cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vähä-Sompanen (Kouvola)
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Pyhäjärven alue (Kymijoki)ella (14.12), jonka Pyhäjärven lähialueeseen (14.121) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 68,3 metriä mpy.
Fieseler Fi 167
Fieseler Fi 167 oli saksalainen Fieselerin valmistama lentotukialukselle suunniteltu yksimoottorinen torpedopommittaja ja tiedustelukone.
Gnarkill
Gnarkill on yhdysvaltalainen hardcore punk -yhtye. Se perustettiin vuonna 2002 Pennsylvaniassa. Yhtye on julkaissut kaksi albumia, jotka ovat Gnarkill (2002) ja Gnarkill vs. Unkle Matt and the ShitBirdz (2006).
Fieseler Fi 167
Historia
Saksan ilmailuministeriö esitti joukolle lentokoneteollisuuden yrityksiä tarjouspyynnön uudesta monikäyttöisestä kaksitasoisesta sotilaslentokoneesta pian Saksan ensimmäisen lentotukialuksen, Graf Zeppelinin, rakentamisen aloittamisen jälkeen vuonna 1936. Uudesta koneesta haluttiin tukialuskäyttöä silmällä pitäen taittuvasiipinen, mutta sen haluttiin myös kestävän suurinopeuksisen syöksypommituksen aiheuttamat kuormat siipiratkaisusta huolimatta. Yrityksistä Arado ja Fieseler vastasivat ministeriön pyyntöön.
Fi 167:n prototyypit olivat ohjausominaisuuksiltaan hyvät ja niillä oli helppoa laskeutua hyvin hitaissa lentonopeuksissa. Tästä huolimatta koneet olivat suhteellisen suorituskykyisiä, ja niillä oli hyvä kuormankantokyky.
Fieseler sai prototyyppien jälkeen tilauksen 12 pudotettavilla päälaskutelineillä varustetusta Fi 167A-0-esituotantosarjan koneesta. Pudotettava laskuteline oli suunniteltu veteen tehtävän pakkolaskun varalta estämään koneen ympärimeno, ollessaan kiinni koneessa kuten tavallisesti. Graf Zeppelin oli laskettu vesille vuonna 1938, mutta alus ei valmistunut koskaan, ja tukialussuunnitelmat kariutuivat, mikä teki myös Fi 167:stä tarpeettoman. Yhdeksän konetta palveli Romaniassa Mustanmeren rannikkopartiointitehtävissä.
Alice Herz
Elämäkerta
Alice Herz syntyi Saksassa vuonna 1883 ja hänen tarkkaa syntymäpäiväänsä ei tunneta. Taustaltaan hän oli juutalainen ja natsien noustua valtaan Saksassa vuonna 1933 tuolloin leskeksi jäänyt Alice pakeni tyttärensä Helgan kanssa Ranskaan. Saksan vallattua Ranskan Herzit pakenivat edelleen Espanjaan, jossa he päätyivät internointileirille lähelle maan rajaa. Vuonna 1942 Alicen onnistui matkustaa tyttärensä kanssa Yhdysvaltoihin. Perhe asettui Detroitiin, jossa Herz opetti saksaa Wayne Staten yliopistossa.
Herz kiinnostui rauhanaatteesta ja liittyi esimerkiksi Women’s International League for Peace and Freedom-järjestöön. Järjestön jäsenyyden takia hän oli miltei menettää mahdollisuutensa saada Yhdysvaltojen kansalaisuus. WILPF oli viranomaisten mielestä radikaalijärjestö. Hän sai kuitenkin kansalaisuutensa viimein vuonna 1954 ja hän toimi edelleen etenkin toisen maailmansodan jälkeen ydinaseiden kiristämässä maailmantilanteessa rauhanaatteen puolesta Detroitin alueella.
Varusteleka
Markkinointi
Yritys toimi Iron Sky -elokuvan pääsponsorina ja hoiti lähes kaiken puvustuksen.
Alice Herz
Elämäkerta
Yhdysvallat sekaantui yhä enenevissä määrin Vietnamin sotaan 1960-luvun puolivälistä lähtien ja Herz päätti ryhtyä radikaaliin tekoon rauhan puolesta. Hänen tekonsa innoittaja oli Thích Quảng Đức, buddhalainen munkki, joka oli vuonna 1963 sytyttänyt itsensä palamaan protestina Etelä-Vietnamin harjoittamille buddhalaisten vainoille. Herz kirjoitti ystävilleen ja muille aktivisteille jättämässään kirjeessä päättäneensä ryhtyä samaan, kun perinteiset protestikeinot, kuten mielenosoitukset ja lehtien mielipidekirjoitukset olivat osoittautuneet epäonnistuneiksi. 16. maaliskuuta 1965 hän käveli vilkkaalle risteykselle Detroitissa ja sytytti itsensä palamaan. Autolla kulkenut ohikulkija sammutti palon, mutta Herz kuoli vammoihinsa 26. maaliskuuta 1965.
Varusteleka
Markkinointi
Vuonna 2014 Varusteleka oli otsikoissa Arnold Schwarzeneggeriin liittyvän kampanjansa johdosta. Make Arnold Come-video oli huhtikuussa 2015 kerännyt yli 600 000 katselukertaa Youtubessa.
Alice Herz
Elämäkerta
Herzin teon jälkeen itsensä sytytti protestina muitakin rauhan puolesta protestoineita, kuten Roger Allen LaPorte ja Norman Morrison. Herziä on pidetty ensimmäisenä amerikkalaisen Vietnamin sodan vastaisen liikkeen marttyyrinä. Alice-Herz-Platz Saksan Berliiniissä on nimetty Herzin mukaan.
Lawrence Durrell
Lawrence George Durrell (27. helmikuuta 1912 Darjeeling, Intia – 7. marraskuuta 1990 Sommières, Ranska) oli englantilainen runoilija ja näytelmäkirjailija. Myös hänen nuorempi veljensä Gerald Durrell oli kirjailija.
Tuli ja myrkkykatko
Tuli ja myrkkykatko on Diana Wynne Jonesin vuonna 1984 ilmestynyt fantasiaromaani. Romaanin tarina ammentaa erityisesti kahdesta vanhasta englantilaisesta balladista, Tam Linista ja Thomas Learmontin tarinasta.
Lawrence Durrell
Durrellin tunnetuin teos on neliosainen Romaani kiehtovasta Aleksandrian kaupungista ja rakkauden ongelmasta, jossa nuoren kirjailijan rakkaustarinaa peilataan muiden ihmisten näkemyksiin samoista tapahtumista. Sarjan pohjalta hänelle ennustettiin Nobelin kirjallisuuspalkintoa, mutta sitä Durrell ei koskaan saanut.
Durrell syntyi Intiassa intianbrittiläisille vanhemmille, ja asui suuren osan elämästään Britannian ulkopuolella. Hänen veljensä Gerald Durrell on kuvannut perheen elämää Korfulla. Toisessa maailmansodassa Lawrence Durrell toimi lehdistöattaseana, ja sodan jälkeen hän jatkoi diplomaattikunnassa vuoteen 1956 asti. Silloin hän asettui loppuelämäkseen Ranskaan. thumb|Lawrence Durrell
Tuli ja myrkkykatko
Kirja oli Mythopoeic-palkintoehdokas vuonna 1986 ja se sai Phoenix-palkinnon kunniamaininnan vuonna 2005.
