cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Islam ja naiset
Ibn Ishaq: Muhammedin jäähyväissaarna
"”Profeetta muistutti naisten oikeuksista ja siitä, miten naiset ja miehet olivat kaikki tasa-arvoisia. Profeetta muistutti miehiä heidän velvollisuudestaan kohdella vaimoaan hyvin ja ystävällisesti, sillä he olivat toistensa kumppaneita ja tukijoita... Profeetta julisti Allahin luoneen kaikki ihmiset tasavertaisiksi riippumatta ihonväristä, sosiaalisesta asemasta tai uskosta... Moni katsoo tämän jäähyväissaarnan olleen ensimmäinen ihmisoikeuksien julistus.”"Oppikirjan kuvausta vastaavaa tekstiä ei ole löytynyt islamilaisesta perimätiedosta. Ibn Ishaqin alkuperäinen kirja on kadonnut, mutta häntä lainaa Ibn Hisham 800-luvun alussa. Hishamin mukaan Muhammed sanoi:
"Teidän oikeutenne on, että vaimonne eivät anna kenenkään, jota te inhoatte, astua vuoteeseenne, ja etteivät he tee selkeää säädyttömyyttä. Jos he näin tekevät, Jumala on antanut teille luvan välttää heitä vuoteessa ja lyödä heitä, mutta ei liian kovasti. Jos he pidättäytyvät näistä asioista, heillä on oikeus saada kohtuullinen elatus ja vaatetus. Neuvokaa naisia lempeästi. He ovat teidän vankejanne, eikä heillä ole valtaa omien asioittensa suhteen, mutta te olette ottaneet heidät Jumalan teille uskomaksi velvoitteeksi, ja teillä on oikeus nauttia heistä sukupuolisesti Jumalan sanojen mukaan.”"Islamin ehkä kuuluisin oppinut, 900-luvun alussa kirjoittanut al-Tabari selostaa jäähyväispuheen naisia koskevan kohdan tarkasti samoin kuin Ibn Hisham. Tabarilla katsotaan olleen Hishamin tavoin käytössään 700-luvulta peräisin oleva, nyt jo kadonnut Ibn Ishaqin käsikirjoitus. Ainoa poikkeus on, että Tabarin mukaan Muhammed ei verrannut naisia orjiin vaan kotieläimiin ('awān in ). Oppikirjan esittämää versiota ei liioin löydy 800-luvun hadith-kokoelmista. Jäähyväissaarnasta puhuessaan hadith-kokoelmat mainitsevat vain kaksi vaimoja koskevaa asiaa: he eivät saa taloudessa ottaa käyttöönsä mitään ilman aviomiehen lupaa, ruoka mukaan lukien, eivätkä poistua kotoa ilman aviomiehen lupaa.
Tutkija T. Omar Moros pitää nykyisin levinneitä Muhammedin jäähyväissaarnan versioita väärennöksinä. Hänen mukaansa ne ovat peräisin vuonna 1991 julkaistusta kirjasta "Sermons of the Prophet". Oppikirjan versio kuitenkin poikkeaa myös tästä kirjasta.
Keskiajan šariakirjallisuuden elävä tulkinta
thumb|upright=1.35|Islamin viidellä suurella lakikoulukunnalla on joitakin pieniä eroja naisia koskevissa määräyksissä. Islaminuskon näkemykset naisen asemasta perustuvat Koraaniin ja Muhammedin sunnaan, mutta eivät ole suoraan luettavissa niistä. Pyhien kirjoitusten tulkinta on jakautunut varhaiskeskiajalla syntyneisiin lakikoulukuntiin ja pääasiassa niihin myöhäiskeskiajalla kirjoitettuihin lakikirjoihin, jotka koulukunnat ovat hyväksyneet arvovaltaisiksi šarian lähteiksi. Totuus ei löydy suoraan niistäkään, vaan elävästä traditiosta. Sitä edustavat kunkin ajan uskonoppineet ja heidän antamansa laintulkinnat.
Al-Ghazali: Naisten 18 rangaistusta
1000-luvulla elänyt al-Ghazali on islamin tärkeimpiä teologeja ja mystikkoja. Hän oli persialainen ja kotoisin Iranin Khorasanista. Ghazali kirjoitti persialaisia perinteitä noudattaen teoksen Councel for Kings, jossa annetaan neuvoja hallitsijoille. Luku 7 käsittelee naisten hyviä ja huonoja puolia. Ghazalin mukaan Eeva teki syntiä syödessään Paratiisissa hedelmän, jonka Jumala oli häneltä kieltänyt. Tämän johdosta Jumala rankaisi naista 18 tavalla. Rangaistukset olivat seuraavia:
Naisia kohtaan osoitetaan islamin pyhissä kirjoituksissa ja uskonoppineiden teksteissä myös arvonantoa. Muhammedin vaimoja Khadijaa ja Aišaa käsitellään asiantuntevina, hyveellisinä, älykkäinä ja omista asioistaan päättävinä. Muhammedin talonväkeä kuvataan – moniavioisuuden puitteissa – ihanteellista perhe-elämää viettäväksi, ja Muhammedin suhdetta naisiin myötämieliseksi ja avokätiseksi. Vapaamielistä suuntaa edustavat muslimit katsovat monien hadithien olevan vastoin Koraanin ydinsanomaa, joka on vaatimus keskinäisestä rakkaudesta ja ymmärryksestä avioliitossa.
Uskonto
Naisten tekemiin rikkomuksiin Jumalan lakia vastaan suhtaudutaan islamissa hieman lievemmin kuin miesten rikkomuksiin. Al-Ghazalin mukaan moraalittomia naisia kidutetaan ylösnousemuksessa vain puolet muiden määrästä. Jos nainen luopuu uskosta, häntä ei teloiteta, vaan rangaistuksena on vankeus ja ruoskiminen joka kolmas päivä, kunnes nainen palaa islamiin.
Lakikoulukuntien kanta
Šaria jakaa kaikki teot viiteen ryhmään: 1) pakollisiin, 2) suositeltaviin, 3) neutraaleihin, 4) loukkaaviin ja 5) kiellettyihin. Viisi suurta Islamin lakikoulukuntaa eli sunnalaiset shafi'i, malaki, hanbali ja hanafi sekä šiialainen jafari eroavat osittain toisistaan sen suhteen, mihin luokkaan ne sijoittavat tyttöjen ympärileikkauksen. Koulukunnista malaki, hanbali, jafari ja hanafi pitävät ympärileikkausta suositeltavana, hanafit tosin hyväksyvät myös kannan, että sen on pelkästään luvallista eli islamin kannalta neutraalia. Hanafi on islamin suurin lakikoulukunta, jota seurataan muun muassa Turkissa ja Keski-Aasiassa. Suositeltava tarkoittaa, että ympärileikkaus tuo ansioita Paratiisiin pääsemiseksi, vaikka sen laiminlyönnistä ei rangaista. Shafi'lainen koulukunta (mm. Somalia ja Etiopia) pitää tyttöjen ympärileikkausta pakollisena, mikä tarkoittaa, että laiminlyönnistä seuraa rangaistus viimeistään tuonpuoleisessa. Kyse on leikkauksesta, johon kuuluu klitoriksen poistaminen (arab. bazr). Šariakäsikirjassa Reliance of the Traveller tosin esiintyy tieto, että koulukunta vaatisi vain klitoriksen hupun (arab. bizr) poistamista, mutta orientalisti Anne-Sofie Roaldin mukaan se on käännösvirhe. Yksikään koulukunta ei pidä tyttöjen ympärileikkausta islamia loukkaavana tai kiellettynä.
