cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Valtatie 5
Tien linjaus
Humalajoelta alkaa moottoritieosuus, joka jatkuu Siilinjärvelle saakka, ja liikenne tällä osuudella on pääosin sujuvaa. Siilinjärven ja Iisalmen välinen osuus on tavanomaista suomalaista valtatietä, jonka laatu vaihtelee. Joitakin tärkeimpiä liittymiä on rakennettu eritasoliittymiksi. Iisalmen kohdalla tiellä on lyhyt nelikaistainen osuus.
Valtatie 5 on kokonaisuudessaan valaistu Joroisten (Rantasalmentien, seututie 464 eritasoliittymän) ja Iisalmen (Ryhälänmäki) välisellä osuudella (179 km).
Iisalmen jälkeen tien liikennemäärät laskevat merkittävästi, eikä tällä osuudella ole merkittäviä sujuvuus- tai turvallisuusongelmia. Kemijärven ja Sodankylän välillä tien laatu ei tosin ole aivan samalla tasolla kuin etelämpänä, koska tie on muutettu aikoinaan valtatieksi numerokyltit vaihtamalla, itse tietä teknisesti ei ole muutettu.
Tie kulkee seuraavien maakuntien kautta: Päijät-Häme–Etelä-Savo–Pohjois-Savo–Kainuu–Pohjois-Pohjanmaa–Lappi.
Tie kulkee seuraavien kuntien kautta: (Heinola)–(Pertunmaa)–(Mäntyharju) – (Hirvensalmi)–Mikkeli–Juva–Joroinen–Varkaus–Leppävirta–Kuopio–Siilinjärvi–Lapinlahti–Iisalmi–(Sonkajärvi)–Kajaani–(Paltamo)–Ristijärvi–Hyrynsalmi–Suomussalmi–(Taivalkoski)–Kuusamo–(Posio)–(Salla)–Kemijärvi–Pelkosenniemi–Sodankylä. Suluissa olevien kuntien osalta tie ei kulje keskustaajaman kautta.
Historiaa
Valtatie 5:n nykyinen linjaus seurailee Heinolan ja Juvan välillä keskiaikaista Suuren Savontien Hollolasta Savonlinnaan vieneen tien linjaa. Juvalta pohjoiseen linjaus pohjautuu uudelta ajalta peräisin olevan Vanhan Kainuuntien linjaukseen. Vanhojen teiden linjaus on hyvin mutkainen ja autoliikenteen tarpeeseen huonosti soveltuva, joten moderni linjaus on lähes kokonaan uudelleen rakennettu.
Vuoden 1938 numerointijärjestelmässä viitostie kulki Helsingistä Kemijärvelle. Helsingistä linjaus kulki nelostien kanssa Tuusulan Hyrylään, josta se erkani reitilleen Järvenpään kautta Mäntsälään ja edelleen Lahteen. Lahdesta eteenpäin tie kulki suurimmalta osin nykyistä linjaustaan. Suurimmat poikkeukset olivat Pertunmaalla, jossa tie kulki kirkonkylän kautta, ja Kuusamossa, jossa tie kulki Ylä- ja Ala-Kitkan välistä.
Kuopion ohikulkutien ensimmäinen vaihe valmistui vuonna 1968 keskustasta Päivärantaan moottoritienä ja siitä Vuorelaan nelikaistaisena maantienä sekä toinen vaihe 1976 Leväseltä keskustaan. 1990-luvulla moottoritietä on jatkettu molemmista päistään niin, että nykyisin yhtenäinen moottoritie ulottuu Humaljoelta Siilinjärvelle. Kallansiltojen osuus viitoitettiin moottoritieksi tosin vasta vuonna 2014.
Mikkelin ohikulkutie on valmistunut kahdessa osassa vuosina 1982 ja 1990. Kajaanin ohikulkutie on valmistunut vuonna 1988 ja Iisalmen ohikulkutie 1998.
1980-luvulla numerointijärjestelmää muutettiin siten, että viitostie alkoikin vasta Lahdesta. Samoihin aikoihin Kemijärven ja Sodankylän välinen tie numeroitiin viitostieksi. Seuraava muutos tapahtui moottori- ja moottoriliikennetien valmistuttua Helsingistä Lusiin, jolloin nelostie "siirrettiin" Päijänteen itäpuolelle ja viitostie merkittiin alkamaan Lusista.
Lusin ja Mikkelin sekä Varkauden ja Leppävirran väliset osuudet on lähes kokonaan parannettu 1990- ja 2000-luvuilla. Jälkimmäisen osuuden parannustöiden alkusysäyksenä oli tiellä vuonna 1995 sattunut vakava onnettomuus.
Juva–Joroinen-välille tehtiin uusi linjaus 1950-luvun lopussa. Parannettu linjaus luovutettiin liikenteelle 1.10.1959, jolloin Kaitaisten kylän kautta mennyt yhteys lakkasi valtatienä. Vanha linjaus oli muuttunut valtatieksi vuonna 1921 VN:n  päätöksellä maaherran esityksestä.
Joroisten ja Varkauden välille rakennettu uusi tieosuus avattiin liikenteelle 31. lokakuuta 2005. Tie rakennettiin osittain uuteen paikkaan. Varkauden kaupungin kohdalla tie rakennettiin nelikaistaiseksi Kuvansin ja Warkauden Portin välisellä 9,4 kilometrin osuudella ja Joroisten ja Varkauden välille rakennettiin keskikaiteellisia ohituskaistoja yhteensä 4,4 kilometrin matkalle. Kaikkiaan uutta tietä rakennettiin tai entistä parannettiin 23 kilometrin matkalla. Kaikki tasoliittymät poistettiin rakentamalla kuusi uutta eritasoliittymää ja parantamalla kahta entistä. Hankkeen kokonaiskustannukset olivat noin 34 miljoonaa euroa. Entinen, kapeampi viitostie muutettiin yhdystieksi 4557.
Vaikka Lusin ja Mikkelin välinen osuus parannettiin pääosin 1990- ja 2000-luvuilla, jäi Pertunmaan, Mäntyharjun ja Hirvensalmen kuntien alueella sijaitseva Koirakiven ja Huruksen välinen 24 kilometrin osuus tuolloin parantamatta. Tämän osuuden parannustyöt aloitettiin syksyllä 2009. Tie rakennettiin keskikaiteelliseksi ohituskaistatieksi, ja sille rakennettiin neljä uutta maanteiden eritasoliittymää sekä yksityisteiden eritasojärjestelyitä. Myös valaistusta ja melusuojausta parannettiin. Hankkeen kustannusarvio oli noin 40 miljoonaa euroa, ja se valmistui syksyllä 2011.
Kuopion Päivärannan ja Siilinjärven Vuorelan välillä sijaitsi aiemmin viiden kilometrin mittainen, kahden moottoritien väliin sijoittunut nelikaistainen sekaliikennetieosuus. Osuudella sijaitsivat myös huonokuntoiset avattavat Kallansillat. Sillat jouduttiin avaamaan 300–400 kertaa purjehduskaudessa, mikä aiheutti merkittävää haittaa liikenteelle. Osuudelle valmistui tiesuunnitelma helmikuussa 2007, ja tien rakentaminen alkoi lokakuussa 2009. Tie valmistui syksyllä 2014 moottoritienä, ja nostosiltojen tilalle rakennettiin kiinteät sillat. Kuopio–Iisalmi-laivaväylä siirrettiin Suosaaren ja Tikkalansaaren väliin, johon rakennettiin kiinteä 12 metriä korkea silta. Lisäksi tien eritasoliittymiä parannettiin ja tien itäpuolelle rakennettiin rinnakkaistie ja kevyen liikenteen väylät. Myös Kuopion lentoaseman tieyhteyksiä parannettiin. Hankkeen kustannusarvio oli noin 90 miljoonaa euroa.
