cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Keva
Kuntien eläkevakuutus (1989–2010)
Vuonna 2000 Kuntien eläkevakuutus aloitti neljän vuoden Kuntatyö kunnossa -projektin kiinnittääkseen kuntien huomion siihen, että kymmenessä vuodessa peräti 125 000 kuntien työntekijää oli jäämässä eläkkeelle. Projektilla haluttiin kannustaa kuntia kannustamaan omia työntekijöitään jaksamaan töissä aikaisempaa pidempään ja saada nuoret kiinnostumaan kuntien työpaikoista. Eläkevakuutuksella oli vakuutettuja, kuntien työntekijöitä, noin 430 000 ja se maksoi eläkkeitä noin 230 000 työntekijälle. Se arvioi, että vuoteen 2015 mennessä eläkkeen saajien määrä ylittäisi maksajien määrän. Kampanjassa toivottiin joustavuutta eläkkeelle jäämiseen eli sen ajatuksen muuttamista, että eläkeikä merkitsee eroamisikää ja haaveiltiin siitä, että konkarit voisivat keikkailla halunsa ja jaksamisensa mukaan sen jälkeen, kun ovat lopettaneet kokopäiväisen työnteon. Kesällä 2000 Kuntien eläkevakuutus osti tontin Unioninkatu 41-43:sta rakentaakseen sille ison toimistorakennuksen. Sen järjestämän arkkitehtikilpailun voitti Käpy ja Simo Paavilainen, joiden suunnitelman mukaan tontin korkeimmalla kohdalla oleva 1800-luvulta peräisin oleva asuinrakennus säilytetään, ellei kaavailtu keskustatunneli liitäntäramppeineen toteudu. Kuntien eläkevakuutuksen tilat olivat sijainneet kolmessa eri osoitteessa, uuteen toimistoon oli tarkoitus muuttaa koko noin 360 hengen henkilökunta.
KVTEL ja KES kumottiin ja niiden sisältämät määräykset siirrettiin Kunnalliseen eläkelakiin (KuEL) ja Kunnallisen eläkelain voimaanpanolakiin (KuEL VpL), jotka tulivat voimaan elokuussa 2003.
Valja Semerenko
Maailmancup
Semerenko oli kaudella 2006–2007 maailmancupin kokonaistilanteessa sijalla 47, kaudella 2007–2008 28, kaudella 2008–2009 sijalla 24, kaudella 2009–2010 13:s, kaudella 2010–2011 kymmenes, kaudella 2011–2012 21:s, kaudella 2012–2013 20:s, kaudella 2013–2014 kahdeksas, kaudella 2014–2015 kolmas, kaudella 2015–2016 47:s, kaudella 2016–2017 78:s, kaudella 2017–2018 21:s, kaudella 2018–2019 48:s, kaudella 2019–2020 33:s ja kaudella 2020–2021 59:s. Kaudella 2010–2011 hän sijoittui normaalimatkan cupissa toiseksi, kaudella 2014–2015 yhteislähtöcupissa toiseksi, takaa-ajocupissa kolmanneksi ja pikakilpailucupissa viidenneksi. Kaudella 2017–2018 hän oli normaalimatkan cupissa neljäs.
Keva
Kuntien eläkevakuutus (1989–2010)
Vuonna 2009 toimitusjohtaja Markku Kauppinen erosi vaalirahakohun vuoksi ja tehtävään valittiin Merja Ailus. Hänen valintaansa kritisoitiin ja väitettiin, että puolueen jäsenkirja painoi valinnassa siten, että Kevan silloinen sitoutumaton varatoimitusjohtaja, oikeustieteen tohtori Timo Viherkenttä, jäi toiseksi. Keva oli Suomen kolmanneksi suurin sijoittaja Varman ja Ilmarisen jälkeen.
Valja Semerenko
Muuta
Hänen kaksoissiskonsa Vita Semerenko on myös ampumahiihtäjä.
Keva
Keva (2011–2020)
Vuoden 2011 alussa Keva alkoi lakisääteisesti hoitaa valtion eläkelain mukaisia henkilöasiakkaiden eläkepalvelutehtäviä. Aiemmin näitä tehtäviä hoiti Valtiokonttori. Kuntien eläkevakuutus muutti nimensä virallisesti Kevaksi, jo aiemmin se oli käyttänyt itsestään tätä lyhennettä.
Vuoden 2012 alussa evankelis-luterilaisen kirkon ja Kansaneläkelaitoksen toimihenkilöiden eläketurvan hoitaminen tuli lakisääteisesti Kevan hoidettavaksi.
Helmikuussa 2012 Keva osti Helsingin keskustasta kolme pysäköintilaitosta. Muutama päivä ennen kaupantekoa Keva oli vuokrannut hallien liiketoiminnan eräälle pysäköintioperaattorille, mistä kaksi muuta pysäköintioperaattoria valitti markkinaoikeuteen väittäen vuokrauksen olleen kilpailutusta vaativa julkinen hankinta. Valitus tehtiin liian myöhään, eikä markkinaoikeus käsitellyt sitä. Asianosaiset saivat pitää oikeudenkäyntikulunsa omina vahinkoinaan, mistä Keva valitti Korkeimpaan hallinto-oikeuteen. Korkein hallinto-oikeus katsoi huhtikuussa 2015 antamassaan päätöksessä (KHO:2015:59), ettei Kevan ja pysäköintioperaattorin välisessä sopimuksessa ollut kyse julkisesta hankinnasta eikä palveluja koskevasta käyttöoikeussopimuksesta. Keva oli ostanut kyseessä olevat pysäköintilaitosten hallintaan oikeuttavat osakkeet sijoitusomaisuudekseen, joten sopimuksessa oli kysymys olemassa olevien tilojen vuokraamisesta ulkopuoliselle niin ikään sijoitustarkoituksessa. Korkein hallinto-oikeus velvoitti markkinaoikeudessa valittajina olleet yhtiöt yhteisvastuullisesti korvaamaan Kevan oikeudenkäyntikulut sekä markkinaoikeudessa että korkeimmassa hallinto-oikeudessa. Vuoden 2013 alusta valtion palvelussuhderekisteri, eläkemaksujen periminen sekä valtion eläkkeisiin liittyvät aktuaari- ja tilastopalvelut tulivat Kevan hoidettavaksi. Aiemmin näitä tehtäviä oli hoitanut Valtiokonttori. Marraskuussa Merja Ailus anoi eroa jouduttuaan kohun keskelle työsuhde-etujensa vuoksi. Usein Kevan johtoon oli noustu Kevan hallituksen kautta: esimerkiksi Ailus, Kauppinen, Eija Lehti-Kannisto sekä varatoimitusjohtajat Pekka Alanen ja Tapani Hellsten olivat olleet aiemmin hallituksen jäseniä. Helsingin Sanomien talouden ja politiikan toimittaja Tuomo Pietiläinen pohti oliko sattuma, että "Kevan hallitus on laiminlyönyt eläkelaitoksen työsuhde-etuuksien valvonnan".
Ailuksen seuraajaksi valittiin toukokuussa 2014 YTHS:n toimitusjohtaja Jukka Männistö (kesk.), joka aloitti tehtävässä elokuussa. Joulukuussa 2014 hallitus esitti useita Kevan toiminnan läpinäkyvyyttä lisääviä säännöksiä. Ne koskivat muun muassa Kevan ja valtion eläkerahaston sisäpiiriä, sisäpiirin arvopaperiomistuksia koskevaa rekisteriä ja velvollisuuksia pitää luetteloa hallinnon ja sen lähipiirin luottamustehtävistä ja liiketoimista. Finanssivalvonnalle esitettiin valtuuksia valvoa sisäpiirisäännösten noudattamista. Valtiovarainministeriö valmisteli erikseen myös säädöksiä Kevan hallinnosta, rahoituksesta ja valvonnasta. Kevalle valmisteltiin aiemmin yksityisissä eläkelaitoksissa käyttöönotetut säännökset riskienhallinnasta, sisäisestä valvonnasta ja sisäisestä tarkastuksesta. Näistä oli olemassa jo sisäisiä säännöksiä, mutta asiat haluttiin kirjata myös lakiin. Kevan sijoitusomaisuus oli noin 38 miljardia euroa.
