cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ahvenanmaan politiikka
Suomen eduskunta on vahvistanut Ahvenanmaan maakunnan itsehallinnon itsehallintolailla 1920 ja takuulailla 1922, jotka yhdistettiin 1951 uudeksi itsehallintolaiksi. Sen korvasi vuoden 1993 alussa voimaan tullut uusi laki. Sitäkin on myöhemmin vielä uudistettu. Itse­hallinto­lakia voidaan muuttaa tai se voidaan kumota vain Suomen edus­kunnan ja Ahvenan­maan maa­kunta­päivien yhtä­pitävällä päätöksellä, jonka eduskunta on hyväksynyt perustus­lain säätämis­järjestyksessä ja maakunta­päivät vähintään kahden kolmasosan enemmistöllä.
Uno Jakob Oskar Gadd
Gaddin puoliso oli vuodesta 1900 Ida Maria Jacobson. Heidän poikansa oli kihlakunnantuomari Erik Gadd.
Ahvenanmaan politiikka
Ahvenanmaa on ollut demilitarisoitu vuodesta 1856 lähtien, jolloin Krimin sota päättyi. Tämän jälkeen siellä on oleskellut sotajoukkoja ainoastaan maailmansotien aikana.
Lainsäädäntö- ja toimeenpanovalta
thumb|Ahvenanmaan maakuntapäivien istunto vuonna 2010.
Lainsäädäntövaltaa Ahvenanmaan maakunnassa, itsehallintolaissa määritellyissä asioissa, käyttää maakuntapäivät. Maakuntalait säädetään maakuntahallituksen aloitteesta. Itse­hallinto­laki sisältää yksityis­kohtaiset säännökset siitä, millaisista asioista maa­kunta saa säätää omia lakeja ja millaisista asioista Suomen valtion lait ovat voimassa myös Ahvenan­maalla.
Ylintä toimeenpanovaltaa maakunnan itsehallintoon kuuluvissa asioissa käyttää Ahvenanmaan maakuntahallitus, jonka valitsee maakuntapäivät.
Maakunnan lainsäädäntävalta ja sen rajoitukset
thumb|Ahvenanmaan kunnat. Ahvenanmaan kuntajako, kunnallisvaalit, kuntien hallinto ja viranhaltijat kuuluvat maakunnan omaan lainsäädäntävaltaan. thumb|Postikonttori Maarianhaminassa. [[Posten Åland on maakuntahallituksen alainen liikelaitos.]]
Itsehallintolain mukaan Ahvenanmaalla on oma lainsäädäntävalta asioissa, jotka koskevat:
Sen sijaan valtakunnan lainsäädäntö on voimassa myös Ahvenanmaalla siltä osin kuin se koskee. :
Presidentin veto-oikeus
Tasavallan presidentillä on ehdoton oikeus määrätä säädetty laki raukeamaan kokonaan tai osittain. Ennen veto-oikeuden käyttöä presidentin on pyydettävä asiasta korkeimman oikeuden lausunto.
Kansainväliset sopimukset, jotka vaikuttavat maakunnan itsehallinnon piiriin kuuluviin asioihin, tulevat voimaan maakunnan osalta vasta kun maakuntapäivät ovat ne ratifioineet. Lainvalmistelussa ja riitakysymyksissä maakunnan ja valtakunnan kantojen yhteensovittamiseksi sekä lausuntojen antamiseksi toimii Ahvenanmaan valtuuskunta, johon kuuluu kaksi valtioneuvoston ja kaksi maakuntapäivien valitsemaa jäsentä sekä puheenjohtajana maaherra tai muu tasavallan presidentin maakuntapäivien puhemiehen suostumuksella tehtävään määräämä henkilö.
Maakunta ja valtionvirasto
Seuraavilla aloilla itsehallinnollinen Ahvenanmaan maakunta toimii lähinnä kuten itsenäinen valtio omine lainsäädäntöineen ja hallintokoneistoineen:
Ahvenanmaan valtionvirasto toimii Ahvenanmaan maakunnan alueella Suomen tasavallan aluehallintoviranomaisena. Se toimii Suomen tasavallan edustajana itsehallintolaissa määritellyissä asioissa, kuten verotoimiston ja käräjäoikeuden asioissa. Maakunnan itsehallinnon takia valtionvirastolla on kuitenkin erilaiset tehtävät kuin muun Suomen aluehallintovirastoilla. Ennen vuotta 2010 valtionviraston toimia hoiti Ahvenanmaan lääninhallitus.
Ahvenanmaan valtionviraston johtaja on muista aluehallintovirastoista poiketen maaherra. Maaherra on maakunnassa ensi sijassa Suomen hallituksen edustajana. Maaherra avaa ja päättää presidentin puolesta Ahvenanmaan maakuntapäivät. Hänen tehtäviinsä kuuluu myös toimia Ahvenanmaan valtuuskunnan puheenjohtajana.
Edustus Suomen eduskunnassa
Ahvenanmaalta valitaan Suomen eduskuntaan aina yksi edustaja riippumatta alueen asukasluvusta. Ahvenanmaan vaalipiiri on eduskuntavaaleissa yksi vaalipiiri. Ahvenanmaalla toimivat eri puolueet kuin Manner-Suomessa. Ahvenanmaalta valittu edustaja (vuoden 2015 vaaleissa Mats Löfström) kuuluu ruotsalaiseen eduskuntaryhmään.
Euroopan unioni ja Ahvenanmaan maakunta
thumb|Rajakyltti Ahvenanmaalla.
Ahvenanmaa on osa Euroopan unionia. Euroopan unionia koskevissa asioissa maakunnalle on varattu mahdollisuus tuoda omat näkemyksensä esille lainsäädännön valmisteluvaiheessa. Euroopan unionin tuomioistuimissa esitettävät kansalliset kannat valmistelee ja esittää valtakunnan viranomainen kuultuaan tarvittaessa Ahvenanmaata. Mikäli maakunta jättää panematta täytäntöön jonkin Euroopan unionin säädöksen joka kuuluu sen toimivaltaan, ja Suomi tuomitaan tästä laiminlyönnistä rahalliseen seuraamukseen, maakunta vastaa sakosta täysimääräisesti.
Ahvenanmaa kuuluu Euroopan talous- ja rahaliittoon ja Euroopan unionin tulliliittoon ja sen valuuttana on euro. Ahvenanmaa ei kuitenkaan kuulu Euroopan unionin arvolisäverokantaan. Jos laiva pysähtyy Ahvenanmaalla niin, että siihen voi nousta ja siitä voi poistua matkustajia, siellä myytävistä tavaroista ei tarvitse maksaa veroja. Lisäksi Ahvenanmaalta voidaan myydä alle 22 euron arvoisia lähetyksiä ilman, että myynnistä tarvitsee maksaa arvonlisäveroa. Raja oli vuoden 2013 alkuun asti 43,48 euroa, mutta sitä laskettiin, koska Ahvenanmaalta tilattiin muuhun Suomeen videopelejä, elokuvia, kirjoja, leluja, muistikortteja, piilolinssejä, teknisiä laitteita, vaatteita ja värikasetteja. Valtiovarainministeriön mukaan verovapaat tuotteet vääristivät kilpailua ja korkeamman verorajan aikana valtio menetti vuosittain 15–20 miljoonaa euroa, jotka se olisi voinut kerätä arvonlisäverona.
