cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kalhamajärvi
Järven rannoilla on ollut asutusta jo kivikaudella, ja sen rannoilla sijaitsevat sekä Määtänniemen ja Toppisen kivikautiset asuinpaikat että Rajalan, Peräkankaan ja Luppoperän pyyntikuopat. Pohjoisrannalla Auhon Kalhamaperällä on alkuperäiseen asuunsa kunnostettu Tiaisen kruununtorppa.
Hurrikaani Ginger
Hurrikaani Ginger oli kahdeksas nimetty myrsky ja viides hurrikaani vuoden 1971 Atlantin hurrikaanikauden aikana. Se oli trooppinen hirmumyrsky yli 27 vuorokauden ajan, toiseksi pisimpään kaikista Atlantin hurrikaaneista. Tämä hurrikaani raivosi syyskuun viidennestä päivästä lokakuun kolmanteen, pääosan ajasta Atlantin länsiosassa. Se iski lopulta Pohjois-Carolinaan syyskuun viimeisen päivän aamuna ja aiheutti tulvatuhoja kymmenen miljoonan senaikaisen Yhdysvaltain dollarin edestä.
Ginger ei kehittynyt kovin voimakkaaksi: Saffir-Simpsonin viisipiortaisella asteikolla se kohosi vain kakkosluokkaan. Se aiheutti rannikolla tulvia meriveden nousun takia, ja Pohjois-Carolinan itäosissa 250–330 millimetrin sademääriä, jotka tuhosivat maissi- ja soijaviljelmiä.
Delphini (Harry Potter)
Delphini (tunnetaan paremmin lempinimellään Delfi (engl. Delphi)) on kuvitteellinen hahmo J. K. Rowlingin Harry Potter ja kirottu lapsi -näytelmässä. Häntä esittää näytelmässä Esther Smith.
Henkilöhistoria
Delfi on lordi Voldemortin ja Bellatrix Lestrangen salainen tytär. Delfillä on hopeanväriset hiukset, joiden kärjet ovat siniset. Hän syntyi salaa Malfoyn kartanossa vuoden 1998 maaliskuun tienoilla. Kun Voldemort ja Bellatrix saivat surmansa Tylypahkan taistelussa, Eufemia Rowle sai tehtäväkseen kasvattaa Delfin rahallista korvausta vastaan. Delfin omien sanojen mukaan Eufemia ei kuitenkaan koskaan välittänyt Delfistä. Eufemialla oli lemmikkinä auguuri, eräs taikaolentoihin kuuluva lintu. Auguuri itki jatkuvasti, koska hän tiesi Delfin kokevan karvaan kohtalon. Delfistä tuli Voldemortin kuoleman myötä viimeinen elossa oleva Salazar Luihuisen perillinen. Delfi on myös Draco Malfoyn serkku. Delfi ei koskaan käynyt Tylypahkaa eikä hänellä ollut oikeita ystäviä ennen 14:ttä ikävuottaan, joten hän keksi itselleen mielikuvitusystäviä.
Vuoden 2020 tienoilla Rodolfus Lestrange joko vapautui tai karkasi Azkabanista ja kohdattuaan Delfin hän kertoi Delfille tämän alkuperän ja sen, että Delfi voi toteuttaa ennustuksen, mikä sallisi Voldemortin paluun. Myöhemmin Delfi meni töihin Pyhän Oswaldin velhovanhainkotiin ja langetti komennuskirouksen Amos Diggoryyn saaden hänet uskomaan Delfin olevan hänen veljentyttärensä, vaikka Amoksella ei ollut veljeä. Delfi oli myöhemmin läsnä kun Harry Potterin poika Albus ja Draco Malfoyn poika Scorpius menivät tapaamaan Amosta ja tarjoutuivat auttamaan häntä Cedricin takaisinsaamisessa. Delfi lähti yhdessä Albuksen ja Scorpiuksen kanssa hakemaan ajankääntäjää taikaministeriöstä. Delfi naamioitui monijuomaliemen avulla Hermioneksi. Päästyään Hermionen työhuoneeseen lumottu kirjahylly vangitsi Delfin ja Albuksen sisäänsä mutta Scorpius vapautti heidät ratkaistuaan Hermionen asettaman arvoituksen. Löydettyään ajankääntäjän Delfi ehdotti, että Albuksen ja Scorpiuksen tulee matkustaa ensimmäiseen koetukseen, ja antoi heille Durmstrangin kaavut, jotteivat he herättäisi epäilyjä. Palattuaan takaisin luomaansa aikajanaan Delfi lähetti Scorpiukselle kirjeen, jossa hän kertoi Cedricin edelleen kuolleen ja sen, että heidän tulee matkustaa toiseen koetukseen. Tämän jälkeen Albus ja Scorpius loivat vahingossa aikajanan, jossa Voldemort oli voittanut Tylypahkan taistelun ja Delfistä oli tehty taikaministeri, joka käytti salanimeä Auguuri.
Kun Scorpius onnistui peruuttamaan molempien aikajanojen tapahtumat, hän kutsui Delfin Tylypahkaan ja selitti tälle, etteivät he voineet pelastaa Cedriciä, mihin Delfi vastasi, että Cedric olisi kyllä ymmärtänyt ja että heidän tulee tuhota ajankääntäjä. Annettuaan ajankääntäjän Delfille Scorpius näki Delfin niskassa samanlaisen tatuoinnin, minkä hän oli nähnyt toisessa aikajanassa. Delfi kertoi heille Eufemiasta, mikä hämmästytti poikia, koska Rowlet olivat olleet kuolonsyöjiä. Delfi paljasti Scorpiukselle ja Albukselle todelliset aikeensa ja tappoi paikalle saapuneen valvojaoppilaan Craig Bowker nuoremman tappokirouksella. Delfi katkaisi poikien taikasauvat ja sanoi "Minä olen uusi menneisyys. Minä olen se vastaus jota maailma on etsinyt". Delfi vei pojat ajankääntäjällä kolmanteen koetukseen aikeenaan varmistaa pahan aikajanan toteutuminen. Delfi uhkasi tappaa Scorpiuksen, jos he eivät auta häntä, mutta samalla hetkellä Cedric ilmestyi paikalle, tainnutti Delfin ja vapautti Albusin ja Scorpiuksen luullen sen olevan osa koetusta. Delfi kuitenkin heräsi ja sai napattua ajankääntäjän. Delfi tajusi, ettei hän enää voinut Cedricin avulla saada Voldemortia palaamaan, mutta kun Albus sanoi hänelle, että ennustuksia voidaan muuttaa, Delfi tajusi, mitä Albus tarkoitti, ja vei pojat mukanaan ajankääntäjällä päivään, jolloin Harryn vanhemmat kuolivat, minkä jälkeen Delfi tuhosi ajankääntäjän ja lähti jättäen Albuksen ja Scorpiuksen.
