cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Oulun lääni
Kuntamuutokset
Muutokset ennen lääniuudistusta 1997
Muutokset uuden läänijaon aikana 1997-2009
Läänin lakkauttamisen jälkeiset muutokset 2010-
Peter Muhonen
Peter Muhonen (s. 25. helmikuuta 1972) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Hyvinkään Tahkon kasvatti Muhonen pelasi miesten SM-sarjassa yhteensä kuusi kautta vuosien 1992–1998 välillä edustaen Tapiolan Honkaa ja Helsingin NMKY:tä. Kaudella 1992–1993 hänet valittiin Korisliigan vuoden tulokkaaksi.
Suomen maajoukkueessa Muhonen kuului 34 ottelun kokoonpanoon vuosien 1990–1997 välillä. Hän pelasi maajoukkueessa 1,6 pisteen ottelukohtaisella keskiarvolla ja teki maajoukkueen piste-ennätyksensä, yhdeksän pistettä, Liettuaa vastaan marraskuussa 1995.
Oiva Virtanen
Oiva Aukusti Virtanen (5. elokuuta 1929 Helsinki – 26. syyskuuta 1992 Helsinki ) oli suomalainen koripalloilija.
Oiva Virtanen voitti koripalloilijana 11 Suomen mestaruutta Pantterien (entinen Kiri-Veikot, HOK-Veikot) joukkueessa vuosina 1948–1959. Hän pelasi Suomen joukkueessa Helsingin olympiakisoissa 1952 sekä EM-kisoissa Pariisissa 1951, Neuvostoliitossa 1953 ja Budapestissa 1955. Yhteensä hän pelasi urallaan 33 maaottelua. Käsipalloakin hän pelasi SM-sarjassa kaksi kautta ja nuorten sarjassa Helsingin Jalkapalloklubin riveissä jalkapalloa.
Aktiiviuransa jälkeen Virtanen toimi Suomen Koripalloliiton ja Suomen Kuurojen Urheiluliiton johtotehtävissä. Vanhan pelikaverinsa Timo Suvirannan kanssa hän perusti urheilutuotteita maahantuovan Virsu Oy:n.
Dallas Wayne
Dallas Wayne (s. 1956) on yhdysvaltalainen muusikko. Hän asui Suomessa joitakin vuosia. Wayne on tehnyt covereita J. Karjalaisen kappaleista (mm. "Hän" englanniksi "She") Hän on julkaissut julkaissut 14 albumia vuosina 1990–2005. Hän on Yhdysvaltain suurimman satelliittiradion Outlaw Country -aseman kuunnelluimpia DJ:tä sekä dallasilaisen KHYI-radiokanavan ohjelmapäällikkö. Western Artists -akatemia valitisi hänet vuoden 2006 Classic Country DJ:ksi.
Mikko Sydänmaanlakka
Mikko Sydänmaanlakka (s. 4. joulukuuta 1971) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Hän pelasi menestyksekkäät viisi miesten pääsarjakautta Kouvoissa, jonka taustavaikuttajana hän on myös toiminut. Pelaajana Sydänmaanlakka muun muassa voitti kaksi Suomen mestaruutta ja yhden Suomen cup-mestaruuden. Vuonna 1994 hänet valittiin SM-sarjan vuoden tulokkaaksi. Kouvot on jäädyttänyt Sydänmaanlakan pelipaidan.
Pelaajana
Kouvojen kasvatti Sydänmaanlakka edusti kasvattajaseuraansa pääsarjassa yhteensä viisi kautta vuosien 1993–1999 välillä. Vuosina 2001–2003 hän pelasi seuran reservijoukkueessa. Sydänmaanlakka saavutti Kouvoissa kaksi Suomen mestaruutta, kaksi SM-hopeaa, yhden cup-mestaruuden ja yhden cup-hopean. Kaudella 1993–1994 hänet valittiin Korisliigan vuoden tulokkaaksi. Sydänmaanlakka pelasi urallaan myös seitsemän A-nuorten maaottelua.
Kouvoissa Sydänmaanlakka muodosti takakentän parivaljakon Jukka Toijalan kanssa. Vaihtopelaajissa joukkueella oli myös hyvä kolmen pisteen korien heittäjä Tomi Hautala. Sydänmaanlakkaa ja Toijalaa houkuteltiin jo 15-vuotiaana Hyvinkäälle, missä muille pelipaikoille oli jo kilpailukykyinen kokoonpano. Sydänmaanlakan mukaan hän päätyi jäämään Kouvolaan Toijalan oltua kiinnostunut siirtoajatuksesta.
Syksyllä 1995 Sydänmaanlakka sai eurocupin ottelussa Israelissa jalkapöydän uloimpaan luuhunsa murtuman, jonka aiheuttamasta vammakierteestä hänen piti kuntoutua kolmesti. Häneltä jäi tämän vuoksi väliin kausi 1995–1996. Vuonna 1998 Sydänmaanlakka sai puolisonsa kanssa tyttären, jonka aluksi diagnosoimaton maitoallergia yhdistettynä vieraspelimatkoihin ja arkipäivän siviilityöhön rasitti Sydänmaanlakkaa. Vuoden 1999 kaikki loppuottelut hän pelasi molemmat nilkat puudutettuina.
Sydänmaanlakan vahvuus koripalloilijana oli erinomainen kolmen pisteen korien heittotaito. Luonteltaan Sydänmaanlakkaa on kuvailtu ”hiljaiseksi ja hillityksi herrasmieheksi”.
Vaikuttajana
Myöhemmin Sydänmaanlakka on ollut Kouvojen taustavaikuttaja, joka muun muassa on koonnut edustusjoukkueen kokoonpanon vuosittain.
Kouvot on jäädyttänyt Sydänmaanlakan pelipaidan.
Yksityiselämä
Sydänmaanlakka on työskennellyt IT-palvelutarjoaja Printcomin yhteyspäällikkönä.
Sydänmaan harrastuksiin kuuluvat muun muassa golf ja Vakioveikkaus-urheiluvedonlyöntipeli. Hän oli syksyllä 2019 historian ainoa kahdesti SM-vakioveikkauksessa kymmenelle parhaalle veikkaajalle järjestetylle Valioliiga-matkalle päässyt henkilö. Hän sai julkisuutta myös 2000- ja 2010-lukujen taitteessa veikattuaan 13 oikein mutta palauttaneensa vain 12 oikein sisältäneen rivin, mikä koitui 16 500 euron voiton menetykseksi. 1990-luvun alussa hän voitti kaikki oikein -rivillä 67 000 markkaa.
Venäjän sähköenergiauudistus
Venäjän sähköenergiauudistus on hanke, jonka tarkoituksena on markkinaehtoitaa Venäjän federaation sähköntuotanto ja jakelu. Tarkoituksena on viedä läpi muilla toimialoilla osittain tai kokonaan läpivietyjä uudistuksia, joiden tavoitteena on ollut luopua Neuvostoliiton toimialaministeriöihin pohjautuneesta valtionomistuksesta, missä tuotannonalat kuuluivat sitä valvovan ministeriön suoraan omistukseen.
Energianhinnan vapauttamiseen siten, että energianhinnat lisääntyvät vähitellen lähemmäs maailmanmarkkinahintoja mahdollistaen markkinaehdoitset infrastruktuuri-investoinnit sekä tarjonnan vahvistuttua enenevän viennin, on ollut esteenä mm. teollisuuden kannattavuus ja pohjoisen asutuksen aihettamat elinkustannukset, jotka tulisivat väestölle maksuun enenevinä energianhintoina.