Juoni
Kirjaa kertoo aikuisuuden kynnyksellä olevasta Pollysta, joka siivotessaan huonettaan huomaa, että hän muistaa kaksi erilaista versiota menneisyydestään. Polly yrittää saada selville, mitä hän on oikeastaan unohtanut, ja palaa mielessään kaksinkertaisten muistojen alkupisteeseen. Hän muistaa hämärästi olleensa hautajaisissa Hunsdon Housessa ollessaan kymmenenvuotias. Siellä hän tutustui mieheen nimeltä Thomas "Tom" Lynn. Tom pyysi Pollya auttamaan häntä valitsemaan kuusi valokuvaa kahdesta suuresta valokuvapinosta. Polly sekoitti osan pinojen valokuvista, joten Tom päätyi valitsemaan sellaisia kuvia, joita häntä oli kielletty ottamasta. Yksi valokuvista on nimeltään "Tuli ja myrkkykatko" ja sen Tom antoi Pollylle.
Seuraavien vuosien aikana Tom ja Polly tutustuvat toisiinsa paremmin. He lähettävät toisilleen kirjeitä, jossa kehittelevät yhteistä kertomusta salaisista alter egoistaan sankareina. Lisäksi Tom lähettää Pollylle kirjoja, joista arvelee tämän pitävän – tai, kuten myöhemmin käy ilmi, joiden lukemisen hän arvelee auttavan Pollya ymmärtämään paremmin sitä lumousverkkoa, johon Tom on sotkeutunut. Kirjoihin lukeutuvat esimerkiksi Kolme muskettisoturia, Taru sormusten herrasta -trilogia ja kokoelma vanhoja englantilaisia balladeita. Vyyhteen sotkeutuvat myös Tomin ex-vaimon, Laurelin, sukulaiset, jotka yrittävät pitää Pollyn erossa Tomista. Polly saa selville, että Laurelilla on jonkinlainen maaginen sopimus Tomin kanssa, mutta Tom ei suostunut puhumaan asiasta. Kun alkaa vaikuttaa siltä, että Polly joutuu vaaraan Tomin vuoksi, Tom yrittää katkaista heidän välinsä.
Kirjan toisessa takautumassa kuusitoistavuotias Polly ymmärtää, että hän on aina rakastanut Tomia. Saadakseen selville mitä Tomille on tapahtunut hän käyttää apunaan taikuutta. Sen seurauksena hän päätyy näyssä takaisin Hunsdon Houselle. Hän näkee siellä Tomin lisäksi tämän ex-vaimon, Laurelin, joka valehtelee Pollylle, että Tom on kuolemaisillaan eikä halua nähdä Pollya enää koskaan. Polly lupaa unohtaa Tomin ja näky päättyy. Tähän päättyvät myös Pollyn kaksinkertaiset muistot.
Kolmen vuoden päästä Polly istuu "Tuli ja myrkkykatko" -valokuvan edessä ja ymmärtää sen olleen lahja Tomilta. Polly ymmärtää, että kaikki Tomiin liittyvät muistot on pyyhitty pois hänen elämästään. Muistot Tomista ovat pyyhkiytyneet myös kaikkien muiden hänet tunteneiden mielestä. Polly suuttuu ja vannoo löytävänsä Tomin, miehen, jota hän yhä rakastaa.
Avain arvoitukseen löytyy lopulta vanhoista kansantarinoista ja balladeista, jotka auttavat häntä selvittämään totuuden. Hänelle selviää, että Tom on solminut jonkinlaisen sopimuksen Laurelin, keijujen kuningattaren kanssa, ja on siksi vaarassa kuolla. Polly päättää pelastaa Tomin.
Pia Nybäck
Pia Nybäck (omaa sukua Julin, s. 26. joulukuuta 1969) on suomalainen ampuja ja maailmanmestari. Hänet valittiin Ampumaurheiluliiton puheenjohtajaksi vuonna 2012. Lisäksi hän toimii Suomen Olympiakomitean hallituksessa.
Pia Nybäck (tuolloin sukunimellä Julin) voitti kaksoistrapin MM-kultaa vuonna 1999 ja EM-kultaa vuonna 1998. Sydneyn olympialaisissa vuonna 2000 hän sijoittui 13:nneksi. Hän kilpaili taitoluistelussa kansallisella tasolla vuosina 1980–87.
Koulutukseltaan Nybäck on diplomi-insinööri Teknillisestä korkeakoulusta vuodelta 1997. Lisäksi hän on suorittanut Executive MBA (EMBA) -johtamiskoulutuksen Turun kauppakorkeakoulussa vuonna 2009. Hän on toiminut muun muassa Fiskarsissa tehtaanjohtajana.
Juice=Juice
Juice=Juice (jap. ジュースジュース) lausutaan "Juice Juice" on japanilainen tyttöryhmä, joka kuuluu Hello! Projectiin. Ryhmä aloitti vuonna 2013 ja silloin se oli kuusihenkinen. Ryhmä koostui viidestä Hello Pro Kenshuusei -jäsenestä (Hello! Project harjoittelijasta) ja yhdestä GREEN FIELDS -jäsenestä.
Juice=Juicen myydyin single on "'Hitori de Ikiraresou' tte Sore tte Nee, Homete Iru no? / 25sai Eien Setsu", joka myi 82 030 kappaletta.
2013: Perustaminen, Aina Otsukan vetäytyminen ja debyytti
3. helmikuuta paljastettiin, että Yuka Miyazaki, Tomoko Kanazawa, Sayuki Takagi, Aina Otsuka, Karin Miyamoto ja Akari Uemura tulisivat muodostamaan uuden Hello! Project ryhmän kuudestaan. 25. helmikuuta ryhmä sai nimen "Juice=Juice". Jokainen jäsen edusti omaa hedelmää, joten jäsenvärit jaettiin sen mukaisesti.
3. huhtikuuta julkaistiin ryhmän ensimmäinen indie-single "Watashi ga Iu Mae ni Dakishimenakya ne". Se myi ensimmäisenä viikkona 2,275 kappaletta. Toinen indie-single "Samidare Bijo ga Samidareru" julkaistiin 12. kesäkuuta. Juice=Juice piti ensimmäisen fanitapahtumansa ennen sen julkaisua. Juice=Juice julkaisi kolmannen indie-singlensä "Ten Made Nobore!" yhdessä Hello Pro Kenshuuseiden kanssa.
13. kesäkuuta kerrottiin, että Juice=Juice tulisi debytoimaan kesän jälkeen. Yuka Miyazaki nimettiin samalla Juice=Juicen johtajaksi ja Tomoko Kanazawa taas varajohtajaksi. 5. heinäkuuta ilmoitettiin, että Aina Otsuka oli jättänyt ryhmän. Juice=Juice jatkoi tämän jälkeen viisihenkisenä.
11. syyskuuta debytoi singlellä "Romance no Tochuu / Watashi ga Iu Mae ni Dakishimenakya ne (MEMORIAL EDIT) / Samidare Bijo ga Samidareru (MEMORIAL EDIT)". Juice=Juice aloitti radio-ohjelmansa We are Juice=Juice 3. lokakuuta bayFM-radiokanavalla.
22. marraskuuta Juice=Juice otti vastaan Uuden artistin palkinnon 55th Japan Record Awardseissa.
5. joulukuuta ryhmä julkaisi toisen singlensä "Ijiwaru Shinai de Dakishimete yo / Hajimete wo Keiken-chuu" ja se myi 45,834 kappaletta.
2014: Ensimmäinen soolokonserttikiertue
27. helmikuuta Juice=Juice julkaisi ensimmäisen yhteisen kuvakirjansa Juice=Juice 1st OFFICIAL PHOTO BOOK. 19. maaliskuuta julkaistiin ryhmän kolmas single "Hadaka no Hadaka no Hadaka no KISS / Are Kore Shitai!".
21. maaliskuuta ilmoitettiin Juice=Juicen ensimmäisestä soolokonserttikiertueesta, joka alkoi 13. kesäkuuta ja loppui saman vuoden joulukuussa.
