cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Likit Andersson
Seuraura
Kaudeksi 2006–2007 Andersson siirtyi Italian toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Serie A2-joukkue HC Appiano/Eppanin riveihin. Hän oli tehoilla 6+24=30 joukkueen tehokkain puolustaja. Kauden 2007–2008 Andersson pelasi Tanskan AL-Bank Ligaenin Totempo HvIK:ssa, jonka eniten maaleja tehnyt puolustaja hän oli kymmenellä osumallaan. Pääsarjauran viimeisen kautensa 2008–2009 Andersson vietti Iso-Britannian EIHL:ssä Cardiff Devilsin ja Newcastle Vipersin joukkueissa.
Lyhytnokkahanhi
pienoiskuva|Anser brachyrhynchus Lyhytnokkahanhi (Anser brachyrhynchus) on arktinen hanhilaji, jota tavataan muutolla myös Suomessa, usein muiden hanhien parvissa.
Likit Andersson
Maajoukkueura
Andersson on pelannut seurauransa jälkeen Thaimaan maajoukkueessa, jota hän edusti IIHF Challenge Cup of Asiassa vuosina 2010, 2011, 2012, 2013 ja 2014. Kaksi ensimmäistä turnausta päättyi pronssiin ja vuoden 2012 turnaus hopeaan. Andersson valittiin siinä myös Thaimaan parhaaksi pelaajaksi. Hän oli tehoilla 5+5=10 koko vuoden 2013 turnauksen tehokkain puolustaja ja palkittiin myös parhaana puolustajana. Vuosina 2011 ja 2012 Andersson toimi myös Thaimaan pelaajavalmentajana.
Andersson edusti Thaimaata myös Aasian talvikisoissa vuonna 2011. Hän toimi Thaimaan päävalmentajana vuoden 2013 alle 18-vuotiaiden Challange Cup of Asiassa.
Lyhytnokkahanhi
Koko ja ulkonäkö
Lajilla on harmahtavanruskea höyhenpeite, siniharmaa siipien yläpinta ja vaaleanpunaiset jalat. Pyrstön yläpinnan tumma kärkivyö on hailakka ja kapeahko, valkoista sen on kärjessä enemmän kuin sukulaislajeilla. Tumma, lyhyt nokka, jonka tyvessä ohut valkea raita ja keskellä vaaleanpunainen täplä. Pituus on 60–70 cm, siipien kärkiväli 120 cm, paino 2,5–3,5 kg. Vanhin tavattu yksilö on ollut 22 vuoden ikäinen.
Lyhytnokkahanhen kuvaili tieteelle ranskalainen eläintieteilijä Louis Antoine François Baillon.
Levinneisyys
Lyhytnokkahanhi pesii Grönlannissa, Islannissa ja Huippuvuorilla. Se talvehtii Isossa-Britanniassa, Saksassa ja Tanskassa. Suomessa se on säännöllinen läpimuuttaja. Maailman populaation koko on noin 280 000 yksilöä. Uusien muuttoreittien syntymisen seurauksena lyhytnokkahanhihavaintojen määrä on ollut Suomessa kasvussa, ja muun muassa Pohjanmaalla lajia tavataan keväisin jopa kymmenien tai satojenkin lintujen parvina. Syksyiset määrät syys-lokakuussa ovat kevättä pienempiä. Lyhytnokkahanhia tavataan Suomessa usein myös muiden muuttavien hanhiparvien mukana. Harhaan menneitä yksilöitä on löytynyt muutaman kerran Pohjois-Amerikassa Itä-Kanadassa.
Elinympäristö
Lyhytnokkahanhia tavataan usein voimilla rannoilla, ja Islannin seudulla erityisesti jäähtyneillä laavakentillä.
Lisääntyminen
Lyhytnokkahanhen pesä on maassa, ja valkoisia munia on noin 3–7 (yleisimmin 4 tai 5). Naaras hautoo munia 25–28 päivää. Lyhytnokkahanhen poikaset oppivat lentämään noin 56 vuorokauden kuluttua kuoriutumisestaan.
Ravinto
Syö vihreitä kasvinosia. Lyhytnokkahanhi laiduntaa parvina kuten muutkin hanhet. Talvehtimisalueilla se syö etenkin viljan orasta.
Transmar
thumb|250px|Transmarin perävaunuja [[Naantalin satamassa. Takana Ruotsin Kapellskärin satamaan liikennöivä M/S Finneagle.]] Transmar Ab on vuonna 1961 perustettu suomalainen Maarianhaminassa pääkonttoria pitävä logistiikka-, kuljetus- ja huolintayritys. Yritys tekee tieliikenteen tavarakuljetuksia Suomessa ja Ruotsissa, sekä niiden välissä sijaitsevalla Ahvenanmaalla jossa se on suurin alallaan.
Suurin osa yrityksen toimittamasta kappaletavaraliikenteestä kulkee Maarianhaminassa sijaitsevan Vikingagrändin terminaalin kautta. Toinen terminaalin sijaitsee Naantalissa ja kummassakin terminaalissa on myös elintarvikkeiden kylmä- ja pakastetilat. Rahti kulkee M/S Fjärdvägenillä Ahvenanmaan Långnäsista Manner-Suomen Naantalin satamaan. Laivaan lastataan pääsääntöisesti vain kontit ja perävaunut, joten kummassakin päässä on siten eri kuljettajat.
Kuros
pienoiskuva|upright=0.68|[[Kroisos-kuros, n. 535 eaa. Kansallinen arkeologinen museo, Ateena.]] Kuros ( tai kouros, ; ’poika’, ’nuorukainen’) on Kreikan arkaaiselle kuvanveistolle tyypillinen alastonta nuorta miestä esittävä votiivipatsas. Kuros-veistosten naispuolinen vastine oli kore.
Transmar
Ahvenanmaan pääsaaren lisäksi Transmar liikennöi päivittäinen pääsaaren, Vårdön ja Föglön välillä.
Kuros
Historia
Kurokset olivat usein votiivilahjoja Apollonille omistettuun temppeliin. Niitä pystytettiin myös haudoille. Kuroksia valmistettiin erityisesti 600- ja 500-luvuilla eaa. Niitä on löytynyt kaikkialta helleenisestä maailmasta, mutta eniten kuitenkin itse Kreikasta. Varhaisvaiheessa valmistettiin hyvin suurikokoisia kuroksia varsinkin Kreetalla. 500-luvun eaa. loppupuoliskolla kurosten koko läheni luonnollista kokoa ja ne muuttuivat realistisemmiksi, mikä loi pohjaa ihmisvartalon kuvauksen kehitykselle seuranneen klassisen kauden kuvanveistossa. Kurosten, samoin kuin korejen, valmistaminen päättyi arkaaisen kauden myötä.
Transmar
Ulkomaanliikenteestä suurin osa suuntautuu Ruotsiin, jonne on päivittäinen tavaralinjaliikenne Ahvenanmaalta Tukholmaan.
Kuros
Veistokset
Kurokset ovat aina parrattomia, alastomia nuoria miehiä. Ainoana vaatetuksena ovat joskus vyö tai hiusnauha, harvemmin saappaat. Nuorukaiset on kuvattu seisovana, vasen jalka hieman oikeaa edempänä, käsivarret suorina sivuilla tai hieman taivutettuina, ja kädet nyrkissä. Kuroksilla on atleettinen vartalo ja niiden ilme vaihtelee jäykän ilmeettömästä tuijotuksesta tyyliteltyyn, ja jopa hieman uhmakkaalta vaikuttavaan, valppauteen. Monilla kuroksilla on arkaaisille veistoksille tyypillinen arkaainen hymy. Veistoksille on ominaista myös jäyhä frontaalisuus, mikä heijasteli egyptiläistä vaikutusta. Veistosten materiaalina oli usein Kykladeilta peräisin oleva marmori. Niiden korkeus vaihtelee 150 cm:stä poikkeukselliseen 335 cm:n kokoon asti.
