cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vuoden betonirakenne
Kilpailun historiasta ja säännöistä
Vuosina 1970–1975 nimityksen myönsi jo toimintansa lopettanut Suomen Betoniteollisuuden Keskusjärjestö ry. Kilpailuun laadittiin varsinaiset säännöt vuotta 1977 varten. Konstruktioiden vaativuuden ja innovaatioiden lisäksi kiinnitettiin huomiota entistä enemmän muun muassa betonirakenteen arkkitehtuuriin, sopeutumiseen ympäristöön ja taloudellisuuteen. Tuomariston edustavuutta laajennettiin. Vuonna 1980 sääntöjä tarkennettiin laajentamalla edelleen tuomariston kokoonpanoa ja painottamalla lisää arkkitehtuurin osuutta. Kilpailun yhtenä käännekohtana voidaan pitää vuotta 1982, jolloin voitto meni kulttuurirakennukselle. Vuoden 1986 sääntötarkistuksessa määriteltiin kilpailun tarkoitukseksi kehittää yhtä lailla sekä betoniarkkitehtuuria että betonirakentamisen tekniikkaa. Kilpailun suosio kasvoi 1990-luvulla. Vuodesta 1998 lähtien kilpailuun on voinut osallistua myös peruskorjauskohteita. Nykyään kilpailuun osallistuvien rakenteiden tulee olla rakennettu Suomeen. Betoniteollisuus ry:n mukaan rakennusmateriaalina betonia valmistetaan enemmän kuin mitään muuta materiaalia maailmassa.
Vuoden 2010 kilpailun säännöt vahvisti Betoniteollisuus, joka myös kutsui koolle tuomariston. Suomen Arkkitehtiliitto, Rakennusinsinöörit ja -arkkitehdit, Suomen Rakennusinsinöörien Liitto ja Suomen Betoniyhdistys nimesivät tuomaristoon kukin yhden jäsenen. Betoniteollisuus kutsui tuomaristolle sihteerin ja puheenjohtajan sekä yhden jäsenen, joka edusti julkista sanaa.
1970–1979
Kuvia vuosien 1970–1979 voittajista
1980–1989
Kuvia vuosien 1980–1989 voittajista
1990–1999
Kuvia vuosien 1990–1999 voittajista
2000–2009
Kuvia vuosien 2000–2009 voittajista
2010–2019
Kuvia vuosien 2010–2019 voittajista
2020–
Kuvia vuosien 2020– voittajista
Power Rangers (elokuva)
Power Rangers on vuonna 1995 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva, joka perustuu televisiosarjaan Mighty Morphin Power Rangers. Elokuvan ohjasi Bryan Spicer ja käsikirjoituksesta vastasivat John Kamps ja Arne Olsen. Pääosassa esiintyivät samat näyttelijät, jotka esiintyivät televisiosarjassa Karan Ashley, Johnny Yong Bosch, Steve Cardenas, Jason David Frank, Amy Jo Johnson ja David Yost.
Ondřej Fiala
Ondřej Fiala (s. 4. marraskuuta 1987 Šternberk, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka siirtyi kaudeksi 2012–2013 Itävallan pääsarjassa pelaavaan tšekkiläisseura Orli Znojmoon.
Power Rangers (elokuva)
Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti yli 66 miljoonaa dollaria, josta Yhdysvalloissa saatu osuus oli hieman yli 38 miljoonaa dollaria. Se oli elokuvan budjettiin nähden menestys. Lisäksi se oli ehdolla Young Artist -palkinnon voittajaksi, kun Steve Cardenas oli ehdolla parhaaksi nuoreksi näyttelijäksi sivuroolissa. Palkinto meni lopulta Jonathan Hernandezille elovassa Siirtolaiset.
Ondřej Fiala
Pelattuaan Tšekissä, kaudeksi 2005–2006 Fiala siirtyi Pohjois-Amerikkaan WHL-liigan Everett Silvertipsiin. NHL-seura Minnesota Wild varasi Fialan vuoden 2006 NHL:n varaustilaisuudessa toisella kierroksella, numerolla 40. Fiala jatkoi WHL:ssä vuoteen 2008 asti, jolloin palasi Eurooppaan. Hän oli Oulun Kärpissä heinäkuussa 2008 parin päivän try-out-sopimuksella ja pelasikin joukkueessa yhden harjoitusottelun Vaasan Sportia vastaan. Varsinaisen kauden Fiala aloitti Spartak Moskovassa KHL:ssa mutta pelasi siellä kuitenkin vain kaksi peliä, ja suurimman osa kaudesta hän pelasi lopulta Vysšaja Ligan Molot-Prikamje Permissä.
Power Rangers (elokuva)
Juoni
Kuusi tavallista teiniä muuttuu velhojohtajansa rinnalla pahaa vastaan taisteleviksi supersankareiksi. Lordi Zedd ja Rita Repulsa vapauttavat 6000 vuotta horroksessa olleen Ivan Oozen, joka herätessään henkiin poistaa Power Rangerseilta näiden kyvyt tuhotessaan Zordonin voimanlähteen. Kaiken näyttäessä epätoivoiselta Power Rangersit matkaavat kaukaiselle planeetalle hakeakseen erityisiä voimia. Matkalla he tapaavat naissoturin Dulcean, joka välittää heille muinaista viisautta ja voimaa. Power Rangersien saadessaan voimansa takaisin he matkaavat takaisin maaplaneetalleen ja yrittävät voittaa Ivan Oozen hinnalla millä hyvänsä.
Ondřej Fiala
Kaudeksi 2009–2010 Fiala palasi kotimaahansa ja Tšekin kakkosliigassa pelanneeseen Piráti Chomutoviin, jossa pelasi 28 ottelua. Hän käväisi kauden aikana lainalla saman sarjan SK Kadaňissa ja kolmosliigan HC Děčínissä. Seuraavan kauden Fiala pelasi kokonaan lainalla SK Kadaňissa. Kauden 2011–2012 hän puolitti jälleen Piráti Chomutovin ja SK Kadaňin välillä. Loppukaudesta Fiala oli mukana Chomutovin pudotuspeliotteluissa ja nousukarsinnoissa, joissa joukkue onnistui nousemaan seuraavaksi kaudeksi Tšekin pääsarjaan. Kauden jälkeen Fiala siirtyi Orli Znojmoon, joka pelaa Itävallan pääsarjassa.
Bedollo
Bedollo on kunta Trenton maakunnassa Italiassa. Asukasluku on 1 487 ja pinta-ala 27 neliökilometriä. Bedollo sijaitsee noin 20 kilometriä Trenton kaupungista koilliseen.
Power Rangers (elokuva)
Albumit
Elokuvasta julkaistiin kaksi albumia vuonna 1995, joista ensimmäinen sisälsi eri yhtyeiden muun muassa Red Hot Chili Peppersin ja Van Halenin esittämiä kappaleita. Toinen perustui elokuvassa kuultuihin Graeme Revellin sävellyksiin.
Videopeli
Bandai, Banpresto ja SIMS Co., Ltd. kehittivät elokuvaan pohjautuvan videopelin, jonka Bandai, sekä Sega julkaisivat aluksi Japanissa 1. maaliskuuta 1995 ja myöhemmin Yhdysvalloissa 15. kesäkuuta 1995. Pelin juoni ei ole suora kopio elokuvasta, sillä muun muassa Segan versiossa hahmot muistelevat menneitä, jolloin pelissä voi pelata alkuperäisillä Rangereilla, jotka kantoivat Punaisen, Keltaisen ja Mustan roolia.