Fatwat
Egyptin fatwa-komitean kokoelmissa on erilaisia naisten ympärileikkausta koskevia fatwoja. Ensimmäinen (28.5.1949) toteaa, että naisten ympärileikkaus ei ole pakollista. Toinen (23.6.1951) ei hyväksy siitä luopumista, ja kolmas (29.1.1981) pitää sitä pakollisena. Pakollisuutta korostavan fatwan antoi sunni-islamin arvostetuimman uskonnollisen korkeakoulun eli Al-Azharin yliopiston suurimaami ja Egyptin suurmufti Muhammad Sayyid Tantawy. Suurimaamia pidetään epävirallisesti ylimpänä uskonnon tulkkina sunni-islamin piirissä. fatwan, jonka mukaan FGC oli pakollista (wajib). Iranissa ajatolla Khamenei julisti FGC:n luvalliseksi vuonna 2011 ja katsoi miehen oikeudeksi vaatia, että vaimo on ympärileikattu. Ajatolla Ali al-Sistani antoi vuonna 2014 fatwan, jonka mukaan FGC ei kuulu islamiin. Vuonna 2013 Indonesian uskonoppineiden neuvosto antoi fatwan jonka mukaan FGC on suositeltavaa. Qatarin Wakfin ja uskonnollisten asioiden ministeriön hallinnoima islamweb.net on yksi maailman suosituimmista islamilaisista sivustoista. Se sisältää useita myös 2000-luvulla annettuja fatwoja naisten ympärileikkauksesta.
Vuonna 2005 Kairon Al Azhar-yliopiston professori Ahmend Talib, Šaria-tiedekunnan dekaani, sanoi, että ”Kaikki naisten ympärileikkauksen muodot ovat pahoinpitelyä ja rikoksia eivätkä kuulu islamiin.” Lausunto ei ollut fatwa, vaan konferenssissa esitetty puhe. Talib kertoi myös, että Saudi-Arabiassa ei ole yhtään ympärileikattua naista. Vuonna 2012 tehty tutkimus osoitti kuitenkin, että tapa on käytössä Saudi-Arabiassa, vaikka viralliset tilastot puuttuvat. Ympärileikatuilla saudinaisilla tyyppiä III oleva radikaali ympärileikkaus oli lisäksi yleisempi kuin lievemmät tyypit I tai II. Vuonna 2010 tehdyn kyselytutkimuksen mukaan tyyppien I ja II yleisyys oli 40,8 %, tyypin III 42,3 % ja tuntemattomaksi jäi 16.9 %.
Suomalaiset tiedotusvälineet ja järjestöt, jotka tekevät työtä tyttöjen silpomisperinteen katkaisemiseksi, ovat lähteneet siitä, että ilmiö ei kuulu islamiin. Esimerkiksi Sosiaali- ja terveysministeriön laatima ”Tyttöjen ja naisten sukuelinten silpomisen (FGM) estämisen toimintaohjelma” toteaa, että ”tyttöjen silpominen ei kuulu minkään uskonnon oppeihin.” Perusteluina vedotaan tavallisesti siihen, että silpominen on vanhempaa kuin islam, eikä Koraani mainitse asiaa. Käsityksen taustalla ovat myös Unicefin tuottamat aineistot. Niissä silpomisen yleisyyttä on tutkittu yleensä vain Afrikassa ja perusteluiksi käytännölle on voinut kyselytutkimuksissa antaa vain sosiaalisia, ei uskonnollisia syitä. Myös arabian kielen professori Jaakko Hämeen-Anttilan mukaan naisten ympärileikkaus on afrikkalainen heimoperinne, joka ei kuulu islamiin.
Yleisyys
pienoiskuva|lang=fi|Silpomisen kohteeksi joutuneiden osuus 15−49-vuotiaiden keskuudessa eri maissa vuonna 2004-2015. Tyttojen ympärileikkaus on yleistä muslimivaltioissa. Sitä esiintyy Afrikan maista muun muassa Somaliassa (98 %), Guineassa (96 %), Egyptissä (91 %), Sudanissa (88 %), Eritreassa (89 %), Malissa (89 %) ja Etiopiassa (74%). Tyttöjen ympärileikkausta esiintyy myös Afrikan ulkopuolella useimmissa muslimimaissa, kuten Oman 90 %, Jemen 23 % ja Irakin Kurdistan 8 %. Sitä esiintyy myös Saudi-Arabiassa, Bahrainissa, Qatarissa, Syyriassa, Afganistanissa, Pakistanissa, Kuwaitissa ja Palestiinassa.
Aasiassa tyttöjen ympärileikkausta esiintyy lähinnä niissä maissa, joissa on muslimienemmistö. Indonesiassa sitä on esiintynyt 1600-luvulta asti, ja sen yleisyys on joillakin alueilla yli 90 %. Indonesiassa tehdyn kyselyn mukaan kaikki naiset pitivät sitä islamilaisena käytäntönä ja uskonnollisena velvollisuutena, ja sen kieltävät naiset eivät olleet monien mielestä muslimeita. Malesiassa yleisyys oli 2010–2012 noin 90 %, ja 82 % musliminaisista piti leikkausta uskonnollisena velvollisuutena. Intiassa ympärileikkausta harjoittaa maahan 1500-luvulla Jemenistä tullut šiialainen Dwoodi Bohra -suuntaus. Sen kahden miljoonan väestössä noin 75–80% tytöistä on leikattu.
Afrikassa ympärileikkausta esiintyy myös sellaisten heimojen keskuudessa, jotka eivät ole muslimeja. Nämä heimot elävät muslimiväestöjen läheisyydessä, kuten Egyptin koptit tai Etiopian somalit. . Tapa on siirtynyt muslimien mukana Eurooppaan. Ruotsissa on havaittu, että 47 % Iranista, Irakista ja Kurdistanista tulleista tytöistä on leikattuja.
Kunniaväkivalta
thumb|Talibanin uskonnollinen poliisi Hyvään kehottamisen ja pahan kieltämisen ministeriöstä lyö kepillä uskonnollisen rikkeen tehnyttä naista kadulla. Toinen myös islamiin yhdistetty tapa on niin sanottu kunniaväkivalta, johon voivat kuulua myös kunniamurhat. Tavallisimmin niillä tarkoitetaan epäsiveellisyydestä epäillyn naisen murhaamista perhepiirissä. Tavan katsotaan heimokulttuureissa puhdistavan miehen ja suvun kunnian. Sosiaaliantropologi Philip Carl Salzman katsoo kunniaväkivallan kuuluvan klaanikulttuuriin. Paimentolaiselämässä valtiovalta on kaukana ja sosiaalisten normien noudattamista valvoivat sen takia perheet ja suvut itse. Perheenjäsenen syyllistyminen normien rikkomiseen katsottiin koko perheen tai suvun häpeäksi. Perhettä tai sukua painostettiin siten puuttumaan asiaan.
Jaakko Hämeen-Anttilan mukaan kunniamurha on heimoperinnettä ja islamin kannalta yksiselitteisesti rikos, sillä islamin laki kieltää murhaamisen ylipäänsä ja erityisen jyrkästi toisen muslimin murhaamisen. On siis yhteensattumien tulosta, että kunniamurhia esiintyy muslimien keskuudessa. Vaikka islam kieltää murhaamisen, se ei toisaalta kiellä ihmisen surmaamista, jos siihen on lallinen syy. Joissakin tapauksissa, kuten kostona, surmatyö voi olla jopa pakollinen. Velvoite sisältyy hyvään kehottamisen ja pahan kieltämisen periaatteeseen (Koraani 3:104), joka on yhteinen koko islamille. Se tarkoittaa jokamiehen oikeutta puuttua toisten tekemisiin, jos šarian sääntöjä rikotaan. Michael Cookin mukaan periaate velvoittaa lähinnä aikuisia tai aikuisuuden kynnyksellä olevia vapaita muslimimiehiä, mutta periaatteessa jokaista muslimia. Orientalisti Patricia Crone on todennut, että ”islamilainen laki velvoittaa noudattajiaan puuttumaan tilanteeseen, jos he näkivät muiden uskovien olevan mukana syntisessä toiminnassa ja suostuttelemaan tai jopa pakottamaan heidät lopettamaan.” Ayaan Hirsi Ali katsoo, että juuri tämä on perustelu perheissä harjoitettavalle kunniaväkivallalle.
