cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Recovery
Taustatietoa
Albumi piti julkaista heti Eminemin aikaisemman Relapse-albumin jälkeen nimellä Relapse 2. Albumin julkaisu kuitenkin venyi syksyyn, sitten talveen ja lopulta seuraavan vuoden puolelle, ja se julkaistiin 21. kesäkuuta 2010. Albumi kuitenkin vuosi internetiin 7. kesäkuuta, noin kaksi viikkoa ennen tarkoitettua julkaisupäivää. Tämän epäillään kuitenkin olleen vain mainoskikka. Albumin ensimmäinen single "Not Afraid" julkaistiin 29. huhtikuuta 2010. Single poikkeaa Eminemin aikaisempien albumien esikoissingleistä aiheellaan. Muiden esikoissinglejen ("My Name Is", "The Real Slim Shady", "Without Me", "Just Lose It" ja "We Made You") aihe on humoristinen, mutta "Not Afraid" singlellä Eminem räppää päihderiippuvuudestaan ja rohkaisee vastaavista ongelmista kärsiviä hakemaan tilanteeseensa rohkeasti apua. Albumilla vierailevat Lil Wayne, Rihanna, Slaughterhouse, Kobe ja Pink. Albumilla ei ole skittejä, mikä on epätavallista Eminemin albumille. Albumilla kappale "You're Never Over" on omistettu Eminemin edesmenneelle ystävälle ja D12-yhtyeen jäsenelle Proofille, joka ammuttiin Detroitissa huhtikuussa 2006. Albumia on myyty maailman laajuisesti lähes 10 miljoonaa kappaletta ja se oli vuoden 2010 myydyin albumi.
Resident Evil: Operation Raccoon City
Resident Evil: Operation Raccoon City on Slant Six Gamesin ja Capcomin kehittämä Resident Evil -pelisarjaan kuuluva kolmannen persoonan ammuntapeli. Capcom julkaisi pelin PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle maaliskuussa 2012 sekä Microsoft Windowsille toukokuussa.
Pelaaminen
pienoiskuva|vasen|Pelin esittelyä [[Electronic Entertainment Expo 2011|E3 2011 -messuilla.]] Peli sijoittuu muun muassa Resident Evil 2:sta, Resident Evil 3:sta ja kahdesta Resident Evil Outbreakista tuttuun fiktiiviseen Raccoon Cityn kaupunkiin. Pelaaja voi ohjata joko Umbrella Security Servicen eli USS:n joukkoja tai United States Special Operations -agentteja. USS:n kampanjassa tarkoituksena on peittää Umbrellan osuus Raccoon Cityn tapahtumissa. Molemmilla joukkueilla on kuusi pelattavaa hahmoa.
Yksinpelin lisäksi pelissä on neljän pelaajan yhteistyömoninpeli sekä muita moninpelimuotoja. Moninpelissä on pelattavana lukuisia pelisarjasta tuttuja hahmoja, kuten Leon S. Kennedy, Claire Redfield, Jill Valentine ja Carlos Oliveira.
Vastaanotto
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 4/10.
John Baptist Thakur
John Baptist Thakur (s. 8. helmikuuta 1937) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin jesuiittojen papiksi 19. maaliskuuta 1966 ja nimitettiin Muzaffarpurin hiippakunnan johtoon 6. maaliskuuta 1980. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Lawrence Trevor Picachy, jota avustivat Pius Kerketta ja Benedict John Osta.
Batken
Batkenista tuli Batkenin alueen pääkaupunki vuonna 1999, kun alue muodostettiin.
Genmaicha
Genmaicha on japanilainen vihreään teehen pohjautuva teeluokka. Se on useimmiten arkiteetä, joka on paahdetulla ruskealla riisillä (genmai; siemen ja kuoriosaa)  ja mahdollisesti maissilla  jatkettua banchaa tai senchaa, joskus matchaa. On olemassa myös korkean laatutason genmaichaa, jonka laatu riippuu pohjana käytettyn teen laadusta. Arvostetun matchagenmaichan riisinjyvät on pyöritelty matchajauheessa.
Genmaichaa haudutetaan tyypillisesti noin 90 °C:n lämpöisessä vedessä noin minuutti, matchagenmaichaa alle minuutti. Teelehtiä voidaan hauduttaa 2–3 kertaa. Eräs lähde suosittelee senchaan pohjautuvan genmaichan haudutusveden lämpötilaksi noin 85 °C, jotta paahdetun riisin aromi irtoaisi teejuomaan. Kolmas lähde mainitsee haudutusveden lämpötilaksi 100 astetta ja haudutuksen kestoksi 15–90 sekuntia.
Teejuoman hieman pähkinäisen maun ja tuoksun luonnehditaan vivahtavan popcorniin, ja siitä voi löytää aavistuksen makeutta. Juoma voi olla väriltään vaalean ruskeaa. Sitä kuvataan helposti lähestyttäväksi teetyypiksi vasta-alkajallekin. Eräs lähde suosittelee teetä juotavaksi japanilaisten, kiinalaisten ja öljypitoisten ruokien tai yleisemmin illallisen tai aterian päätteeksi. Genmaichan kofeiinitaso on matala. Sen kuvataan puhdistavan makuaistia. Juoma on hyvää myös huoneenlämpöisenä. Genmaichaa käytetään myös ruuanlaitossa.
Khaled Al-Faraj
Khaled Al-Faraj tai Khaled El-Farej (, s. 19. tammikuuta 1970) on syyrialainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän edusti Army Adlip -seuraa ja häntä valmensi Mahmod Alpalah.
Al-Faraj saavutti Gävlen MM-kilpailuissa 1998 pronssia 54 kg:n sarjassa. Pronssiottelussa hän kukisti venäläisen Boris Ambartsumovin. . Hän sijoittui MM-kilpailujen 52 kg:n painoluokassa neljänneksi Prahassa 1995 ja viidenneksi Tampereella 1994. Hän sijoittui olympialaisissa 48 kg:n sarjassa viidenneksi Soulissa 1988 sekä 52-kiloisissa 11:nneksi Barcelonassa 1992 ja 15:nneksi Atlantassa 1996.
Al-Faraj voitti Aasian-mestaruuden 52 kg:n painoluokassa Teheranissa 1992, Manilassa 1995 ja Xiaoshanissa 1996. Hän sai samassa painoluokassa hopeaa Hiroshiman Aasian kisoissa 1994.
Al-Faraj voitti Välimeren kilpailuissa kultaa 48 kg:n painoluokassa Latakiassa 1987, 52-kiloisissa Ateenassa 1991 ja Languedoc-Roussillonissa 1993 sekä 54-kiloisissa Barissa 1997.
Siperian ydinvoimalaitos
Siperian ydinvoimalaitos, tunnetaan myös nimellä Tomsk-7 tai Siperian kemiallinen kombinaatti on Venäjän Siperian Tomskin alueella, kolmesta kuuteen kilometriä Severskin kaupungin koillispuolella sijaitseva, nyt jo suljettu ydinvoimalaitos ja jälleenkäsittelylaitos. Aluekeskus Tomsk sijaitsee noin 15 kilometriä ydinvoimalaitoksen eteläpuolella.
Ydinvoimalaitos on yksi Venäjän vanhimmista. Sen ensimmäisten reaktorien rakenne perustui Obninskin ydinvoimalaitoksessa kokeiltuun kevytvesijäähdytteiseen ja grafiittihidasteiseen reaktorityyppiin (LWGR, Light Water cooled Graphite moderated Reactor). Voimalassa oli sen historian aikana kaikkiaan viisi eri reaktoria. Voimalan yhteydessä jalostettiin myös ydinaseplutoniumia; asevarustelu oli eräs kemiallisen kombinaatin perustamisen syy.
