cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Force India
Kausi 2009
Kauden puolivälin jälkeen Belgian GP:n yllätyksellisissä aika-ajoissa talli otti sensaatiomaisesti Fisichellan ajamana ensimmäisen paalupaikkansa. Kilpailussa Fisichella sijoittui toiseksi heti Kimi Räikkösen jälkeen, ja saavutti siten tallin ensimmäisen piste- ja palkintosijan. Tämän jälkeen Fisichella kuitenkin jätti tallin ja siirtyi Ferrarin toiseksi kuljettajaksi, jolloin Force India joutui korvaamaan hänet Vitantonio Liuzzilla.
Seuraavassa kilpailussa Italiassa tallin auto sijoittui aika-ajoissa toiseksi Sutilin ajamana, joka jäi vain 0,195 sekuntia paalupaikan ottaneesta Lewis Hamiltonista. Kilpailussa Sutil ajoi neljänneksi tehden samalla Force Indian historian ensimmäisen kilpailun nopeimman kierrosajan. Seitsemännestä ruudusta kilpailuun lähteneen Liuzzin kilpailu päättyi neljänneltä sijalta vaihdelaatikon rikkoutumiseen. Kauden päättyessä talli sijoittui 13 pisteellään MM-taulukon yhdeksännelle sijalle.
Kausi 2010
thumb|250px|Liuzzi [[Kanadan Grand Prix 2010|Kanadan GP:ssä 2010.]] Talli vahvisti 27. marraskuuta 2009, että sen kuljettajina kaudella jatkavat Adrian Sutil ja Vitantonio Liuzzi. Paul Di Resta valittiin tallin testikuljettajaksi 2. helmikuuta 2010. 9. helmikuuta 2010 Force India esitteli uuden autonsa VJM03:n, jota talli käytti kauden aikana. Kausi 2010 alkoi tallin osalta mainiosti Liuzzin ajaessa Bahrainissa yhdeksänneksi. Kymmenennestä ruudusta lähtenyt Sutil joutui puolestaan jo avauskierroksella kolariin, ja ei pystynyt nousemaan pisteille. Australiassa kolmannestatoista ruudusta lähtenyt Liuzzi sijoittui seitsemänneksi minuutin voittaneelle Jenson Buttonille hävinneenä. Sutil puolestaan joutui keskeyttämään moottoriongelmiin. Malesiassa Sutil sai kauden ensimmäiset pisteensä ajettuaan viidenneksi. Liuzzi joutui keskeyttämään vaihdelaatikko-ongelmiin kierroksella 12. Seuraavissa kilpailuissa kuljettajat saavuttivat sijoituksia keskikastissa, napaten välillä aina muutaman pistesijan. Monacossa molemmat autot pääsivät pisteille, kun Sutil sijoittui kahdeksanneksi ja Liuzzi yhdeksänneksi. Turkissa Sutil ajoi yhdeksänneksi saaden kaksi pistettä, ja Liuzzi oli kolmastoista. Seuraavassa kilpailussa Kanadassa molemmat autot pääsivät taas pisteille, kun Liuzzi oli yhdeksäs ja Sutil kymmenes.
Euroopan GP:ssä kolmannestatoista ruudusta lähtenyt Sutil ajoi kuudenneksi, ja Liuzzilla puolestaan alkoi alamäki, kun hän jäi tämä kilpailu mukaan laskettuna neljässä perättäisessä kilpailussa ilman pisteitä. Britanniassa Sutil ajoi kuudennen perättäisen kerran pisteille, mutta seuraavassa kilpailussa Saksassa hän oli vasta 17:s ja keskeytti Unkarissa. Belgiassa molemmat kuljettajat palasivat taas pisteille, kun Sutil ajoi viidenneksi ja Liuzzi kymmenenneksi. Italiassa molemmat jäivät ilman pisteitä, ja Sutil oli Singaporessa yhdeksäs. Liuzzi keskeytti Singaporen ja Japanin kilpailun. Koreassa Sutil joutui keskeyttämään, mutta Liuzzi ajoi kuudenneksi. Kauden kaksi viimeistä kilpailua Liuzzi keskeytti, ja Sutilkin jäi niissä ilman pisteitä.
Talli saavutti uudistuneen pistejärjestelmän ansiosta 68 pistettä sijoittuen valmistajien taulukossa seitsemänneksi vain pisteen Williamsin perässä.
Kausi 2011
thumb|250px|di Resta [[Italian Grand Prix 2011|Italian GP:n harjoituksissa 2011.]] Kaudella tallin kuljettajina ajoivat Adrian Sutil ja Paul di Resta. Testikuljettajana toimi Nico Hülkenberg. Kuljettajat tulivat maaliin sijoilla 11 ja 12 kauden avanneessa Australian GP:ssä. Tuloksiin tuli kuitenkin muutoksia, kun Sauberin tulokset hylättiin. Näin Sutil nousi yhdeksänneksi ja ensimmäisen F1-kisansa ajanut di Resta kymmenenneksi. Kauden toisessa kilpailussa, Malesiassa, di Resta ajoi kymmenenneksi ja Sutil 11:nneksi. Kiinan GP:ssä molemmat kuljettajat jäivät ilman pisteitä, mutta aika-ajopäivänä 25 vuotta täyttänyt di Resta saavutti uransa parhaan aiko-ajosijoitukseen ajettuaan kahdeksanneksi. Sutil ajoi parhaimmillaan kahdesti kuudenneksi Saksan ja Brasilian kilpailuissa, di Restan ajettua parhaimmillaan kuudenneksi Singaporen kilpailussa.
Talli saavutti yhteensä 69 pistettä sijoittuen kuudenneksi MM-sarjassa.
Kausi 2012
Kaudella tallin toisena kuljettajana Paul di Restan lisäksi ajoi Nico Hülkenberg korvaten Adrian Sutilin. Testikuljettajana toimi Jules Bianchi.
Kausi 2013
Kaudella tallin toisena kuljettajana jatkoi Paul di Resta ja Adrian Sutil teki paluun yhden välivuoden jälkeen korvaten Nico Hülkenbergin. Testikuljettajana toimi James Calado.
Kausi 2014
Kaudella tallin kuljettajat olivat Sergio Pérez ja Nico Hülkenberg. Testikuljettajana toimi Daniel Juncadella. Talli sai parhaan tuloksensa kauden alussa Bahrainin GP:ssä, jossa Pérez onnistui turva-auton jälkeen nousemaan kilpailussa kolmannelle sijalle. Samassa kilpailussa Hülkenberg oli viides.
Kausi 2015
thumb|250px|Hülkenberg Malesian GP:ssä 2015. Kaudella tallin kuljettajina jatkoivat Sergio Pérez ja Nico Hülkenberg. Testikuljettajana toimi Daniel Juncadella. Talli ajoi alkukauden VJM08-autolla, joka oli käytännössä kauden 2015 sääntöihin muokattu edellisen kauden auto. Britannian GP:ssä talli siirtyi VJM08B-versioon.
Pérezin ja Hülkenbergin voimin talli saavutti parhaan sijoituksensa MM-sarjassa sijoittuen viidenneksi.
Kausi 2016
Kaudella tallin kilpakuljettajina ajoivat Sergio Pérez ja Nico Hülkenberg. Testikuljettajina toimivat Alfonso Celis Jr. ja Nikita Mazepin.
Kausi 2017
Kaudella 2017 tallin kilpakuljettajina olivat Sergio Pérez ja Esteban Ocon. Testikuljettajina toimivat Alfonso Celis Jr. ja George Russell.
