cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Şahmeran
Tarina
Kun hän herää, hän näkee käärmeitä ja lohikäärmeitä hänen ympärillään. Samaan aikaan Sahmeran tulee paikalle, ja he puhuvat. Camsab kertoo Sahmeranille hänen ystäviensä petollisuudesta. Sahmeran kertoo Camsabille, että hän auttaa hänet ulos kuilusta, mutta hän haluaa Camsabin lupaavan, ettei hän ikinä kertoisi kenellekään olinpaikkaansa. Tämän jälkeen Camsab lähtee luolasta.
Kun Camsab palaa kyläänsä, hän kuulee, että maan keisari on sairaana ja hänen olisi syötävä Sahmeranin lihaa parantuakseen, mutta Camsab ei sano mitään. Eräänä päivänä kun Camsab keskustelee ystäviensä kanssa, hän lipsauttaa jotain hänen suustaan. Hänen ystävänsä kertovat tästä keisarille. Keisari kutsuu Camsabin luokseen ja käskee häntä kertomaan Sahmeranin olinpaikan. Kun Camsab kuulee keisarin antavan hänelle visiirin ja paljon kultaa, hän näyttää tien Sahmeranin luokse.
Visiiri saa Sahmeranin luolastaan kultaisella tarjottimella lausuen hieman taikasanoja. He tappavat Sahmeranin ja keisari syö hänen lihaansa parantuen sairaudestaan.
Tämä legenda kertoo ihmisten petollisuudesta Sahmeranin uskollisuuden ja hyvän tahdon vastineeksi.
Eeva Joenpelto -palkinto
Eeva Joenpelto -palkinto oli Lohjan kaupungin vuosina 1988–2004 jakama kirjallisuuspalkinto. Yksi palkinnon tavoitteista oli ylläpitää lohjalaisen kirjailija Eeva Joenpellon kirjallista perintöä. Palkintosumma oli 13 000 euroa. Palkittavan kirjailijan valitsi neljähenkinen raati.
Kirjallisuuspalkinnon lakkauttamisesta ilmoitettiin helmikuussa 2008. Lakkauttamisperusteeksi kerrottiin palkinnon saama vähäinen näkyvyys. Lohjan kaupunki aikoo jatkossa kunnioittaa Joenpellon kirjallista perintöä toisin keinoin.
CeBIT
thumb|[[Jimmy Wales 2014 on CeBIT Global Conferences, Wikipedia Zero]]
CeBIT oli Hannoverissa Saksassa vuosittain järjestettävä tietotekniikka- ja tietoliikennealan messutapahtuma vuodesta 1970 vuoteen 2018. Messualueen koko on ja kävijämäärä noin. Vuoden 2016 messut järjestettiin 14. – 18. maaliskuuta.
Nimi CeBIT tulee sanoista Centrum der Büro- und Informationstechnik.
Yhdysvalloissa on pidetty oma CeBIT-tapahtuma vuodesta 2003.
Genuri
Genuri on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Etelä-Sardinian maakunnassa. Kunnassa on arviolta 330 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 7,52 neliökilometriä. Se sijaitsee 230 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Pirilä (Harjavalta)
Pirilä on Harjavallan kaupunginosa, joka sijaitsee Kokemäenjoen pohjoispuolella noin viiden kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Se on osa joen varrelle levittäytyvää yli viiden kilometrin pituista taajamaa, joka ulottuu Vinnarista Pirkkalan kautta Pirilään.
Pirilä muodostuu pientaloalueesta sekä sen kaakkoispuolella sijaitsevasta keskiajalta periytyvästä Pirilän kylästä. Kylä muodostaa yhdessä Kokemäenjoen eteläpuolella sijaitsevien Torttilan ja Nakkilan Lammaisten kanssa Lammaistenlahden kulttuurimaiseman, joka on yksi Museoviraston luokittelemista valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. Samaan kokonaisuuteen kuuluvat myös Satalinnan sairaala sekä Harjavallan voimalaitos.
Dollu Kunitha
Dollu Kunitha on Dodava-kansan rituaalinen rumputanssi Intian Karnatakan osavaltiosta. Tanssijat ovat miehiä, joiden kaulassa roikkuvat värikkäin kankain koristellut rummut. Tanssiin kuuluu kepeät ja nopeat jalkaliikkeet, sekä laulut joihin yleensä liittyy uskonnollista tai taisteluhenkeä.
Pekka Rautakallio
pienoiskuva|Pekka Rautakallio, 1979 Pekka Olavi ”Rocky” Rautakallio (s. 25. heinäkuuta 1953 Pori) on suomalainen entinen jääkiekkoilija ja nykyinen jääkiekkovalmentaja, joka oli pelipaikaltaan puolustaja. Hyvänä luistelijana ja erinomaisena laukojana tunnettu Rautakallio oli yksi parhaista suomalaisista jääkiekkoilijoista 1970-luvun lopussa ja 1980-luvun alussa. Hän oli ensimmäinen suomalainen pelaaja, joka pelasi NHL:n tähdistöottelussa (1982).
Rautakallio pelasi 165 maaottelua seitsemissä jääkiekon maailmanmestaruuskisoissa.
Suomessa hänen seurajoukkueensa olivat Porin Ässät vuosina 1968–1975 ja 1977–1979 sekä HIFK vuosina 1982–1987. Rautakallio on nuorin SM-sarjan aikana maalin tehnyt pelaaja. Hän oli 4. maaliskuuta 1969 avausmaalinsa tehdessään 15 vuoden, seitsemän kuukauden ja seitsemän vuorokauden ikäinen.
Pohjois-Amerikassa Pekka Rautakallio pelasi WHA:n Phoenix Roadrunnersissa sekä NHL:n Atlanta Flamesissa ja Calgary Flamesissa.
Hounds of Love
Hounds of Love on Kate Bushin vuonna 1985 julkaistu albumi. Sitä pidetään yhtenä hänen helpoimmin lähestyttävistä levyistään. Itse tuottamansa The Dreamingin jälkeen Bush meni tällä albumilla vielä askeleen pidemmälle tuottamalla levyn kokonaan omassa kotistudiossaan.
Pekka Rautakallio
Ura pelaajana
Rautakallio pelasi SM-sarjassa Porin Ässien riveissä vuodet 1968–1975 ja voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1971. Vuonna 1975 hän lähti Pohjois-Amerikkaan, WHA:n Phoenix Roadrunnersiin, jossa pelasi vuoteen 1977 saakka. Rautakallio palasi Ässiin vuosiksi 1977–1979 ja voitti toisen Suomen-mestaruutensa vuonna 1978.
Hounds of Love
Albumin myötä Kate Bushin musiikki löi läpi yhdysvaltalaisilla musiikkilistoilla, sillä kappale ”Running Up That Hill (A Deal With God)” nousi Top 40 -listalle. Albumin kappaleista tehtiin myös useita musiikkivideoita, josta kuuluisin on Julian Doylen ohjaama, psykologi Wilhelm Reichin elämästä vaikutteensa ottanut ”Cloudbusting”, jonka toisena tähtenä on Donald Sutherland.
"Running Up That Hil (A Deal with God)" nousi kesäkuussa 2022 maailman kuunnelluimmaksi kappaleeksi Applen iTunesissa ja maailman toiseksi kuunnelluimmaksi kappaleeksi Spotifyssa.
Pekka Rautakallio
Ura pelaajana
Rautakallio lähti vuonna 1979 toistamiseen Pohjois-Amerikkaan, tällä kertaa NHL:n Atlanta Flamesiin, joka muutti Calgaryyn vuonna 1980. Vuonna 1982 hän palasi Suomeen ja edusti HIFK:ta vuoteen 1987 saakka voittaen kolmannen Suomen-mestaruutensa vuonna 1983. Uransa viimeiset vuodet 1987–1989 Rautakallio pelasi Sveitsin B-liigan SC Rapperswil-Jonassa.
