cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
PostNord Danmark
Tanskalaisilla on sähköinen postilaatikko, ja lain mukaan viestintä viranomaisten ja kansalaisten välillä kulkee sähköisesti. Välillä 2012–2015 Tanskan posti teki tappiota sata miljoonaa euroa. Tappiokauden jälkeen kirjeen perillemenon takarajaa pidennettiin neljästä päivästä viiteen. Sanomalehdillä on Tanskassa oma jakeluyhtiö.
Grazin oopperatalo
thumb|300px|Grazer Oper. Grazin oopperatalo on Itävallan toiseksi suurin oopperatalo.
Oopperatalon rakennus ei alun perin kuitenkaan toiminut oopperatalona vaan teatterina. Sen ensimmäinen esitys olikin Friedrich Schillerin draamanäytelmä Wilhelm Tell, joka esitettiin 16. syyskuuta vuonna 1899. Rakennuksen suunnittelivat wieniläiset arkkitehdit Fellner & Helmer, jotka kaupunginvaltuuston pyynnöstä suunnittelivat rakennuksen grazilaisen barokkiarkkitehdin Johann Bernhard Fischer von Erlachin tyyliin, sillä von Erlach itse ei ollut suunnitellut ainoatakaan rakennusta kotikaupunkiinsa Graziin.
Toisessa maailmansodassa tapahtuneen pommiräjähdyksen jälkeen oopperatalon alkuperäinen pylväskäytävä purettiin ja rakennuksen julkisivua yksinkertaistettiin. 1980-luvun keskivaiheilla oopperatalon hillitty laajennusosa valmistui. Sen suunnitteli Günther Wawrik.
HMS Lightning (1895)
HMS Lightning oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1896 valmistunut Janus-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin 7. marraskuuta 1893 Palmers Shipbuilding and Iron Companyltä Jarrowista ja se tuli tilauksen mukaan valmistua 18. helmikuuta 1895 mennessä, joten aluksen köli laskettiin 28. maaliskuuta 1894 telakkanumerolla 682. Alus laskettiin vesille 10. huhtikuuta 1895 ja se valmistui tammikuussa 1896.
Eurovision laulukilpailu 1968
Eurovision laulukilpailu 1968 järjestettiin 6. huhtikuuta 1968 Royal Albert Hallissa Lontoossa Isossa-Britanniassa. Kilpailun järjesti BBC. Juontajana toimi jo kolmatta kertaa Katie Boyle, joka oli juontanut viisut myös vuosina 1960, 1963 ja vielä kerran 1974. Kilpailuun osallistuivat samat 17 maata kuin edellisenäkin vuonna. Euroviisut nähtiin ensimmäistä kertaa värilähetyksenä. Tosin ainoastaan kuusi kilpailuun osallistunutta maata lähetti kilpailun väreissä.
Kilpailu sai poikkeuksellisen paljon julkisuutta, sillä isäntämaa Isoa-Britanniaa edusti kansainvälisesti erittäin suosittu teini-idoli Cliff Richard laululla "Congratulations". Richard oli ylivoimaisesti tunnetuin laulaja, joka oli siihen mennessä osallistunut Euroviisuihin. Hänen osallistumistaan pidettiin sen merkkinä, että laulukilpailun arvostus oli noussut muusikoiden ja lauluntekijöiden keskuudessa. Myös kilpailun profiili muuttui nuorekkaammaksi, kun yleisön joukossa oli ensimmäistä kertaa kirkuvia teinityttöjä kannustamassa suosikkiaan.
Kilpailusta tuli lopulta todella tiukka. Vaikka Cliff Richard oli ollut kaikissa mahdollisissa veikkauksissa selkeä voittaja, Espanjan Massielin "La La La" ohitti vain yhdellä pisteellä toiseksi tulleen Ison-Britannian. Massiel oli kutsuttu laulamaan edustussävelmä vain viikkoa ennen kilpailua, koska sen alkuperäinen esittäjä Juan Manuel Serrat oli joutunut lähtemään maanpakoon, koska vaati esittää laulun katalaanin kielellä, mikä ei Francon hallinnon aikana tullut kysymykseen. Toiseksi tulleen Cliff Richardin "Congratulations" nousi kilpailun jälkeen suuren yleisön keskuudessa kisojen suosituimmaksi kappaleeksi myyden yli miljoona äänitettä ympäri maailmaa. Laulu oli myös vuonna 2005 yksi niistä 14 euroviisusta, jotka olivat ehdolla laulun nimeä kantavassa gaalassa kaikkien aikojen euroviisuksi.
Syyria
Syyrian arabitasavalta eli Syyria on Lähi-idän valtio. Syyria rajautuu etelässä Jordaniaan ja Israeliin, lännessä Libanoniin ja Välimereen, pohjoisessa Turkkiin ja idässä Irakiin. Se on osa Levantin aluetta Välimeren itäpäässä.
Eurovision laulukilpailu 1968
Suomen edustaja
Suomalaiset saivat ensimmäistä kertaa itse äänestää edustajansa Eurovision laulukilpailuun postikorteitse toteutetulla äänestyksellä. Suomen edustajaksi valittiin yksi 1960-luvun suosituimmista poplaulajista, Kristina Hautala, joka esitti Esko Linnavallin sävellyksen "Kun kello käy". Vaikka veikkauksissa Suomen laulu oli noteerattu hyville sijoitukselle, esitys sai lopulta vain yhden pisteen ja jäi jaetulle viimeiselle sijalle. Kapellimestarina toimi Ossi Runne.
Syyria
Historiallisessa Syyriassa ovat sijainneet eräät maailman vanhimmista sivilisaatioista, kuten mahtavat Assyrian ja Babylonian valtakunnat. Syyrian alue on ollut kristinuskon syntysijoja ja keskiajalla alueesta tuli yksi islamin keskuksista. Uudella ajalla Syyria joutui osmanien vallan alle ja ensimmäisen maailmansodan jälkeen siitä tuli Ranskan siirtomaa. Toisen maailmansodan yhteydessä maa itsenäistyi, mutta arabisosialistinen baath-puolue on hallinnut sitä totalitaarisesti vuodesta 1963. Vuonna 2011 maassa puhkesi arabikevääseen liittyneitä mellakoita. Nämä johtivat kesään 2011 mennessä sisällissotaan, jossa kapinalliset pyrkivät kaatamaan presidentti Bašar al-Assadin hallinnon.
Eurovision laulukilpailu 1968
Kapellimestarit
Jokainen maa valitsi oman kapellimestarin johtamaan maansa kappale.
Syyria
Nimi
Syyrian nimi pohjautuu muinaisten kreikkalaisten ja roomalaisten siitä käyttämään nimeen, joka on ilmeisesti samaa alkuperää kuin Assyrian nimi. Tämä puolestaan tulee muinaisen Assurin kaupungin akkadinkielisestä nimestä Aššur ja on johdettu mahdollisesti akkadin sanasta sar, ruhtinas. Toisen teorian mukaan nimi olisi peräisin heprean sanasta siryon.
Eurovision laulukilpailu 1968
Pistetaulukko
Jokaisen maan 10-henkisellä tuomaristolla oli käytettävissään yksi ääni. Puolet raatilaisista tuli olla alle 30 vuoden ikäisiä.