Kausi 2018
Talli ajautui kesällä taloudellisiin vaikeuksiin. Tallin omistajaksi tuli elokuussa Lawrence Strollin johtama sijoittajaryhmä ja talli toimi loppukauden uudella kilpailulisenssillä nimellä Racing Point Force India. Auton nimeä ei FIA:n sääntöjen mukaan voi vaihtaa kesken kauden ja sen pitää käydä ilmi myös tallin nimessä. Uuden kilpailulisenssin takia talli menetti kuitenkin siihen astiset pisteensä.
Tulokset kilpailuittain
† Keskeytti, mutta sai tuloksen ajettuaan 90 % kisapituudesta. • Abu Dhabin GP:ssä 2014 jaettiin tuplapisteet.
Saavutukset
{| Palkintosijat Paalupaikat Nopeimmat kierrosajat
Sponsorit
thumb|270px|Kauden 2009 auto Adrian Sutilin käsittelyssä. Tallin pääsponsorina toimi Vijay Mallyan omistama Kingfisher. Muita sponsoreita ovat:
Leo Abse
Absen nuorempi veli Dannie Abse oli runoilija ja vanhempi veli Wilfred Abse psykoanalyytikko. Myös Leo Abse oli kiinnostunut psykoanalyysistä ja julkaisi parlamentaarikon uransa jälkeen aiheen inspiroimia kirjoja.
Abse muistettiin hänen homoseksuaalisuuden laillistavia lakeja ja avioerolain höllentämistä koskevista esityksistään.
Nieuw-Nickerie
Kaupungin tärkeimmät vientituotteet ovat banaanit ja riisi, koska sen maaperä on viljelyyn erityisen hyvää. Lisäksi paikalle saapuu paljon muuttolintuja. Lisäksi alueella kasvaa Surinamen suosituimpia kukkia, Rubiaceae-heimoon kuuluvia fayalobiksia.
Allan Wallenius
pienoiskuva|Allan Wallenius Allan Kurt Adolf Wallenius (13. joulukuuta 1890 Dragsfjärd – 15. syyskuuta 1942 Kuibyšev, Neuvostoliitto ) oli suomenruotsalainen kirjastonhoitaja, toimittaja ja runoilija. Hän käytti nimimerkkejä Don Q, Per Nelson ja Rödgardist.
Elämä
Keskiluokkaiseen suomenruotsalaiseen perheeseen kuulunut Wallenius kävi Turun ruotsalaista klassillista lyseota ja tutustui siellä sosialismiin opettajansa Georg Boldtin välityksellä. Ensimmäisen maailmansodan aikana 1915–1916 hän oli Yhdysvalloissa opiskelemassa kirjastoalaa New York Public Libraryssä ja palattuaan Suomeen hän toimi Turussa ilmestyneen Arbetet-lehden kolumnistina ja arvostelijana käyttäen nimimerkkiä Don Q. Lehden päätoimittaja ja ainoa vakituinen työntekijä oli sittemmin punaisten jyrkän linjan johtohahmona tunnettu William Lundberg.
Allan Wallenius oli Ruotsissa suomalaisten punapakolaisten Tukholmaan perustaman Viesti-lehden toimitusneuvostossa. Hänet karkotettiin jonkin ajan kuluttua Ruotsista ja hän siirtyi sitten Venäjälle. Wallenius toimi Otto Wille Kuusisen sihteerinä sekä Kominternin kirjastonhoitajana ja oli muun muassa mukana järjestämässä neuvostoliittolaista filmiteollisuutta.
Vuosina 1925–1930 Wallenius asui Yhdysvalloissa ja oli Chicagossa ilmestyneen ruotsinkielisen Ny Tid -lehden toimittajana. Palattuaan Neuvostoliittoon vuonna 1930 Wallenius toimi Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopiston Skandinavian osaston johtajana. Osasto siirrettiin myöhemmin Moskovan Kansainvälisen Lenin-koulun yhteyteen. Wallenius ja osastolla opettajana toiminut Uuno Vistbacka erotettiin koulusta 1935 Kullervo Mannerin kannattajina.
Wallenius pidätettiin Stalinin puhdistusten yhteydessä vuonna 1938 ja tuomittiin viideksi vuodeksi vankeuteen. Hän kuoli Kuibyševin vankilassa. Walleniuksen maine palautettiin vuonna 1956.
Yksityiselämä
Allan Walleniuksen puoliso oli kielenkääntäjä Alice Wallenius, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1919.
Half-Life 2: Lost Coast
Half-Life 2: Lost Coast on Valve Corporationin kehittämä ja julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli, joka julkaistiin Steam-palvelussa vuonna.
Peli on kehitetty Half-Life 2 -pelin lisäkarttana sekä teknologiademona. Lost Coast julkaistiin alun perin maksullisena myyntiversiona, mutta peli oli saatavilla ilmaisena Half-Life 2:n omistaville pelaajille. 30. maaliskuuta 2007 Valve kuitenkin ilmoitti, että Lost Coastin lataaminen on ilmaista myös Radeon-näytönohjaimella varustetuilla tietokoneilla.
Half-Life 2: Lost Coast kehitettiin pelattavaksi teknologiademoksi, jonka tarkoituksena oli esitellä Valven kehittämän Source-pelimoottorin HDR-valaistustehosteita. HDR-tehoste mahdollisti tietokonepeleissä aikaisempaa realistisemman ja huomattavasti yksityiskohtaisemman valaistuksen, minkä takia pelin suorituskykyvaatimukset ovat myös raskaammat kuin alkuperäisessä Half-Life 2:ssa.
Lost Coast sisältää myös kommenttiraidan, jossa Valven työntekijät kertovat muiden muassa Lost Coastin ohjelmoinnista ja HDR-tehosteen ominaisuuksista. Sekä HDR-tehoste että kommenttiraita ovat myöhemmin olleet mukana esimerkiksi Half-Life 2: Episode One -jatko-osassa.
Juoni
Lost Coast oli alun perin taso Half-Life 2:n "Highway 17" - ja "Sandtraps"-jaksojen välille, mutta se poistettiin lopullisesta pelistä. Pelin nimi tulee Black Mesa East -kappaleesta, jossa Eli Vance sanoo Alyxille "Head for the coast, do not go to Rav..", jolloin radiolähetys katkeaa.
Prologi
Lost Coastia ennen Gordon Freeman on saapunut Black Mesa Eastin "tutkimuskeskukseen" joka toimi samalla myös Combine-imperiumia vastustavan vastarinnan tukikohtana. Gordon oli jo aikeissa luopua HEV-puvustaan ja vaihtaa tavalliseen, valkoiseen laboratoriotakkiin mutta ennen sitä keskus joutuu Combinen hyökkäyksen kohteeksi johtaen siihen että Gordon ja Alyx Vance pakenevat mutta samalla Alyxin isä Eli Vance vangitaan ja toimitetaan Nova Prospektin vankilaan jossa on myös muita vastarinnan jäseniä.
Tarina
Demon alussa pelaaja kuulee mätkähdyksen kuin hän olisi pudonnut korkealta, minkä jälkeen pelaajahahmo Gordon Freeman herää St. Olga -nimisen pienen satamakaupungin edustalla. Nimetön vanha kalastaja tunnistaa Freemanin ja kertoo, että Freemanin tehtävänä olisi kukistaa Combinen joukot St. Olgassa. Freemanin tehtävän ensisijaisena tarkoituksena olisi päästä korkean, vuorimaisen kukkulan laella sijaitsevaan suureen kirkkoon.
