cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Väkivallan vihollinen 4
Väkivallan vihollinen 4 (Death Wish 4: The Crackdown) on Brian Garfieldin romaanin pohjalta kuvattu kulttimainetta nauttivan elokuvasarjan neljäs osa, jonka ensi-ilta oli vuonna 1987. Jokaisessa osassa nähdään Charles Bronson. Hän esittää arkkitehti Paul Kerseytä, joka kostaa perheensä kohtaamat vääryydet yksinkertaisesti tappamalla rikollisia. Sama perusidea on kaikissa sarjan osissa.
Juoni
Paul Kersey elää nykyään rauhallista elämää Los Angelesissa naisystävän Karenin ja tämän tyttären Erican kanssa. Eräänä iltana Erica menee poikaystävänsä kanssa tivoliin hengailemaan, jossa hänen yksi poikaystävän kavereista Jojo Ross tarjoaa hänelle kokaiinia. Myöhemmin sairaalassa Erica menehtyy kokaiinin yliannostukseen huumeista. Suuttunut Paul lähtee seuraamaan tämän poikaystävää tivolille. Tivolissa poikaystävä syyttää Rossia yliannostuksesta ja uhkaa kertoa poliisille, mutta Ross puukottaa tämän kuoliaaksi. Paul jahtaa hetken JoJoa ja ampuu tämän katolla kuolleeksi.
Seuraavana aamuna Paulin tullessa kotiin, hänellä odottaa lattialla kirje tuntemattomalta henkilöltä. Pian soi puhelin, jossa tämä kirjeen lähettänyt henkilö kertoo hänelle, että haluaa Paulin tappavan jonkun. Jos Paul kieltäytyisi, hän uhkasi kertoa poliisille Paulista. Paul suostuu tapaamaan tämän. Kartanolla häntä odottaa mies nimeltä Nathan White. Hän kertoo Paulille, että hän haluaa hoitavan kaksi huumeorganisaatiota pois, jotka johtavat Ed Zacharias ja Jack & Tony Romero. Paul sanoi miettivänsä asiaa pari päivää ja hän lopulta päättää hoitaa homman. Paul tunkeutuu ensin Zachariasin syntymäpäiville tarjoilijana, jossa hän asettaa kuulokkeen hänen puhelimeensa. Zacharias ja Romeron jäsenet tulevat paikalle ja Paul onnistui piiloutumaan läheiseen vessaan. Hän onnistuu pakenemaan.
Seuraavana hän hoitaa Zachariasin kolme jäsentä Italialaisessa ravintolassa, jossa tämä tarjoaa viiniä, mihin oli asetettu pommi. Yksi jäsenistä oli tunnistaa Paulin, mutta Paul pääsi pakoon juuri ennen pommin räjähdystä. Seuraavana hän menee videoliikkeeseen, jossa hän hoitaa Romeron jäsenet takahuoneessa, missä he valmistelevat huumeita. Seuraavana Paul tunkeutuu Romeron parhaan ampujan Frank Buggsin hotellihuoneeseen, jossa tämä on lähdössä naisystävänsä kanssa oopperaan. Paulin asettaessa puhelimiin kuuntelulaitteita, tulee Buggs takaisin huoneeseen, koska hän on unohtanut oopperaliput. Buggs huomaa valojen olevan päällä ja epäilee jonkun olevan huoneessa. Hän löytää Paulin lieden takaa ja tämä yrittää paeta, mutta joutuu tappeluun hänen kanssaan. Paul lyö Buggsia tuolilla selkään, jolloin tämä syöksyy parvekkeen oven läpi ja putoaa parvekkeen kaiteen yli alhaalla olevan auton päälle. Etsivä Phil Nozaki tunnistaa Paulin, kun tämä häipyy paikalta. Paul tunkeutuu seuraavana kalatehtaaseen, missä Zachariasin jäsenet valmistavat huumeita tehtaan takahuoneessa. Paul tuhoaa tehtaan ja samalla tappaen työntekijät.
Zacharias on juuri lähdössä helikopterilla kun etsivä Nozaki tulee paikalle ja paljastuu, että hän on Zachariasin leivissä. Yhtenä iltana Paul on vielä töissä, kun Nozaki tulee paikalle. Nozaki uhkaa Paulia aseellaan ja vaatii tätä paljastamaan henkilön nimen. Paul ampuu hänet kuoliaaksi. Nick Franco epäilee, että Romerot olisivat vastuussa tästä, mutta Zacharias ei usko. Hän haluaa tavata Romerot öljykentällä. Kaikki tapaavat siellä,ja myös Paul on siellä aseensa kanssa. Paul ampuu ensin Jack Romeroa käsivarteen, ja tulitaistelu alkaa. Paul onnistuu ampumaan Zachariasta jalkaan. Ennen kuin Paul ampuu hänet, hän näyttää kuvan tytärpuolesta Emilystä.
Nathan White onnittelee Paulia työstä ja haluaa tavata vielä hänet golfkentällä. Vastassa onkin hänen kuskinsa, joka lukitsee Paulin autoon ja poistuu paikalta. Tapaus paljastuu murhaksi. Paul ehtii kuitenkin paeta autosta ennen räjähdystä. Paul saapuu kartanolle, jossa häntä odottaa oikea Nathan White. Paljastuu että Paul käytettiin hyväksi huumeorganisaation puhdistamiseksi, ja että nimetön henkilö saisi itselle jalansijaa.
Paulin ajaessa kotiin kaksi poliisia esittäytyvää miestä pysäyttävät hänet ja pidättävät hänet aseen hallussapidosta. Paul alkaa epäilemään kun poliisit ajavat muualle, jolloin Paul raivaa itsensä ulos ja pääsee pakenemaan. Miesten epäonnistuttua, nimetön henkilö ottaa toiset keinot käyttöön ja kidnappaa Paulin naisystävän Karenin. Paulin saapuessa kotiin häntä odottaa sohvalla etsivä Reiner, joka yrittää saada Paulin kiinni Nozakin taposta. Kuulustelun aikana soi puhelin ja Karen kertoo heidän olevan kidnapattuna parkkihallilla. Paul lyö Reinerin tajuttomaksi ja lähtee raskaasti aseistautuneena pelastamaan Karenin.
Paul saapuu parkkihallille, josta ampumavälikohtauksen jälkeen jatkaa rullaluisteluhallille. Siellä tapahtuneen ammuskelun jälkeen nimetön mies pakenee ulos Karen mukanaan. Parkkipaikalla Karen onnistuu pääsemään pakoon, mutta nimetön mies ampuu hänet. Raivostunut Paul ampuu hänet lopullisesti viimeisellä kranaatinammuksella. Reiner saapuu paikalle ja käskee Paulia antautumaan, mutta Paul sanoo: “Tee mitä täytyy” ja lähtee kävelemään pois parkkipaikalta vieviä rappusia. Reiner katsoo pois kävelevää Paulia ja antaa hänen mennä.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa tutuksi Bronson-lätistelyksi vain kovan toiminnan puutteessa oleville. Hän antaa sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”. VideoHound’s Golden Movie Retriever antaa yhden tähden neljästä.
Kohtelu Suomessa
Valtion elokuvatarkastamo asetti elokuvalle ennakkotarkastuksessa vuonna 1988 ikärajan KK (Kokonaan kielletty) ja näin esti elokuvan laillisen levittämisen Suomessa. Perusteena käytettiin elokuvan raaistavuutta.
