cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mate Parlov
Amatööriura
Mate Parlov kävi amatööriurallaan 310 ottelua, ja hävisi niistä vain kolme. Hän voitti Jugoslavian mestaruuden kahdeksan kertaa (1967-1974) raskaassa keskisarjassa. Viisi kertaa (1970–1974) hän voitti Balkanmaiden mestaruuden.
Vuoden 1968 olympialaisissa Méxicossa Parlovin tie keskisarjassa katkesi puolivälierässä, tulevaa mestaria Chris Finnegania vastaan. Vuonna 1971 hän voitti Euroopan mestaruuden raskaassa keskisarjassa. Vuoden 1972 olympialaisissa Münchenissä Parlov voitti kultaa ja vuonna 1973 hän saavutti uransa toisen EM-kullan, tällä kertaa raskaassa keskisarjassa. Seuraavana vuonna Parlov voitti MM-kultaa Havannassa.
Ammattilaisura
Amatöörinyrkkeilyn tuoreena maailmanmestarina Parlov siirtyi ammattilaiseksi vuonna 1974. Hän voitti raskaan keskisarjan Euroopan mestaruuden 10. heinäkuuta 1976, teknisellä tyrmäyksellä Domenico Adinolfia vastaan. Hän puolusti mestaruutensa menestyksekkäästi kolme kertaa, jonka jälkeen hän 7. tammikuuta 1978 pääsi ottelemaan WBC-liiton maailmanmestaruudesta Miguel Angel Cuelloa vastaan. Parlov voitti ottelun tyrmäyksellä yhdeksännessä erässä. Hän puolusti mestaruutensa yhden kerran, mutta hävisi 2. joulukuuta samana vuonna mestaruuden Marvin Johnsonille teknisellä tyrmäyksellä.
8. joulukuuta 1979 Parlov otteli alemman raskaansarjan WBC-liiton MM-vyöstä Marvin Camelia vastaan. Ottelu päättyi tasapistein, mutta uusintaottelussa 31. maaliskuuta 1980 Camel voitti yksimielisellä tuomaripäätöksellä ja piti siten mestaruutensa. Ottelu jäi Parlovin viimeiseksi. Hän voitti ammattiuransa 29 ottelusta 24 (kolme tyrmäyksellä) ja hävisi kolme (kaksi päättyi ratkaisemattomina).
Nyrkkeilyuran jälkeen
Oman aktiiviuransa jälkeen Mate Parlov toimi Juvoslavian nyrkkeilyvalmentajana vuoden 1984 olympialaisissa. Kisoissa maan nyrkkeilijät saavuttivat kaikkien aikojen parhaat tuloksensa, yksi kultamitali, yksi hopeamitali ja kahden pronssimitalit.
Uransa jälkeen Parlov vetäytyi julkisuudesta ja muutti Fažanaan, Pulan kaupungin läheisyyteen. Pulassa hän piti omaa kahvilaa. Maaliskuussa 2008 hänellä diagnosoitiin keuhkosyöpää ja viisi kuukautta myöhemmin, 29. heinäkuuta, hän kuoli matkalla sairaalaan Pulassa.
Leisha Hailey
Leisha Hailey (s. 11. heinäkuuta 1971 Okinawa, Japani) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja muusikko. Hänen tunnetuin roolinsa on Alice Pieszecki televisiosarjassa L-koodi. Hailey on ollut mukana yhtyeissä Murmurs ja Uh Huh Her.
Näytteleminen
Leisha Hailey valmistui näyttelijäksi vuonna 1991 American Academy of Dramatic Arts -koulusta New Yorkista. Uransa alkupuolella hän teki tv-mainoksia Yoplait-jogurtille. Vuonna 1996 Hailey esiintyi yhdessä televisiosarjan Isojen poikien leikit jaksossa. Hän sai ensimmäisen merkittävämmän roolinsa seuraavana vuonna elokuvasta All Over Me.
Hailey tuli tunnetuksi televisiosarjasta L-koodi, jossa hän näytteli biseksuaalia toimittaja Alice Pieszeckiä vuosina 2004–2009. Vuonna 2007 hänellä oli rooli romanttisessa draamaelokuvassa La Cucina. Elokuva voitti parhaan pitkän elokuvan palkinnon Beloit International Film Festival -festivaaleilla.
Hailey vieraillut televisiosarjoissa Greyn anatomia, CSI ja Drop Dead Diva, ja tehnyt ääniroolin sarjaan American Dad!. Hänellä oli pääosa kauhuelokuvassa Fertile Ground vuonna 2011. Syksyllä 2012 Hailey esiintyy televisiosarjassa New Normal.
Musiikki
Leisha Hailey perusti vanhan luokkakaverinsa Heather Grodyn kanssa Murmurs-yhtyeen vuonna 1991. Yhtye julkaisi 1990-luvun aikana 4 albumia. Hailey toimi yhtyeessä kitaristina ja laulajana. Vuonna 2001 Hailey ja Grody uudistivat yhtyettä ja tyylilajiksi tuli indierock. Samalla myös yhtyeen nimeksi muutettiin Gush. Yhtye hajosi, kun Hailey alkoi näytellä L-koodi-sarjassa.
Vuonna 2007 Hailey perusti Camila Greyn kanssa uuden yhtyeen, Uh Huh Her. Yhtyeessä oli aluksi myös kolmas jäsen, Alicia Warrington, joka kuitenkin lopetti. Uh Huh Her on tyylilajillisesti electropop-bändi. Yhtyeen ensimmäinen albumi, Common Reaction, julkaistiin vuonna 2008 ja seuraava albumi Nocturnes 2011. Hailey on toiminut yhtyeessä kitaristina, basistina ja taustalaulajana.
Hailey on Marfa Records -levy-yhtiön perustaja. Hän osallistui Shakiran hittikappaleen "Don't Bother" säveltämiseen.
Yksityiselämä
Hailey syntyi Okinawalla Japanissa, ja kasvoi Bellevuessa Nebraskassa. Hänellä on pikkusisko Kaydra. Heidän vanhempansa ovat Robert ja Jane Hailey. Haileylla on Bandit-niminen koira. Hän on kasvissyöjä.
Hailey on avoimesti lesbo. Hän seurusteli muusikko k.d. langin kanssa 1990-luvun alkupuolella. Hailey alkoi seurustella muotisuunnittelija Nina Gardunon kanssa vuonna 2006.
Juha Ruokola
Juha Ruokola on suomalainen nyrkkeilyn EM-mitalisti.
Ruokola sai vuoden 2000 Tampereen EM-kilpailujen 75 kg:n sarjan avausottelussaan luovutusvoiton Turkin Firat Karagollusta ja kukisti puolivälierässä azerbaidžanilaisen Adaliat Agayevin pistein 7–2. Välieräottelussa hän hävisi Kroatian Stjepan Bozicille 5–10 saaden pronssia.
Ruokola edusti seuratasolla Tampereen Voimailuseuraa. Hän voitti Suomen-mestaruuden 71 kg:n sarjassa 1999, 75-kiloisissa 2000, 81 kg:n painoluokassa 2002 ja 2003 sekä 91-kiloisissa 2004. SM-hopeaa hän saavutti 57 kg:n sarjassa 1994, 71-kiloisissa 1998 ja 75 kg:n sarjassa 2001 sekä SM-pronssia 51 kg:n painoluokassa 1993 ja 67-kiloisissa 1996 ja 1997.
Juha Ruokola on kilpailu-uransa jälkeen toiminut valmentajana ja on ammatiltaan poliisi.
Lausannen julistus
Lausannen julistus on vuonna 1974 annettu kristillinen julistus. Heinäkuussa 1974 Sveitsin Lausannessa kokoontui noin 2300 osanottajaa jotka edustivat laajaa joukkoa erilaisia kristillisiä kirkkoja ja yhteisöjä yli 150 maasta. Lausannen konferenssin osanottajat tuottivat ja julkistivat Lausannen julistuksen, jonka tarkoituksena on kuvata kristinuskon perusteesejä. Lausannen kokouksen tunnetuimpia vetäjiä olivat John Stott ja Billy Graham. Kokoontumisesta sai alkunsa myös kansainvälinen Lausannen liike.
