cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jaakko Mäki
Muuta
Jaakko Mäen pojanpoika Pertti Mäki on julkaissut hänen elämänvaiheistaan kaksi kirjaaa vuosina 1996 ja 2019.
Richey James Edwards
Richard "Richey" James Edwards (s. 22. joulukuuta 1967 – katosi 1. helmikuuta 1995, julistettiin kuolleeksi 23. marraskuuta 2008) oli walesilaisen Manic Street Preachers -yhtyeen jäsen, joka katosi vuonna 1995.
Edwards oli alussa yhtyeen keikka-autonkuljettaja, mutta Flickerin lähdettyä yhtyeestä hän pääsi tekemään musiikkia. Hänestä tuli Nicky Wiren ohella yhtyeen pääsanoittaja. Hänen on arvioitu tehneen suurimman osan The Holy Biblen sanoituksista, vaikka ennen sitä Wire ja Edwards olivat kirjoittaneet molemmat noin puolet sanoituksista. Joitakin Edwardsin sanoituksia oli vielä hänen katoamistaan seuranneella levyllä Everything Must Go.
Vuonna 1991 Edwards oli NME-toimittaja Steve Lamacqin haastateltavana. Lamacq painosti Edwardsia kysymyksillä Manic Street Preachersin vakavuudesta. Muusikko viilsi partaterällä käteensä sanat "4 Real". Vamma vaati sairaalakäynnin ja 17 tikkiä.
Edwards kärsi vakavasta masennuksesta, minkä voi huomata hänen sanoituksistaan ja haastatteluistaan. Siksi hänen katoamistaan onkin usein pidetty itsemurhana. Hän harjoitti itsensä vahingoittamista tumppaamalla savukkeita kehoonsa ja viiltelemällä ihoaan. Hän kertoi sen olevan keino purkaa pahaa oloa, mutta väitti, ettei sillä ole mitään tekemistä itsetuhoisuuden kanssa.
Yhtyeen kolmannen albumin (The Holy Bible) jälkeen yhtyeen muut jäsenet pakottivat Edwardsin katkohoitoon runsaan alkoholin käytön takia, ja muu yhtye kiersi esiintymässä ilman häntä. Hän kuitenkin palasi vielä keikkailemaan, ja lavalla hänet nähtiin viimeisen kerran Lontoossa 21. joulukuuta 1994.
Yhtyeen keulahahmon James Dean Bradfieldin mukaan neljännes yhtyeen kappaleiden tuottamista tuloista säilytetään omalla pankkitilillään Edwardsin paluun varalta. Summan arvellaan olevan jo useita miljoonia puntia.
Manic Street Preachersin Edwardsin sanoituksista tekemä albumi Journal for Plague Lovers ilmestyi 18.5.2009. Edwards antoi muutama viikko ennen katoamistaan sanoitukset ja piirroksia sisältävän vihkosen yhtyeen toiselle sanoittajalle Nicky Wirelle.
Edwards katosi 1. helmikuuta 1995. Hänestä on tehty useita havaintoja, mutta vain noin kaksi viikkoa katoamisen jälkeen tehdyt havainnot on voitu vahvistaa. Edwardsin auto ilmoitettiin hylätyksi 17. helmikuuta 1995. Hänet julistettiin kuolleeksi marraskuussa 2008.
Nummilieko
Nummilieko eli nummikeltalieko eli välikeltalieko (Diphasiastrum × zeilleri) on talvivihreä harjumetsien sanikkainen. Laji on harjulieon (D. tristachyum) ja keltalieon alalajin kangaskeltalieon (D. complanatum subsp. complanatum) risteymä.
Ulkonäkö ja koko
Nummilieko kasvattaa jopa yli metrin pituisia suikertelevia varsia, jotka ovat tavallisesti noin viiden senttimetrin syvyydessä hiekassa. Pääversosta kohoaa 10–30 cm korkuisia, monihaaraisia pystyversoja, joiden kärjet ovat litteitä, eripituisia ja väriltään sini- tai kellanvihreitä. Pystyversojen haarakulma on noin 35°. Nummilieon lehdet ovat pieniä, varrenmyötäisiä ja suomumaisia. Lehdet ovat varsissa neljänä pitkittäisrivinä. Kylkilehdet ovat selvästi vatsa- ja selkäpuolen lehtiä leveämpiä. Kynttilämäiset, 1,5–3 cm pitkät, vaaleankeltaiset itiötähkät ovat haarojen kärjissä 2–4 tähkän ryhmissä. Itiötähkien perät ovat 5–6 cm pitkiä. Itiölehdet ovat kolmiomaisia, suippokärkisiä ja litteäruotisia. Maansisäinen ja lehtivihreätön alkeisvarsikko on yksikotinen sekä mukulamainen.
Levinneisyys
Pohjoismaissa nummiliekoa tavataan Tanskassa, Etelä-Norjassa sekä Etelä- ja Keski-Ruotsissa. Suomessa nummilieko on harvinainen ja sitä tavataan paikoitellen Oulun–Kuusamon korkeudelle saakka.
Elinympäristö
Nummiliekoa tavataan harjumänniköissä, mäntykankailla ja nummilla. Se muodostaa kasvupaikoillaan usein laajoja kasvustoja.
Patagonianpingviini
Patagonianpingviini (Spheniscus magellanicus) on eteläamerikkalainen pingviinilaji, joka on kaikkein yleisin juovapingviineistä (Spheniscus). Lajin lähimmät sukulaislajit ovat afrikanpingviini, perunpingviini ja galapagosinpingviini.
Koko ja ulkonäkö
Patagonianpingviini on keskikokoinen, mustavalkea ja kooltaan 70–76 cm. Pää on musta, jossa kulkee leveä valkea raita lähtien silmän takaa kiertyen korva-aukon ja leuan yhtyen kaulassa. Ylävartalo on mustaharmaa ja alavartalo valkoisen vivahteinen. Pään ja rinnan välissä on kaksi mustaa raitaa, joista alempi on hevosenkengän muotoinen.
Levinneisyys
Lajin pesintäalueita ovat rannikkoalueet Argentiinassa, Chilessä ja Falklandinsaarilla ja jonkin verran muuttaa Brasiliaan.
Lisääntyminen
Patagonianpingviini pesii pensaiden alla tai koloissa. Naaras munii kaksi munaa. Sekä koiras että naaras osallistuvat haudontaan vaihtaen vuoroa 10–15 päivän välein. Poikaset kuoriutuvat 39–42 päivän haudonnan jälkeen. Pesässä poikaset ovat 29 päivää, jolloin niitä ruokitaan 2–3 päivän välein.
Chilen Punta Arenaksessa sijaitsee suojeltu luontokohde ja pingviinireservaatti nimeltään Isla Magdalena. Pingviinireservaatissa Isla Magdalenalla Patagonian pingviinit kuoriutuvat noin joulukuun alkupäivinä.
Ravinto
Laji syö kaloja, nilviäisiä ja äyriäisiä. Patagonianpingviini juo merivettä, josta se suodattaa suolan erityisillä rauhasilla.
Iisalmi–Kontiomäki-rata
Iisalmen–Kontiomäen radalla tarkoitetaan Suomen rataverkon osuutta Iisalmesta Kajaanin kautta Kontiomäelle. Rataosuus Iisalmesta Kajaaniin valmistui vuonna 1904 ja 25 kilometrin pituinen loppuosuus Kontiomäelle tammikuussa 1924. Koko rataosan pituus on 108,4 kilometriä.
Rata toi valmistuessaan Kajaanin kaupungille sen kauan kaipaaman kiinteän liikenneyhteyden. Sen merkitys Kainuun alueen kehittymisessä on siten ollut merkittävä.
