cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lövö (Hiittinen)
Lövö on saari Hiittisten saaristossa Kemiönsaaren kunnassa. Lövön pinta-ala on 313 hehtaaria ja saarella asuu vakituisesti yhdeksän ihmistä. Lisäksi saarella on paljon kesäasutusta. Lövön halki kulkee Dragsfjärdin ja Kasnäsin yhdistävä tie, minkä vuoksi Lövö on tärkeä läpikulkupaikka saariston asukkaille.
Lövö sijaitsee Hiittisten saariston pohjoisosassa. Saaren itäpuolella aukenee merenselkä Falkö fjärden. Lövöstä on siltayhteys naapurisaareen Kaxskälaan. Lövö on yhdistetty Kemiönsaareen Lövön salmen yli Söljeholmeniin kulkevalla Lövön sillalla, joka valmistui vuonna 2011. Aiemmin paikalla operoi Lövön lossi. Sillan myötä sadat saariston asukkaat pääsivät kulkemaan kätevämmin mantereelle.
Lövön itäosa on saareen kiinni kasvanut entinen saari Falkö. Saarten välistä salmea ei ole enää havaittavissa. Lövön keskiosassa on korkea kallioalue Kasberget. Osia saaresta on suojeltu ja liitetty osaksi Saaristomeren kansallispuistoa.
Maryland (Liberia)
Maryland on eteläisin ja itäisin Liberian 15:stä piirikunnasta ja jakaa Norsunluurannikon kanssa rajan. Piirikunta on nimetty Yhdysvaltain Marylandin osavaltion mukaan. Marylandin pääelinkeino on maatalous, josta noin 60 % asukkaista saa tulonsa. Suosituimmat viljelyskasvit ovat riisi ja maniokki.
Kasi Lemmons
Kasi Lemmons (s. 24. helmikuuta 1961 St. Louis, Missouri) on yhdysvaltalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja. Hän on esiintynyt muiden muassa elokuvissa Uhrilampaat (1991) ja Candyman (1992). Hänen ohjauksiinsa kuuluvat Even salaisuus (1997), Caveman’s Valentine - luolamies (2001) ja Talk to Me (2007).
Maryland (Liberia)
Marylandin piirikunnan lippu koostuu piirroksesta, jossa on puu ja majakka kallionjyrkänteellä. Pieni Liberian lippu on vasemmassa yläkulmassa.
Kasi Lemmons
Elämäkerta
Lemmons syntyi vuonna 1961 St. Louisissa. Hänen äitinsä oli runoilija ja psykoterapeutti ja isä biologian opettaja. Hänen ollessaan 8-vuotias hänen vanhempansa erosivat ja hän muutti äitinsä ja kahden siskon kanssa Bostonin esikaupunkiin. Hän vietti kesät isoäitinsä luona Alabamassa. Hän alkoi näyttelemään jo lapsena harrastuksena, koska hänen äitinsä mielestä näytteleminen auttoi käsittelemään vanhempien eroa.
Liberté Dembaya
Liberté Dembaya on maalaiskunta Kayesin alueen Kayesin piirissä Malissa. Sen keskuskylä Diala Banlieue sijaitsee Senegaljoen rannalla 7 kilometriä Kayesista länteen. Kunnassa on 14 400 ja keskuskylässä 2 000 asukasta (vuonna 2009).
Maryland (Liberia)
Vuosina 1854–1857 Maryland oli erillinen valtio, Marylandin tasavalta.
Liberté Dembaya
Liberté Dembayan kunnan pinta-ala on 215,46 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Kayesin piirin Bangassin ja Kayesin, idässä Khouloumin ja Hawa Dembayan, etelässä Sadiolan ja lännessä Samé Diomgoman kuntiin. Pohjoisosa on Senegaljoen laaksoa ja eteläosa ylänköä. Senegaliin laskee Paparajoki. Seutu kuuluu Sahelin ja Sudanin siirtymävyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu 17 kylää ja 27 pikkukylää. Asukkaat ovat etupäässä soninkeja, fulbeja, bambaroita, mandinkoja, bozoja ja khasonkoja. Vallitseva uskonto on islam. Lisäksi on animisteja ja muutamia kristittyjä.
Kasi Lemmons
Elämäkerta
High schoolin jälkeen hän aloitti New Yorkin yliopiston Tisch School of the Arts opiskelun, mutta hänen mielestään siellä keskityttiin liian suppeasti taiteeseen. Hän vaihtoi pian Kalifornian yliopistoon Los Angelesiin jossa hän aloitti historian opinnot. Hän ei kuitenkaan tuntenut akateemista alaa omakseen, koska hänellä oli paljon kokemusta näyttelemisestä ja muutti takaisin New Yorkiin jossa meni opiskelemaan New School for Social Research kouluun elokuvan tekemistä, ja halusi tuolloin tehdä lähinnä dokumenttielokuvia.
Liberté Dembaya
Kunnan läpi kulkevat päällystetyt maantiet RN1 ja RN22 sekä päällystämätön RN 21. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, hirssi, maissi, riisi, maapähkinä ja lehmänpapu. Puutarhaviljely tuottaa okraa, salaattia, perunaa, kurkkua, tomaattia ja sipulia. Hedelmätarhoissa kasvatetaan mangoja, appelsiineja, papaijaa ja banaania. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, hevoset ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, keräilyä, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä sekä hyödynnetään hiekkaa ja soraa. Kahdessa kylässä pidetään viikoittaiset markkinat.
Kasi Lemmons
Elämäkerta
Koulun jälkeen hän teki dokumenttielokuvan Fall from Grace New Yorkin kodittomista ihmisistä, mutta palasi sen jälkeen näyttelemisen pariin, ja kävi koe-esiintymässä näyttelijäksi Bill Cosby Shown. Esiintymisen aikana Bill Cosby sanoi ettei hän oikeastaa näyttelijää tarvitse vaan käsikirjoittajan ja Lemmons tarjoutui hänelle käsikirjoittajaksi. 1980-luvulla hän esiintyi New Yorkissa teatterituotannoissa. Hän muutti Kaliforniaan kun hän alkoi saamaan elokuvarooleja ja teki myös töitä televisiossa.
Liberté Dembaya
Kunnassa toimii 12 ala- ja kolme yläkoulua sekä neljä koraanikoulua. Terveyspalveluihin kuuluvat keskuskylän terveyskeskus ja kaksi yksityisvastaanottoa. Vesihuolto kattaa 77 prosenttia tarpeesta. Kunnassa on Malitelin ja Orangen matkapuhelinverkot. Keskuskylässä on Énergie du Malin sähköverkko.
Kasi Lemmons
Ohjaus
Lähde:
Näyttelijä
Lähde:
László III Kán
László III Kán oli unkarilainen aatelinen, joka toimi Transilvanian voivodina vuonna 1315. Hänen isänsä ja entinen Transilvanian voivodin László II Kánin kuoltua hän nimitti itse itsensä voivodiksi. Unkarin kuningas Kaarle Robert ei kuitenkaan koskaan tätä vahvistanut. Lászlón isoisä Kánin László toimi Transilvanian voivodina vuosina 1261 - 1264 kuningas Béla IV aikakaudella.
John Quenneville
John Quenneville (s. 16. huhtikuuta 1996) on kanadalainen jääkiekkoilija. WHL-juniorisarjassa hän voitti keväällä 2016 Brandon Wheat Kingsissä sarjan mestaruuden.
