cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dennis Wideman
Ammattilaisura
Wideman sai NHL-varauksen kesällä 2002, jolloin Buffalo Sabres varasi hänet numerolla 241 uusien pelaajien varaustilaisuuden kahdeksannella kierroksella. Hän ei kuitenkaan saanut seuraavien vuosien aikana sopimusta Sabresiin, joten kesällä 2004 hän solmi vapaana pelaajana sopimuksen St. Louis Bluesin kanssa. Hän teki ammattilaisdebyyttinsä myöhemmin samana vuonna St. Louisin silloisen farmiseuran Worcester IceCatsin riveissä AHL-liigassa. Hän pelasi IceCatsin riveissä 79 AHL:n runkosarjaottelua, joissa syntyi tehot 13 maalia ja 30 syöttöpistettä. Wideman sijoittui Worcesterin sisäisessä pistepörssissä sijalle kolme Jay McClementin ja Jon DiSalvatoren jälkeen, AHL:n tulokkaiden pistepörssissä sijalle seitsemän ja AHL-puolustajien pistepörssissä sijalle kolmetoista.
Hän aloitti myös työsulun jälkeisen NHL-kauden 2005–2006 AHL:ssä Peoria Rivermenissä, mutta marraskuussa 2005 hänet kutsuttiin Bluesin NHL-miehistöön, jossa hän pysyi koko loppukauden. Wideman pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 9. marraskuuta, jolloin Blues kohtasi Columbus Blue Jacketsin. Ensimmäisen pisteensä Wideman teki NHL:ssä 12. marraskuuta (syöttöpiste ottelussa, jossa Blues kohtasi Nashville Predatorsin) ja ensimmäisen maalinsa 1. joulukuuta ottelussa Blue Jacketsia vastaan. Hän pelasi ensimmäisellä NHL-kaudellaan 67 runkosarjaottelua, joissa hän teki 24 tehopistettä, kahdeksan maalia ja 16 syöttöpistettä, eniten kaikista Blues-puolustajista. Jääaikaa hän sai keskimäärin 21 minuuttia ja 41 sekuntia ottelua kohden, mikä oli kolmanneksi eniten St. Louisin sisäisessä tilastossa Christian Bäckmanin ja Eric Brewerin jälkeen. Kesken kauden 2006–07 Wideman kaupattiin Boston Bruinsiin, joka etsi uutta hyökkäävää puolustajaa vaihdettuaan Paul Maran pois vaihdossa hyökkääjä Brad Boyesiin.
Wideman edusti Bruinsia kolme vuotta ja teki tähänastisen NHL-uransa piste-ennätyksen kaudella. Hän teki tuolla kaudella 50 tehopistettä, 13 maalia ja 37 syöttöpistettä, 79 runkosarjaottelussa. Wideman siirtyi kesällä 2010 Florida Panthersiin, jolloin Boston sai vaihdossa hyökkääjät Nathan Horton sekä Gregory Campbell. Hän edusti Panthersia vajaan kauden, helmikuuhun 2011 asti, jolloin hän siirtyi NHL:n siirtotakarajapäivänä Washington Capitalsiin vaihdossa Jake Hauswirthiin ja kolmannen kierroksen varausvuoroon.
Wideman teki kaudella 2011–2012 Capitalsissa 46 pistettä 82 runkosarjaottelussa, ja hänet valittiin kauden aikana NHL:n tähdistöotteluun. Widemanista oli tulossa heinäkuussa 2012 vapaa pelaaja, mutta Calgary Flames hankki hänen oikeudet Capitalsilta ja teki hänen kanssaan viisivuotisen sopimuksen kesäkuun lopulla. Vaihdossa Flames antoi Jordan Henryn ja viidennen kierroksen varausvuoron kesälle 2013.
Kaudella 2015–2016 Wideman jyräsi linjatuomari Don Hendersonin poikittaisella mailalla. Wideman itse kiisti tapauksen tahallisuuden, mutta hänet kuitenkin katsottiin syylliseksi ja tuomittiin 20 ottelun pelikieltoon, minkä lisäksi hän menetti kausipalkastaan yli puoli miljoonaa dollaria. Henderson sai taklauksesta aivotärähdyksen eikä pystynyt loppukauden aikana tuomitsemaan otteluita. Wideman ehti kärsiä pelikieltoaan 19 ottelun ajan ennen kuin puolueeton välimieskäsittelijä puolitti alkuperäisen pelikiellon kymmeneen otteluun. Wideman ehti istua yhtä ottelua vaille koko pelikieltonsa, mutta hän joutui maksamaan alkuperäisestä 564 517 dollarin sakostaan vain puolet eli 282 258 dollaria. Huhtikuussa 2017 Henderson ilmoitti asianajajansa välityksellä nostavansa siviilikanteen sekä Widemania että Flamesia vastaan ja vaativansa 10 miljoonan dollarin vahingonkorvauksia useista, fyysisistä ja henkisistä kiputiloista. Hendersonin ura ammattilaiserotuomarina on tapauksen johdosta todennäköisesti ohi.
Balin ilmastokokous
thumb|Balin ilmastokokouksen kokoussalia. Balin ilmastokokous (United Nations Climate Change Conference 2007) järjestettiin Balin kansainvälisessä konferenssikeskuksessa Nusa Duassa, Balilla Indonesiassa 3. joulukuuta – 14. joulukuuta 2007. Kokoukseen osallistuvat 188 maan edustajat sekä useiden järjestöjen ja median tarkkailijat. Kokouksen tavoitteena oli aloittaa neuvottelut tulevista ilmastonmuutoksen torjuntakeinoista sen jälkeen, kun Kioton ilmastosopimus päättyy vuonna 2012, ja luoda tavoiteaikataulu näille neuvotteluille.
Kokouksessa sovittiin suunnitelmasta, joka ohjaa tulevia toimia ilmastonmuutoksen torjumiseksi. Sopuun päästiin yli vuorokausi kokouksen aikarajan umpeutumisen jälkeen, kun Yhdysvallat lakkasi vastustamasta sopimusluonnosta. Balilla ei kuitenkaan sovittu varsinaisista päästörajoista kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseksi. Sovittiin että Kioton sopimuksen jatkosta päätetään viimeistään Kööpenhaminassa vuonna 2009 järjestettävässä ilmastokokouksessa. YK otti tavoitteekseen saada myös Yhdysvallat ja kehitysmaat sitovien päästörajojen piiriin.
Sandstone (Australia)
Sandstone on paikallishallintoalue Australiassa Länsi-Australian osavaltiossa. Alueella oli 89 asukasta vuoden 2016 väestönlaskennassa.
Renault–Nissan CMF -pohjalevy
Renault–Nissan CMF -pohjalevy (Common Module Family) on Renault’n ja Nissanin yhteistyössä kehittämä modulaarinen pohjalevy etu- ja nelivetoisille autoille, joissa moottori on sijoitettu poikittain. Pohjalevyn etuja aiempiin ratkaisuihin verrattuna ovat alhaisemmat kustannukset ja monikäyttöisyys, sillä CMF-perustalle voidaan rakentaa eri kokoisia ja -mallisia autoja. CMF-pohjalevy korvaa aiemmat B-, C- ja D-pohjalevyt.
CMF-A
CMF-A-arkkitehtuuri on suunniteltu kaikkein pienimpiä ja edullisimpia automalleja varten, joita myydään kehittyvillä markkina-alueilla, kuten Intiassa.
CMF-B
CMF-B-pohjalevyä käytetään pienissä automalleissa. Siitä on kaksi versiota: HS (high specification) kalliimpia malleja ja LS (low specification) edullisemman pään malleja varten. LS-versio korvasi edeltäneet Dacian B0- ja M0-pohjalevyt.
CMF-EV
CMF-EV on pohjalevystä sähköautomalleja varten kehitetty versio.
