cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pallo and the Boys
Tahkoamista divarissa
Putoamisen jälkeen seuraa vuosikaudet valmentaneet Köykkä ja Kangasmäki saivat väistyä Kari Ruokosen ja Jukka Roposen tieltä. Seura lähti tavoittelemaan paikkaa liigakarsintaan 18 pelaajan ringillä. Tulokset olivat kuitenkin heikkoja, ja valmennuskaksikko sai tehdä tilaa Kangasmäen ja Köykän ottaessa valmennusvastuun takaisin jo marraskuussa. 1. divisioonan etelälohkossa Pallo & Boys jäi kahdeksanneksi. Joukkue voitti kahdeksan kahdestakymmenestä ottelustaan. Mika Aaltonen oli seuran paras pistemies tehoin 24+16=40. Se riitti pistepörssissä vasta sijaan 29. Kauteen 2004–2005 Pallo & Boys lähti tutun valmentajakaksikon voimin. Myös edellisen kauden liigassa pelannut Karri Nurmi palasi vuoden tauon jälkeen seinäjokelaisten miehistöön. Pallo & Boys sijoittui kymmenen joukkueen sarjassa neljänneksi, mutta putosi välierissä hävittyään RC Gremolle voitoin 2–0. Ottelut päättyivät luvuin 5–7 ja 7–10. Tavoitteena ollut pudotuspelipaikka kuitenkin toteutui, kun joukkue nousi runkosarjan päätöskierroksen voitollaan neljänneksi. Seuran paras pistemies oli jälleen Nurmi tehoin 16+42=58. Sillä hän oli lohkon pistepörssin kahdeksas.
Kaudella 2005–2006 joukkue sijoittui kahdeksan joukkueen etelälohkossa neljänneksi. Joulukuussa seurassa tapahtui valmentajan vaihdos, kun alkukauden joukkuetta luotsannut Köykkä joutui luopumaan työkiireiden takia paikastaan. Tilalle pelaajavalmentajaksi tuli Jarmo Marttala. Kauden paras pistemies oli Matti Kuutti tehoin 27+22=49, mikä riitti pistepörssissä sijaan kahdeksan. Lohkon välierissä vastaan asettui imatralainen Kikka-88. Se voitti ensimmäisen ottelun luvuin 11–9. Toisesta osaottelusta Pallo & Boys olisi tarvinnut voiton, mutta ottelun päätyttyä tasan 6–6 imatralaiset menivät finaaliin kolmella ottelupisteellä. Jälleen tavoitteena olleisiin välieriin kuitenkin päästiin.
Kaudeksi 2006-2007 Pallo & Boys sai kovan luokan vahvistuksen, kun edelliskaudella kaukalopalloliigan pistepörssissä neljänneksi yltänyt Juha Alaraatikka liittyi joukkueeseen. Välivuoden pitänyt Karri Nurmi oli myös tärkeä lisä. Valmentajana jatkoi Marttala apunaan taukoa pitänyt Kangasmäki. Joukkue pelasi jälleen etelälohkossa, vaikka halukkuutta pohjoislohkoonkin kyseltiin. Tavoitteeksi asetettiin lohkovoitto ja 1. divisioonan mestaruus. Pallo & Boys olikin hyvässä tahdissa Heikki Siloahon loistavan maalivahtipelin johdolla. Se ei kuitenkaan riittänyt ja joukkue jäi kahdeksan joukkueen runkosarjassa neljänneksi selviten kuitenkin välieriin. Joukkueen runkosarjan paras pistemies oli Nurmi, joka keräsi yhteensä 41 tehopistettä. Välierissä Pallo & Boys hävisi molemmat ottelut runkosarjan voittaneelle mikkeliläiselle Maks-91:lle. Välierissä joukkueen tehokkain oli Matti Kuutti tehoin 6+2=8.
Sarjauudistuksen jälkeen uuteen nousuun
Kaudeksi 2007–2008 kaukalopallon 1. divisioona muuttui kuuden joukkueen yksilohkoiseksi sarjaksi. Marttalan ja Kangasmäen valmennuksessa Pallo & Boys lähti sarjaan kokeneella joukkueella tavoitteenaan mestaruus. Uusista pelaajista kakkosjoukkueesta takaisin edustusjoukkueeseen noussut Petteri Miettinen valittiin heti kapteeniksi. Joukkueen kausi oli kuitenkin loukkaantumisten ja työesteiden takia rikkonainen. Niinpä joukkue voitti 14 ottelustaan ainoastaan kolme. Se jäikin koko sarjan viimeiseksi seitsemällä pisteellään. Joukkueen paras pistemies oli Matti Kuutti. Hänen tehonsa 14+12=26 riittivät sarjan pistepörssissä sijalle 14. Vaikka Pallo & Boys jäikin sarjassaan viimeiseksi, se ei pudonnut sarjasta, vaan seuralle tarjottiin jopa liigapaikkaa seuraavaksi kaudeksi. Joukkue katsoi kuitenkin parhaaksi jatkaa edelleen 1. divisioonassa.
Jälleen pääsarjassa
Seuraavaksi kaudeksi Pallo & Boysille tarjottiin divarin mestaruuden vuoksi liigapaikkaa, jonka seura aikoi aluksi hylätä. Lopulta joukkue kuitenkin päätti ottaa sarjapaikan vastaan todettuaan, että 20 pelaajan rinki riittää sarjan läpiviemiseen. Niinpä Pallo & Boys pelasi kaudella 2009–2010 historiansa toista kertaa Kaukalopalloliigassa. Tuolla liigaan osallistumisella oli suuri merkitys koko sarjan kannalta sillä ilman Pallo and the Boysia koko sarja oltaisiin jätetty pelaamatta. Kaudella seinäjokelaisten uutena päävalmentajana toimii Vesa Mäki-Jussila. Uusia pelaajia joukkueeseen tuli seitsemän, joista Ari Tikkala valittiin joukkueen kapteeniksi. Pääosin uudet pelaajat olivat pääsarjapalloilusta kiinnostuneita jääkiekkoilijoita. Edelliseltä liigavisiitiltä Pallo and the Boysin joukkueessa oli vielä seitsemän pelaajaa; Heikki Siloaho, Anssi Karjanlahti, Ari Lähteenmäki, Jarmo Marttala, Jaakko Pihlaja, Sami Kangasmäki ja Jukka Klasila. Muutenkin joukkue jatkoi kokeneella ryhmällä sillä nuorimmat pelaajat olivat 26-vuotiaita. Viralliseksi tavoitteekseen liigassa Pallo and the Boys asetti kuuden parhaan joukkoon pääsemisen runkosarjassa. Pallo and the Boys oli liigan ainoa seura, jonka otteluihin oli vapaa pääsy. Silti joukkueen yleisökeskiarvo oli sarjan ylivoimaisesti heikoin. Kauden suurin yleisömäärä oli 77 katsojaa ja keskiarvo 65. . Kauden aikana Pallo & Boys pääsi ensimmäistä kertaa myös Veikkauksen pelilistoille.
Huonosta menestyksestä huolimatta Pallo & Boys pääsi pudotuspeleihin kaikkien muiden joukkueiden ohella. Niissä vastaan asettui runkosarjan voittaja Kärpät. Historian ensimmäisen pudotuspeliottelunsa liigassa Pallo & Boys hävisi peräti 0–20, ja toinen ottelu päättyi Kärpille lukemin 19–10. Kolmannen pelin voitollaan Kärpät eteni välieriin suoraan otteluvoitoin 3–0 ja Pallo and the Boysin kausi päättyi. Kolmannessa ottelussa tuli myös Pallo & Boysin seurahistorian suurin tappio, kun Kärpät voitti lukemin 26–3. Pallo & Boysin pudotuspelien tehokkain pistemies oli Matti Kuutti tehoin 2+5=7, mikä riitti pistepörssin sijaan 45. Juha Alaraatikka keräsi kaksi tähtipistettä ja joukkueesta eniten rangaistusminuutteja keräsi Sami Kangasmäki, jolle niitä kertyi 34.