Valtioneuvoston tilannekeskus
Valtioneuvoston tilannekeskus (VNTIKE), , ) on Suomen valtioneuvoston yksikkö, joka vastaa reaaliaikaisesta turvallisuustilannekuvan ylläpitämisestä valtionjohdon ja viranomaisten tarpeisiin yhdistämällä eri lähteistä saatuja tietoja.
Valtioneuvoston tilannekeskuksesta säädetyn lain mukaan valtioneuvoston tilannekeskuksen tehtävänä on:
1) koota ja analysoida tietoa turvallisuustilanteesta ja sellaisista häiriöistä ja niiden uhkista, jotka vaarantavat yhteiskunnan elintärkeitä toimintoja;
2) hoitaa ja koordinoida 1 kohdassa tarkoitettuihin tilanteisiin liittyvistä vallitsevista olosuhteista, tilanteen synnyttäneistä tapahtumista, tilannetta koskevista taustatiedoista ja tilanteen kehittymistä koskevista arvioista sekä eri toimijoiden toimintavalmiuksista laadittavan kuvauksen (tilannekuva) ylläpitämiseen, kokoamiseen, yhteensovittamiseen ja välittämiseen liittyviä poikkihallinnollisia tehtäviä;
3) jakaa 1 kohdassa tarkoitettua yhteen sovitettua tietoa tasavallan presidentille, valtioneuvostolle ja muille viranomaisille.
Toiminta
Valtioneuvoston kanslian mukaan valtioneuvoston tilannekeskus ylläpitää strategisena tehtävänään reaaliaikaisista turvallisuustapahtumatiedoista ja eri viranomaisten tiedoista rakennettua tilannekuvaa valtionjohdolle. Tilannekuva kootaan yhdistämällä avoimista lähteistä ja viranomaisilta saatuja tietoja. VNTIKE on myös Suomen kansallinen yhteyspiste muun muassa Euroopan unionin (EU) kriisikoordinaation ja EU:n, Yhdistyneitten kansakuntien (YK) ja Naton pelastuspalvelualoihin sekä tukee muun muassa Suomeen kohdistuvan informaatiovaikuttamisen vastaista työtä. Erityisesti VNTIKE informoi Suomen pääministeriä ja toimii suoraan valtiosihteerin alaisuudessa vaikka se on osa valtioneuvoston kanslian valmiusosastoa hallinnollisesti. Keskus toimii valtioneuvoston linnassa Senaatintorin varrella ja se on miehitetty ympäri vuorokauden vuoden jokaisena päivänä.
Valtioneuvoston tilannekeskus tuottaa analysoitua ja ajantasaista poikkihallinnollista tilannekuvaa, joka tukee valtionjohdon päätöksentekoa sekä normaalioloissa että erityisesti häiriötilanteissa, joissa joudutaan nopeasti tekemään hyvinkin laajaalaisesti vaikuttavia päätöksiä. Tilannekuvalla pyritään tukemaan tasavallan presidentin ja valtioneuvoston päätöksentekoa siten, että valtion itsenäisyyteen ja yhteiskunnan elintärkeisiin toimintoihin kohdistuvat uhkat ovat hallittavissa. Toimivaltainen viranomainen välittää tiedon riittävän varhaisessa vaiheessa valtioneuvoston tilannekeskukselle. Valtioneuvoston tilannekeskus yhdistää viranomaisilta ja julkisista lähteistä saatavaa tietoa ja muodostaa valtionjohdolle kokonaiskuvaa säännöllisillä ja tilanteenmukaisilla raporteilla. Tilannekuvassa korostuu toimivaltaisen viranomaisen käsitys tapahtuneesta, tilanteeseen vaikuttavista tekijöistä sekä arvio tilanteen kehityksestä. Operatiivinen vastuu tilanteen hallinnasta on toimivaltaisella viranomaisella. Valtioneuvoston tilannekeskus toimii ympärivuorokautisesti vuoden kaikkina päivinä. Tilannekeskus välittää tilannetietoa sähköpostitse tilannekatsauksina tai valtioneuvoston matkapuhelinsovellukseen perustuvan tiedonanto- ja hälytysjärjestelmän kautta. Tarvittaessa tilannekeskus toimittaa raportteja ja tilannekatsauksia suullisesti tai paperijakeluna tiedon turvaluokitus huomioon ottaen. Tilannekeskuksen tuottamat tilannetiedot ovat yleensä turvaluokiteltuja ja tarkoitettu vain valtionjohdon ja viranomaisten käyttöön. Tilannekeskuksen yhteydessä toimii valtioneuvoston hybridianalyysitoiminto, jonka tehtävä on tukea valtionjohdon ja valtioneuvoston tilannetietoisuutta hybridi- ja informaatiovaikuttamisen osalta.
Kirjohelttasieppo
250px|pienoiskuva|Naaras Kirjohelttasieppo (Platysteira peltata) on afrikansieppojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Kirjohelttasieppoa tavataan Afrikan etelä- ja itäosissa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Hinnøya
Hinnøya on Pohjois-Norjassa sijaitseva saari ja se kuuluu sekä Lofoottien että Vesterålenin saariryhmiin. Sen pinta-ala on 2 198 km² ja se onkin suurin rannikolla sijaitseva saari Norjassa.
Saaren pääasutuskeskus on Harstadin kaupunki, missä asuu yli kaksikymmentätuhatta asukasta. Ympäri Hinnøyaa on myös kyliä, kuten Borkenes, Lødingen, Sigerfjord ja Sørvik.
Maantiede
Tromssan ja Nordlandin lääniin kuuluvassa Hinnøyassa on lukuisia vuonoja. Alueella on myös rosoista ja vuoristoista maastoa, kuten saaren eteläosassa, jonka Møysalenin kansallispuistossa sijaitsee myös saaren korkein vuori Møysalen (1 262 m). Läntisemmästä Lofoottien saaresta, Austvågøyasta, saaren erottaa Raftsundet-salmi. Saari on sekä Nordlandin että Tromssan ja Finnmarkin läänin alueella ja sen osia kuuluu kahdeksalle kunnalle, jotka ovat Lødingen, Hadsel, Vågan, Sortland, Kvæfjord, Andøy, Harstad ja Tjeldsund.
Liikenne
Hinnøya on yhdistetty mantereeseen Tjeldsundin sillalla ja lännessä Langøyan saareen Sortlandin sillalla. Saaren pohjoisosa puolestaan on yhdistetty Andøyaan Andøyn sillalla.
The Girl Is Mine
The Girl Is Mine on yhdysvaltalaisen laulajan Michael Jacksonin ensimmäinen vuoden 1982 albumilta Thriller julkaistu single. Se on kappaleiden ”Say Say Say” ja ”The Man” ohella Jacksonin ja Paul McCartneyn yhdessä laulama.
The Girl Is Mine 2008
The Girl Is Mine 2008 on alkuperäisen kappaleen uudelleenmiksattu versio vuoden 2008 albumilta Thriller 25. Kappaleessa esiintyy Paul McCartneyn sijaan rap-artisti will.i.am. Kappale julkaistiin albumin ensimmäisenä singlenä 14. tammikuuta 2008.
Angolanhelttasieppo
Angolanhelttasieppo (Platysteira albifrons) on afrikansieppojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Angolanhelttasieppoa tavataan kotoperäisenä Angolassa. Laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi, ja sitä uhkaa metsien hakkuu.