Sisältö
Lausannen julistuksen pääkohdat käsittelevät seuraavia aiheita:
Alcobendas
Alcobendas on kaupunki Madridin itsehallintoalueella, Keski-Espanjassa. Se sijaitsee noin 13 kilometriä pohjoiseen pääkaupunki Madridista. Kaupunki on perustettu noin vuonna 1208.
Vuonna 2018 Alcobendasin väkiluku oli 116 037, ja se on pinta-alaltaan noin 45 neliökilometrin suuruinen. Väestötiheys on noin 2 500 as./km².
Teketeke (elokuva)
Teketeke (テケテケ) on japanilainen kauhuelokuva vuodelta 2009, joka kertoo nuoresta naisesta, joka on kuullut kaupunkitarinaan Teke Teke sen jälkeen kun hänen ystävänsä kuoli julmalla tavalla. Jalaton Teketeke ajaa takaa ihmisiä, jotka tulevat rautatien ylikäytävälle, ja uhkaa katkaista heiltä raajat, jos he katsovat taakseen. Elokuvan on ohjannut Kōji Shiraishi. Elokuvalle on tehty jatkoa Teketeke 2.
Marko Timonen
Marko Heikki Timonen (s. 7. syyskuuta 1966 Kiukainen) on suomalainen rumpali. Hän on soittanut muun muassa Värttinässä, Maija Vilkkumaan yhtyeessä, Ismo Alanko Säätiössä, Zetaboossa, Tekniikan ihmelapsissa sekä Emma Salokoski Ensemblessä.
Timonen kiinnostui soittamisesta 14-vuotiaana ja alkoi käymään rumputunneilla, minkä jälkeen hän opiskeli Porin musiikkiopistossa.
Lauluntekijänä hän on tehnyt joitakin sävellyksiä mutta hän on toiminut myös sovittajana muun muassa Zetaboo-yhtyeelle.
Stephan Keppler
Kepplerin ensimmäinen kilpailu alppihiihdon maailmancupissa oli Garmisch-Partenkirchenin syöksylaskussa 22. helmikuuta 2003. Ensimmäisen pistesijansa hän saavutti samassa paikassa tammikuussa 2006 oltuaan syöksylaskussa 21:s. Ensimmäisen palkintokorokepaikkansa Keppler saavutti Val Gardenan supersuurpujottelussa joulukuussa 2010 oltuaan toinen.
Val d'Isèren MM-kisoissa 2009 Keppler sijoittui 24:nneksi supersuurpujottelussa, 15:nneksi syöksylaskussa ja 20:nneksi superalppiyhdistetyssä. Vancouverin olympialaisissa 2010 Keppler oli superalppiyhdistetyssä ja syöksylaskussa 24:s.
Liam O’Brien
Liam Christopher O’Brien (s. 28. toukokuuta 1976 Belleville, New Jersey) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä ja satunnainen ääniohjaaja, joka sai American Anime -ehdokkuuden vuonna 2007. Hänet tunnetaan parhaiten Gaaran ääniroolista Naruton englanninkielisistä dubbauksista.
Elämäkerta
O’Brien syntyi New Jerseyssä ja opiskeli myöhemmin näyttelemistä New Yorkin yliopistossa, jonka jälkeen hän on näytellyt usein New Yorkin teattereissa.
O’Brien on naimisissa Amy Kincaidin kanssa ja heillä on yksi lapsi.
Ääninäyttelijänä
Vuonna 2001 Liam siirtyi teatterin parista ääninäyttelemisen pariin Crispin Freemanin kautta, jonka kanssa hän työskenteli Ohiossa teatterin parissa. Freeman suostutteli O’Brienia kokeilemaan ääninäyttelemistä ja onnistui myöhemmin varaamaan koe-esiintymisen animesarjaan Boogiepop Phantom, jossa O’Brien sai dubattavaksi Yoji Suganuman roolin. Sittemmin hän on tehnyt äänirooleja videopeleihin, sekä dubannut animea englanniksi. O’Brien tunnetuimmat dubbausroolit ovat Taishi Kuhonbutsu Comic Partyssa, Gaara Narutossa ja Jūshirō Ukitake Bleachissa. Lisäksi hän on tehnyt alkuperäisrooleja animaatiosarjaan Wolverine and the X-Men, jossa O’Brien toimii Painajaisen ja Enkelin ääninä. Lisäksi hänellä on äänirooli elokuvassa Planet Hulk.
20. tammikuuta
20. tammikuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 20. päivä. Vuodesta on jäljellä 345 päivää (karkausvuonna 346).
Kuolleita
Katso myös: kalenteri ~ 19. tammikuuta, 21. tammikuuta
Tellervo Laurila
Tellervo Laurila (o.s. Killinen, 26. tammikuuta 1887 Kuopio – 7. tammikuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja ja kirjallisuuden suomentaja.
Forholttinden (täsmennyssivu)
Forholttinden tarkoittaa seuraavia:
Tellervo Laurila
Tellervo Laurilan isä oli kansanedustaja Kustaa Killinen ja äiti Tilta Killinen, ja hän oli naimisissa professori K. S. Laurilan kanssa.
Írafár
Írafár on islantilainen vuonna 1998 perustettu rockyhtye, yksi 2000-luvun menestyneimmistä. Yhtye julkaisi ensimmäisen singlensä ”Hvar er ég?” vuonna 2000 ja solmi levytyssopimuksen Skífan-levy-yhtiön kanssa vuonna 2002. Írafárin samana vuonna julkaistu esikoisalbumi Allt sem ég sé myi platinaa ja nousi maan nopeimmin myyneeksi popalbumiksi 25 vuoteen.
Hostinsara
Hostinsara (Carex hostiana, syn. C. hornschuchiana) on suurimmassa osassa Eurooppaa tavattava lettosoiden sarakasvilaji. Suomessa lajia kasvaa ainoastaan Ahvenanmaalla. Hostinsara on määritelty Suomessa erittäin uhanalaiseksi lajiksi.
Írafár
Vuonna 2003 yhtyeen laulaja Birgitta Haukdal äänestettiin vuoden poptähdeksi ja hän edusti Islantia Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”Open Your Heart”.
Hostinsara
Ulkonäkö ja koko
Hostinsara on löyhästi mätästävä tai yksittäisversoinen ja kasvaa 15–50 cm korkeaksi. Juurakko on suikerteleva. Sen varret ovat pystyjä, hoikkia ja varsien tyvitupet vaaleanruskeita. Vaalean- tai harmahtavanvihreät lehdet ovat vartta lyhyempiä, 2–5 mm leveitä ja litteitä. Alimman tähkän kapea tukilehti on tähkäänsä pidempi. Hedetähkä on selväperäinen. Emitähkiä on 1–3 kappaletta ja ne ovat tavallisesti pitkävälisiä, munanmuotoisia ja etenkin alin emitähkä pitkäperäinen. Ruskeat tähkäsuomut ovat suippoja, odattomia ja leveälti kalvolaitaisia. Munanmuotoiset pullakot ovat sirottavia, pitkäsuippuisia ja selväsuonisia. Väriltään ne ovat himmeän kellan- tai ruskeanvihreitä. Suuota on pitkä, suora, karhea ja syvään lovikärkinen. Hostinsara kukkii kesäkuussa.
Írafár
Haukdalin lisäksi yhtyeen jäseniä ovat Vignir Snær Vigfússon (kitara ja laulu), Sigurður Rúnar Samúelsson (basso), Andri Guðmundsson (koskettimet) ja Arnar Gíslason (rummut). Aiempia jäseniä olivat Jóhann Bachman (rummut, 2001–2005), Steini (rummut, 1999–2001) ja Þorbjörn Sigurðsson (koskettimet, 1999–2001).
Hostinsara
Ulkonäkö ja koko
Muista Suomessa tavattavista saralajeista hostinsara muistuttaa eniten välisaraa (C. distans).