Suomen liittyessä Euroopan unioniin sovittiin erikseen Ahvenanmaan itsehallinnon ja EU-jäsenyyden yhteensovittamisesta, minkä lisäksi ahvenanmaalaiset saivat itse päättää omasta jäsenyydestään. Vaihtoehtona oli myös Ahvenanmaan jääminen unionin ulkopuolelle Tanskalle kuuluvan Grönlannin tavoin. Suomen liittymissopimukseen liitettiin niin sanottu Ahvenanmaan pöytäkirja, johon ahvenanmaalaiset saivat menestyksekkäästi lähes kaikki erityisvaatimuksensa, joskaan eivät toivomaansa omaa edustajaa Euroopan parlamenttiin. Ahvenanmaa oli mukana Suomen EU-kansanäänetyksessä 16. lokakuuta 1994, mutta piti myös oman erillisen kansanäänestyksensä 20. marraskuuta. Valtakunnallisessa äänestyksessä EU-jäsenyyttä kannatti vain 51,9 prosenttia ahvenanmaalaisista, mutta omassa äänetyksessä kuukautta myöhemmin peräti 73,6 prosenttia. Ahvenanmaan maakuntapäivät vahvisti EU-jäsenyyden 2. joulukuuta äänin 26–4.
Mallina maailmalle
Ahvenanmaan malli herättää jonkin verran kiinnostusta maailmalla. Maakuntaan saapuu usein tutkijoita, toimittajia ja poliitikkoja tutustumaan itsehallintojärjestelmään, joka on kansainvälisesti katsoen varsin epätavallinen. Kansainvälisessä katsannossa on erikoista, että maakunnalla on laaja toimivalta, josta puuttuvat lähes kokonaan talouspoliittiset toimivaltuudet. Esimerkiksi lokakuussa 2007 Georgian presidentti Mikheil Saakašvili liitti Suomen vierailuunsa matkan Ahvenanmaalle. Maakunnan asioiden järjestäminen kiinnosti Saakašvilia koska Georgiaan kuuluu muodollisesti kolme itsehallinnollista aluetta, joissa kaikissa on ollut levottomuuksia. Kansainvälispoliittisesti näistä erityisen merkittäviä ovat Abhasia ja Etelä-Ossetia, joiden hallitukset pyrkivät Venäjän tuella täyteen itsenäisyyteen. Myös Serbia ehdotti Kosovon kysymyksen ratkaisuksi, että Kosovolle olisi annettu Ahvenanmaan kaltainen asema itsenäisyyden sijaan.
Demilitarisointi
thumb|[[Bomarsundin pommitus. Kivipiirros vuodelta 1854. Krimin sodan päätyttyä vuonna 1856 Ahvenanmaa on ollut demilitarisoitu.]] thumb|[[Venäjän Maarianhaminan konsulaatti|Venäjän Maarianhaminan-konsulaatti, joka valvoo Ahvenanmaan demilitarisointia.]]
Ahvenanmaa on ollut demilitarisoitu Krimin sodan päättymisestä vuonna 1856 lähtien. Tämän jälkeen siellä on oleskellut sotajoukkoja ainoastaan maailmansotien aikana.
Ahvenanmaan demilitarisoinnista on sovittu Suomen, Saksan, Tanskan, Ruotsin, Britannian, Ranskan, Italian, Latvian ja Puolan kesken vuoden 1922 sopimuksella Ahvenanmaan saarten linnoittamattomuudesta ja puolueettomuudesta. Lisäksi Ahvenanmaan saarten demilitarisoinnista on erikseen sovittu vuonna 1940 Moskovan Ahvenanmaa-sopimuksessa Suomen ja Neuvostoliiton välillä. Molemmat sopimukset kieltävät Suomea rakentamasta alueelle mitään kiinteitä puolustuslaitteita, sotilaslentokenttiä tai muita sotilaallisiin tarkoituksiin suunniteltuja laitteita.
Vuoden 1922 sopimuksen mukaan Suomella on oikeus pitää Ahvenanmaalla tavanomainen poliisihenkilökunta sekä tuoda alueelle sen sisäisen järjestyksen ylläpitämiseksi tarpeellisia asevoimia väliaikaisesti. Tämän lisäksi alueen vesillä voi käydä ilman erityistä syytä enintään kaksi keveää suomalaista pinnalla kulkevaa sota-alusta. Erityisen syyn vaatiessa vesialueelle voi tuoda enintään 6 000 tonnin vetoisen laivasto-osaston. Ahvenanmaan saaristossa saa, Suomelta luvan saatuaan, oleskella enintään yksi ulkomainen sota-alus kerrallaan, mutta tavanomainen rauhallinen läpikulku on sallittu tavanomaisen tavan mukaan. Suomen ilmavoimilla on oikeus lentää Ahvenanmaan yli, mutta laskeutuminen alueelle on sallittu vain hätätilanteessa.
Sotatilanteessa Suomella on vuoden 1922 sopimuksen mukaan oikeus miinoittaa Ahvenanmaan vesiä ja sijoittaa alueelle sen puolueettomuutta uhkaavan hyökkäyksen torjumiseksi tarpeellisia joukkoja. Sopimuksen perusperiaatteena on kuitenkin, että allekirjoittajavallat jättäisivät sotatilanteessakin Ahvenanmaan sotatoimien ulkopuolelle.
Vuonna 1940 solmittu sopimus Ahvenanmaan demilitarisoinnista antoi Neuvostoliitolle ja nykyään Venäjälle oikeuden pitää Maarianhaminassa konsulaattia, jonka tehtävänä on tavanomaisen konsulitoiminnan lisäksi valvoa alueen demilitarisointia. Jos konsuli huomaa, että demilitarisointisopimusta rikotaan, hänellä on oikeus ilmoittaa asiasta Suomen viranomaisille ”Ahvenanmaan maakunnan lääninhallituksen” välityksellä, minkä jälkeen asian tutkii suomalais-venäläinen tutkimuskomissio.
Ahvenanmaata koskevat demilitarisointisopimukset määrittelevät Ahvenanmaan demilitarisoidun alueen aluevedet käyttäen kolmen meripeninkulman sääntöä. Nykyään Suomi määrittelee kuitenkin aluevetensä ulottumaan 12 meripeninkulmaa uloimmista luodoista. Tämän vuoksi Ahvenanmaan maakunnan itsehallintoalueeseen kuuluu myös sellaisia aluevesiä, jotka eivät kuulu demilitarisoituun alueeseen.
Henkilöt, joilla on Ahvenanmaan kotiseutuoikeus ja jotka ovat asuneet maakunnassa ennen 12. syntymäpäiväänsä eivät ole ase­velvollisia. Ase­palveluksen sijasta heidät voitaisiin Ahvenan­maan itse­hallinto­lain mukaan velvoittaa suorittamaan palvelusta luotsi- ja majakkalaitoksessa tai muualla siviili­hallinnossa, mutta niin kauan kuin asiasta ei ole erikseen säädetty lakia, he ovat käytännössä kokonaan vapautetut asevelvollisuudesta.
Jotkut ahvenan­maalaiset nuoret, joilla on kotiseutuoikeus suorittavat kuitenkin varusmiespalveluksen vapaaehtoisina lähinnä Uudenmaan prikaatissa. Heitä on kymmenkunta vuosittain. Nämä varusmiespalveluksen käyneet henkilöt sijoitetaan tavanomaiseen tapaan Suomen sodan ajan joukkoihin ja he voivat saada käskyn kertausharjoitukseen. Suomen lakiin on kuitenkin jäänyt erikoinen porsaanreikä, että esimerkiksi kertausharjoituksiin ahvenan­maalaisten varusmiespalveluksen käyneiden ei ole kuitenkaan pakko osallistua. Syynä on, että lain mukaan henkilö, jolla on kotiseutuoikeus, ei ole asevelvollinen. Suomessa on siis ikään kuin mahdollista suorittaa asevelvollisuuslain mukainen palvelus olematta asevelvollinen. Lounais-Suomen aluetoimiston mukaan tiettävästi kukaan ahvenanmaalainen ei ole koskaan vedonnut kotiseutuoikeuteen jäädessään pois kertausharjoituksista.
