cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Valtteri Vesiaho
Vesiaho on edustanut aikaisemmin muun muassa Käpylän Palloa, josta siirtyi tammikuussa 2017 HJK:hon sekä Segunda División B -sarjassa Haro Deportivo -joukkuetta. Hän on edustanut myös Suomen poikamaajoukkueita.
Ivan Golunov
thumb|upright|Ivan Golunov Ivan Golunov (s. 1983 ) on venäläinen tutkiva toimittaja. Kesäkuussa 2019 hänet pidätettiin syytettynä huumeiden hallussapidosta. Syytteitä pidetään tekaistuina, ja Venäjällä on noussut poikkeuksellisen laaja vastustusten aalto. Golunov työskentelee riippumattomalle Meduza-uutissivustolle.
Golunov joutui pidätyksen aikana saamiensa vammojen vuoksi sairaalaan ja sittemmin hänet määrättiin kotiarestiin odottamaan oikeudenkäyntiä. Kolme johtavaa taloussanomalehteä Vedomosti, RBK ja Kommersant asettuivat tukemaan Golunovia julkaisemalla etusivullaan tekstin “Minä olen / Me olemme Ivan Golunov”. Myös tutkivaan journalismiin erikoistunut riippumaton Novaja Gazeta ja muut venäläiset uutismediat tukevat Golunovia. Jopa Venäjän valtiollisen median tunnetut toimittajat ovat välttäneet asettumasta viranomaisten puolelle, vaikka valtion valvonnassa oleva media yleensä tukee viranomaisia, ja pidätyksen perusteluiksi on vaadittu konkreettisia tosiasioita.
Kremlistä myönnettiin, että pidätyksessä on voinut tapahtua virheitä. Rikostutkinta lopetettiin 11. kesäkuuta 2019 aiheettomana, ja Golunov vapautettiin kotiarestista. Vapauttamista on pidetty kansalaisyhteiskunnan toimien ansiona, mutta myös poikkeustapauksena, joka ei toistu vaan sillä vain osoitettiin, että poliisinkin on noudatettava lakia.
Golunov on saanut aiemmin uhkauksia tutkiessaan väärinkäytöksiä ja korruptiota.
Golunovin vapauttamisen jälkeen Moskovassa järjestettiin mielenosoitus, jossa vaadittiin rangaistusta poliiseille, jotka osallistuivat Golunoviin kohdistettuihin syytteisiin johtaneisiin tapahtumiin. Tilaisuuteen osallistui muun muassa oppositiopoliitikko Aleksei Navalnyi. Mielenosoitusmarssin eteneminen kuitenkin estettiin, ja satoja mielenosoittajia otettiin kiinni.
Ut queant laxis
Ut queant laxis (Hymnus in Ioannem) on latinankielinen Johannes Kastajan kunniaksi kirjoitettu hymni. Hymni on kirjoitettu Horatiuksen käyttämässä Stropha Sapphica -runomitassa, ja sen tekijänä on pidetty 700-luvulla elänyttä lombardialaista historioitsijaa Paulus Diaconusta. Hymnillä on ollut merkittävä osuus nuotti­kirjoituksen historiassa, sillä sen säkeiden alkutavuista ovat peräisin laulunopetuksessa yhä käytetyt solmisaatiotavut, joita romaanisissa kielissä käytetään myös absoluuttisen sävel­korkeuden ilmaisevina sävelten niminä.
Alkuperä
Hymnissä käytetään klassista runomittaa: kolme 11-tavuista tropha sapphica -säettä sekä lopuksi yksi adonius, joka käsittää kaksi runojalkaa.
Hymnin sanat
Hymnin ensimmäinen säkeistö kuuluu:
Tässä ovat lihavoituina puolisäkeiden alkutavut, joista solmisaatiossa käytetyt sävelten nimet ovat peräisin.
Käännös: Että palvelijasi voivat irti päästetyin äänin kaiuttaa tekojesi ihmeitä, puhdista syyllisyys tahraantuneilta huuliltamme, Pyhä Johannes.
Hymni ja sävelten nimet
Sävelnimen Do, joka toisin kuin alkuperäinen nimi ut on avotavu ja siten helpommin laulettavissa, ottivat vuonna 1640 käyttöön italialainen teoreetikko Giovanni Battista Doni ja Pietro d'Uranga. Ut on silti edelleen käytössä c-sävelen nimenä ranskan kielessä, mutta italiassa se on korvattu nimellä do.
Asteikon seitsemäs sävel ei kuulunut keski­aikaiseen heksakordiin eikä esiinny tässä melodiassa. Sille on annettu nimi si, joka on muodostettu hymnin viimeisen säkeen Sancte Iohannes sanojen alku­kirjaimista. Nimen antoi mahdollisesti Guido itse, toisten tietojen mukaan kuitenkin vasta Erich van der Putten 1500-luvulla tai Lemaire vuonna 1666. Englantilainen musiikin­­opettaja Sarah Glover muutti 1800-luvulla nimen muotoon ti, jolloin kukin solmisaatio­­tavu voitiin tarvittaessa merkitä pelkällä alku­­kirjaimellaan. Nimenä ti on käytetty myös suomalaisessa musiikin opetuksessa, mutta se ei ole tullut käyttöön niissä kielissä, joissa solmisaatio­tavuja käytetään kiinteän sävelkorkeuden niminä; niinpä romaanisissa kielissä h-sävelen nimi on yhä si.
Liturginen käyttö
Katolisessa kirkossa hymniä lauletaan jumalanpalveluksessa Johannes Kastajan päivänä eli juhannuspäivänä 24. kesäkuuta. Hymni kokonaisuudessaan jakautuu kolmeen osaan, joista Ut queant laxis lauletaan vesperissä, Antra deserti aamu­palveluksessa O nimis felix laudesissa. Kahden ensimmäisen osan jälkeen lisätään doksologia.
Agents Is... Here!
Agents Is... Here! on vuonna 2001 julkaistu Agents & Jorma Kääriäisen neljäs studioalbumi.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan ensimmäisellä sijalla, jolla se pysyi neljä ensimmäistä listaviikkoaan. Yhteensä albumi vietti listalla 16 viikkoa. Levy sai Emma-gaalassa Iskelmäalbumi-palkinnon vuonna 2001. .
Olli Paloheimo
Martti Olavi (Olli) Paloheimo (vuoteen 1906 Brander, peitenimi Saksassa Martin Brand; ) oli suomalainen jääkärieversti ja vuorineuvos sekä teollisuusmies joka johti 40 vuoden ajan H. G. Paloheimo Oy:tä.
Perhe ja opinnot
Paloheimon vanhemmat olivat vuorineuvos ja filosofian tohtori Karl Alfred Paloheimo ja Gertrud Helena Hernberg. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 taidemaalari Eero Järnefeltin tyttären Leena Birgitta Järnefeltin kanssa. Paloheimo kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1912 ja liittyi Eteläsuomalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan maanviljelys-taloudellisessa osastossa vuosina 1912–1915 ja 1920–1921 ja suoritti metsänhoitotutkinnon vuonna 1921. Hän teki myös opintomatkan Englantiin ja Ranskaan 15. lokakuuta – 29. marraskuuta 1919.
Jääkärikausi
Paloheimo liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 23. joulukuuta 1915. Hän osallistui taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Rintamakomennuksensa jälkeen hän suoritti Libaussa vuonna 1917 järjestetyn sotakoulun B-kurssin.
