cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Muumimuseo
Muumitalot
Muumi-Talo on alun perin tehty Lasten vuoden kansainvälistä kuvitusbiennaalia varten. Näyttely järjestettiin Tšekkoslovakian Bratislavassa syksyllä 1979. Suomessa taloa esiteltiin ensimmäisen kerran keväällä 1980, jolloin se oli nähtävillä Rakennustaiteen museossa Helsingissä. Vuosina 1980–1983 Muumi-Talo kiersi näyttelyissä myös Ruotsissa ja Norjassa. Seuraavan kerran teos oli esillä Tampereen taidemuseossa vuonna 1986, josta lähtien se on kuulunut Muumilaakson kokoelmaan. Muumi-Talo on lainauskiellossa, joten se pysyy aina Tampereella.
Kokoelmalahjoituksen tausta
Muumimuseon historian voi ajatella alkavan vuodesta 1985, jolloin Tampereen taidemuseossa valmisteltiin Tuulikki Pietilän tulevaa näyttelyä. Pietilä tuli ilmaisseeksi museon johtajalle Anneli Ilmoselle, että oli huolissaan siitä, mitä hänen teoksilleen tapahtuu tulevaisuudessa. Ilmonen tarjoutui tällöin tallettamaan niitä Tampereen taidemuseon kokoelmiin. Myöhemmin Pietilä otti vielä yhteyttä Ilmoseen ja kertoi, että Tove Janssonilla oli samanlainen pulma muumiteostensa kanssa. Janssonin toiveena oli, että muumikokonaisuus säilyisi mahdollisimman yhtenäisenä. Ilmonen vastasi silloin olevansa halukas sijoittamaan myös muumimateriaalin Tampereelle. Janssonin kotikaupungissa Helsingissä kokoelmasta ei oltu kiinnostuneita.
pienoiskuva|left|Muumilaakso toimi [[Tampereen kaupungin pääkirjasto|Tampereen pääkirjasto Metsossa vuosina 1987–2012. Hämeenpuiston varrella sijaitsevan veistoksellisen rakennuksen ovat suunnitelleet arkkitehdit Raili ja Reima Pietilä. Talo avattiin yleisölle loppukesällä 1986. ]]
Muumit Tampereelle
Vuonna 1986 Tampereen taidemuseossa järjestettiin Muumit-näyttely. Jansson, Pietilä ja Pentti Eistola suostuivat lahjoittamaan muumikokoelmansa taidemuseolle ja Tampereen kaupungille sillä ehdolla, että teokset jäisivät näyttelyn päätyttyä suoraan Tampereelle. Tieto kokoelmalahjoituksesta julkistettiin Raatihuoneella 11. joulukuuta 1986. Kyseessä oli taidemuseon historian suurin kertalahjoitus. Lahjoittajat kartuttivat aineistoa vielä lisää vuosina 1993 ja 1997.
Jansson piti tärkeänä sitä, että Muumilaaksosta tehdään taidemuseo eikä leikkipaikka. Muumilaakson kokoelma oli alun perin tarkoitus sijoittaa pysyvästi uudisrakennukseen, joka oli suunnitteilla Tampereen taidemuseon naapuritontille. Koska rakennusta ei ollut vielä tehty, muumikokoelma tarvitsi ensin väliaikaisen sijoituspaikan. Lahjoituksen ehtona näet oli, että kokoelma täytyi asettaa näytteille heti. Tampereen apulaiskaupunginjohtaja Lars Zilliacus ehdotti, että tarvittavat museotilat järjestettäisiin Tampereen uudesta pääkirjastotalo Metsosta. Talon toinen arkkitehti Reima Pietilä oli Tuulikki Pietilän veli.
Museon avaaminen ja 1990-luvun ruuhkavuodet
Muumilaakso avasi ovensa pääkirjastotalo Metson alakerrassa 9. toukokuuta 1987. Museolle kaavailtu uudisrakennus jäi lopulta toteuttamatta, kun uusi kaupunginjohto hautasi hankkeen vuonna 1988. Muumilaakso jäi näin Metsoon. Tove Jansson oli tyytyväinen museon tiloihin. Hän oli mielissään siitä, että Muumilaakso sijaitsi kirjaston läheisyydessä.
Vuonna 1991 televisiossa alettiin näyttää uutta animaatiosarjaa Muumilaakson tarinoita. Tästä sai alkunsa muumi-innostus, joka näkyi selvästi myös Muumilaakson kävijämäärissä: pelkästään vuonna 1992 museossa vieraili lähes 150 000 ihmistä. Muumilaaksolle saneerattiin Metsosta lisätilaa seuraavana keväänä, jolloin museon pinta-ala laajeni noin 530 neliömetristä melkein kaksinkertaiseksi. Uusittu museo aukeni vappuna 1993. Kokoelman lahjoittajat Tove Jansson, Tuulikki Pietilä ja Pentti Eistola kunnioittivat laajennusosan avajaisia läsnäolollaan.
Kansainvälistyvä Muumilaakso
pienoiskuva|Tuulikki Pietilän pronssinen [[Muumipeikko (patsas)|Muumipeikko (2004) seisoi pitkään Metson ulkopuolella arkkitehti Raili Pietilän valitsemalla paikalla. Keväällä 2017 se sai uuden paikan Sorsapuistosta. |alt=A dark metallic statue of a cartoon hippopotamus wearing a white t-shirt with the Wikipedia logo and signatures in various languages.]] pienoiskuva|Muumilaakso sijaitsi Tampereen taidemuseon rakennuksessa vuosina 2013–2016. Vuonna 2004 Muumilaakso suuntautui uusille urille ja aloitti kansainvälisen näyttelytoiminnan. Museo lähetti silloin Japaniin alkuperäisteoksista koostuvan näyttelyn, joka osoittautui niin suureksi menestykseksi, että kokoelman liikkuvuutta maailmalla päätettiin lisätä. Muumilaakson teoksia esiteltiinkin Japanissa jälleen vuosina 2007–2009. Vuoden 2009 näyttelykierros saavutti siellä liki 190 000 katsojaa. Seuraavana vuonna Janssonin alkuperäistä taidetta oli esillä Brysselissä ja Manchesterissa.
Vuonna 2008 museo alkoi tuottaa ulkomaille myös reproduktionäyttelyitä, joissa esiteltiin alkuperäisteosten laadukkaita kopioita. Niitä voitiin asettaa näytteille sellaisissakin paikoissa, joihin ei pystytty järjestämään alkuperäisten teosten vaatimia museo-olosuhteita. Reproduktioita lähetettiin yleisön nähtäville muun muassa Venäjälle, Viroon, Ruotsiin, Kazakstaniin ja Japaniin.
Vuonna 2010 museo oli mukana toteuttamassa Tanssiva Muumilaakso -nimistä yhteisproduktiota, jota esiteltiin Suomen Kirnu-paviljongissa Shanghain maailmannäyttelyssä. Produktiossa yhdistyivät muumitaide, tanssi, musiikki ja asiantuntijapuheenvuorot. Kyseessä oli ainoa Suomen kulttuuriohjelman edustaja, jolle maailmannäyttelykomitea myönsi palkinnon ansiokkaasta osallistumisesta maailmannäyttelyyn. Seuraavana vuonna sama yhteisproduktio vieraili San Diegossa Kaliforniassa.
Kiertonäyttelyiden ansiosta Muumilaakso sai paljon näkyvyyttä vieraskielisessä mediassa. Kun Japaniin suunniteltu alkuperäisteoksia esittelevä kiertonäyttely peruttiin keväällä 2011 maanjäristys- ja tsunamikatastrofin vuoksi, internetissä julkaistiin aiheesta yli 2 000 japaninkielistä uutista ja yli 11 000 blogikirjoitusta. Näyttely korvattiin myöhemmin reproduktionäyttelyllä.