Syyria
Maantiede
pienoiskuva|220px|vasen|Syyrian kartta.
Syyrian Välimeren rannikolla on kapea, Turkin rajalta Libanoniin ulottuva tasankokaistale. Sitä peittävät hiekkadyynit ja katkovat vuoristosta kohti rannikkoa kuroutuvat harjanteet. Rannikkokaistaleen sisämaan puolella kulkevat noin 1 200 m korkeat Jabal an-Nusayriyya -vuoret. Niiden länsirinteet saavat sateita, jotka aiheuttaa mereltä tuleva kostea ilma. Siksi ne ovat hedelmällisiä ja tiheämpään asuttuja kuin itärinteet, joille puhaltaa aavikon kuiva tuuli. Vuoriston eteläpäässä on Homsin sola, josta kulkee maantie sisämaasta Tripolin satamaan. Homsin sola on ollut vuosisatojen ajan merkittävä kulkureitti.
Eufratjoki kulkee Syyrian itäosassa. Se saa alkunsa Turkin vuorilta ja virtaa maan poikki Irakiin.
Vuonna 2010 maassa oli neljä yli puolen miljoonan asukkaan kaupunkia: pääkaupunki Damaskos, Aleppo pohjoisessa, Homs ja Hama.
Ilmasto on kuiva ja kuuma, mutta talvet leudot. Maan ylängöillä sataa talvisin ajoittain lunta. Maan korkein kohta on vuori nimeltä Hermonvuori, joka kohoaa 2 814 metrin korkeuteen.
Luonto ja luonnonsuojelu
Kultahamsteri on alkuperäinen syyrialainen laji. Virallisten tietojen mukaan maassa elää edelleen susia, hyeenoita, mäyriä, villisikoja, sakaaleita, kauriita, karhuja ja hillereitä, mutta niitä tavataan harvoin. Suurin osa vuorten rinteiden metsistä on tuhottu. Jäljellä olevissa pirstaleissa kasvaa marjakuusta, lehmusta ja kuusia. Uhanalaisiin nisäkkäisiin kuuluvat juovahyeena, kuusipeura ja metsäkauris. Myös muutama töyhtöiibis on tavattu Syyriassa.
Syyrian pinta-alasta vain pieni osa on suojeltu verrattuna muihin Välimeren maihin. Sillä on merkittävä kosteikkojensuojelualue, Sabkhat al-Jabbulin suojelualue. Se on suolajärvi noin 30 km Alepposta, ja se on tärkeä monien vesilintujen kuten flamingojen turvapaikkana. Palmyran lähelle suunnitellaan Al-Talilan suojelualuetta turvaamaan alueen monimuotoisuutta.
Varhaishistoria
Syyriassa ovat sijainneet eräät maailman vanhimmista sivilisaatioista. Varhaista maanviljelyn kehitystä on koetettu kartoittaa myös Syyriassa tehdyillä kaivauksilla. Syyria oli osa heettiläisten, Assyrian, Babylonin, Israelin, Egyptin, Persian, Kreikan ja foinikialaisten valtakuntia ennen joutumistaan Rooman alaisuuteen.
Syyrian alue oli kristinuskon syntysijoja, mutta 600-luvulla tapahtuneen arabivalloituksen jälkeen se muuttui vähitellen islamilaiseksi. Umaijadien dynastia hallitsi Damaskoksesta käsin arabien maailmanvaltaa vuosina 661–750. Suurimmillaan dynastia hallitsi Pakistanin ja islamilaisen Espanjan välistä aluetta Lähi-idässä ja Pohjois-Afrikassa. Ensimmäinen umaijadihallitsija Muawija I esiintyi Johannes Kastajan kultin suojelijana ja käytti hallintokielenä kreikkaa. 600-luvun lopulla Abd al-Malik toi Iranista oman uskontonsa muhammadismin (joka ei ehkä vielä ollut islamia), ja hänen aikanaan kristityt alkoivat kokea vainoa. Arabian kieli syrjäytti vähitellen kreikan hallintokielenä ja aramean puhekielenä.
Damaskos menetti asemansa arabivaltakunnan keskuksena vuoden 750 jälkeen, kun abbasidit rakensivat uuden hallintokeskuksensa, Bagdadin pyöreän kaupungin, Irakiin. Kun alue islamisoitui, kristityt ja juutalaiset olivat vielä 1000-luvulle asti enemmistönä ja saivat dhimmeinä yleensä luvan harjoittaa omaa uskontoaan. Seldžukkien valtakauden ja ristiretkien jälkeen Syyria oli arabien hallussa vuoteen 1516, kunnes osmanit valloittivat sen.
Ranskan valta ja maailmansodat
Osmanien valtakunnan hajottua ensimmäisen maailmansodan jälkeen Syyria joutui Ranskan hallintaan Kansanliiton mandaattialueena – Ranska oli julistanut itsensä alueen suojelijaksi jo 1700-luvulla. Syyria vapautettiin Vichyn Ranskalta ja julistettiin itsenäiseksi vuonna 1944, mutta vieraat joukot pysyivät maassa vuoteen 1946. Syyria oli YK:n perustajajäsen.
Kaappauksia ja valtioliitto
Vuonna 1947 perustettiin arabisosialistinen baath-puolue. Maassa oli kolme sotilasvallankaappausta vuonna 1949, upseeri Adib al-Shishakhli nousi valtaan ja kielsi puolueet, mutta hänet syrjäytettiin uudella kaappauksella 1954. Siviilihallinto lähentyi Egyptin kanssa. Vuosina 1958–1961 maa oli valtioliitossa Egyptin kanssa nimellä Yhdistynyt arabitasavalta. Se irtautui 1961 sotilaskaappauksella, ja 1963 siirryttiin baath-puolueen siviilivaltaan Amin al-Hafez presidenttinä. Kaappaukset jatkuivat puolueen sisällä: 1966 Salah Jadid syrjäytti al-Hafezin ja 1970 Hafez al-Assad nousi valtaan ja laitatti Salad Jadidin vankilaan.
Sotaa ja kapinoita
Vuoden 1967 kuuden päivän sodan aikana Israel miehitti Golanin kukkulat. Vuoden 1973 Jom kippur -sodassa Syyria ja Egypti yrittivät palauttaa miehitettyjä alueita, mutta turhaan.
Valtaa pitävä Baath on virallisesti sekulaarinen puolue, ja kun se muutti perustuslakia poistaen vaatimuksen presidentin muslimitaustasta 1973, muslimit nousivat kapinaan. Jännitteitä on ollut myös enemmistönä olevien sunnien ja šiialaisten alawi-lahkoon kuuluvan eliitin välillä. Sunnimuslimien veljeskunta aloitti aseellisen taistelun Syyrian hallitusta vastaan vuonna 1976. Vuonna 1980 Iranin islamilainen vallankumous rohkaisi myös syyrialaisia muslimeja mielenosoituksiin. Vuonna 1982 Syyrian armeija pommitti Haman kaupungin melkein maan tasalle. Lukuisia siviileitä sai surmansa.
