cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hydrofobinen vuorovaikutus
Hydrofobinen hydraatio
Syy hydrofobiselle vuorovaikutukselle löytyy entropiasta: hydraatiokerroksessa vesimolekyylien pyörimisliike on rajoittunut, joten entropia on pienempi. Vapauttamalla vettä pois hydraatiokerroksesta vesimassaan entropia kasvaa, joten veden pisaroituminen hydrofobisesta aineesta on entropian ajama.
Luettelo salaliittoteorioista
Tämä on luettelo erilaisista tunnetuista salaliittoteorioista.
Salaseurat ja vaikutusvaltaiset ryhmät
pienoiskuva|225x225px|[[Uusi maailmanjärjestys (salaliittoteoria)|Uuden maailmanjärjestyksen ja Illuminatin vertauskuvaksi sanottu A-kirjainta muistuttava katkaistu pyramidi, jonka kuva on muun muassa Yhdysvaltain dollarin setelissä.]] Moni salaliittoteoria sisältää väitteitä jonkin salaseuran tai vaikutusvaltaisen ryhmän oletetuista valtapyrkimyksiä. Tunnetuimpia ovat:
Murhat ja kuolemantapaukset
Salamurhia ja muita kuolemantapauksia, joihin liittyy salaliittoteorioita:
Lääketiede
Lääketieteeseen liittyvät salaliittoteoriat:
Salaliittoteorioita kehittäviä ja levittäviä henkilöitä
Tämä on epätäydellinen luettelo salaliittoteoreetikoista.
Miryangin sairaalapalo 2018
Sejongin sairaala erikoistui vanhusten pitkäaikaishoitoon, ja sen yhteydessä oli myös vanhainkoti. Sairaalassa ja vanhainkodissa oli palon syttyessä yhteensä noin 200 potilasta. Sairaalassa ei ollut sprinklereitä, eikä lainsäädäntö niitä vaatinut. Sen sijaan vanhainkotiin niitä oltiin palon aikaan asentamassa.
Lähteet
35.47611°N, 128.76611°W
Paltamo
Paltamo (aiemmin ) on Suomen kunta, joka sijaitsee Kainuun maakunnan länsiosassa Oulujärven koillisrannalla. Kunnassa asuu 0 ihmistä ja sen pinta-ala on 0 km², josta 0 km² on vesistöjä. Väestötiheys on 0 asukasta/km². Paltamon naapurikunnat ovat Kajaani, Puolanka, Ristijärvi, Sotkamo ja Vaala. Paltamo on Kainuun ns. emäpitäjä: aikoinaan se käsitti jokseenkin kokonaan nykyisen Kainuun maakunnan ja on pienentynyt nykyiselleen enimmäkseen sen vaikutuksesta, että perustettiin pitäjiä erottamalla Paltamosta, joskin sitä pienensi vielä vuoden 1954 alussa se, että siitä liitettiin osia Kajaanin maalaiskuntaan.
Paltamo on todennäköisesti johdos rantapengertä tarkoittavasta ”palta”-sanasta. Paltaniemen kärki onkin aikojen saatossa vyörynyt vähitellen Oulujärveen. Paltamossa valmistetut suuret tervaveneet tunnettiin paltamoina.
Historia
vasen|pienoiskuva|Paltamon Autioniemestä löydetty kivikautinen karhunpäänuija. Paltamon alueelta on löydetty lukuisia kivikautisesta asutuksesta kertovia muinaisjäännöksiä. Huomattavimpia löytöjä on Uuran kylästä tavattu karhunpäällä koristettu reikäkirves kampakeraamiselta kaudelta. Kivesjärven Lumisuosta löydettiin vuonna 1975 jousen katkelma, joka ajoittuu esiroomalaiseen rautakauteen.
Vakinaisesti alue asutettiin 1550-luvulla, jolloin Suomen käskynhaltija Kustaa Fincke siirsi Ruotsin kuninkaan Kustaa Vaasan määräyksestä alueelle savolaisia talonpoikia perhekuntineen. Vaikka uudisasukkaat saivat kolmen vuoden verovapauden, muutto ei tapahtunut venäläispelossa vapaaehtoisesti. Venäläiset hävittivätkin lähes koko asutuksen 1500-luvun lopulla. Asutus alkoi kasvaa Täyssinän rauhan jälkeen vuonna 1595, jolloin Kainuu siirtyi Ruotsin alaisuuteen. Vuonna 1604 seudulla oli jo 150 taloa.
”Oulujärven pitäjät” (Uleträsk socknar), kuten aluetta tuolloin nimitettiin, kuului aluksi Savonlinnan linnalääniin, mutta liitettiin 1559 hallinnollisesti Pohjanmaan voudin valtapiirin. Samana vuonna muodostettiin myös Oulujärven pitäjän seurakunta, jonka keskuspaikaksi tuli Paltamon kylä (nyk. Paltaniemi) Oulujärven Paltaselän etelärannalla. Tänne rakennettiin myös pitäjän uusi kirkko. Vuonna 1647 pitäjä, jonka nimeksi vuosisadan alussa oli vakiintunut ”Kajaaninlinnan pitäjä” (Cajanaborgs socken) jaettiin Paltamon ja Sotkamon seurakunniksi, jotka 1681 saivat myös hallintopitäjän aseman. Paltamon 1600-luvun suurseurakunnasta on aikojen kuluessa muodostettu kymmenkunta erillistä seurakuntaa. Vuosina 1650–1680 Paltamo oli osa Pietari Brahen vapaaherrakuntaa. pienoiskuva|vasen|Kartta Paltamon alueesta ennen vuotta 1954, jolloin [[Paltaniemi|Paltaniemen rekisterikylän alue liitettiin Kajaanin maalaiskuntaan. ]]Tervanpolton merkitys alkoi kasvaa 1700-luvulla. Tervanpoltto jatkui voimakkaana aina 1800-luvun loppuun asti. Jo 1800-luvulla aloitettiin järvimalmin hyödyntäminen, mutta varsin nopeasti joutui Varisjoen varteen rakennettu rautaruukki lopettamaan kannattamattoman toimintansa. Ruukin lyhyttä loistokautta on kuvannut Paltamossa syntynyt Eino Leino runoelmassaan Kivesjärveläiset (1901).
Kun 1900-luvun alkuun mennessä jo valtaosa paltamolaisista asui Paltaselän pohjoispuolella, syntyi vähitellen paine siirtää myös kunnallishallinto Paltaniemeltä järven pohjoispuolelle. Kiehimänsuun kylä alkoikin kehittyä uudeksi hallintokeskukseksi. Vuonna 1906 kuntakokousten pitopaikka kokous- ja konttorihuoneineen päätettiin siirtää Kiehimään. Paltamon seurakunnan toiminnot siirtyivät sinne perässä vasta vuonna 1936. Vuonna 1954 vanha historiallinen Paltamon kylä samoin kuin Uusikylä ja Kirkkoaho liitettiin Kajaanin maalaiskuntaan.
Paltamon asukasluku kasvoi 1900-luvun alussa nopeasti. Vuonna 1920 asukkaita oli 5 700. Vuosien 1923 ja 1939 välisenä aikana valmistuivat Paltamon talouselämälle tärkeät rautatiet Kontiomäeltä Kajaaniin, Nurmekseen, Ouluun ja Hyrynsalmelle. Jatkosodan aikana syksyllä 1944 perääntyvät saksalaiset aiheuttivat Paltamossa monenlaista tuhoa. Sotien jälkeen kunnan asukasluku kääntyi kasvusuuntaan, sillä 1950 asukkaita oli 8 674. 1950-luvulla poismuutto käänsi väkiluvun kehityksen tappiolliseksi ja 1980 asukkaita oli enää 5 474, vuonna 2010 enää 3 884.