Vuoteen 2012 mennessä Muumilaakson näyttelyihin oli tutustunut ulkomailla jo noin 700 000 ihmistä. Yhä useampi ulkomaalainen vieraili myös Metsossa. Miljoonan museokävijän raja ylitettiin Tampereen Muumilaaksossa keväällä 2006.
Väliaikaistilat taidemuseon rakennuksessa
Vuonna 2012 Muumilaakso täytti 25 vuotta. Samalla sen tulevaisuus näytti entistä epävarmemmalta: Metson alakerta oli päätetty remontoida ja ottaa kirjaston käyttöön, joten Muumilaakson oli muutettava pois. Museo suljettiin yleisöltä 25. marraskuuta 2012. Samaan aikaan museokeskus Vapriikkiin pystytettiin tilapäinen Tanssiva Muumilaakso -näyttely, joka pysyi esillä vuoden loppuun asti.
2. tammikuuta 2013 Muumilaakso avattiin täysin uudistettuna Tampereen taidemuseon alakerrassa. Muumikokoelmalle ei ollut järjestynyt omaa museotilaa, joten se sijoitettiin toistaiseksi taidemuseon yhteyteen. Näin Muumilaakson tilat pienenivät kolmasosaan entisestä. Kokoelmaa oli esitelty samassa näyttelytilassa vuonna 1986, jolloin taidemuseo järjesti ensimmäisen muuminäyttelynsä.
Vuoden 2013 aikana Muumilaakson Seikkaillen kotiin -näyttelyssä vieraili lähes 40 000 kävijää, joista vajaa neljännes oli japanilaisia turisteja. Moni pettyi näkemäänsä. Museo sai yleisöltä katkeraa palautetta, jossa Muumilaakson näyttelyä moitittiin liian pieneksi ja vaatimattomaksi. Julkisuudessa ihmeteltiin myös, miksi Tampereen kaupunki ei ollut paremmin valmistautunut vuoteen 2014, jolloin Tove Janssonin syntymästä tuli kuluneeksi sata vuotta. Taidemuseo oli luvannut lainata silloin ison osan muumikokoelmasta Ateneumin näyttelyyn. Muun muassa entinen museonjohtaja Anneli Ilmonen harmitteli päätöstä ja sanoi, että juhlavuosi olisi ollut tilaisuus tuoda Tampereen taidemuseoon 100 000 kävijää.
Muutto Tampere-taloon
23. huhtikuuta 2014 julkistettiin tieto, että Muumilaakso saa uudet tilat Tampere-talosta. Ajatus muumikokoelman sijoittamisesta Tampere-talon yhteyteen syntyi pormestari Anna-Kaisa Ikosen nimeämässä ”Tove 100 ja Muumit” -työryhmässä, joka kävi läpi kaikkiaan toistakymmentä sijaintivaihtoehtoa. Julkisuudessa oli aiemmin pohdittu muun muassa Vanhan kirjastotalon ja Tampellan entisen pellavatehtaan soveltumista museokäyttöön.
Tampere-talon muutos- ja laajennustyöt aloitettiin vuonna 2015, ja museotilojen rakentaminen käynnistyi kesällä 2016. Ne sijoitettiin kahteen kerrokseen entisten Rondo- ja Studio-salien paikalle. Muumeille tehtiin hieman yli 1 000 neliömetrin tilat, joita on tulevaisuudessa vielä mahdollista laajentaa.
Muumilaakso sulki muuton vuoksi ovensa 30. lokakuuta 2016. Pari päivää myöhemmin Tampere-talon talvipuutarhassa avattiin museon rakentamisesta kertova väliaikainen Making of Muumimuseo -näyttely. pienoiskuva|Muumimuseo toimii nykyään Tampere-talossa.
Uudistunut Muumimuseo
Muumit muuttivat Tampere-taloon vuonna 2017, ja samalla museon nimi vaihtui Muumimuseoksi. Museon avasivat 17. kesäkuuta Tampereen kaupunginvaltuuston puheenjohtaja Anna-Kaisa Ikonen ja Moomin Charactersin luova johtaja Sophia Jansson. Tampere-talossa ja Sorsapuistossa järjestettiin museon avajaisviikonloppuna ilmainen kansanjuhla, johon osallistui 8 500 vierasta. Muumimuseota juhlittiin lisäksi erillisellä avajaiskonsertilla 9. elokuuta 2017. Tilaisuudessa esiintyi Tampere Filharmonia, jota johti ylikapellimestari Santtu-Matias Rouvali. Konsertissa kantaesitettiin Jonne Valtosen säveltämä orkesterisarja, joka perustui Tove Janssonin kirjaan Näkymätön lapsi.
Ensimmäisen vuoden aikana Tampere-talon Muumimuseoon kävi tutustumassa yli 100 000 ihmistä. Museonjohtaja Taina Myllyharju on pitänyt mahdollisena, että museossa vierailisi jopa 200 000 kävijää vuodessa.
Muumimuseo oli ehdolla Vuoden museo -palkinnon saajaksi vuonna 2018 ja European Museum of the Year -palkinnon saajaksi vuonna 2019, mutta se ei yltänyt palkintosijoille.
Näyttelyt
Muumimuseon perusnäyttely Kuinkas sitten kävikään? etenee Tove Janssonin kirjojen pohjalta aikajärjestyksessä niin, että tarina alkaa suuresta tuhotulvasta ja päättyy Muumilaakson marraskuuhun. Näyttelyssä on mukana tuttuja kuvaelmia, mutta myös harvemmin nähtyjä ja ensimmäistä kertaa esillä olevia teoksia. Näyttelykäsikirjoituksen on laatinut Tampereen taidemuseon näyttelyamanuenssi Virpi Nikkari, ja museon visuaalisesta suunnittelusta on vastannut näyttelyarkkitehti Taina Väisänen.
Museon eräs uutuus on 3D-mallinnuksella toteutettu virtuaalinen Muumitalo, jonka sisällä pääsee seikkailemaan. Toinen erikoisuus on taiteilija Hanna Vihriälän suunnittelema Pyrstötähti-teos, joka koostuu yli 200 000 akryylihelmestä. Se on seitsemän metriä pitkä ja halkaisijaltaan kolme metriä.
Perusnäyttelyn ohella museossa järjestetään vaihtuvia näyttelyitä. Museovieraat ovat päässeet tutustumaan muumien lisäksi muun muassa Camilla Mickwitzin ja Ilon Wiklandin kuvitustaiteeseen.
Lukukirjasto
pienoiskuva|Muumimuseon lukukirjasto. Tampere-talon aulassa sijaitsee Muumimuseon lukukirjasto, jonka kokoelmissa on erikielisiä muumikirjoja. Mukana on myös Tove Janssonin kirjoittamia novelleja sekä hänestä ja muumeista kertovia teoksia. Kirjoja ei lainata kotiin, mutta niitä voi käydä vapaasti lukemassa Tampere-talon aukioloaikoina. Lukukirjasto oli alun perin Tampereen pormestarin Anna-Kaisa Ikosen keksimä idea, ja se avattiin yleisölle marraskuussa 2016.
Oheistuotteet
Posti juhlisti Muumimuseon avautumista julkaisemalla keväällä 2017 Muumien aikamatka -nimisen postimerkkijulkaisun. Siinä kuvattiin, miten muumihahmot olivat kehittyneet vuosikymmenien aikana. Postimerkkijulkaisu perustui Janssonin originaalikuvituksiin, ja sen olivat suunnitelleet Ari Lakaniemi ja Susanna Rumpu.