30. kesäkuuta julkaistiin neljäs single "Black Butterfly / Kaze ni Fukarete". 1. lokakuuta julkaistiin taas viides single "Senobi / Date ja nai yo Uchi no Jinsei wa".
Juice=Juicen ensimmäinen musikaali Koisuru Hello Kitty nähtiin 19. marraskuuta.
2015
8. huhtikuuta julkaistiin Juice=Juicen kuudes single "Wonderful World / Ça va ? Ça va ?", joka oli ensimmäinen single, jota ei tuottanut Tsunku.
2. maaliskuuta Juice=Juicen konsertissa kerrottiin, että Juice=Juice tulisi julkaisemaan ensimmäisen albuminsa First Squeeze! 15. heinäkuuta. Ryhmä myös kertoi tavoitteestansa esiintyä Nippon Budokassa 2016.
8. lokakuuta kerrottiin, että Juice=Juice tulisi olemaan päärooleissa draamasarjassa Budokan, jossa he esittivät fiktiivistä bändiä NEXT YOU.
2016
3. helmikuuta Juice=Juice julkaisi seitsemännen singlensä "Next is you! / Karada Dake ga Otona ni Nattan ja nai".
4. toukokuuta ilmoitettiin, että Juice=Juice pitäisi ensimmäisen konserttinsa Nippon Budokassa 7. marraskuuta.
26. lokakuuta julkaistiin Juice=Juicen kahdeksas single "Dream Road ~Kokoro ga Odoridashiteru~ / KEEP ON Joshou Shikou!! / Ashita Yarou wa Bakayarou".
2017: Kokopanomuutokset
26. huhtikuuta julkaistiin Juice=Juicen yhdeksäs single "Jidanda Dance / Feel! Kanjiru yo". 19. toukokuuta ryhmä julkaisi digitaalisen kappaleen "Goal ~Ashita wa Acchi da yo~". 16. kesäkuuta julkaistiin toinen digitaalinen kappale "Jouro".
26. kesäkuuta ilmoitettiin, että Juice=Juice oli saanut kaksi uutta jäsentä: Ruru Dambara ja Country Girlsistä Nanami Yanagawa. Ryhmä oli uusien jäsenien myötä seitsemänhenkinen.
23. elokuuta Juice=Juce julkaisi ensimmäisen digitaalisen singlensä "Fiesta! Fiesta!".
2018
18. huhtikuuta Juice=Juice julkaisi kymmenennen singlensä "SEXY SEXY / Naite Ii yo / Vivid Midnight".
13. kesäkuuta kerrottiin, että entinen Country Girls -jäsen Manaka Inaba oli liittynyt uutena jäsenenä Juice=Juiceen. 1. elokuuta Juice=Juice julkaisi toisen albuminsa Juice=Juice#2 -¡Una más!-.
2019: Johtajan vaihdos
13. helmiikuta Juice=Juice julkaisi 11. singlensä "Bitansan / Potsuri to / Good bye & Good luck!", joka jäi Nanami Yanagawan viimeiseksi singleksi. 11. maaliskuuta pidettiin Yanagawan valmistumisseremonia.
5. kesäkuuta julkaistiin 12. single "'Hitori de Ikiraresou' tte Sore tte Nee, Homete Iru no? / 25sai Eien Setsu", joka jäi Yuka Miyazakin viimeiseksi singleksi. 12. kesäkuuta ilmoitettiin, että Kanazawa Tomokosta tulisi johtaja Miyazakin valmistumisen jälkeen ja Sayuki Takagista taas varajohtaja. Miyazaki paljasti myös, että Juice=Juice tulisi saamaan uusia jäseniä lähiaikoina.
14. kesäkuuta paljastettiin uudet jäsenet: Yume Kudo ja Riai Matsunaga. 17. kesäkuuta Miyazaki valmistui Juice=Juicesta ja Kanazawasta tuli johtaja. Ryhmästä tuli kahdeksanhenkinen muutosten myötä.
2020
Karin Miyamoto ilmoitti 10. helmikuuta, että tulisi valmistumaan Juice=Juicesta kesällä 2020. Ryhmän kolmastoista single "Pop Music / Suki tte Itte yo" julkaistiin 1. huhtikuuta. Kobushi Factoryn lopetettua sen entinen jäsen, Rei Inoue siirtyi Juice=Juicen jäseneksi.
Miyamoto valmistui 10. joulukuuta, sillä valmistumista lykättiin.
2021
Juice=Juicen ja Tsubaki Factoryn yhteiset koe-esiintymiset alkoivat 20. tammikuuta.
Sayuki Takagi jätti Juice=Juicen 11. helmikuuta. Takagin lähdön takia 14. singlen "Down Town / Ganbarenai yo" julkaisupäivää lykättiin kuukaudella. Uudeksi julkaisupäiväksi ilmoitettiin 28. huhtikuuta.
Koe-esiintymisten tulokset julkistettiin 7. heinäkuuta. Juice=Juice sai kolme uutta jäsentä, jotka olivat Ichika Arisawa, Risa Irie ja Kisaki Ebata. Ryhmän neljästoista single "Plastic Love / Familia / Future Smile" julkaistiin joulukuussa. Kanazawa valmistui marraskuussa ja Uemurasta tuli uusi johtaja. Manaka Inabasta ja Ruru Dambarasta tuli varajohtajia joulukuun lopussa.
Inaba valmistui toukokuussa 2022.
Kansallisen divisioonan kausi 2015–2016
Kansallisen divisioonan kausi 2015–2016 on Moldovan jalkapallon ylimmän sarjatason 25. kausi. Se alkoi 25. heinäkuuta 2015 ja päättyy toukokuussa 2016. Kauden alussa hallitseva mestarijoukkue on Milsami Orhei. Kaudelle 2015–2016 Kansalliseen divisioonaan nousi kaksi joukkuetta: Petrocub Hincesti ja Speranta Nisporeni.
Ottelut
Päivitetty 1. tammikuu 2016 pelattujen otteluiden jälkeen. Lähde: Divizia Nationala scores & results
Kotijoukkue on vasemmassa reunassa.
Katja Kettu
pienoiskuva|Katja Kettu [[Turun kansainväliset kirjamessut|Turun Kirjamessuilla 2011.]] Katja Maaria Kettu (ent. Heikkinen, s. 10. huhtikuuta 1978 Muhos ) on suomalainen kirjailija ja animaatio-ohjaaja. Hänen läpimurtoteoksensa oli Kätilö (2011), joka sai useita palkintoja ja josta on tehty samanniminen elokuva. Hän sai Finlandia-ehdokkuuden teoksesta Rose on poissa vuonna 2018.
Elämä ja ura
Kettu varttui Rovaniemellä Pöykkölän kaupunginosassa. Hänen isänsä on kirurgi ja äitinsä psykologi. Kettu opiskeli Rovaniemellä Lyseonpuiston lukion kuvataidelinjalla, missä hän kiinnostui animaatiosta. Hän opiskeli Turun taideakatemiassa, missä hänen opettajanaan toimi muun muassa virolainen animaattori Priit Pärn. Kettu valmistui animaatio-ohjaajaksi vuonna 2001 ja on opiskellut Suomen kirjallisuutta Tampereen yliopistossa. Lisäksi hän on opiskellut Lontoossa kansallisessa elokuva- ja televisiokoulussa. Kirjoittamisen ja animaatioiden lisäksi Kettu laulaa Confusa-yhtyeessä. Ketun kirjallisia esikuvia ovat muun muassa Timo K. Mukka ja Rosa Liksom. Hänen omaa kielenkäyttöään on verrattu muiden pohjoisten kirjailijoiden kieleen. Vuodesta 2006 Kettu on toiminut muun muassa Turun Sanomien, Helsingin Sanomien, Aamulehden, Lapin Kansan, Suomen Luonnon, Kirjailija-lehden, Vihreän Langan, Voiman, Lumoojan ja Vegaian kolumnistina.
