cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kydonían ja Apokóronaksen hiippakunta
Seurakunnat ja kirkot
pienoiskuva|[[Málemen Pyhän Antonioksen kirkko (Naós Agíou Antoníou).]] 6. rovastikunta (ST΄ Archieratikí Periféreia), 13 seurakuntaa ja seurakuntakirkkoa:
Luostarit
pienoiskuva|[[Gouvernéton luostari.]]
Hiippakunnan alueella on kuusi toiminnassa olevaa luostaria:
Munkkiluostarit
Nunnaluostarit
Keskuskoulu (Raahe)
Keskuskoulu on Raahen keskustassa sijaitseva peruskoulun alakoulu (luokka-asteet 1–6). Koulu on taide- ja kulttuuripainotteinen.
Keskuskoulun koulurakennuksen suunnitteli arkkitehti Johan Jacob Ahrenberg, ja se valmistui vuonna 1912. Rakennuksessa on yhdistelty muun uusrenessanssia ja klassismia sekä doorilaisia ja joonialaisia pylväitä.
Haibarbi
Haibarbi (Balantiocheilos melanopterus) on särkikalalaji, jota tavataan pääosin Aasian vesistöissä. Haibarbia pidetään myös akvaariokalana.
Ulkonäkö ja koko
Haibarbi kasvaa noin 35 cm pitkäksi. Sillä on haita muistuttava torpedomainen, hopeanhohtoinen ruumis, ja mustavalkoraitaiset evät.
Alkuperä
Haibarbi on lähtöisin Mekong- ja Chao Phraya -jokien vesistöistä, Malakan niemimaalta Sumatralta ja Borneolta. Siellä se elää suurten ja keskikokoisten jokien ja järvien keskisyvyydellä (ei pinnalla eikä pohjalla). Monissa vesistöissä kala on käymässä harvinaiseksi. Siksi akvaariokaupassa suositellaan vain vankeudessa kasvaneiden yksilöiden myyntiä.
Käyttäytyminen
Haibarbi on rauhallinen ja sopii tietyin varauksin riittävän suureen seura-akvaarioon. Se on kaikkiruokainen ja syö myös pienempiä kaloja ja niiden poikasia. Haibarbeja pidetään vähintään viiden yksilön parvissa. Näin suurelle kalalle akvaarion pitää olla ainakin 150 cm pitkä.
Villmark
Villmark eli Erämaa on vuonna 2003 valmistunut norjalainen kauhuelokuva. Elokuvan on ohjannut Pål Øie.
Cape Breton Eagles
Cape Breton Eagles on kanadalainen juniorijääkiekkojoukkue. Se pelaa Ligue de hockey junior majeur du Québecissa eli LHJMQ:ssa. Joukkueen kotipaikka on Sydneyn kaupunki Nova Scotian provinssissa.
Cape Breton Screaming Eagles on perustettu vuonna 1997, jolloin Granby Prédateurs muutti Granbyn kaupungista Sydneyhin. Tätä ennen joukkue on muuttanut useasti, mutta lähtöisin se on Sorel-Tracyn kaupungista, jossa Sorel Éperviers perustettiin vuonna 1969.
Staava Haavelinna
Staava Haavelinna (oik. Gustava Ahlfors, 1. heinäkuuta 1866 Kuhmalahti – 3. lokakuuta 1953) oli suomalainen näyttelijä ja Tampereen Työväen Teatterin voimahahmo 1900-luvun alkupuoliskolla. Hän tuli tunnetuksi ”surumielisten tyttöjen” rooleistaan ja laajensi myöhemmin urallaan ilmaisuaan myös komedian puolelle. Haavelinna piti luonnollisesta, yksilöllisestä ilmaisusta ja hiljaisesta huumorista.
Cape Breton Eagles
Cape Breton Screaming Eagles on jäädyttänyt seurassa vuosina 2000–2004 pelanneen maalivahdin Marc-André Fleuryn pelinumeron.
Staava Haavelinna
TTT:n rakentava voima
Staava Haavelinnan näyttämöura alkoi harrastuspohjalta 1880-luvun lopulla. Seuraavalla vuosikymmenellä hän oli mukana Kosti Elon johtamassa näytelmäseurassa. Vuonna 1895 Haavelinna tulkitsi Aleksis Kiven Margaretan työväenyhdistyksen iltamissa. Taiteenpalo ajoi hänet vaarantamaan palkkatyönsä, komean roolipuvun hän hankki omalla kustannuksellaan, kuten silloin ja vielä myöhemminkin oli tapana. Haavelinna oli mukana Tampereen Työväen Teatterissa sen alusta asti. Teatterin avausnäytelmässä Anna Liisa 27. syyskuuta 1901 Haavelinna, tuolloin vielä Gustava Ahlfors, tulkitsi nimiosan. Aurora Aspegren tuli kyynelsilmin kiittämään häntä esityksen jälkeen. Haavelinna olisi saanut kiinnityksen teatteriin heti, mutta hänellä oli työpaikka tehtaassa ja ikääntynyt äiti hoidettavanaan. TTT:n vakituiseen henkilökuntaan Staava Haavelinna liittyi 1919. Paitsi näyttelijäntyössä, hän toimi myös teatterin puvustonhoitajana.
Cape Breton Eagles
Kaudesta 2019-2020 eteenpäin joukkue on toiminut nimellä Cape Breton Eagles.
Staava Haavelinna
Mittava ura
Syksyllä 1922 Haavelinnalla oli merkittävä osa vuokraemäntänä Gustav Essmanin näytelmässä Magdalena. TTT:n 25-vuotisjuhlassa vuonna 1926 hän sai Kusti Salan ohella huomionosoituksen TTT:n vanhimpana näyttelijänä. 40-vuotistaiteilijajuhlassaan Haavelinna tulkitsi Karoliinan roolin näytelmässä Tohvelisankarin rouva. Juhlitun näyttelijättären ansioiksi mainittiin uskollisuus ihanteille ja työlle sekä kaunis vaatimattomuus. 1930-luvulla Haavelinna sai lähinnä sivuosia iäkkäiden naisten rooleissa. 45-vuotistaiteilijajuhlassaan hän tulkitsi Miina Salokanteleen osan Maria Jotunin näytelmässä Miehen kylkiluu. Näyttelemisen tyyli oli muuttunut erilaisten suuntausten mukana, mutta Haavelinnan mukaan yleisö oli pitkin vuosikymmenten ollut herkän vastaanottavainen romantiikan nälässään. Vuonna 1938 hän oli Suomen vanhin aktiivinäyttelijä, sillä uraa oli takana jo puoli vuosisataa. Suomessa vain kaksi näyttelijää oli saavuttanut merkkipaalun ennen häntä.
Cape Breton Eagles
Joukkue
Lähde: EliteProspects
Staava Haavelinna
Mittava ura
Haavelinnan ura jatkui 1940-luvulla. Täyttäessään 80 vuotta toukokuussa 1946 hän näytteli jälleen Miinan osan Miehen kylkiluussa. Ikääntyneen näyttelijättären suoriutumista epäiltiin, mutta Haavelinna osoitti vielä kerran taiteellisen luomisvoimansa. Suosionosoitukset olivat valtavat. Haavelinnan entinen pukuhuonetoveri Rauni Luoma ja Leo Riuttu toivat Suomen Näyttelijäliiton onnittelut vanhimmalle jäsenelleen. Haavelinnalle ilmoitettiin samassa tilaisuudessa, että hänelle oli myönnetty Pro Finlandia -mitali. Ensimmäinen Pro Finlandia oli vuotta aikaisemmin myönntetty Mia Backmanille. Haavelinna kuului TTT:n henkilöluetteloon kuolemaansa asti, vaikkei enää 1950-luvulla noussut näyttämölle.
