cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Markovin senaatti
Markovin senaatti oli Suomen senaatti vuosina 1909–1913. Se oli ensimmäinen niin sanottu "sapelisenaatti", jonka jäsenet olivat hyvin pitkään Venäjällä uraa tehneitä sotilaita tai Suomessa syntyneitä venäläisiä. Myöhemmin siinä oli yhdenvertaisuuslakiin perustuen myös syntyperäisiä venäläisiä. Näin varmistettiin, että senaattorit olivat täysin lojaaleja Suomen kenraalikuvernööri F. A. Seynin johdolla tehdyissä venäläistämistoimissa.
Tämä senaatti oli keskeinen toimija Venäjän pääministeri Pjotr Stolypinin ja Suomen kenraalikuvernööri F. A. Seynin venäläistämistoimien toteuttamisessa. Sapelisenaatti osoitti lojaalisuutensa välittömästi vuoden 1909 lopulla hyväksymällä Venäjän hallituksen määräämät sotilasmiljoonat, jotka edeltävän Hjeltin senaatin mukaan oli mahdoton hyväksyä ilman eduskunnan käsittelyä ja oli sen vuoksi eronnut. Markov siirtyi keväällä 1913 Pietariin ministerivaltiosihteeriksi muun sapelisenaatin jäsenistön jatkaessa tehtäviään kenraalikuvernöörin kanslian päällikön Borovitinovin siirtyessä hänen seuraajakseen.
Ruggiero Ricci
Ruggiero Ricci (24. heinäkuuta 1918 San Francisco, Kalifornia – 6. elokuuta 2012 Palm Springs, California) oli yhdysvaltalainen viulisti. Hän oli italialaisten maahanmuuttajavanhempien poika, ja hän suoritti ensimmäisen julkisen esiintymisensä kymmenvuotiaana. Hän esitti silloin Henryk Wieniawskin ja Henri Vieuxtempsin musiikkia.
Ricci soitti jo 11-vuotiaana Felix Mendelssohnin viulukonserton, ja pian hän teki debyyttinsä Carnegie Hallissa. 1930-luvulla hän opiskeli Berliinissä Georg Kulenkampffin johdolla.
Ricci palveli Yhdysvaltain armeijassa vuosina 1942–1945. Hän levytti vuonna 1947 kaikki Niccolò Paganinin kaksikymmentäneljä kapriisia, joiden esityksistä hänet tunnetaan yhä. Hän kuului viulistien kansainväliseen eliittiin.
Ricci oli lisäksi maineikas viulunsoiton opettaja. Hän hoiti professuuria Michiganin yliopistossa vuosina 1982–187, ja hänestä tuli vuonna 1989 Salzburgin Mozarteumin vieraileva professori. Ricci vieraili lukuisia kertoja Suomessa vuodesta 1953 alkaen, ja hän kuului Sibelius-viulukilpailun tuomaristoon vuonna 1995.
Piperasilliini
Piperasilliini on beetalaktaami­ryhmään kuuluva antibiootti. Se tehoaa moniin grampositiivisiin ja gramnegatiivisiin bakteereihin, myös Pseudomonas aeruginosaan. Piperasilliini on herkkä bakteerien tuottamille beetalaktaameja inaktivoiville beetalaktamaasientsyymeille, joten lääkettä myydään yhdistettynä beetalaktamaasin estäjään tatsobaktaamiin. Piperasilliini ei imeydy suun kautta otettaessa, joten se on annettava ruiskeena yleensä suonensisäisesti.
Piperasilliinin kemiallinen kaava on C23H27N5O7S, moolimassa 517,555 g/mol ja CAS-numero 61477-96-1.
Aino, merelle katsova
Aino, merelle katsova on Johannes Takasen marmoriveistos vuodelta 1886. Veistos on kooltaan 110,5 × 44 × 40 cm.
thumb|100px|vasen|[[Johannes Takanen, Aino, merelle katsova, terrakottaluonnos, 1874.]]
Suomen Taideyhdistys oli tilannut Takaselta Aino, merelle katsova -kipsiveistoksen (1876). Takanen veisti sitä Italiassa italialaista mallia käyttäen. Veistoksen pieniä kopioita on myyty paljon. Marmoriin aihe veistettiin vasta Takasen kuoltua, vuonna 1886.
Takanen teki Aino-aiheesta myös terrakottaluonnoksen Aino metsässä vuonna 1881.
Henry Hoobin
Henry Frances ("Henny") Hoobin (15. helmikuuta 1879 Montreal – 20. heinäkuuta 1921 Montreal) oli kanadalainen haavipalloilija. Hän kilpaili vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa ja kuului siellä kultaa voittaneeseen joukkueeseen.
Sandra Chick
Alexandra ”Sandra” Chick (s. 2. kesäkuuta 1947 Burnham Market, Norfolk, Yhdistynyt kuningaskunta) on zimbabwelainen kilpauransa päättänyt maahockeypelaaja ja olympiavoittaja.
Chick pelasi Zimbabwen olympiakultaa voittaneessa naisten maajoukkueessa Moskovassa 1980, missä naisten maahockeyturnaus kuului ensimmäisen kerran olympiaohjelmaan. Hän pelasi jokaisessa viidessä ottelussa ja teki yhden maalin Itävaltaa vastaan. Zimbabwen joukkue kutsuttiin Moskovan boikoteista kärsineeseen olympiaturnaukseen vain viikkoja ennen olympialaisten alkua, ja pelaajat valittiin vain päiviä ennen avajaisia. Maa oli ennen samana vuonna tapahtunutta itsenäistymistään ollut suljettu olympialaisista rotusyrjintänsä vuoksi, tosin olympiajoukkueen jäsenet kuuluivat kaikki maan valkoihoiseen vähemmistöön. Maajoukkue pelasi ensimmäisen kerran kotimaansa ulkopuolella ja keinotekoisella alustalla. Moskovassa Zimbabwe ei hävinnyt otteluakaan voitettuaan vastustajistaan kolme ja pelattuaan kahdesti tasan.
Chickin kaksoissisko Sonia Robertson pelasi myös samassa Moskovan-olympiajoukkueessa.
Dedekindin eetafunktio
Dedekindin eetafunktio on Richard Dedekind mukaan nimetty kompleksilukujen ylemmässä puolitasossa määritelty funktio, jonka imaginaariosa on positiivinen. Tällaisille kompleksiluvuille voidaan määritellä, jolloin voidaan määritellä Dedekindin eetafunktio asettamalla
Eetafunktio on holomorfinen ylemmässä puolitasossa, mutta sen ulkopuolelle funktiota ei voida jatkaa analyyttiseksi.
thumb|right|Modulaarisen diskriminantin reaaliosa q:n funktiona.
Yleisemmin,
missä kokonaisluvuille a, b, c, d pätee ad − bc = 1, jolloin se on modulaarisen ryhmän transformaatio ja
ja s(h, k) on Dedekindin summa
Näiden funktionaaliyhtälöiden perusteella eetafunktio on modulimuoto, jonka paino on 1/2, taso on 1 tietylle kertalukua 24 olevalle moduliryhmän metaplektisen kaksoispeitteen karakterille. Funktiota voidaan käyttää myös määrittämään muita moduulimuotoja. Erityisesti eetafunktion Weierstrassin muoto voidaan määritellä
ja se on muolimuoto, jonka paino on 12. (Toisinaan kerroin (2π)12 jätetään kirjallisuudessa pois, jolloin sarjalla on kokonaislukukertoimet).
Jacobin kolmitulosta seuraa, että eetafunktio on tekijää vaille Jacobin theetafunktio tietyillä argumenteilla:
missä \chi(n) on Dirichlet'n karakteristika modulo 12, missä ja.
