cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Koutokeino
Historia
Koutokeinosta muodostettiin oma kirkkoherrakuntansa vuonna 1674. Ensimmäinen kirkkoherra oli Ylitornion kirkkoherra Nicolai Ulopolitanuksen poika Johannes Nikolainpoika Tornensis. Ensimmäinen kirkko Koutokeinoon saatiin vasta seuraavan kirkkoherran, Johanneksen veljen Andreasin aikana vuonna 1701. 8. marraskuuta 1852 Koutokeinossa tapahtui Koutokeinon kansannousu, joka oli saamelaisten aloittama kansannousu norjalaisia vastaan. Kansannousun aloitti lestadiolainen äärilahko Koutokeinon hurmos.
Politiikka
Koutokeinon kunta oli vuoteen 2009 asti oma vaalipiirinsä saamelaiskäräjävaaleissa, mutta siitä lähtien se on ollut osa Ávjovárrin vaalipiiriä yhdessä Kaarasjoen ja Porsangin kuntien kanssa. Muissa vaaleissa se on osa Finnmarkin vaalipiiriä.
Kaivostoiminta
Koutokeinon Biedjovággissa on ollut aiemmin kaivostoimintaa. Vuonna 2010 Biedjovággin kaivosten vanha omistaja IGE Nordic myi kaivokset Arctic Gold -yhtiölle. Vuonna 2012, kun kunnanvaltuusto päätti kaivostoiminnasta, tulos oli ei. Kesäkuun neljännen ja viidennen päivän välisenä yönä Max Mackhè, joka pysyi tuntemattomana yhden vuorokauden ajan, liimasi keskustaajaman ilmoitustauluille, oviin, seiniin, valotolppiin ja muihin mahdollisiin paikkoihin protestijulisteita joiden otsikko oli «Si NEI til gruvedrift og opplev fordelen!», eli vastustusta kaivostoimintaa kohtaan. Pian sen jälkeen alueelle ilmestyi samantapaisia julisteita kaivostoiminnan puolesta, kuin oli ollut aiemmin kaivostoimintaa vastaan.
Liikenne
Koutokeinon julkinen liikenne on vähäistä, ja melkein kaikki asukkaat omistavat henkilöauton. Koutokeinon ja Alattion välisiä busseja kulkee vuoden ympäri. Jo 1-luokkalaisten (6-vuotiaiden) koulumatkojen ollessa pisimmillään monta kymmentä kilometriä on Koutokeinossa koulubusseja, jotka liikennöivät koulujen ja asutetuimpien teiden välillä aamuisin ja iltapäivisin. Näihin minibusseihin voi tarpeen mukaan tulla kyytiin muitakin paikallisia. Koutokeinossa on takseja, mutta ei varsinaista taksiasemaa eikä taksipaikkaa. Joitain kilometrejä keskustaajamasta pohjoiseen on toisen maailmansodan aikainen lentopaikka, Koutokeinon lentokenttä, mutta sillä ei ole tällä hetkellä minkäänlaista liikennöintiä. Koutokeino on tieyhteydessä Riksvei 93:n avulla Alattioon, Riksvei 92:n avulla Kaarasjoelle, ja Norjan puolen Riksvei 93:n ja Suomen puolen Kantatie 93:n avulla Enontekiön Hettaan.
Väestö
Koutokeinon kunnan 2 910 asukkaasta noin kaksi kolmasosaa asuu Koutokeinon keskustaajamassa. Yksi kolmasosa asutuksesta on jakautunut eri puolille kuntaa. Maasin kylässä asuu noin 400 asukasta, ja loput kunnan asukkaista asuvat hajallaan 14 kylässä ympäri kuntaa. Koutokeinon kunnan ikäjakauma eroaa huomattavasti sekä Finnmarkin läänin että Norjan tavallisesta ikäjakaumasta, sillä kunnan väestöstä yli 50 % on alle 30-vuotiaita. Lisäksi yli 66-vuotiaita on Koutokeinossa alle puolet Norjan keskiarvosta.
Koulutus
250px|thumb|right|[[Saamelainen keskiasteen koulu ja poronhoitokoulu]] Koutokeinossa on nykyään viisi opetuslaitosta. Keskustaajamassa sijaitsevat Koutokeinon ala-aste ja Koutokeinon yläaste, jotka aiotaan yhdistää hallinnollisesti yhdeksi kouluksi. Ala-asteella opetusta on erikseen sekä saameksi että norjaksi, mutta norjankielisiä luokkia on vain kaksi, 1-4 C ja 5-7 C, koska suurin osa lapsista käy saamenkielistä luokkaa. Yläasteella opetus ei ole kielellisesti jaoteltua. Keskustaajamassa on myös Sámi joatkkaskuvla ja boazodoalloskuvla. Kunnan koulutuksen huippu on Saamelainen korkeakoulu, jossa on noin 200 opiskelijaa ja 80 työntekijää. Maasin kylässä on Máze lagasbirasguovddáš, jossa on peruskoulu, iltapäivätoimintaa ja päiväkoti. Maasin koulussa kaikki opetus on saameksi. Koutokeinossa Láhpoluoppalin kylässä oli myös koulu, Láhpoluoppalin koulu, mutta se lakkautettiin kesällä 2012.
Kulttuuri
thumb|Koutokeinon kirkko thumb|Beaivváš-saamelaisteatteri Koutokeinossa vallitsee vahva saamelaiskulttuuri, ja kuntaa pidetään saamelaisuuden keskuksena. Koutokeinossa sijaitsevat mm. Saamelainen korkeakoulu (Sámi allaskuvla) ja saamelaisten kansallisteatteri Beaivváš Sámi Teáhter. Pääsiäisenä Koutokeinossa järjestetään Koutokeinon pääsiäisfestivaalit (Kautokeino påskefestival) sekä saamelainen laulukilpailu Sámi Grand Prix. Kiinnostava on myös Juhlsin hopeapaja.
Kieli
Sekä pohjoissaamen kieli että norjan kieli ovat tasa-arvoisia. Niitä käytetään sekä saamelaisessa että julkisessa hallinnossa. Koutokeinon väestöstä yli 90 prosentilla on pohjoissaame äidinkielenään. Koutokeino oli ensimmäinen ja pitkään ainoa kunta Norjassa, jossa saame oli tasa-arvossa norjan kanssa julkisessa hallinnossa.
150px|thumb|Kultainen kota kuvaa saamelaisen kulttuurin rikkautta.
Vaakuna
Koutokeinon kunnanvaakunassa on kultainen kota sinisellä pohjalla. Koutokeinon kunnan vaakuna päätettiin kuninkaallisen resoluution mukaan 4. syyskuuta 1987.
Paikkoja
250px|thumb|right|[[Nieidagorži on koski Koutokeinojoessa, reilut 30 km pohjoiseen kunnan keskustasta.]]
Kyliä
Kunnan keskuskylä on Koutokeino, ja muut isot kylät ovat Maasi, Láhpoluoppal ja Ávži.
Chiapas
Chiapas on osavaltio Meksikon kaakkoisosassa. Sen naapuriosavaltiot ovat Tabasco, Veracruz ja Oaxaca. Idässä se rajoittuu Guatemalaan, ja etelässä on Tyynimeri.
Chiapasin pinta-ala on 73 289 neliökilometriä ja asukasluku noin 5,2 miljoonaa (2014). Osavaltion pääkaupunki on Tuxtla Gutiérrez.
Muita kaupunkeja ovat muun muassa San Cristóbal de las Casas, Comitán ja Tapachula. Yksi kolmasosa chiapasilaisista on mayoja.
Osavaltiossa toimii poliittinen vastarintaliike EZLN.
Sirppisoluanemia
thumb|Sirppisoluanemian esiintyvyys. Sirppisoluanemia on perinnöllinen verisairaus, jossa punasolut ovat muodoltaan epänormaalin sirppimäisiä.
