cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lestadiolaisuuteen liittyvät kiistat
Naiset sananjulistajina lestadiolaisuudessa 1800-luvulla
Johansson lainaa tämän jälkeen edellä siteerattua Raattamaan kirjettä ja toteaa pilkallisesti tällä "Lapin Akatemian" johtajalla olevan Raamatusta virheellinen käsitys, johon piispan velvollisuus on määrätietoisesti puuttua. Lainattuaan näytteitä lestadiolaisten siihen aikaan julkaisemista teksteistä, joissa nämä puolustavat naisten sananjulistusta, Johansson lopuksi toteaa: "Lahko ei waan tahdo totella Apostolin käskyä." Toisin sanoen, naispuhujia oli esiintynyt vielä Johanssonin teoksen kirjoittamisajankohtana. Toisaalta Johansson mainitsee, että: "Lahko kutsuu kumminkin yksityisten keskinäistä puhettakin saarnaksi, ja tästä syntyy osaksi epäselvyyttä. Mutta lahko asettaa sittenkin naista tässä kohden asemaan, joka ei hänelle sovi."
1900-luvun vaihteen hajaannus
Vuosina 1894-1900 lestadiolaisuus jakaantui vanhoillislestadiolaisiin, esikoislestadiolaisiin, uusheränneisiin ja kiihkeän hurmoksellisiin narvalaisiin. Monilla alueilla hajaannus tapahtui verraten rauhallisesti, mutta esimerkiksi Oulun Rauhanyhdistyksellä kerrotaan uusheränneiden "jalasta vetämällä ja käsikähmällä" estäneen vanhoillislestadiolaisia saarnaajia Juho Kieksiä ja Kaarle Helisteniä puhumasta.
Pohjois-Lapin Kittilästä alkunsa saanut uusheräys opetti, että synninpäästö tuli julistaa vain "lain alle syventyneille". "Kittilän vanhukset" vaativat "armonmurrosta", "sydämen särkymistä" ja "sydämen ympärileikkausta". Heidän mielestään evankeliumin "holvaaminen" oli johtanut "höllään" ja "pehmeään" kristillisyyteen sekä "valvomattomuuteen", jonka seurauksena oli tullut jopa karkeita "lihallisia lankeemuksia". Lisäksi uusheräys opetti lain kolmatta käyttöä: hengellinen laki ei heidän mielestään ollut vain uskottomille tarkoitettu "kurittaja Kristuksen tykö" vaan myös kristityn pyhityselämän ohjenuora.
Helsingin lestadiolaisuudesta väitelleen tohtori Martti Vuollon mukaan Viron Narvasta alkunsa saanut narvalaisuus oli uudenheräyksen lieveilmiö. Sen ominaispiirteitä olivat voimakkaat liikutukset, näyt ja muut ekstaattiset ilmiöt. Liikkeeseen liittyviltä vaadittiin julkirippiä. Narvalaisuuden "palavimmassa" vaiheessa Raamattua väheksyttiin; enemmän tuli kuunnella "Henkeä" ja "sisäistä sanaa". Esiintyi myös käsitystä, että julkiripin tehnyt ja seurakunnalta synninpäästön saanut tuli pyhäksi eikä voinut enää tehdä syntiä. Narvalaisuus toimi helluntaiherätyksen tuloväylänä Suomeen. Helluntailaissaarnaaja Thomas Ball Barratt saapui Suomeen syksyllä 1911 narvalaisten kutsumana.
Hajaannus toi liikkeelle runsaasti kielteistä julkisuutta ja hidasti sen etenemistä. Kirkollisten piirien, esimerkiksi Kotimaa-lehden, sympatiat olivat enimmäkseen uudenheräyksen puolella.
Kritiikki ja hajaannukset vuosina 1900–1960
Suuren hajaannuksen jälkeen eri lestadiolaisryhmien toiminta organisoitui ja vilkastui. Lestadiolaisia oli runsaasti erilaisissa yhteiskunnallisissa ja kirkollisissa tehtävissä, jopa ministereinä. Myös välit kirkkoon paranivat: Rovaniemen seurakunnan vuoden 1914 piispantarkastuspöytäkirjassa todetaan, että vanhoillislestadiolaisten rauhanyhdistys on "edistänyt raittiutta paikkakunnalla ja -- hartausseurat aiheuttaneet siunausta". Esikoislestadiolaisuus sai kuitenkin osakseen kielteistä julkisuutta 1920- ja 1930-luvuilla, kun sen saarnaajien ronskia puhetapaa ihmeteltiin.
1930-luvulla sisäiset kiistat alkoivat jälleen. Amerikan apostolis-luterilainen kirkko pyysi vuonna 1932 Suomen vanhoillislestadiolaisilta puhujia seuroihinsa. Suomen rauhanyhdistysten keskusyhdistyksen mielestä ALC oli "sekaseurainen yhteisö" ja "ulkopuolella kristittyin rakkauden ja hengen yhteyden". SRK kehotti puhujia kieltäytymään ALC:n pyynnöstä "rauhan ja rakkauden säilymisen tähden". Kuitenkin kolme saarnaajaa, Kiimingin kirkkoherra Väinö Juntunen, pyhäjokelainen Antti Krekula ja kuivaniemeläinen Ville Kaikkonen, lähtivät matkaan. Oulussa kesäkuussa 1934 pidetty puhujainkokous katsoi, että näille saarnaajille oli "Jumalan seurakunnan merkitys hämärtynyt". Heitä kehotettiin parannukseen "sekaseuraisten tukemisesta ja rakkauden rikkomisesta", muuten he "repivät itsensä irti Jumalan lasten rakkaudesta". Kokouksen enemmistö yhtyi näkemykseen, jonka mukaan :
SRK-vanhoillisuudesta eroon joutuneet saarnaajat kannattajineen pitivät Rovaniemellä syyskuussa 1934 oman kokouksen, jossa he paheksuivat tehtyjä päätöksiä :
Myös uusheräyksessä kuohui. Erimielisyyksiä aiheuttivat muun muassa kirkollistuminen, yhteistyö Suomen Lähetysseuran kanssa sekä viidesläisyydestä ja anglosaksisesta pyhityskristillisyydestä saadut vaikutteet. Jo vuonna 1938 liikkeessä tapahtui hajaannus, joka päättyi kuitenkin sovintoon seuraavana vuonna. Vuonna 1954 uusheräyksen valtavirrasta erkaantui niin kutsuttu Kolkuttaja-suunta, joka 1960-luvulla jakaantui kontiolaisuudeksi ja peuralaisuudeksi.
Kritiikki ja hajaannukset 1960-luvulta eteenpäin
1950- ja 1960-lukujen vaihteessa vanhoillislestadiolaisten pappien ja maallikkosaarnaajien välille kasautuneet jännitteet purkautuivat hajaannuksena. Pappislinja vaati sakramenteille tärkeämpää roolia liikkeen teologiassa sekä tiiviimpää yhteistyötä kirkollisten järjestöjen, muun muassa Suomen Lähetysseuran kanssa. Erimielisyyksien symboliksi nousi kaste. Pappien mielestä kastamattomana kuolleen lapsen kohtalosta ei voida sanoa muuta, kuin että "hän on Jumalan hyvissä käsissä". Maallikkosaarnaajien mukaan lapset sen sijaan syntyvät maailmaan armahdettuina, "koska he kuuluvat Jeesuksen lunastamaan ihmissukuun". Maallikkolinja katsoi kasteen olevan "hyvän omantunnon liitto Jumalan kanssa" ja ehtoollisen "uskovaisille asetettu armoateria uskon vahvistukseksi". Pappislinja piti maallikkosaarnaajien kantaa tunnustuskirjojen vastaisena.