Suomen sisällissota
Paloheimo astui Suomen armeijan palvelukseen luutnantiksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan aluksi joukkueenjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 1. jääkäripataljoonan 4. komppaniaan, josta hänet määrättiin myöhemmin komppanianpäälliköksi 5. Jääkärirykmentin 13. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Karjalan kannaksella Kuokkalassa ja Ollilassa sekä etenemiseen Rajajoelle. Sodan jälkeen hän osallistui ratsain Helsingissä järjestettyyn voitonparaatiin kenraali Gösta Theslöfin adjutanttina.
Sisällissodan jälkeinen aika
Sodan jälkeen Paloheimo palveli toimistoupseerina yleisesikunnassa aikoen ryhtyä sotilasuralle. Hän ei kuitenkaan perheellisenä saanut haluamaansa komennusta Ranskan sotakorkeakouluun, joten suoritti metsätieteen opintonsa loppuun ja valmistui metsänhoitajaksi 1921.
FS Tigre (1871)
Tigre oli Ranskan laivaston vuonna 1871 vesillelaskettu Cerbère-luokan törmäyskeulalla varustettu alus.
Olli Paloheimo
Sisällissodan jälkeinen aika
Vuonna 1921 Paloheimo meni Rauma Wood Ltd Oy:n palvelukseen Ouluun hankkimaan raaka-ainetta Pohjois-Pohjanmaalta yhtiön Rauman sahalle ja selluloosatehtaalle. Paloheimo siirtyi täältä 1924 Lopelle H. G. Paloheimo Oy:n varatoimitusjohtajaksi. Kansallis-Osake-Pankin pääjohtajan J. K. Paasikiven aloitteesta Paloheimo nimitettiin pahasti velkaisen ja tappiollisen yrityksen toimitusjohtajaksi 1926. Hän saikin yhtiön asiat kuntoon 1930-luvun loppuun mennessä. Paloheimo johti H. G. Paloheimo Oy:tä 40 vuotta, vuoteen 1966 saakka, kasvattaen samalla omistusosuuttaan yhtiössä. Hän oli toimitusjohtajana myös Riihimäen Saha Oy:ssä 1926–1966 ja Kolsan tiilitehdas Oy:ssä 1935–1965.
FS Tigre (1871)
Valmistus
Alus tilattiin Rochefortin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 1. huhtikuuta 1867. Alus laskettiin vesille 9. maaliskuuta 1871 ja se otettiin palvelukseen heinäkuussa 1874.
Olli Paloheimo
Talvi- ja jatkosota
Paloheimo osallistui talvisotaan Seinäjoella Etelä-Pohjanmaan suojeluskuntapiirin päällikkönä. Jatkosodan alussa hänet komennettiin Itä-Karjalan sotilashallinnon esikuntaan, jossa hänet aluksi sijoitettiin teollisuustoimiston päälliköksi ja myöhemmin Aunuksen piiriesikunnan päälliköksi, jossa tehtävässä hän toimi vuoden 1943 loppukesään saakka, jolloin hänet nimitettiin Itä-Karjalan sotilashallinnon komentajaksi. Tehtävässä hän toimi alueelta perääntymiseen saakka.
FS Tigre (1871)
Palvelus
Alus oli reservissä vuosina 1876-1881. Alus poistettiin alusluettelosta 13. helmikuuta 1892 ja se romutettiin seuraavana vuonna Brestissä.
Olli Paloheimo
Talvi- ja jatkosota
Ylipäällikkö Mannerheimin toimeksiannosta hän uudisti hallintoa muun muassa lopettamalla alueen venäläisperäisen väestön eriarvoisen kohtelun esimerkiksi korttiannosten suhteen.
Sotien jälkeinen aika
left|thumb|Pääministeri [[Antti Hackzell lähdössä 6.9.1944 Helsingin rautatieasemalla Moskovan rauhanneuvotteluihin. Oikealla ministeri Viljami Kalliokoski ja keskellä ministeri Olli Paloheimo.]] Mannerheimin luottomies Paloheimo oli toisena valtiovarainministerinä Antti Hackzellin hallituksessa 1944 ja toimi myös puolustusministeri Rudolf Waldenin sijaisena tämän ollessa rauhanneuvotteluissa Moskovassa. Hackzellin hallituksen eron jälkeen Paloheimo joutui entisenä Itä-Karjalan miehityshallinnon johtajana Valpon etsintäkuuluttamaksi ja hän joutui piileskelemään neljän kuukauden ajan ennen kuin presidentti Mannerheim sai etsintäkuulutuksen peruttua.
Sodan jälkeen Paloheimo valittiin useiden elinkeinoelämän järjestöjen johtoon. Vuonna 1946 hänestä tuli Suomen Sahanomistajayhdistyksen puheenjohtaja ja 1956 Suomen Puunjalostusteollisuuden Keskusliiton puheenjohtaja. Jälkimmäisessä tehtävässä hän keskittyi erityisesti Suomen EFTA-vapaakauppasopimuksen ajamiseen; tämä sopimus tulikin voimaan 1961. Vuorineuvoksen arvon 1955 saanut Paloheimo toimi myös Kajaani Oy:n toimitusjohtajana 1956–1962 ja käynnisti EFTA-ratkaisun jälkeen yhtiön historian siihen mennessä suurimman laajennusohjelman.
Paloheimo oli naimisissa vuodesta 1919 alkaen taidemaalari Eero Järnefeltin tyttären Leena Brigitta Järnefeltin (1897–1991) kanssa. Heillä oli kaksi poikaa ja yksi tytär. Pojista varatuomari Arvi Paloheimo jatkoi H. G. Paloheimo Oy:n johdossa isänsä jälkeen.
Jackie Joyner-Kersee
Jacqueline ”Jackie” Joyner-Kersee (o.s. Joyner, s. 3. maaliskuuta 1962 East Saint Louis, Illinois) on yhdysvaltalainen uransa päättänyt yleisurheilija, maailmanmestari ja olympiavoittaja, jota on usein pidetty kaikkien aikojen naisyleisurheilijana. Hän kilpaili seitsenottelussa ja pituushypyssä.
Joyner-Kersee oli nuorena monipuolinen urheilija ja sai stipendin Kalifornian yliopistoon (UCLA), missä hän keskittyi alun perin pituushypyn lisäksi koripalloon. Seitsenottelua hän alkoi harjoitella vuonna 1981 Bob Kerseen valmennuksessa. He avioituivat vuonna 1986, jolloin Joyner otti käyttöön yhdistelmänimen. Joyner-Kersee valmistui yliopistosta vuonna 1985.
Los Angelesin olympialaisissa 1984 Joyner-Kersee sijoittui hopealle seitsenottelussa häviten kullan viidellä pisteellä. Neljä vuotta myöhemmin Soulissa 1988 hänestä tuli olympiavoittaja sekä seitsenottelussa että pituushypyssä. Joyner-Kersee uusi olympiavoittonsa Barcelonassa 1992 seitsenottelussa ja hyppäsi pituudessa pronssia. Hän voitti ensimmäisenä maailmassa kaksi peräkkäistä seitsenottelun olympiakultaa. Atlantassa 1996 hän saavutti pronssia pituushypystä. Seitsenottelussa hän ei voinut kilpailla loukkaantumisen vuoksi.
Vuoden 1987 yleisurheilun MM-kilpailuissa Joyner-Kersee voitti maailmanmestaruuden sekä seitsenottelussa että pituushypyssä. Hän uusi mestaruutensa Tokiossa 1991 pituushypyssä lyöden Heike Drechslerin kolmella sentillä. Vuoden 1993 MM-kisoissa oli jälleen seitsenottelun maailmanmestaruuden vuoro. Mestaruuteen riitti 6 837 pistettä.