Venäjän federaatiossa on kuitenkin päätetty, että 1. heinäkuuta 2008 mennessä RAO UES olisi loppuun jaettu alueellisiksi sähköntuotantoyhtiöiksi (TGK-1, TGK-2, TGK-3, TGK-4, TGK-5, TGK-6, TGK-7, TGK-8, TGK-9, TGK-10) ja sähkönjakeluyhtiöksi.
Venäjällä on maailman neljänneksi suurin sähköntuotanto Yhdysvaltain, Japanin ja Kiinan jälkeen. Sen kokonaisteho on 216 gigawattia. RAO UES hallitsee noin 72% Venäjän sähköntuotannosta. Noin 10% maan sähköntuotannosta - ydinvoimalat - kuuluvat Venäjän teollisuus- ja energiaministeriön valvomalle Rosenergoatomille.
Venäjän federaation omaisuuskomitea omistaa 52,7% RAO UES:n osakepääomasta ja sillä on 55,0% osakkeista, joilla voi äänestää. Yksityistämisen yhteydessä lukuun ottamatta ydinvoimaloita ja vähätehoisia voimaloita jaettiin käyttöomaisuus 76:lle alue-energiayhtiölle. Jokaiselle alue-energiayhtiölle myönnettiin alueellinen monopoli sähkönjakeluun ja huomattava osa sähköntuotannosta.
RAO UES hallitsee suoraan Venäjän korkeajännitesiirtojohtoja ja 33 suurinta voimalaitosta.
Sähkömarkkinat on jaettu tukku- ja vähittäismarkkinoihin. Tukkumarkkinoilla suurimmat tuottajat myyvät sähköä alue-energiayhtiöille, joiden oma tuotanto ei riitä tyydyttämään jakelualueen kysyntää sekä myös suurimmille teollisuusyrityksille, joilla on mahdollisuus vastaanottaa korkeajännitteistä sähköä. Teollisten ostajien osuus tukkumarkkinoilla vastaa alle 10%.
2003 sähköenergiasta Venäjällä osti teollisuus 46%, kotitaloudet ja kunnallistekniikan ylläpitäjät 23%, liikenne- ja viestintä-alan yritykset 12% sekä maatalous 3% (muut 16%). Sähkötariffeja valvoo Federaation tariffipalvelu, joka asettaa ennakkoehtoja ja toimii kolmantena osapuolena sähkömarkkinoiden osapuolten välisissä riitatapauksissa.
Venäjän sähkönhinnoittelu on noudattanut kustannus- ja inflaatioperiaatteita. Sähkön hinta on kuitenkin määritelty kotitalouksille ja kunnallistekniikan ylläpitäjille alhaiseksi ja teollisuudelle kalliiksi. Jotta tästä päästäisiin eroon, on päätetty siirtyä enemmän markkinaohjaukseen.
Noin viisi vuotta kestäneiden keskustelujen jälkeen Venäjällä päätettiin 2001 uudistaa sähkösektori. Maaliskuussa 2003 säädettiin sähköenergialaki ja toukokuussa samana vuonna RAO UES:n hallitus hyväksyi RAO UES:n strategian vuoksiksi 2003-2008. Sähkömarkkina jaetaan luonnollisen monopolin ja kilpailun määrittäviin osiin, perustetaan tehokkaalle kilpailulle perustuvia järjestelmiä, säädellään tehokkaasti ja oikeudenmukaisesti sähkömarkkinan monopolistisia segmenttejä.
2008 mennessä toiminta jaetaan sähköä tuottaviin, sähköä korkeajännitejohdoissa jakeleviin sekä matalajännitteisiin verkkoihin tuottaviin ja jakeleviin yhtiöihin.
Sykloheptaani
Ominaisuudet ja valmistus
Huoneenlämpötilassa sykloheptaani on väritöntä nestettä. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin ja dietyylieetteriin. Sykloheptaanin rengasrakenne on suhteellisen taipuisa ja sillä on useita konformaatioita, jotka ovat tasapainossa keskenään. Niistä stabiileimmat ovat niin kutsutut vääntynyt tuoli- ja tuolikonformaatiot, jotka muistuttavat sykloheksaanin vastaavia konformaatioita, joskin niiden energiat ovat hieman sykloheksaanin konformaatioita korkeammat ja siten epästabiilimmat. Näiden lisäksi tunnetaan myös muun muassa vääntynyt vene- ja venekonformaatiot, jotka myös muistuttavat sykloheksaanin vastaavia konformaatioita.
Venäjän sähköenergiauudistus
Itsenäiseksi tuotantoyrityksiksi RAO UES:n ulkopuolelle jäävät Rosenergoatomin ydinvoimalat ja OAO Irkutskenergo (ОАО «Иркутскэнерго»), OAO Baškirenergo (ОАО «Башкирэнерго»), OAO Tatenergo (ОАО «Татэнерго») ja OAO Novosibirskenergo (ОАО «Новосибирскэнерго»).
Sykloheptaani
Ominaisuudet ja valmistus
Sykloheptaania esiintyy pieniä määriä maaöljystä, mistä se voidaan erottaa. Toinen tapa yhdisteen pelkistykseen on sykloheptanonin reaktio sinkkiamalgaamin kanssa eli niin sanottu Clemmensen-pelkistys.
Venäjän sähköenergiauudistus
TGK-3
TGK-3:sta on raportoitu, että kesäkuussa 2007 Gazprom olisi ostanut Mosenergolisää osuutta ja päässyt näin hallitsemaan 52% TGK-3:sta.
Rasonkiuru
Rasonkiuru (Alauda razae) on kiurujen sukuun kuuluva äärimmäisen uhanalainen varpuslintu, jota tavataan vain Rason pikkuruisella saarella Kap Verden saaristossa.
Koko ja ulkonäkö
Rasonkiuru on 12–13 cm pitkä lintu, jolla on voimakas nokka. Se on kooltaan huomattavasti kiurua pienempi. Höyhenpeite on voimakkaasti mustan ja kermanvärisen kirjava, vatsapuolelta vaaleampi kuin selästä. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Koiraiden nokka on suurempi kuin naaraiden ja sukupuolet pystyvät siten välttämään keskinäistä kilpailua ravinnosta.
Esiintyminen
Rasonkiuru elää vain Rason saarella Kap Verden saaristossa, São Nicolaun länsipuolella. Luulöytöjen perusteella tiedetään, että rasonkiuruja oli aiemmin myös Santa Luzian, São Vicenten ja Santo Antãon saarilla. Laji hävisi niiltä samoihin aikoihin kun ihmiset saapuivat 1400-luvulla. Luultavaa on, että ihmisten mukana tulleet lajit hävittivät rasonkiurun, ja vain Rason viljelykelvottomuus säästi lajin sukupuutolta. Santa Luzia on jälleen asumaton, ja onkin ehdotettu, että rasonkiuruja yritettäisiin istuttaa sinne takaisin.
Elinympäristö
Rasonkiuru elää lähes aavikkomaisissa olosuhteissa tasaisella, noin sadan hehtaarin suuruisella laavakentällä, jossa kasvaa laihaa ruohoa. Pieni osa populaatiosta elää lähistön rotkossa. Populaation koko oli alle 50 paria vuonna 1965 ja noin 20 paria vuosina 1979−1982, mutta yli 150 yksilöä vuonna 1985. Vuosina 1998 ja 2003 suoritetuissa tarkoissa laskennoissa löytyi noin 100 yksilöä, joista naaraita oli 30. Ilmastollisesti suotuisien vuosien jälkeen populaatio oli kasvanut 1 490 yksilöön vuonna 2011.
