cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kynane
Kynane oli tunnettu taidoistaan sodankäynnin saralla. Polyainoksen mukaan Kynane johti armeijoita ja tappoi jopa illyrialaisen kuningattaren Kaerian kaksintaistelussa. Filippos valitsi Kynanelle mieheksi Amyntas IV:n, joka oli Filippoksen veljen Perdikkas III:n poika ja jonka Filippos oli syrjäyttänyt päästäkseen itse kuninkaaksi. Amyntaan ja Kynanen ainoa lapsi oli Eurydike. Kynane opetti itse Eurydikeä sodankäynnin taidoissa. Kun Aleksanteri Suuri kuoli, päätti Kynane että Eurydikestä tulisi uuden kuninkaan – hänen oman velipuolensa Filippos III Arridaioksen – vaimo. Kynane matkusti Eurydiken kanssa Makedoniasta Aasiaan. Diadokit lähettivät Alketaksen murhaamaan tämän ja näin kävikin.
Pietari Niilonpoika Kylliäinen
Pietari Niilonpoika Kylliäinen (k. 1510 tai ennen) on ensimmäinen tunnettu Olavinlinnan vouti. Pietari Niilonpoika oli virassaan vuonna 1495, jolloin hän torjui venäläisten hyökkäyksen asemiesten ja kansan avustamana suurempaa mieshukkaa kärsimättä.
Vanhana vihana tunnetussa sodassa venäläiset joukot hyökkäsivät vuonna 1495 Viipuriin, missä ruhtinas Shtjenjatev ryhtyi ryhtyi piirittämään kaupunkia 60 000 miehen voimin. Viipurin piiritys päättyi kuuluisaan Viipurin pamaukseen. Venäläiset perääntyivät, mutta pienempi osasto samosi silloin Olavinlinnaa vastaan. . Olavinlinnalla Kylliäinen löi venäläiset pakoon ja teki kostoksi hävitysretken kauas Venäjän-Karjalaan. Sitä ennen hän oli käynyt Venäjän puolella hävittämässä ja polttamassa yli 800 taloa. Pietari Kylliäinen sai Sten Sturelta vuonna 1491 rälssivapauden tiluksille Perojoensuulle, Leipämaalle (Tali) ja Veselenmaalle (Jutila). Hän kuoli lapsettomana ja hänen enonsa lapset perivät hänet. Pietarin serkku Brita Mickelsdotter sai periä tilat Viipurista ja hänen veljensä Olof Mickelsson Turusta. Britan kautta tilukset joutuivat Padasjoen ja Sysmän kirkkoherralle Johannes Matthiaelle. V. Makkonen kirjoitti vuonna 1935 Olavinlinnan alkuvaiheista historiallisen romaanin Savon kupias Pietari Kylliäinen. Kylliäisestä on kaunokirjallinen kuvaus myös Santeri Ivalon ja Kyösti Vilkunan kirjassa Suomalaisia sankareita.
Hietamäen kirkko
Hietamäen kirkko voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Ardon (Sveitsi)
Ardon on kunta Sveitsissä Valais’n kantonissa. Siellä on runsaat 3 000 vakinaista asukasta. Ardon on yksi Contheyn hallinnollisen alueen viidestä kunnasta.
Sijainti
Ardon sijaitsee Valais’n ranskankielisessä osassa Sionista kymmenisen kilometriä länteen. Ardon muodostaa yhtenäisen taajama-alueen itäisten naapuriensa, Contheyn ja Vétrozin kanssa. Etelässä kunnan rajana on Rhônejoki. Ardonin korkein kohta on Haut de Cry -vuori (2 969 m mpy.).
Viininviljely
Ardon on viininviljelyaluetta: Rhônen laakson pohjoisrinteellä on viinitarhoja 1,6 neliökilometriä. Yleisimmät rypälelajikkeet ovat Pinot Noir, Gamay ja Fendant.
Vesivoima
Ardonissa Lizernejoen alajuoksulla on Lizerne et Morge SA -yhtiön 50 MW vesivoimalaitos. Voimalaitokseen johdetaan sekä Lizernen että Morgejoen vedet noin 1 400 metrin korkeudesta alkavia tunneleita pitkin. Voimalaitoksen putouskorkeus on 837 metriä ja maksimivirtaama 7,5 kuutiometriä sekunnissa. Voimalaitosyhtiön omistajia ovat Sionin kaupunki 70 %, Forces Motrices Valaisannes 20 % ja Sierren kaupunki 10 %.
Liikenne
Rhônen laaksossa kulkeva SBB:n rautatie ja moottoritie A9 Lausannesta Brigiin kulkevat Ardonin kautta. Sionista Martignyyn liikennöivät postiautot kulkevat Ardonin kautta.
Aila Silventoinen
Aino Kaino Orvokki Silventoinen (12. tammikuuta 1916 Viipuri – 4. kesäkuuta 1989 Lahti) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli muun muassa Viipurin ja Turun kaupunginteattereissa.
Ura
Aila Silventoisen vanhemmat olivat liikemies Juho Pekka Silventoinen ja Anna Matilda Kallentytär Silventoinen (o.s. Ruokonen). Hän opiskeli muun muassa Erosen balettikoulussa ja Viipurin Musiikkiopistossa. Silventoisen ensimmäinen kiinnitys oli harjoittelijana Viipurin Kaupunginteatterissa 1936–1938. Sittemmin näyttelijänkiinnityksiä runsaasti: Kuusankosken Kansannäyttämö 1938–1941, Lahden Teatteri 1941–1942, Turun Kaupunginteatteri 1942–1945, Helsingin Työväen Teatteri 1945–1946, Jyväskylän Työväen Teatteri 1946–1948 ja Lahden Kaupunginteatteri 1948–1950.
Silventoisen näyttämötehtäviä olivat muun muassa Marja Kaurian rooli näytelmässä Neljä naista ja Maijun rooli Minna Canthn klassikkonäytelmässä Papin perhe. Sam Sihvon laulunäytelmässä Jääkärin morsian Silventoinen teki naispääosan Sabinana. Hän näytteli myös Géczy Istvánin laulunäytelmässä Salon ruusu.
Muuta
Aila Silventoinen oli lyhyen aikaa aviossa näyttelijä Severi Seppäsen kanssa. Liitto alkoi 1947 ja päättyi eroon 1949. Ailan Silventoisen sukuhaara on lähtöisin Uukuniemeltä. Aila Silventoisen äiti oli syntynyt Saarijärvellä, mutta muutti Viipuriin Ruskealasta vuonna 1912, jolloin avioitui Juho Pekka Silventoisen kanssa.
Harry Zolnierczyk
Harry Zolnierczyk (s. 1. syyskuuta 1987) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Anaheim Ducksin organisaatiossa.
Ura
8. maaliskuuta 2011 Zolnierczyk teki vuoden mittaisen ja 0,9 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen Philadelphia Flyersin kanssa. Alle viikkoa myöhemmin hän teki tryout -sopimuksen Flyersin farmiseura Adirondack Phantomsin kanssa. Kaudella 2010–2011 Zolnierczyk teki Phantomsissa 16 pelissä kolme maalia ja syötti kaksi sekä istui 37 minuuttia jäähyllä.
Zolnierczyk pelasi ensimmäisen kokonaisen ammattilaiskautensa Phantomsissa 2011–2012. 18. lokakuuta 2011 Flyers kutsui hänet ylös hyökkääjä Andreas Nödlin loukkaantumisen seurauksena. Zolnierczyk teki ensimmäisessä NHL-ottelussaan myös ensimmäisen maalinsa Ottawa Senatorsia vastaan 45 sekuntia ennen kolmannen erän loppua. Seuraavana päivänä Zolnierczyk palasi Phantomsiin. 4. maaliskuuta 2013 Zolnierczyk sai neljän ottelun pelikiellon Ottawa Senatorsin Mike Lundinin telomisesta.
