cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Faradayn paradoksi
Faradayn paradoksi on Michael Faradayn ensimmäisenä kuvaama koe, joka ensi silmäyksellä näyttää olevan ristiriidassa hänen induktiolakiensa kanssa.
Tulen ja jään laulu
Videopelit
Syksyllä 2011 julkistettiin kaksi uutta sarjaan perustuvaa videopeliä: Cyaniden kehittämä roolipeli Game of Thrones sekä Bigpointin kehittämä ilmainen selaimessa pelattava MMORPG-peli. Cyanide kehitti peliä yhdessä HBO:n kanssa taatakseen sen yhteneväisyyden televisiosarjan kanssa. Game of Thrones julkaistiin toukokuussa 2012 PlayStation 3:lle, Windowsille ja Xbox 360:lle. Bigpointin MMORPG-peliä ei ole vielä julkaistu.
Faradayn paradoksi
Koejärjestely koostuu sylinterimäisestä kestomagneetista ja viereisestä johtavasta levystä, jotka molemmat on järjestetty pyörimään akselin ympäri. Magneetin ja levyn symmetria-akseli osuu yhteen pyörimisakselin kanssa, ja magneetin polarisaatio on akselin suuntainen (eli navat ovat akselilla). Sähköjännite mitataan levystä akselin ja sen reunan välissä; tätä tarkoitusta varten levyn ulkopuolelle ja akselin lähelle sijoitetaan liukukoskettimet.
Tulen ja jään laulu
Videopelit
Vuoden 2013 Spike Video Game Awards -palkintogaalassa Telltale Games ilmoitti työstävänsä sarjaan perustuvaa graafista seikkailupeliä. George R. R. Martin ilmoitti, että hänen avustajansa Ty Corey Franck työskentelee pelin tarinan konsulttina. Game of Thrones -peli julkaistiin kuudessa osassa vuosina 2014–2015.
Faradayn paradoksi
Jos levyä pyöritetään magneetin ollessa levossa, liittimiin syntyy jännite. Tätä voidaan kuvata Lorentzin voimalla tai vuosäännöllä (unipolaarinen induktio). Päätejännite syntyy myös silloin, kun levy ja magneetti liitetään mekaanisesti toisiinsa ja liikutetaan yhdessä. Jos taas vain magneettia liikutetaan ja levy on levossa, päätejännitettä ei synny. Tämä hämmensi Faradayta, koska hän oletti, että jännitteen syntymiseen riitti, että levy liikkui magneettia vasten.
Itse asiassa kestomagneetin magneettikenttä on kuitenkin (suurelta osin) riippumaton sen pyörimisestä. Näin ollen ei ole merkitystä sillä, pyöriikö se vai ei. Toisaalta (levossa olevalle tarkkailijalle) Lorentzin voima vaikuttaa levyn elektroneihin heti, kun ne liikkuvat magneettikentässä. Tämän vuoksi jännite mitataan paikallaan olevien liukukoskettimien väliltä juuri silloin, kun levy pyörii.
Jos emme tarkastele koetta levossa olevan tarkkailijan näkökulmasta, vaan tarkkailijana, joka liikkuu yhdessä levyn kanssa (pyörii akselin ympäri), mittaamme aina nollajännitteen levyn keskipisteen ja reunan välillä; magneettikenttä on riippumaton magneetin pyörimisestä. Toisaalta induktiojännite mitataan (tämän tarkkailijan kannalta) pyörivien liukukoskettimien välisestä piiristä, koska tämä piiri on magneettikentässä pyörivä johdin.
Tämä vaikutus, jota ei ole helppo ymmärtää, johti yhä uudelleen väärinkäsityksiin ja siten esimerkiksi myös erilaisiin yrityksiin rakentaa eräänlainen ikiliikkuja, niin sanottu N-kone, yksinapaisen induktion pohjalta.
Singaporen pääministeri
Singaporen tasavallan pääministeri on Singaporen hallituksen päämies. Pääministerin nimittää Singaporen presidentti. Pääministeri tarvitsee taakseen kansanedustajien enemmistön luottamuksen.
Maan ensimmäinen pääministeri oli Lee Kuan Yew, joka on myös maan pitkäaikaisin pääministeri. Hän toimi Singaporen pääministerinä vuodesta 1959 vuoteen 1990.
Pariisin kanavat
pienoiskuva|Pariisin ja sitä ympäröivän seudun kanavat pienoiskuva|[[Canal Saint-Denis'n sulku nro 2]] pienoiskuva|Mairie de Pantinin sillan alittava kanava-alus kuljettaa lähes 350 tonnia tavaraa. pienoiskuva|[[Canal Saint-Martinin pohjoispäässä sijaitseva sulku]] pienoiskuva|[[Sevran : Sunnuntaikalastajia 1900-luvun alussa Canal de l’Ourcqilla.]] Pariisin kanavat muodostavat yhteensä noin 130 kilometrin pituisen kanavaverkon Pariisissa ja sen lähialueilla Ranskassa. Vesiväylien lisäksi niihin kuuluu monia teknisiä laitteita kuten sulkuja ja pumppaamoja.
Kanavaverkon rakensi Pariisin kaupunki Napoléon Bonaparten floréal-kuun 29. päivänä vuonna X (19. toukokuuta 1802) antaman asetuksen mukaisesti, ja sen tarkoituksena oli tuoda Pariisin kelvollista juomavettä sekä helpottaa tavara- ja henkilöliikennettä. Sitä laajennettiin vähitellen 1820-luvulla. Vuodesta 1962 lähtien suurin osa Canal de l’Ourcqista suljettiin tavaraliikenteeltä, minkä jälkeen jokialusten käytössä olevia kanavia on enää 22 kilometriä.
Luonnehdinta
Kanavaverkko on Pariisin kaupungin omistuksessa, joka myös hallinnoi sitä ja huolehtii sen kunnossapidosta. Se ei ole kokonaisuudessaan Pariisin kunnallisten rajojen sisäpuolella, vaan ulottuu Pariisin lisäksi myös Seine-Saint-Denis'n, Seine-et-Marnen, Oisen ja Aisnen departementtien alueelle, joista Oise ja Aisne eivät edes kuulu Île-de-Franceen vaan Hauts-de-Francen alueeseen.
Verkostoon kuuluvat seuraavat kanavat ja joet:
Burma (täsmennyssivu)
Burma tarkoittaa seuraavia asioita:
Nils Gaup
Nils Gaup (s. 12. huhtikuuta 1955 Koutokeino, Norja) on norjansaamelainen elokuvaohjaaja.
Gaup aloitti näyttelijänä. Ohjaajana hänen uransa alkoi historiallisella, vuoden 1000 tienoille sijoittuvalla seikkailuelokuvalla Tiennäyttäjä (Ofelaš, 1987), joka oli maailman ensimmäinen täyspitkä pohjoissaamenkielinen elokuva (toinen oli Paul-Anders Simman Sagojogan ministeri kymmenen vuotta myöhemmin). Tiennäyttäjä oli ehdolla parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon saajaksi.
Seikkailuelokuvien genreä Gaup jatkoi myös myöhemmissä elokuvissaan Håkon ja merirosvot (1990), Kätketyn kullan maa (1996) ja Misery Harbour (1999), joihin hän sai tunnettuja Hollywood-tähtiä, kuten Christopher Lambertin, James Caanin ja Gabriel Byrnen. Seikkailuelokuvien väliin mahtuu komedia Hodet over vannet (1993), jossa vaimo yrittää piilotella vahingossa tappamansa ex-poikaystävänsä ruumista uudelta mieheltään. Elokuvasta tehtiin myös Hollywood-versio Pää pinnalle (1996), jossa pääosia näyttelivät Harvey Keitel ja Cameron Diaz.