Kalastaja johdattaa Freemanin ruostuneen metalliportin luokse ja avaa sen, minkä jälkeen Freeman pääsee etenemään kirkkoa kohti. Matkan varrella Freeman kuitenkin kohtaa Combinen sotilaita, jotka tuhoavat kirkolle johtavat puiset portaat. Ilman portaita Freeman joutuu liikkumaan korkealla kallionjyrkänteillä, ja samoihin aikoihin kirkossa sijaitseva laukaisin aktivoituu ja tulittaa St. Olgan kaupunkia Half-Life 2:ssa nähdyillä päärapuammuksilla (engl. headcrab shells). Kun Freeman on kallionjyrkänteitä pitkin noussut huipulle, hän saapuu pienelle pihalle. Pihasta Freeman etenee kirkkoon, mutta rakennuksen sisätiloihin johtava puinen ovi sulkeutuu hänen selkänsä takana.
Kirkossa ei ole vihollisia, joten Freemanin ainoa tehtävä on tuhota laukaisin. Laukaisimen voi tuhota poistamalla sitä peittävät metallilevyt ja asettamalla laitteiston väliin suurikokoisen esineen, minkä jälkeen laukaisin vaurioituu toimintakyvyttömäksi. Laukaisimen tuhoutuminen kuitenkin käynnistää hälytyksen, jolloin muutamista ammuksista ilmestyy vihamielisiä myrkkypäärapuja (engl. poison headcrabs), ja Combinen sotilaat tunkeutuvat kirkkoon. Kun Freeman poistuu kirkosta takaisin piha-alueelle, hän saa vastaansa lisää sotilaita ja paikalle ilmestyneen Combinen taisteluhelikopterin (engl. gunship).
Kun Freeman on tappanut kaikki pihalla olevat sotilaat, hän pääsee tasanteelle, minne on asetettu laser-tähtäimellä varustettu raketinheitin ja loputtomasti raketteja sisältävä ammuslaatikko. Freeman onnistuu tuhoamaan taisteluhelikopterin, hänen on laskeuduttava tasanteen alapuolella sijaitseville laudoille ja liikuttava eräänlaisen hissin luokse. Freeman astuu hissiin, joka laskeutuu alas tason aloituspisteelle. Vanha kalastaja onnittelee Freemania St. Olgan asukkaiden pelastamisesta ja pyytää hänet "illalliselle", minkä jälkeen taso päättyy. Se, miten tästä jatkettaisiin jaksoon "Sandtraps", ei ole koskaan käynyt ilmi.
Remi Elie
Remi Elie (s. 16. huhtikuuta 1995 Green Valley, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Ruotsin pääsarjassa SHL-joukkue Linköping HC:ssa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Elie on Dallas Starsin toisen kierroksen varaus vuodelta 2013.
Göteborgin kasvitieteellinen puutarha
thumb|250px|Puutarhan toimistorakennus thumb|250px|Näkymä ulkoalueelta thumb|250px|Näkymä kasvihuoneesta
Göteborgin kasvitieteellinen puutarha on Ruotsin Göteborgissa sijaitseva kasvitieteellinen puutarha. Puutarha sijaitsee Änggårdenin kaupunginosassa, entisen Stora Änggårdenin alueella. Kasvitieteellinen puutarha vihittiin käyttöön 8. heinäkuuta 1923 Göteborgin kaupungin 300-vuotisjuhlallisuuksien yhteydessä, mutta puutarhaa pidettiin täysin valmiina vasta vuonna 1948. Puutarhan tunnuskasvi on valkovuokko. Göteborgin kasvitieteelliselle puutarhalle on annettu kaksi tähteä Michelin-matkaoppaassa. Lisäksi puutarha on valittu Ruotsin kauneimmaksi puistoksi vuonna 2003.
Remi Elie
Ura
Kauden 2013–2014 Elie aloitti Knightsissa pelaten kuusi ottelua ennen kuin hänet kaupattiin Belleville Bullsiin. Bullsissa Elie pelasi 61 ottelua tehoin 28+37=65 ja oli joukkueen sisäisen maali- ja pistepörssin ykkönen. Kauden 2014–2015 Elie aloitti Bullsissa, josta hänet jälleen kaupattiin kesken kauden. Tammikuun alussa 2015 Elie siirtyi Erie Ottersiin. Yhteensä hän pelasi molempien joukkueiden paidoissa 63 runkosarjaottelua tehoin 30+46=76. Pudotuspeleissä Elie teki 20 ottelussa 4+20=24 tehopistettä.
Göteborgin kasvitieteellinen puutarha
Kasvitieteellisen puutarhan alue kattoi alun perin vain 37 hehtaarin alueen, mutta nykyään pinta-ala on 175 hehtaaria. Pinta-alaan on laskettu myös osia Änggårdsbergenin luonnonsuojelualueesta, jossa sijaitsee muun muassa kasvitieteellisen puutarhan arboretum eli puu- ja pensaskokoelma. Puutarha hallinnoi luonnonsuojelualuetta yhdessä Mölndalin kunnan kanssa. Varsinainen puutarha on kooltaan 40 hehtaaria, josta noin puolet koostuu yhtenäisistä istutuksista. Puutarhan luonnonpuisto ja ulkoalue ovat olleet rauhoitettuja vuodesta 1975 lähtien. Vuonna 1998 vastuu puutarhasta siirrettiin Göteborgin kunnalta Länsi-Götanmaan aluehallinnolle. Puutarhan ylipuutarhuriksi valittiin kesällä 2014 Anders Stålhand.
Remi Elie
Ura
Syyskuussa 2014 Elie solmi hänet varanneen Dallas Starsin kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen. Ammattilaistasolla hän teki debyyttinsä kaudella 2015–2016 Starsin AHL-farmiseura Texas Starsissa. Tulokaskaudellaan Elie teki 64 ottelussa tehot 6+11=17. Seuraavalla kaudella Elie pääsi debytoimaan NHL:ssä hänen pelatessa ottelussa Florida Panthersia vastaan 4. maaliskuuta 2017. Hän sai ottelussa jääaikaa 15.29 minuuttia. Elie pelasi kauden 2016–2017 aikana yhteensä 18 NHL-ottelua tehoin 1+6=7.
Göteborgin kasvitieteellinen puutarha
Göteborgin kasvitieteellisessä puutarhassa kasvatetaan noin 16 000 erilaista lajia. Lajeista noin 4 000 kasvaa puutarhan kasvihuoneessa, josta löytyy Ruotsin suurin, 1 500 lajikkeen orkideakokoelma sekä luonnosta jo sukupuuttoon kuollut toromirohelmipalko (Sophora toromiro). Osaksi Göteborgin kasvitieteellisen puutarhan ansiosta kasvi on kuitenkin pystytty säilyttämään viljeltävänä.
Remi Elie
Ura
Elie osallistui Dallasin kautta 2017–2018 edeltäneelle harjoitusleirille, josta hänet kuitenkin lähetettiin aloittamaan kautta AHL:ssä. Hän pelasi Texasissa kaksi ottelua ennen kuin hänet nostettiin takaisin NHL-kokoonpanoon.