Vanhoillislestadiolaisuuden kiistat herättivät lehdistössä vilkasta keskustelua. Esimerkiksi Oulussa ilmestyvässä Kalevassa oli jo pelkästään tammikuussa 1961 yli 30 hajaannusta käsittelevää kirjoitusta. Myös Helsingin ja Oulun hiippakuntien piispat O.K. Heliövaara ja Martti Simojoki kritisoivat SRK:n kannanottoja sakramenteista. He kehottivat SRK:ta pitäytymään "Pyhään Raamattuun ja kirkkomme tunnustuskirjoihin".
Pappislinja perusti vuonna 1963 toimintaansa organisoimaan Laestadius-Seura ry:n, joka alkoi julkaista Elämän Sana-lehteä. Lehden mukaan suuntausta on kutsuttu myös elämänsanalaisuudeksi. Pappislinjalle jäi myös Helsingin Lestadiolaisten ylioppilaskoti, jonka omistaman Maitojyvä-lehden julkaisemista se jatkoi.
Vanhoillislestadiolaisuuden sisäinen kuohunta jatkui 1970-luvulla. Tämän vuosikymmenen aikana herätysliikkeen valtauomasta eriytyivät morjärveläisyys Ruotsissa, First Apostolic Lutheran Church USA:ssa ja sillanpääläisyys Suomessa. Liike sai tiedotusvälineissä osakseen erittäin negatiivista huomiota. Syinä olivat muun muassa niin kutsutut hoitokokoukset ja rajanveto ympäröivään yhteiskuntaan. Herätysliikkeessä ilmeni myös erimielisyyksiä seurakuntakurista, television hyväksymisestä, asenteesta poliittisiin puolueisiin (vasemmistopuolueisiin, SMP:en ja Kristilliseen Liittoon) sekä kulttuuriharrastuksiin. Lauri Pietilän mukaan Suomen Keskustapuolue pyrki saamaan vanhoillislestadiolaisuudessa monopoliaseman. Hänen mukaansa myös Kokoomuksen kieltämistä oli suunniteltu, mutta se jäi lopulta pois Reisjärven suviseuroissa pidetystä alustuksesta, jossa lueteltiin kiellettyjä puolueita.
Myös esikoislestadiolaisuudessa esiintyi sisäisiä erimielisyyksiä. Kiistoja aiheuttivat muun muassa Laestadiuksen postillojen uudistaminen sekä suhtautuminen yhteiskunnan maallistumiseen. Vuonna 1965 esikoisuuden valtauomasta erosi saarnaaja Levi Älvgrenin mukaan nimetty leeviläisyys, joka pitää tarkasti kiinni Laestadiuksen saarnojen alkuperäisesta asusta, suhtautuu jyrkän kielteisesti radioon ja televisioon sekä noudattaa tarkasti perinteisiä pukeutumis- ja tapanormeja. Vuonna 1977 leeviläisyydestä erkaantui steeniläisyys.
1960- ja 1970-luvuilta lähtien lestadiolaisuutta on kritisoitu ennen kaikkea eksklusiivisesta seurakuntaopista, ehkäisyvastaisuudesta ja TV-vastaisuudesta. Television katseluun ja ehkäisyyn suhtaudutaan kielteisesti ennen kaikkea vanhoillis- ja esikoislestadiolaisuudessa, jonkin verran myös rauhansanalaisuudessa. Arvostelusta suurin osa on kohdistunut herätysliikkeen pääsuuntaukseen vanhoillislestadiolaisuuteen. Herätysliikettä on syytetty tiukasta ryhmäkurista, uskonnon ja politiikan sekoittamisesta, sekä epäjohdonmukaisuudesta, kun moniin synteihin otetaan hyvin tiukka linja, mutta esimerkiksi tupakointi hyväksytään. Liikettä on arvosteltu myös patriarkaalisuudesta. Naisia ei hyväksytä puhujiksi eikä Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistyksen johtokuntaan.
Lestadiolaisten vastauksia arvosteluun
Kuten edellä mainittiin, Laestadius perusti oman lehden Huutavan ääni korvessa puolustautuakseen lehdistön, erityisesti Norbottens Postenin, hyökkäyksiä vastaan. Hän kirjoitti myös laajan uskonnonfilosofisen teoksen Hulluinhuonelainen (Dårhushjonet) osoittaakseen, että hänen kiistellyn toimintansa taustalla oli selkeä psykologis-filosofinen systeemi. Niin Laestadiuksen saarnojen kuin kirjoitustenkin kieli oli usein karkeaa ja ironista, kuten katkelma hänen konventikkeliplakaattia kritisoinutta artikkeliaan osoittaa. :
Lestadiolaisten ensimmäinen lehti oli Öljypuu, joka lopetti toimintansa vuonna 1877. Sen takana oli oululainen kirjapaino ja muutama lestadiolainen. Vuonna 1880 alettiin julkaista Kristillistä kuukausilehteä. Sen päätoimittajana toimi Karl Abiel Heikel ja vuodesta 1883 eteenpäin Aatu Laitinen. Vuonna 1888 lehden nimeksi vaihdettiin Sanomia Siionista ja vuonna 1904 Armonsanomat. Päätoimittaja ei vaihtunut. Aatu Laitinen lakkautti Armonsanomat-lehden, kun vanhoillislestadiolaiset perustivat Siionin Lähetyslehden "Jumalan valtakunnan äänenkannattajaksi" vuonna 1911. Juhani Raattamaa perusteli oman lehden tarvetta vuonna 1879 K. A. Heikelille lähettämässään kirjeessä :
Wäinö Havas puolusti vuonna 1927 julkaistussa kirjassaan Laestadiolaisuuden historia pääpiirteissään herätysliikettä näin :
Havaksen julkaisemat kirjat, hänen näkyvä poliittinen toimintansa ja hänen traaginen kuolemansa vuonna 1941 paransivat erityisesti vanhoillislestadiolaisuuden julkisuuskuvaa.
Elämänsanalaisuuden hajaannuksen jälkeen kirkkoherra Kullervo Hulkko pyrki Päivämieheen vuonna 1961 kirjoittamallaan artikkelisarjalla Vanhoillislestadiolaisuus ja tunnustuskirjat osoittamaan herätysliikkeensä opin luterilaisen tunnustuksen mukaiseksi.
1980-luvun alussa vanhoillislestadiolaisuus alkoi kehittää tiedotustoimintaansa ja avasi esimerkiksi suviseurat näkyvästi toimittajille. Myöhemmin Internetiin avattiin SRK:n kotisivut. Toisin kuin 1970-luku, 1980-luvun alku ja erityisesti vuosi 1984 eivät olleet julkisuudessa negatiivisia. Vanhoillislestadiolaisuuden tiedotustoiminnan aktivoituminen näkyi tuolloin sanomalehdissä. Nykyisin liike pyrkii avoimeen tiedottamiseen ja ainoat salassa pidettävät asiat ovat rippisalaisuuksia. Filosofian maisteri Jani Alatalo toteaa tutkimuksessaan ''Kohti avoimuutta. Vanhoillislestadiolaisuuden käsittely julkisuudessa ja vanhoillislestadiolaisten suhtautuminen julkisuuteen Suomessa vuosina 1976-1984'' :
Avery John
Avery John (s. 18. kesäkuuta 1975 Point Fortin) on trinidadtobagolainen jalkapalloilija. Puolustajana pelannut John edusti vuodesta 2004 yhdysvaltalaista New England Revolutionia. Hän on pelannut Irlannissa Shelbournessa, Bohemians FC:ssa ja Longford Townissa.