Ketun esikoisromaani Surujenkerääjä (2005) kertoo nuoren naisen kasvukertomuksen ja suvun tarinan. Teos oli ehdolla Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon saajaksi. Se sai Tiiliskivi-palkinnon. Ketun toinen romaani Hitsaaja (2008) sijoittuu vuoteen 1994 Estonian uppoamisen jälkeiseen aikaan. Se ilmestyi viroksi vuonna 2011.
Elokuussa 2015 ilmestyi Ketun neljäs romaani Yöperhonen. Teoksen käännösoikeudet on myyty Bulgariaan, Norjaan, Puolaan, Ruotsiin, Saksaan, Tanskaan, Tšekkiin, Ranskaan, Unkariin ja Viroon. Se käännetään myös marin kielelle. Vuonna 2015 Ketulta ilmestyi myös Jan Anderssonin kanssa tehty sarjakuvaromaani Peräkammarin poika (2015). Kettu valitsi vuoden 2015 Sarjakuva-Finlandian voittajan.
Vuonna 2016 ilmestyi Ketun yhdessä valokuvaaja Meeri Koutaniemen ja dokumentaristi Maria Seppälän kanssa tekemä teos Fintiaanien mailla. Se valittiin ilmestymisvuonnaan Kanava-palkintoehdokkaaksi. Se sai Mondo-lehden Matkakirjat-kunniamaininnan.
Syksyllä 2017 ilmestyi teos Toinen tuntematon, johon WSOY ja viestintätoimisto Ellun kanat kutsuivat joukon suomalaisia nykykirjailijoita kertomaan, millaisia tarinoita Väinö Linnan Tuntemattoman sotilaan naishahmojen taakse voisi kätkeytyä. Kettu oli yksi kirjailijoista.
Lokakuussa 2018 ilmestyi Ketun viides romaani Rose on poissa, joka käsittelee suomalaissiirtolaisten ja alkuperäisasukkaiden kohtaamisia Yhdysvaltain lähihistoriassa. Teos ylsi Finlandia-ehdokkaaksi ja sai Lukija-Finlandian.
Katja Kettu on Kettutuotanto Oy:n toimitusjohtaja ja tuottanut Yleisradiolle Fintiaanit-dokumentin. Se kertoo suomalaisten ja ojibwa-intiaanien kohtaamisesta Yhdysvalloissa. Elokuva on valittu lukuisille festivaaleille ympäri maailman. Dokumentin voi katsoa Yle Areenasta vuoden 2023 loppuun asti.
Kettu kirjoitti Ismo Alangon elämäkerran, joka ilmestyi lokakuussa 2021.
Yksityiselämä
Kettu on kertonut joutuneensa vuonna 2008 kaappausyrityksen kohteeksi. Seuraavana vuonna Voima-lehteen kirjoittamassaan kolumnissa Kettu sanoi kaappausyrityksen tapahtuneen marraskuussa, mutta joissain lehtihaastatteluissa tapahtuma-ajaksi on mainittu elokuu. Sieppausyrityksen todenperäisyyttä alettiin epäillä vuonna 2012 kun Ketun toimittama naisiin kohdistuvaa seksuaalista vallankäyttöä käsittelevä antologia ilmestyi. Iltalehti epäili kaappauskertomusta mainostempuksi viitaten haastattelujen ristiriitaisuuksiin ja siihen, ettei poliisi ollut saanut tapahtumasta rikosilmoitusta. Kansan Uutiset arvosteli Iltalehden uutisointia ja erityisesti sitä, että lehden toimittajat olivat antologian julkaisutilaisuudessa kirjan sijasta kiinnostuneita vain Ketun kaappauskokemuksesta.
Maaliskuussa 2012 Kettu teki kaappausyrityksestä rikosilmoituksen. Hän kertoi tehneensä rikosilmoituksen sähköisesti heti tapahtuman jälkeen, mutta se ei ilmeisesti ollut tallentunut poliisin järjestelmään. Kettu oli olettanut poliisin luokitelleen tapauksen toivottomaksi selvittää, koska hän ei ollut osannut kertoa yksityiskohtia päällekävijöistä. Vuonna 2015 Kettu on Imagen haastattelussa tarkentanut, että tapahtuma oli totta mutta ”liioiteltu”. ”En kadu että puhuin siitä, mutta retoriikka oli ihan vääränlaista. Puhuttiin kuuluisan kirjailijan sieppauksesta, vaikka kyse oli humalaisesta ahdistelusta, jota naisille tapahtuu koko ajan”, hän sanoi.
Kesäkuussa 2021 Karo Hämäläinen kirjoitti Suomen Kuvalehdessä Ketun Yöperhonen-romaanin vuodelta 2015 sisältävän hämmentäviä yhtäläisyyksiä Helena Sinervon kaksi vuotta aiemmin ilmestyneeseen Avaruusruusuja-runokokoelmaan.
Kirjat
pienoiskuva|Katja Kettu sai Kiitos kirjasta -mitalin Kirjan ja ruusun päivänä Helsingissä 2012.
Kortelampi (Kouvola)
Kortelampi on Kymenlaaksossa Kouvolan Jaalassa, Kimolassa sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 3,8 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.
Krystyna Pettersson
Pettersson suoritti pääasialliset opintonsa Puolassa. Varhaisimmat oppinsa hän sai isältään, joka oli konserttipianisti. Vuonna 2007 Pettersson sai Puolan tasavallan presidentin myöntämän Puolan ansioritarikunnan viidennen luokan ristin työstään puolalais-ruotsalaisen kulttuuriyhteistyön kehittämiseksi. Hän oli vuodesta 2011 Ruotsin säveltäjäliiton jäsen. Petterssonin teosten joukossa ovat Ingivelse ja Sonatina da camera, jotka Ruotsin eturivin harmonikansoittaja Kallis Bengtsson kantaesitti. Helmikuussa 2012 kantaesitettiin Petterssonin teos Mysteriet Varsovan Frédéric Chopin -musiikkiyliopistossa. Hänen ensimmäinen elektroakustinen teoksensa oli Fear and a Meditation Time.
Elias Siippainen
Elias Siippainen (22. tammikuuta 1888 Kuopio – 13. huhtikuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen liikemies, näytelmäkirjailija ja suomentaja.
Siippaisen vanhemmat olivat maalarimestari Otto Siippainen ja Stiina Loviisa Gerdt. Hän kävi Kuopion lyseon ja työskenteli apteekkialalla ja liike-elämässä. Siippainen kierteli kolme vuotta Skandinaviassa, Venäjällä, Saksassa ja Belgiassa opiskellen kieliä ja taidetta ja palasi sitten Suomeen, jossa hän työskenteli Työmiehen oikolukijana ja taidearvostelijana sekä Työn Vallan toimittajana. Siippainen kirjoitti humoristisia näytelmiä, julkaisi esseitä, kirjallisuusarvosteluja ja novelleja Suomen Sosialidemokraatissa ja muissa työväenlehdissä, toimitti pilalehti Kurikkaa vuosina 1921–1926 ja suomensi venäläistä kaunokirjallisuutta. Myöhemmin hän toimi kustannusalalla kirjallisena avustajana.
Dolley Madison
Dolley Madison (20. toukokuuta 1768 – 12. heinäkuuta 1849) oli Yhdysvaltojen presidentti James Madisonin puoliso.