Rataosan liikenteenohjaus hoidetaan keskitetysti kaukokäytöllä Iisalmen rautatieasemalta.
Rataosan sähköistys valmistui 1. lokakuuta 2006.
Historia
Rautatietä Kajaaniin toivottiin jo siitä saakka, kun Savon rata Kuopioon saakka valmistui. Senaatille esitettiin useita toivomuksia radan saamisesta Kajaaniin, ja viimein radan rakentamispäätös saatiin.
Iisalmen–Kontiomäen rataosuus toimii Savon radan pohjoisena jatkeena, ja yhdistää Savon Ouluun Oulujärven pohjoispuolitse kulkevaa Oulun–Kontiomäen rataa pitkin.
Rataosan asemarakennukset suunnitteli rautatiehallituksen tuolloinen pääarkkitehti Bruno Granholm. Kalliomäen, Kajaanin ja Kontiomäen asemia lukuun ottamatta asemat kuvastavat Granholmille tuttua kansallisromanttista linjausta. Monilla rataosan asemilla myös rautatien muut rakennukset ovat säilyneet. Rataosuuden asemista on purettu Soinlahden (palanut), Kainuunmäen, Rasimäen, Kuluntalahden ja Jormuan (siirretty) asemat.
Kaunein esimerkki rataosan asemarakennuksista löytynee Kajaanin Kivimäeltä, jossa on kunnostettu alkuperäiseen asuunsa Granholmin suunnittelema platformskjul-tyypin pysäkkirakennus käymälöineen.
Rataosan kauneimpana asemarakennuksena pidetään usein myös Gustaf Nyströmin suunnittelemaa Kajaanin nikkarityylistä asemarakennusta, jota useasti kutsutaan Suomen kauneimpiin kuuluvaksi asemaksi. Asemarakennus on rakennettu vuosina 1904–1905.
Sähköistys osuuksilla Oulu–Kontiomäki–Iisalmi sekä Kontiomäki–Vartius otettiin käyttöön 1. joulukuuta 2006. Jännite ajolankoihin kytkettiin 1. lokakuuta 2006 ja sähköveturivetoinen koeliikenne alkoi 1. marraskuuta 2006. Sähköistystöiden yhteydessä rataosan vanhat sähköiset sekä mekaaniset turvalaitteet korvattiin tietokoneasetinlaittein.
Wolfenbüttel
Wolfenbüttel on kaupunki Ala-Saksin osavaltiossa, keskisessä Saksassa. Se sijaitsee Oker-joen varrella ja toimii Wolfenbüttelin piirikunnan hallintokaupunkina. Se on myös Braunschweigin evankelisluterilaisen maakirkon  keskuskaupunki. Vuoden 2015 lopussa sen asukasluku oli 54 124 ja pinta-ala on 78,51 neliökilometriä. Maailmankuulu Jägermeister-yrttilikööri valmistetaan Wolfenbüttelissa.
Historia
Varhaisin maininta Wolfenbüttelistä historiallisissa lähteissä sijoittuu vuodelle 1118, jolloin kaupunki tunnettiin nimellä Wulfersbutle. Kaupungista tuli Braunschweigin herttuoiden residenssi vuonna 1432. Seuraavien kolmen vuosisadan aikana siitä kehittyi huomattava kulttuurikeskus. Kaupungissa vaikuttivat muun muassa Michael Praetorius, Gottfried Leibniz ja Gotthold Ephraim Lessing. Vuonna 1753 herttuallinen hovi kuitenkin lopulta palasi takaisin Braunschweigiin, ja Wolfenbüttel menetti merkittävyyttään.
Kaakkolampi (Ähtäri, Tempakka)
Kaakkolampi on Etelä-Pohjanmaalla Ähtärissä Tempakan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 0,9 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Ähtärinjärven alueella (35.43), jonka Ähtärinjärven alueeseen (35.433) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 171,3 metriä mpy.
EON Productions
EON Productions Ltd. on Albert R. Broccolin ja Harry Saltzmanin vuonna 1961 perustama tuotantoyhtiö, joka luotiin James Bond -elokuvien tuottamista varten. EON:n elokuvia levitti alun perin yhdysvaltalainen United Artists -elokuvayhtiö, mutta tämän omistava Metro-Goldwyn-Mayer syrjäytti sen ja on nykyisin EON:n elokuvien julkaisija yhdessä Universal Picturesin kanssa.
Miekkailu kesäolympialaisissa 1972
Münchenin kesäolympialaisissa 1972 miekkailussa kilpailtiin kahdeksassa lajissa. Miehet kilpailivat sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa kalvalla, säilällä ja floretilla. Naiset kilpailivat sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa floretilla.
Chathaminsieppo
Chathaminsieppo (Petroica traversi) on pensassieppojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Chathaminsieppo on pieni, täysin mustan höyhenpeitteen omaava, laululintu. Sieppo kasvaa noin kymmenen senttimetrin kokoiseksi, niillä on lyhyt, musta nokka ja pitkät, ohuet, tummanharmaat jalat. Uros ja naaras ovat samannäköisiä, joskin naaraslinnut ovat usein pienempikokoisia.
Levinneisyys
Chathaminsieppoa tavataan kotoperäisenä Chathamsaarilla. Laji väheni nopeasti 1800-luvun lopulla ja vuonna 1980 lajin populaatio oli vain viisi yksilöä: kolme koirasta ja kaksi naarasta. Se on kuitenkin runsastunut tästä ja vuonna 2021 sen kannaksi arvioitiin noin 370 aikuista yksilöä. Laji on kuitenkin edelleen luokiteltu erittäin uhanalaiseksi.
Chathaminsieppo on käynyt läpi vakavan pullonkaulailmiön, sillä kaikki elossa olevat siepot ovat yksittäisen naaraan jälkeläisiä.
Séraphin François Rouamba
Séraphin François Rouamba (s. 1942 Ouagadougou) on burkinalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 27. kesäkuuta 1970 ja nimitettiin Koupélan hiippakunnan piispaksi 1. kesäkuuta 1995. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Antonio Mattiazzo, jota avustivat Luigi Ventura ja Jean-Marie Untaani Compaoré.
Kim Won-jun (jääkiekkoilija)
Kim Won-jun (s. 4. toukokuuta 1991 Soul, Korean tasavalta) on eteläkorealainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Aasian liigan eteläkorealaisjoukkue Anyang Hallassa. Hän laukoo oikealta.
Seuraura
Won-jun aloitti jääkiekkoilun 13-vuotiaana. Hän suoritti yläkoulun Kwangwoon Junior High Schoolissa, jonka jälkeen nykyinen Mestis-joukkue Kiekko-Vantaan toimitusjohtaja Kai Sointu houkutteli Won-junin Suomeen. Hän siirtyi aluksi Tampereen Ilveksen C-nuoriin vain 15-vuotiaana kaudeksi 2006–2007. Won-jun opiskeli Tampereella myös Sammon lukiossa.
Kaudella 2008–2009 Won-junilla oli Toni Rajalan jälkeen seuran A-nuorten toiseksi paras teholukema (+13). Hän voitti kauden päätteeksi A-nuorten SM-pronssia. Kaudeksi 2009–2010 Won-jun siirtyi Jokereiden A-nuoriin. Hän teki siellä heti ensimmäisessä ottelussaan 6. marraskuuta 2010 Helsingin IFK:ta vastaan puolustajan tontilta peräti neljä maalia, mutta lopulta Won-jun teki kauden aikana 19 ottelussa tehot 5+2=7. Hänelle tarjottiin kauden päätteeksi juniorisopimusta Jokereiden SM-liigajoukkueesta, mutta Woo-jun päätti kuitenkin palata kotimaahansa suorittamaan Yonsei Universityn yliopiston.