WHL:ään Quennevillen varasi kolmannella kierroksella Brandon Wheat Kings. Hän pelasi Wheat Kingsissä neljä kautta 2012–2016. New Jersey Devils varasi hänet NHL:ään ensimmäisellä kierroksella vuonna 2014. Kaudella 2015–2016 Quenneville oli voittamassa WHL:n mestaruutta. Hän oli tuolloin 16 maalillaan pudotuspelien paras maalintekijä.
Quenneville siirtyi kaudeksi 2016–2017 New Jersey Devilsin organisaatioon. Ensimmäisellä ammattilaiskaudellaan hän pelasi 12 ottelua NHL:ssä ja 58 ottelua AHL-seura Albany Devilsissä. Quenneville voitti Albanyn sisäisen pistepörssin tehtyään 46 pistettä.
RN Cormorano
RN Cormorano oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1943 valmistunut Gabbiano-luokan korvetti. Toisen maailmansodan jälkeen alus jatkoi palvelustaan uudelleen luoduissa Italian merivoimissa Marina Militaressa.
Valmistus
Alus tilattiin Vottrista Cerusalta, missä köli laskettiin 14. tammikuuta 1942. Alus laskettiin vesille vielä samana vuonna 20. syyskuuta ja liitettiin laivastoon 6. maaliskuuta 1943.
Palvelus
Alus liitettiin 2. korvettilaivueeseen. Se ampui 21. elokuuta alas torpedopommittajan. Italian antautuessa alus oli Bastiassa. Matkalla Elballe Portoferraioon alus upotti Saksan laivaston sukellusveneidentorjunta-aluksen ja kaksi moottorilauttaa. Alus oli Maltalla ja myöhemmin Tarantossa suojaten liittoutuneiden saattueita.
Alus poistettiin laivastoluettelosta 1971.
Sierra Nevada (Yhdysvallat)
Sierra Nevada on yli 620 kilometriä pitkä vuoristo Yhdysvalloissa Kalifornian osavaltion itäosassa. Vuoriston nimi tarkoittaa ’lumista vuoristoa’ espanjaksi ja se vakiintui käyttöön 1800-luvun aikana. Arkikielessä nimi lyhenee usein muotoon Sierra tai Sierras.
Sierra Nevada ulottuu Mojaven aavikolta etelässä Kaskadeille Pohjois-Kaliforniassa ja Oregonissa. Sen länsipuolelle jää Kalifornian suuri Keskuslaakso ja itäpuolelle Basin and Range Province – vähäsateinen alue, jossa vuorottelevat alangot ja pienet, pohjois-eteläsuuntaiset vuorijonot. Vuoriston leveys vaihtelee noin 130 kilometristä Tahoejärven tienoilla 80 kilometriin etelässä. Sen korkein kohta on Mount Whitney -vuori (4 419 m), joka on samalla Yhdysvaltojen korkein vuori Alaskan ulkopuolella.
Sierra Nevadan alueella sijaitsevat Yosemiten, Kings Canyonin ja Sequoian kansallispuistot sekä Devils Postpilen kansallismonumentti. Siellä kasvaa luonnonvaraisena mammuttipetäjiä, suurimpia puita maailmassa.
Geologia
Vuoriston kallioperä on enimmäkseen graniittia tai sen lähikivilajeja. Sen seassa on metamorfisten kivilajien kerroksia, jotka ovat syntyneet sedimenttikivilajeista kovassa kuumuudessa ja paineessa. Vuoriston pohjoisosissa kallioperä yhdistyy Kaskadien magmakivilajeihin.
Sierra Nevada on siirroslohko, joka on kohonnut ja kallistunut länteen päin itäpuolellaan olevaa suurta siirrosta pitkin. Vaikka kohoaminen alkoi useita miljoonia vuosia sitten, suurin osa siitä on tapahtunut viimeisten 2 miljoonan vuoden aikana.
Lohkon kohotessa sen jyrkkä itäpuoli joutui alttiiksi tuulen, sateen, lämpötilavaihtelujen ja jään aiheuttamalle eroosiolle, joka kulutti siihen syviä kanjoneita. Loivemmalla länsipuolella virtaa useita jokia, jotka muodostavat laajoja alluviaalikeiloja Kalifornian Keskuslaaksoon.
Vesistöt ja jäätiköt
pienoiskuva|[[Tuolumne (joki)|Tuolumnejoki ja Mammoth Peak.]] Sierra Nevadan länsirinteiden merkittävimpiä jokia ovat Yuba, American, Mokelumne, Stanislaus, Merced ja Kern, jotka saavat alkunsa syvistä jäätiköiden uurtamista laaksoista. Kaikki joet Kerniä lukuun ottamatta yhtyvät joko Sacramentojokeen pohjoisessa tai San Joaquin -jokeen etelässä ja laskevat vetensä San Franciscon lahden kautta Tyyneenmereen.
Pleistoseenikaudella jokilaaksot jäivät useita kertoja valtavien jäätiköiden peittoon. Jää kulutti länsirinteisiin U-laaksoja, jotka ulottuvat matalimmillaan noin 1 500 metrin korkeuteen. Jäätiköiden laajentuessa vuoriston huipulle syntyi yhtenäinen jääpeite, joka ulottui Tahoejärveltä noin 300 kilometriä etelään lähelle Mount Whitneytä. Jääpeitteestä erkani kapeita kielekkeitä, jotka olivat pitempiä loivilla länsirinteillä kuin jyrkillä itärinteillä.
Jäämassat jättivät maisemaan selviä jälkiä, kuten suuria onsiloita, moreenimuodostumia ja tuhansia alppijärviä. Esimerkiksi monet Yosemiten kansallispuiston ja Tahoejärven ympäristön luonnonnähtävyydet ovat jäänteitä jääkaudelta. Tahoejärvi on suurin ja syvin alppijärvi maailmassa: sen pinta-ala on yli 500 neliökilometriä ja syvin kohta ulottuu noin 500 metrin syvyyteen järven pinnasta.
Ilmasto
Koska vuoristo sijoittuu poikittain talvimyrskyjen reitille, sen tuulenpuoleisilla länsirinteillä sataa runsaasti marraskuun ja huhtikuun välisenä aikana, kun taas suojanpuoleiset itärinteet jäävät katveeseen. Sadanta vaihtelee 760 millimetristä lännenpuoleisilla alarinteillä 1 780–2 030 millimetriin vuoriston pohjoisosien ylärinteillä; itärinteillä sademäärät jäävät yleensä 510–1 020 millimetriin.
Lumikertymä kasvaa sitä suuremmaksi mitä korkeammalle ja pohjoisemmaksi vuoristossa siirrytään. Pohjoisimmilla huipuilla se vaihtelee 840 millimetristä 970 millimetriin vuodessa. Suurin päiväkohtainen ennätys tapahtui Echo Summitilla, jossa lunta saatiin 1 676 millimetriä vuorokauden aikana. Yli 2 100 metrin korkeudessa lumipeite voi kasvaa talven aikana 3–4 metriä korkeaksi, ja Donner Passin solassa lumen syvyydeksi on mitattu jopa 20 metriä.
Sierra Nevadan tuuliolosuhteisiin vaikuttaa Tyynenmeren itäosissa vallitseva korkeapaine, joka on voimakkaimmillaan kesäkuukausina. Sen vaikutuksesta mantereen keskiosista alkaa virrata kuivaa ilmaa vuorten yli merelle päin. Jos korkeapaine ei hellitä talveksi, talvimyrskyt jäävät tulematta ja seudulla voidaan kärsiä jopa vuosien kuivuudesta. Viimeksi tällaisia kuivia kausia on koettu 1930-, 1970-, 1980- ja 1990-luvuilla.
