cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Etelä-Ossetian turvallisuusvyöhyke
Sijainti
Ennen Etelä-Ossetian elokuun 2008 taisteluja turvallisuusvyöhykkeen kymmenen sisempää (pohjoista) tarkastuspistettä kuuluivat pääosin Etelä-Ossetian hallitsemaan ja Venäjän ja Etelä-Ossetian pataljoonien valvomaan alueesseen, osa kuului Georgian hallituksen hallitsemaan ja georgialisen pataljoonan valvomaan osaan Etelä-Ossetiaa. Turvallisuusvyöhykkeiden kahdeksasta uloimmasta (eteläistä) tarkastuspisteistä taas sijaitsevat kokonaisuudessaan Georgiassa, Etelä-Ossetian ulkopuolella.
Khrysippos (mytologia)
Toisen variaation mukaan Laios sieppasi tämän vaunuihinsa mukaansa Thebaan, jossa Khrysippos surmasi itsensä häpeästä. Hyginus väittää virheellisesti sieppaajan olleen Theseus.
Etelä-Ossetian turvallisuusvyöhyke
Sijainti
Sodan seurauksena Venäjä ilmoitti, että sen ja Pohjois-Ossetian rauhanturvaajat ottavat koko turvallisuusvyöhykkeen valvontaansa. Venäjän joukkojen vetäytyessä Georgiasta jäivät rauhanturvapataljoonan sotilaat valvomaan näitä pisteitä. Venäjän 500 sotilaan rauhanturvapataljoona tullaan kokonaisuudessaam sijoittamaan vyöhykkeelle Georgian puolelle. Venäjän suunnitelmissa on sijoittaa 272 rauhanturvaajaa valvomaan vyöhykkeen ulkorajaa ja 180 Etelä-Ossetian ja Georgian välistä rajaa Etyj on lisäksi luvannut lähettää alueelle 100 uutta sotilastarkkailijaa.
Khrysippos (mytologia)
Khrysippoksen tappoivat tämän velipuolet Atreus ja Thyestes äitinsä Hippodameian pyynnöstä, joka pelkäsi Khrysippoksen olevan kilpailija poikiensa vallanperimykselle.
Etelä-Ossetian turvallisuusvyöhyke
Sijainti
Georgian tärkein liikenneväylä, Potin satamakaupungin ja Tbilisin välinen ainoa asfaltoitu maantie kulkee kahdessa kohtaa turvallisuusvyöhykeen sisällä. Georgian läntisiä tukijoita on huolestuttanut Venäjän aikomus valvoa tätä tietä. Venäjä on kuitenkin ilmoittanut, ettei tielle pystytetä tiesulkuja.
Diplomaattinen kädenvääntö
Georgia pyrkii ehkäisemään lisäaluemenetykset turvallisuusvyöhykkeeseen liittyen diplomatialla. Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvosto ei ole kyennyt tekemään päätöstä aseleporajoista, koska Venäjän federaation ja Yhdysvaltain näkemykset poikkeavat.
Venäjälle on tärkeää se, ettei Georgia ylettyisi enää tykistöasein (BM-21, BM-21-1, BM-27 "Uragan", RM-70, M-87 "Orkan" jne.) ampumaan Tskhinvaliin ja Georgialle tärkeää se, ettei Etelä-Ossetian ja Venäjän valvoma osa Etelä-Ossetiasta laajenisi taistelujen tuloksena, jolloin georgialaisten aikaisemmin Georgian hallituksen valvomaa asuma-aluetta joutuu yhä enemmän toisen osapuolen valvonnan alaiseksi.
Kiista turvallisuusneuvoston päätöslauselmasta
Kiista liittyy Georgian presidentin hyväksymään Ranskan ulkoasiainministerin ja Etyjin puheenjohtajan Tbilisissä laatimaan aselepoehdotukseen, jossa oli viisi kohtaan, ja jonka Georgian presidentti oli hyväksynyt, mutta johon Moskovassa Dmitri Medvedev lisäsi kuudennen kohdan, mutta jota ei kyetty saamaan Yhdistyneiden kansakuntien päätöslauselmaksi Naton ulkoministerikokouksen jälkeen. Kuuden kohdan aselepoehdotuksesta Venäjän federaatio käyttää nimitystä Sarkozyn-Medvedevin suunnitelma.
Venäjä pitää Potin satamaa hallussaan tehostaakseen asemaansa, minkä vastatoimena Yhdysvallat ja jotkut Nato-maat ovat lähettäneet Turkin satamien kautta Mustallemerelle sota-aluksia ilmoituksensa mukaan tuomaan humanitaarista apua. Venäjän federaatio pitää aluksia Yhdysvaltain tapana lisätä jännitystä alueella.
Venäläisten vetäytymisen jälkeen
Venäläiset vetäytyivät turvallisuusvyöhykkeeltä, mutta Etelä-Ossetian tasavallan joukot tulivat Perevin kylään, jota Etelä-Ossetia pitää itselleen kuuluvana.
Ume (1944)
Ume oli Keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1944 valmistunut Matsu-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin vuoden 1944 hankinnoissa Fujinagatan telakalta, missä köli laskettiin 1. joulukuuta 1943. Alus laskettiin vesille 24. huhtikuuta 1944 ja otettiin palvelukseen kaksi kuukautta myöhemmin 28. kesäkuuta.
Palvelus
Alus upposi 31. tammikuuta 1945 ilmahyökkäyksessä Taiwanin eteläpuolella ja poistettiin alusluettelosta 10. maaliskuuta 1945.
Terroristi (kappale)
"Terroristi" on rap-artisti Seppo Lampelan Steen1 -nimellä julkaisema single, jolla vierailee Asa. Se julkaistiin vuonna 2006 ja se löytyy Lampelan toiselta studioalbumilta Varasta pomolta. Single oli yhden viikon Suomen virallisella singlelistalla, jolla se nousi sijalle 18.
Grand-Bassam
Grand-Bassam on Norsunluurannikolla sijaitseva historiallinen kaupunki Grand-Bassamin departementissa, jonka pääkaupunki se on. Vuonna 1998 siellä oli noin 53 000 asukasta. Vuonna 2012 väkiluvuksi arvioitiin 74 000.
Siirtomaa-aikana Grand-Bassam oli pääkaupunkina 1893-1896. Se hylättiin keltakuume-epidmian takia.
Kaupunki liitettiin historiaan ja kulttuuriin liittyvin perustein vuonna 2012 Unescon Maailmanperintöluetteloon. Kohteeseen kuuluu afrikkalainen kalastajakylä ja siirtomaatyylistä kaupunkialuetta 1800-luvulta ja 1900-luvun alusta.
Bisat
Bisat (myös bissat) ovat Burkina Fasossa Tenkodogon eteläpuolella Valkoisen Voltan varrella, Nigeriassa Yelwan ympäristössä, Ghanan koillisosassa ja Beninissä asuva kansa. Vuonna 1980 heitä arvioitiin olevan 270 000 henkeä.
Bisat puhuvat mandelaista kieltä. Pääelinkeinoja ovat maanviljely ja karjanhoito. Käsityöammatit ovat kehittyneitä. Uskonnoltaan bisat ovat muslimeja.
Urho Ruhanen
Urho Ruhanen (30. kesäkuuta 1907 Lamposaari – 22. kesäkuuta 2001 Petroskoi) oli suomalaissyntyinen Neuvostoliitossa asunut kriitikko, kääntäjä ja kirjailija.
