cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Moskova-Petuški
Juoni
Junassa seuraa pitkä sisäinen monologi alkoholista, historiasta, kulttuurista ja politiikasta sekä keskusteluja kanssamatkustajien kanssa. Venitška juo tauotta kaikkea, minkä vatsa suostuu ottamaan vastaan ja pitämään sisällään. Juomat saattelevat Venjan haaveiden ja hallusinaatioiden maailman, missä Venitška intoutuu osallistumaan Petuškin seudun vallankumoukseen.
Gunung Leuser
Gunung Leuser on vuori Indonesiassa, Sumatran saaren pohjoisosassa. Se kuuluu Sumatran läpi kulkevaan Barisanin vuoristoon. Gunung Leuser on korkeudeltaan 3 466 metriä ja se on Acehin alueen korkein vuori.
Moskova-Petuški
Juoni
Kun Venitška aika ajoin heräilee, hän näkee kaikenlaisia hallusinaatioita. Hänelle ilmaantuu mm. Sfinksi - olento, jolla ei ole jalkoja, häntää tai päätä ja joka siitä huolimatta huitoo Venitškaa hännällään ja päällään. Sfinksi esittää Jerofejeville paradoksaalisia arvoituksia (esim. laske, montako kertaa kuuluisa työnsankari Aleksei Stahanov kävi pienellä ja isolla hädällä, jos otetaan huomioon, että selvinpäin hän kävi kaksi kertaa pienellä ja kerran kahdessa päivässä isolla, kun taas kännissä neljä kertaa pienellä muttei kertaakaan isolla hädällä ja että 312 päivänä vuodessa hän kärsi ummetuksesta). Hän ei saa tarjottua arvoitusta, ja Sfinksi sanoo, ettei päästä Venitškaa Petuškiin. Sfinksi raahaa Venitškan eteistilaan, jonka ikkunasta Venitška toteaa junan kulkevan väärään suuntaan eli Petuškista Moskovaan eikä Moskovasta Petuškiin. Syitä tähän voivat olla se, että Venitškan nukkuessa juna oli ehtinyt käydä jo Petuškissa tai että Pavlova Posadissa laiturilla seikkaillessaan hän olikin palannut väärään junaan. Lopulta Venitška palaa takaisin Moskovaan, missä hän saa peräänsä neljä hahmoa. Takaa-ajavat hahmot saartavat Venitškan eräseen porraskäytävään, missä he naulaavat hänet lattiaan ja lyövät jääpiikin hänen kurkkuunsa (kirjailija kuoli vuonna 1990 kurkkusyöpään).
Juha Herrala
Juha Herrala on Isojoen kunnanjohtaja. Hän aloitti tehtävässään elokuussa 2018.
Gunung Leuser
Gunung Leuser on osa kansallispuistoa, joka on nimetty vuoren mukaan. Kansallispuisto on osa UNESCOn maailmanperintöluetteloa.
Juha Herrala
Herrala on koulutukseltaan tradenomi (Ylempi AMK). Ylioppilaaksi hän kirjoitti Honkajoen lukiosta.
Isojoen kunnanvaltuusto valitsi Juha Herralan kunnanjohtajaksi 18. helmikuuta 2018. Herrala sai valtuuston virkavaalissa 12 ääntä, Honkajoen vt. kunnanjohtaja Ulla Norrbo 8 ääntä ja hallintotieteiden maisteri Kati Ojaniemi Seinäjoelta yhden äänen. Hän toimi aiemmin Telian asiakkuusjohtajana Jyväskylässä. Kunnallishallinnosta Herralalla ei ollut aiempaa kokemusta.
Juha Herralan isä Juhani Herrala on toiminut Suomen keskustan edustajana Isojoen kunnanvaltuustossa. Tällä hetkellä Isojoen valtuustossa istuu Juha Herralan veli, keskustalainen Antti Herrala ja häntä ennen valtuutettuna vaikutti myös kolmas veljeksistä Esa Herrala.
Nicky Hunt
Nicholas "Nicky" Hunt (s. 3. syyskuuta 1983 Westhoughton, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Bolton Wanderersia. Hän on pelipaikaltaan oikea laitapakki.
Hunt debytoi Boltonin paidassa 1. divisioonan kauden 2000/01 päätösottelussa Sheffield Unitedia. Bolton oli jo varmistanut nousunsa Valioliigaan ennen päätöskierrosta. Hunt joutui odottamaan läpimurtoaan avauskokoonpanon miehenä, kunnes kaudella 2003/04 hänestä tuli puolustuksen avainpelaaja. Valioliiga-debyyttinsä hän pelasi 16. elokuuta 2003 ottelussa Manchester Unitedia vastaan.
Maajoukkuetasolla Hunt on edustanut Englantia alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa 10 kertaa.
Ennen viimeistä maljaa
Ennen viimeistä maljaa on vuonna 1980 julkaistu Vesa-Matti Loirin albumi. Levy sisältää käännöksiä ruotsalaisen Carl Michael Bellmanin lauluista ja epistoloista. Laulujen käännökset Jukka Tabermann.
Albumi nousi Suomen virallisen listan kymmenennelle sijalle, ja pysyi listalla yhteensä kaksitoista viikkoa.
Sweet Talker
Sweet Talker on brittiläislaulajan Years & Yearsin ja ruotsalaisen DJ-tuottajaduon Galantisin musiikkikappale. Sen julkaisi Polydor Records Years & Yearsin tulevan Night Call-studioalbumin ensimmäisenä singlenä 24. marraskuuta 2021. Kappaleen ovat sanoittaneet Christian Karlsson, Mark Ralph, Max Wolfgang ja Olly Alexander, joista Ralph myös tuotti sen Galantisin kanssa. Kappaleen musiikkivideon ohjasi Sophia Ray ja se julkaistiin 9. joulukuuta 2021. Videoon saatiin vaikutteita fantasiasta ja saduista.
"Sweet Talker" on toistaiseksi päässyt singlelistalle ainoastaan Irlannissa. Molemmat artistit ovat esittäneet kappaleen livenä muun muassa BBC:n Ballroomissa marraskuussa 2021.
Radinet
Radinet on suomalainen väkivallan vastainen ohjelma, jonka avulla pyritään irrottamaan ääriliikkeistä niissä olevia jäseniä. Ohjelmaan osallistuminen on vapaaehtoista. Ohjelmaa koordinoi Vuolle Setlementti ja rahoittaa STEA (entinen Raha-automaattiyhdistys). Radinetin toiminta käynnistyi syksyllä 2016.
Radinet on osa EU:n komission ääriliikkeistä ja viha-ajattelusta irrottautumista tukevaa Radicalization Awareness Network -verkoston Exit-ohjelmaa. Tavoitteena on myös ennalta ehkäistä radikalisoitumista.
Toiminnassa on mukana kokemusasiantuntijana entinen uusnatsi Esa Holappa. Holappa sai itse tukea hankkeessa irtautuessaan ääriajattelusta. Radinetin toimintaperiaatteiden mukaan ovelle koputtajaa ei tuomita menneestä, vaan häntä halutaan kuunnella ja tukea konkreettisesti uuden elämän alkuun. Radinet hakee laajaa verkottumista ja yhteistyötä viranomaisten ja kolmannen sektorin toimijoiden kesken perinteisiä raja-aitoja ylittäen. Se tekee tiivistä yhteistyötä muun muassa poliisin, rikosseuraamusviranomaisten, sosiaalitoimen, eri yhteisöissä toimivien perhe- ja nuorisotyöntekijöiden, uskonnollisten yhteisöjen sekä oppilaitosten ja korkeakoulujen kanssa.
Radinetin toimintaa ohjaa ja valvoo sisäministeriö. Projektin tukena toimii projektiryhmä, jossa ovat edustettuina Suomen Setlementtiliitto, HelsinkiMissio ja Kirkon Ulkomaanapu. Radinetin toimipisteet ovat Oulussa ja Helsingissä.
