cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aurajoki
Alajuoksun teollisuushistoria
Turun keskustan ja Turun linnan välissä on vanha Crichton-Vulcanin telakka-alue. Länsirannan puoli (Crichton) rakennettiin nykyiseen asuunsa 1990-luvulla suunnittelukilpailun tuloksen pohjalta. Joitain telakka-ajan vanhoja rakennuksia on säästetty, muun muassa köysitehdas ja Forum Marinumin rakennus. Itäranta (Vulcan) on yhä osin teollisuuskäytössä. Sinne on jätetty muutama nostokurki muistoksi Aurajoen vuosisataisesta laivanrakennushistoriasta. thumb|centre|1000px|Näkymä [[Liedon Vanhalinnasta alas Aurajokilaaksoon.]]
Niiles
Kaupunginosan merkittävimmät alueet ovat Valkiaisjärvi sekä Niilesjärvi, joiden rannalle on noussut kesäasutusta. Järvien rannoilla on myös kaupungin ylläpitämät uimarannat. Alueelle suunnitellaan lisärakentamista.
Teevaanlampi
Teevaanlampi on Etelä-Pohjanmaalla Soinissa Ulvon kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 4,9 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Niemisjoen valuma-alueella (35.47), jonka Tyystänjoen valuma-alueeseen (35.475) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 211,7 metriä mpy.
Eric Bibb
Eric Bibb (s. 16. elokuuta 1951, New York) on yhdysvaltalainen blueslaulaja-lauluntekijä ja kitaristi.
Ura
Bibbin isä oli koulutettu laulaja Leon Bibb, joka saavutti suosiota 1960-luvulla New Yorkin folkpiireissä. Hänen setänsä oli kuulu jazzpianisti ja säveltäjä Modern Jazz Quartetin John Lewis.
Bibb sai ensimmäisen teräskielisen akustisen kitaransa seitsenvuotiaana. 16-vuotiaana hänen isänsä kutsui Eric Bibbin soittamaan television kykyjenetsintäohjelma "Something Newssä". Tämän jälkeen hän soitti newyorkilaisessa Negro Ensemble Companyssa. Hän meni opiskelemaan psykologiaa ja venäjää Columbian yliopistoon, muttei koskaan saanut opintojaan päätökseen. 19-vuotiaana Bibb lähti Pariisiin, jossa hän tapasi kitaristi Mickey Bakerin. Baker innosti Bibbin bluesiin. Myöhemmin hän muutti Tukholmaan, jossa hän kiinnostui varhaisesta bluesista ja esiintyi paikallisten maailmanmusiikkia esittäneiden muusikoiden kanssa samalla kirjoittaen omia kappaleitaan.
Tukholmassa Opus 3 -levymerkki julkaisi Bibbin albumeja, joista ensimmäinen Rainbow People ilmestyi vuonna 1977. Osa levyistä syntyi yhdessä Bert Deivertin ja Cyndee Petersin kanssa. Vuoden 1997 albumi Good Stuff saavutti kansainvälistä huomiota ja se julkaistiin myös Yhdysvalloissa ja Britanniassa. Levyllä olivat mukana muun muassa Pops ja Mavis Staples ja Taj Mahal.
Vuonna 2002 Eric Bibb levytti yhdessä isänsä Leon Bibbin kanssa albumin A Family Affair. Vuonna 2004 häneltä ilmestyi albumi Friends, jolla on mukana Taj Mahal, Odetta, Charlie Musselwhite, Guy Davis, Mamadou Diabate ja Djelimady Toukara.
David Koch
David H. Koch (3. toukokuuta 1940 – 23. elokuuta 2019 ) oli yhdysvaltalainen liikemies. Hän omisti 42 % Koch Industries -yhtiöstä ja oli sen varatoimitusjohtaja. Hänen veljensä Charles Koch omistaa yhtä suuren osan ja on yhtiön toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja. Vuonna 2019 hänen omaisuudekseen arvioitiin 50,5 miljardia Yhdysvaltojen dollaria. Forbesin listoilla hän oli maailman yhdenneksitoista rikkain mies.
Ura
Koch Industries on Davidin isän Fred Kochin perustama. Veljesten valtakaudella yritys kasvoi 2600-kertaiseksi.
David Koch oli Libertaaripuolueen varapresidenttiehdokas vuonna 1980. Hänen vaaliteemojaan olivat vapaa abortti, homoseksuaalisuuden, huumeiden ja prostituution laillistaminen. Hän moitti republikaanien ehdokasta Ronald Reagania tekopyhäksi, jonka linja ei poikennut riittävästi demokraattien Jimmy Carterista. Olemalla itse varapresidenttiehdokas Koch saattoi vapaasti tukea puoluetta ja sen presidenttiehdokas Ed Clarkia. Hän käytti vaalikampanjaan 2,1 miljoonaa dollaria.
Kochin veljekset ovat rahoittaneet näkyvästi vapaata markkinataloutta edistäviä ajatushautomoita. Vuonna 2009 selvisi, että heidän säätiönsä on rahoittanut Teekutsuliikkeen kampanjoita. Vuonna 2011 Time-lehti nimesi Kochin veljekset maailman sadan vaikutusvaltaisimman ihmisen joukkoon. Vuonna 2012 veljekset käyttivät kymmeniä miljoonia dollareita republikaaniehdokkaiden tukemiseen, ja Mitt Romneyn häviö Barack Obamalle oli heille paha takaisku. David oli veljeksistä suorapuheisempi. Hän asui New Yorkissa ja käytti paljon aikaansa politiikkaan ja hyväntekeväisyyteen..
Vuonna 2012 Greenpeace uutisoi, että Kochin veljekset olivat sen laskelmien mukaan käyttäneet 67 miljoonaa dollaria ilmastonmuutos-denialistien rahoittamiseen vuodesta 1997 alkaen.
Raquel Rodriguez
Victoria González (s. 12. tammikuuta 1991) (tunnetaan paremmin nimellä Raquel González) on yhdysvaltalainen showpainija ja työskentelee WWE:ssä nimellä Raquel Rodriguez. Hän on tällä hetkellä Smackdown brändissä. Hän on toisen sukupolven painija isänsä Rick Gonzálezin jälkeen. Rodriguez on tällä hetkellä kolmatta kertaa naisten WWE Women’s Tag Team Championship-mestari ja toista kertaa yhdessä Liv Morganin kanssa.
David Koch
Yksityiselämä
David Koch oli naimisissa Julia Kochin (o.s. Flesher) kanssa ja heillä on kolme lasta. David Kochin kuoltua Julia Koch nousi erääksi maailman varakkaimmista naisista. Toukokuussa 2021 Bloomberg listasi Julia Kochin ja perheen omaisuuden arvoksi 64,4 miljardia dollaria.
Raquel Rodriguez
NXT
González teki WWE:n kanssa sopimuksen syksyllä 2016 ja aloitti harjoittelut WWE Performance Center-painikoulussa. González debytoi tammikuussa 2017 NXT:n livetapahtumassa omalla nimellään 12-naisen battle royal-ottelussa. Elokuussa 2017 González osallistui Mae Young Classic-turnaukseen uudella kehänimellä Reina González, mutta hänet eliminoitiin ensimmäisellä kierroksella. Hän osallistui myös seuraavana vuonna samaan turnaukseen, mutta hävisi silloinkin ensimmäisellä kierroksella.
Vuoden 2020 alussa hän vaihtoi jälleen kehänimensä Raquel Gonzáleziin ja samalla hän liittoutui Dakota Kain kanssa. Seuraavana vuonna González osallistui yhdessä Dakota Kain kanssa Dusty Rhodes Tag Team Classic-turnaukseen naisten sarjassa ja voittivat sen. Voittonsa seurauksena he saivat otella WWE Women's Tag Team Championship-mestaruudesta Nia Jaxia ja Shayna Baszleriä vastaan. González ja Kai voittivat mestaruuden ja tämä oli Gonzálesin ensimmäinen mestaruus uralla, mutta he kuitenkin hävisivät mestaruuden jo 56 minuuttia myöhemmin Blackheartille ja Moonille.