Ruhasen perhe muutti Suomesta Venäjälle vuonna 1913, kun perheen isä sai työtä Nevskaja Dubrovkan sahalta lähellä Pietaria. Ruhanen vietti lapsuutensa Dubrovkan seudulla ja työskenteli koulusta päästyään Dubrovkan sahalla. Vuonna 1922 hän lähti opiskelemaan Petroskoihin ja valmistui opettajaksi Petroskoin opettajaopistosta 1926. Ruhanen jatkoi opintoja Leningradissa Herzenin pedagogisessa instituutissa ja toimi useita vuosia kirjallisuuden opettajana Leningradissa ja Petroskoissa.
Ruhanen oli 1932–1937 Rintama-kulttuurilehden toimittajana ja osallistui Karjalan kirjailijaliiton perustamiskokoukseen vuonna 1934. Hän opetti myös Suomen kirjallisuutta ja länsimaista kirjallisuutta Karjalan opettajakorkeakoulussa. Stalinin puhdistusten aikana suomalaiseksi nationalistiksi syytetty Ruhanen erotettiin opettajan virasta 1937 ja hänet vangittiin 1938 Hatsinassa. Hän joutui työleirille ja pääsi palaamaan Karjalaan vasta sodan jälkeen 1947.
Djulat
Djulat ovat kieleltään ja kulttuurillaan lähellä bambaroita, mandinkoja ja markoja. He asuvat Norsunluurannikolla Odiennén, Touban, Séguélan ja Kongin seuduilla ja muualla etupäässä kaupungeissa. Djulat ovat saapuneet alueelle pohjoisesta ja sulauttaneet itseensä senufoja, daneja, bauleja ja muita kansoja. Bambaran yleiskieltä muistuttava djulan kielimuoto toimii Norsunluurannikolla ja Burkina Fasossa lingua francana.
Djulien elinkeinoja ovat maanviljely ja karjanhoito sekä kaupungeissa kaupankäynti ja käsityöammatit. Länsi-Afrikassa myös muihin kansoihin kuuluvia kauppiaita kutsutaan usein djuliksi. Yhteiskunta perustuu suku- ja kastiryhmiin. Djulat ovat uskonnoltaan sunnalaisia muslimeja. He ovat levittäneet islamia myös muiden kansojen keskuuteen.
Kurt Meyer
Kurt "Panzermeyer" Meyer (23. joulukuuta 1910 – 23. joulukuuta 1961) oli saksalainen kenraalimajuri (SS-Brigadeführer) toisessa maailmansodassa.
Meyer palveli SS-joukoissa vuodesta 1931 asti. Toisen maailmansodan aikana hän toimi Leibstandarte SS Adolf Hitlerissä panssarintorjuntakomppanian päällikkönä, tiedustelukomppanian päällikkönä ja tiedustelupataljoonan komentajana. Vuonna 1943 Meyer käskettiin 12. SS-panssaridivisioona Hitlerjugendiin panssarikrenatöörirykmentin komentajaksi. Hitlerjugend-divisioonan komentajan, SS-Brigadeführer Fritz Wittin kaaduttua kesäkuussa 1944 Meyer määrättiin divisioonan uudeksi komentajaksi. Meyer jäi belgialaisten vastarintataistelijoiden vangiksi syyskuussa 1944 ja hänet luovutettiin länsiliittoutuneille. Hänet tuomittiin sotarikoksista, aluksi kuolemaan, mutta tuomio muutettiin myöhemmin vankeusrangaistukseksi. Hän vapautui yhdeksän vuoden istumisen jälkeen ja toimi myöhemmin muun muassa Waffen-SS-veteraanien HIAG-järjestössä.
Sodan aikana Meyer palkittiin ansioistaan taistelussa rautaristin ritariristillä tammenlehvin ja miekoin.
USS Boxer (CV-21)
USS Boxer (runkonumerot CV-21, CVA-21 ja CVS-21) oli Yhdysvaltain laivaston Essex-luokan lentotukialus. Alus oli palveluskäytössä vuosina 1945–1969. Se ei kerennyt valmistua ennen toisen maailmansodan päättymistä, mutta se osallistui Korean sotaan.
Valmistus
Alus tilattiin Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 13. syyskuuta 1943. Alus laskettiin vesille 14. joulukuuta 1944 kumminaan Lousianan senaattorin tytär neiti Ruth D. Overton ja liitettiin laivastoon 16. huhtikuuta 1945 ensimmäisenä päällikkönään D. F. Smith.
Palvelus
Alus valmistui liian myöhään ottaakseen osaa toisen maailmansodan sotatoimiin. Se liittyi elokuussa 1945 Yhdysvaltain Tyynenmeren laivastoon San Diegossa, jonka jälkeen se oli syyskuusta 1945 alkaen Guamissa TF77 lippulaivana vastaten länsi Tyynenmeren alueesta. Lippulaivana ollessaan alus vieraili Japanissa, Okinawalla, Filippiineillä ja Kiinassa. Alus lähti 23. elokuuta 1945 Yhdysvaltoihin ja se saapui 10. syyskuuta San Franciscoon, jonka jälkeen se palveli Yhdysvaltain länsirannikolla.
Alus palasi Kaukoitään 11. tammikuuta 1950, josta se palasi San Diegoon 25. kesäkuuta. Korean sodan alkaessa alus toimi lentokoneiden kuljetusaluksena. Alus teki 14.–22. heinäkuuta Tyynenmeren ylitys ennätyksen kannellaan 150 lentokonetta sekä tuhat sotilasta. Paluumatkallaan 27. heinäkuuta – 4. elokuuta se teki uuden ennätyksen. Pikaisen telakalla käynnin jälkeen alus lähti takaisin Kaukoitään 24. elokuuta, missä se liittyi TF77:ään.
Aluksen lentokoneet tukivat Inchonin maihinnousua 15. syyskuuta sekä muita maavoimien operaatioita aina marraskuuhun saakka, jolloin se aloitti paluumatkansa Yhdysvaltain länsirannikolle. Kotimaahan päästyään alus siirrettiin telakalle.
San Diegosta alus lähti toiselle Korean matkalleen 2. maaliskuuta 1951. Se liittyi jälleen TF77:ään tukien maajoukkojen operaatioita. Alus palasi San Franciscoon 24. lokakuuta, josta se lähti kolmannelle Korean matkalleen 8. helmikuuta 1952. Aluksen koneet osallistuivat 23.–24. kesäkuuta iskuihin Pohjois-Korean vesivoimaloita vastaan. Aluksella 5. elokuuta syttyneessä hangaaripalossa sai surmansa yhdeksän merimiestä ja kaksi loukkaantui pahoin. Jokosukassa Japanissa 11.–23. elokuuta tehtyjen tilapäiskorjausten jälkeen alus palasi Korean rannikolle jatkamaan palvelustaan. Alus saapui 25. syyskuuta San Franciscoon, jossa se oli korjattavana aina maaliskuuhun 1953 saakka.
Alus lähti 30. maaliskuuta 1953 Korean rannikolle, jossa se kuukautta myöhemmin osallistui sotatoimiin. Alus osallistui sodan päättäneisiin operaatioihin, minkä jälkeen se jatkoi palvelustaan Aasian vesillä marraskuuhun saakka. Sodan jälkeen alus teki vielä kolme matkaa Kaukoitään, vaikka pääosin se partioi Yhdysvaltain länsirannikolla.
Alus luokiteltiin lokakuussa 1952 uudelleen CVA-21:ksi ja 15. marraskuuta 1955 CVS-21:ksi. Se poistettiin palveluksesta 1. joulukuuta 1969 ja samana päivänä laivaston alusluettelosta.
Hiippasammalet
Hiippasammalet ovat pienikokoisia (0,5–5 cm).
Brian Boyle
pienoiskuva|Boyle vuonna 2009. Brian Paul Boyle (s. 18. joulukuuta 1984 Hingham, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Pittsburgh Penguinsissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Isokokoinen Boyle on alivoimien ja aloitusten erikoismies, ja osaa myös käyttää hyvin hyödykseen isoa kokoaan.