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Luonto
pienoiskuva|[[Kivesjärvi (järvi)|Kivesjärvi]] Paltamo maisemakuvan olennaisiin piirteisiin kuuluvat järviluonto ja komeat kainuulaiset vaaramaisemat.
Pääosa Paltamosta kuuluu karjalaisten liuskeiden vyöhykkeeseen. Yleisimpiä kivilajeja ovat kvartsiitti, kiilleliuske ja fylliitti sekä graniitti. Alueella on lukuisia dolomiittikalkkiesiintymiä, joiden hyödyntäminen aloitettiin vuoden 1985 alussa. Moreeni on yleisin maalaji. Huomattavin harju ulottuu katkonaisena Härmänmäeltä Saarisenjärvelle. Savea ja hiesua on jonkin verran jokilaaksoissa. Mineraalimaalajit ovat ajoittain alueilla turpeen peitossa. Kunnan pinnanmuodot ovat vaihtelevat. Ylävintä on Kiehimäjoen ja Kivesjärven välisellä alueella, jossa on useita korkeita vaaroja, kuten Kivesvaara, Myhkyrinvaara ja Varsavaara. Idässä Saukkovaara kohoaa yli 300 metrin korkeuteen.
Paltamossa on 101 järveä, joista suurimmat ovat Oulujärvi, Kivesjärvi ja Iijärvi. Kivesjärvi on bifurkaatiojärvi, sillä se purkautuu kahta eri reittiä. Soita on runsaasti etenkin kunnan luoteis- ja kaakkoisosissa. Kallioperän kalkkipitoisuuden ansioista suot ovat usein reheviä.
Liikenne
pienoiskuva|Paltamon rautatieasema 2006 pienoiskuva|[[Kiehimänjoki|Kiehimänjoen ylittävä Paltamon rautatiesilta.]] Paltamon kuntaa halkovat Oulu–Kontiomäki-rautatie sekä valtatie 22. Valtatiestä haarautuu kirkonkylällä kantatie 78 (Paltamo–Pudasjärvi–Rovaniemi). Linja-autoyhteydet Oulun ja Kajaanin suuntaan ovat hyvät. VR:n henkilöjunat pysähtyvät Paltamon ja Kontiomäen rautatieasemilla. Matkaa lähimpään kaupunkiin, Kajaaniin, on 37 kilometriä. Ouluun matkaa on 145 kilometriä.
Taajamat
Vuoden 2017 lopussa Paltamossa oli 3 435 asukasta, joista 2 018 asui taajamissa, 1 372 haja-asutusalueilla ja 45:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Paltamon taajama-aste on 59,5 %. Paltamon taajamaväestö jakautuu kahden eri taajaman kesken:
Kunnan keskustaajama on lihavoitu. pienoiskuva|700x700px|Kartta Paltamon kylistä. Numeroidut alueet kuvaavat kunnan [[Rekisterikylä|rekisterikyläjakoa 1970-luvulla: 1. Kiveskylä
2. Varisniemi
3. Melalahti
6. Mieslahti
7. Härmänmäki]]
Kylät
Kainuun liiton käyttämän osa-aluejaon mukaan Paltamo voidaan jakaa taajamaseutujen lisäksi seuraaviin kyliin:
Oppilaitokset
Paltamossa perusopetusta annetaan kahdessa koulussa eli Korpitien koulussa (luokka-asteiden 0-9 yhtenäiskoulu, Lampitie 2) ja Kontiomäen koulussa (luokka-asteiden 1-6 alakoulu; Koulutie 3, Kontiomäki). Toisen asteen yleissivistävää koulutusta antaa Korpitien koulun kanssa samassa rakennuksessa toimiva Paltamon lukio (aiempi Paltamon viestintälukio). Mieslahden kylällä toimii Kainuun Opisto. Kunnassa toimii myös Paltamon kansalaisopisto.
Kirjasto, museot, tapahtumat
pienoiskuva|Paltamon kotiseutumuseon näyttelyä. Paltamon pääkirjaston (Korpitie 9) ohella kuntalaisia palvelee Kontiomäen kirjasto (Pihlajatie 5). Kunnassa on entisessä viljamakasiinissa toimiva Paltamon kotiseutumuseo sekä Meteli seis -yhdistyksen näyttelytila ja lelumuseo. Lisäksi on muuta kulttuuritoimintaa ja tapahtumia vuosittain.
Julkisia taideteoksia ja muistomerkkejä
Kiehimänvaaran kylässä sijaitsee Kainuun asutuksen muistomerkki. Kirkonkylässä on Eino Leinon patsas.
Ruokakulttuuri
Paltamon pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla kapakalakeitto.
Seurakunnat
pienoiskuva|[[Paltamon kirkko]] Paltamossa toimii evankelis-luterilainen Paltamon seurakunta. Kirkon sisäisistä herätysliikkeistä paikkakunnalla toimii herännäisyys. Muita kirkkokuntia edustaa helluntaiherätykseen kuuluva Paltamon helluntaiseurakunta. Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Paltamon alueella toimii Kajaanin ortodoksinen seurakunta.
Paltamon malli
Paltamon kunta on ilmoittanut, että vuodesta 2009 se työllistää työttömät asukkaansa Työtä kaikille -hankkeella. Jos tämä toteutuu, tulee Paltamosta Suomen ensimmäinen täystyöllisyyden saavuttanut kunta. Valtio panee nelivuotiseen kokeiluun 22 miljoonaa euroa.
Kokeilun keskipisteessä on Työvoimatalo, joka solmii työttömien kanssa työsopimuksen. Ihmisille järjestetään opastusta ja heille joko annetaan töitä Työvoimatalossa tai heidän työvoimaansa myydään ulkopuolisille. Työvoimatalossa toimii muun muassa leipomo ja verhoomo. Vuoden 2010 alussa talossa oli töissä 150 ihmistä, kunnalla 20 ja yrityksissä ja järjestöissä 12.
Työllistetyt saavat palkkaa, joka pienimmilläänkin on suurempi kuin työttömän peruspäiväraha. Talon ulkopuolisista töistä, kuten esimerkiksi remonttihommista, maksetaan alan työehtosopimuksen mukainen palkka. Työllistämisen lisäksi hankkeen tavoitteena on pitää ihmiset kiinni normaalissa arjessa ja estää heitä syrjäytymästä. Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen alustavien tutkimustulosten mukaan ihmiset ovat kokeneet myönteiseksi sen, että työ pitää yllä arkirytmiä ja sen avulla voi solmia sosiaalisia suhteita. Erityisen arvokkaaksi on koettu lääkäripalvelut ja työterveyshuolto.
Bad Boys Are Here (EP)
Bad Boys Are Here on Peer Güntin toinen EP. Levyn nimikappale on peräisin Backseat-levyltä, ja kappaleet "Down By The Shadow", ja "Little Squeezer" Backseat-singlen B-puolelta.
EP nousi Suomen virallisen singlelistan sijalle 17.
Anja Kling
Anja Kling (s. 22. maaliskuuta 1970 Potsdam, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen näyttelijä ja ääninäyttelijä. Hän on näytellyt yli sadassa televisiotuotannossa ja yli 20 teatterielokuvassa. 1980-luvulla alkanut ura kattaa usean tyylilajin komediasta ja parodiasta rikosdraamaan, historialliseen draamaan, perhedraamaan ja lastenelokuviin.
