cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
John van den Brom
Ura valmentajana
Kauden 2018/19 jälkeen van den Brom siirtyi FC Utrechtin päävalmentajaksi kolmivuotisella sopimuksella. Utrecht oli Eredivisiessä kaudella 2019/20 kuudentena, kun sarja jouduttiin koronaviruspandemian vuoksi keskeyttämään. Marraskuun alussa 2020 van den Brom jätti Utrechtin ja siirtyi Belgian liigan KRC Genkin päävalmentajaksi.
Van den Brom luotsasi Genkin kaudella 2020/21 Belgian cupin mestariksi. Finaalissa joukkue kaatoi Standard Liègen. Belgian liigassa kausi päättyi kakkossijaan. Kausi 2021/22 alkoi kehnommin ja Genk putosi syyskaudella keskikastiin. Seurajohto erotti van den Bromin joulukuun alussa 2021.
Kesäkuussa 2022 van den Bromista tuli Puolan Ekstraklasan puolustavan mestarin Lech Poznańin päävalmentaja.
Topi Mikkola
Topi Mikkola (s. 1949 Sodankylä) on Kuhmon kulttuurisíhteeri, näyttelijä ja ohjaaja.
Vastaus elämään, maailmankaikkeuteen ja kaikkeen muuhun sellaiseen
Linnunradan käsikirjan mukaan miljoonia vuosia sitten eräs hyperälykäs yleisulottuvainen rotu oli niin käsittämättömän kyllästynyt ainaisiin väittelyihin elämän tarkoituksista, että päätti ratkaista perimmäisen kysymyksen elämästä, maailmankaikkeudesta ja kaikesta muusta sellaisesta.
Tehtävää suorittamaan rakennettiin maailmankaikkeuden toiseksi mahtavin supertietokone nimeltä Syvä miete (Deep Thought). Seitsemän ja puolen miljoonan vuoden pohdinnan jälkeen Syvä miete ilmoitti vastauksen olevan 42. Vastauksen suoranaisen epätarkkuuden Syvä miete kuittasi kysymällä, tietävätkö kysyjät, mikä tuo perimmäinen kysymys itse asiassa on. Kysymystä Syvä miete ei kuitenkaan kyennyt selvittämään, vaan siihen tarvittiin hänen jälkeensä tuleva supertietokone, "joka on niin monimutkainen, että orgaaninen elämä muodostaa osan sen toiminnasta." Tämän nimi oli Maa, jonka vogonit kuitenkin tuhosivat viisi minuuttia ennen kuin kysymys oli selvillä, joten kysymystä ei vieläkään tiedetä.
Lähteet
Phrases from The Hitchhiker's Guide to the Galaxy
Taleggio
Taleggio on laakso Pohjois-Italian Alpeilla. Se sijaitsee Bergamon ja Leccon maakuntien rajalla Lombardian alueella. Hallinnollisesti laakso jakautuu kolmen kunnan alueelle: Taleggio, Vedeseta, Morterone. Taleggion latinankielinen nimi on Tilietulum.
Laakson halki virtaa Ennajoki, joka on uurtanut näyttävän 3 kilometriä pitkän kanjonin nimeltään Orrido della Val Taleggio.
Taleggio tunnetaan samannimisestä juustostaan.
Dongyingin räjähdysonnettomuus
Dongyinin räjähdys tapahtui maanantaina 31. elokuuta 2015 Dongyingin prefektuuritason kaupungissa Kiinassa, Shandongin maakunnan pohjoisosassa. Se tapahtui noin kello 23.22 paikallista aikaa (UTC+8) Diao Kou Xiang Bin Yuan Chemical Co. -yhtiön omistamassa kemiantehtaassa ja tappoi viisi ihmistä.
Fernando Varela
Fernando Varela Ramos (s. 1. syyskuuta 1979 Dos Hermanas, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa espanjalaista Valladolidia ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja, mutta kykenee tarvittaessa pelaamaan myös oikeana laitapuolustajana.
Dongyingin räjähdysonnettomuus
Räjähdys oli voimakkuudeltaan sellainen, että se kuului pitkien matkojen päähän. Syntynyt tulipalo saatiin sammumaan viiden tunnin kuluttua räjähdyksestä. Kiinan viranomaiset pidättivät 12 hallituksen viranomaista ja yrityksen johtajaa onnettomuuden vuoksi.
Fernando Varela
Ura
Vietettyään kuusi kuukautta lainalla Segunda Divisiónissa pelanneessa Extremadurassa, seuraavalla kaudella 2001–2002 hän onnistui vakiinnuttamaan paikkansa pelaavassa kokoonpanossa. Otteluita kauden aikana kertyi yhteensä lopulta 25. Viiden kauden aikana Betisissä Varela onnistui maalinteossa vain kolmesti, mutta kyseiset maalit olivat näyttäviä muun muassa Barcelonaa vastaan, jossa hän lähti kuljettamaan palloa omalta kenttäpuoliskolta ja harhautti viisi vastustajaa, jonka jälkeen laukoi pallon vasemmalla jalallaan maalin yläkulmaan. Kaudella 2005–2006 hän laukoi upean volleyn paikallisvastustaja Sevillan verkkoon.
Kaudeksi 2006–2007 Varela siirtyi Mallorcaan. Hänen alkunsa joukkueessa oli vaikea, ensimmäisien 11 ottelun aikana hän sai kaksi punaista korttia. Tämän jälkeen hänen otteensa kuitenkin paranivat ja kauden loppua kohti hän nousi joukkueen hyökkäyspelin avainpelaajaksi keskikentän oikealla laidalla. Kauden aikana Varela onnistui maalinteossa kolmesti, yksi maaleista syntyi kauden päätösottelussa mestaruudesta taistellutta Real Madridia vastaan. Mallorca siirtyi hänen maalillaan 1–0-johtoon, mutta lopulta kuitenkin Real Madrid nousi ottelussa 3–1-voittoon.
Seuraavalla kaudella 2007–2008 hän onnistui 11. marraskuuta 2007 pelatussa ottelussa jälleen maalinteossa Real Madridia vastaan, tällä kertaa kahdesti. Ottelu päättyi lopulta madridilaisseuran 4–3-voittoon.
Trevor Kidd
Trevor Kidd (s. 26. maaliskuuta 1972, Dugald, Manitoba) on entinen kanadalainen jääkiekkomaalivahti. Hän pelasi NHL:ssä neljässä seurassa. Uransa loppuvuosina hän pelasi DEL-liigassa.
Gustaf August Wasastjerna
Gustaf August Wasastjerna (vuoteen 1847 Falander; 12. elokuuta 1823 Seinäjoki – 11. kesäkuuta 1905 Peräseinäjoki) oli suomalainen tehtailija ja liikemies. August Wasastjerna oli aikoinaan yksi Suomen varakkaimmista miehistä, mutta hän teki konkurssin vuonna 1869.
August Wasastjernan vanhemmat olivat ruukinpatruuna Gustaf Adolf Wasastjerna ja taloudenhoitaja Catharina Charlotta Jernberg. Koska hänen vanhempansa eivät alkuaan olleet naimisissa, hän ei saanut käyttää Wasastjernan aatelissuvun nimeä, vaan ainoastaan suvun alkuperäistä porvarillista nimeä Falander. Vanhemmat menivät naimisiin vuonna 1845 ja kaksi vuotta myöhemmin hän sai sukunsa aatelisnimen.