Iemand als jij
Iemand als jij on Barbara Dexin esittämä kappale, joka edusti Belgiaa vuoden 1993 Eurovision laulukilpailussa Irlannin Millstreetissä.
Kappale sijoittui Euroviisuissa viimeiseksi 3 pisteellä.
Salvatore Schillaci
thumb|Salvatore Schillaci
Salvatore ”Totò” Schillaci (s. 1. joulukuuta 1964 Palermo, Italia) on italialainen jalkapalloilija, joka vuonna 1990 saavutti MM-pronssia ja oli MM-kisojen maalikuningas.
Hans Leygraf
Hans Leygraf (1920 Tukholma – 12. helmikuuta 2011 ) oli ruotsalainen pianisti ja musiikkipedagogi. Hän oli varhaisella urallaan myös niin kutsuttua Måndagsgruppenia edustanut säveltäjä, mutta lopetti säveltämisen sittemmin.
Leygraf syntyi saksalais-itävaltalaisille vanhemmille. Hän sai pianonsoiton opetusta Gottfrid Boonilta Tukholmassa ja Anna Hirzel-Langenhanilta Sveitsissä. Lisäksi hän opiskeli sävellystä ja orkesterinjohdoa yliopistoissa Münchenissä ja Tukholmassa. 9-vuotiaana hän debytoi solistina Tukholman kuninkaallisen filharmonisen orkesterin kanssa, ja 12-vuotiaana hän piti ensimmäisen pianoresitaalinsa. Toisen maailmansodan jälkeen hän esiintyi eri puolilla Eurooppaa, myös Neuvostoliiton alueella, Yhdysvalloissa ja Kaukoidässä. Hän esiintyi muiden muassa Wienin filharmonikkojen, Lontoon sinfoniaorkesterin ja BBC:n sinfoniaorkesterin kanssa. Kapellimestareita, joiden kanssa hän teki yhteistyötä, olivat Herbert Blomstedt, Sergiu Celibidache, Ernő Dohnányi, Antal Doráti, Sixten Ehrling, Ferenc Fricsay, Michael Gielen, Rudolf Kempe, Wolfgang Sawallisch, Georg Solti ja George Szell.
Salvatore Schillaci
Schillaci syntyi köyhään sisilialaisperheeseen. Hän aloitti jalkapallouransa kotikaupunkinsa harrastelijajoukkueessa Amat Palermossa. Vuonna 1982 hän solmi ammattilaissopimuksen Messinan kanssa ja teki joukkueessa kaikkiaan 61 maalia 219 ottelussa ja voitti Serie B:n maalikuninkuuden ennen siirtymistään Juventukseen vuonna 1989. Juventuksessa hän teki Serie A -debyyttinsä 27. elokuuta samana vuonna ja ensimmäiset maalinsa toisessa ottelussaan viikkoa myöhemmin. Tulokaskaudellaan hän teki Juventuksessa 15 liigamaalia ja voitti Italian Cup-mestaruuden sekä UEFA Cupin.
Hans Leygraf
Leygraf tuli laajan yleisön tietoisuuteen muun muassa monilla televisio- ja radioesiintymisillään sekä Wolfgang Amadeus Mozartin sonaattien kokonaislevytyksellään. Hän teki opetustyötä Innsbruckissa, Darmstadtissa, Tukholmassa, Hannoverissa ja Berliinissä. Lisäksi hän toimi vuosina 1972–1990 professorina Salzburgin Mozarteumissa, jossa hän vielä syyskuuhun 2007 johti lahjakkaiden opiskelijoiden kansainvälistä luokkaa. Leygrafin oppilaiden joukossa oli Igor Levit.
Leygraf tuli vuonna 1961 valituksi Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi. Hän oli myös Mozarteumin kunniajäsen, Vasa-ritarikunnan jäsen ja Litteris et Artibus -mitalin saaja.
Salvatore Schillaci
Seuraavana kesänä Italian maajoukkueen valmentaja Azeglio Vicini valitsi Schillacin, jolla ei ollut lainkaan kansainvälistä kokemusta, viimeisenä pelaajana 1990 MM-kotikisojen joukkueeseen. Italian ensimmäisessä ottelussa Itävaltaa vastaan Schillaci tuli vaihtomiehenä kentälle ja teki Italian 1-0-voitto-osuman. Schillaci tuli vaihdosta kentälle myös ottelussa Yhdysvaltoja vastaan. Tšekkoslovakiaa vastaan pelatussa 2-0-voittoon päättyneessä ottelussa Schillaci oli avauksessa ja teki Italian ensimmäisen maalin. Myös lukemiin 2-0 päättyneessä neljännesvälierässä Uruguayta vastaan, kuten myös 1-0-voittoon Irlannin tasavaltaa vastaan päättyneessä puolivälierässä, Schillaci onnistui maalinteossa. Myös välierässä Argentiinaa vastaan Schillaci teki maalin, mutta lukemissa 1-1 jatkoajankin jälkeen ollut ottelu eteni rangaistuspotkukilpailuun, josta jatkoon eteni Argentiina. 2-1-voittoon Englannista päättyneessä pronssiottelussa Schillaci ampui Italian voittomaalin pilkulta ja voitti kuudella maalillaan kisojen maalikuninkuuden. Hänet valittiin myös turnauksen parhaaksi pelaajaksi.
Kaikkiaan Schillaci teki 16 ottelun maajoukkueurallaan seitsemän maalia. Hän onnistui maajoukkueessa maalinteossa MM-turnauksen jälkeen ainoastaan kerran, tappiollisessa EM-karsintaottelussa Norjaa vastaan kesäkuussa 1991. Verraten lyhyeksi jääneestä maajoukkueurastaan Schillaci muistetaan nimenomaan vuoden 1990 lopputurnauksen sankarina.
MM-kisojen jälkeen Schillaci pelasi vielä kaksi kautta Juventuksessa kunnes siirtyi Interiin, mutta hän kärsi oikeastaan koko ajan loukkaantumisista eikä koskaan päässyt huippuaikojensa vireeseen. Vuonna 1994 hän siirtyi ensimmäisenä italialaisena Japanin J-Liigaan Jubilo Iwatan joukkueeseen. Hän lopetti jalkapalloilijan uransa vuonna 1999.
Hack Simpson
Harold Alfred ”Hack” Simpson (26. kesäkuuta 1910 Rosser, Manitoba – 30. maaliskuuta 1978 Montréal, Quebec) oli kanadalainen jääkiekkoilija ja olympiavoittaja.
Simpson kuului Kanadan miesten maajoukkueen kokoonpanoon sen voittaessa olympiakultaa Lake Placidissa 1932. Simpson pelasi olympiaturnauksessa viidessä ottelussa ja teki kuusi maalia ollen maalintekijätilaston kolmas.
Kosminen kauhu
Kosminen kauhu (cosmicism) on kauhukirjailija H. P. Lovecraftin (1890–1937) kehittämä filosofia ja kaunokirjallinen suuntaus. Sen mukaan maailma on perusluonteeltaan välinpitämätön, ja ihmiset ja humanismi ovat maailmankaikkeuden mittakaavassa merkityksettömiä. Kosminen maailmankatsomus kiistää jumalten ja muiden yliluonnollisten olentojen olemassaolon. Filosofia on vaikuttanut spekulatiiviseen realismiin, jonka mukaan moderni filosofia on laiminlyönyt metafysiikan keskittymällä liiaksi mieleen.
Kosmisen kauhukirjallisuuden keskeinen elementti on tuntemattoman pelko ja sen tunkeutuminen normaalin arkikokemuksen piiriin. Lajityyppi luo pelon tunnetta kuvaamalla subliimin, johon verrattuna ihmiset ovat pieniä, merkityksettömiä ja avuttomia. Psykologisen kauhun tapaan kosminen kauhukirjallisuus käsittelee usein ihmismielen tuntemattomia ominaisuuksia ja unohdettujen salaisuuksien julkitulemista.