Johnin ensimmäinen maaottelu oli 28. heinäkuuta 1996 Hondurasia vastaan. Hän oli mukana vuoden 2006 MM-kisoissa, jossa pelasi kahdessa ottelussa; toiseen alkulohko-otteluun hän ei päässyt pelikiellon vuoksi saatuaan ensimmäisessä ottelussa Ruotsia vastaan kaksi varoitusta. Hän on pelannut 59 maaottelua (tilanne 20. kesäkuuta 2006).
HMCS Niagara
HMCS Niagara (viirinumero I57) oli Kanadan laivaston Town-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Yhdysvaltain laivasto tilasi Wickes-luokan (Newport-luokan tyypin C) aluksen USS Thatcherin (Destroyer No. 162 ja runkonumero DD-162) Bethlehem Shipbuild Corporationin Fore Riverin telakalta Quincystä Massachusettsista, missä köli laskettiin 8. helmikuuta 1918. Alus laskettiin vesille 31. elokuuta kumminaan kontra-amiraali Thatcherin jälkeläinen neiti Doris Bentley ja liitettiin Yhdysvaltain laivastoon 14. tammikuuta 1919 ensimmäisenä päällikkönään komentajakapteeni Henry M. Kiefer. Aluksen varsinainen päällikkö komentajakapteeni Francis W. Rockwell otti aluksen vastaan 25. tammikuuta.
Palvelus
Operaatiosta vapauduttuaan alus palasi normaaliin rauhanajan palvelukseen koululaivaksi Yhdysvaltain itärannikolle, josta se siirrettiin länsirannikolle Yhdysvaltain Tyynenmeren laivastoon syksyllä 1921. Thatcher osallistui koulutukseen ja harjoituksiin San Diegon edustalla, kunnes se poistettiin 7. kesäkuuta 1922 San Diegossa palveluksesta.
Alus makasi ankkuroituna San Diegossa aina kesään 1939 saakka. Toisen maailmansodan alettua Euroopassa Saksan hyökättyä Puolaan 1. syyskuuta 1939 Yhdysvallat päätti nostaa valmiuttaan. Thatcher palautettiin 18. joulukuuta palvelukseen San Diegossa päällikkönään komentajakapteeni Henry E. Richter aloittaen länsirannikolla koeajot ja kouluttautumisen.
Alus siirrettiin Atlantille seuraavana keväänä ja se läpäisi Panaman kanavan 1. huhtikuuta 1940. Alus aloitti puolueettomuuden valvonnan sekä jatkoi kesän koulutusta itärannikolla ja Meksikonlahdella. Euroopan tilanteen muuttuessa Ranskan luhistumisen ja Italian sotaan liittymisen jälkeen sekä Britannian kuninkaallisen laivaston saattajiksi kelpaavien alusten kärsittyä merkittäviä tappioita Norjan rannikolla sekä Dunkerquen evakuoinnissa Britannian pääministeri Winston Churchill pyysi Yhdysvalloilta apua.
Yhdysvaltain presidentti Roosevelt tarjosi viittäkymmentä hävittäjää maksuna tukikohdista Karibianmerellä. Thatcher merkittiin luovutettavaksi ja se irrotettiin Atlantin laivueen hävittäjäviirikkö 69:stä siirrettäväksi Kanadan laivastolle. Alus saapui viiden sisaraluksensa kanssa 20. syyskuuta Halifaxiin Nova Scotiaan, jossa se poistettiin 24. syyskuuta Yhdysvaltain laivastosta. Alus poistettiin Yhdysvaltain alusluettelosta vasta 8. tammikuuta 1941.
Alus liitettiin 24. syyskuuta 1940 Kanadan laivastoon mahdollisesti nimellä HMCS Thatcher ennen alusten virallista nimeämistä, jolloin sen nimeksi tuli HMCS Niagara.
HMCS Niagara
Alus oli lokakuun paikallissaattajana Halifaxissa, kunnes se määrättiin muutostöitä varten Britteinsaarille. Alus siirrettiin 30. marraskuuta Devonportin telakalle, mistä se palasi palvelukseen maaliskuussa 1941 liitettynä 4. saattajaryhmään suojaamaan läntisen reitin  alaisia saattueita. Syynä tähän oli Newfoundlandin saattajaosaston kokoamisen viiveet.
Toukokuussa alus lähti länteen matkanneen saattueen suojana St. Johnsiin Newfoundlandiin liittyäkseen perustettuun NEF:iin. Alus saattoi 28. elokuuta yhdessä HMS Burwellin ja neljän sukellusveneentorjuntatroolarin kanssa antautuneen Saksan laivaston sukellusveneen U-570 Islantiin.
Alus siirrettiin 15. syyskuuta Halifaxissa huollettavaksi telakalle, mistä se palasi palvelukseen 15. marraskuuta liittyen koeajojen päätyttyä läntiseen saattajaosastoon suojaamaan Atlantin saattueita. Alus kärsi rakenteellisia vaurioita myrskyssä 12. tammikuuta 1942 ja se siirrettiin 14. tammikuuta Clydessä telakalle. Alus palasi 10. helmikuuta palvelukseen aloittaen matkansa St. Johniin liittyäkseen osastoonsa.
Maaliskuussa alus siirrettiin läntiseen saattajaosastoon. Se pelasti 9. maaliskuuta eloonjääneet yhdysvaltalaiselta rahtialukselta Independence Hallilta, joka oli haaksirikkoutunut 7. maaliskuuta ollessaan saattueessa SC73. Alus pelasti huhtikuussa kahdesta pelastusveneestä rahtialus Rio Blancon eloonjääneet. Huhtikuusta heinäkuuhun alus oli telakalla Halifaxissa.
Palvelukseen palattuaan alus jatkoi WLEF:ssä, josta se siirrettiin toukokuussa 1943 kanadalaiseen saattajaosasto W2:een. Tammi-helmikuussa 1944 alus oli telakalle ja se poistettiin maaliskuussa operatiivisesta käytöstä sekä siirrettiin torpedokoulutukseen Halifaxiin. Alus poistettiin palveluksesta ja sijoitettiin poistolistalle 15. syyskuuta 1945. Alus myytiin International Iron and Steelille romutettavaksi 27. toukokuuta 1946. Se hinattiin Hamiltoniin, jonne alus saapui 12. joulukuuta 1947 romutettavaksi.
Syvä kurkku (elokuva)
Syvä kurkku (Deep Throat) on yhdysvaltalainen pornoelokuva vuodelta 1972. Gerard Damianon ohjaaman ja käsikirjoittaman elokuvan pääosissa olivat Linda Lovelace ja Harry Reems.
Elokuva on luultavasti kaikkien aikojen menestynein pornoelokuva ja se on myös tuottanut maailman parhaiten suhteessa kustannuksiin. Joidenkin lähteiden mukaan elokuvan tuotto on ollut jopa 600 miljoonaa dollaria. Elokuvan kesto on 61 minuuttia. Elokuvalla on nykyisin merkittävä kulttiasema länsimaisessa popkulttuurissa.
