cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Marietta (Georgia)
Talous
thumb|[[Lockheed C-130 Hercules-koneita Cobbsin lentotukikohdassa.]] Mariettassa sijaitsevalla Dobbsin lentotukikohdalla (Air Force Plant Number 6) on huomattva vaikutus kaupungin talouteen. Lockheed Martinin osasto Mariettassa suunnittelli esimerkiksi F-22 Raptor-hävittäjän.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Mariettassa aikavälillä 2014–2018 olivat 54 983 USD ja henkilöä kohden 33 020 USD. 16,4 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö
Kaupungin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 56 579 ja vuoden 2019 arvion mukaan 60 867. Kaupungin asukkaista 57 % oli taustaltaan valkoisia (latinot pois lukien 48,7 %), 30,8 % afroamerikkalaisia, 15,9 % latinoja mistä tahansa rodusta, 2,6 % aasialaisia ja 1 % intiaaneja. 25,5 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä kuin englantia ja 18 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Koulutus
Mariettassa sijaitsevat Southern Polytechnic State University ja yksityinen Life University. Lähellä mutta hieman kaupungin ulkopuolella sijaitsevat Chattahoochee Technical College ja Kennesaw State University.
Rob Reiner
Elämä ja ura
Reiner syntyi New Yorkissa, mutta vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Los Angelesissa. Hänen isänsä oli näyttelijä-ohjaaja Carl Reiner.
Reiner nousi kuuluisuuteen näyteltyään Archie Bunkerin vävyä Michael ”Läskipää” Stiviciä 1970-luvun suositussa televisiosarjassa Perhe on pahin. 1980- ja 1990-luvulla hän ohjasi useita menestyksekkäitä Hollywood-elokuvia, tunnetuimpina romanttinen komedia Kun Harry tapasi Sallyn ja rock-dokumentteja parodioiva kulttielokuva Hei me rokataan!.
Reiner on saanut pitkän uransa aikana useita palkintoehdokkuuksia. Näyttelijänurallaan hän oli roolistaan sarjassa Perhe on pahin ehdolla viidesti sekä Emmyn että Golden Globen saajaksi. Hän voitti Emmy-palkinnon vuosina 1974 ja 1978 kategoriassa paras miessivuosa komediasarjassa. Ohjaajanurallaan hän on ollut neljästi ehdolla Golden Globen saajaksi, elokuvista Stand by Me – viimeinen kesä, Kun Harry tapasi Sallyn, Kunnian miehiä sekä Amerikan presidentti, ja yksi hänen elokuvistaan, Kunnian miehiä, on ollut ehdolla parhaan elokuvan Oscarin saajaksi. Vuonna 1999 Reiner sai oman tähtensä Hollywood Walk of Famelle.
Reiner oli perustamassa vuonna 1987 Castle Rock Entertainment -nimistä tuotantoyhtiötä, joka sai nimensä Stephen Kingin luoman fiktiivisen kaupungin mukaan. Reiner on ohjannut kaksi Kingin teoksiin perustuvaa elokuvaa, Stand by Me – viimeinen kesä sekä Piina.
Reiner meni vuonna 1971 naimisiin näyttelijä-ohjaaja Penny Marshallin kanssa, mutta liitto päättyi eroon vuonna 1979. Vuonna 1989 hän avioitui Michele Singerin kanssa, jonka kanssa hänellä on kolme yhteistä lasta.
Malmin terveysasema
Malmin terveysasema on Helsingin Malmin kaupunginosan Ylä-Malmin osa-alueella, Malmin sairaalan vieressä toimiva kaupungin sosiaali-, terveys- ja pelastustoimialaan kuuluva terveysasema. thumb|left|Malmin terveysasema.
Helsingin Taiteilijaseura
Helsingin Taiteilijaseura (HTS) on helsinkiläisten kuvataiteilijoiden järjestö, joka perustettiin vuonna 1967. Seura ylläpitää taidelainaamoa Rikhardinkadun kirjaston alakerrassa ja lasten ja nuorten kuvataidekoulua sekä kurssikeskusta aikuisille Kaapelitehtaalla.
Helsingin taiteilijaseuran Galleria Katariina sijaitsee Rikhardinkadulla Helsingissä. Seura järjestää näyttelyitä myös Suomenlinnan HAA Galleriassa, Malmitalolla ja keskustakirjasto Oodissa. Seuran puheenjohtajana on toiminut syksystä 2020 lähtien kuvataiteilija Satu Kalliokuusi.
Theódoros Papaloukás
Ura
Papaloukás aloitti koripallon Ethnikos Ellenorosonin juniorijoukkueissa. Kaudeksi 1995–1996 hän siirtyi toisella sarjatasolla pelanneeseen Abelokipin joukkueeseen, jossa hän pelasi kaksi kautta. Vuonna 1997 Papaloukás siirtyi Dafnin joukkueeseen ja edusti seuraa kahden kauden ajan. Kaudet 1999–2001 Papaloukás pelasi Panioniosissa ja vuonna 2001 hän siirtyi suurseura Olympiakosiin. Ainoastaan yhden kauden jälkeen Papaloukás siirtyi TsSKA Moskovaan, jossa hän pelasi kuusi kautta. Tänä aikana hän voitti kaksi Euroliiga-mestaruutta sekä kuusi Venäjän mestaruutta. Vuonna 2006 hänet valittiin FIBA:n vuoden pelaajaksi. Lisäksi Papaloukás valittiin vuonna 2007 Euroliigan arvokkaimmaksi pelaajaksi. Vuonna 2008 hän teki paluun Olympiakosiin kolmivuotisella sopimuksella. Papaloukás siirtyi israelilaiseen Maccabi Tel Aviviin kesällä 2011.
Turun taiteilijaseura
Turun Taiteilijaseura ry on vuonna 1924 perustettu Turun alueen kuvataiteilijoiden yhdistys. Sen toimipaikka on vuodesta 2019 alkaen ollut Turun Taidehalli, jonka galleriatoimintaa Taiteilijaseura toteuttaa yhdessä Valokuvakeskus Peri ry:n kanssa. Turun Taiteilijaseura on Turun alueen suurin ja vanhin kuvataiteilijoiden yhdistys.
Taidehallilla sijaitsee myös Turun Taidelainaamo, jonka toimintaa Taiteilijaseura koordinoi. Turun Taiteilijaseuran ylläpitämä, vuonna 1994 perustettu Turun Taidelainaamo välittää turkulaisiin taiteilijajärjestöihin tai taideyhteisöihin kuuluvien taiteilijoiden teoksia. Lähes 600 teoksen valikoimassa on monipuolisesti piirustuksia, grafiikkaa, maalauksia, veistoksia, sekatekniikkatöitä ja valokuvia.
Turun Taiteilijaseuralla on edustaja Turun Ateljeetalosäätiön hallituksessa. Vuonna 1965 perustettu säätiö ylläpitää taiteilijoille vuokrattavia ateljeeasuntoja Turussa. Säätiön perustajayhteisöt ovat Turun kaupunki, Arte, Turun Taideyhdistys ja Turun Taiteilijaseura. Turun Taiteilijaseura on myös Suomen Kuvataidejärjestöjen Liiton jäsen.
Historia
Turun Taiteilijaseura perustettiin 23.4.1924. Pyrkimyksenä oli lähentää eri taiteenalojen edustajia toisiinsa. Kuusi vuotta myöhemmin seuraan kuului 200 jäsentä. Seura oli avoin kaikkien taiteiden harjoittajille ja taiteiden ystäville. Siihen kuului kirjailijoita, näyttelijöitä, opettajia, kriitikkoja ja kuvataiteilijoita. Kuvataiteilijat olivat hallituksessa enemmistönä vaikka jäseninä he olivat vähemmistönä.