Hounds of Love
Levyn kappaleet 6–12 muodostavat yhtenäisen kokonaisuuden nimeltä The Ninth Wave. 1997 albumista julkaistiin uusi painos, jolla oli bonusraitoina kaksi remixiä ja neljä alun perin singlejen B-puolina ilmestynyttä kappaletta.
Pekka Rautakallio
Ura pelaajana
Rautakallio edusti Suomea maailmanmestaruuskisoissa vuosina 1972, 1973, 1975, 1977, 1978, 1979 ja 1983. Hän pelasi myös Kanada-cupissa vuosina 1976 ja 1981.
Hounds of Love
”Hounds of love” on Kate Bushin menestynein pitkäsoitto ja toinen albumilistaykkönen Isossa-Britanniassa. Suomen virallisella listalla albumi sijoittui sijalle 4 ja oli listalla 17 viikkoa.
Pekka Rautakallio
Ura valmentajana
Kaudelle 1998–1999 Rautakallio nimettiin Espoon Bluesin päävalmentajaksi, mutta pesti päättyi ennenaikaisesti irtisanomiseen jo 28. marraskuuta.
Seuraavaksi kaudeksi Rautakallio palasi Sveitsiin, ensiksi kahdeksi vuodeksi Bernin päävalmentajaksi ja tämän jälkeen kahdeksi vuodeksi Zürichiin. Neljän vuoden Sveitsin rupeaman jälkeen Rautakallio kutsuttiin takaisin Espoo Bluesiin korvaamaan potkut saanut Hannu Virta joukkueen päävalmentajana.
Kaudelle 2005–2006 Rautakallio palasi jälleen Sveitsiin, HC Ambri-Piottan päävalmentajaksi. Kaksivuotinen pesti päättyi irtisanomiseen jälkimmäisen kauden puolivälissä ja hänet korvasi kanadalainen, myös pitkään Sveitsissä valmentanut Larry Huras
Tämän jälkeen Rautakallio piti kaksi vuotta taukoa valmentamisesta, kunnes tarttui tilaisuuteen ryhtyä kasvattajaseuransa Ässien valmentajaksi tuomaan ryhtiä ja kokemusta joukkueen tekemiseen muutaman vuoden rämpimisen jälkeen. Porissa Rautakallio viihtyi sillä erää kaksi kautta ennen kuin luovutti vetovastuun kakkosvalmentajalleen Karri Kivelle siirtyen itse uusien haasteiden pariin. Huhtikuussa 2011 hänet valittiin KHL:n Riian Dinamon päävalmentajaksi. Rautakallion alaisuudessa Dinamo selviytyi ensimmäisellä kaudella konferenssin puolivälieriin. Toinen kausi päättyi kuitenkin kesken ja Rautakallio irtisanottiin tehtävästään 5. marraskuuta 2012 Dinamon ollessa KHL:n läntisen konferenssin viimeisenä.
KHL-jakson jälkeen Rautakallio piti jälleen hetken aikaa taukoa valmentamisesta kunnes kutsuttiin jälleen Poriin kaksivuotisella sopimuksella korvaamaan potkut saanut Pekka Virta. Rautakallio itse sai potkut Ässistä 10. helmikuuta 2016.
Muuta
Suomen Jääkiekkomuseo on aateloinut Rautakallion Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 91. Hänen mukaansa on nimetty vuosittain SM-liigan parhaalle puolustajalle myönnettävä Pekka Rautakallio -palkinto.
Jääkiekon ohella Rautakallio pelasi myös jalkapalloa Musan Salamassa ja Porin Ässien jalkapallojoukkueessa.
Ässissä vuosina 1979–1987 pelannut Pentti Rautakallio oli Pekka Rautakallion nuorempi veli.
Puistolan Urheilijat
Puistolan Urheilijat eli PuiU on vuonna 1929 perustettu pohjoishelsinkiläinen urheiluseura, jolla on omat jaostonsa jalkapallossa, sulkapallossa, kunto- ja terveysliikunnassa ja tenniksessä.
Seuran tarkoitus perustamisesta lähtien on ollut tarjota liikuntaa alueen asukkaille ikään tai kuntotasoon katsomatta.
Sulkapallojaosto
Seura tarjoaa sulkapallovalmennusta kaiken ikäisille. PuiU-Sulkiksen päätoimipaikkana on Puistolan tennis- ja sulkapallohalli.
Jalkapallojaosto
Vuoden 2006 tammikuun lisenssipelaajalistauksen mukaan PuiU:lla on yli 700 jalkapalloilijaa. Nuoren Suomen Sinettiseura Seurassa on lähes saman verran tyttöjä kuin poikia.
PuiU:n miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2015 Suomen Palloliiton Uudenmaan piirin Kolmosta. Miesten joukkue putosi kolmoseen yhden kauden visiitin jälkeen Kakkosesta kauden 2007 päätteeksi. Naisten edustusjoukkue pelaa kaudella 2015 kolmosdivarissa. Naisten edustusjoukkue pelasi 2000-luvun lopulla Naisten Liigaa noustuaan sinne 2006. PuiU:lla on myös kaksi muuta miesten joukkuetta, PuiU/86 pelaa Helsingin piirin vitosta noustuaan sinne kauden 2014 päätteeksi ja PuiU/2 pelaa kaudella 2015 kutosta.
Tunnetuin PuiU:n kasvatti on alle 21-vuotiaiden maajoukkueessakin pelannut, Petri Oravainen, joka on tehnyt paluun PuiU:n riveihin. Tunnetuin naisjalkapalloilija on juniorivuotensa (yli 10 vuotta) PuiU:ssa pelannut naisten maajoukkuepelaaja Minna Mustonen. Myös tyttöjen maajoukkueissa on esiintynyt useita PuiU:ssa harrastamisen aloittaneita.
Kunto- ja terveysliikunta
Puistolan Urheilijat ry järjestää ympäri vuoden kuntoliikuntaa kaiken ikäisille.
Tennisjaosto
Tennisjaoston tehtävänä on luoda seuran ja erikoisesti jaoston jäsenille mahdollisuus tenniksen valmennukseen, harjoitteluun, harraste- ja kilpapelaamiseen sekä mukavaan yhdessäoloon yhteisen harrastuksen parissa. Jaosto toimii yhteistyössä Puistolan Tennis- ja palloiluhalli Oy:n kanssa.
Bhutaninpaimenkoira
Bhutaninpaimenkoira on bhutanilainen koirarotu.
Ulkonäkö
Bhutaninpaimenkoira on kuin himalajanpaimenkoiran kookkaampi versio, ja se muistuttaa myös tiibetinmastiffia. Sen häntä on löysemmin kiertynyt kuin tiibetinmastiffin, ja se voi joskus olla myös alhaalla riippuva. Väritys voi olla joko musta-ruskea (black & tan), punainen tai harmaa (grizzle). Säkäkorkeus on 66–71 cm.
Luonne ja käyttäytyminen
Eurooppalaisia vierailijoita varoitettiin 1900-luvun alussa bhutaninpaimenkoirasta, koska se hyökkäsi usein ilman minkäänlaista syytä tai ärsykettä turistien kimppuun.
Kirkkolanniemi
Kirkkolanniemi on Suonenjoen kaupunginosa, kaupunginosa nro 1, joka rajoituu etelässä Suonteen järveen, idässä siitä laskevaan Suonenjokeen ja lännessä Savon rataan. Alueella on pääasiassa 1950- ja 1960-luvulla rakennettuja omakotitaloja. Alue on luultavasti saanut nimensä Suonenjoen ensimmäisen, 1800-luvulla puretun kirkon mukaan. Noilta ajoilta on säilynyt pystyssä vanha kellotapuli. Kirkkolanniemi on Suonenjoen vanhaa keskustaa. 1900-luvun alkupuolella alueella sijaitsi myös saha, joka lopetti toimintansa 1940-luvulla. Alueella sijaitsi Suonenjoen kunnan keskusta aina 1970-luvulle saakka.