Ahvenanmaan itsenäisyyskysymys
Ahvenanmaan itsenäisyyttä ajaa maakunnan sisällä toimiva Ahvenanmaan tulevaisuus -puolue. Ålandstidningenin 2006 tekemän kyselyn mukaan kuitenkin vain pieni osa saarelaisista haluaa Ahvenanmaan itsenäistyvän. Itsehallinnon lisääminen ja pitäminen ennallaan ovat yhtä suosittuja mielipiteitä.
Aulis Junttila
Kustaa Aulis Ferdinand Junttila (16. elokuuta 1904 Uskela – 17. toukokuuta 1979) oli suomalainen rakennusalan vaikuttaja ja betonirakentamisen vaikutusvaltaisimpia henkilöitä sodanjälkeisen jälleenrakentamiskauden aikana Suomessa, professori ja Tuomiojan hallituksessa ammattiministerinä 1950-luvulla (kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri 17.11.1953–5.5.1954).
Junttila oli Sementtiyhdistyksen ja Oy Betoni Ab:n puheenjohtaja sekä Betoniyhdistyksen asiamiehenä vuodesta 1934 ja puheenjohtajana vuodet 1946–1969. Hän kuului myös Sileävalukerhoon.
Muotkalahti
Muotkalahti on vuonomainen lahti ja Moskivuonon sivuhaara Tromssan läänissä, Pohjois-Norjassa. Se sijaitsee osittain Lyngenin ja Tromssan kuntien alueella.
Friedrich August Stüler
thumb|August Stüler thumb|180px|Fehrbellinin kirkko Friedrich August Stüler (28. tammikuuta 1800 Mühlhausen – 18. maaliskuuta 1865 Berliini) oli preussilainen rakennusmestari ja aikansa arvovaltaisimpia berliiniläisiä arkkitehteja. Stülerin merkittävimpänä rakennuksena pidetään Berliinin Museumsinselilla sijaitsevaa Neues Museumia. Hän suunnitteli myös Berliner Stadtschlossin pääsisäänkäynnin riemukaaren kupurakenteen.
Mika Kääriäinen
Mika Kääriäinen (s. 1977) on kouvolalainen pesäpallon syöttötuomari. Kääriäinen on A-tason tuomari eli hän tuomitsee pääsääntöisesti Superpesistä. Kääriäisen ensimmäinen ottelu Superpesiksessä oli 18. toukokuuta 2000 pelattu Imatran Pallo-Veikot – Hyvinkään Tahko. Kääriäinen on ollut tuomitsemassa tuomariurallaan kerran miesten Itä–Länsi-ottelun vuonna 2009 sekä kerran naisten Itä–Länsi-ottelun vuonna 2007. Koulutukseltaan Kääriäinen on kauppatieteiden kandidaatti.
Saavutukset
Pesäpallotuomarina:
Hannu Soikkanen
Hannu Veli Soikkanen (4. elokuuta 1930 Kuusankoski – 9. toukokuuta 2020 Helsinki ) oli suomalainen historiantutkija ja professori.
Soikkanen pääsi ylioppilaaksi Kouvolan lyseosta ja lähti opiskelemaan historiaa Turun yliopistoon. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1953, lisensiaatiksi 1955 ja väitteli tohtoriksi 1961. Soikkasen väitöskirjan aiheena oli sosialismin tulo Suomeen ennen vuoden 1907 eduskuntavaaleja.
Soikkanen oli Helsingin yliopiston talous- ja sosiaalihistorian dosenttina 1967–1976 ja sosiaalihistorian henkilökohtaisena ylimääräisenä professorina vuosina 1976–1993.
Tomislav Erceg
Tomislav Erceg (s. 22. lokakuuta 1971 Split) on kroatialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Erceg debytoi Kroatian maajoukkueessa 1997. Hän on pelannut neljä maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Anna Kortelainen
Anna Taina Aleksandra Kortelainen (o.s. Tuovinen; s. 12. heinäkuuta 1968 Helsinki) on suomalainen filosofian tohtori, vapaa tutkija, taidehistorioitsija ja tietokirjailija.
Kirjojen lisäksi Kortelainen on kirjoittanut esseitä ja artikkeleita taidehistoriallisiin julkaisuihin, kirjoihin ja näyttelyluetteloihin sekä kolumneja aikakaus- ja sanomalehtiin.
Elämä ja ura
Kortelainen asui lapsena ensin Vaasassa ja sitten Turussa, jossa hänen psykoanalyytikkoisänsä Matti Tuovinen työskenteli Kakolan vankimielisairaalan ylilääkärinä. Hän opiskeli taidehistoriaa Turun yliopistossa ja valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1992. Hän väitteli tohtoriksi Turun yliopistossa 2002 Albert Edelfeltistä. Kortelainen sai väitöksestä Vuoden tiedekirja -palkinnon ja Suomen Taideyhdistyksen kirjallisuuspalkinnon. Teoksessaan Virginie! (2002) Kortelainen tutki Edelfeltin maalausten mallina olleen Virginien kohtaloa. Teoksen pohjalta on tehty televisioelokuva Virginie (2009).
Kortelainen oli vakiovieras Timo Harakan juontamassa eri aiheita käsittelevässä 10 kirjaa-kirjallisuusohjelmasarjassa vuosina 2007, 2011, 2012 ja 2013. Vuonna 2011 ohjelma voitti Kultainen Venla -palkinnon vuoden parhaana tv-keskusteluohjelmana.
Kortelaisella on vuonna 1998 syntynyt tytär Ainu. Kortelainen oli naimisissa kirjailija Hannu Mäkelän kanssa vuosina 2004–2009.
Olli Ainola
Olli Antero Ainola (23. kesäkuuta 1958 Orimattila – 27. tammikuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja Yleisradion televisiouutisten taloustoimituksen päällikkö. Ennen Yleä Ainola toimi Uudessa Suomessa, Suomen Kuvalehdessä, Iltalehdessä, Kauppalehti Pressossa ja Helsingin Sanomissa.
Televisiouutisten taloustoimittajana Ainola antoi eduskuntavaalien 2007 alla etujärjestöjen laskettaviksi taloudellisen kasvun mahdollistaman valtiontalouden liikkumavaran, josta tuli yksi vaalikampanjan aikaisen keskustelun pääteemoista.
Ainolan puoliso oli kokoomuksen entinen kansanedustaja Marja Tiura. Kun Tiuran kevään 2007 eduskuntavaalikampanjaansa Kehittyvien maakuntien Suomelta saama vaalirahoitustuki nousi julkisuuteen, Julkisen sanan neuvoston puheenjohtaja Pekka Hyvärinen kehotti kesäkuussa 2009 Yleä arvioimaan uudelleen Ainolan asemaa politiikan toimituksen päällikkönä. Yle oli aiemmin arvioinut, ettei Ainola ole jäävi vaalirahoitusuutisoinnin suhteen. Syyskuussa 2009 Ainola kuitenkin siirtyi syrjään Ylen uutisten politiikan toimituksen päällikön tehtävistä. Ainola erosi Yleisradion palveluksesta huhtikuussa 2010. Nelosen uutiset kertoi lokakuussa 2010, että Ainola oli ollut keväällä 2010 aktiivisesti yhteydessä kokoomustahoon, jotta puolue tukisi Tiuraa vaaliraha- ja loikkauskohussa. Kun asia tuli Ylen tietoon, asiasta käynnistettiin selvitys, mikä johti Ainolan irtisanoutumiseen.
Tammikuussa 2011 Ainola siirtyi Talouselämä-lehden toimittajaksi ja kesäkuussa 2011 toimituspäälliköksi. Vuonna 2014 Ainola siirtyi Iltalehden erikoistoimittajaksi.