Voimalassa sattui 6. huhtikuuta 1993 säteilyonnettomuus, jossa puhdistettavana ollut tankki räjähti. Sen seurauksena jälleenkäsittelylaitokselta pääsi radioaktiivisia aineita ilman mukana karkuun. Radioaktiivinen laskeuma levisi ympäristöön niin, että 120 neliökilometrin laajuinen alue luokiteltiin saastuneeksi. Väestöä evakuoitiin ja useita lähikyliä muuttui asumiskelvottomaksi. Tapaus luokiteltiin INES-4 luokan "laitosonnettomuudeksi".
Käytöstä jo poistetun ydinvoimalaitoksen ja jälleenkäsittelylaitoksen omistaa Venäjän valtion Rosatom.
Severskiin on suunniteltu rakennettavan uutta Severskin ydinvoimalaa, johon tulisi kaksi uutta VVER-1200 -tyyppistä ydinreaktoria. Voimalayksiköt on tarkoitus rakentaa vuoteen 2030 mennessä.
Alan Tam
thumb|Alan Tam esiintymässä vuonna 2006 Alan Tam Wing-lun (譚詠麟) (s. 23. elokuuta 1950 Brittiläinen Hongkong) on hongkongilainen muusikko ja näyttelijä. Hän aloitti uransa vuonna 1979 ja vuoteen 2014 mennessä hän on julkaissut 115 albumia, joita on myyty maailmanlaajuisesti yli 35 miljoonaa kappaletta. Hän on levyttänyt neljällä kielellä: mandariinikiinaksi, kantoninkiinaksi, japaniksi ja englanniksi. Tam on myös eniten live-esiintymisiä tehnyt hongkongilainen artisti.
Hänen ensimmäinen sooloalbuminsa Naughty Boy (反斗星) ilmestyi vuonna 1979. Ensimmäinen suuri hitti ”Love in Autumn” (愛在深秋) esitettiin ensimmäistä kertaa 1984. Hänen muita tunnettuja kappaleitaan ovat muun muassa ”Love in the Fog” (霧之戀), ”Friend” (朋友) ja ”Love of my Life” (一生中最愛).
Low NOx -poltto
Low NOx -poltto on tekniikka, jonka tarkoituksena on vähentää typenoksidipäästöjä, jotka syntyvät varsinkin suurissa voimalaitoksissa, joissa tuotetaan sähköä tai kaukolämpöä. Typenoksideja syntyy poltossa kahdella tavalla, polttoaineen sisältämästä typestä ja korkeissa lämpötiloissa palamisilman typestä. Typenoksidit kiihdyttävät ilmastonmuutosta ja aiheuttavat varsinkin astmaatikoille sekä lapsille hengityselinoireita. Polttotekniikassa hyödynnetään ilman ja polttoaineen vaiheistusta, jolloin saadaan alennettua palamislämpötilaa. Vaiheistamalla saadaan ali-ilmainen liekin alkuosa, jossa on liian vähän ilmaa täydelliseen palamiseen. Jolloin syntyy hiilivetyradikaaleja, jotka tuhoavat polttoaineen palamisessa muodostuneen NOx:n.
Arthur Långfors
Arthur Isak Edvard Långfors (12. tammikuuta 1881 Rauma – 20. lokakuuta 1959 Helsinki ) oli suomalainen romanisti, professori, diplomaatti ja kriitikko. Hän toimi Helsingin yliopiston rehtorina vuosina 1945–1950.
Långfors tuli ylioppilaaksi 1898, filosofian kandidaatiksi 1903, filosofian lisensiaatiksi 1907 ja oli vuodesta 1908 romaanisten filologian dosenttina Helsingin yliopistossa. Hän lähti 1918 diplomaatinuralle, oli Madridissa lähetystösihteerinä vuoteen 1925 asti ja sen jälkeen Pariisissa lähetystöneuvoksena ja asiainhoitajana.
Långfors toimi Helsingin yliopiston romaanisen filologian ylimääräisenä professorina 1925–1929, professorina 1929–1951. Historiallis-kielitieteellisen osaston dekaani hän oli 1932–1943, ja yliopiston rehtori 1945–1950. Hän hoiti rehtorinvirkaa Pariisissa École pratique des hautes étudesissa 1921, oli ranskalaisen yhdistyksen Société des anciens textes français puheenjohtaja kolme kaksivuotiskautta 1925–1940. Lehden Neuphilologische Mitteilungen päätoimittaja hän oli 1926–1950. Långfors saavutti kansainvälisesti merkittävää mainetta ranskalaisen ja provencelaisen kirjallisuuden tekstikritiikin alalla. Hän sai kunniatohtorin arvon Pariisin, Glasgow'n ja Oslon yliopistoista.
Haithem Belayech
Haithem Belayech on tunisialainen vapaapainija, joka saavutti hopeaa Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2012 hävittyään loppuottelussa Hassan Ibrahim Madanille. Belayech voitti myös pronssia vuoden 2010 Arabian-mestaruuskilpailuissa 66 kg:n sarjassa.
Jesse Carleton
Jesse Landis ”Lee” Carleton (20. elokuuta 1862 Cumberland, Maryland – 6. joulukuuta 1921 Saint Louis, Missouri) oli yhdysvaltalainen golfaaja. Hän kilpaili vuoden 1904 kesäolympialaisissa Saint Louisissa ja sai joukkuekilpailussa pronssia United States Golf Associationin jäsenenä. Hän oli toisen olympiaurheilijan, Murray Carletonin, setä tai eno.
Huehuecoyotl
pienoiskuva|Huehuecoyotlin 1600-luvulta peräisin olevalta [[Telleriano-Remensis koodeksista]]
Huehuecoyotl  oli atsteekkien musiikin, tanssin ja laulun jumala. Borbonicus koodeksissa hänet on kuvattu tanssivaksi kojootiksi, jolla oli ihmisen jalat ja kädet ja hänellä oli rumpu. Huehuecoyotl oli luonteeltaan kujeileva. Hän huijasi muita jumalia, mutta yleensä huijaukset epäonnistuivat, ja Huehuecoyotl sai kärsiä huijauksistaan enemmän kuin tarkoitettu kohde. Vaikkakin hän oli yleensä ilon antaja, hän lietsoi sotia ihmisten välille kyllästyessään.
Talasin alue
Talasin alue on hallinnollinen alue Kirgisian luoteisosassa Keski-Aasiassa. Se rajoittuu lännessä ja pohjoisessa Kazakstaniin, idässä Tšüin alueeseen, etelässä Žalal-Abadin alueeseen ja lounaassa Uzbekistaniin.
Alexis Gripenberg
thumb|Alexis Gripenberg. Claës Alexis Konstantin Gripenberg (17. tammikuuta 1852 Hamina – 10. maaliskuuta 1927 Helsinki) oli suomalainen virka- ja valtiopäivämies, itsenäisyysaktivisti ja diplomaatti.
Gripenberg toimi seuraavaksi vankeinhoitohallituksen ylijohtajana 1891–1901 sekä uudelleen 1906–1911. Perustuslaillisen kantansa vuoksi hän oli erotettuna ensimmäisen sortokauden aikana 1901–1906, mutta sai paikkansa takaisin. Gripenberg pyrki kehittämään vankeinhoitohallintoa. Edellä mainitun rikoslain voimaanastuminen 1894 lisäsi Suomessa huomattavasti vankeusrangaistusten määrää ja kasvatti siten vankilukua hänen johtajakaudellaan. Hän erosi vuonna 1911 omasta aloitteestaan ja työskenteli sen jälkeen yksityisen Helsingfors Privatbankenin johtokunnan jäsenenä.
Gripenberg edusti sukuaan aatelissäädyssä 1882, 1885, 1888, 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Viimeisillä valtiopäivillä hän oli aatelissäädyn varamaamarsalkka. Gripenberg sai 1907 todellisen valtioneuvoksen arvonimen. Hän oli routavuosien aikana passiivisen vastarinnan kannattaja ja yhteydessä kagaaliin. Toisen sortokauden aikana Gripenberg ryhtyi jääkäriliikkeen tukijaksi ja kuului 1915–1917 liikkeen taustalla "vanhojen neuvostona" toimineeseen keskuskomiteaan.
