cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ruy González de Clavijo
Lähetystö
Clavijo tunnetaan etenkin Henrikin lähettiläänä Timur Lenkin hoviin vuosina 1403–1406. Noihin aikoihin Timur Lenk pyrki solmimaan suhteita Euroopan hallitsijoiden kanssa kilpailijaansa osmanisulttaani Bayezida vastaan. Henrik oli lähettänyt kaksi lähettilästä Timur Lenkin luokse jo vuonna 1402 ja vastaavasti Kastiliaan oli saapunut vastalähetystö Timur Lenkin luota. Henrik lähetti edelleen toisen lähetystön, johon de Clavijokin kuului. Lähetystö lähti matkalleen Santa Marian satamasta läheltä Cádizia 22. toukokuuta 1403. Lähetystö saapui Bysantin valtakunnan Konstantinopoliin 24. lokakuuta, jossa heidät otti vastaan keisari Manuel. 20. maaliskuuta 1404 lähetydstö jatkoi matkaansa edelleen Trebizondiin, jonne he saapuivat 11. huhtikuuta. Tabvoitteena oli ollut tavata Timur nykyisessä Georgiassa, mutta lähetystön saapuessa Trebizondiin Timur oli jo lähtenyt alueelta. Lähetystö lähti matkustamaan hänen perässään kohti Samarkandin kaupunkia, jonka edsustalle he saapuivat 4. syyskuuta. He pääsivät esittämään asiaansa 6. syyskuuta. Timur suunnitteli näihin aikoihin sotaretkeä Kiinaan, mutta lähetystön vielä ollessa kaupungissa hän sairastui vakavasti. Lähetystö joutui poistumaan kaupungista 18. marraskuuta eri lähteiden mukaan joko Timurin itsensä tai tämän virkamiesten käskystä. Paluumatkalla lähetystö tapasi vielä Timurin pojanpojan Omar Mirzan Karabahissa. 17. syyskuuta he olivat jälleen Trebizondissa, 22. lokakuuta Konstantinopolissa ja 4. syyskuuta he purjehtivat kohti Genovaa. 24. maaliskuuta 1406 lähetystö oli palannut Henrikin hoviin Kastilassa.
Clavijo jäi eläkkeelle jonkin aikaa Henrikin kuoleman jälkeen ja hän rakennutti itselleen ja jälkeläisilleen sukuhaudan San Franciscon luostarille Madridissa. Clavijo kuoli 2. huhtikuuta 1412. Myöhemmin de Clavijon hauta purettiin ja sen tilalle rakennettiin Henrik IV:n vaimo Joanan hauta. Koko rakennus tuhoutui vuonna 1784.
Muistiinpanot
Clavijo kirjoitti lähetystön matkan aikana muistiinpanoja. Muistiinpanot sisältävät esimerkiksi päivämääriä, eri paikkakuntien kuvailuja, tietoja eri alueiden väestöstä, politiikasta ja kulttuurista, sekä yksityiskohtia muilta kuulemsitaan historiallisista tapahtumista niiden silminnäkijöiltä. Hänen muistiinpanonsa ovat esimerkiksi ainut länsimainen aikalaislähde Timur lenkistä ja hän oli myös yksi viimeisistä Bysantin valtakunnasta kirjoittaneista länsimaisista matkailijoista. Muistiinpanojen tietoja on voitu tarkistaa esimerkiksi persialaisista lähteistä. Muistiinpanoihin on kirjoitettu myös monia yksityiskohtia, joita varsinaiset hovin historioitsijat ovat saattaneet pitää liian tavanomaisina niiden ylös kirjoittamiseksi. Teoksesta on säilynyt kaksi käsikirjoitusta 1400-luvulta, toinen Espanjan kansalliskirjastossa ja toinen British Libraryn kokoelmissa. Käsikirjoitusten ohella teoksesta on tehty sittemmin useita muita painoksia.
Véronique De Keyser
Veronique De Keyser (s. 23. maaliskuuta 1945) on belgialainen poliitikko. Hän nousi Euroopan parlamenttiin ensimmäisen kerran vuonna 2001, ja hänet valittiin uudelleen vuosien 2004 ja 2009 vaaleissa. Hän on Euroopan parlamentin sosialistien ja demokraattien ryhmän varapuheenjohtaja ja Kehitysyhteistyövaliokunnan jäsen.
Barcelonan metron linja 7
Barcelonan metron linja 7 on Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunyan liikennöimä Barcelonan metron linja. Se alkaa kaupungin keskustasta Catalunyan metroasemalta ja kulkee Carrer de Balmes -kadun suuntaisesti kohti Tibidaboa. Linjalla 7 on käytössä sama lippujärjestelmä kuin TMB:n linjoilla ja sitä merkitään metrokartoissa ruskealla värillä. Linja 7 on avattu henkilöliikenteen käyttöön vuonna 1954. Linjan käyttämä tunneli on kuitenkin rakennettu jo 1920-luvulla. Linjan pituus on noin neljä kilometriä ja kokonaismatka-aika vajaat kymmenen minuuttia.
Asemat
Asemaluettelossa näkyvät vaihtomahdollisuudet muihin metrolinjoihin, Renfen juniin ja Tramvia Blau -raitiotiehen. Myös rakenteilla olevat linjat 9 ja 10 on merkitty. Kaikki linjan asemat ovat maanalaisia.
Helsinki–Hollola
Helsinki–Hollola on popyhtye Egotripin neljäs albumi. Se julkaistiin vuonna 2000. Levy oli ensimmäinen tuottaja Lasse Kurjen kanssa, joka on tuottanut yhtyeen kaikki albumit Helsinki–Hollolan jälkeen. Levyn mukana oli tietokoneella toimivaa multimediaa, joka sisälsi muun muassa tietoa yhtyeen jäsenistä, soinnut ja sanat levyn kappaleisiin, studiopäiväkirjan sekä ”Koivuniemen herra” -videon. Albumin nauhoituksia hidastutti alinomaa kaatuileva tietokone.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 15.
Kappaleet
Sovitukset Egotrippi ja Lasse Kurki.
Rukajärven tie
Rukajärven tie on historiallinen sotatie Pohjois-Karjalassa. Se liittyy jatkosodan vaiheisiin, joissa 14. divisioona taisteli Neuvostoliiton joukkoja vastaan. Rukajärvellä käytiin Suomen ja Neuvostoliiton joukkojen viimeinen jatkosodan taistelu. Suomalaisten joukkojen huolto tapahtui Rukajärven tien kautta.
Tien alkupiste on Lieksan keskustassa, josta se lähtee itään ja jatkaa Pankajärven ja Nurmijärven kyliä halkoen Suomen ja Venäjän rajalle Kivivaaraan. Se jatkuu Venäjän puolella Repolan ja Tiiksan kautta Rukajärven kylän ohittaen Kotskomaan. Tien reitti on lähes sama kuin sota-aikana.
Tien nimeämisestä teki aloitteen Rukajärven veteraani Pentti Perttuli vuonna 2004. Lieksan kaupunginhallitus teki nimestä päätöksen 4. huhtikuuta 2011, ja se nimettiin 2. heinäkuuta 2011 vietetyssä juhlassa. Tien ovat tehneet tunnetuksi Antti Tuurin romaani Rukajärven tiellä, ja siitä tehty elokuva Rukajärven tie.
Satsuma (1906)
Satsuma oli keisarillisen Japanin laivaston Satsuma-luokan taistelulaiva. Alus valmistettiin Yokosukan laivastontelakalla vuosina 1905–1910 ja se poistettiin palveluksesta vuonna 1923 Washingtonin laivastosopimuksen mukaisesti.