Göteborgin kasvitieteellinen puutarha
Stora ja Lilla Änggårdenin puutarhat ennen kasvitieteellistä puutarhaa
Siitä lähtien Arvid Grenin pyrkimyksenä oli yhdistää alueet jälleen yhtenäiseksi kokonaisuudeksi. Hän oli erittäin kiinnostunut puutarhanhoidosta. Gren palkkasi Anders Jonssonin puutarhuriksi vuonna 1840 ja he istuttivat yhdessä tiluksille tuhansittain erilaisia ​​puita. Ajatuksena oli perustaa maisemapuutarha aluetta ympäröiville paljaille kallioille. Suurin osa puista istutettiin 1860- ja 1870-luvuilla. Esimerkiksi vuonna 1866 istutettiin 1 857 taimea, vuonna 1867 1 000 taimea, vuonna 1868 1 844 taimea ja vuonna 1869 1 605 taimea. Gren halusi istuttaa monenlaisia puulajeja korostaakseen lehtipuiden lehtien värinvaihdosta eri vuodenaikoina. Suurin osa kasveista istutettiin Lilla Änggårdeniin, jonka laitamat kuuluvat nykyisin kasvitieteelliselle puutarhalle.
Alustavat keskustelut kasvitieteellisen puutarhan rakentamisesta
Helmikuussa 1912 Göteborgin kouluyhdistys ehdotti Slottsskogen-kaupunkipuiston johtokunnalle koulupuutarhan perustamista Slottsskogenin alueelle ja pyysi rahoitusta Charles Felix Lindbergin lahjoitusrahastolta. Perusteluna oli tarve kasvitieteelliselle opetukselle. Samana vuonna 12. syyskuuta journalisti Sigurd Hansson toimitti Göteborgin kaupunginvaltuustolle aloitteen kasvitieteellisen puutarhan perustamisesta Göteborgiin. Lindbergin rahaston komitea oli vakuuttunut siitä, että kasvitieteellisen puutarhan perustaminen olisi arvokas tapa kunnioittaa C.F. Lindbergin muistoa. Komitea painotti 10. joulukuuta 1912 antamassaan mietinnössä, että aikaisempi ehdotus koulujen kasvitieteellisestä näyttelyalueesta tulisi nähdä osana suurempaa kasvitieteellistä puutarhaa, minkä vuoksi komitea ryhtyisi toimeen asian selvittämiseksi. Suunnitellun selvitystyön aloittamisesta päätettiin kaupunginvaltuustossa 9. tammikuuta 1913.
Huhtikuun 4. päivänä 1914 Charles Felix Lindbergin lahjoitusrahasto antoi valmistelevalle työryhmälle tehtäväksi tehdä aloite kasvitieteellisen puutarhan rakentamisesta. Työryhmän puheenjohtajaksi valittiin Hjalmar Wijk ja professori Rutger Sernanderille Uppsalasta sai asiantuntevana eksperttinä tehtäväkseen valita sopivan paikan puutarhalle. Muita työryhmän jäseniä: ensimmäinen kaupungininsinööri Albert Lilienberg, professori Leonard Jägerskiöld ja taidemuseon intendentti, professori Axel Romdahl. Sihteerinä toimi Henning Beyer.
Sernander oli harkinnut sekä Trädgårdsföreningenin että Slottsskogenin kaupunkipuistoja, mutta päätti kuitenkin, että rakentaminen tapahtuisi uudella alueella. Hän harkitsi Lilla Torpin ja Änggårdenin välillä. Luonnonpuiston, Göteborgin yliopiston läheisyyden ja alueen sijainnin vuoksi valinta osui Änggårdeniin. Alue rajattiin kesällä 1914 yhteistyössä työryhmän kanssa.
Synty ja perustaminen
Aloitteen mukaan puutarhaan sisältyisi "kokeellinen alue, biologinen esittelyalue ja luonnonpuisto". Kaupunginvaltuusto kuitenkin peruutti 10. kesäkuuta 1915 aikaisemman päätöksensä kasvitieteellisestä näyttelyalueesta ja osoitti kaupunginviraston ehdottaman alueen Änggårdenissa kasvitieteelliselle puutarhalle. Samanaikaisesti päätettiin myös antaa rakennusvaliokunnan tehtäväksi tehdä aloite Änggårdenin kaupunkisuunnitelman ja rakennusmääräysten muuttamiseksi (kaupunginvaltuuston asiakirjat 1915, nro 183).
Puutarha rakennettiin Carl Skottsbergin johdolla. Hän oli mukana projektissa jo syksyllä 1915. Skottsbergistä tuli myös puutarhan ensimmäinen johtaja ja prefekti 1. heinäkuuta 1919 ja hän toimi asemassaan aina vuoteen 1948 asti. Rakennuksen kustannukset maksettiin pääasiassa Charles Felix Lindbergin lahjoitusrahaston avustuksella erityisenä muistona lahjoittajasta. Avustuksen suuruus oli yhteensä noin 677 000 kruunua (1915: 52 000 kruunua, 1918: 189 000 kruunua, 1921: 130 000 kruunua, 1924: 59 000 kruunua, 1927: 81 000 kruunua 1930: 62 000 kruunua, 1933: 111 000 kruunua ja 1936: 27 000 kruunua). Lindberg mainitsi testamentissaan lahjoituksensa käyttötarkoitusten joukossa nimenomaisesti "kasvi- ja eläintieteelliset puutarhat sekä kaikki tilat ja laitokset, joiden yhteydessä tällaiset puutarhat voivat olla". Göteborgin kaupunki on antanut käyttöön puutarhan tontin ja joitakin vanhempia rakennuksia. Merkittäviä alueita on myöhemmin lisätty yksityishenkilöiden lahjoitusten avulla.
Puutarha koostuu vanhan Stora Änggårdenin maatilan avoimesta maa-alasta sekä raivatusta maaperästä, jolla sen talousrakennukset sijaitsivat. Vuonna 1948 alue kattoi yhdessä toisaalla sijaitsevan kivikkoryhmän kanssa yhteenlaskettuna noin 11 hehtaarin alueen, mikä riitti juuri ja juuri tarkoitukseensa. Alue on jaettu sisä- ja ulko-osaan niin kutsuttua Håberget-kalliota jatkavan, pohjoisesta etelän suuntaan kulkevan harjun mukaisesti. Harjun huipulla puut muodostavat tuulensuojan, joka päättyy koristeellisiin, myrskynmuovaamiin vuoristolampiin.
Lilla Änggården -puisto lahjoitettiin kasvitieteelliselle puutarhalle vuonna 1963.
Puutarhan tilat ja profiilin kehittäminen
Puutarhuri ja myöhemmin puutarhanhoidon intendentti Henrik Zetterlund on vaikuttanut suuresti puutarhan ja sen rakennusten kehittämiseen 1970-luvun puolivälistä lähtien.
Zetterlund on myös ollut vastuussa kasvihuonekompleksin niin kutsutun Bergshusenin suunnittelusta sekä sen monimuotoisista viljelmistä. Hän johti sipulipuutarhan (ruots. Lökträdgården) rakentamista sekä sen peruskorjausta ja uudistamista vuonna 2006. Korjaustyö oli omistettu Per Wendelbon muistolle. Per oli entinen prefekti, joka toi mukanaan puutarhaan suuren kiinnostuksen sipulikasveja kohtaan.
Rigmor Celander toimi puutarhavastaavana vuosina 2001–2013. Hän oli erikoistunut viljelykasveihin ja niiden istutusten suunnitteluun. Hän on suunnitellut esimerkiksi perennapuutarhan (ruots. Perennträdgården), yrttitarhan (ruots. Örtagården) ja "Gramina et flores" -puutarhan. Celander suunnitteli puutarhan kesäkukkaohjelman 1980-luvun puolivälistä vuoden 2013 eläköitymiseensä asti. 1990-luvulla Celander ja hänen silloinen kollegansa Mona Holmberg esittelivät uuden tavan sommitella kesäkukkia. Celander ajoi myös puutarhan sisäänkäynnin uudelleenrakentamista, jotta se vastaisi paremmin 2000-luvun vaatimuksia ja puutarhan kävijämääriä. Toimeksiannon sai maisema-arkkitehti Ulf Nordfjell, joka loi sisäänkäynnille uuden ilmeen. Uusi sisäänkäynti vihittiin käyttöön vuonna 2007.