Mikkelin seutu
Valtatie 5 ohittaa Mikkelin kaupungin osittain kaksi- ja osittain nelikaistaisena. Liikennevirasto toteutti tien rakentamista nelikaistaiseksi Pitkäjärven ja Aseman eritasoliittymien välillä noin neljän kilometrin matkalla vuosina 2014–2017. Samalla eritasoliittymiä parannettiin. Hankkeen kustannusarvio on 17,5 miljoonaa euroa. Hankkeen tiesuunnitelma hyväksyttiin vuoden 2010 loppuun mennessä. Tiehanke on valmistunut vuoden 2017 aikana.
Liikennevirasto toteuttaa vuoden 2017 lopusta alkaen tien parantamista Mikkelin pohjoispuolella Tuppuralan ja Nuutilanmäen välisellä noin 22 kilometrin osuudella. Suunnitelman mukaan valtatie 5 rakennetaan nelikaistaiseksi eritasoliittymin varustetuksi tieksi uuteen paikkaan nykyisen tien luoteispuolelle välillä Mikkeli–Nuutilanmäki. Suunnitelmiin kuuluu myös nykyisten ohituskaistojen varustaminen keskikaiteella välillä Nuutilanmäki–Hatsola. Parannustyö alkoi vuoden 2017 loppupuolella puuston kaadolla ja valmistui alkuvuodesta 2021.
Leppävirta–Kuopio
Leppävirran ja Kuopion välinen osuus on tasoltaan viitostien heikoimpia. Väylävirasto suunnitteleekin osuuden parantamista kahdessa osassa. Leppävirran keskustan ja Palokankaan välinen 14,8 kilometrin pituiselle tieosuudelle on tarkoitus rakentaa neljä ohituskaistaa ja keskikaide koko matkalla sekä korvata tasoliittymät eritasoliittymillä. Uusittu tie sijaitsisi seututeiden 533 ja 531 liittymien välillä pääosin nykyisellä paikallaan, joskin joiltain osin tien linjausta muutettaisiin.
Palokankaan ja Humaljoen väliselle noin 18 kilometrin osuudelle rakennetaan keskikaiteellinen moottoritie nykyisen tien jäädessä rinnakkaistieksi. Molempien osuuksien tiesuunnitelmat ovat valmistuneet vuonna 2012 ja niitä ajantasaistetaan tällä hetkellä. Koko hankkeen kustannusarvio on noin 120 miljoonaa euroa.
Siilinjärvi–Pöljä
Siilinjärven ja Pöljän väliselle 13 kilometrin osuudelle valmistui yleissuunnitelma keväällä 2010. Tie suunnitellaan rakennettavaksi moottoritieksi osittain uuteen paikkaan nykyisen moottoritien päättymiskohdasta seututien 576 liittymään saakka. Seututien 576 pohjoispuolella tie rakennettaisiin osittain uuteen paikkaan 7,5 metriä leveäksi sekaliikennetieksi, jolla on yksi keskikaiteellinen ohituskaista. Osana hanketta myös seututielle 576 on tarkoitus rakentaa uusi linjaus. Hankkeen alustava kustannusarvio on 33,5 miljoonaa euroa.
Muut hankkeet
Osana koko päätieverkkoa koskevia kehittämissuunnitelmia Liikenneviraston tavoitteena on, että vuonna 2025 valtatie 5 olisi nelikaistainen Mikkelin, Varkauden, Kuopion ja Iisalmen seuduilla. Lusin ja Mikkelin välinen osuus olisi jatkuvaa ohituskaistatietä sekä Mikkelin ja Iisalmen välillä nelikaistaisten osuuksien väliin jäävät osuudet kaksikaistaista tietä, jolla on säännöllisesti ohituskaistoja. Suunnitelmat ovat alustavia, ja niiden toteuttaminen edellyttäisi tieinvestointeihin vuosittain käytettävien määrärahojen kaksinkertaistamista nykyisestä.
Wikisitaatit
150px|thumb|Englanninkielisten Wikisitaattien tunnus.
Wikisitaatit on Wikimedia Foundationin hallinnoima Wikipedian sisarhanke. Se käyttää samaa MediaWiki-alustaa kuin muutkin Wikimedia Foundationin hankkeet. Wikisitaattien tarkoituksena on yhteistoiminnallisesti koota kattava valikoima eri henkilöiden sitaatteja, puheita ja kirjoituksia sekä sananlaskuja ja anekdootteja. Ajatuksen Wikisitaateista esitti Daniel Alston ja Brion Vibber toteutti asian käytännössä.
Alun perin hanke aloitettiin englannin kielellä, mutta heinäkuussa 2004 muunkieliset Wikisitaatit aloittivat toimintansa. Suomenkielinen versio avattiin 5. elokuuta 2004.
Wikisitaatit
thumb|Kahdeksan suurimman Wikisitaatit-projektin kasvu
Liikakalastus
Liikakalastus on vähentänyt kalakantoja siinä määrin, että kalastaminen ei useimmiten ole kannattavaa liiketoimintaa ilman taloudellisia tukia. Kalakantojen vähetessä kilpailu jäljellä olevista kalaparvista kiihtyy. Esimerkiksi EU:n kalastuslaivastot ovat siirtyneet etsimään saalista Afrikan rantavesille. Ongelmana on myös laiton kalastus.
Liikakalastuksen ongelmia
Liikakalastuksen haitat eivät rajoitu pelkästään kalakantojen pienenemiseen vaan uhkaavat kokonaisia meriekosysteemejä. Usein suuri osa saaliista (niin kutsuttu oheissaalis) heitetään kuolleena mereen, koska kalateollisuus tarvitsee tasalaatuisia saaliita ja suosii tiettyjä kalalajeja. Vuosittain oheissaalista heitetään pois 20 miljoonaa tonnia. Usein oheissaaliin määrä on moninkertaisesti halutun saaliin määrää suurempi. Pyydyksiin tarttuu kalojen lisäksi merinisäkkäitä ja lintuja. Kalastus on vähentänyt muun muassa valaiden, delfiinien, albatrossien, merikilpikonnien ja haiden määrää.
Jotkin kalastusmenetelmät ovat erityisen haitallisia meren ja merenpohjan eliöstölle. Esimerkiksi niin kutsuttu puomitroolaus, jossa verkkoon kiinnitetty puomi kaapii merenpohjaa, aiheuttaa pohjan ekosysteemeille laajamittaista tuhoa. Kun troolarit ulottavat pyydyksensä yhä syvempiin vesiin täyttääkseen verkkonsa, ne voivat häiritä herkkiä syvänmeren ekosysteemejä. Lisäksi kalakantojen toipuminen voi olla vaikeaa tai mahdotonta, mikäli kalojen määrä on päässyt liian pieneksi. Esimerkiksi Kanadan itärannikon turskakannat eivät ole toipuneet, vaikka ne rauhoitettiin täysin liikakalastusta seuranneen romahduksen jälkeen. Kalakantojen väheneminen on tuhoisaa myös kalastuksesta riippuvaisille ihmisyhteisöille.
Kalakantojen tilanne
Maailmanlaajuisesti kalastus ja kalankasvatus tuotti yli 130 miljoonaa tonnia kalaa vuonna 2002. Tästä noin 100 miljoonaa tonnia käytettiin ihmisravinnoksi. Kalankasvatuksen osuus vuoden 2002 kokonaiskalamäärästä oli vajaa kolmannes, ja määrä on kasvussa. Kalanpyynnin kärkimaita ovat Kiina, Peru, Yhdysvallat, Indonesia, Japani ja Chile. Pyydetyn ja kasvatetun kalan määrä on kasvanut tasaisesti viimeisen puolen vuosisadan ajan. Yli 2,6 miljardia ihmistä saakin kalasta ainakin viidenneksen eläinproteiinistaan.