24. kesäkuuta 2013 Anaheim kauppasi Zolnierczykin uudelleen Pittsburgh Penguinsiin, josta tilalle tuli puolustaja Alex Grant. 12. heinäkuuta teki hänen kanssaan yhden vuoden kaksisuuntaisen sopimuksen. Ensimmäisen maalinsa Penguinsissa hän teki 21. joulukuuta 2013 4–3 -voitossa Calgary Flamesia vastaan.
1. heinäkuuta 2014 Zolnierczyk lähti Penguinsista ja teki vapaana agenttina New York Islandersin kanssa yhden vuoden kaksisuuntaisen sopimuksen.
Ghosts of Loss
Ghosts of Loss on suomalaisen doom metal -yhtyeen Swallow the Sunin toinen studioalbumi. Albumista on kolme eri versiota: 2000 kappaletta painettu digipak-versio, jonka mukana CD:n lisäksi DVD, peruskansissa oleva CD+DVD-paketti, sekä normaali CD-versio.
Albumin singlekappale on "Descending Winters", jonka video on muun muassa lisä-DVD:llä.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 8.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Juha Raivio, paitsi "Fragile" Aleksi Munter.
Lundin taistelu
Lundin taistelu käytiin 4. joulukuuta 1676 Lundin kaupungin pohjoisen portin ulkopuolella Skånessa, eteläisessä Ruotsissa. Taistelu oli osa Ruotsin ja Tanskan välistä Skoonen sotaa.
Tausta
Ruotsi oli yksi kolmikymmenvuotisen sodan suurista voittajista ja sai Westfalenin rauhansopimuksessa 1648 uusia alueita Saksasta (Etu-Pommeri, Wismar ja Neuenkirchen, Bremen-Verden, Wildeshausen ja muutamia pienempiä alueita). Roskilden (1658) ja Kööpenhaminan (1660) rauhansopimuksissa. Kuningas Kaarle X Kustaan äkillisen kuoleman jälkeen Ruotsi lopulta sai myös Skånen läänin Tanskalta. Samalla myös Blekinge, Halland ja Bohuslän yhdistettiin Ruotsiin. Uusi kuningas Kaarle XI peri kruunun isältään Kaarle X Kustaalta vain viiden vuoden ikäisenä vuonna 1660.
Sodan syttyminen
Tanskan kuningas Kristian V näki silloin mahdollisuutensa Ruotsille menetettyjen alueiden takaisinvaltaamiseksi. Vuonna 1675 Tanska ja Brandenburgin herttuakunta ottivat haltuunsa Ruotsin omistuksia Pommerissa. Vuoden 1676 kesäkuussa Tanskan joukot tekivät harhautushyökkäyksen Norjasta Bohusläniin. Kristian itse johti pääarmeijansa 29. kesäkuuta lähelle Helsingborgia ja otti nopeasti haltuunsa suurimman osan Skånea. Vain raskaasti linnoitettu Malmön kaupunki pystyi vastustamaan Tanskan joukkoja. Monet asukkaista, erityisesti Pohjois-Skånen metsäseudun köyhät talonpojat, liittyivät Tanskan joukkoihin ja ahdistelivat alueella olevia Ruotsin joukkoja.
Loshultin väijytyksessä Skånen ja Smålandin läänien rajojen välissä ryöstettiin ja tuhottiin heinäkuun 24. päivänä arviolta 250 vaunua käsittänyt ruotsalainen kuormasto. Siinä menetettiin 50 000 hopeakolikon sotasaalis, kuninkaan henkilökohtainen teltta ja hänen taloushopeansa. Tämä tapahtuma oli alku välittömille sotatoimille, muttei niin korvaamaton vahinko kuin vihollisen sotapropagandassa väitettiin: menetysten kokonaismääräksi kirjattiin vain kolmen viikon avustukset Ranskasta.
Tanskan harhauttamisjoukot jatkoivat tunkeutumistaan Norjasta Ruotsin länsiosiin. Vain 21-vuotias kuningas Kaarle XI otti henkilökohtaisesti komentoonsa uudelleen kootun pääarmeijansa ja marssitti sen etelään Ruotsin sydänmailta pysäyttämään Tanskan armeijan. Tanskan kuningas sijoitti armeijansa pitkin Skånea voidakseen ruokkia armeijansa ja pystyäkseen pitämään hallussaan valloittamansa alueet, ja tuhoamaan Kaarlen armeijan huoltomahdollisuudet. Tanskalaiset yrittivät myös eristää Malmön kaupungin. Kristian hallitsi myös Helsingørin kaupungin linnoitusta, Kristianstadia ja Landskronaa yhdessä Lundin ja Ystadin kaupunkien kanssa. Ruotsin tilanne oli jo huono.
Kaarle XI päätti pitää armeijansa Skånessa siitä huolimatta, että yhteydet muuhun Ruotsiin olivat huonot. Tarkoituksena oli pitää Tanskan armeijan kiireisenä niin, ettei se onnistuisi piirittämään ja näännyttämään Malmön kaupunkia nälkään. Vuoden 1676 syksy oli kova. Pellot tulvivat valtavien vesisateiden takia ja ennestäänkin huonot tiet muuttuivat mutaisiksi. Kristian päätti 20. marraskuuta siirtää armeijansa hyvin valituille talvimajoituspaikoille Lundin itäiselle alueelle. Kaarle ei löytänyt vastaavaa leiripaikkaa, mutta hän päätti antaa armeijansa majoittua noin kymmenen kilometrin päähän Lundista luoteeseen, Kävlingejoen toiselle puolelle. Tätä molempien joukkojen siirtymistä on kuvattu kilpajuoksuksi Lundiin.
Myöhään marraskuun viimeisen päivän yönä 1676 ilma yhtäkkiä muuttui kylmäksi. Pienet joet jäätyivät heti, ja Kaarle päätti ryhtyä ratkaisutaisteluun. Taistelu on Pohjolan sodista ensimmäinen, jossa molemmat armeijat käyttivät univormuja.
Joukot
Tanskan armeijan kokoonpano oli noin 6 300 jalkamiestä, 6 000 ratsukkoa ja 56 raskasta kenttätykkiä. Miehiä ja tarvikkeita sisältävässä kuormastossa oli yhteensä noin 15 000 miestä. Ruotsalaisten armeija oli huomattavasti pienempi. Jalkaväkeä sillä oli vain noin 2 000 miestä, ratsuväkeä arviolta 6 000 ja vain kahdeksan raskasta tykkiä. Koko kenttäarmeijassa oli alle 9 000 miestä. Tanskalla oli hyvät mahdollisuudet voittoon. Suuremman armeijan ansiosta Kaarle päätti hyökätä, ja luotti nopean liikkeen ja yllätyksen suomaan etulyöntiasemaan.
Taistelun kulku 4. joulukuuta 1676
Kello 02.30 Ruotsalaiset lähtivät marssimaan kohti Lundia. He ylittivät Kävlingejoen klo 4.30 mennessä.
Kello 05.30
Armeija oli ankkuroinut sivustansa jokeen, vastapäätä Kristianin teltta-alueeseen nähden, ja aloitti marssin lounaaseen Lundia kohti. Hyökkäysvalmius oli klo 7 ja samaan aikaan Tanskan armeijassa annettiin hälytys. Yllätys oli täydellinen. Jälkikäteen tanskalaisten tekemässä tutkimuksessa todettiin, että useimmat tanskalaiset sotilaat olivat juovuksissa, eikä tanskalaisten vartiota ollut järjestetty kunnolla sinä yönä.