Kaudella 2010–2011 Pallo & Boys jatkoi Kaukalopalloliigassa. Edelliskauden joukkue pysyi hyvin kasassa sillä ainoastaan pari pelaajaa jätti joukkueen ja tilalle tuli saman verran uusia.
Kotikentät
thumb|250px|right|Pallo and the Boysin nykyinen kotihalli.Pallo and the Boys pelasi perustamisestaan asti Seinäjoen vanhemmassa jäähallissa, johon mahtuu noin 1000 katsojaa. Siellä se esiintyi myös pelatessaan Kaukalopalloliigassa kaudella 2002–2003. Syksyllä 2004 Seinäjoelle valmistui uusi harjoitusjäähalli. Sen katsomokapasiteetti on 850. Joukkueessa kuitenkin harkittiin, kannattaako uuteen halliin muuttaa, koska kaukalo siellä oli pienempi ja kustannukset suuremmat. Lopulta joukkue kuitenkin siirtyi pelaamaan uuteen halliin. Sen muiden kaupunkien halleja pienempi kaukalo antaa Pallo & Boysille suuremman kotiedun. Kaukalon koko on ainoastaan 26 x 58 metriä. Jääpalloa Pallo & Boys pelaa Seinäjoen tekojääradalla.
Jääpallo
Pallo & Boys aloitti syksyllä 2008 Veli-Pekka Helinin johdolla myös jääpallotoiminnan jatkamaan Seinäjoen pitkiä jääpalloperinteitä. Jääpalloilijat pelasivat Seinäjoella aiemmin SeiPin ja Seinäjoen Palloseuran riveissä; viimeksi jääpallotoimintaa Seinäjoella oli harjoittanut SeiPPi 1990-luvun puolivälissä. Kaupungissa on kuitenkin tekojääradan vuoksi erittäin hyvät edellytykset jääpallon pelaamiselle, ja myös tilausta lajille oli. Ensimmäisen kauden ajan Pallo & Boysilla toimivat jääpallossa ainoastaan harrasteryhmä ja luistelukerho, vaikka tarkoituksena oli pelata jo muutamia harjoitusotteluitakin. Kaudeksi 2009–2010 oli kuitenkin tarkoitus koota joukkue miesten Suomi-sarjaan eli alimmalle sarjatasolle, mutta se jäi toteutumatta. Edistysaskeleena Pallo & Boys järjesti Ylen Nenäpäivän keräykseen liittyen pääsarjaseurojen Porin Narukerän ja Jyväskylän Seudun Palloseuran välisen harjoitusottelun Seinäjoella.
Joukkue 2009–2010
Maalivahdit:
Linnunlantioiset
Linnunlantioiset (Ornithischia) oli sukupuuttoon kuollut toinen kahdesta               dinosauruskladista, jonka edustajat olivat pääasiassa kasvinsyöjiä ja joilla oli lintujen lantiota muistuttava lantio. Linnut kehittyivät kuitenkin liskonlantioisista, toisesta dinosaurusryhmästä, eivätkä siis kuulu linnunlantioisiin.
Pallo and the Boys
Joukkue 2009–2010
Puolustajat:
Linnunlantioiset
Luokittelu
Linnunlantioisten luokitus Bentonin (2004) mukaan:
Pallo and the Boys
Joukkue 2009–2010
Hyökkääjät:
Linnunlantioiset
Luokittelu
Luokittelu Thomas R. Holtz, Jr. mukaan (2011):
Brynjólfur Sveinsson
pienoiskuva|Brynjólfur Sveinsson Brynjólfur Sveinsson (1605–1675) oli Skálholtin piispa vuosina 1639–1674. Hän oli huomattava vanhojen islantilaisten käsikirjoitusten keräilijä.
When the Sun Goes Down
When the Sun Goes Down on englantilaisen indie rock -yhtye Arctic Monkeysin kappale. Se julkaistiin toisena singlenä yhtyeen debyyttialbumilta Whatever People Say I Am, That's What I'm Not. Julkaisun myötä kappale nousi Britannian singlelistan kärkeen.
Kappaleen sisältö
”Scummy man” on mies, joka on mahdollisesti naisen parittaja tai asiakas, joka on ostamassa seksiä.
Viittaus The Police -yhtyeen Roxanne-kappaleeseen.
Musiikkivideo
Paul Fraserin ohjaama musiikkivideo esitettiin ensimmäistä kertaa 21. joulukuuta 2005 MTV2-kanavalla (myöh. MTV Rocks). Pääosia videossa esittävät Lauren Socha ja Stephen Graham.
Pendelöinti
thumb|250px|Lähijuna pysähtyneenä Helsingissä [[Pasilan asemalle.]] Pendelöinti (ruotsin sanasta pendla ’liikkua edestakaisin, heilua’, alun perin latinan sanasta pendulum, heiluri) tarkoittaa nykykielessä asuinpaikkakunnan ja työssäkäyntipaikkakunnan välistä työmatkaliikennettä. Työmatkaliikenteen osuus muusta liikenteestä on heilurimaista töiden alkamis- ja päättymisajankohtana, ja aiheuttaa selvän piikin liikenteessä olevien henkilöiden määrässä.
Pendelöinnin aiheuttama heiluriliike lienee parhaiten todettavissa paikallisjuna- sekä muussa joukkoliikenteessä, jossa aamuisin suuri määrä ihmisiä saapuu työssäkäyntipaikkakunnalle junilla, linja-autoilla sekä henkilöautoilla. Samat ihmiset palaavat takaisin iltapäivällä.
Ruotsin kielen sana ett pendeltåg eli kirjaimellisesti heilurijuna (paikallisjuna tai lähijuna) kuvaa junayksikköä, joka liikkuu tietyllä reitillä edestakaisin joko jatkuvasti tai vain tiettyinä vuorokaudenaikoina.
Pitkät työmatkat ennustavat sosiaalista eristymistä, joka tekee ihmiset onnettomiksi. Erään laskelman mukaan tunnin mittainen matka työpaikalle vähentää ihmisen tyytyväisyyttä niin, että tasoissa pysyäkseen hänen olisi saatava vastineeksi 40 prosenttia enemmän palkkaa kuin ihmisen, jonka työpaikka on kodin lähellä.
Peltsix
Peltsix oli suomalainen etno- ja rockhenkinen yhtye, joka toimi vuosina 1989–1995. Edesmenneen näyttelijä Matti "Peltsi" Pellonpään johtama yhtye julkaisi uransa aikana kaksi albumia.
Yhtye
Peltsixin tunnettuja kappaleita olivat muun muassa "Pakeliittia ja kuttaperkkaa", "Lihaa ja leikkeleitä", "Älä mulle", "Syöpäläisiä", "Tärinää", "Langetaan loveen" ja "Aimo" (säv. & san. Esko Asikainen). Peltsixin musiikkityylillisesti vaihtelevat kappaleet pohjautuivat pitkälti Pellonpään teksteihin. Sävellyksistä vastasivat Kari Makkonen, Jukka Haikonen ja Pale Saarinen. Peltsixin konserteissa vierailevina esiintyjinä nähtiin Pate Mustajärvi, Anna Hanski, steelkitaristi Olli Haavisto, kitaristi Jarmo Hynninen, saksofonisti Esa Niiva sekä lyömäsoittajat Sakari Löytty ja Timo Räsänen.
Peltsixin uravuosia ja musiikkia on tuotu esille Lauri Timosen toimittamassa, vuonna 2009 ilmestyneessä Lähikuvassa Matti Pellonpää -kirjassa. Kirjassa Peltsix-muusikot muistelevat yhtyettä, solistiaan ja ystäväänsä Pellonpäätä. Peltsixiä käsittelevä luku sisältää myös muun muassa yhtyeen aktiivivuosien haastatteluja, joissa Matti Pellonpää pohtii yhtyeensä musiikkia ja omia lyriikoitaan.