Shiru
Shiru on Lahakat Shirun esittämä kappale, joka edusti Israelia vuoden 1993 Eurovision laulukilpailussa Irlannin Millstreetissä.
Kappale sijoittui Euroviisuissa 25 maan joukosta sijalle 24. 4 pisteellä.
Jarna Kuiva
Jarna Kuiva on Pirkka-Pekka Peteliuksen luoma ja esittämä sketsihahmo, joka tuli tunnetuksi radion Yömyöhä-ohjelmista. Jarnan tunnettu hokema on ”Se on kyllä hyvä…!”. Petelius kertoo Toopelivisio-kirjassa, että hän kehitti Jarnan eräästä Mutapainin ystävät -viihdesarjan sketsistä, missä eräs hahmo kertoi Jarnasta ja hänen edesottamuksistaan. Sitten siitä hahmosta, joka kertoi Jarnasta, kehittyi myöhemmin itse Jarna Kuiva. Hahmo esiintyi myös television puolella sketsisarjoissa Hei hulinaa ja Hui helinää.
Jarnan luonne
Jarna on ongelmanuori, jonka keskeinen elämäntehtävä on siirtyä paikasta toiseen viritetyn mopon maksiminopeudella. Jarna on yleensä ilkeä kaikkia muita kohtaan, varsinkin Pedro Hietasta, jota hän siaksi ja karvanaamaksi tapasi sanoa. Jarna haukkuu sumeilemattomasti ketä tahansa ja monissa Yömyöhissä hän tapasi heittää jonkun sarjan vieraista ulos studiosta.
Jarnan perhe
Ensimmäisessä Yömyöhässä Jarna sanoo äitinsä nimen olevan Vilma, vaikka myöhemmin se on aina ollut Jaana. Jarnan suku on valtava, ja Jarnalla on yhteensä 35 sisarta, joiden kaikkien nimi alkaa J-kirjaimella ”paitsi se yksi joka alkaa M-kirjaimella”, kuten Jarna itse Yömyöhässä totesi. Jarnalla on kotona myös sirmakkaa soittava sika, jonka nimi on Pedro, ja karvanaamainen kissa.
Jarnan bändi
Jarna soittaa myös yhtyeessä 200 grammaa meetvurstia, jonka hän on perustanut sukunsa kanssa. Jarna soittaa siinä meetvurstin siivuja.
EXOSAT
Se laukaistiin Delta II-kantoraketilla 26. toukokuuta 1983 Vandenberg Air Force Base-rakettikeskuksesta Yhdysvalloista vaikka alun perin oli tarkoitus laukaista se Ariane 1-kantoraketilla.
EXOSATissa oli kolme samaan suuntaan suunnattua instrumenttia, joiden energia-alueet olivat 0,05–2,5 keV, 2–20 keV ja 1–50 keV. Elliptisellä kiertoradalla (apogeum 191710 km, perigeum 347 km, inklinaatio 72,5 astetta) se pystyi mittaamaan eri röntgenlähteitä pitkän aikaa kutakin. Se mittasi myös röntgenlähteiden muuttuvuutta ja Auringon röntgensäteilyä.
Filippiinienenglanti
Filippiinienenglanti on englannin kielen murre, jota puhutaan Filippiineillä, jossa se on filipinon ohella virallinen kieli. Englantia äidinkielenään puhuvien filippiiniläisten lasten määrä on kasvussa etenkin urbaaneilla alueilla. Filippiineillä englannin kieltä käytetään koulutuksessa ja mediassa ja sitä käytetään lingua francana koko maassa.
Filippiineillä englantia lausutaan useimmiten amerikanenglannin tavoin. Puhekielessä englantiin sekoitetaan toisinaan tagalogin- ja filipinonkielisiä sanoja.
Enemmistö Filippiinien englannin sanastosta on samaa kuin muissa englannin murteissa, mutta Filippiinien englannissa esiintyy myös joitakin sanoja, joita muissa murteissa ei tunneta lainkaan.
Toyota TS040 Hybrid
Toyota TS040 Hybrid on japanilaisen Toyotan valmistama LMP1-luokituksen mukainen kilpa-auto, jolla kilpailtiin FIA World Endurance Championship -sarjassa vuosina 2014–2015. Auto julkistettiin 27. maaliskuuta 2014.
Kesäolympialaiset 1924
Vuoden 1924 kesäolympialaiset järjestettiin Pariisissa, Ranskassa. Kisojen avajaiset olivat 4. toukokuuta ja päättäjäiset 27. heinäkuuta 1924.
Kisojen yhteydessä järjestettiin Chamonix’n kaupungissa ensimmäistä kertaa erityinen talviurheiluviikko. Tapahtuma oli valtava menestys, ja se julistettiin jälkikäteen ensimmäisiksi talviolympialaisiksi. Aiemmin talvilajeista jääkiekossa ja taitoluistelussa oli kilpailtu kesäolympialaisten yhteydessä.
Lajit
Pariisin olympialaisissa kilpailtiin 20 eri urheilulajissa.
Osallistuneet maat
thumb|Pariisin vuoden 1924 olympialaisiin osallistuneet maat. Vuoden 1924 kesäolympialaisiin osallistui 44 maata. Saksa ei saanut järjestelytoimikunnalta kutsua kisoihin, eikä täten voinut osallistua.
Mitalitaulukko
Mitalitilaston ensimmäinen vuoden 1924 kesäolympialaisissa oli Yhdysvallat. Eniten olympiavoittoja saavuttaneet urheilijat olivat Suomen Paavo Nurmi viidellä olympiakullalla ja Ville Ritola neljällä olympiavoitolla.
Louise Reichardt
Louise Reichardt (11. huhtikuuta 1779 Berliini – 17. marraskuuta 1826 Hampuri) oli saksalainen säveltäjä.
Juovakuukala
Juovakuukala (Monodactylus sebae) on hopeanhohtoinen, litteä kala.
Louise Reichardt
Reichardt muutti Hampuriin, aloitti opiskelun Johann Friedrich Clasingin johdolla ja kiinnostui syvästi Georg Friedrich Händelin kuoroteoksista. Hän oli aktiivinen vaikuttaja Hampurin kuoropiireissä, teki opetustyötä ja sai osakseen huomiota sävellystensä lyyrisillä melodioilla. Reichardtin tuotantoon kuuluu yli sata laulua, joista suurin osa julkaistiin ja esitettiin Hampurissa hänen elinaikanaan. Sanoitukset ovat saksaksi ja italiaksi, usein aikansa huomattavimpien runoilijoiden laatimia. Osassa Reichardtin sävellyksistä säestetään pianolla laulajaa, osa esitetään ilman soitinsäestystä.
Reichardt oli ensin kihloissa runoilijan kanssa, mutta tämä kuoli ennen häitä; samoin hänen toinen kihlattunsa, taidemaalari, ennätti kuolla ennen avioitumista. Tämän jälkeen Reichardt vältti romanttisia suhteita ja omistautui työlleen oppilaidensa ja säveltämisen parissa.
Juovakuukala
Alkuperä
Juovakuukala on kotoisin Atlantin itärannikolta, Kanariansaarilta Angolaan. Se elää sekä murtovedessä että merivedessä, tyypillisesti jokisuiden mangrovealueilla.
Matkun koulu
Matkun koulu on lakkautettu Forssan kaupungin Matkussa toiminut alakoulu. Siinä oli kolme perusopetusryhmää ja esikouluryhmä, 0–2, 3–4 ja 5–6. Painopistealueena olivat yleissivistävät aineet. Koulu perustettiin 1900-luvun alussa. Viimeinen koulurakennus valmistui 1960-luvulla. Kun Koijärven koulu valmistui, oppilaat siirtyivät sinne joulukuussa 2014.