Eetafunktioon kertoimella liittyvällä Eulerin funktiolla
on potenssisarjaesitys
Tämä liittyy viisikulmiolukulauseeseen. Koska eetafunktiota on helppo laskea joko numeerisesti tai potenssisarjan avulla, se on usein käyttökelpoinen kun halutaan ilmaista muita funktioita eetafunktion tuloina ja osamäärinä. Näitä kutsutaan eetaosamääriksi ja niitä voidaan käyttää monen moduulimuodon ilmaisemiseen.
Wilhelm Carlsson
Wilhelm Carlsson (13. elokuuta 1834 Huittinen – 12. marraskuuta 1875 Nastola) oli suomalainen kirkkoherra, paikallishistorian tutkija ja uskonnollinen kirjailija.
Carlssonin vanhemmat olivat itsellinen Kaarle Kaarlenpoika (Sillanmäki) ja Leena Heikintytär. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun lukiosta 1856 ja suoritti Helsingin yliopistossa teologian erotutkinnon 1857. Carlsson vihittiin papiksi 1858. Hän toimi Pirkkalassa kirkkoherran apulaisena ja vt. kirkkoherrana 1858–1865, kappalaisena Jämijärvellä 1865–1875 ja Nastolan kirkkoherrana 1875. Hänen kirjallinen tuotantonsa koostuu pääasiassa uskonnollisista teoksista mutta hän kirjoitti myös pari pitäjänkuvausta. Carlsson suomensi myös ulkomaista uskonnollista kirjallisuutta. Kaikkiaan Carlsson kirjoitti itse tai suomensi yhteensä noin 50 teosta.
Wilhelm Carlsson oli naimisissa vuodesta 1863 Julia Matilda Fredrika Sofia Aulénin kanssa.
Marry You
"Marry You" on yhdysvaltalaisen levyttävän artistin Bruno Marsin kappale, joka julkaistiin neljäntenä maailmanlaajuisena singlenä hänen ensimmäiseltä studioalbumiltaan Doo-Wops & Hooligans. Mars sanoitti kappaleen tuotantotiiminsä The Smeezingtons kanssa. "Marry You" on saanut vaikutteita reggaesta ja rhythm and bluesista. Yleisesti ottaen kappale on saanut vaihtelevia arvioita, jotkut kiittävät sen tuotantoa ja Marsin laulua.
Mrs. Dalloway
Mrs. Dalloway (Mrs Dalloway) on englantilaisen kirjailijan Virginia Woolfin neljäs romaani, joka julkaistiin vuonna 1925. Se on yhdenpäivänromaani, joka kertoo Clarissa Dalloway -nimisen seurapiirirouvan päivästä, kun hän valmistelee illaksi järjestämiään juhlia. Teoksen kerronta perustuu tajunnanvirtaan, joka on luonteenomaista Woolfille ja laajemminkin modernismille.
Viesti
Viesti tarkoittaa seuraavia asioita:
Mrs. Dalloway
Mrs. Dallowayssa keskeistä on liike, sekä ajassa että paikassa. Mrs. Dalloway kiertelee Lontoon katuja ja muistelee mennyttä, erityisesti nuoruudenrakkauttaan Peter Walshia ja ystäväänsä Sally Setonia. Tunnin välein kajahtavat Big Benin lyönnit muistuttavat jokaista romaanin henkilöä vääjäämättä ajan kulusta. Kerronta siirtyy henkilön tajunnasta toiseen, ja tajunnasta tulee ikään kuin paikka, johon mennään ja jossa koetaan mitä henkilö ajattelee ja kuinka hän havainnoi ympäristöään. Romaanin aikana liikutaan myös menneisyydessä muistojen kautta. Silloin tällöin, usein Clarissan ajatuksissa, ilmenee käsitys tajunnasta kaikessa ajassa ja jokaisessa paikassa läsnä olevana: ”- - olihan hän – siitä hän oli aivan varma – osa puista siellä kotona, talosta joka oli hajoamaisillaan ja ruma, osa ihmisistä, joita ei ollut koskaan kohdannut, - - se levisi yhä laajemmalle; hänen elämänsä; hän itse.”
Vaikka kerronta siirtyy tajunnasta toiseen, romaanissa on muutama keskeisempi henkilö, joihin palataan useamman kerran. Clarissa Dallowayn rinnalla toisena päähenkilönä on ensimmäisen maailmansodan veteraani Septimus Warren Smith, joka kamppailee mielenterveytensä kanssa. Clarissa ja Septimus eivät tunne toisiaan, mutta heidän tarinansa kulkevat rinnakkain, ja henkilöhahmoina he peilaavat toisiaan.
Edgar Varèse
thumb|Edgard Varèse Edgard Varèse, alun perin Edgard Victor Achille Charles Varèse (22. joulukuuta 1883 Pariisi, Ranska – 6. marraskuuta 1965 New York, Yhdysvallat) oli ranskalaissyntyinen säveltäjä, joka muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1915 ja sai sen kansalaisuuden vuonna 1927.
Vaikka Varèse on tunnustettu musiikinhistoriallisesta merkittävyydestään, hän on nykysäveltäjien keskuudessa kiistelty hahmo. Toisille hän on armoitettu visionääri ja innoittaja, toisille turhan karkea teostensa struktuureiden ja muodontansa osalta.
Varhaiset vaiheet
Varèse syntyi Pariisissa vuonna 1883, mutta lähetettiin pian asumaan sukulaisten luo Villarsiin. Hänestä tulikin isoisälleen erittäin läheinen, mutta isä-Henriin hän suhtautui jopa vihamielisesti. Äitinsä kuoleman jälkeen Varèse lähti isänsä tahdon vastaisesti opiskelemaan musiikkia Pariisiin.
Vuodesta 1904 Varèse opiskeli Pariisin Schola Cantorumissa, jossa hänellä oli opettajanaan Vincent d'Indy. Myöhemmin Varèse pääsi Pariisin konservatorioon, jossa hän sai sävellyskoulutusta Charles-Marie Widorilta. Varèse muutti Berliiniin ja meni naimisiin näyttelijä Suzanne Bingin kanssa. Pari sai yhden lapsen, mutta otti avioeron vuonna 1913.
Varèsen opiskeluajoilta on säilynyt laulu Un grand sommeil noir (1906), jonka hän sävelsi laulajalle ja pianistille Paul Verlainen runon pohjalta. Kappaleesta on tehty myös orkesterisovitus.
Varhainen ura Yhdysvalloissa
Varèse saapui Yhdysvaltoihin 9. joulukuuta 1915 ja saavutti mainetta kapellimestarina. Hänen ensimmäinen teoksensa siellä oli yksiosainen mutta yli 20-minuuttinen orkesterikappale Amériques. Alkuperäinen sävellys on kirjoitettu vuosina 1918–1921, jolloin Varèse saattoi mesenaattien tuella keskittyä säveltämiseen. Amerikka oli lapsuudesta asti kuvastanut Varèselle löytöjä ja seikkailuja. Kappaleen nimi symboloi säveltäjälle itselleen kuitenkin "uusia maailmoja maan päällä, avaruudessa ja mielessä". Teos ei varsinaisesti liity Amerikan maanosaan, ja Varèse totesikin myöhemmin, että hän olisi voinut nimetä teoksen Himalajan mukaan. Amériquesin ensimmäiset esitykset johti Leopold Stokowski vuonna 1926. Pariisissa teos kuultiin ensi kertaa 1929. Säveltäjälle myönnettiin Yhdysvaltain kansalaisuus vuonna 1927.
