisi albumin Blackbird lokakuussa 2014. Vuonna 2018 Manna julkaisi ensimmäiset suomenkieliset julkaisunsa sooloartistina. Singlet Äiti ja Kai sekin jotain rakkautta on julkaistiin tammikuussa ja toukokuussa 2018.
Varhainen elämä
Manna on helsinkiläinen muusikko ja laulaja-lauluntekijä, jonka äiti on suomalainen ja isä algerialainen. Manna on harrastanut ja opiskellut laulamista lapsesta asti. Hän on käynyt laulu- ja pianotunneilla musiikkiopistossa sekä suorittanut musiikkiopintoja laulu pääaineenaan. Hän on opiskellut myös musiikkiteatteria.
Ura
Mannan tyylilaji on varioinut popista alternativeen. Hänen musiikkiaan on verrattu Cat Powerin, Nicon ja PJ Harveyn musiikkiin. Mannan esikoisalbumi Sister julkaistiin Suomessa 9. toukokuuta 2007, ja toinen hyviä arvosteluja saanut ja brittiläisessä mediassakin (Mojo-magazine, The Sunday Times, Q-magazine) albumi Songs of Hope and Desire julkaistiin 30. syyskuuta 2009. Uusin albumi Shackles julkaistiin vuonna 2011. Se äänitettiin Los Angelesissa tuottajanaan Alain Johannes. Albumi sisältää muun muassa dueton Mark Laneganin kanssa.
Manna julkaisi albumin Blackbird lokakuussa 2014. Se oli arvostelumenestys ja valittiin viikon levyksi monissa medioissa, kuten Radio Helsinki, YleX ja Helsingin Sanomat.
Manna julkaisi vuonna 2018 ensimmäisen suomenkielisen singlen "Äiti".
Manna laulaa myös Kerkko Koskinen Kollektiivissa.
Yksityiselämä
Manna on ollut naimisissa HIM-yhtyeen kitaristin Mikko Lindströmin kanssa ja heillä on yksi yhteinen lapsi.
Super Mario Party
Super Mario Party on Nd Cuben kehittämä ja Nintendon julkaisema partypeli. Peli on Mario Party-pelisarjan yhdestoista osa ja se julkaistiin Nintendo Switchille maailmanlaajuisesti 5. lokakuuta 2018. Super Mario Party on tyyliltään ja pelattavuudeltaan ensimmäinen vanhan koulukunnanmukainen Mario Party-peli sitten vuonna 2007 julkaistun Mario Party 8:n ja se sisältää 20 pelihahmoa, enemmän kuin yksikään muista pelisarjan peleistä.
Super Mario Party sai pääosin positiivisen vastaanoton pelikriitikoilta, Metacriticin 84 arvostelun keskiarvon ollessa 76/100. Arvostelumenestyksen lisäksi peli oli myös kaupallinen menestys, sillä muun muassa Japanissa ensimmäisen kahden vuorokauden aikana peliä myytiin 142 868 kopiota ja Isossa-Britanniassa se oli julkaisuviikolla viikon viidenneksi myydyin peli. Syyskuun 2021 loppuun mennessä peliä oli myyty maailmanlaajuisesti yhteensä 16.48 miljoonaa kopiota joka tekee siitä kaikkien aikojen seitsemänneksi myydyimmän Nintendo Switch-pelin.
Keräilijä (sarjakuvahahmo)
Keräilijä, oikealta nimeltään Taneleer Tivan, on Marvel-universumin avaruusolento.
Keräilijä on yksi Universumin vanhimmista; hän on näkyjen näkijä. Kerran hän näki todellisen tuntuisen näyn, jossa lähitulevaisuudessa valtava sarvipäinen tulijättiläinen sytyttäisi koko olemassa olevan maailmankaikkeuden tuleen palavalla miekalla.
Kysymyksessähän on Surtur, joka myöhemmin lähtikin yritykseensä.
Pääosa Alfoista - Pohjantähti, hänen kaksoissisarensa Aurora, Sasquath ja Puck - puuttuvat asiaan ja karkottavat Keräilijän; hirviöksi luokittelusta syvästi loukkaantunut Marrina pakenee syvyyksiin hautomaan nöyryytystään.
Keräilijä jatkaa matkaansa; hänen toimistaan on tullut lopulta enemmän harraste kuin vakava toimi.
Keräilijä esiintyi myös Marvel Cinematic Universen elokuvissa näyttelijänään Benicio del Toro. Hän teki cameo-esiintymisen elokuvassa Thor: The Dark World lopputekstien aikana näytetyssä kohtauksessa, mutta esiintyi isommassa roolissa elokuvassa Guardians of the Galaxy. Elokuvassa Avengers: Infinity War esiintyy pelkkä illuusio Keräilijästä, jonka Thanos oli luonut Todellisuuskivellä huijatakseen Galaksin Vartijoita.
SGI IRIS
IRIS oli Silicon Graphicsin (SGI) työasemasarja, joita olivat 1000, 2000 ja 3000 -sarjat. Työasemissa käytettiin Motorola 68000 -sarjan suorittimia.