Cape Breton Eagles
Joukkueenjohto
Lähde: EliteProspects
Staava Haavelinna
Mittava ura
Haavelinna oli mukana vain yhdessä elokuvassa, joten hänen näyttelijäntyötään ei juuri ole taltioitunut jälkipolville. Kesällä 1938 Roland af Hällström ohjasi elokuvan Paimen, piika ja emäntä. Elokuvassa nähdään Haavelinnan lisäksi lähes koko sen aikainen TTT:n näyttelijäkunta.
Martti Lehti
Lehti kävi kauppakoulun Tampereella 1920–1923 ja aloitti työuransa puutavaraliikkeen kirjanpitäjänä ja prokuristina 1924–1929. Vuosiksi 1930–1932 hän siirtyi Heden ja Kumpp. Oy:n toimitusjohtajaksi ja työskenteli samanaikaisesti Vihdin Kirjakauppa Oy:n toimitusjohtajana. Helsinkiläisen Kustannusosakeyhtiö Otavan aikakauslehtiosaston hoitajana Lehti toimi 1932–1934 ja sen jälkeen hän työskenteli Yhtyneet Kuvalehdet Oy:n palveluksessa aluksi levikkiosaston hoitajana ja sitten toimittajana sekä muissakin tehtävissä. Päätyönsä ohessa Lehti kokosi useita kaskukokoelmia nimimerkillä J. Kalliomäki ja kirjoitti omalla nimellään useita kirjoja. Hän oli lähes koko aikuisikänsä kiinnostunut myös kirjakauppa-alasta. Jo vuonna 1918 hän sai kirjakauppaoikeudet kotipitäjäänsä Kuhmalahdelle käyttäen niitä aina vuoteen 1930 saakka, jolloin hän jatkoi niitä Vihdissä. Otavan ja Yhtyneiden Kuvalehtien palveluksessa ollessaan Lehti teki jatkuvasti yhteistyötä kirjakauppiaskunnan kanssa.
Teoksia
Omalla nimellä: Nimimerkillä J. Kalliomäki:
Makinti Napanangka
pienoiskuva|[[Alice Springsistä 227 kilometriä länteen sijaitseva Haasts Bluff, jossa Makinti asui 1940- ja 1950-luvuilla.]] Makinti Napanangka (n. 1930 Mangarri – 9. tammikuuta 2011) oli alkuperäisaustralialainen pintupi-kielinen taidemaalari. Napanangkan maalaukset koostuvat usein aaltoilevista keltaisista ja oransseista nauhamaisista viivoista, joiden vaaleus ja tiheys vaihtelevat.
Australian alkuperäiskansoihin kuuluva Napanangka asui läntisen aavikon alueella Pohjoisterritoriossa Haast Bluffissa ja myöhemmin lännempänä Kintoressa, joka sijaitsee 530 km länteen Alice Springsistä, lähellä Länsi-Australian rajaa. Utopia-taidekeskuksen johtajan mukaan Napanangka oli paras Emily Kame Kngwarreyen jälkeen tullut maalari Central Desertin alueella.
Napanangka alkoi maalata Kintoressa 1990-luvun puolivälissä yhteisöprojektin rohkaisemana. Akryylillä kankaalle maalanneen Napanangkan aiheita olivat alkuperäiskansojen kertomukset kahdesta esiäidistä, sisaruksista, jotka tunnetaan nimellä Kungka Kutjarra. Melko pian hänen teoksiaan hankittiin moniin kokoelmiin, kuten Australian kansallisgalleriaan. Napanangkan ensimmäinen näyttely oli vuonna 2000 Sydneyssä Utopia Art -galleriassa. Vuonna 2012 hänen maalauksiaan oli postuumisti Sydneyn biennaalissa.
Napanangka kuului Papunya Tula -taiteilijakollektiiviin ja oli sen johtavia jäseniä. Napanangkaa ei kiinnostanut maalata siististi pilkku pilkulta, kuten monet alueen maalarit. Hän maalasi enemmänkin kaarevia ja kiemurtelevia nauhoja ja viivoja kuin pilkkuja. Napanangkan ote on mieluummin haptinen ja tuntoaistiin liittyvä kuin visuaalinen. Värien ja elementtien toistossa on tanssia muistuttavia piirteitä. Taustalla vaikuttaakin perinteinen kehomaalaus ja siihen liittyvät liikkeet.
FiMUG
fiMUG ry. on Suomen Mac-käyttäjien yhdistys. Yhdistys aloitti toimintansa vuonna 1990 HyperCard-käyttäjien yhdistyksenä Hyper ry:nä. Yhdistyksen nimen ja toiminnan laajentuessa Mac-käyttäjäyhdistykseksi vuonna 1993 myös jäsenlehden nimi muutettiin Hyper-Uutisista Kotaporaksi.
Yhdistys on ottanut kantaa muun muassa HST-korttien käyttöön ja tekijänoikeuslain muutoksiin. Tekijänoikeuslain muutokseen liittyvä lehdistötiedote ja eduskuntaan jaettu aineisto julkaistiin Suomen Unix-käyttäjäin yhdistyksen FUUG ry:n ja Linux-käyttäjien yhdistyksen FLUG ry:n kanssa. Yhdistys on osallistunut Kansallinen Tieto­turva­päivä -hankkeeseen vuodesta 2006 lähtien.
Jäsenilleen ja muille Mac-käyttäjille yhdistys järjestää tapaamisia ja kursseja.
AppleGardenin sähköiset keskustelu- ja tiedostoalueet ovat toimineet vuodesta 1993 lähtien. Vuonna 2004 perustettu Hopeinen Omena -keskustelufoorumi siirtyi fiMUG ry:lle toukokuussa 2008. Omenamehu.org:n kanssa yhdistys on tehnyt yhteistyötä sen perustamisesta 2005 lähtien.
Syksyllä 1999 otettiin käyttöön Virtuaalikorppu, joka tarjosi Internetin kautta toimivan levykkeen tavoin käytettävän verkkolevyn. Palvelu oli hyödyllinen erityisesti uusien iMac-tietokoneiden käyttäjille, koska uusissa koneissa ei ollut enää levykeasemia. Vuonna 2004 Virtuaalikorpun korvasi fiDisk, joka toimii Mac OS X Server -käyttöjärjestelmällä.
Hopeinen Omena
fiMUG ry on omistanut vuodesta 2008 alkaen Hopeinen Omena -foorumin. Hopeinen Omena on suomalaisten Apple-käyttäjien keskustelufoorumi. Foorumi on perustettu helmikuussa 2004. Foorumille on rekisteröitynyt yli 60 000 käyttäjää, ja viestejä on kirjoitettu yli 1,5 miljoonaa huhtikuuhun 2013 mennessä.
Harri Marstio
Harri Tapio Marstio (6. tammikuuta 1957 Iitti – 31. tammikuuta 2019 Kouvola ) oli suomalainen muusikko. Marstio vaikutti soolouransa lisäksi muun muassa yhtyeissä Harri Marstio ja Maanantai, Kultakurkut, Harri Marstio Duo, Pedro's Heavy Gentlemen ja Harri Marstio Band. Hän tuli tunnetuksi vierailtuaan vuonna 1982 Pedro's Heavy Gentlemenin albumilla ja esittäen ”Romany Violin” -kappaleen. Myöhemmin Marstio levytti suomenkielisiä tulkintoja kuten ”Tie” ja ”Muisto vain jää”. Marstion omista kappaleista tunnetuimpia lienevät ”Sirkustyttö” ja ”Talo”.
Vuonna 2007 Harri Marstio levytti muiden Kuusankoskelta kotoisin olevien tai siellä vaikuttaneiden taiteilijoiden kanssa ”Jokivarsi”-kappaleen, jonka tuotto meni alueen kehittämiseen. Kipinä levyn tekoon syntyi UPM:n ilmoitettua Voikkaan tehtaan lopettamisesta.