Jackie Joyner-Kerseen veli on kolmiloikan olympiavoittaja Al Joyner. Tämän vaimo oli pikajuoksija Florence Griffith-Joyner.
Maailmanennätykset
Joyner-Kersee paransi seitsenottelun maailmanennätystä neljä kertaa. Hän ylitti ensimmäisenä naisena 7 000 pisteen rajan Moskovan vuoden 1986 Hyvän tahdon kisoissa tehden uudeksi maailmanennätykseksi 7 148. Joyner-Kerseen Soulissa 1988 tekemä 7 291 pistettä on edelleen voimassa oleva ennätys.
13. elokuuta 1987 Joyner-Kersee hyppäsi pituutta 745 cm, joka sivusi Heike Drechslerin maailmanennätystä. Hän paranteli ennätystään vielä neljällä sentillä lukemiin 749 cm New Yorkissa 22. toukokuuta 1994. Tulos on edelleen Yhdysvaltain sekä Pohjois-Amerikan maanosan ennätys.
Hystaspes
Hystaspes (muinaispersiaksi Vištâspa) oli Persian kuninkaan Dareios I:n isä. Hystaspeen isä oli Arsames. Dareios antaa virallisissa kirjoituksissaan kertoa että Arsameen isä oli Ariaramnes, jonka isä Teispes oli Akemenidien hallitsijasuvun perustajan Akhemeneen poika. Dareios väitti että kaikki hänen esi-isänsä olivat olleet kuninkaita, tästä ei kuitenkaan ole minkäänlaisia todisteita.
Hystaspes palveli Kyyros Suuren armeijassa ja joko Kyyros tai hänen poikansa Kambyses II nimitti hänet Parthian satraapiksi. Kun Dareios nousi kapinaan Kyyroksen poikaa Smerdistä vastaan, antoi Hystaspes tukensa pojalleen. Hän auttoi Dareiosta myös tämän vallankaappauksen jälkeen tapahtuneiden kapinoiden aikana.
Andesiitti
pienoiskuva|Mikroskooppikuva andesiitista. upright|pienoiskuva|Tumma perusaines andesiittia, kuvassa myös [[zeoliittia. Näytteen halkaisija 8 cm.]] upright|pienoiskuva|vasen|Andesiitista syntynyt pilari [[Sloveniassa.]]
Andesiitti on vulkaaninen tummanharmaa tai musta, usein porfyyrinen kivilaji. Se on muodostunut jäähtyneestä laavasta ja on pienikitestä kiveä. Se koostuu pääosin kvartsista ja plagioklaasista. Lisämineraaleina on yleisimmin biotiittia, sarvivälkettä ja pyrokseenejä. Andesiitti on saanut nimensä Andien vuoristosta, jossa sitä esiintyy runsaasti.
Andesiitti muodostuu andesiittilaavasta joka purkautuu pinnalle ja on pintakivi, samasta laavasta muodostuu myös muita kivilajeja esimerkiksi dasiittia joka on myös pintakivi. Jos laava jää syvälle maan alle siitä tulee kovassa paineessa kiteytynyttä suurikiteitstä kiveä joka on dioriittia. Dioriitti on taas syntytapansa mukaan syväkivi.
Pelle Valloittaja
Pelle Valloittaja on Bille Augustin ohjaama tanskalais-ruotsalainen draamaelokuva vuodelta 1987. Augustin kansainvälinen läpimurtotyö kertoo köyhästä ruotsalaisesta maatyöläisestä (Max von Sydow) ja tämän nuoresta pojasta 1800-luvun Tanskassa. Elokuva perustuu Martin Andersen Nexøn samannimiseen omaelämäkerralliseen romaaniin. Käsikirjoituksen teossa Augustia auttoivat kirjailijat Per Olov Enquist ja Bjarne Reuter.
Juoni
Perheen äidin kuoltua köyhä ruotsalaisisä Lasse ja noin kymmenvuotias poika Pelle joutuvat lähtemään työnhakuun Tanskaan. Sikäläisen maanomistajan tilalla vallitsee tarkka järjestys ja luokkajako. Pelle unelmoi renkiystävänsä kanssa lähdöstä Amerikkaan, kun taas Lasse-isä tuntee voimiensa hupenevan ja muistinsa pätkivän.
Vastaanotto
Elokuva sai vuonna 1988 parhaan vieraskielisen elokuvan Oscarin ja Golden Globen. Von Sydow oli lisäksi Oscar-ehdokkaana parhaasta miespääosasta. Bille August palkittiin elokuvasta Kultaisella palmulla Cannesissa. Pelle Valloittaja oli muutenkin yksi elokuvavuoden 1987 palkituimpia teoksia maailmassa.
Suomessa Pelle Valloittaja tuotiin valkokankaille vasta 1989. Se julkaistiin myös VHS-videokasettina ja esitettiin televisiossa Yle TV1 -kanavalla 1993.
Vuonna 2006 Pelle Valloittaja oli yksi 12 elokuvasta, jotka valittiin mukaan Tanskan kulttuurikaanoniin. The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Tsvetan Gaševski
Tsvetan Nikolajev Gaševski (, s. 15. heinäkuuta 1970 Sofiassa, Bulgariassa) on bulgarialainen kädenvääntäjä. Hän elää ja työskentelee Gorna Orjahovitsan kaupungissa ja on eräs kaupungin kädenvääntöseuran perustajajäsenistä.
Adolf Brudes
Adolf Brudes (15. lokakuuta 1899 Kotulin – 5. marraskuuta 1986 Bremen) oli saksalainen moottoriurheilija. Hän osallistui yhteen Formula 1 -sarjan MM-osakilpailuun Veritas-tallin autolla vuoden 1952 Saksan Grand Prix:ssa. Brudes keskeytti kilpailun moottoririkkoon kuudennella kierroksella. Lisäksi hän osallistui useaan MM-sarjan ulkopuoliseen F1-kilpailuun.
Brudes menestyi F1-uraansa paremmin urheiluautokilpailuissa. Hän sijoittui kolmanneksi vuoden 1940 Mille Miglia -kilpailussa. Autona hänellä oli BMW 328. Uransa alussa hän kilpaili moottoripyörillä.
Brudes on neljänneksi vanhin kuljettaja, joka on osallistunut F1:n MM-osakilpailuun. Hän oli kilpailussa 52 vuotta ja 293 päivää vanha.
VfL Wolfsburg (naiset)
Joukkue
Päävalmentaja: Tommy Stroot
Faridabad
Faridabad on kaupunki Fariabadin piirikunnassa Haryanan osavaltiossa Intiassa. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan siellä asui 1 404 653 asukasta. Kaupungin perusti Shaik Farid vuonna 1607 tarkoituksenaan suojata kaupungin läpi kulkevaa valtatietä. Hän rakennutti linnoituksen, moskeijan ja tekoaltaan.
Faridabadissa tuotetaan hennaa, traktoreita, moottoripyöriä, jääkaappeja, auton renkaita ja kenkiä. Pääosa väestöstä on sikhejä ja hinduja.
Agents Is Best!
Agents Is Best! on Agentsin ja Jorma Kääriäisen kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 1998.
Albumi ylsi kolmannella listaviikollaan Suomen virallisen listan yhdeksännelle sijalle, ja pysyi listalla yhteensä 30 viikkoa.
Kappaleet
Kaikki kappaleet sovittanut Esa Pulliainen, ellei toisin mainittu.
Freihaus auf der Wieden
pienoiskuva|oikea|Carl Pippingin maalaus Freihaus am Naschmarkt vuodelta 1916. Freihaus auf der Wieden oli Wienin 4. kaupunginosassa Wiedenissä sijainnut freihaus eli verovapaa kaupunkikiinteistö.
