cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
FS Tonnante (1855)
Valmistus
Alus tilattiin 28. heinäkuuta 1854 Brestin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 5. syyskuuta 1854. Alus laskettiin vesille ja otettiin palvelukseen 17. maaliskuuta 1855.
Reumafaktori
Reumafaktorin syntymiseen ei tunneta syytä. Se on veren vasta-aine, joka kohdistuu immunoglobuliineja kohtaan. Immunoglobuliinit ovat elimistön tiettyjä vasta-aineita. Autoimmuuni-ilmiössä on kyse häiriötilasta, jolloin elimistössä kehittyy vasta-aineita normaalisti esiintyviä proteiineja kohtaan. Nivelreuma voidaan todeta myös sitrulliinivasta-aineiden mittaamisen (S-CCPAb) avulla.
Ellen Marie Vars
Ellen Marie Vars tai Elle Márjá Vars (s. 12. elokuuta 1957 Koutokeinon Láhpoluoppalissa) on norjalainen saamelainen kirjailija ja runoilija, joka kirjoittaa pohjoissaameksi. Hänen esikoisteoksensa, nuortenromaani Kátjá kertoo sisäoppilaitoksessa kasvavasta saamelaistytöstä. Se käännettiin heti norjaksi ja on Norjan luetuimpia saameksi kirjoitettuja kirjoja.
Reumafaktori
Reumafaktori voidaan määritellä myös seerumista (S -RF). Mittaus kohdistuu pääasiassa IgM-luokan reumafaktoriin. Menetelmä on immunoturbidometrinen, ja antigeeninä on ihmisen IgG. Seerumin viitearvon rajana on 14 IU/ml. Noin 80 %:lla nivelreumapotilaista arvo on korkeampi. Nivelsairauksista yleensä vain nivelreumassa arvo on yli 60 IU/ml.
Yksittäinen laboratoriokoe ei kuitenkaan riitä mihinkään sairausdiagnoosiin. Diagnoosin tehkee terveydenhuollon ammattilainen oireiston ja laboratoriokokeiden sekä tarvittaessa röntgenkuvien perusteella.
FS Tonnante (1855)
Palvelus
Tonnante päällikkönään capitaine de fregate Dupre lähti 30. heinäkuuta 1855 Brestistä siipiratasfregatti Darienin hinaamana Mustallemerelle. Alus saapui Strelitzanlahdelle 12.-24. syyskuuta. Alus osallistui sisaralustensa Laven ja Dévastationin kanssa Kinburnin linnakkeen tulittamiseen 17. lokakuuta. Tonnante oli ankkurissa 1 150 metrin päässä linnakkeesta aloittaen tulitoiminnan kello 09.40 ja neljän tunnin aikana se ampui 1 012 ammusta. Alukseen osui 66 laukausta panssariin. Osumat haavoittivat yhdeksää miehistönjäsentä.
Alus määrättiin 1859 sotatoimiin Italiaa vastaan, mutta se saapui sisaraluksineen Venetsiaan vasta vuorokautta rauhanteon jälkeen. Alus viipyi kuitenkin kesä-heinäkuun Adrianmerellä. Alus poistettiin alusluettelosta Toulonissa 31. elokuuta 1871 ja se romutettiin vuosina 1873-1874.
Yamagatan prefektuuri
Yamagatan prefektuuri sijaitsee Tōhokun alueella Honshūn saarella Japanissa. Prefektuurin pääkaupunki on Yamagata. Siellä on 1 119 547 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 9 323,15 neliökilometriä.
Maantiede
Prefektuuri sijaitsee Tōhokun lounaiskulmassa Japaninmeren rannalla. Se rajoittuu Niigatan ja Fukushiman prefektuureihin etelässä, Miyagin prefektuuriin lännessä ja Akitan prefektuuriin pohjoisessa. Kaikki nämä rajat ovat vuoristoisia, ja Yamagatan väestö on keskittynyt rannikkotasangolle.
Aluejako
Yamagatan prefektuuri jakautuu 13 kaupunkiin ja 22 muuhun kuntaan, joista 19 on maaseutukaupunkeja ja 3 on kyläkuntia. Kunnat kuuluvat kahdeksaan piirikuntaan, joilla ei ole hallinnollista merkitystä.
Historia
Meiji-restauraatioon saakka Yamagata muodosti yhdessä nykyisen Akitan prefektuurin kanssa Dewan provinssin.
Talous
Yamagatan prefektuuri on Japanin suurin kirsikoiden ja päärynöiden tuottaja. Prefektuurissa tuotetaan myös runsaasti viinirypäleitä, omenoita, persikoita, meloneja, persimoneja ja vesimeloneja.
Kulttuuri
thumb|250px|Risshaku-jin temppeli Yamagatan prefektuurissa
Nähtävyydet
Risshaku-jin vuorenrinteeseen kaiverrettu temppeli Yamagatan kaupungin lähellä on yksi alueen tärkeimmistä nähtävyyksistä.
Dewan kolme vuorta ovat vuorostaan kolme pyhää vuorta, jotka muodostavat perinteisen pyhiinvaellusreitin šintolaisuuden shugendō-haaran seuraajille. Näistä yhdellä, Hagurovuorella, on tunnettu viisikerroksinen pagodi. Zaōvuori on kuuluisa talviurheilukeskus, joka tunnetaan talvella ”lumihirviöistään” (jäätyneistä lumen peittämistä puista).
Hydrohelium
thumb|right|240px|Rakennekuva hydroheliumista. Hydrohelium HHe+ on yksiarvoinen kationi, joka muodostuu heliumista, johon on liittynyt vety-ydin eli protoni. Se on vahvin tunnettu happo.
Hydroheliumin oletetaan olleen ensimmäinen maailmankaikkeudessa esiintynyt molekyyli noin 100 000 vuotta alkuräjähdyksen jälkeen. NASAn infrapunaobservatorio SOFIA havaitsi molekyyliä planetaarisessa sumussa NGC 7027 huhtikuussa 2019, mikä oli ensimmäinen havainto hydroheliumista avaruudessa.
Salamaa ja jyrinää
Salamaa ja jyrinää (Why Worry?) on vuonna 1923 valmistunut mykkäelokuva, jonka ohjasivat Fred Newmeyer ja Sam Taylor. Pääosaa esitti Harold Lloyd, joka oli samana vuonna näytellyt elokuvassa Tuhannen dollarin nousukas.
Salamaa ja jyrinää oli viimeinen Lloydin ja Hal Roachin yhteistyönä tehty elokuva.
Juoni
Harold Van Pelham on rikas liikemies, joka luulee olevansa kuolemansairas, vaikka on todellisuudessa aivan terve. Pelham päättää purjehtia pienelle, Etelä-Amerikasta länteen päin sijaitsevalle saarelle "terveytensä" vuoksi.
Rauhan ja yksinäisyyden sijaan Pelham huomaa saapuneensa keskelle vallankumousta, mikä tosin selviää hänelle myöhemmin. Lopulta hänet suljetaan vankilaan, missä hän tapaa suurikokoisen, mutta ystävällisen miehen, Colosson. He alkavat suunnitella pakoa.
Kilingi-Nõmme
Historia
Ensimmäinen maininta Kilingi-Nõmmesta on vuodelta 1560. Se nimettiin vuokraisäntä Valentin Schillingin (paikallisessa murteessa Kilingi) ja Nõmme-nimisen majatalon mukaan. 1800-luvun lopussa siellä oli asukkaita 500 ja vuonna 1928 asukasluku oli 1 420.
Kilingi-Nõmme sai kaupungin oikeudet vuonna 1938. Kilingi-Nõmmen kaupunki sekä Saarden ja Talin kunnat yhdistettiin yhteen 16. kesäkuuta 2005 uudeksi Saarden kunnaksi. Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Saarde ja Surju yhdistettiin uudeksi Saarden kunnaksi.
