cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kolwezin taistelu
Operaation menestyksen arviointi.
Kaiken kaikkiaan Operaatio Léopardia (tunnetaan myös nimellä Bonite) on pidetty menestyksenä niin vähäisiltä tappioiltaan kuin tavoitteiden täyttymiseltäänkin. Eurooppalaiset saatiin evakuoitua ja FLNC:n offensiivi veritöineen lopetettua. Operaatio oli tehokas ja taktiikat, tiedustelu sekä logistiikka toimivat hyvin. Erityisesti Ranskan muukalaislegioona osoitti sotilastaitojensa ja -taktiikoidensa ylivoimaisuuden, jota Ranska tuli hyödyntämään myöhemminkin. Legioonalaiset taistelivat rohkeasti, nopeasti, taitavasti ja liikkuvasti.
Kolwezin veteraaneja
Operaatioon osallistuneista legioonalaisista 90 prosenttia oli kokemattomia ja sai tulikasteensa Kolwezin taistelussa. Rykmentti sai "à l'ordre de armée" -kunniakirjan. Lisäksi itse legioonalaiset saivat kunniamerkkeinä Zairen tasavallan sotilaallisen urhoollisuuden ristin palmunlehvien kera (Croix de Bravoure Militaire avec Palme) ja ranskalaisen ulkomaanoperaatioden ansiomitalin (Médaille d’Outre-Mer) "Zaire"-palkilla.
Lennart Rönnback
Rönnbackin kuoltua Suomessa oli enää elossa kaksi sisällissodan veteraania, punakaartin riveissä taistellut järvenpääläinen Aarne Arvonen (1897–2009), joka oli myös Suomen vanhin asukas, ja valkeakoskelainen Lauri Nurminen (1906–2009), joka oli toiminut valkoisten joukkojen taistelulähettinä Tampereen taisteluiden yhteydessä.
Kolwezin taistelu
Kolwezin veteraaneja
Kolwezin taisteluun osallistuivat 2e REP:in joukoissa myös suomalainen Kyösti Pietiläinen (legioonalaisnimellä Karl Peters) ja tuleva Kroatian armeijan kenraaliluutnantti, sotarikoksista tuomittu Ante Gotovina (legioonalaisnimellä Andrija Grabovac). Kumpikin heistä olivat legioonassa sotilasarvoltaan ylikorpraaleja (caporal-chef). Kyösti Pietiläisen taisteluyksikkö tuhosi mm. kaksi BTR-60 miehistönkuljetusvaunua. Operaation lopussa Pietiläisen erkaannuttua muutaman muun ryhmän jäsenen kanssa, saatiin tuhottua lähellä Zambian rajaa yksi rekka, jonka lavalla kapinnalliset olivat siirtymässä Zambiaan. Tämä rekka saatiin tuhottua Pietiläisen heittämällä kranaatilla, joka osui rekan lavaan.Tämän jälkeen koko kolmikko ampui konekiväärein autoa.
Pellervon taloustutkimus
Tutkimus- ja ennustetoiminta
PTT on palkittu 2010-luvulla kolmesti Suomen tarkimpana talousennustajana Jyväskylän yliopiston kauppakorkeakoulun vuotuisessa arvioinnissa, viimeksi vuonna 2018. Laitoksen ennustepäällikkö on YTM Janne Huovari.
Tutkimuksen lisäksi PTT harjoittaa talouden asiantuntijatoimintaa, järjestää seminaareja ja antaa vuosittain mm. useita kirjallisia ja suullisia lausuntoja lainvalmistelun ja poliittisen päätöksenteon tueksi. Tutkijat toimivat erikoisalansa asiantuntijoina myös mediassa. Lisäksi laitos tuottaa yleistajuista tietoa taloustutkimuksesta ja talouden toiminnasta esimerkiksi kotisivuillaan, Twitter-tilillään  sekä Instagramissa.
Talous
Tutkimuslaitoksen vuosittainen budjetti on runsaat kaksi miljoonaa euroa. Vuonna 2018 summasta 1,3 miljoonaa koostui saadusta ulkopuolisesta tutkimusrahoituksesta, noin 820 000 jäsenmaksuista, ja 240 000 oli opetus- ja kulttuuriministeriön myöntämästä yleisavustuksesta.
PTT:n jäsenistö koostuu etupäässä maa- ja elintarviketalouden sekä metsäalan yhteisöistä. Jäsenet ovat A-Tuottajat Oy, LSO Osuuskunta, Lähitapiola, Maa- ja metsätaloustuottajain Keskusliitto MTK ry, Maatalousyrittäjien eläkelaitos MELA, Metsäliitto Osuuskunta, OP Osk, Osuustoimintakeskus Pellervo ry, POP Pankkiliitto Osk, Svenska Lantbruksproducenternas Centralförbund SLC r.f ja Valio Oy.
Öjan kirkko (Gotlanti)
Öjan kirkko on keskiaikainen luterilainen kirkko Öjassa, Ruotsin Gotlannin saarella. Kirkkorakennus on pääosin 1200-luvulta ja sen runsaat kalkkimaalaukset 1400-luvulta.
Eino Grön (vuoden 1965 albumi)
Eino Grön  on suomalaisen Eino Grönin kokoelma-albumi vuodelta 1965. Albumi julkaistiin uudelleen vuonna 1973 levymerkillä Scandia HSLP 136.
Sharpevillen verilöyly
pienoiskuva|Sharpevillen verilöylyä esittävä maalaus.
Sharpevillen verilöyly tapahtui Sharpevillen townshipissä nykyisen Gautengin provinssin alueella 21. maaliskuuta 1960, kun Etelä-Afrikan poliisi avasi tulen aseistautumattomia mustia mielenosoittajia vastaan. Verilöylyssä kuoli 69 ihmistä ja yli 180 haavoittui. Sharpevillen verilöylyn vuosipäivää vietetään Etelä-Afrikassa nykyisin kansallisena ihmisoikeuksien päivänä. Siitä on tullut YK:n Kansainvälinen päivä rotusyrjinnän poistamiseksi. Tämä aloittaa rasisminvastaisen viikon, jota vietetään Suomessa muun muassa kouluissa.
Vuonna 1959 Robert Sobukwen johtama ryhmittymä pakotettiin pian eroamaan ANC:stä ja he perustivat uuden järjestön Pan-Africanist Congressin, PAC:n. Heti perustamisensa jälkeen PAC ryhtyi organisoimaan kampanjaa passilakeja vastaan. He kehottivat ihmisiä kerääntymään poliisiasemien eteen ilman passejaan ja vaatimaan poliisia pidättämään heidät.
21. maaliskuuta 1960 eräs tämänkaltainen mielenosoitus Sharpevillen townshipissä Johannesburgin eteläpuolella päättyi verisesti, kun poliisi avasi tulen väkijoukkoon ja ampui 40 sekunnin aikana yli 700 laukausta tappaen 69 ja haavoittaen 180:tä. Suurinta osaa kuolleista ja haavoittuneista oli ammuttu selkään väkijoukon paetessa tulitusta. Tapahtuma sai aikaan suuria protestimielenosoituksia, jotka huipentuivat 30 000 ihmisen mielenosoitukseen parlamenttitalon edessä Kapkaupungissa. Pääministeri Hendrik Verwoerd vastasi mielenosoituksiin julistamalla hätätilan, pidättämällä 18 000 mielenosoittajaa ja julistamalla sekä ANC:n että PAC:n laittomiksi järjestöiksi.