Freihausin rakentaminen alkoi 1600-luvulla ja sen omistamiseen liittyi kaksi erioikeutta: verovapaus ja autonominen hallinto. Starhembergin valtakunnankreivi Conrad Balthasar sai 1643 keisari Ferdinand III:lta tulevan freihausin ydinalueen ja hankki pian keisarilta lupakirjan, jolla hänelle ja hänen perillisilleen myönnettiin verovapaus ja oikeus hallita itsenäisesti freihausiin kuuluvien rakennusten asukkaita. Rakennuskompleksia ja maa-aluetta laajennettiin myöhemmin ja vasta 1665 se saavutti lopullisen kokonsa. Samoihin aikoihin valmistuivat Freihausin ytimen muodostaneet linna ja suuri kappeli (Rosalienkapelle). Lisäksi alueella oli asuntoja, toreja, käsityöläispajoja ja jopa teatteri, viinitupa, hedelmätarha ja hevostalli. Freihaus paloi Wienin toisessa turkkilaispiirityksessä 1683 ja uudestaan vuonna 1759, mutta rakennettiin aina uudestaan. Vasta 1900-luvulla freihausin aluetta alettiin pienentää pala palalta siten, että lopulta 1968 ainoa jäljellä oleva rakennus oli vain pieni kappeli (ei Rosalienkapelle).
Freihausin teatterissa sai 30. syyskuuta 1791 ensi-iltansa Mozartin Taikahuilu.
Ivanka Hristova
Ivanka Marinova Hristova (, 19. marraskuuta 1941 Osikovitsa – 24. helmikuuta 2022) oli bulgarialainen kuulantyöntäjä, olympiavoittaja ja sisäratojen Euroopan mestari.
Elämä ja urheilu-ura
Hristovan urheilu-uran paras vuosi oli 1976, jolloin hän voitti kultaa Münchenin EM-hallikisoista ja Montréalin olympialaisista. Hopeaa Hristova saavutti sekä Prahan 1967 että Belgradin 1969 EM-hallikisoista. Münchenin kesäolympialaisista 1972 Hristova saavutti pronssia samoin kuin Katowicen EM-hallikisoista 1975. Vuosien 1969 ja 1974 EM-kilpailuissa Hristova sijoittui neljänneksi, Tokion kesäolympialaisissa 1964 kymmenenneksi ja Méxicon kesäolympialaisista 1968 kuudenneksi.
Maailmanennätystä Hristova paransi kahdesti: 3. heinäkuuta 1976 hän työnsi Belmekenissä tuloksen 21,87 m ja seuraavana päivänä tuloksen 21,89 m.
Hristovan Montrealin-olympiavoitto oli Bulgarian kautta aikain ensimmäinen yleisurheilun olympiakulta. Hänestä tuli urheilumenestyksensä myötä kansallissankari. Valtio antoi hänelle palkkioksi 500 Yhdysvaltain dollarin edestä rahaa ja Volga-merkkisen henkilöauton.
PROUT
Edistyksellisen hyödyntämisen teoria eli PROUT (Progressive Utilization Theory) on kokoelma sosioekonomisia ja poliittisia ideoita, joita on ehdottanut intialainen filosofi, kirjailija, joogi ja hengellinen opettaja Prabhat Ranjan Sarkar. thumb|Edistyksellisen hyödyntämisen teorian logo PROUT painottaa ekologisia ja henkisiä arvoja, kestävää kehitystä sekä omavaraisille paikallistalouksille perustuvaa yhteiskuntamallia. Se edistää osuuskuntapohjaista yritystoimintaa ja maapallon vaurauden järkiperäistä jakamista. PROUTin filosofia uskoo, että planeettamme kehitys voidaan suunnata kohden tervettä, ihmistä ja luontoa tukevaa tulevaisuutta.
Kritiikki
Professori Narasingha P. Sil kirjoittaa artikkelissaan Sarkarin ajatuksista yhteiskunnan kiertokulusta, joka on PROUT:in taustalla. Hän näkee sillä olevan vain "vähän omaleimaisuutta ja historiallista pätevyyttä" ja sen olevan peräisin "heikoin muutoksin" perinteisestä hindujen kastilaitoksesta. Kirjailija Ravi Batra käytti PROUT:in ajatuksia kirjoissaan kuten menestyskirjassaan The Great Depression of 1990. Ekonomisti Paul Erdman arvioi kirjaa Los Angeles Times –lehden kirja–arvostelussa "oudoksi sekoitukseksi voodoon historiallisia teorioita ja järkeviä talousanalyysejä".
Keltakääpiöahven
Keltakääpiöahven (Apistogramma borellii) on pieni kirjoahven.
Koko ja ulkonäkö
Keltakääpiöahvenen enimmäiskoko on 4 cm (ns. standardimitta eli pituus kuonon kärjestä pyrstöevän tyveen).
Alkuperä
Etelä-Amerikka: Paraguay-joki ja Paraná-joki
Käyttäytyminen
Keltakääpiöahvenia tulee pitää pareittain.
Vesiolot
Veden pH-arvon on oltava 6–8, veden kovuuden °dH 5–19 ja lämpötilan 24–25 °C. Akvaarion on hyvä olla vähintään 60 cm pitkä.
Johannes Olavinpoika
Johannes Olavinpoika toimi Turun piispana vuosina 1506–1510. Hänen valtakaudellaan tanskalaiset hävittivät Suomea ja välirauha Venäjän kanssa oli vaakalaudalla. Vuonna 1506 piispa lähetti sotilaita Ahvenanmaalle, tarkoituksena valloittaa se tanskalaisilta. Operaatio epäonnistui. Rauha Venäjän kanssa kuitenkin uudistettiin.
Sven Olof Österberg
Sven Olof Österberg (15. huhtikuuta 1891 Savonlinna – 29. huhtikuuta 1970 Helsinki ) oli suomalainen juristi ja maatalousneuvos.
Henkilöhistoria
Sven Olof Österbergin vanhemmat olivat eläinlääkäri Victor Österberg ja Anna Maria Smith ja puoliso vuodesta 1924 Aune Salome Raitio, seminaarinjohtaja Kosti Raition tytär. Österberg tuli ylioppilaaksi 1911 ja suoritti oikeustutkinnon 1916, varatuomarin arvon hän sai 1919. Österberg toimi asutushallituksen apulaisasutusneuvoksena 1919–1937, vt. asessorina 1920 ja vt. asutusneuvoksena 1926, maataloushallituksen hallinnollisena osastopäällikkönä ja lainoppineena maatalousneuvoksena 1937–1958 sekä maataloushallituksen vt. pääjohtajana 1943–1944 ja pääjohtajan sijaisena 1944–1958, jolloin hän jäi eläkkeelle. Österberg oli myös useiden komiteoiden ja työryhmien jäsen, samoin kuin Helsingin asutuslautakunnan puheenjohtaja lähes 30 vuotta, 1936–1964.
Ilmari Salomies
Ilmari Johannes Salomies (vuoteen 1934 Salonen; 17. heinäkuuta 1893 Mikkelin maalaiskunta – 26. joulukuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen historiantutkija ja Turun arkkipiispa vuosina 1951–1964.
Hän toimi Helsingin yliopiston kirkkohistorian dosenttina vuodesta 1931 ja professorina vuosina 1938–1943. Hänet vihittiin Viipurin hiippakunnan piispaksi vuonna 1943. Viipurin hiippakunta muutettiin myöhemmin Mikkelin hiippakunnaksi. Hän toimi hiippakunnan piispana vuoteen 1951, kunnes hänet valittiin arkkipiispaksi.