Ura
Boyle kävi lukion St. Sebastian's Schoolissa. Hänet valittiin vuoden 2003 lukiolaispelaajaksi. Los Angeles Kings varasi Boylen ensimmäisellä kierroksella 26. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2003. Hän kävi vuodet 2003–2007 Boston Collegea. Boyle jakoi kaudella 2004–2005 joukkueensa sisäisen maalipörssin voiton 19 osumallaan Patrick Eavesin kanssa. Hän voitti keväällä 2005 Hockey Eastin mestaruuden ja valittiin lopputurnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Kaudella 2005–2006 Boyle oli tehoilla 22+30=52 Boston Collegen toiseksi paras pistemies Chris Collinsin jälkeen. He olivat koko Hockey Eastin pistepörssin kärkikaksikko. Boyle voitti sarjan syöttöpörssin ja maalipörssissä hän sijoittui kolmanneksi. Boyle oli myös Hockey Eastin jäähypörssin neljäs 90 minuutillaan. Hänet valittiin kauden päätteeksi sen ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Kaudella 2006–2007 Boston Collegen kapteenina toiminut Boyle voitti tehoilla 19+34=53 koko Hockey Eastin piste- ja syöttöpörssin sekä jakoi maalipörssin viidennen sijan kolmen muun pelaajan kanssa. Hän voitti keväällä 2007 sarjan mestaruuden, valittiin ensimmäiseen tähdistökentälliseen sekä NCAA:n lopputurnauksen tähdistökentälliseen. Boyle voitti myös Hockey Eastin jäähypörssin 104 minuutillaan. Keväällä 2007 hän pelasi myös Kingsin farmijoukkue Manchester Monarchsissa, AHL:ssä. Boyle pelasi siellä kaksi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä sekä 16 playoff-ottelua tehoin 3+5=8.
Boyle siirtyi kaudeksi 2007–2008 Los Angeles Kingsin organisaatioon. Hän pelasi lähes koko kauden Manchester Monarchissa, jossa Boyle oli tehoilla 31+31=62 joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Teddy Purcellin jälkeen. Hän sijoittui AHL:n maalipörssissä kymmenenneksi. Boyle valittiin kauden päätteeksi liigan tulokkaiden tähdistökentälliseen. Hän pelasi kauden aikana myös kahdeksan NHL-ottelua Kingsissä tehoin 4+1=5. Boyle teki NHL-debyyttinsä 2. helmikuuta 2008 ottelussa New Jersey Devilsiä vastaan. Hän teki samassa ottelussa myös NHL-uransa avausmaalin. Boyle teki neljässä ensimmäisessä NHL-ottelussaan kolme maalia. Tulokaskaudellaan 2008–2009 hän pelasi 28 NHL-ottelua tehoin 4+1=5.
Boyle kaupattiin NHL:n varaustilaisuuden 2009 yhteydessä New York Rangersiin vaihdossa kolmannen kierroksen varausvuoroon NHL:n varaustilaisuuteen 2010. Hän pelasi kauden 2009–2010 kokonaan Rangersissa ja teki ensimmäisellä kokonaisella NHL-kaudellaan 71 runkosarjaottelussa tehot 4+2=6. Kaudella 2010–2011 Boyle teki läpimurtonsa NHL:ssä tekemällä henkilökohtaisen yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 21+14=35.
Boyle siirtyi heinäkuussa 2014 Tampa Bay Lightningiin kolmen vuoden sopimuksella, jonka kokonaisarvo on 6 miljoonaa dollaria.
Yksityiselämä
Boyle on perheensä kolmestatoista lapsesta seitsemänneksi vanhin. Hän ei ole sukua entiselle puolustajalle Dan Boylelle.
Brian Boylella diagnsoitiin krooninen myelooinen leukemia vuonna 2017. Lokakuussa 2018 Boyle ilmoitti, että syöpä oli remissiovaiheessa ja syöpäsoluja ei ollut enää jäljellä hänen elimistössään. Tästä huolimatta hän jatkaa lääkehoitoja.
Čalderanin taistelu
Tausta
thumb|vasen|Muistomerkki taistelupaikalla. Osmanien valtakunnassa sulttaani Selim I oli syrjäyttänyt isänsä Bayezid II:n vuonna 1512 ja valtaan noustuaan hän käänsi osmanien valtakunnan leviämissuunnan aiemmasta lännestä kohti itää. Persdiassa olivat nousseet valtaan safavidit šaahi Isma'il I:n johdolla. Isma'il I oli kruunannut itsensä Tabrizissa ja valloittanut alueita Luoteis-Iranissa ja Azerbaidžanissa alueiltaan Irakista ja Iranin ylängöltä. Safavidit olivat šiialaisia ja heitä pidettiin uhkana sunnalaisille osmaneille. Selim I kokosikin yhteen suuren armeijan ja marssi kohti itää.
Taistelu
Taistelu Čalderanissa käytiin 23. elokuuta 1514. Taistelupaikka sijaitsee lähellä nykyistä Iranin ja Turkin rajaa Tabrizista luoteeseen. Selimin armeijaan sanotaan kuuluneen yli 100 000 miestä. Safavidien armeijassa oli vain noin 20 000 –40 000 miestä. Osmanit olivat varustautuneet musketeilla ja kaanuunoilla, kun taas persialaisten sotaväki koostui enimmäkseen ratsuväestä. Tykistöä persialaisilla ei ollut lainkaan.
Taistelukentällä osmanien jalkaväki oli tehnyt rautaketjuilla toisiinsa yhdistyneistä vaunuista linnoituksen, jonka suojista heidän janitsaarinsa ja kenttätykistö saattoi ampua persialaisten joukkoja. Persialaisten kizilbaš-ratsuväki kärsi suuria tappioita onnistumatta murtamaan osmanien rivejä. Taistelun käännyttyä tappioksi Persian hallitsija Isma'il I pääsi vain vaivoin pakoon. Tarinan mukaan hän oli turhautuneena lyönyt miekallaan kanuunaa jättäen siihen syvän uurteen.
Seuraukset
Osmanien tappiot Čalderanissa olivat noin 3 000 miestä ja safavidien 6 000. Safavidien Persia menetti osmaneille safavidien vanhan tukialueen Itä-Anatoliassa, joka ei enää koskaan palautunut Persian käsiin. Osmanit marssivat myös safavidien pääkaupunkiin Tabriziin, josta safavidien oli pakko siirtää pääkaupunkinsa itään. Isma'il ei suuren tappionsa jälkeen enää koskaan johtanut joukkojaan taistelukentällä ja tappion muisto vaikutti myös häntä seuranneisiin hallitsijoihin. Osmaneja vastaan sovellettiin tulevaisuudessa suuren kenttätaistelun sijaan poltetun maan taktiikkaa ja huoltoreittien katkaisua. Sodat safavidien ja osmanien välillä jatkuivat vielä vuosia Čalderanin taistelun jälkeen, ja esimerkiksi Tabriz ja Bagdad vaihtoivat omistajaa moneen otteeseen.
Soninket
thumb|250px|Soninkejen asuinalue. Soninket ovat mandelaista soninken kieltä puhuva kansa Malin luoteisosassa, Senegalin koillisosassa Bakelin seudulla ja Mauritanian eteläosassa. Erillisiä ryhmiä asuu myös Burkina Fasossa, Gambiassa, Guinea-Bissaussa ja Ranskassa. Soninkeja arvioidaan olevan noin 1,1 miljoonaa.
Soninket olivat muinaisen Ghanan valtakunnan pääkansallisuus. Heidän alaryhmiään ovat aikaisemmin oman valtionsa muodostaneet diawarat ja maurilaistuneet azerit. Malissa monet soninket osaavat bambaraa, Senegalissa wolofia ja Mauritaniassa arabiaa.
