cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Veijo Tahvanainen
Veijo Tahvanainen edusti Asikkalan Raikasta ja sai sen riveissä juhlia Jukolan viestin voittoa 1967 ja 1968. Jälkimmäisenä vuonna Raikkaan miehistö ylsi Tiomila-viestissä toiseksi, mikä onkin seuran historian paras saavutus tuossa ruotsalaiskisassa.
Tahvanainen teki historiaa voittamalla hiihtosuunnistuksen ensimmäisen henkilökohtaisen Suomen mestaruuden 1966. Hän oli mukana myös lajin ensimmäisissä epävirallisissa MM-kisoissa Bulgarian Velingradissa maaliskuussa 1972: tuloksena oli seitsemäs sija neljänneksi parhaana suomalaisena, joten kolmen hengen joukkuekisan, jossa Suomi sijoittui toiseksi, tuloksiin Tahvanaista ei laskettu.
Veijo Tahvanainen kilpaili myös ampumahiihtäjänä.
Job
thumb|[[William Blaken näkemys saatanan Jobiin kohdistamasta piinasta.]] Job eli Jobab tai Joobab on Vanhassa testamentissa Jobin kirjan päähenkilö ja Uusin maassa asuva Edomin järjestysluvultaan toinen, mahtava kuningas. Job on eniten esillä Jobin kirjassa, mutta hänestä on mainintoja myös Genesiksessä, Hesekielin kirjassa ja Aikakirjassa, jossa on sitaatinomainen maininta Jobista.
Koraanissa Job tunnetaan nimellä Ayyūb (arab.: أيوب, turk. Eyyup ) ja hän on yksi Islamin profeetoista.
Elämä Raamatun mukaan
Bosrassa asuvalle Serahille syntyi mitä luultavimmin Aabrahamin aikaan poika nimeltä Job, joka nousi Edomin kuninkaaksi valtakunnan ensimmäisen kuninkaan, Belan, kuoltua. Jumala sanoi Jobista: ” Ei ole maan päällä toista hänen kaltaistaan, niin vilpitöntä ja nuhteetonta ja jumalaapelkäävää, ei ketään, joka niin karttaisi kaikkea pahaa”. Job asui tämän mukaan Usissa suunnilleen niihin aikoihin kun hänen kaukaiset serkkunsa, Israelin 12 heimoa, olivat orjuudessa Egyptin maassa. Jaakobin (Israelin) poika Joosef oli jo kuollut kestettyään paljon epäoikeudenmukaisia kärsimyksiä pysyen nuhteettomana Jumalaa kohtaan. Mooses ei ollut vielä ilmaantunut Jumalan profeettana johtamaan Israelin 12:ta heimoa pois Egyptin orjuudesta. Aikavälillä, joka kului Joosefin kuolemasta siihen, kun Mooses oli käytöksellään osoittanut olevansa moitteeton ja oikeamielinen mies, ei ollut ketään ihmistä, joka olisi ollut yhtä nuhteeton kuin Job. Jobia koskevat keskustelut Jumalan ja Saatanan välillä käytiin todennäköisesti juuri näihin aikoihin. Jobin parhaiten tunnettu elämänvaihe on Jobin itsensä nimeä kantavassa kirjassa. Jobin kirja alkaa prologilla, joka kertoo Jobin olleen hurskas, varakas ja Jumalan mielen mukainen mies, jolla oli seitsemän poikaa ja kolme tytärtä. Lisäksi Jobin käytös miellytti Jumalaa, koska Job oli tuomitessaan puolueeton ja hän huolehti vähäosaisista.
Jobin kirjan ensimmäisen luvun kuudennessa jakeessa kerrotaan, kuinka saatana tulee Jumalan eteen. Jumala esittää saatanalle kysymyksen:
Siihen saatana vastasi:
Silloin Jumala antoi saatanalle luvan koetella Jobin hurskautta:
Keskustelun jälkeen Jobin luokse tulee neljä palvelijaa, jotka tuovat mukanaan huonoja uutisia. Ensimmäinen palvelija kertoo, että sabalaiset hyökkäsivät pellolla heidän kimppuunsa, ryöstivät aasintammat ja tappoivat kaikki muut miehet. Heti perään tuli toinen palvelija, joka kertoi "Jumalan tulen" tappaneen vuohet, lampaat ja kaikki muut paimenet. Melko pian kolmas palvelija tuli kertomaan kaldealaisten tappaneen kaikki kamelit ja niiden ajajat. Hänen vielä puhuessa tuli neljäs palvelija, joka kertoi, että Jobin lapset olivat olleet eräässä talossa juhlimassa, talo oli sortunut ja kaikki Jobin lapset kuolivat siinä samassa. Silloin Job lausui usein siteeratut, hänen oikeamielisyyttään hyvin kuvaavat sanansa:
Koska Job ei kironnutkaan Jumalaa, saatana pyysi Jumalalta luvan koskea Jobiin itseensä — henkeä se ei kuitenkaan saanut viedä. Niinpä saatana piinasi Jobia märkivillä paiseilla. Jobin vaimo kehotti häntä kiroamaan Jumalan ja kuolemaan pois. Siihen Job totesi:
Tragedian seurauksena Jobin ystävät (Elifas, Bildad, Sofar ja Elihu) tulevat esittämään Jobille näkemyksensä siitä, miksi kävi niin kuin kävi. Heillä on tarjota Jobille kiitettävä määrä hypoteeseja muun muassa Jobin salaisista synneistä, joista tapahtunut on rangaistusta. Suuri osa kirjan sisällöstä onkin puheenvuoroja, joiden aikana Job puolustautuu ja sivussa kiroaa muun muassa syntymänsä, muttei Jumalaa. Loppujen lopuksi Job selviää koetuksesta nöyrtymällä Jumalan edessä. Häntä syyttäneet ystävät joutuivat Jumalan käskystä uhraamaan seitsemän sonnia ja seitsemän pässiä hyvitykseksi jumalanvastaisista puheistaan. Job puolestaan sai kaksin verroin kaikkea, mitä hänellä oli ennen ollut. Koettelemuksen jälkeen hän eli vielä 140 vuotta ja kuoli onnellisena 248 vuoden iässä.
Hesekieli mainitsi Jobin olevan vanhurskauden esimerkki. Jaakob mainitsee Jobin kestävyyden kärsimyksessä olevan esimerkki uskovalle. Jaakob korostaa myös kuinka Jumala palkitsee ne, jotka ovat uskollisia häntä kohtaan.
Bahrain yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailuissa 2008
Bahrainin joukkue Valencian sisäratojen MM-kisoihin 2008 julkistettiin 28. helmikuuta 2008.
Star Wars: The Force Unleashed
Star Wars: The Force Unleashed on Tähtien sota -sarjan toimintapeli, joka sijoittuu aikaan elokuvien Sithin kosto ja Uusi toivo välille. Peli julkaistiin alun perin vuonna 2008, ja se on julkaistu usealle eri alustalle. Peli oli tarkoitus julkaista marraskuussa 2007, mutta julkaisua siirrettiin muutamaan otteeseen.
Pelin jatko-osa Star Wars: The Force Unleashed II julkaistiin vuonna 2010.
Tarina
Peli alkaa Kashyyykin planeetalta, josta on löydetty jedi. Keisari lähettää oppilaansa Darth Vaderin etsimään ja tuhoamaan hänet. Taisteltuaan läpi wookieiden Vader kohtaa jedin, joka tunnetaan nimellä Kento Marek. Vader voittaa tämän, mutta aistii jonkun paljon vahvemman lähettyvillä, joka sattuu olemaan jedin poika. Vader ottaa pojan mukaansa.