Huhtikuussa 2021 González voitti ensimmäistä kertaa NXT Women's Champion-mestaruuden NXT TakeOver: Stand & Deliver-tapahtumassa Shirailta. González säilytti mestaruuden 202 päivää ja hävisi sen Halloween Havoc-tapahtumassa lokakuussa Roselle. Seuraavana vuonna González ja Dakota Kai voitti vielä toistamiseen joukkuemestaruuden Toxic Attraction-ryhmältä NXT Stand & Deliver-tapahtumassa huhtikuussa, mutta hävisivät mestaruuden takaisin heille jo seuraavassa NXT-jaksossa. Tämä oli Gonzálesin viimeinen esiintyminen NXT-brändissä.
Smackdown ja Raw
González teki debyyttinsä Smackdown jaksossa 8.4.2022 uudella kehänimellä Raquel Rodriguez. Kuukautta myöhemmin hän jos otteli naisten sarjan mestaruudestan Ronda Rouseyta vastaan, mutta hävisi tämän ottelun. Elokuussa 2022, Rodriguez osallistui yhdessä Aliyahin kanssa turnaukseen naisten joukkuemestaruudesta ja voittivat vapaana olleen mestaruuden. Heidän hallintakautensa ei ollut pitkä, vaan päättyi jo pari viikkoa myöhemmin Damage CTRL:n voittaessa heidät 2023 Rodriguez osallistui hänen ensimmäiseen Royal Rumbleen sijalta 22, mutta Royal Rumblen voittanut Rhea Ripley pudotti hänet 20 minuutin kehässä olon jälkeen. Wrestlemania 39:n jälkeen Rodriguez liittoutui Liv Morganin kanssa ja alkoivat havitella itselleen joukkuemestaruutta. Tässä he myös onnistuivat ja voittivat mestaruuden Becky Lynchiltä ja Litalta. Tämä oli Rodriguezin toinen joukkuemestaruus ja Morganin ensimmäinen. Rodriguez ja Morgan joutuivat 19.toukokuuta luopumaan mestaruudesta Morganin loukkaantumisen vuoksi. .
Morganin palattua takaisin viikkoa ennen Money in the Bank-tapahtumaa he haastoivat hallitsevat WWE Women's Tag Team Championship-mestarit otteluun MinB-tapahtumassa. Rodriguez ja Morgan onnistuivat voittamaan mestaruuden uudestaan Shayna Baszlerin avustuksella, koska hän kääntyi pariansa Ronda Rouseyta vastaan.
Ossi Vesanen
Ossi Vesanen (s. 29. kesäkuuta 1983 ) on suomalainen lentopalloilija, joka pelaa 2007–2008 kaudella Isku-Volleyssa, Lentopallon SM-liigassa. Ossi Vesasen veli Anssi Vesanen pelaa myös Isku-Volleyssa 2007–2008 kaudella. Molemmat Vesasen veljakset ovat pelipaikaltaan keskitorjujia.
Ura
Lentopallon SM-liigassa Vesasella on kausia takana 6 (2008 mennessä). Vesanen aloitti lentopallo uransa kasvattajaseurassaan Lempäälän Jyryssä, josta Isku-Volleyhin on tullut monia pelaajia viime vuosina. Kuten Vesasen veljekset Anssi ja Ossi, sekä Tommi Roininen, joka tosin nykyään pelaa Raision Loimussa.
Lempäälässä Vesanen pelasi miesten 1-sarjassa kaksi kautta, jonka jälkeen hän siirtyi Tampereen Isku-Volleyhin. Heti ensimmäisellä kaudellaan Vesanen voitti yhdessä veljensä ja Isku-Volleyn joukkueen kanssa SM-hopeaa. Lopullisesti Vesanen löi itsensä kuitenkin läpi kaudella 2006, kun joukkue voitti suomenmestaruuden tähtisikermällään. Nykyään Vesasta pidetään yhtenä SM-liigan parhaimmista keskitorjujista.
A-maajoukkue
A-maajoukkueeseen Vesanen valittiin 2007 kauden päätteeksi. Päävalmentaja Mauro Berruto otti vasenkätisen keskihyökkääjän myös maailmanliigaan peliajasta taistelevaan ryhmään. Vielä kuitenkaan Vesanen ei päässyt pelaamaan uransa ensimmäisiä A-maaotteluita.
Raphaël Marie Ze
Raphaël Marie Ze (4. marraskuuta 1932 – 6. syyskuuta 2011 ) oli kamerunilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 29. huhtikuuta 1962 ja nimitettiin Sangméliman hiippakunnan piispaksi 23. tammikuuta 1992. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Santos Abril y Castelló, jota avustivat Ildefonso Obama Obono ja Jean-Baptiste Ama.
Ze jäi eläkkeelle 4. joulukuuta 2008.
Theodora (senaattori)
Theodora (myös Theodora vanhempi tai Theodora I) oli Kirkkovaltiossa elänyt ylhäisönainen, jolla oli suuri vaikutusvalta paavinistuimeen ”pornokratiaksi” kutsuttuna aikana 900-luvun alussa. Theodora sai naispuolista senaattoria tarkoittavan arvonimen senatrix.
Theodora lienee syntynyt Roomassa vuoden 875 aikoihin, todennäköisesti aatelissukuun. Hänen puolisonsa oli senaattori ja myöhempi Tusculumin kreivi Theophylactes, eräs Rooman vaikutusvaltaisimmista virkamiehistä. Theophylactes oli vuonna 904 paaviksi tulleen Sergius III:n tärkeimpiä liittolaisia Roomassa, ja toimi sekä pyhän istuimen raha-asioiden hoitajana että sotilaallisena komentajana. Theodora oli mahdollisesti aviomiestäänkin vaikutusvaltaisempi ja häntä on väitetty jopa Kirkkovaltion todelliseksi vallankäyttäjäksi, sillä Sergius oli riippuvainen pariskunnan tuesta. Myöhemmältä ajalta olevien tietojen mukaan Theodoran ja Theophylactesin tytär Marozia olisi ollut 15-vuotiaasta alkaen Sergiuksen rakastajatar, ja myöhempi paavi Johannes XI puolestaan Marozian ja Sergiuksen yhteinen lapsi. Theodoran ja Theophylactesin toinen tytär Theodora nuorempi puolestaan oli väitetysti paavi Johannes XIII:n äiti.
Sergius III kuoli vuonna 911. Kolme vuotta myöhemmin Theodora ja Theophylactes varmistivat Johannes X:n valinnan uudeksi paaviksi. Johannes X:n on väitetty olleen Theodoran rakastaja ja päässeen valtaan lähinnä tämän suhteen ansiosta, mutta tietoa pidetään nykyään epäluotettavana. Marozia järjesti myöhemmin Johannes X:n syrjäytetyksi. Theodora kuoli vuoden 916 jälkeen, mahdollisesti vuoden 925 aikoihin.
David Reimer
Biologi ja sukupuolitutkija Milton Diamond kertoi myöhemmin, että murrosiän koittaessa noin 10-vuotiaana Reimer ei enää kyennyt samaistumaan tytöksi, vaan alkoi elää miehenä 15-vuotiaasta lähtien. Reimer julkaisi tarinansa vastustaakseen vastaavia lääketieteen käytäntöjä.