Näyttelyt kuuluivat alusta alkaen seuran toimintaan. Ensimmäinen näyttely järjestettiin Turun Taidemuseossa samana vuonna ja toiseen näyttelyyn päätetään kutsua myös ulkopaikkakuntalaisia taiteilijoita. Taiteilijaseuran 10-vuotisnäyttelyn jälkeen 10.11.1933 muutamat nuoret kuvataiteilijat kaappasivat vallan hallituksessa, jolloin vanhemmat taiteilijat erosivat ja perustivat heti seuraavana päivänä oman ryhmän Pro Arten. Juhlanäyttelyn toimikuntaa ja jyryä oli epäilty epäoikeudenmukaisuuksista. Eripura kuitenkin hälveni ja 15. vuosinäyttelyssä proartelaiset olivat jälleen mukana Turun Taiteilijaseurassa. Kaudella 1953–1954 seurassa oli jo 745 jäsentä. Taiteilijaseuran 35-juhlavuoden kynnyksellä vaadittiin seuran nimen muuttamista.
Vuonna 1959 Turun Taiteilijaseuran toiminnan hiivuttua pikkuhiljaa kuvataiteilijat erosivat seurasta ja perustivat oman yhdistyksen Turun Kuvataiteilijat ry:n. Seuraavana vuonna 1960 vielä 14 taiteilijaa erosi siitäkin ja perusti oman ryhmän Arte ry:n. Koska Turun Kuvataiteilijat ry:n toiminta ei poikennut oleellisesti Turun Taiteilijaseuran toiminnasta, muutettiin nimi jälleen Turun Taiteilijaseuraksi 1964–1965.
Vuosikymmenien toimintaan on kuulunut näyttelyiden lisäksi kilpailuja, taiteilijoille suunnattuja leirejä, erilaisia kohtaamisia taiteen ympärillä ja projekteja eri toimijoiden kanssa. Turkulaisten taiteilijajärjestöjen yhteistyönä järjestetään ensimmäinen Turun Taiteen Biennaali Wäinö Aaltosen museossa 1980-luvulla, vuosina 1993-1997 pyöri Turun työvoimatoimiston kanssa toteutettu Pysäkki-projekti turkulaisten taiteilijoiden työllistämiseksi ja vuonna 2011 Taf Taf -hanke Senegalissa. Taiteilijaseura oli Turun kulttuuripääkaupunkivuonna 2011 toteutuneen ympäristötaidetapahtuma Flux Aura 2011 järjestäjä. 2013 taiteilijaseura koordinoi ensimmäistä kertaa Kulkulupa-tapahtuman vuonna ja aloittaa TurkuArt-toiminnassa, tämä vuosi oli Taf taf -projektin kymmenes ja samalla viimeinen.
Vuonna 2014 Turun Taiteilijaseura vietti 90-vuotisjuhlavuottaan useilla näyttelyillä ja oheistoiminnalla muun muassa Turussa ja Oulussa sijaitsevissa gallerioissa olleilla jäsenten näyttelyillä kuin myös kesänäyttelyllä Yrjö Liipolan taidemuseossa. Toimintavuonna 2015 seura halusi rohkaista jäseniänsä verkostoitumiseen tekemällä jäsentensä kanssa taidematkoja. Suuntana oli tuolloin Tukholma ja Mänttä. Taiteilijaseura kuuluu moniin, kuten TaikuSydän-projektin Varsinais-Suomen alueen Varavoimaa-nimiseen verkostoon, valtakunnalliseen taiteilijajärjestöjen Werkostoon ja Taiteen edistämiskeskuksen Taidekahvit-verkostoon.
Galleriatoiminta
Ennen Turun Taidehallia taiteilijaseuralla on ollut monia eri näyttelytiloja. Ensimmäinen niistä oli 1960-luvun alussa Turkuun professori Aukusti Tuhkan avulla perustettu litografian työhuone, joka toimi paitsi työskentelytilana, myös kohtaamispaikkana ja näyttelytilana. Alkaa varsinaisen näyttelysalin etsintä, jonka tuloksena, kyseisen vuosikymmenen puoleen väliin mennessä, Elloksen vanhaan leipomoon Uudenmaankadulle perustetaan näyttelytila. Tähän osoitteeseen myös litografian työhuone muuttaa. Vielä ennen vuosikymmenen loppua seuran näyttelytoiminta siirtyy Kauppiaskadulle ja laajenee Taidehalliksi. 1970-luvulla työpaikkanäyttelyistä tulee uusi seuran näyttelytoimintamuoto. Taiteilijaseura joutuu luopumaan 1980-luvulla taidehallista ja näyttelyt siirtyvät Käsityöläiskadulle. 1990-luvun alussa remontin alla olleen galleriatilan sijaan näyttelyitä järjestetään Pinellan punaisessa huoneessa ja pienessä keltaisessa Majakka-galleriassa. Turun Kulttuurikeskuksen kanssa tehdään näyttelukokeilu Juseliuksen näyttelytilassa, Vanhalla Suurtorilla. Galleria JUST saa vuonna 1995 uudet tilat juurikin torin laidalta, Vanhalta Raatihuoneelta, ja Majakka-galleria sulkee ovensa vuonna 1997. Seura asettuu toimimaan tehdasrakennukseen Jokikadulle 1998.
2000-luvulla JUSTia kehitetään ja Jokikadun tila aiheuttaa kiistaa ja huolta, sitä varten tehdään suunnitelma kulttuuri- ja taidekeskukseksi, mutta tarina päättyy seuran vuokrasopimuksen irtisanomiseen, jonka seurauksena seura jää ilman omia tiloja 2007 alkaen. Arkistoille löytyy varasto Saaren kartanon taide- ja tutkimuskeskuksesta Mietoisista. Seuran alaisuudessa aloittaa toimintansa yhteisöllisiin hankkeisiin painottuva ja nopeasti toimintaansa vakiinnuttava residenssi Dakarissa, Senegalissa. Galleria Å perustettiin vuonna 2010 entisen Ama Galleria tiloihin, keskelle kaupunkia, Turun Kaskenmäkeen. Galleria Å lopetti toimintansa vuonna 2019, kun Taiteilijaseura siirtyi Turun Taidehallille, osoitteeseen Vanha Suurtori 5.
Turun Taidehalli on visuaalisten taiteiden keskus erityisesti kaikenlaiselle nykytaiteelle ja kohtaamispaikka taiteilijoille ja taiteesta kiinnostuneille. Turun Taidehallin perustivat Turun Taiteilijaseura ja Valokuvakeskus Peri Vanhan Suurtorin laidalle Vanhan Raatihuoneen kiinteistöön. Näyttelytoiminta on seurojen yhteistä. Samoissa tiloissa on galleriatilojen lisäksi yhdistyksien jakama toimisto, valokuvataideaiheinen kirjasto, digitaalisen työn tila ja Turun Taidelainaamo sekä yksityishenkilöille, yhteisöille ja yrityksille ulosvuokrattavia tiloja. Taidehalli avasi ovensa yleisölle helmikuussa 2019.
Palava sydän
Palava sydän on Pave Maijasen kolmas sooloalbumi vuodelta 1985. Levyä on myyty yli 55 000 kappaletta ja se on ylittänyt platinalevyn rajan.
Albumi on julkaistu vinyylilevynä mustalla vinyylillä sekä kuvallisella vinyylillä, joka oli hyvin harvinaista Suomessa 1980-luvulla. Samoihin aikoihin julkaistiin myös Palava sydän-videokasetti, joka sisältää 12 ulkomailla kuvattua musiikkivideoa Maijasen kappaleista. Albumi on julkaistu myös C-kasettina sekä CD-levynä vuonna 1985. CD julkaistiin remasteroituna uudelleen vuonna 1999.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Pave Maijanen, sävellykset ja sanoitukset salanimellä Maija Paavonen, paitsi "Yhtenä yönä" sanoittanut Jukka Vieno.