Hostinsara kuuluu hankalasti määriteltävään keltasararyhmään, jonka lajit risteytyvät hyvin herkästi keskenään. Suomessa tähän ryhmään kuuluvat hostinsaran lisäksi keltasara (C. flava), etelännokkasara (C. lepidocarpa subsp. lepidocarpa), kuusamonnokkasara (C. lepidocarpa subsp. jemtlandica), lännenhernesara (C. demissa) ja hernesara (C. viridula). Risteymiä tavataan hyvin usein lajien yhteisillä kasvupaikoilla.
Hostinsaralla voi esiintyä harvinaista hostinsarannoki (Anthracoidea hostianae) -nokisientä.
Levinneisyys
Hostinsaraa tavataan suurimmassa osassa Eurooppaa pohjois-, etelä- ja itälaitoja lukuun ottamatta. Euroopan ulkopuolella lajia tavataan ainoastaan Kanadassa ja Turkissa. Suomessa hostinsaraa kasvaa nykyään ainoastaan Ahvenanmaalla, jossa se yhä on luonnontilaisilla lettosoilla jopa yleinen. Runsaimmat esiintymät ovat Eckerön, Hammarlandin ja Jomalan kunnissa. Manner-Suomesta lajia ei nykyään tunneta, mutta lajista on tiedossa muutama havainto 1800-luvulta Varsinais-Suomesta, Keski-Pohjanmaalta sekä Länsi-Lapista Tornionjokilaaksosta.
Elinympäristö
Hostinsaraa kasvaa lettosoilla, kosteilla niityillä ja joskus myös merenrannoilla. Laji on kalkinvaatija. Suurin uhka hostinsaralle on soiden ojitus ja pellonraivaus. Niittyjen umpeenkasvu perinteisen laidunnuksen loputtua uhkaa lajin kasvupaikkoja niityillä.
The Wonderful 101
The Wonderful 101 on Platinum Gamesin ja Nintendo SPD:n kehittämä ja Nintendon julkaisema toimintapeli, joka julkaistiin alun perin Euroopassa 23. elokuuta 2013 Wii U:lle.
Pelaaminen
Pelissä ideana on pelastaa maailma pahoilta GEATHJERK-muukalaisilta. Jokaisella sankarilla on Unite Morph -voimia, joita käytetään taistelussa vihollisia vastaan. Pelaajan tulee läpäistä kenttiä ja löytää kansalaisia, jotka tulee rekrytoida puolelleen, jotta oma sankarijoukko kasvaisi isommaksi ja omat Unite Morph kehittyisivät. Peliä pelataan käyttämällä Game Pad -ohjainta.
Peli sisältää myös moninpelitilan, jossa pelaajat taistelevat kilpaa muukalaisjoukkoja vastaan useissa erilaisissa kentissä. Pelaajat voivat ottaa kuvakaappauksia ja jakaa niitä muille Miiverse-palvelun kautta.
Vastaanotto
Peli on saanut pääosin myönteisen vastaanoton. Sillä on Game Rankingsissa keskiarvona 78.02 % ja Metacriticissä 78/100. IGN totesi pelin olevan ”viehättävä, riehakas ja petollisen monimutkainen toimintapeli” ja antoi arvosanaksi 7.4/10. Eurogamer antoi pelille arvosanaksi 8/10, GameSpot 8/10, ja Edge 6/10.
Lydia Wideman-Lehtonen
Lydia Wideman-Lehtonen (ent. Lehtonen (1952–1990), o.s. Wideman; 17. toukokuuta 1920 Vilppula – 13. huhtikuuta 2019 Tampere) oli suomalainen maastohiihdon olympiavoittaja. Hän voitti kultaa Oslon 1952 talviolympialaisissa, joissa naisten hiihto kuului ensimmäisen kerran olympialaisten ohjelmaan. Hän oli kaikkien aikojen toinen suomalaisnainen joka on voittanut talvilajeissa olympiamitalin Ludovika Jakobssonin jälkeen. Voittohiihto jäi Widemanin uran ainoaksi arvokilvaksi.
Lydia Wideman edusti seuratasolla Mäntän Urheilijoita, huippuvuosinaan Tampereen Hiihtoseuraa ja aktiiviuransa jälkeen Tampereen Pyrintöä, jonka ohjelmaan hiihto ei vielä 1950-luvun alussa kuulunut. Hän oli 163 senttiä pitkä.
Hiihtouran alku
Lydia Wideman syntyi toukokuussa 1920 Vilppulassa tunti identtisen kaksossisarensa Tyynen jälkeen perheeseen, jossa oli aiemmin kahdeksan lasta. Hänen isänsä oli kotitienoillaan tunnettu hiihtäjä. Lydia Wideman sijoittui Lotta Svärd -järjestön mestaruuskilpailujen 5 kilometrillä neljänneksi vuonna 1939 ja kolmanneksi vuonna 1941.
Tampereelle muuttanut ja toimistovirkailijan työhön Vehmaisten tiilitehtaalla ryhtynyt Lydia Wideman jätti sodan jälkeen kilpahiihdon mutta innostui neljän vuoden tauon jälkeen uudelleen nähtyään Valkeakoskelle muuttaneen Tyyne-siskonsa nousseen Suomen huipulle ja kilpailleen myös ulkomailla. Hän kirjoitti hiihdon päävalmentaja Veli Saariselle ja sai kutsun hiihtoleirille, josta hän sai valmennusohjeita. Osin virheellisten valmennusohjeiden vuoksi Widemanin ensimmäinen hiihtovuosi ei tuonut menestystä. Hän teki harjoittelussaan nykytiedon mukaan alkeellisiakin virheitä, esimerkiksi lähti lenkille heti ruokailun jälkeen. Toiselle vuodelle hän muutti harjoitteluaan, minkä myötä hiihto alkoi sujua paremmin. Hän kävi lenkillä 4–5 kertaa viikossa, ja sunnuntain lenkit olivat yleensä hyvin pitkät. Lumia odotellessaan hän hiihti sänkipellolla.
Suomen naishiihdon huipulle
Ensimmäisen mainittavan voittonsa Wideman saavutti Puijon hiihtokisoissa 1949. Vuonna 1950 hän sijoittui Salpausselän Kisoissa toiseksi vain yhden sekunnin Kerttu Pehkoselle hävinneenä ja kaksi sekuntia Tyyne Widemanin edellä. Vuonna 1951 hän saavutti SM-hopeaa kahdeksan sekuntia sisarelleen hävinneenä. Salpausselällä Wideman sijoittui toiseksi minuutin ja 13 sekuntia sisarelleen hävinneenä. Holmenkollenilla Lydia Widemanin menestys jäi voiteluvirheiden vuoksi vaatimattomaksi mutta Ounasvaaralla hän oli nopein.
Olympiakultaa Oslossa
Oslon talviolympialaisissa 1952 naishiihtäjät kilpailivat vain 10 kilometrin henkilökohtaisella kilpailulla, joka käytiin lauantaina 23. helmikuuta aurinkoisessa säässä ja luistavalla kelillä. Kilpaan osallistui 22 naista mutta neuvostoliittolaisia ei ollut mukana. Lydia Wideman lähti matkaan toisena suomalaisena lähtönumerolla 6. Hänen taktiikkanaan oli hiihtää ensimmäinen, nousuvoittoinen puolisko kovaa, ja noin 5,5 kilometrin kohdalla olleella väliaika-asemalla hän johtikin seuraavaa minuutilla,  vaikka itse hän ei väliaikoja tietoonsa saanutkaan. Seitsemän kilometrin kohdalla suomalaisten huoltoryhmän tarjoama aine meni hänellä väärään kurkkuun. Wideman ajautui ulos ladulta mutta pysyi pystyssä, ja vauriot jäivät oksaan repeytyneeseen vasempaan hihaan. Vasta aivan loppumatkasta hän sai toimittaja Jussi Kirjavaiselta kuulla olevansa selvässä johdossa. Maaliin Wideman tuli ajassa 41.40. Lähimmäksi häntä pääsi viimeisenä matkaan lähtenyt Mirja Hietamies, joka hävisi voittajalle 59 sekuntia. Siiri Rantanen varmisti Suomelle kolmoisvoiton,  joka on edelleenkin viimeinen suomalaisten olympialaisissa saavuttama kolmoisvoitto. Samana päivänä Suomen miehet voittivat kultaa viestihiihdossa. Mitalit suomalaisnaisille jakoi Kansainvälisen Olympiakomitean suomalaisjäsen Erik von Frenckell.