Gaup on saanut Hollywoodista työtarjouksia, kuten Robocop 1980-luvun lopulla, mutta hän on pääsääntöisesti kieltäytynyt kaikesta. Waterworld-elokuvan ohjaajana hän ehti olla hetken aikaa ennen kuin jättäytyi pois projektista, koska budjetti paisui hänen mielestään liikaa.
Seikkailuelokuvan lajityyppiä edusti myös Koutokeinon kansannoususta kertovaa historiallinen elokuva Kautokeinon kapina (norj. Kautokeino-opprøret). Elokuva sai ensi-iltansa Tromssan filmifestivaaleilla 16. tammikuuta 2008. Suomen ensi-iltansa elokuva sai Sodankylän elokuvajuhlilla kesällä 2008. Kautokeinon kapinan jälkeen Gaup on ohjannut lastenelokuvan Reisen til julestjernen (2012).
Vuonna 2009 Gaupille myönnettiin Skábmagovat-palkinto työstään saamelaisen elokuvan ja saamelaisten nuorten eteen.
Glenn Leopold
Glenn Leopold on yhdysvaltalainen televisiokäsikirjoittaja, joka sai Emmy-ehdokkuuden animaatiosta The Town That Santa Forgot vuonna 1994. Hän on muun muassa käsikirjoittanut jaksoja sarjoihin, kuten Superystävät, The Pirates of Dark Water ja Prätkähiiret.
Video Disk Recorder
Video Disk Recorder (VDR) on Linux-käyttöjärjestelmälle tarkoitettu ilmainen, avoimen lähdekoodin sovellusohjelma, jonka avulla henkilökohtaista tietokonetta voi käyttää tallentavana digiboksina.
Tyypillisesti VDR-kokoonpano rakennetaan lisäämällä tavalliseen PC-koneeseen yksi tai useampi DVB-viritinkortti. VDR-ohjelmiston avulla käyttäjä voi katsella digitaalisia TV-lähetyksiä, tallentaa niitä (joko ajastetusti tai pikatallennuksena) sekä toistaa aikaisemmin tallennettuja ohjelmia. Sovellusta voidaan ohjata lähiverkossa selainpohjaisesti, PC-näppäimistöllä tai tavallisen kauko-ohjaimen avulla, edellyttäen että tietokoneessa on sopiva kaukosäätimen vastaanotin.
Laajennettavuus
VDR-sovelluksen suosio perustuu pitkälti sen laajennettavuuteen. Sovellukseen sisältyy laajennos (plugin) -ohjelmointirajapinta, jonka avulla ohjelmiston toiminnallisuutta voidaan lisätä. Sovellukseen on yleisesti saatavilla useita kymmeniä laajennoksia, jotka mahdollistavat muun muassa mediatoistin integraation, selainpohjaisen hallinnan, MP3-musiikkitiedostojen kuuntelun, videotiedostojen (esimerkiksi DivX) katselun, teksti-TV:n selailun ja niin edelleen.
Suomalaiset laajennokset
VDR yhteisö on ollut Suomessa aktiivinen ja suomalaiset ovat osallistuneet kehitystyöhön aktiivisesti. Yksi keskeisimpiä suomalaisen kehittämiä laajennoksia on Pekka Virtasen kehittämä subtitles-laajennus, joka mahdollistaa Yleisradion käyttämien DVB-tekstitysten esittämisen videokuvan yhteydessä. Sittemmin (versiosta 1.5.10 alkaen) DVB-tekstitysten tuki on lisätty itse VDR-ohjelmistoon.
Historia
VDR-sovelluksella ja sen laajennuksilla on ollut suhteellisen runsaasti käyttäjiä ja aktiivisia kehittäjiä Suomessa. Sovelluksen suosio perustui osittain tallentavien digiboksien tarjonnan puutteeseen markkinoilla. Vuosina 2002–2004 suomalaisilla kuluttajamarkkinoilla oli tarjolla erittäin niukasti tallentavia digibokseja, ja erityisesti kaapelitalouksiin (DVB-C) tarkoitetut mallit olivat erittäin harvinaisia. Tämä tarjonnan puute osaltaan vaikutti ”omatekoisten” digiboksien ja VDR-sovelluksen suosion syntyyn. Sittemmin markkinoille on tullut eri valmistajilta (esimerkiksi VU+, Topfield) tallentavia digibokseja ja suoratoistopalveluja, jotka tarjoavat pääpiirteissään VDR-sovelluksen ominaisuudet valmiina tuotteena ja sen myötä on VDR-käyttö vähentynyt.
Linnadoktriini
Linnadoktriini (engl. castle doctrine) on oikeudellinen oppi, jonka mukaan yksilöllä ei ole velvollisuutta poistua paikasta, jossa hänellä on laillinen oikeus asua (esimerkiksi oma koti). Jos joku oikeudettomasti rajoittaa yksilön oikeutta olla laillisesti paikallaan, yksilöllä on oikeus käyttää tarvittaessa kuolettavaa voimaa ja torjua oikeudeton hyökkäys. Linnadoktriini ei ole tarkasti määritelty laki, mutta sillä voi olla periaatevaikutusta lainsäädäntöön (esimerkiksi hätävarjeluun) ja tuomioistuinten ratkaisuihin. Linnadoktriinin tulkinnallisuus liittyy muun muassa siihen, onko yksilöllä velvollisuus ensin paeta ennen kuin hän on oikeutettu käyttämään kuolettavaa voimaa hyökkääjään.
Käsite on tunnettu erityisesti Yhdysvalloissa, jossa monet osavaltiot ovat omaksuneet sen osavaltion lainsäädäntöön. Linnadoktriinia ei pidä sekoittaa toiseen samankaltaiseen termiin, ns. Stand-your-ground-periaate, joka viittaa yksilön oikeuteen puolustautua voimakeinoin myös kodin ulkopuolella.
Historia
Linnadoktriini on mainittu Raamatussa 2. Mooseksen kirjan 22. luvussa: Kotirauhan käsite on tunnettu länsimaisessa sivilisaatiossa Rooman valtakunnan ajalta lähtien. Englantilaiseen lakiin käsitteen toi 1600-luvulla juristi Sir Edward Coke. Yhdysvaltoihin muuttaneet englantilaiset siirtolaiset toivat mukanaan myös opin linnadoktriinista. Myös englantilainen juristi, tuomari ja poliitikko William Blackstone puolusti oikeutta kodin loukkaamattomuuteen teoksessaan Commentaries on the Laws of England .
Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen allekirjoittaja ja korkeimman oikeuden tuomari James Wilson puolusti linnadoktriinia toteamalla:"Homicide is enjoined [required] when it is necessary for the defense of one's person or house.... [E]very man's house is deemed, by the law, to be his castle; and the law, while it invests him with the power, [places] on him the duty of the commanding officer [of his house]. 'Every man's house is his castle ... and if anyone be robbed in it, it shall be esteemed his own default and negligence.' '"
Lainsäädäntö Suomessa
Vuonna 1889 säädetyn Suomen suuriruhtinaskunnan rikoslain 3. luvussa säädettiin seuraavaa: "6 §""Jos joku, suojellaksensa itseään tahi toista taikka omaansa tai toisen omaisuutta aloitetulta tahi kohta päätä uhkaavalta oikeudettomalta hyökkäykseltä, on tehnyt teon, joka, vaikka muuten rangaistava, oli hyökkäyksen torjumiseksi välttämätön; älköön häntä tästä hätävarjeluksesta rangaistukseen tuomittako.""7 §""Jos joku luvattomasti tunkeutuu toisen huoneeseen, taloon, kartanoon tahi alukseen, taikka tekee vastarintaa sille, joka verekseltä tahtoo omansa ottaa takaisin, olkoon hätävarjelus niinikään oikeutettu."Samaisen rikoslain 8 ja 9 §:ssä säädettiin myös hätävarjelusta sekä hätävarjelun liioittelusta.
