cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kuolonsyöjät
Narcissa Malfoy
Teoksessa Harry Potter ja puoliverinen prinssi Narcissan hahmo syvenee hieman, kun hän pyytää epätoivoisesti Severus Kalkarosta suojelemaan ainoaa poikaansa, ja pakottaa tämän vannomaan rikkumattoman valan. Kyseisessä luvussa esiintyy myös hänen sisarensa Bellatrix Lestrange. Narcissa esiintyy Harry Potter ja puoliverinen prinssi -teoksessa useammin kuin missään muussa kirjassa. Hänellä on myös toinen sisko, Andromeda Tonks, joka on Nymfadora Tonksin äiti.
Teoksessa Harry Potter ja kuoleman varjelukset Narcissa auttaa Harrya kukistamaan Voldemortin. Metsäkohtauksessa, kun Harry on antautunut ja yrittänyt kuolla ystäviensä puolesta jääden silti henkiin, Voldemort haluaa tietää onko Harry kuollut. Narcissa tietää, ettei Harry ole kuollut ja kysyy tältä supattaen, onko Draco elossa linnassa. Harry vastaa myöntävästi. Tämän jälkeen Narcissa valehtelee Voldemortille väittäen pojan kuolleen, vaikka todellisuudessa Harry on täysissä ruumiinvoimissa. Kohtauksen jälkeen Hagrid kantaa ”kuolleen” Harryn takaisin linnaan. Tästä syystä Narcissa ei joutunut Azkabaniin Voldemortin kukistumisen jälkeen.
Mulciber
Mulciber oli kuolonsyöjä, joka taisteli Voldemortin puolella ensimmäisessä velhosodassa. Irkoroffin mukaan Mulciber oli erikoistunut komennuskirouksiin ja pakotti lukemattomia ihmisiä tekemään kauheuksia. Mulciber myöhemmin pakeni Azkabanista ja osallistui Salaperäisyyksien osaston taisteluun, jossa hän jahtasi lapsia yhdessä Lucius Malfoyn kanssa. Taistelun jälkeen Mulciber joutui takaisin Azkabaniin. Mulciber myöhemmin pakeni ja osallistui Tylypahkan taisteluun. Mulciberin kohtalo jäi epäselväksi Voldemortin kukistuttua.
Nott
Nott oli kuolonsyöjä, joka oli Voldemortin kannattaja ensimmäisessä velhosodassa. Nott oli Sianpäässä toivottamassa onnea Voldemortille kun hän yritti hakea työpaikkaa Tylypahkasta. Nott oli yksi niistä kuolonsyöjistä, jotka eivät joutuneet Azkabaniin Voldemortin kukistumisen jälkeen. Nott oli läsnä kun Voldemort kutsui kaikki kuolonsyöjät paikalle palattuaan valtaan. Nott osallistui Salaperäisyyksien osaston taisteluun, missä hän sai otteen Harrysta, mutta Hermione kangisti hänet ja Nott kaatui päin hyllyä, joka sisälsi ennustuksia ja loukkaantui pahasti hyllyn kaaduttua hänen päälleen. Lucius käski muita kuolonsyöjiä jättämään loukkaantuneen Nottin jälkeen. Nott joutui Azkabaniin mutta karkasi. Nott osallistui Tylypahkan taisteluun ja mikäli hän selvisi taistelusta hän todennäköisesti joutui takaisin Azkabaniin loppuiäkseen.
Myöhemmin Harry Potter takavarikoi Nottin pojalta Theodorelta tämän valmistaman ajankääntäjän, jolla kykeni matkustamaan kauas menneisyyteen. Draco myöhemmin kertoi Harrylle että Theodore valmisti myös hänen isälleen paremman ajankääntäjän.
Peter Piskuilan
Peter Piskuilan (Matohäntä) (1959/1960 – maaliskuu 1998) oli Harry Potterin isän, James Potter, koulutoveri. Hän ei tosin ollut hyvä ystävä, vaan lähinnä ”iilimato”, joka roikkui Jamesin, Sirius Mustan ja Remus Lupinin seurassa. Peter ihaili Jamesia, hänen rohkeuttaan, taitojaan ja tapaansa osoittaa pientä kapinaakin koulussa.
Myöhemmin Sirius Mustan luultiin murhanneen jästejä täynnä olevalla kadulla Peterin ja 12 jästiä. Peteristä jäi jäljelle vain yksi hänen sormistaan. Sirius pidätettiin heti paikan päällä, ja hänen luultiin todella tulleen hulluksi, koska hän ei kyennyt lopettamaan nauramista. Tosiasiassa Sirius oli kuitenkin syytön: Peter murhasi nämä 12 jästiä, leikkasi sormensa irti ja pakeni muututtuaan sekasorron turvin animaagihahmokseen rotaksi, joka myöhemmin päätyi Weasleyn perheen lemmikkirotaksi, Kutkaksi. Piskuilan paljastuu kirjassa Harry Potter ja Azkabanin vanki ja pakenee, kun Lupin muuttuu ihmissudeksi.
Teoksesta Harry Potter ja liekehtivä pikari eteenpäin Piskuilania nimitetään yleisesti taas Matohännäksi, niin kuin joskus hänen nuoruudessaan. Hän auttaa Lordi Voldemortia saamaan ruumiinsa takaisin, vaikka se vaatiikin Piskuilanilta oman kätensä uhrausta. Voldemort antaa kuitenkin hänelle uuden hopeakäden. Piskuilan myös murhaa Cedric Diggoryn. Myöhemmin Voldemort lähettää Piskuilanin auttamaan Severus Kalkarosta tämän kotiin. Piskuilan ei ole kuitenkaan innoissaan tästä, vaan hän haluaisi vaativampia tehtäviä.
Peter kuolee viimeisessä kirjassa oman hopeakätensä kuristamana: käsi käy hänen kimppuunsa, kun hän on yrittänyt kuristaa sillä Harrya, joka viime voimillaan saa muistutettua, että Peter on henkensä velkaa hänelle. Peter epäröi ja hellittää otettaan muistaessaan asian: silloin Voldemortin mustaa tahtoa täynnä ollut käsi tarttuukin Peterin omaan kurkkuun ja kuristaa hänet, koska hän ei tappanut Harrya, vaikka siihen oli oiva mahdollisuus.
Augustus Rookwood
Augustus Rookwood (s. 1964 - k. 2. huhtikuuta 1998) oli kuolonsyöjä, joka työskenteli Taikaministeriön palveluksessa ensimmäisessä sodassa Voldemortia vastaan. Hän välitti tietoja Voldemortille. Igor Irkoroff ilmiantoi hänet oikeudenkäynnissä, joka johti Azkabaniin vangitsemiseen. Rookwood pakeni Azkabanista yhdeksän muun kuolonsyöjän kanssa kun Ankeuttajat kapinoivat ministeriötä vastaan. Salaperäisyyksien osaston taistelussa Rookwood yritti langettaa tappokirouksen Kingsley Kahlesalpaan, mutta epäonnistui ja Rookwood joutui uudestaan Azkabaniin Salaperäisyyden osaston tapahtumien jälkeen, mutta hän pakeni uudestaan seitsemännessä kirjassa. Tylypahkan taistelussa Rookwood tappoi Fred Weasleyn räjäyttämällä katon tämän päälle.
Rookwoodin lopullinen kohtalo jää epäselväksi: Aberforth Dumbledore lyö hänet maahan lopputaistelussa, mutta Rowling ei kerro kuoleeko hän vai joutuuko lopullisesti Azkabaniin.
Evan Rosier
Evan Rosier oli kuolonsyöjä, joka taisteli ensimmäisessä velhosodassa Voldemortin puolella. Irkoroffin kuulusteluissa paljastuu että Rosier sai surmansa taistellessaan Vauhkomieltä vastaan, mutta onnistui viemään palasen tämän nenästä pois.
