cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fyllokinoni
Kasvit, levät ja syanobakteerit tuottavat fyllokinonia. Näissä se on kloroplasteissa osa fotosynteesiä. Fyllokinoni toimii elektroninsiirtoketjuissa elektronien siirtäjänä, sillä se voi pelkistyä kinoliksi ja hapettua taas kinoniksi. Ruoka-aineista fyllokinonia on eniten lehtevissä vihreissä vihanneksissa, kuten lehtikaalissa ja pinaatissa, sekä joissain levissä, kuten wakamessa. Sitä on paljon myös kasviöljyissä, kuten soija- ja rapsiöljyissä. Fyllikinonia on usein vain vähän eläinperäisissä ruoka-aineissa, joissa on kuitenkin usein paljon K2-vitamiinia. Fyllokinonin imeytyvyys kasviksista suolistossa on usein vain 5–10 %, sillä se on tiukasti kiinni tylakoidikalvoissa.
Fyllokinonia käytetään muun muassa vastasyntyneiden ja aikuisten K-vitamiinipuutoksen hoitoon sekä varfariinin tapaisten antikoagulanttien myrkytysten hoitoon.
Kemia
Fyllokinoni on keltainen viskoosi neste, joka absorboi UV-säteilyä ja violettia valoa naftokinoninsa takia. Se hajoaa kiehumatta, mutta sitä voidaan tyhjiötislata: se kiehuu esimerkiksi 133 Pa paineessa 140–145 °C:ssa. Sen 25 °C taitekerroin 1.5250. Se on liukenematon veteen, liukoinen etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin, petrolieetteriin, bentseeniin, kloroformiin.
Luonnon fyllokinonin stereoisomeria on 2'E,7 'R,11 'R. Synteettisesti tuotetussa fyllokinonissa voi olla vitamiinina toimimatonta Z-isomeeriä, mutta tällöinkin E-isomeeri on rasemaatissa usein yleisempi.
Reaktiot
Fyllokinoni on vakaa hapen, veden tai laimeiden happojen läsnäollessa. Se hajoaa auringonvalon, emästen tai pelkistinten vaikutuksesta. vasen|pienoiskuva|150x150px|1,3-Epoksidi. vasen|pienoiskuva|150x150px|Kinoli. Eliöissä fyllokinoni läpikäy K-vitamiinina toimiessaan entsymaattisesti kolmivaiheisen reaktiosarjan. Sarjassa sen kinonimuoto (CAS-numero 572-96-3) muuntuu 2,3-epoksidiksi (CAS 25486-55-9), sitten kinoliksi (CAS 572-96-3) ja taas kinoniksi. Samat reaktiot saadaan aikaan laboratoriossa. Fyllokinonin kinonirengas voidaan hapettaa 2,3-epoksidiksi vetyperoksidin avulla käytettäessä liuottimena etanolia, johon on lisätty natriumkarbonaattia. Epoksidi tai kinonirengas voidaan pelkistää kinoliksi rikkihapoketta käyttäen. Kinoni voidaan pelkistää kinoliksi myös vetykaasua ja Lindlar-katalyyttiä käyttäen.
Pelkistävä asetylaatio etikkahapon avulla tuottaa fyllokinonista diasetaattiesterin (CAS 604-87-5).
Analyysi
Fyllokinonin ja monien muiden K-vitamiinien läsnäolo voidaan testata lisäämällä niihin natriumetoksidia, joka värjää niitä violetinsinisiksi. Väri muuttuu aikaa myöden punaiseksi ja sitten ruskeaksi. Tätä sanotaan ns. Dam-Karrer-testiksi. Kirkas sininen väri saadaan aikaan myös lisättäessä natriumdietyyliditiokarbamaattia. Vakaa oranssi väri saadaan aikaan lisättäessä 5-imino-3-tiokso-1,2,4-ditioatsolidiinia (CAS 6846-35-1) – tätä sanotaan ns. Schilling-Dam-testiksi.
Ruokien, veren, kudosten ja muiden näytteiden fyllokinonipitoisuuksia mitataan lähinnä HPLC:llä.
Valmistus
Teollisesti menadionia tuotetaan hapettamalla 2-metyylinaftaleenia. Fyllokinonia tuotettaessa menadioni esimerkiksi pelkistetään happamissa oloissa menadioliksi (CAS 481-85-6). Tämän hiilen numero 1 OH-ryhmä tai molemmat OH-ryhmät suojataan esteröimällä ne esimerkiksi bentsoehappojen avulla ei-toivottujen reaktioiden estämiseksi. Jos molemmat on esteröity, toinen esteri hiilestä 4 hydrolysoidaan valikoivasti OH-ryhmäksi – muodostuu steerisesti vähemmän estynyt johdannainen. Tämä kondensoidaan isofytolin (CAS 505-32-8) kanssa katalysoimalla reaktiota kuumentamalla ja käyttäen sopivaa Lewis-happoa, kuten booritrifluoridietraattia. Sitten esterin suojaus poistetaan saippuoimalla se tavallisesti natriumhydroksidia ja metanolia käyttäen. Tuote hapetetaan ilman hapessa tai katalyyttisesti usein hopeaoksidilla fyllokinoniksi. Sivutuotteena voi muodostua 10–20 % vitamiinina toimimatonta Z-isomeeriä.
Käyttö
Fyllokinoni on yleisin lääketieteessä käytetty K-vitamiini. Vitamiinit ylläpitävät kehon kykyä hyydyttää verta. Fyllokinonia annetaan siksi monissa maissa vastasyntyneille ihmisille K-vitamiinipuutoksen aiheuttamien vakavien verenvuotojen ehkäisemiseksi ja puutoksen hoitoon lipidien imeytymishäiriöistä poteville aikuisille – aikuisilla häiriö voi johtua vaikkapa sappitietukoksesta tai haiman vajaatoiminnasta. Fyllokinonia käytetään myös tiettyjen antikoagulanttien myrkytysten hoitoon ja verenvuotoa ehkäisevänä aineena ennen leikkauksia, joissa vuoto voi olla runsasta, kuten sappirakkoleikkauksissa.
5–10 vastasyntyneellä 100 000:sta ilmenee K-vitamiinipuutoksesta johtuvaa verenvuotoa. Suomessa ja monissa muissa maissa fyllokinonia annetaan siksi yksittäisenä 0.5–2 milligramman (mg) lihaspistoksena pian syntymän jälkeen. Joskus pistos annetaan laskimoon tai suun kautta useana isompana annoksena noin kuukauden aikana. Monissa maissa lisäksi äidinmaidonkorvikkeisiin lisätään fyllokinonia noin 50–125 µg/l.
Fyllokinoni tehoaa myrkytyksiin niiden antikoagulanttien kohdalla, jotka estävät γ-glutamyylikarboksylaasin suorittamaa γ-karboksylaatiota, jota muun muassa tietyt hyytymistekijät vaativat aktivoitumiseensa. Näitä antikoagulantteja ovat kumariinit, kuten varfariini, asenokumaroli ja fenprokumoni. Fyllokinoni ei tehoa myrkytyksiin, jotka johtuvat esimerkiksi hepariinista tai Xa-hyytymistekijää eli Stuart-Prower-tekijää suoraa estävistä aineista, kuten rivaroksabaanista tai apiksabaanista. Myrkytyksessä fyllokinonia annetaan suun kautta aluksi 2.5–10 mg tai jopa 25 mg. Vain harvoin vaaditaan 50 mg annoksia. Lisätarve todetaan oireiden tai verikokeiden perusteella. Uusi annos annetaan tarvittaessa usein 12–48 tunnin kuluttua aiemmasta. Jos annos annetaan pistoksena suoneen, ihon alle tai lihakseen, toistetaan pistos 6–8 tunnin välein.