Männistö jätti toimitusjohtajan paikan syksyllä 2015.
Helmikuussa 2016 uudeksi toimitusjohtajaksi valittiin Timo Kietäväinen. Keva on varustautunut osakemarkkinoiden rajuihin muutoksiin "sotakassalla". Vuodesta 2016 lähtien se on pitänyt kassassaan peräti viisi miljardia euroa käteistä, josta sotakassan eli normitilannetta suuremman kassan osuus on muutama miljardia. Vuonna 2016 Sosiaali- ja terveysministeriö alkoi selvittää, voidaanko Kevan monopoliasema yli 500 000 kuntatyöntekijän eläkkeiden hoitamisessa purkaa.
Kesäkuussa 2017 sote- ja maakuntauudistuksen projektiryhmä asetti sosiaali- ja terveysministeriön sekä valtiovarainministeriön yhteisen työryhmän, jonka tehtävä oli arvioida voidaanko kunnallisen ja yksityisen sektorin työeläkejärjestelmien erillisyydestä luopua. Vuosi 2017 oli ensimmäinen, jolloin Kevan saamat eläkemaksut eivät riittäneet sen maksamiin eläkkeisiin. Muutos ei ollut yllätys, sillä kun suuret ikäluokat eläköityvät, eläkemaksujen maksajia on vähemmän suhteessa eläkeläisiin. Kunnallisen eläkejärjestelmän maksutulo oli noin 4,8 miljardia euroa ja sijoitusten markkina-arvo noin 51,9 miljardia euroa.
Vuonna 2018 arvioitiin, että Kevan rahastoilla ja niiden tuotolla pitäisi muutaman vuoden jälkeen kattaa Kevan maksamista eläkkeistä noin miljardi euroa ja vuonna 2030 jo kaksi miljardia euroa vuodessa. Keva uudisti sijoitusstrategiansa ja nosti sijoitussalkkunsa riskitasoa eli käytännössä osakepainoa. Kevan sijoituksista listatuissa osakkeissa oli reilut 37 prosenttia. Kevan tavoitteena oli pitää eläkemaksu vakaana ja pitää mielessä myös sukupolvien välinen oikeudenmukaisuus. Esimerkiksi rahastoja ei pureta kokonaan, vaan osa niistä jää tuottamaan eläkkeitä tuleville sukupolville.
Helmikuussa 2019 sosiaali- ja terveysministeriön ja valtiovarainministeriön nimittämä työryhmä esitti kuntien ja yksityisen sektorin eläkejärjestelmien yhdistämistä. Yhdistämisen avulla järjestelmät olisivat entistä vahvempia vastaamaan esimerkiksi syntyvyyteen, nettomaahanmuuttoon tai eliniän odotteiden aiheuttamiin muutoksiin. Samalla poistuisivat on ongelmat, jotka aiheutuvat siitä, että henkilöstö työskentelee kummallakin sektorilla. Yhdistäminen toteutettaisiin siirtämällä kuntatyöntekijät Kevasta yksityisten alojen työeläkejärjestelmään, ja heille perustettaisiin uusi eläkevakuuttaja, jonka työnimi oli "TyEL-Keva". Kevan toimitusjohtaja Kietäväisen mukaan asiasta oli puhuttu parikymmentä vuotta, mutta nyt selvitettiin ensimmäistä kertaa, onko muutos mahdollinen. Kevan eläkeasiakkaista valtio ja kirkko eivät olleet mukana selvitystyössä, vaan niiden työntekijät jatkaisivat julkisten alojen työeläkelain piirissä myös muutoksen jälkeen. Työryhmä ei ehdottanut sitovaa tavoiteaikaa, jolloin järjestelmä olisi käytössä, mutta Kevan mukaan vuosi 2027 on aikaisin mahdollinen ajankohta. Asiaa koskeva lainsäädäntö oli tarkoitus saada valmiiksi vuonna 2019 alkaneella hallituskaudella.
Vuonna 2019 kuntatyönantajat maksoivat henkilöstöstään 3,95 prosenttiyksikköä korkeampaa eläkemaksua kuin yksityisen sektorin työnantajat. Ero johtuu muun muassa joidenkin ammattialojen alemmasta eläkeiästä ja kunnista eläköityneiden henkilöiden yksityistä sektoria korkeampi eliniän odote. Kunta-alan naisvaltainen työntekijäkunta elää 0,7 vuotta pitempään kuin yksityisen sektorin työntekijät keskimäärin. Siksi Kevan pitäisi maksaa järjestelmien yhdistyessä alustavien laskelmien mukaan 10,5 miljardin euron "myötäjäiset" eli neutralointimaksu.
Keva (2021–)
Kesällä 2021 Keva alkoi suojata osakesalkkuaan johdannaisten avulla mahdollisia markkinamuutoksia vastaan. Syyskuussa kunnallisen eläkejärjestelmän ja yksityisen sektorin eläkejärjestelmän yhdistämistä kaksi vuotta selvitellyt työryhmä kertoi, ettei se ollut löytänyt ratkaisua, jonka kaikki työryhmäläiset olisivat hyväksyneet. Suunnitelman kariutumisen myötä myös Kevan jakaminen kahteen osaan peruuntui. Toimitusjohtaja Timo Kietäväinen jäi eläkkeelle lokakuussa ja hänen seuraajansa valtiotieteiden tohtori Jaakko Kiander aloitti marraskuussa. Keva teki historiallisen hyvän tuloksen, sen eläkevarallisuus kasvoi vuodessa yhdeksän miljardia euroa. Tulosta selitti paitsi riskipitoisten markkinoiden nousu, myös se, että vanhuuseläkkeellä jääminen myöhentyi ja työkyvyttömyyseläkkeiden määrä aleni kymmenen prosenttia.
Maaliskuussa 2022 Keva kertoi ostaneensa Stockmannin Helsingin keskustan tavaratalon. Stockmann jatkaa päävuokralaisena. Asiasta oli neuvoteltu yli vuosi.
Organisaatio
Keva on itsenäinen julkisoikeudellinen yhteisö. Sen toiminta perustuu vuonna 2016 säädettyyn Julkisten alojen eläkelakiin, joka korvasi aiemmat lait (kunnallinen eläkelaki (KuEL), valtion eläkelaki (VaEL), kirkon eläkelaki (KiEL) ja laki Kansaneläkelaitoksesta ).
Hallitus
Vuonna 2022 Kevan hallitukseen kuuluivat puheenjohtaja Petteri Orpo sekä varapuheenjohtaja Diana Bergroth-Lampinen, Anne Holmlund, Markus Lohi, Matti Putkonen, Outi Alanko-Kahiluoto, Markku Jalonen, Kirsi-Marja Lievonen, Olli Luukkainen, Päivi Niemi-Laine ja Anne Sainila-Vaarno.
Toiminnot
Vuonna 2021 Kevalla oli noin 1 970 työnantaja-asiakasta. Asiakkaista 1 110 oli kunta-alan organisaatioita, 584 valtiotyönantajia ja 271 seurakuntia tai seurakuntayhtymiä. Työnantaja-asiakkaisiin kuulvat myös Kela ja Suomen Pankki. Työeläkepalveluita tarjottiin noin 1,3 miljoonalle julkisen sektorin työntekijälle ja eläkkeensaajalle. Vuonna 2021 Kevan jäsenyhteisöjen maksamaa maksutuloa kertyi 5 489 miljoonaa euroa, kun taas Kevan jäsenyhteisöjen kokonaiseläkemeno oli 5 915 miljoonaa euroa. Keva teki yhteensä 66 319 päätöstä, joista 58 489 koski eläkeasioita, 7 540 kuntoutuspäätöksiä ja loput esimerkiksi taloudellista tukea koskevia etuuspäätöksiä.