Varèse asui jälleen Pariisissa vuosina 1928–1933. Vuoden 1930 paikkeilla hän sävelsi teostaan Ionisation, jonka kokoonpano koostui lähinnä säveltasottomista lyömäsoittimista. Varèse ei hyödyntänyt teoksessaan elektronisen musiikin vaikutteita vaan tutki uusia äänimaailmoja vanhoilla soittimilla. 15. huhtikuuta 1934 sai kantaesityksensä Ecuatorial. Sävellys on kirjoitettu kokoonpanolle, jossa olennainen osa on mm. pianolla. Merkille pantavaa on myös kahden ondes Martenot’n käyttö. Alun perin tarkoitus oli käyttää elektronista theremin-soitinta, mutta säveltäjä itse sovitti osuudet myös sähköurkujen kaltaiselle ondes Martenot’lle, sillä theremin oli vielä erittäin harvinainen.
Vuonna 1936 valmistui pelkälle huilulle kirjoitettu Density 21.5. 1940-luvun teoksia ovat Tuning Up (1947) ja Dance for Burgess (1949).
1950-luvulta eteenpäin
Vuosina 1950–1954 Varèse työsti Déserts-sarjaa, joka ei hänen sanojensa mukaan kuvastanut varsinaisesti aavikkoja, vaan myös "ihmisen sisäistä yksinäisyyttä mysteerin maailmassa".
Vuonna 1958 Brysselin maailmannäyttelyssä kuultiin Varèsen Poème électronique, jonka työstäminen oli aloitettu 1957. Teos on kokonaan elektroninen, eikä siinä ole melodiaa tai tunnistettavia sävelkorkeuksia. Vuonna 2005 teoksen alkuperäinen levytys valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.
Varèsen viimeisenä teoksena pidetään Nocturnalia, joka oli vielä keskeneräinen sen saatua kantaesityksensä New Yorkin Town Hallissa 1. toukokuuta 1961. Teoksessa on käytetty bassokuoron säestämää sopraanosolistia. Säveltäjä kuoli 81-vuotiaana 1965.
Vesa Kanniainen
Vesa Lennart Kanniainen (s. 13. maaliskuuta 1948 Rovaniemi) on Helsingin yliopiston kansantaloustieteen emeritusprofessori. Kanniainen on julkaissut 60 referoitua tieteellisissä aikakauslehdissä julkaistua artikkelia makrotalousteoriasta, yrittäjyydestä, verotuksesta, yritysten yhteiskuntavastuusta, kansallisesta turvallisuudesta ja muista teemoista. Hän on ollut tuottamassa ja toimittamassa seitsemän oikeustaloustieteen kirjaa yhdessä professori Kalle Määtän kanssa.
Opinnot
Kanniainen kirjoitti ylioppilaaksi Rovaniemen yhteislyseossa vuonna 1967 ja siirtyi vuotta myöhemmin opiskelemaan Helsingin yliopistoon, josta valmistui vuonna 1971 luonnontieteiden kandidaatiksi, valtiotieteiden kandidaatiksi ja valtiotieteiden maisteriksi. Valtiotieteiden lisensiaatiksi hän valmistui vuonna 1972 ja väitteli valtiotieteiden tohtoriksi vuonna 1976. Hän sittemmin väitteli myös sotatieteiden tohtoriksi Maanpuolustuskorkeakoulussa 2018 ja kauppatieteiden tohtoriksi Itä-Suomen yliopistossa 2019.
Georg Schumann
thumb|Georg Schumann noin vuonna 1950. Georg Alfred Schumann (25. lokakuuta 1866 Köningstein, Saksi – 23. toukokuuta 1952 Berliini, Saksa) oli saksalainen säveltäjä ja kapellimestari. Hän oppi viulunsoittoa isältään ja urkujensoittoa isoisältään niin paljon, että pystyi soittamaan Köningsteinin orkesterissa 9-vuotiaana ja toimimaan kaupungin urkurina 12-vuotiaana. Vuosina 1882–1888 hän opiskeli Leipzigin konservatoriossa pianonsoittoa ja sävellystä opettajinaan Carl Reinecke, Salomon Jadassohn ja Zwintscher. Danzigin lauluyhdistyksen (Danzig Gesangverein) johtajana Schumann työskenteli 1890–1896 ja Bremenin filharmonisen seuran johtajana 1896–1899. Berliinin lauluakatemian (Berlin Singakademie) johtajana hän aloitti 1900 ja toimi virassaan seuraavat 50 vuotta. Vuonna 1907 hänet nimitettiin Preussin taideakatemiaan ja hän toimi sen varaesimiehenä vuodesta 1918 ja esimiehenä vuodesta 1934. Georg Schumannin suosituin sävellys on oratorio Ruth, joka joutui natsien antisemitismipolitiikan uhriksi eikä sitä esitetty Kolmannen valtakunnan aikana.
Vesa Kanniainen
Taustaa
Kanniainen toimi vierailevana tutkijana Lontoon LSE:ssä (London School of Economics) vuosina 1972–1973 työskennellen makro- ja rahatalouden teorian parissa. Vuosina 1977–1979 Kanniainen opetti vierailevana apulaisprofessorina Brownin yliopistossa sekä Washingtonin valtionyliopistossa Pullmanin kaupungissa Washingtonin osavaltiossa. Suurimman osan akateemisesta urastaan hän on työskennellyt Helsingin yliopistossa. Kanniainen on opettanut kursseja myös Uppsalan, Münchenin ja Hampurin yliopistoissa.
Georg Schumann
Uruille
Lisäksi lauluja ja pianokappaleita.
Vesa Kanniainen
Näkemyksiä
Kanniainen on tunnettu EU:n yhteisen valuutan euron kriitikko. Avoimessa kirjeessään Uuden Suomen blogissa silloiselle pääministerille Jyrki Kataiselle hän esitti vertailukohdaksi Ruotsin valuutan kruunun, joka on ollut Kanniaisen mukaan siunaus Ruotsille, ja toivoi perusteellisia hyöty-kustannustutkimuksia eurosta. Vauhdittaakseen eurokeskustelua Suomessa Kanniainen perusti vuonna 2013 EuroThinkTank-tutkijaryhmän. Professori Heikki Patomäen kirjoituksia Kanniainen on arvostellut voimakkaasti kritisoiden muun muassa Patomäen kirjaa Eurokriisin anatomia. .
Disneyn sarjakuvat
Disneyn sarjakuvat ovat The Walt Disney Companyn sarjakuvia. Suomessa Disneyn sarjakuvamaailmasta kertovia lehtiä ja kirjoja julkaisee Sanoma Media Finland.
Vampyyripäiväkirjat (1. tuotantokausi)
Amerikkalaisen fantasia-kauhu televisiosarjan Vampyyripäiväkirjat ensimmäistä tuotantokautta alettiin esittää Yhdysvalloissa The CW -kanavalla 10. syyskuuta 2009 ja Suomessa MTV3:lla 12. elokuuta 2010. Sarjan ensimmäinen jakso, Uusi oppilas keräsi yhteensä lähes 5 miljoonaa katsojaa. Sarja keskittyy fiktiiviseen yliluonnollisen historian omaavaan Mystic Fallsin kaupunkiin, Virginiaan sekä kahden vampyyriveljeksen ja kuolevaisen kolmiodraamaan. Ensimmäinen tuotantokausi päättyi Yhdysvalloissa 13. toukokuuta 2010 ja sisälsi yhteensä 22 jaksoa.