Suomen itsenäistyttyä Gripenberg tuli tammikuussa 1918 Suomen ensimmäiseksi diplomaattiseksi edustajaksi Tukholmaan. Hänet nimitettiin 13. tammikuuta väliaikaiseksi asiainhoitajaksi ja korotettiin lokakuussa vakinaiseksi lähettilääksi. Gripenberg sai työtovereikseen lähetystöön entisiä itsenäisyysaktivisteja. Hän esiintyi vuonna 1918 voimakkaasti Suomen saksalaissuuntauksen tukijana, joten hänen asemansa hankaloitui Saksan hävittyä maailmansodan. Presidentti K. J. Ståhlberg siirsi Gripenbergin lopulta eläkkeelle lokakuussa 1919. Suomen ja Ruotsin suhteet olivat hänen lähettiläskautenaan ongelmalliset.
Batkenin alue
Batkenin alue on hallinnollinen alue Kirgisian lounaiskulmassa Keski-Aasiassa. Se rajoittuu pohjoisessa Uzbekistaniin, idässä Ošin alueeseen sekä etelässä, lännessä ja luoteessa Tadžikistaniin.
Alueella on kolme piiriä ja kuusi kaupunkia, joista kolme tilastoidaan rinnasteisesti piirien kanssa. Yhteen kaupunkialueista kuuluu myös kaupunkityyppinen taajama. Alueen väkiluku oli vuoden 2016 alussa noin 492 600. Batkenin alue on Kirgisian alueista viimeksi perustettu. Se muodostettiin Ošin alueen kolmesta läntisimmästä piiristä vuonna 1999.
Batkenin alueen sisällä on useita pieniä enklaaveja, jotka kuuluvat joko Uzbekistaniin tai Tadžikistaniin. Nämä enklaavit syntyivät 1930-luvulla neuvostotasavaltojen rajoja määriteltäessä ja ne ovat aiheuttaneet ongelmia neuvostotasavaltojen itsenäistymisen jälkeen.
Somalia olympialaisissa
Somalia osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Münchenissä 1972, ja on ollut sen jälkeen mukana kaikissa järjestetyissä kesäolympialaisissa lukuun ottamatta Montrealin 1976, Moskovan 1980 ja Barcelonan 1992 kisoja. Talviolympialaisiin maa ei ole osallistunut.
Somalia on osallistunut olympialaisissa ainoastaan yleisurheiluun, saavuttamatta yhtään olympiamitalia.Pistesijalle, eli kahdeksan parhaan joukkoon, on yltänyt Abdi Bile, joka oli kuudes miesten 1 500 metrin juoksussa Atlantassa 1996.
Harold Fraser
Harold William ("Harry") Fraser (26. lokakuuta 1872 Woodstock, Ontario, Kanada – 4. tammikuuta 1945 Ottawa Hills, Ohio, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen golfaaja. Hän pelasi Inverness Clubille Ohion Toledossa. Vuoden 1904 kesäolympialaisissa Saint Louisissa hän sai joukkuekilpailussa pronssia United States Golf Associationin jäsenenä.
Ådne Søndrål
Ådne Søndrål (s. 10. toukokuuta 1971 Notodden, Norja) on norjalainen pikaluistelija.
Søndrål pärjäsi erityisesti 1 000 ja 1 500 metrin matkoilla vaikka aloittikin uransa yleisluistelijana ja voitti juniorien MM-hopeaa 1990. Vielä Albertvillen 1992 talviolympialaisissa hän jäi 1 500 metrillä hopealle maanmiehensä Johann Olav Kossin takana, mutta 1998 Naganossa hän saavutti matkalla olympiakultaa uudella maailmanennätysajalla 1.47,87. Huippukunnossa ollut Søndrål joutui kuitenkin jättämään kisat kesken sairastuttuaan flunssaan. Vielä 2002 Salt Lake Cityssä hän saavutti 1 500 metrillä pronssia.
Søndrål voitti matkakohtaisissa MM-kisoissa kultaa 1 000 metrillä vuosina 1997 ja 2000 sekä 1 500 metrillä vuosina 1998 ja 2001. Lisäksi hän saavutti matkakohtaisista MM-kisoista lukuisia hopeamitaleita, kaikkiaan 10 MM-mitalia.
Pikaluistelun maailmancupissa Søndrål voitti 30 osakilpailua. Salt Lake Cityn kisoissa hänet valittiin Kansainväliseen olympiakomiteaan.
Myöhempi ura
Ådne Søndrål on toiminut marraskuussa 2019 Vantaan Porttipuistoon avatun norjalaisomisteisen Helsinki Outlet -kauppakylän hankepäällikkönä ja alkuvaiheen johtajana.
Allen Lard
Allen Edward Lard (6. elokuuta 1866 Lexington, Kentucky – 22. tammikuuta 1946 Washington, D. C. ) oli yhdysvaltalainen golfaaja. Hän kilpaili vuoden 1904 kesäolympialaisissa Saint Louisissa ja sai joukkuekilpailussa pronssia United States Golf Associationin jäsenenä.
Tenzin Gyatso
Tenzin Gyatso (, koko nimi Jamphel Ngwang Lobsang Yeshe Tenzin Gyatso, syntyjään Lhamo Dhondrub,, ; s. 6. heinäkuuta 1935) on nykyinen, 14. dalai-lama, Tiibetin buddhalaisuuden johtohahmo ja Tiibetin pakolaishallituksen johtaja.
Tenzin Gyatso syntyi maanviljelijäperheeseen Koillis-Tiibetissä. Edellisen dalai-laman ennen kuolemaansa jättämien vihjeiden ja perinteisten kokeiden perusteella hänet tunnistettiin jo pikkulapsena dalai-laman inkarnaatioksi eli ruumiillistumaksi. Hänestä tuli neljävuotiaana dalai-lama ja 15-vuotiaana Tiibetin poliittinen johtaja. Kiinan kansantasavallan miehitettyä Tiibetin dalai-lama lähti maanpakoon Intiaan. Siellä hän perusti Tiibetin pakolaishallituksen. Hän tukee tiibetiläisen kulttuurin säilyttämistä ja tavoittelee Tiibetin autonomiaa. Dalai-lama on matkustellut laajasti vuodesta 1960 lähtien tekemässä tiibetiläisten asiaa tunnetuksi, ja tiibetiläiset pitävät häntä yhä johtajanaan. Hän sai vuonna 1989 Nobelin rauhanpalkinnon väkivallattomasta rauhantyöstään.
Varhaislapsuus
thumb|Dalai-laman synnyinkoti. Lhamo Thondup (tai Dhondrub) syntyi Tengsterin kylässä Amdon maakunnassa (nyk. Qinghain maakunnassa Kiinassa) Koillis-Tiibetissä 6. heinäkuuta 1935. Hän oli vanhempiensa kuudestatoista lapsesta yhdeksäs; lapsista seitsemän jäi eloon. Hänen nimensä tarkoitti ”toiveita toteuttavaa jumalatarta”. Hänen isoveljensä Thubten Jigme Norbu oli jo aikaisemmin julistettu lama Tengster Rinpochen jälleensyntymäksi, ja hänen toinen isoveljensä opiskeli luostarissa munkiksi. Lhamon vanhemmat olivat uskonnollisia ja noudattivat tavallisimpia tiibetinbuddhalaisia menoja, mutta he eivät olleet varsinaisesti hurskaita. Ensimmäiset kolme vuotta Lhamon vietti melko tavanomaista tiibetiläislapsen elämää.