Sampo Rosenlew (leikkuupuimuri)
Sampo Rosenlew on alun perin ainoa suomalainen leikkuupuimurimerkki, jonka valmistaminen alkoi Porin Konepajassa vuonna 1956. Puimurin merkki oli aluksi Sampo, mutta yritysjärjestelyjen jälkeen nimi muuttui Sampo-Rosenlewiksi. Ensimmäistä puimurimallia Sampo 657 LP:tä valmistettiin vuosina 1956–1967 ja sen työlevys oli 6 jalkaa. Moottorina oli ensin VW-teollisuusmoottori ja myöhemmin Perkins. Puimurit olivat aluksi harmaita, kunnes vuonna 1960 väri muuttui keltaiseksi.
Vuonna 1982 Sammon ja Massey Fergusonin tuotanto yhdistettiin ja Sampo alkoi valmistaa Porissa rinnakkaismalleja Massey Fergusonille. Ainoa ero puimureissa oli Perkins-moottori, kun Sampo oli aiemmin käyttänyt kotimaisen Valmetin moottoria. Vuonna 1985 Sampo Rosenlew osti ruotsalaisen Överum Aktiv -puimuritehtaan Morgånkovasta, jossa alettiin valmistaa Sampo Aktiv leikkuupuimureita. Sampo Rosenlew on valmistanut leikkuupuimureita myös New Hollandille ja John Deerelle. Venäjän Tambovissa valmistetaan lisenssillä Sampo-puimureita.
Nykyiset mallit
thumb|300px|Comia C12 pienoiskuva|Comia C22 2ROTO Sampo Rosenlew Comia on pienien ja keskisuurien leikkuupuimureiden mallisarja. Pienemmät Comia mallit korvasivat pitkään tuotannossa olleet 2000-sarjan leikkuupuimurit vuonna 2011. Suuremmat Comia mallit korvasivat 3000-sarjan leikkuupuimurit. Se koostuu 5 eri mallista joista pienen kokoluokan leikkuupuimurieita ovat: Comia C4, Comia C6, Comia C8 ja kokoluokan suuremmat ovat: Comia C10 ja Comia C12. Comia C4:ssä on neljä kohlinta ja C6:ssa ja C8:ssa viisi kohlinta. Isommissa C10 ja C12 on kuusi kohlinta. Comia-malleja valmistetaan myös John Deeren väreissä Euroopan markkinoille. Niitä on tehty Norjan markkinoille myös Massey Ferguson -merkkisinä.
Stefan Schnabel
Stefan Schnabel (2. tammikuuta 1912 Berliini, Saksa – 11. maaliskuuta 1999 Rogaro, Italia) oli saksalainen näyttelijä.
Stefan Schnabelin isä oli pianisti Artur Schnabel. Schnabel muutti Lontooseen 1933, jossa hän samana vuonna liittyi Old Vic -teatteriin. New Yorkiin Schnabel muutti 1937, jossa hän näytteli radiossa ja liittyi Orson Wellesin Mercury Theatre -näyttelijäryhmään. Ryhmän kanssa hän esiintyi sekä teatterissa että radiossa. Kaikkiaan Schnabel esiintyi uransa aikana yli 3 000 radio-ohjelmassa. Toisen maailmansodan aikana hän teki Saksaan suunnattuja propagandalähetyksiä ja palveli Office of Strategic Servicesin alaisuudessa Britanniassa, Saksassa, Alankomaissa ja Ranskassa. Elokuvadebyyttinsä Schnabel teki 1943 elokuvassa Matka kauhuun. Saippuasarja Guiding Lightissa hän näytteli 17 vuoden ajan tohtori Stephen Jacksonia. Broadwayllä hänen viimeiseksi näytelmäkseen jäi Andrew Bergmanin kirjoittama Social Security vuonna 1986.
Länsimaisen filosofian historia (kirja)
Länsimaisen filosofian historia (History of Western Philosophy, alaotsikkona Poliittisten ja sosiaalisten olosuhteiden yhteydessä varhaisimmista ajoista nykyaikaan asti, And Its Connection with Political and Social Circumstances from the Earliest Times to the Present Day) on filosofi Bertrand Russellin vuonna 1945 julkaisema opas länsimaisen filosofian historiaan esisokraatikoista varhaiselle 1900-luvulle.
Teoksesta
Russell kirjoitti kansantajuisella tyylillä huumoria unohtamatta, ja teos on yksi hänen tuotantonsa merkittävimpiä. Kun Russell sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1950, Länsimaisen filosofian historia mainittiin yhtenä teoksista, joka sai aikaan palkinnon myöntämisen Russellille, ja teosta lainattiin myöntämispuheessa kahdesti.
Russell käsitteli kirjassa kirjan kohteena olleiden filosofian elämää, historiallista kontekstia, yhteiskunnallista ympäristöä ja filosofisia järjestelmiä. Sen jälkeen hän selitti, missä ja millä tavalla he menivät ajattelussaan väärille jäljille. Näin kirja käsittelee usein sekä kirjan kohteena olevien filosofien että Russellin omaa filosofiaa.
Rakenne
Länsimaisen filosofian historia on jaettu kolmeen kirjaan, joista jokainen on jaettu osiin ja lukuihin. Kukin luku käsittelee yleensä yhtä filosofia, filosofista koulukuntaa tai ajanjaksoa. Erityisesti toinen kirja on enemmän katsaus historialliseen ajanjaksoon kuin filosofiseen kehitykseen. Ainoastaan Platonille, Aristoteleelle ja Lockelle on omistettu useampi luku. Viimeinen luku, ”Loogisen analyysin filosofia”, on Russellin tuon ajan omaan filosofiaan pohjautuva esitys.
Pepe & Paradise
Pepe & Paradise oli suomalainen vuonna 1968 perustettu yhtye. Sen levytykset olivat lähinnä suomenkielistä iskelmää, mutta keikoilla yhtye esitti myös englanninkielistä jazz- ja soul-vaikutteista rockia.
Varhaiset vuodet ja yhteistyö Tapani Kansan kanssa
Alun perin Paradise-nimellä esiintynyt yhtye muodostui Frankies-yhtyeestä, joka säesti laulaja Johnny Liebkindiä hänen vuoden 1968 kesäkiertueellaan Suoraan sydämeen. Kiertueella oli vierailevana solistina Pepe Willberg. Syksyllä 1968 perustettuun Paradise-yhtyeeseen liittyivät Pepen lisäksi saksofonisti, klarinetisti ja huilisti Erkki "Unde" Lehtola, basisti Jorma "Kalle" Kalenius ja rumpali Antero "Ande" Päiväläinen. Willberg itse lauloi ja soitti kitaraa.
Seuraavana syksynä 1969 Paradise yhdistyi Tapani Kansan yhtyeen kanssa ja jatkoi Kansan säestysyhtyeenä kevääseen 1970. Yhtyeessä soittivat tällöin edellä mainittujen lisäksi saksofonisti, huilisti Erik "Dani" Dannholm, kitaristi Seppo Keurulainen ja basisti Christer "Kicke" Bergholm, joka tuli Kaleniuksen tilalle. Keurulainen ja Bergholm olivat soittaneet aiemmin yhdessä Willbergin kanssa Jormas-yhtyeessä. Keväällä 1970 Paradisen ja Tapani Kansan tiet erosivat, ja yhtye alkoi esittää omaa ohjelmistoaan. Samaan aikaan kitaristi Keurulainen lopetti bändissä ja mukaan tuli Hammondia ja muita kosketinsoittimia soittava Heikki "Pedro" Hietanen. Lokakuussa 1970 Unde Lehtola meni armeijaan ja bändiin tuli silloin trumpetisti Markku Johansson.