Harryn, Ginnyn ja Dracon saatua tietää lasten katoamisesta he saivat kuulla Ronin nähneen Albuksen Delfin kanssa edellisenä iltana ja menivät kysymään hänestä Amokselta, joka ei muistanut Delfiä komennuskirouksen rauettua. Harry ja Draco löysivät Delfin huoneesta vihjeitä ja tajuttuaan Delfin olevan Voldemortin tytär Harry järkyttyi suuresti. Myöhemmin Albuksen ja Scorpiuksen lähetettyä viestin tulevaisuuteen Harryn huovan avulla, Harry, Ron, Hermione, Ginny ja Draco matkasivat toisella ajankääntäjällä lasten luo ja löysivät heidät. Ginny tajusi, että Delfi yritti estää Voldemortia tappamasta Harryn vanhempia, jotta Voldemort ei kuolisi. Harry naamioi itsensä Voldemortiksi ja kohtasi Delfin, joka aluksi luuli Harryn olevan Voldemort ja kertoi Harrylle, kuka on, ja pyysi hyväksymään hänet ja sanoi, että yhdessä he voisivat olla voittamattomia. Delfi kuitenkin tajusi, ettei Harry ollut Voldemort, ja kaksintaisteli Harryn kanssa sanoen tutkineensa Harrya vuosia ja tietävänsä keinot hänen voittamisekseen paremmin kuin Voldemort tiesi. Delfi yritti tappaa Harryn, mutta Albus heitti taikasauvan Harrylle, joka kukisti Delfin. Albus halusi tappaa Delfin siitä mitä hän teki Craigille, mutta Harry esti sen. Delfi sanoi heille halunneensa vain tuntea isänsä ja pyysi heitä joko tappamaan hänet tai pyyhkimään hänen muistinsa, jolloin Harry vastasi Delfille, että hänen tulee hyväksyä se tosiasia, että hän tulee aina olemaan orpo, kuten Harrykin oli. Oikean Voldemortin saavuttua paikalle Delfi yritti huutamalla kiinnittää hänen huomionsa, mutta Hermione ja Draco estivät sen. Kun kaikki olivat palanneet ajankääntäjällä nykyaikaan, Delfi tuomittiin loppuiäkseen Azkabaniin Craig Bowker nuoremman tappamisesta.
Jig-Saw
Yhtye julkaisi ainoan albuminsa Ujo poika vuonna 1975. Albumilta irrotettiin single "Ujo poika" / "Tie edessäin". Myöhemmin samana vuonna julkaistiin single "Superkingi" / "Mitäs hyvää kehumaan". Viimeinen single ilmestyi vuonna 1977 ja sillä olivat cover-biisit "Once Bitten Twice Shy" / "I Need You".
Plumps!
Plumps (eng. Splash!) on Heikki Prepulan lyhytanimaatioelokuva, joka on valmistettu vuonna 1997. Elokuvassa Kössi Kenguru saapuu meren rannalle ja haluaa kovasti pienelle palmusaarelle lekottelemaan. Kalat estävät Kössin yritykset päästä saarelle. Kekseliäs siili saapuu rannalle ja asiat alkavat pikkuhiljaa selvitä. Elokuva on esitetty kaksi kertaa televisiossa.
Televisioesitykset
{| class="wikitable" style="text-align:center" ! Päivämäärä ! Kanava ! Katsojamäärä
The Hanks
The Hanks on vuonna 2004 perustettu suomalainen folk-yhtye. Yhtyeen johtohahmona toimii Marko Haavisto.
Höyrykattilavoimalaitos
Höyrykattilavoimalaitos on voimalaitos, jossa vettä esilämmitetään, höyrystetään ja tulistetaan höyrykattilassa. Tulistettu höyry johdetaan höyryturbiiniin, joka pyörittää sähkövirran synnyttävää generaattoria.
Höyrykattilavoimalaitokset jaetaan kahteen eri ryhmään lauhdevoimalaitoksiin ja vastapainevoimalaitoksiin sen mukaan, missä paineessa ja siten lämpötilassa höyryturbiinista poistuva matalapaineinen höyry lauhdutetaan.
Santa Clarita Diet
Santa Clarita Diet on yhdysvaltalainen kauhukomediasarja, jonka on luonut Victor Fresco Netflixiä varten. Sen pääosissa ovat Timothy Olyphant ja Drew Barrymore.
Ensimmäinen kausi julkaistiin Netflix-palvelussa helmikuussa 2017 ja toinen kausi maaliskuussa 2018. Netflix on vahvistanut tilanneensa kolmannen tuotantokauden.
Juoni
Joel ja Sheila Hammond ovat Santa Claritassa Kaliforniassa asuva pariskunta. Sheila kuitenkin muuttuu zombiksi ja alkaa himoita ihmislihaa. Joel ja perhe yrittävät auttaa Sheilaa ja samalla kestää naapureitaan ja Sheilan outoa salaisuutta.
Tuotanto
Netflix julkaisi ensimmäinen kauden 3. helmikuuta 2017. Maaliskuussa 2017 Netflix vahvisti tilanneensa toisen tuotantokauden ja se julkaistiin 23. maaliskuuta 2018.
Toukokuussa 2018 Netflix vahvisti tilanneensa kolmannen tuotantokauden.
Arvostelut
Kaksi ensimmäistä kautta on saanut enimmäkseen myönteisiä arvosteluja. Arvostelusivusto Rotten Tomatoes antoi ensimmäiselle kaudelle arvosanaksi 75% ja toiselle kaudelle 83%. Metacriticin 31 arvostelijaa antoi sarjan ensimmäiselle kaudelle 66/100 pistettä.
Lotinapellon kihlakunta
Lotinapellon kihlakunta oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Aunuksen kuvernementissa. Kihlakunta sijaitsi Syvärin eteläpuolella Laatokan ja Äänisen välisellä alueella. Se rajoittui pohjoisessa saman kuvernementin Aunuksen kihlakuntaan ja Petroskoin kihlakuntaan, idässä puolestaan Vytegran kihlakuntaan. Kihlakunnan hallintokaupunki oli Lotinapelto.
Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista venäläisiä oli 79,8 % ja vepsäläisiä 19,2 %.
Luettelo J. W. von Goethen teosten suomennoksista
Tämä on luettelo Johann Wolfgang von Goethen teosten suomennoksista ja valikoimista:
Kuollut kävelee
Kuollut kävelee on suomalaisen Kotiteollisuus-yhtyeen 25. marraskuuta 2009 ilmestynyt EP, josta otettiin ainoastaan 5000 kappaleen rajoitettu painos.
EP sisältää uuden version Ukonhauta-albumilla julkaistusta ”Loveen langennut” -kappaleesta, kaksi uutta ennen julkaisematonta kappaletta Ukonhaudan äänityksistä, Eppu Normaali -coverin ”Hunninkolla” Sotakoira-albumin äänityksistä sekä neljä MTV3 MAX Stagella livenä äänitettyä kappaletta. Livekappaleissa vierailee kosketinsoittaja Tuomas Holopainen, sekä osassa kappaleista myös kitaristi/taustalaulaja Miitri Aaltonen. ”Hunninkolla”-kappaleen laulaa yhtyeen basisti Janne Hongisto. EP:llä on myös neljä musiikkivideota.
EP:n masteroinnissa tapahtuneen virheen vuoksi levyllä oleva kappalejärjestys on eri kuin mitä kansilehdessä on mainittu. Kansilehden mukaan ”Jäälintu” on levyllä toisena kappaleena ja ”Poissaolevalle ystävälle” kolmantena, vaikka todellisuudessa asia on päinvastoin.
EP debytoi Suomen virallisen singlelistan ensimmäisellä sijalla.
Kappaleet
Sanoitukset Jouni Hynynen, paitsi ”Hunninkolla” sanoitus Mikko Saarela ja Mikko Syrjä.
Musiikkivideot
Kokoonpano
+
Taalainmaa
thumb|right|150px|Kissankello on Taalainmaan maakuntakukka. thumb|right|150px|Sarvipöllö on Taalainmaan maakuntaeläin.
Taalainmaa on yksi Ruotsin maakunnista. Se sijaitsee Keski-Ruotsissa Sveanmaan pääalueella. Taalainmaan pinta-ala on 29 236,7 km². Vuoden 2011 lopussa maakunnassa oli 276 605 asukasta, joten väestötiheys oli 9,5 asukasta neliökilometriä kohti.
Taalainmaa kuuluu pääosin Taalainmaan lääniin ja pieniltä osin Gävleborgin lääniin.