Kesällä 2008 sai paljon radiosoittoa ”Sandra of St. Mura” -niminen kappale, jonka Marstio levytti Folkswagen-yhtyeen albumille Kyläkaupan rappusilla. Kappale on englanninkielinen versio Esa Pakarisen tunnetuksi tekemästä ”Suhmuran Santrasta”. Loppuvuodesta 2008 Marstio pyrki Akaan valtuustoon, sinne kuitenkaan pääsemättä.
Yksityiselämä
Marstiolla diagnosoitiin vuoden 2014 keväällä imusolmukesyöpä, joka leikattiin saman vuoden alkukesällä. Syöpä uusiutui kesällä 2016 ja hän jäi uudelleen keikkatauolle, joka kesti toukokuuhun 2017 saakka. Syöpä uusiutui jälleen kesällä 2018. Marstio kuoli auto-onnettomuudessa 62-vuotiaana 31. tammikuuta 2019. Hänet polttohaudattiin, ja uurna laskettiin Tampereen Messukylän hautausmaalle.
Hesperian kanava
Ensimmäisen kerran kanavaa ehdotettiin vuonna 1891, tarkoituksena toisaalta edistää Töölön­lahden veden vaihtuvuutta, toisaalta parantaa vesi­liikenne­yhteyksiä kaupungin eri satamien välillä. Töölön ensimmäiseen, Gustaf Nyströmin ja Lars Sonckin laatimaan ja vuonna 1906 vahvistettuun asemakaavaan kanava ei kuitenkaan sisältynyt, vaan sen paikalla oli vain normaali­levyinen katu nimeltä Hesperiagatan, jonka länsi­päässä olisi ollut Taival­lahden tori. Kanavan rakentamista ehdotettiin kuitenkin pian tämän jälkeen uudestaan, ja laaditun suunnitelman mukaan sen rantoja pitkin olisivat kulkeneet Eteläinen ja Pohjoinen Hesperian­katu. Kanavan rakentamista perusteltiin myös esteettisillä syillä, ja sen arvioitiin nostavan töölöläisten tonttien arvoa, mutta heikosti vaihtuvan veden pelättiin aiheuttavan terveydellisiä haittoja. Sittemmin on arvioitu, että veden virtaus Töölön­lahteen olisi vuolasta, sillä Seurasaarenselälle puhaltaa yleensä lounaistuuli, joka kerryttää vettä Taivallahdelle.
Elizabeth Eaton
Elizabeth Eaton (s. 2. huhtikuuta 1955) on yhdysvaltalainen pappi ja Amerikan evankelisluterilaisen kirkon (ELCA) johtajana vuodesta 2013 lähtien.
Eaton syntyi vuonna 1955 Ohiossa. Hän on opiskellut teologiaa Harvardissa, josta hänellä on maisterintutkinto. Lisäksi hänellä on kandidaatintutkinto musiikkipedagogiasta College of Woosterista.
Eaton vihittiin papiksi vuonna 1981, ja tämän jälkeen hän on toiminut pappina kolmessa eri seurakunnassa, kunnes hänet valittiin Ohion piispaksi vuonna 2006.
Vuonna 2013 Eaton valittiin nykyiseen virkaansa ELCA:n ensimmäiseksi kuusivuotiskaudeksi, ja aloitti virassaan 7. lokakuuta. Hän oli ensimmäinen nainen virassaan. Vuonna 2019 Eaton uusi paikkansa seuraavaksi kuudeksi vuodeksi.
Eaton on naimisissa episkopaalisen papin, Conrad Selnickin, kanssa. Parilla on kaksi aikuista tytärtä.
Jungle Cruise
Jungle Cruise on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut seikkailuelokuva, joka perustuu samannimiseen Disney Parks -puistojen nähtävyyteen. Elokuvan ohjasi Jaume Collet-Serra ja käsikirjoittivat Michael Green, Glenn Ficarra ja John Requa. Pääosissa ovat Dwayne Johnson, Emily Blunt, Édgar Ramirez, Jack Whitehall, Jesse Plemons ja Paul Giamatti. Elokuva sai ensiesityksensä Disneyland Resortissa 24. heinäkuuta 2021. Elokuvateattereihin se saapui 30. heinäkuuta 2021, ja se julkaistiin koronaviruspandemian vuoksi samanaikaisesti Disney+-palveluun katsottavaksi Premier Access -lisämaksulla.
Juoni
Vuonna 1556, Don Lope de Aguirren johtama konkistadorien joukko etsii Etelä-Amerikasta ”Kuun kyyneleiksi” kutsuttuja Suuren puun terälehtiä, joiden kerrotaan voivan parantaa sairauksia ja murtaa kirouksia. Monet konkistadorit kuolevat matkan varrella, mutta puuta suojelevan heimon nimeltä puka michuna -heimon alkuasukkaat parantavat sairastuneet eloonjääneet puun terälehdillä. Kun heimo kieltäytyi paljastamasta puun sijaintia, Aguirre hyökkäsi ja poltti koko kylän. Ennen kuolemaansa, päällikkö kirosi konkistadorit elämää kuolemattomina Amazonjoen varrella ja kyvyttöminä poistumaan joen näköpiiristä.
Vuonna 1919, Lontoossa, McGregor Houghton yrittää sisarensa, tohtori Lily Houghtonin, puolesta suostutella Royal Societyn tiedeakatemiaa lähettämään heidät tutkimaan puuta koskevaa tarinaa tarkemmin ja edistääkseen lääketiedettä, mikäli tarinat olisivat totta. Mutta pitäen puuta pelkkänä myyttinä ja suhtautuen epämieluisasti naispuolisiin tiedemiehiin, akatemian jäsenet kieltäytyvät. Lily kuitenkin varastaa nuolenkärjen sekä vanhan Amazonin kartan, jotka voisivat johdattaa puun luokse, ennen kuin Saksan keisarikunnan prinssi Joachim, joka haluaa itsekin löytää puun, ehtii tulla noutamaan niitä.
Houghtonit matkustavat Amazonille, missä he tapaavat tekaistuja vaaroja täynnä olevia viidakkoristelyjä järjestävän jokilaivan kapteenin, Frank ”Skipper” Wolffin, joka on kuitenkin velkaa satamapäällikkö Nilo Nemolatolle. Lily, joka luulee Frankiä Nemolatoksi, yrittää pyytää häntä oppaakseen. Aluksi Frank kieltäytyy viidakon vaarallisuuden vuoksi, mutta muuttaa mielensä nähdessään nuolenkärjen. McGregor tapaa oikean Nemolaton, Frankin pelastettua heidät jaguaari Proximalta, Houghtonit hyväksyvät hänet oppaakseen. Frank varastaa vielä takavarikoidun moottorinsa takaisin Nemolatolta ja ennen kuin hän ja Houghtonit pääsevät matkaan, päästen samalla pakoon Joachimin U-veneeltä.
Mutta Frank ilmestyy Houghtonien luokse elossa ja paljastaa olevansa oikeasti Francisco Lopez de Heredia, yksi Aguirren konkistadoreista, sekä Aguirren kasvattiveli. McGregorin jäätyä kylään toipumaan, Lily jatkaa matkaansa Frankin kanssa, joka kertoo kuinka konkistadorit olivat alun perin etsineet puuta parantaakseen Aguirren sairastuneen tyttären, Annan. Mutta Frank oli kääntynyt puka michinojen puolelle ja vuosien taistelun jälkeen houkutellut konkistadorit luolaan, joka muutti heidät kiveksi, koska köynnökset eivät voineet viedä heitä sieltä takaisin viidakkoon. Hän oli sen jälkeen rakentanut kylän ja etsinyt puuta, mutta lopulta luopunut etsinnöistä ja ryhtynyt jokiristelyoppaaksi. Joachim sieppaa McGregorin ja uhkaa tuhota puka michunat, jos McGregor ei paljasta Lilyn olinpaikkaa.
