cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Krokomin kunta
Kunnanvaltuusto
Ruotsissa valitaan joka neljäs vuosi edustajat valtiopäiville, maakäräjäkuntien valtuustoihin ja kunnanvaltuustoihin. Seuraavassa taulukossa on esitetty valtiopäivillä edustettuina olevien puolueiden saamat valtuustopaikat Krokomin kunnanvaltuustossa vuodesta 1973 lähtien.
Piirit
thumb|right|250px|Kartta Krokomin kunnan piireistä.
Vuodesta 2016 alkaen kunta on jaettu seuraaviin piireihin:
Seurakunnat
Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
Per Eklund
Per Eklund (s. 21. kesäkuuta 1946 Koppom, Värmlanti, Ruotsi) on ruotsalainen uransa päättänyt ralliautoilija. Hän kilpaili rallin MM-sarjassa sen alusta lähtien ja ajoi viimeisen MM-rallinsa Englannin RAC-rallissa vuonna 1997. Tämän jälkeen hän on kilpaillut sekä Rallicrossissa että San Marinon Rallylegend kilpailun tapaisissa näytösajoissa. Hän ajoi myös nolla-autoa Ruotsin MM-rallissa vuosina 2017 ja 2020. Vuoteen 1977 asti Eklund toimi Saabin tehdaskuljettajana ja saavutti ainoan MM-osakilpailuvoittonsa Ruotsin rallissa vuonna 1976.
Krokomin kunta
Historialliset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri", joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Per Eklund
Kausilla 1979 ja 1980 Eklund kilpaili MM-tasolla pääsääntöisesti British Leyland Carsin Triumph TR7 autolla tallikavereinaan muiden muassa Simo Lampinen ja Tony Pond. V8 moottorilla varustettu Triumph ei ollut varsinaisesti suunniteltu ralliautoksi mutta siitä huolimatta Eklund kykeni saavuttamaan vuoden 1980 Suurajoissa kolmannen tilan.
The Amazing Spider-Man (vuoden 2012 videopeli)
The Amazing Spider-Man on Beenoxin kehittämä ja Activisionin julkaisema toimintapeli. Peli on julkaistu vuonna Nintendo 3DS-, PlayStation 3-, PlayStation Vita-, Windows-, Wii- ja Xbox 360 -alustoille.
Per Eklund
Kausilla 1981 ja 1982 Eklundin pääasiallinen työnantaja oli Toyota Team Europe. Toyotalla Eklund saavutti 2. sijat Norsunluurannikon rallissa 1981 ja 1982 sekä 1982 Portugalin ja Uuden Seelannin ralleissa.
The Amazing Spider-Man (vuoden 2012 videopeli)
Peli liittyy epilogina samannimiseen elokuvaan ja paljastaa useita juonikohtia. Pelille on julkaistu seuraaja The Amazing Spider-Man 2.
Per Eklund
Kaudella 1984 Eklund ajoi Kenian ja Englannin MM-osakilpailut Toyotalla sekä Ruotsin ja Suomen kisat Clarionin sponsoroimalla Audi Quattrolla. Ruotsista ja Englannista saavutuksena oli kolmannet tilat. Kaudella 1985 Eklund kilpaili kolmessa MM-rallissa Audilla sjoittuen Englannin RAC-rallissa neljänneksi.
The Amazing Spider-Man (vuoden 2012 videopeli)
Vastaanotto
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 7.0/10.
Per Eklund
Kaudelle 1986 Eklund siirtyi Englantilaisen Austin Roverin tehdastalliin ja ajoi Ruotsin ja Englannin rallit tehtaan ilmoittamana sekä Suurajoissa Clarion Team Europen ilmoittamana MG Metro 6R4. Suomesta ja Englannista tuloksena olivat 7. sijat.
Kaudella 1999 Eklund voitti Euro Rallicrossin (Euro RX) mestaruuden 1. luokassa nelivetoisella Saab 93 T16 ja Ruotsin rallicrossin mestaruuden vuonna 2004.
Juuso Mäenpää
Juuso Mäenpää (s. 29. huhtikuuta 2002 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Kalevan Pallossa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Mäenpää osaa pelata myös laidassa.
Seuraura
Mäenpää on Jokereiden kasvatti. Kaudella 2017–2018 hän oli C-nuorten SM-karsinnoissa paras syöttäjä 26 syöttöpisteellään. C-nuorten SM-sarjassa Mäenpää voitti Jokereiden sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 12+15=27. Hänet palkittiin kauden päätteeksi sarjan tehopelaajana Esa Keskinen -palkinnolla ja valittiin toiseen tähdistökentälliseen. Kauden 2018–2019 päätteeksi Mäenpää voitti B-nuorten Suomenmestaruuden. Kaudella 2019–2020 hän oli Jokereiden A-nuorten kolmanneksi paras pistemies tehoilla 12+37=49. Mäenpää palkittiin kauden päätteeksi koko A-nuorten SM-liigan vuoden tulokkaana Yrjö Hakala -palkinnolla. Hänet valittiin myös sarjan syyskuun parhaaksi nuoreksi pelaajaksi.
Maaliskuussa 2020 Mäenpää teki kolmivuotisen SM-liigasopimuksen Kalevan Pallon kanssa. Hän aloitti kauden 2020–2021 seuran U20-joukkueessa. SM-liigakauden käynnistyttyä Mäenpää teki liigadebyyttinsä runkosarjan avauskierroksella 2. lokakuuta 2020 Mikkelin Jukureita vastaan. Hänet merkittiin KalPan nelosketjun vasempaan laitaan Miska Humalojan ja Tuomas Vartiaisen viereen. Mäenpää sai ottelussa jääaikaa 6.36 minuuttia. Hän pelasi SM-liigassa alkukaudella 11 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä sekä 14 ottelua KalPan U20-junioreissa, kunnes helmikuussa 2021 seura lainasi Mäenpään toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Mestis-joukkue Iisalmen Peli-Karhuihin. SM-liigan siirtotakarajalla maaliskuussa hänen vahvistettiin pelaavan siellä kauden loppuun. Mäenpää pelasi IPK:ssa 11 runkosarjaottelua tehden kaksi syöttöpistettä ja kuusi playoff-ottelua tehden yhden maalin. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia.
Mäenpää teki KalPassa ensimmäisen SM-liigamaalinsa kauden 2021–2022 kuudennella kierroksella 22. syyskuuta 2021 vieraissa KooKoota vastaan. Kaikkiaan hän teki varsinaisen tulokaskautensa aikana 52 runkosarjaottelussa tehot 5+16=21, joilla Mäenpää sijoittui SM-liigan tulokkaiden pistepörssissä viidenneksi. Hän vahvisti myös KalPan U20-joukkuetta pudotuspeleissä, jotka päättyivät SM-hopeaan. Huhtikuussa 2022 Mäenpää teki KalPan kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Kaudella 2022–2023 Mäenpää oli KalPan kolmanneksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies tehoilla 14+20=34.
Maajoukkueura
Mäenpää pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2022, jolloin hän voitti hopeaa. Mäenpää pelasi myös alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2019. Hän edusti myös Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2018 voittaen hopeaa sekä Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2019, jolloin Mäenpää voitti pronssia. Yhteensä hän on pelannut 30 nuorten ja 52 poikien maaottelua.
Brotulat
Brotulat (Bythitidae) on partanilkkakaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajit elävät pääosin suolaisissa valtamerissä.