Vuonna 2006 Science-lehdessä julkaistun kansainvälisen tutkimuksen mukaan noin kolmasosa maailman kalakannoista on romahtanut. Romahtamisella tarkoitettiin tutkimuksessa sitä, että kalakannan suuruus on alle 10 % sen suurimmasta havaitusta määrästä. Tutkimuksen mukaan maailman kaikki kalakannat romahtavat alle 50 vuodessa, mikäli kalastusta jatketaan nykyiseen tapaan. Erityisesti uhattuina ovat suuret petokalalajit, kuten hait ja tonnikalat.
Tonnikala
thumb|250px|Tonnikalan käsittelyä Tsukijin kalatorilla [[Tokiossa]]
Monet tonnikalalajit ovat pahasti ylikalastettuja. Varsinaisen tonnikalan, isosilmätonnikalan, sinievätonnikalan ja eteläntonnikalan kannat ovat merkittävästi vähentyneet. Atlantin tonnikalan suojelemiseksi perustettiin jo vuonna 1969 kansainvälinen suojelujärjestö ICCAT (The International Commission for the Conservation of Atlantic Tunas), mutta kannat ovat jatkaneet laskuaan. WWF:n mukaan Atlantin sinievätonnikala on sukupuuton partaalla. Välimeren tonnikalojen ongelma on laiton kalastus: joka kolmas tonnikala pyydetään siellä laittomasti. Lisäksi tonnikalat pyydystetään usein jo nuorina, ennen kuin ne ovat ehtineet saavuttaa sukukypsyyttä.
Viime aikoina nuoria tonnikaloja on alettu vangita "kalankasvattamoihin", joissa niitä lihotetaan jonkin aikaa ja viedään sitten Japaniin sushin ja sashimin raaka-aineeksi. Tonnikalaverkkoihin joutuu usein myös delfiinejä, jotka hukkuvat takerruttuaan pyydyksiin. Tonnikalan suurkuluttajamaa Japani on luvannut vähentää tonnikalojen saalismääriä.
Turska
Turskan kannat ovat pienentyneet tasaisesti Pohjanmerellä. Pohjanmeren turskaa on arvioitu olevan jäljellä 30 000–40 000 tonnia, kun kalakannan turvaamiseksi sitä pitäisi olla noin kaksinkertainen määrä. Jos kanta pienenee liikaa, se voi hävitä kokonaan. Tutkijat ovat suositelleet turskan pyynnin lopettamista, mutta EU on toistaiseksi sallinut pyynnin. Myös Itämerellä turskan tilanne on huono liikapyynnin vuoksi ja siksi, että turska vaatii kutemiseensa riittävän hapekasta vettä. Newfoundlandin rannikolla turskakanta romahti jo vuonna 1992 intensiivisen pyynnin seurauksena, ja noin 40 000 ihmistä jäi työttömiksi.
Ratkaisukeinoja
Kalakantojen suojelemiseksi voidaan asettaa kalastuskiintiöitä tai kieltää kalastus kokonaan joillakin alueilla. Rajoitukset eivät kuitenkaan välttämättä tehoa, koska niitä on hankala valvoa ja ne yllyttävät laittomaan kalastukseen. Liikakalastusta on myös pyritty estämään perustamalla mertensuojelualueita (Marine Protected Area, MPA). Tällä hetkellä valtamerten pinta-alasta kuitenkin vain 0,6 % on suojeltua.
Eräs vaihtoehto kestävän kalastuksen saavuttamiseksi olisi vähentää kilpailua kalastajien kesken. Liikakalastus voidaan nähdä eräänä esimerkkinä niin kutsutusta yhteismaan ongelmasta: kunkin kalastajan etujen mukaista on haalia saalista mahdollisimman paljon ja nopeasti, ennen kuin muut ehtivät tyhjentää apajan. Islannissa kalastaja voi ostaa kalastuskiintiön tiettyyn kalakantaan, jolloin hänen toimeentulonsa on turvattu. Tällä tavalla kalastajat saadaan itse vastuuseen kalakantojen hoidosta, koska kalakannan verottaminen tyhjiin ei ole heidän etujensa mukaista. Islannin turskakanta onkin poikkeuksellisen elinvoimainen. Huono puoli järjestelmässä on se, että suuret yhtiöt voivat haalia kiintiöitä pienyrittäjien kustannuksella.
Osmo Soininvaaran mukaan liikakalastus tulee ratkaista huutokaupattavilla kalastuskiintiöillä. Hänen mukaansa tällöin 98 % kalastuslaivastosta jää tarpeettomaksi, mutta se on pienempi tehottomuus kuin se, että nyt 100 % kalastuslaivoista on hyödyttömiä 98 % kalastuskaudesta, koska saalista on niin vähän, että 2 % laivaston tehosta riittää.
Marine Stewardship Council
thumb|150px|Marine Stewardship Councilin sinisellä logolla merkitään ekologisesti kestäviä kalatuotteita.
Marine Stewardship Council (MSC) on kansainvälinen, voittoa tavoittelematon järjestö, joka perustettiin vuonna 1997 edistämään kestävää kalastusta. Järjestö on kehittänyt ympäristömerkin, joka myönnetään kestävän kalastuksen kriteerit täyttäville kalastusalueille ja kalatuotteille.
Rudersdal
Rudersdal on Tanskassa Pääkaupunkialueella sijaitsevan Rudersdalin kunnan keskustaajama. Vuoden 2012 alussa taajamassa oli 19 342 asukasta.
Rudersdal ei ole varsinaisesti oma taajamansa, vaan se kuuluu osana Kööpenhaminan kuntarajat ylittävään taajama-alueeseen eli Hovedstadsområdetiin. Rudersdalin kunnan hallinto sijaitsee Holte-nimellä tunnetussa osassa taajamaa.
Greyhound
Greyhound voi tarkoittaa seuraavia:
WPT
Lyhenne WPT voi tarkoittaa:
Claibornen piirikunta (Louisiana)
Claibornen piirikunta on Yhdysvaltojen Louisianan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 15 994 vuonna 2018. Piirikunnan hallintokeskus on Homerin kunta. Piirikunta on perustettu 15. maaliskuuta 1828.
L. A. Salava
Lauri (Lasse) Alfred Salava (sukunimi vuoteen 1905 Stampel(l)) (8. huhtikuuta 1894 Porvoo – 5. lokakuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, toimittaja, kustantaja ja vanhojen kirjojen kauppias.
Jaakko Stenhäll
Koulutus ja työura
Stenhäll on koulutukseltaan diplomi-insinööri, ja hän on työskennellyt suunnittelupäällikkönä Tampereen teknillisessä yliopistossa sekä myyntipäällikkönä IT-alan yrityksessä.
L. A. Salava
Salava omisti antikvariaattiliikkeen, ja hän perusti myös 1922 lyhytikäiseksi jääneen Daimon-kustannusliikkeen. Kustannusliike julkaisi syksyn 1922 aikana Gunnar Björlingin runokokoelman Vilande dag ja Elmer Diktoniuksen runokokoelman Hårda sånger. Lisäksi Daimon julkaisi seitsemän vihkoa kaksikielistä Ultra-aikakauslehteä.
Jaakko Stenhäll
Poliittinen ura
Stenhäll sai vuoden 2012 kuntavaaleissa Tampereella 200 ääntä, joka riitti varavaltuutetun paikkaan. Vuoden 2017 kuntavaaleissa hän sai 561 ääntä ja tuli valituksi Tampereen kaupunginvaltuustoon. Eduskuntavaaleissa 2015 hän sai Pirkanmaalta 721 ääntä, eikä tullut valituksi.
L. A. Salava
Omat teoksensa Salava kirjoitti useimmiten ruotsiksi, mutta kaksi niistä (Philip Pim, kärpästen kruunaamaton kuningas, 1937 ja Eikenenkään maa, 1942) ilmestyi suomen kielellä.