Thorfinn Rowle
Thorfinn Rowle oli kuolonsyöjä, joka mainittiin ensimmäisen kerran kuudennessa romaanissa. Hän on isokokoinen ja hänellä on vaaleat hiukset. Rowle osallistui Astronomiatornin taisteluun odottaen tornin alapuolella. Hän tappoi vahingossa toisen kuolonsyöjän Gibbonin paiskomalla tappokirouksia joka suuntaan taistellessa Lupinia vastaan. Rowle myös sytytti Hagridin mökin tuleen ja langetti kidutuskirouksen Harryyn kunnes Kalkaros käski kaikkia kuolonsyöjiä lähtemään. Seitsemännessä romaanissa Harryn lausuttua Voldemortin nimen ääneen Rowle ja Dolohov jäljittivät Harryn kahvilaan, mutta Harry kangisti Rowlen. Rangaistukseksi Voldemort käski Dracon kiduttaa häntä kidutuskirouksella. Tylypahkan taistelussa Rowle piti Hagridia aisoissa Kielletyssä metsässä ja käski Hagridin olla hiljaa tämän huudettua Harrylle. Rowlen kohtalo jäi epäselväksi mutta jos hän selvisi taistelusta hän todennäköisesti joutui Azkabaniin loppuiäkseen.
Myöhemmin Rowlen sukulainen Eufemia sai tehtäväkseen kasvattaa Voldemortin salaisen tyttären Delfin rahallista korvausta vastaan. Eufemia ei kuitenkaan Delfin mukaan koskaan välittänyt hänestä. Eufemialla oli lemmikkinä auguuri, joka itki koska tiesi Delfin kokevan karvaan kohtalon. Auguurit ovat lintuja ja taikaolentoja.
Scabior
Scabior oli entinen Luihuisen opiskelija ja kaappari, joka oli yksi Fenrir Harmaaselän johtaman kaappariryhmän jäsenistä, jotka vangitsivat jästisyntyisiä. Scabior oli joutunut Azkabaniin tuntemattomasta rikoksesta, mutta hänet vapautettiin Voldemortin vallattua taikaministeriön. Scabior liittyi kaappareihin ja oli yksi niistä, jotka vangitsivat Harry Potterin, Hermione Grangerin ja Ronald Weasleyn ja esti Harmaaselkää puremasta Hermionea. Scabior myöhemmin toimitti Harryn, Ronin ja Hermionen Malfoyden kartanolle ja vakuutti Narcissalle Harryn olevan Harry. Bellatrix Lestrangen otettua Godric Rohkelikon miekan yhdeltä kaapparilta, Scabior uhkasi sauvallaan Bellatrixia, mutta hänet tainnutettiin ja Draco vei hänet etupihalle. Myöhemmin Scabior osallistui Tylypahkan taisteluun ja Voldemortin purettua taikasuojat hän johti kaappareiden hyökkäystä opettajien ja oppilaiden kimppuun. Scabior taisteli puisella sillalla Neville Longbottomia vastaan, mutta silta romahti ja Scabior sai surmansa pudotessaan alas.
Selwyn
Selwyn oli kuolonsyöjä, joka taisteli Voldemortin joukoissa toisessa velhosodassa. Seitsemän Potterin taistelussa Selwyn jahtasi Hagridia ja oikeaa Harry Potteria. Voldemort käski Selwyniä antamaan taikasauvansa hänelle Harryn riisuttua hänet aseista. Selwyn oli myöhemmin läsnä Ksenofilius Lovekivan asunnolla ja kidutti Lovekivaa Harryn paettua. Selwyn myöhemmin pidätti Lovekivan. Selwyn myöhemmin osallistui Tylypahkan taisteluun. Selwynin kohtalo jäi epäselväksi Voldemortin kukistuttua.
Travers
Travers oli kuolonsyöjä, joka oli ensimmäisessä velhosodassa murhannut McKinnonin perheen. Travers joutui Azkabaniin, mutta pakeni sieltä Voldemortin noustua valtaan ja Salaperäisyyksien osaston taistelun aikana hän piti Ginnyä panttivankina kunnes hänet kukistettiin ja Travers joutui uudestaan Azkabaniin mutta hän karkasi jälleen. Seitsemän Potterin taistelussa Kingsley riisui Traversin aseista ja Travers joutui jälleen Azkabaniin mutta kuolonsyöjien vallattua taikaministeriön Travers vapautettiin. Travers siirrettiin töihin ministeriöön taikalainvalvontaosastolle Mafalda Hopkirkin esimieheksi. Myöhemmin Travers jäljitti Harry Potterin Lovekivan asunnolle ja todisti tämän pakenemisen. Irvetassa Travers keskusteli Hermionen kanssa, joka oli monijuomaliemen avulla naamioitunut Bellatrixiksi. Harry komennutti Traversin harhauttaakseen tätä, jotta he voisivat päästä Lestrangen holviin. Travers osallistui Tylypahkan taisteluun ja taisteli Parvati Patilia ja Dean Thomasta vastaan. Traversin kohtalo jäi epäselväksi mutta jos hän selviytyi taistelusta hän todennäköisesti joutui loppuiäkseen Azkabaniin.
Corban Yaxley
Corban Yaxley (etunimi kerrottu Pottermoressa) oli kuolonsyöjä, joka oli mukana ensimmäisessä velhosodassa. Voldemortin noustua jälleen valtaan Yaxley yritti värvätä Horatius Kuhnusarvion liittymään kuolonsyöjiin, mutta Kuhnusarvio oli naamioitunut nojatuoliksi ja Yaxley ei nähnyt häntä käytyään tämän asunnolla. Yaxley osallistui Astronomiatornin taisteluun johtamalla kuolonsyöjien hyökkäystä ja painostamalla Dracoa tappamaan Dumbledore. Yaxley esti Harmaaselkää hyökkäämästä Dumbledoren kimppuun ja käski tämän seurata käskyjä. Kalkaroksen saavuttua paikalle ja tapettua Dumbledoren Yaxley pakeni, mutta Harry Potter kangisti hänet ja Yaxley jäi kiinni ja joutui Azkabaniin mutta pakeni myöhemmin. Malfoyden kartanon tapaamisessa Yaxley kertoi Voldemortille langettaneensa komennuskirouksen Pius Sakiaan. Kuolonsyöjien vallattua ministeriön Yaxleysta tehtiin Taikalainvalvontaosaston päällikkö. Yaxley osallistui ahkerasti jästisyntyisten kuulusteluihin ja pidätyksiin vainoten heitä. Harry Potterin tunkeuduttua taikaministeriöön hän tainnutti Yaxleyn mutta Yaxley heräsi ja sai otteen Hermionen kädestä kolmikon kaikkoonnuttua Yaxley mukanaan Kalmanhanaukio kahteentoista, jolloin Yaxley paljasti heidän piilopaikkansa muille. Myöhemmin Tylypahkan taistelussa Lee Jordan ja George Weasley kukistivat Yaxleyn ja taistelun jälkeen Yaxley joutui loppuiäkseen Azkabaniin.
Wilkes
Wilkes oli kuolonsyöjä, joka taisteli ensimmäisessä velhosodassa. Tylypahkassa Wilkes kuului Luihuisten jengiin, johon kuuluivat myös Avery, Mulciber, Kalkaros, Rosier, Lucius Malfoy, Bellatrix, Rodolfus ja Rastaban, Regulus sekä Narcissa. Sirius Mustan mukaan Wilkes sai surmansa taistelussa auroreja vastaan vuosi ennen Voldemortin kukistumista vuoden 1980 tienoilla. Ei ole tiedossa oliko Vauhkomieli se aurori, joka kukisti hänet.