Toukokuussa 2017 Muumimuseo ja Arabia toivat yhdessä markkinoille Muumilaakso-taidemukin, jonka kuvituksena oli Janssonin Taikurin hattu -aiheinen guassityö vuodelta 1968. Kyseessä oli kaikkien aikojen värikkäin muumimuki. Alkuperäisteos on näytteillä Muumimuseossa.
Muumimuseon omia tuotteita ja muita muumiaiheisia tavaroita voi hankkia Tampere-talon myymälästä. Siellä on myös kirjelaatikko, johon jätetyt lähetykset leimataan Muumimuseon muumiaiheisella erikoisleimalla. Kyseessä on Postin hyväksymä virallinen postileima, jolla tuodaan esiin museokohteen merkittävyyttä.
Aikaisempi Muumilaakso-postileima on poistunut käytöstä. Muumilaakson kirjelaatikko sijaitsi aikoinaan kirjastotalo Metson ulkopuolella, mistä se siirtyi myöhemmin Tampereen taidemuseon luokse.
Koraanin historiallis-kriittinen tutkimus
thumb|Birminghamin käsikirjoitus on maailman vanhin Koraanin katkelma. Se on ajoitettu suunnilleen 600-luvun alkuun.Koraanin historiallis-kriittinen tutkimus käyttää Koraanin tutkimiseen tavanomaisia historiatieteen ja muiden tieteiden kriittisiä tutkimusmenetelmiä. Koraanin historiallis-kriittinen tutkimus alkoi Euroopassa 1800-luvulla ja on usein päätynyt islaminuskosta radikaalisti poikkeaviin näkemyksiin kirjan historiasta ja tekstien sisällöstä.
Islamilaisen selityksen ongelmia
Islamilaisessa kertomuksessa Koraanin synnystä on puutteena se, että kertomus ei perustu aikalaislähteisiin. Ensimmäisen kerran Koraaniin viitataan vasta Ibn Ishaqin kadonneessa Muhammed-eläkerrassa, joka on kirjoitettu 760-luvulla. Vaikka Koraani kerrotaan kanonisoidun jo 640-luvulla, sitä ei esimerkiksi tunne 700-luvun puolivälissä kirjoitettu Fiqh Akbar I, joka on varhaisin islamilaista lakia koskeva teksti. Joseph Schacht osoittikin, että pieniä poikkeuksia lukuun ottamatta islamilainen laki ei ollut peräisin Koraanista. Tieto viittaa John Wansbroughin mielestä Koraanin oletettua myöhempään kanonisointiaikaan.
Vaikeudet lukea Koraanin kirjoitusta islaminusko selittää sillä, että Koraani oli noin vuosikymmenen ajan enimmäkseen suullisessa muodossa ja ulkoa opittuna, jolloin tekstin oikein lukemista koskevia epäselvyyksiä ei ollut. Koraani sisältää myös keskenään ristiriitaisia ohjeita. Ristiriidat islam selittää siten, että myöhemmin annetut ilmoitukset kumoavat vanhemmat.
Länsimainen valtavirta
Länsimaiset tutkijat ovat näistä ja muista ongelmista huolimatta enimmäkseen pitäneet islamilaista kertomusta aitona ja uskottavana. Länsimaissa on yleisesti katsottu, että profeetta Muhammed kirjoitti tai ainakin saneli Koraanin. Kirjan saksalaisen kääntäjän Rudi Paretin (k. 1983) mukaan ”Ei ole mitään syytä epäillä sitä, ettei jokainen pienikin säe Koraanissa olisi Muhammedilta itseltään peräisin”. Koraanin suomalainen kääntäjä Jaakko Hämeen-Anttila arvioi, että Koraani on ”suhteellisen lähellä sitä ilmoituskorpusta, jonka Muhammed sai”. Suurempia puutoksia ei kirjassa Hämeen-Anttilankaan mukaan ole. Hän katsoo, että kirja sisältää suurin piirtein kaikki Muhammedille annetut ilmoitukset, että Koraania voidaan pitää 600-luvun alun tekstinä, ja sellaisena se on "luotettava aikalaislähde".
Tutkijoiden skeptisyys on kuitenkin ajan myötä lisääntynyt. Hämeen-Anttila muistuttaa islamilaisen lähdeaineiston yleisestä ongelmallisuudesta. Islamilainen historiankirjoitus alkaa vasta 800-luvulla, ja vanhimmat tekstit ovat yleensä säilyneet vain myöhempinä kopioina, joten Hämeen-Anttilan mukaan tiedämme yllättävän vähän islamin varhaishistoriasta ja profeetta Muhammedin elämästä. Niiden varaan rakentuva historiankäsitys on kuin "talo, joka seisoo ilman perustaa", minkä takia tutkijat joutuvat pohjimmiltaan tekemään hyvin subjektiivisen valinnan siitä, mihin uskoo.
Hämeen-Anttila kuitenkin katsoo, että islamilaisessa versiossa on syytä pysyä, koska tutkimus ei ole pystynyt tarjoamaan tilalle parempaakaan selitystä. Hänen mukaansa sen kieltäminen tarkoittaa sitä, että olisi tehty jättiläismäinen väärennös, jossa perimätietoa vastaan puhuvat lähteet olisi tuhottu. Hämeen-Anttila katsoo myös, että humanististen tieteiden kenttä kaventuisi huomattavasti, jos kaikki pitää sitovasti todistaa. Hän kysyy, voidaanko edes Danten (1265–1321) olemassaoloa todistaa.
Historiakriittinen tutkimus
Esimerkki saaduista tuloksista on Niiniköyden suuran 111 analyysi. Islamilainen perimätieto kertoo tarkasti, kuka oli suurassa mainittu Abu-Lahab, mitä hän teki, ja miksi hänet Koraanissa kirotaan. Muhammed olisi saanut ilmestyksen, jossa tuomitaan hänen setänsä Abu-Lahab, joka markkinoilla oli hyökännyt Muhammedia vastaan. Kriittinen tutkimus on puolestaan todennut että Abu-Lahabin tarina sopii hyvin 1. Kuningasten kirjassa esiintyvään juutalaisten kuninkaaseen Ahabiin. Niiniköyden suura voisi olla kristillinen mieteruno, joka kertoo juutalaisten kuninkaasta.
Vanhimmat tekstit ja viittaukset Koraaniin
Koraanin vanhin tunnettu käsikirjoitus on kaksi pergamenttisivua käsittävä Birminghamin käsikirjoitus. Kun sen ikää tutkittiin vuonna 2015 radiohiilimenetelmällä, kävi ilmi, että itse pergamenttipohja oli peräisin ajalta 569–645 keskiarvon ollessa vuodessa 593. Islamilaisen käsityksen mukaan Koraanin ilmoitukset laskeutuivat vuosina 622–32, ja ne koottiin yhdeksi kirjaksi vuonna 652 Uthmanin toimesta. Birminghamin käsikirjoitus sisältää katkelmia Koraanin kolmesta suurasta (18:17–31, 19:91–98 ja 20: 1–40). Niissä ei ole erityisesti islamilaista sisältöä, vaan varhaiskristillisiä tarinoita, kuten kertomus Marian ilmestyksestä tai luolaan nukkuneista unikeoista. Muitakin Koraanin osia sisältäviä 600–700 -luvuille ajoitettuja pergamentteja on löydetty, mutta ei täydellistä Koraania ennen 800- tai 900-lukua.
Koraanin ikää on tutkittu etsimällä sitä koskevia mainintoja varhaisesta kirjallisuudesta. Koraania ei mainita missään ennen 800- lukua. Esimerkiksi Fiqh Akbar I – käsikirjoitus, joka on varhaisin islamilaista lakia koskeva teksti 700-luvulta, ei tunne vielä Koraania. Lähi-idästä löydetyissä piirtokirjoituksissa sana "Koraani" esiintyy ensimmäisen kerran Mosulissa noin vuonna 810.