Boheemi elää -dokumentti
Entiset Peltsix-muusikot Pale Saarinen ja Jukka Haikonen esiintyvät Janne Kuusen ohjaamassa dokumenttielokuvassa Matti Pellonpää: Boheemi elää - Bohemian Eyes. Se sai ensi-iltansa Doc Pointin festivaaleilla tammikuussa 2011. Pale Saarisen säveltämässä, sovittamassa ja tuottamassa Pellonpää-dokumentin elokuvamusiikissa ja julkaistulla soundtrack-CD:llä soi muun muassa katkelmia Peltsix-lauluista "Torttumainen unelma" ja "Vanha nainen hautausmaalla".
23.9.2011 Bohemian Eyes - Boheemi elää palkittiin Italian Torinossa Prix Italy 2011 -pääpalkinnolla taide- ja musiikkidokumenttielokuvien sarjassa.
Dacia Maraini
thumb|Dacia Maraini Dacia Maraini ['daːtʃa mara'iːni] (s. 13. marraskuuta 1936 Fiesole) on italialainen kirjailija. Hän teki läpimurtonsa vuoden 1963 esikoisteoksellaan L’età del malessere (suom. Heräämisen aika, Otava 1963), joka sai kansainvälisen kustantamoiden myöntämän Formentor-palkinnon. Hänen muita suomennettuja teoksiaan ovat Mykkä herttuatar (Artemisia 1998) sekä näytelmä Prostituoidun keskustelu erään asiakkaan kanssa (Yle 1987).
Maraini oli Lahden kansainvälisen kirjailijakokouksen päävieras vuonna 1997.
Sami Rintala
Sami Rintala (s. 1969 Kaavi ) on suomalainen arkkitehti ja taiteilija, joka tuotti vuosina 1999–2003 yhdessä Marco Casagranden kanssa arkkitehtonisia installaatioita kotimaassa. Heidän teoksiaan oli Venetsian arkkitehtuuribiennaalissa 2000 ja Montrealin biennaalissa 2002. Yhteisteoksia on muun muassa Chain Reactor.
Sami Rintala on suunnitellut myös huonekaluja. Hän toimii arkkitehtuurin, kuvataiteen ja muotoilun aloilla. Rintala sanoo töidensä perustuvan tarinan kerrontaan ja käsitteellisyyteen. Rintalan myös opettaa ja luennoi eri yliopistoissa työpajoissa.
Vuonna 2008 Rintala perusti arkkitehtitoimiston Rintala Eggertsson Architects yhdessä islantilaisen Dagur Eggertssonin kanssa. Toimisto sijaitsee sekä Oslossa ja Bodøssa. Sami Rintala on suunnitellut ohjelman vuoden 2009 Alvar Aalto -symposiumiin.
Ronja Salmi
Ronja Salmi (s. 1993 Helsinki) on suomalainen kirjailija, yrittäjä ja juontaja. Hän toimi Helsingin kirjamessujen ohjelmajohtajana 2018–2021. Salmi oli Kirjan ja ruusun päivän kirjailija 2016. Salmella oli Yle TV2:ssa ohjelma Mitä mietit, Ronja Salmi?, jonka ensimmäinen tuotantokausi esitettiin keväällä 2018. Hänellä oli myös tv-ohjelmaan linkittyvä podcast Mitä vielä, Ronja Salmi? Hän on juontanut Ylellä myös nuortenohjelmia Galaxi, Onks noloo? ja Ystäväni hevonen.
Airut:aamujen
Airut:aamujen on suomalaisen Tenhi-yhtyeen neljäs kokopitkä albumi. Levy jatkaa vuonna 2000 julkaistun mcd:n Airut: ciwi aloittamaa saagaa. Airut:aamujen julkaistiin itse asiassa jo vuonna 2004, ennen kolmatta albumia "Maaäet", bändin oman UTUstudio-yhtiön kautta, tällöin sivuprojektina Harmaan nimellä. Vuoden 2006 loppupuolella saksalainen Prophecy Productions uudelleenjulkaisi levyn, nyt Tenhin nimellä.
Airut:aamujen on tyyliltään riisutumpaa kuin Tenhin muu tuotanto: levyllä soivat käytännössä vain piano, rummut ja basso. Bändin mukaan Airut: ciwi -minicd:llä julkaistu kappale "Kielo" toimi suunnannäyttäjänä levylle.
Kellonvalaja (kirja)
Kellonvalaja on brittiläisen fantasiakirjailija Brian Jacquesin Redwallin taru -kirjasarjan seitsemäs osa. Se julkaistiin suomeksi vuonna 2001.
Juoni
Susikettu Urgan Nagru ja hänen vaimonsa Harmaaturkki valloittivat Miekkalinnan ja ottivat hallintaansa koko Lounakedon oravakuningas Juliuksen päästettyä heidät linnaan. Kuningatar Serena, heidän poikasensa Terho sekä lastenhoitajamäyrä Muta yritivät karata linnasta saukkojen avustuksella. Serena, Terho ja Muta pääsivät pakoon, mutta Julius jäi vangiksi.
Joseph Kellonvalajan tytär Mariel ja hänen ystävänsä Dandin olivat neljättä vuotta pois Redwallin luostarista. He tapasivat lumikoiden orjana olleen siilin Pulli Piikkikyljen ja vapauttivat tämän. Ystävykset kohtasivat Susiketun sotilaita, jotka ahdistelivat myyräperhettä. Taistelussa sotilaita vastaan heitä tuli auttamaan jäniskenraali Kukistamaton Kustaa ja hänen kurittomat veljenpoikansa. Kustaa, Mariel ja Dandin hyökkäsivät sotilaita vastaan ja jäivät vangeiksi.
Joseph Kellonvalaja näki unen, jossa luostarin soturi Martinin henki, Mariel ja Dandin pyysivät apua. Hän lähti merelle etelään yhdessä siili Tero Pistiäisen, orava Risto Pörröhännän, Pomomyyrän, jänisrouva Roosa Suolaheinän sekä POSSUn (Päästäisten Oma Sammalkukkametsän SissiUnioni) päästäisten kanssa. Rannalla he tapasivat merisaukko Finbar Myrskynkyntäjän, jonka kanssa he ottivat laivarotilta aikoinaan Finbarille kuuluneen Helmiäiskuningatar-laivan ja lähtivät purjehtimaan kohti etelää.
Redwallin luostariin saapui kaksi laivarottaa, Limaska ja Pahamaha. Limaska oli varma, että luostarissa oli aarre ja kaksikko alkoi etsiä sitä. Heitä varjosti pelottava kummitus, joka paljastui myöhemmin sokeaksi Simeoniksi, joka vain piti rottia silmällä, koska hänestä heissä oli jotain epäilyttävää. Luostarin kesäjuhlien aikana myyrätyttö Verttuli ja hänen ystävänsä hiirivauva johdattivat laivarotat aarteen luo. Aarre oli kuitenkin vain Natiaisten aarre: värikkäitä lasinsirpaleita, nauhoja, linnun höyheniä ja tammenterhoja. Tästä raivostuneena Limaska uhkasi tappaa Natiaiset, mutta luostarin mäyrämuori Mellus ja Simeon ehtivät hätiin. Kahakassa Mellus sai surmansa Limaskan tikarista. Laivarotat pakenivat luostarista kesäjuhlien esiintymispalkinto, mäyräpokaali mukanaan, mutta myöhemmin Pahamaha tappoi entisen kapteeninsa Limaskan ja palautti pokaalin redwallilaisille. Pahamaha lähti luostarista ja asettui merenrannalle. Hänestä tuli veneentekijä.