Luonto
pienoiskuva|vasen|180px|[[Kenraali Sherman on suuri mammuttipetäjä Sequoian kansallispuistossa.]] Sierra Nevadan länsirinteiden kasvillisuus voidaan jakaa karkeasti viiteen luokkaan. Alemmilla aluskukkuloilla kasvaa kesävihantia lehtipuita ja pensaita sekä ainavihantaa Quercus wislizeni -tammea, ylemmillä aluskukkuloilla puolestaan Quercus kelloggii -tammea, keltamäntyä ja oregonintuoksusetriä. Metsätalouden kannalta merkittävimpiä ovat vuoristometsät, joiden valtapuita ovat lännendouglaskuusi, komeapihta ja jeffreynmänty. Niissä viihtyy myös mammuttipetäjä, jonka suojelemiseksi Sequoian kansallispuisto on perustettu. Subalpiinisen metsävyöhykkeen puulajeja ovat esimerkiksi kontortamänty, vuorihemlokki, lännenkataja ja lännenvalkomänty. Puurajan yläpuolella kasvaa vielä sammalia, jäkäliä ja matalakasvuisia alppikasveja.
pienoiskuva|Keltavatsamurmeli [[Mount Danalla Yosemiten kansallispuistossa.]] Suurnisäkkäät ovat käyneet Sierra Nevadassa yhä harvinaisemmiksi 1900- ja 2000-luvuilla ihmisten määrän kasvettua. Mustakarhu on arempaa harmaakarhua yleisempi. Aluskukkuloilla tavataan muulipeuroja ja niitä saalistavia puumia, joiden määrä on kääntynyt nousuun. Ala- ja keskirinteiden metsissä eläviä piennisäkkäitä ovat esimerkiksi amerikanmäyrä, skunkki, punailves, kanadanmajava ja amerikanliito-orava. Puurajan tuntumassa elää myös amerikanpiiskujäniksiä ja keltavatsamurmeleita. Kanadannäätien ja ahmojen määrä on pienentynyt, ja paksusarvilampaan elinalue on supistunut vuoriston eteläosiin.
Sierra Nevadan linnusto on runsaslajinen. Laaksoissa tavataan peltoturpiaalia, tunturikiurua ja fasaania ja chaparral-pensasmailla ja aluskukkuloilla kaliforniantupsuviiräistä, kanjonipeukaloista ja kalifornianjuoksukäkeä. Vuoristometsien lajeja ovat esimerkiksi vuoritiainen, täpläpöllö ja amerikansepelkyyhky, suuremmilla korkeuksilla myös kanahaukka ja vuorisieppari. Subalpiinisella vyöhykkeellä viihtyvät taviokuurna ja nokitikka.
Sierra Nevadan vesistöissä esiintyy sekä luonnonvaraisia että istutettuja lohilajeja. Kalanistutukset ovat yleistyneet, koska jokia on padottu ja kalojen luonnollinen elinalue on kaventunut voimakkaasti.
Ihmisen toiminta
pienoiskuva|vasen|180px|Korinpunojana työskennellyt paiutenainen Yosemitenlaaksossa, n. 1900. Sierra Nevadan alueen intiaanit muodostivat viisi pääryhmää: yokutit, sierranmiwokit ja maidut länsirinteillä, paiutet Owens Valleyssä ja washoet itärinteillä. Intiaanit harjoittivat seudulla metsästystä ja keräilyä ja sytyttivät joskus tahallaan metsäpaloja ajaessaan riistaa. Ensimmäisinä eurooppalaisina vuorilla vieraili espanjalaisia tutkimusmatkailijoita ja lähetyssaarnaajia 1700-luvulla. Heitä seurasivat 1800-luvun alussa amerikkalaiset metsästäjät ja turkiskauppiaat, joista nimekkäimpiä olivat Jedediah Smith ja Joseph R. Walker.
Tammikuussa 1848 Americanjoelta löydettiin kultahippuja läheltä nykyistä Placervilleä. Tämä käynnisti kansainvälisen kultaryntäyksen, jolla oli syvällinen vaikutus Kalifornian ja koko Yhdysvaltojen historiaan. Ei kulunut kahtakaan vuotta, kun vuorilla työskenteli jo arviolta 50 000 kullankaivajaa. Kasvavan väestön palvelemiseksi syntyi pankki- ja kaupallista toimintaa, julkista liikennettä, maa- ja metsätaloutta sekä teollisuutta. Talouden nousukausi joudutti Kalifornian liittämistä osaksi liittovaltiota ja johti San Franciscon, Sacramenton ja muiden kaupunkikeskusten nopeaan kasvuun. Kullantuotanto alkoi kuitenkin hiipua 1880-luvulla, vaikka vuorilla harjoitetaankin yhä jonkin verran kaivostoimintaa.
Bastvikin kartano
Bastvikin kartano (ruots. Bastvik gård) on kartano Espoossa, Saunalahden kaupunginosassa. Se on alueen vanhin tunnetuin tila. Kartanon päärakennuksen nykyinen ulkonäkö on peräisin 1920-luvun lopulta, ja se on arkkitehti Väinö Toivion käsialaa. Itse rakennus on kuitenkin huomattavasti vanhempi, oletettavasti 1800-luvun alusta. Sen tarkkaa ikää ei tiedetä. Vuoden 2005 keväällä aloitettiin kartanon kunnostamistyöt.
Aiheesta muualla
60.16306°N, 24.61139°W
Zabuza Momochi
Momochi Zabuza on manga- ja animesarja Narutossa esiintyvä, maanpaossa oleva ninja, joka on epäonnistunut yrityksessään kaapata valta Mizukagelta. Niinpä Zabuza jätti Sumukylän, mutta aikoo vielä palata kostamaan.
Ollessaan Ninja-Akatemiassa Zabuzan tiedetään surmanneen yli sata oppilasta ilman epäröintiä. Siitä päivästä lähtien hänet on tunnettu myös nimellä "The Devil of the Hidden Mist" (Kätketyn Sumunkylän demoni). Suoraan suomennettuna, Zabuzan nimi tarkoittaa ”Ei koskaan viillä kahdesti”, joka on varsin kuvaava nimi, sillä hän hoitelee vastustajansa yleensä yhdellä miekaniskulla. Zabuza on salamurhajutsujen mestari ja pystyy erehtymättä tappamaan vastustajansa pelkän äänen perusteella. Hän on myös yksi Sumukylän seitsemästä legendaarisesta miekkamiehestä, ja kantaa mukanaan suurta miekkaa, jota myös Kubikiri Houchoksi kutsutaan. Zabuza toimii palkkamurhaajana Gatoulle tuntemattomasta syystä (todennäköisesti raha). Zabuzan pelottavimpiin ninjataktiikoihin kuulu "sumuun katoaminen" jolloin Zabuza luo sumuverhon ja tappaa vastustajan sen turvin.
Zabuza kulkee usein Hakun kanssa, jonka hän löysi hyljeksittynä Sumukylästä. Hän käyttää Hakua kuitenkin vain "aseenaan", mutta osoittaa lopussa tunteita tätä kohtaan. Zabuza häviää Hatake Kakashille taistelussa ja päättää ennen kuolemaansa vielä tappaa Gatoun, joka oli häpäissyt Hakun ruumiin potkaisemalla sitä.
Marxilainen taloustiede
Marxilainen taloustiede on Karl Marxin teorioista ja käsitteistä alkunsa saanut taloustieteen koulukunta. Se kuuluu klassisen taloustieteen jatkumoon.