Juoni
Elokuva kertoo seksuaalisesti turhautuneesta naisesta (Linda Lovelace, joka elokuvan tietojen mukaan esittää ”itseään”). Kun seksijuhlista ei ole mitään apua, hänen ystävättärensä lähettää hänet tohtorin (Harry Reems) luo. Tohtori huomaa naisen klitoriksen sijaitsevan kurkussa. Elokuvan aikana nainen harrastaa suuseksiä lukuisten miesten kanssa, tohtorin harrastaessa seksiä sairaanhoitajansa kanssa.
Vilhelminan piiri
Vilhelminan piiri sijaitsee Vilhelminan kunnassa Ruotsissa. Piiri kattaa koko kunnan ja sen väkiluku on.
Beninin parlamenttivaalit 2019
Taustaa
Vaalipäivä vahvistettiin ministerineuvoston kokouksessa 9. tammikuuta 2019. Vuonna 2015 valitun Kansalliskokouksen istuntokausi päättyi maaliskuussa 2019.
Vaalijärjestelmä
Kansalliskokouksen 83 jäsentä valittiin suhteellisella vaalitavalla 24:ssa monijäsenisessä vaalipiirissä, jotka perustuivat maan 13 departementtiin.
Heinäkuussa 2018 otettiin käyttöön kiistelty uusi vaalilaki. Se toi 10 prosentin äänikynnyksen parlamenttiin pääsemiseksi, kun taas parlamentaariselle listalle vaadittu talletus kasvoi 8,3 miljoonasta frangista (12 860 euroa) 249 miljoonaan frangiin (385 824 euroa). Uudistusten tarkoituksena oli vähentää poliittisten puolueiden määrää, joita Beninissä on noin 200.
Kampanja
Uudesta äänikynnyksestä johtuen useat vaaliliitot muodostettiin ennen vaaleja. Mukana oli aluksi yksi liittouma, joka tukee presidenttiä, ja opposition liittouma, johon kuuluu Forces Cauris pour un Bénin émergent (FCBE).
Vaikka FCBE:n johtaja ja entinen presidentti Thomas Boni Yayi kehotti oppositiopuolueita yhtenäisyyteen, vaikutti aluksi siltä, että jotkut oppositiopuolueet asettuvat ehdolle vaaleihin yksin, mukaan lukien Demokraattinen uudistuspuolue. Kuitenkin 16. tammikuuta 2019 ilmoitettiin, että oppositio muodostaa yhden blokin.
Lopulta vaaliin hyäksyttiin vain kaksi puolueblokkia, Bloc républicain (BR) (Republikaaninen ryhmittymä) ja Union progressiste (UP) (Progressiivinen liitto). Ne liittyvät molemmat presidentti Patrice Taloniin. Vaalitoimikunta hylkäsi viiden oppositioryhmän (PRD, UDBN, FCBE, USL ja Moele-Bénin) hakemukset.
Vaalin kulku
Myös Beninin pääkaupungin Porto-Novon kaduilla nähtiin panssarivaunuja.
Vaalipäivänä NetBlocks raportoi sosiaalisen median julkaisufoorumeiden estosta ja samanaikaisesti lähes koko maan internetyhteyksien katkaisemisesta maassa.
Tulos
Vaaliin osallistui 27.12 prosenttia äänioikeutetuista.
Seuraukset
Vaalien jälkeisiä mielenosoituksia tukahdutettiin aseellisesti Beninin kaupallisessa pääkaupungissa Cotonoussa. Armeijan ja poliisin joukot estivät entisen presidentti Boni Yayin kodin ympärille kokoontuneiden mielensoituksia keskiviikkona toukokuun 1. päivänä. Beninin sisäministeri kertoi ranskalaiselle uutistoimisto RFI:lle, että myöhemmin samana iltana Beninin turvajoukot "toimivat vastoin käskyjä" ja käyttivät "tappavia aseita" opposition protestoijia vastaan. Todistajat kertoivat AFP:lle, että kolme henkilöä kuoli. Kandin kaupungissa, joka sijaitsee Cotonousta 620 kilometriä pohjoiseen, protestoijat sytyttivät tuleen presidentti Talonin puuvillatehtaan.
YK:n tiedottaja Stephane Dujarric kertoi toimittajille: “Huomioimme huolestuneina meneillään olevat jännitteet ja levottomuudet, jotka ovat johtaneet omaisuuden tuhoamiseen ja turvallisuusjoukkojen rajuihin reaktioihin."
Kärkimedia
Kärkimedia Oy on 34 suomalaisen sanomalehden omistama markkinointikanava, jonka tavoitteena on edistää jäsentensä ilmoitusmyyntiä sekä toimia yhteistyöorganisaationa. Se on perustettu 1995. Kärkimedia edustaa kansainvälistä Cannes Lions -mainosfestivaalia Suomessa.
Kärkimedia tuottaa myyntipalveluita, tutkimus ja konsultointipalveluita, kampanjasuunnittelua sekä mainosmittausta.
Yhtiön liikevaihto on kasvanut vuoden 1996 27 800 000:sta vuoden 2005 117 000 000 euroon.
Sixten Jernberg
Edy Sixten Jernberg (6. helmikuuta 1929 Lima, Malung-Sälen – 14. heinäkuuta 2012 Mora) oli ruotsalainen, 1950-luvun lopulla ja 1960-luvun alussa maailman parhaimpiin kuulunut maastohiihtäjä. Hän on yhdeksänkertainen olympiamitalisti.
Jernberg erikoistui pitkille matkoille. Hän voitti kaksi kertaa niin 50 kilometrin maailmanmestaruuden kuin olympiakullankin. Molemmissa 50 kilometrin olympiakultahiihdoissaan hän oli toiseksi viimeinen matkaan lähtijä. Runsaimman mitalisaaliinsa olympiakisoista – kullan, kaksi hopeaa ja pronssin – Jernberg sai vuonna 1956 Cortina d’Ampezzosta. Viimeisen olympiamitalinsa hän saavutti 1964 kaksi päivää 35-vuotissyntymäpäivänsä jälkeen.
Jernberg jakoi helmikuussa 1955 Cortinan olympialaisten esikisojen 30 kilometrin hiihdon voiton Neuvostoliiton Vladimir Kuzinin kanssa.
Jernberg kuoli 14. heinäkuuta 2012 Morassa 83 vuoden ikäisenä. Hän oli sairastellut vuoden ajan.
Jan de Hartog
Jan de Hartog (22. huhtikuuta 1914 Haarlem, Alankomaat – 22. syyskuuta 2002 Houston, Yhdysvallat) oli hollantilainen jännityskirjailija. Ennen kirjailijanuraansa hän oli Amsterdamin kanaaleilla kulkevan reittiveneen kapteeni, ja kirjoitti vapaa-aikanaan dekkareita, joissa esiintyi Amsterdamin satamapoliisi.
Toukokuussa 1940, kymmenen päivää ennen natsien valtausta, de Hartog julkaisi teoksen Hollands Glorie (Hollannin ylpeys), jossa kuvattiin valtamerihinaajien miehistöä ja yhdistettiin heidän urheutensa Hollannin siirtomaa-ajan merisankareihin. Vaikka kirja ei ollut yltiöisänmaallinen tai poliittinen, tuossa tilanteessa siitä tuli isänmaallisuuden perikuva, jymymenestys lukijoiden keskuudessa mutta Gestapolle aihe vainota de Hartogia.
Hartog pakeni Englantiin ja jatkoi sieltä myöhemmin Yhdysvaltoihin. Myöhäiskauden teoksensa hän kirjoitti englanniksi. Hän liittyi Englannissa kveekareihin.
Sukellusveneromaani Stellan pohjalta on tehty elokuva Avain (1958), pääosissa William Holden ja Sophia Loren.