Pukeutuminen
thumb|[[Indonesialaisia naisia joista vasemmalla seisova on pukeutunut valkoiseen hijabiin.]] Islamin šaria-lainsäädäntö edellyttää hyvin peittävää pukeutumista naisilta. Shafi'i -koulukunnan mukaan naisten ja tyttöjen tulee peittää kodin ulkopuolella koko kehonsa mukaan lukien kasvot ja kädet. Hanafi-koulukunnan mukaan kädet ja kasvot voivat olla kodin ulkopuolella näkyvissä. Aina kun toisen henkilön kehonosan katsominen on laitonta, laitonta on myös koskeminen. Mies ei voi kätellä ketään naista vaimoaan ja aviokelvottomia sukulaisiaan lukuun ottamatta, ja tämä koskee kaikki lakikoulukuntia, myös hanafia.
Uskonoppineiden enemmistö, poikkeuksena jotkut hanafit, katsoo, että nainen ei saa poistua kotoa peittämättä kasvojaan olipa mahdollisuus kiusaukseen tai ei. Jos kiusauksen vaara on olemassa, kaikki uskonoppineet ovat yksimielisiä siitä, että kasvojen peittäminen on pakollista. Jos nainen pelkää herättävänsä houkutusta tai tulevansa houkutelluksi, hänen velvollisuutensa on peittää hunnulla kätensä ja kasvonsa. 1000-luvulla elänyt suufi ja shafi'i -imaami al-Ghazali katsoikin, että huivin käyttö on Jumalan rangaistus naisille siitä, että Eeva teki syntiä syödessään Paratiisissa kielletyn hedelmän.
Vaikka šarian ohjeet ovat melko yhdenmukaiset ja koulukuntien välillä on vain vähän eroja, musliminaisten pukeutuminen vaihtelee käytännössä paljon. Vähiten peittävä erikoisvaate on hiukset ja kaulan kätkevä hijab, joka on Koraanin ja sunnan mukaisesti pakollinen. Maallistuneet muslimit, kuten monet Balkanin maiden muslimit ja Suomen tataarit ovat kuitenkin luopuneet jopa sen käytöstä. Jos myös kasvot peitetään, kyseessä on niqab. Pitkää huntua nimitetään jilbabiksi, ja sitä käytetään yhdessä niqabin kanssa. Kaikkein peittävin asu on burka, jota käytetään muun muassa Afganistanissa.
Toiset musliminaiset käyttävät peittävää vaatetusta uskonnollisista syistä, ja toiset tekevät sen pakosta. Vuonna 2013 tehdyn tutkimuksen mukaan noin puolet muslimeista Pohjois-Afrikassa, Lähi-idässä ja Etelä Aasiassa (53–56 %) katsoi, että nainen saa itse päättää, käyttääkö huivia. Vähäisintä vapaaehtoisuuden kannatus oli Saharan eteläpuolisessa Afrikassa (40 %) ja suurinta Balkanin muslimiväestöissä (88 %).
Perhe
thumb|[[Étienne Dinetin maalaus Femmes traversant le lit asséché de l'oued Bou-Saâda 1800-luvulta.]] Šarialaki sisältää runsaasti perhettä koskevia ohjeita. Muslimin ei ole pakollista puolustaa omaisuuttaan, mutta perheen naisten puolustaminen hyökkääjää vastaan on pakollista. Jos uskoo, ettei hyökkääjää voi muuten hillitä, hänet on šarian mukaan luvallista tappaa ilman, että siitä seuraisi rankaisua uskonnossa. Ystävälliset ja huolehtivat välit sukuun ovat islaminuskossa tärkeitä, ja niiden rikkominen on synti. Tässä vedotaan sekä Koraaniin (47:22) että Profeetan sunnaan. Muhammedin kerrotaan sanoneen: ”Se, joka vahingoittaa perhesiteitään, ei astu Paratiisiin”.
Kun mies on huolehtinut omista välittömistä tarpeistaan, hänen on seuraavaksi huolehdittava taloudellisesti vaimostaan, sitten isästään, isoisästään ja niin edelleen, äidistään ja äidinäideistään, lapsistaan ja heidän lapsistaan, kaikista näistä niissä tapauksissa, joissa nämä eivät muuten tule toimeen köyhyyden tai kyvyttömyyden takia. Lapsi on velvollinen tukemaan isänsä vaimoa, jos isä ei siihen pysty. Jos avuntarvitsijoita on paljon, avun antamisen järjestys on: mies itse, hänen vaimonsa, miehen äiti, miehen isä, nuori poika (tai tytär) ja viimeksi aikuiset lapset.
Islamilaisen lain mukaan naisella voi olla omaa omaisuutta, ja omaisuuttaan hän hallitsee itsenäisesti.
Avioliitto
Muslimien avioliitot ovat yleensä järjestettyjä. Musliminainen voi avioitua ainoastaan muslimimiehen kanssa. Naisen suostumus avioliittoon tarvitaan, jos hän on neitsyt. Muussa tapauksessa häntä on ainakin kuultava. Naisen on saatava suostumus avioliittoon holhoojaltaan (wali), joka on hänen isänsä, veljensä tai muu miespuolinen täysivaltainen muslimisukulainen. Jumalan lähettilään kerrotaan sanoneen: ”Ei ole avioliittoa ilman walia”.
Tutustuminen
Avioliittoa harkitsevien tapaaminen toteutuu muiden läsnä ollessa. Profeetta on kehottanut seuralaisiaan katsomaan naista ennen avioitumispäätöksen tekemistä. Katse voi olla toistuva, eikä siihen tarvita naisen holhoojan lupaa. Näissä tutustumismuodoissa on kuitenkin oltava tarkkana siitä, etteivät ne riistäydy käsistä ja muutu romanttisiksi. On suositeltavaa, että morsian on neitsyt ja lisääntymiskykyinen. Nykyisin tehdään myös gynekologisia leikkauksia ”neitsyyden palauttamiseksi”. Tärkein hyvän morsiamen ominaisuus on kuitenkin uskonnollisuus.
Avioliittosopimus ja häät
Avioliiton muodollinen solmiminen vaatii, että luetaan vihkikaava todistajien läsnäollessa ja mieluiten arabiaksi. Morsiamen holhooja lausuu morsiamen puolesta: "Minä nain sinut". Tähän sulhanen vastaa: "Minä nain hänet". Tilaisuudessa täytyy olla vähintään kaksi todistajaa, joiden tulee olla miespuolisia, oikeamielisiä muslimeja, joilla on hyvä näkö ja kuulo ja jotka ymmärtävät vihkikaavassa puhuttua kieltä.
Hääjuhlan järjestäminen on suositeltavaa. Al-Bukahrin ja Muslimin hadithien mukaan profeetta sanoi: ”Pidä hääjuhlat vaikka tarjoamalla yksi lammas”. Hääjuhla ei oikeuta miehiä ja naisia seurustelemaan keskenään tai kuuntelemaan kielletyksi luokiteltavaa musiikkia tai tanssimaan. Suositeltavaa onkin, että miesten ja naisten juhlat järjestetään erikseen.