Lisääntyminen
Pesintä tunnetaan puutteellisesti. Pesä on maassa ruohoston tai kiven suojassa. Yksi kolmimunainen pesye tunnetaan. Haudonta-aika on noin 13 päivää. Varsinaista pesimäaikaa ei ole, vaan linnut pesivät, kun sateet sen mahdollistavat.
Ravinto
Rasonkiuru syö sekä siemeniä että hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia, joita se kaivelee maasta tukevalla nokallaan. Koiraan nokka on noin 20 prosenttia pidempi kuin naaraan, mikä viittaa erilaisiin ruokailutapoihin.
Hampden
Hampden voi tarkoittaa:
Henkilökohtainen tietokone
Henkilökohtainen tietokone (, PC ) on yleiskäyttöinen mikrotietokone, jonka koko, toiminnot ja hinta mahdollistavat sen hankinnan ja käytön yksityishenkilölle. Nämä tietokoneet on yleensä tarkoitettu suoraan käyttäjänsä hallittaviksi. Henkilökohtaiset tietokoneet eroavat suurtietokoneista ja osituskäyttöön tarkoitetuista minitietokoneista, joita käyttävät monet henkilöt samaan aikaan.
Henkilökohtainen tietokone voi olla esimerkiksi työasema, kannettava-, taulu- tai pöytätietokone. Kaikkein yleisimmät käyttöjärjestelmät ovat tällä hetkellä Microsoft Windows, macOS ja Linux. Yleisimmät suorittimien arkkitehtuurit ovat x86 (x86-64), ARM ja PowerPC. Henkilökohtainen tietokone ei ole sama kuin palvelin, jonka käyttötapaus on eri vaikka teknisesti se voikin käyttää samoja komponentteja.
Hyvin yleisiä henkilökohtaisten tietokoneen sovellusohjelmia ovat toimisto-ohjelmat kuten tekstinkäsittely ja taulukkolaskenta, pelit, henkilökohtaisten tietojen järjestelemisessä tarvittavat työkalut, kuten kalenteri ja yhteystieto-ohjelmistot, sekä erilaiset Internet-yhteydenpitoon tarkoitetut ohjelmat, kuten selaimet, tiedonsiirto- ja sähköpostiohjelmat. Nykyaikaisissa henkilökohtaisissa tietokoneissa on usein laajakaista- tai modeemiyhteys Internetiin, mikä mahdollistaa muun muassa nopean tietojen hakemisen. Henkilökohtainen tietokone voi olla esimerkiksi toimistokäytössä tai kotona oleva kotitietokone. Tietokone on usein kytketty joko langattoman verkkoyhteyden (tavallisesti WLAN:in) tai verkkokaapelin kautta lähiverkkoon ja voi siten olla yhteydessä muihin saman yrityksen tai saman perheen toisiin tietokoneisiin. Henkilökohtaista tietokonetta käyttää interaktiivisesti tavallisesti vain yksi henkilö kerrallaan. Varhaisten henkilökohtaisten tietokoneiden omistajien täytyi varsin usein kirjoittaa omat ohjelmansa voidakseen tehdä koneellansa mitään hyödyllistä. Nykyään käyttäjille on olemassa laaja kirjasto erilaisia ohjelmistoja, jotka on kohtuullisen helppo ottaa käyttöön. 1980-luvun lopulta lähtien IBM PC -yhteensopivien arkkitehtuuri on hallinnut henkilökohtaisten tietokoneiden markkinoita reilulla 90 % markkinaosuudellaan.
Júlio César
Júlio César voi tarkoittaa ainakin seuraavia henkilöitä:
Henkilökohtainen tietokone
Varhainen historia
Edmund Berkeley kirjoitti vuonna 1949 julkaistussa kirjassaan Giant Brains, or Machines That Think projektistaan nimeltä Simon, joka on mahdollisesti maailman ensimmäinen henkilökohtainen tietokone. Ohjeet koneen rakentamiseen julkaistiin Radio Electronics -lehdessä.
Vuonna 1956 julkaistu Bendix G-15 oli ehkä ensimmäinen tietokone, jota saatettiin kutsua "henkilökohtaiseksi" koska yksi henkilö riitti käyttämään sitä.
Vuonna 1961 suunniteltua LINC-tietokonetta on sanottu ensimmäiseksi interaktiiviseksi henkilökohtaiseksi tietokoneeksi. Henkilökohtaisten tietokoneiden ajan on sanottu alkaneen PDP-8-minitietokoneen julkaisusta, joka toi interaktiivisen tietojenkäsittelyn käyttäjille. Minitietokoneiden myötä tietokoneita valmistettiin teollisessa mittakaavassa eikä enää yksittäiskappaleina, joka vaikutti hintojen laskuun. Kun suurtietokoneet olivat erillisissä huoneissa etäällä käyttäjistä minitietokoneet olivat suoraan ja henkilökohtaisesti ohjelmoijan ulottuvilla.
Vuonna 1965 julkaistu Olivettin Programma 101 laskukone on usein tunnustettu ensimmäiseksi henkilökohtaiseksi tietokoneeksi. Vuonna 1968 julkaistu Hewlett-Packard 9100A -laskukone oli ensimmäinen, jota mainostettiin henkilökohtaisena tietokoneena. HP 9100:ssa oli kopioitu Programma 101:n teknisiä ratkaisuja, jonka johdosta HP joutui maksamaan Olivettille rojalteja.
Vuonna 1968 Douglas Engelbart esitteli oN-Line System (NLS) -järjestelmää "kaikkien demojen äidiksi" kutsutussa esityksessä, jossa oli esillä useita tulevaisuuden konsepteja ensimmäistä kertaa.
1970-luku
oikea|pienoiskuva|Micral-tietokone vuodelta 1972. Ensimmäinen kaupallinen mikroprosessoriin perustuva ei-[[rakennussarjana myyty mikrotietokone.]] 1970-luvulla kehitetty Xerox Alto yhdisti tietokonehiirellä ohjatun graafisen käyttöliittymän muihin innovaatioihin ja vaikutti muun muassa Applen myöhempään kehitykseen. IBM 5100 (1975) ei vielä käyttänyt mikroprosessoria vaan suoritin koostui useista mikropiireistä, mutta tietokone oli IBM:n ensimmäinen tuotantoon päätynyt henkilökohtainen tietokone ja yksi ensimmäisistä kannettavista tietokoneista.
Datapoint 2200 -päätettä on sanottu ensimmäiseksi henkilökohtaiseksi tietokoneeksi.
Ensimmäisenä kaupallisesti saatavana henkilökohtaisena tietokoneena, joka ei vielä käyttänyt mikroprosessoria, pidetään John Blankenbakerin Kenbak-1-tietokonetta. Tietokone julkaistiin myyntiin vuonna 1971. Konetta ennen oli julkaistu jo muita harrastajille tarkoitettuja rakennussarjoja.
Mikrotietokoneiden vallankumoukseksi kutsutaan mikroprosessoriin perustuvien tietokoneiden yleistymistä, jonka sanotaan alkaneen Intel 4004 -suorittimen julkaisusta. Mikroprosessorin kehittämisen jälkeen voitiin tietokoneet pakata huomattavasti pienempään tilaan. Varhaiset henkilökohtaiset tietokoneet myytiin rakennussarjoina elektroniikkaharrastajille ja tietokoneista kiinnostuneille tietyissä kappalemäärissä.