Väestö
Vuonna 2011 Kilingi-Nõmmen epäitsenäisessä kaupungissa oli 1 763 asukasta, joista 1 725 (97,8 %) oli virolaisia, 21 (1,2 %) venäläisiä ja 12 (0,7 %) muita kansallisuuksia.
Kulttuuri
Kilingi-Nõmme oli vuonna 2005 ”Euroopan kulttuurikylä”.
thumb|left|Vapaussodan muistomerkki
Olli Ahvenniemi
Olli Mikael Ahvenniemi (s. 4. huhtikuuta 1983 Vaasa ) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Vaasan Salaman kasvatti Ahvenniemi pelasi tavallisesti sentterinä. Hänen torjuntakeskiarvonsa lukeutui usein pääsarjan parhaimpiin.
Ahvenniemi valittiin Korisliigan vuoden tulokkaaksi kaudella 2002–2003. Suomen mestaruuden hän voitti kahdesti. Suomen koripallomaajoukkueessa Ahvenniemi pelasi 12 ottelua 1,7 pisteen keskiarvolla ja saavutti PM-hopeaa vuonna 2006.
Vuoden tulokkaaksi
Miesten valtakunnallisissa sarjoissa Vaasan Salaman kasvatti Ahvenniemi edusti ensimmäiset kaksi kauttaan I-divisioonassa pelannutta Kauhajoen Karhua. Jälkimmäisellä kaudellaan hän oli joukkueensa paras levypallopelaaja ja pelasi tupla–tuplan keskiarvolla kirjaten myös huomattavat 3,4 koriinheiton torjuntaa ottelua kohden, mikä oli sarjan korkein lukema. Toukokuussa 2002 Ahvenniemi siirtyi miesten pääsarjatasolle tehtyään sopimuksen karkkilalaisen Team Componentan kanssa tavoitteenaan myös varusmiespalveluksen suorittaminen kauden aikana.
Team Componentassa Ahvenniemi pelasi hyvän tulokaskauden. Hän teki 22. tammikuuta 2003 Salon Vilpasta vastaan koko pääsarjauransa korkeimmat lukemat niin pisteissä (20), kahden pisteen koreissa (9 kpl) kuin tehokkuudessakin (30). Kuukausi myöhemmin hän kirjautti yhdessä ottelussa viisi heitontorjuntaa, myös pääsarjauransa ennätyksen. Team Componenta jäi runkosarjassa kaksi pistettä viimeisestä pudotuspelipaikasta. Lähes 25 minuuttia ottelua kohden kauden aikana pelannut Ahvenniemi teki kauden aikana 7,4 pistettä, otti 0,7 pallonriistoa ja onnistui vapaaheitoissaan 58,7 prosentin tarkkuudella kaikkien lukemien oltua hänen liigauransa parhaat. Kauden päätteeksi Ahvenniemi valittiin 70 prosentin ääniosuudella SM-Koriksen vuoden tulokkaaksi.
Mainen yliopisto
Ahvenniemi pelasi neljä kautta Mainen yliopistossa. Keväällä 2007 päättyneellä kaudella hän oli yksi konferenssin parhaista heitontorjujista sekä joukkueensa kapteeni.
Kauhajoen kautta Tampereelle
Kauden 2007–08 Ahvenniemi pelasi Korisliigassa Kauhajoen Karhun joukkueessa. Hänen pelinumeronsa oli 40.
Menestysvuodet Pyrinnössä ja uran päätös
Vuosina 2008–2013 Ahvenniemi pelasi Tampereen Pyrinnössä, jossa voitti kaksi Suomen mestaruutta ja LiigaCupin. Lisäksi hän saavutti Pyrinnössä SM-pronssin ja kaksi cup-hopeaa sekä edusti joukkuetta EuroChallengessa. Syksyllä 2013 Ahvenniemi siirtyi toiseksi ylimmälle sarjatasolle BC Nokiaan, jossa pelaili kauden verran. Tämän jälkeen Ahvenniemi päätti keskittyä koripallon ulkopuoliseen työhönsä sekä perheeseensä ja lopetti pelaajauransa.
Maajoukkue
Ahvenniemi pelasi vuonna 2000 14 A-nuorten maaottelua 1,4 pisteen keskiarvolla ja vuosina 2001–2002 alle 20-vuotiaiden maaotteluita seitsemän kappaletta 5,4 pisteen keskiarvolla. Hän ei pelannut ikäluokkien arvoturnauksissa. Ensiesiintymisensä Suomen miesten maajoukkueessa Ahvenniemi teki 23. heinäkuuta 2003, kun hän pelasi pisteittä tasan kolme minuuttia valmistavassa maaottelussa Venäjää vastaan. Ahvenniemi pelasi samana vuonna vielä toisessa miesten valmistavassa maaottelussa, ja vuonna 2005 hänelle kertyi samanlaisia otteluita kolme kappaletta.
Vuonna 2006 Ahvenniemi pelasi heinäkuussa kaksi maaottelua Viroa vastaan ja kuului elokuussa Suomen joukkueeseen Tampereella pelatussa Pohjoismaiden-mestaruusturnauksessa, mistä Suomi saavutti hopeaa. Vuonna 2007 Ahvenniemi pelasi jälleen Viroa vastaan kahdessa maaottelussa, jotka olivat hänen viimeisensä. Yhteensä Ahvenniemi pelasi miesten maajoukkueessa vuosina 2003–2007 12 ottelussa suhteellisen vaatimattomalla peliajalla ja teki niissä 20 pistettä keskiarvon oltua 1,7. Yksittäisen ottelun piste-ennätyksekseen hän heitti kahdesti viisi pistettä.
Pelityyli ja ominaisuudet
Ahvenniemi oli, sentterin pelipaikalleen tyypillisesti, hyvä levypallojen ottaja ja kahden pisteen korien tekijä. Vapaaheittäjänä hän onnistui yleensä vain alle 50-prosenttisesti. Heitontorjujana Ahvenniemi kuului Korisliigan parhaimmistoon.
Yksityiselämä
Ahvenniemi opiskeli Mainen yliopistossa pelatessaan kansainvälistä kauppaa ja markkinointia valmistuen kauppatieteiden kandidaatiksi. Vuonna 2012 hän valmistui tuotantotalouden diplomi-insinööriksi Tampereen teknillisestä yliopistosta, jossa hän myös työskenteli vuosina 2011–2012 tutkimusapulaisena. Vuosina 2012–2015 Ahvenniemi työskenteli samassa korkeakoulussa teollisuuden palveluliiketoiminnan projektitutkijana. Vuonna 2015 hän aloitti projektikoordinaattorin työn Alma Manussa, missä hän yleni vuonna 2016 tuotepäälliköksi vastuualueenaan jakelun myynti ja kehitys. Vuonna 2018 Ahvenniemen työnkuvaksi nimettiin palvelupäällikkö.
Ahvenniemen perheeseen kuuluu puolison lisäksi vuonna 2013 syntynyt poika.
SGLT2:n estäjä
Vuoteen 2020 mennessä ryhmään kuuluvia lääkevalmisteita on kuvattu neljä kemiallista yhdistettä: dapagliflotsiini, empagliflotsiini, kanagliflotsiini ja ertugliflotsiini. Dapagliflotsiinilla on käyttöaihe sekä tyypin 2 diabetekseen, sydämen vajaatoimintaan (HFrEF) että krooniseen munuaistautiin.
Vuokkokala
Vuokkokala (Amphiprion ocellaris) on koralliahveniin kuuluva kala. Sen englanninkielinen nimi on clownfish, ja suomennettu useimmiten klovnikalaksi. Animaatioelokuva Nemoa etsimässä kasvatti vuokkokalojen suosiota akvaarioissa.