Taalainmaan suurimmat kaupungit ovat Borlänge ja Falun. Alueella on vahvat kansanperinteet mm. murteissa, taiteessa, kansanpuvuissa ja kirkkojen rakentamisessa. Maakunnassa on aikaisemmin ollut myös laajaa kaivostoimintaa sekä rauta- ja terästeollisuutta, mutta nykyisin maa- ja metsätalous sekä puunjalostusteollisuus työllistävät eniten.
Kansallisromantiikan kaudella ruotsalaiset taiteilijat hakivat Taalainmaalta "alkuperäistä" ruotsalaisuutta hieman samaan tapaan kuin suomalaiset etsivät suomalaisuuden juuria Karjalasta.
Väestö lääneittäin
Taalainmaalla oli vuoden 2011 lopussa yhteensä 276 605 asukasta, jotka jakaantuivat eri lääneihin seuraavasti:
Kaikki läänit kuuluvat maakuntaan vain osittain.
Janne Mäkelä
Janne Mäkelä voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Väkivallan vihollinen 3
Väkivallan vihollinen 3 (Death Wish 3) on vuoden 1985 yhdysvaltalainen toimintatrilleri, jonka ohjasi ja editoi Michael Winner. Elokuvassa Charles Bronson näyttelee vigilanttia antisankaria, Paul Kersey:tä, joka joutuu taistelemaan New Yorkin punk-teemaisten katujengien kanssa samalla kun hän saa hiljaista tukea paikalliselta NYPD:n luutnantilta (Ed Lauter).
Vaikka elokuva sijoittuu New Yorkiin, niin osa kuvauksista kuvattiin Lontoossa tuotantokustannusten alentamiseksi. Elokuva perustuu osittain Brian Garfieldin romaaniin ja on kulttimainetta nauttivan elokuvasarjan kolmas osa, ja viimeinen Winnerin ohjaama Väkivallan vihollinen -elokuva. Sarjan seuraava osa on Väkivallan vihollinen 4.
Juoni
Kolme jengiläistä murtautuu Paulin ystävän Charlien asunnolle ja kiristävät häntä maksulla. Jengit pahoinpitelevät häntä kuolettavasti. Paul Kersey (Charles Bronson) palaa pitkän tauon jälkeen New Yorkiin tapaamaan ystäväänsä. Paulin tullessa asunnolle hän löytää Charlien makaamassa ja tämä kuolee heti. Poliisit pidättävät Paulin ja luulevat häntä syylliseksi. Poliisiasemalla Paulin kuulusteluissa poliisipäällikkö Richard Shriker (Ed Lauter) tunnistaa hänet. Heidän keskustelussa syntyy rähinä ja Shriker lukitsee Paulin vankilaan. Paul tapaa vankilassa jengijohtaja Manny Frakerin (Gavan O’Herlihy), joka vapautuu seuraavana aamuna. Asianajaja Kathryn Davis (Deborah Raffin) vaatii Shrikeria vapauttamaan Paulin, mutta tuloksetta. Poliisien välisessä palaverissa selviää rikollisuuden kasvaneen 11 %, ja Shriker päättää vapauttaa Paulin sillä ehdolla, että hän työskentelee hänelle. Paul poistuu asemalta huonokuntoisille kaduille. Paulin jahdatessa yhtä jengiläistä ja pelastaessa yhden naisen, hän tapaa tapahtuman jälkeen Charlien naapurin Bennett Crossin (Martin Balsam), jonka kautta hän saa kuulla lisätietoja kadun jengistä. Seuraavana aamuna naapurissa asuva Rodriguez ja hänen vaimonsa Maria tulevat Paulin asunnolle ja Rodriguez kiittää vaimonsa pelastamisesta.
Yhtenä päivänä Rodriguez ja Maria tulevat kaupalta ja yksi jengiläisistä kerjää heiltä rahaa. Paul sattuu tulemaan paikalle ja lyö jengiläistä. Fraker huomaa Paulin ja soittaa hänelle samana iltana uhkauspuhelun. Fraker ja muut jengiläiset kidnappaavat ja raiskaavat Marian kostoksi tapahtumista hylätyssä rakennuksessa. Paul ja Rodriguez menevät sairaalaan, jossa Maria on menehtynyt myöhemmin. Samana iltana Paul käy läheisessä kaupassa ostamassa jäätelön kantaen samalla kameraa. Yksi jengiläinen ryöstää kameran, mutta Paul ampuu hänet kuolleeksi Wildey aseellaan.
Paulilla ja asianajajalla Davisilla on treffit. Kaksikko tutustuu toisiinsa. Samana iltana Paul näkee Frakerin kadulla ja lähtee kadulle jahtaamaan Frakeria. Kujalla käydään pieni tulitaistelu, jolloin pari jengiläistä jahtaa Paulia kellarille. Paul saa jengin kukistettua, kunnes yksi jengiläinen ilmestyy paikalle ja käynnistyy takaa-ajo. Paul viskoo jengiläisen katolta alas auton päälle ja tämä kuolee. Shriker tulee seuraavana aamuna Paulin asunnolle ja pyytää hänen rauhoittumaan. Fraker tappaa pesulan omistajan Emilin vaimon saaden tietää yhden jengin heitettyä pesulasta pihalle, ja soittaa Paulille kertoakseen tehneen hänet vihaiseksi.
Bennett näyttää Paulille komerossaan pidetyn Charlien konekiväärin, jonka Bennett haluaa antaa, mutta Paul kieltäytyy. Paul ja Davis tapaavat taas, ja Paul kertoo Davisille menneisyydestään, kuinka vaimonsa ja tyttärensä kuolivat. Paul ja Davis päättävät lähteä syömään ja Paul pysähtyy matkan varrella postissa, kunnes Fraker ja toinen jengiläinen lyövät Davisin tajuttomaksi ja työntävät auton alamäkeä pitkin, jossa se törmää toiseen autoon ja räjähtää aiheuttaen Davisin kuoleman.
Shriker ottaa Paulin asemalle rauhoittaakseen tilannetta. Bennettin työpaikka räjäytetään ja kostoksi hän yrittää tappaa jengiläiset, mutta hänen konekiväärinsä ei toimi ja hän joutuu pahoinpidellyksi ja sairaalaan. Shriker vie Paulin sairaalaan tapaamaan Bennettiä. Bennett pyytää Paulilta palveluksen: ampua koko jengi pois kaduilta. Paul livahtaa huoneen ikkunasta ja käy postissa hakemassa pari pakettia, jonka jälkeen hän saapuu asunnolle ottamaan Charlien konekiväärin. Rodriguez odottaa häntä asunnon oven edessä. Fraker soittaa lisää jengiläisiä paikalle. Mellakka alkaa kadulla, jolloin Paul aloittaa tulitaistelun ampumalla muutaman jengiläisen. Myös muut lähiasukkaat ottavat aseensa esiin aloittaakseen taistelun. Paul jatkaa jengiläisten puhdistusta, ottamalla seuraavaksi esille Wildey Magnumin. Shriker liittyy mukaan katutaisteluun. Paulin hakiessa lisää ammuksia asunnolta, Fraker tulee paikalle ja on aikeissa ampua Paulin, kunnes Shriker saapuu paikalle, mutta saa luodin käsivarteen ja Paul ampuu Frakerin. Paul on soittamassa Shrikerille ambulanssia, kun Fraker herää lattialta paljastaen että hänellä on luotiliivit. Fraker tähtää Shrikeria, jolloin Paul ottaa vierestään singon ja ampuu Frakerin lopullisesti. Muu jengi häipyy paikalta ja kadut ovat kunnossa. Shriker kehottaa Paulin lähtemään pois, ja Paul poistuu muualle elokuvan lopussa.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa yksitoikkoiseksi kostolahtaamiseksi ja antaa sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”. VideoHound’s Golden Movie Retriever antaa puolitoista tähteä neljästä.