Transmar
Tytäryritykset
Transmarilla on neljä tytäryritystä. Ahvenanmaalla sijaitsee osakkuusyritys Ålands Budbilsservice Ab, joka tekee paketti- ja kuriiripalveluita Ahvenanmaalla sekä Ahvenanmaalle ja Ahvenanmaalta.
Kuros
Veistokset
Tunnettuja kuroksia ovat muun muassa Sunionin kuros (n. 600 eaa.), Kleobis ja Biton -kurokset (n. 580 eaa.), Samoksen kuros (n. 570 eaa.), Tenean kuros (n. 560 eaa.) ja Kroisos-kuros (n. 535 eaa.). Pronssiin valettu Pireuksen Apollon (n. 530–520 eaa.) muistuttaa monin tavoin kuroksia.
Kuu-aurinkokalenteri
Kuu-aurinkokalenteri (lunisolaarinen kalenteri) on kalenteri, joka perustuu sekä Auringon että Kuun liikkeisiin. Tällaisessa kalenterissa kuukausi on sidottu kuun vaiheisiin ja vaihtuu aina uuden kuun aikoihin. Täten kalenterikuukauden pituus on vaihdellen 29 tai 30 päivää. Kuu-aurinkokalenterin vuodessa on yleensä 12 tällaista kuukautta ja näin ollen 354 tai 355 päivää. Tämä on kuitenkin selvästi lyhempi kuin trooppinen vuosi, ja tämän vuoksi aika ajoin vuoteen lisätään 13. kuukausi (karkauskuukausi), jotta kalenterikuukaudet pysyisivät jatkuvasti ainakin suunnilleen samana vuodenaikoina.
Kuu-aurinkokalenterit ovat vanhalla ajalla olleet käytössä monissa kulttuureissa eri puolilla maailmaa. Sellaisia olivat muun muassa babylonialainen kalenteri ja antiikin kreikkalainen kalenteri. Myös roomalainen kalenteri oli alun perin eräänlainen kuu-aurinkokalenteri, joka myöhemmin kuitenkin joutui pahasti epäjärjestykseen, kunnes Julius Caesar vuonna 45 eaa. otti käyttöön ainoastaan Auringon liikkeisiin perustuvan juliaanisen kalenterin. Nykyisinkin juutalainen kalenteri on kuu-aurinkokalenteri, samoin Kiinassa vielä joissakin yhteyksissä käytössä oleva vanha kiinalainen ajanlasku. Sitä vastoin islamilainen kalenteri on puhdas kuukalenteri, jossa karkauskuukautta ei ole vaan kalenterikuukaudet kiertävät noin 33 vuodessa kaikkien vuodenaikojen ympäri.
Varhaisimpina aikoina ei ollut vahvistettua sääntöä siitä, milloin kalenteriin lisättiin kolmastoista kuukausi, vaan siitä päätettiin joka kerta erikseen. Kuitenkin jo varhain havaittiin, että 19 (trooppista) vuotta oli melko tarkoin yhtä pitkä kuin 235 kuunvaiheisiin perustuvaa (synodista) kuukautta. Tätä 19 vuoden jaksoa sanotaan Metonin jaksoksi. Tämän vuoksi myöhemmissä kuu-aurinkokalentereissa karkauskuukaudet on lisätty säännönmukaisesti aina seitsemän kertaa kunkin 19-vuotisen jakson aikana. Esimerkiksi juutalaisessa ajanlaskussa se lisätään tämän jakson 3., 6., 8., 11., 14., 17., ja 19. vuotena.
Ingvar Rydell
Gustav Ingvar Rydell (7. toukokuuta 1922 Bäcke – 20. kesäkuuta 2013 Västra Ingelstad, Vellinge) oli ruotsalainen jalkapalloilija ja olympiamitalisti.
Rydell kuului Ruotsin maajoukkueeseen sen voittaessa olympiapronssia Helsingissä 1952 ja MM-pronssia Brasiliassa 1950. Helsingin-turnauksessa hän teki yhteensä kolme maalia, joista yhden pronssiottelussa Saksaa vastaan.
Rydell kuoli Västra Ingelstadissa 91-vuotiaana 20. kesäkuuta 2013.
Savio Dominic Fernandes
Savio Dominic Fernandes (s. 29. tammikuuta 1954 Bombay) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Bombayn arkkihiippakuntaan 8. huhtikuuta 1989 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Cozylan titulaaripiispaksi 15. toukokuuta 2013. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Oswald Gracias, jota avustivat Filipe Neri António Sebastião do Rosário Ferrão ja Agnelo Rufino Gracias.
Pons Aemilius
Pons Aemilius (, tunnetaan myös nimellä Ponte Rotto, ’rikkinäinen silta’) on raunioitunut maantiesilta Roomassa. Tiberin ylittävän kuusikaarisen holvisillan rakentaminen aloitettiin 179 eaa., ja silta valmistui 142 eaa. Siitä on nykyään jäljellä vain yksi kaari Tiberin keskellä Ponte Palatinon vieressä, Isola Tiberinan eteläpuolella.
Historia
Pons Aemiliuksen nykyiselle paikalle rakennettiin 200-luvulla eaa. puinen silta, joka 100-luvun eaa. alussa tuhoutui tulvassa. Silta päätettiin korvata kivisellä, ja sensorit Marcus Aemilius Lapidus (jonka mukaan silta lopulta nimettiin) ja Marcus Fulvius Nobilior valittiin valvomaan sen rakentamista. Se oli antiikin Rooman kivisilloista pisin, yli 150-metrinen, ja luultavasti myös ensimmäinen. Rakennustyöt aloitettiin 179 eaa., ja silta valmistui 142 eaa.
Silta sijaitsi joen mutkassa ja saaren vieressä, minkä vuoksi pyörrevirtaukset olivat sen kohdalla voimakkaammat ja veden virtausnopeus suurempi. Niinpä silta kului jatkuvasti, ja jo 200 vuoden jälkeen silta vaati laajamittaista kunnostamista. Kunnostustöiden jälkeenkin kuluminen jatkui voimakkaana, ja silta romahti lopulta 1200-luvulla. Se rakennettiin uudelleen, mutta jo kahden vuosisadan kuluttua se vaurioitui jälleen vakavasti.
1400-luvulla tulvat vaurioittivat siltaa ja siitä tuli epävakaa. Vuonna 1552 aloitettiin suuret korjaustyöt, joissa yksi sillan pilareista rakennettiin kokonaan uudelleen. Siitä huolimatta silta tuhoutui jälleen tulvassa vuonna 1557. Paavi Gregorius XIII päätti 20 vuotta myöhemmin rakennuttaa sillan uudelleen. Pons Aemiliusta pitkin kulkevien vesiputkien ansiosta Trasteveren alueelle saatiin juokseva vesi 1500-luvun lopulla.
Jouluaattona 1598 Roomaa koetteli historian pahin tulva, jossa vesi nousi viisi metriä katutason yläpuolelle. Pons Aemiliuksen itäpuolen kaaret tuhoutuivat tulvassa, eikä siltaa enää kunnostettu. Sillantynkää käytettiin kalastuslaiturina, kunnes vuonna 1853 paavi Pius IX rakennutti rautaisen jalkankulkusillan romahtaneen itäisen osan paikalle. Vanhan kivisillan rakenteet eivät kuitenkaan kestäneet rautaista jatketta, ja silta oli suljettava turvallisuussyistä vuonna 1887. Sen tilalle rakennettiin uusi Ponte Palatino. Se tuli niin lähelle vanhaa siltaa, että Pons Aemiliuksen länsipää oli purettava tilan tekemiseksi. Sillan keskimmäinen kaari jätettiin paikoilleen luultavasti kustannussyistä.