Valeri Legasov
pienoiskuva|Valeri Legasov. Valeri Aleksejevitš Legasov (, 1. syyskuuta 1936 – 27. huhtikuuta 1988) oli neuvostoliittolainen ydinfyysikko ja Venäjän tiedeakatemian jäsen, joka tunnetaan parhaiten Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden tutkinnan johtajana.
Legasov syntyi Tulassa 1936. Hän oli vuodesta 1983 kuolemaansa asti Moskovan valtiollisen yliopiston kemian osaston puheenjohtaja. Venäjän tiedeakatemian täysivaltainen jäsen hänestä tuli 1981.
Tšernobyl
Tšernobyl-onnettomuuden jälkeen 26. huhtikuuta 1986 Legasov alkoi johtaa komiteaa, joka muodostettiin tutkimaan katastrofin aiheuttajaa ja suunnittelemaan sen haittojen hävitystä. Hän oli avoin löydöksien suhteen ja raportoi aktiivisesti hallitukselle alueen tilanteesta. Hän ei myöskään epäröinyt puhua muille tutkijoille ja lehdistölle tuhoutuneen voimalan turvallisuusriskeistä ja vaati koko Prypjatin alueen välitöntä evakuoimista. Elokuussa 1986 hän esitti komitean raportin Kansainvälisen atomienergiajärjestön erikoiskokouksessa Wienissä.
Legasovin avoin ja varma suhtautuminen kuitenkin aiheutti paljon närää hänen kotimaassaan. Neuvostoliiton hallitus ei pitänyt hänen avoimuudestaan. Niinpä kun vuosina 1986 ja 1987 hänen nimensä oli kahdesti Sosialistisen työn sankarin arvonimen ehdokaslistalla, hylättiin hänen ehdokkuutensa molemmilla kerroilla.
Vuonna 1996 presidentti Boris Jeltsin antoi hänelle postuumisti Venäjän federaation sankarin arvonimen.
Lauri Timonen
Lauri Timonen (s. 1980 ) on Filmihullu-lehden päätoimittaja ja elokuva-aiheisten kirjojen kirjoittaja.
Timonen toimi pitkään Filmihullun toimitussihteerinä ja lehden päätoimittajan Peter von Baghin assistenttina. Kun von Bagh kuoli vuonna 2014, Timonen valittiin uudeksi päätoimittajaksi. Timonen on toiminut lehden päätoimittajana vuoden 2015 alusta.
Timonen on julkaissut teokset Aki Kaurismäestä, Matti Pellonpäästä, Matti Ijäksestä, Jean Sebergistä, Rainer Werner Fassbinderistä ja Federico Fellinistä.
Timonen on ohjannut lyhytelokuvan Jeanne d'Arc (2009).
Tih deževen dan
Tih deževen dan on 1X Bandin esittämä kappale, joka edusti Sloveniaa vuoden 1993 Eurovision laulukilpailussa Irlannin Millstreetissä.
Kappale sijoittui Euroviisuissa 25 maan joukosta sijalle 22. 9 pisteellä.
Hot Fuzz
Hot Fuzz on Edgar Wrightin ohjaama toimintaelokuvaparodia vuodelta 2007, jonka pääosissa ovat Simon Pegg ja Nick Frost. Elokuva on osa Simon Peggin ja Edgar Wrightin Three Flavours Cornetto trilogy -sarjaa, johon kuuluvat myös elokuvat Shaun of the Dead (2004) ja The World's End (2013).
Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa elokuvakriitikkoa valitsi Hot Fuzzin kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle sijalle 66.
Juoni
Elokuva kertoo Nicholas Angelista, lontoolaisesta poliisista, joka lähetetään kaukaiseen Sandfordin kylään. Aluksi kylässä ei tunnu tapahtuvan mitään, mutta yllättäen asukkaita alkaa kuolla yksi toisensa jälkeen.
Luuytimensiirto
thumb|Luuydintä otetaan terveestä potilaasta isokokoisella ruiskulla Luuytimensiirto on lääketieteellinen toimenpide, jossa vaihdetaan ihmisen luuydin, joka tuottaa uusia verisoluja. Siirto tehdään radikaalina hoitotoimenpiteenä ihmiselle, jolla on vakava veri- tai luuydinsairaus tai hematologinen syöpä.
Useimmat luuytimensiirrot tehdään leukemiapotilaille. Potilaan oma luuydin tuottaa silloin syöpäsoluja. Se tuhotaan voimakkaalla sytostaatti- tai sädehoitoannoksella, ja tilalle annetaan luovuttajan luuydintä. Luovuttaja voi olla lähiomainen tai vapaaehtoinen, jonka kudostyyppi sopii potilaalle. Luovuttajalta luuydintä kerätään yleensä lantioluusta, ja terveen luovuttajan luuydin kasvaa pian ennalleen.
Suomen Punaisen Ristin Veripalvelu ylläpitää Suomessa luuytimen luovuttajista kantasolurekisteriä, joka toimii yhteistyössä maailman 43 muun rekisterin kanssa ja palvelee kaikkia suomalaisia ja ulkomaisia sairaaloita.
Kuumaa hiekkaa (televisiosarja)
Kuumaa hiekkaa (L’Île) on seitsenosainen ranskalainen vuonna 1987 valmistunut Robert Merlen romaaniin pohjautuva ja François Leterrierin ohjaama minisarja, jonka tapahtumat perustuvat löyhästi vuonna 1789 tapahtuneeseen HMS Bountyn kapinaan. Robert Merle myös kirjoitti dialogin minisarjaan. Sarjan musiikin sävelsi Jean-Claude Petit. Suomessa sarjan esitti MTV vuonna 1989.
Anna Politkovskaja
Anna Stepanovna Politkovskaja (, ; 30. elokuuta 1958 New York, Yhdysvallat – 7. lokakuuta 2006 Moskova, Venäjä), o.s. Mazepa, oli journalisti ja viimeisinä vuosinaan työntekijöiden puoliksi omistaman Novaja gazeta -lehden toimittaja, joka identifioitui ukrainalaiseksi ja jota media piti usein venäläisenä. Politkovskaja alkoi kirjoittaa vuonna 1999 artikkeleita Tšetšenian ensimmäisestä ja toisesta sodasta, ja hänet tunnettiin Vladimir Putinin hallinnon arvostelijana. Politkovskajan syntymän aikoihin hänen vanhempansa toimivat New Yorkissa Neuvostoliiton YK-diplomaatteina, ja hän sai 1990-luvun alussa myös Yhdysvaltain kansalaisuuden. Hän vietti lapsuutensa ja suoritti opintonsa Moskovassa, missä hän eli myös viimeiset vuotensa. Valmistuttuaan hän asui ajoittain Yhdysvalloissa ja Euroopassa.
Politkovskaja salamurhattiin 7. lokakuuta 2006 Moskovassa Venäjällä. Murhasta on esitetty lukuisia teorioita ja spekulaatioita. Kuusi miestä on tuomittu vankilaan murhan toteuttamisesta, mutta sen tilaajaa ei vieläkään tiedetä.
Työ journalistina
Politkovskaja opiskeli journalistiikkaa Moskovan valtionyliopistossa. Lopputyönsä hän kirjoitti Marina Tsvetajevasta. Valmistumisensa jälkeen vuonna 1980 hän työskenteli Izvestija-sanomalehden palveluksessa. Kesäkuussa 1999 hän aloitti kolumnien kirjoittamisen Novaja Gazetaan, jonka omistajiin kuului Mihail Gorbatšov.