Koulukunnan omia käsitteitä on mm. Marxin esittämä lisäarvon käsite, jonka avulla hän kritisoi kapitalistista yhteiskuntajärjestelmää. Marx muotoili myös tiettyjä kapitalismin lakeja, joista hän näki seuraavan vääjäämättä kapitalismin luhistumisen. Hän kuitenkin piti kapitalismia edistyksellisenä ja välttämättömänä kehitysvaiheena. Karl Marx on laajassa ja tunnetussa teoksessaan Pääoma (Das Kapital) käsitellyt aihetta lähtien tavaran arvosta ja pääoman käsitteen määrittelystä työprosessiin.
Marxin talousteorian keskeiset opit
Marxin pääteos poliittisen taloustieteen alalla on Pääoma, kolmiosainen teos, josta vain ensimmäinen osa julkaistiin Marxin elinaikana (Friedrich Engels julkaisi loput). Marx kirjoitti myös muita taloustiedettä käsitteleviä teoksia, kuten Grundrissen, joka on toimitettu merkintöjen pohjalta, joita Marx teki valmistellessaan Pääoman kirjoittamista.
Tavaran arvo
Marx aloittaa kapitalismin analyysinsä tavaran analyysillä. Kapitalistiselle tuotantotavalle on Marxin mukaan tyypillistä tavaroiden kasaantuminen. Puhuttaessa tavaroista tarkoitetaan ensisijaisesti vapaasti uusinnettavissa olevia työn tuotteita. Marx piti klassisen taloustieteen perillisenä merkittävänä tavaran arvoa, jolla tarkoitettiin hyödykkeen tuottamisen objektiivista vaikeutta. Tavaran arvo eroaa Marxin mukaan oleellisesti sen käyttöarvosta, jolla tarkoitetaan tavaroiden ihmisille käyttökelpoisia ominaisuuksia. Toisaalta tavaran arvoa ei myöskään saa sekoittaa sen vaihtoarvoon eli suhteisiin, joissa tavara on vaihdettavissa toisiin tavaroihin (tavaran hinta). Tavaran arvon mitta on Marxin mukaan sen tuottamiseen tarvittava yhteiskunnallisesti välttämätön työaika. Esimerkiksi jos kenkien tuottamiseen kuluva yhteiskunnallinen työaika puolittuu kahdesta tunnista tuntiin, myös kenkien arvo puolittuu. Marxin esittämän ns. arvolain mukaan tavaroiden vaihtoarvo eli hinta määräytyy täydellisesti kilpailuilla markkinoilla niiden arvoa vastaavaksi. Tavaroiden käyttöarvolla ei ole merkitystä niiden arvon määräytymisen kannalta, koska markkinakilpailun takia kukaan tuottajista ei voi pyytää muita korkeampaa hintaa tuotteistaan. Marxin objektiivinen arvoteoria eroaa merkittävästi nykyisin valtavirran muodostavasta neoklassisesta taloustieteestä, joka pohjaa subjektiiviseen arvoteoriaan.
Työnarvoteoria ja lisäarvo
Klassisen taloustieteen mukaan työläisten palkka riippuu viime kädessä tästä työvoiman arvosta. Sen sijaan työläisten tekemän työn tuottama arvonlisäys riippuu muun muassa vallitsevasta tuottavuuden tasosta ja työpäivän pituudesta. Kapitalistit eivät kuitenkaan maksa työläisille palkkaa heidän työnsä tuottaman arvonlisäyksen mukaan, vaan työläisten työvoiman arvon mukaan. Tämän eron takia tulee mahdolliseksi kapitalistien haltuunottama ns. lisäarvo, jolla tarkoitetaan erotusta työläisen tuottaman arvonlisäyksen ja hänen palkkansa välillä. Esimerkiksi jos työläinen työskentelee kymmenen tuntia, niin siitä kahdeksan voi vastata työläisen työvoiman ja hän käyttämiensä tuotantovälineiden uusintamiseen tarvittavaa aikaa. Loput kaksi tuntia ovat Marxin mukaan sellaista aikaa, jossa työntekijä lisää arvoa tuotteeseen yli oman työvoimansa ja käyttämiensä tuotantovälineiden uusintamiseen vaadittavan ajan. Tätä maksamatonta työtä Marx kutsuu lisäarvoksi.
Marxille tämä lisäarvon pidättäminen tarkoitti työväenluokan laillistettua rosvousta. Sosialismissa tätä ei Marxin mukaan tapahtuisi, koska tuotantovälineet ovat yhteisomistuksessa.
Lisäarvonaste, voittoaste ja kapitalismin luhistuminen
Lisäarvoaste on suhde työntekijän tekemän "ylimääräisen" työajan, sekä hänen tekemänsä työvoiman uusintamiseen tarvittavan työajan välillä. Voittoasteella taas tarkoitetaan lisäarvon suhdetta niiden tuotantopanosten (kuten työvoima ja koneet) arvoon, jota tarvitaan lisäarvon luomiseen. Siinä missä lisäarvon ja kapitalistin tekemän voiton välillä on suora kausaalinen suhde, on vastaava suhde myös lisäarvosuhteen ja voittosuhteen välillä. Marx oletti lisäarvosuhteen olevan vakio kaikilla tuotannon aloilla ja kaikkina aikoina. Hän myös sanoi kapitalismin kilpailupaineiden johtavan siihen, että koneiden ja muiden arvonluontiin kykenemättömien tuotantovälineiden osuus tuotantoprosessissa tulee kasvamaan. Tämä tarkoitti, että lisäarvosuhteen ollessa vakio, voitonaste tulee pienenemään. Prosessin edetessä kapitalistit yrittäisivät vastata voittoasteen pienenemiseen madaltamalla palkkoja entisestään, joka kasvattaisi sosiaalista jännitettä ja johtaisi lopulta vallankumoukseen.
Tavarafetisismi
Marx puhui "tavarafetisismistä", jolla hän tarkoittaa, että markkinat erottavat sosiaaliset suhteet tuotantoprosessista: hankkiessaan hyödykkeitä ihmiset pitävät silmillä niiden vaihtoarvoa niiden "oikean" arvon sijaan, mikä viittaa niihin käytettyihin työpanoksiin. Näin ihminen vieraantuu (Hegeliltä saatu käsite) omasta työstään.
Teorian kritiikki
Marxilainen taloustiede perustuu materialismissaan pääasiassa tavarantuotantoon. Työnarvoteorialle on ongelmallista se, että työvoiman elinkustannukset vaihtelevat eri puolilla maailmaa ja ulkomaankaupassa eri alueiden kesken tulee lisäarvon määrittelyssä ongelma, koska työvoimaa kyetään uusintamaan suotuisissa olosuhteissa halvemmalla kuin esimerkiksi kylmillä ilmastovyöhykkeillä, missä toimeentulominimi edellyttää suotuisia olosuhteita korkeampaa palkkatuloa, jolloin lisäarvo jää pienemmäksi.
Marxin käyttämä klassisen taloustieteen näkemys työvoimasta arvon ainoana lähteenä on kyseenalaistettu laajalti. Esimerkiksi post-keynesiläinen taloustieteilijä Steve Keen kirjoittaa, että muiden koulukuntien edustajien mukaan arvolla nähdään olevan lukuisia lähteitä, eivätkä monet kriitikot näe syytä korostaa yhtä ylitse muiden. Jos arvon käsite kuitenkin hyväksytään, ovat kriitikot esittäneet lisää ongelmia. Esimerkiksi jos lisäarvon aste on sama kaikilla tuotannonaloilla, ja työvoima on ainoa lisäarvon lähde, silloin työvoimaintensiivisemmillä tuotannonaloilla pitäisi olla suurempi voitonaste kuin vähemmän työvoimaintensiivisillä. Kapitalistit eivät pyri reaalimaailmassa maksimoimaan lisäarvon astetta vaan voitonasteen. Tästä seuraisi, että kapitalistit siirtyisivät työvoimaintensiivisille aloille.