Huomattavia Kirkkolanniemellä olevia rakennuksia ovat Suonenjoen lukio, Suonenjoen kirkko, kotiseutumuseo ja seurakuntakeskus, Suonenjoen rautatieasema, veturitallit ja asemamakasiinit sekä Asemakadun alkupään liike- ja asuinkiinteistöt.
Unto Salminen
Ura
Unto Salminen näytteli noin 40 elokuvassa 1930-luvun alusta alkaen. Hän teki ensimmäisen roolinsa avustajana mykkäelokuvassa Laveata tietä (1931). Vuodesta 1937 hänellä oli kiinnitys Suomen Filmiteollisuuteen. Salmisen roolit olivat yleensä klassikkokirjallisuuden pohjalta tehtyjen filmatisointien luonneosia tai komedioiden ensirakastajia. Elokuvassa Seitsemän veljestä (1939) Salminen oli Jukolan Lauri ja Nummisuutarien filmatisoinnissa (1938) hän näytteli Eskon roolin, joka oli hänelle tuttu jo näyttämöltä. Salminen teki kiitetyn suorituksen laulaja Aappo Ojanperänä elämäkertaelokuvassa Ruusu ja kulkuri (1948). Hahmon lauluosuudet esitti Sulo Saarits.
Tyypillisiä ensirakastajan rooleja Salminen esitti muun muassa elokuvissa Yövartija vain... (1940), Takki ja liivit pois! (1939) ja Uuteen elämään (1942). Salminen näytteli myös kolmessa ensimmäisessä Suomisen perhe -elokuvassa perheen vävyä Lasse Lehtovaaraa. Salminen oli elokuvanäyttelijänä erittäin suosittu 1950-luvun alkupuolelle asti, mutta uraan tuli katkoja sodassa saatujen vammojen vuoksi syntyneen nivelreuman takia. Salminen esiintyi kuitenkin vielä harvakseltaan elokuvissa puolentoista vuosikymmenen ajan. Hänen viimeinen roolinsa oli Risto Jarvan ohjaamassa elokuvassa Ruusujen aika (1969).
Yksityiselämä
Salminen tapasi näyttelijä Kyllikki Väreen 1930-luvulla, kun molemmat aloittivat uraansa Kansallisteatterissa. He avioituivat pitkän seurustelun jälkeen vuonna 1938. Väreen ja Salmisen pojan, näyttelijä Esko Salmisen biologinen isä oli Tauno Palo, jonka kanssa Väreellä oli ollut rakkaussuhde 1940-luvulla. Vanhempien avioliitto kesti vuoteen 1951, jolloin Väre kuoli aivoverenvuotoon 38-vuotiaana. Salminen alkoholisoitui vaimonsa kuoleman jälkeen ja sai vielä samana vuonna potkut Kansallisteatterista. Myöhemmin hänet kiinnitettiin uudestaan teatteriin, mutta alkoholiongelma jatkui, ja Esko Salminen joutui ennen näytöksiä huolehtimaan isästään, joka ei aina ollut työskentelykunnossa. Salmisen oli pian jätettävä Kansallisteatteri pysyvästi, mutta hän jatkoi hajanaisia näyttelijäntöitä 1960-luvun loppuun.
Unto Salmisen pojanpoika Kristo Salminen on niin ikään näyttelijä. Salminen oli odottanut kovasti pojanpoikaansa, mutta hän kuoli viisi päivää ennen tämän syntymää. Salminen oli kuollessaan 62-vuotias.
Salminen on haudattu Kansallisteatterin näyttelijöiden yhteyshautaan Hietaniemen hautausmaalle.
Ruusuja
Ruusuja on Ilkka Alangon 30. syyskuuta 2010 julkaistu studioalbumi.
Te Atairangikaahu
Te Atairangikaahu (koko nimi ja titteli: Te Arikinui Dame Te Atairangikaahu) (23. heinäkuuta 1931 – 15. elokuuta 2006) oli maorien kuningatar 40 vuoden ajan, pidempään kuin kukaan muu maorimonarkiassa. Hän oli ensimmäisen maorikuninkaan, Potataun, jälkeläinen ja seurasi isänsä Korokīn uraa.
Te Atairangikaahu kuoli kodissaan 15. elokuuta 2006 Ngaruawahiassa 75 vuoden iässä, sairastettuaan kuukautta aiemmin sydänkohtauksen. Häntä seurasi monarkkina Tuheitia Paki.
Portugalin siirtomaat
pienoiskuva|Portugalin siirtomaat [[Juhana III (Portugali)|Juhana III:n (João III, 1521–1557) aikana.]] pienoiskuva|Portugalin siirtomaat eri aikoina. pienoiskuva|Lissabonilaisen pankin Banco Nacional Ultramarinon taideteoksessa vaakunat symboloivat Portugalin siirtomaavaltaa. Portugalin siirtomaavalta oli Länsi-Euroopan maiden siirtomaavalloista vanhin ja pitkäaikaisin. Sen rakentaminen alkoi vuonna 1415, kun Portugali valloitti itselleen Ceutan Afrikan pohjoisrannikolta. Se otettiin maureilta, joita vastaan portugalilaiset ja espanjalaiset olivat taistelleet Pyreneiden niemimaalla jo vuosisatoja. Ceutan valloitus ja sitä seurannut imperiumin luominen olivatkin luonnollista jatkoa edeltävien vuosisatojen tapahtumille. Portugalin tutkimusretkikunnat suuntasivat karavelinsa tuntemattomille vesille prinssi Henrik Purjehtijan ohjauksessa. Madeiran portugalilaiset kolonisoivat 1418 ja Azorit 1432. Ceutan Portugali kuitenkin menetti 1600-luvulla Espanjalle.
Afrikassa Portugalin hallinnassa olivat vuosisatojen ajan Angola, Mosambik, Kap Verden saaret ja Portugalin Guinea eli nykyinen Guinea-Bissau. Vasco da Gaman Intian-retken jälkeen Portugali valloitti pienehköjä alueita myös Aasiasta. Osan niistä se menetti pian muille siirtomaavalloille, mutta 1900-luvun loppupuolelle saakka Portugalin hallinnassa olivat Goa ja eräät muut alueet Intian rannikolla sekä Itä-Timor ja Macao.
Kiinnostus kohdistui 1700-luvulla lähinnä Brasiliaan sekä joihinkin kohteisiin Afrikassa ja Aasiassa, koska ne tuottivat paremmin kuin muut siirtomaat. Brasilian julistauduttua itsenäiseksi vuonna 1822 Portugali keskittyi kohteisiinsa Afrikassa. Tuolloin Portugalin afrikkalaiset siirtomaat käsittivät vain kapean vyöhykkeen rannikolla, mutta 1800-luvun lopulla varsinkin Angolaa ja Mosambikia laajennettiin huomattavasti sisämaahan päin.
Portugali kävi noin 300 vuoden ajan orjakauppaa: afrikkalaisia myytiin Brasilian sokeriruokoviljelmille. Vilkkaimmillaan kauppa oli 1700-luvulla. Orjalaivauksia tehtiin 30 000 ja niissä kuljetettiin 4 650 000 orjaa, enemmän kuin mikään muu orjakauppaa käynyt maa. Suurimmat lähtösatamat olivat Elmina nykyisessä Ghanassa ja Luanda nykyisessä Angolassa, ja laivojen tyhjennys tapahtui useimmin Bahiassa.