Mariel, Dandin ja Kustaa pääsivät karkuun vankilasta ja vapauttivat myös kuningas Juliuksen ja lepinkäinen Piikkinokan. Ystävykset taistelivat yhdessä saukkojen ja Helmiäiskuningattarella saapuneiden kanssa. Finbar Tappoi Susiketun, mutta kuoli itse saamiinsa vammoihin. Mariel, Dandin, Tero, Risto, Pomomyyrä ja Roosa palasivat luostariin, mutta Joseph Kellonvalaja jäi Lounakedolle auttamaan ja valoi kellon sodan muistomerkkiin. Myöhemmin Pulli, Dandin ja Mariel lähtivät purjehtimaan Helmiäiskuningattarella uusiin seikkailuihin.
Hiljaisuus (suomalainen elokuva)
Hiljaisuus on 9. joulukuuta 2011 ensi-iltansa saanut suomalainen sotaelokuva. Elokuvan on ohjannut Sakari Kirjavainen ja käsikirjoittanut Esko Salervo.
Pääosia näyttelevät Joonas Saartamo, Joanna Haartti, Lauri Tilkanen, Terhi Suorlahti, Ilkka Heiskanen, Sinikka Mokkila sekä Kari Hakala. Elokuvan pukusuunnittelusta on vastannut Janne Karjalainen, maskeerauksesta Kata Launonen ja äänisuunnittelusta Olli Huhtanen ja Pietari Koskinen. Elokuvan tuottaja on Cine Works Oy ja levittäjänä toimii Buena Vista International Finland.
Tuotanto
Elokuvaa kuvattiin vuonna 2011 helmikuun ja elokuun välillä.
Hyvää syntymäpäivää (Sigin kappale)
Hyvää syntymäpäivää on yksi Sigin tunnetuimmista kappaleista, jonka yhtye julkaisi Purppura-levyllään.
Hiljaisuus (suomalainen elokuva)
Tuotanto
Elokuvaa on kuvattu pääosin Kainuussa, Porvoossa, Inkoossa ja Lappeenrannan Ylämaan (muun muassa Pätärin talomuseon pihapiirissä) seudulla kolmessa osassa vuoden 2011 aikana. Elokuvan budjetti oli 1,5 miljoonaa euroa, ja siinä on mukana noin 200 avustajaa. Mukana olivat myös S.A. Aatu ja Hauska-Ponsi, Niinisalon ratsastajien suomenhevoset, joilla on takana noin 20 elokuvaa ja televisiotuotantoa.
Hyvää syntymäpäivää (Sigin kappale)
Kappaleen sanoittaja ja laulaja oli alun perin Matti Inkinen. Inkinen pyöritti myöhemmin syntymäpäiväpalvelua, jossa sai soittaa Inkisen numeroon, jolloin Inkinen lauloi kappaletta puhelimeen. Soittoja tähän numeroon ehti kertyä tuhansia.
Hiljaisuus (suomalainen elokuva)
Juoni
Eletään talvea ja kevättä 1944. Rintamalinjan lähellä sijaitsee kaatuneitten evakuoimiskeskus, jonne kuolleet sotilaat suomalaisten toisessa maailmansodassa noudattaman tavan mukaan kerätään huollettaviksi kotiin lähettämistä varten. Eino (Joonas Saartamo) astuu palvelukseen yhdessä ystävänsä Antin (Lauri Tilkanen) kanssa yksikköön, jossa muutaman naisen ja miehen joukko suorittaa raskasta ja vaativaa tehtävää. Ensitapaamisessaan vainajia kotimultiin valmistelevien lottien kanssa miehet joutuvat silmätysten päähän ammutun suomalaissotilaan kanssa ja järkyttävä näky saa Antin pyörtymään. Tottuneesti kuolleiden kanssa työskenteleviä lottia ovat Siiri (Joanna Haartti), Jaana (Terhi Suorlahti) ja naiskolmikon henkisenä johtajana kuppari-Miina (Sinikka Mokkila).
Einon tärkein tehtävä on huolehtia lupauksestaan Antin isälle – pitää tämä erossa vaikeuksista ja ennen kaikkea hengissä. Antti on iloinen ja lottia hymyllään hurmaava kauppamies, joka sälyttää raskaimmat työt Einolle. Kaikessa hiljaisuudessa Antti käy vaihtokauppaa linjojen välissä sattumoisin kohtaamansa venäläissotilaan kanssa. Miehet jatkavat veljeilevää liiketoimintaansa salatuissa yöllisissä tapaamisissa ei-kenenkään maalla. Jotain ankarasti kielletystä kaupankäynnistä tulee sotilaspastori Hiltusen (Kari Hakala) tietoon, mutta tämä luulee, että krusifiksien ja kultahampaiden ilmaantumisessa on ollut kyse "vain" ruumiinryöstämisestä.
Hyvää syntymäpäivää (Sigin kappale)
Sijoitus listoilla
Kappale nousi Suomen hittilistalla sijalle 13 tammikuussa 1986, ja pysyi listoilla pari kuukautta. Suomen vanhojen singlelistojen mukaan kappale sijoittui lokakuussa vuonna 1985 viikolla 43 sijalle 29 ja nousi viikolla 44 sijalle 22. Sama vuoden marraskuussa viikolla 45 se oli sijalla 23, viikolla 46 sijalla 18, viikolla 47 sijalla 14, viikolla 48 sijalla 15. Joulukuussa 1985 viikolla 49 se oli sijalla 15, seuraavalla viikolla sijalla 22, viikolla 51 sijalla 19 ja viikolla 52 sijalla 22. Tammikuussa 1986 viikolla 1 sija oli 22, viikolla 2 sija 26, viikolla 3 sija 29. Toisen tiedon mukaan kappale olisi korkeimmillaan ollut myyntilistan sijalla 14. Rumba-lehden listalla kappale sai noin 500 pistettä. .
Hiljaisuus (suomalainen elokuva)
Juoni
Eino joutuu toden ja unen rajalle mieleltään ilmeisen järkkyneen Korpikankaan, entisen lääketieteen ylioppilaan kanssa (Ilkka Heiskanen). Tämä keskustelee vainajien kanssa eikä epäröi kosketella kuolleita. Talviset ruumiiden sulatusrupeamat yöllisessä riihessäkään eivät näytä olevan Korpikankaalle ylivoimainen este.
Jussi-ehdokkuudet ja voitot
Hiljaisuus oli kolmen eniten Jussi-ehdokkuuksia saaneen elokuvan joukossa. Varsinaiset Jussi-palkinnot sille tulivat miespääosasta (Joonas Saartamo), miessivuosasta (Ilkka Heiskanen), musiikista (Timo Hietala) ja äänisuunnittelusta Olli Huhtanen ja Pietari Koskinen.
Ehdokkuudet Hiljaisuudelle tulivat lisäksi seuraavissa kategorioissa:
Kritolaos
Kritolaos (, k. ennen 111 eaa.) oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi.
Elämä
Kritolaos oli kotoisin Faseliksesta ja eli 82-vuotiaaksi. Hän opiskeli filosofiaa Ariston Keoslaisen oppilaana, ja hänestä tuli yksi peripateettisen koulun johtajia puhujantaitojensa sekä oppineisuutensa ja moraaliopetustensa ansiosta. Tutkijat ovat kuitenkin olleet erimielisiä siitä, tuliko hänestä koulun johtaja välittömästi Aristonin jälkeen, koska todisteet ovat ristiriitaisia.
Kritolaoksen elämän yksityiskohtia ei tunneta kovin hyvin, ja hänen elämästään tunnetaan vain yksi tapahtuma. Ciceron mukaan ateenalaiset lähettivät hänet yhdessä akatemialaisen Karneadeen ja stoalaisen Diogenes Babylonialaisen kanssa Roomaan vuosina 156-155 eaa. esittämään vastalause Ateenalle määrätystä 500 talentin sakosta Oropoksen tuhoamisen vuoksi. Nämä kolme lähettilästä luennoivat filosofiasta Roomassa sellaisella menestyksellä, että Cato huolestui ja järjesti heidän häätönsä kaupungista.