Friedrich von Rabenau
thumb|180px|Friedrich von Rabenau vuonna 1937. Friedrich von Rabenau (10. lokakuuta 1884 Berliini – 12. tai 13. huhtikuuta 1945 Flossenbürgin keskitysleiri) oli saksalainen tykistönkenraali toisen maailmansodan aikana. Rabenau oli myös teologi ja natsihallinnon vastustaja.
Rabenau oli protestantti, jonka kristillinen vakaumus ohjasi vastustamaan kansallissosialisteja jo varhain. Hän asettui kristinuskon poistamista ajanutta Alfred Rosenbergia vastaan olemalla mukana 96 kirkon johtajan julistuksessa Alfred Rosenbergia vastaan vuonna 1937. Vaikka Rabenau ei varsinaisesti liittynyt vastarintajärjestöihin, hän avusti Ludwig Beckin ja Carl Friedrich Goerdelerin välisessä yhteydenpidossa.
Rabenau vapautettiin tehtävistään kesällä 1942 ja siirrettiin varhaiselle eläkkeelle tykistönkenraaliksi ylennettynä. Hän opiskeli protestanttista teologiaa Berliinin yliopistossa. Hänet pidätettiin heinäkuun 20. päivän salaliiton nujertamisen yhteydessä vuonna 1944. Häntä ei koskaan syytetty eikä tuomittu oikeudessa, mutta hänet hirtettiin Flossenbürgin keskitysleirillä Heinrich Himmlerin käskystä vähän ennen sodan loppua ja natsi-Saksan kukistumista 15. huhtikuuta 1945. Hän jätti jälkeensä vaimonsa Eva Kautzin ja kaksi lasta.
Coccinula
Coccinula on leppäkerttujen heimoon kuuluva kovakuoriaissuku. Suvun lajimäärä vaihtelee eri lähteissä. Maailmanlaajuisesti sukuun kuuluu ainakin 3 lajia. Suomessa suvun edustajia on tavattu yksi laji. Suomessa esiintyy vakiintuneena ja yleisenä seulapirkko (Coccinula quatuordecimpustulata).
Piisidos
Nimessä oleva kreikkalainen kirjain π viittaa p-orbitaaleihin, sillä piisidoksen orbitaalisymmetria on lähes sama kuin p-orbitaalin. P-orbitaalin orbitaalisymmetria on kuin piisidoksen, mutta katsottuna sidosakselia myöten.
J.E. Lennard Jones ja R.S Mulliken mallinsivat piisidoksen muodon käyttämällä  molekyyliorbitaaliteoriaa. Tällä hetkellä yleisempi tapa esittää sidosten muodostuminen hybridisaation avulla. Lähestymistavan ensiksi kehitti kemisti Linus Pauling vuonna 1931. Tällä tavalla esitettiin selvemmin, minkälainen sidoksen malli on.
Perusasiat piisidoksesta
Piisidokset ovat kovalenttisia sidoksia, joissa atomin molemmat p-orbitaalin lohkot limittyvät toisen atomin p-orbitaalin kanssa. Yleensä piisidos muodostuu sp2- tai kolmossidoksen tapauksessa sp-hybridisaatiosta vapaaksi jääneistä p-orbitaalien vuorovaikutuksesta. Jokaisella näistä orbitaaleilla on nollavaraus jaetussa solmukohdassa. Solmukohta on sama myös piisidoksen sidosorbitaalille. vasen|pienoiskuva|235x235px|Eteenin piisidosAtomien väliset sidokset muodostuvat, kun kaksi tai useampi atomi liittyy yhteen. Molekyylien muodostuessa atomin uloimmat orbitaalit menevät päällekkäin. Jotta muodostuisi sidos, orbitaalien täytyy olla yksielektronisia ja elektronien spin täytyy Paulin kieltosäännön mukaan olla vastakkaisiin suuntiin ylös ja alas. Sidoksen muodostuessa p-orbitaalin x-, y- ja z -akselien suuntaiset orbitaalit liittyvät toisen atomin vastaaviin orbitaaleihin. Molempien atomien z-akselin suuntaiset orbitaalit liittyvät päällekkäin päistään, muodostaen yhden sigmasidoksen atomien välille. Sen sijaan x- ja y-orbitaalit eivät yllä liittymään päistään toistensa päälle, joten ne menevät sivuttain toistensa päälle muodostaen kumpikin piisidoksen. Kuitenkin useimmat piisidokset muodostuvat hybridisaatiosta vapaiksi jääneistä p-orbitaaleista. Kahden atomin välillä voi olla enintään kaksi piisidosta. Piisidokset ovat heikompia kuin sigmasidokset. C=C kaksoissidoksella eli sidoksella, joka koostuu yhdestä sigma- ja yhdestä piisidoksesta ja joka on esim. eteenillä, ei ole kaksinkertainen määrä sidosenergiaa verrattuna C-C yksinkertaisen sidokseen, joka on esim. etyylillä. Tämä viittaa siihen, että piisidoksen tuoma stabiilius on pienempi kuin sigmasidoksen.
Kvanttimekaanisesta näkökulmasta piisidoksen heikkouden voi selittää merkittävästi vähemmällä peitolla orbitaalien rinnakkaisuuden vuoksi. Sigmasidoksilla yhdistyvät orbitaalit muodostuvat atomien ydinten välille, johtaen suurempaan peittoon ja vahvaan sidokseen.
Monisidoksien suuremmasta vahvuudesta verrattuna yksittäiseen sigmasidokseen seuraa niiden lyhyempi sidospituus. Esimerkiksi hiiliatomien välinen sidospituus on 154 pm etaanissa (yksinkertainen sidos), 134 pm eteenissä (kaksoissidos) ja 120 pm etyynissä (kolmoissidos). Sidosten lisääminen lyhentää sidosta ja lisää sidoksen sidosenergiaa.
Toisin kuin σ-sidos, joka on pyörähdyssymmetrinen, mikä taas mahdollistaa molekyylin eri konformaatiot, piisidos ei päästä sidosta pyörimään. Piisidos on jäykkä eli se lukitsee molekyylin sidoksen liikkeen kaksois- ja kolmoissidoksissa. Piisidoksen jäykkyydestä seuraa, että atomit eivät voi pyöriä toistensa suhteen rikkomatta niiden välistä sidosta. Kaksoissidosten kiertymättömyydestä seuraavaa atomien ja atomiryhmien suuntautumista molekyyleissä kuvataan Cis-trans-isomerialla. Cis-trans-isomeria vaikuttaa molekyylien ominaisuuksiin, kuten kiehumispisteeseen.
Erityistapaukset
Yksi tärkeä tapaus delokalisaatiosta on löydettävissä molekyyleistä, joissa on useita piisidoksia, esim. bentseeni. Sidosten tulee olla sijoitettuna niin että ne voivat vuorovaikuttaa toistensa kanssa. Jotta näin olisi, tulee sidosten olla vierekkäin ja atomin sigmasidosten sijaita yhdessä tasossa.
Lake Orion
Lake Orion on kylä Oaklandin piirikunnassa, Michiganin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kylän väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 2 973.
Paolo Emilio Pavolini
thumb|upright|Paolo Emilio Pavolini Paolo Emilio Pavolini (10. heinäkuuta 1864 Livorno, Italia – 15. syyskuuta 1942 Quattordio, Italia ) oli italialainen kielen ja kirjallisuuden tutkija. Hän opiskeli etupäässä sanskritin kieltä Pisassa, Berliinissä ja Lontoossa. Hän toimi Firenzen yliopistossa yli vuoden ajan sanskritin ja Intian muinaiskulttuurien professorina. Pavolini käänsi myös Kalevalan ja joitakin muita suomalaisia teoksia italiaksi.