Kaudeksi 2013–2014 Won-jun palasi Suomeen ja siirtyi Mestis-joukkue Kiekko-Vantaaseen, jota valmensi hänelle Ilveksen junioreista tuttu Pekka Kangasalusta. Hän teki kauden aikana 30 runkosarja- ja kahdessa playoff-ottelussa tehot 2+4=6. Won-jun pelasi myös kolme ottelua lainalla Suomi-sarjajoukkue Bewe TuusKissa.
Won-jun palasi kaudeksi 2014–2015 kotimaahansa pelaamaan Aasian liigan Anyang Hallaan, jossa tulokaskausi toi 48 runkosarjaottelussa tehot 2+15=17 ja kuudessa playoff-ottelussa kaksi syöttöpistettä. Kesällä 2015 NHL-varaamaton Won-jun osallistui Dallas Starsin kehitysleirille. Kauden 2015–2016 päätteeksi hän voitti ALIH:n mestaruuden. Kaudella 2016–2017 Won-jun teki liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 1+20=21. Kauden 2017–2018 päätteeksi hän voitti taas ALIH:n mestaruuden.
Maajoukkueura
Won-jun edusti Etelä-Koreaa Pyeongchangin olympiakisoissa 2018 sekä MM-kilpailuissa vuonna 2018, jotka olivat joukkueen kaikkien aikojen ensimmäiset pääsarjatasolla. Etelä-Korean turnaus päättyi lopulta kuitenkin putoamiseen IA-divisioonaan. Won-jun pelasi myös IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2016 ja 2017, joista jälkimmäinen turnaus päättyi hopeaan ja Etelä-Korean kaikkien aikojen ensimmäiseen sarjanousuun MM-kilpailujen pääsarjatasolle. Hän pelasi myös IB-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2015, jolloin Won-jun voitti kultaa. Hän jakoi tehoilla 2+3=5 turnauksen puolustajien pistepörssin voiton kolmen muun pelaajan kanssa. Won-jun pelasi myös Aasian talvikisoissa vuonna 2017, jolloin hän voitti hopeaa.
Won-jun pelasi myös alle 20-vuotiaiden II-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2011, jolloin hän voitti B-lohkon pronssia.
El Alameinin taistelut
El Alameinin taistelu tarkoittaa seuraavia toisen maailmansodan taisteluita, jotka käytiin El Alameinin kaupungin läheisyydessä:
Hervé Itoua
Hervé Itoua (s. 1942) on brazzavillenkongolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 12. heinäkuuta 1970 ja nimitettiin Ouesson hiippakunnan piispaksi 6. kesäkuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Roger Marie Élie Etchegaray, jota avustivat Georges-Firmin Singha ja Barthélémy Batantu.
Itoua erosi tehtävistään 22. huhtikuuta 2006.
Sōka
Sōka on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Saitaman prefektuurissa. Se sijaitsee Suur-Tokion alueella aivan Tokion metropolin pohjois- ja prefektuurin pääkaupungin Saitaman kaakkoispuolella. Kaupungissa on 247 040 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 27,46 neliökilometriä. Sōka on nimitetty yhdeksi Japanin erityiskaupungeista.
Edo-kaudella Sōka kehittyi Nikkō-kaidō-tien varren postiasemana (shukuba). Japanin kunnallishallinnon perustamisen yhteydessä vuonna 1889 Sōkasta tehtiin maaseutukaupunki. Kaupunkioikeudet se sai vuonna 1958, jolloin siellä oli yli 30 000 asukasta. Sen jälkeen se kasvoi voimakkaasti Tokion asuinlähiönä; sinne rakennettiin muun muassa suuri Matsubaran lähiö. Kaupunki tunnetaan esimerkiksi senbei-riisikekseistään (Sōka senbei).
Hiironen (järvi)
Hiironen on Etelä-Pohjanmaalla Alavudella ja Ähtärissä Mutkankylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 15,1 hehtaaria, se on 1,2 kilometriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 3,4 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Ähtärinjärven alueella (35.43), jonka Ähtärinjärven alueeseen (35.433) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 174,8 metriä mpy.
Paddington 2
Paddington 2 on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut brittiläis-ranskalainen lastenelokuva, jonka on ohjannut Paul King. Elokuva on suora jatko-osa vuoden 2014 Paddington-elokuvalle. Päähenkilö karhuherra Paddington perustuu Michael Bondin samannimiseen kirjasarjaan. Tietokoneanimoitua karhuhahmoa ääninäyttelee Ben Whishaw.
Epätäydellinen kilpailu
thumb|right| Epätäydellistä kilpailua Epätäydellinen kilpailu tarkoittaa taloustieteissä tilannetta joillain markkinoilla, jolloin kaikki täydellisen kilpailun oletukset eivät täyty.
Paddington 2
Elokuvan tapahtumat sijoittuvat Lontooseen, jossa Paddington on asettunut Brownien perheeseen. Karhuherra ja Henry Brown alkavat selvittää salaperäistä kirjavarkautta.
Epätäydellinen kilpailu
Epätäydellistä kilpailua esiintyy tyypillisesti markkinoilla joiden rakenne on:
Markkinoille saattaa syntyä myös epätäydellinen kilpailutilanne, mikäli ostajilla tai myyjillä ei ole tarpeeksi informaatiota vaihdettavista hyödykkeistä.
Epätäydellistä kilpailua voi esiintyä myös markkinoiden hitauden takia. Esimerkiksi 1990-luvulla työmarkkinoilla oli pula tietokoneohjelmoijista, mutta sellaiseksi kouluttautuminen kestää useita vuosia. Liiketaloustieteen mukaan yritysten kannattaa toimia siten, että kilpailu markkinoilla muuttuu epätäydellisemmäksi.
Viitteet
Concorrência (gestão)
Rosoboroneksport
Vuonna 2013 se vei venäläisaseita 13,2 miljardin Yhdysvaltain dollarin arvosta. Tukholman rauhantutkimuslaitos SIPRIn mukaan Venäjä nousi vuonna 2013 maailman suurimmaksi aseidenviejäksi. Toisen, venäläisen Vojennoje obozrenije-lehden tietoon nojautuvan lähteen mukaan Yhdysvaltain asevienti olisi kuitenkin ollut huomattavasti suurempi, 23,6 miljardia USD ja Ranska olisi ollut kolmanneksi suurin aseidenviejä (6,9 mrd. USD).
Vuonna 2014 Venäjän Rosoboroneksport vei aseita noin 13 miljardilla dollarilla, toisen arvion mukaan Venäjän asevienti oli tuolloin 15 miljardia dollaria. Rosoboroneksportin osuus Venäjän aseviennistä on noin 80 prosenttia. Maa suunnitteli kasvattavansa aseidenvientiään vuonna 2015 EU:n, Yhdysvaltain ja muiden länsimaiden vientirajoituksista huolimatta.
Yhtiö on läsnä tärkeimmillä kansainvälisillä aseteollisuusmessuilla. Venäjällä alan merkittävimpiin esittelytapahtumiin kuuluu vuosittainen Oboronexpo-näyttely.
Joulukuussa 2014 Yhdysvallat aikoi lisätä yrityksen talouspakotteisiin, mikäli venäläisiä aseita myydään tai siirretään Syyriaan tai tietyille alueille Ukrainaa, Moldovaa tai Georgiaa ilman näiden valtioiden hallituksen suostumusta.
Fernando Alonso
Fernando Alonso Díaz (s. 29. heinäkuuta 1981 Oviedo, Asturia) on espanjalainen rata-autoilija ja Formula 1 -sarjan kaksinkertainen maailmanmestari.