Abu Dhabin Grand Prix 2011
Pastor Maldonado sai kymmenen paikan rangaistuksen aika-ajoihin, sillä hän käytti jo kauden yhdeksättä moottoria, kun kautta kohti sallitaan vain kahdeksan. Paalupaikan saavutti Sebastian Vettel ajalla 1.38,481, mutta hän joutui keskeyttämään kilpailun rengasrikon vuoksi. Keskeytys oli hänelle kauden ainoa.
Kilpailun voitti Lewis Hamilton, toiseksi tuli Jenson Button ja kolmanneksi Fernando Alonso. Kyseessä oli kauden ainoa kilpailu kun palkintorokkeella ei nähty Red Bull -kuljettajaa. Nopeimman kierroksen ajoi Mark Webber, 1.42,612 kierroksella 51.
SGI IRIS
1000, 2000 ja 3000 -sarjojen jälkeen SGI siirtyi MIPS-arkkitehtuurin suorittimiin ja julkaisi muun muassa 4D/20 Personal Iris -sarjan työaseman.
Sisäfilee
Sisäfilee eli sisäfile on pala lihaa, joka on leikattu tietystä osasta teuraseläimen ruhosta, useimmin naudasta, lampaasta tai siasta. Se on ruhon murein ja vähärasvaisin osa, sillä esimerkiksi sian sisäfileessä on rasvaa vain 3–5 prosenttia. Sisäfilee on ruhon kyljen puolelta leikattu, luuton fileeselän tai kyljysselän osa, joka naudalla painaa kokonaisena 1–1,5 kg. Fileeselkä on naudan, vasikan tai poron selän takaosassa oleva ruhon paras osa, kun taas kyljysselkä on sian tai lampaan ruhosta saatava osa. Anatomisesti sisäfilee on osa isoa lannelihasta (psoas major), joka ei tee kovin rankkaa työtä eläimen liikkuessa. Siksi se on mureinta lihaa.
Naudan sisäfilee on arvostettua herkkua mutta myös kalleinta naudanlihaa. Siitä tehdään pihvejä, paksuja chateaubriandiksi kutsuttuja pihvejä tai sen voi paistaa uunissa kokonaisena.
Australian avoin tennisturnaus 1998
Australian avoin tennisturnaus 1998 alkoi 19. tammikuuta ja päättyi 1. helmikuuta 1998.
Miesten kaksinpeli
Petr Korda – Marcelo Ríos 6–2, 6–2, 6–2
Miesten nelinpeli
Jonas Björkman / Jacco Eltingh –  Todd Woodbridge /  Mark Woodforde 6–2, 5–7, 2–6, 6–4, 6–3
Naisten nelinpeli
Martina Hingis / Mirjana Lučić –  Lindsay Davenport /  Nataša Zvereva 6–4, 2–6, 6–3
Sekanelinpeli
Justin Gimelstob / Venus Williams –  Cyril Suk /  Helena Suková 6–2, 6–1
Kauko Korpela
Kauko Toivio Juhani Korpela (19. toukokuuta 1931 Kymi – 23. elokuuta 2022 Helsinki ) oli suomalainen jääpalloilija ja maahockeypelaaja. Korpela pelasi jääpallon mestaruussarjassa 1951–1968 edustaen Käpylän Urheilu-Veikkoja.
Suomen A- ja B-maajoukkue pelasivat vastakkain 11. helmikuuta 1951, kun Norja-maaottelu oli ensin siirtynyt viikolla marsalkka Mannerheimin hautajaisten vuoksi ja sitten Norjan maajoukkue estyi saapumasta Suomeen sumun vuoksi. Tuossa ottelussa Korpela pelasi ensimmäisen jakson B-joukkueessa, joka johti tauolla 3–1, ja toisen jakson A-joukkueessa, joka tasoitti loppunumeroiksi 4–4. Korpela teki maalin molemmille joukkueille.
Korpela pelasi maaotteluita myös maahockeyssa ja jalkapallossa. Jalkapallossa Korpela pelasi mestaruussarjassa HJK:n riveissä. Yleisurheilussa hän voitti alle 18-vuotiaiden Suomen mestaruuden pituushypyssä ja 75 metrin aitajuoksussa 1948. Hän kilpaili myös golfissa ja keilailussa.
Jääpalloliitto kutsui Korpelan vuonna 2012 perustamaansa Kunniagalleriaan. Korpelalle on myönnetty Suomen Palloliiton kultainen ansiomerkki ja kultakello.
Mario Party: The Top 100
Mario Party: The Top 100, Japanissa nimeltään Mario Party 100 Minigame Collection (マリオパーティ１００ ミニゲームコレクション Mario Pāti 100 Minigēmu Korekushon), on Nd Cuben kehittämä ja Nintendon julkaisema partypeli. Peli julkaistiin Nintendo 3DS:lle Pohjois-Amerikassa 10. marraskuuta, PAL-valtioissa 22. joulukuuta, ja Japanissa 28. joulukuuta 2017. Mario Party: The Top 100 sisältää 100 minipeliä jotka on otettu aiemmista Mario Party -pelisarjan kotikonsoleille julkaistuista peleistä ja niitä on visuaalisesti päivitetty.