Salomies yritti parantaa kirkon suhteita kulttuuri- ja yhteiskuntaelämään.
Salomiehen kirkkohistorialliset tutkimukset käsittelivät hengellisiä liikkeitä ja niiden johtajia.
Hänen puolisonsa oli kirjailija Kirsti Salomies.
Viipurin ja Mikkelin piispa (1943–1951)
Ilmari Salomies vihittiin Viipurin hiippakunnan piispaksi jatkosodan aikana kesäkuussa 1943. Salomiehen vihkimyksessä paikalla oli Saksan kirkon ulkomaanpiispa Theodor Heckel, jota Salomies tervehti aseveljenä. Salomies koki omakohtaisesti Viipurin pommitukset Neuvostoliiton kesällä 1944 käynnistämän suurhyökkäyksen aikana. Salomies pelkäsi Suomen miehittämistä ja harkitsi pakenemista Ruotsiin. Sodan aikana Salomiehen esikoispoika Olli Salomies kaatui Maaselän kannaksella syyskuussa 1942.
Vuonna 1944 Salomiehen johtama Viipurin hiippakunta joutui lähtemään evakkoon. Salomies korosti sodan aikana luottamustaan Suomen valtionjohtoon. Mikkeliin siirretyn tuomiokapitulin johtajana Salomiehen vastuulle tuli evakkoseurakunnista huolehtiminen.
Arkkipiispa (1951–1964)
Ilmari Salomies valittiin vuonna 1951 Aleksi Lehtosen seuraajaksi arkkipiispaksi. Kirkon johtajana Salomies oli maltillinen ja kannanotoissaan varovainen.
In memoriam (Agents)
In memoriam on vuonna 1992 julkaistu Topi Sorsakosken & Agentsin kokoelmalevy.
Yhtymä (liiketalous)
Yhtymä on useita yrityksiä käsittävä yrityskokonaisuus. Yhtymän yhtiöt ovat tulosvastuunsa puolesta itsenäisiä, mutta niiden eräät toiminnot ovat yhtymän koordinoimia ja sen päätöksenteon piirissä.
Yhtymän yhteisiä toimintoja voivat olla esimerkiksi rahoitus tai tutkimus.
Yhtiöiden keskinäisestä määräysvallasta riippuu, muodostuuko yhtymästä konserni.
Olibaanihartsi
pienoiskuva|Kasa olibaanihartsia. pienoiskuva|[[Jemeniläistä olibaanihartsia.]] Olibaanihartsi eli frankinsensi on aromaattista pihkaa, jota saadaan olibaanien eli Boswellia-suvun puista, etenkin temppeliolibaanista (Boswellia sacra), joka kuuluu tohtorinpuukasvien heimoon.
Olibaanihartsia käytetään suitsukkeena, hajuvesissä ja lääkeaineena.
Historiassa
Muinaisessa Egyptissä palsamoijat käyttivät frankinsensia faaraoiden ruumiiden käsittelyyn ja sitä laitettiin mukaan hautoihin. Sen tuhka jauhettiin silmämeikiksi. Papit polttivat sitä uhrilahjana Jerusalemin temppeleissä. Profeetta Muhammed suositteli sitä käytettäväksi tuholaisten torjuntaan. Sitä käytettiin myös kiinalaisessa lääkeopissa.
Olibaanihartsia on käytetty paljon uskonnollisissa menoissa. Se mainitaan Raamatussa useaan otteeseen, muun muassa mirhamin ohella toisena suitsukkeista, joita itämaan tietäjät toivat Jeesukselle lahjaksi (Matt. 2:11).
Frankinsensi on mainittu myös Talmudissa.
Lääkeaineena
Somalian alueella frankinsensiä on käytetty niveltulehduksen hoitoon. Cardiffin yliopiston tutkijat uskovat, että harvinaisen Boswellia frereana -kasvin pihkan ainesosa hillitsee rustoa hajottavien tulehdusaineiden tuotantoa. Olibaanihartsin ainesosilla (engl. incensole acetate) voi olla masennusta vähentävä vaikutus. Olbaanihartsia käytetään myös purukumina hampaiden puhdistukseen.
Tuotanto
Nykyisin olibaanihartsin tärkein lähde on Boswellia papyrifera, mutta sen kanta on romahtamassa.
Suurin osa maailman suitsukepihkasta tulee Jemenistä, Eritreasta ja Somaliasta. Somalimaassa kasvaa tuottamisessa käytettyjä Boswellia frereana ja Boswellia carterii lajeja, joista pihkan kerääminen ei kuitenkaan ole kestävällä pohjalla. Näissä maissa on viime vuosina ollut konflikteja mikä on vaikuttanut laatua huonontavasti. Parhaana suitsukkeena pidetään Omanista ja Jemenistä saatavaa suitsukepihkaa.
Heart-Shaped Box
Heart-Shaped Box on grunge-yhtye Nirvanan kappale, joka julkaistiin ensimmäisen kerran elokuussa vuonna 1993 In Utero -albumilla.
Taustaa
Nirvana soitti kappaleen ensimmäisen kerran livenä 16. tammikuuta vuonna 1993 São Paulossa Brasiliassa Hollywood rock Festivaaleilla. Craig Montgomery äänitti kappaleen ensimmäisen kerran studiossa tammikuussa vuonna 1993 Rio de Janeirossam Brasiliassa. Tämä versio julkaistiin vuonna 2004 Nirvanan With the Lights Out -box-setilä ja vuonna 2005 Sliver: The Best of the Box -kokoelma-albumilla. Kappale on vuoden 2006 pelissä Guitar Hero II yhtenä soittokappaleena.
Toiset versiot
Heart-Shaped Box-kappaleesta julkaistiin myös liveversio lokakuussa vuonna 1996 yhtyeen From the Muddy Banks of the Wishkah-livekokoelmalevyllä. Se äänitettiin 30. joulukuuta vuonna 1993. Alkuperäinen versio kappaleesta julkaistiin lokakuussa vuonna 2002 Nirvanan kokoelma-albumilla Nirvana. Demoversio julkaistiin marraskuussa vuonna 2004 yhtyeen With the Lights Out-box setillä ja marraskuussa vuonna 2005 boxin materiaalista kootulla Sliver: The Best of the Box-kokoelmalla.
Cover-versiot
Heart-Shaped Box -kappaleen ovat levyttäneet myös muun muassa:
Myöhempi arvostus
Vuonna 2022 Helsingin Sanomat pyysi yli 70 suomalaista musiikkialan vaikuttajaa nimeämään korkeintaan 20 itselleen juuri sillä hetkellä tärkeintä laulua paremmuusjärjestyksessä, minkä perusteella lehti laati sadan parhaan laulun listan. ”Heart-Shaped Box” ylsi kyselyn kokonaistuloksissa jaetulle sijalle 76.
Sortovuodet
thumb|right|300px|[[Eetu Iston teos Hyökkäys vuodelta 1899 muodostui jo aikalaisten silmissä venäläistämistoimien symboliksi.]]
Sortovuodet eli sortokaudet olivat ajanjaksot 1899–1905 (ensimmäinen sortokausi) ja 1908–1917 (toinen sortokausi), jolloin Venäjän keisarikunta yritti venäläistää Suomea. Nimi ”sortovuodet” on otettu käyttöön jälkeenpäin, ensimmäisestä sortokaudesta käytettiin nimeä ”routavuodet”.