Alonso on ajanut F1-kuljettajista kautta aikain eniten kierroksia.
Alonso myös omistaa vaatemerkki Kimoan.
Uran alku
Karting-mestaruuden jälkeen Alonso siirtyi Formula Nissan -sarjaan, jossa hän voitti mestaruuden kaudella 1999. Kaudella 2000 Alonso siirtyi International Formula 3000 -sarjaan, jossa hän sijoittui yhteispisteissä neljänneksi.
Formula 1 -tallipäällikkö Flavio Briatore otti Alonson siipiensä suojiin ja järjesteli tälle paikan Minardin kilpakuljettajaksi kaudelle.
Uran alku Minardilla (2001)
thumb|left|300px|Alonso [[Minardilla kaudella 2001.]] 19-vuotias Alonso oli debyyttikilpailussaan kaikkien aikojen kolmanneksi nuorin Grand Prix-viikonloppuun osallistunut kuljettaja. Minardin auto oli kuitenkin hidas, eikä Alonso saavuttanut avauskaudellaan yhtäkään MM-pistettä. Kauden lopputuloksissa Alonso hävisi kokeneelle tallikaverilleen Tarso Marquesille joka sijoittui kaksi kertaa yhdeksänneksi, Alonson sijoituttua kerran kymmenenneksi.
Kausi 2004
Kausi 2004 oli MM-sarjan neljännestä sijasta ja neljästä palkintokorokesijoituksesta huolimatta Alonson osalta hieman odotettua vaisumpi. Hän ei yltänyt Renault-autolla voittotaistoon kuin ainoastaan Ranskan GP:ssä, jossa joutui paalupaikastaan huolimatta lopulta antautumaan Michael Schumacherille 8,3 sekunnin erolla. Alonso oli pisteissä tallikaverinsa Jarno Trullin takana siinä vaiheessa kun Trulli lähti tallista, sen jälkeen tulleet kolme pistesijaa nostivat Alonson kauden kokonaissijoituksen Trullin ohi.
Kausi 2005
thumb|300px|left|Alonso Britannian GP:ssä 2005. Kaudella 2005 Alonson menestys synnytti Espanjassa todellisen formulabuumin. Alkutahdit maailmanmestaruudelle Alonso löi voittamalla kolme kauden neljästä ensimmäisestä kilpailusta. Vaikka Alonso ei sen jälkeen useinkaan yltänyt McLarenin Kimi Räikkösen vauhtiin, ajoi hän taktisesti viisaasti ja hyödynsi Räikkösen epäonnen. Alonso otti kauden aikana seitsemän voittoa ja nousi peräti 15 kertaa palkintokorokkeelle. Suoritusvarmuus takasi sen, että hänestä kruunattiin siihen asti kaikkien aikojen nuorin F1-maailmanmestari 24 vuoden ja 58 päivän ikäisenä kauden kolmanneksi viimeisessä osakilpailussa. Sen jälkeen Alonson ja Renault’n ei tarvinnut enää vältellä riskejä. Japanin Suzukassa Alonso antoi oivan näytön ohitustaidoistaan ohittamalla ulkokautta Michael Schumacherin nopeassa 130R-mutkassa.
Kausi 2006
Kaudella 2006 Alonso taisteli pääasiassa Michael Schumacheria vastaan. Yhdeksän palkintosijan putki kauden alussa siivitti Alonson vankkaan MM-johtoon, jonka Schumacher kuitenkin kuroi umpeen Ferrarin raivoisan kehitystyön johdosta. Kauden aikana Formula 1 -sarjan kattojärjestö FIA kielsi Renault’n massavaimentimet, koska ne olivat aerodynaamisesti liikkuva ratkaisu, jollaiset olivat kiellettyjä. Renault kärsi massavaimentimien kieltämisestä lähes koko loppukauden. Italian GP:ssä Alonso pudotettiin viidenneltä paikalta 10. lähtöruutuun, koska tuomaristo katsoi hänen estelleen Felipe Massaa aika-ajossa. Tuomariston päätös sai joidenkin lajin asiantuntijoiden tuomion, koska väitettiin myös, että Alonson ja Massan välimatka olisi pysynyt koko ajan usean sadan metrin mittaisena. Japani käänsi kuitenkin MM-taiston Alonson eduksi, kun johdossa ajaneen Schumacherin Ferrariin sattui moottoririkko. Alonso varmisti toisen maailmanmestaruutensa ajamalla Brasilian päätöskilpailussa toiseksi tullen kaikkien aikojen nuorimmaksi tuplamaailmanmestariksi.
McLaren (2007)
thumb|left|250px|Alonso sijoittui kolmanneksi [[Belgian Grand Prix 2007|Belgian GP:ssä 2007.]] Renault’n epävarmuus tulevaisuudesta sai Alonson vaihtamaan McLarenille kolmen vuoden sopimuksella. McLarenilla Alonsoa odotti suuri haaste, sillä edellisinä vuosina McLarenin suoritustaso ei ollut maineikkaan tallin edellyttämällä tasolla. Edellisellä kaudella McLarenilla ei voitettu yhtään kilpailua ja viimeisimmän maailmanmestaruuden McLarenille oli tuonut Mika Häkkinen kaudella 1999. Tallikaveriksi Alonso sai tulokaskuljettaja Lewis Hamiltonin. thumb|250px|right|Alonso palkintokorokkeella [[Britannian Grand Prix 2007|Britannian GP:ssä 2007. Hän sijoittui toiseksi.]] Kaudella Alonso otti voitot Malesian, Monacon, Euroopan ja Italian osakilpailuista. Monacossa Alonso ajoi myös kauden ensimmäisen paalupaikkansa ja kilpailun nopeimman kierroksen. Monacon kilpailun jälkeen Alonso johti MM-sarjaa ja tallikaveri Lewis Hamilton oli tasapistein toisena. Unkarin GP:ssä Alonso ajoi aika-ajojen kolmannessa osiossa nopeimman ajan, mutta hänet pudotettiin tuomariston päätöksellä kuudenneksi rangaistuksena Hamiltonin viivyttämisestä varikolla. Unkarin kilpailuviikonloppu toi samalla kaikkien tietoon Alonson ja tallipäällikkö Ron Dennisin tulehtuneet välit. Kauden aikana Alonso väitti tallin suosivan brittikuljettaja Hamiltonia ja vihjaili tallin jopa sabotoineen autoaan. Alonson kautta sävytti riitojen lisäksi myös vakoiluskandaali, jonka takia talli menetti kaikki valmistajien MM-sarjan pisteensä.
Japanin GP näytti kääntävän mestaruustaistelun Hamiltonin eduksi, kun hän ajoi voittoon kaatosateen sävyttämässä kilpailussa ja Alonso joutui keskeyttämään ulosajon seurauksena. Vielä viimeisessä kilpailussa Alonsolla oli teoreettinen mahdollisuus voittaa mestaruus. Hän ajoi kolmanneksi kauden päättäneessä Brasilian GP:ssä, jossa Ferrarin Kimi Räikkönen voitti maailmanmestaruuden yhden pisteen erolla Hamiltoniin ja Alonsoon. Marraskuussa 2007 McLaren ilmoitti purkaneensa Fernando Alonson sopimuksen yhteisymmärryksessä kuljettajan kanssa. Näin ollen alun perin kolmeksi vuodeksi tehty sopimus jäi yhden kauden mittaiseksi.