Östemyran ruukki ja maatila
Wasastjerna peri isältään Östermyran eli Seinäjoen ruukin. Wasastjerna loi ruukista suurmaatilan, jossa 1880-luvulla oli viljeltyä maata 1200 hehtaaria ja yli 3000 hehtaaria metsää. Wasastjerna rakennutti Östermyraan useita myllyjä, sahan, tiilitehtaan, meijerin ja oluttehtaan. Ruukilla oli karjanhoito- ja meijerikoulu sekä suuri kivinavetta, jossa oli lähes 300-päinen karja. Wasastjerna loi Östermyrasta mallikelpoisen suurmaatilan rauta- ja ruutiteollisuuden rinnalle.
Konkurssi
Kauppa muodostui kohtalokkaaksi Östermyran ja Wasastjerna-suvun kannalta. Samalle tontille perustettiin yhdessä Adolf Törngrenin kanssa, Wasastjernojen lainojen turvin, pellavatehdas, joista muodostettiin vuonna 1861 Tampereen Pellava- ja Rauta-Teollisuus Oy eli Tampella. Tampellan ajatuessa vaikeuksiin joutui Wasastjerna luopumaan omaisuudestaan velkojilleen. Yritykseen oli sijoitettu pitkälti toista miljoonaa markkaa ja eräitä takauksia.
Viimeiset vuodet
Vanhuusvuotensa Gustaf August Wasastjerna vietti Peräseinäjoella Ala-Kärjen maalla olleessa, setänsä eversti Alfred Wasastjernan omistamassa talossa. Myöhemmin vanha, reumasairas patruuna joutui vieraitten ihmisten hoitoon. Wasastjerna menehtyi vuonna 1905, kun taloudenhoitajan ollessa kirkossa, eräs kulkumiehenä paikkakunnalle pesiytynyt peltiseppä juopuneena pahoinpiteli Wasastjernan. Muutamaa päivää myöhemmin Wasastjerna kuoli.
Wasastjerna haudattiin Seinäjoelle. Seinäjoen seurakunta ja paikalliset maatalous- ja edistysseurat pystyttivät elokuuusa 1914 Wasastjernan hautamuistomerkin. Monumentin suunnitteli kuvanveistäjä Alpo Sailo ja valmisti seinäjokelainen kivenhakkaaja Walentin Sillanpää.
Muuta
Wasastjerna oli sukunsa edustaja aatelissäädyssä valtiopäivillä 1863–1864.
Wasastjerna meni vuonna 1848 naimisiin Hedvig Mathilda Donnerin (1825–1897) kanssa. He saivat yhteensä kymmenen lasta, joita olivat maatalousneuvos Alexander Wasastjerna ja tilanomistaja Gustaf Albin Wasastjerna. Wasastjerna sai maanviljelysneuvoksen arvonimen vuonna 1885.
Sipe Santapukki
Simo ”Sipe” Johannes Santapukki (s. 20. joulukuuta 1977 Heinola) on Apulanta-yhtyeen rumpali ja Apulanta Oy:n toimitusjohtaja. Santapukki syntyi ja vietti lapsuutensa Heinolassa ja liittyi Apulantaan vuonna 1991, eli hän on ollut mukana lähes yhtyeen alusta asti. Santapukki kirjoitti ylioppilaaksi Heinolan Lyseonmäen koulussa.
Santapukki on tehnyt myös sooloalbumin Sipe. Albumilla vierailivat solisteina lukuisat kuuluisat suomalaiset laulajat, kuten Gösta Sundqvist, Tommi Liimatta, Timo Rautiainen, Hannu Sallinen sekä Apulannan laulaja Toni Wirtanen. Levyllä laulaa myös Anna Eriksson, jonka kanssa Santapukki seurusteli myöhemmin. Santapukki soittaa Yamaha-rummuilla.
Vuosina 2003 ja 2004 Santapukki kilpaili Formula 3:n suomenmestaruussarjassa Koiranen Bros tallissa. Jälkimmäisellä kaudella Santapukki sijoittui sarjassa hopealle.
Tammikuussa 2009 Santapukki ryhtyi kolumnistiksi Keskisuomalainen-lehteen.
Syksyllä 2012 Santapukki vieraili laulajana Kari Peitsamo Road Hogs -yhtyeen albumilla Kitarani haluaa rakastella äitiäsi rajusti.
Santapukki on myös toiminut lauluntekijänä, sillä hän on tehnyt kappaleita sooloalbuminsa lisäksi myös joillekin iskelmälaulajille, Bablolle ja Jani & Jetsettersille. Lisäksi Anna Eriksson ja Santapukki ovat tehneet kappaleita yhdessä Erikssonin albumeille Sinusta sinuun ja Ihode.
Santapukin säveltämä ja Tapio Viitasaaren orkestroima sinfoninen sävelrunoelma "Ukkonen" kantaesitettiin Sibeliustalossa Lahdessa 16. tammikuuta 2020. Santapukki työstää alkuvuodesta 2020 julkaistavaa, työnimellä "Sipe 2" kulkevaa toista sooloalbumiaan, joka pohjautuu Ukkosen teemoihin. Yhdessä Tommi Liimatan kanssa sanoitetun albumin ennakkosinglellä "Kuu-ukko" vierailee laulajana Pepe Willberg.
Yksityiselämä
Santapukki seurusteli 2000-luvun puolivälissä kolmisen vuotta muusikko Anna Erikssonin kanssa. Ennen seurustelusuhdetta Eriksson lauloi Santapukin sooloalbumilla Sipe (2002). Santapukki tuotti Erikssonin albumin Ihode ja kirjoitti sille kappaleita.
Vuonna 2012 valmistui Heinolan Laajavuoreen Santaranta-niminen asunto, jossa Santapukki asuu avoliitossa suunnistaja Minna Kaupin kanssa. He saivat poikalapsen tammikuussa 2017 ja toisen lapsen elokuussa 2020.
Wuxin oopperatalo
Wuxin oopperatalo on Kiinaan Wuxin kaupunkiin rakenteilla oleva oopperatalo. Rakennus on professori Pekka Salmisen ja arkkitehti Tuomas Silvennoisen suunnittelema. Rakennustyöt aloitettiin keväällä 2009, ja valmista pitäisi olla syksyllä 2011. Pääurakoitsija on kiinalainen valtion rakennusyhtiö. Suurimpaan saliin tulee mahtumaan 1 700 katsojaa.
Rakennus tulee Wuxin kaupungin vanhaa ja uutta osaa erottelevan Li-järven rannalle. Rakennuksen näkyvimmät osat ovat sitä kattavat kahdeksan suurta terässiipeä, joihin tarvitaan yhteensä 7 000 tonnia terästä. Siivistä suurin on 90 metriä pitkä. Rakennuksen alkuperäinen budjetti oli sata miljoonaa euroa, mutta se tullee ylittymään ainakin 30 prosentilla.
Max Petitpierre
Max Petitpierre (26. helmikuuta 1899 Neuchâtel – 25. maaliskuuta 1994) oli sveitsiläinen lakimies ja poliitikko, joka toimi Sveitsin liittoneuvoston jäsenenä 1944–1961 ja sen puheenjohtajana eli liittopresidenttinä 1950, 1955 ja 1960. Ulkoministerin tehtävistä hän vastasi pitkään, vuodesta 1945 vuoteen 1961.
Petitpierre opiskeli lakimieheksi kotikantonissaan Neuchâtelissa, Zürichissä ja Saksan Münchenissä ja tuli 1926 kansainvälisen yksityisoikeuden professoriksi Neuchâtelin yliopistoon. Vuonna 1937 hänet valittiin Neuchâtelin kantonin neuvostoon, 1942 Sveitsin liittokokoukseen eli parlamenttiin ja 1944 liittoneuvostoon. Toisen maailmansodan aikana hän toimi myös Sveitsin kelloteollisuusliiton puheenjohtajana, minkä lisäksi hänellä oli muitakin luottamustehtäviä myös elinkeinoelämän piirissä. Hän toimi myös Punaisen Ristin kansainvälisen komitean johdossa.