Peter Mansfield
Peter Mansfield (9. lokakuuta 1933 Lontoo – 8. helmikuuta 2017 ) oli brittiläinen fyysikko ja Nottinghamin yliopiston professori, joka sai Nobelin lääketieteen palkinnon vuonna 2003 Paul Lauterburin kanssa. Lauterburin ja Mansfieldin työ mahdollisti magneettikuvauksen (MRI:n) kehittämisen.
Bikalutamidi
Bikalutamidi (C18H14SN2O4F4) on orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä eturauhassyövän hoidossa. Bikalutamidi kuuluu WHO:n ylläpitämälle listalle tärkeimmistä lääkeaineista.
Haittavaikutukset
Tyypillisin bikalutamidin aiheuttama haittavaikutus on kuumat aallot, joita ilmenee noin puolella potilaista. Lisäksi mahdollisia haittavaikutuksia ovat gynekomastia eli rintojen suurentuminen, allergiset oireet, erektiohäiriöt ja alentunut seksuaalinen halukkuus. Ruuansulatuskanavan oireet ovat harvinaisia, mutta mahdollisia.
Synteesi
Bikalutamidin valmistuksen ensimmäisessä vaiheessa metyylimetakrylaatin kaksoissidos hapetetaan epoksidiksi vetyperoksidin avulla. Seuraavassa vaiheessa p-fluoritiofenoli reagoi tämän tuotteen kanssa, jolloin epoksidirengas aukeaa. Sitä seuraa esterin hydrolyysi, ja muodostunut karboksyylihappo reagoi 4-syano-3-trifluorimetyylianiliinin kanssa muodostaen amidin tionyylikloridin läsnä ollessa. Viimeisessä vaiheessa tuotteen tioeetteriryhmä hapetetaan sulfoniryhmäksi m-klooriperbentsoehapon avulla.
Erkki Kauppila
Erkki Eemeli Kauppila (2. heinäkuuta 1928 Kiiminki – 16. helmikuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen poliitikko ja toimittaja. Kauppila toimi Suomen kansan demokraattisen liiton ja Suomen kommunistisen puolueen pää-äänenkannattaja Kansan Uutisten päätoimittajana vuosina 1974–1988. Hän kuului myös SKP:n keskuskomiteaan vuodesta 1972 ja poliittisen toimikuntaan vuodesta 1974.
Erkki Kauppila syntyi Kiimingissä köyhien mökkiläisten perheeseen. Hänen isänsä oli aktiivinen Suomen sosialistisessa työväenpuolueessa. Äiti oli harras lestadiolainen. Erkki aloitti työnteon jatkosodan aikana 14-vuotiaana. Hän oli ensin metsä- ja uittohommissa, sitten sahalla ja sodan jälkeen Kemi-yhtiön paperitehtaalla. Vuonna 1947 Kauppila liittyi SKP:hen. Uran suunta muuttui vuonna 1949, jolloin hän suoritti Sirola-opiston. Kurssin jälkeen Kauppila työskenteli kansandemokraattisen liikkeen toimitsijana Oulussa ja Helsingissä vuoteen 1954, jolloin hän siirtyi puoleksitoista vuodeksi Moskovaan opiskelemaan. Opintojen jälkeen marraskuussa 1956 Kauppila palkattiin Vapaan Sanan toimittajaksi ja vuodenvaihteessa 1957, lehden yhdistyttyä uuteen Kansan Uutiset -julkaisuun, hän aloitti eduskuntatoimittajana.
Vuonna 1964 Kauppila siirtyi Kansan Uutisten Moskovan-kirjeenvaihtajaksi. Hän aloitti juuri ennen Nikita Hruštšovin syrjäyttämistä ja raportoi tapahtuneesta avomielisesti. Tämä johti neuvostoliittolaisten moitteisiin. Kansan Uutiset oli ainoana kommunistisena lehtenä paljastanut syrjäyttämisen takana olleet poliittiset syyt.
Kauppila palasi Moskovasta SKP:n poliittisen toimikunnan sihteeriksi vuonna 1967. Hän osallistui puolueen uusien ohjelmien laadintaan ja oli tärkeässä roolissa esimerkiksi Tšekkoslovakian miehityksen tuominneen lausunnon laatimisessa syksyllä 1968. Kauppila kuului SKP:n maltillisiin uudistajiin ja siis enemmistöön. Vuonna 1974 hänet valittiin Kansan Uutisten päätoimittajaksi ja SKP:n poliittisen toimikunnan jäseneksi. Päätoimittajana Kauppila puolusti 1960-luvulla valittua, ja puolueopposition kyseenalaistamaa, uudistusmielistä poliittista linjaa. Hän korosti Suomen omaa demokraattista tietä sosialismiin ja vastusti Neuvostoliiton esimerkin sekä ohjeiden liiallista seuraamista. Kauppilan Kansan Uutiset sai usein kritiikkiä neuvostoliittolaisilta. Vuonna 1983 Kauppila oli SKP:n enemmistön ykkösehdokas Suomi-Neuvostoliitto-Seuran pääsihteeriksi, mutta NKP esti nimityksen tuomalla esiin kielteisen asenteensa.
Kauppila jäi eläkkeelle keväällä 1988. Hän jatkoi Kansan Uutisten kolumnistina, ja viimeiseksi jäänyt kirjoitus julkaistiin vajaat kaksi viikkoa ennen hänen kuolemaansa. Kauppilan puoliso oli Eine Kauppila os. Luoto, ja heillä oli tyttäriä.
Sademetsälivertäjä
Sademetsälivertäjä (Lalage leucomela) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Sademetsälivertäjää tavataan Australiassa, Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin on raportoitu olevan suurimmaksi osaksi melko yleinen. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Laskettavuus
Laskettavuus on teoreettisen tietojenkäsittelytieteen laskettavuusteorian haara, joka tutkii ongelmien ratkeavuutta algoritmisesti. Käytännössä laskettavuus tarkoittaa sitä, voidaanko jokin ongelma ratkaista tietokoneiden avulla vai ei. Laskettavuus on eri asia kuin laskennallinen vaativuus, jolla tarkoitetaan laskennallisen ongelman ratkaisemiseen tarvittavia resursseja kuten laskennan vaatimaa aikaa tai muistikapasiteettia.
Ongelmanasettelu on ensin muotoiltava täsmällisesti erilaisten laskennan mallien avulla, joiden voidaan ajatella olevan tietokoneiden matemaattisia malleja. Esimerkki tällaisesta mallista on Turingin kone. Vasta tämän jälkeen voidaan analysoida, onko se ylipäänsä ratkaistavissa.
Siebel
Siebelin lentokoneita olivat mm.
Benn Jordan
pienoiskuva|Benn Jordan vuonna 2014 Benn Lee Jordan (s. 28. lokakuuta 1978) on elektronisen musiikin tuottaja. Vuodesta 1999 lähtien hän on julkaissut kokeellista Jazzia, IDM:ää sekä Breakcorea yhdistelevää musiikkia. Tunnetuimman aliaksensa The Flashbulb lisäksi hän on julkaissut musiikkia mm. nimellä Acidwolf, Human Action Network sekä FlexE.
Akordi
Akordi tarkoittaa seuraavia asioita:
Jukka Hentunen
Jukka Mika Petteri Hentunen (s. 3. toukokuuta 1974 Joroinen) on entinen suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän on voittanut urallaan Sveitsin- ja Venäjän-mestaruuden. Hentunen on edustanut Suomea kahdeksissa arvokisoissa ja ollut voittamassa kuutta arvokisamitalia.