Kausi 2008
Alonso palasi kaudeksi 2008 takaisin Renault’lle. Tallipäällikkö Flavio Briatoren odotukset olivat kovat kaudelle lähdettäessä, sillä hän uskoi Alonson palauttavan Renault’n takaisin voittojen tielle. Alonso antoi julkisuuteen lausunnon, jonka mukaan hänen sopimuksensa Renault’n kanssa olisi yksivuotinen, mikäli Renault ei kykenisi toimittamaan hänelle kilpailukykyistä autoa kaudeksi 2009.
Ensimmäisessä kilpailussa Alonso onnistui ajamaan neljänneksi, mutta jo seuraavissa kilpailuissa todelliset voimasuhteet alkoivat näkyä, kun Alonso onnistui nappaamaan vain kaksi pistettä. Tämän takia Alonso alkoi jo vihjailla sopimuksensa pykälästä, jonka mukaan hän olisi vapaa kärkitallien käyttöön seuraavana vuonna. Ennen kauden neljättä kilpailua Ferrarin toimitusjohtaja Stefano Domenicalli antoi kuitenkin lausunnon, ettei Alonsoa tultaisi näkemään Ferrarilla Kimi Räikkösen tallikaverina, johtuen Alonson myrskyisästä kaudesta McLarenilla, jolloin Alonso osoitti kykenemättömyytensä tiimipeliin tallin hyväksi.
Kotiradallaan Espanjan GP:ssä Alonso onnistui ensimmäisen kerran väläyttämään Renault’n potentiaalia kilpa-autona ajettuaan toiseksi aika-ajossa, vaikkakin pienellä polttoainekuormalla. Kilpailu ei kuitenkaan mennyt hyvin, kun Felipe Massa ohitti Alonson heti lähdössä ja varikkokäyntinsä jälkeen hän oli pudonnut jo monta sijaa. Alonson kilpailu päättyi moottoririkkoon. thumb|250px|left|Alonso ajaa ensimmäistä kertaa Valencian katuradan kotiyleisön edessä 2008.
Loppukaudesta Alonso onnistui voittamaan ensimmäistä kertaa järjestetyn Singaporen GP:n, joka ajettiin iltakilpailuna. Voittoa edesauttoi Alonson varikkopysähdyksen jälkeen alkanut turva-autojakso, jonka aiheutti hänen tallikaverinsa Nelson Piquet’n ajama kolari; Piquet ajoi seinään tallin käskystä. Tapauksesta nousi kohu vuotta myöhemmin ja sitä seurasi oikeudenkäynti, jossa Alonso todettiin syyttömäksi tahalliseen kolarointiin. Kilpailun tuloksia ei muutettu tapauksen johdosta. Tapaus tunnetaan F1-piireissä nimellä Renault-skandaali.
Myös seuraavaksi ajetussa Japanin GP:ssä Alonso ajoi voittoon, kun Lewis Hamilton, Felipe Massa ja Heikki Kovalainen putosivat kärjestä. Kilpailun jälkeen Jody Scheckter, vuoden 1979 maailmanmestari, ilmoitti avoimesti haluavansa korvata Ferrarin Kimi Räikkösen Alonsolla.
Kausi 2009
thumb|250px|right|Fernando Alonso Belgiassa 2009. Kauden 2009 avauskilpailussa Australian GP:ssä Alonso ajoi viidenneksi. Malesiassa sadekilpailussa Alonson sijoitus oli 11. Kiinassa hän oli yhdeksäs, Bahrainissa kahdeksas ja kotiyleisönsä edessä Espanjan GP:ssä hän oli viides. Monacon GP:ssä hän oli seitsemäs, muiden keskeytyksien auttamana. Kahdessa seuraavassa kilpailussa hän ei ollut pisteillä, mutta Saksassa hän teki hienon nousun seitsemänneksi ajaen kilpailun nopeimman kierroksen. Unkarin GP:ssä Alonso lähti paalupaikalta, mutta keskeytti renkaan irrottua. Singaporessa Alonso ajoi kauden ainoan palkintosijansa.
Kausi 2010
Ferrari lähti kauteen yhtenä ennakkosuosikeista. Kauden ensimmäisissä aika-ajoissa Bahrainissa Alonso (3.) hävisi tallikaverilleen Massalle (2.), mutta onnistui ohittamaan tämän heti lähdön jälkeisissä mutkissa. Alonso lopulta voitti ensimmäisen Ferrari-kilpailunsa, kun paalupaikalta lähtenyt ja pitkään kärjessä ajanut Sebastian Vettel joutui hidastamaan vauhtiaan teknisten ongelmien vuoksi. Alonso on Juan Manuel Fangion, Nigel Mansellin ja Kimi Räikkösen jälkeen neljäs kuljettaja, joka on onnistunut saavuttamaan voiton heti ensimmäisessä Ferrarilla ajamassaan kilpailussa. Kausi jatkui tasaisesti, mutta Alonso ei onnistunut nousemaan mukaan voittotaisteluihin. Kiinan GP:ssä Alonso lähti kolmannesta lähtöruudusta, mutta otettuaan varaslähdön hänelle tuomittiin varikon läpiajorangaistus. Myöhemmin kilpailussa hän ohitti tallikaverinsa Massan varikkosuoralla, minkä arvioitiin vaikuttavan kuljettajien keskinäisiin väleihin. Massa kuitenkin kiisti tämän. thumb|300px|left|Alonso ajamassa Japanin GP:tä 2010. Espanjan GP:ssä Alonso lähti neljännestä ruudusta ja nousi varikkopysähdysten aikana Red Bullin Sebastian Vettelin ohi kolmanneksi. Toisena ajaneen Lewis Hamiltonin keskeytettyä rengasrikkoon Alonso nousi toiseksi saavuttaen Ferrari-uransa toisen palkintopallisijoituksen. Saksan kilpailussa Alonso ajoi kyseenalaisen voiton, kun Felipe Massa hidasti vauhtiaan päästäen Alonson edelleen. Italian GP:ssä Alonso otti voiton, kun hän ohitti varikkokäyntien jälkeen Jenson Buttonin. Alonso voitti myös Singaporessa. Korean kilpailun voitollaan Alonso siirtyi 11 pisteen johtoon Mark Webberin ja Sebastian Vettelin keskeytettyä kilpailussa. Brasilian kilpailussa Alonso ajoi kolmanneksi.
Kauden viimeiseen kilpailuun Abu Dhabiin Alonso lähti MM-sarjan kärjessä kun maailmanmestaruudesta taisteli viimeisessä kilpailussa poikkeuksellisesti neljä kuljettajaa. Lähdössä Alonso putosi Jenson Buttonin taakse ja varikkokäynnin jälkeen Vitali Petrovin taakse. Alonso ei pystynyt ohittamaan Petrovia ja sijoittui kilpailussa seitsemänneksi. Hän hävisi maailmanmestaruuden Sebastian Vettelille neljällä pisteellä.
Kausi 2011
Kauden ensimmäisissä kilpailuissa Ferrari ei pystynyt haastamaan ylivoimaisia Red Bullin autoja ja näin kolme ensimmäistä kilpailua oli vain jäännöspisteiden keräämistä. Kauden neljännessä Turkin GP:ssä Alonso ajoi Ferrarille kauden ensimmäisen palkintokorokesijan sijoituttuaan kolmanneksi. Espanjan GP:ssä Alonso sai hyvän lähdön ja johti kilpailua ensimmäistä kertaa kauden aikana, mutta joutui lopulta antautumaan viidenneksi. Monacossa Alonso ajoi toiseksi häviten niukasti Sebastian Vettelille. Sateisessa Kanadan GP:ssä Alonson kilpailu päättyi keskeytykseen Jenson Buttonin osuttua häneen. Euroopan GP:ssä Alonso ajoi jälleen toiseksi. Britannian GP:ssä Alonso ajoi itselleen ja Ferrarille kauden ensimmäisen voiton. Voitto jäi Alonson kauden ainoaksi. Alonso sijoittui lopulta neljänneksi MM-taulukossa.
