Kazakstanin_pääkaupunki
Saray-Jük
Saray-Jük (, myös Saraitšik (pieni palatsi ) tai Saraitšik-stanitsa on 1000-luvulla perustettu kylä ja entinen linnoitus Uralin alueella Kazakstanissa. Kaupungin ratkaiseva kehitys alkoi 1200-luvun Tšingis- ja Batu-kaanien hyökkäyksien ajanjaksolla , jolloin täällä, Uraljoen oikealla rannalla Atırawin alueella, 50 km päässä nykyaikaisesta Atırawin kaupungista muodostui rikas muinainen kaupunki. Saray-Jükin lähistöllä mm. vuosina 1861, 1937, 1950, 1980-luvulla ja 1996–2000 suoritetuissa kaivauksissa on löytynyt monien muinaisaikojen marmorifragmenttien, tyypillisten tiililaattojen, metallitöiden ja keramiikkatuotteiden, hautoihin mukaan laitettujen suuressa määrässä korujen, kulta-, hopea- ja kuparirahojen lisäksi ainutlaatuinen keraamisista putkista valmistettu vesi- ja viemärijärjestelmä. Suuren venäläisen ensyklopedian mukaan Hivan kaanin ja historioitsijan Abu al-Ghazi Bahadurin välittämien tietojen pohjalla se on Batu-kaanin veljen ja Kultaisen ordan perineen Berke-kaanin perustama kaupunki, jota arabilaisissa ja persialasisissa lähteissä kutsuttiin nimellä Saray-Džuk t. Sar-Utšug. Muinaisista tataarihaudoista löytyneistä kolikoista paikka tunnetaan nimellä Sarail-Džadita, so. Uusi Sarai. Kaupunki rakennettiin Euroopan ja Aasian väliseen strategiseen solmupisteeseen hallitsemaan laajaa aluetta Irtyšistä Tonavaan ja turvaamaan osan mannertenvälisestä karavaanienreitistä Euroopasta ja Kultaisen Ordan pääkaupungista Saraista (Sarai-Berkesta) Harezmin, samoin Iranin, Intian ja Kiinan kaupunkeihin. Arkeologisen tutkimuksen tuloksissa 1996-2000 saatettiin erottaa kaupungin kehityksen kolme vaihetta. Sen varhainen vaihe alkoi olemassaolonsa ensimmäisinä vuosikymmeninä uluusin kauppakeskuksena, jolloin Saray-Jükissä oli pääasiassa savitiilirakennuksia. Sen laajentuessaan jokirantaa pitkin etelään laitamit täyttyivät jurtista ja kevyistä runkorakenteisista rakennuksista. Toisen vaiheen alkaessa noin vuosina 1330, kaupunki järjestäytyi tiilirakennusten valtaaman keskiosan ympärille ja ulottui saarelle Zaijik -joen uomien välissä, jolloin valvottiin kaikkia ylityksiä. Kaupungin kukoistuskauden laskettiin alkaneen 1300-luvulla. Seudun topografia muuttui jälleen XV–XVI luvuilla, kun kaupungin keskiosan koko pieneni vähitellen. Valloittajan Timur Lenkin lopullisesti voittaessa Kultaisen Ordan hallitsijan Tokhtamyshin v. 1395, Saray-Jük tuhottiin. Suuren osan asumuksista olivat vieneet myös joenvirtaukset, joiden varrella kaupunki sijaitsi. Kahden viimeisen vuosisadan aikana Zaijik-joen vaihtaessa useita kertoja pääuoman paikkaa, jokavuotisen kevättulvan aikana joki oli ryöstänyt linnoitukselta merkittävän osan kulttuurikerrosta. Kolmas vaihe kaupungin kehityksessä alkoikin XV–XVI vuosisatojen rajalla, jolloin Saray-Jükin e. Saraitšikin joenvartiset asuinalueet tyhjenivät ja asutus siirtyi kaakkoon Sorotšinkan virran varrelle. Itävallan Moskovan suurlähettiläs Sigismund von Herberstein kirjoitti vuonna 1549, että Saraitšikin omisti tuolloin nogain bey Šidak, ja sijoitti kaupungin kartalla Zaijik-joen vasemmalle rannalle. Samoin oli tehnyt myös englantilainen kauppias Anthony Jenkinson, joka vieraili henkilökohtaisesti näissä paikoissa vuonna 1558.