Kello 9.00 Ruotsin armeija otti haltuunsa Lundin pohjoispuolen korkeimman kukkulan. Kaarle itse osallistui henkilökohtaisesti taisteluun, johtaen toista hyökkäyssiipeä. Aamun taistelun aikana hänen hevosensa Thotten ammuttiin hänen altaan, ja hänen oli vaihdettava varahevoseensa, loistavaan siitosoriin Brillantiin, jonka hän oli saanut kruunajaislahjakseen Ranskan kuninkaalta Ludvig XIV:ltä vuonna 1673. Ruotsin historiassa Brillant tunnetaan paremmin lempinimellään Brandklipparen. Myöhemmin hevonen periytyi hänen pojalleen Kaarle XII:lle, joka käytti sitä, ratsun Lundissa 1716 tapahtuneeseen kuolemaan, saakka. Brillant oli kuollessaan siis vähintään 43-vuotias.
Taistelusta tuli todella intensiivinen, kun tanskalaiset olivat toipuneet alkujärkytyksestään. Muutaman tunnin taistelun jälkeen kuitenkin suuri osa Tanskan armeijasta perääntyi luoteeseen yli Kävlingejoen kohti Landskronaa. Jää murtui joukkojen alta, ja lukuisat Tanskan armeijan sotilaat ja ratsut hukkuivat jokeen. Kuningas Kristian ja prinssi Jörgen lähtivät Landskronasta jo keskipäivällä yhdessä pääarmeijan kanssa, ja he jättivät jälkeenjäävien joukkojen komennon toisille kenraaleille. On arveltu, että he luultavasti arvelivat taistelun hävityksi jo tuohon aikaan päivästä.
kello 11.30 Ruotsalaisten joukot valtasivat tanskalaisten leirin. Puolilta päivin ruotsalaiset epäröivät, jatkaako yhä taistelua, vai ajaa takaa jo pakenemassa olevia tanskalaisia. Ruotsalainen jalkaväki oli lukumäärältään pienempi. Sillä oli myös huono taktinen asema ja sen selustan takana olivat Lundin kaupunginmuurit. Kaarle, jonka siiven Tanskan pääarmeija oli työntänyt yli Kävlingejoen, oli yhä hyvin huolissaan jalkaväestään Lundin ulkopuolella.
Kello 14 Kaarle päätti palata jalkaväkensä avuksi yhdessä jäljellä olevan ratsuväkensä kanssa, joka käsitti yhdeksän eskadeeria. Tässä vaiheessa taistelu oli melko sekavaa. Kaarle ratsasti suoraan kohti paikkaa, jossa hän ajatteli Ruotsin joukkojen sijaitsevan, mutta pian hän huomasi olevansa melkein yksin, hän alkoi rohkeasti ratsastaa suoraan Tanskan joukkojen linjojen läpi. Hän onnistui pääsemään turvallisesti läpi ja onnistui liittymään armeijaansa.
kello 15 ja 17 välillä Ne tanskalaiset, jotka eivät olleet päässeet pakoon, oli saarrettu ruotsalaisten pihtiliikkeellä. Toivottomaan asemaan joutuneet tanskalaiset tuhottiin seuranneessa verilöylyssä. Taistelun jälkeisenä yönä noin 4 000 jäljellä olevaa ruotsalaista sotilasta leiriytyivät ja menivät nukkumaan tanskalaisten majoituspaikkaan, jossa vielä edellisenä yönä oli majoittunut liki neljä kertaa heitä suurempi määrä tanskalaisia sotilaita. Tanskalaiset tuhosivat perääntyessään suuren osan Lundin kaupungista.
Päivän taistelun kuluessa ruotsalaiset ottivat liki 2 000 tanskalaista vankia, kun taas tanskalaiset puolestaan noin 50 ruotsalaista. Suurin osa vangeista pääsi vapaaksi seuraavana vuonna.
Taistelun uhrit
Taistelun loputtua oli jo pimeää, ja useat haavoittuneet paleltuivat kuoliaaksi seuraavan yön aikana. Seuraavana päivänä laskettiin kaatuneiden määrä hyvin tarkasti. Ruotsalaisten virallisen raportin mukaan kaatuneita löydettiin taistelukentältä 8 993. Heistä noin 6 000 oli tanskalaista (mukaan lukien muutama Hollannin merijalkaväkeen kuulunut). Kuolleista 3 000 oli ruotsalaista. Uhrien suhteellinen lukumäärä vahvuuksiin nähden merkitsee, että Lundin taistelu oli Euroopan siihenastisen historian verisin taistelu. Joukoista enemmän kuin 40 % (Tanskan joukkojen tappiot jopa lähemmäs 50 %), tapettiin taistelukentällä. Tuon ajan armeijat useinkin menettivät kaatuneina vain 10 % joukoistaan suoraan taistelukentälle ratkaisevissakin taisteluissa. Luvut ylitettiin vasta ensimmäisen maailmansodan aikana, erityisesti länsirintamalla Belgiassa ja Ranskassa. Hollantilaisten merisotilaiden kohtalona oli jäädä saarroksiin keskelle taistelukenttää. Heidän kolme matruusipataljoonaansa eivät olleet maasotaan varustautuneita, ja ruotsalaiset surmasivat helposti heistä lähes kaikki, noin 1 300 miestä.
Ruotsalaiset menettivät taistelussa surmattuina vain noin 35 % siitä, mitä Poltavan taistelussa vuonna 1709 menetettiin. Olot olivat ankarat: talven aikana 1676–1677 ruumiita ei useinkaan kyetty hautaamaan ennen kuin kuukausia myöhemmin. Ei tiedetä, mihin kaikki ruumiit on haudattu. Massahautojen sijaintia ei ole aikanaan paikallistettu. Yhden joukkohaudan sijainti löydettiin sattumalta 1995 Norra Nöbbelövin uuden kirkon sisäänkäynnin rakentamisen yhteydessä.
Lopputulos
Taistelu murskasi Tanskan haaveet Skånen palauttamisesta Tanskalle, vaikka ajatuksella oli myös paikallisen väestön tuki. Fontainebleaun rauhassa 23. elokuuta 1679 Tanska myöntyi siihen, että se menettää kaikki maa-alueensa Juutinrauman pohjoispuolella.
Pukeutumiskielto
Pukeutumiskielto on lainsäädäntöön perustuva kielto, jolla säädellään tiettyjen ihmisten kantamien ulkoisten tunnusten käyttöä.
Virkapukuun liittyviä pukeutumiskieltoja
Jotkin kankaat tai värisommitelmat voidaan varata ainoastaan virkapukuihin. Esimerkiksi Keniassa siviilejä on kielletty käyttämästä maastokuvioituja asusteita.
Suomessa sotilasunivormun käyttö asepalvelukseen liittymättömänä on ollut rajattu reservin upseereihin, reservin aliupseereihin ja miehistön osalta Mannerheim-ristin ritareihin sekä juhlatilaisuuksiin. Suomessa on kiellettyä muun kuin poliisin käyttää poliisin virkapukua tai tällaista pukua erehdyttävästi muistuttavaa asua. Poikkeuksena ovat eräät elokuva- ja TV-tuotannot, joita varten myönnetään erikoislupia.
Turkki
Turkin ensimmäinen presidentti Kemal Atatürk kielsi 30. elokuuta 1925 perinteisen fetsi-päähineen käytön feodalistisena. Kielto aiheutti useita mellakoita ja fetsien salakuljetusta, mutta 1930-luvulla fetsi oli jo lähes kadonnut käytöstä Turkissa.
