cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Potsdamin sopimus
Tiedonantona toteutettu sopimus ei ollut kansainvälisen oikeuden mukaan rauhansopimus, vaikka se loikin toteutuneita tosiasioita. Se korvattiin Saksan lopullista järjestelyä koskevalla sopimuksella, joka allekirjoitettiin 12. syyskuuta 1990.
Koska De Gaullea ei ollut kutsuttu konferenssiin, Ranska vastusti Potsdamin sopimusten täytäntöönpanoa miehitysvyöhykkeellään. Erityisesti ranskalaiset kieltäytyivät siirtämästä karkotettuja saksalaisia ​​idästä. Ranskalaiset eivät myöskään hyväksyneet mitään velvollisuutta noudattaa Potsdamin sopimusta liittoutuneiden valvontakomission menettelyissä; erityisesti vastustamalla kaikkia ehdotuksia jotka olisivat voineet johtaa Saksojen yhdistymiseen.
The Legend of Sleepy Hollow
pienoiskuva|Päätön ratsumies ajaa takaa Ichabod Cranea. The Legend of Sleepy Hollow on Washington Irvingin kirjoittama kauhunovelli. Novelli julkaistiin alun perin Irvingin vuosina 1819–1820 ilmestyneessä novellikokoelmassa The Sketch Book, joka sisältää myös muun muassa novellin Rip Van Winkle.
Juoni
Tarinan päähenkilö on Ichabod Crane, opettaja, joka asuu Sleepy Hollowissa, hollantilaisten uudisasukkaiden asuttamalla alueella. Crane on kylässä muukalainen, jenkki. Hän on taikauskoinen, ja paikalliset haamuista ja noituudesta kertovat tarinat viehättävät häntä. Crane on erityisen vaikuttunut tarinasta, joka kertoo aavemaisesta päättömästä ratsumiehestä, jonka sanotaan kummittelevan alueella. Cranella on myös tavoite. Hän piirittää 18-vuotiasta Katrina Van Tasselia lähinnä siksi, että tämä on rikkaan maanviljelijän tytär, joka tulee perimään huomattavan omaisuuden. Cranella on kuitenkin kilpakosija, Abraham Van Brunt, joka on kyläläisten suosikki ja taitava hevosmies. Hän tekee jatkuvasti kepposia Cranelle.
Helsingin Atleettiklubi
thumb|250px|Helsingin Atleettiklubin logo
Helsingin Atleettiklubi on vuonna 1891 perustettu helsinkiläinen urheiluseura. Seura kutsuu itseään Suomen vanhimmaksi voimailuseuraksi, ja erilaiset voimailu- ja kamppailulajit ovatkin olleet seuran toiminnan pääalueita koko sen historian ajan. Seuralla oli kuitenkin myös nykyäänkin jatkuvaa jalkapallotoimintaa jo vuonna 1902. Seurassa harrastettavia muita urheilulajeja ovat nyrkkeily, painonnosto, voimanosto, kädenvääntö sekä yleinen kuntoilu.
Aiemmin seuran historiassa paini oli merkittävässä asemassa. Esimerkiksi Suomen ensimmäinen olympiavoittaja, painija Verner Weckman, edusti Atleettiklubia. Kaikkiaan Atleettiklubin edustajat ovat voittaneet kolmetoista olympiamitalia.
Tunnettuja Atleettiklubilaisia
Pitkän historiansa aikana Atleettiklubin jäseninä on ollut useita tunnettuja urheilijoita, kuten:
Halmilampi
Halmilampi on Keski-Suomessa Multialla Multian taajaman lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 12,3 hehtaaria ja se on 650 metriä pitkä ja 300 metriä leveä.Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 159 100 kuutiometriä eli 0,159 miljoonaa kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 1,3 metriä ja suurin syvyys on 3,0 metriä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä. .
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Multianjoen valuma-alueella (35.67), jonka Uitamonjärven alueeseen (35.673) se kuuluu.
Pankkikortti
Pankkikortti (myös käteiskortti tai debit-kortti) on muovista valmistettu maksukortti ja käteiseen verrattava maksuväline. Pankkikortilla voi tavallisesti maksaa ostoksia ja nostaa rahaa pankkiautomaatista. Maksu peritään kortinhaltijan tililtä useimmiten muutamassa päivässä.
Monissa maissa, mm. Suomessa, käytettiin aiemmin kansallisia pankkikortteja. Kansalliset kortit eivät yleensä kelvanneet ulkomailla.
Kansainväliset Visa ja Mastercard Debit-kortit ovat nyttemmin käytännössä korvanneet kansalliset kortit monissa maissa.
Visa Electron ja Maestro ovat kansainvälisiä reaaliaikavarmenteisia pankkikortteja eli ns. online-kortteja. Niitä käytettäessä katevarmennus on pakollinen.
Veloitus ja katevarmennus
Pankkikortti eroaa luottokortista siten, että pankkikorttiin ei sisälly maksuaikaa tai luottoa. Pankkikortilla tehdyt maksut peritään kortin omistajan pankkitililtä usein muutaman päivän viiveellä. Viiveen takia tilin ylitys on mahdollista, vaikka se ei ole korttiehtojen mukaan sallittua.
Tilin ylitys estyy, jos maksettaessa suoritetaan katevarmennus. Siinä pankkitilin saldo tarkistetaan ja tililtä varataan ostosta vastaava rahasumma. Varsinainen veloitus voi tapahtua vasta myöhemmin. Katevarmennus on pakollinen ns. online-korteilla maksettaessa. Debit-korteilla katevarmennus on mahdollinen. Kansallisen pankkikortin kanssa maksettaessa varmennusta ei tavallisesti suoritettu.
Suomalaiset pankkikortit
Kansallisten pankkikorttien käyttö aloitettiin Suomessa 1970-luvun loppupuolella. Kortit yleistyivät voimakkaasti 1980-luvulla.
Aluksi pankkikorteissa oli vain osto-ominaisuus. 1980-luvulla niihin lisättiin mahdollisuus nostaa seteleitä pankkiautomaateista. Aiemmin pankkikorteissa oli kortinhaltijan valokuva, mutta siitä luovuttiin.
Savoia-Marchetti S.M.81
S.M.81 kehitettiin matkustajakoneesta, Savoia-Marchetti S.M.73:sta. Kone lensi ensi kerran 8. helmikuuta 1935. Italian vallatessa Etiopian Italian ilmavoimat käytti konetta kuljetuksiin. Niin myös Espanjan sisällissodassa, jossa Italia tuki Francon joukkoja.
Vuonna 1939 koneita oli valmistettu 100 kappaletta. Koneita käytettiin myös Pohjois-Afrikan sodassa ja muutamia oli käytössä Neuvostoliiton vastaisella rintamalla. Muutamia koneita jäi sodan jälkeen käyttöön uudistuneisiin Italian ilmavoimiin (Aeronautica Militare Italiana) vuoteen 1950.
S.M.81B oli kaksimoottorinen versio, jota Italian piti toimittaa Romanialle. Näin ei kuitenkaan käynyt, vain yksi prototyyppi rakennettiin. Kaikkiaan koneita valmistettiin 81B-prototyyppi mukaan lukien 536 kappaletta.
1450 Raimonda
1450 Raimonda on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1938 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty hollantilaisen tähtitieteilijän Jean Jacques Raimondin (1903–1961) mukaan.
Raimondan likimääräinen läpimitta on 19 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,61 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 4 vuotta ja 3 kuukautta.