Luettelo Jäniksen tähdistön tähdistä
Luettelo Jäniksen tähtikuvion tähdistä.
Taulukon sarakkeissa käytetyt lyhenteet:
Bouvet
Bouvet voi viitata seuraaviin asioihin:
Jussi Lonkainen
Juho (Jussi) Jaakko Lonkainen (entinen Lonkanen; 20. joulukuuta 1890 Tohmajärvi – 12. kesäkuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, kirjailija ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
1920-luvulla Lonkainen toimi Työn Voiman toimittajana Jyväskylässä 1920–1921, Kansan Voiman päätoimittajana Sortavalassa 1921–1922 sekä oli Viipurissa ilmestyneessä Kansan Työ -lehdessä päätoimittajana 1922–1923 ja toimittajana 1923–1933. Sotavuosien jälkeen Lonkainen oli Sosialidemokraattisen puolueen vt. puoluesihteerinä 1944 ja viimeksi kansanhuoltoministeriön tiedotustoimiston osastosihteerinä 1945–1949.
Lonkainen oli naimisissa vuosina 1919–1920 Lydia Miinalaisen kanssa. Jäätyään leskeksi hän meni 1922 uusiin naimisiin kansakoulun opettaja Eeva Helena Juutilaisen kanssa.
Tykkivene Jangtse-joella
Tykkivene Jangtse-joella (The Sand Pebbles) on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1966. Se sijoittuu vuoteen 1926, Kiinan Jangtse-joella partioivalle tykkivene USS San Pablolle. Elokuvan on ohjannut Robert Wise ja käsikirjoituksen laati Robert Anderson Richard McKennan romaanin The Sand Pebbles (1962, suom. Tykkilaiva San Pablo, Gummerus 1964) pohjalta. McKenna oli itse palvellut Jangtse-joella tykkiveneessä vuonna 1936.
Elokuvan pääosissa nähdään Steve McQueen, Richard Attenborough, Richard Crenna, Mako ja Candice Bergen.
André Lecat
André Lecat (s. 2. maaliskuuta 1920) on entinen ranskalainen este- ja maastojuoksija.
Tykkivene Jangtse-joella
Tykkivene Jangtse-joella sai vuonna 1967 jopa kahdeksan Oscar-palkintoehdokkuutta. Kahdeksasta Golden Globe -palkintoehdokkuudesta tuli yksi voitto, kun Richard Attenborough palkittiin parhaasta miessivuosasta.
Tomi Alatalo
pienoiskuva|upright|Tomi Alatalo Tomi Alatalo (s. 1981) on suomalainen näyttelijä.
André Lecat
Lecat sijoittui maastojuoksun MM-kilpailuja edeltäneessä kansainvälisessä maastojuoksumestaruuskilpailussa 15:nneksi vuonna 1953 ja 12:nneksi vuonna 1954. Molemmilla kerroilla Ranska sijoittui joukkuekilpailussa toiseksi.
Tykkivene Jangtse-joella
Juoni
Kiinan sisällissodan aikaan 1920-luvulla Yhdysvaltojen tykkivene on mukana turvaamassa länsimaisten etuja Tšiang Kai-šekin joukkoja tukien Maon kommunistien uhan alla. Uusi konemestari Holman (McQueen) haluaisi vain huolehtia aluksen tekniikasta ja jättää politiikan toisille. Sodan kiihtyessä tykkiveneestä tulee kuitenkin pelinappula valtapolitiikassa, ja myös Holmanin on valittava puolensa.
Tomi Alatalo
Ura
Alatalolla oli rooli 2016 ensi-iltansa saaneessa Love Records -levy-yhtiöstä kertovassa elokuvassa Love Records – Anna mulle Lovee (ohjaus Aleksi Mäkelä). Alatalo oli ehdolla miessivuosan Jussi-palkintoon vuonna 2022 elokuvasta Hytti nro 6. Hänellä on ollut teatterirooleja muun muassa Tampereen Teatteriin vuonna 2013 tehdyssä William Shakespearen Hamlet -näytelmässä nimiroolissa, sekä useissa Juha Hurmeen näytelmissä. Lisäksi hän on vieraillut muun muassa Kansallisteatterissa, Tampereen Työväen Teatterissa ja Nälkäteatterin vankilakiertue-näytelmissä. Alatalo on tehnyt Jeesuksen roolin Helsingin Via Crucis – Ristin tie -näytelmässä vuonna 2011.
André Lecat
Lecat voitti Ranskan mestaruuden 3 000 metrin estejuoksussa vuonna 1951. Hän juoksi syyskuussa 1954 estejuoksun ensimmäiset viralliset Ranskan ennätykset 9.20,4 ja 9.17,2. Jälkimmäisen ennätyksen rikkoi Julien Soucours seuraavan vuoden elokuussa. Uransa nopeimman estejuoksun Lecat suoritti vuonna 1951 juostessaan ajan 9.11,0, mutta tuolloin ei vielä noteerattu virallisia ennätyksiä.
Seuratasolla André Lecat edusti US Marquettea.
Tykkivene Jangtse-joella
Juoni
Tarina on nähty myös allegoriana elokuvan ensi-illan aikoihin laajentumassa olleesta Vietnamin sodasta: amerikkalaisista vieraassa maassa ja heille vieraana näyttäytyvässä sodassa.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Hintikka kutsuu elokuvaa pitkäksi mutta toimivaksi sekoitukseksi seikkailua, romantiikkaa ja imperialismia ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Taylor Hickson
Taylor Delaney Hickson (s. 11. joulukuuta 1997 Kelowna) on kanadalainen näyttelijä ja laulaja-lauluntekijä. Hickson on näytellyt muun muassa koomisessa supersankarielokuvassa Deadpool sekä draamasarjassa Aftermath.
Nuoruus
Kelownassa syntyneellä Hicksonilla on nuoremmat sisarukset Tianna, Tyson ja Tiernan. Hickson alkoi esiintyä laulajana toimivan isänsä keikoilla ollessaan 11-vuotias. Hän ihastui nopeasti kansanmusiikkiin ja opetteli soittamaan kitaraa ja pianoa.
Ura
Hickson ei ollut kiinnostunut näyttelijän urasta ennen kuin 16-vuotiaana hänen tätinsä kertoi alueella agenttina toimivasta tuttavastaan, ja pienen painostuksen jälkeen he sopivat ensimmäisen tapaamisen. Vuonna 2015 hän sai roolin Anthony Hopkinsin tähdittämässä jännityselokuvassa Blackway. Hicksonin läpimurtorooli tapahtui vuonna 2016 julkaistun Deadpool-elokuvan myötä. Tuon jälkeen hänet valittiin suorasanaisen ja sarkastisen Brianna Copelandin rooliin Syfyn post-apocalyptiseen draamasarjaan Aftermath.
Hickson oli pääroolissa vuonna 2016 julkaistussa indie-elokuvassa Hunting Pignut.
Vuonna 2018 julkaistun kauhuelokuvan Ghostland kuvauksissa tapahtuneen tapaturman myötä hänen kasvoihinsa jouduttiin laittamaan 70 tikkiä lasinsirujen aiheuttamien viiltojen takia. Tapahtuma jätti Hicksonin kasvoille pysyvän arven, josta hän ilmoitti hakevansa korvausta oikeusteitse.