Rakennusten rakentaminen puutarhaan
Laitosrakennuksen rakentaminen rahoitettiin yksityishenkilöiden lahjoituksilla. Herbaario-siipi maksettiin sekä Charles Felix Lindbergin lahjoitusrahastosta että valtion avustuksella, ja siipi valmistui vuonna 1936.
Puutarhan uuden sisäänkäynnin rakentaminen aloitettiin vuonna 1961. Sisäänkäynnin akselista, joka muodostaisi sisäänkäynnin jatkeen, oli aiemmin toteutettu vain 30 metriä pitkä Spegeldammen, jota koristi Carl Millesin "Najad". Lisäksi harjulle oli rakennettu rakennuksen perustus, joka oli edelleen tyhjänä. Sisäänkäynnin väliosa koostui muun muassa sivukivestä, joka oli peitetty ohuella maakerroksella, joka soveltui vain maksaruoholajien ja muiden yksinkertaisempien kasvien viljelyyn. Kallioperän räjäytyksiin käytettiin 5 000 kruunua, minkä vuoksi suurempia maaperäkerroksia voitiin täyttää. Sen jälkeen koivusta tehtyjen rappusten molemmin puolin istutettiin alppiruusuja, atsaleoja, kanervakasveja ja pensasangervoja. Carl von Linnén patsas siirrettiin uuden rakennuksen perustuksille toisaalta puutarhasta. Alapuolelle istutettiin pyramiditammea, japanilaisia ​​kirsikkapuita, okakuusia sekä kaksi suurta pyramidikatajaryhmää.
Kasvitieteiden laitos, jossa opetettiin kasvitieteitä, rakennettiin puutarhaan vuonna 1926 ja se liitettiin 1930-luvun alkupuolella Göteborgin yliopistoa edeltäneeseen Göteborgs högskolaan ja myöhemmin Göteborgin yliopistoon. Lyhyitä keskeytyksiä lukuun ottamatta opetus on jatkunut perustamisesta lähtien ja laitoksen kasvitieteilijät ovat tehneet tutkimusta dendrologiassa, taksonomiassa, yleisessä kasvimaantieteessä ja soveltavassa kasvitieteessä. Vuodesta 1924 lähtien Göteborgin kasvitieteellinen puutarha on julkaissut omaa julkaisusarjaansa nimeltään Acta Horti Gotoburgensis, jossa julkaistaan ensisijaisesti työntekijöiden tieteellisen tutkimuksen tuloksia. Laitosrakennuksessa oli vuonna 1961 noin miljoonan lajin herbaario.
Vuonna 1962 Göteborgin kaupunki luovutti Göteborgin yliopiston kasvitieteellisen laitoksen käyttöön alueen kasvitieteellisestä puutarhasta tilojen rakentamista varten. Samana vuonna kaupunki luovutti laitosrakennuksessa sijaitsevat kirjaston ja herbaarion Ruotsin valtiolle.
Ylläpitovastuu
Vuonna 1998 vastuu puutarhasta siirrettiin Göteborgin kunnalta Länsi-Götanmaan aluehallinnolle. Näin ollen aluehallinto on nykyisin vastuussa myös Slottsskogenin tähtitieteellisestä observatoriosta.
Puisto
Koko puutarhan pinta-ala on 175 hehtaaria, josta itse puiston osuus on noin 40 hehtaaria. Loput 135 hehtaaria alueesta kuuluu Änggårdsbergenin luonnonsuojelualueeseen. Puistossa kasvatetaan noin 12 000:ta eri kasvilajia eri tyyppien mukaisesti ryhmiteltynä. Alue rajautuu kaakossa Bortre Änggårdeniin, luoteessa Carl Skottbergs Gataan, koillisessa Främre Änggårdeniin, Sahlgrenskan sairaala-alueeseen idässä ja Änggårdsbergeniin idässä ja etelässä.
Puiston korkein kohta on puiston itäosassa sijaitseva Österberget, joka on 91 metriä merenpinnan yläpuolella. Länsiosassa sijaitseva, alueen toiseksi korkein kohta, Håberget on 80 metriä merenpinnan yläpuolella. Sisäänkäyntialueen korkeus on 17 metriä merenpinnan yläpuolella ja se on alueen matalin kohta.
Puutarha on erittäin monipuolinen ja se on rakennettu kumpuilevaan maastoon, minkä vuoksi istutuksia on voitu asetella korostamaan ja rajaamaan toisiaan. Puutarhassa on muun muassa kalliopuutarha (ruots. Klippträdgården), jossa on yli 5 000 lajia ja joka on saanut Michelin-matkaoppaan huomionosoituksen. Lisäksi puutarhassa on japaninlaakso (ruots. Japandalen), jonka perusti 1950-luvulla silloinen intendentti Tor Nitzelius, ja jossa on mm. kerättyä aineistoa Itä-Aasia n luonnonvaraisista kasveista; alppiruusulaakso (ruots. Rhododendrondalen), jossa on noin 500 alppiruusul ajia ja -viljelylajiketta; sipulipuutarha, joka käsittää suuren kokoelman kerättyjä luonnonvaraisia sipulikasveja; yrttitarha sekä perennapuutarha.
Monet puutarhan nimistä on vanhoja, säilytettyjä nimiä. Esimerkiksi Håberget-nimessä alkuosa hå on vanha sana korkealle. Knollen on murteellinen norjalainen sana kukkulalle ja Stampeberget-nimi juontaa juurensa sarka kankaan valmistukseen kyseisen mäen lähellä. Luonnonpuistossa sijaitsee pari pienempää järveä, joiden suoalueista Finnsmossen-nimi juontaa juurensa alueella asuneisiin suomalaisiin ja Trindemosse kuvaa suon pyöreää (ruots. trind) muotoa. Torbjörns mosse ja Lille-Jons damm ovat saaneet nimensä nyt jo unohdettujen henkilöiden mukaan. Axlemossen on mahdollisesti saanut nimensä suoalueeseen työntyvästä akselin muotoisesta kielekkeestä.
Arboretum
Arboretum käsittää noin 15 hehtaaria ja sijoittuu pääasiassa puiston eteläosaan, Änggårdsbergeniin. Arboretumissa on noin 6 000 erilaista eksoottista puuta ja pensasta, 500:tä eri kantaa. Kaiken kaikkiaan siellä on noin 300 eri lajia. Arboretum on jaettu kolmeen eri alueeseen: Aasia, Pohjois-Amerikka ja Eurooppa. Aasian alue alkaa puiston yläosasta japaninlaaksolla, sitä seuraa eurooppalainen alue ja kauimpana idässä on amerikkalainen alue.
Bambulehto
Bambulehdossa (ruots. Bambulunden) kasvatetaan lähinnä itäaasialaisia kasveja, kuten japaninvaahtera a, kalmioita ja kellopensaita. Erityisenä vetonaulana mainitaan toinen puiston kyyhkyspuista eli nenäliinapuista, joka on 50-vuotias. Kuten alueen nimi kertoo, kasvatetaan siellä myös eri bambulajeja, kuten kiinalaista vuoriruokobambua (Arundinaria fargesii, ruots. kinesisk bergbambu).