Kansan pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, maapähkinä, riisi ja pavut. Rahakasveja ovat puuvilla, tupakka ja väri-indigo. Lisäksi harjoitetaan karjanhoitoa, kaupankäyntiä ja käsityöammatteja. Perinteinen asumus on aidan ympäröimä pyöreä tai neliskulmainen savitiilinen talo. Miehet pukeutuvat leveään paitaan ja housuihin, naiset käyttävät leninkiä, huivia ja kultakoruja. Ruokavalioon kuuluvat kuskus, kakkarat, hirssipuuro ja liha.
Yhteiskunta on jakautunut kasteihin. Ylimpänä ovat hallitsijoiden jälkeläiset, talonpojat ja marabut, alimpana käsityöläisryhmät ja orjat. Orjia lukuun ottamatta kaikki kuuluvat suuriin sukuryhmiin. Suurperheeseen kuuluvat perheen pää, hänen nuoremmat veljensä ja heidän vaimonsa ja lapsensa. Avioliitto on patrilokaalinen (vaimo muuttaa miehen luokse) ja miesten moniavioisuus on yleistä.
Soninkeilla on rikas suullinen kansanperinne, joka käsittää muun muassa griottien esittämiä kertovia runoja. Uskonnoltaan he ovat sunnimuslimeja.
Kuwa (1944)
Kuwa oli Keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1944 valmistunut Matsu-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin vuoden 1944 hankinnoissa Fujinagatan telakalta, missä köli laskettiin 20. joulukuuta 1943. Alus laskettiin vesille 25. toukokuuta 1944 ja otettiin palvelukseen kaksi kuukautta myöhemmin 25. heinäkuuta.
Palvelus
Alus upposi 3. joulukuuta 1944 taistelussa Ormocinlahdella ja poistettiin alusluettelosta 10. helmikuuta 1945.
Jurimetriikka
Jurimetriikka on oikeustieteellinen tutkimussuuntaus, joka tarkastelee oikeuden ja tekniikan suhteita. Sen piiriin kuuluvat monet oikeusinformatiikan keskeiset tutkimuskohteet. Alkuaan aputieteen asemassa olleesta jurimetriikasta muotoutui toisen maailmansodan jälkeen oma tutkimusalansa, kun oikeustieteilijät havaitsivat tietotekniikan seurannan oikeudellisesta näkökulmasta tarpeelliseksi. Sittemmin alan tutkimusta on tukenut Yhdysvaltain asianajajaliitto (ABA, American Bar Association). Alan keskeisenä julkaisukanavana toimii neljästi vuodessa ilmestyvä Jurimetrics Journal, jota julkaisee Arizonan valtionyliopisto. Yhdysvalloissa jurimetriikasta on muotoutunut oikeuden ja tietotekniikan suhteita tarkasteleva oikeustieteellinen keskustelufoorum. Euroopassa sitä harjoitetaan etenkin Rotterdamin yliopistossa Alankomaissa.
Jurimetriikka-nimityksen ideoi yhdysvaltalainen Lee Loevinger (1913–2004) 1940-luvulla, kun oikeuselämä ja etenkin oikeustiede alkoi hyödyntää tietotekniikkaa yhtenä ensimmäisistä tieteistä. Yhdysvalloissa jurimetriikasta kehittyi kaksi toisilleen läheistä tutkimussuuntausta: tietotekniikkaan liittyviä oikeudellisia kysymyksiä tarkasteleva computer law ja oikeudellista tietoa ja oikeudellista tietojenkäsittelyä tarkasteleva computers and law. Manner-Euroopaan yhdysvaltalaiset käsitteet eivät juurtuneet. Päätöksenteon automatisointia koskeva tutkimus eli oikeuskybernetiikka koettiin liian suppeaksi käsitteeksi. Uuden tutkimusalan nimikkeeksi vakiintui saksalaista alkuperää oleva oikeusinformatiikka, josta on edetty informaatio-oikeuteen.
HMS Suffolk (1903)
HMS Suffolk oli Britannian kuninkaallisen laivaston Monmouth-luokan panssariristeilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa. Se myytiin pian sodan päätyttyä romutettavaksi.
Valmistus
Alus tilattiin Portsmouthin telakalta, missä köli laskettiin 25. maaliskuuta 1901. Alus laskettiin vesille 15. tammikuuta 1903 ja valmistui 21. toukokuuta 1904.
Palvelus
Alus myytiin romutettavaksi 1. heinäkuuta 1920.
Nanipora kamurai
Nanipora kamurai on sulkakorallien laji, joka kuvattiin vuonna 2015 Zamamin saarelta Okinawasta, Japanista. Se on sukunsa ainoa laji. Molekyylisystemaattiset tutkimukset ovat osoittaneet, että se on läheistä sukua sinikorallille (Heliopora). Sinikoralli sukulaisineen oli fossiiliaineiston perusteella levinnyt maailmanlaajuisesti liitukaudella, joten sitä ja Nanipora kamuraita voidaan pitää elävinä fossiileina.
Kuusi moraalitarinaa
Kuusi moraalitarinaa tai Kuusi moraalista tarinaa (Six contes moraux tai myös Contes moraux) on ranskalaisen elokuvaohjaajan Éric Rohmerin kuuden elokuvan sarja vuosilta 1962–1972.
Rohmer ei ollut erityisen tunnettu ohjaaja, eikä hänen esikoiselokuvansa Leijonan merkki saanut juuri huomiota. Kuusi moraalitarinaa -elokuvasarjan edetessä hänen maineensa kuitenkin alkoi kasvaa. Kiitetyimpiä ja yleisön suosikkeja ovat erityisesti Yöni Maudin luona ja Clairen polvi.
Kunkin elokuvan tarina rakentuu muunnelmana samasta teemasta: miehen ja naisen rakkaudesta, josta mies pyrkii pois toisen naisen luokse mutta palaa kuitenkin ensimmäisen luo. Rohmer on korostanut, että ranskan kielen moraali-sana on merkitykseltään toinen kuin muissa kielissä. Kyse ei ole tarinasta, jossa on moraali, vaan "moraliste" on kiinnostunut ihmisen sisäisistä mielenliikkeistä, ja olennaista on siten ihmisen oma näkemys käyttäytymisestään, ei käyttäytyminen sinänsä.
Ilolanpuisto
thumb|300px| Ilolanpuisto, taustalla Toisen linjan taloja. Puiston leveät käytävät ovat asfalttipäällysteisiä. thumb|300px|Ilolanpuistossa on runsaasti kalliopintaa. Kuva on Castréninkadun suuntaan, Helsingin Kaupunginteatteri häämöttää äärivasemmalla.
Ilolanpuisto sijaitsee Kallion kaupunginosassa Helsingissä. Se on rakennettu rinteeseen, joka kohoaa Eläintarhantieltä pohjoiseen kohti Toista linjaa. Lännessä puisto rajautuu Castréninkatuun ja idässä Kallion virastotaloon. Puiston suunnitteli Harald Carstens vuonna 1966. Sen pinta-ala on noin 1,9 hehtaaria ja se nivoutuu saumattomasti yhteen Tarja Halosen puiston kanssa. Puistoalueiden välissä sijaitsee Helsingin Kaupunginteatterin massiivinen rakennuskompleksi. Ilolanpuiston nimi juontuu paikalla sijainneesta Ilola-nimisestä huvilatontista. Ilolanpuiston luoteinen osa on rakennettu leikkipuistoksi.