Filosofia
Kritolaos oli yleisesti lojaali peripateettisen koulun perinteisille opetuksille, mutta joissakin asioissa hän esitti edeltäjistään poikkeavia opetuksia. Hän esimerkiksi katsoi, että nautinto oli pahaa ja että sielu koostuu eetteristä. Olemassaolon päättyminen oli hänelle täydellisyyden saavuttamista luonnollisessa elämässä, ja se sisälsi sekä sielun ja ruumiin hyveet että kaikki ulkoiset hyvät asiat. Cicero sanoi teoksessaan Keskusteluja Tusculumissa, että sielun hyveet olivat hänestä täysin ylivertaisia muihin hyviin asioihin verrattuna ("tantum propendere illam bonorum animi lancem").
Kritolaos puolusti peripateettista käsitystä kaikkeuden ikuisuudesta ja ihmiskunnan tuhoutumattomuudesta stoalaisia vastaan. Asioiden luontaisessa järjestyksessä ei tapahtunut hänelle havaittavia muutoksia; ihmiskunta jatkaa elämäänsä luonnolta saamiensa kykyjen mukaan, eivätkä yksittäiset paheet, vaikka ovatkin kohtalokkaita yksilöille, voi vahingoittaa kokonaisuutta. Aivan kuten on absurdia olettaa, että ihminen olisi vain maasyntyinen, samoin olisi mahdotonta ajatella hänen tuhoutuvan lopulta. Maailman, ikuisen järjestyksen ilmentymänä, täytyy itsessään olla ikuinen.
Kaupungin valot (elokuva)
Kaupungin valot (City Lights) on vuonna 1931 valmistunut yhdysvaltalainen mykkä romanttinen komedia, jonka ohjasi, tuotti ja käsikirjoitti Charles Chaplin. Chaplin myös sävelsi elokuvan musiikin.
Juoni
Kaupungin virkamiehet ovat aikeissa paljastaa uuden patsaan, mutta kun patsasta peittävä kangas vedetään sivuun, Kulkuri (Charles Chaplin) löydetään sen alta nukkumasta. Väkijoukko ajaa Kulkurin pois. Rahaton ja koditon Kulkuri vaeltelee pitkin katuja ja saa osakseen kahden sanomalehtiä myyvän pojan (Ray Erlenborn ja Robert Parrish) kiusanteon. Kulkuri törmää sattumalta sokeaan, kukkia myyvään tyttöön (Virginia Cherrill) ja ostaa tältä kukan. Juuri kun tyttö on antamaisillaan Kulkurille tämän vaihtorahat, eräs mies (Peter Diego) nousee vieressä olevaan autoon ja ajaa pois. Näin ollen tyttö luulee, että Kulkuri on jo ehtinyt lähteä. Kulkuri ei oikaise väärinkäsitystä, vaan häipyy takavasemmalle. Sokea tyttö palaa yksinkertaiseen kotiinsa isoäitinsä (Florence Lee) luokse.
Sinä iltana Kulkuri törmää juopuneeseen miljonääriin (Harry Myers), joka yrittää tehdä itsemurhan. Kulkuri taivuttelee miljonäärin jättämään aikeensa, minkä seurauksena tämä syytää hänelle lahjoja. He palaavat yhdessä miljonäärin kartanolle, missä Kulkuri saa ylleen hienot vaatteet. Sitten parivaljakko lähtee yhdessä kaupungille, ja Kulkuri aiheuttaa vahingossa monenlaista sekasortoa. Seuraavana aamuna miljonääri ja Kulkuri palaavat kartanolle. Sokea tyttö kulkee heidän ohitseen, joten Kulkuri pyytää miljonääriltä rahaa ja ostaa sitten tytöltä kaikki tämän kukat ja ajaa tämän kotiin miljonäärin Rolls-Roycella. Kotona tyttö kertoo isoäidilleen varakkaasta kosijastaan. Kun Kulkuri palaa kartanolle, miljonäärin pää on ehtinyt selvitä. Miljonääri ei tunnista Kulkuria, vaan ajaa tämän töykeästi tiehensä. Myöhemmin samana päivänä miljonääri juopuu kuitenkin jälleen ja kohtaa Kulkurin kutsuen tämän järjestämilleen villeille juhlille. Juhlissa Kulkuri onnistuu kuitenkin aiheuttamaan jälleen kaaoksen. Seuraavana aamuna päänsä selvittänyt miljonääri on aikeissa lähteä risteilylle ja heittää jälleen kerran Kulkurin ulos kartanostaan.
Kulkuri palaa sokean tytön asunnolle ja katselee tätä salaa ikkunasta. Hän näkee, että tytön luona on parhaillaan lääkäri (T. S. Alexander) tutkimassa tyttöä. Kulkuri päättää etsiä itselleen töitä ansaitakseen tytölle rahaa. Hänestä tulee kadunlakaisija, ja hän ärsyttää jatkuvasti erästä työtoveriaan (Albert Austin). Sillä välin sokean tytön isoäiti saa viestin, jonka mukaan hänet ja tyttö heitetään ulos heidän asunnostaan, jolleivät he maksa vuokraansa. Isoäiti kuitenkin piilottaa viestin ja lähtee ulos myymään kukkia. Kulkuri käy sokean tytön luona lounastauollaan ja näkee samalla mainoksen, joka lupaa parantaa sokeuden. Sitten Kulkuri löytää tytön isoäidin piilottaman häätöilmoituksen ja lupaa tytölle maksaa heidän vuokransa. Kulkuri palaa takaisin töihin kuitenkin myöhässä ja saa potkut. Apea Kulkuri kävelee ohi rakennuksen, jossa järjestetään nyrkkeilyotteluita. Eräs nyrkkeilijä (Tom Dempsey) taivuttelee Kulkurin ottelemaan kanssaan niin, että tämä häviää hänelle tahallaan. Nyrkkeilijä lupaa jakaa palkintorahat tasan Kulkurin kanssa, mikäli tämä suostuu tehtävään. Nyrkkeilijä paljastuu kuitenkin oikeutta pakoilevaksu karkuriksi, joka joutuu pakenemaan tiehensä juuri ennen ottelua. Kulkurin on näin ollen jouduttava ottelemaan toisen, voittoa tosissaan havittelevan nyrkkeilijän (Hank Mann) kanssa. Kovasta yrityksestä huolimatta Kulkuri saa nyrkkeilykehässä selkäänsä. Pian sen jälkeen hän tapaa juopuneen miljonäärin jälleen kerran. Miljonääri vie Kulkurin kartanoonsa ja antaa tälle 1 000 dollaria vietäväksi sokealle tytölle. Kaksi murtovarasta (Albert Austin ja Joe Van Meter) kuitenkin hiipivät kartanoon ja iskevät miljonäärin tajuttomaksi. Kun miljonääri viimein virkoaa, hän syyttää Kulkuria varastamisesta. Kulkuri onnistuu nipin napin pakenemaan poliiseilta ja viemään rahat sokealle tytölle. Hän lupaa tytölle palata tämän luokse, mutta poliisi pidättää hänet ja vie hänet vankilaan.