Shillong
pienoiskuva|Kaupungin yleiskuvaa Shillong on Meghalayan osavaltion pääkaupunki Intiassa. Vuonna 2001 kaupungissa laskettiin asuvan noin 260 000 ihmistä. Tähän lukuun sisältyy ensimmäistä kertaa arvio kaupungin slummien asujaimistosta.
Satsuma (1906)
Valmistus
Alus tilattiin vuonna 1904 Yokosukan laivastontelakalta, missä köli laskettiin 15. toukokuuta 1905. Alus laskettiin vesille puolitoista vuotta myöhemmin 15. marraskuuta ja valmistui 25. maaliskuuta 1910.
Palvelus
Washingtonin laivastosopimuksen mukaisesti alus poistettiin palveluksesta vuonna 1923. Se upotettiin maalialuksena 7. syyskuuta 1924.
Shillong
Shillong sijaitsee Himalajan juurella 1 500 metrin korkeudessa, joten ilmasto on siellä miellyttävämpi kuin Intian trooppisissa osissa. Shillong oli Assamin pääkaupunki vuoteen 1973, jolloin Assam ja Meghalaya erosivat toisistaan.
Alueen nähtävyyksiä ovat luolat, vuorikiipeilyreitit ja vesiputoukset. Shillongiin ei ole rautatietä, ja lähin pieni lentokenttä on 30 kilometrin päässä.
Air Finland
pienoiskuva|Air Finlandin pääkonttori Oy Air Finland Ltd oli yksityinen suomalainen lomalentoyhtiö. Yhtiö lensi kolmella Boeing 757 -koneella lomakohteisiin Euroopassa. Yhtiö perustettiin 2002 ja sen toiminta päättyi konkurssiin kesäkuussa 2012.
Yhtiön pääomistaja oli Esa Karppisen perheineen omistama sijoitusyhtiö Berling Capital Oy 59,3 prosentin osuudella. Joulukuussa 2011 Berling Capital myi osakkeensa muille osakkaille, käytännössä yhtiön johdolle, jolta ne oli vuonna 2005 ostettu. Loppuosan osakkeista omisti myös vuosina 2005–2011 yhtiön toimiva johto.
Historia
pienoiskuva|Air Finlandin Boeing 757-28A OH-AFI laskeutumassa Dublinin lentoasemalle toukokuussa 2005.
Perustaminen
Air Finland perustettiin kesäkuussa 2002. Yhtiön takana oli kahdeksan yksityishenkilöä. Aloitusvaiheen yksi päärahoittajista oli Espoo Bluesin pääomistaja Jussi Salonoja. Helmikuussa 2002 ansiolentolupahakemuksen oli jättänyt myös Finnairin entisten lentäjien Matti Hiltusen ja Kalevi Halosen Flying Finn Airways Oy. Air Finlandin lentäjät työskentelivät SAS:n hallinnoiman Air Botnian palveluksessa. Salonojan lisäksi yhtiön osakkaana oli muun muassa toimistoelektroniikkayhtiö Telecenterin osuuden myynnistä rikastunut Arto Boman.
Vuosi 2003
Yhtiön keskeinen toiminta-ajatus oli tilauslentojen myynti matkatoimistoille, ja vaikka yhtiöllä olikin pieniä vaikeuksia lentotoiminnan käynnistyksessä, yhteistyö matkatoimistojen kanssa alkoi hyvin. Muun muassa Suomen toiseksi suurin matkanjärjestäjä Finnmatkat teki yhtiön kanssa sopimuksen lennoista Gran Canarialle jo ennen lentojen aloittamista maaliskuussa 2003.
Vuosi 2004
Kolmas kone luovutettiin Air Finlandille hieman ennen juhannusta 2004 ja sen seurauksena yhtiön kyky lentää useampiin kohteisiin kasvoi entisestään. Yhtiö oli jo vuoden edellä alkuperäisistä tavoitteistaan ja samalle vuodelle alun perin asetettu 100 000 matkustajan tavoite oli nostettu kaksinkertaiseksi. Yhtiö pärjäsi selvästi paremmin kuin halpalentokilpailijansa, kuten Söder Airlines ja Flying Finn.
Syyskuussa 2004 uutisoitiin, että Jussi Salonoja järjesteli omistusosuutensa mElement Oy:ssä, Blues Hockeyssa, LänsiAuto Arenassa ja Air Finlandissa omistamaansa JOY Capitaliin. Yhtiö lensi Thaimaahan tekemiensä reittilentojen lisäksi neljä evakuointilentoa Phuketista Suomeen vuoden 2004 Intian valtameren maanjäristyksen jälkeen, kun suomalaiset matkatoimistot evakuoivat eloonjääneitä suomalaisia asiakkaitaan. Air Finland tarjosi kapasiteettiaan myös ulkoasiainministeriön käyttöön, mutta Finnair kuljetti kuitenkin valtaosan vajaasta 3 000 Suomeen evakuoidusta matkustajasta. Kaikkiaan yhtiön koneilla matkusti 311 000 matkustajaa vuoden 2004 aikana.
Vuosi 2005
pienoiskuva|Air Finlandin Boeing 757-200 Lontoon Heathrow’n lentoasemalla kesäkuussa 2010. Air Finlandin perustamisesta lähtien valtaosan (50,4 %) yhtiön osakkeista omisti sijoittaja Jussi Salonoja omistamansa JOY Capital -sijoitusyhtiön kautta, mutta toimiva johto osti aiemmin omistamiensa runsaan 40 prosentin lisäksi loput yhtiön osakekannasta heinäkuussa 2005. Muutoksen jälkeen yhtiön enemmistön omisti toimitusjohtaja Mika Helenius, muiden omistajien ollessa yhtiön talous- ja rahoitusjohtaja Harri Näivö, lentotoiminnanjohtaja Lauri Komi, maapalvelujohtaja Jussi Kivelä ja pääohjaaja Anssi Kivelä. Yhtiö päätti kesällä 2005 keskittyä entistä enemmän matkatoimistojen tilauslentoihin, ja suoraan matkustajille myytävää reittiliikennettä supistettiin. Kasvu jatkui vahvana, yhtiön nettotulos nousi positiiviseksi 1,1 miljoonaan euroon ja kuljetettujen matkustajien määrä 404 000:een.
Vuosi 2006
Vuonna 2006 Air Finland ja tanskalainen halpalentoyhtiö Sterling Airlines solmivat niin sanotun code sharing -sopimuksen, jonka mukaan Air Finland myi osan kesällä 2006 lennettyjen Málagan lentojen istuinpaikoista Sterlingille ja lennot lennettiin molempien yhtiöiden tunnuksilla. Yhtiön matkustajista jo noin 80 prosenttia tuli matkatoimistojen kautta, kun aiempina vuosina luku oli 60 prosentin tienoilla. Vuonna 2006 yhtiö kuljetti noin 400 000 matkustajaa ja sen liikevaihto oli noin 50 miljoonaa euroa ja nettotulos 3,5 miljoonaa euroa.
Vuodet 2007–2009
Vuonna 2008 yhtiön omisti 55 prosentin osuudella Mandatumin entinen pankkiiriliike ja Taaleritehtaan osakas Esa Karppinen Berling Capital –sijoitusyhtiön kautta. Air Finlandin ja Blue1:n lentäjien työehtosopimus päättyi vuodenvaihteessa 2007–2008. Blue1 pääsi sopimukseen, mutta Air Finlandin lentäjien työehtosopimusneuvottelut ajautuivat niin sanottuun listalakkoon maaliskuussa 2008. Lakko todettiin Työtuomioistuimessa laittomaksi ja Akavan Erityisalat tuomittiin hyvityssakkoon. Lopulta sopimukseen päästiin huhtikuussa 2008 ja lentäjät saivat maaliskuulle 2011 kestävällä sopimuskaudelle noin 22 prosentin palkankorotuksen. Samoja korotuksia ajoivat myös myöhemmin Finnairin lentäjät. Marraskuussa Air Finland suunnitteli suuria supistuksia talvikauden 2009 toimintaansa, ja kaksi Boeing 757 –koneista pantiin seisontaan. Syksyllä 2009 yhtiö joutui irtisanomaan kuusi lentäjää ja lomauttamaan 73 työntekijää. Vaikka Air Finlandin toiminta oli supistunut vuodesta 2007 kolmanneksen, liikevaihto oli vuonna 2009 noin 40 miljoonaa ja liikevoitto runsaat kaksi miljoonaa euroa.