Jamie McBain
Ura
Carolina Hurricanes varasi McBainin NHL:ään varaustilaisuuden 2006 toisella kierroksella, minkä jälkeen hän pelasi kolmella kaudella yliopistojääkiekkoa Wisconsinin yliopiston joukkueessa. Viimeisellä kaudellaan Wisconsinissa hänet palkittiin Western Collegiate Hockey Associationin (WCHA) vuoden pelaajana.
Keväällä 2009 McBain pääsi pelaamaan ensimmäiset ottelunsa AHL:n Albany River Ratsissa, Hurricanesin silloisessa farmijoukkueessa, ja keväällä 2010 ensimmäiset ottelunsa NHL:ssä. Ensimmäisen NHL-maalin hän teki maaliskuussa 2010 jatkoajan viimeisellä sekunnilla Marc-André Fleuryn selän taakse ottelussa Pittsburgh Penguinsia vastaan.
McBainin ensimmäinen täysi kausi NHL:ssä oli 2010–2011, jolloin hän pelasi 76 ottelua ja teki tehot 7+23=30. Hän oli tuolla kaudella sivussa kuudesta ottelusta olkapäävamman vuoksi.
Toukokuussa 2012 McBain teki Hurricanesin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kesäkuussa 2013 hän siirtyi kuitenkin Buffalo Sabresiin osana pelaajakauppaa, jossa Sabres sai hänen lisäkseen toisen kierroksen varausvuoron NHL:n varaustilaisuudessa 2013 ja jossa Hurricanesiin siirtyi puolustaja Andrej Sekera.
NHL:n työsulun aikana loppuvuonna 2012 McBain pelasi seitsemän ottelua Lahden Pelicansissa SM-liigassa.
Varaustilaisuudessa 2013 McBain ja Carolinan toisen vuoron varausvuoro vaihdettiin Buffalo Sabresin Andrej Sekeraan.
McBain aloitti 2014-2015 kauden AHL:ssä Manchester Monarchsin joukkueessa. Kuuden AHL pelin jälkeen hän solmi vuoden kestävän kaksisuuntaisen sopimuksen Los Angeles Kingsin kanssa.
Vapaana-agenttina heinäkuussa 2016 McBain solmi vuoden sopimuksen Arizona Coyotesin kanssa.
The Third Wave
The Third Wave oli vuonna 1967 yhdysvaltalaisessa koulussa toteutettu yhteiskunnallinen kokeilu. Sen tarkoituksena oli osoittaa nuorille, että Natsi-Saksassa ihmisissä vaikuttanut ylemmyydentunne voi muodostua missä tahansa demokraattisessa valtiossa. Kokeilun organisoijana toimi Kalifornian Palo Altossa sijaitsevan Cubberley High Schoolin historian opettaja Ron Jones. Hän ei ollut kyennyt tavanomaisilla opetusmenetelmillä selittämään oppilailleen miten länsimaalaisessa demokratiassa eläneet saksalaiset, joista valtaosa oli kristinuskoisia, mm. hylkäsivät demokratian ja toteuttivat juutalaisten kansanmurhan.
Jamie McBain
Ura
McBain edusti Yhdysvaltoja kaksissa nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa, vuosina 2007 ja 2008. Vuonna 2007 hän oli voittamassa nuorten MM-pronssia. Alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa hän pelasi vuonna 2006, ja oli tuolloin voittamassa kultaa. Hänet myös nimettiin tuon turnauksen tähdistökentälliseen ja parhaaksi puolustajaksi. Vuonna 2013 McBain pelasi ensimmäisen kerran aikuisten maailmanmestaruuskilpailuissa ja oli voittamassa MM-pronssia.
Yksityiselämä
McBain ja Elizabeth Milner menivät naimisiin heinäkuussa 2014. Heillä on yksi lapsi.
The Third Wave
Kokeen valmistelu
Jones aloitti kokeilun perustamalla liikkeen "The Third Wave". Oppilailleen hän vakuutti, että liikkeen tehtävänä on eliminoida demokratia. Demokratian yksilökeskeisen näkemyksen Jones selitti heikkoudeksi; liikkeen motoksi valittiin "Voimaa kurista, voimaa yhteisöstä, voimaa toiminnasta, voimaa ylpeydestä".
Kokeilua ei dokumentoitu kattavasti. Yksi lähde kokeilun ajalta on koulun uutislehti, joka mainitsi "Kolmannen aallon" muutamassa numerossaan. Yksityiskohtaisempi selitys kokeilulle löytyy Jonesin kuusi vuotta tapahtumien jälkeen kirjoittamasta esseestä. Muita myöhempiä artikkeleita on myös olemassa.
Tapahtumien kulku
Jonesin muistiinpanojen mukaan kokeilu aloitettiin maanantaina 3. huhtikuuta vuonna 1967. Se alkoi luokassa muuttamalla istumajärjestystä, painostamalla oppilaita, kunnes he kykenivät tulemaan luokkaan ja ottamaan oikean istuma-asennon 30 sekunnissa täysin hiljaisesti. Tämän jälkeen Jones rakensi itsestään autoritäärisen hahmon tiukentamalla kuria ja tehostamalla opiskelua. Jones päätti kokeilun ensimmäisen päivän esittämällä muutaman uuden säännön: oppilaiden tuli jatkossa olla istumassa paikallaan ennen kellonsoittoa, esittäessään kysymyksen tai vastatessaan oppilaan tuli nousta seisomaan ja kysymys tai vastaus sai olla maksimissaan kolmen sanan mittainen. Oppilaiden tuli myös puhutella opettajaansa Mr. Jonesiksi.
Toisena päivänä Jones sai oppilaansa omaksumaan tiukan kurin ja yhteisöllisyyden tunteen. Tässä vaiheessa Jones antoi liikkeelleen nimeksi "The Third Wave". Jones sai idean nimeen yleisestä uskomuksesta, että valtamerien aaltosarjoissa joka kolmas aalto on viimeinen ja voimakkain. Jones kehitti oppilailleen samankaltaisen tervehdyksen kuin natsien käyttämä ja käski oppilaitaan tervehtiä toisiaan niin myös luokan ulkopuolella. Jonesin muistiinpanojen mukaan kaikki oppilaat noudattivat tätä käskyä.
Kokeilu alkoi elää omaa elämäänsä, kun mukaan tuli oppilaita muiltakin luokilta. Kolmantena päivänä jäsenten määrä kasvoi 30 oppilaasta 43 oppilaaseen. Jokainen jäsen sai jäsenkortin ja oman tehtävän, kuten lipun suunnittelu tai kulunvalvonta, Jones myös neuvoi kuinka uusia jäseniä kuuluu värvätä. Päivän lopussa liikkeen jäsenmäärä oli kasvanut 300 osallistujaan. Jonesin yllätti, että osa oppilaista alkoi raportoida hänelle jäsenistä, jotka eivät olleet noudattaneet liikkeen sääntöjä.
Neljäntenä päivänä Jones päätti lopettaa kokeilun, koska se alkoi karata käsistä. Oppilaat olivat alkaneet käyttää yhä enemmän aikaa hankkeeseen, lisäksi jäsenten kuri ja lojaalisuus hankkeelle vain tiivistyivät.
Jones ilmoitti jäsenille, että The Third Wave on vain osa kansallista projektia ja että liikkeen presidenttiehdokas julistaisi sen olemassa olon seuraavana päivänä. Jones käski kaikki jäsenet katsomaan julistusta, mutta julistuksen sijaan oppilaat näkivät vain tyhjän televisioruudun. Muutaman minuutin kuluttua Jones selitti kaikille, että he olivat olleet osana kokeilua, jossa oppilaat olivat vapaaehtoisesti omaksuneet ylemmyydentunteen, jollainen myös saksalaisille oli Natsi-Saksan aikaan. Tämän jälkeen Jones näytti oppilailleen elokuvan Natsi-Saksasta ja julisti kokeilun päättyneeksi.