Vuosia myöhemmin lapsi on kasvanut aikuiseksi ja hänestä on tullut Darth Vaderin salainen oppipoika, joka tunnetaan nimellä Galen Marek, koodinimi ”Starkiller”. Keisari ei itsekään tiedä tämän olemassaolosta. Hän on muuten valmis, mutta viimeinen testi vielä puuttuu: hänen on voitettava oikea jedi. Vader lähettää hänet tappamaan jedikenraali Rahm Kotaa, joka on hyökännyt Imperiumin TIE-hävittäjien tehtaaseen Nar Shaddaassa. Hän saa käyttöönsä verhoutumislaitteella varustetun aluksen nimeltä Rogue Shadow, aluksen pilotin Juno Eclipsen ja protokolladroidi PROXY:n.
Oppipoika kamppailee tiensä läpi niin Imperiumin kuin Kotan miesten läpi itse Kotan luokse. Kota odotti Darth Vaderia, mutta saikin hänen oppilaansa. Seuraa kaksinkamppailu, jonka seurauksena Kota menettää näkönsä. Oppipoika heittää Kotan ulos avaruuteen. Mutta ensin Kota kertoi, että hän tietää oppipojan kohtalon. Tämä saa oppipojan epäileväksi. Hän palaa takaisin mestarinsa luo. Oppipoika toi Kotan valosapelin hänelle. Vader sanoo, että Imperiumin vakoojat ovat löytäneet Kazdan Paratuksen, romuplaneetta Raxus Primelta. Oppipoika lähtee tappamaan hänet.
Tapettuaan Paratuksen PROXY ottaa yhteyden Vaderiin. Vader lähettää oppipojan Feluciaan etsimään ja tuhoamaan jedimestari Shaak Tiitä. Shaak Ti on piileskelynsä aikana ottanut Felucian alkuperäiskansan johtajuuden ja kouluttanut oppilastaan Maris Broodia, jolla on vaikeuksia hallita vihaansa. Kun Shaak Ti aistii sithin lähestyvän, Maris haluaisi taistella, mutta Shaak käskee häntä pysyttelemään poissa, koska Maris ei ole tarpeeksi vahva. Maris suivaantuu tästä ja katoaa. Sillä aikaa oppipoika taistelee tiensä läpi Felucian haasteiden ja kohtaa Shaak Tin. Kovan kamppailun päätteeksi Shaak Ti pudottaa itsensä sarlaccin kaltaiseen kitaan ja oppipoika on suorittanut tehtävänsä. Vader julistaa hänet valmiiksi kohtaamaan itse keisari Palpatinen, jonka jälkeen he yhdessä hallitsisivat galaksia. Mutta oppipojan palattua takaisin keisari ilmestyy ja käskee Vaderin tappamaan oppipoika, jotta Vader voisi osoittaa uskollisuutensa Keisarille. Vader lävistää oppilasta valosapelillaan ja heittää oppilaan avaruuteen, mutta pelastaa hänet Keisarin tietämättä ja elvyttää hänet. Vader antaa oppilaalle uuden tehtävän: päästäkseen käsiksi keisariin heidän on tehtävä hänelle hämäys. Vader lähettää oppilaan luomaan armeijaa, joka kävisi Imperiumia vastaan. Oppilas on jätetty tutkimusalukseen, joka on syöksymässä kohti aurinkoa. PROXY, Juno ja Rogue Shadow ovat yhtä lailla samassa aluksessa. Oppilas pelastaa Junon ja he pakenevat Rogue Shadowilla ja lähtevät suorittamaan oppilaan tehtävää.
Oppipoika epäilee, että kenraali Kota on yhä hengissä ja hän lähtee Nar Shaddaahan etsimään häntä. Kota löytyy Pilvikaupungista eräästä kanttiinista juopuneena ja hän on myös menettänyt näkönsä. Oppipoika vie hänet Rogue Shadowiin ja Kota lupaa auttaa häntä aikeessaan. Sitten Kotaan oli otettu yhteyttä ja he lähtivät Kashyyykiin. Oppipoika ei tiennyt minkä takia, vaan se selvisi vasta perillä: hänen piti pelastaa senaattori Bail Organan tytär, prinsessa Leia Organa. Tehtyään tämän oppipoika halusi puhua senaattorin kanssa, mutta Kota kertoi, että hän oli mennyt etsimään toisia jedejä ja yksi heistä oli Shaak Ti ja nyt hän oli siis kadonnut Feluciaan. He lähtevät Feluciaan, jossa Maris Brood pitää Bail Organaa vaihtovaluuttana, jos Darth Vader sattuisi löytämään hänet. Ilman mestarinsa opastusta hän on kääntynyt pimeälle puolelle. Oppipoika löytää senaattorin ja kamppailee ensin Bull Rancoria ja sen jälkeen Broodia vastaan ja voittaa heidät, mutta Brood anoo armoa ja vannoo hylkäävänsä pimeän puolen. Oppipoika päästää hänet menemään. Bail Organa sanoi, että Brood muistutti häntä eräästä toisesta nuoresta jedistä, joka kääntyi pimeälle puolelle. Oppipoika ottaa yhteyden Vaderiin ja pyytää tältä neuvoa, koska galaksin tarvitsi tietää, ettei Imperiumi ole voittamaton. Vader ehdottaa Raxus Primella olevan Tähtituhoaja-telakan tuhoamista, koska Tähtituhoaja oli Imperiumin tuoman pelon symboli. Juno ei oikein pitänyt siitä, että oppipoika vieläkin palveli Vaderia. Tämä lisäsi oppipojan ristiriitaisia tunteita.
Raxus Primella oppipoika otti käsiinsä malmitykin ja ampui sillä suoraan kohti telakkaa. Telakka tuhoutui ja kaikki tähtituhoajat sen ympäriltä. Oppipoika ohjasi yhden niistä Voiman avulla alas. Telakan tuho sai koko galaksin huomion ja oli seuraavan askeleen vuoro. Sen jälkeen oppipoika ja muut suuntasivat Jeditemppelin raunioihin etsimään lisätietoa oppipojan isästä Kento Marekista. Temppelissä oppipoika tapasi myös oman pimeän puolensa Darth Starkillerin mutta voitti tämän taistelussa. Taistelun jälkeen Vaderin oppilaan käsi muuttuu Darth Starkillerin kädeksi ja sen jälkeen kuulu Darth Starkillerin ääni ”Et voi ikinä paeta minua”, minkä jälkeen hänen kätensä muuttuu takaisin ennalleen. Nyt oppipoika oli saanut kasattua tarvittavan liiton. Sopimus kapinan aloittamisesta allekirjoitettiin Corellialla, mutta ennen kuin se ehdittiin ratifioida Darth Vader ilmestyi ja paljasti oppipojalleen hänen todelliset tarkoitukset: Vader ei koskaan aikonut tuhota keisaria oppipoikansa kanssa, vaan käyttää häntä löytämään Imperiumin viholliset, jotta keisari voisi teloittaa heidät. Vader oli jo tappaa oppipojan, mutta Obi-Wan Kenobiksi naamioitunut PROXY hyökkäsi Vaderin kimppuun ja oppipoika pääsi turvaan Rogue Shadowille. Vader tuhosi PROXYn ja vei Bail Organan, Garm Bel Ibliksen, kenraali Kotan ja senaattori Mon Mothman mukanaan.
Oppipoika ja Juno päättivät hankkia vangit takaisin, jotta kapina voisi syttyä. Oppipoika meditoi nähdäkseen mihin vangit oltiin viety. Hän näki valtavan, yhä rakenteilla olevan avaruusaseman, Kuolemantähden. Oppipoika ja Juno lähtivät saman tien sinne. Oppipoika tiesi, ettei hän enää palaa, kun tämä on ohi, joten Juno käytti viimeisen mahdollisuutensa tunnustaakseen rakkautensa oppipojalle ja suuteli häntä. Sitten oppipoika lähti ja löysi Keisarin, Vaderin ja vangit. Keisari käski Vaderin hoidella oppipoika. Kovan kamppailun päätteeksi oppipoika voitti.