Väkivallan vihollinen 5 – kalman kasvot
Väkivallan vihollinen 5 – kalman kasvot (Death Wish V: The Face of Death) on Brian Garfieldin romaanin pohjalta kuvattu kulttimainetta nauttivan elokuvasarjan viides ja viimeinen osa. Jokaisessa osassa nähdään Charles Bronson. Hän esittää arkkitehti Paul Kerseytä, joka kostaa perheensä kohtaamat vääryydet yksinkertaisesti tappamalla rikollisia. Sama perusidea on kaikissa sarjan osissa.
Juoni
Paul Kerseyllä on uusi naisystävä, joka sattuu olemaan mafiapomon entinen vaimo. Paul suostuttelee hänet todistamaan entistä miestään vastaan oikeudessa ja kostoksi Paulin uusi vaimo tapetaan. Paulin mieletön viha pääsee taas valloilleen ja hän lähtee kostamaan vaimonsa kohtaloa oman käden oikeudella.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa väsyneen päähahmon väkivaltaiseksi teurastukseksi ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”. VideoHound’s Golden Movie Retriever antaa tähtien sijasta huonoimmille elokuville varaamansa arvosanan ”Woof!”.
Walkerinpesukarhukoira
Walkerinpesukarhukoira (Treeing Walker Coonhound) on amerikkalainen koirarotu. FCI ei ole virallisesti tunnustanut sitä, mutta Suomen Kennelliitto sitä vastoin on. Suomenkielisen rotumääritelmän mukaan se olisi Yhdysvalloissa kaikkein suosituin coonhound- eli pesukarhukoirarotu.
Ulkonäkö
Kallo on leveä ja keskipitkä, otsapenger kohtuullinen. Silmät ovat suuret, väriltään joko tummanruskeat tai mustat. Korvat ovat keskipitkät, riippuvat, hieman kiertyvät ja melko matalalle kiinnittyneet. Kuono on melko kulmikas ja keskipitkä. Kirsun väri on aina musta. Selkä on vahva, keskipitkä ja lihaksikas. Ylälinja voi olla joko vaakasuora tai hieman takaosaa kohti laskeva. Häntä on sapelinmuotoinen, kohtuullisen pitkä ja korkea-asentoinen. Se kapenee hännänpäätä kohti ja kaartuu tyylikkäästi ylös. Karvapeite on lyhyt, sileä ja kiiltävä. Sen tulee olla riittävän tiheä suojaamaan ihoa. Väritys on kolmivärinen (tricolor): musta punaruskein ja valkoisin merkein. Hallitseva väri on joko valkoinen tai musta; jälkimmäisessä tapauksessa musta muodostaa "manttelin" tai "satulan" selän alueelle. Ns. "ticking" eli pilkutus valkoisella alueella hyväksytään, jolloin pilkutuksen väri voi olla joko musta tai punaruskea. Uroksen säkäkorkeus vaihtelee 56–68,5 cm ja nartun 51–63,5 cm välillä.
Luonne ja käyttäytyminen
thumb|right|200px|Walkerinpesukarhukoira tyypillisessä työssään ajamassa riistaa puuhun. Walkerinpesukarhukoira on älykäs, aktiivinen, valpas, rohkea ja miellyttävä. Työssään se on innokas ja kestävä. Sillä on luontaisesti voimakas riistavietti.
Rotu kuuluu amerikkalaisiin ns. "puuhun ajaviin koiriin" (treeing dogs). Kun riista on paennut puuhun, koira ilmoittaa sen sijainnin metsästäjälle haukkumalla puun juurella. Walkerinpesukarhukoiralla metsästetään erityisesti pesukarhua ja opossumia.
Alkuperä
1700-luvun puolivälissä virginialainen Thomas Walker vaikutti suuresti rodun kehitykseen ja jalostukseen. Vuonna 1742 hän toi maahan englanninkettukoiria, joista myöhemmin kehittyi walkerinkettukoira. 1800-luvulla kantaan risteytettiin tennesseeläisiä koiria. Näin syntynyt rotu muistutti ulkoisesti yhä kettukoiraesi-isiään, mutta sen luonne oli muuttunut sinnikkäämmäksi.
Alun perin walkerinpesukarhukoira luokiteltiin englanninpesukarhukoiran muunnokseksi, kunnes vuonna 1945 se tunnustettiin omaksi rodukseen. Alkuperäisen nimen sana "treeing" viittaa metsästyskoiraan, joka ajaa riistan puuhun ja jää sitten puun eteen haukkumaan niin kauaksi aikaa, kunnes metsästäjä ehtii paikalle.
Running walker coonhound
Ns. Running Walker Coonhound eli Running Treeing Walker on rodun pienikokoisempi ja nopeampi variaatio.
Historia Suomessa
Vuonna 2019 rekisteröitiin Suomen ensimmäinen walkerinpesukarhukoira - uros, joka tuotiin maahan Ruotsista. Seuraavana vuonna rekisteröitiin narttu, joka oli sekin kotoisin Ruotsista.
James H. Magill
James ”Shamus” Henry Magill (lempinimi Suomessa Janne Mäkelä; 18. syyskuuta 1911 Knole Park, Sevenoaks, Kent – 27. elokuuta 2000 Cambridge) oli Suomessa toiminut brittiläinen liikemies, diplomaatti ja valvontakomission jäsen. Hän julkaisi yhteistyössä Jukka Tarkan kanssa muistelmansa, jotka käsittelevät erityisesti Britannian suhtautumista Suomeen toisen maailmansodan aikana ja välittömästi sen jälkeen.
Suomeen
Sukujuuriltaan irlantilainen Magill kävi koulua Eton Collegessa. Hän tuli Suomeen töihin vuonna 1931 metsäteollisuuden palvelukseen Tainionkosken tehtaille, jolloin hän opetteli suomen kielen. Suomalaiset metsätyömiehet alkoivat tuolloin puhutella häntä Janne Mäkeläksi, mikä nimi seurasi häntä suomalaisessa tuttavapiirissä koko hänen uransa ajan.
Petroskoin kihlakunta
Petroskoin kihlakunta oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Aunuksen kuvernementissa. Kihlakunta sijaitsi Äänisen länsirannalla rajoittuen lännessä Suomen suuriruhtinaskuntaan kuuluneeseen Viipurin lääniin. Muualla kihlakunta rajoittui muihin Aunuksen kuvernementin kihlakuntiin: pohjoisessa Poventsan kihlakuntaan, etelässä Aunuksen kihlakuntaan ja Lotinapellon kihlakuntaan.
James H. Magill
1939–1944
1. syyskuuta 1939 Magill avioitui suomalaisen Gunvor Enckellin (o.s. Hjelt), Allan Hjeltin tyttären, kanssa. Heillä oli kaksi tytärtä ja poika. Talvisodassa hän toimi Britannian sotilasasiamiesten, kenraali C. G. Lingin ja eversti R. B. Gooddenin, alaisuudessa sotilasedustajana ja tiedustelu-upseerina, vaikka hänellä ei ollut varsinaista sotilaskoulutusta. Hän osallistui muun muassa neuvotteluihin presidentti Rytin ja Mannerheimin kanssa brittiläisten apujoukkojen lähettämisestä Suomen tueksi. Jatkosodan sytyttyä Britannian suurlähetystö evakuoitiin Suomesta heinäkuun lopulla 1941, jolloin myös Magill matkusti Englantiin. Erikoista oli, että matka tapahtui brittien kanssa sodassa olleen Saksan läpi. Sodan loppuajan hän toimi koulutusupseerina ja Englannin sotaministeriössä.