Lisäksi Keva julkaisee tilastoja muun muassa kunta-alan ja valtion työntekijöiden eläke-ennusteista, työkyvyttömyyseläkkeiden määrästä ja julkisen alan työhyvinvoinnista.
Sijoitukset
Kevan sijoitusten arvo oli vuoden 2021 lopussa 66,8 miljardia euroa. Keva oli sijoittanut korko-, osake-, kiinteistö-, pääoma- ja hedgerahastosijoituksiin. Kevan osakesalkku on hajautettu kaikkialle maailmaan.
Vuoden 2021 lopussa Kevan sijoitusomaisuuden markkina-arvosta
Kiinteistöt
Keva on yksi suurimmista toimitilojen tarjoajista Suomessa. Sillä on vuokra-asuntoja ja toimitiloja 130 kohteessa, erityisesti pääkaupunkiseudulla ja kasvukeskuksissa Suomessa. Kohteistä kolmannes oli toimistoja, 27 prosenttia asuntoja, lähes neljännes liiketiloja ja kymmenesosa hotelleja. Kiinteistöjen markkina-arvo oli loppuvuonna 2021 noin 2,9 miljardia euroa.
Kevan omistamia kiinteistöjä ovat muun muassa:
Kevan liiketiloihin kuuluu kauppakeskus Sello, josta se omistaa puolet.
Céline Laporte
Céline Roseline Laporte (s. 7. joulukuuta 1984 Cannes, Ranska) on seychelliläinen yleisurheilija, joka kilpailee pika-aitajuoksussa, moniotteluissa ja pituushypyssä. Hän edusti Ranskaa heinäkuuhun 2003 saakka.
Laporte osallistui MM-kisoihin ensimmäistä kertaa Pariisissa 2003, jolloin hän oli 100 metrin aidoissa alkueränsä kahdeksas eikä päässyt jatkoon. Hän kilpaili samassa lajissa myös Ateenan olympialaisissa 2004, mutta putosi jälleen jo alkuerissä. Laporte voitti vuonna 2004 pronssia seitsenottelussa Brazzavillessa pidetyissä Afrikan-mestaruuskilpailuissa. Hän kilpaili 100 metrin aitajuoksussa vuoden 2005 MM-kisoissa, mutta karsiutui ajallaan 14,00. Laporte voitti Kansainyhteisön kisoissa 2006 pronssia pituushypystä ennätystuloksellaan 657 senttimetriä ja oli samassa lajissa kuudes saman vuoden syksynä pidetyissä Afrikan-mestaruuskilpailuissa. Hän sai kisoista hopeaa seitsenottelusta tuloksellaan 4972.
Ennätykset
Lähde: IAAF
Jalkapallon Pohjoismaiden-mestaruusturnaus
Jalkapallon Pohjoismaiden-mestaruuskilpailut oli Pohjoismaiden välinen jalkapallokilpailu, jota pelattiin 1924–1983 ja 2000–2001
Historia
Turnaus sai alkunsa 1919, kun Ruotsin, Tanskan ja Norjan välinen sopimus kahden vuosittaisen maaottelun pelaamisesta päättyi. Tilalle ideoitiin Pohjoismaiden mestaruusturnaus, mutta se toteutui vasta neljä vuotta myöhemmin, kun Tanskan jalkapalloliitto täytti 35 vuotta ja juhlavuotensa kunniaksi otti organisoitavakseen ensimmäisen turnauksen. Ensimmäisen turnaus pelattiin vuosina 1924–1928 ja mestariksi selvisi Tanska.
Suomi liittyi mukaan Ruotsin alulle laittamasta toisesta turnauksesta alkaen. Turnaus kesti yleensä neljä vuotta, mutta toisen maailmansodan keskeyttämä turnaus kesti 11 vuotta. Tanskan ja Norjan voittamien ensimmäisten mestaruuksien jälkeen Ruotsi hallitsi PM-kisoja ja voitti kaikki mestaruudet 1933–1977 välisenä aikana. PM-kisat olivat 1950- ja 1960-luvulla suosittuja ja maajoukkueille tärkeitä EM- ja MM-karsintoihin valmistavia otteluita. 1970-luvun alkuun mennessä niiden merkitys alkoi vähenemään ja 1980-luvun alussa kansainvälisten otteluiden kasvava määrä hankaloitti otteluiden järjestämistä. Lopulta vuonna 1983 turnaus päätettiin lopettaa. PM-kisat herätettiin hetkeksi henkiin 2000–2001, jolloin mukana oli lisäksi Islanti ja Färsaaret.
Naisten turnaus pelattiin ensimmäisen kerran 1974 ja se muodostui tärkeäksi osaksi naisten maajoukkuetoimintaa, sillä muita kansainvälisiä otteluita ei juurikaan pelattu. Aluksi mukana oli Ruotsi, Tanska ja Suomi. Norja liittyi mukaan 1978. Syksyllä 1982 alkaneet Euroopan-mestaruuskisojen karsinnat lisäsivät naisten maaotteluita ja turnauksen pelaaminen päätettiin lopettaa.
Viitteet
Nordic Championship
Majapahit
Majapahitin kuningaskunta oli hindulais-buddhalainen kuningaskunta Kaakkois-Aasiassa Malaijien saaristossa 1293–1527. Laajimmillaan se käsitti lähes koko nykyisen Indonesian lukuun ottamatta Länsi-Jaavaa ja Borneon keski- ja pohjoisosia sekä nykyisen Brunein, Singaporen, Malesian ja Itä-Timorin sekä osia eteläisimmästä Thaimaasta. Länsi-Jaavaa piti hallussaan Pajajaran eli Sundan kuningaskunta, joka oli syntynyt Majapahitin tavoin Singhasarin hajottua.
Synty
Singhasarin kuningas Kertanegara oli vuonna 1289 kieltäytynyt maksamasta vasalliveroa Kublai-kaanille. Kublai-kaani, joka ei ollut hyväksynyt Kertanegaran kieltäytymistä, varusti tuhannen laivan sotajoukon Kertanegaraa vastaan 1292. Kertanegara kuitenkin murhattiin hovikapinassa 1292 ennen kuin mongolijoukot saapuivat Singhasariin. Vijaya, Kertanegaran seuraaja, onnistui pakenemaan hovikapinaa ja perusti uuden hovin Majapahitiin. Vijaya halusi kuitenkin murskata Singhasarin viimeiset joukot Kedirissä ja liittoutui mongoli- ja kiinalaisjoukkojen kanssa 1293. Vijaya onnistui tässä liittolaisineen maaliskuussa 1293, minkä jälkeen hän teki yllätyshyökkäyksen mongoleja vastaan ja onnistui ajamaan heidät pois Jaavalta. Tämä oli myös Singhasarin kuningaskunnan loppu. Vijaya kruunasi itsensä uuden Majapahitin kuningaskunnan kuninkaaksi marraskuussa 1293. Samalla hän otti käyttöön nimen Kertarajasa.
