cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jedit
Jediritarikunnan tuho
Kloonisotien lopussa Anakin surmasi kreivi Dookun, tämän yritettyä kidnapata Palpatinen ja Obi-Wan surmasi Utapaulla droidiarmeijan kenraali Grievousin. Mutta Palpatine, joka paljastui itse Darth Sidiousiksi, alkoi manipuloida Anakinia, joka oli nähnyt näyn, jonka mukaan Padmé kuolisi synnyttäessään Anakinin lapsen. Anakin kertoi totuuden jedineuvostoon kuuluvalle Mace Windulle, joka lähti Agen Kolarin, Saesee Tiinin ja Kit Fiston kanssa pidättämään Palpatinea. Palpatine kuitenkin surmasi Kolarin, Tiinin ja Fiston ja koska Palpatine oli luvannut Anakinille voivansa auttaa tätä pelastamaan Padmén kuolemalta, Anakin esti Windua tappamasta Palpatinen, joka tappoi Windun oitis. Anakin ryhtyi Palpatinen uudeksi sith-oppilaaksi nimellä Darth Vader ja sai tehtäväkseen tappaa jeditemppeliin jääneet jedit yhdessä ”501. legioonan” kanssa. Jedien epäonnistunut yritys pidättää ja tappaa hänet antoi Palpatinelle syyn antaa kloonisotilaille, joihin Palpatine ja Dooku olivat salaa laittaneet estäjäsirut, ympäri galaksia käsky 66, jonka mukaan jedit oli tapettava, koska nämä olivat toimineet Tasavaltaa vastaan, ja sotilaat ottaisivat jedien sijaan vastaan käskyjä itse ylikanslerilta, kunnes uusi komentojärjestelmä saataisiin muodostettua.
Obi-Wan Kenobi ja Yoda olivat harvoja, jotka selvisivät suuresta jedipuhdistuksesta ja varmistettuaan, että muut elävät jedi pysyivät turvallisuutensa vuoksi poissa Coruscantilta, heille selvisi Anakinin kääntyminen Vaderiksi sekä totuus siitä, että Palpatine oli Darth Sidious. Samaan aikaan Vader tappoi Mustafarilla separatistien johtajat ja sammutti näiden droidiarmeijan, kun taas Palpatine julisti senaatille, että jedit olisivat itse vastuussa Kloonisodista ja halunneet vain riistää senaatilta Tasavallan hallinnan. Hän uudelleenorganisoi Tasavallan Galaktiseksi Imperiumiksi ja julisti itsensä keisariksi. Yoda ja Obi-Wan yrittivät kukistaa Palpatinen ja Vaderin, mutta Palpatine oli Yodalle liian voimakas vastustaja ja vaikka Vader haavoittui lähes kuolettavasti Mustafarilla, Palpatine pelasti hänen henkensä ja kertoi Padmén kuolemasta, jolloin Anakinin kääntyminen Vaderiksi oli viimeistelty. Padmé oli kuitenkin ennen kuolemaansa synnyttänyt kaksoset: Luken ja Leian.
Jedien metsästys
Jedien syyttömyyteen uskova Alderaanin senaattori Bail Organa adoptoi Leian, kun taas Obi-Wan, joka meni maanpakoon Tatooinelle jätti Luken Anakinin velipuolen, Owen Larsin, huostaan. Yoda puolestaan lähti maanpakoon suoplaneetta Dagobahille. Hänen ja Obi-Wanin tavoitteina oli, että kasvettuaan aikuisiksi Luke ja Leia voisivat auttaa pysäyttää sithit ja Imperiumin. Muita käskystä 66 selvinneitä jedejä olivat Caleb Dume (joka otti uudeksi nimekseen Kanan Jarrus), Luminara Unduli, Jocasta Nu ja Cal Kestis. Eeth Koth, Ahsoka Tano ja Cere Junda olivat jo aiemmin eronneet jediritarikunnasta, kun taas esimerkiksi Jundan entinen padawan Trilla Suduri, entinen jedimestari Prosset Dibs sekä muutamat muut jediritarikuntaan uskonsa menettäneet jedit liittyivät Vaderin johtamaan Inkvisitioon, johon kuuluvina ”inkvisiittoreina” he metsästivät eloonjääneitä jedejä ja pyrkivät estämään muita Voimalle herkkiä henkilöitä koskaan tulemasta sellaisiksi.
Vader ja Inkvisiittorit muun muassa surmasivat Nun, Kothin ja Undulin. Kestis löysi tiensä Jundan luokse ja he yrittivät estää inkvisiittoreita saamasta käsiinsä jedimestari Eno Cordovalle kuulunutta holokronia, joka paljastaisi eloonjääneiden jedien sijainnit. Mutta sen sijaan, että olisivat käyttäneet holokronia rakentaakseen jediritarikunnan uudelleen, he päättivät jättää jedien tulevaisuuden Voiman käsiin. Kanan Jarrus liittyi yhteen kapinallissoluista ja otti oppilaakseen maalaisplaneetta Lothalilta orvon 14-vuotiaan Ezra Bridgerin. Heille selvisi myös, että Ahsoka Tano oli liittynyt senaattori Organan johtamaan salaiseen kapinallissoluun. Mutta Ahsoka katosi taistelussa inkvisiittoreita ja Vaderiä vastaan Malachorilla, Kanan kuoli estäessään Imperiumin TIE-puolustajien tuotantolaitoksen räjähdystä tappamasta Ezraa ja muita heidän kapinallissolunsa jäseniä, ja lopulta Ezra katosi, kun antoi purrgilien lähettää hänet hyperavaruuteen suuramiraali Thrawnin ja tämän miehistön mukana.
Luke Skywalkerin matka
19-vuotiaana, kun Kuolemantähden varastettuja piirustuksia hallussaan pitänyt droidi R2-D2 löysi tiensä Obi-Wan Kenobin luokse, Luke Skywalker sai tietää isänsä olleen jedi ja Imperiumin iskujoukkojen surmattua Owen Larsin ja tämän vaimon Berun, Luke päätti lähteä Obi-Wanin mukaan oppimaan jediksi ja auttamaan Kapinaliittoa. Obi-Wan uhrasi itsensä taistelussa Vaderiä vastaan antaakseen Lukelle ja Leialle ja heitä auttaneelle salakuljettajille, Han Sololle ja Chewbaccalle, aikaa paeta. Obi-Wan oli ehtinyt antaa vain yhden oppitunnin valosapelin käytöstä ennen kuolemaansa, mutta Qui-Gonin hengeltä oppimallaan kyvyllä pystyi henkenä kommunikoimaan Luken kanssa fyysisen kehonsa kuoleman jälkeenkin, neuvoen Lukea käyttämään Voimaa havaitsemaan oikean hetken ampua protonitorpedot tuhoamaan Kuolemantähti ja opettaen lisää Voiman käytöstä, kunnes neuvoi Lukea jatkamaan jediopintoja Yodan luona Dagobahilla.
Luke keskeytti opintonsa Yodan kanssa pelastaakseen Leian ja muut Imperiumin käsistä sekä Hanin hutt Jabban käsistä. Mutta kun Luke vuoden poissaolon jälkeen palasi Dagobahiin, Yoda oli kuolemassa vanhuuteen. Ennen kuolemaansa hän sanoi, että Luken viimeinen koetus jediopinnoissa olisi Vaderin kohtaaminen, ja neuvoi Lukea opettamaan kaiken oppimaansa eteenpäin. Luke ei halunnut tappaa isäkseen paljastunutta Vaderiä, koska uskoi tässä olevan vielä hyvääkin. Tämä osoittautui todeksi, sillä kun Palpatine kidutti Lukea siitä, ettei tämä kääntynyt pimeälle puolelle, Vader kääntyi takaisin Anakiniksi ja pudotti Palpatinen reaktorikuiluun kuolemaan, toteuttaen ”Valittua” koskevan ennustuksen. Anakinin elintoimintoja ylläpitävä haarniska vaurioitui ja hän kuoli, mutta Imperiumi oli kukistettu ja Luke tullut jediritariksi.