Viitteet
Figuren der Harry-Potter-Romane Univers de Harry Potter הארי פוטר - דמויות משנה
Let the Devil In
Let the Devil In on suomalaisen black metal -yhtye Sargeistin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2010 levymerkillä Moribund Records.
Kokoonpano
+
Acacia Ridge
thumb|Ilmakuva Acacia Ridgen teollisuusalueesta. Acacia Ridge on kaupunginosa Brisbanessa, Queenslandin osavaltiossa, Australiassa. Se sijaitsee 13,5 kilometrin päässä kaupungin keskustasta etelään.
Sauber C29
Sauber C29 on sveitsiläisen Sauber -tallin neljästoista Formula 1 -auto, jota talli käytti kaudella. Autoa ajoivat espanjalainen Pedro de la Rosa, saksalainen Nick Heidfeld ja japanilainen Kamui Kobayashi. Auton on suunnitellut Willy Rampf. Auto julkistettiin 31. tammikuuta 2010 Valenciassa.
Aladobix
Aladobix on Asterix-sarjakuvan henkilöhahmo. Hän on gallialaisen kylän kyläpäällikkö. Aladobix oli mukana jo sarjan ensimmäisessä albumissa Asterix gallialainen.
Aladobix on Gallian sodan sotaveteraani, ja hänen kodissaan on sisäänkäyntioven yllä härän pää. Aladobix pitää mielellään mahtipontisia puheita, varsinkin kyläjuhlissa. Aladobix istuu kotonaan valtaistuimella ja kulkee ulkona seisten kilvellä, jota kantaa tavallisesti kaksi miestä. Keskenään erimittaisten kilvenkantajien ulkonäkö pysyy samana albumista Asterix ja Caesarin lahja alkaen. Albumin Asterix ja kadonnut kilpi mukaan Aladobixin kilpi on sama kilpi, jonka gallialaisten ylipäällikkö Vercingetorix luovutti Julius Caesarille antautumisen merkkinä Alesian taistelun jälkeen. Aladobix on ollut kylän päällikkönä koko sarjan ajan, tosin pari kertaa hänen asemansa on haastettu.
Aladobixilla on voimakastahtoinen vaimo Smirgeline (Bonnemine). Heillä ei ole lapsia. Smirgelinen veli Homeopatix on Parisiumissa asuva menestynyt liikemies, jota Aladobix ei voi sietää.
Lasten laulukilpailu Karuselli
Tenavasarja
1. Antti Annola - Sudet
Teinisarja
1. Markus Määttänen - Kirje
Tenavasarja
1. Sini Alatalo - Maailman lasten unet
Teinisarja
1. Sanna Hannus - Levoton Tuhkimo
3. toukokuuta
3. toukokuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 123. päivä (124. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 242 päivää.
Juhlapäiviä
Katso myös: kalenteri ~ 2. toukokuuta, 4. toukokuuta
Kazaam – kaikki mitä toivot
Kazaam – kaikki mitä toivot on Paul Michael Glaserin ohjaama, tuottama ja käsikirjoittama komedia vuodelta 1996. Elokuvan nimiosassa on paremmin koripalloilijana tunnettu Shaquille O'Neal. Se ei ole saanut hyvää vastaanottoa katsojilta ja elokuva onkin äänestetty sijalle 90 Internet Movie Databasen 100 huonoimman elokuvan listalla.
Mart Siimann
Mart Siimann (s. 21. syyskuuta 1946 Kilingi-Nõmme) on virolainen poliitikko, joka toimi Viron pääministerinä vuosina 1997–1999 edustaen Kokoomuspuoluetta.
Siimann opiskeli Tarton yliopistossa vuosina 1965–1971, minkä jälkeen hän työskenteli pitkään media-alalla muun muassa Viron television ja radion palveluksessa. Siimann valittiin edustajaksi Riigikoguun, jossa hän toimi vuodet 1995–1997 ja myöhemmin 1999–2003. Poliittisen uransa jälkeen Siimann toimi Viron olympiakomitean puheenjohtajana vuosina 2001–2012.
Timothy West
thumb|Timothy West Timothy West CBE (s. 20. lokakuuta 1934) on brittiläinen näyttelijä, joka on luonut pitkän uran sekä televisiossa, elokuvissa että näyttämöllä. Hän on naimisissa kollegansa Prunella Scalesin kanssa; pari kannattaa Työväenpuoluetta.
West oli ehdolla Baftan televisiopalkinnon saajaksi vuosina 1976 ja 1980.
Näyttelijä Samuel West on Timothy Westin ja Prunella Scalesin poika.
Life
Life voi tarkoittaa esimerkiksi seuraavia:
Eino Raunio
Eino Albin Raunio (18. tammikuuta 1909 Sääksmäki – 18. maaliskuuta 1979 Forssa) oli suomalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko ja ministeri.
Raunion vanhemmat olivat suutari Kaarlo Raunio ja Johanna Elviira Haapala. Hän kävi kansakoulun ja 1932 Työväen akatemian. Raunio teki maa- ja rakennustöitä sekä toimi suutarin ammatissa Sääksmäellä ja Hattulassa vuoteen 1934 saakka. Vuosina 1934–1935 Raunio oli sosialidemokraattisen nuorisoliiton järjestäjä ja Etelä-Hämeen sosialidemokraattisen piirin luennoitsija. Raunio työskenteli Hämeen Kansa -lehden Forssan toimiston hoitajana 1936–1939.
Raunio oli SDP:n pitkäaikaisena kansanedustajana 1939–1970. Hän toimi valtiovarainministerinä Rafael Paasion I hallituksessa 1968 ja sitä seuranneessa Mauno Koiviston I hallituksessa 1968–1970.
Raunio toimi presidentin valitsijamiehenä vuosien 1937, 1940, 1943, 1950, 1956, 1962 ja 1968 presidentinvaaleissa. Kunnallispolitiikassa hän toimi kunnanvaltuuston puheenjohtajana Hattulassa sekä kauppalan- ja kaupunginvaltuuston puheenjohtajana Forssassa.
left|pienoiskuva|alt=Eino Raunion muistokivi Forssan työväentalon edustalla.|Eino Raunion muistokivi Forssan työväentalon edustalla. Raunio sai kaupunkineuvoksen arvonimen 1970. Häntä on Forssassa kunnioitettu nimeämällä Forssan työväentalon edustan aukio hänen mukaansa.
HaU Hockey Huskit
HaU Hockey Huskit on Haapaveden Urheilijoiden jääkiekkojoukkue, joka pelaa III-divisioonassa.
Umskiptar
Umskiptar on norjalaisen yhden miehen black metal -yhtye Burzumin 21. toukokuuta 2012 julkaistu albumi.
Pukara (Mouhijärvi)
Pukara on kylä entisen Mouhijärven kunnan alueella nykyisessä Sastamalan kaupungissa Pirkanmaan maakunnassa. Samanniminen kylä on myös Ikaalisissa ja Honkajoella.
Historia
Kun elettiin myöhäiskeskiaikaa noin 1420–1450-lukua, sai silloisen Ylä-Sastamalan eli Karkun ja Hämeenkyrön raja-alueella virrannut Pukaranjoen alajuoksu pysyvän asutuksensa. Pukarajoen pohjoisrannalle rakennettiin Kyrön pitäjään yhteyksiä omannut Pukaran talo. Epäillyn yhteyden perusteena on se, että Pukara maksoi veronsa Kyröön. Suurin piirtein samaan aikaan joen etelärannalle nousi Karkun pitäjään eli Ylä-Sastamalaan hallinnollisesti kuulunut Kourin talo. Talojen perustamisen kimmoke tuli todennäköisesti joen varren rantaniityistä, jotka oli helppo ottaa viljelykäyttöön. Ne tarjosivat myös mahdollisuuden karjanpitoon. Verotuksen suuntautuminen kylään kahdelta eri suunnalta saattaa kertoa asutuksen tulosuunnista ja asutusintressien törmäämisestä nykyisen Pukaran kylän vaiheilla. Pitäjien välinen raja kulki kyläyhteisön keskeltä.