Vuonna 1961 Portugali menetti Goan ja muut Intian rannikolla sijainneet alueensa. Muut siirtomaansa se piti hallussaan niissä voimistuneista itsenäisyysliikkeistä 1970-luvulle saakka eli vielä toistakymmentä vuotta sen jälkeen, kun muiden Euroopan maiden kaikki merkittävimmät siirtomaat olivat itsenäistyneet. Vasta vuoden 1974 neilikkavallankumouksen jälkeen Portugalin uusi hallitus suostui Angolan, Mosambikin, Kap Verden ja Guinea-Bissaun itsenäistymiseen. Myös Itä-Timor julistautui itsenäiseksi, mutta Indonesia miehitti maan ja piti sitä hallinnassaan vuoteen 2002, jolloin se lopulta itsenäistyi.
Viimeisen siirtomaansa, jo 1500-luvulla valtaamansa Macaon Portugali palautti Kiinalle vuonna 1999. Azorit ja Madeira ovat Portugalin hallinnassa edelleen, mutta niitä ei pidetä siirtomaina, vaan ne ovat Portugaliin kuuluvia autonomisia alueita.
Suurin osa Portugalin entisistä siirtomaista kuuluu nykyisin Portugalinkielisten maiden yhteisöön.
Ukkonen
thumb|250px|Salama Ukkonen eli ukonilma on voimakas sääilmiö, jossa pilviin syntyneet negatiiviset ja positiiviset staattiset sähkövaraukset purkautuvat salamaniskuina. Salaman valokaari kuumentaa ilmaa, joka laajenee ääntä nopeammin. Ilman nopea kuumeneminen aiheuttaa shokkiaallon, jonka ihminen havaitsee lähellä iskua paukauksena ja kauempana jyrinänä. Ukkospilvi varautuu, kun rakeet törmäilevät toisiinsa ja synnyttävät hankaussähköä.
Ukkosella yleensä tuulee kovasti ja sataa rankasti. Ukkonen on potentiaalisesti vaarallinen ilmiö ihmiselle. Salamat kuitenkin iskevät ihmisiin vain harvoin. Useammin ukkonen vaurioittaa tele- ja sähköverkkoihin kytkettyjä laitteita. Salamat iskevät useammin korkeisiin paikkoihin ja rakennelmiin.
Ukkosen aikana ilma voi tuoksua otsonipitoiselta, sillä salamanisku tuottaa hapesta otsonia. Otsoni hajottaa epäpuhtaudet ilmakehästä, joten ilma on raikasta ukkosen jälkeen.
Ihmisten lisäksi myös eläimet (esim. koirat) saattavat pelätä ukkosta.
Ukkosen syntyminen
thumb|220px|Kaukainen [[alasinpilvi, jollainen voi kesällä ukkostaa.]] pienoiskuva|220x220px|Kesäisen ukkospilven pohja on usein huomattavasti tummempi verrattuna esimerkiksi [[Laaja sadepilvi|syksyisiin sade- ja repalepilviin.]]
Ukkonen syntyy korkeaksi kasvaneissa ukkospilvissä. Niissä on muun muassa lumirakeita, rakeita ja jääneulasia, jotka hankaavat toisiaan törmäillessään pilven sisällä vallitsevissa ilmavirtauksissa. Syntyy hankaussähköä. Esimerkiksi törmäävä rae ja pieni lumirae varautuvat eri tavoin. Koska ukkospilvessä on alkuvaiheessa nouseva pyörteinen ilmavirtaus, jääkiteet ja lumirakeet törmäilevät toisiinsa ja lopulta asettuvat eri korkeuksille. Näin syntyy pilven eri osien välille, pilvien välille ja pilven ja maan välillä lopulta suuria sähkövarauksia, jotka purkautuvat salamoina.
Kehittyvän ukkospilven sisällä tapahtuu ennen ensimmäistä salamaniskua pienempiä sähköpurkauksia, jotka kertovat salamoinnin alkamisen olevan mahdollista. Yleensä ensimmäiset salamat ovat pilvisalamoita, ja aikaisintaan muutamien minuuttien kuluttua kasvava ukkospilvi alkaa tuottaa maasalamoita. Pilven alaosan negatiivinen varaus luo positiivisen varauksen alleen maanpinnalle. Kun purkauskanava kuumenee yhtäkkiä 30 000 asteeseen, ilma laajenee räjähtäen ja lähettää paineaallon. Salamanisku on yleensä monikertainen eli samaa tai osittain samaa purkauskanavaa pitkin tapahtuu sekunnin murto-osassa useita salamapurkauksia. Pilven varaustilojen äkillinen muutos synnyttää lähialueella usein lisää salamanlyöntejä, joiden jälkeen seuraa tauko, kunnes jännite pilvessä on jälleen kasvanut riittävästi uuden salaman muodostumiseksi.
Usein salaman lähiosumasta kuuluu vain paukahdus, mutta jos esimerkiksi pilvisalama on useita kilometrejä pitkä, sen eri osista lähteneet paineaallot saapuvat kuulijan korviin eri aikaan ja jyrinä kestää pitkään. Ukkosesta iskee maahan tavallisemmin positiivisia salamoita. Noin kuudesosa maasalamista on pitempiä, voimakkaampia, pidemmälle ukkospilven keskustasta ulottuvia positiivisia salamia. Positiivinen salama iskee helpommin maahan ennen ukkossateen alkamista. Pidempään kestävät salamat sytyttävät helpommin tulipaloja.
Ukkonen voi olla noin puoli tuntia kestävä yksisoluinen ukkonen tai 2–6 tuntia kestävä monisoluinen ukkonen. Suomessa ovat harvinaisia Yhdysvaltain Keskilännessä tornadoja aiheuttavat voimakkaat, pitkäikäiset supersolu-ukkoset.
Yleisyys
Ukonilmoja esiintyy kaikkialla maapallolla napaseutuja myöten, mutta yleisimpiä ne ovat trooppisten sademetsien alueella, jossa niitä eräillä seuduilla esiintyy lähes päivittäin. Joka hetki eri puolilla maapalloa on meneillään noin 2000 ukonilmaa. Kampala ja Tororo Ugandassa on kumpikin toisinaan mainittu paikaksi, jossa ukkosta esiintyy eniten, mutta samaa on väitetty myös Indonesian Bogorista ja Singaporesta. Myös muun muassa Australian Darwin, Caracas, Manila ja Mumbai ovat tulleet tunnetuiksi usein toistuvista ukonilmoistaan. Runsaasti ukkosia esiintyy eräillä seuduilla tiettyinä vuodenaikoina monsuunituulten yhteydessä sekä trooppisia sykloneja ympäriöivillä sadealueilla.
Lauhkeassa vyöhykkeessä ukonilmoja on enimmäkseen keväällä ja kesällä, joskin sellainen saattaa joskus kylmän rintaman alueella tai sen edellä esiintyä kaikkina vuodenaikoina. Niitä saattaa esiintyä myös kylmässä ilmamassassa, joka kulkee kylmän rintaman jäljessä niitä lämpimämpien vesien yli. Napaseuduilla ukkoset ovat maanpinnan matalien lämpötilojen vuoksi harvinaisia.
Yhdysvalloissa monet voimakkaimmista ukkosista esiintyvät keskilännessä ja Etelävaltioiden alueella. Niihin saattaa liittyä raekuuroja ja voimakkaita tornadoja. Yhdysvaltain länsirannikolla ukkoset ovat melko harvinaisia, mutta sisämaassa kuten Sacramenton ja San Joaquinin laaksoissa Kaliforniassa ne ovat jo selvästi yleisempiä. Keväällä ja kesällä niitä esiintyy eräillä alueilla Kalliovuorilla lähes päivittäin, samoin kuin kesällä Floridan keski- ja eteläosissa.