Max Petitpierre kirjoitti myös useita oikeustieteellisiä julkaisuja.
Petitpierren pitkän ulkoministerikauden aikana hän kehitti Sveitsin puolueettomuutta monin tavoin sallimalla tiiviimmät kansainväliset suhteet eri aloilla. Hänestä Sveitsin oli avauduttava osallistumaan Länsi-Euroopan taloudelliseen ja kulttuuriseen kehitykseen.
Prix Max Petitpierre
Vuodesta 1984 vuoteen 2008 erityinen säätiö jakoi Max Petitpierren mukaan nimettyä, 25 000 Sveitsin frangin suuruista palkintoa noin joka toinen vuosi henkilölle, joka on edistänyt Sveitsin kansainvälistä tunnettuutta ja suhteita politiikan, diplomatian, talouden, tutkimuksen, kirjallisuuden tai taiteen alalla. Palkinnon saajia ovat olleet muun muassa kuvanveistäjä Jean Tinguely (1987), ooppera- ja elokuvaohjaaja Daniel Schmid (1988), tietojenkäsittelyteoreetikko Niklaus Wirth (1990) ja arkkitehtitoimisto Herzog & de Meuron (2000).
Ravintolakoulu Perho
thumb|Koulurakennus. Vasemmalla sisäänkäynti koulun ravintolaan.
Ravintolakoulu Perho - Helsinki Culinary School Perho oli yksityinen suomalainen ravintolakoulu ja ammatillinen oppilaitos, jossa opetettiin hotelli- ja ravintola-alaa. Koulu toimi vuosina 1935–2016.
Koulurakennus sijaitsee Helsingin Etu-Töölössä Perhonkadulla, katuosoitteessa Perhonkatu 11, 00100 Helsinki. Omistajataho rakennutti lisärakennuksen osoitteeseen Perhonkatu 10. Suurin osa ravintolakoulun opiskelijoista oli suomalaisia, mutta Restaurant Cook -osaamisalalla oli opiskelijoita useasta kansallisuudesta. Ravintolakoulu Perho oli säätiöpohjainen, jonka ylläpitäjä oli Haaga Instituutti -säätiö. Koululle oli myönnetty OKKA-säätiön kestävän kehityksen sertifikaatti.
Ravintolakoulu Perho, Helmi Liiketalousopisto ja Haaga-Perho yhdistyivät 1. tammikuuta 2017 Perho Liiketalousopistoksi. Ravintola-alan koulutustoiminta jatkuu edelleen Töölössä. Koulutuksen järjestäjä on Perho Liiketalousopisto Oy.
Rakennus
Koulurakennus on professori Aarne Ervin suunnittelema ja valmistui vuonna 1957. Tontti rakennukselle oli saatu jo 1951, ja montun kaivutyöt aloitettu, mutta rahapula esti pitkään varsinaisten rakennustöiden aloittamisen. Koulun tiloja on peruskorjattu vuosina 2007 ja 2008. Syksyllä 2015 valmistui lisärakennus Perhon Proffa, jonka avajaisia vietettiin 10. syyskuuta 2015. Uuden rakennuksen on suunnitellut arkkitehtiprofessori Jan Söderlund. Julkisivujen kasvis- ja hedelmäaiheiset piirustukset on suunnitellut muotoilijaprofessori Oiva Toikka. Lisärakennuksessa on tilaa 1500 neliötä, ja kerroksia viisi.
Ravintola Perho
Ravintola Perho oli opiskelijoiden ensimmäinen työssäoppimispaikka. Perhon opiskelijat suorittavat työssäoppimisjaksojaan myös suomalaisissa ja eurooppalaisissa yhteistyöyrityksissä. Ravintolakoulun opetusravintolalle myönnettiin Joutsenmerkki elokuussa 2010.
X86
x86 on Intelin kehittämä ja valmistama suoritinarkkitehtuuri. Intel ei ole arkkitehtuurin mukaisten suorittimien ainoa valmistaja vaan myös AMD, Cyrix, NEC, Transmeta, VIA ja Zilog ovat valmistaneet x86-yhteensopivia suorittimia lisenssillä.
IBM PC:n jälkeen useat henkilökohtaiset tietokoneet käyttävät x86-arkkitehtuurin tai uudemman x86-64:n mukaista suoritinta. Ennen IBM PC:tä muun muassa MOS 6502 oli laajalti käytössä mikrotietokoneissa ja varhaiseksi henkilökohtaiseksi tietokoneeksi on kutsuttu myös vuonna 1961 suunniteltua LINC-tietokonetta.
Historia
Computer Terminal Corporation (CTC) sopi kahden mikropiirivalmistajan kanssa (Intel ja Texas Instruments) ohjelmoitavan PMOS-piirin kehittämisestä Datapoint 2200 -päätettä varten. Valmistajat eivät kyenneet CTC:n aikatauluun mutta saivat pitää suunnitelmansa. Intel aloitti Intel 8008:n myynnin.
8-bittisen 8008:n pohjalta kehitettiin Intel 8080 sekä 16-bittinen Intel 8086, joka oli ensimmäinen x86-suoritin. 8086:n pohjalta kehitettiin 8-bittisellä ulkoisella väylällä varustettu Intel 8088, jonka IBM valitsi IBM PC -tietokoneeseen. Ennen IBM PC:tä markkinoilla oli "vuoden 1977 kolmikko" mikrotietokoneita: Apple II, Commodore PET ja TRS-80.
Seuraavia 16-bittisiä suorittimia olivat Intel 80186 ja Intel 80286.
32-bittisen Intel 80386:n myötä käskykanta sai nimen IA-32 ja sitä seurasi Intel 80486.
Intelin alkuperäiset x86-suorittimet
1972 Intel toi markkinoille ensimmäisen 8-bittisen mikrosuorittimen 8008. Seuraavana vuonna tuli parannettu versio 8080, joka on tunnetuin toisen sukupolven mikrosuoritin, ja 1976 edelleen parannettu versio 8085.
1978 Intel pyrki jättämään kilpailijat taakseen siirtymällä 16-bittiseen suorittimeen julkistamalla mallin 8086. 8087-liukulukulaskentayksikköä käytetään suorittimen rinnalla matemaattisiin laskutoimituksiin. Tiedonkäsittely ja -siirto tapahtuvat 16-bittisin sanoin. Suorittimen muistiavaruus on yksi megatavu, joka on jaettu 64 kilotavun segmentteihin. Tämä suoritin oli 10 kertaa nopeampi kuin 8080 ja käskykannaltaan pääosin yhteensopiva 8080-mallin kanssa.
8088 on kehitetty 8086-mallista kustannusten säästämiseksi. Siinä tiedonsiirto suorittimen ulkopuolella tapahtuu 8-bittisinä tavuina, mutta käskykannaltaan yhteensopivana suoritin tunnistaa kuitenkin kaikki 8086-suorittimen käskyt, eikä ohjelmoijan tarvitse tietää kumpi suoritin on käytössä. 8-bittinen ulkoinen dataväylä mahdollisti halvempien oheiskomponenttien käytön, mutta teki suorittimesta hitaamman.
1982 Intel toi markkinoille 16-bittisen 80186-suorittimen (ja 8-bittisen 80188-suorittimen). Tähän suorittimeen on yhdistetty toiminnot, jotka 8086-suorittimella vaativat 15 ylimääräistä mikropiiriä. Ohjelmallinen yhteensopivuus vanhempiin suorittimiin säilytettiin, mutta sen lisäksi suorittimeen sisällytettiin muutama uusi suoritinkäsky. 80187-mallia käytettiin 80186-suorittimen rinnalla matemaattisten laskutoimitusten nopeaan suorittamiseen.