Organogeneesi
Organogeneesi on alkionkehityksen vaihe, jonka aikana kudokset ja elimet erilaistuvat. Se alkaa gastrulaation jälkeen, ihmisalkiossa neljän viikon ikäisenä ja päättyy yhdeksänteen viikkoon. Lähekkäisten solujen vuorovaikutukset, induktiot, ohjaavat solut erilaistumaan tiettyyn suuntaan.
Vaiheet
Organogeneesi alkaa keskushermoston erilaistumisella, kun mesodermin solut indusoivat ektodermin soluja. Tämä primaari-induktio käynnistää mesenkyymin ja epiteelin välisen vuorovaikutuksen. Solujen välisen viestinnän seurauksena määräytyy asteittain solujen lopullinen erilaistumissuunta.
Solujen välinen viestintä
Soluilla on oltava kyky, kompetenssi, vastaanottaa signaali ja kehittää sille vaste. Viestinnälle on tyypillistä induktiokohtien poikittaiset yhteydet, cross talk, jolloin yksi kehityskohta voi saada useita signaaleja eri puolilta alkiota yhtä aikaa.
Junianus Justinus
Hänet tunnetaan teoksestaan Historiarum Philippicarum libri XLIV, jonka alkusanoissa hän kertoo koonneensa tärkeimmät ja kiinnostavimmat tekstit Pompeius Troguksen teoksesta Historia Philippicae et totius mundi origines et terrae situs. Troguksen teos ei ole säilynyt nykypäivään asti, mutta se käsitteli Makedonian historiaa ja nousua suurvallaksi.
Jouni Laitinen
Jouni Laitinen (s. 1979) on tamperelainen pesäpallon pelituomari. Laitinen on A-tason tuomari eli hän tuomitsee pääsääntöisesti Superpesistä. Laitisen ensimmäinen ottelu Superpesiksessä oli kaudella 2010. Ammatiltaan Laitinen on opiskelija.
Saavutukset
Pesäpallotuomarina:
Nokuthula Ngwenyama
Nokuthula Ngwenyama (s. 1976) on Kaliforniassa syntynyt alttoviulisti ja viulisti. Hänen isänsä on zimbabwelainen ja äitinsä japanilainen. Hän valmistui vuonna 1996 Curtis Institute of Musicista ja sai vuonna 1997 Avery Fisher Career Grantin.
Ngwenyama on soittanut muiden muassa KwaZulu-Natalin, Rochesterin ja Los Angelesin filharmonisten orkesterien kanssa. Hän on toiminut myös kamarimuusikkona.
Koulumatti
frame|right|Animaatio koulumatista Koulumatti on shakkipelissä neljännellä siirrolla tehty matti, jonka valkea saattaa tehdä siirroilla 1.e4 2.Lc4 3.Df3 (tai Dh5) 4.Dxf7#. Siirrot voivat tapahtua eri järjestyksessä tai välissä voi olla useampia eri siirtoja, mutta idea on aina sama. Kuningatar lyö f7:ään lähetin suojatessa sen, jolloin se tekee vastustajan kuninkaasta matin. Koulumatti voi esimerkiksi mennä seuraavasti. 1.e4 e5 2.Dh5 Rc6 3.Lc4 Rf6 4.Dxf7#
Koulumatti on hyvin yleinen aloittelijatasolla, mutta sen idea on sama myös monessa muussa avauksessa. Valkea hyökkää mustan heikon f7-ruudun kimppuun. Tämä näkyy esimerkiksi preussilaisessa pelissä, jossa valkea hyökkää siirroilla 1.e4 e5 2.Rf3 Rc6 3.Lc4 Rf6 4.Rg5!? f7-sotilaan kimppuun.
Ernst Thälmann
thumb|Ernst Thälmann vuonna 1932. Ernst Thälmann (16. huhtikuuta 1886 Hampuri – 18. elokuuta 1944 Buchenwald) oli saksalainen poliitikko, joka toimi Saksan kommunistisen puolueen puheenjohtajana 1925–1932.
Thälmann toimi valtiopäiväedustajana 1924–1932 ja oli ehdolla Saksan presidentiksi 1925 ja 1932. Kansallissosialistien valtaannousun jälkeen 1933 Gestapo pidätti hänet. Thälmann oli vangittuna, kunnes hänet Adolf Hitlerin henkilökohtaisesta käskystä teloitettiin Buchenwaldin keskitysleirillä 1944.
Ernst Thälmannin elämästä tehtiin 1954–1955 itäsaksalainen kaksiosainen elokuva, jonka pääosaa esitti Günther Simon.
Thälmannin mukaan nimetty
thumb|Ernst Thälmannin muistomerkki [[Weimarissa.]]
Ari Boyland
Ari Boyland (s. 10. elokuuta 1987 Lower Hutt, Uusi-Seelanti) on uusiseelantilainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten televisiosarjoista Klaani ja Power Rangers: RPM. Hän näytteli Klaanissa kolmen tuotantokauden verran ja vieraili myöhemmin viidennellä kaudella.
Kevyen prikaatin hyökkäys
thumb|350px|Kevyen prikaatin hyökkäys, [[Richard Caton Woodville nuorempi|Richard Caton Woodvillen maalaus vuodelta 1894.]] thumb|350px|Kaavio hyökkäyksen etenemisestä. Kevyen prikaatin hyökkäys oli väärin tulkitusta käskystä johtunut brittiläisen kevyen ratsuväkiprikaatin itsetuhoinen hyökkäys ylivoimaista venäläisten asemaa vastaan Krimin sodan Balaklavan taistelussa 25. lokakuuta 1854. Ylipäällikkö oli halunnut prikaatin valtaavan tykkipatterin, jota venäläiset olivat evakuoimassa, mutta epäselvä määräys tulkittiin virheellisesti, ja prikaati hyökkäsikin paljon vahvempaa vihollisen asemaa vastaan ja joutui ankaraan tulitukseen joka suunnalta. Tuhoontuomitusta hyökkäyksestä tehtiin pian Britanniassa urhoollisuuden vertauskuva ja se on sittemmin saavuttanut lähes myyttisen maineen.
Tapahtumat
Kenraaliluutnantti, jaarli Lucanin komentama ratsuväkidivisioona koostui kahdesta prikaatista, kevyestä ja raskaasta. Jaarli Cardiganin komentamaan kevyeen prikaatiin kuuluivat 13. ja 4. kevyt rakuunarykmentti, 17. keihäsrykmentti sekä 8. ja 11. husaarirykmentti. Balaklavan taistelu käytiin kahdessa harjanteen erottamassa laaksossa. Harjanne muodosti näköesteen, jonka vuoksi brittijoukkojen ylipäällikkö lordi Raglan ei nähnyt taistelukentän toista puoliskoa. Taistelun alkupuolella venäläiset olivat vallanneet turkkilaisten tykkipatterit harjanteella, minkä jälkeen 93. ylämaalainen jalkaväkirykmentti oli torjunut Venäjän ratsuväen eteläisessä laaksossa muodostamalla kuuluisan ”ohuen punaisen viivan”. Prikaatinkenraali James York Scarlettin komentama raskas ratsuväkiprikaati oli sitten ajanut hyökkäyksellä venäläiset pohjoisen laakson puolelle ennen kuin nämä ehtivät valmistella oman hyökkäyksensä. Ylipäällikkö Raglan halusi seuraavaksi hyökättävän venäläisiä vastaan pohjoislaaksossa ja antoi sitä koskevan määräyksen. Päämajoitusmestarina toiminut prikaatinkenraali Richard Airey kirjoitti viestin, jonka hänen sotilaspalvelijansa, kapteeni Louis Nolan toimitti henkilökohtaisesti Lucanille. Viestin sisältö oli seuraava:
Kun Lucan kysyi Nolanilta, mitä epämääräisellä viestillä tarkalleen tarkoitettiin, Nolan viittasi laakson suuntaan ja totesi ”Tuolla on vihollisenne”. Lucan välitti käskyn Cardiganille, joka piti määräystä kyseenalaisena, mutta lähti silti hyökkäämään. Hän johti kevyen prikaatin hyökkäykseen itä–länsi-suunnassa pitkin pohjoista laaksoa, jonka molemmilla sivuilla oli venäläisten tykistöä. Venäläiset tulittivat prikaatia joka suunnasta ja hyökkäys epäonnistui täydellisesti. Ei tiedetä kuinka moni prikaatin 673:sta miehestä kaatui, mutta arviot ovat sadan ja kahdensadan välillä. Vain ranskalaisten ratsuväen hyökkäys pelasti kevyen prikaatin täydeltä tuholta. Taistelun päätteeksi venäläiset säilyttivät alussa turkkilaisilta valtaamansa asemat ja tykit.