Vuosi 2010
pienoiskuva|EasyJetin väreissä operoinut OH-AFI Portugalissa elokuussa 2010. Tammikuussa 2010 Air Finland aloitti omien valmismatkojen myynnin. Yhtiöllä meni kohtuullisesti, ja kerrottiin, että edellisen seitsemän toimintavuotensa aikana se oli tuottanut omistajilleen osinkoja yhteensä kolme miljoonaa euroa.
Air Finlandin kone OH-AFI operoi elokuuhun 2010 saakka Suomesta lähtevää liikennettä. OH-AFJ oli sijoitettuna Englantiin, minne se siirrettiin wet lease -sopimuksen johdosta operoimaan lentoja EasyJetin väreissä. OH-AFK oli sijoitettuna Kööpenhaminaan, mistä se lensi pääosin Air Greenlandin lento-ohjelmaa. Elokuussa yhtiö laajensi aiempaa wet lease -sopimusta EasyJetin kanssa, jolloin myös OH-AFI siirrettiin Gatwickin lentoasemalle Lontooseen. Osan yhtiön Helsingistä lähtevästä liikenteestä hoiti elokuussa 2010 turkkilainen charter-yhtiö Turkuaz Airlines.
Kesäkuussa 2010 uutisoitiin, että Air Finland oli lennättänyt irakilaisia turvapaikanhakijoita Euroopasta Bagdadiin tilanteessa, jossa YK:n pakolaisviranomaiset ja Amnesty International vastustivat pakkopalautuksia.
Vuosien 2010–2011 vaihteessa yrityksen liikevaihto oli kasvanut kolmanneksen edellisestä vuodesta 53 miljoonaan euroon, henkilökuntaa oli 190 ja liikevoittoprosentti oli 2,2 prosenttia. Tilikausi 2010 oli 322 000 euroa voitollinen.
Konkurssi ja rikostutkinta
26. kesäkuuta 2012 yhtiö tiedotti kotisivuillaan toiminnan lopettamisesta: ”Oy Air Finland Ltd on lopettanut toimintansa ja jättää konkurssihakemuksen. Kaikki Air Finlandin lennot 26. kesäkuuta 2012 lähtien on peruttu. Olemme syvästi pahoillamme asiakkaille tästä aiheutuvasta harmista.” Toimitusjohtaja Mika Heleniuksen mukaan korkea polttoaineen hinta ja markkinoiden ylikapasiteetti osoittautuivat yhtiölle liian raskaaksi.
Huhtikuussa 2014 konkurssipesästä käynnistyi talousrikostutkinta, jossa rikosnimikkeinä ovat valmismatkaliikerikos, törkeä kirjanpitorikos ja törkeä velallisen epärehellisyys. Tutkinnan päätteeksi lokakuussa 2015 syyttäjä teki syyttämättäjättämispäätöksen. Sen mukaan todennäköisiä syitä epäiltyjen syyllisyyden tueksi ei ollut.
Laivasto
pienoiskuva|[[Allegiant Airilta vuokralla ollut OH-AFL]] Air Finland lensi viidellä Boeing 757-200 -lentokoneella, jotka ovat valmistuneet 1990-luvun alkupuolella. Konetyyppi on varsin yleisesti käytetty ja eräs maailman luotettavimmista: 1 050 rakennetusta koneesta vain kuusi on tuhoutunut onnettomuuksissa ja kaksi kaappauksissa. Valtaosa Finnairin lomalennoista lennettiin samalla konetyypillä, joskin uudemmilla koneilla.
Huhtikuussa 2004 Air Finlandin käyttöön tullut Boeing 757-200 (OH-AFK) poistui laivastosta maaliskuussa 2011. Maaliskuussa 2011 Allegiant Airilta vuokrattu Boeing 757-200 (OH-AFL) palautettiin huhtikuussa 2012.
Reittikohteet Helsingistä (kesäkausi 2012)
Kesäkaudella 2012 Air Finland lensi reittilentoja Helsingistä yhdeksään kohteeseen.
Saharanpur
Saharanpur on kaupunki Uttar Pradeshin osavaltion luoteisosassa Intiassa. Vuonna 2011 kaupungin asukasluku oli 705 478.
Jakta
Jakta on Skandeihin kuuluva vuorenhuippu Norjassa Ørstan kunnassa. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1 588 metriä.
Saharanpur
Maantiede
thumb|vasen|[[Mazahir Uloom, islamilainen oppilaitos.]] Saharanpur sijaitsee Intian Uttar Pradeshin osavaltion luoteiskärjessä Ganges- ja Jamunajoen välisellä alueella (doab). Rajajin kansallispuisto Uttarakhandin puolella sijaitsee noin 40 kilometriä Saharanpurosta itään.
Historia
thumb|vasen|Katupartureja Saharanpurissa, [[Edwin Lord Weeksin maalaus.]] Saharanpurin perusti Delhin sulttaani Muhammad bin Tughluq vuonna 1340. Nimensä se sai paikallisen muslimipyhimys Šah Haran Čištin mukaan. Timur Lenk tuhosi kaupungin sotaretkellään Intiaan ja vuonna 1526 sen läpi kulkivat Baburin johtamat Panipatin taisteluun matkalla olleet joukot.
Baburin sotaretken jälkeen suurta osaa Intiasta hallitsivat Suurmogulit. Akbarin valtakaudella Saharanpurin asukkaat kääntyivät islamiin. Kaupungista tuli myös oman hallinnollisen alueensa (sarkar) keskus. Myöhemmät Suurmogulit Jahangir ja Šah Jahan käyttivät kaupunkia lomailukohteenaan etenkin kesäisin. Saharanpur tunnettiin viileästä ilamstostaan, minkä lisäksi sen lähiseuduilla saattoi harjoittaa metsästystä. Aurangzebin kaudella alue kärsi sodista sikhejä vastaan. Suurmogulien onnistui vielä tällöin kukistaa sikhit, mutta heitä seurasivat Ahmad Šah Dorranin johtamat afgaanit, sekä edelleen marathat ja myöhemmin uudelleen voimistuneet sikhit.
Väestö
thumb|Saharanpurin rautatieasema. Saharanpurin asukasluku oli Intian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 705 478. Heistä hinduja oli 359 228 eli 50,92 %. Muslimeja oli 323 748, eli 45,89 %. Pienempiä ryhmiä olivat sikhit (8 646, 1,23 %), jainit (7 264, 1,03 %) ja kristityt (2 188, 0,31 %).
Skjåk
Skjåk on Norjan kunta Opplandin läänissä, Ottadalenin länsiosassa. Kunnan rajanaapureita ovat pohjoisessa Norddal, Rauma ja Lesja, idässä ja kaakossa Lom, etelässä Luster sekä lännessä Stryn ja Stranda. Kunnan hallinnollinen keskus on Bismon taajamassa. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Skjåkin kunnassa oli 2 279 asukasta.
Media
Skjåkissa ilmestyy paikallislehti Fjuken.