Alholman ratapiha
Alholman ratapiha on Suomen rataverkon liikennepaikka Pietarsaaren Leppäluodossa. Liikennepaikka sijaitsee Pietarsaaren satamassa paperitehtaan luona. Ratapihan eteläistä osaa hallinnoi Väylävirasto, mutta Pormestarinsaareen johtava kiskotus on Pietarsaaren kaupungin hallinnassa. Liikennepaikalla on ainoastaan tavaraliikennettä.
Pukeutumiskielto
Bhutan
Bhutan vaatii kaikkia käyttämään Mahayana buddhalaisuuteen viittaavia etnisen enemmistön perinteisiä vaatteita kaikissa hallintorakennuksissa, luostareissa ja kouluissa.
Turkki
Turkki on kieltänyt lailla hijabin käytön hallintorakennuksissa, kouluissa ja yliopistoissa. Euroopan ihmisoikeustuomioistuin päätti lain olevan oikeutettu 10. marraskuuta 2005 jutussa Leyla Şahin vastaan Turkki.
Ranska
Ranskassa Naziha-niminen englanninopettaja erosi työstään 2004 siksi, että muut opettajat suhtautuvat kielteisesti siihen, että hän vapaa-ajallaan käytti hijabia. Huivin käyttö liitettiin ranskalaistoimittajat siepanneiden islamilaisten ääriryhmien tukemiseen pukeutumisella.
Ranskassa valtion kouluissa on hijabin käyttö kielletty.
Suomi
Suomessa ei ole lainsäädäntöä uskonnollisesta pukeutumisesta, joten linjaukset ovat työnantajien vastuulla. Esimerkiksi HOK-Elanto kieltää näkyvät uskonnolliset tunnukset. Sen sijaan K-ketju sallii huivit, jos niistä ei ole haittaa työturvallisuudelle.
Christopher Foxley-Norris
Christopher Foxley-Norris (16. maaliskuuta 1917 – 28. syyskuuta 2003) oli brittiläinen Kuninkaallisten ilmavoimien upseeri. Hän lensi Hawker Hurricane -koneita taistelussa Britanniasta ja palveli toisen maailmansodan aikana Kanadassa, Kyproksella ja Skotlannissa.
Toisen maailmansodan jälkeen Foxley-Norris jäi ilmavoimien palvelukseen ja palveli muun muassa RAF Germanyn eli Kuninkaallisten ilmavoimien Saksan-osaston päällikkönä. Hänen viimeiseksi tehtäväkseen jäi ilmavoimien henkilöstö- ja logistiikkapäällikön työ ennen kuin hän siirtyi eläkkeelle vuonna 1974. Hän osallistui vuonna 1974 Sandhurstin kuninkaallisen sotakorkeakoulun sotapeliin, jossa tutkittiin operaatio Seelöwen onnistumisen mahdollisuuksia, jos Saksa olisi yrittänyt sitä syyskuussa 1940.
Foxley-Norris oli säännöllinen piipunpolttaja ja toimikin eläkkeelle siirtymisensä jälkeen FOREST-nimisen tupakoinnin rajoittamista vastustavan järjestön johtajana. Lisäksi hän toimi vastuutehtävissä entisen opiskelutoverinsa Leonard Cheshiren perustamassa Cheshire Foundation -järjestössä.
Vuonna 1948 Foxley-Norris avioitui Joan Lovell Hughesin kanssa. Parilla ei ollut lapsia.
Kunnianosoitukset ja arvonimet
Vuonna 1973 Foxley-Norrisista tehtiin Bathin ritarikunnan korkeimman jäsenluokan ritari. Lisäksi hän oli brittiläisen imperiumin upseeri (, OBE).
Deccan Herald
Lehdellä on useita lisäliitteitä:
SRAM
pienoiskuva|250px|Kuuden transistorin SRAM-muistisolu. pienoiskuva|260px|Hyundai RAM -mikropiiri. SRAM eli staattinen RAM-muisti on puolijohdetekniikalla toteutettu muistityyppi.
SRAM eroaa DRAM-muistista siten, että DRAM-muistikennon kondensaattoria on virkistettävä säännöllisesti, koska muutoin se kadottaa tietonsa. SRAM-muistisolu koostuu kiikkupiiristä, joka on toteutettu muutamalla transistorilla. Kiikkupiiri on asetetun tilansa säilyttävä eli staattinen niin pitkään kuin käyttöjännite on kytkettynä, joten tarvetta virkistykselle ei ole. SRAMista voidaan tehdä erittäin nopeaa, koska data voidaan lukea suoraan solun ulosmenolinjalta ilman erityistoimenpiteitä, ja SRAM voidaan valmistaa samalla nopealla logiikkaprosessilla kuin yleiskäyttöiset piirit. SRAM-muisti sijaitsee usein fyysisesti samalla mikropiirillä kuin sitä käyttävä suoritin, kun puolestaan DRAM sijaitsee omalla piirillään. SRAM vaatii n. 6−8 kertaa enemmän tilaa piiriltä kuin DRAM, eli samaan tilaan ja samalla hinnalla saadaan valmistettua 6−8 kertaa enemmän DRAM-muistia kuin SRAM-muistia, mistä syystä SRAMia käytetään lähinnä puskuri- ja välimuistina sekä esimerkiksi paristovarmennettuna asetusmuistina.
SRAM-piirien rajapinta on tyypillisesti erilainen kuin DRAM-piirien; SRAM-piireillä on tyypillisesti täysleveä osoiteväylä, jolloin koko osoite voidaan syöttää kerralla, eikä osoitteen syöttämisestä useammassa osassa aiheudu ylimääräistä viivettä, kuten DRAMin kohdalla.
Las Cruces (New Mexico)
Las Cruces on kaupunki Doña Anan piirikunnassa New Mexicon osavaltiossa Yhdysvalloissa. Las Cruces sijaitsee Mesilla Valley -nimisessä laaksossa. Kaupungin pinta-ala on 198 km² ja asukasluku on 101 324 (2013). Las Cruces on osavaltion toiseksi suurin kaupunki.
Historia
Las Cruces perustettiin vuonna 1849. Kaupungin nimen sanotaan juontuvan alueen haudoista, jotka oli merkitty ristein (risti on espanjaksi cruce).
Seutu on ollut asuttu jo 10 000 vuotta sitten. Espanjalaiset uudisasukkaat saapuivat alueelle 1500-luvulla. He kutsuivat seudun intiaaneja nimellä "manso" (suomeksi "lempeä"). 1700-luvun loppuun mennessä mansot olivat sulautuneet muihin intiaaniheimoihin.
Vuonna 1598 konkistadori Juan de Oñate ja hänen seuraajansa perustivat ensimmäiset eurooppalaiset siirtokunnat Rio Granden varrelle. Méxicosta Santa Fehen ulottuva kuninkaallinen tie, Camino Real, yhdisti Las Crucesin alueen pääkaupunkiin.
Apassit olivat saapuneet Las Crucesin seudulle jo 1500-luvulla. Apassit hyökkäsivät espanjalaisten kimppuun ja varastivat näiden hevosia. Vasta 1830-luvulla espanjalaiset asettuivat pysyvästi asumaan Mesilla Valleyhin.
Yhdysvaltain sisällissodan aikana 25. heinäkuuta 1861 konfederaation eli etelävaltioiden kenraali John R. Baylor ja 500 vapaaehtoista texasilaista saapuivat Las Crucesiin. Seuraavan vuoden maaliskuussa etelävaltioiden hallinta alueella kuitenkin päättyi.