Tunnistaminen jälleensyntyneeksi dalai-lamaksi
Kolmastoista dalai-lama oli kuollut Lhasassa vuonna 1933, ja hänen odotettiin jälleensyntyvän aikaisintaan yhdeksän kuukauden ja viimeistään kahden vuoden kuluttua kuolemastaan. Hänen päänsä havaittiin kääntyneen kahdesti hänen kuolemansa jälkeen itään päin, mikä tulkittiin merkiksi siitä, että jälleensyntyminen tapahtuisi jossain Lhasan itäpuolella. Tiibetin sijaishallitsija Reting Rinpoche lähtikin etsimään dalai-laman jälleensyntynyttä dalai-lamaa idästä, ja erinäisiä merkkejä seuraamalla löytyi kolme ehdokasta. Näistä ensimmäinen ehti kuolla, ja toinen ei kyennyt tunnistamaan dalai-lamalle kuuluneita esineitä. Kolmannen ehdokkaan, Lhamo Thondupin, sen sijaan kerrotaan heti tunnistaneen etsijäseurueen jäsenet ja heidän kantamansa esineet. Vielä nykyisin 14. dalai-lama kertoo itsekin muistavansa tapahtumat ja sen, kuinka tutulta kaikki hänestä jo silloin tuntui.
Kun maakunnan hallitsija oli vihdoin lunnaita vastaan sallinut juuri neljä vuotta täyttäneen Lhamon lähteä Lhasaan, noin 50 hengen suuruinen seurue lähti Tengsteristä 10. heinäkuuta 1939. Seurueeseen kuuluivat Lhamon vanhemmat ja kaksi veljeä, jotka saivat Lhasaan saavuttua asua lähellä Lhamon uutta kotia. Lhamon saapuminen Lhasaan oli hyvin merkittävä ja odotettu tapahtuma tiibetiläisille. Neljävuotias Lhamo oli vielä liian nuori opiskelemaan buddhalaisia tekstejä, joten hän vietti ensimmäisen talven dalai-laman kesäasunnossa Norbulingkan palatsissa. Hänen päänsä ajeltiin, ja hän sai uuden nimen Jamphel Ngwang Lobsang Yeshe Tenzin Gyatso, joka tarkoittaa ”Pyhä herra, Lempeä kunnia, Suuri puhuja, Myötätuntoinen, Oppinut uskon puolustaja, Viisauden valtameri”. Henkilönnimenä hänestä käytetään kahta viimeistä nimeä. Jälkikäteen Tenzin Gyatso on suhtautunut nimiinsä vaatimattomasti: hän myöntää vain ”Suuren puhujan” olevan osuva nimi, sillä hän puhuu paljon.
Kruunaus dalai-lamaksi
Lhamo palasi Lhasaan 21. helmikuuta, ja uudeksi dalai-lamaksi hänet kruunattiin juhlallisesti 22. helmikuuta 1940. Dalai-lama itse kertoi jälkeenpäin muistavansa yhä kruunajaisseremonioiden tapahtumat, ja kuinka tutulta kaikki tuntui:
Opinnot
Kuusivuotiaana Dalai-lama aloitti buddhalaisuuden opinnot, jotka kestivät 18 vuotta. Talvet hän vietti Potalan palatsissa ja kesät Norbulingkassa, missä hän kertoo viihtyneensä paremmin.
Kiinalaismiehitys ja pako Intiaan
Kiinan kansanarmeija hyökkäsi Tiibetiin vuonna 1949 ja miehitti lopulta maan pysyvästi, mikä muodosti uhan tiibetiläisen kulttuurin olemassaololle. Tiibetiläiset antoivat 15-vuotiaalle Dalai-lamalle täyden poliittisen vallan, sillä maa tarvitsi yhdistävää symbolia. Dalai-lama neuvotteli miehityksen aikana Kiinan johdon kanssa tuloksetta.
Tiibetiläiset aloittivat aseellisen vastarinnan miehittäjiä vastaan vuonna 1957. Tiibetin kansannousun alettua vuonna 1959 Dalai-laman elämä Lhasassa kävi lopulta kestämättömäksi. Kiinalaiset pommittivat maan luostareita ja ampuivat hänen palatsiaan tykillä. Dalai-lama pelkäsi henkensä puolesta ja pakeni 31. maaliskuuta 1959 perheensä ja seurueensa kanssa Intiaan, mistä hän sai turvapaikan. Tiibet oli menettänyt johtajansa, jota pidettiin Jumalan asettamana, ja maahan jäi suuri henkinen tyhjiö. Osa kansasta uskoi kaiken olevan osa jumalallista suunnitelmaa, osa kielsi tapahtuneen, ja osa uskoi kiinalaisten nyt nousseen maan uusiksi jumaliksi.
Tiibetin pakolaishallituksen johtajana
thumb|Dalai-laman opetushuone Dharamsalassa. Intiassa Dalai-lama asettui Intian pääministerin Jawaharlal Nehrun osoittamaan McLeod Ganjin esikaupunkiin, joka sijaitsee vuorenrinteessä noin 1 800 metrin korkeudessa Dharamsalan kaupungin yläpuolella. Kylä sopi ilmastoltaan tiibetiläisille ja oli tarpeeksi syrjäinen Intian johdon kannalta. Lisäksi alueella oli buddhalaisuuden varhaisia juuria. Köyhyyslupauksen antaneen Dalai-laman asuintalo oli suuri, mutta hänen asuintiloissaan ei ollut muuta kuin yksi vuode.
Dalai-lama aloitti poliittisen toiminnan välittömästi Intiaan saavuttuaan. Hän perusti Dharamsalaan Tiibetin pakolaishallituksen. Vuonna 1960 hän pyysi Yhdistyneitä kansakuntia keskittymään Tiibetin kysymykseen, mikä johtikin seuraavina vuosina kolmeen tiibetiläismyönteiseen YK:n päätöslauselmaan. Vuonna 1963 hän julkisti Tiibetin demokraattisen perustuslain. Hän alkoi myös tukea uhanalaisen tiibetiläisen kulttuurin säilyttämistä ja tukea tiibetiläispakolaisia. Vuonna 1964 hän teki ensimmäisen ulkomaanvierailunsa Aasiassa.
Kiinan johtaja Mao Zedong kuoli 1976, ja Tiibetin olot vapautuivat. Dalai-lamalle tarjottiin vuonna 1978 tilaisuutta palata Tiibetiin ja aloittaa keskustelut Tiibetin asemasta. Tiibetin täyttä itsenäisyyttä vielä tuolloin tavoitellut Dalai-lama torjui mahdollisuuden. Tiibetissä toteutettujen uudistusten vaikutuksesta tiibetiläisten itsenäisyysvaatimukset voimistuivat, minkä vuoksi kiinalaiset kieltäytyivät Dalai-laman vuonna 1981 ehdottamista neuvotteluista. Samalla Dalai-laman näkyvyys kasvoi, ja Tiibetin tilanne sai entistä enemmän kansainvälistä julkisuutta.
Dalai-lama on kannattanut vuodesta 1987 alkaen täyden itsenäisyyden sijasta Tiibetin autonomiaa. Hän ehdotti samalla koko Tiibetin muuttamista rauhanvyöhykkeeksi, kehotti Kiinaa luopumaan väestönsiirtopolitiikastaan ja kiinnittämään huomiota Tiibetin ympäristönsuojeluun ja tiibetiläisten perusoikeuksiin.
Vuoteen 2011 asti Dalai-lama toimi Tiibetin pakolaishallituksen johtajana. Hän päätti jättäytyä pakolaishallituksen poliittisesta toiminnasta ja keskittyä vain hengelliseen toimintaan. Tästä lähtien pakolaishallituksen johdossa on toiminut sikyong.