Vuonna 1540 Kyrön puoleisessa Pukarassa oli kaksi Pukara-nimistä taloa. Toisessa oli isäntänä Erkki ja toisessa Mikko. Myöhemmin nämä talot tunnettiin Riukulan ja Pussin taloina. Lähteiden perusteella myöhemmin Riukulaksi kutsuttu Pukaran talo oli se alkuperäinen Pukara ja Pussin talo oli siitä lohkaistu uudempi talo. Karkun puoleisessa Pukarassa oli vuonna 1540 vain Heikki Kourin isännöimä Kourin talo, mutta vuodesta 1553 lähtien tunnetaan kaksi Kourin taloa. Vanhassa Kourin talossa oli isäntänä Esko Heikinpoika ja toisessa Grels eli Reko Kouri. Myöhemmin tämä talo tunnettiin myös Napan nimellä.
Mouhijärvestä tuli oma kirkkoherrakuntansa 8. lokakuuta 1639. Mouhijärven mukana Karkusta erkaantuneet Suodenniemi ja Lavia itsenäistyivät myöhemmin. Vuonna 1639 alkoi Pukarajoen etelärannallakin Mouhijärven aika. Aikaisemmin Hämeenkyrön pitäjään kuulunut osa Pukaran kylää yhdistettiin vuonna 1921 Mouhijärven pitäjään.
Vieressä vuoden 1910 mittauksiin perustuva senaatin kartta, jossa paikannimet on tosin merkitty kyrillisin aakkosin. Kartasta näkyy hyvin Pukarajoen ylittävän tien molemmin puolin ryhmittynyt vanha asutus. Joen ylittäneen sillan vieressä sijaitsi vanha mylly, joka löytyy ainakin 1800-luvun pitäjänkartasta.
Maantiedettä
Pukaran läpi virtaa Pukaranjoki, joka laskee Hahmajärveen. Pukaran naapurikyliä ovat entisen Mouhijärven kylät Hahmajärvi ja Tomula. Hämeenkyrön puolella lähimmät kylät ovat Parila ja Haukijärvi idässä ja Kintus pohjoisessa. Mouhijärven kunnan entiseen kuntakeskukseen Uotsolaan on matkaa noin kuusi kilometriä.
Kyläkoulu
Pukaran vanha kyläkoulu, joka oli viime vuosinaan kylätalona, tuhoutui tulipalossa 5. marraskuuta 2013. Syyksi on epäilty sitä, että talon vieressä kaatui myrskyssä puu sähkölinjalle.
Scrantonin kaupungintalo
Scrantonin kaupungintalo sijaitsee Washingtonin ja Mulberryn (US 11/PA-307) kaduilla keskustassa, Scrantonin kaupungin keskustassa, Pennsylvanian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kaupungintalo on kolmikerroksinen kalkkikivirakennus viktoriaaniselta aikakaudelta, edustaen uusgoottilaista rakennustyyliä. Rakennuksen ovat suunnitelleet arkkitehdit Edwin L. Walter ja Frederick Lord Brown. Kaupungintalo on rakennettu vuonna 1888.
Sunshine of Your Love
Sunshine of Your Love on brittiläisen rockyhtye Creamin kappale, joka on julkaistu yhtyeen toisella albumilla Disraeli Gears (1967). Kappale on julkaistu myös singlenä syyskuussa 1968. Sen sävelsivät basisti Jack Bruce ja kitaristi Eric Clapton. Sanoituksen teki runoilija Peter Brown.
”Sunshine of Your Love” oli yhtyeen ensimmäinen suuri hitti Yhdysvalloissa. Kappale sisältää tunnetun, unisonossa soitetun basso/kitarariffin. Riffin keksi Jack Bruce kokeillessaan eri ideoita Brownin kanssa yön yli ja tämä loi avaussanat nähtyään auringonnousun myötä himmenenevät katuvalot.
Bruce ja Clapton laulavat kappaleen vuorotellen solistina ja kertosäkeet harmoniassa. Varsinkin kitarasoolossa kuuluu voimakas bluesvaikutus. Tarina kertoo kappaleen saaneen inspiraationsa tammikuussa 1967, jolloin Creamin jäsenet kävivät katsomassa Jimi Hendrixin esiintymistä Lontoon Saville Theaterissa. Jack Bruce on tosin kiistänyt tämän tiedon Univibes-lehden haastattelussa. Hendrix puolestaan esitti vuosina 1968–1969 konserteissaan kappaleen instrumentaaliversiota.
Sleepy Sleepers on tehnyt kappaleen suomeksi nimellä Keskiyön aikaan. Hendrix ei virallisesti levyttänyt versiotaan, mutta se on julkaistu sekalaisten Hendrix- äänitteiden joukossa joita on tullut markkinoille.
Lair of Necromancy
Lair of Necromancy on suomalaisen black metal -yhtye Sargeistin EP-levy. Se julkaistiin vuonna 2011 levymerkillä Moribund Records.
Wario Land II
Wario Land II on vuonna 1998 julkaistu 2-D-tasohyppelypeli Game Boylle. Tämä peli on Wario Land-pelisarjan toinen osa. Tämän pelin kehittäjä ja julkaisija on Nintendo. Tästä pelistä on myös tehty versio Game Boy Colorille vuonna 1999.
Broman Group
thumb|Motonetin myymälä Jyväskylän Keljossa. Broman Group Oy on suomalainen autojen varaosa- ja tarvikekaupan yritys. Pääkonttori sijaitsee Joensuussa. Konsernilla on yli 70 toimipistettä, toimintaa kaikkiaan yli 30:llä paikkakunnalla ja henkilöstöä lähes 1 700 (kokoaikaiseksi muutettuna).
Konsernissa toimii viisi itsenäistä tytäryhtiötä: Motonet Oy, VaraosaMaailma Oy, Finntest Oy, Broman Logistics Oy sekä Broman Yhtiöt Oy.
Motonet-ketjussa oli maaliskuussa 2021 tavarataloja 37, AD VaraosaMaailma -ketjussa oli maaliskuussa 2021 itsenäisiä liikkeitä 5. Aiemmat itsenäiset VaraosaMaailman liikkeet ovat muuttaneet pääosin saman katon alle Motonet-tavaratalojen yhteyteen.
Konsernin ensimmäinen logistiikkakeskus valmistui Hyvinkäälle vuonna 2011 ja sittemmin sitä on laajennettu useaan kertaan. Lisäksi voimakkaan kasvun tukemiseksi Broman Group osti kesällä 2018 Keskolta Anttilan entisen logistiikkakeskuksen Keravalta.
Finntest on korjaamolaitteiden maahantuontiyritys. Broman Yhtiöt vastaa konsernin kiinteistöjen hallinnasta.
Maaliskuussa 2007 Broman Group osti Motonet-varaosaketjun koko osakekannan.
Broman Group sai vuonna 2000 valtakunnallisen Yrittäjäpalkinnon. Vuonna 2013 ranskalainen Société Générale -pankki palkitsi Bromanin vuoden parhaana perheyrityksenä Campden European Family Business Awards 2013 -tilaisuudessa Pariisissa.
Yhtiön perustaja on kauppaneuvos Väinö H. Broman. Yhtiön hallituksen puheenjohtaja on Eero Broman, hallituksen varapuheenjohtaja kauppaneuvos Harri Broman ja toimitusjohtaja Toni Stigzelius.