Rautatie valmistui huhtikuussa 1881.
Kaupunki kasvoi suuresti 1890-luvulla. Espanjalaisperäiset ja amerikkalaiset kauppiaat kuuluivat samoihin yhteiskunnallisiin järjestöihin. Pian kaupunkiin saatiin puisto, kirjasto, ruumisvaunut ja kasteluvankkuri kaupungin pölyisten teiden kasteluun.
Väestö
Valkoihoisten osuus on 75,3 %, latinojen (mitä tahansa rotua; alkuperä espanjankielisessä Latinalaisessa Amerikassa tai Espanjassa ) 56,8 %, mustien 2,4 %, intiaanien 1,7 % ja aasialaisten 1,6 % (2010).
Maantiede
Las Cruces sijaitsee Mesilla Valleyssä, Rio Grande -joen varrella. Organ Mountains on kaupunkikuvaa hallitseva vuoristo 16 kilometriä kaupungista itään. Alueella on muitakin vuoristoja.
Kesäkuu on keskimääräisesti kuumin kuukausi ja tammikuu kylmin. Korkein tilastoitu lämpötila on 43 °C ja alin −23 °C.
Noin 8 kilometrin päässä nykyisen Las Crucesin keskustasta sijaitsee La Mesilla. Mesilla perustettiin vuonna 1850, ja se toimi kauppa- ja maatalouskeskuksena. Vuonna 1860 Mesillassa asui yli 2000 asukasta, mikä oli kaksi kertaa enemmän kuin Las Crucesissa. Vuoteen 1881 saakka Mesilla oli alueen tärkein paikkakunta.
Talous
Karjankasvatus oli alueen tärkein elinkeino vuosikymmenien ajan sisällissodan päättymisen jälkeen. 1860-luvun lopulla karjankasvattajia saapui Texasista New Mexicoon. Nykyään talouden kantavat voimat ovat maatalous, kauppa, koulutus ja puolustus.
Las Crucesin alueella kasvatetaan erilaisia pippureita (chili, cayenne, jalapeno), puuvillaa, sipulia, paprikaa sekä muita vihanneksia. Stahmann Farms on maailman suurin pekaanipähkinän tuottaja. Laaksossa viljellään myös viinirypäleitä paikallista viinintuotantoa varten.
New Mexico State University on kaupungin suurin työllistäjä. White Sands Missile Range on läntisen pallonpuolison suurin sotilaallinen tukikohta. Elektroniikka, pakkausmateriaalit ja kemikaalit kuuluvat myös kaupungin elinkeinoihin.Koko kappaleen lähde:
Kulttuuri ja turismi
thumb|Katunäkymä Las Crucesissa.
Museoverkoston muodostavat Branigan Cultural Center, Las Cruces Museum of Art, Las Cruces Museum of Nature & Science ja Las Cruces Railroad Museum.
Las Crucesissa ja Mesillassa on kymmeniä taidegallerioita.
Kaupungin ravintolat ovat kuuluja muun muassa meksikolaisesta ruoastaan.
Las Crucesissa järjestetään vuosittain suosittuja festivaaleja, kuten Whole Enchilada Fiesta, Renaissance ArtsFaire, Cowboy Days ja Fiesta de San Ysidro. Las Crucesin lähiseutu tarjoaa hyvät mahdollisuudet niin lintujen tarkkailuun, maastopyöräilyyn kuin golfiin.
Tunnettuja henkilöitä
Billy the Kidin oikeudenkäynti pidettiin Mesillassa huhtikuussa 1881. Hänet tuomittiin hirtettäväksi ja siirrettiin Lincolniin odottamaan tuomion täytäntöönpanoa. Billy the Kidin pidättänyt ja myöhemmin ampunut seriffi Patrick Garrett piti hevostilaa San Augustin Passin lähistöllä 1900-luvun alkuvuosina. Helmikuun 29. päivänä 1908 hän oli ratsastamassa Las Crucesin lähellä, kun hänet ammuttiin. Garrett on haudattu Las Crucesiin.
Seututie 847
Seututie 847 (eli niin kutsuttu vanha nelostie ) on Limingasta Kempeleen, Oulun ja Haukiputaan kautta Iin Räinänperälle johtava seututie. Pääosa tiestä on entistä valtatie 4:ää.
Tie alkaa Limingan keskustaajaman kaakkoispuolelta Haaransillan kiertoliittymästä, jossa kohtaavat valtatiet 4 ja 8. Tie kulkee seuraillen Pohjanmaan rataa aina Kempeleen Ristisuon kiertoliittymään, jossa kohtaavat Ylikylään johtava Ketolanperäntie (seututie 846/yhdystie 18637) sekä Ristisuon asuin- ja teollisuusalueelle johtava Kaartotie. Kiertoliittymästä tie kääntyy vasemmalle, ja jonkin matkan päässä se ylittää rautatien, ja kulkee Kempeleen keskustaajaman lävitse. Tie jatkuu rautatien suuntaisena sen länsipuolella aina Oulun Limingantulliin saakka, jossa se sulautuu katuverkkoon.
Oulun pohjoispuolella tie jatkuu erikseen merkittynä Taskilan kaupunginosan pohjoispuolella, ja jatkuu entisen Haukiputaan kunnan alueelle, läpi Kellon kaupunginosan sekä Haukiputaan kirkonkylän. Kirkonkylän pohjoispuolella tie ylittää Kiiminkijoen, ja kulkee Martinniemen sivuitse aina Iin kunnanrajan yli Räinänperän kylän itäpuolelle, jossa se yhtyy nykyiselle Nelostielle.
Seututien 847:n osa tieosuuksista on Vehmaan ja Tornion välistä Pohjanlahden rantatie -matkailutietä.
Historiaa
Suunnilleen nykyisen seututien 847 paikalla on kulkenut maantie jo hyvin pitkään. Vuoden 1938 tienumerointijärjestelmässä tie oli osa tuolloin Helsingistä Petsamoon kulkenutta valtatie 4:ää. Kaupungin ohittavan Pohjantien ensimmäisen, Perävainion ja Taskilan välisen osuuden, valmistuttua 1960-luvulla siirtyi valtatie 4 kulkemaan uutta reittiä. Vanhan nelostien Perävainion ja Limingantullin välinen osuus jäi kuitenkin osaksi valtatietä 8. Muilta osin vanha tie muutettiin kaduksi tai muuksi yleiseksi tieksi.
Kun Kempeleen ohittava Pohjantien osuus valmistui vuonna 1990, muutettiin vanha nelostie Kempeleen ja Limingantullin väliseltä osuudelta seututieksi 814. Haukiputaan ohitustien valmistuttua vuonna 1993 vanha nelostie muutettiin seututieksi 847 Oulun–Haukiputaan kunnanrajan ja Iin Räinänperän väliseltä osuudelta. 1990-luvun puolivälissä myös maantie 814 muutettiin osaksi seututietä 847, jota jatkettiin Haaransillalle saakka vuonna 2003, kun Pohjantien viimeisin osuus valmistui. Vuonna 2006 myös Linnanmaan ja Haukiputaan kunnanrajan välinen osuus muutettiin seututieksi 847. Vuonna 2021 Tupoksen taajamaan seututien 847, Vesikarintien ja yhdystien 8240 risteykseen rakennettiin liikennevalot.
Hochfilzenin ampumahiihtokeskus
Hochfilzenin ampumahiihtokeskus on Hochfilzenissä Pillerseetalin laaksossa Itävallassa sijaitseva ampumahiihtostadion.