Kausi 2012
thumb|left|280px|Alonso Malesian GP:n voiton jälkeen kaudella 2012. Talvitesteissä Ferrari oli epäonnistunut pahasti autonsa kehitystyössä, joka näkyi myös kauden avauskilpailussa. Alonso jäi aika-ajoissa 12:s lähtöruutuun. Kilpailussa hän kuitenkin pystyi parantamaan asemiaan ja oli maalissa viidentenä. Kauden toisessa osakilpailussa Malesian GP:ssä Alonso starttasi ruudusta 9. Kilpailussa hän onnistui sateen ansiosta oikealla rengasvalinnalla nousemaan kilpailun kärkeen. Hänen takanaan toisena ajanut Sauberin Sergio Pérez oli selvästi Alonson Ferraria nopeampi ja oli lähellä viedä Alonsolta voiton. Alonso kuitenkin otti kilpailun voiton, vaikka auto ei ollut selvästikään joukon nopeimpia. Kiinan GP:ssä Alonso jäikin yhdeksänneksi ja Bahrainin GP:ssä seitsemänneksi. Espanjan GP:ssä Alonso yllätti ajamalla kolmanteen lähtöruutuun, mutta nousi eturiviin Lewis Hamiltonin rangaistuksen myötä. Kilpailussa Alonso ajoi toiseksi, kun Williamsilla ajanut Pastor Maldonado ajoi voittoon. Euroopan GP:ssä Alonso nousi voittoon, kun kilpailua pitkään ylivoimaisesti johtanut Sebastian Vettel keskeytti moottoririkkoon. Voitollaan Alonso nousi MM-sarjan kärkeen. Saksassa Alonso ajoi paalulle ja voitti kilpailun. Belgian GP:ssä Alonso koki kauden ensimmäisen keskeytyksensä jouduttuaan mukaan rajuun lähtökolariin. Samalla katkesi myös hänen 23 peräkkäisen pistesijan putki, eikä hän näin ollen yltänyt rikkomaan Schumacherin 24 peräkkäisen pistesijan ennätystä. Alonso keskeytti myös Japanin GP:n rengasrikon aiheuttamaan pyörähdykseen. Loppukauden Alonso ajoi tasaisia palkintosijoja sijoittuen lopulta MM-sarjan toiseksi häviten mestaruuden Sebastian Vettelille kolmella pisteellä.
Kausi 2013
thumb|260px|Alonso Malesian GP:n harjoituksissa kaudella 2013. Alonso aloitti kauden avauskilpailussa Australiassa kakkossijalla. Malesian GP:ssä hän joutui keskeyttämään etusiiven hajottua osuessaan Sebastian Vettelin autoon. Kiinan GP:ssä Alonso lähti kilpailuun kolmannesta ruudusta, ollen ensimmäistä kertaa nopeampi tallikaveriaan Felipe Massaa, joka oli ollut häntä nopeampi neljässä peräkkäisessä aika-ajossa. Kilpailussa Alonso ohitti paalulta lähteneen Lewis Hamiltonin ja karkasi tämän jälkeen omille teilleen ajaen kilpailun voittoon. Bahrainissa Alonson kilpailu meni pilalle avattavan takasiiven jäädessä jumiin. Hän jäi kilpailussa kahdeksanneksi. Espanjan GP:ssä Alonso lähti viidennestä ruudusta, josta hän sai hyvän lähdön nousten lähdön jälkeen kolmanneksi. Myöhemmin Alonso ohitti edellä olevat Nico Rosbergin ja Sebastian Vettelin, ajaen kilpailun voittoon.
Japanin GP:ssä Alonso teki uuden ennätyksen ohittamalla Michael Schumacherin 1 568 pisteen piste-ennätyksen. Alonso juhlisti ennätystään seuranneessa Intian GP:ssä erikoismaalatulla kypärällä, jota La Republica -lehden blogisti Marco Mensurati piti asiattomana. Schumacher ajoi suurimman osan MM-pisteistään aiemman pistelaskutavan aikana, jolloin voitosta sai 15 pistettä uutta systeemiä vähemmän. Kyseisessä kilpailussa Alonso jäi pisteiden ulkopuolelle 11:nneksi.
Alonso oli palkintokorokkeella yhdeksässä osakilpailussa, muttei kyennyt voittamaan Espanjan GP:n jälkeen. MM-pisteissä hän sijoittui toiseksi kolmannen kerran urallaan.
Kausi 2014
Kaudella 2014 Kimi Räikkönen siirtyi Alonson tallikaveriksi Felipe Massan siirryttyä Williamsille. Kauden alussa selvisi ettei Ferrari-auton nopeus riittänyt haastamaan kärkitalleja. Alonso ajoi kauden ensimmäisen palkintosijansa Kiinan GP:ssä. Unkarin GP:ssä Alonso oli ajamassa voittoon, kunnes Red Bullin Daniel Ricciardo ohitti hänet kilpailun lopussa kolme kierrosta ennen maalia. Alonso sijoittui lopulta kilpailun toiseksi. Italian kilpailussa Alonso joutui keskeyttämään moottoririkkoon. Samalla Alonson ennätyksellinen 86 kilpailun peräkkäinen putki ilman teknisestä viasta johtunutta keskeytystä katkesi. Alonso ei saavuttanut kauden aikana yhtään voittoa. Pisteissä Alonso sijoittui sarjan kuudenneksi. Kauden jälkeen ilmoitettiin Alonson lähtevän Ferrarilta McLarenille, jossa hän kilpaili edellisen kerran kaudella 2007.
Paluu McLarenille (2015–2018)
250px|thumb|Alonso McLaren Hondan ratissa kotikilpailussaan Espanjan GP:ssä 2015.
Kausi 2015
Alonso siirtyi takaisin McLarenille, joka siirtyi Hondan moottoreihin yli 20 vuoden tauon jälkeen. Alonso korvasi tallissa tanskalaisen Kevin Magnussenin, joka siirtyi takaisin tallin varakuljettajaksi. Alonson tallikaverina ajoi Jenson Button. Alonso kärsi Barcelonan talvitesteissä sattuneessa ulosajossa aivotärähdyksen, jonka seurauksena hän ei saanut lääkäreiltä lupaa osallistua kauden avauskilpailuun. Malesiassa Alonso joutui keskeyttämään. Bahrainissa Alonso ajoi 11:nneksi. Itävallan GP:ssä Alonso joutui keskeyttämään jo avauskierroksella kolariin Kimi Räikkösen kanssa. Vasta kauden yhdeksännessä kilpailussa Britanniassa Alonso saavutti kauden ensimmäisen pisteensä sijoittuen 10:nneksi. Unkarissa Alonso ajoi viidenneksi saavuttaen 10 MM-pistettä.
Alonso joutui keskeyttämään Italiassa ja Singaporessa, mutta oli yhdestoista seuraavissa kolmessa osakilpailussa, jääden sijan päähän pistesijasta. Meksikossa Alonson matka jäi kesken jo avauskierroksella tehojen hävittyä hänen autosta. Abu Dhabissa ensimmäisessä mutkassa Alonso osui yhteen Pastor Maldonadon kanssa ja sai varikonläpiajorangaistuksen. Maalissa Alonso oli 17:s.
Alonso keräsi kauden aikana 11 pistettä sijoittuen MM-sarjan 17:nneksi. Hänen kauden parhaaksi sijoitukseksi jäi Unkarin GP:n viides sija.