Viimeiset voitot ja perheenäidiksi
Wideman voitti vuonna 1952 Puijolla Suomen-mestaruuden 1.40 minuuttia ennen Siiri Rantasta ja 2.44 minuuttia ennen Mirja Hietamiestä. Salpausselällä hän vei voiton 1.40 minuutin erolla Sirkka Polkuseen ja 2.04 minuutin erolla Siiri Rantaseen. Hän voitti myös muun muassa Ounasvaaralla ja Kokkolassa.
Pikkuhäiveperhonen
Pikkuhäiveperhonen (Apatura ilia) on täpläperhosten heimoon kuuluva päiväperhonen.
Koko ja ulkonäkö
Pikkuhäiveperhonen on melko kookas ja näyttävä perhoslaji. Siipien pohjaväri on mustanruskea ja koiraan siivet ovat sinisen metallinhohtoiset. Etusiiven yläpinnalla on hajanaisia valkoisia täpliä sekä oranssinkeltainen, rengasmainen silmätäplä. Takasiivessä on siiven poikki kulkeva valkoinen vyö sekä oranssi rengasmainen silmätäplä. Takasiiven takaosassa on lisäksi oranssit täplät. Siipien alapinnat ovat vihertävänruskeat. Etusiiven iso silmätäplä erottuu hyvin myös alapinnalla, takasiiven puolella pieniä silmätäpliä on pari. Takasiivessä on lisäksi vaalearuskea, kiilamainen alue, jonka siiven tyven puoleinen reuna mutkittelee. Siipiväli 66–72 mm.
Lydia Wideman-Lehtonen
Viimeiset voitot ja perheenäidiksi
Wideman-Lehtonen kuoli 98-vuotiaana Tampereella 13. huhtikuuta 2019. Hän ehti yli kymmenen vuoden ajan olla vanhin elossa oleva suomalainen olympiavoittaja, ja helmikuusta 2018 lähtien hän oli myös maailman vanhin elossa oleva olympiavoittaja, kun bahamalainen purjehtija Durward Knowles kuoli 100-vuotiaana.
Pikkuhäiveperhonen
Koko ja ulkonäkö
Lajilla on myös värimuoto f. clytie, jolla siipien pohjaväri on oranssinruskea ja siipien valkoiset vyöt ovat kellertäviä.
Lydia Wideman-Lehtonen
Viimeiset voitot ja perheenäidiksi
Wideman-Lehtonen sai Pro Urheilu -tunnustuspalkinnon vuonna 2000.
Pikkuhäiveperhonen
Koko ja ulkonäkö
Läheistä sukua olevasta häiveperhosesta pikkuhäiveperhosen erottaa helpoimmin etusiiven yläpinnan silmätäplästä, joka häiveperhoselta puuttuu. Lisäksi häiveperhosella takasiiven alapinnan kiilamainen poikkivyö on valkoinen ja erottuu selvemmin.
Levinneisyys ja lentoaika
Pikkuhäiveperhosen esiintymisalue ulottuu Etelä- ja Keski-Euroopasta Aasian lauhkean vyöhykkeen kautta Japaniin saakka. Pohjois-Euroopassa lajia tavataan Baltiassa, missä se on levinnyt voimakkaasti.
2000-luvun alusta lähtien pikkuhäiveperhosta on tavattu myös Suomessa. Aluksi harvinaisena vaeltajana, mutta nykyisin laji lienee vakiintunut ainakin osaan etelärannikkoa. Lentoaika on levinneisyysalueen eteläosissa kahtena sukupolvena touko-kesäkuussa ja elo-syyskuussa, pohjoisessa yhtenä sukupolvena heinäkuussa.
Elinympäristö ja elintavat
Pikkuhäiveperhosen elinympäristöä ovat valoisat lehtimetsät. Vaelluksen aikana perhosia voi tavata muuallakin. Keskenkasvuinen toukka talvehtii. Tiettävästi Suomen ensimmäinen talvehtiva toukka löytyi Paraisilta 31.10.2017. Pieni toukka löydettiin käymällä läpi nuoria haapoja lajin vakiintuneella esiintymisalueella. Löytöpaikka oli lämmin etelänpuoleinen rinne. Toukka oli asettunut oksan tyvelle noin metrin korkeudelle maanpinnasta.
Ravintokasvi
Toukan ravintokasveja ovat pajut ja poppelit, erityisesti haapa (Populus tremula) ja mustapoppeli (Populus nigra).
SC Riessersee
SC Riessersee on saksalainen jääkiekkojoukkue, joka tulee Garmisch-Partenkirchenin kaupungista Baijerin osavaltiosta. Tämä erittäin perinteikäs saksalaisseura on perustettu jo vuonna 1920 ja tällä hetkellä joukkue pelaa maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Oberligassa. Joukkue on pelannut suurimmaksi osaksi juuri 2. Bundesligaa, mutta on joukkue päässyt maistamaan DEL-liigankin tunnelmaa kaudella 1995-1996. Tuolloin kuitenkaan käteen ei paljoa jäänyt ja sarjaporrasta alemmas tultiin saman kauden päätyttyä.
Pelaajat
Lähde: EliteProspects
Bartolo Colón
pienoiskuva|vasen|Colón ennen uransa ensimmäistä kunnaria vuonna 2016. Bartolo Colón (s. 24. toukokuuta 1973 Altamira) on dominikaanilainen baseballpelaaja, pelipaikaltaan syöttäjä. Hän edustaa MLB-liigassa pelaavaa Texas Rangersiä.
Vuonna 1997 MLB-debyyttinsä tehnyt Colón palkittiin vuonna 2005 American Leaguen parhaana syöttäjänä Cy Young Awardilla. Hän on uransa aikana pelannut yhdeksässä eri joukkueessa.
Colón sai Yhdysvaltain kansalaisuuden syyskuussa 2014.
Emilio Merchán
Emilio Merchán Alonso (s. 29. helmikuuta 1976 Zamora) on espanjalainen meloja. Hänen seuransa on Caja Duero-Iberdrola-Amigos del Remo.
Merchán osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Atlantassa 1996. Hän oli tuolloin mukana maansa viidenneksi sijoittuneessa tuhannen metrin kajakkinelikkojoukkueessa. Merchán meloi myös Espanjan kajakkinelikossa 200 metrin matkalla seuraavan vuoden MM-kisoissa, joissa joukkue oli kuudes. Hän sijoittui 1 000 metrin kajakkiyksiköissä yhdeksänneksi Sydneyn olympialaisissa 2000.
Samalla kun Merchán kisasi maratonmatkoilla, hän oli mukana myös ratamelonnan arvokisoissa; hän sijoittui 1 000 metrin kajakkiyksiköissä yhdeksänneksi vuoden 2007 MM-kilpailuissa ja sai kultaa saman matkan kajakkikaksikoista vuonna 2009. Hän oli vuoden 2009 maratonmatkojen MM-kisoissa viides ja päätyi seuraavan kauden ratakisoissa B-finaaliin kilometrin matkalla kajakkikaksikossa.