Ben Solo ja Rey
Seuraavat vuodet Luke keräsi lisää jeditietoutta ja alkoi kouluttaa uusia jedejä planeetta Ossukselle rakennuttamassaan jeditemppelissä. Hänen oppilaittensa joukossa oli myös Ben Solo, Hanin ja Leian poika. Imperiumin jäänteistä muodostuneen Ensimmäisen ritarikunnan yksinvaltiaaksi noussut Voiman pimeän puolen tunteva olento nimeltä Snoke kuitenkin kommunikoi etäältä Benin kanssa ja käännytti tätä Lukea vastaan. Lopulta Ben sai tietää totuuden siitä, että Anakin Skywalker eli Darth Vader oli hänen isoisänsä ja Benin sisällä kasvaneen pimeyden vahvistuttua Luke oli melkein alkanut epäröidä olisiko hänellä muuta vaihtoehtoa kuin tappaa Ben. Luke luopui kuitenkin ajatuksesta liian myöhään, koska Ben ehti nähdä mestarinsa vuoteensa vierellä valosapeli kädessään. Ben kääntyi Lukea vastaan, nousi lopulta Renin ritareiksi kutsuttujen Voiman pimeän puolen käyttäjien mestariksi ja otti käyttöön nimen ”Kylo Ren”, kun taas uskonsa jedeihin menettänyt Luke karkottaa itsensä Ahch-Tolle pyrkien viettämään viimeiset päivänsä galaksin viimeisenä jedinä siellä missä alkuperäinen jediritarikunta perustettiin.
Kun kartta Ahch-Tolle saadaan koottua, Rey lähtee pyytämään Lukea palaamaan, mutta Luke vain syyttää jedejä Palpatinen taannoisesta valtaannoususta ja Rey kuulee myös totuuden siitä miksi Ben Solosta tuli Kylo Ren. Vastoin Luken varoituksia Rey lähtee yrittämään palauttaa Kylon takaisin valoisalle puolelle. Luke puolestaan aikoo polttaa uneti-puun, jonka sisällä jedien pyhiä kirjoja säilytettiin, mutta Yodan henki tekee sen hänen puolestaan ja vakuuttaa Lukelle, että virheistään oppiminen oli tärkein asia mikä Luken olisi kuulunut oppia ja opettaa oppilailleen. Kun Ensimmäinen ritarikunta ja Vastarinta kohtaavat taistelussa mineraaliplaneetta Craitilla, Luke meditoi ja lähettää itsestään heijastuman Craitille kohtaamaan Kylon. Käytettyään liian paljon voimaa heijastuman lähettämiseen, Luken keho katoaa ja hänestä tulee yhtä Voiman kanssa.
Vuosi tämän jälkeen Rey saa tietää olevansa Palpatinen pojan tytär ja että Palpatine oli yhä elossa sithien kätketyllä planeetalla, Exegolilla. Palpatine oli luonut Snoken ja lähettänyt tämän pyrkimään Ensimmäisen ritarikunnan johtajaksi sekä koonnut itse Exegolilla uutta laivastoa, jonka tähtihävittäjät ovat kaikki varustettu planeettoja tuhoavilla aseilla ja joka oli tarkoitus yhdistää Ensimmäisen ritarikunnan kanssa Viimeiseksi ritarikunnaksi. Leian kuolema saa Kylon kääntymään takaisin Ben Soloksi ja tulemaan Reyn avuksi Exegoliin taisteluun Palpatinea vastaan sillä välin, kun Vastarinta ja galaksin vapaat kansat kukistavat Viimeisen ritarikunnan. Kutsuttuaan edellisten jedien ääniä avukseen, Rey käyttää sekä Luken että Leian valosapeleita kukistaakseen Palpatinen, mutta menettää kaiken elinvoimansa, kunnes Ben luovuttaa oman elinvoimansa estääkseen Reyn kuoleman. Rey hautaa Luken ja Leian valosapelit Tatooinelle, rakentaa itselleen oman valosapelin ja adoptoi ”Skywalkerin” sukunimekseen jatkaakseen sekä jediritarikunnan että Skywalkereiden suvun perintöä.
Je’daii
Legends -jatkumossa modernien jedien edeltäjinä toimi järjestö nimeltä Je’daii, jonka jäsenet opiskelivat sekä Voiman valoisaa että pimeää puolta tasavertaisesti. Je’daii perustettiin 36 453 vuotta ennen Yavinin taistelua eli noin 10 000 vuotta ennen jediritarikuntaa, mutta sen jäsenet olivat enemmänkin munkkeja kuin sotureita. Heidän pääplaneettanaan toimi Tython, joka sijaitsi itse galaksin syvässä ytimessä.
Uusi jediritarikunta
Luke Skywalker perusti uuden jediakatemian Yavin IV:lle sekä uuden jedineuvoston. Uusi neuvosto erosi vanhan jediritarikunnan neuvostosta siten, että uuden neuvoston jäsenistä vain puolet olivat jedejä ja muut poliitikkoja. Mutta yuuzhan vongeja käydyn sodan jälkeen jedit päättivät jättäytyä poliittisen avun ulkopuolelle ja siirsivät pelkistä jedeistä koostuvan neuvoston toiminnan Ossukseen.
Uusi jediritarikunta perustettiin, kun vanhan jediritarikunnan tuhouduttua suuressa jedipuhdistuksessa ja siitä vastuussa olleen Galaktisen Imperiumin tuhouduttua Galaktisessa sisällissodassa. Suurmestari Luke Skywalker päätti luopua perinteisestä mestarien ja padawanien menetelmästä, uskoen, että kaikkien jedien pitäisi olla yhtä aikaa sekä opettajia että oppilaita.
Coruscantin alkuperäinen jeditemppeli purettiin, mutta yuuzhan vongeja vastaan käydyn sodan jälkeen he rakennettiin uudelleen. Se rakennettiin näyttämään ulkoa massiiviselta pyramidilta, mutta sisältä samanlaiselta kuin Kloonisotien aikainen jeditemppeli.
Lapsioppilas
Jedien perinteisiin kuuluu yleensä, että heidät viedään kristalliluoliin, joista he saavat kyberkristallit rakentaakseen ensimmäiset omat valosapeleihinsa. Kristallin saamiseksi lapsioppilaan oli opittava seuraavat asiat: rohkeus, toivo, kärsivällisyys, luottamus, itsevarmuus ja epäitsekkyys. Kun lapsioppilas sai oman kristallinsa, kristallilla ei ollut vielä väriä, mutta Voima puhui jokaiselle lapsioppilaalle näiden kristallien kautta.
Padawan
Kun lapsioppilas saa peruskoulutuksensa suoritettua, hänestä tulee padawan (tai oppilas ), jota kouluttaa joko jediritari tai jedimestari. Padawanien on osattava rakentaa oma valosapelinsa ja suoriuduttava eräänlaisista kokeista ennen kuin voi nousta jediritarin arvoon. Galaktisen tasavallan aikana padawaneilla oli yleensä suurimmalta osin lyhyeksi leikatut hiukset, mutta heidän päänsä oikealle puolelle punottu hiuspalmikko. Kloonisotien aikaan padawanit kantoivat ”komentajan” arvoa.
Jediritari
Jediritari on kokenut kurinalainen jedi, joka on selviytynyt ”kokeistaan”. Jediritari on arvoista yleisin, mutta ”jediritaria” käytetään joskus myös yleisenä nimityksenä jedeistä. Lapsioppilaat ja padawanit kutsuvat jedimestareiden lisäksi myös jediritarin arvossa olevia ”mestareiksi”, vaikka jedimestari on erillinen arvo, ja jediritarit voivat opiskella vielä edistyneempiäkin taitoja kolmantena koulutusvaiheena. Kloonisotien aikaan jediritarit kantoivat joko ”komentajan” tai ”kenraalin” arvoa.