De Haerisibus
Varhainen teksti, joka kuvaa "ismaeliittien taikauskoa" on vuosiin 743–750 ajoitettu kirjoitus De Haeresibus (suom. Harhaopit), joka on osa laajempaa teosta. Tekstin kirjoittajana on usein pidetty Johannes Damaskolaista (k. 750), joka oli toiminut myös umaijadikalifien hallintotehtävissä. Teksti puhuu Koraanin osista, mutta ei mainitse kirjaa kokonaisuutena. Kuvausta on myös epäilty sen tyylin perusteella myöhemmäksi lisäykseksi käsikirjoitukseen. Kun tekstejä kopioitiin, oli tavallista, että niihin lisättiin uusia tietoja. Teksti kuuluu: ''“Kuten on kerrottu, tämä Muhammed kirjoitti monia naurettavia teoksia, jotka hän jokaisen nimesi. On esimerkiksi Naisen kirja [= Naisten suura], sitten on kirja Jumalan kameli [=?] - - edelleen Pöydän kirja [=Pöydän suura] ja edelleen Hiehon kirja'' [= Lehmän suura].
Arawakin kieli
Arawak eli lokono on Etelä-Amerikassa asuvien arawakkien puhuma uhanalainen kieli, joka kuuluu arawakkikielten kielikuntaan. Sitä puhuu äidinkielenään yhteensä noin 2750 ihmistä Guyanassa, Venezuelassa, Surinamessa ja Ranskan Guayanassa. Arawakin läheinen sukukieli on taino.
Koraanin historiallis-kriittinen tutkimus
Keisari Leo III
Koraanin syntyvaiheista löytyy merkintöjä Bysantin keisarin Leo III:n (717–741) ja kalifi Umar II:n (717–720) kirjeenvaihdosta. Sen alkuperäinen kreikkalainen versio on kateissa, ja vanhimmat säilyneet käännökset, armenian ja latinankieliset, poikkeavat toisistaan ja ovat aikaisintaan 700-luvun lopulta. Säilynyt teksti ei mainitse Koraania oikealla nimellä eikä siteeraa sitä. Siinä kuitenkin esitetään kiinnostavia väitteitä Koraanin kokoamisesta: "“Umar [=toinen kalifi], Abu Turab [=Ali] ja Salman Persialainen kokosivat sen [= sinun Pourkanisi] vaikka keskuudessanne onkin levitetty tietoa, että Jumala olisi lähettänyt sen taivaasta... Mitä kirjaanne tulee, olette jo antaneet näytteitä sellaisista väärennöksistä, ja muiden ohella tunnetaan muuan Hajjaj, nimittämänne Persian kuvernööri, joka lähetti miehiä kokoamaan muinaisen kirjanne, jonka hän korvasi toisilla, itse kirjoittamillaan ja mieleisillään, jotka hän levitti kaikkialle valtakunnassanne... Tästä hävityksestä kuitenkin pelastui osa Abu Turabin teoksista, koska Hajjaj ei kyennyt hävittämään kaikkea'."Keisari Leo III:n pilkallisessa tekstissä väitetään, että kalifien nimittämä Persian kuvernööri Al-Hajjaj ibn Yusuf olisi 700-luvun alussa muokannut Koraanin ("Pourkan") tekstejä. Kirjeenvaihdon sana "Pourkan" viittaa arabian sanaan al-furqan (arabiassa ei ole äännettä p), joka tarkoittaa "Ratkaisua". Paitsi että sen on suuran 25 nimi, "Ratkaisulla" tarkoitetaan usein myös Koraania kokonaisuudessaan. Sana esiintyy myös Koraanissa. On arveltu, että raakuudestaan tunnettu kuvernööri al-Hajjaj ibn Yusuf todella teki jotain muinaisten pyhien tekstien parissa aivan 700-luvun alussa. Kirjeenvaihdossa väitetään että kuvernööri itse olisi kirjoittanut suuren osan "Pourkanista" ja hävittänyt osia alkuperäisistä kirjoituksista.
Arawakin kieli
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin.
Koraanin historiallis-kriittinen tutkimus
Keisari Leo III
Tekstissä kirjan kirjoittajaksi annetaan "Abu Turab", joka oli Muhammedin ottopojan Alin lempinimi. Eräiden muiden tällaisten lähteiden perusteella on esitetty teoria, että alkuperäisen arabiprofeetan nimi olisi ollut Ali siinä vaiheessa, kun sana muhammad (=ylistetty) oli vielä varattu tarkoittamaan vain Jeesusta. Ali olisi tällöin arabisoinut uskontoa ja ollut läheisemmäksi koettu palvonnan kohde kuin etäinen muhammad eli Jeesus. Myöhemmin Aliin kohdistuva kultti olisi jäänyt sivuun, kun päähenkilöksi nousi profeetta Muhammed. Alin kultista olisi kuitenkin jäänyt muistoja shiialaisuuteen.
Arawakin kieli
Konsonantit
Lähde:
Koraanin historiallis-kriittinen tutkimus
Ibn Ishaq ja Ibn Hisham
Koraanin kanonisointia on pidetty täysin varmana asiana vasta 800-luvulta alkaen, sillä vuonna 834 kuollut Ibn Hisham laati vanhimman säilyneen Muhammedin elämäkerran (Sirat Rasul Allah), joka viittaa Koraanin eri jakeisiin aivan oikein. Orientalisti John Wansbrough arvelee, että Koraani olisi koottu ja kanonisoitu juuri tätä ennen 700- ja 800-lukujen vaihteessa. Hän perustelee väitettä myös tekstin lingvistisellä analyysilla. Wansbroughin teoria ei ole saanut arabistien keskuudessa laajaa kannatusta.
Raymond Dequin väittää, että Zaydista kertova osuus Koraanissa (33:37) olisi peräisin vasta 800-luvun alusta, koska Ibn Ishaq ei kerro siitä ja Ibn Hisham viittaa siihen vain lyhyesti. Kohta on Koraanissa ainoa, joka varmuudella puhuu profeetasta nimeltä Muhammed. Tarina Zaydista esiintyy kuitenkin De Haerisibus -tekstissä, jossa se tämän teorian mukaan olisi myöhempi lisäys.
Teoria Koraanista syyrialais-kristillisenä kirjana
Jotkut tutkijat ovat kehitelleet teoriaa, jonka mukaan Koraani olisi varhaisvaiheissaan ollut kokoelma syyrialais-kristillisiä saarnoja ja virsiä.
Vuonna 1970 Günter Lüling perusteli väitöskirjassaan näkemystä, että kolmasosa Koraanin suurista olisi alun perin ollut kristillisiä hymnejä. Saksalainen kirkkohistorioitsija K.-H. Ohlig on myös arvellut, että pääosa Koraanista olisi jonkin Lähi-idässä vaikuttaneen esi-nikealaisen kristillisen liikkeen liturgisia tekstejä, jotka ovat peräisin eri vuosisadoilta. Kirjoitustavan lukukelvottomuutta Ohlig perustelee sillä, että kyse oli uskonmiesten itselleen tekemistä muistilapuista saarnoja varten. Kirjoittaja olisi siten osannut lukea tekstin, koska tiesi, mitä oli tarkoittanut, mutta ei kukaan muu. Koraanin matemaattisen tyylianalyysin perusteella ranskalainen tutkija J-J. Walter on arvioinut, että kirjoittajia olisi saattanut olla 30–100.