Stadionilla kilpaillaan vuosittain ampumahiihdon maailmancupissa. Hochfilzen on myös järjestänyt ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut kokonaisuudessaan kolmesti; vuosina 1978, 2005 ja 2017.
Stadion on valmistunut vuonna 1967 ja sitä on remontoitu ja laajennettu vuosina 2004 ja 2016 seuraavan vuoden maailmanmestaruuskilpailuja varten.
Aleksanterinkatu
Aleksanterinkatu voi tarkoittaa seuraavia tie- ja katuosuuksia:
Kelastit
Kelastit (Maytenus) on kelasköynnöskasveihin kuuluva kasvisuku. Suku on saanut tieteellisen nimensä Chilen alkuperäiskansojen suvun nimilajista chilenkelasti (Maytenus boaria) käyttämästä nimestä mayten.
Sukuun kuuluu yli 300 lajia tropiikissa ja subtropiikissa kasvavaa puuta ja pensasta. Suurin määrä eri lajeja tavataan Etelä-Amerikassa.
Kelastien sukuun kuuluvia kasveja on käytetty rohtoina varsinkin Brasiliassa. Niissä on terpenoideja ja glykosidi-flavonoideja, joihin terveysvaikutukset perustuvat.
Making Movies
Making Movies on brittiläisen rockyhtye Dire Straitsin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1980. Albumi sisältää muun muassa yhtyeen hitin "Romeo and Juliet". Making Movies nousi Britannian albumilistan neljänneksi.
Sophia Flörsch
Sophia Flörsch (s. 1. joulukuuta 2000 Grünwald) on saksalainen autourheilija.
Vuonna 2023 hän liittyi Alpine Academy -ohjelmaan.
Formulat
Marraskuussa 2018 Flörsch osallistui Macaon Grand Prix F3-kilpailuun. Itse kilpailussa Flörsch kolaroi Jehan Daruvalan kanssa, jonka seurauksena auto sinkoutui Hotel Lisboa käännöksen jarrutuksessa kovalla vauhdilla päin radan turva-aitaa ja sieltä valokuvaajien alueelle, jonka seurauksena hän osui myös Sho Tsuboin autoon ja kahteen valokuvaajaan sekä yhteen ratavirkailijaan. Flörschin ilmoitettiin olevan tajuissaan onnettomuuden jälkeen, ja hänet vietiin sairaalaan yhdessä Tsuboin, kahden valokuvaajan ja ratavirkailijan kanssa. Myöhemmin hänellä diagnosoitiin selkärangan murtuma, jonka vuoksi hänelle tehtiin seuraavana päivänä lähes 10 tuntia kestänyt leikkaus, jonka Van Amersfoort Racing -tallin päällikkö Frits van Amersfoort ilmoitti onnistuneeksi.
Vuonna 2019 Flörsch ajoi Formula Regional European Championship -sarjassa. Hän saavutti 149 pistettä ja sijoittui sarjassa seitsemänneksi. Marraskuussa 2019 Flörsch ajoi jälleen Macaon Grand Prix kilpailussa viime vuoden onnettomuuden jälkeen. Kilpailun hän kuitenkin joutui jälleen keskeyttämään. Vuonna 2020 Flörsch ajoi FIA Formula 3 Championship -sarjassa Campos Racing -tallissa. Hän ei saavuttanut yhtään pisteitä kauden aikana.
Vuonna 2023 Flörsch teki paluun formula-luokkiin ajaen F3-sarjassa PHM Racing by Charouz -tallissa.
Urheiluautosarjat
Vuonna 2020 Flörsch teki debyyttinsä urheiluautosarjoissa ja ajoi European Le Mans Series -sarjassa. Samana vuonna hän osallistui ensimmäisen kerran Le Mansin 24 tunnin ajoon yhdessä Tatiana Calderónin ja Beitske Visserin kanssa. Kilpailuissa he sijoittuivat luokkansa yhdeksänneksi ja kokonaiskilpailussa 13:ksi.
Vuonna 2021 Flörsch kilpaili DTM-sarjassa. Hän keräsi kaudella kahdeksan pistettä sijoittuen sarjapisteissä 18:ksi. Samana vuonna hän ajoi myös FIA World Endurance Championship -sarjassa LMP2-luokassa keräten 31 pistettä sijoittuen 13:ksi. Hän ajoi myös kauden viimeisen kilpailun European Le Mans Series -sarjassa ja saavutti kolmannen sijan. Vuonna 2022 Flörsch ajoi neljä kilpailua ELMS -sarjasssa ja saavutti kauden aikana yhden palkintosijan ja 23 pistettä sijoittuen sarjassa 13:ksi.
Kiss (multimedia)
thumb|KiSS-nukke KiSS on multimediataidemuoto ja skriptikieli, joka kehitettiin virtuaalisten paperinukkejen luomiseksi. Se sai alkunsa Japanissa 1990-luvun puolivälissä anime-hahmoihin perustuvilla nukeilla ja on sittemmin levinnyt ympäri maailman. Sana kisekae on peräisin japanin kielestä ja tarkoittaa vaatteiden vaihtamista.
KiSS-skriptikieli on avoin standardi, jota on jossain määrin käytetty lähes kaikilla alustoilla, mukaan lukien kämmenmikroissa. Ensimmäiset nuket olivat staattisia kuvia, mutta kielen kehittyessä mukaan on tullut animaatioita ja myös äänitehosteita. Vaikka KiSSin yhteydessä puhutaankin yleensä nukeista, KiSS-setit voivat olla melkein mitä tahansa: kokoa oma sähkökitara, kasvot, hääkakku, nukkekoti, taistelulaiva tai vaikkapa palapeli. Muita kuin nukkesettejä kutsutaan kuitenkin joskus nimellä "aberrant KiSS" eli poikkeava KiSS.
KiSS-settien katselu
KiSS-setti koostuu monista eri tiedostoista, jotka on koottu yhteen LZH-tiedostoksi (suosittu pakkausmuoto Japanissa). Nuken katseluun tarvitaan katseluohjelma (viewer), joita on monia erilaisia. Eri ohjelmat tukevat KiSSin ja sen lisäosien eri versioita ja eri käyttöjärjestelmiä.
KiSS-settien luominen
KiSS-settien luomiseen tarvitaan tavallinen kuvankäsittelyohjelma (joka pystyy tallentamaan esimerkiksi BMP-, GIF- tai PSD-muodossa), tekstieditori, KiSS-muuntotyökalu, LZH-pakkausohjelma ja katseluohjelma. Kaikki tarvittavat työvälineet ja tarkat oppaat ovat saatavilla ilmaiseksi Internetistä.
Olympia (Kreikka)
Olympia oli antiikin aikainen Zeuksen pyhäkköalue Eliin maakunnassa Kreikassa. Se oli varhaisin ja yksi merkittävimmistä panhelleenisistä eli yleiskreikkalaisista kulttipaikoista, ja tunnetaan muun muassa suuresta Zeuksen temppelistä ja kuvapatsaasta sekä Olympian kisoista ja stadionista.
Olympian kisoja alueella järjestettiin joka neljäs vuosi vuodesta 776 eaa. ainakin vuoteen 393 jaa. saakka. Kisojen lisäksi pyhäkköalue oli jatkuvassa käytössä, sillä sen temppeleissä suoritettiin päivittäisiä uhreja. Alueelle rakennettiin uusia rakennuksia ja sitä koristeltiin monin tavoin koko sen historian ajan. Temppelien ja merkittävimpien kisapaikkojen stadionin ja hippodromin lisäksi alueella oli lukuisia muita temppeleitä ja pyhäkköjä, gymnasion ja muita harjoittelutiloja, prytaneion, buleuterion, aarrekammioita, kylpylöitä sekä majoitustiloja. Alue oli koristeltu lukuisin alttarein, patsain ja muin votiivilahjoin.
