cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Koptilainen kirjaimisto
Koptilaista kirjaimistoa on koptin lisäksi käytetty andaandin, kenzin ja nobiinin kirjoittamiseen.
Marton Csokas
Perhetausta
Csokasin äiti on uusiseelantilainen sairaanhoitaja ja hänen isänsä on unkarilaissyntyinen insinööri, joka muutti Uuteen-Seelantiin 1950-luvulla. Csokasilla on myös Unkarin kansalaisuus.
Siegfried Stohr
Siegfried Stohr (s. 10. lokakuuta 1952 Rimini) on entinen italialainen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui urallaan 13 osakilpailuun, muttei saavuttanut niistä yhtään MM-pistettä.
Stohr ajoi kilpakuljettajana Arrows-tallissa Riccardo Patresen tallikaverina kaudella. Stohrin uran parhaaksi sijoitukseksi jäi Hollannin GP:sta ajettu seitsemäs sija. Hänen uransa viimeiseksi kilpailuksi jäi Italian Grand Prix 1981.
Kolin jäätie
Kolin jäätie on yksi Suomen kolmesta Liikenneviraston ylläpitämästä jäätiestä. Seitsemän kilometrin pituinen jäätie sijaitsee Lieksassa Kolin ja Vuonislahden välillä. Se lyhentää Lieksan ja Kolin välistä yhteyttä 51 kilometriä (92 kilometristä 41 kilometriin). Jäätietä on ylläpidetty vuodesta 1980 alkaen.
Jäätie on käytössä talvella aina, kun jää on riittävän paksua ja sää sallii ajamisen. Esimerkiksi talvella 2007 jäätie oli auki maaliskuun viimeiselle viikolle saakka. Jäätie aurataan noin 20 metrin levyiseksi. Vuosina 1984, 1992, 2001, 2012 ja 2022 tietä ei saatu virallisesti avatuksi. Tie joudutaan joskus sulkemaan väliaikaisesti jäälle nousseen veden, railojen tai tien umpeen pyryttämisen takia. Pisin jakso, jolloin tie on ollut auki päivittäin, oli 15.12.2010–4.4.2011 eli neljä ja puoli kuukautta.
Tiellä on kolmen tonnin painorajoitus, 50 km/h nopeusrajoitus ja ohitus- sekä pysähtymiskiellot. Kesällä Pielisen yli kulki autolautta, mutta se on lopettanut liikennöinnin. Suunnitteilla oli aikoinaan ympärivuotinen yhteys Kolin ja Vuonislahden välille eli autolautta olisi kulkenut aina, kun jäätie ei ollut käytössä.
Safari (selain)
Safari on Applen kehittämä verkkoselain, joka toimitetaan macOS-käyttöjärjestelmän mukana. Selaimen ominaisuuksia ovat muun muassa välilehdet ja ponnahdusikkunoiden esto. Osoitekentän perässä ylärivillä on Google-hakukoneelle tarkoitettu hakusanojen syöttökenttä ja alasvetovalikko aiemmin käytetyille hakusanoille. Yleiskäytössä olevalla koneella selausmuodoksi voi valita ”yksityisen selauksen”, jolloin ohjelma ei tallenna historiatietoja levyvälimuistiin.
Safari on ainut sallittu selain iOS- (iPhone) ja iPad-laitteille. Kaikkien laitteille julkaistujen ”vaihtoehtoisten selainten” on käytettävä sen selain- ja JavaScript-moottoria.
Beetaversio selaimesta Microsoft Windows -käyttöjärjestelmille julkaistiin kesäkuussa 2007. Kesällä 2012 Apple kertoi kuoppaavansa Safarin Windows-version pienen käyttäjämäärän takia.
Historia
pienoiskuva|200px|vasen|Safarin mobiiliversio [[iOS|iOS 12 -käyttöjärjestelmässä.]] Vuoteen 1997 asti Applen tietokoneiden mukana toimitettiin selaimena Netscape Navigator. Myöhemmin Microsoftin Internet Explorer -selaimen Mac-versio liitettiin oletusselaimeksi osana viisivuotista sopimusta Applen ja Microsoftin välillä. Microsoft julkaisi kaikkiaan viisi pääversiota Internet Explorer Macille, 27. maaliskuuta 2000 julkaistun version jäädessä viimeiseksi.
Steve Jobs ilmoitti 7. tammikuuta 2003, että Apple oli kehittänyt oman www-selaimensa nimeltään Safari. Sinä päivänä ilmestyi ensimmäinen beetaversio, jota seurasi joukko virallisia ja epävirallisia versioita, kunnes versio 1.0 julkaistiin 23. kesäkuuta 2003. Alun perin erikseen ladattava Safari-ohjelma toimitettiin käyttöjärjestelmän Mac OS X 10.3 mukana 24.10.2004 julkaistuna versiona oletusselaimena. Silloin Macille tehty Internet Explorer jäi vain vaihtoehtoselaimeksi. Käyttöjärjestelmäversion Mac OS X 10.4 julkaisussa 29. huhtikuuta 2005 Safarista tuli ainoa mukana toimitettava selain. Myös Microsoft lopetti Internet Explorerin Mac-versioiden ylläpidon vuonna 2005.
Vuonna 2007 Apple julkaisi iPhonen, jonka mukana toimitetaan kyseiselle laitteelle optimoitu Safari. Myöhemmin samana vuonna Applen Worldwide Developers Conferencessa Jobs julkisti Safarista Windows-beetaversion. Ensimmäinen vakaa versio (3.1) julkaistiin Windowsille 18. maaliskuuta 2008.
Safarin selainytimenä toimii Webkit, jonka koodin Apple forkkasi KDE-projektin KHTML-selainytimestä. WebKit on julkaisu avoimen lähdekoodin lisenssillä.
Mac OS X 10.4.3 julkaisussa (lokakuussa 2005) uudesta Safarin versiosta 2.0.2 tuli tiettävästi ensimmäinen Acid2-testin läpäissyt selain. Tämä testi on kehitetty, jotta sillä voitaisiin taivutella selainten ohjelmoijat noudattamaan paremmin virallista W3C-standardia.
RSS-syötteiden tuki poistettiin OS X 10.8 Mountain Lionin kanssa toimitetussa versiossa.
Markkinaosuus
Elokuussa 2016 NetMarketShare kertoi Safarin työpöytäkoneiden markkinaosuuden olevan 4,28 prosenttia.
StatCounterin mukaan tammikuussa 2017 Safarin markkinaosuus työpöytä-, tabletti- ja mobiililaitteissa oli 14,54 prosenttia.
Lokakuussa 2020 Safarilla oli NetMarketSharen mukaan 18,25 prosentin ja StatCounterin mukaan 17,24 prosentin osuus.
Turvallisuus
Maaliskuussa 2020 Apple kielsi oletusarvoisesti kaikki kolmansien osapuolten evästeet Safari-selaimessa, mikä estää ulkopuolisia tahoja vakoilemasta verkkoliikennettä. Asetuksen muuttaminen vaatii käyttäjän aktiivista toimintaa.
John Nash, peliteoria ja luonnon koodi
John Nash, peliteoria ja luonnon koodi on vuonna 2006 ilmestynyt Tom Siegfriedin kirja peliteoriasta. Teoksen on suomentanut Kimmo Pietiläinen ja julkaissut suomeksi Terra Cognita vuonna 2008.