Kausi 2016
Alonso ajoi rajun kolarin heti ensimmäisessä osakilpailussa Melbournessa Australiassa, kun hän yritti ohittaa Haas-tallin Esteban Gutiérrezia. Alonso osui Gutiérrezin takapyörään, menettäen auton hallinnan, jonka jälkeen auto lähti lennossa pyörimään turva-alueelle ja pysähtyi vasta betonivalliin. Alonsolla oli törmäyshetkellä vauhtia 312 km/h ja kolarissa häneen kohdistui 46 G:n voima. Hän joutui sivuun seuraavasta Bahrainin osakilpailusta, koska ei läpäissyt lääkärintarkastusta ja hän joutui vielä uudelleen lääkärintarkastukseen ennen seuraavaa Kiinan GP:tä. Pistetilinsä Alonso avasi Venäjällä ajaen kuudenneksi. Monacon GP:ssä Alonso oli viides. Italiassa Alonso ajoi ensimmäisen nopeimman kierroksensa McLaren-paluunsa jälkeen. Yhdysvaltain GP:ssä Alonso ajoi jälleen viidenneksi sivuten kauden parasta sijoitustaan. Alonso saavutti kauden aikana 54 pistettä.
Kausi 2017
Kausi 2017 alkoi Alonson kannalta huonosti johtuen Hondan moottoriyksikön epäluotettavuudesta. Alonso ajoi kauden ensimmäiset pisteensä vasta Azerbaidžanissa, jossa hän oli yhdeksäs. Unkarin GP:ssä Alonso sijoittui kuudenneksi, ajaen yllättäen myös kilpailun nopeimman kierroksen. Alonso saavutti kauden aikana 17 pistettä. Kauden jälkeen Alonso solmi jatkosopimuksen McLarenin kanssa tallin päätettyä vaihtaa Hondan moottorit Renault’n moottoreihin kaudelle 2018.
Kausi 2019
Alonso toimi McLarenin lähettiläänä kaudella 2019. PR- ja markkinointitöiden lisäksi Alonso avusti tallin insinöörejä ja ajoi muun muassa rengastestejä. Tammikuussa 2020 McLaren ilmoitti, että yhteistyö Alonson kanssa Formula 1:ssä on päättynyt.
Kausi 2021
Heinäkuussa 2020 Renault ilmoitti, että Alonso ajaa nimensä Alpine F1 Team -nimiseksi muuttuvassa tallissa kausilla 2021–2022. Kaudella 2021 Alonson tallikaverina ajoi Esteban Ocon. Kauden avauskilpailussa Bahrainissa Alonso joutui keskeyttämään tekniseen vikaan. Seuraavassa Emilia-Romagnan GP:ssä Alonso ajoi maaliin sijalla 11, mutta hän nousi Räikkösen rangaistuksen myötä viimeiselle pistesijalle kymmenenneksi. Unkarin GP:ssä Alonso ajoi neljänneksi hänen tallikaverinsa Oconin voittaessa kilpailun. Qatarin GP:ssä Alonso ajoi kolmanneksi. Palkintosija oli hänelle ensimmäinen sitten Unkarin GP:n 2014. Alonso ei kuitenkaan rikkonut Alexander Wurzin ennätystä pisin aika kahden palkintosijan välillä (2 842 päivää), vaikka Alonsolla palkintosijojen välillä oli 105 kilpailua, mikä oli uusi ennätys. Alonso keräsi kauden aikana yhteensä 81 pistettä sijoittuen sarjan kymmenenneksi.
Kausi 2022
Alonso aloitti kauden ajamalla yhdeksänneksi Bahrainin GP:ssä. Espanjan kilpailusta eteenpäin Alonso ajoi kymmenen peräkkäistä pistesijaa parhaina tuloksinaan Britannian ja Belgian GP:n viidennet sijat. Ranskan GP:ssä Alonsosta tuli eniten GP-kierroksia ajanut kuljettaja. Singaporen GP:ssä Alonso ohitti Kimi Räikkösen eniten kilpailuja ajaneena F1-kuljettajana. Yhdysvaltain GP:ssä Alonso ajoi seitsemänneksi vaikka kolaroi kilpailun aikana rajusti Lance Strollin kanssa, mutta sai kilpailun jälkeen 30 sekunnin aikarangaistuksen hänen ajettua vaurioituneella autolla kilpailun maaliin, mikä pudotti hänet pisteiden ulkopuolelle. Alonso sai myöhemmin sijoituksensa takaisin Alphinen protestin mentyä läpi. Sao Paulon GP:ssä Alonso ajoi viidenneksi. Alonso ajoi kauden aikana 81 pistettä, saman verran kuin viime kaudella sijoittuen sarjan yhdeksänneksi.
Aston Martinille (2023–)
Alonso allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen Aston Martin -tallin kanssa heinäkuussa 2022. Alonsosta tuli näin historian eniten F1-kausia ajanut kuljettaja hänen aloittaessa jo uransa 20 F1-kautensa. Alonso ajoi kauden 2023 avauskisassa Bahrainissa kolmanneksi. Kauden toisessa kilpailussa Saudi-Arabiassa Alonso starttasi kilpailuun eturivistä ja johti kilpailua kolmen kierroksen ajan ja hän ajoi kilpailussa jälleen kolmanneksi ajaen uransa sadannen palkintosijan tullen historian kuudenneksi 100 palkintosijaa ajaneeksi kuljettajaksi. Kilpailun jälkeen Alonso sai 10 sekunnin aikarangaistuksen, koska hän oli ajanut autonsa lähtöruudukkoon väärin ja sai tästä 5 sekunnin aikarangaistuksen, jonka hän suoritti varikkokäyntinsä aikana, mutta tallin mekaanikko oli koskenut tunkilla Alonson autoa virheellisesti ennen ajan loppumista, minkä tuomaristo katsoi rikkeeksi. Aston Martin teki tapauksesta protestin, joka meni läpi ja Alonso sai lopulta pitää sijoituksensa Australian GP:ssä Alonso ajoi kolmantena kunnes kilpailu keskeytettiin vain kaksi kierrosta ennen loppua Kevin Magnussenin kolarin seurauksena. Uusintalähdössä Alonso pyörähti Carlos Sainzin osuttua häneen, mutta koska kilpailu keskeytettiin jälleen kolarien seurauksena, Alonso sai lähteä uusintalähtöön kolmannelta sijalta. Alonso ajoi lopulta maaliin kolmantena ajaen kolmannen peräkkäisen palkintosijansa. Edellisen kerran Alonso oli ajanut kolme peräkkäistä palkintosijaa kaudella 2013. Miamin GP:ssä Alonso ajoi kolmanneksi ja Monacon GP:ssä toiseksi. Kanadan GP:ssä Alonso ajoi toiseksi ohittaen Kimi Räikkösen uralla ajettujen palkintosijojen määrässä.
Kausi 2017
Alonso ajoi McLaren Honda Andretti -tallin autolla Indianapolis 500 -kilpailun. Alonso johti kilpailua tietyissä vaiheissa ja hänellä oli jopa mahdollisuus ajaa kilpailun voitosta, mutta hänen kilpailunsa päättyi seitsemänneltä sijalta moottoririkkoon 21 kierrosta ennen maalia ja hänet luokiteltiin sijalle 24. Kilpailun voitti entinen Formula 1 -kuljettaja Takuma Satō Andretti Hondallaan.
Kausi 2019
Alonso koetti osallistua McLaren Chevroletilla vuoden 2019 Indianapolis 500 -kilpailuun. Vauhtia ei kuitenkaan löytynyt ja Alonso karsiutui kilpailusta ollessaan aika-ajoissa 36:sta osallistujasta 34:s. Karsiutumisen takia Alonso ei päässyt ajamaan kisaa.