Otatammi
Otatammi (Quercus palustris) on pohjoisamerikkalainen kesävihanta tammilaji. Sen tieteellinen nimi palustris tarkoittaa suota. Lajin nimesi Otto von Münchhausen. Otatammea tavataan Itä-Yhdysvalloissa, Connecticutista Kansasiin ja Oklahomaan saakka ulottuvalla alueella. Sitä kasvaa myös Kanadassa Ontarion eteläosissa.
Fyllokinoni
Terveysvaikutukset
Vuonna 2021 julkaistussa yli 50 000 tanskalaista käsittäneessä väestötutkimuksessa havaittiin, että sillä viidenneksellä, jonka K1-vitamiinin saanti oli suurinta, esiintyi 21 prosenttia vähemmän sydänsairauksia kuin niillä, joiden saanti oli pienintä.
Otatammi
Tuntomerkit
thumb|left|Otatammen lehtiä thumb|left|Otatammen kaarnaa Otatammi ei ole kovin pitkäikäinen tammeksi, ja sen elinkaari päättyy yleensä jo 90–120-vuotiaana. Sitä kasvaa kosteilla alavilla mailla. Otatammi kasvaa 25–30 metriä korkeaksi puuksi. Se kukkii keväällä ja terhot valmistuvat seuraavana vuonna. Lehdet ovat tummanvihreät, ja niissä on pari kaarevaa lovea, sekä muutama terävä lovi. Lehtien aaltomuoto on terävää, mutta paikoin loivaakin. Lehdet kasvavat 10–15 senttimetriä pitkiksi. Puun kaarna on harmaata ja melko sileää.
Suomessa otatammea voi kasvattaa vain Etelä-Suomessa pihapuuna. Se ei kestä Pohjois-Suomen ankaria talvia.
San Marino lasten Eurovision laulukilpailussa
thumb|San Marinon edustaja Michele Perniola esiintymässä vuoden 2013 kilpailun harjoituksissa. San Marino on osallistunut Lasten Eurovision laulukilpailuun kolme kertaa, ensimmäisen kerran vuonna 2013. San Marinon paras sijoitus on samalta vuodelta, jolloin se sijoittui kymmeneksi Michele Perniolan esittämällä kappaleella "O-o-O Sole intorno a me".
Ardennit
Maantiede
Suurinta osaa Ardennien aluetta peittävät tuuheat metsät, ja alueen vuorien korkeus on keskimäärin 350–500 metriä, mutta Hautes Fagnesin suoalueella koillisessa Belgiassa korkeus nousee yli 650 metriin. Ardennien alueella on nopeasti virtaavien jokien muodostamia syviä jokilaaksoja. Joista tunnetuin on Maas, jonka laaksossa sijaitsevat alueen merkittävimmät kaupungit Liège ja Namur. Muutoin Ardennien alue on harvakseen asuttua.
Saksan puolella oleva Eifelin alue liittyy Ardenneihin ja on samaa geologista esiintymää, mutta näitä alueita on yleisesti pidetty kahtena eri alueena.
Historia
Ardennien strateginen sijainti on tehnyt alueesta Euroopan valtioiden taistelukentän useita kertoja vuosisatojen saatossa, ja alue tai sen eri osat ovat kuuluneet vuorotellen eri valtioille. 1900-luvulla aluetta pidettiin yleisesti sopimattomana laajoihin sotilasoperaatioihin vaikean maastonsa ja kapeiden kulkuväyliensä takia. Kuitenkin sekä ensimmäisessä että toisessa maailmansodassa saksalaiset suorittivat onnistuneen hyökkäyksen läpi Ardennien iskien Ranskan kevyemmin puolustettuun sivustaan. Ardenneilla käytiin maailmansodissa kolme suurta taistelua: Ardennien taistelu ensimmäisessä maailmansodassa sekä taistelu Ranskasta ja Ardennien taistelu toisessa maailmansodassa. Monet alueen kaupungeista kärsivät pahoja vaurioita näissä sodissa.
Talous
Ardennien jylhä maasto rajoittaa maataloutta, mutta raivatuilla alueilla harjoitetaan viljelyä ja karjanhoitoa. Alueen metsä- ja mineraalivarat ovat huomattavat, ja sekä Liège että Namur ovat teollisuuskeskuksia. Laajoissa metsissä on runsaasti riistaeläimiä. Alueen luonnon kauneus ja sen tarjoamat mahdollisuudet moninaiseen ulkoiluun, kuten metsästykseen, pyöräilyyn, kävelyyn ja melontaan, ovat tehneet siitä tärkeän turistikohteen.
Maastohiihto talviolympialaisissa 1936 – miesten 18 km
Vuoden 1936 talvilolympialaisten 18 kilometrin maastohiihtokilpailu käytiin 12. helmikuuta. Kilpailuun osallistui 75 hiihtäjää. 18 km maastohiihtokilpailu oli samalla myös hiihto-osuus kisojen yhdistetyn kilpailusta, johon osa hiihtäjistä samalla osallistui. Olosuhteet olivat erinomaiset, lämpötilat vaihtelivat välillä −2 ... −5 °C. Korkeuseroja ladulla oli 275 metriä. Kilpailijat lähtivät matkaan puolen minuutin välein.
Matkan aikaisemmista lähtijöistä vahvin oli Tšekkoslovakian Lukáš Mihalák, joka johti kilpailua ennen kuin Oddbjørn Hagen kirjautti maaliin tullessaan lähes kolme ja puoli minuuttia paremman ajan. Hagenin aikaa eivät kyenneet lyömään suomalainen matkan maailmanmestari vuodelta 1934 Sulo Nurmela, eikä Ruotsin Martin Matsbo. Sen sijaan Ruotsin 23-vuotias Erik Larsson teki loistavan hiihdon. Hän lähti matkaan puoli minuuttia Norjan Arne Rustadstuenin jälkeen, hiihti norjalaisen kiinni ja löi maalissa Hagenin ajan 55 sekunnilla. Kolmanneksi hiihti Pekka Niemi, joka teki maalissa kolme sekuntia paremman ajan kuin Ruotsin Matsbo.
Larsson oli vain 23-vuotias voittaessaan olympiakultaa. Hän lopetti hiihtouransa pian olympiavoittonsa jälkeen, lahjoitti mitalinsa lestadiolaisseurakunnalle ja ryhtyi maallikkosaarnaajaksi kotikaupungissaan Kiirunassa.
Rooman–Persian sodat
Sotien tausta
Akemenidien hallitsema Persian valtakunta romahti 300-luvulla eaa. makedonialaisten valloituksiin. Suurin osa valtakunnasta joutui seleukidien vallan alle. Seleukideilla oli vaikeuksia pitää suurta valtakuntaa kasassa. Vuonna 197 eaa. Rooman valtakunta kukisti seleukidien liittolaisen Makedonian. Kun seleukidien kuningas Antiokhos III yritti puolustaa intressejään Jooniassa ja Traakiassa, julisti Rooma hänelle sodan. Roomalaiset murskasivat seleukidien armeija Magnesian taistelussa vuonna 190 eaa. Seleukidien kokeman tappion tuloksena parthialaiset valtasivat suuren osan seleukidien valtakunnan itäosista.
Roomalaiset ja parthialaiset kohtasivat "virallisesti" ensimmäisen kerran kun Lucius Cornelius Sulla oli maaherrana Kilikiassa. Plutarkhos kertoo, että Parthian kuninkaan lähettiläs Orobazos saapui Sullan luokse tämän ollessa Eufratin lähettyvillä.
Vuosina 65-62 eaa. Pompeius teki sotaretken Armeniaa, Pontosta, seleukideja ja Judeaa vastaan.