Dolley Madison oli naimisissa kolme vuotta John Toddin kanssa ja sai tämän kanssa pojan. Aviomies menehtyi keltakuumeeseen 1793. Syyskuussa 1794 Dolley vihittiin 17 vuotta vanhemman James Madisonin kanssa. Liitto oli onnellinen, mutta lapseton.
James Madison työskenteli ystävänsä Thomas Jeffersonin hallinnossa ulkoministerinä tämän presidenttikaudella, ja Madisonit muuttivat Washingtoniin. Tarvittaessa leskimies Jefferson pyysi tilaisuuksiinsa emännäksi Dolley Madisonin. Dolley Madison oli suosittu Washingtonin seurapiireissä, ja tämä vaikutti myönteisesti James Madisonin valintaan presidentiksi 1808 ja 1812.
Vuoden 1812 sodassa britit miehittivät Washingtonin ja polttivat presidentin virka-asunnon Valkoisen talon. Dolley Madison pakeni vasta viime hetkellä, kun britit olivat muutaman mailin päässä, mutta hän pakkasi mukaansa kuuluisan George Washingtonin muotokuvan ja mahdollisesti myös Amerikan itsenäisyysjulistuksen. Dolleyn urheudesta kirjoitettiin laajasti lehdistössä, ja vaikka Madisonia oli kehotettu siirtämään hallintonsa ja maan pääkaupunki turvallisempaan paikkaan, Valkoisen talon symboliarvo oli niin suuri, että kongressi päätti sittenkin jälleenrakentaa Capitolin ja Valkoisen talon.
M-Nitroaniliini
m-Nitroaniliini eli 3-nitroaniliini (C6H6N2O2) on aniliinin nitrattu johdannainen. Yhdistettä käytetään valmistettaessa väriaineita ja muita orgaanisia yhdisteitä. m-Nitroaniliini on o- ja p-nitroaniliinien isomeeri.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa m-nitroaniliini on keltaisenvärisiä kiteitä. Yhdiste liukenee vain hieman veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin. m-Nitroaniliini on myrkyllistä ja sille altistuminen aiheuttaa methemoglobiinin määrän lisääntymistä veressä, ihon ja kynsien sinertymistä, päänsärkyä, huonovointisuutta ja oksentelua.
Valmistus ja käyttö
m-Nitroaniliinia syntetisoidaan m-dinitrobentseenistä. m-Dinitrobentseenin magnesiumsulfaattipitoista vesiliuosta pelkistetään käyttäen natriumsulfidia tai natriumvetysulfidia. Muodostuva liuos jäähdytetään ja jäähtyneestä liuoksesta kiteytynyt m-nitroaniliini erotetaan suodattamalla.
m-Nitroaniliinia käytetään väriaineiden valmistuksessa käytettävien yhdisteiden valmistuksessa. Esimerkiksi sen asetylointi ja pelkistys johtaa 3-aminoasetanilidiin. Lisäksi m-nitroaniliinin diatsoniumjohdannaisia käytetään atsovärien tuotannossa. Yhdisteestä valmistetaan myös orgaanisia yhdisteitä, kuten m-nitrofenolia ja tetranitroaniliinia.
Fiat Uno (2010)
Fiat Uno (Typ 327) on Fiatin vuosina 2010–2021 Etelä-Amerikan markkinoille valmistama pieni henkilöautomalli. Se muistuttaa ulkoisesti huomattavan paljon Euroopassa myytävää Fiat Pandaa, mutta on kooltaan tätä hieman suurempi. Vuonna 2013 esitelty pakettiautomalli Fiorino perustuu Unon tekniikkaan.
Unossa oli voimanlähteenä 1,0- (75 hv) tai 1,4-litrainen (85 hv) moottori, jotka molemmat toimivat etanolilla ja bensiinillä sekoitussuhteen ollessa vapaa. vasen|pienoiskuva|235x235px|Facelift-mallin Fiat Uno. Syksyllä 2014 Uno koki pienen kasvojenkohotuksen, jossa muun muassa uudistettiin sen keulan ilmettä. 1,4-litraiseen moottoriin tuli start/stop-järjestelmä.
Wyatt Earp (elokuva)
Wyatt Earp on vuonna 1994 valmistunut yhdysvaltalainen elokuva. Sen on ohjannut Lawrence Kasdan. Elokuvan pääosissa ovat muun muassa Kevin Costner ja Dennis Quaid. Elokuva kertoo sheriffinä toimineen Wyatt Earpin elämästä.
Elokuva alkaa 1860-luvulta, jolloin oli Yhdysvaltain sisällissota. Wyattin elämän vaiheita seurataan aina vanhuuteen saakka. Elokuva keskittyy kuitenkin lähinnä 1870–1880-luvuille, jolloin hän muun muassa taisteli Ike Clantonin rosvojoukkoa vastaan.
Jake Long
Jake Edward Long (s. 9. toukokuuta 1985 Lapeer, Michigan) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon ammattilaispelaaja. Hänen pelipaikkansa oli ulompi hyökkäyksen linjamies. Long oli vuoden 2008 NFL Draftin ykkösvaraus. Ennen ammattilaiseksi siirtymistään Long pelasi Michiganin yliopiston joukkueessa. Long pelasi ammattilaisena kahdeksan kautta NFL-liigassa, edustaen neljää eri seuraa.
Taina Kokkonen
Taina Kokkonen (s. 15. toukokuuta 1975 Vantaa) on suomalainen iskelmälaulaja ja radiojuontaja. Hänet kruunattiin vuonna 1999 Suomen tangokuningattareksi Seinäjoen Tangomarkkinoilla. Kokkonen oli vuosina 1994 ja 1995 toiminut Soul Train -yhtyeen laulajana. Hän ylsi vuonna 1996 Tangomarkkinoiden semifinaaliin, ja vuonna 1998 hänet valittiin ensimmäiseksi tangoprinsessaksi Kirsi Rannon voittaessa kisan.
Jake Long
Yliopistoura
Konferenssikohtaiset palkinnot
Kansalliset palkinnot
Ammattilaisura
Jake Long allekirjoitti 22. huhtikuuta 2008 viisivuotisen, 57 750 000 dollarin arvoisen sopimuksen, josta hän ansaitsee varmuudella ainakin 30 miljoonaa dollaria. Sopimus oli tuolloin rahakkain hyökkäyksen linjamiehen kanssa tehty sopimus NFL:ssä. Kaudella 2008 Jake Long pelasi Dolphinsin hyökkäyksen aloituskokoonpanossa, vasemman puolen ulompana linjamiehenä.
Taina Kokkonen
Vuoden 2003 aikana Kokkonen asui puolisen vuotta Italian Firenzessä opiskellen italian kieltä Accademia del Giglio -nimisessä yksityisessä koulussa.
Jake Long
Ammattilaisura
Long pelasi viisi kautta Dolphinsissa. Dolphins olisi halunnut tehdä jatkosopimuksen Longin kanssa, mutta hän päätti siirtyi St. Louis Ramsiin. Long kärsi St. Louisissa loukkaantumisista ja joukkue irtisanoi hänen sopimuksensa vain kahden kauden jälkeen maaliskuussa 2015. Long siirtyi kaudeksi 2015 Atlanta Falconsiin, mutta polvivaivat pitivät häntä sivussa ja hän oli kentällä kauden aikana ainoastaan 11 yrityksen aikana.
Taina Kokkonen
Vuonna 2004 hän esitti Kouvolan teatterissa pääosan Rodgersin ja Hammersteinin musikaalissa Karuselli.
Jake Long
Ammattilaisura
Polvivammat pakottivan Longin lopulta lopettamaan uransa. Hän pelasi muutaman ottelun Minnesota Vikingsissa kaudella 2016, mutta sekin kausi jäi kesken loukkantumisen takia. Huhtikuussa 2017 Long ilmoitti lopettavansa ammattilaisuransa.