Suomessa esiintyy ukkosta eniten kesäkuun puolivälistä elokuun puoliväliin, ja erityisen voimakkaita ukkoset ovat heinäkuun loppupuolella kello 16:n jälkeen. Kullakin paikkakunnalla Suomessa ukkostaa keskimäärin 12 päivänä vuodessa. Toisinaan Etelä-Suomessa kuitenkin ukkostaa vain neljänä, toisinaan jopa 20 päivänä vuodessa. . Kaikkiaan jossakin päin Suomea ukkostaa keskimäärin 100 päivänä vuodessa. . Eniten ukkostaa Pohjanmaan maakunnissa, Keski-Suomessa, Pirkanmaalla, Satakunnassa ja Varsinais-Suomessa. , vähemmän Lapissa ja Itä-Suomessa. . Vuodessa Suomen alueelle iskee keskimäärin noin 150 000 salamaa, vähäukkosisena kesänä tästä puolet ja runsasukkosisina kaksi kertaa enemmän.
Rintamaukkonen
Rintamaukkonen syntyy kylmän tai lämpimän rintaman yhteyteen lämpimän ja kostean ilman kiivetessä pakotetusti rintamapintaa pitkin ylöspäin. Tällöin virtauksen ja nousuliikkeen pakottavana tekijänä on ilmamassojen ero eikä esimerkiksi auringon maata lämmittävä vaikutus tai vuorokaudenaika. Rintamaukkosessa ei ole vuorokausivaihtelua. Rintamaukkoset voivat olla todella kovia, ja kovimmat ukkoset ovat yleensä rintamaukkosia.
Ilmamassaukkonen
Ilmamassaukkonen eli lämpöukkonen syntyy kostean, lämpimän ilmamassan sekä lämpimän maanpinnan vaikutuksesta. Tavallisimmin auringon suoraan lämmittämä lämmin kostea ilma kohoaa, tiivistyy pilveksi, joka kasvaa valtavan suureksi kukkakaalia muistuttavaksi möykyksi. Tämä pilvi alkaa sataa, ja pian myös ukkostaa. Jos ilma on hiostava ja kuuma, ja aamulla näkyy kohoavia kumpupilviä, syntyy todennäköisesti ilmamassaukkonen. Ensin syntyy vain pieni kumpupilvi (Cumulus), jonka jälkeen pilvestä kehittyy satava kuuropilvi ja lopulta ukkonen. Lämpöukkosen ilmaa raikastava vaikutus on lyhytkestoinen. Lämpöukkosta voi esiintyä korkeapaineen aikana, jos alailmakehän kosteus ja muut olot ovat sopivia. Heikkotuulisuus suosii hidasliikkeisiä lämpöukkosia. Lämpöukkonen liittyy rauhattomaan, epävakaaseen ilmakehään, jossa korkea ukkospilvi syntyy helposti voimakkaiden nousuvirtausten takia. Lyhytikäisten, paikallisten lämpöukkosten tarkkaa paikkaa ei osata sääennustuksessa ennustaa, voidaan vain sanoa, että mahdollisesti ukkosta.
Lämpöukkosen mahdollisuudesta vuorokauden sisään kertovat vallinharjapilvi ja kokkarepilvi. Taivaan suhteellisen vaalea sini ja se, että kaukana olevat pilvet näkyvät vain hämärästi. Lämpöukkosta enteilee taivaalla näkyvien kumpupilvien kasvu leveyttään suuremmiksi, tornimaisiksi, ja valtavan suuret kumpupilven möhkäleet (Cumulus congestus) ennakoivat mahdollista ukkosta parin tunnin kuluessa, varsinkin jos niitä näkyy kuumana kesäisenä iltapäivänä tai kesäiltana. Viimeistään Cumulonimbuksen ilmestyminen jonnekin taivaan osaan voi merkitä pikaista ukkosta, mutta vain siinä tapauksessa, että pilvi tulee kohti. Pikaista ukkosta voi myös ennustaa tummapohjaisen tai tumman, satavan pilven tuleminen kohti. Lämpöukkosta voi ennakoida monet taivaalla näkyvät alasinpilvet ja/tai kukkakaalin muotoiset valtavat vuorimaiset pilvimöykyt. Kaukainen sade joka näkyy pilven alla tummina pystysuorina tai vinoina maahan ulottuvina viiruina tai ohi mennyt sadekuuro voi ennustaa lämpöukkosta, varsinkin jos siihen liittyy ilman viileneminen ja kostuminen.
Ukkosen voimakkuudesta
thumb|220px|Yöllinen ukonilma.
Heikko ukkonen iskee 1–10 maasalamaa, keskinkertainen 11–32 maasalamaa 100 km² ruutuun. Kova ukkonen räpsii 33–100 salamaa, raju 101–320 salamaa ja poikkeuksellisen raju yli 320 salamaa 100 km² ruutuun. Raju ukkonen räiskii 10 sekunnin välein, ja kovakin minuutin välein. Poikkeuksellisen raju ukkonen lyö salamoita maahan yli 80 kertaa 100 neliökilometrin alueella alle 10 sekunnin välein. Suurin osa Suomen salamoista iskee rajuista ukkosista, ja yleensä ukkoset ovat heikkoja. Heikossa ilmamassaukkosessa on 1–3 ukkossolua, mutta voimakkaissa rintamaukkosissa jopa 20. Merkittävä ukkonen iskee päivässä yli 1 000 salamaa Suomen kamaralle, ja näitä esiintyy 10 kesässä. Voimakas ukkonen taas räiskii yli 5 000–10 000 salamaa Suomeen päivässä. Yli 5 000 salaman ukkosia on vain 1–3 kesässä. Nämä tuottavat suurimman osan vuoden salamoinnista. Useimmiten salamoi vain vähän ja paikallisesti. Voimakas ukkonen iskee Etelä- ja Keski-Suomeen yli 2 000 salamaa päivässä. Pahimmilla alueilla on Suomessa 20 ukkospäivää vuodessa, ja niillä iskee korkeintaan 65–100 salamaa sadalle neliökilometrille.
Ukkosen etäisyys
thumb|220px|30 asteen korkeudessa oleva ukkospilvirintama. Huomaa pilven kuituinen yläosa, ja tummemmaksi muuttuva alaosa. Ukkonen on jo melko lähellä, vaikka sen jyrinä ei välttämättä vielä kuulu.
Ukkosen jyrinä kuuluu 10–20 kilometrin päähän, ja varsinkin yöllä salamat voivat näkyä huomattavasti kauemmaksi elosalamoina, jotka tunnetaan myös kalevantulina. Taivaalla näkyvä kaukainen ukkospilvi valkeine alasimineen voi olla 30–300 km:n päässä eli ei aina vaarallisen matkan päässä. Vasta 10–30 km:n etäisyydeltä näkyy ukkospilven mustanharmaa alapuoli, ja siltä etäisyydeltä ukkospilvi voi saavuttaa havaitsijan 10–60 minuutissa. Radion AM-alueella kuuluvasta rätinästä voi päätellä ukkosen olevan ehkä alle 150 kilometrin päässä. Jos sääennusteessa luvattua ukkosta ei ole vielä ollut, voi olla viisasta jättää vaikkapa veneretki tekemättä. Sisällä valojen vilkkuminen viittaa ukkosen olevan hyvin lähellä, karkeasti ottaen ehkä alle 20 km:n päässä.
Suomessa esiintyy ukkosta eniten kesäkuun puolivälistä elokuun puoliväliin, ja erityisen voimakkaita ukkoset ovat heinäkuun loppupuolella kello 16:n jälkeen.
thumb|220px|28. kesäkuuta 2009 nousi [[supersoluna pidetty Leo-myrsky Kuopionkin seuduilla. Kuvassa ukkonen näkyy olevan jo melko lähellä, ehkä hieman yli 20 km:n päässä. Jyrinä ei vieläkään kuulu, eikä salamoita näy. Ukkosen saapumiseen on aikaa noin 30–45 minuuttia. Supersolu ei liiku samaan suuntaan kuin muut vastaavalla korkeudella olevat kumpupilvet.]]
thumb|220px|Kuvan pilvi on mitä luultavimmin kehittymässä nopeasti ukkospilveksi. thumb|220px|Kesäinen [[kylmä rintama tuo monesti ukkosta. Kuvassa luoteesta lähestyvä rintama, joka on vielä melko kaukana.]]