Filip Saalasti
thumb|upright|Filip Saalasti Filippus (Filip) Saalasti (6. kesäkuuta 1866 Suomenniemi – 5. huhtikuuta 1918 Tampere) oli suomalainen poliitikko ja Maalaisliiton puheenjohtaja 1917–1918. Koulutukseltaan hän oli agrologi ja ammatiltaan maanviljelijä, konsulentti ja kaupunginagronomi.
Saalasti kävi alkeiskoulun ja reaalikoulun ja valmistui agrologiksi 1894. Hän toimi Limingan meijerikoulun johtajana 1894–1897, Hämeen läänin maanviljelysseuran konsulenttina 1897–1901, Oulun läänin talousseuran sihteerinä ja maanviljelyskonsulenttina 1902–1915 sekä viimeksi Tampereen kaupungin agronomina 1915–1918. Saalasti viljeli sotilasvirkataloa Kempeleessä 16 vuotta ja johti kasvitarhakursseja 17 vuotta, muun muassa Vanajassa viisi vuotta ja Kempeleessä kuusi vuotta. Hän toimi myös opettajana Limingan, Sääksmäen ja Lahden kansanopistoissa sekä harjoitti puutarhanhoitoa Lappeenrannassa, Viipurissa ja Pietarissa. Kansanedustajana Saalasti toimi vuosina 1910–1917.
Kansanedustaja, opetusministeri ja opetusneuvos Kerttu Saalasti oli Filip Saalastin miniä.
Saalasti kuoli Tampereen taistelun aikana sairauteen.
Uitamonjärvi
Uitamonjärvi on Keski-Suomessa Multialla Multian taajaman lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 51 hehtaaria ja se on 2,6 kilometriä pitkä ja 300 metriä leveä.Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 2,5 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0025 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 4,9 metriä ja suurin syvyys on 15,0 metriä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 5,8 kilometriä. .
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Multianjoen valuma-alueella (35.67), jonka Uitamonjärven alueeseen (35.673) se kuuluu.
Oscar-kunniapalkinto
Oscar-kunniapalkinto on Oscar-palkinto, joka annetaan henkilölle, tuotantoyhtiölle, järjestölle tai instituutiolle merkittävästä työstä elokuvamaailmassa. Toisin kuin muut Oscar-palkinnot, kunniapalkinto ei ole koko akatemian äänestämä.
Vuoteen 1949 asti sen nimenä oli "erikoispalkinto" ja sen jälkeen "kunniapalkinto".
Sattumalta
Sattumalta on Peter Chelsomin ohjaama ja Kate Beckinsalen sekä John Cusackin tähdittämä romanttinen komedia vuodelta 2001.
Epsilon Pegasi
Epsilon Pegasi (ε Peg / ε Pegasi) eli Enif on Pegasuksen tähtikuviossa sijaitseva melko kirkas tähti. Enif on oranssi, kirkas ylijättiläinen. Tämä tähti on vanha, sillä on vain muutama miljoona vuotta elinaikaa ennen kuin siitä tulee supernova tai valkea kääpiö. Tähden kirkkaus vaihtelee huomattavasti. Tähden massa on juuri sillä rajalla, ettei osata sanoa, tuleeko siitä supernova.
Hagelberg
Hagelberg on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Epsilon Pegasi
Epsilon Pegasi
Tähden BC (bolometrinen korrektio) on -0,9.
1463 Nordenmarkia
1463 Nordenmarkia on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1938 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty ruotsalaisen tähtitieteilijän N. V. E. Nordenmarkin mukaan.
Nordenmarkian likimääräinen läpimitta on 33 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 3,15 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 5 vuotta ja 7 kuukautta.
Spektrometri
thumb|200px|[[Prisma (optiikka)|Prismalla voidaan toteuttaa spektrometri, joka ei ole kovin tarkka.]]
Spektrometri eli spektroskooppi on laite, jolla voidaan havaita ja tutkia esimerkiksi valon spektriä. Jos spektrometrissä on spektrin tallentava kamera, se on spektrografi.
Kun jonkin kappaleen lähettämästä valosta aikaansaatua spektriä tutkitaan spektrometrillä, siitä saadaan selville tietoja kappaleen kemiallisesta koostumuksesta ja joskus myös liiketiloista. Esimerkiksi tähden spektri voi kertoa sen lämpötilasta, pyörimisestä ja kemiallisesta koostumuksesta.
Spektri aikaansaadaan prismalla, hilalla tai interferometrillä. Hila on lasilevy, jossa on uurteita, jotka tuottavat spektrin. Se voi olla joko heijastava tai läpäisevä.
Pyhäselkä
thumb|250px|[[Pyhäselän kirkko]] Pyhäselkä on entinen Suomen kunta ja nykyinen Joensuun kaupunginosa, joka sijaitsee Pohjois-Karjalan maakunnassa. Kuntaliitos Joensuun kaupungin kanssa tapahtui 1.1.2009. Entisen Pyhäselän kunnan väkiluku oli 0 ihmistä, ja sen pinta-ala oli 0 km2, josta 0 km2 oli vesistöjä. Väestötiheys oli 0 asukasta/km2. Keskustaajama (hallinnollinen keskus) oli Hammaslahti ja suurin taajama puolestaan Reijola. Kunnanvaltuusto oli päättänyt 17. joulukuuta 2007 yhdistymisestä Enon kunnan ohella Joensuun kaupunkiin vuoden 2009 alusta.
Entisen Pyhäselän naapurikunnat olivat Joensuu, Liperi, Rääkkylä ja Tohmajärvi. Aiemmin naapurina oli myös Kiihtelysvaara, joka liittyi Joensuuhun 2005.
Pyhäselässä sijaitsee Pyhäselän vankila.
Kulttuuri
Tunnettuja Pyhäselässä asuvia kulttuurihenkilöitä ovat muun muassa kirjailija Eeva Tikka, kirjailija Matti Mäkelä, kuvataiteilija Saara Tikka, kuvataiteilija Aino Strandén-Sorvisto, taiteenkerääjä, liikemies Kyösti Kakkonen ja teatteriohjaaja Hannele Autti.
Pohjois-Karjalan Opisto Niittylahdessa on ollut aina kunnan tärkeä kulttuurikeskus. Tällä hetkellä opistossa on näyttämötyön linja, ja siihen liittyvä teatteri Väkivahva tuottaa vuosittain näytelmän, jota esitetään Niittylahden lisäksi eri puolilla maakuntaa ja Suomea.
Liikenneyhteydet
Entistä Pyhäselän kuntaa halkoo pohjois-eteläsuunnassa valtatie 6 ja valtatie 9 sekä Karjalan rata. Hammaslahden rautatieasemalta on matkustajaliikenteen lakattua ainoastaan puutavaraliikennettä. Paikallisliikennettä Joensuun keskustaan hoidetaan nykyään linja-autoilla. Muita teitä ovat itä-länsisuuntaiset seututiet 484 Rääkkylään ja 492 Kiihtelysvaaraan.
Tunnettuja pyhäselkäläisiä
Tunnetuin urheilija on ollut keihäänheiton maailmanmestari Aki Parviainen, joka on edustanut Pyhäselän Urheilijoita. Olympiahiihtäjä ja -soutaja Jorma Kortelainen on syntyisin Pyhäselästä.