Josie Bissett
Josie Bissett (syntymänimeltään Jolyn Christine Heutmaker, s. 5. lokakuuta 1970 Seattle) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Jane Mancinina television saippuasarjassa Melrose Place vuosina 1992–1997 ja 1998–1999.
Bissett syntyi Seattlessa, Washingtonin osavaltiossa ja valmistui Thomas Jefferson High Schoolista. Hän meni vuonna 1992 naimisiin toisen Melrose Place -tähden, Rob Estesin kanssa, mutta pari erosi vuonna 2006. Avioliitosta syntyi kaksi lasta.
Shaft ja orjakauppa
Elokuvassa Shaft tekeytyy orjaksi ja yrittää paljastaa orjakaupan johtajat.
Elokuvasta peräisin oleva kappale ”Are You Man Enough” on julkaistu The Four Tops -lauluyhtyeen albumilla Main Street People.
Vastaanotto
Aikalaiskriitikot, kuten The New York Timesin Roger Greenspun antoivat Shaft ja orjakauppa -elokuvalle viileähköt arvostelut. Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano näkee elokuvassa sen aiheesta huolimatta enää vähän mustan väestönosan erikoispiirteitä aiempiin Shaft-elokuviin verrattuna. Hän antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Jyväskylän taiteilijaseura
pienoiskuva|Jyväskylän taiteilijaseuran Galleria Becker Seminaarinkadun puolelta.
Jyväskylän Taiteilijaseura on 1945 perustettu kuvataiteilijoiden järjestö, joka toimii Jyväskylässä ja Keski-Suomessa. Taiteilijaseura järjestää näyttelyitä ja pitää yllä Galleria Beckeriä sekä taidelainaamoa, jotka sijaitsevat Beckerin talossa.
Attis
Attis (, myös, Attēs) oli kreikkalaisessa mytologiassa fryygialaisten kuvataiteessa haltia, joka muistutti Adonista. Legendojen mukaan Kybele kastroi hänet, kun ei saanut tätä kaunista hahmoa rakkaakseen, tai Attis kastroi itse itsensä.
Esifryygialaisena kulttina Kybelen ja Attiksen kultista tiedetään vähän, vaikka oletettavasti se oli Fryygian alueen alkuperäiskansan kultti. Myytin mukaan jumalten ja ihmisten äiti, vuorten ja leijonien jumalatar Kybele, rakastui kuolevaiseen Attikseen. Attiksen tarinan loppu on kuitenkin synkkä: Kybele joko kastroi hänet, tai hän kastroi itse itsensä. Roomassa Attiksen kultti sai suuremman suosion kuin Kreikassa. Roomalaiset tosin vierastivat Anatoliasta tuomansa kultin menoja, joihin kuului villiä tanssia ja musiikkia, sekä itsensä vahingoittamista mm. ruoskimalla. Aluksi Kybelen papin tuli myös Roomassa olla itämaalainen, eikä roomalaisilla ollut lupaa tähän virkaan. Pappeja kutsuttiin galleiksi, ja tanssiessaan hurmoksessa he jäljittelivät Attista ja suorittivat kastraation, elleivät jo olleet eunukkeja.
Rolla
Rolla voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Laikon lentokenttä
thumb|250px|Lentotukikohta jouduttiin tuhoamaan sodan jälkeen. Kuva vuonna 2001 pystytetyn muistomerkin kyltistä. Laikon lentokenttä oli Rautjärvellä talvisodan aikana käytössä ollut lentokenttä. Kentältä operoi Lentolaivue 14.
Lentolaivue 14 teki pääasiallisesti tiedustelulentoja sekä osittain myös tiedustelukoneiden suojaus-lentoja omalla vaatimattomalla hävittäjäkalustollaan. Koneet joutuivat lentämään pääasiassa öisin, sillä lentäminen päivänvalossa vihollisalueella oli äärimmäisen vaarallista ja tappiot olisivat olleet suuret. Onnistuneen naamiointinsa vuoksi Laikon lentokenttä oli yksi harvoja tukikohtia, joka ei koskaan paljastunut viholliselle.
Sodan loputtua 13.3.1940 lentokenttä jouduttiin rauhanehtojen mukaan tuhoamaan.
Kangaskosken paperitehdas
Kangaskosken paperitehdas oli nykyisen Rautjärven Simpeleellä  Hiitolanjoen varrella sijainnut paperitehdas. Kangaskoski sijaitsee noin kilometrin päässä nykyisestä Venäjän rajasta. Kangaskoski Oy perustettiin vuonna 1901. Kangaskosken tehtaan toiminta oli tappiollista ja yritys ajautui konkurssiin vuonna 1903. Tuotanto jatkui uusien yrittäjien voimin 1920-luvulle asti. Tehtaan tuotanto oli 2500 tonnia ruskeaa käärepaperia vuodessa.
Laikon lentokenttä
Laikon sotalentotukikohdan muistomerkki paljastettiin 16.9.2001.
Kangaskosken paperitehdas
Kangaskosken tehtaan mobiilipolku
Kangaskosken käytöstä poistuneen voimalaitoksen alapuoliseen saarekkeeseen on kesän 2023 aikana avautunut Kangaskosken paperitehtaasta ja puuhiomosta sekä sen vaiheista kertova Kangaskosken tehtaan mobiilipolku (The Kangaskoski Factory Mobile Path) osana Kangaskosken museoaluetta.
Kangaskosken tehtaan mobiilipolku ja siihen kiinteästi liittyvä mobiilisovellus esittelevät vuosina 1901–1924 vaihettain toimineen Kangaskosken puuhiomon sekä pahvi- ja paperitehtaan rakennuksia, vaiheita, konekantaa ja tuotantoprosessia mm. mobiilisovelluksen lisätyn todellisuuden avulla.
Kuitenkin myös polun rastipisteiden suppeampien perustietojen kautta voi tutustua Kangaskosken tehtaaseen opastaulujen avulla ilman tätä sovellusta.
Kesyrotta
thumb|Nuoria kesyrottia. Kesyrotta on lemmikkieläimenä pidettävä rotta. Kesyrottien jalostus alkoi 1800-luvulla isorotasta (Rattus norvegicus). Myös mustarotasta (Rattus rattus) kesytettyjä rotuja on, mutta ne ovat huomattavasti harvinaisempia. thumb|Hooded-kuvio, värinä black.
Rotumääritelmä
Kesyrotista on useita väri- ja kuviomuunnoksia. Suomessa turkkimuunnoksia on virallisesti kaksi: sileäkarvainen (sk) ja kiharakarvainen (rex). Muualla maailmassa rotista kasvatetaan muitakin turkkimuunnoksia, muun muassa pitkäkarvaisia, lisäksi on kokonaan karvattomia rottia. Naarasrotta painaa noin 300–600 grammaa, urosrotta noin 500–900 grammaa. Häntä on lähes karvaton, suomupäällysteinen, vahva ja taipuisa. Pituudeltaan häntä on noin rotan ruumiin mittainen. Rotat elävät puolestatoista jopa kolmeen vuoteen.
Naaras on urosta kevytrakenteisempi, sirompi ja usein pehmeäkarvaisempi. Aikuisella uroksella on häntänsä juuressa selvästi erottuvat kivekset, kun taas naaraalla vatsassaan kaksi riviä nisiä. Uroksen kivekset erottuvat selvästi luovutusikäisellä (5 vk) poikasella, mikäli ne ovat laskeutuneet normaalisti. Virallista rotumääritelmää valvoo kaksi yhdistystä: Suomen kesyrottayhdistys ry, sekä lemmikki-ja showkesyrotat ry.