Sirppisoluanemiasta kärsivän henkilön hemoglobiiniproteiinit ovat epämuodostuneet. Ne tarttuvat helposti toisiinsa, muodostavat pitkiä ketjuja ja aiheuttavat jäykkiä sirppimäisiä punasoluja. Tällaiset punasolut tuhoutuvat ennen aikojaan, jolloin henkilö kärsii anemiasta. Epämuodostuneet punasolut voivat myös tukkia pieniä verisuonia.
Sirppisoluanemia johtuu hemoglobiinimolekyylin β-ketjussa olevasta pistemutaatiosta eli yhden aminohapon muuttumisesta toiseksi. Tämä aiheuttaa hemoglobiinin (hemoglobiini S) rakennevirheen, jonka seurauksena punasolut saavat sirppimäisen muodon normaalin kiekkomaisen, kaksoiskoveran rakenteen sijaan.
Sirppisoluanemiaa aiheuttava geeni on resessiivinen. Homotsygooteilla oireyhtymä johtaa useimmiten kuolemaan jo lapsuudessa, mutta heterotsygoottien punasolut ovat yleensä normaaleja. Haitoistaan huolimatta alleeli on säilynyt, koska se torjuu malariaa. Sirppisoluanemian sairausalleelin muokkaamat punasolut tunnistavat malarialoisen, jolloin elimistön puolustusjärjestelmän solut tuhoavat punasolun ja loisen ennen kuin se ehtii lisääntyä ja aiheuttaa malarian oireita. Siksi alleeli on yleinen niillä Afrikan seuduilla, joilla malariaakin esiintyy. Paikoitellen jopa 40 prosentilla väestöstä on sirppisoluanemian sairausgeeni.
Kärpäsen paluu
Kärpäsen paluu on Edward Berndsin ohjaama elokuva vuodelta 1959, joka on jatko-osa edellisenä vuonna ilmestyneelle elokuvalle Kärpänen.
Juoni
Elokuva kertoo tiedemiehen pojasta, joka haluaa käyttää myös isänsä tekemää teleportaatiokonetta. Hänelle käy samalla lailla kuin isälleen: hän muuttuu kärpäseksi.
Donelaitis-seura
Donelaitis-seura – Liettuan Ystävät on vuonna 1990 perustettu ystävyysseura, jonka tarkoitus on lisätä Liettuan kulttuurin tuntemusta Suomessa sekä suomalais-liettualaista kulttuuriyhteistyötä. Sitä edelsi 1930-luvulta vuoteen 1945 toiminut Suomalais-Liettualainen Yhdistys. Donelaitis-seuraan kuuluu noin 300 henkilöä sekä yhteisöinä Joensuun Seudun Donelaitis-seura, Tampereen Liettua-seura, Donelaitis – Turun seudun Liettuan ystävät ry ja Itä-Hämeen opisto. Liettuassa toimii myös Suomen ja Liettuan välinen ystävyysseura Lietuvos ir Suomijos Draugija.
Rantapalpakko
Rantapalpakko (Sparganium emersum) on rehevillä rannoilla kasvava ruohovartinen kasvi, joka on helpointa tunnistaa hedelmistään.
Donelaitis-seura
Seuran lehti on kolmesti vuodessa ilmestyvä Donelaitis. Seura muun muassa järjestää liettuan kielen opetusta ja erilaisia tilaisuuksia sekä ylläpitää kirjastoa, joka kuuluu osana Baltia-kirjastoon.
Rahoitus
Opetus- ja kulttuuriministeriö myöntää valtakunnallisten ystävyysseurojen toimintaan yleisavustuksia eli vuotuiseen toimintaan tarkoitettuja toiminta-avustuksia. Ehtona on, että toiminta on vakiintunutta sekä yhteiskunnallisesti ja kulttuuripoliittisesti vaikuttavaa. Eduskunta päättää vuosittain, minkä enimmäissumman ministeriö käyttää avustuksiin. Vuosina 2012–2020 ministeriö on myöntänyt Donelaitis-seuralle yleisavustuksia valtakunnalliseen ystävyysseuratoimintaan seuraavasti:
Rantapalpakko
Ulkonäkö ja koko
Rantapalpakko kasvaa 20–60 cm korkeaksi. Sen lehdet ovat 3–12 mm leveitä, poikkileikkaukseltaan v-kirjaimen muotoisia ja kelluvat. Se kukkii loppukesästä vaaleankeltaisin pallomaisin kukin, jotka ovat erikseen hede- ja emikukintoina. Rantapalpakko risteytyy pikkupalpakon (Sparganium natans) ja siimapalpakon (Sparganium gramineum) kanssa.
Levinneisyys
Rantapalpakkoa tavataan koko Euroopassa ja paikoin myös Aasiassa.
New Horizons
Luotain laukaistiin Atlas V -kantoraketilla Cape Canaveral Air Force Stationin laukaisukompleksi numero 41:ltä 19. tammikuuta 2006.
New Horizons saavutti Pluton kuineen 14. heinäkuuta 2015. Ohilennon jälkeen luotain jatkoi matkaansa Kuiperin vyöhykkeellä. 1. tammikuuta 2019 se teki 486958 Arrokothin ohilennon, mikä tapahtuessaan on etäisin luotaimen ohilento Maasta katsottuna.
Rakenne
Viestintä Maahan tapahtuu 0,3- ja 2,1-metristen antennien avulla. Näiden tiedonsiirtonopeus on noin 700 bps. Luotaimen toimintojen ylläpidosta vastaa 12 MHz Mongoose V -prosessori ja tiedontallennuskapasitteettia luotaimella on 8 GB sekä samankokoinen varmistusasema.
Lento
alt=|vasen|pienoiskuva|272x272px|Atlas V 551 -kantoraketti, hyötykuormana New Horizons -luotain. Alun perin New Horizons oli tarkoitus lähettää avaruuteen 11. tammikuuta 2006, mutta testien jälkeen laukaisua siirrettiin vikaepäilyjen takia. Ensimmäinen laukaisuyritys oli 17. tammikuuta 2006, mutta laukaisua jouduttiin siirtämään voimakkaiden tuulenpuuskien ja teknisten ongelmien takia. Seuraavan päivän laukaisu peruttiin valvontaverkoston sähkökatkojen takia. Lopulta luotainta kuljettanut Atlas V -kantoraketti laukaistiin Cape Canaveral Air Force Stationin laukaisukompleksi numero 41:ltä 19. tammikuuta 2006.
New Horizons on kaikkien aikojen nopein Maasta lähtenyt luotain. Se ohitti Kuun kiertoradan jo yhdeksän tunnin kuluttua laukaisusta ja Marsin kiertoradan 8. huhtikuuta 2006. Luotain ohitti ja kuvasi asteroidi 132524 APL:n noin 100 000 km:n etäisyydeltä huhtikuussa 2006, ja saavutti Jupiterin helmikuussa 2007. Seuraavaksi se ohitti Saturnuksen kiertoradan kesäkuussa 2008. Maaliskuussa 2010 luotain ohitti lähietäisyydeltä kentauri 83982 Crantorin. Uranuksen kiertoradan New Horizons ohitti maaliskuussa 2011 ja Neptunuksen radan elokuussa 2014. Luotain saavutti pääkohteensa Pluton heinäkuun 14. päivä 2015 kello 11:49:57 UTC.
Vaikka New Horizons onkin nopein maasta lähetetty alus (13,78 km/s, 49 600 km/h Pluton kohdalla), nopein luotain on Voyager 1 (3,6 AU/a, noin 17,2 km/s), sillä se sai lisävauhtia Jupiterin ja Saturnuksen ohilennoista.