Taksonomia
Brotuloihin kuuluu lähteestä riippuen 91–107 lajia 31–32 suvussa. Heimo jaetaan kahteen alaheimoon, Bythitinae ja Brosmophycininae. Brosmophycininae voidaan jakaa vielä kahteen tribukseen. Brotuloiden heimoon kuuluvia lajeja ovat muun muassa rusobrotula (Brosmodorsalis persicinus), limabrotula (Brosmophyciops pautzkei), keltabrotula (Brotulina fusca), manalankala (Lucifuga subterraneus) ja sinimanalankala (Lucifuga dentatus).
Anatomia
Brotulat ovat ruumiinmuodoltaan pitkulaisia kaloja ja ne voivat kasvaa 5–100 cm pitkiksi. Alaheimoihin Bythitinae ja Brosmophycininae kuuluvat lajit eroavat toisistaan eviensä perusteella. Bythitinae-alaheimon lajeilla selkä-, pyrstö- ja peräevät ovat yhtyneet, kun Brosmophycininae alaheimon lajeilla pitkät selkä- ja peräevät ovat pyrstöevästä erilliset. Suurimmalla osalla brotuloista on suomut, mutta jotkin lajit ovat suomuttomia. Luolissa elävät Lucifuga-suvun lajit ovat sokeita. Kaikki heimon kalat ovat vivipaarisia eli synnyttävät eläviä poikasia.
Levinneisyys ja elinympäristö
Useimmat brotulojen heimon lajit elävät trooppisilla ja subtrooppisilla vesillä Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren alueilla. Monet lajit ovat mereisiä, mutta muutamia makean veden ja murtoveden lajeja tunnetaan, ja ne ovat usein luolissa esiintyviä. Brotulat elävät tyypillisesti meren pinnan läheisyydestä koralliriuttojen ympäristöissä, mutta jopa 5 500 metrin syvyydessä eläviä lajeja tunnetaan.
Viewmasters
Viewmasters on tamperelainen vuonna 1999 perustettu rockyhtye. Siltä on ilmestynyt Hiljaisten Levyjen kautta yksi EP ja yksi albumi.
MetNet
MetNet on Ilmatieteen laitoksen, venäläisen Lavotškinin ja Venäjän Avaruustutkimuslaitoksen (IKI) yhteistyöhanke, jonka tavoitteena on toimittaa Marsiin kevyt laskeutumisalus ja pinta-asema. Sen tieteellisenä päämääränä on Marsin meteorologinen tutkimus. Prototyypin koelennon piti tapahtua vuonna 2011 venäläisen Phobos-Grunt-luotaimen mukana, mutta se jätettiin pois kyydistä tilanpuutteen vuoksi. Tämä pelasti prototyypin, sillä Phobos-Grunt tuhoutui.
MetNet-nimi kertoo tavoitteen: lähettää Marsin pinnalle useita - jopa kymmeniä - samanaikaisesti toimivia pinta-asemia, jotka muodostavat laajan mittausverkoston. Niiden keräämä data linkitetään Maahan Marsia kiertävän satelliitin avulla.
Kari Tarko
Kari Markku Tarko (s. 18. kesäkuuta 1938 Tampere ) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja.
Tarko edusti SM-sarjassa Tampereen Ilvestä kausina 1956-1961. Hän pelasi yhteensä 38 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 2 + 0 = 2 ja jäähymääränsä kahdeksan minuuttia. Tarko voitti Suomen-mestaruuden vuosina 1957, 1958 ja 1960. Vuonna 1958 kultaa tuli myös Suomen Cupista. Tarko oli mukana kahdessa nuorten maajoukkueen ottelussa Ruotsia vastaan. Tarko toimi myös nuorten seuravalmentajana.
Jääkiekon ohella Tarkolla on kolme Hämeen piirin mestaruutta pikaluistelussa sekä purjehduksessa Näsijärven mestaruus N-luokassa vuonna 1970. Hän kilpaili myös moottoriurheilussa jossa vuonna 1962 saavutti kuudennen sijan Päijänne-ajossa luokassa alle 250cm³ ja seitsemännen sijan SM-motocrossissa luokassa alle 500cm³. Tarko sai SMoL:n pronssisen ajajamerkin vuonna 1964 ja kultaisen ansiomerkin vuonna 1969.
Avishai Margalit
Margalit on kirjoittanut teoksessaan On Compromise and Rotten Compromise kompromissin välttämättömyydestä politiikassa, sillä pahan välttäminen on tärkeämpää kuin ihanteen saavuttaminen. Hänen näkemyksensä on, että kompromissin torjuminen on Lähi-idän rauhan suurin este.
Cotesia autumnatae
Cotesia autumnatae on vainopistiäisten heimoon kuuluva loispistiäislaji. Aikuinen Cotesia autumnatae on noin kolmen millimetrin pituinen. Väritykseltään pistiäinen on pääosin musta ja raajat ovat kellertävät. Toukkana Cotesia autumnatae elää ainakin tunturimittarin toukkien sisällä. Lajia on tavattu Turun alueelta. Lajia ei ole tavattu Lapista, jossa tunturimittari on merkittävä tuhoeläin.
Löytyminen
Laji löydettiin Kai Ruohomäen ja Tero Klemolan vetämän Turun yliopiston biologian laitoksen tunturimittarin kannanvaihtelua tutkineen maastontutkimushankkeen yhteydessä. Tutkimuksessa lajia tavattiin Vahdolla, Maskussa, Nousiaisissa ja Naantalissa. Klemolan mukaan näytteitä ei ollut kerätty muualta, joten lajin levinneisyysalue on tätä laajempi.
Laji tunnistettiin Turun yliopiston biologian laitoksen ekologian osaston, eläinmuseon sekä genetiikan ja fysiologian osaston sekä Skotlannin kansallismuseon välisenä yhteistyönä. Ensimmäisen kerran laji kuvattiin julkisuudessa Entomologica Fennica -sarjassa vuonna 2013.
Lajin nimi autumnatae viittaa tunturimittariin (Epirrita autumnata), joita C. autumnatae käyttää toukkavaiheessa hyväkseen.
Nesna
Nesnan kunta perustettiin 1. tammikuuta 1838. Dønnan kunta erotettiin siitä 1. heinäkuuta 1888. Nesnan kunta koostuu kolmesta saaresta (Tomma, Hugla (jonka asukkaat tuntevat nimellä "Hugløy"), and Handnesøya) sekä yhdestä niemimaasta joka on myös nimeltään Nesna. Vuonna 2019 tehdyn väestönlaskennan mukaan Nesnan kunnassa oli 1 784 asukasta, joista vuoden 2010 laskennan mukaan 1211 asui Nesnan kylässä.
Nesnan niemimaan kärjessä sijaitsevan Nesnan kylän satama on varsinkin kesäaikaan vilkkaasti liikennöity. Hurtigrutenin laiva tekee nopeat pysähdykset satamassa kahdesti päivässä, pohjoiseen menevä laiva klo 6.05 ja etelään tuleva 10.35. Lisäksi satamasta on jatkuvat lauttayhteydet mantereelle Levangin kylään, Huglan saarelle Vikholmenin kylään sekä Handnesøyaan, josta on jatkoyhteys myös Tomman saarelle.