Ukkosta synnyttäviä sääjärjestelmiä
Rintaman luonteisia ukkosia, jotka useimmiten liittyvät matalapaineisiin. Ukkosta on monesti voimakkain matalan keskustan/osakeskuksen lähellä. Ukkosta esiintyy muun muassa seuraavissa säärintamissa:
Säärintamien ulkopuolella
Anne Heche
Anne Celeste Heche (25. toukokuuta 1969 Aurora, Ohio – 12. elokuuta 2022 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen Daytime Emmy -palkittu näyttelijä. Daytime Emmyn hän sai saippuasarjasta Another World. Hän oli pääroolissa sarjassa Teoria miehistä ja näytteli useissa elokuvissa ja teatterissa.
Ukkonen
Ukkonen kansanperinteessä
Dramaattisuutensa vuoksi ukonilman syntyä on selitetty eri kansojen tarustossa yleensä itse ylijumalan kuvitteellisilla tekemisillä. Suomen kielen sana ukkonen, ukonilma, tulee Ukko-jumalasta. Viikinkien ukkosenjumalan Thorin nimi on yhteistä alkuperää nykyenglannin sanan thunder, ukkonen, kanssa. Ukkosenjumalia olivat myös kiinalaisten Lei Gong ja japanilaisten Raijin sekä kreikkalaisten Zeus ja roomalaisten Juppiter. Suomen kielen kirosana perkele tulee balttilaisen ukkosenjumalan Perkunasin nimestä.
Anne Heche
Nuoruus
Anne Heche syntyi Ohion Aurorassa vuonna 1969. Hänen vanhempansa olivat konservatiivikristittyjä, ja hänen isänsä työskenteli baptistien kuoronjohtaja ja äiti oli kotiäitinä. Heche oli 13-vuotias, kun hänen isänsä kuoli aidsiin. Hechen mukaan isä oli saanut sairauden homoseksistä. Heche väitti myös isänsä raiskanneen hänet useasti ja saaneensa isältään sukuelinherpeksen. Perheen muut jäsenet kiistivät väitteet.
Ukkonen
Ukkonen kansanperinteessä
Ukkosen aikana sade huuhtoo maata, ja toisinaan sateen jälkeen maasta paljastuu muinaisia esineitä. Entisaikoina sateen jälkeen löydettyjä kivikautisia kirveitä ja muita teroitettuja kiviesineitä on arveltu ukkosenjumalan maahan heittämiksi, ja niitä on kutsuttu muun muassa ukonvaajoiksi, vuolimiksi ja ukonkirveiksi. On ehkä uskottu, että kiviesine on syöksynyt maahan salaman iskiessä. Vastaavia uskomuksia on ollut eri puolilla Euraasiaa.
Anne Heche
Ura
Heche aloitti näyttelijän uransa heti valmistuttuaan high schoolista ja muutti New Yorkiin Another World -televisiosarjaa varten. Kykyjenetsijä oli huomannut hänet koulunäytelmästä. Hän näytteli Another Worldissa vuosina 1987–1991 ja voitti muun muassa Daytime Emmyn vuonna 1991. Heche näytteli sarjassa kaksosia, joista toinen oli ystävällinen ja miellyttävä ja toinen hieman ilkeä ja kulmikas.
Hechen ensimmäinen elokuva oli An Ambush of Ghosts (1993), mutta hänen ensimmäinen merkittävä elokuvansa oli Donnie Brasco (1997). Siinä hän näytteli Johnny Deppin esittämän peitetehtävässä toimineen FBI-agentin vaimoa. Heche oli seuraavaksi mukana muun muassa elokuvissa Tulivuori (1997) ja Wag the Dog – häntä heiluttaa koiraa (1997). Hän oli yhdessä Harrison Fordin kanssa romanttisessa pääroolissa elokuvassa Kuusi päivää, seitsemän yötä (1998). Heche oli juuri tuota ennen aloittanut suhteen koomikko ja näyttelijä Ellen DeGeneresin kanssa. Tämä herätti monissa ennakkoluuloja siitä, miten lesbosuhteessa oleva näyttelijä toimisi heteroseksuaalisessa romanttisessa elokuvassa. Heche kertoi myöhemmin, että suhde stigmatisoi hänet niin pahasti, ettei saanut vuosikymmeneen yhtään suurilta tuottajilta.
Hechen 1990-luvun lopun elokuvia olivat Paluu paratiisiin ja Gus Van Santin ohjaama Psycho, joka on Alfred Hitchcockin Psykon uudelleenfilmatisointi. Hechen Broadway-debyytti tapahtui näytelmässä Proof (2002). Komediasta Twentieth Century (2004) Heche sai Tony-palkintoehdokkuuden.
Televisioelokuvasta Gracie’s Choice (2004) Heche oli ehdokkaana Emmyyn. Sen jälkeen hän näytteli perhedraamassa Everwood ja sai vuonna 2006 oman sarjansa Teoria miehistä. Siinä hän näytteli sarjan päähenkilöä Marin Firstia, joka on suhdeasiantuntija, joka pakenee Alaskaan oman suhteensa kaaduttua. Sarja lopetettiin kahden kauden jälkeen.
Hechen 2010-luvun elokuvia olivat Cedar Rapids (2011) ja Catfight (2017). Televisiossa hän näytteli 2009–2011 HBO:n sarjassa Hung sekä pääroolissa lyhyeksi jääneissä sarjoissa Save Me, Aftermath ja The Brave. Heche lainasi ääntään ensimmäisen kerran animaatioelokuvaan Superman: Doomsday, jossa hän ääninäytteli Lois Lanea.
Yksityiselämä
Anne Hechen suhde koomikko Ellen DeGeneresiin vuosina 1997–2000 herätti paljon huomiota. Vuosina 2001–2007 Heche oli naimisissa kuvaaja Coleman Laffoonin kanssa. Heidän poikansa Homer syntyi vuonna 2002. Anne Heche seurusteli 2007–2018 Teoria miehistä -sarjassa näyttelevän James Tupperin kanssa. He saivat ensimmäisen yhteisen lapsensa maaliskuussa 2009.
Elokuussa 2022 Heche joutui auto-onnettomuuteen. Kolarissa hän sai vakavia vammoja, ja aivovammojen vuoksi hänet julistettiin aivokuolleeksi. Tapauksesta on meneillään rikostutkinta, sillä Hechen epäillään ajaneen autoa kokaiinin ja mahdollisesti myös fentanyylin vaikutuksen alaisena. Heche kuoli 12. elokuuta, kun hänen elintoimintojaan ylläpitäneet laitteet sammutettiin.
Ancara
AncarA on suomalainen, englanninkielistä heavy metalia soittava yhtye, joka on perustettu vuonna 1996.
Ancaran esiasteet olivat useilla eri kokoonpanoilla Metal Circus vuosina 1985–1992 ja Resistance vuosina 1992–1995.
Ancaran debyyttisingle The World vuodelta 2006 nousi parhaimmillaan Suomen virallisen singlelistan kakkoseksi. Singlellä vieraili kosketinsoittaja ja säveltäjä Riku Niemi. Debyyttialbumi Dawn käväisi virallisen albumilistan sijalla 27 ja Timo Kotipellon levy-yhtiö High and Loudin julkaisema studioalbumi Beyond the Dark sijalla 9. Laulaja Agnes Pihlava vieraili albumilla Chasing Shadows kappaleessa "Tears With a Smile".
Yhtyeen neljäs studioalbumi Garden of Chains julkaistiin 3. maaliskuuta 2017.