8. Porin rykmentti 2. pataljoona
thumb|150px|Paavo Talvela '''N:o 8. Porin rykmentin 2. pataljoona alias Kristiinan lentävä pataljoona''' oli valkoisten länsiarmeijan Linderin ryhmän N:o 8. Porin rykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli jääkärikapteeni Paavo Juho Talvela (toimi aikaisemmin Kristiinan suojeluskunta-alueen päällikkönä ja perusti Kristiinan lentävat komppaniat)
Linnadoktriini
Lainsäädäntö Suomessa
Vuonna 2003 uudistetussa Suomen rikoslain 4 luvun 4 §:ssä säädetään hätävarjelusta ja hätävarjelun liioittelusta seuraavaa:"Aloitetun tai välittömästi uhkaavan oikeudettoman hyökkäyksen torjumiseksi tarpeellinen puolustusteko on hätävarjeluna sallittu, jollei teko ilmeisesti ylitä sitä, mitä on pidettävä kokonaisuutena arvioiden puolustettavana, kun otetaan huomioon hyökkäyksen laatu ja voimakkuus, puolustautujan ja hyökkääjän henkilö sekä muut olosuhteet.""Jos puolustuksessa on ylitetty hätävarjelun rajat (hätävarjelun liioittelu), tekijä on kuitenkin rangaistusvastuusta vapaa, jos olosuhteet olivat sellaiset, ettei tekijältä kohtuudella olisi voinut vaatia muunlaista suhtautumista, kun otetaan huomioon hyökkäyksen vaarallisuus ja yllätyksellisyys sekä tilanne muutenkin."
8. Porin rykmentti 2. pataljoona
Pataljoonassa oli myös yksi Turun komppania.
Linnadoktriini
Oikeuskäytäntöä
Suomen Korkein oikeus on antanut tuomioita hätävarjelua koskevissa jutuissa, jotka ovat tapahtuneet asunnossa tai liiketiloissa.
8. Porin rykmentti 2. pataljoona
Joukko-osastot
Päällikkö: jääkärivänrikki Max Josef Lindblom (haavoittui 30 maaliskuuta 1918 Noormarkussa), jääkärivaravääpeli Karl Fredrik Sovelius. Päällikkö: jääkärialiupseeri Kosti Johannes Pollari. Päällikkö: jääkärivänrikki Karl Arne Särämö (siirrettiin Kristiinan krenatööripataljoonaan 14. maaliskuuta 1918, S. Kanerva, jääkärivänrikki Juho Oiva Sairio (huhtikuusta 1918 alkaen, toimi komppaniassa aikaisemmin joukkureenjohtajana). Päällikkö: aliupseeri Eero Loimaranta, komppanianpäällikkönä 21. helmikuuta alkaen jääkärialiupseeri Antti Porre (siirrettiin 14. maaliskuuta Kristiinan krenatööripataljoonaan).
Linnadoktriini
Oikeuskäytäntöä
Jutussa KKO 1997:182 henkilö A oli tullut raivoissaan toisen asunnolle, uhannut tappaa veitsellä ja aikoi ampua haulikolla asunnossa asuneen henkilön M. Puolustautuakseen M oli ottanut pienoiskiväärin ja ampunut tähtäämättä kohti A:ta, joka oli kuollut luodista saatuihin vammoihin. Korkein oikeus katsoi, että kyse oli hätävarjelusta ja siten oikeutettu:"A:n mielentilan ja edellä kuvattujen olosuhteiden perusteella M:llä ei ole A:n laukauksen estämiseksi ollut muuta vaihtoehtoa kuin ampua A:ta. Tilanne on kehittynyt niin nopeasti, ettei M:llä ole ollut aikaa tähdätä laukaustaan. M:n teko on siten ollut rikoslain 3 luvun 6 §:ssä tarkoitetulla tavalla hyökkäyksen torjumiseksi välttämätön. Edellä sanotuilla perusteilla Korkein oikeus katsoo M:n suorittaneen teon hätävarjelutilanteessa."Jutussa KKO 1988:49 raastuvanoikeus ja hovioikeus olivat aiemmin hyväksyneet hätävarjeluna tehdyn ampumisen huoltoasemalla. Korkein oikeus puolestaan katsoi puolustautuneen osapuolen käyttäneen liian suuria voimakeinoja ampumisella. Korkein oikeus äänesti asiasta. Eri mielipiteen antanut korkeimman oikeuden jäsen kirjoitti:"Oikeuskäytännössä on edellä mainittujen rikoslain säännösten soveltamiselle hätävarjelutilanteessa, josta nytkin on kysymys, asetettu ahtaat rajat. Näin on asianlaita ollut varsinkin silloin, kun hyökkäyksen kohteeksi joutunut henkilö itse on käyttänyt ampuma-asetta. Esillä olevassa tapauksessa tilanne huoltoasemalla on kuitenkin kehittynyt niin nopeasti ja yllättäen, ettei B oman turvallisuutensa vuoksi ole voinut muulla tavoin menetellä. B:llä on yksityisenä kansalaisena ollut kerrotussa tilanteessa oikeus varjella itseään ja omaisuuttaan. Tästä syystä katson, ettei B ole tuottamuksellaan aiheuttanut A:lle reisiluun vammaa. Näillä ja muutoin alempien oikeuksien mainitsemilla perusteilla jätän hovioikeuden tuomion pysyväksi."
8. Porin rykmentti 2. pataljoona
Pataljoonassa palvelleet Saksan jääkärit
Polkupyöräosaston ja komppanianpäällikkönä jääkärivääpeli Yrjö Artturi Kares, jääkäri Juho Leino Ferdinand Leppälax.
HBS Craeyenhout
HBS Craeyenhout on urheiluseura Haagin kaupungista. Seuralla on toimintaa jalkapallossa, jääkiekossa ja kriketissä. Seura on perustettu 7. lokakuuta 1893, jolloin toiminta keskittyi jalkapalloon. Jalkapallojaosto on voittanut Alankomaiden mestaruuden kolmesti. Tämä on tapahtunut kausina 1903–04, 1905–06 ja 1924–25.
Xavier Melgarejo i Draper
Xavier Melgarejo i Draper (17. toukokuuta 1963 Barcelona – 20. helmikuuta 2017 Barcelona) oli katalonialainen opettaja, kasvatustieteilijä ja Suomen koulujärjestelmän asiantuntija.
Xavier Melgarejo suoritti psykologian maisterin tutkinnon Barcelonan yliopistossa (Universitat Autònoma de Barcelona). Hän väitteli Suomen opettajakoulutuksesta kasvatustieteen tohtoriksi Universitat Ramón Llull -korkeakoulussa vuonna 2005.
Hän toimi barcelonalaisen peruskoulun Col·legi Claretin opettajana vuodesta 1987 ja rehtorina vuosina 2003–2013 sekä rehtorien kouluttajana Kataloniassa. Hän oli Katalonian opetushallituksen jäsen ja peruskouluopetuksen laatua arvioivan instituutin erityisasiantuntija.
Xavier Melgarejo teki Suomen koulutusjärjestelmää tunnetuksi seminaareissa ja kongresseissa sekä Espanjassa että Latinalaisessa Amerikassa. Hän julkaisi vuonna 2013 Suomen koulujärjestelmää käsittelevän teoksen Gracias, Finlandia. Melgarejo sai Suomen Valkoisen Ruusun ritarimerkin vuonna 2014.
Trooppi (kirjallisuus)
Trooppi on kirjallisuudessa kuvallinen ilmaus, kielikuva tai retorinen kuvio, jossa sanoja käytetään niiden kirjaimellisesta merkityksestä poikkeavalla tavalla. Trooppeihin lukeutuvat esimerkiksi metafora, metonymia, synekdokee, antiteesi ja ironia. Alkuperäisen määritelmänsä lisäksi trooppi on alkanut tarkoittaa toistuvia teemoja, keinoja ja kliseitä, jotka esiintyvät yleisesti luovissa teoksissa ja tarinoissa.