Göran Färm
Göran Färm (s. 17. lokakuuta 1949) on ruotsalainen demaripoliitikko. Hänet valittiin Euroopan parlamenttiin ensimmäisen kerran vuonna 1999, ja uudelleen vuosien 2004 ja 2009 vaaleissa. Hän on Euroopan parlamentin sosialistien ja demokraattien ryhmän varapuheenjohtaja ja Budjettivaliokunnan jäsen.
Renault 50CV
AR
Type AR oli ranskalaisen ajoneuvovalmistaja Société des Automobiles Renault:n vuosina 1908 – 1909 valmistama suurikokoinen henkilöauto.
Yleistä
Type AR oli Reanultin autonvalmistuksen historiassa kohtuullisen merkittävä malli, sillä tämä suurikokoinen ja ylellinen auto toimi kantaäitinä kokonaiselle edustusautojen sukuhaaralle, jonka viimeisimpiä edustajia olivat 40CV-sarja 1910- ja 20-luvuilla ja sitä seurannut malli Reinastella, jota valmistettiin vuodesta 1929 vuoteen 1934. Umpinaisella tai avokorilla varustettu Type AR tunnetaan myös mallinimillä 50 CV sekä 50/60 CV.
Kesäkuussa 1908 esitelty Type AR oli Renaultin ensimmäinen 6-sylinterisellä rivimoottorilla varustettu malli. Moottori oli valmistettu kolmena toisiinsa liitettynä kaksisylinterisenä lohkona. Sylinterien poraus oli 120 mm ja iskunpituus 140 mm. Iskutilavuudeltaan 9500 cm3:n moottori antoi tehoa 54 hevosvoimaa (CV) @ 1200 r/min. Moottori oli ominaisuuksiltaan erittäin joustava ja se pystyi työskentelemään nikottelematta vielä 300 kierroksella minuutissa. Kampiakseli oli tuettu neljällä runkolaakerilla ja venttiilikoneiston toiminta oli nokka-akselin pakko-ohjaama. Koska jäähdytinkenno oli sijoitettu konehuoneen takaosaan, kojelaudan (sananmukaisesti) ja moottorin väliin, rattiakseli ja kuljettajan operoiman moottorin voiteluainepumpun käyttöjärjestelmä oli johdettu kennon lävitse. Jäähdytinkennon sijoittaminen konehuoneen takaosaan antoi mahdollisuuden muotoilla keulapeite etuosastaan alaspäin laskevaksi lipaksi ja tämä muotoilu oli tunnusomaista Renaultin automalleille vielä läpi 1920-luvun.
Vaihteisto oli 4-nopeuksinen ja voimansiirto taka-akselille oli järjestetty kardaaniakselin avulla. Kytkin oli nahkapäällysteinen kartiokytkin. Käsjarru vaikutti vetoakseleihin, mekaaninen jalkajarru takapyörien rumpuihin.
Lisävarusteena autoon oli saatavilla paineilmatoiminen käynnistin. Alustaa toimitettiin kolmella eri akselivälillä: 3,5, 3,7 tai 3,95 metriä. Type AR oli tuotannossa vuoteen 1909, jolloin sen korvasi Type BH.
BH
Type BH oli ranskalaisen ajoneuvovalmistaja Société des Automobiles Renault:n vuosina 1909 – 1910 valmistama suurikokoinen henkilöauto.
Yleistä
Moottorin poraus oli 100 mm ja iskunpituus 160 mm, iskutilavuus oli 7540 cm3. Iskutilavuuden huomattavasta pudotuksesta huolimatta (Type AR:n moottorin tilavuus oli 9,5 l) BH:n moottori tuotti tehoa jotakuinkin samaiset 50 hevosvoimaa @ 1000 r/min. Myös suurimman tehon tuottavaa kierroslukua oli onnistuttu laskemaan (Type AR:n moottori vaati saman tehon tuottamiseen 1200 r/min) ja näin moottorin kestävyys, etenkin mahdollisten kampiakselivaurioiden osalta, oli parantunut huomattavasti.
Type BH ei moottoriaan lukuun ottamatta ero paljoakaan edeltäjästään, Type AR:stä. Muut eroavaisuudet ovat BH:n suuremmat jarrurummut sekä erilainen taka-akseli. Voimansiirto pysyi muuttumattomana; moottorin jatkeena oli nahkapäällysteinen kartiokytkin, 4-portainen vaihteisto ja kardaaniveto taka-akselille. Sytytys on hoidettu magneeton avulla ja moottorin käynnistäminen tapahtui paineilmakäyttöisesti.
Type BH oli tuotannossa vuoden 1910 loppuun, jolloin sen korvasivat 40CV-perheen ensimmäiset edustajat.
Toriumoksalaatti
Toriumoksalaatti (C4O8Th) on toriumin ja oksaalihapon muodostama epäorgaaninen suola. Sitä valmistetaan toriumnitraatista.
Jos huoneenlämmössä sekoitetaan 0,5 M toriumnitraattiliuosta 0,5 M oksaalihappoon, saadaan dihydraattista toriumoksalaattia Th(C2O4)2·2H2O. Heksahydraattista muotoa voidaan valmistaa saostamalla 2 M typpihapolla. Tämä hajoaa takaisin dihydraatiksi kuumentamalla n. 100 °C lämpötilaan.
Kun toriumoksalaattia kuumennetaan 500 °C (600 °C eräissä lähteissä) lämpötilaan, se hajoaa toriumdioksidiksi, hiilidioksidiksi ja vedeksi. Toriumoksalaatin liukoisuustulo on 5,01·10−25 ja se ei liukene veteen tai useimpiin happoihin juuri ollenkaan. Toriumoksalaattia voidaan käyttää toriumin erottamiseen harvinaisista maametalleista.
Kuuraketti
Alun perin yhdentenätoista Bond-elokuvana piti olla Erittäin salaisen, mutta EON-tuotantoyhtiö halusi tehdä vastauksen ensimmäiseen Tähtien sota -elokuvaan ja teki Kuuraketin. Elokuva oli vuoden 1979 tuottoisin elokuva. Elokuva oli ehdolla vuoden 1979 Oscar-palkinnon saajaksi parhaista erikoistehosteista.
Tunnusmelodian laulanut Shirley Bassey on esittänyt myös 007 ja Kultasormi sekä Timantit ovat ikuisia -elokuvien tunnusmusiikit.
Juoni
Draxin kehotuksesta Chang yrittää tappaa Bondin painovoimasimulaattorissa mutta epäonnistuu. Bond löytää Draxin työhuoneesta piilotetun kassakaapin ja saa vihjeitä tämän suunnitelmista. Hän lähtee Venetsiaan, jossa hän tapaa jälleen Goodheadin, joka paljastuu CIA-agentiksi. Bond löytää Draxin salaisen laboratorion ja näytteen hermokaasusta, jota Drax aikoo käyttää suunnitelmassaan.
Bond etenee Rio de Janeiroon, jossa hän kohtaa jälleen Rautahampaan (Richard Kiel). Kohtauksen jälkeen Rautahammas rakastuu naiseen nimeltään Dolly (Blanche Revalec). Q (Desmond Llewelyn) analysoi Bondin varastaman hermokaasun, ja paljastuu, että se on valmistettu harvinaisesta orkidealajista, jota kasvaa Amazonin yläjuoksuilla. Amazonilla Bond tapaa jälleen Rautahampaan, ja ajojahti päättyy Bondin paetessa riippuliitimellä. Bond löytää sademetsän keskeltä Draxin sukkulalaukaisukeskuksen. Bondin tullessa keskukseen hänet työnnetään lampeen, jossa oli vedessä elävä kuristajakäärme. Drax heittää Bondin ja Goodheadin sukkulan laukaisualustalle, mutta he pakenevat ilmastoventtiiliä pitkin ja hiipivät kuudenteen avaruussukkulaan.