Myöhemmin on ollut epäselvyyttä siitä, kenen erehdyksestä itsetuhoinen hyökkäys johtui. Suositun näkemyksen mukaan Raglan oli alkuperäisessä määräyksessään tarkoittanut tykeillä venäläisten aiemmin samana päivänä harjanteella valtaamia turkkilaisia pattereita ja halunnut siis kevyen prikaatin hyökkäävän harjanteelle eikä laaksoa pitkin, mutta Nolan oletti hänen tarkoittaneen noin puolentoista kilometrin päässä toisella mäellä sijainnutta venäläistä tykistöä, ja selitti siksi käskyn Lucanille väärin. Nolan itse kaatui hyökkäyksessä, joten asiaa ei voitu jälkeenpäin kysyä häneltä. Syynä väärinkäsitykseen oli ilmeisesti kaikkien osallisten huolimattomuus: Raglanin käsky oli epätarkka ja Aireyn viesti epämääräisesti muotoiltu; Nolan ei selittänyt määräyksen tarkoitusta kunnolla, eikä Lucan ryhtynyt selvittämään sitä. Jälkeenpäin Raglan syytti Lucania fiaskosta.
Jälkimaine
Hyökkäys tuli kuuluisaksi Alfred Tennysonin kirjoittamasta runosta ”Kevyen prikaatin hyökkäys”, joka julkaistiin vuonna 1855. Tennyson ylisti prikaatin miesten rohkeutta ja sankaruutta, sillä he olivat käskyä noudattaen hyökänneet vihollisen vahvaa asemaa vastaan, vaikka tiesivät selviämismahdollisuuksien olevan heikot.
Myöhemmin kevyen prikaatin hyökkäyksestä on kirjoitettu paljon ja tehty useita elokuvia. Tunnetuimmat elokuvasovitukset ovat 1936 valmistunut Ne 600 urhoollista sekä vuonna 1968 valmistunut samanniminen elokuva. Tapahtumasta kertoo myös Iron Maiden -yhtyeen kappale ”The Trooper”.
Formula 1 98
Formula 1 98 on Visual Sciencesin kehittämä ja Psygnosisin julkaisema Formula 1 -aiheinen ajopeli. Peli on julkaistu vuonna PlayStationille.
Peli sisältää kaikki Formula 1 -kauden 1998 16 rataa ja 11 tallia. Pelissä on ensimmäistä kertaa mukana suomen kieli. Suomenkielisinä selostajina pelissä toimivat Matti Kyllönen ja Erkki Mustakari.
Tupakkamainokset on pelistä sensuroitu seuraavasti:
Nela Pocisková
thumb|right|Nela Pocisková
Formula 1 98
Pelaaminen
Peliä voi pelata yksin tai moninpelinä jaetulla ruudulla tai linkkikaapelin avulla.
Nela Pocisková
Nela Pocisková (s. 4. lokakuuta 1990 Bratislava) on slovakialainen laulaja. Hän aloitti aktiivisen uransa vuonna 2007 ja edusti maataan Eurovision laulukilpailussa 2009 kappaleella Leť tmou yhdessä Kamil Mikulčíkin kanssa. Vuonna 2010 Pocisková voitti Let's Dance -ohjelman eli Dancing with the Starsin slovakialaisen version neljännen kauden. Hän julkaisi vuonna 2013 albumin WAR.
Formula 1 98
Vastaanotto
Peli on saanut Pelit-lehden arvostelussa arvosanaksi 91/100.
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 7.5/10.
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 7.3/10.
Mladen Mladenović
Mladen Mladenović (s. 13. syyskuuta 1964 Rijeka) on kroatialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Mladenović debytoi Kroatian maajoukkueessa 1990. Hän on pelannut 19 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.
Leonard Howell
Leonard Howell (16. kesäkuuta 1898 Clarendon, Jamaika – 1981 Kingston, Jamaika) oli jamaikalainen saarnaaja, kansalaisoikeusaktivisti ja rastafariliikkeen perustaja.
Howell asui 1920-luvulla New Yorkissa, missä hän toimi mustien kansalaisoikeuksien puolesta. Vuonna 1932 hän palasi Jamaikalle ajamaan mustien kansalaisoikeuksia siellä ja saarnaamaan panafrikkalaista ideologiaansa. Vuonna 1933 Howell julisti, että Etiopian keisari Haile Selassie oli Messias, ja loi näin perustan rastafarismille. Howell kirjoitti teoksen Promise Key, josta tuli rastafariliikkeen merkittävimpiä teoksia. Hän perusti Saint Catherineen rastafariyhteisön nimeltä Pinnacle, josta kasvoi omavarainen afrosentristinen kaupunki. Howell pidätettiin toimintansa johdosta yli 50 kertaa. Toisin kuin monet rastafarit, Howell ei koskaan kasvattanut rastatukkaa.
Petopunkit
Petopunkit (Mesostigmata) on loispunkkien (Parasitiformes) suuri lahko, jossa on yli 8000 lajia. Vaikka petopunkit kuuluvat taksonomisessa luokittelussa loispunkkeihin, ne eivät kuitenkaan yleensä ole parasiitteja, vaan petoja, jotka tappavat ravinnoksi käyttämänsä saaliseliöt. Vaikka ryhmään kuuluu myös monia loispunkkeja, sekä suomen että ruotsin kielessä koko Mesostigmata-lahkosta käytetään yleisnimitystä petopunkit. Lääketieteessä ryhmästä käytetään yleisesti myös vanhempaa tieteellistä nimeä Gamasina.
Petopunkit ovat kooltaan tyypillisesti korkeintaan 0,5 mm, ja ne ovat usein lähes samankokoisia kuin saalislajinsa. Naaraat ovat yleensä suurempia kuin koiraat, ja kokoero korostuu kun naaraat valmistautuvat munintaan. Punkeilla on viisi erilaista kehitysastetta: muna-, toukka-, protonymfi-, deutonymfi- ja aikuisaste. Toukka-asteella punkeilla on vielä vain kolme raajaparia, mutta muilla kehitysasteilla niitä on neljä. Muodoltaan petopunkit ovat tavallisesti päärynämäisiä ja pinnaltaan ne ovat kiiltävänhohtoisia. Väritykseltään petopunkkilajit ovat varsin vaihtelevia; niitä on lähes valkoisista ruskeanpunaisiin.
Punkkien leuat ovat kehittyneet voimakkaiksi, jotta ne voivat tarttua tehokkaasti saaliseläimeen. Leuoissa on syömistä varten imevät suuosat. Lisäksi punkeilla on erityiset tunnistuselimet ravinnon havainnointiin. Petopunkit käyttävät ravinnokseen pääasiassa pieniä kasveja syöviä hyönteisiä ja punkkeja, mutta jotkut lajit myös siitepölyä. Ne liikkuvat yleensä huomattavasti saalislajejaan nopeammin ja voivat kulkea pitkiä matkoja kasvustossa. Niiden on havaittu kykenevän suunnistamaan ympäristössään saalislajien ja näiden ravinnokseen käyttämien kasvien tuottamien hajusignaalien mukaan. Kuten useimmat muutkin punkkilajit, petopunkit voivat kulkeutua myös tuulen mukana pitkiä matkoja.