Rudraprayag
Rudraprayag on noin 9 300 asukkaan kaupunki Intian Uttarakhandin osavaltiossa, joka toimii samannimisen piirikunnan hallinnollisena keskuksena. Kaupunki on nimetty Rudra-jumalan mukaan ja se tunnetaan Alaknanda- ja Mandakinijokien yhtymäkohtana. Prayag tarkoittaa yhtymäkohtaa. Uttarakhandissa on viisi pyhinä pidettyä jokien yhtymäkohtapaikkaa, jotka tunnetaan yhdessä nimellä Panch Prayag. Hindulaisten keskuudessa näiden jokien yhtymäkohdat ovat pyhiä paikkoja, joissa puhdistaudutaan ennen siirtymistä temppeleihin. Yhteen liittyessään nämä joet muodostavat Gangesin.
Brittiläinen kirjailija Jim Corbett metsästi vuonna 1926 Rudraprayagia ja lähiseutuja vuodesta 1918 piinanneen leopardin, jonka väitetään tappaneen 125 ihmistä. Corbett kirjoitti seikkailustaan kirjan The Man-Eating Leopard of Rudraprayag.
Intian vuoden 2011 väestönlaskennassa Rudraprayagin asukasluku oli 9 313 henkeä. Asukkaista 95 prosenttia tunnustautua hinduiksi ja neljä prosenttia muslimeiksi. Lukutaitoisten osuus oli 89 prosenttia.
Johanna Rasmussen
thumb|220px|Johanna Rasmussen Johanna Rasmussen (s. 2. heinäkuuta 1983) on tanskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Tanskan naisten maajoukkueessa heinäkuun 2013 loppuun mennessä 110 maaottelua ja tehnyt niissä 30 maalia. Hän kuului Tanskan joukkueeseen vuoden 2007 MM-kisoissa sekä vuosien 2005, 2009 ja 2013 EM-kisoissa. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi lokakuussa 2002.
Rasmussen on edustanut seuratasolla Kristianstads DFF:ää vuodesta 2011. Aiemmin hän on edustanut B1921:tä vuoteen 2002, Fortuna Hjørringiä 2002–2007, ruotsalaista Umeå IK:ta 2008–2009 sekä yhdysvaltalaisia Atlanta Beatia 2010 ja magicJackia 2011.
Talousneuvos
Talousneuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 8. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko.
Ensimmäisen kerran talousneuvoksen arvonimi myönnettiin vuonna 1931 tehtailija Tuomas Pohjanpalolle. Vuosien 1918–2013 aikana talousneuvoksen arvonimi on myönnetty 1 788 henkilölle   , ja se on tasavallan presidentin myöntämistä arvonimistä yleisin.
Talousneuvoksiksi Suomessa on nimitetty pääasiassa alueellisia talousvaikuttajia, pienten- tai keskisuurten yritysten yrittäjä-omistajia.
Saksan keisarikunnan VI armeijakunta
VI armeijakunta oli Saksan keisarikunnan joukko-osasto, joka osallistui Ranskan–Preussin sotaan 1870–1871 ja ensimmäiseen maailmansotaan.
Ranskan-Preussin sodassa armeijakuntaa komensi Wilhelm von Tümpling. Se osallistui mm. Chevillyn taisteluun, Pariisin piiritykseen ja Sedanin taisteluun.
Ensimmäisessä maailmansodassa armeijakunta oli sijoitettuna länsirintamalle. Se osallistui muun muassa Sommen taisteluun 1916.
Metallimusiikki
Metallimusiikki on raskassointista rockmusiikkia, jonka ominaispiirteitä ovat intensiiviset rytmit, sähkökitaran särösoundi ja monesti myös sanoitusten synkät aiheet. Monin paikoin maailmaa metallimusiikkia on kutsuttu yleisesti nimellä heavy metal. Nykyisin käsite heavy metal viittaa ensisijaisesti 1970- ja 1980-lukujen melodisiin metalliyhtyeisiin. Suomessa on myös käytössä lainasana ”hevi”.
Metallimusiikin syntyhetken täsmällinen ajoittaminen on vaikeaa. Tyylilaji kehittyi 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alussa Englannissa. Sen juuret ovat bluesrockissa ja psykedeelisessä rockissa. Ensimmäisinä laajaa mainetta saaneina heavy metalia kehittäneinä yhtyeinä mainitaan usein vuonna 1968 perustetut Led Zeppelin, Black Sabbath ja Deep Purple. 1970-luvun loppupuolella Judas Priestin kaltaiset yhtyeet kehittivät tyylilajia eteenpäin hylkäämällä sen blues-juuret. Yhdysvaltalainen Ronnie James Dio toi metallimusiikkiin keskiaikaisen ritarimytologian ja demonit sekä hevin symboliksi nousseen pirunsarvi-käsimerkin.
1980-luvun alussa Motörheadin ja Iron Maidenin kaltaiset yhtyeet lisäsivät tyyliin aggressiivisuutta ja nopeutta. Yhdysvaltalaisen Metallican kaltaiset yhtyeet toivat raskaan thrash metalin valtavirtaan. Vuosikymmenen kuluessa metallimusiikki sai runsaasti suosiota myös kevyempää metallia soittaneiden yhtyeiden myötä. Metallimusiikki sai maailmanlaajuisen ihailijajoukon, jonka edustajia kutsutaan hevareiksi. Sittemmin metallimusiikki on jakaantunut lukuisiin alatyylilajeihin. Alakulttuuripiireissä kehittyivät äärimetallin tyylit, kuten death metal ja black metal. 1990-luvun puolivälissä metallimusiikin määritelmää laajensivat muun muassa nu metal, joka yhdistää metallimusiikkiin aineksia funkista ja hip hopista, sekä metalcore, joka yhdistää extreme metalia ja hardcore punkia.
Ominaispiirteet
Allmusic-sivuston määritelmän mukaan ”kaikista rock and rollin muodoista metallimusiikki on äärimmäisin äänenvoimakkuuden, miehisen uhon ja teatraalisuuden suhteen”. Metallimusiikin yleisiin ominaispiirteisiin kuuluvat äänekkäät särökitarat, ponnekkaat rytmit, tiheät basso- ja rumpuäänet sekä voimakas laulu.
Musiikillisten piirteiden, kuten melodian, harmonian, rytmin, kappalerakenteen, soinnin sekä instrumenttiroolien, mukaan metallimusiikin lajeja on alettu jakaa 1980-luvun puolivälistä lähtien karkeasti kolmeen luokkaan: perinteiseen metalliin, pop-metalliin ja äärimetalliin. Perinteisen metallin musiikillisia ominaispiirteitä ovat raskaat rummut ja basso, särökitaran riffit, virtuoosimaiset kitarasoolot ja ”ulvova” laulutyyli. Vaikka laulumelodiat ovat tärkeitä, kappaletta määrittelee enemmän kitara ja soitetut riffit. Varhaisessa metallissa kosketinsoittimet korvattiin usein toisella kitaralla. Kaksoiskitaroiden tai kitaran ja kosketinsoittimien vuorovaikutus on edelleen yksi perinteisen metallin piirre. Pop-metalli nousi valtavirran suosioon 1980-luvulla. Musiikilliset erot perinteiseen metalliin verrattuna olivat huomattavat. Merkittävin ero on siinä, että pop-metalli painottuu yleensä enemmän laulumelodioihin kuin kitarariffeihin.
Musiikkilajien tyypittely perustuu musiikillisten piirteiden lisäksi paljon myös sanoituksiin ja ulkomusiikillisiin tekijöihin.
Soittimet ja ääni
Tyypillinen yhtyekokoonpano sisältää rumpalin, basistin, rytmikitaristin, soolokitaristin ja laulajan sekä joissakin tapauksissa kosketinsoittajan.