Ruutana (Orivesi, Ristijärvi)
Ruutana on Pirkanmaalla Orivedellä Ristijärven kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 4,2 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se sijaitsee mäkisellä ylänköalueella Ruutananvuoren rinteessä, jossa lampi jää kahden mäenhuipun väliin. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä ja sen rannat ovat metsämaata. Etelärantaan laskee 30 metriä korkean mäen rinteet. Lammelle tulee tie, joka haarautuu yhdystieltä 14299.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Äväntäjärven valuma-alueeseen (35.724) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 177,6 metriä mpy. Lammesta on kaivettu laskuoja, joka yhtyy muihin metsäojiin ja ne laskevat 600 metrin päässä Iso-Röyhköseen. Siitä alkava vesireitti johtaa lopulta Äväntäjärveen.
Eagles RFC
Eagles Rugby Football Club on turkulainen rugbyseura, joka on perustettu vuonna 2002. Eagles RFC osallistui ensimmäistä kertaa miesten Suomen Mestaruussarjaan 2003.
Eagles RFC on kasvanut vuosien varrella tasaiseen tahtiin, tällä hetkellä seuraan kuuluu kolme joukkuetta. Miesten joukkueessa (Eagles) on noin 30 jäsentä, junioreissa (Eagles Juniors) noin 10 jäsentä sekä naisten joukkueessa (Swans) noin 25 jäsentä.
Naisten joukkue osallistui ensimmäistä kertaa SM-sarjaan vuonna 2013.
Mihail Bubennov
Mihail Semjonovitš Bubennov (, 21. marraskuuta (J: 8. marraskuuta) 1909 nykyisen Altain aluepiirin Novotšihan piirin Vtoroje Polomošnevon kylä – 3. lokakuuta 1983 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Mihail Bubennov syntyi talonpoikaisperheeseen. Keskikoulun jälkeen hän työskenteli opettajana ja lehtimiehenä. Vuonna 1939 hänet hyväksyttiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton ja vuonna 1951 NKP:n jäseneksi. Vuosina 1965–1975 hän oli Venäjän SFNT:n kirjailijaliiton hallituksen jäsen.
Bubennov on tyypillinen Stalinin ajan kirjailijasukupolven edustaja. Pienoisromaanin Gremjaštši god (”Jyrisevä vuosi”, 1932) aiheena on maatalouden kollektivisointi, Bessmertije (”Kuolemattomuus”, 1940) kertoo Venäjän kansalaissodasta. Bubennovin pääteos on toisen maailmansodan aikaa kuvaava romaani ”Valkea koivu” (Belaja berjoza, 1947, 1952), jonka ensimmäinen osa sai Stalin-palkinnon vuonna 1948. Sen toinen osa on omistettu Stalinin ihannoinnille. Myöhemmin kirjailijaa arvosteltiin ristiriidattomuuden teorian noudattamisesta. Romaani ”Kotkien aro” (Orlinaja step, 1959) kuvaa ”nuorison sankarillista taistelua” uudismaiden raivaamiseksi. Romaanin Stremnina (”Vuolle”, 1971) aiheena on Siperian luonnon valjastaminen. Teos Zarnitsy krasnogo leta (”Punaisen kesän elosalamat”, 1977) kuvaa kirjailijan lapsuutta.
Eagles RFC
Seuran puheenjohtajat ja päävalmentajat
Seuraavat henkilöt ovat toimineet miesten (Eagles) päävalmentajina:
Seuraavat henkilöt ovat toimineet naisten (Swans) päävalmentajina:
Seuraavat henkilöt ovat toimineet junioreiden päävalmentajina:
Eaglesin pelaajat läpi historian
Etupelaajat
Takapelaajat
Maajoukkue-edustus
Miesten maajoukkuetta ovat edustaneet seuraavat nykyiset tai entiset Eagles Rugby Clubin pelaajat:
Naisten maajoukkuetta ovat edustaneet seuraavat nykyiset tai entiset Swansien pelaajat:
Naisten 7-maajoukkuetta ovat edustaneet seuraavat nykyiset tai entiset Swansien pelaajat:
Miesten A-maajoukkuetta ovat edustaneet seuraavat nykyiset tai entiset Eagles Rugby Clubin pelaajat:
Nuorten maajoukkuetta ovat edustaneet seuraavat nykyiset tai entiset Eagles Rugby Clubin pelaajat:
Seuran palkinnot
Miesten palkinnot:
Naisten palkinnot:
Nuorten palkinnot:
Kheireddine Zarabi
Kheireddine "Kiko" Zarabi (s. 18. heinäkuuta 1984, Hussein Day, Algeria) on algerialainen jalkapalloilija. Zarabi on pelipaikaltaan toppari ja hän pelaa Portugalin pääsarjassa Vitórian joukkueessa, jonne hän siirtyi Turun Palloseurasta tammikuussa 2009. Aiemmin Zarabi pelasi kotimaansa pääsarjassa CR Bélouizdadin joukkueessa.
Zarabi on myös esiintynyt Algerian maajoukkueessa.
F.E.A.R.
F.E.A.R. on Monolith Productionsin ja Day 1 Studiosin kehittämä sekä Vivendin julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli, joka on F.E.A.R.-pelisarjan ensimmäinen osa. Peli julkaistiin vuonna 2005 Microsoft Windowsille, seuraavana vuonna Xbox 360:lle ja vuonna 2007 PlayStation 3:lle.
Pelille on julkaistu kaksi TimeGate Studiosin kehittämää lisäosaa, F.E.A.R. Extraction Point ja F.E.A.R. Perseus Mandate. Pelin jatko-osa F.E.A.R. 2: Project Origin julkaistiin helmikuussa 2009.
F.E.A.R.:n ensimmäinen traileri julkaistiin vuoden 2004 E3-messutilaisuudessa, jolloin peli herätti välittömästi pelikriitikkojen huomion. Kun peli lopulta julkaistiin, se sai useimmilta peliarvostelijoilta hyviä arvosanoja. Kriitikot ylistivät pelin nopeatempoisia taistelutilanteita, kehittynyttä tekoälyä ja tunnelmallista ilmapiiriä, joskin eräät arvostelijat väittivät pelin kenttien toistavan itseään. F.E.A.R. voitti vuoden 2005 Game Critics Awards -gaalassa parhaan toimintapelin palkinnon.
Pelaaminen
Pelissä on vähän välianimaatioita, joten juonenkuljetus on toteutettu skriptatuilla kohtauksilla. Vaikka tarinan keskeisimmät tapahtumat kerrotaankin skriptattujen kohtausten kautta, pelaaja voi löytää kenttien varrella puhelinvastaajia ja kannettavia tietokoneita, jotka paljastavat paljon pelin henkilöitä ja tapahtumia koskevia yksityiskohtia.
F.E.A.R. on ensimmäinen videopeli, joka pohjautuu Monolith Productionsin kehittämän Lithtech-pelimoottorin toistaiseksi uusimpaan versioon, Jupiter Extendendiin. Graafisesti peli hyödyntää bumpmappausta ja volumetrisiä valotehosteita. Pelissä on myös Havok-fysiikkamoottoriin pohjautuva fysiikanmallinnus.
F.E.A.R.:n erikoisuuksiin kuuluu sen kauhuaiheinen teema, joka on saanut vaikutteita japanilaisista kauhuelokuvista. Pelin kauhun pääasiallinen lähde on aavemainen, Alma-niminen pikkutyttö, jonka pelaaja voi usein nähdä vilahdukselta ja jonka läsnäolon voi huomata lamppujen ja tietokoneiden kaltaisten sähkölaitteiden sammumisesta. Pelissä on myös skripattuja kohtauksia, joissa pelaajahahmo näkee omituisia hallusinaatioita. Muita kauhuelementtejä ovat ympäristön selittämätön käyttäytyminen, omituiset äänitehosteet ja salaperäiset varjoihin katoavat hahmot.