Dissidia Final Fantasy
Dissidia Final Fantasy, lyhennettynä DFF tai Dissidia on Square Enixin kehittämä ja julkaisema peli Final Fantasy -pelisarjaan PlayStation Portable -käsikonsolille. Peli yhdistää 20 hahmoa 10:stä ensimmäisestä osasta ja lisäksi mukana on yksi hahmo Final Fantasy XI:stä ja Final Fantasy XII:stä.
Pelille on julkaistu jatko-osa Dissidia 012 Final Fantasy.
Pelaaminen
Dissidia on kolmiulotteinen tappelupeli RPG-elementeillä, jossa pelaaja voi liikutella hahmoaan vapaasti kentällä. Pelaaja voi myös käyttää ympäristöä hyödykseen mm. juoksemalla seiniä pitkin. Pelissä on kahdenlaisia hyökkäyksiä: Bravery- ja HP-hyökkäyksiä. Pelaajan Bravery-pisteet näkyvät HP:n yläpuolella isoilla numeroilla. Käyttämällä Bravery-hyökkäystä, hahmo pudottaa vastustajan Bravery-pisteitä ja kasvattaa omaansa vahingon verran. HP-hyökkäyksen tekemällä hahmo pudottaa vastustajan HP:ta Bravery-pisteiden verran, jolloin Bravery putoaa nollaan ja alkaa hiljalleen palautua oletusarvoonsa. Jos hahmon Bravery-pisteet putoavat alle nollan, hahmo joutuu "Break"-tilaan jolloin hahmo ei voi pudottaa vastustajan HP:ta tai Braveryä mutta voi silti hyökätä vastustajaan Bravery-hyökkäyksillä nopeuttaakseen palautumista, myös HP-hyökkäyksellä osuminen poistaa Break-tilan palauttaen Bravery-pisteet nollaan jolloin Bravery alkaa hiljalleen palautua oletusarvoonsa. Break-tilaan joutuminen antaa myös vastustajalle "Stage Braveryn" (luku alareunan keskellä) verran lisää Bravery-pisteitä.
Jokaisella hahmolla on oma kokemustaso ja heillä on yhteiset varusteet. Hahmot aloittavat tasolta yksi jolloin heillä on käytössään muutamia perusliikkeitä. Tasojen kasvaessa hahmot alkavat oppia kehittyneempiä liikkeitä ja taitoja. Nämä kyvyt täytyy aktivoida jotta niitä voidaan käyttää. Aktivoiminen käyttää hahmon käytettävissä olevia CP-pisteitä joiden määrää voi lisätä kasvattamalla tasoa tai liitännäisillä (accessory). Liikkeisiin ja taitoihin liittyy myös kykypisteet (AP) joilla hahmo voi "mestaroida" kykyjään. Kun kyky on mestaroitu, sen CP-vaatimukset pienenevät ja joskus siitä oppii myös kyseistä kykyä paremman kyvyn tai Bravery-hyökkäysten tapauksessa mahdollisesti HP-hyökkäyksen jonka voi suorittaa suoraan Bravery-hyökkäyksen jälkeen ilman, että vastustajalla on mahdollisuutta torjua sitä (ellei vastustaja aktivoi EX-Modea, joka aktivoituessaan torjuu kaikki hyökkäykset). Lisäksi pelaajalla on käytössään PP-pisteitä joilla voi ostaa peliin lisäominaisuuksia ja hahmoja.
Tarina
Dissidia Final Fantasy kertoo Cosmoksen, harmonian jumalattaren ja Chaosin, epäsovun jumalan taistelusta. Pelin avussa Valon Soturi löytää Cosmoksen Chaosin haavoittamana. Valon voimien heiketessä Cosmos ilmestyy muille yhdeksälle sankarille ja antaa heille tehtävän etsiä kristallit, jotka voivat pelastaa maailman. Sankarit onnistuvat löytämään kristallit ja palaavat Cosmoksen luokse, mutta Chaos saapuu ja tappaa Cosmoksen. Cosmoksen voimien kadotessa sankarit alkavat kadota omiin maailmoihinsa mutta kristallit onnistuvat estämään tämän. Sankarit jatkavat matkaansa Chaosin Pyhäkölle. Siellä kristallit avaavat portin Chaosin valtaistuimelle ja sankarit kohtaavat viimeisen taistelunsa. Kun Chaos on lyöty, sankarit teleportataan Cornelian linnan ulkopuolelle (Final Fantasy I). Siellä he palaavat omiin maailmoihinsa kristalliensa kanssa ja Valon Soturi palaa takaisin Cornelian linnaan.
Kentät
Peli sisältää 12 kenttää, joista 10 liittyy alkuperäisiin peleihin ja kaksi ovat Dissidian omaan maailmaan kuuluvia. Jokaisesta tasosta on myös olemassa vaihtoehtoinen kenttä (merkitään Ω-merkillä) joissa kenttä on sama mutta niissä on lisäominaisuuksia (esim. Old Chaos Shrinen vaihtoehtoinen kenttä pudottaa molempien hahmojen Bravery-pisteitä joka sekunti). Pelin 12 kenttää ovat:
Hahmot
Pelissä on 22 pelattavaa hahmoa (11 sankaria ja 11 vihollista). Jokaisella sankarilla on oma tarinansa Shantottoa lukuun ottamatta (Destiny Odyssey) pelin tarinatilassa, lisäksi vihollisilla ja Shantottolla voi pelata pelin kolmea muuta tarinaa. Pelin hahmot ovat:
Pelimuodot
Dissidiassa on viisi pelimuotoa: Tarina (Story), Arcade (ei japaninkielisessä julkaisussa), Duel Colosseum, Quick Battle ja moninpeli (Ad hoc:n välityksellä). Tarinatilassa pelaaja pääsee pelaamaan sankareden Destiny Odyssey-tarinoita joissa jokaisessa on viisi kenttää ja lopuksi kohtaamaan sankaria vastaavan vihollisen. Näiden tarinoiden lisäksi on Shade Impulse, Distant Glory ja Inward Chaos-nimiset tarinat, jotka ovat Destiny Odysseihin verrattuna huomattavasti vaikeampia.
Arcadetilassa pelaaja pääsee pelaamaan jo valmiiksi varustetulla hahmolla eikä hahmoon voi tehdä muutoksia. Arcadetilassa vastustajien määrä riippuu vaikeusasteesta eikä vastustajista saa kokemus-, AP- tai PP-pisteitä. Kun kaikki vastustajat on voitettu, pelaaja saa palkintona hyödyllisen esineen jota voi käyttää kaupassa.
Duel Colosseumissa pelaaja valitsee areenan (vaikeusaste) ja valitsee vastustajansa käteen tulevista korteista, vastustajien lisäksi on myös esine-, Job- ja statuskortteja. Voittamalla vastustajia pelaaja saa palkinnoksi mitaleita joilla voi ostaa korteissa olevia esineitä. Lisäksi pelaajan lopettaessa jäljelle jääneet mitalit muunnetaan PP-pisteiksi. Mikäli pelaaja häviää taistelun, käden koko pienenee yhdellä kortilla ja hävittyään tarpeeksi monta kertaa on jäljellä vain lopetusvaihtoehto.
Quick Battlessa pelaaja saa itse päättää vastustajansa, vastustajan tason, käyttäytymisen ja vaikeusasteen. Lisäksi pelaaja voi itse päättää kentän ja säännöt (mikäli säännöt on ostettu PP Catalogista).
Harhakuva.org
Harhakuva.org oli Iikka Koistisen syyskuussa 2005 perustama internetgalleria, joka esitteli taiteen harrastajien teoksia. Sivusto keskittyi valokuvaukseen, mutta nähtävillä oli myös muuta kuvataidetta, musiikkia sekä kaunokirjallisuutta.