Petopunkkeja käytetään hyötykasvien viljelyssä niin sanottujen tuholaisten biologiseen torjuntaan. Tuholaisiksi kutsutaan pieniä niveljalkaisia, jotka käyttävät ravinnokseen viljeltäviä hyötykasveja. Niitä ovat muun muassa vihannespunkit, ripsiäiset, kirvat, harsosääsket, jauhiaiset ja miinaajakärpäset. Näistä petopunkkeja voidaan käyttää ainakin kehrääjäpunkkien, ripsiäisten ja jauhiaisten torjuntaan. Niitä hyödynnetään pääasiassa kasvihuoneviljelyssä. Tuholaistorjunnassa käytettävät petopunkit eivät vaurioita hyötykasveja, vaan saalistavat tehokkaasti niitä vahingoittavia pieniä tuholaiseläimiä.
Suurin osa biologisessa torjunnassa yleisesti käytettävistä petopunkeista kuuluu Dermanyssina -alalahkon heimoon Phytoseiidae. Samaan alalahkoon kuuluu kuitenkin myös yleisiä loispunkkeja, kuten lintupunkki (Dermanyssus gallinae). Toisinaan petopunkeiksi kutsutaankin kapeammin vain Phytoseiidae-heimon lajeja.
Luettelo Slovenian kaupungeista
thumb|[[Novo mesto]] Tämä on luettelo Sloveniassa sijaitsevista kaupungeista.
Tatra 603-2 B5
Tatra 603-2 B5 oli tšekkoslovakialaisen Tatran valmistama kilpa-auto, joka perustui Tatra 603:een. Auto suunniteltiin vakioautoluokan kestävyysajoihin. Se tuli tunnetuksi erityisesti vuosien 1966 ja 1967 Marathón de la Route -kisoista, jotka ajettiin Nürburgringillä.
Suunnittelu
Tatra 603 GT -kilpa-autolla Nürburgringillä vuonna 1965 saavutettujen kolmannen ja neljännen sijan jälkeen kilpailussa käytetyt kolme autoa päätettiin muuttaa sopiviksi B5-vakioautoluokkaan, jossa alkuperäisten tuotantoautojen rakennetta sai muunnella varsin vapaasti. Autot suunniteltiin Marathón de la Route -kestävyysajoa varten. Autot olivat väriltään tummankeltaisia lukuun ottamatta tavaratilan kantta, joka maalattiin mustaksi. Yksilöt voitiin tunnistaa oikeaan etukulmaan maalattujen punaisten raitojen avulla.
Moottori
Auton takaosaan pitkittäin sijoitettu moottori oli ilmajäähdytteinen V8, jonka sylinteririvien välinen kulma oli 90 astetta. Moottorinlohko ja sylinterikannet olivat kevytmetallia. Moottorissa oli puolipallon muotoiset palotilat, joihin venttiilit oli asetettu vastakkain. Ketjukäyttöinen nokka-akseli oli sijoitettu moottorinlohkoon. Vakiomoottorin massa oli 180 kg.
T603-B5:n polttoaineensyötöstä vastasi neljä kaksikurkkuista Weber 35 DCNL -kaasutinta. Sytytysjärjestelmä oli kärjetön ja AEC:n valmistama. Puristussuhde oli nostettu alkuperäisestä 8,2:sta 10,5:een. Sylinterinkansia oli käsitelty ja venttiilinjousia jäykennetty. Männät olivat Mahlen ja männänrenkaat GC:n valmistamat. Moottorissa käytettiin Castrolin voiteluöljyä ja kotimaisia PAL-sytytystulppia. Moottorin teho oli 150 hv /6000 1/min ja suurin vääntömomentti 20 kpm /4000 1/min. Näillä eväillä auton huippunopeus oli 180 km/h.
Voimansiirto ja alusta
Alkuperäisessä T603:ssa oli nelivaihteinen vaihteisto, jonka yhteyteen oli integroitu tasauspyörästö. Vaihteiston välitykset muutettiin kilpailukäyttöön sopiviksi ja vaihteenvalitsin siirrettiin ohjaustangosta lattiaan. Kuiva yksilevyinen kytkin toimi hydraulisesti. Etuakselilla oli erillisjousitus ja MacPherson-pyöräntuenta, jossa oli kierrejouset, kolmiotukivarret sekä kallistuksenvakain. Autossa oli tehostamaton hammastanko-ohjaus. Takana oli heiluriakselisto, johon kuului kierrejouset. Jokaisella pyörällä oli tehostetut levyjarrut, joiden satulat olivat Dunlopin ja levyt Girlingin valmistamat. Renkaat olivat kooltaan 185/70 R 15 ja niin ikään Dunlopin valmistamat.
Kori ja varusteet
Autossa oli itsekantava teräskori, joka oli vahvistettu keskellä lattialla kulkeneella kotelopalkilla. Kilpaversion koria oli kevennetty vaihtamalla korin luukkuja lasikuituisiin ja korvaamalla sivuikkunat pleksillä. Lokasuojien aukkoja oli suurennettu renkaanvaihdon helpottamiseksi. Polttoainetankki oli upotettu etutavaratilan pohjalle ja täyttöaukko oli sijoitettu auton keulalle.
Istuimina oli kevyet kuppipenkit. Eteen oli asetettu neljä lisävaloa. Kojelautaan oli lisätty Halda Twinmaster -kello, Smith's-kierroslukumittari ja Speedpilot-navigointilaite. Varusteisiin kuuluivat myös käsisammutin ja äänimerkkien virkaa toimittaneet fanfaaritorvet.
Kilpailuhistoriaa
Tatra T603-2 B5:n kuljettajina oli muun muassa Alois Mark, Zdenek Čechmánek, Stansilav Hajdušek ja Adolf Veřmiřovský.
Štramberk 1966
Vuonna 1966 autoja testattiin aluksi Štramberkin radalla. Niillä ajettiin lähes 10 000 km:n mittainen kestävyysajo, jossa tutkittiin niiden teknistä luotettavuutta.
Nürburgring 1966
Saman vuoden elokuussa autot osallistuivat Nürburgringin Marathon de la Route -ajoihin. Kilpailussa oli mukana kaikki kolme Tatraa ja sen lisäksi 46 muuta ajoneuvokuntaa. Ajoaika oli 84 tuntia ja kuljettajaa vaihdettiin kolmen tunnin välein. Autoille oli määrätty vähintään 106 km/h keskinopeus päiväaikaan ja 90 km/h yöaikaan. Renkaanvaihto- ja tankkausajat sekä muihin huoltotoimenpiteisiin käytettävät ajat oli tarkoin rajattu virhepisteiden uhalla. Tatrat sijoittuivat ajoissa erinomaisesti, sillä ne saivat loppupisteissä kolmannen, neljännen ja viidennen sijan. Kisan voitti Ford Lotus Cortinaa kuljettaneet belgialaiset Jacky Ickx ja Gilbert Stapelaere tuloksella 8808 km; toiseksi tulivat BMW 1800 TISA:lla ajaneet luxemburgilainen Nicolas Koob ja italialainen Dino Pizznato (8 611 km). Tätä seurasivat Tatrat tuloksilla 8 330, 8 219 ja 7 725 km.
Brno 1966
Autot osallistuivat jo seuraavan kuun aikana Brnossa pidettyihin kuuden tunnin kestävyysajoihin. Pari Veřmiřovský - Hajdušek sijoittui kolmanneksi, Čechmánek - Chovanec neljänneksi.