Jupiterin ohilento
thumb|right|150px|New Horizons -luotaimen ottama yhdistelmäkuva Jupiterista (infrapunaväreissä) sekä sitä kiertävästä Io-kuusta (suunnilleen luonnollisen värisenä)New Horizons ohitti Jupiterin 28. helmikuuta 2007 5:43:40 UTC. Luotain otti Jupiterin painovoimakentästä lisävauhtia matkalleen kohti Plutoa. Ohilennon aikana luotaimen mittalaitteita kalibroitiin tutkimalla Jupiterin sisimpiä kuita, kuten Amaltheaa. Luotain myös kuvasi Galilein kuita, erityisesti tuliperäistä Ioa.
Pluton ohilento
Pluton kohdalle luotain saapui 14. heinäkuuta 2015. Saavuttuaan perille luotaimen vauhtia ei hiljennetä kiertoradalle pääsyä varten, sillä polttoaine ei riitä hiljentämiseen. Luotaimella onkin aikaa tutkia Plutoa ja sen kuita vain joitakin tunteja kestävän ohilennon ajan. Lentoa suunnitellessa tunnettiin Pluton kuista vain 1978 löydetty Kharon. Plutolta löydettiin 2005 kaksi muuta kiertolaista, Hydra ja Nix. Vuonna 2011 Plutolta havaittiin pieni kiertolainen, Kerberos ja vuonna 2012 vielä tätäkin pienempi Styx. Mahdollisesti näistäkin saadaan ohilennolla lisätietoja. Uusien pienien kuiden löytyminen aiheutti huolen, että Plutoa kiertäisi suuri joukko pieniä kuita tai muita kappaleita, jotka olisivat voineet vaurioittaa luotainta sen ohittaessa Pluton suurella vauhdilla.
Varsinaisten medialevitykseen tarkoitettujen kuvien lisäksi NASA julkaisi LORRI-kameran ottamat kuvat käsittelemättöminä JPG-muodossa Internetissä, pääsääntöisesti 48 tunnin kuluessa siitä kun kukin kuva on saapunut Maahan. Kuvamateriaaleja julkaistaan myös Planetary Data System -palvelussa 9–12 kuukautta niiden saapumisen jälkeen. Kaiken tallennetun datan (8 gigatavua) saapuminen maahan kestää 16 kuukautta.
Kuiperin vyöhyke ja Arrokothin ohilento
Pluton ohilennon jälkeen se jatkoi matkaansa kohti muuta Kuiperin vyöhykettä. Vuosina 2016–2020 luotaimen on määrä tutkia muita Kuiperin vyöhykkeen kohteita. Hubble-teleskoopila tunnistettiin kolme mahdollista kohdetta ohilennolle ; sen oletetaan kohtaavan toiminta-aikanaan useita vielä tuntemattomia kohteita.
Vuodesta 2004 vuoteen 2014 kestäneiden kartoitusten seurauksena havaittiin muutamia luotaimen radan läheisyyteen sijoittuvia transneptunisia kohteita. Radan muuttamiseen niin, että New Horizons ohittaisi näistä useamman kuin yhden, ei riitä polttoainetta. Jos jokin näistä kohteita halutaan tutkia lähemmin, luotaimen radan suuntaus on aloitettava marras-joulukuussa 2015. Mahdollinen kohde ohitettaisiin loppuvuodesta 2018 tai vuoden 2019 aikana. pienoiskuva|LORRI-kameran kuva Arrokothista 28 000 kilometrin päästä noin 30 minuuttia ennen lähintä ohitusta. Valitun kohteen, Arrokoth (väliaikainen tunnus: ja lempinimi "Ultima Thule"), ohilento tapahtui 1. tammikuuta 2019. Ohilento on tapahtumahetkellään etäisin luotaimen läheltä tutkima kappale Maasta katsoen. Lähimmillään luotain kävi 3500 kilometrin päässä ja ohitusnopeus oli 14.3 km/s. Aurinkoon etäisyyttä oli 43,4 AU ja Maahan 6 valotuntia.
Havainnot Plutosta ja sen kuista
thumb|center|600px|Kharon-kuu (vasemmalla) ja Pluto (oikealla) New Horizons -luotaimen kuvaamana 9. heinäkuuta 2015. Kuva on yhdistelmä LORRI- ja Ralph-instrumenttien kuvista.
Heinäkuussa 2014 LORRI-kameralla otetussa kuvasarjassa voitiin jo havaita Pluton pienistä kuista Hydra. Kussakin kuvassa käytettiin tuolloin 10 sekunnin valotusaikaa ja kuvauksen aikaan luotain oli vielä 430 miljoonan kilometrin etäisyydellä Plutosta. Nix havaittiin vastaavasta kuvasarjasta, joka otettiin tammi-helmikuun vaihteessa 2015.
Lisää kuvamateriaalia Plutosta otettiin Ralph- ja LORRI-kameroilla huhtikuun alussa 2015, jolloin luotaimella oli matkaa Plutoon vielä hieman yli 100 miljoonaa kilometriä. Kuviin sisältyy Ralphilla otettu ensimmäinen värikuva, sekä LORRIn kuvasarja Kharonista kiertämässä Plutoa. Näissä kuvissa erottuu sekä Pluton punertava sävy että Pluton pinnan selvästi tummempia ja vaaleampia alueita. Erityisesti mielenkiintoa herätti hyvin vaalea alue, joka vaikuttaa olevan ympäristöään puhtaamman jään alue Pluton toisen navan ympäristössä. Näissä kuvauksissa käytetty 1/10 sekunnin valotusaika on liian lyhyt, että pienemmät kiertolaiset olisi ollut mahdollista erottaa. Pienimmät kiertolaiset, Kerberos ja Styx, havaittiin sen sijaan LORRIlla 25. huhtikuuta ja 1. toukokuuta välisenä aikana otetusta kuvasarjasta, jossa kukin valotus oli 10 sekunnin pituinen.
Luotaimessa tapahtui jonkinlainen häiriö 4. heinäkuuta. Häiriö aiheutti luotaimen ja Maan välisen yhteyden katkeamisen noin kello 17.54 UTC-aikaa. Häiriön ilmettyä luotain siirtyi automaattisesti turvatilaan, jonka turvin yhteys lennonjohtoon palautui kello 19.15 UTC-aikaa ja luotain alkoi lähettää vian paikallistamiseen tarvittavia tietoja Maahan. Häiriön seurauksena luotain ei voinut tehdä havaintoja. Häiriön syy oli vain yhden kerran suoritettavassa komentosarjassa, joka valmisteli luotainta Pluton lähiohitukseen. Luotain jatkoi toimintaansa normaalisti 7. heinäkuuta, mutta häiriöstä aiheutui katkos havaintoaineistoon. Tutkimuksen kannalta katkoksella ei ole merkitystä.
NASA julkaisi 10. heinäkuuta alustavaa pohdintaa Pluton pinnan geologiasta. Erityisesti tässä keskityttiin pohtimaan pinnalta erottuvia monikulmion muotoisia hahmoja sekä päiväntasaajan seudun laajaa tummaa aluetta. Tässä vaiheessa kuvien tarkkuus oli vielä 27 km/kuvapikseli eikä pinnan kemian yksityiskohtia vielä tunnettu, joten mitään kovin täsmällistä ei ollut mahdollista sanoa.
thumb|right|New Horizons -luotaimen 11. heinäkuuta 2015 ottama yhdistelmäkuva Plutosta, jossa LORRI-instrumentin mustavalkokuvaan on yhdistetty Ralph-instrumentin tallentama väridata. Yksi historiallinen kuva julkaistiin 12. heinäkuuta. Tuossa LORRI-kameran ottamassa mustavalkokuvassa näkyvä osa Pluton pinnasta ei näy luotaimelle enää ennen ohilentoa, joten kuva tulee olemaan yksityiskohtaisin kuva Pluton Kharoniin päin lukkiutuneesta puoliskosta vähintään useisiin vuosikymmeniin, mahdollisesti koskaan. Kuvassa erottuu rivi noin 480 km:n läpimittaisia, tarkkarajaisia tummia alueita, sekä useita monikulmaisia pinnanmuotoja. Kuvaa täydennetään myöhemmin Ralph-instrumentin mittamalla tiedolla pinnan värityksestä. Kuva otettiin luotaimen ollessa noin neljän miljoonan kilometrin etäisyydellä Plutosta.