Nobelin rauhanpalkinto 1989
Dalai-lama sai vuonna 1989 Nobelin rauhanpalkinnon. Nobel-komitea rinnasti palkintoperusteluissa Dalai-laman rauhan esitaistelijana Mahatma Gandhiin. Komitea korosti erityisesti sitä, että ”Dalai-lama on johdonmukaisesti vastustanut väkivallan käyttöä kamppailussaan Tiibetin vapauden puolesta”. Nobel-palkinto lisäsi Dalai-laman tunnettuutta, mutta ärsytti Kiinaa eikä vaikuttanut sen Tiibetin-politiikkaan. Palkinnon myöntämisen jälkeen Tiibetin autonomia ei ole edistynyt Dalai-laman ponnisteluista huolimatta, ja maan kiinalaistamista on jatkettu.
Rauhanpalkinnon jälkeinen toiminta
Dalai-lama julkisti vuonna 1992 ”Suuntaviivoja Tiibetin tulevalle politiikalle, ja sen perustuslain pääpiirteet”. Siinä hän ilmoitti, ettei aio olla virallisessa asemassa Tiibetin tulevassa hallituksessa vaan aikoo palvella kansaa hallituksen ulkopuolisena yksityishenkilönä. Hän perusteli kantaansa sillä, että ei halua maan olevan yhden ihmisen varassa. Hän sanoo haluavansa jatkaa elämäänsä yksinkertaisena munkkina, jos hänen sallitaan palata Tiibetiin. Dalai-lama luennoi edelleen ahkerasti eri puolilla maailmaa.
Seuraajan valinta
Dalai-lamalla on oikeus itse päättää, syntyykö hän uudelleen. Hänen mukaansa asia riippuu siitä, tarvitaanko uutta dalai-lamaa, ja hän katsoo, että asia on tiibetiläisten päätettävissä. Dalai-lama on ilmoittanut, ettei uusi dalai-lama synny Kiinan alaisessa Tiibetissä.
Uskonto
Dalai-lamaa pidetään asemastaan huolimatta rationaalisesti ja tieteellisesti ajattelevana ihmisenä, ja hän on ottanut etäisyyttä dalai-lama-instituuttiin liitettyyn magiaan ja mystiikkaan sekä tiettyihin tantrisen buddhalaisuuden kiistanalaisiin käytäntöihin. Hän uskoo kuitenkin jälleensyntymiseen ja sanoo, että hänellä on ohikiitäviä muistikuvia edellisestä elämästään.
Seksuaalisuus ja abortti
Dalai-lama määrättiin selibaattiin jo nuorena, ja hän kertoo oppineensa tukahduttamaan halunsa, mikä on ollut vanhemmiten hänelle jo helppoa. Seksiä hän ei kuitenkaan pidä syntinä, vaan luonnollisena osana elämää. Hän ei tuomitse homoseksuaalisuutta, mutta on suhtautunut aiheeseen varauksellisesti.
Dalai-lama hyväksyy abortin erikoistapauksissa, kuten terveyssyistä.
Lihansyönti
Vaikka monet Intian buddhalaiset ovat kasvissyöjiä, Dalai-laman lahko sallii lihan syönnin. Nuorena hän söi lihaa, kuten muutkin tiibetiläiset. Nykyisin hän syö lihaa kerran tai kahdesti viikossa Intiassa asuessaan sekä matkustellessaan, mikäli lihaa hänelle tarjotaan. Hän on kertonut yrittäneensä luopua lihan syönnistä, mutta hänen sairastuttuaan lääkärit kehottivat häntä syömään lihaa terveyssyistä.
Politiikka ja talous
Dalai-lama kertoo ryhtyneensä marxistiksi 1950-luvun puolivälissä alettuaan opiskella sitä ja pyrki jopa liittymään kommunistiseen puolueeseen. Hän ei kuitenkaan pidä kiinalaisten politiikkaa todellisena marxismina. Dalai-lama kannattaa nykyisin vapaata markkinataloutta sen tarjoaman ajatuksen ja uskonnon vapauden vuoksi.
Dalai-lama on hyvin ympäristötietoinen ja varoittelee maailmaa Tiibetin jäätiköiden sulamisen seurauksista.
Syyskuussa 2018 Malmössä pidetyssä konferenssissa Dalai-lama sanoi Euroopan kuuluvan eurooppalaisille ja sanoi, että pakolaisten kuuluisi palata takaisin rakentamaan kotimaataan.
Kiina
Kiina suhtautuu Dalai-lamaan kielteisesti. Eräs kiinalainen Delhin-diplomaatti kuvaili maansa suhtautumista näin: ”Me pyrimme reagoimaan Dalai-laman puheisiin aina ja kaikkialla. Hänen ei pidä luulla, että hän voi menestyä propagandansa avulla vain siksi, että muutama Hollywoodin näyttelijä lankeaa hänen temppuihinsa”.
Riccardo Ruotolo
Riccardo Ruotolo (15. marraskuuta 1928 Andria – 1. elokuuta 2012) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 15. heinäkuuta 1951 ja nimitettiin Manfredonia-Viesten arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Castulon titulaaripiispaksi 6. joulukuuta 1995. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1996. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Giovanni Battista Re ja Jorge María Mejía.
Tenzin Gyatso
Muut maat
thumb|Dalai-lama keskustelemassa [[Barack Obaman kanssa vuonna 2011.]] Yhdysvaltain presidentit ovat tavanneet Dalai-laman useasti, vaikka Kiina esittääkin asiasta aina vastalauseensa. Barack Obama tapasikin Dalai-laman useimmiten julkisuudelta salaa. Hänen kolme edeltäjäänsä tapasivat Dalai-laman aina, kun tämä vieraili Washingtonissa.
Riccardo Ruotolo
Manfredonia-Viesten arkkihiippakunnan nimi muutettiin 6. joulukuuta 2002 Manfredonia-Vieste-San Giovanni Rotondoksi. Ruotolo toimi sen vihkipiispana, kunnes jäi eläkkeelle 28. helmikuuta 2004.
Tenzin Gyatso
Muut maat
Paavi Franciscus kieltäytyi vuonna 2014 tapaamasta Dalai-lamaa, sillä se saattaisi hänen mukaansa haitata katolisen kirkon suhteita Kiinaan. Hänen edeltäjänsä Benedictus XVI tosin tapasi Dalai-laman vuonna 2006.
Kun Dalai-lama on vieraillut Suomessa, hänet on yleensä tavannut joku valtioneuvoston jäsen, mutta ei presidentti, pääministeri tai ulkoministeri. Hänen Suomen-vierailunsa yhteydessä vuonna 1996 Kiinan suurlähetystö ilmoitti, että Dalai-laman tapaaminen tulkitaan Kiinan sisäisiin asioihin puuttumiseksi.
Kunnianosoitukset
Dalai-lama on saanut Nobelin rauhanpalkinnon lisäksi lukuisia kunnianosoituksia. Hän sai Yhdysvaltain kongressin kultaisen mitalin 2007. Hän on saanut muun muassa Yhdysvaltain, Ranskan, Belgian ja Kanadan kunniakansalaisuuden sekä useiden kaupunkien, kuten Rooman, Venetsian, Pariisin ja Varsovan, kunnia-asukkaan arvonimen. Hän on muun muassa Calgaryn ja Marburgin yliopistojen kunniatohtori.
Muita kunnianosoituksia:
Teokset
Dalai-lama on kirjoittanut toukokuuhun 2018 mennessä yksin tai yhteistyössä 90 englanniksi julkaistua kirjaa. Ensimmäinen kirja julkaistiin vuonna 1962.
Saber Bouthouri
Saber Bouthouri on tunisialainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, joka saavutti ensimmäisen mitalinsa Arabian kisoissa 2011. Bouthouri kilpaili myös Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2012, jossa hän sijoittui viidenneksi.
Näkkileipäasetelma
Näkkileipäasetelma on taiteilija Olli Miettisen vuonna 1931 valmistunut öljyvärityö kankaalle, kooltaan 71 × 68 cm. Ateneumin taidemuseo osti teoksen kokoelmiinsa vuonna 1993.