Taideyhteisön tavoitteena oli taiteilijana kehittyminen kritiikin kautta, minkä mahdollisti toisten teosten kommentointiominaisuus. Harhakuva.org antoi käyttäjilleen mahdollisuuden esitellä vapaasti teoksiaan internetissä sekä tulla näin tunnetummiksi taiteen saralla. Toisaalta kykyjen ja kuvittajien etsijät löysivät sivustolta alan ammattilaisia.
Vuoden 2009 alussa Harhakuva.orgissa oli jäseniä 11 000 ja töitä esillä noin 53 000. Sivusto suljettiin lopullisesti maaliskuussa 2016.
Sampo Ranta
Sampo Ranta (s. 31. toukokuuta 2000 Naantali) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Ruotsin pääsarjassa SHL-joukkue Modo Hockeyssa. Ranta on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Seuraura
Ranta on naantalilaisen VG-62:n kasvatti. Hän siirtyi C-juniori-ikäisenä Turun Palloseuraan. Kaudella 2014–2015 Ranta pelasi seuran C-nuorissa loukkaantumisten vuoksi vain seitsemän ottelua. Vierailtuaan kauden jälkeen isänsä luona Saksassa hän osallistui myös RB Hockey Academyn jääharjoituksiin. Ranta vakuutti seurajohdon ja siirtyi Salzburgissa kotiottelunsa pelaavaan seuraan kaudeksi 2015–2016. Hän pelasi Red Bullissa mm. monikansallista B-junioriliiga EBJL:ää.
Kaudeksi 2016–2017 Ranta teki varaamattomana pelaajana ns. tender-sopimuksen yhdysvaltalaisessa USHL-junioriliigassa pelaavan Sioux City Musketeersin kanssa. Hänestä tuli joukkueen seurahistorian kolmas tender-sopimuksen saanut pelaaja Ryan Manthan sekä Rannan joukkuetoverina Musketeersissa pelanneen maanmiehensä Eeli Tolvasen jälkeen. Hän teki ensimmäisellä kaudellaan 30 runkosarjaottelussa tehot 6+3=9 ja jäi yhdessä playoff-ottelussa ilman tehopisteitä. Kaudella 2017–2018 Ranta jakoi tehoilla 23+14=37 Musketeersin sisäisen pistepörssin toisen sijan Martin Pospíšilin kanssa edellään vain Cole Koepke. Hän voitti myös joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +8. Ranta pelasi kauden aikana myös USHL/NHL Top Prospects Gamessa.
Rannasta odotettiin parhaimmillaan ensimmäisen kierroksen varausta NHL:n varaustilaisuuteen 2018, sillä muuan The Hockey News -lehti listasi hänet kesäkuussa 2018 tekemässään rankingissaan sijalle 30. Lopulta Colorado Avalanche varasi Rannan kolmannella kierroksella 78. pelaajana. Hänet oli alun perin kiinnitetty kaudeksi 2018–2019 Wisconsinin yliopistoon, mutta Ranta ei kuitenkaan lopulta saanut sieltä opiskelupaikkaa. Sen sijaan hänen vahvistettiin syyskuussa saaneen paikan Minnesotan yliopistosta. Sophomore -vuotenaan 2019–2020 Ranta oli 12 osumallaan joukkueensa toiseksi paras maalintekijä Scott Reedyn jälkeen. Junior -vuotenaan 2020–2021 hän oli tehoilla 19+12=31 Minnesotan paras pistemies ja maalintekijä. Ranta voitti Big Ten Conferencen mestaruuden. Hänet valittiin divisioonan ensimmäiseen tähdistökentälliseen ja lopputurnauksen tähdistökentälliseen.
Huhtikuussa 2021 Ranta kolmivuotisen NHL-tulokassopimuksen Colorado Avalanchen kanssa. Samalla hänen tiedotettiin siirtyvän AHL-joukkue Colorado Eaglesin vahvuuteen. Hän pelasi siellä loppukaudella 14 runkosarjaottelua tehopistein 4+3=7 ja kaksi playoff-ottelua tehopistein 1+1=2. Toukokuussa 2021 Avalanche nosti Rannan NHL-joukkueensa varamiesten "taksiryhmään". Hänet nostettiin joukkueen kokoonpanoon pudotuspelien toisen kierroksen 30. kesäkuuta 2021 pelattuun avausotteluun Vegas Golden Knightsia vastaan, kun Carl Söderberg joutui sivuun. Ranta merkittiin Avalanchen nelosketjuun Alex Newhookin ja Pierre-Édouard Bellemaren viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 7.47 minuuttia ja Rannalle merkittiin teholukema –1. Hän pelasi ottelusarjassa kaksi playoff-ottelua ilman tehopisteitä.
Syksyn 2021 harjoitusleirin päätteeksi Ranta otti paikan Colorado Avalanchen NHL-kauden 2021–2022 avauskokoonpanosta. Hän pelasi kymmenen runkosarjaottelua ilman tehopisteitä, kunnes marraskuussa seura lähetti Rannan Colorado Eaglesin AHL-joukkueen vahvuuteen.
Maajoukkueura
Ranta pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2020. Hänet valittiin Ruotsia vastaan pelatun pronssiottelun päätteeksi Suomen ottelun parhaaksi pelaajaksi. Ranta kuitenkin putosi viimeisten joukossa Suomen MM-leiriryhmästä vuoden 2019 turnaukseen. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2018, jolloin Ranta voitti maailmanmestaruuden. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2017. Yhteensä Ranta on pelannut 21 nuorten ja 26 poikien maaottelua.
Herman Kellgren
Abraham Herman August Kellgren (21. tammikuuta 1822 Kuopio – 25. syyskuuta 1856 Helsinki) oli suomalainen kielitieteilijä, runoilija ja Helsingin yliopiston itämaisen kirjallisuuden professori.
Kellgren toimi Helsingin yliopiston kirjaston ylimääräisenä amanuenssina 1844–1851, yliopiston sanskritin kielen ja kirjallisuuden dosenttina 1849–1854 ja itämaisen kirjallisuuden professorina vuodesta 1854. Kellgren oli Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran sihteerinä 1845–1846 ja rahastonhoitajana 1849–1851. Kellgren oli myös Suomen Aleksanterin yliopiston (so. Helsingin yliopisto) Savo-karjalaisen osakunnan kuraattori ja suomalaisuusaatteen innoittaja. Kun Johan Snellman aloitti 1840-luvun alussa Kuopiosta käsin julkaista Saima-lehteä, oli tällä kauaskantoisia vaikutuksia. Lehti oli suunnattu Suomen ruotsinkieliselle sivistyneistölle, mutta sitä luettiin myös opiskelijoiden keskuudessa. Nuoret opiskelijat omaksuivat täysin Saima-lehdessä julistetun Snellmanin laatiman kansallispoliittisen ohjelman ja Kellgren puheessaan v. 1846 harmitellessaan aluksi sitä, että Suomessa sivistys (viitaten ruotsinkieliseen väestön osaan) ja ns. kansanvoima (suomenkielinen enemistö) olivat erillään kiteytti vallitsevan mielialan osuvasti: ”Sivistyneet on kansallistettava, kansa on sivistettävä, siinä kaikki.”
Herman Kellgren oli naimisissa vuodesta 1849 lähtien professori Johan Jakob Tengströmin tyttären Anna Sofia Tengströmin kanssa.
Johan Erik Hedberg
thumb|200px|Johan Erik Hedberg: [[Henrik Gabriel Porthan, 1799.]]
Johan Erik Hedberg (9. maaliskuuta 1767 Tukholma Ruotsi – 9. elokuuta 1823) oli suomalainen taidemaalari.