Draxin avaruusasemalla Bond ja Goodhead tuhoavat tutkanhäirintälaitteen, ja se kutsuu paikalle Yhdysvaltojen sukkulan. Drax kertoo suunnittelevansa Nooan arkkia luodakseen oman imperiumin. Bond saa Rautahampaan puolelleen tämän ymmärtäessä Draxin käyttäneen tätä hyväkseen: Bond korostaa, että Drax tarvitsee imperiumiinsa vain "täydellisiä" ihmisiä. Rautahammas ja Dolly tutkailevat pitkään toistensa vähemmän täydellisiä olemuksia, jolloin hyväksikäytetty jätti ymmärtää, että heitäkin odottaa julma kohtalo.
Bond ampuu Draxia Q:n kehittämällä ranneaseella, työntäen Draxin ilmalukkokammioon ja sitä kautta avaruuteen. Bond, Goodhead, Rautahammas ja Dolly pelastuvat tuhoutuneelta avaruusasemalta. Bond aloittaa Goodheadin kanssa Draxin hermokaasupallojen metsästyksen, ja sen tehtyään he lähtevät kiertämään sukkulalla maapalloa hiukan henkilökohtaisissa merkeissä.
Soundtrack
Soundtrackit elokuvaan sävelsi John Barry ja tunnuskappaleen "Moonraker" lauloi Shirley Bassey.
Vaunukilpa-ajot
Vaunukilpa-ajot (kr. harmatodromia, ἁρματοδρομία, ) oli antiikin Kreikassa, Roomassa sekä Bysantin valtakunnassa harrastettu urheilumuoto. Niitä ajettiin kahden tai neljän hevosen muodostaman valjakon vetämillä sotavaunuilla. Vaunukilpa-ajot oli yksi aikansa suosituimpia urheilulajeja. Se oli erittäin vaarallista sekä hevosille että niiden ohjastajille ja kilpailuissa sattuikin usein vakavia loukkaantumisia ja jopa kuolemantapauksia.
Kuuraketti
Tapahtuma- ja kuvauspaikat
Tapahtumapaikat
Vaunukilpa-ajot
Kilpa-ajot antiikin Kreikassa
thumb|left|Vaunukilpa-ajot kuvattuna [[Attikasta löydettyyn ruukkuun.]] Varhaisimpien vaunukilpailujen tarkkaa ajankohtaa ei tunneta, mutta niiden arvellaan olevan lähes yhtä vanhoja kuin itse sotavaunujenkin. Kilpa-ajoja kuvaavia maalauksia on löydetty muun muassa Mykeneläisen kulttuurin saviastioista. Ensimmäinen kirjallinen kuvaus valjakkoajoista on Homeroksen Iliaassa noin vuonna 750 eaa. Olympian kisojen arvellaan erään teorian mukaan myös syntyneen vaunuajojen pohjalta. Kreikkalaisen mytologian kuninkaalla Oinomaioksella oli tapana haastaa kilpa-ajoon tyttärensä Hippodameian kosijoita. Hänet ainoana voittanut Pelops järjesti tarun mukaan ensimmäiset kisat urotekonsa kunniaksi.
Kuuraketti
Tapahtuma- ja kuvauspaikat
Kuvauspaikat
Q-laitteistoa
Goodheadin laitteistoa, joita Bond kokeilee:
Vaunukilpa-ajot
Kilpa-ajot antiikin Kreikassa
Olympian kisoihin vaunukilpa-ajot tulivat ohjelmaan vuonna 680 eaa., jolloin kisat laajenivat kaksipäiväisiksi. Alkuaikoina mukana oli myös ratsastus, mutta se jätettiin pois ohjelmasta jo varhaisessa vaiheessa. Olympian kisoissa kilpailtiin kahden ja neljän hevosen vetämillä vaunuilla. Kilpailut järjestettiin Olympiassa sijainneella Hippodromilla, jonka rata oli 780 metriä pitkä. Itse kilpailu käsitti 12 kierrosta. Olympian kisojen lisäksi vaunukilpa-ajot kuuluivat myös muiden Panhelleenisten kisojen ohjelmaan.
Rooman kilpa-ajot
thumb|Circus Maximus Antiikin Roomassa vaunukilpa-ajot nousi erittäin merkittäväksi urheilulajiksi myös yhteiskunnallisesti. Useiden valjakoiden muodostamilla joukkueilla eli factioilla oli taustallaan rahoittajia ja ne kilpailivat myös parhaiden ohjastajien palveluksista. Joukkueiden palveluksessa oli myös runsaasti erilaista henkilökuntaa, jotka huolehtivat kukin omista tehtävistään. Factioita oli aluksi kaksi ja myöhemmin neljä; Punainen, Valkoinen, Vihreä ja Sininen. Punainen factio oli omistettu Mars-jumalalle, Valkoinen tuulten jumalille, Vihreä maaäidille ja Sininen taivaalle ja merelle.
Keisari Domitianuksen aikana toimivat myös lyhyen aikaa Purppura ja Kulta. Jokainen joukkue sai asettaa yhteen lähtöön kolme valjakkoa, jotka yleensä tekivät radalla yhteistyötä keskenään. Ohjastajat saattoivat myös vaihtaa joukkuetta nykyaikaisen urheilun tapaan. Eri factioille muodostui omat kannattajaryhmänsä ja niiden välille syntyi usein erimielisyyksiä, jotka saattoivat kärjistyä jopa väkivaltaisiksi yhteenotoiksi. Tämä johti lopulta siihen, että Rooman keisarit ottivat joukkueet valvontaansa ja nimittivät omia virkamiehiään johtamaan niiden toimintaa.
Roomassa kilpa-ajoja järjestettiin sirkuksissa, joista tunnetuin ja merkittävin oli Circus Maximus. Sen kilparata oli 650 metriä pitkä ja yleisöä lehtereille mahtui 250 000. Rata oli Kreikan Hippodromien tapaan jaettu korokkeella kahteen osaan. Circus Maximuksella kilpa-ajoja järjestettiin 66 kertaa vuodessa. Kunkin päivän ohjelmassa oli 24 lähtöä, jotka olivat aluksi seitsemän ja myöhemmin viiden kierroksen mittaisia. Kaikki ohjastajat olivat ammattilaisia ja katsojat löivät vetoa voittajista.
Parhaista ohjastajista tuli suuria kuuluisuuksia ympäri Rooman valtakuntaa. Tunnetuimpia heistä olivat yli 2 000 lähtöä urallaan voittanut Scorpus sekä Gaius Appuleius Diocles, jota pidetään jopa maailmanhistorian kaikkien aikojen parhaiten palkattuna urheilijana. Tunnetuin bysanttilainen kilpa-ajaja oli 500-luvulla vaikuttanut Porfyrios Kalliopas. Myös parhaista hevosista tuli tunnettuja. Roomalaiset harjoittivat myös hevosjalostusta ja heillä oli nykyaikaisen hevosurheilun tapaan tarkat kirjanpidot eri hevosten suorituksista sekä niiden suvuista.
Vaunukilpailut Bysantissa
Merkittävimmiksi joukkueiksi Bysantissa nousivat Siniset ja Vihreät. Aikojen kuluessa niiden merkitys yhteiskunnassa kasvoi niin, että joukkueet alkoivat kannattajineen saamaan vaikutusvaltaa muun muassa sotavoimissa sekä poliittisessa ja uskonnollisessa elämässä. Joukkueista oli tullut jo enemmän kuin pelkkiä urheilun harrastamiseen keskittyneitä ryhmiä. Joidenkin tutkijoiden mukaan Sinisten ja Vihreiden välinen valtataistelu heikensi Bysanttia niin paljon, että se loi tietä islamin nousulle valtakunnassa.