Kauden alussa keskityttiin pääosin vampyyrien esittelyyn, erityisesti vampyyriveljesten Stefanin (Paul Wesley) ja Damonin (Ian Somerhalder) elämiin, jotka palaavat vuosien jälkeen syntymäkaupunkiinsa. Stefan valloittamaan Elenan (Nina Dobrev) sydämen ja Damon herättämään kauan kaipaamansa rakkauden Katherinen. Kauden lopussa esitellään "haudan vampyyrit", joiden joukosta Katherine ei löytynytkään. Kausi päättyy kaupungin juhliessa perustajien päivää, joka päättyy "haudan vampyyrien" taisteluun sekä Katherinen paluuseen.
Sarjan pilottijakso kuvattiin Vancouverissa, Brittiläisessä Kolumbiassa ja muut jaksot Covingtonissa, Georgiassa. Sarjan vastaanotto oli alussa sekalaista, mutta parantui huomattavasti sarjan edetessä: Vampyyripäiväkirjat voitti lopulta useita merkittäviä palkintoja, kuten Teen Choice Awards -palkinnon sekä People's Choice Awards -palkinnon. Kauden katsojaluvut olivat keskiluokkaa, pilottijakson oltua kauden katsotuin jakso.
Näyttelijäkokoonpano
(Suluissa esiintymismäärä kaudella)
Pääosat
200px|thumb|center|[[Paul Wesley (vas.), Nina Dobrev ja Ian Somerhalder Comic-Conissa vuonna 2010.]]
Vierailevat
Tuotanto
6. helmikuuta 2009, Variety julkaisi tiedon, että CW on alkanut kuvata Vampyyripäiväkirjojen pilottijaksoa Kevin Williamsonin ja Julie Plecin toimiessa käsikirjoittajina ja vastaavina tuottajina. On May 19, 2009, the series was officially ordered for the 2009–2010 season.
Pilottijakso kuvattiin Vancouverissa, vaikka loput jaksoista onkin kuvattu Covingtonissa, Georgiassa (joka toimii Mystic Fallsin fiktiivisenä pikkukaupunkina) sekä useissa eri kohteissa lähellä Greater Atlantaa. Sarjaa tilattiin täysi, 22 jaksoa sisältävä tuotantokausi.
Vastaanotto
Sarjan alussa saamat arvostelut olivat sekä positiivisia että negatiivisia; Entertainment Weekly antoi sarjan pilottijaksolle arvosanan B+, perustellen sarjan lupaavan täyden kauden verran teräväkielistä hämmennystä.
Kuitenkin moni kriitikko koki, että sarja on parantunut jakso jaksolta. Sara Hughes The Independent -lehdestä sanoi sarjan osoittautuneen "hyvin muotoilluksi, kiinnostavaksi kehittyväksi sarjaksi" huonosta alusta huolimatta. New York Post kehui Elenan kuvausta, pitäen hahmoa vahvamielisenä naisena joka ei anna tunteidensa poikaystäväänsä kohtaan hallita itseään. The San Diego Union-Tribune sanoi; "Yliluonnollinen draama on ensimmäisen lukan tuotantoa, sisältäen hullun hyvän näyttelijäkokoonpanon, terävät käsikirjoitukset ja synkän ilmapiirin, jota kukaan ei pysty vastustamaan." Mike Hale The New York Timesista antoi sarjalle kunniamaininnan listassaan vuoden 2009 televisiosarjoista.
Vampyyripäiväkirjojen ensiesitys 10. syyskuuta 2009 toi CW:lle sen kaikkien aikojen suurimmat katsojaluvut koko kanavan historiassa (4.9 miljoonaa katsojaa). DVR:n katsojaluvut lisättynä sarjan ensiesitystä katsoi yhteensä 5.7 miljoonaa katsojaa. Vaikka katsojaluvut pienenivätkin kauden kehittyessä, sarja tavoitti korkean aikuiskatsojamäärän (18-34-vuotiaat; 2.3 miljoonaa) Halloween-jaksoon mennessä.
Sarja oli CW:n katsotuin sarja kaudella 2009-10, sarjan keskimääräisellä 3.6 miljoonalla viikoittaisella katsojalla.
Tunnustukset
Ensimmäisellä kaudellaan Vampyyripäiväkirjat voitti seitsemän Teen Choice Awards-palkintoa ja yhden People's Choice Award-palkinnon.
Soundtrack
12. lokakuuta 2010 Yhdysvalloissa julkaistu albumi sisältää yhteensä 18 kappaletta, muun muassa artisteilta Smashing Pumpkins, Silversun Pickups, Gorillaz ja A Fine Frenzy. Suomessa albumi julkaistiin päivää myöhemmin, eli 13. lokakuuta.
Aiheesta muualla
Hazatérés (Vámpírnaplók)
José María Barreda
thumb|José María Barreda
José María Barreda Fontes (s. 4. helmikuuta 1953 Ciudad Real, Espanja) on espanjalainen sosialistisen työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Kastilia- La Manchan aluehallituksen puheenjohtajana vuodesta 2004 vuoteen 2011 asti. Barreda on koulutukseltaan filosofian lisensiaatti.
Fiat G.55
pienoiskuva|Fiat G.56 Fiat G.55 Centauro (Kentauri) oli italialainen, toisen maailmansodan aikainen yksimoottorinen, yksipaikkainen ja -tasoinen kokometallirakenteinen hävittäjälentokone. Fiat G.50:n seuraajaksi kehitetty kone edusti edeltäjäänsä verrattuna käytännössä kokonaan uutta sukupolvea lentokonesuunnittelussa. Suuri siipipinta-ala, tehokas moottori ja parantunut aseistus teki mahdolliseksi torjuntalennot yläkorkeuksissa liittoutuneiden pommikoneita vastaan. Kone oli niin ajanmukainen, että saksalaiset harkitsivat sen valmistuksen aloittamista Luftwaffen käyttöön. Korkeat valmistuskustannukset ja tarvittavan työvoiman määrä, joka oli saksalaisten omaa Messerschmitt Bf 109:ää huomattavasti suurempi, saivat saksalaiset kuitenkin luopumaan hankkeesta.
Kehitys
Vuonna 1942 Italian ilmavoimat (Regia Aeronautica), teki päätöksen käyttää tulevien hävittäjäkonetyyppiensä moottorina lisenssivalmistettua Daimler-Benz DB 605-moottoria. Lentokonevalmistajia kehotettiin varustamaan seuraavat tyyppinsä kyseisellä moottorilla. Tätä uusien tyyppien sarjaa, johon kuuluivat Giuseppe Gabriellin suunnittelema Fiat G.55, Macchin Macchi C.205 ja Capronin Reggiane Re.2005, kutsuttiin nimellä "Serie 5". Fiat G.55:n prototyypin ensilento lennettiin 30. huhtikuuta 1942. Konsepti havaittiin hyväksi, ja koneesta valmistettiin vielä kaksi prototyyppiä, joista kolmatta (sarjanumero MM.493) kokeiltiin taisteluolosuhteissa maaliskuussa 1943. Italian ilmailuministeriö hyväksyi tyypin valmistuksen käyttöönsä, ja sarjavalmistus alkoi G.55/0-esisarjalla. Varsinaisia sarjakoneita, G55/I, ehdittiin toimittaa Italian ilmavoimille ennen syyskuussa 1943 tapahtunutta Italian irrottautumista sodasta vain 15 kappaletta. Tämän jälkeen koneita valmistettiin taistelua Saksan rinnalla jatkaneen Aeronautica Nazionale Repubblicanan käyttöön noin 300 kappaletta.
Sodan loputtua Fiat valmisti jäljelle jääneistä puolivalmisteista ja komponenteista 40 konetta tyyppimerkinnällä G.55A. Näistä osa oli Italian sodan jälkeen uudelleen perustettujen ilmavoimien, Aeronautica Militare Italianan käytössä, osa myytiin Argentiinaan ja Egyptiin vuonna 1948.