Kuluu useita kuukausia. Kulkuri vapautuu vankilasta ja vaeltelee jälleen pitkin katuja. Hän etsii sokeaa tyttöä palaten tämän tavanomaiselle myyntipaikalle erään kadun kulmaan. Tyttö ei kuitenkaan ole siellä, sillä hän on saanut näkönsä takaisin ja avannut isoäitinsä kanssa kukkakaupan. Kukkakauppaan saapuu rikas mies, ja tyttö pohtii, voisiko tämä mies olla hänen salaperäinen hyväntekijänsä. Resuinen ja jälleen sanomalehtipoikien kiusaama Kulkuri kävelee tytön kukkakaupan ohi ja jää yllättäen tuijottamaan tyttöä kaupan ikkunan läpi. Tyttö vitsailee työtoverilleen (Mrs. Hyams) tehneensä valloituksen. Nähdessään Kulkurin kädessä olevan kukan hajoavan palasiksi tyttö tarjoaa tälle uutta kukkaa ja kolikkoa. Kulkuri on aikeissa lähteä, mutta ojentaa lopulta kätensä kohti kukkaa. Tyttö tarttuu Kulkuria kädestä antaakseen kolikon tälle. Tyttö tunnistaa kädet ja käsittää heti, kuka Kulkuri oikein on. ”Tekö?” tyttö kysyy. Kulkuri nyökkää sanoen: ”Näettekö te nyt?” Tyttö vastaa: ”Kyllä, minä näen nyt.” Hän vetää Kulkurin käden rinnalleen sydäntään vasten. Elokuva päättyy Kulkurin hymyillessä tytölle.
Tuotanto
Chaplin halusi elokuvastaan mahdollisimman täydellisen, minkä vuoksi elokuvan tekemiseen kului lähes kolme vuotta. Käsikirjoitusta hän työsti yli vuoden, mutta ei saanut sitä valmiiksi kuvausten alettua. Esimerkiksi Kulkurin ja sokean tytön ensikohtaamisesta otettiin yli kolmesataa otosta ennen kuin Chaplin kelpuutti sen. Hänen oli vaikea selittää kuvallisesti se, että tyttö luuli Kulkuria varakkaaksi. Elokuva valmistui jo vuonna 1929, mutta se julkaistiin vasta kaksi vuotta myöhemmin. Kun elokuva tuli teattereihin, olivat äänielokuvat lyöneet itsensä läpi, ja mykkäelokuvia kuvailtiin vanhanaikaiseksi. Elokuva kuitenkin menestyi hyvin, ja Chaplin on myöhemmin todennut Kaupungin valojen olleen hänen suosikkielokuvansa.
Chaplinille ja Virginia Cherrillille tuli riitaa kuvausten aikana ja Chaplin erotti naisen. Hän otti tilalle Georgia Halen, joka oli ollut Chaplinin vastanäyttelijänä Kultakuume-elokuvassa. Kustannukset alkoivat kuitenkin nousta liian suuriksi ja Chaplin joutui ottamaan Cherrillin takaisin.
Vastaanotto
Kaupungin valot kuuluu maailman arvostetuimpiin elokuviin. Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa elokuvakriitikkoa valitsi sen kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle sijalle 21. Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänesti kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Kaupungin valot oli mukana heistä kolmentoista listalla.
S&P/ASX 50
S&P/ASX 50 on Australian merkittävin suurten yritysten osakeindeksi. Se kuvaa Australian arvopaperipörssin (ASX) 50 markkina-arvoltaan suurimman ja vaihdetuimman osakeyhtiön osakkeiden arvon muutoksia. Osakeindeksiä ylläpitää Standard & Poor's yhdessä Australian arvopaperipörssin kanssa. Mukana on osakkeiden yhteenlasketulta arvoltaan eli markkina-arvoiltaan vähintään noin 5 miljardin Australian dollarin (AUD) arvoisia yrityksiä. Maaliskuussa 2017 indeksissä edustetut osakkeet (yritykset) edustivat noin 62 prosenttia Australian osakemarkkinoiden markkina-arvosta.
Osakeindeksissä edustetut osakkeet
S&P/ASX 50 -osakeindeksissä olivat mukana seuraavien yhtiöiden osakkeet 1. tammikuuta 2019.
Harri Koivunen
Harri Koivunen (s. 16. helmikuuta 1961 Pori) on suomalainen raviohjastaja ja -valmentaja. Hän pitää lähes 50 hevosen valmennustallia Turussa Metsämäen raviradalla. Koivusella on A-ajolupa sekä A-valmentajalisenssi.
Ura
Harri Koivunen aloitti ravihevosten valmennuksen synnyinkaupungissaan Porissa 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa. Alun perin hänen oli tarkoitus pitää lukion jälkeen välivuosi hevosten parissa, mutta lopulta siitä muodostui Koivuselle ammatti. Turussa Koivusella on ollut talli 1990-luvun alusta lähtien. Ensimmäisen ravilähtönsä hän ohjasti 17-vuotiaana vuonna 1978. Vuoden 2017 loppuun mennessä hän on ajanut lähes 37 000 starttia voittaen niistä yli 4 000. Koivunen on Suomen kaikkien aikojen seitsemänneksi voitokkain raviohjastaja.
Saavutuksia
Koivunen on voittanut ravikuninkuuden neljästi, vuosina 1993 ja 1994 Pettellä sekä vuosina 2012 ja 2013 Erikassonilla. Nelivuotiaiden lämminveristen tärkeimmän kotimaisen kilpailun Derbyn hän on voittanut kahdesti, Ribaudella vuonna 2008 ja Express Typellä 2010. Koivusen valmentama Callela E-Mail oli vuoden 2006 voitokkain lämminverinen.
Midnight Sky
Midnight Sky on yhdysvaltalaislaulajan Miley Cyrusin musiikkikappale. Sen julkaisi RCA Records hänen Plastic Hearts-studioalbumin ensimmäisenä singlenä 14. elokuuta 2020. Kappaleen ovat sanoittaneet Cyrus, Ali Tamposi, Ilsey Juber, Jon Bellion, Louis Bell ja Andrew Watt, joista kaksi viimeisintä myös tuottivat sen. "Midnight Sky" on lajityypiltään disko, pop, synthpop, elektropop ja poprock-kappale jonka sanat kertovat itsenäisyydestä ja itsevarmuudesta. Kappaleen musiikkivideon ohjasi Cyrus itse ja se julkaistiin singlen julkaisupäivänä.
Harri Koivunen
Perhe
Koivunen asuu perheineen Turussa. Hänellä on kaksi poikaa.
Ramstein-Miesenbach
Ramstein-Miesenbachin vaakuna|100px|right Ramstein-Miesenbach on kaupunki Kaiserslauternin piirissä Rheinland-Pfalzissa läntisessä Saksassa. Kaupungissa oli 7 981 asukasta vuoden 2020 väestönlaskennassa.
Ramstein-Miesenbach perustettiin kesäkuussa 1969 yhdistämällä Ramsteinin ja Miesenbachin kylät. Ramstein-Miesenbachista tuli kaupunki vuonna 1991. Ramstein-Miesenbach on noin 19 000 asukkaan seutukunnan keskus. Kylistä Ramstein on mainittu vuonna 1215 ja Miesenbach 1255.
Ramsteinissa on Yhdysvaltain ilmavoimien Ramsteinin lentotukikohta. Lentotukikohta on yli 16 000 yhdysvaltalaisen sotilaan Kaiserslautern Military Communityn suurin osa. Flugtag '88 -ilmailunäytöksessä tapahtui 28. elokuuta 1988 onnettomuus, jossa sai surmansa 70 ihmistä.
Metalliyhtye Rammstein on ottanut nimensä lentotukikohdan ja onnettomuuden mukaan.
Full Out
Full out on vuonna 2015 julkaistu draamaelokuva, joka perustuu tosi tarinaan yhdysvaltalaisesta voimistelija Ariana Berlinistä joka joutui vuonna 2001 pahaan auto-onnettomuuten jossa hän melkein kuoli ja joutui sen jälkeen luopumaan voimistelusta. Hän alkoi sen jälkeen tanssimaan, ja pysyi sen avulla kuntoutumaan, niin että pystyi palaamaan takaisin voimistelun pariin. Pääosaa tv-elokuvassa näyttelee Ana Golja.