Viittä koetta, joiden suorittamista jediritarin arvon saavuttamiseen vaaditaan, kutsutaan taidon kokeeksi, rohkeuden kokeeksi, lihan kokeeksi, hengen kokeeksi ja viisauden kokeeksi. Poikkeuksellisesti jotkut padawanit ylennetään jediritarin arvoon, jos he tekevät jotain poikkeuksellisen sankarillista. Obi-Wan Kenobi ylennettiin jediritariksi, kun hän kukisti valosapelitaistelussa Naboolla sith-lordi Darth Maulin. Luke Skywalker sai Yodalta ainoaksi kokeekseen jediritarin arvoon nousemiseksi kohdata Darth Vader valosapelitaistelussa toisen kerran.
Jedimestari
Jedimestari on nimitys korkeasti koulutetuille ja erityisesti kunnioitetuille jedeille. Yleisin tapa nousta jedimestariksi on jediritarin arvoon nousemisen jälkeen suorittaa jedikoulutuksen kolmas vaihe sekä onnistuneesti kouluttaa vähintään yksi padawan jediritariksi asti. Obi-Wan Kenobille myönnettiin jedimestarin arvo hänen saatuaan Anakin Skywalkerin koulutus viimeistellyksi. Kloonisotien aikaan jedimestarit kantoivat ”kenraalin” arvoa.
Valosapelit
Jedien tunnetuin ase on valosapeli. Heidän lisäkseen myös sithit käyttävät niitä, vaikka jedit pitävät niitä enemmän työkaluina ja sithit enemmän aseina. Jedien valosapeliden terissä on yleensä kylmä väri, kuten sininen, vihreä tai valkoinen (temppelivartioiden valosapeleiden terä ovat keltaiset ja Mace Windun valosapelin terä violetti), kun taas sithien valosapeliden terät ovat aina punaiset. Terän väri riippuu sapelin ytimenä olevan kyberkristallin väristä. Jedit käyttävät kristalleja, joilla on niiden luonnollinen väri. Kaanonissa sithien punaiset kristallit ovat ”haavoitettuja” tai ”vuotavia”, pakotettu väkisin sithin tahdon alle, kun taas Legends -jatkumossa sithien käyttämät kristallit ovat synteettisiä. Jeditemppelivartijoiden keltateräiset valosapelit ovat kaksiteräisiä kokoontaitettavia valosapeleita, mutta muuten kaksiteräiset valosapelit ovat harvinaisia. Sith-lordi Darth Maul kuitenkin käyttää kaksiteräistä valosapelia ja inkvisiittorit käyttävät kaksiteräisiä valosapeleita, joiden terät kieppuvat niiden pyöreän kahvan ympärillä. Kylo Ren käytti ristiterävalosapelia, jossa kahvasta nousee kaksi lyhyttä vaakasuoraa terää.
Jeditemppeli
Kloonisotien viimeisenä päivänä, Darth Vaderiksi juuri kääntynyt Anakin ja 501. legioonan kloonisotilaat hyökkäsivät temppeliin, tuhotakseen jediritarikunnan sisältäpäin. Jedirtarikunnan tuhon jälkeen, temppelistä tehtiin keisarin palatsi sekä säilytyspaikka sithien artefakteille. Palpatine hallitsi sieltä Imperiumia 23 vuotta, kunnes hän siirsi valtaistuimensa Toiselle Kuolemantähdelle, jossa hänet myös kukistettiin Endorin taistelun aikana. Sithien oletetun tuhon jälkeen, Luke Skywalker, viimeinen jedi, rakennutti uuden jeditemppelin yhdelle jedien muinaisista planeetoista, Ossukselle. Mutta Ben Solon käännyttyä Kylo Reniksi ja surmattua hänen muut oppilaansa, Luke vetäytyi meriplaneetta Ahch-Tolla sijaitsevan jeditemppelin raunioille ja säilytti jedien pyhiä kirjoja temppeliin kuuluvana kirjastona toimivan uneti-puun sisällä, kunnes romunkerääjä Rey otti ne mukaansa opiskellakseen jediksi Luken kuoleman jälkeen.
Analyysi
William Stephensin mukaan jedeillä oli hyvin stoalainen suhtautuminen kärsivällisyyteen, velvollisuudelleen omistautumiseen, vakavuuteen, rauhallisuuteen, varovaisuuteen, hyväntahtoisuuteen, ilon tunteeseen, passiivisuuteen ja viisauteen. Hänen mielestään erityisesti Yoda edusti täydellisesti kaikkia näitä piirteitä.
Ruistankio
Ruistankio eli kitupellava eli camelina (Camelina sativa) on tavallisesti yksivuotinen, keltakukkainen ristikukkaiskasvi. Se on toisaalta ikivanha viljelyskasvi, toisaalta viljan viljelyyn ja käsittelytapoihin sopeutunut rikkakasvi, joka on perinteisesti levinnyt viljan siemenen mukana. Suomesta ruistankion siemeniä ja ituja on löydetty Laitilan Vainionmäen merovinkiaikaisen (vuosilta 575–800) kalmiston kaivauksissa.
Ulkonäkö ja koko
Ruistankio kasvaa jopa 120 cm korkeaksi. Sen kukat ovat kalpean keltaiset, pienet, ja niissä on neljä terälehteä. Lidut ovat 4–8 mm pitkiä, soikeita, ja niihin muodostuu 8–16 kellertävää siementä.
Levinneisyys
Ruistankio kasvaa villinä rikkaruohona Välimeren maissa ja Keski-Aasiassa. Suomessa sitä on vanhastaan esiintynyt satunnaisena rautateillä, myllyillä, satamissa ja harvoin myös pelloilla etelästä Oulun korkeudelle asti. Se on harvinaistunut 1900-luvun jälkipuoliskolla.
Käyttö ja viljely
pienoiskuva|vasen|230px|Camelina sativa. Ruistankiota on viljelty jo esihistorialliselta ajalta alkaen sekä ruoka- että lääkekasviksi, ja siitä on tehty jopa lamppuöljyä. Se on noussut terveystietoisten kuluttajien suosioon uudelleen, koska sen öljyissä on hyvä rasvahappokoostumus ja etenkin poikkeuksellisen korkea omega-3-pitoisuus. Ruistankio on Suomessa toistaiseksi melko harvinainen viljelyskasvi, ja sen viljely on kiinni teollisuuden kysynnästä. Toistaiseksi se on ollut pientä, vuonna 2017 sitä viljeltiin vain 28 hehtaarin alueella. Suurinta sen viljely oli vuonna 2007 sitä viljeltiin noin 2 000 hehtaarin alueella.
Maanviljelijöitä ruistankio alkoi kiinnostaa 1980-luvulla, koska se on aikainen ja runsassatoinen öljykasvi. Vuodesta 2008 alkaen ruistankioviljelmistä voi saada satovahinkokorvauksia.
Japan Airlines kokeilee camelinaa yhdessä Boeing 747-300 -lentokoneensa moottorissa. Sekoituksessa on 50 % tavallista polttoainetta, 42 prosenttia camelinaa, 8 prosenttia öljyjatropa-pensaan siemenöljyä ja vajaa puoli prosenttia levää.
Karl Jansson
Karl Algot Jansson (30. lokakuuta 1898 Lohja – 29. kesäkuuta 1963) oli suomalainen toimittaja ja oikeistoradikaali aktivisti.