Hafez al-Assadin valtakausi
Assad oli Neuvostoliiton ja Itä-Euroopan maiden läheinen liittolainen, ja sai sotilasapua etenkin vuoden 1973 yhteydessä. Samaan aikaan hän pyrki lähestymään myös länttä ja palautti diplomaattisuhteet useisiin länsimaihin. Välit muihin arabimaihin olivat myös kohteliaat, ja vuonna 1971 Syyria solmi lyhytikäisen liiton Egyptin ja Libyan kanssa.
Neuvostoliiton hajottua maalla on ollut tiivis suhde Venäjään. Syyria saa maalta lainoja, aseita ja koulutusta.
Bašar al-Assadin valtaan nousu
Yhdysvallat on pitänyt Syyriaa terrorismin tukijana ja lukenut sen "pahan akseliin" kuuluvaksi. Vuonna 2004 Yhdysvallat julisti Syyrian kauppasaartoon.
Vuoden 2006 lopussa ja 2007 alussa Syyria vastaanotti yli miljoona pakolaista, jotka ovat paenneet Irakista Yhdysvaltain miehityksen ja sitä seuranneen sisällissodan jälkeen. Lokakuussa 2007 Syyria lopetti pakolaisten vastaanottamisen.
CIA:n teki puolisotilaallisen iskun Abu Kamaliin vuonna 2008 ja väitti, että kohteena oli ulkomaisten taistelijoiden verkosto, mutta Syyria piti sitä hyökkäyksenä maan suvereniteettia vastaan.
Sisällissota
Maaliskuussa 2011 Etelä-Syyriassa sijaitsevassa Daraan kaupungissa syttyi arabikevään innoittamia mielenosoituksia. Armeija aloitti mielenosoitusten murskaamisen huhtikuussa 2011. Mielenosoitusten tukahduttaminen ei kuitenkaan onnistunut, vaan levottomuudet levisivät muualle maahan. Hallinnon vastustajat alkoivat muodostaa omia aseellisia ryhmiään ja hyökätä turvallisuusjoukkoja vastaan ja tilanne kiihtyi nopeasti sisällissodaksi. Sotaan on sotkeutunut myös useita ulkopuolisia tahoja. Venäjä, Libanonin Hizbollah ja Iran ovat tukeneet Bašar al-Assadin hallintoa, kun taas hallinnon vastaiset kapinallisryhmät ovat saaneet tukea muun muassa Yhdysvalloilta, Ranskalta ja Britanniasta, sekä Turkista ja Saudi-Arabiasta. Israel on tehnyt Syyriaan ilmaiskuja, joita on tähdätty etenkin Irania ja Hizbollahia vastaan. Sekasorrosta ovat hyötyneet jihadistiryhmät kuten al-Qaida ja Isis. Sodan kuluessa Assadin hallinto on saanut takaisin suuria osia sen kapinallisille aluksi menettämistä alueista. Kapinallisten suurin tukikohta on Idlibin maakunta. Kurdien Syyrian demokraattiset voimat eli SDF hallitsee puolestaan alueita Eufratista itään.
Syrian Observatory for Human Rights eli SOHR arvioi maaliskuussa 2018 sodan aikana kuolleen yli 350 000 henkilöä. YK:n pakolaisjärjestö eli UNHCR arvioi huhtikuussa 2018 maassa olevan 6,6 miljoonaa pakolaista maan rajojen sisällä, sekä 5,6 miljoonaa pakolaista ulkomailla. Suurin yksittäinen pakomaa syyrialaisille oli Turkki, jossa oli noin 3,3 miljoonaa syyrialaista pakolaista.
Syyrian sisällissodassa Venäjä on siis Syyrian hallituksen keskeinen liittolainen Iranin lisäksi. Tärkeä al-Assadin hallituksen liittolainen on myös libanonilainen äärijärjestö Hizbollah, jota Iran tukee. Israel on tehnyt yhteensä satoja ilmaiskuja Syyriaan. Israelin mukaan iskujen kohteena ovat olleet Iranin armeijan joukot sekä edistyneiden aseiden toimitukset Israelin pitkäaikaiselle viholliselle Hizbollah-järjestölle.
Maaliskuussa 2020 Syyrian liki yhdeksän vuotta kestäneessä sisällissodassa oli saanut surmansa yli 380 000 ihmistä, kertoi sotaa seuraava Syrian Observatory for Human Rights -järjestö. Kuolleista siviilejä oli ainakin 115 000 ja heistä lapsia 22 000. Ainakin 13 miljoonaa syyrialaista oli lähtenyt maanpakoon. Maan talous ja infrastruktuuri olivat kärsineet miljardien vahingot sodan takia ja muun muassa öljyntuotanto oli kärsinyt pahoin. Syyrian presidentin Bashar al-Assadin joukot olivat jo pahasti alakynnessä, mutta Venäjän ja Iranin tuki sai sodan kulun kääntymään ja maaliskuussa 2020 Assad liittolaisineen hallitsi jo kahta kolmannesta maasta. Suurin jäljellä oleva vastarintakeskittymä sijaitsi Idlibissä maan luoteisosassa.
Sotarikokset
Marraskuun lopussa 2011 YK tuomitsi Syyrian hallituksen toimet rikoksina ihmisyyttä vastaan. Kansainvälinen rikostuomioistuin ICC on kerännyt jatkuvasti kasvavaa todistusaineistoa al-Assadin syyllisyydestä kansanmurhaan. Myös kemiallisten aseiden ilmeinen käyttö vahvistaa aineistoa. Syyria lupasi kesken sodan luopua kemiallisista aseistaan.
Politiikka
Syyria on semipresidentiaalinen tasavalta. Se on virallisesti demokraattinen, mutta sitä hallitsee totalitaarinen arabisosialistisen Baath-puolueen hallinto vuoden 1963 kaappauksen jälkeen. Puolueella on 2/3 enemmistö 250 paikan parlamentissa, josta loppu on jaettu riippumattomien ehdokkaiden kesken. Maa oli poikkeustilalainsäädännön alainen vuodesta 1963 kevääseen 2011. Israel on miehittänyt Syyrialle kuuluvia Golanin kukkuloita vuodesta 1967, ja maiden välit ovat muutenkin hyvin kireät. Libanon oli käytännössä pitkään Syyrian miehittämä ja maassa oli parikymmentä tuhatta Syyrian sotilasta. Keväällä 2005 Syyria vetäytyi Libanonista.
Syyrian presidentti on Bašar al-Assad, edellisen presidentin Hafiz al-Assadin poika. Hafiz al-Assad johti maata vuodesta 1971 kuolemaansa vuonna 2000 saakka. Perhe kuuluu šiialaisten alaviittien lahkoon. Presidentti valitsee ministerit ja pääministerin, jotka muodostavat hallinnon toimeenpanovallan. Bašar al-Assad valittiin kolmannelle kaudelleen 3. kesäkuuta 2014. Presidentin vaalikausi on seitsemän vuotta, ja vuonna 2012 hyväksytty perustuslaki sallii jatkossa enintään kaksi kautta.