Reimerin identtinen kaksoisveli sairastui skitsofreniaan ja kuoli lääkkeiden yliannostukseen. Vuonna 2004 Reimer teki itsemurhan ampumalla itseään kärsittyään vuosia vakavasta masennuksesta, rahahuolista ja avioliiton ongelmista.
Epäonnistunut ympärileikkaus
Kaksoset Bruce ja Brian Reimer syntyivät Winnipegissä, Kanadassa elokuussa 1965. Kuuden kuukauden iässä molemmilla pojilla diagnosoitiin esinahan ahtaus. Heidät ohjattiin ympärileikkaukseen seitsemän kuukauden ikäisinä. Urologi suoritti leikkauksen normaalikäytännöstä poiketen käyttämällä kauterisaatiota. Leikkaus ei mennyt lääkärin suunnitelmien mukaan: Brucen penis paloi vahingossa poikki, kun verenvuodon tyrehdyttämiseen tarkoitettu sähköneula lävisti sen. Lääkäri ei päättänyt operoida ollenkaan Briania, jonka esinahan ahtaus vaikutti korjautuvan pian ilman leikkaustakin.
Kivesten poisto
Reimerin vanhemmat huolestuivat poikansa tulevaisuudesta ja elämässä pärjäämisestä ja ottivat yhteyttä Yhdysvaltain Baltimoressa sijaitsevan Johns Hopkinsin sairaalan psykologian tohtori John Moneyyn, joka tunnettiin edelläkävijänä sukupuoli-identiteetin tutkimuksessa ja erityisesti intersukupuolisuuden asiantuntijana. Money tuki neutraalin sukupuoliroolin teoriaa, jonka mukaan sukupuoli-identiteetti kehittyy ensisijaisesti ympäristön opettamana varhaisessa lapsuudessa, ja että sitä voidaan muuttaa ohjailemalla yksilön käyttäytymistä. Reimerit olivat nähneet Moneyn haastattelun kanadalaisessa ajankohtaisohjelmassa This Hour Has Seven Days, jossa Money kertoi sukupuolirooliteoriastaan. Hän ja jotkut muut epäselvien sukupuolten lasten tapauksiin perehtyneet lääkärit uskoivat, että penistä ei voi korjata, mutta sen sijaan toimiva vagina voidaan luoda kirurgisesti. Näin Reimeristä voitaisiin saada paremmalla lopputuloksella toiminnallisesti seksuaalisesti kypsä tyttö kuin poika.
Lääkärit vakuuttelivat Reimerin vanhemmille, että sukupuolenvaihdosleikkaus voisi olla Bruce Reimerille paras ratkaisu. 22 kuukauden iässä Reimerin kivekset poistettiin orkiektomiassa, mutta vaginan rakentaminen päätettiin siirtää tulevaisuuteen. Reimerille ei myöskään rakennettu naisen ulkoisia sukuelimiä, vaan hänen hävyssään oli pelkkä virtsaputken suuakko. Reimer ristittiin uudelleen Brendaksi, eikä hänelle kerrottu, mitä oli tapahtunut. Reimerin vanhempia kehotettiin kasvattamaan lapsi tyttönä. Henkinen tuki sukupuolenvaihdokselle ja leikkaukselle tuli John Moneyltä. Money jatkoi Reimerin seuraamista vuosittain kymmenen vuoden ajan konsultoimalla ja seuraamalla lopputulosta. Money oli erityisen kiinnostunut Reimerin tapauksesta, sillä hänellä oli mahdollisuus todistaa omia esityksiään sukupuoli-identiteetin rakentumisesta ympäristön vaikutuksesta. Erityisen ihanteelliseksi tutkimusympäristöksi Bruce Reimer soveltui kaksoisveljensä takia, sillä veljekset jakoivat samat geenit, perheympäristön ja saman kohdunsisäisen ympäristön. Lisäksi Bruce Reimer oli syntynyt täysin normaalisti ja oli ongelmitta tunnistettavissa pojaksi.
Seksuaalinen hyväksikäyttö
Tohtori Money pakotti kaksoset tekemään "työntäviä liikkeitä" sisältäneitä seksuaalisia harjoitteita, joissa David oli ottava osapuoli. David Reimer on kertonut, että hänen veljensä Brian oli heidän lapsuudessaan usein asettunut asentoon, jossa Brianin jalkoväli oli vasten nelinkontin olleen Brendan takapuolta. Money ohjasi Davidin erilaisiin seksiasentoihin, joissa hänen jalkansa levisivät Brianin kasvojen edessä. Money myös pakotti lapset riisuutumaan ja osallistumaan alapään tutkimiseen sekä esitti lapsipornografisia valokuvia. Money perusteli lapsuudenaikaisten seksuaalissävytteisten leikkien olevan tärkeitä aikuisen sukupuoli-identiteetin muotoutumisprosessille.
Vuosia sitten Money kertoi Reimerin tapauksesta "John/Joan tapauksena" onnistuneena naisellisen sukupuoliroolin kehittymisenä ja piti tapausta perusteluna sukupuolenvaihdosleikkaukseen ja kirurgisiin rekonstruktioihin jopa ei-intersukupuolisissa tapauksissa. Money on vertaillut lasten käyttäytymistä ja korostanut sukupuolten rajaa: "Tämän lapsen käyttäytyminen on niin puhtaan tyttömäistä ja niin erilaista kuin hänen kaksosveljensä poikamaiset tavat." Moneyn laboratoriossa työskennellyt entinen opiskelija on todennut muistiinpanoissaan, että kerran vuodessa olleiden kontrollointikäyntien aikana Reimerin vanhemmat valehtelivat rutiininomaisesti prosessin onnistumisesta. Kaksoisveli Brianille kehittyi myöhemmin skitsofrenia.
Hoitokäyntien loppuminen
David Reimer oli kokenut Baltimoren hoitokäynnit enemmän traumaattisina kuin terapeuttisina. Perhe lopetti käynnit, kun Money alkoi painostamaan perhettä suostumaan leikkaukseen, jossa Brendalle olisi rakennettu emätin. Estrogeeni oli aiheuttanut murrosiän aikaisen rintojen kehittymisen. Kun yhteydenpito ja perhevierailut loppuivat, John Money ei enää julkaissut mitään aiheeseen liittyvää, mikä tulkittiin tutkijapiireissä kokeen epäonnistumiseksi.
Hoidon seuraukset
John Colapinton tukemana Reimer kuvasi kokemuksiaan kaksi vuosikymmentä myöhemmin: Moneyn näkemyksestä poiketen hän ei ollut pitänyt itseään missään vaiheessa tyttönä, vaikka kulki mekossa ja vaikka hänelle annetut hormonit olivat kasvattaneet hänelle rinnat. Reimer oli ikätoveriensa hyljeksimä ja kiusaama. Ennen 13-vuotispäiväänsä Reimer oli harkinnut itsemurhaa ja kokenut masennuksen. Hän kertoi vanhemmilleen, että voisi tehdä itsemurhan jos he vievät hänet taas John Moneyn katsottavaksi.
Vuonna 1980 Reimerin vanhemmat kertoivat joidenkin endokrinologien ja psykiatrien kannustamana lapselleen totuuden sukupuolenvaihdoksesta. Reimer alkoi käyttää itsestään nimeä David 14-vuotiaana.
Vuonna 1987 Reimerin rinnat poistettiin ja hänelle tehtiin kaksi leikkausta uuden peniksen rakentamiseksi. Reimer alkoi myös käyttää testosteronia. Hän avioitui Jane Fontainen kanssa 22. syyskuuta 1990 ja tuli isäpuoleksi Fontainen kolmelle lapselle.