Kukkakorallit
Kukkakorallit (Hexacorallia, syn. Zoantharia) on korallieläinten suurin alaluokka. Siihen kuuluvat muun muassa merivuokot, kivikorallit ja mustakorallit. Toisinaan siihen luetaan myös varsinaiset ruukkumerivuokot (Ceriantharia), jotka muutoin luokitellaan omaksi alaluokakseen. Ptychodactinidae-heimo luokitellaan joko merivuokkojen lahkoon, tai omaan lahkoonsa kukkakoralleissa.
Rakenne
thumb|left|200px|Korallin polyypin rakenne thumb|left|200px|Kivikorallin suuaukko vahvasti suurennettuna - yhdennäköisyys merivuokon kanssa on ilmeinen Kukkakorallit ovat joko yksin tai runkokuntina kasvavia keskeissymmetrisiä polyyppejä. Polyypin keskellä on suuaukko, joka johtaa ruoansulatusonteloihin. Suuta ympäröi kuusi tai kuudella jaollinen määrä pyyntilonkeroita, ja ruoansulatusontelo on jakautunut väliseinillä kuuteen osaan. Ne haalivat ruokaa pyyntilonkeroillaan, vievät sen suuaukkoon, josta se painuu ruoansulatusonteloon. Sulamattomat saaliin osat poistuvat saman aukon kautta. Kaikkien kukkakorallien rakenne on perusosiltaan samanlainen, mutta koko vaihtelee kivikorallien muutaman millin polyypeista merivuokkoihin, joiden halkaisija voi olla kymmeniä senttejä.
Penny & Friends
Penny & Friends on hevoskirjoja myyvä lasten kirjakerho. Sen kautta julkaistaan kirjoja Norjassa, Ruotsissa ja Suomessa. Kerhoa kustantaa ruotsalaisen Alf Tönnessonin omistaman International Masters Publishers AB:n eli IMP:n omistaman Cydonia Development AB:n omistama Stabenfeldt AB. Stabenfeldt kustantaa myös tytöille suunnattua GIRL:IT-kirjakerhoa sekä jalkapalloaiheista Kickerz-kirjakerhoa. Penny & Friends on Stabenfeldt:n tavaramerkki. Penny & Friendsin Ruotsin toimipiste sijaitsee Malmössä, Norjan toimipiste Stavangerissa ja Suomen toimipiste Helsingissä.
Historia
Kerho aloitti Ruotsissa vuonna 1990 ja aluksi sen nimi oli Pollux hästbokklubb. Norjassa Pollux aloitti toimintansa nimellä Penny. Suomessa se aloitti toimintansa vuonna 1998 nimellä Pollux – hevoskerho. Kerhon mukaan nimi tulee Pollux-tähdestä, joka on Kaksosten tähdistön kirkkain tähti. Vuonna 2008 Pollux oli Suomen ainoa hevoskirjakerho ja siihen kuului noin 20 000 jäsentä. Vuonna 2012 nimi vaihdettiin lähemmäs norjalaista, PennyGirliksi. Joulukuussa 2015 nimeksi vaihdettiin Penny & Friends, koska kerho katsoi aiemman nimen syrjivän poikia.
Vuonna 2013 kirjakerho toimi myös Itävallassa, Saksassa, Sveitsissä, Tšekissä ja Unkarissa.
Osnovy geopolitiki
thumb|Osnovy geopolitiki -kirjan (1997) kansikuva. '''Osnovy geopolitiki. Geopolititšeskoje buduštšeje Rossii''' on geopolitiikkaa käsittelevä kirja, jonka on kirjoittanut Aleksandr Dugin vuonna 1997. Kirjalla on ollut suuri vaikutus Venäjän armeijan, poliisin ja kansallismieliseen ulkopoliittiseen eliittiin ja sitä käytetään oppikirjana Venäjän armeijan yleisesikunta-akatemiassa.
Kirjan toinen tekijä on yleisesikunta-akatemian kenraali Nikolai Klokotov.
Sisältö
Kirjassa sanotaan, että "[etnisten] venäläisten taisto maailmanherruudesta" ei ole päättynyt ja että Venäjä säilyy "uuden antiporvarillisen, amerikkalaisvastaisen vallankumouksen valmistelualueena". Euraasialainen imperiumi tullaan rakentamaan "yhteisen vihollisen perusteille: atlantismin hylkäämiselle, Yhdysvaltojen strategiselle valvonnalle ja liberaaleista arvoista kieltäytymiselle".
Dugin uskoo mannerten väliseen, "atlantistien" (Amerikan) ja "euraasianistien" (Euroopan, joka on osa Venäjän valta- ja etupiiriä) väliseen suureen sotaan. Sotilaallisilla operaatioilla on sodassa vain vähäinen osuus. Kirjan tekijä uskoo hienovaraiseen valtioiden vastaiseen toimintaan (subversioon), epävakauttamiseen ja Venäjän erikoisosastojen disinformaatioon. Operaatioita tulisi avustaa kovalla ja lujatahtoisella Venäjän kaasu-, öljy- ja muiden luonnonvarojen hyödyntämisellä osana maiden painostamista.
Kirjassa mainitaan merkittävimmäksi tulevaisuudentavoitteeksi koko Euroopan suomettaminen.
Etelä- ja Keski-Amerikka
Euraasialainen projekti voitaisiin laajentaa Etelä- ja Keski-Amerikkaan.
Vitträsket (Inkoo)
Vitträsket on karu ja kirkasvetinen metsäjärvi Inkoon lounaisosassa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 12,1 hehtaaria.
Maantiede
Vitträsket (81.070.1.002) kuuluu Bruksträsketin valuma-alueeseen (81.070), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Suomenlahden rannikkoalueen päävesistössä (81). Bruksträsketin alueeseen kuuluu yhdeksän vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Vitträsket on neljänneksi laajin. Se on yksi useista Bruksträsketin kupeessa sijaitsevista pienistä järvistä.
Lubbock
Lubbock on noin kahden ja puolen sadantuhannen asukkaan kaupunki Yhdysvalloissa, Texasin osavaltion luoteisosassa, noin 190 km Amarillosta etelään. Se on South Plainsiksi kutsutun alueen eli osavaltion luoteisosan kaupallinen keskus.
Kaupungissa oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 229 573 asukasta. Vuoteen 2015 mennessä väestön arvioitiin lisääntyneen lähes 250 000:een.
FS Léon Gambetta (1901)
Palvelus
Léon Gambetta kuului Ranskan laivaston Maltalle sijoitettuun osastoon, jonka tehtävänä oli estää Itävalta-Unkarin laivaston pääsy Välimerelle sulkemalle Otrantonsalmi. Alus oli partioimassa seitsemän solmun nopeudella ilman saattajia, kun Itävalta-Unkarin laivaston sukellusvene SM U-5 torpedoi 27. huhtikuuta 1915 risteilijän 24 kilometriä etelään Santa Maria di Leucasta. Sukellusveneen päällikkönä oli Georg Ludwig Ritter von Trapp, joka oli Trappin perheen isä.
Alus upposi kymmenessä minuutissa, jolloin mukana olleista 821 miehestä sai surmansa 684 mukaan lukien 2. kevyen viirikön komentaja kontra-amiraali Victor Baptistin Sénès.
Englanninkielinen Wikipedia
Englanninkielinen Wikipedia on Wikipedian englanninkielinen versio. Englanninkielisessä Wikipediassa on artikkelia. Se aloitettiin 15. tammikuuta 2001, joten se oli Wikipedian ensimmäinen versio. Englanninkielinen Wikipedia on aina ollut artikkelimäärältään Wikipedian suurin. Marraskuussa 2022 sen artikkelien osuus Wikipedian kaikista artikkeleista oli 11,0 prosenttia.