Kitara
pienois|pysty|[[Girlschool-yhtyeen Jackie Chambers ja Flying V -kitara.]] Sähkökitara ja sen vahvistimella luoma äänivalli ovat historiallisesti olleet keskeisiä metallimusiikin ominaispiirteitä. Kitarat soitetaan usein säröpedaaleilla vahvistinten läpi luomaan paksuja, voimakkaita ja raskaita soundeja.
Kitaristilla on usein hyvin keskeinen osa metallimusiikkiyhtyeessä ja useimmissa metallimusiikin tyyleissä keskeinen osa on myös kitarasoololla. Metallikappaleissa on tyypillisesti vähintään yksi kitarasoolo. Kitaristit käyttävät teknisesti kehittyneitä soittotapoja ja monissa metallimusiikin alalajeissa korostuu virtuoosimainen taidonnäyttö.
1970-luvun alussa jotkut suositut rockyhtyeet, kuten Thin Lizzy ja Scorpions, alkoivat suosia kahden kitaristin yhteissoittoa. Standardiksi kahden kitaran kokoonpanot tulivat 1980-luvulla yhtyeiden kuten Accept, Judas Priest ja Iron Maiden myötä. Yhtyeet sovittivat sävellykset kahdelle kitaralle tavalla, jossa ne täydentävät toisiaan – esimerkiksi käyttämällä erilaisia sointukappaleita tai harmonisoitua melodiaa.
Basso
Bassokitaralla on merkittävä osa monissa metalliyhtyeissä. Se luo perusalan äänen ja vaikuttaa ratkaisevasti siihen, mikä tekee musiikista ”raskasta”. Lisäksi bassonkin ääntä on usein särjetty ja sitä toisinaan muunnellaan erilaisilla efektipedaaleilla. Metallimusiikin basistit soittavat usein plektraa sormien sijasta. Plektra tuottaa voimakkaampia, korostuneempia ääniä.
Metallimusiikissa bassolla yritetään omaksua soittimen syvä ääniala. Tämän takia suuntaus eroaa selvästi esimerkiksi jazzista ja funkista. Metallimusiikissa bassolla soitetaan usein kahdesta oktaavista kitaran mataliin aloihin. Tämä korostaa pohjimmaisia harmonisia riffejä. Siten basson ja rytmikitaran ilmaisua voi verrata sellon ja kontrabasson käyttöön taidemusiikissa. Siinä basso useimmin kaksinkertaistuu oktaavilinjalla sellon kanssa. Tässä asemassa basso vuoraa kitaran ääntä. Joskus bassolla lisätään säveliä tai sävelten kirjoa rikastamaan aloja. Bassolla soitetaan poljinharmonioita taustalla, kun taas kitaroilla soitetaan eri harmonioita pinnalla.
Perinteisesti bassoa soitetaan kitaraa myötäillen. Joskus bassolla kuitenkin soitetaan itsetietoisemmin ja kitarasta erillään. Tämä on erityisesti havaittavissa Black Sabbathin Geezer Butlerin tai Metallican Cliff Burtonin tyyleissä. Niissä basson soitto ilmaisee vuoropuhelua kitaran kanssa, kuten kappaleissa ”N.I.B.” tai ”For Whom the Bell Tolls”. Basson itsenäisyys on usein toistuva piirre alternative metalissa ja olennainen osa funk metalissa, joka on perinyt basson merkittävän osan funkissa.
Laulu
pienois|vasen|pysty|[[Motörhead-yhtyeen Lemmy Kilmister.]] Metallimusiikin laulu vaihtelee yhtyeiden tyylin mukaan. Yksi laulutyypeistä ovat mahtipontiset monioktaavit kuten Judas Priestin Rob Halfordin ja Iron Maidenin Bruce Dickinsonin laulu. Toinen laulajatyyppi taas ottaa tarkoituksellisen karkean lähestymistavan. Tätä edustavat esimerkiksi Motörheadin Lemmy Kilmister. Metallimusiikin alalajeissa on yleistynyt murinatyyli, jonka teki suosituksi Possessedin Jeff Becerra. Sittemmin tyyli on yleistynyt alalajeissa kuten death metal, grindcore, doom death ja goottimetalli. Örinän ja kirkunan muista muunnelmista toimivat esimerkkeinä Lamb of Godin Randy Blythe ja At the Gatesin Tomas Lindberg. Black metal -laulajien rääkymistyylistä toimii esimerkkinä Mayhemin Deadin limatukkoinen ja vimmattu ilmaisu. 1990-luvun puolivälissä ilmeni alternative metalin ja rapcoren myötä uusia laulutyylin kehityssuuntia, joissa korostuu melodisuus. Näiden tyylien esimerkkeinä toimivat laulajat kuten Jonathan Davis (Korn) tai Burton C. Bell (Fear Factory).
2000-luvun vaihteessa jotkut yhtyeet alkoivat hyödyntää laulajia, jotka ovat perehtyneet oopperalaulun tekniikkaan. Tämä on yleistä erityisesti sinfonisessa metallissa. Esimerkkinä entinen Nightwish-laulaja Tarja Turunen tai Sarah Jezebel Deva (Cradle of Filth, Therion, Covenant).
Rummut
Rumpukokoonpano on yleensä huomattavasti isompi kuin muissa rockmusiikin lajeissa. Tavallisesti on tomeja, bassorumpu, pikkurumpu sekä hi-hat-, ride- ja crash-symbaaleja. Näiden lisäksi on vielä lisätomeja ja symbaaleja kuten splash ja china. Muut soittimet kuten lehmänkellot ovat myös yleisiä. Alun perin metallimusiikin rumpalit hyödynsivät perinteisen rockin lyömäsoitintekniikoita. Sittemmin monet suuntauksen alalajit ovat perättäin tehneet suosituiksi erikoistekniikoita kuten tuplabassorummun, skank-beatin ja erityisesti blast beatin. Nämä tekniikat antavat soiton luoda eteneviä ja rytmisiä kulkuja, jotka painottuvat nopeuteen ja korostavat kitaran etenevyyttä.
pienois|[[Tommy Aldridge oli tuplabassorumpujen soiton edelläkävijöitä.]] Tuplabasari-tekniikassa lyönnit on jaettu kahdelle rumpupedaalille tai kahdelle rummulle. Tyyliä luonnehtii tahdistettujen jalkojen tekninen soitto. Menetelmällä luodaan paahtavia kulkuja bassorummulla. Metallimusiikkiin tämän tekniikan toivat speed metalin ensimmäiset kokeilut: Judas Priestin kappale ”Exciter” (1978), Motörheadin ”Overkill” (1979) ja Acceptin ”Fast as a Shark” (1982). 1980-luvun alun thrash metal -yhtyeet kehittivät sitä eteenpäin. Tekniikkaa käytetään usein speed, power, thrash, death ja black metalissa.
Skank-beat tarkoittaa kaksiosaista supistumaa perinteisen rockin neliosaisesta rytmistä. Tyyli antaa vaikutelman musiikin kaksinkertaisesta nopeutumisesta, vaikka tahti ei ole noussut. Hardcore punk -yhtyeet tekivät tyylin suosituksi ja ensimmäiset thrash metal -yhtyeet omaksuivat tekniikan. Skank-beat on tyypillinen thrash metalin poljento.
Blast beat määrittää teknisen ja hyvin nopean rytmikaavan. Siinä soittoaika on yksi osa perinteisen rockin neljästä tahdista (kaksi bassorumpujaksoa pikkurumpua kohden). Tämä antaa vaikutelman musiikin nopeuden nelinkertaistumisesta. Saatu tehoste luo äänivallin vaikutelman. Metallimusiikille tämän tekniikan esittelivät S.O.D.:n Charlie Benante ja Napalm Deathin Mick Harris. Blast beatia hyödyntävät varsinkin black metal, death metal ja grindcore-yhtyeet.