Sveitsiläiset palkkasoturit
thumb|Sveisiläisiä palkkasotureita ylittämässä [[alpit|Alppeja vuonna 1499.]] Sveitsiläiset palkkasoturit taistelivat palkkasoturijalkaväkenä useiden Euroopan valtioiden palveluksessa 1400-luvulta 1800-luvulle. Sveitsiläisten kansanarmeijan hyvä maine syntyi 1400-luvulla käyttämällä gewalthaufenia ensiksi Ranskaa vastaan St. Jakob an der Birsin taistelussa vuonna 1444 ja kasvoi Burgundia vastaan Grandsonin ja Moratin taisteluissa vuonna 1476, sekä Nancyn taistelussa vuonna 1477. Myös Dornachin taistelu Habsburgeja vastaan vuonna 1499 kasvatti mainetta. Usein sanotaankin, että sveitsiläiset olivat maineensa huipulla vuosina 1480–1525.
Sveitsiläiset olivat organisaation ja taktiikan edelläkävijoitä. He pystyivät lyömään ritariarmeijan pelkästään teräaseilla. He ottivat käyttöön rummun tahdittaman marssin sekä kovan kurin ja toimivat siten taistelukentällä hyvin yhtenäisenä yksikkönä. Aseina sveitsiläiset käyttivät aluksi pääsääntöisesti piikkiä ja hilparia. Lisäksi oli varsijousia, sekä myöhemmin hakapyssyjä taisteluiden valmistelua varten. Jokaisella miehellä oli myös miekka, Katzbalger. 1500-luvulla he pyrkivät käyttämään vielä omaa taktiikkaansa, mutta 1600-luvulla he toimivat normaalista muun armeijan mukaisessa taistelujärjestyksessä. 1600-luvun aikana sveitsiläiset ottivat käyttöön musketin ja lopulta kokonaan hylkäsivät piikin.
Ylivertainen maine ja esikuvana toimiminen johti suurimittaiseen sotilaallisen osaamisen vientiin Sveitsin ulkopuolelle 1400-luvun lopulla. Kantonit sekä yksityiset sotayrittäjät ansaitsivat hyvin myymällä sveitsiläisiä osastoja eri armeijoiden käyttöön. Sveitsin kansa oli köyhää ja palkkasoturin ura tarjosi hyvän vaihtoehdon elannonhankkimiseksi ja ehkä mahdollisuuden rikastumiseen. Sveitsiläiset palkkasoturit tunnettiin kotimaassa saksankielisellä nimellä Reisläufer, joka merkitsi sananmukaisesti sotaretkelle lähtijää.
Sveitsiläisten hyvä maine sai myös kääntöpuolen, kun heistä levisi tieto hankalina, ylimielisinä, epäluotettavina ja kalliina. Esimerkiksi Ranskan kuningas Frans I tarjoutui ostamaan Milanon sitä puolustaneilta sveitsiläisiltä vuonna 1515. Puolet sveitsiläisistä suostuikin ehdotukseen ja lähti kotiin. Toinen puoli sen sijaan päätti lyödä ranskalaiset avoimessa kenttätaistelussa ja hyökkäsi raivokkaasti Marignanon taistelussa, mutta hävisi. Tämän jälkeen luotiin liitto vuonna 1521, jonka perusteella Ranska hankki suurimman osan palkkasotureistaan Sveitsistä seuraavat 250 vuotta vuosittaista korvausta vastaan. Toinen esimerkki on vuodelta 1522 Bicoccan taistelusta, jolloin sveitsiläiset painostivat uhkaamalla lähteä kotiin Ranskan armeijan hyökkäykseen espanjalaisten linnoittautuneita asemia vastaan taktisesti epäedullisena hetkellä. Tämä johti täydelliseen häviöön, josta sveitsiläiset tosin oppivat, ettei pidä hyökätä hyvissä asemissa olevia pyssymiehiä vastaan.
Koska sveitsiläisiä oli saatavilla vain rajallinen määrä ja heillä oli huono maine hankalina käsitellä, alkoivat muut jäljitellä heitä. Ensimmäisiä olivat saksalaiset Landsknechtit 1490-luvulla, vähän myöhemmin tulivat espanjalaiset ja italialaiset armeijat. Kilpailu jäljittelijöiden kanssa toi taisteluihin ylimääräisen jännitteen. Landsknechtit ja sveitsiläiset kulkeutuivat töiden perässä pitkällekin Euroopassa, samalla uusi jalkaväen taktiikka levisi.
Frans I luopui kalliiden ja epäluotettavien sveitsiläisten palkkasoturien käytöstä armeijansa runkona vuonna 1525 kärsimänsä Pavian tappion jälkeen. Tämänkin jälkeen sveitsiläiset jatkoivat Ranskan palveluksessa, vaikka jalkaväen rungon muodostikin vakinainen armeija. Ongelmia tuotti myös palkkasotureiden yleinen haluttomuus ja kyvyttömyys piirittää linnoituksia, josta oli tullut olennainen osa sodankäyntiä 1500-luvun alun jälkeen.
1600-luvulla sveitsiläiset palkkasoturit palvelivat pääosin Ranskassa ja Espanjan Alankomaissa. Palkkauskulttuuri muuttui, kun yksityisyrittäjät hävisivät ja jäljelle jäivät vain kantonit, jotka myivät useamman pataljoonan kerrallaan. 1616 Ranska nimesi yhden sveitsiläisrykmenttinsä henkivartiokaartiksi (Gardes suisse). Myös useissa muissa maissa oli sveitsiläisiä henkivartiokaarteja. Paavilla on yhä oma sveitsiläinen henkivartiokaartinsa Guardia svizzera, joka on palvellut yhtäjaksoisesti vuodesta 1505.
1600-luvulla syntyivät vakinaiset armeijat ja palkkasotureiden käyttö väheni kaikissa maissa. Kuitenkin vielä Napoleonin sodissa oli sveitsiläisiä jopa vastakkain (Báilenin taistelu), ja Ranskan joukoissa yhteensä 16 000 sveitsiläistä sotilasta. Krimin sodassa oli brittien armeijassa 5 000 sveitsiläistä.
Sveitsi kielsi muiden valtioiden armeijoihin värväytymisen vuonna 1859.
Topologinen lajittelu
Topologinen lajittelu tarkoittaa tietojenkäsittelytieteessä tapaa järjestää suunnatun syklittömän verkon (DAG) solmut jonoksi. Jos graafi kuvaa riippuvuuksia, niin topologisessa järjestyksessä solmun riippuvuudet tulevat aina ennen itse solmua.
Algoritmi
Hyvä ja helppo algoritmi topologiseen lajitteluun käyttää hyväkseen syvyyssuuntaista läpikäyntiä: aina kun solmu on käyty kokonaan läpi, se lisätään listan ensimmäiseksi. Tuloksena on topologisesti lajiteltu lista.
Algoritmin asymptoottinen suoritusaika on O(n).
Ong Teng Cheong
Ong Teng Cheong (22. tammikuuta 1936 – 8. helmikuuta 2002) oli Singaporen ensimmäinen suorilla vaaleilla valittu presidentti. Hän toimi maan viidentenä presidenttinä kuuden vuoden ajan (1. syyskuuta 1993 – 31. elokuuta 1999).
Ong syntyi toisena viidestä lapsesta keskiluokkaiseen singaporenkiinalaiseen perheeseen vuonna 1936. Hänen englanniksi koulutetun isänsä mielestä kiinan kieli oli tärkeä bisnesmaailmassa pärjäämisen kannalta, joten hän pani kaikki viisi lastaan kiinankieliseen kouluun. Ong valmistui keskiasteen koulusta vuonna 1955 ja lähti vuosi myöhemmin ulkomaille isänsä ystävän avulla. Hän opiskeli arkkitehtuuria Adelaiden yliopistossa yhdessä lapsuudenystävänsä ja tulevan vaimonsa Ling Siew Mayn kanssa. Ong ja Ling olivat tavanneet pikkujouluissa heidän suorittaessaan vielä toisen asteen koulutusta. Valmistuttuaan yliopistosta Ong työskenteli arkkitehtina Adelaidessa ja meni naimisiin Lingin kanssa vuonna 1963.