Historia
vasen|pienoiskuva|Englanninkielisen Wikipedian artikkelimäärän kehitys vuosina 2001–2018. Kesäkuusssa 2007 englanninkielisessä Wikipediassa oli 24,0 prosenttia kaikista artikkeleista kaikissa Wikipedioissa. Osuus oli 17,7 prosenttia heinäkuussa 2012 ja 12,9 prosenttia kesäkuussa 2016. Osuus on laskenut vuodesta 2003 lähtien.
Miljoonan artikkelin raja ylittyi maaliskuussa 2006. Miljoonas artikkeli oli Jordanhillin rautatieasemasta kertonut ”Jordanhill railway station”, joka luotiin 1. maaliskuuta 2006. Syyskuussa 2007 englanninkielisessä Wikipediassa oli yli 2 miljoonaa artikkelia, ja Wikipedian täyttäessä 10 vuotta tammikuussa 2011 artikkeleita oli yli 3,5 miljoonaa. Englanninkielinen Wikipedia ylitti 4 miljoonan artikkelin rajan 13. heinäkuuta 2012 ja 5 miljoonan artikkelin rajan 1. marraskuuta 2015. 6 miljoonan artikkelin raja ylitettiin 23. tammikuuta 2020. 13. tammikuuta 2021 englanninkieliseen Wikipediaan oli tehty yhteensä yli miljardi muokkausta.
Englanninkielisen Wikipedian kaikkien artikkeleiden yhteenlaskettu koko pakattuna oli 6,2 gigatavua lokakuussa 2010. Elokuussa 2020 koko oli 18,6 gigatavua.
Kiistat
Valtavirran lehdistössä on raportoitu englanninkielisessä Wikipediassa olleista erilaisista uhkaamis- ja nettikiusaamistapauksista. Vuonna 2008 Glen A. Wilson High School oli uhkausviestin kohteena, ja vuonna 2006 12-vuotias poika pidätettiin tämän kohdistettua uhkauksen Wikipediassa Niles West High Schoolia kohtaan.
Oxfordin yliopiston vuonna 2013 julkaiseman tutkimuksen johtopäätöksen mukaan englanninkielisen Wikipedian kiistellyimmillä artikkeleilla on taipumusta olla laajemman mittakaavan aiheista, kun taas muun kielisten Wikipedioiden kiistellyimmät artikkelit vaikuttavat olevan alueellisista aiheista. Tutkimuksessa havaittiin, että seuraavat englanninkielisen Wikipedian artikkelit olivat kiistellyimpiä: George W. Bush, anarkismi, Muhammed, luettelo WWE:n työntekijöistä, ilmaston lämpeneminen, ympärileikkaus, Yhdysvallat, Jeesus, rotu ja älykkyys sekä kristinusko.
Wikipedian sisäiset julkaisut
Wikipedian yhteisön tuottamia uutisjulkaisuja on mm. The Signpost, jota on julkaistu englanninkielisessä Wikipediassa tammikuusta 2005 lähtien. Muita tämänhetkisiä tai menneitä yhteisön avulla tuotettuja julkaisuja ovat mm. ”Wikiworld”-sarjakuva, Wikipedia Weekly -podcast sekä eri Wikiprojektien uutistiedotteet.
X-COM
X-COM on MicroProsen julkaisema tietokonepelisarja. Sarjan kolme ensimmäistä peliä olivat strategiapelejä, kun taas neljäs peli oli toimintapainotteinen avaruuslentelypeli, jossa oli aineksia strategiapeleistä. Ensimmäinen peli, UFO: Enemy Unknown (tunnetaan myös nimellä X-COM: UFO Defense Pohjois-Amerikassa), laadittiin Laser Squad -peleistä tunnetun Julian Gollopin kasaaman tiimin johdolla. MicroProse ihaili Gollopin veljesten aikaansaannosta, mutta he taas halusivat saada aikaan jotain vieläkin 'suurempaa'. UFO: Enemy Unknownin menestyksen jälkeen Gollopin veljekset aloittivat suoraan X-COM: Apocalypsen työstämisen, josta tuli X-COM-sarjan kolmas peli ilmestyessään vuonna 1997. MicroProse oli kasannut nopeasti yhtiön työntekijöistä kehitystiimin, joka loi alle vuodessa ensimmäisen peliin pohjautuvan X-COM: Terror from the Deepin.
Yleistä
Alkuperäinen X-COM pelisarja sisälsi neljä Microprosen julkaisemaa peliä: UFO: Enemy Unknown (tunnetaan myös nimellä X-COM: UFO Defense joka julkaistiin DOS:lle 1994 ja myöhemmin Amigalle ja PlayStationille), X-COM: Terror from the Deep (DOS:lle 1995 ja PlayStationille 1996), X-COM: Apocalypse (DOS ja Windows, 1997) ja X-COM: Interceptor (Windows, 1998). Nimi X-COM tulee sanoista "Extraterrestrial Combat Unit".
Ensimmäinen peli sijoittui vuoteen 1999, jolloin avaruusoliot alkoivat hyökätä maapalloa vastaan tuntemattomasta syystä. Vastatoimena eri valtiot yhdessä perustavat X-COM nimisen organisaation, jonka johtajana pelaaja toimii. Pelissä on tarkoituksena taistella eri puolille maapalloa hyökkääviä olentoja vastaan ja samalla tutkia ja kehittää uutta teknologiaa jolla taistella avaruusolioita vastaan. Onnistuessaan tässä pelaaja lopulta voi tehdä vastahyökkäyksen avaruusolioiden kotiplaneetalle ja tuhota heidän johtajansa. Pelin jatko-osista Terror from the Deep sijoittuu vuoteen 2040 ja tapahtumat ovat vedenalaisia, Apocalypse, (v.2084) sijoittuu suurkaupunkiin ja viimeisessä, eli Interceptorissa (v.2067) taistellaan avaruudessa.
Sarjan ensimmäinen osa UFO: Enemy Unknown käytti vuoropohjaista taistelua ja on sittemmin säilynyt sarjan suosituimpana pelinä. Se mainitaan usein kaikkien aikojen parhaaksi videopeliksi.
Kaksi muuta osaa, X-COM: Genesis (reaali-aikainen strategia) ja X-COM: Alliance (FPS) jäivät molemmat keskeneräisiksi kun Hasbro Interactiven toiminta lopetettiin vuosina 1999-2000.
Alkuperäiset X-Com pelit on uudelleenjulkaistu yhdessä paketissa moneen kertaan. X-COM (Collector's Edition) (1998), X-COM Collection (1999), X-COM: Complete Pack (2008), ja 2K Huge Games Pack vuonna 2009.
Huhtikuussa 2010 2K Marin ilmoitti työstävänsä uusia grafiikoita X-COM peliin, ja samalla kertoi pelin uudelleen nimeämisestä XCOM:ksi. Peliä kuvaillaan taktiseksi ja strategiseksi ensimmäisen persoonan ammuntapeliksi, jonka tarkoituksena on yhdistellä alkuperäisen pelin ominaisuuksia uuteen ympäristöön ja näkökulmaan. Pelimaailma tehtiin kokonaan uudenlaiseksi, nyt ympäristönä toimi 1960-luvun alun Yhdysvallat. Peli oli tarkoitus julkaista 2011, mutta se viivästyi ja julkaistiin 20. elokuuta 2013 nimellä The Bureau: XCOM Declassified.
Tammikuussa 2012 Firaxis Games (jonka johtajana oli Microprosen toinen perustaja Sid Meier) julkaisi tiedon kehitteillä olevasta Windows, PlayStation 3 ja Xbox 360 strategiapelistä XCOM: Enemy Unknown, jossa tällä kertaa vuoropohjainen taistelu ja tuhoutuva taktinen ympäristö kuten alkuperäisessä pelissäkin oli.