Kalliopuutarha
Kalliopuutarha (ruots. Klippträdgården) on perustettu vanhalle kivilouhokselle ja se valmistui vuonna 1929. Siellä kasvaa noin 6 000 eri lajia eri puolilta maailmaa. Lisäksi siellä on vesiputous ja lampi. Kalliopuutarha on jaettu eurooppalaiseen, aasialaiseen ja amerikkalaiseen osastoon, ja siellä on sekä metsäisiä että kuivia alueita. Istutusalue on saanut kolme tähteä Michelin-matkaoppaassa.
Vuodesta 2012 on kalliopuutarhassa ollut skandinaavinen alue, jossa on villejä, uhanalaisia tai kauniita skandinaavisia lajeja. Etupäässä siellä kasvatetaan tunturikasveja, lehtokasveja, merenrantakasveja sekä kasveja Öölannista, Gotlannista ja Västgötabergenin alueelta.
Japaninlaakso
Japaninlaakso (ruots. Japandalen) on saanut inspiraationsa zen-meditaatiosta ja perustettu vuonna 1952 esittelemään puutarhan kasveja, jotka ovat peräisin siementenkeräämismatkoilta Japanista. Siellä on myös joitakin kiinalaisia puita esimerkiksi toinen puutarhan kahdesta kyyhkyspuusta eli nenäliinapuusta.
Japaninlaaksossa on noin 160 eri puulajia ja vähintään yhtä monta eri pensaslajia. Puutarhassa on korostettu tiettyjä japanilaisia piirteitä tuomalla sinne esimerkiksi vanhan japanilaisen kivilyhdyn (ishidoro) ja kivilähteen (tsukubai), sekä tekemällä sinne sammalpäällysteisiä kiveyksiä ja mutkittelevia portaita.
Japaninlaaksossa on koreanlaakso, jota alettiin perustaa 1970-luvulla. Nimi annettiin 1980-luvun loppupuolella, jolloin alueelle istutettiin useita kasveja alkuperältään Koreaan suuntautuneelta tutkimusmatkalta.
Perennapuutarha
Perennapuutarha (ruots. Perennträdgården) sijaitsee keskellä puistoa, ravintolan vieressä ja käsittää noin 400 neliömetriä. Suurin osa siellä kasvatettavista kasveista on jalostettuja tai valikoitu niiden erityisen runsaan kukinnan tai helpon kasvatuksen takia. Keskellä perennapuutarhaa on vanha japanilainen pronssisuihkulähde, jonka ympärille on istutettu kukkia noudattaen englantilaista traditiota, liukuvan väriskaalan mukaisesti. Perennapuutarhan perusajatuksena on toimia esimerkkinä sille, kuinka myymälästä ostettuja kasveja voidaan yhdistellä. Huomionarvoisia lajeja ovat herttahuisku-unikko (Macleaya cordata), syyskimikki (Actaea simplex 'Brunette') ja syyshohdekukan (Helenium autumnale) eri lajikkeet.
Perennapuutarhan uudistivat vuonna 1989 Rigmor Celander ja Mona Holmberg, jotka ovat toimineet aiemmin Kasvitieteellisen puutarhan puutarhamestareina. Perennapuutarhan perusajatuksena on esitellä, kuinka monipuolisesti kasveja on saatavilla myymälöistä ja kuinka niitä voidaan yhdistellä keskenään. Perennapuutarhan keskimmäinen alue käsittää loisteliaita kukkaistutuksia, joissa kukkii keskikesän perennat. Kasvit on ryhmitelty liukuvan väriskaalan mukaisesti ulkoreunojen vaaleista pastelliväreistä vahvoihin lämpimiin väreihin keskelle, pronssisuihkulähteen ympärille. Muurin kiviosia pitkin ja suuren nurmikentän rinnereunamalla olevalla kaltevalla kivipinnalla kasvaa enimmäkseen matalakasvuisia mattokasveja. Kiviosien kasvit kukkivat pääasiallisesti keväällä ja alkukesällä.
Gramina et flores
Rinteessä, heti puutarhan pääsisäänkäynnin yläpuolelta löytyy lisäksi osasto, jossa viljelymuotona on käytetty perennoja yhdisteltynä suureen koristeheinien lajivalikoimaan. Istutus esittelee nelisenkymmentä eri koristeheinää miehenkorkuisista yksilöistä mataliin mattoihin ja suunnilleen yhtä monta perennaa. Alue valmistui vuonna 2012 ja sen suunnitteli entinen puutarhamestari Rigmor Celander.
Istutuksen huippuaika osuu loppukesään ja alkusyksyyn, jolloin suurin osa heinistä kukkii kauneimmillaan. Täyteläisissä väreissään myöhään kukkivat perennat, kuten päivänhattu, syyshohdekukka, punahattu, mäkimeirami, anisiisoppi ja asteri, täydentävät heiniä. Väriskaala lähtee kullankeltaisesta, oranssin kautta mahonginpunaiseen, ja ruskeammista sävyistä haaleaan lilaan ja siniseen.
Istutuksen nimi Gramina et flores tarkoittaa yksinkertaisesti ”heiniä ja kukkia”.
Yrttitarha
Yrttitarhaa (ruots. Örtagården) alettiin rakentaa toukokuussa 1999 ja se vihittiin käyttöön elokuussa 2000. Se oli Kasvitieteellisen puutarhan osuus Göteborgin kaupungin millenium-juhlintaan.
Yhdeltä osaltaan yrttipuutarha on rakennettu perinteisesti kivetyksi puutarhaksi, jonka keskellä on klassinen ristikäytävä ja pieni, soliseva, alas laskettu suihkulähde. Suihkulähteen molemmin puolin on neljä korkeaa amforaa, joiden ympärillä kasvatetaan etenkin ruoka- ja viinayrteiksi käytettäviä kasveja. Puutarhahuoneen pohjoisosaa rajaa kaaren muotoinen pergola, jonka ovat piirtäneet puutarhamestarit Einar Hessman Larsson ja Rigmor Celander.
Muutama porrasaskelma johtaa kivetystä puutarhasta yrttipuutarhan toiseen osaan, johon on istutettu kokoelma lääke- ja tuoksukasveja perinteestä poikkeavalla tavalla. Niitä on yhdistelty klassisten perennapenkkien tapaan osittain sen takia, että nähtäisiin, kuinka lukuisasti tavallisimpia koristekasvejamme on käytetty lääkinnällisiin tarkoituksiin. Käytävien yli kaartuvat ruusukehykset on ajateltu luomaan tähän osaan tilan tuntua.
Raja lääke- ja maustekasvien välillä on ollut aina häilyvä, ja monia kasveja on käytetty molempiin tarkoituksiin ja moniin erilaisiin vaivoihin. Sen vuoksi yrttitarhan kylteissä lukee kasvin pääasiallinen käyttökohde mutta myös joitakin vaihtoehtoisia käyttötapoja.
Yrttitarhan kekseliäistä kivitöistä vastaa puutarhamestari Einar Hessman Larsson.
Sipulipuutarha
Sipulipuutarha sijaitsee kasvihuoneitten vieressä, sisäänkäynnistä itään. Sipulipuutarhassa on noin 1 600 istutettua kasvia, enimmäkseen sipuli- ja mukulakasveja. Sipulipuutarha sai lasikaton vuonna 2006, jonka myötä saivat myös istutukset uutta ryhtiä uusista muureista ja uusista istutuksista. Uudistamisen kustansi Botaniskas vänner -yhdistys, ja sipulipuutarha vihittiin uudelleen käyttöön 22. huhtikuuta 2006. Se on omistettu Per Wendelbolle, joka toimi prefektinä 1965–1981 ja pani alulle sipulikiinnostuksen kasvitieteellisessä puutarhassa.