Tapauksesta on tehty kaksi elokuvaa. Yhdysvalloissa on tehty televisioelokuva The Wave (1981), jonka ohjasi Alexander Grasshoff. Saksassa valmistui 2008 Dennis Ganselin ohjaama palkittu elokuva Die Welle (2008).
GC-20
GC-20 on Gran Canarian saarella, Espanjassa sijaitseva päätie, joka saa alkunsa El Guinchosta, Arucasin kunnasta. El Guinchosta tie jatkuu Arucasin kuntakeskukseen ja sieltä edelleen La Calderaan. Tiellä on pituutta noin 8 kilometriä ja se on pääosin kaksiajoratainen muutamaa ohituskaistaosuutta lukuun ottamatta.
Osuudelle El Guincho-Arucas rakennetaan moottoritietä, joka liitetään osaksi GC-3:ta.
Francesco Arban
pienoiskuva|Francesco Arban kuumailmapallossa. Francesco Arban di Lione, myös Francisque Arban (1815 Lyon, Ranska – katosi 7. lokakuuta 1849) oli ranskalainen kuumailmapalloilija. Hänen tunnetuin saavutuksensa oli ylittää Alpit ensimmäisenä kuumailmapalloilijana 2.–3.9.1849. Lento kesti koko yön ja lentoreitti kulki Marseillesta Torinon lähelle. Kuukautta myöhemmin hän katosi Välimeren yllä Barcelonasta lähteneellä lennolla.
Kivinilkkakalat
Kivinilkkakalat (Zoarcoidei) on ahvenkalojen (Perciformes) alalahko.
Kivinilkkakaloihin luetaan 14 heimoa ja 410 lajia. Suomen kaloista siihen kuuluvat kivinilkka, elaska ja teisti.
Limerickin sopimus
thumb|Treaty Stone -kivi (ylimpänä), jonka päällä Limerickin sopimus perimätiedon mukaan allekirjoitettiin. Jalusta pystytettiin vuonna 1865. Limerickin sopimus oli Irlannin Limerickissä 3. lokakuuta 1691 allekirjoitettu sopimus, joka päätti kaksi vuotta kestäneen sodan Vilhelm III Oranialaisen kannattajien ja jakobiittien välillä. Sopimuksen oli tarkoitus turvata Irlannin katolisten uskonnonvapaus, mutta englantilaiset ja Irlannin protestantit eivät lopulta noudattaneet sopimusta.
Perimätiedon mukaan sopimus olisi allekirjoitettu kivenjärkäleen päällä, joka tunnetaan nimellä Treaty Stone (”sopimuskivi”). Se on nykyisin nähtävyys Limerickissä.
Sopimuksen syntyminen ja sisältö
Piiritetty Limerick oli viimeinen merkittävä jakobiittien hallussa ollut keskus. Kaupungin puolustusta johtanut Patrick Sarsfield tarjoutui antautumaan sillä ehdolla, että vastapuoli suostuisi allekirjoittamaan sopimuksen. Piiritysjoukkoja johtanut Godert de Ginkel suostui tähän, ja myöhemmin myös Vilhelm Oranialainen itse hyväksyi sopimuksen sisällön.
Limerickin sopimus käsitti kaikkiaan 42 artiklaa. Se takasi kaikille jakobiittien puolella Irlannissa taistelleille sotilaille ja upseereille oikeuden poistua turvallisesti maasta ja siirtyä jonkin toisen valtion armeijaan tai liittyä halutessaan myös Englannin armeijaan. Pääosa artikloista pyrki turvaamaan Irlannin katolisten aseman takaamalla heille samanlaiset oikeudet uskonnonharjoitukseen kuin mitä oli ollut voimassa kuningas Kaarle II:n aikana. Samoin he saisivat takaisin Kaarle II:n aikana voimassa olleet maaomistuksensa sekä oikeuden vapaaseen ammatinharjoittamiseen. Katolisten tulisi vannoa Englannin kruunulle ainoastaan uskollisuudenvala, mutta ei paavia vastaan suunnattua kuninkaan yliherruuden valaa (oath of supremacy). Aateliset saivat oikeuden kantaa asetta. Sopimuksessa myös kiellettiin korvausten hakeminen oikeusteitse sodan aikana tapahtuneesta ryöstelystä tai muista rikkomuksista.
Seuraukset
Sopimuksen seurauksena yli 20 000 irlantilaista jakobiittisotilasta – Sarsfield mukaan lukien – siirtyi Ranskaan ja liittyi Ranskan armeijaan, jossa he muodostivat niin sanotun irlantilaisen prikaatin. Vain noin 1 000 miestä liittyi Vilhelm Oranialaisen armeijaan, minkä lisäksi noin 2 000 palasi koteihinsa. Myös pääosa Irlannin maanomistaja-aatelista jätti saaren, ja tapahtuma tunnetaan Irlannin historiassa ”villihanhien pakona”, viittauksena vuoden 1607 ”jaarlien pakoon”. Paon laajuus itse asiassa heikensi Irlannin katolisten asemaa, sillä maahan ei enää jäänyt voimakasta kotimaista eliittiä. Lisäksi lähteneiden maat takavarikoitiin ja ne siirtyivät protestanttisten uudisasukkaiden haltuun.
Ginkelin ja Vilhelm Oranialaisen mielestä Limerickin sopimukseen sisältyneet myönnytykset Irlannin katolisille olivat pieni hinta sodan päättämisestä. Irlannin protestantit eivät kuitenkaan suostuneet hyväksymään sopimusta, sillä he halusivat sodassa saavutetun voiton jälkeen syrjäyttää katoliset kokonaan poliittisesta vallasta. Kun protestanttien hallitsema Irlannin parlamentti lopulta vahvisti Limerickin sopimuksen vuonna 1697, sen sisältöä muutettiin merkittävästi: maininta uskonnonvapaudesta jätettiin pois, samoin maininta kevennetystä uskollisuudenvalasta. Lisäksi sopimuksessa taattujen oikeuksien katsottiin koskevan vain kirjaimellisesti jakobiittiarmeijassa taistelleita, ei Irlannin katolista siviiliväestöä, johon alettiin pian kohdistaa jyrkkiä sortolakeja (penal laws).
Sandnessjøen
Sandnessjøen on Norjan kaupunki ja Alstahaugin kunnan hallintokeskus Nordlandin läänissä Alstenin saaren luoteisosassa. Kaupunki on kuuluisan vuorijonon Seitsemän sisarusta juurella.
Historia
Sandnessjøen-nimi juontaa juurensa Sandnes-nimiseen kartanoon ja sen rantautumispaikkaan mereltä.
Sandnesin kartano oli viikinkiajalla päälliköiden asuinpaikkoja. Se on ollut tunnettu kauppapaikka jo vuonna 1669 ja paikka sai kestikievarietuoikeudet 1772. Hurtigruten alkoi pysähtyä Sandnessjøenissä 1891, mikä nopeutti huomattavasti kehitystä.
thumb|260px|Sandnessjøen 1935
Sandnessjøen oli aikaisemmin oma kuntansa, joka erkani Alstahaugista 1899 nimellä Stamnes. Stamnesin kunta käsitti alun perin Alstenin saaren pohjoisosan ja Leirfjordenin pohjoisosan ympäröivät maa-alueet mantereella. Leirfjord, joka käsitti kunnan mantereella olevat alueet ja Alstenin koillisosan erosi vuonna 1915 omaksi kunnakseen. Jäljelle jäänyt osa ja taajama muuttivat nimensä Sandnessjøeniksi 1948. Sandnessjøenin kunta liittyi yhdessä Tjøttan kunnan kanssa takaisin Alstahaugiin 1965.