Islamilaisen avioliiton monimuotoisuus
Šiialaisuus tuntee väliaikaisen avioliitoliiton (mut'a) (نكاح المتعة eli "nautintoavioliitto"). Se on voimassa etukäteen sovitun ajan, esimerkiksi yhden tunnin. Imaamin johdolla solmittavaan mut'a-avioliittoon kuuluu, että naiselle tai tytölle annetaan sovitun suuruinen lahja, jonka hän saa pitää. Arvostelijoiden mielestä mut‘a-avioliitot ovat keino kiertää islamin avioliittolainsäädäntöä ja todellisuudessa prostituutiota. Sunnit eivät sitä hyväksy.
Islam hyväksyy lapsiavioliitot, ja myös Muhammed avioitui 6-vuotiaan tytön kanssa. Lapsiavioliitot ovat yleisiä joissakin muslimimaissa, missä jopa yli puolet tytöistä voidaan naittaa ennen 18 vuoden ikää. Isällä tai isänpuoleisella sukulaisella on oikeus naittaa edustamansa lapsi tai mielipuoli. Aikuisena lapsi ei voi tällaista avioliittoa purkaa.
Useimmissa muslimimaissa kirjattu alhaisin sallittu naimisiinmenoikä vaihtelee 16 ja 21 vuoden välillä. Avioliiton solmimisikä on noussut islamilaisissa maissa. Syitä tähän ovat asuntopula, elintason nousu, sulhasten perheiden morsiusrahat sekä kouluttautuminen. Egyptissä on nykyisin yleistynyt niin kutsuttu nikah urfi ( نكاح العرفي‎) eli "tapaan" perustuva liitto. Se on epävirallinen liitto ilman maallisen lain hyväksyntää, mutta siihen vaaditaan kaksi todistajaa. Nämä epäviralliset liitot ovat suosittuja kaupungeissa muun muassa taloudellisista syistä.
Islam hyväksyy miesten moniavioisuuden, jossa miehellä saa olla enintään neljä vaimoa. Melkein kaikissa islamilaisissa maissa moniavioisuutta on rajoitettu maallisella lainsäädännöllä. Se on kielletty Tunisiassa ja Turkissa ja tehty käytännössä mahdottomaksi Marokossa. Moniavioisuus on käymässä harvinaisemmaksi.
Kuuliaisuus
pienoiskuva|Muhammed näkee [[Profeetta Muhammedin taivasmatka|yöllisellä matkallaan Helvetissä naisia, joita rangaistiin siitä, että he olivat pilkanneet miehiään ja poistuneet luvatta kotoaan.]] IQRA-islamyhdistyksen avioliitto-oppaan mukaan aviollisen elämän säännöt ovat islamissa ”selkeät ja sopusoinnussa oikeamielisen ihmisluonnon kanssa”. Šarian nojalla on pakollista, että mies ja vaimo kohtelevat toisiaan hyvin; miehen tulee kohdella vaimoaan ystävällisesti, ja vaimon tulee palvella miestään ja kohdella häntä hyvin. Mies on naisen johtaja. Vaimon tulee totella miestään kaikessa, mikä on islamin lakien mukaan sallittua.
Ulkoinen kaunistautuminen kuuluu vain miehelle. Vaimon tulee osoittaa kiitollisuutta miehelleen velvollisuuksien täyttämisestä. Jos vaimo kokee, että hänen oikeutensa ovat puutteellisia, hänen tulee kääntyä ensisijaisesti itseensä ja miettiä, ovatko omat velvollisuudet suoritettu ihanteellisesti ja missä kohtaa niitä voisi vielä parantaa. Lasten kasvatus ja kodinhoito ovat vaimon vastuulla.
Elatusvelvollisuus
Aviomiesten on pakollista elättää vaimojaan sillä ehdolla, että nämä ovat miehensä saatavilla eivätkä kapinoi. Elatusvelvollisuus perustuu siihen, että naisen tulee olla miehensä saatavilla. Helsinki Islam Keskuksen sovittelijan mukaan "Miehen kuuluu maksaa ruoka, lääkkeet, vaatteet, kaikki mitä perhe tarvitsee. Naisen kuuluu huolehtia miehen omaisuudesta." Šarialaki sisältää luettelon naiselle kuuluvasta elatuksesta. Naisella on oikeus myötäjäisiin (mahr), jotka aviomies antaa avioliittosopimuksen tekohetkellä tai kun avioliitto on pantu täytäntöön. Miehellä ei ole oikeutta ottaa myötäjäisiä tai muutakaan naiselle antamaansa häneltä pois.
Naisen liikkumisoikeus
Vaimolla ei ole oikeutta poistua asunnosta ilman miehen lupaa. Nainen ei saa poistua kaupungista ilman miehensä tai miespuolisen sukulaisen seuraa ellei matka ole pakollinen, kuten pyhiinvaellus. Vaimo ei saa ottaa vastaan vieraita kotiin ilman miehen lupaa. Nykyisin muslimien tavat ovat käytännön elämässä alkaneet muuttua, ja naisten töissä käynti kodin ulkopuolella on yleistynyt.
Sukupuolisuhteet
Islam hyväksyy ainoastaan avioliitossa tapahtuvan seksin, joka tapahtuu miehen ja naisen tai tytön välillä. Sen sijaan homoseksuaaliset, esiaviolliset ja avioliiton ulkopuoliset suhteet ovat kiellettyjä. Kiellettyä on myös masturbaatio. Naisen on pakollista suostua seksiin, kun mies pyytää edellyttäen, että myötäjäiset on maksettu. Imaami al-Ghazalin mukaan miehen on oltava sukupuoliyhteydessä vaimonsa kanssa joka neljäs yö ottaen huomioon, että miehellä voi olla neljä vaimoa. Useammat tai vähemmät kerrat ovat myös mahdollisia, kunhan vaimo pidetään tyytyväisenä. Kotitöiden, töiden tai lapsen aiheuttama väsymys ei ole riittävä tekosyy puolison seksuaalisten tarpeiden laiminlyömiseen. Miehen tulee jakaa aikansa tasaisesti vaimojensa välillä lukuun ottamatta häiden jälkeistä viikkoa. Ehkäisymenetelmänä on lupa käyttää keskeytettyä yhdyntää, vaikka se ei ole suositeltavaa. Mies voi vaatia, että nainen ajelee häpykarvansa eikä ole likainen.
Miehen on kohdeltava vaimojaan tasapuolisesti mitä tulee miehen kanssa vietettyyn aikaan ja elatukseen. Jos uusi vaimo on neitsyt, tulee miehen olla hänen kanssaan seitsemän vuorokautta häistä. Jos vaimo ei ole neitsyt aika on kolme vuorokautta. Jos miehellä on useita vaimoja, hänellä ei ole velvollisuutta viettää öitään jokaisen kanssa järjestyksessä. Jos hän kuitenkin viettää yön yhden kanssa, hänen on vedettävä arpaa siitä, kuka on seuraava. Vähimmäisaika yhdelle vuorolle on yksi yö ja yksi päivä ja enimmäisaika kolme päivää. Viettäessään yön vaimon kanssa miehen ei ole pakko olla tämän kanssa sukupuoliyhteydessä, vaikka se onkin suositeltavaa. Jos mies haluaa matkustaa vaimon kanssa, hänen on vedettävä arpaa kenen kanssa.
Aviorikos
thumb|Avionrikkojan kivittäminen. Abu'l-Hasan Ghaffarin maalaus 1850-luvun Iranista Aviorikoksen osalta šaria määrää naimisissa olevalle muslimille kivityskuoleman, mikä on ollut ainakin sunnalaisten pääkoulukuntien yksimielinen näkemys. Naimisissa olevan avionrikkojan tappajaa ei rangaista. Jos avionrikkoja on lapsi, joka ei ole vielä tullut puberteettiin, rangaistuksena on sata ruoskaniskua. Koraanin ohjeiden mukaan vaimo tulee teljetä taloonsa, kunnes kuolema hänet korjaa (4:15) tai avionrikkojalle tulee antaa sata ruoskaniskua (24:2). Myös naisorjaa on rikoksesta ruoskittava. Ruoskimisesta Koraani toteaa: "älkää antako säälin estää teitä [täyttämästä Allahin lakia]".