1970-luvun vuodet
Yhtye levytti ensimmäisen singlensä vuonna 1970 Ruotsissa, jossa Paradise oli saanut menestystä erityisesti Tukholman Gyllene Cirkeln -klubilla. Singlen A-puolella oli Albert Hammondin ja Mike Hazlewoodin tekemä kappale "Dark Side of the Moon" sekä B-puolella Pepe Willbergin säveltämä ja sanoittama "My Child". Singlen tuotti Ruotsissa asuva britti Roger Wallis. Mukana olivat Pepen lisäksi saksofonistit Dannholm ja Lehtola, kitaristi Keurulainen ja basisti Bergholm. Rumpuja soitti Antero Päiväläinen.
Vuosi 1972 oli bändin läpimurtovuosi. Pepe & Paradise teki kuukausittaista Paratiisi-radiosarjaa, oli mukana MTV:n Pinnalla-musiikkiohjelmassa housebändinä, levytti Finnlevylle suurimmat hittinsä "Elämältä kaiken sain" ja "Sotilaat, kansat, maat" sekä teki Love Recordsille Henrik Otto Donnerin sävellyksistä koostuvan albumin Niin vähän on aikaa. Yhtyeen 1970-luvun muita hittejä olivat "Aamu" ja "Toiset meistä".
Syksyllä 1972 Lehtola lopetti soittamisen ja tilalle tuli lyhyeksi ajaksi Paavo Honkanen. Honkasen kuoltua tämän tilalle tuli Pertti "Kalle" Fält, joka soitti saksofonia ja huilua. Tässä kokoonpanossa Pepe & Paradise esiintyi muun muassa Hesperian yökerhossa Helsingissä. Vähitellen bändin jäsenet joko lopettivat tai siirtyivät muihin bändeihin, ja Pepe & Paradise lopetti toimintansa.
Comeback 1990-luvulla
Vuonna 1992 Pepe & Paradise alkoi esiintyä silloin tällöin erityisesti Back to the Sixties -tapahtumissa. Mukana ovat olleet Willberg, Päiväläinen, Lehtola, Johansson, Bergholm ja Fält sekä uusina jäseninä kitaristi Jari "Heinä" Nieminen (tai Jarmo Nikku) ja kosketinsoittaja Kyösti Laihi. Tällä kokoonpanolla (Laihin tilalla Hietanen) Pepe & Paradise levytti kappaleen "Sana Sana Saa (African Folk Song)", joka on mukana vuonna 2000 ilmestyneellä 70's Radio Hits -albumilla. Levyn muut kappaleet on alun perin äänitetty 1970-luvun alussa Yleisradiolle ja masteroitu uudelleen digitaalisesti.
Ricardo (jalkapalloilija, 1993)
Ricardo Domingos Barbosa Pereira, tunnetaan nimellä Ricardo tai Ricardo Pereira (s. 6. lokakuuta 1993 Lissabon, Portugali), on portugalilainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on oikea laitapuolustaja. Hän edustaa Englannin Mestaruussarjassa pelaavaa Leicester Cityä.
Ricardo edusti kotimaassaan Vitória Guimarãesia ja Portoa. Hän pelasi Vitóriassa 30 Primeira Ligan ottelua kausilla 2011–2013. Hän teki Portugalin cupin loppuottelussa 2013 voittomaalin Vitórian kukistaessa Benfican maalein 2–1. Portossa hän pelasi kaikkiaan 46 liigaottelua, joissa teki neljä maalia. Hän oli voittamassa liigamestaruutta kaudella 2017–2018. Kaudet 2015–2017 hän pelasi lainalla Ranskan Ligue 1:ssä pelaavassa Nicessä. Kesällä 2018 hän siirtyi englantilaisseura Leicester Cityyn. Kahdella ensimmäisellä Leicester-kaudellaan hän pelasi yhteensä 63 liigaottelua, joissa teki viisi ja syötti yhdeksän maalia. Hän oli kymmenen kuukautta kentiltä sivussa saatuaan eturistisidevamman maaliskuussa 2020. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 15 valioliigaottelua, kaksi Eurooppa-liigan peliä sekä kaksi ottelua Leicesterin voittamassa FA Cupissa. Hän oli voittamassa FA Community Shieldiä 2021. Kaudella 2021–2022 Hän pelasi Valioliigassa 14 ottelua ja teki yhden maalin. Eurooppa-liigassa hän pelasi yhden ottelun. Konferenssiliigassa hän teki yhden maalin pelaamissaan viidessä ottelussa. Kaudella 2022–2023 hän oli akillesjännevamman vuoksi puoli vuotta kentiltä sivussa. Hän pelasi kymmenen valioliigaottelua ja teki yhden maalin.
Ricardo pelasi Portugalin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2015 ystävyysotteluissa Venäjää ja Luxemburgia vastaan. Seuraavat maaottelunsa hän pelasi marraskuussa 2017 Saudi-Arabiaa vastaan ja ensi kerran avauskokoonpanossa toukokuussa 2018 Tunisiaa vastaan. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi kokonaan tappiollisen neljännesvälieräottelun Uruguayta vastaan. Kuudennen maaottelunsa hän pelasi 30 Primeira Ligan ottelua kausilla 2011–2013. marraskuussa 2019 EM-karsinnassa Liettuaa vastaan ja seitsemännen maaottelunsa kolme päivää myöhemmin EM-karsinnassa Luxemburgia vastaan.
Tapio Sadeoja
Tapio Sakari Sadeoja (s. 16. kesäkuuta 1958 Kotka) on suomalainen toimittaja. Hän on ollut Ilta-Sanomien vastaava päätoimittaja ja kustantaja.
Sadeoja syntyi toimittaja Olavi Sadeojan ja päätoimittaja Pirkko Aallon perheeseen. Hänen puolisonsa on ollut vuodesta 1985 puheterapeutti Marja Tuomi. Sadeoja tuli ylioppilaaksi 1977, minkä jälkeen hän opiskeli valtiotiedettä Helsingin yliopistossa. Sadeoja työskenteli Etelä-Vantaa -lehdessä 1978-1981 toimittajana, ja Ilta-Sanomissa 1981-2019.
Sadeoja toimi Ilta-Sanomien ulkomaantoimittajana, ulkomaantoimituksen esimiehenä, toimituspäällikkönä ja uutispäätoimittajana. Hänet nimitettiin vastaavaksi päätoimittajaksi 29. toukokuuta 2007, sijaisena hän hoiti tehtävää jo tammikuusta alkaen. Syyskuussa 2009 Tapio Sadeoja nimitettiin myös Taloussanomien vastaavaksi päätoimittajaksi. Ilta-Sanomien kustantaja hänestä tuli 2010. Hän jäi eläkkeelle vuoden 2019 lopussa.
Ulla Norrbo
Ulla Norrbo (s. 1965 Isojoki) on Honkajoen entinen kunnanjohtaja. Hän on koulutukseltaan hallintotieteiden maisteri. Norrbo aloitti tehtävässään vuonna 2016.
Norrbon alkua virassa värittivät valitukset, jotka aiempi, määräaikaisena työskennellyt kunnanjohtaja Mauno Mäkiranta ja vasemmistoliiton valtuustoryhmän puheenjohtaja Antti Wasse tekivät hallinto-oikeuteen. Aiemmin Mäkiranta arvosteli Ylen haastattelussa voimakkaasti muun muassa kunnanhallituksen puheenjohtajaa Tommi Laitilaa siitä, että kunnan talousongelmista vastuuta on työnnetty hänen mielestään liikaa kunnanjohtajan harteille, vaikka vastuussa ovat myös poliitikot. Korkein hallinto-oikeus hylkäsi valitukset loppuvuodesta 2018.
Norrbo voitti kunnanvaltuuston äänestyksessä Mauno Mäkirannan äänin 11–6. Ennen kunnanjohtajan virkaa Norrbo työskenteli Isojoen kunnan liikunta- ja nuorisosihteerinä.