Vapauksien kehitys
Yhdysvaltalainen Freedom House -instituutti arvioi vuonna 2022, että Syyria ei ole vapaa maa. Vuonna 2009 se arvioi, että poliittisten oikeuksien taso Syyriassa sijoittuu seitsenportaisella asteikolla alimpaan luokkaan ja yksilönvapauksien taso puolestaan toiseksi alimpaan. Vuoden 2022 raportissa Freedom House totesi, että maa on eräs maailman sortavimmista hallituksista, jossa poliittiset oikeudet ja kansalaisvapaudet ovat vakavasti vaarantuneet. Hallitus kieltää aidon poliittisen opposition ja tukahduttaa ankarasti sanan- ja kokoontumisvapautta. Ihmisoikeusjärjestö Human Rights Watchin mukaan Syyriassa oli vuonna 2006 noin 4 000 poliittista vankia.
Armeija
Syyrian presidentti on Syyrian armeijan ylipäällikkö. Armeija koostuu ilma-, maa-, ja merivoimista. Vuonna 2011 on arvioitu aktiivipalveluksessa olleen 295 000 sotilasta ja 314 000 reservissä. Puolisotilaallisten joukkojen vahvuudeksi arvioitiin 108 000 henkilöä. Enemmistä Syyrian armeijasta koostuu sunnimuslimeista, mutta armeijan johtohenkilöstö alawiiteistä.
Syyriassa on yleinen asevelvollisuus; miehet suorittavat maassa asevelvollisuuden täytettyään 18 vuotta. Pakollisen asevelvollisuuden palvelusaikaa on laskettu ajan kuluessa. Vuonna 2005 palvelusaika lyheni kahdesta ja puolesta vuodesta kahteen vuoteen, vuonna 2008 21 kuukauteen, ja vuonna 2011 asevelvollisuus suoritettiin 18 kuukaudessa.
Hallinnollinen jako
Syyriassa on neljätoista maakuntaa (muhafazat), joista yksi on maakunta-asemassa oleva kaupunki (Damaskos). Maakuntakeskusten sijainti käy ilmi oheiselta Syyrian kartalta. Paikallishallintoa varten maakunnat jakautuvat piirikuntiin (manāṭiq) ja nämä edelleen piireihin (nawāḥī). Maakunnat on lueteltu alla: Kutakin maakuntaa johtaa presidentin nimittämä kuvernööri ja vaaleilla valittu maakuntavaltuusto.
Talous
CIA World Factbookin mukaan Syyrian vuoden 2015 talouskasvu oli –9,9 % ja sitä edeltäneiden kahden vuoden aikana –36,5 % ja –30,9 %. Syyrian talous on pääosin valtion hallitsema. Uudistukset ovat sallineet ulkomaisten pankkien tulon Syyriaan, tosin yksityisen pankkisektorin kehitys vie vuosia. Pitkän tähtäimen talouskasvua rajoittaa väestönkasvun, teollistumisen ja saastumisen aiheuttama vesipula. Kuivuus on jo aiheuttanut vakavia ongelmia maataloudelle, ja vuonna 2009 YK ohjasi maahan ruoka-apua. Syyria oli aiemmin vehnän viejä, nyt se joutuu tuomaan vehnää.
Syyrialla on maailman mittakaavassa melko vaatimattomat öljy- ja maakaasuvarat, mutta maan sijainti Välimeren itäosassa on vahvistanut niiden merkitystä. Vuonna 2010 maan öljyvarat arvioitiin 2,5 miljardiksi barreliksi ja maakaasuvarat 8,5 biljoonaksi kuutiojalaksi. Maassa on hyvä, kotimainen öljyputkiverkosto, joka johtaa kolmeen öljysatamaan Välimerellä. Irakin kanssa käydään neuvotteluja putkien jatkamisesta sen öljyalueille. Kaasua on tuotu Egyptistä Arabian kaasuputkea pitkin vuodesta 2008. Myös Turkin kanssa on tehty sopimus kaasun tuonnista. Neuvottelut Irakin ja Iranin kanssa ovat käynnissä.
Liikenne
thumb|left|Tienviittoja. Syyriassa on 104 lentokenttää, joista viidellä on yli kolmen kilometrin kiitotie. Rautateitä on 2050 km. Satamakaupunkeja ovat Baniyas, Latakia ja Tartus. Maan sisäisessä liikenteessä linja-autot ovat yleisiä ja halpoja, ja tieverkko on hyvä. Rautatiet sen sijaan ovat päässeet huonoon kuntoon, vaikka niitä on alettu kunnostaa 2000-luvulla.
Väestö
thumb|200px|Sayyidah Ruqayya Moskeija. thumb|200px|Apostoli Paavalin patsas Damaskoksessa. Vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan Syyrian väkiluku oli 17,9 miljoonaa. Vuoden 2011 alussa, ennen Syyrian sisällissotaa, Syyrian väkiluku oli maan siviiliasioiden kirjanpidon mukaan jo 24,5 miljoonaa. Virallisen arvion mukaan jo saman vuoden aikana Syyrian väkiluku olisi laskenut yli kolmella miljoonalla, sillä joulukuussa 2011 Syyrian tilastokeskuksen arvio väkiluvuksi oli enää 21,377 miljoonaa. YK arvioi Syyrian väkiluvun olevan vuonna 2017 noin 18,270 miljoonaa.
Syyrian virallinen ja käytetyin kieli on arabia, jota puhuu äidinkielenään arviolta 85 % maan väestöstä. Maan pohjoisosaan keskittynyt kurdiväestö muodostaa 9 % maan väestöstä ja puhuu valtaosin kurdia. Syyrian pienet armenialais- ja turkmeenivähemmistöt puhuvat myös omia kieliään. Lisäksi noin 200 000 henkilöä, jotka ovat etupäässä assyrialaiskristittyjä, puhuu yhä arameaa (vuoden 1998 julkaisun mukaan).
Ennen Syyrian sisällissodan puhkeamista Syyriassa asui 560 000 palestiinalaispakolaista ja heillä oli maassa 12 pakolaisleiriä. UNRWA:n arvion mukaan vuonna 2017 heitä on maassa vielä 450 000 monien paettua taisteluja naapurimaihin.
Uskonto
Suurin osa syyrialaista on uskonnoltaan muslimeja. Vuoden 2010 arvion mukaan väestöstä oli sunneja 68,4%, alaviitteja 11,3% ja kristittyjä 11,2%. Kristityt kuuluivat yleensä orientaaliortodoksisiin ja idän katolisiin kirkkoihin. Pienempiä uskonnollisia ryhmiä olivat druusit 3,2%, ismailiitit 2,1%, nusairit 1,3%, kaksitoistašiialaiset 1,1%, aleviitit 0,7% ja jesidit 0,2%. Viime vuosikymmeninä maastamuutto on supistanut monituhantista Syyrian juutalaisväestöä, niin että vuonna 2021 Syyriassa ei asunut tiettävästi lainkaan juutalaisia.
Syyrian etnisten ja uskonnollisten ryhmien väestösuhteet ovat muuttuneet maan sisällissodan takia. Syyriasta sotaa paenneista suuri osa on sunnalaisia arabeja ja vuonna 2018 heitä on enää ehkä vain puolet maahan jääneestä väestöstä. Syyrian valtio on virallisesti maallinen, eikä ota kantaa uskonnollisiin asioihin. Virallisesti Baath-puolue ajaa yleisarabialaista identiteettiä, mutta käytännössä etniset, uskonnolliset ja alueelliset ryhmittymät ovat tärkeitä.