Taina Kokkonen
Kokkonen on kasvatustieteiden maisteri ja valmistunut luokanopettajaksi Hämeenlinnassa. Tällä hetkellä hän toimii luokanopettajan virassa Vantaalla.
Vuonna 2009 Taina Kokkonen toimi radiojuontajana lähiradiossa, joka kuuluu Helsingin seuduilla.
Castlevania: Dawn of Sorrow
Castlevania: Dawn of Sorrow (Japanissa nimellä Akumajō Dracula: Sōgetsu no Jūjika) on Konamin kehittämä videopeli, ja osa Castlevania-pelisarjaa. Peli julkaistiin vuonna 2005 ja se on julkaisujärjestyksessä ensimmäinen kolmesta Nintendo DS:n Castlevania-pelistä. Dawn of Sorrow on suora jatko osa aiemmin Game Boy Advancelle julkaistulle pelille Castlevania: Aria of Sorrow.
Pelaaminen
Dawn of Sorrow on kaksiulotteinen toimintaseikkailu kuten edeltäjänsäkin. Peruspelattavuus on samantapainen kuin Aria of Sorrowissa: pelaajan hahmo Soma taistelee tiensä linnan lävitse kohdaten monenlaisia hirviöitä ja vihollisia. Soman kokemustaso nousee taisteluiden myötä ja Soma voi löytää tai ostaa parempia aseita ja muita esineitä käyttöönsä.
Aria of Sorrow -pelissä esitelty sielusysteemi palaa suurilta osin samanlaisena. Aina kun Soma voittaa hirviön, Somalla on mahdollisuus saada tapetun vihollisen sielu haltuunsa ja sen ansiosta käyttää hirviöiden voimia. Sielut on jaettu kolmeen luokkaan joista voi olla jokaisesta vain yksi kerrallaan käytössä. Suurin osa sieluista ei ole pakollisia pelin etenemiselle, mutta jotkut kyvyt (kuten tuplahyppy) ovat välttämättömiä että pelaaja voi päästä alueille joihin ei muuten pääsisi.
Uusiin ominaisuuksiin kuuluvat muun muassa mahdollisuus käyttää Nintendo DS:n kahta ruutua siten että itse pelinäkymä on toisessa ja kartta toisessa ruudussa. Lisäksi peli hyödyntää kosketusnäyttöä, sillä aina pomotaisteluiden lopuksi pelaajan tulee piirtää ruudulle tietty kuvio jotta pomovastus tuhoutuu. Mikäli pelaaja epäonnistuu piirtämisessä, pomo saa osan energiastaan takaisin ja pelaajan on yritettävä uudestaan.
Juoni
Dawn of Sorrow alkaa kun on kulunut vuosi Aria of Sorrowin tapahtumista. Vuosi on kulunut normaalisti ja Soma uskoo että on menettänyt kykynsä hirviöiden sielujen hallitsemiseen. Eräänä päivänä Soma ja hänen lapsuudenystävänsä Mina ovat kaupungilla, kun salaperäinen nainen nimeltä Celia ilmestyy ja kutsuu hirviöitä paikalle. Soma tuhoaa hirviöt samalla kun niiden sielut imeytyvät Soman sisälle, ja Soma huomaa että hän pystyy jälleen ottamaan sieluja hallintaansa. Celia perääntyy mutta uhkaa samalla että Soma tulee pian kokemaan tuhonsa. Paikalle ilmestyy myös edellisestä pelistä tuttu Arikado joka selittää Somalle että Celia on mysteerisen kultin johtaja jonka pyrkimyksenä on herättää uusi pimeyden valtias.
Arikado kieltää Somaa jahtaamasta Celiaa, mutta myöhemmin Soma kuitenkin saa tietoonsa kultin tukikohdan sijainnin ja menee paikalle omatoimisesti. Soma huomaa että kultin tukikohta on valtava hirviöiden täyttämä linna, ja se on käytännössä kopio Draculan linnasta.
Linnassa Soma kohtaa Celian ja myös kaksi miestä, Dmitriin ja Darion. Dmitrii ja Dario olivat syntyneet samaan aikaa kuin Dracula tuhottiin, ja siksi heillä on yliluonnollisia voimia. Celia haluaa tuoda maailmaan uuden pimeyden valtiaan ja jommastakummasta näistä voi tulla se jos he onnistuvat voittamaan Soman. Soman täytyy päihittää molemmat ja samalla estää uuden pimeyden valtiaan synty ja siten pelastaa jälleen maailma.
Kenneth Kvarnström
Ulf Kenneth Kvarnström (s. 3. helmikuuta 1963 Karjaa) on suomalainen tanssija ja koreografi.
Henkilöhistoria
Kvarnström tuli ylioppilaaksi 1982 ja opiskeli Balettakademissa Tukholmassa 1984–1987. Hän oli 1993–1994 oli Teatterikorkeakoulun koreografian vt. apulaisprofessori ja 1996–1997 Helsingin kaupunginteatterin tanssiryhmän taiteellinen johtaja. Tukholman Dansens Husin johtajana Kvarnström toimi 2003–2007. Vuonna 2008 hänestä tuli taiteilijaprofessori. Kvarnström toimii Helsingin juhlaviikkojen taiteellisena neuvonantajana ja hänet oli kiinnitetty Helsinki Dance Companyn pääkoreografiksi 2010–2013, mutta hän päätti jättää ryhmän jo maaliskuussa 2012 ja jäädä freelanceriksi. Kvarnström perusti oman Kvarnström & Co -tanssiryhmänsä jo vuonna 1987.
Luettelo tunnetuista amerikanjuutalaisista
Tämä on luettelo tunnetuista amerikanjuutalaisista.
C-4
thumb|250px|C-4-räjähdettä valmistellaan räjäytettäväksi C-4 (composition 4) on lähinnä sotilaskäyttöön suunniteltu muoviräjähde (PBX). C-4 koostuu räjähteestä, sidosaineesta, pehmenninaineesta ja merkintäkemikaalista (engl taggant). C-4:ssä räjähteenä toimii RDX eli heksogeeni, jota siinä on noin 91% sen massasta.
C-4:n aiheuttamat tuhot aiheutuvat lähinnä korkeasta lämpötilasta sekä äkillisesti laajentuvasta kaasusta. C-4 on räjähdysvoimaltaan 1,34 kertaa tehokkaampaa kuin TNT.
Koska C-4 on ns. nopea räjähdysaine (räjähdysnopeus yli 8 000 m/s), saadaan siitä suurin hyöty sotilaskäytössä, kun ei voida arvioida rikottavaa massaa tai sen määrää. Normaalissa louhintaräjäytyksessä pystytään arvioimaan rikottavan materiaalin määrä ja laatu, jolloin oikean räjähdysaineen ja -määrän arviointi on suhteellisen helppoa.
C-4:n luotettavaan räjäyttämiseen tarvitaan sekä kuumuutta että painetta; ilman aloitepanosta, kuten nallia, se on suhteellisen vaaratonta. Aine ei räjähdä, vaikka sitä leikattaisiin, iskettäisiin tai poltettaisiin. Edes yksittäinen osuma luodista ei johda räjähdykseen.
C-3
C-3 (Composition C-3) on toisen maailmansodan aikana Yhdysvaltain armeijan kehittämä muoviräjähde (PBX). C-3 on tehokas räjähde, mutta kylmässä se muuttuu liian hauraaksi, joten sen korvasi myöhemmin C-4. C-3:n ainesosat ovat: 77 % RDX, 4 % TNT 3 % tetryyli ja 1 % nitroselluloosa sekä 10 % DNT (dinitrotolueeni) ja 5 % MNT (mononitrotolueeni). DNT ja MNT ovat öljymäisiä räjähdysaineita ja mahdollistavat C-3:n muovailtavuuden.