Avioero
Islamissa avioeroa pyritään viimeiseen saakka välttämään. Sinänsä sallituista teoista avioero on se, "jota Jumala eniten inhoaa". Miehelle eron ottaminen on kuitenkin helppoa, riittää, että mies lausuu yksinkertaisesti, että ottaa eron. Nainen voi erota miehestään vain tämän luvalla. Jumalan profeetta sanoi: ”Nainen, joka pyytää mieheltään avioeroa ilman pakottavaa syytä, ei tule tuntemaan Paratiisin tuoksua.” Koraanin ohjeen mukaan miehen tulee ensin varoittaa vaimoa, sitten välttää häntä vuoteessa ja viimeisenä keinona lyödä häntä. Jos naimisissa oleva nainen kääntyy islamiin, eikä mies ole muslimi, sukupuolielämän tulee lakata välittömästi, ja naisen on haettava eroa.
Avioerot ovat yleistyneet myös muslimimaissa. Muslimien mielipiteet naisten oikeudesta hakea avioeroa vaihtelevat maantieteellisesti.Vähiten naisten oikeutta eroa kannatettiin Lähi-idässä, Pohjois-Afrikassa ja Kaakkois-Aasiassa (32 %), yleisintä se oli Balkanilla (86 %).
Ehkäisy
thumb|Muslimityttöjä [[Kashmirin Ladakhissa.]] Muslimioppineet suhtautuvat ehkäisyyn yleensä sallivasti, sillä jo profeetta Muhammadin kerrotaan hyväksyneen raskauden ehkäisyn. Tietyin ehdoin myös abortti on sallittu. Sosiaalisin syin se on sallittu Turkissa, Tunisiassa ja Bahrainissa. Muissa maissa abortti on sallittu ainoastaan mikäli äidin terveys on vaarassa.
Šariamääräyksen mukaan lasta tulee imettää kaksi vuotta, ja asia vahvistetaan myös Koraanissa (2:223). Aviottomat lapset ovat perinteisesti olleet häpeäksi.
Yhteiskunnallinen elämä
Naisten yhteiskunnallisessa asemassa on ollut vaihtelua laajan islamilaisen maailman eri osissa. Rajoittuneinta se on ollut arabimaissa, kun taas turkkilaisten heimojen keskuudessa tai mongolien dynastioissa yläluokan naiset ovat voineet toimia taidemesenaatteina.
Yhteiskunnallinen vaikuttaminen
Sahih al-Bukhari sisältää hadithin, jonka mukaan profeetta Muhammed oli todennut: "Sellainen kansakunta ei koskaan menesty, joka panee naisen hallitsijakseen". Muslimiveljeskuntaa lähellä oleva Jamal Badawi toteaa, että naiset eivät suuremman tunneperäisyytensä takia sovi johtajiksi. Jotkut uskonoppineet ovat sitä mieltä, että islam sallii poikkeustapauksessa myös naisen johtajuuden, mutta poikkeuksiin ei kuulu perjantairukouksen johtaminen tai armeijan komentaminen. Muslimienemmistöisissä maissa on silti ollut myös naisjohtajia. Ensimmäinen nainen islamilaisen maan johdossa oli Pakistanin pääministeri Benazir Bhutto (1953–2007). Hänet murhattiin islamilaisessa itsemurhaiskussa. 2000-luvulla Bangladeshin pääministerinä oli Begum Khaleda Zia. Hän on saanut vankilatuomion korruptiosta.
Uskonnollisiin tehtäviin naisia ei juuri valita. Naispuolisia imaameja on silti ainakin lännessä, sillä imaamin asema perustuu siihen, että henkilö kokoaa ympärilleen uskovien joukon, joka hyväksyy hänet paimenekseen. Esimerkiksi Tanskassa vaikuttaa suomalaistaustainen naisimaami. Nainen ei kuitenkaan saa johtaa miestä rukouksessa eli toimia imaamina, jos paikalla on mies. Nainen voi pätevöityä uskonnolliseksi tuomariksi (qadi), mutta hän ei voi toimia sellaisena.
Koulutus
Tyttöjen koulunkäynti on maailmassa nykyisin yhtä yleistä kuin poikien, poikkeuksena eräät islamilaiset maat. Naisten koulutusta rajoittavat islamissa šarian määräykset: naisen paikka on kotona, mistä hän saa poistua asioille vain miehensä luvalla.
Joidenkin lähteiden mukaan koulutuksessa ja tieteessä islam oli tasa-arvoinen jo varhain. Kerrotaan, että eurooppalaiset miehet ovat käyneet opiskelemassa matematiikkaa oppineen musliminaisen Fatima al-Fihrin vuonna 859 perustamassa Al-Karaouinen yliopistossa. Islamin varhaishistorian tutkija Ian D. Morris katsoo, että tarina on keksitty. Hän arvelee, että ajatus naisen perustamasta "maailman vanhimmasta yliopistosta" on tullut suosituksi ideologisista syistä. Tarinaa yhdistää muslimien tuntema ahdistus kasvatuksesta ja naisten oikeuksista sekä toive siitä, että islamilaisella sivilisaatiolla olisi länsimaita suurenmoisempi historia. Kertomus korostaa kunnianhimoisesti sukupuolten yhdenvertaisuuden, suvaitsevaisuuden ja sivistyksen arvoa, mutta ei vastaa tosiseikkoja. Islamin saavutuksia esittelevä "1001 Inventions" -näyttely on tuonut esille keskiajan naispuolisia muslimitieteilijöitä. Jotkut esimerkeistä, kuten Mariam al-Asturlabi, ovat vahvaa liioittelua.
Orjuus
thumb|"Orjan ostaminen". Maalaus: Jean-Léon Gérôme  (1824–1904))
Keskiaikainen šariakäsikirja Reliance of the Traveller (Umdat al-Salik) kertoo Muhammedin antamista ohjeista orjuuden suhteen. Kirjan mukaan ”valloitetun maan naiset ja lapset ovat saalista ja orjia”. Kaikki kuuluu ensin imaamille, ja kun hän on ottanut oman viidenneksensä, loput annetaan niille sotilaille, jotka ovat osallistuneet sotaan (k32.1) Jos isä ja äiti on otettu orjiksi, myös lapset ovat orjia, sillä orjuus periytyy. Orjat ja orjattaret ovat heidän isäntänsä omaisuutta, ja hän voi kohdella heitä haluamallaan tavalla. Käsikirja korostaa, että orjan tyytyväisyydestä ei tarvitse välittää (k32.2). Joka omistaa orjattaren voi käyttää häntä mielensä mukaan seksuaaliseen nautintoon. Orjattaren seksuaalinen tyydyttyminen ei ole tärkeää. Isäntä saa myös lainata orjatartaan toiselle miehelle ilman orjattaren suostumusta (k32.3).
Orjuus on nykyisin kielletty kaikissa muslimimaissa, viimeksi Omanissa vuonna 1970, mutta ilmiö on satunnaisesti palannut joidenkin islamilaisten liikkeiden mukana. Esimerkkinä islamilaiset äärijärjestöt Boko Haram ja ISIS palauttivat 2000-luvulla orjuuden hallitsemilleen alueille. Muslimimaailmassa suosittu saarnaaja, kairolainen šeikki Metwali el-Shaarawi julisti Bosnian sodan kestäessä, että muslimeille on luvallista orjuuttaa sotavankinsa ja raiskata vangitut naiset ja lapset.