Micral N oli ensimmäinen kokonaisena (ei rakennussarjana) myytävä mikrotietokone. Micral-tietokoneiden kehittäminen alkoi vuonna 1972 ja niitä myytiin koko tuotteen elinkaaren aikana noin. Näiden koneiden käyttö edellytti kytkimien säätelyä ja syötevalojen tarkkailua, mikä teki niiden käytöstä useimmille hankalaa ja epäkäytännöllistä.
Vuonna 1975 julkaistu Altair 8800 ja S-100 -väylä oli ensimmäinen henkilökohtaisten tietokoneiden de facto -standardi, jonka IBM PC ja ISA-väylä myöhemmin syrjäytti. Microsoft julkaisi Altair 8800:lle ensimmäinen kaupallisen ohjelmansa, version BASIC-tulkista. 1970-luvun puolivälin jälkeen julkaistu CP/M oli dominoiva käyttöjärjestelmä 1980-luvulle saakka.
pienoiskuva|vasen|Commodore PET.
Vuonna 1975 julkaistu MOS 6502 mikroprosessori oli kilpailijoitaan nopeampi, halvempi (kymmenesosa Motorola 6800:n ja Intel 8080:n hinnasta) ja valmistusprosessi tuotti kymmenenkertaisesti toimiva mikropiirejä. Tämän seurauksena myös muiden valmistajien oli laskettava hintoja ja piiri auttoi henkilökohtaisten tietokoneiden ”vallankumouksessa”.
1970-luvun puolivälissä julkaistiin useita yhden piirilevyn tietokoneita kuten KIM-1, NEC TK-80 ja Apple I.
Valmiiksi koottuina ja koteloituina tietokoneina ne oli tarkoitettu suoraan massamarkkinoille. Tämä mahdollisti harrastelijoita isompien kansanryhmien tutustumisen tietokoneisiin. Vakinaistettu, kaupallinen laitteisto mahdollisti myös suuren ohjelmistotarjonnan, mikä vähensi joidenkin tietokoneharrastajien kiinnostusta muita laitteita kohtaan.
Vuonna 1978 Sharp julkaisi Sharp MZ:n, joka valtasi puolet japanilaisista markkinoista. Vuonna 1979 NEC julkaisi NEC PC-8001:n, joka oli yhtiön ensimmäinen henkilökohtainen tietokone.
1980-luku
vasen|pienoiskuva|[[Commodore 64 C vuodelta 1986.]] Läpi 1970- ja 1980-lukujen kotitietokoneita markkinoitiin pääasiassa kotikäyttöön. Nämä kotikoneet tarjosivat pääasiassa vain henkilökohtaiseen käyttöön suunniteltuja toimistosovelluksia, ohjelmointiympäristön ja pelejä. Myös hieman näitä suuremmat ja kalliimmat järjestelmät (vaikkakin edelleen huomattavasti edullisemmat laitteet verrattuna minitietokoneisiin ja keskustietokoneisiin), jotka oli suunniteltu toimisto- ja pienyrityskäyttöön, alkoivat kuitenkin ottaa tuulta alleen. Nämä työasemat sisälsivät pääasiassa erittäin nopean keskussuorittimen, graafisen käyttöliittymän käyttöjärjestelmässä, ja niissä oli yleisesti myös suuri paikallinen kiintolevytila sekä lähiverkkoyhteys. Lisäksi niissä alkoi olla moniajavia käyttöjärjestelmiä, jotka olivat harvinaisuus kotikäytössä. Työasemia käytetään edelleen sellaisissa vaativissa työtehtävissä kuten tietokoneavusteisessa suunnittelussa, muotoilussa ja 3D-mallinnuksessa, tieteellisessä työssä, rakennusalan tuotemallitutkimuksessa, kuvakäsittelyssä, arkkitehtuurisessa suunnittelussa tietokoneanimaatioissa ja elokuvien erikoistehosteiden laatimisessa.
Gordon Bellin mukaan "henkilökohtainen työasema" esiteltiin vuonna 1981 kun Apollo Computer, Sun Microsystems ja Xerox esittelivät työasemansa ja varhaiset omaksujat ottivat ne käyttöön. Henkilökohtaiset työasemat ovat tarpeesta johtuen hajautettuja henkilöille ja yhteydessä toisiinsa hajautetussa ympäristössä. Näissä on lähiverkkoyhteys työasemien kytkemiseen toisiinsa.
12. elokuuta 1981 IBM esitteli IBM PC:n. 1980-luvun alussa Texas Instruments ja Commodore kilpailivat tietokoneiden hinnoilla (kotitietokoneiden hintasota). Texas Instruments oli aiemmin ajanut Commodoren vaikeaan tilanteeseen laskimien myynnissä. Hintasota ajoi Texas Instrumentsin ulos kotitietokoneiden markkinoilta ja Commodoren sekä Atarin taloudellisesti heikkoon tilanteeseen. Seurauksena MSX-valmistajat olivat haluttomia lähtemään Yhdysvaltain markkinoille hintasodan johdosta. Vuonna 1984 IBM PCjr-tietokoneen toivottiin tuovan vakautta markkinoille. Vuonna 1983 julkaistu Lotus 1-2-3 oli IBM PC:n läpimurtosovellus.
Compaq julkaisi vuonna 1983 Compaq Portablen, joka oli ensimmäinen IBM PC -klooni markkinoilla. Aiemmin markkinoille tullut Osborne 1 oli ensimmäinen siirrettävä tietokone, jossa oli näyttö ja muut komponentit samassa.
pienoiskuva|Amiga 1000. Vuonna 1985 julkaistun Amigan yhdistelmä graafista käyttöliittymää, komentoriviskriptausta ja moniajavaa käyttöjärjestelmää sijoitti sen lähes kilpailijoita edelle. Amiga oli maailman ensimmäinen "multimedia-PC", joka oli klassinen esimerkki aikaansa edellä olevasta tuotteesta. PC World sijoitti Amiga 1000:n – ”maailman ensimmäinen moniajava-multimedia-henkilöhtainen tietokone” – seitsemänneksi kaikkien aikojen henkilökohtaisten tietokoneiden listalla. Tietokonetaiteen edeltäjiin kuuluu Andy Warhol, joka esitteli videokameralta digitoidun kuvan muokkausta vuonna 1985.
Heinäkuussa 1985 Atari ilmoitti aloittaneensa Atari 520 ST -mallin toimitukset jakelijoille. ST oli ensimmäinen tietokone, jossa oli integroitu MIDI-tuki ja päätyi muusikoiden käyttöön.
NEC PC-98 -sarja myi yli 15 miljoonaa kappaletta kymmenen vuoden aikana ja hallitsi suurta osaa markkinoista Japanissa.
1990-luku – nykypäivä
Applen Macintosh myi hyvin 1990-luvun alkupuolella: vuoden 1990 1,3 miljoonan kappaleen myynti kasvoi 4,5 miljoonaan kappaleeseen vuonna 1995. 1990-luvun loppupuolella Macintoshin myynti putosi 2,7 miljoonaan vuonna 1998, mutta nousi 3,8 miljoonaan vuosina 1999 ja 2000 uuden käyttöjärjestelmän julkaisun jälkeen.
Vuonna 1994 IBM PC -klooneja myytiin 37 miljoonaa vuodessa. Aiemmin oli ennakoitu edullisten yhteensopivien kloonien riittävän voittamaan laitteiston puutteet yhdessä toimivien yrityksien tekemien laajennusten ja oheislaitteiden avulla.
Vuonna 1995 julkaistiin BeBox, jonka käyttöjärjestelmä BeOS käännettiin Macintoshille ja yritys keskittyi ohjelmistojen kehitykseen.