Tsukuyomi
thumb|230px|Tsukuyomi thumb|230px|Tsukuyomille omistettu pyhäkkö [[Kiotossa]] Tsukuyomi tai Tsukiyomi  on japanilaisessa mytologiassa ja sittemmin šintolaisuudessa esiintyvä kuun jumala. Tsukuyomi on luojajumala Izanakin lapsi, joka on syntynyt Izanakin oikeasta silmästä. Hän asuu taivaassa ja hallitsee kuuta ja yötaivasta. Hän jakaa taivaan siskonsa Amaterasun eli Auringon jumalattaren kanssa.
Amaterasu oli vihoissaan veljellensä, kun Tsukiyomi oli tappanut ruuan jumalatar Ukemochin. Amaterasu oli kerran esittänyt Tsukuyomille kutsun Ukemochin juhliin. Jumalatar oli laittanut ruoan kääntymällä ensin mereen päin ja sylkemällä suustaan kalan, sitten kääntämällä kasvonsa metsään päin ja oksentamalla riistaa sekä lopuksi yskäisten kulhollisen riisiä kulholle. Tsukuyomi piti näkyä vastenmielisenä ja tapa, jolla ruoka oli tehty, oli hänestä huonotapainen, joten Tsukuyomi tappoi Ukemochin.
Manaus
thumb|200px|[[Giotto di Bondonen maalaus Pyhän Franciscus Assisilaisen legenda, Demonien karkotus Arezzossa]]
Manaus tarkoittaa henkiolentojen saamista tottelemaan loitsun avulla. Se voi merkitä joko henkiolentojen esiin kutsumista, tai riivaajien eli pahojen henkien pois karkottamista eli eksorkismia (kreikan sanasta eksorkismos). Manauksen käsite on hyvin vanha ja edelleen osa useita uskontoja. Aasialaisissa kulttuureissa usko pahoihin henkiin on ollut kautta aikojen vahva, ja myös eksorkismi on säilynyt osana kulttuuria. 2000-luvun alussa Afrikan kristittyjen (esimerkiksi Nigeriassa) keskuudessa on huomattu harjoitettavan eksorkismia.
Sanan alkuperä
Suomen kielen sanat manaus ja manaaminen ovat germaanisia lainoja (vrt., ), eivätkä ne ole sukua suomen sanoille mana ja manala. Manaus tarkoittaa myös kirosanaa eli loukkaavaa ilmaisua taikka kirousta, joka yleensä huutamalla langetetaan toisen ihmisen päälle ja siten yritetään tuottaa tälle haittaa tai vahinkoa. (Polynesialaisissa kielissä mana on näkymätön yliluonnollinen voima, jota voi olla esineessä, eläimessä tai ihmisessä.)
Eksorkismi eli henkien karkottaminen
Manauksen suorittava henkilö eli manaaja on usein pappi taikka šamaani tai muu sellainen henkilö, jolla uskotaan olevan erityisiä henkivoimia tai taitoja.
Manaamisen suorittaminen
Yksinkertaisimmillaan manaaminen tapahtuu vetoamalla joko toisaalta henkivoimiin tai toisaalta jumaluuteen kuten Jumalaan tai Kristukseen, ja käskemällä riivaajaa poistumaan. Manaaja saattaa käyttää myös taika- ja uskonnollisia välineitä, kuten loitsuja, jumalilta pyytämistä eli rukousta, eleitä, ikoneja tai amuletteja ja vihkivettä. Manauksen tehon uskotaan perustuvan joko jumaluuden tai jonkin hyväntahtoisen henkiolennon vaikutukseen taikka manaajan käyttämien sanojen, symbolien tai rituaalien tehoon.
Kristillisyydessä
Jeesus karkotti Raamatun mukaan demoneita, eikä karkottaminen tapahtunut vahvempaan demoniin viittaamalla, vaan nämä tunnistivat Jeesuksen ”Messiaana”. Katolisessa kirkossa manaaminen, oikeammin eksorkismi, on edelleen käytössä, muun muassa kasteen yhteydessä. Paavi Johannes Paavali II määräsi, että jokaisella hiippakunnalla on oltava ainakin yksi manaaja eli eksorkisti. Eksorkistien koulutus on myös kasvanut katolisessa kirkossa 2000-luvulla. Myös Suomessa toimivalla katolisella kirkolla on yksi eksorkisti.
Luterilaisen kirkon virallinen oppi, kuten se esitetään Upsalan kokouksen päätöksessä vuodelta 1593, on, että manaamista ei tuomita, mutta pahan karkottamisessa käytettävää sanamuotoa ”Lähde ulos!” suositellaan lievennettävän muotoon ”Väisty pois!”. Päätöksen mukaan seremonia sopii hyvin kastetoimituksen yhteyteen.
Suomessa paholaisen poishäätäminen liittyi tavanomaisena toimenpiteenä luterilaiseen seurakuntaan liittymiseen eli kasteeseen, sillä suomalaisen piispan Mikael Agricolan kastekaava sisältää paholaisen häätömanauksen. Suomen evankelis-luterilainen kirkko luopui eksorkismista kasteessa vuonna 1886. Joissakin muissa evankelis-luterilaisissa kirkossa sitä edelleen käytetään. Ortodoksisessa kirkossa eksorkismi kuuluu edelleen kasteeseen.
Manaaja
Manaamisen on tuonut yleiseen tietoisuuteen muun muassa vuonna 1973 julkaistu kauhuelokuva Manaaja, joka otti vaikutteita katolisesta manausperinteestä ja kansantaruista.
Rooman katolisen arkkihiippakunnan tunnetun eksorkistin isä Gabriele Amorthin mukaan elokuva Manaaja on sisällöltään tarkka ja perustuu tositapahtumiin, joskin erikoisefektit ovat liioiteltuja. Hänen mielestään mahdollisimman monen pitäisi nähdä elokuva, jotta ”ihmiset tietäisivät, mitä me teemme”.
Lauri Hakulinen
Lauri Pekka Hakulinen (6. lokakuuta 1899 Turku – 2. maaliskuuta 1985 Helsinki) oli Helsingin yliopiston suomen kielen professori ja Sanakirjasäätiön johtaja.
Henkilöhistoria
Lauri Hakulisen isä oli poliisikonstaapeli Pekka Hakulinen ja äiti Ida Johanna Hakulinen (o.s. Lempinen).
Hakulinen kävi koulua Turun Suomalaisessa Klassillisessa Lyseossa, josta hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 1918. Jo kouluaikoina Hakulinen oli kiinnostunut kielestä, ja suomen kielen aikakauslehti Virittäjä julkaisi kaksi hänen kirjoitustaan vuonna 1916. Toinen koski astevaihtelua ja toinen oikeakielisyyttä. Hakulinen oli muiden koulupoikien kanssa perustamassa useita erilaisia seuroja, mukaan lukien kotiseutuseuran, joka tilasi Kotiseutu- ja Virittäjä-lehdet.
Hakulinen opiskeli Helsingin yliopistossa suomen kieltä, suomalais-ugrilaista kielentutkimusta, fonetiikkaa ja Rooman kirjallisuutta. Opintojen aikana hän teki kesäisin sanankeruumatkoja Karjalankannaksella vuosina 1921–1925 ja vuonna 1928 Viroon ja Latviaan asti. Kokemuksistaan Hakulinen kirjoitti keruuohjekirjan Opas suomen kielen murteiden sanavarain kerääjille, joka toimi teoreettisena pohjana tuleville sanastonkerääjille.
Hakulinen valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1922 ja sai äidinkielenopettajan pätevyyden. Hän opettikin äidinkieltä Kallion yhteiskoulussa vuosina 1923–1930. Hakulinen seurasi vielä senkin jälkeen tiiviisti äidinkielenopetuksen asioita ja julkaisi 1947 Vilho Myrskyn kanssa kansakouluun tarkoitetun oppikirjan Äidinkielemme. Vuosina 1933–1934 Hakulinen oli Budapestin yliopiston suomen kielen opettajana ja vaikutti siihen, että Helsingin yliopistoon perustettiin unkarin ja viron lehtoraatit. Yhteiskunnallisen korkeakoulun suomen kielen opettajana Hakulinen toimi vuosina 1938–1944.