Ura
Anja Klingin isä työskenteli Filmstudio Babelsbergissä ja hänen sisarensa Gerit Kling (s. 1965) työskentelee näyttelijänä. 1990-luvun alussa Kling teki sivurooleja muun muassa rikossarjassa Polizeiruf 110. Hänen läpimurtonsa oli Helken rooli seitsenosaisessa draamasarjassa Hagedorns Tochter vuonna 1994. Vuosina 1997 ja 1998 Kling näytteli Barbaran roolin italialaisessa mafiatrillerissä La Piovra eli Allein gegen die Mafia. Sittemmin Kling näytteli muun muassa Evan osan komediassa Die Masche mit der Liebe (2007) ja Susannen osan agenttiparodiassa Undercover Love (2010). Kumpaisessakin tuotannossa hän näytteli Henning Baumia vastaan. 2010-luvulla Kling on näytellyt aiempaa enemmän päärooleja. Hän on tulkinnut muun muassa Ninan osan elokuvassa Tatort: Dunkle Zeit (2017). Niin ikään 2017 Kling näytteli Stefanien osan luokkakokous-elokuvassa Klassentreffen.
Vuonna 2008 Kling näytteli Katja Schlemmin roolin 1980-luvun Itä-Saksaan sijoittuvassa elokuvassa Wir sind das Volk – Liebe kennt keine Grenzen. Myös sarjassa Honigfrauen liikutaan saman aikakauden Itä-Saksassa ja etenkin Unkarissa. Kling näyttelee päähenkilöiden äitiä, joka vetää ihmissuhteensa solmuun Balaton-järven rannalla.
Ensimmäiset teatterielokuvaroolinsa Anja Kling teki jo DDR:n aikana: vuonna 1988 hänellä oli roolit elokuvissa Danke für die Blumen ja Mit Leib und Seele. Seuraavana vuonna Kling näytteli naispääosan draamassa Grüne Hochzeit. Klingin valkokangasura jatkui tieteiskomediassa Die Sturzflieger 1995. Seuraavalla vuosikymmenellä hän näytteli muun muassa lastenelokuvassa Das fliegende Klassenzimmer (2003) ja jouluisessa perhekomediassa Es ist ein Elch entsprungen (2005). Lastenelokuvarooleja edustaa myös äidin osa kolmessa Hexe Lilli -elokuvassa. Ihmissuhdekomediaa Kling teki muun muassa Gernot Rollin ja Mario Barthin elokuvassa Männersache vuonna 2009. Kling on näytellyt myös nuortenelokuvissa: 2010-luvun alussa hän teki Julien roolin kahdessa Hanni & Nanni -elokuvassa. Vuonna 2018 Kling näytteli tohtori Schmitt-Gössenweinia saksalais-itävaltalaisessa komediassa Hilfe, ich hab meine Eltern geschrumpft.
Klingin äänirooleja on muun muassa Mathilden ääni suomalais-yhdysvaltalaisessa tietokoneanimoidussa toimintakomediassa Angry Birds -elokuva (2016).
Teatterissa Kling on näytellyt nimiroolin Henrik Ibsenin draamassa Hedda Gabler.
Lappeenrannan ortodoksinen seurakunta
pienoiskuva|[[Pyhän Nikolaoksen kirkko (Imatra)|Pyhän Nikolaoksen kirkko Imatralla]] Lappeenrannan ortodoksinen seurakunta on Etelä-Karjalan alueella toimiva ortodoksinen seurakunta. Sen pääkirkko on Lappeenrannassa sijaitseva Jumalansynnyttäjän Suojeluksen kirkko eli Pokrovan kirkko, ja sillä on myös pyhän Nikolaoksen kirkko Imatralla ja kolme rukoushuonetta Parikkalassa.
Seurakunnan kirkkoherrana toimii isä Timo Tynkkynen.
Mikkel Aagaard
Mikkel Aagaard Hansen (s. 18. lokakuuta 1995 Frederikshavn, Tanska) on tanskalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Allsvenskan-joukkue Modo Hockeytä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Seuraura
OHL-joukkue Niagara IceDogs varasi Aagaardin 16. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2014. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2014–2015 ja teki 59 runkosarjaottelussa tehot 15+26=41 ja 11 playoff-ottelussa tehot 4+2=6. Kesken kauden 2015–2016, marraskuussa 2015 IceDogs kauppasi Aagaardin ja Zach Wilkien Sudbury Wolvesiin vaihdossa Pavel Jenyšiin. Aagaard oli 21 osumallaan joukkueen toiseksi paras maalintekijä Dmitri Sokolovin jälkeen. Hän teki OHL:n runkosarjassa kaikkiaan tehot 24+29=53.
Syksyllä 2016 NHL-varaamaton Aagaard osallistui Calgary Flamesin harjoitusleirille. Lokakuussa 2016 hän teki vuoden mittaisen AHL-sopimuksen seuran farmijoukkue Stockton Heatin kanssa. Aagaard pelasi kauden 2016–2017 suurimmaksi osaksi ECHL-joukkue Adirondack Thunderin vahvuudessa. Heatin AHL-joukkueessa hän teki 25 runkosarjaottelussa tehot 5+6=11 ja neljässä playoff-ottelussa yhden maalin.
Aagaard oli toisella yliopistokaudellaan OUA-sarjan eniten pisteitä tehnyt pelaaja. Hänelle merkittiin 28 ottelussa 46 tehopistettä. Hän jätti kuitenkin Guelphin kesken pudotuspelien ja siirtyi Saksan DEL-liigan Grizzlys Wolfsburgiin. Hän pelasi Wolfsburgissa loppukauden aikana välillä vain kaksi peliä ja vaihtoi kaudeksi 2020–2021 Ruotsin Allsvenskanin Modohon.
Aagaard oli Modossa Allsvenskanissa kolmen vuoden ajan joukkueen parhaita pelaajia ja oli mukana nostamassa seuran takaisin SHL:ään kaudeksi 2023–2024. Aagaard teki jo ennen kauden loppua jatkosopimuksen Modohon. Sopimus olisi pitänyt Aagaardin joukkueessa, vaikka se ei olisikaan noussut SHL:ään. Aagaardiin oli paljon kiinnostusta myös SHL:n joukkueista, mutta hän päätti silti jäädä Modohon.
Maajoukkueura
Aagaard pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2012. Tanska putosi IA-divisioonaan, mutta vuoden 2013 turnaus jäi Aagaardilta kuitenkin väliin loukkaantumisen vuoksi.
Aagaard pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015, jolloin hän toimi Tanskan kapteenina. Aagaard pelasi myös IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2014, jolloin hän voitti kultaa. Aagaard voitti turnauksessa joukkueensa sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 3+5=8. Aagaard pelasi myös alle 19-vuotiaiden World Junior A Challengessa vuonna 2014, jolloin hän voitti hopeaa.
Aagaard teki A-maajoukkuedebyyttinsä Euro Hockey Challengessa 7. huhtikuuta Latviaa vastaan. Hän teki ottelussa myös ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa. Aagaard on edustanut Tanskaa MM-kilpailuissa vuosina 2016, 2017, 2022 ja 2023. Yhteensä hän on pelannut 42 A-maaottelua tehopistein 2+8=10.
Perhe
Aagaardin isoveli Mads pelasi omalla urallaan pudotuspelit mukaan lukien yli 100 ottelua Tanskan pääsarjatasolla.
RDRAM
pienoiskuva|oikea|RDRAM18-NUS [[Nintendo 64 -konsolissa.]] RDRAM on Rambusin kehittämä DRAM-tekniikkaan perustuva muistityyppi. Muistityyppiä käyttivät Nintendo Nintendo 64- ja Sony PlayStation 2 -konsolissa. PlayStation 2 kykeni 3,2 GB/s kaistanleveyteen käyttämällä kahta 16 MB RDRAM-muistia. Nintendo 64:ään oli saatavilla myös 4 megatavun Expansion Pak -laajennus.