Petroskoin kihlakunta
Kihlakunnan hallintokaupunki oli Petroskoi, jonka lisäksi siihen kuului 12 kuntaa:
James H. Magill
Valvontakomissiossa ja sotilasasiamiehenä
18. lokakuuta 1944 Magill komennettiin takaisin Suomeen jatkosodan päätyttyä Britannian edustajaksi Liittoutuneiden valvontakomissioon. Muistelmissaan hän kertoo kannattaneensa tuntuvia rangaistuksia sotasyyllisyysoikeudenkäyntiin liittyen, jotta reaalipolitiikan vaatimukset Neuvostoliiton arvovallan osoittamisen suhteen täyttyisivät. Valvontakomission toiminnan loputtua syksyllä 1947 Magill jäi Suomeen Britannian sotilasasiamieheksi pitäen läheistä yhteyttä useisiin suomalaisiin politiikan ja talouselämän merkkihenkilöihin Hänen komennuksensa Suomessa päättyi 28. heinäkuuta 1950, jolloin hänet nimitettiin Triesten sotilashallintoon. Sotilasuran jälkeen hän siirtyi liike-elämän palvelukseen 1956. Sotilasarvoltaan hän oli tuolloin eversti.
Baltika
Baltika on tanskalaisen Carlsbergin omistama venäläinen panimo, joka aloitti toimintansa marraskuussa 1990. Baltika on ollut Venäjän markkinoiden johtava panimo vuodesta 1996, ja se on maan johtavia kuluttajatuotevalmistajia. Oluessa Baltika on Venäjän markkinajohtaja noin 30 % osuudella.
Petroskoin kihlakunta
Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista venäläisiä oli 67,1 %, karjalaisia 22,1 %, vepsäläisiä 9,1 % ja suomalaisia 1,1 %.
Baltika
Historia
Vuonna 1992 Baltika yksityistettiin osakeyhtiöksi ja omistajiksi tuli 28 organisaatiota ja yli 2 000 yksityishenkilöä. Baltic Beverages Holding AB:sta tuli yhtiön suurin omistaja.
Baltic Beverages Holding AB oli alun perin suomalaisen Hartwallin ja norjalaisen Orklan yhteisyritys. Orklan osuus siirtyi sittemmin Carlsbergille ja Hartwall myytiin vuonna 2002 skotlantilaiselle Scottish & Newcastle -panimoyritykselle. Heineken ja Carlsberg ostivat yhdessä Scottish & Newcastlen vuonna 2008 ja jakoivat sen tytäryhtiöt keskenään. Tällöin Baltic Beverages Holding siirtyi kokonaan Carlsbergin omistukseen.
Carlsberg omisti panimosta 85 % Baltic Beverages Holdingin kautta vuoteen 2012 asti, kunnes yhtiö päätti hankkia koko Baltikan itselleen ja vetää sen pois pörssistä.
Tanskalainen Lars Lehmann on toiminut Baltikan toimitusjohtajana ja Carlsbergin Itä-Euroopan liiketoimintojen johdossa vuodesta 2019.
Tuotteet
Baltika-oluita on saatavana ainakin seuraavina vahvuuksina:
Etelänukonkorento
Etelänukonkorento (Aeshna mixta) on yksi Euroopan yleisimpiä ukonkorentoja. Suomessa laji on vähälukuinen syksyinen muuttovieras etelästä.
Dark Fortress
pienoiskuva|Dark Fortress vuonna 2016.Dark Fortress on Landshutissa vuonna 1994 perustettu saksalainen black metal -yhtye.
Etelänukonkorento
Koko ja ulkonäkö
Etelänukonkorento on kooltaan 56–65 mm pitkä. Se on ukonkorennoksi pienikokoinen; kooltaan se on samaa luokkaa kuin karvaukonkorento ja pohjanukonkorento, eli selvästi yleistä siniukonkorentoa pienempi. Muodoltaan se on muita ukonkorentoja lyhytruumiisempi ja töpäkämpi, lennon ollessa usein selvästi ylös alas heittelehtivää.
Dark Fortress
Dark Fortressin perusti kitaristi Asvargr. Vuonna 1996 julkaistiin demo Rebirth of the Dark Age ja vuonna 1997 Barad Dûrin kanssa jaettu albumi Towards Immortalitiy. Ensimmäinen täysimittainen levyjulkaisu oli Tales from Eternal Dusk, joka julkaistiin Red Stream -yhtiön kautta 2001.
Etelänukonkorento
Koko ja ulkonäkö
Lajin otsa on vaaleampi kuin muilla ukonkorennoilla ja sen olkajuovat ovat hyvin lyhyet ja kapeat. Keskiruumiin sivuilla on leveät vaaleat raidat, jotka ovat koiraalla keltaiset ja naaraalla vaaleankellertävät. Koiraan takaruumis on musta selkein sinisin kirjailuin ja takaruumiin etuosan sivut ovat laajalti siniset. Paras ja varmin tuntomerkki on kuitenkin takaruumiin toisen jaokkeen selkeä keltainen, mustareunainen T- tai naulakuvio. Toisen jaokkeen alareuna on sininen. Samankaltainen T-kuvio on vain suurempikokoisella naaraskirjoukonkorennolla, jolla on kuitenkin etelänukonkorentoa leveämmät olkajuovat. Etelänukonkorennon perälisäkkeet ovat pitkät.
Dark Fortress
Yhtyeen laulaja Azatoth jätti bändin toukokuussa 2007 henkilökohtaisista syistä. Uusi laulaja löytyi kolmen kuukauden kuluttua. Morean on freelance-säveltäjä ja progressiivisen death/thrash -bändi Noneuclidin kitaristi.
Etelänukonkorento
Koko ja ulkonäkö
Lajin naaras on kuten koiras, mutta väritys on ruskea. Kuviot, jotka koiraalla ovat sinisiä, ovat naaraalla keltaisia. Naaraan yleisväritys on hailakka, takaruumiin etuosan ja keskiruumiin sivujen ollessa hyvin vaaleat.
Elinympäristö
Etelänukonkorennon elinympäristöjä ovat lähes kaikenlaiset seisovat makeat vedet, joissa runsas kasvillisuus. Suomessa lajia havaitaan useimmiten rannikon tuntumassa, tällöin usein esimerkiksi saarissa, merenlahdilla, rannikon niemillä, kaupunkien puistoissa ja puutarhoissa. Usein havaintopaikka sijaitsee kaukana vedestä.
Esiintyminen
Lajin päälentokausi on Euroopassa kesäkuusta joulukuuhun. Suomessa lajia tavataan elo-lokakuun aikana, mutta sen päälentokausi täällä on elo-syyskuu.
Etelänukonkorento löydettiin Suomesta ensimmäisen kerran Porvoosta syksyllä 2002. Tämän jälkeen on lajin havaittu olevan melko tavallinen vieras etelärannikolla elo-syyskuussa, ja 2006 havaittiin useita kymmeniä yksilöitä. Lajin esiintyminen meillä lienee toistaiseksi lähinnä Baltian harhailijoiden varassa, sillä lisääntymistä ei ole toistaiseksi todistettu. Etelänukonkorentojen syksyiset vaellukset osuvat yksiin etelänpuoleisten tuulien kanssa. Vuoden 2006 voimakas vaellus selittynee osin Keski-Euroopan ja Baltian hyvin voimakkaalla vaelluksella.
Euroopassa laji on levittäytynyt kovaa vauhtia kohti pohjoista ja on esimerkiksi Britannian eteläosissa syksyisin tavallisin ukonkorentolaji.
Suomen Mehiläishoitajain Liitto
Suomen Mehiläishoitajain Liitto SML ry on mehiläishoitoa ja siihen liittyvää toimintaa harjoittavien yhdistysten ja yhteisöjen yhteiselin. Liitto kehittää mehiläishoitotaitoa ja kannattavaa mehiläistaloutta, turvaa viljely- ja luonnonkasvien pölytystarvetta, järjestää alan koulutusta ja tuottaa materiaaleja. Suomen Mehiläishoitajain Liitto tarjoaa myös tietoa mehiläisistä, niiden hoidosta sekä hunajasta ja muista mehiläistalouden tuotteista.