Lainsäädäntö muslimimaissa
Naisiin kohdistuva syrjintä on lainsäädännössä kaikkein yleisintä islamilaisissa maissa ja sitä suurempaa, mitä enemmän lainsäädäntö perustuu islamiin. Naisten taloudelliset ja sosiaaliset oikeudet ovat muslimimaissa keskimäärin muuta maailmaa heikompia, mutta suurimmillaan erot ovat poliittisissa oikeuksissa. Maiden välillä on kuitenkin eroja. Hämeen-Anttila mainitsee Iranin maana, missä naisten asema on monta muuta maata parempi. Myös Syyriassa naiset ovat olleet muuta islamilaista maailmaa tasa-arvoisemmassa asemassa. Syyria oli ensimmäinen muslimimaa, jossa naiset saivat äänioikeuden, mikä tapahtui 1949. Syyrialainen psykiatri Wafa Sultan on silti kirjoittanut kriittisesti naisten alistetusta asemasta Syyriassa. Monissa maissa lainsäädännön muutokset ovat vieneet islamilaiseen suuntaan, jolloin naisten asema on heikentynyt. Ehkä kaikkein ankarimmin naisia syrjivässä muslimimaassa eli Saudi-Arabiassa naisia koskevat rajoitukset ovat viime aikoina lieventyneet.
Jos maalliset lait ovat ristiriidassa islamin kanssa, muslimin tulee noudattaa Jumalan lakia, paitsi jos hän voi sen takia joutua vankilaan tai kidutetuksi.
Länsimainen kuva musliminaisista
thumb|upright|Anton Hickel, Roxelane ja sulttaani, 1780. 1700-luvulta lähtien länsimaiden kuvaa muokkasi arabiasta ranskaksi käännetty Tuhannen ja yhden yön tarinat, jonka kuvaukset haaremeista loivat seksuaalisävytteisiä näkemyksiä naisten asemasta orientissa. Samalla tulivat muotiin orientaalishenkiset teatteriesitykset ja oopperat. 1800-luvulla Egypti ja Algeria innostivat taidemaalareita ja runoilijoita. 1900-luvun alun naisten aseman parantuminen länsimaissa sai naisliikkeet arvostelemaan muslimimaiden naisten asemaa.
Palestiinalais-yhdysvaltalainen Edward W. Said kirjoitti vuonna 1978 runsaasti huomiota herättäneen kirjan "Orientalismi", jossa hän väitti, että jokainen eurooppalainen itämaista puhuessaan oli rasisti ja imperialisti.
Länsimainen kritiikki
Islamilainen käsitys naisten asemasta poikkeaa länsimaisista näkemyksistä. Islamilaiset maat tekevätkin yleensä varaumia naisten asemaa koskeviin kansainvälisiin ihmisoikeussopimuksiin. Esimerkiksi YK:n yleissopimus naisten syrjinnän poistamisesta ei ole sellaisenaan kelvannut kaikille muslimimaille. Kaikkiaan 19 muslimimaata on tehnyt siihen varaumia, jotka muuttavat sopimuksen sisältöä.
Kritiikkiä naisen asemasta islamissa ovat esittäneet varsinkin islamista luopuneet naiset. Islamilaiset tavat ovat kuitenkin saaneet myös puolustajia länsimaissa. Ihmisoikeusjärjestöt eivät juuri ole esittäneet arvostelua, ja jotkut niistä puoltavat burkan ja niqabin käyttöä. Julkisuuden henkilöt ovat verranneet islamin arvomaailmaa sosialidemokratiaan tai pitäneet lestadiolaisuutta itselleen islamia vieraampana.
Vastauksia kritiikkiin
Islamilaiset vastaukset länsimaiseen arvosteluun ovat vaihdelleet. Islamiin kääntyneet eurooppalaiset naiset voivat todeta, että media antaa väärän kuvan naisen asemasta islaminuskossa. "Nainen on timantti, jota mies haluaa suojella. Mies ei halua kätellä vierasta naista, koska hän kunnioittaa naista niin paljon. Musliminaisena on helppo elää, koska naista arvostetaan niin paljon", toteaa suomalainen islamiin palannut nainen.
Muslimit vetoavat myös miesten ja naisten erilaisiin tehtäviin. Liberaalit muslimifeministit ovat voineet katsoa, että Koraanin määräykset koskevat vain tiettyä historiallista aikaa ja paikkaa tai ovat lievempiä kuin väitetään. Esimerkiksi naisten itsemääräämisoikeuden puute koskisi vain talousasioita. Muslimit ovat keskenään eri mieltä monista faktaväitteistä, kuten kuuluuko tyttöjen sukupuolielinten silpominen islamiin tai voidaanko islamissa avioliittoon pakottaa vai ei.
Liberaalit muslimifeministit ovat korostaneet profeetta Muhammedin myönteistä esikuvaa ja islamin kulta-ajan oloja. Naisten asema islaminuskossa olisi heikentynyt vasta myöhemmin. He ovat myös vedonneet siihen, että Koraanin lupa lyödä naista oli tarkoitettu vähentämään väkivaltaa ja saamaan miehet kohtelemaan naisia paremmin kuin ennen islamia, jolloin elettiin "tietämättömyyden aikaa". Toinen esimerkki tietämättömyyden ajasta on tyttölasten hautaaminen elävältä, mistä juuri islam teki lopun. Orientalisti Hans Jansen arvelee, että "tietämättömyyden aika" on teologinen käsite eikä historiallinen fakta.
Yhtenä keskustelun vääristymänä on pidetty sitä, että naisen asemasta kuvitellaan vallitsevan vain yksi ”islamilainen näkemys”, ja siten islamin sisäinen moninaisuus on jäänyt piiloon. Muslimit tosin korostavat itsekin uskonnon yhtenäisyyttä, mutta esimerkiksi vain puolet maailman muslimeista katsoo, että hijabin käyttö on naisille pakollista.
Keskusputkirunko
thumb|Tatra T11 -mallin keskusputkirunko ja vinoheiluriakselisto. Keskusputkirunko on kuorma- ja henkilöautoissa käytetty runkorakenne.
Keskusputkirungon kehitti Tatran suunnittelija, autotekniikan pioneeri Hans Ledwinka. Ensimmäinen auto jossa rakennetta käytettiin oli 1923 esitelty Tatra T11. Rakenne perustuu nimensä mukaisesti keskellä olevaan putkeen johon on yhdistetty voimansiirron komponentteja. Ratkaisu on perinteiseen tikapuurunkoon verrattuna erittäin kevyt ja vääntöjäykkä. Lisäksi siihen saadaan helposti yhdistetyksi taka-akselin erillisjousitus joka yleensä on vinoheilurityyppinen.
Henkilöautoissa keskusputkirunkoa käytettiin Tatran lisäksi Škodassa. Ensimmäinen keskusputkirungolla varustettu Škoda oli malli 420, viimeinen oli vuonna 1959 esitelty Octavia. Keskusputkirunko jäi pois käytöstä 1964 kun esiteltiin uusi takamoottorinen Škoda 1000MB jossa oli itsekantava korirakenne.
Keskusputkirunko on edelleen nykyäänkin käytössä Tatran kuorma-automalleissa.
Verner Aro
Verner Aro (vuoteen 1906 Flink, 17. elokuuta 1873 Hausjärvi – 24. marraskuuta 1929 Keitele) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1908–1914. Aro teki myös pitkän uran raittiusliikkeen, työväenliikkeen ja osuustoimintaliikkeen kiertävänä luennoitsijana. Erityisesti hänet muistetaan osuustoimintaliikkeen valistajana, joka piti tuhansia puheita ympäri Suomea ja levitti aatetta maan joka kolkkaan.