Kuningaskunnan olot jäivät kuitenkin levottomiksi. 1295 oli ensimmäinen kapinayritys ja 1298 alkoi kaksi vuotta kestänyt kapina. Kapinoiden syyksi on arveltu Majapahitin laajentumispolitiikkaa, joka toi hovimäen mielestä liikaa ulkopuolisia, joilla jaavalaisten mielestä oli liian paljon vaikutusvaltaa. Kertarajasanin kuollessa 1309 valtakunta oli edelleen sisäisten levottomuuksien repimänä. Kertajasanin poika Jayjanegara onnistui tukahduttamaan ensimmäisen kapinan 1316, mutta vuoden 1319 kapinan takia Jayanegara joutui pakenemaan maaseudulle. Jayanegaran onnistui kuitenkin palamaan valtaan Gajah Madan avulla, joka ilmeisesti oli tässä vaiheessa kuninkaan henkivartijoiden päällikkö. Jayanegara murhattiin 1328. Tarinoiden mukaan murhan takana olisi ollut Gajah Mada.
Kukoistus
thumb|Surya Majahapit eli "Majahapitin aurinko" on löytynyt useista Majahapitin aikaisista temppeleistä ja raunioista. Sen on arveltu oleva kuninkaallinen tai valtakunnan symboli. Jayanegaran kuoltua virallisesti uudeksi hallitsijaksi tuli kuningatar TribhuVana Vijayatungga DeVi (hallitsi 1328-1350), Kertarajasanin tytär, mutta jo 1330 Gajah Madasta tuli ”patih” eli pääministeri ja hän hallitsi Majapahitia sijaishallitsijana 1330-1364.
Majapahit valloitti 1374 Palembangin kuningaskunnan, joka oli viimeinen jäänne Srivijayan valtakunnan suuruudesta.
Rappio
Majapahitin kuningas Kertavijaya (hallitsi 1447-1451) kääntyi islamiin ja hänen veljenpoikansa Sunan Ampel ryhtyi levittämään islamia Surabayan alueella. Kertavijaya murhattiin kuitenkin jo 1451 ja hänen seuraajansa Rajasavardhana esti islamilaisuuden levittämisen. Islamin käännynnäisistä suuri osa oli aatelisia ja muuta ylimystöä, eikä rahvasta pyritty aktiivisesti käännyttämään.
1400-luvun jälkipuoliskolla Majapahitin valtakunta alkoi hajota ja monet valtakunnan osat alkoivat itsenäistyä. 1468 syttyi kapina ja 1478 alkoi sekasorron aika. Näihin aikoihin myös monet Majapahitin hindut siirtyivät Jaavalta Balille. Kuningaskunnan pääkaupunkia siirrettiin useaan otteeseen vallanvaihdosten takia. Kuningaskunnan viimeiseksi pääkaupungiksi tuli Kediri.
Perintö
Jaavalaista Mataramin valtakuntaa noin vuodesta 1582 vuoteen 1601 hallinneen Senapatin väitettiin virallisten hovirunoilijoiden kirjoituksissa polveutuvan aiemmista mahtisuvuista kuten Majapahitin hallitsijoista. Historioitsija H. J. de Graaf ei pidä väitteitä uskottavina, ja hänen mukaansa on todennäköisempää, että Senapati oli verrattain alhaista syntyperää. Samankaltaisia väitteitä esitettiin myöhemmin 1600-luvun lopulla Mataramin sulttaani Amangkurat I:n julmaa ja itsevaltaista hallintoa vastustaneesta prinssi Trunajayasta.
Majapahitin hallitsijat
thumb|Rajasa-dynastian sukupuu. Rajasat hallitsivat Singhasaria ja Majahapitia. Hallitsijat on korostettu.
Perrault
Perrault on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Tappo
Tappo tarkoittaa yleismerkityksessään ihmisen tai eläimen surmaamista eli sen kuoleman aiheuttamista.
Tapon eri muodoissa on eri tahallisuuden asteita ja rangaistavuuden asteita. Joissain tilanteissa ihmisen surmaaminen on henkirikos, mutta joissain tilanteessa se voi olla laillinen toimenpide.
Ihmisen tappamisen muotoja ovat:
Tappamisen menetelmiä ja välineitä ovat esimerkiksi:
Jarmo Selin
Jarmo Ilmari Selin oli suomalainen muusikko. Hän oli Pohjois- ja Etelä-Savossa sekä Pohjois-Karjalan länsiosissa vaikuttaneen Arvo Ukkolan yhtyeen kontrabasisti. Jarmo Selin esiintyi myös Pirkko Jaakkolan yhtyeessä 50-luvulla säestäen tätä kitaralla Valto Nikulaisen ja Arvo Ukkolan kanssa. Näiden lisäksi Jarmo Selin esiintyi myös Erkki Ahon johtamassa orkesterissa.
Yksityiselämä
Jarmo Selin syntyi Martti Ilmari Selinin ja Eine Maria Vanhasen kolmantena poikana. Nuoruudessaan hän vaikutti Varkaudessa sekä Helsingissä. Hän palveli varusmiehenä sodan aikana ajalla 26.6.1941-27.11.1944. Palvelusajan lopussa oli runsaan kahden kuukauden mittainen upseerikoulutus. Selin ylennettiin vuonna 1968 reservin luutnantiksi.
Jarmo Selin avioitui 1945 Alli Kyllikki o.s. Kervisen kanssa ja 1963 avioitui uudelleen Marja Kaarina o.s. Levälahden kanssa. Selinillä on neljä lasta. Selin toimi sodan jälkeen kuolemaansa saakka omassa yrityksessään mainostaiteilijana ja teki myös patenttihakemuksia keksimilleen graafisille työmenetelmille. Hän toimi myös soitinrakentajana Varkauden Saahkarlahdessa sijainneessa kitarapajassaan valmistaen käsityönä useita kitaroita, kuten kaksi kitaraa Kari Tuomisaarelle.
Musiikillinen tausta
Jarmo Selin varttui muusikkosuvun ilmapiirissä ja harjaantui säestämään lauluaan kitaralla sekä opetteli soittamaan myöhemmin myös kontrabassoa. Hänen isänsä insinööri Martti Selinin veljet viulutaiteilija Eero Selin sekä sellisti Yrjö Selin musisoivat kotiorkesterissa viulisti-isän Johan David Selinin sekä pianoa soittavan äitinsä Hanna Cecilia Cannelinin johdolla.
Jarmo Selin muusikkona
Vuonna 1948 Arvo Ukkola perusti yhtyeen, jossa soittivat Esa Pakarinen (haitari), Erkki Loiva (klarinetti) ja Pia Grönlund (piano). Esa Pakarisen valloitettua suomalaisten sydämet Pekka Puupäänä Arvo Ukkolan yhtye sai uuden kokoonpanon, jossa soittivat Onni Bovellan (trumpetti), Valto Nikulainen (haitari), Jarmo "Jarkka" Selin (basso) ja Pauli "Pami" Immonen (rummut) sekä Arvo Ukkola (kitara ja laulu). Aluksi yhtye soitti Varkauden klubeilla ja kerhoilla sekä tanssilavoilla ja seurojen taloilla kauppalan lähiympäristössä. 1950- ja 1960-luvuilla tieolosuhteet olivat varsin huonot. Orkesteri liikkui junalla, ja esiintymispaikkakunnat valittiin sen mukaan. Tyypillisiä esiintymispaikkoja olivat Sulkava, Puumala, Juva, Joroinen, Heinävesi, Vihtari, Sarvikumpu, Viinijärvi ja Ylämylly, joissa oli paljon yleisöä ja hyvin suositut tanssipaikat. Tieyhteyksien parannuttua autonkuljettajat kuljettivat yhtyettä tanssipaikalta toiselle.
Jarmo Selin esiintyi myös kitaralla säestäen laulusolisti Pirkko Jaakkolan taustayhtyeessä 1950-luvulla haitaristi Valto Nikulaisen ja kontrabassoa tässä kokoonpanossa soittaneen Arvo Ukkolan kanssa. Yhtye kiersi kotimaassa esittäen aikansa suosittuja iskelmiä, kuten "Teksasin keltaruusu".