Jotkin black metal -yhtyeet käyttävät oikean rumpalin tilalla rumpukonetta.
Äänenvoimakkuus
Konserteissa äänenvoimakkuutta pidetään tärkeänä. Jimi Hendrix ja The Who olivat suunnannäyttäjiä äänenvoimakkuudessa. The Who pitikin joskus hallussaan ”maailman äänekkäimmän yhtyeen” asemaa Guinnessin ennätysten kirjassa. Metalliyhtyeet asettivat pian uusia kiintopisteitä äänenvoimakkuudelle.
Metallimusiikin pakkomiellettä äänenvoimakkuuteen pilkattiin kuvitteellisesta Spinal Tap -yhtyeestä kertovassa parodisessa rockdokumentissa Hei me rokataan!. Siinä kitaristi Nigel Tufnel paljastaa, että hänen Marshall-vahvistimensa on muunneltu menemään 11 pykälään (”up to eleven”) tavallisen 10 sijasta.
Soinnut
Yksi lajin tunnusmerkeistä ovat kitaran voimasoinnut. Teknisessä mielessä voimasointu on yksinkertainen: se käsittää vain yhden pääasiallisen intervallin, yleensä kvintin. Juuri (basse fondamentale) voidaan kuitenkin kaksinkertaistaa lisäämällä oktaavi. Muunlaisia voimasointuja käytetään myös: usein perinteinen kvintti korvataan erilaisilla intervalleilla. Näitä ovat esimerkiksi kvartti, pieni terssi tai suuri terssi, alennettu kvintti ja pieni seksti. Voimasointu mahdollistaa korkean tason särön niin, että siinä ei ole dissonanssia. Eri voimasoinnut voidaan soittaa yhdenmukaisella sormijärjestelyllä, joka liukuu helposti ylös ja alas otelautaa.
Henry Ogg Forbes
Henry Ogg Forbes (30. tammikuuta 1851 Drumblade, Aberdeenshire, Skotlanti – 27. lokakuuta 1932 Liverpool, Englanti) oli skottilainen tutkimusmatkailija ja lintutieteilijä.
Metallimusiikki
Harmoniset suhteet
Metallimusiikki on yleensä riffipohjaista. Riffit luodaan toistuvasti kolmella harmonisella piirteellä: modaalisilla skaalakuluilla, tritonuksella ja kromaattisilla kuluilla.
Henry Ogg Forbes
Forbesin vanhemmat olivat Alexander Forbes ja Mary Ogg. Hän opiskeli lääketiedettä Aberdeenin ja Edinburghin yliopistoissa, mutta saatuaan silmävamman hän päätti opintonsa, ja muutti Portugaliin keräämään näytteitä vuosiksi 1875–1877. Vuosina 1878-1884 hän keräsi näytteitä Itä-Intiassa, missä hän avioitui skotlantilaisen Anabella Keithin kanssa 1881.
Metallimusiikki
Harmoniset suhteet
Modaaliharmonia
Henry Ogg Forbes
Vuonna 1885 Forbes johti tutkimusretkikunnan Uuteen-Guineaan. Rahoitusongelmien takia retki epäonnistui, Forbes menetti maineensa Australiassa, ja hänet nimitettiin säätarkkailijaksi Port Moresbyyn. Lokakuussa 1887 Forbes aloitti uuden retken, joka sekin oli tuomittu epäonnistumaan, ja hän palasi Port Moresbyyn marraskuussa. Pettyneenä Forbes palasi Englantiin 1888. Vuosina 1890–1893 hän toimi Canterburyn museon johtajana Uudessa-Seelannissa, jonka jälkeen hän palasi jälleen Englantiin, missä loi huomattavan tieteellisen uran. 1911 hänet nimitettiin Liverpoolin museoiden johtajaksi, missä virassa hän pysyi kuolemaansa saakka.
Metallimusiikki
Harmoniset suhteet
Perinteinen metallimusiikki tapaa lisätä modaaliskaaloja, erityisesti aiolista (luonnollinen molli) ja fryygistä (molli, b 2. sävel) moodia. Harmonioiden kannalta laji tyypillisesti yhdistää modaalisointukulkuja kuten aiolisia kulkuja tyyliin I-VI-VII, I-VII-(VI) tai I-VI-IV-VII ja fryygisiä kulkuja, jotka viittaavat I ja ♭II -kulkujen yhteyteen (I-♭II-I, I-♭II-III tai I-♭II-VII esimerkiksi).
Aiolisesta harmoniasta esimerkkeinä toimivat Judas Priestin ”Breaking the Law”, Iron Maidenin ”Hallowed Be Thy Name” ja Acceptin ”Princess of the Dawn”, jotka kaikki käyttävät I-VI-VII kulkuja pääriffeissään.
Henry Ogg Forbes
Forbes nimesi linnuista muun muassa molukkienpunamesikon (Myzomela boiei) alalajin wakoloensis.
Metallimusiikki
Harmoniset suhteet
Tritonus ja kromaattisuus
pienois|pysty=1.5|Esimerkki tritonuksen harmonisesta kulusta G-C#: pääriffi ”Black Sabbath” -kappaleessa. Yksi metallimusiikin alalajien tunnusmerkeistä on jännittyneen harmonian käyttö kuten tritonuksen ja kromaattisuuden suhteet. Tritonus on kolmen kokoaskelen välinen intervalli, esimerkiksi C ja F#. Tritonus on yksi länsimaisen musiikin dissonanssin olennaisista ilmaisuista. Tritonus oli kielletty keskiaikaisessa kirkkolaulussa sen riitasointuisen laatunsa vuoksi. Tämän takia munkit alkoivat kutsua sitä nimityksellä diabolus in musica – ”piru musiikissa.”
Myöhemmin intervalli hyväksyttiin, mutta sen käyttöä säännösteltiin. Alkuperäisen asiayhteytensä vuoksi se tuli länsimaisessa kulttuurissa kuulluksi ”pahana”. Nykyisin intervalli jatkaa mainettaan ”uhkaavana”, ”pelottavana” tai ”pahana” äänenä. Metallimusiikki on vienyt eteenpäin diabolus in musican käyttöä sen sivumerkityksensä vuoksi: sitä käytetään toistuvasti kitarasooloissa ja riffeissä, kuten esimerkiksi ”Black Sabbath” -kappaleessa yhtyeen esikoisalbumilla.
Urkupiste
Metallimusiikki käyttää usein laaja-alaisesti urkupistettä harmonisena pohjana. Urkupiste on pitkittynyt sävel. Se on tyypillisesti basson alueella. Sävelen keston aikana ainakin yksi ulkopuolinen (eli dissonanssinen) harmonia kuuluu muissa osissa. Metallimusiikin riffit rakennetaan usein kestävälle, jatkuvalle sävelelle. Se soitetaan matalilla basson tai rytmikitaran kielillä, yleensä E-, A- ja D-kielillä. Toisin sanoen yksittäistä bassosäveltä – yleensä matala E:tä tai A:ta – toistetaan sitkeästi. Jotkut eri soinnut taas soitetaan peräkkäin. Näihin lukeutuvat myös ne soinnut, jotka eivät yleensä sisälly tuohon bassosäveleen. Esimerkkinä toimii Judas Priestin ”You’ve Got Another Thing Comin'” -kappaleen alkuriffi.” Tässä tapauksessa yksi kitara soittaa urkupisteen F#:ssa kun taas toinen kitara soittaa soinnut.