”Pyrin pelkkiin väripintoihin – pois esineellisyydestä”, Miettinen luonnehti, kun hän maalasi opintomatkan tuliaisena muun muassa Näkkileipäasetelman. Hän teki nuorena taiteilijana Firenzeen ja Pariisiin opintomatkan, jolla hän näki muun muassa Georges Braquen näyttelyn. Kotiin tullessaan hän toi myös mukanaan La Piste -lehden sekä Musée du Luxembourgia ja Vincent van Goghin taidetta esittelevät kirjat. Seuraavissa maalauksissaan Miettinen yritti kertomansa mukaan toteuttaa sen, mintä oli opintomatkalla nähnyt.
Näkkileipäasetelman alkuperäinen nimi oli Sommitelma ja ”Näkkileipäasetelma” oli vain pilkkanimi, mutta Miettinen antoi sen myöhemmin olla teoksen nimenä.
Warren Wood
Warren Kenneth Wood (27. huhtikuuta 1887 Chicago, Illinois – 27. lokakuuta 1926 Pelham Manor, New York) oli yhdysvaltalainen golfaaja. Hän kilpaili vuoden 1904 kesäolympialaisissa sekä yksilö- että joukkuekilpailussa voittaen jälkimmäisessä Western Golf Associationin jäsenenä kultaa.
Wood toimi Yhdysvaltain Punaisen Ristin palveluksessa ensimmäisen maailmansodan aikana.
Carcassonne (peli)
Carcassonne on Klaus-Jürgen Wreden suunnittelema lautapeli. Pelin saksalaisen painoksen julkaisi Hans im Glück vuonna 2000 ja suomenkielisen Lautapelit.fi vuonna 2004. Pelissä on helpot säännöt, ja sitä on melko nopea pelata. Peli voitti Saksassa kaksi maan arvostetuinta pelipalkintoa vuonna 2001 (Spiel des Jahres ja Deutscher Spiele Preis), ja vuonna 2004 se valittiin Suomessa vuoden perhepeliksi. Peli on nimetty eteläranskalaisen linnoitetun Carcassonnen kaupungin mukaan.
Pelin valmistelut
Tavalliset laatat sekoitetaan kuvapuoli alaspäin ja laitetaan useisiin pinoihin ympäri pelikenttää siten, että jokainen pelaaja pystyy ottamaan laattoja kustakin pinosta.
Pelin kulku lyhyesti
thumb|upright|Pelinappuloita eli ”seuraajia”. Peliä pelataan rakentamalla pelilaatoista keskiaikaista kaupunkiympäristöä, joka sisältää peltoja, teitä, kaupunkeja ja luostareita. Kukin pelaaja asettaa vuorollaan laatan ja sijoittaa halutessaan sille pelinappulan eli seuraajan (joita on rajoitettu määrä). Pisteitä saadaan, kun tie, kaupunki tai luostari on rakennettu valmiiksi. Pellot eivät valmistu, mutta niistä saa pisteitä pelin lopuksi. Aina rakennelman valmistuttua pelaaja saa nappulansa takaisin käyttöönsä. Rakennelmia voi tehdä myös yhteistyössä, mikä tuo peliin haastavuutta.
Pelin kulku
Peli aloitetaan laittamalla aloituslaatta (laatta jonka taustapuoli on tummempi kuin muiden) pelikentän keskelle. Pelin voi vaihtoehtoisesti aloittaa asettamalla pelikentälle 12 laatasta koostuvan joen, minkä jälkeen pelin rakentamista jatketaan joen ympärille peruspelin laatoilla, jolloin tummataustainen aloituslaatta otetaan pois pelistä. Joen rakentaminen aloitetaan laittamalla lähdelaatta pelikentän keskelle. Laatta jossa on järvi laitetaan sivuun. Muut jokilaatat sekoitetaan kuvapuoli alaspäin. Tämän jälkeen pelaajat nostavat vuorollaan yhden jokilaatan ja asettavat sen joen jatkoksi. Laatoille saa halutessaan laittaa seuraajia. Joen täytyy olla yhtenäinen eikä se saa tehdä U-käännöstä. Kun kaikki kymmenen laattaa on laitettu, seuraava pelaaja laittaa järven joen päähän. Tämän jälkeen peli jatkuu normaalisti. Jokilaatat sisältyvät peruspelin suomenkielisessä versiossa pakkaukseen. Peliä jatketaan, kunnes kaikki 72 laattaa (lisäosien kanssa enemmän) on asetettu, minkä jälkeen lasketaan vielä loppupisteet niistä rakennelmista jotka eivät valmistuneet. Eniten pisteitä pelin aikana saanut pelaaja voittaa.
Versiot ja lisäosat
Carcassonneen on tehty useita lisäosia. Osa on itsenäisiä pelejä, jotka eivät edellytä peruspeliä, osaa ei voi pelata ilman peruspeliä. Lisäosien sääntöjä ja ominaisuuksia voi ottaa peliin myös osittain ja soveltaen, vaikka ottaisikin kaikki pelilaatat käyttöön. Mikään ei myöskään estä ostamasta useita pelejä tai lisäosaa, jolloin saadaan sama peli isompana käyttöön. Harrastajat ovat myös ostaneet useamman peruspelin, maalanneet nappuloita uusilla väreillä ja täten saaneet isomman pelilaudan, sekä useamman pelaajan mahdollistavat pelit.
Suomeksi ovat ilmestyneet seuraavat peruspeliä laajentavat lisäosat: Yllä mainittujen suurempien lisäosien ohella on myös minilisäosia. Kussakin minilisäosassa 1–6 on 9 pelilaattaa sekä vaihteleva määrän puuosia, nopasta kultaharkkohin. Kahdeksan pelilaatoista kuuluu kyseiseen lisäosaan, yhdeksäs laatta pakkauksessa on yksi kuudesta Viljaympyrät laatasta. Viljaympyrät-osaa ei siis voi erikseen ostaa, vaan se on ylimääräinen bonus niille, jotka hankkivat kaikki kuusi minilisäosaa.
Suomeksi ovat ilmestyneet seuraavat peruspeliä laajentavat minilisäosat:
Kiribati olympialaisissa
Kiribati osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Ateenassa 2004, ja se on osallistunut kesäolympialaisiin joka kerta siitä lähtien.
Kiribatin paras olympiasaavutus on Meamea Thomasin 13. sija painonnoston miesten raskaassa keskisarjassa (85 kg) Ateenassa 2004. Samojen kilpailujen yleisurheilussa Kaitinano Mwemweata karsiutui naisten ja Kakianako Nariki miesten 100 metrin juoksun alkuerissä. Pekingissä 2008 David Katoatau oli viidestoista painonnoston raskaassa keskisarjassa ja Rabangaki Nawai karsiutui miesten 100 metrin juoksun alkuerissä. Lontoossa 2012 Katoatau sijoittui 17:nneksi kevyessä raskaassasarjassa (94 kg). Kaingaue David karsiutui naisten ja Nooa Takooa miesten 100 metrin juoksun karsintakierroksella. Rio de Janeirossa 2016 David Katoatau oli painonnoston raskaassa sarjassa (105 kg) neljästoista. John Ruuka karsiutui miesten ja Karitaake Tewaaki naisten 100 metrin juoksun karsintakierroksella.
Beringinmerimetso
Beringinmerimetso (Phalacrocorax urile) on Tyynenmeren pohjoisosissa elävä merimetso. Sen esiintymisalue ulottuu Japanin Hokkaidosta ja Kuriileilta Aleuteille ja Alaskan etelärannikolle. Johann Friedrich Gmelin kuvaili lajin holotyypin Kamtšatkasta vuonna 1789.
Felix Arndt
thumb|right|Felix Arndt Felix Arndt (20. toukokuuta 1889 – 16. lokakuuta 1918) oli yhdysvaltalainen pianisti ja viihdemusiikin säveltäjä.