Kapellimestari Erkki Ahon johtama (linkki kuvaan:) Erkki Ahon orkesteri, joka esiintyi talvikautena 1956–1957 Helsingin Uuden Ylioppilastalon silloisessa Hungaria-ravintolassa. Esiintymisiä oli kahdeksan kertaa viikossa. Ohjelmistona esitettiin jazzvaikutteista tanssimusiikkia yhtyeen ruotsalaisen naissolistin kanssa. Taustakvintetin muodostivat kapellimestari Erkki Aho (trumpetti ja viulu), Pauli Vaitoja (piano), Jarmo Selin (kontrabasso), Matti Kallio (tenorisaksofoni ja klarinetti) sekä Tapio Heinonen (rummut).
Luoteisstoa
Luoteisstoa (joskus myös Pohjoisstoa) oli antiikin aikainen stoa eli pylväshalli Korintin kaupungissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat antiikin Korintin arkeologisella alueella nykyisessä Archaía Kórinthoksen kylässä Kórinthoksen kunnassa.
Stoa rakennettiin keisari Augustuksen aikana ensimmäisen vuosisadan alussa jaa. Se sijaitsi nimensä mukaisesti Korintin agoran eli torin lounaislaidalla. Itäosassaan se oli rakennettu varhaisemman, hellenistisen ajan stoan paikalle.
Stoan pituus oli noin 101 metriä ja leveys noin 9,2 metriä ja siinä oli kaksi kerrosta. Rakennuksen julkisivun puolella oli 47 doorilaista pylvästä ja sisäpuolella kattoa tukemassa joonialaisia pylväitä. Stoan pohjoispuolella sijaitsi Apollonin temppeli. Stoan pohjoisseinä oli rakennettu temppelikukkulan rinnettä vasten.
Dominator (U.D.O:n albumi)
Dominator on U.D.O:n kahdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 21. elokuuta 2009.
Lars Løkke Rasmussen
Lars Løkke Rasmussen (s. 15. toukokuuta 1964 Vejle) on tanskalainen poliitikko ja Tanskan nykyinen ulkoministeri. Hän toimi Tanskan pääministerinä 2009–2011 ja 2015–2019. Hän edusti aiemmin oikeistoliberaalia Venstre-puoluetta, jonka puheenjohtajana hän toimi 2009–2019. Vuodesta 2022 lähtien hän on toiminut perustamansa Moderaterne-puolueen puheenjohtajana.
Perhe ja koulutus
Samasta sukunimestä huolimatta Lars Løkke Rasmussen ei ole sukua edeltäjälleen eikä myöskään tätä ennen pääministerinä toimineelle Poul Nyrup Rasmussenille.
Poliittinen ura
Kansankäräjille Rasmussen valittiin ensimmäisen kerran vuonna 1994. Venstren varapuheenjohtajaksi hänet valittiin 1998. Rasmussen toimi Anders Fogh Rasmussenin hallituksen sisä- ja terveysministerinä 2001–2007, minkä jälkeen hänet nimitettiin valtiovarainministeriksi. Anders Fogh Rasmussenin tultua valituksi Naton pääsihteeriksi Rasmussen valittiin Venstren uudeksi puheenjohtajaksi ja tämän seuraajaksi pääministerinä. Vuoden 2011 vaaleissa Venstren johtama sininen blokki menetti enemmistönsä kansankäräjillä ja Rasmussenin hallitus joutui eroamaan.
Seuraavissa vuoden 2015 vaaleissa Venstre putosi kolmanneksi suurimmaksi puolueeksi ja oli vaalien suurin häviäjä, mutta sinisen blokin saavuttama vaalivoitto sosiaalidemokraattien johtamasta punaisesta blokista nosti Rasmussenin hallitustunnustelijaksi.
Vaalien jälkeen Rasmussen pyrki muodostamaan enemmistöhallituksen, johon olisi kuulunut Venstren lisäksi muut sinisen blokin puolueet: vaalien suurin voittaja Tanskan kansanpuolue, Liberal Alliance ja Konservatiivinen kansanpuolue. Tavoitteesta kuitenkin luovuttiin ja muun muassa kansanpuolueen puheenjohtajan Kristian Thulesen Dahlin mukaan puolueet olivat liian erilaisia yhteistyöhön. Rasmussen kertoi uskovansa enemmistöhallituksen muodostamisen jättävän vain vähän liikkumavaraa. Lopulta Rasmussenin johtama Venstre muodosti yksin vähemmistöhallituksen tukenaan muut sinisen blokin puolueet.
Rasmussen kutsui 19. marraskuuta 2016 hallituksensa tukipuolueet neuvotteluihin hallituspohjan laajentamisesta. Viikon kestäneiden neuvotteluiden jälkeen Liberal Alliance ja Konservatiivinen kansanpuolue tulivat mukaan hallitukseen Rasmussenin johtaman Venstren lisäksi Tanskan kansanpuolueen jäädessä yhä hallituksen ulkopuolelle. Uusi hallitus sopi muun muassa kiinteistöveron jäädyttämisestä, puolustusmäärärahojen lisäämisestä, suurituloisten verotuksen keventämisestä ja lisärahoituksesta kouluille. Edeltäjänsä tapaan hallituksesta tuli vähemmistöhallitus, joka tarvitsee päätöksiinsä kansankäräjillä myös kansanpuolueen tuen.
Pääministerikauden jälkeen
Kesäkuun 2019 vaaleissa Venstre hävisi pääministerin paikan sosiaalidemokraateille. Vaalituloksen jälkeen sisäinen kiistely puolueen johdosta alkoi voimistua Venstren sisällä. Elokuun lopussa Rasmussen tiedotti, että jättää paikkansa eikä aikonut enää asettua ehdolle Venstren johtoon syyskuun puoluekokouksessa. Hän mainitsi syyksi puolueen ruohonjuuritasolta tulleen vastustuksen.
Vuonna 2021 Rasmussen ilmoitti jättävänsä Venstren ja perusti uuden puolueen nimeltä Moderaatit, jonka puheenjohtajana hän toimii. Puolue sai vuoden 2022 vaaleissa 16 edustajaa kansankäräjille.
Vuoden 2022 lopussa Rasmussen nimitettiin Frederiksenin II hallituksen ulkoministeriksi.
Kuluttajavirasto
Kuluttajavirasto julkaisi Kuluttaja-lehteä ja Ajankohtaista kuluttajaoikeudesta -verkkolehteä.
Temppeli E
Temppeli E voi viitata seuraaviin:
Jane Ace
Jane Ace nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 1990.
Pyhän Henrikin tie
thumb|250 px|Pyhän Henrikin tien yhden osuuden muodostaa Nunnapolku, jonka vanhaa linjausta on säilynyt [[Ruskolla.]] Pyhän Henrikin tie on Varsinais-Suomessa ja Satakunnassa kulkeva vanha keskiaikainen pyhiinvaellusreittien verkosto. Reitti kulki Turusta Kokemäelle, ja se yhdisti Pyhään Henrikiin liittyvät tärkeät paikat, kuten Pyhän Henrikin saarnahuoneen Kokemäellä, piispan surmapaikan Köyliönjärvellä, Henrikin hautakirkon Nousiaisissa ja Turun tuomiokirkon, johon pyhimyksen reliikit siirrettiin vuonna 1300.
Historia
thumb|[[Piispa Henrik|Pyhän Henrikin hautajaissaattue kuvattuna Pyhän Henrikin sarkofagiin Nousiaisten kirkossa. Pyhän Henrikin tie yhdisti piispaan liitetyt pyhiinvaelluskohteet toisiinsa.]] Pyhän Henrikin tie on syntynyt keskiajalla, kun vanhempia kulkureittejä on yhdistetty yhtenäiseksi tieverkoksi. Tien tarkka syntyhistoria on hämärän peitossa, mutta se on luultavasti syntynyt pyhiinvaeltajien tarpeisiin keskiajan (1150–1520) kuluessa. Pyhiinvaellusreitin merkityksestä kertovat useat reitin varrelta säilyneet kansanperinteen tuntemat uskomuspaikat, jotka on liitetty Pyhään Henrikiin. Tällaisia paikkoja ovat muun muassa Sant Henrikin pöydäksi kutsuttu kalliopaasi ja Sant Henrikin lähde Yläneellä ja Nousiaisissa sijaitseva Käärmeenkallio, jossa on perimätiedon mukaan Henrikin kallioon kivettämä käärme.