Kulomäki
pienoiskuva|Maauunintie pienoiskuva|Vierumäen koulun [[Kulomäen koulu|Kulomäen opetuspiste Maauuninpolulla Kulomäessä]] Kulomäki on lähinnä 1970-luvulla rakennetuista kerrostaloista koostuva lähiö Korson kaupunginosassa Vantaalla. Kulomäestä löytyy liikuntapuisto, ruokakauppa, pizzeria, kolme päiväkotia ja Vierumäen koulun Kulomäen opetuspiste.
Koraanin historiallis-kriittinen tutkimus
Teoria Koraanista syyrialais-kristillisenä kirjana
Ohligin mukaan islamin varsinainen lähtökohta saattoi olla arabikristillisessä, arameankielisessä lahkossa, joka ensimmäisillä sataluvuilla vaikutti Syyriassa ja Mesopotamiassa ja sai vaikutteita etenkin samarialaisuudesta. Osa tästä väestöstä pakkosiirrettiin 200-luvulla Khorasaniin ja sen pääkaupunkiin Merviin Iranin koillisosassa. Sieltä alkuperäinen "koraaniliike" olisi poliittisten kumousten myötä (al-Malik, al-Mansur, al-Mamun) palannut valtakunnan ydinalueille ja noussut kalifien suojeluksessa valtionuskonnoksi. Profeetta Muhammedin hahmo olisi yhdistetty koraaniliikkeeseen ja sen teksteihin vasta 700-luvun jälkipuoliskolla, jolloin kirja olisi saanut hänestä siihen asti puuttuneen profeetallisen kirjoittajan Mooseksen esikuvan mukaisesti. Monet seikat tukevat teoriaa, muun muassa Koraanin kieli, kirjaimisto ja sisältö sekä islamiin sisältyvät zarathustralaiset, parsilaiset ja buddhalaiset vaikutteet, jotka viittaavat Keski-Aasiaan eivätkä Arabian niemimaalle islamin kehtona.
Kulomäki
Alueella sijaitsee kaupungin omistama Kulomäen täyttömäki, myös nimellä ”Kulokukkula” tunnettu ylijäämämaiden vastaanottoalue. Ylijäämämaata ei ole otettu vastaan vuoden 2011 jälkeen, mutta täyttömäelle toimitetaan ylimääräiset lumet talvella. Alkuvuonna 2015 uutisoitiin kuitenkin kaupungin aikomuksesta jatkaa täyttömaiden kasaamista mäelle, joilla toimilla runsas 93 metriä korkean täyttömäen korkeinta huippua suunnitellaan nostettavaksi noin 105 metriin.
Koraanin historiallis-kriittinen tutkimus
Koraanin alkuperäinen kieli
Alphonse Mingana (k. 1937) ja Christoph Luxenberg ovat osoittaneet, että Koraani on ainakin osittain kirjoitettu arameaksi eli Lähi-idän lingua francalla ja Jeesuksen äidinkielellä eikä arabiaksi. Minganan mukaan myös sana 'Koraani' on arameaa ja merkitsee syyrialais-kristillisessä jumalanpalveluksessa käytettyä liturgista lukemistoa. Koraanin teksteihin lisättiin diakriittiset merkit vasta myöhäisessä vaiheessa. Ne täsmensivät monien glyfien lukutavan, sillä sitä ennen sama merkki saattoi tarkoittaa useita eri äänteitä. Luxenberg on pyrkinyt ennallistamaan tekstien merkitystä poistamalla niistä diakriittiset merkit ja etsimällä vaihtoehtoisia lukutapoja myös arameankielisistä sanoista. Uusi lukutapa on muuttanut tekstien sisältöä monissa avainkohdissa. Siitä esimerkkinä on Voiman suura (96), joka Hämeen-Anttilan suomentamana kuuluu seuraavasti:"”Olemme lähettäneet tämän Voiman yönä. Mistäpä tietäisit, mikä Voiman yö on! Voiman yö on parempi kuin tuhat kuukautta. Silloin enkelit ja Henki laskeutuvat taivaasta kaikissa asioissa Herran luvalla. Silloin vallitsee rauha aina aamunkoihin asti.”"Islamilaisen Koraanin selityksen (tafsir) mukaan suura kertoo, että juuri tuona yönä Koraani laskeutui profeetta Muhammedille. Muslimit viettävät Voiman yötä vuosittain paastokuukauden aikana, jolloin suoritetut rukoukset ovat tehokkaampia kuin vastaavat teot "tuhantena kuukautena", joihin ei sisälly Voiman yötä. Brittiläinen orientalisti Richard Bell (1876–1952) näki kuitenkin Voiman suurassa kuvauksen jouluyöstä. Myös Günter Lüling katsoi vuonna 1970, että Voiman suura on kristillinen hymni, jossa saarnaaja puhuu seurakunnalle. Luxenbergin analyysit tukevat näitä väitteitä. Luxenbergin mukaan arabian sana al-qadr tarkoittaa myös kohtaloa ja sanan sisältyvä konsonanttiyhdistelmä q-d-r tarkoittaa syyro-arameassa syntymää tai ”onnentähteä”, jonka merkeissä ihminen on syntynyt sekä myös joulua. Myöhäisantiikissa astrologia oli suosittua. Se näkyy Jeesuksen syntymää koskevissa kertomuksissa, joissa joulutähti johdatti itämaan tietäjiä. Koska islamissa ei tunneta yöjumalanpalvelusta, Luxenberg näkee aamunkoittoon ulottuvassa valvomisessa viittauksen Syyrian kirkon joulunviettoon. Analyysin lopputuloksena Luxenberg kääntää suuran seuraavasti:"”Olemme antaneet hänen (=Jeesuksen) laskeutua alas jouluyönä. Mistäpä tietäisit, mikä on jouluyö? Jouluyö on rikkaampi armosta kuin tuhat yöjumalanpalvelusta. Enkelit, henkien seuraamina, tuovat silloin Herransa luvalla alas kaikenlaisia hymnejä. Silloin vallitsee rauha aamunkoittoon asti.”"Voiman suura muuttuu Luxenbergin ehdottamalla lukutavalla jouluyötä ja Jeesuksen syntymää ylistäväksi hymniksi. Vastaavalla tavalla monista Koraanin kohdista löytyy uusia lukutapoja. Luxenbergin tunnetuin esimerkki koskee Paratiisin neitsyitä, joita hän pitää käännösvirheenä; kyse olisi todellisuudessa viinirypäleistä. Muita esimerkkejä Koraanin suurista, joissa uusi lukutapa tai uusi tulkinta löytävät kristillisiä aiheita, ovat al-Fil eli Norsun suura (105) ja al-Masad eli Niiniköyden suura (111).
Kulomäki
Kulomäessä sijaitseviin HOAS:in asuntoloihin asutettiin vuonna 1979 väliaikaisesti ensimmäiset Suomeen saapuneet vietnamilaiset venepakolaiset.
Kulomäestä kulkevat linja-autoreitit 631 Tikkurilaan, 731 ja 731N Mikkolan ja Hakunilan kautta Hakaniemeen sekä Kulomäentieltä 633 Ilolan kautta Hakaniemeen.
Koraanin historiallis-kriittinen tutkimus
Koraanin alkuperäinen kieli
Ohligin mukaan väite siitä, että Koraanin kieli on arabiaa, oli luonteeltaan poliittinen ratkaisu siinä vaiheessa kun Koraani kanonisoitiin. Koraanin scripta defectaa ei tuossa vaiheessa enää osattu lukea. Myös itse Koraanin teksti sisältää toistavaa vakuuttelua, että kyseessä on nimenomaan arabiankielinen teos. Tämä herättää vaikutelman siitä, että asia on herättänyt keskustelua.