Esihistoria ja arkaainen aika
Olympian alue on ollut asuttu viimeistään varhaisella pronssikaudella noin 2800 eaa. Varhaisimmat rakennuslöydöt alueelta ovat Kroniosvuoren eteläpuolelta. Näihin kuuluu muun muassa hautatumulus noin ajalta 2800–2300 eaa. sekä apsis-taloja ajalta 2150–2000 eaa. Paikka on toiminut kulttikeskuksena viimeistään mykeneläiseltä kaudelta lähtien. Kreikkalaisen perinteen mukaan Olympian lehto oli alun perin Gen eli Gaian, Kronoksen, Themiksen ja Eileithyian sekä paikallisen heeros Pelopsin ja Hippodameian kulttipaikka.
pienoiskuva|vasen|220px|Aarrekammioiden raunioita ja Kroniosvuoren rinnettä. pienoiskuva|vasen|220px|Piirros historiallisesta Olympiasta. Kreikkalaisessa mytologiassa Olympia oli sama paikka, jossa sijaitsi Pisan kuninkaan Oinomaoksen palatsi. Siellä käytiin myös Oinomaoksen ja Pelopsin kilpa-ajot, jotka johtivat ensin mainitun kuolemaan tämän tyttären Hippodameian avustuksella. Myöhemmin Zeus tuhosi palatsin salamalla, ja sen megaronista jäi jäljelle vain yksi pylväs. Pausanias kertoi vielä 100-luvulla jaa. nähneensä kyseisen pylvään. Alueella oli myös villi oliivipuu, jonka Herakles oli myytin mukaan istuttanut tuotuaan sen hyperborealaisten maasta. Paikalla järjestettyjen kisojen alkuna nähtiin Herakleen järjestämät Pelopsin hautajaiskisat.
Zeuksen kulttikeskus Olympian lehdosta tuli joskus mykeneläisen kauden ja arkaaisen kauden välisenä aikana. Alun perin Olympia kuului Pisan hallitsemaan Pisatiksen alueeseen. Elis valtasi Pisan ja muun muassa Olympian noin 900 eaa., mikä vaikuttaa olleen osa doorilaisten tuloa alueelle. Zeuksen kultti paikalla saattoi saada alkunsa juuri tuolloin. Samoihin aikoihin rakennettiin myös ensimmäinen aidattu pyhäkköalue eli temenos. Paikan kehittymisestä merkittäväksi kulttipaikaksi todistavat myös runsaat geometrisen kauden esinelöydöt 800- ja 700-luvuilta eaa. 700-luvulle eaa. saakka pyhäkkö pysyi kuitenkin lähinnä Eliksen ja sen lähialueen paikallisena kulttikeskuksena.
Olympian ensimmäinen temppeli, myöhempi Heran temppeli, rakennettiin noin vuonna 600 eaa. Alun perin se oli omistettu Zeukselle ja tämän puolisolle Heralle yhdessä. Olympia sai nopeasti mainetta arkaaisen kauden kuluessa. Paikkaa kunnioitettiin suuresti kautta koko kreikkalaisen maailman, ja kisoihin osallistui paljon ihmisiä sekä Manner-Kreikasta että kaukaisemmista siirtokunnista eri puolelta Välimeren aluetta. Olympian kisojen ajaksi julistettua aselepoa rikottiin vain harvoin kisojen historian aikana.
Olympian stadion muodostui alun perin yksinkertaisesta juoksuradasta, joka sai alkunsa Zeuksen alttarilta. Kun kisaohjelmiin liitettiin hevoskisoja, rakennettiin Hippodromi. Ajan kuluessa pyhäkköaluetta laajennettiin ja sinne pystytettiin yhä uusia rakennuksia. Heran temppelin ohella ensimmäisiin suuriin rakennuksiin kuuluivat muun muassa Prytaneion sekä Buleuterionin ensimmäinen vaihe. Lisäksi alueelle rakennettiin paljon eri kaupunkivaltioiden pystyttämiä votiivilahjoille tarkoitettuja aarrekammioita erityisesti 500-luvulla ja 400-luvun alussa eaa.
pienoiskuva|oikea|220px|Pyhäkköalueen pienoismalli. [[British Museum.]] pienoiskuva|oikea|220px|Olympian arkeologista aluetta.
Klassinen, hellenistinen ja roomalaisaika
Huippukautensa Olympia saavutti klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Suuri Zeuksen temppeli rakennettiin noin vuosina 470–456 eaa. Feidias veisti temppeliin suuren istuvaa Zeusta esittävän kuvapatsaan, joka luettiin myöhemmin yhdeksi maailman seitsemästä ihmeestä. Suurtyötä varten alueen laidalle rakennettiin ensin niin kutsuttu Feidiaan työpaja. Stadionia laajennettiin ja sitä siirrettiin pyhäkköalueen kasvaessa kahdesti itään päin 400- ja 300-luvuilla eaa. 400-luvulla alueelle rakennettiin myös muun muassa uusi Prytaneion sekä ensimmäinen kylpylä. Alueella toimi parhaimmillaan jopa neljä eri oraakkelia.
Vuosina 364–362 Olympia oli sotien seurauksena Arkadian hallinnassa. Sodan aikana elisläiset rikkoivat itse kisojen aselepoa sotimalla pisalaisia vastaan pyhäkköalueella. Sodan vuoksi Pisa järjesti 104. olympiadin kisat Eliksen sijasta vuonna 364 eaa. Tämän jälkeen kisojen hallinta palautui jälleen Elikselle. Hellenistisellä kaudella varsinaiselle pyhäkköalueelle ei enää rakennettu uusia rakennuksia, mutta sen ympärille rakennettiin erilaisia tiloja vierailijoiden käyttöön. Näihin kuuluvat muun muassa urheilijoiden harjoittelupaikkoina toimineet Gymnasion ja Palaistra, arvovieraiden hotellina toiminut Leonidaion sekä Kaikuhallina tunnettu stoa, joka sai nimensä kaiustaan.
Vuonna 85 eaa. Sulla ryösti Olympian. Hän myös vei kaikki 175. olympiadin kisojen eli vuoden 80 eaa. kisojen osallistujat Roomaan, missä näiden tuli esittää olympialaiset eräänlaisena uusintana roomalaisille. Sulla suunnitteli myös kisojen pysyvää siirtämistä Roomaan, mutta suunnitelma peruuntui hänen kuoltuaan vuonna 78 eaa. Kisojen maine ja arvostus palautui Augustuksen aikana vuodesta 31 eaa. Vuonna 65 jaa. normaaliin olympiadikiertoon tuli jälleen katkos, koska keisari Nero halusi osallistua kisoihin. Hänelle kuitenkin sopi tulla paikalle vasta vuonna 67, joten kisat siirrettiin tuohon vuoteen.
Pausaniaan kuvauksen perusteella Olympia eli ainakin arkkitehtoonista kukoistuskauttaan vielä 100-luvulla jaa. roomalaisten rahallisella tuella. 200-luvulla Olympian rakennukset kärsivät suuria vaurioita maanjäristyksessä. Samalla vuosisadalla osa pyhäkköalueen rakennuksista purettiin linnoitusmuurin rakentamiseksi herulien hyökkäyksen pelossa. Muurin tarkoitus oli suojata erityisesti Zeuksen temppeliä ja sen kuvapatsasta. Herulit eivät kuitenkaan koskaan edenneet Olympiaan saakka.