Rooman–Parthian sodat
Parthialaiset olivat Rooman vaarallisin vastustaja idässä yli 300 vuoden ajan. Parthialaisten armeijat erosivat suuresti roomalaisista ja ne koostuivat suurimmaksi osaksi ratsuväestä. Parthialaisilla oli myös jalkaväkeä, joka koostui etupäässä jousimiehistä ja sitä pidettiin yleensä huonolaatuisena. Parthialaisten armeijoiden vahvuus perustui ratsuväkeen, jota oli kahta tyyppiä: raskaasti aseistettuja katafrakteja ja jousin varustettua kevyttä ratsuväkeä. Roomalaisten oli vaikeaa lyödä parthialaiset taistelussa, koska alakynteen jäädessään parthialaiset pakenivat taistelukentältä. Roomalaiset yllättyivät usein kuinka helposti parthialaiset tekivät vastahyökkäyksen heitä takaa ajamaan lähteneitä vastaan.
Parthialaiset ja roomalaiset kohtasivat ensimmäisen kerran taistelussa Carrhaessa vuonna 53 eaa. Roomalaiset käyttäytyivät ylimielisesti ja uskoivat parthialaisten kukistuvan yhtä helposti kun armenialaiset ja pontoslaiset, jotka Rooma oli lyönyt aikaisemmin. Parthialaiset voittivat roomalaisten armeijan, vaikka vain osa heidän armeijastaan oli ottanut osaa taisteluun. Voittonsa innoittamana parthialaiset hyökkäsivät tämän jälkeen Rooman hallitsemaan Syyriaan, mutta sotaretki loppui parthialaisten tappioon. Tämän jälkeen kummatkin osapuolet muuttivat taktiikkaansa. Roomalaiset lisäsivät ratsuväen osuutta armeijoissaan. Lisäksi legioonia tuettiin jalkaväellä, joka oli aseistettu jousilla ja erilaisilla heittoaseilla. Legioonat antoivat armeijalle vahvan tuen, samalla kun jousimiehet pitivät vihollisen ratsuväen loitolla. Roomalaisen ratsuväen tehtävänä oli tehdä hallittuja vastahyökkäyksiä parthialaisia vastaan. Parthialaiset puolestaan eivät halunneet antautua taisteluun tällaista vihollista vastaan, vaan yrittivät houkutella pienempiä osastoja erilleen vihollisen pääjoukosta. Taitavat roomalaiset kenraalit yrittivät puolestaan pitää joukkonsa yhdessä. Lopputulos oli yleensä pattitilanne. Roomalaiset eivät pystyneet pakottamaan parthialaisia taisteluun ja parthialaiset eivät kyenneet estämään roomalaisia etenemästä heidän alueelleen.
Roomalaiset kohdistivat hyökkäyksensä parthialaisten kaupunkeja ja linnoituksia vastaan. Parthialaisten pääkaupungin Ktesifonin roomalaiset valtasivat ja ryöstivät useaan kertaan. Parthialaiset tekivät puolestaan hyökkäyksiä roomalaisten huoltoyhteyksiä vastaan. Parthialaiset hyökkäsivät myös Rooman liittolaisten kimppuun. Esimerkiksi Marcus Antoniouksen hyökkäys Parthiaan epäonnistui koska parthialaiset valtasivat koko hänen kuormastonsa, jota vartioi vain kaksi legioonaa. Perääntyessään Antonius kärsi suunnattomia tappioita. Neron aikana tehty hyökkäys epäonnistui koska yksi roomalaisten armeijoista kärsi tappion ja joutui antautumaan.
Roomalaisten hyökkäykset Parthiaan olivat valtavia hankkeita, jotka vaativat suuren määrän sotilaita. Sodat kestivät yleensä useita vuosia ja yleensä vain keisari itse saattoi johtaa tällaista hyökkäystä. Rooman oli mahdotonta vallata Parthiaa. Sotien kiintopisteeksi muodostuivatkin pian Rooman ja Parthian välissä sijainneet kuningaskunnat, etupäässä Armenia.
Sodat alkoivat lähes aina roomalaisten aloitteesta. Ainoastaan vuoden 161 sota alkoi parthialaisten hyökkäyksellä Armeniaan ja Syyriaan.
Parthialaiset eivät koskaan pystyneet uhkaamaan Rooman valtaa Syyriassa. Roomalaiset eivät myöskään koskaan pystyneet valtaamaan Parthiaa. Rooman ja Parthian väliset konfliktit keskittyivät yleensä valtioiden välisten alueiden ja pikkuvaltioiden hallintaan. Trajanus valtasi väliaikaisesti Mesopotamian, mutta se jouduttiin jättämään pian hänen kuolemansa jälkeen. Septimius Severus perusti Mesopotamian provinssin, jonka myötä valtakuntien välinen raja siirtyi Eufratin itäpuolelle.
Rooman–sassanidien sodat
thumb|right|300px|Kohokuva sassanidien kuningas [[Sapor I:stä. Seisova henkilö on luultavasti Rooman keisari Valerianus, joka jäi Saporin vangiksi. Polvillaan oleva henkilö on ehkä Philippus Arabs, jonka kanssa Sapor solmi rauhansopimuksen. ]] thumb|left|Roomalainen hopearaha, jossa on teksti Deus adiuta Romanis.
Vuonna 224 sassanidit syrjäyttivät viimeisen parthialaiskuninkaan. Sassanidien hallinto oli paljon vahvempi kun heidän edeltäjiensä. Sassanidit olivat Rooman ainoa vihollinen joka oli yhtä kehittynyt kun he itse. Sassanidien armeijoista tiedetään vain hyvin vähän, koska melkein kaikki tiedot perustuvat roomalaisiin lähteisiin. Tiedetään kuitenkin, että sassanidien mielestä heidän sotilaallinen painopisteensä oli koillisessa, Keski-Aasiaan päin.
Sassanidien armeija koostui kuninkaallisista joukoista, palkkasotilaista ja erilaisten ylimysten järjestämistä feodaalijoukoista. Kuten parthialaisilla, sassanidien armeijat olivat ratsuväkipainotteisia. Sassanidien katafraktit olivat varustettu peitsin, mutta taistelussa he suosivat yleensä jousia. Yksittäisen ratsumiesten koulutus oli hyvä, mutta heidän koulutustasonsa yksikkönä toimimisessa vaihteli suuresti. Sassanidit jakoivat armeijansa yleensä kolmeen osaan: keskustaan ja kahteen siipeen. Lisäksi armeijalla oli yleensä reservejä. Armeijan kolme osaa eivät yleensä hyökänneet samaan aikaan, vaan ne tekivät valehyökkäyksiä ja perääntymisiä yrittäen saada vihollisen rikkomaan oman taistelujärjestyksensä. Ratsuväen lisäksi sassanidit käyttivät myös intialaisia sotanorsuja, joita hevoset yleensä pelkäsivät. Sotanorsut aiheuttivat joskus paniikkia vihollisen joukoissa, mutta ne olivat itse helppoja maaleja jousin varustetulle viholliselle. Sassanidien jalkaväki oli yleensä huonosti koulutettua.
Roomalaiset joutuivat muuttamaan armeijaansa kärsittyään tappioita sassanideja vastaan 200-luvun alussa. Konstantinus I:n aikaan armeijaan oli lisätty "persialaistyylistä" ratsuväkeä ja Justinianus I:n aikana roomalainen ratsuväki muistutti suuresti persialaista esikuvaansa. Rooman armeijassa palveli myös persialaisia joukkoja, etupäässä luopioita, muun muassa Justinianuksen sodissa gootteja vastaan.
Sotien seuraukset
Trajanuksen sota Parthia vastaan 114-117 merkitsi huomattavaa laajentumista itäänpäin. Trajanus valtasi Babylonian ja pääsi Persianlahdelle saakka. Septimius Severuksen sota Parthiaa vastaan 193-199 laajensi Rooman valtakuntaa itäänpäin. Mesopotamian pohjoisosat liitettiin Rooman valtakuntaan provinssina.