Open Doors -järjestön World Watch -listauksessa pastori George sanoo, että kristityt kokevat Syyriassa äärimmäistä vainoa. Järjestön mukaan jatkuva sisällissota on tehnyt maasta kasvualustan kristittyjen vainolle. Monet kristityt ovat joutuneet siirtymään kotiseudultaan tai ovat pakolaisia muissa maissa sodan ja kasvavan islamilaisen ääriliikkeen seurauksena. Islamilaisten ääriryhmien hallitsemilla alueilla kristinuskon julkinen ilmaisu on kielletty ja useimmat kirkot on takavarikoitu tai tuhottu.
Pakolaiset
Kesäkuussa 2018 YK:n pakolaisjärjestö UNHCR raportoi ulkomailla olleiden, rekisteröityneiden syyrialaispakolaisten määräksi 5,624 miljoonaa. Pakolaisten valtaenemmistö oli Syyrian lähimaissa: Turkissa (3,562 miljoonaa), Libanonissa (0,982 milj.), Jordaniassa (0,666 milj.), Irakissa (0,250 milj.) ja Egyptissä (0,129 milj.). Läheskään kaikki ulkomaille muuttaneista noin yhdeksästä miljoonasta syyrialaisesta eivät kuitenkaan ole rekisteröityneet pakolaisiksi. Uutisissa on raportoitu esimerkiksi Jordanian yhteensä noin 1,3 miljoonasta syyrialaista pakolaista. Saudi-Arabia on puolestaan kertonut ottaneensa vastaan 2,5 miljoonaa paennutta syyrialaista, mutta tulijoita ei rekisteröidä, eikä kohdella pakolaisina tai sijoiteta pakolaisleireille "heidän ihmisarvonsa ja turvallisuutensa vuoksi". Toisaalta on syytä todeta, etteivät Syyrian naapurina tai Persianlahden arabimaista useat (kuten Jordania, Kuwait, Saudi-Arabia, Yhdistyneet arabiemiraatit, Bahrain, Oman) ole allekirjoittaneet kansainvälistä vuoden 1951 pakolaissopimusta. Pakolaissopimus tyypillisesti turvaisi maahantulleille pakolaisille mahdollisuuden vastaanottajamaan kansalaisuuteen jonkin määräajan kuluessa ja kieltäisi pakolaisten palauttamisen turvattomiin oloihin. Ilman pakolaisasemaa, viisumia tai kansalaisuutta, esimerkiksi Saudi-Arabiaan tulijoita voidaan paikallisen lainsäädännön nojalla estää vaihtamasta työpaikkaa toiseen.
Kulttuuri
Syyrian nykyiset rajat on määritelty siirtomaakaudella. Syyrialaiset samastuvat ensisijaisesti uskonnolliseen ryhmäänsä, myös arabien valtionrajat ylittävä yhtenäisyyden tunne on vahva.
Merkittäviä syyrialaisia kirjailijoita ovat muun muassa näytelmäkirjailija Abu Khalil Qabbani (1836–1902) ja runoilija Nizar Qabbani (1923–1998) Kirjailijanimellä Adunis kirjoittava Ali Ahmed Said on Goethe-palkittu syyrialainen runoilija ja esseisti.
Media
Syyrialaiset pääsivät internetiin vuonna 2000. Vuonna 2014 jo 5,9 miljoonaa syyrialaista käytti internetiä.
Ruoka
Syyrialaisten pääasiallinen hiilihydraattien lähde on vehnä. Vihanneksia, hedelmiä ja maitotuotteita syödään myös paljon. Lampaanliha on suosittua, mutta harvoilla on varaa syödä lihaa joka päivä.
Urheilu
Syyria on osallistunut olympialaisiin säännöllisesti vuodesta 1968, ja sitä ennen kerran vuonna 1948. Maa on saavuttanut olympiamitaleja kolmessa eri urheilulajissa. Sen ensimmäinen mitalisti oli Los Angelesin 1984 olympialaisissa hopeaa saavuttanut vapaapainija Joseph Atiyeh. Maan ensimmäinen olympiavoittaja oli Atlantan 1996 olympialaisissa seitsenottelun voittanut yleisurheilija Ghada Šu’a’. Maan kolmas olympiamitalisti on Ateenan 2004 olympialaisissa pronssille yltänyt nyrkkeilijä Naser Al Shami.
Syyrian jalkapallomaajoukkue ei ole koskaan selviytynyt maailmanmestaruuskilpailujen lopputurnaukseen. Aasian mestaruuskisoihin Syyria on selviytynyt neljä kertaa (1980, 1984, 1988 ja 1996), mutta joka kerralla taival päättyi alkuotteluihin. FIFAn rankingissa lokakuussa 2010 maa oli sijalla 105. Syyriassa on 170 jalkapalloseuraa, joissa pelaa yhteensä 24 600 rekisteröityä pelaajaa.
Rillumarei
Rillumarei-nimitystä käytetään Suomessa toisen maailmansodan jälkeen 1940- ja 1950-luvuilla ohjelmallisissa iltamissa esitetystä kuplettiperinnettä mukailevasta viihteestä ja iskelmämusiikkipitoisista komediaelokuvista. Rillumarei-nimitys on peräisin Jorma Nortimon ohjaaman Rovaniemen markkinoilla (1951) -elokuvan tunnuskappaleen kertosäkeestä. Tärkeitä vaikuttajia rillumarei-elokuvissa olivat Reino Helismaa käsikirjoittajana ja laulujen sanoittajana, Toivo Kärki säveltäjänä ja Esa Pakarinen näyttelijänä. Rillumarei saavutti suuren kansansuosion, mutta kriitikot vihasivat sitä. Myös ulkomaisia – lähinnä amerikkalaisia – iskelmiä ja jazzia kuunnellut kaupunkilaisnuoriso halveksi rillumareita, vaikka nuorten ja heidän vanhempiensa musiikkimaussa ei vielä tuohon aikaan ollut yleisesti ottaen kovin suuria eroja. Helismaata ja Kärkeä muun muassa syytettiin kansan maun pilaamisesta. Samoin Olavi Virta ja Tapio Rautavaara pitivät tietoisesti etäisyyttä rillumareihin.
Mitä rillumarei oli
Toivo Kärjen poika Kalervo Kärki on luonnehtinut rillumareita:
Kalervo Kärjen mukaan Rovaniemen markkinoilla -kappale ja -elokuva määrittelivät rillumarein suuntaviivat: juureva jenkan tai polkan rytmi, konstailematon ja rehevä esitystapa, aiheet tavallisen kansan parista, sanoissa oikeaa tarinaa, useimmiten humoristinen näkökulma. Rillumarein maailma oli varsin viaton; kiroilua, ryyppäämistä tai muuta alatyyliä oli tuskin lainkaan. Työnteko oli vahvasti läsnä, mutta sittenkin vain taustalla. Rehellinen työmies oli rillumarein itsestäänselvä sankari, mutta varsinainen päähenkilö oli ”jätkä”, elämän tarkkailija, huoleton mutta ei pinnallinen, reilu ja salaviisas, teki työtä jos sitä sattui olemaan mutta tuli toimeen ilmankin. Vaikka työntekoa yritettiin hauskanoloisesti välttää, työtä kunnioitettiin sodanjälkeisen jälleenrakennuskauden hengessä.