Opiskelijasta sanskritin professoriksi
Pavolini oli vuodesta 1892 sanskritin dosentti Firenzen yliopistossa (Reale Istituto di studi superiori) ja vuodesta 1895 saman aineen ylimääräinen ja 1901 varsinainen professori samassa korkeakoulussa. Vaikkakin hän oli omistanut suurimman osan toimintaansa sanskritin kielen opiskelulle ja julkaissut alalta runsaasti etenkin pienempiä kirjoituksia, hänen työnsä tuotti hedelmää muillakin filologian aloilla. Pavolini toimi sanskritin ja Intian muinaiskulttuurien professorina yli 30 vuotta.
Kalevalan ja muiden suomenkielisten teosten kääntäjä
Pavolinin käännös on tehty kahdeksantavuiseen ottonario-mittaan, joka vastaa suomalaista runomittaa. Käännös oli vuonna 1915 julkaistun Tietosanakirjan mukaan sekä tarkkuudeltaan että runolliselta kauneudeltaan parhaita siihenastisista Kalevalan-käännöksiä, ja sitä pidetään edelleen 2010-luvulla parhaana Kalevalan italiannoksena. Suomen kansallisbiografiaan vuonna 2002 kirjoittaneen Luigi de Annan mukaan Pavolinin käännöstä pidetään onnistuneimpana Kalevalan kolmesta italiannoksesta. Myös E. N. Setälä ylisti sitä aikanaan, ja O. J. Tallgren pitää kirjoituksessaan Valvojassa vuonna 1913 Pavolinin käännöstä selvästi onnistuneempana verratessaan sitä myöhempään Francesco di Silvestri-Falconierin käännökseen.
Pavolini kirjoitti Kalevalan jälkeen monia teokseen ja suomalaiseen kansanrunouteen liittyneitä tutkielmia, ja hän käänsi italiaksi myös Kanteletarta. 1920-luvun alussa Pavolini puolestaan käänsi Aleksis Kiven Seitsemän veljestä ja Lean, ja 1930-luvulla hän kirjoitti esipuheen P. Faggiolinin tekemiin käännöksiin Larin-Kyöstin kokoelmasta ja Aino Kallaksen teoksista Sudenmorsian ja Barbara von Tisenhusen.
Yksityiselämä
Pavolini oli naimisissa Margherita Cantagallin kanssa. He saivat kaksi lasta. Corrado Pavolinista tuli kirjailija ja teatterinjohtaja ja Alessandro Pavolinista journalisti ja poliitikko. Alessandro oli fasistisen Italian ministeri, ja toisen maailmansodan loppuvaiheessa hän perusti puolisotilaalliset mustat prikaatit.
Kaavinta
Kaavinta tarkoittaa jonkin poistamista kaapimalla tai raaputtamalla:
Avio
Avio on kunta ja kylä Trenton maakunnassa, Italiassa. Kylän asukasluku on noin 4 000 ja pinta-ala 68,86 km².
Lafia (Timbuktu)
Lafia on maalaiskunta Timbuktun alueen Timbuktun piirissä Malissa. Sen pinta-ala on 5 400 neliökilometriä. Asukkaita on 7 800 henkeä (vuonna 2009).
Lafian kunta rajoittuu pohjoisessa Timbuktun piirin Bourem-Inalyn, idässä Gourma-Rharousin piirin Hamzakoman sekä etelässä ja lännessä Haribomon kuntiin. Seutu kuuluu Saharan ja Sahelin siirtymäalueeseen. Sen läpi virtaa Nigerjoki.
Kuntaan kuuluu neljä kylää ja 13 paimentolaisryhmää. Sen keskuspaikka on Aglalin kylä. Asukkaat ovat songhaita, tuaregeja, fulbeja, maureja ja bozoja. Vallitseva uskonto on islam.
Aglalin kautta kulkee Timbuktun ja Rharousin välinen erämaareitti, josta haarautuu toinen reitti Douentzaan. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, hirssi, durra, lehmänpapu, okra ja vesimeloni. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja kamelit. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.
Kunnassa toimii neljä alakoulua, yksi yläkoulu sekä kaksi terveyskeskusta. Matkailua seudulle ei ole.
Itä-Jaava
Provinssin väestön valtaosan muodostavat jaavalaiset, joita on väestöstä noin neljä viidesosaa. Viidennes provinssin väestöstä on maduralaisia. Alueella asuu myös useita vähemmistökansallisuuksia. thumb|Trowulanin alueella sijaitseva 1300-luvulla rakennettu temppeli, Bajang Ratu, on yksi alueen tärkeimmistä nähtävyyksistä. Itä-Jaavan alue oli keskeinen osa 1300–1400-luvuilla kukoistanutta Majapahitin kuningaskuntaa. Itä-Jaavan Mojokerton kaupungin lähellä sijaitsee Majapahitin muinainen pääkaupunki Trowulan. Trowulanin arkeologinen alue on kulttuurihistoriallisesti arvokas.
Goundam
Goundamin kaupunkikunnan pinta-ala on 101 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Kaneyen ja Doukourian, etelässä Tonkan sekä lännessä ja pohjoisessa Télén kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.
Kunta käsittää 11 kaupunginosaa. Asukkaat ovat etupäässä songhaita, tuaregeja ja fulbeja. Vallitseva uskonto on islam.
Goundamin kautta kulkee maantie 33 Timbuktuun, Niafunkéen sekä Dirén jokisatamaan. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, kaupankäynti ja käsityöammatit. Kunnassa on kuusi ala- ja kaksi yläkoulua, lyseo ja terveyskeskus.
Songhaivaltakunnan aikana 1500-luvun loppuun saakka Goundam oli kukoistava kauppapaikka. Myöhemmin sitä hallitsivat fulbet ja tuaregit sekä vuodesta 1894 lähtien ranskalaiset. Seudun nähtävyyksiä ovat Länsi-Afrikan suurin järvi Faguibine sekä Essakanen keidas, jossa pidetään suuri kansanperinnefestivaali.
Tauriac-de-Naucelle
Tauriac-de-Naucelle on kunta Ranskan eteläosassa Aveyronin departementissa Occitanien alueella. Kunnasta käytetään myös nimeä Calmont-de-Plancatge. Se sijaitsee noin 40 kilometriä Rodezin kaupungista lounaaseen.
Tauriac-de-Naucellen kunnan ja sen eteläpuolella olevan Tanusin kunnan rajalla olevan Viaurjoen ylittää Viaurin viadukti, joka on vuonna 1903 käyttöönotettu rautatiesilta.
Selkirk Concession
300px|right|Assiniboian sijainti Selkirk Concession on maansiirtosopimus (1811) jossa Hudson’s Bay Company luovutti 300 000 km² viljeltävää maata Thomas Douglasin, Selkirkin 5. jaarlin omistukseen. Alue sijaitsee osittain nykyisen Manitoban provinssin ja Pohjois-Dakotan ja Minnesotan osavaltioiden alueella.
Douglas perusti alueelle Red River Colonyn, jonne hän houkutteli köyhyydessä eläviä skotlantilaisia ja irlantilaisia ilmaiseksi jaettavalla maaoikeudella. Vastineeksi tästä hän takasi Hudson’s Bay Companylle 200 työntekijää vuodessa kauppapaikkojen rakennustyöhön ja lupasi luovuttaa maapalstoja eläkkeelle jääville yhtiön työntekijöille. Vuonna 1812 Miles MacDonell saapui paikalle mukanaan ensimmäiset skotlantilaissiirtolaiset.