Varsinaisen ohilennon aluksi NASA julkaisi 768 000 kilometrin etäisyydeltä otetun kuvan, jossa näkyy koko Pluton se pallonpuolisko, jota ohilennon aikana havaitaan. Itse ohilennon aikana luotain ei ole yhteydessä maahan vaan kaikki resurssit käytetään etukäteen määritellyn havainto-ohjelman mukaisten havaintojen tekoon. Luotain ottaa lyhyen yhteyden Maahan jos ohilento on onnistunut 15. heinäkuuta noin kello neljältä aamuyöllä Suomen aikaa. Varsinainen datasiirto alkaa myöhemmin ja ensimmäiset kuvat ohilennon ajalta ovat saatavilla aikaisintaan 15. heinäkuuta iltapäivällä tai illalla. Kaiken ohilennon aikana kerätyn datan lähettäminen Maahan kestää lokakuuhun 2016 saakka.
Heti ohilennon jälkeen luotain lähetti vain pienen määrän kaikkein tärkeimmäksi oletettua dataa. Varsinainen täysimittainen tiedonsiirto alkoi syyskuussa 2015 ja kesti 25. lokakuuta 2016 saakka. Ohilennolta kertyi dataa 50 gigatavua, jonka lähettäminen Maahan 1–4 kilotavun nopeudella kesti noin 450 vuorokautta. Datan siirron hitaus johtuu luotaimen verrattain pienestä lähetystehosta ja suuresta noin viiden valotunnin etäisyydestä Maahan. Datan tarkistuksen jälkeen luotaimen tallennustilaa tyhjennettiin valmistauduttaessa seuraavaan kohteeseen, Arrokothin ohilentoon.
Luotaimen keräämät havainnot muuttivat suuresti käsityksiä Plutosta. Esimerkiksi Pluton geologinen aktiivisuus, vuoristot ja kraatterien vähäisyys hämmästyttivät tiedemaailmaa.
Luumuruusu
Luumuruusu (Rosa villosa) on Etelä- ja Keski-Euroopassa luonnonvaraisena kasvava ruusulaji, jota käytetään myös hyötykasvina ja koristepensaana. Carl von Linné luokitteli ja antoi ruusulle sen tieteellisen nimen Rosa villosa kirjassaan Species Plantarum vuonna 1753. Luumuruusun ruusunmarjat ovat suurikokoiset ja niistä on valmistettu soseita ja hilloa. Tästä juontuu ruusun englanninkielinen nimi Apple rose ja saksankielinen nimi Apfelrose. Ruusun ruotsinkielinen nimi on plommonros.
Ulkonäkö ja koko
Luumuruusu kasvaa luonnonvaraisena enintään 1,8 metriä korkeaksi pystyksi pensaaksi. Versot ovat suorat tai hieman kaarevat ja niissä on hajallaan olevia piikkejä. Lehtilavassa on viisi, seitsemän tai yhdeksän lehdykkää. Lehdykät ovat soikeat, pitkänomaiset, väriltään sinertävän vihreät, sahalaitaiset. Luumuruusu kukkii kesäkuusta elokuuhun. Vaalean ruusunpunaiset kukat ovat halkaisijaltaan keskimäärin 4,5 cm ja niissä on viisi terälehteä. Heteet ovat keskeltä keltaiset. Ponnet ovat keltaruskeat. Kukat ovat yksittäin tai enintään kolmen ryhmissä. Vasta-auenneen kukan tuoksu on mieto, miellyttävä, ruusun tuoksu. Syys-lokakuussa kypsyvät kiulukat ovat halkaisijaltaan noin 3 cm, muodoltaan pallon- tai päärynänmuotoiset ja kypsinä väriltään tummanpunaiset. Luumuruusu leviää juurivesojen avulla ja luonnossa se voi muodostaa laajoja pensastoja.
Levinneisyys
Luumuruusun alkuperäinen levinneisyysalue ulottuu Keski- ja Etelä-Euroopasta itään Kaukasukselle ja Turkkiin. Pohjoisessa luumuruusua on esiintynyt Etelä-Ruotsissa saakka, mutta harvinaisena. Vieraslajina luumuruusua esiintyy Britanniassa, Tanskassa, Norjassa, Irlannissa ja Yhdysvaltain itäosissa. Luumuruusu on määritelty uhanalaiseksi lajiksi Luxemburgissa, Unkarissa ja useissa Saksan osavaltioissa. Ranskassa laji on suojeltu.
Luumuruusun risteymä-lajikkeet
Luumuruusun ja jonkin muun ruusulajin risteyminä syntyneitä ruusulajikkeita ovat mm: Rosa villosa 'Duplex', joka tunnetaan myös nimellä Wolley Dodd's Rose, Rosa villosa 'Karpatia' ja Rosa villosa 'Ainola', joka on suomalainen löytöruusu. Neidonruusuihin luettavan norjanruusun (Rosa ’Hurdal’) on arveltu todellisuudessa olevan luumuruusun risteymä, koska se muistuttaa Rosa villosa 'Duplexia'
Käyttö elintarvikkeena ja koristepensaana
Luumuruusun hedelmiä (ruusunmarjoja) on vuosisadat käytetty elintarvikkeena joko raakoina tai keitettynä esim. hilloksi. Lisäksi siemeniä on jauhettu jauhoiksi tai lisätty muihin elintarvikkeisiin. Luumuruusun ruusunmarjoissa on runsaasti C-vitamiinia ja siemenissä E-vitamiinia. Kuivatuista ruusunmarjoista on valmistettu ruusunmarjateetä. Luumuruusua alettiin Ruotsissa viljellä ruusunmarjojensa vuoksi. Uppsalan yliopiston lääketieteen professori Olof Rudbeck viljeli sitä perustamassaan Uppsalan kasvitieteellisessä puutarhassa jo 1680-luvulla. Myös Britanniassa luumuruusua alettiin viljellä ensisijaisesti sen ruusunmarjojen käyttämiseksi elintarvikkeina.
Koristepensaana luumuruusua käytetään yksin tai ryhmissä muiden ruusujen tai pensaiden kanssa. Viljeltynä, hyvissä olosuhteissa luumuruusu voi kasvaa 2,5 metriä korkeaksi. Se viihtyy aurinkoisessa tai puolivarjoisessa kasvupaikassa kosteassa, ravinteikkaassa, hyvin vettä läpäisevässä maaperässä. Menestyy Suomessa kasvuvyöhykkeillä I-II.
Suomen laulu
Suomen Laulu ja Suomen laulu tarkoittavat seuraavia:
Akuutti
Akuutti voi tarkoittaa
Pojat asialla
Pojat asialla on Jussi & The Boysin toinen albumi vuodelta 1974. Albumi on äänitetty livenä Tavastia Klubilla 27. huhtikuuta 1974.
Kappaleet
Kaikki kappaleet sovittanut The Boys.
Chihuahua (osavaltio)
Chihuahua [tʃiˈwawa] on pinta-alaltaan Meksikon suurin osavaltio. Sen pinta-ala on 247 455 neliökilometriä ja asukasluku yli 3,7 miljoonaa.
Chihuahua on nimetty pääkaupunkinsa, Chihuahuan mukaan. Osavaltion suurin kaupunki on kuitenkin Ciudad Juárez, jonka asukasluku on noin puolitoista miljoonaa (2004). Chihuahua rajoittuu pohjoisessa Yhdysvaltoihin ja jakautuu 67 kuntaan.