Elämä ja ura
Jansson liittyi vuonna 1917 Lohjalle perustetun suojeluskunnan ratsastavaan osastoon ja hän oli myöhemmin sisällissodan ohella mukana myös Aunuksen retkikunnassa. 1930-luvulla Jansson osallistui Lapuan liikkeeseen, Arvi Kalstan perustaman Suomen Kansan Järjestö -puolueen toimintaan ja oli Vapaussodan Rintamamiesten liiton julkaiseman Rintamamies-lehden toimittajana. Jansson myös kirjoitti SKJ:n Hakkorset-lehteen. Syyskuussa 1939 Jansson oli mukana Saksassa vierailleessa Vapaussodan Rintamamiesten liiton lähetystössä yhdessä pankinjohtaja P. H. Norrménin ja insinööri John Rosbergin kanssa. Lähetystöä johti Etsivän keskuspoliisin entinen johtaja Esko Riekki ja lähetystön oli tarkoitus selvittää, olivatko Saksa ja Neuvostoliitto sopineet aiemmin elokuussa Suomen kuulumisesta Neuvostoliiton etupiiriin. Lähetystö pääsi tapaamaan SS-valtakunnanjohtaja Heinrich Himmleriä mutta tämä kiisti että mitään tällaista olisi sovittu. Jansson vieraili Saksassa myös syksyllä 1940 jääkäriluutnantti Gunnar Lindqvistin kanssa esittämässä SS:lle Vapaussodan Rintamamiesten liiton kutsun SS-joukkojen toipilaiden saamiseksi toipumislomille Suomeen. Samalla Jansson kävi tutustumassa SS-divisioona Leibstandarte Adolf Hitlerin parakkeihin ja kirjoitti Rintamamies-lehteen ylistävän artikkelin SS:stä. Samana vuonna hän osallistui suomalaisten SS-miesten rekrytointiin.
Roolissaan kirjoittajana hän hyökkäsi ruotsalaista kansanpuoluetta vastaan kirjoittaen, että tämä oli "joutunut anglo-saksien propagandan huijaamaksi" ja että tämä "erotti ruotsalaiset suomalaisesta kansanruumiista" ja esti "tätä kansanosaa luomasta kohtalontietään uudessa Euroopassa". Keväällä 1942 Jansson valittiin ruotsinkielisen natsijärjestön Samfundet Folkgemenskapin puheenjohtajaksi. Syksyllä 1944 Jansson oli mukana Sonderkommando Nordin Suomen johdossa ja hän toimi yhteysmiehenä ja erikoisagenttina Kristiinankaupungin ja Närpiön seudulla. Jansson asui tällöin 1944–1945 Kristiinankaupungin kaupunginhotellissa, jossa sijaitsi myös Saksaan yhteyksiä hoitanut Sonderkommando Nordin salainen radioasema, jota hoiti SS-mies Timo Räihä. Sonderkommando Nordin toiminta paljastui syksyllä 1945 ja valtiollinen poliisi Valpo aloitti toiminnassa mukana olleiden pidätykset vuoden 1946 puolella. Jansson pääsi kuitenkin pakenemaan Ruotsiin jossa hän asui lopun elämäänsä. Hän oli 1950-luvun lopulla Hudiksvallin seudulla metsätyömailla työnvälittäjänä ja hän lienee kuollut 1960-luvulla syöpään. Sotilasarvoltaan Jansson oli luutnantti.
Zirkoni
Värimuunnokset
Luonnossa harmaan- ja punaruskeat zirkonit ovat yleisimpiä, ja niitä tavataankin lähes kaikkialla maailmassa. Värimuunnoksia löytyy kuitenkin kaikissa sateenkaaren väreissä, jotka ovat varsinkin jalokiviluokkaisina (läpinäkyvinä) suhteellisen harvinaisia, hyvin kalliita ja suosittuja jalo- ja korukivinä.
Vihreät zirkonit ovat varsinaisessa jalokivikaupassa hyvin harvinaisia, mutta suosittuja keräilijöiden keskuudessa jo pelkästään hiomattomana raakakivenä.
Keltaisen, oranssin ja punaruskean sävyisistä zirkoneista käytetään myös nimitystä hyasintti.
Värin määräytyminen
Zirkonin värin määräävät sen sisältämät epäpuhtaudet. Zirkonit sisältävät esimerkiksi radioaktiivisia uraania ja toriumia, jotka vaikuttavat sen fysikaalisiin ominaisuuksiin. Vihreät zirkonit ovat altistuneet niin voimakkaalle sisäiselle radioaktiiviselle säteilylle, että niiden atomirakenne on muuttunut lähes amorfiseksi. Zirkonien säteily on kuitenkin niin pientä, että se on havaittavissa vain erittäin tarkoilla mittauksilla, eikä siitä ole vaaraa eliöille. Zirkoneissa on usein myös hafniumia sekä pieniä määriä lantanideja, fosforia ja vettä.
Esiintymät Suomessa
Zirkonia esiintyy lähes kaikkialla maailmassa. Esimerkiksi Suomessa voi löytää (ks. kuva) erittäin pieniä epäjaloja zirkoneita satunnaisesti vaikka tavallisesta graniitista tai migmatiitista, jotka ovat tyypillisiä metamorfisia kiviä ja magmakiviä. Enemmän ja suurempia kiteitä esiintyy esimerkiksi pegmatiiteissa. Zirkoni on kuitenkin metamorfisten kivilajien ja joidenkin sedimenttikivien yleinen mineraali. Suomen mineraalien hakemiston (A. Laitakari, 1967) mukaan mainittavia esiintymiä on Suomessa lueteltu yhteensä 68 kunnan alueelta. Määrä on kuitenkin saattanut vuosien varrella kasvaa, ja toisinaan pieniä zirkonikiteitä voi löytyä jopa aivan tavallisesta hiekoitussepelistä. Nämä ovat kuitenkin harvinaisia yksittäistapauksia.
Synteettiset zirkonit
Luonnon zirkonia ei pidä sekoittaa kuutiolliseen zirkoniaan (ZrO2), joka on timanttia hyvin jäljittelevä, halvoissa koruissa käytetty synteettinen jalokivi. Siitä ja useimmista muista samannäköisistä luonnon jalokivistä zirkoni eroaa korkean kahtaistaittonsa perusteella.
Iän määrittäminen
Zirkonikiteiden, kuten muidenkin kivien ja mineraalien, ikää määritettäessä käytetään hyväksi kiven radioaktiivisuutta. Maailman vanhimmat, 3 800 miljoonaa vuotta vanhat zirkonit on löydetty Grönlannista.
Sakari Oramo
Sakari Markus Oramo (s. 26. lokakuuta 1965 Helsinki) on suomalainen viulisti ja kapellimestari. Vuoden 2020 alussa hän aloitti viisivuotiskauden Sibelius-Akatemian orkesteri- ja kapellimestarikoulutuksen professorina. Oramo on toiminut vuodesta 2013 BBC:n sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina.
Vuosina 1998–2008 Oramo työskenteli Birminghamin kaupungin sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina ja musiikkijohtajana. Hän toimi Radion sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina 2003–2012.
Elämä ja ura
Vuosina 1982–1989 Oramo oli kamariorkesteri Avanti!:n konserttimestari ja kvartetin jäsen. Hän toimi Polyteknikkojen Orkesterin kapellimestarina 1990–1992. Vuosina 1991–1994 Oramo oli Radion sinfoniaorkesterin vuorotteleva konserttimestari, 1994–2003 kapellimestari ja 2003–2012 ylikapellimestari. Vuosina 1998–2008 hän oli Birminghamin sinfoniaorkesterin musiikillinen johtaja. Vuosina 2008–2021 Oramo toimi Tukholman filharmonisen orkesterin ylikapellimestarina ja taiteellisena neuvonantajana, ja hänet nimitettiin kautensa jälkeen orkesterin kunniakapellimestariksi. Hän toimi Keski-Pohjanmaan Kamariorkesterin taiteellisena johtajana 2013–2019. Oramo oli myös Kokkolan oopperan kapellimestari ja yksi sen perustajista yhdessä puolisonsa Anu Komsin kanssa.