Käyttöhistoria
Rintamakäyttöön ensimmäiset G.55-koneet tulivat elokuun lopulla 1943, yksikkönä 353° Squadriglia (laivue)/20° Gruppo (rykmentti). Ne osallistuivat sodan viimeisinä viikkoina liittoutuneiden pommitushyökkäysten torjumiseen Rooman alueella. Aselevon jälkeen koneilla taisteli Aeronautica Nazionale Repubblicana:n riveissä 2° Gruppo da Caccia Terrestre (hävittäjärykmentti), johon kuului mm. Squadriglia Montefusco-Bonet. Sodan loppuvaiheessa ANR:n lentotoimintaa vaikeutti liittoutuneiden voimakkaat ilmaiskut pohjois-Italian lentokentille. Suurin osa G.55-koneista tuhoutui tai vaurioitui näissä hyökkäyksissä sekä taistellessaan liittoutuneiden materiaaliylivoimaa vastaan. Näistä syistä kaikki Fiat G.55-yksiköt varustettiin lopulta Messerschmitt Bf 109-kalustolla.
Bauke Mollema
Bauke Mollema (s. 26. marraskuuta 1986 Groningen) on alankomaalainen maantiepyöräilijä, ajajatyypiltään yleisajaja ja mäkimies. Hän aloitti ammattilaisuransa Rabobank-tallissa 2008 kilpailuaan sitä ennen saman tallin alemman tason joukkueessa. Vuosina 2013–2014 hän edusti Belkin Pro Cycling Teamia ja kaudesta 2015 Trek Factory Racing / Trek-Segafredo / Lidl-Trek -joukkuetta.
Fiat G.55
Käyttöhistoria
G.55-koneet osallistuivat Israelin itsenäisyyssotaan vuosina 1948–1949 ja eräiden tietojen mukaan vielä vuonna 1956 Suezin sotaan.
Bauke Mollema
Mollema nousi Juan José Cobon dopingtuomion seurauksena vuonna 2019 kolmanneksi vuoden 2011 Espanjan ympäriajossa. Hän voitti 2019 Lombardian ympäriajon 16 sekunnin erolla Alejandro Valverdeen. Hän voitti sekajoukkueaika-ajoviestin maailman- ja Euroopan-mestaruuden 2019.
Fiat G.55
Museokoneita
Yhtään alkuperäistä Fiat G.55-konetta ei ole säilynyt, Italian ilmavoimien museossa (Vigna di Valle, Italia) on näytteillä Fiat G.59-koneesta (G.55:n uudempi versio) muunnettu museokone.
Bauke Mollema
Saavutuksia
Lähteet: Cyclingbase, Cycling Archives , Pro Cycling Stats
Kyläjärjestys
Kyläjärjestys eli kylä(n)asetus on aiemmin käytössä ollut säädöstö, joka koski kyläläisten keskinäistä yhteistoimintaa ja töiden tarkoituksenmukaista suorittamista. Saksassa ja Tanskassa kyläjärjestykset olivat käytössä jo keskiajalla, Ruotsista niitä tunnetaan 1500-luvun lopulta, ja tultaessa 1800-luvun alkuun ne oli hyväksytty kaikkialla maassa. Suomessa kyläasetusten ryhdyttiin ottamaan käyttöön sen jälkeen, kun hallitus 1742 vahvisti kyläjärjestysohjeen niiden malliksi. Kyläjärjestyksiä laadittiin 1800-luvulla Etelä-Pohjanmaalla, Keski-Pohjanmaalla, Satakunnassa ja läntisessä Hämeessä sekä vuosisadan lopulla myös Karjalassa. Pohjois-Pohjanmaallekin oltermannilaitos levisi, mutta se toimi siellä vain ajoittaisesti tai osittaisesti. Kyläjärjestyksiä ei saatettu voimaan pakolla, sillä valtiovallan tarkoituksena oli saada talonpojat viljelemään maitaan tehokkaina pidetyin menetelmin.
Ryhmäkyläasutus, tilusten seka-asema ja vainiopakko olivat tärkeimpiä syitä kyläasetusten käyttöön ottoon. Saksassa ja Tanskassa alkanutta kehitystä tuki myös läänityslaitos, sillä lääninherrojen etujen mukaista oli, että heille kuuluneissa kylissä oli vastaamassa talonpoikien oma luottamusmies. Suomessa kehitykseen vaikuttivat tiheimmin asutuilla seuduilla erityisesti isonjaon puutteellinen toteuttaminen, Ruotsin esimerkki sekä valtiovallan niin sanottu mallikyläjärjestys. Suomen maaherroista toimi aktiivisimmin kyläjärjestysten levittämiseksi Pohjanmaan läänin Gustaf Abraham Piper (virassa 1746–1761), joka suomennutti vuoden 1742 kyläjärjestysohjeen ja levitti suomennoksia lääninsä kaikkiin pitäjiin.
Suurimman merkityksensä kyläjärjestykset saavuttivat Suomessa ainoastaan Etelä- ja Keski-Pohjanmaan rintapitäjissä. Vaasan läänin pohjalaispitäjissä kehitys johti pitäjittäisten kyläasetusten syntyyn, ja 1800-luvulla niistä tärkeimmät painettiin. Painettuja pitäjänkyläasetuksia eli pitäjänlakeja on Ilmajoelta (1805, 1821, 1846), Kuortaneelta (1810), Kälviältä (1816), Lapväärtistä (1816), Lohtajalta (1818), Isostakyröstä (1832), Lapualta (1843), Laihialta (1868) ja Vähästäkyröstä (1880). Pohjois-Pohjanmaallakin saatiin aikaan muutamia kyläasetusehdotuksia, joiden perusteella kylänvanhimpia valittiin paikoin lähinnä tulisijojen tarkastajiksi.
Kyläjärjestyksistä sovittiin 1700-luvulla kihlakunnankäräjillä ja myöhemmin niistä päätettiin pitäjänkokouksissa. Aluksi kyläjärjestysohjeen suomennoksia saatettiin käyttää sellaisenaan, mutta oltermannilaitoksen vakiinnuttua ne yleensä alistettiin maaherran vahvistettaviksi. Kun suomenkielisellä Etelä- ja Keski-Pohjanmaalla kyläasetuksia laadittiin 1800-luvulla tavallisesti koko pitäjää varten, niin ruotsinkielisellä Pohjanmaalla niitä hyväksyttiin yleensä vain yhtä tai kahta kylää varten. Valtiovallan esityksestä Oulun ja Kajaanin lääniä varten saatiin aikaan jopa lääninkyläasetus, mutta se jäi vain ehdotukseksi.
Kyläjärjestysten mukaan kyläläisten toimintaa johti kylänvanhin eli oltermanni ja tämän apulaiset, lautamiehet. Pienimmissä kylissä viimeksi mainitut voitiin jättää valitsematta. Oltermanni ja lautamiehet muodostivat yhdessä kylänoikeuden, joka sovelsi kyläjärjestystä käytäntöön ja jolla oli oikeus sakottaa kyläläisiä yhteisten päätösten noudattamatta jättämisestä. Vuonna 1757 annettiin kuninkaallinen päätös, jonka mukaan kyläoikeuden ratkaisemasta asiasta sai valittaa kihlakunnanoikeuteen. Kyläkokouksissa voitiin valita kylään myös mylläri, paimen ja seppä.
