cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jätkänkynttilä
pienoiskuva|upright|Jätkänkynttilä. pienoiskuva|Kahden tyyppisten (sahattujen ja porattujen) jätkankynttilä valmistus ja käyttö Kõrvemaalla, Virossa (syyskuu 2022) Jätkänkynttilä on perinteisesti kelosta tehty ulkotuli, joka tehdään sahaamalla kelohongan pätkän toinen pää halki neljään osaan tai poraamalla siihen reikä keskelle. Siihen saatetaan myös porata ilmareikiä alapäähän, jotta se saa ilmaa ja palaa sisältä päin niin, että siitä jää jäljelle ulkopuolen pinta.
Jos ei ole käytettävänä keloa, niin joskus jätkänkynttilä tehdään myös uudesta pöllistä, joka on mäntyä tai kuusta. Sahattu osa on pystyssä olevan pätkän yläosassa. Sen sisälle sytytetään tuli, ja sisällä puussa oleva tervainen puu palaa ulkotulena. Sytytykseen käytetään yleensä tervaisia tikkuja, grillinsytytysnestettä tai -paloja.
Jätkänkynttilän historiasta on hyvin vähän tutkittua tietoa, mutta metsämuseo Lustosta saadun informaation mukaan se on syntynyt Pohjois-Suomessa, jossa metsätyömiehet polttivat kuivaa Lapin keloa lämmitellessään ja valmistaessaan ruokaa metsätyömaalla. Puukynttilä muistuttaa rakovalkeata, joka palaa pitkään puun sisältämän tervan ansiosta. 1950-luvulla moottorisahojen yleistyessä alettiin valmistaa sahaamalla puupölkkyjä, joista syntyi nykyisen kaltaisia jätkänkynttilöitä. Ne asetettiin pystyyn lumihankeen palamaan. Pohjoisesta tapa levisi koristetuleksi Etelä-Suomeen.
Linda-Lotta Lehtoranta
Linda-Lotta Lehtoranta (s. 7. lokakuuta 1991) on suomalainen koripalloilija. Hän on pelannut Suomen naisten maajoukkueessa 73 maaottelua. Peli-Karhujen joukkueessa hän on voittanut Suomen-mestaruuden vuosina 2011, 2018, 2019 ja 2021. Suomen lisäksi hän on pelannut Saksassa, Tšekissä ja Belgiassa.
Abdulrazak Gurnah
Abdulrazak Gurnah (s. 20. joulukuuta 1948 Sansibar, Sansibarin sulttaanikunta ) on tansanialaissyntyinen Britanniassa asuva kirjailija, kirjallisuuskriitikko ja yliopisto-opettaja (emeritusprofessori), joka kirjoittaa englanniksi. Gurnah asuu Canterburyssä.
Linda-Lotta Lehtoranta
Lehtoranta on Kotkan Työväen Palloilijoiden kasvatti. SM-sarjassa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa kauden 2008–2009 pudotuspeleissä, kun hänen seuransa Peli-Karhut saavutti pronssia. Kaudella 2009–2010 hän kuului jo vakiokokoonpanoon ja tuolloin Peli-Karhut voitti Suomen cupin sekä saavutti SM-hopeaa. Lehtoranta valittiin vuoden tulokkaaksi. Kaudella 2010–2011 hän voitti Suomen-mestaruuden ja saavutti kahdella seuraavalla kaudella SM-pronssia ja -hopeaa. Vuosina 2011 ja 2012 Lehtoranta valittiin vuoden puolustuspelaajaksi.
Lehtoranta lähti pelaamaan ulkomaille vuonna 2013. Hän pelasi kaksi kautta Saksan Bundesliigassa TH Wohnbau Angelsissä ja Eisvogel Freiburgissa. Vuonna 2015 hän siirtyi Tšekin pääsarjan Sokol Hradec Královéen mutta palasi vielä samalla kaudella Bundesliigajoukkue Kelterniin.
Abdulrazak Gurnah
Vuonna 1964 Sansibarissa tapahtui vallankumous, jonka seurauksena arabitaustaisia kansalaisia vainottiin. 18-vuotias Gurnah joutui pakenemaan kotimaastaan; syyskuussa 1967 hän muutti Britanniaan. Hän opiskeli alemman yliopistotutkinnon (B.A.) Christ Church Collegessa Canterburyssä (tutkintojen myöntäjänä Lontoon yliopisto).
Linda-Lotta Lehtoranta
Kesällä 2016 Lehtoranta teki sopimuksen Belgian liigan mestarin Castors Brainen kanssa mutta sai syyskuussa harjoitusottelussa pahan alaraajavamman. Hän palasi kentille vasta alkuvuonna 2018 ja liittyi Peli-Karhujen korisliigajoukkueeseen, jonka riveissä hän voitti Suomen-mestaruuden vuosina 2018, 2019 ja 2021.
Abdulrazak Gurnah
Vaikka Gurnahin äidinkieli on swahili, 21-vuotiaana pakolaisena hän ryhtyi kirjoittamaan englanniksi. Hän jatkoi opintojaan Kentin yliopistossa Canterburyssä. Jatko-opintoja seurasi pitkä yliopistollinen ura. Vuonna 1982 hän valmistui filosofian tohtoriksi Kentin yliopistosta; väitöskirja oli otsikoitu Criteria in the Criticism of West African Fiction. Hän toimi opettajana nigerialaisessa Bayeron yliopistossa Kanossa (1980–1982). Tämän jälkeen Gurnah työskenteli Kentin yliopiston englannin kielen laitoksen opettajana. Professoriksi hänet nimitettiin vuonna 2004. Hän jäi eläkkeelle englannin kielen ja postkolonialistisen kirjallisuuden emeritusprofessorina.
KDM Laxen (P553)
KDM Laxen (runkonumero P553) oli Tanskan laivaston Flyvefisken-luokan vartiolaiva.
Linda-Lotta Lehtoranta
Lehtoranta pelasi ensimmäisen naisten maaottelunsa toukokuussa 2011 Tanskaa vastaan. Hän on maaliskuun 2021 loppuun mennessä pelannut 67 naisten maaottelua ja tehnyt niissä 385 pistettä. Haastajamaajoukkueen riveissä hän pelasi universiadeissa vuosina 2011 ja 2013.
KDM Laxen (P553)
Valmistus
Alus tilattiin Aalborgin telakalta. Alus laskettiin vesille 20. toukokuuta 1990 ja valmistui 22. maaliskuuta 1991.
Linda-Lotta Lehtoranta
Linda-Lotta Lehtorannan siskot Laura ja Roosa sekä veljet Juho, Joonas ja Janne ovat myös koripalloilijoita. Heidän isänsä Matti Lehtoranta voitti aikoinaan koripallon Suomen-mestaruuden.
KDM Laxen (P553)
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 7. lokakuuta 2010.
Abdulrazak Gurnah
Gurnah on tunnettu pakolaisuutta ja maahanmuuttoa käsittelevistä teoksistaan. Hänen kirjailijan uransa ensimmäinen romaani Memory of Departure julkaistiin vuonna 1987. Englanninkielisten lukijoiden parissa Gurnahin romaaneista tunnetuin on Paradise (1994), joka oli ehdolla Booker-palkinnon saajaksi; myös hänen kirjansa By the Sea (2001) oli ehdolla Booker-palkinnon saajaksi. Suomessa Gurnah on ollut varsin tuntematon kirjailija, koska yhtään hänen teoksistaan ei ollut suomennettu ennen vuotta 2021. Ruotsinnos Paradise-teoksesta on kuitenkin olemassa ja Ruotsin akatemian suomalaisjäsen, kirjailija Tua Forsström luonnehtii sitä ”ihanaksi romaaniksi”.
Ruotsin akatemia myönsi Gurnahille Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 2021.