Vuosina 603–628 käydyn sodan jälkeen Bysantti ja sassanidit olivat merkittävästi heikentyneet. Tämän jälkeen arabit valloittivat sassanidien Persian helposti. Myös Bysantti oli joutua arabien vallan alle ja Konstantinopolia piiritettiin kahdesti vuosian 674–678 ja 717–718.
Nanaimo bar
Nanaimo bar on paistamaton kreemitäytteinen peltileivonnainen. Kolmikerroksisen leivonnaisen pohja valmistetaan yleensä keksimuruista ja kookoshiutaleista, täyte vaniljalla maustetusta voikreemistä sekä kuorrute suklaasta ja kermasta. Kanadan Brittiläisessä Kolumbiassa kehitetty leivonnainen on nimetty Nanaimon kaupungin mukaan. National Post -lehden lukijaäänestyksessä kanadalaisten suosikkileivonnaiseksi vuonna 2006 valittu Nanaimo bar on myös esiintynyt kanadalaisissa postimerkeissä.
Historia
Varhaisin tunnettu maininta leivonnaisesta esiintyy Vancouver Sun -sanomalehdessä 11. maaliskuuta 1953 julkaistussa London fog bar -nimisen peltileivonnaisen reseptissä, jossa mainitaan samaa leivonnaista kutsuttavan myös nimellä Nanaimo bar. Useampi hyvin samankaltainen resepti oli esiintynyt vuotta aikaisemmin Nanaimon sairaalan tukiyhdistyksen julkaisemassa keittokirjassa, jossa niitä tosin nimitettiin yksinkertaisesti suklaaruuduiksi tai -viipaleiksi.
The Vandals
The Vandals on yhdysvaltalainen punk-yhtye. Yhtyeellä on sopimus Kung Fu Recordsin kanssa, joka on yhtyeen jäsenten Joe Escalanten ja Warren Fitzgeraldin perustama ja omistama levy-yhtiö. The Vandals on kiertänyt maailmaa ahkerasti, erityisesti Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa. Yhtye on ollut mukana myös Warped tourilla. The Vandals on viime aikoina kiertänyt Irakissa ja Afganistanissa esiintymässä liittouman joukoille.
Historia
Yhtye perustettiin vuonna 1980 Kalifornian Huntington Beachilla. Perustajajäseniin kuuluivat laulaja Steven Ronald "Stevo" Jensen, kitaristi Jan Nils Ackermann, basisti Steve Pfauter ja rumpali Joe Escalante. Alkuvuosina kokoonpano muuttui alituisesti. Dave Quackenbush korvasi Stevon laulajana vuonna 1984. Ackermann jätti yhtyeen vuonna 1989 ja kitaristiksi hänen paikalleen tuli Warren Fitzgerald. Vuonna 1990 Escalante vaihtoi rummut bassoon ja rumpaliksi valittiin Josh Freese. Kokoonpano Quackenbush, Fitzgerald, Escalante, Freese on pysynyt samana vuodesta 1990. Freesen työskennellessä studiorumpalina muiden yhtyeiden kanssa joutuu The Vandals usein käyttämään sijaisrumpaleita keikoillaan.
Kokoonpano
Entiset jäsenet
Diskografia
Albumit
EP:t ja LP:t
Videot ja DVD:t
John Harrington
John Harrington (s. 24. toukokuuta 1957 Virginia, Minnesota) on entinen yhdysvaltalainen jääkiekkoilija ja nykyinen jääkiekkovalmentaja. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä.
Harrington valmistui Minnesotan yliopistosta vuonna 1979, jonka jälkeen hänet valittiin Yhdysvaltojen maajoukkueeseen. Joukkue onnistui 1980 talviolympialaisissa täydellisesti ja voitti yllättäen olympiakultaa. Seuraavan kauden (1980–1981) Harrington pelasi Sveitsin liigassa HC Luganon joukkueessa. Hän edusti Yhdysvaltojen maajoukkuetta myös vuosien 1981, 1982 ja 1983 MM-kilpailuissa. Hän lopetti pelaajauransa vuoden 1984 talviolympialaisissa Sarajevossa.
1984 Harrington aloitti valmentajauransa Denverin yliopiston joukkueen apuvalmentajana. 1990 hän siirtyi St Cloud Staten yliopiston joukkueen apuvalmentajaksi ja 1993 Saint John'sin yliopiston joukkueen päävalmentajaksi, jossa tehtävässä hän toimii edelleen. Hän on noussut joukkueen kaikkien aikojen menestyksekkäimmäksi valmentajaksi johdattamalla joukkueen esimerkiksi 1997 NCAA-liigan kolmannelle tilalle.
Musiini
Musiinit ovat glykoproteiineihin kuuluvia valkuaisaineita, joita on muun muassa tuki- ja sidekudoksessa ja limakalvoissa.
Musiini on niin sanottu lima-aine, runsashiilihydraattisten glykoproteiinien yleisnimi, joka sitoo runsaasti nesteitä. Musiini suojaa muun muassa suolistoa ja tekee esimerkiksi nivelvoiteen, sekä syljen ja monet muut eritteet tahmeiksi ja liukkaiksi.
Pyhän Antoniuksen kiusaus
Juoni
Pyhä Antonius oli varhaiskristillisiä erakoita, joka vaikutti aikansa kirkkoelämään Aleksandrian uskonnollisissa kiistoissa mutta vetäytyi sitten erämaahan ja eli erakkona kuolemaansa asti. Flaubertin Antonius ei ole uskonsankari, vaan erakonelämäänsä turhautunut munkki, nälän, yksinäisyyden ja sisäisten ristiriitojen kiusaama mies. Näytelmänomaisesti rakennetussa romaanissa hänen elämänsä hahmottuu sisäisten monologien, näkyjen ja hallusinaatioiden perättäisinä kohtauksina. Tavalla tai toisella Antoniuksen kaikki ”kiusaukset” heijastelevat hänen tyydyttämättömiä tarpeitaan.
Kirjoittaminen
Flaubert sai ratkaisevan virikkeen aiheeseensa vuonna 1845, kun hän Pohjois-Italiaan tekemällä matkallaan näki Genovassa Pieter Brueghel vanhemman maalauksen Pyhän Antoniuksen kiusaus. Sen koommin aihe ei jättänyt häntä rauhaan. Romaanin ensimmäinen versio valmistui jo vuonna 1849, mutta Flaubertin ateljeekriitikkoina toimineet runoilijaystävät katsoivat, että se oli raskaslukuinen ja sisälsi liikaa filosofointia ja lyriikkaa. Flaubert pani käsikirjoituksensa syrjään, mutta palasi aiheeseensa vuonna 1869 ja jatkoi kirjoittamista. Teos julkaistiin vuonna 1874, jolloin se oli pienentynyt puoleen alkuperäisestä ja oli ollut tekeillä 25 vuotta.
Pyhän Antoniuksen kiusaus oli Flaubertille hänen kaikista teoksistaan rakkain ja samalla työläin. Erakkomunkin kamppailut lienevät allegoria Flaubertin omista kirjailijan koettelemuksista. Epilepsiasta kärsivä kirjailija kuvasi esimerkiksi omia kokemuksiaan Antoniuksen aistiharhoissa. On huomion arvoista, että Flaubert, jota pidetään realistisen suuntauksen uranuurtajana ranskalaisessa kirjallisuudessa, kuvaa Antoniuksen hallusinaatioita naturalistisen tarkasti.
Tore Sagvolden
Tore Sagvolden (s. 27. helmikuuta 1959) on norjalainen suunnistaja.