Kasvihuoneet
Kasvitieteellisen puutarhan kasvihuoneet sisältävät noin 4 000 eri lajia. Niiden joukossa on Ruotsin suurin kokoelma orkideoita, joita on saatu pääasiassa vaihtoina muilta kasvitieteellisiltä puutarhoilta. Kasvihuoneiden pinta-ala on kaikkiaan 1 900 neliömetriä, ja ne on jaettu yhteentoista eri osastoon. Ne rakennettiin vuonna 1981, paitsi mehikasvihuone (ruots. Suckulenthuset), joka rakennettiin vuonna 1973 korvaten aiemman vuonna 1923 rakennetun kasvihuoneen. Vuonna 1982 peruskorjattiin kasvihuoneita yhteensä 1 500 neliömetrin edestä. Yhdestätoista eri osastosta on osa kasvuhuoneita.
Osa kasvihuoneista oli jo olemassa, kun puutarhaa perustettiin, koska maa-alue oli vuokrattu Axel Anderssonin kauppapuutarhalle. Kasvihuoneet vaihdettiin uusiin, jotka olivat valmiina avajaisissa 1923. Ne alkoivat olla vaihtamisen tarpeessa 1960-luvulla, ja 1973 rakennettiin mehikasvihuone (ruots. Suckulenhuset). Keväällä 1980 kunnanhallitus myönsi 2 850 000 kruunun avustuksen kasvihuoneiden saneeraukseen, joka tehtiin kahdessa vaiheessa. Ensimmäisessä vaiheessa saneerattiin idän puolelta vuoristohuoneet (ruots. Bergshusen), Australia – Etelä-Afrikkahuone ja työhuone, lämmönjakokeskus sekä toimisto. Toisessa vaiheessa korjattiin lännen puolelta sisäänkäynti, tropiikkihuone (ruots. Tropikhuset), orkideahuoneet (ruots. Orkidéhusen), begoniahuone (ruots. Begoniahuset) ja näyttelyhuone (ruots. Utställningshuset). Kaiken kaikkiaan perusparannus kaksinkertaisti kasvihuoneiden lattiapinta-alan. Kokonaiskustannukset olivat 3,9 miljoonaa kruunua. Harjannostajaiset pidettiin 22. elokuuta 1981.
Tropiikkihuone
Tropiikkihuone (ruots. Tropikhuset) on osasto, jossa katto on korkeimmalla, yhdeksän metrin korkeudessa, ja sinne pääsee suoraan sisäänkäynnistä. Lämpötila on aina yli 20 celsiusastetta ja ilmankosteus noin 80–95 prosenttia. Tropiikkihuoneessa on erilaisia sademetsäpuita, liaaneja ja suurilehtisiä yrttejä, erilaisia hyötykasveja kuten kaakao, kaneli ja kardemumma sekä useita koristekasveja kuten limoviikuna, marmorimaija ja pesäraunioinen. Tropiikkihuoneessa on myös kaksi lampea, joissa on erilaisia kaloja ja punakorvakilpikonnia.
Orkideahuoneet
Orkideahuoneet käsittävät neljä eri osastoa, joissa kussakin on erilainen ilmasto. Lämpimin ja kostein osasto on vaniljahuone (ruots. Vanillahuset), jossa lämpötila pidetään yli 20 asteessa, jota seuraavat katleijahuone (ruots. Cattleyahuset) lämpötilaltaan yli 15 astetta, puikkokämmekkähuone (ruots. Dendrobiumhuset) lämpötilaltaan yli 12 astetta, ja viilein on disahuone (ruots. Disahuset), jossa lämpötila pidetään yli 10 asteessa. Orkideahuoneissa on orkideakokoelma, johon kuuluu noin 1 500 lajiketta, ja sen kehittivät 1920- ja 1930-luvuilla puutarhayhdistys Trädgårdsföreningen sekä eräät saksalaiset ja hollantilaiset yritykset. Erityisen hyvin ovat esillä lajikkeet Bulbophyllum, Dendrobium ja Masdevallia, joista kutakin on noin 80 lajiketta, sekä Paphiopedilum ja Dracula, joita kumpaakin on noin 30 lajiketta.
Begoniahuone
Begoniahuoneessa on noin 100 begonialajike tta ja muita kasveja kuten riisi, kahvi sekä puuvilla. Lämpötila pidetään yli 15 asteessa. Sieltä löytyy myös toromirohelmipalko (Sophora toromiro, ruots. Påsköträd), joka on peräisin oksan siemenistä, jonka Thor Heyerdal kävi hakemassa Pääsiäissaarelta tutkimusmatkallaan 1955–56.
Mehikasvihuone
Mehikasvihuone (ruots. Suckulenhuset) on vanhin kasvihuoneista ja se rakennettiin vuonna 1973. Mehikasvihuoneessa kasvatetaan erilaisia kaktuksia ja muita mehikasveja sekä osaa sipuli- ja mukulakasveista. Yhteensä siellä kasvatetaan noin tuhatta lajiketta. Lajeja on lähinnä Amerikasta ja Afrikasta, mutta Madagaskar ja Kanariansaaret ovat myös edustettuina. Siellä on esimerkiksi hottentottijamssi eli hottentottileipä (Dioscorea elephantipes), jota siellä on viljelty puiston avajaisista 1923 lähtien. Kasveja kasvatetaan alustalla, jossa on kevytsoraa ja päällä on punainen pintakerros Islannista tuotua laavasoraa. Joillakin alustoilla on talvilämmitys, ja lämpötila pidetään talviaikaan yli 10 asteessa. Kesäaikaan tämä kasvihuone on ainoa, jota ei peitetä auringolta, joten siellä voi tulla valtavan kuuma. Kukkiminen alkaa huhtikuun puolessa välissä ja on parhaimmillaan keskikesällä.
Vuoristohuoneet
Vuoristohuoneet käsittävät kaksi osastoa, kuivan ja kostean. Kuivalla osastolla viljellään kalkkikiven päällä, ja ilmasto muistuttaa Välimeren ympäristöä. Kostealla osastolla viljellään turpeen ja silikaattikiven päällä, joissa on alempi pH. Siellä kasvatetaan kasveja pääasiassa Itä-Aasiasta ja Himalajalta. Molemmilla osastoilla pidetään lämpötila yli 2 asteessa, ja niissä on monia kasmofyyttejä (kallionraoissa kasvavia kasveja). Vuoristohuoneissa kukkii eniten kevättalvella ja keväällä.
Australia – Etelä-Afrikka -talo
Australia – Etelä-Afrikka -talossa kasvatetaan kasveja eteläiseltä pallonpuoliskolta. Lämpötila pidetään yli 8 asteessa. Siellä kasvaa akaasia, heinäpuu, pelargoni ja kanervakasveja Australiasta sekä punasarja ja tähkälilja (Phormium tenax) Etelä-Afrikasta.
Näyttelyhuone
Näyttelyhuoneessa pidetään useimmiten erityisnäyttelyitä, mutta myös osaksi omia näyttelyitä, jotka ovat merkityksellisiä kasvitieteelliselle puutarhalle ja sen tekemälle työlle.