Musiikillisesti rillumareissa ei itse asiassa ollut mitään uutta, koska Suomessa oli jo kauan laulettu rekilauluja ja kupletteja. Toivo Kärki piti amerikansuomalaista Hiski Salomaata yhtenä merkittävimmistä sillanrakentajista vanhoista rekilauluista rillumareihin. Rillumarein kaltaista viihdettä tekivät 1950-luvun alkuvuosina myös esimerkiksi Veikko Lavi, Pauli Räsänen ja Kipparikvartetti. Varsinainen rillumarei henkilöityi Toivo Kärkeen, Reino Helismaahan ja heidän tuotteitaan esittäneisiin taiteilijoihin Esa Pakariseen, Kauko Käyhköön – joka käytti rillumarei-laulujen yhteydessä nimimerkkiä Justeeri –, Jorma Ikävalkoon ja Matti Louhivuoreen.
Suhtautuminen rillumareihin
Kalervo Kärki on arvellut, että osasyynä jyrkän tuomitsevalle asenteelle rillumareihin on ollut sodanjälkeinen valistusmentaliteetti, jonka mukaan kansa oli yksinkertaista ja tietämätöntä ja sitä piti kasvattaa. Tästä lähtökohdasta myös Yleisradio valitsi kaiken esitettäväkseen kelpuuttamansa musiikin 1960-luvun alkuvuosiin saakka. Toisaalta Suomessa oli 1950-luvun alkupuolella viriämässä kulttuurinen modernismi, jonka näkökulmasta rillumarei oli aivan liian rahvaanomaista, ja ainoa oikea tapa suhtautua siihen oli jättää se kokonaan huomiotta. Räikeimmillään suhtautuminen Toivo Kärkeen ja Reino Helismaahan näkyi heidän vuonna 1954 nimimerkkien suojassa tekemänsä Karjala-aiheisen Ruoska ja rakkaus -näytelmän kohtelussa. Näytelmä sai aluksi erinomaiset arvostelut ja elokuvaohjaaja Erik Blomberg suunnitteli sen filmaamista, mutta tekijöiden henkilöllisyyden paljastuttua se katosi julkisuudesta täysin.
Kalervo Kärjen mukaan hänen isänsä suhde rillumareihin oli hieman pulmallinen. Toivo Kärjellä ei ollut työläistaustaa kuten monella hänen noiden aikojen työtoverillaan. Papin poikana hänen varhaisimmat musiikilliset juurensa olivat kirkkomusiikissa, nuoruudessaan hän oli kiinnostunut jazzista, ja sotien aikana ja niiden jälkeen hän oli säveltänyt useita romanttisia, slaavilaissävyisiä tangoja. Siten Kärki joutui rillumareissa toimimaan hänelle ainakin näennäisesti vieraalla kentällä. Toisaalta hän oli kotoisin maalta ja saanut jo lapsuuskodissaan rokotuksen kaikenlaista hienostelua vastaan. Sota-aikana hän oli viettänyt viisi vuotta rintamalla tavallisten jermujen parissa, upseerina mutta millään tavoin asemaansa pönkittämättä. Hän korosti arvostavansa "tavallisia ihmisiä" ja vastustavansa "nappiherroja". Kalervo Kärki korostaa, ettei hänen isänsä koskaan vastustanut aitoa korkeakulttuuria, vaan päin vastoin arvosti sitä mitä suurimmassa määrin. Sen sijaan Toivo Kärki ei hyväksynyt sievistelevää tekotaidetta ja kulttuurilla ratsastamista vain sen vuoksi, että se oli hienoa.
Toivo Kärjen omien kokemusten mukaan suhtautumisessa rillumareihin oli melkoinen annos kaksinaismoraalia. Kun hänet kutsuttiin esiintymään erääseen yksityistilaisuuteen ja hän kysyi, mitä hänen odotettiin soittavan, eräs vuorineuvos sanoi: "Antaa tulla vain 'Rovaniemen markkinoilla', mitäs te turhaan kyselette!" Julkisuudessa samat vieraat olivat esiintyneet vannoutuneina Beethovenin ja Sibeliuksen kannattajina.
Toimittaja Maarit Niiniluoto kirjoitti vuonna 2004, miten muutkin kuin varsinaiset rillumarei-kappaleita esittäneet laulajat saivat osansa suhtautumisesta Kärkeen:
Toivo Kärki sai elämäntyöstään säveltaiteilijain valtionpalkinnon vuonna 1987, mikä oli ainoa hänen saamansa virallinen kunnianosoitus. Kärjen aisapari Reino Helismaa ja muut rillumarei-kauden tunnetut tekijät eivät saaneet elinaikanaan mitään virallista tunnustusta.
Lizzy Yarnold
Elizabeth Anne ”Lizzy” Yarnold, MBE (s. 31. lokakuuta 1988 Sevenoaks) on brittiläinen skeletonin kaksinkertainen olympiavoittaja sekä maailman- ja Euroopan-mestari. Yarnold on 172 senttimetriä pitkä ja painaa 78 kilogrammaa. Hänen valmentajanaan toimii Eric Bernotas.
Yarnold saavutti olympiakultaa vuosina 2014 ja 2018. MM-kilpailuista hänellä on yksi kulta vuodelta 2015 ja yksi pronssi vuodelta 2012. Vuonna 2015 Yarnold saavutti kultaa myös EM-kilpailuista. Kaudella 2013-2014 hän voitti maailmancupin kokonaiskilpailun oltuaan vain kerran palkintokorokkeen ulkopuolella.
Yarnold nimettiin vuonna 2014 brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäseneksi (MBE). Hän kilpaili aiemmin seitsenottelussa, mutta sai lajikseen kelkkailun UK Sportin kykyjenetsintäohjelman myötä.
Sergio Leone
Sergio Leone (3. tammikuuta 1929 Rooma, Italian kuningaskunta – 30. huhtikuuta 1989 Rooma, Italia) oli italialainen elokuvaohjaaja, ”italowesternin suuri runoilija”. Hän ohjasi kaikkiaan viisi lännenelokuvaa. Leone nousi maailmanmaineeseen spagettiwestern-elokuvilla Kourallinen dollareita (1964), Vain muutaman dollarin tähden (1965) ja Hyvät, pahat ja rumat (1966) (niin sanottu dollaritrilogia). Hänen uransa huippusaavutuksia olivat myös mestariteokset Huuliharppukostaja (1968) ja Suuri gangsterisota (1984).
Leone ohjasi vain seitsemän elokuvaa, mutta hänellä oli merkittävä vaikutus moniin ohjaajiin, kuten Sam Peckinpahiin, John Woohun ja Quentin Tarantinoon sekä Clint Eastwoodiin, jonka näyttelijänura lähti nousuun Leonen dollaritrilogiasta.
Elämä ja ura
Sergio Leone syntyi Roomassa. Hänen isänsä Vincenzo Leone (ohjaajanimi: Roberto Roberti) oli elokuvataiteen uranuurtajia ja äiti Francesca Bertini näyttelijä. Poika aloitti isänsä vaatimuksesta lakiopinnot, mutta toimi sen lisäksi myös elokuva-alalla. Samalla kun 18-vuotias Leone aloitti lakiopinnot, hän aloitti myös työskentelynsä elokuva-alalla. Muutaman elokuvan jälkeen (muun muassa Vittorio De Sican Polkupyörävaras) lakimiesura sai jäädä ja Leone keskittyi kokopäiväisesti elokuviin.