Tuapse
Tuapse on satamakaupunki Mustanmeren rannikolla Krasnodarin aluepiirissä Venäjän eteläosissa. thumb|left|210px|Tuapsen rautatieasema Kaupunki on liikenteellisesti tärkeä. Tuapsen kautta kulkee sekä merkittävä Pohjois-Kaukasian rautatieyhtiön rautatie että Venäjän päätieverkon valtatie (M27 eli eurooppatie ) Sotšiin. Kaupungin taloudelle merkittäviä ovat öljyteollisuus (Rosneftin öljynjalostamo ja -satama) ja satamatoiminnot.
Shakin entinen maailmanmestari Vladimir Kramnik ja vuoden 2005 Miss Universum Natalie Glebova ovat syntyneet Tuapsessa.
Aiheesta muualla
thumb|center|550px|Panorama Tuapsen keskusaukiolta
Henkilökohtainen tietokone
1990-luku – nykypäivä
Ajan kuluessa erillisten henkilökohtaisten tietokoneiden markkinat sulautuivat teknisesti yhdeksi kokonaisuudeksi yhteensopivien komponenttien saatavuuden myötä (COTS). Suuri osa kehitystyöstä on siirtynyt yritysten konsortioille, joissa sovitaan yhteisistä standardeista (esimerkiksi PCI-SIG ja PCI Express). Työasemissa ja kotitietokoneissa yleistyivät vastaavat yhteensopivat komponentit. Massatuotetuihin kotitietokoneisiin tulivat vertailukelpoiset graafiset kyvyt ja suoritinteho, joka muutamia vuosia aiemmin oli vain korkeahintaisten työasemien piirissä. Myös lähiverkot, jotka yrityksissä mahdollistivat tiedostojen ja laitteiden jakamisen tietokoneiden välillä tulivat osaksi kotitietokoneita. Verkotusmahdollisuudet modeemeilla ja lähiverkkojen kautta lisäsivät Internetin yleistymistä sekä kodeissa että työpaikoilla.
Työasema
pienoiskuva|oikea|[[Apple Mac Pro -työasema.]]
Työasema on teknisesti huippukärkeä edustava itsenäinen henkilökohtainen tietokone, joka on suunniteltu vaativaan tekniseen työskentelyyn tai tieteelliseen työhön, kuten grafiikan käsittelyyn, tietokoneavusteiseen suunnitteluun, ohjelmistokehitykseen tai tieteellisiin sovelluksiin. Ne saattavat toimia myös pientoimistojen palvelimina. Nämä on pääsääntöisesti tarkoitettu vain yhden ihmisen käytettäväksi kerrallaan, mutta niillä on tavallisesti yhteys paikalliseen lähiverkkoon, ja niissä ajetaan käyttöjärjestelmiä jotka on suunniteltu useammalle kuin yhdelle käyttäjälle kerrallaan. Esimerkiksi Apple Mac Pro ja Dell Precision -laitteistot ovat virallisesti työasemaluokituksen täyttäviä henkilökohtaisia tietokoneita valmistajiensa ja yleisen käsityksen mukaan. Tavallisesti työasemissa käyttöjärjestelmänä on jokin UNIX-perheen käyttöjärjestelmistä tai GNU/Linux. Raja työasemien ja kotitietokoneiden välillä on nykyään kuitenkin häilyvä, eikä selkeää eroa voida määrittää pelkän hinnan tai laitteiston perusteella. Työasemat ovat kuitenkin ensisijaisesti työpaikoilta löytyviä työkoneita.
Kotitietokone
Itsenäinen, pöydällä lappeellaan makaava, pöytämallinen tai pystyasennossa seisova tornimallinen henkilökohtainen tietokone on tarkoitettu kotikäyttäjille. Yleisesti ne ovat heikkotehoisempia kuin tekniseen tai tieteelliseen työhön tarkoitetut työasemat. Kotitietokone tunnettiin aikaisemmin myös mikrotietokoneena, koska pöydälle ylipäätänsä mahtuvia tietokoneita pidettiin hyvin pieninä. Jo käsite pöytämallisesta kotitietokoneesta kuvailee tietokoneen ulkonäköä ja kotelointia. Pöytämalleissa tietokoneen kotelo on usein vaakatasossa, ja näyttö asetetaan yleisesti tietokoneen päälle työpöytätilan säästämiseksi. Tornimallisessa tietokoneessa kotelo on pystyasennossa ja sijaitsee usein näytön vieressä tai pöydän alla. Varhaiset kotitietokoneet olivat usein yhdysrakenteisia, joissa esimerkiksi näppäimistön sisään oli saatettu rakentaa koko tietokone. Nykyään mikrotietokoneita ei enää erotella suoraan kotitietokoneiksi tai työasemiksi, mutta joissain tapauksissa on tarpeellista tuoda esiin erot muihin henkilökohtaisiin tietokoneisiin. Kotitietokoneessa voi olla laitteistoa (esimerkiksi näytönohjain) jonka suorituskyky yltää työasemien tasolle, mutta niiden kotikäyttö jää usein graafista laskentaa vaativien pelien pelaamiseen, eikä niillä harrasteta prosessoritehoa vaativaa tietojenkäsittelyä vaikka sopivilla ohjelmistoilla siihen olisi mahdollisuus. Kotitietokoneita on useita erilaisia ja -näköisiä, johtuen siitä, että tämä on yleisin henkilökohtaisten tietokoneiden luokka. Nykyiset kotitietokoneet, kuten myös työasemat, ovat useimmiten pohjimmiltaan IBM PC-arkkitehtuuriin pohjautuvia IBM PC yhteensopivia mikrotietokoneita, joissa usein ajetaan Microsoft Windows-pohjaista käyttöjärjestelmää. Tällaisista kotitietokoneista käytetään yleisesti nimitystä PC.
Yhdysrakenteinen tietokone
pienoiskuva|oikea|[[Commodore Amiga 1200, johon on liitetty hiiri ja kaksi lisälevykeasemaa.]] Yhdysrakenteinen tietokone on työpöytä- tai kotitietokoneiden alaluokitus. Ne ovat täysin itsenäisiä, useimmiten pöydällä makaavia henkilökohtaisia tietokoneita joissa on kaikki laitteiston osat integroituina yhdessä ja samassa paketissa. Esim. syötelaitteet kuten näppäimistö ja näyttö on saatettu rakentaa suoraan kiinni laitteen runkoon. Näyttö saattaa olla esimerkiksi kosketusnäyttö ja hiirtä ja näppäimistöä ei tarvita laitteen käyttämiseen. Näppäimistö ja hiiri kuitenkin tavallisesti toimitetaan laitteet mukana. Keskussuoritin, keskusmuisti ja kiintolevyt ovat useimmiten sijoitettu näytön tai näppäimistön sisään. Näytön sisään rakennettuja tunnettuja henkilökohtaisia tietokoneita ovat esimerkiksi HP Touchsmart, Asus Eee Top, Apple iMac. Tunnettuja näppäimistön sisään rakennettuja ovat esimerkiksi Commodore Amiga, Commodore 64 ja Sinclair ZX Spectrum.