Vuonna 1965 Ong sai stipendin Liverpoolin yliopistoon, jossa hän väitteli kaupunkisuunnittelusta ja valmistui maisteriksi vuonna 1967. Samana vuonna hän alkoi työskennellä Singaporen Kansallisen kehityksen ministeriössä kaupunkisuunnittelijana. Neljän vuoden kuluttua hän erosi työstään ja perusti rakennusyrityksen Ong & Ong Architectsin yhdessä vaimonsa kanssa.
Ong aloitti 21 vuotta kestäneen poliittisen uransa yhteisöpolitiikassa Singaporen Seletar-alueella. Hänet esiteltiin sitten pääministeri Lee Kuan Yewlle. Ong on toiminut parlamentin jäsenenä, hallituksessa ministerinä ja varapääministerinä kunnes hän erosi tehtävästään tullakseen Singaporen ensimmäiseksi vaaleilla valituksi presidentiksi.
Ongin vaimo Ling Siew May kuoli syöpään heinäkuussa 1999 taudin uusiuduttua. Heillä oli kaksi lasta. Ong itse kuoli 66-vuotiaana imusolmukesyöpään kotonaan 8. helmikuuta 2002. Hänet oli lähetetty sairaalasta kotiin muutama päivä aiemmin.
Singaporen kuudesta kuolleesta presidentistä Ong Teng Cheong ja Devan Nair ovat ainoat, joille ei ole myönnetty valtiolliset hautajaiset.
Marta Andreasen
Marta Andreasen (s. 26. marraskuuta 1954) on argentiinalaissyntyinen espanjalainen virkamies ja poliitikko, joka työskenteli EU:n Euroopan komissiossa ja tuli tunnetuksi mielipiteistään siitä että komission tilitysjärjestelmä jätti mahdollisuuden petoksille. Andreasen raportoi tilihämäryyksistä komissaari Michaele Schreyerille ja komission johtajalle Romano Prodille. Jäätyään näiltä ilman vastausta hän vei asian Euroopan parlamentin budjettikomitealle.
Andreasen kieltäytyi allekirjoittamasta Euroopan komission vuoden 2001 tilejä. Media alkoi kiinnostua asiasta, ja elokuussa 2002 Andreasen julkisti kieltäytymisensä. Andreasen erotettiin työstään komissiossa toukokuussa 2002, syynä "henkilöstön sääntöartiklojen 12 ja 21 rikkominen eli ei osoittanut tarpeeksi lojaalisuutta ja kunnioitusta". Hänen on sanottu joutuneen erotetuksi, koska hän kieltäytyi allekirjoittamasta tilejä joiden uskoi olevan epäluotettavia.
Andreasen valittiin vuonna 2009 Isosta-Britanniasta Euroopan parlamenttiin EU-kriittisen UKIP-puolueen edustajana. Hän loikkasi vuonna 2013 konservatiiveihin riitauduttuaan puolueen silloisen puheenjohtaja Nigel Faragen kanssa, jota Andreasen kutsui stalinistiksi ja naisvastaiseksi. Andreasen putosi vuoden vuoden 2014 eurovaaleissa parlamentista.
Termoplastinen
Termoplastinen tarkoittaa lämpömuovattavaa sidosainetta. Esimerkiksi puu koostuu selluloosasta ja ligniinistä. Ligniini on puun termoplastinen sidosaine. Näin ollen tavallinen puu voidaan muovata uuteen muotoon lämmön ja paineen avulla.
Termoplastisille muoveille on tyypillistä, että ne pehmenevät kuumennettaessa ja kovettuvat jäähdytettäessä. Termoplastiset muovit sopivat uudelleenkäytettäviksi, koska ne kestävät useita lämmitys- ja jäähdytyskertoja. Niitä sanotaankin kestomuoveiksi. Muoveja, joita ei voida muovata uudelleen, sanotaan kertamuoveiksi.
thumb|300px|right|Termoplastisen muovin [[jännitys-venymäkäyrä lämpötilan funktiona.]] Termoplastiset aineet muovautuvat helposti lämpötilan ollessa lasisiirtymälämpötilan, Tg, yläpuolella.
Synteettisiä termoplastisia polymeereja ovat esimerkiksi polyamidi ja polyetyleeni.
Bulldoser
Bulldoser on vuonna 1998 perustettu tamperelainen punk/rock-yhtye. Yhtye on tehnyt kiertueita muun muassa Baltiassa ja Saksassa.
Rainier II
Rainier II (1350–1407 Monaco) oli Monacon herra 29. kesäkuuta 1352 – 15. elokuuta 1357. Hän hallitsi yhdessä isosetänsä Antonion, isänsä Kaarle I:n ja veljensä Gabrielin kanssa.
Kun Rainierin isä kaatui taistelussa genovalaisia vastaan vuonna 1357, Rainier aloitti neuvottelut Genovan kanssa 9. elokuuta 1357. Nämä olisivat luovuttaneet niin Monacon kuin muunkin omaisuuden takaisin Rainierille, mikäli tämä maksaisi genovalaisille 20 000 guidenia. Rainierilla ei kuitenkaan ollut rahaa, ja hän liittyi Ranskan armeijaan ja osallistui satavuotiseen sotaan Kaarle V:n joukoissa. Rainer kuoli maanpaossa vuonna 1407.
Rainier oli myös Mentonin ja Roquebrunen yhteishallitsija.
Rainier II:n ensimmäinen avioliitto Maria del Carretton kanssa oli lapseton. Toisesta avioliitosta Isabella Asinarin kanssa syntyi ainakin yhdeksän lasta:
Kaupunkiarkeologia
Kaupunkeja tutkittaessa arkeologeilla on käsissään usein suuria määriä löytöjä, rakenteita ja runsaasti maata. Tästä syystä kaivaukset ovat suuritöisiä ja vaativat usein myös koneiden käyttöä. Kaupunkien tutkimuksessa voidaan hyödyntää myös karttojen analyysejä ja kirjoitettujen lähteiden tutkimista.
Hōryū-ji
Hōryū-ji (, "kukoistavan lain temppeli") on Ikarugan kylässä Naran prefektuurissa Japanissa sijaitseva buddhalainen temppeli. Temppelin koko nimi on Hōryū gakumon-ji, suomeksi "kukoistavan lain opettamisen temppeli". Temppeli toimii myös seminaarina ja luostarina ja sitä pidetään yhtenä maailman vanhimmista puurakennuksista. Vuonna 1993 Hōryū-ji nimettiin yhdeksi Unescon maailmanperintökohteeksi ja lisäksi Japanin hallitus on listannut temppelin yhdeksi maan kansallisaarteista.
Historia
Shōtoku Taishi päätti rakennuttaa temppelin 600-luvun alussa. Temppelin rakentajana toimi Kongō Gumi -niminen yritys; tähän aikaan temppeli tunnettiin nimellä "Ikaruga-dera". Ensimmäinen temppeli valmistui vuonna 607. Se omistettiin Yakushille, joka oli parantamisen Nyorai (Buddhan ilmentymä). Toinen henkilö, jota temppelin rakentamisella haluttiin kunnioittaa, oli Shōtoku Taishin isä keisari Yōmei. Kaivaukset ovat osoittaneet, että alkuperäinen temppeli sijaitsi nykyisen temppelin itäosassa. Alkuperäinen temppeli tuhoutui salamaniskun seurauksena syttyneessä tulipalossa vuonna 670. Vuosien 670 ja 700 välillä temppeli rakennettiin uudestaan, mutta sen sijaintia muutettiin hieman. Hōryū-jia on sittemmin korjattu ja sen sijainti on siirtynyt myös 1100-luvun alussa, vuonna 1374 ja vuonna 1603. On arvioitu, että vain noin 15–20 prosenttia nykyisen Kondōn rakennusmateriaaleista on alkuperäisestä temppelistä.