Tore Sagvolden voitti suunnistuksessa nuorten Pohjoismaiden henkilökohtaisen mestaruuden 1978. Seuraavana vuonna hän sai aikuisten MM-kilpailuissa Tampereella henkilökohtaisella matkalla pronssia hävittyään vain maanmiehilleen Øyvin Thonille ja Egil Johansenille. Neljissä seuraavissa MM-kilpailuissa hän sai kolme hopeaa ja oli kerran neljäs. Viestin maailmanmestaruuden hän voitti neljä kertaa, aina kolmannen osuuden suunnistajana. Aikuisten pohjoismaiden mestaruuden henkilökohtaisella matkalla Sagvolden voitti 1984.
Jørgen Aukland
Jørgen Aukland (s. 6. elokuuta 1975) on norjalainen maastohiihtäjä, joka lopetti ammattilaisuransa keväällä 2016. Hän oli erikoistunut maratonhiihtoihin.
Aukland hiihti maailmancupissa neljä kilpailua vuosina 2001–2006 sijoittuen kolmesti pisteille pitkillä matkoilla. Parhaimmillaan hän oli kolmas Marcialongassa Val di Fiemmessä 70 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 25. tammikuuta 2004. FIS Marathon Cupissa Aukland hiihti 24 palkintopallisijaa, joista seitsemän voittoja. Aukland voitti urallaan muun muassa Marcialongan neljä kertaa (2003, 2006, 2012–2013) ja Vaasahiihdon kahdesti (2008, 2013) sekä König Ludwig Laufin. Norjan-mestaruuskilpailuissa Aukland ylsi mitaleille 50 kilometrillä ja viestissä.
Sojuz TM-27
Miehistö
Laukaistiin:
Laskeutuivat
Happoradio
Sydänyö
Happoradio sai alkunsa yhtyeen säveltäjä-sanoittaja Aki Tykin aloitteesta. Tykki innostui musiikista jo lapsena, ja yläasteella hän kokosi koulukaverinsa Tero Suihkon kanssa ensimmäisen yhtyeensä, Sydänyön. Rippileirillä yhtyeeseen liittyi basistiksi Teemu Metsälä, joka sittemmin soitti bassoa muun muassa Boys Of Scandinaviassa. Myöhemmin yhtyeeseen liittyi Miki Pii, joka oli Happoradion mukana yhtyeen alkutaipaleella. Suihkon lopetettua rumpuihin siirtyi bändin nykyinen rumpali Markku DeFrost. Sydänyö teki olemassaolonsa aikana viitisenkymmentä keikkaa ja jonkin verran kappaleita, kuten ”Perhosentappo” ja ”Bakteerilapsonen”. Tuolta ajalta Happoradion tuotantoon on otettu kappaleet ”Nolla” ja ”Happoa”. Yhtye lopetti vuonna 1996 Tykin ja Piin muutettua Helsinkiin. Tykki jatkoi musiikin tekemistä kaverinsa Miki Piin kanssa, mistä sai alkunsa muun muassa kappale ”Pois Kalliosta”, josta sittemmin tuli Happoradion hitti.
Happoradion alkutaipaleet
Happoradio alkoi muodostua Helsingin Kalliossa 2000-luvun alkupuolella. Yhtyeen perustajajäsenet Pii ja Tykki olivat tuttuja jo nuoruudesta, ja kun Markku DeFrost muutti Helsinkiin vuonna 2000, oli porukka koossa. Basistiksi otettiin Jatu Motti, joka liittyi Happoradioon Aki Tykin vieraillessa Rakkauden Remonttimiesten (Jatun, Markun ja Mikko Tohkasen iskelmämusiikkia soittavan yhtyeen) keikalla. Tykki pyysi Mottia soittamaan bassoa yhtyeen tulevalle demonauhoitukselle. Yhtye perustettiin ja nimeksi päätettiin ottaa Happoradio. Happoradio on ollut vuodesta 2003 nykyisessä kokoonpanossaan, kun AH Haapasalo liittyi yhtyeeseen Miki Piin lopetettua. Haapasalo oli autellut Happoradiota muutamissa nauhoituksissa ja tullut sitä kautta tutuksi yhtyeen jäsenille.
Suurempaan suosioon
Ensimmäisen singlensä Happoradio julkaisi syyskuussa 2002. Single oli nimeltään ”Pahoille teille”, ja se pääsi Radiomafian (nykyisen YleX:n) soittolistalle. Toinen single, ”Sinä”, julkaistiin tammikuussa 2003. Molemmat singlet olivat kohtalaisia hittejä, ja yhtye oli tehnyt itseään tunnetuksi, saanut levytyssopimuksen ja päässyt radiosoittoon.
Suuren yleisön tietoisuuteen Happoradio nousi vuoden 2003 hitillään ”Pois Kalliosta”. Kappale soi useilla radiokanavilla ja sai musiikkivideollaan myös tv-näkyvyyttä. Kappale oli Happoradion ensimmäiseltä albumilta Asemalla, joka oli julkaistu huhtikuussa 2003.
Happoradion ensimmäisellä levyllä hankittu maine auttoi nostamaan toisen albumin, Pienet ja keskisuuret elämät, kappaleet ”Kaupunki täynnä ihmisiä”, ”Tanssi” ja ”Linnusta sammakoksi” radio- ja tv-soittoon. Yhtyeellä oli jo oma kuulijakuntansa, mutta yhtye tuli tunnetuksi laajemmin, kun moni radiokanava YleX:n lisäksi otti kappaleita soittoonsa.
Yhtyeen kolmannelta levyltä, Vuosipäivältä, julkaistiin jälleen singlenä kaksi listahittiä, ”Tavikset” ja ”HC-sää”. HC-sää soi O.C.-televisiosarjan tv-mainoksen taustalla.
Happoradio oli mukana marraskuussa 2007 ilmestyneellä Melkein vieraissa – Tribuutti Leevi and the Leavingsille -levyllä esittämällä kappaleen ”Unelmia ja toimistohommia”. Levyn tarkoituksena oli kunnioittaa Leevi and the Leavingsin musiikkia. Kappale sai runsaasti radiosoittoa, ja levyä myytiin runsaasti. Kokoelmalevy viihtyi Suomen virallisella listalla kaikkiaan 22 vikkoa, parhaimmillaan toisella sijalla.
Happoradio oli syksyllä 2008 mukana The Voice -musiikkikanavan Livenä vieraissa -sarjassa. Yhtye teki coverversion Nylon Beatin kappaleesta ”12 apinaa”. Livenä vieraissa -projektin ideana on, että kotimaiset artistit esittävät toisten artistien kappaleista coverversioita. Mukana olivat Happoradion lisäksi muun muassa Poets Of The Fall, Indica, Olavi Uusivirta, Jonna Tervomaa ja Uniklubi. Ohjelman teon yhteydessä nauhoitetut kappaleet julkaistiin myös tupla-cd:llä 29. lokakuuta 2008.
Happoradion neljäs albumi, Kaunis minä, ilmestyi 20. elokuuta 2008. Levyn kannessa komeili englanninbulldoggi Alfred, joka sai osaa myös Hirsipuu-singlen videossa. Levyn singlet, ”Hirsipuu”, ”Che Guevara”, ”Puhu äänellä jonka kuulen” ja ”Olette kauniita”, saivat runsaasti soittokertoja kaupallisilla radio- ja tv-kanavilla. Levyllä julkaistiin bonuskappaleena myös ”Unelmia ja toimistohommia”. Vuoden 2009 alussa Kaunis minä myi kultarajaan edellyttävän määrän. Toukokuussa 2009 levy myi platinaa.
Happoradion viides albumi, Puolimieli, julkaistiin 13. lokakuuta 2010. Levyltä julkaistiin neljä singleä: ”Ihmisenpyörä”, ”Pelastaja”, ”Ahmat tulevat” ja ”Anna anteeksi”.