Salavan päiväkirja alkuvuodelta 1949 löytyi 2000-luvun alussa Fredriksonin lakkitehtaan varastosta, jossa Jyväskylän yliopiston kirjastolla oli ollut tiloja käytössään. Päiväkirja on toistaiseksi tallennettu kirjastoon. Kirjastossa on myös kuusiosaisen Salavan laatiman luettelon Suomalaisia salanimiä ja nimimerkkejä käsikirjoitus.
Vesa Vainio
Vesa Veikko Vainio (s. 2. joulukuuta 1942 Helsinki) on urallaan toiminut useissa johtotehtävissä suomalaisessa talouselämässä. Hän on työskennellyt UPM-Kymmene Oy:n toimitusjohtajana 1991–1992 sekä Merita Oyj:n konserninjohtajana 1992–1997. Vuosina 1998–1999 sekä 2000–2002 Vainio on toiminut Nordea AB:n hallituksen puheenjohtajana. 1999–2000 Vesa Vainio toimi Nordea AB:n hallituksen varapuheenjohtajana.
Vainio oli pitkäaikainen Nokia Oyj:n hallituksen jäsenen vuodesta 1993 2000-luvun alkuvuosiin. Vainio oli myös UPM-Kymmene Oyj:n hallituksen puheenjohtaja.
Vesa Vainio on valmistunut Helsingin yliopistosta, ja hän on koulutukseltaan oikeustieteen kandidaatti. Lisäksi Vainiolle on myönnetty ministerin arvonimi vuonna 2001.
Helsingin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa on tunnustukseksi Vesa Vainion elämäntyölle Nordea Oy:n hallituksen lahjoitusvaroilla vuoden 2003 alussa perustettu vertailevan vero-oikeuden Vesa Vainio -professuuri (Vesa Vainio Professorship in Comparative Tax Law).
Galilein paradoksi
Molemmissa joukoissa on äärettömästi alkioita. Intuitiivisesti näyttäisi A kuitenkin sisältävän enemmän alkioita kuin B, sillä A:ssa on äärettömästi "virtuaalialkioita", joita ei ole B:ssä. Matemaattisesti ovat A ja B ovat yhtä mahtavat. Tässä tapauksessa on kyseessä ns. numeroituva äärettömyys.
Concordian piirikunta
Claibornen piirikunta on Yhdysvaltojen Louisianan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 19 572 vuonna 2018. Piirikunnan hallintokeskus on Vidalian kaupunki. Piirikunta on perustettu vuonna 1807.
Die Ärzte
Die Ärzte on saksalainen Berliinistä kotoisin oleva punkrock-yhtye. Yhtye toimi 1982–1988 ja aloitti uudelleen vuonna 1993.
Alkuvuodet
Farin Urlaub tutustui 4. maaliskuuta 1981 Ballhaus Spandau -yökerhossa Bela B:hen ja tämän punkyhtyeeseen ”Soilent Grün”, joka tarvitsi kitaristia. Farin liittyi yhtyeeseen, joka oli koossa noin vuoden verran. Kun yhtye hajosi 1982, Urlaub ja Bela perustivat yhdessä basisti Sahnien (Hans Runge) kanssa Die Ärzten.
Vuonna 1983 Die Ärzte voitti saksalaisen rock-kilpailun, josta he saivat palkkioksi 10 000 saksan markkaa. Näiden rahojen avulla he levyttivät debyytti-EP:nsä Uns geht´s prima.... Columbia Records solmi yhtyeen kanssa sopimuksen, ja vuonna 1984 he levyttivät debyytti-LP:nsä Debil. Vuosi myöhemmin heiltä ilmestyi albumi Im Schatten der Ärzte.
Vuonna 1985 yhtyeen jäsenet näyttelivät yhdessä elokuvassa ”Richy Guitar”. Elokuvassa kuullaan paljon yhtyeen musiikkia, ja sen jäsenet esittävatkin elokuvassa kuuluisuutta ja menestystä etsivää yhtyettä.
Ongelmia sensuurin kanssa ja hajoaminen
Toisen albumin ilmestyttyä yhtyeellä oli sisäisiä ongelmia yhtyeen basistin, Sahnien kanssa. Sahnie korvattiinkin kolmannella albumilla yhtyeen tuottaja MikeyMeuserilla. Myöhemmin Hagen ”The Incredible Hagen” Liebling toimi yhtyeen basistina aina Die Ärzten hajoamiseen asti, mutta hänestä ei koskaan tullut yhtyeen virallista jäsentä.
Vuonna 1987 yhtyeelle tuli lisää ongelmia. Die Ärzteä kiellettiin esittämästä tai mainostamasta kappaleitaan "Geschwisterliebe", "Claudia hat´nen Schäferhund" ja "Schlaflied". Kaupat eivät saaneet laittaa näytille näitä kappaleitä sisältäviä albumeita, mistä koitui yhtyeelle taloudellista haittaa. Näiden kappaleiden sanoitukset kertoivat insestistä, zoofiliasta ja hirviöstä, joka syö pikkulapsia heidän mentyä nukkumaan. Tätä kieltoa vastaa kapinoivat niin yhtye kuin kaupatkin. Die Ärzte soitti konserteillaan kappaleiden melodiaa samaan aikaan, kun yleisö lauloi kappaleiden sanoja. Monet kaupat lopettivat täysin Die Ärzten albumeiden myynnin, mutta jotkut kaupat myivät niitä edelleen avoimesti.
Die Ärzten kapinointi kieltoa vastaan ei loppunut tähän. Samana vuonna, kun kappaleiden esittämisen ja mainostamisen kielto tuli, ilmestyi yhtyeeltä albumi Ab 18, joka sisälsi kaikki kolme kiellettyä kappaletta sekä muita kiistanalaisia sanoituksia sisältäviä kappaleita. Samana vuonna ilmestyi myös kokoelma-albumi ''Ist das alles? -13 Höhepunkte mit den Ärzten'', joka sisälsi myös kolme uutta kappaletta. Näihin aikoihin yhtye sai myös oman maskottinsa, Gwendolinen. Gwendoline esittää naista, jonka kädet ja jalat on sidottu sekä suu tukittu. Die Ärzte on käyttänyt Gwendolineä paljon muun muassa julisteissa sekä levyjen kansissa. Myös albumi Ab 18 ja Gwendolinen käyttäminen kiellettiin.
Die Ärzten seuraava albumi Das ist nicht die ganze Wahrheit... menestyi paremmin kuin edelliset ja oli yhtyeen ensimmäinen albumi Saksan top-10-listalla. Yhtye päätti pitää viimeisen kiertueen, ja siltä ilmestyi live-tripla-albumi Nach uns die Sintflut. Albumista myöhemmin julkaistu tupla-albumi oli Die Ärzten ensimmäinen numero yksi Saksan albumilistalla. Yhtye päätti lopettaa huipulla ja lopetti live-albumin julkaisun jälkeen vuonna 1988.
Vuonna 1989 Die Ärzteltä ilmestyi kokoelmalbumi ''Die Ärzte früher! – Der Ausverkauf geht weiter!''. Farin ja Bela perustivat Die Ärzten lopettamisen jälkeen uudet yhtyeet. Farin perusti yhtyeen King Køng ja Bela perusti yhtyeen Depp Jones. Uudet yhtyeet eivät kuitenkaan menestyneet ja niinpä Farin ja Bela päättivät perustaa Die Ärzten uudelleen.