Tapaus sai kansainvälistä huomiota vuonna 1997, kun biologi ja sukupuolitutkija Milton Diamond julkaisi Reimerin tarinasta artikkelin eräässä lääkärilehdessä. Reimer ei ollut ensin halukas julkaisemaan artikkelia, mutta suostui kuultuaan, miten laaja vaikutus sillä voisi olla muiden intersukupuolisten lasten kohtaloon. Reimer ja John Colapinto julkaisivat myös laajalti levinneen ja puhuttelevan tilinteon Rolling Stone -aikakauslehdessä joulukuussa 1997. Lisäksi he käsittelevät tarinaa yksityiskohtaisemmin kirjassaan As Nature Made Him: The Boy Who Was Raised as a Girl.
Kuolema
Elinikäisen vaikean suhteensa vanhempiinsa lisäksi Reimer oli työtön, ja hän kävi läpi veljensä Brianin kuolemaa tämän kuoltua masennuslääkkeiden yliannostukseen 1. heinäkuuta 2002. Reimerin vaimo Jane Fontaine ilmoitti 2. toukokuuta 2004 haluavansa erota. Reimer ajoi 4. toukokuuta 2004 ruokakaupan pysäköintialueelle ja teki itsemurhan ampumalla itseään katkaistulla haulikolla päähän. Hän oli kuollessaan 38-vuotias.
Yhteiskunnallinen perintö
Colapinton kirja kuvaa epämiellyttävät lapsuuden terapiaistunnot sekä Moneyn liioittelevat ja jopa vääristellyt lausunnot toimenpiteen onnistumisesta. Moneyn puolustajat ovat ehdottaneet, että jotkut väitteet terapiaistunnoista voisivat johtua valemuistisyndroomasta ja perheen epärehellisistä kertomuksista kontrollikäyntien yhteydessä. Tapausta on käsitellyt myös Judith Butler vuonna 2004 julkaisemassa teoksessaan Undoing Gender (Sukupuolen perikato), jossa tarkastellaan sukupuoliroolia, sukupuolta, psykoanalyysia ja intersukupuolisten ihmisten lääketieteellistä hoitoa. Reimerin tapausta on tarkasteltu Butlerin performatiivisuuden teoriassa, jossa hän alun perin tutki sukupuoliroolihäiriötä.
He-Man (vuoden 2002 animaatiosarja)
Sarja keskittyy Prinssi Adamin ensimmäisiin seikkailuihin, jolloin hänestä tuli juuri Eternian valtakunnan voimakkain suojelija He-Man. Adamin täytyy opetella hallitsemaan uusia kykyjään Asemiehen avustuksella ja johtaa liittolaisiaan taistelussa Skeletoria vastaan, joka juonittelee omineen joukkoineen Eternian valloitusta. Sen esitys alkoi Yhdysvalloissa vuonna 2002 ja siitä tuotettiin yhteensä 39 jaksoa, kahden tuotantokauden verran. Sarja päättyi vuonna 2004. Studio oli vain yhden käsikirjoituksen ehtinyt tehdä (jakso 40 "Captured"), joka olisi ollut toisen kauden 14. jakso. Kyseisestä tarinasta tehtiin myöhemmin sarjakuva-adaptaatio DVD-julkaisua varten.
1. tuotantokausi
Sarja alkaa, kun Eterniassa vallinnut tyrannia ja pahuus on saanut loppunsa, jonka myötä yhteisö elää rauhassa, tietäen että heidän suurin vaaransa on loukussa Suuren Muurin takana Käärmevuorella. Eternian asukkailla ei kuitenkaan ole pienintäkään aavistusta siitä, että Skeletor on päässyt Muurin läpi vapauteen vannoten kostoa ja yrittämällä siepata kuningas Randorin. Velhotar havaitsee Harmaakallon linnasta Skeletorin joukkojen hyökkäyksen ja ilmoittaa Asemiehelle kohtalon täytynee toteuttaa.
Prinssi Adam on hemmoteltu ja melkein huoleton tuleva isänsä, kuningas Randorin, kruunun perijä. Adam kuitenkin harjoittelee päivittäin parhaan ystävänsä Teelan kanssa taisteluliikkeitä ja muita liikunnallisia harjoitteita. Pian Teelan isä Asemies lähestyy Adamia ja pyytää hänet mukaansa Harmaakallon linnaan, jossa Velhotar kertoo pahuuden lähestyvän kuningaskuntaa ja Adamin tehtävänä olisi puolustaa tätä He-Manina. Nuori prinssi pelästyy heti suurta tehtävää vastuuta ja palaa takaisin palatsiin, jossa hän huomaa Skeletorin joukkoineen vanginneen isänsä.
left|200px|thumb|Adam juuri muuntautunut He-Maniksi.
Adam, Asemies ja Teela lähtevät kuningas Randorin sieppaajien perään metsään, jossa he joutuvat väijytykseen. Adam päättää palata takaisin Harmaakallon linnaan lemmikki tiikerinsä Cringerin kanssa, perässään hovitaikuri Orko. Adamin pakeneminen saa Teelan raivostumaan ja pitää Adamia vain pelkurina lähtiessään karkuun kesken taistelun. Linnassa Adam hyväksyy kohtalonsa ja saa voimamiekan, jonka avulla hän voi muuttua He-Maniksi. Samalla miekan voimalla hänen lemmikkinsä Cringer muuttuu vahvaksi ja rohkeaksi Taistelutiikeriksi, jonka selässä He-Man tarvittaessa ratsastaa. Kohtalon hyväksynnän jälkeen Adam palaa nyt He-Manina takaisin taistelukentälle ja pelastaa isänsä Skeletorilta.
Tilanteen jälkeisissä jaksoissa kuningas Randorin armeija laajeni ja osa Eternian kuninkaallisen palatsin ulkopuolella olevat asukit vakuuttuivat taistelemaan He-Manin rinnalla tarpeen tullen. Kauden alku vaiheessa Velhotar paljastuu olevan Teelan äiti, jonka myötä Teelan lopullinen tulevaisuus Velhottaren seuraajana ilmenee askel kerrallaan niin henkisesti, kuin fyysisesti. Skeletor tulee tietoiseksi Harmaakallon voimasta, kun hän hyökkää joukkoineen rakennuksen kimppuun ensimmäistä kertaa ja jatkaa yrittämistään läpi ensimmäisen kauden. Lopulta Skeletor tekee yllättävän ratkaisun liittymällä useiden muiden vihollisten kanssa yhteen taistellakseen Masterseja vastaan. Hän kaappaa suurimman osan Masterseista, pakottaen He-Manin ja Teelan tulemaan Käärmevuorelle. Adam joutuu samalla eroon miekastaan ja täytyy myöhemmin puolustaa Harmaakallon linnaa Skeletorilta ilman miekkaansa.
Idänkaulustrappi
Idänkaulustrappi (Chlamydotis macqueenii) on trappien heimoon kuuluva kurkilintu. Lajin, silloisen alalajin, kuvaili ja nimesi John Edward Gray vuonna 1832.
He-Man (vuoden 2002 animaatiosarja)
Suomenkieliset äänet
Sarjan suomenkielisestä jälkiäänityksestä vastasi Oy PVP Voice Ab.
Idänkaulustrappi
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 55–65 cm, siipien kärkiväli 125–151 cm ja paino 1,2–3,2 kg. Idänkaulustrappi on kookas, pystyssä kulkeva, melko pitkäkaulainen lintu. Se on yläpuolelta hiekanruskea tummin raidoin ja alapuolelta valkoinen. Kaulan sivulla vanhalla linnulla on musta pitkittäisraita, joka puuttuu nuorilta linnuilta. Jalat ovat pitkät ja vahvat, harmaat. Sukupuolet ovat lähes saman näköisiä, naaraan ollessa hieman pienempi ja harmaampi. Siipisulat ovat päältä mustat, käsisiivessä on suuri valkea laikku.
He-Man (vuoden 2002 animaatiosarja)
Videopelit
Sarjasta julkaistiin kaksi videopeliä vuosina 2002 ja 2005.