Helmikuussa 2012 Oramo valittiin Britannian yleisradioyhtiö BBC:n sinfoniaorkesterin ylikapellimestariksi. Hänen ensiesiintymisensä ylikapellimestarina oli heinäkuussa 2013 BBC:n Proms-festivaalin konserttisarjassa. Syksyllä 2015 Oramon sopimusta jatkettiin vuoteen 2020 saakka.
Oramo on johtanut muun muassa Wienin, Berliinin ja New Yorkin filharmonikkoja sekä Chicagon, San Franciscon, Concertgebouw’n, Pariisin ja Minnesotan orkestereita. Suomen Kansallisoopperassa hän on johtanut Benjamin Brittenin Peter Grimes -oopperan. Radion sinfoniaorkesteria Oramo on johtanut Tukholmassa, Wienissä, Prahassa, Saksassa ja Sveitsissä sekä Kanariansaarten, Edinburghin ja Bergenin musiikkijuhlilla ja Lontoon Proms-festivaaleilla.
Helmikuussa 2012 Oramo sijaisti sairastunutta Lorin Maazelia Wienin filharmonikkojen johtajana vain kahden tunnin harjoitusajalla Helsingin Musiikkitalossa. Hän sai kiitosta sekä orkesterilta että kriitikoilta. Oramo oli jo aiemmin saanut kutsun debytoimaan orkesterin johtajana vuonna 2013.
Vuonna 2004 Oramo sai Birminghamin yliopiston ja Keski-Englannin yliopiston kunniatohtorin arvon. Vuonna 2009 hänelle myönnettiin OBE-arvo. Vuonna 2010 Oramolle myönnettiin Pro Finlandia -mitali. Vuodesta 2012 hän on ollut Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen.
Yksityiselämä
Oramo on ollut vuodesta 1988 naimisissa oopperalaulaja Anu Komsin kanssa. Heillä on kaksi lasta. Oramon isä on musiikin teorian professori Ilkka Oramo ja äiti oli pianonsoiton professori Liisa Pohjola. Hänen sisarensa on cembalisti Anna-Maaria Oramo. Heidän serkkujaan ovat basisti Pekka Pohjola, viulisti Jukka Pohjola, huilisti Olli Pohjola, sellisti Matti Pohjola ja säveltäjä Seppo Pohjola.
Bo Gu
thumb|Bo Gu (Qin Bangxian) 1930-luvulla. Bo Gu (, Wade–Giles: Po Ku, oikea nimi Qin Bangxian; 24. kesäkuuta 1907 Hangzhou – 8. huhtikuuta 1946) oli kiinalainen kommunistipoliitikko. Hän oli Kiinan kommunistisen puolueen (KKP) pääsihteeri vuosina 1931–1935.
Elämä ja ura
Bo Gu syntyi taantumassa olleeseen sivistys- ja virkamiessukuun. Hän varttui Wuxin kaupungissa Jiangsussa ja aloitti vuonna 1925 opinnot Shanghain yliopiston englanninkielisessä osastossa. Hän kiinnostui opiskeluaikanaan yhteiskunnallisesta aktivismista ja marxismi-leninismistä, ja liittyi pian Kiinan kommunistiseen puolueeseen. Vuonna 1926 puolue lähetti hänet opiskelemaan Moskovan Sun Yat-sen -yliopistoon, joka antoi poliittista koulutusta kiinalaisille kommunisteille. Vuoden 1931 alussa Kiinaan puoluetyöhön palannut Bo kuului Wang Mingin johtamaan Neuvostoliitossa koulutettujen kommunistien ryhmään, jota kutsuttiin nimellä ”28 bolševikkia”. Bo valittiin maaliskuussa 1931 kommunistisen nuorisoliiton pääsihteeriksi Wen Yuchengin tilalle, syyskuussa KKP:n väliaikaisen politbyroon jäseneksi ja marraskuussa puolueen sihteeriksi. Bosta tuli puolueen johtaja, kun Wang Ming palasi Neuvostoliittoon ja Zhou Enlai siirtyi Jiangxiin perustettuun Kiinan neuvostotasavaltaan.
Kun KKP:n johto vuonna 1933 joutui siirtymään Shanghaista Kiinan neuvostotasavallan suojiin Ruijiniin, puolueen väliaikainen politbyroo ja neuvostotasavallan keskusbyroo yhdistettiin KKP:n keskusbyrooksi, jonka sihteeriksi ja johtajaksi Bo valittiin. Bo, Zhou Enlai ja Kominternin lähettämä sotilaallinen neuvonantaja Otto Braun (Li De) ottivat Kiinan puna-armeijan johdon itselleen Mao Zedongilta. KKP:n johtajana Bo noudatti uskollisesti Kominternin linjauksia. Hän myös järjesti erotetuiksi puolueen virkailijoita, jotka eivät noudattaneet hänen määräämäänsä etenemiseen tähtäävää sotilasstrategiaa. Yksi erotetuista oli Deng Xiaoping. Tammikuussa 1934 Bo ajoi puolueen keskuskomiteassa läpi Braunin suositteleman päätöksen, että siihen asti menestyksekkään sissisodankäynnin sijasta puna-armeija puolustaisi neuvostotasavaltaa Tšiang Kai-šekin Kuomintang-armeijan hyökkäykseltä perinteisen sodankäynnin keinoin. Strategia epäonnistui, ja kommunistit joutuivat vetäytymään Jiangxista. Bo, Zhou ja Braun johtivat aluksi pitkänä marssina tunnettua perääntymistä.
thumb|pysty=1.2|[[Zhou Enlai (vas.), Mao Zedong (kesk.) ja Bo (oik.) Yan’anissa vuonna 1937.]] Pitkän marssin alkuvaiheessa – kuten marraskuussa 1934 tapahtuneen Xiangjoen ylityksen yhteydessä – koetut sotilaalliset vastoinkäymiset pantiin Bon ja muiden ”28 bolševikin” ryhmään kuuluneiden syyksi. Tammikuussa 1935 pidetyssä Zunyin puoluekokouksessa Bo syrjäytettiin pääsihteerin paikalta ja hänen seuraajakseen valittiin Zhang Wentian. Samalla Maon ote puolueen johdosta vahvistui. Bota syytettiin poliittisista virheistä, mutta hän pysyi tärkeänä henkilönä puolueessa. Elokuussa 1935 hänet nimitettiin politbyroon propagandajohtajaksi ja Kiinan neuvostotasavallan väliaikaisen toimeenpanevan keskuskomitean puheenjohtajaksi. Joulukuussa 1936 Bo osallistui Zhoun kanssa Xi’anin välikohtauksen aikaisiin neuvotteluihin Kuomintang-komentaja Zhang Xueliangin ja Yang Huchengin kanssa. Sen jälkeen Bo lähetettiin Nanjingiin neuvottelemaan Kuomintangin johdon kanssa uuden yhteisrintaman muodostamisesta sekä perustamaan uudelleen KKP:n organisaatiota Kuomintangin hallitsemaan Etelä-Kiinaan.
Vuodesta 1941 Bo oli kommunistien Xinhua-uutistoimiston johtaja ja KKP:n uuden puoluelehden Jiefang Ribaon päätoimittaja. Hänet valittiin keskuskomiteaan vielä vuonna 1945. Hän ei koskaan saavuttanut puolueen johtajaksi kohonneen Maon täyttä luottamusta. Bo kuoli 8. huhtikuuta 1946 lento-onnettomuudessa yhdessä useiden muiden puoluejohtajien kanssa ollessaan palaamassa Chongqingista puolueen päämajaan Yan’aniin.
Anton Maiden
Anton Maiden (oik. Anton Gustafsson, 24. helmikuuta 1980 – 1. marraskuuta 2003) oli ruotsalainen henkilö, josta tuli internet-ilmiö vuoden 1999 paikkeilla kun hänen MIDI-tiedostojen päälle laulamansa Iron Maiden -kappaleet levisivät internetissä.