Uudelleenperustamisesta aina tähän päivään saakka
thumb|Die Ärzte esiintymässä [[Kölnissä vuonna 2007.]] Vuonna 1993 Die Ärzte palasi kuvioihin uuden basistin kanssa. Uusi basisti oli Belan vanhan yhtyeen, Depp Jonesin, kitaristi Rodrigo González. Die Ärzten paluusingle "Schrei nach Liebe" oli myös yhtyeen ensimmäinen kappale, joka sisälsi poliittiset sanoitukset. Kappaleiden sanoitukset olivat rasismin ja sen aikaisen Saksassa riehuneiden väkivaltaisten tapahtumien vastainen. Paluualbumi Die Bestie in Menschengestalt oli myös paljon monipuolisempi, kuin muut albumit. Se sisälsi ballaadeja, rock- ja punk-kappaleita, sekä myös volkmusiikilta kuulostavan kappaleen. Paluusingle ja -albumi olivat erittäin suosittuja Saksassa, Sveitsissä ja Itävalloissa.
Vuonna 1996 Die Ärzte halusi tehdä EP:n vain ja ainoastaan aiheenaan karvat. Kuitenkin he tekivät liian monta kappaletta EP:ksi, joten tuosta EP:stä tulikin heidän seuraava albumi Le Frisur. Albumilta tuli kaksi singlejulkaisua 3-Tage-Bart sekä Mein Baby war beim Frisör, mutta ei menestynyt kovin hyvin.
Vuonna 1998 Die Ärzte julkaisi singlen "Männer sind Schweine", josta tuli yhtyeen ensimmäinen numero yksi single Saksassa, Sveitsissä sekä Itävallassa. Singlestä tuli lopulta niin suosittu, että yhtye ei enää halunnut esittää kappaletta konserteillaan.
Vuonna 2000 yhtyeeltä ilmestyi albumi Runter mit den Spendierhosen, Unsichtbarer!, joka sisälsi myös vain 30 sekuntia pitkän singlen Yoko Ono. Yoko Ono-single pääsi myös silloiselle Guinnessin ennätysten kirjaan lyhyimpänä singlejulkaisuna. Die Ärzte on pitänyt 2000-luvulla paljon taukoja muun muassa yhtyeen jäsenten soolourien vuoksi. Vuonna 2001 Farin aloitti oman soolouransa julkaisemalla debyyttialbuminsa Endlich Urlaub!, kun samaan aikaan Bela näytteli elokuvarooleissa.
2. marraskuuta 2007 julkaisi Die Ärzte pitkän tauon jälkeen albumin Jazz ist anders, jolta ensimmäinen singlejulkaisu oli kappale "Junge". Albumilta on myöhemmin julkaistu myös singlet "Lied vom Scheitern" ja "Lasse redn".
5. huhtikuuta 2012 Die Ärzte julkaisi studioalbumin Auch.
Reisiluu
thumb|220px|Reisiluun yläpää Reisiluu on ihmiskehon pisin ja vahvin luu. Se sijaitsee lonkkanivelen ja polvinivelen välissä. Reisiluun anatominen vastine eturaajassa on olkaluu.
Reisiluun yläpään pallomainen osa, jossa on lonkkamaljaan niveltyvä nivelpinta on nimeltään reisiluun pää (caput femoris). Se pää kiinnittyy reisiluun varteen ohuehkolla reisiluunkaulalla (collum femoris), joka on reisiluun helpoiten murtuva osa varsinkin vanhuksilla. Reisiluun yläosassa lateraalisesti reisiluun päähän nähden sijaitsee iso sarvennoinen (trochanter major), hyvin tuntuva luu-uloke, johon monien pakaranseudun lihasten jänteet kiinnittyvät. Reisiluun yläosan takapinnalla lihasten peitossa puolestaan sijaitsee toinen luu-uloke, pieni sarvennoinen (trochanter minor), johon kiinnittyy lanne-suoliluulihas (musculus iliopsoas) jänne. Kolmas samankaltainen uloke on kolmas sarvennoinen (trochanter tertius), joka esiintyy toisinaan pienen sarvennoisen korkeudella reisiluun takapinnalla ja johon kiinnittyy osa isosta pakaralihaksesta (musculus gluteus maximus). left|thumb|120px|Oikea reisiluu edestä thumb|120px|Oikea reisiluu takaa Distaalipäästään reisiluu niveltyy sääriluuhun (tibia) ja polvilumpioon (patella). Reisiluun alaosassa on kaksi paksuuntumaa, reisiluun ulkonivelnasta (condylus lateralis femoris) luun ulkosyrjällä ja reisiluun sisänivelnasta (condylus medialis femoris) sisäsyrjällä, jotka niveltyvät sääriluun vastaaviin paksunnoksiin. Niiden väliin reisiluun alaosan takapinnalle jää syvä nivelnastojen välikuoppa (fossa intercondylaris). Kummankin nivelnastan yläpuolella sijaitsee vielä luu-uloke, reisiluun ulkosivunasta (epicondylus lateralis femoris) ja reisiluun sisäsivunasta (epicondylus medialis femoris), jotka toimivat siteiden ja lihasjänteiden kiinnittymispaikkoina.
Pitää pystyy elää
Pitää pystyy elää on TS:n ja Cheekin mixtape, joka julkaistiin vuonna 2003. Levyllä vierailee useita 5th Elementin jäseniä.
Seppälän paloasema (Jyväskylä)
pienoiskuva|250x250px|Seppälän paloasema Keski-Suomen pelastuslaitoksen Seppälän paloasema sijaitsee Jyväskylässä Lohikoskella osoitteessa Seppäläntie 43. Se on otettu käyttöön 1. marraskuuta 2012. Rakennuksen on suunnitellut Arkkitehti toimisto Pekka Paavola Oy. Rakennuksen laajuus on 1 683 m2. Rakennuksen omistaa erikoissijoitusrahasto eQ ja pelastuslaitos on siinä vuokralla. Paloasemalla sijaitsee koulutuskeskus, jossa koulutetaan mm. ensihoito- ja pelastushenkilöstöä, päällystöä sekä kansalaisia.
East Baton Rougen piirikunta
East Baton Rougen piirikunta on Yhdysvaltojen Louisianan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 440 059 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on osavaltion pääkaupunki Baton Rouge. Piirikunta on perustettu vuonna 1812.
Colosseum II
Colosseum II oli fuusiojazzia soittanut brittiyhtye, jonka perusti vuonna 1975 entinen Colosseum-rumpali ja yhtyeen johtaja Jon Hiseman Tempest-yhtyeensä jälkeen. Kun alkuperäinen Colosseum soitti jazzrockia, Colosseum II oli tyyliltään raskaampaa fuusiojazzia.
Hiseman julkaisi suunnitelmansa yhtyeen perustamisesta jo marraskuussa 1974, mutta vain Gary Moore nimettiin. Seuraavat muusikot melkein perustivat yhtyeen: Graham Bell (laulu), Duncan Mackay (koskettimet, myöhemmin mm. 10cc, Alan Parsons Project ja Kate Bush) sekä Mark Clarke (basso, ex-Colosseum, myöhemmin mm. Natural Gas, Mountain ja Rainbow). Harjoitusten oli määrä alkaa 1. tammikuuta 1975, mutta kokoonpano vakiintui vasta toukokuussa ja kokoonpanoon tulivat lopulta Gary Mooren lisäksi Don Airey (koskettime), Neil Murray (basso) ja Mike Starrs (laulu). Gary Moore oli entinen Thin Lizzy -kitaristi ja kosketinsoittaja Don Airey oli mukana myöhemmin muun muassa yhtyeissä Rainbow, Black Sabbath, Ozzy Osbourne, Jethro Tull, Judas Priest, Gary Moore, Whitesnake ja Living Loud sekä nykyään Deep Purplessa. Murray ja Starrs jättivät yhtyeen vuonna 1976 ja basistiksi kiinnitettiin John Mole.