Barathron
Varhaisin maininta Barathronista on persialaissotien ajalta 400-luvun eaa. alkupuolelta, jolloin ateenalaiset heittivät sinne Dareioksen lähettiläät, ja sitä käytettiin vielä ainakin 300-luvulla eaa. Pyövelistä käytettiin nimitystä ”se joka on kuopan reunalla”.
Spartassa Ateenan Barathronia vastasi Kaiadas.
Israelinlevykielisammakko
Israelinlevykielisammakko (Latonia nigriventer) on Lähi-idässä elävä pienikokoinen sammakkolaji ja ainoa elossa oleva laji suvussa Latonia. Sen oli luultu kuolleen sukupuuttoon, mutta syksyllä 2011 Israelista löytyi kaksi lajin yksilöä.
Koko ja ulkonäkö
Israelinlevykielisammakko on täysikasvuisena noin 4 sentin pituinen. Selän väritys vaihtelee ja voi olla okrankeltainen, ruosteenruskea tai oliivinvihreä. Vatsa on mustanharmaa ja valkoisten täplien kirjoma. Pää on litteä. Korvantausrauhaset puuttuvat ja korvan tärykalvo on vaikeasti erotettava. Eturaajojen varpaissa ei ole ihopoimua, mutta takaraajojen varpaiden tyveä yhdistää poimu.
Levinneisyys ja elinympäristö
Israelinlevykielisammakkoa on tavattu varmuudella vain Pohjois-Israelin Hulajärven itäosista Hulanlaaksosta. Mahdollisesti myös Syyrian puolelta on tehty havaintoja lajista.
Laji viihtyy parhaiten vedessä. Sen elinympäristöä olivat makeanveden kosteikot, joihin muodostui lammikoita. Se poistui niistä vain erittäin kosteina aikoina kuten sadepäivinä.
Elintavat
Israelinlevykielisammakon elintavoista ei ole lainkaan varmaa tietoa. Naaraan uskotaan munivan kotilampensa pohjaan muiden sammakkolajien tapaan. Nuijapäät elävät vedessä ja niiden pyrstön kärkiosa on tylppä ja pyöristynyt.
Löytyminen ja sukupuutto
Heinz Steinitzin vuonna 1955 löytämää yksilöä pidettiin viimeisenä varmana havaintona lajista, jonka uskottiin kadonneen sukupuuttoon, kun sen asuinalue Hula-järven kuivatettiin 1950-luvulla maatalouden tarpeisiin ja malarian hävittämiseksi. Lajia kuitenkin etsittiin alueelta säännöllisesti keväisin. Kuivatuksen jälkeen alkuperäisestä 60 km² kosteikosta jäi jäljelle vain 3,2 km². Siitä tehtiin luonnonsuojelualue vuonna 1964 ; israelinlevykielisammakko oli lajina rauhoitettu jo vuonna 1940. Lajin säilymistä myös Syyrian puolella on pidetty mahdollisena. Mahdollisena elinpaikkana pidetään myös Aammiq-kosteikkoa Bekaan laaksossa Libanonissa. Siellä tehdyt etsinnät vuoden 2004 huhtikuusta huhtikuuhun 2005 päättyivät kuitenkin tuloksettomina.
IUCN luokitteli israelinlevykielisammakon sukupuuttoon kuolleeksi vuonna 1996. Hulan luonnonsuojelualueelta Israelista löytyi loppuvuodesta 2011 kaksi israelinlevykielisammakkoa: ensin naaras, sitten kahden viikon kuluttua uros.
Turun yliopiston lääketieteellinen tiedekunta
Vuonna 1943 perustettu Turun yliopiston lääketieteellinen tiedekunta on korkeatasoinen, kansainvälinen ja innovatiivinen tutkimus- ja koulutusorganisaatio. Tiedekunta antaa opetusta ja tekee tutkimusta biolääketieteen, kliinisen lääketieteen, hammaslääketieteen sekä terveys- ja hoitotieteiden aloilla.
Lääketieteellinen tiedekunta on yksi Turun yliopiston kahdeksasta tiedekunnasta. Tiedekunta perustettiin vuonna 1943 ja siinä opiskeli vuonna 2020 1615 perus- ja 831 jatko-opiskelijaa. Tiedekunnassa on työntekijöitä yhteensä 580 henkilötyövuoden edestä (2020). Vuonna 2020 tiedekunnassa suoritettiin 244 ylempää korkeakoulututkintoa ja 69 tohtorin tutkintoa. Tiedekunta kouluttaa myös erikoislääkäreitä ja erikoishammaslääkäreitä. Vuonna 2020 erikoislääkäreitä valmistui 132 ja erikoishammaslääkäreitä 8.
Tiedekunnan dekaanina toimii professori Pekka Hänninen. Vuosina 2008–2013 tiedekunnassa toimii kaksi tutkimuksen huippuyksikköä: Ihmisen puolustusmekanismit ja Verenkierto- ja aineenvaihduntasairauksien molekyylikuvantaminen.
Laitokset
Hammaslääketieteen laitos vihittiin 12. maaliskuuta 1966.
Gusii
Gusii on Kenian lounaisosassa puhuttu bantukieli. Sitä puhuu äidinkielenään 2,2 miljoonaa ihmistä.
Gusiin läheisimmät sukukielet ovat kuria, suba ja suba-simbiti.
Helmut Kretschmar
Helmut Kretschmar (s. 3. helmikuuta 1928 Kleve) on saksalainen tenori. Hän opiskeli Frankfurtissa Kurt Thomasin sekä Hans Emgen ja Detmoldissa Fred Huslerin johdolla. Vuonna 1953 hän saavutti ensipalkinnon Deutschen Musikhochschulenin laulukilpailussa ja vuonna 1958 Nordrhein-Westfalenin suuren taidepalkinnon. Vuonna 1954 Kretschmar oli mukana kantaesittämässä Arnold Schönbergin Moses und Aronia. Vuonna 1961 hänestä tuli Detmoldin musiikkikorkeakoulun professori.
Krestchmarin ura konsertti- ja oratoriolaulajana alkoi vuonna 1953. Hän oli suuri Johann Sebastian Bachin tulkitsija ja teki konserttikiertueita kaikkialla maailmassa. Bachin lisäksi Krestchmar tulkitsi myös Georg Friedrich Händelin, Felix Mendelssohnin, Joseph Haydnin ja aikansa säveltäjien teoksia. Vaimonsa, pianisti Renate Fischerin kanssa hän esitti yksinlauluja, joita olivat säveltäneet Franz Schubert, Robert Schumann, Hugo Wolf ja Claude Debussy.
Krestchmaria kuullaan lukuisilla levytyksillä, myös oopperalevyillä (Fidelio, Moses und Aron).
Téméraire-luokka
Téméraire-luokka oli Ranskan laivaston 120:n 74-tykkisen linjalaivan muodostama alusluokka, jonka alukset tilattiin vuosina 1782–1813.
Suunnittelu
Vaikka kaikki ranskalaiset 74-tykin alukset 1780-luvun puolesta välistä aina Napoleonin sotien päättymiseen kuuluivat Sanén suunnittelemaan Téméraire-luokkaan niiden välillä oli kuitenkin eroja. Alukset voidaan siten ryhmitellä kolmeen alaluokkaan. Vuonna 1793 Brestissä aloitettiin kahden hieman suurennetun aluksen rakennustyöt. Samoin aloitettiin 1801 Lorientissa kahden lyhennetyn aluksen rakennustyöt. Kolmas vastaava aloitettiin Brestissä. Vuonna 1803 pienennetty versio aloitettiin Toulonissa, minkä jälkeen toteutettiin useita vastaavia Italian ja Alankomaiden telakoilla.