Red River Colony kohtasi vastustusta paikallisilta métiseiltä ja North West Companyn turkikauppiailta. Vastustus kärjistyi vuonna 1816 Seven Oaksin taisteluun. Taisteluissa kuoli 22 henkeä.
Red River Colony ei koskaan ollut erityisen tuottoisa maataloudellisesti, mutta ilmaiseksi jaettavan maan houkutus toi alueelle runsaasti siirtolaisia tasaisena virtana. 1850-luvulla Hudson’s Bay Company lopetti asutuskeskuksen rahoittamisen, ja 1860-luvulla skotlantilaiset jäivät vähemmistöön väkimääräisesti métiseihin verrattuna. Tästä alkoi uusi vihollisuuksien aika 1869–1870. Se johti Redjoen kapinan jälkeen Manitoban provinssin perustamiseen.
Sleepwalker
Sleepwalker on The Kinksin helmikuussa 1977 julkaistu albumi, joka oli samalla yhtyeen ensimmäinen Arista Recordsille tekemä julkaisu. Solisti-kitaristi-lauluntekijä Ray Davies oli luopunut kunnianhimoisten konseptialbumien työstämisestä ja Sleepwalker oli pitkästä aikaa perinteisempi kokoelma lauluja. Albumi menestyi kaupallisesti huomattavasti paremmin kuin yhtyeen viimeisimmät pitkäsoitot.
Kappaleet
A-puoli B-puoli
Gergely Bogányi
Gergely Bogányi (s. 4. tammikuuta 1974 Vác, Unkari ) on unkarilainen, Suomessakin opiskellut pianisti ja flyygelinsuunnittelija.
Bogányi on konsertoinut muun muassa Lontoon filharmonisen orkesterin kanssa vuonna 2004. Marraskuussa 2010 hän esitti kahtena peräkkäisenä iltana Frédéric Chopinin koko pianotuotannon Budapestissa.
Unkarin valtio lahjoitti vuonna 2017 itsenäisen Suomen satavuotisjuhlan kunniaksi Helsingin Musiikkitaloon Bogányi-nimeä kantavan uudentyyppisen, komposiittimateriaaleja hyödyntävän flyygelin, jonka Gergely Bogányi on suunnitellut yhdessä Csaba Szászin ja Péter Üvegesin kanssa. He ovat myös perustaneet flyygeleitä rakentavan ja kehittävän yrityksen Unkariin.
Gergely Bogányin perhe muutti vuonna 1987 Unkarista Suomen Forssaan, jossa hänen vanhempansa työskentelivät musiikinopettajina. Hän opiskeli pianonsoittoa Budapestin Liszt-akatemiassa, Helsingin Sibelius-Akatemiassa ja Indianan yliopistossa Yhdysvalloissa, opettajinaan László Baranyay, György Sebök ja Matti Raekallio. Vuonna 1996 Bogányi voitti Franz Liszt -kilpailun ja sai vuonna 2004 Unkarin tärkeimpänä kulttuuripalkintona pidetyn Kossuth-palkinnon.
Myös Gergely Bogányin sisarukset ovat muusikoita: kapellimestari-sellisti Tibor Bogányi, fagotisti Bence Bogányi ja huilisti Bernadett Bogányi.
Lipunnosto kolmen valtakunnan rajapyykille
pienoiskuva|Suomalaissotilaat nostavat sotalipun kolmen valtakunnan rajapyykille Lapin sodan päättymisen jälkeen. Lipunnosto kolmen valtakunnan rajapyykille on kuuluisa toisen maailmansodan valokuva, joka otettiin Lapin sodan päättymisen jälkeen 27. huhtikuuta 1945. Samalla päättyi myös Suomen osuus toisessa maailmansodassa. Valokuvassa nähdään maavoimien taisteluosasto Loimun partio nostamassa Suomen lippua Norjan, Ruotsin ja Suomen väliselle kolmen valtakunnan rajapyykille viimeisten saksalaisten joukkojen vetäydyttyä Suomesta. Valokuvan otti jalkaväkirykmentti 1:n komentaja, eversti Väinö Oinonen. Valokuvasta tuli laajalti levinnyt sotien päättymisen symboli Suomessa.
Tausta
vasen|pienoiskuva|Pieni ja vaatimaton lippu, jonka pioneeri Antti Poikola nosti rajapyykille 26. huhtikuuta 1945. Suomi taisteli talvisodassa ja jatkosodassa Neuvostoliittoa vastaan. Jatkosodan aikaan Suomen liittolainen oli Saksa, jonka 20. vuoristoarmeija oli sijoitettu Lappiin. Syyskuussa 1944 Suomi suostui erillisrauhaan Neuvostoliiton kanssa. Rauhanehdoissa vaadittiin, että Suomi riisuu aseista tai karkottaa kaikki saksalaiset sotilaat Suomen maaperältä. Tilanne johti Lapin sotaan, ja 20. vuoristoarmeija alkoi vetäytyä pohjoiseen kohti miehitettyä Norjaa. Suomen III armeijakunta lähti takaa-ajoon kenraali Hjalmar Siilasvuon johdolla. Marraskuuhun mennessä sota käytännöllisesti katsoen muuttui Käsivarren asemasodaksi, kun useimmat Saksan yksiköistä olivat vetäytyneet Norjaan Yykeän linjalle, vaikka muutamat Saksan joukot pysyivätkin vielä linnoittautuneina Suomessa Kilpisjärven alueella.
25. huhtikuuta 1945 oli havaittu, että Saksan viimeiset osastot olivat vetäytymässä Norjan puolelle. Sen takia kapteeni Valkosen johtama 60 sotilaan taistelupartio määrättiin tiedustelemaan, onko Käsivarren Lappi vapaa Wehrmachtin joukoista. Partio koottiin taisteluosasto Loimun 1. komppaniasta, ja se lähti tehtävälleen kello 13.00 samana päivänä Kilpisjärven eteläosista. Sotilaat hiihtivät luoteeseen kohti Norjaa, kunnes osasto jaettiin kahtia lähellä Saanaa. Pienempi puoli lähestyisi Norjan rajaa tietä pitkin, kun suurempi osa partiosta jatkaisi kapteeni Valkosen johdolla kohti kolmen valtakunnan rajapyykkiä. Valkosen partio saapui rajapyykille 26. huhtikuuta yöllä kello 1.15. Pioneeri Antti Poikola kiinnitti pienen ja vaatimattoman Suomen lipun rajapyykille, ja partio ilmoitti radiolla, että saksalaisia ei ollut havaittu Suomen maaperällä. Valkonen ja hänen partionsa ampuivat kolme kunnialaukausta ennen lähtöään; laukaukset kaikuivat tuntureilla ja hätkähdyttivät Ruotsin rajavartiota lähellä.
26. huhtikuuta keskipäivän aikaan 1. pataljoonan komentaja majuri Martti Santavuori ja suomalais-ruotsalainen partio saapuivat rajapyykille. Saksalainen Gebirgsjäger-yksikkö lähestyi heitä Norjan puolelta. Koska Santavuori luotti siihen, etteivät saksalaiset ampuisi ruotsalaisia kohti, hän viestitti yksikön johtajalle kutsun tulla tapaamaan häntä rajalle. Itävaltalainen vääpeli hiihti pian lähemmäs, ja miehet keskustelivat sodasta, sekä menneestä että tulevasta. Santavuori ja vääpeli tervehtivät, kättelivät ja toivottivat toisilleen ”niin hyvää tulevaisuutta kuin kohtalo vain tarjota saattoi”, ennen kuin jatkoivat matkaansa.