Lily ja Frank saavat veden laskemaan La Luna Rotan vesiputouksilta löytyneen vedenalaisen temppelin ympäriltä, juuri kun Joachim löytää heidät. He löytävät puun ja Lily asettaa nuolenkärjestä löytyneen punaisen jalokiven puun kaarnassa oleviin kaiverruksiin. Verikuun tullessa esiin, puu alkaa hetkellisesti kukkia. Taistelun aikana, takaisin nouseva vesi hukuttaa saksalaiset ja Joachim murskaantuu kivenlohkareen alle, mutta Lily onnistuu keräämään puusta yhden kukan. Frank uhraa jokilaivansa tukkiakseen veden virtamisen temppeliin, sekä muuttaakseen itsensä ja konkistadorit jälleen kiveksi. Frankiin rakastunut Lily kuitenkin uhraa keräämänsä kukan vapauttaakseen Frankin kirouksesta ja muuttaakseen tämän taas kuolevaiseksi. Kuun viimeiset säteet saavat kuitenkin vielä yhden kukan kukkimaan, jolloin Lily voi jälleen jatkaa tutkimuksiaan.
Frank luopuu jokiristelyjen järjestämisestä ja muuttaa Britanniaan Houghtonien kanssa. Lilystä tulee Cambridgen yliopiston professori, mutta kieltäytyy Royal Societyn jäsenyydestä. Lopuksi Lily yrittää opettaa Frankiä ajamaan autoa.
Kuopion Sokos
Kuopion Sokos -tavaratalo sijaitsee Kuopion keskustassa Kuopion torin länsilaidalla. Tavaratalon katuosoite on Haapaniemenkatu 24–26. Kuopion Sokos avattiin vuonna 1966.
Palvelut
Tavaratalo on valikoimiltaan täysimittainen ja se kuuluu Suomen suurimpiin Sokos-ketjun tavarataloihin. Sokoksella on pukeutumisen, kauneuden, vapaa-ajan ja viihteen alojen osastot, parturikampaamo sekä kauneushoitola. Muita palveluja tarjoavat muun muassa Ravintolat Rosso ja Raisu, kahvila Coffee House ja Hesburger sekä kellarikerroksen Apteekki, S-market ja Alko.
Sokos tunnettiin Puijonkadun ja tavaratalon takana kulkevan kävelykadun yhdistävästä, avoimesta ja katetusta ”kongistaan”. Sokoksen kongia kritisoitiin muun muassa siitä, että sinne kerääntyi nuorisoa ja tupakoitsijoita. Vuonna 2012 kongi kuitenkin katettiin kauppakäytäväksi, jossa läpikulku on mahdollista aamusta iltaan. Käytävän toisella puolella sijaitsee tavaratalo ja toisella puolella ravintolamaailma.
Hietatokko
Hietatokko (Pomatoschistus minutus) on pieni 4–5 cm:n pituinen merikala. Se on vaalean kellertävä, lähellä pohjaa elävä kala, jonka voi nähdä, jos sen pelästyttää liikkeelle haromalla hiekkapohjaa esimerkiksi akvaariohaavilla. Lajia esiintyy koko Itämeren alueella, aivan lahtien perukoita lukuun ottamatta. Hietatokko muistuttaa hyvin paljon liejutokkoa (Pomatoschistus microps) ja hieman myös mustatokkoa (Gobius niger) ja seitsenruototokkoa (Gobiusculus flavescens).
Nikolai Trubetzkoy
thumb|Nikolai Trubetzkoy Ruhtinas N. S. Trubetzkoy (Nikolai Sergejevitš Trubetskoi ; ven. князь Николай Сергеевич Трубецкой, 16. huhtikuuta (J: 4. huhtikuuta) 1890 Moskova, Venäjä – 25. kesäkuuta 1938 Wien, Itävalta) oli venäläissyntyinen kielitieteilijä, etnologi ja eurasianisti.
Hietatokko
Hietatokko oleskelee kesäisin matalissa ja talvella syvemmissä vesissä. Se rakentaa pesän hiekkapohjalle esimerkiksi simpukankuoren tai ruukunsirpaleen alle, ja koiras vartioi mätiä kuoriutumiseen asti. Pienten 1–3-senttisten hietatokkojen ravintoa ovat vesikirput, surviaissääskentoukat ja hankajalkaiset. Isommat, yli kolmen senttimetrin mittaiset kalat syövät pääasiassa pienikokoisia katkoja.
Nikolai Trubetzkoy
Trubetzkoy kirjoitti Sofiassa sivilisaatioita käsitelleen kirjoitelman, joka julkaistiin vuonna 1920 nimellä Eurooppa ja ihmiskunta. Hän oli paennut Neuvosto-Venäjältä Bulgariaan samana vuonna. Kirjoitelman aihe oli romaanis-germaanisen sivilisaation turmiolliset vaikutukset muihin kansoihin. Kirjoitelman julkaiseminen oli lähtölaukaus poliittis-filosofiselle liikkeelle, jota alettiin kutsua eurasianismiksi. Trubetzkoy erosi eurasianistisesta liikkeestä 1920-luvun lopulla ideologisista ja ammatillisista syistä.
Hietatokko
Tokoilla, varsinkin hietatokolla, on matalien rannikkovesien ravintoketjussa suuri merkitys. Ne ovat linkki pohjaeläimistä suurempiin kaloihin. Tokkoja syövät ainakin ahvenet, pienet turskat, kampelat, piikkikampelat, kivinilkat, kuhat, simput, isot kuoreet ja siiatkin. Matalilla rannikkovesillä, kuten Tanskassa, tokot muodostavat katkarapujen kanssa meritaimenen tärkeimmän ravinnonlähteen.
Esiintyminen Suomessa ja elinalueet
Suomen Lajitietokeskuksen mukaan laji esiintyy ensisijaisesti Itämeressä. Suomessa sitä tavataan lähes koko merialueella, Perämerelläkin Hailuotoa myöten.
Veli Merikoski
Veli Kaarlo Merikoski (2. tammikuuta 1905 Pyhtää – 28. tammikuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen oikeustieteilijä, professori ja ministeri.
Merikoski oli 1900-luvun arvostetuimpia suomalaisia oikeustieteen tutkijoita, yliopiston opettajia ja lakimieskunnan kasvattajia. Hän oli laajan oikeustieteellisen tuotantonsa, yhteiskunnallisen vaikuttamisensa ja kansainvälisten tehtäviensä johdosta myös tunnetuimpia suomalaisia lakimiehiä.
Merikoski toimi Helsingin yliopiston hallinto-oikeuden apulaisprofessorina 1937–1941 ja professorina 1941–1970. Hän oli myös Turun kauppakorkeakoulun kansleri ja Haagin pysyvän välitystuomioistuimen jäsen. Merikoski valittiin 1. marraskuuta 1958 Suomen Kansanpuolueen puheenjohtajaksi.
Veli Merikoski toimi ministerinä kerran, ulkoasiainministerinä Ahti Karjalaisen I hallituksessa vuosina 1962–1963 edustaen Suomen Kansanpuoluetta. Hän toimi vuoden 1962 eduskuntavaalien jälkeen hallitustunnustelijana, mutta hänen epäonnistuttuaan hallituksen muodostamisessa hallitustunnustelijaksi nimitettiin Ahti Karjalainen.
Merikosken vanhemmat olivat kouluneuvos Kaarlo Aukusti Merikoski (ent. Lindstedt) ja Salli Nevalainen. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1940 Wava Margit o.s. Winge (k. 1968). Heillä oli kolme lasta.