Tässä kohtaa tulee kaksi erilaista loppuratkaisua.
Virallinen loppu: Voitettuaan Vaderin keisari käski oppipoikaa tappamaan Vaderin. Mutta Kota nappasi keisarin valosapelin ja yritti hyökätä tämän kimppuun, mutta Kota sai kärsiä hänen salamoistaan. Bail Organa huusi oppipoikaa apuun. Oppipoika hyppäsi väliin ja alkoi taistella itse keisaria vastaan. Oppipoika voitti, mutta Kota kielsi häntä tappamasta häntä. Keisari alkoi taas käyttää sithsalamoitaan Kotaan mutta oppipoika tuli väliin torjumaan salamoita käsillään. Sen jälkeen räjähti. Tämä räjähdys kuitenkin koitui oppipojan kuolemaksi. Keisari ja Vader olivat epäonnistuneet. Bail Organa, Garm Bel Iblis ja Mon Mothma päättivät Kashyyykissä perustaa Kapinaliiton jatkaakseen sitä, minkä oppipoika aloitti. Samaan aikaan Juno ajatteli häntä ja Kota kertoi, että hänestä oli viimein tullut yhtä Voiman kanssa. Juno sen jälkeen arvasi, että Kota tiesi kaiken aikaa, että hänen pelastajansa oli se sama henkilö joka melkein tappoi hänet. Kota ei kuitenkaan tehnyt mitään hänelle, koska hän aisti hänessä yhden pienen valonsäteen, jossa toivo eli. Se valonsäde oli Juno Eclipse. Star Wars: The Force Unleashed II jatkaa tarinaa kun Galen Marekista tehtiin klooni.
Epävirallinen loppu: Voitettuaan Vaderin keisari käski oppipoikaa tappamaan Vaderin. Kota kuitenkin nappasi keisarin valosapelin ja yritti hyökätä tämän kimppuun, mutta Kota sai kärsiä hänen salamoistaan. Bail Organa huusi oppipoikaa apuun, mutta kostonhaluisena oppipoika keskittyi Vaderiin ja kävi hänen kimppuunsa. Nyt oppipoika tappoi Vaderin ja keisari tappoi Kotan. Keisari pyysi oppipoikaa hänen rinnalleen, minkä jälkeen oppipoika hyökkäsi keisarin kimppuun mutta tämä lennätti oppipojan sithsalamoillan ikkunanläpi. Sitten Juno tuli paikalle Rogue Shadowin kanssa ja keisari paiskasi aluksen oppipojan päälle. Oppipoika selvisi iskusta, mutta hänestä oli tullut pitkälti Vaderin kaltainen. Keisari antoi hänelle Sith Stalker Haarniskan jonka tarkoitus on saada puvun käyttäjän viha esiin. Sith Stalker Haarniskan vyössä on kuusi eri valosapelia Galen Marekin vanha valosapeli, Rahm Kotan valosapeli, puolet Darth Maulin valosapelista, Shaak Tin valosapeli, Kazdan Paratuksen sauvan pää sekä Darth Vaderin valosapeli. Keisari Palpatine teki Galen Marekista lojaalin salamurhaajan siihen asti, kunnes hän löytää itselleen uuden oppipojan. Star Wars: The Force Unleashed Ultimate Sith Edition jatkaa epävirallista tarinaa epävirallisesta lopusta.
Ultimate Sith Edition
Star Wars: The Force Unleashed Ultimate Sith Edition sisältää The Force Unleashed -pelin sekä kaikki ladattavissa olevat sisällöt. Ultimate Sith Editionin myötä peli julkaistiin myös ensi kertaa Windowsille ja Mac OS X:lle.
Ultimate Sith Edition sisältää myös kolme uutta bonustasoa, jotka sijoittuvat Coruscantiin, Tatooinelle ja Hothille. Ne voi myös ostaa Xbox Livestä ja Playstation Networkista. Ainoastaan Hoth-taso on pelkästään uudessa Ultimate Sith Editionissa eikä se kuulu ladattavaan sisältöön. Tatooine-taso sijoittuu Star Wars Episodi IV: Uuden toivon tapahtumiin. Hoth-taso sijoittuu Star Wars Episodi V: Imperiumin vastaiskun Hothin taisteluun.
Jeditemppeli
Jeditemppeli-taso sijoittuu aikaan ennen alkuperäisen pelin loppua. Tuolloin Galen Marek lähti Jeditemppelin raunioihin etsimään lisätietoa isästään Kento Marekista. Temppelissä oppipoika tapasi myös oman pimeän puolensa Darth Starkillerin, mutta voitti tämän taistelussa. Taistelun jälkeen Vaderin oppilaan käsi muuttuu Darth Starkillerin kädeksi ja sen jälkeen kuulu Darth Starkillerin ääni ”Et voi ikinä paeta minua”, minkä jälkeen hänen kätensä muuttuu takaisin ennalleen.
Harri Heliövaara
Harri Heliövaara (s. 4. kesäkuuta 1989 Helsinki) on suomalainen tennispelaaja. Hän voitti Australian avoimissa 2007 poikien nelinpelin. Parhaimmillaan hän on sijoittunut ATP-maailmanlistalla nelinpelissä yhdeksänneksi tammikuussa 2023 ja kaksinpelissä sijalle 194 joulukuussa 2011. Nykyään nelinpeliin keskittyvä Heliövaara on voittanut urallaan neljä ATP-turnausta nelinpelissä; ensimmäisen maaliskuussa 2021, toisen lokakuussa 2021 ja kolmannen heinäkuussa 2022. ATP-haastajaturnauksia hän on voittanut urallaan 13. Kaksinpelissä Heliövaara on voittanut kahdeksan ITF Futures -turnausta ja pelannut kaksi kertaa ATP-haastajaturnauksen välierissä.
Heliövaara on edustanut Suomea Davis Cupissa 22 maaottelussa, joissa on voittanut 16 ottelua ja hävinnyt 19. Hän on voittanut kaksinpelissä ulkokenttien Suomen mestaruuden vuosina 2008, 2009, 2015, 2018 ja 2019 ja sisäkenttien Suomen mestaruuden 2010, 2014 ja 2016 sekä nelinpelissä ulkokenttien Suomen mestaruuden 2009 ja 2019 ja sisäkenttien Suomen mestaruuden 2019 ja 2021.
Uran alku ja Australian avointen poikien nelinpelin mestaruus (−2008)
Harri Heliövaaran isä Kari on metsätieteen professori ja äiti Arja hammaslääketieteen tohtori. Heliövaara aloitti tenniksen 6-vuotiaana. Hän voitti Australian avoimissa vuonna 2007 ensimmäisenä suomalaisena poikien nelinpelin skotlantilaisen Graeme Dycen kanssa. Heliövaara selviytyi parinsa Henri Kontisen kanssa marraskuussa 2007 IPP Openissa Helsingissä ATP-haastajaturnauksen loppuotteluun.
Heinäkuussa 2008 Heliövaara voitti ulkokenttien kaksinpelin Suomen mestaruuden loppuottelussa Lauri Kiisken. Kaksi viikkoa myöhemmin hän teki Davis Cup -debyyttinsä maaottelussa Luxemburgia vastaan. Hän hävisi kaksinpelissä Gilles Müllerille. Heinäkuun lopulla Heliövaara pelasi Henri Kontisen kanssa Tampere Openin loppuottelussa.
Ensimmäiset ITF Futures turnausvoitot kaksinpelissä (2009−2010)
Heliövaara suoritti lukion loppuun Mäkelänrinteen lukiossa keväällä 2009. Hän uusi heinäkuussa 2009 ulkokenttien Suomen mestaruutensa kaksinpelissä voittaen finaalissa Juho Paukun. Heliövaara voitti myös nelinpelin Suomen mestaruuden Ilja Orren kanssa. Davis Cup -maaottelussa Monacoa vastaan Heliövaara hävisi Henri Kontisen kanssa nelinpelin Guillaume Couillardia ja Benjamin Balleretia vastaan. Syksyllä 2009 hän selviytyi kahdesti ITF Futures -turnauksen finaaliin.