Talvikaktukset
Talvikaktukset (Schlumbergera) eli syys-, marraskuun- ja joulukaktukset kuuluvat kaktuskasveihin (Cactaceae). Ne kuuluvat lehtikaktuksiin. Lehtikaktukset ovat erittäin helppoja hoitaa ja myös melko yleisiä. Marraskuun- ja joulukaktuksia myydään useissa kasveja myyvissä liikkeissä joulun ja syksyn aikana.
Vuokkokala
Akvaarioissa pidetään muitakin vuokkokalalajeja; kaiken kaikkiaan lajeja on kolmisenkymmentä.
Koko ja ulkonäkö
Vuokkokala on noin 5–7 senttimetrin mittainen, pyöreämuotoinen, ja siinä on leveitä oransseja ja valkoisia raitoja, joiden välissä hyvin kapea musta raita. Ensimmäinen valkoinen raita on silmän takana, toinen kalan puolivälissä, ja siinä on pullistuma eteenpäin, ja kolmas raita on pyrstön tyvessä. Naaras on suurempi kuin koiras.
Talvikaktukset
Villit talvikaktukset elävät Brasiliassa, mutta niistä on tehty risteytyksiä huonekasveiksi 1800-luvulta asti. Niissä on lohenpunainen, oranssinpunainen, valkoinen tai keltainen kukka. Lehtikaktukset ovat mehevälehtisiä kasveja.
Tuntomerkit
Talvikaktukset kasvavat luonnossa päällyskasveina puiden oksilla tai kallioilla ja ovat runsaasti haaroittuvia pensaita. Varret ovat nivelikkäät, litteät, kaksi-, harvoin kolmipalteiset tai liereät. Piikit ovat sukasmaisia, lyhyitä tai puuttuvat. Kukat sijaitsevat varren päässä ja ovat säteittäisiä tai vahvasti vastakohtaisia, väriltään vaihtelevia. Pohjus on maljamainen ja siinä on kehälehtiä muistuttavia suomuja. Heteet kiinnittyvät pohjusmaljaan ja muodostavat lyhyen putken vartalon ympärille. Hedelmä on talvikaktuksilla marjamainen ja kehälehdet ovat siinä jäljellä. Siemenet ovat soikeita tai munuaismaisia, kiiltävänruskeita tai mustia.
Vuokkokala
Koko ja ulkonäkö
Australian rannikolla tavataan harvinaista, normaalia tummempaa muotoa. Myös tätä tummaa muotoa kasvatetaan akvaariohoidokiksi.
Talvikaktukset
Levinneisyys
Talvikaktukset ovat kotoisin Itä-Brasilian vuorilta. Lajit kasvavat Atlantin rannikon osavaltioissa (São Paulo, Rio de Janeiro, Espírito Santo, Minas Gerais).
Vuokkokala
Koko ja ulkonäkö
Vuokkokala muistuttaa paljon kiilavuokkokalaa (Amphiprion percula), varmin tapa erottaa ne on laskea selkäevän ruodot, joita on kiilavuokkokalalla aina 10, vuokkokalalla yleensä 11. Aidolla vuokkokalalla ei myöskään ole koskaan leveää mustaa reunusta evissään. Myös risteytymiä esiintyy akvaariokaupassa.
Talvikaktukset
Lajit ja risteymät
Talvikaktusten sukuun sisällytetään yhdeksän lajia, joista kolme on risteymiä:
Hoito
Lehtikaktuksia kastellaan kuten muitakin kaktuksia, mutta usein hiukan enemmän. Jos lehtikaktus alkaa osoittaa näivettymisen merkkejä, sille tulee antaa vettä. Mullan vaihto kerran 4 vuodessa. Kasvi tosin kasvaa nopeammin suuremmassa ruukussa. Käytä joulu- ja marraskuunkaktuksille erityistä multaseosta, jossa on hiekkaa ja kevytsoraa (vaihtoehtoisesti myös valmista kaktusmultaa), kukkamultaa, turvetta ja vaikkapa orkideamultaa. Mullan ja kasteluveden tulisi olla mahdollisimman hapanta tai sadevettä.
Vuokkokala
Levinneisyys ja elinympäristö
Vuokkokalat ovat kotoisin lämpimältä Tyyneltä valtamereltä ja Intian valtameren itäosista: aluetta rajaavat Andamaanit ja Nikobaarit, Thaimaa, Malesia, Australian luoteisrannikko, Singapore, Indonesia ja Filippiinit. Ne elävät laguuneissa ja suojaisilla koralliriutoilla korkeintaan 15 metrin syvyydessä. Vuokkokalat ovat suosittuja akvaariokaloja, ja ne saadaan varsin helposti lisääntymään myös akvaario-oloissa.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen
thumb|left|150px|Vuokkokalapari Heteractis magnifica -vuokon suojissa. Luonnossa vuokkokalat elävät symbioosissa merivuokon kanssa. Vuokkokala on immuuni isäntävuokkonsa polttaville lonkeroille – suojausmenetelmän biologian yksityiskohdat ovat vielä selvittämättä, mutta ne liittynevät vuokon ihoa suojaavaan limakerrokseen. Ilmeisesti vuokkokala syö vuokon lonkeroiden välistä loisia ja tähteitä, ja samalla sen liikkeet parantavat veden kiertoa vuokon lähellä.
Luonnossa vuokkokalojen on havaittu käyttävän isäntinään Heteractis magnifica -vuokkoja sekä Stichodactyla suvun lajeja  Stichodactyla gigantea ja Stichodactyla mertensii. Jos vuokkoa ei löydy, vuokkokalat hakevat jonkun suojaisen kohteen ”vuokonkorvikkeeksi”. Parhaiten käy pitkätentakkelinen koralli, kuten Euphyllia- ja Goniopora-lajit, mutta akvaariossa sopivan muotoinen kukkaruukun kappale tai jopa lämmityslaite voi kelvata. Vuokkokalat sopivat pieniinkin, alle 150-litraisiin akvaarioihin. Sellaisen vesiolot eivät kuitenkaan ole tarpeeksi vakaat merivuokon pitämiseen kalojen isäntänä.
Vuokkokalat ovat pariuskollisia ja kutevat saman vuokon läheisyydessä jota ne pitävät isäntänään. Ennen kututapahtumaa koiras puhdistaa pesäksi alueen kalliopohjalta, läheltä vuokon suojaavia lonkeroita. Soidinmenojen aikana koiras näykkii ja ajaa naarasta takaa. Se tulee aggressiiviseksi myös muita kaloja kohtaan. Kuteminen ajoittuu täydenkuun aikaan aamun tunteihin. Naaras munii 100 – 1 000 oranssinsävyistä, noin 3–4 mm kokoista mätimunaa parin tunnin aikana. Koiras ui sen perässä ja hedelmöittää mätimunat, jotka tarttuvat pesään ohuella seitillä. Mätimunien kuoriutuminen kestää lämpötilasta riippuen noin viikon. Munista kuoriutuu toukkia, jotka elävät meren pinnalla planktonin joukossa 8–12 päivää. Sen jälkeen ne painuvat lähelle pohjaa, muuttuvat pikkukalojen näköisiksi ja alkavat etsiä sopivaa isäntävuokkoa.
Ravinto ja vesiolot
Vuokkokala elää puhtaassa suolavedessä ja syö lihapitoista ruokaa. Luonnossa ne syövät lähinnä eläinplanktonia, jonkun verran myös kasviplanktonia ja levää. Niiden on havaittu myös syövän loisia isäntänä toimivasta merivuokosta.