Kriittisistä tutkijoista Luxenberg on saanut eniten julkista huomiota, ja häneen on myös kohdistunut eniten arvostelua perinteisten tutkijoiden leiristä. Perinteiseen kertomukseen sitoutuneiden tutkijoiden on ollut mahdoton hyväksyä monia Luxenbergin korjausehdotuksia. Luxenbergiin onkin kohdistunut jopa vihapuhetta. Historiakriittisten tutkijoiden esiintyminen on Reynoldsin mukaan vienyt Koraanin länsimaisen tutkimuskentän hajaannuksen tilaan, jota voi kuvata sanoilla "toivoton kaaos".
Alkyylihalidit
pienoiskuva|Nestemäistä [[Tetrafluorietaani|tetrafluorietaania]]
Valmistus
Alkyylihalideja voidaan valmistaa alkeeneista ja alkyyneista additioreaktiossa sekä alkaaneista radikaalireaktioiden avulla.
Miira Tuominen
Miira Tuominen on suomalainen filosofi, joka on perehtynyt erityisesti antiikin filosofiaan. Tuominen työskentelee filosofian yliopistolehtorina Tukholman yliopistossa.
Graffiti (albumi)
Graffiti on R&B-artisti Chris Brownin kolmas studioalbumi. Albumi julkaistiin Yhdysvalloissa 8. joulukuuta 2009.
Taustaa
Albumi myi ensimmäisellä viikollaan 102,489 kappaletta ja se sijoittui Billboard 200 -listan sijalle 7. Nyt albumia on myyty 341 000 kappaletta. Albumin ensimmäinen single "I Can Transform Ya" julkaistiin 29. syyskuuta 2009. Singlellä vierailivat Lil Wayne ja Swizz Beatz. Swizz Beatz vastasi myös singlen tuotannosta. Single sijoittui sijalle 20 Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla. Albumin toinen single on "Crawl", joka sijoittui samalla listalla sijalle 53. Se julkaistiin 24. marraskuuta 2009.
Halo: The Flood
Halo: The Flood on yhdysvaltalaisen William C. Dietzin vuonna 2003 kirjoittama tieteisromaani. Kirja pohjautuu vuoden 2001 videopeliin Halo: Combat Evolved. Järjestyksessään se on toinen Halo-videopelisarjan universumiin sijoittuva romaani. Vaikkakin The Flood seuraa pelin tapahtumia ja käyttää osin jopa samaa dialogia, Dietz on lisännyt kirjaan myös pelissä näkymättömiä tapahtumia.
Kirjoittaminen
Kun kirjasarjan ensimmäinen osa Halo: The Fall of Reach menestyi hyvin ja myi yli miljoona kappaletta, Microsoft ja kustantaja Del Rey sopivat uusien Halo-romaanien tuottamisesta. William C. Dietz oli alun perin vastahakoinen kirjoittamaan kirjaa, sillä hänellä ei ollut aiempaa kokemusta Halo-sarjasta. Toisekseen pelisarjan silloinen kehittäjä Bungie ja julkaisija Del Reyn emoyhtiö Random House antoivat hänelle kymmenen viikkoa aikaa kirjan kirjoittamiseen, kun normaalisti hänellä kului siihen aikaa kuusi kuukautta. Hän kuitenkin muutti mieltään huomattuaan Halon suosion paikallisessa videopeliliikkeessään ja hänen agenttinsa neuvoteltua kirjoittamisesta hyvän palkkion.
Hän ei ollut pelannut peliä aiemmin, mutta osti heti sopimuksensa jälkeen Xboxin ja Halo: Combat Evolvedin ja kirjoitti muistiinpanoja hahmojen keskusteluista. Hän luki myös The Fall of Reach -romaanin ymmärtääkseen paremmin jo valmiiksi luodun universumin. Lopulta hän tykästyi sarjaan niin, että pelasi sitä aika ajoin vielä vuosikymmenen jälkeenkin. Bungie antoi Dietzin käyttöön hänen omien sanojensa mukaan valtavan määrän taustatietoa universumista. Dietzin viimeisteltyä kirjansa Bungie tarkisti sen olevan yhteneväinen muun sarjan kanssa, sillä Bungie pitää kaikkien kirjojen kuuluvan viralliseen kaanoniin.
Dietz pyysi lupaa lisätä tarinaan ylimääräisiä hahmoja, jotta lukemisesta tulisi nautinnollisempaa heille, jotka tuntevat jo pelin tarinan. Bungie vastusti ajatusta aluksi, mutta suostui siihen sillä ehdolla, että kaikki uudet hahmot kuolisivat romaanin lopussa. Dietz oli tyytyväinen saavuttamiinsa kompromisseihin.
Alkuasetelma ja hahmot
United Nations Space Command (lyh. UNSC) on ihmiskunnan suurin ja voimakkain ryhmittymä. Eräs UNSC:n tärkeimmistä erikoisjoukoista ovat Orbital Drop Shock Troopers -sotilaat (lyh. ODST), jotka pudotetaan kohteen pinnalle siihen erityisesti suunnitelluissa pudotuskapseleissa. UNSC:n tärkein sotilasyksikkö ovat kuitenkin SPARTAN-ohjelman sotilaat. Kirjan päähenkilö on Master Chief, yksi harvoista jäljellä olevista Spartan-II-supersotilaista. Hänen mukanansa kulkeva tekoäly Cortana on luotu tohtori Catherine Halseyn, SPARTAN-ohjelman kehittäjän, kloonatuista aivoista.
Juoni
Halo: The Flood sijoittuu vuoteen 2552. Kirjan, kuten Combat Evolvedinkin alussa UNSC:n Pillar of Autumn -avaruuslaiva löytää sattumalta valtavan rengasmaailman, Halon. Lähistöllä on Covenantin sotajoukko, joka huomaa yksinäisen Pillar of Autumnin. Pelätessään vahingoittavansa Halo-rengasta Covenant pyrkii valtaamaan aluksen tuhoamisen sijasta. Miehistön valmistautuessa taisteluun Spartan-II -supersotilas Master Chief herätetään syväjäädytyksestä.
Autumnin kapteeni Jacob Keyes käskee miehistöä hylkäämään laivan. Keyes pelkää tärkeää taktista tietoa sisältävän tekoäly Cortanan joutuvan vihollisen käsiin, joten hän luovuttaa sen Master Chiefille. Master Chief tekee hätälaskun Halon pinnalle pelastusveneellä. Joukko ODST-sotilaita laskeutuu Halolle pudotuskapseleilla. Pinnalla ryhmän johtaja Antonio Silva ja kakkoskomentaja Melissa McKay perustavat tukikohdan ja aloittavat sissisodankäynnin Covenantia vastaan. Covenant on vanginnut kapteeni Keyesin ja vienyt hänet Truth and Reconciliation -risteilijälle, josta Master Chief ja ryhmä sotilaita pelastavat hänet. Keyes kertoo Covenantin pitävän Haloa erittäin voimakkaana aseena ja antaa Master Chiefille tehtäväksi löytää Halon hallinnointikeskuksen ennen Covenantia. Chiefin löydettyä hallinnointikeskuksen Cortana huomaa aseen olevan täysin erilainen kuin he alun perin luulivat ja käskee Master Chiefiä etsimään kapteeni Keyesin.
Keyes ja kersantti Avery Johnson siirtyvät ryhmänsä kanssa suolla sijaitsevalle mystiselle rakennelmalle, jonka sisältä he löytävät joukon auki revittyjä Sangheilejä. Jäljet on aiheuttanut Flood-parasiittieliö, jotka kiinnittyvät uhriinsa ja ottavat tämän kehon hallintaansa. Eräs sotilaista, Wallace Jenkins, joutuu Floodin tartuttamaksi ja jää osittain tietoiseen tilaan. Hän ei kuitenkaan voi hallita täysin kehoaan ja hyökkää McKayn joukkojen kimppuun. Jenkins aikoo tappaa itsensä mutta hänet otetaan vangiksi tutkimuksia varten.