Mehiläishoitajien järjestäytymisen historiaa
Vuonna 1909 perustettiin Suomen Siipikarjan-ja  Mehiläishoito Yhdistys, joka järjesti säännöllisesti mehiläishoidon kursseja. Yhdistys lakkautti toimintansa varojen puutteen vuoksi vuonna 1918.
Liiton toiminta lopetettiin taloudellisten vaikeuksien ja yhteisten asioiden hoitamisten hankaluuksien vuoksi vuonna 1930. Suomen Siipikarjanhoitajain Liitto otti mehiläishoidon edistämisen osaksi toimintaansa ja jatkoi myös Mehiläinen-lehden julkaisemista.
Vuonna 1945 maatalousministeriö esitti koko maata käsittävän mehiläishoidollisen järjestön perustamista. Samana vuonna päätettiin Mehiläishoitajain Keskusliiton (MeKeli) perustamisesta). Vuonna 1946 alkoi ilmestyä Mehiläistalous-lehti, joka jatkoi Mehiläisen perinnettä.
Vuonna 1957 otettiin käyttöön Kuningatar-hunajapakkaus, ja kaksi vuotta myöhemmin Helsingissä avattiin oma hunajamyymälä.
1960-luvulla MeKelin jäsenistö riitaantui. Sen vuoksi osa mehiläishoitajista perusti Suomen Mehiläishoitajien Keskusjärjestö SuMe r.y:n vuonna 1966.
Liitot yhdistyivät vuonna 1983. Suomen Mehiläishoitajain Liitto SML herätettiin henkiin alkuvuodesta 1984.
Paikallisyhdistykset
Suomen Mehiläishoitajain Liiton paikallisyhdistykset järjestävät mm. erilaisia koulutuksia ja tapahtumia. Tärkeä osa toimintaa on muiden tarhaajien tapaaminen ja kokemusten vaihtaminen. Paikallisyhdistykset ovat SML:n jäseniä, ja henkilöjäsenet paikallisyhdistysten jäseniä. Oman yhdistyksen voi valita asuinpaikan tai esimerkiksi pesien paikan mukaan. Joillakin alueilla toimii useampia yhdistyksiä.
Samoanlivertäjä
Samoanlivertäjä (Lalage sharpei) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Tuborg
thumb|Tuborg-panimo Tuborg on tanskalainen olutmerkki ja olutpanimo, joka nykyään on osa panimoalan suuryritystä Carlsberg A/S:ia. Tuborg perustettiin vuonna 1873 ja vuonna 1894 se yhdistyi United Breweriesin kanssa. Vuonna 1903 panimo aloitti yhteistyön Carlsbergin kanssa ja vuonna 1970 Carlsberg osti Tuborgin.
Samoanlivertäjä
Levinneisyys
Samoanlivertäjää tavataan Samoassa. Laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi, koska sen levinneisyysalue ja populaatio ovat pienet, ja koska se on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen takia.
Tuborg
Tuotteita
Tuborgin olutmerkeistä Tuborg Green on Tanskan suosituin olut.
Tuborg oluita:
Ostoliikenne
Ostoliikenne on lääninhallituksen tai kunnan ostamaa kannattamatonta joukkoliikennettä, jolla pyritään kattamaan minimiliikennepalvelut.
Joukkoliikenteen kustannukset katetaan Suomessa pääosin (noin 80 %) lipputuloilla. Jos esimerkiksi harvaanasutulla seudulla liikenne on kannattamatonta eli tulot eivät kata menoja, mutta liikenne katsotaan yhteiskunnan kannalta tärkeäksi, lääninhallitus tai kunta voivat ostaa liikennöintiä.
Yleensä ostoliikenne tarjouskilpailutetaan ja halvimman tarjouksen tehnyt ja ehdot täyttävä liikennöitsijä pääsee hoitamaan liikennöintiä. Tavoitteena on, että suurimman osan joukkoliikenteestä liikenneyhtiöt hoitavat lipputuloilla ajettavana linjaliikenteenä.
Kilpailutus ei kuitenkaan koske VR:ää, joka voi vaatia haluamansa summan liikenteen ajamisesta koska sillä on toistaiseksi monopoli raideliikenteessä. Useat VR:n vuorot ovatkin valtion (ts. liikenne- ja viestintäministeriön) maksamaa ostoliikennettä. Täysin tai melkein itsensä kannattavia reittejä ovat Helsinki–Turku ja Helsinki–Tampere–Seinäjoki. Suurimmaksi osaksi itsensä kannattava on myös Pohjanmaan rata Seinäjoelta Ouluun. Toisesta ääripäästä ovat taas vuorot Turusta Tampereelle, Lappeenrannasta Joensuuhun, Savon junat ja suuri osa paikallisjunista.
Suomessa liikenne- ja viestintäministeriö osti vuonna 2002 peruspalveluluonteista junaliikennettä 38,6 miljoonalla eurolla, josta kaukoliikennettä ostettiin 29,8 miljoonalla eurolla. Ostetussa kaukoliikenteessä tehtiin noin 4,4 miljoonaa matkaa, eli matkaa kohti ministeriön rahoitus oli alle 7 euroa.
Vuonna 2002 lääninhallitukset ostivat maaseudun peruspalvelutasoista runkoliikennettä noin 21,3 miljoonalla eurolla. Matkustajamäärä oli noin 8,5 miljoonaa, rahoitus matkustajaa kohti oli noin 2,5 euroa. Läänin rajat ylittävää busseilla ajettua pikavuoroliikennettä ei ole tarvinnut ostaa vuoden 1999 jälkeen.
Storsjön piiri
Storsjön piiri sijaitsee Bergin kunnassa Ruotsissa. Sen väkiluku on.
Aiheesta muualla
thumb|left|Bergin kunnan piirit
Rauhalan koulu (Kotka)
thumb Rauhalan koulu on peruskoulu Kotkassa Rauhalan kaupunginosassa. Koulussa toimivat vuosiluokat 1–6 ja sen oppilasmäärä on noin 350 (2011). Rauhalan koulun erityispiirteenä on muun muassa painotettu musiikinopetus eli musiikkiluokat.
Historia
Rauhalan koulun historia alkaa vuonna 1883 toimintansa aloittaneesta William Ruthin Kymiin perustamasta yksityisestä tehdaskoulusta. Koulu sijaitsi alun perin Karhulan tilan mailla lähellä Kymijoen Korkeakoskenhaaran suuta. Karhula Osakeyhtiö purki alkuperäisen koulurakennuksen vuonna 1916 konepajan lisärakennuksen tieltä ja antoi yli hehtaarin tontin mailtaan uusille koulurakennuksille, jotka valmistuivat vuonna 1918. Nykyinen koulurakennus vihittiin käyttöön vuonna 1958.
Aiheesta muualla
60.51378°N, 26.94769°W
Ukonkorennot
Ukonkorennot (Aeshnidae) ovat aitosudenkorentojen heimo. Ne ovat kookkaita partioivia petohyönteisiä ja suurimpia sudenkorentoja. Suomen ja Euroopan kookkaimmat sudenkorennot kuuluvat juuri ukonkorentoihin. Ukonkorennot ovat karvaukonkorentoa lukuun ottamatta niin sanottuja syyslajeja. Ukonkorennot ovat melko alkeellisia erilaissiipisiksi.
Anthony Jackson
Anthony Jackson (s. 23. kesäkuuta 1952) on yhdysvaltalainen basisti.