Jo mallikyläjärjestys viittasi hyvän järjestyksen ylläpitämiseen kylässä. Myös Etelä-Pohjanmaan kyläjärjestykset käsittelivät varsinkin 1800-luvulla yhä enemmän yleistä järjestystä. Tämä puolestaan johti pitäjäkurin voimistumiseen. Kun useimmat pitäjänkyläasetukset määräsivät oltermannit ilmiantamaan nimismiehelle kaikki rikokset, niistä muodostui käytännössä paikallisia pitäjänlakeja. Niiden rikkomisesta joutui käräjille, jossa syyttäjinä toimivat nimismiehet. Lapuan laki (1843) kuului aikanaan pitäjänlaeista ankarimpiin.
Sleeping with Sirens
Sleeping with Sirens on vuonna 2009 perustettu yhdysvaltalainen post-hardcore-yhtye Orlandosta, Floridasta. Nykyiseen kokoonpanoon kuuluvat Kellin Quinn (laulu, kosketinsoittimet, musiikkiohjelmointi), Justin Hills (bassokitara), Jack Fowler (rytmikitara), Gabe Barham (rummut) ja Nick Martin (kitara).
Joulukuusivarkaat
Joulukuusivarkaat on Heikki Kujanpään ohjaama suomalainen televisioelokuva. Elokuva esitettiin Yle TV1:n Kotikatsomossa ensimmäisen kerran 21. joulukuuta 2009.
Elokuvan ikäraja on 7 vuotta, ja se kestää noin 76 minuuttia. Elokuvan on käsikirjoittanut Veli-Pekka Hänninen. Tuotantoyhtiönä toimi Tuotanto Oy Säihky.
Lautanen (astia)
thumb|Lautasia. Lautanen on matala, yleensä pyöreä syömä-, tarjoilu- tai koristeastia. Lautaset valmistetaan yleensä posliinista tai muovista. Lautasia on monenkokoisia ja -muotoisia. Syvempiä käytetään yleensä keiton tai muun nestemäisen ruoan syöntiin, kun taas litteämpiä käytetään kiinteämmän ruoan syöntiin.
Suurin lautanen on niin sanottu katelautanen, jonka käyttö on kotioloissa melko harvinaista. Katelautanen katetaan pöytään muiden lautasten alle. Matalat ruokalautaset ovat yleensä 22–25 cm läpimitaltaan, jälkiruokalautaset yleensä 18–20 cm ja leipälautaset 15–17 cm. Syvien ruokalautasten tilavuus on yleensä 3–5 desilitraa.
Georgetown (Alaska)
Georgetown on eskimokylä Bethelin väestönlaskenta-alueella (Bethel Census Area) Alaskassa. Väkiluku vuonna 2000 oli kolme.
Georgetown sijaitsee Kuskokwim Riverin (Kuskokwinjoen) pohjoisrannalla Kilbuck-Kuskokwim -vuorilla. Se on 25 kilometriä alavirtaan Red Develistä ja ylävirtaan George Riverin suulta. Georgetowniin pääsee veneellä, lumikelkalla (talvella) tai pienellä lentokoneella.
Historiaa
Tälle alueelle saapuivat ensimmäiset ei-alkuperäisasukkaat 1800-luvun puolivälissä. Luutnantti Lavrenti Zagoskin Venäjän keisarillisesta laivastosta tutki aluetta vuonna 1844. Siihen aikaan kylä tunnettiin nimellä Keledzhichagat. Kwigiumpainukamiutin asukkaat käyttivät sitä kesäkalastusleirinään.
Vuonna 1909 löydettiin kultaa George Riveriltä ja kaivostoiminta kehittyi nopeasti. Kuskokwimjoen rannalle länteen George Riverin suulta syntyi siirtokunta. Siirtokunta ja joki nimettiin kolmen George-nimisen kauppiaan mukaan: George Hoffmanin, George Fredericksin ja George Morganin. Vuoteen 1910 mennessä Georgetownin asukasluku oli kaivostoiminnan ansiosta noussut kolmeensataan, asumuksia oli noin kaksisataa. Tulipalo vuonna 1911 tuhosi suurimman osan näistä rakennuksista.
Vuonna 1953 ainoa suurempi rakennelma alkuperäisellä alueella jäljellä oli kaksikerroksinen George Fredericksille kuulunut hirsitalo. Toinen siirtokunta alkoi kehittyä itään George Riveristä ja tätä alettiin kutsua myös nimellä Georgetown. Osavaltion koulu perustettiin vuonna 1965. Kaivostoiminnan ehdyttyä asukkaat lähtivät alueelta ja koulu suljettiin vuonna 1970.
Alaska Native Claims Settlement Act vuonna 1971 lupasi kaupungin asukkaiden jälkeläisille oikeuden maahan ja Georgetownin alkuasukaskylä (Native Village of Georgetown) perustettiin samana vuonna. Nykyisin Georgetownin heimoneuvostossa on 108 jäsentä.
Meltdown (Vinnie Mooren albumi)
Meltdown on kitaravirtuoosi Vinnie Mooren vuonna 1991 julkaistu, hänen kolmas sooloalbuminsa.
Kevyttä kevättä
Kevyttä kevättä (myös Yön pimeä puoli -single) on toukokuussa 1998 ilmestynyt Yön EP-levy. Se sisältää viisi kappaletta aikaisemmin huhtikuussa julkaistulta kokoelma-albumilta Yön pimeä puoli, jonka materiaali koostuu singlejen B-puolista ja muista harvinaisuuksista.
Hypergeometrinen sarja
Hypergeometrinen sarja on potenssisarja, jonka peräkkäisten kertoimien suhde on rationaalifunktio. Jos sarja suppenee, sen summaa kutsutaan hypergeometriseksi funktioksi. Hypergeometriset funktiot ovat monia funktioluokkia yhdistävä konsepti: muun muassa gammafunktio, virhefunktio, Besselin funktiot ja ortogonaaliset polynomit ovat niiden erikoistapauksia.
Tavallisin hypergeometrinen funktio on {}_2F_1, joka määritellään hypergeometrisena sarjana
eli aukikirjoitettuna
Tämä on hyvin yleinen tapaus 2. kertaluvun differentiaaliyhtälöstä ja asettamalla parametrien arvoja sopivasti, tästä yhtälöstä saadaan erikoistapauksina monet "tavallisemmat" differentiaaliyhtälöt.
Liljendalin vaakuna
thumb|150px|Liljendalin vaakuna (1954–2009) Liljendalin vaakuna oli Liljendalin kunnan tunnus. Vaakunan katkoinen kilpi ja siipiaihe ovat peräisin Berendes-suvun ja liljat sen vapaaherrallisen haaran vaakunoista. Näistä jäljemmän aateliskartano sai 1600-luvulla nimekseen Liljendal.
Vaakunan selitys on ”kilpi sini-hopeakatkoinen, yläkentässä kaksi hopeista siipeä, alakentässä kolme sinistä liljaa asetettuina 2 + 1.” Vaakunan on suunnitellut Gustaf L. Backman, ja Liljendalin kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 2. maaliskuuta 1954. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 14. syyskuuta samana vuonna.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2010, kun Liljendal liitettiin yhdessä Ruotsinpyhtään ja Pernajan kanssa Loviisan kaupunkiin. pienoiskuva|164x164px|Berendes-vapaaherrasuvun vaakuna.
Saksan piirikunnat
thumb|350px|Saksan piirikunnat ja piirikunnattomat kaupungit osavaltioittain. Piirikunnat ( tai Kreis) muodostavat Saksassa julkishallinnon yksikön osavaltio- ja kuntatason välillä.