Ensimmäisellä sortokaudella muun muassa kerättiin Suuri adressi ja perustettiin vastarintajärjestö Kagaali, joka järjesti kutsuntalakkoja. Toisella sortokaudella annettiin yhdenvertaisuuslaki, joka antoi maassa asuville venäläisille oikeuden hakea virkoja ilman Suomen kansalaisuutta, sekä käynnistettiin jääkäriliike. Sortokausi päättyi Venäjän vallankumoukseen.
Ensimmäinen sortokausi
Ensimmäinen sortokausi on Suomessa käytetty nimitys ajanjaksosta 1899–1905, jolloin Venäjän keisarikunta pyrki lujittamaan ja yhtenäistämään Venäjän valtakuntaa toteuttamalla vähemmistökansallisuuksiin kohdistuvaa venäläistämispolitiikkaa Suomen suuriruhtinaskuntaa kohtaan. Sortokauden tunnetuin tapahtuma oli vuoden 1899 Helmikuun manifesti, jota Suomessa pidettiin valtiokaappauksena, jonka avulla Suomen perustuslait tahdottiin syrjäyttää. Tämän johdosta syntyi hyvin organisoitu passiivinen vastarinta ja kerättiin Suuri adressi, johon kertyi yli puoli miljoonaa nimeä muutamassa viikossa. Samoin syntyi Kulttuuriadressi, jonka allekirjoittajina oli muun muassa tunnettuja ulkomaalaisia tiedemiehiä ja lakimiehiä. Asevelvollisuusmanifestin ja uuden asevelvollisuuslain avulla lakkautettiin Suomen kansallinen sotaväki. Suomalaisia kutsuttiin Venäjän armeijaan, minkä seurauksena kagaali järjesti kutsuntalakkoja. Suomen kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikov sai diktaattorin valtuudet, jonka jälkeen alkoivat toimenpiteet passiivista vastarintaa harjoittaneita ihmisiä vastaan, kuten vangitsemiset, karkotukset, viroista erottamiset ja sanomalehtien lakkauttamiset. Ensimmäinen sortokausi päättyi Bobrikovin murhaan ja vuoden 1905 suurlakkoon.
Toinen sortokausi
Toinen sortokausi alkoi ﻿Pjotr Stolypinin tultua Venäjän pääministeriksi ja hänen toteuttaessaan 1908 Suomen asiain esittelyjärjestyksen, jonka jälkeen Suomea ﻿hallittiin enemmän Venäjän ministerineuvoston kautta. Aikaisemman käytännön mukaan suomalainen ministerivaltiosihteeri oli esitellyt Venäjän keisarille ne ﻿Suomea koskevat lakiasiat, jotka tulkittiin kuuluviksi yleisvaltakunnallisiin asioihin. Uuden esittelyjärjestyksen jälkeen tämä valta oli Venäjän ministerineuvostolla. Vuonna 1910 annettiin laki yleisvaltakunnallisesta lainsäädännöstä, joka käytännössä riisti Suomen senaatilta ja eduskunnalta lähes kaiken lainsäädäntövallan. Sen turvin säädettiin vuonna 1912 myös yhdenvertaisuuslaki, joka antoi Venäjän kansalaisille Suomessa samat oikeudet kuin Suomen alamaisilla oli, äänioikeutta lukuun ottamatta. Tämä mahdollisti venäläisten nimittämisen korkeisiin virkoihin Suomessa.
Ensimmäisen sortokauden aikana merkittävässä roolissa olleen ﻿myöntyväisyyssuuntauksen kannattajat menettivät toisen sortokauden kuluessa uskonsa myöntyväisyyden hyödyllisyyteen ja lähentyivät passiivisen vastarinnan kannattajia. Toisen sortokauden loppuvaiheiden aikana Suomessa syntyi sotilaalliseen vastarintaan valmistautunut jääkäriliike. Ensimmäinen maailmansota esti ﻿suureksi venäläistämisohjelmaksi nimetyn ohjelman toteuttamisen. Toinen sortokausi päättyi Pietarissa maaliskuussa 1917 tapahtuneeseen helmikuun vallankumoukseen, jonka jälkeen Venäjän uudet vallanpitäjät palauttivat Suomen autonomian vuotta 1899 edeltäneessä laajuudessaan.
Portugalin meri-ilmavoimat
Portugalin meri-ilmavoimat on Portugalin laivaston alainen ilma-ase, jonka virallinen nimitys on Esquadrilha de Helicópteros da Marinha eli vapaasti suomennettuna laivaston helikopterilaivue. Laivue vastaa aluksilla toimivista helikoptereista.
Historia
Portugalin meri-ilmavoimien historia alkaa vuodesta 1916, jolloin kaksi meriupseeria lähetettiin Ranskaan lentokoulutukseen. Komennuksen perusteena oli vuonna 1913 alkanut pyrkimys luoda ilmasotakoulu maa- ja merivoimien lentäjien kouluttamiseksi. Meriupseerit saivat alkeislentokoulutuksen Chartresissa ja lentovenekoulutuksen Saint-Raphaëlissa Varissa. Toisella meriupseerilla oli lisäksi velvoite selvittää mahdollisuus lentokoneiden hankintaan Ranskasta.
Upseerien palattua Portugaliin heidät nimitettiin lennonopettajiksi Vila Nova da Rainhan lentosotakouluun, joka oli laivaston osa maavoimien lentosotakoulussa.
Laivaston meri-ilmavoimat perustettiin 28. syyskuuta 1917, jolloin henkilöstö, materiaali ja ilmasotakoulu irrotettiin maavoimien EAM:stä. Toiminta keskitettiin Bom Sucesson merilentotukikohtaan Lissabonin telakalle. Kaksi maaliskuussa 1917 vastaanotettua ja EAM:n varastoimaa FBA lentovenettä siirrettiin Bom Sucessoon joulukuussa, mitä pidetään itsenäisen toiminnan aloittamisena.
Vuonna 1958 sukellusveneidentorjunta- ja merivalvontalaivueet siirrettiin täysin ilmavoimien alaisuuteen ja meri-ilmavoimat lakkautettiin.
Laivaston helikopterilaivue
Laivaston helikopterilaivue perustettiin, kun laivasto hankki Vasco da Gama -luokan fregatit. Fregattien varustukseen kuului helikopteri, jonka tehtävänä oli sukellusveneidentorjunta. Laivue perustettiin 2. kesäkuuta 1993 tehtävänään huoltohenkilöstön kouluttaminen ja miehistöjen koulutus alusten kannella tapahtuvaan toimintaan, laivaston tukemiseen. Laivue aktivoitiin 8. kesäkuuta 1993 Montijon lentotukikohdassa. Laivue vastaanotti kaksi ensimmäistä helikopteriaan 29. heinäkuuta.
Kalusto
Laivueen kalustona on viisi AgustaWestland Super Lynx Mk.95 helikopteria.
Gobryas
Gobryas oli korkea-arvoinen persialainen, joka eli Persian kuninkaan Dareios I:n aikana. Hän oli yksi seitsemästä salaliittolaisesta, jotka kaappasivat vallan Smerdiiltä ja tekivät Dareioksesta kuninkaan. Dareios palkitsi Gobryaan antamalla tälle oman siskonsa vaimoksi. Pari sai ainakin yhden pojan, Mardonioksen, josta tuli kuuluisa sotapäällikkö persialaissotien aikana. Dareios teki Gobryaasta myös keihäänkantajansa, joka oli korkeimpia virkoja kuninkuuden jälkeen. Dareios meni myös naimisiin Gobryaan tyttäreen kanssa.