Wilkerson määritteli vuokkokalan poikasten kehittymiselle riittävät vesiolot näin: pH välillä 7,7 – 8,3; ammoniakkia pH:ssa 8,3 korkeintaan 3 ppm, pH:ssa 7,5 korkeintaan 25 ppm, ominaispaino 1,018–1,026, nitriittiä alle 20 ppm, nitraattia alle 100 ppm ja lämpötila välillä 22–28 °C. Aikuiset kalat ovat yleensä kestävämpiä vesiolojen vaihteluille, mutta käytännössä aikuisten vuokkokalojen akvaariossa vesiolojen seuranta liittyy usein isäntävuokon hyvinvointiin.
Gloucester (Massachusetts)
Gloucester on kaupunki Massachusettsissa Yhdysvalloissa. Se sijaitsee osavaltion kaakkoisosassa Cape Annin etelärannalla Massachusettsinlahden rannalla. Gloucesterissa asui vuoden 2019 arvion mukaan 30 430 ihmistä, ja sen maapinta-ala on 67,9 neliökilometriä.
Samuel de Champlain kartoitti Gloucesterin sataman aluetta vuosina 1605–1606. Dorchester Company lähetti sinne kolme alusta Englannista, ja Gloucester perustettiin vuonna 1623. Se on Uuden-Englannin vanhimpia asutuskeskuksia, ja nimensä se sai englantilaisesta Gloucesterin kaupungista.
Gloucester sai 1642 kunnallisoikeudet, ja se on ollut siitä lähtien merkittävä kalastuskeskus. Gloucesteriin asettui 1800-luvun aikana uudisasukkaita myös muita Euroopan maista. Eläköityneen kenraalin Benjamin Butlerin perustaman graniittiteollisuuden perässä sinne tuli suomalaisia, ruotsalaisia ja irlantilaisia työskentelemään louhoksilla. Portugalilaisia kalastajia erityisesti Azoreilta muutti puolestaan 1840-luvulla ja italialaisia kalastajia 1800-luvun lopulla. Kaupunginoikeudet Gloucester sai vuonna 1873.
Gloucesterin merenkulkukulttuuri inspiroi monia taiteilijoita ja kirjailijoita. Gloucesterista kirjoittivat muun muassa Rudyard Kipling teoksessaan Meren urhoja ja James Connolly teoksessaan Gloucestermen. Kaupungissa syntynyt Fitz Henry Lane oli puolestaan merkittävä meriaiheinen taidemaalari.
Gloucester on edelleen 2000-luvulla tärkeä kalastuskaupunki, ja kalateollisuus on tärkeimpiä talouden haaroja. Kaupungin kallioinen rannikko ja siirtomaa-aikainen ilmapiiri ovat luoneet siitä myös kukoistavan kesälomakohteen.
Kanarianpodenco
Kanarianpodenco (podenco canario) on kotimaansa ulkopuolella harvinainen espanjalainen koirarotu, joka on kotoisin Kanariansaarilta.
Virgin Records
Virgin Records on brittiläinen levy-yhtiö, jonka Richard Branson ja Nik Powell perustivat 1972. Se kasvoi 1970- ja 1980-lukujen mittaan maailman suurimmaksi yksityisomisteiseksi levy-yhtiöksi. Vuonna 1992 Branson myi Virgin Recordsin Thorn EMI:lle rahoittaakseen lentoyhtiötään Virgin Atlantic. Vuonna 2006 yhtiö fuusioitui levy-yhtiö Capitol Recordsin kanssa, jolloin ne muodostivat Capitol Music Groupin.
Kanarianpodenco
Ulkonäkö
250px|thumb|Narttu näyttelyssä. Keskikokoinen, pitkähkölinjainen, hoikka, kevytrakenteinen ja erittäin vastustuskykyinen. Luusto on hyvin kehittynyt. Rasvakerroksen puuttumisen johdosta kylkiluut, selkäranka ja sarvennaiset ovat näkyvissä. Lihaksisto on erittäin hyvin kehittynyt ja kuiva, lihasten supistuminen näkyy ihon alla. Kanarianpodencon säkäkorkeus on urokset 55–64 cm, nartut 53–60 cm. Koska koirat elävät ja metsästävät erilaisissa maasto-olosuhteissa, nämä keskiarvot voivat vaihdella. Siten 2 cm:n ylitykset tai alitukset voidaan hyväksyä, kunhan rodunomainen tyyppi säilyy. Se on hieman pitkänomainen ja erittäin lihaksikas. Väriltään se on puna-valkoinen, punainen sävy voi olla voimakas, vaihdellen oranssista tummanpunaiseen (mahonki). Näiden värien kaikki yhdistelmät ovat sallittuja. Sen karvapeite on yleensä lyhyttä.
Virgin Records
Levy-yhtiön ensimmäinen julkaisu oli vuonna 1973 julkaistu Mike Oldfieldin Tubular Bells, jonka yllättävän hyvä suosio laittoi yhtiön erinomaiseen alkuun. Muita alkuvaiheiden artisteja Virginillä olivat saksalaiset Faust ja Tangerine Dream, ranskalainen Gong ja brittiläinen Henry Cow. Progressiivisen rockin kysynnän hiipuessa 1970-luvun jälkipuoliskolla Virgin Records yritti kiinnittää talliinsa muun muassa The Rolling Stonesia ja David Bowiea, mutta yhtiön solmittua vuonna 1977 levytyssopimuksen Sex Pistolsin kanssa siitä muodostui uuden aallon yksi huomattavimmista levy-yhtiöistä.
Kanarianpodenco
Luonne
Kanarianpodenco on edelleen metsästyskoira: se on sopeutunut täydellisesti työhönsä ja pystyy ylittämään vaikeakulkuisen, kuten kivisen ja vuoristoisen, hiekkaisen tai preeriamaisen maaston, tunkeutumaan luolastoihin ja kapeisiin käytäviin, liikkumaan pensaikoissa ja metsissä. Se ei pelkää mitään esteitä. Metsästys voidaan aloittaa 9 kk iässä. Työskennellessään kanarianpodenco ei yleensä hauku. Se on riistaa ajaessaan rohkea, päättäväinen, nopea ja erittäin ketterä. Se on viisas ja omistajalleen äärimmäisen uskollinen ja jalo. Peloton, tarmokas, kiihkeä ja voimaa uhkuva. Ylväs, ei koskaan aggressiivinen. Pyyteettömästi isäntäänsä kiintynyt. Sietää kärsivällisesti ankarimmankin työpäivän ilman pienintäkään merkkiä väsymyksestä.
Alkuperä
Kanarianpodenco on työskennellyt maanviljelijän apuna, joka on tarvinnut metsästyskoiraa. Sillä on erinomaiset ominaisuudet tähän tehtävään – hyvä haju- ja näköaisti, kuulo, nopeus – minkä vuoksi se on ollut aina maanviljelijälle suureksi avuksi ja hän on alkanut vähitellen jalostaa sitä haluamaansa suuntaan. Kanarianpodenco on levinnyt kotiseutunsa lisäksi mm. Etelä-Amerikkaan.
Virgin Records
EMI:n omistuksessa yhtiö jatkoi menestystään solmimalla levytyssopimuksia sekä uusien että jo vakiintuneiden artistien kanssa, kuten Janet Jackson, Meat Loaf, George Michael, Korn, The Rolling Stones, The Smashing Pumpkins ja Spice Girls.
Lounatrivi
Lounatrivi on Suomenlahden itäosassa Venäjällä sijaitsevan Suursaaren eteläinen kärki ja siellä sijaitseva majakka.
Nyttemmin Lounatriviin on rakennettu uusi entistä korkeampi majakka ja radiomasto.
Kirby’s Dream Land
Kirby’s Dream Land on HAL Laboratoryn kehittämä ja Nintendon vuonna 1992 julkaisema tasohyppelypeli Game Boylle.