Idänkaulustrappi
Koko ja ulkonäkö
Hyvin saman näköiseen lännenkaulustrappiin eroina ovat idänkaulustrapin vaaleampi väritys ja isompi koko.
Esiintyminen
Pesimäalue ulottuu Siinain niemimaalta Arabian niemimaalle, Iraniin, Kazakstaniin, Mongoliaan ja Kiinaan. Laji on luokiteltu vaarantuneeksi etenkin talvehtimisalueilla tapahtuvan liiallisen metsästyksen takia. Pohjoiset populaatiot ovat muuttolintuja, jotka talvehtivat Intiassa, Pakistanissa ja Persianlahden valtioissa. Suomessa idänkaulustrappi on tavattu kerran: 19. syyskuuta 1861 ammuttiin koiras Helsingissä. Kyseinen lintu on Helsingin yliopiston kokoelmissa.
Elinympäristö
Kuivat avomaat, arot ja tasangot, paikoin myös matalaa pensaikkoa kasvavat avomaat.
Lisääntyminen
Pesä on kuoppa maassa. Munia on 2 tai 3, joskus 4. Haudonta-aika on noin 24 päivää.
Ravinto
Kaikkiruokainen. Syö kasvinosia, hedelmiä ja siemeniä, sekä hyönteisiä ja muita selkärangattomia sekä matelijoita.
Mustapäiden talo (Riika)
pienoiskuva|Uudelleen rakennettu Mustapäiden talo Riiassa. pienoiskuva|Alkuperäinen rakennus 1900-luvun alussa. Mustapäiden talo on historiallinen rakennus Riian vanhassakaupungissa, Latviassa. Gotiikan tyylisuuntaa edustava rakennus rakennettiin alun perin vuonna 1334 Riian suurelle killalle. Mustapäiden killan, ulkomaisten kauppiaiden veljesjärjestön, käyttöön rakennus päätyi 1400-luvulla, mutta kilta osti rakennuksen itselleen vasta varhaisella 1700-luvulla.
Rakennusta uudistettiin vuosina 1580 ja 1886. Se kärsi merkittäviä vaurioita toisessa maailmansodassa, kun kaupunkia pommitettiin 28. kesäkuuta 1941. Vuonna 1948 neuvostomiehittäjät purkivat rakennuksen kokonaan. Se kuitenkin rakennettiin uudelleen 1990-luvulla Riian kaupungin 800-vuotisjuhliin.
Aiheesta muualla
56.94722°N, 24.10694°W
Jälkiä jättämättä
Jälkiä jättämättä on Seattleen sijoittuva yhdysvaltalainen rikosdraamasarja, joka perustuu tanskalaiseen Rikos-nimiseen rikossarjaan. Sarjassa käsitellään nuoren Rosie Larsenin murhan tutkimuksia sekä poliisien ja Rosien läheisten ihmissuhteita.
Kihlasormus
thumb|Kihla- ja vihkisormus. Kihlasormus on kihlauksen merkkinä käytettävä sormus Kihla- tai vihkisormusta pidetään yleensä vasemman käden nimettömässä. Ortodoksisessa kristillisessä liitossa kihla- ja vihkisormus pidetään oikeassa nimettömässä. Useimmat kihlasormukset ovat varsin yksinkertaisia, mutta kalleimmat sormukset voivat sisältää myös jalokiviä kuten timantteja.
Pohjoismaissa kihla- ja vihkisormusta alettiin käyttää 1600-luvun lopulla. Sitä ennen oli käytäntönä murtaa raha, josta puolisot saivat oman osansa. Kihlaukseen liittyvä sormus yleistyi suomalaisten talonpoikien keskuudessa 1700-luvun lopulla, vaikka koruna sormus oli käytössä jo rautakaudella. Raja-Karjalassa ja Itä-Karjalassa raha toimi kihlavälineenä 1900-luvulle asti.
Jälkiä jättämättä
Tuotanto
Jälkiä jättämättä -sarjaa tuottavat Fox Television Studios ja Fuse Enterainment. TV-sarjan ensimmäisen jakson ensi-ilta oli amerikkalaisella AMC-kanavalla 3. huhtikuuta 2011. Toisen tuotantokauden ensimmäinen jakso esitettiin 1. huhtikuuta 2012. AMC tiedotti peruuttavansa sarjan tilauksen heinäkuussa 2012, mutta uudelleenneuvoteltuaan Fox Television Studiosin ja Netflixin kanssa tilasi sitä kolmannen tuotantokauden. Sarja peruutettiin AMC:n toimesta uudestaan syksyllä 2013, mutta Netflix ilmoitti marraskuussa 2013 tilanneensa neljännen tuotantokauden, joka sisältäisi sarjan päättävät kuusi jaksoa. Koko neljäs tuotantokausi julkaistiin Netflixissä maailmanlaajuisesti 1. elokuuta 2014. Suomessa sarjaa ovat esittäneet MTV3 ja Sub.
Sarjan pääosaa, poliisi Sarah Lindeniä esittää Mireille Enos. Muissa rooleissa nähdään muun muassa Michelle Forbes, Brent Sexton, Billy Campbell ja Joel Kinnaman. Enos ja Forbes ovat saaneet rooleistaan Primetime Emmy -ehdokkuudet. Sarja oli ehdolla myös neljän muun Emmy-palkinnon voittajaksi.
Tarina
Päähenkilö on poliisi Sarah Linden, joka on myös teini-ikäisen pojan yksinhuoltaja. Sarjassa käsitellään myös poliisien ja muiden tärkeimpien henkilöiden ihmissuhteita sekä poliitikko Darren Richmondin vaalikampanjaa.
Nicolai Boilesen
Nicolai Møller Boilesen (s. 16. helmikuuta 1992 Ballerup, Tanska) on tanskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän edustaa Tanskan Superliigassa pelaavaa FC Kööpenhaminaa. Hän edusti kausina 2010–2016 Alankomaiden pääsarjassa Eredivisiessä pelaavaa AFC Ajaxia.
Boilesen siirtyi vuonna 2004 13-vuotiaana synnyinkuntansa seuransa Skovlunde IF:stä Tanskan suurseuraan Brøndby IF:ään. Ajaxiin hän siirtyi Brøndby-sopimuksen päätyttyä 31. joulukuuta 2009.
Boilesen teki ensiesiintymisensä Eredivisiessä 3. huhtikuuta 2011, kun Ajax voitti Heracles Almelon kotonaan 3–0. Hän tuli ottelussa kentälle ensimmäisen jakson lisäajalla Daley Blindin tilalle. Hän pelasi kaudella 2010–2011 myös viidessä muussa liigaottelussa, joissa kaikissa aloituskokoonpanossa. Kaudella 2011–2012 Boilesen pelasi neljässä alkukauden liigaottelussa. Koko syksyn 2012 hän oli sivussa reisivamman vuoksi, eikä pelannut kaudella 2012–2013 ainuttakaan liigaottelua. Kaudella 2013–2014 Boilesen nousi Ajaxin runkopelaajien joukkoon pelattuaan 20 liigaottelua, joista 17:ssä hän oli avauskokoonpanossa. Kaudella 2014–2015 hän pelasi Eredivisiessa 22 ottelua, jotka kaikki avauskokoonpanossa. Kaudella 2015–2016 hän ei saanut pelata lainkaan, kun hän ei halunnut uusia sopimustaan Ajaxin kanssa. Kesällä 2016 hän siirtyi FC Kööpenhaminaan.