Marxin piti siis sovittaa yhteen kapitalistien tendenssi mennä korkeamman voitonasteen perässä teorian muiden väittämien kanssa. Hän pyrki ratkaisemaan ongelman sanomalla, että kapitalistit saivat voiton suhteessa investointinsa arvoon riippumatta siitä, mille alalle he investoivat. Vaikka kapitalistit pyörittävät tuotantoa aina jollakin tietyllä alalla, varsinainen voitto varmistetaan osakkeiden kautta. Kapitalismi näyttää siis ikään kuin isolta osakeyhtiöltä, jossa kaikki omistajat saavat yhtä paljon voittoa. Tuotantovaiheessa voitonaste vaihtelee, mutta koko talouden voitto jakautuu kuitenkin tasaisesti.
Tässä Marxin ehdotuksessa on kriitikoiden mukaan ongelmana, että väite kokonaisvoitot jakavista keskenään kilpailevista kapitalisteista ei ole järin uskottava. Lisäksi on esitetty hienosyisempää kritiikkiä rakentamalla pienenmittakaavan teoreettisia malleja, joiden avulla on tutkittu teorian sisäistä johdonmukaisuutta (esimerkiksi sraffalainen taloustieteilijä Ian Steedman on tehnyt näin). Tällaisin mallein on pyritty osoittamaan, että lopullisten tuotteiden hintoja ei voida johtaa hyödykkeiden ja työvoiman arvoista, kuten Marxin teoria ehdottaisi.
Myöhemmät teoriat
Yllä esitelty teoria on vain teoreettinen pohja marxilaiselle taloustieteelle. Myöhemmät edustajat ovat laatineet lukuisia empiirisempiä teorioita reaalimaailman kysymysten hahmottamiseen. Marxilaiselle taloustieteelle tyypillisiä ovat laajemmat järjestelmien analyysit, kuten vaikka maailmantaloutta koskevat mallit. Esimerkiksi monet riippuvuusteoreetikot ja maailmanjärjestelmän teoreetikot ovat olleet marxilaisia tai lähellä sitä. Usein he ovat katsoneet keskittymisen, kasautumisen ja kurjistumisen trendien toteutuvan eri maailmantalouden alueiden, kuten "ytimen" ja "periferian", välillä. Myös strukturalismi taloustieteessä on marxilaisuudelle läheinen koulukunta. Keskeistä marxilaisille teorioille on usein väittämä ylituotannosta, joka aiheuttaa ongelmia talousjärjestelmässä.
Koulukunnan asema
Marxilaisia tai sitä lähellä olevia taloustieteilijöitä ovat esimerkiksi
Vincent (ooppera)
Vincent on Einojuhani Rautavaaran vuosina 1986–1987 säveltämä kolminäytöksinen ooppera, jonka aiheena on alankomaalaisen taidemaalari Vincent van Goghin elämä.
Vincent sai ensiesityksensä vuonna 1990 Suomen Kansallisoopperassa. Teos on alkumuodoltaan suomenkielinen, mutta siitä on tehty myös saksankielisiä produktioita. Oopperan libretto on säveltäjän kirjoittama.
Guidimakan Keri-Kaffo
Guidimakan Keri-Kaffo on maalaiskunta Kayesin alueen Kayesin piirissä Malissa. Sen keskuskylä Gakoura sijaitsee Senegaljoen oikeanpuoleisella rannalla 55 kilometriä Kayesista luoteeseen. Kunnassa on 20 000 ja keskuskylässä 2 600 asukasta (vuonna 2009).
Guidimakan Keri-Kaffon kunta rajoittuu pohjoisessa Kayesin piirin Djéléboun, idässä Bangassin ja etelässä Kéméné Tambon ja Sonyn kuntiin sekä lännessä Mauritaniaan. Se on pinnanmuodostukseltaan kumpuilevaa tasankoa. Länsirajalla virtaa Senegalin sivujoki Karakoro. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu kymmenen kylää. Asukkaat ovat etupäässä soninkeja. Lisäksi on fulbeja, bambaroita ja maureja. Vallitseva uskonto on islam.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, maissi, okra, maapähkinä ja pavut. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, hevoset ja aasit. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.
Kunnassa toimii kahdeksan alakoulua, kaksi yläkoulua ja kuusi koraanikoulua. Terveyskeskuksia on kolme. Vesihuolto käsittää kaivoja, porakaivoja ja yhden vesijohtoverkon.
Euroopan unionin sotilasesikunta
Euroopan unionin sotilasesikunta (suom. EUSE, engl. EUMS) on Euroopan unionin sotilaallinen suunnittelutoimielin. Se on Euroopan unionin neuvoston alainen. Sotilasesikunta saa tehtäviä EU:n sotilaskomitealta ja antaa neuvoja EU:n johdolle. Se avustaa sotilasasioissa EU:n ulko- ja turvallisuuspolitiikaa johtavaa korkeaa edustajaa. Se on vastuussa tilanteen seurannasta ja toiminnan suunnittelusta, kun EU haluaa hallita kriisiksi määrittelemäänsä tilannetta.
Tehtävät
Sotilasesikunta antaa ennakkovaroituksia kriisitilanteista, arvioi tilanteen ja tekee toimintasuunnitelman. Se on vastuussa EU:n sotilastoimien suunnittelusta ja ohjauksesta. Se on vastuussa yhteydenpidosta EU:n tilannekeskukseen ja kansainvälisten järjestöjen (lähinnä YK:n ja Naton) toiminnanjohdon tilannekeskuksiin ja suunnitteluelimiin. Se voi myös johtaa omaa toimintakeskustaan, EU:n laitoksia ja jäsenmaiden johtoresursseja.
Scottin etelänaparetkikunta 1911–1912
Erebusvuoren talvimaja
thumb|190px|[[William Lashly ja moottorireki.]] Scott haikaili Discoveryn retken jälkeen taas Etelämantereelle ja halusi valloittaa viimeisen tutkimattoman pisteen etelässä, etelänavan. Scott hankki rahat etelänapamatkalleen keräämällä itse. Scott houkutteli mukaan ryhmän tiedemiehiä.
Matka alkoi kesäkuussa 1910, kun Terra Nova -laiva lähti Lontoosta. Eteläisellä jäämerellä laiva joutui myrskyyn, jossa sen ruumaan tuli vettä. Pumput tukkeutuivat, ja Terra Novan miehet koettivat poistaa vettä ruumasta ämpärien avulla. Vuorokauden ponnistelujen jälkeen pumput alkoivat taas toimia, ja myrskykin laantui. Kaksi ponia, koira, tonneja hiiltä ja muita tarvikkeita oli kuitenkin menetetty. Scott aikoi ensin sijoittaa laivansa Cape Crozieriin, josta oli suora pääsy Rossin jäähyllylle, mutta meren jäätyminen esti tämän. Laiva rantautui McMurdon salmen ja Erebusvuoren lähelle Rossinsaaren Kap Evansiin. Paikan lähellä olivat talvehtineet myös aiemmat retkikunnat. Sinne rakennettiin talvehtimismajaksi suuri mökki, joka oli kooltaan 15,2 × 7,6 metriä.