Dubravka Ugrešić
Dubravka Ugrešić (1949 – 17. maaliskuuta 2023 ) oli Jugoslaviassa syntynyt kirjailija. Hän toimi kirjallisuudentutkijana Zagrebin yliopistossa 1970-luvulla, ja julkaisi silloin myös ensimmäiset teoksensa. Hän lähti kotimaastaan 1990-luvun alussa Amsterdamiin, ja asui pitkään myös Yhdysvalloissa. Hän julkaisi seitsemän romaania ja seitsemän esseekokoelmaa.
Ugrešić käsitteli kirjoituksissaan Jugoslavian hajoamissotia, ja arvosteli alueella virinnyttä nationalismia.
Patricia Wallace
Patricia Wallace on yhdysvaltalainen kauhu- ja jännityskirjailija. Häneltä on julkaistu suomeksi teos Pahan katse (1989) Horror-taskukirjasarjassa.
Rædwulf
pienoiskuva|Rædwulfin lyöttämä kuparikolikko. Rædwulf tai Raedwulf (k. 844) oli lyhyen aikaa Northumbrian kuningas vuonna 844. Rædwulf syrjäytti kuningas Æthelred II:n ja oli kuninkaana niin kauan, että hän ehti lyöttää kolikoita. Tanskalaiset viikingit tappoivat kuitenkin hänet jo samana vuonna Alutthelian taistelussa. Rædwulfin kuoleman jälkeen Æthelred II palasi valtaistuimelle.
Vaimomatskua
Vaimomatskua on yhdysvaltalainen tositelevisiosarja, jossa Public Enemy -muusikko Flavor Flav etsii itselleen sopivaa vaimoa. Sarjasta on ilmestynyt kaksi tuotantokautta, joista Subtv on esittänyt molemmat. Yhdysvalloissa kolmas tuotantokausi sarjasta alkoi helmikuussa 2008. Sarjasta on ilmestynyt myös kolme spin-offia: I Love New York, Flavor of Love Girls: Charm School ja I Love Money: Challenge Show.
Juoni
Sarjan alussa kaksikymmentä tyttöä muuttaa asumaan samaan taloon. Joka viikko Flavor Flav pudottaa heistä yhden tai useamman, kunnes sopiva vaimo löytyy.
Tuotantokaudet
1 Tiffany Pollard ("New York"), kilpailija 1. tuotantokaudelta, palasi toiseen tuotantokauteen Flavin toivomuksesta.
2 Yksi kilpailija, "Eye'z," oli oikeastaan Flavin tietolähde. Ja kun New-York tuli kesken pelin mukaan, kilpailijoita oli yhteensä 20.
Voittaja
Yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä Nicole Alexander (s. 12. heinäkuuta 1982, Detroit, Michigan, Yhdysvallat) esiintyi kilpailussa nimellä Hoopz. Hän voitti 1. tuotantokauden finaalin.
2. tuotantokausi
Yhdysvalloissa toisen tuotantokauden esitys alkoi 6. elokuuta 2006. Suomessa toisen tuotantokauden esitys alkoi 1. syyskuuta 2007
Voittaja
Malli, laulaja ja tosi-tv-kilpailija Chandra Davis (s. 2. tammikuuta 1978 Detroit, Michigan, Yhdysvallat) esiintyi nimellä Deelishis sarjan toisella tuotantokaudella. Finaalissa Flavor Flav valitsi Davisin voittajaksi.
VH1-kanavan erikoisohjelma Where Are They Now: Reality Stars kertoi vuonna 2007, että Vaimomatskua-sarjan kuvausten jälkeen Davis ei ole enää seurustellut Flavor Flavin kanssa.
Chandra Davis on myös tehnyt töitä Eye Candy -nimiselle mallitoimistolle, jossa hän sai lempinimen "London Charles". Davis ilmestyi julkisuuteen uudelleen Paul Wallin musiikkivideolla nimeltä "Break em off", esiintyi Smooth-lehden kannessa huhtikuussa 2007 sekä Black Men -lehden kannessa syyskuussa 2007.
Delator
Delator on latinankielinen sana syyttäjälle. Rooman valtakunnassa delatorit olivat halveksittu ihmisryhmä, koska heidän uskottiin tekevän perusteettomia syytöksiä taloudellisen edun tavoittelemiseksi. Delatorit saivat joko palkkion esittämistään syyteistä tai osan syytetyksi joutuneen saamasta sakosta.
Tasavallan aikana kuka tahansa Rooman kansalainen saattoi syyttää toista rikoksesta. Syytetyn täytyi olla paikalla virallisessa syyteenlukutilaisuudessa eli nominis delatiossa. Delatorin ja todistajien eli subscriptoresien allekirjoittama syytekirjelmä toimitettiin tämän jälkeen preettorille, jonka jälkeen seurasi oikeudenkäynti, jossa todistajia kuultiin. Lopuksi lautamiehet äänestivät päätöksestä ja preettori julisti rangaistuksen. Mikäli delator voitti oikeudenkäynnin, hän sai palkkion; mikäli hän hävisi sen, hänen katsottiin esittäneen perättömiä syytöksiä ja hän sai itse sakot. Keisarikaudella delatorien ammatista tuli taloudellisesti houkuttelevampi. Rooman senaatti toimi oikeudenkäynneissä lautamiehinä ja keisari, konsuli tai prefekti sen puheenjohtajana.
Riitta Ylipahkala
Riitta ”Ritu” Ylipahkala (s. 1948) on Helsingin Saalem-seurakunnan evankelista ja nuorisotyöntekijä.
Ylipahkala toimi 1999–2003 kansanedustaja Marja-Liisa Tykkyläisen eduskunta-avustajana. Markku Vuorinen on kirjoittanut hänen elämästään muistelmakirjan nimeltä Ritu – Riitta Ylipahkalan tarina (Vantaa 1983, RV-kirjat).
Hän on elänyt rajun nuoruuden, johon kuului muun muassa huumeiden käyttöä. Uskoon tulonsa jälkeen Ylipahkala on panostanut nuorten auttamiseen, kertonut huumeiden vaaroista Suomessa ja ulkomailla sekä pyrkinyt perustamaan syrjäytymisuhassa oleville ihmisille muuta toimintaa, esimerkiksi osallistumalla entisten rikollisten kuoron ja alkoholisteille ja narkomaaneille tarkoitetun Karisma-kodin perustamiseen. Ylipahkala on kirjoittanut elämästään kirjan Pettävä pilvi.
Delator
Elviran synodissa noin vuonna 306 käytettiin termiä delatores kristityistä, jotka esittivät syytöksiä uskonveljistään. Synodin kanonin LXXII:n mukaan mikäli joku kristitty teloitetaan tai karkotetaan toisen kristityn syytöksen eli delation perusteella, ekskommunikoidaan syytöksen esittänyt kristitty pysyvästi. Kanonissa tarkoitettiin ilmeisesti nimenomaisesti syytöstä kirkkoon kuulumisesta kristittyjen vainojen aikana tai perättömiä syytöksiä.
Rally Serras de Fafe e Felgueiras
Rally Serras de Fafe e Felgueiras (aiemmin muun muassa nimillä Rali Serras de Fafe, Rallye F.C. Porto, Rali do Porto) on Portugalissa ajettava rallikilpailu. Kilpailu on järjestetty yli 30 kertaa ja se on kuulunut rallin EM-sarjaan vuodesta 2021 alkaen. Kilpailun pitkä nimi Rally Serras de Fafe, Felgueiras, Boticas, Vieira do Minho e Cabeceiras de Basto tulee kuntien Fafe, Felgueiras, Boticas, Vieira do Minho ja Cabeceiras de Basto nimistä.
Riitta Ylipahkala
Ylipahkala on myös tehnyt TV7:lle hengellisiä, Jeesuksesta Kristuksesta ja Häneen turvautumisesta eli käytännön kristillisyydestä kertovia ohjelmia.