500-luvun alussa ryhmien väliset väkivaltaiset yhteenotot Konstantinopolin kaduilla olivat jo arkipäiväisiä. Näistä ns. sirkusmellakoista suurin oli vuonna 532 tapahtunut Nika-kapina, jonka aikana lähes puolet kaupungista tuhoutui ja tuhansia ihmisiä sai surmansa. Myöhemmin 600-luvulla valjakkoajojen ja factioiden merkitys alkoi laskemaan. Konstantinopolin hippodromia käytettiin kuitenkin kilpa-ajojen sekä erilaisten seremonioiden, kilpailujen ja juhlien näyttämönä aina neljänteen ristiretkeen 1200-luvun alkuun saakka.
Heinrich Baaken
pienoiskuva|Heinrich Baakenin hautaHeinrich Baaken (13. maaliskuuta 1900 – 11. toukokuuta 1976) oli saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Münsterin hiippakuntaan 26. toukokuuta 1923 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Gordusin titulaaripiispaksi 26. tammikuuta 1952. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. maaliskuuta, ja pääkonsekraattorina toimi Michael Keller.
Baaken osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän toimi vihkipiispana kuolemaansa saakka.
Kawachi
Kawachi oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1910 vesillelaskettu Kawachi-luokan taistelulaiva.
Valmistus
Alus tilattiin vuonna 1907 Yokosukan laivastontelakalta, missä köli laskettiin 1. huhtikuuta 1909. Alus laskettiin vesille puolitoista vuotta myöhemmin 15. lokakuuta ja valmistui 31. maaliskuuta 1912.
Ruuvimeisseli
right|thumb|250px|Kokoelma erilaisia ruuvimeisseleitä. Ruuvimeisseli eli ruuvitaltta on työkalu, jolla väännetään ruuveja. Yleisimmin ruuvimeisselit ovat tasa- ja ristipäisiä. Tasapäisiä sanotaan yleisesti myös talttapäisiksi. Ristipäisiä ruuvimeisseleitä eli ristiuratalttoja on mm. Pozidriv- ja Phillips-standardien mukaisia. Uudempia tulokkaita ovat kuusisakaraisen tähden muotoinen Torx-kanta ja 12-kulmainen XZN-kanta. Myös kuusiokoloavaimia on ruuvitalttoina. Ruuvimeisseleitä on eri kokoisia isoista ruuvimeisseleistä aivan pieniin säätö- ja kellosepän ruuvimeisseleihin. On tärkeää, että ruuvimeisseli on valittu oikein ruuvin kannan tyypin ja koon mukaan, sillä muutoin sekä ruuvi että meisseli voivat vahingoittua.
Iskuruuvitaltalla voidaan kiristää tiukasti ja irrottaa juuttuneita ruuveja. Iskuruuvitalttaa lyötäessä sen kärki pyörähtää liikuttaen ruuvia iskun samalla painaessa kärjen tiukasti ruuvin kantaan kiinni.
Sähköasentajille valmistetaan kokonaan eristettyjä, enintään 1000 voltin jännitteen kestäviä, kaksoiskolmiolla merkittyjä ruuvimeisseleitä.
Erilaisten ruuvinkantatyyppien lyhenteitä:
Tonight (David Bowien albumi)
Tonight on brittiläisen muusikon David Bowien vuonna 1984 julkaistu albumi. Se nousi Britanniassa listaykköseksi.
Arvioita
Allmusic.com -sivuston kriitikko Stephen Thomas Erlewine antaa albumille kaksi tähteä viidestä ja kutsuu sitä yhdeksi Bowien uran heikoimmista. Hänen mukaansa sen kappaleet pärjää vertailtussa edeltäjänsä Let's Dance kappaleisiin "Blue Jeania" lukuun ottamatta.
1455
Tapahtumia
.
Michael Keller
Michael Keller (16. helmikuuta 1896 – 7. marraskuuta 1961) oli saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Osnabrückin hiippakuntaan 6. marraskuuta 1921 ja nimitettiin Münsterin hiippakunnan piispaksi 19. heinäkuuta 1947. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Josef Frings, jota avustivat Hermann Wilhelm Berning ja Heinrich Roleff.
Keller toimi piispana kuolemaansa saakka.
Don’t Shoot Me I’m Only the Piano Player
Don't Shoot Me I'm Only the Piano Player on Elton Johnin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1973. Albumi sisälsi kaksi singleä, singlet "Daniel" ja "Crocodile Rock". Se myi noin 14 miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti.
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Elton John ja Bernie Taupin.
Margareeta II
Margareeta II (Margrethe Alexandrine Þórhildur Ingrid, s. 16. huhtikuuta 1940 Kööpenhamina ) on ollut Tanskan kuningatar vuodesta 1972. Valtaistuimelle noustessaan hänestä tuli ensimmäinen Tanskan naispuolinen hallitsija sitten Kalmarin unionia 1388–1412 hallinneen Margareeta I:n.
Elämäkerta
Margareeta syntyi Amalienborgin linnassa Kööpenhaminassa kuningas Fredrik IX:n ja tämän puolison, Ruotsin prinsessa Ingridin tyttärenä. Koska Tanskan kuningas oli myös Islannin hallitsija, prinsessa sai islanninkielisen kolmannen nimen Þórhildur. Margareeta syntyi vain viikko sen jälkeen, kun Saksa valloitti Tanskan.
Tanskan hallitsijana Margareeta kuuluu Tanskan kansankirkkoon. Hänet konfirmoitiin vuonna 1955.
Kuningattarelle suunniteltu sarkofagi valmistui vuonna 2018. Sitä oli työstetty 15 vuotta ja sen kustannukset olivat 29 miljoonaa kruunua. Lasista arkkua kannattelee kolme jalkaa, joiden määrä ja materiaali heijastelevat Tanskan kuningaskunnan kokoonpanoa: graniittia Tanskasta, basalttia Färsaarilta ja marmoria Grönlannista.
Nousu valtaistuimelle
18-vuotispäivänään vuonna 1958 Margareeta sai paikan valtakunnanneuvostossa (Statsrådet), jota hän johti kuninkaan poissa ollessa. Noustuaan valtaistuimelle 14. tammikuuta 1972 Margareeta II:sta tuli ensimmäinen uuden perimyslain mukainen monarkki.
Margareeta nai 10. kesäkuuta 1967 ranskalaisen diplomaatin, kreivi Henri de Laborde de Monpezatin (1934–2018), joka sai Tanskan prinssin arvonimen kruununperijän puolisona. Pariskunnalla on kaksi lasta: kruununprinssi Frederik André Henrik Christian (s. 1968) ja prinssi Joachim Holger Waldemar Christian (s. 1969). .
Tanskan kuninkaallisella perheellä on myös oma linna Cahorsissa, Ranskassa.
Valtaistuimelle noustuaan Margareta otti motokseen "Jumalan apu, kansan rakkaus, Tanskan vahvuus" (tanskaksi Guds hjælp, Folkets kærlighed, Danmarks styrke).
Kiinnostuksen kohteet ja yksityiselämä
Kuningatar on kriitikkojenkin kehuma taidemaalari ja on järjestänyt useita näyttelyitä. Hänen pseudonyymillä Ingahild Grathmer tehtyä kuvitustaan käytettiin tanskankielisessa Taru sormusten herrasta -käännöksessä 1977 ja uudessa painoksessa 2002. Hänen sanotaan myös osallistuneen kirjan käännökseen. Kuningatar on suunnitellut myös vaatteita.
Margareeta on ketjupolttaja. Kriitikkojen mukaan kuningattaren näkyvä tupakointi on ollut huono esimerkki kansalaisille. Kuningashuone kuitenkin vastasi kritiikkiin sanomalla tupakoinnin olevan jokaisen yksityisasia. Vuodesta 2006 alkaen kuningatar on kuitenkin vähentänyt tupakointia julkisilla paikoilla.