Ura
Hentunen pelasi parikymppisenä vielä 2-divisioonassa varkautelaisen Warkiksen riveissä. Askel kerrallaan hän kuitenkin nousi urallaan eteenpäin, ja teki SM-liigadebyyttinsä 24-vuotiaana HPK:n riveissä. Hentunen vakuutti välittömästi liigajäillä tehden hyvää jälkeä hyökkäysketjussa, jonka muina jäseninä toimivat Hentusen tavoin 1-divisioonasta HPK:hon siirtynyt Timo Pärssinen sekä Niko Kapanen. Ketjusta tuli nopeasti erittäin tunnettu ja se pelasi yhdessä myös maajoukkueessa. Kolmikko tunnettiin nimellä Teletappi-ketju.
HPK:ssa vietetyn kauden 1999–2000 päätteeksi Hentunen päätti kokeilla uusia haasteita, ja siirtyi Helsingin Jokereihin. Siirtoa seuranneena kesänä Calgary Flames varasi hänet myös NHL:ään varaustilaisuuden kuudennella kierroksella numerolla 176. Varauksestaan huolimatta Hentunen ei heti siirtynyt Pohjois-Amerikkaan, vaan jatkoi uraansa Jokereissa. Kausi ei kuitenkaan alkanut kovin hyvin ja mediassa alettiin puhua Hentusen potkuista. Potkuja ei kuitenkaan tullut, vaan Hentusen kanssa samaan hyökkäysketjuun siirrettiin Petri Varis. Variksen kanssa Hentusenkin pelit alkoivat sujua ja kauden aikana pisteitä kertyi 27+28=55.
Kesällä 2001 Hentunen siirtyi Calgary Flamesiin. Kaudella 2001–2002 Hentunen pelasi NHL:ssä 38 ottelua sekä Flamesissa että Nashville Predatorsissa onnistumatta kuitenkaan vakuuttamaan taidoillaan. Niinpä Hentunen palasi kaudeksi 2002–2003 takaisin Jokereihin. Kausi sujui pääasiassa ykkösketjussa yhdessä Petri Pakaslahden sekä Ville Peltosen kanssa. Tehopisteitä kertyi puolustusvoittoista peliä pelanneessa joukkueessa vain 22 kappaletta.
thumb|200px
Kesällä 2003 Hentunen siirtyi Sveitsin pääsarjaan Fribourg-Gottéronin riveihin. Pelattuaan kaksi tehokasta kautta Fribourgissa, Hentunen vaihtoi vuonna 2005 HC Luganoon, josta siirtyi joulukuussa 2007 Venäjälle Ak Bars Kazanin joukkueeseen. Kazanissa hän oli voittamassa KHL-liigan historian ensimmäistä mestaruutta yhdessä ketjukaverinsa Niko Kapasen ja joukkueen maalivahdin Fredrik Norrenan kanssa. Hentunen voitti pudotuspelien maalikuninkuuden tekemällä yhdeksän maalia. Kaudeksi 2009–2010 Hentunen palasi Jääkiekon SM-liigaan ja Jokereihin.
Jokereissa Hentunen teki ensimmäisellä kaudellaan 28 maalia, ja hänet palkittiin kauden päätteeksi Aarne Honkavaara -palkinnolla SM-liigan maalikuninkaana. Seuraavalla kaudella Hentusen peli ei sujunut toivomallaan tavalla, ja hän teki lopulta kauden aikana vain kuusi maalia. Kesällä 2011 Hentunen teki kaksivuotisen sopimuksen KalPan kanssa.
Hentunen on pelannut monissa arvokisoissa, joista kovatasoisimmat lienevät maailmancup vuonna 2004 sekä vuoden 2006 Torinon talviolympialaiset. Viimeisin arvokisaedustus Hentusella on Venäjän MM-kisoista 2007, kun Suomi saavutti hopeaa.
Muuta
Hentunen on myös voittanut kaukalopallon A-junioreiden Suomen-mestaruuden Enson Pallon riveissä. Hentusella on 3 lasta.
L’animale
L’animale on italialaisen rock-muusikko Adriano Celentanoin kokoelma-albumi, joka julkaistiin 2008.
Olavinlinna
pienoiskuva|250px|Olavinlinna kuvattuna Tallisaaresta vuonna 2015. Olavinlinna on 1400-luvulla rakennettu linna, joka sijaitsee Savonlinnassa veden ympäröimässä kalliosaaressa Haukiveden ja Pihlajaveden yhdistävässä Kyrönsalmessa. Linnasta on aikaisemmin käytetty myös nimiä Savon linna ja Uusilinna (, joka on edelleen Savonlinnan kaupungin ruotsinkielinen nimi).
Historia
thumb|250px|[[Kuparipiirros, joka esittää Olavinlinnaa 1690-luvun asussa. Pohjoisesta päin kuvatussa kuvassa on näkyvissä vielä kaikki linnan viisi tornia. Yksi torneista purettiin 1700-luvun alkupuoliskolla. Kuparipiirros on tehty 1700-luvun puolivälin paikkeilla.|alt=]]
Tausta
1300-luvun lopulla Norja, Tanska ja Ruotsi muodostivat Kalmarin unionin. Sen merkittävin vihollinen oli Novgorodin tasavalta. Kalmarin unioni oli solminut rauhan- ja aseleposopimuksia Novgorodin kanssa, mutta myös Iivana III:nen johtama Moskovan ruhtinaskunta aiheutti sotilaallisen uhan Suomeen. Koska Pähkinäsaaren rauhassa rajalinja oli vedetty Juvan seurakunnan itäisellä rajalla olevan Kyrönsalmen ja Haukiveden vesireittiä mukaillen, niin Itä-Suomessa oli vain Viipurin linna turvaamassa unionin puolustusta. Itärajalle päätettiin rakentaa uusi puolustuslinnake, jonka tarkoituksena oli myös pitää hallinnassa alueen vesireitit. Linna päätettiin rakentaa 19.1.1442 perustetun Juvan hallinnollisen seurakunnan maanviljelijöiden pelloilta ja mailta kerätyistä kivistä Kyrönsalmen kalliosaarelle. Se valittiin siksi, että se oli kokonaan veden ympäröimä ja veden voimakas virtaus esti jäätymisen.
Linnan rakentaminen
Päälinnan rakennustyöt aloitettiin 1475. Tällöin linnanherrana toimi Eerik Akselinpoika Tott, joka oli perehtynyt Keski-Euroopassa linna-arkkitehtuuriin. Rakennustöiden johtoon tuotiin Tallinnasta 16 muurarimestaria. Työväkenä toimivat lähiseudun asukkaat, jotka maksoivat veronsa tekemällä työtä. He joutuivat myös tuomaan linnalle rakennusaineita, kuten kiviä ja hirsiä. Venäläiset pyrkivät häiritsemään rakennustöitä, sillä he väittivät linnan olevan heidän puolellaan rajaa. Venäläisten takia oli ensin rakennettava puiset suojavarustukset ja rakennustöitä suojasivat sotilaat. Tott päätti nimetä linnan Pyhän Olavin mukaan. Norjan kuningas Pyhä Olavi on kaikkien ritareiden suojelupyhimys. Rakennettuun päälinnaan tuli kolme tornia, joista yhdessä oli hälytyskello. Kun päälinnan rakentaminen saatiin valmiiksi noin vuonna 1485, aloitettiin esilinnan rakentaminen. Esilinnan rakennustyöt saatiin valmiiksi 1400-luvun loppupuolella. Valmistuttuaan linna edusti pyöreine torneineen aikansa parasta puolustusteknologiaa.
Tuija Vuolle
Tuija Vuolle (s. 22. toukokuuta 1942 Kajaani) on suomalainen näyttelijä.