Lauklampi (Lohja, Koikkala)
Lauklampi on kalliometsän ympäröimä järvi Koikkalassa Lohjan itäosassa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 4,6 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on kaksitoista kilometriä koilliseen.
Maantiede
Lauklampi on luokiteltu reheväksi.
Lauklampi (23.035.1.002) kuuluu Heinälammen valuma-alueeseen (23.035), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen alueella (23). Toinen jakovaihe on Hiidenveden alue (23.03). Heinälammen alueen vakavedet ovat Lauklammen lisäksi Iso Myllylampi, Vähä Myllylampi ja Ahvenlampi.
Läntisellä Uudellamaalla on kolme Lauklampea: Lohjalla on Koikkalan Lauklammen lisäksi Puujärven Lauklampi ja Siuntion pohjoisosassa on Lauklampi.
Kreetan arkkihiippakunta
Kreetan arkkihiippakunta on ortodoksinen arkkihiippakunta Kreetan saarella Kreikassa. Se kuuluu Kreetan kirkkoon.
Hiippakunta käsittää alueen Kreetan keskiosissa, ja siihen kuuluu kahdeksan rovastikuntaa (archieratikí periféreia) ja 127 seurakuntaa (enoría). Arkkihiippakuntana sen alaisuuteen kuuluu hengellisesti koko Kreetan kirkko. Hiippakunnan katedraali eli piispanistuin on Iraklionissa sijaitseva Pyhän Menaksen katedraali.
Historia
Kristinusko tuli Kreetalle apostoli Paavalin mukana vuonna 64. Kreetan arkkihiippakunta samoin kuin koko Kreetan kirkko pitää ensimmäisenä piispanaan Paavalin työtoveria apostoli Titusta. Myöhemmin Kreetan kirkko järjestettiin niin, että sillä oli arkkipiispa ja useita piispoja, jotka muodostivat paikallissynodin. Myöhäisantiikin aikana Kreetan arkkihiippakunta oli yksi Illyricumin kahdestatoista arkkihiippakunnasta.
Myöhäisantiikin aikana ja edelleen ensimmäisellä bysanttilaisella kaudella (vuoteen 824) Kreetan kirkon arkkipiispanistuin oli saaren vanhassa hallintokeskuksessa Gortynissä. 700-luvulla saarella oli 12 piispaa. Noin vuonna 754 Kreetan hiippakunnat siirrettiin Rooman alaisuudesta Konstantinopolin alaisuuteen. Saaren toisella bysanttilaisella kaudella (961–1204) arkkihiippakunnan keskukseksi tuli Khandakas eli nykyinen Iraklion. Vuonna 1204 alkaneella venetsialaisvallan ajalla venetsialaiset tekivät Kreetasta katolisen arkkihiippakunnan ja korvasivat ortodoksiset piispat katolisilla. Ortodoksisuus säilyi kylissä ja luostareissa.
Osmanivallan aikana ortodoksinen kirkollinen hierarkia palautettiin saarelle. Vuodesta 1700 Kreetan metropoliitan titteli oli virallisesti ”Kreetan ja koko Euroopan metropoliitta”. Kreikan vapaussodan aikaan 24. kesäkuuta 1821 turkkilaiset teloittivat metropoliitan ja viisi piispaa.
Kreetan kirkon asema määriteltiin Kreetan valtion laeissa vuonna 1900. Vuonna 1962 kaikki Kreetan piispat saivat metropoliitan arvon. Vuonna 1967 Kreetan metropoliitta sai arkkipiispan arvon, ja Kreetan metropoliittakunnasta tuli Kreetan arkkihiippakunta.
Arkkipiispat
Kreetan arkkipiispat vuodesta 1967 ovat:
Seurakunnat ja kirkot
Hiippakunnassa on kahdeksan rovastikuntaa, joihin kuuluu yhteensä 127 seurakuntaa seurakuntakirkkoineen. Lisäksi sen alueella on lukuisia muita kirkkoja ja kappeleita.
pienoiskuva|[[Pyhän Tituksen kirkko (Iraklion)|Pyhän Tituksen kirkko (Kathedrikós Naós Agíou Títou).]] 1. rovastikunta (A΄ Archieratikí Periféreia), 12 seurakuntaa ja seurakuntakirkkoa:
pienoiskuva|Pyhän Katariinan kirkko (Naós Agías Aἰkaterínis). 2. rovastikunta (V΄ Archieratikí Periféreia), 14 seurakuntaa ja seurakuntakirkkoa:
3. rovastikunta (G΄ Archieratikí Periféreia), 14 seurakuntaa ja seurakuntakirkkoa:
pienoiskuva|[[Episkopí (Iraklion)|Episkopín Pyhän Menaksen kirkko (Naós Agíou Miná).]] 4. rovastikunta (D΄ Archieratikí Periféreia), 20 seurakuntaa ja seurakuntakirkkoa:
pienoiskuva|[[Týlisos|Týlisoksen Pyhän Nikolaoksen kirkko (Naós Agíou Nikoláou).]] 6. rovastikunta (ST΄ Archieratikí Periféreia), 24 seurakuntaa ja seurakuntakirkkoa:
pienoiskuva|[[Ágios Mýronas|Ágios Mýronaksen Pyhän Myronin kirkko (Naós Agíou Mýronos).]] 7. rovastikunta (Z΄ Archieratikí Periféreia), 11 seurakuntaa ja seurakuntakirkkoa:
Luostarit
pienoiskuva|[[Gorgolaḯniksen luostari.]]
Hiippakunnan alueella on yhdeksän toiminnassa olevaa luostaria:
Munkkiluostarit
Nunnaluostarit
Viimeinen partio Kannaksella
Viimeinen partio Kannaksella on Esa Anttalan kirjoittama ilmailuaiheinen sotaromaani. Teos julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1969.
Kirjan tapahtumat sijoittuvat jatkosotaan, kesään 1944. Suomalaispartioita lähetetään vihollisselustaan suorittamaan tiedustelua ja häiritsemään huoltoyhteyksiä. Nämä tehtävät eivät kuitenkaan suju suunnitelmien mukaan. Ensimmäistä partiota kuljettanut lentokone joutuu tekemään pakkolaskun moottorivian vuoksi.
Idoling!!!
Idoling!!! oli japanilainen Fuji TV:n televisio-ohjelma, jossa oli mukana idoleista koostuva tyttöbändi. Joukon tavoitteena oli seurata kun tytöt kasvavat idoleiksi ja kokevat lukuisia asioita. Joukkoon kuului 24 aktiivista jäsentä lukuisista kykytoimistoista. Idolingin tärkein vetonaula oli heidän TV-ohjelma, josta näytettin viikoittain muutamia uusia jaksoja FUJI TV ONE-kanavalla. Sitä näytettiin 30. lokakuuta 2006 lähtien ja sitä julkaistiin yli 1000 jaksoa. Ohjelmansa lisäksi he julkaisivat albumeita, singlejä sekä erikoismateriaalia sisältäviä DVD-levyjä sen rinnalla kun tekivät live-esiintymisiä ja konsertteja.
Suodenniemen vanha hautausmaa
Suodenniemen vanha hautausmaa sijaitsee nykyisen Pirkanmaan alueella Sastamalan kaupungissa Suodenniemen Kirkkojärven Vanhankirkonlahden länsipuolella. Suodenniemen uusi kirkko rakennettiin sitten Kirkkojärven itäpäähän Pohjakylään vuonna 1831 ja samoin sinne sijoitettiin uusi hautausmaa, joka valmistui vuonna 1860, jolloin vanha hautausmaa suljettiin. Vanha hautausmaa otettiin uudelleen käyttöön vuonna 1890 ja sinne rakennettiin uusi siunauskappeli vuonna 1893. Kirkon paikan sijaintiin lienee vaikuttanut Lavian oma kirkkohanke.