Ilolanpuisto on osa laajempaa puistoaluetta, joka ulottuu Töölönlahdelta Linjoille. Kallion kaupunginosan lounaisen osan käsittävän alueen puistoja ovat Tarja Halosen puiston lisäksi Tokoinranta ja Linnunlaulu. Etelän suunnassa Ilolanpuistosta avautuu näkymä Eläintarhanlahteen. Castréninkadun luoteispuolella Ilolanpuiston jatkeena on Ilolanlehto, joka on noin 0,2 hehtaarin laajuinen puuaidalla rajattu puistikko. Ilolanlehdossa kasvaa muun muassa poimulehteä, särmäkuismaa ja niittynätkelmää.
Suuri osa Ilolanpuistosta on paljasta kalliopintaa, kallioista korkein kohoaa noin kuusitoista metriä merenpinnan yläpuolelle. Puiston alueella oli aikoinaan huviloita, joiden puutarhoista on säilynyt puistopuita. Ilolanpuiston harvinaisiin puulajeihin kuuluu punasaarni. Puistossa kasvaa useita pensaslajeja, joukossa myös harvinaista alppikuusamaa.
Raitioliikenteen kiskot kulkevat Ilolanpuiston vierestä Castréninkatua ja Toista linjaa. Niillä ei kuitenkaan ole säännöllistä raitioliikennettä. Toista linjaa kulkee useita bussilinjoja. Aivan puiston tuntumassa Hakaniemessä kulkee useita raitiolinjoja. Hakaniemen metroaseman sisäänkäynti sijaitsee puiston välittömässä läheisyydessä.
Ulamin spiraali
Ulamin spiraali (toisinaan alkulukuspiraali) on matemaattinen kuvio, jonka löysi puolalaismatemaatikko Stanisław Marcin Ulam vuonna 1963. Ulamin spiraali kiertyy neliön ympärille alkulukujen muodostaessa vinoviivoja ja niiden taipumuksesta pakkautua tietyille viivoille. Tarpeeksi kaukana keskustasta myös vaaka- ja pystyviivat ovat näkyvissä. Ulamin spiraalista on tehty erilaisia variaatioita, kuten Sacksin spiraali.
Spiraalin kehitys
Spiraalin keskustassa on luku 1, jonka ympärille positiiviset luonnolliset luvut kiertyvät järjestyksessä:
center|300px|
Kun spiraalin alkuluvut jätetään paikalleen ja poistetaan muut luvut, huomataan että alkuluvut muodostavat vinoja suoria:
Kristuksen kirkastumisen katedraali
thumb|Kristuksen kirkastumisen katedraali vuonna 2003. Kristuksen kirkastumisen katedraali (myös Preobrašenskin katedraali, ja ennen katedraaliksi tuloa Kristuksen kirkastumisen kirkko) oli Viipurin ortodoksisen seurakunnan pääkirkko ja Viipurin hiippakunnan pääkirkko eli katedraali. Nykyisin rakennus on jälleen kirkollisessa käytössä. Kirkko sijaitsee Viipurissa entisessä Linnoituksen kaupunginosassa Raatihuoneentorin keskellä.
Arkkitehtuuri
Kirkkosali on malliltaan suorakaiteen muotoinen, ja sen pinta-ala on 824 m². Ikonostaasi oli rakennettu puolikaareen, ja sen yläosan ikonit oli erotettu toisistaan pienillä puolipylväillä. Kuninkaanovien molemmin puolin oli pilarit, ja ikonostaasin molemmin puolin oli puolipyöreät seinäsyvennykset. Kellotornin seitsemästä kellosta suurin painoi 4 265 kiloa. Kirkossa oli pääalttarin lisäksi kaksi sivualttaria, jotka olivat pyhitetty pyhän Nikolaos Ihmeidentekijän muistolle ja Jumalanäiti Kaikkien murheellisten ilon ikonille.
Rakentaminen
thumb|Kristuksen kirkastumisen katedraali vuonna 2011. Ennen Kristuksen kirkastumisen kirkon rakentamista Viipurin ortodoksisena kirkkona toimi vanha luterilainen tuomiokirkko. Kristuksen kirkastumisen kirkko rakennettiin keisarinna Katariina II:n määräyksestä, jonka hän antoi vieraillessaan Viipurissa  1783. Kirkon suunnitteli arkkitehti N. A. Lvovin. Kirkko rakennettiin tiilestä vuosina 1787–1789 Viipurin uudelle keskusaukiolle. Rakennustöitä valvoi Viipurin kuvernementin arkkitehti Johann Brockmann.
Lara Melda
Lara Melda Ömeroğlu (s. 16. joulukuuta 1993 Lontoo) on turkkilainen pianisti.
Kristuksen kirkastumisen katedraali
Rakentaminen
Kirkko oli aluksi varsin pieni, ja se edusti klassismia ja palladionismia. Kirkon keskisalia kattoi kupoli, jonka molemmin puolin oli puolipyöreät aspikset. Kirkon pääsisäänkäynnin muodosti toskanalainen portiikki (pylväiden varassa oleva katos). Uutta kellotornia ei aluksi rakennettu, sillä vanhan kirkon kellotorni oli edelleen käytössä.
Ulamin spiraali
Spiraalin kehitys
antaakin odottamattoman paljon alkulukuja sitä mukaa, kun n kasvaa.
Kristuksen kirkastumisen katedraali
Laajennukset ja korjaukset
Vuonna 1793 Viipurissa riehui tulipalo, joka vaurioitti muun muassa vanhaa kellotornia siinä määrin, että kirkon läheisyyteen päätettiin rakentaa uusi kellotorni. Kellotornin rakentaminen ja kirkon laajennus valmistuivat 1797. Uusi kellotorni rakennettiin jonkin matkan päähän kirkon pääsisäänkäynnistä ja yhdistettiin alkuperäiseen kirkkorakennukseen matalalla ja suorakaiteen muotoisella rakennelmalla. Tässä yhteydessä purettiin kirkon pääsisäänkäynnin edessä ollut toskanalainen portiikki. Laajennustyön valmistuttua siirtyi pääsisäänkäynti kellotornin alaosaan. Näiden muutostöiden myötä kirkosta tuli malliltaan tornillinen pitkäkirkko. Muutostöiden myötä kirkon alkuperäinen tyyli alkoi kadota.
Ulamin spiraali
Sacksin spiraali
thumb|Sacksin spiraali alkuluvut tummennettuina.
Kristuksen kirkastumisen katedraali
Laajennukset ja korjaukset
Kirkon sisätiloja korjattiin 1816–1817, ja vuonna 1826 kirkkoon lisättiin toinen sivualttari, joka pyhitettiin Jumalanäiti kaikkien murheellisten ilo -ikonille. Kirkkosalin kupoli uusittiin 1863–1866, ja uuden kupolin päälle tehtiin vielä pieni sipulikupoli. Tuolloin lisättiin myös ikkuna- ja oviaukkoihin klassismin ja barokin tyylisuunnista yhdistellyt kehykset. Lisäksi kirkon kellotornista poistettiin aikakello ja kirkkoon asennettiin lämmitys. Vuosina 1888–1889 kirkkoon tehtiin jälleen muutostöitä, ja tuolloin kirkko sai nykyisen muotonsa. Kellotornin alaosa levennettiin niin paljon, että se melkein peitti muun kirkkorakennuksen taakseen. Kirkkoa korjattiin jälleen vuonna 1936.
Ulamin spiraali
Sacksin spiraali
Insinööri Robert Sacks teki Ulamin spiraalista variaation, joka eroaa Ulamin spiraalista kolmella tapaa:
Kristuksen kirkastumisen katedraali
Laajennukset ja korjaukset
Kirkosta tuli katedraali vuonna 1892, jolloin Suomeen perustettiin oma ortodoksinen hiippakunta. Suomen itsenäistymisen jälkeen ja Suomen ortodoksisen kirkkokunnan muodostumisen jälkeen kirkon keskus siirtyi Sortavalaan, mutta samalla Suomi jaettiin kahteen ortodoksiseen hiippakuntaan, joista toisen keskus jäi Viipuriin.