Sandnessjøenin taajama sai kaupunkistatuksen vuonna 1999.
Elinkeinoelämä
Sandnessjøen on merenpuoleisen Helgelandin liikenteen solmukohta ja palvelukeskus. Hurtigruten pysähtyy päivittäin ja kaupungista on bussi-, lautta- ja paikallisveneyhteyksiä ympäristöön. Taajamassa on sairaala, työvoimatoimisto, lukio, Helgelandin telehallinnon keskus ja yrityspuisto. Konepajatoiminta, laivanrakennus, kalastusteollisuus ja meijeri ovat tärkeitä elinkeinoalueita.
Elämän tarkoitus (Eppu Normaalin kappale)
Elämän tarkoitus on suomalaisen rockyhtyeen Eppu Normaalin musiikkikappale. Se on neljäs raita yhtyeen Kahdeksas ihme -studioalbumilla, joka julkaistiin vuonna 1985. Kappale on julkaistu myös tuplakokoelmalevyllä Reppu 2 levyn 1 kuudentena raitana.
Kappaleen riimityksessä ”elämän tarkoitus on ikävän karkoitus”. Sama riimitys esiintyi tätä ennen Mikko Alatalon kappaleessa ”Maailmanlopun meininki” albumilta Ikävän karkoitus, joka julkaistiin vuonna 1984.
Radiomafian top 500 -äänestyksessä vuonna 1995 "Elämän tarkoitus" oli 460. menestynein kappale.
Veronica Palm
thumb|Veronica Palm vuonna 2011. Veronica Palm (s. 1. helmikuuta 1973) on ruotsalainen poliitikko. Hän edustaa sosiaalidemokraatteja ja istui valtiopäivillä vuosina 2002–2015.
Palm oli lokakuusta 1998 heinäkuuhun 1999 Euroopan parlamentin jäsen. Hän nousi parlamenttiin Birgitta Ahlqvistin varaedustajana Ahlqvistin palattua valtiopäiväedustajaksi. Palm oli naisten oikeuksien valiokunnan jäsen 19. lokakuuta 1998 – 19. heinäkuuta 1999 ja kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevän valiokunnan varapuheenjohtaja 28. lokakuuta 1998 – 19. heinäkuuta 1999. Syksyn 2002 valtiopäivävaaleissa hänet valittiin ensimmäisen kerran Ruotsin valtiopäivien jäseneksi ja syyskuun 2006 vaaleissa hänet valittiin jatkokaudelle. Hän edustaa Tukholman kunnan vaalipiiriä. Helmikuusta 2008 alkaen Palm on ollut valtiopäivien sosiaalivakuutusvaliokunnan varapuheenjohtaja Tomas Enerothin siirryttyä elinkeinovaliokunnan varapuheenjohtajaksi. Aiemmin hän oli varsinaisena jäsenenä ulkoasiainvaliokunnassa.
Palmilla on lastenhoitajan koulutus vuodelta 1991 ja hän teki päiväkotityötä Linköpingin kunnassa vuoteen 1996. Vuonna 1996 hän työskenteli lyhyen aikaa Ruotsin valtiovarainministeriön ja vuosina 1996–1998 Ruotsin ammattiliittojen keskusjärjestön LO:n palveluksessa. Vuodesta 1999 vuoteen 2002 hän teki kansalaisjärjestötyötä Tukholmassa.
Palm on naimisissa tukholmalaisen kunnallispoliitikon Roger Mogertin kanssa. Heillä on kolme lasta, kaikki tyttäriä.
Transkaakko
Transkaakko on vuonna 1995 perustettu turkulainen yhtye. Se soittaa melodista ja tummanpuhuvaa musiikkia, jossa on vaikutteita rockista, Balkanin alueen rytmeistä ja pohjoisesta kansanmusiikista. Transkaakko on julkaissut viisi albumia ja kaksi EP:tä. Yhtyettä edelsi 1980-luvulla perustettu Balkanin Juhla, joka soitti Kaakkois-Euroopan ja Lähi-idän kansanmusiikkia.
Kokoonpano
Aiemmin yhtyeeseen kuului muun muassa kitaristi Pentti Dassum (1996–1998, 1999–2007).
Kitoni
Kitoni tai khiton oli kreikkalainen, itäistä alkuperää oleva vaate. Materiaaliltaan ne olivat pellavaa ja myöhemmin myös villaa. Kitoni muodostuu kahdesta suorakulmaisesta kankaankappaleesta, ja se oli yhtä lailla naisten kuin miestenkin vaate.
Lauri Sinikari
Ura
Tukimiehenä pelannut Sinikari edusti urallaan Helsingin Jyryä ja Töölön Vesaa sekä vuosina 1929–1941 Helsingin Palloseuraa. Hän voitti HPS:ssa Suomen mestaruuden 1929, 1932, 1934 ja 1935. Kaikkiaan Sinikari pelasi 11 kauden aikana 112 mestaruussarjan ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Vuonna 1927 hän voitti TUL:n jalkapallomestaruuden Jyryn riveissä.
Sinikari pelasi Suomen maajoukkueessa vuosina 1930–1935 yhteensä viisi maaottelua. Hän oli mukana myös Työväen Urheiluliiton jalkapallojoukkueessa vuoden 1925 työläisolympialaisissa sekä 1928 Moskovan spartakiadeissa.
Aurinkoenergia Suomessa
Aurinkoenergian käyttöä Suomessa rajoittavat vuodenaikavaihtelut. Etelä-Suomessa auringon vuosittainen auringon säteilymäärä on samaa suuruusluokkaa kuin Keski-Euroopassa, mutta siitä noin 90 prosenttia saadaan maalis-syyskuun välisenä aikana. Vuodenaikavaihtelut ovat vielä suuremmat pohjoisessa.
S-ryhmä on asentanut 40 liikekiinteistön katoille yhteensä 10 megawattia aurinkopaneeleita.
Seinäjoella sijaitsevan 6 megawatin aurinkopuiston investointi oli lähes 7 miljoonaa euroa ja takaisinmaksuaika on noin 10 vuotta.
Aurinkovoimakapasiteetti
[https://data.fingrid.fi/dataset/total-solar-production-capacity Fingridin aurinkovoimaennusteissa käytetty Suomen voimajärjestelmään liitetyn aurinkovoiman kokonaiskapasiteetti. Tieto perustuu Energiaviraston keräämään jakeluverkkojen pientuotantotilastoon. Lisäksi sitä päivitetään Fingridille toimitettuihin tietoihin perustuvien arvioiden avulla]
Lähde:
Tuotettu energia ja osuus energiantuotannosta
Lähde:
Peplos
pienoiskuva|150px|Antiikin Kreikan aikainen [[terrakottapatsas naisesta, jolla on päällä peplos.]] Peplos oli doorilainen villakankainen ja hihaton naisten vaate. Se oli perusmuodoltaan suorakaiteen mallinen ja sai lopullisen muotonsa vasta käyttäjänsä päällä. Pituus määräytyi käyttäjän pituudesta ja yläreunan poikittaisen taitteen korkeudesta.
Peplos kiedottiin ylle siten, että oikea sivu jätettiin usein avoimeksi. Pitkän sivun ylälaita käännettiin rintakehän ja selän yli, ja kiinnitettiin olkapäiltä soljilla. Vaate voitiin vyöttää lyhyen taitteen alta, pitkän taitteen päältä tai sitten jättää kokonaan vyöttämättä.