XCOM: Enemy Unknown julkaistiin 9, lokakuuta 2012. Peli sai hyviä arvioita ja voitti useita "Game of the Year" palkintoja. Pelisarjan luoja Julian Gollop ylisti peliä ""a phoenix rising from the ashes of the X-COM disaster"".
Marraskuussa 2013 Firaxis julkaisi lisäosan XCOM: Enemy Within peliin XCOM: Enemy Unknown.
Helmikuussa 2016 Firaxis julkaisi XCOM 2:n, joka on XCOM: Enemy Unknown -pelin jatko-osa.
Arabian lakko
Lakkoon johtanut kehitys
Ammattiyhdistystoiminta Arabian tehtaalla oli alkanut 1945, kun 400 Helsingin työväentalolle kokoontunutta Arabian työntekijää perusti 28. huhtikuuta Helsingin posliinityöntekijäin ammattiosaston (HPT). Samassa kokouksessa hyväksyttiin alalle ensimmäinen Arabian Helsingin ja Turun tehtaita koskeva työehtosopimus.
Ensimmäinen laittomista ylitöistä aiheutunut lakko tehtaalla oli jo helmikuussa 1945. Työ tehtaalla oli raskasta ja kiireistä, ja kun työtahtia lisättiin ilman että palkat olisivat nousseet vastaavasti, järjestettiin tehtaalla istumalakko lokakuussa 1946. Lakko päättyi, kun Suomen hallitus asetti komitean tutkimaan tehtaan työoloja.
Komitean esitykset työoloista kuitenkin ohitettiin. Wärtsilä-yhtymä hankki Arabian omistukseensa syksyllä 1947, ja konsernin pääjohtaja Wilhelm Wahlforss nimitti tehtaan uudeksi toimitusjohtajaksi insinööri Gunnar Ståhlen. Hän pyrki rationalisoimaan työntekoa, minkä erityisesti uuniosaston työntekijät katsoivat merkitsevän työtahdin kiristämistä. Tehtaanjohto erotti jo keväällä 1948 muutamia oma-aloitteisesti protestiksi töistä poisjääneitä uuniosaston työntekijöitä, mutta SKP:läinen pääluottamusmies Arvo Hautala sai koko ammattiosaston asettumaan heidän tuekseen. Johto vastasi erottamalla elokuun alussa satoja työntekijöitä, jotka kuitenkin oli pakko palkata jo seuraavana aamuna takaisin. Riita jäi kytemään ammattiosaston vaatiessa korotuksia urakkapalkkoihin ja työolojen parantamista. Osaston painostuksesta sosiaalidemokraattijohtoinen Lasi- ja Posliinityöväen Liitto pyysi 7. syyskuuta SAK:lta Arabialle lakkolupaa. Sosiaalidemokraattien yhden äänen enemmistöllä SAK:n johto kuitenkin epäsi luvan kahdessakin käsittelyssä (18. ja 21.9.) ja antoi vain suosituksen työolojen tutkimisesta. Tämä kanta tuntui työntekijöistä pilkanteolta, koska aiemmat työolojen tutkimukset eivät olleet johtaneet mihinkään parannuksiin.
Työnantajapuoli pysyi täysin taipumattomana; Ståhle vieläpä toimeenpani pakkolomautuksia ja alensi urakkapalkkoja. SKP:n johto oli aluksi kieltänyt korpilakon, jonka pelättiin johtavan kommunistien aseman heikkenemiseen SAK:ssa, mutta lopulta paineet tehtaalla olivat niin suuret, että lupa oli annettava. Päätös lakosta syntyi suurella enemmistöllä ensin ammattiosaston (24.9.) ja sitten kaikkien tehtaalaisten kokouksessa (27.9.) SAK:n ja posliiniliiton vastustuksesta huolimatta. Niinpä Arabian ammattiosasto aloitti lakon ja 2 500:n työntekijän tehdas pysähtyi 29. syyskuuta 1948.
Arabian mellakka
Tilanne Arabian tehtaan porteilla rikkureiden ja lakkovahtien välillä kiristyi, ja paikalle lähetettiin poliiseja suojelemaan ensin mainittuja. Lokakuun 22. päivän aamuna paikalle saapui nuorisoliittolaisten mielenosoitus arvostelemaan rikkurien toimintaa. Kun tehdasta Hämeentietä pitkin lähestyneet mielenosoittajat eivät noudattaneet ratsupoliisien pysähtymiskehotusta, nämä alkoivat silmittömästi pamputtaa ja suomia ratsupiiskoillaan kaikkia paikalla olleita ja vastaan tulleita sekä pidättää vastaan kamppailleita. Hämeentiellä ollut ihmisjoukko pakeni paikalta muun muassa läheisten talojen pihojen kautta. Myöhemmin kymmenen mellakkaan osallistunutta tuomittiin ehdolliseen vankeuteen. Vielä seuraavanakin päivänä samalla paikalla oli levottomuuksia ja eräs poliisi loukkaantui päähänsä osuneesta mielenosoittajan heittämästä kivestä. Päätöksen poliisivoiman käytöstä oli tehnyt Fagerholmin hallitus, joka yhdessä presidentti Paasikiven kanssa tähtäsi lakon murtamiseen. Myös joitain armeijan osastoja oli pidetty valmiustilassa, mutta niiden käyttöön ei tarvinnut turvautua. Poliisien toiminnasta viime kädessä vastuussa ollut sisäministeri Aarre Simonen sai loppuiäkseen lempinimen ”Sapeli-Simonen”, sillä eräässä Vapaan Sanan kirjoituksessa poliisien väitettiin hyökänneen ”paljastetuin sapelein”.
Väkivaltainen mellakka kiristi voimakkaasti poliittisten leirien välisiä suhteita Suomessa: SKDL:n lehdet nimittivät ratsupoliisia ”Fagerholmin gestapoksi” ja maalaisliiton Lalli-lehdessä vaadittiin mellakoiden kukistamista sotaväen tai tarvittaessa ”talonpoikaismarssin” avulla.
Lakon päättyminen
SKP pyrki mellakan jälkeen organisoimaan tukilakkoja eri puolille maata ja SKDL teki asiasta kaksi eduskuntakyselyä, mutta Arabian työtaistelu päättyi työntekijöiden tappioon. Fagerholmin hallitus antoi 27. lokakuuta julistuksen, jossa vaadittiin neuvotteluita ja lakon päättämistä, mutta sopua ei vieläkään saatu aikaan. Toimitusjohtaja Ståhle ilmoitti nyt, että ne työntekijät, jotka eivät palaisi töihin 3. marraskuuta mennessä, menettäisivät työpaikkansa, eläke-etunsa ja tehtaanasuntonsa. Tämä taittoi lakkolaisten taistelutahdon, ja monet palasivat työhön. Viimeiset lakkolaiset ja ”lakkokenraali” Hautala luovuttivat 14. marraskuuta ja tekivät päätöksen lakon lopettamisesta.
Työnantaja piti yli kuudensadan työntekijän irtisanomiset voimassa ja aloitti heidän häätämisensä tehtaan työsuhdeasunnoista. Kommunistit menettivät hallitsevan asemansa ammattiosastossa ja myös pääluottamusmies Hautala erotettiin. Irtisanotuista lakkolaisista tehtiin ”mustia listoja”, joilla pyrittiin estämään heitä saamasta työtä muualta.
SAK:n ja Fagerholmin hallituksen asennetta selittää se, että lakko nähtiin kommunistien ja sosiaalidemokraattien välisenä valtataisteluna. Vuotta myöhemmin asetelma toistui Kemissä, tuloksena niin sanottu Kemin veritorstai.
Ilmeen kirkko
thumb|175px|Ilmeen kirkon kellotorni. Ilmeen luterilainen kirkko sijaitsi Ilmeessä luovutetussa Karjalassa. Kirkko oli omistettu Neitsyt Marian äidille pyhälle Annalle. Nykyisin siitä on jäljellä vain kellotorni.