Alukset
Vuoden 1782 hankinnoista tilattiin 15. helmikuuta 1782 Lorientin laivastontelakalta yksi alus ja kaksi Rochefortista. Kaikki tilatut alukset nimettiin 13. huhtikuuta. Myöhemmin tilattiin kaksi alusta Brestistä ja nimettiin 1. kesäkuuta. Toinen tilaus tehtiin 1. kesäkuuta Lorientiin ja alus nimettiin 21. elokuuta.
Tilatuista aluksista neljällä työt aloitettiin toukokuusta heinäkuuhun ja kahden töiden aloittaminen viivästyi aina vuoteen 1784. Lisäksi oli suunniteltu yhden aluksen (Thésée) hankinta Rochefortista, mutta se peruutettiin helmikuussa 1783.
Seuraavat kuusi alusta tilattiin 1784-1785. Kaksi alusta tilattiin Toulonista nimettyinä vain aluksiksi 1 ja 2, kunnes nimettiin uudelleen 23. ja 27. tammikuuta 1786. Lisäksi Brestistä hankittiin aluksia, joista kaksi nimettiin 28. tammikuuta 1786.
Vuosina 1786-1793 hankittuihin alusten aseistukseen lisättiin neljä 36 naulan hakaa, jotka sijoitettiin rakenteiden yläosiin. Lisäksi aluksille asennettiin 8 naulan tykkejä 20 kappaletta 16 sijaan. Vuonna 1807 hakatykit poistettiin ja lähes kaikkien alusten 8 naulan tykkien määrä oli 14 tai vähemmän. Alusten aseistukseksi oli kuitenkin asennettu vähintään neljätoista 36 naulan karronadia.
Vuosien 1794-1801 tilauksista suunnattiin pääosa Lorientin laivastontelakalle ja sen alitelakoille Caudaniin, jossa laivastolla oli 1798-1805 alihankkijoita kuten Crucyn veljekset. Vuoden 1793 ohjelman tilauksista kolme suunnattiin Brestiin, missä kaksi toteutettiin pidennettyinä eli Vétéran-luokkana. Kolmas tilaus uudistettiin vuoden 1794 ohjelmassa aluksena No.3, joka nimettiin 1795. Brestin jatkuvat töiden keskeytykset ja materiaalien saatavuus ongelmat, että aluksesta valmistui ainoastaan 30 % joulukuuhun 1806 mennessä ja laskettiin vesille vasta 1808. Siten Brestistä 1801 tilatut alukset olivat lyhennettyä mallia (Algeciras-luokka), jonka loput tilaukset peruutettiin 1804. Tämän jälkeen Brestissä aloitettiin seuraava alus vasta 1808.
Amiensin rauhan jatkuessa tilattiin kolmelta telakalta lisää aluksia vuosina 1802-1806.
Marzio Conti
Marzio Conti (s. 22. toukokuuta 1960) on italialainen huilisti ja kapellimestari. Hän syntyi Firenzessä ja aloitti musikaalisen uransa huilistina. Häntä pidettiin yhtenä johtavista soittajista maassaan, mutta hän hylkäsi uransa solistina keskittyäkseen orkesterinjohtoon. Hän on toiminut muun muassa Torinon filharmonisen orkesterin pääkapellimestarina ja San Remon sinfoniaorkesterin taiteellisena johtajana. Hän on levyttänyt lukuisille suurille levy-yhtiöille. Naxoksen kautta hän on julkaissut Gaetano Donizettin, Sergio Rendinen ja Gioacchino Rossinin teosten levytyksiä.
Téméraire-luokka
Alukset
Vuoden 1807 jälkeen luokan alusten puoli- ja etukansien aseistus vaihteli runsaasti. Normaalisti niillä oli 14 kappaletta 8 naulan tykkiä ja joko 10,12 tai 14 kappaletta 36 naulan karronadia. Joillakin aluksilla oli 12 kappaletta 8 naulan tykkejä ja joko 10 tai 12 kappaletta 36 naulan karronadia. Lisäksi kahdella aluksella oli 20 kappaletta 36 naulan karronadia ja joko 6 tai 8 kappaletta 8 naulan tykkiä. Kaksi alus paria oli varustettu ainoastaan jokoa 10 tai 14 kappaleella 36 naulan karronadilla ja kuudella 8 naulan tykillä. Heikoimmin aseistettu alus pari oli varustettu ainoastaan neljällä 8 naulan tykillä ja 12 kappaleella 36 naulan karronadeja.
Vétéran-luokka
Vétéran-luokka muodostui kahdesta pidennetystä Brestissä valmistetusta aluksesta. Aluksia suurennettiin hieman, jotta niiden ylemmän tykkikannen aseistus voitiin vaihtaa 18 naulan tykeistä 24 naulaisiin. Samalla miehistön määrä kasvoi, koska raskaamman tykin miehistötarve oli 11 miestä ja keveämmän 9.
Algésiras-luokka
Algésiras-luokka oli Sanén suunnittelemasta Temerairesta luotu lyhennetty versio. Vuonna 1801 aloitettiin Lorientissa kahden Pierre-Alexandre Fortraitin suunnitelmat huomioineen aluksen valmistus. Alusten pituus oli 65 senttimetriä lyhyempi kuin alkuperäisten Téméraire-luokan alusten. Suunnitelma hylättiin Fortraitin lähdettyä meriministeriöstä lokakuussa 1801 ja se korvattiin Pluton-luokalla.
Pluton-luokka
Pluton-luokka oli Sanén suunnittelemasta Temerairesta luotu pienennetty versio. Se oli hieman lyhyempi ja uppoumaltaan pienempi kuin alkuperäinen. Luokan aluksista kaksi ensimmäistä tilattiin 4. tammikuuta 1803 Toulonista malleiksi Antwerpenissa valmistettaville aluksille.
Casino Royale (vuoden 2006 elokuva)
Casino Royale on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut EON Productionsin James Bond -elokuvasarjan 21. osa, jonka pääosaa, kuvitteellista MI6-agentti James Bondia, näyttelee ensimmäistä kertaa Daniel Craig. Elokuvan on ohjannut Martin Campbell ja sen ovat käsikirjoittaneet Neal Purvis, Robert Wade sekä Paul Haggis. Se on kolmas Ian Flemingin samannimiseen romaaniin perustuva elokuva. Casino Royale sijoittuu Bondin agenttiuran alkuun, juuri kun tämä on saanut ”luvan tappaa”. Bond saa tehtäväkseen pakottaa terrorismin rahoittajan, Le Chiffren, vararikkoon voittamalla tämän korkeiden panosten pokeripelissä. Elokuvan tarinakaari jatkuu elokuvaan 007 Quantum of Solace (2008).
Casino Royale käynnistää elokuvasarjan uudelleen vakiinnuttaen uuden aikajanan ja juonellisen rungon, mikä antaa elokuvalle mahdollisuuden esittää Bond haavoittuvaisempana ja kokemattomampana.
Casino Royale sai ensi-iltansa Lontoossa 14. marraskuuta 2006. Se sai enimmäkseen myönteisen vastaanoton kriitikoiden korostaessa Craigin suoritusta ja Bondin hahmon uudelleenkeksimistä. Elokuva tuotti yli 599 miljoonaa dollaria lipputuloja ja siitä tuli kaikkein eniten tuottanut James Bond -elokuva ennen elokuvan 007 Skyfall (2012) ilmestymistä.
Juoni
thumb|left|Elokuvan päähenkilö on [[James Bond, jota näyttelee Daniel Craig. Kohtaus elokuvasta.]]