Pyhän Henrikin tie jakaantuu kolmeen osaan. Kaksi ensimmäistä ovat Turusta Nousiaisiin kulkeva Nunnapolku sekä Nousiaisten ja Köyliön välinen Sant Henrikin tie. Köyliön ja Kokemäen välisen osuuden Pyhän Henrikin tie kulkee historiallista Huovintietä pitkin. Martti Haavion tulkinnan mukaan alkuperäinen keskiaikainen pyhiinvaellusreitti käsitti vain Köyliön Kirkkokarilta lähtevän Sant Henrikin tien päätepisteenään Nousiaisten kirkko. Myöhemmin reitiksi vakiintui kaikkien kolmen tien yhdistelmä. Matkaan lähdettiin Turusta ja pyhiinvaellus päättyi Kokemäelle.
Sant Henrikin tie Nousiaisista Köyliöön
Sant Henrikin tietä on pidetty Pyhän Henrikin tien tärkeimpänä osuutena. Tien synty kytkeytyy legendaan piispan kuolemasta ja hautaamisesta. Piispa Henrikin surmavirren mukaan Lalli-niminen talonpoika murhasi piispan Köyliöjärven jäällä, mistä hänen ruumiinsa kuljetettiin härkien vetämillä vaunuilla Nousiaisiin, minne hänet haudattiin.
Huovintie Köyliöstä Kokemäelle
thumb|250px|[[Pyhän Henrikin saarnahuone Kokemäellä.]] Ennen Köyliöön saapumistaan Pyhän Henrikin tie liittyy Säkylänharjulla Huovintiehen, joka on jo rautakaudelta peräisin oleva maantie. Se yhdisti Kokemäenjoen suun Turun seutuun. Säkylässä reitin varrella on suuri laakea kivi, joka kansanperinteen mukaan on toiminut pyhiinvaeltajien ruokapöytänä. Köyliönjärvessä sijaitsee Kirkkokari, jonka lähistöllä Pyhä Henrik perimätiedon mukaan surmattiin. Kirkkokari on ainoa katolisen kirkon pyhiinvaelluskohde Suomessa. Köyliöstä Pyhän Henrikin tie jatkuu vielä Huovintietä myöten Kokemäelle, jossa sen päätepisteenä on Pyhän Henrikin saarnahuone.
Pyhiinvaellukset Pyhän Henrikin tiellä nykyään
Koko reitin pituus on noin 140 kilometriä ja se on merkitty maastoon erityisillä tunnuksilla sekä viitoituksin. Suomen katolinen kirkko järjestää vuosittaisen Turusta alkavan pyhiinvaelluksen. Se päättyy Köyliön Kirkkokarilla pidettävään muistomessuun Kesä-Heikkiä lähimpänä olevana sunnuntaina. Lisäksi Pyhän Henrikin tiellä järjestetään kolmen vuoden välein koko reitin mittainen Turusta Kokemäelle kulkeva kansainvälinen ekumeeninen pyhiinvaellus.
Muurlan lasi
thumb|Muurlan lasi Muurlassa. Muurlan lasi on suomalainen vuodesta 1974 Muurlassa toiminut lasitehdas. Sen perustivat Jaakko Uoti, insinööri Juhani Ruuskanen, DI Kalevi Lystimäki, lasinpuhaltajat Pertti ja Olli Kähönen sekä suunnittelija Tauno Wirkkala. Yrityksen lasituotteiden tuotekehitys ja mallinnos tapahtuu edelleen Muurlassa, vaikka tuotantoa on nykyään myös muualla Euroopassa. Yrityksen virallinen nimi on Muurla Design Marketing Oy, jonka aputoiminimenä on Muurlan Lasi. Lasiesineiden lisäksi Muurla Design Marketing Oy suunnittelee, myy ja markkinoi käyttö-, sisustus- ja lahjatavaroita muistakin materiaaleista kuin lasi. Muurlan sisaryhtiöllä, Suomen Viilupuu Oy:llä on viilupuutuotteisiin erikoistunut tehdas Pieksämäellä.
Gregori Aminoff (oikeusneuvos)
Henrik Gregori Aminoff (5. toukokuuta 1865 Vaasa − 13. tammikuuta 1945 Närpiö) oli suomalainen juristi ja korkeimman oikeuden oikeusneuvos.
Aminoffin vanhemmat olivat kihlakunnantuomari, hovioikeudenneuvos Germund Gustaf Aminoff ja Maria Fredrika Thuring. Hän pääsi ylioppilaaksi 1884 Vaasan ruotsalaisesta lyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1890. Aminoff sai varatuomarin arvon 1893.
Gregori Aminoff oli naimisissa vuodesta 1896 Matilda Alexandra Högströmin kanssa.
NMDA
NMDA eli N-metyyli- D -asparagiinihappo on keinotekoinen eksitotoksinen hermomyrkky, joka jäljittelee L-glutamaatti-välittäjäaineen toimintaa NMDA-reseptoreissa. NMDA sitoutuu kilpailevana agonistina reseptorin GluN2-alayksikköön samaan kohtaan kuin L-glutamaatti, estäen siten L-glutamaatin sitoutumista, mutta silti aktivoiden reseptoria.
1960-luvulla syntetisoidulla NMDA:lla ei ole merkittävää aktivoivaa vaikutusta muissa glutamaattireseptoreissa. Tämä 1974 ensi kerran tehty havainto NMDA:n valikoivasta sitoutumisesta NMDA-reseptoreihin johti niiden tunnistamiseen omaksi alaryhmäkseen muista ionikanaviin kuuluvista glutamiinireseptoreista. NMDA-reseptorit nimettiin tästä syystä NMDA:n mukaan. Myöhemmin muut ionotrooppiset glutamiinireseptorit (kainaattireseptorit ja AMPA-reseptorit) tunnistettiin omiksi ryhmikseen.
Theodor Luts
Theodor Luts (14. elokuuta 1896 Palamuse, Viro – 24. syyskuuta 1980 São Paulo, Brasilia ) oli virolaissyntyinen elokuvaohjaaja ja -kuvaaja. Hän oli Viron elokuvan ensimmäinen merkittävä hahmo, vaikkakin Viron tilanteen vuoksi hän loi uransa Suomessa. Hän kuitenkin teki merkittäviä virolaisia elokuvia, kuten isänmaallisen Noored kotkad
Elokuvaa Noored kotkad (1927) pidetään yleisesti Viron elokuvan kulmakivenä. Lutsin ohjaus Auringon lapset (Päikese lapsed, 1932) oli ensimmäinen virolainen täysimittainen äänielokuva. Virolais-suomalaisen yhteistuotannon tuottaja oli Lutsin kanssa Erkki Karu ja musiikin johto Georg Malmsténin.
Laman iskettyä Viroon 1930-luvulla Luts tuotti lähinnä dokumenttielokuvia valtion rahoittamalle elokuvastudiolle Eesti Kultuurifilmille ja loi myös menestyksekkään uran Suomessa, jossa hänestä tuli Suomi-Filmin pääkuvaaja. Lutsin Virossa tekemistä elokuvista on säilynyt 24, ja ne on tallennettu Viron elokuva-arkistoon.