IA-32
Intel 80386 mallista lähtien Intel luopui asteittain alkuliitteestä 80 ja otti sen tilalle käyttöön kirjaimen i erottautuakseen kilpailijoistaan. IA-32 käskykanta esiteltiin 80386 mallissa, josta johtuen siihen toisinaan viitataan i386. Intel viittaa nykyään 32-bittiseen x86-arkkitehtuuriin nimellä IA-32, joka on lyhenne sanoista Intel Architecture, 32-bit.
80386 eli i386 (matematiikkasuoritin i387, ns. x87) on 80286-suorittimen laajennus, jossa rekisterien ja osoiteväylän ja laskentayksiköiden leveys on 32 bittiä. Muistiavaruus on 4 gigatavua, eikä segmentointia enää välttämättä tarvitse käyttää, mikä helpotti huomattavasti suurten ohjelmien sekä modernien käyttöjärjestelmien tekemistä suorittimelle.
i486 on 386-mallin nopeampi versio. Matematiikkasuoritin on ensimmäistä kertaa integroitu samaan piiriin perussuorittimen kanssa. 486 oli ensimmäinen liukuhihnoitettu x86-suoritin, ja liukuhihnansa ansiosta se pystyi aloittamaan uusien käskyjen suorittamisen selvästi useammin kuin 80386, jossa käskyjen välillä meni aina useampi kellojakso.
Intelin seuraavan sukupolven suorittimien tuotemerkiksi tuli Pentium. Pentium-suorittimet ovat ohjelmallisesti yhteensopivia alkuperäisen 8086-suorittimen kanssa, mutta lisäksi on olemassa joukko uusia ohjelmakäskyjä.
Tekniikkaa
Yhteisiä piirteitä x86-arkkitehtuurin mukaisessa suorittimessa ovat olleet peruskäskykanta, rekisterit ja segmentoitu muistiarkkitehtuuri. Suunnittelussa on ollut periaatteena, että vanhemman sukupolven suorittimelle kirjoitetut ohjelmat toimivat uudemmissakin suorittimissa sellaisenaan.
Siirtymisessä 64-bittiseen AMD64-arkkitehtuuriin segmentoidusta muistista on luovuttu muistisivujen käytön johdosta. Samalla yleiskäyttöisten rekisterien määrä on noussut kahdeksasta kuuteentoista ja suhteelliset viittaukset ovat tulleet mukaan, mikä helpottaa osoiteriippumattoman ohjelmakoodin tuottamista.
Intel on käyttänyt x86-sarjan P6-suorittimista lähtien (1995) mikrokoodia, joka voidaan päivittää ohjelmallisesti suorittimen virheiden korjaamiseen. AMD:llä on ollut tukea K7-mikroarkkitehtuurista lähtien (1999) ja VIA:lla VIA Nano -malleista lähtien (2008). Käyttöjärjestelmät kuten Linux, Solaris ja Windows sisältävät ajuritukea mikrokoodin päivittämiseen ilman BIOSin päivitystä. P6-suorittimissa oli pieni SRAM, johon mahtui enintään 60 mikrokäskyä. Kaikkia x86-käskykannan komennoista ei toteutettu mikrokäskyillä.
Suorittimien mikrokoodi on ollut oikeuskiistan aiheena NECin ja Intelin välillä.
AMD64
AMD:n K8 prosessoriarkkitehtuuri (palvelinversio nimellä AMD Opteron) toi mukanaan laajennuksia X86-arkkitehtuuriin. K8 laajensi X86-arkkitehtuurin 64-bittiseksi AMD64-nimellä tunnetulla arkkitehtuurilla.
Laajennuksen etuina ovat AMD:n kannalta se että 32-bittisellä alustalla tehdyt ohjelmistot toimivat myös AMD:n 64-bittisellä Sledgehammeriksi kutsutulla alustalla. Sledgehammerissa siruilla on 32- ja 64-bittiset data- ja osoitetoiminnot.
AMD:n prosessoreissa Athlon 64 -mallista lähtien lähtien northbridge muistiohjain on ollut integroituna CPU:lle käyttäen HyperTransport-väylää (ent. Lightning Data Transport, LDT).
EM64T
EM64T (Extended Memory 64 Technology) on vanha termi Intelin 64-bittinen laajennus IA-32-käskykannalle, joka oli kilpaileva AMD:n AMD64-laajennuksen kanssa.
Nykyisin käytössä on joko Intel 64 tai x64 (kun liittyy myös AMD64-laajennukseen).
Freedom (Akonin albumi)
Freedom on hip hop R&B -laulaja Akonin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 2. joulukuuta 2008. Albumi on Akonin ensimmäinen, joka ei sisällä Parental Advisory -merkkiä. Albumi sjoittui Billboard 200 -listan 7. sijalle myytyään 110 000 kappaletta ensimmäisellä viikolla. Nyt albumia on myyty 600 000 kappaletta ja se on ylittänyt kultarajan.
X86
Palvelinmallit
Intelin mallisarja palvelimiin tunnetaan nimellä Xeon. Xeon-malleissa aiempi suoritinväylä on korvattu QuickPath-väylällä vuonna 2009.
Muiden valmistajien x86-suorittimet
Cyrix suunnitteli alun perin Intel-yhteensopivan mutta nopeamman matematiikkaprosessorin, mutta myöhemmin alkoi suunnitella kokonaisia suorittimia. 486- ja Pentium-aikakausina Cyrix suunnitteli ja valmistutti suorittimia, jotka olivat huomattavasti Intelin vastaavia halvempia, mutta vain hiukan hitaampia. Cyrix poistui markkinoilta kun VIA osti sen. Tunnetuin Cyrix-prosessori oli Cyrix 6x86 vuodelta 1995.
Myös VIA valmistaa pienen sähkönkulutuksen suorittimia, joissa on x86-arkkitehtuuri. VIA on tunnetumpi henkilökohtaisten tietokoneiden suorittimien ohjeispiirien valmistajana. VIA:n prosessorit perustuvat pääosin IDT:n Winchip-piireihin, VIA:n ostettua IDT:n Centaur-nimisen prosessoriosaston.
AMD osti 1996 x86-arkkitehtuurin mukaisia suorittimia valmistaneen NexGen-yritysen. Tunnetuin NexGen-yrityksen suoritin oli Nx586 vuodelta 1995.
Jo 1970-luvulla Intelin kanssa kilpaili Zilog-nimisen yrityksen valmistama 8080 suorittimen parannettu versio Z80. Zilog myy yhä samaa prosessoria pienten sulautettujen sovellusten tarpeisiin.
NEC valmisti aikoinaan 8088- ja 8086-yhteensopivia suorittimia, mm. nimillä V20 ja V30. NEC:in valmistamat mallit olivat n. 30 % Intelin vastaavia nopeampia.
Transmeta kehitti Crusoe- ja Efficeon-prosessorit, joissa painotettiin aiempaa pienempää virrankulutusta.
AMD on valmistanut x86-yhteensopivia suorittimia pitkän aikaa, mm. AMD Am386 (1991) alkaen.
Käskylaajennuksia
Yleisesti tunnettuja SIMD-tyyppisiä käskykantalaajennuksia ovat:
AMD:n FMA3 lisää kolmen operandin käskylaajennuksia tyypillisten kahden operandin käskyjen rinnalle. Lisäksi on kehitetty XOP-, FMA4- ja F16C- (ent. CVT16) laajennoksia.