Maaliskuussa 2010 Heliövaara voitti sisäkenttien kaksinpelin Suomen mestaruuden. Loppuottelussa hän voitti Lauri Kiisken. Huhtikuussa hän saavutti ensimmäisen ITF Futures -turnausvoittonsa Seogwipossa. Davis Cup -maaottelussa Etelä-Afrikkaa vastaan hän hävisi kaksinpelinsä Izak van der Merweä vastaan sekä ratkaisevan nelinpelin Jarkko Niemisen kanssa. Kesäkuun alussa Heliövaara saavutti toisen ITF Futures -turnausvoiton Wuhanissa.
Haastajaturnausvoitto nelinpelissä ja Grand Slam -turnausten karsinnoissa (2011−2012)
Heliövaara aloitti yhteistyön ruotsalaisen Johan Landsbergin kanssa vuoden 2011 vaihteessa. Hän sai uudelta valmentajaltaan apua henkisen puolen kehittämiseen. Tammikuun lopulla Heliövaara voitti kolmannen ITF Futures -turnauksensa Sheffieldissä ja toukokuussa neljännen Andižanissa. Elo-syyskuussa hän selviytyi Bangkokin ATP-haastajaturnauksen välieriin voitettuaan muun muassa Rainer Schüttlerin. Välierissä hän hävisi Cedrik-Marcel Stebelle. Seuraavalla viikolla Shanghain ATP-haastajaturnauksessa Heliövaara voitti avauskierroksella Lu Yen-hsun, mutta hävisi puolivälierissä Jürgen Zoppille. Syyskuun loppupuolella Heliövaara voitti Denis Moltšanovin kanssa ATP-haastajaturnauksen nelinpelin Taškentissa. Lokakuussa hän voitti ITF Futures -turnauksen Jakartassa. Marraskuussa Heliövaara pääsi välieriin Charlottesvillen ATP-haastajaturnauksessa. Turnauksen toisella kierroksella hän voitti maailmanlistan sijalla 122 olleen Rik de Voestin. Välierässä hän hävisi Jesse Levinelle luvuin 5–7, 0–6.
Ylikunto ja uran lopettaminen (2012−2016)
Lokakuussa Heliövaara kärsi ylikunnosta, eikä pelannut ollenkaan. Marraskuussa 2012 ollessaan maailmanlistan sijalla 449, hän kertoi tekevänsä kaikkensa noustakseen vuonna 2013 maailmanlistalla sadan parhaan joukkoon. Hän ei kuitenkaan siinä onnistunut, vaan ilmoitti huhtikuussa 2013 lopettavansa uransa ja keskittyvänsä diplomi-insinööriopintoihin Aalto-yliopiston tuotantotalouden ohjelmassa.
Lopetettuaan ammattilaisuransa Heliövaara valittiin Suomen Tennisliiton hallintokoordinaattoriksi lokakuusta 2013 alkaen. Heinäkuussa 2014 Heliövaara osallistui Tampere Openiin, mutta sanoi pelaavansa nykyään vain omaksi ilokseen. Joulukuussa 2014 Heliövaara voitti sisäkenttien Suomen mestaruuden kaksinpelissä. Kesäkuussa 2015 Heliövaara voitti ulkokenttien SM-kultaa, eikä osannut sanoa paluusta takaisin ammattilaiskentille. Universiadeissa Heliövaara eteni kolmannelle kierrokselle, jossa hävisi Chung Hyeonille. Hän osallistui jälleen Tampere Openiin, jossa eteni Patrik Niklas-Salmisen kanssa nelinpelin loppuotteluun. Heliövaara valittiin Suomen Tennisliiton hallitukseen vuodeksi 2016. Hän edusti Suomea myös Davis Cupissa kolmen vuoden tauon jälkeen. Loppuvuodesta 2016 Heliövaara voitti sisäkenttien Suomen mestaruuden kaksinpelissä.
Paluu ammattilaiseksi (2017−2019)
Tammikuussa 2017 Heliövaara ilmoitti palaavansa ammattilaiskentille neljän vuoden tauon jälkeen. Ensin hän kertoi pelaavansa Davis Cupissa helmikuussa, ja suuntaavansa sen jälkeen ammattilaiskisoihin. Syyskuussa hän saavutti paluun jälkeen ensimmäisen nelinpelin turnausvoittonsa ITF Futures -turnauksessa. Lokakuussa hän voitti Tarton Futures-turnauksessa sekä kaksin- että nelinpelin. Marraskuussa hän voitti Tallinnan Futures-nelinpelin.
Kesäkuussa 2019 Heliövaara voitti sekä kaksinpelin että nelinpelin ulkokenttien Suomen mestaruuden. Heliövaara voitti heinäkuussa Emil Ruusuvuoren kanssa Hollannissa pelatun ATP-haastajaturnauksen nelinpelin. Syys-lokakuun vaihteessa Heliövaara voitti Illja Martšenkon kanssa Kazakstanissa pelatun haastajaturnauksen ja loka-marraskuun vaihteessa Patrik Niklas-Salmisen kanssa Australiassa pelatun haastajaturnauksen.
Uran parhaaseen nelinpelisijoitukseen (2020)
Tammi-helmikuussa 2020 Heliövaara voitti Sem Verbeekin kanssa Australian Burniessa pelatun haastajaturnauksen nelinpelin. Peleistä oli taukoa useampi kuukausi maailmanlaajuisen pandemian vuoksi. Syys-lokakuussa Heliövaara voitti Szymon Walkówin kanssa Italian Biellan haastajaturnauksen häviämättä erääkään. Seuraavalla viikolla Heliövaara eteni Barcelonan haastajaturnauksen nelinpelin loppuotteluun Alex Lawsonin kanssa ja viikkoa myöhemmin Lissabonin loppuotteluun Zdeněk Kolářin kanssa. Heliövaara nousi lokakuussa uuteen ennätysrankingiinsä, maailmanlistan sijalle 122. Aikaisempi ennätysranking 128 oli yli kahdeksan vuoden takaa. Marraskuussa Heliövaara voitti Emil Ruusuvuoren kanssa Bratislavan haastajaturnauksen nelinpelin. Joulukuussa Heliövaara eteni Lloyd Glasspoolin kanssa Maian turnauksen nelinpelin loppuotteluun. Turnauksen jälkeen Heliövaara nousi taas ennätykseensä, sijalle 113.