Peplos ei ollut vain kreikkalainen vaate, vaikka sen kreikkalainen versio onkin tunnetuin ja siten antanut vaatteelle nimensä. Sen villaista versiota käytettiin alusasun päällä eri puolilla rautakauden Keski- ja Pohjois-Euroopassa. Esimerkiksi se oli rautakautisten kelttinaisten asu, peplos oli Tanskasta suosta löytyneellä Huldermosen naisella (en), niitä käytettiin viikinkauden Virossa ja niiden käyttö jatkui Suomessa aina ristiretkiajalle saakka. Suurin osa suomalaisista muinaispuvuista ovat alustunikoiden päälle puettuja villapeploksia. Vain tuorein 1200-luvun alkuun sijoittuva Ravattulan muinaispuku on mekko, jossa näkyy keskiajan muodin vaikutus.
Carpegna
Carpegna on kunta Italiassa Marchen alueella olevassa Pesaro e Urbinon maakunnassa. Carpegna kuului historialliseen Montefeltron alueeseen. Kunta sijaitsee Sasso Simonen ja Simoncellon luonnonpuiston (Parco naturale del Sasso Simone e Simoncello) kupeessa, mikä tekee siitä suositun matkailupaikan, joka sopii monenlaiseen ulkoiluun ja liikuntaan.
Sinisiipitavi
Sinisiipitavi (Spatula discors) on pieni sorsalintu.
Ulkonäkö ja koko
Sinisiipitavilla on siniharmaa pää, jossa on silmän edessä valkea raita. Lajilla on vaaleanruskea vartalo, valkea läikkä pyrstön tyvessä ja musta pyrstö. Siipiläikkä on sininen. Lennossa sinisiipitavi räpyttää siipiään kiivaasti. Pituus on 35–41 cm, siipien kärkiväli 65 cm ja paino 260–410 g.
Levinneisyys
pienoiskuva|vasen|Koiras lennossa pienoiskuva|vasen|Kaksi koirasta ja naaras [[Richmond (Brittiläinen Kolumbia)|Richmondissa, Kanadassa.]] Sinisiipitavi pesii Pohjois-Amerikan pohjois- ja keskiosissa ja muuttaa Keski- ja Etelä-Amerikkaan aina Chileen ja Argentiinaan asti. Euroopassa sitä tavataan tarhakarkulaisena tai muuttoretkien harhailijoina.
Suomessa sinisiipitavi on äärimmäisen harvinainen harhailija. Ensimmäinen havainto tehtiin keväällä 1972 Siuntion Störsvikissä. Vuoteen 2019 mennessä lajista olitiin tehty 22 havaintoa.
Lisääntyminen
pienoiskuva| Anas discors Sinisiipitavi munii 6–15 munaa, jotka painavat noin 30 grammaa.
Ravinto
Sinisiipitavi syö kasveja sekä jonkun verran vesihyönteisiä ja kotiloita.
Misael Pastrana Borrero
Misael Eduardo Pastrana Borrero (14. marraskuuta 1923 – 21. elokuuta 1997) oli Kolumbian presidentti vuosina 1970–1974. Hän oli viimeinen Kolumbian Kansallisen rintaman eli Liberaalien ja Konservatiivien koalition presidenteistä
Neljän vuoden kautensa aikana Pastrana pyrki lisäämään työllistymismahdollisuuksia ja kansallisia säästötoimenpiteitä päästäkseen eroon riippuvuudesta ulkomaisista investoinneista ja luotoista. Hänen kaudellaan monet kolumbialaiset saivat oikeuden kansaneläkkeeseen.
Yksi Pastranan iskulauseista oli "auto jokaiselle Kolumbian perheelle", ja oli tuomassa ranskalaista autonvalmistajaa Renaultia Kolumbiaan. Hän edisti myös ensimmäisen kansallisen ympäristölainsäädännön luomista latinalaisessa Amerikassa.
Hän kuoli Bogotássa 73-vuoden iässä. Pastranan puoliso on  María Cristina Arango Vega, jonka kanssa hänellä oli kolme poikaa ja yksi tytär. Hänen toinen poikansa, Andrés Pastrana Arango oli  Kolumbian presidentti vuosina 1998–2002.
Luettelo televisiosarjan Ritari Ässä (vuoden 2008 televisiosarja) jaksoista
Luettelo Ritari Ässä -jaksoista. Jaksot ovat tuotantokausikohtaisessa luettelossa Yhdysvaltain alkuperäisessä esitysjärjestyksessä.
Lähteet
Knight Rider (2008 TV series)
Jorma Cantell
Jorma Cantell (s. 18. maaliskuuta 1935) on suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Mikkelistä kotoisin ollut Cantell opiskeli historiaa Helsingin yliopistossa ja valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi. Hän toimi 1960-luvulla Partiopoikajärjestön tiedotussihteerinä 1960–1961, Uuden Suomen toimittajana 1961–1963, Ylioppilaslehden päätoimittajana 1963–1966 ja Suomen Sosialidemokraatin eduskuntatoimittajana 1967–1970. Tämän jälkeen Cantell oli Metallityöväen liiton tiedotussihteerinä, Ahjo-lehden päätoimittajana 1970–1973 ja Suomen Sosialidemokraatin toisena päätoimittajana 1973–1976. Cantell irtisanoutui Suomen Sosialidemokraatista 13. syyskuuta 1976 vastalauseena lehden alistamiselle SDP:n tarkempaan valvontaan. Myöhemmin hän työskenteli Valco Oy:n henkilöstö- ja suhdetoimintajohtajana 1976–1979. Cantell kuului 1960- ja 1970-luvulla SDP:ssä muun muassa Kalevi Sorsan lähipiiriin.
Cantell oli sitten omistamansa Viestintäkanava Oy:n toimitusjohtajana vuodesta 1980 alkaen. Hän toimi myös Osuuspankkien palkansaajaosaston yhteyspäällikkönä ja YV-lehden toimituspäällikkönä 1985–1988 sekä Eläke-Varman tiedotussihteerinä 1994–1995.
Makulaku
thumb|175 px|Luomulakritsaa. Makulaku Lakritsa Oy on vuonna 1994 perustettu suomalainen perheyritys. Yrityksen pääkonttori ja tehdas sijaitsevat Porvoossa. Yhtiö valmistaa sekä mustaa lakritsia että kehittelemiään täytelakritsoja. Vuonna 2011 yhtiö investoi toimitilojen laajennukseen ja kolmanteen tuotantolinjaan noin kolme miljoonaa euroa.
Tuotteet
Makulaku on valmistanut luomulakritsia vuodesta 1997 lähtien. Täyteluomulakritsien tuotanto alkoi vuonna 2011. Luomulakritsa on kehitetty Viikki Food Centren kanssa ja se on valmistettu EU:n luomutuotevaatimusten mukaisesti. Luomutäytelakritsoita valmistetaan useaa eri makua. Tärkeimmistä raaka-aineista vain vehnäjauho on peräisin Suomesta. Tuotteen kehitystyö kesti kolme vuotta. Luomutäytelakritsa sai Luomuliiton Vuoden Luomutuote 2011 -valinnoissa kunniamaininnan.
Young Thug
Young Thug ja hänen levy-yhtiönsä saivat syytteen katujengin pyörittämisestä ja osallistumisesta jengirikoksiin, jotka loukkaavat RICO-lakia. Young Thug joutui tutkintavankeuteen, ja oikeudenkäynti alkaa tammikuussa 2023. Syyttessä luetellaan 56 rikosta, joista osa on vakavia.
Lauluhaukat
Lauluhaukat (Melierax) on haukkojen heimoon kuuluva petolintusuku. Lauluhaukkojen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kolme lajia. Monissa lähteissä sukuun sijoitetaan kuuluvaksi myös neljäntenä lajina pikkulauluhaukka (Micronisus gabar tai Melierax gabar). Lauluhaukat viettävät suuren osan ajastaan maassa, ja niillä on erityisen pitkät jalat. Ne syövät pääasiassa liskoja.
Ville Hukkanen
Ville Hukkanen (s. 14. heinäkuuta 1992) on suomalainen nyrkkeilijä.