James Bond on Prahassa tehtävänään eliminoida Dryden-niminen MI6-osastopäällikkö (Malcolm Sinclair), joka on laittomasti myynyt Britannian valtionsalaisuuksia terroristeille. Bondin onnistuessa tappamaan Drydenin ja hänen kätyrinsä Fisherin, hänet ylennetään 00-agentiksi ja hänelle annetaan ”lupa tappaa”. Kansainvälisille terroristeille työskentelevä rikollinen pankkiiri Le Chiffre (Mads Mikkelsen) tapaa ugandalaisen sotaherran Steven Obannon (Isaac de Bankolé) ja tallettaa tämän sadan miljoonan Yhdysvaltain dollarin arvoisen omaisuuden ”suojelukseensa”. Obannon tietämättä Le Chiffre käyttää varoja rahoittaakseen terrori-iskuja.
Madagaskarilla Bondin tehtävänä on napata Mollaka-niminen kansainvälinen pommimies (Sébastien Foucan). Mollaka pakenee paikalta ja Bond jahtaa häntä suurlähetystöön, jossa hän joutuu tappamaan pommimiehen ja räjäyttämään osan rakennuksesta voidakseen paeta sotilailta. Valvontakamera ottaa kuvamateriaalia tapauksesta, jolloin Bondin salaisena pidetty tehtävä paljastuu maailman tiedotusvälineille ja saa MI6:n johtajan M:n (Judi Dench) epäilemään Bondin kykyjä. Saadessaan haltuunsa Mollakan matkapuhelimen, Bond paljastaa Mollakan työskennelleen Bahamalla asustavalle terroristille Alex Dimitriosille (Simon Akbarian). Bahamalla Bond viettelee Dimitriosin vaimon Solangen (Caterina Murino), joka paljastaa aviomiehensä matkustaneen Miamiin. Miamissa Bond tappaa Dimitriosin, mutta hänelle paljastuu, että Dimitriosin kätyri nimeltään Carlos (Claudio Santamaria) yrittää tuhota Skyfleet-lentoyhtiön kehittelemän uudenlaisen matkustajalentokoneen prototyypin Miamin kansainvälisellä lentoasemalla. Bond kuitenkin onnistuu tappamaan Carlosin ajoissa.
M kertoo Bondille Dimitriosin työskennelleen Le Chiffrelle, joka oli myynyt lyhyeksi Skyfleetin osakkeita ja määrännyt lentokoneen tuhottavaksi, jotta hän voisi tehdä rahaa Skyfleetin kurssilaskulla. Bondin estäessä koneen tuhoutumisen Le Chiffre on menettänyt Obannon tallettamat rahavarat ja pyrkii voittamaan montenegrolaisella Casino Royale -kasinolla pidettävän pokeriturnaukseen saadakseen itselleen tarvittavat rahat maksaakseen velkansa Obannolle. MI6:n parhaimpana pokeripelaajana Bond lähetetään Casino Royaleen, jottei pankkiiri onnistuisi voittamaan; mikäli Le Chiffre häviää, hänellä ei ole enää piilopaikkaa ja MI6 kykenee kaappaamaan hänet kuulusteluja varten. Bond matkustaa Casino Royaleen seuralaisenaan Britannian valtiovarainministeriön kirjanpitäjä Vesper Lynd (Eva Green), joka myöntää Bondille kymmenen miljoonan punnan luoton korttipeliä varten.
Bond, Le Chiffre ja joukko muita varakkaita korttipelaajia kilpailevat toisiaan vastaan. Väliajalla Le Chiffre kohtaa hotellihuoneessaan Obannon, joka kertoo tietävänsä rahojensa menetyksestä ja uhkaa rankaisevansa Le Chiffreä, mutta pankkiiri onnistuu vakuuttamaan Obannon siitä, että hän voittaa turnauksen ja maksaa velkansa takaisin. Obannon poistuessa hotellihuoneesta Bond ja Lynd varjostavat häntä, mutta heidän paljastuttua porraskäytävässä tapahtuva lyhyt taistelu päättyy Obannon kuolemaan. Väliajan päätyttyä Bond palaa muiden pelaajien tavoin jatkamaan peliä, mutta varmistaakseen voittonsa Le Chiffre myrkyttää hänet. Bond selviytyy myrkytyksestä autonsa varustukseen kuuluvan lääkkeen ansiosta.
Pokeriturnauksen jaossa Bond tippuu pelistä, mutta CIA-agentti Felix Leiterin (Jeffrey Wright) ostaessa Bondin takaisin turnaukseen hän voittaa pelin. Le Chiffre kidnappaa Lyndin, jolloin Bond aloittama takaa-ajo päättyy auto-onnettomuuteen hänen väistäessään tielle makaamaan jätettyä Lyndia. Le Chiffre vie Bondin ja Lyndin varastorakennukseen, missä hän ruoskii Bondia (herkälle alueelle) ja käskee tätä kertomaan rahoja suojaavan pankkitilin salasanan. Vaitiolon takia Le Chiffre aikoo kastroida Bondin, mutta samalla hetkellä paikalle saapuu kansainvälisten terroristien edustaja, herra White (Jesper Christensen). Le Chiffre lupaa hankkivansa rahat, mutta White tappaa hänet pistoolilla. Bond menettää tajuntansa.
Bondin herätessä sairaalassa Italian Como-järvellä, hänelle kerrotaan, että joku tappoi Le Chiffren kätyreineen, ja että ainoastaan Bondin ja Lyndin sallittiin säilyä hengissä. Bond tunnustaa rakkautensa Lyndiä kohtaan ja lähettää M:lle sähköpostilla ilmoituksen, jossa hän on päättänyt lopettaa työnsä MI6:ssa. Bond ja Lynd lähtevät romanttisille lomalle Venetsiaan, missä Bondille selviää, että Casino Royalelta voitettuja rahoja ei olekaan siirretty valtiovarainministeriön pankkitilille. Lynd katoaa salaperäisesti, mutta Bond jäljittää hänet syrjäiseen rakennukseen, jossa Lynd luovuttaa Casino Royalelta voitetut rahat sisältävän salkun Gettler-nimisen miehen (Richard Sammel) johtamille terroristeille. Bond yrittää estää terroristeja, mutta joutuu tulitaisteluun, jonka aikana hän ampuu rakennusta veden pinnalla kannattelevat kellukkeet. Bond onnistuu tappamaan kaikki terroristit, mutta epätoivoiselta vaikuttava Lynd pyytää Bondilta antamaan hänelle anteeksi ja lukitsee itsensä hissikoppiin, joka uppoaa veteen rakennuksen vajotessa kanaaliin. Bond tuo naisen veden pinnalle, mutta Lynd on jo ehtinyt hukkua. Bond katkeroituu ja tuntee itsensä petetyksi, koska hänen rakastamansa nainen on tehnyt itsemurhan. M ottaa Bondiin yhteyttä ja kertoo, että Lyndiä oli kiristetty: hänen poikaystävänsä on vangittu ja uhattu tappaa, ellei hän tee kuten on käsketty. M toteaa myös, että uusien tiedustelutietojen perusteella Lynd olisi vaihtanut rahat siihen, että kansainväliset terroristit säästäisivät Bondin hengen.
Bond löytää Lyndille kuuluneen matkapuhelimen, jossa ovat Whiten nimi ja osoitetiedot hänen löytämisekseen. White saapuu huvilaansa mukanaan Casino Royalesta voitetut rahat. Vastatessaan odottamattoman puhelinsoittoon hän joutuu ammutuksi jalkaan. Soittaja ja ampuja osoittautuvat UMP-konepistoolilla aseistautuneeksi Bondiksi, joka ilmestyy paikalle ja esittelee itsensä Whitelle kuuluisalla lausahduksellaan: ”Nimeni on Bond. James Bond.”