Saarivaara (Korpiselkä)
thumb|250px|Saarivaaran tsasouna Saarivaara on entisen Korpiselän kunnan kylä, jonka itäosa luovutettiin Neuvostoliitolle vuonna 1944 ja jonka Suomen puolelle jäänyt osa kuuluu nykyisin Joensuun kaupunkiin. Saarivaara on Joensuun eteläisin kylä ja se sijaitsee Tohmajärven vastaisella rajalla nykyisen valtakunnan rajan tuntumassa noin 65 kilometriä Joensuun keskustaajamasta kaakkoon, Kanajärven eteläpuolella. Venäjän puolelle jääneeseen, nykyisin tyhjillään olevaan, Korpiselän kirkonkylään matkaa on noin 15 kilometriä. Saarivaaran naapurikyliä ovat nykyisen Joensuun alueella Hoilola ja Meriinaho, Tohmajärven puolella Kaustajärvi ja Kenraalinkylä sekä Korpiselän luovutetulle alueelle jäänyt Tšiipakka.
Historia
Saarivaaran kylä syntyi 1740-luvulla, jolloin alueelle perustettiin ensimmäiset talot. Kylä on tämän jälkeen kasvanut vauhdilla, sillä vuonna 1764 kylässä oli jo seitsemän taloa.
Vuorentausta
Kuuluisin vuorentaustalainen on Suomen naisten maajoukkueessa jääkiekkoa pelaava Saara Tuominen. Miesten jääkiekon moninkertainen Suomen mestari Ari Vallin on myös Vuorentaustasta.
Vuorentaustasta tulee myös alkoholidrinkki vuorentaustalainen, joka on tunnettu Tampereen baareissa. Kyseiseen juomaan tulee puolet absinttia ja puolet tequilaa.
Saarivaara (Korpiselkä)
Historia
Viime sotien alueluovutuksissa uusi valtakunnan raja halkaisi Saarivaaran kylän, siten että osa kylästä jäi luovutetulle alueelle. Saarivaara kuului Korpiselän kuntaan vuoteen 1946 asti, jolloin se lakkautettiin ja liitettiin Tuupovaaran kuntaan, joka puolestaan liitettiin Joensuun kaupunkiin vuonna 2005.
Liikenne
Ennen alueluovutuksia Saarivaaran kautta kulki maantie Korpiselän kirkonkylästä Värtsilään. Moskovan rauhan raja jätti Saarivaaran ja muut Korpiselän Suomen puolelle jääneet kylät ilman tieyhteyttä muuhun Suomeen, sillä Korpiselkä–Hoilola-Saarivaara–Värtsilä maantien molemmat päät jäivät luovutetulle alueelle. Sotien jälkeen tieyhteydet paranivat kun Hoilolan ja Öllölän välille valmistui tie 1948 ja Saarivaaran ja Suomen puolelle jääneen Värtsilän välinen tie valmistui. Nykyisin tämä Värtsilästä Saarivaaran kautta Hoilolan suuntaan kulkeva tie on seututie 500, joka on osa Runon ja Rajan tie-nimistä matkailutie. Vanha tie Saarivaarasta rajalle nykyisin maantie 5002.
Koulu
Saarivaaran koulu perustettiin vuonna 1906 ja se toimi aluksi Murasen talossa, kunnes varsinainen koulurakennus valmistui 1910. Talvisodan päättäneen Moskovan rauhan raja halkaisi kylän ja koulu jäi Suomen puolelle vain 300 metrin päähän rajasta. Koulu oli tämän jälkeen rajavartioston käytössä ja koulu toimi vuokratiloissa Murasella, kunnes koulurakennus saatiin takaisin koulukäyttöön vuonna 1941.
Muuta
Kylässä toimii vuonna 1917 perustettu Saarivaaran Nuorisoseura Sarastus, joka on toinen Laatokan Karjalan Nuorisoseurojen Liiton alaisuuteen kuuluva alkuperäisellä alueellaan toimiva nuorisoseura. Nuorisoseurantalo on valmistunut 1920-luvulla ja se toimii kylän kokoontumispaikkana.
Kristuksen kirkastumiselle pyhitetty Saarivaaran tsasouna vihittiin vuonna 1976 ja sen rakensivat talkoilla Laatokan Karjalan Nuorisoseurojen Liitto ja Saarivaaran Nuorisoseura. Tsasouna lahjoitettiin Ilomantsin seurakunnalle ja sittemmin se on seurakuntamuutosten myötä siirtynyt Joensuun seurakunnan omaisuudeksi. Kristuksen Kirkastumisen tsasounan praasniekkaa vietetään Saarivaarassa elokuussa.
Felix Pappalardi
thumb|Felix Pappalardin hauta Felix Pappalardi (30. joulukuuta 1939 – 17. huhtikuuta 1983) oli yhdysvaltalainen muusikko ja tuottaja, joka tunnetaan parhaiten Cream-yhtyeen tuottajana ja Mountain-yhtyeen perustajajäsenenä. Pappalardi kuoli vuonna 1983 vaimonsa ampumana.
Anna-Kaisa Rantanen
Anna-Kaisa Rantanen (s. 10. helmikuuta 1978) on suomalainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli keskikenttä. Hän pelasi kotimaansa lisäksi Ruotsissa, Saksassa ja viimeksi Norjassa. Hän oli Suomen maajoukkueen runkopelaajia.
Rantanen edusti uransa alkupuolella TuNL:aa, Turun Pyrkivää ja Helsingin Jalkapalloklubia. HJK:sta hän siirtyi Ruotsin pääsarjaan, jossa hän edusti Linköpingiä ja Djurgårdenia. Tammikuussa 2010 Rantanen siirtyi 1,5 vuoden sopimuksella saksalaiseen VfL Wolfsburgiin.
Kaudella 2011 Rantanen pelasi ruotsalaisessa Jitex BK:ssa. Sieltä hän siirtyi yksivuotisella sopimuksella Klepp IL:ään helmikuussa 2012.
Ensimmäisen ottelunsa maajoukkueessa Rantanen pelasi 6. heinäkuuta 1996 Norjaa vastaan. Hän on pelannut 90 maaottelua, joissa hän on tehnyt yhteensä 7 maalia. Rantanen oli mukana Suomen joukkueessa EM-kilpailuissa 2005 ja EM-kilpailuissa 2009. Vuonna 2005 Suomi ylsi välieriin ja Rantanen oli avauskokoonpanossa kaikissa otteluissa.
Rantasen erityisvahvuus oli hänen erinomainen potkutekniikkansa, jota hän hyödynsi varsinkin kulma- ja vapaapotkuissa.
Varg Veum – karvas kuolema
Varg Veum – karvas kuolema on vuonna 2007 ilmestynyt norjalainen jännityselokuva, jonka on ohjannut Ulrik Imtiaz Rolfsen.
ICE S
ICE S on Deutsche Bahnin ICE 2 -junasta muokattu testijuna. Se on seuraaja InterCityExperimentalille. Junaa on valmistettu yksi kappale, ja siinä on kaksi moottorivaunua sekä välivaunu.
Junaa käytettiin alun perin uusien osien testaamiseen ICE 3:n kehittämisen aikana 1990-luvulla.
Zhou Qunfei
Zhou Qunfei (s. 1970; Xiangxiang, Xiangtan, Hunan, Kiina) on Hongkongissa asuva kiinalainen yrittäjä ja yritysjohtaja. Hänen perustamansa Lens Technology -yrityksen tytäryritys toimittaa mobiililaitteiden suojalaseja muun muassa Applelle ja Samsungille. Yrityksen pörssilistaus on nostanut hänet Aasian rikkaimpien naisten joukkoon ja monimiljardööriksi.
ICE S
Kahdessa kolmesta junan alkuperäisestä vaunusta oli 500 kW ajomoottori kussakin akselissa (yhteensä 13 600 kW). Testien loppuessa molemmat moottoroidut vaunut otettiin pois käytöstä.
Zhou Qunfei
thumb|Pieni osa Lens Technologyn toimitiloista Kiinan Hunanin Liuyangissa. Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokitteli hänet miljardöörilistallaan maailman 198. rikkaimmaksi ihmiseksi. Tuolloin hänen omistustensa arvo oli 7,8 miljardia dollaria. Bloombergin mukaan hän omistaa miehensä kanssa 83 prosenttia Kiinan Hunanin Liuyangissa toimivasta Lens Technology-yhtiöstä, joka valmistaa mobiililaitteiden suojalaseja, kosketusnäyttöjä, kameran linssejä ja vastaavaa. Yhtiön osakkeilla on käyty kauppaa Shenzhenin pörssissä vuodesta 2015 lähtien. Omistus on teoteutettu Hongkongin pörssissä noteeratun Lens Technologyn osan ja Kiinan Changshassa kotipaikkaansa pitävän Qunxing Investment -yhtiön välityksellä.