Värejä ovat black, blue, buff, caramel, champagne, chocolate, cream, ivory, lilac, pink eyed white, russian blue, russian buff, russian dove, russian silver, stone ja mink. Tikattuja ovat silver, agouti, amber, blue agouti, cinnamon, cinnamon pearl, honey, lilac agouti, pearl, russian agouti, russian dove agouti, russian silver agouti, russian topaz, saffron, sienna ja topaz.
Pointillisia/varjostettuja ovat black eyed siamese blue point, black eyed siamese chocolate point, black eyed siamese russian blue point, black eyed siamese seal point, burmese, himalayan, siamese blue point, siamese russian blue point, siamese chocolate point, siamese seal point ja wheaten burmese.
Kuviollisia ovat badger, bareback, berkshire, black eyed white, capped, essex, hooded, husky, husky striped, irish, masked ja variegated.
Hoito
Rotta tarvitsee tilavan häkin, jossa on erilaisia kiipeilytasoja ja muita virikkeitä. Kahdelle rotalle sopiva häkin koko on esimerkiksi 80 cm leveä, 50 cm syvä ja 90 cm korkea. Häkin pinnojen välin tulisi olla poikasilla yksi sentti, aikuisilla enintään 2,5 senttiä. Häkin lisäksi rotta tarvitsee kaksi ruokakuppia (toinen siemenseokselle ja toinen tuoreruoalle) sekä juomapullon.
Rotalla olisi hyvä olla aina tarjolla siemenseosta, jota saa eläinkaupasta. Rotan tulisi saada myös tuoreruokaa muutaman kerran viikossa. Rotan tuoreruoaksi sopii erilaiset hedelmät, vihannekset ja juurekset. Lisäksi rotille voi antaa muun muassa riisiä, leipää, makaronia ja keitettyä puuroa. Rotalle voi antaa lihaa, kalaa, kananmunia tai maitotuotteita pari kertaa viikossa. Rotalle ei sovi mausteiset, suolaiset,tuliset, sokeriset tai rasvaiset ruoat. Kuivatettu leipä on rotalle hyvää nakerrettavaa. Rotalla pitäisi olla myös aina raikasta vettä tarjolla.
Rotta on helppohoitoinen eläin. Ruokakupit ja vesipullo pitää puhdistaa joka päivä. Häkki pitää koosta riippuen siivota noin kerran viikossa. Rotan häntä tulisi pestä ja rasvata noin kaksi kertaa viikossa.
Rotta on laumaeläin, joten sillä pitää olla samaa sukupuolta oleva häkkikaveri. Rotta on sosiaalinen eläin, ja se tarvitsee häkin ulkopuolella jaloittelua vähintään kolme tuntia päivässä. Rotta ei ole myöskään erityisen äänekäs lemmikki, joskin ahdistuneena ja pelästyneenä se vinkaisee kovaa.
Jonas Portin
Jonas Lennart Portin (s. 30. syyskuuta 1986 Pietarsaari) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Portin on FF Jaron kasvatti. Hän debytoi Veikkausliigassa kaudella 2005 ja seuraavalla kaudella murtautui Jaron pelaavaan kokoonpanoon.
Portin kuului Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen Ruotsissa pelatussa EM-lopputurnauksessa. Ennen kesäkuussa 2009 pelattua nuorten alle 21-vuotiaiden jalkapallon EM-turnausta Portin teki pelaajasopimuksen Italian toiseksi korkeimman sarjatason Ascolin kanssa. Hän siirtyi turnauksen jälkeen Italiaan. Syyskuussa 2010 Portin siirtyi Padovaan.
Portinilla todettiin perinnöllinen sydänvika kesällä 2012. Samalla päättyi myös hänen ammattilaisuransa.
Hänen vanhempi veljensä Jens Portin on myös entinen jalkapalloilija.
Myrrysmies
Myrrysmies merkitsee useita asioita. Se voi olla:
Ergué-Gabéric
Ergué-Gabéric on kunta Finistèren departementissa Bretagnen hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 6 925 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Ergué-Gabéricin pinta-ala on 40 neliökilometriä.
Ergué-Gabéric on osa Quimperin kaupunkiseutua (Communauté d'agglomération Quimper Communauté).
Cliffs of Moher
thumb|Cliffs of Moherin sijainti Cliffs of Moherin (iiriksi Aillte an Mhothair) rantakalliot sijaitsevat Liscannorin kunnassa Lounais-Burrenissa Doolinin lähettyvillä, Claren kreivikunnassa Irlannissa.
Jyrkänteet ovat Hag's Headin kohdalla 120 metriä korkeita ja O'Brienin tornin pohjoispuolella jopa 214 metriä korkeita. Jyrkänteiltä aukeaa yksi Irlannin vaikuttavimmista näkymistä, ja sateettomana päivänä sieltä saattaa nähdä aina Aransaarille saakka kuten myös Connemaran laaksot ja kukkulat.
thumb|left|120px|O'Brienin torni
O'Brienin torni on pyöreä kivitorni suurin piirtein kallioiden keskiosassa. Tornin rakennutti vuonna 1835 Sir Cornellius O'Brien, joka oli Irlannin kuninkaan Brian Borun jälkeläinen. Torni toimi jo tuolloin näköalatornina sadoille turisteille. Moherin torni, joka sijaitsee Hag's Headilla on neliönmuotoinen kiviraunio. Sen oletetaan olevan vartiotorni Napoleonin ajoilta.
Luonto
thumb|right|O'Brienin torni pohjoisosassa Jyrkänteet muodostuvat pääasiassa namurialaisesta savi- ja hiekkakivestä; vanhimmat kivet on löydetty jyrkänteiden alta. Kalliolla voi nähdä 300 miljoonaa vuotta vanhoja joenuomia.
Jyrkänteillä elää useita eläinlajeja – valtaosa niistä lintuja, joita on arviolta noin 29 eri lajia ja yhteensä 30 000 yksilöä. Kenties mielenkiintoisin lintulajeista on lunni, joita elää suurissa yhdyskunnissa jyrkänteiden eristäytyneissä osissa ja läheisellä Goat Islandilla. Alueella esiintyy myös haukkoja, lokkeja, karimetsoja, korppeja sekä alppivariksia.
Turismi
Cliffs of Moher on yksi Irlannin suosituimmista turistikohteista. Kalliot mielletään usein Irlannin tärkeimmäksi ja hienoimmaksi turistinähtävyydeksi: siellä vieraili vuonna 2006 noin miljoona turistia.
Claren kreivikunnan neuvosto on kehittänyt kohdetta, jotta vierailijat voisivat kokea nähtävyyden ilman, että itse kohteelle aiheutuisi kohtuutonta vahinkoa. Linjauksen mukaisesti Cliffs of Moherin vierailijakeskus on rakennettu mahdollisimman huomaamattomasti mäen sisälle. Keskus on myös ympäristöystävällinen: se käyttää uusiutuvaa energiaa kuten maalämpöä ja -viilennystä sekä aurinkopaneeleita. Vierailijakeskus avattiin virallisesti helmikuussa 2007 seitsemäntoista vuoden tarmokkaan rakentamisen sekä 32 miljoonan euron jälkeen.
IMAX-tyyppinen mediashow esittelee aluetta vierailijoille lintuperspektiivistä sekä vedenalaisia luolastoja jyrkänteiden juuressa. Cliffs of Moherin viralliset internetsivustot takaavat vierailijoille hämmästyttäviä kuvia sekä informaatiota kierroksista ja koulumatkoista.