Tanskan maajoukkueessa Boilesen pelasi ensimmäiset kaksi otteluaan vuonna 2011. Vuosina 2013–2015 hän pelasi 13 maaottelua. Tämän jälkeen tuli taas taukoa ja hän pelasi kaksi maaottelua maaliskuussa 2018. Vuonna 2021 hän pelasi ennen EM-kilpailuja uransa 18. maaottelun maaliskuussa sekä 19. ja 20. maaottelun kesäkuussa. Toistaiseksi ainoan maaottelumaalinsa hän on tehnyt marraskuussa 2013 ystävyysottelussa Norjaa vastaan.
Saavutukset
Ajax: FC Kööpenhamina:
Lennart Hohenthal
thumb|Lennart Hohenthal vuonna 1902.
Nuoruus
Pastori Klas Emil Hohenthalin ja hänen vaimonsa Leonic Reichnitzin perheeseen syntyivät lapset Karl Lennart 1877, Torsten Mauriz 1879, Veli Gunnar 1880, Eino Arvid 1882, Arno Otto 1884 ja Thyra Ihanelma 1885. Isä toimi Lennartin syntyessä kappalaisena Kuortaneella, ja perhe asui hänen nuoruusvuosinaan pääosin Pohjanmaalla, mutta myös Helsingissä. Vuosina 1898–1904 hän oli Nivalan kirkkoherra. Pojat aloittivat oppikoulunsa Vaasan ruotsalaisessa lyseossa.
Aktivismi
Lennart Hohenthalin nuoruutta varjosti ensimmäinen sortokausi. Vuonna 1901, Hohenthalin ollessa 23-vuotias, säädettiin asevelvollisuuslaki. Se korvasi vuonna 1878 säädetyn lain ja oli sitä huomattavasti tiukempi: lain tarkoitus oli Suomen armeijan yhtenäistäminen Venäjän armeijan kanssa. Laki kuohutti Hohenthalin tunteita, ja hänen Nivalan kirkkoherrana työskennellyt isänsä kieltäytyi kuuluttamasta sitä kirkossaan. Vuoden 1903 tienoilla Hohenthal kiersi isänsä sairastuttua tämän rovastikunnan seurakunnissa pyytämässä papeilta allekirjoituksia kutsuntoja vastustavaan adressiin. Nimiä ei juuri tullut. Ilmeisesti matka sai Hohenthalin vakuuttumaan siitä, että pelkkä passiivinen vastarinta ei ole riittävää.
Lennart Hohenthal pohdiskeli veljiensä kanssa sortokauden symbolina pitämänsä venäläisen kenraalikuvernöörin Nikolai Bobrikovin surmaamista. Helsinkiin muuttanut Hohenthal pyrki poliisin kuukausipalkkaiseksi ilmiantajaksi, aikomuksenaan antaa merkityksettömiä raportteja ja samalla saada tietoonsa poliisin suunnittelemia toimenpiteitä. Näin myös tapahtui, ja moni etsitty aktivisti ehti lähteä pakoon ennen santarmien saapumista paikalle saatuaan varoituksen Hohenthalilta tai muilta kaksoisagenteilta. Hohenthalin raporttien perusteella tehdyissä ratsioissa saatiin saaliiksi paljon erilaista kiellettyä materiaalia, mutta ei koskaan niiden valmistajia tai levittäjiä.
Schaumanin alkuperäinen suunnitelma Bobrikovin tappamisesta pommilla kariutui, kun kenraalikuvernööri muutti työmatkareittiään. Hohenthalin aktivistijoukko suunnitteli Bobrikovin ampumista Hohenthalin vuokraaman asunnon ikkunasta kiväärillä. Ampujaksi ehdittiin jo valita Hohenthal, mutta suunnitelmaa ei koskaan pantu täytäntöön, koska 16. kesäkuuta 1904 Schauman ampui Bobrikovin Senaatintalon portaikossa.
thumb|Lennart Hohenthal ampuu prokuraattori [[Eliel Soisalon-Soininen|Eliel Soisalon-Soinisen. Iwan T. Aminoffin piirros teoksesta Söner af ett folk som blödt vuodelta 1906.]]
Prokuraattorin murha
Vuoden 1905 alussa Hohenthal liittyi Aktiivisen Vastustuspuolueen taistelujärjestöön. Bobrikovin saatua surmansa aktivistien piti miettiä uusia kohteita. Sopivaksi henkilöksi valittiin prokuraattori Eliel Soisalon-Soininen. Ylimpänä lainvalvojana ja kenraalikuvernöörin alaisena työskennellyttä Soisalon-Soinista pidettiin venäläisen sortovallan edustajana. Hohenthal otti hänen murhansa hoitaakseen.
Helmikuun 6. päivän aamulla 1905 Lennart Hohenthal heräsi omien sanojensa mukaan ”vahvana ja levänneenä”. Hän puki päälleen upseerin univormun ja jäi odottamaan tietoa prokuraattorin tapaamisesta. Pian tulikin tieto, että tapaaminen oli mahdollista puoli yhdeltätoista aamupäivällä. Hohenthal liikkui jalan pitkän matkaa eksyttääkseen poliiseja, kunnes hän kutsui vossikan ja ajoi sillä Soisalon-Soinisen asunnolle Bulevardi 12:sta. Poliisi vartioi asuntoa prokuraattorin saamien tappouhkausten vuoksi, mutta Hohenthalin univormu teki tehtävänsä. ”Jo matkalla näytti upseerin nuttu turkiskauluksineen toivotun tenhovoimansa. Isvossikka suoritti tehtävänsä moitteetta ja passipoliisit tekivät katuvierillä tavattoman jäykkinä smirnoota. Prokuraattorin asunnon edessä seisoi passipoliisi vahdissa. Ajaessani pääsisäänkäytävän eteen hän kiiruhti auttamaan minua nousemaan pois reestä.”
Hohenthal soitti Soisalon-Soinisen ovikelloa, jolloin lakeijaksi pukeutunut poliisi tuli avaamaan oven. Hän antoi miehelle käyntikortin, jossa luki ranskaksi: ”Alexander De Gadd, Lieutenant de la Garde, St. Petersbourg”, ja pyysi päästä prokuraattorin puheille.
Hohenthal ohjattiin työhuoneeseen. Kun Soisalon-Soininen astui huoneeseen toisesta ovesta, Hohenthal veti esiin pistoolin ja ampui sillä yhteensä kahdeksan laukausta tätä kohti. Prokuraattori tuupertui maahan. Valepukuinen poliisi ryntäsi paikalle ja työhuoneessa alkoi kiivas laukaustenvaihto. Paikalle riensi myös prokuraattorin 17-vuotias poika John pistooli kädessä ja alkoi tulittaa Hohenthalia. Hohenthal sai pari suhteellisen vaaratonta osumaa jalkaansa ja vietiin sairaalaan tiukasti vartioituna. Paikalle kutsuttu lääkäri totesi Soisalon-Soinisen kuolleeksi.
Tuomio ja pako
Juttua käsiteltiin Helsingin raastuvanoikeudessa huhtikuussa 1905. Hohenthalin asianajajana toimi hovioikeuden asessori P. E. Svinhufvud. Puolustuksen pääteemana oli venäläinen hirmuvalta ja sen vastustaminen. Svinhufvud katsoi, ettei Soisalon-Soininen ollut vastustanut venäläistämistoimenpiteitä eikä puolustanut kansan oikeuskäsitystä, vaikka sen pitäisi olla prokuraattorin tärkein virkavelvollisuus. Hohenthal ja Svinhufvud eivät pitäneet Hohenthalia murhaajana, koska katsoivat kyseessä olleen tyrannin oikeutetun kaatamisen. Puolustuksen käyttämistä argumenteista huolimatta Helsingin raastuvanoikeus tuomitsi Hohenthalin elinkautiseen kuritushuonerangaistukseen sekä menettämään kansalaisluottamuksensa. Hovioikeus vahvisti tuomion.