ICE S
ICE S:stä tuli InterCityExperimentalin poistuessa käytöstä Saksan suurnopeusratojen testijuna. Se ajaa jokaisen suurnopeusradan läpi kolme kertaa vuodessa junan laitteiston mittaessa radan kuntoa. ICE S on usein myös ensimmäinen juna, joka ajaa uudet suurnopeusradat läpi niille suunniteltua nopeutta koeajoissa.
Juna saavutti 13. heinäkuuta 2001 nopeuden 393 km/h testattaessa telejä DB:lle ja Japan Railwaysille, mikä on suurin Saksan rautateillä ajettu nopeus sitten InterCityExperimentalin maailmanennätyksen 1. toukokuuta 1988.
Zhou Qunfei
Zhoulla on syntynyt Kiinan Hunanin maakunnan Xiangxiangissa, köyhissä maaseutuoloissa kolmilapsiseen perheeseen. Hänen äitinsä menehtyi Zhoun ollessa 5-vuotias. Hyvästä koulumenestyksestä huolimatta hän muutti 16-vuotiaana vuonna 1987 setänsä luokse Guangdongin maakuntaan ja päätyi pian työskentelemään Shenzhenissä dollarin päiväpalkalla suojalaseja valmistavassa tehtaassa. Pitkien työpäivien uuvuttavana hän jo kolmen kuukauden kuluttua halusi irtisanoutua. Hänet ylennettiin. Kuusi vuotta myöhemmin (1993) hän perusti sukulaisineen oman, Lens Technologya edeltäneen, alkujaan esimerkiksi kellojen suojalaseja valmistaneen yrityksen. Vuonna 2003 Zhou perusti Lens Technologyn, joka valmisti matkapuhelimien suojalaseja ensin Motorolalle, pian myös muille valmistajille kuten HTC, Nokia ja Samsung. Vuonna 2008 asiakaskuntaan liittyi kosketusnäytön iPhonelleen halunnut Apple.
Zhou on ollut naimisissa kahdesti. Hänellä on kaksi lasta, yksi kummastakin avioliitosta.
Apache (palvelinohjelma)
Apache HTTP Server on avoimeen lähdekoodiin perustuva HTTP-palvelinohjelma. Apachen HTTP-palvelin on Apache Software Foundationin tunnetuin tuote.
Yleistä
Apachen HTTP-palvelin on saatavilla Unixille (BSD:t, Linux), Windowsille ja useille muille käyttöjärjestelmille, ja lisäksi se on integroitu OS X -käyttöjärjestelmään. Sen kehitys alkoi NCSA:n httpd-palvelinohjelmasta. Alkujaan Apache oli vain joukko päivityksiä ja korjauksia NCSA:n palvelimeen, mutta version 2.0 myötä se kirjoitettiin kokonaan uudelleen. Apachen nimi viittaa virallisesti Apassi-intiaaniheimoon, mutta sen on sanottu alusta lähtien olevan myös väännös ilmaisusta "a patchy server" (paikattu palvelin).
Pelkkä Apache tukee ainoastaan staattisten tiedostojen jakamista HTTP-protokollan yli. Apachen ydintä voidaan täydentää useilla moduuleilla, jotka mahdollistavat palvelimen räätälöinnin omia tarpeita vastaavaksi. Osa moduuleista tulee ohjelmiston mukana, osa on muiden tahojen tekemiä. Mukana tulevia moduuleita ovat muun muassa mod_cgi, joka mahdollistaa ulkoisten ohjelmien ajamisen CGI-ympäristössä, ja mod_rewrite, joka mahdollistaa erittäin monipuolisen URIen manipuloinnin. Ulkopuolisia moduuleja ovat muun muassa mod_perl, joka integroi Perl-tulkin palvelimeen ja nopeuttaa täten Perl-kielellä kirjoitettujen skriptien suorittamista, ja mod_log_mysql, joka mahdollistaa lokien tallentamisen MySQL-tietokantaan.
Vuoden 1996 huhtikuusta lähtien Apache on ollut Internetin suosituin HTTP-palvelin. Netcraftin tutkimuksen mukaan Apachella on 50 prosentin osuus kaikista palvelimista elokuussa 2008. Toiseksi suosituin palvelinohjelmisto on ollut Netcraftin mukaan Microsoftin IIS. Myöhemmin nginx on ohittanut Apachen suosiossa ja Microsoftin palvelin on menettänyt suosiotaan.
Versiointi
Apachen versio 2.2.0 julkaistiin 1. joulukuuta 2005.
Apache käyttää versionumerojärjestelmää, jota Linux-ydin ennen käytti: jos sekundäärinen versionumero on pariton, on kyseessä kehitys- ja testiversio, jossa saattaa olla testaamattomia ja toimimattomia ominaisuuksia, ja jos numero on parillinen, on kyseessä vakaa, tuotantokäyttöön tarkoitettu versio.
Dan Glickman
thumb|Dan Glickman Daniel Robert "Dan" Glickman (s. 24. marraskuuta 1944 Wichita, Kansas) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko.
Glickman opiskeli Michiganin yliopistossa, jossa hän suoritti Bachelor of Arts -tutkinnon historiassa vuonna 1966, ja George Washingtonin yliopistossa, jossa hän suoritti Juris Doctor -tutkinnon vuonna 1969. Saatuaan opintonsa päätökseen hän oli osakkaana lakitoimistossa Sargent, Klenda and Glickman ja toimi vuosina 1973–1976 Wichitan kaupungin koululautakunnan jäsenenä.
Glickman valittiin Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäseneksi vuonna 1976 Kansasin osavaltion 4. vaalipiiristä. Hän voitti syksyn 1976 vaaleissa republikaani Garner E. Shriverin, joka oli toiminut edustajainhuoneessa vuodesta 1961. Glickman oli edustajainhuoneen jäsen vuosina 1977–1995, eli hänet valittiin yhdeksälle kaksivuotiskaudelle. Viimeisellä edustajakaudellaan hän toimi tiedusteluvaliokunnan puheenjohtajana. Vuoden 1994 vaaleissa hän putosi edustajainhuoneesta hävittyään Todd Tiahrtille prosentein 47–53.
30. marraskuuta 1995 – 19. tammikuuta 2001 Glickman toimi maatalousministerinä Bill Clintonin hallituksessa. Hänen edeltäjänsä Mike Espy oli eronnut tehtävästä vuoden 1994 lopussa kohun jälkeen. Elokuusta 2002 elokuuhun 2004 Glickman oli Harvardin yliopiston John F. Kennedy School of Governmentin yhteydessä toimivan Harvard Institute of Politicsin johtaja ja syksystä 2004 kevääseen 2010 hän toimi Yhdysvaltain elokuvateollisuuden etujärjestön MPAA:n puheenjohtajana ja toimitusjohtajana. Tämän jälkeen hän toimi lyhyen aikaa, huhtikuusta kesäkuuhun 2010, Refugees International -järjestön puheenjohtajana.
Glickman on juutalainen. Hän on ollut vuodesta 1966 naimisissa Rhoda Glickmanin (o.s. Yura) kanssa, jonka kanssa hänellä on kaksi lasta, vuonna 1969 syntynyt poika ja 1972 syntynyt tytär.
Amaranthe (albumi)
Amaranthe on tanskalais-ruotsalaisen Amaranthe-yhtyeen esikoisalbumi. Se julkaistiin 13. huhtikuuta 2011 (iTunesissa 11. huhtikuuta 2011). Syyskuussa 2011 albumista julkaistiin erikoisversio, jossa on kaksi bonuskappaletta.