Kirkon ulkoasu
Ilmeen kirkko valmistui vuonna 1777 ja se vihittiin 12. maaliskuuta samana vuonna. Kirkon rakennutti Ilmeen hovin omistaja Johan de Scott. Ilmeen kirkko oli malliltaan pitkäkirkko, jonka toisessa päässä oli kolminivelinen nelikulmainen kellotorni. Kuorin puoleisessa päässä oli puolestaan muuta kirkkoa matalampi sakaristo. Varsinainen kirkkosali oli muodoltaan poikkeuksellinen, soikea kahdeksankulmio. Kirkkosalissa oli aumakatto ja sakaristossa satulakatto. Kirkon pääsisäänkäynti oli kellotornin alaosassa. Lisäksi kirkon kummallakin sivulla oli sisäänkäynnit katoksineen. Kirkkosalissa oli neljä isoa ikkunaa yksi kullakin sivulla, ovisivuilla oli pienet ikkunat ovien yläpuolella. Kirkossa ei ollut alttaritaulua, vaan sen tilalla oli krusifiksi.
Kirkkoa korjataan
Kirkkoa korjattiin vuonna 1910, jolloin muun muassa alkuperäinen pärevuoraus korvattiin vaakalaudoituksella ja kirkkoon rakennettiin pieni lehteri. Tuolloin kirkko myös maalattiin keltaiseksi ja nurkkalaudat ynnä muut valkoisiksi.
Paul Westphal
Pelaajana Westpahl voitti Boston Celticsissä NBA:n mestaruuden vuonna 1974. Hänet valittiin kolmesti NBA:n ykköstähdistöjoukkueeseen ja viidesti NBA:n tähdistöotteluun. Westphal on nimetty Naismith Memorial Basketball Hall of Fameen, ja Phoenix Suns on jäädyttänyt hänen pelinumeronsa.
Ilmeen kirkko
Sota-aika
Talvisodan ilmapommitukset eivät tehneet tuhoja Ilmeen kirkolle. Ilmee jäi Moskovan rauhassa aivan uuden rajan tuntumaan Neuvostoliiton puolelle. Sodan jälkeen venäläiset olivat tuhonneet kirkon sisustusta, muun muassa seiniä ja kattoa oli vaurioitettu sekä saarnastuoli, krusifiksi ja alttari oli hävitetty. Jatkosodan alussa 1941 Suomi valtasi alueen takaisin ja kirkkoa korjattiin. Vuonna 1944 kirkko jäi kuitenkin Neuvostoliitolle.
Paul Westphal
Pelaajaura
Pelintekijänä tai heittävänä takamiehenä pelannut Westphal pelasi vuosina 1969–1972 yliopistokoripalloa Etelä-Kalifornian yliopiston joukkueessa. Hänet valittiin kahdesti yliopistokonferenssinsa tähdistöviisikkoon.
Ilmeen kirkko
Irtaimiston kohtalo
Kirkon irtaimistoa saatiin pelastettua ennen talvisodan jälkeistä alueluovutusta. Ilmeen kirkon kaksi kirkonkelloa lahjoitettiin sotien jälkeen Lahden seurakunnalle, jossa ne on sijoitettu Laikon rukoushuoneeseen.
Paul Westphal
Pelaajaura
Boston Celtics varasi Westphalin NBA:han kymmenennellä vuorolla vuoden 1972 varaustilaisuudessa. Hän pelasi Celticsissä kolme kautta voittaen NBA:n mestaruuden vuonna 1974. Vuodet 1975–1980 Westphal edusti Phoenix Sunsia, joka on jäädyttänyt hänen ”44”-pelinumeronsa. Tämän jälkeen Westphal pelasi Seattle SuperSonicsissa ja New York Knicksissä kunnes palasi Sunsiin viimeiselle NBA-kaudelleen 1983–1984.
Ilmeen kirkko
Nykytila
Kun ilmeeläiset pääsivät vierailemaan entisellä kotiseudullaan 1990-luvulla, todettiin hylätty kirkkorakennus korjauskelvottomaksi. Vain kellotorni oli korjauskelpoinen. Vuonna 1997 kellotorni saatiin korjattua. Se maalattiin keltaiseksi. Kellotorni on nykyisin kirkon muistomerkkinä.
Aikaisempi kirkko
Ilmeen ensimmäinen kirkko rakennettiin jo 1600-luvun lopulla.
Paul Westphal
Pelaajaura
Westphal pelasi NBA:n tähdistöottelussa viidesti peräkkäin vuosina 1977–1981. NBA:n tähdistöjoukkueeseen hänet valittiin ykkösviisikkoon vuosina 1977, 1979 ja 1980 sekä kakkosviisikkoon vuonna 1978.
Valmennusura
Pelaajauransa jälkeen Westphal toimi valmentajana NBA:ssa ja yliopistosarjoissa. Hänen valmennusuransa menestyksekkäimmät vuodet ajoittuivat Phoenix Sunsiin vuosina 1988–1992, ensin apuvalmentajana ja viimeiset kolme kautta päävalmentajana. Westphal palkittiin joulukuun 1992 NBA:n kuukauden valmentajana. Vuosina 1993 ja 1995 hän valmensi NBA:n tähdistöottelussa.
Westphal nimettiin vuonna 2019 pelaajana Naismith Memorial Basketball Hall of Fameen. Westphalilla diagnosoitiin aivosyöpä elokuussa 2020. Hän kuoli Scottsdalessä 70-vuotiaana 2. tammikuuta 2021.
Haapavesi
Haapavesi (entinen nimi Haapajärvi, Pyhäjoen seurakunnan kappeliseurakunta vuoteen 1863 asti)  on kaupunki, joka sijaitsee Pyhäjoen varrella Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa, Oulun Eteläisessä.
Kaupungissa asuu 0 ihmistä ja sen pinta-ala on 0 km², josta 0 km² on vesistöjä. Väestötiheys on 0 asukasta/km². Haapaveden naapurikunnat ovat Haapajärvi, Kärsämäki, Nivala, Oulainen, Raahe, Siikalatva ja Ylivieska.
Yritystoiminta perustuu raaka-ainevaroihin, joita jalostavat muun muassa Kanteleen voima, Vapo sekä Valio, jonka Haapaveden-tehdas tunnetaan erityisesti Oltermanni-juuston valmistajana. Haapaveden Eskolanniemessä on toiminut myös maailman suurin yksinomaan sähköä tuottava turvevoimalaitos. Haapavedellä ilmestyy Haapavesi-paikallislehti.
Historia
Haapaveden vanhimmat ihmisestä kertovat löydöt ovat kivikaudelta. Varsinkin Ainalin ympäristöstä on tavattu runsaasti kivikauteen ajoitettuja löytöjä. Kalaisan Pyhäjoen ympärille sijoittuva Haapavesi oli rautakaudella tärkeää eränkäyntialuetta. Pysyvä asutus levisi Haapavedelle 1500-luvulla. Pyhäjoen rantamaille asettuneet asukkaat saapuivat pääosin Savosta, mutta osaksi myös rannikolta.