Soga-klaani kukisti Shōtokun suvun valtataistelussa, ja suku hävitettiin. Sogat kuitenkin kunnioittivat kilpailevaa sukua ja sallivat temppelin jälleenrakennuksen. Temppelistä tuli myöhemmin merkittävä Hossō-buddhalaisuuden uskonnollinen keskus.
Descend
Descend on suomalaisen doom metal -yhtyeen My Shamefulin neljäs studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2008 levymerkillä Firedoom Music.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Sami Rautio sekä sovittanut My Shameful, ellei toisin mainittu.
Stirlingin yliopisto
thumb|Yliopiston hallintorakennus ja kirjasto Airthrey Lochin takana Stirlingin yliopisto (englanniksi: University of Stirling, gaeliksi: Oilthigh Sruighlea, latinaksi: Universitas Strivilinse) on 1967 perustettu kampusyliopisto Stirlingissä, Skotlannissa.
Yliopisto sijoittuu kokonaisuudessaan luonnonkauniille kampukselle, jonka keskellä on pienten metsiköiden ja nurmikenttien ympäröimä Airthrey Loch -järvi. Järven luona voi viettää aikaansa istuskelemalla penkeillä ja katselemalla lukemattomia kaneja ja vesilintuja. Yliopiston 60-luvulta peräisin olevat rakennukset ovat varsin kolkkoja, mutta sopivat silti hyvin ympäristöönsä. Yliopisto on menestynyt suhteellisen hyvin Britannian kansallisissa vertailuissa sijoittuen viime aikoina 15 parhaan yliopiston joukkoon.
Maineikkaita entisiä opiskelijoita
Taiteet
Politiikka
Urheilu:
Muita:
Suomen strategisen johtamisen seura
Suomen Strategisen Johtamisen Seura (SSJS) on 1989 perustettu yhdistys. SSJS on Suomen johtava strategiaosaajien verkosto. Seura on näkemyksellinen, puhutteleva ja utelias strategia-ammattilaisten yhteisö, joka edistää jäsentensä oppimista ja verkostoitumista sekä tukee suomalaisten yritysten ja yhteisöjen strategiaosaamista.
Strategisella johtamisella tarkoitetaan organisaatioiden johtamisessa tehtäviä päätöksiä, jotka ovat luonteeltaan kauaskantoisia ja siten vaikeasti muutettavia.
Seurassa on n 350 jäsentä. Jäsenet ovat yritysten ja organisaatioiden strategiaosaajia, akateemisen strategiatutkimuksen edustajia sekä strategiakonsultteja. Jäsenyys edellyttää kokemusta strategisesta johtamisesta ja aitoa paloa erilaisiin strategiateemoihin. Yhdistyksen puheenjohtajana toimii Jouni Flyktman ja yhteisöpalvelujen johtajana Emilia Tolonen.
Luettelointi
Luettelointi on eräs kirjaston tukiprosesseista, jota asiakkaat harvemmin näkevät suoraan. Nykyisin käytetään mieluummin termiä kuvailu. Luetteloinnin tarkoitus on tallentaa ja järjestää kirjaston hankkimiin aineistoihin liittyvät tiedot (metatiedot) niin, että kirjaston asiakkaat ja henkilökunta löytävät helposti vastaukset muun muassa seuraaviin kysymyksiin: Mitä tietty henkilö on kirjoittanut? Mitä aineistoa on olemassa tietystä aiheesta? Millaisia versioita (painoksia, laitoksia, käännöksiä jne.) on olemassa tietystä teoksesta? Luettelointi tehdään kuvailusääntöjen ja formaattien mukaisesti, jolloin kirjastojen tietokantoihin tallennetut tiedot olisivat keskenään yhdenmukaisia ja että tieto olisi riittävän jäsenneltyä tiedon koneellista käsittelyä varten. Suomen kirjastoissa käytössä on käytöstä poistuva FINMARC- ja sen korvaava MARC 21 -formaatti.
Luettelointia tehdään kirjastojen lisäksi myös muissa muistiorganisaatioissa kuten arkistoissa ja museoissa. Näissä luetteloinnin kohteina voivat olla erilaisten dokumenttien lisäksi myös esineet.
Konkreettisesti luettelointiprosessi tuottaa kirjaston aineistoluetteloiden ja muiden bibliografisten tietokantojen sisällön. Luettelointi limittyy aineistojen sisällönkuvailun eli luokittamisen ja indeksoinnin kanssa.
Kirjaston luettelot ovat aiemmin olleet, ja ovat erikoistapauksissa edelleenkin, kortisto-, kirja- tai mikrofilmimuotoisia, siis fyysisiä ja jokseenkin pysyviä. Niistä ei myöskään voi suoraan selvittää tietyn aineiston paikalla- tai lainassaoloa, koska näitä yksittäisiä ja muuttuvia tietoja ei ole helppo etsiä. Nykyisissä atk-pohjaisissa ja myös asiakkaiden suoraan käytettävissä olevissa kirjastojärjestelmissä aineiston saatavuustieto sen sijaan on olennainen osa järjestelmän sisältöä.
Luettelointitietojen vaihto kirjastojen kesken on osa kirjastojen yhteistyötä ja toiminnan rationalisointia: kerran luetteloidun kirjan tai muun dokumentin luettelointitietoja hyödynnetään, kun sama aineisto luetteloidaan toisessa kirjastossa, mahdollisesti toisessa maassa. Tähän liittyy tiedon tallennuksen ja vaihtamisen standardien tarve.
ONTOLOGIA
Uusi suomen kielen sanakirja määrittelee ontologian näin s. 677: oppi olevaisen perusominaisuuksista.
Ontologia-termi viittaa tässä kirjoituksessa sanastoon. Esimerkiksi suomalainen Finto on jakaantunut useiden eri erikoisalojen sanastoihin. Kirjastojen kohdalla ontologia-käsite liittyy asiasanoitukseen. Kirjastoalalle ontologia-termin voisi sanoa hiipineen tietojenkäsittelytieteen kautta, siinä ontologialla tarkoitetaan käsitteitä toistensa avulla määritteleviä rakenteita (Hyvönen 2018, 39). Verkossa yleisesti saatavilla olevia suomalaisia sanasto- ja ontologiapalveluja ovat Kansalliskirjaston YSO ja YSA.
Koneellisten ontologioiden avulla saadaan järjestettyä kirjastossa ihmisen käyttämän luonnollisen kielen sanoja sopiviksi koodeiksi, jotka voidaan linkittää näkyväksi esimerkiksi digitaalisessa kirjastokortissa. Näihin asiasanoihin pääsee kirjastotietokantahaun avulla, jonka konekoodaus on muuntanut asiasanaksi. Sanojen merkitysoppi, semantiikka, ja ontologiat kohtaavat linkitetyn tiedon järjestämisessä. Ontologiat järjestyvät yläkäsitteisiin ja alakäsitteisiin. Hakukoneella voidaan hakea asiatietoa hevosesta, mutta nykyään konekin pystyy päättelemään, että maininnat hevoon heittämisestä (voisivat esiintyä romaanin nimessä tai runossa) eivät tässä tapauksessa ole relevanttia, tiedonhakijan etsimää tietoa. Semanttisen webin ja ontologioiden yhteistyö verkossa auttaa yleisön kirjaston käyttäjiä ja henkilökuntaa, mutta täsmälliseen logiikkaan perustuva koneäly ei toistaiseksi pysty vielä samanlaiseen kokonaiskuvaan, mikä ihmismielessä syntyy sen hakiessa käsitteellistä järjestystä epätarkassa ja kaoottisessa maailmassa (Hyvönen 2018, 223).