Besselin funktiot
Besselin funktiot ovat useissa erilaisissa tilanteissa vastaantuleva joukko erikoisfunktioita. Ne liittyvät usein differentiaali- tai osittaisdifferentiaaliyhtälöiden ratkaisemiseen sylinterikoordinaatistossa, mistä syystä niitä kutsutaan joskus myös sylinterifunktioiksi. Esimerkiksi rummun kalvon värähtely säteen suunnassa on kombinaatio Besselin funktioita. Tyypillinen esimerkki on myös taajuusmoduloidun signaalin spektri. Funktiot on nimetty preussilaisen tähtitieteilijän Friedrich Besselin mukaan.
ratkaisuja. Osoittautuu, että tämän yhtälön ratkaisuja ei voida esittää alkeisfunktioiden avulla, joten ratkaisut kuuluvat erikoisfunktioihin. Ratkaisun yleinen muoto on
missä funktio J_n on n:s ensimmäisen lajin Besselin funktio ja funktio Y_n vastaavasti n:s toisen lajin Besselin funktio ja kertoimet.
Ensimmäisen lajin Besselin funktiot
thumb|300px|Ensimmäisen lajin Besselin funktiot J_0, J_1 ja J_2. Ensimmäisen lajin Besselin funktio voidaan kirjoittaa potenssisarjana
Tässä esiintyvä funktio \Gamma on myös erikoisfunktioihin kuuluva gammafunktio ja ! tarkoittaa kertomaa. Tilanteessa, jossa n < 0
Jos n on kokonaisluku, funktiot voidaan määritellä integraalina
Besselin funktioille on voimassa muutamia rekursiokaavoja. Näiden käyttö on yleensä kätevää.
Toisen lajin Besselin funktiot
thumb|300px|Toisen lajin Besselin funktiot Y_0, Y_1 ja Y_2 Toisen lajin Besselin funktiot tunnetaan myös Weberin funktioina tai Neumannin funktioina. Ne voidaan lausua trigonometristen funktioiden ja ensimmäisen lajin Besselin funktioiden avulla
ja kokonaislukuindeksille
Myös toisen lajin Besselin funktioille on voimassa
Samoin yllä mainitut rekursiokaavat ovat voimassa toisen lajin funktioille sellaisenaan.
Hankelin funktiot
Aaltojen etenemistä tutkittaessa törmätään Hankelin funktioihin. Ne ovat kompleksisia funktioita, joiden reaaliosa on ensimmäisen ja imaginääriosa toisen lajin Besselin funktio. Näille ovat voimassa
Hankelin funktiot voidaan lausua ensimmäisen lajin Besselin funktioiden avulla ei-kokonaislukuindeksille n
Mediakonserni
Mediakonserni muodostuu kahdesta tai useammasta media-alan yrityksestä. Maailmanlaajuisia mediakonserneja ovat esimerkiksi iHeartMedia ja Warner Bros. Discovery sekä jo lakkautettu, Rupert Murdochin aikoinaan omistama maailman suurimpiin lukeutunut mediakonserni, News Corporation.
Suomalaiset mediakonsernit
Suomessa mediakonsernien omistus on vahvasti keskittynyt muutamalle suvulle. Alma Media, Keskisuomalainen, PunaMusta Media, Sanoma ja Ilkka ovat yhtiöitä, joiden omistus on hajaantunut useampien osakesijoittajien kesken. Muiden omistajia ovat joko yksittäiset henkilöt, suvut tai sukujen liittoumat. Liikevaihdon perusteella Suomen suurimmat mediakonsernit ovat:
Kunnes siitä tuli totta
Kunnes siitä tuli totta on Apulannan 12. studioalbumi, joka julkaistiin 9. lokakuuta 2015. Albumin ensimmäinen single Sun kohdalla julkaistiin 14. tammikuuta. Apulanta julkaisi sanoituskilpailun, jonka voittajakappale "Tivoli" julkaistiin 17. heinäkuuta 2015. Kappaletta ei sisällytetty albumiin. Toinen single "Valot pimeyksien reunoilla" julkaistiin 18. syyskuuta. Albumi nousi heti julkaisuviikollaan Suomen virallisen albumilistan kolmanneksi.
Andrine Benjaminsen
Andrine Benjaminsen (s. 1995) on norjalainen suunnistaja. Suunnistuksen EM-kilpailuissa 2018 Sveitsin Ticinossa Benjaminsen saavutti pronssia sprinttiviestissä. Riian MM-kilpailuissa 2018 hän saavutti neljännen sijan viestissä ja sekaviestissä. Henkilökohtaisissa kilpailuissa hän oli pitkän matkan yhdeksäs ja keskimatkan kymmenes. Doksyn MM-kilpailuissa 2021 Benjaminsen saavutti hopeaa sprinttiviestissä ja keskimatkalla sekä pronssia viestissä. Tanskan MM-kilpailuissa 2022 hän oli Norjan kolmanneksi tulleessa sprinttiviestijoukkueessa. Sprintissä hän oli neljäs. Flims Flaaxin MM-kilpailuissa 2023 Benjaminsen saavutti pronssia pitkällä matkalla ja viestissä.
Neuchâtelin EM-kilpailuissa 2021 Benjaminsen oli pudotussprintissä kolmas ja oli mukana Norjan kolmanneksi tulleessa sprintiviestijoukkueessa. Rakveren EM-kilpailuissa 2022 hän oli kolmanneksi tulleessa viestijoukkueessa.
The Tubes
thumb|The Tubes esiintymässä Norjassa vuonna 1977. The Tubes on San Franciscosta, Yhdysvalloista kotoisin oleva teatraalinen rockyhtye, joka oli erityisen suosittu 1970-luvulla ja 1980-luvun alussa. Yhtye on tunnettu live-esiintymisistään, joissa muun muassa pehmoporno sekoittui mediasatiiriin, kulutusmyönteisyyteen ja politiikkaan.
Historia
Yhtyeen ensimmäinen kokoonpano sai alkunsa Arizonan yliopiston ympäristössä 1960-luvun lopulla ja asettui lopulta San Franciscoon vuonna 1972. Ydinkokoonpano pysyi suurelta osin samana yli vuosikymmenen ajan: Fee Waybill (oik. John Waldo Waybill, laulu), Re Styles (oik. Marie MacLeod, laulu), Bill "Sputnik" Spooner (kitara, laulu), Roger Steen (kitara), Prairie Prince (rummut), Michael Cotten (syntetisaattori), Vince Welnick (piano) ja Rick Anderson (basso). Entinen Santanan lyömäsoittaja Mingo Lewis oli myös osa yhtyettä pitkän aikaa.
Viihdeteollisuuden ylilyönnit olivat yhtyeen alkumetrien kantava teema. Waybill otti lavaroolin ”Quay Lewdinä”, juoppona ja narkkarina, vain juuri kasassa pysyvänä laulajana, joka piti vilkkuvia aurinkolaseja ja käsittämättömän korkeita platform-kenkiä (mahdollisesti näin pilkaten Elton Johnin ”Captain Fantastic” -hahmoa). Debyyttialbumin kappale ”White Punks on Dope” oli kuin surkean liiallisuuden ja ylilyönnin absurdi tunnushymni ja heavy metalin parodia (ainakin vuoden 1975 mittapuun mukaan).
Parodiat antoivat tilaa temaattiselle kokeilulle Now (1977) ja Remote Control (1979) -levyjen myötä, joista jälkimmäisen oli tuottanut Todd Rundgren (teemana televisiosta riippuvaiset). Remote Controlin (1979) kansi on myös klassikko: vauva katsomassa suosittua Hollywood Squares -viihdeohjelmaa (1966–1981) erityisesti muotoillussa istuimessa.