Historia
Pielisen auto Oy:n ensimmäinen liike avautui 14.5.1965. Nykyisen nimensä yritys sai vuonna 2002. Liike sijaitsi Joensuun Suvantokadulla. Broman Group pitää tätä päivää syntymäpäivänään. Alkuun yritys myi Datsun- ja Dodge-merkkisiä autoja ja varaosia. Vuonna 1995 yritys alkoi tuoda maahan autojen varaosia ja tarvikkeita aputoiminimella Broman Group ja samalla siitä tuli yrityksen markkinointinimi. Yhtiön alkuperäinen toimiala oli autojen vähittäismyynti. Kuitenkin varaosa- ja tarvikemyynnin kasvaessa tästä toimialasta luovuttiin. Yhtiö laajeni vuonna 1977 ensimmäistä kertaa Pohjois-Karjalan ulkopuolelle, jolloin se avasi liikkeen Kajaaniin. Tekniseen kauppaan yhtiö laajensi 1980-luvulla yritysostojen kautta.
Edmond (elokuva)
Edmond on William H. Macyn tähdittämä psykologinen trilleri vuodelta 2005. Siinä hän esittää Edmond Burkea, miestä, joka on lopen kyllästynyt nykyiseen elämäänsä ja päättää lähteä öisille kaduille katsomaan, mitä vastaan tulee.
Miesten yleisluistelun maailmanmestaruuskilpailut 1907
Yleisluistelun maailmanmestaruudesta kilpailtiin Trondheimissa 21.-22. helmikuuta 1907. Vain miehet kilpailivat. Kukaan kilpailijoista ei saavuttanut mestaruuteen vaadittavaa kolmea matkavoittoa, joten mestaruus jäi jakamatta. Lähimmäksi pääsi Suomen Gunnar Strömsten, joka voitti 5 000 ja 10 000 metrin kilpailut. Tästä hyvästä Strömsten sai kuninkaanmaljan. 1 500 metrillä nopein oli viipurilainen Antti Wiklund. Oluf Steen Trondheimista voitti 500 metrin kilpailun, mutta joutui pahoinvoinnin takia luopumaan toisen päivän kilpailuista.
Tulokset
<br style="clear:both;"/>
Ivo Cruz
Cruz lähti vuonna 1925 Saksaan. Opiskeltuaan aikansa siellä hän perusti Portugalissa filharmonisen orkesterin ja toimi vuosina 1938–1971 kansallisen konservatorion rehtorina. Hänen edeltäjänsä tässä toimessa oli ollut Vianna da Motta. Cruz ehti ennen kuolemaansa Lissabonissa vuonna 1985 julkaista omaelämäkertateoksen.
St George United Reformed Church, Southport
St George’s Church eli Pyhän Yrjön kirkko sijaitsee Lord Streetillä, Southportissa, Seftonissa, Merseysidessa, Englannissa, ja on aktiivinen yhdistynyt reformoitu kirkko. Se on kirjattu Englannin kansallisen kulttuuriperinnön luetteloon toisen asteen suojeltuna rakennuksena.
Historia
Kirkko rakennettiin 1873–1874 Presbyteeriseksi kirkoksi ja sen on suunnitellut Thomas Wylie. Kirkkoa muutettiin vuonna 1931 Irvinen ja Mosscripin toimesta, ja myöhemmin kirkosta tuli United Reformed Church.
Taira-klaani
right|thumb|200px| Perhonen on Taira-klaanin mon-vaakuna. Taira klaania kutsuttiin ksi Taira historiallisesti tärkeä japanilainen klaani Japanin historian Heian-kaudella. Klaani sai alkunsa, kun hovi kasvoi liian suureksi, ja keisari määräsi, että edellisen keisarin jälkeläiset liian monessa polvessa eivät enää ole prinssejä vaan saavat sukunimen ja aatelisarvon. Päätöstä aletiin soveltaa keisari Kammun aikana (782-805) ja näin syntyi Taira-klaanin ohella Minamoto-klaani. Taira-klaani kaatui vasta Genpei-sodan myötä, jonka jälkeen vuonna 1185 Minamoto no Yoritomo otti vallan keisareilta ja perusti shōgunaatin Kamakuraan. Tämä merkitsi Kamakura-kauden alkua.
Ufologia
thumb|250px|[[Ruotsin ilmavoimat|Ruotsin ilmavoimien tutkija etsii järvestä aaverakettia vuonna 1946.]] Ufologia tai ufotutkimus on tutkimusala, joka tutkii havaintoja ja väitteitä tunnistamattomista lentävistä esineistä (Unidentified Flying Object, Ufo) ja niihin liittyvistä ilmiöistä.
Ufologian tutkimuskohteena ovat enimmäkseen ihmisten havainnot. Havaintojen taustalta etsitään selityksiä. Yleisimpiä selitysperustoja ovat tunnetut sää- ja valoilmiöt, ilmailuvälinehavainnot, havaintopsykologiaan ja sosiaalipsykologiaan perustuvat selitysmallit, uskonnolliset ja yliluonnolliset selitysmallit sekä teoriat maapallon ulkopuolelta tulleista avaruusaluksista.
Ufotutkimusta ei tule sekoittaa astrobiologiaan, joka tutkii tieteellisesti elämän syntyä, kehitystä ja mahdollisuuksia maailmankaikkeudessa. Sen keskeisiin ongelmiin kuuluu muun muassa elämän edellytysten tutkiminen Maan ulkopuolella.
Ufot uskonnollisena ilmiönä
Suomalainen filosofian tohtori Jaakko Närvä arvioi uskontotieteen väitöskirjassaan Ufologia ja ufokokemukset uskonnollisina ilmiöinä - Teoreettinen tutkimus, että ihmisten kokemukset ufoista ja ufologia tutkimus ovat suurimmaksi osaksi uskontoa ja vain pieneltä osalta jotain muuta. Närvän mukaan ufologia ja ufokokemukset voidaan uskontohistoriallisesti selittää länsimaisen esoterian, kristillisyyden ja kansanuskon jatkumona. Erityisesti ufokokemuksilla on paljon yhtäläisyyksiä kansanuskonnollisiin perinteisiin, kuten keijuperinteellisiin ja šamanistisiin aineistoihin.
Närvän mukaan ufohavaintoja voidaan selittää psykologisesti erilaisten virhetulkintakohteiden ja havaintopsykologisten tekijöiden yhteisvaikutuksilla. Voimakkaat ufokokemukset, kuten ufosieppaukset, selittyvät hallusinaatiolla, unihalvauksilla, fantasiointitaipumuksilla ja valemuistoilla. Tällaisiin tavanomaisiin selityksiin Närvä perustaa väitteensä, että suurimmaksi osaksi ufohavainnoista tehdyt spekulatiivisemmat tulkinnat ovat ufouskonnollisuutta ja niihin uskovat havaitsijat sekä ufologit ufouskovaisia. Lisäksi Närvän mukaan jo havaintokokemuskin on sen käsitteellistämisen osalta pääosin uskonnollinen prosessi. Uskonnon hän määrittelee tavanomaista laajemmin intuition vastaisina oletuksina.
Ryhmäkokemukset johtuvat Närvän väitöskirjan mukaan pienryhmäsuggestiosta, sosiaalisesta paineesta ja syyllisyydestä tarinan kuvitteellisuuden paljastamista kohtaan.
Tamilit
Tamilit ovat eteläaasialainen etninen ryhmä, jolla on kirjoitettua historiaa yli kahden vuosituhannen ajalta. Vanhimmat tamiliyhteisöt olivat eteläisessä Intiassa ja koillisessa Sri Lankassa. Tamiliemigranttien muodostamia yhteisöjä elää ympäri maailman, erityisesti keskisessä Sri Lankassa, Malesiassa, Singaporessa, Fidžillä, Mauritiuksella ja Etelä-Afrikassa sekä nuorempia yhteisöjä myös Australiassa, Kanadassa ja osissa Eurooppaa.