Lipunnosto
27. huhtikuuta jalkaväkirykmentti 1:n komentaja eversti Väinö Oinonen saapui rajapyykille erillisosaston kanssa tarkastaakseen tilanteen. Mukana oli TK-komppanian valokuvaajia suuremman lipun ja paremman lippusalon kanssa. Osasto nosti Suomen sotalipun juhlallisesti rajapyykille ja eversti Oinonen otti tilanteesta valokuvan 894 metriä korkea Golddabakti-tunturi taustalla. Saksalainen yksikkö oli kuitenkin valmiudessa Norjan puolella rajaa, ja kesken juhlien ”Wer da?” -huuto yllätti suomalaisosaston. Suomalaissotilaat suojautuivat rajapyykin taakse. Taistelu vältettiin, kun ruotsalainen rajavartio saapui tilanteeseen tuomariksi. Eversti Oinonen keskusteli kahden saksalaisen yliluutnantin kanssa, jotka tarjosivat hänelle saksalaisia Juno-savukkeita. Upseerit tervehtivät toisiaan ja lähtivät omille teilleen; kello oli 13.30. Seuraavana päivänä kenraali Siilasvuo lähetti ylipäällikkö Mannerheimille sähkeen: Wehrmacht oli karkotettu Pohjois-Suomesta.
Valokuvan merkitys
Alkuperäinen kuva on Sotamuseossa ja eversti Oinonen antoi sille nimen ”Kohtaus kolmen valtakunnan rajakivellä 27.4.1945”. Yleensä kuva kuitenkin nimetään seuraavaan tapaan: ”Suomalaissotilaat nostavat lipun kolmen valtakunnan rajapyykille”. Valokuvasta tuli tunnettu sotakuva Suomessa ja esimerkki ikonisesta kuvasta suomalaisessa toisen maailmansodan historiankirjoituksessa. Sitä verrattiin vastaavanlaisiin kuviin, kuten yhdysvaltalaiseen Iwo Jiman lipunnostoon ja neuvostoliittolaiseen Voitonlippu Berliinin valtiopäivätalon katolla, vaikka sen ei katsottu tulleen yhtä symboliseksi. Suomalaiseen muistoon sodista vetosivat pikemminkin fiktiiviset kuvat, kuten Tuntemattoman sotilaan kansi.
Viitteet
69.05997°N, 20.54864°W
Doggilepakko
Doggilepakko eli euroopandoggilepakko (Tadarida teniotis) on lähinnä Välimeren ympäristön valtioissa ja Kauko-Idässä esiintyvä lepakkolaji, joka kuuluu doggilepakoiden heimoon. Yhdyskunnat koostuvat 5-100 yksilöstä, mutta myös 300-400 yksilön yhdyskuntia on tavattu. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto on arvioinut lajin elinvoimaiseksi.
Populaatiot Japanissa, Taiwanissa ja Koreassa on nykyään luokiteltu omaksi lajikseen Tadarida insignis.
Radikaali oikeisto
thumb|right|[[Pegida on saksalainen oikeistoradikaali liike. Kuvassa liikkeen mielenosoitus vuonna 2015.]] Radikaali oikeisto on laitaoikeistolainen politiikan suuntaus, joka painottaa kansallista identiteettiä, etnistä yhdenmukaisuutta, lakia ja järjestystä sekä perinteisiä arvoja, ja kritisoi maahanmuuttoa ja globalisaatiota.
Oikeistoradikaaleja puolueita ja liikkeitä on noussut 1900-luvun lopulla ja 2000-luvulla useissa demokraattisissa maissa etenkin Euroopassa, mutta myös esimerkiksi Yhdysvalloissa, Australiassa, Japanissa ja Israelissa.
Ideologia ja poliittinen ohjelma
Radikaali oikeisto puolustaa kansallisen enemmistön oikeutta suojella kulttuurista identiteettiään. Vakavin tätä uhkaava asia radikaalin oikeiston mukaan on maahanmuutto etenkin muslimimaista, sillä muslimien katsotaan olevan liian erilaisia ja haluttomia assimiloitumaan sekä tuovan mukanaan islamilaisen terrorismin uhan.
Maahanmuuttajia radikaali oikeisto syyttää kansallisen identiteetin vaarantamisesta, rikollisuuden ja turvattomuuden kasvusta, työttömyyden lisäämisestä sekä sosiaaliturvan väärinkäytöstä. Tämän vuoksi oikeistoradikaalit puolueet kannattavat ajatusta kantaväestön suosimisesta työelämässä, asumisessa ja terveydenhuollossa. Radikaali oikeisto suhtautuu torjuvasti toimenpiteisiin, joiden tarkoitus on lisätä etnisten ryhmien, maahanmuuttajien ja joskus myös sukupuolten välistä tasa-arvoa.
Muina uhkina radikaali oikeisto näkee ylikansalliset organisaatiot kuten Euroopan unionin, ylikansalliset yritykset, talouden globalisaation sekä muut prosessit, jotka sen mukaan edistävät haitallista yleismaailmallisuutta ja yhdenmukaistumista.
Moni oikeistoradikaali puolue ja liike on myös populistinen ja syyttää eliittejä siitä, että nämä asettavat kansainvälisyyden oman kansakunnan edelle sekä omat etunsa ja jotkin muut erityisryhmien edut kansan edun edelle.
Radikaalit oikeistolaiset eivät vastusta demokratiaa. He kuitenkin arvostelevat edustuksellisen demokratian toimintaa nyky-yhteiskunnissa ja sanovat itse edustavansa todellista demokratiaa. Oikeistoradikaalia demokratiaa on kutsuttu etnokratiaksi, joka on ristiriidassa moniarvoisen liberaalin demokratian arvojen kanssa.
Brett Palin
Brett Palin (s. 23. kesäkuuta 1984 Nanaimo) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi viimeksi EBEL-liigan EHC Linzin riveissä. Palin on myös pelannut 367 AHL-ottelua sekä 50 DEL-ottelua. Palin laukoo oikealta. Hän on pelannut ammattilaistasolla vuodesta 2005 lähtien.
Pietari Suuren muistopatsas (Tallinna)
Pietari Suuren muistopatsas oli Venäjän keisari Pietari Suuren patsas nykyisellä Vapaudenaukiolla Tallinnassa, Virossa.
Historia
Venäjän tekemästä Viron alueen pohjoisosan valtaamisesta tuli kuluneeksi 200 vuotta syksyllä 1910. Vironmaan kuvernementissa vuosipäivää muistivat etenkin venäjänkielinen lehdistö ja Venäjän ortodoksinen kirkko. Juhlavuoteen liittyi myös Pietari Suuren patsaan pystytys Tallinnaan. Ajatuksen patsaasta oli esittänyt ensimmäisenä Vironmaan kuvernööri Izmail Korostovets. Patsashanketta varten perustettiin komitea ja rahasto vuonna 1908. Komitea päätti patsaan pystytyspaikan ja järjesti kilpailun sen suunnittelusta. Siihen osallistuivat esimerkiksi Amandus Adamson ja August Weizenberg. Lopulta kisan voitti venäläinen, Ranskassa asunut kuvanveistäjä Léopold Bernstamm.