Lisäksi nykyisissä prosessoreissa on virtualisointitekniikat (AMD-V, VT-x, VIA VT). Useissa AMD-prosessoreissa on tuki IOMMU-toiminnolle, joka Intelillä sisältyy VT-d-toimintoon.
Tuki eri laajennuksille vaihtelee prosessorimallin ja valmistajan mukaan.
Patentit
Intel on varoittanut yhtiöitä, jotka suunnittelevat x86-käskykannan emulointia käskykantaan liittyvistä patenteista.
Morning View
Morning View on yhdysvaltalaisen rock-yhtyeen Incubusin neljäs studioalbumi. Se nauhoitettiin Malibussa, Kaliforniassa ja julkaistiin 23. lokakuuta 2001. "Morning View Drive" on sen Malibun kadun nimi, jolla yhtye eli väliaikaisesti ja nauhoitti albumia.
Albumin äänimaailma on kevyempi kuin yhtyeen aikaisemman tuotannon.
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Incubus.
Listasijoitukset
Albumi
Singlet
Figaleia
Figaleia ( tai, myös Figalea, , Fialia, tai Fialeia, , ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Arkadiassa Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee Zacháron kunnassa lähellä nykyistä Figaleían kylää.
Maantiede
Figaleia sijaitsi Parrhasian alueella Arkadian lounaisosassa lähellä Messenian rajaa, suhteellisen erillään muista kaupungeista. Se oli rakennettu kukkuloille ja rinteeseen Neda-joen rotkon pohjoislaidalle noin 300 metrin korkeuteen, noin puoleen väliin jokea sen alkulähteiltä laskupaikkaan laskettuna. Rotko johti Trifylian rannikolle ja Joonianmeren rantaan noin 15 kilometriä lännempänä. Kaupungin itäpuolella virtasi Lymaks-virta, joka laski Nedaan.
Figaleian ympärillä on vuoristoa, johon kuuluvat muun muassa Kotylion-vuori (nyk. Kotílio) kaupungin koillispuolella sekä Elaion-vuori (nyk. Koúvela) lounaispuolella.
Historia
Figaleian paikka on ollut asuttu viimeistään keskisellä helladisella kaudella. Asutus säilyi paikalla mykeneläisellä kaudella sekä läpi antiikin ajan. Kaupungin vanhin nimi oli Figaleia, mutta jossain välissä se tunnettiin erityisesti nimimuodossa Fialia. Kreikkalaisessa mytologiassa ensin mainitun nimen esitettiin tulleen kaupungin ensimmäisestä perustajasta Figaloksesta ja jälkimmäisen nimen toisesta perustajasta Fialoksesta. Kummatkin olivat Lykaonin poikia.
pienoiskuva|vasen|240px|Figaleian Athenen temppelin rauniot. Figaleian oli usein sodissa messenialaisten puolella Spartaa vastaan. Seurauksena spartalaiset valtasivat kaupungin usein arkaaisella kaudella 600- ja 500-luvuilla eaa. sekä klassisella kaudella noin vuosina 421–414 eaa. ja 401–395 eaa. Spartalaisten vallattua kaupungin vuonna 659 eaa. figaleilaiset saivat sen takaisin Oresthasionin asukkaiden avulla. Nämä kaatuivat, oraakkelinlauseen mukaisesti, taistelussa. Figaleista oli kotoisin muun muassa Arrhikhion (tai Arrakhion), joka on kenties tunnetuin pankration-ottelija. Hän voitti Olympian kisat vuosina 572, 568 ja 564 eaa., ja kuoli viimeisessä ottelussa. Kaupunki löi omaa rahaa.
Vuonna 375 eaa. Figaleia kärsi puolueriidoista, ja kaupungista pois ajetut spartalaismieliset ottivat haltuunsa läheisen Heraian, josta he hyökkäilivät Figaleiaan. Hellenistisellä kaudella kaupunki kuului ensin Aitolian liittoon, toimien jonkin aikaa liiton joukkojen keskuksena, ja sitten Akhaian liittoon. Figaleia oli olemassa vielä roomalaisella kaudella 100-luvulla jaa. Pausaniaan aikaan, vaikkakin kaupunki vaikuttaa olleen tuolloin jo taantunut.
Bassai ja sen Apollon Epikurioksen temppeli kuuluivat Figaleian alaisuuteen. Figaleilaiset rakensivat temppelin katsottuaan saaneensa Apollonilta apua ruttoa vastaan peloponnesolaissodan aikana. Kerrotaan, että figaleialaisilla oli muiden mielestä erikoisia tapoja muun muassa ruokailuun liittyen, jonka vuoksi Harmodios Lepreonlainen kirjoitti näistä erityisen teoksen.
Figaleian arkeologiset kaivaukset on suorittanut Ateenan arkeologinen seura. Niitä on tehty muun muassa vuonna 1927 Anastásios Orlándoksen johdolla ja vuonna 1996 Xéni Arapogiánnin johdolla.
Rakennukset ja löydökset
Figaleian koko on ollut noin 1,5 x 2,5 kilometriä. Kaupungin alueella on raunioita pääasiassa arkaaiselta, klassiselta ja roomalaiselta kaudelta.
Akropolis ja Artemiin temppeli
Kaupungin akropolis eli linnavuori sijaitsi kaupungin pohjoispuolella (37.4075°N, 21.84194°W). Kukkulan korkeus on noin 720 metriä. Akropoliin huipulla oli linnoitus, jonka pituus oli noin 70 metriä ja johon kuului suuri pyöreä torni. Akropoliilla oli myös Artemis Soteiralle omistettu temppeli. Nykyisin sen paikalla on profeetta Elialle (Profítis Ilías) omistettu kirkko.
pienoiskuva|240px|Kallioon kaiverrettuja hautoja, joissa on ollut temppeliä jäljittelevä julkisivu, 200-luku eaa. Kaupunginmuurit
Kaupungin ympäröi noin 4,5 kilometriä pitkä kaupunginmuuri, joka oli varustettu neliskulmaisin ja pyörein tornein. Muuri oli rakennettu alun perin 400-luvulla eaa., mutta osa rakennettiin uudelleen 300-luvun eaa. puolessa välissä. Muuria ja torneja on säilynyt noin kilometrin matkalta erityisesti akropoliin pohjoisrinteessä sekä siitä kaakkoon kohti kaupungin aluetta. Osin muuri on säilynyt suhteellisen hyvässä kunnossa ja parhaimmillaan jopa kymmenen metrin korkeudelta. Muurista on joitakin jäänteitä myös akropoliin lounaispuolella.
Athenen ja Zeuksen temppeli
Athenelle ja Zeukselle omistettu pyhäkkö sijaitsi nykyisin nimellä Kourdoumpoúli tunnetulla kukkulalla kaupungin lounaispuolella (37.39611°N, 21.83889°W). Pyhäkköön kuului 300-luvulla eaa. todennäköisesti varhaisemman, arkaaisen temppelin paikalle rakennettu temppeli, jossa oli pronaos sekä naos eli cella. Temppeli oli rakennettu itä-länsisuunnassa ja sen koko oli noin 15,7 x 7,7 metriä.
Temppelin naoksessa oli kuvapatsas. Sieltä on löydetty myös suuri määrä piirtokirjoituksia, jotka kertovat pyhäkön poliittisesta merkityksestä paitsi Figaleiassa myös laajemmalla alueella. Pausanias ei mainitse temppeliä jostakin syystä. Temppelin alttari sijaitsi tavan mukaan sen itäpuolella.