ATP-turnausvoittoja ja nousu maailmanlistan top 100:aan (2021)
Heliövaara aloitti kautensa Turkin Antalyassa pelatussa ATP-turnauksessa. Hän pääsi turnauksen kaksinpelin karsintoihin, joissa hävisi toisella karsintakierroksella. Nelinpelissä hän pelasi Emil Ruusuvuoren kanssa ja saavutti ensimmäisen voittonsa ATP-kiertueella, kun he voittivat parin Denis Moltšanov ja Oleksandr Nedovjesov. Toisella kierroksella he hävisivät maailmanlistalla sijalla 16 ja 17 olleille Ivan Dodigille ja Filip Polášekille ottelun ratkaisseessa ottelutiebreakissa. Seuraavaksi Heliövaara pelasi ammattilaistasolla Istanbulin haastajaturnauksessa, missä eteni Lloyd Glasspoolin kanssa loppuotteluun. He hävisivät loppuottelussa Andre Göranssonille ja David Pelille luvuin 6–4, 3–6, 8–10. Turnauksen jälkeen julkaistulla maailmanlistalla Heliövaara nousi ensimmäistä kertaa nelinpelin maailmanlistalla 100 parhaan joukkoon. Seuraavalla viikolla pelatussa Antalyan haastajaturnauksessa Heliövaara ja Zdeněk Kolář hävisivät puolivälierissä ja seuraavalla viikolla siitä Lloyd Glasspoolin kanssa Biellassa ensimmäisellä kierroksella. Biellan toisessa haastajaturnauksessa Heliövaara ja Glasspool saavuttivat loppuottelupaikan, missä hävisivät Hugo Nysille ja Tim Pützille. Seuraavalla viikolla he saavuttivat ensimmäisen turnausvoittonsa yhdessä voitettuaan Gran Canarian 80 pisteen haastajaturnauksen. Toisessa Gran Canarian turnauksessa he hävisivät puolivälierissä. Maaliskuussa pelatussa Marseillen ATP-turnauksessa Heliövaara voitti Lloyd Glasspoolin kanssa avauskierroksella Stéfanos ja Petros Tsitsipáksen, puolivälierissä ykkössijoitetut Ken ja Neal Skupskin ja välierissä Matthew Ebdenin ja Matt Reidin. Loppuottelussa he voittivat Sander Arendsin ja David Pelin luvuin 7–5, 7–6(4). Turnausvoiton myötä Heliövaara nousi maailmanlistan sijalle 84. Cagliarin ATP-turnauksessa Heliövaara pelasi Denis Moltšanovin kanssa häviten avauskierroksen ottelunsa ottelutiebreakissa. Huhtikuun lopulla Heliövaara pelasi Emil Ruusuvuoren kanssa Münchenin ATP-turnauksessa, missä he hävisivät avauskierroksella turnauksen toiseksi sijoitetuille John Peersille ja Luke Savillelle. Queen’s Clubin tennisturnaukseen Heliövaara sai villin kortin Alastair Grayn kanssa. He hävisivät ottelutiebreakissa Reilly Opelkalle ja John Peersille. Seuraavalla viikolla pelatussa Eastbournen ATP-turnauksessa Heliövaara ja Glasspool etenivät välieriin, missä tuli tappio maailmanlistan ykkösparille Nikola Mektić ja Mate Pavić. Ottelu ratkesi vasta ottelutiebreakissa 16–18.
Heliövaara sai villin kortin uransa ensimmäiseen grand slam -turnauksen pääsarjaan Wimbledonin nelinpeliin yhdessä Lloyd Glasspoolin kanssa. He voittivat turnauksen avauskierroksella kymmenenneksi sijoitetun parin Wesley Koolhof/Jean-Julien Rojer erin 5–7, 6–3, 6–4. Toisella kierroksella he voittivat toisen villin kortin parin Alastair Grayn ja Aidan Mchughin luvuin 4–6, 6–3, 8–6. Heliövaara ja Glasspool joutuivat antamaan luovutusvoiton ennen kolmannen kierroksen otteluaan vastustajille Łukasz Kubotille ja Marcelo Melolle Glasspoolin loukkaantumisen vuoksi. Seuraavaksi Heliövaara pelasi John-Patrick Smithin kanssa Newportin ATP-turnauksessa, missä he voittivat Nathaniel Lammonsin ja Jackson Withrow'n, kunnes hävisivät puolivälieräottelunsa William Blumbergille ja Jack Sockille. Los Cabosin ATP-turnauksessa Heliövaara pelasi Miguel Ángel Reyes-Varelan kanssa häviten avauskierroksella Ebdenille/Smithille. Myöskin Atlantan ATP-turnauksessa Heliövaara/Ruusuvuori hävisi avauskierroksella Treat Hueylle ja Benoît Pairelle. Yhdysvaltain avoimissa Heliövaara pelasi Henri Kontisen parina. He hävisivät ensimmäisellä kierroksella Dominic Inglotille ja Austrin Krajicekille ottelutiebreakissa. Nur-Sultanin ATP-turnauksessa syyskuussa Heliövaara pelasi Glasspoolin kanssa. He hävisivät puolivälierissä ottelutiebreakissa. Lokakuussa Heliövaara pelasi Roman Jebavýn kanssa Barcelonan haastajaturnauksessa, jonka he voittivat. Lokakuussa pelatussa Moskovan ATP-turnauksessa Heliövaara pelasi Matwé Middelkoopin kanssa. He etenivät loppuotteluun, jossa voittivat parin Tomislav Brkić ja Nikola Ćaćić ottelutiebreakissa. Tämä oli Heliövaaran uran toinen ATP-turnausvoitto. Seuraavaksi Heliövaara pelasi Glasspoolin kanssa Bergamon haastajaturnauksessa, jossa he hävisivät loppuottelussa Zdeněk Kolářille ja Jiří Lehečkalle. Seuraavalla viikolla he voittivat Roannen haastajaturnauksen loppuottelussa Romain Arneodon ja Albano Olivettin. Sieltä Heliövaara jatkoi Helsingin haastajaturnaukseen, missä hän pelasi Jean-Julien Rojerin parina. He etenivät loppuotteluun, missä hävisivät Alexander Erlerille ja Lucas Miedlerille. Seuraavalla viikolla Heliövaara eteni loppuotteluun Glasspoolin kanssa Barin haastajaturnauksessa. Ulkokentiltä sisäkentälle siirretyssä loppuottelussa he voittivat parin Andrea Vavassori ja David Vega Hernández. Heliövaara voitti kauden aikana nelinpelissä kaksi ATP-turnausta ja neljä haastajaturnausta.
Ranskan avointen puolivälieriin ja uran kolmas ATP-turnausvoitto (2022)
Heliövaara ja Glasspool aloittivat kautensa Adelaiden ATP-turnauksella, jossa he hävisivät avauskierroksen ottelunsa. Myös Sydneyssä tuli avauskierroksen tappio. Australian avoimissa he etenivät toiselle kierrokselle, jossa hävisivät Jamie Murraylle ja Bruno Soaresille. Montpellierin ATP 250 -turnauksessa Heliövaara ja Glasspool etenivät loppuotteluun, missä hävisivät Pierre-Hugues Herbertille ja Nicolas Mahutille. Myös seuraavalla viikolla pelatussa Dallasin ATP-turnauksessa he pääsivät loppuotteluun, tällä kertaa häviten Marcelo Arevalolle ja Jean-Julien Rojerille. Delray Beachissä he hävisivät avauskierroksen ottelunsa. Acapulcon ATP 500 -turnauksessa he etenivät pääsarjaan karsinnan kautta, ja pääsarjassa välieriin. Maaliskuun lopulla Heliövaara pelasi Nathaniel Lammonsin kanssa Marbellan haastajaturnauksessa, missä he hävisivät välierissä. Huhtikuussa Heliövaara ja Glasspool hävisivät sekä Marrakechin että Belgradin ATP-turnauksissa jo avauskierroksella. Münchenissä he etenivät välieriin. Toukokuussa pelatussa Rooman Masters-turnauksessa he etenivät puolivälieriin voittaen mm. ensimmäisellä kierroksella maailmanlistan ykkösparin Rajeev Ram ja Joe Salisbury. Ranskan avoimissa Glasspool ja Heliövaara hävisivät puolivälierissä kolmieräisen ottelun Rohan Bopannalle ja Matwé Middelkoopille.
Queen’s Clubin ATP 500 -ruohokenttäturnauksessa Heliövaara ja Glasspool pelasivat villillä kortilla edeten loppuotteluun voittaen mm. jälleen maailmanlistan ykkösparin Ram/Salisbury. Loppuottelussa he hävisivät Nikola Mektićille ja Mate Pavićille. Hampurin turnauksessa heinäkuussa 2022 Heliövaara otti Glasspoolin kanssa ensimmäisen ATP 500 -turnausvoittonsa heidän lyötyään finaalissa Rohan Bopannan ja Matwé Middelkoopin 6–2, 6–4.