Hän voitti ensimmäisen Suomen mestaruutensa yleisessä sarjassa jo 16-vuotiaana vuonna 2009. Mutta on sitten urallaan kärsinyt useista käsivammoista johtuneista loukkaantumisista. .
Turkissa käydyissä EM-kilpailuissa 2011 Hukkanen nyrkkeili alle 75 kilon sarjassa ja putosi jatkosta toisella kierroksella tultuaan hylätyksi ottelussa Ukrainan Dmitro Mitrofanovia vastaan. Mitrofanov johti ottelua tuossa vaiheessa pistein 16–4. .
Ville Hukkanen voitti sotilaiden avoimissa EM-kisoissa syyskuussa 2012 hopeaa hävittyään loppuottelussa niukasti saksalaiselle Kevin Kunzelille pistein 10–11. .
Venäjän Kaliningradissa käydyissä 22-vuotiaiden EM-kisoissa joulukuussa 2012 Hukkanen ylsi pronssille hävittyään välierässä isäntämaan Dmitri Bivolille pistein 6–11. .
Kazakstanissa käydyissä MM-kilpailuissa 2013 Hukkanen voitti alle 81 kilon sarjassa ensimmäisessä ottelussaan nepalilaisen Deepak Maharjanin mutta hävisi toisella kierroksella isäntämaan Adilbek Niazymbetoville.
Huhtikuussa 2015 Hukkanen voitti 81 kilon sarjan Suomen mestaruuden tyrmäämällä vastustajansa Jere Jokisen ensimmäisessä erässä.
Ville Hukkasta valmentaa hänen isänsä, nyrkkeilyn EM-mitalisti Esa Hukkanen.
Agnelo Rufino Gracias
thumb|right|Agnelo Rufino Gracias
Agnelo Rufino Gracias (s. 30. heinäkuuta 1939 Mombasa) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 21. joulukuuta 1962 ja nimitettiin Bombayn arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Molicunzan titulaaripiispaksi 13. maaliskuuta 2001. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ivan Dias, jota avustivat Simon Ignatius Pimenta ja Lorenzo Baldisseri.
Leimakonttori
Leimakonttori, säädöksissä nimenä Suomen leimakonttori, oli Suomessa 1894–1936 toiminut valtion virasto, jonka tehtävänä oli huolehtia erilaisista verotusmerkeistä ja valmistuttaa niitä Suomen Pankin setelipainossa. Viraston toiminnan alkuvuosina sillä oli oma paino leimamerkkien ja muiden merkkien painamista varten. Leimakonttorin edeltäjä oli 1816–1894 toiminut karttapaperikonttori. Leimakonttori valmistutti ja piti saatavilla leimapaperia, leimamerkkejä, postilaitoksen frankomerkkejä, postimerkkejä, postikortteja, postisäästöpankin kuittikuponkeja ja säästömerkkejä, valtionrautateiden pakettimerkkejä, pelikorttiveronauhoja sekä pääsylippuja huvitilaisuuksiin.
Leimakonttorin johdossa oli kamreeri ja hänellä alaisinaan tarpeellinen määrä apulaisia. Painon esimiehenä toimi tarkastaja. Leimakonttori toimi senaatin talousosaston valtiovaraintoimituskunnan alaisena 1894–1918 ja myöhemmin valtiovarainministeriön alaisena. Vuoden 1924 alussa leimakonttorin itsenäinen tililaitos lakkautettiin ja tiliasiat siirrettiin valtiokonttorin hoidettaviksi. Vuoden 1937 alussa leimakonttori ja tullilaitoksen aksiisikonttori yhdistettiin valtiovarainministeriön alaisena toimivaksi leima- ja valmisteverokonttoriksi.
Nälkiintyminen (tietotekniikka)
Nälkiintyminen (käännetty myös nääntyminen, ) on tietotekniikassa tila, jossa prosessi tai säie ei pääse etenemään muiden prosessien tai säikeiden toiminnan takia.
Huiluvaris
Huiluvaris (Cracticus torquatus) on laajalla alueella Australiassa elävä leijuihin kuuluva varpuslintu.
Tunnistaminen
Huiluvaris on kooltaan noin 24–30 cm, naaraat ovat yleensä hieman koiraita pienikokoisempia. Huiluvariksen pää ja selkä ovat mustat lukuun ottamatta niskan ja kaulan ohutta valkeaa juovaa. Lajin siivet ovat harmaat, vatsa on valkoinen. Suurikokoinen ja koukkupäinen nokka on harmaa. Huiluvariksen taidokas laulu koostuu vihellyksistä ja matkimisista
Nälkiintyminen (tietotekniikka)
Nälkiintyminen muistuttaa lukkiutumista, mutta eroaa siitä siten, että nälkiintyminen voi koskea vain yhtä prosessia, eikä ohjelmallista poissulkemista tai muita vastaavia lukkiutumisen yhteydessä mainittuja ehtoja ole annettavissa. Nälkiintymiseen riittää, jos on olemassa resurssi, jonka käytöstä (epäsuorasti) kilpaillaan. Tämä resurssi on usein itse suoritin, eli vaikka prosessilla on kaikki muut sen tarvitsemat resurssit, se nälkiintyy, jos sille ei anneta ajoaikaa.
Huiluvaris
Elinympäristö
Huiluvarikset elävät Queenslandista eteläisen Australian kautta Pohjois-Australiaan ulottuvalla vyöhykkeellä, mutta eristäytyneet populaatiot elävät myös Tasmaniassa ja Kimberleyssä. Lajia tavataan metsissä, ja se on sopeutunut myös kaupunkielämään. Sisämaassa huiluvarikset yleensä elävät hieman tiheämmissä metsissä kuin rannikkoseuduilla.
Nälkiintyminen (tietotekniikka)
Nälkiintyminen voi tulla vastaan myös ohjelmallisena ongelmana. Tällainen on kuvattuna esimerkiksi aterioivien filosofien ongelmassa, kun ensin on estetty lukkiutuminen.
Huiluvaris
Ravinto ja lisääntyminen
Huiluvarikset ovat aggressiivisia saalistajia. Ravintonaan ne käyttävät lintuja, liskoja ja hyönteisiä. Saalistus tapahtuu pääasiallisesti maasta. Huiluvariksilla on myös tapana varastoida ruokaa puiden oksille.
Nälkiintyminen (tietotekniikka)
Nälkiintymistä voidaan estää ohjelmallisesti pakottamalla esimerkiksi semaforien avulla haluttu käyttäytyminen. Myös vuoronnusmenetelmä voi olla sellainen, että se estää nälkiintymisen.
Huiluvaris
Ravinto ja lisääntyminen
pienoiskuva|nuorukainen Lajin pesimäkausi kestää heinäkuusta tammikuuhun. Maljamainen pesä tehdään ruohoista ja oksista. Naaras munii 3–5 munaa, joista poikaset kuoriutuvat parinkymmenen päivän kuluttua. Kuoriuduttuaan poikaset viipyvät pesässä vielä noin kuukauden. Nuoret yksilöt yleensä jäävät auttamaan seuraavien pesueiden hoidossa.
Pilkkaniska
Pilkkaniska (Melanitta perspicillata) on iso pohjoisamerikkalainen sorsalintu.
Koko ja ulkonäkö
Pilkkaniskalle on tyypillistä kömpelö vartalonmuoto ja iso nokka. Koiras on muuten musta, mutta niskassa on vaaleampia läikkiä. Naaras taas on ruskehtava. Yksilön pituus on tavallisesti 46–55 cm, siipien kärkiväli 90 cm ja paino 800 – 1 200 g.
Levinneisyys
Pilkkaniska pesii Kanadassa sekä Alaskassa ja talvehtii Yhdysvaltojen pohjoisosien rannikoilla. Osa pilkkaniskoista muuttaa talveksi Britteinsaarille, ja osa näistä harhautuu Skandinaviaan.