Nettop-tietokone
pienoiskuva|oikea|[[Asus Eee Box esillä Computex 2008 -messuilla.]] Nettop-tietokoneet ovat kotitietokoneiden alaluokka, joka sisältää minimalistiset, mutta silti itsenäiset, pöydällä makaavat tai seisovat henkilökohtaiset tietokoneet. Yleisesti ne ovat heikkotehoisempia kuin kotitietokoneet ja sisältävät vain välttämättömimmät osat ja kelpaavat lähinnä vain päivittäiseen sähköpostin lukemiseen ja Internet-sivujen selaamiseen. Käsitteen esitti Intel helmikuussa 2008 kuvaamaan halpoja, vain välttämättömimmät osat sekä toiminnot sisältäviä heikkotehoisia pöytätietokoneita. Nämä ovat verrattavissa kannettaviin Netbook-tietokoneisiin joskin Nettop-tietokoneet on tarkoitettu työpöydille. Esimerkiksi Asus Eee Box ja Apple Mac mini ovat tällaisia henkilökohtaisia tietokoneita.
Kannettava
pienoiskuva|vasen|[[IBM Thinkpad R51 -kannettava tietokone.]]
Minikannettava
Minikannettavat ovat pienikokoisia ja edullisia, simpukkakoteloinnilla varustettuja yhdysrakenteisia tietokoneita, jotka on suunniteltu erityisesti langatonta yhteydenpitoa ja internetissä tapahtuvaa viestintää varten. Ne ovat tavallisesti hyvin kevyitä ja huomattavasti halvempia kuin subnotebook-luokan kannettavat henkilökohtaiset tietokoneet. Yleisimmät näyttöjen koot vaihtelevat 7–10,1 tuumaan ja ruudun tarkkuus on 800×480–1024×600 pikseliä. Toisaalta uusimpien laitteiden kuvapistekoko voi olla niinkin korkea, kuin 1280×768 pikseliä. Yleisempänä käyttöjärjestelmänä on nykyisin Windows 7. Aiemmin minikannettavia myytiin niitä varten räätälöidyllä GNU/Linux-käyttöjärjestelmällä ja pienelle näytölle optimoidulla sovellusohjelmistopaketilla. Sittemmin markkinoille on tullut linux-pohjaista Google Androidia käyttäviä koneita.
Jotkin mallit käyttävät hyödykseen pilvilaskentaa, jossa tietokone siirtää osan tarvitsemastaan tiedoista langattomasti Internetin yli tehokkaammille keskustietokoneille. Useissa minikannettavissa on myös flash-pohjaiset SSD-kiintolevyt tavallisten mekaanisten kiintolevyjen sijasta. SSD-levyn korkea hinta rajoittaa tilavuuden 4–32 gigatavuun. Tavallisilla mekaanisilla kiintolevyillä varustetut Netbook-tietokoneet sisältävät jopa 160Gt kiintolevyn, kuten MSI:n Wind U100 -minikannettavassa.
Minikannettavat keksittiin alun perin OLPC-projektissa kehitysmaiden koulutustason nostamista varten. Asus toi markkinoille Eee PC-sarjan minikannettavat, jotka oli suoraan tarkoitettu länsimaiden markkinoille. Suomessa ja muualla internet-palveluntarjoajat markkinoivat näitä aloittelijoiden tietokoneina.
Ultrakannettava
pienoiskuva|oikea|[[Wibrain B1 UMPC -tietokone.]]
Ultrakannettava-tietokone (, lyh. UMPC) on luokitus, joka käsittää sisäänsä erittäin pienikoteloiset henkilökohtaiset tietokoneet. Sen pääasiassa kehittivät yhteistyössä Microsoft, Intel ja Samsung, mutta mukana oli myös joukko pienempiä yrityksiä. Tämän hetken UMPCt sisältävät tavallisesti Windows XP, Windows Vista, Windows 7 tai laitteeseen räätälöidyn Linux-pohjaisen käyttöjärjestelmän ja matalan virrankulutuksen omaavan suorittimen kuten Intelin Atom tai VIAn C7-M. Esimerkiksi Samsung Q1 Ultra sekä Wibrain B1 ovat UMPC-laitteita.
pienoiskuva|vasen|[[Gigabyten M528 MID -tietokone, jossa on Intelin Atom-suoritin ja Ubuntu-pohjainen käyttöjärjestelmä.]]
Kannettava internet-pääte
Ultrakannettavien-tietokoneiden rinnalla kulkevat myös lähinnä Nokian ja Intelin innovoimat MID-tietokoneet, jotka ovat vielä UMPC:tä pienempiä, mutta taskutietokoneita tai matkapuhelimia isompia sekä suorituskykyisempiä. Tyypillisenä esimerkkinä MID-tietokoneista voidaan yleisesti mainita esim. Nokian N800 ja N900.
Sekä UMPC:itä, että MID-tietokoneita kuvataan usein älypuhelimien ja taulutietokoneiden väliin jäävän aukon täyttäviksi tietokoneiksi.
Taskutietokone
pienoiskuva|oikea|[[Sharp PC-E500S taskutietokone.]]
Taskutietokone oli ohjelmoitavan taskulaskimen kokoinen pieni tietokone, joka oli varustettu näppäimistöllä ja pienellä näytöllä. Taskutietokoneita valmistivat useat yritykset ennen kämmentietokoneiden julkaisua.
Kämmentietokone
pienoiskuva|oikea|[[Applen valmistama Newton-kämmentietokone vuodelta 1992.]]
Kämmentietokone (PDA) on yhteinen luokka hyvin pienille kämmenen kokoisille kannettavalle laitteelle. Kämmentietokoneita ovat seuranneet älypuhelimet ja taulutietokoneet.
Varhainen tunnettu PDA-tyyppinen kämmentietokone oli Applen valmistama Newton. Kämmentietokoneisiin kuuluvat Pocket PC -laitteet, jotka käyttävät Microsoftin Windows CE tai Windows Mobile käyttöjärjestelmää. Myös vaihtoehtoiset käyttöjärjestelmät kuten NetBSD tai Linux ovat käytettyjä käyttöjärjestelmiä kämmentietokoneissa.
Taulutietokone
Taulutietokone (tai paneelitietokone tai tabletti eli tablet PC) on kannettavien tietokoneiden alaluokka. Taulutietokoneet ovat kosketusnäytöllisiä: taulutietokonetta ohjataan koskettamalla näyttöä joko sormin tai osoitinkynällä eli styluksella, jolla korvataan hiiri ja näppäimistö. Taulutietokoneita käytetään usein paikoissa ja työtehtävissä joissa tavanomaisten kannettavien ominaisuudet eivät mahdollista käytännössä työtehtävien edellyttämiä toimenpiteitä. Lisäksi taulutietokoneet ovat yleistyneet viihdekäytössä. Tunnettuja taulutietokoneita ovat Applen Ipad.
Helsingin Sanomien joulukuussa 2010 pidetyssä kilpailussa etsittiin uutta nimeä taulutietokoneelle. Toimitus valitsi nimiehdotuksien joukosta sanan ”sormitietokone”, jota oli kannattanut kolme ehdottajaa 11 900:sta.
Tikkutietokone
Tikkutietokone on pieni suoraan näyttölaitteen HDMI-liitäntään kytkettävä tietokone, jotka pystyvät verkkoselaimen ja toimisto-ohjelmistojen käyttöön. Lisäksi käyttöön tarvitaan erillinen näppäimistö ja virtalähde.
Sovelluskohtaiset laitteet
Sovelluskohtaiset laitteet eivät ole henkilökohtaisia tietokoneita: esimerkiksi sähkökirja ja reititin ovat tietoteknisiä laitteita, mutta ne eivät ole yleiskäyttöiseen tietokoneeseen verrattavia laitteita.
Kotiteatteritietokone
pienoiskuva|vasen|[[Sony PlayStation 3 on pelikonsoli, jossa on myös viihde- ja multimediakäytön ominaisuudet.]]