Jackson on toiminut sessiomuusikkona 1970-luvulta lähtien lukuisten artistien kanssa. Hän on maininnut esikuvikseen Motown-basistin James Jamersonin, Jefferson Airplane -yhtyeen basistin Jack Casadyn sekä ranskalaisen säveltäjän Olivier Messiaenin.
Jackson on ollut kuusikielisen bassokitaran pioneeri, ja hän on soittanut yksinomaan sitä vuodesta 1981 (Jacksonin käyttämää soitinta kutsutaan kontrabassokitaraksi, englanniksi 'contrabass guitar').
Diskografia
Anthony Jackson on työskennellyt muun muassa seuraavien artistien kanssa:
Approksimaatio
Approksimaatio on epätäsmällinen esitys jostain asiasta siten, että se on suurin piirtein oikein. Approksimaatiota käytetään usein helpottamaan esimerkiksi päässälaskutoimitusta pyöristämällä numerot helpommin laskettaviksi, mutta approksimoida voidaan myös esimerkiksi matemaattisia funktioita ja muotoja.
Approksimaatioita saatetaan käyttää, kun tarjolla ei ole kaikkea tarvittavaa tietoa aiheesta. Joskus taas tietoa saattaa olla, mutta sen käyttäminen monimutkaistaa laskuja huomattavasti. Esimerkiksi fysiikassa Maan gravitaatiovuorovaikutusten laskeminen on hankalaa analyyttisesti, jos Maan muodoksi otetaan sen todellinen muoto (geoidi), kun taas approksimoimalla Maa palloksi päästään paljon helpommalla. Lopputulos ei yleensä kärsi approksimaatiosta, jos approksimaatio on tarpeeksi pieni ja sen rajoitukset tiedostetaan. Sen sijaan uuden, ensimmäistä kertaa käytetyn approksimaation puutteet on monesti hyvä testata esimerkiksi simulaatiolla, jotta sen vaikutukset ratkaisuun ja ratkaisun tarkkuuteen käyvät ilmi.
Matemaattinen approksimaatio tehdään käytännössä yleensä kehittämällä jokin monimutkaisempi lauseke esimerkiksi Taylorin sarjaksi ja jättämällä useamman kertaluvun termit pois.
Kalle Sahlstedt
Kalle Sahlstedt (s. 25. elokuuta 1973 Rauma) on entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän pelasi urallaan SM-liigassa yhteensä 723 runkosarjaottelua tehopistein 208+274=482 ja keräten 428 jäähyminuuttia sekä 121 playoff-ottelua tehopistein 25+40=65 ja keräten 78 jäähyminuuttia. Sahlstedt toimi joukkueensa kapteenina sekä Rauman Lukossa kauden 1996–1997 että Turun Palloseurassa kauden 2000–2001, joista jälkimmäisellä kaudella hän johdatti joukkueensa Suomenmestaruuteen. Sahlstedt voitti kaikkiaan viisi Suomenmestaruutta. Hän pelasi myös neljä kautta Ruotsissa ja voitti mestaruuden HV71:n riveissä keväällä 2004. Nykyään Sahlstedt toimii Lukon SM-liigajoukkueen urheilutoimenjohtajana.
Elite Prospects -sivuston mukaan Sahlstedt oli pienehkö, mutta luisteluvoimainen pelaaja, joka pelasi vahvaa hyökkäyspään peliä ja oli käyttökelpoinen ylivoimapelaaja. Hän oli hyvä maalintekijä ja omasi hyvän pelikäsityksen.
Uran alku Lukossa
Sahlstedt on Rauman Lukon kasvatti. Hän voitti seurassa kauden 1988–1989 päätteeksi C-nuorten Suomenmestaruuden. Kaudella 1990–1991 Sahlstedt oli Lukon A-nuorten paras pistemies tehoilla 22+31=53. Kaudella 1991–1992 hän voitti koko A-nuorten SM-liigan karsintasarjan maalipörssin 13 osumallaan. Sahlstedt debytoi samalla kaudella myös Lukon SM-liigajoukkueessa, jossa hän pelasi 20 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Kaudella 1992–1993 Sahlstedt teki SM-liigassa 43 runkosarja- ja kolmessa playoff-ottelussa tehot 9+7=16. Hän keräsi runkosarjassam myös teholukeman +13, mikä oli Lukon toiseksi paras Kimmo Rintasen jälkeen.
Kaudella 1993–1994 Sahlstedt jakoi tehoilla 15+18=33 Lukon sisäisen maalipörssin toisen sijan Petr Kořínekin kanssa ja sisäisen pistepörssin neljännen sijan Kimmo Rintasen kanssa. Pudotuspeleissä hän oli joukkueen paras maalintekijä kolmella osumallaan. Sahlstedt voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Kaudella 1994–1995 Sahlstedt jakoi Lukon sisäisen pistepörssin voiton Tero Arkiomaan kanssa tehoilla 22+23=45, joilla he jakoivat koko SM-liigan pistepörssin kymmenennen sijan HPK:n Risto Jalon kanssa sekä maalipörssin kuudennen sijan kolmen muun pelaajan kanssa. Kaudella 1995–1996 Sahlstedt oli Lukon kolmanneksi paras pistemies tehoilla 16+27=43. Hän voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Kaudella 1996–1997 Sahlstedt toimi joukkueen kapteenina ja jakoi Lukon sisäisen pistepörssin voiton Sakari Palsolan kanssa tehoilla 14+15=29.
TPS ja kolme Suomenmestaruutta
Sahlstedt siirtyi kaudeksi 1997–1998 Turun Palloseuraan. Hän voitti kauden aikana Euroopan Super Cupin. Kaudella 1998–1999 Sahlstedt oli SM-liigan pudotuspeleissä joukkueensa paras syöttäjä kahdeksalla syöttöpisteellään. Hän voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. Kaudella 1999–2000 Sahlstedt teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 30+23=53, joilla hän oli TPS:n toiseksi paras maalintekijä Kai Nurmisen jälkeen ja kolmanneksi paras pistemies Tomi Kallion kanssa. Sahlstedt sijoittui koko SM-liigan maalipörssissä kuudenneksi ja hän jakoi Kallion kanssa pistepörssin yhdeksännen sijan. 25. marraskuuta 1999 Tampereen Ilvestä vastaan Sahlstedt teki neljä maalia lyhyimmässä ajassa SM-liigan historiassa, 5.13 minuuttiin. Hän voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden.
Kaudella 2000–2001 Sahlstedt toimi TPS:n kapteenina. Hän oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 18+21=39. Pudotuspeleissä Sahlstedt oli TPS:n paras maalintekijä viidellä osumallaan. Neljännessä finaaliottelussa 14. huhtikuuta 2001 vieraissa Tapparaa vastaan hän teki TPS:n Suomenmestaruuden ratkaisseen voittomaalin jatkoajalla ajassa 63.13.
Siirtyminen Ruotsiin
Kaudeksi 2001–2002 Sahlstedt siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin Elitserienin HV71:een. Hän jakoi tehoilla 13+20=33 joukkueen sisäisen pistepörssin toisen sijan Per-Åge Skrøderin kanssa edellään vain Johan Davidsson. Pudotuspeleissä Sahlstedt oli tehoilla 1+7=8 HV71:n paras syöttäjä ja hän jakoi sisäisen pistepörssin voiton Skrøderin kanssa. Kaudella 2002–2003 Sahlstedt oli joukkueen paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 20+17=37. Hän jakoi koko Elitserienin maalipörssin neljännen sijan Timrå IK:n Niklas Nordgrenin ja Brynäs IF:n Niklas Angerin kanssa.