Lamor
Lamor on suomalainen perheyritys, joka on erikoistunut ympäristöpalveluihin ja -tuotteisiin, sen tärkeimmät liiketoiminta-alueet ovat öljyntorjunta, jätteenkäsittely ja vedenkäsittely. Lamorin tuotteita käytetään yli sadassa maassa ja sillä on tytäryhtiöitä on Boliviassa, Guyanassa, Intiassa, Isossa-Britanniassa, Kazakstanissa, Kiinassa, Kolumbiassa, Omanissa, Perussa, Saudi-Arabiassa, Turkissa, Ukrainassa, Venäjällä ja Yhdysvalloissa. Lamor listaui Helsingin pörssin First North -listalle joulukuussa 2021.
Lamor Corporation Ab:n pääomistaja on Larsenin perhe. Yhtiön Lamor-nimi on lyhenne sanoista Larsen Marine Oil Recovery.
1982–1999
thumb|Lamorin valmistamaa öljypuomia [[Naantalin satamassa.]] Varustamoalaan erikoistunut Lamor perustettiin vuonna 1982. Lamorin juuret olivat varustamo- ja telakkayhtiö Oy Böge Larsen Ab:ssä, jonka omistaja Böge Larsen myi pääosan yrityksestään Starckjohann-Telcolle samana vuonna. Perheen omistukseen jäi veneosasto Larsen Marine Ab, jonka toimitusjohtajaksi nimettiin Bent Larsen, Böge Larsenin poika. Aluksi Larsen Marine tarjosi pienveneiden talvisäilytystä ja laivakorjauksia.
1990-luvun alun telakkakriisi ja Neuvostoliiton hajoaminen vaikeuttivat Lamorin toimintaa. Se vaihtoi toimialan öljyntorjuntaan, sillä yhtiö oli kehittänyt siihen sopivan harjakeräyslaitteen. Muun muassa Suomen ympäristöministeriö hankki Lamorilta öljyntorjuntakalustoa Baltian maihin. Laitteita ostettiin myös Puolaan ja Ruotsiin, jonka rajavartiolaitos testasi eri valmistajien öljynkeräyslaitteita ja totesi Lamorin tuotteen olevan lähes kolme kertaa tehokkaampi kuin kilpailijoiden tuotteet.
2000–2009
thumb|Suomalainen [[Louhi (öljyntorjunta-alus)|Öljyntorjunta-alus Louhi, jonka kannella Lamorin valmistamia öljyntorjuntalaitteita.]] Vuonna 2002 Lamorilla oli 18 työntekijää. Yrityksen päätuotteita olivat öljypuomit, keräyslaitteet, pumput ja öljyntorjunta-alukset. Elokuussa se osti kilpailijansa, öljyntorjunta-alalla toimivan loviisalaisen LMP Patents Ltd Oy:n eli Lorin ) liiketoiminnan ja sen öljyntorjuntaan liittyvät noin 150 patenttia. Lamor osti myös englantilaisen GT Pollution Tech Ltd:n, joka oli erikoistunut erilaisiin öljyntorjuntakalustoihin. Kauppojen myötä yhtiöstä tuli maailman suurin öljyntorjuntalaitteiden toimittaja. Lamorin liikevaihto oli noin 13 miljoonaa euroa.
Vuonna 2004 Lamorilla oli uusi tytäryhtiö Yhdysvalloissa ja sen kiinalainen tytäryhtiö oli parivuotias. Lamor oli suurin Kiinaan öljyntorjuntajärjestelmiä myyvä yhtiö.
Vuonna 2005 Lamor Corporation Ab teki sopimuksen Venäjän tärkeimmän öljyntuotantoalueen ympäristönsuojelusta. Lamorille siirtyivät Nefte Yuganskin öljyntuotantoalueen ympäristönsuojelusta aiemmin vastanneen venäläisen Yukos Service Ecologia -yhtiön liiketoiminta ja sen 250 työntekijää, kalusto ja toimintaverkosto.
Tammikuussa 2006 Lamor Corporation Ab:n toimitusjohtaja Bent Larsen kertoi Lamorin kehittäneen konseptin, jossa öljyntorjuntakalusto keskitettäisiin alueellisen torjuntakeskuksen varastoon, josta sitä voitaisiin vuokrata tai myydä asiakkaille. Konseptin rahoitukseen etsittiin varustamoja, öljy-yhtiöitä ja muita alan toimijoita. Öljyntorjuntakeskuksen omistaisi tarkoitusta varten perustettu yhtiö, jonka osakkaita voisivat olla esimerkiksi alan laitevalmistajat, sen palveluita käyttävät yritykset ja ulkopuoliset sijoittajat. Keskuksessa myös koulutettaisiin öljyntorjuntaan tarvittava henkilöstö. Helmikuussa Lamor tarjosi Suomen ympäristöministeriölle sopimusta Suomen öljyntorjuntavalmiuden parantamisesta. Ympäristöministeriö ja Sitra tilasivat hankkeesta ulkopuolisen selvityksen. Lamorilla oli oma myyntikonttori Kiinassa, Englannissa, Intiassa, Yhdysvalloissa ja Venäjällä ja lähes 200 alihankkijaa, joista pääosa sijaitsi Etelä-Suomessa. Pääosan hankinnoista Lamor oli keskittänyt noin kymmenelle merkittävimmälle alihankkijalleen. Lamor-brändillä myytiin satoja tuoteversioita öljynkeräysaluksista puhdistusalueen valaisimiin. Yhtiön omaan patenttiin ja suunnitteluun perustuvaa öljyn harjakeräyslaitetta eli skimmeriä myytiin avomerikäyttöön. Syyskuussa Lamor yhtiöitti liiketoimintansa erillisiksi liiketoimintayhtiöiksi. Lamor Corporation Ab ja sen tytäryhtiöt keskittyivät öljyntorjuntakaluston ja -järjestelmien kehittämiseen sekä myyntiin. Uusi yhtiö Clean Globe International Ltd taas vastasi öljyntorjuntakeskuksista ja ympäristönsuojeluhankkeista. Samalla Lamorin öljyntorjuntakaluston sekä muiden laitteiden alihankintavalmistus siirrettiin erilliselle Lamor Technics -yhtiölle, jonka pääomistajina olivat tasaosuuksin Lamor Corporation Ab ja porvoolainen Factorix Oy.
Joulukuussa 2007 Lamor osti raisiolaisen Tarwell Oy:n.
Maaliskuussa 2008 Lamor perusti Swire Pacific Offshoren kanssa yhteisyrityksen Lamor Swire Environmental Solutions, joka muun muassa koulutti öljyntorjuntaa Swire Pacificin 1 500 merimiehelle. Huhtikuussa Lamor Groupiin kuuluva Clean Globe International osti 26 prosentin osuuden venäläisestä Sahalinin saarella toimivasta ympäristönsuojeluyhtiö Ecoshelf Sahalinista. Se oli erikoistunut öljyntorjunnan lisäksi jätehuoltoon ja muihin ympäristönsuojelun palveluihin. Yrityksen liikevaihto oli tuolloin noin 20 miljoonaa euroa ja se työllisti 200 henkilöä. Toukokuussa Lamor osti yhdysvaltalaisen Hyde Marine Inc -nimisen yrityksen, joka valmistaa järjestelmiä ja laitteita, jotka ehkäisevät haitallisten eläimistön ja merikasvien leviämisen alusten painolastivesien mukana. Hyde Marine Inc oli kooltaan pieni, mutta Lamorin mukaan sen potentiaali oli suuri, sillä tulevien kymmenen vuoden aikana painolastiveden käsittelyjärjestelmien markkinat arvioitiin olevan miljardien eurojen arvoisia. Lokakuussa Lamor osti yhdysvaltalaisen Slickbar Productsin. Lamorin liikevaihto oli 36 miljoonaa euroa kesäkuussa 2008 päättyneellä tilikaudella. Yhtiössä oli sata työntekijää. Yhtiön suurin markkina-alue oli Venäjä, josta tuli 40 prosenttia liikevaihdosta. Vuonna 2008 Lamoria pitkään johtanut Bent Larsen kuoli.