Äidinkielensä tanskan lisäksi Margareeta osaa myös sujuvaa englantia, ranskaa, saksaa ja ruotsia.
Kunnianosoituksia
Margareetalle on myönnetty seuraavat ulkomaalaiset kunnianosoitukset:
Muromachi-dōri
thumb|240px|Valmisteilla oleva Kikusuiboko-lava Muromachi-kadulla.
Muromachi-dōri on pohjois-eteläsuuntainen katu Japanin Kiotossa. Se noudattelee entisen Heian-kyōn Muromachi-kujan linjaa. Se sijaitsee aivan Karasuma-dōrin, jonka alla kulkee Kioton metro, länsipuolella. Se ulottuu pohjoisesta Kitayama-dōrilta etelään Kuzebashi-dōrille saakka. Etelässä kadun kulun keskeyttävät Higashi Hongan-jin temppeli ja Kioton rautatieasema. Katu on noin 8,1 kilometrin pituinen.
Muromachi-dōrista tuli kuuluisa, kun Ashikaga-sotilashallinto rakennutti Muromachi-dōrin ja Imadegawa-dōrin risteyksen lähelle loisteliaan Muromachi-palatsin eli Hana no goshon. Tämän vuoksi koko Ashikaga-hallinnon valtakautta on kutsuttu Muromachi-kaudeksi (n. 1336–1573). Sen aikana Muromachi-dōri oli yksi Kioton tärkeimmistä kaduista. Myöhemmin Edo-kaudella Muromachi-dōrista tuli tekstiilien tukkukaupan keskittymä, jonka varrella asui monia kaupungin vauraimmista kauppiaista. Nykyäänkin katu tunnetaan japanilaisten vaatteiden tukkuliikealueena.
Muromachi-dōri on heinäkuussa järjestettävän Gion-matsuri-juhlan sydänaluetta, joten sen varrella on juhlan aikaan lukuisia Yamaboko-lavoja.
Džidan piiri
thumb|250px|Džidan piiri Burjatian kartalla. Džidan piiri on kunnallinen itsehallintoalue Burjatian tasavallassa Venäjällä. Piirin pinta-ala on 8 600 neliökilometriä. Asukkaita on 30 900 henkeä (vuonna 2009).
Džidan piiri sijaitsee Burjatian lounaisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Kabanskin, koillisessa Selengan ja idässä Kjahtan piireihin, etelässä Mongoliaan ja lännessä Zakamenskin piiriin.
Piiriin kuuluu Džidan kaupunkimainen taajama (kaupunkikunta) sekä 22 maalaiskuntaa: Altsak, Armak, Beloozersk, Borgoi, Botsi, Bulyk, Dyrestui, Gegetui, Inzagatui, Jenhor, Naryn, Nižni Burgaltai, Nižni Itšetui, Nižni Torei, Ojer, Petropavlovka, Tsagan-Usun, Tsagatui, Verhni Burgaltai, Verhni Itšetui, Verhni Torei ja Želtura. Hallinnollinen keskus on Petropavlovkan kylä, josta on 240 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Ulan-Udeen. Asutuskeskuksia on yhteensä 37.
Asukkaista 52,8 % on venäläisiä, 42,3 % burjaatteja, 1,7 % ukrainalaisia ja 1,6 % tataareja.
Pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut maidon, lihan ja villan tuotantoon sekä viljakasvien viljelyyn. Lisäksi on elintarviketeollisuutta.
Petropavlovkassa on taidegalleria. Kulttuurilaitosten yhteydessä toimii venäläisiä ja burjaattilaisia perinneyhtyeitä.
Paikallislehtenä ilmestyy Džidinskaja pravda (”Džidan totuus”).
Viritystila
Viritystila on kvanttimekaniikassa systeemin eli atomin, molekyylin tai esimerkiksi atomiytimen kvanttimekaaninen tila, joka on energialtaan korkeammalla kuin sen perustila. Perustila on siis systeemin alin energiatila ja muut tilat ovat viritystiloja.
Atomi voi virittyä elektronin noustessa perustilaansa korkeammalle energiatilalle esimerkiksi säteilyn antaessa sille tarvittavan energian. Viritystila on epästabiili ja pyrkii purkautumaan takaisin perustilaan, jossa energia on minimissään. Yleensä atomin viritystilan purkautuessa syntyy karakteristista säteilyä eli luminesenssia, mutta viritystila voi purkautua myös esimerkiksi fononina.
Archibald Butt
thumb|Archibald Butt Majuri Archibald Willingham Butt (26. syyskuuta 1865 Augusta, Georgia – 15. huhtikuuta 1912) oli vaikutusvaltainen sotilasavustaja Yhdysvaltain presidenteille Theodore Rooseveltille ja William Howard Taftille.
Ennen Rooseveltin sotilasavustajaksi pääsemistään Butt työskenteli toimittajana ja palveli Espanjan ja Yhdysvaltojen sodassa luutnanttina. Vuonna 1912 Butt oli kuuden viikon lomalla Euroopassa ja astui RMS Titanic -alukseen palatakseen Pohjois-Amerikkaan. Butt oli yksi niistä 1500 ihmisestä, jotka hukkuivat Titanicin törmättyä jäävuoreen.
San’yō-Onoda
San’yō-Onoda on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Yamaguchin prefektuurissa. Se sijaitsee Seton sisämeren Suōnmeren rannikolla prefektuurin lounaisosassa. Asa- ja Arihojoet laskevat kaupungissa mereen. Rannikolla on laajoja täyttömaa-alueita, pohjoisosat ovat vuoristoisia. San’yō-Onodassa on 62 529 asukasta (joulukuussa 2019) ja sen pinta-ala on 133,09 neliökilometriä.
Seis (Gasellien albumi)
Seis on rap-yhtye Gasellien kolmas pitkäsoitto, joka julkaistiin Johanna Kustannus Oy:n kautta 30. lokakuuta 2015. Albumin ensimmäinen musiikkivideo julkaistiin helmikuussa 2015 kappaleesta "Älä muista pahalla", ja toinen musiikkivideo kappaleesta "Mahtuuko kyytiin" saman vuoden toukokuussa. Kolmas musiikkivideo julkaistiin syyskuussa 2015 kappaleesta "Vainoharhainen".
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 19.
Yogi Bear: Great Balloon Blast
Yogi Bear: Great Balloon Blast on vuoden 2000 joulukuussa julkaistu videopeli, joka perustuu animaatiohahmoon Jogi-karhu. Se julkaistiin vain Game Boy Colorille.
Juoni
Jellystonen kansallispuistossa järjestetään 14 kerran jokavuotinen ilmapallotapahtuma ja Jogi-karhu yrittää jälleen kerran varastaa turisteilta heidän eväskorinsa. Tällä kertaa Jogi tekeytyy ilmapallomyyjäksi toteuttaakseen suunnitelmansa.
Pelattavuus
Pelissä on valittavana kolme hahmoa, Jogi, Cindy ja Boo Boo. Hahmoilla on omat vahvuudet ja heikkoudet tarkkuudessa ja liikkeessä. Pelissä on tarkoitus puhkaista mahdollisimman paljon ilmapalloja ennen kuin pilven kannattelemat ilmapallot katoavat pilven mukana. Ilmapallot saa puhkeamaan päästämällä kaksi omaa ilmapalloa saman väristen ilmapallojen viereen. Pelin pomovastuksen kohtaa joka neljännessä tasossa, joka on puistonvartija Smith.