Mario Party: The Top 100 sai pääosin ristiriitaisen vastaanoton, Metacriticin 40 arvosteluun pohjautuvan keskiarvon ollessa 59/100. Japanissa peliä myytiin ensimmäisen viikon aikana 52 181 kopiota ja sijoittui Japanin viikon myydyimpien pelien listan sijalle viisi.
Dmitri Kalinin
Dmitri Vladimirovitš Kalinin (, s. 22. heinäkuuta 1980 Tšeljabinsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja, joka edustaa KHL-joukkue Traktor Tšeljabinskia. Kalinin on voittanut urallaan maailmanmestaruuden ja Gagarin Cupin.
Seurajoukkueissa
Kalinin aloitti uransa Venäjän pääsarjassa kaudella 1996–1997, jolloin pelasi muutaman ottelun Traktor Tšeljabinskissä. Seuraavalla kaudella hän pelasi jo 26 peliä Tšeljabinskissä ja hänet vuoden 1998 varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella Buffalo Sabresiin. Kalinin siirtyi Pohjois-Amerikkaan kaudelle 1998–1999. Osan kaudesta hän pelasi QMJHL:ssä Moncton Wildcatsissa ja osan AHL:ssä Rochester Americansissa.
Kesällä 2008 Kalinin teki vuoden sopimuksen New York Rangersin kanssa. Hänet kaupattiin kesken kauden Phoenix Coyotesiin Petr Průcha ja Nigel Dawesin kanssa vaihdossa Derek Morrisiin.
Kaudeksi 2009–2010 Kalinin suuntasi kotimaansa KHL-liigaan ja Salavat Julajev Ufaan. Hän pelasi Ufassa myös seuraavan kauden, kunnes siirtyi kaudeksi 2011–2012 SKA Pietariin.
Kaudeksi 2016–17 Kalinin siirtyi KHL-joukkue Spartak Moskovaan.
Maajoukkueessa
Ruotsissa 2002 Kalinin edusti Venäjää ensimmäistä kertaa MM-kilpailuissa. Venäjä voitti MM-hopeaa. Suomessa 2003 Kalinin oli jälleen mukana Venäjän kokoonpanossa. Samoin Tšekissä 2004 ja Itävallassa 2005, jossa Venäjä voitti pronssia Kalinin edusti kotimaataan MM-tasolla. Välissä hän oli mukana myös vuoden 2004 maailmancupissa.
Kalinin on kolminkertainen jääkiekon maailmanmestari vuosien 2008, 2009 ja 2012 MM-kisoista.
Alpo Aho
Alpo Aho (26. heinäkuuta 1934 Oulu – 27. marraskuuta 1983 Oulu) oli suomalainen jääpalloilija.
Hyökkääjänä pelannut Alpo ”Rellukka” Aho sai MM-kisoissa hopeaa 1957 ja 1963. Hän pelasi 28 maaottelua ja teki niissä 14 maalia.
Suomen mestaruuden Aho voitti Oulun Palloseuran riveissä 1953, 1956 ja 1960–1963. Ammatiltaan hän oli veturinkuljettaja.
Maantie Hämeessä
Maantie Hämeessä tai Helteinen kesäpäivä vuodelta 1860 on Werner Holmbergin (1830–1860) tunnetuimpia töitä, kooltaan 88×103,5 cm. Lyhyeksi jääneellä urallaan Holmberg ehti vaikuttaa paljon Suomen maisemamaalauksen kehitykseen. Hän yhdisti uudella tavalla akateemisen ateljeeperinteen ja maiseman realistisen kuvauksen. Maantie Hämeessä kuuluu Ateneumin kokoelmiin.
Maalauksessa hevosparin vetämät vaunut ajavat mäntyrinteen reunaa menevää maantietä pitkin. Kesäpäivä on helteinen, ja maalaus kuvaa vaunujen menoa takaa päin. Puut ja kasvusto on maalattu tarkasti, vaikka kuvan tilanne luo vaikutelman tilanteen hetkellisyydestä. Pölyn ja mäntymetsän tuoksu ovat aistittavissa kuivan hiekkatien pölistessä valjakon pyörien alla.
Holmberg oli 1853 ensimmäinen suomalainen Düsseldorfiin opiskelemaan lähtenyt taiteilija. Holmberg maalasi Maantien Hämeessä Tampereen seudulla tehtyjen luonnosten pohjalta. Luonnokset hän oli tehnyt viimeiseksi jääneellä Suomen matkallaan.
Inti
thumb|”[[Toukokuun aurinko” eli Inti Argentiinan lipussa.]] Inti (ketšuaksi "aurinko") oli auringon jumala inkojen mytologiassa. Yleensä hänet kuvattiin luojajumala Viracochan pojaksi. Intin palvonta oli inkavaltiossa keskeisellä sijalla, sillä inkojen kuninkaat Sapa Incat pitivät itseään Intin jälkeläisinä. Intin symbolina oli ihmiskasvoinen kultainen kiekko, josta lähti säteitä. Intin sisar ja puoliso oli Kuun jumalatar Mama Quilla, joka puolestaan kuvattiin hahmona, jonka kasvot olivat hopeinen kiekko siitä irtoavien säteiden kera.