Vuonna 2009 Lamor Groupin hallitus nimitti Kent Björklundin konsernin toimitusjohtajaksi talon sisältä. Yhtiöryhmässä oli noin 100 työntekijää, minkä lisäksi maailmanlaajuiseen tuotantoverkostoon kuului noin 200 henkilöä.
2010–
Huhtikuussa 2010 BP:n öljynporauslautta räjähti Meksikonlahdella ja Lamoria pyydettiin paikalle. Kesän aikana Louisianan rannikolle lähti Suomesta lentorahtina yli 400 öljynkeräysyksikköä, Lamorin Kiinan tehtaalta toimitettiin satoja kilometrejä öljypuomia ja myös muista neljästä Lamorin laitekeskuksesta Englannista, Omanista, Dubaista sekä Yhdysvalloista toimitettiin paikalle laitteita. BP:n käyttämistä öljynkeräysyksiköistä 60 prosenttia oli Lamorin toimittamia. Meksikonlahden katastrofin ollessa pahimmillaan Lamor oli torjumassa myös neljää pienempää öljyvahinkoa Kiinassa, Singaporessa, Egyptissä ja Michiganissa Yhdysvalloissa. Onnettomuuden myötä myös Lamorin yhtiörakennetta muutettiin, Lamor Group ja Lamor Corporation yhdistettiin ja Fred Larsenista tuli toimitusjohtaja. Björklund jatkoi Lamorin osakkuusyhtiössä Lamor Technicsissa toimitusjohtajana.
Vuonna 2011 Lamor osallistui yhdysvaltalaisen X-Prize Foundation -säätiön järjestämään öljyntorjuntateknologiaa kehittäville yrityksille tarkoitettuun kilpailuun. Kymmenestä finalistista puolet oli Euroopasta ja puolet Yhdysvalloista. Säätiö halusi kilpailun avulla kannustaa yrityksiä investoimaan tutkimukseen ja tuotekehitykseen. Maailmassa oli neljä merkittävää öljyntorjuntayhtiötä, joista Lamor oli suurin. Markkinoiden koko oli noin 300 miljoonan euroa ja sillä toimi myös kymmeniä pienempiä yhtiöitä.
Maaliskuussa 2012 Suomen Teollisuussijoitus Oy ja Etera tekivät vähemmistösijoituksen Lamor Corporation Ab:hen. Elokuussa Etteplan ja Lamor kertoivat kehittävänsä yhdessä innovatiivisen keräinjärjestelmän öljyntorjuntatarkoituksiin. Lamor kutsui Etteplanin suunnittelemaan ja kehittämään yhdessä Lamorin kanssa käyttövalmista öljyntorjuntajärjestelmää, joka edustaisi siirrettävyydeltään ja toiminnallisuudeltaan uudenlaista tasoa. Uudessa öljyntorjuntajärjestelmässä on keräin, keräimen nostomekanismi, kiinnityslaitteisto ja puomi, jotka voi kaikki pakata yhteen siirrettävään 20 jalan konttiin ja asentaa mihin tahansa tasakantiseen alukseen. Aiemmat keräinjärjestelmät oli suunniteltu asennettaviksi kiinteästi erityisiin öljyntorjunta-aluksiin.
Maaliskuussa 2016 Lamor teki yhteistyösopimuksen norjalaisen Markleenin kanssa, joka on erikoistunut öljyn keräämiseen avomerellä. Vuonna 2016 syntyi Lamorin spin-off -yritys Hailer, jonka tuote on asiakaskontaktien hallintaan sopiva digitaalinen alusta.
Keväällä 2017 Lamor ja Venäjän valtiollinen energiayhtiö Rosneft allekirjoittivat aiesopimuksen arktisen alueen öljyntorjuntalaitteiden lokalisointia koskevien mahdollisuuksien arvioinnista Venäjällä. Osapuolten tavoitteena oli alkaa tuottaa Venäjällä yhdessä öljyntorjuntalaitteita, öljypuomeja sekä muita laitteita ja komponentteja.
Huhtikuussa 2018 Lamor Corporation kertoivat ostavansa Meritaito Oy:ltä SeaHow-öljyntorjuntalaitteisiin liittyvän liiketoiminnan.
Helmikuussa 2020 yhtiö nosti öljyntorjunnan lisäksi omiksi liiketoiminta-alueisiin myös jätteen- ja vedenkäsittelyn. ​Maaliskuussa Lamorin tytäryhtiö Corena Group Ab yhdistettiin emoyhtiö Lamor Corporationiin. Joulukuussa Lamor Corporation oli yksi neljästä Business Finlandin järjestämän kasvumoottorikilpailutuksen voittajista. Yritykset tavoittelevat verkostonsa kanssa uutta innovaatioihin pohjautuvaa liiketoimintaa, jonka arvo on vähintään miljardi euroa. Voittajille myönnettiin valtion pääomalaina, jolla alustayhtiö voi kehittää ekosysteemiään. Omassa projektissaan Lamor tavoittelee jätemäärän vähentämistä vesissä keskittyen merien laskujokiin.
Organisaatio
Lamorin pääkonttori on Suomessa. Yhtiöllä on ympäri maailmaa 10 tytäryhtiötä, jotka sijaitsevat Boliviassa, Brasiliassa, Isossa-Britanniassa, Kiinassa, Kolumbiassa, Omanissa, Perussa, Turkissa, Venäjällä ja Yhdysvalloissa. Vuonna 2020 yhtiö suunnitteli uusia tytäryhtiöitä Guyanaan, Intiaan, Saudi-Arabiaan ja Senegaliin ja se työllisti 350 henkilöä.
Tuotteet ja palvelut
thumb|Louhen harjakauha (Lamor Oil Recovery Bucket).
Vuonna 2020 Lamorilla oli kolme liiketoiminta-aluetta: öljyntorjunta, jätteenkäsittely ja vedenkäsittely. Vuonna 2016 Lamorin tuotevalikoimiin kuului yli 800 erilaista tuotetta, joista monet oli patentoitu. Lamor suunnittelee, patentoi ja valmistaa itse osan tuotteistaan, mutta osa Lamor-brändin tuotteista on muiden valmistamia.
Lamor on keksinyt yksinkertaisen keräystekniikan mereen valuneelle öljylle. Harjakeräimen jälkeen yhtiö on halunnut kehittää mahdollisimman yksinkertaisia ja tehokkaita teknisiä ratkaisuja asiakkaiden yksittäisille öljynvuotohaasteille ympäri maailmaa. Vuonna 2018 Lamor vastasi noin 40 prosentista globaalien öljyvuototorjuntamarkkinoiden tarpeista, ja sillä oli toimintaa 94 maassa.
Lamor on toimittanut öljyntorjuntalaitteet muun muassa Primorskin ja Vysotskin öljysatamiin sekä Siperian öljynporausalueille, jossa Lamor on osallistunut myös öljynkeräys- ja maanpuhdistusoperaatioihin. Lamor on ollut mukana siivoamassa myös Meksikonlahden vuoden 2010 öljyonnettomuudesssa, jolloin se toimitti noin 60 prosenttia alueella käytetyistä öljynkeräyslaitteista. Vuonna 1989 Lamor osallistui Exxon Valdez -öljyonnettomuuden torjuntaoperaatioihin.
Director musices
Director musices (lyhennetään usein dir. mus.) on arvonimi, jonka tuomiokapituli myöntää ansioituneelle urkurille tai tasavallan presidentti ansioituneelle muusikolle.
Tšekin naisten käsipallomaajoukkue
Tšekin naisten käsipallomaajoukkue edustaa Tšekkiä naisten kansainvälisissä käsipallo-otteluissa.