Arndt kuoli 29-vuotiaana espanjantautiin. Pianistina hän antoi vaikutteita George Gershwinille, joka tapasi hänet studiolla henkilökohtaisesti.
Simon Helberg
Simon Maxwell Helberg (s. 9. joulukuuta 1980 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko. Hänen tunnetuin roolinsa on Howard Wolowitz komediasarjassa Rillit huurussa.
Ura
Simon Helberg oli mukana komediasarjassa MadTV vuonna 2002. Hän on esiintynyt myös mm. televisiosarjoissa Joey ja Studio 60. Vuodesta 2007 alkaen hän on näytellyt insinööri Howard Wolowitzia komediasarjassa Rillit huurussa.
Helberg oli mukana internetissä julkaistussa musikaalisarjassa Dr. Horrible's Sing-Along Blog. Vuonna 2009 hän esitti rabbi Scott Ginzleriä elokuvassa A Serious Man.
Helberg ja Derek Waters muodostavat komediaduon Derek & Simon. Helberg on myös koulutettu pianisti.
Yksityiselämä
Simon Helberg on näyttelijä Sandy Helbergin ja Harriet Helbergin poika. Hän on naimisissa näyttelijä Jocelyn Townen kanssa. Helberg on juutalainen.
Axel Ahlfors
Karl Axel Mauritz Ahlfors (7. huhtikuuta 1874 Maarianhamina – 22. toukokuuta 1961 Helsinki ) oli suomalainen insinööri, professori ja rehtori.
Ahlfors tuli ylioppilaaksi 1892 ja valmistui Polyteknillisen opiston koneenrakennusosastolta 1896. Työskenneltyään Suomessa vuoteen 1900 ja sitten kolme vuotta Sveitsissä, hänestä tuli ensin virkaa tekevä ja sitten vakinainen opettaja Polyteknillisessä opistossa. Ahlfors työskenteli myös Hietalahden laivatelakan palveluksessa. Hän julkaisi teoksen Turbiner och turbinpumpar, deras beräkning och konstruktion (1905).
Kiovan Rusin seuraajavaltiot
thumb|300px|Kiovan Rusin seuraajavaltiot vuonna 1054 Kiovan Rusin seuraajavaltiot olivat ruhtinaskuntia, jotka muodostuivat 1100-luvun puolessavälissä Kiovan Rusin luhistuessa keskinäisiin riitoihin ja sotiin.
Axel Ahlfors
Ahlfors oli Teknillisen korkeakoulun koneenrakennusopin professori 1908–1941 ja rehtori 1913–1916.
Axel Ahlforsin ensimmäinen puoliso vuodesta 1899 oli Sievä o.s. Helander (k. 1907) ja toinen puoliso vuodesta 1916 Helene o.s. Palmroth (1884–1976). Ensimmäisestä avioliitosta syntyi poika Lars Ahlfors.
Kiovan Rusin seuraajavaltiot
Novgorodissa, Pihkovassa ja useissa muissa kaupungeissa hallintona oli vapaiden miesten kokous eli vetše, joihin osallistui miehiä koko ruhtinaskunnasta. Novgorodin vapauduttua Kiovan ylivallasta, se valitsi itsenäisesti vetše kokouksella Tšernihivista mieleisen ruhtinaan Svjatoslav Olgovitšin. Vetšellä oli laajat valtaoikeudet ja novgorodilaiset olivat hyvin ylpeitä hallintotavastaan. Se kuitenkin tuhottiin kovaotteisesti Moskovan suuriruhtinaskunnan alistaessa Novgorodin valtansa alle.
Kiovan Rusin ruhtinaskunnilla ei ollut yhteistä ulkopolitiikkaa ja puolustusta, jonka seurauksena mongolien hyökätessä niitä vastaan ruhtinaskunnat kukistuivat helposti Mongolivaltakunnan joukkojen hävittäminä vuosina 1236–1240.
Esa Puolakka
Esa Pekka Puolakka (s. 7. joulukuuta 1958 Pieksämäki) on suomalainen pikaluistelija.
Puolakka edusti Suomea Lake Placidin 1980 talviolympialaisissa, joissa hän sijoittui 25:nneksi 500 metrin ja 35:nneksi 1 000 metrin kilpailussa. Hän edusti seuratasolla Pieksämäen Veikkoja ja saavutti sprinttereiden yhteispistekilpailussa SM-hopeaa vuonna 1982 sekä SM-pronssia vuonna 1979.
Puolakka kilpaili myöhemmin kaukalopikaluistelussa ja voitti Suomen mestaruuden 500 ja 1 000 metrillä vuonna 1994 sekä viestissä vuosina 1993 ja 1994. Hän toimi Suomen Luisteluliiton koulutus- ja valmennuspäällikkönä vuosina 1995–1998.
2000-luvulla Esa Puolakka on toiminut pikaluisteluvalmennuksen ohella myös jääkiekkovalmennuksessa. Saavutuksina SM-hopeamitalit Espoo Bluesin valmennusryhmässä vuosina 2008 ja 2011.
Puolakan pojat Markus ja Miro ovat myös pikaluistelijoita, jota Puolakka valmentaa.
Stuart Stickney
Stuart Grosvenor ("Stu") Stickney (9. maaliskuuta 1877 Saint Louis, Missouri – 24. syyskuuta 1932 Saint Louis, Missouri) oli yhdysvaltalainen golfaaja. Hän sai vuoden 1904 kesäolympialaisissa Saint Louisissa hopeaa Trans-Mississippi Golf Associationin jäsenenä. Hän oli William Stickneyn veli.
Anna-Liisa Tuuttu
Anna-Liisa Tuuttu on suomalainen jousiampuja, joka voitti EM-kultaa naisten taljajousessa Euroopan-mestaruuskilpailuissa Oulussa vuonna 2002. Samoissa kisoissa Suomen naiset saavuttivat EM-hopeaa joukkueella, jossa ampuivat Tuutun lisäksi Anne Laurila, Anne Sjöroos ja Sirkka Sokka-Matikainen.
Kaameat pomot 2
Kaameat pomot 2 on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut musta komediaelokuva ja jatko-osa elokuvalle Kaameat pomot (2011).
Elokuva julkaistiin DVD:lle ja Blu-ray:lle 24. helmikuuta 2015.
Juoni
Nick, Dale ja Kurt ovat kyllästyneet painamaan töitä toisten hyväksi ja päättävät perustaa oman yrityksen. Lipevä sijoittaja kuitenkin vetää maton alta ennen kuin bisnes on edes saatu kunnolla käyntiin. Epätoivoisina ja huijattuina kolmikko keksii vedenpitävän suunnitelman kidnapata sijoittajan aikuinen poika ja saada yritys näin takaisin omaan hallintaansa.
Vastaanotto
Rotten Tomatoes-sivuston arvioista 35% oli positiivisia, perustuen 135 arvosteluun, keskiarvolla 4.7/10. Metacritic antoi 36 arvostelusta elokuvalle painotetun keskiarvon 40/100. Lehtien kriitikot näkivät elokuvan tarpeettomana jatko-osana edelliselle.
Elokuva menestyi kaupallisesti ja oli avausviikonloppunaan Yhdysvaltojen viidenneksi katsotuin.
Arvioita
Turun Sanomien Päivi Valotien mielestä Kaameat pomot 2 on yhdentekevä jatko-osa, vanhoja vitsejä toistava ääliökomedia, jonka sisältö on silppua ja tarina paikallaan polkeva. ”Väsähtäneestä pöljäilystä ei löydy uusia ideoita eikä oikeasti rajoja rikkovaa asennetta tai mustaa huumoria.”