Peli on ensimmäinen Kirby-peleistä ja siinä ilmenee useita tyypillisiä Kirbyn kykyjä, joita myöhemminkin käytetään Kirby-peleissä, kuten hahmon kyky lentää ja imeä vihollisia sekä esineitä suuhunsa. Huomattava ero tuleviin osiin on kuitenkin se, ettei Kirby kykene tässä osassa varastamaan vihollisten kykyjä. Taitojen lisäksi, myös useat pääviholliset, peliympäristöt sekä musiikki tavataan myöhemmissä osissa.
Kodinhoitotila
Kodinhoitotila eli kodinhoitohuone, joskus myös apukeittiö, on vaatehuoltoon tarkoitettu tila, joka on yleensä sijoitettu keittiön tai pesutilojen läheisyyteen. Piirustusmerkintänä käytetään lyhennettä KHT, KHH (kodinhoitohuone) tai APK (apukeittiö). Kodinhoitotilassa on yleensä vesipiste ja lattiakaivo.
Savumuuranen
Savumuuranen (Myrmotherula sunensis) on puumuurien heimoon kuuluva varpuslintu.
Kodinhoitotila
Käyttö
Kodinhoitotila on tarkoitettu pyykin pesuun ja kuivaukseen sekä vaatteiden korjaukseen ja silittämiseen. Tilasta on usein kulku ulos, jolloin pyykit on helppo viedä kuivumaan pihalle pyykkinarulle.
Kodinhoitotila voi sisältää varustuksen myös muita kodin hoitoon liittyviä toimintoja varten, yleensä siellä esimerkiksi säilytetaan ja huolletaan siivousvälineitä. Kodinhoitotila voi toimia myös askartelu- ja ompelutilana. Pesutiloihin yhteydessä oleva kodinhoitotila saattaa toimia myös pukeutumistilana.
Kodinhoitotilaa voidaan kutsua myös apukeittiöksi. Se voi tarjota lisää työ- tai kaappitilaa keittiössä harvemmin käytetyille astioille ja kodinkoneille.
Kodinhoitotilassa voi olla seuraavia koneita:
Altti Holmroos
Altti Holmroos (s. 1945) on saaristokirjailija ja vapaa toimittaja. Hän on julkaissut lukuisia lehtijuttuja sekä kirjoja pääasiassa Suomen lounaissaaristosta, luonnosta ja historiasta. Hän avustaa säännöllisesti Saaristouutisia sekä Radio Majakkaa. Hänen kirjallinen ominaispiirteensä on otsikoinnissa poikkeuksetta esiintyvä alkusointu, jonka myötä hän onkin ammattipiireissä saanut lempinimen "Alkusointu-Altti".
Holmroos on aiemmin esiintynyt myös oppaana Rosita oy:n saaristoristeilyillä.
Per Mertesacker
Per Mertesacker (s. 29. syyskuuta 1984 Hannover, Ala-Saksin osavaltio, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija. Hän päätti pelaajauransa Englannin Valioliigan Arsenalissa vuonna 2018 ja siirtyi valmennustehtäviin.
Pitkänä, lähes kaksimetrisenä pelaajana Mertesacker puolusti tehokkaasti pois korkeat keskityspallot. Toisaalta nopeus ja taito pelata jalalla eivät kuuluneet Mertesackerin vahvuuksiin.
Mertesacker teki debyyttinsä ammattilaiskentillä Hannover 96 -joukkueessa vuonna 2003 Bundesliigaottelussa 1. FC Kölniä vastaan. Neljän kuukauden jälkeen hän pääsi uudestaan kentälle ja kuului siitä lähtien Hannoverin vakiokalustoon. Hän pelasi Hannoverissa kaikkiaan 74 bundesliigaottelua, joissa teki kahdeksan maalia, ennen kuin siirtyi Werder Bremeniin kesällä 2006.
Mertesacker pelasi Bremenissä yhteensä 147 bundesliigaottelua, joissa teki 12 maalia. Hän voitti Liga-Pokalin 2006 ja Saksan cupin 2009. Parhaimmillaan hän teki Bundesliigassa viisi maalia kaudessa sekä 2005–2006 Hannoverille että 2009–2010 Werder Bremenille.
Mertesacker siirtyi Arsenaliin 11,3 miljoonan euron siirtosummalla elokuussa 2011. Hän on lokakuuhun 2015 mennessä pelannut 129 valioliigaottelua, joissa hän on tehnyt viisi maalia. Hän voitti FA Cupin ja FA Community Shieldin vuosina 2014 ja 2015.
Heinäkuussa 2017 Mertesacker kertoi lopettavansa pelaajauransa kauden 2017–2018 jälkeen ja siirtyvänsä Arsenalin akatemiajoukkueen päävalmentajaksi.
Maajoukkue
Mertesacker pelasi ensimmäisen maaottelunsa Irania vastaan lokakuussa 2004. Lopullisen läpimurtonsa hän teki vuoden 2005 Maanosaliittojen Cupissa, jossa hän teki yhden maalinkin ottelussa Australiaa vastaan. Hänet valittiin myös Saksan maajoukkueeseen vuoden 2006 MM-kotikisoihin. Hän pelasi pronssia saaneessa Saksan joukkueessa kuusi ottelua. Hän pelasi täydet minuutit Saksan hopeajoukkueessa EM-kilpailuissa 2008 ja pronssijoukkueessa MM-kisoissa 2010. Vuoden 2012 EM-kilpailuissa hän kuului Saksan miehistöön, muttei saanut peliaikaa. Hän voitti kesällä 2014 jalkapallon maailmanmestaruuden Saksan paidassa. Hän pelasi kisoissa kuudessa ottelussa. Hän ilmoitti elokuussa 2014 lopettavansa maajoukkueuransa. Hän pelasi kaikkiaan 104 maaottelua, joissa teki neljä maalia.
Albanian lek
Historia
Lek esiteltiin Albanian ensimmäiseksi valuutaksi helmikuussa 1926. Sitä ennen vuodesta 1923 Italian liiraa käytettiin koko maassa lukuun ottamatta Korçëa, jossa käytettiin Kreikan drakmaa.
Vuosina 1926–1939 albanialaisesta kultarahasta käytettiin nimitystä franga. Franga oli arvoltaan viisi lekiä ja sitä käytettiin ulkomaankaupassa. Ensimmäiset lekit julkaistiin kuningas Zogu I:n toimesta helmikuussa 1926. Setelit olivat arvoltaan 1, 5, 20 ja 100 frangaa. Ensimmäiset 5 ja 10 qindarkan kolikot lyötiin pronssista, ¼, ½ ja 1 lekin kolikot nikkelistä ja 1, 2 sekä 5 frangan kolikot hopeasta. Frangan kolikoissa on kuningas Zogu I:n kuva. 1930-luvulla julkaistut kolikot jäljittelevät neoklassisia aiheita ja niiden suunnittelun esikuvana oli Italian kuningas Viktor Emanuel III, joka tunnettiin kolikoiden keräilijänä. Ennen ensimmäistä maailmansotaa käytössä oli myös Turkin piasteri.
Benito Mussolinin hallitessa Italia valloitti Albanian, ja vuonna 1939 julkaistiin uusi sarja seteleitä ja kolikoita. Alumiinin ja pronssin sekoituksesta valmistetut kolikot laskettiin markkinoille 1940. Näitä kolikoita painettiin vuoteen 1941 saakka ja niiden etupuolella oli Viktor Emanuel III:n ja takapuolella Italian kotkan kuva. Sodan lopulla vuonna 1944 julkaistiin 2, 5 ja 10 lekin sekä 100 frangan setelit ja heti seuraavana vuonna kokonaan uudet 1, 5, 20 lekin sekä 100 ja 500 frangan setelit. Miehityksen aikana käytettiin myös Ranskan frangia.
Vuonna 1947, pian kommunistipuolueen valtaannousun jälkeen, vanhat kolikot vedettiin kierrosta ja uusi kolikkosarja julkaistiin. Näissä kaikissa oli kuvattuna sosialistinen kansallisvaakuna. Samana vuonna frangat poistuivat kokonaan käytöstä ja uudet lekin setelit julkaistiin.