Lamor
Yrityskulttuuri
1980-luvulta lähtien Lamor on kehittänyt liiketoimintamallejaan verkostoliiketoiminnan parissa. Lamorin vuonna 2016 syntynyt spin-off -yritys Hailer on kehittänyt digitaalisen alustan, jolla hallitaan asiakaskontakteja. Vuonna 2019 yhtiö siirtyi Rihkamatorin pääkonttorissaan niin kutsuttuun coworking-malliin, jossa eri yritysten henkilöt tekevät töitä jaetuissa, yhteisöllisissä toimistotiloissa. 2020-luvulla yritys alkoi siirtyä liiketoiminnassaan kohti alusta- ja ekosysteemiliiketoimintamalleja. Lamor Corporation toimii alustayhtiönä kehittäen ekosysteeminsä liiketoimintaa muun muassa vesien puhdistamisessa.
Lest We Forget
Lest We Forget on Marilyn Mansonin syyskuun lopulla 2004 julkaistu kokoelmalevy. Levyllä on yksi uusi kappale: cover Depeche Moden "Personal Jesuksesta". Albumista on julkaistu myös Deluxe Edition -versio, jolla on mukana DVD-levy joka sisältää kaikki tämän albumin julkaisuun asti tehdyt Marilyn Mansonin musiikkivideot (lukuun ottamatta Tainted Lovea ja Astonishing Panorama of the End Timesia) ja bonusmateriaalia.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 22.
Katja Ståhl
Katja Annikki Ståhl (s. 23. joulukuuta 1968 Helsinki) on suomalainen toimittaja ja tv-esiintyjä.
Ståhl nousi julkisuuteen vuonna 1995 Jyrki-nuortenohjelman juontajana. Hän juonsi muun muassa ohjelman ensimmäisen jakson 1. syyskuuta 1995.
Stähl palkittiin vuoden 2023 tammikuussa Venla-gaalassa vuoden juontajana Elämäni biisi -ohjelman juontamisesta. Kesällä 2023 hän aloittaa Ylen Radio Suomi -kanavalla juontaa radio-ohjelmaa Elämäni kesä.
Ståhl on käynyt Laajasalon opiston radiotoimittajalinjan.
Kimberly Goss
thumb|200px|Kimberly Goss
Katja Ståhl
Perhe
Ståhlilla on kaksi lasta.
Kimberly Goss
Kimberly Goss (s. 15. helmikuuta 1978 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko.
Katja Ståhl
Tv-esiintyjänä
Ståhl on myös ollut haastateltavana ohjelmissa, kuten Ajankohtainen kakkonen, Viiden jälkeen, Antti Holma Show ja Puoli seitsemän. Ståhl toimi myös vuoden 2000 Suomen euroviisukarsinnassa tuomarina.
Kimberly Goss
Goss toimi 2000-luvun vaihteessa metalliyhtye Sinergyn laulusolistina. Ennen Sinergyä hän lauloi Ancient-yhtyeessä ja ruotsalaisen oopperaa ja metallimusiikkia yhdistelleen Therionin 1998 julkaisemalla Vovin-albumilla sekä soitti kiertuemuusikkona koskettimia Dimmu Borgirissa ja Children of Bodomissa.
Gossilla on isänsä kautta korealaisia ja äitinsä kautta saksalaisia sukujuuria. Hän avioitui Sinergyn ja Children of Bodomin kitaristin Alexi Laihon kanssa vuonna 2002. He olivat virallisesti naimissa Laihon vuoden 2020 kuolemaan asti, vaikka eivät olleetkaan enää yhdessä.
Aarne Tuomola
Aarne Alfred Tuomola (8. elokuuta 1895 Viipurin maalaiskunta – 26. tammikuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Tuomolan vanhemmat olivat maanviljelijä Kustaa Tuomola ja Amanda Nyman. Tuomola aloitti opinnot Tampereen teknillisessä opistossa 1914, mutta keskeytti ne Suomen sisällissotaan valkoisten puolella osallistuakseen. Koneenrakennusinsinööriksi hän valmistui sodan jälkeen vuonna 1920 ja meni töihin Tampellaan urakka- ja hinnoittelukonttorin esimieheksi. Vuonna 1927 hän siirtyi teknilliseksi johtajaksi Kokkolaan WoodWool -yhtiöön, mutta palasi sieltä kolmen vuoden päästä Tampellaan, konepajainsinööriksi ja aseosaston johtajaksi. Vuonna 1942 hän tuli Rafael Lönnströmin omistamien yhtiöiden palvelukseen Raumalle, vuodesta 1943 Ammus-yhtiön toimitusjohtajaksi ja vuodesta 1944 Rafu Lönnström -yhtiön ja Sytytin-yhtiön toimitusjohtajaksi. Tuomola sopeutti yhtiöt sotatarvikemateriaalien tuotannosta sotakorvaustuotteisiin, toimien yhteistyössä Sotevan kanssa, ja edelleen valmistamaan muita tuotteita kuten viljankuivatuslaitteita ja maatalous- ja myllyteollisuuskoneita. Teollisuusneuvoksen arvon Tuomola sai 1957. Eläkkeelle tehtävistään hän jäi vasta 75-vuotiaana, keväällä 1971.
Hudsoninsalmi
right|thumb|200px|Hudsoninsalmi. Hudsoninsalmi yhdistää Atlantin valtameren Hudsoninlahteen. Salmi käsittää Québecin pohjoisrannikon ja Baffininsaaren välisen vesialueen, rajoittuen idässä Cape Chidleyyn ja Resolution Islandin läntisimpään rantaan. Salmi on saanut nimensä löytäjänsä Henry Hudsonin mukaan. Viikingit tunsivat luultavasti alueen ja Martin Frobisher kävi siellä vahingossa, mutta Hudson on ensimmäinen eurooppalainen jonka tiedetään tutkineen salmea ja kulkeneen sen läpi lahdelle asti. Hudson löysi salmen vuonna 1610 etsiessään  Luoteisväylää.
Salmen eteläosassa sijaitsee Ungavanlahti.
Pirkko Helenius
Pirkko Kaarina Helenius (s. 7. kesäkuuta 1951 Helsinki) on suomalainen entinen yleisurheilija. Heleniuksen päälajina oli pituushyppy, mutta hän menestyi myös pikajuoksijana ja viisiottelijana.
Helenius voitti EM-pronssia pituushypyssä Roomassa 1974. Hänen tuloksensa 659 jäi sentin Tuula Rautasen Suomen ennätyksestä ja oli hänen uransa paras tulos.
Lundy
Lundy on Yhdistyneelle kuningaskunnalle kuuluva pieni saari, joka sijaitsee noin 20 kilometrin etäisyydellä Devonin pohjoisrannasta Bristolin kanaalissa. Lundy on noin 5,6 kilometriä pitkä ja 800 metriä leveä ja sen asukasluku oli 27 vuonna 2019.
1200-luvulla merirosvo William de Marisco käytti Lundya tukikohtanaan. Sen omisti vuodesta 1836 vuoteen 1917 Heavenin suku, ja siitä käytettiin toisinaan nimeä Kingdom of Heaven ("Heavenin kuningaskunta", "Taivaan kuningaskunta"). Vuonna 1906 Kuninkaallisen laivaston taistelulaiva HMS Montagu haaksirikkoutui saaren rantaan, missä se myös jouduttiin purkamaan laivaston todettua aluksen pelastamisen mahdottomaksi.
Lundy ei ole yhteydessä sähkö- tai vesijohtoverkkoon. Vesi saadaan sadevettä keräämällä ja sähkövirta generaattorilla, joka on sammuksissa puolenyön jälkeen aamukuuteen. Lundyn ainoa pub on Marisco Tavern. Saarella sijaitsee myös kolme majakkaa.