Cliffs of Moher elokuvissa
Cliffs of Moher on esiintynyt elokuvissa muutamia kertoja. Tunnetuimpana varmastikin Harry Potter ja puoliverinen prinssi (2009) sekä Karkausvuosi (Leap Year) (2010). Lisäksi Cliffs of Moher kuvattiin Cliffs of Insanitynä vuoden 1987 elokuvassa Prinsessan ryöstö (The Princess Bride). Samoin Cliffs of Moher näkyy David Leanin elokuvassa Ryan's Daughter (1970).
Aiheesta muualla
52.93611°N, -9.47083°W
Augusta Dabney
thumb|Augusta Dabney [[Young Doctor Malone -televisiosarjassa vuonna 1962.]] Augusta Dabney (23. lokakuuta 1918 – 4. helmikuuta 2008) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet muistetaan muun muassa Isabelle Aldenin roolista televisiosarjassa Loving, jossa hän esiintyi vuosina 1983–1987, 1988–1991 ja 1994–1995.
Dabney syntyi Berkeleyssä, Kaliforniassa, ja oli kahdesti naimisissa. Ensimmäinen puoliso oli Kevin McCarthy (1941–1961) ja toinen William Prince (1964–1996).
Dabney, joka esiintyi televisiossa ja elokuvissa jo 1940-luvulla, oli vuonna 1958 ehdolla Bafta-palkinnon saajaksi. Hän oli kuollessaan 89 vuoden ikäinen.
Kim Wist
Kim Wist on espoolainen ammattitaikuri, joka on ollut alalla yli 20 vuotta. Hän on Suomen Taikurit ry:n kunniapuheenjohtaja. Hänellä on laaja ohjelmisto lähitaikuudesta suurille lavoille sekä lastentaikuudesta isoihin yritystapahtumiin. Suomen Taikurit ry järjestää vuosittain Ravintolataikuuden SM-kilpailun, jossa tuomareina toimivat maallikot. Ennen finaalia on karsinta ja viisi parasta pääsee finaaliin, jossa maallikot valitsevat voittajan. Kim Wist on osallistunut kisaan neljä kertaa ja kahdesti voittanut sekä kahdesti ollut toisella sijalla.
Niklas Storbacka
Niklas Storbacka (s. 20. helmikuuta 1977 Pedersöre) on suomalainen jalkapalloilija ja jalkapallovaikuttaja. Hän on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja tai puolustava keskikenttäpelaaja. Storbacka edustaa tällä hetkellä Kolmosessa pelaavaa Esse IK:ta.
Ari Tissari
Ari Olavi Tissari (s. 24. marraskuuta 1951 Kotka) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Rolla (Missouri)
Rolla on kaupunki Phelpsin piirikunnassa Missourin osavaltiossa Yhdysvaltojen Keskilännessä. Yhdysvaltain väestönlaskentavirasto arvioi, että vuonna 2019 siellä asui 20 431 asukasta. Vuosina 2010–2019 kaupungin väkiluku kasvoi 4,6 prosenttia. Rolla on piirikuntansa hallinnollinen keskus.
Ari Tissari
Hyökkääjänä pelannut Tissari edusti Suomea kuudessa A-maaottelussa ja teki niissä kaksi maalia. Hän pelasi Suomen toistaiseksi viimeisessä olympiakisoihin osallistuneessa jalkapallojoukkueessa Moskovan 1980 kisoissa.
Rolla (Missouri)
Kaupunki on myös Missourin yliopiston keskuspaikkoja, vaikka yliopistolla onkin kampukset myös Kansas Cityssä ja Saint Louisissa ja direktoraatti Columbiassa. Aiemmin Rollan yliopiston nimi oli Missouri School of Mines and Metallurgy, Missourin kaivos- ja metallurgiakoulu.
Ari Tissari
Tissari pelasi Kotkan Työväen Palloilijoiden edustusjoukkueessa vuosina 1969–1985. SM-sarjassa hän pelasi 88 ottelua ja teki niissä 37 maalia. Suomen Cupin hän voitti vuonna 1980.
Niklas Storbacka
Storbacka siirtyi Jaroon Esse IK:sta vuonna 1994. Hän pelasi urallaan 188 pääsarjaottelua, joissa hän teki kolme maalia. Storbacka toimi AB Liga Jaro Oy:n toimitusjohtajana 2009–2015. Hän on toiminut myös Veikkausliigan hallituksen ja työvaliokunnan jäsenenä.
Rolla (Missouri)
Kaupungin asukkaissa on selkeä miesenemmistö: naisten osuus asukkaista oli 44,0 prosenttia. Väestötilastointi osoitti valkoisten osuudeksi 85,9 prosenttia, aasialaisperäisten 7,2 prosenttia ja afroamerikkalaisten 4,5 prosenttia. Alle 18-vuotiaita oli 19,0 prosenttia ja yli 64-vuotiaita 11,4 prosenttia. Yhdysvaltain köyhyysrajan alittavia oli 31,1 prosenttia.
Burlövin piiri
Burlövin piiri sijaitsee Burlövin kunnassa Ruotsissa. Piiri kattaa koko kunnan ja sen väkiluku on.
Champagne (Saharan kappale)
Champagne on bulgarialaisaulaja Andrea ja romanialaisen lauluntekijä Costi Ionita muodostoman duon Sahara vuonna 2011 julkaisema single. Kappaleella vierailee Shaggy
Gouesnou
Gouesnou on osa Brestin kaupunkiseutua (Communauté urbaine de Brest).
All Hope Is Gone
All Hope Is Gone on yhdysvaltalaisen metalliyhtyeen Slipknotin neljäs studioalbumi. Levy julkaistiin Yhdysvalloissa 20. elokuuta 2008. Sitä alettiin nauhoittaa helmikuun alussa 2008 Sound Farm -studiolla Iowassa. Albumin ensimmäinen single All Hope Is Gone julkaistiin digitaalisesti yhtyeen kotisivulla 23. kesäkuuta 2008. Albumin toinen single Psychosocial julkaistiin 7. heinäkuuta 2008, ja se soi ensimmäisestä singlestä poiketen radiolevityksessä. Psychosocialin musiikkivideo julkaistiin 18. heinäkuuta 2008. Kolmas single Dead Memories ja sen musiikkivideo julkaistiin marraskuussa 2008. Myös levyn kappaleeseen Sulfur on julkaistu musiikkivideo.
Ennen nauhoitusten aloittamista yhtye asetti tavoitteekseen luoda siihen astisen tuotantonsa raskaimman albumin. Slipknot siirtyi enemmän kohti death metalia albumillaan. Tämä on havaittavissa muun muassa kitaroiden ja rumpujen äänimaailmasta, blast beat -rummutuksesta sekä kappaleiden sovituksellisista ratkaisuista. Death metal -vaikutteet kuuluvat erityisesti All Hope Is Gone -nimikkoraidalla. Death metalin pioneeriyhtye Morbid Angelin David Vincent totesi Choosing Death -kirjan haastattelussa Slipknotin olevan mielestään death metalia.
Albumista on julkaistu myös erikoisversio, joka sisältää albumin lisäksi kolme bonusraitaa ja bonus-DVD:n albumin teosta.
Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan ja Suomessa virallisen albumilistan ykköseksi.
All Hope Is Gone jäi Slipknotin viimeiseksi studioalbumiksi pitkäaikaisella kokoonpanolla, joka oli koossa vuosien 1999 ja 2010 välisen ajan.