Olennainen vaikutus musiikkiin oli Mooren kitaroinnilla. Kolmen oman albumin jälkeen yhtye esiintyi Andrew Lloyd Webberin Variations-albumilla, jossa soittivat myös Julian Lloyd Webber (sello), Rod Argent (koskettimet, ex-The Zombies, ex-Argent) ja Barbara Thompson (huilu ja saksofoni), Jon Hisemanin vaimo. Tämä albumi nousi toiselle sijalle Iso-Britannian levylistoilla.
Elokuussa 1978 Moore palasi Thin Lizzyyn ja hänet korvasi kitarassa Don Aireyn veli, Keith Airey. Suunnitelmat neljännestä albumista kariutuivat, kun Don Airey päätti liittyä Rainbow-yhtyeeseen joulukuussa 1978.
Colosseum II esiintyi Suomessa Turun konserttitalossa 30.9.1975 ja Tavastia-klubilla Helsingissä 2.10.1975.
Kokoonpano
Alkuperäisjäsenet:
DeSoton piirikunta (Louisiana)
DeSoton piirikunta on Yhdysvaltojen Louisianan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 27 436 vuonna 2018. Piirikunnan hallintokeskus on Mansfieldin kaupunki. Piirikunta on perustettu vuonna 1843.
Colosseum II
Kokoonpano
Myöhäisemmät jäsenet:
Mosalsk
thumb|125px|Mosalskin vaakuna. Mosalsk on kaupunki Kalugan alueella Venäjällä. Se sijaitsee pienen Možaika-joen varrella 93 kilometriä Kalugasta länteen. Kaupunki on Mosalskin piirin keskus. Asukkaita on 4 000 henkeä (vuonna 2008).
Mosalsk mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1231, jolloin se kuului Tšernigovin ruhtinaskuntaan. Sittemmin se oli Mosalskin lääniruhtinaskunnan keskus ja sen jälkeen kuului Liettuaan. Iivana III:n joukot valtasivat kaupungin vuonna 1493. Lopullisesti se liitettiin Venäjään 1500-luvun alussa. Vuonna 1776 siitä tuli Kalugan lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus.
1800-luvun puolivälissä Mosalsk oli huomattava maataloustuotteiden tukkukaupan keskus. Toisen maailmansodan lokakuusta 1941 tammikuuhun 1942 se oli saksalaisten miehittämä. Nykyään kaupungissa on konepaja, pellavanjalostuslaitos ja elintarviketeollisuutta. Nähtävyyksiin kuuluu pyhän Yrjön kirkko vuodelta 1745.
Thomas Gravesen
Thomas Gravesen (s. 11. maaliskuuta 1976 Vejle, Tanska) on tanskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Gravesen edusti urallaan kotikaupunkinsa seuraa Vejleä, saksalaista Hamburgia, englantilaista Evertonia, espanjalaista Real Madridia ja skotlantilaista Celticiä.
Vuoden 1919 hallitusmuoto
Vuoden 1919 hallitusmuoto eli Suomen Hallitusmuoto oli vuosina 1919–2000 voimassa ollut Suomen hallitusmuoto (AsK 94/1919). Se astui voimaan 17. heinäkuuta 1919, ja se oli itsenäisen Suomen ensimmäinen perustuslaki. Monet sen perusteista sisältyvät myös nykyiseen Suomen perustuslakiin.
Vuoden 1919 hallitusmuoto vastasi parhaiten poliittisen keskustan toiveita, mutta se syntyi kompromissina vasemmiston ja oikeiston kanssa. Oikeistopuolueet myös kertaalleen estivät määrävähemmistöllään lain kiireellisen hyväksymisen eduskunnassa, ja vielä hyväksymisen jälkeenkin Suomen valtionhoitaja C. G. E. Mannerheim pyrki estämään sen vahvistamisen ja voimaantulon. Loppujen lopuksi uusi perustuslaki kuitenkin saatiin valmisteltua, käsiteltyä ja toteutettua melko lyhyessä ajassa.
Tausta
Suomen itsenäistyessä joulukuussa 1917 maan perustuslakeina katsottiin olevan edelleen Ruotsin vallan aikaiset vuoden 1772 hallitusmuoto sekä vuoden 1789 yhdistys- ja vakuuskirja. Ruotsissa kyseiset lait oli kumottu jo vuonna 1809. Itsenäisyysjulistuksen yhteydessä eduskunnalle annettiin esitys tasavaltaiseksi hallitusmuodoksi, mutta sen käsittely keskeytyi sisällissodan vuoksi. Sodan päätyttyä valkoisten voittoon Suomesta yritettiin vuorostaan tehdä monarkia.
Kuningaskuntahankkeen kaaduttua syksyllä 1918 valtionhoitaja Mannerheim hajotti eduskunnan ja määräsi uudet vaalit. Maaliskuun 1919 eduskuntavaaleissa porvarilliset puolueet saivat yhteensä 118 kansanedustajaa ja sosiaalidemokraatit (SDP) 80 sekä Kristillinen työväenliitto 2. Tasavaltaa kannattaneet SDP, Maalaisliitto ja Kansallinen Edistyspuolue saivat vaalivoiton ja ylivoimaisen enemmistön; monarkiaa kannattaneet Ruotsalainen Kansanpuolue (RKP) ja Kansallinen Kokoomus saivat yhteensä vain 50 kansanedustajaa, ja lisäksi kolme RKP:n edustajista oli tasavaltalaisia.
Huhtikuussa 1919 Mannerheim hylkäsi ensimmäisen pääministeriehdokkaan Mikael Soinisen ja nimitti sen sijaan edistyspuolueen, maalaisliiton ja RKP:n yhdessä muodostaman Kaarlo Castrénin hallituksen, josta RKP:n ministerit tosin erosivat jo kuukauden kuluttua kielipoliittisten riitojen vuoksi. Tämän jälkeen poliittisen keskustan oikeaa laitaa edustaneen hallituksen taakse jäi vain 68 kansanedustajan vähemmistö. Hallituksen tärkeimpänä tehtävänä oli uuden hallitusmuodon valmistelu. Koska kiireelliseen perustuslainmuutokseen tarvittiin eduskunnassa viiden kuudesosan määräenemmistö, oli sekä oikeisto- että vasemmisto-opposition toiveet huomioitava. Tässä tilanteessa SDP oli valmis tinkimään vuoden 1917 eduskuntakeskeisestä valtalakilinjastaan, jossa hallitus ja valtionpäämies olisivat olleet vain eduskunnan päätöksiä toimeenpanevia virkamiehiä. Vastaavasti kokoomuksessa oli valmiutta tasavallan hyväksymiseen, mutta myös halua torjua määrävähemmistöllä epämieluisa hallitusmuotoesitys. Hankalasta asemastaan ja sisäisistä erimielisyyksistään huolimatta Castrénin hallitus sai laadituksi tasavaltaisen hallitusmuotoesityksen, joka annettiin eduskunnalle 13. toukokuuta 1919.
Käsittely eduskunnassa
Eduskunnassa hallitusmuodon sisällöstä oltiin erimielisiä ja ratkaisevaksi kiistakysymykseksi nousivat tasavallan presidentin valinta ja valtaoikeudet. Varsinkin SDP mutta myös maalaisliitto halusivat rajoittaa presidentin valtaa suhteessa eduskuntaan sekä eduskunnalle oikeuden valita ja tarvittaessa erottaa presidentti. Nämä muutokset tehtiinkin perustuslakivaliokunnassa lakiesitykseen, johon lisättiin myös kielto myöntää tai käyttää arvonimiä tai ritarimerkkejä. Lisäksi esityksestä poistettiin maininta evankelis-luterilaisesta kirkosta kansankirkkona. Oikeiston tavoitteina taas olivat erityisesti presidentin aseman vahvistaminen ja valinta mieluummin suoralla kansanvaalilla kuin eduskunnassa. Suuren valiokunnan käsittelyssä presidentin valinta palautettiinkin valitsijamieskokoukselle, mutta valtionhoitaja Mannerheim kehotti silti oikeistoa asettumaan lakiesitystä vastaan, sillä hänen mielestään presidentin valtaoikeudet jättivät valtionpäämiehen liian heikoksi. Mannerheim valmisteli jo aktivistipiirien kanssa Suomen viemistä mukaan Venäjän sisällissotaan hyökkäämällä Pietariin, mitä varten hänen olisi estettävä tasavallan toteutuminen.