Taidemusiikin vaikutteet
Metallimusiikissa on ollut vaikutteita länsimaisesta taidemusiikista. Vaikutteet ovat tyypillisesti peräisin barokin ja romantiikan säveltäjiltä kuten Johann Sebastian Bach, Niccolò Paganini ja Richard Wagner. Romantiikan säveltäjät kuten Franz Liszt hyödynsivät tritonusta juuri sen synkeän ja ahdistuneen sivumerkityksensä vuoksi. Näin tekivät myös 1900-luvun taidemusiikin säveltäjät kuten Béla Bartók, Igor Stravinsky ja Arnold Schönberg. 1970-luvulla Deep Purple ja Rainbow -kitaristi Ritchie Blackmore alkoi kokeilla klassisesta musiikista lainattuja musiikillisia kuvioita. 1980-luvulla taas kitaristi Randy Rhoads ja Uli Jon Roth hakivat 1700-luvun säveltäjiltä malleja, nopeutta ja tekniikkaa. Samoista juurista vaikutteita on ammentanut Yngwie Malmsteen. Hän on kokeiluillaan innoittanut monia neoklassisen metallin soittajia kuten Michael Romeo, Michael Angelo Batio ja Tony MacAlpine.
Metallimusiikkia ei kuitenkaan voi juuri sanoa taidemusiikin jälkeläiseksi, vaikka monet metallimuusikot ovat maininneet taidemusiikin säveltäjät innoittajikseen. Progressiiviset ja neoklassiset metallimuusikot keskittyvät yleensä lainaamaan taidemusiikin pinnallisia piirteitä kuten motiiveja, melodioita ja skaaloja. Taidemusiikki on sivistysmusiikkia, kun taas metallimusiikki on populaarimusiikkia. Muusikot, jotka mainitsevat esimerkiksi Bachin vaikuttajakseen, hyödyntävät harvemmin kontrapunktia, mikä on säveltäjän työn keskeinen osa. Lisäksi metallimusiikki käyttää laaja-alaisesti voimasointuja, mikä edellyttää lukuisia perättäisiä kvinttejä ja oktaaveja. Niiden käyttö rikkoo sääntöjä, jotka muodostavat taidemusiikin keskeisen olemuksen.
Sanoitukset
Metallimusiikin sanoituksissa tyypillisiä aiheita ovat toisaalta rockmusiikille perinteiset aiheet kuten seksi, juhliminen, kapinallisuus ja rock’n’roll sekä toisaalta kaaosteemat kuten väkivalta, katastrofit, kuolema, fantasia ja okkultismi. Pahuutta, pimeyttä, voimaa ja maailmanloppua käytetään metallimusiikissa usein vertauskuvallisesti ilmaisemaan tosielämän ongelmia.
pienois|[[Iron Maidenin maskotti Eddie konsertissa vuonna 2005.]] Metallimusiikin varhaisessa vaiheessa sanoituksiin vaikuttivat suuntauksen bluesjuuret ja niissä esiintynyt seksuaalisuus. Varhaisen ja perinteisen metallin lisäksi tämä ilmenee etenkin pop-metalliyhtyeiden sanoituksissa, jotka käsittelevät yleisesti ihmissuhdeaiheita, seksiä ja juhlimista. Kaaosteema käsittää kantaaottavia sanoituksia aiheista kuten sota, ydintuho, ympäristöongelmat, politiikka tai uskonto. Esimerkkeinä tästä ovat Black Sabbathin ”War Pigs”, Metallican ”...And Justice for All”, Iron Maidenin ”2 Minutes to Midnight” ja Megadethin ”Peace Sells”.
Osa perinteisistä heavy metal -yhtyeistä käytti sanoituksissaan perinteisten rockteemojen sijaan mystiikka- ja fantasia-aiheita. Nämä yleisilmeeltään todellisuuspakoiset sanoitukset hakivat innoituksensa mytologiasta, fiktiosta ja runoudesta. Esimerkiksi Iron Maidenin kappale ”Rime of the Ancient Mariner” pohjautuu Samuel Taylor Coleridgen runoon. Muita tunnettuja esimerkkejä ovat Black Sabbathin ”The Wizard”, sekä Judas Priestin ”Dreamer Deceiver”. Folk ja viikinkimetallissa sanoituksissaan hyödynnetään pakanamyyttejä ja mytologiaa.
Äärimetallissa ihmissuhde- ja juhlimisaiheita käsitellään harvemmin. Thrash ja speed metal -kappaleiden sanoitukset käsittelevät yleensä todellisen maailman kauhukuvia ja yhteiskunnallista epäoikeudenmukaisuutta. Sanoitusten aihepiirejä ovat muun muassa mielenterveyden ongelmat, päihteiden väärinkäyttö, sota, väkivalta, kuolema, ympäristön saastuminen ja tuhoutuminen, poliittinen ja uskonnollinen tekopyhyys sekä korruptio. Death ja black metal -kappaleissa käsitellään kristinuskon vastaista ”saatanallista” ja okkultistista tematiikkaa.
Rakkautta jumalaan ja toisiin ihmisiin, iankaikkista elämää ja pelastusta sekä uskonnollista palvontaa käsitellään muun muassa kristillisessä metallissa. Kristillisen näkökulman lisäksi uskonnollisia sanoituksia on tehty vähäisemmässä määrin myös muslimi- ja juutalaisnäkökulmasta. Musiikillisesti nämä uskonnollisia aiheita käsittelevät yhtyeet voivat edustaa eri metallityylien alalajeja.
Metallimusiikin on kohdistunut arvostelua ja kriitikot ovat syyttäneet sitä kielteisten asioiden ylistämisestä sekä naisvihasta. 1980-luvulla Parents Music Resource Center anoi Yhdysvaltojen kongressia säätelemään populaarimusiikkia paheksuttavien sanoitusten vuoksi. Metallimusiikki oli erityisesti syytteiden kohteena. 2000-luvulla metallimusiikki on joutunut kovimman sensuurin ja yhteiskunnallisen leimaamisen kohteeksi etenkin muslimimaissa.
Visuaalisuus
Esimerkiksi fantasiakuvittaja Ken Kelly on luonut Manowar-yhtyeelle lihaksikkaita, synkeitä ja kostonhimoisia albumikuvituksia. Nämä kuvitukset luovat yhtyeelle imagoa ja antavat kuvan albumien yleisestä tunnelmasta. Iron Maiden -yhtyeellä on maskotti Eddie the Head, joka on kuvataiteilija Derek Riggsin kädenjälkeä. Se on mukana melkein jokaisella yhtyeen albumilla.
pienois|Teatraalisesta esiintymisestään tunnettu [[Kiss keikalla 2004.]] Metalliyhtyeiden live-esiintyminen on energistä. Yhtyeet ovat keskittyneet huolella myös ulko-asuunsa ja lavashow’hun. Yhtyeet käyttävät usein hyödykseen pyrotekniikkaa ja muita näyttäviä tehosteita. Raskasta rockia soittava Kiss toi pyrotekniikan ja valoshow’n konsertteihinsa ensimmäisten yhtyeiden joukossa. Yhtye tunnetaan myös mustavalkoisista kasvomaskeistaan ja korokepohjakengistään.