Semanttinen = merkitysoppiin liittyvä, sanojen merkitystä tutkiva (Uusi Suomen kielen sanakirja, 966).
Koneellinen tiedonhaku perustuu tietokoneiden sekä webin ja hakukoneiden yhteistyöhön sekä edellä mainittujen ontologioiden hyödyntämiseen. Samalla, kun yleisölle jää helppokäyttöisyys ovat kirjastonkin IT-liittymät olleet riippuvaisia kattavan IT-teknologian kehityksestä maailmassa. WWW perustuu kolmelle standardille, jotka ovat HTML-kieli, URI-osoitteet ja HTTP-protokolla. Nämä ovat olennaisia osatekijöitä silloin, kun tekstiä ja kuvia koodataan dataksi, jonka näemme digitaalisena tekstinä ja kuvina tietokoneemme näytöllä. Verkkoon tallentuu massoittain dataa, jonka tietokone tulkitsee ja linkittää esimerkiksi semanttinen web-nimisen tietomallin mukaan. (Hyvönen 2018, 55.) Linkitettyä metatietoa tietojärjestelmässä voidaan esittää tietokoneen näytöllä kirjaston luettelokorttia muistuttavana metatietona. Moderniin ”korttiin” saadaan näkyviin myös kuva kirjan kannesta, joka auttaa tunnistamaan kirjan hyllyssä tai yksilöi digitaalisen kirjan. Suomalaiset ovat olleet lähes pioneereja semanttisen webin periaatteiden soveltamisessa yleisen kirjaston toimintatapoihin. Esimerkiksi Kirjasampo on yleisiin kirjastoihin liittyvä ja niiden käyttämä web-sovellus, joka hyödyntää semanttisen webin ja ontologioiden periaatteita (Hyvönen 2018, 202). Kirjasampoa ylläpitää Kirjastot.fi. Kirjasammon tieto ei kuitenkaan ole yksittäisen kirjastojärjestelmän sisällä, mutta se on laajalti tunnettu yleisten kirjastojen käyttämä apuväline oman paikkakohtaisen kirjastotietojärjestelmän ohella. Siihen löytyy linkkejä nykyisten yleisten kirjastojen verkkopalvelusivuilta.
HMS Mariner (J380)
HMS Mariner (viirinumerot J380 ja M380) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1945 valmistunut Algerine-luokan miinanraivaaja toisessa maailmansodassa. Aluksen piti olla alun perin Kanadan laivaston HMCS Kincardine, mutta siitä luovuttiin jo ennen vesillelaskua ja siirrettiin Britannialle.
Valmistus
Alus tilattiin nimellä HMCS Kincardine Kanadasta Port Arthur Shipbuilding Companyltä, missä köli laskettiin 26. elokuuta 1943. Se laskettiin vesille 9. toukokuuta 1944 ja valmistui 23. toukokuuta 1945.
Palvelus
Alus siirrettiin 1958 Burmalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Yan Myo Aung. Alus poistettiin palveluksesta 1982.
Vaksalan kirkko
Vaksalan kirkko on keskiaikainen luterilainen kirkko Uppsalassa Ruotsissa. Kirkkorakennus on 1100-luvulta ja sen vanhimmat kalkkimaalaukset 1300-luvun alkupuoliskolta.
Kirkossa on maalauksia 1400-luvun lopulta jotka on yhdistetty Albertus Pictorin työhuoneeseen. .
Kirkon näyttävin taideteos on Ruotsin suurimpiin kuuluva alttarikaappi. Se on valmistettu Antwerpenissä 1500-luvulla. Keskuskuvana on Jeesuksen kärsimys ja ristinkuolema. Kaapin siipiin on kuvattu pyhimyksiä ja marttyyreita, kuten Pyhä Andreas, jolle kirkko on pyhitetty ja Pyhä Birgitta. Alaosassa on kuvattu vertaus tyhmistä neitsyistä.
Rafael Helling
Verner Rafael Helling (8. heinäkuuta 1907 Turku – 6. heinäkuuta 1988 Kauniainen) oli suomalainen filosofian tohtori, opettaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Rafael Hellingin vanhemmat olivat maanviljelijä Otto Edvard Helling ja Mathilda Sofia Lindman. Hän oli naimisissa vuodesta 1939 Birgit Helena Helling Strömbergin adoptoituna von Bonsdorff (s. 1913) kanssa.
Helling valmistui filosofian kandidaatiksi 1937, maisteriksi 1939 ja filosofian tohtoriksi 1956. Hän toimi 1927-1932 liikekirjeenvaihtajana ja vuodet 1941–1968 Porvoon ruotsinkielisen kuuromykkäinkoulun johtajana. Helling opetti myös englannin kieltä Porvoon lyseossa 1946–1952 ja 1957–1966. Helling toimi myös kuurojen ammattikoulun johtajana Porvoossa 1951–1954.
Helling haavoittui vakavasti jatkosodassa vuonna 1941 Seesjärvellä tullen 100 % invalidiksi. Helling oli innokas amatööritaidemaalari ja ilahdutti sotaveteraaniveljiään Kaunialan sotavammasairaalassa useilla taidenäyttelyillä. Helling kuoli 1988 Kaunialan sotavammasairaalassa.
Destroy Rebuild Until God Shows
Destroy Rebuild Until God Shows (lyhennettynä D.R.U.G.S.) on vuonna 2010 perustettu post-hardcore yhtye. Se koostuu entisestä Chiodos-yhtyeen solisti Craig Owenista, rumpali Aaron Sternista (Matchbook Romance), kitaristi Matt Goodista (From First to Last), Nick Martinista (Underminded) ja basisti Adam Russelista (Story of the Year).
Yhtyeen perustaminen, debyyttilevy ja live-ep (2009–)
Yhtye perustettiin vuonna 2009, kun solisti Craig Owens sai potkut Chiodoksesta ja hän julisti muut jäsenet yhtyeeseen hänen omasta YouTube-kanavaltaan. 22. helmikuuta julkaistiin yhtyeen nimeä kantava debyyttilevy, joka sisältää 4 singleä. Vuonna 2011 "Live from Hot Topic" -niminen Ep julkaistiin kesäkuun 12. päivä, joka sisältää 5 livekappaletta: "If You Think This Song is About You, it Probably is", "The Only Think You Talk About", "Graveyard Dancing", "Mr. Owl Ate My Metal Worm" ja "My Swagger Has a First Name". Joulukuun 28 päivä bändi julkaisi kappaleen "Rehab in Rifle Rounds" yhtyeen olleen kasassa vuoden. Vuonna 2012 "Scream if You're Crazy" -bonuskappale julkaistiin tammikuun 16. Tammikuun 18. päivä bändi kertoi nettisivullaan, että basisti Adam Russell jätti yhtyeen omasta tahdosta ja D.R.U.G.S. kertoi samalla että Tai Wright -niminen muusikko tulee korvaamaan Adamin kiertueen aikana.
Destroy Rebuild Until God Shows -albumi
Yhtyeen nimeä kantava debyyttialbumi julkaistiin Yhdysvalloissa 22. helmikuuta 2010.
Bonuskappaleet:
iTunes-versio:
B-puolet:
HMS Marmion (J381)
HMS Marmion (viirinumerot J381 ja M381) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1945 valmistunut Algerine-luokan miinanraivaaja toisessa maailmansodassa. Aluksen piti olla alun perin Kanadan laivaston HMCS Orangeville, mutta siitä luovuttiin jo ennen vesillelaskua ja siirrettiin Britannialle.