LOL (lyhenne)
LOL on ääneen nauramista tarkoittava akronyymi eli lyhennesana, joka on muodostettu englannin kielen sanoista laughing out loud Kuten monia muitakin nettislangi-ilmauksia, LOL-lyhennettä käytetään puheessa toisinaan tilkesanana tai mitään tarkoittamattomana kommenttina. Ilmauksella voidaan sarkastisesti myös vähätellä toisen saavutuksia.
LOL on BBS-yhteisöistä levinnyt tapa ilmaista selkeästi humoristista suhtautumista. Nykyään sitä käytetään muun muassa verkkopeleissä, IRCissä ja keskustelufoorumeilla. LOL on jossakin määrin saanut sijaa myös puhekielessä varsinkin nuorten tietokoneen käyttäjien keskuudessa.
Lyhenteellä voidaan tarkoittaa myös englanninkielisiä ilmauksia lots of love, lots of luck ja lots of laughs. Myös League of Legends -videopelistä käytetään tätä lyhennystä, mutta pienellä o-kirjaimella.
Aiheesta muualla
Slang internetowy
Lotte Haidegger
Charlotte Elisabeth ”Lotte” Haidegger (15. kesäkuuta 1925 – 14. helmikuuta 2004 Puslinch, Ontario, Kanada) oli itävaltalainen yleisurheilija, joka menestyi parhaiten kiekonheitossa.
Haidegger sijoittui kiekonheitossa viidenneksi sekä Lontoon 1948 olympialaisissa tuloksella 38,81 m että Helsingin 1952 olympialaisissa tuloksella 43,49 m. Brysselin EM-kilpailuissa 1950 hän sijoittui kahdeksanneksi tuloksella 37,40 m.
Haidegger voitti Itävallan mestaruuden kuulantyönnössä vuonna 1946, viisiottelussa vuonna 1951 sekä kiekonheitossa vuosina 1951–1952. Hän paransi Itävallan ennätystä kiekonheitossa kahdeksan kertaa vuosina 1947–1952.
Haidegger oli naimisissa yleisurheilija Felix Würthin kanssa.
Sirkan koulu
Sirkan koulu on Kittilässä Sirkan kylässä sijaitseva peruskoulu. Koulussa on kuusi luokkatilaa, pienryhmätila, liikuntasali ja ruokala. Koulurakennuksen, joka valmistui vuonna 2002, on suunnitellut Kari Poskiparta. Koulussa on luokat 1-6, ja siellä on 120 oppilasta (2018).
Ann Meyers
High schoolin jälkeen Meyers pääsi urheilustipendillä losangeleslaiseen Kalifornian yliopistoon, jossa hänen pelinumeronsa 15 on jäädytetty. Hän oli mukana voittamassa muun muassa kultaa Pan-Amerikan kisoissa 1975, olympiahopeaa Montréalissa 1976 ja maailmanmestaruuden Etelä-Koreassa 1979.
Meyers nimettiin 10. toukokuuta 1993 Basketball Hall of Fameen, mutta 3. heinäkuuta samana vuonna hänen puolisonsa, baseballpelaaja ja -selostaja Don Drysdale menehtyi sydänkohtaukseen Montréalissa. Meyers valittiin vuonna 2007 FIBA Hall of Fameen. Meyersin veli Dave Meyers pelasi koripalloa NBA:ssa.
Tooth Helmet
Tooth Helmet on suomalaisen stoner rock -yhtye Spihan EP-levy. Se julkaistiin vuonna 2001 levymerkillä Freakophonic Records.
Edison Chen
Edison Koon-hei Chen (s. 7. lokakuuta 1980) on kanadalaissyntyinen näyttelijä, muusikko, tuottaja, yrittäjä, ja muotisuunnittelija. 21. helmikuuta 2008 Chen kertoi aikovansa jättää "lopullisesti" Hongkongin viihdeteollisuuden seksikuvaskandaalin seurauksena. Vuonna 2010 hän ilmoitti tekevänsä paluun uralleen, mutta ei ole vielä ilmoittanut palaavansa Hongkongin elokuvateollisuuteen.
Nuoruus
Chen syntyi Vancouverissa, Brittiläisessä Kolumbiassa, Kanadassa, kiinalaistaustaisille vanhemmille (isä on liikemies Edward Chen). Hän on ⅛ portugalilaista syntyperää. Hän oli oppilaana R.C. Palmer Secondary Schoolissa Richmondissa, Brittiläisessä Kolumbiassa, ja osallistui myös Hongkongin kansainväliseen kouluun. Hän oli samalla kymppiluokalla kuin näyttelijä Nicholas Tse. Hänen äidinkielensä on englanti, mutta hän pystyy puhumaan ja laulamaan myös kantoniksi ja mandariiniksi sekä käymään keskusteluja japaniksi.
Ura
Vuonna 1999 kykyjenetsijä lähestyi Cheniä Hongkongissa. Hän kysyi silloin 19-vuotiasta Cheniä ohjaamaan kaupallista elokuvaa. Chenin ura alkoi japanilaisesta elokuvasta Dead or Alive 2: Birds. Hän teki Hongkong elokuvadebyyttinsä vuonna 2000 yhtiön Gen-Y Cops kanssa.
Hänen viimeinen elokuvansa Hongkongissa on The Sniper, joka kuvattiin ennen Chenin valokuvaskandaalia. Hän myös kuvasi cameo-huligaanista kertovan The Dark Knightin mutta koska skandaali tuli, hänen roolinsa supistettiin ja nähtiin hyvin lyhyesti vastaanottovirkailijan sijassa. Jotkut raportit toteavat, että hänet oli alun perin valittu näyttelemään Lauta, vioittuneen Kiinan kirjanpitäjää, jonka esitti Chin Han. Hän ilmoitti paluunsa Aasian Amerikkalaiseen elokuvaan nimeltä Almost Perfect.
Yksityiselämä
Vuonna 2008 internetissä levisi pornahtavia valokuvia useista julkkiksista. Chen tunnusti ottaneensa kuvat, mutta sanoi ettei ollut levittänyt niitä. Levittäjiksi epäiltiin tietokoneliikettä, jossa Chenin kannettava tietokone oli ollut korjattavana. Tietokoneliikkeen työntekijä todettiin myöhemmin syylliseksi. Chenillä on kaksi isosiskoa.
Orleanistit
pienoiskuva|Kuningas [[Ludvig Filip I.]] Orleanistit olivat Ranskassa 1800-luvulla toiminut rojalistinen puolue. Se kannatti Orléansin suvun, erityisesti “porvarikuningas” Ludvig Filipin ja hänen jälkeläistensä oikeutta Ranskan kuninkuuteen. Liike oli toiminnassa vuosina 1848–1883. Sen vastustajia olivat legitimistit, jotka kannattivat Bourbon-suvun Henrik V:n nostamista maan kuninkaaksi sekä bonapartistit, jotka kannattivat Bonaparte-sukua.
Valkolampi
Valkolampi -nimisiä järviä ja lampia ovat:
Karel Schoeman
Karel Schoeman (26. lokakuuta 1939 Trompsburg – 1. toukokuuta 2017 Bloemfontein ) oli eteläafrikkalainen afrikaansinkielinen kirjailija.
Jorge Juan -luokka
Jorge Juan -luokka oli Espanjan laivaston 1870-luvulla valmistetun kahden parkkitakiloidun aluksen muodostama komposiittisluuppiluokka.
Kuulen laulun
Kuulen laulun on laulaja Riki Sorsan CD-single vuodelta 2002. Mukana on Leirinuotio-orkesteri. Levyn on kustantanut Edel Records Finland.
Singlen luettelotunnus on FIARA0200109 ja sen oikeudet omistaa Saarnipuu Kustannus Oy / Edel Records Finland Oy.
Kannen ulkoasun on suunnitellut Tapsa Rantanen Private Eye -yhtiöstä. Singlejä on valmistanut Saksassa Optimal Media Production.