Kunnanjohtaja
Viimeinen kunnanjohtaja oli vuoden 2007 alusta kunnan talous- ja hallintojohtajana toiminut Jere Penttilä. Hänen edeltäjänsä Lasse Haaranen siirtyi Joensuun Yrityskiinteistöt Oy:n toimitusjohtajaksi 1.3.2007.
Kuntaliitos Joensuuhun
Pyhäselän kunnanvaltuusto päätti 15.2.2007, että kunta osallistuu Joensuun kanssa tehtävään kuntaliitosselvitykseen. Kunnanvaltuusto päätti 17.12.2007 liittyä 1. tammikuuta 2009 alkaen Joensuun kaupunkiin. Kuntaliitos toteutui sittemmin päätöksen mukaisesti.
Gammaglobuliini
Gammaglobuliinit ovat veriplasman proteiineja, jotka erottuvat plasmaproteiinielektroforeesissa muista proteiineista. Niihin sisältyvät useimmat vasta-aineet (immunoglobuliinit). Puhdistettuina niitä käytetään ruiskeina eräiden tartuntatautien torjuntaan, kuten esim A-hepatiitti. Niiden puutostiloista kärsivät henkilöt sairastuvat helposti erilaisiin tulehdustauteihin.
The Orange Box
The Orange Box on Valve Corporationin ja Electronic Artsin kehittämä videopelikokoelma. Valve Corporation julkaisi pelin Windowsille ja Xbox 360:lle lokakuussa 2007 sekä PlayStation 3:lle joulukuussa.
Pelikokoelmaan kuuluu pelit Half-Life 2, Half-Life 2: Episode One, Half-Life 2: Episode Two, Portal ja Team Fortress 2. Pelit ovat ensimmäisen persoonan ammuntapelejä, lukuun ottamatta Portalia, joka on pulmapeli.
Vastaanotto
The Orange Box sai maailmanlaajuisesti hyvän vastaanoton. GameRankings antoi Xbox 360- ja PC-versioille alustojen parhaat pisteet. IGN kuvaili peliä ”parhaaksi diiliksi videopelihistoriassa” ja palkitsi Windows- ja Xbox 360 -versiot toimituksen valinta -palkinnolla. Kaikki kolme versiota voittivat GameSpotin toimituksen valinta -palkinnon. The Orange Box sijoittui 22. sijalle vaikuttavimman videopelin sarjassa Guinness World Records Gamer’s Edition, 2009 -kirjassa. Peliä oli myyty yli kolme miljoonaa kappaletta marraskuuhun 2008 mennessä.
Alexandra Jiménez
Alexandra Jiménez Arrechea (s. 4. tammikuuta 1980 Zaragoza, Aragonia, Espanja) on espanjalainen näyttelijätär.
Jiménez alkoi jo lapsena tanssia balettia ja opiskeli tanssia arvostetuissa oppilaitoksissa Zaragozassa ja myöhemmin Madridissa. Hänestä tuli balettiammattilainen 15-vuotiaana, mutta hän loukkasi pian tämän jälkeen jalkansa ja jätti tanssijan uran keskittyäkseen näyttelemiseen. Hän opiskeli näyttelemistä Madridissa ja teki opintojensa aikana pieniä roolitöitä muun muassa televisiosarjoissa Periodistas, Policías, en el corazón de la calle ja Compañeros. Sittemmin hän sai roolin Serranon perhe -sarjasta, jossa hän esittää valloittavan luonteen omaavaa África Sanzia. Áfrican roolista hän on ollut ehdolla Espanjan näyttelijöiden liiton jakaman parhaan televisionäyttelijättären palkinnon saajaksi. Jiménez on näytellyt myös elokuvissa, lyhytelokuvissa ja teatterissa sekä työskennellyt mallina. Vuonna 2005 hän voitti yhdessä Serranon perheen vastanäyttelijänsä Alejo Saurasin kanssa Premio Leche President -palkinnon kategoriassa "paras televisiopariskunta". Vuonna 2006 Jiménez voitti myös kotiseutunsa kulttuuripalkinnon, jonka Aragonian itsehallintoalue jakaa menestyneille aragonialaisille. Alejo Sauras kertoi olevan hyvä ystävä Jiménezille.
Kyläleski
pienoiskuva|Koiraspuolinen kyläleski. Kuva häkkilinnusta. Kyläleski (Vidua chalybeata) on leskien heimoon kuuluva pieni afrikkalainen varpuslintu. Lajin kuvaili ja nimesi Philipp Ludwig Statius Müller 1776.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 11–12 cm. Koiraan höyhenpuku on musta, tukeva siemensyöjän nokka on luunvalkoinen ja koivet ovat punaiset. Naaras on ruskea ja muistuttaa punajalkaista varpusnaarasta. Nuori lintu muistuttaa naarasta väritykseltään, ollen kuitenkin hieman vaaleampi, ja siltä puuttuu vaalea silmäkulmanjuova. Laulu esitetään korkealta paikalta ja siinä esiintyy kylälesken pääisäntälajin ruusupeipon (Lagonosticta senegala) laulunosia.
Esiintyminen
Kyläleski elää Saharan eteläpuolisessa Afrikassa noin 10 miljoonan neliökilometrin suuruisella alueella. Laji on paikkalintu ja sen kanta on elinvoimainen.
Elinympäristö
Kyläleski on kulttuuriseuralainen, joka elää kylien ja taajamien liepeillä sekä savanneilla ja avoimilla ruohomailla.
Lisääntyminen
Kyläleski on pesäloinen, joka munii ruusupeipon pesään 2–4 valkoista munaa, jotka ovat aavistuksen suurempia kuin ruusupeipon munat. Kyläleski ei poista ruusupeipon omia munia, ja poikaset kasvavat samassa pesässä. Kylälesken poikasen kita on samannäköinen kuin ruusupeipon poikasen. Haudonta kestää noin kymmenen päivää.
Ravinto
Kyläleski on siemensyöjä, joka syö myös viljaa.
Hydra (novelli)
Hydra on amerikkalaisen kauhukirjailijan Henry Kuttnerin kirjoittama kauhunovelli, joka julkaistiin pulp-lehti Weird Talesissa vuonna 1939. Se on yksi lukuisista Cthulhu-tarustoon luettavista teksteistä, jotka Kuttner kirjoitti 1936–1937 ollessaan lyhyen aikaa H. P. Lovecraftin ympärille syntyneen kirjeenvaihtopiirin jäsen.
Novelli on kirjoitettu uutisjutun tyyliin, ja nimetön kertoja kuvailee siinä tapahtumasarjaa, joka johti ainakin kahden ihmisen kuolemaan. Kuten monissa Cthulhu-novelleissa, ”Hydrassa” viitataan aiempiin kauhukirjallisuuden klassikoihin. Päähenkilöt Kuttner mallinsi ystäviensä ja kollegoidensa pohjalta.
”Hydran” aikalaisvastaanotto oli hyvä, ja Markku Sadelehto on kehunut sitä Kuttnerin parhaaksi Cthulhu-novelliksi. Suomennos ilmestyi novellikokoelmassa Outoja tarinoita 5 vuonna 1993. Englanninkielisessä maailmassa kertomus ei sen sijaan ole ollut erityisen suosittu.
Tarina
Tarina on nimettömän kertojan tutkimus tai reportaasi merkillisestä tapahtumaketjusta, joka lehdistössä on haluttu tulkita yliluonnolliseksi. Kertoja ei kuitenkaan itse usko tähän vaan pyrkii tarjoamaan tapahtumille luonnollisen selityksen ja tulkitsee päähenkilöjen oudot kokemukset huumehoureiksi ja mielisairauden oireiksi.