Pavlo Lazarenko
Pavlo Ivanovytš Lazarenko (, s. 23. tammikuuta 1953) on ukrainalainen poliitikko ja Ukrainan entinen pääministeri kaudella 28. toukokuuta 1996 – 1. heinäkuuta 1997. Lazarenko keräsi huomattavan omaisuuden presidentti Leonid Kutšman hallinnon kaudella etenkin maakaasukaupalla. Myöhemmin hän pakeni maasta korruptiosyytösten takia. Lazarenko sai maanpaossa tuomion rahanpesusta ensin Sveitsissä ja myöhemmin vuonna 2006 Yhdysvalloissa. Lazarenko sai vankeustuomion, josta hänet vapautettiin vuonna 2012.
Rasagiliini
Rasagiliini on Parkinsonin taudin hoitoon käytetty lääkeaine. Se on tullut markkinoille 2005, ja sen kauppanimi Azilect. Se lisää dopamiinin pitoisuutta aivoissa estämällä MAO-B-entsyymin toimintaa.
Pavlo Lazarenko
Nuoruus
Pavlo Lazarenko syntyi Kaprivkan kylässä Dnipropetrovskin alueella nykyisessä Ukrainassa ja tuolloisessa Neuvostoliitossa 23. tammikuuta 1953. Hänen vanhempansa olivat kolhoosilla työskennelleitä maanviljelijöitä. Lazarenko opiskeli Dnipropetrovskin maatalousinstituutissa, josta hän valmistui vuonna 1978. Seuraavana vuonna hänestä tuli Mihail Kalininin mukaan nimetyn kolhoosin johtaja Dnipropetrovskin alueella. Vuosien 1985 ja 1990 välillä Lazarenko johti Ukrainan kommunistisen puolueen maatalousvirastoa.
Rasagiliini
Rasagiliinin erityiskorvausoikeus myönnetään asianomaisesta erikoissairaanhoidon yksiköstä annetun tai neurologian erikoislääkärin antaman B-lausunnon perusteella idiopaattisen Parkinsonin taudin hoitoon, kun kysymyksessä on A) hoito yksinään (ilman levodopaa), kun edullisemmilla MAO-B:n estäjillä ei ole saavutettu toivottavaa hoitovastetta tai ne eivät sovi, tai B) yhdistelmähoito levodopan kanssa potilailla, joilla esiintyy tilanvaihteluita. Lievässä maksan vajaatoiminnassa sen käytössä on noudatettava varovaisuutta, vaikeassa sitä ei voi käyttää.
Pavlo Lazarenko
Poliittinen ura
Ukraina itsenäistyi vuonna 1991 ja maan ensimmäiseksi presidentiksi valittiin Leonid Kravtšuk. Lazarenko nimitettiin presidentin edustajaksi Dnipropetrovskin alueella vuonna 1992. Mahdollisen opposition Lazarenko hoiti alta pois erottamalla entisiä virkamiehiä ja ottamalla neuvonantajia Ukrainan merkittävimmistä puolueista ja kansalaisjärjestöistä. Tämän ohella hän alkoi toimia myös liike-elämässä. Lazarenko alkoi rikastua etenkin öljyn ja maakaasun kaupalla. Kesäkuussa 1994 Lazarenko valittiin Dnipropetrovskin aluehallinnon johtoon, sekä heinäkuussa vielä samana vuonna Ukrainan korkeimpaan neuvostoon.
Rasagiliini
Syyskuussa 2009 New England Journal of Medicinessä julkaistun tutkimuksen mukaan taudin etenemistä voidaan hidastaa varhain aloitetulla rasagiliini-lääkityksellä. Lääkettä on aiemmin käytetty oireiden lievittämiseen. Tutkimuksessa oli mukana 1 100 henkeä 14 maasta.
Pavlo Lazarenko
Pääministerinä
Leonid Kutšma voitti niukasti Kravtšukin vuonna 1994 järjestetyissä presidentinvaaleissa. Syyskuussa 1995 Kutšma nimitti Lazarenkon Ukrainan varapääministeriksi. Pääministeri Jevhen Martšukin tullessa erotetuksi Lazarenkosta tuli itsenäisen Ukrainan seitsemäs pääministeri 28. toukokuuta 1996. Hänestä tuli myös Ukrainan energiaministeri. Entuudestaan varsin varakas Lazarenko rikastui Kutšman hallinnossa erilaisilla korruptoituneina pidetyillä liikesopimuksilla. Hänellä oli läheiset suhteen Dnipropetrovskissa toimineeseen Yhdistyneet energiajärjestelmät -nimiseen yhtiöön, jonka kautta hänellä oli käytännössä monopoliasema venäläisen maakaasun tuojana ja jälleenmyyjänä Ukrainassa. Hänen tuolloinen läheinen yhteistyökumppaninsa hämärissä liiketoimissa oli myöhemmin politiikassa vaikuttanut Julia Tymošenko. Lazarenkoon, Kutšmaan ja muihin merkittäviin asemiin päässeistä dnipropetrovskilaisista käytettiin nimeä "Dnipropetrovskin klaani".
Huomenlahja (saari)
Huomenlahja on pieni saari Helsingin Vuosaaren edustalla. Se sijaitsee Uutelan ulkoilualueen eteläpuolella, Skatanselän ja Vuosaarenselän välissä. Lähes koko saari on paljasta kalliota ja se on geologisesti arvokas tyynylaavan vuoksi. Pinta-alaltaan 0,8 hehtaarin saarella ei ole asutusta eikä palveluita. Huomenlahjan lähellä sijaitsevat Nuottasaari, Neitsytsaaret ja Kalliosaari.
Pavlo Lazarenko
Pääministerinä
Lazarenko sotkeutui myös Ukrainan alamaailman välienselvittelyihin. 16. kesäkuuta 1996 Lazarenkoa kuljettaneen auton vieressä räjähti radiolla räjäytetty pommi. Hänen poikansa haavoittui samankaltaisessa iskussa pari vuotta myöhemmin. 19. kesäkuuta 1997 Lazarenkon sanottiin sairastuneen ja matkustaneen Kanadaan sairaalahoitoon. Kutšma nimitti varapääministeri Vasyl Durdynetsin virkaa tekeväksi pääministeriksi, ja Lazarenko erosi pääministeriydestään 1. heinäkuuta. Kutšman ja Lazarenkon välit olivat heikentyneet jo jonkin aikaa ennen Lazarenkon eroa. Tämän taustalla oli etenkin Lazarenkon nousu Hromada-puolueessa. Lazarenko valittiin puolueen johtoon syyskuussa 1997, ja hän ilmoitti aikovansa pyrkiä Ukrainan presidentiksi. Lazarenkon koneistoksi tuli Antiguaan rekisteröidyn yhtiön omistama ja laajan levikin saanut Pravda Ukrainy -lehti, joka kirjoitti paljastusjuttuja ylimmistä virkamiehistä ja väitti Kutšman vaimon siirtäneen valtion varoja puolueelleen. Lehti tuki Lazarenkon Hromada-puoluetta. Maan tiedotusministeri pyrki lakkauttamaan lehden.
Merimiespaini
Merimiespaini on kahden kilpailijan välillä käytävä voimalaji.
Pavlo Lazarenko
Pääministerinä
Vuonna 1998 järjestettiin Ukrainan korkeimman neuvoston vaalit. Vaaleissa käytettiin kahden äänen järjestelmää. Valtakunnallisilla puoluelistoilla oli 4 % äänikynnys, minkä oli tarkoitus estää pienpuolueiden pääsy parlamenttiin. Hromada oli kuitenkin yksi useammasta äänikynnyksen ylittäneistä puolueista. Parlamentissa Lazarenko perusti yhdessä Julia Tymošenkon kanssa varjohallituksen, jonka varjopääministeri oli Tymošenko.
Merimiespaini
Säännöt
Kilpailun tarkoitus on horjuttaa vastustajan tasapainoa ja pudottaa tämä kilpailualustalta. Tähän tulokseen on päästävä ns. kättelyasennossa, jossa kilpailijat ovat tarranneet toisiensa oikeista käsistä. Ottelijat ottelevat sivuittain oikea jalka vastustajaa kohti. Vastustajaa ei saa koskea millään muulla objektilla kuin oikealla kädellään. Tuomari voi määrätä tietyistä rikkeistä varoituksia, ja kahdesti varoituksen saanut kilpailija häviää.