Suoritinvalmistaja Intel päätti loppuvuodesta 1996 RDRAM:ista tulevan PC-koneiden uuden muististandardin. Se oli tarkoitus ottaa käyttöön vuoden 1999 keskivaiheilla valmistuvan ensimmäisen Intel Pentium III (koodinimeltään Katmai) ja niitä tukevien piirisarjojen kanssa. RDRAM hävisi kuitenkin kilpailijalleen DDR SDRAM:lle ja Intel luopui RDRAMin tukemisesta PC-koneissa kokonaan vuoteen 2003 mennessä.
RDRAM:n ensimmäinen myyntiin tullut versio toimi 400 MHz:n kellotaajuudella ja DDR-periaatteella, jolloin sen teoreettinen kaista oli 1600 MB/s. 2×400 MHz:n toimintanopeuden vuoksi standardin nimeksi tuli PC800. Tämä nimeäminen oli myös syynä SDRAM-moduulien nimeämismuutokseen edeltävän PC133:n ja DDR:n PC1600:n välillä. Rambus-muisti pakattiin RIMM-muistimoduuliin. Muistin rakenteen vuoksi yhtään muistikampapaikkaa ei voinut jättää tyhjäksi, vaan ne oli täytettävä CRIMM-muistikammoilla.
Muistityypin seuraaja on XDR DRAM.
Oseanian yleisurheiluliitto
Oseanian yleisurheiluliitto, OAA (Oceania Athletic Association) on Oseanian alueen yleisurheilun kattojärjestö. OAA toimii IAAF:n alueellisena liittona. Alueellisia liittoja on yhteensä kuusi. OAA koostuu kansallisista yleisurheiluliitoista, jotka ovat IAAF:n jäseniä. Ainoastaan IAAF:n hyväksymät liitot voivat liittyä OAA:n jäseniksi. Tällä hetkellä OAA:han kuuluu 19 kansallista liittoa. Oseanian yleisurheiluliiton päämaja sijaitsee Hermit Parkissa (Queensland) Australiassa. OAA:n puheenjohtajana toimii Norfolkinsaarelta kotoisin oleva Geoffrey Gardner.
OAA järjestää Oseanian alueellisia mestaruuskilpailuja.
Historia
Oseanian alueen yleisurheilujärjestöt kokoontuivat ensimmäisen kerran yhteiseen kongressiin 21. elokuuta vuonna 1969 Papua-Uudessa-Guineassa nimellä Australasian Area Group. Tuolloin alueella oli vain yhdeksän IAAF:n jäsenmaata ja niistäkin kaksi (Fidži ja Uusi-Seelanti) ei halunnut liittyä liittoon. Liiton organisaatio muodostuikin virallisesti vasta kaksi vuotta myöhemmin, nyt nimellä Oceania Amateur Athletic Association.
Gabriel Luna
Gabriel Luna (s. 5. joulukuuta 1982 Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja tuottaja. Hän on tunnettu muun muassa televisiosarjasta S.H.I.E.L.D. Agentit ja elokuvasta Terminator: Dark Fate.
Harold Adamson
Harold Adamson (10. joulukuuta 1906 Jersey City – 17. elokuuta 1980 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen populaarimusiikin sanoittaja.
Adamson syntyi Jersey Cityn Greenville-kaupunginosassa ja varttui New Yorkissa. Hän opiskeli Kansasin yliopistossa ja Harvardin yliopistossa. Hän halusi alun perin näyttelijäksi, mutta hänen vuoden 1930 musikaaliin Smiles kirjoittamansa sanoituksen ”Time on My Hands” (säv. Vincent Youmans, san. Adamson ja Mack Gordon) suosio sai hänet ryhtymään musiikkiuralle.
Adamson kirjoitti musiikkia teatterimusikaaleihin New Yorkissa ja vuonna 1933 muutti Hollywoodiin, jossa sanoitti musiikkia MGM-yhtiön elokuviin. Hänen menestyneimpiin elokuvakappaleisiinsa kuuluvat Burton Lanen sanoittama ”Everything I Have Is Yours” elokuvasta Suurkaupungin tytär (1933), ”You’re a Sweetheart” elokuvasta Top of the Town (1937) ja ”This Is a Lovely Way to Spend an Evening” elokuvasta Sano se sävelin (1943). Hän teki uransa aikana yhteistyötä muun muassa Burton Lanen, J. Fred Cootsin, Walter Donaldsonin ja Jimmy McHugh’n kanssa. Toisen maailmansodan aikana Adamson kirjoitti isänmaallisia lauluja ja sai kappaleista ”Coming in on a Wing and a Prayer” ja ”Buy a Bond” tunnustuksen Yhdysvaltojen sotaministeriöltä. Hän oli sanoittamillaan kappaleilla viidesti ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi. Vuonna 1972 hänet valittiin Songwriters Hall of Fameen.
Adamson kuoli 17. elokuuta 1980 Beverly Hillsissä.
Filippiáda
Filippiáda on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Ziróksen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Φιλιππιάδος, Dimotikí Enótita Filippiádos) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Prévezan alueyksikössä Epeiroksen alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 8 106 ja varsinaisen Filippiádan kaupungin väkiluku 4 619 (vuonna 2011). Filippiáda on Ziróksen kunnan kuntakeskus.
pienoiskuva|vasen|upright=1.05|Kirkko Kerasónaksen kylässä. Filippiáda sijaitsee noin 10 kilometriä Ártasta luoteeseen ja noin 30 kilometriä Prévezasta koilliseen. Sen alueella sijaitsivat antiikin aikaiset kaupungit Kharadron ja Boukhetion (bysanttilaisena aikana Rogoi). Filippiáda oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Ziróksen kunnaksi yhdessä Anógeion, Kranéan ja Thesprotikón kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat
Filippiádan kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Dualismi (filosofia)
Dualismi (latinan sanasta duo ’kaksi’) on uskomus kahtalaisuudesta tai kahtiajaosta. Filosofiassa dualismilla tarkoitetaan kaksijakoista käsitystä todellisuudesta.
thumb|150px|[[Taolaisuus|Taolaisuudessa jin ja jang -kuvio symboloi luonnon ja taolaisuuden dualismia.]] Filosofiassa, tarkemmin ontologiassa, dualismilla tarkoitetaan kahden itsenäisen alkuperusteen eli substanssin totenapitämistä/olemassaoloa. Yleensä tällä viitataan maailman kaksijakoisuuteen hengen ja materian välillä. Näin ajatteli muun muassa René Descartes. Maailmassa voidaan näin ajatella olevan niin henkeä kuin materiaa. Vaikka perinteisesti henkisen puolen on ajateltu liittyvän jollakinlailla jumaluuteen, voidaan sillä käsittää myös maailman abstraktit ilmiöt ottamatta kantaa siihen, ohjaako jokin niitä tai mistä antimateria on peräisin. Abstraktioihin voidaan laskea myös tunteet erotettuina fyysisistä reaktioista. Maailman kaksijakoisuuden voidaan ajatella ulottuvan siis myös tunteen ja järjen vastakohtaan.
Uskonnonfilosofiassa dualismilla tarkoitetaan kahden yhtä alkuperäisen alkuolennon tai alkuvoiman, usein hyvän ja pahan, totenapitämistä/olemassaoloa.