Attu (Parainen)
Attu on saari Paraisilla. Se sijaitsee Paraisten keskustan eteläpuolella Peimarin suulla, ja sinne on lossiyhteys Mielisholmin kautta. Atun asukasluku on 49, mutta kesäasukkaita on 692. Saaren pinta-ala on 19,88 neliökilometriä.
Atun saarella on kolme kylää: Attu, Boda ja Jermo. Atussa sijaitsee Atun kartano. Saaresta on vuodesta 2003 asti ollut siltayhteys Skagsholmenin ja Granholmenin kautta Mielisholmaan. Saarella on aikoinaan ollut kaivostoimintaa ja 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa se oli merkittävä teollisuuspaikka, jossa toimi meijeri, saha, sähkölaitos ja tiiliruukki.
Viktar Tsjareštšanka
Viktar Ivanavitš Tsjareštšanka (, s. 30. tammikuuta 1950) on valkovenäläinen ekonomi ja poliitikko. Hän oli vuoden 2010 presidentinvaaleissa ehdokkaana. Hän sai 76 764 ääntä eli 1,19 prosenttia annetuista äänistä.
Vesihiisi (Rovaniemi)
Vesihiisi on Rovaniemen kaupungin uimahalli. Vesihiidessä on yksi 25 metrin allas, jossa on yhden ja kolmen metrin ponnahduslauta sekä viiden metrin hyppytaso. Vesihiidessä on myös lastenallas, jossa on liukumäki, hieronta-allas ja kahluuallas.
Viktar Tsjareštšanka
Tsjareštšanka oli kansanedustaja vuosina 1996–2000 ja johti Valko-Venäjän kansanpuoluetta kunnes tämä lakkautettiin korkeimman oikeuden päätöksellä. Vuosina 2010–2011 hän johti pienten ja keskisuurten yritysten liittoa.
Vesihiisi (Rovaniemi)
Vuonna 1967 valmistuneen Rovaniemen uimahallin ovat suunnittelleet arkkitehdit Olli ja Eija Saijonmaa. Sen peruskorjauksen suunnitteli Juha Paldanius. Uimahallia on remontoitu pari kertaa 2020-luvulla. Viimeisin remontti valmistui syksyllä 2022, jolloin mm. allastiloissa ja hyppytasanteilla uusittiin laatoituksia ja pinnotteita. Tiloissa aiemmin sijainnut vesiliukumäki poistettiin remontoinnin yhteydessä pois huonokuntoisuuden ja korjauskelvottomuutensa vuoksi.
Seikkailu-sarja
Seikkailu-sarja on englantilaisen Enid Blytonin kirjoittama 8-osainen nuortensarja. Kirjojen pääosissa ovat sisarusparit Filip ja Dinah sekä Jack ja Anne. Jackin lemmikkipapukaija Kiki on myös mukana kaikissa seikkailuissa, ja sillä on tapana tehdä nasevia ja huvittavia huomautuksia, joiden ansioista lapset myös usein välttyvät monilta vaaratilanteilta.
Seikkailuissa lapset toimivat itsenäisesti ja ratkaisevat arvoitukset paljolti ilman aikuisten apua. Romaanit ilmestyivät kymmenen vuoden aikana. Seikkailujen saaren alussa Jack on 14-vuotias, Filip 13, Dinah 12 ja Anne 11.
Värikkäät kansikuvat ja mustavalkoisen kuvituksen teki Stuart Tresilian. Suomennoksissa käytetään myös Tresilianin kuvitusta. 1950-luvun painoksissa käytettiin myös hänen alkuperäisiä kansikuviaan.
Sarjan romaanit
Alun perin sarjan piti päättyä tämän romaanin jälkeen, mutta vannoutuneiden lukijoiden pyynnöstä Blyton kirjoitti vielä kaksi romaania:
Seikkailujen saari
Filip tapaa orvoksi jääneet sisarukset Jackin ja Annen kesäkoulussa, jota hänen piti käydä, koska hän oli ollut monta kuukautta sairaana lukukauden aikana. Hän saa tietää, että sisarukset eivät kovinkaan pidä sedästään ja hänen taloudenhoitajastaan, joiden luona heidän täytyy asua. Filip kutsuu heidät luokseen, jossa he tapaavat hänen Dinah-sisarensa, Polly-tädin ja Jocelyn-sedän sekä salaperäisen Bill Smugs -nimisen miehen. Mutta läheisellä saarella kaikki ei ole kohdallaan ja pian lapset ovat sekaantuneet rahanväärentäjiin, jotka toimivat saaren hylätyissä kuparikaivoksissa.
Seikkailujen linna
Lapset ja rouva Mannering matkustavat vuoristomökkiin, joka sijaitsee vanhan linnan lähellä. Lapset ovat kiinnostuneita raunioista ja haluavat myös seurata kotkien pesintää. Jack päättää jäädä linnaan yöksi ja huomaa, ettei olekaan yksin. Miehillä on pahat mielessään ja Jack hälyttää ystävänsä apuun.
Seikkailujen laakso
Lapset ovat lähdössä lentämään Billin kanssa, mutta he menevät vahingossa väärään koneeseen. Lähtö tapahtuu pelottavissa merkeissä ja lapset päätyvät sodan runtelemaan syrjäiseen laaksoon, jossa salamyhkäiset miehet etsivät kadonnutta aarretta.
Seikkailujen meri
Bill vie kaikki neljä lasta skotlantilaiselle saarelle, jotta he voisivat toipua tuhkarokosta. Saaristossa he kuitenkin törmäävät hämäräperäisiin puuhiin ja sitten Bill katoaa. Lasten on yksin selvitettävä, missä hän on ja mitä oikeastaan tapahtuu.
Seikkailujen vuori
Kaikki – lapset, Kiki, rouva Mannering ja Bill – toivovat rauhallista lomaa ja lähtevät vaeltamaan Walesin vuorille. Mutta etsiessään perhoslaaksoa lapset eksyvät ja päätyvät salaperäisen vuoren lähelle. He törmäävät moniin arvoituksiin: järisevä maa, susilauma, mustaihoinen karkulainen ja Filipin katoaminen. Ne kaikki heidän on ratkottava...
Seikkailujen laiva
Lapset ovat risteilyllä Kreikan saaristossa. Mutta kun Filipin lemmikkiapina rikkoo syntymäpäivälahjan, lapset ajautuvat jännittävään ajojahtiin, jonka tavoitteena on löytää 'Andra'n kadonnut aarre. Myös rikolliset havittelevat aarretta.
Maailmankisat 1963
Kolmannet Maailmankisat järjestettiin vuonna 1963 Helsingissä 4.–5. heinäkuuta. Kilpailupaikkana oli Olympiastadion. Kansainväliset yleisurheilukilpailut olivat Helsingin Kisa-Veikkojen järjestämät ja päätukijana oli alkuvaiheessa Apu-lehti. Kilpailut järjestettiin miehille. Kolmansien kisojen ensimmäisenä kilpailupäivänä oli 17 035 maksanutta katselijaa, ja toisena 28 481 eli kahtena kilpailupäivänä oli kaikkiaan 45 516 katselijaa.
Kisojen parhaalle urheilijalle jaettava Timo Sarpanevan suunnitteleman kiertopalkinnon sai suomalainen pituushyppääjä Pentti Eskola, joka teki pituushypyn Suomen ennätyksen. Hän sai itselleen palkinnosta 30 cm:n suuruisen pienoisveistoksen näköiskappaleen.
Seikkailu-sarja
Seikkailujen joki
Neljä lasta ja heidän perheensä ovat toipumassa pahasta flunssasta ja tekevät jokimatkan Lähi-itään. Mutta matkalla on toinenkin syy: Billiä on pyydetty pitämään silmällä Raya Uma -nimistä rikollista. Lapset ovat pian keskellä seikkailua, jossa etsitään muinaista kadonnutta kaupunkia ja sen satumaisia aarteita.
Sovitukset
Seikkailujen saari muokattiin 1982 televisioelokuvaksi ja Seikkailujen linna 8-osaiseksi televisiosarjaksi 1990.