Guilers
Guilers on kunta Finistèren departementissa Bretagnen hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 6 956 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Guilersin pinta-ala on 19 neliökilometriä.
Guilers on osa Brestin kaupunkiseutua (Communauté urbaine de Brest).
Hurrikaani Dean
Hurrikaani Dean oli neljäs nimetty myrsky, kolmas hurrikaani ja ensimmäinen 5. luokan hurrikaani vuoden 2007 Atlantin hurrikaanikaudella. Dean oli Kap Verde -tyypin hurrikaani ja voimakkain hurrikaani sitten vuonna 2005 iskeneen hurrikaani Wilman.
Dean kulki länsiluoteista reittiä Karibianmeren yli ohittaen Jamaikan eteläpuolitse 4. luokan hurrikaanina 20. elokuuta. Se iski maihin Jukatanin niemimaalle Meksikossa 21. elokuuta 5. luokan hurrikaanina tuulten puhaltaessa 75 m/s (270 km/h). Ylitettyään Jukatanin Dean iski Veracruzin osavaltioon Meksikossa 2. luokan hurrikaanina tuulten puhaltaessa 45 m/s (160 km/h). Dean surmasi yhteensä ainakin 42 ihmistä ja aiheutti arviolta n. 3,8 miljardin Yhdysvaltain dollarin vahingot.
Dean oli ensimmäinen maihin iskenyt 5. luokan hurrikaani sitten vuonna 1992 iskeneen hurrikaani Andrew'n. Vaikka Dean oli paljon Andrew'ta suurempi myrsky, aiheutti se paljon vähemmän vahinkoja, koska se iski paljon harvemmin asutulle alueelle.
Öljy-yhtiöt
Öljyfutuurien hinnat nousivat äkkinäisesti 15. elokuuta, kun tutkijat uskoivat hurrikaanin osuvan öljynporauslauttoihin Karibianmerellä. 20. elokuuta futuurit jälleen laskivat, kun ennustettiin, että Dean ohittaa öljynjalostuslautat.
Käsipallon SM-liiga
Käsipallon SM-liiga on ollut kaudesta 2010–2011 lähtien miesten korkein sarjataso Suomen käsipallossa. Ensimmäisen liigamestaruuden voitti kauniaislainen HC West.
SM-liigan edeltäjää, miesten SM-sarjaa pelattiin vuosina 1944–2010. Ensimmäisen miesten mestaruuden voitti Turun Palloseura. Parhaimmillaan miesten pääsarjassa oli 12 joukkuetta, viimeksi kaudella 2000–2001. Kaudella 2010–2011 liigassa oli yhdeksän joukkuetta.
Käsipallon SM-sarja on naisten korkein sarjataso Suomen käsipallossa. Sitä on pelattu vuodesta 1946 lähtien. Nykyään siinä pelaa kuusi joukkuetta. SM-sarja ei ole itsenäinen organisaatio vaan se toimii Käsipalloliiton alaisuudessa.
Guipavas
thumb|250px|Guipavas
Guipavas on kunta Finistèren departementissa Bretagnen hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 12 584 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Guipavasin pinta-ala on 44 neliökilometriä.
La Cañada Flintridge
La Cañada Flintridge on kaupunki Los Angelesin piirikunnassa, Kalifornian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 20 246. Kaupunki perustettiin 8. joulukuuta 1976.
Väestö
Kaupungin asukkaista 56 prosenttia on valkoisia, 30,3 prosenttia aasialaisia ja 7,17 prosenttia latinalaisamerikkalaisia. 93,5 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 45,2 vuotta.
Asovanmeri
thumb|280px|[[Krim ja Asovanmeri satelliittikuvassa.]] thumb|280px|Asovanmeren kartta. Asovanmeri, antiikin Maiotis , on Mustanmeren lahti Krimin niemimaan itäpuolella, Ukrainan ja Venäjän alueella. Kapea Kertšinsalmi yhdistää Asovanmeren Mustaanmereen.
Asovanmeren pinta-ala on noin 38 000 neliökilometriä, noin kymmenesosa Itämeren alasta. Asovanmeren keskisyvyys on seitsemän metriä ja maksimisyvyys noin 14 metriä, ja se on siten maailman matalin meri. Veden lämpötilat nousevat kesäisin 25–30 °C:seen, mutta talvisin meri aiemmin jäätyi 2–4 kuukaudeksi. Asovanmeren keskimääräinen suolapitoisuus on 11 promillea, reunaosissa 2–4 promillea.
Tärkeimmät Asovanmereen virtaavat joet ovat Venäjältä laskevat Don ja Kuban. Donin kautta Asovanmereltä on kanavayhteys Volgalle ja edelleen Itämeren ja Vienanmeren vesistöalueille.
Lännessä Arabatinkynnäs erottaa Asovanmerestä Syvašmeren (tai -järven), joka on Krimin niemimaan itä- ja pohjoisrannikkoon työntyvien matalien lahtien järjestelmä, jossa suolapitoisuus on hyvin korkea. Asovanmeren koillisosassa on samoin hyvin matala mutta avoin Taganroginlahti, jossa Donin virtaaman takia suolaisuus on alimmillaan. Etelässä Asovanmeren erottavat Mustastamerestä Kertšin niemimaa Ukrainan puolella ja Venäjän puolella Kaukasuksen jatkeena Tamanin niemimaa.
Venäjä on rakentanut Kertšinsalmeen yli 17-kilometrisen sillan, joka yhdistää Venäjän 2014 miehittämän Krimin niemimaan Venäjän mantereeseen. Tämä Krimin silta eli Kertšinsalmen silta valmistui toukokuussa 2018. Sillan pohjoispuolelle jää Asovanmeren rannalla olevia entisiä Ukrainan satamakaupunkeja, muun muassa Mariupol. Marraskuussa 2018 tapahtui Kertšinsalmen välikohtaus, jossa Venäjä otti asevoimaa käyttäen haltuunsa ukrainalaisia aluksia.
Oja
thumb|Oja [[Neuenkirchenin lähellä Schleswig-Holsteinissa]] Oja on maahan kaivettu ura. Yleensä sen tarkoitus on johtaa vettä. Pyrkimyksenä on joko tietyn maa-alueen kuivattaminen tai kasteleminen. Soitten ojitus metsän tai pellon kuivaamiseksi kostean eli humidin ilmaston alueilla, missä sadanta ylittää haihdunnan ja vettä on ylimäärin, on tyypillinen kuivatusojitus. Peltojen kastelua varten kaivetut ojat kuivan eli aridin ilmaston alueilla, missä haihdunta ylittää sadannan tai vedestä on muuten pulaa, ovat kasteluojitusta. Ojat voidaan jakaa avo-ojiin ja salaojiin.
Sarkaoja
Keskellä peltoa olevat avo-ojat eli sarkaojat jakavat pellon sarkoihin, eli ojien väliin jääviin osiin pellosta. Avo-ojat eivät jatkuneet aivan pellon päähän, koska päähän piti jättää ojaton alue, jotta työkoneet pystyttiin kääntämään ja siirtymään saralta toiselle. Päisteeseen avo-ojan jatkoksi tehtiin kivisalaoja tai asennettiin rumpuputki, josta sarkaoja purkaa pellon viereiseen valtaojaan.
Sarkaojitusta tehtiin erityisesti esikoneellistuneen maatalouden aikaan peltoja luonnontilasta raivattaessa. Koneellistumisen myötä sarkoja yhdistetään salaojittamalla avo-ojat, jolloin saadaan lisää yhtenäistä peltopinta-alaa.