Olavinlinna
Puolustuslinna
Kustaa Vaasa, joka nousi Ruotsin hallitsijaksi 1523, määräsi Olavinlinnan korjattavaksi ja parannettavaksi. Päälinnan torneja kohotettiin ja esilinnaan rakennettiin uusi suuri tykkitorni. Kustaa Vaasa lähetti rakennustöitä johtamaan Henrik von Cöllenin. Torni valmistui 1565. Samalla linnan muureja vahvistettiin. 1500- ja 1600-luvuilla rakennettiin Kijlin torni, puisia asuintupia, komendantin rakennus, sauna, paja- ja varastorakennuksia. Vuonna 1577 rakennusmestarina toimi Peter Hertig. Samoina vuosisatoina Olavinlinna joutui useiden sotatoimien kohteeksi. Stolbovan rauhan jälkeen Ruotsin itäraja oli siirtynyt huomattavasti idemmäksi, jolloin Olavinlinna ei enää ollut rajalinnoitus. Vuonna 1622 Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolf vieraili linnassa palattuaan sotaretkiltä Puolasta. Hän oli ainoa kuningas, joka vieraili Olavinlinnassa. Linnan rakennustöiden myötä sen ympärille kasvoi kaupunki: Savonlinna sai kaupunkioikeudet vuonna 1639. Linna kärsi vaurioita vuonna 1654 suuressa tulipalossa.
pienoiskuva|[[Oscar Kleinehin maalaus Olavinlinnasta vuodelta 1870, ennen kunnostustöiden alkua.]] Suuri Pohjan sota alkoi vuonna 1700. Tämä vaikutti Olavinlinnaan siten, että se antautui venäläisille vuonna 1714. Samalla venäläiset purkivat Pyhän Eerikin tornin, josta jäi vain kaksi alinta kerrosta jäljelle. Vuonna 1721 solmittu Uudenkaupungin rauha lopetti sodan, jonka jälkeen Ruotsi sai itselleen myös Savonlinnan alueen. Vuonna 1741 alkoi hattujen sota, joka päättyi Turun rauhaan 1743. Tällöin Olavinlinna jäi Venäjän alueelle. Venäläiset rakensivat linnoituksen alueelle bastioneja. Vuonna 1788 linnaan rakennettiin suojamuurattu vesikanava, koska suomalaiset ja ruotsalaiset tarkka-ampujat pystyivät helposti tappamaan vedenhakijat piirittäessään linnaa. Uuden linnan osan nimeksi tuli Suvorovin esilinna Aleksandr Suvorovin mukaan. Vuonna 1791 Paksu torni tuhoutui ruutivaraston räjähtäessä. Tilalle rakennettiin Paksu bastioni. Linnan sotilaallinen merkitys loppui, kun Suomesta tuli Suomen suuriruhtinaskunta vuonna 1809. Linnassa toimi varuskunta vuoteen 1847 saakka.
Tuija Vuolle
Yksityiselämä
Vuolle oli naimisissa kirjailija, toimittaja Erkki Wessmanin kanssa vuodesta 1965 alkaen tämän vuonna 2011 tapahtuneeseen kuolemaan saakka. Muusikko Jaan Wessman (s. 1974) on heidän poikansa.
Olavinlinna
Myöhempi käyttö
Venäläisten poistuttua linnasta 1847 jäi linna tyhjilleen muutamaksi vuodeksi. Tämän jälkeen linna toimi lyhyen aikaa vankilana, mutta sitten se jäi jälleen tyhjäksi. Vuosina 1868 ja 1869 linnassa oli kaksi suurta tulipaloa, jotka tuhosivat lähes kaikki linnan alkuperäiset puuosat. 1870-luvulla linnaa alettiin kunnostaa historiallisena muistomerkkinä. 1875 vietettiin linnan 400-vuotisjuhlia, jolloin muun muassa J. V. Snellman ja August Ahlqvist pitivät juhlapuheet. Samalla linnan alueelle istutettiin puita. Vuonna 1912 järjestettiin ensimmäiset Savonlinnan oopperajuhlat Aino Acktén aloitteesta. Vuonna 1961 alkoi linnan suuri restaurointi, jonka tarkoituksena oli palauttaa linna mahdollisimman lähelle alkuperäistä asuaan. Tällöin muun muassa kaadettiin istutettuja puita, jotka eivät kuuluneet alkuperäiseen linnaan ja joiden juuret tuhosivat muureja. 1974 linnaan rakennettiin kääntyvä ponttonisilta.
Rakennukset
pienoiskuva|Olavinlinnan pohjapiirroksesta erottuvat niin keskiaikaiset kuin myöhemmin rakennetut linnan osat. pienoiskuva|250x250px|Olavinlinna kuvattuna Kyrönniemeltä vuonna 2016. Olavinlinnan pääakseli on itä-länsisuuntainen. Länsipäässä sijaitsee päälinna ja itäpäässä suurempi esilinna. Kolmionmuotoisessa päälinnassa on kolme tornia. Luoteis- ja etelätornien välinen muuri on taivutettu keskeltä loivasti. Päälinnan muurissa kulkee korkeimmalla ampumakäytävä. Päälinnassa on myös kolmikerroksinen palatsi, jonka ylintä kerrosta kutsutaan nykyään kuninkaansaliksi. Pohjakerroksessa on varastoja, keskimmäisessä linnantupa. Esilinna on suorakaiteen muotoinen.
Linnassa on nykyään kolme tornia: kirkkotorni, kellotorni ja Kijlin torni, joka on nimetty linnan käskynhaltijan Nils Pederinpoika Kijlin mukaan. Alueella ovat myös Pyhän Eerikin tornin rauniot. Torni on nimetty Eerik Pyhän mukaan, joka oli Ruotsin suojelupyhimys. Kirkkotornia on kutsuttu Pyhän neitsyen torniksi, ja kellotornia Pyhän Olavin torniksi. Kirkkotornissa on pieni kappeli. Viides torni, Paksu torni, räjähti ruutionnettomuudessa 1700-luvulla.
Kappeli
thumb|Olavinlinnan kappeli Linnan kappeli sijaitsee Kirkkotornissa, jota kutsuttiin keskiajalla Pyhän Olavin torniksi. On todennäköistä, että kappelin rakentamista suunniteltiin jo linnan rakentamisen alusta lähtien, sillä lähiseudulla ei ollut tuolloin muita kirkkoja. Kappelia käytettiin kirkkotilana 1630-luvulla asti, jolloin Kuninkaansali muutettiin kirkolliseen käyttöön ja vanha kappeli jäi varastoksi. Koska kappelitilaa ei tuolloin hoidettu, esimerkiksi kattomaalaukset tuhoutuivat. Vuosina 1714–1721 venäläisten vallan aikana kappeli oli ortodoksisessa käytössä ja sitä kutsuttiin Profeetta Elian kappeliksi. Kappelissa on yhteensä kolme alttaria: rekonstruoitu pääalttari sekä kaksi sivualttaria. Lisäksi kappelin yhteydessä on pieni sivuhuone, jossa olevan pienen aukon eli hagioskopin takaa rikolliset ja sairaat saattoivat seurata jumalanpalvelusta. Tämä on Suomen oloissa harvinainen ratkaisu. Nykypäivänä Olavinlinnan kappeli on ekumeenisessa käytössä, ja siellä järjestetään muun muassa vihkimisiä ja kasteita.
Turistikohteena ja tapahtumat
Olavinlinna on suosittu, ympäri vuoden auki oleva turistikohde. Linnan tiloissa voidaan järjestää myös juhlia ja tilaisuuksia, kuten häitä. Vuonna 2019 Olavinlinnassa kävi noin 149 873 vierasta.