Politkovskaja oli varma, että Venäjän viranomaiset yrittivät myrkyttää hänet lentokoneessa, kun hän oli matkalla Beslaniin koulukaappauksen aikana. Armeija ja turvallisuuspalvelut vaikeuttivat usein hänen työskentelyään muun muassa uhkailemalla ja pitämällä häntä säilössä. Politkovskaja pystyi osoittamaan armeijan sekaantumisen taloudelliseen toimintaan Tšetšeniassa, ja hän esitteli kirjoituksissaan, kuinka rikollisliigat, tšetšeenipoliisit ja Venäjän armeijan upseerit toimivat yhteistyössä varastaessaan öljyä öljyputkista.
Murha
thumb|Politkovskajan hauta Trojekurovskojen hautausmaalla Moskovassa. Politkovskaja löydettiin 7. lokakuuta vuonna 2006 ammuttuna asuinkerrostalonsa hissistä Moskovasta. Poliisi löysi ruumiin viereltä äänenvaimentimella varustetun Makarov PM -pistoolin ja neljä hylsyä. Politkovskaja oli ollut palaamassa ostoksilta, vienyt osan ostoksista asuntoon ja jättänyt osan talon eteiseen. Murhaaja yllätti Politkovskajan tämän palatessa hakemaan kassejaan. Eri lähteiden mukaan Politkovskajaa oli ammuttu joko neljästi tai kahdesti. Toisten mukaan häntä ammuttiin kahdesti sydämen tienoille, kerran olkapäähän ja vielä päähän, kun hän oli jo kuollut, ja toisten tietojen mukaan surmaluoteja oli kaksi, yksi rintaan ja toinen päähän varmistukseksi. Valvontakameroille tallentui ilmeinen murhaaja, 180-senttinen tumma-asuinen 30-vuotias mies ja hänen avustajansa, noin 30-vuotias nainen. Tekoa epäiltiin palkkamurhaksi.
Murhatutkimuksia johti Venäjän valtakunnansyyttäjä Juri Tšaika. Novaja Gazeta lupasi murhan selvittämiseen johtavista tiedoista 25 miljoonan ruplan (740 000 euron) palkkion.
Poliisin tutkijoiden Politkovskajan hautajaisten aikaisten teorioiden mukaan takana olivat tšetšeenit tai salaliittolaiset. Yhden tutkintalinjan mukaan murhan takana saattoivat olla miliisit, jotka tuomittiin Tšetšeniassa tehdyistä rikoksista Politkovskajan raportoinnin vuoksi. Toisessa versiossa syytettiin Tšetšenian pääministeriä, Ramzan Kadyrovia ja tämän johtamaa Tšetšenian turvallisuuspalvelua, koska Politkovskaja kirjoitti sen tekemisistä. Kolmas teoria oli, että kyseessä oli presidentti Putinin ja Kadirovin vastainen salaliitto. Venäjän lehdissä myös muistuteltiin, että Politkovskaja oli Venäjän äärikansallismielisten vihollinen.
Politkovskaja haudattiin tiistaina 10. lokakuuta 2006 Moskovan Trojekurovskojen hautausmaalle. Venäjän hallinnon edustajia ei osallistunut hautajaisiin, joissa oli mukana ihmisoikeusasiamies Vladimir Lukin sekä moni Boris Jeltsinin ajan liberaalipoliitikko.
Reaktiot
Entinen Neuvostoliiton johtaja Mihail Gorbatšov tuomitsi surmatyön, samoin muun muassa Yhdysvaltojen ulkoministeriön tiedottaja Sean McCormack. Ruotsin ulkoministeri Carl Bildt ja Suomen ulkoministeri Erkki Tuomioja vaativat murhan perusteellista tutkimista. Aleksanteri-instituutin johtaja Markku Kivinen syytti murhasta Venäjän tiedustelupalvelua.
Suomi otti kantaa Euroopan unioniin puheenjohtajamaana ja myös Euroopan neuvoston ihmisoikeuskomissaari Thomas Hammarberg kommentoi tapahtumaa. Amnesty International arvioi, että Politkovskaja murhattiin, koska hän toimittajan työssään raportoi ihmisoikeusloukkauksista Tšetšeniassa ja muualla Venäjällä.
Mielenosoitukset ja muistotilaisuudet
Suomen PEN järjesti hiljaisen kynttilämielenosoituksen Anna Politkovskajan muistoksi Helsingissä Venäjän suurlähetystön edessä sunnuntaina 8. lokakuuta 2006. Politkovskajan muistoa kunnioittamaan kerääntyi yli tuhat mielenosoittajaa. Vastaavia mielenilmauksia järjestettiin muuallakin Suomessa, ja myös Venäjällä ihmiset kokoontuivat murhaa paheksuviin mielenosoituksiin.
Tutkinnat ja tuomiot
Helmikuussa 2007 viranomaisten kerrottiin pidättäneen kaksi tšetšeenimiestä, joiden epäiltiin olevan murhan takana. Heidän sanottiin tallentuneen vakoilusatelliittien ottamiin kuviin. Satelliittien läsnäoloa Moskovan yllä perusteltiin lähestyvien presidentti Putinin syntymäpäivien turvajärjestelyllä. Venäjän viranomaiset eivät ottaneet kantaa pidätysuutiseen. Lokakuussa 2007 kerrottiin kaikkiaan yhdeksän henkilön pidätyksistä, joiden joukossa oli ainakin yksi FSB:n virkailija.
Lopulta murhasta oli epäiltynä neljä henkilöä. Kolme avustajana pidettyä henkilöä oli pidätettynä, ja oikeudenkäynti alkoi vuoden 2008 lopulla. 19. helmikuuta 2009 syytetyt veljekset Džabrail ja Ibragim Mahmudov sekä entinen poliisi Sergei Hadžikurbanov vapautettiin oikeudenkäynnin jälkeen syytteistä. Syyttäjä ilmoitti hakevansa muutosta ylemmistä oikeusasteista.
Anna Politkovskajan omaiset kertoivat 31. toukokuuta 2011, että murhasta on pidätetty Rustam Mahmudov, josta oli annettu kansainvälinen etsintäkuulutus. Venäjän viranomaiset vahvistivat tiedon. Poliisi pidätti 24. elokuuta 2011 eläkkeellä olevan korkea-arvoisen poliisin epäiltynä Politkovskajan murhan järjestämisestä. Pidätetyn kerrottiin olevan Dmitri Pavljutšenkov, joka työskenteli aikanaan Moskovan poliisivoimien palveluksessa. Vuonna 2012 Pavljutšenkov tuomittiin 11 vuodeksi vankilaan tehtyään sopimuksen syyttäjän kanssa ja todistettuaan muita murhaan osallistuneita vastaan.
Viisi miestä tuomittiin 9. kesäkuuta 2014 vankilaan Politkovskajan murhasta: surmaaja ja murhan järjestäjä saivat elinkautistuomiot, muiden tuomioiden pituudet vaihtelivat 12 ja 20 vuoden välillä. Murhan tilaajasta ei vieläkään ole tietoa.
Anna Politkovskaja -palkinto
Brittiläinen ihmisoikeusjärjestö Reach Women in War myöntää vuosittain Anna Politkovskajan muistoksi palkinnon konfliktialueella ihmisoikeuksien hyväksi toimivalle naiselle, joka puolustaa konfliktin uhreja usein itsensä vaarantaen. Ensimmäinen palkinto myönnettiin vuonna 2007 Politkovskajan ystävälle ja kollegalle Natalia Estemirovalle, joka myös murhattiin kaksi vuotta myöhemmin Venäjällä.
Martyn Ware
Martyn Ware (s. 19. toukokuuta 1956 Sheffield, Englanti) on brittiläinen muusikko, tuottaja, elektronisen popin pioneeri, lauluntekijä ja yksi Human Leaguen, British Electric Foundationin sekä Heaven 17:n perustajajäsenistä.
Ware on työskennellyt muun muassa Tina Turnerin, Terence Trent D’Arbyn, Marc Almondin ja Erasuren kanssa ja häntä pidetään yhtenä Ison-Britannian merkittävimmistä tuottajista.