Ketšuoiden keskuudessa Inti sekoitetaan toisinaan Kristukseen tai Jumalaan.
Turbaani
thumb|150px|Turbaanipäinen [[sikhimies.]] thumb|150px|Turbaanipäinen [[afganistanilaisvanhus.]] Turbaani ( tai دولبند, dolband, ) on Intiassa ja muslimimaissa käytetty pitkästä huivimaisesta kankaasta kääritty päähine.
Turbaania käytetään Lähi-idässä, Keski-Aasiassa ja Intiassa. Sikhit käärivät yleensä turbaanin joka kerta uudestaan. Kangas on tavallisesti vähintään viisi metriä pitkä. Hyvin monimutkaiset turbaanit voidaan joskus pitää valmiiksi käärittyinä niin, että ne on ommeltu kiinni alustaansa. Tällaisia turbaaneja on käytetty esimerkiksi Turkissa. Kuumassa ja kuivassa ilmanalassa turbaani on alkujaan kasteltu ennen sen pukemista, jotta pää pysyisi koko päivän ajan viileänä.
Turbaani on tutkimusten mukaan alun perin intialainen keksintö. Turbaanista on viitteitä jo Veda-kirjallisuudessa. Turbaanin idea on luultavasti kopioitu Intiasta arabimaihin. Nykypäivänä turbaaneja käyttävät pääasiassa sikhit. He käyttävät sitä peittääkseen leikkaamattomat hiuksensa, jotka on sidottu nutturalle päänpäälle. Leikkaamattomat hiukset kuvastavat sikheillä alistumista jumalan tahtoon. Kunnioituksesta jumalaa kohtaan hiukset on miehillä tapana peittää turbaanilla. Sikhit joskus sekoitetaan muslimeihin turbaanin käytön takia. . Tämä johtuu siitä, koska länsimaalaisten mielissä kummittelee vielä tänäkin päivänä stereotyyppinen kuva islamilaisista arabimiehistä, jotka käyttävät turbaaneja, koska sellaisia näkee paljon elokuvissa. Nykyaikana islamilaisissa maissa turbaani on melko harvinainen vaate. Niitä käyttävät pääasiassa vain vanhat miehet ja uskonnolliset johtajat korkean asemansa merkkinä. Länsimaissa muslimimiehet eivät käytä turbaania.
Intiassa hindut ovat käyttäneet turbaaneja näyttääkseen korkean kastiasemansa. Esimerkiksi hindukuninkaat ovat käyttäneet kalliista ja koristeellisesta silkistä tehtyjä ja jalokivin koristeltuja turbaaneja näyttääkseen rikkautensa ja valtansa. Turbaaneja käytetään Intiassa vieläkin. Rajasthanin osavaltiossa muoti on säilynyt voimakkaana ja turbaani voi kääriä jopa yhdeksän metriä pitkästä kankaasta. Punjabissa sikhit ja monen muunkin uskonnon edustajat käyttävät usein turbaaneja, joko muodin vuoksi tai suojatakseen päänsä auringonpaisteelta. Intiassa turbaania kutsutaan yleensä monella kielellä sanalla pagṛī (ਪਗੜੀ). Sikhit käyttävät joskus punjabinkielistä sanaa dastār (ਦਸਤਾਰ), joka on oikeaoppisempi ja kunnioittavampi.
Turbaanin sukuinen päähine on tuaregien käyttämä indigonsininen litham.
Turbaani länsimaissa
thumb|150px|Naisen turbaani n. vuodelta 1870 Länsimaissa turbaaneja on käytetty naisten päähineinä. Huivista kiedottu päähine on yleensä ommeltu alustaan, jotta se on helppo pukea ja riisua. Myöhäisellä keskiajalla ja varhaisella renessanssiajalla 1300- ja 1400-luvuilla eurooppalaiset miehet omaksuivat turbaanin ja sen tapaisten päähineiden käytön turkkilaisten vaikutuksesta, etenkin Bysantin valtakunnassa. 1700-luvulla Euroopassa lähes kaikki varakkaat ja korkean aseman omaavat miehet ja naiset pitivät ajan muodin mukaan mitä erilaisimpia peruukkeja. Jotta peruukki istuisi päässä hyvin, moni mies ja nainen ajoi luonnolliset hiuksensa pois, mutta kaljuus oli siihen aikaan häpeän ja köyhyyden merkki, joten tullessaan kotiin varsinkin monet miehet peruukin riisuessaan peittivät kaljun päänsä turbaanilla.
Nykyään länsimaissa lähes kaikki turbaania käyttävät henkilöt ovat sikhejä.
Hjalmar Löfving
Hjalmar Edvard Löfving (26. tammikuuta 1896 Helsinki – 29. tammikuuta 1968) oli suomalainen piirtäjä, sarjakuvataiteilija ja animaattori. Hänen vanhempansa olivat poliisikomissaari August Teodor Löfving ja Ida o.s. Tiitinen. Hän kävi Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulun 1913–1917.