Haapavetisten varhaisimmat elinkeinot olivat kalastus, metsästys ja maatalous. Tervanpoltto aloitettiin 1600-luvun alkupuolella ja se oli laajimmillaan seuraavan vuosisadan jälkipuolella. Tervanpolton suosioon vaikutti ennen kaikkea Haapaveden edullinen sijainti, kuntaa halkova Pyhäjoki mahdollisti vaivattoman tervankuljetuksen rannikolle. Osittain tervanpolton laajamittaisuuden vuoksi Haapaveden teollisuustoiminta oli pitkään lähes olematonta. Kylpyläsaaressa kirkonkylän välittömässä läheisyydessä toimi vuosina 1887–1926 terveyskylpylä, jossa annettiin muta- ja savikylpyjä. Kylpyjen välillä nautittiin Askon terveyslähteen vettä. Asukkaita Haapavedellä oli 1860-luvun puolivälissä n. 4 500. Suurina nälkävuosina kunnan asukasluku putosi alle 4 000:n. Vuonna 1920 kunnan asukasluku oli kuitenkin jo yli 7 000. pienoiskuva|vasen|Haapaveden vanha kirkko. Pyhäjoen seurakunnan kappeliseurakuntana Haapavesi mainitaan ainakin jo 1640-luvulla, jolloin kunnan ensimmäinen saarnahuone rakennettiin. Itsenäiseksi seurakunnaksi se erotettiin vuonna 1863, mikä kuitenkin toteutui käytännössä vasta vuonna 1874. Haapaveden kunta perustettiin jo vuonna 1866. Haapaveden nimenä oli 1870-luvulle asti Haapajärvi. Seurakunnan toinen kirkko rakennettiin 1690-luvulla ja kolmas, 1981 palanut puinen ristikirkko, vuonna 1784. Kunnan nykyinen kirkko valmistui vuonna 1984.
Haapavesi liittyy läheisesti Suomen hiihtourheilun historiaan. Seudun suurhiihtäjistä ovat tunnetuimpia ensimmäisten Oulun hiihtojen (1889) voittaja Aappo Luomajoki (1845–1919), Juho Ritola (1871–1959), Matti Koskenkorva (1880–1965) sekä Suomen ensimmäisen hiihdon olympiamitalin saavuttanut Tapani Niku. Haapaveden hiihtäjien menestyksen myötä tuli kuuluisaksi myös Haapavedellä kehitetty suksityyppi, ns. haapavetinen, joka pian levisi laajalle Haapaveden ulkopuolellekin. Haapavetinen oli aikaisemmin käytettyä ns. metsäsuksea pitempi (pituus lähes 3 m) ja kapeampi (leveys n. 7 cm). Haapavetinen oli kilpahiihtäjien suosiossa 1880-luvulta 1910-luvulle.
Vuonna 1892 ruustinna Nora Pöyhönen perusti Haapaveden kotitalousoppilaitoksen, Suomen ensimmäisen tytöille tarkoitetun talouskoulun. Oppilaitoksen alkuperäinen nimi oli kasvitarha- ja keittokoulu, myöhemmin kotitalousopisto, sekä emäntäkoulu. Nykyään koulu kuuluu Haapaveden ammattioppilaitokselle.
Toisen maailmansodan jälkeen Haapavedelle asutettiin soanlahtelaisia evakoita. Tämän seurauksena Kytökylään rakennettiin vuosina 1961–1962 ortodoksisen kirkon jälleenrakennuslain perusteella ortodoksinen rukoushuone.
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kaupungin väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Taajamat
Vuoden 2017 lopussa Haapavedellä oli 6 970 asukasta, joista 4 131 asui taajamissa, 2 804 haja-asutusalueilla ja 35:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Haapaveden taajama-aste on 59,6 %. Haapaveden taajamaväestö jakaantuu kahden eri taajaman kesken:
Kaupungin keskustaajama on lihavoitu.
Seurakunnat
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Haapavedellä on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Haapaveden seurakunta.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Haapaveden alueella toimii Iisalmen ortodoksinen seurakunta.
Suomen helluntaikirkon jäsenseurakunnista Haapavedellä toimii Haapaveden helluntaiseurakunta
Luonto
Haapaveden maisema poikkeaa mäkisyytensä ja järvisyytensä ansiosta useimmista pohjalaisista jokikunnista. Maiseman kokonaisilmettä leimaa kuitenkin täälläkin Pohjanmaalle ominainen lakeus; mäkimaat ovat loivarinteisiä ja järvet matalia. Vaihtelevinta maasto on Korkattijärven, Rytkyjärven ja Pyhäjoen laajentuman, Haapajärven ympärillä. Suhteelliset korkeudet yltävät näillä alueilla enimmillään noin 60 metriin. Kunnan korkein kohouma on Korkattivuori (186 m) Korkattijärven koillispuolella kirkonkylän-Pulkkilan maantien tuntumassa.
Kunnan metsämaista noin kaksi kolmasosaa on soistunut. Lähes puuttomia nevoja on kunnan pinta-alasta noin 30 prosenttia. Nevoista suurimmat ovat Piipsanneva kunnan itärajalla, Haaponeva Pirnesjärven eteläpuolella sekä Susineva kunnan kaakkoisosassa. Piipsanneva on Pohjoismaiden laajin yhtenäinen turvetuotannon kunnostettu suoalue. Haapavettä halkova Pyhäjoki kerää vedet koko kunnan alueelta. Suurimpia järviä ovat Korkattijärven, Rytkyjärven ja Haapajärven lisäksi Iso ja Pieni Vatjusjärvi kirkonkylän eteläpuolella sekä Osmanki ja Ainali kirkonkylän pohjoispuolella. Osmanki ja Ainali kuuluvat Suomen parhaimpiin lintujärviin.
Hallinto
Haapaveden kaupunginjohtaja on Kimmo Hinno. Kaupunginvaltuustossa on 27 paikkaa.
Kuntavaaleissa 2017 valtuustopaikat jakaantuivat seuraavasti:
Koulutus
Haapavedellä sijaitsevia oppilaitoksia ovat muun muassa Haapaveden ammattiopisto, Jokihelmen opisto, Haapaveden Opisto ja Haapaveden lukio.
Ala-asteita Haapavedellä on useita. Melkein joka kyläkunnalla on oma koulu. Haapaveden keskustassa olevia kouluja ovat Mäkirinteen koulu ja Hyttikallion koulu. Molemmissa kyseisissä kouluissa on usea sata oppilasta ja lisäksi henkilökunta ja opettajat. Haapaveden yläaste sijaitsee Mäkirinteen koulun vieressä.
Kylät
Ainali, Aittokylä, Alasydänmaa, Etelälahti, Humaloja, Karhukangas, Karsikas, Kirkonkylä, Koivikonperä, Korkatti, Kytökylä, Käräjäoja, Leppioja, Metsonperä, Mieluskylä, Myllyperä, Ojakylä, Ollala, Ollilanperä, Rytkynkylä, Salmenniemi, Sulkakylä, Vaitiniemi, Vatjusjärvi, Mustikkamäki, Vattukylä.
Suurimmat työnantajat
pienoiskuva|[[Kanteleen voiman turvevoimalaitos Haapaveden Eskolanniemessä.]] Haapaveden alueen suurimmat työnantajat ovat Oy Darekon Ltd, Hasa, Consolis Parma, Agronic Oy, M-Filter Ab, Siika-Pyhäjokialueen koulutuskuntayhtymä ja Valio sekä Sosiaali- ja terveyspiiri Helmi.
Etäisyyksiä
Tärkeimpiin kaupunkeihin:
Rautatieasemille:
Lentoasemille:
Tapahtumat
Vanhoillislestadiolaisten suviseurat on järjestetty Haapavedellä vuonna 1990.
Ruokakulttuuri
Haapaveden pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla limppisoppa, rieska, uunijuusto ja uunissa kypsennetty liharuoka lukukinkerisoosi.
Diana Popova
Diana Antonieva Popova (bulgariaksi Диана Антониева Попова) (s. 10. joulukuuta 1976 Sofia, Bulgaria) on bulgarialainen entinen rytminen voimistelija, Euroopan junioreiden mestari.
Sólveig Pétursdóttir
pienoiskuva|Sólveig Pétursdóttir vuonna 2005. Sólveig Guðrún Pétursdóttir (s. 11. maaliskuuta 1952) on islantilainen oikeistolaisen itsenäisyyspuolueen poliitikko.