Vanha hautausmaan historian vaiheita
Hautausmaa on ollut käytössä ainakin Suodenniemen vanhan saarnahuoneen aikana, mahdollisesti aiemminkin. Vanha saarnahuone oli rakennettu vuonna 1685 silloin Mouhijärven seurakunnan alaisuuteen ja purettiin huonokuntoisena vuonna 1820. Kirkko on edelleen arkeologisten kohteiden luettelossa, vaikka sen täsmällisen tarkka sijainti hautausmaan keskivaiheilla ei ole tiedossa, mutta se on päätelty muun muassa vuoden 1795 kartasta. Kirkon rakentamisen aikaan Suodenniemi oli saarnahuonekunnan asemassa. . Vanhalla hautausmaalla on kristillisesti asetettu vainajat pää länsisuuntaan, koska Kristuksen odotetaan saapuvan tuomiopäivänä idästä.
Muistomerkit
Hautausmaalla sijaitsee Suodenniemen ensimmäisen kirkon muistomerkki, joka pystytettiin sen 300-vuotisjuhlan yhteydessä vuonna 1985. Siellä on myös sisällissodassa kaatuneiden punaisten punagraniittinen hautamuistomerkki tekstein "Punaisten puolella henkensä menettäneiden muistolle". Paikalle haudattiin ensin Satakunnan rintamaoikeuden päätöksellä toukokuussa 1918 ammutut punakaartilaiset, minkä lisäksi sinne siirrettiin vuonna 1975 työväenyhdistyksen aloitteesta lääninhallituksen luvalla pitäjän eri joukkohautoihin haudattuja vainajia.
Hautausmaalla on edelleen hyvin säilyneitä hautamuistomerkkejä. Niiden joukossa on mm. kanttori, director cantus Wilhelm Grönroosin hautakivi. Hän toimi Suodenniemen kunnallislautakunnan esimiehenä 48 vuoden ajan, mikä lienee Suomen ennätys. Vanhalle hautausmaalle on haudattu myös useita sisällissodan uhreja sekä Suodenniemen kunnan luottamushenkilöitä.
Nipa Niilola
Jukka ”Nipa” Niilola on suomalainen sessiomuusikko. Hän on kotoisin Voikkaalta, Kuusankoskelta. Hän on vaikuttanut muun muassa yhtyeissä Top Rank, Maanantai, Harri Marstio Duo, The Charlies ja Kultakurkut sekä lisäksi muun muassa Remu Aaltosen, Pate Mustajärven, Seppo Hakasalon ja Moog Konttisen taustayhtyeissä. Hän soitti myös yhtyeessä Remu & Hurriganes.
Niilola valmistui ylioppilaaksi Voikkaan lukiosta keväällä 1980. Sen jälkeen hän opiskeli kitaransoittoa Oulunkylän pop-jazz opistossa (nykyinen Pop & jazz -konservatorio). Niilola on opettanut Tampereella kitaransoittoa keikkamuusikon työnsä ohella.
Roumelí
Roumelí on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Mylopótamoksen kuntaan, Réthymnon alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 519 (vuonna 2011).
Roumelín kylän sijaitsee noin 23 kilometriä itään Réthymnon kaupungista ja noin 1,7 kilometriä sisämaahan saaren pohjoisrannikosta eli Kreetanmeren rannasta. Kylän nimen on ehdotettu perustuvan hunajan (méli) tuotantoon seudulla. Roumelí muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Ρουμελής, Topikí Koinótita Roumelís).
Tiglatpileser III
Tiglatpileser III oli muinaisen Assyrian kuningas vuosina 745–727 eaa. Hän oli luultavasti vallananastaja, joka kuulostaakseen uskottavammalta otti vanhan kuuluisan hallitsijanimen.
Tiglatpileser aloitti Assyrian valtapiirin laajentamisen. Hänestä voidaan katsoa alkaneen Assyrian toisen suurvaltakauden. Pian valtaannousunsa jälkeen hän valloitti Urartun (nykyisessä Armeniassa). Lisäksi hän kävi sotaa Juudaa vastaan, josta on maininta Aikakirjoissa. Hän myös alisti Babylonian Assyrian vallan alle.
Tiglatpileser III
Assyrian armeija huolsi itseään muun muassa ryöstämällä muita maita. Kuningas Assur-Nirari V ei tehnyt sotaretkiä, mikä nosti kaappauksen avulla Tiglatpileser III:n valtaan. Hän väitti olevansa iäkkään kuninkaan poika. Tiglatpileser järjesti Assyrian valtion uudestaan. Hän otti suurilta kaupungeilta, muun muassa Assurilta ja Harranilta pois vapautuksen veronmaksusta, ja määräsi myös Assurin asukkaat armeijaan. Isojen temppelien etuoikeudet hävisivät.
Maa jaettiin kuvernöörien hallitsemiin piireihin, ja melkein itsenäiset maakunnat lakkautettiin. Armeija aseistettiin paremmin. Urartun kuningas Sardur III:a tukivat Pohjois-Syyrian Malatia, Gurkum, Kummukh (Kommagene?) ja myös Bit Agushin aramealaisten johtama valtio Karkemishin luonaispuolella Arpadin seuduilla.
Tiglatpileser III voitti Urfan luona käydyn taistelun Sardurin johtamaa Urartua vastaan. Sardur pakeni Tuspaan, jossa hänen murhattiin. Assyria ei saanut Tuspaa vallattua. Sen jälkeen Tiglatpileser III hyökkäsi Bit Agusia vastaan Arpadissa. Tiglatpileser keräsi veroa Syyrian kuninkailta, ja kukistettuaan Hamatin levottomuudet laajensi Assyrian Issoksen lahden rannoille. Damaskoksen Rezin, arabi Zabibe ja Israelin Menahem suostuivat Assyrian vasalleiksi, mutta pian Israel liittoutui Damaskoksen kanssa kapinaan Assyriaa vastaan. Juudan Aahas ei lähtenyt kapinaan mukaan, vaan asettui Assyrian puolelle. Assyria valtasi 732 eaa. Damaskoksen ja Rezin kuoli. Israelissa Hoosea tappoi kuningas Pekahin, ja hänestä tuli Assyrian vasallikuningas. Assyria valtasi filistealaisten kaupungit, joita hallitsi kuningas Hanno.
Syyriassa aramealaiset kapinoivat. Keski-Mesopotamiaan tehtiin sotaretkiä ja sieltä siirrettiin väestöä pois. Babylonian Nabunassir oli voimaton maaseudun aramealaisia vastaan ja hänen poikansa kukistui aramealaisten kaapatessa vallan. Aramealaiset sotivat melko taitavasti Assyriaa vastaan, joka kuitenkin voitti Babylonian kolmessa vuodessa. Hän pani jopa Etelä-Babylonian Marodak-Baladanin johtaman Bit-Jakimin heimon verolle. Tigletpileser otti Babyloniassa hallisijanimen Pulu ja pyrki säilyttämään Babylonin kulttimenot, jotteivat papit yllyttäisi kansaa kapinaan.
Emre Belözoğlu
Emre Belözoğlu (s. 7. syyskuuta 1980 Istanbul, Turkki) on turkkilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttämies. Emre edustaa turkkilaista İstanbul Başakşehiriä.
Emre Belözoğlu on kotikaupunkinsa mahtiseuran Galatasarayn kasvatteja. Hän debytoi aikuisten joukkueessa jo 16-vuotiaana kaudella 1997–1998. Vuonna 2000 hän voitti seurassa UEFA Cupin, mutta siirtyi vuonna 2001 Serie A:n Internazionaleen. Hän kuului myös Turkin maajoukkueen runkopelaajiin 2002 MM-kisoissa, missä joukkue saavutti pronssia.