Turbaani
Aiheesta muualla
ਪਗੜੀ
Hjalmar Löfving
Löfvingin tunnetuin sarjakuva oli Olli Pirteä, joka ilmestyi Sirkassa 1926–1945. Tämän jälkeen Olli Pirteä ilmestyi vielä jonkin aikaa lehdessä Lasten Maailma. Löfvingin surrealistisia piirteitä sisältänyt Olli Pirteä oli saanut selvästi vaikutteita Winsor McCayn Pikku Nemosta. Olli Pirteästä julkaistiin vuonna 2011 postimerkki. Muita Löfvingin sarjakuvia olivat Pikku Timo, Pörröpää-Iivari, Pekka Ponteva, Risto Reippaan seikkailut, Tommi Typykkä, Olli Viikarinen, Kalle Kujeinen, Sankari ja Nuoli, Putte Mökkönen Hollywoodissa, Pullen ihmeelliset seikkailut, Matin matka maailmalle, Sipi ja Sopi -muurahaiset, Pompus ja Nökö, Pike Pallean seikkailut sekä Bimbo seikkailee.
Pilapiirroksia Löfving teki 1910- ja 1920-luvuilla Tuulispäähän ja Kurikka-lehteen. Ne olivat joko yksi- tai monikuvaisia, yhteiskunnallisia ja satiirisia. Henkilöiden sympaattisuus riippui kuvan tilanneen lehden poliittisesta kannasta.
Löfving oli varsin tuottelias ja piirsi hyvin paljon kuva-arvoituksia eri lehtien tehtäväsivuille. Valokuvaaja Magnus Löfving, Hjalmarin poika, kertoo että isällä oli tapana tehdä töitä iltaisin lasten mentyä nukkumaan ja lähteä seuraavana aamuna tarjoamaan töitään myyntiin. Hjalmarille riitti muutaman tunnin yöuni. Magnus Löfving kertoo: "Isäni oli myös aina hyvällä tuulella. Hän oli positiivinen ihminen, joka osasi nauttia elämästä. Ja hänellä oli hyvä huumorintaju, eihän hän ilman sitä olisi voinut tehdä pilapiirroksiaankaan."
Löfving oli myös suomalaisen animaatioelokuvan uranuurtajia yhdessä Eric Vasströmin, Yrjö Nortan ja Ola Fogelbergin kanssa. Vuonna 1927 hän aloitti harjoittelun Suomi-Filmin työhuoneissa ja piirsi joitakin lyhyitä ja pari pidempää mainoselokuvaa. Kolme minuuttia pitkä Muutama metri tuulta ja sadetta (1932) animaatio kuvaa, kuinka kaupungilla kävelyllä oleva väki joutuu sateen yllättämäksi. Muutama metri tuulta ja sadetta esitettiin Tesvisiossa 23.4.1964. Filmi on entisöity Suomen elokuva-arkistossa 1975. Se on ainut todistetusti selluloidi-tekniikalla valmistettu suomalainen animaatio ennen toista maailmansotaa.
Nímos
Nímos on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään. Saaren pinta-ala on 4,648 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Nímos kuuluu Sýmin kuntaan, Ródoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Nímos sijaitsee Välimereen kuuluvan Egeanmeren kaakkoisosassa Sýmin pohjoispuolella. Se on kuiva ja hedelmätön saari. Saaren pohjoisrannikot ovat jyrkät. Saarelta on löydetty jälkiä ihmistoiminnasta neoliittiselta kaudelta lähtien mykeneläisen kulttuurin ajalle saakka. Nímoksella on myös hellenistiseltä kaudelta peräisin olevia rakennuksia. Vielä vuonna 1971 saarella asui kuusi asukasta, jotka olivat ilmeisesti paimenia.
Nykyisin saarella vierailee joitain matkailijoita. Saarelle pääsee pienillä veneillä esimerkiksi Sýmin saarelta.
Nímos kuuluu Natura 2000 -verkoston piiriin.
Saunassa
Saunassa on Akseli Gallen-Kallelan (1865–1931) vuonna 1889 maalaama öljyvärimaalaus, joka on kooltaan 120 × 81 cm. Se kuuluu Gallen-Kallelan Keuruulla Ekolan torpassa maalaamiin realistisiin talonpoikaisaiheisiin töihin. Maalaus kuuluu Ateneumin kokoelmiin.
Maalauksen sisältö
Maalauksessa Ekolan perhe on saunomassa mustuneessa tummanpuhuvassa saunassa. Ekolan tytär pesee alalattialla penkillä istuvaa isäänsä muun väen istuessa korkeilla lauteilla ja tyttölapsen pöyhiessä saunan tulisijaa. Saunan lattian lankuista ja saunan ulkonäöstä voidaan päätellä, että se on jo kauan palvellut saunana. Maalauksen etualalla olevan tyttölapsen alastomuus on vaatimatonta viattomuutta saunassa. Gallen-Kallela halusi maalauksellaan kuvata perisuomalaista maalaiselämää, johon olennaisena osana kuului saunominen. Hän halusi välttää maalauksessaan eroottisen vivahteen, koska maalaus tulisi esille omistajansa seinälle.
Gallen on saanut tunnustusta kyvystään kuvata lasta. Myös Saunassa-maalauksen keskeisen henkilön eli etualan lapsen hohtavan olemuksen kuvaamisessa hän onnistui hyvin. Maalausta pidetään kulttuurihistoriallisesti merkittävänä teoksena Gallen-Kallelalta.