Vuonna 1934 Hakulinen meni naimisiin Aino Kaarina Heikkilän kanssa, joka oli ennen avioliittoa töissä lähetystöissä. He saivat kaksi lasta: Kerkon ja Aulin, joka sittemmin seurasi isänsä jalanjälkiä Helsingin yliopiston suomen kielen professorina. Kotioloissakin Lauri Hakulinen edusti oppinutta kielentutkijaa lausuilemalla sananparsia ja latinankielisiä sanontoja. Ideologisesti Hakulinen oli suuressa määrin kansallisromantikko, joka kannatti heimoaatetta ja kuului Akateemiseen Karjala-Seuraan. Siksi ei ole yllättävää, että hän kannatti oikeakielisyysasioissa kotoperäisyyttä ja sepitti itse esimerkiksi sanan muovi lainasanan plastiikki tilalle.
Opetustoimen ohessa Hakulinen toimi Sanakirjasäätiön johtajan apulaisena vuosina 1925–1945 ja järjesti yliopiston osakuntien kautta sanastonkeruuhankkeita. Itse asiassa Hakulista veikkailtiin jopa säätiön johtajaksi, mutta fennistiikan mahtimies E. N. Setälä junaili virkaan oppilaansa Toivo Kaukorannan. Kaukoranta ei saanut kuitenkaan tarpeeksi hyvää tulosta aikaan, joten hänen tilalleen vaihdettiin professori Martti Rapola. Hakulinen vastasi silti suureksi osaksi käytännön työstä, ja hän sai muodollisesti Sanakirjasäätiön johtajan aseman vuonna 1945. Hakulinen luopui johtajanvirasta vuonna 1962, mutta jatkoi sanakirjatyön seuraamista.
Hakulinen oli mukana 1930-luvun alussa perustetussa Kesäyliopistossa, joka oli useiden tärkeiden kulttuuripoliittisten vaikuttajien seura. Siihen kuuluivat muun muassa Martti Haavio, Hakulisen luokkatoveri jo kouluajoilta, Kustaa Vilkuna ja Urho Kekkonen. Hakulinen toimi Kesäyliopiston rehtorina J. J. Mikkolan jälkeen. Kesäyliopiston miehet myös aktivoivat Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran ja toteuttivat sanastonkeruuta. Heidän saavutuksiinsa voi vielä laskea Suomen Akatemian ja sen kielitoimiston perustamisen.
Fennistiikassa Hakulinen oli etenkin väitöskirjansa osalta jossakin määrin oman tiensä kulkija, sillä hän haastoi siihen aikaan vallassa olevan nuorgrammaattisen näkemyksen nostaessaan väitöskirjassaan semantiikan esiin. Hänen Sanakirjasäätiön kokoelmiin perustuva väitöskirjansa Über die semasiologische Entwicklung einiger meteorologisch-affektivischen Wortfamilien in den ostseefinnischen Sprachen (1933) nosti esiin itävaltalaisen Hans Sperberin näkemyksiä, ja sen hyväksymisestä tai hylkäämisestä käytiin vilkasta keskustelua. Väitöskirja lopulta hyväksyttiin, ja Hakulinen kirjoitti jatkossakin semantiikasta kirjoituksia, jotka olivat joissakin suhteissa jopa aikaansa edellä.
Yksi Hakulisen suurista hankkeista oli Sanakirjasäätiön Kansankielen sanakirja. Sen nimi muutettiin myöhemmin Suomen murteiden sanakirjaksi, ja ensimmäinen osa ilmestyi vuonna 1985. Hakulinen ei kuitenkaan ehtinyt enää nähdä pitkällisen sanastamistyön tulosta, sillä hän kuoli Helsingissä 2. maaliskuuta 1985.
Broadcom
Broadcom Corporation on langallisiin ja langattomiin laitteisiin puolijohdepiirejä valmistava yhtiö. Piirit mahdollistavat äänen, videon ja tiedon siirtämisen erilaisissa laitteissa.
Historia
Broadcom on merkittävä puolijohteita valmistava yritys, jonka vuosittainen liikevaihto on n. 8 miljardia dollaria. Sen pääpaikka on Yhdysvalloissa Kaliforniassa. Yhtiö toimittaa alihankintana piirejä monille valmistajille, kuten Ciscolle.
Yhtiön palkkalistoilla on n. 12 000 henkilöä ympäri maailman. Heinäkuussa 2014 yritys ilmoitti lopettavansa modeemiliiketoimintansa ja irtisanovansa yhteensä 2 500 työntekijää, joista 600 Suomessa.
Vuonna 2004 yhtiö osti Alphamosaicin 123 miljoonalla dollarilla. Alphamosaic on kehittänyt videokuvaa käsitteleviä prosessoreita, joiden käyttäjiin kuuluu Samsung Electronics.
Vuonna 2013 yhtiö osti omistukseensa japanilaiselta Renesas Electronics -yhtiöltä LTE-piirejä valmistavan yksikön, josta Broadcom maksoi 164 miljoonaa dollaria.
Vuonna 2016 yhtiö myi esineiden internetiin liittyvän liiketoiminnan Cypress Semiconductorille 550 miljoonalla dollarilla.
Tuotteet
Broadcomin tuotelinja käsittää tietokone- ja telekommunikaatioverkot. Verkkolaitteet, kaapelimodeemit, DSL-modeemit, reitittimet ja kytkimet sekä myös matkapuhelinverkon laitteista voi löytää broadcomin valmistamia piirejä.
Broadcomin piirejä käytetään myös muun muassa Applen iPod-soittimissa videon näyttämiseen. Yhtiön WLAN-piiri on myös tunnettu langattoman WRT54G-tukiaseman sydämenä, johon voidaan asentaa kolmannen osapuolten vapaita ohjelmistoja. Ohjelmistolla voidaan tukiasemasta saada paljon monipuolisempi kuin valmistajan omalla firmwarella.
Broadcomilla on VideoCore-grafiikkasuoritinsarja, jota käytetään yhtiön järjestelmäpiirisarjassa integroituna.
Markus Nordenstreng
Markus Nordenstreng (s. 1974) on helsinkiläinen muusikko. Nordenstreng on Tuomo & Markus-yhtyeen laulaja, kitaristi ja perustajajäsen yhdessä Tuomo Prättälän kanssa, ja hän vaikuttaa myös Pratt & Moody -yhtyeessä Prättälän kanssa.
Vuosina 2000-2012 Nordenstreng toimi päätoimisesti The Latebirds-yhtyeen laulajana, kitaristina ja pääasiallisena säveltäjä/sanoittajana.
Nordenstreng on myös säveltänyt kappaleita artisteille kuten Jonna Tervomaa, Vesa-Matti Loiri ja Jorma Kääriäinen.
Latebirdsin ohessa Markus Nordenstreng on tehnyt myös soololevyjä. Ensimmäinen sooloalbumi Moody julkaistiin vuonna 1998, ja sittemmin Nordenstreng on tehnyt sooloalbumit Latebird (2003) ja Songs From Red Hill (2007).
Säveltäjänä, sanoittajana ja levyttävänä muusikkona Nordenstreng on tehnyt yhteistyötä lukuisten tunnettujen kotimaisten ja ulkomaisten artistien kanssa, joista mainittakoon Tuomo Prättälä, Verneri Pohjola, Jonna Tervomaa, Anna Puu, Irina Björklund, Knipi (The Tunes), Jukka Gustavson, Kris Kristofferson, Wayne Kramer, Levon Helm ja Wilco.
Markus Nordenstreng on Suomen Musiikintekijät ry:n hallituksen varapuheenjohtaja ja hän on vaikuttanut myös mm. Teoston hallituksessa.