Hänen puolisonsa oli Catharina o.s. Brengentoff ja poikansa lääkäri Anders Erik Hedberg. Hän opiskeli Kuninkaallisessa taideakatemiassa (Kungliga Akademien för de Fria Konsterna) Tukholmassa. Hän toimi piirustuksenopettajana Turun akatemiassa 1799–1823.
Länsimäen terveysasema
Länsimäen terveysasema on Vantaan Hakunilan suuralueen Länsimäen kaupunginosassa toimiva kaupungin terveysasema. Terveysasema sijaitsee runsas 300 metriä Mellunmäen metroaseman pohjoispuolella. Aivan terveysaseman eteläpuolelta kulkee Helsingin raja.
Vantaan kaupunginhallitus päätti kesäkuussa 1992 Länsimäen terveysaseman rakentamisesta.
Marraskuussa 2016 uutisoitiin Vantaan aikomuksista karsia rajusti terveyspalvelujen tarjoamista Länsimäen terveysasemalla ja pyrkimyksestä keskittää alueen terveyspalvelut pääosin Hakunilan terveysasemalle. Runsas viikko tämän jälkeen suunnitelmasta kuitenkin luovuttiin ainakin mahdolliseen maakunta- ja sote-uudistukseen saakka.
Devonihiekkakivi
thumb|300px|Kvartsia [[Englanti|Englannissa.]] Devonihiekkakivi (, ORS) on iskostumatonta kvartsihiekkaa. Kivessä ja/tai hiekassa virtauskerrokset erottuvat punaisen eri sävyinä, joka aiheutuu raudan hapettumisesta hematiitiksi.
Kokoelma
Kokoelma voi tarkoittaa seuraavia:
Chris Wideman
Chris Wideman (s. 7. tammikuuta 1990) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Montreal Canadiensissa. Wideman on pelannut 181 ottelua NHL-liigassa uransa aikana.
Amatööriura
Wideman siirtyi vuonna 2007 USHL-joukkue Cedar Rapids RoughRidersiin, jossa pelasi yhden vuoden ennen siirtymistä Miamin yliopistoon vuonna 2008. Hän pelasi Miamissa yhden kauden ennen kuin Ottawa Senators varasi hänet vuoden 2009 varaustilaisuudessa. Wideman suoritti yliopistonsa pelaten joukkueessa neljän vuoden ajan ja valmistui vuonna 2012.
Ammattilaisura
Wideman teki sopimuksen Ottawan kanssa ja siirtyi kaudeksi 2012–2013 Binghamton Senatorsiin. Kaudella 2014–2015 hän pelasi hyvän kauden ja sai sen päätteeksi Eddie Shore Awardin AHL:n parhaana puolustajana. Tammikuussa 2015 hänet kutsuttiin NHL:n puolelle, mutta hän ei kuitenkaan vielä saanut tehtyä debyyttiään. Kesäkuussa 2015 Wideman teki yhden vuoden jatkosopimuksen Ottawan kanssa. Sopimus tuotti hänelle NHL:ssä pelatessa 600 000 dollaria ja AHL:ssä 400 000 dollaria, mikä on AHL-pelaajalle korkea palkka. Häntä odotettiin pääsevän pelaamaan jopa NHL:ssä Ottawan harjoitusleirin aikana. Hän pysyi Ottawassa harjoitusleirin jälkeenkin ja debytoi NHL:ssä 17. lokakuuta 2015 ottelussa Nashville Predatorsia vastaan.
Heinäkuussa 2021 Wideman solmi yhden vuoden ja arvoltaan 750,000 tuhannen dollarin sopimuksen Canadiensin kanssa.
Rogue
Rogue on Michael Toyn ja Glenn Wichmanin kehittämä vuoropohjainen tietokoneroolipeli, jonka alkuperäinen versio kehitettiin UNIX-käyttöjärjestelmälle vuonna. Pelistä tuli myöhemmin kokonaisen roguelikeiksi tai "dungeon crawlingiksi" kutsutun pelityypin kantaisä. Rogue oli erittäin suosittu peli 1980-luvun puolivälissä.
Pelin idea
Roguen pelaaja johtaa hahmoaan jättimäisessä maanalaisessa luolastossa tavoitteenaan päästä alimmalle tasolle, ottaa mukaansa sinne kätketty Amulet of Yendor ja palata sen kanssa takaisin maan pinnalle. Matkalla pelaaja taistelee hirviöitä vastaan, kerää uusia varusteita ja kehittyy ominaisuuksiltaan paremmaksi. Sama perusjuoni on pohjalla myös Hack- ja NetHack-peleissä.
Pelin ulkonäkö
Aikaisemmista jäsenninpohjaisista tekstiseikkailupeleistä poiketen Rogue on tarkoitettu pelattavaksi näyttöpäätteellä, ja se käyttää tapahtumien ja ympäristöjen kuvaamiseen ASCII-grafiikkaa; hirviöt on merkitty suurilla kirjaimilla ja joka kirjaimelle on vain yksi hirviö, yhteensä 26 kpl. Pelin ensimmäisessä versiossa jokaisessa luolassa oli 3 huonetta tai umpikujaa ja yksi portti ylös ja toinen portti alaspäin. Myöhemmissä versioissa huoneiden ja sokkeloisuuden määrä nousi.
Kehitys
Toy ja Wichman olivat koulutovereita Berkeleyn kampuksella.
Ken Arnoldin kehittämä curses-kirjasto inspiroi tekemään ylhäältä alaspäin kuvatun "graafisen" luolaston.
Tuon ajan tekstiseikkailupelit kuten Zork kärsivät uudelleenpelattavuuden puutteesta: pulmien ratkaisun jälkeen ei ollut syytä jatkaa pelaamista. Tästä johtuen Toy ja Wichman halusivat pelin, joka olisi uusi joka kerralla eikä koskaan olisi täysin samanlainen.
Levitys ja toimintaympäristö
Rogue sisällytettiin 4.2BSD-ohjelmistojakeluun, jonka mukana se levisi moniin UNIX-koneita käyttäviin laitoksiin, etenkin yliopistoihin.
Alkuperäiset tekijät luovuttivat Roguen myyntioikeudet Epyx-peliyhtiölle, joka julkaisi pelistä myös Commodore 64-, Amiga- ja Atari ST-versiot. Rogue on myös käännetty nykyaikaisille käyttöjärjestelmille kuten Microsoft Windowsille, macOSille, Palm OSille, Linuxille, BSD Unixille ja iOSille.
Liam Foudy
Liam Foudy (s. 4. helmikuuta 2000 Scarborough, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Columbus Blue Jacketsin organisaatiossa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Foudylla on tulokassopimus NHL-joukkue Columbus Blue Jacketsin kanssa. Seura varasi hänet 18. pelaajana pelaajana kesällä NHL:n varaustilaisuudessa 2018.
Pelityyli
The Sports Forecaster -sivuston mukaan Foudy on nopea ja urheilullinen hyökkääjä, joka luistelee erittäin nopeasti ja sekoittaa luistelullaan vastustajan peliä. Hänellä on korkea potentiaali hyökkäyspäässä, hyvä runko ja Foudy pelaa hyvin molempiin suuntiin. Sivusto luonnehtii hänet kuitenkin varsin "raakileeksi", joten Foudyn tulee ulosmitata potentiaaliaan ajan kanssa ja käyttää myös enemmän kokoaan hyödyksi sekä lisätä voimaa.