Claire Mitchell-Taverner
Claire Mitchell-Taverner (s. 17. kesäkuuta 1970 Melbourne, Australia) on australialainen maahockeypelaaja. Hän voitti Australian maajoukkueen pelaajana olympiakultaa Sydneyssä 2000 ja maailmanmestaruuden Utrechtissa 1998. Hän oli myös kolme kertaa voittamassa Champions Trophyn sekä kultaa Kansainyhteisön kisoissa 1998.
Heksabromisyklododekaani
Heksabromisyklododekaani eli HBCD (C12H18Br6) on bromattuihin sykloalkaaneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Aiemmin sitä on käytetty runsaasti polymeerien palonsuoja-aineena, mutta sen käyttö kiellettiin vuonna 2013 osana Tukholman sopimusta.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa heksabromisyklododekaani on valkoista kiteistä ainetta. Se on veteen liukenematonta ja liukenee muun muassa asetoniin, kloorattuihin liuottimiin ja aromaattisiin liuottimiin. Heksabromisyklododekaanilla on useita eri stereoisomeereja. Näistä yleisin on niin kutsuttu γ-isomeeri (79–95 %, CAS 134237-52-8), ja α-isomeeri (10–13 %, CAS 134237-50-6) ja β-isomeeri (1–12 %, CAS 134237-51-7) muodostavat lopun. Eri isomeerien sulamispisteet poikkeavat toisistaan. Yhdisteen paloaestävä vaikutus perustuu siihen, että heksabromisyklododekaanin kuumentuessa se hajoaa muodostaen vetybromidia, joka toimii palon etenemiseen tarvittavien radikaalien sammuttajana.
Valmistus ja käyttö
Heksabromisyklododekaania valmistetaan syklododekatrieenin ja bromin välisellä reaktiolla.
Heksabromisyklododekaania on käytetty polymeerien palonsuoja-aineena muun muassa polystyreenieristeissä, kankaissa, huonekalujen pehmusteissa ja elektroniikkalaitteissa. Vuonna 2003 yhdistettä käytettiin noin 22 000 tonnia. Se lisättiin Tukholman sopimuksen alaisiin yhdisteisiin vuonna 2013, mikä rajoitti sen käyttöä. Eristeisiin sitä voi käyttää korkeintaan vuoteen 2023 asti ja muu käyttö on kiellettyä. Heksabromisyklododekaani kiellettiin, koska se kertyy ravintoketjussa ja on erittäin hitaasti biohajoava. Yhdisteellä saattaa olla lisääntymiselle haitallisia vaikutuksia ja se vaikuttaa muun muassa kilpirauhashormonien ja lipidien aineenvaihduntaan.
Johan Storgård
Storgårdille myönnettiin vuonna 2007 Pro Finlandia -mitali.
Yhtymys
Yhtymys eli konfuusio tarkoittaa velvoiteoikeudessa velan lakkaamista sen vuoksi, että velallinen ja velkoja ovat henkilönvaihdoksen seurauksena sama henkilö.
Johan Storgård
Vuonna 2009 Storgård erosi vaimostaan Päivi Storgårdista. Heillä on kaksi lasta.
Yhtymys
Konfuusion taustalla voi olla vaihdos joko velallisen tai velkojan puolella. Konfuusio voi siis tapahtua silloin, kun saamisoikeus siirtyy velalliselle, tai silloin, kun velallisen asema siirtyy velkojalle esimerkiksi perimyksen tai sulautumisen kautta.
Konfuusion olemassaolo johtuu siitä, että kukaan ei voi olla itselleen velkaa. Konfuusio esiintyy oikeuskäytännössä, vaikkakaan siitä ei ilmeisesti ole Suomen laissa ainoatakaan säännöstä.
Alison Peek
Alison Louise Peek (s. 12. lokakuuta 1969 Adelaide, Australia) on australialainen maahockeypelaaja. Hän voitti Australian maajoukkueen pelaajana olympiakultaa Sydneyssä 2000 ja kuului joukkueeseen myös Barcelonan olympialaisissa 1992, kun Australia sijoittui viidenneksi. Hän voitti maailmanmestaruuden Dublinissa 1994 ja Utrechtissa 1998.
Asu
Asu voi tarkoittaa seuraavia asioita tai henkilöitä:
Brothers (albumi)
Brothers on The Black Keysin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 18. toukokuuta 2010.
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Dan Auerbach ja Patrick Carney, ellei toisin mainita.
Mika Forss
Mika Forss (s. 26. syyskuuta 1968 Nokia ) on suomalainen raviohjastaja. Hänet on valittu vuoden ohjastajaksi vuosina 2008, 2010 ja 2014, 2015 ja 2016.
Forssilla on A-ajolupa sekä D-valmentajalisenssi ja hän toimii nykyään lainaohjastajana. Vuoden 2017 syyskuuhun mennessä Forss on ajanut noin 23 900 lähtöä, joista voittoja yli 3 100. Palkintorahoja hän on ohjastanut yli 14,5 miljoonaa euroa.
Vuonna 2016 Forss voitti raviohjastajien Euroopan-mestaruuden ja vuonna 2017 hän sijoittui raviohjastajien MM-kilpailuissa toiseksi.
Forss asuu perheineen Hämeenkyrössä. Hän on harrastanut aikaisemmin myös dartsia ja sijoittunut toiseksi vuoden 2004 Finnish Openissa.
Mika Forss muutti Hämeenkyröstä Ruotsiin marraskuussa 2019 ja kertoi keväällä 2020 jäävänsä sinne pysyvästi asumaan. Forssilla sai Ruotsin A-valmentajalisenssin vuonna 2021, mutta hän ilmoitti keskittyvänsä ohjastamiseen, vaikka valmensi Ruotsissa aiemmin hevosia puolisonsa Marjo Kivimaan kanssa. Heidän kolmesta lapsestaan kaksi on myös hevosalalla, vuonna 2021 Markus Forss työskenteli ravihevosten parissa ja Meeri Forss ratsutallilla.
Devalvaatio
Devalvaatio tarkoittaa kotimaan valuutan arvon tarkoituksellista heikentämistä suhteessa ulkomaisiin valuuttoihin. Devalvointia käytetään rahapolitiikan keinona maan teollisuuden ja viennin kilpailukyvyn parantamiseksi. Kun maan valuutan arvo heikkenee, maan vientituotteet suhteellisesti halpenevat. Maahan tuotujen tuotteiden hinnat puolestaan nousevat. Vientiteollisuus siis hyötyy devalvaatiosta. Maan kauppatase paranee devalvaation seurauksena, jos viennin ja tuonnin hintajoustojen summan arvo on yli yksi. Devalvaatio aiheuttaa inflaatiota, koska tuontitavaran hinnat nousevat. Seurauksena voi olla jatkuva devalvaatio-inflaatio-kierre.
Aiemmin devalvointia käytettiin Suomessa yleisesti. Kun Suomen markan arvo muutamana vuotena toisen maailmansodan jälkeen heikkeni noin kymmenesosaan entisestään, markka devalvoitiin vuosina 1945–1947 useita kertoja. Myöhemmin suoritettiin yli 30 prosentin devalvaatio vuosina 1957 ja 1967. Vuosina 1977–1978 markka devalvoitiin kolme kertaa vajaan vuoden kuluessa, mutta vain 5–8 prosenttia kerrallaan, samoin myöhemminkin vuonna 1982. Euroon liittymisen jälkeen tätä mahdollisuutta ei enää ole. Käytännössä mahdollisuus devalvointiin poistui jo syksyllä 1992, jolloin markka päästettiin lopullisesti kellumaan. Ennen Suomen markan päästämistä kellumaan Suomen talouden suurena ongelmana oli ns. inflaatio–devalvaatio-kierre.
Devalvointi äkillisenä toimenpiteenä kuuluu kiinteiden valuuttakurssien järjestelmään, jossa sillä pyrittiin poistamaan valuutan arvonnousun aiheuttamia kielteisiä vaikutuksia. Nykyään valuuttojen ollessa pääosin kelluvia eli sellaisia, joiden valuuttakurssit määräytyvät markkinoilla, tällaista nopeaa devalvointia ei voida tehdä. Esimerkiksi euroa ei voida devalvoida samalla tavalla kuin Suomen markkaa 1980-luvulla.