Patsas pystytettiin tuolloiselle Heinätorille 29. syyskuuta 1910. Patsaan pystytyksen yhteydessä tori nimettiin Pietarintoriksi. 50 tonnia painanut patsaan jalusta oli tehty suomalaisesta graniitista ja sen kuljetus Tallinnan satamasta torille oli vienyt kolme viikkoa. Itse patsas oli tehty pronssista ja sillä oli korkeutta viisi metriä. Patsas kuvasi Pietari Suurta toisessa kädessään kaukoputki ja toisessa Tallinnan kartta. Bernstamm kuvaili keisarin tarkastelevan kotkankatseella valloitettuja alueita.
Etenkin Vironmaan ritarikunta juhlisti patsaan julkistusta ja myös vironkielinen Postimees-lehti julkaisi pitkän Pietaria ja Venäjän valtaa ylistäneen kirjoituksen, jossa "Viron separatismi" tuomittiin. Toisaalta esimerkiksi tallinnalaiset suurkauppiaat eivät osallistuneet patsaan julkaisutilaisuuteen, vaan he viettivät passiivisen vastarinnan mukaisesti sen sijaan Tallinnan suuren killan rakennuksen 500-vuotisjuhlaa.
Viron itsenäistyttyä patsas siirrettiin pois torilta Pietari Suuren kotimuseon pihaan 1922 ja seuraavan vuonna Pietarin aukio nimettiin Vapaudenaukioksi. Patsas paloiteltiin 1925 ja alaosan sanottiin sulatetun kolikoiksi, mutta se on todennäköisesti vailla todellisuuspohjaa.
Bieno
Bieno on kunta Trenton maakunnassa, Italian koillisosassa. Bienossa asuu 422 asukasta 11,7 km² kokoisella alueella. Bienon asukastiheys on 36 as./km².
Bieno sijaitsee noin 815 metriä korkeudella merenpinnasta, 35 kilometriä Trenton kaupungista itään.
Robert Semple
pienoiskuva|Robert Semple Robert Semple (26. helmikuuta 1777 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat – 19. kesäkuuta 1816) toimi Hudson's Bay Companyn kuvernöörinä syksystä 1815 kuolemaansa saakka Seven Oaksin taistelussa 1816. Toukokuussa 1816 métis Cuthbert Grant luuli Semplen julistavan sodan heitä vastaan ja alkoi tehdä valmisteluja puolustautuakseen, Semple ja joitakin hänen miehiään menivät tapaamaan métis-joukkoa ja tapahtuma eteni taisteluksi saakka, jossa Semple ja suurin osa hänen miehistään kuoli; vain yksi métis-mies menehtyi.
Jagdgeschwader 72 (1959–1964)
Jagdgeschwader 72 (JG 72), oli Saksan ilmavoimien hävittäjälennosto.
.ec
.ec on Ecuadorin Internet-maatunnus, jonka rekisteröinnistä vastaa EcuaNet ja sponsoroi NICEC. Tunnus otettiin käyttöön 1991. Rekisteröintirajoituksia ei ole lukuun ottamatta toisen asteen domaineihin yhteneviä kolmannen asteen domaineja.
Jagdgeschwader 72 (1959–1964)
Historia
Ilmavoimien määräyksen No. 118 määräsi perustettavaksi hävittäjälennoston Oldenburgin lentotukikohdassa. Se muodostettiin Waffenschule 10 der Luftwaffe:sta 1. huhtikuuta 1959 varustettuna Canadair Sabre Mk.6 -koneilla. Lennoston 1. laivue sai nimen Vikings ja sen koneiden tunnuksina olivat JB-101 - JB-126. Lennoston 2. laivue sai nimen Foxes ja sen koneiden tunnuksina olivat JB-231 - JB-257. Lennoston komentajaksi määrättiin 1. syyskuuta alkaen majuri Erich Hohagen. Perustamisen päättyessä marraskuun alussa lennostoon kuului 52 Sabre Mk.6, neljä Lockheed T-33 ja viisi Piaggio P.149 -konetta. Lennosto siirrettiin Pohjois-Saksaan Leckin lentotukikohtaan, jossa se virallisesti otettiin palvelukseen 11. marraskuuta.
.ec
Aiheesta muualla
Toppdomän
Jagdgeschwader 72 (1959–1964)
Historia
Everstiluutnantti Hohagen luovutti lennoston komentajan tehtävät majuri Oblesenille 11. marraskuuta 1961. Lennosto asetettiin Naton alaisuuteen kesäkuussa 1962. Naton tiikeriyhteisöä muodostettaessa siihen liitettiin Foxes-laivue, jonka kone JB-363 osallistui ensimmäiseen tapaamiseen 1962 RAF Woodbridgessä.
Leckin lentotukikohtaan sijoitettu lennosto siirrettiin 4. Luftverteidigungsdivisionista 7. Luftwaffendivisioniin. Samassa yhteydessä prikaatikenraali Wehnelt luovutti lennostolle kilven, jossa oli ilmavoimia kuvaavalla vaalean sinisellä (Luftwaffenblau) pohjalla viikinkialuksen keula kuvaamassa pohjoista sidosta ja kaksi tyyliteltyä lentokonetta kuvaamassa lennostoa. Kompassiruusu kuvasi lennoston Natokytköstä.
Ilmavoimat ilmoitti 15. heinäkuuta 1964 lennoston muuttamisesta hävittäjäpommittajalennostoksi nimellä Jagdbombergeschwader 43 (JaboG 43). Samalla lennosto siirretään Leckistä Oldenburgiin, jossa lennostoon liitettiin Aufklärungsgeschwader 54:n kalusto ja henkilöstö. Lennosto piti avoimien ovien päivän Leckissä ja siirtyi Oldenburgiin 19. syyskuuta.
Komentajat
Lennostonkomentajina olivat:
Eikesdalsvatnet
Eikesdalsvatnet on järvi Nessetin kunnassa, Møren ja Romsdalin läänissä, Länsi-Norjassa. Järvi on kapea ja pitkä, noin 18 kilometrin pituinen. Se on samalla Møren ja Romsdalin järvistä suurikokoisin. Siihen virtaavat pääjoet, Aura ja Mardøla, sijaitsevat järven eteläpäässä. Mardølaan kuuluu yksi Euroopan kymmenestä korkeimmasta vesiputouksesta, Mardalsfossen. Järven itärannalla kulkee Fylkesvei 191 -tie.
Mesut Yılmaz
Mesut Yılmaz (6. marraskuuta 1947 – 30. lokakuuta 2020 ) oli turkkilainen poliitikko. Hän on toiminut maansa pääministerinä kolmeen otteeseen, vuosina 1991 ja 1996 muutamien kuukausien ajan, ja sitten 1997–1999. Hän hallitsi aikana jolloin millään puolueella ei ollut enemmistöä parlamentissa, ja johtoasema vaihteli erilaisten koalitioiden välillä. Keskeinen kysymys oli islamismin asema. Yılmaz edustaa sekulaarista demokraattipuoluetta.
Allan Saint-Maximin
Allan Saint-Maximin (s. 12. maaliskuuta 1997 Châtenay-Malabry) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Newcastle Unitedia, jonne hän siirtyi OGC Nicesta kesällä 2019.