Vuonna 426 keisari Theodosius II määräsi Olympian temppelit tuhottaviksi, minkä seurauksena ne poltettiin. Tämän jälkeen alueella toimi kristillinen yhteisö, joka käytti Feidiaan työpajarakennusta kirkkona. Alueen tuhon viimeistelivät maanjäristykset, joista pahimmat sattuivat vuosina 522 ja 551.
Myöhempi historia ja kaivaukset
pienoiskuva|oikea|220px|Olympian arkeologiset kaivaukset alkuvaiheessaan vuonna 1875 tai 1876.
Keskiajan kuluessa Olympia peittyi Alfeios- ja Kladeosjokien kuljettaman maa-aineksen ja Kroniosvuoren maanvyörymien seurauksena mutaan ja hiekkaan noin seitsemän metrin paksuudelta. Joet ovat myös pyyhkineet osan rakennelmista pois, sillä niiden reitti on vuosisatojen aikana muuttunut. Pyhäkköalueen tarkka paikka unohtui. Aluetta alettiin kutsua nimellä Antílalos.
Pyhäkköalueen paikansi englantilainen arkeologi Richard Chandler vuonna 1766. Ensimmäiset suunnitelmat alueen kaivauksista teki samoihin aikoihin saksalainen Johann Joachim Winckelmann. Paksun maakerroksen vuoksi varhaiset arkeologiset kaivaukset eivät olleet kovin tuottoisia. Ranskalaiset tekivät pyhäkköalueella ensimmäisiä laajempia kaivauksia ja löydöksiä vuonna 1829 osana Expédition Scientifique de Morée -retkikunnan toimintaa, ja veivät muun muassa joitakin Zeuksen temppelin koristeosia Louvreen.
Olympian arkeologinen alue liitettiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1989. Osa alueen muistomerkeistä on restauroitu tai konservoitu, ja työ jatkuu edelleen.
Pietarsaaren rautatieasema
Pietarsaaren rautatieasema on rautatieasema Pietarsaaren kaupungissa Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla. Liikennepaikka sijaitsee noin neljäntoista kilometrin päässä Pännäisten rautatieasemalta, jossa rataosuudesta haarautuu sivurata Pietarsaareen ja edelleen paperitehtaille. Nykyisin asemalla on vain tavaraliikennettä. Museovirasto on luokitellut Pietarsaaren asema-alueen valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Olympia (Kreikka)
Rakennukset ja löydökset
Olympian pyhäkköalueen ydin oli Altis eli temenos-alue, jonka koko oli laajimmassa vaiheessa noin 200 × 175 metriä. Sen sisäpuolella sijaitsivat Heran ja Zeuksen temppelit sekä Pelopeion, Metroon ja alttarialue, jossa kaikki uhritoimituksen suoritettiin. Temenoksen koillislaidalla sijaitsivat lisäksi viranomaisten toimipaikka Prytaneion sekä Filippos II:n muistomerkki Filippeion. Temenosta ympäröi kivinen peribolosmuuri, jossa oli laajimmassa vaiheessa kolme porttia sen länsiosassa ja kaksi eteläosassa. Itälaidalla sen rajana toimi pitkä Kaikuhalli.
Pietarsaaren rautatieasema
Asema avattiin 1. marraskuuta 1887, mutta ensimmäinen juna kulki jo saman vuoden kesäkuussa. Pietarsaareen rakennettiin Oulun radan IV luokan tyyppipiirustuksen nro 2 mukainen asemarakennus, joka valmistui 1887. Rakennusta laajennettiin 1928. Pietarsaareen rakennettiin myös puinen kaksipaikkainen veturitalli, jota on myöhemmin laajennettu tiilisellä yksipaikkaisella osalla. Asemalta johti raide Strengbergin tupakkatehtaalle.
What I’ve Done
What I’ve Done on Linkin Park -yhtyeen kolmannen studioalbumin, Minutes to Midnightin debyyttisingle. Kappale debytoi radiossa 1. huhtikuuta 2007, julkaistiin digitaalisena seuraavana päivänä ja myöhemmin samalla viikolla se esitettiin ensimmäisen kerran myös MTV:ssä. CD-single tuli markkinoille 30. huhtikuuta.
Olympia (Kreikka)
Rakennukset ja löydökset
Temenoksen pohjoispuolella sijaitsi rivi pieniä aarrekammioita, joissa jokainen kaupunkivaltio pystyi pitämään jumalille antamiaan votiivilahjoja. Temenoksen itäpuolella sijaitsivat urheilukilpailujen tapahtumapaikat Stadion ja Hippodromi, ja länsipuolella harjoittelupaikat Gymnasion ja Palaistra. Eteläpuolella sijaitsivat Buleuterion sekä alueen eteläisenä sisäänkäyntinä toiminut Etelästoa. Lounaisosassa on myöhemmällä ajalla rakennettuja majoitustiloja, kylpylöitä ja muita rakennuksia. Lisäksi alueella oli muun muassa kuvanveistäjä Feidiaan työpaja.
Pietarsaaren rautatieasema
Henkilöliikenne Pietarsaareen lakkautettiin varsinaisesti vuonna 1956, mutta sinne oli makuuvaunuyhteys Pohjanmaan radan yöjunasta aina vuoteen 1974 saakka. Uudempi asemarakennus laajempine tavaratiloineen valmistui vanhan eteläpuolelle vuonna 1960. Osa uudesta rakennuksesta purettiin vuonna 2005 uuden linja-autoaseman tieltä. Pietarsaaren ratapihaan kuuluu pääraiteen lisäksi yksi kohtausraide ja yksi pistoraide.
What I’ve Done
What I’ve Done nousi Billboard Hot 100 -listan seitsemännelle sijalle vain päiviä julkaisun jälkeen, mikä on Linkin Parkin paras sijoitus kyseisellä listalla. Kappale toimi myös yhtyeen vuosittaisen Projekt Revolution -kiertueen tunnuksena vuonna 2007. Kappale soi myös vuonna 2007 ilmestyneen Transformers-elokuvan lopussa ja mainoksessa.
Olympia (Kreikka)
Rakennukset ja löydökset
Alueen merkittävimmät kohteet ovat (numerot viittaavat kaavakuvaan):
[[Tiedosto:Plan Olympia sanctuary colored.svg|oikea|pienoiskuva|550px|Kaavakuva Olympian alueesta.
Arkeologisen alueen pohjoispuolella sijaitsee Olympian arkeologinen museo. Museossa on esillä alueen rakennusten koristeosia sekä alueelta tehtyjä veistos-, votiiviesine- ja muita esinelöytöjä. Alueen luoteispuolella sijaitsevat Olympian kaivausten historian museo, joka esittelee alueen laajamittaisten ja pitkäkestoisten arkeologisten kaivausten historiaa, sekä Olympian kisojen historian museo, joka keskittyy Olympian kisoihin liittyvään esineistöön.
Temppelit ja pyhäköt
Zeuksen temppeli ja alttari pienoiskuva|oikea|220px|[[Zeuksen temppeli (Olympia)|Zeuksen temppelin rauniot.]]
Zeukselle omistettu temppeli sijaitsi temenos-alueen keskellä. Se rakennettiin klassisella kaudella noin vuonna 470–456 eaa. Temppeli edusti doorilaista tyyliä ja siinä oli 6 × 13 pylvästä. Sen stylobaatin koko oli noin 27,7 × 64,1 metriä. Temppelissä oli Feidiaan veistämä suurikokoinen, kullasta ja norsunluusta tehty Zeuksen kulttipatsas, joka luettiin yhdeksi maailman seitsemästä ihmeestä.