Temppelin rauniot ovat nykyisin merkittävin kaupungista esiin kaivettu kohde. Samalta kukkulalta on löydetty varhais- ja keskihelladisen kauden asutuksen jäänteitä.
pienoiskuva|240px|Lähdekaivo. Lähdekaivo
Lähdekaivo sijaitsi kaupunginmuurien ulkopuolella, nykyisen kylän itäpuolella tien varressa (37.39972°N, 21.845°W). Se oli rakennettu 300-luvun eaa. lopulla tai 200-luvun eaa. alussa. Lähdekaivorakennuksessa oli temppeliä jäljittelevä julkisivu, jossa oli neljä doorilaista pylvästä. Rakennukseen kuului suuri vesisäiliö. Lähdekaivo on edelleen käytössä.
Muut rakennukset
Kaupungissa oli myös gymnasion ja teatteri, Dionysos Akratoforokselle, Hygieialle ja Asklepiokselle omistetut pyhäköt sekä Lepreonin ja Spartan vastaisessa taistelussa kuolleiden oresthasionilaisten heroon-haudat. Dionysoksen temppeli on sijainnut mahdollisesti Stavroúlin bysanttilaisaikaisen kirkon raunioiden paikalla. Yksi temppeli on sijainnut lähdekaivon lähellä nykyisen kylän hautausmaalla sijaitsevan Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen (Koimísis Theotókou, Panagía) kirkon paikalla.
Kaupungin agora sijaitsi nykyisen kylän Stavroúlissa. Sen laidalla oli pitkä stoa eli pylväshalli. Agoralla oli Hermeen ja Arrhikhionin patsaat. Viimeksi mainittu on todennäköisesti sama kuros-veistos, joka löydettiin vuonna 1890 ja on nykyisin Olympian arkeologisessa museossa.
Hautausmaat sijaitsivat kaupungin länsipuolella. Kukkuloilta on löydetty useita kallioon kaiverrettuja kammiohautoja, joista osassa on ollut temppelinkaltainen julkisivu. Niitä rakennettiin erityisesti 200-luvulla eaa. Noin 12 stadioninmitan päässä kaupungista oli kuumat lähteet ja kylpylä. Bassai ja sen Apollon Epikurioksen temppeli sijaitsivat Kotilion-vuorella noin seitsemän kilometriä koilliseen Figaleiasta.
Quett Masire
Quett Ketumile Joni Masire (23. heinäkuuta 1925 – 22. kesäkuuta 2017 ) oli botswanalainen poliitikko. Hän toimi maansa toisena presidenttinä vuosina 1980–1998.
Vuoden 1998 jälkeen Masire toimi diplomaattina.
Iso-Lampsi
Maantietoa
Järven pinta-ala on 42 hehtaaria, se on 1,2 kilometriä pitkä ja 750 metriä leveä. Järven pohjoisosassa sijaitsevat saaret eristävät pohjoisosan omaksi vesialueekseen, joka on kuitenkin matala. Järven ympärillä on joka suunnassa Kuohun kylän asutusta. Järvellä on kartan mukaan seitsemän saarta, jotka sijaitsevat kaikki pohjoisosassa. Suurin saari on kartan mukaan 120 metriä pitkä ja 40 metriä leveä. Vain tässä saaressa on mökkejä. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen keskisyvyyttä ei ole ilmoitettu, mutta sen suurin syvyys on 4,6 metriä. Syvin kohta sijaitsee järven eteläosassa olevassa syvänteessä. Järven rantaviivan pituus on 4,7 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Kaikki rannat, lukuun ottamatta kaakkoisrantaa, ovat asuttuja. Viereisen Pikku-Lampsin väliin jäävällä kannaksella on lisäksi peltomaata. Kiinteän asutuksen joukossa on alle 20 vapaa-ajan asuntoa. Niille pääsee kyläteiltä, jotka haarautuvat kummallekin rannalle pohjoispuolella ohittavalta valtatieltä 18.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Kuusjärven alueeseen (14.285) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 126,0 metriä mpy. Siihen ei ole johdettu metsäojia, mutta siihen laskevat idästä Neulajärvestä Neulajoen viimeinen osuus ja lännestä Pikku-Lampsin laskujoki. Pikku-Lampsiin laskee Niemijärvi, joka kokoaa pohjoisesta metsäalueen kuivatusvesiä.
Iso-Lampsin laskujoki Vispiläjoki lähtee sen kaakkoisrannan luusuasta. Se laskee neljän kilometrin päässä Kuusjärveen, joka vuoristaan laskee lyhttä jokea myöten Muuratjärveen.
Black Ice
Black Ice voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Tai
Tai voi tarkoittaa seuraavia:
Oh Lord! When? How?
'''Oh Lord! When? How?''' on The Hivesin ensimmäinen virallinen julkaisu. Julkaisun muoto on EP ja se julkaistiin 1. kesäkuuta 1996. Seuraavana vuonna The Hives julkaisi albumin Barely Legal.
Team DSM
2023
Lähde: UCI
O’Reilly Media
O’Reilly Media (aiemmin O'Reilly & Associates) on yhdysvaltalainen Tim O’Reillyn perustama mediayhtiö. Yhtiö on tullut tunnetuksi tietotekniikkaan liittyvien kirjojen kustantajana, joiden kannessa on usein puupiirros jostakin eläimestä. thumb|left|250px|Kokoelma kustantajan "eläinkirjoja".
Tim O'Reilly aloitti myös ensimmäisen kaupallisen verkkosivun Global Network Navigator (GNN), jonka AOL osti myöhemmin.
Kirja Whole Internet User's Guide and Catalog (Ed Krol, 1992) on valittu yhdeksi vuosisadan merkittävimmistä kirjoista.
O'Reilly toimii yhteistyössä Creative Commonsin ja Internet Archiven kanssa ja julkaisee avoimena sisältönä kirjoja, joiden painos on loppunut tai kirjan tekijä on toivonut tiettyllä lisenssillä julkaisemista.
Clément Ader
Clément Ader (2. huhtikuuta 1841 Muret – 5. maaliskuuta 1925 Toulouse) oli ranskalainen insinööri ja keksijä. Hänet tunnetaan erityisesti lentämisen uranuurtajana. Hänen höyrykäyttöisen lentokoneensa nimi oli Éole.
Velosipedi ynnä muuta
Kun Ader saapui Pariisin maailmannäyttelyyn vuonna 1867, hän löysi Pierre Michaux’n velosipedin. Seuraavana vuonna hän ryhtyi valmistamaan velosipedeja, joita kutsuttiin raakakumisiksi velosipedeiksi. Saksan–Ranskan sota kuitenkin katkaisi hänen kehittely- ja keksijätoimintonsa.
Puhelin
thumb|Aderin puhelin (1880) Pariisissakin Ader tarvitsi rahaa elättääkseen perustamansa perheen. Hän kiinnostui syntymässä olevasta puhelimesta. Hän täydensi ja kehitti Graham Bellin keksintöä ja ryhtyi myymään parantelemiaan tuotteita Pariisissa. Hän kehitti myös teatteripuhelimen, jossa kuuntelija saattoi jäädä kotiin ja kuunnella Pariisin oopperan lähetystä kotonaan.
James Haven
James Haven (oikealta nimeltään James Haven Voight) (s. 11. toukokuuta 1973 Los Angeles) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja tuottaja.
Haven on Jon Voightin ja Marcheline Bertrandin lapsi. Hänen siskonsa on kuuluisa näyttelijä Angelina Jolie.