Pavlo Lazarenko
Korruptiovyyhti
Valtionsyyttäjä avasi syytteet Lazarenkoa vastaan valtionvarojen väärinkäytöstä 14. syyskuuta 1998. Lazarenko pakeni Kreikkan käyttäen tekosyynä terveydentilaansa ja sen vaatimaa hoitoa. Saman vuoden marraskuussa Lazarenko pidätettiin Sveitsissä hänen saavuttuaan maahan panamalaisella passilla. Panaman passi oli aito, mutta Ukrainassa laki kielsi kaksoiskansalaisuuden. Sveitsissä Lazarenkon todettiin edelleen keränneen noin 72 miljoonaa dollaria maassa olleille pankkitileille. Lazarenko väitti hankkineensa rahat laillisin keinoin. Lazarenko todettiin syylliseksi rahanpesuun, mutta hän pääsi vapaaksi takuita vastaan. Vain hieman myöhemmin hän pakeni edelleen Yhdysvaltoihin.
Lazarenko pidätettiin hänen saavuttuaan Yhdysvaltoihin helmikuussa 1999. Hän sai uusia syytteitä Yhdysvalloissa, jossa syyttäjät sanoivat Lazarenkon pesseen virkakaudellaan Ukrainassa arviolta 114 miljoonaa dollaria Yhdysvalloissa sijainneiden pankkien kautta. Oikeudenkäynnit Lazarenkoa vastaan järjestettiin San Franciscossa Kaliforniassa, jossa hän omisti miljoonien arvoisen tilan. Lazarenko sai elokuussa 2006 yhdeksän vuoden vankeustuomion. Hänet vapautettiin kuitenkin jo marraskuussa 2012. Myöhemmin hän on taistellut maasta luovutusta vastaan. Lazarenkon korruptiovyyhtiä on pidetty Ukrainan 1990-luvun suurimpana yksittäisenä skandaalina.
Argelès-sur-Mer
Argelès-sur-Mer [aʁʒəles syʁ meʁ] on kunta Pyrénées-Orientalesin departementissa Languedoc-Roussillonin hallintoalueella Ranskassa. Vajaat 20 kilometriä Perpignanin eteläpuolella sijaitsevassa kunnassa oli 9 069 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Argelès-sur-Merin pinta-ala on 59 neliökilometriä.
Kunnassa sijaitsee Euroopan suurimpiin kuuluva leirintäalueiden keskittymä ja lapsille sopiva, viiden kilometrin mittainen hiekkaranta Argelès-Plage, joka on avoinna kesäkuusta syyskuuhun. Argèles on Manner-Ranskan eteläisin rantalomakohde.
Toisen maailmansodan aikana seudulla toimi keskitysleiri, jonne Ranskan hallitus kokosi kymmeniä tuhansia Espanjan sisällissodan hävinnyttä espanjalaista tasavaltalaista.
HMS Crescent
HMS Crescent on ollut yhdentoista Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
Jääpallon Suomensarja 1954
Palloliiton Suomensarja pelattiin kaudella 1953-1954 kaksilohkoisena, lohkojen voittajat nousivat seuraavan kauden jääpallon mestaruussarjaan ja lohkojen kaksi viimeistä putosi maakuntasarjaan. Palloliiton lisäksi Työväen Urheiluliitto järjesti oman kolmilohkoisen Suomensarjansa.
Józef Szmidt
Józef Szmidt (s. 28. maaliskuuta 1935) on puolalainen yleisurheilija, joka kuului aktiiviuransa aikana kolmiloikan kärkinimiin. Hän oli lajinsa Euroopan-mestari vuosina 1958 ja 1962 ja voitti olympiakullan Roomassa 1960 ja Tokiossa 1964. Vuoden 1966 EM-kilpailuissa hän sijoittui viidenneksi ja México Cityn olympialaisissa 1968 seitsemänneksi.
Jääpallon Suomensarja 1954
Edellisenä kautena maakuntasarjasta noussut Veitsiluodon Vastus ei hävinnyt länsilohkossa yhtään ottelua, ja nousi mestaruussarjaan. Itälohkon voitti KUP. Edellisen kauden päätteeksi mestaruussarjasta pudonneet HIFK ja SePS jäivät lohkojensa kakkosiksi.
Sarjasta putosivat lännessä Rauman Iirot ja Pargas IF, idässä entisaikoina Suomen jääpallokenttiä hallinneet Sudet ja Kiffen.
Józef Szmidt
Szmidt piti hallussaan miesten kolmiloikan maailmanennätystä (17,03) vuosina 1960–1968. Hänet valittiin vuosina 1960 ja 1964 Puolassa ”vuoden urheilijaksi”. Szmidt oli ensimmäinen kolmiloikkaaja, joka hyppäsi 17 metriä (1960). Toisena tälle metriluvulle ylti kahdeksan vuotta myöhemmin Pertti Pousi.
Jääpallon Suomensarja 1954
Länsilohko
Kakkosjoukkueena Pyrkivä ei voinut osallistua nousukarsintaan. TKV puolestaan luopui siitä.
Itälohko
Loppuottelu
Mestaruussarjakarsinta
Ponnistus nousi TUL:n mestaruussarjaan, josta OPV putosi.
John Lasseter
right|250px|thumb|John Lasseter 34. vuotuisissa Annie Awards -juhlissa. Yllään hänellä on Cars-solmio. John Alan Lasseter (s. 12. tammikuuta 1957, Hollywood Kalifornia) on animaatiostudio Pixarin perustajajäsen ja sen nykyinen taiteellinen johtaja. Lasseter on ohjannut Pixarin tuottamat elokuvat Toy Story, Ötökän elämää, Toy Story 2, Autot ja Autot 2, ja toiminut tuottajana kaikissa muissa. Lasseter on saanut kaksi Oscar-palkintoa, lyhytelokuvista Tin Toy ja Toy Story.
Bizenghast
Bizenghast on yhdysvaltalaisen M. Alice LeGrow’n kirjoittama ja piirtämä kauhuaiheinen pseudomanga. Bizenghast kertoo orvon Dinahin elämästä Bizenghast-nimisessä syrjäisessä kylässä ja hänen seikkailuistaan elävien maailmaan jääneiden kuolleiden sielujen parissa.
Suomessa Bizenghastin ikäsuositus on yli 12 vuotta ja kustantaja Pauna Media Group.