Heliövaara selvisi heinäkuussa 2022 parinsa Glasspoolin kanssa Kroatian ATP250-turnauksen finaaliin.
Heliövaara selvisi parinsa Glasspoolin kanssa marraskuussa 2022 Torinossa pelattavaan kauden ATP-lopputurnaukseen, johon pääsee kahdeksan parasta paria kuluneelta kaudelta.
Kausi käyntiin turnausvoitolla (2023)
Heliövaara aloitti kautensa Glasspoolin kanssa pelaamalla Aucklandin ATP 250 -turnauksessa. He etenivät loppuotteluun, jossa voittivat parin Jamie Murray ja Michael Venus. Turnausvoiton myötä Heliövaara nousee ensimmäistä kertaa maailmanlistalla top 10:iin.
Pelityyli ja valmentajat
Oikeakätinen Heliövaara pelaa kahden käden rystyllä. Hänen fysiikkavalmentajanaan toimii Erik Piispa. Heliövaaran lajivalmentajana toimi vuodenvaihteesta 2011 heinäkuuhun 2012 Johan Landsberg. Aikaisemmin häntä valmensivat HVS-Tenniksen Olli Leppänen ja Saku Siivonen. Syksystä 2012 lähtien Heliövaaraa valmensi saksalaisen tennisakatemian, Break Point Basen, valmentaja Burghard Riehemann. Joulukuusta 2018 Heliövaaraa on valmentanut venäläissyntyinen Boris Tšernov. Keväällä 2021 Heliövaaran perheeseen syntyi tytär.
Etelänkarvasputki
Etelänkarvasputki (Laserpitium siler) on sarjakukkaiskasvien heimoon kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen ruohokasvi, joka voi saavuttaa noin 30–100 senttimetrin korkeuden. Sillä on toistamiseen parilehdykkäiset, vuorottelevat lehdet, ja se kukkii kesäkuusta elokuuhun valkoisten, viisiteräisten kukkien muodostamin kerrannaissarjakukinnoin.
Lajia tavataan keskisessä ja eteläisessä Euroopassa, Alpeilla, Balkanilla, Apenniineilla ja Iberian niemimaalla. Sitä esiintyy rotkoissa ja kalliorinteillä 800–2 250 metrin korkeudella merenpinnasta.
Falklandinsaarten kansanäänestys 2020
Falklandinsaarten vaalipiirijakoa käsittelevä kansanäänestys järjestettiin 24. syyskuuta 2020. Äänestäjiltä kysyttiin, hyväksyvät he saarilla olevan kahden vaalipiirin yhdistämisen yhdeksi vaalipiiriksi, joka kattaa koko saariston.
Tausta
Falklandinsaarten parlamenttiin valtaan edustajia kahdesta vaalipiiristä: Stanley (5 edustajaa) ja Camp (3 edustajaa). Falklandinsaarten perustuslain mukaan vaalipiirien muutokset tulee vahvistaa kansanäänestyksessä, jonka äänestysprosentti on vähintään ⅔ koko saariston väestöstä. .
Alkujaan kansanäänestys oli tarkoitus pitää 26. maaliskuuta 2020, mutta päivämäärää siirrettiin kuusi kuukautta koronapandemian vuoksi.
Tulokset
Alhaisesta äänestysprosentista johtuen kansanäänestyksen tulos ei ole validi, joten kahden vaalipiirin malli säilyi saarilla. Kyseessä oli kolmas kansanäänestys vastaavasta aiheesta Falklandinsaarilla. .
Kaihon karnevaali
Kaihon karnevaali on TuureKilpeläinen ja Kaihon Karavaani -yhtyeen kokoelma-albumi. Se julkaistiin 3. marraskuuta 2016.
Sélibaby
Sélibaby (myös Sélibabi, ) on kaupunkikunta sekä Guidimaghan alueen ja Sélibabyn departementin hallinnollinen keskus Mauritaniassa. Se sijaitsee 620 kilometriä Nouakchottista kaakkoon. Kunnassa on 29 800 ja kaupunkialueella 26 400 asukasta (vuonna 2013, väestönlaskenta).
Maantiede ja asutus
Sélibabyn kunnan pinta-ala on arviolta 119 neliökilometriä. Kaupunki sijaitsee kahden suuren vadin varrella kukkuloiden ympäröimänä.
Seudun ilmasto on sudanilais-sahelilainen. Vuotuinen sademäärä on 450–500 millimetriä. Sadekausi kestää kesä-heinäkuusta lokakuuhun.
Kuntaan kuuluu kaupunkialueen lisäksi yli 20 maaseutuasutusta. Asukkaat ovat soninkeja, fulbeja ja maureja.
Historia
Soninkejen perustaman kylän kautta kulki 1800-luvulla Bakeliin johtanut maurien kauppareitti. Ranskalaiset miehittivät Guidimaghan ja perustivat Sélibabyyn varuskunnan vuonna 1891. Se kuului aluksi Ranskan Sudanin Bakelin piiriin ja vuodesta 1914 sektorina Gorgolin piiriin. Guidimaghan hallintopiiri perustettiin vuonna 1921.
Kaupunki on maatalousalueen hallinnollinen ja kaupallinen keskus, joka on kärsinyt heikoista liikenneyhteyksistä. Sen kehitykseen ovat vaikuttaneet alueen musta afrikkalainen kulttuuri sekä Senegalin ja Malin rajojen läheisyys.
John N. Mitchell
thumb|John Mitchell John Newton Mitchell (15. syyskuuta 1913 Detroit, Michigan – 9. marraskuuta 1988 Washington) oli yhdysvaltalainen asianajaja ja poliitikko, joka toimi Yhdysvaltain oikeusministerinä vuosina 1969–1972. Hän sotkeutui Watergate-skandaaliin ja oli vankilassa 19 kuukautta vuosina 1977–1979.
Sélibaby
Liikenne, talous ja palvelut
Sélibabyyn johtaa M’Boutista vuonna 2012 rakennettu päällystetty maantie, joka jatkuu Senegaljoen rannalle Gourayeen. Kaupungin lentokenttä on suljettu.
John N. Mitchell
Mitchell opiskeli lakimieheksi Fordhamin yliopistossa New Yorkissa ja toimi toisen maailmansodan aikana Yhdysvaltain laivastossa torpedoveneen komentajana. Sen jälkeen hän työskenteli pitkään tunnetussa newyorkilaisessa asianajotoimistossa ja sai mainetta julkisten joukkovelkakirjojen asiantuntijana. Mitchell päätyi yhteistyöhön Richard Nixonin kanssa vuonna 1967, jolloin heidän asianajotoimistonsa yhdistyivät. Vuoden 1968 presidentinvaaleissa Mitchell toimi Nixonin kampanjapäällikkönä. Presidentiksi valittu Nixon nimitti hänet oikeusministeriksi tammikuusta 1969 alkaen.
Bernhard Frankenhaeuser
Carl Bernhard Frankenhaeuser (26. maaliskuuta 1915 Porvoo, Suomen suuriruhtinaskunta – 21. marraskuuta 1994 Saltsjöbaden, Ruotsi) oli suomalais-ruotsalainen lääkäri ja neurofysiologian tutkija. Frankenhaeuser valmistui lääketieteen lisensiaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1946 ja siirtyi Ragnar Granitin tutkimusryhmään Tukholman Karoliiniseen instituuttiin, jossa hän väitteli tohtoriksi vuonna 1949. Hän hoiti neurofysiologian professuuria vuodesta 1967. Hänen puolisonsa oli psykologi Marianne Frankenhaeuser (o.s. von Wright).