Kotiteatteritietokone (, lyh. HTPC) on yleishyödyllinen laite, joka yhdistelee esimerkiksi videonauhurin ja musiikkisoittimen toimintoja kotitietokoneeseen. Se yleensä kytketään suoraan televisioon, television kokoiseen tietokonenäyttöön tai projektoriin. Yleisesti näiden henkilökohtaisten tietokoneiden toimintoihin kuuluvat muun muassa tietokonepelien pelaamisen mahdollisuus, digitaalisten valokuvien katselu, musiikin kuuntelu, elokuvien ja television katselu sekä televisiolähetyksen tallennuskyky. Kotiteatteritietokoneiden tarkoituksena on hyvin usein yhdistää kaikki kotiteatterin toiminnot yhteen ja samaan laitteeseen. Kotiteatteritietokone saattaa myös muodostaa kotitaloudessa mediapalvelimen, jonka tehtävänä on jakaa tai vastaanottaa sekä toistaa muilta kotitalouden lähiverkkoon kytketyiltä henkilökohtaisilta tietokoneilta tai Internetistä jaettuja medialähteitä.
Laitteisto
[[Tiedosto:Personal_computer,_exploded_6.svg|pienoiskuva|oikea|300px|Läpileikkaus tyypillisestä torni-mallisesta henkilökohtaisesta tietokoneesta ja sen lisälaitteista:
Emolevy on tietokoneen tärkein yksittäinen osa, sillä siihen kytketään kiinni kaikki muut osat. Muistimoduulit, näytönohjain sekä suoritin kiinnitetään suoraan emolevyyn niille kuuluville paikoille. Massamuistit kuten kiintolevyt ja CD/DVD-asemat kytketään asianmukaisilla kaapeleilla kotelon sisällä. Emolevyyn kytketään kotelon ulkopuolelta hiiri ja näppäimistö. Näyttö kytketään emolevyn laajennuspaikkaan asennettuun näytönohjaimeen tai emolevylle integroituun näytönohjaimeen.
Emolevy
Emolevy on elektroniikkakomponentteja täyteen ladottu piirilevy, johon on koottu kaikki tietokoneen käytön kannalta oleellinen elektroniikka. Suuntaus on ollut se, että aikaisemmin erillisillä piirilevyillä olleet ominaisuudet on vähitellen ryhdytty latomaan emolevyyn, kuten esimerkiksi äänikortti, näytönohjain, ethernet-portti kustannustehokkuuden vuoksi. Pelitietokoneissa, joissa on tärkeää, että käyttäjä saa valita mieleisensä osat, edelleen näytönohjain on integroimatta etulevyyn ja se valitaan erikseen.
Emolevyssä on paikat muistimoduuleille, suorittimelle ja lisäkorteille sekä muun muassa liitin virtalähteeseen, liitännät massamuistilaitteille ja mahdollisille sarjaportille, rinnakkaisportille, USB-liittimiä sekä kaiutin- tai korvakuuloke- ja mikrofoniliittimet.
Lisäksi mallista riippuen voi emolevyssä olla FireWire-liitin, joka tarjoaa nopeamman tiedonsiirron massamuistilaitteille kuin USB 1.1 tai USB 2.0.
Suoritin
Pääsuoritin on tietokoneen ydin. Suorittimien kehittyminen nopeammiksi on parantanut tietokoneen laskentatehoa ja suorituskykyä. Suorittimet kehittyvät sukupolvittain siten, että niiden tiedonkäsittelykaistan leveys on suurentunut. Harrastelijoiden koottavat kotitietokoneet 1980-luvun alussa olivat 4-bittisiä, myöhemmät kotimikrot 8-bittisiä ja IBM PC 16-bittinen. Tästä suorittimet ovat kehittyneet ensin 16-bittisiksi, sitten 32-bittisiksi ja nykyään monet henkilökohtaistenkin tietokoneiden suorittimet ovat 64-bittisiä.
Massamuisti
Tietokoneen massamuisti on pysyvää, joka säilyttää tiedon koneen virran ollessa pois päältä.
Henkilökohtaisen tietokoneen massamuistina on tyypillisesti ollut kiintolevy, mutta nykyisin se voi olla usein SSD-levy tai muu ratkaisu (haihtumaton muisti).
Henkilökohtaisissa tietokoneissa ensimmäiset massamuistit olivat kasettiasemia, nauha-asemia ja levykeasemia. Varhaiset levykkeet olivat 5 1/4″-kokoisia, joita pehmeytensä vuoksi kutsuttiin suomen puhekielessä lerpuiksi. Levykkeiden pienen tallennuskapasiteetin johdosta tietokoneeseen alettiin lisäämään kiintolevyjä. Tunnettu varhainen kiintolevyn sisältävä henkilökohtainen tietokone oli IBM XT.
IBM PS/2:n myötä 5 1/4″ levykkeet vaihtuivat 3 1/2″:n koviin muovikuoriin pakattuihin levykkeisiin, joita kokonsa ja taipumattomuutensa vuoksi kutsuttiin suomen puhekielessä korpuiksi.
Optiset asemat yleistyivät tietokoneissa 1980- ja 1990-lukujen vaihteesta alkaen ja esimerkiksi Fujitsu FM Towns sisälsi CD-ROM-aseman.
Kehityksen myötä on kiintolevyjen tallennuskapasiteetti lisääntynyt ja henkilökohtaisten tietokoneiden kovalevyt ovat tallennuskapasiteetiltaan usein (2023) –  gigatavua.
Näytönohjain
Näytönohjain on komponentti, jonka päätehtävänä on tuottaa ja piirtää grafiikkaa näytölle.
Lisäksi näytönohjaimiin on videopelien myötä tullut lisää ominaisuuksia ja ne voivat muodostaa jopa kolmanneksen koko tietokoneen hinnasta, mikäli koneissa tulee olla hyvät tietokonepeliominaisuudet.
Muut osat
Muut massamuistit
Yleisiä lisälaitteita ja laajennuskortteja
Ohjelmisto
Ohjelmisto on yleinen termi, jolla kuvataan tietokoneohjelmien kokoelmia, dokumentaatiota ja kaikkea muuta mikä suorittaa jotain toimintoa tietokonejärjestelmässä. Käsite sisältää sovellusohjelmiston, kuten tekstinkäsittelyohjelmat joilla käyttäjät voivat tuottaa sisältöä, välitason ohjelmat jotka toimivat toisten ohjelmien sisällä sekä käyttöjärjestelmän, joka käsittää valtaosan tietokoneen työkaluista (järjestelmäohjelmat) ja toiminnoista.
Käyttöjärjestelmä
Käyttöjärjestelmä on ohjelmistollinen kerros, joka hallitsee tietokoneen resursseja sekä tarjoaa ohjelmoijille rajapinnan, jolla sovellusohjelmat voivat hyödyntää laitteistoa. Käyttöjärjestelmä käsittelee järjestelmän tietoja ja käyttäjän syötettä hallitsemalla tietokoneessa ajettavia tehtäviä sekä niille varattuja resursseja palveluna käyttäjille ja ajattaville ohjelmille. Käyttöjärjestelmän ydin hoitaa pohjatason tehtäviä kuten muistinhallinnan, järjestelmän lähettämien ja vastaanottamien kutsujen järjestelyn kiireellisyyden ja tärkeyden mukaan, syötelaitteiden ohjauksen, yhteyksien ylläpidon muihin tietokoneisiin ja tiedostojen hallinnan.