Ware toimii myös kolmiulotteisten äänimaisemien luomiseen erikoistuneessa yhtiössä, Illustrious Companyssa, yhdessä Vince Clarken kanssa.
Romy Müller
Romy Müller (o.s. Schneider; s. 26. heinäkuuta 1958 Lübbenau, Brandenburg, Itä-Saksa) on saksalainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili pääasiassa viestijuoksussa. Müller kilpaili SC Dynamo Berlin-seurassa. Vuoden 1980 kesäolympialaisissa hän saavutti naisten 4×100 metrin viestijuoksussa olympiakultaa Saksan joukkueessa.
Satu Maaranen
Satu Maaranen (s. 1984) on suomalainen muotisuunnittelija, joka voitti kansainvälisen Festival de Hyèresin suunnittelukilpailun pääpalkinnon vuonna 2013.
Tausta
Hyèresin voittomallisto oli hänen taiteen maisterin opinnäytteensä Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulusta (2012). Satu Maaranen työskentelee myös kuosisuunnittelijana. Hänen opinnäytteensä Vaate Maisemassa käsitteli vaatteen ja luonnon suhdetta kyseenalaistaen mm. perinteisen camouflage-kuosin olemuksen. Kaikki kokoelman kuosit olivat Maarasen käsialaa. Kuosit hän toteutti käsin painamalla käyttäen erikoistekniikoita ja epätavallisia materiaaleja kuten hiekkaa taikka ruohoa.
Tyyli
Maarasen tyylille ovat ominaisia voimakkaat värit ja suurikoiset käsinmaalatut kuosit. Hänen kuosimaailmansa on abstrakti ja viittaa kuvataiteen tekniikoihin kuten maalaustaiteeseen. Ennen muotisuunnittelijan opintojaan hän opiskelikin kuvataideopettajaksi.
Tunnustukset
Hänet valittiin vuonna 2015 ehdokkaaksi Iso-Britannian design-museon vuosittaisessa Designs of the Year Awardsin muotikategoriassa, jonka muita ehdokkaita olivat mm. Rodarte ja J.W. Anderson. Hän on voittanut "Vuoden nuori tulokas"-palkinnon Suomen Ellen Style Awardsissa 2012 sekä Designer’s Nest – kilpailun Kööpenhaminassa 2010.
Ecoup
Ecoup Oyj on suomalainen kiertotalouskonserni. Yhtiö listautui Helsingin pörssin First North -listalle 29. syyskuuta 2021. Yhtiön toiminnan tavoitteena on, että hylättyjä materiaaleja hyödynnetään yhä enemmän osana kestävää ja resurssiviisasta rakentamista.
Yhtiön liiketoiminta jakautuu kahteen liiketoiminta-alueeseen. Palvelut ja tuotteet -liiketoiminnan tehtävänä on tuottaa rakentamisen toimijoille todennetusti ympäristöystävällisiä rakennusmateriaaleja ja rakentamisen raaka-aineita, jotka täyttävät myös tiukat laatukriteerit ja joita kehitetään aktiivisesti. Kiertotalousteknologiat-liiketoiminnan tehtävänä on kehittää ja toimittaa jätteenkäsittelyn ja kierrättämisen tarpeisiin laitteistoja ja menetelmiä, joiden avulla purku- ja rakennusjätteestä valmistetaan uusia, ympäristöystävällisiä raaka-aineita ja lopputuotteita.
ORG-Peking
ORG-Peking on kiinalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Pekingistä, Kiinasta. Se pelaa Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla VHL-liigassa.
Salvatore Adamo
pienoiskuva|Salvatore Adamo vuonna 2011. Salvatore Adamo (s. 1. marraskuuta 1943 Comiso, Sisilia) on italialaissyntyinen belgialainen laulaja, joka laulaa lähinnä ranskaksi mutta on levyttänyt myös italiaksi, saksaksi ja espanjaksi. Hänen albumeitaan on maailmanlaajuisesti myyty kymmeniä miljoonia kappaleita. Hänen läpimurtokappaleensa 1960-luvun alussa oli oma sävellys ja sanoitus ”Tombe la neige”, joka tunnetaan suomeksi nimellä ”Vain lunta kaikkialla”. Romanttisista balladeista tunnetun Adamon muita kappaleita ovat "Vous permettez, Monsieur?" ja "Inch Allah".
Adamo oli kolmevuotias, kun hänen perheensä muutti 1940-luvun loppupuolella Sisiliasta Belgiaan monien muiden italialaisten tavoin, kun kaivoksissa tarvittiin työvoimaa.
Adamo toipui 2000-vuosikymmenen alussa vaikeasta aivoverenvuodosta ja on senkin jälkeen jatkanut esiintymisiä.
Adamon kirjoittamia lauluja on levytetty myös suomeksi. Iris Rautio levytti jo 1963 kappaleen ”Amour perdu” nimellä ”Rakkaus on ikuinen” (san. Reino Helismaa). ”Vain lunta kaikkialla” -kappaleen levyttäjiä ovat Danny, Anneli Sari, Kari Tapio ja Topi Sorsakoski. Jamppa Tuominen on levyttänyt kappaleen ”Porque yo quiero” nimellä ”Ei toista kertaa” (1982, san. Vexi Salmi) ja kappaleen ”Louise” nimellä ”Joopa joo” (1983, san. Chrisse Johansson). Tapani Kansan levytyksiä ovat ”Les gratte-ciel” nimellä ”Pilvenpiirtäjät” ja ”Dans ton sommeil” nimellä ”Kaksi toivojaa”, molemmat vuonna 1981 sanoittajana Sauvo Puhtila.
Hans Memling
thumb|Hans Memling: Madonna ja lapsi (1487) Hans Memling (n. 1430 – 11. elokuuta 1494) oli renessanssin ajan taidemaalari. Hän syntyi Seligenstadtissa lähellä Frankfurtia, mutta loi huomattavimman uransa Bruggen kaupungissa Alankomaissa. Memlingille myönnettiin Bruggen porvarinoikeudet vuonna 1465, ja hän meni kaupungissa myös naimisiin. Memling saavutti taiteilijana menestystä, ja hän pystyi hankkimaan elinaikanaan kohtalaisen omaisuuden.
Memling oli aikansa muotokuvamaalauksen mestareita. Monissa hänen teoksissaan on uskonnollisia aiheita, joita hän käsittelee viileän hartaasti. Hänen erityispiirteenään on arvokkaiden koru- ja kangasmateriaalien huolellinen kuvaaminen.
Kirjailija Terence Morgan on vuonna 2010 ilmestyneessä fiktiivisessä romaanissaan ”The Master of Bruges” nostanut Hans Memlingin kertomuksensa päähenkilöksi.
Under stjernerne på himlen
Under stjernerne på himlen on Tommy Seebach Bandin esittämä kappale, joka edusti Tanskaa vuoden 1993 Eurovision laulukilpailussa Irlannin Millstreetissä.
Kappale sijoittui Euroviisuissa 25 maan joukosta sijalle 22. 9 pisteellä.
Jozef Pribilinec
Jozef Pribilinec (s. 6. heinäkuuta 1960 Kopernica, Tšekkoslovakia) on slovakialainen entinen kävelijä, jonka matkana oli pääasiassa 20 kilometriä. Urallaan hän edusti Tšekkoslovakiaa.
Pribilinec saavutti hopeamitalin vuoden 1982 Ateenan EM-kisojen 20 kilometrillä. Seuraavana vuonna hän voitti maailmanmestaruuden Helsingin MM-kisojen 20 kilometrillä. Vuoden 1986 Stuttgartin EM-kisoissa Pribilinec saavutti hopeaa 20 kilometrillä ja vuotta myöhemmin samoin hopeaa Rooman MM-kisoissa. Vuonna 1988 hän voitti Soulin kesäolympialaisissa kultaa. Lisäksi Pribilinec saavutti hopeamitalin vuoden 1987 Indianapolisin halli-MM-kisojen 5 000 metrillä. Jozef Pribilinec on 170 senttimetrin pituinen ja painoi aktiiviurallaan 69 kilogrammaa.