Tunnetuin Olavinlinnassa järjestettävä tapahtuma on vuosittain järjestettävät Savonlinnan oopperajuhlat. Ensimmäiset oopperajuhlat järjestettiin Aino Acktén aloitteesta vuonna 1912. Ackté oli vieraillut linnassa 1907 juhlissa, joissa hän ymmärsi linnan hienot puitteet oopperajuhlien järjestämiselle. Vuoden 1912 jälkeen juhlat pidettiin seuraavina vuosina 1913, 1914, 1916 ja sen jälkeen tuli taukoa kunnes taas vuonna 1930 ne järjestettiin vielä kerran, mutta sen jälkeen oli 37 vuoden tauko. Vuodesta 1967 oopperajuhlia on järjestetty vuosittain. Oopperajuhlissa käy vuosittain noin 70 000 vierasta, joista noin 10 prosenttia on ulkomaalaisia.
Olavinlinnassa järjestetään nykyisin myös ammattilaisnyrkkeilytapahtumia. Elokuuhun 2018 mennessä on siellä järjestetty kuusi televisioitua Boxing Night -nyrkkeilytapahtumaa.
Savonlinnassa juhlitaan Pyhän Olavin päivää 29. heinäkuuta. Se on myös kaupungin syntymäpäivä. Tällöin järjestetään myös Olavinlinnassa tapahtumia. Pääsiäisviikolla linnanpihalla esitetään pääsiäisnäytelmää.
Gummerus
Gummerus Kustannus Oy on suomalainen kirjankustannusyhtiö, jonka on vuodesta 2019 omistanut e-kirjojen suoratoistoon keskittynyt ruotsalainen Storytel.
Gummerus on Suomen vanhin yhtäjaksoisesti toiminut yleiskustantamo. Yrityksen perusti vuonna 1872 Jyväskylässä lehtori Kaarle Jaakko Gummerus vaimonsa Gustafvan kanssa. Vuonna 1985 Gummerus Kustannus Oy siirtyi Helsinkiin. Yritys julkaisee vuosittain pari sataa uutuusteosta.
Gummerus Kustannus osti Ajatus Kustannusosakeyhtiön toukokuussa 2001. Ajatus Kirjat säilyi toimituksellisesti itsenäisenä yksikkönä kesäkuuhun 2009, minkä jälkeen se on ollut enää brändi.
Kustannusyhtiö kuului aiemmin Gummerus-konserniin.
Kuuma
Kuuma voi tarkoittaa muun muassa seuraavaa:
Sheila Watt-Cloutier
Sheila Watt-Cloutier (s. 2. joulukuuta 1953 Fort Chimo, Kanada) on kanadalainen inuittivaikuttaja, joka toimi vuosina 2002–2006 Inuittien kalottialueneuvoston puheenjohtajana. Hän on nostanut useasti esille ilmaston lämpenemisen vaikutuksen arktisiin kulttuureihin. Lisäksi hän oli aikaansaamassa POP-yhdisteiden käyttöä rajoittanutta Tukholman sopimussta. Paikallistasolla Watt-Cloutier on ollut edistämässä Quebecin pohjoisosien Nunavikin alueen terveydenhoitoa ja koulutusjärjestelmää.
Nuoruus ja opiskelu
Sheila Watt syntyi vuonna 1953 inuittikylässä Quebecin pohjoisosassa Nunavikin alueella. Hänen äitinsä oli tulkki ja parantaja Daisy Watt ja hänen isänsä George Kornelson oli puolestaan valkoinen mies, joka työskenteli osavaltion pohjoisosissa 1950-luvulla. Watt ei tavannut isäänsä lapsuudessaan, ja hän kasvoi äitinsä ja äidinäitinsä kanssa. Hän sai perinteisen inuittinaisen kasvatuksen, ja häntä koulutettiin muun muassa ruoan- ja eläintenvalmistukseen sekä vaatteiden valmistukseen.
Watt pärjäsi koulussa erinomaisesti, ja hänet valittiin liittovaltion koulutusohjelmaan. Hän muutti 10-vuotiaana kodistaan Nova Scotiaan. Hän on kuvannut aikaansa siellä traumaattiseksi, ja hän menetti paljon inuktitutkielestä ja inuittikulttuurista ja alkoi epäilemään identiteettiänsä. Watt loisti kuitenkin edelleen koulussa, ja 12-vuotiaana hänet siirrettiin Manitoban Churchilliin, missä hän kävi ammattioppilaitosta, missä opetettiin tytöille kokkaamista, kodinhoitoa ja ompelua. Churchilliin sopeutuminen oli helppoa, sillä siellä oli myös hänen siskonsa ja monia muita opiskelijoita alkuperäiskansoista. Heihin kohdistui tuona aikana kuitenkin myös liittovaltion voimakas assimiliaatiopolitiikka.
Watt kävi high schoolin Ottawassa, missä hän jälleen koki koti-ikävää ja eristäytyneisyyttä. Hän haaveili lääketieteellistä opinnoista, mutta hallinnon asettama ohjaaja lannisti unelman huonojen matematiikan ja luonnontieteiden arvosanojen takia. Watt palasikin 18-vuotiaana takaisin kotikyläänsä, missä hän näki kolhitun inuittiyhteisön, joka oli menettänyt paljon perinteisistä tavoistansa.
Työ koulutuksessa ja terveydenhuollossa
Watt työskenteli 1970-luvulla paikallisen klinikan tulkkina ja nautti asemastaan, joka auttoi häntä myös tutustumaan uudestaan kieleensä ja kulttuuriinsa. Samaan aikaan hän myös näki, miten krooniset sairaudet, perheväkivalta sekä huumeiden ja alkoholin käyttö aiheuttivat yhteiskunnallisia ongelmia. Watt meni 1970-luvun alkupuoliskolla myös naimisiin kanadanranskalaisen Denis Cloutier’n kanssa. He saivat liittonsa aikana kaksi lasta.
Watt-Cloutier muutti vuonna 1977 perheineen Montrealiin, mistä he jatkoivat muutaman vuoden päästä Saint-Eustacheen. Watt-Cloutier työskenteli Dorvalissa Kativikin koululautakunnan hallintotyöntekijänä. Montrealin alueelta perhe muutti takaisin Kuujjuaqiin, missä Watt-Cloutier perusti komitean, joka auttoi lastenhoitoon keskittyneen laitoksen ja leikkikenttien rakentamisessa. Hän jatkoi myös edelleen koululautakunnan työntekijänä.
Watt-Cloutier alkoi Kuujjuaqissa käydä myös McGill-yliopiston tarjoamia opinto-ohjauksen ja kasvatustieteiden kursseja, ja hänen kiinnotuksen siirtyi entistä enemmän terveydenhuollosta koulutukseen. Hän työskenteli päätoimisesti Jaanimarikin koulussa. Siellä saamiensa kokemustan perusteella hän alkoi tutkia koulutusuudistusta, joka auttoisi edistämään pohjoisten yhteisöjen elämää.
Kuujjuaqista Watt-Cloutier palasi Montrealiin, missä hän sai paikan Kativikin koululautakunnan pääkonttorista, missä hän ohjasi Quebecin korkeakouluissa opiskelevia inuitteja. Watt-Cloutier’n suunnitteli myös uudestaan lautakunnan asumisohjelman ja edisti ohjelmaa, joka pyrki auttamaan alkoholismista ja muista riippuvuuksista kärsiviä opiskelijoita. Watt-Cloutier’n osasto perusti Isuarsivik-nimisen kuntoutusohjelman, joka kuitenkin lakkautettiin Montrealissa jo vuoden jälkeen. Se kuitenkin avattiin myöhemmin samalla nimellä Kuujjuaqiin.
Yhteiskunnallisena vaikuttajana
Watt-Cloutier sai vuonna 1990 alueelliselta terveyslautakunnalta tehtäväkseen tutkia pohjoisten yhteisöjen alkoholi- ja huumeongelmia. Tutkimuksen valmistuttua hän toimi koulutustoimikunnassa ja oli luomassa raporttia ”Silatunirmut: The Pathway to Wisdom”, joka hahmotteli alueen koulutusjärjestelmän ongelmia ja vaati, että yhteisöjen auttamiseksi niiden itsehallintoa ja kultturien säilymistä pitää suojella sekä infrastruktuuria ja resuresseja kehittää. Raportti esitteli kaikkiaan 101 kehityskohdetta, ja Watt-Cloutier työskenteli useita vuosia niiden toteuttamiseksi.