Master Chief on saapunut samalle suolle kuin Keyes, kunnes kyseistä Haloa ylläpitävä tekoäly 343 Guilty Spark lähestyy Master Chiefiä ja kertoo hänen aiemmin kohtaamiensa eliöiden olevan Floodia. Guilty Spark haluaa aktivoida Halon puolustusjärjestelmät tuhotakseen Floodin, mutta tarvitsee Master Chiefin apua sen toteuttamiseen. Chiefin päästyä takaisin hallinnointikeskukseen Guilty Spark antaa hänelle avaimen Halon aktivoimiseen, mutta Cortana estää sen toteutumisen. Hän kertoo Halon olevan ase, mutta Floodin tuhoamisen sijasta Halo tappaa sen ruoan, kaiken älyllisen elämän, näännyttäen Floodin lopulta nälkään. Pyrkiessään estämään Guilty Sparkia aktivoimasta puolustusjärjestelmiä he päättävät tuhota Halon räjäyttämällä sen pinnalle törmänneen Pillar of Autumnin fuusioreaktorit, johon he kuitenkin tarvitsevat Keyesin hermoimplantit. Cortanan huomaa Keyesin olevan yhä elossa, mutta olevan Halolta pakoa yrittävän Floodin vankina Truth and Reconciliationilla. Heidän saapuessaan kapteenin luokse tämä on jo kuollut. Chief noutaa hermoimplantit ja suuntaa Autumnille.
Pillar of Autumnilla Master Chief joutuu melkein Floodin tartuttamaksi, mutta Cortana pelastaa hänet. He onnistuvat horjuttamaan reaktoreiden tasapainoa Guilty Sparkin vastustuksesta huolimatta. Räjähdykseen aikaa olevan laskennan alettua Cortana ohjaa Master Chiefin hangaariin, jossa on vieläkin hävittäjä. Cortana ja Chief onnistuvat pakenemaan juuri ennen räjähdystä ja uskovat olevansa ainoat selviytyjät. Cortana kertoo Chiefille taistelun olevan lopussa, jolloin tämä toteaa Maan olevan yhä vaarassa ja taistelun olevan vasta alussa.
Vastaanotto
Halo: The Floodin vastaanotto oli ristiriitaisempi kuin aiemman osan. Erään arvostelijan mielestä tarina ei erottunut videopelistä tarpeeksi selkeästi, joka teki siitä vähemmän jännittävän. Hän kuitenkin piti kirjan sivutarinoista ja suositteli kirjaa. Arvostelija Josh Carter ei pitänyt kirjan runsaista taistelukohtauksista. Talking About Games -sivuston Cliff Bakehornin mielestä kirja avasi Halon maailmaa hyvin. Hän piti kuitenkin The Fall of Rechin kirjoittajan Eric Nylundin tyylistä enemmän.
Nerdsworth Academyn arvostelija sanooi kirjalla olleen hetkensä, mutta kokonaisuutena se oli pettymys. About Techin Eric Qualls piti kirjaa mielenkiintoisena luettavana, vaikka tapahtumat olivatkin samat kuin Combat Evolvedissa. Kirja-arvostelija James Welch ei ollut pelannut sarjan pelejä aiemmin, mutta nautti silti kirjasta. Hän ei kuitenkaan pitänyt sitä yhtä hyvänä kuin The Fall of Reachia.
Dietz itse vastasi kirjan saamaan kritiikkiin kertomalla, että hänet palkattiin nimenomaan kirjoittamaan peli romaanimuotoon. Hän yllättyi kuullessaan, että kaikki eivät pitäneet hänen kirjoittamaansa Master Chiefiä hahmon luonteen mukaisena. Hän kertoi kirjan menneen läpi pelinkehittäjä Bungien tarkastuksesta, mutta piti mahdollisena hänen ja Eric Nylundin versioilla hahmosta olevan eroja, sillä kaikilla kirjailijoilla on oma tyylinsä.
Kirja nousi pian julkaisunsa jälkeen Publishers Weekly -lehden bestseller-listalle. Kirjasarjan seuraava osa First Strike oli Eric Nylundin kirjoittama ja sijoittui Combat Evolvedin ja Halo 2:den väliseen aikaan.
Pelinrakentajan säkitys
pienoiskuva|Kuvassa pelinrakentaja yllätetään ja tapahtuu säkitys. Pelinrakentajan säkitys tarkoittaa Amerikkalaisessa jalkapallossa tilannetta, jossa puolustaja onnistuu taklaamaan hyökkäävän joukkueen pelinrakentajan aloitusviivan takapuolella.
Puolustuksen linjamiesten (DT/DE) ja myös tukimiesten (LB) tehtävänä on päästä hyökkäyksen linjan läpi häiritsemään pelinrakentajaa ja taklaamaan eli säkittämään (sack) hänet. Säkitys estää hyökkäyksen heittopelin. Puolustuksen linjan tulee olla tarpeeksi vahvoja, mutta myös tarpeeksi nopeita ehtiäkseen kiertää linjan ja häiritsemään pelinrakentajaa. Strip sack on puolustuksen erityinen ansio ja tarkoittaa sitä, että pelinrakentaja rähmää (fumble) pallon ja menettää sen vastustajalle. Tällöin pelin suunta vaihtuu ja puolustava joukkue vaihtaa kentälle hyökkäyskokoonpanon.
O-Nitroanisoli
o-Nitroanisoli eli 2-nitroanisoli (C7H7NO3) on nitrattuihin aromaattisiin yhdisteisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää valmistettaessa muun muassa väriaineita ja lääkkeitä. o-Nitroanisoli on m- ja p-nitroanisolien isomeeri.
Pelinrakentajan säkitys
Säkitys tilanne alkaa usein puolustuksen painostuksesta, jolloin heittopeliin tulee painetta ja pelinrakentaja ei löydä oikeaa pallon vastaanottajaa. Pelinrakentaja yrittää viimeiseen saakka välttää säkitystä ja siten pakottaa kiirehtimään ratkaisua. Puolustus voi tehdä säkityksellä myös pisteitä. Oma maali syntyy pallonkantaja esim pelinrakentaja taklataan omalla maalialueella.
Sadan säkityksen rajapyykin saavuttaneista pelaajista NFL pelaajista n 2/3 osaa pelasivat linjamiehinä (DE/DT) ja loput tukimiehinä (LB). Noin 15% heistä pelaa tai pelasi useampaa pelipaikkaa vaihdellen tukimiehestä linjaan tai päinvastoin.
O-Nitroanisoli
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa o-nitroanisoli on väritöntä tai hieman kellertävää nestettä. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin ja bentseeniin. o-Nitroanisoli on myrkyllistä ja ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä. Aine voi aiheuttaa methemoglobiinin muodostumista vereen, mistä seurauksena on ihon muuttuminen sinertäväksi. Yhdiste voi olla karsinogeenista.
Valmistus ja käyttö
o-Nitroanisolia voidaan valmistaa nitraamalla anisolia, mutta tässä reaktiossa muodostuu huomattava määrä myös p-nitroanisolia. Selektiivisempi tapa on o-kloorinitrobentseenin reaktio emäksisessä metanoliliuoksessa. o-Nitroanisolista valmistetaan muita yhdisteitä kuten o-anisidiinia, atsovärejä ja lääkeaineita.
Verkkokalvo
Verkkokalvon retinoblastooma on lasten yleisin silmäsyöpä.