C-3:n sulamispiste on 68 °C ja se liukenee asetoniin. Sen räjähdysnopeus on lähes 8 000 m/s ja on väriltään vaaleanruskea.
C-3 vastaa räjähdysteholtaan suunnilleen C-4:ää. C-3 ja C-4 eroavat toisistaan lähinnä värinsä ja herkkyytensä osalta.
Heinrich Schläppi
thumb|Sveitsin rattikelkkajoukkue (Leysinistä), olympiavoittaja vuonna 1924 Chamonix'ssa (Scherrer, Neveu ja Schläppin veljekset) Heinrich Schläppi (30. huhtikuuta 1905 – 15. helmikuuta 1958) oli sveitsiläinen rattikelkkailija. Hän voitti kultaa vuoden 1924 olympialaisissa Chamonix'ssa neljän miehen kelkkailussa yhdessä Alfred Neveun, Alfred Schläppin, ja Eduard Scherrerin kanssa.
Heinrich Schläppin urheilulliset saavutukset eivät jääneet ainoastaan yksiin olympialaisiin, sillä hän oli yhdessä veljensä Alfredin kanssa järjestämässä Toisen maailmansodan jälkeen vuoden 1948 talviolympialaisia, jotka pidettiin St. Moritzissa.
Iso Hakalampi
Iso Hakalampi on Kymenlaaksossa Kouvolan Jaalassa, Kimolassa sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 4,0 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Treblinka (yhtye)
Treblinka oli vuosina 1985–1988 vaikuttanut vaasalainen hardcore punk-yhtye. Yhtye julkaisi EP:n ”Ihmisyyden taideteos?” vuonna 1988, jonka lisäksi yhtyeen tuotantoa on julkaistu kokoelmalevyillä Waasa (1988) sekä Stop Vivisection – Use Yuppies (1989).
Yhtyeen rumpali-säveltäjä Vesku Jokinen, kitaristi Marko ”Vuokko” Vuorimaa sekä laulaja Toni ”Kape” Pitkäsalo vaikuttivat myöhemmin suuren yleisön suosioon nousseessa Klamydia-yhtyeessä. Keulahahmona toiminut basisti-sanoittaja Jani ”Jantsa” Kärkkäinen on puolestaan vaikuttanut muun muassa Toinen vaihtoehto -lehden päätoimittajana sekä Juggling Jugulars -yhtyeessä. Treblinkan alun perin perustivat Jani "Jantsa" Kärkkäinen (basso) Kai "Kaitsu" Hautamäki (laulu) Marko "Vuokko" Vuorimaa (kitara) Ari "Ake" (rummut) Mikael "Mikki" Perttunen oli myös osaltaan vaikuttamassa bändin syntyyn.
Läntisen rannan aikakirjat
Läntisen rannan aikakirjat ( tai The Chronicles of the Western Shore) on yhdysvaltalaisen kirjailijan Ursula K. Le Guinin luoma nuorille aikuisille suunnattu fantasiakirjasarja. Kirjasarjaan kuuluu yhteensä kolme kirjaa, Näkemisen lahja, Sanan mahti ja Muistamisen taito, jotka julkaistiin alun perin vuosina 2004–2007. Jokaisella kirjalla on eri päähenkilöt ja päätapahtumapaikat, mutta niitä yhdistävät jotkin samat sivuhahmot ja paikat. Läntisen rannan aikakirjat on kääntänyt suomeksi Kristiina Rikman, joka on kääntänyt myös Le Guinin muita teoksia kuten Maameren tarinat -kirjasarjaa. Kirjat kustansi WSOY. Kirjasarjaa julkaistiin suomeksi vuosina 2005–2008. Sarjan ensimmäinen osa Näkemisen lahja oli Locus-palkintoehdokkaana vuonna 2005. Kolmas osa Muistamisen taito voitti vuoden 2008 Nebula-palkinnon parhaasta romaanista.
Näkemisen lahja
Ylämaiden hajanaisilla tiluksilla sinnittelee sukuja, joilla on hallussaan syntyperäisiä erityislahjoja. Heillä on sekä elämää ylläpitäviä kykyjä että tuhoisia voimia vääntää sijoiltaan raajoja, halvaannuttaa tai tehdä vihamiehensä kuuromykiksi. Keskenään torailevat valtapiirit joutuvat elämään alituisessa pelossa, että sukuhaarat käyttäisivät voimiaan naapuria vastaan. Nuori Orrec kieltäytyy isänsä, Caspromantin valtarin Canocin pettymykseksi harjoittamasta tappamisen taitojaan. Surmattuaan viattomia luontokappaleita tahattomasti pelkän katseensa voimalla Orrec pyytää isäänsä sitomaan sokaisevan siteen hänen silmilleen; siihen saakka, kunnes poika oppisi hallitsemaan villiä lahjaansa.
Mutta Orrecin huolet eivät pääty siihen. Drummantin Ogge, mahtavan naapurivaltapiirin johtaja, tarjoaa hänelle puolisoksi casprojen sukuhaarasta periytyvää sukulaistyttöä. Liitto olisi strategisesti tärkeä. Orrec on kuitenkin ehtinyt valita mielitietykseen lapsuudenystävänsä Gryn, jolla puolestaan on taito kutsua eläimiä luokseen, muttei halua saattaa niitä metsästäjien armoille. Loppujen lopuksi selviää, onko Orrecilla todella tuhoamisen/tappamisen taitoa vai onko hän perinyt äitinsä Alamaiden tavallisen ihmisen perimmän.
Vähä Hakalampi
Vähä Hakalampi on Kymenlaaksossa Jaalassa, Kimolan ja Iitin Koskenniskan välissä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,5 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Pyhäjärven alue (Kymijoki)ella (14.12), jonka Pyhäjärven lähialueeseen (14.121) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 91,9 metriä mpy.
Milcah Cheywa
Milcah Chemos Cheywa (s. 24. helmikuuta 1986 Mt. Elgon) on kenialainen yleisurheilija, jonka päälaji on 3 000 metrin estajuoksu.
Chemos sai hopeaa Berliinin MM-kilpailuissa 2009 ajalla 9.08,57. Alun perin hän oli sijoittunut kolmanneksi, mutta nousi myöhemmin toiselle sijalle kun alkuperäinen voittaja Marta Domínguez hylättiin dopingin vuoksi. Saman vuoden IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän sijoittui toiseksi. Hän voitti 2010 kultaa Nairobin Afrikan-mestaruuskilpailuissa ajalla 9.32,18 ja Delhin Kansainyhteisön kisoissa ajalla 9.40,96. Hän voitti samana vuonna myös Kenian-mestaruuden ja sijoittui toiseksi Splitin maanosien cupissa.
Chemos saavutti Daegun MM-kilpailuissa 2011 hopeaa ajalla 9.17,16. Alun perin hän sijoittui kolmanneksi, mutta nousi myöhemmin toiselle sijalle kun alkuperäinen voittaja Julija Zaripova hylättiin dopingin vuoksi. Samana vuonna Chemos voitti Kenian-mestaruuden. Vuonna 2012 hän voitti Kenian olympiakarsinnan ja sijoittui Lontoon olympialaisissa kolmanneksi. Lontoon olympialaisissa hän sijoittui alun perin neljänneksi, mutta nousi myöhemmin kolmannelle sijalle alkuperäisen voittajan Julija Zaripovan dopinghylkäyksen takia.
Moskovan MM-kilpailuissa 2013 Chemos voitti maailmanmestaruuden ajalla 9.11,65. Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa 2014 hän sai hopeaa ajalla 9.31,30. Hän on voittanut estejuoksun 16 kertaa Timanttiliigan kilpailuissa.