Lundylla vierailee vuosittain noin 17 000–20 000 turistia, joita palvelee 23 loma-alan asuinpaikkaa ja 14:llä vuoteella varustettu hostelli. Saarelle liikennöi kesäisin laiva MS Oldenburg viisi kertaa viikossa.
Arrigo Frusta
Arrigo Frusta (oikealta nimeltään Augusto Sebastiano Ferraris, 26. marraskuuta 1875 Torino – 12. heinäkuuta 1965 Torino) oli italialainen elokuvakäsikirjoittaja.
Frusta syntyi torinolaiseen porvarisperheeseen. Hän valmistui lakimieheksi, mutta antautui sen jälkeen lehtimiehen uralle. Frusta kirjoitti myös runoja ja näytelmiä, ja vuonna 1908 hänestä tuli Ambrosio Filmin elokuvakäsikirjoittaja.
Ambrosio Filmin nousu liittyy paljolti Arrigo Frustan työpanokseen. Hänen ensimmäinen menestyselokuvansa oli Honoré de Balzacin teokseen perustuva Spergiura! vuonna 1909. Seuraavina vuosina Frusta laati lukuisia elokuvakäsikirjoituksia ja sovituksia, joiden aiheet vaihtelivat historiallisista elokuvista jännitysseikkailuihin, melodraamoihin ja komedioihin. Frusta myös ohjasi muutamia elokuvia, jotka liittyivät hänen harrastamaansa vuorikiipeilyyn.
Vuonna 1915 Frusta siirtyi roomalaiselle Caesar Filmille, jolle hän käsikirjoitti kaksi Francesca Bertinin elokuvaa. Samana vuonna hänet kutsuttiin ensimmäiseen maailmansotaan. Sodan jälkeen Frusta työskenteli torinolaiselle Rodolfi Filmille ja sittemmin jälleen Ambrosiolle, joka pian lopetti toimintansa.
Italialaisen elokuvan kriisiydyttyä Frusta vetäytyi alalta vuonna 1923. Hän omistautui kirjallisille harrastuksilleen ja julkaisi toisen maailmansodan jälkeen useita muistelmateoksia. Frustan 150 elokuvakäsikirjoitusta ja paljon muuta aineistoa sisältävästä arkistosta tuli sittemmin tärkeä osa Torinon elokuvamuseon kokoelmaa.
KDM Makrelen (P554)
KDM Makrelen (runkonumero P554) oli Tanskan laivaston Flyvefisken-luokan vartiolaiva.
Tutsit
Historia
Tutsien esi-isät tulivat tutsien nykyisille asuinalueille 1500-luvulla. Ennen heitä alueella oli elänyt twa-pygmejä, jotka alueelle ennen tutseja tulleet hutut olivat samoin syrjäyttäneet. Tutsien tullessa alueelle he orjuuttivat hutut ja perustivat Ruandan ja Urundin kuningaskunnat. Kuningaskunnat joutuivat 1800-luvun lopulla Saksan alaisuuteen, vaikkakaan niitä ei hallittu kovin tarkasti. Belgia miehitti alueen ensimmäisessä maailmansodassa ja vuonna 1962 molemmat maat, Ruanda ja Burundi itsenäistyivät. Burundissa hallitsi tutsilainen kuningas, kun taas Ruandasta tuli tasavalta jota hallitsivat hutut. Burundissa tapahtui kuningaskunnan päättänyt vallankaappaus vuonna 1966 ja vuonna 1972 alkoi hutujen kapina, jonka johdosta useita tuhansia tapettiin. Tutsit pysyivät kuitenkin maan johdossa. Ruandassa hutujen ja tutsien välillä oli ollut taisteluja jo heti itsenäistymisen jälkeen ja sitä ennenkin. Tilanne johti lopulta Ruandan kansanmurhaan, jossa kuoli lähinnä tutseja.
KDM Makrelen (P554)
Valmistus
Alus tilattiin Aalborgin telakalta. Alus laskettiin vesille 1990 ja valmistui 4. lokakuuta 1991.
Tutsit
Elinkeinot ja yhteiskunta
Tutsit olivat aikoinaan alueensa ainoita, jotka saattoivat pitää itsellään karjaa. Nykyisin tällaisia etuoikeuksia ei enää ole. Kahvi ja tee ovat tärkeitä viljelyskasveja. Nauta, vuohi ja lammas ovat tärkeimmät karjaeläimet. Tutsien perinteinen ruokavalio koostui paljolti maidosta ja voista. Niiden lisäksi syötiin banaaneja ja papuja. Banaaneista ja hunajasta tehtiin alkoholipitoisia juomia.
Tutsit muodostivat pitkään maidensa hallitsevan yläluokan. He muodostivat perinteisesti myös sotilasluokan. Naimisiin mentäessä sulhasen pitää maksaa vaimonsa vanhemmille. Tutsit menevät naimisiin yleensä vain keskenään, mutta joidenkin hutumiesten sallitaan avioitua tutsinaisten kanssa. Avioliitossa syntyneitä lapsia pidetään tutseina. Uskonnoltaan suurin osa tutseista on katolilaisia ja jotkut seuraavat myös luonnonuskontoja.
Kieli
Ruandassa hutut, kuten myös tutsit, puhuvat ruandan kieltä, joka kuuluu nigeriläis-kongolaisten kielten bantukielten haaraan. Burundissa sekä tutsit että hutut puhuvat samaan kieliryhmään kuuluvaa kirundin kieltä.
Jenny McCarthy
Jennifer ”Jenny” McCarthy (s. 1. marraskuuta 1972 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen näyttelijä, malli, koomikko ja kirjailija. Hän oli Playboyn vuoden 1994 Playmate of the Year.
Elämäkerta
McCarthyn näyttelijänura alkoi pian sen jälkeen, kun hän oli saavuttanut äkillisen suurmenestyksen mallina. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa Sekopallo (1998), Timanttivaari (1999), Scream 3 (2000) ja Scary Movie 3 (2003). Hänet tunnetaan myös televisiosta sekä roolistaan Tanya Adamsina Command & Conquer: Red Alert 3 -pelissä.
McCarthy avioitui vuonna 1999 John Mallory Asherin kanssa, mutta he ovat eläneet erillään vuodesta 2005. Heillä on vuonna 2002 syntynyt poika, jolla on diagnosoitu autismi. Jenny McCarthy on asunut Los Angelesissa vuodesta 2007 lähtien.
Vuonna 2005 McCarthy alkoi seurustella näyttelijä Jim Carreyn kanssa. Pari julkisti suhteensa kesäkuussa 2006 The Ellen DeGeneres Show’ssa. Suhde kuitenkin päättyi 7. huhtikuuta 2010. Pari ilmoitti asiasta Twitterissä. Vuonna 2014 McCarthy avioitui Donnie Wahlbergin kanssa.
Jenny McCarthy on kirjoittanut kolme huumoripitoista kirjaa: Belly Laughs: The Naked Truth About Pregnancy and Childbirth, Baby Laughs: The Naked Truth About the First Year of Mommyhood ja Life Laughs: The Naked Truth About Motherhood, Marriage, and Moving On. Vuonna 2007 hän julkaisi omiin kokemuksiinsa pohjautuvan kirjan Louder Than Words – A Mother’s Journey in Healing Autism, jossa hän kertoo poikansa autismista ja sen hoidosta. Vuonna 2008 julkaistiin hänen kirjansa Mother Warriors.
Vuonna 2013 hän toimi panelistina The View -keskusteluohjelmassa.