Tamilit eivät suurimman osan historiansa aikana ole olleet yhden hallinnon alaisena. Tamilakam, joka on tamilimaiden perinteinen nimi, oli poliittisesti yhtenäinen vain lyhyen aikaa Chola-dynastian aikana 800- ja 1100-lukujen välillä. Tamilien identiteetti on ensisijaisesti ollut kielellinen: tamilien keskuudessa tamilia äidinkielenään puhuva oli tamili. Nykyään määritelmä on kuitenkin laajentunut koskemaan myös emigranttitamilien jälkeläisiä, jotka pitävät yllä tamilien kulttuurisia traditioita vaikkeivät enää puhukaan kieltä.
Tamilit ovat etnisesti, kielellisesti ja kulttuurisesti sukua muille Etelä-Aasian dravidakansoille. Tamileja arvioidaan olevan maailmassa noin 77 miljoonaa.
Esiklassinen aikakausi
Tamilien alkuperä, kuten muidenkin dravidakansojen, on tuntematon, vaikkakin geneettiset ja arkeologiset todisteet antavat olettaa näiden saapuneen Intiaan noin 6000 eaa. On esitetty, että muinaisen Iranin elamiiteilla olisi saattanut olla yhteyksiä näihin, mutta tämän tueksi ei ole juurikaan pitäviä todisteita. On myös ehdotettu Indus-kulttuurin ihmisten olleen tamileja tai muita dravidoita, mutta teoria on kiistanalainen ja Induksen ihmisten identiteetistä ei vallitse akateemista konsensusta.
Varhaisimmat suorat todisteet tamiliasutuksesta nykyisen Tamil Nadun alueella ovat megaliittihautapaikkoja noin vuodesta 1000 eaa. eteenpäin. Niitä on löydetty ympäri Tamil Nadua, erityisesti Adichanallurista. Hautaukset muistuttavat klassisen tamilikirjallisuuden kuvauksia hautajaisista ja ovat siten konkreettisia todisteita tamilien läsnäolosta Etelä-Intiassa tällä aikakaudella. 2000-luvun kaivauksissa on löydetty myös näytteitä varhaisesta tamilikirjoituksesta, joka ajoittuu ainakin ajalle 500 eaa.
Klassinen aikakausi
thumb|Yksityiskohta Chidambaramin temppelistä. Noin 200-luvulta eaa. lähtien muinaista tamilivaltiota hallitsi kolme kuninkaallista dynastiaa: Chola, Chera ja Pandya. Kukin dynastia hallitsi omaa valtakuntaansa tamilia puhuvan alueen sisällä. Klassinen kirjallisuus ja kaiverrukset kuvaavat myös monia heimopäälliköitä, jotka yhdessä hallitsivat suurta osaa keskistä Tamil Nadua. Heimopäälliköiden (vēlīr) ja kuninkaiden väliset sodat olivat yleisiä, kuten ne olivat Sri Lankassakin, jossa ne kuitenkin näyttävät olleen enimmäkseen välienselvittelyjä eivätkä niinkään taisteluja toisten alueiden valtaamiseksi. Kuninkaat ja heimopäälliköt suosivat taiteita, ja paljon kirjallisuutta onkin peräisin tältä aikakaudelta. Kirjallisuus osoittaa, että monet tamileille ominaisiset kulttuuriperinteet ovat peräisin jo klassiselta aikakaudelta.
Maanviljely oli tärkeää aikakaudella, ja on todisteita siitä, että tamilit rakensivat kastelukanavia ja muun muassa Kallanain padon, jota pidetään yhtenä vanhimmista edelleen käytössä olevista padoista. Talous keskittyi kuitenkin ulkomaankauppaan, ja on olemassa todisteita merkittävästä kanssakäymisestä eurooppalaisten kanssa. Karurista ja Arikamedusta on löytynyt roomalaisia kolikoita ja todisteita roomalaisten kauppiaiden käynneistä. On myös todisteita, että Pandya-kuninkaat lähettivät ainakin kaksi lähetystöä Rooman keisarin Augustuksen luo. Punaisella merellä tehdyissä kaivauksissa on löytynyt ruukunsirpaleita, joissa on tamilikirjoitusta. Ne antavat olettaa tamilikauppiaiden olleen alueella. Periplus Maris Erythraei, tuntemattoman matkailijan luultavasti ensimmäisellä vuosisadalla kreikaksi kirjoittama kirjoitus kuvaa Pandyan ja Cheran kuningaskuntien satamat ja heidän kanssaan käytyä kauppaa yksityiskohtaisesti. Se myös osoittaa, että tamilien tärkeimpiä vientituotteita tuohon aikaan olivat pippuri, malabathrum, helmet, norsunluu, silkki, nardusöljy, timantit, safiirit ja kilpikonnankuori.
Keisarillinen ja jälkikeisarillinen aikakausi
Vaikka pallavat mainitaan jo aikakirjoissa 200-luvulta, he eivät nousseet keisarilliseksi dynastiaksi ennen 500-lukua. Dynastia ei näytä olleen alun perin tamileja ja vaikka he omaksuivat nopeasti tamilin kielen ja tavat, tamilien yhteiskunta muuttui heidän aikakaudellaan. Pallavat halusivat verrata itseään suuriin pohjoisiin Mauryan ja Guptan valtakuntiin. Siksi he muuttivat kuninkaallisen hallintotavan keisarilliseksi ja yrittivät vallata mahdollisimman paljon alueita suoraan alaisuuteensa. Pallavat edistivät myös Shivan ja Vishnun palvontaa ja heidän kulttuurinsa aloitti suurten seinämaalauksia ja veistoksia täynnä olevien kukkaistemppelien rakentamisen. Kastilaitoksen uskotaan syntyneen tällä aikakaudella.
Elpyneet Chola- ja Pandya-dynastiat kukistivat pallavat 800-luvulla. Cholat nousivat valta-asemaan 900-luvulla ja perustivat imperiumin, joka kattoi suurimman osan eteläistä Intiaa ja Sri Lankaa. Imperiumi ylläpiti vahvoja kauppasuhteita Kiinan ja Koillis-Aasian kanssa. Cholat olivat Etelä-Intian ensimmäinen dynastia, jolla oli laivasto, joka purjehti aina Thaimaahan, Burmaan ja Sumatralle. Cholat kävivät kauppakiistojen takia suuren ja tuloksellisen meritaistelun Srivijaya-valtakuntaa vastaan. Chola-imperiumi hiipui 1100- ja 1200-luvuilla ja Pandya-dynastia nautti lyhytaikaisesta valta-asemansa noususta, mutta toistuvat muslimien hyökkäykset 1400-luvulta lähtien aiheuttivat dynastian päättymisen 1500-luvun lopulla.
Tämän jälkeen ei noussut uusia suuria imperiumeja vaan Tamil Nadua hallitsivat paikalliset päälliköt, kuten nykypäivän Maharashtran ja Andhra Pradeshin alueiden nayakit. 1600-luvulta lähtien eurooppalaiset alkoivat rakentaa alueelle tukikohtia ja kauppapaikkoja. Britit, ranskalaiset ja tanskalaiset taistelivat keskenään usein 1700-luvulla ja vuosisadan loppuun mennessä suurin osa Tamil Nadusta oli brittihallinnon alaisuudessa.
Läntiset tamilimaat eriytyivät muista Cholan ja Pandyan imperiumin menetettyä hallinnan alueeseen 1200-luvulla. Ne kehittivät oman erillisen kielensä ja kirjallisuuden, jotka kasvoivat erilleen tamilista, muotoutuen nykyaikaiseksi malajalamin kieleksi 1400-lukuun mennessä.
Sri Lankan tamilit
thumb|Tamilimies Sri Lankassa. Chola-dynastiaa edeltävästä Sri Lankan tamilinkielisen alueen historiasta ei ole päästy yksimielisyyteen tieteilijöiden keskuudessa. Radikaaleimmat singaleesihistorioitsijat ovat esittäneet, ettei Sri Lankassa ollut tamileja ennen 600-luvun maahanmuuttoa, kun taas monien tamilien mielestä tamilit ovat alueen alkuperäisasukkaita.