Taustaa
Gallen-Kallela saunoi Ekolan väen ja ystävänsä kreivi Louis Sparren kanssa joka ilta Ekolassa asuessaan. Saunassa-maalaus on kuitenkin muistikuvien ja kokemusten pohjalta maalattu mielikuvituksellinen tilanne. Se maalattiin Ekolan saunan ahtaassa porstuassa. Lapsimalli oli maailmalta tullut tyttö. Gallen-Kallela lahjoitti maalauksen Knut Tilgmannille, jonka veli Ernst Tilgmann lahjoitti sen puolestaan Ateneumin kokoelmiin vuonna 1922. Gallen-Kallela ei tästä siirrosta pitänyt, vaan hän kirjoitti Ateneumin intendentille, Torsten Stjernschantzille, vastalauseen kertoen Saunassa-maalauksen olevan keskeneräinen teos eikä hän halunnut sen päätyvän pysyvästi gallerian seinälle. Näin kuitenkin tapahtui.
Aalia
Aalia, Alia, Aliya, Aliyah on feminiininen muoto nimestä Ali. Nimi esiintyy arabiassa, jossa aliya tarkoittaa 'ylevää', 'suurenmoista' - tai hepreassa, jossa se tarkoittaa 'nousemista', millä viitataan juutalaisten paluumuuttoon Palestiinaan, alijaan. Profeetta Muhammedin vävyn Alin nimenä Aliyah on yleinen muslimien keskuudessa, mutta on levinnyt myös yleisempään käyttöön muualla, jossa sitä pidetään alkuperältään islamilaisena.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Suomessa oli vuoden 2021 loppuun mennessä ollut kirjoilla noin 59 Aalia-nimistä naista ja alle 20 miestä. Alia-nimisiä naisia on noin 129 ja miehiä alle 25, Alya-nimisiä on alle 47 henkilöä. Aalia on myös sukunimi.
Da Jormas
Da Jormas (kirjoittavat sen dA JoRMaS) on vuodesta 1994 lähtien julkaisuja tehnyt Suomalainen demoskenen Amiga-ryhmä ja samalla laajemmin konemusiikkiin keskittyvä kollektiivi.
Da Jormasin tuotannolle tyypillistä ovat äärimmäiset ja kokeilevat konemusiikin muodot (mm. minimalistinen tekno ja gabber). Ryhmän ehkä tunnetuin demo on Major Release (Amiga 500:lle) vuodelta 2004.
Keskeisiä jäseniä ovat Deetsay (alias Tapani, Tero) ja Vesuri.
Elokuvavuosi 2006
Vuoden 2006 katsotuimmat elokuvat Suomessa
Nämä olivat vuoden 2006 kaksikymmentä katsotuinta elokuvaa Suomessa :
Mobstability II: Nation Business
Kesäkuussa 2009 albumia oli myyty 103 000 kappaletta.
Trifluorimetaanisulfonyyliatsidi
Trifluorimetaanisulfonyyliatsidi (CSN3O2F3) eli triflyyliatsidi on atsideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa trifluorimetaanisulfonyyliatsidi on väritöntä nestettä ja sillä on epämiellyttävä pistävä haju. Yhdiste on melko epästabiili ja voi muuten kuin liuoksina hajota räjähdysmäisesti. Aine liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten alkoholeihin, asetoniin, tetrahydrofuraaniin, dikloorimetaaniin ja hiilivetyihin.
Trifluorimetaanisulfonyyliatsidia valmistetaan trifluorimetaanisulfonihappoanhydridin tai trifluorimetaanisulfonyylikloridin ja natriumatsidin välisellä reaktiolla. Yhdisteen pysymättömyydestä johtuen se valmistetaan usein reaktion aikana, niin kutsutusti in situ.
Trifluorimetaanisulfonyyliatsidia käytetään erityisesti valmistettaessa orgaanisia atsideja alifaattisista tai aromaattisista amiineista. Reaktiota katalysoivat kupariyhdisteet kuten kuparisulfaatti. Trifluorimetaanisulfonyyliatsidi reagoi alkyynien kanssa Huisgen-sykloadditiolla muodostaen triatsolijohdannaisen ja aromaattisten yhdisteiden kanssa muodostaen trifluorimetaanisulfonanilideja.
Pentti Jokinen (jääpalloilija)
Pentti Jokinen (s. 9. elokuuta 1931 Helsinki) on entinen suomalainen jääpalloilija.
Jokinen pelasi kuusissa jääpallon MM-kisoissa 1957–69 ja saavutti viisi MM-mitalia. Kaikkiaan hän pelasi 49 maaottelua 1952–69.
Kotimaassa Jokinen edusti Käpylän Urheilu-Veikkoja ja Warkauden Pallo -35:tä ja voitti viisi Suomen mestaruutta. Hänet valittiin Suomessa kolme kertaa vuoden pelaajaksi. Myöhemmin hän toimi Warkauden Pallo -35:n ja Suomen maajoukkueen valmentajana.
Maahockeyssa Jokinen pelasi yhden maaottelun.