1950-luvulla Leone toimi apulaisohjaajana Cinecittàlla – muun muassa Hollywood-spektaakkeleissa Quo Vadis? (1951), Ben-Hur (1959) ja Sodoma ja Gomorra (1962). Ensimmäisen kerran hän pääsi ohjaamaan elokuvassa Pompeijin viimeiset päivät, kun sen ohjaaja Mario Bonnard sairastui. Alkuteksteihin hän sai nimensä vasta seuraavassa Taistelu Rhodoksesta -elokuvassa (1961).
Sopivan aiheen seuraavaan elokuvaansa Leone löysi vasta pari vuotta myöhemmin: Akira Kurosawan Yojimbo – onnensoturi (1961). Leone muokkasi sen pienen budjetin lännenelokuvaksi, joka kuvattaisiin Espanjassa. Elokuvan pääosaan Leone palkkasi tuntemattoman – ja halvan – yhdysvaltalaisen televisionäyttelijän, Lännentiessä näytelleen Clint Eastwoodin. Musiikin elokuvaan teki Leonen entinen koulutoveri Ennio Morricone. Kourallinen dollareita (1964) muodostui jättimenestykseksi, joka muokkasi uudelleen totuttuja lännenelokuvan myyttejä. Yhtä käänteentekeviä olivat sen laajakangaskuvaus ja Morriconen musiikki. Kourallinen dollareita oli ensimmäinen merkittävä spaghetti- eli italowestern, ja sitä matkittiin ahkerasti.
Kourallinen dollareita menestyi Euroopassa (Yhdysvaltojen ensi-ilta siirtyi tekijänoikeusongelmien takia) niin hyvin, että Leonea taivuteltiin tekemään siihen jatko-osa. Seuraavana vuonna valmistunut Vain muutaman dollarin tähden (1965) oli laajempi, pidempi ja yhtä väkivaltainen kuin edeltäjänsäkin. Eastwood ja Morricone olivat jälleen mukana, ja elokuva rikkoi yleisöennätyksiä Italiassa.
Dollaritrilogian nimen jälkikäteen saanutta sarjaa täydensi Hyvät, pahat ja rumat 1966. Pääosissa olivat elokuvan nimen mukaisessa järjestyksessä Clint Eastwood, Lee Van Cleef ja Eli Wallach. Edellisten osien tapaan musiikista vastasi Morricone, ja edellisten tapaan se oli jättimenestys. Sitä pidetään myös dollaritrilogian parhaana ja onnistuneimpana elokuvana.
Dollaritrilogia sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 1967 ja 1968, ja sen ansiosta Eastwoodista tuli ykkösluokan tähti. Leone sen sijaan sai kriitikoilta vain halveksuntaa, sillä hänen katsottiin häpäisseen yhdysvaltalaisen lännenelokuvan. Elokuvasarjan vaikutus on kuitenkin nähtävissä muun muassa Sam Peckinpahin Hurjassa joukossa. Lisäksi Leone sai Paramountilta vapaat kädet seuraavan elokuvan tekoon.
Leone oli jo päättänyt, että Huuliharppukostaja olisi hänen viimeinen lännenelokuvansa, mutta italowesternin politisoituminen 1960-luvun lopulla innosti hänet kirjoittamaan käsikirjoituksen elokuvaan Maahan, senkin hölmö!. Koska elokuvalle ei kuitenkaan löytynyt ohjaajaa, Leone suostui tekemään sen itse. Se ei menestynyt elokuvateattereissa. Tämän jälkeen Leone ei ohjannut elokuvia yli kymmeneen vuoteen. Hän kieltäytyi jopa Kummisedästä.
Koko 1970-luvun Leone tuotti elokuvia. Vasta 1980-luvulla hän sai mahdollisuuden toteuttaa pitkäaikaisen haaveensa gangsterieepoksesta Suuri gangsterisota (1984). Sen tarkoituksena oli olla gangsterielokuvalle sitä, mitä Huuliharppukostaja oli ollut lännenelokuvalle. Jopa elokuvien nimet viittasivat siihen: Once Upon a Time in the West ('Olipa kerran lännessä', virallinen suomenkielinen nimi Huuliharppukostaja) ja Once Upon a Time in America ('Olipa kerran Amerikassa', virallinen suomenkielinen nimi Suuri gangsterisota). Siitä tuli Leonen pisin elokuva: 3 tuntia 49 minuuttia. Maailmanensi-illassa Cannesin elokuvajuhlilla se sai innostuneen vastaanoton. Huuliharppukostajan tapaan sitä pidetään Leonen mestariteoksena, mutta vain Leonen hyväksymänä täydellisenä versiona. Yhdysvalloissa se silvottiin kahteen ja puoleen tuntiin.
Suuren gangsterisodan jälkeen Leone alkoi suunnitella elokuvaa Leningradin piirityksestä. Hän ehti hankkia Neuvostoliiton tuen elokuvan tekoon. Hanke ei kuitenkaan toteutunut, sillä Leone kuoli huhtikuussa 1989 sydänkohtaukseen. Hänet on haudattu Pratica di Maren hautausmaalle.
Michael Parkes
pienoiskuva|Michael Parkes
Michael Parkes (s. 12. lokakuuta 1944 Missouri, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen taiteilija, joka asuu nykyisin Espanjassa. Hänen tunnetuimmat teokset ovat tyyliltään fantasiaa. Hänen taiteenaloja ovat maalaus, veisto ja litografia. Hän on naimisissa Maria Sedoffin kanssa.
Kempegowdan kansainvälinen lentoasema
Kempegowdan kansainvälinen lentoasema on kansainvälinen lentoasema, joka palvelee Bangaloren kaupunkia, joka on Karnatakan osavaltion pääkaupunki Intiassa. Lentoasema sijaitsee Devanahallin kaupungin lähistöllä noin 40 kilometriä koilliseen Bangaloresta. HAL Bangaloren kansainvälinen lentoasema toimi aiemmin kansainvälisten lentojen kenttänä kunnes Kempegowdan lentoasema avattiin toukokuussa 2008. Kempegowdan lentoasema on nimetty Bangaloren perustajan Kempe Gowda I:n mukaan.
Lentoaseman kautta kulki noin 27 miljoonaa matkustajaa huhtikuun 2017 ja maaliskuun 2018 välisenä aikana. Lentoasemalle on rakenteilla toinen kiitotie ja matkustajaterminaali, jonka jälkeen lentoaseman kapasiteetti nousee 55 miljoonaan matkustajaan vuodessa.
Eusebios Kesarealainen
pienoiskuva|upright|Eusebios Kesarealainen.
Eusebios Kesarealainen (, ; noin 275 – 30. toukokuuta 339) oli Kesarean piispa ja kirkkohistorioitsija. Häntä pidetään kirkon historiankirjoituksen perustajana, koska hän teki merkittävää työtä varhaisen kristillisen kirkon kehittymisen kuvaamisessa erityisesti teoksessaan Kirkkohistoria (Ekklēsiastikē historia, Historia Ecclesiastica). Hänen lähteenä käyttämänsä Hegesippoksen historiateos ei ole säilynyt nykyaikaan.