Listamenestys
Happoradion kaikki albumit ovat nousseet Suomen viralliselle albumilistalle. Kaksi ensimmäistä albumia viipyivät listalla vain yhden viikon. Ensimmäinen albumi, Asemalla, nousi listan sijalle 24 viikolla 16/2003. Toinen albumi, Pienet ja keskisuuret elämät, oli viikolla 18/2006 sijalla 23. Yhtyeen kolmas albumi, Vuosipäivä, oli listalla kaksi viikkoa saavuttaen sijat 28 ja 29.
Yhtyeen paras listasijoitus Suomen virallisella listalla tuli neljännen albumin myötä. Kaunis minä oli listalla 11 viikkoa noustuaan ensimmäisellä listaviikollaan viidennelle sijalle ja pysyttyään top-20:ssä yhdeksän viikkoa. Levy palasi myöhemmin Suomen viralliselle albumilistalle, viipyi siellä 16 viikkoa lisää ja nousi kahden viikon ajaksi kärkeen saakka. Albumi nousi heti julkaisunsa jälkeisenä päivänä 21. elokuuta iTunesin ladatuimmat-listan ensimmäiselle sijalle. Kaunis minä nousi sittemmin vielä Midprice-listalle ja viipyi siellä 11 viikkoa. Yhtyeen viides albumi Puolimieli nousi myöskin listaykköseksi viikolla 42/2010, ja se oli listalla yhteensä 25 viikkoa.
Yhtyeen singleistä parhaiten listoilla ovat menestyneet ”Che Guevara” (23 listaviikkoa, paras sijoitus 2) sekä ”Puhu äänellä jonka kuulen” (18 listaviikkoa, paras sijoitus 3). Edellä mainitut singlet ovat myyneet yli kultalevyrajan, eli yli 5 000 kappaletta kumpikin. Kolme muuta Happoradion singleä ovat selviytyneet Suomen virallisen singlelistan 20 myydyimmän joukkoon: ”Kaupunki täynnä ihmisiä” oli viikolla 18/2004 sijalla 14, ”Pahoille teille” viikolla 37/2002 sijalla 19 ja ”Sinä” kaikkiaan kaksi viikkoa, 4/2003 13:s ja 5/2003 14:s.
Slovenia lasten Eurovision laulukilpailussa
thumb|Slovenian edustaja Lina Kuduzović esiintymässä vuoden 2015 kilpailun harjoituksissa. Slovenia on osallistunut Lasten Eurovision laulukilpailuun kaksi kertaa, ensimmäisen kerran vuonna 2014. Slovenian paras sijoitus on vuodelta 2015, jolloin se sijoittui kolmanneksi Lina Kuduzovićin esittämällä kappaleella "Prva ljubezen".
D2-vitamiini
D2-vitamiini tai ergokalsiferoli on vitamiini, jota ei muodostu ihmisen iholla, vaan se on kasviperäistä, kun taas D3-vitamiinia syntyy ultraviolettisäteilyn seurauksena. Ergokalsiferolia voidaan valmistaa synteettisesti säteilyttämällä ergosterolia ultraviolettivalolla. D2-vitamiinin vaikutus on kolekalsiferolin (C27H44O) eli D3-vitamiinin kaltainen.
Ergokalsiferoli muuttuu maksassa kolekalsiferoliksi, ja osa siitä 25-hydroksikolekalsiferoliksi eli kalsidioliksi. Pieni osa kalsidiolista muuttuu pääasiassa munuaisissa mutta myös paksusuolessa, eturauhasessa, rintarauhasessa ja veren valkosoluissa aktiiviseksi kalsitrioliksi eli 1,25-dihydroksikalsiferoliksi.
Ergokalsiferolin kemiallinen kaava on C28H44O, moolimassa 396,648 g/mol, sulamispiste 115–119 °C ja CAS-numero 50-14-6. Yhdiste on olomuodoltaan kiteistä valkoista jauhetta, joka kuitenkin kellastuu ilman, valon ja lämmön vaikutuksesta. Ergokalsiferoli liukenee etanoliin, asetoniin, etyylietanoaattiin, eetteriin ja rasvaöljyihin.
Luettelo Kuben kappaleista
Luettelo Kuben kappaleista.
Valko-Venäjän vaakuna
pienoiskuva|Valko-Venäjän vaakuna Valko-Venäjän vaakuna on Valko-Venäjän tunnus lipun ja kansallislaulun ohella. Se otettiin käyttöön vuonna 1995 presidentti Aljaksandr Lukašenkan järjestämän kansanäänestyksen perusteella. Se pohjautuu vanhaan neuvostoaikaiseen vaakunaan sillä erotuksella, että nykyiset värit ovat kirkkaammat, sirppi ja vasara -tunnuksen tilalla on maan rajojen muotoinen piirros ja aiemmin tekstein varustetut punaiset reunanauhat on korvattu maan nykyisen lipun värisin nauhoin, poikkeuksena alimmaisen nauhan teksti, jota on vain muutettu. Yhdistävänä tekijänä ovat edelleen keskellä ylhäällä loistava punainen tähti, maatalouden hyvinvointia sosialistisissa vaakunoissa perinteisesti korostavat viljapitkot, sekä yleinen rakenteen samankaltaisuus.
Aiempi vaakuna
pienoiskuva|Pahonjan vuoden 1991 versio
Valko-Venäjän historiallista vaakunaa kutsutaan Pahonjaksi. Siinä on punaisella taustalla ritari, joka ratsastaa hopeisella hevosella ja pitää hopeista miekkaa kädessään. Ritarilla on lisäksi hopeinen kilpi, jossa on kultainen risti.
Seija Paakkola
Paakkola vetäytyi showbisneksestä vuonna 1980, jolloin Finntastic-kokoonpano hajosi. 1990-luvulla hän perusti Wanha Pehtoori -nimisen ravintolan Helsingin Haltialaan. Paakkolalla on aiemmasta suhteestaan Jenni-niminen tytär. Paakkola avioitui vuonna 1992 Haltialan tilan pehtorin Jari Kuusisen kanssa ja he muuttivat vuoden 2020 lopulla Posiolle, jossa heillä on myös erillinen kesämökki.
Tervalampi
Tervalampi voi tarkoittaa seuraavia maantieteellisiä kohteita:
Robert Wadlow
Robert Pershing Wadlow (22. helmikuuta 1918 – 15. heinäkuuta 1940) oli maailman kaikkien aikojen pisin tunnettu ihminen, pituudeltaan 272 senttimetriä.
Elämä
Robert Wadlow syntyi Harold ja Addie Wadlowin esikoisena. Harold ja Addie olivat normaalipituisia ja -painoisia, kuten myös heidän kaksi muuta poikaansa Harold Jr. ja Eugene sekä kaksi tytärtään Betty ja Helen. Robert Wadlow painoi syntyessään 3 850 grammaa. Kahden hänelle tehdyn tyräleikkauksen jälkeen Wadlow alkoi kasvaa hämmästyttävän nopeasti. Kun Wadlow oli 12-vuotias, lääkärit totesivat hänellä aivolisäkkeen liikatoiminnan, jonka vuoksi elimistö sai liikaa kasvuhormonia. Leikkaushoito olisi ollut vaarallista, eikä sen tehosta ollut varmaa tietoa, joten Wadlow'n annettiin kasvaa.
Wadlow yritti elää mahdollisimman normaalia elämää. Hän harrasti valokuvausta ja keräsi postimerkkejä. Kolmetoistavuotiaana, ollessaan 223 senttimetriä pitkä, hänestä tuli maailman pisin partiolainen. Wadlow'ta kiusattiin pituutensa vuoksi, hän joutui kumartelemaan kävellessään ovista, eikä hän mahtunut bussiin, junaan tai lentokoneeseen, sillä niitä ei ollut tehty hänen kokoisilleen.