Nykyään valuutan arvoa voidaan heikentää rahavarantoa liiallisesti kasvattamalla, mikä johtaa inflaatioon ja vähittäiseen rahan arvon heikkenemiseen.
Devalvoinnin vastakohta on revalvointi.
Sisäinen devalvaatio
Sisäisellä devalvaatiolla pyrittiin Suomessa välttämään 1990-luvun alun varsinainen devalvaatio, ja ay-liike taipui lopulta palkkoja alentavaan tupo-sopimukseen. Hanke kaatui, koska devalvaatio-odotukset aiheuttivat Suomen Pankin valuuttapaon, joka aiheutti pakkodevalvaation 1991.
Fiskaalinen devalvaatio
Fiskaalinen devalvaatio on yksi sisäisen devalvaation mahdollisista toteutustavoista. Fiskaalinen devalvaatio tarkoittaa verojärjestelmään tehtäviä muutoksia, joiden tavoitteena on vientiteollisuuden kilpailukyvyn parantaminen. Työnantajien sosiaaliturvamaksujen pienentäminen on esimerkki fiskaalisesta devalvaatiosta.
Muuta huomioitavaa
Devalvaatio ei kuitenkaan ole ainoa teollisuuden ja viennin kilpailukykyyn vaikuttava politiikan menetelmä. Toisena taloutta sääntelevän politiikan muotona rahapolitiikan ohella, jota devalvaatio edustaa, on finanssipolitiikka eli talouspolitiikka, jolla säädellään tuotannontekijöiden kuten esimerkiksi koulutetun työvoiman tai maan turvallisuuden laatua ja tarjontaa.
Nolberto Solano
thumb|right|Nolberto Solano Nolberto "Nobby" Albino Solano Todco (s. 12. joulukuuta 1974 Callao) on perulainen jalkapalloilija, joka edustaa Kreikan Superliigassa pelaavaa Larissa FCtä. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Solano aloitti uransa perulaisessa Municipalissa vuonna 1993. Sen jälkeen hän on edustanut Sporting Cristalia (1994-1997), argentiinalaista Boca Juniorsia (1997-1998) ja nykyistä seuraansa Newcastlea vuodesta 1998 lähtien. Newcastlessa Solano teki debyyttinsä 22. elokuuta 1998 ottelussa Chelseaa vastaan. Kauden 2004-2005 Solano pelasi lainalla Aston Villassa.
Perun maajoukkuetta Solano on edustanut 76 kertaa ja tehnyt niissä 18 maalia. Kesäkuussa 2005 Solano ilmoitti lopettavansa maajoukkueuransa, kertoen syyksi erimielisyydet valmentaja Freddy Terneron kanssa.
Yleisurheilun sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailut 2021
Yleisurheilun sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailut 2021 järjestettiin Hipposhallissa Jyväskylässä 20.–21. helmikuuta 2021. Järjestävänä seurana toimi Jyväskylän Kenttäurheilijat.
Koronaviruspandemian vuoksi kisat järjestettiin erityisjärjestelyin. Yleisöä paikalle ei päästetty lainkaan.
Muumimuseo
Muumimuseo on Tampereella sijaitseva museo, joka esittelee kirjailija ja taiteilija Tove Janssonin alkuperäisiä muumiteoksia. Museo kuuluu hallinnollisesti Tampereen taidemuseoon, ja se on toiminut aiemmin nimellä Tampereen taidemuseon Muumilaakso. Museo on ollut erityisesti aikuisten ja ulkomaalaisten suosiossa.
Muumilaakso avattiin yleisölle vuonna 1987. Museo sijaitsi 25 vuoden ajan Tampereen pääkirjastotalo Metson alakerrassa, kunnes joutui muuttamaan pois remontin vuoksi. Vuosina 2013–2016 se toimi väliaikaisesti Tampereen taidemuseon pohjakerroksessa. Museo siirtyi myöhemmin Tampere-taloon, josta se sai pysyvän paikan. Uudistuneen Muumimuseon avajaisia vietettiin kesällä 2017.
Kokoelma
Muumimuseon olemassaolo perustuu Tampereen taidemuseon kansainvälisesti tunnettuun Muumilaakson kokoelmaan. Kokoelman pohjana ovat teokset, jotka Tampereen kaupunki on saanut lahjoituksena Tove Janssonilta, taiteilijaprofessori Tuulikki Pietilältä ja lääketieteen lisensiaatilta Pentti Eistolalta. Lahjoitukset on tehty vuosina 1986, 1993 ja 1997. Tätä nykyä museolla on hallussaan noin 2 000 teosta, joista yli puolet on Janssonin muumiaiheisia kuvituksia ja luonnoksia. Kokoelmaan kuuluu myös muumikirjojen erikielisiä käännöksiä. Pietilän rakentamia yksityiskohtaisia kuvaelmia on noin 40. Näyttelyjen vetonaula on sininen, viisikerroksinen Muumitalo.
Kuvitukset
Muumiaiheisten kuvien lisäksi Muumilaakson kokoelmaan kuuluu satukuvituksia, joita Jansson on tehnyt J. R. R. Tolkienin kirjaan Lohikäärmevuori sekä Lewis Carrollin kirjoihin Kraukijahti ja Liisan seikkailut ihmemaassa. Museon hallussa on myös yli 400 Janssonin lehtikuvitusta, jotka ovat pääasiassa Garm-lehden kansikuvia ja kuvituspiirroksia.
Muumikuvaelmat
Museon kokoelmaan kuuluu noin 40 kolmiulotteista kuvaelmaa, jotka esittävät muumitarinoista tuttuja kohtauksia. Kuvaelmat ja niiden sisältämät 381 hahmoa ovat pääasiassa Tuulikki Pietilän tekemiä. Muutaman kuvaelman hän on rakentanut yhdessä Pentti Eistolan kanssa. Tove Jansson on tehnyt kuvaelmiin joitain yksityiskohtia, ja myös Pietilän äiti Ida Pietilä on valmistanut muutamia figuureja.
Kuvaelmat on rakennettu vuosina 1976–1990. Ne on tehty pääosin Klovharun saaressa.
Osa kuvaelmista myötäilee melko tarkasti alkuperäisten muumitarinoiden kuvitusta ja juonta. Osassa on enemmän Pietilän omaa tulkintaa. Kuvaelmissa saattaa esimerkiksi esiintyä hahmoja, jotka eivät ole mukana kirjan vastaavissa kohtauksissa.
Muumitalot
Muumilaakson kokoelmassa on kaksi Muumitalon pienoismallia. Ensimmäisen muumitalon on tehnyt Pentti Eistola vuonna 1958. Toinen, suurempi ja tunnetumpi muumitalo on viisikerroksinen ja yli kaksi metriä korkea. Eistola, Pietilä ja Jansson rakensivat sen yhdessä vuosina 1976–1979. Tove Janssonin toivomuksesta talosta käytetään nykyään nimitystä Muumi-Talo.
Muumi-Talo muotoiltiin vapaasti ilman rakennuspiirustuksia, eikä sen arkkitehtuuri noudata mitään tiettyä tyylisuuntaa. Talossa on muun muassa torneja, kupoleita, terasseja, portaita ja erinäköisiä ikkunoita. Sisätilat on valaistu ja koti on varustettu tavaroilla, joita tarvittaisiin oikeassakin elämässä. Talo on itsenäinen teos, joka ei muistuta aiemmissa muumitarinoissa kuvattua taloa. Muumi-Talon pohjalta syntyi Janssonin viimeinen muumikirja Outo vieras Muumitalossa (1980), jossa on käytetty kuvituksena Per Olov Janssonin ottamia valokuvia.