Kylmäspray
Kylmäspray on suihkutettavaa ainetta joka jäähdyttää kohdan johon sumute kohdistetaan. Käyttökohteita on mekaanisissa asennuksissa ja elektroniikassa. Kutistusliitoksia tehdessä voidaan kappaletta kutistaa jäähdyttämällä sitä ja elektroniikassa viallista kohtaa voi joissain tapauksissa etsiä suihkuttamalla kylmäsprayta ja tarkistamalla mistä kohdasta huuru hitaiten poistuu.
Richard Jefferson
Richard Allen Jefferson (s. 21. kesäkuuta 1980 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen koripalloilija. NBA:ssa vuodesta 2001 pelannut Jefferson voitti sarjan mestaruuden Cleveland Cavaliersin joukkueessa vuonna 2016. Yhdysvaltain maajoukkueessa hän voitti olympiapronssia Ateenassa 2004 ja Amerikan mestaruuden Puerto Ricossa 2003. Hän lopetti uransa vuonna 2018.
Gortys (Arkadia)
Gortys (, myös Gortyna, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Arkadiassa Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee Megalópolin kunnassa kaupungista nimensä saaneen Górtynan kunnallisyksikön alueella.
Kylmäspray
Kylmäsprayta voidaan käyttää myös nyrjähdysten ja kolhujen ensihoitoon.
Gortys (Arkadia)
Maantiede
Gortys sijaitsi Arkadian Kynurian alueella Peloponnesoksen niemimaan keskiosissa, noin seitsemän kilometriä luoteeseen nykyisestä Ellinikón kylästä. Kaupunki oli rakennettu Alfeioksen sivujokiin kuuluvan Gortynios- eli Lusios-joen (nyk. Loúsios) länsipuolelle. Kaupungissa oli korkea akropolis eli linnavuori.
Richard Jefferson
Ura
Houston Rockets varasi Jeffersonin NBA:han 13. vuorolla vuoden 2001 varaustilaisuudessa. Hän edusti vuodet 2001–2008 New Jersey Netsiä, minkä jälkeen hän edusti muun muassa San Antonio Spursia. Tulokaskaudellaan Jefferson valittiin NBA:n tulokkaiden kakkostähdistöön. Vuonna 2003 hän osallistui NBA:n donkkikilpailuun. Kaudella 2015–2016 Jefferson edusti Cleveland Cavaliersia, jossa hän voitti sarjan mestaruuden. Jefferson suunnitteli päättävänsä kilpauransa mestaruuteen mutta pyörsi päätöksensä Clevelandin-mestaruusjuhlassa ja teki Cavaliersin kanssa kaksivuotisen ja viiden miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Lokakuussa 2017 Jefferson siirtyi Denver Nuggetsiin, jossa hän pelasi uransa viimeisen kauden.
Gortys (Arkadia)
Historia
Kreikkalaisessa mytologiassa kaupungin perustajaksi esitettiin Gortys, joka oli Stymfaloksen poika. Kaupungin historiasta tiedetään melko vähän. Gortys taantui Megalopoliin perustamisen jälkeen vuonna 371 eaa., kun suurin osa asukkaista siirrettiin uuteen kaupunkiin. 200-luvulla eaa. Gortys kuului Akhaian liittoon. Vuonna 217 eaa. sen valtasivat sodassa Euripidaan joukot. Tuohon aikaan sen tiedetään olleen Thelpusan kaupungin alaisuudessa. Pausanias kuvaa 100-luvulla jaa. paikan olleen hänen aikanaan lähinnä kylä ennemmin kuin kaupunki.
Richard Jefferson
Ura
Yhdysvaltain maajoukkueessa Jefferson saavutti olympiapronssia Ateenassa 2004 ja Amerikan mestaruuden Puerto Ricossa 2003.
Gortys (Arkadia)
Historia
Alueen arkeologiset kaivaukset on suorittanut École française d’Athènes eli Ranskan arkeologinen koulu vuosina 1947–1948 ja 1950–1952.
Rakennukset ja löydökset
Gortyksen akropolis eli linnavuori sijaitsi joen varrella. Se jakaantui kahteen osaan, pohjoisempaan varsinaiseen akropoliihin sekä eteläiseen linnoitukseen, jotka ovat ilmeisesti olleet olemassa eri aikoina. Akropoliin pituus luoteis-kaakkoissuunnassa on noin 425 metriä ja leveys noin 100–60 metriä. Sen alueella on säilynyt jäänteitä muureista ja kolmesta portista sekä viidestä pyöreästä tornista. Muurit ovat pääosin 300- ja 200-luvuilta eaa. Eteläisemmän linnoituksen tornit olivat suorakulmaisia. Linnoitus rakennettiin oletettavasti 200-luvulla eaa., ja siihen saatettiin käyttää aikaisemman akropoliin muurien kiviä.
Gortyksen tunnetuin rakennus oli Asklepiokselle omistettu temppeli. Se sijaitsi akropoliin pohjoispuolella samoin joen varrella. Se oli rakennettu 300-luvulla eaa. Temppeli edusti doorilaista tyyliä ja oli rakennettu Pentelikon-vuoren marmorista. Temppelin koko oli noin 23,6 x 13,2 metriä, ja siinä oli pronaos sekä naos eli cella. Naoksessa oli Skopaan veistämät Asklepioksen ja Hygieian kulttikuvat.
Temppelin lähellä ovat toisen, pienemmän temppelin sekä kylpylän rauniot. Kylpylässä oli hypokaustit ja suuri allas, ja se oli myös rakennettu 300-luvulla eaa. Hypokaustit lisättiin 200-luvun eaa. alkupuolella. Alueella on jäänteitä myös porteista, muureista, taloista ja vartiotornista.
Lounaaseen eteläisestä linnoituksesta sijaitsi toinen Asklepiokselle omistettu pyhäkkö. Siihen kuului 400- tai 300-luvulla eaa. rakennettu temppeli, jonka koko oli noin 27,1 x 13,5 metriä, sekä toinen kylpylä. Asklepioksen temppeleistä ja kylpylöistä päätellen alueella on ollut jonkinlainen parantola.
Martin Rosen
Martin Rosen on seuraavien henkilöiden nimi:
Timantit ovat ikuisia
Bond-elokuville ominainen camp-huumori sai alkunsa tästä elokuvasta, vaikka ensimmäiseksi lajin edustajaksi mainitaan usein Elä ja anna toisten kuolla.
Juoni
James Bond – agentti 007 – jahtaa Ernst Stavro Blofeldia ja löytää hänet lopulta laitoksesta, jossa Blofeldin kaltaisia ​​luodaan leikkauksella. Bond tappaa koehenkilön ja myöhemmin "todellisen" Blofeldin hukuttamalla hänet tulistettuun mutaaltaaseen. Salamurhaajat Wint ja Kidd tappavat systemaattisesti useita timanttien salakuljettajia, mutta M epäilee, että eteläafrikkalaisia ​​timantteja varastoidaan hintojen alentamiseksi polkumyynnillä, ja määrää Bondin paljastamaan salakuljetusrenkaan. Ammattimaiseksi salakuljettajaksi ja salamurhaajaksi Peter Franksiksi naamioitunut Bond matkustaa Amsterdamiin tapaamaan yhteyshenkilöä Tiffany Casea. Oikeat Frankit ilmaantuvat matkalla, mutta Bond sieppaa ja tappaa hänet ja vaihtaa sitten henkilöllisyyttä saadakseen vaikutelman, että Franks on Bond. Tiffany ja Bond menevät sitten Los Angelesiin salakuljettaen timantteja Franksin ruumiin sisällä.