Juoni
Tapahtumat sijoittuvat syrjäiseen Bizenghast-nimiseen kylään, jolla on ankea historia. Kylästä on kirjoitettu pelottavia uutisleikkeitä metsässä samoilleitten siviilien näkemästä "toisesta hautausmaasta", jonne ei ole löydetty takaisin, St. Lymanin traagisesta koulupalosta, jossa koulu tuhoutui kokonaan ja oppilaita katosi jäljettömiin ja muita selkäpiitä karmivia tekstejä. Orvoksi jäänyt tyttö Dinah kuitenkin asuu tässä kauhun tyyssijassa tätinsä kanssa suuressa kartanossa kaukana melkein kaupungin laidalla. Nuorempana Dinah oli ryöminyt yhteen kartanon kellareista ja löytänyt tiensä maanalaiselle ruumishuoneelle, josta hän oli yrittänyt kertoa. Kukaan ei ollut uskonut häntä ja henelle jäi kokemuksesta elinikäisiä traumoja, minkä johdosta hänen epäillään olevan nyt vakavasti sairas. Ainoana lohtuna tytön ankeassa arjessa on kuitenkin hänen paras ystävänsä Vincent, joka haluaa suojella ja puolustaa tätä henkensä kaupalla. Sitten, kun sinä kohtalokkaana päivänä he löytävät hautausmaan ja sen alla sijaitsevan vanhan mausoleumin pääsevät he osallisiksi pelastamaan kirottuja sieluja sekä haamuja, jotka eivät ole pääseet lepoon. Aluksi tehtävä kuulostaa parivaljakosta tietenkin niin typerältä, että luulisi sen olevan pelkkää pilaa, mutta nopeasti pelottavalla tavalla saadaankin huomata, että juttu on totisinta totta ja tehtävät on pakko suorittaa. Tehtävät tuntuvat melko mystisiltä, kun Dinah ja Vincent joutuvatkin pelinappuloiksi sielujen aiempaan pirulliseen elämään ja joutuvat etsimään sieluja lukuisten arvoitusten avulla. Tehtävän kuitenkin ollessa vaikeimmillaan ja niiden koko ajan vaikeutuessa on kuitenkin Dinahilla ja Vincentillä apunaan puhelias ja sarkastinen mausoleumin torninvartija Edaniel, joka auttaa heitä tehtävien suorittamisessa, eikä häneltä pienet taiatkaan ole koskaan pahitteeksi. Luulisi, että fiksujen nuorten ja vielä sieluekspertti Edanielin johdolla ongelmat olisi ratkaistu nopeasti ilman suurempia ongelmia, mutta tehtävässä piilee kuitenkin vielä yksi mutta; Jos Dinah ei onnistu tehtävässään hän joutuu jäämään mausoleumiin ikuisiksi ajoiksi ja mikä sen mukavampaa kuin siivoojana epämääräisenä kasana ruumiita? He saavat myös tietää Edanielilta, että he saavat avukseen myös Edanielin veljen, ja kaksi siskoa.Edanielin veljen nimi on Edrear, joka on rakastunut Dinahiin. Dinahin ja Vincentin tehtävät ja arvoitukset jopa vaikenevat koko ajan matkanvarrella, joten haastetta tästä mielikuvituksellisesta kauhuseikkailusta ei ainakaan puutu.
Hahmot
Dinah on sarjan päähenkilö, joka näkee kummituksia. Hän on jäänyt nuorena jäänyt orvoksi ja asuu nyt tätinsä kanssa Bizenghastissa suuressa kartanossa. Dinahin epäillään olevan vakavasti mielisairas; hänen "kohtauksensa" johtuvat luultavasti lapsuudessa saadusta traumasta maanalaisessa ruumishuoneessa. Dinahin ainoa ystävä on Vincent, koska kylässä ei juuri asu muita hänen ikäisiään nuoria. Dinah on hyvin itsepäinen ja rohkea sanoo yleensä suoraan mitä ajattelee. Hän suorittaa öisin mausoleumista saamiaan tehtäviä Vincent apunaan ja päivät riitelee tätinsä kanssa kotona.
Vincent on Dinahin ikäinen poika, joka auttaa öisin tätä suorittamaan vaikeita tehtäviä ja arvoituksia mausoleumissa. Hän yrittää suojella Dinahia ja on valmis ottamaan mausoleumin tehtävän vastuulleen Dinahin puolesta, koska haluaa suojella häntä. Vincent on älykäs, Dinahin tädin mukaan "ei-toivottu vieras".
Edaniel auttaa ja opastaa Dinahia ja Vincentiä mausoleumin vaikeimmissa tehtävissä ja on kova selittämään kaikkea. Edaniel esiintyy yleensä kissan ja ketun risteytystä muistuttavassa eläinhahmossa, joka voi muuttaa kokoaan ainakin talonkorkuiseksi. Hänellä on kuitenkin myös ihmishahmo, johon hän vaihtaa melko harvoin. Ihmismuodossaan Edaniel on nuori, kauniskasvoinen poika.
Edrear on Edanielin veli. Hän ottaa Edanielin paikan Dinahin auttajana ja suojelijana. Hänen yleisin muotonsa on ihmismäinen. Tähän muotoon kuuluvat vaatteet ovat itse asiassa osa hänen kehoaan.
Alive Again
Alive Again on ranskalaisen DJ-tuottajan David Guettan, tanskalaisen DJ-tuottajan Mortenin sekä yhdysvaltalaisen DJ-tuottajan Roland Clarkin musiikkikappale. Sen julkaisivat Atlantic Records ja Musical Freedom digitaalisesti ladattavana singlenä 3. joulukuuta 2021. "Alive Again" on lajityypiltään house-kappale, joka sisältää elementtejä nykyajan big roomista ja vanhan koulukunnan ravestä. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin 17. joulukuuta 2021.
Kello-pasianssi
Kello-pasianssi on yksi pasianssipelin muotoja.
Alkuasetelma
Tavallinen 52 kortin korttipakka sekoitetaan ja jaetaan sitten 13 eri pinoon, joista jokaisessa on neljä korttia. Korttien on tällöin oltava ylösalaisin niin, etteivät niiden tunnukset näy. Yksi pinoista asetetaan keskelle ja muut ympyrään sen ympärille. Viimeksi mainituista jokainen vastaa sijainniltaan jotakin kellotaulun numeroa, esimerkiksi suoraan "ylhäällä", edessäpäin oleva numeroa 12, siitä oikealle olevat numerota 1, 2 jne.
Alive Again
"Alive Again" ei ole toistaiseksi päässyt lainkaan listoille.
Kello-pasianssi
Aloitus
Keskelle asetetusta pinosta nostetaan päällimäinen kortti ja katsotaan, mikä numero siinä on. Ässä vastaa numeroa 1, jätkä (sotilas) numeroa 11 ja kuningatar (rouva) numeroa 12. Nostettu kortti siirretään kuvapuoli ylöspäin käännettynä sen pinon alimmaksi, jota sijaitsee ympyrässä vastaavassa kohdassa kuin kortin numero kellotaulussa. Jos nostettu kortti on kuningas, se sijoitetaan keskimmäisen pakan alimmaksi kuvapuoli ylöspäin käännettynä.
Ralph Waite
pienoiskuva|Ralph Waite Ralph Waite (22. kesäkuuta 1928 White Plains, New York – 13. helmikuuta 2014 Palm Desert, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tuli 1970-luvulla tunnetuksi roolistaan televisiosarjassa Waltonin perhe.
Limpopon provinssi
Limpopo on Etelä-Afrikan provinssi. Se sijaitsee valtion pohjoisosassa ja rajautuu Botswanaan, Zimbabween ja Mosambikiin. Provinssi tunnettiin aiemmin nimillä Northern Province (Pohjoinen provinssi) ja Pohjois-Transvaal. Sen pääkaupunki ja suurin kaupunki on Polokwane. Limpopossa on arviolta 5 799 090 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 125 754 neliökilometriä.
Piirikunnat
Limpopo on jaettu hallinnollisesti viiteen piirikuntaan, jotka jakautuvat edelleen yhteensä 24 kuntaan. Piirikunnat ovat:
Ralph Waite
Waite syntyi White Plainsissa, New Yorkin osavaltiossa. Hän valmistui Bucknellin ja Yalen yliopistoista. Hänestä tuli presbyteerinen pappi.
Waitella oli Waltonin perheen ulkopuolella myös useita elokuvarooleja. Hän oli kahdesti ehdolla Emmyn saajaksi ja pyrki kahdesti liittovaltion kongressiinkin.
Kello-pasianssi
Jatko
Ensimmäisen kortin jälkeen jokainen kortti nostetaan aina siitä pinosta, jonka alimmaksi edellinen kortti vietiin. Muuten menetellään samoin kuin edellä.
Läpimeno tai pelin päättyminen
Peli päättyy, kun kaikki neljä kuningasta on nostettu ja käännetty. Pasianssi on mennyt läpi jos tällöin kaikki kortit ovat kuvapuoli ylöspäin. Pasianssi ei ole mennyt läpi, jos yksikin kortti on tällöin jäänyt johonkin pinoon ylösalaisin.