Wadlow oli pituudestaan huolimatta erittäin terve, tosin hänellä oli vuosien ajan jalkavaivoja. Pitkien raajojen verenkierto oli huono ja jalkaterien tunto oli todella heikko. Heinäkuussa 1940 Wadlow'n ollessa 22-vuotias hänelle laitettiin toista nilkkaa tukeva rauta. Sitä ei kuitenkaan asetettu paikalleen riittävän huolellisesti, ja oikeaan nilkkaan muodostui verenmyrkytystä aiheuttava rakkula, joka huomattiin huonon verenkierron ja tunnottomuuden vuoksi vasta muutamien päivien kuluttua. Kun Wadlow tuli viikon kuluttua Manisteehen Michiganiin esiintymään, tulehdus oli kehittynyt hengenvaaralliseksi.
Wadlow kuoli nukkuessaan 15. heinäkuuta 1940. Hänet haudattiin kotikaupunkiinsa Oakwoodin hautausmaalle. Wadlow'n arkku oli peräti 328 senttimetriä pitkä, ja hautajaisissa oli 40 000 vierasta. Wadlow'n kuoltua omaiset hävittivät suuren osan hänen tavaroistaan, sillä he eivät halunneet keräilijöiden laittavan niitä näytille.
Wadlow'n ennätyksiä
Wadlow oli lääketieteen historian pisin ihminen, jonka pituus on pystytty kiistatta todistamaan. Lisäksi hänellä oli kaikkien aikojen suurimmat tunnetut ihmiskädet ja -jalat. Wadlow'n kämmenet olivat 32,3 senttiä pitkät ranteesta keskisormen kärkeen mitattuna, ja hänen jalkateränsä olivat 47 senttiä pitkät. Wadlow rikkoi pituusennätyksen, kun vuonna 1936 hänen pituudekseen mitattiin 253 senttimetriä, mikä rikkoi irlantilaisen Patrick Cotter O'Brienin ennätyksen 246 senttimetriä vuodelta 1806.
Northwest Airlinesin lento 255
Northwest Airlinesin lennon 255 onnettomuus tapahtui 16. elokuuta 1987 Detroitissa, kun nousussa ollut DC-9-82 putosi autotielle ja syttyi palamaan. Yhtä matkustajaa lukuun ottamatta kaikki koneessa olleet kuolivat.
Ennen onnettomuutta
Kone lähti portilta 10–15 minuuttia ennen lentoonlähtöä tarkoituksenaan käyttää lentoonlähtöön joko kiitotietä 21R tai 21L. Kone päätyi kuitenkin käyttämään kiitotietä 3C. Useat silminnäkijät kertoivat koneen lentoonlähtökiidon olleen normaalia pidempi.
Onnettomuus
Koneen noustua kone alkoi lähes välittömästi kallistua 15°–90° vuorotellen vasemmalle ja oikealle mutta kallistui kuitenkin enemmän vasemmalle puolelle. Kone alkoi menettää korkeutta, kunnes sen vasen siipi osui lyhtypylvääseen. Silminnäkijät kertoivat nähneensä tämän jälkeen liekkejä vasemmassa siivessä. Kone jatkoi kallistumista vasemmalle ja törmäsi toiseen lyhtypylvääseen sekä autovuokraamon sivuseinään. MD-80 oli tässä vaiheessa kallistunut jo noin 90 astetta. Kone jatkoi, kunnes törmäsi maahan autotiellä. Kone liukui tietä pitkin, osui kolmeen ajoneuvoon ja törmäsi rautatiesiltaan syttyen samalla palamaan.
Ainoa eloonjäänyt
Onnettomuudesta selvisi hengissä vain yksi henkilö, nelivuotias Cecelia Cichan, joka oli ollut lennolla perheensä kanssa. Hänet pelasti paikalle tullut palomies John Thiede.
Onnettomuuden syy
Onnettomuuden aiheutti lentäjän virhe tarkistuslistaa läpikäydessä. Tutkinnan mukaan miehistö unohti ottaa laskusiivekkeet ulos, joten kone ei saanut tarpeeksi nostetta turvalliseen lentoonlähtöön.
Niini
thumb|Köyden valmistamista raffiapalmun niinestä. Niini on puun nilasta saatavaa kuitua. Sitä voidaan tehdä ainakin metsälehmuksesta eli niini­puusta sekä joistakin palmuista. Parhainta niintä saadaan raffiapalmun lehdistä.
Niintä on muinoin käytetty köysien ja jopa verkkojen materiaalina. Japanissa siitä on tehty myös työvaatteita. Nykyisin niinelle on käyttöä lähinnä punontatöiden sitomisessa ja hedelmäpuiden jalostamisessa.
Muistona niinipuun esiintymisestä ”Niini-” esiintyy Suomessa yleisenä paikannimien alkuosana.
Vincent Aboubakar
Vincent Aboubakar (s. 22. tammikuuta 1992 Yaoundé, Kamerun) on kamerunilainen jalkapalloilija. Hän edustaa turkkilaista Beşiktaşia. Hänen aiempia seurojaan ovat muun muassa ranskalaiset Valenciennes ja Lorient, portugalilainen Porto sekä saudiarabialainen Al Nassr. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Kesällä 2014 Aboubakar siirtyi portugalilaisseura Portoon ranskalaisesta Lorientista. Hän edusti Portoa kuusi vuotta mutta pelasi välillä yhden kauden lainalla turkkilaisseura Beşiktaşissa, jonka omistukseen hän siirtyi syyskuussa 2020.
Aboubakar on pelannut Kamerunin maajoukkueessa vuodesta 2010. Hän on toiminut joukkueen kapteenina muun muassa tammi–helmikuussa 2022 pelatussa Afrikan-mestaruusturnauksessa.
SF Studios
SF Studios on merkittävä ruotsalainen elokuvayhtiö. Se perustettiin 27. joulukuuta 1919 yhdistämällä Svenska Bio ja Filmindustri AB Skandia. Pääomistajana on ollut Bonnier-konserni vuodesta 1983. Svensk Filmindustri on tuottanut monia Ruotsin elokuvan klassikkoteoksia ja sen studiot ovat sijainneet Filmstadenissa Solnan kunnassa. Vuonna 1998 SF jaettiin kahdeksi erilliseksi yhtiöksi: SF valmistaa ja levittää elokuvia sekä SF Bio omistaa elokuvateattereita. Vuonna 2016 yhtiö otti käyttöönsä nimen SF Studios. Muutoksesta huolimatta yrityksen rekisteröity nimi on edelleen AB Svensk Filmindustri.
Wario Blast: Featuring Bomberman!
Wario Blast: Featuring Bomberman! (lyhyesti Wario Blast) on Nintendon julkaisema toimintapeli, joka julkaistiin alun perin Pohjois-Amerikassa marraskuussa 1994. Peli on länsimainen julkaisu Bomberman GB:lle, joka julkaistiin vain Japanissa.
Pelaaminen
Pelissä ideana on voittaa vastustaja läpäisemällä kenttiä. Kentistä pääsee läpi tuhoamalla viholliset räjähtävillä pommeilla. Rikkomalla seiniä saa lisävoimia, jotka kasvattavat pommien räjähdysvoimakkuutta. Se, kummalla on kolmen kierroksen jälkeen enemmän voittoja, voittaa ja pääsee seuraavalle tasolle. Pelaaja voi pelata joko Wariolla tai Bombermanilla.
Vastaanotto
Pelillä on GameRankingsissa 60.17 % keskiarvo.