Ulamin spiraali
Sacksin spiraali
Mikäli spiraalia jatkaa pidemmälle (esimerkiksi kymmeniin tuhansiin) ja merkitsee alkuluvut muita lukuja tummemmalla, kaukaa katsottua huomaa, että alkuluvuilla on taipumus kasautua muodostaen kaaret, joiden päät jatkavat spiraalin ulkopuolelle ylä- ja alavasemmalle, kuten viereisessä kuvassa. Esimerkiksi yksi näistä kaarista sisältää alkuluvut polynomista x2 + n + 41, Leonhard Eulerin kehittämä kuuluisa, alkulukurikas polynomi.
Kristuksen kirkastumisen katedraali
Sotavuodet
Katedraali säilyi talvisodan pommituksista vähäisin vaurioin, toisin kuin monet muut Viipurin kirkot. Moskovan rauhassa kirkko siirtyi Viipurin mukana Neuvostoliitolle. Suurin osa kirkon esineistöstä evakuoitiin ennen kaupungin luovuttamista, mutta ikonostaasi, kattokruunu, hopeinen alttaripöytä ja suuret ikonit jäivät paikoilleen. Katedraalista evakuoitiin myös 238 erilaista kirkkotekstiiliä.
Jatkosodassa Suomi valloitti Viipurin takaisin ja tuolloin huomattiin kirkon kellojen, ikonostaasin ja muun arvokkaan irtaimiston kadonneen. Kirkosta löytyivät pyhä Johannes- ja Jumalanäiti-ikonit, jotka siirrettiin tämän jälkeen väliaikaisesti Sorvalin kirkkoon. Katedraalia kunnostettiin vuosina 1942–1943, mutta 1944 kirkko jäi taas Neuvostoliitolle.
Sotien jälkeen Viipurin katedraalista evakuoitiin yhteensä 105 ikonia, jotka lahjoitettiin eri seurakuntien käyttöön, muun muassa Oulun, Lahden, Jyväskylän, Helsingin ja Kajaanin kirkkoihin. Tosin kaikkein vanhimmat päätyivät kirkkomuseoon. Pyhän kolminaisuuden katedraalin ikonostaasin yläosassa Oulussa on 12 Viipurin katedraalista peräisin olevaa ikonia. Jyväskylän Kristuksen Ylösnousemuksen kirkossa on puolestaan Viipurin katedraalista peräisin olevat Kristuksen ja Jumalanäidin hopealla päällystetyt ja kullatut ikonit. Myös Helsingissä Uspenskin katedraalissa on Viipurin Kristuksen kirkastumisen katedraalista peräisin olevia ikoneja. Myös evakuoituja kirkkotekstiilejä on lahjoitettu supistuneen Suomen alueen seurakunnille.
Nykytilanne
Kristuksen kirkastumisen kirkko oli sotien jälkeen pitkään poissa kirkollisesta käytöstä, mutta 1970-luvun lopulla se palautettiin alkuperäiseen tarkoitukseensa. Se kunnostettiin katedraaliksi, kun Leningradin hengellisen akatemian johtaja arkkimandriitta Kirill vihittiin Viipurin piispaksi vuonna 1976.
Pavel Gurkin
Pavel Viktorovitš Gurkin (, s. 12. heinäkuuta 1966 Moskova) on venäläinen haulikkoampuja.
Guorkin on saavuttanut MM-kilpailuissa yhteensä yhden kullan ja kaksi pronssia Kairosta 2001 ja Zagrebista 2006. Olympialaisissa Pekingissä 2008 hän sijoittui 11. miesten trapissa tuloksella 116.
XJACK
XJACK on kannettavien tietokoneiden PCMCIA-korteissa käytetty 3Comin Megahertz-tytäryhtiön kehittämä standardi. Sitä käytetään tyypin 2 PC-korteissa. Kun liitintä tai antennia ei käytetä, se painautuu takaisin PCMCIA-korttiin.
Mandelaiset kielet
thumb|Nigeriläis-kongolaiset kielet. Mandelaiset kielet ovat Länsi-Afrikassa puhuttujen yli 70 kielen ryhmä. Niiden puhuma-alue ulottuu Senegalista Nigerian länsiosaan. Joseph Greenbergin mukaan mandelaiset kielet kuuluvat nigeriläis-kongolaiseen kielikuntaan. Niitä pidetään usein myös erillisenä ryhmänä, jolla ei ole kielisukulaisia. Mandelaisia kieliä puhuu äidinkielenään yli 25 miljoonaa henkeä. Toisena kielenään niitä käyttää noin 30 miljoonaa, joista osalla on äidinkielenään jokin muu mandekieli.
Kieliryhmät
Kaakkois- tai itähaaraan kuuluu kaksi kieliryhmää:
Kielten rakenne
thumb|N’ko-kirjoitusta kännykässä. Mandelaiset kielet ovat toonikieliä. Taivutuspäätteitä on vähän. Nominiluokkien puuttuminen erottaa mandekielet nigeriläis-kongolaisista kielistä. Kieliopilisia merkityksiä ilmaistaan apusanojen ja syntaksin avulla. Kiinteä sanajärjestys on subjekti–predikatiivinen osoitin–(suora objekti)–verbipredikaatti–epäsuora jäsen. Nominilausekkeessa attribuutti seuraa pääjäsentä.
Kirjakielet
Mandelaiset kielet toimivat etupäässä suullisen kanssakäymisen välineinä. Eräitä kieliä kirjoitettiin ennen siirtomaa-aikaa arabialaisella kirjaimistolla. Perinne on säilynyt mandinkoilla ja Burkina Fason djulilla. Vain kieltä varten luotiin 1800-luvun alussa omaperäinen tavukirjoitus, ja myöhemmin vastaavat järjestelmät kehitettiin myös mendeä, kpelleä, lomaa ja bambaraa varten. Vuonna 1949 luotu n’ko-kirjaimisto on saanut laajaa kannatusta Guineassa ja sen naapurimaissa. Latinalaiseen kirjaimistoon perustuneita kirjoitusjärjestelmiä laadittiin 1900-luvulla kristittyjen lähetyssaarnaajien ja myöhemmin eräiden valtioiden toimesta.
Purnu
thumb|300px|Purnun näyttelyhalleja. thumb|300px|Purnun kesää 2009. Purnu on taidenäyttelykeskus Orivedellä. Kuvanveistäjä Aimo Tukiainen rakensi alueelle kesäateljeensa 1960-luvulla ja aloitti kesänäyttelytoiminnan 1967. Purnun mallin mukaan syntyi pian kesänäyttelyjä ympäri maata.
Maserati Grecale
Maserati Grecale on Maseratin tuleva crossover-tyyppinen automalli, jonka odotetaan tulevan markkinoille vuonna 2022. Se sijoittuu mallistossa suuremman Levanten alapuolelle. Malli tulee saataville sekä hybridinä että täyssähköisenä versiona. Auto on nimetty Välimerellä puhaltavan koillistuulen mukaan.
Purnu
Alueella on useita näyttelyhalleja ja perinnerakennuksia. Näyttelykeskuksen sijainti kauniissa rantamaisemassa tarjoaa runsaasti tilaa ulkoteoksille. Esiintymislava toimii myös kesäteatterina ja konserttipaikkana.
Purnua ylläpitää vuonna 1994 perustettu Aimo Tukiaisen Purnun Säätiö, Säätiö esittelee Aimo Tukiaisen tuotantoa, tukee suomalaista nykytaidetta ja edistää kansankulttuuria.
Suolasolmukki
Suolasolmukki (Spergularia salina, myös S. marina, Spergula salina) on pienikokoinen merenrantojen ja suolaisten maiden kasvi. Suomessa laji on rannikoilla tavanomainen.