Lohjan pedagogio
Historia
Vuonna 1659 Turun tuomiokapituli antoi lohjalaiselle ylioppilaalle Henricus Ericille luvan antaa opetusta pienille lapsille paikkakunnalla. Lohjan pedagogio oli tuolloin Ruotsin kuningaskuntaan kuuluneen Suomen alueen ensimmäisiä maaseutukouluja. Koulussa työskenteli vain yksi opettaja, joka opetti noin 20 oppilasta kerrallaan. Lohjan pedagogiolla oli oma koulurakennus Lohjankylässä lähellä Lohjan Pyhän Laurin kirkkoa. Koulurakennus oli kuitenkin vuonna 1749 niin huonossa kunnossa, että uuden rakennuksen suunnitteleminen aloitettiin. Sillä välin koulu toimi väliaikaisesti eri paikoissa, kuten jopa käräjäsalissa.
Lohjan seurakunta ja Nummen kappeliseurakunta lupasivat rakentaa uuden koulurakennuksen Siuntion ja Karjalohjan tuella vuonna 1758. Rakennus valmistui tosin vasta yli 10 vuotta myöhemmin vuonna 1769. Tässä talossa Lohjan pedagogio toimi lakkauttamiseensa asti vuoteen 1816. Pedagogio korvattiin lakkauttamisen jälkeen Lohjan ja Siuntion yhteisellä pienellä koululla. Koulurakennuksessa toimi ruotsinkielinen kansakoulu 1800-luvun lopulta 1950-1960-lukujen vaihteeseen. Rakennuksen ikkunat suurennettiin 1800-luvun lopulla.
Vuonna 1971 Lohjan pedagogion alkuperäinen rakennus siirrettiin Lohjan Osuuspankin tieltä Kauppakadun kulmasta Lohjan pappilan museoalueelle. Pedagogiossa on viisi huonetta; porstua, eteinnen, keittiö, kaksi kamaria opettajaa varten ja noin 50 neliömetrin kokoinen koulusali. Vuonna 1784 koulusalin kalustukseen kuului pitkä pöytä, kolme penkkiä ja musta taulu. pienoiskuva|Lohjan pedagogion muistolaatta koulurakennuksen entisessä sijainnissa Kauppakadulla.
Pirjo Wilmi-Rokkanen
Airi Pirjo Maritta Wilmi-Rokkanen (o.s. Wilmi, ent. Häggman, s. 8. kesäkuuta 1951 Sotkamo) on suomalainen pikajuoksija ja urheiluvaikuttaja, ammatiltaan liikunnanopettaja. Hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 1970 ja liikunnanopettajaksi Jyväskylän yliopistosta 1973. Wilmi-Rokkanen hallitsi suomalaista naisten pikajuoksua 1970-luvulla yhdessä Riitta Salinin ja Mona-Lisa Pursiaisen kanssa.
Wilmi-Rokkanen voitti 200 metrillä viisi (1972, 1976–1978 ja 1980) ja 400 metrillä viisi (1972, 1973, 1978–1980) Suomen-mestaruutta. Viestissä hän keräsi neljä mestaruutta. Kaikkiaan viestit ja juniorisarjat mukaan lukien Wilmi-Rokkanen voitti urallaan 51 SM-mitalia.
Urheilu-uransa jälkeen Wilmi-Rokkanen valittiin ensimmäisenä naisena vuonna 1981 Kansainvälisen olympiakomitean (KOK) jäseneksi. Hän erosi KOK:n jäsenyydestä tammikuussa 1999 laajan lahjusskandaalin yhteydessä, kun The New York Times -lehti oli uutisoinut, että hänen entinen aviomiehensä oli työskennellyt vuoden 2002 talviolympialaisten kisaisännyyden saaneelle Salt Lake Cityn hakukomitealle. Wilmi-Rokkanen itse kiisti tienneensä entisen puolisonsa työsuhteesta tai rikkoneensa KOK:n sääntöjä.
Urheilu-uran jälkeen pääasiallisena työnään Wilmi-Rokkanen on toiminut vuodesta 1991 alkaen Olarin koulun ja lukion liikunnan- ja terveystiedon lehtorina. Vuonna 2011 hän hankki myös terveystiedon aineopettajan pätevyyden. Ylipäätään liikunnanopettajana hän on toiminut vuodesta 1974 alkaen. Lisäksi hän on toiminut Espoossa liikunnan ohjaavana opettajana. Pitkän uransa ansiosta hän sai OAJ:n kultaisen ansiomitalin vuonna 2014. Wilmi-Rokkanen jäi eläkkeelle lukuvuoden 2015–2016 päätteeksi.
Seuratasolla Wilmi-Rokkanen edusti Helsingin Kisa-Veikkoja ja Sotkamon Jymyä.
Kari Tapanen
Kari Tapanen (s. 5. huhtikuuta 1962 Kitee) on suomalainen pesäpalloilija. Tapanen edusti pääsarjaurallaan kasvattajaseuraansa Kiteen Urheilijoita ja Imatran Pallo-Veikkoja. Tapanen saavutti urallaan yhden SM-kullan kaudella 1991 ja kolme SM-hopeaa kaudella 1989, kaudella 1990 ja kaudella 1993. Tapanen pelasi urallaan kuusi Itä–Länsi-ottelua vuosina 1987, 1989, 1990, 1991, 1992 ja 1993. Hän pelasi ulkokentällä kolmosvahtina. Tapanen pelasi urallaan pesäpallon SM-sarjassa ja Superpesiksessä yhteensä 298 runkosarjaottelua. Näissä hän löi 13 kunnaria ja 250 tavallista juoksua, toi 207 juoksua ja keräsi 1 621 kärkilyöntiä. Tapanen pelasi urallaan 43 ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä hän löi 22 tavallista juoksua, toi 27 juoksua ja keräsi 232 kärkilyöntiä.
Joel Farabee
Joel Farabee (s. 25. helmikuuta 2000 Cicero, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Philadelphia Flyersin organisaatiossa. Seura varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 14. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2018. Farabee on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Seuraura
Farabee pelasi kaudella 2015–2016 USPHL-juniorisarjaa Selects Hockey Academyssa. Hän oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 19+30=49, joilla Farabee sijoittui koko sarjan pistepörssissä neljänneksi. Hän voitti kauden päätteeksi USPHL:n mestaruuden, valittiin arvokkaimmaksi pelaajaksi ja vuoden hyökkääjäksi. Flint Firebirds varasi Farabeen 124. pelaajana OHL:n varaustilaisuudessa 2016. Hän ei kuitenkaan koskaan siirtynyt CHL:ään, jotta Farabee voisi tulevaisuudessa pelata Yhdysvaltain yliopistosarjoissa. Vuodet 2016–2018 hän vietti Yhdysvaltain maajoukkueen kehitysohjelman mukana pelaten mm. USHL-junioriliigaa. Kaudella 2017–2018 Farabee toimi joukkueensa kapteenina. Hän pelasi kauden aikana myös CCM/USA Hockey All-American Prospects Gamessa.
Philadelphia Flyers varasi Farabeen ensimmäisellä kierroksella 14. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2018. Seura sai hänen ehdollisen varausvuoronsa St. Louis Bluesin kesäkuussa 2017 tehdyn pelaajakaupan kautta, kun Blues ei saanut varausvuoroa ensimmäisen kymmenen varauksen joukossa. Kaudeksi 2018–2019 Farabee siirtyi Bostonin yliopistojoukkueeseen. Hän voitti joukkueen sisäisen piste- ja maalipörssin tehoilla 17+19=36, joilla Farabee jakoi koko Hockey Eastin maalipörssin neljännen sijan Providencen Kasper Björkqvistin kanssa ja pistepörssin seitsemännen sijan kolmen muun pelaajan kanssa. Hän voitti myös BU:n sisäisen tehotilaston lukemalla +4. Farabee valittiin kauden päätteeksi divisioonan vuoden tulokkaaksi ja tulokkaiden tähdistökentälliseen. Hänet palkittiin myös koko NCAA:n vuoden tulokkaana Tim Taylor Awardilla.