Dualismin vastakohta on monismi, yhtenäisyyden oppi, sekä joskus myös pluralismi eli monijakoinen todellisuuskäsitys, useiden alkuperusteiden totenapitäminen.
Fysiikka ja metafysiikka
Länsimaisen dualismin juuret ovat antiikin Kreikan ajattelussa sekä tiedeyhteisöissä. Tällöin dualistista maailmankatsomusta ei juurikaan kyseenalaistettu. Tämän aikaiset luonnontieteilijätkin olettivat lausunnoissaan antimaterian, yleensä jonkinlaisen alkuvoiman tai jumaluuden olemassaolon, mutta ilmoittivat tutkivansa mieluummin materiaa. Filosofian piirissä antimaterian sekä materian suhteesta on käyty keskustelua vuosituhannet; ovatko substanssit rinnakkaiset vai tulisiko toinen olevista olettaa hallitsevaksi, onko toinen substansseista alkuperäisempi kuin toinen ja ovatko ne syntyneet toisistaan vai itsenäisesti. Lisäksi keskustelua on käyty niiden vaikutuksista toisiinsa. Mikäli substanssit toimivat eri tasoilla, vaikuttavatko ne toisiinsa ja miten. Näin saivat alkunsa termit fysiikka ja metafysiikka kuvaamaan materian tutkimuksen ja antimaterian tutkimuksen välistä eroa. Aristoteles käytti pian eriytyvistä tieteenaloista nimityksiä ontologia (eli olemassaolon ja olemassa olevan tutkiminen) sekä teologia (eli jumalan ja jumalallisten asioiden tutkiminen ja jumalalliseen liittyvät kysymykset). Näitä hän käsitteli teoksessaan Metafysiikka.
Hyvin tyypillinen idealistinen oppi maailman kaksijakoisuudesta on Platonin ideaoppi, jossa muuttumaton antimateria nostetaan maailman hallitsevaksi voimavaraksi. Vaikka Platon puhuu kahdesta maailmasta, ei oppia suoraan pidetä dualistisena, sillä materian nähdään opissa olevan näennäistä. Lähestyttäessä keskiaikaa ja kirkon valtaannousua antimateria sai vahvan kristillisen ja jumaluuteen liittyvän leiman. Teologian tutkimusta ja ajattelua ohjasi vahvasti tällöin Tuomas Akvinolaisen tomismi.
Aiheesta muualla
Dualizam Dualisme
Aílton (jalkapalloilija, 1984)
Aílton José Almeida, yleensä vain Aílton (s. 20. elokuuta 1984 Hematita, Minas Gerais, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän edustaa kyprosilaista APOEL:a ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura
1. tammikuuta 2007 Aílton siirtyi ruotsalaisesta Örgrytestä tanskalaiseen FC Kööpenhaminaan. Hän pelasi joukkueessa seuraavien kolmen vuoden aikana yhteensä 93 ottelua ja teki niissä 21 maalia.
Kesällä 2010 hän teki sopimuksen kyprosilaisen APOEL:n kanssa.
Arhangelski tselljulozno-bumažnyi kombinat
thumb|280px Arhangelski tselljulozno-bumažnyi kombinat on kartonkitehdas Novodvinskissä Arkangelin alueella Venäjällä. Se tuottaa myös selluloosaa ja pieniä määriä paperia. Tehdas perustettiin 1940 juuri ennen toista maailmansotaa ruskean käärepaperin tuottamiseksi. Tehtaan osakkeista 65 % on itävaltalaisen Pulp Mill Holdingin omistuksessa. 2000-luvun alkuvuosina tehdasta on yrittänyt vallata Oleg Deripaska Bazovyi element -yhtiönsä avulla, jolla on noin 33 %:n omistus.
Tehdas tuotti yli 800 000 tonnia selluloosaa vuonna 2005.
Yhtiö hankki kartonkikone 1:lle Venäjän ensimmäisen kenkäpuristimen Voithilta. Sitä ennen kartonkikone 2:n puristinosaa parannettiin Metso Paperilta hankitulla isotelapuristimella.
Akazome Emon
Akazome Emon (k. 1040-luvulla) oli japanilainen hovirunoilija. Hän kirjoitti tankarunoja. Kootuissa runoissaan Akazome Emon Shū hän kuvaa koko elämänsä.
Hopeasulfaatti
Hopeasulfaatti (Ag2SO4) on hopea- ja sulfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään hopean valmistusprosesseissa ja katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Hopeasulfaattia voidaan valmistaa liuottamalla metallista hopeaa kuumaan ja väkevään rikkihappoon. Yhdistettä muodostuu myös, kun hopeasuolan, esimerkiksi hopeanitraatin, vesiliuokseen lisätään rikkihappoa tai sulfaattisuoloja.
Hopeasulfaattia voidaan käyttää katalyyttinä pelkistettäessä aromaattisia hiilivetyjä sykloheksaanijohdannaisiksi ja sitä voidaan käyttää katalyyttinä myös hapetusreaktioissa. Hopean metallurgian yhteydessä hopea saostetaan liuoksesta sulfaattina ja sulfaatti hajotetaan hopeaksi kuumentamalla. Yhdistettä voidaan käyttää myös hopea-hopeasulfaattielektrodien valmistamiseen.
Roger Guillemin
Roger Charles Louis Guillemin (s. 11. tammikuuta 1924) on endokrinologi, joka palkittiin vuonna 1977 lääketieteen Nobel-palkinnolla.
Guillemin syntyi Dijonissa, mutta muutti Pohjois-Amerikkaan ja sai Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 1965. Hänelle myönnettiin vuonna 1976 National Medal of Science. Hän on ollut vuodesta 1974 Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian ja vuodesta 1984 Ranskan tiedeakatemian jäsen.
Guillemin sai muusikkovaimonsa kanssa kuusi lasta. Hän muutti La Jollaan, San Diegoon aloitettuaan vuonna 1970 työt Salk Institutelle.
Etelä-Amerikan yleisurheiluliitto
CONSUDATLE järjestää Etelä-Amerikan alueellisia mestaruuskilpailuja.
Paris-Dakar
thumb|upright|Lehden etusivu vuodelta 1949. Paris-Dakar oli Senegalin Dakarissa vuosina 1933–1961 ilmestynyt ranskankielinen sanomalehti.
Marokossa toiminut ranskalainen liikemies Charles de Breteuil perusti vuonna 1933 Dakariin viikkolehti Paris-Dakarin, joka muuttui päivälehdeksi vuonna 1937. De Breteuil oli alueen merkittävin sanomalehdenkustantaja, ja hän julkaisi lehtiä myös Norsunluurannikolla, Guineassa ja Kamerunissa.
Paris-Dakar oli eurooppalaiselle yleisölle tarkoitettu kaupallinen sanomalehti, jota luettiin Senegalin lisäksi myös muualla Ranskan Länsi-Afrikassa. Se kertoi lähinnä emämaan tapahtumista, mutta sisälsi myös siirtomaita koskevia uutisia. Esikuvansa Paris-Soirin tapaan lehti oli runsaasti kuvitettu ja antoi paljon tilaa urheilulle. Se oli Ranskan Länsi-Afrikan suurin sanomalehti ja saavutti 1950-luvulla 15 000 kappaleen levikin. Puolueista riippumaton Paris-Dakar ei ollut mielipiteiltään suinkaan puolueeton. Se alkoi antaa tilaa afrikkalaisten näkemyksille vasta 1950-luvun lopussa. Breteuilin ainoa paikalliselle yleisölle suunnattu lehti oli vuonna 1953 perustettu kuvitettu aikakauslehti Bingo, josta tuli sittemmin varsin suosittu.