Elinympäristö
Pilkkaniska viihtyy parvissa rannikolla.
Lisääntyminen
Pesä on maassa lähellä rantaa. Tavallisesti pesä vuorataan untuvalla ja siihen tehdään 5–9 munaa.
Ravinto
Ravinnokseen pilkkaniska käyttää äyriäisiä ja nilviäisiä.
Desiigner
Sidney Royel Selby III (s. 3. toukokuuta 1997), joka tunnetaan paremmin taiteilijanimeltään Desiigner, on yhdysvaltalainen rap-artisti, laulaja, lauluntekijä, musiikkituottaja ja näyttelijä. Hän nousi kuuluisuuteen vuonna 2016 julkaistessaan esikoissinglensä ”Panda”, joka sijoittui Billboard Hot 100 -singlelistan ensimmäiselle sijalle. Helmikuussa 2016 rap-artisti ja tuottaja Kanye West (joka samplasi ”Panda”-kappaletta seitsemännellä albumillaan The Life of Pablo) ilmoitti Desiignerin allekirjoittaneen levytyssopimuksen hänen GOOD Music -levy-yhtiön kanssa.
Périgueux
Périgueux [peʁiɡø] on kaupunki Ranskassa. Se on Dordognen departementin prefektuuri, eli pääkaupunki, Uuden-Akvitanian alueella (région).
Kaupungin asukkaista käytetään ranskaksi nimitystä Pétrocoriens.
Näyttelijä Simone Mareuil on kotoisin Périgueux'stä.
Aiheesta muualla
thumb|left|245px|Vallée de l'Isle -joki. thumb|none|245px|Taloja joen rannalla.
John Rodrigues
John Rodrigues (s. 21. elokuuta 1967 Bombay) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Bombayn arkkihiippakuntaan 18. huhtikuuta 1998 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Deultumin titulaaripiispaksi 15. toukokuuta 2013. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Oswald Gracias, jota avustivat Filipe Neri António Sebastião do Rosário Ferrão ja Agnelo Rufino Gracias.
Vainottu
Vainottu voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Good Morning Call
Fuji TV ja Netflix loivat mangasta televisiosarjan. Ensimmäinen kausi julkaistiin vuonna 2016 ja toinen seuraavana vuonna nimellä Good Morning Call: Our Campus Days.
Suomi-sarjan kausi 2020–2021
Kausi 2020–2021 on jääkiekon Suomi-sarjan 22. kausi. Edelliskauden joukkueista Forssan Palloseura ja Kiekko-Espoo nostettiin Mestikseen ja uusia joukkueita ei tullut tilalle, joten sarjaan osallistuu 14 joukkuetta. Aiemmista kausista poiketen nousukarsintoja Mestikseen ei järjestetä.
Sarjataulukko
Joukkueiden järjestys määrittyy pisteiden sijaan pistekeskiarvon mukaan.
Etikkahappo
Etikkahappo eli etaanihappo on karboksyylihappo, jossa on yksi karboksyyliryhmä. Se on kirkasta, pistävän hajuista, syövyttävää veteen sekoittuvaa nestettä. Etikkahapon rakennekaava on CH3COOH ja kemiallinen kaava C2H4O2. Etikkahappo on heikko monoproottinen happo, jonka happovakio on 1,75 × 10-5 (pKa 4,75). Sen konjugaattiemäs on asetaatti-ioni (CH3COO−). Kotitaloudessa käytettävä etikka on etikka­hapon laimea liuos. . Vedetöntä tai yli 80-massaprosenttista etikkahappoliuosta sanotaan jääetikaksi. Vedetön etikkahappo kiteytyy jo 16,7 °C:ssa eli vain vähän alle huoneenlämpötilan. Etikkahapon moolimassa on 60,1 g/mol, sulamispiste 16,7 °C, kiehumispiste 118 °C, tiheys (20 °C:ssa) 1,05 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), leimahduspiste 39 °C c.c., itsesyttymislämpötila 427 °C ja CAS-numero 64–19–7. Etikkahapon suoloja ja estereitä nimitetään asetaateiksi.
Suomi-sarjan kausi 2020–2021
Maalivahtien torjuntapörssi
Vähintään 1/3 otteluista
Etikkahappo
Etikkahappo on tärkeimpiä kemianteollisuuden raaka-aineita. Sitä käytetään muun muassa elintarvikkeiden lisäaineena (E260), monien lääkeaineiden (kuten aspiriinin), hajuaineiden, painovärien, muovien, selluloosa-asetaatin, pehmitinaineiden ja asetaattikuitujen valmistukseen. Suomessa etikkahappoa käytetään muun muassa seuraavien kemikaalien valmistukseen: karboksimetyyliselluloosa (CMC), peretikkahappo (C2H4O3) ja kloorietikkahappo (C2H3ClO2).
Suomi-sarjan kausi 2020–2021
Pudotuspelit
Runkosarjan 12 parasta joukkuetta etenivät pudotuspeleihin. Neljä parasta pääsevät suoraan puolivälieriin ja muut pelaavat villi kortti -kierroksen. Kaikki ottelusarjat pelataan paras kolmesta -järjestelmällä.
Etikkahappo
Etikkahappoa valmistetaan hapettamalla etanolia synteettisesti tai etikkahappobakteerien avulla. Reaktioyhtälö on CH3CH2OH + O2 → CH3COOH + H2O.
Nykyisin etikkahappoa valmistetaan myös hiilivetyjä, esimerkiksi butaania hapettamalla, sekä kalsiumkarbidista. Puun kuivatislaustuote sisältää etikkahappoa noin 50 %. Etikkahappoa esiintyy kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Etikkahappopitoisuutta mitataan asetometrillä.
Peili (täsmennyssivu)
Peili tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Morsiusneidot
Morsiusneidot (Bridesmaids) on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen komediaelokuva. Elokuva kertoo Anniesta, jonka paras ystävä on menossa naimisiin, mutta morsiamen uusi ystävä aiheuttaa kilpailutilanteita häiden valmistelussa. Elokuvassa morsianta näyttelee Maya Rudolph ja hänen parasta ystäväänsä Kristen Wiig, joka on myös toinen elokuvan käsikirjoittajista. He ovat näytelleet yhdessä myös amerikkalaisessa Saturday Night Live -sketsiviihdesarjassa.
Elokuva sai Oscar-ehdokkuuden parhaasta alkuperäisestä käsikirjoituksesta. Lisäksi Melissa McCarthy oli ehdolla parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon saajaksi.
Juoni
Elokuva kertoo Anniesta (Kristen Wiig), jonka paras ystävä Lillian (Maya Rudolph) ilmoittaa menevänsä naimisiin ja pyytää Annieta kaasoksi. Häävalmisteluissa auttaa Lillianin uusi ystävä Helen (Rose Byrne), joka tuntuu Anniesta ärsyttävältä kilpailijalta.
Vastaanotto
Elokuva julkaistiin Suomessa 22. heinäkuuta 2011, ja se keräsi elokuvateattereissa 54 893 katsojaa.
Ruskosotka
Ruskosotka (Aythya nyroca) on pienikokoinen ja tumma sorsalaji. Lajin nimesi Johann Anton Güldenstädt vuonna 1770.
Ulkonäkö ja koko
Ruskosotka muistuttaa tukkasotkaa, mutta tukkasotkan mustat alueet ovat ruskosotkalla punertavanruskeat. Ruskosotkan alaperä on tukkasotkasta poiketen kuitenkin puhtaan valkoinen, kylki ei ole vaalea eikä päässä ole töyhtöä. Valkoinen silmä erottuu selvästi tummasta päästä. Naaras on koirasta tummempi. Pituus on 40–46 cm, siipien kärkiväli 65 cm ja paino 400–700 grammaa.