Historialliset todisteet eivät ratkaise asiaa kumpaankaan suuntaan. Muutamat Sangam-aikakauden runot ovat pantu runoilija ”Pūtan̲r̲evan̲ār from īl̲amin” nimiin. Il̲am, joka kirjoitetaan myös muodossa Eelam, on vanha tamilinimi Sri Lankalle ja tätä tamilit yleensä pitävät todisteena tuon ajan tamiliasutukselle Sri Lankassa. Singaleesihistorioitsijat kuitenkaan eivät hyväksy tätä ja väittävät, että arkeologisia todisteita tamiliasutuksesta Sri Lankassa ei ole kuin paljon myöhemmältä ajalta. Aikakauden kertomukset, jotka eivät anna lopullisia todisteita kumpaakaan suuntaan, kertovat kuinka tamilit sotivat singaleesien kuningaskuntia vastaan ja toisinaan hallitsivat osia Sri Lankaa sekä toimivat Sri Lankan kuninkaiden neuvonantajina jo hyvinkin varhain. On kuitenkin epäselvää tulivatko nämä tamilit Intiasta vai olivatko he alun perin Sri Lankasta.
Cholan vallan heikentymistä Sri Lankassa seurasi Polonnaruwan kuningaskunnan uudelleenmuodostuminen 1000-luvun lopulla. Vuonna 1215 Arya Chakaravarthin dynastia muodosti itsenäisen kuningaskunnan Jaffnan saaristoon ja Sri Lankan pohjoisosiin. Alagakkonara, tamili, joka oli singaleesikuningaskunnan palveluksessa, pysäytti Arya Chakaravarthin etenemisen etelään. Alagakkonara rakensi linnoituksen Kotteen ja pidätteli Arya Chakaravarthin armeijaa siellä samaan aikaan kun löi hyökkäävät joukot Panadurassa. Alagakkonaran jälkeläisestä tuli myöhemmin singaleesien kuningas. Suvun syöksi vallasta Ming-amiraali Zheng He vuonna 1409.
Arya Chakaravarthi -dynastia hallitsi suurta osaa koillista Sri Lankaa vuoteen 1619, jolloin portugalilaiset valtasivat alueen. Sen jälkeen hollantilaiset ottivat haltuunsa saaren rannikkoalueet, kunnes niistä tuli vuonna 1796 osa brittiläistä imperiumia.
Nykyaika
thumb|Tamilibrahmiinipariskunta 1940-luvun puolivälistä. Britit sulauttivat Etelä-Intian tamilialueet Madrasin presidiumiin, joka yhdistettiin Brittiläiseen Intiaan (British Raj). Samoin tamiliosat Sri Lankasta yhdistettiin saaren muihin alueisiin vuonna 1802, jolloin muodostettiin Ceylonin siirtokunta. Molemmat säilyivät osana Intiaa ja Sri Lankaa näiden itsenäistyessä 1947 ja 1948.
Liittovaltiojärjestelmän muodostamisen jälkeen oli jonkin verran vaatimuksia tamilien itsenäisestä valtiosta. Intian perustuslaki kuitenkin tarjosi merkittävän autonomian osavaltioille ja tamilien vuoden 1963 protestit johtivat hallituksen ottamaan käyttöön uuden ”kolmen kielen mallin”, joka suojelee paikallisten kielten puhujia hindiltä. Tämä on johtanut siihen, että Intian tamilit ovat nykyään tyytyväisiä liittovaltiomalliin ja itsenäisyysliikkeelle ei nykyään ole juurikaan kannatusta.
Sri Lankassa kehitys oli päinvastaista. Siellä tamilit tunsivat, että singaleesienemmistö syrjii heitä. Tämä johti federalismivaatimuksiin, jotka kasvoivat 1970-luvulla itsenäisyysliikkeeksi. Tilanne puhkesi sisällissodaksi 1980-luvun alussa. Sri Lankan hallitus virallisti voittonsa Tamilitiikereistä vuonna 2009. Sodassa arvioitiin kuolleen jopa 80 000 ihmistä.
Intian tamilit
Useimmat Intian tamileista asuvat Tamil Nadun osavaltiossa, joka kattaa suuren osa entisestä Madrasin presidiumista. Osavaltio sai nykyiset rajansa vuonna 1956 ja nimensä vuonna 1968. Tamilit ovat selvänä enemmistönä Puducherryn liittovaltion alueella, joka on entinen Ranskan siirtokunta. Puducherry on Tamil Nadun sisällä oleva enklaavi.
Tamiliyhteisöjä on myös Intian muissa osissa. Useimmat näistä ovat melko nuoria: brittiajan tai sen jälkeen muodostuneita. Osa kuitenkin on jo ainakin keskiajalta: Hebbarin ja Mandyamin tamilit eteläisessä Karnatakassa, Keralan Palakkadin tamilit ja Maharashtran Punen tamilit. Monet Intian tamilit haluavat itseään kutsuttavan termillä (englanniksi) Tamilians ja pitävät ilmaisua Tamils loukkaavana. Sri Lankassa tilanne on päinvastainen.
Kalvolan kotiseutumuseo
Kalvolan kotiseutumuseo sijaitsee Hämeenlinnan Kalvolan pitäjän Keikkalan kylässä vanhassa lainajyvämakasiinissa Kalvolan kirkon vieressä. Museo on avoinna kesäkuukausina sunnuntaisin muutaman tunnin ajan. Museon perusti Kalvolan kunnan kulttuurilautakunta vuonna 1968 saatuaan 1850-luvulta peräisin olevan makasiinirakennuksen lahjoituksena Kalvolan manttalikunnalta edellisenä vuonna. Kuntaliitoksen jälkeen Hämeenlinnan kaupunki lahjoitti kotiseutumuseon vuonna 2010 Kalvola-Seuralle, joka ylläpitää sitä nykyään.
Tamilit
Sri Lankan tamilit
Nykyään Sri Lankassa elää kaksi tamiliryhmää. Ensimmäinen ryhmä on Sri Lankan tamilit (eli Ceylonin tamilit), jotka ovat Jaffnan kuningaskunnassa eläneiden tai itärannikolle muuttaneiden tamilien jälkeläisiä. Toinen ryhmä on intialaista alkuperää olevat tamilit eli ylämaan tamilit, jotka ovat Tamil Nadusta 1800-luvulla teeplantaaseille lähetettyjen työläisten jälkeläisiä. Sri Lankan tamilit asuvat enimmäkseen maan pohjoisissa ja itäisissä provinsseissa kun taas ylämaan tamilit asuvat keskiosien ylänköalueilla. Historiallisesti nämä kaksi ryhmää ovat pitäneet itseään erillisinä yhteisöinä.
thumb|Useimmat ylämaan tamileista työskentelevät yhä teeplantaaseilla. Vuonna 1949 Yhdistyneen kansallispuolueen (UNP) hallitus, jossa oli mukana G. G. Ponnabalam, tamilikongressin ja Sri Lankan tamilien johtaja, riisti intialaisilta tamileilta näiden kansalaisuuden, mukaan lukien oikeuden äänestää. Huomattavaa on kuitenkin, että Sri Lankan tamilien oppositiojohtaja S. J. V. Chelvanayagam puolueineen oli kuitenkin tätä päätöstä vastaan.
1960-luvulla Sri Lankan ja Intian hallitusten välisen sopimuksen jälkeen noin 40 prosenttia ylämaan tamileista sai Sri Lankan kansalaisuuden ja monet muista siirtyivät Intiaan. Etninen konflikti vahvisti kuitenkin yhteisen tamili-identiteetin kasvua ja kaksi ryhmää tukevat nykyään toisiaan enemmän kuin ennen. 1990-luvulle tultaessa useimmat ”Intian tamileista” ovat saaneet Sri Lankan kansalaisuuden.