Anton Maiden aloitti julkaisemalla internetissä ystävilleen muutamia lauluja, joiden saavuttaman pienen suosion jälkeen hän julkaisi niitä albumillisen. Levy sai nimekseen Anton Gustafsson Tolkar Iron Maiden ja sitä ovat levittäneet muun muassa Lunacy ja Nihilism.
Anton Gustafsson teki itsemurhan marraskuussa vuonna 2003.
Purik
Purik eli purig tai burig on Kashmirin pohjoisosassa puhuttu tiibetiläis-burmalainen kieli. Vuoden 2001 väestönlaskennassa purikia puhui äidinkielenään 37 700 ihmistä.
Purik on Jammu ja Kashmirin Kargilin piirikunnan pääkieli. Se on baltin ja ladakhin läheinen sukukieli. Purikia on ennen kirjoitettu tiibetiläisillä kirjaimilla, mutta nykyisin yleisessä käytössä on arabialainen kirjaimisto.
Reamonn
Reamonn on saksalainen rockyhtye, joka on julkaissut useita kansainvälisesti menestyneitä studio- ja live-albumeita.
Yhtyeen perusti irlantilainen laulaja Reamonn "Rea" Garvey etelä-Saksassa vuonna 1998. Hän tutustui saksalaiseen rumpaliin Mike "Gomezz" Gommeringeriin, jonka kautta löytyivät yhtyeen muut jäsenet: kitaristi Uwe Bossert, useita instrumentteja soittanut Sebi Padotzke ja basisti Philipp Rauenbusch. Yhtyeen ensimmäinen single "Supergirl" vuonna 2000 oli menestys Saksassa, ja sen sisältänyt albumi Tuesday myi platinaa. Toinen albumi Dream No.7 ilmestyi vuonna 2001, ja kolmas Beautiful Sky vuonna 2003. Beautiful Sky myi Saksassa tuplaplatinaa, ja pysyi maan hittilistoilla vuoden ajan.
Reamonn esiintyi Live 8 -konsertissa Berliinissä 2005 ja Live Earth -konsertissa Hampurissa 2007.
Julkaisut
{|width="100%" align="center"|
Dopakinoni
Dopakinoni (C9H9NO4) on aminohappoihin ja kinoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdiste on tärkeä välivaihe melaniinien biosynteesissä eliöissä.
Biologinen rooli
Dopakinonia muodostuu eliöissä tyrosiinista. Entsyymi nimeltä tyrosinaasi hapettaa tyrosiinin ensin L-dopaksi ja edelleen dopakinoniksi. Dopakinoni on hyvin reaktiivinen yhdiste. Sille voi tapahtua molekyylinsisäinen syklisoitumisreaktio, jossa muodostuu indolirakenteisia yhdisteitä kuten dopakromia, joista muodostuu edelleen hapettavan polymeroitumisen kautta eumelaniineja. Hapettimena reaktioissa toimii dopakinoni ja happi. Dopakinoni voi myös reagoida konjugaattiadditiolla kysteiiniaminohapon kanssa, jolloin muodostuu kysteinyylidopajohdannaisia. Nämä johdannaiset syklisoituvat ja polymeroituvat rikkiä sisältäviksi feomelaniineiksi, joissa on feomelaniine- ja bentsotiatsoliyksiköitä. Dopakinoni voi edelleen hapettua topakinoniksi, joka toimii kofaktorina muun muassa eräissä amiinioksidaasientsyymeissä.
Default
Default on kanadalainen post-grunge-yhtye Vancouverista, brittiläisestä Columbiasta. Yhtye on julkaissut kolme levyä.
Saarikosken kanava
thumb|250px|Saarikosken kanavan sulku alavirran puolelta nähtynä. Saarikosken kanava on Runnin kylässä (noin 20 kilometriä Iisalmesta länteen) sijaitseva, vuosina 1903–1906 Kiurujokeen rakennettu puusulkukanava. Kanava oli vilkkaassa käytössä, mutta se suljettiin jo vuonna 1931, koska 1920-luvulla liikenne oli siirtynyt rautatielle. Vuosina 1998–2003 Museovirasto ja Merenkulkulaitos restauroivat Saarikosken kanavan käyttökuntoiseksi.
Historia ja käyttö
Kiurujokea myöten Kiuruvesi laskee Haapajärveen, josta on edelleen Kihlovirran kautta yhteys Poroveteen. Vaikeakulkuista jokea perattiin jo ennen kanavan rakentamista 1860-luvulla. Höyrylaivaliikenne alkoi Kiurujoen Nivanmäen ja Iisalmen välillä vuonna 1869. Kiurujoen perkaus tehtiin katovuosien hätäaputöinä.
Nivanmäkeä pidemmälle Kiuruveden suuntaan höyrylaivat eivät päässeet ennen Saarikosken kanavan rakentamista ja Nivakosken, Keuvonkosken ja Niskakosken avokanavien rakentamista. Lisäksi koko Kiurujoki piti ruopata ja salmi- ja virtapaikat syventää. Käytännössä koko Kiurujoen alaosa Nivan lastauspaikalle asti piti syventää.
Saarikoskelle valmistui kanavankaitsijan asuin- ja ulkorakennukset vuonna 1903. Kiurujoen kanavointi valmistui kokonaisuudessaan vuonna 1907. Kuitenkin jo vuotta aikaisemmin väylä avattiin tavara- ja henkilöliikenteelle Saarikosken sulun valmistuttua. Se oli viimeinen Suomeen rakennetuista noin 20 puusulusta.
Kanavan sulkeminen
Liikenteellisesti vilkkaalta väylältä loppui matkustajaliikenne kannattamattomana pian Iisalmen ja Ylivieskan välisen rautatieyhteyden valmistuttua vuonna 1923. Merkittävänä matkailukohteena tunnettu Runni sai tuolloin myös oman rautatieaseman.
Virallisesti Saarikosken kanava lakkautettiin vuonna 1931. Seuraavana vuonna yläjuoksulle tehtiin maapato ja rakennukset purettiin mutta kanavarakenteet jätettiin jäljelle. Puurakenteinen sulku hautautui kasvillisuuden sisään ja lahosi lähes kokonaan. Kansirakenteet purettiin 1970-luvulla turvallisuussyistä. Myös kanavankaitsijan virka-asunto purettiin 1970-luvulla.
Kunnostus museokanavaksi
Museovirasto ja Merenkulkulaitos aloittivat Saarikosken kanavan restauroinnin vuonna 1998. Tarkoituksena oli palauttaa kanava takaisin käyttökuntoon ja avata Kiurujoen väylä uudelleen liikenteelle. Varat hankkeen toteuttamiseen saatiin työministeriöltä.
Restauroinnissa sulusta tehtiin lähes entisenlainen hyödyntäen vanhoja puu- ja metalliosia. Työ toteutettiin suurelta osin käsityönä hyviä kirvesmiesperinteitä kunnioittaen. Kanavan vedenalaiset puurakenteet olivat säilyneet hyvin, mutta veden yläpuoliset osat olivat lahonneet lähes kokonaan. Noin kaksi kolmasosaa vanhoista puurakenteista jouduttiin uusimaan kokonaan. Lähes 30 metriä pitkiin ja noin seitsemän metriä korkeisiin sulkuarkkuihin on käytetty 13 kilometriä hirttä.
Saarikosken museokanava ja sen puusulku vihittiin käyttöön kesäkuussa 2003. Kanava avasi veneilyväylän Kiuruvedelle, jossa on nyt Saimaan huviveneliikenteen pohjoisin satama. Valmiin kanavan ylläpidosta vastaa Merenkulkulaitoksen Järvi-Suomen merenkulkupiiri. Kanavan sulkuportit ovat käsikäyttöiset. Kesällä 2006 kanavan yläportin kynnys vaurioitui ja se suljettiin liikenteeltä korjaustöiden ajaksi.