Piirikunnat koostuvat kunnista ja kaupungeista, joiden lukumäärä voi vaihdella kuuden ja 235:n välillä. Suuremmat kaupungit, yleensä noin 100 000 asukkaasta alkaen, eivät kuulu piirikuntaan, vaan ovat niin sanottuja "piirittömiä kaupunkeja" (kreisfreie Stadt). Oman lukunsa muodostavat kaksi "erikoiskuntayhtymää" (Kommunalverband besonderer Art), jotka muodostuvat Hannoverin ja Saarbrückenin kaupungeista ympäryskuntineen.
Kaikki Saksan osavaltiot Berliinin, Hampurin ja Bremenin kaupunkiosavaltioita lukuun ottamatta on jaettu piirikuntiin, joita on yhteensä 295. Nordrhein-Westfalenin ja Schleswig-Holsteinin osavaltioissa piirikunnista käytetään nimitystä Kreis, muualla Landkreis. Vastaavasti Baden-Württembergin osavaltiossa käytetään piirittömistä kaupungeista nimitystä Stadtkreis.
Piirikunnan hallintosta vastaa piirikokous (Kreistag), joka valitaan viiden vuoden (Baijerissa kuuden vuoden) välein vaaleilla. Piirikuntaa johtaa piirineuvos (Landrat)
Born to Be Wild
Kappaleesta on tehty paljon cover-versioita. Niitä ovat levyttäneet muun muassa Slayer, X Japan, Ozzy Osbourne, Kirka, Slade, Krokus ja Ebba Grön. Lisäksi ainakin suomalainen Mistreat on tehnyt kappaleesta parodian kaltaisen kappaleen nimeltään Born to be white.
Christopher Markus ja Stephen McFeely
pienoiskuva|Christopher Markus ja Stephen McFeely vuonna 2019. Christopher Markus ja Stephen McFeely ovat kaksi yhdysvaltalaista tuottaja-käsikirjoittajaa, jotka työskentelevät yhdessä. Heidät tunnetaan Narnian tarinat -elokuvasarjan käsikirjoittajina sekä työskentelystään Marvel Cinematic Universen parissa. He aloittivat uransa vuonna 2004 elokuvalla The Life and Death of Peter Sellers, josta he voittivat Primetime Emmy -palkinnon.
Parhaan pukusuunnittelun Jussi
Parhaan pukusuunnittelun Jussi (aiemmin parhaan puvustuksen Jussi) on yksi Jussi-palkinnon palkintosarjoista.
Aki Seitsonen
Aki Seitsonen (s. 5. helmikuuta 1986 Riihimäki) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä ja edusti viimeksi ECHL:ssä pelaavaa Idaho Steelheadsia. Seitsonen on edustanut myös Suomen nuorten jääkiekkojoukkuetta vuonna 2006. Vuonna 2004 Seitsonen varasi Calgary Flames. Kolmella kaudelaan WHL:ssä Seitsonen keräsi 204 ottelussa 127 tehopistettä.
Pelaajaura
Seitsonen aloitti uransa Riihmäen Kiekko-Nikkarit pelaten myös Hyvinkään Ahmoissa ja Hämeenlinnan Pallokerhossa. Kaudella 2002–2003 hän pelasi Hämeenlinnan Pallokerhon B-junioreissa pelaten ikäluokan pudotuspeleissä.
Kaudeksi 2003–2004 Seitsonen siirtyi WHL:ssä pelaavaan Prince Albert Raidersiin ja keräsi kauden aikana 71 ottelussa 40 tehopistettä. Seitsonen jatkoi Raidersissa kaudella myös seuraavalla kaudella. Prince Albert pelasi pudotuspeleissä molemmilla näillä kausilla, kevään 2004 saldona Seitsosella oli 5 ottelua ilman tehopisteitä, kevään 2005 pudotuspeleissä Seitsonen keräsi 17 ottelussa 14 tehopistettä.
Kesällä 2004 NHL-seura Calgary Flames varasi Seitsosen neljännellä kierroksella varausnumerolla 118. Vuonna 2004 Seitsonen valittiin CHL:n näytösotteluun. Kausi 2005–2006 jäi Seitsosen viimeiseksi kerran Prince Albertissa. Kauden aikana Seitsonen keräsi 66 ottelussa 35 tehopistettä joka oli hänen WHL-kausista vaatimattomin tehopisteiden osalta.
Kauden 2005-06 aikana Seitsonen pelasi WHL-otteluiden lisäksi 7 ottelua AHL-seurassa Omaha Ak-Sar-Ben Knights ilman tehopisteitä. Kesällä 2006 Seitsonen teki Calgary Flamesin kanssa kolmen vuoden sopimuksen. Kaudella 2006–2007 hän pelasi enimmäkseen Calgaryn farmijoukkueessa ECHL-liigassa Las Vegas Wranglersissa, saldo runkosarjassa 59 ottelussa 32 tehopistettä. Las Vegas pelasi myös pudotuspeleissä, jossa Seitsonen keräsi 5 ottelussa 2 tehopistettä. Kauden 2006-2007 aikana hän pelasi myös AHL:n Omaha Ak-Sar-Ben Knightsissa, tällä kertaa 13 ottelua joissa saldona 4 tehopistettä. Kaudeksi 2007–2008 Seitsonen palasi ECHL:n Las Vegas Wranglersiin tehden 70 ottelussa 36 pistettä. Seuraavalla kaudells hän pelasi AHL:n Quad City Flamesissa jossa hän teki runkosarjassa 45 ottelussa tehopisteet 4+2=6.
Kauden 2009–2010 alussa Seitsonen teki paluun Suomeen ja aloitti kauden SM-liigan HPK:ssa ja pelasi 9 lainaottelua Mestiksen Lempäälän Kisassa. Tammikuun 2010 lopulla hän siirtyi HPK:sta Rauman Lukkoon.
Kauden 2010-11 Seitsonen pelasi ECHL-liigan Idaho Steelheadsissa, runkosarjan saldona 50 ottelua ja 32 tehopistettä.
Maajoukkueura
Seitsonen edusti Suomen nuorien jääkiekkomaajoukkuetta ensimmäisen kerran vuonna 2005 järjestetyissä maailmanmestaruuskilpailuissa. Hänen nimensä mainittiin joukkuekokoonpanossa. Seitsonen teki ainoan maalinsa Ruotsia vastaan ottelussa viidennestä sijasta, jonka Suomi voitti 4–3. Seitsonen edusti Suomea myös vuoden 2006 jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailussa. Seitsonen teki koko turnauksen ensimmäisessä ottelussa Suomen ainoan maalin, jonka se hävisi Kanadalle 5–1. Turnauksen ottelussa Yhdysvaltoja vastaan Seitsonen teki kolmannen maalin, mutta Suomi hävisi 5–4. Seitsonen teki 30. joulukuuta 2005 Norjaa vastaan kaksi maalia 9–1 voitossa. Suomi voitti turnauksessa pronssia hävitettyään Yhdysvallat 4–2.
David Johnston
Opiskeluaika, perhe ja akateeminen ura
Vuonna 1965 Johnston meni naimisiin high school -ihastuksensa Sharonin kanssa. Heillä on viisi lasta, Deborah, Alexandra, Sharon, Jenifer ja Catherine.
Johnston aloitti 1966 Queen’s Universityn oikeustieteellisen tiedekunnan yliassistenttina. Kaksi vuotta myöhemmin hän siirtyi Toronton yliopiston oikeustieteelliseen. Länsi-Ontario yliopiston dekaaniksi hänet nimettiin 1974. Johnston valittiin 1979 McGill-yliopiston rehtoriksi ja varakansleriksi. Hän oli tehtävässä vuoteen 1994, ja hänet opittiin tuntemaan tarmokkaana hallintojohtajana ja taitavana varojenkerääjänä. Johnston jatkoi vuodesta 1994 vuoteen 1999 McGill-yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan professorina ja oli samassa tehtävässä myös Waterloon yliopistossa 1999–2010.