Kertomuksen päähenkilöt ovat kaksi nuorta okkultistia, newyorkilainen Robert Ludwig ja hollywoodilainen Paul Edmond. Ludwig matkustaa ystävänsä luokse Hollywoodiin ja ostaa matkan varrella antikvariaatista vanhan kirjasen nimeltä Sielun lähdettämisestä, joka sisältää ohjeet astraalimatkustukseen. Kumppanukset päättävät ilmaantua kirjeystävänsä Kenneth Scottin luo Baltimoreen. He lähettävät Scottille kirjeen, jossa kertovat löydöstään ja suunnitelmistaan. Tämän vastaus ei kuitenkaan ehdi saapua ennen kuin Edmond ja Ludwig aloittavat kokeensa.
Rituaaliin kuuluu muun muassa huumausaineiden ja harvinaisten kemikaalien polttamista hiilipannussa. Edmond ja Ludwig hengittävät pannusta nousevia huuruja ja tuntevat tietoisuutensa irtautuvan ruumiista. Pannuun ilmestyy salaperäinen kristalli, joka vetää siihen katsovia puoleensa. Edmond ja Ludwig siirtyvät kristallin läpi ensin vieraaseen ulottuvuuteen, jossa lukemattomien elävien olentojen päät kokevat hirvittäviä tuskia harmaaseen limaan kiinnittyneinä. Useimmat ovat tyystin epäinhimillisiä eivätkä muistuta maapallon elämää. Pian näky kuitenkin katoaa, ja Edmond ja Ludwig ilmaantuvat Baltimoreen. Scott säikähtää nähdessään heidät ja juoksee pakoon. Edmond tuntee virtaavansa eteenpäin vasten tahtoaan ja hänen ruumiiton olemuksensa ympäröi Scottin. Ennen havahtumistaan Edmond ja Ludwig näkevät vielä lyhyen välähdyksen Scottin ruumiista, jolla ei enää ole päätä.
Edmond ja Ludwig säikähtävät kokemustaan eivätkä tee enempiä kokeiluja. Lehdestä he lukevat Scottin löytyneen kotoaan mestattuna. Myöhemmin saapuu Scottin ennen kuolemaansa lähettämä kirje, jossa tämä kertoo, että Sielun lähdettämisestä on viattomaksi okkulttiseksi kokeeksi naamioitu ansa. Rituaali avaa portin ”Ulkopuoliseen”, jolloin toismaailmallinen hirviö Hydra voi hetkellisesti ottaa loitsijan astraaliruumiin valtaansa. Hydra on vieraassa ulottuvuudessa elävä muukalaisolento, jota pahat ihmiset palvovat jumalana ja joka tarvitsee ravinnokseen älyllisten olentojen aivoja. Loitsijalle ei koidu rituaalista vaaraa, mutta matkakohteessa odottava henkilö joutuu Hydran ravinnoksi. Scottin yhä elävä ja tietoinen pää on siirtynyt Ulkopuoliseen, missä Hydra imee siitä elinvoimaa hirmuisia kärsimyksiä aiheuttaen.
Edmond ei kestä syyllisyyttä ja joutuu hermoromahduksen vuoksi sairaalahoitoon. Ludwig sen sijaan onnistuu kristallin avulla saamaan yhteyden Scottiin ja päättää pelastaa tämän. ”Kaiken olevaisen herra” Azathoth elää maailmankaikkeuden keskuksessa ja luo asioita ajatuksensa voimalla. Jos Ludwigin onnistuisi kuljettaa Scottin pää vieraiden ulottuvuuksien halki ja kaikkeuden keskukseen, myös heidän ajatuksensa voisivat muuttua todeksi. Yksi Ulkopuolisen kummallisista olennoista saa kuitenkin Ludwigin ansaan, jolloin sairaalasta kotiutunut Edmond ottaa asiakseen Scottin pelastamisen.
Edmond pääsee lähes keskukseen, mutta Ulkopuolisen oudot kauhut käyvät lopulta ylivoimaisiksi ja hän jättää tehtävän kesken. Scott syyttää kurjuudestaan Edmondia ja Ludwigia ja tulee kristalliportin läpi maapallolle, missä Hydran voima ei enää pidä hänen irtopäätään elossa. Ennen kuolemaansa hän surmaa Edmondin puremalla tämän kaulavaltimon auki. Kertoja toteaa Kenneth Scottin kadonneen pään löytyneen viimein.
Kirjoittaminen ja julkaisu
Pulp-lehti Weird Talesin laaduikkampana pidetty kausi päättyi 1936–1937, kun H. P. Lovecraft ja Robert E. Howard kuolivat ja Clark Ashton Smith lopetti aktiivisen kirjoittamisen. Esiin nousi kuitenkin kaksi Lovecraftin nuorta suojattia: Henry Kuttner ja Robert Bloch. Kuttner julkaisi 1930-luvun jälkipuoliskolla useita kauhunovelleja, jotka voidaan lukea Cthulhu-tarustoon kuuluviksi. Markku Sadelehto laskee niiden määräksi 8 ja Robert M. Price 11. Monet niistä Kuttner kirjoitti 1936–1937 eli Lovecraftin vielä eläessä ja sai esikuvaltaan palautetta ja opastusta, vaikka suuri osa novelleista ilmestyikin vasta Lovecraftin kuoltua.
Lovecraft ja Bloch olivat aiemmin kirjoittaneet kaksi kauhutarinaa (”Kulkija tähdistä” ja ”Vainooja pimeydestä”), joissa surmasivat toistensa sepitteelliset vastineet. Myöhemmin Bloch kirjoitti vielä tarinan ”The Shadow from the Steeple”, jossa yliluonnollisten kauhujen uhriksi johtuu ”Edmund Fiske” eli Fritz Leiber. ”Hydran” myötä myös Kuttner osallistui sisäpiirin vitsiin: ”Robert Ludwig” on Robert Bloch, jonka kauhutarinoissa esiintyi Ludvig Prinn -niminen okkultisti, ja ”Paul Edmond” lienee nimetty Edmond Hamiltonin mukaan – teini-ikäinen Kuttner oli jopa ylistänyt ihailijakirjeessä Hamiltonia suosikkikirjailijakseen. Lovecraft kertoi Blochille 3. joulukuuta 1936 päivätyssä kirjeessä, että Paul Edmondin hahmo oli tarkoitettu Kuttnerin itsensä vastineeksi, kun taas ”Kenneth Scott” edusti Lovecraftia.
”Hydrassa” viitataan myös Arthur Machenin novelliin ”Kertomus mustasta sinetistä”. Molemmissa mainitaan ”Kuusikymmenkivi” (The Sixtystone), joka Machenin tarinassa on salaperäisin kaiverruksin somistettu monitahokas ja Kuttnerin novellissa salatieteellinen kirja. Kuttner oli viitannut Macheniin jo ensimmäisessä Cthulhu-tarinassaan ”Salemin kauhu”. ”Hydrassa” esiintyvä hokema ”Gorgo, Mormo, tuhatkasvoinen kuu” on peräisin Lovecraftin ”Red Hookin kauhusta”. Kyseessä on alkujaan Hekaten riitteihin liittyvä lause, eikä sen käyttö Lovecraftin ja Kuttnerin teksteissä vastaa alkuperäistä asiayhteyttä. Tarinassa ohimennen mainittu ”Pharol” on viittaus C. L. Mooren Northwest Smith -novelleihin. Moore ja Kuttner avioituivat 1940.
”Hydra” ilmestyi Weird Talesin huhtikuun 1939 numerossa ja uudestaan Crypt of Cthulhu -lehden numerossa 41 (1986), joka oli omistettu Kuttnerin Cthulhu-kertomuksille. Suomennos ilmestyi Outoja tarinoita 5 -antologiassa vuonna 1993 ja oli tiettävästi ensimmäinen kirjamuotoinen julkaisu millään kielellä. Kaksi vuotta myöhemmin ilmestyivät Robert M. Pricen toimittamat ja Chaosiumin kustantamat The Azathoth Cycle: Tales of the Blind Idiot God ja The Book of Iod. Ensimmäinen oli kokoelma Azathothiin keskittyviä tai hahmon innoittamia kauhutarinoita, jälkimmäinen kokosi kaikki Kuttnerin Cthulhu-kertomukset yksiin kansiin.
Vastaanotto
”Hydra” sai Weird Talesin lukijain parissa hyvän vastaanoton. Lehden kirjepalstalla pennsylvanialainen lukija totesi, että oli vaikeaa valita huhtikuun numeron parasta kertomusta, mutta ”Hydra” oli niistä ehdottomasti opettavaisin: ”okkulttisen kirjallisuuden lukemisen ja okkultismin parissa puuhastelun välillä on suuri ero; ensin mainittu on opettavaista, jälkimmäisenä mainittu enimmäkseen vaarallista.” Liioittelusta huolimata ”Hydra” antaa lukijoille arvokkaan varoituksen, sillä kirjoittajan mukaan mielisairaalat ovat täynnä potilaita, jotka sairastuivat psyykkisesti tehtyään ”Hydrassa” kuvatun kaltaisia kokeiluja. Pittsburghilainen lukija kehui sekä Kuttneria että kuvittaja Harry Fermania, jolle ennusti suurta tulevaisuutta. Huhtikuun parhaaksi numeroksi äänestettiin kuitenkin C. L. Mooren Jirel-novelli ”Hellsgarde”.
Markku Sadelehdon mukaan ”Hydra” on Kuttnerin paras Cthulhu-novelli; ”Lovecraft-pastissi, mutta niin omaperäisesti toteutettu että Lovecraftin mainitseminen sen yhteydessä johtaa ajatukset harhaan”. Portti-lehden Juho-Antti Tuhkanen kuvaili novellia ”loisteliaaksi Cthulhu-pastissiksi” ja kiinnitti huomiota sen harvinaisuuteen.
Robert M. Price mainitsee ”Hydran” yhtenä harvoista Azathothia käsittelevistä kauhukertomuksista. Hän ei kuitenkaan pidä tarinaa erityisen hyvänä vaan Weird Talesille tyypillisenä palstantäytteenä. Pricen mukaan Kuttner oli ansioitunut tieteis- ja fantasiakirjailija, eikä lukijan tule tehdä ”Hydran” pohjalta liian jyrkkiä johtopäätöksiä.
Julius Kärnä
Julius Einari Kärnä (17. kesäkuuta 1895 Nivala – 31. lokakuuta 1977 Oulu) oli suomalainen jääkärimajuri ja talouspäällikkö.
Kärnän vanhemmat olivat vahtimestari Juho Kärnä ja Tilda Finnilä. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Amalia Finnilän kanssa. Kärnä on haudattu Oulun hautausmaalle Intiöön.
Opinnot
Kärnä kävi viisi luokkaa Raahen yhteiskoulua ja Raahen Porvari- ja Kauppakoulun.
1527 Malmquista
1527 Malmquista on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1939 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty ruotsalaisen tähtitieteilijän G. Malmquistin mukaan.
Julius Kärnä
Jääkäriaika
thumb|300px|Jääkäripataljoona sapuu paraatista Libaussa kesällä 1917. Joukkoa johtaa ratsailta luutnantti Basse ja häntä seuraa pataljoonan pioneerikomppania. Puutavara-alalla toiminut raahelainen Kärnä liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 23. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa, josta hänet siirrettiin sairautensa takia pataljoonan täydennysjoukkoon 17. tammikuuta 1917. Takaisin pioneerikomppaniaan hän siirtyi 20. toukokuuta 1917. Pioneerikomppaniasta hänet siirrettiin pataljoonan 4. komppaniaan 23. syyskuuta 1917. Hän osallistui sotakoulun B-kurssille Libaussa vuonna 1917.
Suomen sisällissota
Kärnä astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 vänrikiksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 3. jääkärirykmentin 5. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 17. maaliskuuta 1918 adjutantiksi 6. Jääkärirykmentin 16. jääkäripataljoonaan, missä joukko-osastossa otti osaa taisteluihin Säiniöllä ja Viipurissa.
Talvi- ja jatkosota
Talvisotaan Kärnä osallistui Erillinen Pataljoona 21:n komentajana ja oli mukana taisteluissa Uuraassa, Viipurinlahdella ja Tervajoella. Jatkosotaan hän osallistui III Armeijakunnan esikunnassa toimistopäällikkönä ja komendanttina ja oli mukana taisteluissa Taivalkoskella.
Luottamustoimet
Kärnä oli Oulun reserviupseerikerhon perustajia, kerhon puheenjohtaja ja kunniajäsen vuodesta 1948 alkaen. Hän on toiminut Oulun kaupunginvaltuustossa ja seurakunnan kirkkohallintokunnassa. Hän oli myös Jääkäriliiton Oulun alaosaston puheenjohtaja.
Pedro de Alvarado
Pedro de Alvarado y Contreras (noin 1485 Badajoz, Kastilia – 4. heinäkuuta 1541 Guadalajara, Uusi-Espanja) oli espanjalainen konkistadori. Hänet tunnettiin taitavana sotilaana ja julmuudestaan alkuperäisasukkaita kohtaan.
Elämä
Alvarado liittyi helmikuussa 1519 Hernán Cortésin johtamaan armeijaan, joka lähti valloittamaan Meksikoa. Hänet asetettiin ensimmäisen kerran Tenochtitlánin johtoon 1520, kun Cortés joutui lähtemään rannikolle kohtaamaan espanjalaisia kapinallisia. Kun asteekit kokoontuivat juhlimaan toxcatlia, Alvarado pelkäsi kansannousua. Hän määräsi joukkonsa iskemään ensin, Templo Mayorin verilöylyssä kuoli noin 200 asteekkijohtajaa. Tapahtumaa seurasi asteekkien kapina, ja kaupunkiin palattuaan Cortés suunnitteli yöllisen paon kaupungista. La Noche Tristenä tunnettu pako tapahtui 30. kesäkuuta 1520. Asteekit kuitenkin huomasivat pakoyrityksen, ja Alvarado onnistui pakenemaan vain kuuluisaksi muodostuneen hyppynsä yli kanavan. Espanjalaiset valloittivat Tenochtitlán uudestaan 1521, ja Alvaradosta tehtiin seuraavana vuonna kaupungin ensimmäinen johtaja.
Cortésin lähettämänä Alvarado lähti 1523 valloittamaan Guatemalan ylänköalueita. Alkuun hän liittoutui kaqchikelien kanssa K’ichen kuningaskuntaa vastaan. Kaqchikelit vieraantuivat kuitenkin pian Alvaradosta tämän julmuuden takia. Alvarado joutui muutaman vuoden ajan rauhoittelemaan oloja Guatemalassa. Valloitusten aikana hän perusti myös Santiago de los Caballeros de Guatemalan, eli nykyisen Antiguan. Espanjan kuningas Kaarle I nimetti hänet Guatemalan kuvernööriksi.
Alvarado kuuli 1534 Perun rikkauksista ja lähti valloittamaan Quitoin itselleen. Alue oli kuitenkin jo Francisco Pizarron luutnantilla Sebastián de Belalcázarilla, ja nämä kaksi konkistadoria ajautuivat taisteluiden partaalle. Tilanne ratkesi vasta, kun Pizarro maksoi Alvaradolle, jotta tämä lähtisi alueelta.
Alvarado lähti 1541 kukistamaan mixtónien kapinaa Uuden-Galician alueella. Alvaradon johtamat espanjalaiset epäonnistuivat Nochistlánin kukkulan valloittamisessa. Vetäytymisen aikana hänen hevosensa menetti tasapainonsa, ja Alvarado murskaantui hevosen alle. Hän kuoli pari päivää myöhemmin.
Otto Karhi
Otto Alfons Karhi (vuoteen 1906 Lindgrén, 17. huhtikuuta 1876 Oulu – 7. kesäkuuta 1966 Oulu) oli suomalainen poliitikko ja Suomen Maalaisväestön Liiton (Maalaisliiton) ensimmäinen puheenjohtaja ja talouselämän, erityisesti pitkäaikainen oululaisen osuustoimintaliikkeen vaikuttaja.
Nuoruusikä
Karhi syntyi varakkaaseen perheeseen Oulussa. Hänen isänsä oli liikkeenomistaja David Efraim Lindgrén ja äitinsä kauppa-apulainen Margareta Rusko. Karhi jätti sekä ruotsinkielisen koulun että suomenkielisen lyseon kesken, mutta pyrki ja pääsi vain 15-vuotiaana kauppakouluun. Myöhemmin hän tosin suoritti yksityisesti myös reaalilyseon. 17-vuotiaana hänestä tuli maatilan omistaja ja vain hieman tästä vanhempana isänsä liikeyritysten johtaja.
Poliitikko ja talousmies
Karhi vaikutti osaltaan merkittävästi Suomen Maalaisväestön Liiton (myöhemmin Maalaisliitto) syntymiseen vuonna 1906 ja hänestä tulikin sen ensimmäinen puheenjohtaja. Hän oli puolueen Oulun vaalipiirin kansanedustaja 1907–1908 sekä Oulun läänin eteläisestä vaalipiirin kansanedustaja 1909–1914. Myöhemmin hän kuitenkin vaihtoi kantansa sosiaalidemokraattiseen puolueeseen, joskaan ei osallistunut sen toimintaan yhtä tiiviisti kuin Maalaisliiton toimintaan. Eduskunnan lisäksi Otto Karhi toimi myös kunnallispolitiikassa ja osuustoimintaliikkeessä. Hänestä tuli Oulun ensimmäisen yleisen ja yhtäläisen äänioikeuden perusteella 31. tammikuuta 1919 valitun kaupunginvaltuuston varapuheenjohtaja sosiaalidemokraattien edustajana. Kaupunginvaltuustossa hän toimi peräti yli 40 vuotta.
Karhin taloudellinen toimeliaisuus alkoi jo nuorena. Enimmillään hänen johdossaan toimivat värjäämö, kehräämö, kutomo, pesula, mallastehdas, mylly, kaksi maatilaa, konttori, sekatavarakauppa sekä lanka- ja kangaskauppa. Päätyönsä hän teki kuitenkin Oulun osuuskaupan pitkäaikaisena toimitusjohtajana.
Otto Karhi henkilönä
Karhi oli naimisissa vuosina 1896–1917 Iida Karoliina Lalin kanssa ja vuodesta 1919 lähtien Aino Sipolan kanssa. Häntä pidettiin laajasti lukeneena ja sivistyneenä henkilönä. Hän matkusteli ja luki paljon ja osallistui muun muassa NMKY:n toimintaan sekä raittius- ja nuorisoseuratyöhön. Karhi toimi myös Pellervo-Seuran neuvojana eli konsulenttina.
Otto Karhin täyttäessä 80 vuotta vuonna 1956 Oulun keskustassa sijaitseva puisto nimettiin hänen mukaansa Otto Karhin puistoksi. Se on kaupungin ydinkeskustan keskeisin puisto, joka tunnettiin aiemmin nimellä Palokunnan puisto eli Letkun puisto sen reunalla sijainneen Oulun ensimmäisen paloaseman mukaan.
Lempira
thumb|225px|Kuvitteellinen piirros Lempirasta. Lempira (k. 1538) oli lencaintiaanien johtaja, joka johti Espanjan siirtomaavaltaa vastaan nousseita intiaaneja Hondurasin alueella.
Lempira onnistui yhdistämään yli 200 perinteisesti keskenään taistellutta intiaaniheimoa vastustamaan espanjalaisten siirtomaavaltaa. Hän julisti Etempican kylässä suunnitelmansa espanjalaisten karkottamiseen. Lempira perusti päämajansa linnoitukseen Peñol de Cerquínin kukkulan laelle.
Kuvernööri Francisco de Montejo määräsi kapteeni Alonso de Cáceresin joukot hyökkäämään Peñol de Cerquíniin, mutta hyökkäykset olivat tuloksettomia. Sitten kuvernööri keräsi lisäjoukkoja Guatemalan ja Meksikon intiaaneista ja asetti lähes kaikki Hondurasin espanjalaiset sotilaat hyökkäämään kukkulalle, joka pysyi kuitenkin valloittamattomana. Samaan aikaan intiaanit sytyttivät Comayaguan tuleen ja piirittivät Graciasin, San Pedro de Puerto Caballosin ja Trujillon. Lempiran innoittamana Hondurasin länsiosissa syttyi useita kapinoita, ja espanjalaiset onnistuttiin lähes karkottamaan.
Espanjalaiset salamurhasivat Lempiran rauhanneuvotteluissa 1538. Cáceres oli kutsunut Lempiran neuvotteluihin, ja kun Lempira oli kieltäytynyt rauhasta, tarkka-ampuja ampui hänet. Lempiran kuoleman jälkeen kapina kukistettiin nopeasti. Seuraavien vuosien aikana Hondurasin alkuperäisasukkaiden lukumäärä väheni radikaalisti, kun espanjalaiset kukistivat verisesti Lempiran kansannousua seuranneet pienemmät kapinat.
Carl Yastrzemski
Yastrzemski pääsi vuonna 1989 Baseball Hall of Fameen. Hän oli vuonna 1999 The Sporting News -lehden sadan suurimman baseballpelaajan listan 72. sijalla.
Kelly Sotherton
Englanti
right|200px right|200px
Kelly Sotherton (s. 13. marraskuuta 1976 Newport, Wightsaari) on brittiläinen yleisurheilija, jonka päälaji oli seitsenottelu.
Ura
Sotherton sijoittui vuonna 1997 Turun alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa seitsenottelussa kymmenenneksi tuloksella 5585. Vuonna 2001 hän voitti Yhdistyneen kuningaskunnan sisäratojen mestaruuden viisiottelussa, minkä hän uusi seuraavana vuonna. Kansainyhteisön kisoissa 2002 hän oli seitsenottelussa seitsemäs pistein 5728. Seuraavana vuonna hän voitti jälleen maansa sisäratojen mestaruuden viisiottelussa ja vuonna 2004 hän sijoittui pituushypyssä neljänneksi Euroopan sisäratojen cupissa tuloksella 638 ja Euroopan cupissa toiseksi tuloksella 668. Ateenan olympialaisissa Sotherton voitti seitsenottelussa olympiapronssia tuloksella 6424.
Sisäratojen MM-kisoissa 2008 Budapestissa Sotherton saavutti viisiottelussa hopeaa tuloksella 4852, jolla hän hävisi Tia Hellebautille vain 15 pistettä. Pekingin olympialaisissa 2008 Sotherton sijoittui alun perin viidenneksi sekä seitsenottelussa että 4 × 400 metrin viestijuoksussa. Molemmissa lajeissa hän kuitenkin nousi myöhemmin pronssimitalistiksi dopinghylkäysten takia. Seitsenottelussa hänen edelleen sijoittuneista hylättiin alun perin toiseksi sijoittunut Ljudmyla Blonska ja neljänneksi sijoittunut Tatjana Tšernova ja viestissä Britannian edelle sijoittuneista hylättiin Venäjän ja Valko-Venäjän joukkueet. Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa 2011 hän kuului Britannian hopeajoukkueeseen 4 × 400 metrin viestissä.
Sotherton ilmoitti toukokuussa 2012 lopettavansa uransa.
Henkilökohtaiset ennätykset
Ulkoradoilla
Sisäradoilla
Vähäjärvi (Multia)
Vähäjärvi on Keski-Suomessa Multialla Multian taajaman lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 12,4 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 300 metriä leveä.Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 361 200 kuutiometriä eli 0,361 miljoonaa kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 2,9 metriä ja suurin syvyys on 7,8 metriä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä. .
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Multianjoen valuma-alueella (35.67), jonka Sarajoen alueeseen (35.674) se kuuluu.
Encanto
Ääninäyttelijät
Suomenkielisen version on ohjannut Jukka Nylund. Käännöksestä on vastannut Marko Hartama ja äänityksestä Kari Starck. Kuoron osuuksissa laulavat Emilia Nyman, Camilla Bäckman, Saara Lehtonen, Osku Ärilä, Antti Koivula sekä Pekka Kuorikoski.
Greensboro (Pohjois-Carolina)
Greensboro on kaupunki Pohjois-Carolinassa, Yhdysvalloissa. Sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 269 666 ja suuremman metropolialueen 723 801. Tekstiiliteollisuuden myötä 1900-luvulla kasvanut Greensboro tunnetaan nykyisin myös muun muassa Volvo-kuorma-autojen Yhdysvaltain pääpaikkana. Nykyisin Greensboro on osa Piedmont Triadiksi kutsuttua suurkaupunkialuetta yhdessä Winston-Salemin ja High Pointin kaupunkien sekä 12 piirikunnan kanssa. Greensboron liepeillä sijaitsee Piedmont Triadin kansainvälinen lentoasema.
Greensboron nähtävyyksiin kuuluvat tiedekeskus eläinpuistoineen, akvaarioineen ja OmniSphere-elokuvateattereineen, Wet’n Wild Emerald Pointe -vesipuisto sekä kansainvälinen ihmisoikeuskeskus ja -museo entisessä Woolworth’s-tavaratalossa.
Historia
thumb|vasen|[[Blandwood Mansion.]]
Tekstiiliteollisuus
thumb|vasen|White Oak Mills. Greensboron ensimmäinen tekstiiliyritys oli vuonna 1833 perustettu Mount Hecla Steam Cotton Mill, joka kuitenkin muutti pian Gastonin piirikuntaan. Tekstiiliteollisuuden nousu kaupungissa alkoi varsinaisesti 1890-luvulla, jolloin sinne syntyivät puuvillanjalostajat Cone Mills Corporation ja Blue Bell Incorporated, keinokuituihin erikoistuneet Burlington Industries Incorporated ja J.P. Stevens and Company, naisten sukkia kutova Mock, Judson, Voehringer Company (”Mojud”) ja teknisiin tekstiileihin kuten autoverhoiluihin ja matkalaukkumateriaaleihin erikoistunut Guilford Mills, joka kasvoi Fortune 500 -yritykseksi 1980-luvun lopulla ja myytiin 2012 autoverhoilujätti Lear Corporationille.
Greensboro tuli aluksi tunnetuksi etenkin farmarihousuihin tarvittavan denim-kankaan tuottajana, johon materiaali saatiin läheisiltä puuvillaplantaaseilta. Muita tuotteita olivat puuvillaflanelli ja painetut puuvillakankaat. 1950-luvulla Cone Mills Corporation oli maailman suurin denimin ja puuvillaflanellin valmistaja ja jatkoi kasvuaan ostamalla muita tekstiilitehtaita. Cone Millsin suuruus denimintuottajana kesti 1900-luvun loppuun asti. Vuonna 2004 yrityksen osti W.L. Ross & Company, mistä asti se on tunnettu International Textile Groupin Cone Denim -yksikkönä.
Sambiantöpösieppo
Sambiantöpösieppo (Batis margaritae) on afrikkalainen varpuslintu.
Esiintyminen
Sambiantöpösieppo elää Afrikassa Angolassa, Sambiassa ja Kongossa. Lajin elinalueen koko on noin 48 000 neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen.
Elinympäristö
Lajin tyypillistä elinympäristöä ovat subtrooppiset ja trooppiset kuivat metsät.
Greensboro (Pohjois-Carolina)
Mustien kansalaisoikeusliike
thumb|Entisessä Woolworth’s-tavaratalossa toimii nyt ihmisoikeuskeskus muistona tavaratalon ravintolasta helmikuussa 1960 alkaneista väkivallattomista mielenosoituksista rotuerottelua vastaan. Greensborosta sai helmikuussa 1960 alkunsa mustien opiskelijoiden kansalaisoikeusliikkeen väkivallattoman vastarinnan istumalakkoaalto, kun kaupungin maatalous- ja teknisen alan korkeakoulun afroamerikkalaiset opiskelijat alkoivat protestoida mustien ja valkoisten opiskelijoiden erillisiä ruokaloita vastaan. Kaupungin Woolworth’s-tavaratalon ravintolan vain valkoisille tarkoitetun lounastiskin ääreen tuli neljä mustaa opiskelijamiestä (Ezell Blair, Jr., Franklin McCain, Joseph McNeil ja David Richmond) istumaan tilatakseen kahvin. Heille ei tarjoiltu, mutta he istuivat paikoillaan sulkemisaikaan asti. Protestoijien määrä kasvoi päivä päivältä satoihin niin, että mukana oli myös valkoisia opiskelijoita, koko ravintola täyttyi aamusta iltaan ja sen toiminta kävi mahdottomaksi. Jo viikon kuluttua sit-init laajentuivat osavaltion muihin opiskelijakaupunkeihin Winston-Salemiin, Durhamiin, Raleigh’iin ja Charlotteen sekä Kentuckyn osavaltion Lexingtoniin. Maaliskuun loppuun 1960 mennessä istumaprotesteja järjestettiin jo 55 kaupungissa 13 eri osavaltiossa. Huhtikuussa Raleigh’ssa perustettiin opiskelijoiden väkivallattoman vastarinnan koordinointikomitea SNCC. Monet yritykset lopettivat rotuerottelun pian sit-ineissä menetettyjen tuottojen vuoksi, mutta Woolworth-ketju teki sen vasta 1965. Vastarinnan tuloksena säädettiin vuonna 1964 kansalaisoikeuslaki, joka teki rotuerottelusta kiellettyä. Greensboron Woolworth-rakennus toimii nykyisin ihmisoikeuskeskuksena ja -museona. Alkuperäinen lounastiski on Smithsonian-kansallismuseon kokoelmissa Washington DC:ssä.
Talous
thumb|vasen|Koury-kongressikeskus. Greensboro on ollut 1900-luvun vaihteesta lähtien merkittävä tekstiiliteollisuuskeskus, joka tunnetaan etenkin denim-kankaan kudonnasta ja farmarihousutuotannostaan lempinimellä ”Jeansboro”. Siellä syntyi muun muassa Blue Bell -yhtiö, joka vuonna 1947 toi markkinoille Wrangler-farkut. Vuonna 1986 Blue Bellin osti Yhdysvaltojen suurin vaatealan pörssiyhtiö VF Corporation, joka siirsi 1998 pääkonttorinsa Greensboroon. Syksyllä 2018 VF ilmoitti siirtävänsä pääkonttorinsa Coloradon osavaltion Denveriin, mutta Greensboroon jää yhtiön Wrangler- ja Lee-farkkumerkkejä hallinnoiva, VF:stä eriytettävä uusi pörssiyhtiö Kontoor Brands.
Terveydenhoidon ja koulutuksen ohella Greensboron suurimpia työnantajia ovat vaatetus- ja sisustustuotteiden valmistaja Ralph Lauren (2 800 työntekijää vuoden 2018 paikkeilla), Volvon ja sen tytäryhtiön Mackin kuorma-autotehtaat ja pääkonttorit (2 200) sekä BB&T-finanssipalveluyritys (1 900).
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Greensborossa aikavälillä 2013–2017 olivat 44 978 Yhdysvaltain dollaria ja henkilöä kohden 27 849 dollaria. 19,2 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö
thumb|[[Bennett College.]] Knoxvillen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 269 666 ja vuoden 2018 arvion mukaan 294 722. Suuremman metropolialueen asukasluku oli vuonna 2010 723 801. Kaupungin asukkaista 48 % oli taustaltaan valkoisia, 41,8 % afroamerikkalaisia, 0,4 % intiaaneja, 7,3 % latinoja mistä tahansa rodusta ja 4,4 % aasialaisia. 8,1 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä kuin englantia ja 13 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Koulutus
thumb|[[Pohjois-Carolinan yliopiston Aycock-auditorio.]] Yksi Pohjois-Carolinan yliopiston 16 kampuksesta (UNCG) sijaitsee Greensborossa. Kaupungissa on myös Guilford College, afroamerikkalaisille naisille tarkoitettu Bennett College sekä North Carolina Agricultural and Technical State University.
Peter Hummelgaard
Peter Hummelgaard Thomsen (s. 17. tammikuuta 1983 Tårnby) on tanskalainen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko ja Tanskan oikeusministeri joulukuusta 2022. Aiemmin hän on toiminut tasa-arvoministerinä sekä työministerinä. Hän on istunut kansankäräjillä vuodesta 2015. Vuosina 2008–12 hän oli Tanskan sosiaalidemokraattisten nuorten puheenjohtaja.
Yttrium
Yttrium on maametalleihin kuuluva metallimainen alkuaine. Se on jaksollisessa järjestelmässä 39. alkuaine. Sen tiheys huoneenlämmössä on 4,47×10³ kg/m³. Sen sulamispiste on 1 796 K, kemiallinen merkki Y ja atomipaino 88,91. Alkuaineen löysi suomalainen kemisti Johan Gadolin 1794. Yttrium on nimetty ruotsalaisen kylän Ytterbyn mukaan.
Yttriumia käytetään yleisesti lasereissa sekä suprajohteissa. Tämän lisäksi sitä voidaan käyttää muiden metallien vahvistamiseen sekä fosforin kanssa punaisen värin tuottamiseen televisioihin ja tietokonenäyttöihin.
Ominaisuudet
left|thumb|Yttriumia Metallinen yttrium on väriltään hopeanvalkoista, ja sen pinta on kirkas, kuten muillakin metalleilla. Siitä voidaan valmistaa myös tummanharmaata tai mustaa jauhetta. Sen kiderakenne on heksagoninen. Sen sulamispiste on 1 796 kelviniä ja kiehumispiste 3 610 kelviniä. Yttrium on kovaa, kestää kulutusta eikä ruostu. Se johtaa hyvin sähköä.
Yttrium on kemiallisilta ominaisuuksiltaan muiden maametallien kaltainen. Se esiintyy luonnossa ionina Y3+
Historia
Tarina yttriumin löytymisestä alkaa vuonna 1787 Ytterbyn kaivoksesta, joka sijaitsi Ruotsissa, Vaxholmin kunnan Resarön saaressa, ja josta hankittiin paikalliselle keramiikkateollisuudelle korkealaatuista raaka-ainetta. Harrastelijageologi luutnantti Carl Axel Arrhenius, Vaxholmin varuskunnasta, huomasi tutkiessaan mineraaleja kyseisessä kaivoksessa, että pegmatiitin lohkeamassa kvartsin ja maasälvän päällä oli jotain hiilenkaltaista mustaa, mutta raskasta ainetta. Hän ajatteli aineen sisältävän juuri löydettyä uutta alkuainetta volframia. Arrhenius kutsui mustaa mineraalia ytterbiitiksi Ytterbyn kaivoksen mukaan ja lähetti siitä näytteitä muutamille tutkijoille.
Tukholmalainen kaivostarkastaja Bengt Reinhold Geijer (1758–1815) suoritti Arrheniuksen ottamalle mineraalinäytteelle karkean analyysin. Hän totesi, että näyte sisältää rautaa ja arveli, että se saattaisi sisältää myös volframia. Kokenut kemisti Sven Rinman (1720–1792) ei myöskään pystynyt sen paremmin analysoimaan näytettä.
Arrhenius kuitenkin toimitti näytteen mineraalista Turun akatemian kemian professorille Johan Gadolinille, joka oli aikaisemmin työskennellyt kemian professorina Uppsalan yliopistossa. Gadolinin huolelliset tutkimukset osoittivat, että mineraalissa oli uusi, alumiini- ja kalsiumoksidia muistuttava maametallioksidi. Vuonna 1794 Gadolin totesikin, että näyte sisältää todennäköisemmin:
”31 osaa piioksidia, 19 osaa alumiinioksidia, 12 osaa rautaoksidia ja 38 osaa tuntematonta maametallioksidia.” -Johan Gadolin 1794
Ruotsalainen kemisti Anders Ekeberg vahvisti Gadolinin tulokset tuntemattomasta maametallioksidista vuonna 1797. Ekeberg ehdotti uudelle maametallioksidille nimeä yttria, ja siten uusi metalli nimettiin yttriumiksi Ytterbyn kylän mukaan.
Gadolin ja Ekeberg eivät huomanneet, että heidän ensimmäiset analyysinsa mineraalinäytteestä olivat virheellisiä. Aine, jota kumpikin piti alumiinioksidina, olikin itse asiassa berylliumoksidia. Berylliumin löysikin virallisesti ranskalainen kemisti Louis Nicolas Vauquelin vuonna 1798. Myöhemmin Ekeberg vahvisti, että heidän tutkimassaan näytteessä olikin alumiinioksidin tilalla berylliumoksidia.