Kaudella 2003–2004 Sahlstedt voitti HV71:n sisäisen piste- ja maalipörssin tehoilla 20+22=42, joilla hän jakoi koko Elitserienin maalipörssin neljännen sijan Linköping HC:n Jussi Tarvaisen ja Timrå IK:n Markus Matthiassonin kanssa sekä pistepörssin viidennen sijan Brynäs IF:n Mikael Lindin kanssa. Sahlstedt sijoittui tehoilla 5+10=15 koko liigan pudotuspelien piste- ja syöttöpörssissä toiseksi edellään vain joukkuetoveri Johan Davidsson. Hän voitti kauden päätteeksi Ruotsin-mestaruuden. Kaudella 2004–2005 Sahlstedt alisuoritti koko HV71:n tapaan ja hän teki runkosarjassa vain 11 tehopistettä. Hän edusti joukkuetta kauden aikana Euroopan seurajoukkueiden mestaruusturnauksessa.
Paluu Suomeen ja siirtyminen Kärppiin
Sahlstedt palasi kaudeksi 2005–2006 SM-liigaan ja siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Oulun Kärppiin. Hänen siirtoonsa oli vaikuttamassa myös Sahlstedtin kanssa HV71:ssä pelannut ja kasvattajaseuraansa palannut Jouni Loponen. Lisäksi Kärppien päävalmentajana toimi heitä aiemmin TPS:ssä valmentanut Kari Jalonen. Sahlstedt edusti Kärppiä kauden aikana myös Euroopan seurajoukkueiden mestaruusturnauksessa, jossa joukkue eteni finaaliin, mutta turnauksen voiton vei kuitenkin venäläinen Dinamo Moskova voittomaalikilpailun päätteeksi lukemin 5–4. Sahlstedt oli voittomaalikilpailuissa Kärppien ainoa onnistuja. Hän voitti kauden päätteeksi SM-pronssia.
Sahlstedtin kautta 2006–2007 varjosti hänen poikansa Samuelin vakava sairastuminen, jonka vuoksi Sahlstedt oli sivussa kuukauden. Hän voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. Kesäkuussa 2007 Sahlstedt teki Kärppien kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Hän edusti kaudella 2007–2008 joukkuetta mestaruuden myötä myös Euroopan seurajoukkueiden mestaruusturnauksessa. Sahlstedt voitti kauden päätteeksi jo uransa viidennen Suomenmestaruuden.
Viimeiset vuodet KalPassa
Sahlstedt jakoi kaudella 2009–2010 KalPan sisäisen pistepörssin kolmannen sijan Tommi Miettisen kanssa tehoilla 13+28=41. Huhtikuussa 2010 hän ilmoitti lopettaneensa pelaajauransa.
Maajoukkueura
Sahlstedt pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 1993 sekä alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 1991, jolloin hän voitti pronssia. Yhteensä Sahlstedt on pelannut 16 nuorten ja 18 poikien maaottelua.
Suomen A-maajoukkueessa Sahlstedt on pelannut 21 ottelua. Hän on pelannut myös 15 B-maaottelua.
Pelaajauran jälkeen
Sahlstedt palasi kaukaloihin yhden sarjaottelun ajaksi vahvistamaan II-divisioonajoukkue Kuusamon Pallo-Karhuja 11. helmikuuta 2012 otteluun Sotkamon Kiekkoa vastaan. Hänen lisäkseen joukkuetta vahvistivat Mikko Eloranta, Marko Kiprusoff, Tony Virta, Jani Kiviharju ja Mika Suoraniemi. Sahlstedt onnistui tekemään ottelussa kypärätempun ja kaikkiaan kuusi tehopistettä.
Sahlstedt valmistui Turun yliopistosta kasvatustieteiden maisteriksi. Hän työskentelee opettajana Kerttulin urheilulukiossa Turun Seudun Urheiluakatemiassa. Heinäkuussa 2017 Sahlstedt nimitettiin Rauman Lukon SM-liigajoukkueen urheilutoimenjohtajaksi ja hän aloitti työt kesällä 2018. Sahlstedt jatkaa samalla myös jääkiekkolehtorin virassaan Kerttulin urheilulukiossa.
Yksityiselämä
Sahlstedtin perheeseen kuuluu vaimo sekä pojat Samuel ja Luukas, joista jälkimmäisenä mainittu pelaa jääkiekkoa VG-62:n D-junioreissa. Kallen pikkuveli Reeti Sahlstedt on entinen jääkiekkoilija, joka pelasi uransa lähinnä alemmissa sarjoissa, mutta myös yhden EHL-ottelun Rauman Lukossa. Veljesten isä Esko Sahlstedt on Lukon entinen päävalmentaja.
Mikas Petrauskas
thumb|Mikas Petrauskas neuvostoliittolaisessa postimerkissä. Mikas Petrauskas (13. lokakuuta 1873 – 23. maaliskuuta 1937) oli liettualainen säveltäjä, urkuri, kuoronjohtaja ja laulaja.
Petrauskasin tuotantoon kuuluu ensimmäiseksi liettualaiseksi oopperateokseksi luettava Birute. Suurin osa hänen sävellyksistään on yhä julkaisematta.
Petrauskas syntyi Palusessa ja opiskeli Pietarin konservatoriossa. Palattuaan kotimaahansa hän kirjoitti oopperansa Birute, joka sai kantaesityksensä Vilnassa 6. marraskuuta 1906. Pian tämän jälkeen säveltäjä lähti ulkomaille eikä palannut ennen vuotta 1930. Hän kuoli Kaunasissa 1937.
Petrauskas sävelsi Biruten lisäksi esimerkiksi operetteja ja runsaasti laulumusiikkia.
Paananen
Paananen on suomenkielinen sukunimi. Merkittäviä Paananen-nimisiä suomalaisia henkilöitä:
Robert Cheeke
pienoiskuva|Robert Cheeke 2009 Robert Cheeke (s. 2. maaliskuuta 1980 Corvallis, Oregon) on yhdysvaltalainen motivaatiovalmentaja ja kehonrakentaja.
Ontologinen todistus
Ontologinen todistus on todistus Jumalan olemassaolosta, jonka kehitti ensimmäisenä Anselm Canterburylainen 1070-luvulla kirjassa Proslogion.
Todistus
thumb|[[Anselm Canterburylainen.]] Anselm esitti käsityksen Jumalasta täydellisenä olentona, jota täydellisempää ei voi ajatella: ”olento, jota suurempaa ei voida kuvitella”. Anselm erotti kaksi asiaa: että olio on olemassa vain mielessä, ja että olio on olemassa myös todellisuudessa. Jos täydellisin kuviteltavissa oleva olio olisi ainoastaan kuvittelijan mielessä, syntyisi Anselmin mukaan ristiriita: on kuviteltavissa vielä täydellisempi olio, joka on olemassa myös kuvittelijasta riippumattomassa todellisuudessa. Tämän vuoksi täydellisimmän kuviteltavissa olevan olion täytyy olla todellisuudessa olemassa.
Todistuksen ensimmäisen muodon lisäksi Anselm esitti sen myös toisessa muodossa. Hän esitti, että on olemassa olio, jota on mahdoton kuvitella olemattomaksi. Koska Jumala on olio, joka on täydellinen, Jumala ei Anselmin mukaan ole ajan rajoittama. Jumala ei ole koskaan alkanut olla olemassa eikä koskaan lakkaa olemasta olemassa. Täten on mahdotonta, että Jumalaa ei olisi olemassa. Anselm väitti, että hänen todistuksensa koskee ainoastaan ajatusta Jumalasta eikä mistään muusta oliosta. Hän tarkoittaa täydellisintä kuviteltavissa olevaa oliota, joka on niin täydellinen, että sitä ei edes voi kuvitella olemattomaksi.