Hohenthalia pidettiin vangittuna Katajanokalla Helsingin lääninvankilassa, jonne hänet oli siirretty venäläisestä sotilassairaalasta. Karkaamissuunnitelma oli kuitenkin jo valmiina. Kesäkuussa Hohenthal sai vieraakseen aktivistipiireissä toimineen Alexandra Zetterbergin, joka välitti kalvosimeen kirjoitetulla viestillä pakosuunnitelman Hohenthalille. Zetterberg onnistui suunnitelman jättämisen lisäksi tekemään pysyvän vaikutuksen Hohenthaliin, joka muisteli ensitapaamista näin: ”Hänellä oli silmissään se välähdys, jota minä olin hakenut, mutta löytämättä. Sanoja meidän ei tarvinnut vaihtaa, silmämme puhuivat sydämiemme kieltä ja vapauden merkiksi hän poistuessaan painoi värähtelevän suudelman otsalleni.”
Lokakuun 10. päivänä Hohenthal karkasi vankilasta. Hän laski ikkunastaan alas narun, johon eräs hänen ystävistään sitoi rautasahan. Vanki sahasi kalterin poikki ja laskeutui narua pitkin pihalle. Ystävät heittivät Hohenthalille vankilan muurin yli nuoratikkaat, joita pitkin hän kiipesi vapauteen. Pako onnistuikin hyvin, ilmeisesti lahjottujen vartijoiden ja huumattujen poliisien avulla. Myöskään venäläiset sotalaivat eivät estäneet paossa käytetyn soutuveneen liikkeitä.
Myöhemmät elämänvaiheet
Hohenthal matkusti Tukholman kautta Lontooseen ja meni naimisiin Zetterbergin kanssa. Heille syntyi kaksi lasta (Brita 1907–1916 ja Carl-Eric 1909). Hohenthal käytti Englannissa ollessaan nimeä Erik Alfvén. Hän työskenteli aluksi kauppiaana ja myöhemmin muun muassa Britannian kuninkaallisessa hovissa hierojana. Hohenthal kuoli 1951 Lontoossa, ja hänet haudattiin Helsingin vanhalle hautausmaalle pari kuukautta myöhemmin.
Burkina Faso
Burkina Faso tai Burkina (entinen Ylä-Volta) on sisämaavaltio Länsi-Afrikassa. Sen rajanaapureita ovat Norsunluurannikko, Mali, Niger, Benin, Togo ja Ghana. Maan nimi tarkoittaa paikallisilla mooren ja dioulan kielillä ”vapaiden ihmisten maata”. Nykyisen nimensä Burkina Faso sai 4. elokuuta 1984, aiemmin sitä kutsuttiin nimellä Ylä-Volta. Burkina Fason kansalaista kutsutaan Kotimaisten kielten keskuksen mukaan nimellä burkinalainen tai burkinafasolainen.
Maan pinta-ala on 274 200 km2. Volta sivujokineen halkoo melko tasaista maata. Pohjoisosa on savannia, Sahel ulottuu pohjoisimpaan osaan. Eteläosissa kasvaa metsää.
Burkina Fasossa asuu yli 21 miljoonaa ihmistä, ja niistä yli puolet kuuluu moseihin. Burkina Faso on maailman köyhimpiä maita, ja noin 86 prosenttia väestöstä tukeutuu omavaraisviljelyyn. Maan talous pohjautuukin maatalouteen, jonka tärkein vientituote on puuvilla. Suurimmat vientitulonsa Burkina Faso saa silti kullasta, ja se on Afrikan viidenneksi suurin kullantuottaja.
Maantiede
thumb|left|250px|Burkina Fason kartta
Burkina Faso sijaitsee Länsi-Afrikan keskiosissa, ja sillä on kuusi rajanaapuria. Mali on siitä pohjoiseen ja länteen, Niger koilliseen, Benin kaakkoon sekä Norsunluurannikko, Ghana ja Togo etelään.
Burkina Fason pohjoisosa kuuluu kuivaan Sahelin vyöhykkeeseen, ja siellä sataa 150–600 mm vuodessa. Kasvillisuus kuolee kuivalla kaudella lähes kokonaan, ja luontaisesti syttyneet ja ihmisen sytyttämät ruohikkopalot viimeistelevät tuhon. Sadekaudella maisema muuttuu dramaattisesti, kun savanniruohot rehahtavat kymmeniä senttejä pitkiksi muutamassa kuukaudessa. Eteläosissa sataa tyypillisesti 900–1300 mm vuodessa; sateet vaihtelevat vuodesta toiseen suuresti. Kasvillisuus on metsää ja tiheää pensaikkoa.
Sää on lämmintä koko vuoden, ja touko-lokakuussa kosteus tekee hiostavuudesta epämukavinta. Marraskuusta maaliskuuhun harmattan tuo kuivempaa ilmaa, mutta myös pölymyrskyjä esiintyy harmattanin vallitessa.
Varhaiset vaiheet ja ensimmäiset kuningaskunnat
thumb|left|230px|Suuri moskeija [[Bobo-Dioulassossa.]] Burkina Fason varhaista historiaa tunnetaan vain paloittain, ja varhaiset todisteet ovat lähinnä kivikirveitä. Lobien ja bobojen esivanhemmat olivat varhaisimpia maanviljelijöitä. He asettuivat noin vuoden 1100 tienoilla Musta-Voltan länsipuolelle. He eivät vielä perustaneet keskusvaltaisia valtioita, mutta 1400-luvulla uudet tulokkaat, gurmat ja mosit järjestäytyivät valtakunniksi. Mosi-kuningaskunnista oli Burkina Fason keskiosissa sijainnut Ouagadougou, jota johti hallitsija, morho naba. Ouagadougou perustettiin 1400-luvun lopulla, ja monet muut yhteisöt sulautuivat hiljalleen mosi-kuningaskuntiin.
Mosit laajensivat 1500-luvulla alueitaan Saheliin, mutta pohjoisessa heitä oli vastassa Sonni Ali Berin hallitsema Songhai. Ouagadougou pystyi vastustamaan Songhain pyrkimystä käännyttää moseja islamiin, minkä seurauksena Voltajoen alue on muuta Sahelia vähemmän islamisoitunut. He pystyivät näin puolustamaan perinteistä animistista uskoaan.
Siirtomaana
Britannia ja Ranska kilpailivat 1800-luvun lopulla Länsi-Afrikan sisämaiden hallinnasta. Ranskalainen tutkimusmatkailija Louis-Gustave Binger vieraili 1887 Ouagadougoussa. Hän ei ollut vakuuttunut mosien vauraudesta, mutta piti aluetta mahdollisena työvoimareservinä ranskalaisten muille pyrkimyksille. Työvoimaa tarvittiin erityisesti puuvillan viljelyyn viljavan Nigerjoen laaksossa, jossa asutus oli harvaa. Binger teki sopimuksen Kong-valtakunnan hallitsijan kanssa, ja seuraavien vuosien aikana ranskalaiset valtasivat monia osia Burkian Fasosta. Ouagadougoun ranskalaiset polttivat 1896. Ranska ja Britannia tekivät 1898 sopimuksen, joka takasi Ranskalle Voltajoen yläjuoksun alueen. Se asetettiin ensin sotilasalueeksi, mutta vuonna 1904 se liitettiin osana Ylä-Senegalin ja Nigerin siirtomaata, jota hallinnoitiin Bamakosta.