The Sun
The Sun on päivittäin ilmestyvä tabloid-tyylinen sanomalehti, jota julkaistaan Britanniassa ja Irlannissa. Lehteä julkaisee News Corp -konserniin kuuluva News UK. Se oli pitkään levikiltään suurin brittiläinen sanomalehti, mutta kilpailevaan konserniin kuuluva Metro -lehti syrjäytti sen aseman maaliskuussa 2018.
The Sun kattaa viihdeuutiset, Britannian monarkian ja seuraa urheilua, uutisia ja politiikkaa. Monet aiheet liittyvät julkkiksiin. Lehden toimituksellinen linja edustaa poliittisen oikeiston näkökantoja.
Lehden toimittajat kuvaavat kaupungilla liikkuvia julkisuuden henkilöitä ja kirjoittavat viimeisimmistä juonenkäänteistä saippuaoopperoissa, mutta etsivät intensiivisimmin julkkiksia, jotka ovat osallisena jonkinlaisessa skandaalissa. Kuvat ovat keskeisiä ja lehti käyttää paparazzien ottamia kuvia.
Muita yleisiä aiheita lehdessä ovat muun muassa maahanmuutto, turvaskandaalit, kotiväkivalta ja pedofilia. Lehti julkaisee myös paljasrintaista kolmossivun tyttöä.
Lehden sunnuntaipainos The Sun on Sunday aloitti ilmestymisensä helmikuussa 2012 hakkerointi- ja salakuunteluskandaalin takia lakkautetun News of the Worldin tilalla.
Möysä
thumb|270px|Yleinen uimaranta Joutjärven länsipäässä. Möysä on Lahden 16. kaupunginosa, joka sijaitsee noin puolestatoista kolmeen kilometriä kaupungin ydinkeskustasta itään. Möysän naapurikaupunginososia ovat etelässä Kerinkallio, lännessä Asemantausta ja Paavola, pohjoisessa Myllypohja ja idässä Järvenpää. Lahden Joutjärvi on kaupunginosan sisällä. Tarkemmin määritellen Möysän eteläraja seuraa Lahti–Kouvola-rataa, länsirajan muodostavat Iso-Paavolankatu, Lounaankatu ja Supankatu, Hirsimetsäntie, Joukahaisen puistotie, Ilmarisentie, Väinämöisentie. Pohjoisessa raja seuraa Niemen kaupunginosaan vievää teollisuusrataa ja idässä Lahti–Heinola-rataa.
Möysä liitettiin Lahteen 1916 Hollolasta. Möysä tarkoittaa puoliksi maahan kaivettua asumasaunaa. Kertoman mukaan kun Lahti oli vielä pieni kylä, Joutjärven rannassa on ollut osin maahan kaivettuja mökkejä, joissa Lahden markkinoille saapunut väki saattoi yöpyä. Alueen nimitys johtuu tältä ajalta.
Kaupunginosan palveluja ovat esimerkiksi Lounaan ja Tenava-Tonttilan päiväkodit, Möysän koulu, lastenkoti, Joutjärven kirkko ja melontaseura Vesisamoilijoiden Vellamo-melontakeskus (Joutjärven melontakeskus). Möysän länsiosassa sijaitsee liikenneympyrä, josta liikenne jakautuu Joutjärven länsipuolelta Ahtialaan vievälle Ahtialantielle. Kiertoliittymän vieressä on Möysän ostoskeskus. Ahtialantien eteläpuolella, lähellä Joutjärven rantaa, sijaitsee asunnoiksi muutettu vanha Lahden paloasema sekä Möysän koulu. Koulun vanha puurakenteinen osa purettiin pois koulun peruskorjauksen yhteydessä vuosituhannen vaihteen tienoilla. Puista osaa kutsuttiin nimellä Hollola. Möysän kansakoulun puinen osa kuului Hollolan kunnan Lahden kauppalaan 16. marraskuuta 1905 saakka, kunnes Pietarista saatiin vahvistus siitä, että Lahden kaupunki oli perustettu Hollolan kunnasta itsenäiseksi kaupungiksi. 1905 loppuvuodesta vuoteen 1916 Möysän kansakoulu kuului edelleen Hollolan kuntaan, kunnes Möysä kuntaliitettiin lahden kaupunkiin lisäalueeksi.
Joutjärven länsirannalla asuntorakennukseksi kunnostetun vanhan paloaseman ja Möysän koulun välissä on Joutjärven melontakeskus. Rakennustoimisto Ruola Oy rakensi Möysään runsaasti 1960-luvulla korkeita kerrostaloja Salpausselän harjun eteläpuolelle sekä matalampia kerrostaloja harjun keskiosiin.
Joutjärven etelärannalla olevaa kaupunginosaa kutsutaan Joutjärveksi (kartalla Pekanmäki), missä ranta jatkuu Kokkokalliona, jonka pohjoispuolella on Tonttila ja itäisimpänä Ala-Tonttila (Ala-Tonttilankadun itäpäässä kartalla Ristkarin alue).
Karjalankadun varrella sijainnut Möysän Seurahuoneena tunnettu Teho-Baari, jonka sisustus ja tyyli edelleen 2000-luvulla vastasivat 1960- ja 1970-luvun vaihteen tasoa, on lopetettu ja tiloissa jatkoi Kymintieltä muuttanut Kymi-Pub. Nykyään tilassa toimii Bar Monaco.
Entisen Möysän Esson tiloissa toimi Möysän baari ja Möysän rockklubi. Nykyään tiloissa on kiinteistönvälitys Remax. Möysän Esso aloitti toimintansa Viipurin valtatie 2:ssa 1961.
Möysän postikonttori lakkauttiin Möysän ostoskeskuksesta 6. kesäkuuta 2008, palvelut siirtyivät Kauppakadun postikonttoriin.
Häntänadat
Häntänadat (Vulpia) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu 26 lajia. Häntänadat muistuttavat jonkin verran pikkunatoja (Festuca).
Häntänadat ovat yksivuotisia, matalakasvuisia ja hentoja heiniä, jotka ovat kasvutavaltaan löyhästi mätästäviä. Varret ovat pystyjä sekä pyöreitä ja lehdet kapeita. Häntänatojen kukinnot ovat yhteenkasvaneita, kapeita ja yksipuoleisia röyhyjä. Tähkylöissä on neljästä seitsemään kukkaa. Tähkylöiden kaleet ovat keskenään erikokoiset ja alimmat niistä ovat yksisuonisia. Ulkohelpeet ovat pyöreäselkäisiä ja niissä kussakin on pitkä vihne.
Suvun lajeista Suomessa kasvaa hiirenhäntänataa (Vulpia myuros), jonka lisäksi myös muita suvun lajeja on tavattu satunnaisesti.
Foster the People
Foster the People on yhdysvaltalainen indie pop -yhtye, johon kuuluvat Mark Foster, Mark Pontius, Sean Cimino ja Isom Innis. He ovat julkaisseet kolme albumia. Heidän ensimmäinen albuminsa nimi on Torches, joka julkaistiin toukokuussa 2011. Erityisesti kappale ”Pumped Up Kicks” kyseiseltä levyltä on pyörinyt soittolistojen kärjessä. Vuoden 2014 marraskuussa ilmestyi heidän toinen albuminsa nimeltään Supermodel. Vuonna 2017 yhtye julkaisi kolmannen studioalbuminsa, Sacred Hearts Club.
Francisco Serrano (pyhimys)
Francisco Serrano-Frías O.P. (4. joulukuuta 1695 Huéneja, Granada, Espanja – 25. lokakuuta 1748 Fuzhou, Fujian, Kiina) oli espanjalainen dominikaani, pappi, lähetystyöntekijä, pyhimys ja marttyyri. Serrano pidätettiin Kiinassa Peter Sanzen kanssa 1746 ja hänet sekä hänen dominikaaniseuralaisensa, mukaan lukien Francis Diaz, tapettiin kuristamalla. Paavi Leo XIII julisti hänet kunnianarvoisaksi 6. tammikuuta 1893 ja autuaaksi 14. toukokuuta 1893, paavi Johannes Paavali II julisti hänet pyhimykseksi 1. lokakuuta 2000, ja hänen muistopäiväänsä vietetään 28. lokakuuta.