Kolikot
1995 ja 1996 laskettiin liikkeelle uudet kolikot 1, 5, 10, 20 and 50 lekiä ja 100 lekin kolikko vuonna 2000.
Setelit
Nykyisin käytössä olevat lekin setelit ovat vuodesta 1997 painetut 200, 500, 1000, 2000 ja 5000 lekiä. Niiden etupuolella on kuvattu albanialaisia kulttuuri- ja hallintovaikuttajia ja takapuolella historiallisesti merkittäviä rakennuksia.
Deganwyn rautatieasema
Deganwyn rautatieasema on rautatieasema Deganwyn kaupungissa Conwyn county borough’n alueella, Walesissa. Se on ainoa väliasema North Wales Coast Linen Llandudno Junctionista Llandudnoon kulkevan haaran varrella.
Asema avattiin vuonna 1866 nimellä Deganway. Nykyisen nimensä se sai huhtikuussa 1882. Sitä käytti 10 940 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Aiga-i-le-Tai
Hallintoalueeseen kuuluvat myös Apoliman, Manonon ja Nu’ulopan saaret.
Deganwyn rautatieasema
thumb|left|Deganwyn aseman opastinrakennus.
Stealin’ Home
Stealin' Home on Babe Ruth -yhtyeen neljäs studioalbumi, ja se on julkaistu vuonna 1975 levy-yhtiön vaihdoksen jälkeen Capitol-merkillä. Luettelotunnus on Capitol ST 11451. Levyllä vielä esiintyvä laulaja Jenny Haan siirtyi tämän jälkeen syrjään ja tilalle tuli Ellie Hope.
Kappaleet
Albumin kappaleiden tekoon ovat osallistuneet kaikki yhtyeen jäsenet eri yhdistelminä. Yksi kappale on lainattu muualta.
Arvioita
Chas de Whalley on arvostellut levyn tunnetusti kriittisessä New Musical Express -lehdessä. Siinä hän arvelee, että albumi on tehty liian hätäisesti joten kappaleet ovat hyvästä soittotaidosta huolimatta liian ilmeisiä eikä yhtye ole pystynyt välttämään englantilaisen pehmeän funk rockin kliseitä toisin kuin esimerkiksi Fleetwood Mac sekä parivaljakko Daryl Hall ja John Oates. Muuten pitkästyttävän albumin hyvinä kappaleina hän mainitsee "Elusiven" ja "Say No Moren".
Soundin arviossa Jukka Nummelin pitää yhtyettä keskinkertaisena sekä soittotaidoltaan että kappalevalikoimaltaan, mutta kuitenkin lupauksia antavana. Laulajatarta, jonka hän nimeää Janita Haaniksi, Nummelin pitää myös tavanomaisena, vaikka tämä pyrkii Grace Slickin ja Maggie Bellin tasolle. Parhaina kappaleina Nummelin pitää Haanin tekemää hidasta "2000 Sunsetsia" sekä jazzahtavaa soitinpainotteista "Elusivea". Kosketinsoittimiin on nyt tullut aikaisemmin Wild Turkey -yhtyeessä vaikuttanut Steve Gurl. Gurl on tehnyt "Elusiven" rumpali Ed Spevockin kanssa sekä omin päin Nummelinin kehuman soitinkappaleen "Caught at the Plate".
Tondin rautatieseisake
Tondin rautatieseisake (viroksi Tondi raudteepeatus) on rautatieseisake, Tallinnassa, Virossa. Se sijaitsee Tallinna–Paldiski-radan varrella 3,7 kilometrin päässä Baltian rautatieasemasta, joka on Tallinnan päärautatieasema ja Tallinna–Paldiski-radan pääteasema.
Tondin rautatieaseman ohi kulkeva rata valmistui vuonna 1870. Rautatieasema avattiin liikenteelle kuitenkin vasta 1933. Nykyisin asemarakennus on tyhjillään ja pahoin rapistunut.
Rautatieasema palvelee erityisesti Tallinnan lähiliikenteen matkustajia. Asemalta on vaihtoyhteys raitiotievaunuun.
Kuvia
59.41103°N, 24.7335°W
Rantalan Lakkitehdas
Rantalan Lakkitehdas Oy oli Seinäjoen Marttilan kaupunginosassa vuosina 1931–1966 toiminut vaatetustehdas. Se oli yksi Suomen kolmesta suurimmasta lakkitehtaasta ja työllisti parhaimmillaan 263 henkeä.
Lakkitehdas toimi osoitteessa Kauppakatu 25, heti Seinäjoen keskustan länsipuolella Marttilan kaupunginosassa. Siinä oli alun perin kaksikerroksinen iso puutalo, jonka ensimmäinen omistaja oli läänin mittausinsinööri Julius Sjöstedt. 1930-luvun alussa Juho Rantala osti talon ja perusti siihen lakkitehtaan. Pian tehtaan johto siirtyi Rantalan pojalle Eelille, joka rakennutti viereen täystiilisen kaksi- ja puolikerroksisen tehdasrakennuksen ilmeisesti 1950-luvun alussa. Puutalo on purettu, ja sen paikalla on pysäköintialue.
Sotavuosina lakkitehdas toimitti paljon sotilaspäähineitä. Yrityksen toiminta loppui konkurssiin vuonna 1966, mutta kilpailija Isohella jatkoi lakkituotantoa tiloissa jonkin ajan. Sittemmin rakennuksessa on ollut erilaisia pizzerioita ja leipomoita sekä työterveyslaitos. 2010-luvulla rakennuksessa on toiminut muun muassa ”moottoripyöräkerho” Cannonball MC.
Gypsy (Uriah Heepin kappale)
Gypsy on brittiläisen Uriah Heep -yhtyeen kappale, joka julkaistiin yhtyeen debyyttialbumilla Very 'eavy... very 'umble vuonna 1970. Kappale oli myös yhtyeen ensimmäinen singlejulkaisu. Laulu kertoo minäkertojan kielletystä rakkaudesta romaninaiseen.
Tyyliltään kappale edustaa progressiivista heavy metalia ja sen katsotaan vaikuttaneen merkittävästi kyseisen tyylin kehitykseen. Kappaleen albumiversio kestää noin kuusi ja puoli minuuttia, mutta singleversio on lyhennetty vajaaseen kolmeen minuuttiin. Kappale on mukana myös vuonna 1973 ilmestyneellä Uriah Heep Live -tuplalevyllä, jolla sen pituus on noin 14 minuuttia.
Alkuperäisellä Saksan liittotasavallan painoksella singlen b-puoli oli ”Bird of Prey”, joka julkaistiin debyyttialbumin Yhdysvaltain painoksessa. Manner-Euroopassa kappaleen albumijulkaisu tapahtui vasta vuonna 1971 levyllä Salisbury.
Pate Mustajärven vuonna 1984 julkaistulla soololevyllä Nyt! on ”Gypsyn” suomenkielinen versio ”Kipsi”.
Kappaleet
A-puoli B-puoli
Jere Ristseppä
Jere Ristseppä on suomalainen näyttelijä ja rap-artisti, joka tuli tunneksi Lenni Konosena Selma Vilhusen elokuvasta Hölmö nuori sydän. Hänellä ei ollut ollut aiempaa näyttelijätaustaa. Hän on saanut roolistaan paljon kiitosta, ja hänet palkittiin BUFF Nordic Star -palkinnolla Malmön elokuvafestivaaleilla. Ristseppä on näytellyt myös elokuvassa Eden ja Paras vuosi ikinä -tv-sarjassa.