Maaliskuussa 2004 Pelé nimesi Belözoğlun FIFA 100:aan, eli luetteloon 125 parhaasta elävästä jalkapalloilijasta.
Heinäkuussa 2005 Emre Belözoğlu siirtyi Interistä Newcastleen 3,8 miljoonan punnan summalla. Vuodet 2008–2012 hän edusti Fenerbahçea. Pelattuaan syyskauden 2012 espanjalaisessa Atlético Madridissa hän palasi takaisin istanbulilaisseuraan.
Suomi kesäolympialaisissa 1952
Suomi oli kesäolympialaisten 1952 isäntämaa. Se osallistui kisoihin runsaslukuisella joukkueella ja saavutti 22 mitalia, joista kuusi oli kultaisia, kolme hopeisia ja kolmetoista pronssisia. Kisojen mitalitilastossa Suomi sijoittui kahdeksanneksi.
20px|Miekkailu Miekkailu
Säilämiekkailussa Suomella ei ollut edustajia, eikä joukkuetta.
20px|Pyöräily Pyöräily
Ratapyöräily Maantiepyöräily
20px|Ratsastus Ratsastus
Kouluratsastuksessa Suomella ei ollut edustajaa, eikä joukkuetta.
20px|Uimahypyt Uimahypyt
Naisten ponnahduslaudalla ja kerroshypyissä Suomella ei ollut edustajia.
20px|Uinti Uinti
Miesten 1 500 metrin vapaauinnissa Suomella ei ollut edustajaa.
20px|Vesipallo Vesipallo
Suomella ei ollut joukkuetta vesipalloturnauksessa.
Gymnastics (artistic) pictogram.svg Voimistelu
Miehet Naiset
20px|Yleisurheilu Yleisurheilu
Miehet Naiset
20px|Pesäpallo Pesäpallo
Pesäpallo oli olympialaisissa näytöslajina.
Jonas Tilly
Jonas Tilly (s. 29. kesäkuuta 1984) on ruotsalainen uimari, joka on erikoistunut vapaauintiin.
Tilly voitti EM-kultaa 4x50 metrin vapaauintiviestissä Helsingistä 2006. Hänen lisäkseen Ruotsin joukkueeseen kuuluivat Stefan Nystrand, Petter Styhme ja Marcus Piehl. Ruotsin joukkue ui kyseisessä kilpailussa myös uuden maailmanennätyksen: 1.24,89. Aikaisemmin samana vuonna hän voitti Shanghain lyhyen radan MM-kisoista hopeaa 4x100 metrin vapaauintiviestistä.
Tillyn nykyinen seura on Trelleborgs SS.
Boys Don’t Cry (elokuva)
Boys Don't Cry on vuonna 1999 valmistunut elokuva, joka pohjautuu transsukupuolisen nuoren Brandon Teenan tarinaan. Teenan miespuoliset kaverit raiskasivat ja murhasivat hänet, kun he huomasivat, että Teena on syntymässä naiseksi määritelty transmies. Elokuvan ohjasi Kimberly Peirce, ja nimiosaa näyttelee Hilary Swank. Elokuvan maailmanensi-ilta oli 8. lokakuuta 1999.
The Curen nimikappale "Boys Don't Cry" soi kohtauksessa, jossa Swankin roolihahmo pääsee vankilasta ja tapaa tyttöystävänsä.
Pääosaa esittänyt Hilary Swank sai roolisuorituksestaan parhaan naispääosan Oscar-palkinnon. Chloë Sevigny oli myös ehdolla parhaasta naissivuosasta. Swank sai lisäksi useita arvostelijapalkintoja sekä Golden Globen.
Elokuva tuotti Yhdysvalloissa lipputuloina 11 533 945 dollaria.
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Voimavyö
Vienankarjalaisen tietäjän voimavyössä on toisesta päästään roikkuva metalliputki, umpiputki, tai useampiakin. Tällöin kyseessä on putkivyö.
Kalevalaisessa runoudessa on usein sodankävijän ja loitsijankin varusteeksi mainittu "lustot", "teräsvyöt", "rautapaidat" tai "rautapannat". Nämä on yleensä tulkittu panssaripaidoiksi, mutta jotkut tutkijat, kuten Martti Haavio olettavat, että kyseessä olisivat ainakin joissain tapauksissa taikavarusteet, voimavyöt.
Nakkilan liikuntakeskus
Nakkilan liikuntakeskus on liikuntahalli Nakkilan kunnassa. Sen remontointi aloitettiin elokuussa 2017. Remontti saatiin valmiiksi joulukuussa 2018. Liikuntakeskuksen yhteydessä on muun muassa kuntosali, liikuntasali, juoksusuora ja kahvio. Ulkona on yleisurheilu- ja jalkapallokenttä. Liikuntakeskuksessa on myös nuorisotila. Liikuntakeskuksessa oli ennen myös uimahalli.
Bütgenbach
Bütgenbach on yksi Belgian kunnista. Se sijaitsee Vallonian alueella, Liègen maakunnassa. Se kuuluu myös Belgian saksankieliseen yhteisöön (Deutschsprachige Gemeinschaft Belgiens), yhteen Belgian kolmesta virallisesta kieliyhteisöstä. Vuoden 2020 alussa Bütgenbachissa asui 5 629 ihmistä. Pinta-alaltaan kunta on 97,31 neliökilometrin kokoinen, asukastiheyden ollessa näin noin 59 as./km².
Jakutianponi
Jakutianponi (, Saxa ata) on pienikokoinen hevosrotu, joka on kotoisin Jakutiasta Venäjältä. Rotu on tyypiltään alkukantainen, ja sen arvellaan polveutuvan tundrahevosesta. Jakutianponi on sopeutunut elämään kylmillä ja lumisilla seuduilla. Se on varmajalkainen ja kasvattaa talvisin paksun turkin. Poneja kasvatetaan maidon ja lihan takia, ja niitä voidaan käyttää ratsuina tai kuormaponeina.
Rotu on jakautunut kolmeen alatyyppiin. Alkuperäinen on pohjoinen tyyppi, jota kutsutaan myös nimillä srednekolymskaya ja verhojanskinhevonen. Kaksi muuta tyyppiä ovat pieni ja suuri eteläinen tyyppi. Suurta eteläistä tyyppiä on parannettu risteyttämällä sitä muiden rotujen kanssa.
Aleksandros
Aleksandros (, ”ihmisiä suojeleva/puolustava”; ) on Aleksanteri- ja Alexander-tyypin nimien alkuperäinen kreikankielinen muoto. Nykykreikaksi nimi on Aléxandros. Ne voivat viitata seuraaviin:
Jessica Kähärä
pienoiskuva|Jessica Kähärä [[Kalevan kisat 2018|Jyväskylän Kalevan kisoissa vuonna 2018.]]Jessica Ida Olivia Kähärä (s. 1. elokuuta 2001 Mikkeli) on suomalainen yleisurheilija, joka on menestynyt eri hyppylajeissa ja 100 metrin aitajuoksussa. Hän edustaa Mikkelin Kilpa-Veikkoja.
Kähärä voitti korkeushypyssä kultaa sisäratojen SM-kilpailuissa 2019 ennätystuloksellaan 190 cm ja pituushypyssä SM-halleissa 2023 tuloksella 629 cm. Kalevan kisoissa 2018 hän saavutti pronssia sekä korkeus- että pituushypyssä. Kalevan kisoissa 2019 hän saavutti pronssia korkeushypyssä ja sijoittui neljänneksi kolmiloikassa. Turun Kalevan kisoissa 2020 Kähärä oli myös korkeushypyssä pronssilla. Joensuussa 2022 hän saavutti hopeaa 100 metrin aitajuoksussa ja pituushypyssä. Lahden Kalevan kisoissa 2023 Kähärä sijoittui pronssille kolmiloikassa.