Jamie Baulch
Baulch pitää hallussaan Euroopan ennätystä 4 × 400 metrin viestijuoksussa.
HMS Marmion (J381)
Valmistus
Alus tilattiin nimellä HMCS Orangeville Kanadasta Port Arthur Shipbuilding Companyltä, missä köli laskettiin 30. elokuuta 1943. Se laskettiin vesille 15. kesäkuuta 1944 ja valmistui 29. kesäkuuta 1945.
Palvelus
Alus romutettiin 1959 Dunstonissa.
Mara Mäntyniemi
Martti "Mara" Mäntyniemi on Kuusamossa syntynyt suomalaisen hard rock -yhtye Zero Ninen kitaristi. Hän on soittanut Zero Ninessa koko yhtyeen uran ajan.
Jakob Lorber
thumb|140px|Jakob Lorber Jakob Lorber (s. 22. heinäkuuta 1800 Kanischa, Steiermark, Saksalais-roomalainen keisarikunta; k. 24. elokuuta 1864 Graz, Itävalta) oli itävaltalainen muusikko, mystikko ja kirjailija. Hän kutsui itseään "Jumalan kirjuriksi" ja katsoi kirjoittavansa jumalallisen inspiraation johtamana. Hänen seuraajansa muodostavat opintopiirejä, Lorber-yhteisöjä, jotka puolestaan ovat järjestäytyneet löyhäksi yhteenliittymäksi nimeltä Lorber-seura (saks. Lorber-Gesellschaft), joka toimii erityisesti saksankielisillä alueilla.
Elämä
Lorber syntyi 22. heinäkuuta 1800 tuolloin Itävaltaan kuuluneessa Kanischassa (nykyään Šentilj Sloveniassa) roomalaiskatolilaiseen talonpoikaisperheeseen. Nuorukaisensa hän muutti Mariboriin (tuolloin Marburg an der Drau) ja työskenteli siellä paikallisen seurakunnan urkurina. Hän opiskeli myös latinaa paikallisen papin avustamana, ja hänen rohkaisemanaan Lorber päätti ryhtyä pappisuralle. Hän ei kuitenkaan pyrkinyt pappisseminaariin, vaan elätti itseään opettajana ja myöhemmin täysipäiväisenä muusikkona ja säveltäjänä. Syvästi uskonnollinen Lorber tutki Raamattua sekä useiden uskonnollisten mystikkojen, kuten Jakob Böhmen, Johann Tennhardtin ja Emanuel Swedenborgin teoksia.
15. maaliskuuta 1840 noin klo 6 aamulla Jakob Lorber kuuli oman kertomansa mukaan "sisäisen äänen" lähellä sydäntään. Tämä ääni, jonka Lorber tunnisti "Herramme Jeesuksen Kristuksen armon ääneksi" vaati häntä kirjoittamaan. Lorber nousi vuoteeltaan ja alkoi kirjoittaa kuulemansa äänen sanelun perusteella. Lopun elämäänsä Lorber toimi tämän sisäisen äänen kirjurina, kirjoittaen kuulemansa mukaan noin 20.000 käsinkirjoitettua sivua. Käsikirjoitukset levisivät ensin käsinkirjoitettuina kopioina, myöhemmin ne koottiin 25 kirjaksi ja lukuisiksi pienemmiksi kirjoituksiksi.
Jakob Lorberia on usein kutsuttu meedioksi. Hänen kirjoitustoimintansa ei kuitenkaan ollut mekaanista tai tiedostamatonta, vaan hän pysyi koko ajan tietoisena ympäristöstään ja ymmärsi myös kirjoittamansa. Osan teksteistään hän saneli ystävilleen. Lorber kirjoitti ja saneli sujuvasti, ilman taukoja, miettimistä tai tekstin parantelua. Hän saattoi myös sanella ja kirjoittaa useita teoksia samanaikaisesti, ja vaikka tekstin kirjoittamisesti oli vierähtänyt jo pidemmän aikaa, hän pystyi jatkamaan kirjoittamista uudelleen tarkastamatta, mihin kohtaan oli sanelussaan jäänyt.
Jakob Lorber kirjoitti elämänsä 24 viimeisen vuoden aikana kuulemansa "sanelun" pohjalta useita uskonnollis-filosofisia teoksia. Hän myös kertoi saavansa sanelun mukana koko joukon varhaiskristillisiä kirjoituksia, jotka olivat aikojen saatossa kadonneet. Jakob Lorber väitti kirjoittaneensa sanelun perusteella esimerkiksi Suuren Johanneksen evankeliumin. Kyseessä oli Uuden testamentin Johanneksen evankeliumin huomattavasti laajempi versio, joka sisälsi muiden muassa Jeesuksen pitkiä opetuspuheita ja kertomuksia hänen lapsuus- ja nuoruusvuosiltaan. Lorber kertoi myös ennallistaneensa kadonneen Paavalin kirjeen laodikealaisille – tällä ei ole mitään tekemistä eräissä Vulgatan käsikirjoituksissa olevan Paavalin laodikealaiskirjeen kanssa – sekä Jeesuksen ja kuningas Abgar V:n kirjeenvaihdon. Hän kertoi myös selvittäneensä Jeesuksen lapsuusvuosien vaiheet saatuaan saneluna täydellisen version apokryfisestä Jaakobin evankeliumista.
Lorberin täytettyä 60 vuotta hänen ruumiilliset voimansa alkoivat ehtyä, ja hän vietti pitkiä aikoja vuoteenomana. Seuraajiensa mukaan hänen henkiset kykynsä säilyivät kuitenkin terävinä, ja hän jatkoi sanelutyötään vielä kuolinvuoteellaankin. Lorber kuoli keuhkokuumeeseen 24. elokuuta 1864 Grazissa. Lorberin kuoleman jälkeen hänen kirjojaan alettiin julkaista kokoomateoksina, ja hänen seuraajansa muodostivat teosten opintopiirejä eli Lorber-seuroja. Hänen seuraajansa ovat myöhemmin pitäneet Lorberia eräänlaisena universaalinerona, jolla on annettavaa useimmille tieteenaloille. Esimerkiksi hänen opetuksensa aineen tosi olemuksesta on yhdistetty nykyaikaiseen kvanttifysiikkaan.
Oppi
Jakob Lorberin filosofiset ja uskonnolliset näkemykset ovat yhdistelmä perinteistä kristinuskoa, gnostilaisuutta ja yleisuskonnollista ajattelua. Lorberin maailmankuva on henkis-monistinen. Hänen mukaansa Jumalasta on virrannut puhdasta henkistä energiaa, josta on muodostunut todellinen maailma. Materia koostuu pienen pienistä hiukkasista, henkisistä "kipinöistä", jotka ovat puhdasta henkeä. Jumala loi itsestään säteilevästä energiasta henkisiä olentoja, joista suurin oli Lucifer, "valon kantaja". Jumala loi henkiolennot, jotta nämä voisivat kasvaa täydellisyydessä, tiedossa ja rakkaudessa. Aluksi nämä elivät täydellisessä rakkaudellisessa harmoniassa, mutta eivät enää.