Taistelu
F.E.A.R.:n taistelujärjestelmän tärkein erityispiirre on pelaajahahmon salamannopeat refleksit, jotka kuvataan bullet time -tyylisenä tehosteena, joka kulkee pelissä nimellä ”SlowMo”. Koska SlowMo-tilassa reaalimaailma hidastuu viisinkertaisesti ja pelaajahahmo liikkuu kaksi kertaa nopeammin, se kykenee helpottamaan tilanteita, joissa pelaajahahmo ei muuten kykenisi selviytymään. Vaikka SlowMo’ta voi käyttää rajallisesti, sen kestoa kuvaava palkki latautuu itsestään pelin normaalitilassa.
F.E.A.R.:n tekoälyä on kehuttu kehittyneeksi ja hienostuneeksi. Vihollissotilaat osaavat esimerkiksi ampua sulkutulta, heittää käsikranaatteja, hyppiä ikkunoiden läpi, kiivetä tikkaita pitkin, tehdä yhteistyötä, työntää hyllyjen kaltaisia huonekaluja nurin saadakseen suojaa ja jopa koordinoida hyökkäyksiä. Taistelutilanteessa sotilaiden välinen radiokeskustelu kertoo pelaajalle taistelun kulusta, esimerkiksi pyyntö vahvistusjoukkojen saamiseksi paljastaa, että pelaaja on tappanut useimmat lähialueen vihollisista. Sotilaat eivät hyökkää pelaajan kimppuun edestäpäin, vaan pyrkivät iskemään sivultapäin tai selustasta.
Juoni
Pelin aloituksen mukaan Yhdysvaltain hallitus perusti vuonna 2002 First Encounter Assault Reconin (F.E.A.R.), huippusalaisen erikoisyksikön, jonka tehtävänä oli suojella valtiota paranormaaleilta ja yliluonnollisilta uhkatekijöiltä. Pelin protagonistina toimii F.E.A.R.:n uusin jäsen, nimetön sotilas, jolla on salamannopeat refleksit ja joka on taistelukokemuksen puutteesta huolimatta nimitetty yksikön ”kärkimieheksi”.
Pelin tapahtumat saavat alkunsa, kun Paxton Fettel, kannibalismiin taipuva sotilaskomentaja, pakenee eristyssellistään ja ottaa telepaattisten kykyjensä avulla komentoonsa kokonaisen pataljoonan huippukoulutettuja Replica-kloonisotilaita. Replica-sotilaiden tukemana Fettel ottaa haltuunsa syrjäisen South Riverin vedenpuhdistamon, jolloin F.E.A.R. saa käskyn eliminoida hänet. Pelaaja tunkeutuu Delta Forcen tukemana vedenpuhdistamoon, mutta hän alkaa nähdä harhanäkyjä Alma-nimisestä pikkutytöstä. F.E.A.R.:n suunnitelmat napata Fettel epäonnistuvat, kun hän ja Replica-sotilaat vetäytyvät vedenpuhdistamosta ja valtaavat huipputeknologiaan erikoistuneen Armacham Technology Corporation -suuryhtiön päämajan.
Pelaaja lähetetään Armachamin päämajaan, jossa hän näkee lisää yliluonnollisia näkyjä Almasta. Vaikka Replica-sotilaat ovatkin teloittaneet suurimman osan rakennuksen henkilökunnasta, pelaaja kohtaa kolme Armachamin työntekijää; Norton Mapesin, Aldus Bishopin ja Alice Waden. Norton kuitenkin yrittää estää pelaajaa aktivoimalla rakennuksen turvajärjestelmät; Aldus joutuu päämajaa vartioivien turvamiesten ampumaksi; ja Alice pakenee löytääkseen isänsä, tiedemies Harlan Waden, mutta joutuu Fettelin vangiksi ja myöhemmin tappamaksi.
Tehtävän aikana ilmenee, että Fettel on itse asiassa Alman lapsi. Hänelle myös paljastuu, että Fettel luotiin Armachamin huippusalaisessa Origin-sotilasprojektissa, jossa Harlan Waden johtamien tiedemiesten tarkoituksena oli luoda sotilaskomentaja, jolla olisi telepaattisia voimia. Projektiin värvättiin kahdeksanvuotias Alma-niminen tyttö, jolla oli voimakkaita psyykkisiä kykyjä. Kun Alma oli tarpeeksi vanha, hänet vaivutettiin koomatilaan ja hedelmöitettiin kahdesti. Ensimmäisellä lapsella ei ollut telepatiaan viittaavia voimia, toisin kuin seuraavalla lapsella, Paxton Fettelillä. Kun Fettel oli 10-vuotias, Alma linkitti mielensä hänen kanssaan, jolloin Fettel menetti järkensä ja tappoi muutamia Armachamin tutkijoita. Projekti lakkautettiin ja yhä koomassa olevan Alman elossapitojärjestelmä sammutettiin, jolloin Armacham uskoi hänen kuolleen.
Koska Fettelin suunnitelmana on löytää Armachamin tutkimuslaitos, jossa Alman ruumista säilytetään, pelaaja saa tehtäväkseen pysäyttää Fettel ennen kuin hän ehtii ”vapauttamaan” äitinsä. Kun pelaaja viimeinkin kohtaa Fettelin, hänelle paljastuu, että hän on Alman ensimmäinen lapsi ja Fettelin isoveli. Vaikka pelaaja tappaakin Fettelin ja aiheuttaa samalla Replica-sotilaiden ”sammumisen”, Harlan Wade päästää Alman vapaaksi. Yhtäkkiä Alma herää henkiin, tappaa Harlanin ja yrittää paeta tutkimuslaitoksesta, jolloin pelaajan tehtävänä on sabotoida laitoksen reaktoria. Reaktorin sabotointi aiheuttaa tuhoisan ketjureaktion, minkä jälkeen pelaaja joutuu pakenemaan romahtavasta laitoksesta ja taistelemaan Alman manaamia kummituksia vastaan. Kun hän viimeinkin poistuu laitoksesta, reaktori räjähtää ja pelaaja menettää räjähdyksen paineaallon seurauksena tajuntansa.
Kun pelaaja tulee tajuihinsa, tutkimuslaitos on kokonaan tuhoutunut ja UH-60 Black Hawk -kuljetushelikopteri saapuu noutamaan häntä. Kun pelaaja katselee laitoksen raunioita helikopterista käsin, Alma ilmestyy ja on aikeissa kiivetä helikopterin sisälle, mutta yhtäkkiä peli katkeaa ”kesken”. Pelin tarina jatkuu suoraan lisäosa F.E.A.R. Extraction Pointissa.
Lopputekstien jälkeen pelaaja voi kuulla Armachamin presidentti Genevieve Aristiden ja salaperäisen senaattorin välisen puhelinkeskustelun, jonka mukaan pelin tapahtumat saattoivat kuulua Aristiden suunnitelmiin koetella pelihahmon taistelutaitoja.
Arja Alho
Arja Inkeri Alho (s. 21. maaliskuuta 1954 Hartola) on suomalainen tutkija ja vapaa kirjoittaja sekä poliitikko. Koulutukseltaan hän on valtiotieteiden tohtori.
Alho oli SDP:n kansanedustaja vuosina 1983–1999 Helsingin kaupungin vaalipiiristä ja vuosina 2003–2007 Uudenmaan vaalipiiristä. Hän oli Lipposen I hallituksen toinen valtiovarainministeri vuosina 1995–1997.