Lavaesityksissään monet metallimuusikot harjoittavat usein headbanging-elettä, johon kuuluu, että päällä taotaan rytmikkäästi tahdin mukaan, mitä korostaa pitkien hiusten liike. Metallimusiikkiin usein yhdistetyn sormilla muodostetun ”pirunsarvimerkin” käytön aloitti tiettävästi entinen Rainbow-solisti Ronnie James Dio toimiessaan Black Sabbathin laulajana luodakseen edeltäjästään Ozzy Osbournesta erottuvan tyylin. Dion mukaan hän oppi alun perin merkin isoäidiltään ja merkin alkuperäinen tarkoitus on ilmeisesti ollut torjua pahaa silmää. Kiss-yhtyeen Gene Simmons väittää myös ensimmäisenä tehneensä kyseisen merkin konsertissa.
Alakulttuuri
pienois|[[Pirunsarvi-käsimerkki|Pirunsarvimerkkejä.]] Deena Weinsteinin mukaan metallimusiikki on kestänyt muita rockmusiikin lajeja kauemmin paljolti siksi, että tyylin myötä syntyi intensiivinen, sisäpiirimäinen alakulttuuri. Vaikka metallimusiikin alakulttuuri on pääsääntöisesti nuorta, valkoista, miespuolista työläiskansaa, ryhmän jäsenet ovat ”sisäpiirissään suvaitsevia niitä kohtaan, jotka noudattavat hyväksyttyä pukeutumiskoodia, ulkonäköä ja käytöstapoja.” Metallialakulttuuriin yhtenäisyyttä vahvistavat muoti, konserteissa käyminen ja metallimusiikin julkaisut.
Metallikonserteissa kävijät eivät ”tanssi” tavanomaisessa mielessä: ''Heavy Metal. A Cultural Sociology'' -kirjassa Deena Weinstein on sitä mieltä, että tämä johtuu suuntauksen pääasiassa miespuolisesta yleisöstä ja ”ääriheteroseksuaalisesta ideologiasta”. Hän nimeää kaksi perusliikettä, jotka vastaavat tanssimista: headbanging-ele ja käden heilutus, jotka molemmat ilmaisevat musiikin arvostamista ja rytmistä elettä. Ilmakitara-ele on suosittu metalliharrastajien joukossa sekä konserteissa että kotona. Muita konserttiyleisön eleitä ovat stage diving, crowd surfing, töniminen ja tuuppiminen kaoottisessa moshpitissä (moshaus) sekä sarvimerkkien tekeminen.
Metallimusiikkipiirejä on nimitetty ”vieraantumisen alakulttuuriksi”, aitouskoodinsa vuoksi. Aitouskoodi asettaa useita vaatimuksia muusikoille: heidän on oltava sekä täysin omistautuneita musiikilleen että uskollisia alakulttuurille, joka tukee sitä; he eivät saa olla kiinnostuneita valtavirran näkyvyydestä ja radiosuosiosta; ja he eivät saa ”sortua kaupallisuuteen”. Ihailijoille koodi ajaa asianaan ”vakiintuneen auktoriteetin vastustamista ja eristäytymistä muusta yhteiskunnasta”. Muusikko Rob Zombie totesi, että metallimusiikki on ”ulkopuolista musiikkia ulkopuolisille.” Metallimusiikin tutkijat ovat huomanneet ihailijoiden taipumuksen luokitella ja tyrmätä jotkut esiintyjät sekä toiset ihailijat ”poseeraajiksi”, ”jotka teeskentelevät olevansa osa alakulttuuria mutta jotka eivät näytä olevan aitoja tai vilpittömiä”.
Käsitteen synty
Metallimusiikin alkuperäinen nimitys oli ’heavy metal’, joka suomen kielessä tarkoittaa nykyisin ensisijaisesti suuntauksen perinteisintä alalajia. Käsitteen alkuperästä ei ole varmuutta. Ilmausta käytettiin kemikaali- ja metallialoilla raskasmetallista.
Yksi sanaa ensimmäisistä vastakulttuurissa käyttäneistä oli William S. Burroughs, joka romaanissaan The Soft Machine (1961) viittaa hahmoon nimeltä ”Uranian Willy, the heavy metal kid”. Seuraavassa romaanissaan Nova Express vuodelta 1964 hän käytti ”heavy metalia” vertauskuvana riippuvuutta aiheuttaville päihteille.
Yhdysvaltalaisessa puhekielessä sana ’heavy’ merkityksessä ’armoton’ tai ’perusteellinen’ ) päätyi vastakulttuurin slangiin, jossa se tarkoitti poikkeuksellisen raskassointista musiikkia. Kirjassa Pedon meteli on kerrottu nimityksen alkuperästä: ”Ennen Black Sabbathia termi ’heavy’ viittasi pikemminkin tunnelmaan kuin mihinkään nimenomaiseen musiikkityyliin, esimerkiksi hippijargonissa termi viittasi mihin tahansa voimakkaaseen tunnelmaan.” Esimerkkinä voidaan mainita yhtye Iron Butterfly, joka teki ensiesiintymisensä San Diegossa vuonna 1966. Yhtyeen nimi (kirjaimellisesti ”rautaperhonen”), on selitetty sen albumeilla: ”iron” kuvasti äänen raskautta ja ”butterfly” taas kevyttä, miellyttävää, mukautuvaa ja vapaasti mielikuvituksen vallassa olevaa oliota. Lisäksi yhtyeen ensimmäinen albumi, joka julkaistiin vuonna 1968, on nimeltään Heavy.
”Heavy metal” -termin ensimmäinen käyttö äänitetyssä laulussa tapahtui vuonna 1968 Steppenwolf-yhtyeen ”Born to Be Wild” -kappaleella:
Led Zeppelin -yhtyeen nimi sai innoituksensa Keith Moonilta, joka sanoi että yhtye ”putoaisi” kuin lyijyilmalaiva. Mahdollisesti tämä raskasmetalliin (’lyijy’, engl. lead → led) ja ilmalaivaan viittaava nimi vahvisti heavy metal -käsitteen yhdistämisen uuteen rocksuuntaukseen.
Blue Öyster Cult -yhtyeen tuottaja Sandy Pearlman väittää, että hän oli 1970-luvulla ensimmäinen, joka käytti termiä ”heavy metal” rockmusiikin yhteydessä. On totta, että hän oli rock-kritiikin edelläkävijä yhdysvaltalaislehti Crawdaddyssa. Vuonna 1971 hän julkaisi lehdessä arvostelun, jossa hän käytti termiä ”heavy metal” kuvaamaan The Byrds-yhtyeen kappaletta ”Artificial Energy”. Varhainen tapaus, jossa termiä ”heavy metal” käytettiin kuvaamaan kokonaista musiikkityyliä, oli toukokuussa 1971 yhdysvaltalaislehti Creemissa, jossa kriitikko Mike Saunders arvosteli Sir Lord Baltimoren albumin Kingdom Come: ”Sir Lord Baltimore on vienyt useimmat heavy metalin keinot täydellisyyteen.”
Creemin kriitikko Lester Bangsille on annettu kunnia henkilönä, joka teki ”heavy metal” -termin suosituksi 1970-luvun alussa kirjoittamillaan esseillä. Hän käytti käsitettä Led Zeppelinin ja Black Sabbathin kaltaisista yhtyeistä. ”Heavy metal” saattoi alun perin olla arvostelijoiden käyttämä pilkkanimitys, mutta suuntauksen harrastajat ottivat sen pian omakseen. Eräät Deep Purplen kaltaiset asemansa jo vakiinnuttaneet yhtyeet, joiden juuret olivat psykedeelisessä tai progressiivisessa rockissa, yhdistettiin pian heavy metaliin, jolloin ne omaksuivat entistä aggressiivisemman musiikkityylin.