2. laivue (RNAS)
2. laivue oli laivaston lentojoukkojen  lentolaivue, jonka historia alkaa vuodesta 1914. Laivueen toiminta alkoi tiedustelu- ja pommitustehtävillä ensimmäisessä maailmansodassa. Laivue lakkautettiin muodostettaessa 1. huhtikuuta 1918 Britannian kuninkaalliset ilmavoimat puolustushaaraksi liittämällä maavoimien ja laivaston lentojoukot yhteen.
Historia
Laivue perustettiin 10. syyskuuta 1914 Eastchurchissa, mistä se siirrettiin Dunkerqueen ja edelleen Belgiaan. Laivue siirrettiin takaisin Britteinsaarille, missä se lakkautettiin 10. lokakuuta.
Laivue perustettiin uudelleen 17. lokakuuta koulutuslaivueena, kunnes siitä muodostettiin täydentämällä 2. lennosto kesäkuussa 1915. Lennostona se lähetti osastoja Doveriin, Westgateen ja Eastchurchiin. Laivue perustettiin marraskuussa 1916 St. Polissa uudelleen 1. lennoston B laivueesta.
Laivue lakkautettiin 1. huhtikuuta 1918 muodostettaessa Britannian kuninkaalliset ilmavoimat yhdistämällä maavoimien ja laivaston lentojoukot erilliseksi puolustushaaraksi. Laivue nimettiin muutoksessa 201. laivueeksi.
Kalusto
Laivueella oli historiansa aikana useita eri konemalleja käytössään. Näitä olivat Blériot XI, Curtiss N, Avro 504B, Bristol Scout ja Henri Farman F40.
Paulo Freire
thumb|Paulo Freire Paulo Reglus Neves Freire (19. syyskuuta 1921 Recife - 2. toukokuuta 1997 São Paulo) on brasilialaissyntyinen kasvatusfilosofi, joka luetaan 1900-luvun vaikutusvaltaisimpien kasvatusteoreetikoiden joukkoon. Hänen ajattelunsa tunnetaan myös kasvatustieteiden lähialueilla kuten sosiologiassa, politiikan tutkimuksessa ja teologiassa. Freirellä on ollut myös laajaa koulutus- ja yhteiskuntapoliittista vaikutusta ympäri maailman.
Freiren tunnetuin teos on Sorrettujen pedagogiikka, joka on käännetty lukuisille kielille. Siinä Freire esittää teoriansa dialogisesta pedagogiikasta, jossa opitaan samanaikaisesti lukemista ja kirjoittamista ja yhteiskunnallista tiedostamista. Freire korostaa kasvatuksen poliittista merkitystä taisteltaessa yhteiskunnallista sortoa vastaan. Freiren mukaan on sorrettujen tehtävä vapauttaa itsensä sortajien kahleista ja samalla vapauttaa sortajansa.
Freire esittää dialogisen oppimisen vastakohtana tallentavalle oppimiselle. Dialoginen oppiminen perustuu oppijoiden keskinäiseen luottamukseen ja oppijoiden kokemusten tietoiseen pohdintaan. Freire kertoo uransa aikana kokeilleensa useita kommunikaation tapoja, ja hylänneensä niistä useimmat. Yksi lähtökohta on kuitenkin pysynyt: luottamus siihen, että vain toimimalla yhdessä ihmisten kanssa voi saavuttaa jotain heidän kannaltaan autenttista. "Milloinkaan en ole uskonut kulttuurin demokratisoimisen tarkoittaneen kulttuurin vulgarisoimista tai sen pelkkää siirtämistä ihmisille suoraan opettajainhuoneesta."
Freire Suomessa
pienoiskuva|Paulo Freire, 1963. 1970-luvulla Freireä luettiin ja harrastettiin yhteiskunta- ja kasvatustieteissä. Hänen pääteoksensa Sorrettujen pedagogiikka julkaistiin suomeksi kuitenkin vasta 2005. Kahta vuotta myöhemmin perustettiin Tampereelle pohjoismaiden ensimmäinen Paulo Freire -tutkimuskeskus osana maailmanlaajuista Paulo Freire -keskusten verkostoa.
Paulo Freiren vaikutus näkyy yliopistollisissa opinnäytteissä, muun muassa Lissu Lehtimajan sarjakuvan muotoon laaditussa tutkielmassa Freiren kyydissä. Sanna Ryynänen on väitöskirjassaan ''Nuoria reunoilla. Sosiaalipedagoginen tutkimus rikollisuuden ja väkivallan keskellä elävien nuorten kasvun tukemisesta brasilialaisissa kansalaisjärjestöissä'' soveltanut Paulo Freiren kasvatusteoreettista ja metodologista ajattelua. . Aino Hannulan vuonna 2000 Helsingin yliopistossa hyväksytty väitöskirja Tiedostaminen ja muutos Paulo Freiren ajattelussa on kattavin Freirestä suomeksi tehty tutkimus.
Wilf Paiement
Wilf Paiement (s. 16. lokakuuta 1955 Earlton, Ontario, Kanada) on uransa lopettanut kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Paiement pelasi NHL:ssä vuosina 1974–1988 seitsemässä eri joukkueessa 946 ottelua.
Ura
Kansas City Scouts varasi Paiementin vuoden 1974 NHL:n varaustilaisuudessa ensimmäisellä kierroksella, toisella varausvuorolla. Hän pelasi Kansas Cityssä kaksi kautta ennen kuin joukkue muutti Denveriin ja otti uudeksi nimekseen Colorado Rockies.
Paiement hyökkäsi 25. lokakuuta 1978 Detroit Red Wingsin pelaajan Dennis Polonichin kimppuun jäällä. Polonich provosoi Paiementia verbaalisesti ottelussa ja Paiement iski Polonichia poikittaisella mailalla kasvoihin. Iskun seurauksena Polonich joutui leikkauttamaan nenänsä ja hän sai vakavan aivotärähdyksen. Ottelurangaistuksen lisäksi Paiementille langetettiin siihen aikaan NHL:n historian pisin pelikielto – 15 ottelua. Polonich vei asian vuonna 1982 oikeuteen ja hänelle määrättiin maksettavaksi 850 000 yhdysvaltojen dollaria.
Paiement toimi Rockiesin kapteenina kaudet 1977-79.
29. joulukuuta 1979 Colorado Rockies myi Paiementin yhdessä Pat Hickeyn kanssa Toronto Maple Leafsiin, josta seura sai vaihdossa Lanny McDonaldiin ja Joel Quennevilleen. Paiement pelasi Torontossa seuraavat neljä kautta ennen kuin hänet myytiin Quebec Nordiquesiin vaihdossa Miroslav Fryčeriin ja seitsemännen kierroksen varausvuoroon vuoden 1982 NHL:n varaustilaisuudessa.
Viiden Quebecissä pelatun kauden jälkeen Paiement kaupattiin New York Rangersiin vaihdossa Steve Patrickiin. Paiement pelasi Rangersissa kuitenkin yhteensä vain kahdeksan ottelua. 6. lokakuuta Buffalo Sabres teki sopimuksen tuolloin ilman sopimusta olleen Paiementin kanssa. Hän pelasi yhden kauden Buffalossa ja kauden 1987-88 sekä Pittsburgh Penguinsissa että IHL:n Muskegon Lumberjacksissa ennen kuin lopetti uransa.
Paiement edusti Kanadan maajoukkuetta vuoden 1977 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa. Kanada palasi turnauksessa MM-tasolle seitsemän vuoden poissaolon jälkeen.
Elis Wiklund
Elis Wiklund (12. joulukuuta 1909 – 15. maaliskuuta 1982) oli ruotsalainen maastohiihdon olympiavoittaja.