John N. Mitchell
Mitchell teki ministerinä joitain kiistanalaisia päätöksiä. Hän tuki korkeimman oikeuden tuomareiksi kahta Nixonin asettamaa ehdokasta, jotka senaatti hylkäsi sopimattomina, nosti syytteitä Vietnamin sotaa vastustaneita mielenosoittajia vastaan, hyväksyi salakuuntelun käytön ilman oikeusistuimen antamaa lupaa ja yritti estää Daniel Ellsbergin vuotamien niin sanottujen Pentagonin paperien julkaisemisen nostamalla kanteen, jonka korkein oikeus myöhemmin hylkäsi.
Sélibaby
Liikenne, talous ja palvelut
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, käsityöammatit ja kaupankäynti. Alue tuottaa durraa, lehmänpapua, maissia ja keräilytuotteita myytäväksi muualle Mauritaniaan.
John N. Mitchell
Mitchell erosi ministerin tehtävistä maaliskuussa 1972 ja siirtyi Nixonin uudelleenvalintakomitean puheenjohtajaksi. Hän erosi tästäkin tehtävästä heinäkuussa 1972 pian demokraattisen puolueen toimistoon Watergate-talossa tehdyn murron paljastumisen jälkeen. Vuonna 1974 Mitchelliä vastaan nostettiin syyte osallisuudesta murron suunnitteluun sekä oikeuden haittaamisesta ja väärän valan vannomisesta tapausta seuranneen salailun yhteydessä. Seuraavana vuonna hänet todettiin syylliseksi ja tuomittiin kahden ja puolen vuoden vankeuteen. Hän aloitti rangaistuksen suorittamisen vuonna 1977 ja pääsi ehdonalaiseen vapauteen 19 kuukauden jälkeen vuonna 1979.
Sélibaby
Liikenne, talous ja palvelut
Palveluihin kuuluvat ala- ja yläkoulut, kaksi lukiota, ammattikoulu, terveyskeskus, aluesairaala ja nuorisotalo. Kaupungissa on vesijohto-, sähkö- ja puhelinverkot, mutta jätehuoltoa ollaan vasta kehittämässä. Juomavesi saadaan Senegaljoesta 45 kilometrin pituista johtoa pitkin. Matkailupalveluja ei ole käytännössä lainkaan.
Harald Smedberg
Harald Smedberg (21. maaliskuuta 1884 Oulu – 5. maaliskuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti ja taidemaalari.
Smedbergin vanhemmat olivat piiri-insinööri Karl Ferdinand Smedberg (1841–1914) ja Hilda Gustava Flander. Hän pääsi ylioppilaaksi 1903 Helsingin reaalilyseosta ja valmistui diplomiarkkitehdiksi 1907.
Smedberg oli naimisissa 1915–1917 Rauha Siviä Mäkisen (s. 1887) kanssa ja vuodesta 1919 Hilma Immosen kanssa (s. 1883).
PEPO Lappeenranta
Pelipassien lukumäärässä mitattuna PEPO on Etelä-Karjalan maakunnan suurin seura ja Palloliiton Kaakkois-Suomen piirin toiseksi suurin seura Kotkan Nappuloiden jälkeen. Lokakuussa 2022 seuralla oli 649 pelipassillista pelaajaa.
Historiaa
1970- ja 1980-luvuilla PEPOn sarjataso oli Nelonen ja Vitonen. Vuosina 1973–1975 seuralla oli myös naisten joukkue. Kaudeksi 1987 miehet nousivat Kolmoseen, jossa visiitti kesti kuitenkin vain vuoden. 1990-luvun puolivälissä sarjataso vaihtui useasti; joukkue pelasi Nelosessa kaudella 1994, Kolmosessa 1995, Kakkosessa 1996 ja Kolmosessa jälleen 1997. Viidestä ensimmäisestä ottelustaan Kakkosessa kaudella 1996 joukkue voitti kolme ja pelasi yhden tasan, mutta sen jälkeen alkoi putoamiseen päättynyt alamäki, jota edes valmentaja Markku Timosen avuksi tullut entinen maajoukkuevalmentaja ja edellisellä kaudella Hakassa Suomen-mestaruuden voittanut Jukka Vakkila ei pystynyt pysäyttämään.
Toistamiseen PEPO pelasi Kakkosessa kaudella 2001, jolloin tuloksena oli sarjan itälohkon kymmenes eli kolmanneksi viimeinen sija ja putoaminen jälleen Kolmoseen. Vuoden 2002 Suomen cupissa PEPO ylsi kuudennelle kierrokselle ja oli pisimmälle yltänyt Kolmosessa tai sitä alempana pelannut seura. PEPO pudotti kauden aikana muun muassa kaksi Kakkosen joukkuetta kunnes cup-taival päättyi Kimpisellä liigajoukkue Hakaa vastaan. Saavutuksen myötä PEPO pääsi Suomen edustajana mukaan UEFAn Regions’ Cup -amatööriturnaukseen, jonka Belgiassa pelatussa alkulohkossa se kohtasi joukkueet isäntämaasta, Andorrasta ja Espanjasta. PEPO hävisi turnauksen kaikki kolme otteluaan maalierolla 3–12.
1. tammikuuta 2009 seuran viralliseksi nimeksi muutettiin PEPO Lappeenranta seuran yhdistyttyä Rakuunoiden junioriorganisaation Rakuunat Junioreiden kanssa. Samalla PEPOn alaisuuteen siirtyi Rakuunat J:n Kakkosessa pelannut naisten joukkue. Kaudeksi 2010 myös miesten joukkue nousi Kakkoseen, josta se putosi jälleen yhden kauden jälkeen.
Kaudesta 2016 alkaen PEPOn miesten joukkue on pelannut yhtäjaksoisesti Kakkosessa. Parhaimmillaan se on sijoittunut lohkonsa kolmanneksi kaudella 2017. Kaudella 2018 seuran perustamisesta tuli kuluneeksi 60 vuotta. Juhlaotteluna toimi 26. heinäkuuta 2018 Mikkelin Palloilijoita vastaan Kimpisen stadionilla pelattu ottelu, jossa seura teki yleisöennätyksensä, 2 115 katsojaa.
PEPO pelasi kaudella 2022 Ykkösessä, kun Rovaniemen Palloseura luopui sarjapaikastaan. PEPO sijoittui 11:nneksi eli toiseksi viimeiseksi ja putosi takaisin Kakkoseen.
Kentät
thumb|250px|Kimpisen urheilukeskus
PEPOn harjoituskeskus sijaitsee Sammonlahden kaupunginosassa Lappeenrannan länsiosassa. Harjoituskeskukseen kuuluu nurmi- ja tekonurmikenttä. Tammikuussa 2015 seura avasi Skinnarilaan harjoitushalli Visma Areenan, jossa on 60 × 40 metrin kokoinen kenttä.
Miesten edustusjoukkue on pelannut kaudesta 2009 lähtien kotiottelunsa Kimpisen kaupunginosassa sijaitsevassa Kimpisen urheilukeskuksessa. Talviharjoitteluun seura käyttää Lepolan kaupunginosassa Etelä-Karjalan ammattiopiston vieressä sijaitsevaa lämmitettävää tekonurmea ja Sammonlahden liikuntahallia.
2000-luvun alkuun asti PEPOn kotikenttänä toimi Tapavainolan kenttä.
Pelaajat ja valmentajat
Tilanne 30.3.2022
Valmennus
''Tilanne 1. tammikuuta 2022''
Junioritoiminta
PEPO tunnetaan erityisesti vahvana junioriseurana. Asema vahvistui entisestään sen yhdistyttyä Rakuunoiden junioriorganisaation Rakuunat Junioreiden kanssa vuoden 2009 alussa, minkä myötä siitä muodostui yksi Suomen Palloliiton Kaakkois-Suomen piirin suurimmista seuroista. Kaudella 2009 seuralla oli naisten ja miesten joukkueiden lisäksi 24 poikajoukkuetta, viisi tyttöjoukkuetta ja yhteensä noin 550 pelaajaa. Seuralla on junioritoimintaa poikien ikäluokissa B (ks. Lappee JK), C, D13, D12, E11, E10, F9, F8 ja G7 sekä tyttöjen ikäluokissa C, D, E ja F.