Kausi 2020
Alonso ajoi vuonna 2020 Indy 500 kilpailussa sijalle 21. Kilpailu päättyi ennenaikaisesti Spencer Pigotin rajuun kolariin kierroksella 194.
Le Mansin 24 tunnin ajot
Vuonna 2018 Alonso osallistui Le Mansin 24 tunnin ajoihin yhdessä Sébastien Buemin ja Kazuki Nakajiman kanssa, jonka he voittivat Toyotan autolla.
Kaudet numeroina
thumb|250px|Alonso voitti Singaporen GP:n 2008.
Tulokset kilpailuittain
• Abu Dhabin GP:ssä 2014 jaettiin tuplapisteet.
Yksityiselämä
Alonso asuu Oxfordissa Englannissa ja omistaa talon myös Genevenjärven rannalta Sveitsistä.
Mirto (likööri)
right|thumb|Mirto-kotilikööriä
Mirto on perinteinen sardinialainen likööri, joka valmistetaan myrtin marjoista. Myrtti kasvaa Sardiniassa villinä, ja likööriä tehdään paljon myös kotioloissa. Se nautitaan usein aterian päätteeksi.
Ohenlampi (Ähtäri)
Ohenlampi on Etelä-Pohjanmaalla Ähtärissä Ollikkalankylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 7,3 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Ähtärinjärven alueella (35.43), jonka Ähtärinjärven alueeseen (35.433) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 161,4 metriä mpy.
Jean-Charles de Coucy
thumb|right|Jean-Charles de Coucy Jean-Charles de Coucy (23. syyskuuta 1746 – 9. maaliskuuta 1824) oli ranskalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet nimitettiin 16. elokuuta 1789 La Rochellen hiippakunnan piispaksi, ja piispaksi vihkiminen seurasi 3. tammikuuta 1790. Pääkonsekraattorina toimi Antonio Dugnani, jota avustivat Jean-Baptiste-Charles-Marie de Beauvais ja Charles de La Font de Savines.
De Coucy erosi tehtävistään vuonna 1816 ja sai 8. elokuuta 1817 nimityksen Reimsin arkkipiispaksi, jona hän toimi kuolemaansa saakka.
Triumph TR7
Triumph TR7 oli vuonna 1975 esitelty urheiluauto. Kori oli kiilamainen ja muotoilu jakoi mielipiteet. Moottori oli 2,0-litrainen. Auton muodot oli suunnitellut Harris Mann, joka suunnitteli myös Leyland Princessin. Autoa valmistettiin 112 368 kappaletta ja tehokkaampaa TR8-mallia 2 722 kappaletta.
Kehitys
Vuonna 1979 esiteltiin avomalli TR7 Drophead, joka tuli ensin myyntiin Yhdysvalloissa ja myöhemmin myös Britanniassa vuonna 1980.
Vuonna 1980 tuli vientimarkkinoille malli TR8, joka oli TR7:n Rover V8 -moottorilla varustettu versio.
Autosta kehitettiin myös nelosryhmän ralliauto, jossa käytettiin aluksi Dolomite Sprintin 16-venttiilistä kahden litran moottoria. Myöhemmin moottoriksi vaihdettiin viritetty Rover V8. Mielenkiintoinen yksityiskohta on, että autoon saatiin kilpailuluokitus, vaikka mallia ei ollut valmistettu vielä koskaan katuliikenteeseen V8-moottorilla. Kilpailumenestystä ei juurikaan soraralleissa tullut, mutta asfaltilla auto oli erittäin nopea. Kuuluisimpia kuljettajia olivat muun muassa Tony Pond, Per Eklund ja Simo Lampinen.
Aune Vähäkangas
Aune Maria Vähäkangas (2. kesäkuuta 1939 Muonio – 29. kesäkuuta 2013 Janakkala) oli suomalainen kirjailija.
Christopher Egan
pienoiskuva|170px|Chris Egan vuonna 2008. Christopher Andrew Egan (s. 29. kesäkuuta 1984 Sydney) on australialainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa Nick Smithin roolista australialaisessa saippuasarjassa Home and Away.
Egan muutti Los Angelesiin vuonna 2003. Hän on harjoitellut näyttelemisen ohella myös tanssia ja laulamista.
Vril: Tuleva rotu
Vril: Tuleva rotu (Vril tai The coming race) on Edward Bulwer-Lyttonin kirja vuodelta 1871. Sen on suomentanut Heikki Eskelinen ja suomennoksen julkaissut Biokustannus vuonna 1996.
Juoni
Kirjan nuori päähenkilö on tapaamassa kaivosinsinöörinä toimivaa ystäväänsä. Heidän tutkiessaan kaivosta ystävä joutuu onnettomuuteen ja kuolee. Päähenkilö päätyy maan alla asuvan kehittyneen, enkeleitä muistuttavan Vrilja-kansan pariin. Vriljoilla on hallussaan henkinen Vril-voima. Sitä voi käyttää telepaattisiin kykyihin, parantamiseen ja myös tuhoamiseen. Vrilja-kulttuurissa naiset ovat miehiä vahvempia. Zee-niminen vrilja rakastuu päähenkilöön, mikä herättää yhteisössä ristiriitoja. Zee auttaa päähenkilön pakoon maan päälle, kun tämän henki on uhattuna. Kertoja kokee velvollisuudekseen varoittaa, että maan alla asuva rotu tulee aikanaan hävittämään ihmiskunnan.
Vrilin vastaanotto
Bulwer-Lyttonin Vril oli ensimmäisiä tieteis- tai fantasiakirjoja, ja se oli suosittu 1800-luvun lopulla. Mystisen voiman ideaan kirjoittaja sai innoituksen sähköstä, jota tuolloin spekuloitiin paranormaalien ilmiöiden, kuten mesmerismin tai spiritualismin aiheuttajaksi. Bulwer-Lyttonia pidettiin okkultistien keskuudessa myös salatiedon haltijana, minkä hän kiisti. Hän myös pohti, että olisi ollut parempi käyttää Vrilin sijasta sanaa sähkö.
Merkitys
Vril on vaikuttanut etenkin okkultistien kirjoituksiin ja uskomuksiin. Helena Blavatsky väitti, että fiktiivisessä teoksessa esitetty Vril on todellinen. Hän käytti rotuajatusta myös kehittämänsä teosofian pohjana kirjoissaan Hunnuton Isis ja Salainen oppi. Blavatsky väitti myös, että J. W. Keelyn moottorina tunnetun laitteen, jota markkinoitiin sijoittajille henkistä energiaa käyttävänä voimanlähteenä, ei annettu toimia. Rudolf Steiner puhui koneesta ja sen energialähteestä myös esitelmissään ja piirsi siihen perustuvia laitteita. Teosofi William Scott-Elliott väitti kirjassaan vuonna 1896, että atlantislaiset ovat kyenneet lentämään vrilvoimaa energianlähteenä käyttäneillä lentokoneilla.
Saksalainen raketti-insinööri Willy Ley kirjoitti vuonna 1947, että irrationaaliset uskomukset olivat sotaa edeltäneessä Saksassa yleisiä ja että se osaltaan mahdollisti natsien nousun. Hänen mukaansa useat näennäistieteelliset ryhmät tutkivat vrilenergiaa. Ryhmistä kirjoitettiin etenkin 1960-luvulla. Vrilenergia oli myös esoteerisen uusnatsismin aiheita.
Vril on vaikuttanut myös suomalaiseen elokuvaan Iron Sky: The Coming Race.