Lentokentällä Bond tapaa CIA-liittolaisensa Felix Leiterin ja matkustaa sitten Las Vegasiin. Hautaustoimistossa Franksin ruumis tuhkataan ja timantit siirretään toiselle salakuljettajalle, Shady Treelle. Wint ja Kidd melkein tappavat Bondin, kun he laittavat hänet tuhkausuuniin, mutta Tree pysäyttää prosessin, kun hän saa selville, että Franksin ruumiissa olevat timantit olivat Bondin ja CIA:n istuttamia väärennöksiä. Bond käskee Leiteriä lähettämään oikeat timantit. Bond menee sitten Whyte Houseen, kasinohotelliin, jonka omistaa eristäytynyt miljardööri Willard Whyte, jossa Tree työskentelee stand-up-koomikkona. Bond huomaa siellä, että Wint ja Kidd ovat tappaneet Treen, eivätkä tienneet, että timantit olivat väärennettyjä.
Craps-pöydässä Bond tapaa opportunistisen Plenty O'Toolen ja tuo hänet huoneeseensa uhkapelien jälkeen. Jengin jäsenet väijyttävät heitä heittäen O'Toolen ulos ikkunasta uima-altaaseen. Bond viettää loppuyön Tiffanyn kanssa ja neuvoo häntä hakemaan timantit Circus Circus -kasinolta. Tiffany peruu sopimuksensa ja pakenee luovuttaen timantit seuraavalle salakuljettajalle. Tiffany kuitenkin muuttaa mielensä, kun hän näkee, että O'Toole tapettiin sen jälkeen, kun hänet oli erehtynyt. Hän ajaa Bondin lentokentälle, missä timantit luovutetaan Whyten kasinonjohtajalle Bert Saxbylle, jota seurataan etäkeskukseen. Bond saapuu timanttien näennäiseen määränpäähän – Whyten omistamaan tutkimuslaboratorioon, jossa lasertaittumisen asiantuntija professori Metz rakentaa satelliittia. Kun Bondin kansi räjähtää, hän pakenee varastamalla kuurattain ja tapaa jälleen Tiffanyn.
Bond skaalaa seinät Whyte Housen ylimpään kerrokseen kohdatakseen Whyten. Sen sijaan hänet kohtaa kaksi identtistä Blofeldia, jotka käyttävät elektronista laitetta kuulostaakseen Whytelta. Bond tappaa yhden Blofeldistä, joka osoittautuu samankaltaiseksi. Sitten hänet tyrmätään kaasulla, Wint ja Kidd nostavat hänet ja viedään Las Vegasin laaksoon, missä hänet asetetaan putkeen ja jätetään kuolemaan. Bond pakenee ja soittaa Blofeldille käyttäen samanlaista elektronista laitetta poseeratakseen Saxbynä. Hän saa selville Whyten sijainnin ja pelastaa hänet. Saxby kuolee tulitaistelussa. Sillä välin Blofeld sieppaa Casen. Whyten avulla Bond tekee ratsian laboratorioon ja paljastaa Blofeldin juonen lasersatelliitin luomiseksi timanteista, joka on jo lähetetty kiertoradalle. Satelliitilla Blofeld tuhoaa ydinaseet Kiinassa, Neuvostoliitossa ja Yhdysvalloissa ja ehdottaa sitten kansainvälistä huutokauppaa maailmanlaajuisesta ydinvoimasta.
Riihimäen Ilves
Riihimäen Ilves (RIlves) oli Riihimäen Palloseuran (RiPS) farmiseuraksi vuonna 1970 perustettu riihimäkeläinen jalkapalloseura. RIlves peri vuonna 1928 perustetun Riihimäen Palloseuran kakkosjoukkueen sarjapaikan vuonna 2001 RiPS:n luovuttua urheilutoiminnastaan talousvaikeuksista johtuen. RIlves ehti edustaa kaupunkia yhteensä 10 vuotta. Kaudelle 2011 päätettiin Riihimäellä muuttaa edustusseuran nimi takaisin alkuperäiseksi. Riihimäen Ilveksen hallituksessa päätettiin nimenmuutoksesta 15.12.2010 ja edustusjoukkue sekä muut Ilveksen joukkueet pelasivat jo kevätkaudella 2011 Palloseuran raitapaidoissa.
Timantit ovat ikuisia
Juoni
Whyte tunnistaa öljynporauslautan Baja Californian rannikolla Blofeldin toiminnan tukikohtaksi. Kun Bondin yritys vaihtaa satelliitin ohjauskoodit sisältävä kasetti epäonnistuu Tiffanyn virheen vuoksi, Leiter ja CIA käynnistävät helikopterihyökkäyksen öljynporauslautta vastaan. Blofeld yrittää paeta kääpiösukellusveneellä. Bond saa hallintaansa sukellusveneen laukaisunosturin ja käyttää sukellusta tuhopallona tuhoten sekä satelliitin ohjauksen että tukikohdan. Bond ja Tiffany suuntaavat sitten risteilyaluksella Isoon-Britanniaan, missä Wint ja Kidd esiintyvät huonepalvelun luotsijoina ja yrittävät tappaa heidät piilotetulla pommilla. Bond tappaa heidät sen sijaan. Elokuva päättyy.
Riihimäen Ilves
RIlves pelasi vuoden 2001 jälkeen suurimman osan kausistaan (8 kpl) Kolmosessa. Toimintaa lopetettaessa vuonna 2010 seuralla oli jäseniä yhteensä 250, yhteensä 13 joukkuetta.
Timantit ovat ikuisia
Kuvauspaikat
Elokuva kuvattiin 5. huhtikuuta – 13. elokuuta 1971 välisenä aikana. Studiokuvaukset tehtiin Pinewoodin studiolla Lontoossa ja Universalin studioilla Los Angelesissa. Ulkokuvauksia tehtiin Yhdysvalloissa Las Vegasissa, Los Angelesissa, Palm Springsissa ja Oceansidessa sekä Britanniassa Doverissa ja Southamptonissa. Ulkokuvauksia tehtiin myös Saksassa, Hollannissa ja Ranskassa.
Riihimäen Ilves
Historia
Riihimäen Ilves perustettiin Riihimäen Palloseuran sisarseuraksi 18.1.1970. Ilveksen ensimmäinen puheenjohtaja oli Sakari Harjanne. Seuran johtokunta oli aluksi yhteinen RiPS:n kanssa. RiPS pyöritti tuolloin jalkapallotoiminnan lisäksi (kuten teki siis myös johtokuntakin) käsipallotoimintaa. Ensimmäisellä kaudellaan seura nousi heti piirisarjasta 4. divisioonaan. 4. divisioonasta seura oli heti ensimmäisellä kaudellaan lähellä sarjanousua 3. divisioonaan, mutta jäi lohkossaan toiseksi pisteen erolla sarjanousijaan. Seuran tähti oli kuitenkin 70 -luvun osalta laskeva ja vuonna 1977 RIlves luopui sarjapaikastaan Nelosessa.
Nousu Neloseen tapahtui uudelleen vuonna 1981. Vuosina 1982 ja 1983 seura pyöritti Riihimäen juniorijalkapalloa. Kaupungin "kakkosjoukkue" Ilves (ks. "ykkösjoukkue" Riihimäen Palloseura) kamppaili 1980 -luvulla paikasta Nelosessa pudoten ajoittain piirisarjaan.
1986 toiminta lakkasi ja vasta vuonna 1993 kasattiin uusi joukkue Neloseen. Ilves putosi ranskalaisen visiittinsä jälkeen Nelosesta jälleen 1994. Ilveksen toiminnalle ei nähty edellytyksiä, kun RiPS teki nousuaan aina Ykköseen asti 1990 -luvun lopussa ja RiNS organisoi kaupungin juniorityön. Seura lopetti urheilutoimintansa taas seitsemäksi vuodeksi.