Häikiönniemi
Häikiönniemi on kylä entisen Ylikiimingin kunnan pohjoisosassa, nykyisen Oulun kaupunkiin kuuluvan Joloksen kaupunginosan alueella Pohjois-Pohjanmaalla valtatien 20 läheisyydessä. Noin 25 kilometriä Ylikiimingin taajaman pohjoispuolella Arkalan koillispuolella sijaitseva hajanainen kylä koostuu useista erillisistä taloryhmistä. Kylä kuuluu Pohjoiskulman koulupiiriin.
Grape (suku)
Grape-suku on saksalainen porvarissuku, joka on vaikuttanut myös Ruotsin ja Suomen Lapissa.
Suvun kantaisä Arendt Grape (k. n. 1600) oli panimonomistaja Lyypekissä. Hänen jälkeläisensä Arendt Grape III perusti Pajalan Köngäseen Köngäksen ruukin, ruots. Kengis bruk, jossa jalostettiin Arendtin löytämää Kiirunan malmia. Arendt Grape oli Kiirunan ensimmäinen ruukinisäntä. Arendt avioitui Clara Johanintyttären kanssa (s. Västerås) ja he saivat 14 lasta. Claran isä kultaseppä Johan Johansson oli Västeråsin pormestari.
Johan Johansson Guldsmed ei kuulu Reuter - sukuun, kuten aiemmin on väitetty kirjassa "Den Gamla släkten av Grape". Lähde: https://familjenbostrom.se/genealogi/norrbotten/Clara_Grape.pdf mm. sivut 2 ja 8. mm.
Sukuun on kuulunut muun muassa Skaran piispa Karl-Gunnar Grape. Suomen puolella suku on osin talonpoikaistunut. Grape-sukuun kuuluu paljon pappeja, kansanedustajia ja kirjailijoita. Suomessa tunnettuja Grape-sukuun kuuluvia henkilöitä ovat kansanedustaja Maija Rask, joka toimi opetusministerinä Paavo Lipposen hallituksessa, ja missi Sara Sieppi.
C. G. E. Mannerheim Ei kuulu Grape-sukuun. Tämä juontaa vanhaan virheeseen mm. Sursillin suvussa mainitun Clara Grapen ja puolisonsa Lars Lithoviuksen tyttäreksi mainitun Margaretan (SS 3967) tietoihin. Margareta ei ollut Lars Lithoviuksen tytär, vaan tämän serkun Johan Iisakinpoika Lithoviuksen ja Brita Jurveliuksen tytär ja tämä Johan oli Mannerheimin esi-isä, ei siis serkkunsa Lars. Tämä tieto löytyy Genoksen numerosta 2:1978 ja 1:1979. Samoin Palmen esivanhemmat olivat Larsin toinen serkku Brita Samuelintytär Lithovius ja Erik Cajanus, ei siis Lars ja puolisonsa Clara Grape. Eli Clara Grape ei ollut kummankaan Snellin artikkelissa mainitun henkilön, Palmen tai Mannerheimin, esiäiti.Lähde: https://suku.genealogia.fi/archive/index.php/t-30231.html.
Arendt Grapelle on pystytetty muistomerkki Ylitornioon.
Grape-suvulla on vanha saksalainen porvarisvaakuna. Suvun kotikaupunki Saksassa on Lyypekki, jossa vaikutti 1600-luvulla sammunut aatelissuvun vapaaherrallinen päähaara von Grappe. Siebmacherin 14-osaisen teoksen Pommern-osassa nimetään Grappe, Grape ja Grapen samaksi suvuksi, jossa on haarat Dorfhagen ja Carwitz, edellisen aatelisvaakunassa on kahdet kotkansiivet yläpuolisina, jälkimmäisessä yhdet. Kilvissä 1 (vanhin tunnettu von Gropen de Godenbgin sinetti: 1 pata, 1 luonnollinen ruusu, padassa kahva) tai 3 jalallista pataa. Pohjoismaisen Grape-suvun tarkka yhteys aateliseen haaraan jäänyt epäselväksi. Ylitornion uistomerkissä on viiniköynnösmäinen kuvio, p.o. taustahuopa. AG III:n Lyypekin Olutkillan seinän vaakunassa on lisäksi avosilmikkokypärä. . Hesseniläinen aiempi nimimuoto on Groppe, Grope tai Gropen.
Sukuun kuulunut Brita-Lena Hannu (s. Grape) kotiutui 1700-luvulla Iin Virkkulaan, jossa on vanha kartano ja useampia latorakennuksia. Myöhemmin Virkkula-suku lähti leviämään Yli-Iistä koilliseen pohjoiseen päin, Tannilaan.
Grape-suvusta on tehty uusi pdf-muodossa oleva sukukirja, joka sisältää yli 1500 sivua ja tuhansia nimiä.
Maxtor
pienoiskuva|Varhainen Maxtorin kiintolevy (oikealla) modernin kannettavan kiintolevyn vierellä kolikoita kokovertailuksi.
Maxtor oli vuonna 1982 perustettu kiintolevyvalmistaja, jonka Seagate osti vuonna 2006.
Yritys kehitti muun muassa ESDI-väylän kiintolevyille.