Nürburgring 1967
Vuoden 1967 Marathon de la Route -kisassa Tatrat saivat neljännen ja viidennen sijan; neljänneksi sijoittuneen autokunnan miehityksenä oli Hajdušek-Mark-Veřmiřovský ja viidenneksi sijoittuneessa Čechmánek-Chovanec-Pělucha.
Uuno Turhapuron muisti palailee pätkittäin
Uuno Turhapuron muisti palailee pätkittäin on vuonna 1983 julkaistu kahdeksas Uuno Turhapuro -elokuva, joka on jatko-osa edellisenä vuonna julkaistulle Uuno Turhapuro menettää muistinsa -elokuvalle. Elokuva oli vuoden katsotuin elokuva, sillä se keräsi 381 181 katsojaa.
Juoni
Kun Uunon muisti palailee pätkittäin, siitä seuraa tunnetusti harmia, kunnes hän kajahtaa taas ja pitää itseään äitinä, joka odottaa lasta. Kuitenkin kaiken myllerryksen keskellä itse Turhapuron ansiosta suunnitellaan uutta Tuntematon sotilas -elokuvan toista osaa, kun neuvostoliittolainen kauppavaltuuskunta saapuu Helsinkiin.
Muuta tietoa
Elokuva on jatkoa elokuvalle Uuno Turhapuro menettää muistinsa (1982). Elokuva loppuu siihen, kun Uuno juoksee Moskovaan matkalla olevan junan perään, mikä mitä luultavimmin parodioi Loirin debyyttifilmiä Pojat (1962). Elokuvan loppuun Spede sijoitti vitsiksi tarkoitetun mainoksen, jonka mukaan sarjan seuraava elokuva tulisi olemaan Uuno Turhapuro – Leningradin lemmikki. Tämän nimistä elokuvaa ei kuitenkaan koskaan tullut.
Arvioita
Helsingin Sanomien kriitikon Helena Yläsen mielestä Uuno Turhapuron muisti palailee pätkittäin ei ollut samaa tasoa kuin sen edeltäjä: "Tämä on Turhapuro-sarjan välitöitä, niitä joissa Uunon hahmo ei kehity ja hauskanpidossa on rutiinin tuntua. – – – Tämän uuden filmin puute on, että se hajaantuu niin moniaalle. – – – Uuno on miltei sivuhenkilö omassa elokuvassaan. Se on suuri virhe, sillä yksikään toinen tämän komedian henkilöistä ei ole samanlainen, perushahmoltaan suorastaan nerokas hahmo. Uunon rinnalla ovat pelkkiä avustajia niin 'normaali' vaimo, roopeankkamainen appiukko kuin tupuna ja hupuna kiitävät Spede ja Simo."
Monet kriitikot olivat alkaneet pitää Uunon hahmoa kiinnostavampana kuin itse elokuvia. Esimerkiksi Tiedonantajan Velipekka Makkonen kirjoitti: "Ajatus näyttää suomalaisen miehen ja naisen rooliasenteita Uuno Turhapuron kaltaisen hahmon kautta ei ole huono, mutta huonoa ja vastuutonta, yleisön todellista aliarvioimista ja pilkkaamista on kyvyttömyys nähdä Uunon kaltaisen hahmon todellisia ulottuvuuksia ja mahdollisuuksia, niin ilmaisun kuin komiikan alueella. Elokuvat tehdään huolimattomasti niin teknisesti kuin ilmaisullisesti, jälki on uskomattoman krouvia eikä yleisölle totisesti jätetä vähäisintäkään löytämisen iloa."
Porin Lehden Kari Levola pohti elokuvan kohdeyleisöä: "Turhapuroja on tähän asti pidetty jonkinlaisina perhefilmeinä. Nyt mukana alkaa olla jo sen verran rimaa alittavia aineksia, että sitäkin sietää jo harkita. – – – Tulee vain mieleen, että kun valtayleisö näyttää muodostuvan lapsista, voisi Spede säästää nyt ahkerasti viljellyt kaksimielisyydet ja pikkutuhmuudet jonnekin muualle." Kymmenestä suomalaisesta ensi-iltakriitikosta kaksi antoi elokuvalle yhden tähden, kolme ei sitäkään ja viisi ei ollut elokuvaa arvioinut. Keskiarvoksi tuli 0,4 tähteä neljästä. Video-oppaassa vuodelta 1994 elokuva saa yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Firass Dirani
Firass Dirani (s. 29. huhtikuuta 1984) on australialainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Nick Russellina televisiosarjassa Power Rangers Mystic Force.
Södersjukhuset
right|250px thumb|Södersjukhuset Södersjukhuset (Sös) on sairaala Tukholman Södermalmilla, Ringvägenin ja Årstavikenin rannan välillä.
Sairaalakompleksi rakennettiin vuosina 1937–1944 ja se on valmistumisestaan alkaen ollut Pohjoismaiden suurin sairaala sekä Tukholman suurin rakennus. Sen suunnittelivat arkkitehdit Hjalmar Cederström ja Hermann Imhäuser. Valmistuessaan Södersjukhuset oli varsin uudenaikainen. Sairaalaa on myöhemmin useasti laajennettu. 1960-luvulla tehtyjen laajennusten jälkeen siihen on kuulunut tilat 1 600 potilaalle, sairaanhoitajakoulu sekä joukko henkilökunnan asuintaloja.
Södersjukhusetin alueella lähimpänä rantaa on vuonna 1911 perustettu Sachsin lastensairaala, jonka rakennukset on suunnitellut Ivar Tengbom.
Norman Corwin
thumb|Norman Corwin vuonna 1973. Norman Lewis Corwin (s. 3. toukokuuta 1910 – 18. lokakuuta 2011 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat ) oli yhdysvaltalainen käsikirjoittaja.
Corwin syntyi juutalaiseen sukuun Bostonissa Massachusettsissa. Hänen suvussaan on esiintynyt poikkeuksellista pitkäikäisyyttä; sen lisäksi, että Norman Corwin itse vietti toukokuussa 2010 100-vuotispäiväänsä, hänen Emil-veljensä jäi eläkkeelle 98 vuoden iässä ja isä Samuel oli kuollessaan peräti 112-vuotias. Corwinin vanhemmilla oli kaikkiaan neljä lasta.
Hilkka Inkala
thumb|220px|Hilkka Inkala ylioppilaana vuonna 1942. Hilkka Inkala (30. toukokuuta 1924 Oulu – 9. heinäkuuta 2012 Oulu) oli suomalainen kuvittaja, piirtäjä ja pankkivirkailija.
Norman Corwin
Corwin aloitti työnsä lehdistössä. Hän muutti vuonna 1936 New Yorkiin ja nousi pian julkisuuteen radiotyöstään. Hänen tunnetuimpia radiokuunnelmiaan on On a Note of Triumph (ensiesitys 8. toukokuuta 1945). Hän kirjoitti myös kaksi Broadway-näytelmää, The Rivarly (1959) ja The World of Carl Sandburg (1960). Vuonna 2005 valmistui Corwinin elämään perustuva Oscar-palkittu dokumenttielokuva A Note of Triumph: The Golden Age of Norman Corwin.
Hilkka Inkala
Inkala on tehnyt tussipiirroksia, jotka kuvaavat oululaista rakennushistoriaa, purjelaivoja sekä koteja 1700–1900-lukujen taitteesta aina nykypäivän rakennussuojelukohteisiin. . Kuvia on julkaistu eri kirjoissa.
Norman Corwin
Radio-ohjelmien ja näytelmien lisäksi Corwin teki käsikirjoituksia myös elokuviin, kuten Irving Stonen Vincent van Goghia käsittelevään elämäkerralliseen romaaniin pohjautuva Hän rakasti elämää (1956). Hän oli tästä työstään parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-ehdokas. Hänelle on myönnetty kaksi Peabody Awardia, Emmy-palkinto ja Golden Globe.