Seuraura
Foudyn kasvattajaseura on Toronto East Enders. Hän pelasi kauden 2015–2016 Markham Majorsin AAA-junioreissa, joiden sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin Foudy voitti tehoilla 19+19=38. London Knights varasi hänet 18. pelaajana OHL:n varaustilaisuudessa 2016. Foudy siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2016–2017. Hänen tulokaskautensa liigassa toi 58 runkosarjaottelussa tehot 9+6=15. 13 pelaamassaan playoff-ottelussa Foudy jäi ilman tehopisteitä. Kaudella 2017–2018 hän teki OHL:n runkosarjassa tehot 24+16=40. Foudy oli Knightsin kolmanneksi paras maalintekijä. Hän pelasi kauden aikana myös CHL Top Prospects Gamessa.
Columbus Blue Jackets varasi Foudyn ensimmäisellä kierroksella 18. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2018. Jo heinäkuussa hän teki seuran kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen.
Kesäkuussa 2022 Foudy teki Blue Jacketsin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura
Foudy pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2018. Hän edusti myös Canada Whiten joukkuetta World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2015, jolloin Foudy voitti kultaa.
Muuta
Foudyn isä Jean-Luc on entinen kanadalainen jalkapalloilija, joka pelasi ammattilaisena CFL-tasolla Ottawa Rough Ridersin ja BC Lionsin joukkueissa. Hänen äitinsä France Gareau on entinen pikajuoksija, joka voitti 4 × 100 metrin viestijuoksun olympiahopeaa Los Angelesin olympiakisoissa 1984.
Klaus Berggreen
Klaus Berggreen (3. helmikuuta 1958) on entinen tanskalainen jalkapalloilija, joka pelasi parhaat kautensa italialaisissa seuroissa Pisa ja AS Roma. Keskikenttäpelaaja Berggreen edusti maataan 46 kertaa ja onnistui maalinteossa viidesti Tanskan jalkapallomaajoukkueessa. Hän osallistui jalkapallon MM-kisoihin 1986 sekä EM-kisoihin vuosina 1984 ja 1988.
Berggreen on valittu Tanskan jalkapalloilun Hall of Fameen.
Kasim Reed
thumb|Kasim Reed, 2009 Mohammed Kasim Reed (s. 10. kesäkuuta 1969) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko. Hänet valittiin Atlantan pormestariksi vuonna 2010 ja uudelleen 2014. Aiemmin Reed on ollut Georgian edustajainhuoneen jäsen vuosina 1998–2002 ja Georgian senaatissa vuosina 2003–2009.
Mogilno (järvi)
Maantietoa
Järvi on 4,2 kilometriä pitkä, 1,2 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 3,258 neliökilometriä eli 325,8 hehtaaria. Pinta-ala sisältää myös järven saaret. Se on selväpiirteinen järvi, jonka keskiosan järvenselkä on lähes neljä kilometriä pitkä. Järvellä on yhdeksän saarta, joiden yhteispinta-ala on 12,0 hehtaaria. Niistä kolme sijaitsee järven eteläpäässä ja muut järven pohjoispäässä. Järven rannat ovat enimmäkseen metsämaata, joka on etenkin itä- ja pohjoisosissa pirstoutunut niittyjen ja peltojen väleihin. Järven rannoilla on hieman kiinteää asutusta. Suurin kylä on Tolkatšjovo, joka sijaitsee järven luoteispuolella pienten lampien ympäröimänä. Taajaman vierestä kulkee maantie E22 eli nykyään M-9, joka kulkee länteen Latviaan. Demihovo ja Vulkovo ( ovat järven itäpuolella sijaitsevia pieniä kyliä. Järven koillispäässä sijaitsee hotelli (Семейный дом Кораблино, Semeninyi Dom Korablino).
Luontoarvoja
Järven rantojen maaperä on kivikkoista hiekkarantaa, joka on paikoin soistunut tai vesikasvillisuuden peittämää. Järvenpohja on keskellä hiekkaa, joka on peittynyt mutaan. Järvessä elää runsaasti kalalajeja: hauki, lahna, kuha, ahven, pasuri, salakka, karppi, ruutana, suutari, pasuri, säyne, pasuri, turpa, allikkosalakka, törö, made, mutakala, rantanuoliainen, nieriä ja simppu, sekä joitakin Rutilus-suvun kalalajeja. Järvessä elää myös rapu.
Vesistösuhteita
Mogilno sijaitsee Nevedrjankan valuma-alueella. Nevedrjanka on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen.
Järveen tulee eteläpuolen Sutokskojen kautta virtaava joki Nevedrjanka, joka jatkaa matkaansa pohjoispäästä kohti luodetta. Joen vuoksi järven valuma-alueen koko on melko suuri. Se on lähteestä riippuen joko 474 tai 360 neliökilometriä.
Fairey Fulmar
Fairey Fulmar on Britannian Kuninkaallisen laivaston tukialushävittäjä, jota Fleet Air Arm käytti toisessa maailmansodassa. Konetta valmistettiin Fairey Aviation Companyn Stockportin tehtaalla tammikuusta 1940 joulukuuhun 1942.
Läntinen terveysasema (Salo)
Läntinen terveysasema on Salossa toimiva kaupungin terveysasema. Se sijaitsee noin 600 metriä Salon rautatieasemalta pohjoiseen.
Raivopäät (elokuva)
Raivopäät (televisioesityksenä ja VHS-videona Convoy – raivopäät, Convoy) on Sam Peckinpahin vuonna 1978 valmistunut elokuva. Se perustuu C. W. McCallin country & western -lauluun ”Convoy” (1975). Elokuva kuvattiin lähes kokonaisuudessaan New Mexicon osavaltiossa. Kuvaukset ylittivät aikataulun 11 päivällä ja kustannukset tuplaantuivat 12 miljoonaan dollariin, mutta elokuva oli kassamenestys ja parhaiten tuottanut Peckinpahin elokuva 46,5 miljoonan dollarin tuotolla.
Juoni
Rekkakuski Martin ”Rubber Duck” Penwald (Kris Kristofferson) ajaa rekkaansa erämaassa Arizonassa, kun hänet ohittaa Jaguar E-Type, jonka kuljettaja Melissa (Ali MacGraw) alkaa ottaa valokuvia hänestä. Vastaantuleva apulaissheriffi pysäyttää Duckin, mutta lähtee sitten Jaguarin perään. Duck intoutuu ajamaan kilpaa kahden muun rekkakuskin, Pig Penin ja Spider Miken kanssa, kun kiero sheriffi ”Dirty Lyle” Wallace (Ernest Borgnine) heidät siihen houkuttelee LA-puhelimella väittäen tien olevan tyhjä kytistä. Hän kiristää kuskeilta lahjukset saatuaan heidät kiinni ylinopeudesta.
Taukopaikalla Melissa myy tavaroitaan Jaguarin rikkouduttua. Duck menee nauttimaan syntymäpäivälahjastaan rekan hyttiin tarjoilijaystävättärensä kanssa, kun Lyle saapuu ja aikoo pidättää Spiderin irtolaisuudesta, koska tällä ei ole enää rahaa. Syntyneen joukkotappelun jälkeen paikalla olleet rekkakuskit päättävät vaihtaa osavaltiota ja lähtevät ajamaan New Mexicoa kohti.
Rekkakuskien juttelu radioaalloilla kuuluu kauas ja heidän seuraansa liittyy lopulta suuri joukko muitakin kuskeja. New Mexicon kuvernööri aikoo ratsastaa heidän avullaan senaattiin ja tulee tapaamaan kuskeja heidän yöpymispaikassaan.
Spider Mike joutuu poistumaan raskaana olevan vaimonsa takia ja joutuu pidätetyksi ja pahoinpidellyksi Texasissa. Pidätyssellin siivooja välittää radiolla viestin Duckille useiden kuskien kautta ja Duck lähtee pelastusretkelle. Joitain kuskeja tulee hänen avukseen ja he tuhoavat pikkukaupunkia, jossa Spider Mikeä pidetään vangittuna. Kaupungin sheriffi yrittää lähteä pakoon rekkoja mutta jää niiden jyräämäksi. Lyle joutuu seuraamaan läheltä Spiderin vapautusta.