Yritys osti Quantumin kiintolevyliiketoiminnan vuonna 2002. 2000-luvun alussa Maxtor oli maailman suurin kiintolevyvalmistaja ostettuaan Quantumin tuotannon. Yhtiö ajautui vaikeuksiin vuosikymmenen keskivaiheilla. Siltä puuttui kunnollinen 2,5 tuuman levyjen mallisto, ja yhtiön tuotteita vaivasivat laatuongelmat. Maxtorin talous oli heikko koko sen historian ajan, ja Quantumista maksettu hinta ja kyseenalaiset johdon päätökset ajoivat yhtiön vaikeuksiin.
Seagate käytti Maxtorin edelleen merkkiä muutaman vuoden ulkoisissa kiintolevyasemissa, joissa yritys oli ollut vahva. Yritys otti merkin käyttöön uudelleen 2016.
AIS-järjestelmä
thumbnail|Yhdysvaltain rannikkovartioston operaattori ohjaamassa alusliikennettä AIS:n ja tutkan avulla. AIS-järjestelmä (Automatic Identification System) on laivojen ja VTS-keskusten lähinnä alusten tunnistamiseen ja sijainnin määrittämiseen käyttämä järjestelmä. AIS tarjoaa laivoille keinon vaihtaa läheisten laivojen ja VTS-keskusten kanssa elektronisesti alustietoja kuten tunnistustiedot, sijainti, suunta ja nopeus. Nämä tiedot näkyvät laitteen omalla tai ECDIS:in näytöllä. AIS on tarkoitettu auttamaan aluksen vahtipäälliköitä ja antamaan merenkulkuviranomaisille mahdollisuus jäljittää ja tarkkailla alusten liikkeitä. Se toimii integroimalla standardisoitu VHF-lähetinvastaanotin elektroniseen navigointilaitteeseen, kuten LORAN-C:hen tai GPS-vastaanottimeen, ja muihin aluksen navigointilaitteisiin (hyrräkompassiin, rot-indikaattoriin, tms.)
IMO:n SOLAS-määräysten mukaan AIS täytyy asentaa kansainvälisessä liikenteessä kaikkiin laivoihin joiden bruttovetoisuus on vähintään 300 GT sekä kaikkiin matkustajalaivoihin koosta riippumatta. On arvioitu, että tällä hetkellä yli 40 000 laivassa on A-luokan AIS-laitteisto.
Yhteentörmäysten välttäminen
AIS:ää käytetään navigoinnissa ensisijaisesti yhteentörmäysten välttämiseen. Radiotekniikan rajoituksista johtuen, ja koska kaikkia aluksia ei ole varustettu AIS:llä, järjestelmää on COLREGS-määräysten mukaan tarkoitus käyttää ensisijaisesti tähystysapukeinona ja yhteentörmäysriskin määrittämiseen, eikä automaattisena törmäyksenvälttämisjärjestelmänä.
AIS:ää koskevissa määräyksissä on pakolliseksi säädetty ainoastaan tekstimuotoisten perustietojen näyttäminen, mutta laite voidaan myös yhdistää elektroniseen karttaan tai tutkaan, jolloin saadaan keskitetyksi navigointiin tarvittavia tietoja yhdelle näytölle.
VTS-keskukset
Vilkkailla meri- ja satama-alueilla saattaa olla VTS-keskus valvomassa laivaliikennettä. Siellä AIS tarjoaa alusliikennevalvojille lisätietoja liikenteessä olevista laivoista, niiden liikkeistä ja alustyypeistä.
Merimerkit
AIS kykenee lähettämään muidenkin kohteiden kuin laivojen sijainteja ja nimiä, sitä voidaan nimittäin käyttää myös merimerkkien paikallistamiseen. Nämä voivat sijaita maissa, kuten majakat, tai vedessä joko kiinteästi pohjaan kiinnitettynä tai ankkuroituna. Yhdysvaltain rannikkovartioston mukaan AIS saattaa korvata nykyisin elektronisena merenkulun turvalaitteena käytettävät RACON-radiomajakat.
Mahdollisuus lähettää merimerkkien sijaintitietoja on myös synnyttänyt käsitteen ”virtuaalinen AIS”, tunnetaan myös ”synteettisenä” tai ”keinotekoisena” AIS:nä. Nämä termit voivat tarkoittaa kahta asiaa. Ensimmäisessä tapauksessa AIS-lähetys kertoo merimerkin sijainnin, mutta itse signaali on peräisin muualla sijaitsevasta lähettimestä. Esimerkiksi, maa-asemalta tuleva lähetys saattaa sisältää kymmenen kelluvan väylämerkin sijaintitiedot, merkkien ollessa liian pieniä, että niissä itsessään voisi olla lähettimiä. Toisessa tapauksessa se voi tarkoittaa AIS-lähetyksiä, jotka ilmaisevat joko fyysisesti olemattoman merimerkin tai näkymättömissä olevan kohteen, kuten vedenalaisen kiven tai hylyn. Vaikka tällaiset virtuaalimerkit näkyisivätkin ainoastaan AIS:llä varustetuissa laivoissa, niiden alhaiset ylläpitokustannukset voivat johtaa niiden käyttöön fyysisten merimerkkien puuttuessa.