PEPO sai vuonna 2003 Nuoren Suomen ja Suomen Palloliiton Sinettiseura-tunnuksen osoituksena laadukkaasta juniorityöstään. Suomen Liikunta ja Urheilu myönsi PEPOlle Hyvä Seura -palkinnon vuonna 2006. Seuran taito- ja kykykoulut saivat Suomen Palloliiton hyväksynnän ja seura pääsi liiton FootPass-arviointiohjelmaan vuonna 2007. Seuralla on ollut päätoiminen juniorivalmennuspäällikkö vuodesta 2002 ja nuorisopäällikkö vuodesta 2009 lähtien.
PEPO tekee kansainvälistä yhteistyötä alankomaalaisten FC Utrechtin, SO Soestin ja Fortuna Sittardin kanssa.
Lappee JK
Lappeen Jalkapalloklubi (Lappee JK) on PEPOn ja Rakuunat Junioreiden marraskuussa 2007 perustama seura. Sen tarkoitus oli yhdistää seurojen B-juniorijoukkueet niin sanotulla talenttiseuramallilla ja ottaa osaa B-junioreiden Ykköseen, johon PEPO nousi kaudeksi 2008. PEPOn ja Rakuunat J:n yhdistyttyä kokonaan tammikuussa 2009 Lappee JK muutettiin yhdistysten yhdistyksestä henkilöjäsenyhdistykseksi, ja se jatkoi toimintaansa PEPOn sisarseurana.
Kaudella 2009 Lappee JK pelasi myös miesten Kolmosessa. Tämä mahdollistui PEPOn reservijoukkueen (PEPO/2) noustua Kolmoseen ja Rakuunat J:n edustusjoukkueen noustua Neloseen. Saman seuran joukkueet eivät kuitenkaan voi pelata samassa sarjassa, joten Lappee JK otti PEPO/2:n paikan Kolmosessa. Visiitti Kolmoseen jäi tuolloin kuitenkin vain yhden kauden mittaiseksi ja joukkue putosi Neloseen.
Muut lajit
PEPOn päälajiksi valikoitui jalkapallo pian perustamisen jälkeen, mutta seurassa pelattiin 39 vuoden ajan myös jääkiekkoa. Naiset pelaavat myös futsalia. Vuonna 1999 jääkiekkotoiminta siirtyi oman seuran PEPO HC:n alaisuuteen.
Withering
Withering on vuonna 1999 perustettu suomalainen death metal -yhtye. Withering aloitti uransa soittamalla Amorphiksen, Paradise Lostin ja Sentencedin musiikkia. Yhtyeen kotipaikka on Lahti. Yhtye julkaisi esikoisalbuminsa Gospel Of Madness vuonna 2004. Toinen albumi Festum Melancholia ilmestyi 2008.
Diskografia
EP:t
Bernard Lovell
Alfred Charles Bernard Lovell (31. elokuuta 1913 – 6. elokuuta 2012) oli brittiläinen tähtitieteilijä. Hän perusti Manchesterin yliopiston Jodrell Bankin observatorion ja oli sen ensimmäinen johtaja. Hän oli yksi radiotähtitieteen uranuurtajista.
Opiskelu ja ura
Lovell syntyi Oldland Commonissa Bristolissa ja opiskeli fysiikkaa Bristolin yliopistossa, josta sai filosofian tohtorin arvon vuonna 1936 jonka jälkeen hän siirtyi Manchesterin yliopistoon fysiikan osastolle. Lovell johti Toisen maailmansodan aikana H2S tutkaa kehittanyttä ryhmää mistä ansioista hänestä tehtiin OBE vuonna 1946. Sodan jälkeen hän palasi Manchesteriin vuonna 1945 ja alkoi tutkimaan kosmista säteilyä armeijan käytöstä poistamien tutkalaitteiden avulla.
Yliopiston kasvititeellisen osaston omistaman Jodrell Bankin alueelle perustettiin vuonna 1946 Jodrell Bankin observatorio. Jonne Lovell rakensi yhdessä Charles Husbandin kanssa 76-metrisen Lovell teleskoopin joka oli maailman suurin radioteleskooppi kun se valmistui vuonna 1957 ja sillä seurattiin muun muassa Sputnikia kiertoradalle vienyttä rakettia.
Myöhemmin kun Neuvostoliiton Luna 9 luotain laskutui Kuun pinnalle 3. helmikuuta 1966 he ilmoittivat onnistuneesta laskusta mutta eivät jakaneet kuvia Kuun pinnalta. Lovell seurasi Jodrell Bankin observatoriosta laskutumista ja huomasi että signaali muuttui, ja se näytti signaalilta jolla lähetettiin kuvia. Saatuaan uutistoimistolta laitteen jolla kuvat pystytiin tulostamaan saatiin ensimmäisen kerran todisteet siitä että Kuun pinta oli kiinteä.
Se on nykyisinkin yksi maailman suurimpia suunnattava radioteleskooppi. Lovell toimi vuosina 1945–1980 Jodrell Bankin observatorion johtajana.
Lovell toimi Royal Astronomical Societyn puheenjohtajana vuosina 1969–1971 ja teki tiedettä tunnetuksi suurelle yleisölle julkaisemalla kymmeniä kirjoja.
Palkinnot
Hänen saavutuksensa radiotähtitieteen alalla ovat huomattavat ja hänet palkittiin Royal Medalilla 1960, Benjamin Franklinin mitalilla 1980 ja Royal Astronomical Societyn kultamitalilla 1981.
Alajärven ilmasto
Alajärven ilmasto luetaan kosteaan- ja kylmätalviseen ilmastotyyppiin. Alajärven säähavaintoasema sijaitsee Möksyssä. Alajärvi on yksi Suomen hallaisimmista paikoista. Ensilumi sataa Alajärvelle tavallisesti lokakuun viimeisinä päivinä.
Henry Bauchau
Henry Bauchau (22. tammikuuta 1913 – 21. syyskuuta 2012 ) oli belgialainen, ranskaksi kirjoittava romaanikirjailija, runoilija, näytelmäkirjailija ja psykoanalyytikko.
Bauchau syntyi Mechelenissa ja vietti huomattavan osan aikuisiästään Pariisissa. Hän voitti lukuisia kirjallisuuspalkintoja sekä Belgiassa että Ranskassa, ja hänet valittiin Belgian kuninkaalliseen kirjallisuusakatemiaan vuonna 1990.
Yksi Bauchaun tunnetuimmista romaaneista on Œdipe sur la route, jonka alkukielinen versio ilmestyi vuonna 1990. Kyseinen teos on käännetty myös englanniksi. Näyttelijä Patrick Bauchau on Henryn poika.
Ydinonnettomuus
pienoiskuva|INES-asteikko ydinonnettomuuksien luokitteluun Ydinonnettomuus on onnettomuus, josta aiheutuu tai saattaa aiheutua radioaktiivisen aineen päästö. Ydinonnettomuuksia voi tapahtua esimerkiksi ydinreaktoreissa tai radioaktiivisen jätteen käsittelylaitoksissa. Ydinonnettomuuksia voi tapahtua myös teollisuudessa, tutkimuslaitoksissa ja sairaaloissa, joissa käytetään tai varastoidaan radioaktiivisia aineita. Myös radioaktiivisten aineiden kuljetusonnettomuudet lasketaan ydinonnettomuuksiksi.
Ydinonnettomuuksia luokitellaan Kansainvälisen atomienergiajärjestön IAEA:n 7-portaisella INES-asteikolla, jossa luokat 4–7 ovat onnettomuuksia ja luokat 0–3 tapahtumia.