M/S White Rose
M/S White Rose oli suomalainen vuonna 1954 valmistunut rahtimoottorilaiva jonka omisti Henry Nielsenin varustamo Helsingfors Steamship Co. Ltd. Sitä kutsuttiin epävirallisesti "Suomen kauppalaivaston legendaksi" koska kertoman mukaan ei ollut maailmassa satamaa, missä White Rose ei olisi käynyt.
White Rose valmistui toukokuussa 1954 De Merweden telakalta Hardinxveldissä Hollannissa ja se oli alun perin tarkoitettu Suomen ja Kauko-Idän väliseen liikenteeseen. Laiva oli suomalaisomistuksessa vuoteen 1973 saakka jolloin se myytiin Hongkongissa kyproslaiselle Famagustassa toimineelle Tenaro Maritime Co. Ltd ja se sai uudeksi nimekseen Dina. Vuonna 1978 laivan omistajaksi tuli kreikkalainen varustamo Dina Ned Shipping Co. Ltd ja laivan nimeksi muuttui Dina Ned. Laiva vaihtoi vuonna 1980 nimeä kahteen kertaan, ensin se oli Mercury 1 ja sitten Zea Port. Vuonna 1981 viimeiseksi omistajaksi tuli kreikkalainen Piraeuksessa toiminut varustamo Stamata Hill Shipping Co. S.A. ja laivan nimeksi tuli Stamata. Laiva ajoi karille Intian länsirannikolla Kandlan edustalla heinäkuussa 1981. Kone- ja runkovaurioita kärsinyt laiva oli syksyllä 1981 ankkuroituna Karachin redillä Pakistanissa. Laiva romutettiin toukokuussa 1982 Gadani Beachilla Pakistanissa.
White Rosen pituus oli 139,30 metriä, leveys 17,82 metriä ja syväys 7,61 metriä. Sen bruttovetoisuus oli 5 251 tonnia, nettovetoisuus 2 903 tonnia ja kuollut paino 9 041 tonnia ja moottoriteho 4 900 hevosvoimaa.
Leppävaaran kaupunkirata
Rataa on suunniteltu jatkettavaksi Leppävaarasta Kauklahteen saakka, eli rantaradalle välille Leppävaara–Espoo rakennettaisiin kaksi raidetta lisää. Jatkettavan osan pituus on noin 14 kilometriä. Jatkeen rakentaminen alkoi loppuvuodesta 2022 ja arvioitu valmistumisvuosi on 2028.
Useampiraiteinen rata mahdollistaisi lähijunien ja nopeiden kaukojunien erottelun omille raiteilleen, näin pystyttäisiin tihentämään junien vuorovälejä rantaradalla. Nykyisin Espoon keskuksesta junien vuoroväli on noin 15 minuuttia. Kaupunkiradan valmistuttua vuoroväli saataisiin parhaimmillaan kuuteen minuuttiin. Espoon kaupunkirata tulee ajankohtaiseksi viimeistään silloin, jos ELSA-rataa aletaan rakentaa Espoosta Histan ja Veikkolan kautta Lohjanharjulle ja ehkä mahdollisesti Turkuun saakka.
Helsinki–Leppävaara-väliä kulkevat arkisin tihein väliajoin liikennöivät A-junat, jotka pysähtyvät kaikilla asemilla. Hiljaiseen aikaan välillä kulkee L-juna Kirkkonummelle asti.
Pentti Eskola (yleisurheilija)
Pentti Kalervo Eskola (s. 16. heinäkuuta 1938 Vesilahti) on suomalainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli pituushyppy, jossa hän ylitti ensimmäisenä suomalaisena kahdeksan metriä.
Eskola saavutti pituushypyssä EM-pronssia Belgradissa 1962 tuloksella 785. Budapestin EM-kisoissa 1966 Eskola oli seitsemäs (tulos 751), mutta Tokion olympialaisissa 1964 hän ei selviytynyt finaaliin, koska hänellä oli jalkavaivoja. Suomen mestaruuden Eskola voitti vuonna 1963.
Eskola hyppäsi ennätyksensä 804 Helsingissä 4. heinäkuuta 1963. Tuloksella hän oli kauden maailmantilaston kolmonen. Vähän aiemmin Eskola hyppäsi Kauhavan juhannuskisoissa 815 voimakkaaseen (+3,9 m/s) myötätuuleen, joten tulosta ei hyväksytty. Eskola paransi pituushypyn Suomen ennätystä viisi kertaa ja oli ensimmäinen suomalainen kahdeksan metrin ylittäjä.
Seuratasolla Eskola edusti Tampereen Poliisiurheilijoita. Hänet valittiin Suomessa vuoden 1963 parhaaksi urheilijaksi ja Viikkosanomien vuoden 1963 suosituimmaksi suomalaiseksi.
Arthur Henderson
thumb|right|250px|Arthur Henderson Arthur Henderson (13. syyskuuta 1863 Glasgow – 20. lokakuuta 1935) oli brittipoliitikko, ammattiyhdistysjohtaja ja aseistariisunnan kannattaja. Hän sai Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 1934.
Elämäkerta
Arthur Henderson syntyi Skotlannissa Glasgow'n kaupungissa. Hänen isänsä oli tekstiilityöläinen, joka kuoli poikansa ollessa kymmenvuotias. Isän kuoleman jälkeen Arthur Henderson muutti Englannin koillisosassa sijaitsevaan Newcastle upon Tynen kaupunkiin.
Henderson työskenteli veturitehtaalla jo 12-vuotiaana. Kun hän oli päättänyt oppipoika-aikansa 17-vuotiaana, hän muutti Southamptoniin vuodeksi ja tämän jälkeen hän palasi synnyinkaupunkiinsa työskennelläkseen teräsvalimossa. Tällöin hän myös kääntyi metodistiksi vuonna 1879 ja aloitti uransa maallikkosaarnaajana. Henderson kuitenkin joutui työttömäksi vuonna 1884 ja niin hän aloitti itsensä koulutuksen ja saarnaamisen opiskelun.
Henderson aloitti myös aktiivin toimintansa ammattiyhdistyksessä ja samoin Englannin työväenpuolueessa, jossa kummassakin hän elämänsä aikana hoiti monia vastuunalaisia tehtäviä.
Hänellä oli takanaan myös pitkä ura alahuoneessa ja hän toimi useita kertoja myös ministerinä; sisäministerinä vuonna 1924 ja ulkoministerinä 1929–1931.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Henderson johti työväenpuoluetta ja kannatti sotaa. Elämänsä loppupuolen Henderson omisti rauhanaatteelle ja yritti voimakkaasti vastustaa kiihtyvää asevarustelua. Hän osallistui keskeisenä henkilänä Geneven aseistariisuntakonferenssiin, ja tämä toiminta johti hänelle vuonna 1934 myönnettyyn Nobelin rauhanpalkintoon.
Arthur Henderson kuoli 72-vuotiaana. Hänen kahdesta pojastaan tuli kummastakin menestyviä työväenliikkeen poliitikoita ja pitkäaikaisia parlamentin jäseniä. Hänen toisesta pojastaan William Hendersonista tehtiin perinnöllinen paroni Henderson of Westgate ja kolmannesta pojastaan Athurista tuli elinikäinen paroni Rowley.