Tuotanto
thumb|left|Daniel Craig [[Venetsiassa Casino Royalen kuvausten aikana.]] Kun EON Productions 1960-luvun alussa neuvotteli Ian Flemingin kanssa Bond-kirjojen tekijänoikeuksista, studio sai luvan käyttää elokuvissaan kaikkien Flemingin romaanien nimiä, poikkeuksena Casino Royale. Vuonna 1999 studio kuitenkin neuvotteli luvan Casino Royalen nimen käytöstä, joskin elokuvan käsikirjoittaminen alkoi vasta vuoden 2004 loppupuolella. Käsikirjoittamisesta vastasivat kaksi muutakin Bond-elokuvaa käsikirjoittaneet Neal Purvis ja Paul Wade, ja lisäksi työhön palkattiin Paul Haggis, joka oli aikaisemmin käsikirjoittanut kriitikoiden kiittämän draamaelokuvan Crash.
Ennen lopullista näyttelijävalintaa arvuuteltiin, kenestä tulisi uusi James Bondin näyttelijä, ja loppuvuodesta 2005 vahvistettiin, että Bondia esittäisi Daniel Craig, josta tuli ensimmäinen englantilainen Bond-näyttelijä sitten Roger Mooren.
Vaaleahiuksisen Craigin valinta päärooliin ei kuitenkaan miellyttänyt innokkaimpia Bond-faneja, joiden mukaan Bondin kuuluisi olla tummahiuksinen ja kookas. osoittaakseen tyytymättömyytensä he alkoivat yllyttää elokuvayleisöä boikotoimaan elokuvaa ja antoivat Craigille hiustensa värin vuoksi pilkkanimen ”James Blond”. Tämän vuoksi syntyi epäilyjä, joiden mukaan Casino Royalen julkaiseminen tulisi olemaan riski ja elokuva saattaisi osoittautua tappiolliseksi. Craig itse sanoi, ettei hän alun perin edes halunnut Bondin näyttelijäksi.
Bondin näyttelijän varmistuessa tuottajat alkoivat etsiä Bond-tyttö Vesper Lyndin näyttelijää. Angelina Jolie ja Charlize Theron olivat ehdokkaita, kuten myös belgialainen Cécile de France ja ranskalainen Audrey Tautou. Alkuvuodesta 2006 Vesper Lyndin esittäjäksi ilmoitettiin ranskalaisnäyttelijä Eva Green.
Elokuvaa kuvattiin Bahamalla, Italiassa, Tšekissä ja Britanniassa. Elokuvan tekemisen aikana useimmat Britanniassa kuvatuista kohtauksista toteutettiin Albert R. Broccoli 007 Stage -studiolla, mutta heinäkuussa 2006 syttyneessä tulipalossa studio kärsi pahoja vaurioita, joskin palolla ei ollut vaikutusta kuvausten aikatauluun. Bahamalla kuvatut kohtaukset kuvattiin hylätyssä lentotukikohdassa Paradise Islandilla. Casino Royale -kasinon kohtaukset kuvattiin Grandhotel Pupp -nimisessä loistohotellissa Tšekin Karlovy Varyssa. Erään toimintakohtauksen kuvausten aikana Craig loukkaantui ja menetti kaksi hammasta. Casino Royale on tähän mennessä toiseksi kallein tuotettu Bond-elokuva.
Vastaanotto
Casino Royalen ensi-ilta järjestettiin 14. marraskuuta 2006 Britanniassa, ja siihen osallistuivat kuningatar Elisabet II, Edinburghin herttua prinssi Philip sekä tuhansia innokkaita Bond-faneja. Britanniassa elokuva oli ylivoimaisesti viikonlopun katsotuin. Yhdysvalloissa, jossa elokuvaa esitettiin yhteensä 3434 valkokankaalla, Casino Royale hävisi katsojamäärissä Happy Feet -animaatioelokuvalle ja oli viikonlopun toiseksi katsotuin.
Suomessa Casino Royale menestyi erinomaisesti. Elokuva sai ensi-iltaviikonloppuna 71 000 katsojaa, ja elokuvalippuja myytiin yli 620 000 eurolla. Ennakkonäytöksen kanssa kokonaiskatsojamäärä oli yli 85 000, mikä on kaikkien aikojen kuudenneksi paras avaustulos Suomessa. Casino Royale peittosi edeltäjänsä Kuolema saa odottaa 20 000 katsojalla. Casino Royalen oli nähnyt maaliskuun 2007 loppuun mennessä jo yli puoli miljoonaa katsojaa. Casino Royale on kaikkien aikojen kuudenneksi tuottoisin elokuva Suomen elokuvateattereissa. Casino Royale keräsi lipputuloja runsaat 4 240 000 euroa. Elokuvan avaustulos oli kaikkien aikojen paras Bond-avaus Suomessa. Joulukuussa 2006 Casino Royalesta tuli maailmanlaajuisesti tuottoisin Bond-elokuva. Se on kaikkien aikojen 91. menestynein elokuva.
Elokuva on saatavissa myös DVD-versiona. Suomessa elokuva esitettiin televisiossa ensimmäisen kerran 18. lokakuuta 2010.
Yksi elokuvan autostunteista pääsi Guinnessin ennätystenkirjaan.
Arvostelut
Elokuvakriitikot antoivat elokuvasta enimmäkseen positiivista palautetta. Kriitikot kehuivat näyttelijöiden, varsinkin Daniel Craigin, roolisuorituksia, ja totesivat elokuvan väkivaltaisen ja tietynlaiseen realismiin pyrkivän visuaalisen tyylin toimivan edukseen. Arvostelijat myös sanoivat pitävänsä elokuvaa aikaisempia Bond-elokuvia paremmin ja sujuvammin käsikirjoitettuna. Toisaalta eräiden kriitikkojen mielestä elokuva oli liian pitkä ja huonosti rytmitetty.
Metacriticissä elokuvakriitikoiden antamien arvosanojen keskiarvo oli 80 prosenttia.
Suomalainen elokuvatoimittaja Kalle Kinnunen sanoi vuonna 2012 Bond-elokuvaa 007 Skyfall arvostellessaan pitävänsä Casino Royalea sarjan parhaana elokuvana: ”Sen [Casino Royale] lopussa huomasin hetken ajan uskovani, että James Bond on oikea, tunteva ihminen ja pahassa pulassa… Casino Royale oli massiivinen, oopperamaisen mahtaileva tragedia ja puhalsi elokuvasarjaan uuden elämän.”
Musiikki
Sony Classical julkaisi Casino Royalen ääniraidan marraskuussa 2006. Kappaleiden sävellyksestä vastasi David Arnold, joka sävelsi musiikkia Bond-elokuviin neljättä kertaa. Ääniraidan kappaleiden kokonaispituus on 74:20.
Elokuvan tunnuskappale on yhdysvaltalaisen rocklaulaja Chris Cornellin säveltämä ja laulama ”You Know My Name”. Kappale on elokuvien 007 rakastettuni ja Octopussy – mustekala kappaleiden ”Nobody Does It Better” ja ”All Time High” jälkeen ensimmäinen Bond-teemakappale, jossa elokuvan nimeä ei mainita; kappaleen sanoitukset kuitenkin sisältävät viittauksia kasinopeleihin, joita elokuvan juoni käsittelee.
Kappaleet
Elokuvan ääniraidalla ovat seuraavat kappaleet:
Nivala
Nivala on kaupunki Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa, Oulun Eteläisessä Kalajoen keskijuoksun varrella n. 150 km:n päässä Oulusta sekä n. 90 km:n päässä Kokkolasta ja n. 29 km:n päässä Ylivieskasta valtateiden 27 ja 28 risteyskohdassa. Nivala on osa Nivala–Haapajärven seutukuntaa. Kaupungissa asuu 0 ihmistä ja sen pinta-ala on 0 km², josta 0 km² on vesistöjä. Väestötiheys on 0 asukasta/km². Nivalan naapurikunnat ovat Haapajärvi, Haapavesi, Sievi ja Ylivieska.
Nivalan historiallinen nimi on Pidisjärvi.