Aiheesta muualla
63.595°N, 26.83333°W
Värähtely
Värähtely on kappaleen tai järjestelmän osien jaksollista liikettä tasapainoaseman ympärillä, tai yleisemmin fysikaalisen suureen (kuten esimerkiksi sähkökentän, ilmanpaineen) arvon jaksollista vaihtelua ajan funktiona. Esimerkkejä mekaanisesta värähtelystä ovat heilurin liike ja sydämen syke, sähkömagneettisesta värähtelystä radioaallot.
Värähdyksen jaksonaika tarkoittaa yhteen värähdykseen kuluvaa aikaa ja se on värähtelyn taajuuden käänteisarvo:
, missä f = värähtelyn taajuus ja T = värähtelyn jaksonaika.
Kitaran kielen värähtelytaajuus eli käytännössä äänenkorkeus riippuu kielen pituudesta, jännityksestä eli kireydestä ja painosta.
Jos kaksi keskenään vuorovaikuttavaa värähtelijää värähtelee samalla taajuudella, niiden sanotaan olevan resonanssissa tai resonoivan keskenään.
Tetragramma donaldtrumpi
Tetragramma donaldtrumpi on Diplopodiidae-heimoon kuuluva merisiilifossiili. Sen kuvasi ja nimesi William R. Thompson, Jr. vuonna 2016 silloisen presidenttiehdokkaan Donald Trumpin kunniaksi. Thompson löysi viisi T. donaldtrumpi-fossiilia Glen Rosen geologisesta muodostumasta. Tunnettujen löytöjen perusteella laji oli noin 2,5 senttimetrin mittainen.
Värähtely
Sähköistä värähtelijää kutsutaan oskillaattoriksi. Mekaanista värähtelijää sanotaan myös vibraattoriksi.
Felix V
pienoiskuva|Vastapaavi Felix VFelix V (aiemmin Savoijin herttua Amadeus VIII; 1383–1451) oli vastapaavina lähes kymmenen vuotta 1439–1449.
Baselin konsiili julisti paavi Eugenius IV:n syrjäytetyksi ja halusi vastapaaviksi varakkaan ja vaikutusvaltaisen aatelismiehen. Valinta osui Savoijin herttuaan, joka oli hallinnut alamaisiaan tasapuolisesti ja lempeästi ja osoittanut kiinnostusta kirkon asioihin. Keisari Sigismund Luxemburgilainen oli osoittanut tyytyväisyyttään Amadeukseen korottamalla tämän kreivistä herttuaksi vuonna 1416. Vaimonsa Maria Burgundialaisen kuoltua herttua Amadeus päätti keskittyä rukoukseen ja mietiskeluun, mutta ei kuitenkaan kokonaan jättänyt alueidensa hallintoa. Hän nimitti poikansa Ludwigin herttuakunnan valtionhoitajaksi ja vetäytyi Ripailleen Genevejärven rannalle. Siellä hän vietti luostaria muistuttavaa elämää yhdessä viiden ritarin kanssa. Tämän Pyhän Mauriuksen ritarikunnan säännöt Amadeus laati itse.
Vastapaavina Felix V ei onnuítunut saamaan kannatusta juuri Savoijin ja Sveitsin ulkuopuolelta. Hän luopui paavin tittelin tavoittelusta 1449, tunnusti Nikolaus V:n paaviksi ja sai lohdutukseksi kardinaalin aseman.
William Beardmore and Company
thumb|250px|Telakalla rakennettu HMS Benbow. thumb|250px|Telakalla rakennettu HMS Conqueror. William Beardmore and Company oli skotlantilainen rakennus ja laivanrakennus konglomeraatti, jonka toimipaikat sijaitsivat Glasgowssa ja ympäröivällä Clydesiden alueella. Yhtiön toiminta oli aktiivisimmillaan 1890-luvun alusta 1930-luvulle ja sen palveluksessa oli enimmillään noin 40000 henkeä. Yhtiön perusti ja sen omisti William Beardmore (myöhemmin Lordi Invernaim), jonka mukaan Beardmorejäätikkö on saanut nimensä.
Historia
Yhtiön ydinalueeksi muodostui Parkhead Forge Glasgown itäreunalla. Alueen teollisuuslaitokset perusti 1837 Reoch Brothers and Company ja niiden omistajaksi tuli 1841 Robert Napier, joka valssasi ja leikkasi metallilevyjä Govanin telakalleen.
William Beardmore tuli 1860 osakkaaksi yritykseen ja hänen mukanaan toimintaan liittyivät hänen veljensä ja poikansa William Jr, josta tuli myöhemmin ainoa osakas sekä William Beardmore and Companyn perustaja 1886. Tehdasalue oli 1896 25 eekkeriä ja se oli Skotlannin suurin terästehdas. Tehdas oli erikoistunut teräksen valssaukseen ja levyjen tuottamiseen Clyden telakkateollisuudelle. Myöhemmin tehdas valmisti tykkejä ja niiden torneja, kuten 15 tuuman laivatykkejä BL Mk I.
Laivanrakennus
Bearmore otti haltuunsa 1900 Robert Napierin telakan Govanissa. Samana vuonna Beardmore aloitti telakan rakentamisen Dalmuiriin, josta tuli aikansa modernein telakka. Telakan ensimmäisenä tilauksena valmistui 1906 HMS Agamemnon. Muita merkittäviä laivastontilauksia olivat taistelulaivat HMS Conqueror, HMS Benbow ja HMS Ramillies. Beardmorelta valmistui 1917 maailman ensimmäinen täydellä lentokannella varustettu lentotukialus HMS Argus.
Beardmore laajensi tuotantoa Dalmuirissa niin, että lopulta siihen kuuluivat myös aseet ja muu varustus. Suurimmillaan alue työllisti 13000 henkeä. Ensimmäisen maailmansodan jälkeinen tilausten supistuminen oli vakava isku alueelle ja telakka jouduttiin sulkemaan 1930. Osa alueen teollisuudesta ja rakennuksista liitettiin ROF Dalmuiriin ja lisäksi osaa alueesta käytettiin kaapelilaivojen tukikohtana.
Veturiteollisuus
Beardmore pyrki 1920-luvulla rautatieteollisuuteen valmistamalla vetureita. Se valmisti kaksikymmentä 4-6-0 veturia Great Eastern Railways yhtiölle. Lisäksi yhtiö valmisti 1921-1922 90 kappaletta Prince of Wales -luokan vetureita London and North Western Railway -yhtiölle (LNWR). LNWR yhtiön seuraajalle London, Midland and Scottish Railways -yhtiölle valmistettiin 1924 yksi esittelyveturi.
Kaiken kaikkiaan yhtiön vetureiden valmistus oli vaatimatonta verrattuna kilpailijoiden tuotantoon.
Ilmailuteollisuus
thumb|250px|Sopwith Pup -lentokone. Yhtiö aloitti Sopwith Pup -lentokoneen lisenssivalmistuksen Dalmuirin tehtailla ensimmäisen maailmansodan aikana. Se valmisti myöhemmin Sopwith Pupista laivastoversion Beardmore W.B. III:n, joka oli itse suunniteltu. Yhtiö toimitti sata W.B. III -konetta laivaston ilmavoimille Royal Naval Air Servicelle.
Beardmore rakensi Inchinnan Airship Constructional Stationin Inchinnaniin Renfrewshireen, missä yhtiö valmisti ilmalaivat R27, R32, R34 ja R36.
Šīrāz
Šīrāz on kaupunki Iranin lounaisosassa. Šīrāz on Fārsin provinssin pääkaupunki. Vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 1 565 572 asukasta, ja vuonna 2021 asukasluku oli 1 675 226 henkeä. Kaupungissa sijaitsee kansainvälinen lentoasema.
Maantiede ja ilmasto
Šīrāz sijaitsee Zagrosvuorten juurella vihreällä tasangolla noin 1500 metrin korkeudessa merenpinnasta, Teheranista noin 800 km etelään. Se on Iranin viidenneksi suurin kaupunki.