Pohjois-Savon vaalipiiri
Pohjois-Savon vaalipiiri oli Suomen eduskuntavaalien vaalipiiri vuosina 1907–2013. Vaalipiiri käsitti Pohjois-Savon maakunnan alueen. Pohjois-Savosta valittiin yhdeksän kansanedustajaa vuoden 2011 vaaleissa. Vuonna 2013 vaalipiiri yhdistettiin Pohjois-Karjalan vaalipiirin kanssa ja niistä muodostettiin Savo-Karjalan vaalipiiri, jota käytettiin ensimmäisen kerran vuoden 2015 eduskuntavaaleissa. Vuosina 1925–1988 vaalipiiriä käytettiin myös presidentin valitsijamiesvaaleissa.
Vaalipiirin nimi oli vuoteen 1960 asti Kuopion läänin läntinen vaalipiiri. Vaalipiiriin kuuluivat myös Hankasalmi ja Konnevesi, jotka tuolloin liitettiin Keski-Suomen vaalipiiriin. Kuopion läänin vaalipiiri sai puolestaan aikaisemmin Kuopion läänin itäiseen vaalipiiriin kuuluneet Kaavin, Rautavaaran ja Säyneisen. Vaaleissa 1999 alueesta käytettiin nimeä Kuopion vaalipiiri. Vuoden 2003 vaaleissa Kangaslampi siirrettiin Etelä-Savon vaalipiiristä Pohjois-Savon vaalipiiriin, sillä kunta oli vaihtanut maakuntaa vuoden 2002 alussa.
Vaalipiiriin kuuluneet kunnat olivat lakkautushetkellä vuonna 2013 Iisalmi, Juankoski, Kaavi, Keitele, Kiuruvesi, Kuopio, Lapinlahti, Leppävirta, Maaninka, Pielavesi, Rautalampi, Rautavaara, Siilinjärvi, Sonkajärvi, Suonenjoki, Tervo, Tuusniemi, Varkaus, Vesanto ja Vieremä.
Koijärven koulu
Koijärven koulu on Forssassa toimiva alakoulu. Uusi koulurakennus otettiin käyttöön joulukuussa 2014. Samalla lopetettiin Matkun koulu, jonka oppilaat siirtyivät uuteen kouluun.
Aktion Österbotten
Aktion Österbotten on maaseudun kehittämisyhdistys, jonka toiminta-alueena on Pohjanmaan rannikkoseutu aina Kokkolasta Kristiinankaupunkiin saakka. Aktion Österbotten on paikallinen LEADER-toimintaryhmä, jonka toiminnan pohjana on ”Rannikkopohjanmaan paikallinen kehitysohjelma LEADER-toiminnalle 2007-2013”.
Aktion Österbotten toimii myös kalastukseen liittyvän Rannikon toimintaryhmän (KAG) ohjelmaisäntänä Pohjanmaalla kaudella 2007-2013. Ohjelma on laadittu yhdessä kalastuksen alueellisten järjestöjen, Österbottens Fiskarförbund rf:n ja Österbottens Yrkesfiskare rf:n, kanssa.
Ruotsinkielisen Pohjanmaan kylien yhdistys ”Svenska Österbottens Byar r.f.” toimii osana Aktion Österbottenia.
Aiheesta muualla
Aktion Österbotten r.f.
Uudenseelanninenglanti
Uudenseelanninenglanti on Uudessa-Seelannissa puhuttava englannin kielen murre. Uudenseelanninenglannille läheisintä sukua oleva englannin murre on australianenglanti. Uuden-Seelannin englanti poikkeaa australianenglannista pääasiassa ääntämiseltään ja lainasanastoltaan. Myös uudenseelanninenglannin sisällä on murre-eroja.
Oikeinkirjoitus
Kun brittiläisen ja yhdysvaltalaisen oikeinkirjoituksen välillä on eroa (sanat kuten colour/color ja travelled/traveled), brittiläinen oikeinkirjoitus on universaalisti käytössä Uudessa-Seelannissa.
Urho Castrén
Urho Jonas Castrén (30. joulukuuta 1886 Jyväskylä – 8. maaliskuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, Korkeimman hallinto-oikeuden presidentti ja Suomen pääministeri. Hän loi elämänuransa oikeuslaitoksessa toimien lyhyen aikaa oikeuskanslerina ja yli neljännesvuosisadan korkeimman hallinto-oikeuden johdossa. Castrén vaikutti myös lainvalmisteluun toimissaan vuosien varrella lukuisien komiteoiden johdossa.
Castrén pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän klassisesta lyseosta vuonna 1904. Hän suoritti oikeustutkinnon vuonna 1907 ja molempien oikeuksien kandidaatin tutkinnon vuonna 1912. Varatuomarin arvon Castrén sai vuonna 1910. Lakimiehen uransa hän aloitti setänsä Jonas Castrénin asianajotoimistossa toimien apulaisena opintojensa jälkeen vuosina 1913–1914.
Kokoomuspuolueen jäsenyydestä huolimatta Urho Castrén ei ollut aktiivisesti politiikassa, mutta toimi kuitenkin oikeusministerinä Kallion toisessa hallituksessa vuonna 1926. Oikeuskanslerin tehtäviä Castrén hoiti lyhyen aikaa 1928–1929.
Syyskuussa 1944 Castrén kutsuttiin kokoamaan uusi hallitus edellisen pääministerin Antti Hackzellin yllättävän sairastumisen vuoksi. Hallituksen tehtävänä oli välirauhansopimuksen täytäntöönpano, muun muassa sopimuksen kieltämien järjestöjen lakkauttaminen. Hallitus hajosi nopeasti sosiaalidemokraattien sisäisiin erimielisyyksiin ja Valvontakomission arvosteluun, jolloin Castrén palasi hoitamaan virkaansa oikeuslaitoksessa.
Castrénille myönnettiin lakitieteen kunniatohtorin arvo Helsingin yliopistosta vuonna 1948 ja Tukholman korkeakoulusta vuonna 1957.
Urho Castrén kuului Castrénin sukuun. Hänen vanhempansa olivat oikeusneuvos- ja valtiopäivämies Johannes Castrén ja Amanda Ulrika Jussilainen, hänen setänsä oli puolestaan poliitikko ja asianajaja Jonas Castrén. Urho Castrénin veljenpoika taas oli Erik Castrén, josta tuli oikeustieteen professori ja diplomaatti. Urho Castrénin tytär oli teologi Inga-Brita Castrén.
Herbert Lomas
Herbert Lomas (7. helmikuuta 1924 Todmorden, Englanti – 9. syyskuuta 2011 Yorkshire, Englanti ) oli brittiläinen runoilija ja kääntäjä. Lomas on kääntänyt englanniksi suomalaista runoutta ja proosaa.
Elämä
Lomas palveli 1943–1946 toisessa maailmansodassa jalkaväessä. Hän valmistui Liverpoolin yliopistosta ja on toiminut opettajana Helsingin yliopistossa (1952–1965) ja Borough Road Collegessa Lontoon yliopistossa (1966–1982).
Lomasta on luonnehdittu sanoin "ahkera kääntäjä" suomen kielestä. Hän kirjoitti säännöllisesti kolmenkymmenen vuoden ajan kritiikkiä kirjallisuuslehtiin The London Magazine ja Ambit sekä käänsi julkaisuun Books from Finland.
Suomessa Lomas asui Helsingissä. Hän oli naimisissa Anna-Liisa Partasen (o.s. Aatila) kanssa heinäkuusta 1956 toukokuuhun 1968. Heillä ei ollut yhteisiä lapsia, mutta perheessä oli neljä lasta Partasen edellisestä avioliitosta. Lomas viihtyi Akateemisessa kirjakaupassa, ja tarinan mukaan hänen vaimonsa soitti sinne tämän tästä ja pyysi henkilökuntaa lähettämään miehen kotiin päivälliselle.
Lomas avioitui vuonna 1968 Mary Marshallin kanssa, ja heillä on tytär ja poika. Lomas asui Aldeburghissa Suffolkissa.
Nikolai Baibakov
Baibakov nimettiin sosialistisen työn sankariksi.