Ulkonäkö ja koko
thumb|vasen|Suolasolmukin kukka. thumb|vasen|Lehtiä ja varren kalvomaisia korvakkeita.
Matalakasvuinen suolasolmukki kasvaa 5–20 cm korkeaksi. Varsi on rento tai koheneva, kalju tai yläosastaan hieman nystykarvainen ja enintään aivan tyvestä puutunut. Kasvin pääjuuri on hoikka. Väriltään kasvi on vaaleanvihreä. Lehdet ovat tasasoukkia, möyheähköjä ja tylppiä tai lyhytotaisia. Kalvomaiset korvakkeet ovat leveän kolmiomaisia ja ovat yhdiskasvuisia niveltä ympyröiden. Lehtihangoissa on lyhytnivelvälisiä haaroja. Kukat ovat punertavia, verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä. Vaaleanpunainen teriö on noin verhiön pituinen tai usein hieman lyhyempi. Verholehdet ovat soikeita, tylppiä ja 3–4,5 mm pitkiä. Terälehdet ovat vaaleanpunaisia, valkotyvisiä ja kooltaan 2,5–5 mm pitkiä. Suolasolmukki kukkii Suomessa kesä-syyskuussa. Kasvin siemenet kypsyvät kolmiliuskaisesti aukeavissa kodissa. Siemen on siipipalteeton tai sen siipipalje on risa- tai liuskalaitainen. Suolasolmukki on yksi-, kaksi- tai monivuotinen kasvi.
Suolasolmukki muistuttaa läheisesti Suomessa hyvin harvinaista merisolmukkia (S. media).
Levinneisyys
Suolasolmukkia tavataan toisaalta merien rannikoilla, toisaalta sisämaan aroalueilla. Euroopassa laji on yleinen kaikkialla rannikoilla Jäämeren rannikkoa lukuun ottamatta. Länsi-, Keski- ja Etelä-Euroopassa sitä tavataan myös paikoitellen sisämaassa. Idempänä yhtenäinen sisämaan esiintymisalue alkaa Ukrainasta ja jatkuu läpi Venäjän aroalueen Keski-Aasiaan saakka. Suolasolmukkia tavataan myös Pohjois-Afrikan rannikolla, Välimeren itäosissa, Japanissa, Kiinassa sekä paikoitellen Pohjois-Amerikassa rannikoilla sekä sisämaassa. Suomessa suolasolmukkia tavataan koko rannikkoalueella Oulun korkeudelle saakka. Laji on kuitenkin harvinaistunut Saaristomerellä ja monin paikoin Keski- ja Pohjois-Pohjanmaan rannikolla.
Marssi (kappale)
"Marssi" on rap-artisti Seppo Lampelan Steen1 -nimellä alkuvuonna 2007 julkaistu single, jolla vierailevat Iso H & Redrama. Single julkaistiin SKP:n ehdokkaana olleen Steen1:n eduskuntavaalikampanjan yhteydessä. "Marssi" on Steen1:n kolmas singlejulkaisu ja se löytyy hänen Ajatusrikoksia -kokoelmaltaan. Redrama räppää kappaleella tapansa mukaan englanniksi.
Suolasolmukki
Elinympäristö
Suolasolmukki kasvaa savisilla, lietteisillä ja hiekkaisilla merenrannoilla, rantakallioiden raoissa ja suolamailla. Laji kestää hyvin aallokon kulutusta sekä ajoittaista veden alle jäämistä.
HMS Essex
HMS Essex oli Britannian kuninkaallisen laivaston Monmouth-luokan panssariristeilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Pembroken telakalta, missä köli laskettiin 1. tammikuuta 1900. Alus laskettiin vesille 29. elokuuta 1901 ja valmistui 22. marraskuuta 1903.
Palvelus
Alus myytiin romutettavaksi 8. marraskuussa 1921.
Teollinen yhteiskunta ja sen tulevaisuus
thumb|Teollinen yhteiskunta ja sen tulevaisuus -kirjan suomenkielinen kansikuva. Teollinen yhteiskunta ja sen tulevaisuus on Unabomberina tunnetun kirjepommittaja Theodore Kaczynskin kirjoittama manifesti. Se julkaistiin 19. syyskuuta 1995 FBI:n suosituksesta The Washington Postissa sekä The New York Timesissa. Kaczynski oli toimittanut manifestin lehtien toimituksille kesäkuussa 1995. FBI suositteli lehdille manifestin julkaisemista vihjeiden saamiseksi.
Kaczynski oli poliisille osoitetussa kirjeessään luvannut lopettaa kirjepommikampanjansa, mikäli hänen manifestinsa julkaistaisiin laajalevikkisessä sanomalehdessä. Viimeisin pommi oli ollut tappava. Manifestin julkaisun jälkeen veljen vaimo epäili Theodoren voivan olla Unabomber ja veli David tunnisti Theodoren kirjoitustyylin vertaamalla henkilökohtaisiin kirjeisiin ja paljasti tämän FBI:lle. Kaczynskin asumukselle tehtiin kotietsintä ja hänet pidätettiin 4. huhtikuuta 1996.
Sisältö
Teollinen yhteiskunta ja sen tulevaisuus alkaa Kaczynskin väitteellä "Teollinen vallankumous ja sen seuraukset ovat olleet katastrofi ihmiskunnalle". Manifesti käsittelee teollistumisen ja modernin teknologian haittoja ihmisille sekä luonnolle. Kaczynski katsoo, että ihmisvapauden ja autonomian kaventuminen on väistämätöntä teknologisessa yhteiskunnassa, koska "järjestelmän täytyy säädellä tarkkaan ihmisten käyttäytymistä toimiakseen". Kaczynski uskoo tämän johtavan voimattomuuden tunteeseen, stressiin ja muihin psykologisiin ongelmiin.
Kaczynski kritisoi manifestissaan Sylvanin oppimiskeskusten kaltaisia paikkoja, joissa ihmiset "aivopestään" käyttäytymään järjestelmän mukaisesti. Hän korostaa, ettei propaganda kuitenkaan rajoitu vain oppimiskeskuksiin. Myös media ja yritykset manipuloivat ihmisiä käyttäytymään järjestelmälle hyödyllisellä tavalla. Kaczynskin mielestä teollista yhteiskuntaa ei voida tuhota rauhanomaisin keinoin, vaan sen tuhoaminen vaatii vallankumouksen.
Kaczynski analysoi manifestissaan modernia vasemmistoa. Hän uskoo modernin vasemmistolaisuuden olevan teknologisesta elämäntavasta johtuvaa oireilua. Kaczynski nimittää alhaisen itsetunnon ja ylisosiaalistumisen vasemmistolaisille keskeisiksi taipumuksiksi. Kaczynski pitää vasemmistolaisia esteenä teknologiavastaiselle vallankumoukselle, koska "vasemmistolaista ajaa vallantarve" ja "vasemmistolainen ei todennäköisesti koskaan luovu teknologiasta, koska teknologia on liian arvokas kollektiivisen vallan lähde". Hän ennustaa, että vasemmistolaiset tulevat käyttämään modernia teknologiaa muiden sananvapauden rajoittamiseen.
Kaczynski oli lukenut ranskalaisen filosofin Jacques Ellulin teoksia, joista tunnetuin on tekniikan haittoja käsittelevä The Technological Society. Kaczynski on maininnut Ellulin teoksen lempikirjakseen.
Panslaavilaiset värit
Panslaavilaiset värit ovat punainen, sininen ja valkoinen. Värit vahvistettiin Prahassa pidetyssä panslaavilaisessa konferenssissa vuonna 1848 ja ne pohjautuivat silloiseen Venäjän keisarikunnan (ja nykyisen Venäjän federaation) lippuun.