Tähtäimessä
Tähtäimessä (Target) on Arthur Pennin ohjaama jännityselokuva vuodelta 1985. Sen pääosia, Euroopan-matkalla kadonnutta äitiä etsivää isää ja poikaa esittävät Gene Hackman ja Matt Dillon.
Šīrāz
Historia
Šīrāz on yksi muinaisen Persian vanhimmista kaupungeista ja Iranin historian tärkeimpiä kaupunkeja. Varhaisimmat maininnat kaupungista ovat noin vuodelta 2000 eKr., jolloin vallitsi elamilainen kulttuuri. Elamin kielellä kaupunki oli Tirazis. Arabien muslimiarmeija valtasi alueen vuonna 641, jolloin siellä oli vain linnoituksia. Niiden asukkaat pakotettiin maksamaan veroja arabeille. Nykyinen Šīrāz perustettiin vuonna 693 Umaijadien kalifaatin aikana. Farsin zarathustralainen väestö kääntyi vähitellen islamin uskoon, ja Šīrāzista tuli Farsin alueen keskus. Se kasvoi ja kehittyi Saffaridien aikana 9.–10. vuosisadalla. Siltä ajalta on peräisin Atiq Jamen moskeija.
Tähtäimessä
Juoni
Walter Lloyd (Hackman) on teinipoikansa Chrisin (Dillon) mielestä tylsä lähiöisä, kunnes perheen äiti yhtäkkiä katoaa lomamatkallaan Pariisissa ja mies ja poika lähtevät tutkimaan asiaa. Pojalle paljastuu, että isä on entinen CIA-agentti eikä lainkaan niin tylsä kun on aina luullut.
Šīrāz
Historia
Buijidien dynastian aikana 10.–11. vuosisadalla Šīrāzista tuli menestyvin kaupunki Farsin alueella. Kaupunkiin rakennettiin kirjasto, sairaala, useita moskeijoita ja basaareja, karavaaniseraljeja, palatseja ja puutarhoja. Kaupunginportteja rakennettiin useita, mutta ainoastaan Quran-portti on vielä nähtävissä, vaikka sekin on kärsinyt maanjäristyksistä. Kaupungissa oli myös tulitemppeli zarathustralaisia varten. Kaupankäynti kukoisti maataloustuotteiden ja mattojen ansiosta. 1200-luvulla kaupungista tuli tieteiden, taiteiden ja kirjallisuuden keskus, mikä johtui hallitsijoiden kannustuksesta ja useiden persialaisten taiteilijoiden ja oppineiden läsnäolosta. Siksi siitä onkin käytetty nimeä ”Iranin Ateena”. Runoilijoista ovat tunnettuja Saadi 1100–1200-luvulla ja Hafiz, joka eli 1300-luvulla, ja heidän hautansa sijaitsevat Šīrāzissa.
Valta on vaihtunut alueella usein. 11. ja 12. vuosisadalla Persia kuului turkkilaisperäisten hallitsijoiden alaisuuteen, aluksi seldžukkien valtakuntaan sekä myöhemmin Kovaresmian valtakuntaan. Mongolit hyökkäsivät Kovaresmiaan 1200-luvulla Tšingis-kaanin ja hänen armeijansa johdolla. 1300-luvulla turkkilaismongolilainen Timur Lenk valloitti Persian. Mongolihallitsijat kohtelivat asukkaita julmasti, mutta Šīrāz säilyi tuhoilta, koska se alistui mongolien johtoon ja maksoi heille veroja.
Safavidien aikana 1501–1722 kaupunkiin rakennettiin palatseja Isfahanin tyyliin. Safavidien vallan jälkeen Šīrāz taantui taistelujen ja ryöstöjen johdosta, kun afgaanijoukot hyökkäsivät kaupunkiin. Zandin dynastian aikana 1750–1794 kaupunki taas elpyi ja siitä tuli maan pääkaupunki. Karim Khan Zand rakennutti kaupunkiin sitadellin ja Vakilin basaarin ja moskeijan, jotka ovat nykyisin huomattavia nähtävyyksiä. Kuitenkaan hänen seuraajansa eivät pystyneet säilyttämään valtaa, ja Qajar dynastian perustaja Agha Mohammad Khan siirsi pääkaupungin Teheraniin vuonna 1794, mutta Šīrāz pysyi tärkeänä maakuntakaupunkina.
Šīrāzissa on syntynyt Bab, joka perusti baabilaisuuden. Sen pohjalta on perustettu Bahai-uskonto. Šīrāz on Bahai-uskonnon pyhä kaupunki. Uskontoa on vainottu, ja sen kannattajia on surmattu. Ennen vallankumousta kaupungissa asui noin 20.000 juutalaista, mutta osa heistä on muuttanut pois, koska he ovat tunteneet olonsa turvattomaksi. Kaupungissa on toimiva synagoga sekä muutamia kirkkoja, jotka voivat toimia vapaasti.
Šīrāzin muistomerkkejä on restauroitu ja kaupungin infrastruktuuria parannettu. Kaupunki on edelleen tunnettu taiteen, kulttuurin ja kirjallisuuden keskuksena, mutta myös sen uskonnollista merkitystä korostetaan. Kaupungissa sijaitsee useita vanhoja puutarhoja, mutta väestönkasvun johdosta niiden pinta-ala supistuu.
Talous
Šīrāz on Etelä-Iranin taloudellinen keskus. Talouden perustana ovat maataloustuotteet sekä sementin tuotanto, sokeri, lannoitteet, tekstiilit, puu- ja metallituotteet ja mattojen kudonta. Siellä on myös öljynjalostamo sekä sähkö- ja tietotekniikkateollisuutta, ja kaupunkiin on perustettu Iranin ensimmäinen aurinkovoimala ja läheisille vuorille tuuliturbiini. Viininviljelyä on harjoitettu pitkään ennen vuoden 1979 vallankumousta, mutta nykyisin vain juutalaisilla ja kristityillä on oikeus valmistaa viinejä. Kaupungissa on 25 kauppakeskusta ja 10 basaaria, joista vanhin on Vakilin basaari.
Kaupungissa on lentokenttä, metro, bussiliikennettä sekä rautatieasema, jolta junat kulkevat Teheraniin, Isfahaniin ja Mashadiin.
Kulttuuri ja nähtävyydet
Šīrāzin yliopisto, joka on perustettu vuonna 1946 ja oli alun perin lääketieteellinen, on yksi Iranin arvostetuimpia. Teologinen koulu Madrasa-e Khan on kuitenkin sitä vanhempi.
Šīrāz on tunnettu runoilijoiden, puutarhojen, viinin, satakielten ja kukkien kaupunkina. Se on yksi suosituimmista turistikohteista Iranissa, ja sen kulttuuriperinnöllä on maailmanlaajuinen merkitys. Kaupungissa sijaitsee useita runoilijoiden ja suufi mystikkojen sekä hallitsijoiden hautoja.
Moskeijoista on vanhin Atiq Jamen moskeija, joka on rakennettu 800-luvulla. Vakilin moskeija on peräisin 1700-luvulta, ja Nasir al-Mulkin moskeija valmistui 1800-luvun lopulla.
Vakilin basaarin paikalla oli basaari jo tuhat vuotta sitten, mutta nykyinen on rakennettu 1700-luvulla, samoin kuin Vakilin kylpylä. Karim Khanin sitadelli on lähellä Vakilin basaaria. Se on rakennettu 1700-luvulla ja alun perin sitä käytettiin kuninkaan asuntona, myöhemmin vankilana. Nykyisin se on museo. Kaupungin porteista on tunnetuin Quranin portti, jossa sijaitsee osa Pars-museota.
Eram-puutarha (Bagh-e Eram) on perustettu 11.–14. vuosisadalla. Se on yksi niistä persialaisista puutarhoista, jotka kuuluvat Unescon maailmanperintökohteisiin.
Ystävyyskaupungit
Lähde: