cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Einar Grönberg
Jääkärikausi
thumb|300px|Jääkäripataljoona 27:n 3. komppania. Grönberg liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 9. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella, jossa haavoittui lievästi 10. tammikuuta 1917. Parannuttuaan hänet siirrettiin 20. helmikuuta 1917 pataljoonan täydennysjoukkoon ja toimi pataljoonan työnvälitystoimistossa Hampurissa. Pataljoonaan ja 3. komppaniaan hän palasi 10. lokakuuta 1917, josta hänet siirrettiin jälleen pataljoonan täydennysjoukkoon 1. joulukuuta 1917.
Suomen sisällissota
Grönberg saapui Suomeen 16. helmikuuta 1918 ja astui Armeijan palvelukseen aliupseeriksi ylennettynä 1. maaliskuuta 1918. Hänet sijoitettiin joukkueenjohtajaksi sisällissotaa käyviin joukkoihin Pohjois-Hämeen rykmentin 3. pataljoonan 1. komppaniaan. Hän toimi 1. komppanian päällikkönä ja otti osaa sisällissodan taisteluihin Kuhmoisissa, Eräjärvellä, Orivedellä, Vääksyn-Kangasalan akselilla ja Lempäälässä sekä Tampereella, missä haavoittui 3. huhtikuuta 1918.
Sisällissodan jälkeinen aika
Sisällissodan jälkeen Grönberg siirrettiin 1. kesäkuuta 1918 alkaen 3. Jääkärirykmenttiin (myöh. Savon jääkärirykmentti n:o 3). Hän oli kuitenkin sairauslomalla aina lokakuuhun 1918, jolloin hänet siirrettiin 27. joulukuuta 1918 Itämeren jalkaväkirykmentti n:o 1:een, jonka nimi muutettiin myöhemmin Porin rykmentiksi. Hän toimi rykmentin adjutanttina 16. tammikuuta – 1. elokuuta 1919 välisen ajan, jonka jälkeen hänet siirrettiin 3. komppanian päälliköksi. Hän oli komennettuna Suomen senaatin sota-asiain toimituskunnan käytettäväksi 28. lokakuuta 1918 – 15. tammikuuta 1919 väliseksi ajaksi. Armeijasta hän erosi 26. lokakuuta 1921 ja matkusti vuonna 1923 siirtolaiseksi Kanadaan ja toimi siellä liikemiehenä Torontossa, josta hän palasi myöhemmin Ruotsiin Lundiin, jonne hänet on haudattu.
Koripallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 2015
Vuoden 2015 koripallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut pelattiin Unkarissa ja Romaniassa 11.–28. kesäkuuta. 35. kertaa järjestettyyn EM-lopputurnaukseen osallistui 20 maata. Mestaruuden voitti historian ensimmäisen EM-mitalinsa ottanut Serbia, joka voitti loppuottelussa Ranskan 76–68. Pronssiottelussa Espanja voitti Valko-Venäjän 58–74. Turnauksen arvokkain pelaaja oli Serbian Ana Dabović ja korikuningatar Espanjan Alba Torrens.
Vuoden 2015 EM-kilpailut toimivat myös karsintaturnauksena Rio de Janeiron kesäolympialaisiin 2016. Mestari-Serbia saavutti suoran olympiapaikan, ja sijoille 2–5 yltäneet Ranska, Espanja, Valko-Venäjä ja Turkki saivat paikat jatkokarsintaan.
Sijoitukset
thumb|200px|right|Serbian [[Ana Dabović valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi.]]
Tähdistöjoukkue
Lähde:
Smolenskajan metroasema (Filjovskaja)
Smolenskaja on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 15. toukokuuta 1935.
Poppa Joe
”Poppa Joe” on brittiläisen Sweet-yhtyeen kappale ja single, joka julkaistiin alkuvuodesta 1972. Kuten yhtyeen kaikki vuosien 1971–1972 singlejen a-puolet, myös ”Poppa Joe” on Nicky Chinnin ja Mike Chapmanin säveltämä. Kappale on 1970-luvun purukumipoppia, josta löytyy myös vaikutteita karibialaisesta musiikista. Kuten yhtyeen kaikkien viiden ensimmäisen RCA Recordsin julkaiseman singlen kohdalla, Sweet ei soita a-puolella itse, vaan musiikista vastaavat studiomuusikot.
”Poppa Joe” nousi listaykköseksi ainakin kahdeksassa maassa, mukaan lukien Suomessa. Britanniassa ”Poppa Joe” oli korkeimmillaan listan sijalla 11.
Singlen b-puoli on yhtyeen esikoisalbumille sisältyvä ”Jeanie”, joka puolestaan oli yhtyeen jäsenten itse tekemä ja soittama. Siitä mahdollisesti suunniteltiin jopa a-puolta, koska siitä kuvattiin ”Poppa Joen” tavoin promovideo. Singlen kummatkin kappaleet julkaistiin myöhemmin samana vuonna myös kokoelmalevyllä The Sweet’s Biggest Hits.
Hangaslammi (Nokia, itäinen)
Hangaslammi on Pirkanmaalla Nokialla sijaitsevasta kahdesta vierkkäisestä Hangaslammit-järvestä itäisempi. Se kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Matalusjoen valuma-alueeseen.
Maantietoa
Pyöreähkön järven halkaisija on noin 200 metriä ja sen pinta-ala on 2,1 hehtaaria. Se sijaitsee soistuvan metsän ympäröivänä ja siihen laskee kolme suo-ojaa. Länteiseen ja 20 senttimetriä alempaan Hangaslammiin johtaa 30 metriä pitkä laskuoja. Rantaviiva on 600 metriä pitkä ja sinne on rakennettu yksi vapaa-ajan asunto. Järville pääsee yhdystietä 13791 pitkin Nokialta tai Ala-Pinsiöltä.
Historiaa
Vanhoissa Rekognosointikartoissa vuosilta 1776–1805 Hangaslammet näkyvät selvästi samanmuotoisina kuin nykyään. Laskuoja kulkee niissä nykyisellä tavalla.
Las Médulas
250px|thumb|Maisema Las Médulasista
Las Médulas on entinen kultakaivosalue Espanjassa. Se oli Rooman valtakunnan tärkein kullankaivualue. Las Médulaksen erikoinen maisema johtuu roomalaisten käyttämästä kaivutekniikasta, jossa kiveen tehtiin ensin pieniä reikiä Plinius vanhemman kuvaamalla tekniikalla, ja reikiin johdettiin suuret määrät vettä joka sai aikaan maanvyöryjä.
Jotta Las Médulakseen olisi saatu tarvittavat suuret vesimäärät Sierra de la Cabreralta, roomalaiset rakensivat yli sata kilometriä kanavia. Osia vesiputkijärjestelmistä on säästynyt meidän päiviimme asti.
Las Médulaksen maisema on Unescon maailmanperintökohde.
William Grommé
thumb|William Grommé: Arabialainen sheikki oppilaineen. William Tilman Grommé (24. joulukuuta 1836 Pietari, Venäjän keisarikunta – 1900 Pariisi, Ranska) oli venäjänsaksalainen taidemaalari ja keräilijä, joka vaikutti pääosin Saksassa ja Ranskassa. Hänet tunnetaan Viipurin historialliselle museolle tekemästään testamenttilahjoituksesta. Pääosaa Grommén keräämästä taide- ja esinekokoelmasta säilytetään nykyään Lahden historiallisessa museossa.
Moderni puolustus
Moderni puolustus on shakkiavaus, jota kuvailevat siirrot
William Grommé
Grommé testamenttasi koko omaisuutensa Viipurin kaupungille. Siihen sisältyi myös 2 619 esinettä ja taideteosta käsittänyt kokoelma, joka liitettiin vuonna 1902 Viipurin historiallisen museon kokoelmiin. Osa taideteoksista siirrettiin vuonna 1930 avattuun Viipurin taidemuseoon. Arvokkaan Maisonsin linnan Viipurin kaupunki myi vuonna 1905 Ranskan valtiolle, koska sen ylläpitokustannukset olivat niin suuret. Suurin osa Grommén kokoelmasta tuhoutui talvisodan pommituksissa vuonna 1940. Pelastetuksi saatiin vain noin sata esinettä, joiden joukossa on muun muassa alankomaalaista Delftin keramiikkaa 1600- ja 1700-luvuilta sekä noin 20 öljyvärimaalausta. Pääosa säilyneistä esineistä sijoitettiin sodan jälkeen perustettuun Lahden historialliseen museoon, mutta taideteoksia päätyi myös Lahden taidemuseoon ja Hämeenlinnan taidemuseoon.
Moderni puolustus
Avauksen toinen nimi Robatschin puolustus on nimetty Karl Robatschin mukaan. Avaus noudattaa mustan osalta hypermodernin avauksen periaatteita. Musta sivustoi lähettinsä ja antaa valkean rakentaa suuren sotilaskeskustan. Avaus on kasvattanut suosiotaan ja on nykyään melko suosittu. Huippupelaajista sitä ovat käyttäneet muun muassa Duncan Suttles, Vitali Tseškovski ja Zurab Azmaiparashvili.
Moderni puolustus muistuttaa paljon Pircin puolustusta, mutta eroaa siitä etenkin ...Rf6-siirron viivyttämisessä. Tämä myös mahdollistaa valkean pelaamaan siirron c3, joka tukee d4-sotilasta. Moderni puolustus voi saada monenlaisia jatkoja. Valkean jatkoihin kuuluvat 3.Rc3, Rf3, c3, c4, f4, Le3 ja Lc4. Musta voi käyttää esimerkiksi siilipuolustusta.
Avaus sijoitetaan ECO-koodistolla koodille B06.
Kristoduli
Kristoduli (oikealta nimeltään Anna-Leena Lampi, 18. kesäkuuta 1945 Helsinki – 23. joulukuuta 2020 ) oli suomalainen ortodoksinen nunna ja kirjailija.
Elämä ja ura
Kristodulin isä oli hovioikeuden presidentti ja taistelulentäjä Heimo Lampi. Kristoduli kasvoi luterilaisessa perheessä, kääntyi ortodoksiksi ja vietti yliopisto-opintojen jälkeen ensimmäiset luostarivuotensa Kreikassa Bytoman luostarissa Thessaliassa, kunnes palasi Suomeen asettuen Lintulan luostariin Heinävedelle 2001.
Kristoduli opiskeli antiikin kreikkaa ja oli koulutukseltaan filosofian maisteri. Hän toimi myös ortodoksisen uskonnon opettajana.
Nimen Kristoduli hän sai Kreikassa ja se tarkoittaa Kristuksen palvelijatarta. Nunna Kristodulia pidettiin kirkkokuntien rajat ylittävänä hengellisenä äitinä.
Itse kirjoittamiensa kirjojen lisäksi hän suomensi useita ortodoksisen kirjallisuuden klassikoita, kuten viisiosaisen opetuskokoelman Filokalian. Hän kirjoitti yhdessä ministerinä toimineen Suvi-Anne Siimeksen kanssa kirjeenvaihtoon perustuvan teoksen Taivas alkaa maasta vuonna 2006.
Aladdin (animaatiosarja)
Aladdin on Walt Disney Televisionin tuottama animaatiosarja, jota esitettiin Yhdysvalloissa vuosina 1994–1995. Suomessa sarjaa on esitetty FOX, Toon Disney -kanavalla, MTV3-kanavalla sekä Nelosella. Sarja sai kolme Annie-palkintoehdokkuutta.
Televisiosarja perustuu Disneyn vuonna 1992 ilmestyneeseen Aladdin-elokuvaan. Sarjan tapahtumat sijoittuvat alkuperäiselle elokuvalle tehtyjen jatko-osien, Jafarin paluun (1994) ja Aladdinin ja varkaiden kuninkaan (1996), väliin. Sarja jatkaa kahden ensimmäisen elokuvan fantasiaseikkailuja, joissa päähahmot Aladdin ja Jasmine seikkailevat velhojen, hirviöiden ja varkaiden kansoittamassa maailmassa. Mukanaan heillä on apurina apina nimeltä Abu ja nopeapuheinen muotoaan muuttava lampunhenki, sekä aina valittava ja ahne papukaija Jago, joka oli alun perin Jafarin lemmikki. Sarjassa pääasiassa vihollisina toimivat velho nimeltä Mozenrath, kreikkalainen keksijä Mechanicles, synkkä Mirage ja pulska kelmi Abis Mal.
Suomenkieliset äänet
Suomenkielisen tunnusmusiikin laulaa Antti Pääkkönen.
Jaksot
Jaksonumerointi perustuu alkuperäiseen jaksonumerointiin, ei suomalaiseen. Lisäksi Suomessa ei tiettävästi ole dubattu enempää jaksoja kuin ed. listatut.
Vastaanotto ja arvostelu
Wizard Magazine listasi vuonna 2001 Aladdinin sijalle 86 laatimassaan kautta aikain sadan parhaan animaatiosarjan listalla.
IPhone 6s Plus
iPhone 6s Plus on Applen syyskuussa 2015 julkaisema älypuhelin. Samaan aikaan julkaistiin myös iPhone 6s. Puhelimien uusia ominaisuuksia ovat muun muassa näytön 3D Touch -ominaisuus, 12 megapikselin iSight-kamera ja uusi värivaihtoehto ruusukulta.
Tekniset tiedot
Applen iPhone 6s Plus -puhelimen Retina HD -näytön koko on edeltäjänsä iPhone 6 Plussan tapaan 5,5 tuumaa. Näytön resoluutio on 1 920 x 1 080 pikseliä. Puhelimen pituus on 158,2 mm, leveys 77,9 mm ja paksuus 7,3 mm. Paino on 192 grammaa. 12 megapikselin iSight-kameran lisäksi iPhone 6S Plus sisältää 5 megapikselin etukameran Retina Flash -salamalla. Videokuvauksen uutena ominaisuutena on optinen kuvanvakain.
USS Enterprise (Star Trek)
U.S.S. Enterprise on useiden kuvitteellisten avaruusalusten nimi Star Trek -televisiosarjoissa ja -elokuvissa, joiden tapahtumat yleensä myös sijoittuvat pääosin jollekin kyseisistä tähtialuksista.
Ensimmäisessä Star Trek -sarjassa kuvatun Enterprisen onnistuneen tehtävän kunniaksi myöhemmät Enterprise-alukset ovat käyttäneet samaa Tähtilaivaston rekisterinumeroa, vain loppuun lisätyllä kirjaimella erotettuna. Aluksen nimeä edeltävät kirjaimet U.S.S. tarkoittavat United Federation of Planets Star Ship.
Eri Enterprise-nimisiä aluksia on nähty useissa Star Trek -maailmaan perustuvissa sarjoissa ja elokuvissa:
Näiden lisäksi Star Trek – sukupolvet -elokuvassa esiintyy HMS Enterprize -niminen purjealus, joka oli tosiasiassa vain tietokoneen luomus holokannella.
Friedrich Wöhler
thumb|Friedrich Wöhler Friedrich Wöhler (31. heinäkuuta 1800 – 23. syyskuuta 1882) oli saksalainen kemisti. Hän syntetisoi vahingossa ensimmäisenä ureaa yrittäessään tuottaa ammoniumsyanaattia hopeasyanidista ja ammoniumkloridista vuonna 1828. Se oli ensimmäinen orgaaninen synteesi ja osoitti, ettei ole olemassa mystistä elämän voimaa. Wöhler teki myös varhaisia havaintoja kemiallisten yhdisteiden isomerioista. Wöhler havaitsi esimerkiksi urean CO(NH2)2 ja ammoniumsyanaatin NH4CNO välisen rakenneisomerian. Wöhler tunnetaan myös monien alkuaineiden eristämisestä.
Arttu Ratinen
Arttu Pekka Ratinen (s. 4. helmikuuta 1974 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, joka näyttelee tällä hetkellä Tampereen Teatterissa. Ratinen on näytellyt myös Yle TV2:n draamasarjassa Hovimäki. Vuoden 2013 Yle TV2:n joulukalenterissa ”Toljanteri tonttujen tonttuna” hänet nähtiin leipurimestari Ylerminä. Ratinen on opiskellut Nätyllä vuosina 1995–1999. Valmistusvuonnaan hänet kiinnitettiin Tampereen Teatteriin, jossa hän oli vieraillut jo opiskeluaikanaan. Ratisen erityistaito on saksofonin soitto. Hän on Tampereen Teatterin näyttelijäyhdistyksen puheenjohtaja.
Friedrich Wöhler
Wöhler oli Jöns Berzeliuksen oppilas. Hän teki urallaan myös paljon yhteistyötä Justus von Liebigin kanssa.
Ivo Daneu
Daneu pelasi vuosina 1949–1956 Branik Mariborin joukkueessa ennen siirtymistään KK Union Olimpijaan. Hän voitti Olimpijassa Jugoslavian-mestaruuden kuusi kertaa vuosina 1957, 1959, 1961, 1962, 1966 sekä 1970. Daneu lopetti pääsarjauransa viimeisen mestaruuden jälkeen ja jatkoi uraansa Olimpijan valmentajana yhden kauden ajan. Myöhemmin hän valmensi myös Rudar Trbovljea.
Daneu pelasi menestyksekkään maajoukkueuran Jugoslavian koripallomaajoukkueessa. Hän osallistui kolme kertaa sekä olympialaisiin että MM-kilpailuihin. Olympialaisista Daneu voitti hopeaa ja MM-kisoissa hän voitti kolme mitalia. Vuoden 1970 MM-kilpailuissa Daneu voitti kultaa ja vuoden 1967 kisoissa hänet valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi. EM-tasolla Daneu saavutti kolmesti hopeaa.
Jermaine Jenas
Jermaine Anthony Jenas (s. 18. helmikuuta 1983 Nottingham, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka pelasi ammattilaisena 1999−2014. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
177 senttiä pitkä Jenas aloitti uransa kotikaupunkinsa seurassa Nottingham Forestissa vuonna 1999. Nottinghamissa Jenas pelasi helmikuuhun 2002 saakka, kunnes Newcastle United hankki hänet viidellä miljoonalla punnalla. Vuonna 2003 pelaajayhdistys PFA valitsi Jenasin vuoden nuoreksi pelaajaksi. Hän debytoi kyseisellä kaudella myös Mestarien liigassa seitsemän ottelun verran.
31. elokuuta 2005, 110 Newcastle-liigaottelun jälkeen Tottenham Hotspur osti nuorukaisen seitsemällä miljoonalla punnalla. Hän pelasi Tottenhamissa kaikkiaan 155 valioliigaottelua ja seitsemän ottelua Mestarien liigassa. Hän pelasi myös lainalla Aston Villassa ja Nottinghamissa. Tammikuussa 2013 hän siirtyi viimeiseen ammattilaisseuraansa Queens Park Rangersiin, jossa pelasi puolentoista vuoden aikana 38 liigaottelua.
Jenas pelasi kaikissa Englannin ikäkausimaajoukkueissa alle 16-vuotiaista lähtien. Englannin maajoukkueessa hän teki debyyttinsä helmikuussa 2003 ottelussa Australiaa vastaan. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 2006 MM-kilpailuissa, muttei päässyt pelaamaan. Hän pelasi kaikkiaan 21 maaottelua, joista kolme oli MM- ja yksi EM-karsintaottelu.
Mustahuppumanikki
Mustahuppumanikki (Lonchura spectabilis) on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Mustahuppumanikkia tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Sitä on kuvattu paikallisesti yleiseksi tai yleiseksi. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Montgomeryn piirikunta (Texas)
Montgomeryn piirikunta on Yhdysvaltojen Texasin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 607 391 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Conroen kaupunki. Piirikunta perustettiin vuonna 1837.
Uudenirlanninmanikki
Uudenirlanninmanikki (Lonchura forbesi) on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Uudenirlanninmanikkia tavataan Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Sotahuuto (yhtye)
Sotahuuto oli suomalainen, Helsingistä kotoisin oleva thrash- ja death -metallimusiikkia soittava yhtye, joka tunnettiin ennen vuotta 2003 nimellä Catrabbits. Sotahuuto on julkaissut neljä albumia, Sotahuuto (2005), Ihmisen jälki (2007), Vastarintaan (2009) ja Pahoinvointivaltio (2014). Yhtyeen sanoitukset käsittelevät henkilökohtaisia tuntemuksia, kokemuksia ja elämänasenteita kristityn näkökulmasta. '
Aika Catrabbitsina
Vuonna 1999 laulaja Retu ja kitaristi Mikko perustivat nimettömän yhtyeen, joka soitti aluksi suomenkielistä punk rockia. Yhtyeen tyyliksi muodostui pian hardcore punk, vaikuttajanaan muiden muassa kotimainen Terapia ja australialainen Mortification. Yhtye teki ensimmäisen esiintymisensä Kouvolassa tammikuussa 1999. Ennen konserttia yhtye nimettiin Catrabbitsiksi erään sketsin mukaan. Muutama kuukausi ensimmäisen konsertin jälkeen kitaristi Pekka ja rumpali Eero liittyivät yhtyeeseen, ja Jukka M. erosi kokoonpanosta. Tällä kokoonpanolla yhtye soitti muutaman konsertin. Vuoden 1999 lopulla kitaristi Mikko jätti Catrabbitsin. Ville otti kitaristin paikan ja Jukka P. liittyi basistiksi.
Soitettuaan yhden konsertin Jukka P:n tilalle tuli Matti ja Ville lähti yhtyeestä. Catrabbits äänitti ja julkaisi ep:n Mistä löydät keväällä 2000. Julkaisun jälkeen Tero liittyi yhtyeen riveihin toiseksi kitaristiksi. Vuosien 2000 ja 2002 välillä yhtye teki muutamia konsertteja. Catrabbits äänitti ensimmäisen täyspitkän studioalbuminsa Särkynyt elämä vuonna 2001. Keväällä 2002 Tero jätti yhtyeen. Kappale "Ahdistus" pääsi kokoelmalevylle The Metal Rose Collection.
Vuonna 2002 yhtye äänitti Loppuun asti -nimisen äänitteen, jonka jälkeen Catrabbits soitti joitain konsertteja sessiokitaristin avulla. Varhain vuonna 2003 Taneli liittyi yhtyeeseen täydentämään kokoonpanoa.
Aika Sotahuutona
Syyskuussa 2003 yhtye vaihtoi nimekseen "Sotahuuto", ja tyyli kehittyi raskaammaksi ja hyökkäävämmäksi. Sotahuudon musiikkia on kuvailtu death metaliksi ja thrash metaliksi, jossa on mukana vivahteita myös hardcoresta ja metalcoresta. Vuonna 2004 Sotahuuto alkoi työskennellä vakituisen live-miksaajan Jukka L:n kanssa ja Sotahuuto äänitti ensimmäisen albuminsa vuonna 2005 Studio Watercastlessa tuottajanaan Arttu Sarvanne.
Studiosessioiden jälkeen yhtye julkaisi nimialbuminsa Sotahuuto levymerkillä Metal Union Records. Sotahuuto kuvautti musiikkivideon nimikappaleesta. Sotahuuto alkoi soittaa esikoisalbuminsa myötä suuremmissa tapahtumissa myös ulkomailla: norjalainen Seaside-festivaali kiinnitti yhtyeen esiintyjälistalleen vuonna 2006. Yhtye palasi Norjaan vielä samana vuonna, kun Sotahuuto esiintyi Nordic Fest -tapahtumassa ja yhtyeen keikkavuosi huipentui ensimmäiseen keikkaan Ruotsissa.
Kolmannen albumin Vastarintaan Sotahuuto julkaisi 5. elokuuta 2009 levymerkillä Bullroser Records. Albumin myötä yhtye keikkaili jälleen myös Ruotsissa, tällä kertaa Frizon -festivaaleilla. Sotahuuto keikkaili edelleen vuosina 2009-2011 säännöllisesti. Sotahuuto on albumeillaan ja keikoillaan saanut myönteisen vastaanoton monilta arvostelijoilta kuin myös hardcore- ja metallimusiikkiharrastajilta. Vuoden 2012 alusta alkaen yhtye on pitänyt keikkataukoa ja keskittynyt uuden materiaalin työstämiseen. Vuoden 2013 keväällä Eero siirtyi rumpujen takaa toiseksi vokalistiksi ja Teemu tuli uutena jäsenenä rumpaliksi.
Neljännen albumin Pahoinvointivaltio Sotahuuto julkaisi 15. marraskuuta 2014 levymerkillä Die And Gain Records. Uuden albumin myötä Sotahuuto palasi keikkalavoille syksyllä 2014. Sotahuuto soitti 25.4.2015 Nokialla keikan, joka oli Pekan, Tanelin, Matin ja Teemun viimeinen yhtyeen riveissä, mutta Retu ja Eero jatkavat uudistuneen Sotahuudon riveissä. Sotahuudon uusi kokoonpano (Retu laulu, Eero laulu, Heikki kitara, Ville kitara, Aleksi basso ja Juuso rummut) aloitti treenaamisen elokuussa 2015. Kesällä 2016 Sotahuudon kokoonpanossa tapahtui muutoksia Heikin jäätyä pois. Heikin tilalle toiseen kitaraan tuli rumpujen takaa Juuso ja uudeksi rumpaliksi saatiin Rami. Syksyllä 2016 Sotahuuto on aloittanut tulevan albumin biisien treenaamisen.
Jäsenet
Heikki soittaa kitaraa Returned -yhtyeessä. Pekka soittaa kitaraa ja laulaa Enshroudingissa ja Sáwolissa. Taneli soittaa kitaraa Kls ja Kyösti ja Kylänmiehet -yhtyeissä sekä bassoa Suomen Zorro -yhtyeessä. Lisäksi hän oli The Rain -yhtyeen Hulluutta-kiertueen kitaristina 2005–2006. Matti soittaa bassoa myös Profound Desiressä ja Sáwolissa. Teemu soittaa rumpuja In Process -yhtyeessä ja bassoa Suudella yhtyeessä sekä kitaraa Sáwolissa.
Eteläinen alue (Eritrea)
Eteläinen alue (Zoba Debub) on yksi Eritrean kuudesta aluehallinnon ylimmän tason alueista. Sen hallintokeskus on 1 980 metriä merenpinnan yläpuolella sijaitseva Mendefera (aiemmalta nimeltään Adi Ugri; 65 000 as., arvio).
Debubin alueen pinta-ala on 8 000 neliökilometriä.
Eteläinen alue jakautuu aluehallinnon toisella tasolla seuraaviin 12 alialueisiin:
Ballhockey
Pakollisia varusteita ovat kypärä, hansikkaat ja maila. Lisäksi suositellaan säärisuojia ja alasuojia. Maalivahdeilla on täysi jääkiekkovarustus ilman luistimia.
Säännöt
Muuten samat kuin jääkiekossa, paitsi:
– taklaukset: ovat kiellettynä, mutta kontakti sallitaan juoksusuuntien ollessa samat
– pelissä noudatetaan ns. kelluvaa paitsiota. Pallon pitää ylittää siniviiva ennen pelaajaa, jonka jälkeen hyökkäysalue on käytettävissä aina punaviivalle asti. Paitsio purkaantuu, kun pallo ylittää punaviivan
– pallo yli laidan (pelaajan toimesta): tästä ei tuomita jäähyä vaan peli jatkuu aloituksella. Maalivahdin laukoessa yli tuomitaan jäähy normaalisti kuten jääkiekossakin
– pitkän pallon jälkeen saa suorittaa vaihdon normaalisti
– peliaika on 3x15min, on erätauon pituus 10 min
Lajin historia Suomessa
Ensimmäinen SM-turnaus järjestettiin vuonna 2018, jolloin mukana oli viisi joukkuetta ja seuraava vuonna 2020. Hallitseva Suomen mestarijoukkue on Peräpohjolan Poropojat Ylitorniolta.
Mustamanikki
Mustamanikki (Lonchura hunsteini) on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Mustamanikkia tavataan Papua-Uudessa-Guineassa. Sitä on kuvattu paikallisesti yleiseksi. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Elektra (plejadi)
Elektra oli kreikkalaisessa mytologiassa yksi seitsemästä plejadista, Atlaksen ja Pleionen tyttäristä. Hän synnytti Zeukselle Dardanoksen, troijalaisten myyttisen kantaisän. Erään legendan mukaan hän hävisi surun murtamana Troijan tuhon jälkeen.
エーレクトラー
Charlottesville
Charlottesville on kaupunki Virginian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 43 475. Se tunnetaan parhaiten presidentti Thomas Jeffersonin perustamasta Virginian yliopistosta. Jeffersonin koti Monticello on myös yksi kaupungin tunnetuimmista nähtävyyksistä. Jefferson syntyi kaupungissa.
Autesion
Autesion oli kreikkalaisessa mytologiassa Tisamenoksen poika ja Theran, jonka mukaan Theran kaupunki nimettiin, ja Argeian , joka meni myöhemmin naimisiin Aristodemoksen kanssa, isä. Autesionista tuli isänsä jälkeen Theban kuningas, mutta Laioksen ja Oidipuksen fuurioiden purettua kostoaan hänen, hän oraakkelin neuvosta asettui asumaan doorialaisten joukkoon. Hänen seuraajakseen valittiin Damasikhthon, Ofelteen poika.
Admiralteiskije verfi
pienoiskuva|Admiralteiskie verfin telakka. Admiralteiskie verfi (,, neuvostoaikana telakka no 194) on yksi Venäjän suurimmista telakoista. Telakan perusti Pietari Suuri vuonna 1704. Sitä hallitsi Amiraliteettikollegio, joka 1800 perusti uuden amiraliteetin telakan, joka korvasi vanhan Pietarin keskustassa olevan. Vuonna 1908 telakka siirrettiin nykyiselle paikalleen.
Telakalla on rakennettu yli 300 sukellusvenettä, niistä 41 ydinkäyttöisiä. Telakka on sopimus ensimmäisen venäläisen LNG-säiliöaluksen rakentamisesta Sovcomflotin kanssa.
Yangin–Millsin olemassaolo
Yangin–Millsin olemassaolo on matemaattinen ongelma, jossa tarkoituksena on vankistaa Yangin–Millsin teorian matemaattista pohjaa. Yangin–Millsin teoriaa voidaan käyttää kvanttikenttäteoriassa heikon ja vahvan vuorovaikutuksen kuvaamiseen. Teoriaa käytetään menestyksekkäästi fysiikassa, mutta sitä ei ymmärretä täydellisesti matemaattisesti. Yangin–Millsin olemassaolo on Millennium-ongelma, eli yksi niistä seitsemästä matemaattisesta ongelmasta, joiden ratkaisuista Clay-instituutti on luvannut miljoonan Yhdysvaltain dollarin palkinnon.
Ongelman muotoilu
Millennium-palkinnon saadakseen täytyy todistaa, että mistä tahansa ehdot täyttävästä mittakenttäteorian symmetriasta voidaan ylipäänsä tehdä ei-triviaali Yangin–Millsin teoria neljässä ulottuvuudessa. Osa teorian olemassaolon todistamista on luoda kvanttikenttäteorian aksioomia, eli perusehtoja, jotka teorian täytyy toteuttaa, jotta sitä ylipäänsä voi kutsua kvanttikenttäteoriaksi.
Ampumahiihdon euroopancup 1998–1999
Ampumahiihdon euroopancup 1998–1999 alkoi 12. joulukuuta Saksan Ruhpoldingista ja päättyi 13. maaliskuuta Ranskan Haute-Maurienneen.
Kilpailukalenteri
Ohjelmaan kuului kahdeksan kilpailuviikonloppua. Ohjelmassa oli pikakilpailuja, takaa-ajoja, normaalimatkoja, yhteislähtö sekä viestejä.
Metsästyskoira
thumb|250px|right|[[Labradorinnoutaja amerikanpunasotkan noutaneena.]] Metsästyskoira on metsästykseen käytettävä koira. Se auttaa ihmistä jäljittämään metsästettävää riistaa. Metsästyskoirat joutuvat usein erittäin suureen rasitukseen metsässä ja vaihtelevassa maastossa rämpiessä, jonka myötä ne joutuvat syömään erittäin paljon. Metsästyskoirarotuja on yhteensä 30 erilaista, ja niihin luokittuu esimerkiksi egyptinmetsästyskoira, guicho ja suomenpystykorva.
David Hancockin mukaan termi Hound viittaa neljään eri rotutyyppiin:
Fort Bendin piirikunta
Fort Bendin piirikunta on Yhdysvaltojen Texasin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 811 688 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Richmondin kaupunki. Piirikunta perustettiin vuonna 1838.
Metsästyskoira
Hänen mukaansa on olemassa myös ns. "juoksevat mastiffit"-luokitus eli kookkaat par force -koirat, jotka käyttävät näkö- ja hajuaistiaan ja metsästävät yleensä villisikaa. Näihin lukeutuisivat tanskandoggi, dogo argentino, rhodesiankoira, broholminkoira ja catahoulanleopardikoira.
Entisajan metsästyskoirat
David Hancock uskoo, että metsästyskoirat oli ensimmäinen kesytetty koirien rotutyyppi. 7000 eaa. mesoliittisella aikakaudella Euroopassa metsästettiin pääasiassa villisikaa ja saksanhirveä, Länsi-Aasiassa villivuohta ja gasellia sekä Pohjois-Amerikassa biisonia. Noilta ajoilta on myös todisteita koirien olemassa olosta. Yksi varhaisimmista koiran jäännöksistä löydettiin paleoliittisen aikakauden luolasta Palegawrasta, ja se on ajalta noin 10 000 eaa. Romanian Vlasacista löytyneet jäännökset ovat puolestaan ajalta 5400-4600 eaa. Jäljestyskoirien jäänteitä on löytynyt Turkin Erganin läheltä ajalta 9500 eaa. ja Yhdysvaltojen Idahosta ajalta 9500-9000 eaa. Nopeita metsästyskoiria on kuvattu Egyptin Thebesin norsunluuveistoksissa, jotka juontavat ajalle 4400-4000 eaa.
Kreikkalaisessa ja latinalaisessa kirjallisuudessa mainitaan noin 65 erilaista "rotua", mutta niistä osa on käytännössä toistensa synonyymeja. Kreikkalaiset metsästyskoira-kasvattajat vaalivat usein koirissaan puhdasrotuisuutta, mutta kaikki heidän metsästyskoiransa eivät suinkaan olleet kreikkalaista alkuperää.
Ksenofon (430-355 eaa.) mainitsi nähneensä metsästyskoiria Vähässä-Aasiassa. Aristoteles (384–322 eaa.) puolestaan kertoi, että egyptiläiset suosivat pienikokoisempaa vinttikoiraa - joka vastasi noin nykypäivän whippetiä tai faaraokoiraa. Libyalaisilla tiedettiin olevan hyviä metsästyskoiria. Kyreneläisiä koiria väitetään risteytetyn sekä susien että lurchermaisten keski- ja eteläafrikkalaisten metsästyskoirien kanssa.
Oppian ja Julius Pollux mainitsivat 100-luvulla seuraavat rodut:
Arrianos kuvaili 100-luvulla kahta erilaista kelttiläistä metsästyskoiraa:
David Hancock uskoo, että kreikkalaiset ja roomalaiset pitivät kelttienvinttikoiraa (vertragi) jonkin vanhemman rodun muunnoksena eikä omana rotunaan.
Kreikkalaiset havaitsivat ajan myötä myös seuraavien metsästyskoirien olemassaolon:
Jossain vaiheessa historiaa kreetankoira risteytettiin lakonianvinttikoiran kanssa, minkä tuloksena syntyi variaatio metagon, josta on ainoastaan vähäisiä merkintöjä roomalaisen Gratiuksen kirjoituksissa.
Ajan myötä metsästyskoirista jalostettiin ominaisuuksiltaan erilaisiin riistoihin erikoistuneita, ja ne oppivat ajamaan riistan tietylle alueelle. Nopeaa riistaa metsästettiin nopean koiran, suurta riistaa suuren koiran tai metsästysmastiffin ja siipiriistaa joko hiljaisesti (kuten setteri) tai äänekkäästi (kuten haukkuva pointteri) riistan olinpaikan osoittavan koiran avulla. Ajan myötä esim. jäljestävistä koirista kehittyi jäniksen ja villisian, kauriin ja villiaasin tai hirven ja biisonin metsästykseen erikoistuneita koiria.
Esimerkiksi frankit jalostivat metsästyskoiria niin suurriistan (bersarii), majavien tai saukkojen (beverarici), vinttikoiratyyppistä (veltrarii), susien kuin haukallakin metsästystä varten. Suden metsästyksessä ajo- ja vinttikoiria käytettiin yhtä aikaa tukemaan toisiaan. Kytketyt ajokoirat, ns. limerit, ajoivat koko ajueen oikeaan linjaan, kuten ns. tufter tekee nykyään hirven metsästyksessä.
Vuonna 1387 julkaistussa Gaston de Foix'n Livre de Chasse -teoksessa luetellaan useita eri metsästyskoiratyyppejä:
Vuonna 1965 David Dalby mainitsi teoksesssaan Lexicon of the Medieval German Hunt keskiajan Saksassa käytettyjä termejä metsästyskoirista. Sana wint viittasi paitsi vinttikoiraan, myös raskasrakenteisempaan vinttikoiran ja mastiffin risteytykseen nimeltä veltre tai zwic-darm, joka muistutti nykypäivän bull lurcher -risteytyksiä.
Vuonna 1800 Betteloni mainitsi "Tartaryn mastiffit", "Epeiroksen molossit" ja "Flanderin metsästyskoirat".
Monia nykyisistä seurakoirista käytettiin alun perin metsästykseen. Tanskandoggi eli alkuperäinen "saksalainen villisikakoira" oli alun perin metsästyskoira. Dalmatialainen on todennäköisesti tunnettu muinoin nimellä dama-chien tai "hirvikoira", silloisen käyttötarkoituksensa vuoksi. Myös nykyisin raskastekoinen englantilainen mastiffi oli aikoinaan metsästyskoira, arvostettu Englische Dogge. Jopa bulldoggin esi-isiä bullenbeissereitä käytettiin metsästykseen.
Ajavat ja jäljestävät koirat
Vainun avulla metsästäviä koiria (Scenthounds = "ajokoirat"), jotka ajavat sitkeästi saaliinsa uupumuksen partaalle on David Hancockin mukaan ollut olemassa jo yli 10 000 vuoden ajan. Ajokoirien historia juontaa toisen lähteen mukaan juurensa noin vuoteen 4000 eaa., jolta ajalta löydetyissä egyptiläisten piirroksissa esiintyi luppakorvaisia, riistaa haukkuen ajavia koiria.
Segusiae-rodun väitetään olleen nykyisten ajokoirien kantarotu. Arrianoksen mukaan se metsästi samaan tapaan kuin kreetalaiset ja kaarialaiset metsästyskoirat.
1900-luvun alussa Lounais-Englannin West Country -alueella suosittuja olivat harrierit ja englanninhirvikoirat. Jotkin jäniksen metsästäjät suosivat basset houndia. Englanninkettukoiran jalostuksessa puolestaan alettiin tuolloin käyttää walesinkettukoiraa ja lakelandinkettukoiraa, ja erityisesti Belvoir-kennelin ajokoiria arvostettiin. Samoihin aikoihin myös ajavien koirien rakenne muuttui atleettisemmaksi, kevyemmmäksi ja kevytluustoisemmaksi.
Rodut voidaan edelleen jakaa alaluokkiin esimerkiksi niiden pääasiallisesti ajaman riistan tai metsästystyylin mukaan. Ensiksi mainitusta jaosta esimerkkejä ovat Euroopassa jänis- ja kettukoirat, sekä Yhdysvalloissa pesukarhukoirat eli coonhoundit. Metsästystyyleihin perustuviin kategorioihin kuuluu Yhdysvalloissa vastaavasti mm. puuhun ajavien eli "treeing"-rotujen ryhmä, jotka tunnetaan yleisemmin cur-rotuina.
Toinen tapa jakaa ajokoirat eri luokkiin on niiden maantieteellinen alkuperä:
Vaikka ajavat koirat voidaan jakaa alaluokkiin, monet rodut kuitenkin ajavat useampaa eri riistaa. Esimerkiksi 1900-luvun alussa harrierit Walesin Angleseyssä ja black-and-tan-väriset beaglet Irlannin Scarteenissa metsästivät sekä jänistä että kaurista.
Jäniskoirat
Suuri osa eurooppalaisista ajokoirista on jäniskoiria. Niihin kuuluvat mm. suomen- ja kreikanajokoira sekä beagle ja harrieri. Kaksi jälkimmäistä tunnettiinkin ennen suomeksi nimillä pieni ja suuri englanninjäniskoira.
Bassetit ja dachsbracket
Bassetti-rodut ovat alun perin syntyneet mutaation seurauksena. Niille on tyypillistä pitkä, mäyräkoiramainen runko yhdistettynä mataliin raajoihin, ja niillä on usein myös erittäin pitkät korvat. FCI-luokittelussa bassetit kuuluvat pieniin ajaviin koiriin. Ns. "mäyräajokoirat" eli dachsbracket muistuttavat melko paljon bassetti-tyyppiä, mutta niiden kuono on hieman erilainen. Niihin luetaan nykyisin elävistä roduista dreeveri, alppien- ja westfaleninajokoira.
Coonhoundit
250px|thumb|left|Mustaruskea pesukarhukoira (coonhound). Pesukarhukoirat polveutuvat siirtomaa-aikaan Yhdysvaltoihin viedyistä englantilaisista, irlantilaisista ja ranskalaisista kettukoirista. Esimerkiksi mustaruskea pesukarhukoira jalostettiin virginiankettukoiran ja vihikoiran risteytyksestä. Vaikka ne ovatkin Euroopassa erittäin harvinaisia, Yhdysvalloissa ne ovat suosittuja metsästyskoiria, jotka ovat saavuttaneet merkittävän jalansijan maan kulttuurissa. Mm. Sweet Home Alabama -elokuvassa esiintyy coonhound, ja Alabamassa sijaitsee oikeasti elokuvassakin näytetty coonhoundien hautausmaa nimeltä Key Underwood Coon Dog Memorial Graveyard. Pesukarhun lisäksi monella coonhoundilla metsästetään myös mm. puumaa samaan tapaan kuin myöhemmin mainituilla puumanmetsästykseen jalostetuilla molossikoirilla.
Curit
250px|thumb|right|Blackmouth cur. Curit perustuvat alun perin useiden amerikkalaisten metsästyskoirarotujen välisistä risteytyksistä syntyneisiin sekarotuisiin ja rotutyypiltään erittäin epäyhtenäisiin linjoihin. Vielä nykyisinkin saman ulkonäkö vaihtelee saman rodun yksilöiden sisällä melkoisesti, koska kyse on yksinomaan käyttöominaisuuksien perusteella jalostetuista sukulinjoista. Blackmouth curilla ja catahoulanleopardikoiralla metsästetään mm. puumaa, kun taas muita cur-rotuja käytetään toisenlaisen riistan metsästykseen. Yleisesti ottaen voidaan kuitenkin sanoa curin säkäkorkeuden vaihtelevan välillä 45–70 cm ja painon olevan vähintään 14 kg.
Cur-rotuihin luetaan yleensä seuraavat rodut ja linjat, vaikka eri alalinjoja onkin huomattavasti enemmän:
Vinttikoirat
Vinttikoirat metsästävät näköaistinsa avulla, mistä johtuukin niiden englanninkielinen nimitys sighthound. Sana vinttikoira juontaakin juurensa käännösvirheestä, sillä saksankielinen sana windhund tarkoittaa "tuulikoiraa" ja tulee koiran kyvystä juosta ns. "tuulen nopeudella". FCI lukee vinttikoirat ryhmään 10 ja luokittelee ne karvanlaadun perusteella pitkä- ja hapsukarvaisten (10.1), karkeakarvaisten (10.2) sekä lyhytkarvaisten (10.3) alaryhmiin. Vinttikoirat ovat alun perin kotoisin Lähi-idästä ja kuuluvat yksiin kaikkein vanhimmista koiratyypeistä.
Lintukoirat
Lintukoiria käytetään nimensä mukaisesti pääasiassa lintujen metsästykseen. Monissa FCI:n ulkopuolisissa maissa lintukoirille on yksi yhteinen roturyhmä, kuten esimerkiksi gundog tai sporting group. FCI on kuitenkin jakanut lintukoirat kahteen eri luokkaan: ryhmään 7 eli kanakoirat ja ryhmään 8 eli noutajat, ylösajavat koirat (käytännössä spanielit) ja vesikoirat. Kanakoirien ryhmä jaetaan kahtia mannermaisiin (7.1) ja brittiläis-irlantilaisiin (7.2) kanakoiriin. Ensiksi mainitut luokitellaan joko seisoja- (7.1.1), spanieli- (7.1.2) tai griffon-tyyppisiin (7.1.3) rotuihin.
Terrierit
Terrierit ovat alun perin toimineet luolakoirina ja muunlaisen pienriistan metsästyksessä. FCI sijoittaa terrierirodut ryhmään 3 ja jakaa ne isoihin ja keskikokoisiin (3.1), pieniin (3.2), bull-tyyppisiin (3.3) ja kääpiöterriereihin (3.4). Näistä bullterrierit ja kääpiöterrierit ovat ulkoisesti melko kaukana tyypillisestä terrieristä, ensiksi mainitut muistuttavat fenotyypiltään enemmän molossikoiria ja jälkimmäiset sylikoiria. Varsinaiset perusterrierit voidaan jakaa luolaterriereihin ja rottakoiriin, minkä lisäksi Yhdysvalloissa tunnetaan huomattavasti terrieriä - erityisesti jackrussellinterrieriä - muistuttava pienikokoinen metsästyskoiratyyppi eli feistit.
Rottakoirat
Rottakoirat tunnetaan englanninkielisissä maissa nimellä ratter ja espanjankielisissä nimellä rater (katalaaniksi ja mallorquiniksi "rotan metsästäjä") tai ratonero (espanjaksi "hiiren metsästäjä"). Niitä on käytetty nimensä mukaisesti rottien, hiirten ja muiden tuholaisten hävittämiseen talleissa, varastorakennuksissa ja viinikellareissa. Ne ovat lähes aina sileäkarvaisia snautseri- ja griffonirotuja lukuun ottamatta.
Seuraavat rodut luokitellaan rottakoiriin:
Rottaterrierit
Kääpiökoirat
Snautserit ja pinserit
Feistit
Feisteillä metsästetään pienriistaa, erityisesti oravia. Ne voidaan luokitella kahteen kategoriaan: mountain feist ja treeing feist. Treeing feistien säkäkorkeus vaihtelee tavallisesti välillä 25–55 cm ja paino välillä 5–16 kg.
Mountain feist
Treeing feist
Haukkuvat lintukoirat
Termi haukkuva lintukoira viittaa pieniin pystykorviin, käytännössä lähinnä suomen- ja pohjanpystykorvaan. Nämä koirat hakevat ensiksi metsässä lintua, yleisimmin teertä ja metsoa, haju- ja kuuloaistinsa avulla, linnun löytäessään ajavat sen ylös puuhun ja jäävät puun juurelle haukkumaan lintua jolloin metsästäjä alkaa varovaisesti lähestyä haukkua. Kun metsästäjä on tarpeeksi lähellä haukkua ja huomaa linnun oksalla, ampuu hän linnun ja näin koira on hoitanut tehtävänsä kunnialla.
Metsästävät molossikoirat
Myös molossityyppisiä koiria on käytetty varsinkin muinaisina aikoina metsästyskoirina. Ne ovat toimineet suurriistan metsästäjinä, joista esimerkkinä erilaiset villisikakoirat ja kissaeläinten metsästykseen käytetyt koirat.
Villisikakoirat
Entisaikojen villisikakoirista moni kuului maailman korkeimpiin koskaan eläneisiin rotuihin. Niistä kenties historian tunnetuin esimerkki oli 110 cm korkea boarhound eli saksanvillisikakoira. Tämän rodun uskotaan olleen mm. tanskandoggin kantarotu. Lisäksi siitä tunnettiin peräti 121 cm korkea kreikkalainen muunnos nimeltä sulioottikoira, joka oli useiden nykyisten mastiffien esi-isä. Nykyisin elossa oleviin villisian metsästykseen käytettäviin molosseihin kuuluvat mm. dogo argentino ja kreikanvillisikakoira.
Leijonakoirat
250px|thumb|left|Afrikkalainen leijonakoira rhodesiankoira. Leijonakoirista tunnetuin on rhodesiankoira, jota voidaan FCI:n virallisesta luokittelusta (ryhmä 6) huolimatta pitää alkuperänsä vuoksi osittain molossityyppisenä ja osittain alkukantaisena metsästyskoirana. Sitä kutsuttiinkin aiemmin nimellä afrikanleijonakoira, vaikka leijonan lisäksi sillä onkin metsästetty myös mm. gepardia ja leopardia.
250px|thumb|right|Roomalainen mosaiikki, joka esittää muinaista leijonakoiraa. Aiemmin leijonakoiria oli kuitenkin useita, ja jo tuhansia vuosia sitten elänyttä muinaista assyrianmastiffia käytettiin tähän tehtävään. Lisäksi Rooman valtakunnan aikaan nykyisen mastiffin edeltäjät joutuivat tappelemaan leijonia vastaan areenalla. Vielä 1800-luvulla Englannissa käytettiin alkuperäisen tyyppistä englanninbulldoggia ja staffordshirenbullterrieriä niin kutsuttuun "leijonanpuremiseen" eli käytännössä samanlaisiin leijonan ja koiran välisiin taisteluihin kuin muinaisessa Roomassa.
Puumakoirat
250px|thumb|left|Puumakoira dogo argentino. Puumakoiriksi voidaan lukea eri rotuja cureista coonhoundeihin, mutta varsinaisista molossikoirista tunnetuin tähän tarkoitukseen jalostettu rotu on dogo argentino, jota on käytetty myös villisian metsästykseen. Lisäksi jo mainituista puumanmetsästykseen käytettävistä cur-roduista blackmouth cur muistuttaa rotutyypiltään ja ulkonäöltään huomattavasti enemmän molossia kuin ajokoiraa.
150px|thumb|right|Aaron Hall (1828-1892), metsästäjä ja "pantterikoiran" kehittäjä. Yhdysvalloissa tunnettiin 1800-luvulla Aaron Hallin kehittämä "pennsylvanialainen pantterikoira", jota nimestään huolimatta käytettiin puuman metsästykseen. Nimi selittyy sillä, että puhekielessä puumaa kutsuttiin sanalla panther. Rodun taustalla oli tiettävästi alkuperäistä englanninbulldoggia, vihikoiraa, newfoundlandinkoiraa ja mastiffia. Näiden koirien sanotaan olleen niin kookkaita, että silloinen Pennsylvanian riistavaltuutettu C.K. Sober pystyi ratsastamaan niiden selässä. Rotu kuoli sukupuuttoon pian Hallin vuonna 1892 sattuneen kuoleman jälkeen.
WorldSkills-kilpailu
WorldSkills-kilpailu (eng. WorldSkills Competition), eli ammattitaidon maailmanmestaruuskilpailu, on joka toinen vuosi järjestettävä nuorten kansainvälinen ammattitaitokilpailu. Kilpailussa ratkotaan maailmanmestaruudet noin 50 lajissa, jotka edustavat ammatillisen koulutuksen eri aloja. Aikaisemmin tapahtuma on tunnettu nimellä Skill Olympics, suomeksi Taito-olympialaiset. Ensimmäinen kilpailu järjestettiin vuonna 1950. Kilpailujen taustaorganisaatio on WorldSkills International.
Joka toinen vuosi ammattitaitoiset nuoret eri puolilta maailmaa kokoontuvat kilpailemaan ammattitaidoissa yleisön edessä. Kilpailijat on valittu edustajiksi kansallisten karsintojen kautta. Kilpailu kestää neljä päivää.
Suomen ammattitaitomaajoukkue osallistui kilpailuun ensimmäistä kertaa vuonna 1989 Birminghamissä. Suomessa ammattitaitokilpailutoiminnasta ja joukkueen lähettämisestä vastaa Skills Finland ry.
WorldSkills Helsinki 2005
pienoiskuva|WorldSkills Helsinki 2005 -tapahtuman sisäänkäynti. WorldSkills-tapahtuma järjestettiin Suomessa vuonna 2005. Kilpailu käytiin Helsingin Messukeskuksessa toukokuussa 2005. Kilpailuun osallistui noin 700 nuorta 38 eri maasta ja kilpailulajeja oli noin 40. Kävijöitä nelipäiväisessä tapahtumassa oli yhteensä 118 000, mikä tekee WorldSkills Helsinki 2005 -tapahtumasta yhden kävijämäärältään suurimmista Messukeskuksessa koskaan järjestetyistä tapahtumista.
Suomi oli MM-kilpailujen neljänneksi menestyksekkäin maa Sveitsin, Korean ja Saksan jälkeen. Suomi voitti neljä kultaa, yhden hopean ja kolme pronssia sekä 17 diplomia keskitasoa paremmista suorituksista.
Tulevat kilpailut
47. 2024: Lyon, Ranska
Kambat
Kambat ovat bantukansoihin kuuluva etninen ryhmä, joka asuu Kenian Itäisessä Provinssissa Nairobista itään aina Tsavoon asti ja pohjoisessa aina Embuun asti. Kambojen asuinaluetta kutsutaan Ukambaniksi. Eri lähteiden mukaan kambat ovat Kenian neljänneksi tai viidenneksi suurin etninen ryhmä. He puhuvat kamban kieltä.
Labdakos
Labdakos oli kreikkalaisessa mytologiassa Theban kuninkaan Polydoroksen ja tämän puolison Nykteiksen, Nykteuksen tyttären, ainoa poika. Polydoros kuoli Labdakoksen ollessa vielä nuori lapsi, jolloin Nykteuksesta tuli hänen sijaishallitsijansa. Hänet tosin syrjäytti pian Lykos.
Labdakoksen vartuttua hän hallitsi Thebaa hetken aikaa. Hän kuoli nuorena hävittyään rajasodan Ateenan kuninkaan Pandionin kanssa. Apollodoros kertoo, että kuten serkkunsa Pentheus, myös Labdakoksen repivät kappaleiksi mainadit epäkunnioituksesta heidän jumalaansa Dionysosta kohtaan. Lykoksesta tuli sijaishallitsija toistamiseen Labdakoksen kuoleman jälkeen - tällä kertaa Labdakoksen pojalle Laiokselle.
Labdakoksen jälkeläisiä kutsuttiin labdakideiksi; heitä ovat muun muassa Oidipus, Laios, Antigone, Polyneikes, Eteokles ja Ismene.
Kansallispuku
thumb|Suomalaisia kansallispukuja.Kansallispuku on juhlatilaisuuksissa käytettävä kansanpuku tai sen mukaelma. Kansallispuvut nykykäyttöön koottuja uusintoja kansan perinteisistä ja yksilöllisistä juhla-asuista. Alkuperäiset asut ovat 1700- ja 1800-luvulla.
Paitsi juhlapukuna, kansallispukua käytetään esimerkiksi kansantanssi- ja kansanmusiikkiryhmien esiintymisasuina. Kansallispuku on kokonaisuus, johon kuuluvat tietyt puvun osat, päähineet, kengät ja korut. Tietoja siitä, mitä osia tiettyyn pukuun kuuluu ja miten ne puetaan, saa muun muassa kansallispukujen valmistajilta ja Suomen kansallispukukeskuksesta.
Suomalaiset kansallispuvut
thumb|Suomalaisia kansallispukuja, taustalla [[Zachris Topelius.]] Kansallispuvut ovat pukuhistorian asiantuntijoiden kokoamia uusintoja perinteisistä ja yksilöllisistä juhla-asuista, joita kansa eli rahvas käytti Suomessa 1700- ja 1800-luvulla. Ensimmäiset kansallispuvut on koottu 1800-luvun jälkipuoliskolla, joka oli kansallisromantiikan aikaa. Kansallispukumalleja on noin neljäsataa, joista yli puolet on suomenkielisiltä alueilta ja vajaa puolet suomenruotsalaisilta alueilta.
Suomessa naisjärjestöt tekivät 1885 ensimmäiset kansallispuvut, jotka esiteltiin julkisesti Venäjän keisarinnan vierailun yhteydessä.
Tohtori Theodor Schwindt julkaisi 1899 kahdeksan jo käytössä ollutta kansallispukumallia Koti ja Yhteiskunta -lehden käsityöliitteinä. Schwindt julkaisi vuonna 1902 Suomalaisia kansallispukuja -kirjassaan kahdeksan uutta pukua. Myöhemmin pukuja tutki U. T. Sirelius, joka julkaisi 1921 ja 1922 kirjat Suomen kansallispukuja l ja ll. Näissä esitellään 16 uutta pukumallia. Tyyni Vahter teki pukututkimusta 1930-1950-luvuilla ja kokosi lähes sata naisen ja miehen kansallispukumallia. Vahterin jälkeen Toini-Inkeri Kaukonen kokosi kolmisenkymmentä kansallispukumallia.
Uusia pukumalleja suunnitellaan nykyään pitkälti historiallisten näytteiden pohjalta sekä tutkitun yleisen tietämyksen perusteella. Eri aikoina valmistetut kansallispuvut kuitenkin kantavat sen ajan muotia ja käsityksiä mukanaan: esimerkiksi 70-luvulla valmistettujen pukujen hameet ovat lyhyempiä.
Kansallispuvun käyttö
Suomen kansallispukuneuvoston kansallispukuraati on laatinut kansallispuvun käyttöohjeet vuonna 1991. Kansallispuku sopii kaikkiin juhlatilaisuuksiin, kuten perhe-, koulu-, kotiseutu- ja perinnejuhliin, sitä voi käyttää vuotuisjuhlissa kuten jouluna ja juhannuksena sekä erilaisten järjestöjen ja yhteisöjen juhlavissa tapahtumissa, joissa kansallispuku voi olla myös tarjoilijoiden asuna, kirkkotilaisuuksissa, ylioppilasjuhlan pukuna, vihkipukuna ja muun muassa kuorojen, kansantanssi- ja pelimanniryhmien esiintymisasuna. Itsenäisyyspäivän vastaanotolla kansallispuku on paras mahdollinen juhla-asu. Kansallispuku on sekä pukeutumisetiketin mukainen että Suomen kansallista identiteettiä korostava. Kansallispuvun osia voi käyttää osana muuta pukeutumista.
Kansallispuvun valmistaminen
Kansallispuku valmistetaan kansanomaisin työtavoin eli käsin ompelemalla. Kansallispuvun valmistaminen on elävän kulttuuriperinnön harjoittamista.