Täydellinen rakkaus edellyttää kuitenkin tahdon vapautta, joka on tärkeä käsite Lorberin filosofiassa. Hänen mukaansa Lucifer kannattajineen lankesi pois täydellisestä rakkaudesta itsekkyyteen ja itserakkauteen. Tällöin hänen täydellinen "eetteriolemuksena" muuttui, "jäykistyi", materian alkusumuksi. Jumala päätti kuitenkin käyttää hyväkseen materian alkusumua ja luoda siitä konkreettisen, näkyvän maailman, jossa henkien olisi mahdollista kehittyä uudelleen kohti täydellisyyttä. Luciferin lankeemuksen seurauksensa syntyi luvuton määrä maailmankaikkeuksia planeettoineen ja aurinkokuntineen. Lorber kuvaa tätä eräänlaisena eriytymisprosessina. Jumala kokosi materiaksi kangistuneet henget yhteen ja muodosti heistä kosmisia kokonaisuuksia, "keskusaurinkoja". Osa hengistä kuitenkin alkoi kapinoida ja halusi muodostaa omia kokonaisuuksiaan. Näin luomisprosessi on eräänlaista eroamisen ja erottamisen prosessia, jossa maailmankaikkeus jakautaa aina vain pienempiin osiin, kuten galakseihin, aurinkokuntiin, planeettoihin ja kuihin.
Tellus on vain mitättömän pieni osa suunnatonta maailmankaikkeutta, mutta samalla se on kosmisen draaman päänäyttämö. Siellä ihmisten on määrä päättää omasta vapaasta tahdostaan, haluavatko he antaa jumalallisen energian puhdistaa itsensä niin, että heidän sielunsa voisi vapautua materian kahleista ja palata henkiseen todellisuuteen. Lorber opetti, että elämä on jatkuvat henkistymis- ja puhdistumisprosessi, jonka päämäärä on luopua täydellisesti materiasta ja yhdistyä uudelleen jumaluuteen, joka on puhdas henkinen todellisuus. Tämän saavuttaakseen ihminen voi joutua käymään läpi useita elämiä joko maapallolla tai jollain muulla planeetalla. Lorber uskoi siis jälleensyntymisoppiin. Hänen mielestään ihmisen suora vapautuminen materiasta on hyvin harvinaista. Toisaalta hän opetti, että jokainen sielu tulee lopulta vapautumaan materiasta ja löytämään uudelleen henkisen minänsä. Lorber opetti siis universalismia eli kaikkien pelastumista. Viime kädessä koko maailmankaikkeus tulee vapautumaan alkuperäiseen vapauteensa.
Lorberin ajattelusta puuttuu kristillinen ajatus sovituksesta. Hänen mielestään Jeesus Kristus oli jumalallinen lähettiläs, joka oli tullut kertomaan ihmisille tosiolevasta näkyvän maailman ja materian tuolla puolen sekä osoittamaan, että ihmiselle on mahdollista saavuttaa tuo henkinen maailma. Jeesus antoi siis esimerkin, jota ihmisten tulee seurata. Perinteisiin kirkkoihin Lorber suhtautui varauksella. Hänen mielestään ne olivat tietoisesti väärentäneet Jeesuksen opettaman totuuden poistamalla Raamatusta hänen opetuksiaan ja lisäämällä sinne esimerkiksi sovitusajatuksen. Toisaalta hän suvaitsi kristillisiä kirkkoja todellisen kirkon edelläkävijöinä.
Lorberin toiminnan arviointia
Lorber sai jo elinaikanaan seuraajia, ja hänen kuolemansa jälkeen keskittyivät hänen teostensa julkaisukuntoon saattamiseen ja painamiseen. Lorberin seuraajat muodostivat paikallisia yhteisöjä ja opintopiirejä, joissa tutkittiin Lorbetin filosofiaa ja pyrittiin soveltamaan käytäntöön hänen opetuksiaan. Vuonna 1921 Lorberin seuraajat perustivat oman kirjankustantamon ja -painon nimeltä Lorber-Verlag. Vuonna 1924 Lorberin seuraajien yhteisöt liittyivät yhteen löyhästi organisoiduksi järjestöksi nimeltä Neusalems-Gesellschaft ("Neusalem-seura"). Tämä toimi lähinnä saksankielisissä maissa, vaikka toimintaa oli myös Yhdysvalloissa ja Etelä-Amerikassa. Kansallissosialistinen Saksa kielsi Neusalem-seuran 1937. Toisen maailmansodan jälkeen toiminta aloitettiin uudelleen vuonna 1949 nimellä Lorber-Gesellschaft ("Lorber-seura").
Lorberin seuraajien piirin ulkopuolella hänen kirjoituksiinsa on suhtauduttu enimmäkseen kriittisesti. Katolisen kirkon I Vatikaanikonsiili tuomitsi Lorberin teokset harhaoppisiksi vuonna 1869, koska hän ei tunnustanut Kristuksen sovitustyötä eikä kirkon asemaa pelastushistoriassa. Saksan evankeliset kirkot ovat todenneet, että Lorber saattoi toimia vilpittömässä uskossa, mutta että hänen teoksensa eivät silti sisällä oikeaa ilmoitusta.
Lorberin vaikutus Suomessa
Suomessa Lorber-seuran epävirallinen toiminta alkoi vuonna 1972. Tällöin Cosmos Syndicate alkoi julkaista monistemuotoista lehtistä Uusi ilmestys. Se julkaisi myös otteita Lorberin kirjoista. Toiminnasta vastasi rekisteröimätön Sitadel-yhdistys. Sitadelin toiminta hiipui kuitenkin muutamassa vuodessa, eikä Lorber-seuralla ole tällä hetkellä tiettävästi seuraajia Suomessa.
Ohion urheilu
Ohiossa harjoitetaan Yhdysvaltojen muiden osavaltioiden tapaan monia eri urheilulajeja.
Danne Sundman
Dan-Anders ”Danne” Sundman (6. joulukuuta 1973 − 24. marraskuuta 2018) oli ahvenanmaalainen sitoutumattoman kokoomuksen poliitikko. Hän istui maakuntapäivillä vuonna 1999 ja jälleen vuosina 2001−2015. Hän oli vuosina 1999–2001 maakuntahallituksessa kanslia- ja tietotekniikkaministerinä. Hän toimi myös sitoutumattoman kokoomuksen puheenjohtajana vuodesta 1996 lähtien.
Ohion urheilu
Yhdysvaltojen ensimmäinen baseballin ammattilaisjoukkue oli Red Stockings Ohion Cincinnatista. Myös amerikkalaisen jalkapallon pääsarjojen juuret ovat Ohiossa: Cantonissa perustettiin 1920 NFL-liigan edeltäjä The American Professional Football Association ja samana vuonna Daytonissa käytiin ottelu, jota pidetään kaikkien aikojen ensimmäisenä NFL-pelinä. Koska Ohiolla on ollut merkittävä asema NFL-liigan kehityksessä, Cantoniin avattiin vuonna 1983 sarjan kunniagalleria Pro Football Hall of Fame.
Ammattilaisjoukkueet
Monet ohiolaiset urheilujoukkueet ovat menestyneet Pohjois-Amerikan pääsarjoissa:
Yliopistourheilu
Ohiossa on kahdeksan yliopistojalkapallojoukkuetta NCAA:n I-A-divisioonassa. Ohion osavaltionyliopiston joukkue Ohio State Buckeyes football pelaa kotiottelunsa Ohio Stadiumilla, joka tunnetaan myös nimellä Horseshoe. Sinne mahtuu yli 102 000 katsojaa, joten se on Yhdysvaltojen neljänneksi suurin jalkapallokatsomo.
Yksilölajit
Yksilölajien urheilijoista tunnetuimpia ohiolaisia ovat Jack Nicklaus, joka on maailman menestyneimpiä golfaajia, ja nelinkertainen yleisurheilun olympiavoittaja Jesse Owens. Muita menestyneitä ohiolaisia yksilölajien edustajia ovat olleet Dave Albritton ja Butch Reynolds.