Charles de Breteuil kuoli vuonna 1960. Senegalin itsenäistyttyä hänen poikansa Michel muutti vuonna 1961 lehden nimeksi Dakar-Matin. Aikaisempaan verrattuna se taantui ja joutui hallituksen valvontaan. Vuonna 1970 se korvattiin virallisella Le Soleil -päivälehdellä.
Tabu (elokuva)
Tabu on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut japanilainen elokuva, jonka on ohjannut Nagisa Ōshima. Elokuvan juoni sijoittuu vuoteen 1865, myöhäisen Tokugawa-shōgunaatin aikaan ja Japanin feodaalisen yhteiskunnan murrokseen. Tarina pyörii historiallisen miliisijoukon shinsengumin ja sen fiktiivisten uusien jäsenten ympärillä. Tabun keskeisiä aiheita ovat samuraikulttuurin loppuminen ja homoseksuaalisuus osittain suljetussa ympäristössä.
Juoni
Elokuva alkaa shinsengumin joukkojenvärväystilaisuudesta, jossa Kondō Isami ja Hijikata Toshizō valitsevat uusia jäseniä. Kokeeseen saapuneista yrittäjistä vain kaksi läpäisee tiukan pääsykokeen. Hyozo Tashiro ja Kano Sozaburo aloittavat harjoittelun uudessa samuraikoulussa ja pian kaksikon välillä huhutaan olevan romanssi. Kanon hyvät piirteet herättävät kiinnostusta myös joukkojen muiden jäsenten keskuudessa. Kiristyvä tilanne huolestuttaa koulun upseereja, jotka eivät kuitenkaan onnistu estämään tilanteen kärjistymistä. Kanon rakastajana pidetty Tashiro, joutuu syytteeseen muita miliisejä vastaan tehdyistä, ja yhden hengen vaatineista, hyökkäyksistä. Shinsengumin sääntöjen mukaan teon rangaistus on kuolema.
NACAC
NACAC eli Pohjois-Amerikan, Keski-Amerikan ja Karibian yleisurheiluliitto (North American, Central American and Caribbean Athletic Association) on Pohjois-Amerikan, Keski-Amerikan ja Karibian alueen yleisurheilun kattojärjestö. NACAC toimii kansainvälisen yleisurheiluliiton WA:n (ent. IAAF) alueellisena liittona. Alueellisia liittoja on yhteensä kuusi. NACAC koostuu kansallisista yleisurheiluliitoista, jotka ovat WA:n jäseniä. Ainoastaan WA:n hyväksymät liitot voivat liittyä NACAC:n jäseniksi. Tällä hetkellä NACAC:iin kuuluu 31 kansallista liittoa. NACAC:n päämaja sijaitsee Bahamalla ja sen presidenttinä toimii bahamalainen Mike Sands.
NACAC järjestää alueellisia mestaruuskilpailuja.
Historia
NACAC perustettiin 10. joulukuuta 1988 San Juanissa Puerto Ricossa. IAAF ratifioi peruskirjan vuonna 1989. NACAC on nuorin IAAF:n kuudesta alueellisesta liitosta.
Karjala (Suomen entinen kunta)
Karjala on Varsinais-Suomessa sijainnut entinen Suomen kunta. Kunnallishallinnollisesti Karjala oli erossa Mynämäestä vuosina 1868–1977. Liitoshetkellä kunnassa asui noin 900 henkeä, ja sen naapurikuntia olivat Eura, Laitila, Mietoinen, Mynämäki ja Yläne. Entisiä naapurikuntia olivat Euraan vuonna 1970 liitetyt Hinnerjoki ja Honkilahti.
Alueellisesti Karjala muistutti tasasivuista kolmiota, ja se sijaitsi Laajoen ja Mynäjoen latvoilla. Karjalan rajat olivat hyvin rikkonaisia: niiden sisällä oli Mynämäen ja Mietoisten enklaaveja, ja tämän lisäksi Mynämäen sisällä oli Karjalan eksklaaveja.
Karjala-nimen alkuperä
Karjalan nimi on tiettävästi virolais-lounaissuomalaista alkuperää, ja se on mainittu paikannimenä ensimmäisen kerran vuonna 1402 (Karjalan Labbe mainitaan todistajana Kaarleisten tilan kaupassa 17.3.1402) ja Lasse Broken maakirjassa vuodelta 1540 se mainitaan muodossa Kariala. Vanhemmissa lähteissä on käytetty toisinaan myös nimityksiä Korpi, Korpikulma ja Korpikunta.
Yleinen käsitys on, että Karjalan nimi tulisi karjanhoitoon liittyvistä asioista ja että nimi viittaisi karjan paimentamiseen ja karjankokoamispaikkoihin. Tohtori J. A. Lopmeri kuitenkin esittää, että tiettyjen paikannimien (Kodisjoki, Kardha, Kardaldh, Karjala) etymologia liittyisi vuodentulon ja karjantuoton Kekri-jumaluuteen jonka jo Agricolakin mainitsee vuonna 1551 Psalttarissaan. Väitettä tukee A. V. Forsman, joka toteaa tutkimuksessaan, että suurin osa nykyisistä la- loppuisista paikannimistä sisältää yksilönimen aineksia ja että paikannimet, jotka päättyvät -ja, -ka, -ri, -mo, -tti jne. ovat muodostuneet joko ihmisten tai kuviteltujen haltiain nimistä. Näin Karjala voisi olla paikannimenä Kekrin ja Köyrin myöhempi nimimuunnos ja johon on myöhemmin liitetty -la-loppuinen paikkaa ilmaiseva johdin (alkumuoto mahdollisesti Keirila, vrt. Kordela, Kordiala, Kodjala). Edellä mainitut tiedot on kerännyt Karjalan kotiseutuaktiivi Rauno Lassila.
Vaikka Suomessa ei ollut muita Karjala-nimisiä kuntia, kunnasta käytettiin toisinaan epävirallista nimeä Karjala Tl (Turun ja Porin lääni) erottamaan se Karjalan historiallisesta maakunnasta.
Maantiede
pienoiskuva|Kartta Mynämäen kuntaliitoksista. Karjalan kunnan hajainainen maa-alue kartassa punaisella. Asutus on keskittynyt hyvin suppealle vyöhykkeelle Karjalan läpi kulkevien kahden pääjoen varrelle, ja tärkeimmät asutuskeskukset ovat kirkonkylä ja Laajoki. Maastollisesti Karjala on hyvin erilaista kuin muu Mynämäki. Siinä missä Kanta-Mynämäki on osittain ja Mietoinen lähes kokonaan entistä merenpohjaa ja nykyään tasaista peltomaisemaa, on Karjalassa paljon metsiä ja korpea, joiden keskelle asutus on levittäytynyt. Karjalassa maaperä käsittää osaksi alavia, paikoin soistuneita maita, osaksi varsin korkeita mäkiä, joista toiset kohoavat 85-100 metrin korkeuteen
Nimimerkki "Köyhä naapuri Karjalan kappelista" kuvailee kotiseutuaan melko osuvasti seuraavalla tavalla:
Kylät
thumb|right|Sillanrakennusta Karjalassa 1900-luvun alussa, kyseessä luultavasti Ruutin silta
Karjalassa on yhteensä 12 kylää. Niiden nimet ovat:
Vuoden 1970 taajamarajauksen mukaan Karjalassa ei ollut lainkaan taajamia.