Amundsenin suunnitelmat
Norjalainen Roald Amundsen oli myös liikkeellä samana vuonna matkalla etelänavalle. Amundsen oli ilmoittanut mukaantulostaan etelänapakilpaan lokakuussa 1910, kun Scott oli Australiassa. Englantilaisia närkästytti ja harmitti suuresti Amundsenin yllättävä mukaan tulo kilpaan. Amundsen sai selville Scottin suunnitelmat, mutta Scottilla ei puolestaan ollut tietoja Amundesnin suunnitelmista. Scott kävi Edward L. Atkinsonin kanssa vierailulla Amundsenin leiripaikassa. Scott havaitsi, että Amundsen aloittaisi matkan varhemmin keväällä, jolloin kovaakin pakkasta sietävät koirat pystyisivät kulkemaan, mutta ponit eivät. Kaiken lisäksi Amundsenin lähtöpaikka oli 110 kilometriä lähempänä etelänapaa kuin Scottin. Scott piti Amundsenin suunnitelmaa erinomaisena ja epäili omien mahdollisuuksiensa päästä ensimmäisenä navalle heikentyneen, mutta jatkoi järkkymättä suunnitelmansa mukaan.
Varastojen tekoretki ja talvehtiminen
thumb|200px|Scottin laiva Terra Nova katsottuna jääluolasta. Ennen etelän syksyn tuloa Scottin miehet rakensivat varastoja lauttajäälle seuraavana keväänä alkavaa naparetkeä varten. Lumimyrskyt hidastivat matkaa, ponit uupuivat ja koirilla oli nälkä.
Niin sanottu yhden tonnin varasto 80. eteläiselle leveysasteelle tehtiin huonon sään takia 32 km suunniteltua pohjoisemmaksi eli leveydelle 79°28′. Myöhemmin tällä oli kohtalokas merkitys. Paluumatka varastojen perustamismatkalta oli vaikea, koska se tapahtui osin railoisen merijään kautta. Ponit jäivät miekkavalaiden ympäröimälle ajelehtivalle jäälautalle, ja osa miehistä joutui seikkailemaan aaltoilevalla merellä pieneltä jäälautalta toiselle. Muutamat poneista saatiin pelastettua, mutta kaksi joutui veteen ja ammuttiin sinne. Muutamat ponit olivat paleltuneet matkalla kuoliaaksi, ja Scottin oli silloin pakko aloittaa matkansa vasta myöhään keväällä.
Talvella retkikunta teki säännöllisiä säähavaintoja. Muuten miehistön ajanviettotapoihin lukeutuivat kevään retken valmistelu, esitelmien pitäminen, gramofonin kuuntelu taiteellisen South Polar Times -lehden toimittaminen ja erilaisten arkiaskareiden tekeminen. Miehet viettivät Scottin mielestä kodikasta elämää, ja mieliala oli hyvä. Edward Adrian Wilson kävi keskellä kylmää, pimeää ja myrskyistä etelän talvea Rossinsaaren toisessa päässä Cape Crozieria hakemassa pingviinin munia. Keskellä talvea tehty matka oli siihen aikaan ainutlaatuinen naparetkeilyssä.
Reittisuunnitelma ja traktorien testaaminen
thumb|200px|Scottin käyttämät traktorityyppiset moottorireet eivät toimineet [[Antarktis|Antarktiksen kylmyydessä.]]
Scottin tarkoituksena oli kulkea pitkin Rossin jäähyllyä ponien vetäessä raskaita varusterekiä. Tämän jälkeen miesten oli määrä vetää muun muassa ruokatarvikkeet ja teltat sisältävät reet mukanaan etelänavalle. Retkelle lähti 12 miestä, jotka jakautuivat kahteen nelimiehiseen apupartioon ja navalle pyrkivään neljän miehen ryhmään. Apupartioiden oli määrä irtautua matkasta sopivissa vaiheissa, ja neljän miehet tehdä rynnäkkö etelänavalle.
Matkaan lähdössä käytettiin lähinnä koemielessä, ei varsinaisina pääasiallisina vetovälineinä apuna moottorirekiä. Discoveryn retkellä olleen insinöörin, luutnantti Reginald Skeltonin suunnittelemat ja tilaamat reet olivat lähes seitsemän kertaa kalliimpia kuin mukana olevat koirat ja ponit yhteensä. Mutta Scott jätti Skeltonin naparetkeltä pois, ja näin hänen kokemuksensa moottorien huollosta menetettiin.
24. marraskuuta Scott lähetti moottorireet kulkemaan kohti etelää. Scott toivoi näiden traktoreiden mullistavan naparetkeilyn, mutta toisaalta pelkäsi konevikaa, kun mukana ei ollut korjausvälineitä ja todella kokeneita korjausmiehiä. Traktorit lakkasivat toimimasta muutamassa päivässä. Marraskuun toisena päivänä ensimmäisen traktorin sylinteri räjähti ja 6. marraskuuta toisenkin. Traktorit eivät kestäneet kylmää, ja sylintereihin oli kertynyt jäätä. Traktorien ajajat joutuivat etukäteen sovitusti nyt itse vetämään rekiään.
Lauttajäällä
thumb|200px|Siperian ponit. Scottin varsinainen retki navalle alkoi 1. marraskuuta 1911. Scott eteni Rossin jäähyllyn poikki poneineen ja koirineen 170 pituuspiiriä pitkin. Usein toistuvat lumimyrskyt hidastivat retkeä, ja esimerkiksi 4.–8. joulukuuta miehet olivat paikallaan teltoissa. Poneille jouduttiin kuljettamaan suuri, raskas ravintoerä ja tekemään ennen leiriytymistä suojaava lumivalli. Poneja jouduttiin ampumaan suunniteltua aiemmin, mikä hidasti matkaa, sillä miehet joutuivat vetämään rekiä pidemmän matkaa itse. Scott totesi päiväkirjassaan koirat sopimattomiksi vetämään raskaita rekiä. Scott totesi, ettei kukaan miehistä ollut ennen tehnyt niin raskasta työtä.
Viimeiset ponit ammuttiin suunnitellussa paikassa 8. joulukuuta Beardmorejäätiköllä, viiden viikon kuluttua lähdöstä. Poneista saatiin hyvää, rasvaista lihaa miehille ja mukana oleville koirillekin.
Jäätikön kautta napaylängölle
thumb|220px|Scottin reitti etelänavalle kulki Beardmoren jäätikön halki. Shackleton oli käyttänyt vuosina 1908–1909 Beardmorejäätikköä nousussa Rossin lauttajäältä napaylängölle. Jäätikön juurella ensimmäinen tukiryhmä ja koirat lähetettiin takaisin. Scottin päätöstä lähettää koirat takaisin on jälkikäteen ihmetelty; päätös on todennäköisesti johtunut siitä ettei koirille ollut tarpeeksi ravintoa mukana. Kulku pitkin jäätikköä ylös napatasangolle oli raskasta ja hidasta. Noin 200 km pituinen jäätikkö ulottuu suunnilleen leveydeltä 83 30 leveydelle 85 30 ja tekee loivan, matkaa jonkin verran pidentävän mutkan.