Jamaikan jääkiekkoliitto
Jamaikan jääkiekkoliitto on Jamaikalla toimiva jääkiekkoliitto, joka vastaa Jamaikan kansainvälisestä jääkiekkotoiminnasta, kuten maajoukkueesta.
Jamaikan jääkiekkoliitto perustettiin vuonna 2011. Se liittyi Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jäseneksi vuoden 2012 toukokuussa ollen täten ensimmäinen Karibian maa IIHF:n jäsenenä. Tuolloin maan liittoa johti amerikanjamaikalainen Edmond L. Phillipps Jr., ja maassa oli kaksi rekisteröityä miesjääkiekkoilijaa ja vastaavasti 26 junioria. Vuonna 2013 Jamaikalla oli vain 20 rekisteröityä pelaajaa ja yksi jäähalli. Vuonna 2021 maassa oli 20 juoniorijääkiekkoilijaa, mutta ei jäähallia tai muutakaan kaukaloa. Nykyinen liiton puheenjohtaja on Don Anderson.
Kenties tunnetuimpia jamaikalaistaustaisia jääkiekkoilijoita ovat Anthony ja Chris Stewart, joiden äiti on kotoisin Jamaikalta. Veljekset ovat kuitenkin syntyneet Kanadassa, heillä on Kanadan kansalaisuus ja he ovat pelanneet Kanadan maajoukkueissa.
Pošta Slovenije
Pošta Slovenije on Slovenian valtion omistama postiyhtiö. Yhtiö perustettiin 9. joulukuuta 1994 ja se aloitti toimintansa 1. tammikuuta 1995. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Mariborissa ja vuonna 2019 yhtiöllä oli 6 639 työntekijää.
Vincas Mickevičius-Kapsukas
Mickevičius syntyi vauraan maanviljelijän perheeseen ja opiskeli Marijampolėn gymnasiumissa vuosina 1890-1897. Valmistumisensa jälkeen Mickevičius liittyi Sejnyn pappisseminaariin, mutta vuoden päästä hänet erotettiin johtuen Venäjän keisarikunnan vastaisesta toiminnasta. Mickevičius toimi Liettuan kansallisen heräämisen puolesta edistämällä ja painattamalla viikoittain ilmestyneitä lehtiä Varpasia ja Ūkininkasia. Lisäksi hän levitti laitonta kirjallista aineistoa Liettuan lehdistökiellon aikana. Tuohon aikaan hän otti toiseksi sukunimekseen nimimerkin Kapsukas, joka on väännös Varpasin perustajan Vincas Kudirkan nimimerkistä Kapsas. 1900-luvun alussa Mickevičius-Kapsukasin poliittinen ideologia muuttui vähitellen sosialistiseksi ja hän alkoi vastustaa Liettuan itsenäisyyspyrkimyksiä.
Vuonna 1904 hän perusti Sosiaalidemokraattisen työläisten puolueen, joka kuitenkin yhdistettiin pian Liettuan sosiaalidemokraattiseen puolueeseen. Huolimatta siitä että Kapsukas oli bolševikkien keskuskomitean jäsen, hän ei suostutellut puoluetta liittymään Venäjän bolševikkeihin. Venäjän vuoden 1905 vallankumouksen aikana Kapsukas organisoi työläislakkoja Suwałkin alueella. viranomaiset pidättivät ja karkottivat hänet vuodesta 1907 lähtien useita kertoja. Vuonna 1913 Kapsukas pakeni Venäjän keisarikunnan alueelta. Pakomatkallaan hän liittyi kommunistiseen liikkeeseen ja tapasi Vladimir Leninin.
Vuonna 1918 Kapsukas lähetettiin perustamaan ja johtamaan lyhytikäistä Liettuan sosialistista neuvostotasavaltaa, joka vuonna 1919 yhdistettiin Valko-Venäjän neuvostotasavallan kanssa Liettualais-valkovenäläiseksi neuvostotasavallaksi. Neuvostotasavallan hajottua epäonnistuneen politiikan johdosta, Kapsukas lähti Neuvosto-Venäjälle, jossa hän jatkoi liettualaisen kommunismin johtamista ja Kominternissa työskentelyä. Kapsukas kuoli epäselvissä olosuhteissa vieraillessaan Moskovassa tavatakseen Neuvostoliiton johtajan Josif Stalinin vuonna 1935.
Neuvostoliiton miehitettyä Liettuan toisessa maailmansodassa Kapsukasin oppilaana toiminut Antanas Sniečkusista tuli uuden Liettuan neuvostotasavallan johtaja. Valta-aikanaan Sniečkus aloitti henkilökultin luomisen Kapsukasin kunniaksi. Vuosina 1956-1989 Marijampolėn kaupunki oli nimetty Kapsukasiksi ja vuosina 1955-1990 Vilnan yliopisto oli nimetty hänen mukaansa. Kaksi suurta Kapsukasia kuvaavaa patsasta pystytettiin; yksi Vilnan raatihuoneen eteen (vuonna 1962) ja toinen Kapsukasia Leninin kanssa kuvannut patsas Antakalnisiin (1979).
Alfa Romeo Tonale
Alfa Romeo Tonale on Alfa Romeon vuodesta 2022 lähtien valmistama crossover-tyyppinen automalli, joka sijoittuu mallistossa suuremman Stelvion alapuolelle. Tonalen konseptimalli esiteltiin Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 2019. Tuotantoversio esiteltiin helmikuussa 2022. Malli on nimetty Stelvion tavoin Italian pohjoisosassa sijaitsevan Passo del Tonale -solan mukaan. Tonalen Pohjois-Amerikassa myytävä sisarmalli on Dodge Hornet, jossa käytetään hyvin pitkälti samaa tekniikkaa.
Tonale perustuu samalle pohjalevylle kuin esimerkiksi Jeep Compass. Kaikki bensiinimoottorit ovat turboahdettuja, ja suurinta lukuun ottamatta niissä hyödynnetään hybriditekniikkaa. Vaihtoehdot ovat 1,5-litrainen (130/160 hv) 48 voltin kevythybridijärjestelmällä, ladattava hybridimalli 1,3-litraisella bensiinimoottorilla ja taka-akselille sijoitetulla sähkömoottorilla (yhteisteho 275 hv) sekä 2,0-litrainen (256 hv). Kevythybridimalleissa on seitsemänportainen TCT-kaksoiskytkinvaihteisto ja etuveto, ladattavassa hybridiversiossa puolestaan on kuusiportainen automaattivaihteisto ja neliveto. 2,0-litraisen bensiinimoottorin yhteydessä on yhdeksänportainen automaattivaihteisto ja neliveto. Ainoa dieselmoottori on 1,6-litrainen Multijet (130 hv), jonka yhteydessä on aina kuusiportainen kaksoiskytkinvaihteisto ja etuveto.
Kiehtovat linnut
Kiehtovat linnut – faktaa ja visailua koko perheelle on tietokirja linnuista, jonka tekijät ovat Lauri Lajunen, Jouni Pursiainen, Esa Hohtola ja Jari Peltomäki. Kirja on ilmestynyt 2016, ja sen on kustantanut Docendo.
Kirja jakautuu 15 lukuun, joissa käsitellä lintuja monipuolisesti, kuten lintujen alkuperää, elämää, käyttäytymistä, rakennetta. Linnut ja kulttuuri -osuudessa luetellaan Suomen maakuntalinnut. Lopussa on Trivial Birdsuite -visailu.
Teoksen tekijät ovat asiantuntijoita, Jari Peltomäki on luontokuvaaja, muut ovat Oulun yliopiston professoreita. Tekstintekijät ovat pitkän linjan luonnontieteilijöitä ja aloittaneet lintuharrastuksen 1970-luvulla. Jari Peltonen on ammattiluontokuvaaja ja luontomatkailuyrittäjä