Esihistoria
thumb|right|[[Nuorakeraaminen kulttuuri|Nuorakeramiikkaa Varsinais-Suomesta Kansallismuseossa]] Ensimmäistä asutusta alkoi Karjalaan muodostua jo kivikaudella, mistä on merkkinä yli 30 tähän aikakauteen liittyvää esinelöytöä, kuten kivikautinen asuinpaikka Kalelan kylässä. Toinen huomattava löytöpaikka on Suutilan kylän Mikolan mailla, josta on löydetty 10 kivikirvestä sekä tasa- ja kourutaltta. Yksityisiä löydöksiä on myös Vuoloisten, Karjalankylän ja Vehmalaisten kylistä.
Pronssikauden jäännöksiä ei Karjalasta toistaiseksi ole löydetty, vaikka esimerkiksi Mietoisista ja Mynämäeltä on tavattu erilaisia hautaröykkiöitä.
Keskiaika
thumb|upright|[[Maunu Eerikinpoika määräsi vuoden 1334 julistuksellaan takamaat asutettaviksi.]] Valtakunnan kuningas Maunu Eerikinpoika julkisti 1334 asetuksen, jonka mukaan kuninkaan paikallinen käskynhaltija sai luovuttaa asutustarkoituksiin sellaisia takamaita, joita omistajat eivät jaksaneet saattaa viljelykseen, vaikka tosin jo 1200-luvun lopulla oli alkanut uudisasutustoiminta, joka Mynämäen alueella tarkoitti asutuksen laajentumista Karjalaan. Tästä astuksesta katsotaan Karjalan nykyisen asutuksen syntyneen. Karjalan iästä kertoo paljon se, että Karjala suoritti ruokalisäveronsa voina ruotsalaisen oikeuskäytännön mukaan, kun taas Mynämäki ja esimerkiksi Mietoinen suorittivat sen viljana vanhemman suomalaisen oikeuskäytännön mukaan.
Kristinuskon levitessä Suomeen, ei Karjalassa ollut omaa kirkkoa keskiajalla vaan asukkaat kävivät Mynämäen kirkossa jumalanpalveluksissa ja myös veivät kuolleensa haudattavaksi Mynämäelle. Silloin tällöin kävivät Mynämäen papit pitämässä Karjalassa kyläsaarnoja, joita pidettiin talojen tuvissa.
Uusi aika
Vuoden 1571 Hopeaveron veroluettelosta Karjalan nykyisistä kahdestatoista kylästä löytyy yhteensä yhdeksän kappaletta (kylät näyttäytyvät varakkaina, esimerkiksi Suojoen kylässä on veroluettelon mukaan viisi taloa, neljässä talossa hevonen ja härkä sekä yhdeksän lehmää että 20 rahaa). Karjalan kylät olivat jo siis tuolloin muodostuneet. Karjalan vaurautta voi selittää myös puuastioiden vienti Ruotsiin 1600-luvun puolessavälissä.
1600-luvulla Karjalan asukkaat rakensivat silloisen Mynämäen kirkkoherran Erik Justanderin suostumuksella saarnahuoneen Karjalaan, jossa Mynämäen papit kävivät toimittamassa Jumalanpalveluksen. Vehmalaisten kylän väki olisi halunnut saarnahuoneen lähemmäs omaa kylänsä (kyläläiset kävivät perimätiedon mukaan purkamassa yöllä sen mitä päivällä oli rakennettu). Saarnahuone ei kuitenkaan rakentunut lähemmäs Vehmalaisten kylää, josta syystä vehmalaiset järjestivät kyläsaarnoja keskiaikaiseen tapaan vielä satoja vuosia. Väkeä Karjalan saarnahuoneessa kävi Laitilasta asti. Karjalalaiset alkoivat myös Justanderin luvalla haudata vainajiaan saarnahuoneen läheisyyteen vaikka kylällä ei ollut kappelioikeuksia (tämän saarnahuoneen mainitsee myös Antti Lizelius 1780-luvun alkupuolella kirjoitetussa Tiedustuskirjassaan). Siitä, sijaitsiko ensimmäinen saarnahuone tarkalleen ottaen missä, ei ole selkeää näkemystä. Joidenkin mielestä saarnahuone sijaitsi Salavaisissa, toisten mielestä Karjalankylässä. Lizelius itse toteaa, että saarnahuone rakennettiin
Saarnahuoneita on voinut olla myös useampia. Oman papin Karjalan saarnahuone sai kuitenkin vasta 1700-luvulla. Vuoden 1692 piispantarkastuksessa Johannes Gezelius ilmoitti että Karjala saisi oman pappinsa, kunhan kylän asukkaat antaisivat hänelle ”jonkun huoneen asuttavaksi” ja että pappi pääsisi veropyhinä emäkirkolle virantoimitukseen, kun häntä siellä tarvittaisiin.
1800-luku
Vuonna 1860 vanhat kappelit purettiin ja käyttökelpoinen rakennusaines hyödynnettiin uuden kirkkorakennuksen rakentamisessa. Uusi kirkko valmistui vaikeiden ja köyhien aikojen vuoksi vasta 1869. Tästä saikin alkunsa Karjalan uusi keskustaajama.
1800-luvun lopulla Karjala alkoi osoittaa enemmän itsenäisen pitäjän toimia päätöksissään, esimerkiksi Mynämäellä sijanneesta lainamakasiinista irtauduttiin ja 20.2.1873 Karjalaan rakennettiin oma lainamakasiini. Vuonna 1880-1881 tapahtuneissa susihyökkäyksissä Vakka-Suomessa susi vei mukanaan lapsia myös Karjalan Vehmalaisten ja Kalelan kylistä.
1900-luvulta nykypäivään
Karjala erotettiin omaksi kirkkoherrakunnaksi Senaatin päätöksellä 6.11.1906, mutta oman kirkkoherran Karjalan seurakunta sai 1.5.1920. 16.4.1918 Karjalaan perustettiin Suojeluskunta, 26.3.1922 Lotta Svärd-yhdistys ja vuonna 1923 marraskuussa Karjalaan perustettiin Osuuskassa. 1900-luvun alussa Karjalassa oli myös paljon vireää yhdistystoimintaa, kuten nimimerkki "Kekäläkorwen Jukka" on kirjoittanut Uuudessa Aurassa vuonna 1906: thumb|Neulomaseura Karjalan Karppisissa
Väestö
Elinkeinorakenteeltaan kunta oli hyvin maatalousvaltainen, eikä teollisuutta ollut juuri ollenkaan. Esimerkiksi 1930-luvulla peltoalaa oli 1 444 hehtaaria (20,1 % pitäjän pinta-alasta), maatiloja 19 kpl, joiden viljelyala oli vähintään 25 hehtaaria. Suurimmillaan kunnan väkiluku oli ennen 1950-luvulla alkanutta suurta muuttoliikettä, jolloin asukkaita oli runsas tuhat. Karjalassa oli monia kyläkauppoja, terveysasema, huoltoasema, meijeri ja saha.
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Karjalan väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1970 ja lisäksi vuoden 1975 väkiluku.
Vuonna 1938 Karjalaan liitettiin Mynämäen kunnasta alue, jossa oli 221 asukasta.
Edmond H. Fischer
Edmond Henri Fischer (6. huhtikuuta 1920 Shanghai, Kiinan tasavalta – 27. elokuuta 2021 Seattle, Washington, Yhdysvallat ) oli sveitsiläis-yhdysvaltalainen biokemisti, jolle myönnettiin vuonna 1992 Edwin G. Krebsin kanssa jaettu Nobelin lääketieteen palkinto. Hän oli Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1973. Fischer oli kuollessaan 101-vuotiaana vanhin sillä hetkellä elossa ollut Nobelin palkinnon saaja. Kyseinen titteli siirtyi Fischerin kuoltua John B. Goodenoughille.