Termejä ”heavy metal” ja ”hard rock” on usein käytetty vaihtoehtoisesti – erityisesti puhuttaessa 1970-luvun yhtyeistä, koska termit olivat tuolloin samanmerkityksisiä. Esimerkiksi vuonna 1983 julkaistussa Rolling Stone Encyclopedia of Rock & Roll -kirjassa on lause: ”Aerosmith, joka tunnetaan aggressiivisesta bluespohjaisesta hard rock -tyylistään, oli yhdysvaltalaisen heavy metalin kärkiyhtye 1970-luvun puolivälissä.” Nykyisin harvat luonnehtisivat Aerosmithin perinteistä tyyliä heavy metaliksi saati metallimusiikiksi. Kaikkia sellaisiakaan yhtyeitä, jotka yhdistetään metallimusiikin syntyyn, ei nykyisin pidetä metallimusiikkiyhtyeinä. Esimerkiksi Led Zeppelin ja Deep Purple eivät monien mielestä ole varsinaista metallimusiikkia.
Bluesjuuret
Yhdysvaltalainen bluesmusiikki vaikutti suuresti varhaisiin brittiläisiin rockmuusikoihin. Metallimusiikin varhaisimpina edelläkävijöinä on pidetty joissakin lähteissä 1940- ja 1950-lukujen rhythm and blues -kitaristeja, jotka olivat mieltyneet kovaan ääneen ja säröiseen kitaratyyliin. Esimerkkinä mainittakoon Howlin’ Wolfin taustayhtyeen jo varhain säröä käyttänyt kitaristi Willie Johnson. 1960-luvun puolivälissä mainetta saavuttaneet brittiläiset rockyhtyeet, kuten The Rolling Stones ja The Yardbirds, äänittivät sähköisiä cover-kappaleita monista perinteisistä blueskappaleista. Brittiläiset yhtyeet kehittivät kovaäänisen särökitaratyylin, joka rakentui voimasointujen ympärille. Brittiläiset yhtyeet vaikuttivat yhdysvaltalaisiin yhtyeisiin, jotka vuorostaan jatkoivat tyylin kehittelyä.
Psykedeelinen rock
pienois|pysty=0.6|[[Jeff Beck.]] The Kinks vaikutti merkittävästi tämän tyylin suosioon vuoden 1964 menestyskappaleellaan ”You Really Got Me”. Merkittävä lisä nousevaan kitaratyyliin oli takaisinkytkentä eli kiertoääni, jonka uuden sukupolven vahvistimet tuottivat. Takaisinkytkentää kokeilivat muun muassa The Kinksin Dave Davies, The Whon Pete Townshend ja Tridentsin Jeff Beck. Bluesrockin lyömäsoitintyyli alkoi yksinkertaisista, toistuvista rytmeistä pienillä rumpuseteillä. Myöhemmät rumpalit alkoivat käyttää jykevämpiä, monimutkaisempia ja vahvistetumpia soittotyylejä, jotta rummut kuuluisivat kitaraa vasten. Tuolloin kitaran voimakkuus musiikissa nimittäin kasvoi jatkuvasti. Myös laulajat muuntelivat menetelmiään. Äänenvahvistuksesta alkoi tulla tärkeä osa laulua, joten laulajat kehittivät ilmaisujaan tyylitellymmiksi ja mahtipontisemmiksi. The Who vei myös äänenvoimakkuutta uusiin ulottuvuuksiin: yhtye hyödynsi monien Marshall-vahvistinten muuria. Samanaikainen kehitys äänen vahvistuksessa ja äänitysmenetelmissä tekivät mahdolliseksi sen, että tämän tyylin raskas voima voitiin tallentaa myös äänilevylle.
Bluesrockin ja psykedeelisen rockin yhdistelmä muodosti suuren osan metallimusiikin perustasta. Yksi näiden tyylien yhteensulautumiseen voimakkaimmin vaikuttaneista yhtyeistä oli Cream. Yhtye kehitti kitaristi Eric Claptonin ja basisti Jack Brucen yhteissointuisen riffittelyn pohjalta jykevän ja raskaan tyylin. Tähän vielä yhdistyi Ginger Bakerin tuplabassorummunsoitto. Creamin kahta ensimmäistä albumia, jotka olivat Fresh Cream (1966) ja Disraeli Gears (1967), on pidetty merkittävinä uuden ja raskaamman rocktyylin innoittajina. Hyvin vaikutusvaltaisia olivat myös The Jimi Hendrix Experiencen singlet ja esikoisalbumi Are You Experienced (1967). Monet metallikitaristit ovat sittemmin jäljitelleet Hendrixin taiturimaista kitaransoittotyyliä. Varsinkin kappaletta ”Purple Haze” on pidetty ensimmäisenä listamenestystä saaneena metallimusiikkikappaleena.
Varhaismetalli
1960-luvun lopun raskasta rockia kutsutaan nykyisin joskus käsitteellä ”proto-metal”, jonka voi suomentaa ”varhaismetalliksi”. Psykedelian ohella proto-metal-musiikissa oli usein voimakkaita bluesvaikutteita.
Tammikuussa vuonna 1968 San Franciscosta kotoisin oleva Blue Cheer -yhtye julkaisi cover-version Eddie Cochranin kappaleesta ”Summertime Blues” albumillaan Vincebus Eruptum. Monet pitävät sitä ensimmäisenä todellisena metallimusiikkikappaleena. Samassa kuussa Steppenwolf julkaisi omaa nimeään kantavan esikoisalbuminsa, joka sisälsi ”Born to Be Wildin”. Kesäkuussa julkaistiin kaksi muuta käänteentekevää äänitettä. Ensimmäinen oli The Yardbirdsin ”Think About It”, joka sisältää kitaristi Jimmy Pagen taidonnäytteen. Se ennakoi metallimusiikin tyyliä, jonka hän tekisi pian kuuluisaksi. Toinen oli Iron Butterflyn In-A-Gadda-Da-Vida -albumi, joka sisältää 17 minuuttia kestävän nimikappaleen. In-A-Gadda-Da-Vida on vahva ehdokas ensimmäiseksi metallimusiikkialbumiksi.
pienois|pysty|[[Led Zeppelinin Robert Plant ja Jimmy Page.]] Lokakuussa The Beatlesin ”Revolutionista” tekemä single-toisinto asetti uudet mittapuut kitaran säröäänelle. Kappale sisältää myös metallimusiikille tyypillistä kitaran ja rummun yhteissoittoa. Samassa kuussa Jeff Beck Group, jonka johtohahmo oli ollut The Yardbirdsin kitaristina ennen Jimmy Pagea, julkaisi esikoisalbuminsa Truthin. Levy sisälsi eräitä ”väkäpäisimmistä ja ilmiselvästi hauskimmista äänistä, joita oli nauhoitettu”, ja uursi uraa metallimusiikin kitaransoitolle. Lokakuussa Jimmy Pagen uusi yhtye Led Zeppelin esiintyi ensimmäistä kertaa lavalla. Marraskuussa Love Sculpture kitaristinaan Dave Edmunds julkaisi Britannian singelistoilla menestyneen jytisevän, aggressiivisen toisinnon Aram Hatšaturjanin ”Miekkatanssista” (”Sabre Dance”, UK#5). The Beatlesin niin kutsuttu White Album, joka julkaistiin samassa kuussa, sisälsi suositulle yhtyeelle poikkeuksellisen raskassointuisen ”Helter Skelterin”.