Josef Homeyer
thumb|right|Josef Homeyer
Josef Homeyer (1. elokuuta 1929 – 30. maaliskuuta 2010) oli saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Michael Keller vihki hänet papiksi Münsterin hiippakuntaan 11. helmikuuta 1958. Hänet nimitettiin Hildesheimin hiippakunnan piispaksi 25. elokuuta 1983. Hänet konsekroi 13. marraskuuta piispaksi Joseph Höffner, jota avustivat Heinrich Maria Janssen, Heinrich Machens, Johannes Joachim Degenhardt ja Heinrich Pachowiak.
Kärpästen herra (vuoden 1963 elokuva)
Kärpästen herra (Lord of the Flies) on teatteriohjaajana paremmin tunnetun Peter Brookin käsikirjoittama ja ohjaama brittiläinen draamaelokuva vuodelta 1963. Se perustuu varsin tarkoin William Goldingin romaaniin Kärpästen herra, joka kertoo autiolle saarelle lento-onnettomuudessa pelastuneesta poikajoukosta, jonka sivistyneet tavat unohtuvat vähitellen keskinäisen valtataistelun myötä.
Kärpästen herran amatöörinäyttelijät olivat ensikertalaisia, tavallisia englantilaisia koulupoikia. He viettivät kesälomallaan kolme kuukautta kuvauksissa Puerto Ricossa, jossa kuvauspaikkojen olot olivat karut. Käsikirjoitusta ei juuri ollut, vaan kukin kohtaus selitettiin pojille ennen kuvausta. Monet kohtaukset on improvisoitu, ja lopullinen elokuva on leikattu noin 60 tunnista kuvattua materiaalia.
Myöhempi, tarinaa vapaammin mukaileva filmatisointi Goldingin romaanista on Harry Hookin Kärpästen herra (1990).
1453
Vuosi 1453 oli juliaanisen kalenterin mukaan maanantaina alkanut vuosi.
Bysantin valtakunta kaatuu Osmanien valloitettua Konstantinopolin, jonka seurauksena Rooman valtakunnan historia päättyy yli 2 300 vuotta sen perustamisen jälkeen. Valtauksen vuoksi Euroopan kristityt joutuvat etsimään uutta merireittiä Intiaan perinteisen silkkitien sulkeuduttua, mikä johtaa Amerikan löytämiseen. Näiden vuoksi jotkut historioitsijat pitävät sitä keskiajan viimeisenä vuotena ja uuden ajan alkuna.
Ajotietokone (polkupyörä)
thumb|Ajotietokone polkupyörän ohjaustangossa. Ajotietokone on polkupyörään kytkettävä elektroninen laite, joka mittaa ja näyttää pyöräilijälle laitteen mallista riippuen ajonopeuden, ajetun matkan ja kuluneen ajan, huippu- ja keskinopeuden sekä kokonaismatkan ja -ajan. Muihin toimintoihin voi kuulua kalorimittari, renkaan kierrosnopeuden mittaus, poljintiheysmittari ja sykemittari. Eri toimintojen välillä liikutaan yksinkertaisen käyttöliittymän ja muutaman, yleensä vain kahden painikkeen avulla. Ajotietokone kiinnitetään pyörän ohjaustankoon pienen telineen avulla, jolloin ajotietokone on mahdollista ottaa aina mukaan poistuttaessa pyörän luota.
Toiminta
Pyörien pyörimisnopeutta mittaava anturi sijoitetaan normaalisti etuhaarukkaan lähelle pinnoja. Magneetti, johon anturi reagoi, kiinnitetään pinnaan anturin kanssa samalle tasalle. Anturi koostuu reed-eli kielireleestä, joka sulkeutuu ja alkaa johtaa sähköä jouduttuaan riittävän voimakkaaseen magneettikenttään. Jokaisella renkaan kierroksella pinnaan kiinnitetty magneetti ohittaa haarukkaan kytketyn anturin ja aiheuttaa näin lyhyen sähköpulssin ajotietokoneelle. Ajotietokone on sulautetun järjestelmän sovellus eli koostuu mikro-ohjaimesta, johon sähköpulssi ohjataan. Mikro-ohjaimeen ladattu ohjelma laskee kahden tai useamman reed-releeltä tulleen pulssin välisen ajan. Ennalta asetetun renkaan halkaisijan ja pulssien välisen ajan perusteella mikro-ohjain pystyy laskemaan yllä mainitut suureet ja näyttämään ne laitteen näytössä. On olemassa myös ajotietokoneita, joissa tieto anturilta välittyy ajotietokoneelle langattomasti. Lisäksi joidenkin ajotietokoneiden nopeus- ja matkatieto saadaan GPS-paikannusjärjestelmän satelliiteista.
HMS Calliope (1914)
HMS Calliope oli Britannian kuninkaallisen laivaston Calliope-luokan (osa C-luokkaa) kevyt risteilijä ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Chathamin telakalta, missä köli laskettiin 1. tammikuuta 1914. Alus laskettiin vesille 17. joulukuuta ja otettiin palvelukseen kesäkuussa 1915.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Suuren Laivaston 4. kevyt risteilijäviirikön lippulaivaksi. Alus vaurioitui pahoin 19. maaliskuuta 1916 merellä oltaessa kattilahuoneessa syttyneessä tulipalossa. Vauriot kuitenkin korjattiin ajoissa, jotta se kerkesi osallistumaan viirikkönsä mukana Skagerrakin taisteluun. Taistelussa alukseen osui neljä kranaattia.
Alus osallistui 1. syyskuuta 1917 neljän saksalaisen troolarin upottamiseen Skagerrakin rannikolla.
Toukokuussa 1924 Calliope palautettiin palvelukseen ja liitettiin Atlantin laivaston 2. risteilijäviirikköön. Alus kuljetti joukkoja eri puolille maailmaa, kunnes poistettiin palveluksesta Noreen odottamaan telakalle pääsyä huhtikuussa 1926. Alus sijoitettiin Noren reserviin, jonka kuluessa alus suoritti edelleen joukkojen kuljetuksia 1927-1928 ja ollen vanhemman lippu-upseerin sijoituspaikkana joulukuussa 1927.
Alus palautettiin palvelukseen ja sijoitettiin Välimeren laivaston 3. risteilijäviirikköön syyskuussa 1928.
Calliope poistettiin palveluksesta ja siirrettiin reserviin Portsmouthiin tammikuussa 1930 ja myytiin romutettavaksi 28. elokuuta 1931 T. A. Wardille Inverkeithingiin.
Tosa (1921)
Tosa oli keisarillisen Japanin laivaston Tosa-luokan taistelulaiva. Aluksen rakennustyöt aloitettiin Mitsubishin telakalla Nagasakissa vuonna 1920, mutta vuoden 1922 Washingtonin laivastosopimus keskeytetti rakennustyöt. Keskeneräistä alusta käytettiin sen jälkeen erilaisissa asekokeissa ennen sen upottamista 9. helmikuuta 1925.
Valmistus
Alus tilattiin Mitsubishiltä Nagasakista osana vuoden 1918 hankintasuunnitelmaa ja sen köli laskettiin 2. helmikuuta 1920. Alus laskettiin vesille 21. joulukuuta 1921. Rakennustyöt keskeytettiin 5. helmikuuta 1922 Washingtonin laivastosopimuksen mukaisesti.
Marek Hrivík
Marek Hrivik (s. 28. elokuuta 1991 Čadca, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jääkiekkoilija, joka pelaa SHL-joukkue Leksands IF:ssä. Hrivik voitti President's Cupin kaudella 2009–2010 QMJHL:ssä Moncton Wildcatsin paidassa. 30. toukokuuta 2012 Hrivik solmi kolmivuotisen tulokassopimuksen New York Rangersin kanssa. Hän teki vuoden jatkosopimuksen seuran kanssa 10. heinäkuuta 2015. Hän debytoi NHL:ssä 21. helmikuuta 2016 ja pelasi kauden aikana 5 NHL-ottelua.