Hallitusmuotoesityksen ratkaisevassa käsittelyssä 14. kesäkuuta RKP ja puolet kokoomuslaisista äänestivät lainmuutoksen kiireellisyyttä vastaan, joten se kaatui täpärästi äänin 163–33, kun viiden kuudesosan määräenemmistöstä jäi puuttumaan yksi ääni. Hallitusmuotoesitys jäi siten lepäämään seuraavien, vuonna 1922 pidettävien eduskuntavaalien jälkeiseen aikaan. Edistyspuolueen vasemmistosiipeen kuuluneen perustuslakivaliokunnan puheenjohtajan Heikki Ritavuoren valtiopäivien alussa jättämästä lakialoitteesta alettiin kuitenkin muokata uutta hallitusmuotoesitystä. Siitä tehtiin muuten lähes identtinen edellisen kanssa, mutta siihen lisättiin muutamia myönnytyksiä oikeiston toiveiden suuntaan. Näin oli tarkoitus hankkia tarvittavat lisä-äänet kokoomuksesta. Kokoomuksen ja SDP:n maltillisten välisellä sopimuksella uudesta hallitusmuotoesityksestä poistettiin kokoomuksen toiveiden mukaisesti eduskunnan oikeus erottaa presidentti sekä kielto ritarimerkkien jakamiseen ja siihen lisättiin sosiaalidemokraattien mieliksi lause ”kansalaisten työvoima on tasavallan erityisessä suojeluksessa”.
Ritavuoren lakialoitteen pohjalta laadittu tasavaltainen hallitusmuotoesitys hyväksyttiin kolmannessa eduskuntakäsittelyssä 21. kesäkuuta 1919. Kiireelliseksi julistamisen hyväksyttiin äänin 173–23 ja itse laki äänin 165–22 lähinnä RKP:n edustajien vastustaessa molempia. Eduskunnan hyväksymä hallitusmuoto tarvitsi kuitenkin vielä vastahakoisen valtionhoitaja Mannerheimin vahvistuksen. Hän suunnitteli yhä aktivistien kanssa jättävänsä sen vahvistamatta, hajottavansa eduskunnan ja aloittavansa sodan ennen uusia vaaleja vedoten vuoden 1772 hallitusmuodon hallitsijalle suomiin valtaoikeuksiin. Kun kokoomuksen johtajat kuitenkin kieltäytyivät osallistumasta tällaiseen hankkeeseen, Mannerheim luopui suunnitelmasta. Valtioneuvoston esittelyssä 10. heinäkuuta hän pyysi vielä asian pöydälle tarkempaa perehtymistä varten, mutta vahvisti lopulta hallitusmuodon viikon kuluttua 17. heinäkuuta, jolloin lepäämään jätetyt hallitusmuotoesitykset todettiin rauenneiksi. Uuden hallitusmuodon astuessa voimaan myös vuoden 1772 hallitusmuoto sekä vuoden 1789 Yhdistys- ja vakuuskirja viimein kumoutuivat Suomessa.
Uudessa hallitusmuodossa ensimmäisen tasavallan presidentin valinta säädettiin eduskunnan suoritettavaksi. Eduskunta valitsi 25. heinäkuuta 1919 K. J. Ståhlbergin ensimmäiseksi presidentiksi 143 äänellä Mannerheimin saadessa 50 ääntä ja Väinö Tannerin sekä Lauri Kristian Relanderin kummankin yhden äänen.
Sisältö
Hallitusmuodossa määrättiin, että ylin valtiovalta Suomessa kuului kansalle, jota edusti valtiopäiville kokoontunut eduskunta. Käytännössä jo (toteutumaton) valtalaki sekä (toteutunut) marraskuun 15. päivän päätös vuodelta 1917 olivat tarkoittaneet korkeimman valtiovallan siirtämistä Suomen suuriruhtinaan vallan perineeltä Venäjän väliaikaiselta hallitukselta ensin Suomen sisäisten asioiden ja sitten myös kaikkien muiden asioiden osalta eduskunnalle.
Lainsäädäntövaltaa käytti tasavallan presidentti yhdessä eduskunnan kanssa. Ylin toimeenpanovalta kuului tasavallan presidentille ja valtioneuvostolle, tuomiovalta riippumattomille tuomioistuimille, joista korkeimmat olivat korkein oikeus ja korkein hallinto-oikeus. Tämän lisäksi hallitusmuoto määräsi lainsäädännöstä, hallinnosta, puolustuslaitoksesta, uskonnonvapaudesta ja julkisista viroista.
Hallitusmuoto oli selvemmin vallan kolmijako-opin mukainen kuin vuonna 2000 voimaan tullut nykyinen Suomen perustuslaki ja se antoi presidentille laajat valtaoikeudet entisajan monarkkien tapaan. Presidentti valitsi pääministerin ja muut ministerit sekä määräsi ulkopolitiikasta. Presidentti myös päätti sodasta ja rauhasta eduskunnan suostumuksella. Hallitusmuoto sisälsi myös säännökset kansalaisten perusoikeuksista. Niitä koskevat kohdat uudistettiin kokonaan vuonna 1995.
Kumoutuminen
Vuoden 1919 hallitusmuotoa muutettiin vuosien kuluessa useita kertoja – viimeisenä suurena reformina vuoden 1995 perusoikeusuudistus. Vuonna 2000 voimaan tullut uusi perustuslaki kumosi hallitusmuodon ja muutti Suomen hallitusmuotoa parlamentaarisemmaksi.
Casino (elokuva)
Casino on vuonna 1995 ensi-iltansa saanut eeppinen rikoselokuva, jonka on ohjannut Martin Scorsese. Sen pääosia esittää Robert De Niro, Joe Pesci ja Sharon Stone. Elokuva perustuu tositapahtumiin.
Henrik Thomas Adlercreutz
Henrik Thomas Adlercreutz (1. helmikuuta 1848 Siuntio – 19. kesäkuuta 1892 Siuntio) oli suomalainen tilanomistaja ja valtiopäivämies.
Casino (elokuva)
Casinon naispääosa-näyttelijä Sharon Stone sai roolisuorituksestaan parhaat arvostelut, ja Stone sai ensimmäisen Golden Globe -voiton vuonna 1996 ja ensimmäisen Oscar-ehdokkuuden vuonna 1996. Stone kuitenkin hävisi palkinnon Susan Sarandonille, joka palkittiin elokuvasta Kuolemaantuomittu.
Henrik Thomas Adlercreutz
Adlercreutzin vanhemmat olivat hovioikeudennotaari, tilanomistaja Tomas Erik Robert Adolf Adlercreutz ja Amalia Matilda Printz. Helsingissä ylippilaaksi tullut Adlercreutz oli tilanomistaja Siuntiossa, hän omisti Sjundbyn kartanon. Adlercreutz oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1891.