Hilkka Inkala
Elämänvaiheita
thumb|Keskellä kuvassa Hilkka Inkala, [[Wäinö Jousi|Wäinö Jousen huvilalla Kotkan Mussalossa 1930.]] Hilkka Inkala syntyi oululaisen lehtitoimittaja Kaarlo ja Johanna (o.s. Wiklund) Inkalan perheeseen, joka asui puutalossa Oulun Kakaravaarassa Kauppurienkadulla. Inkala vietti useita kesiä äitinsä ja siskonsa kanssa meren rannalla Kotkan Mussalossa Wäinö Jousen kesähuvilalla. Inkala valmistui ylioppilaaksi Oulun Suomalaisen Yhteiskoulun lukiosta vuonna 1942. Hän teki pääuransa Oulussa Suomen pankin virkailijana 1942–1982.
Norman Corwin
Corwinista tuli 12. toukokuuta 1990 Lincoln Collegen kunniatohtori ja vuonna 1993 Radio Hall of Famen jäsen. Vanhuutensa päivinä Corwin asuI Los Angelesissa ja luennoi viimeiseen saakka Etelä-Kalifornian yliopistossa. Hän oli vuodesta 1947 naimisissa näyttelijä Katherine Locken (k. 1995) kanssa. Kirjailija Philip Roth sai nuorena vahvoja vaikutteita Corwinin kuunnelmista, kuten myös hänen luomansa hahmo Alex Portnoy.
Hilkka Inkala
Elämänvaiheita
Inkala valittiin 1987 vuoden oululaiseksi ja hän sai Oulun Etta -arvonimen. Hän oli Oulu-seuran kunniajäsen. Inkalalle myönnettiin vuonna 2000 Suomen Kotiseutuliiton kotiseututyön ansiomitali. Inkala suunnitteli mm. vuonna 1990 Sara Wacklinin 200-vuotisjuhlavuoden postileiman.
Kuvituksia
Inkala on kuvittanut useita Oulua ja paikallishistoriaa käsitteleviä kirjoja.
Ӧ
Ӧ on kyrillinen kirjain. Se sisältyy altain, hakassin, komin, kurdin (kyrillisen), marin ja udmurtin aakkosiin.
Ääntäminen
Ӧ on marissa vokaalin /ø/ merkki.
Nela (nimi)
Nela on naisen etunimi, joka on käytössä ainakin tšekin, slovakian, kroatian ja portugalin kielissä. Etymologialtaan se on lyhennetty muoto -nela-päätteisistä etunimistä, joihin lukeutuu Antonela. Tšekissä Nela on myös Kornel-nimen feminiininen muoto.
Vuonna 2014 Nela oli Tšekissä tyttöjen nimistä 12. suosituin ja vuonna 2009 Kroatiassa sadanneksi suosituin. Nimeä käytetään myös Puolassa, jossa se oli suosioltaan 53. vuonna 2014.
RKC Waalwijk
RKC Waalwijk on jalkapalloseura Waalwijkista, Alankomaista. Se pelaa kaudella 2021-2022 maan pääsarjassa Eredivisiessä. Nimi RKC tulee sanoista Rooms Katholieke Combinatie. Seura syntyi 26. elokuuta 1940, kun kolme aikaisempaa seuraa, HEC, WVB ja Hercules, yhdistyivät. Seura pelasi ottelunsa Olympiaweg-stadionilla ennen uuden, Mandemakers Stadionin avaamista vuonna 1996. RKC on eräs Eredivisien pienimmistä seuroista. Sen kotiotteluiden katsojakeskiarvo kaudella 2004/05 oli 5 800 henkeä. Seura nousi pääsarja Eredivisieen kaudeksi 2011–12.
О
О on kyrillinen kirjain. Se sisältyy muun muassa bulgarian, jakuutin, makedonian, marin, serbian, ukrainan, valkovenäjän ja venäjän aakkosiin.
Ääntäminen
О-kirjainta käytetään tavallisesti merkitsemässä [o]- tai [ɔ]-vokaalia. Sen äännearvo on yleisimmin bulgariassa [ɔ], makedoniassa [o], marissa [o], serbiassa [o], ukrainassa [o], valkovenäjässä [o] ja venäjässä painollisessa tavussa [o] ja painottomassa [ʌ] tai [ə].
Ulriika Eleonoora (vanhempi)
Ulriika Eleonoora (11. marraskuuta 1656 Kööpenhamina – 26. heinäkuuta 1693 Solna) oli Tanskan prinsessa, Fredrik III:n tytär, josta tuli Kaarle XI:n puolisona Ruotsin kuningatar. Heidän naimisiinmenonsa aikoihin Ruotsi ja Tanska olivat vihamielisissä väleissä, ja avioliiton solmimisen yksi tarkoitus oli saada takeet rauhasta.
Kuningattarena Ulriika Eleonoora jäi voimakastahtoisen anoppinsa leskikuningatar Hedvig Eleonooran varjoon. Hän ei juurikaan osallistunut hovielämään tai hallintoasioihin, vaan keskittyi kasvattamaan maalle kruununperillistä. Perheeseen syntyi viisi poikaa ja kaksi tytärtä. Vain yksi pojista, tuleva Kaarle XII, selvisi elossa yli lapsuusvuosiensa. Sen sijaan molemmat tyttäret, Hedvig Sofia ja perheen kuopus Ulriika Eleonoora kasvoivat aikuisiksi.
Ulriika Eleonooraa on kuvattu kärsivälliseksi ja lempeäksi. Hän oli oppineempi kuin miehensä, luki mielellään, suosi taiteita ja harjoitti hyväntekeväisyyttä.
Ulrika Eleonoran kirkko Helsingissä, nykyisen Senaatintorin kohdalla, sai nimensä "Ulrikan kirkko" vanhemman Ulriika Eleonooran mukaan, samoin kuin Ulrika Eleonoran kirkko Kristiinankaupungissa.
Gomes
Gomes on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Peter Skellern
Peter Skellern (14. maaliskuuta 1947 Bury, Lancashire – 17. helmikuuta 2017) oli englantilainen laulaja-lauluntekijä ja pianisti.
Ura
Peter Skellern syntyi Buryssa Lancashiressa. Hän kävi Derby High Schoolia Suur-Manchesterissa ja opiskeli pianonsoittoa Lontoossa Guildhallin musiikki- ja draamakoulussa. Myöhemmin hän vaikutti popyhtyeissä Harlem ja March Hare. Varhaisvuosinaan hän myös soitti urkuja Pyhän Mikaelin kirkossa Boltonissa.
Vuonna 1972 Skellern sai ensimmäisen hittinsä laululla "You’re a Lady". Britannian singlelistalla se nousi sijalle kolme ja Yhdysvalloissa sen sijoitus Billboardin Hot 100 -listalla oli 50. Levyllä oli mukana The Congregation -kuoro, joka oli aikaisemmin levyttänyt hitin "Softly Whispering I Love You".
Ranskassa laulusta teki tuoreeltaan oman versionsa folklaulaja Hugues Aufray nimellä "Vous ma lady". Duettoparina kappaleen tulkitsivat Brigitte Bardot ja Laurent Vergezin. Heidän versionsa julkaistiin 3. tammikuuta 1973.
Skellern menestyi kolme vuotta myöhemmin kappaleella "Hold on to Love", joka saavutti kotimaassaan Top 40 -listalla sijaluvun 14. Hän lauloi myös TV-sarjan Billy Liar nimikkokappaleen. 1970-luvulla hän työskenteli kolmen vuoden ajan BBC Radio 4:n Stop the Week -ohjelmassa. Kappale "Too Much I’m in Love" soi radiossa, mutta ei noussut myyntilistalle.