Rationalist International
pienoiskuva|Järjestön logo. Rationalist International on järjestö, joka puolustaa rationalismin aatteellisia kantoja.
Aleksandr Litvinenko
Aleksandr Valterovitš Litvinenko (, 4. joulukuuta 1962 Voronež, Neuvostoliitto – 23. marraskuuta 2006 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) oli entinen KGB:n eversti ja myöhemmin turvallisuuspalvelu FSB:n everstiluutnantti.
Rationalist International
Rationalismin aatteelliset tavoitteet
Rationalismin kannattajat määrittelevät kantansa asenteeksi, joka hyväksyy järjen ensisijaisuuden sekä pyrkii luomaan filosofian ja etiikan järjestelmän, joka on kokemusperäinen sekä riippumaton auktoriteeteista ja ennakkoluuloista.
Aleksandr Litvinenko
Aiempia tapahtumia
Litvinenko palveli FSB:ssä järjestäytyneen rikollisuuden vastaisessa yksikössä. Vuonna 1998 hän sanoi, että hänet määrättiin tappamaan Jeltsinin liittolainen, liikemies Boris Berezovski. Litvinenko sanoo, että hänet erotettiin FSB:stä ja pidätettiin tekaistujen syytteiden nojalla. Hänen asunnostaan väitettiin löytyneen räjähteitä. Vuonna 2000 ennen kolmatta pidätystään hän pakeni passitta Turkkiin, missä tapasi maahan turistiviisumilla matkustaneet vaimonsa ja poikansa. Turkista he jatkoivat Britanniaan ja anoivat turvapaikkaa. Lokakuussa 2006 hän sai Britannian kansalaisuuden.
Rationalist International
Rationalismin aatteelliset tavoitteet
Rationalistit puolustavat järkiperäistä lähestymistapaa inhimillisiin ongelmiin, ehdottavat järkiperäisiä vaihtoehtoja uskonnollisten dogmien tilalle, puolustavat ajatuksenvapautta ja kansalaisoikeuksia ja toimivat politiikan, yhteiskunnan ja kasvatuksen sekularisoimisen puolesta (sekulaari humanismi). Rationalistit vastustavat taikauskoa, pyrkivät edistämään avointa ja oikeudenmukaista yhteiskuntaa, tukevat tieteellistä menetelmää sekä ottavat huomioon myös tunteiden ja mielikuvituksen tärkeyden.
Aleksandr Litvinenko
Aiempia tapahtumia
Litvinenko on väittänyt historioitsija Juri Felštinskin kanssa kirjoittamassaan kirjassa Venäjä kuilun partaalla – turvallisuuspalvelut demokratian uhkana, että vuonna 1999 tapahtuneet yli 300 henkeä vaatineet kerrostalojen räjäytykset Venäjällä olivat todellisuudessa FSB:n järjestämiä. Venäjä perusteli räjäytyksillä oikeuttaan uuteen hyökkäykseen Tšetšeniaan. Kirjassa väitetään myös, että Venäjän salainen palvelu järjesti lukuisia salamurhia ja sieppauksia.
Puolalaisen Rzeczpospolitan haastattelussa heinäkuussa 2005 hän väitti FSB:n kouluttaneen al-Qaidan jäseniä, joihin kuului Ayman al-Zawahiri, Dagestanissa 1998. Litvinenko on myös väittänyt, että Moskovan teatterikaappaukseen osallistuneista tšetšeeneistä kaksi työskenteli FSB:n laskuun ja FSB kontrolloi heidän avullaan tapahtumia.
Rationalist International
Rationalist Internationalin historia
Rationalist International perustettiin joulukuussa 1995 ensimmäisen kansainvälisen rationalistikonferenssin aikana New Delhissä 28 maasta kotoisin olevien edustajien voimin. Sanal Edamarukusta, silloisesta Intian rationalistiyhdistyksen pääsihteeristä tuli uuden kansainvälisen järjestön ensimmäinen puheenjohtaja.
Aleksandr Litvinenko
Aiempia tapahtumia
Huhtikuussa 2006 hän sanoi, että aiempi Euroopan komission puheenjohtaja ja silloinen Italian pääministeri Romano Prodi oli KGB:n mies Italiassa ja että Prodi suojeli paavi Johannes Paavali II:n salamurhayrityksen jälkeen KGB:n agentteja Italiassa 1981. 5. heinäkuuta 2006 chechenpress.co.uk-sivustolla julkaistussa kirjoituksessaan Litvinenko väitti Putinin olevan pedofiili.
Rationalist International
Rationalist Internationalin historia
Tammikuussa 2000 Rationalist International järjesti toisen kansainvälisen konferenssin Trivandrumissa Keralassa. Yhdysvaltalainen Paul Kurtz, Center for Inquiryn perustaja, sai kokouksen aikana ensimmäisen kansainvälisen rationalistipalkinnon.
Kolmas kansainvälinen rationalistikonferenssi pidettiin New Delhissä vuonna 2002. Jim Herrick (Rationalist Press Associationin johtaja, Iso-Britannia) sai toisen kansainvälisen rationalistipalkinnon.
Aleksandr Litvinenko
Myrkytys ja kuolema
thumb|Aleksandr Litvinenkon hauta. Litvinenko sairastui 1. marraskuuta 2006 vakavasti lounastettuaan lontoolaisessa sushi-ravintolassa italialaisen yhteyshenkilönsä Mario Scaramellan kanssa. Litvinenkon oli tarkoitus saada tietoja toimittaja Anna Politkovskajan murhasta, jota hän epävirallisesti selvitteli. Scotland Yard epäili aluksi, että kyseessä olisi talliummyrkytys. Myöhemmät tutkimukset paljastivat, että myrkky oli todennäköisesti poloniumin radioaktiivinen isotooppi 210, johon viittasi Litvinenkosta otetussa virtsanäytteessä havaittu alfasäteily. BBC:n mukaan Litvinenkon myrkyttämistä saatettiin yrittää jo 16. lokakuuta.
Rationalist International
Rationalist Internationalin historia
Rationalist Internationalin kunniajäseniin kuuluvat: tohtori Pieter Admiraal (Alankomaat), professori Mike Archer (Australia), Katsuaki Asai (Japani), edesmennyt Hermann Bondi (Iso-Britannia), professori Colin Blakemore (Iso-Britannia), edesmennyt professori Vern Bullough (Yhdysvallat), tohtori Bill Cooke (Uusi-Seelanti), tohtori Helena Cronin (Iso-Britannia), professori Richard Dawkins (Iso-Britannia), Joseph Edamaraku (Intia), Jan Loeb Eisler (Yhdysvallat), edesmennyt professori Antony Flew (Iso-Britannia), Tom Flynn (Yhdysvallat), Jim Herrick (Iso-Britannia), edesmennyt Christopher Hitchens (Yhdysvallat), Ellen Johnson (Yhdysvallat), edesmennyt professori Paul Kurtz (Yhdysvallat), Lavanam (Intia), tohtori Richard Leakey (Kenia), Iain Middleton (Uusi-Seelanti), edesmennyt tohtori Henry Morgentaler (Kanada), tohtori Taslima Nasrin (Bangladesh), Steinar Nilsen (Norja), professori Jean-Claude Pecker (Ranska), edesmennyt James Randi (Yhdysvallat), professori Ajoy Roy (Bangladesh), ohtori Younus Shaikh (Pakistan), edesmennyt tri G. N. Jyoti Shankar (Yhdysvallat), edesmennyt Barbara Smoker (Iso-Britannia), Richard Stallman (Yhdysvallat), professori Rob Tielman (Alankomaat), David Tribe (Australia), K. Veeramani (Intia), Bary Williams (Australia), professori Richard Wiseman (Iso-Britannia) sekä professori Lewis Wolpert (Iso-Britannia).