Hevosurheilu
thumb|vasen|Peitsaajia Raceway Parkin radalla. Hevosurheilu on merkittävä osa Ohion urheiluelämää ja taloutta, ja se työllistää noin 16 000 henkeä joko suoraan tai välillisesti. Englannintäysiveristen ja quarterhevosten laukkakilpailuita sekä peitsaus- ja ravikilpailuita järjestetään osavaltion kahdeksalla hevosradalla ympäri vuoden. Laukkaradoista vanhin on vuonna 1923 valmistunut Beulah Park Grove Cityssä. Muita kilparatoja ovat Lebanon Raceway Lebanonissa, Raceway Park Toledossa, River Downs Cincinnatissa, Scioto Downs Columbusissa ja Thistledown North Randallissa. Ohio State Racing Commission valvoo ja säätelee laukka- ja kilpa-ajourheilutoimintaa Ohion alueella ja on sitoutunut suojelemaan, säilyttämään ja edistämään hevosurheilua ja sen lähialoja.
Ohio on ollut Yhdysvaltain suurin amerikanravurien kasvattaja, mutta putosi seitsemänneksi vuonna 2011. Kun rahapeliautomaattikasinot sallittiin hevosratojen yhteydessä, hevoskasvatus elpyi ja laajeni kaksinkertaiseksi. Amerikanravureiden kasvatuksella on merkittävä vaikutus Ohion maanviljelyyn. Delawaren kaupungissa järjestetään vuosittain Yhdysvaltain tärkein kolmivuotiaiden orien ja ruunien peitsauskilpailu Little Brown Jug.
Luettelo Airbusin onnettomuuksista ja kaappauksista
– ei kuolleita – ei selvinneitä
Tšekki kesäolympialaisissa 1996
Tšekki osallistui Atlantan kesäolympialaisiin 1996 115 urheilijan joukkueella. Maa saavutti urheilulajeissa 11 mitalia, joista neljä oli kultaista, kolme hopeista ja neljä pronssista.
Olavi Eronen (everstiluutnantti)
Olavi Eronen (14. helmikuuta 1922 Viipuri – 27. marraskuuta 2017 Hamina) oli suomalainen everstiluutnantti ja toimi Suomen Ampujainliiton (SAL) valmennus- ja koulutuspäällikkönä 13 vuotta ja oli myös olympiakomitean valmennusvaliokunnan päällikkönä kahdeksan vuotta.
Olavi Eronen syntyi viipurilaiseen rautatievirkamiehen perheeseen. Hän kävi Viipurissa keskikoulun, ja talvisodan syttyessä hänestä tuli 17-vuotiaana JR 11:n komppanianpäällikön lähetti. Välirauhan aikaan syksyllä 1940 hän kävi Reserviupseerikoulun Niinisalossa. Pian jatkosodan syttymisen jälkeen hän yleni luutnantiksi. Sotien jälkeen Puolustusvoimissa vallinneen upseeripulan vuoksi hän palasi takaisin vuonna 1949 palvelukseen. Ilman kadettikoulua hän yleni aina everstiluutnantiksi viimeisen tehtävän vuonna 1977 ollessa Karjalan prikaatin esikuntapäällikkyys.
Erosen urheilumuotona oli ampumaurheilu. Vuoden 1952 Helsingin olympialaisissa Eronen toimi Nykyaikaisen 5-ottelun toimitsijana Hämeenlinnan Ahvenistolla. Ammunnassa Eronen saavutti Puolustusvoimien edustusampumajoukkueessa kuten myös Ampujainliiton SM-kisoissa lukuisia mestaruuksia ja mitaleja. Suomen Ampujainliiton valmennus- ja koulutuspäällikkönä hän toimi 13 vuotta. Samaan aikaan hän toimi kahdeksan vuotta Olympiakomiteassa ja toimi valmennusvaliokunnassa puheenjohtajana. Hän oli mukana kaikkiaan viisissä kesäolympialaisissa. Vuoden 1972 Münchenin olympialaisissa hän toimi kiväärijoukkueen valmentajana ja vuoden 1976 Montrealin, 1980 Moskovan, 1984 Los Angelesin ja 1988 Soulin kisoissa valmennuspäällikkönä.
Ampujavalmentajauran jälkeen Eronen toimi aktiivisti sotaveteraanitoiminnassa kotiseudullaan Haminassa, jossa hän kuoli marraskuussa 2017.
Ayreon
Ayreon on hollantilaisen muusikon Arjen Anthony Lucassenin musiikkiprojekti. Ayreonin musiikki yhdistelee eri tyylejä, lähinnä progressiivista metallia ja folkrockia. Tyylilajit vaihtelevat yleensä jopa saman kappaleen aikana. Ayreonille tyypillistä on myös epätavallisten soittimien käyttö. Lähes kaikki Ayreonin studioalbumit ovat konseptialbumeita, ja suurin osa niistä kytkeytyy lisäksi myös samaan suurempaan tarinaan.
Historia
Ayreonin ensimmäinen albumi The Final Experiment julkaistiin vuonna 1995. Albumi kertoo 500-luvulla Britanniassa eläneestä miehestä, joka alkaa saada viestejä tiedemiehiltä. Viestit tulevat vuodesta 2084, kun ihmiskunta on melkein tuhonnut itsensä suuressa sodassa. Albumilla esiintyy 13 laulajaa ja seitsemän soittajaa, suurin osa hollantilaisia. Arjen Anthony Lucassen laulaa ja soittaa tällä albumilla, kuten kaikilla muillakin. Arjen on lisäksi kirjoittanut kaikki albumit. The Final Experimentiä pidetään yhtenä ensimmäisistä metal-oopperoista sekä rock-ooppera-genren henkiin herättäjänä.
Actual Fantasy vuodelta 1996 on ainoa Ayreonin albumi, jossa ei ole jatkuvaa tarinaa. Kaikki kappaleet ovat fantasiatarinoita, joten sitä voidaan pitää konseptialbumina. Tällä albumilla on kolme laulajaa ja kolme soittajaa Arjen Anthony Lucassenin lisäksi.
Vuonna 1998 Ayreon julkaisi albumin Into the Electric Castle, jota monet pitävät Ayreonin parhaana albumina. Tupla-CD on tarina kahdeksasta ihmisestä eri aikakausilta, jotka mystinen olento nimeltä Forever on vienyt outoon rinnakkaisulottuvuuten tutkiakseen heidän psyykettään. Albumin tarina kytkeytyy The Final Experimentiin. Jokaisella laulajalla on oma hahmonsa. Lisäksi albumilla on 11 soittajaa.
Kaksoisalbumi The Universal Migrator vuodelta 2000 on jatkoa The Final Experimentille ja Electric Castlelle. Se kertoo viimeisestä elossa olevassa ihmisestä, joka asuu siirtokunnassa Marsissa. Hän päättää käyttää viimeiset hetkensä The Dream Sequencer -nimisessä laitteessa, joka mahdollistaa eräänlaisen aikamatkailun käyttäen ihmisen aikaisempien reinkarnaatioiden muistoja. Ensimmäisessä levyssä, The Dream Sequencer, hän matkustaa entiesten elämiensa muistoissa todistaen lukuisia ihmiskunnan historian merkittäviä tapahtumia. Tämä ensimmäinen albumi sisältää rauhallista ja tunnelmalista progressivista rockia. Toisessa levyssä, Flight of the Migrator, hän päättää mennä vieläkin kauemmas ja matkaa ajassa ja paikassa universumin syntyhetkestä Aurinkokuntaan. Toinen albumi on raskaampaa progressiivista metallia ja siinä esiintyy useita kuuluisia muusikoita, kuten Timo Kotipelto (Stratovarius) ja Bruce Dickinson (Iron Maiden).