Vierailu
Puutarha on avoinna joka päivä vuorokauden ympäri. Kasvihuone on avoinna klo 10–17 joka päivä toukokuusta elokuuhun ja muina kuukausina klo 10–16 joka päivä. Kasvihuone on suljettuna jouluaattona ja uudenvuodenaattona. Putiikki on avoinna kaikkina päivinä klo 10–19 huhtikuusta syyskuuhun. Lokakuusta maaliskuuhun putiikki on arkipäivinä avoinna klo 11–17 ja lauantaisin ja sunnuntaisin klo 12–16. Putiikki on kiinni jouluaattona ja uudenvuodenaattona.
Puutarhan pääsymaksu on 20 kruunua. Kasvihuoneen pääsymaksu on 20 kruunua aikuisilta ja alle 18-vuotiaat pääsevät sisään ilmaiseksi. Vuosikortti puutarhaan ja kasvihuoneeseen maksaa 150 kruunua. Tietyt näyttelyt ja muut aktiviteetit voivat olla maksullisia.
Vessat sijaitsevat ennen sisäänkäyntiä oikealla, kasvihuoneen sisäänkäynnillä, ravintolassa sekä kukkulan alapuolella alppiruusulaaksossa (ruots. Rhododendrondalen). Kaikkialla paitsi alppiruusulaaksossa on liikuntarajoitteisille sopivia WC-tiloja.
Puistossa saa olla koiria hihnassa 1. lokakuuta alkaen helmikuun loppuun saakka, mutta ei muulloin. Opaskoirat ovat kuitenkin aina tervetulleita.
Saavutettavuus
Puistossa saa liikkua vapaasti ja isoimmilla teillä ei ole rappusia. Putiikista voi lainata sähkörullatuoleja, mutta ne täytyy kuitenkin varata etukäteen. Sisäänkäynnillä, kasvihuoneen sisäänkäynnillä ja ravintolassa on liikuntarajoitteisille WC-tilat.
Liikuntarajoitteisten hissi vierailukeskukseen ja hallintorakennukseen löytyy putiikista.
Kunnianosoitukset
Michelin-matkaopas on antanut kalliopuutarhalle (ruots. Klippträdgården) kolme tähteä turistiosiossa ja koko puutarhalle kaksi tähteä.
Göteborgin kasvitieteellinen puutarha valittiin vuonna 2003 Ruotsin kauneimmaksi puistoksi Ruotsissa järjestetyssä äänestyksessä. Äänestys oli osa kansainvälistä äänestystä, jonka järjesti Briggs & Stratton, yksi maailman johtavista puutarhakoneyrityksistä. Kilpailu järjestettiin tuolloin ensimmäistä kertaa Ruotsissa.
Näyttelypuutarha A tribute to Linnaeus sai kultamitalin Chelsea Flower Showssa vuonna 2007. Puutarhan maisema-arkkitehti oli Ulf Nordfjell.
Botaniskas Vänner
Botaniskas Vänner on yhdistys, joka perustettiin vuonna 1987. Yhdistyksen tavoitteena on ”vaikuttaa siihen, että Göteborgin kasvitieteellinen puutarha kukoistaa ja kehittyy”. 1980-luvun alussa puutarhan budjetti pieneni valtion määrärahojen loppuessa. Puutarhan tulevaisuudesta heräsi huoli, jonka vuoksi yhdistys perustettiin. Nykyään yhdistyksellä on noin 7 000 jäsentä.
Botaniskas Vänner-yhdistyksen symboli on vesikannu. Se symboloi taloudellista ja aatteellista tukea puutarhalle. Puutarhan sisäänkäynnin ja kasvihuoneen välisellä tiellä sijaitsee Kjell Fribergin pronssinen vesikannupatsas, joka on tehty yhdistykselle.
Toiminta
Yhdistys tukee kulttuurirahastostaan erilaisia projekteja vuosittain noin miljoonalla kruunulla. Botaniskas Vänner on esimerkiksi rahoittanut putiikin, sisäänkäynnin, kompostilaitoksen ja kalliopuutarhan (ruots. Klippträdgården) skandinaavisen osaston. Yhdistys auttaa myös vapaaehtoisilla ”puutarhaisännillä”, jotka auttavat vierailijoita.
Yhdistys jakaa rahastostaan kaksi erilaista stipendiä. Stipendit ovat tutkimuslähtöinen Carl Skottbergs-stipendi ja Uno Wibell-stipendi, jonka tarkoituksena on “luoda edellytykset kasvitieteelliselle puutarhanhoitosivistykselle sekä herättää kiinnostus nuorissa”.
Yhdistyksen kaikki toiminta on aatteellista.
Astraia
thumb|right|250px|Astraian lähtö paimenten luota, [[Salvatore Rosa, 1600-luvun puoliväli]] Astraia (, ”tähtineito”; ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Zeuksen ja Themiksen tytär, jossa yhteydessä hän samastui Dikeen. Osassa lähteissä hänen vanhemmikseen mainitaan myös Astraios ja Eos.
Astraia oli oikeuden henkilöitymä, joka rankaisi väärintekijöitä erinyiden ja Nemesiksen rinnalla. Hän oli myös viimeinen kuolematon, joka eli ihmisten keskellä kulta-aikana, mutta kerrotaan, että vaskiaikaan siirryttäessä pahuus oli lisääntynyt siinä määrin maan päällä, että Astraia nousi tähtiin halveksunnasta ihmiskuntaa kohti. Siellä hänestä tuli Neitsyen tähtikuvio, jonka läheisyydessä puolestaan on Vaa'an tähtikuvio, hänen käyttämänsä oikeuden vaakakupit.
Michaelis–Arbuzov-reaktio
thumb|350px|Yleisiä esimerkkejä Michaelis–Arbuzov-reaktioista Michaelis–Arbuzov-reaktio on kemiallinen reaktio, jossa fosforiesteri reagoi alkyylihalidien kanssa muodostaen oksifosforiesterin. Reaktion raportoivat ensimmäisen kerran August Michaelis ja R. Kaehne vuonna 1898 ja Aleksandr Arbuzov kehitti reaktiota edelleen laajentaen lähtöainevalikoimaa ja julkaisi tutkimuksensa vuonna 1906.
Reagenssit ja mekanismi
Michaelis–Arbuzov-reaktio tapahtuu fosfiiteille, fosfinaateille tai fosfiniiteille ja tuotteiksi muodostuu fosfonaatteja, fosfinaatteja tai fosfiinioksideja. Alkyylihalideista reagoivat parhaiten primääriset ja sekundääriset reagoivat heikommin. Tertiääriset alkyylihalidit eivät reagoi. Siirtymämetalliyhdisteet katalysoivat Michaelis–Arbuzov-reaktiota. Reaktio vaatii tapahtuakseen usein yli 100 °C:n lämpötilan. Michaelis–Arbuzov-reaktion mekanismin ensimmäinen vaihe on fosforiatomin ja alkyylihalidin SN2-reaktio. Välivaiheena muodostuu fosfoniumkationi ja seuraavassa vaiheessa halidi-ioni reagoi toisella SN2-reaktiolla ja tuotteeksi muodostuu oksifosforiesteri.
József Szendi
3. syyskuuta 1983 Szendi sai nimityksen Veszprémin piispaksi ja 31. toukokuuta 1993 arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 14. elokuuta 1997.
Lajos Pápai
Lajos Pápai (s. 6. syyskuuta 1940) on unkarilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Győrin hiippakuntaan 21. kesäkuuta 1963 ja nimitettiin sen piispaksi 18. maaliskuuta 1991. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi László Paskai, jota avustivat Kornél Pataky ja József Szendi.