Kähärän ennätyksiä ovat 100 metrin aitajuoksussa 13,30, korkeushypyssä 190 cm hallissa ja 187 cm ulkoradoilla, pituushypyssä 647 cm sekä kolmiloikassa 13,87 m ulkoradoilla ja 13,56 m hallissa.
Jessica Kähärän isosisko Jasmin Kähärä kilpailee maastohiihdossa. Sisarusten äiti Catharina Svenlin valittiin 1980-luvulla kolmena vuonna Suomen parhaaksi naislentopalloilijaksi.
Käpyannoona
Käpyannoona (Annona reticulata) on trooppinen hedelmäpuu.
Käpyannoonan lehdet ovat pitkulaiset, 10-20 cm pitkät ja haisevat pahalle. Käpymäisen hedelmän halkaisija on 8-16 cm, ja siinä on kymmeniä siemeniä (55, 60 tai 76).
Let There Be Love
Let There Be Love on rock-yhtye Oasiksen kappale ja single, joka julkaistiin 28. joulukuuta 2005. Se nousi korkeimmillaan Ison-Britannian single-listan sijalle 2. Let There Be Love on kolmas single Don't Believe the Truth -albumilta ja sen b-puolia ovat Sittin Here In Silence (On My Own) ja Rock N Roll Star (Live), joka on taltioitu heinäkuussa 2005 City of Manchester Stadionilla. Singlestä on julkaistu myös DVD-versio, jolla on Let There Be Love -kappaleen video ja minidokumentti yhtyeen 2005 maailmankiertueesta. Singlen kansi on kuuluisan kansitaiteilija Simon Halfonin suunnittelema.
Oodi ilolle
Oodi ilolle on Friedrich Schillerin tunnetuimpia runoja ja Beethovenin 9. sinfonian neljännen osan otsikko. Runo julistaa tasa-arvoisten ihmisten yhteiskuntaa, jota yhdistävät ilo ja ystävyys.
Let There Be Love
Noel Gallagher:”''Se on todella todella vanha laulu. Kirjoitin sen Standing On The Shoulder Of Giants (2000) -levyä varten, mutta en tykännyt sen sanoista, joten emme käyttäneet sitä ja palasin sen pariin aina vuosien varrella. Asteittain kirjoitin sen pala palalta uudelleen, ja sitten keksin siihen keskiosan, jonka minä laulan. Ja liitin osat yhteen''.”
Oodi ilolle
Euroopan unioni käyttää Beethovenin sävelmän loppuosaa tunnushymninään.
Osan runosta on suomentanut Kirsi Kunnas. Pertti Reponen on sanoittanut kappaleen iskelmäversion 1970. Runoon löytyy myös vanhemmat, Toivo Lyyn sanat.
Saksankieliset sanat
<poem style="font-style:italic">
Let There Be Love
Kappaleet
Kaikki kappaleet on kirjoittanut Noel Gallagher, ellei toisin mainita.
Eritrean tutkimus- ja dokumentointikeskus
Eritrean tutkimus- ja dokumentointikeskus (, lyhennys RDC) on Eritrean pääkaupungissa Asmarassa toimiva valtiollinen laitos, jolla on tyypillisesti maan kansalliskirjastolle ja -arkistolle annettuja tehtäviä. Kansalliskirjastonhoitajana toimii Azeb Tewolde (10/2017). Nykyistä keskusta edelsi helmikuussa 1979 perustettu Eritrean tutkimus- ja tietokeskus (, lyh. RICE), joka perustettiin Afrikka-tutkija Basil Davidsonin Lontoossa organisoiman kansainvälisen symposiumin jälkeen. RICE oli aluksi ulkomainen autonominen instituutti, joka teki Eritreaa käsittelevää tutkimusta, keräsi ja jakoi koskevaa tietoa aiheesta. Alkujaan päätoimipaikaksi valittiin Italian Rooma, koska siellä oli ennestään laaja kokoelma kirjallisuutta Eritreasta. Sivutoimipisteet perustettiin Eritreaan, Eurooppaan ja Yhdysvaltoihin. RICEssä tehtiin merkittävä määrä tutkimustyötä Eritrean kulttuurista ja historiasta. Sen toimintaan osallistui myös maanpaossa olleita tieteilijöitä Eritreasta ja Afrikan sarvesta. Eritreaa käsitteleviä RICE:n julkaisusarjoja olivat Eritrea Information -aikakauslehti (1979-1988) ja Journal of Eritrean Studies (JES, 1986-1991). Toimintaa jatkui Roomassa elokuuhun 1988 asti. Heinäkuussa 1988  päätoimipiste siirtyi Eritreaan; sivutoimipisteet jäivät Britanniaan ja Yhdysvaltoihin.
Itsenäistymistaistelun jälkeen vuonna 1991 tutkimusinstituutin nimi (RICE) vaihdettiin nykymuotoon (Research and Documentation Centre, RDC ). Elokuussa 1992 RDC:n kokelmiin päätettiin liittää Eritrean kansan vapautusrintaman kahden ministeriön (Department of Information; Department of Politicization, Education and Culture) vuosina 1975 ja 1976 alkunsa saaneet aineistokokoelmat. RDC vastaa myös Eritrean eri ministeriöiden keskeisen aineiston arkistoinnista.
RDC on asettanut jo vuonna 1994 tavoitteekseen luoda uusi kansallisarkisto Eritreaan. Maahan ei oltu aiemmin perustettu varsinaista kansallisarkistoa, koska alue oli aiemmin erilaisten siirtomaahallintojen vallassa.
YK:n kehitysohjelma UNEPin mukaan yli 15-vuotiaista eritrealaisista 73,8 prosenttia oli lukutaitoisia vuonna 2015.
Marco Nowak
Marco Nowak (s. 23. heinäkuuta 1990 Dresden) on saksalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Nowak on edustanut pääsarjatasolla myös Nürnberg Ice Tigersiä. Nowak pelasi Saksan maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailuissa. Nowak laukoo oikealta.
Ura
Nowak debytoi DEL-liigassa kaudella 2007-08 Düsseldorferin paidassa. 4 vuoden päästä Nowak teki sopimuksen Nürnberg Ice Tigersin kanssa. Nowak edusti Nürnbergiä 3 kautta, jonka jälkeen hän palasi Düsseldorferin riveihin. Kaudella 2018-19 Nowak toimi Düsseldorferin varakapteenina.
Anno
Anno voi tarkoittaa seuraavia:
Marseille
Marseille [] on kaupunki Rhônejoen suulla Etelä-Ranskassa Välimeren rannalla. Sen asukasluku on noin 852 516 (2012) ja esikaupunkialueet mukaan luettuina noin 1,5 miljoonaa. Marseille on Ranskan toiseksi suurin kaupunki ja sen metropolialue Ranskan kolmanneksi suurin. Marseille on myös Bouches-du-Rhônen departementin ja Provence-Alpit-Rivieran alueen (région) pääkaupunki. Kaupunki on huomattava turistikohde ja toinen Euroopan kulttuuripääkaupungeista vuonna 2013.
Marseillessa on yli 50 km rantaviivaa. Se koostuu 16 kunnallishallintoalueesta ja 111 kaupunginosasta (quartiers). Kaupungin Le Panier -kukkulan päällä on Ranskan vanhin ja samanniminen kortteli. Kaupungin itäosassa sijaitsevat calanquet eli jyrkät kalkkikivikalliot, jotka ovat rauhoitettua aluetta ja kaupungin tärkeimpiä turistikohteita. Marseillessa sijaitsee vuonna 1893 rakennettu La Major -katedraali sekä pyhiinvaelluskirkko Notre-Dame de la Garde vuodelta 1864. Marignanessa sijaitsee Marseille-Provencen kansainvälinen lentoasema.