Eläinten verkkokalvo
Eläinten verkkokalvo on periaatteessa samanlainen kuin ihmisellä mutta sauvojen ja tappien määrät ja sijoittuminen verkkokalvolla vaihtelevat. Sauvasoluja on runsaasti eläimillä, jotka saalistavat tai liikkuvat hämärässä. Monilla eläinlajeilla on verkkokalvossa heijastava pinta, tapetum lucidum, joka heijastaa silmään tulleen valon toistamiseen näköhermoihin ja parantaa siten hämäränäköä, "kissansilmät".
Ville Tiisanoja
Ville Johannes Tiisanoja (s. 24. joulukuuta 1975 Vantaa) on suomalainen entinen kuulantyöntäjä, joka edusti Kenttäurheilijat-58:aa. Hänen ennätyksensä kuulantyönnössä on 21,09 metriä, jonka hän työnsi Kuortaneen eliittikisoissa 28. heinäkuuta 2002. Tiisanojaa valmensi hänen isänsä Kalle Tiisanoja.
Tiisanoja piti hallussaan 17-vuotiaiden kuulantyönnön Suomen ennätystä vuodelta 1992 (16,41 m) ja 14-vuotiaiden Suomen halliennätystä vuodelta 1989 (13,30 m 5,4 kilon kuulalla). Lisäksi Tiisanojalla on useita juniorisarjojen piiriennätyksiä kuulan lisäksi myös keihään-, kiekon- ja moukarinheitossa.
2001–2005
Vuonna 2001 Tiisanoja osallistui Edmontonin MM-kisoihin, jossa hän selviytyi finaaliin, ollen lopputuloksissa yhdeksäs (tulos 20,45). Ennätys parani Lapinlahden eliittikisoissa kahdella sentillä lukemiin 20,78. Pitkästä työnnöstä huolimatta Tiisanoja sijoittui kilpailussa vasta kolmanneksi.
Tiisanoja joutui kiekonheittäjä Timo Tompurin kanssa kyseenalaiseen julkisuuteen keväällä 2002, kun harjoitusleiriltä Espanjasta palanneen parivaljakon Espanjasta ostetusta autosta löytyi Ranskan tullin tarkastuksessa kiellettyjä aineita. Urheilijat kiistivät aineiden kuuluneen heille. Miesten mukaan aineet löytyivät autossa olleesta lokerosta ja olivat auton edellisen omistajan.
Urheilun oikeusturvalautakunta totesi päätöksessään, että on äärimmäisen epätodennäköistä, ja siksi järkevän epäilyksen ulkopuolella, että Tompurin autossa tai jommankumman matkatavaroissa sattumalta tai heidän tietämättään olisi ollut kätkössä sellaisia dopingaineita, joita uskotaan yleisesti käytettävän Tiisanojan ja Tompurin harjoittamissa lajeissa. Sen vuoksi oikeusturvalautakunta ei pitänyt uskottavana, että miehet eivät olleet tietoisia mukana kuljettamistaan dopingaineista. Urheilijoille annettiin varoitus.
Vuoden 2002 sisäratojen EM-kilpailuissa Tiisanoja sijoittui viidenneksi. Münchenin EM-kisoissa hän selviytyi finaaliin ollen lopulta kuudes. Tiisanoja oli koko kauden hurjassa vireessä, ja hänen onnistui jopa rikkoa 21 metrin raja työntämällä Lapinlahden eliittikisoissa 21,09 metriä, mikä on Tiisanojan ennätys.
Vuoden 2003 MM-kisoissa Tiisanoja oli finaalin kahdeksas. Ateenan olympialaisissa 2004 hän jämähti karsintaan, ollen karsinnan 19:s tuloksella 19,50. Vuonna 2005 Tiisanoja saavutti parhaan aikuisten arvokisasijoituksensa ollen neljäs Madridin sisäratojen EM-kilpailuissa. Helsingissä hän sijoittui jälleen MM-tasolla kahdeksanneksi tuloksella 20,57.
2006–
Vuonna 2006 Tiisanoja jäi Moskovan MM-hallikilpailuissa karsinnan 16:ksi alle 19 metrin työnnöllä. Kesällä hän sijoittui Göteborgin EM-kisoissa 11:ksi, vaikka oli karsinnan viides lähes metrin finaalia paremmalla tuloksella.
Elokuussa 2006 Tiisanoja jäi kiinni testosteronin käytöstä ja myönsi A-näytteen oikeellisuuden. Tiisanoja sai kahden vuoden kilpailukiellon ja 50 000 euron sopimussakon rangaistuksena dopingrikkomuksesta. Tiisanoja kertoi, että dopingin käytön takana olivat olleet heikosti sujunut hallikausi sekä kovat menestyspaineet. Hän myönsi myös saaneensa testosteronia välikäden kautta. Tiisanojan kilpailukielto alkoi 24. elokuuta 2006 ja lisäksi hänen kilpailutuloksensa 27. kesäkuuta 2006 lähtien on mitätöity, mikä tarkoittaa, että hän menetti vuoden 2006 Suomen mestaruuden Conny Karlssonille. Tiisanoja ei ole kilpaillut kilpailukieltonsa päättymisen jälkeen. Vuonna 2010 uutisoitiin, että Suomen Urheiluliitolla oli saamatta Tiisanojalle määrättyjä sopimussakkoja useita kymmeniätuhansia euroja.
Urheilu-uran jälkeen
Ammatiltaan Tiisanoja on rakennusteknikko ja teki rakennusalan töitä jo urheilu-uransa aikana. Hän on työskennellyt muun muassa työmaavastaavana asbestinpoistoja suorittavassa yrityksessä.
Riemannin zeeta-funktio
Matematiikassa Riemannin zeeta-funktio on kompleksitason kuvaus, joka liittyy alkulukujen jakaumaan ja on siksi mielenkiintoinen mm. lukuteorian kannalta.
Nikki Hudson
Hudson pelasi vuonna 2009 päättyneellä maajoukkueurallaan Australian maajoukkueessa 303 ottelua ja teki niissä 99 maalia. Hänet nimettiin Australian maahockeyn kunniagalleriaan (Hockey Australia Hall of Fame) vuonna 2015.
Riemannin zeeta-funktio
Määritelmä
Riemannin zeeta-funktio \zeta(s) on määritelty kompleksiluvuille s, joiden reaaliosa > 1, summaksi Alueessa tämä sarja suppenee ja zeeta-funktio on analyyttinen. Bernhard Riemann keksi, että zeeta-funktiota voidaan analyyttisesti jatkaa meromorfiseksi funktioksi, joka on määritelty koko kompleksitasossa lukuun ottamatta pistettä 1. Tämä funktio on kyseessä Riemannin hypoteesissa.
Integraaleja
Jos  pätevät kaavat ja
Integraali zeetafunktion derivaatalle on
joka pätee kaikille kompleksiluvuille paitsi kun s=1.
Kaavoja jotka sisältävät zeetafunktion
missä ψ0 on digammafunktio.
Sarjoja Eulerin vakiolle:
Sarja Catalanin vakiolle:
Aki Antti-Roiko
Tunnetuin Aki Antti-Roikon ohjastamista hevosista on ollut Isla J Brave. Vuoden 2012 jälkeen Antti-Roiko lopetti ohjastustehtävänsä lähes kokonaan selkävaivojen vuoksi. Vuonna 2018 Antti-Roiko lopetti valmennustoiminnan, jonka jälkeen hän on keskittynyt hotelli- ja ravintolatoiminnan pyörittämiseen Lokkilinna -nimisessä yrityksessä Kalajoella.
Terhi Rannela
Rannela on valmistunut filosofian maisteriksi Tampereen yliopistosta pääaineenaan yleinen kirjallisuustiede.