Casino (elokuva)
Tarina
Elokuva kertoo uhkapelurista ja vedonvälittäjästä Sam "Ace" Rothsteinistä, joka sivutoimenaan tekee yhteistyötä mafian kanssa. Joukko mafiapomoja ostaa Las Vegasista kasinon ja tarjoaa sen johtamista Rothsteinille. Aluksi hän ei oikein haluaisi suostua hommaan, mutta pienen taivuttelun jälkeen ottaa työn vastaan. Kasino toimii näennäisesti lakien puitteissa, mutta suurista rahasummista kuitenkin osa päätyy aina mafiapomojen taskuun. Kasinolla työskentelee myös prostituoitu Ginger, johon Rothstein pian rakastuu. Hän pettyy kun Ginger ilmoittaa ettei tunne ole molemminpuolinen, mutta rahoillaan hän saa järjestettyä Gingerin vaimokseen. Samin ja Gingerin avioliitto on erittäin myrskyinen ja silloin Vegasiin saapuu Rothsteinin kuvioita sekoittamaan vanha tuttu Nicky Santoro, joka kimpaantuu helposti ja on erittäin aggressiivinen.
Pohjois-Louko
Pohjois-Louko on Suomen rataverkon liikennepaikka Seinäjoen kaupungissa 17 kilometriä Seinäjoen rautatieasemalta etelään rataosalla. Liikennepaikka sijaitsee entisen Peräseinäjoen kunnan Louonmäen kylän pohjoispuolella.
Pohjois-Louosta alkaa kaksiraiteinen rataosuus Seinäjoelle. Liikennepaikalla kaksoisraideosuuden eteläpäässä sijaitseva vaihde on Suomen ensimmäinen suurnopeusvaihde, ja sen suurin sallittu nopeus on 140 kilometriä tunnissa poikkeavalle raiteelle.
Abbas I
Abbas I eli Abbas Suuri (27. tammikuuta 1571 – 19. tammikuuta 1629) oli Persian šaahi vuodesta 1588 vuoteen 1629. Abbas tunnetaan safavidien valtakunnan uudistajana, joka voitti Persiaa uhanneet osmanit ja uzbekit kehittäen maansa armeijaa ja hallintorakennetta. Abbasin valtakausi oli myös Persian talouden ja taiteiden huippukautta. Toisaalta Abbas muistetaan myös perheenjäseniensä kaltoinkohtelusta ja joidenkin hänen uudistustensa on sanottu rappeuttaneen valtakuntaa myöhemmin.
Elämäkerta
thumb|vasen|Abbas I [[Dominicus Custosin kaiverroksessa.]] thumb|Abbas I ja nuori juomanlaskija (saqi) Muhammad Qasimin maaluksessa. Maalaus kuuluu viimeisiin Abbasin aikalaismuotokuviin. Abbas syntyi 27. tammikuuta 1571 ja hän oli Sultan Muhammad Šahin kolmas poika. Persia oli ajautunut šaahi Tahmasp I:n kuoleman jälkeen sisällissotaan ja häntä seurasi ennen Abbasin kautta kaksi šaahia. Toinen heistä oli Abbasin isä Muhammad Šah, jota pidettiin heikkona hallitsijana. Valtakuntaa olivat heikentäneet safavidit valtaistuimelle aikanaan nostattaneiden qizilbašien sisäiset kiistat, sekä uzbekkien ja osmanien muodostama uhka. Abbas nousi Persian valtaistuimelle vuonna 1588 syrjäyttäen oman isänsä.
Heti valtakautensa alussa vuosina 1589–90 Abbas solmi rauhan osmanien kanssa luovuttaen heille suuria alueita Länsi- ja Luoteis-Persiasta. Rauha antoi kuitenkin mahdollisuuden keskittyä Persian toista vihollista eli uzbekkeja vastaan. Abbas alkoi ennen sotaretkeä uzbekkeja vastaan uudistamaan armeijaansa. Persian armeijan ytimen perinteisesti muodostaneet qizilbašit siirrettiin syrjään uuden vakinaisen armeijan tieltä ja armeija rakennettiin pitkälti uusien tuliaseiden ympärille. Monet uuden armeijan piirteet lainattiin osmaneilta ja esimerkiksi heidän janitsaarejaan vastasivat Persiassa musketöörit. Armeijan ratsuväki muodostettiin edelleen qizilbašeista ja jalkaväki kaupunkien ja kylien persialaisväestöstä. Armeijassa palveli myös georgialaisia ja armenialaisia orjia (qullareita tai ghulameja), jotka muodostivat kaukana kotoaan taistelevina luotettavia yksikköjä, jotka olivat riippuvaisia šaahista. Monet georgialaiset ja armenialaiset toimivat myös virkamiehinä ja kuvernööreinä.
Vakinaisen armeijan luominen oli myös kuluerä, jota varten tarvittiin tuloja. Abbas ratkaisi asian ottamalla haltuunsa qizilbašien heimojohtajien maita ja antamalla maata keskusvallan hallittavaksi tai valtion byrokraateille. Qizilbašien asemaa heikentäneet monet uudistukset olivat mahdollisia, koska Abbas osasi taitavasti käyttää heimoja toisiaan vastaan. Valtion talous parani myös tiiviimmällä otteella kaupankäynnistä. Persia sai tuloja etenkin Gilanin silkkituotannosta, jota välitettiin eteenpäin armenialaisten kauppiaiden ja Englannin Itä-Intian kauppakomppanian kautta. Jälkimmäistä Abbas käytti myös portugalilaisia vastaan Persianlahdella. Silkin tärkein vientikohde oli Intian niemimaa, mutta osa silkistä vietiin myös Eurooppaan. Myös persialaisista matoista tuli vientituote Eurooppaan Abbasin kaudella.
Armeijansa uudistusten jälkeen Abbas saattoi ryhtyä toimiin vihollisiaan vastaan. Uzbekit voitettiin vuonna 1598 ja Persia valtasi takaisin heille aiemmin menetetyn Khorasanin alueen. Vuonna 1602 hän aloitti puolestaan sotaretket osmaneja vastaan ja valloitti lopulta takaisin heille menetetyt alueet. Uusia rajoja valvomaan siirrettiin kurdeja, qajareja ja afšareja. Väestönsiirrot olivat myös tapa hajottaa heimoja ja lisätä näin šaahin käskyvaltaa. Abbas siirsi myös Persian pääkaupungin Qazvininsta Isfahaniin vuonna 1598. Isfahan oli ollut merkittävä kaupunki jo sasanidien ajoista lähtien, mutta monet sen nykyisistä huomattavista rakennelmista rakennettiin tai aloitettiin Abbasin valtakaudella. Niihin lukeutuvat esimerkiksi Ali Qapuin, Chelel Sotounin palatsit, Allahvardi Khanin silta ja Meidan-e Šah. Šaahin politiikka suosi myös šiialaisia pyhättökaupunkeja, kuten Qom ja Mašhad. Tämä auttoi puolestaan šiialaista ulamaa lähentymään safavidihallinnon kanssa ja šiialaisuuden valta-asema innoitti šiialaisia ajattelijoita, kuten Isfahanin koulun edustajia Mir Damadia, Mir Fendereskiä ja šeikki Baha'ita. Safavidihallinnon ubstitutionalisoitu šiialaisuus antoi osaltaan mallia myös nykiselle Iranille. Šiialaisuuden ohella Abbas kunnioitti kuitenkin myös suufilaisten esi-isiensä hautoja Ardabilissä.
Abbasin yksityiselämää varjosti hänen huonot suhteensa perheeseensä. Hänen setänsä šaahi Isma'il II oli aikanaan määrännyt Abbasin teloitettavaksi, minkä jälkeen Abbas oli aina pelännyt salaliittoja itseään vastaan. Uhan hänen mielessään muodostivaat myös hänen omat poikansa ja olihan hän itsekin syrjäyttänyt oman isänsä. Poikiensa juonittelun varalta osmaneilta kopioitiin tapa sulkea hallitsijan pojat haaremiin. Tämäkään ei kuitenkaan täysin riittänyt Abbasille, vaan hän myös sokaisi poikansa ja jopa teloitutti yhden heistä. Isänsä ja veljensä hän sokaisi ja pisti vankilaan.