Todistus rajoittuu pelkästään väittämään, että jonkinlainen Jumala on olemassa ja näin ollen ateismi on väärässä. Tästä ei voi vielä ratkaista, minkä uskonnon, esimerkiksi kristinuskon, islamin tai jonkin muun teistisen maailmankuvan käsitys Jumalasta on lähempänä oikeaa kuin toisen.
Ontologisella todistuksella tai sen eri muunnelmilla on ollut huomattava merkitys useiden myöhempienkin filosofien kuten René Descartesin ja Gottfried Leibnizin ajatusrakennelmissa.
Vastaväitteitä
Jo aikalaiset kritisoivat todistusta osoittamalla, että millainen tahansa täydellisyys voidaan "todistaa" samalla tavalla. Esimerkiksi kaikkipahan olennon olemassaololle voidaan luoda vastaava todistus. Jo 1200-luvulla Tuomas Akvinolainen hylkäsi ontologisen todistuksen, mutta esitti muita jumalatodistuksia.
Pinkerton
Pinkerton on rock -yhtye Weezerin toinen studioalbumi, jonka julkaisi DGC Records 24. syyskuuta 1996. Albumi eroaa tyyliltään paljon edellisestä The Blue Albumista olemalla paljon melankolisempi. Yhtye lähti albumin julkaistuaan Pinkerton Tour -kiertueelle.
Ontologinen todistus
Vastaväitteitä
Muodollisesti virheelliseksi todistuksen pyrki osoittamaan esimerkiksi Immanuel Kant väittäessään, että olemassaolo ei ole predikaatti samassa mielessä kuin esimerkiksi voimakkuus. Oliolla, jonka joku vain kuvittelee, voi olla kaikki samat predikaatit kuin todellisella oliolla. Toisenlaisen loogisen virheen on todistuksesta pyrkinyt osoittamaan myös Bertrand Russell. Hänen esittämänsä määrättyjen kuvausten teorian mukaan olemassaolo on mielekkäästi väitettävissä vain tietyllä tavalla kuvaillusta, ei nimellä mainitusta oliosta, mikä hänen mukaansa osoittaa myös ontologisen todistuksen virheelliseksi.
Pinkerton
Albumin nimi syntyi Cuomon näkemästä oopperasta Madame Butterfly jossa esiintyy hahmo B. F. Pinkerton. Albumin kansi on muokattu versio japanilaisen kuvataiteilija Hiroshigen maalauksesta "Night Show at Kambara".
Ontologinen todistus
Aiheesta muualla
Gottesbeweis
Pinkerton
Weezerin toiseksi studioalbumiksi oli tarkoitus tulla julkaisematon konseptialbumi ja ns. "avaruusooppera" Songs from the Black Hole, mutta projekti peruttiin, mistä syntyi nykyinen Pinkerton. Yhtyeen laulaja Rivers Cuomo kävi jalkaleikkauksessa ja hän joutui käyttämään voimakkaita kipulääkkeitä jotka vaikutti Pinkertonin sanoituksiin. Cuomo haki Harvardin yliopistoon, jossa hän opiskeli musiikin teoriaa. Opiskelun takia yhtyeellä ei ollut aikaa nauhoittaa uutta materiaalia, joten muut jäsenet työskentelivät omien sooloprojektien parissa. Vuoden 1996 kesällä yhtye ehti nauhoittamaan Pinkertonin. Albumi kertoo Cuomon edellisistä rakkaussuhteista ja hän kirjoitti albumin sanoitukset Harvardissa.
Tekijät
Lähteenä albumin kansitekstit:
Hallitusammattilaiset
Hallitusammattilaiset ry – Directors' Institute Finland (DIF) on hallitusammattilaisten voittoa tavoittelematon yhdistys, joka edistää hyvien hallituskäytäntöjen kehittämistä sekä ottaa kantaa hyvään hallintotapaan ja muihin yritysten ja muiden organisaatioiden hallitustyöskenteyn kannalta merkittäviin kysymyksiin valmistelemalla lausuntoja ja kannanottoja.
DIF:illä on yli 750 henkilöjäsentä, joista iso osa työskentelee pörssiyhtiöiden hallituksissa.
Yhdistys on perustettu vuonna 2001. Se kuuluu alan eurooppalaiseen kattojärjestöön The European Confederation of Directors' Associations:iin (ecoDa).
DIF:n hallinto
DIF:in pääsihteeri on Leena Linnainmaa ja hallituksen puheenjohtaja Kim Ignatius.
Danny Sullivan
Daniel John "Danny" Sullivan III (s. 9. maaliskuuta 1950 Louisville, Kentucky, Yhdysvallat ) on entinen yhdysvaltalainen Formula 1 -kuljettaja. Hän kilpaili sarjassa kaudella saavuttaen kaksi MM-pistettä ajamalla viidenneksi Monacon GP:ssä 1983. Ensimmäisessä kilpailussa Sullivan sai 11. sijan Brasilian GP:ssä 1983. Lisäksi Sullivan hylättiin kerran kauden aikana Kanadan GP:ssä 1983. Parhaimmillaan Sullivan oli aika-ajoissa yhdeksäs. Sullivan muistetaan kuitenkin parhaiten vuoden 1985 Indianapolis 500 -kisan voittajana.
Mike Huckabee
Michael Dale "Mike" Huckabee (s. 24. elokuuta 1955 Hope, Arkansas, Yhdysvallat) on Yhdysvaltojen republikaanista puoluetta edustava poliitikko. Hän oli Arkansas'n kuvernööri 1996–2007. Vuonna 2008 Huckabee oli Yhdysvaltojen presidentinvaaleissa republikaanien esivaaliehdokkaana. Myöhemmin hän on juontanut omaa televisio-ohjelmaansa Fox News Channel -kanavalla.
Huckabee astui virkaan 15. heinäkuuta 1996 Jim Guy Tuckerin erottua Whitewater-skandaalin vuoksi. Huckabee valittiin täydelle nelivuotiskaudelle marraskuussa 1998 ja uudelleen 2002. Arkansas'n laki rajoittaa kaudet kahteen täyteen kauteen. Time-lehti nimesi hänet 2005 yhdeksi osavaltioiden viidestä parhaasta kuvernööristä.
Huckabee kuuluu etelän baptisteihin ja on ollut pastorina useissa kirkoissa. Hänet valittiin vuosiksi 1989–1991 Arkansas Baptist State Conventionin johtoon. Huckabee uskoo Raamatun erehtymättömyyteen ja on sanonut ettei usko darwinistiseen teoriaan. Hän on 1992 sanonut pitävänsä homoseksuaalisuutta syntinä ja epänormaalina. Huckabeen konservatiiviset mielipiteet eivät ole tästä muuttuneet ja vaalikampanjansa aikana hän rinnasti homoseksuaalisuuden eläimiinsekaantumiseen ja abortin orjuuteen. Huckabee ilmoitti lisäävänsä abortin kiellon perustuslakiin, jos hänet valitaan.
Edgar Faure
Edgar Faure (18. elokuuta 1908 – 30. maaliskuuta 1988) oli ranskalainen poliitikko, historioitsija ja kirjailija, koulutukseltaan lakimies. Saksalaisten valloittaessa Ranskan toisen maailmansodan aikana Faure liittyi vastarintaliikkeeseen, ja toimi sen päämajassa Algeriassa. Hän edusti Ranskaa Nürnbergin oikeudenkäynneissä ja toimi korkeimman oikeuden varapresidenttinä 1947–1959. Hän nousi parlamenttiin 1948 radikaalin puolueen edustajana. Pieni radikaalipuolue oli useilla vaalikausilla vaa'ankieliasemassa hallituksia perustettassa, ja Faure toimi usein ministerinä. Hän oli pääministerinäkin kahdesti, vuonna 1952 ja vuosina 1955–1956.