Luts oli suomalaisen Fenno-Filmi-tuotantoyhtiön perustajaosakas. Virolaisena hän joutui kuitenkin internoinnin pelossa lähtemään salaa Suomesta, kun Moskovan välirauha solmittiin jatkosodan päätteeksi. Hän oli juuri saanut valmiiksi vakoilutrilogian kolmannen osan Hiipivä vaara, jonka tuottaja ja kuvaaja hän oli. Hän siirtyi ensin Ruotsiin ja sieltä Brasiliaan, jossa hän ohjasi 1950-luvulla elokuvan Caraça, Porta do Céu.
Lutsin puoliso oli Aksella Luts ja veli kirjailija Oskar Luts.
Joonas Niemelä
Joonas Niemelä (s. 14. tammikuuta 1997 Espoo) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa monikansallisen Alps Hockey Leaguen itävaltalaisjoukkue EC Kitzbühelssa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Niemelä osaa pelata myös laidassa.
Seuraura
Niemelä on Espoon Palloseuran kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Espoo Bluesiin. Kaudella 2011–2012 Niemelä oli C-nuorten SM-karsinnoissa joukkueen paras maalintekijä ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Matias Nisulan kanssa tehoilla 4+7=11. Kevään 2013 pudotuspeleissä hän oli Bluesin paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 6+8=14. Niemelä voitti kauden päätteeksi C-nuorten Suomenmestaruuden. Kauden 2012–2013 hän pelasi suurimmaksi osaksi seuran B-nuorissa, mutta vahvisti myös Bluesin C-nuoria, joiden paras maalintekijä Niemelä oli kevään 2013 pudotuspeleissä kahdeksalla osumallaan. Hän voitti taas kauden päätteeksi C-nuorten Suomenmestaruuden. Kauden 2014–2015 päätteeksi Niemelä voitti A-nuorten SM-pronssia. Hän edusti Bluesin A-nuoria kauden aikana myös Junior Club World Cupissa.
Kaudeksi 2016–2017 Niemelä siirtyi kolmivuotisella sopimuksella Rauman Lukkoon. Hän teki SM-liigan runkosarjassa 38 ottelussa viisi maalia. Niemelä teki liigauransa avausmaalin 18. lokakuuta 2016 vieraissa JYPiä vastaan. Hän pelasi kauden aikana myös lainalla Mestis-joukkue KeuPa HT:ssä, jossa Niemelä pelasi siirtotakarajan jälkeen Mestis-kauden loppuun. Tämän jälkeen hän vahvisti Lukon A-nuoria, jossa Niemelä voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Elokuussa 2017 Lukko lainasi hänet taas kaudeksi 2017–2018 toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella KeuPaan. Niemelä pelasi siellä lähes koko kauden ja voitti Mestiksen mestaruuden. Hän pelasi kauden aikana Lukossa vain yhden SM-liigaottelun.
Toukokuussa 2018 Niemelä ja Lukko purkivat sopimuksensa yhteisymmärryksessä ennen viimeistä sopimuskautta. Samassa kuussa hän teki kauden 2018–2019 kattavan sopimuksen Mestis-joukkue Kokkolan Hermeksen kanssa. Niemelä teki sarjassa läpimurtonsa. Hän oli tehoilla 16+32=48 joukkueen paras maalintekijä Samu Markkulan kanssa ja toiseksi paras pistemies hänen jälkeensä. Niemelä sijoittui koko Mestiksen pistepörssissä kuudenneksi. Kaudeksi 2019–2020 Niemelä siirtyi jatkamaan Mestis-uraansa vuoden mittaisella sopimuksella Kiekko-Vantaan riveihin. Hän oli joukkueen toiseksi paras pistemies Harri Kainulaisen jälkeen tehoilla 19+22=41. Niemelä valittiin Mestiksen marraskuun kuukauden kentälliseen.
Marcus Foligno
Marcus Foligno (s. 10. elokuuta 1991 Buffalo, New York) on yhdysvaltalais-kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän edustaa NHL-joukkue Minnesota Wildia. Tammikuussa 2021 Foligno teki Wildin kanssa kolmivuotisen ja yhteensä 9,3 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Hän ja veljensä Nick, joka edustaa Boston Bruinsia, ovat Mike Folignon poikia.
Joonas Niemelä
Seuraura
Niemelä palasi kaudeksi 2020–2021 Espooseen ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestiksen nousijajoukkue Kiekko-Espooseen. Helmikuussa 2021 hänen sopimuksensa purettiin, kun Mestis oli keskeytettynä ja pelaajat lomautettuina. Niemelä siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella monikansallisen Alps Hockey Leaguen italialaisjoukkue HC Gherdëinaan. Samalla seura purki kanadalaishyökkääjä Ryan Harrisonin sopimuksen.
Maajoukkueura
Niemelä pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015, jolloin hän voitti hopeaa. Niemelä pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2014. Yhteensä hän on pelannut 12 nuorten ja 39 poikien maaottelua.
Hapsukolibrit
Hapsukolibrit (Discosura) on kolibrien heimoon kuuluva lintusuku. Sukuun kuuluu viisi neotrooppisella alueella elävää lajia.
Kimmo Lotvonen
Kimmo Lotvonen (s. 11. tammikuuta 1976 Oulu) on uransa lopettanut suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi puolustajana. Lotvonen voitti kaksi Suomen mestaruutta Oulun Kärpissä.
Pelaajaura
Lotvosen kasvattaseura oli Oulun Kärpät jonka A-nuorissa hän pelasi 1992–1994. Kaudeksi 1994–1995 hän siirtyi Rauman Lukon A-nuoriin. Lotvonen pelasi Suomen juniorimaajoukkueissa U18 EM-kisoissa 1994 ja nuorten MM-kisoissa 1996. Lotvonen nousi Lukon SM-liigajoukkueeseen kaudella 1996–1997, jolloin joukkue saavutti pronssia. Seuraavalla kaudella Lukko oli kolmanneksi huonoin joukkue runkosarjassa, ja Lotvonen oli kauden lopussa lainalla I-divisioonan Jää-Kotkissa. Seuraavat neljä kautta hän jatkoi Lukossa.
Huhtikuussa 2001 tuli tieto, että Lotvonen palaisi kasvattajaseuraansa Kärppiin kahden vuoden sopimuksella. Kausi 2002–2003 päättyi hopeaan, Kärppien hävittyä finaaleissa Tapparalle. Seuraavalla kaudella Lotvonen pääsi juhlimaan Suomen mestaruutta, Kärppien voitettua finaaleissa TPS:n.
Hän allekirjoitti vielä kerran vuoden mittaisen sopimuksen Kärppien kanssa. Finaaliputki sai jatkoa kaudella 2004–2005, joka jäi viimeiseksi Kärpissä ja päättyi toiseen peräkkäiseen mestaruuteen. Lotvosen urasta Kärpistä muistetaan hänen useat loukkaantumiset.
Kaudeksi 2005–2006 Lotvonen siirtyi Elitserien-joukkue Leksands IF:ään. Kautta varjostivat kuitenkin useat loukkaantumiset. Hänellä epäiltiin olevan muun muassa sydänlihaksen tulehdus. Hän pelasikin kaudella vain 12. ottelua.
Lotvonen siirtyi Allsvenskaniin pudonneesta Leksandista Timrå IK:n joukkueeseen kaudeksi 2006–2007. Hän jatkoi samassa seurassa vielä kaksi seuraavaa kautta. Kaudella 2008–2009 syntyi pääsarjauran piste-ennätys 3+12=15. Lotvosen kausi päättyi loukkaantumiseen ensimmäisessä pudotuspeliottelussa HV71:n Martin Thörnbergin taklauksen seurauksena.
Lotvonen palasi kaudeksi 2009–2010 Leksandiin, joka pelasi Allsvenskanissa. Ensimmäisellä kaudella joukkue pelasi Elitserienin karsinnoissa, mutta ei onnistunut nousemaan. Hän pelasi vielä yhden kauden Leksandissa kunnes lopetti uransa.