Ranska jakoi Burkina Fason piirien, mutta antoi paikallisten päälliköiden pitää asemansa. Ranska tarvitsi päälliköitä verojen ja työvoiman keräämistä varten. Ranskan Ylä-Vollasta tuli vuonna 1919 oma siirtomaansa. Sen uutta pääkaupunkia Ouagadougouta kehitettiin hallintokeskukseksi, mutta muuten Ranskaa ei kiinnostanut alueen modernisointi. Ylä-Volta nähtiin edelleen lähinnä työvoimareservinä. Ylä-Volta kärsi 1920-luvun lopulla kuivuudesta, ja lopulta siirtomaa ajautui taloudellisiin vaikeuksiin, minkä takia se hajotettiin syyskuussa 1932 ja liitettiin naapurisiirtomaihin. Oma siirtomaansa siitä tuli uudestaan vuonna 1947.
Itsenäisyys
Itsenäisyysvaatimukset alkoivat 1950-luvulla Ranskan siirtomaissa voimistumaan, mutta vuonna 1959 Ylä-Voltan ministerivaltuuston johtajaksi valittu Maurice Yaméogo olisi halunnut ajaa maltillisempaa linjaa. Hän ei uskonut, että Ylä-Volta olisi vielä tuolloin ollut valmis täyteen itsenäisyyteensä. Ranska kuitenkin halusi vetäytyä Länsi-Afrikasta, ja Ylä-Volta itsenäistyi 5. elokuuta 1960. Yaméogo nousi maan ensimmäiseksi presidentiksi.
Yaméogo otti Ylä-Voltan itsevaltiaasti hallintaansa ja ajoi alas monipuoluejärjestelmän. Yaméogon hallinta kaatui kuitenkin vuonna 1966, kun everstiluutnantti Sangoulé Lamizanan johtama ryhmä teki sotilasvallankaappauksen lakkoaaltojen seurauksena. Seuraavatkaan hallinnot eivät pystyneet kehittämään Ylä-Voltaa, ja sotilasvallankaappauksista on tullut arkea. Lamizanan presidenttiyttä jatkettiin avoimissa vaaleissa 1978, mutta 1980 eversti Saye Zerbon johtama sotilaskaappaus syrjäytti Lamizanan. Uudet vallankaappaukset toivat 1982 valtaan ensin Jean-Baptiste Ouédraogon ja sitten seuraavana vuonna kapteeni Thomas Sankaran.
Sankara oli aiempia johtajia vallankumouksellisempi. Hän muutti maan nimen Burkina Fasoksi, leikkasi kaikkien ylempien virkahenkilöiden palkkoja, lahjoitti pois hallinnon luksusautot ja edesti naisten asemaa. Hän muun muassa valitsi viisi naista hallitukseen ja aloitti naisten sukuelinten silpomisen vastaisen kampanja. Sankara panosti myös kouluihin, terveysasemiin ja maanviljelyyn, mikä nosti maan elinoloja. Hän pyrki samalla estämään uuskolonialismin ja imperialismin leviämistä maahan, ja lopulta ajoi käytännössä monet merkittävimmät burkinafasolaiset yrittäjät pois maasta ja suututti monet mosipäälliköt, jotka eivät halunneet päästä eroon maaseudun feodalismista eivätkä patriarkaatista. Jännitteet rajanaapuri Malin kanssa puolestaan purkautuivat joulupäivänä 1985 alkaneeseen viiden päivän rajasotaan (”Joulusota”), joka vaati noin 100 kuolonuhria. Sankara hallinto alkoi menettää suosiotaan, kun valta alkoi keskittyä turhan pienelle ydinjoukolle. Hän kuoli sotilasvallankaappauksessa 15. lokakuuta 1987. Blaise Compaoré nousi Burkina Fason johtoon.
Heinrich Rickert
thumb|right|Heinrich Rickert Heinrich John Rickert (25. toukokuuta 1863, Gdańsk – 25. heinäkuuta 1936, Heidelberg) oli saksalainen uuskantilainen filosofi, joka kuului Badenin koulukunnan johtajiin Wilhelm Windelbandin ohella.
Burkina Faso
Itsenäisyys
Compaoré lupasi korjata Sankaran tekemät vallankumoukselliset muutokset ja pyrkikin sopimaan mosien, asevoimien, yritysjohtajien ja lahjoittajamaiden kanssa. Vuoden 1990 perustuslaki salli jälleen monipuoluejärjestelmän, mutta Compaoré jatkoi toisinajattelijoiden vainoa. Oppositiopuolueet boikotoivatkin siksi joulukuun 1991 presidentinvaaleja, jotka Compaoré voitti helposti. Hallinnosta tuli kuitenkin epäsuosittu, mihin vaikutti muun muassa journalisti Norbert Zongon murha. Burkina Faso ajautui 2000-luvun alussa poliittiseen epävakauteen, ja taloutta vaikeutti 2002 syttynyt Norsunluurannikon sisällissota.
Burkina Fasossa syntyi jälleen 2010-luvulla massiivisia protesteja. Ne lähtivät liikkeelle, kun nuori mies kuoli 2011 santarmien hallussa. Kaksi vuotta myöhemmin kymmenettuhannet ihmiset protestoivat kaduilla, kun Compaorén epäiltiin muuttavan perustuslakia salliakseen itselleen jälleen uuden valtakauden. Mielenosoittajat valtasivat parlamenttirakennuksen 30. lokakuuta 2014, ja seuraavana päivänä armeija pakotti Compaorén eroamaan. Sotilasjuntan jälkeen väliaikaiseksi siviilipresidentiksi nimitettiin entinen ulkoministeri Michel Kafando. Hän torjui uuden kaappausyrityksen syksyllä 2015 ja luovutti vuoden lopussa vallan seuraajalleen, marraskuun presidentinvaaleilla valitulle Roch Marc Christian Kaborélle.
Heinrich Rickert
Rickert tunnetaan näkemyksestään, jonka mukaan historiallisilla ja tieteellisillä faktoilla oli laadullinen ero. Päinvastoin kuin sellaiset filosofit kuin Nietzsche ja Bergson, Rickert painotti, että arvot vaativat etäisyyttä elämään, eivätkä Bergsonin, Diltheyn ja Simmelin "elämänarvot" olleet todellisia arvoja.
Burkina Faso
Itsenäisyys
Tammikuun 2023 lopulla sotilasjuntta vaati Ranskan sotajoukkojen vetäytymistä pois Burkina Fasosta kuukauden kuluessa. Ranskalla on noin 400 erikoisjoukkojen sotilasta, jotka taistelevat al-Qaidaa ja Isisia vastaan. Satoja ihmisiä osallistui mielenosoitukseen, jossa oli esillä Malin ja Guinean johtajien, sekä Vladimir Putinin kuvia. Mielenosoituksen järjestäjä sanoi, että halutaan osoittaa tukea burkinalaiselle sotilasvallankaappauksen johtajalle kapteeni Ibrahim Traorelle ja islamisteja vastaan taisteleville turvallisuusjoukoille. Ranskan vastainen ilmapiiri kasvoi syksystä 2022 alkaen Burkina Fasossa.
Heinrich Rickert
Rickertin filosofia vaikutti merkittävästi sosiologi Max Weberiin. Weberin sanotaan lainanneen suuren osan metodologiastaan, kuten ideaalityypin käsitteensä, Rickertin töistä.
Burkina Faso
Poliittinen järjestelmä
Burkina Faso on semipresidentiaalinen tasavalta. Presidentti valitaan perustuslain mukaan joka viides vuosi. Ennen valtakausi oli seitsemän vuotta, mutta vuonna 2000 tehdyn perustuslakiuudistuksen myötä sitä lyhennettiin kahdella vuodella. Roch Marc Christian Kaboré valittiin marraskuussa 2020 toistamiseen presidentiksi. Hänet kuitenkin syrjäytettiin tammikuussa 2022 vallankaappauksessa, minkä seurauksena myös perustuslaki hyllytettiin sekä parlamentti ja hallitus hajotettiin.
Heinrich Rickert
Charles R. Bambach kirjoittaa: