cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pioglitatsoni
Pioglitatsoni (C19H20SN2O3) on tiasolidiinidionijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä kakkostyypin diabeteksen hoidossa verensokeritasoa alentavana lääkkeenä.
Ominaisuudet
Pioglitatsoni on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta. Pioglitatsonin käyttö diabeteksen hoidossa perustuu siihen, että se aktivoi peroksisomiproliferaattoriaktivoituja reseptoreja. Näitä reseptoreja on erityisesti rasvakudoksessa sekä hieman vähemmän lihaksissa ja maksassa. Näiden reseptorien aktivoituminen johtaa siihen, että solujen herkkyys insuliinille kasvaa. Pioglitatsonia voidaan käyttää kakkostyypin diabeteksen hoidossa joko ainoana lääkkeenä tai yhdistelmähoitona esimerkiksi metformiinin kanssa.
Haittavaikutukset
Tyypillisiä pioglitatsonin aiheuttamia haittavaikutuksia ovat pääkipu ja ylähengitystieinfektiot. Muita mahdollisia haittavaikutuksia ovat nesteen kertyminen elimistöön ja siitä aiheutuva turvotus, painonnousu, liian alhainen verensokeritaso ja anemia. Pioglitatsoni on maksatoksista, mutta vaikutus ei ole yhtä merkittävä kuin esimerkiksi troglitatsonilla. Pioglitatsoni voi lisätä riskiryhmällä sydäntapahtumia.
Walter Egan
Walter Eugene Egan (2. kesäkuuta 1881 Chicago – 12. syyskuuta 1971 Monterey) oli yhdysvaltalainen golfaaja ja olympiavoittaja.
Egan osallistui Saint Louis´n kesäolympialaisiin 1904, missä hän voitti joukkuepelin kultaa. Yksinpelissä hän oli karsinnan neljäs, mutta hävisi ensimmäisellä pudotuspelikierroksella Albert Lambertille ja sijoittui jaetulle 16:nnelle sijalle.
Eganin serkku Chandler Egan pelasi myös Saint Louisin kesäolympialaisten kultaa voittaneessa joukkueessa.
Kalle Kainuvaara
Kalle Kainuvaara (synt. Inberg, 19. maaliskuuta 1891 Kuopio – 21. lokakuuta 1943 Äänislinna) oli suomalainen uimahyppääjä, nykyaikainen viisiottelija ja olympiaedustaja.
"Karhu-Kalle" osallistui uimahypyissä Tukholman vuoden 1912 ja Antwerpenin vuoden 1920 kesäolympialaisiin. Antwerpenissä Kainuvaara oli ilmoitettu myös nykyaikaiseen viisiotteluun, johon hän ei kuitenkaan osallistunut. Kainuvaara heitti myös keihästä. Hän oli Suomen keihäänheiton 1915 vuositilastossa 36. tuloksella 47,85, joka oli saavutettu paremmalla kädellä kahden käden kilpailussa 6. kesäkuuta Kuopiossa.
Kainuvaara voitti kerroshyppyjen Suomen-mestaruuden vuosina 1920–1923 sekä 1926 ja 1927. Lisäksi hän voitti vuonna 1926 suorien hyppyjen Suomen-mestaruuden.
Antwerpeniin matkatessaan Kainuvaara oli ottanut mukaansa elävän karhun, joka hänen oli tarkoitus myydä perillä hyvään hintaan. Kisajärjestäjät kuulivat kuitenkin asiasta, ja lopulta karhu myytiin Kainuvaaran harmiksi halvalla paikalliseen eläintarhaan.
Kainuvaara taisteli jatkosodassa majurina. Hän kuoli sydänhalvaukseen Äänislinnassa lokakuussa 1943.
Viitteet
Kuopion tuomiokirkkosrk syntyneet 1889-1898 (MKO23-31)  Sivu 99-100  ; SSHY http://www.sukuhistoria.fi/sshy/sivut/jasenille/paikat.php?bid=19017&pnum=50 / Viitattu 27.06.2023
Palkomahongit
Palkomahongit (Afzelia) on hernekasvisuku (heimo Fabaceae). Siihen kuuluu 12 afrikkalaista ja aasialaista puulajia.
Tuntomerkit
Suvun erikoistuntomerkki on kukassa, jossa on neljä erillistä verholehteä, mutta vain yksi terälehti (muut joko puuttuvat kokonaan tai ovat surkastuneita). Hetiö käsittää viisi toiminnallista hedettä ja kaksi joutohedettä. Palot ovat pitkulaisia, puutuneita, ja niissä on mustia siemeniä, jotka ovat punakeltaisen tai punaisen siemenvaipan ympäröimiä.
Käyttö
Monet lajeista tuottavat puuainesta, joka on käyttökelpoista huonekaluihin ja paikallisesti rakennuksiin. Tunnetuin näistä lajeista on länsiafrikkalainen Afzelia africana, jota käytetään myös koristepuuna. Se kasvaa metsänreunamilla ja savanneilla ja saavuttaa n. 30 metrin korkeuden. Sen kukat ovat tuoksuvia; terälehti on valko- ja punasuoninen. Lehdet ovat parilehdykkäisiä ja nahkeita.
Lajeja
Palkomahonkilajit nykyisin ovat:
Esapekka Lappi
Esapekka Lappi (s. 17. tammikuuta 1991 Pieksämäki) on suomalainen ralliautoilija.
Ura
Lappi voitti rallin SM-sarjan vuonna 2012 voittamalla kaikki seitsemän osakilpailua yhdessä kartanlukijansa Janne Fermin kanssa. Lokakuussa 2012 Lappi voitti Puolan rallin, joka oli osa rallin Euroopan-mestaruussarjaa.
Vuosina 2013–2016 Lappi kilpaili Škoda Motorsportin tallissa tehdaskuljettajana MM-sarjan oheisluokkana ajettavassa FIA:n World Rally Championship-2 -sarjassa. Hän ajoi Citroënin WRC-tehdastiimissä MM-sarjaa vuonna 2019
Lappi voitti Skodalla vuoden 2016 Suomen MM-rallissa WRC 2 -luokan. Lappi voitti myös WRC2-sarjan mestaruuden vuonna 2016.
Lapista tuli kaudelle 2017 Tommi Mäkisen johtaman Toyota Gazoo Racingin kolmoskuljettaja kahden muun suomalaisen (Jari-Matti Latvala ja Juho Hänninen) lisäksi. Lappi ei kuitenkaan tule ajamaan täyttä MM-sarjaa, vaan aloittaa sarjan omalta osaltaan myöhemmin, mahdollisesti keväällä 2017. Hän voitti ensimmäisen MM-osakilpailunsa vuoden 2017 Suomen rallissa, uransa neljännessä WRC-autolla ajetussa MM-rallissa. Toisen kerran palkintopallille hän ajoi Sardinian rallissa 2018 ollen kolmas.
Lappi ajoi MM-rallikaudella 2022 Toyotalla ja vuorotteli tallin kolmosautossa Sébastien Ogierin kanssa. Kauden 2022 jälkeen kerrottiin, että Lappi siirtyy MM-rallikaudelle 2023 Hyundaille, jossa hän ajaa täyden kauden.
Rallin MM-sarjan tulokset
(Tulosselitteet)
Artemiin temppeli (Efesos)
Artemiin temppeli eli Artemision oli antiikin aikainen Efesoksen Artemiille omistettu kreikkalainen temppeli, joka sijaitsi Efesoksen kaupungin lähellä Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Se oli pyhitetty ikivanhalle anatolialaiselle jumaluudelle ja nimetty tähän yhdistetyn kreikkalaisen Artemis-jumalattaren mukaan. Temppeli luettiin yhdeksi maailman seitsemästä ihmeestä. Sen rauniot sijaitsevat nykyisen Selçukin kaupungin lähellä,  ja ovat osa Efesoksen arkeologista kohdetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Artemiin temppeli oli suuresti kunnioitettu antiikin maailmassa, ja sitä kunnioittivat niin kreikkalaiset, lyydialaiset ja persialaiset kuin seutua myöhemmin hallinneet makedonialaiset ja roomalaisetkin. Paikalla oli historian kuluessa useita eri temppeleitä. Ensimmäinen suurikokoinen temppeli rakennettiin arkaaisella kaudella noin 560–550 eaa. alkaen, ja se uusittiin tulipalon jälkeen klassisen ja hellenistisen kauden taitteessa noin 350–230 eaa. Kumpikin näistä temppeleistä oli yksi koko antiikin Kreikan suurimpia temppelirakennuksia. Nykyisin temppelistä on jäljellä vain sen perustuksia ja yksi kunnostettu pylväs.
Arkaainen ja klassinen kausi
Artemiin temppelin paikalla on ollut kulttitoimintaa jo pronssikaudella ennen joonialaisten kreikkalaisten tuloa alueelle. Varhaisin pienikokoinen kreikkalainen temppeli, joka sijaitsi myöhemmän, tunnetumman temppelin paikalla, rakennettiin 700-luvulla eaa. Seuraavan kerran pyhäkköaluetta uusittiin arkaaisella kaudella 600-luvun eaa. lopulla tai 500-luvun eaa. alussa.
Lyydian muodostuttua uhkaksi efesoslaiset omistivat koko kaupunkinsa Artemiille yhdistämällä sen temppeliin seitsemän stadioninmitan (n. metriä) pituisella köydellä. Tämä tarkoittaa temppelin yhdistämistä kaupungin alkuperäiseen paikkaan Koressoksen akropoliilla, ja ajoitetaan noin vuoteen 565 eaa. Ensimmäistä suurempaa Artemiin temppeliä alettiin rakentaa noin vuonna 560–550 eaa. Se rakennettiin aikaisemman pienen temppelin ympärille. Temppelin arkkitehdit olivat Khersifron Knossoslainen ja hänen poikansa Metagenes. Näitä on kuitenkin ehdotettu myös varhaisemman, 700-luvun eaa. temppelin arkkitehdeiksi.
Lyydian kuningas Kroisos tuki uuden temppelin rakentamista rahallisesti saatuaan Efesoksen valtansa alle, ja kustansi muun muassa suuren osan sen pylväistä. Nykyisin katsotaan, että Kroisoksen tavoitteena oli vahvistaa Efesoksen Artemiin asemaa seudun yhteisenä jumaluutena, joka yhdisti sekä kreikkalaisia että ei-kreikkalaisia asukkaita, siinä missä kreikkalaiset olivat aiemmin palvoneet omia helleenisiä jumaliaan ja paikalliset puolestaan Kybeleä. Samalla hän halusi luoda kulttipaikan, joka nousisi samalle tasolle Didyman Apollonin temppelin ja Samoksen Heraionin kanssa.
Efesoksen temppeli oli yksi joonialaisten pyhimpiä paikkoja, ja sai maineensa ansiosta paljon votiivilahjoja. Herodotos mainitsee temppelin yhtenä kreikkalaisten suurista saavutuksista yhdessä Heraionin kanssa. Fokaialaiset veivät Efesoksen Artemiin kultin Massaliaan, ja sieltä se päätyi Massalian omiin siirtokuntiin Emporioniin ja Rhodeen. Hispanian Dianion eli Artemision sai nimensä siellä olleesta Efesoksen Artemiin temppelistä. Efesoslainen filosofi Herakleitos omisti teoksensa Luonnosta Artemiin temppelille sijoittaen teoksen sinne. Ksenofon talletti temppeliin osuutensa kymmenentuhannen sotaretken saaliista. Kun hän asettui Skillukseen, hän rakensi sinne Artemiin temppelin, joka muistutti Efesoksen temppeliä olleen kuitenkin paljon pienempi.
pienoiskuva|vasen|upright=1.05|Ennallistuspiirros Artemiin temppelistä. Philip Schaff, A dictionary of the Bible, 1887. pienoiskuva|vasen|upright=1.05|Artemiin temppelin pienoismalli [[Miniatürk-puistossa Istanbulissa.]] Temppeli paloi vuonna 356 eaa. Perinteisen käsityksen mukaan palo oli tuhopoltto, jonka sytytti paikallinen Herostratos. Legendan mukaan tämä olisi tapahtunut samana yönä, jolloin Aleksanteri Suuri syntyi. Teon vaikuttimeksi on kuvattu halu saada mainetta, joten rangaistukseksi Herostratokselle ilmoitettiin, että hänen nimensä tullaan täydellisesti unohtamaan. Hänen nimensä kirjaaminen missään pysyvässä muodossa asetettiin kuolemantuomion uhalla rangaistavaksi. Herostratoksen voidaan kuitenkin katsoa onnistuneen tavoitteessaan, sillä hänen nimensä muistetaan kaikesta huolimatta edelleen.
Temppelin paloa on kuitenkin esitetty myös tarkoituksenmukaiseksi, koska vanha temppeli oli tuossa vaiheessa vajoamassa maahan huonon maaperän ja Kaystos-joen liettymisen aiheuttamaan maanpinnan kohoamisen vuoksi. Näin tulipalo mahdollisti uuden temppelin rakentamisen paremmille perustuksille.
Klassisen kauden lopulta myöhäisantiikkiin
Palaneen temppelin paikalle rakennettiin samankaltainen ja samat perusmitat säilyttänyt mutta korkeammalla jalustalla sijainnut temppeli. Uuden temppelin arkkitehdit olivat Paionios, Demetrios ja Kheirokrates. Aleksanteri Suuri tarjoutui Efesoksessa käydessään maksamaan sekä sen, mitä temppelin uudelleenrakentaminen oli siihen mennessä maksanut että tulevat kustannukset, jos saisi sijoittaa temppeliin omistuspiirtokirjoituksen, jolla omistaisi sen Artemiille omalla nimellään. Efesoslaiset kuitenkin kieltäytyivät tästä avusta. Kerrotaan, että efesoslaiset myivät omaisuuttaan ja naiset luopuivat koruistaan temppelin rakentamiseksi, ja rahaa saatiin myös vanhan temppelin pylväät myymällä. Temppeli oli pääosiltaan valmis 200-luvun eaa. puolessa välissä. Plinius vanhemman mukaan sen valmistumiseen olisi mennyt 120 vuotta, mikä tarkoittaisi noin vuosia 350–230 eaa.
Demokritos Efesoslaisen kerrotaan kirjoittaneen temppelistä kirjan. Hellenistisellä kaudella temppeli luettiin yhdeksi maailman seitsemästä ihmeestä. Pyhäkköalueella tehtiin kautta historian lukuisia lisäyksiä ja muutoksia. Roomalaisella kaudella alueelle lisättiin keisarikulttiin liittyneitä pyhäkköjä. Laajamittaisia kunnostus- ja rakennustöitä suoritettiin muun muassa keisari Tituksen aikana 79–81 jaa. Gootit tuhosivat temppelin myöhemmällä roomalaisella kaudella vuonna 263. Se rakennettiin uudelleen vielä osittain, kunnes se tuhottiin lopullisesti myöhäisantiikin aikaan vuonna 401, samaan aikaan kuin kultti päättyi. Tuolloin temppeli oli todennäköisesti ensimmäisiä, joka päätyi kohteeksi kristittyjen alkaessa vastustaa pakanallisia kultteja.
Suurikokoiselle temppelille tai sen raunioille ei ollut kristillisellä ajalla enää muuta käyttöä kuin käyttää sen kiviä uudelleen. Temppelin osia käytettiin muun muassa Efesoksen Pyhän Johanneksen basilikakirkon rakentamiseen. Jossakin vaiheessa 400-lukua myös temppelin itsensä paikalle rakennettiin kirkko sen kiviä uudelleenkäyttäen. Se oli mahdollisesti omistettu Neitsyt Marialle, jonka kultti Efesoksessa tavallaan jatkoi neitsyt Artemiin kulttia. Temppelin ja Efesoksen muiden rakennusten osia vietiin myös muualle, aina Konstantinopoliin saakka, missä temppelin pylväitä arvellaan käytetyn muun muassa Hagia Sofian rakentamiseen. Osien uudelleenkäyttö selittää suurikokoisen temppelin häviämisen lähes kokonaan ajan kuluessa. Lopulta temppelin rauniot peittyivät, kun maanpinta alueella kohosi joen liettymisen seurauksena samalla kun rannikko Efesoksen kohdalla siirtyi kauemmaksi.
Tutkimus ja kaivaukset
Temppelin raunioita yritettiin etsiä pitkään, järjestelmällisemmin 1800-luvun alkupuolelta saakka. Lopulta J. T. Woodin johtama, British Museumin rahoittama ryhmä löysi ne vuonna 1869 seitsemän vuoden etsintöjen jälkeen. Kaivauksia jatkettiin vuoteen 1879 saakka. Vuosina 1904–1906 löydettiin D. G. Hogarthin johdolla vielä lisää alueella olleita veistoksia. Vuodesta 1965 temppelin aluetta on kaivanut Itävallan arkeologinen instituutti. Tutkimukset jatkuvat edelleen. Vuosien kuluessa esiin kaivetut osat ovat hautautuneet uudelleen lietteeseen, ja alue tulvii edelleen usein. Lisäkaivauksia suoritetaan kesäisin aina alueen kuivattamisen jälkeen.
Kultti ja mytologia
pienoiskuva|upright|[[Efesoksen Artemis, veistos 100-luvulta jaa. Efesoksen museo.]]
Efesoksen Artemiin kultti syntyi, kun Efesoksen asuttaneet joonialaiset kreikkalaiset kohtasivat alueella paikallisen, vähäaasialaisen jumalatarkultin, ja yhdistivät sen helleeniseen Artemiin kulttiin. Efesoksen Artemis oli kuitenkin hyvin toisenlainen jumalatar kuin varsinaisen Kreikan puolella tunnettu Artemis, joka oli neitsytjumalatar ja metsästäjätär. Efesoksen Artemis oli monirintainen hedelmällisyyden jumalatar, joka esitettiin aasialaisessa ”amatsonilaisessa” asussa. Siinä tavassa, millä tämä esitettiin, ja josta on säilynyt todistusaineistoa veistoksissa ja rahoissa, ei ole juurikaan yhteyttä siihen, miten kreikkalainen Artemis esitettiin.
Kreikkalaisen mytologian mukaan Efesoksen Artemiin temppeli oli amatsonien perustama. Efesoslaiset itse pitivät paikkaa jopa Artemiin syntymäpaikkana. He väittivät, etteivät Artemis ja tämän kaksoisveli Apollon olleet syntyneet Deloksella, kuten yleensä katsottiin, vaan juuri Efesoksessa. Artemiin syntymäpaikka ”Ortygia”, joka yleensä yhdistettiin Ortygiaan saareen ja/tai Delokseen, oli efesoslaisten mielestä Efesoksessa Kenkhreios-virran varrella sijainnut lehto, joka myöhemmin pyhitettiin jumalten käskystä. Se toimi turvapaikkana, ja Apollon itsekin pakeni sinne Zeuksen vihaa surmattuaan kykloopit. Dionysos armahti voittamistaan amatsoneista ne, jotka olivat hakeneet turvaa Artemiin alttarilta. Herakles soi temppelille lisää oikeuksia.
Temppelin Artemiin kulttikuvan katsottiin pudonneen taivaasta. Plinius mainitsee temppelissä olleen puisen Artemiin kulttikuvan. Licinius Mucianus, Pliniuksen aikalainen, sanoi, ettei sitä oltu koskaan vaihdettu, vaikka temppeli oli uusittu monta kertaa. Temppelin papit olivat eunukkeja, ja heidät tunnettiin nimityksellä megabyzoi. Heitä kunnioitettiin suuresti, ja efesoslaiset hankkivat temppeliin sopivia eunukkeja eri puolilta. Temppelin toimintaan osallistui myös neitoja. Artemiin kulttiin kuului Artemisia-juhla, jota vietettiin Artemision-kuussa eli nykyisen maalis-huhtikuun aikoihin. Siihen liittyi urheilu-, teatteri- ja musiikkikilpailuita.
Temppelille lahjoitettiin suuria votiivilahjoituksia, mutta sitä käytettiin myös ikään kuin pankkina varojen ja esineiden tallettamista varten, koska sitä pidettiin arvostuksensa vuoksi turvallisena paikkana. Temppeli oli myös vanha turvapaikka turvananojille. Temppeliä ympäröineen alueen, jonka katsottiin tarjoavan koskemattomuuden, koko vaihteli eri aikoina. Aleksanteri Suuri laajensi sen säteeltään stadioninmitan eli noin 180 metrin laajuiseksi, ja Mithridates VI ulotti sen yhtä kauaksi kuin hänen ampumansa nuoli lensi. Marcus Antonius vielä tuplasi etäisyyden, jonka jälkeen turva-alue käsitti jo osan kaupungistakin. Tämä osoittautui hankalaksi, sillä se teki kyseisestä kaupunginosasta sopivan kaikille laittomuuksille, ja niinpä keisari Augustus kumosi Antoniuksen päätöksen.
Rakennus
Efesoksen Artemiin temppeli sijaitsi useimpien muiden Artemiin temppeleiden tavoin kaupungin ulkopuolella. Se oli rakennettu paikalle, joka oli ollut merenrantaa vielä joonialaisten asutettua Efesoksen noin 1000 eaa. Paikka oli noin 1,5 kilometriä länteen hellenistisen ja roomalaisen kauden Efesoksen keskustasta.
Koska temppeli sijaitsi aina samalla paikalla, paikalla oli todennäköisesti efesoslaisille jonkinlainen kulttimerkitys, joka yleensä selitti pyhäkköjen ja temppeleiden sijainnin. Plinius kuitenkin esitti, että temppeli olisi rakennettu alavalle ja soiselle maalle, jotta se säästyisi paremmin maanjäristyksiltä. W. M. Leake ehdotti aikanaan syyksi sitäkin, että pitkät joonialaiset pylväät näyttävät paremmalta alamaalla, kun taas doorilaisia pylväitä käyttävät rakennukset näyttävät paremmilta korkeammilla paikoilla.
HMS Walrus (1917)
HMS Walrus oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin W-luokan hävittäjä ensimmäisen maailmansodan lopulla.
Artemiin temppeli (Efesos)
Varhaiset arkaaiset pyhäköt
Varhaisin tunnettu vaihe eli 700-luvulla eaa. rakennettu temppeli oli pieni peripteraalitemppeli, jonka koko oli noin 6,5 × 13,5 metriä, ja jonka peristasiksessa oli 4 × 8 pylvästä. Keskiössä oli länteen päin avautunut naos eli cella. Cellan sisällä oli kuuden pylvään päällä levännyt baldakiini, jossa oli temppelin kulttikuva. Temppeli sijaitsi paikalla, joka oli myöhempien, suurikokoisten temppeleiden cellaa, toisin sanoen ne rakennettiin alkuperäisen ytimen ympärille.
HMS Walrus (1917)
Palvelus
Vuonna 1921 alus liitettiin laivueiden kahtia jaon yhteydessä Atlantin laivaston 5. hävittäjälaivueeseen, jonka muut alukset olivat HMS Malcolm, HMS Vanity, HMS Vendetta, HMS Vivacious, HMS Voyager, HMS Waterhen, HMS Wrestler ja HMS Wryneck.
Artemiin temppeli (Efesos)
Varhaiset arkaaiset pyhäköt
Temppeli vaikuttaa olleen aina tulvien uhkaama, ja sitä pyrittiin korottamaan. Lopulta sen peristasis hylättiin ja sen seiniä vahvistettiin. Pyhäkkö saattoi tuhoutua kimmerialaisten hyökkäyksessä. Seuraavaa temppelivaihetta alettiin rakentaa samalle paikalle 600-luvun lopulla tai 500-luvun alussa eaa. Se jäi todennäköisesti kesken, kun suuren temppelin rakentaminen alkoi.
Jo varhaisissa temppeleissä alttari oli temppelin länsipuolella, ja temppelit avautuivat alttarille päin. Myös myöhemmät temppelit paikalla noudattivat samaa asettelua. Tämä oli poikkeuksellista kreikkalaisissa temppeleissä, joissa alttari oli yleensä temppelin itäpuolella, ja temppelin pääsisäänkäynti oli näin myös itäpäässä.
Jordi Cuixart
pienoiskuva|Jordi Cuixart Jordi Cuixart i Navarro (s. 1975 ) on katalaanien kulttuuria edistävän Òmnium Cultural -kansalaisjärjestön puheenjohtaja. Hänet määrättiin 16. lokakuuta 2017 tutkintavankeuteen ilman mahdollisuutta takuisiin. Häntä syytetään yhdessä Assemblea Nacional Catalana -järjestön puheenjohtajan Jordi SànJordi Cuixartchezin kanssa kapinasta, koska he ovat olleet Katalonian itsenäisyyskansanäänestystä ajavien mielenosoitusten pääjärjestäjiä. Vangitsemista on pidetty poliittisena. Muun muassa ihmisoikeusjärjestö Amnesty International on vaatinut Cuixartin vapauttamista.
HMS Walrus (1917)
Palvelus
Huollon jälkeen alus aloitti 6. kesäkuuta 1924 Devonportissa toisen palvelusrupemansa liitettynä edelleen Välimeren laivaston 5. hävittäjälaivueeseen, joka nimettiin 1925 Välimeren laivaston 1. hävittäjälaivueeksi. . Alus siirrettiin 15. marraskuuta 1926 Sheernessin telakalle, mistä se palasi palvelukseen 5. huhtikuuta 1927 Noressa määrättynä edelleen 1. hävittäjälaivueeseen Välimerelle.
Artemiin temppeli (Efesos)
Myöhempi arkaainen temppeli
Noin 560–550 eaa. aloitettu, Kroisoksen rahoittama temppeli edusti joonialaista tyyliä. Sen stylobaatin koko oli 55,1 × 115,1 metriä. Temppeli oli dipteraalitemppeli, toisin sanoen sitä kiersi kauttaaltaan kaksinkertainen pylväsrivistö. Ulkolaidalla oli lyhyillä sivuilla kahdeksan pylvästä ja pitkillä sivuilla 20 tai 21 pylvästä. Erään tulkinnan mukaan pronaoksessa olisi ollut kaksi neljän pylvään riviä, eli kahdeksan pylvästä. Jos pitkillä sivuilla oli 20 pylvästä, tämä tekisi pylväiden kokonaismääräksi 104.
HMS Walrus (1917)
Palvelus
Alus sijoitettiin 30. marraskuuta 1932 Devonportin reserviin, josta se siirrettiin 1934 Rosythiin ylläpidettävään reserviin. Se oli määrä muuttaa vuonna 1938 nopeaksi ilmatorjuntakykyiseksi saattajaksi (WAIR), kun sitä oltiin hinaamassa 13. helmikuuta 1938 Rosythistä Chathamiin aluksen hinausvaijeri katkesi ja se ajautui karille Scarboroughin edustalla. Pelastusmiehistö poisti alukselta runsaasti materiaalia, kun se osoittautui korjauskelvottomaksi. Runko myytiin romutettavaksi Round Brossille Sunderlandiin.
Artemiin temppeli (Efesos)
Myöhempi arkaainen temppeli
Temppeli tehtiin suurista marmorilohkareista, ja niiden työstäminen ja kuljettaminen vaati paljon uusia menetelmiä. Myös temppelin arkkitraavi oli tehty marmorista, ja se on varhaisin tunnettu kreikkalaisen temppelin marmorinen arkkitraavi. Kattorakenteiden sisäosat olivat seetripuusta. Soista maaperää parannettiin sekoittamalla siihen suuria määriä puuhiiltä, mikä on voitu vahvistaa arkeologisesti. Sisällä temppelissä oli pronaos, naos eli cella ja mahdollisesti myös opisthodomos. Naoksen oletetaan olleen sekos eli kattamaton (hypetraali) seinien ympäröimä huone. Sisällä naoksessa ollut jumalattaren kulttikuva oli ateenalaisen Endoioksen 500-luvun eaa. lopulla tekemä.
Joitakin temppelin koristeosia on British Museumissa.
Klassinen temppeli
pienoiskuva|upright|Temppelin veistoksin koristeltu pylväsrumpu, n. 320 eaa. Aihe tuntematon, esittää mahdollisesti [[Thanatosta, Alkestista, Hermestä, Persefonea ja Haadesta (kaikki eivät näy kuvassa). British Museum.]] pienoiskuva|upright=0.42|Ennallistus temppelin [[joonialainen pylväsjärjestelmä|joonialaisesta pylväästä.]]
Uusi temppeli noudatti pääosin alkuperäisen mittasuhteita, ja myös se edusti joonialaista tyyliä. Temppeli oli rakennettu korkealle, 13-portaiselle jalustalle. Sen ylimmän osan eli stylobaatin koko oli 51,5 × 111,5 metriä ja koko jalustan koko noin 64,8 × 125,2 metriä. Jalustan pinta oli noin 2,7 metriä arkaaista temppeliä korkeammalla.
Myös uusi temppeli oli dipteraalitemppeli, toisin sanoen sitä kiersi kauttaaltaan kaksinkertainen pylväsrivistö. Länsipäässä eli pääsisäänkäynnin puolella oli vielä kolmas rivi pylväitä. Lisäksi pronaoksessa oli kaksi neljän pylvään riviä eli kahdeksan pylvästä, ja opisthodomoksen edessä kolme pylvästä. Temppelin pitkillä sivuilla oli yleisimmän tulkinnan mukaan 21 pylvästä. Länsipään lyhyellä sivulla oli kahdeksan pylvästä ja itäpään lyhyellä sivulla yhdeksän pylvästä. Ero selittyi sillä, että länsipäässä kahden keskimmäisen pylvään välit toisiinsa ja viereisiin pylväisiin nähden olivat normaalia suuremmat, kun taas itäpäässä samaan tilaan mahtui kolme pylvästä.
Kaikki tämä tekee temppelin pylväiden kokonaismääräksi 117. Pliniuksen mukaan pylväitä olisi ollut yhteensä 127, mutta tätä pidetään joko hänen tekemänään virheenä tai virheenä säilyneissä käsikirjoituksissa. Pylväiden korkeus oli noin 18,4 metriä (aiemman arvion mukaan noin 17,7 metriä). Plinius mainitsee pylväiden korkeudeksi 60 jalkaa, mikä vastaa nykyarvioita.
Pylväissä säilytettiin alkuperäisten pylväänjalustojen muoto veistoskoristeluineen. Pliniuksen mukaan jokainen pylväs olisi ollut eri kuninkaan lahjoittama, ja niistä 36 olisi ollut koristeltu reliefein. Yhden pylvään koristelut olivat Skopaan tekemiä. Pylväiden säilyneiden kapiteelien halkaisija vaihtelee 1,64–1,82 metrin välillä.
Sisällä temppelissä oli vanhan temppelin tavoin pronaos ja naos ja oletettavasti myös opisthodomos (tai adyton). Naoksen sisäänkäynnin jälkeen oli portaat, jotka laskeutuivat alemmas vanhan temppelin lattiatasolle. Myös tämän temppelivaiheen naos saattoi olla kattamaton. Sisällä temppelissä oli Apelleen maalaus Aleksanteri Keraunoforos. Strabon näki temppelissä myös Thrasonin veistoksia. Opisthodomos toimi todennäköisesti aarrekammiona.
Alttari sijaitsi temppelin länsipuolella aiempien temppeleiden tapaan. Se oli U-kirjaimen muotoinen ja avautui länteen päin, ja sen pituus oli noin 39,7 metriä. Alttari oli koristeltu Praksiteleen veistoksilla. Temppeli oli ympäröity temenos-muurilla, joka rajasi pyhäkköaluetta ja kiersi temppelin noin yhden stadioninmitan eli 180 metrin etäisyydellä. Sen sisäpuolinen alue tarjosi turvaa turvananojille. Roomalaisella kaudella pyhäkköalueelle rakennettiin ilmeisesti Augustukselle omistettu sebasteion.
Temppelin suurta kokoa kuvaa hyvin se, että Ateenan Parthenonin pinta-ala oli sen pinta-alasta vain noin neljännes; tarkemmin se oli sekä pituus-, leveys- että korkeussuunnassa noin 1,66 kertaa Parthenonia suurempi. Nykyajan mitoilla se oli suunnilleen jalkapallokentän kokoinen. Temppeli oli suurempi kuin suurimmatkaan doorilaiset temppelit, kuten Akragaan Olympoksen Zeuksen temppeli ja Selinuksen niin kutsuttu Temppeli G, tai Ateenan korinttilainen Olympoksen Zeuksen temppeli. Samaa kokoluokkaa oli ainoastaan Samoksen samoin joonialaista tyyliä edustanut Heraion.
Myös uuden temppelin koristeosia on British Museumissa. Temppelistä itsestään on paikan päällä jäljellä enää sen perustuksia ja yksi osittain entistetty pylväs.
Retcon
Retcon (, retroaktiivinen juonijatkumo) on fiktiossa tapahtuva ilmiö, jossa tarinan kirjoittaja muuttaa tarinan fiktiivisen maailman faktoja joko jättämällä entiset faktat huomiotta tai selittämällä faktat myöhemmin toisella tavalla – esimerkiksi jonkin hahmon kuolema paljastuu myöhemmin lavastukseksi.
Klassisessa kirjallisuudesta tunnettu esimerkki tämänkaltaisesta juonijatkumosta on Arthur Conan Doylen Sherlock Holmes -kertomuksissa tapahtunut mestarisalapoliisi Sherlock Holmesin kuolema kirjoittajan haluttua lopettaa tarinoiden kirjoittamisen, joka myöhemmissä tarinoissa selostettiinkin lavastetuksi, kun kirjoittaja päättikin jatkaa tarinoiden kirjoittamista. Vastaavaa menettelyä käytti myös J. R. R. Tolkien muuttaessaan eräitä tarinan yksityiskohtia kirjojensa Hobitti eli sinne ja takaisin ja myöhemmin kirjoitetun Taru sormusten herrasta välillä.
Rise (Skilletin albumi)
Rise on Skilletin kahdeksas studioalbumi. Se julkaistiin 25. kesäkuuta 2013 levymerkillä Word Records.
Antinomismi
Antinomistit ovat uskonpuhdistuksen aikainen kristillinen ryhmittymä, joka korosti syntien anteeksiantamista, mutta vähätteli syntiä ja hengellistä lakia. Antinomismin synnyttäjä oli Martti Lutherin ystävä Johannes Agricola. Antinomistien pääväittämä on, ettei lakia tulisi saarnata ollenkaan. Eli että hengellisen lain sijasta uskon synnyttää evankeliumi. Hengellinen laki poistettiin kokonaan käytöstä. Luther kirjoitti antinomisteja vastaan kirjan "Antinomilaisia vastaan". Luther on myös todennut Agricolasta: "ettei kukaan paavi ole häntä kiusannut niin paljon kuin Agricola". Antinomistisen opin toinen äärilaita on oppi lain kolmannesta käytöstä.
Antinomistinen riita syntyi luterilaisessa kirkossa 1500-luvulla siitä, onko lain saarnaaminen tarpeellista vai ei.
Maallikkosaarnaaja Anne Hutchinsonia syytettiin antinomismista Bostonissa 1630-luvun lopulla ja hänet karkotettiin Massachusettsin lahden siirtokunnasta.
Burn It Up
Burn It Up on keravalaisen rockabilly-yhtye Teddy & the Tigersin toinen, vuonna 1978 ilmestynyt studioalbumi.
LP-levyn on kustantanut tamperelaisen Unitor Oy:n Poko Rekords ja sen luettelotunnus on PÄLP 4. Tuottajina ja äänittäjinä ovat olleet Richard Stanley ja pseudonyymi Johnny Flight. Albumi on äänitetty syksyllä 1978 "Grasvillessä" Microvoxin studioilla.
Takakannen teksteissä kuvitteellinen Grassvillessä toimivan rockabilly-radioasema KXEZ:n DJ Tex Moondog juontaa kuulijoille kohta soittamansa uuden Teddy & the Tigersin levyn.
Teddy & the Tigers Fan Club on toiminut Keravalla ja managerointia on hoitanut Kari Heimonen niin ikään keravalaisesta Sherwood-T Companysta.
LP-levyn kannen on valmistanut Kirjapaino E. Kuronen.
Major League Baseball -kausi 1928
Major League Baseball -kauden 1928 päätteeksi pelatussa World Series -ottelusarjassa kohtasivat New York Yankees ja St. Louis Cardinals. Yankees voitti mestaruuden suoraan neljässä ottelussa.
Danny Huston
Danny Huston (s. 14. toukokuuta 1962) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja.
Huston syntyi Roomassa menestyneelle elokuvaohjaajalle John Hustonille ja kirjailija Zoe Sallisille. Hän on näyttelijä Anjelica Hustonin ja käsikirjoittaja Tony Hustonin velipuoli, näyttelijä Jack Hustonin setä ja Oscar-palkitun Walter Hustonin lapsenlapsi.
Vuonna 1988 hänen isänsä toimi tuottajana Dannyn ensimmäiselle elokuvaohjaukselle. Tämä elokuva perustui Thornton Wilderin viimeiseen romaaniin, Theophilus Northiin, ja se julkaistiin nimellä Mr. North. Vuoden 1995 elokuvassa Leaving Las Vegas Danny siirtyi myös kameran eteen ja on näytellyt siitä lähtien yli 20 elokuvassa, kuten pääosissa John Saylesin Silver Cityssä ja Orson Wellesin Fade to Blackissa. Hän myös esiintyi X-Men Origins: Wolverine -elokuvassa vuonna 2009.
Filmografia
pienoiskuva|Danny Huston sisarensa [[Anjelica Hustonin seurassa vuoden 1990 Oscar-gaalassa.]]
Hysteria (Musen kappale)
Hysteria on yksi Musen kolmannen Absolution-studioalbumin singleistä. Se julkaistiin 2003, ja sen b-puolella on 	”Eternally Missed”. Single nousi Britannian singlelistalla parhaimmillaan sijalle 17. Hysteria-kappaleesta on tehty musiikkivideo, jolla esiintyy mm. näyttelijä Justin Theroux.
Kertolasku
Kertolasku on yksi aritmetiikan laskutoimituksista ja jakolaskun käänteisoperaatio. Kertolasku on lyhennysmerkintä toistetulle yhteenlaskulle, jossa sama luku lasketaan yhteen monta kertaa. Esimerkiksi 3 · 2 (luetaan kolme kertaa kaksi) on sama kuin 2 + 2 + 2, eli kolme kakkosta laskettuna yhteen.
Kertolaskun tuloksesta käytetään nimeä tulo. Kertolaskun jäsenet ovat tekijöitä. Kahden luvun kertolaskussa ensimmäinen tekijä on kertoja ja jälkimmäinen kerrottava. Lukujen 1–10 tulot luetellaan kertotaulussa.
Ominaisuuksia
Seuraavat laskulait pätevät kaikille kokonaisluvuille sekä myös reaaliluvuille ja kompleksiluvuille a, b ja c:
Merkintä
Kertolaskua merkitään tavallisesti rivinkeskisellä pisteellä eli kertopisteellä (·). Vaihtoehtoisesti etenkin yleiskielessä käytetään vinoristiä eli kertomerkkiä (×) tai joskus sen korvikkeena x-kirjainta. Varsinkin ohjelmointikielissä kertolaskun merkkinä käytetään asteriskia (*).
Luvuilla laskettaessa kertomerkki merkitään aina näkyviin, mutta algebrassa se jätetään kirjaimella merkityn luvun edestä usein pois. Esimerkiksi x · y = xy, ja 5 · x = 5x, mutta aina kirjoitetaan 5 · 4.
Välilyöntien käytöstä kertomerkin yhteydessä standardi SFS 4175 toteaa seuraavasti: "Kertomerkin kummallekin puolelle tulee yleensä välilyönti, mutta välit voidaan jättää pois, jos kerrottavat ovat pelkkiä lukuja tai algebrallisia tunnuksia." Jos tietokoneella kirjoitettaessa halutaan estää lausekkeen tai yhtälön jakautuminen eri riveille, voidaan käyttää niin sanottuja sitovia välilyöntejä.
Allekkain 1
Aivan kuten yhteenlasku, kertolasku voidaan suorittaa allekkain.
Esimerkki:
Kertominen aloitetaan oikealta: 6 · 9 = 54, ykkösten alle 4 ja muistiin: 5 , sitten 6 · 7 = 42 + muistista 5 = 47 = kymmenien alle 7 ja muistiin: 4 eli satojen alle 4; 79 · 6 = 474.
Jatketaan: 7 · 9 = 63, kymmenien alle 3 ja muistiin: 6 , sitten 7 · 7 = 49 + muistista 6 = 55 = satojen alle 5 ja muistiin: 5 eli tuhansien alle 5; 79 · 7 = 553.
Allekkain 2
Karl Menninger esittelee kirjassaan Laskemisen taitokeinoja erilaisen tavan kertoa allekkain. Päinvastoin kuin tavallisessa allekkainlaskussa, kerrotaan ensin kohdakkain olevat numerot ja sitten ristiin viereiset ja niin edelleen. Merkitsemällä kaksinumeroiset osatulot oikeille paikoilleen lasketaan yhteen ja saadaan tulo.
Esimerkki: Lasketaan tulo 123 · 321.
Ensimmäisessä vaiheessa kerrotaan sadat (S), kymmenet (K) ja ykköset (Y) keskenään ja merkitään osatulot kaksinumeroisina viivan alle:
Sitten kerrotaan ristiin: S·K + K·S, K·Y + Y·K:
123 ·321  030403                    S·K + K·S = 1·2 + 3·2 = 8 → 08 0808                    K·Y + Y·K = 2·1 + 3·2 = 8 → 08
Lopuksi kerrotaan: S·Y + Y·S:
123 ·321  030403   0808    10                      S·Y + Y·S = 1·1 + 3·3 = 10
123 ·321  030403   0808    10   ---   39483
Toinen esimerkki, tällä kertaa suoraan merkittynä:
387 ·765 214835 7482   64 296055
Kertolaskualgoritmeja
Tietokoneita ohjelmoitaessa on otettava huomioon eri operaatioiden vaatimat erilaiset suoritusajat. Tätä varten on kehitetty allekkain kertolaskua nopeampia menetelmiä, esimerkiksi Schönhagen-Strassenin algoritmi, Karatsuban kertolaskualgoritmi ja nopea Fourier'n muunnoksen algoritmi.
Skarhultin linna
thumb|300px thumb|300px
Jelena Vesnina
Jelena Sergeevna Vesnina (s. 1. elokuuta 1986 Lviv, Ukrainan sosialistinen neuvostotasavalta) on venäläinen tennispelaaja. Vesninan paras sijoitus kaksinpelissä on 21 ja nelinpelissä kolmas. Hän on voittanut urallaan kaksi WTA-turnausta kaksinpelissä ja kymmenen turnausta nelinpelissä, joista merkittävimpänä Ranskan avointen nelinpelimestaruus vuodelta 2013. Hänen valmentajanaan toimii entinen tennispelaaja Andrei Chesnokov.
Skarhultin linna
Linna rakennettiin mahdollisten vihollisten vuoksi. Vielä nykyisinkin muureissa näkyy jälkiä ampumakäytävistä ja tykkien paikoista. Sen ympärillä on ollut vallihauta.
Linna ei ole avoinna yleisölle. Joitakin huoneita ja ympärillä sijaitsevia taloja vuokrataan ihmisille. Kun prinssi Carl Philip opiskeli Ruotsin maatalousyliopistossa, hän majoittui linnassa.
Omistajat
Vanhin varmasti tiedetty omistaja oli tuomari Johannes Nielsen 1350-luvulla ja linna säilyi sukulaisten omistuksessa vuoteen 1624, jolloin Oluf Steensen kuoli. Hänen tyttärensä kautta linna siirtyi tanskalais-skånelaiseen omistukseen, joilta linna myytiin eteenpäin 1661. Uusi omistaja oli kreivi Pontus Fredrik de la Gardie, joka ei kuitenkaan luultavasti koskaan ehtinyt viettämään linnassa pitkiä aikoja kerrallaan. Hänen leskensä kuoleman jälkeen vuonna 1723 linna siirtyi tyttärentyttären pojalle Erik Brahelle, jolta linna siirtyi edelleen tämän pojalle. Linna oli asumattomana melkein sata vuotta ja siellä vierailtiin vain harvoin. Poika Magnus Fredrik Brahen kuoltua perilliset myivät linnan Kaarle XIV Juhanalle, jonka jälkeen linna myytiin vapaaherra Carl Johan Gustaf Adolf Julius von Schwerinlle. Von Schwerinin aikana linnasta tuli pitkästä aikaa pysyvästi asuttu tila ja restaurointitöitä jatkettiin. Nykyisin linnan omistaa Carl Johan von Schwerin, joka asuu siellä perheineen.
Kristillisdemokraatit (Ruotsi)
Kristillisdemokraatit (, lyhyemmin KD on ruotsalainen kristillisdemokraattinen ja porvarillinen puolue. Kristillisdemokraattien puheenjohtajana on vuodesta 2015 lähtien toiminut Ebba Busch.
KD kuvaa itsensä kristillisdemokraattisena puolueena joka uskoo vapauteen, markkinaystävällisyyteen ja lähimmäisvastuuseen. Politiikassaan puolue on korostanut hoitoa, turvallisuutta ja sydänmaan puolustamista.
Kristillisdemokraateilla on Euroopan parlamentissa kaksi edustajaa: Sara Skyttedal ja David Lega. Puolue on Suomen sisarpuolueen tavoin parlamentin suurimman puolueryhmän, Euroopan kansanpuolueen, jäsen. Puolueeseen kuuluu kansainvälinen järjestö KIC, naisjärjestö, nuorisojärjestö sekä opiskelijajärjestö.
Arvot ja lähestymistapa
Kristillisdemokraatit on korostanut itseään aatepuolueena, joka uskoo vapauteen ja markkinaystävällisyyteen sekä lähimmäisvastuuseen. Puolue on korostanut itseään porvarillisena puolueena joka korostaa hoitoa, turvallisuutta ja sydänmaan asioita. Puolue korostaa itseään osana eurooppalaista kristillisdemokratiaa, joka on ollut vastavoima voimakkaan totalitaarisille liikkeille kuten natsismille ja kommunismille. Samoin puolue yhdistyy ruotsalaiseen kansanliiketaustaan, joka korostaa ruotsalaisia arvoja. Puolueen mukaan kristillisdemokratia tunnistaa liberalismia ja sosialismia paremmin yksilön ja yhteisön vuorovaikutuksen ja tunnistaa arvojen merkityksen yhteisölle. Puolue pitää liberalismia ja sosialismia utopioina, jotka sivuuttavat ihmisen epätäydellisyyden.
Ruotsalainen kristillisdemokratia on 2010-luvulla vahvistanut profiiliaan selkeän asiapitoisella linjalla. Ebba Buschin puheenjohtajakaudella puolue on ottanut tiukan maahanmuuttolinjan ja vähentänyt profiloitumista kehitysapukysymyksissä. Buschin kaudella puolueen on kuvattu siirtyneen sosiaalisista kysymyksistä selvimmin oikealle. Viittaukset arvo- ja etiikkakysymyksiin ovat olleet selvästi aikaisempaa vähäisempiä. Muutos politiikassa on aiheuttanut myös arvostelua puolueen sisällä.
Puolueen perustaminen ja alkuvuodet
Kristillisdemokraatit perustettiin 20. maaliskuuta 1964 nimellä Kristen demokratisk samling. Puolueen ensimmäinen puheenjohtaja oli Birger Ekstedt joka kuoli kesken puheenjohtajuutensa vuonna 1972. Monet puolueen keskeisistä vaikuttajista, kuten Lewi Pethrus, olivat helluntailaisia. Puolueen perustamista edelsi Kristet Samhällsansvar-ryhmä, joka nosti esiin kristittyjä ehdokkaita eri puolueissa. Sytyke oman puolueen perustamiseen tuli uskonnonopetuksen radikaalin vähentämisen vuoksi vuonna 1963. Vetoomus uudistusta vastaan keräsi 2,1 miljoonaa allekirjoitusta. Puolue profiloitui aluksi erityisesti ei-sosialistinena puolueena joka korosti arvopolitiikkaa ja pyrki rakentamaan politiikkaa kristillisen ihmisnäkemyksen mukaan.
Puolue osallistui vuodesta 1966 lähtien kunta- ja maakuntavaaleihin noin kahden prosentin kannatuksella mutta parlamenttiin kesti äänikynnyksestä johtuen. Ekstedtin jälkeen puolueen keulahahmoksi tuli Alf Svensson, joka toimi tehtävässä aina vuoteen 2004 saakka.
Yhteistyö Keskustan kanssa
Kristillisdemokraatit sai ensimmäisen kansanedustajansa vaaliliitossa Keskustapuolueen kanssa vuoden 1985 vaaleissa. Vaaliliitossa puolueet olivat omilla listoillaan, mutta yhteisellä Keskusta-nimellä. Yhteistyön tavoitteena oli neljän prosentin äänikynnyksen ylittäminen ja samalla ei-sosialistisen enemmistön muodostaminen valtiopäiville. Ensimmäiseksi puolueen kansanedustajaksi valittiin Alf Svensson Jönköpingin vaalipiiristä. Myös menestys kunta- ja maakuntavaaleissa piristyi kansanedustajapaikan myötä. Vuonna 1987 puolue uudisti ohjelmansa ja sai uuden nimen Kristdemokratiska Samhällspartiet (KdS). Vuonna 1984 puolue liittyi keskustademokraattisen internationaalin jäseneksi. Vaaliyhteistyö keskustapuolueen kanssa päättyi 1988, jolloin kristillisdemokraatit saivat 2,9 % äänistä ja jäivät ilman edustajanpaikkaa.
Nousu hallitusvastuuseen
Vuonna 1991 puolue löi läpi parlamenttivaaleissa ja nousi heti hallitusvastuuseen Carl Bildtin ensimmäiseen hallitukseen vuosiksi 1991–1994. Kristillisdemokraattien ministereinä toimivat Alf Svensson, Inger Davidsson sekä Mats Odell. Vuoden 1994 valitopäivävaaleissa puolue säilyi niukasti vaalikynnyksen yläpuolella. Vuonna 1998 Kristillisdemokraatit saavutti parhaimman vaalituloksensa 11,8 prosenttia ja 42 kansanedustajaa. Nykyisen nimensä puolue otti käyttöön vuonna 1996 ja samalla puolue liittyi Euroopan kansanpuolueen jäseneksi. Svenssonin kaudella puolue korosti erityisesti perhearvoja. Vuoden 1998 vaalien jälkeen pyrki muodostamaan keskustalaista vähemmistöhallitusta. Svenssonin eron jälkeen puolueessa syntyi keskustelu tulevasta suunnasta ja strategiasta.
Allianssipuolue
Vuonna 2004 KD:n puheenjohtajaksi nousi eduskuntaryhmän puheenjohtajana pitkään toiminut Göran Hägglund. Hägglundin johdolla kristillisdemokraatit liittyivät mukaan keskustaoikeistolaiseen Alliansen-liittoumaan yhdessä Keskustan, Liberaalien ja Maltillisen kokoomuksen kanssa. Allianssi muodosti hallituksen vuoden 2006 parlamenttivaalien jälkeen. KD sai Reinfeldtin hallitukseen kolme ministeriä: Göran Hägglundin, Maria Larssonin ja Mats Odellin.
Buschin kausi
Kristillisdemokraattien uudeksi puheenjohtajaksi valittiin 25. huhtikuuta 2015 Ebba Busch. Vuoden 2018 parlamenttivaaleissa KD otti selvän vaalivoiton ja nosti kannatustaan 4,6 prosentista 6,4 prosenttiin. KD:n nousun perusteena on ollut puolueen ydinteemat perhepolitiikan parissa. Vuoden 2019 eurovaaleissa KD saavutti kaikkien aikojen parhaan tuloksensa 8,62 prosenttia ja nosti kannatustaan 2,69 prosenttiyksiköllä. Vuoden 2022 vaaleissa KD on nostanut esiin terveydenhuollon, työntekijöiden ja maaseudun asioita. Puolue on korostanut itseään vaihtoehtona valtablokille. Buschin kaudella puolueen on kuvattu siirtyneen sosiaalisista teemoista selvemmin oikealle. Puolueen puheenjohtaja Busch on myös profiloitunut erityisesti asiakysymyksissä ja vähentänyt roolia eettisissä kysymyksissä.
Analyysien mukaan Buschin johtaman KD:n kannatuksen nousu on seurausta strategisesta kannattajakunnan laajentamisesta ja uusien äänestäjien houkuttelemisesta sekä suunnasta porvarillisempaan suuntaan.
Kannattajakunta
Perinteisesti kristillisdemokraattien äänestäjät ovat olleet konservatismin ja perinteiden kunnioittajia. Kristillisdemokraattien kannattajakunta on historiallisesti ollut keskimääräistä vanhempaa ja korkeammin koulutettuja. Kristillisdemokraattien kannattajat ovat olleet vasemmisto-oikeisto-asteikolla selvästi oikealla. Vuonna 2014 puolueen kannattajilla oli yhteistä pintaa maltillisen kokoomuksen äänestäjien (72 %) ja ruotsidemokraattien äänestäjien (40 %) kanssa. Vuoden 2014 vaalien perusteella KD muodosti valtiopäivien oikeiston yhdessä maltillisten kanssa.
Vuoden 2021 puoluesympatiaa mittaavassa tutkimuksessa 5 prosenttia ruotsalaisista piti KD:ta ensimmäisenä vaihtoehtonaan. Vuodesta 2017 lähtien Kristillisdemokraatit ovat nostaneet kannatusta ja puoluetta kohtaan koettua mieltymystä. Kristillisdemokraattien suurin potentiaali on poliittisesti oikeistossa. Erityisesti KD:n politiikka on suuntaunut yksityisellä sektorilla työskenteleviin, maanviljelijöihin ja yrittäjiin.
Valtiopäivävaalit
thumb|right|350px|Kristillisdemokraattien osuus äänistä valtiopäivävaaleissa 1964–2014.
Puheenjohtajat
Kristillisdemokraateilla on ollut historiansa aikana neljä puheenjohtajaa:
The Strand Magazine
The Strand Magazine oli brittiläinen kuukausijulkaisu, joka ilmestyi vuosina 1891–1950. Siinä julkaistiin kaunokirjallisia tekstejä ja asia-artikkeleita. The Strand Magazine tunnetaan parhaiten siitä, että Arthur Conan Doylen Sherlock Holmes -tarinat ilmestyivät ensimmäisen kerran sen sivuilla Sidney Pagetin kuvittamina.
Kristillisdemokraatit (Ruotsi)
Varapuheenjohtajat
1. varapuheenjohtajat
The Strand Magazine
Historia
George Newnes perusti The Strand Magazinen vuonna 1890. Se oli tarkoitettu suuren yleisön perhelehdeksi. Lehti julkaisi asia-artikkeleita, novelleja ja jatkoromaaneja. Newnes halusi myös julkaista kuvia joka sivulla, mikä oli lehden perustamisajankohtana suuri myyntivaltti. Lisäksi lehden hinta oli puolet kilpailijoiden hinnoista.
Kristillisdemokraatit (Ruotsi)
Varapuheenjohtajat
2. varapuheenjohtajat
The Strand Magazine
Historia
Kun Doylen Kuningas pulassa -novelli julkaistiin Strandissa heinäkuussa 1891, lehden levikki nousi välittömästi. Doyle julkaisi kaikki 56 Sherlock Holmes -novellia Strandissa 1891–1927. Suurimman osa niistä kuvitti Sidney Paget, jonka Holmes-kuvitukset ovat tulleet yhtä kuuluisiksi. Kun Baskervillen koira julkaistiin jatkokertomuksena 1901–1902, lehden levikki kasvoi 30 000 kappaleella. Strand julkaisi myös muita Doylen artikkeleita ja kaunokirjallisuutta, ja vuosina 1891–1930 lähes joka numerossa oli jotain Doylelta.
Kristillisdemokraatit (Ruotsi)
Puoluesihteerit
Kristillidemokraateilla on ollut historiansa aikana 12 puoluesihteeriä:
The Strand Magazine
Historia
Doylen myötä lehdestä oli tullut hyvin suosittu ja siinä ilmestyi myös muiden merkittävien kirjailijoiden, muun muassa P. G. Wodehousen, H. G. Wellsin ja Somerset Maughamin, teoksia. Doylen jalanjäljissä Strand julkaisi myös monien muiden rikoskirjailijoiden novelleja – heitä olivat muun muassa Agatha Christie, Dorothy L. Sayers, Georges Simenon ja Edgar Wallace.
Kristillisdemokraatit (Ruotsi)
Ryhmäjohtajat valtiopäivillä
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Kristillisdemokraattien valtiopäiväryhmän puheenjohtajina:
The Strand Magazine
Historia
Sota-aika vaikeutti pahasti lehden toimitusta. Paperisäännöstelyn takia lehden koko jouduttiin pienentämään. Kustannukset nousivat ja levikki laski. Rahapulan takia lehti lopetti vuonna 1950.
Uusi Strand Magazine (1998–)
The Strand Magazine perustettiin uudelleen 1998. Se on erikoistunut jännitys- ja rikoskirjallisuuteen.
Mäkihyppy talviolympialaisissa 2018 – joukkuemäki
Talviolympialaisten 2018 miesten joukkuemäen mäkihyppykilpailu järjestettiin Alpensia Ski Jumping Centressä 19. helmikuuta 2018.
Tulokset
Kilpailu alkoi kello 21.30 paikallista aikaa. Olympiakultaa voitti Norjan mäkimaajoukkue yhteispisteillä 1 098,5.
Maikkula
thumb|Maikkulanraittia kesällä 2007. Maikkula on Oulun kaupunginosa ja Maikkulan suuralueen keskus. Se sijaitsee Oulujoen etelärannalla, joen ja valtatien 22 välisellä alueella, noin 6–7 kilometrin päässä keskustan kaakkoispuolella. Kaupunginosassa on noin 3 700 asukasta. Maikkulan osa-alueita ovat Kontionkangas, Talonpojankangas ja Patamäki. Kaupunginosassa sijaitsee Maikkulan kartano.
Historia
Maikkula oli ennen maatalousvaltainen haja-asutusalue, mutta nykyään asutus on tiheää. Vuonna 2004 Maikkulan länsiosasta erotettiin Knuutilankankaan ja Knuutilanrannan alueet uudeksi Knuutilan kaupunginosaksi.
Palvelut
Peruspalvelut sijaitsevat Maikkulan keskustassa. Maikkulan monitoimitalon vieressä toimii Sale (ennen Spar Maikkula) ja Maikkulan apteekki. Maikkulanraitin varrella sijaitsee Maikkulan kappeli sekä Maikkulan koulu. Haarasuontien varressa toimii Neste sekä Oulun Baari.
Liikenne
Maikkulasta on suora tieyhteys seututietä 815 pitkin Oulun lentoasemalle Oulunsalon. Oulun ja Kajaanin välinen valtatie 22 sijaitsee kaupunginosan etelälaidalla asutuskeskuksen välittömässä läheisyydessä.