Scott uskoi Beardmorejäätikköä ylös noustessaan pääsevänsä navalle ennen Amundsenia. Napaylängöllä oltiin ennen joulua. Ylätasangolla menomatka kuljettiin 160 E pituuspiiriä pitkin 25 km päivässä, mikä on melko kova vauhti. . Noin 250 km päässä navasta 4. tammikuuta 1912 apumiehet Tom Crean, Edward Evans ja William Lashly kääntyivät takaisin. Scott otti yhden apumiehen, Henry Robertson Bowers, mukaan navalle. Tämä vaikeutti matkaa, sillä teltat oli suunniteltu neljälle viiden sijasta eikä Bowersilla ollut suksia. Scott valitti päiväkirjassaan alinomaa rekien raskasta kiskomista vaikeakulkuista, aaltoilevaa, karheaa lumipintaa pitkin. Matka jatkui hitaasti. Tässä vaiheessa Scott huomasi ensimmäisen kerran ruokatarvikkeiden niukkuuden. Ruokaa jouduttiin säännöstelemään, kun yksi ylimääräinen mies oli napajoukkueen mukana ja menomatka oli vienyt laskettua pitempään.
Navalla
Scott kirjoitti pari päivää ennen navalle saapumista pitävänsä kauheana, jos norjalaiset olisivat ehtineet ennen häntä navalle. Ensimmäinen merkki norjalaisten retkestä oli 16. tammikuuta nähty 18 kilometrin päässä navasta ollut tumma täplä, joka lähempää katsoen oli rekeen sidottu musta lippu sekä suksien, rekien ja koirien jälkiä lumessa. Scott kuvautti itsensä miehineen kameran automaattivalotuksella navalla 17. tammikuuta 1912. Scott näyttää etelänavalla otetuissa kuvissa selvästi pettyneeltä. Erityisesti Scottia masensi se, että norjalaiset olivat ehtineet ensin ja tehneet heidän ponnistelunsa turhiksi. Scottin itseluottamus heikkeni nopeasti tämän jälkeen. Norjalaisten jättämässä kirjeessä luki, että he olivat käyneet navalla yli kuukautta aikaisemmin. Scottin retkikunta sai Amundsenin kirjeen mukaan käyttää vapaasti leirin tarvikkeita, ja Amundsen toivotti englantilaisille turvallista paluumatkaa. Lisäksi Amundsen kehotti Scottia toimittamaan Norjan kuninkaalle Haakon VII:lle osoitetun kirjeen perille. Näin Scottin retkikunta oli tahtomattaan varmistanut Amundsenin ensimmäisen käynnin etelänavalla.
Paluumatka
thumb|200px|Scottin ryhmä etelänavalla, kamera pistetty kuvaamaan viiveellä. Paluumatkalla etelän syksy oli normaalia kylmempi ja vaikeudet alkoivat. Lawrence Oates oli uupunut ja paleltunut ja Edgar Evansillakin oli paleltumia. Edward Adrian Wilson loukkasi 30. tammikuuta jalkansa eikä voinut seuraavina päivinä vetää rekiä. Uupumus, nälkä, paleltumat ja lumisokeus vaivasivat miehiä.
Helmikuussa lämpötila alkoi laskea, kun Antarktiksen syksy alkoi. Tulossa oli Antarktiksen kylmä ja pimeä napayö. Helmikuun alussa Evansin sormet ja nenä paleltuivat pahasti, ja hieman myöhemmin hän putosi railoon loukaten päänsä. Evans hidasti tuntuvasti retken kulkua jäämällä monesti jälkeen, ja hän heikkeni päivä päivältä eikä voinut lopulta enää auttaa leirin pystytyksessä. Maaliskuun alussa ratsumestari Oatesin jalat paleltuivat. Myöhemmin Scott kaatui ja loukkasi olkansa, ja Wilsonin jalka turposi. Beardmorejäätikkö oli vaikea kulkea alas asti, mutta yleensä tuulelta suojainen. Scott keräsi vuorenrinteiltä 13,5 kiloa kivinäytteitä. Helmikuun 8. päivänä Scott löysi Mount Buckleyn moreeniseuduilta Glossopteris-kasvin fossiilin.
13. helmikuuta Wilson ja Bowers kärsivät lumisokeudesta, ja Evans ei kyennyt auttamaan teltan teossa. Lopulta jäätikön alla 17. helmikuuta Evans jäi pahoin jälkeen ja tuupertui melkein tiedottomana lumihankeen. Scott löysi Evansin vaatteet epäjärjestyksessä, silmissään villi katse ja kädet paljaina ja paleltuneina. Teltassa Evans vajosi koomaan ja kuoli seuraavana yönä teltassa. Miehillä oli pahoja aavistuksia tulevaisuuden suhteen, mutta keskenään he juttelivat reippaasti. Scott jakoi miehille oopiumit ja morfiinit.
Viimeinen leiri
thumb|left|220px|Wilsonin piirros miesten viimeisestä leiriytymisestä pieneen telttaan. Lopulta miehet joutuivat 21. maaliskuuta leiriytymään 20 kilometrin päähän niin sanotun yhden tonnin varastosta, josta oli vain muutama sata kilometriä tukikohtaleiriin. Varasto oli perustettu 35 kilometriä suunniteltua pohjoisemmaksi, ja ruokaa oli kahdeksi päiväksi. Lumimyrskyn vuoksi varastoa ei löydetty ja retkikunnan oli pakko asettua paikoilleen odottamaan myrskyn laantumista. Myrsky ei laantunut seuraavana päivänä, ja miesten yrittäessä ulos teltasta he paiskautuivat tuulen voimasta sisään. Ruoka ja polttoaine loppuivat nopeasti ja paleltumat estivät miehiä liikkumasta. Viimeistään silloin Scott oli täysin varma, että he eivät pääsisi elävänä takaisin. Scott kirjoitti useita kirjeitä, muun muassa leskelleen. Scott on tullut näiden kirjeiden perusteena tunnetuksi sekä kaunopuheisena kirjoittajana että retkikunnan epäonnistumisen selittelijänä. Scott, Wilson ja Bowers kuolivat nukkuessaan kylmyyteen. On väitetty että he olisivat tehneet itsemurhan morfiinilla. Scottin päiväkirja käsittelee tätä mahdollisuutta lyhyesti, mutta kertoo myös, että lopulta päätökseksi tuli jättää myrkyt käyttämättä. Lääkkeet, yhteensä 60 oopiumitablettia ja yksi morfiiniampulli, löytyivätkin koskemattomina tohtori Wilsonin lääkelaukusta.
Viimeisen Scottin naparetkikunnasta irtautuneen Creanin ryhmän palatessa kohti tukikohtaa Crean oli jättänyt keripukkiin sairastuneen luutnantti Evansin Lashlyn hoiviin ja kulkenut 56 km myrskyssä tukikohtaan Hut Pointiin. Samaan aikaan Atkinson ja Demetri olivat lähteneet Creanin ryhmää vastaan, mutta juuttuneet lumimyrskyn keskelle. Tämän jälkeen Hut Pointin miehet Cherry-Garrard ja Demetri saapuivat 4. maaliskuuta yhden tonnin varastolle odotellen siellä Scottin ryhmää kylmässä ja lumimyrskyssä neljä päivää. Miesten oli palattava takaisin tarvikkeiden loppuessa. Näin mikään apujoukko ei ehtinyt pelastaa Scottia.
Etsintäretkikunnan tekemä löytö
Miesten viimeinen teltta ja retken vaiheista kertova Scottin päiväkirja löydettiin seuraavana keväänä, kun paikalle saapui retkikunta, joka oli lähetetty ottamaan selvää Scottin kohtalosta. Talven mentyä yli 30. lokakuuta 8 miestä ja 7 muulia lähti fyysikko C. S. Wrightin johtamina. Mukaan liittyi parin päivän päästä Atkinson kahden miehen ja koiravaljakkojen kanssa.