Kalvolan kotiseutumuseo
Rakennuksen yläkerrassa kuvataan Kalvolan kunnan vaakuna-aiheessa metsän ja puun merkitystä pitäjälle. Seinällä ovat ristissä piilukirveet ja niiden alla hirsiparru. Tilaa kiertää Iittalan lasitehtaan muotoilijan Valto Kokon maalaama 15 metriä pitkä kuvasarja Olaus Magnuksen kuvitusten mukaan. Siinä esitetään parrujen kuljetusta Hämeen Härkätietä pitkin Turkuun. Museoon on rakennettu myös sahalaitos, jollaisella muun muassa makasiinin lankut ja laudat on sahattu.
Tamilit
Sri Lankan tamilit
Edesmennyt M. G. Ramachandran, tamilifilmitähti ja entinen Tamil Nadun pääministeri sekä All India Anna Dravida Munnetra Kazhagam -puolueen perustaja syntyi malajalivanhemmille Sri Lankassa. Ceylonin työläisten kongressipuolueen johtaja Saumyamurthy Thondaman puolestaan syntyi Intiassa.
Sri Lankassa on myös huomattava tamilia puhuva muslimiväestö. Toisin kuin tamilia puhuvat muslimit Intiassa, he eivät pidä itseään etnisesti tamileina ja niinpä heidät yleensä luetteloidaan erillisenä etnisenä ryhmänä virallisissa tilastoissa.
Kalvolan kotiseutumuseo
Perusnäyttelyä elävöitetään vuosittain vaihtuvalla teemanäyttelyllä.
Tamilit
Tamilisiirtolaiset
Suurimittainen tamilien siirtolaisuus alkoi 1700-luvulla, kun monia köyhiä tamileita lähetettiin työläisiksi brittiläisen imperiumin kaukaisiin osiin, erityisesti Malakan niemimaalle, Etelä-Afrikkaan, Fidžille, Mauritiukselle ja Karibialle. Suunnilleen samoihin aikoihin monet tamililiikemiehet muuttivat muihin imperiumin osiin erityisesti Burmaan ja Itä-Afrikkaan. Tamileja asuu edelleen paljon näissä maissa ja tamiliyhteisöt Singaporessa, Réunionilla, Malesiassa ja Etelä-Afrikassa ovat pitkälti säilyttäneet kulttuurinsa ja kielensä. Malesiassa lapset käyvät tamilikoulua ja suuri osa tamililapsista Mauritiuksella, Réunionilla ja Singaporessa oppivat tamilin äidinkielenään. Suojellakseen tamilin kieltä, Singapore on tehnyt siitä kansalliskielen vaikka tamilit edustavatkin vain 4,2 prosenttia väestöstä. Osa tamiliyhteisöistä, kuten Etelä-Afrikassa sijaitseva, eivät käytä tamilia enää ensimmäisenä kielenään, mutta ovat säilyttäneet vanhan tamili-identiteetin.
1980-luvulla käynnistyi myös laajamittainen Sri Lankan tamilien muuttoliike. Viimeaikaiset siirtolaiset ovat enimmäkseen muuttaneet Australiaan, Eurooppaan, Pohjois-Amerikkaan ja Kaakkois-Aasiaan. Nykyisin suurin tamiliyhteisö eteläisen Aasian ulkopuolella on Kanadan Torontossa. Viime vuosina myös monet nuoret koulutetut intialaiset, erityisesti tietotekniikan alalta, ovat muuttaneet Eurooppaan ja Yhdysvaltoihin. Nämä uudet siirtolaisyhteisöt ovat sulautuneet isäntäyhteiskuntaan vanhoja paremmin ja monet niistä ovat perustaneet kulttuurijärjestöjä suojelemaan ja edistämään tamilikulttuuria ja -kieltä.
Kieli ja kirjallisuus
Tamilit suhtautuvat vahvan tunteellisesti omaan kieleensä, jota usein kirjallisuudessa kutsutaan nimellä tamil̲an̲n̲ai, ”tamiliäiti”. Se on historiallisesti ollut, ja suuressa määrin yhä on, tamili-identiteetin keskus. Kuten muut Etelä-Intian kielet, se kuuluu dravidakielten kielikuntaan eikä ole sukua Pohjois-Intian indoeurooppalaisille kielille. Kieli on saanut vähemmän vaikutteita sanskritista kuin muut dravidakielet ja se on säilyttänyt monia piirteitä proto-dravidasta. Nykyajan tamili lainaa kuitenkin erityisesti Tamil Nadussa vapaasti sanoja sanskritista ja englannista.
Klassinen tamilikirjallisuus, joka vaihtelee lyyrisestä runoudesta runousoppiin ja eettiseen filosofiaan, eroaa huomattavasti muiden Intian kielten nykykirjallisuudesta. Se edustaa vanhinta maallista kirjallisuutta Etelä-Aasiassa. Klassiseen tamilikirjallisuuteen kuuluvat Tiruvalluvarin Tirukural, tamilien viisi suurta eeposta (Manimegalai, Seevaga Sindhamani, Silapadhigaaram, Valayaapathi ja Kundalakesi) ja Auvaiyarin teokset. Kirjoitettu kieli on muuttunut hyvin vähän aikojen kuluessa, jonka vuoksi klassinen kirjallisuus on edelleen helposti nykyajan tamilien omaksuttavissa ja näin ollen se jatkaa vaikuttamistaan tamilikulttuurissa.
Nykyaikainen tamilikirjallisuus on kirjavaa vaihdellen intialaisesta nationalismista Subramanya Bharathyn töihin, Kalki Krishnamurthyn historiallisesta romantiikasta radikaaleihin ja sosiaalirealismia edustaviin Pudhumaipithanin ja Jayakanthanin teoksiin sekä Malathi Maithreen ja Kutti Revathin feminismiin. Sujatha, joka on kirjoittanut kirjoja romanttisista romaaneista tieteiskirjallisuuteen, on eräs suosituimmista tamilinkielisistä nykykirjailijoista. Viime vuosina Sri Lankan tamilikirjallisuus on tuottanut useita voimakkaita teoksia, jotka heijastelevat siviilien kokemaa tragediaa vuosien sisällissodan keskellä. Tamileilla on myös runsaasti diaspora-kirjallisuutta.
Kuvataiteet ja arkkitehtuuri
Tamilien kuvataiteet yhdistävät kaikkia sen kolmea pääsuuntausta: arkkitehtuuria, kuvanveistoa ja taidemaalausta ja noudattelevat selvästi etelä-aasialaista perinnettä. Kaikkein perinteisin tamilitaide on ainakin nimellisesti uskonnollista, yleensä keskittyen hindulaisuuteen, vaikkakin uskonnollinen elementti on yleensä vain edustamassa universaalia – tai joskus humanistista – teemaa. Klassisia taidemuotoja harjoitetaan yhä eli ne edustavat elävää kulttuuria.
thumb|[[Meenakshin temppeli Maduraissa.]] Tärkein tamilien maalausmuoto on tanjore-maalaus, joka kuten nimi kertoo, on saanut alkunsa Tanjoresta (nykyään Thanjavur) 800-luvulla. Maalaus tehdään sinkkioksidilla päällystettyyn vaatteeseen, johon se värjätään ja koristellaan puolijalokivillä sekä kulta- tai hopealangalla. Samantyylisiä, mutta tekotavaltaan erilaisia, ovat temppeleiden seinämaalaukset. Tästä tunnetuin esimerkki on Meenakshin temppeli Maduraissa. Tamilimaalaukset yleensä tunnetaan tyylikkäästä eleganssistaan, rikkaasta värimaailmasta sekä yksityiskohtiin keskittymisestä.