Italian jalkapalloskandaali 2006
Italian jalkapalloskandaali 2006 oli useita Serie A:n ja Serie B:n jalkapalloseuroja koskettanut skandaali. Syyttäjät tutkivat mestarijoukkue Juventusta sekä AC Milania, Fiorentinaa ja Laziota. Myöhemmin syytteet nostettiin myös Regginaa ja Arezzoa vastaan.
Edgar Faure
Faure oli radikaalipuolueen konservatiivisemman siiven keskushahmo. Hänen mielipiteensä muuttuivat Ranskan neljännen tasavallan aikana, ja hänestä tuli lopulta gaullisti. Häntä pilkattiin tuuliviiriksi, mutta Faure vain vastasi: tuuliviiri ei kääntyile, vaan tuuli. Gaullistien edustajana Faure toimi ministerinä kolme kertaa: maatalousministerinä 1966, koulutusministerinä 1968, sosiaali- ja terveysministerinä 1972 ja parlamentin puhemiehenä 1973–1979. Vuonna 1978 hänet valittiin Ranskan akatemian 18. tuolille.
Italian jalkapalloskandaali 2006
Skandaali paljastui toukokuussa 2006 Italian poliisin nauhoittamien valmentajien ja erotuomariyhdistysten välisten puhelinkeskusteluiden tultua julkisuuteen. Seuroja syytettiin otteluiden tuloksiin vaikuttamisesta sopimalla tuomarivalinnoista.
Valituskierrosten jälkeen Juventus menetti kaksi mestaruutta ja se pudotettiin Serie B:hen, mikä tarkoitti sitä, että tuleva kausi käytiin ensimmäistä kertaa koskaan täysin ilman Juventusta. Lisäksi sille tuomittiin muiden seurojen tavoin pistemenetyksiä.
Skandaalin eteneminen
Skandaali paljastui toukokuussa 2006, kun Italian lehdistö julkaisi Juventuksen puheenjohtajan ja Italian jalkapalloliiton erotuomarivalinnoista vastaavan työntekijän välisen nauhoitetun puhelinkeskustelun. Keskustelu tiettyjen erotuomarien nimeämisestä Juventuksen otteluihin oli nauhoitettu Juventuksen mestaruuteen päättyneellä kaudella 2004–2005. Italian jalkapalloliitto aloitti tutkinnan, minkä jälkeen liiton puheenjohtaja ja koko Juventuksen johtokunta pian erosivat. Tutkinnan piiriin tulivat Juventuksen lisäksi myös AC Milan, Fiorentina ja Lazio. Yhdeksän erotuomaria hyllytettiin tutkinnan edetessä.
Liiton tutkintaa johtamaan nimitettiin politiikan korruptiota tutkinut Franscesco Borrelli. Hänen keräämänsä aineiston perusteella syyttäjä Stefano Palazzi nosti kesäkuun lopulla syytteet seuroja ja 26 henkilöä vastaan. Oikeudenkäynti alkoi 29. kesäkuuta ja ensimmäiset tuomiot julistettiin heinäkuun 14. päivä. Seurat valittivat tuomioista valitustuomioistuimeen, joka lievensi niitä heinäkuun lopulla. Italian olympiakomitean johtama tuomioistuin vähensi seurojen saamia pistevähennyksiä vielä lokakuun lopussa.
Skandaali laajeni vielä elokuussa, kun syytteitä nostettiin myös Regginaa ja Serie B:n Arezzoa vastaan. Niitä rangaistiin pistemenetyksin.
Rangaistukset
Joukkuerangaistusten lisäksi useat seurojen toimihenkilöt kuten Luciano Moggi (Juventuksen toimitusjohtaja), Antonio Giraudo (Juventuksen urheilujohtaja), Adriano Galliani (AC Milanin varapuheenjohtaja), Diego Della Valle (Fiorentinan omistaja) ja Claudio Lotito (Lazion puheenjohtaja) saivat eri pituisia toimitsijakieltoja ja sakkoja. Myös Italian jalkapalloliiton entinen puheenjohtaja Franco Carraro ja useat Serie A:n tuomarit kuten Massimo De Santis saivat toimitsijakieltoa.
Giraudo, erotuomarit Tiziano Pieri ja Paolo Dondarini sekä erotuomariyhdistyksen puheenjohtajana toiminut Tullio Lanese tuomittiin myös vankeusrangaistuksiin. Giraudo sai kolmen vuoden ja Pieri kahden vuoden ja neljän kuukauden tuomion. Tullio ja Lanese tuomittiin kahden vuoden vankeuteen.
Seuraukset
Tuomioiden vuoksi kauden 2005-2006 sarjataulukko uusittiin. Mestaruus annettiin alun perin kolmanneksi sijoittuneelle Inter Milanille, kun mestaruus otettiin pois Juventukselta ja AC Milanin pistevähennys pudotti sen Interin taakse. Alkuperäisen tuomion perusteella Messina, Lecce ja Treviso välttivät putoamisen, mutta valitusten jälkeen ainoastaan Messina säilytti paikkansa.
Alkuperäisen sarjataulukon mukaan AC Milan, Juventus ja Fiorentina pääsivät Mestarien liigaan ja Lazio UEFA Cupiin. Kaikki menettivät paikkansa kilpailuissa. AC Milan pääsi lopulta Mestarien liigan karsintaan, kun sen edellisen kauden pistevähennystä lievennettiin. Seuraavan vuoden keväällä Milan lopulta voitti Mestarien liigan. ChievoVerona ja AS Roma korvasivat Juventuksen ja Fiorentinan Mestarien liigassa ja Palermo, Livorno ja Parma pääsivät UEFA Cupiin.
Michael D. Moore
Michael D. Moore (14. lokakuuta 1914 – 4. maaliskuuta 2013 ) oli kanadalainen Yhdysvalloissa työskennellyt entinen lapsinäyttelijä ja avustava ohjaaja.
Moore syntyi Victoriassa, Brittiläisessä Kolumbiassa, ja esiintyi vuosina 1919–1927 kymmenissä elokuvissa nimellä Mickey Moore. Myös hänen veljensä Pat oli tunnettu näyttelijä.
Avustavana ohjaajana Moore menestyi 1940-luvun lopulta lähtien. Hän työskenteli muun muassa Elvis Presleyn elokuvissa ja Steven Spielbergin kaikissa kolmessa Indiana Jones -elokuvassa. Hän jatkoi uraansa varsin iäkkääksi; hän työskenteli vielä vuonna 2000 Disneyn 102 dalmatialaisessa.
Karlovy Vary
Karlovy Vary on kylpyläkaupunki Tšekin länsiosassa Karlovy Varyn läänissä. Kaupungissa on 51 115 asukasta (2009), ja sen pinta-ala on 59 neliökilometriä.
Kaupungin on perustanut vuonna 1370 Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Kaarle IV, jonka mukaan se on myös nimetty. Karlovy Vary sijaitsee Ohře- ja Teplá-jokien yhtymäkohdassa, ja se on kuuluisa kuumista lähteistään, joita on 13 suurta ja 300 pienempää. Kaupungissa järjestetään Karlovy Varyn elokuvajuhlat.
Hammasnokkakyyhky
Hammasnokkakyyhky (Didunculus strigirostris) on kyyhkyihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Samoalta.