Rolls-Royce Merlin
Rolls-Royce Merlin on Rolls-Roycen 1930-luvulla kehittämä lentokonemoottori. Merlin-moottoreita käytettiin paitsi monessa brittiläisessä konemallissa, myös muutamassa yhdysvaltalaisessa konemallissa.
Rolls-Royce antoi moottoreilleen päiväpetolintujen nimiä. Nimi ”merlin” tarkoittaa englanniksi ampuhaukkaa (Falco columbarius).
Historia
Rolls-Royce valmisti 1920-luvulla V12-tyyppistä vesijäähdytteistä 21,1-litraista Kestrel-moottoria. 1930-luvun alussa Kestrelin seuraajan suunnittelu alkoi käydä ajankohtaiseksi.
Rolls-Royce kehitti aluksi Kestrelin pohjalta 22-litraisen ahdetun 750 hv teholuokan Peregrine-moottorin sekä 44-litraisen 24-sylinterisen 1 500 hv teholuokan Vulturen, joka koostui kahdesta X-muotoon yhdistetystä Peregrinestä.
Näiden moottorimallien väliin jäi kuitenkin aukko 30 litran ja 1 000 hevosvoiman kokoluokkaan, joten Rolls-Royce alkoi ilman valtion rahoitusta kehittää uutta vesijäähdytteistä 12-sylinteristä 27-litraista PV12-moottoria. PV12 lensi ensilentonsa Hawker Hart -kaksitasoon asennettuna vuonna 1935.
Kun uuden sukupolven Hawker Hurricane ja Supermarine Spitfire -hävittäjiä alettiin kehittää vuonna 1936, valittiin PV12 molempien moottoriksi. Niiden myötä PV12-projekti nousi Rolls-Roycen tärkeimmäksi moottorihankkeeksi, ja moottorille annettiin nimi Merlin.
Ensimmäiset Merlin-moottorit olivat melko epäluotettavia. Sytytysjärjestelmän magneetoissa oli vikoja ja mäntävaurioita sattui. Moottori oli myös herkkä polttoaineseoksen asetuksille. Käyttötuntien määrän kasvaessa moottorin rakenteeseen syntyi halkeamia. Tämä johtui siitä että kampikammio sekä sylinterilohkot olivat yksi valukappale. Moottorin rakenne suunniteltiin uudelleen siten, että kukin sylinterilohko ja kampikammio valmistettiin erillisinä, mikä ratkaisi ongelman. Tämä versio sai nimen Merlin II.
Moottorin muut luotettavuusongelmat oli ratkaistu ennen sodan alkua, ja moottori olikin yksi sodan luotettavimpia lentokonemoottoreita. Isompia ja tehokkaampia Rolls Royce Vulture- ja Napier Sabre -moottoreita luotettavuusongelmat vaivasivat pahasti sodan aikana, ja joitain koneita suunniteltiin uudelleen käyttämään Merlineitä Vultureiden sijasta. Tällainen oli muun muassa Avro Lancaster – pommikone, jonka prototyyppi muunnettiin kahta Vulture-moottoria käyttävästä Avro Manchester -tyypistä.
Rakenne
Moottorissa oli sylinterinkansien yläpuoliset nokka-akselit ja kaksi imu- ja pakoventtiiliä/sylinteri. Kansi oli lisäksi nk. läpihengittävä eli imusarja ja pakosarja olivat sylinterinkansien vastakkaisilla puolilla. Lisäksi palotilat olivat puolipallon muotoiset, mitä pidetään ihanteellisena rakenteena. Mahdollisen sytytyshäiriön aiheuttaman polttoaineseoksen syttyminen imusarjassa (ns. takapotku) oli estetty verkkomaisella liekinsammuttimella. Sivuvaikutuksena polttoaineseos sekoittui hyvin, mikä vähentää detonaation mahdollisuutta suurilla tehoasetuksilla. Moottorin moderni rakenne helpotti osaltaan myöhemmin lisätehon saantia.
Sodan aikana moottoria paranneltiin lähinnä ahdinta parantamalla, mutta myös kaasutin kehittyi. Polttoaineen virtauksen katkeaminen negatiivisessa kiihtyvyydessä ratkaistiin takaisinvirtauksen rajoittimella. Muutos toteutettiin maaliskuuhun 1941 mennessä. Vuonna 1943 Bendix kehitti paineistetun kaasuttimen.
Myös yhdysvaltalainen Packard alkoi valmistaa Merlin-moottoria lisenssillä, ja moottori osoittautui selvästi paremmaksi kuin aiempi Allisonin valmistama V12-moottori. Packardin valmistamat varaosat eivät kuitenkaan sopineet Rolls-Roycen valmistamiin moottoreihin ja päinvastoin johtuen amerikkalaisten ja brittiläisten tuumamittojen eroista.
Sodan loppupuolella Merlin oli jo selvästi pienempi kuin monet muut moottorit. Esimerkiksi Bf 109:n viimeisissä malleissa käytetty DB 605 oli 36 litran kokoinen eli 33 % Merliniä suurempi. Pienestä koostaan huolimatta Merlin ei tehossa hävinnyt merkittävästi kilpailijoilleen.
Versioita
Lista joistakin Merlin-versioista, lista on epätäydellinen ja sisältää vain tärkeimpiä malleja. thumb|Rolls Royce Merlin XX
Pidemmälle kehitetyissä, ns. kyynelkuomuisin kabiinein (ohjaamo) varustetuissa II MS:n loppuvaiheiden Spitfire -malleissa olivat Merlineista kehitellyt voimakkaammat Griffon -moottorit (max. 1 800 hv/Griffon model 65).
Comet-, Charioteer- ja Cromwell-panssarivaunuissa käytetty Rolls-Royce Meteor -moottori perustuu Merlin-moottoriin. Koska moottorin massa ei ollut tässä käytössä yhtä kriittinen tekijä, korvattiin useat kevytmetalliseoksesta tehdyt rakenteet edullisemmalla materiaalilla. Moottori on ahtamaton.
Suuri määrä Merlinejä on yhä edelleen (2014) käytössä, ja Rolls-Royce valmistaa niihin varaosia tilaustyönä.
Lähteet
Viitteet
XDR
XDR (External Data Representation) on tiedon serialisointiin tarkoitettu menetelmä, jolla ohjelmien käyttämät tietorakenteet voidaan läpinäkyvästi välittää tietokoneverkon yli tietokoneiden välillä. Menetelmän kehitti Sun Microsystems ja se on osa RPC (Remote Procedure Call) toteutusta.
Menetelmä sijoittuu OSI-mallin esitystapakerrokseen ja se on standardoitu:, XDR: External Data Representation Standard. Aiemmat versiot standardista ovat:
Leccon maakunta
Leccon maakunnan pinta-ala on 815 km2 ja väkiluku noin 340 000. Maakunnassa on 88 kuntaa, ja sen pääkaupunki on Lecco.
Barletta-Andria-Tranin maakunta
Barletta-Andria-Tranin maakunta on Italian maakunta, joka perustettiin virallisesti vuonna 2009 yhdistämällä osia Barin ja Foggian maakunnista. Maakuntaan kuuluu kymmenen kuntaa, ja sitä hallinnoidaan alueen kolmesta suurimmasta kaupungista, jotka antavat sille myös nimen: Barletta (noin 94 000 asukasta), Andria (100 000) ja Trani (56 000). Barletta-Andria-Tranin maakunta sijaitsee Apulian alueella Italian eteläosissa. Maakunnan pinta-ala on 1 583 km². Vuonna 2011 sen kymmenessä kunnassa asui yhteensä noin 392 000 asukasta.