Poliittinen ura
Yliopistoaikoina Johnston oli myös tuttu mediakasvo. Hän toimi televisioidun puoluejohtajien väittelyn puheenjohtajana parlamenttivaaleissa 1979 ja 1984, Quebecin provinssinvaaleissa 1985 ja Ontarion provinssinvaaleissa 1987. Johnston veti 1990-luvulla kahta ajankohtaista keskusteluohjelmaa, PBS:n The Editorsia ja CBC Newsworldin The World in Review’ta. Hän on toiminut myös kanadalaisten yritysten johtokunnassa.
Kanadan pääministeri Stephen Harper pyysi 1997 Johnstonia tutkimaan entisen pääministerin Brian Mulroneyn ja liikenaisen Karlheinz Schreiberin suhteita. Mulroney oli saanut Airbus Industrien lobbaajalta Schreiberilta 225 000–300 000 Kanadan dollaria, kun oli jättänyt pääministerin paikkansa. Johnstonin suositusten pohjalta muodostettiin Oliphantin komissio, joka tutki Schreiberin maksuja Mulroneylle vuosilta 1993 ja 1994. Keskustelua herättänyt suositus jätti huomioimatta kokonaan Mulroneyn pääministeriaikana valtion omistaman Air Canadan tekemät lentokoneostot Airbusilta.
Johnston valittiin heinäkuussa 2010 Kanadan kenraalikuvernööriksi Michaëlle Jeanin korvaajaksi noin viiden ehdokkaan joukosta. Pääministeri Harper vaati, että Jeanin korvaajan oli puhuttava sujuvasti sekä englantia ja ranskaa, ja hänen sanotaan halunneen lisäksi tehtävään välillä miehen. Poliittiset tarkkailijat olivat sitä mieltä, että Johnston valittiin tehtävään perustuslaillisen tietämyksensä ja maltillisuutensa ansiosta. Johnston vannoi virkavalansa 1. lokakuuta 2010.
Lokalahden vaakuna
thumb|150px|Lokalahden vaakuna (1958–1980) Lokalahden vaakuna oli Lokalahden kunnan tunnus. Vaakunan aihe viittaa rannikkokuntaan ja sen pääelinkeinoon kalastukseen.
Vaakunan selitys on ”puna-hopeakatkoinen kilpi; yläkentässä hopeinen, mustajalkainen, lentävä lokki; alakentässä reunoihin ulottuva punainen verkko.” Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja Lokalahden kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 19. marraskuuta 1962. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 12. helmikuuta 1963.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1981, kun Lokalahti liittyi Uuteenkaupunkiin.
Alaskan maanjäristys 1964
thumb|200px|Järistyksen [[episentrumi]] Alaskan maanjäristys 1964 oli vuonna 1964 tapahtunut voimakkain tunnettu maanjäristys Pohjois-Amerikan historiassa. Voimakkuudeltaan järistys oli 9,2 Richterin asteikolla, ja sen keskus oli Prince William Sound -lahdella Alaskassa.
Tyynenmeren ja Pohjois-Amerikan mannerlaattojen välinen siirroslinja repesi pitkänäperjantaina 27. maaliskuuta 1964 kello 17.36 paikallista aikaa (UTC−10). Maanjäristys kesti 3–5 minuuttia. Merenpohjan siirroksista seurasi jopa 67 metrin korkuisia tsunameja, jotka aiheuttivat suurimman osan kuolonuhreista ja taloudellisista vahingoista. Pystysuorat siirrokset olivat jopa 11,5 metriä. Maanjäristyksen vaikutukset näkyivät 250 000 km²:n alueella Alaskassa.
Maanjäristyksessä kuoli 131 ihmistä. Uhreista 122 kuoli tsunamin seurauksena (106 Alaskassa ja 16 muualla) ja yhdeksän itse maanjäristyksen uhrina. Taloudelliset vahingot olivat arviolta 300 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria (1964 USD) eli 1,8 miljardia vuoden 2005 dollaria.
Angelo Scuri
Angelo Scuri (s. 24. joulukuuta 1959 Firenze) on italialainen entinen miekkailija. Hän oli vuoden 1984 kesäolympialaisissa Los Angelesissa mukana voittamassa kultaa floretin joukkuekilpailussa.
Luettelo taitouinnin olympiamitalisteista
Taitouinti on ollut olympialaisten lajivalikoimassa vuodesta 1984. Menestynein maa olympialaisten taitouinnissa on Venäjä, joka on ollut voittamaton vuodesta 2000 alkaen vieden jokaisen kultamitalin.
Valojohdin
thumb|Valojohdin mahdollistaa ikkunattoman huoneen valaisemisen päivänvalolla
Valojohdin eli valoputki on tavallisesti putkimainen rakennuselementti, joka johtaa auringonvaloa rakennuksen sisälle. Kattoikkunasta se poikkeaa siten, että valo ei vain paista sisälle, vaan putki johtaa valoa ja putken avulla valo voi kulkea esimerkiksi sisäkaton läpi. Valonjohtimilla voidaan vähentää sähkövalaistuksen tarvetta päiväsaikaan.
Tsushima (1902)
Tsushima oli keisarillisen Japanin laivaston Kuressa helmikuussa 1904 Kuressa valmistunut Niitaka-luokan panssarikansiristeilijä. Alus upotettiin maalilaivana vuonna 1944.
Valmistus
Alus tilattiin osana vuoden 1897 hankintoja Kuren laivastontelakalta, missä köli laskettiin 1. lokakuuta 1901. Alus laskettiin vesille 15. helmikuuta 1902 ja valmistui 14. helmikuuta 1904.
Palvelus
Alus luokiteltiin 1. syyskuuta 1921 toisen luokan rannikkopuolustusalukseksi. Se riisuttiin aseista vuonna 1930. Alus poistettiin 1936 alusluettelosta, ja se myytiin romutettavaksi 1947.
Löysin paljon oikeaa
Löysin paljon oikeaa on syyskuussa 1998 ilmestynyt Yön CD-single, jonka nimikappale on seuraavana talvena julkaistulta albumilta 13. Yö. Singlen toinen kappale Hän kevättänsä elää uudelleen on myöhemmin julkaistu vuoden 2006 kokoelmalla Yön valoisa puoli.
Homestuck
Homestuck on yhdysvaltalaisen Andrew Hussien vuonna 2009 luoma verkkosarjakuva. Sarjakuvan viimeinen osa julkaistiin 13.4.2016.
Sarjakuva mukailee tekstiseikkailuita. Jokainen ruutu on otsikoitu "pelaajan syöttämällä" komennolla ja teksti on kirjoitettu pelien tapaan sinä-persoonassa. Kaikki ruudut eivät ole pelkkiä kuvia, vaan jotkut ovat lyhyitä animaatiovideoita tai jopa interaktiivisia pelejä.
Juoni
Tarinan alussa 13-vuotias John Egbert ja hänen ystävänsä alkavat pelata uutta "immersiivistä simulaatiopeliä" Sburbia. Osoittautuu, että peli sijoittuu virtuaalimaailman sijasta todelliseen maailmaan ja lapset ovat vaarassa jäädä pelin luoman meteoriittisateen alle, joka uhkaa tuhota koko maailman. He onnistuvat pelin antamien esineiden avulla siirtämään itsensä toiseen maailmaan, jossa heidän on voitettava Sburbin luomat haasteet voittaakseen pelin. Asiat eivät kuitenkaan suju, kuten on suunniteltu.
Meduusakalat
Meduusakalat (Centrolophidae) on ahvenkaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan kaikista valtameristä lämpimistä ja lauhkeista vesistä.