Kauhukeittiö (kausi 10)
Kauhukeittiö on yhdysvaltalainen televisioformaatti, jossa Gordon Ramsay etsii uutta ravintolapäällikköä tulevaan ravintolaansa. Kaudella 10 ohjelman voittaja pääsi johtamaan lasvegasilaista miljardin dollarin Gordon Ramsay Steak -ravintolaa Paris Las Vegas -luksushotelliin. Kausi esitettiin Yhdysvalloissa FOX-kanavalla 4. kesäkuuta – 10. syyskuuta 2012.
== Henkilökunta ==
Kilpailijat
Kilpailijat jaettiin joukkueisiin sukupuolen mukaisesti.
Punainen joukkue
=== Musta joukkue (top 6) ===
=== Finaalin joukkueet === Christina Wilsonin joukkue
Justin Antiorion joukkue
Muuta
Kilpailun voittanut Christina Wilson siirtyi vuonna 2014 työskentelemään Gordon Ramsay BurGR -ravintolaan Las Vegasin Planet Hollywood Resort -kasinolomakeskukseen.
Magellanin pilvet
Pilvet on nimetty Fernão de Magalhãesin mukaan.
Nicklas Jensen
Nicklas Daniel Paul Jensen (s. 6. maaliskuuta 1993 Herning, Tanska) on tanskalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Sveitisn pääsarjan Rapperswil-Jona Lakersissa. Jensen on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä, mutta hän osaa pelata myös keskellä. Vancouver Canucks varasi Jensenin ensimmäisellä kierroksella 29. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2011, mutta hänen NHL-uransa on jäänyt kuitenkin toistaiseksi vain 31 ottelun mittaiseksi.
Uran alku kotimaassa ja vuodet OHL-junioriliigassa
Jensen on kotikaupunkinsa joukkueen Herning Blue Foxin kasvatti. Hän pelasi vain 15-vuotiaana ensimmäiset miesten pelinsä seuran kakkosjoukkueessa Tanskan I-divisioonassa, jolloin Jensen teki siellä neljässä ottelussa kolme maalia. Kaudeksi 2009–2010 hän siirtyi Herningin AL-Bank Ligaen -joukkueeseen, jossa tulokaskausi toi 34 runkosarjaottelussa tehot 12+14=26. Jensen jakoi joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Thor Dreslerin kanssa ja sisäisen pistepörssin toisen sijan Teemu Elomon kanssa. Hän jakoi kuudella osumallaan Elomon kanssa Herningin sisäisen maalipörssin voiton myös kevään 2010 pudotuspeleissä, jotka päättyivät pronssiin. Jensen valittiin myös AL-Bank Ligaenin vuoden tulokkaaksi.
Kesällä 2010 OHL-joukkue Oshawa Generals varasi Jensenin kahdeksantena pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa ja hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2010–2011. Jensen teki 61 runkosarjaottelussa tehot 29+29=58. Hän oli Generalsin sisäisen maalipörssin kolmas Alain Bergerin kanssa. Kevään 2011 pudotuspeleissä Jensen oli siinä toinen Boone Jennerin kanssa. Hänet valittiin kauden päätteeksi OHL:n tulokkaiden toiseen tähdistökentälliseen.
NHL-varaus ja tulokassopimus
Vancouver Canucks varasi Jensenin ensimmäisellä kierroksella 29. pelaajana kesällä 2011. Hänen ohella NHL:ään on varattu tanskalaisista ensimmäisellä kierroksella ainoastaan Mikkel Bødker (8. pelaajana vuonna 2008), Lars Eller (13. pelaajana vuonna 2007) sekä sittemmin Nikolaj Ehlers (9. pelaajana vuonna 2014).
Jensen teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Vancouver Canucksin kanssa syyskuussa 2011, mutta hänet palautettiin heti harjoitusleirin päätteeksi OHL:ään. Jensen sijoittui tehoilla 25+33=58 Generalsin sisäisessä pistepörssissä kolmanneksi. Huhtikuussa 2012 hänet nostettiin Canucksin farmijoukkue Chicago Wolvesiin, AHL:ään. Jensen teki AHL-uransa avausmaalin kolmannessa Wolves-ottelussaan 10. huhtikuuta 2012 Texas Starsia vastaan. AHL:n runkosarjan viimeisessä ottelussa 15. huhtikuuta 2012 Peoria Rivermeniä vastaan Jensen onnistui tekemään kypärätempun. Ensimmäisessä AHL:n pudotuspeliottelussa 20. huhtikuuta 2012 hän teki kaksi maalia San Antonio Rampagea vastaan. Jensenin kausi päättyi kuitenkin seuraavassa ottelussa aivotärähdyksen takia hänen saadessa Rampagen pelaajan kyynärpään päähän.
Salavat Julajev Ufa varasi Jensenin 94. pelaajana KHL:n varaustilaisuudessa 2012. Kaudeksi 2012–2013 Canucks lainasi Jensenin Ruotsiin ja Elitserien-joukkue AIK IF:ään. Hän oli tehoilla 17+6=23 joukkueen paras maalintekijä ja jakoi AIK:n sisäisen pistepörssin neljännen sijan Jonas Liwingin kanssa. Jensen siirtyi joukkueen Elitserien-kauden päätyttyä maaliskuussa 2013 AHL-joukkue Chicago Wolvesin vahvuuteen. Hän pelasi kauden aikana myös kaksi ensimmäistä NHL-otteluaan. Jensen teki NHL-debyyttinsä 1. huhtikuuta 2013 vieraissa San Jose Sharksia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 17.32 minuuttia ja Jensen keräsi teholukeman –1. Kauden 2013–2014 hän pelasi suurimmaksi osaksi Canucksin uudessa farmijoukkue Utica Cometsissa. NHL:ssä Jensen pelasi kauden aikana 17 runkosarjaottelua tehopistein 3+3=6. Hän teki NHL-uransa avausmaalin 14. maaliskuuta 2014 vieraissa Washington Capitalsin Jaroslav Halákin taakse.
Kaudella 2014–2015 Jensen pelasi viisi NHL-ottelua. Hän eteni farmijoukkue Utica Cometsin kanssa aina Calder Cup -finaaleihin saakka, mutta mestaruuden vei kuitenkin Manchester Monarchs otteluvoitoin 4–1. Kesken kauden 2015–2016, tammikuussa 2016 Canucks kauppasi Jensenin ja kesän 2017 kuudennen kierroksen varausvuoron New York Rangersiin vaihdossa Emerson Etemiin. Jensen pelasi lopulta koko kauden AHL:ssä; ensin Cometsissa ja sitten Rangersin farmijoukkue Hartford Wolf Packissa. Hän oli siirrostaan huolimatta 15 osumallaan Wolf Packin kolmanneksi paras maalintekijä Jayson Megnan kanssa. Kesäkuussa 2016 Jensen teki Rangersin kanssa vuoden mittaisen ja kaksisuuntaisen jatkosopimuksen.
KHL-siirto Jokereihin
Huhtikuussa 2017 Salavat Julajev Ufa kauppasi Jensenin ja Tim Erixonin KHL-oikeudet Jokereille vaihdossa Philip Larseniin. Heinäkuussa 2017 Jensen teki Jokereiden kanssa 1+1-vuotisen sopimuksen. Hän oli kaudella 2017–2018 tehoilla 19+18=37 joukkueen paras pistemies ja Jensen jakoi Jokereiden sisäisen maalipörssin voiton Eeli Tolvasen kanssa. Heinäkuussa 2018 seura käytti hänen sopimuksessaan olleen option ja teki Jensenin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.