Retkikunta löysi Scottin teltan, jossa miehet makasivat kuolleina. Scott oli avannut makuupussin, päästänyt kylmän sisään ja kiertänyt kätensä ystävänsä Wilsonin ympärille. Etsintäretkeläiset ottivat Scottin ryhmän tarvikkeet talteen ja hautasivat Scottin miehineen. Jälkikäteen Scottia on pidetty useimmiten joko traagisesti olojen uhriksi joutuneena sankarina tai taitamattomuuttaan tuhoon itsensä ajaneena epäonnistuneena naparetkeilijänä.
Santahaminan vesitorni
1950-luvulla tyyppipiirustusten mukaan valmistunut vesitorni sijaitsee asuinalueen lähellä. Alueelle ei pääse ilman lupaa, sillä se on puolustusvoimien käytössä.
Lilli ja kukkaisystävät
Lilli ja kukkaisystävät on englantilainen nukkeanimaationa toteutettu lasten televisiosarja. Sarja kertoo puutarhassa asuvasta Lilli Lemmikistä ja hänen kukka- sekä ötökkäystävistään. Sarjan on tuottanut Chapman Entertainment, HiT Entertainment ja Cosgrove Hall Films.
Suomessa on esitetty Pikku kakkosessa ainakin vuosina 2008 ja 2016.
Race (vuoden 2008 elokuva)
Race on Abbas-Mustanin ohjaama intialainen Bollywood-elokuva vuodelta 2008. Se perustuu löyhästi Hollywood-elokuvaan Goodbye Lover vuodelta 1998. Race oli vuoden neljänneksi menestynein Bollywood-elokuva. Se dubattiin tamiliksi nimellä Panthayam ja teluguksi nimellä Race Telugu.
Jatko-osa
Race 2 ilmestyi 25. tammikuuta 2013. Elokuvassa näyttelivät Saif Ali Khan, Anil Kapoor, John Abraham, Deepika Padukone, Jacqueline Fernandez ja Ameesha Patel.
Dózsa Debreceni
Dózsa Debreceni oli unkarilainen aatelinen, joka toimi Transilvanian voivodina vuosina 1318 - 1321, Unkarin kuninkaan Kaarle Robertin nimittämänä.
Marshall Amplification
thumb|240px|Vanhanmallinen erillinen Marshall-[[elektroniputki|putkivahvistin (eli ns. "nuppi"), alla vahvistimeen kytketty Fenderin kaiutinkaappi.]] thumb|240px|Vanhanmallisen Marshall Super PA -putkivahvistimen kytkentöjä laitteen sisäpuolelta. Kuvassa ylinnä [[potentiometri|säätimet (mustat lieriömäiset), alinna esivahvistimen putkien kannat (pyöreät valkoiset) ja keskellä ruskea piirilevy, jossa on käytetty perinteistä point-to-point -kytkentää.]] thumb|240px|[[Slayerin Jeff Hannemanin Marshall-kitarakaiutinkaappien rivistö Tuska-festivaalin päälavalla vuonna 2008.]]
Marshall Amplification on englantilainen yritys, joka tekee soitinvahvistimia ja kaiuttimia. Marshall-vahvistin syntyi kun englantilainen musiikkikaupan pitäjä ja rumpujen soitonopettaja Jim Marshall huomasi, etteivät kitaristit löydä itselleen sopivaa vahvistinta. Niinpä Jim Marshall päätti tehdä kitaristeille sellaisen. Hän pestasi apuun Ken Branin ja Marshall Amplification -yhtiö perustettiin vuonna 1962.
Ensimmäinen Marshall-vahvistin oli tekniikaltaan kopio amerikkalaisesta Fenderin Bassmanista paitsi että vahvistin ja kaiutin olivat erillisissä koteloissaan. Myöhemmin amerikkalaisperäiset muuntajat ja radioputket vaihdettiin englantilaisiin, jolloin sointiin tuli enemmän aggressiivisuutta.
Nykyään Marshall Amplification -yhtiö valmistaa monia erilaisia vahvistimia ja kaiuttimia: malleja on minivahvistimista putki- ja transistorilaitteisiin.
Triviaa
Legendan mukaan tunnettu rock-kitaristi Eddie Van Halen käytti Marshall-vahvistinta ylijännitteellä. Tarinan mukaan hän kytki tätä varten vahvistimen virransyöttöön säätömuuntajan eli Variacin. Myöhemmän lehtihaastattelun mukaan hän todellisuudessa käytti käytettyä Marshall vahvistinta Variacin avulla alijännitteellä säästääkseen kalliita elektroniputkia.
Hurrikaani Maria
Hurrikaani Maria oli vuoden 2017 seitsemäs hurrikaani ja 13. nimetty trooppinen myrsky Atlantin hurrikaanikaudella. Viisiportaisella Saffirin-Simpsonin hurrikaaniasteikolla se luokiteltiin korkeimmalle tasolle viisi. Hurrikaani aiheutti Karibianmeren saarilla huomattavaa vahinkoa ja noin kolmen tuhannen ihmisen kuoleman. Pahimmat tuhot kärsittiin Puerto Ricossa, mutta hurrikaani aiheutti huomattavaa vahinkoa myös Dominicassa, Ranskan Martiniquen ja Guadeloupen alueilla sekä Yhdysvaltain ja Britannian Neitsytsaarilla.
Dominica
Hurrikaani Maria liikkui Dominican saarivaltion yli 19. syyskuuta voimakkuudeltaan viidennen tason hurrikaanina aiheuttaen suurta vahinkoa ja ainakin seitsemän ihmisen kuoleman. Myrskyn tuulet repivät irti talojen kattoja ja vaurioittivat monia saaren rakennuksista. Myrsky aiheutti saarelle myös laajamittaista tulvimista ja kaatoi sähkö- ja viestintäverkkoja, jolloin saarelle ei saatu muualta maailmasta yhteyttä käytännössä ollenkaan tuntikausiin.
Puerto Rico
Hurrikaani rantautui Yhdysvaltain Puerto Ricon itsehallintoalueelle 20. syyskuuta aiheuttaen huomattavia vahinkoja ja jättäen sähköt poikki koko saarelta. Kuolonuhreja kertyi noin 3 000 ihmisten kärsiessä pitkään ruoan puutteesta ja infrastruktuurin tuhoutumisesta. Presidentti Donald Trump vähätteli katastrofin vakavuutta.
RN Pellicano (1943)
RN Pellicano oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1943 valmistunut Gabbiano-luokan korvetti. Toisen maailmansodan jälkeen alus jatkoi palvelustaan uudelleen luoduissa Italian merivoimissa Marina Militaressa.
Valmistus
Alus tilattiin Vottrista Cerusalta, missä köli laskettiin 14. tammikuuta 1942. Alus laskettiin vesille 12. helmikuuta 1943 ja liitettiin laivastoon reilua kuukautta myöhemmin 15. maaliskuuta.
Palvelus
Alus poistettiin laivastoluettelosta 1969.
Jalopiina
Jalopiina on Turmion Kätilöiden kappale ja single yhtyeen vuoden 2013 albumilta Technodiktator. Se julkaistiin 4. huhtikuuta 2013 levymerkillä Osasto-A Records. Single julkaistiin yhtyeen verkkosivuilla ”maksa mitä haluat” -periaatteella, ja joillekin sen ladanneille jopa maksettiin. Singlen kylkiäisenä myytiin myös kansikuvalla varustettua paitaa.