Hiihdon MM-kisoissa 1934 Ruotsin Sollefteåssa Wiklund voitti 50 kilometrin hiihdon kultamitalin. Hän toisti 50 kilometrin voittonsa kaksi vuotta myöhemmin vuoden 1936 talviolympialaisissa Saksan Garmisch-Partenkirchenissa; maanmies Axel Wikström hävisi hänelle yli kolme minuuttia. Vuonna 1935 Hohe Tatran maailmanmestaruuskilpailuissa Wiklund oli 18 kilometrin hiihdossa 22:s ja 50 kilometrin hiihdossa seitsemäs
Vuonna 1936 Elis Wiklundille myönnettiin Ruotsin hiihtäjien kunniamerkki "Stora Grabbar".
Ruotsin mestaruuksia Wiklund voitti kolme, joista kaksi 50 kilometrin hiihdossa (1938 ja 1941). Lisäksi hän oli mukana vuonna 1938 3 × 10 kilometrin viestin voittaneessa joukkueessa. Seuratasolla hän edusti IFK Umeåta.
Vuonna 1984 julkaistiin Karl Erik Johanssonin kirjoittama Elis Wiklundista kertova romaani.
Valvonta
Valvonnasta on paljon hyötyä valtioille ja lainvalvontatahoille sosiaalisen kontrollin säilyttämisessä, uhkien tunnistamisessa ja seurannassa sekä rikosten estämisessä tai tutkinnassa. Valtioilla on nyt hallussaan ennennäkemätön kyky valvoa alamaistensa toimintaa erinäisten ohjelmien (esim. Total Information Awareness ja ADVISE), teknologioiden (esim. nopeat valvontatietokoneet ja biometriset ohjelmistot) ja lakien (esim. Communications Assistance for Law Enforcement Act) luomisen myötä.
Tietokoneisiin ja -verkkoihin kohdistuva valvonta
Internetissä on liian paljon informaatiota, jotta tutkijat voisivat manuaalisesti mennä kaiken läpi. Tämän takia käytetään Internetiä automaattisesti valvovia tietokoneita, jotka käyvät läpi suurimman osan siepatusta Internet-liikenteestä. Tietokoneet tunnistavat ja ilmoittavat tutkijoille liikenteestä, jonka ajatellaan olevan mielenkiintoista. Tunnistukseen käytetään tiettyjä sanoja ja lauseita, tietyillä verkkosivuilla vierailuja tai epäilyttävien henkilöiden tai ryhmien kanssa tehtyä viestintää. IAO:n, NSA:n ja FBI:n kaltaiset tiedustelupalvelut ovat käyttäneet miljardeja dollareita vuodessa ostamaan, kehittämään, asentamaan ja käyttämään Carnivoren, NarusInsightin ja Echelonin kaltaisia järjestelmiä tämänkaltaisen datan sieppaamiseen ja analysoimiseen.
Puhelimiin kohdistuva valvonta
Puhelinlinjojen virallinen ja epävirallinen salakuuntelu on laajalle levinnyttä. Esimerkiksi Yhdysvalloissa Communications Assistance For Law Enforcement Act -laki vaatii, että kaikkien puheluiden ja VoIP-yhteydenpitojen on oltava helposti saatavilla liittovaltion lainvalvontavirastojen esteettömälle reaaliaikaiselle valvonnalle. Kaksi merkittävää yhdysvaltalaista tietoliikenneyhtiötä – AT&T ja Verizon – ovat allekirjoittaneet sopimuksen FBI:n kanssa. Sopimus vaatii, että yhtiöt säilyttävät asiakkaidensa teletunnistetiedot tietokannoissa, jotka ovat helposti saatavilla tiedustelupalveluille ja joissa on helppo suorittaa tiedonhakuja. Vastineeksi yhtiöt saavat 1,8 miljoonaa dollaria vuodessa. Vuosien 2003 ja 2005 välillä FBI lähetti yli 140 000 tiedonpyyntökirjettä, jotka vaativat tietoliikenneyhtiöitä luovuttamaan informaatiota asiakkaidensa puhelu- ja Internet-historiasta. Noin puolet näistä kirjeistä vaativat tietoja Yhdysvaltain kansalaisista.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Yhdysvalloissa olevilla lainvalvonta- ja tiedusteluvirastoilla on käytössä teknologia, jolla on mahdollista käynnistää kännykän mikrofoni etäältä. Kännykän haltijan läheisyydessä tapahtuvia keskusteluja on näin mahdollista kuunnella salaa.
Matkapuhelimia käytetään usein myös paikannustietojen keräämiseen. Matkapuhelimen sijainnin (ja siten myös laitteen haltijan) voi helposti määrittää silloinkin, kun puhelin ei ole käytössä. Tähän käytetään multilaterointi-nimistä tekniikkaa, jolla lasketaan kuinka pitkään kestää ennen kuin puhelimen lähettämät signaalit saavuttavat lähistöllä olevat matkapuhelintornit. Tämänkaltaisten tekniikoiden laillisuus on ollut kyseenalaistettua esimerkiksi Yhdysvalloissa, jossa on annettu erityistä huomiota kysymykselle tuomioistuinten määräysten tarpeellisuudesta. Sprint-tietoliikenneyhtiön tilastojen mukaan, Yhdysvaltain liittovaltion lainvalvontavirastot ovat vaatineet kyseisen yhtiön paikannustietoja kahdeksan miljoonaa kertaa vuodessa.
Helsingin Sanomien vuonna 2014 tekemän selvityksen mukaan Suomen poliisi pääsee käsiksi epäiltyjen puhelinkeskusteluihin ja teletietoihin hyvin ylimalkaisilla hakemuksilla. Selvitys koski eräitä Helsingin käräjäoikeudessa julkisiksi tulleita telepakkokeinopäätöksiä vuosilta 2010–2013.
Kameroilla suoritettu valvonta
thumb|right|Valvontakamera [[Cairnsissa, Australiassa.]] thumb|right|Miljoonittain tämänkaltaisia valvontakameroita on asennettu monessa maassa. Niitä tarkkailevat nykyään tietokoneohjelmistot ihmisten sijasta. Valvontakameroita käytetään valvomaan alueita. Ne on usein yhdistetty tallennuslaitteeseen tai IP-verkkoon ja niitä voi tarkkailla esimerkiksi vartija. Kamerat ja tallennusvälineet olivat aikoinaan suhteellisen kalliita ja vaativat henkilökuntaa seuraamaan kuvamateriaalia. Nykyisin materiaalin analysoinnin on tehnyt helpommaksi automatisoidut ohjelmistot, jotka järjestävät kuvamateriaalin tietokantoihin sekä Virat’n ja HumanID:n kaltaiset analysointiohjelmistot. Kuvamateriaalin määrä on myös huomattavasti pienempi liiketunnistimien ansiosta. Tunnistimien takia videota kuvataan vain silloin kun ne havaitsevat liikettä. Halpojen tuotantomenetelmien ansiosta, valvontakamerat ovat riittävän yksinkertaisia ja halpoja käytettäväksi kodin turvajärjestelmissä jokapäiväiseen valvontaan.
Lego Mars Mission
Lego Mars Mission oli Lego-tuotesarja eli teema, joka oli markkinoilla vuodesta 2007 vuoteen 2008 asti. Se kuului Lego Space-pääteemaan.
Valvonta
Kameroilla suoritettu valvonta
Yhdysvaltain Department of Homeland Security lahjoittaa miljardeja dollareita vuodessa paikallisille, valtiollisille, ja liittovaltiollisille virastoille nykyaikaisten valvontakameroiden asentamiseen. Esimerkiksi Chicagon kaupunki käytti hiljattain 5,1 miljoonaa dollaria asentamaan 250 ylimääräistä valvontakameraa sekä yhdistämään nämä ja entuudesta olevat yli 2 000 kameraa keskitettyyn seurantakeskukseen osana Operation Virtual Shield -nimistä operaatiota. Chicagon kaupunginjohtaja Richard Daley sanoi vuonna 2009, että Chicagolla tulee olemaan valvontakamera jokaisen kadun nurkalla vuoteen 2016 mennessä.