Eräs kriitikko mainitsi, että The Tubes oli kuin syntynyt luomaan rock-videon media- ja teatraalisilla kyvyillään, mutta oli monta vuotta edellä aikaansa. Niinpä he laittoivatkin luovuutensa ja taiteellisuutensa liveperformansseihin, joissa kappaleista muodostui täydellisiä tuotantoja. ”Sushi Girl” oli rantaelokuvaparodia, ”Mondo Bondage” pelleili S&M-skenen kustannuksella ja ”What Do You Want from Life?” otti kantaa television kilpailuohjelmiin kuten Onnenpyörä.
1980-luvun alussa yhtye jätti A&M Recordsin ja siirtyi Capitol Recordsille. Live-esiintymisiä pelkistettiin ja yhtye yritti luoda itsensä uudelleen mutkattomampana yhtyeenä. The Completion Backward Principle (1981), joka oli jälleen konseptialbumi, näytti yhtyeen täysin uudessa valossa. Kannessa yhtyeen jäsenet poseerasivat skarppeina business-puvuissa. Outside Inside (1983) seurasi muutama vuosi myöhemmin ja nämä kaksi albumia sisältävät yhtyeen ehkä tunnetuimmat ”classic rock” -kappaleet ”Talk to Ya Later” ja ”She’s a Beauty”.
Vuonna 1985 Rundgrenin tuottama Love Bomb ei menestynyt ollenkaan – Spooner kertoi kerran konserttiyleisölle, että levy-yhtiön pomot eivät voineet promotoida sitä, koska ”peräpukamat vaivasivat heitä”. Albumista tuli viimeinen Tubes-tuotos yli kymmeneen vuoteen. Vuosi 1996 toi tullessaan Genius of America -albumin ja entisen kokoonpanon lukuun ottamatta Welnickiä, joka liittyi Grateful Deadiin, ja Spooneria.
The Tubes keikkailee edelleen ahkerasti etenkin Yhdysvalloissa ja sillä on yhä vankka underground-kannattajakuntansa.
Väinö Krohn
Väinö Julias Sakari Krohn (8. maaliskuuta 1891 Helsinki – 4. marraskuuta 1969 ) oli suomalainen kasvitieteilijä, filosofian tohtori ja lyseon lehtori.
Krohn oli Helsingin suomalaisen normaalilyseon tuntiopettajana 1929–1935, Helsingin lyseon luonnonhistorian ja maantiedon vt. lehtorina 1935–1937 sekä vanhempana lehtorina Porin lyseossa 1937–1941, Hämeenlinnan lyseossa 1941–1945 ja Turun II lyseossa vuodesta 1945. Hän toimi myös Helsingin yliopiston kansakoulunopettajien jatkokurssien opettajana 1927–1937, Sotakorkeakoulun opettajana 1927–1928, Helsingin yliopiston kansanvalistussihteerinä 1931–1939 ja Turun va. opettajakorkeakoulun opettajana vuodesta 1949.
Väinö Krohn oli naimisissa vuodesta 1916 filosofian maisteri Margareta Hjeltin kanssa jonka isä oli senaattori August Johannes Hjelt.
Soitinmusiikki
Soitinmusiikki eli instrumentaalimusiikki on musiikkia, jossa käytetään vain soittimia ilman ihmisääntä.
The Second Ring of Power
The Second Ring of Power on Unholy-yhtyeen albumi. Se julkaistiin Avantgarde Music -yhtiön kautta vuonna 1994.
Tad Williams
thumb|Tad Williams Kölnissä 2004 Robert Paul ”Tad” Williams (s. 14. maaliskuuta 1957 Kalifornia) on yhdysvaltalainen tieteis- ja fantasiakirjailija.
Taru kolmesta miekasta (1988–1993) on alun perin trilogia. Suomalainen kustantaja kuitenkin jakoi aina yhden kirjan kolmeksi suomenkieliseksi. Laaja viimeinen kirja suomennettiin kuusiosaisena. Täten koko suomennetun kirjasarjan koko on 12 nidettä.
Varjojen marssi (2004, suomeksi kahdessa osassa) avaa Williamsin uusimman trilogian.
Suomennetut teokset
Taru kolmesta miekasta. (Memory, Sorrow and Thorn -trilogia; 3 osaa englanniksi) Suomennettu 12-osaisena, alkuperäisen kirjan luvut suomenkielisessä versiossa suluissa.
Varjojen marssi-trilogian kaksi ensimmäistä osaa (Shadowmarch-trilogy, Shadowmarch 2004, Shadowplay 2007), jaettu kahteen osaan suomennettaessa:
Suomentamattomat teokset
Otherland-sarja: Shadowmarch-trilogian kolmas osa: Muut teokset:
Christopher Hogwood
thumb|Christopher Hogwood helmikuussa 2014. Christopher Jarvis Haley Hogwood (10. syyskuuta 1941 Nottingham – 24. syyskuuta 2014 Cambridge ) oli brittiläinen kapellimestari ja cembalisti, joka tunnetaan erityisesti Academy of Ancient Musicin perustajana. Vuodesta 1992 Hogwood toimi varhaisen musiikin esittämisen professorina Royal Academy of Musicissa ja vierailevana professorina Lontoon King’s Collegessa.
Hogwood opiskeli aluksi klassista kirjallisuutta Cambridgen yliopiston Pembroke Collegessa ja suoritti myöhemmin kapellimestariopintoja Raymond Leppardin, Thurston Dartin sekä Rafael Puyanan ja Gustav Leonhardtin johdolla. Vuonna 1967 hän perusti David Munrow’n kanssa Early Music Consortin ja vuonna 1973 Academy of Ancient Musicin, jotka molemmat esittävät varhaisklassismin ja barokin musiikkia periodisoittimin.
Aes Sidhe
Aes Sidhe (myös Aos Sí) ovat Irlannin kelttiläisessä mytologiassa henkiä tai haltijoita, jotka asuvat kumpujen tai mäkien alla. Nimitys tarkoittaa kirjaimellisesti “kukkuloiden kansa”.
Skander Youssfi
Skander Youssfi (s. 12. huhtikuuta 1983 Sousse) on tunisialainen karateka. Hän on saavuttanut Kyokushinin Arabian mestaruuden.
Aes Sidhe
Sídh tarkoittaa “keijujen kumpua”, paikkaa, jossa henget asuvat. Sana voi myös merkitä rauhaa, jolla viitataan tuonpuoleiseen onnelaan. Lebor Gabála Érennin mukaan Milin pojat eli keltit ajoivat muinoin jumalten heimon Tuatha Dé Danannin maan alle, jonne nämä perustivat tuonpuoleisen ja yliluonnollisen valtakunnan. Tuatha Dé Danannin kuningas Dagda määräsi kullekin jumalalle oman kukkulan, sídhin, jonka alla asua. Sídhit muodostivat yhdessä tuonpuoleisen maailman, jossa ei ollut kärsimystä, nälkää, sairauksia tai vanhuutta ja ikuinen onni vallitsi. Kelttien marraskuun ensimmäisenä päivänä viettämän Samhain aikaan tämän- ja tuonpuoleisten maailmojen väliset rajat katosivat väliaikaisesti, ja henget saattoivat liikkua vapaasti oman sídhinsä ja tämän maailman välillä.
Skander Youssfi
Karate
Youssfi saavutti ensimmäisen kerran menestystä kansainvälisesti 2004. Hän sijoittui ensin Unkarin turnauksessa viidenneksi ja myöhemmin samana vuonna saavutti pronssia Libanonin turnauksessa.
2006 Youssfi sijoittui kahdeksanneksi EM-kilpailuissa Italiassa. Hän saavutti samana vuonna pronssia historian toisissa Arabian mestaruuskisoissa Libanonissa.