Elämä
Hausjärven Karassa syntyneen Verner Aron vanhemmat olivat Mäntsälästä kotoisin ollut räätäli Kaarlo Flinck (1841-1904) ja Amanda Vilhelmina Ahlqvist (1840-1897). Hän työskenteli 1890-luvun alusta lähtien räätälinä Oitissa ja vuosina 1895-1898 Vääksyssä. Aro ei käynyt kouluja, vaan hankki yleissivistyksensä itseopiskelulla. Hän vaikutti jo nuorena raittiusliikkeessä ja lähti vuosisadan vaihteessa työväenliikkeeseen. Vuosina 1906–1907 Aro toimi Uudenmaan sosialidemokraattisen piiritoimikunnan puhujana. Huhtikuussa 1907 hän osallistui Tampereella pidettyyn Suomen Ammattijärjestön perustavaan kokoukseen Oitin työväenyhdistyksen edustajana. Aro oli Hausjärven kunnallislautakunnan jäsen ja vuonna 1908 hänet valittiin eduskuntaan. Kansanedustajan tehtäviensä ohella Aro toimi sosialidemokraattien Uudenmaan piirisihteerinä 1908–1909 ja vuodesta 1912 lähtien SOK:n luennoitsijana.
Sisällissodan aikana Aro toimi punaisten siviilihallinnossa Hangon komissaarina ja vallankumousoikeuden puheenjohtajana. Saksalaisten maihinnousun jälkeen Aro pakeni kaupungista ja päätyi lopulta Vesalaan, jossa hänet vangittiin toukokuun alussa. Syyskuussa Aro sai valtiorikosoikeudelta 12 vuoden kuritushuonetuomion valtio- ja maanpetoksesta. Hän vapautui ehdonalaiseen Tammisaaren pakkotyölaitoksesta kesäkuussa 1920.
Vankilasta päästyään Aro työskenteli KK:n luennoitsijana ja osuuskauppaneuvojana. Lempinimellä ”Rovasti” tunnettu Aro piti laskujensa mukaan 23 vuoden aikana yli kuusi tuhatta puhetta eri puolilla Suomea. Marraskuussa 1929 hän kuoli sydänkohtaukseen puhujamatkallaan Keiteleessä. Aro luennoi Keiteleen Osuuskaupan tilaisuudessa, josta hän poistui tunnettuaan olonsa huonovointiseksi. Hieman myöhemmin Aro löydettiin kuolleena majapaikastaan. Hänet on haudattu Malmin hautausmaalle.
Allison Pineau
Allison Pineau (s. 2. toukokuuta 1989 Chartres) on ranskalainen käsipalloilija. Hän pelasi Ranskan maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa helmikuussa 2007. Hän on saavuttanut olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016 ja oli mukana jo Lontoon olympialaisissa 2012, joissa Ranska sijoittui viidenneksi. Hän voitti maailmanmestaruuden Saksassa 2017 ja Euroopan-mestaruuden Ranskan kotikisoissa 2018. Seuratasolla hän on edustanut kotimaansa seurojen lisäksi romanialaisseuroja CS Oltchim Râmnicu Vâlcea ja HCM Baia Mare sekä makedonialaista ŽRK Vardar Skopjea ja slovenialaista RK Krim Ljubljanaa. Kaudella 2017–2018 hän edustaa Brest Bretagne Handballia.
Jukka Sarjala (historioitsija)
Jukka Sarjala (s. 15. elokuuta 1959 Pori) on suomalainen kulttuurihistorioitsija, joka on tutkinut modernin ja varhaisen uuden ajan musiikin historiaa, sittemmin 1800-luvun kulttuurihistoriaa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Meri-Porin lukiosta 1978; opintoja myös Porin musiikkiopistossa 1976–1977. Sarjala on työskennellyt Turun yliopistossa määräaikaisissa tutkimus- ja opetustehtävissä 1980-luvulta alkaen, enimmäkseen kulttuurihistoriassa, mutta myös musiikkitieteen professorina 2008–2010. Filosofian tohtoriksi hän väitteli Turun yliopistossa 1994 ja on toiminut siellä dosenttina vuodesta 1995. Lisäksi hän on työskennellyt Turun yliopiston tutkijakollegiumissa 2015–2016, Suomen Akatemian erikoistutkijana 2013–2014, 2017–2019 ja 2021 sekä apuraha- ja projektitutkijana. Vierailevana tutkijana Sarjala on toiminut Uppsalan yliopistossa 1989 ja Herzog August Bibliothekissa Saksan liittotasavallassa 1997. Hän on Suomen Historiallisen Seuran tutkijajäsen vuodesta 1999; luottamustehtäviä hänellä on ollut muun muassa Porthan-Seurassa 2014–2018 ja Kulttuurihistorian seurassa 2015–2020.
Tieteellisten artikkeliensa ja katsaustensa ohella Sarjala on julkaissut muun muassa kirjailija ja säveltäjä Axel Gabriel Ingeliuksen elämäkerran Poeettinen elämä sekä varhaisinta suomalaista kauhukirjallisuutta käsittelevän teoksen Salonkien aaveet. Niin ikään hän on kirjoittanut jälkisanat Ingeliuksen Harmaa linna -romaanin uuteen suomennokseen, joka ilmestyi 2009. Hänen myöhempään tuotantoonsa lukeutuu saksalaista ja suomalaista varhaisromantiikkaa ja 1800-luvun alun kirjakulttuuria käsitteleviä tutkimuksia.
Domnarvets GoIF
thumb|100px|Seuran logo Domnarvets GoIF (Domnarvets Gymnastik och Idrottförening) on vuonna 1906 perustettu ruotsalainen urheiluseura. Borlängen vanhimman urheiluseuran nykyisiä lajeja ovat hiihto, suunnistus ja hiihtosuunnistus. Alkuperäisiä lajeja olivat hiihto ja jalkapallo, joiden lisäksi lajeja ovat aikojen saatossa olleen myös uinti, jääpallo, paini, voimistelu, mäkihyppy, varpa ja vetokoiraurheilu. Seuran puheenjohtajana toimii Stefan Westling.
Seuran naissuunnistajat ovat voittaneet Tiomilan vuosina 2000, 2005, 2013 ja 2015 sekä Venlojen viestin 2008, 2011 ja 2015. Suunnistuksen maailmanmestarit Dana Brožková ja Karolina Arewång-Höjsgaard sekä hiihdon maailmanmestari Thomas Eriksson ovat edustaneet seuraa.
Hotelli Hospitz
Hotelli Hospitz on Savonlinnassa sijaitseva hotelli. Se toimii arkkitehti Wivi Lönnin suunnittelemassa rakennuksessa, joka vihittiin käyttöön vuonna 1933. Se oli alkujaan Nuorten naisten kristillisen yhdistyksen matkustajakoti ja yhdistystila. Se on sittemmin siirtynyt hotellikäyttöön.
Historia
Hospitz oli toisen maailmansodan aikana sotilaskäytössä, ja siellä yöpyi sekä sotilaita että lottia. Hotelliyritys V. O. Kuitunen vuokrasi talon vuonna 1992 hotellikäyttöön. Yritys osti vuonna 2011 koko rakennuksen NNKY:ltä ja aloitti sen peruskorjauksen. Museovirasto myönsi entisöintiin tukea, mihin vaikutti osaltaan se, että rakennus sijaitsee valtakunnallisesti merkittävässä rakennetussa kulttuuriympäristössä. Hospitz rapattiin ja maalattiin uudestaan. Värisuunnittelun, kohokuvioinnin ja julkisivun tunnusmaalaukset teki kuvataiteilija Johanna Oras.