Milano – San Remo 2007
Riccardo Riccò ja Philippe Gilbert lähtivät irtiottoon viimeisessä nousussa, Poggiossa, mutta pääjoukko tavoitti heidät viime kilometreillä Quick Step-Innergeticin ja Team Milramin vastatessa pääasiassa vetotyöstä. Óscar Freire tuli loppukirissä esiin Alessandro Petacchin takaa ja voitti kilpailun ennen Allan Davisia ja Tom Boonenia.
Karhunpää
Karhunpää on kylä Nurmeksen Valtimolla, Pohjois-Karjalassa. Karhunpäässä on noin 300 asukasta. Se oli kirkonkylän jälkeen entisen Valtimon kunnan toiseksi suurin kylä. Kylä on Valtimon eteläisin. Asutus sijaitsee Valtimonjoen ja Karhujärven rannoilla. Pääkylä on "Kerma-Karhunpää". Karhunpää kuuluu valtakunnallisesti arvokkaisiin maisema-alueisiin Suomessa. Kylän maisema on sekoitus kulttuuri- ja luonnonympäristöä. Maiseman luovat eri elementit: samansuuntaiset vesireitit, viljelysmaat, maatilat eri-ikäisine rakennuksineen sekä vanha kiemurteleva maantie. Jo Elias Lönnrot kirjoitti matkapäiväkirjaansa 23.10.1839: " Kuljettiin Karhunpään kylän ohi, jonka seudut ovat kauneimpia maassa lampineen, lahtineen, niemineen, kannaksineen ja metsineen". Karhunpään kylän alavalle joenvarsimaisemalle tuo vaihtelua läheisen Ristivaaran seudun metsät ja jylhät, korkeat vaarat. Ristivaara on myös kylä, jossa on ollut oma koulukin. Ristivaaralla sijaitsee myös Karhunpään lakkautettu pysäkki Kontiomäen radalla. Kylällä järjestetään vuosittain veivinheiton MM-kisat.
Historia
Karhunpään alueelta on tehty 27 löydöstä kivikautisia muinaisjäännöksiä. Irtolöydösten määrä viitta melkoiseen asutukseen. Karhunpään Pitkäniemi on tulkittu kivikauden asuinpaikaksi. Kylä on saanut nimensä perinnetiedon mukaan seipäännenään laitetusta karhunkallosta. Kylä on ollut Haapajärven jälkeen Valtimon toiseksi vanhin asuinpaikka. Se mainitaan asiakirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 1631 kolmitaloisena. Kylä kasvoi aikanaan 1600-luvulla Haapajärven ohikin, mutta kasvu taantui sitten. Asutusta on ollut jo 1600-luvulta saakka. Kylän kukoistusaikana 1950–1970-luvuilla se oli vireä kylä ja siellä oli mm. kaksi kauppaa, posti, koulu ja sinne rakennettiin maamiesseurantalo. Valtimonniemellä toimi Valtimon saha. Lisäksi kylällä oli urheilukenttä, jossa harrastettiin yleisurheilua, jalka-, pesä- ja lentopalloa.
Talas
Talas on Talasin alueen pääkaupunki Kirgisian luoteisosassa Talasin laaksossa Keski-Aasiassa. Kirgisian tilastokeskus arvioi Talasin väkiluvuksi 37 700 ja koko alueen väkiluvuksi 259 000 ihmistä (kirjoilla olevat 1.1.2018).
Karhunpää
Tapahtumat
Kansanmusiikkitapahtuma Neitivirtafolk järjestetään Laitalan Lomien pihapiirissä yksipäiväisenä tapahtumana heinäkuussa. Ensimmäisen kerran se järjestettiin vuonna 2006.
Talas
Kaupungin talous suuntautui Neuvostoliiton aikana Kazakstanin puolelle. Kirgisian itsenäistymisen jälkeen alueen talous joutui vaikeuksiin, koska yhteydet Kazakstanin puolelle vaikeutuivat valtionrajan myötä. Yhteydet muualle Kirgisiaan ovat huonot alueen vuoristoisuuden vuoksi.
Nagovo
Nagovo on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Staraja Russan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Tšernets- ja Vitkajokien läheisyydessä 11 kilometriä Staraja Russasta luoteeseen. Kylässä on 400 ja kunnassa 3 900 asukasta (vuonna 2012).
Nagovon kunnan pinta-ala on 480,82 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Ilmajärveen, idässä Staraja Russan piirin Vzvadin, kaakossa Staraja Russan ja etelässä Velikoje Selon kuntiin sekä lännessä Volotin ja Šimskin piireihin. Pinta-alasta 64,7 % on maatalousmaata ja 28,9 % metsää. Seudun jokia ovat Tuleblja, Koltšištša, Psiža, Perehoda, Koren, Utšonka, Vitka, Tšernets, Makova ja Krekša. Luonnonmuistomerkkeihin kuuluu Ilmajärven muinainen rantatörmä eli klintti.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 65 kylää: Anišino-1, Bahmutovo, Bakotšino, Berjozno, Bologiža, Bolšoi Užin, Bolšoje Orehovo, Bolšoje Utšno, Bolšoje Voronovo, Borisovo, Bubnovštšina, Buregi, Bytškovo, Derevik, Dubrovka, Gorka, Gostež, Hutonka, Ionovo, Ivantsevo, Jelitsy, Jevahnovo, Jevanovo, Katelevo, Klinkovo, Krekša, Leohnovo, Lipetsko, Ljadniki, Lukino, Lunšino, Maloje Orehovo, Maloje Voronovo, Malyi Užin, Muravjovo, Netšaino, Novoje Solobsko, Otoka, Ovintsevo, Penkovo, Pestovo, Podolož, Podteremje, Poretšje, Psiža, Pugovkino, Pustoi Tšernets, Pustoš, Rašutša, Razliv, Retljo, Savkino, Šišimorovo, Solobsko, Truhnovo, Ustreka, Užin, Valtošino, Vereskovo, Vilenka, Volkovitsy, Vysokoje, Zagorje, Zaklinje ja Žiloi Tšernets. Neljän–kahdensadan asukkaan kyliä ovat Borisovo, Nagovo, Buregi, Lunšino, Bakotšino, Ustreka ja Anišino-1. Bolšoje Voronovon, Borisovon, Buregin ja Lunšinon kunnat liitettiin Nagovoon vuonna 2010.
Nagovon kautta kulkee Staraja Russan ja Šimskin välinen maantie. Kylistä on linja-autoyhteydet Staraja Russaan sekä päätieltä myös Novgorodiin ja Pietariin.
Seudun elintaso on alhainen. Työikäisistä 29 % ei käy ansiotöissä ja työssäkäyvistä 41 % työskentelee kunnan ulkopuolella. Paikallisista elinkeinoista tärkeimmät ovat maa- ja metsätalous (33,7 %) sekä kalastus (20,6 %)
Suurimmissa kylissä on lastentarha tai koulu, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema ja posti. Buregissa toimii vanhainkoti ja kaksi pientä lomakylää. Vähittäiskaupasta vastaa piirin kulutusosuuskunta ja joukko yksityisyrittäjiä.
Seudulla on lukuisia muinaisia asuin- ja hautapaikkoja. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat Borisovon, Buregin, Leohnovon ja Psižan kirkot sekä vanhat talousrakennukset. Kunnassa on myös useita toisen maailmansodan muistomerkkejä.
Marina Nikulina
Marina Anatoljevna Nikulina (myöh. Pankova,, 3. maaliskuuta 1963 Bratsk, Venäjän SFNT – 4. marraskuuta 2015 Moskova, Venäjä) oli Neuvostoliittoa, Itsenäisten valtioiden yhteisöä ja Venäjää edustanut lentopalloilija, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Nikulina kuului Neuvostoliiton olympiakultaa Soulissa 1988 ja IVY:n olympiahopeaa Barcelonassa 1992 voittaneisiin joukkueisiin sekä Venäjän neljänneksi Atlantan kesäolympialaisissa 1996 sijoittuneeseen joukkueeseen.