Maaliskuussa 2019 Farabee teki kolmivuotisen NHL-tulokassopimuksen Philadelphia Flyersin kanssa. Syksyn harjoitusleirin päätteeksi seura lähetti hänet AHL-joukkue Lehigh Valley Phantomsiin, Farabee nostettiin kuitenkin Flyersin vahvuuteen vajaat kolme viikkoa myöhemmin ja hän teki NHL-debyyttinsä kauden 2019–2020 seitsemännellä kierroksella 21. lokakuuta 2019 Vegas Golden Knightsia vastaan. Farabee sai ottelussa jääaikaa 14.35 minuuttia. Hänestä tuli Flyersin seurahistorian ensimmäinen 2000-luvulla syntynyt pelaaja. NHL-uransa avausmaalin Farabee teki kuudennessa ottelussaan 1. marraskuuta 2019 vieraissa New Jersey Devilsia vastaan. Hän pelasi lopulta suurimman osan kaudestaan NHL:ssä tehden tulokaskautensa aikana 52 runkosarjaottelussa tehot 8+13=21 ja 12 playoff-ottelussa tehot 3+2=5. AHL:ssä Farabee pelasi viisi runkosarjaottelua tehopistein 3+1=4.
Syyskuussa 2021 Farabee teki Flyersin kanssa kuuden vuoden mittaisen ja yhteensä 30 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura
Farabee pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2019, jolloin hän voitti hopeaa. Farabee teki turnauksen kaikki kolme maaliaan kypärätemppuna alkulohkon ottelussa Kazakstania vastaan. Hänen ensimmäinen maalinsa syntyi ylivoimalla ja toinen jäi Yhdysvaltain 2–8-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi.
Farabee pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2017 ja 2018, joista ensimmäinen turnaus päättyi maailmanmestaruuteen ja jälkimmäinen hopeaan. Vuoden 2017 turnauksessa hän teki finaaliottelussa Suomea vastaan kaksi maalia, joista jälkimmäinen alivoimalla syntynyt osuma jäi Yhdysvaltain 4–2-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi, joka ratkaisi joukkuelle näin ollen myös maailmanmestaruuden. Farabee valittiin joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi. Vuoden 2018 turnauksessa hän teki puolivälieräottelussa Venäjää vastaan Yhdysvaltain voittomaalin alivoimalla joukkueen edettyä välieriin lukemin 1–5. Farabee valittiin Yhdysvaltain ottelun parhaaksi pelaajaksi. Valmennus valitsi hänet joukkueensa turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta.
Farabee pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2016, jolloin hän oli tehoilla 4+2=6 Yhdysvaltain paras maalintekijä ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Bode Wilden kanssa. Farabee valittiin turnauksen tähdistökentälliseen.
Pelityyli
The Sports Forecaster -sivuston mukaan Farabee on nopea kahden suunnan hyökkääjä, joka käyttää luisteluaan hyvin sekä hyökkäys- että puolustussuuntaan. Hänen korkeaa pelikäsitystään arvostetaan valmennusjohdoissa. Farabee omaa myös johtajaominaisuuksia. Hän ei ole kuitenkaan kovin isokokoinen ja Farabeen tulisi lisätä massaa ja voimaa. Hänellä on todistettavaa myös tehokkuudessa.
Muuta
Farabeen isoveljet Jacob ja Jesse ovat pelanneet myös jääkiekkoa.
Albanian parlamenttivaalit 1991
Tulokset
Paikat jakautuivat seuraavasti:
Director cantus
Director cantus (lyhennetään usein dir. cant., ) on Suomessa käytössä oleva arvonimi.
Kirkollista alkuperää oleva arvonimi on laajentunut yleisesti musiikin alalle. Tuomiokapituli myöntää director cantuksen arvonimen kanttorille ansiokkaasta palvelusta. Kirkkolaissa ei ole aiemmin ollut mainintaa arvonimestä, mutta tekeillä on muutos. Presidentti voi myöntää arvonimen muillekin kuin kirkkomuusikoille.
Arvonimenä director cantus (dir. cant.) ja director musices (dir. mus.) on käytetty 1800-luvulta saakka, jolloin alettiin palkita ansioituneimpia lukkareita ja lukkari-urkureita arvonimillä director musices (musiikinjohtaja) ja director cantus (laulunjohtaja). Ensimmäinen director musices -arvonimi myönnettiin vuonna 1847 Porvoon lukion laulunopettajalle Carl Frans Blomille. Venäjän vallan aikana näitä titteleitä jaettiin vain harvoille ansioituneimmille, mutta 1920-luvulta alkaen tuomiokapitulit ovat myöntäneet arvonimiä kanttoreille runsaasti, noin 10 ”tirehtöörin” titteliä vuodessa.
Aikaisemmin director cantus ja director musices nimityksiä käytettiin oppilaitosten musiikin tai laulun opettajien nimikkeinä. Esim. Turun katedraalikoulun laulunopettaja ja silloisista laulunjohtajista tunnetuin Johannes Salmenius (1644–1683) oli director cantus. Opettajan tehtävän jälkeen hän toimi Kuopiossa kirkkoherrana. Johannes Salmeniuksesta ei tiedetä paljoakaan, mutta hänen omistuksessaan on ollut merkittävä nuottikäsikirjoitus, ns. Loimaan käsikirjoitus, joka on laadittu jo 1500-luvun lopulla.
Nykyiset suomalaiset arvonimet on jaettu 16 ryhmään. Ylimpään ryhmään kuuluvat valtioneuvos ja vuorineuvos, alimpaan director cantus ja director musices.
Tete ja Mama
Tete ja Mama (engl. Tee and Mo) on vuonna 2017 julkaistu brittiläis-kanadalaisena animaationa tehty lasten televisiosarja. Tete ja Mama kertoo energisen pikkuapinan Teten ja hänen nokkelan ja taiteellisen äitinsä Maman päivittäisistä puuhista. Tete ja Mama asuvat puumajassa keskellä viidakkoa. Usein heillä on mukanaan Teten lempilelu Superape ja muita viidakon ystäviä, kuten riehakas tiikeri Lilli, lentävä orava Tomo, virtahepo Heidi ja äksy pahkasika herra Nöf. Tete ja Mama viihtyvät yhdessä aamuherätyksestä iltasatuun asti. Kun Tete ja Mama haluavat tehdä eri asioita, auttaa lempeyden ja ymmärryksen ilmapiiri pääsemään yli erimielisyyksistä.
Äänitys
Suomennos: Tarja Hilli
Tuottaja: Jaana Hovinen
Kanadanpuupiikkisika
Kanadanpuupiikkisika eli urso (Erethizon dorsatum) on puupiikkisikojen heimoon kuuluva jyrsijälaji.
Ulkonäkö
Kanadanpuupiikkisika on väritykseltään tummanruskea. Sillä on pieni pää, lyhyet jalat ja lyhyt, paksu häntä. Sen piikit poikkeavat varsinaisten piikkisikojen piikeistä. Noin 3 cm pitkät piikit ovat piilossa eläimen pitkän karkean turkin seassa. Piikit ovat kiinnittyneet urson ihoon hyvin heikosti, joten hyökkääjä saa usein suuhunsa pelkkiä karvoja ja piikkejä. Kipua lisäävät piikkien päiden pienet väkäset. Kanadanpuupiikisialla on jaloissaan isot kynnet ja karvattomat anturat helpottamassa oksiin tarttumista.
Elinympäristö ja levinneisyys
Kanadanpuupiikkisikaa tavataan Kanadan ja Yhdysvaltain pohjois- ja länsiosien metsissä. Se voi myös elää pensasmailla tai aavikoilla niinkin etelässä kuin pohjoisessa Meksikossa.
Ravinto
Kanadanpuupiikkisika syö talvella männynneulasia, lehtiä ja puunkuorta. Erityisesti se pitää punakuusesta ja sokerivaahterasta. Kesäisin se syö ruohoa, juuria, marjoja ja kukkia metsän pohjalta.