Watt-Cloutier oli vuonna 1993 ehdolla Quebecin inuittien hallintoelimen Makivik Corporationin sihteeriksi. Hän hävisi vaalit, mutta hän sai siitä itseluottamusta toimia yhteiskunnallisena keskustelijana. Watt-Cloutier valittiin virkaan vuonna 1995, ja hän toimi tehtävässä vuoteen 1998 saakka. Watt-Cloutier pyrki puhumaan erityisesti nuorten puolesta ja toteutti nuorten kanssa yhteistyössä dokumenttielokuvan Capturing Spirit: The Inuit Journey.
Watt-Cloutier valittiin vuonna 1995 myös Inuittien kalottialueneuvoston (ICC) Kanadan osaston puheenjohtajaksi. ICC on kansainvälinen toimielin, joka edustaa Venäjän, Alaskan, Kanadan ja Grönlannin eskimoita. Kanadan osaston puheenjohtajana Watt-Cloutier oli puhumassa erityisesti niin sanottujen POP-yhdisteiden käyttöä vastaan. POP-yhdisteet kerääntyvät arktisiin ravintoketjuihin ja sairastuttavat inuitteja, joista monet käyttävät edelleen paikallisia ruokatuotteita. Watt-Cloutier nosti keskusteluissa esille terveyteen liittyviä huolia ja oli varmistamassa, että vuonna 2001 hyväksytyssä, POP-yhdisteiden käyttöä rajanneessa Tukholman sopimuksessa, huomiotiin myös inuittien perinteinen tietämys todisteeksi.
Watt-Cloutier valittiin vuonna 2002 koko ICC:n puheenjohtajaksi, jona hän toimi vuoteen 2006 asti. Hän muun muassa oli esittelemässä Yhdysvaltain senaatin tiede-, liikenne- ja viestintäkomissiossa Arctic Climate Impact Assessment -tutkimusta, jonka keskeisiä havaintoja oli se, että arktiksen lämpötila nousee tuplaten nopeammin kuin muun maailman lämpötila. Watt-Cloutier ja 62 muuta inuittimetsästäjää ja -vanhinta antoivat Amerikan valtioiden ihmisoikeustoimikunnalle (IACHR) vetoomuksen, joka väitti, että Yhdysvaltojen kasvihuonekaasupäästöt loukkasivat inuittien ihmisoikeuksia vuonna 1948 annetun ihmisen oikeuksia ja velvollisuuksia koskevan amerikkalaisen julistuksen mukaan. IACHR ei ottanut vetoomusta käsittelyynsä, mutta Watt-Cloutier kutsuttiin maaliskuussa 2007 todistamaan ihmisoikeuksien ja ilmastonmuutoksen välisestä yhteydestä.
Watt-Cloutier on ICC:n puheenjohtajakautensa jälkene jatkanut itsenäisesti inuittien asioiden edistämistä. Hän on myös opettanut ilmastonmuutoksen vaikutuksesta ihmisiin Bowdoin Collegessa ja Mount Allisonin yliopistossa. Watt-Cloutier julkaisi vuonna 2015 omaelämäkerrallisen teoksen The Right to Be Cold, jossa hän käsittelee myös ilmastonmuutoksen vaikutusta inuittiyhteisöihin.
Tunnustukset
Watt-Cloutier sai Yhdistyneiden kansakuntien ympäristöohjelman Champions of the Earth -palkinnon vuonna 2004 ja kenraalikuvernöörin Northern Medalin vuonna 2005. Order of Canada -kunniamerkki hänelle myönnettiin vuonna 2005, ja vuonna 2007 häntä ehdotettiin Nobelin rauhanpalkinnon saajaksi. Right Livelihood -palkinto hänelle annettiin vuonna 2015. Palkintoperustelujen mukaan Watt-Cloutier on ollut yksi arvokkaimmista inuittien taloudellisten, yhteiskunnallisten ja kulttuuristen oikeuksien puolestapuhujista.
Freaky Friday
Freaky Friday voi viitata:
Pikaluistelun sprinttimaailmanmestaruuskilpailut 2008
Pikaluistelun sprinttimaailmanmestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 2008 Heerenveenissä, Alankomaissa 19.–20. tammikuuta. Sekä naiset että miehet luistelivat kumpanakin päivänä 500 ja 1 000 metriä. Kilpailu ratkesi jokaisen neljän luistelun yhteenlaskettujen 500 metrin keskiaikojen perusteella.
Niilo Pesonen
Niilo Natanael Pesonen (14. lokakuuta 1902 Helsinki – 26. joulukuuta 1993) oli suomalainen lääkäri, anatomian professori ja lääkintöhallituksen pääjohtaja.
Henkilöhistoria
Pesosen vanhemmat olivat kouluneuvos Matti Pesonen ja Ellen (Ella) Irene Malmberg ja puoliso vuodesta 1927 Eva Maria Puustinen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1923 Suomalaisesta normaalilyseosta ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1927, lisensiaatiksi 1931 sekä lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1932. Pesonen oli Helsingin yliopiston dosenttina 1935–1942, yliopiston voimistelulaitoksen anatomian opettajana 1937–1946 ja laitoksen tarkastajana 1951–1954. Hän oli Helsingin yliopiston anatomian laitoksen assistenttina 1935–1942, anatomian professorina 1942–1954, lääketieteellisen tiedekunnan dekaanina 1951–1952 sekä yliopiston 1. vararehtorina 1953.
Pesonen teki jatkosodan aikana syys-lokakuussa 1942 Itä-Karjalan sotilashallinnon toimeksiannosta antropologisia tutkimuksia Äänisniemellä asuvan paikallisen väestön (sunkulaisten) keskuudessa. Tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää oliko alueen väestö rodullisesti samaa kuin Kanta-Suomen väestö ja paljonko siihen oli sekoittunut vieraita aineksia.
Hän toimi jatkosodan aikana myös Suomen rodunparannuskomitean puheenjohtajana ja kävi saksalaisten kutsusta Ukrainassa tutkimassa Vinnytsjasta löydettyä Stalinin puhdistusten uhrien joukkohautaa. Sodan jälkeen Niilo Pesonen joutui liittoutuneiden valvontakomission vaatimuksesta useiksi kuukausiksi Turun lääninvankilaan, mistä hän vapautui 9.3.1947. Lääkintäeverstiluutnantiksi Pesonen ylennettiin 1961.
Pesonen oli Helsingin Olympialaisten ylilääkäri vuonna 1952. Hän toimi lääkintöhallituksen pääjohtajana 1954–1969. Hänen kaudellaan rakennettiin monta suurta keskussairaalaa ja otettiin käyttöön sairausvakuutusjärjestelmä.
Teoksia
Pesonen kirjoitti useita alan oppikirjoja sekä yhdessä Eero Pontevan kanssa 1961 ilmestyneen Lääketieteen sanakirjan, josta on otettu 11 painosta vuoteen 1999 mennessä.
Polynesianlivertäjä
Polynesianlivertäjä (Lalage maculosa) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Polynesianlivertäjää tavataan Fidžissä, Niuella, Samoassa, Salomonsaarilla, Tongassa, Vanuatussa ja Wallis ja Futunassa. Lajni on raportoitu olevan yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Jari Niska
Jari "Jake" Niska on suomalainen muusikko. Parhaiten hänet tunnetaan Seitsemän seinähullun veljeksen laulavana rumpalina vuoteen 2020, jolloin bändi lopetti toimintansa. Kotipaikkaansa Niska pitää Valkeakoskella.