Henkilökohtaisten tietokoneiden käyttöjärjestelmämarkkinat ovat tällä hetkellä pääosin Microsoftin Windows käyttöjärjestelmä-perheen hallussa. Yleisesti käytössä olevan Windows NT -käyttöjärjestelmän ja sen levitysversioiden kuten XP:n, Vista:n ja 7:n yhteinen markkinaosuus on ollut noin 90 %. Muita henkilökohtaisten tietokoneiden käyttöjärjestelmiä ovat esimerkiksi Apple-yhtiön Mac OS X-jakelu (markkinaosuus noin 5 % ) joka perustuu Darwin BSD-käyttöjärjestelmälle sekä avoimeen lähdekoodiin perustuvan GNU/Linux-käyttöjärjestelmän lukuisat eri jakelut. Lisäksi on syytä mainita myös Solaris- ja FreeBSD-käyttöjärjestelmät.
Kun Microsoftin Windowsia ei oteta huomioon kuuluvat kaikki edellä mainitut käyttöjärjestelmät joko suoraan tai epäsuorasti Unix-käyttöjärjestelmien sukuun. Unix on käyttöjärjestelmä, joka kehitettiin Bell Labs:n laboratoriossa myöhäisellä 1960-luvulla. Siitä kehkeytynyt lukuisia eri käyttöjärjestelmiä ja perheitä joista osa on avoimia ja vapaita, kun taas osa on kaupallisia ja suljettuja. Tunnetuimmat Unix-perheet ovat System V Release 4 ja BSD.
Microsoft Windows
thumb|Kuvakaappaus [[Windows 10|Windows 10:sta.]]
Microsoft Windows on yhteinen tuotenimi usealle erilaiselle käyttöympäristölle ja käyttöjärjestelmälle, jotka Microsoft on kehittänyt tai valmistanut. Microsoft esitteli käyttöympäristön jonka nimi oli ”Windows” lisäohjelmana MS-DOS-käyttöjärjestelmälle vuoden 1985 marraskuussa vastauksena markkinoiden kasvavaan kiinnostukseen graafisia käyttöliittymiä kohtaan. Uusin Windows-käyttöjärjestelmä on Windows 11 ja palvelinversio Windows Server 2022.
Linux
Linux on perhe Unixin kaltaisia käyttöjärjestelmiä. Linux on yksi lupaavimmissa esimerkeistä vapaan ohjelmiston ja avoimen lähdekoodin kehityksestä. On tyypillistä, että kaikki järjestelmän alla olevat lähdekoodit ovat kenen tahansa vapaasti muokattavissa, käytettävissä sekä levitettävissä. Nimi ”Linux” tulee käyttöjärjestelmän käyttämästä Linux-ytimestä jonka kehityksen aloitti Linus Torvalds vuonna 1991. Järjestelmän käyttämät kaikki muut osat kuten järjestelmätyökalut ja kirjastot yleisesti tulevat GNU-käyttöjärjestelmältä jonka kehityksen aloitti vuonna 1983 Richard Stallman. GNU-projektilta tulevat panostukset ovat ajaneet suosimaan GNU/Linux-nimitystä käyttöjärjestelmälle.
Tunnettuna palvelinkäyttöjärjestelmänä Linuxia tukee moninainen joukko erilaisia yrityksiä kuten Dell, Hewlett-Packard, IBM, Novell, Oracle, Red Hat, Canonical ja Sun Microsystems. Sitä kuitenkin käytetään paljon myös mitä erilaisimmissa tietokoneissa joihin kuuluvat muun muassa työasemat, kotitietokoneet, supertietokoneet, multimediatietokoneet kuten PlayStation 3, useat kolikkopelikoneet, ja sulautetut järjestelmät kuten matkapuhelimet ja reitittimet.
macOS
pienoiskuva|oikea|[[Mac OS X Lionin työpöytä.]]
Sovellusohjelmisto
Sovellusohjelmisto on kokoelma tietokoneohjelmia, joita ajetaan käyttöjärjestelmän päällä, jotka suorittavat niille annettuja tehtäviä ohjelmoinnin mukaisesti. Täytyy muistaa, että käyttöjärjestelmän käyttöympäristö koostuu useista sadoista ellei jopa tuhansista pienistä ohjelmista, jotka yhdessä muodostavat sovellusohjelmiston, johon käyttöjärjestelmäkin kuuluu. Sovellusohjelmistoa ja sen ohjelmistoalustaa voidaan laajentaa esim. peleillä sekä toimisto- ja hyötyohjelmilla.
Väliohjelmisto
Väliohjelmisto on ohjelmistoa, joka suorittaa jotain tiettyä yksittäistä tehtävää jonkin suuremman ohjelman sisällä. Esimerkiksi tietokonepeleissä nykyään hyvin harva kehittäjä kehittää omaa fysiikkamoottoriaan esineiden ja ympäristön laskemista varten, koska se on erittäin työläs ja aikaa vievä tehtävä. Sen sijaan ostetaan valmisfysiikkaa laskeva välitasonohjelma kuten Havok laskemaan fysiikkaa kehittäjän pelimoottorin sisällä.
Markkinat
Kannettavien, pöytätietokoneiden ja työasemien markkinat Euroopassa, Keski-idässä ja Afrikassa oli vuoden 2021 ensimmäisellä neljänneksellä 23,87 miljoonaa tietokonetta kolmen kuukauden aikana. IDC:n mukaan kannettavien myynti johtuu osaksi vahvasta kysynnästä yrityksissä. EMEA-alueella viisi suurinta valmistajaa hallitsee 80,5 prosenttia kokonaismyynnistä. Suurimmat valmistajat olivat HP, Lenovo, Dell, Acer ja Asus.
Didier Zokora
Didier Zokora (s. 14. joulukuuta 1980 Abidjan, Norsunluurannikko) on norsunluurannikkolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on eniten maaotteluita (123) pelannut norsunluurannikkolainen.
Ura
Zokora on edustanut muun muassa ASEC Mimosasia, Genkiä, Saint-Étienneä, Tottenham Hotspuria, Sevillaa ja Trabzonsporia.
8. heinäkuuta 2009 espanjalainen Sevilla ilmoitti tehneensä Tottenham Hotspurin keskikenttäpelaaja Didier Zokoran kanssa neljän vuoden mittaisen sopimuksen. Sopimus sisälsi sopimuksestavapautumisoption 30 miljoonalla eurolla.
Zokora pelasi Norsunluurannikon maajoukkueessa 123 ottelua ja teki yhden maalin. Hän kuului Norsunluurannikon joukkueeseen muun muassa vuoden 2006 MM-kisoissa, joissa joukkue jäi alkulohkoihin.
Puudosin piiri
Puudosin piiri tai Puutoisten piiri (myös Puudožin piiri; ) on kuntapiiri Äänisen itäpuolella Venäjällä, Karjalan tasavallan kaakkoisosassa. Alue rajoittuu luoteessa Aunuksen Karjalaan (Karhumäen piiriin), koillisessa ja idässä Arkangelin sekä etelässä Vologdan alueeseen. Vuonna 1927 perustetun piirin pinta-ala on 12 745 neliökilometriä ja asukkaita on 25 200 henkeä (vuonna 2008).
Noin 70 % pinta-alasta on metsää. Yleisimmät puulajit ovat mänty ja kuusi. Suurin järvi on Vodlajärvi ja suurin joki Vodlajoki. Piirin alueella sijaitsee Aganozeron kromiittiesiintymä ja useita graniittilouhoksia. Vuonna 1991 perustettiin Vodlajärven kansallispuisto.