Elämä
Alho valmistui ylioppilaaksi Joutsan yhteiskoulusta vuonna 1974 ja sairaanhoitajaksi Lahden sairaanhoito-oppilaitoksesta vuonna 1977. Hän työskenteli vuodet 1977–1981 sairaanhoitajana Kellokosken sairaalassa ja Helsingin yliopistollisessa keskussairaalassa. Ennen valintaansa eduskuntaan Alho toimi Uudenmaan lääninhallituksen sosiaali- ja terveysosaston projektisihteerinä vuodet 1981–1983.
Vuonna 1989 Alho valmistui valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta. Vuonna 2004 hän väitteli valtiotieteiden tohtoriksi.
Poliittinen ura
Alho oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1980–1999 ja puheenjohtaja vuosina 1993–1994. Helsingin kaupunginhallituksen puheenjohtajana hän toimi vuosina 1989–1990 ja ensimmäisenä varapuheenjohtajana vuonna 1991. Hän johti SDP:n Helsingin piiriä vuosina 1993–1996. Vuosina 2007–2008 Alho toimi Siuntion kunnanhallituksen puheenjohtajana. Hänet valittiin Siuntion kunnanvaltuustoon vuoden 2012 kuntavaaleissa. Alho toimi Siuntion kunnanvaltuuston puheenjohtajana 2013–2017.
Alho valittiin eduskuntaan ensimmäisen kerran vuoden 1983 vaaleissa Helsingin kaupungin vaalipiiristä. Hän toimi SDP:n kansanedustajana yhtäjaksoisesti vuoteen 1999 saakka. Alho oli ehdolla myös vuoden 1999 vaaleissa, muttei tullut valituksi 2 021 äänellä. Vuoden 2003 vaaleissa Alho valittiin eduskuntaan Uudenmaan vaalipiiristä. Hän oli ehdolla myös vuoden 2007 vaaleissa ja sai 2 726 ääntä pudoten eduskunnasta. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Alho pyrki jälleen kansanedustajaksi, mutta ei tullut valituksi.
Vuosina 1995–1997 Alho toimi toisena valtiovarainministerinä Lipposen I hallituksessa. Hän vastasi verotuksesta, rahoitusmarkkinoista ja valtioneuvoston tulevaisuusselontekojen valmistelusta. Syksyllä 1997 Alho erosi ministerin tehtävästä niin kutsutun Sundqvist-jupakan seurauksena.
Alhon muita luottamustoimia ovat olleet muun muassa hallintoneuvoston jäsenyydet Kemirassa (1988–1995) ja Sonerassa (1998–2001). Vuosina 2003–2007 hän oli Keskinäisen henkivakuutusyhtiö Suomen (Suomi-yhtiön) edustajiston jäsen ja vuosina 2008–2013 hallituksen varapuheenjohtaja. Vuosina 2004–2008 Alho oli myös HOK-Elannon edustajiston jäsen.
Loppuvuodesta 2009 Alho aloitti Ydin-lehden päätoimittajana. Hän pyrki vuonna 2013 Maailmanpankin johtokuntaan.
Yksityiselämä
Alhon puoliso oli vuosina 1990–2005 toimittaja Petteri Väänänen. Heillä on kaksi lasta.
Liisa Jaakonsaari
Liisa Anneli Jaakonsaari (o.s. Ollakka, s. 2. syyskuuta 1945 Oulu) on suomalainen SDP:tä edustava poliitikko ja entinen kansanedustaja. Hän toimi muun muassa kansanedustajana, työministerinä ja europarlamentaarikkona.
Jaakonsaari toimi kansanedustajana yli 30 vuotta vuosina 1979–2009 ja on eduskunnan pitkäaikaisimpia naiskansanedustajia. Vuosina 1995–1999 hän toimi työministerinä Lipposen ensimmäisessä hallituksessa. Vuosina 1993–1999 Jaakonsaari toimi SDP:n varapuheenjohtajana. Jaakonsaari sai ministerin arvon vuonna 2020.
Hämeen vihreät
Hämeen Vihreät on Vihreän liiton piirijärjestö, joka toimii Hämeen vaalipiirin 21 kunnassa. Järjestön puheenjohtajana vuosina 2022-2023 toimii janakkalalainen Anssi Lepistö, ja varapuheenjohtajana lahtelainen Allu Pyhälammi.
Liisa Jaakonsaari
Jaakonsaari on Suomen Atlantti-Seuran pitkäaikainen puheenjohtaja 2009–.
Ura
Jaakonsaari valmistui ylioppilaaksi vuonna 1966. Ennen nousuaan eduskuntaan hän työskenteli Oulun ylioppilaslehden päätoimittajana vuosina 1970–1972 ja sosiaalidemokraattisen Pohjolan Työ -lehden toimittajana 1974–1979. Hänet valittiin Oulun kaupunginvaltuustoon vuonna 1972 ja hän jatkoi valtuutettuna vuoteen 1995 saakka.
Hämeen vihreät
Eduskuntavaalit
Vihreiden kansanedustajat Hämeen vaalipiiristä:
Liisa Jaakonsaari
Kansanedustaja
Kansanedustajana Jaakonsaari toimi yhtäjaksoisesti vuosina 1979–2009. Ensimmäisen kerran Jaakonsaari valittiin eduskuntaan vuonna 1979 Oulun vaalipiiristä. Hän oli presidentin valitsijamies vuosien 1978, 1982 ja 1988 vaaleissa.
Hämeen vihreät
Eduskuntavaalit
1991-1995 Pekka Räty (sit.)
Liisa Jaakonsaari
Kansanedustaja
Jaakonsaari toimi 1999–2007 ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtajana. Lisäksi Jaakonsaari toimi Suomen valtuuskunnan puheenjohtajana Arktisen alueen parlamentaarikkokonferenssissa sekä Euro-Välimeri parlamentaarisen yleiskokouksen Suomen valtuuskunnan puheenjohtaja vuosina 2004–2007.
Hämeen vihreät
Eduskuntavaalit
1999-2007 Kirsi Ojansuu-Kaunisto
Liisa Jaakonsaari
Kansanedustaja
Vuosina 1990–1999 Jaakonsaari oli Sosialidemokraattisten Naisten puheenjohtaja.
Kansanedustajana Jaakonsaari toimi yhtäjaksoisesti heinäkuuhun 2009 saakka kunnes siirtyi Euroopan parlamenttiin. Hänen tilalleen kansanedustajaksi nousi tuolloin kajaanilainen Raimo Piirainen.
Hämeen vihreät
Eduskuntavaalit
2019-2023 Mirka Soinikoski
Liisa Jaakonsaari
Europarlamentaarikko
Jaakonsaari toimi europarlamentaarikkona heinäkuusta 2009 huhtikuuhun 2019. Euroopan parlamentissa Jaakonsaari kuului sosialistien ja demokraattien ryhmään (S&D). Hänet valittiin toiselle kaudelle Euroopan parlamenttiin kevään 2014 eurovaaleissa. Syyskuussa 2018 Jaakonsaari ilmoitti, ettei enää asetu ehdokkaaksi europarlamentti- eikä eduskuntavaaleissa.
Vuodesta 2014 hän oli sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnan (IMCO) jäsen sekä ulkoasiainvaliokunnan (AFET) varajäsen. Jaakonsaari oli myös varapuheenjohtaja EU:n ja Venäjän parlamentaarisessa yhteistyövaliokunnassa sekä varajäsen suhteista yleisafrikkalaiseen parlamenttiin vastaavassa valtuuskunnassa.
Aiemmalla kaudella Jaakonsaari oli jäsen työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnassa (2009–2012) sekä ulkoasiainvaliokunnassa (2012–2014). Lisäksi hän toimi varapuheenjohtajana suhteista yleisafrikkalaiseen parlamenttiin vastaavassa valtuuskunnassa sekä rahoitus-, talous- ja sosiaalikriisiä käsitelleessä erityisvaliokunnassa (2009–2011). Hän oli myös EU:n ja Turkin parlamentaarisen sekavaliokunnan valtuuskunnan jäsen.
Näkemyksiä
Jaakonsaari laati 1990-luvun puolivälissä SDP:n käyttöön niin sanotun ”Liisan listan” eli listan kymmenestä sosiaalietuudesta, joita SDP halusi leikata vuoden 1995 eduskuntavaalien jälkeen.
Kansanedustajana Jaakonsaari oli pitkäaikainen eduskunnan ulkoasianvaliokunnan jäsen ja toimi valiokunnan puheenjohtajana vuosina 1999–2007. Hän on käyttänyt ulko- ja turvallisuuspoliittisia puheenvuoroja muun muassa vaatimalla selvitystä mahdollisen Nato-jäsenyyden hyödyistä ja haitoista, selontekojen uudistamisesta sekä asevelvollisuuden tulevaisuudesta. Itse Nato-jäsenyyteen Jaakonsaari on sanonut ottavansa kantaa vasta, kun riittävät analyysit on saatu.
Helmikuussa 2006 Jaakonsaari ehdotti vaalikausittaisia turvallisuus- ja puolustuspoliittisten selontekojen korvaamista vuosittaisilla pääministerin ilmoituksilla, koska selontekoon sitoutuminen neljäksi vuodeksi jäykistää turvallisuuspoliittista keskustelua. Pääministeri Matti Vanhanen, ulkoasiainministeri Erkki Tuomioja ja tasavallan presidentti Tarja Halonen kannattivat selontekomenettelyn jatkamista eduskunnan sitouttamiseksi puolustuspoliittiseen linjaan sekä opposition vaikutusmahdollisuuksien vuoksi. Seuraava turvallisuus- ja puolustuspoliittinen selonteko valmistui tammikuussa 2009 eduskunnan hyväksyttäväksi.
Oulun kaupungin ystävyyskaupunkitoimintaa Kazakstanin uuden pääkaupungin, Astanan, kanssa Jaakonsaari on kritisoinut ihmisoikeusperustein: ”Mielestäni se [Oulun ja Astanan ystävyyskaupunkisopimus] on erikoinen päätös, koska ihmisoikeustilanne Kazakstanissa heikkenee koko ajan. Oppositiojohtajat ovat vankilassa, vapaata lehdistöä lopetetaan ja esimerkiksi Euroopan parlamentti on kovasti kritisoinut Kazakstania.”
Yksityiselämä
Jaakonsaaren puoliso on vuodesta lähtien 1971 ollut suunnittelija Seppo Jaakonsaari. Heillä ei ole lapsia.
Amfitrope
Amfitrope oli antiikin aikainen Antiokhis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen paralia-trittykseen eli Attikan rannikkoalueiden demoksiin.
Amfitrope sijaitsi Atenen demoksen itäpuolella ja Sunionin demoksen länsipuolella. Se sijoitetaan lähelle nykyistä Megála Péfkaa Lavreotikín kunnan alueella. Demos oli osa Laureionin seudun kaivosaluetta, ja siellä tiedetään olleen ainakin 8–9 kaivosta.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Sillä oli alun perin kaksi edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Hellenistisellä kaudella fyleissä ja demoksissa tapahtuneiden muutosten seurauksena demoksella oli myöhemmin kolme bule-edustajaa. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä Amfitropēthen.
Ilmari Harki
Ilmari Hartvig Harki (vuoteen 1935 Hultman; 28. toukokuuta 1902 Turku – 19. marraskuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen teollisuusmies.
Harki toimi muun muassa puolustusministeriön alaisen lentokoneteollisuuden palveluksessa, sotakorvausteollisuuden valtuuskunnan varapuheenjohtajana 1944–1953 sekä Otanmäki Oy:n toimitusjohtajana 1950–1967. Teollisuusneuvoksen arvonimi hänelle myönnettiin vuonna 1968. Koulutukseltaan Harki oli diplomi-insinööri. Hän toimi vuosina 1946–1951 Teknillisen korkeakoulun ylioppilaskunnan puheenjohtajana ja myötävaikutti Otaniemen Teekkarikylän rakentamiseen. Harki kirjoitti eläkevuosinaan teokset Sotakorvausten aika (1971) ja Otaniemi oli – teekkarikylä tehtiin (1977). Hän oli myös kertojana Topo Leistelän ohjaamassa ja Kansan Elokuva Oy:n tuottamassa sotakorvauksia käsitelleessä elokuvassa Suomi maksaa (1951). Harkin vanhemmat olivat kauppias Johan Gustav Hultman ja Elin Ingeborg Grönros. Harki oli naimisissa Airi Harkin kanssa ja heillä oli kaksi tytärtä. Vuodesta 1958 Harki oli naimisissa Maire Virkkunen-Harkin kanssa. Heillä oli poika.
Käärmepuut
Käärmepuut (Rauvolfia) on kasvisuku oleanterikasvien heimossa. Siihen kuuluu 74 lajia, joita esiintyy laajasti Keski-Amerikan, Etelä-Amerikan, Afrikan ja Aasian eteläosan tropiikissa tai subtropiikissa. Ne ovat yleensä pensaita tai pieniä puita.
Roddy McDowall
thumb|Roddy McDowall ([[1988)]]
Dana Reeve
Dana Reeve (o.s. Morosini, 17. maaliskuuta 1961 Teaneck, New Jersey – 6. maaliskuuta 2006 New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja.
Dana Reed näytteli Broadwaylla ja Off Broadwaylla Public Theaterissa, Manhattan Theater Clubissa ja Ensemble Studio Theaterissa sekä alueteattereissa. Hän näytteli myös muun muassa televisiosarjoissa Kova laki, Kylmä rinki ja All My Children.
Dana Reeve oli näyttelijä Christopher Reeven puoliso. Pari meni naimisiin vuonna 1992. Christopher Reeven halvaannuttua ratsastusonnettomuudessa vuonna 1995 he alkoivat aktiivisesti työskennellä American Paralysis Association -yhdistyksen kanssa. Vuonna 1999 yhdistys fuusioitui Christopher Reeve Foundation -säätiöön, jonka Reevet olivat aiemmin perustaneet. Vuonna 2007 säätiö nimettiin Christopher & Dana Reeve Foundationiksi.
Loch Nessin hirviö
thumb|Loch Nessin järvi. Kuvassa ei näy hirviötä. Loch Nessin hirviö tai Nessie on järvihirviö eli tunnistamatonta lajia edustava suuri eläin, joka nykykansanperinteen mukaan elää Loch Ness -järvessä Skotlannissa. Olennosta on tehty epämääräisiä havaintoja, mutta sen olemassaolosta ei ole vakuuttavia todisteita.
Dana Reeve
Dana Reeve oli tupakoimaton, mutta sairastui kymmenen kuukautta Christopher Reeven kuoleman jälkeen keuhkosyöpään, johon hän kuoli 44 vuoden iässä.
Dana ja Christopher Reeve saivat yhden lapsen, 7. kesäkuuta 1992 syntyneen Will-pojan.
Loch Nessin hirviö
Havaintojen ja etsinnän historiaa
Loch Nessin järvihirviö mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 565, jolloin Pyhän Columban väitetään havainneen järvessä suuren eläimen. Seuraavina vuosisatoina järvessä nähtiin satunnaisesti vesiolentoja, jollaisista skottilaisessa kansanperinteessäkin kerrotaan.
Loch Nessille valmistui rantatie 1930-luvun alussa, minkä jälkeen hirviöhavainnot alkoivat yleistyä. Huhtikuussa 1933 eräs pariskunta väitti nähneensä tien yli järveen kävelleen valtavan kokoisen olennon, joka muistutti lohikäärmettä tai esihistoriallista hirviötä. Lehtijutun jälkeen seurasi lisää havaintoilmoituksia. Kirjeenvaihtaja Alec Campbell kirjoitti Fort Augustus -lehdessä Aldie Mackay -nimisen miehen tekemästä havainnosta. Mackay väitti nähneensä valaan kaltaisen olennon nostattaneen järvessä aaltoja. Toimittaja Evan Barron nimesi olennon hirviöksi. Daily Mailin palkkaama metsästäjä raportoi löytäneensä järven rannoilta kuusimetrisen eläimen jalanjälkiä. Ne paljastuivat kuitenkin ihmisen tekemiksi.
Vuonna 1934 arvostettu brittiläinen kirurgi Robert Wilson esitteli valokuvan, jonka hän väitti ottaneensa hirviöstä ajellessaan järven pohjoisrantaa pitkin. Vuonna 1994 kuva myönnettiin huijaukseksi, jonka hirviö olikin lelusukellusvene. Keppostelijat olivat antaneet kuvan julkaistavaksi Wilsonille, joka piti sitä hyvänä pilana.
Teorioita lajista
thumb|Taiteilijan näkemys Loch Nessin hirviöstä. Museohahmo.
Useimmat tiedemiehet suhtautuvat Nessien olemassaoloon hyvin skeptisesti.
Muutamat tutkijat ovat katsoneet valokuvien todistaneen Nessien olemassaolon. Vuonna 1975 brittiläinen luonnontieteilijä Peter Scott ehdotti sille tieteellistä nimeä Nessiteras rhombopteryx. Nimi on kreikkaa ja tarkoittaa ”timanttieväinen Nessin hirviö”. Scott yritti myös saada lajin Britanniassa rauhoitettujen lajien luetteloon. Myöhemmin huomattiin, että nimiehdotus on anagrammi sanoista ”Monster Hoax by Sir Peter S".
Hirviön lajiksi on epäilty joutsenliskoa, mutta tällaisen populaation säilyminen pienessä järvessä hyvin pitkiä aikoja vaikuttaa epätodennäköiseltä. Uusimman teorian mukaan Loch Nessin järven alla sijaitsevat ”ilmavaipat” päästävät ilmaa järveen suurina kuplina, jotka nostavat järvestä hirviön näköisiä puisia tukkeja.
Britannian johtava paleontologi Neil Clark tulkitsi vuonna 2003, että kuuluisa Nessietä esittävä kuva, jossa näkyy pää, kaula ja selkä, esittääkin upoksissa olevaa norsua. Pää ja kaula ovat norsun kärsä, ja ruumis norsun pää sekä selkä. Koska norsuja ei luonnostaan Britteinsaarilla esiinny, Clark selittää norsun kuuluneen vuonna 1933 Invernessiin matkalla olleeseen kiertävään sirkukseen, jonka impressaari keksi hyödyntää kuvaa markkinointitarkoituksiin.
Jean Richard
upright|pienoiskuva|Jean Richard, Pariisi vuonna 1974.
Loch Nessin hirviö
Teorioita lajista
Uusiseelantilaiset tutkijat esittivät vuonna 2019, että hirviöhavainnot olisi voinut aiheuttaa suurikokoinen ankerias, jollaisia järvessä elää runsaasti. Osa pitääkin Loch Nessin hirviötä suurena tai suurina ankeriaina. Järven eliöiden kartoitustarkoituksessa tehdyssä DNA-tutkimuksessaan tutkijat eivät kuitenkaan löytäneet mitään merkkejä suurista matelijoista tai suurista kaloista, kuten haista, sammista tai kissakaloista.
Jean Richard
Jean Richard (18. huhtikuuta 1921 – 12. joulukuuta 2001) oli ranskalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi pitkäaikaisesta televisioroolistaan Maigretina. Hän kuitenkin esiintyi uransa varrella myös lukuisissa Maigretiin liittymättömissä elokuvissa.
Luettelo Dragon Ballin hahmoista
Androidi 16
Androidi 16 on Dragon Ball-mangassa ja animessa hiljainen, voimakas ja isokokoinen. Hänet loi Dr. Gero, joka ei halunnut herättää häntä, koska androidi 16 oli Geron mielestä epäonnistunut androidiluomus. Androidi 16 kuoli, kun Cell murskasi jalallaan Androidi 16:n pään. Tämän jälkeen Son Gohan muuttui Super saiyan 2 -tasolle. Androidi 16:n viimeiset sanat olivat. ”Suojele luontoa ja eläimiä, joita minäkin rakastin.”
Android 18
Android 18 on nuori nainen televisiosarjassa DragonBall Z. Varsinaisesti Androidi 18 on Dr. Geron luoma 'muokattu ihminen'. Android 18:lla on veli nimeltään Android 17.'''
Eräässä vaiheessa Cell imaisee Android 18:n ja 17:n itseensä ja muuttuu täydelliseksi olennoksi (Super Perfect Cell). Cell tosin oksentaa Android 18:n ulos Gohanin potkaistua tätä täydellä iskulla vatsaan. Myöhemmin Android 18 menee naimisiin Krillinin kanssa ja he saavat lapsen, jonka nimeksi tulee Marron.
Super 17
Android 17 on Dragon Ball Z -animessa esiintyvä fiktiivinen hahmo. Android 17 oli Dr. Geron epäonnistunut luomus, joka tuhosi luojansa heti herättyään. Nimestään huolimatta hahmo on kyborgi. Se on Android 18:n kaksoisveli, jonka alkuperäinen tarkoitus oli tuhota Son Goku ja sen jälkeen yhdistyä Geron toiseen luomukseen, Celliin. Cellin kuoltua Android 17 poistui sarjasta. Hänet nähdään Dragonball Z:ssä myöhemmin antamassa Gokulle energiaa Majin Buun tuhoamiseksi ja Dragonball GT:ssä yhdistymässä kokonaan mekaaniseen kaksoisolentoonsa, jonka kanssa muodostaa uuden hahmon Super 17.
Chi-Chi
Chi-Chi on Akira Toriyaman luoma mangahahmo, joka esiintyy Dragon Ball-, Dragon Ball Z- ,Dragon ball super ja Dragon Ball GT -sarjoissa. Chi-Chi nähdään aluksi Dragon Ballissa isänsä Härkäruhtinaan seurassa. Goku lupaa Chi-Chille menevänsä hänen kanssaan naimisiin. Chi-Chi osallistuu Maailman Vahvin -turnaukseen.
Gokulla ja Chi-Chillä on kaksi lasta, Son Gohan ja Son Goten. Gohan ja Goten ovat puolisaiyalaisia. Heillä on uskomattomia voimia. Chi-Chi on hyvin ankara ja halusi, että Gohan opiskelisi. Chi-Chi ei pidä Piccolosta ja hänellä on siihen hyvä syy. Kun Goten syntyi, niin Chi-Chi opetti hänet taistelemaan. Aluksi hän oli pelkkä ärsyttävä pomottaja, mutta sai lisää ymmärrystä sarjan aikana.
Häntä ärsytti se, että Goku otti Gohanin taisteluihin mukaan. Hän on perheessä yleensä se, joka on pomo ja pääsee yleensä niskan päälle. Chi-Chi oli myös yksi niistä, jotka Baby otti valtaansa ja hän käski Gohanin ja Gotenin hyökätä Gokun kimppuun, kun tämä, Trunks ja Pan palasivat Maahan. Mangan suomenkielisessä versiossa Chi-Chi puhuu Turun murteella.
Cooler
Cooler on Dragon Ball Z -elokuvissa esiintyvä kuvitteellinen hahmo. Cooler on Friezan veli. Cooler esiintyi myös Dragon Ball GT:ssä, kun Dr. Gero ja Dr. Myuu avasivat portin Maan ja Manalan välille. Coolerilla on myös henkivartijoita, kuten Friezalla. Coolerin tappoi Goku. Cooler esiintyy jälkeen Meta-Cooler muodossa, jonka tappoi Goku ja Vegeta Super Saiyan -muodossa.
Historia
Cooler on Friezan veli, joka on vahvempi kuin Frieza ja näki planeetta Vegetan tuhon. Cooler kuuli, että supersaiyalainen oli voittanut Friezan, vaikka hän oli taistellut täysillä voimillaan. Cooler lähtee Maahan tuhoamaan supersaiyalaisen mukanaan vahvimmat agenttinsa Salza, Neizu sekä Doore. Piccolo tuhoaa Nizun ja Dorin, mutta Salza onkin vaikeampi tapaus. Piccolo pääsee silti etuasemaan, mutta Cooler itse tulee paikalle ja ampuu Piccoloon voimakkaan Death Beamin. Kun Goku parantuu erakkorapujen avulla, hän haastaa Coolerin taisteluun luullen tätä Friezaksi. Cooler ja Goku taistelevat tasavertaisesti, mutta Cooler muuttuu viidenteen muotoonsa ja hakkaa helposti Gokua. Goku kuitenkin muuttuu jälleen supersaiyalaiseksi ja taistelee tasavertaisesti Coolerin kanssa. Cooler valmistautuu tuhoamaan Maan Supernovalla, mutta Goku lyö sen takaisin kamehamehalla ja Cooler osuu Aurinkoon. Coolerin apuri Salza kuitenkin kaivaa itsensä ylös kivien alta ja aikoo tuhota heidät, mutta Piccolo tappaa Salzan Special Beam Cannonilla.
Dabura
Dabura on demonien kuningas Dragon Ball Z-animessa. Hän toimii maagi Babidin alaisena. Daburan sylki muuttaa uhrin kiveksi ja taian voi peruuttaa vain tappamalla Daburan. Hän taistelee Gohania vastaan ja he ovat melko tasaväkisiä. Dabura myös oivaltaa, että hän ja Babidi voivat käyttää Vegetaa hyväkseen.
Kun Majin Buu kuoriutui, Dabura ei uskonut sen olevan vahva, vaan pilkkasi sitä. Buu suuttui ja tainnutti hänet hetkeksi. Tämän jälkeen Dabura seivästi Buun, joka ei ollut siitä moksiskaan ja tappoi Daburan muuttamalla hänet keksiksi ja syömällä sen. Dabura lähetettiin Taivaaseen, koska hän olisi vain nauttinut Helvetistä. Dabura nähdään vielä sarjassa Taivaassa Chi-Chin, Bulman ja Videlin kanssa.
Mangassa
Daburan nimi tulee taikasana abracadabran loppuosasta dabra. Mangassa häntä ei nimitetä demonikuninkaaksi, vaan pahuuden maailman hallitsijaksi.
Dodoria
Dodoria on Dragon Ball -mangassa ja Dragon Ball Z -animessa esiintyvä Frieza-hahmon kätyri. Dodoria kuuluu Freezan vahvimpiin ja luotetuimpiin kätyreihin Zarbonin kanssa, vaikkei hän olekaan taistelijanero. Hän on isokokoinen. Dodorian tappoi Vegeta.
Great Saiyamanin henkilötiedot
Great Saiyaman on 18-vuotiaan Gohanin alter ego. Great Saiyaman on maailmanpelastamisen ohella syntynyt hahmo, koska Gohan tarvitsi valehenkilöllisyyden. Great Saiyawoman/Great Saiyaman 2 on hänen parinsa ja tyttöystävänsä Videl. Tämä duo syntyi Buu-saagan lopulla. He myös taistelivat Hirudegarnia vastaan Wrath of the Dragon -elokuvassa.
Hercule
Hercule (tunnetaan nimellä Mr. Satan) on isokokoinen taistelija ja maailmanmestari. Hercule osallistui Cell Gamesiin ja häntä pidettiin turnauksen varmimpana voittajana. Cell kuitenkin lyö Herculeen yhdellä iskulla pois kehästä, mutta Hercule väittää että hän menetti tasapainonsa. Hercule näkee Gokun ja Cellin raivokkaan taistelun, mutta väittää sen olevan temppu. Todellisuudessa Hercule pelkää kohdata Cellin uudestaan ja tämä teeskentelee sairasta. Androidi 16 pyytää Herculeelta että tämä heittäisi 16:n pään suoraan Gohanin eteen. Hercule suostuu tähän ja tämän seurauksena Cell tappaa 16:n lopullisesti ja Gohanin voimat heräävät. Kun Gohan onnistui voittamaan Cellin kamehameha-aallolla, Hercule ja tv-ryhmä olivat tajuttomia. Hercule herää ensimmäisenä ja huomaa Z-sotureiden ja Cellin kadonneen. Pian tv-juontaja herää ja kysyy mitä Cellille tapahtui. Hercule päättää käyttää tilanteen hyödykseen ja valehtelee voittaneensa Cellin. Tämän seurauksena Hercule saa kaiken kunnian ja kaupunki nimetään hänen mukaansa. Seitsemän vuotta myöhemmin pidetään uusi maailmanmestaruusturnaus, mihin osallistuvat myös Z-soturit. Hercule tunnistaa heidät välittömästi ja pelkää että totuus tulee ilmi. Turnauksen alussa näytetään videoklippi missä Hercule voittaa Cellin. Videoleike oli kuitenkin näytelty, joten totuus ei tullut ilmi.
Turnauksessa Hercule kohtasi juniorimestari Trunksin, joka iski Herculen yhdellä iskulla suoraan seinään. Kuten yleensä, Hercule väitti jotain muuta. Maailmanmestaruusfinaalissa Herculen vastustajaksi asettui Androidi 18, jota Hercule pelkäsi. 18 ehdottaa Herculelle että jos Hercule voittaa 18:n niin kaikki voittorahat jäävät hänelle. Androidi 18 antaa Herculeen voittaa ja Hercule saa pitää mestaruutensa. Hercule lähtee päihittämään Majin Buun, mutta huomaa lopulta kuinka kiltti hän on. Kun Hercule ammuttiin kuoliaaksi, Buu herättää tämän henkiin, mutta raivoissaan Buu vapautti Pahan Buun. Paha Buu tappaa kaksi rikollista, mutta ei pysty tappamaan Herculea, koska tunsi tämän vielä. Hercule pelastuu maantuhosta Gokun avulla. Hän uskaltaa taistella jopa Kid Buuta vastaan, mutta Herculen voimataso on 24 ja Kid Buun melkein 10 miljardia. Kun Goku oli tekemässä Spirit Bombia, Hercule ottaa yhteyttä maahan ja pyytää maankansalaisten nostamaan kätensä, koska Hercule väittää sen antavan voimaa hänelle. Todellisuudessa voimat menevät suoraan Spirit Bombiin. Herculen avustuksella Goku saa Spirit Bombin valmiiksi ja onnistuu tuhoamaan Kid Buun. Lopulta Hercule kertoo Buun olevan tuhoutunut ja kansalaiset luulevat Herculeen päihittäneen hänet, mikä käytännössä oli Herculen ansiosta. Hercule ei anna Vegetan tappaa Majin Buuta, jonka hyvä puoli jäi henkiin. Herculesta ja muista Z-sotureista tulevat ystäviä. Herculella on tytär nimeltään Videl ja hänen lapsenlapsensa Pan.
Hirudegarn
Hirudegarn (Hildegarn on toinen nimike) on paha kuvitteellinen olento Akira Toriyaman luomiin Dragon Ball Z -mangoihin perustuvassa Dragon Ball -elokuvassa Wrath of the Dragon.
Hirudegarn oli aikoinaan jumala eräälle avaruuden velhorodulle. Velhot halusivat tuhota universumista kaikki muut rodut itseään lukuun ottamatta, joten he loivat Hirudegarnista aineellisen muodon pyrkimystensä välikappaleeksi. Alkajaisiksi Hirudegarn hyökkäsi eräälle planeetalle, jonka asukkaat hirviö hävittikin lähes totaalisesti. Kuitenkin planeetan asukas Tapion asettui veljensä ja erään velhon kanssa Hirudegarnia vastaan. Tapion jähmetti Hirudegarnin veljensä kanssa erikoisilla taikahuiluilla. Tämän jälkeen velho halkaisi jättiläisen kahtia. Hirudegarnin alempi puolisko suljettiin Tapionin veljeen ja ylempi puolisko Tapioniin. Lisäksi velho sulki molemmat veljekset taiottuihin soittorasioihin ja laukaisi ne avaruuteen.
Vuosia myöhemmin Hirudegarnin luoneen velhorodun edustaja Hoi sai käsiinsä molemmat soittorasiat ja vapautti helposti Hirudegarnin alemman puoliskon. Saadakseen toisen rasian auki, hän matkusti Maahan ja toivoi, että Shenlong aukaisisi rasian. Toive toteutui ja Tapion pääsi vapaaksi. Lukuisten yritysten jälkeen Hoi sai liitettyä hirviön molemmat puoliskot jälleen yhteen. Hirudegarn näytti mahdottomalta vastukselta Gokulle ja kumppaneille, kunnes Trunks ja Goten fuusioituivat Gotenksiksi. Hirudegarn kärsi nopeasti tappion, mutta muutti muotoaan ja vahvistui niin, ettei edes Gotenks enää pärjännyt. Juuri kun kaikki näytti mahdottomalta, Goku muuttui supersaiyan 3 muotoon ja voitti Hirudegarnin massiivisella Super Dragon Fist hyökkäyksellä.
Kamesennin
Kamesennin eli Muten-Rôshi on Akira Toriyaman luoma mangahahmo, joka esiintyy Dragon Ball-, Dragon Ball Z-,Dragon ball super ja Dragon Ball GT -sarjoissa. Hän on tarinan päähahmon, Son Gokun ensimmäisiä opettajia ja kilpikonnamestari. Hänen oppilaitaan ovat olleet muun muassa Son Gohan vanhempi, Goku, Yamcha, Krillin jne. Hänen erityispiirteensä on irstaus ja härskit vitsit. Hän ei vanhene lainkaan, sillä hän on ottanut feenikslinnun kuolemattomuusrohtoa. Alussa tämä korostui erityisesti kuulien keruussa. Kamesenninilla on sisko, ennustajaeukko. Hänen erikoistekniikkansa on mahtava kamehameha, jonka hän kehitti itse. Kamesennin ei ole enää kovin vahva muihin verrattuna, sillä hän ei harjoittele. Hän taisteli sarjan alussa Maailman Vahvin -turnauksissa Jackie Chunin nimellä. Taistelussa Gokua vastaan hän tuhosi Kuun kamehameha-aallolla.
Master Roshi on Kamesennin taiteilijanimi. Master Roshi opetti Gokulle kamehamehan. Muuten Roshi on yhtä irstas kuin siskonsa Baba. Kamesennin pelasti aikaisemmin Härkäruhtinaan palatsin suurista liekeistä kamehamehalla, joka oikeastaan tuhosi palatsin.
Kuningas Cold
Kuningas Cold (コルド大王, Korudo Daiō) on Dragon Ball -mangassa ja Dragon Ball Z -animessa esiintyvä fiktiivinen henkilö. Cold on Friezan ja Coolerin isä ja muistuttaa ulkonäöltään Friezan toista muotoa. Nähtyään Friezan riekaleet avaruudessa, Cold palkkasi kirurgeja korjaamaan hänet. Hän saapui Friezan kanssa Maahan kostamaan Gokulle, mutta Trunks kuitenkin tappoi ensin Mecha Friezan ja sen jälkeen hänet.
Mestari Karin
Mestari Karin (カリン, Karin, animessa Korin) on hahmo Dragon Ball -mangassa ja animesarjoissa. Karin on ainakin 800 vuotta vanha kuolematon kissa (jap. Senbyō) ja taistelulajimestari, joka asuu Karin-tornin huipulla Yajiroben kanssa. Mestari Karin kuuluu Son Gokun parhaimpiin ystäviin. Hän esiintyy ensimmäistä kertaa mangakirjassa 8, kun Goku kiipeää Karin-torniin hävittyään palkkamurhaaja Tao Pai Paille. Hän tekee myöhemmin sarjassa lyhyitä esiintymisiä, mutta on merkittävä hahmo kasvattamiensa Erakkopapujen takia, jotka parantavat vammoja ja poistavat väsymystä.
Karinilla on pyhää vettä, jonka väitetään moninkertaistavan juojansa voimia. Todellisuudessa voimien moninkertaistuminen ei johdu itse vedestä, vaan kovasta treenistä. Hänellä on myös jumalten vettä, joka tuo esiin juojansa piilevät voimat. Juojan on kuitenkin voitettava hirvittävä myrkky ennen kuin voimat tulevat esiin. Vain Goku on selviytynyt tästä myrkystä.
Nail
Nail (ネイル, Neiru) on kuvitteellinen hahmo Dragon Ball -mangassa ja -animessa. Hän on sivuhenkilö, joka esiintyy lähinnä Namekin planeettaan liittyvissä jaksoissa, mutta hänellä on hyvin merkittävä osa, koska hän on osa Piccoloa. Nail nähtiin ensimmäisen kerran, kun Dende ja Kuririn saapuivat Namekin vanhimman luokse hakemaan yhtä seitsemästä Namekin lohikäärmekuulista ja Nail oli vanhimman henkivartija.
Friezan kohtaaminen
Kun Ginyu-erikoisosasto saapui Namekille, lähetettiin Nail Z-soturien apuun. Nail oli juuri menossa heidän luokseen, kunnes vaistosi, että vanhin on vaarassa. Kun hän saapui vanhimman luokse, häntä odotti lohikäärmekuulien avulla kuolemattomuutta havitteleva Frieza. Nail kielsi Friezaa tappamasta vanhinta, koska jos vanhin kuolee, katoavat kuulatkin. Vanhin lähetti Nailin taistelemaan Friezaa vastaan, jotta Dende ehtisi Gohanin ja Kuririnin luokse kertomaan lohikäärmekuulien käyttämistä varten tarvittavan salasanan. Nail ja Frieza siirtyivät taistelemaan muualle suojellakseen vanhinta. Friezan ja Nailin voimien välinen ero oli valtava. Frieza käytti taistelussa vain vasenta kättä ja oli silti ylivoimainen. Frieza jätti Nailin henkihieveriin.
Piccolon kanssa yhdistyminen
Piccolo saapui Namekille ja löysi Nailin. Nail ehdotti Piccololle namekilaista yhdistymistä, jotta heistä tulisi voimakkaampia ja he pärjäisivät Friezaa vastaan. Piccolo suostui sillä ehdolla, että hän saisi pitää ulkonäkönsä ja oman itsensä .