Kuskit päättävät nyt jatkaa matkaa Meksikoon, mutta ennen rajaa poliisit ovat virittäneet heille ansan, jossa Duck joutuu yksin kohtaamaan kansalliskaartin aseet. Hänen rekkansa tuhoutuu ja hänen uskotaan kuolleen. Hautajaisissa kiertelevä pastori ohjaa Melissan autoonsa, jossa Duck on vahingoittuneena, mutta hengissä. Lyle näkee hänestä vilauksen ja alkaa nauraa koko tapaukselle.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano luonnehtii elokuvaa sarjakuvamaiseksi ja räiskyväksi machoiluksi ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Läntinen terveysasema
Läntinen terveysasema voi tarkoittaa muun muassa seuraavia asioita:
Proton Wira
Proton Wira (mm. Ison-Britannian markkinoilla tunnettu nimellä Proton Persona) on malesialaisen Protonin valmistama automalli. Se esiteltiin vuonna 1993, ja sitä valmistettiin vuoteen 2006 saakka, vaikka sen korvaajaksi suunniteltu Proton Gen-2 esiteltiin jo vuonna 2004.
Wirasta valmistettiin ensin vain neliovista sedania, mutta vuonna 1994 mallistoon lisättiin myös viisiovinen Aeroback-hatchback. Wira on yksi Malesian suosituimmista automalleista.
Yleistä
Proton Wira pohjautuu tekniikaltaan Mitsubishi Lanceriin, kuten Proton Sagakin. Vuonna 1994 Wiran vienti Isoon-Britanniaan aloitettiin. Isossa-Britanniassa auto tunnettiin nimellä Proton Persona, kunnes vuonna 2000 nimi vaihdettiin Wiraksi. Vuonna 2004 Wira korvattiin Ison-Britannian markkinoilla Proton Gen-2:lla.
Vuonna 1995 Wiralle toteutettiin pienimuotoinen kasvojenkohotus, jossa siihen vaihdettiin uusi jäähdyttäjän säleikkö ja etuvalot. Wirassa käytetään viisivaihteista manuaalivaihteistoa tai neliportaista automaattia.
Auton nimi Wira tarkoittaa malajin kielellä ”sankaria”.
Suuri kauneus
Suuri kauneus on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut Paolo Sorrentinon ohjaama draamakomedia. Se palkittiin parhaan vieraskielisen elokuvan Oscarilla, Golden Globella ja BAFTAlla.
Elokuva sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 2013. Suomessa elokuvan ensi-ilta oli 18. huhtikuuta 2014.
Vuonna 2016 Suuri kauneus äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.
Juoni
Rooman kulttuuripiirien keskushahmo Jep Gambardella täyttää 65 vuotta ja sitä juhlii iso joukko vieraita. Neljä vuosikymmentä aikaisemmin Jep kirjoitti suurta huomiota herättäneen romaanin, joka avasi nuorelle Napolin kasvatille ovet Rooman kulttuurieliittiin. Toista kirjaa kulttuurilehden reportterina vähällä työllä leveää leipää ansaitseva Gambardella ei koskaan kirjoittanut. Hänestä tuli juhlien kuningas ja hän tunnustaa itse että kun hän 26-vuotiaana muutti Roomaan, se oli hänen tavoitteensa: "En halunnut ainoastaan osallistua juhliin, halusin että minulla olisi valta tehdä niistä epäonnistuneita". Kun omat syntymäpäiväjuhlat ovat ohi, Jep saa tiedon että hänen nuoruuden rakastettunsa Elisa on kuollut. Se on Jepille herätyskello, tuntuva muistutus siitä että kaikkien elämä, myös juhlien kuninkaan, päättyy kuolemaan. Hän alkaa miettiä mitä oikeastaan on saanut aikaan ja mitä on jäänyt tekemättä. Levottomana hän kuljeksii Rooman öisillä kaduilla, ja hakeutuu lopulta tapaamaan vanhaa ystävää, yökerhon johtajaa jota ei ole tavannut yli kolmeenkymmeneen vuoteen. Vanhalla ystävällä on 42-vuotias tytär, Ramona, joka herättää Jepin uteliaisuuden.
Europa-Park
thumb|right|270px|Europa-park Rustin kaupungissa Saksassa
Europa-Park on Saksan suosituin ja suurin teemapuisto. Yli neljällä miljoonalla kävijällä vuonna 2017 se on maailman suosituin kausittain auki oleva ja Euroopan kuudenneksi suosituin teemapuisto. Vain Pariisin Disneyland (joka on auki ympärivuotisesti) ohittaa sen Euroopassa. Europa-Park sijaitsee Rustin kaupungissa, Lounais-Saksassa, Freiburgin ja Strasbourgin välissä. Se on yleensä auki suunnilleen pääsiäisestä marraskuun alkuun (kesäkausi) ja joulukuun alusta tammikuun toiselle viikolle (talvikausi).
Puisto jakautuu viiteentoista eri alueeseen, jotka ovat enimmäkseen nimetty Euroopan maiden ja alueiden mukaan. Europa-Parkin maskotti on harmaa ”Euromaus”-niminen hiiri. Puistossa on myös yli tusinan verran muita hahmoja, jotka ”asuvat” siellä. Europa-Parkia johtaa ”The Mack family”, joka on valmistanut laitteita jo vuodesta 1780, sirkusvaunuja vuodesta 1880 ja vuoristoratoja vuodesta 1921. Puisto avattiin ensimmäisen kerran vuonna 1975.
Puistossa on 10 vuoristorataa, joista vanhin on ”alppirata”, jossa vuoristorata kiidättää läpi timanttikaivosten, tulen ja savun täydentämänä. Uusin rata on ”Blue Fire”, jonka vaunut kulkevat monenlaisista kiepeistä ja silmukoista. Teemapuisto on hyvin arvostettu maailmanlaajuisesti, mutta puisto lupaa silti pitää jonot lyhyinä ajamalla radat tehokkaasti ja lähettämällä vaunut matkaan viipymättä.
26.5.2018 Europa Parkin Skandinavia-osastolla oli suuri tulipalo.
Ricki Lake
thumb|upright|Ricki Lake vuonna 2015. Ricki Pamela Lake (s. 21. syyskuuta 1968 Hastings-on-Hudson, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja talk show -juontaja. Hänet tunnetaan parhaiten talk show -ohjelmastaan Ricki Lake, jota hän juonsi vuosina 1993–2004. Lisäksi hän on juontanut monia muitakin televisio-ohjelmia ja näytellyt elokuvissa kuten esimerkiksi Hairspray (1988). Hän näytteli elokuvassa Tracy Turnbladin roolin.
Ricki Lake oli naimisissa Rob Sussmanin kanssa vuosina 1994–2004. Heillä on kaksi lasta.
Proton Persona
Proton Persona on kompakti 4-ovinen sedan, jota malesialainen PROTON Holdings on valmistanut vuodesta 1993. Auton kolmas ja nykyinen sukupolvi esiteltiin elokuussa 2016.
Jonas Lexell
Jonas Lexell (1699 Tukholma – 9. toukokuuta 1768 Turku) oli ruotsalais-suomalainen kultaseppä ja valtiopäivämies. Hän oli aikanaan Turun parhaita kulta- ja jalokiviseppiä, ja hän toimi ammattikuntansa oltermannina vuodet 1742–1762 sekä Suomen helmenkalastustarkastajana vuodesta 1737 kuolemaansa saakka.