Hän aloitti uransa vuonna 2003 Verrières-le-Buissonissa. Vuonna 2004 hän siirtyi US Ris-Orangisiin ja vuosina 2007-2011 hän pelasi AC Boulogne-Billancourtissa. Heinäkuussa 2011 hän siirtyi AS Saint-Étienneen. Kesäkuussa 2013 hän siirtyi ykkösjoukkueeseen. Hän teki debyyttinsä ykkösjoukkueessa 1. syyskuuta 2013 Bordeaux'ta vastaan. Helmikuussa 2015 hän teki jatkosopimuksen vuoteen 2019 saakka. Heinäkuussa 2015 hän teki viiden vuoden sopimuksen AS Monacon kanssa, ja sieltä hänet laitettiin välittömästi lainalle Hannover 96:een. Heinäkuussa 2016 hän siirtyi lainalle SC Bastiaan. Elokuussa 2017 hän siirtyi OGC Niceen, jossa hän pelasi kaksi kautta. Ensimmäisellä valioliigakaudellaan Newcastle Unitedissa hän pelasi 26 liigaottelua ja teki niissä kolme maalia. Kaudella 2020–2021 hän teki kolme maalia 25 liigaottelussa, kaudella 2021–2022 viisi maalia 35 ottelussa ja kaudella 2022–2023 yhden maalin 25 liigaottelussa.
Saint-Maximin pelasi Ranskan alle 16-, alle 17-, alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa.
Juri Ljubimov
Juri Petrovitš Ljubimov (30. syyskuuta 1917 Jaroslavl, Venäjän tasavalta – 5. lokakuuta 2014 Moskova ) oli venäläinen teatterinäyttelijä ja -ohjaaja, joka tunnetaan erityisesti Taganka-teatterin perustajana.
Juri Ljubimov syntyi Jaroslavlissa Venäjän tasavallan aikana. Hän opiskeli teatterityötä Štšukin-teatterikoulussa 1930-luvulla ja palveli toisen maailmansodan ajan neuvostoarmeijassa (mm. Suomen-rintamalla). Sodan jälkeen hän liittyi Jevgeni Vahtangovin teatteriin. Ljubimov sai Stalin-palkinnon vuonna 1952 ja Neuvostoliiton valtionpalkinnon vuonna 1953. Hän ryhtyi opettamaan teatterityötä vuonna 1963 ja perusti seuraavana vuonna Taganka-teatterin Moskovaan. Teatterista tuli Ljubimovin aikana Moskovan suosituimpia, ja näyttelijäkaartiin kuuluivat muiden muassa Vladimir Vysotski ja Alla Demidova. Ljubimov toi näyttämölle myös Mihail Bulgakovin teoksen Saatana saapuu Moskovaan, joka oli ilmestynyt sensuroituna.
Vysotskin kuoleman jälkeen neuvostoviranomaiset kielsivät kaikki Ljubimovin ohjaustyöt, ja vuonna 1984 häneltä riistettiin Neuvostoliiton kansalaisuus. Tämän jälkeen Ljubimov työskenteli ulkomailla, mutta palasi Taganka-teatteriin vuonna 1989. Vuonna 1992 hänelle myönnettiin Venäjän kansantaiteilijan arvonimi ja 2011 Euroopan parlamentin teatterin erikoispalkinto. Vuonna 2011 hän luopui Taganka-teatterin johtajuudesta palkkakiistan takia.
Ljubimov vieraili venäläisillä esityksillään myös Suomessa (Kansallisteatterissa ja Tampereen teatterikesässä) ja ohjasi kahdesti Kansallisteatterissa. Häneltä on suomennettu muistelmateos Pyhä tuli.
Seili (albumi)
Seili on Jenni Vartiaisen toinen sooloalbumi. Se julkaistiin virallisesti 14. huhtikuuta 2010 sekä tätä ennen digitaalisesti ja rajoitettuna ennakkopainoksena 31. maaliskuuta. Albumia on myyty multiplatinalevyn verran, virallisten tilastojen mukaan noin 152 000 kappaletta ja se on noussut 15 Suomen kaikkien aikojen myydyimmän albumin joukkoon.
Taustaa
Kappaleiden tekemiseen osallistuivat Jenni Vartiaisen itsensä lisäksi Jukka Immonen, Teemu Brunila, Mariska ja Paula Vesala. Seili-albumilla Vartiainen on osallistunut aiempaa enemmän eri instrumenttien soittamiseen ja muun muassa avausraita ”Koti” on hänen itse pianolla soittamansa ja sovittamansa. Mariskan sanoitukset ovat tuoneet esiin Vartiaisen synkempää puolta, kun taas Brunilan tekstit ovat positiivisempia. Vartiainen otti vaikutteita kappaleiden soundiin lauluista, joita hän oli valinnut nuoruudessaan luisteluohjelmiinsa. Kansien sisätekstit ovat Vartiaisen omaa käsialaa, niin kuin ensimmäisellä Ihmisten edessä -albumillakin. Albumin kannen on suunnitellut yhdessä Vartiaisen kanssa Janne Uotila, ja kannen kuvan on ottanut Juha Mustonen.
Albumin nimeksi otettu Seili on Turun saaristossa sijaitseva saari, jonne leprapotilaita lähetettiin 1600-luvulta 1800-luvulle eristyksiin ja sen jälkeen mielisairaita. Vartiaisen mukaan nimi tarkoittaa vertauskuvallisesti ”matkaa tuntemattomaan saareen, pakenemista arjesta musiikin maailmaan”. Albumin toinen kappale ”Seili” on Mariskan sanoittama ja Vartiaisen ja Immosen säveltämä.
Julkaisu
Albumilta julkaistiin kuusi singleä. Ensimmäisenä 1. helmikuuta 2010 julkaistu ”En haluu kuolla tänä yönä” teki Music Control -radiolistan ennätyksen nousemalla julkaisuviikollaan sijalle 7, ja se nousi saman listan ykkössijalle kolmannella listaviikollaan. Levyn toisena singlenä julkaistiin kappale ”Nettiin”. Kolmas sinkku oli ”Missä muruseni on”, neljäs ”Duran Duran” ja viides ”Eikö kukaan voi meitä pelastaa”. Viimeisin ”Minä ja hän” julkaistiin lähes kaksi vuotta albumin julkaisun jälkeen Voice of Finlandin tuoman näkyvyyden vuoksi.
Vastaanotto
Seili sai hyvän vastaanoton niin arvostelijoilta kuin yleisöltä. Vartiainen keräsi palkinnot vuoden 2010 Emma-gaalassa kategorioissa Vuoden albumi, Vuoden biisi (”En haluu kuolla tänä yönä”), Vuoden myydyin albumi, Vuoden pop-/rockalbumi, Vuoden live-esiintyjä ja Vuoden naissolisti. Lisäksi ”Missä muruseni on” sai yleisöäänestyksessä Vuoden musiikkivideon Emman. Albumin kansi valittiin keväällä 2012 yleisöäänestyksessä Suomen kaikkien aikojen toiseksi parhaaksi levynkanneksi Roadrunnerin jälkeen. Seililtä julkaistuja kolmea singleä ”En haluu kuolla tänä yönä”, ”Missä muruseni on” ja ”Duran Duran” on myyty yli kultalevyrajan, yli 5 000 kappaletta.
Singlet
{| width="100%"
Wahhabismi
Wahhabismi ( Wahhābīya) on islamilainen puhdasoppisuutta korostava reformistinen liike, jonka perusti 1700-luvulla Muhammad ibn Abd-al-Wahhab Arabian niemimaalla. Varhaiset, sunnalaiseen hanbali-koulukuntaan lukeutuvat wahhabiitit pitivät muita muslimeja harhaoppisina, minkä takia muut muslimit aluksi hylkivät liikettä. Wahhabilaiset hyväksyttiin oikeaoppisiksi muslimeiksi vasta sen jälkeen, kun he olivat menestyneet poliittisesti. 1900-luvulta alkaen wahhabismi on ollut Saudi-Arabian ja Qatarin valtionuskonto.