Hotellitoiminta siirtyi vuonna 2018 V. O. Kuituselta Lönnin mukaan nimetyn Wivilla Oy:n omistukseen. Itse kiinteistö jäi kauppasopimuksessa edelleen Kuitusen perheelle.
Moshood Bola
Moshood Bola (s. 22. heinäkuuta 1968 Nigeria) on entinen jalkapalloilija ja nykyinen jalkapallovalmentaja. Tällä hetkellä Bola toimii jalkapalloseura Atlantis FC:n päävalmentajana.
Josef Klaus
Josef Klaus (15. elokuuta 1910 Kötschach-Mauthen – 26. heinäkuuta 2001 Wien) oli itävaltalainen poliitikko. Hän edusti Itävallan kansanpuoluetta. Klaus toimi finanssiministerinä 1961–1963, kansanpuolueen puheenjohtajana vuodesta 1964 ja liittokanslerina 1964–1970.
Mittakaava
thumb|350px|Piirustus, johon on merkitty mittakaava 1:50 000 ja alapuolelle piirretty mittajana. Mittakaava eli skaala on suhdeluku, joka kertoo kuvan, kartan, piirroksen tai muun sellaisen kokoa verrattuna sen esittämään todellisen kohteen kokoon suhdelukuna. Esimerkiksi mittakaava 1:100 (luetaan: yhden suhde sataan) tarkoittaa, että yksi yksikkö kuvassa vastaa sataa yksikköä oikeassa kohteessa, esimerkiksi yksi senttimetri kuvassa vastaa sataa senttimetriä kohteessa. Mittakaavoja käytetään erityisesti kartoissa, piirustuksissa ja pienoismalleissa.
Mittakaavaa käytetään, kun halutaan havainnollistaa kohdetta, joka on liian suuri tai pieni esitettäväksi luonnollisessa koossaan. Havainnollistavasta mallista voidaan laskea kohteen oikea mitta kertomalla mitta matemaattisella kertolaskulla mittakaavan käänteisluvun kanssa. Mittakaavan suhdeluvun lisäksi tai sijasta kuvassa voi olla mittajana, jossa on ilmoitettu, mitä pituutta mittajanan pituus vastaa. Mittajanan perusteella voidaan laskea mittakaavan numeerinen suhdeluku. Konkreettisen pituuden lisäksi mittakaavalla (ja mittajanalla) voidaan kuvata ajallista pituutta (esimerkiksi aikajana).
"Mittakaavalla" tarkoitetaan kuvaannollisesti jonkin asian yleistä suuruusluokkaa. Voidaan esimerkiksi sanoa "Suomen mittakaavassa", kun viitataan koko maan tilanteeseen, tai "keskustelussa on mittakaavavirhe", kun väitetään verrattavan asioita, joiden painoarvo on erilainen.
Alberto de la Bella
Alberto de la Bella Maduẽno (s. 2. joulukuuta 1985 Santa Coloma de Gramenet, Barcelonan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, joka pelaa vasempana puolustajana Las Palmasissa.
De la Bella on kotikuntansa seuran UDA Gramenetin kasvatti, ja ammattilaisuransa alussa hän pelasi myös Espanyolin, Villarrealin ja Sevillan B-joukkueissa. Kesällä 2009 hän siirtyi Real Sociedadiin, jota hän oli kauden 2009–2010 päätteeksi nostamassa takaisin Espanjan korkeimmalle sarjatasolle Primera Divisióniin.
De la Bella on pelannut myös alueellisessa Katalonian maajoukkueessa.
Becky Quick
thumb|Becky Quick Rebecca "Becky" Quick (s. 18. heinäkuuta 1972) on yhdysvaltalainen toimittaja.
Quick asui lapsena Indianassa, Texasissa ja Oklahomassa ennen kuin hänen perheensä, johon kuuluivat äiti, geologina työskennellyt isä ja kolme nuorempaa veljeä, asettui New Jerseyyn. Vuonna 2008 hän meni naimisiin Matthew Quaylen, Squawk Boxin tuottajan, kanssa. Aikaisemmin Quick oli naimisissa ohjelmoijana työskennelleen miehen kanssa.
Henry Nugent
Henry Nugent syntyi Irlannissa ja kuoli marraskuussa 1704 Gibraltarilla. Hän oli Gibraltarin toinen kuvernööri. Virkansa hän aloitti 6. elokuuta 1704. Sotilasarvoltaan hän oli kenraalimajuri.
Perhe
Hänen isänsä oli Thomas Nugent ja vanhempi veljensä oli James Nugent.
Myyrmäen suuralue
thumb|270px|Myyrmäen suuralue sijaitsee Vantaan lounaisosassa. Kuvassa suuralue on kuvattu vaaleanvioletilla värillä. Myyrmäen suuralue on Vantaan kaupungin lounaisosan kattava suuralue. Se on Vantaan väkirikkain suuralue: vuoden 2021 lopussa suuralueella asui 58 212 henkeä. Vuoden 2013 lopussa alueella oli 22 497 työpaikkaa. Suuralueen väestöstä muuta kuin suomea, ruotsia tai saamea äidinkielenään puhuvien osuus oli vuoden 2020 lopussa 22,1 prosenttia, eli kolmanneksi eniten Vantaan suuralueista.
Rickenbacker 325
Lennonin ohella toinen kuuluisa 325:n soittaja on John Fogerty. Hän soitti sitä Creedence Clearwater Revival -yhtyeessä esimerkiksi kappaleissa ”I Put a Spell on You” ja ”Suzie Q”.
Myyrmäen suuralue
Myyrmäen suuralue rajoittuu etelässä Helsinkiin ja lännessä Espooseen. Pohjoisessa naapurina on Kivistön ja idässä Aviapoliksen suuralue.
Suuralueeseen ovat vuodesta 2007 kuuluneet seuraavat yksitoista kaupunginosaa :
Palveluja suuralueella
Myyrmäen suuralueella sijaitsevia Vantaan kaupungin palveluja ovat esimerkiksi Myyrmäen, Pähkinärinteen ja Martinlaakson neuvolat, Myyrmäen ja Martinlaakson sosiaali- ja terveysasemat, Arkki-nuorisotila ja Pähkinärinteen nuorisotila, Vantaan taidemuseo Artsi, Myyrmäen päivätoimintakeskus. Alueella on Martinlaakson, Myyrmäen ja Pähkinärinteen kirjastot; lisäksi Vantaan kirjastoauto kulkee tarvittaessa seudulla (esimerkiksi Pähkinärinteen kirjaston korjausten aikana).
Seudun kauppakeskuksista mainittakoon muun muassa Myyrmanni, Isomyyri, Myyrinpuhos, Louhelan ostoskeskus, Martinlaakson ostari, Pähkinärinteen ostoskeskukset ja Kaivokselan ostoskeskus. Ostoskeskusten ulkopuolisista ruokakaupoista tunnettuja ovat esimerkiksi Variston Herkkupähkinä (K-supermarket Vihdintien äärellä), Hämeenkylän K-supermarket sekä Kaivokselan Lidl ja S-market.
Liikuntapaikoista keskeisimpiin lukeutuvat Myyrmäen urheilupuisto jalkapallostadioneineen, jalkapallohalleineen ja Vantaan Energia -areenoineen. Muita urheilutiloja ovat esimerkiksi Myyrmäen urheilutalo, Martinlaakson uimahalli sekä Martinlaakson urheilukenttä (pesäpallostadion).
Suuralueen liikenneväylistä vilkkaimpia ovat Hämeenlinnanväylä, Vihdintie ja Kehä III sekä Kehärata, jonka läntisen osan asemista Myyrmäki, Louhela ja Martinlaakso sijaitsevat suuralueella. Liikenteen solmupisteistä keskeisiä ovat suurväylien ohella Myyrmäen ja Martinlaakson linja-autoasemat.