Spandau Ballet
Spandau Ballet oli marraskuussa 1979 perustettu brittiläinen yhtye, jonka musiikille oli ominaista funkin ja syntetisaattoripopin sekoitus saksofonisooloihin. Yhtyeen perustivat muusikkoveljekset Gary Kemp (kitara) ja Martin Kemp (basso) yhdessä Tony Hadleyn (laulu), Steve Normanin (kitara, saksofoni ja lyömäsoittimet) ja John Keeblen (rummut) kanssa. Spandau Ballet pääsi valtavirtaan, kun se vaihtoi kasakkapuvut suhteellisen normaaleihin asuihin albumille True (1983). Yhtye tuli tunnetuksi Duran Duranin kilpailijana ja esiintyi vuonna 1985 Live Aidissa, kuten Duran Durankin. Spandau Ballet hajosi kuitenkin vuonna 1990. Sen suurimmat hittikappaleet olivat ”True”, ”Gold” ja ”Only When You Leave”. Yhtye teki comebackin vuonna 2009, jonka aikana se teki maailmankiertueen ja julkaisi uuden albumin Once More. Yhtye hajosi toisen kerran vuonna 2019.
Aili Konttinen
Konttinen valmistui kansakoulunopettajaksi vuonna 1925 ja toimi elämänsä aikana opettajana Iitissä, Jääskessä, Ruokolahdella ja Vihdissä.
Lasten- ja nuortenkirjailija
Konttinen ryhtyi kirjailijaksi vuonna 1936 ja oli aikansa suosituimpia lasten- ja nuortenkirjailijoita. Erityisen suosittu oli hänen Marketta-kirjasarjansa, joka kertoi karjalaistytöstä ja tämän perheestä. Päivi Heikkilä-Halttusen mukaan syynä aikalaismenestykseen ja suosioon oli, että kirjat olivat tiukasti kirjoittamisajankohtaansa sidottuja ja arkisia kuvauksia lasten elämästä. Lisäksi hän oli yksi Suomen ensimmäisistä helppolukuisten lastenkirjojen kirjoittajista, kun aikaisemmin sopivaa luettavaa ei ollut tarjolla paljoakaan.
Konttinen oli yksi aikansa käännetyimmistä lasten- ja nuortenkirjailijoista. Hänen kirjoistaan on käännetty usealle kielelle lastenromaani Inkeri palasi Ruotsista, joka toi hänelle myös Topelius-palkinnon vuonna 1948. Konttisen kirja Hymyile, Krisse toi hänelle toisenkin Topelius-palkinnon vuonna 1949. Topelius-palkinnoilla tai kunniamaininnoilla hänet palkittiin joka vuosi vuosina 1947-1951 ja kerran vielä vuonna 1958.
Kuolema
Konttinen murhattiin kotipihallensa Vihdissä 1. syyskuuta 1969. Häntä oli kuristettu, potkittu ja isketty viikatteella eri puolille kehoa. Murhaaja, silloin 19-vuotias mies, jäi kiinni vasta kahden kuukauden kuluttua murhasta. Mies tunnusti murhan poliisille kuulustelussa, johon hänet oli viety sen jälkeen, kun hän oli uhkaillut kotiinsa kylään tullutta serkkuaan veitsellä. Motiivina oli kosto: mies oli ollut aikoinaan Konttisen oppilaana ja väitti, että Konttinen opetti häntä huonosti lukemaan ja pakotti tämän syömään kouluruokaa, johon mies ei ollut tottunut. Konttinen oli myös miehen kertomuksen mukaan haukkunut häntä "itkupilliksi", koska tämä oli purskahtanut itkuun Konttisen komentelun takia.
Murhaaja lähetettiin mielentilatutkimukseen Lapinlahden sairaalaan. Hän onnistui kesken tutkimuksen karkaamaan sieltä, mutta palasi itse takaisin. Tutkimuksen mukaan hän oli murhannut Konttisen alentuneen syyntakeisuuden tilassa. Kihlakunnanoikeus päätti kuitenkin mielentilatutkimusraportin luettuaan, että murhaaja oli täysin syyntakeeton. Hänen katsottiin syyllistyneen murhaan, mutta passitettiin vankilan sijasta hoidettavaksi mielisairaalaan.
Egil Johansen (suunnistaja)
Egil Ivar Johansen (s. 18. elokuuta 1954) on norjalainen suunnistaja.
Johansen voitti suunnistuksen maailmanmestaruuden henkilökohtaisella matkalla 1976 ja 1978. Jälkimmäisenä vuonna hän voitti kultaa myös viestissä Norjan joukkueen kolmannen osuuden suunnistajana. Tampereen MM-kisoissa 1979 Johansen sai hopeaa hävittyään 21-vuotiaalle maanmiehelleen Øyvin Thonille 1.10 minuuttia.
Jukolan viestin Johansen voitti 1988. Hän edusti tuolloin Bækkelagets SK -seuraa.
Ilmajoen työlaitos
Ilmajoen työlaitos, jota kutsuttiin myös naisvankilaksi, oli Ilmajoella 1937–1972 toiminut naisille tarkoitettu valtion työlaitos. Naiset lähetettiin laitokseen irtolaislain nojalla. Suuri osa heistä oli prostituoituja lähinnä etelän kaupungeista.
thumbnail|200px|Karttaluonnos työlaitoksen alueesta. Paikalla sijaitsi alun perin Tuomikylän suoviljelyn koeasema. Asemalle perustettiin 1913 vankila. Se lakkautettiin 1932. Naisten työlaitos perustettiin samoihin tiloihin kesällä 1937.
Laitoksen rakennukset sijaitsivat molemmin puolin kantatie 67:ää ja Seinäjoki-Kaskinen rautatietä. Tien itäpuolella sijaitsivat maatalousrakennukset, asuinrakennukset taas tien ja radan länsipuolella. Siellä sijaitsi myös pienehkö piikkilangalla aidattu alue, joka sisälsi työlaitosvankien asuinhuoneet, ruokalan, putkat ja sairaalan. Henkilökunnan asunnot olivat aitauksen ulkopuolella.
Naiset työskentelivät maatalouden piirissä. Laitoksella oli mm. sikala ja navetta sekä runsaasti peltoja. Erään entisen yövalvojan mukaan laitoksessa asui 135–150 naista, pääosin 25-vuotiaita ja sitä vanhempia. Heistä suurin osa pidätettiin etelän kaupungeissa. Myös Saimaan kanavatyömaalta pidätettiin sinne työskentelemään tulleita naisia. Useimmilla naisilla oli alkoholiongelma, myös rikollisia oli mukana. Karkumatkat olivat yleisiä.
Työlaitoksen johtajina toimivat vuorollaan Hillo, Partanen, Pulkkinen ja Jolula.
Laitos nykyään
thumbnail|200px|Työlaitoksen aidatun alueen keskellä yhä seisova lipputanko. Pääosa säilyneistä rakennuksista sijaitsee kantatie 67:n itäpuolella. Tien länsipuolella, jossa sijaitsivat asuinrakennukset, jäljellä on laitoksen johtajan asunto, joka oli alun perin Terijoen huviloita. Se on edelleen asuinkäytössä. Muista rakennuksista on jäljellä lähinnä kivijalkoja. Laitoksen länsilaitaa pitkin kulkeva koivukuja on osin säilynyt. Aidattu alue on metsittynyt.
Aiheesta muualla
62.75611°N, 22.64917°W
Lintula (Valkeakoski)
Lintula on vuonna 2009 valmistunut kaupunginosa Valkeakosken kaupungissa ja Valkeakosken 8. kaupunginosa. Lintulassa järjestettiin tuolloin asuntomessut.
Idea
Lintulan poikki kulkee sen pääkatu, nimeltään Linnunrata. Asuintalot on sijoitettu pääkadun tai sen sivukujien kuten Kuikankaaren ja Kaakkurinkaaren varrelle. Lintula sijaitsee taajama-alueen takana "piilossa". Palvelut ja koulut ovat kuitenkin lähellä. Lintula on rakennettu mäntykankaalle, pellon viereen.
Tuomarinkylän kevyenliikenteen silta
Tuomarinkylän kevyenliikenteen silta on Vantaanjoen ylittävä silta Helsingissä. Silta yhdistää Tuomarinkartanon Tapaninvainioon. Sillan on suunnitellut Niilo Raita, ja se valmistui vuonna 1979.