Pelityyli
Kärppien valmentaja Kari Heikkilä (2003–2004) sanoi Lotvosen olevan Kärppien tärkeimpiä pakkeja, joka on tehnyt paljon "näkymätöntä" työtä. Yli satakiloisen Lotvosen on sanottu olevan vaikea ohitettava. Kokoisekseen ketterällä Lotvosella on sanottu olevan myös erinomainen pelisilmä ja tarkat syötöt.
Bell Biv DeVoe
Bell Biv DeVoe, joka tunnetaan myös nimellä BBD, on yhdysvaltalainen yhtye, jonka kolme New Editionin jäsentä perustivat vuonna 1989. Yhtye koostuu kolmesta jäsenestä: Ricky Bellistä, Michael Bivinsistä ja Ronnie DeVoesta.
Bell, Bivins ja DeVoe perustivat yhtyeen tuottajien Jimmy Jamin ja Terry Lewisin ehdotuksesta. Hyväksyessään idean MCA Records kirjoitti nimen muodossa Bell Bivins DeVoe, mutta Bivins ehdotti sukunimensä kolmen viimeisen kirjaimen poistamista, jolloin nimi tuli nykyiseen muotoonsa. Public Enemyn tuottajien Eric Sadlerin, Hank Shockleen ja Keith Shockleen ja monien muiden avulla Bell Biv DeVoe julkaisi esikoisalbuminsa Poison MCA Recordsilla vuonna 1990. Albumin kerrotaan olevan 1990-luvun alun new jack swing -musiikkityylin edelläkävijöistä, yhdistäen hip hopia, funkia, soulia ja popmusiikkia. Poison sijoittui Billboardin Top R&B/Hip-Hop Albums -listan ensimmäiselle sijalle, ja albumin kappaleet ”Poison” sekä ”Do Me!” sijoittuivat molemmat Billboard Hot 100 -listan kolmannelle sijalle.
Sirpa Rautio
Sirpa Rautio toimi Uuraisten kunnan kunnanjohtajana vuodesta 1976 vuoteen 2010. Aloittaessaan kunnanjohtajana hän oli Suomen ensimmäinen naispuolinen kunnanjohtaja. Rautio on kotoisin Laihialta. Ennen uraa Uuraisilla Rautio toimi Ranualla kunnansihteerinä. Hän tuli Uuraisille samaan virkaan ja nousi lopulta kunnan johtoon.
Vesa Jääskeläinen
Vesa Kullervo Jääskeläinen (s. 15. lokakuuta 1944 Keuruu) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kymmenottelija. Hän edusti Turun Urheiluliittoa.
Putous (10. tuotantokausi)
Putouksen '''10. tuotantokausi''' esitettiin syksyllä 2018.
Ohjelman juontajana jatkoi edelliskaudelta jatkanut Roope Salminen. Kauden näyttelijät julkistettiin 4. syyskuuta 2018.
Edellisellä kaudella aloittaneet Kiti Kokkonen, Pihla Penttinen ja Alina Tomnikov ilmoittivat, että he eivät ole mukana kymmenennellä kaudella. Heidän tilallaan nähtiin Helmi-Leena Nummela, Lauren Lehtinen, Christoffer Strandberg ja Terhi Suorlahti.
Vuoden sketsihahmo -kilpailun voitti Mikko Penttilän esittämä Taika-Pasi, risteilyaluksella esiintyvä työssä uupunut taikuri, jolla on silmävärve.
Arthur Goldberg
Arthur Joseph Goldberg (8. elokuuta 1908 Chicago, Illinois – 19. tammikuuta 1990 Washington DC, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen valtiomies ja juristi, joka toimi Yhdysvaltain työministerinä 1961–1962, Yhdysvaltain korkeimman oikeuden tuomarina 1962–1965 ja Yhdysvaltain Yhdistyneiden kansakuntien suurlähettiläänä 1965–1968.
Adel Ibrahim Ismail
Adel Ibrahim Ismail (s. 28. maaliskuuta 1951) on egyptiläinen entinen koripalloilija. Hän edusti seuratasolla Zamalekia.
Arthur Goldberg
Goldberg oli venäjänjuutalaisesta maahanmuuttajaperheestä. Toisen maailmansodan aikana Goldberg liittyi Yhdysvaltain maavoimissa. Hän toimi asianajajana eri ammattiliittoissa ennen työministerikauttaan. Presidentti Jimmy Carter palkitsi Goldbergin Presidential Medal of Freedomilla vuonna 1978.
Adel Ibrahim Ismail
Ismail pelasi Münchenin olympialaisissa 1972, joissa Egypti sijoittui kuudenneksitoista eli viimeiseksi. Hän oli kentällä seitsemässä ottelussa, joissa hän teki yhteensä 24 pistettä.
Vesa Heinonen (yleisurheilija)
Vesa Johannes Heinonen (s. 6. kesäkuuta 1948 Pyhäjärvi) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kymmenottelija ja aitajuoksija. Hän edusti Pyhäjärven Pohtia.
Kalevan kisoista Heinonen saavutti kymmenottelun hopeaa vuonna 1974 sekä samana vuonna pronssia 110 metrin aitajuoksusta. Ennätyksikseen hän otteli seitsenottelussa pisteet 4189 pistettä (1973) ja kymmenottelussa pisteet 7580 (1974). 60 metrin aidoissa Heinonen juoksi ennätyksekseen käsiajan 8,3 s (1975) ja 110 metrin aidoissa ajan 14,7 s (1975). Virallisiin kilpailuihin hän ei ole osallistunut vuoden 1986 jälkeen.
Suomen paras kuoro (televisio-ohjelma)
Suomen paras kuoro oli vuosina 2009 ja 2011 Yle TV2-kanavalla esitetty musiikkiohjelma, jonka suoriin lähetyksiin kilpailemaan ylsi 12 kuoroa. Juontana toimi Timo Koivusalo ja vakiotuomareina Seppo Murto ja Tomi Metsäketo. Jokaisessa jaksossa nähtiin myös yksi vieraileva tuomari.
Ensimmäinen tuotantokausi
Ensimmäinen tuotantokausi alkoi 5. syyskuuta 2009. Kisan voitti Kuopion Nuorisokuoro ja toiseksi tuli Philomela Helsingistä.
Toinen tuotantokausi
Toinen tuotantokausi alkoi 19. helmikuuta 2011. Kisan voitti Hankasalmelta kotoisin oleva Voice, toiseksi tuli Ruamjai Jyväskylästä ja kolmanneksi Prima Vista Järvenpäästä.
Jamaikankolibrit
Jamaikankolibrit (Trochilus) on kolibrien heimoon kuuluva lintusuku. Sukuun kuuluu kaksi Jamaikalla elävää lajia.
Anssi Laine
Anssi Laine (s. 8. kesäkuuta 1983) on suomalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Hämeenlinnan Härmää.
Gábor Bálint
Gábor Szentkatolnai Bálint (1844–1913 ) oli unkarilainen kielentutkija, joka oli Kolozsvárin yliopiston uralilais-altailaisen kielitieteen professori. Hän kulki tutkimusmatkoilla etupäässä turkkilais-tataarilaisten ja mongolilaisten kansanheimojen keskuudessa. Hänen julkaisuistaan on saanut huomiota Kasanin tataarin kielen kielioppi kielennäytteineen ja sanastoineen Kazáni tatár nyelvtanulmányok (Budapest 1875–1877).
Bálint oli kielitaitoinen, hän puhui 30 kieltä, myös suomea. Hän opetti Kolozsvárissa suomea sijaisopettajana, mutta työskenteli varsinaisesti uralilais-altailaisella laitoksella. Hänen teoriansa mukaan unkarin kieli ei kuulunut suomalais-ugrilaiseen kielikuntaan.