Eusebios tapasi Konstantinus Suuren Palestiinassa vuonna 296, kun tämä oli siellä keisari Diocletianuksen mukana. Hän kirjoitti myöhemmin Konstantinuksesta imartelevan elämäkerran (Vita Constantini). Vuonna 325 Eusebioksella oli tärkeä osa Nikean ensimmäisessä kirkolliskokouksessa.
Elämä
Eusebioksen tarkka syntymäpaikka ja -aika eivät ole tiedossa, ja hänen nuoruudestaan tiedetään vain vähän. Hän tutustui seurakunnanvanhin Dorotheukseen Antiokiassa ja sai todennäköisesti eksegeettistä opetusta häneltä. Eusebios oli vuonna 296 Palestiinassa ja tapasi keisari Konstantinuksen, joka vieraili maassa keisari Diocletianuksen kanssa. Hän oli Kesareassa, kun Agapios toimi siellä piispana, ja ystävystyi Pamfilos Kesarealaisen kanssa. Hän vaikuttaa tutkineen Pamfiloksen kanssa Raamatun kirjoituksia Origeneen Heksaplan ja Pamfiloksen kokoamien selitysteosten avustuksella. He valmistivat oikeaa versiota kirjoituksista eri käsikirjoisversioiden perusteella.
Pamfilos vangittiin vuonna 307, mutta Eusebios jatkoi heidän yhteistä työtään. Pamfiloksen kuoleman jälkeen Eusebios viimeisteli syntyneen Origeneen puolustuksen, jota he olivat tehneet yhdessä. Hän lähetti sen Fainon kaivosten martyyreille Egyptiin. Tämän jälkeen hän vaikuttaa matkustaneen Tyrokseen ja myöhemmin Egyptiin, jossa hän kärsi ensimmäisen kerran vainoista.
Seuraavaksi Eusebios tunnetaan Kesarean piispana Palestiinassa. Hän oli Agapioksen seuraaja. Vuosia, jolloin Agapios toimi virassa, ei tiedetä, mutta Eusebioksen on täytynyt tulla piispaksi pian vuoden 313 jälkeen. Hänen viranhoitonsa varhaisista vuosista ei tiedetä mitään. Kun Nikean ensimmäinen kirkolliskokous kokoontui vuonna 325, hänellä oli kokouksessa merkittävä rooli kaikkien 300 osanottajan joukossa. Hän ei ollut luonnostaan hengellinen johtaja tai teologi, mutta hyvin oppinut mies ja tunnettu kirjoittaja, joka nautti keisarin suosiota. Hänen ehdottamastaan tunnustuksesta tuli Nikean uskontunnustuksen perusta.
Teokset
thumb|180px|Eusebioksen evankeliumiharmonia
Rohtoverbena
thumb|oikea|240px|Rohtoverbena teoksessa Deutschlands Flora in Abbildungen. Rohtoverbena eli rohtorautayrtti (Verbena officinalis) on monivuotinen ruohovartinen kukkiva kasvi. Se on lääkekasvi, jolla on ajateltu olevan yliluonnollisia voimia. Rohtoverbenaa löytää kaupasta kuivattuna. Sitä myydään myös puutarhoilla monivuotiseksi kasviksi, mutta puutarhakukaksi jalostettu kasvi ei välttämättä ole yhtä hyvin ravinteikas ja turvallinen kuin rohtokasviksi kasvatettu ja kuivatettu.
Ulkonäkö ja koko
Rohtoverbena kasvaa noin 60 senttimetriä korkeaksi. Sillä on talvehtiva maavarsi, josta nousee monia ohuita varsia. Syvään uurteiset lehdet asettuvat varsin pareittain. Lehdet ovat hienon karvan peitossa. Pienet vaaleanvioletit kukat puhkeavat elo-syyskuussa.
Levinneisyys
Rohtoverbena kasvaa luonnonvaraisena Keski- ja Etelä-Euroopassa. Suomessa sitä viljellään vyöhykkeillä III-IV.
Historia
Rautayrtti on uskottu olevan varsin voimakas taikakasvi. Sen nimi liittyy monessa kielessä rautaan tai pyhyyteen. Yrtti oli kelttien druidipapiston, roomalaisten, egyptiläisten ja monien muiden kansojen pyhä kasvi. Egyptissä kasvi tunnetaan Isiksen kyyneleenä. Egyptin tarustossa jumalatar Isis itki niin hartaasti Osiriksen menetystä, että hänen kyyneleistään syntyi rautayrtin taimia. Persiassa taikurit tervehtivät nousevaa aurinkoa pidellen alastomana käsissään rautayrttikimppuja. Kasvin on sanottu lisäävän luovuutta. Kasvin ajatellaan taikakäytössä lisäävän rituaaliesineiden voimaa, joten sitä voi sekoittaa öljysekoitukseen, jolla pyhittää ja puhdistaa rituaaliesineistöä.
Terveysvaikutukset
Rautalisää ravintoonsa kaipaava voi haudutella teetä rautayrtistä ja nauttia rautalisän näin luonnonmukaisesti. Kasvia ei saa käyttää raskaana tai imettäessä, sillä se voi lisätä keskenmenon riskiä. Toisaalta kätilöt ovat käyttäneet kasvia synnytyksen aikana voimistamaan kohdun supistuksia. Yrttiä kannattaa haudutella iltateeksi, sillä se on vaikutuksiltaan rauhoittava ja unettava. Joidenkin mielestä se kiihottaa seksuaalisesti ja toimii lemmenrohtona. Se auttaa myös suussa oleviin tulehduksiin ja ienongelmiin. Rentouttava vaikutus tulee ilmeisesti hermoston kautta, sillä kasvi elävöittää koko hermoston yleiskuntoa. Kirjallisuudessa löytyy myös mainintoja käytöstä kuumelääkkeenä, migreenin hoidossa, munuaiskivissä ja hengitystievaivoissa. Ulkoisesti kasvin voi laittaa hoivaamaan palovammoja, ihovaurioita ja ruhjeita sekä kolottavia hermoja.
Eurooppalainen taloudellinen etuyhtymä
Eurooppalainen taloudellinen etuyhtymä on vähintään kahden EU-valtiossa sijaitsevan yrityksen tai luonnollisen henkilön yhteistoimintaansa varten perustama yhtymä. Etuyhtymän lyhenne on suomeksi ETEY, ruotsiksi ja englanniksi EEIG.
Etuyhtymän tarkoitus on helpottaa ja kehittää jäsentensä taloudellista toimintaa mutta ei tuottaa itselleen voittoa. Sen tarkoitus on edesauttaa valtioiden rajojen yli ulottuvaa yhteistoimintaa. Etuyhtymässä voi olla korkeintaan 500 työntekijää.
Etuyhtymän kotipaikan on sijaittava EU:ssa. Etuyhtymän voi perustaa ilman pääomaa. Se ei voi ottaa vastaan sijoituksia yleisöltä.
Etuyhtymän suomenkielisessä nimessä on oltava sanat eurooppalainen taloudellinen etuyhtymä tai lyhenne ETEY. Ruotsiksi vastaavat nimitykset ovat europeisk ekonomisk intressegruppering ja EEIG.
Etuyhtymää verotetaan Suomessa kuten muitakin yhtymiä.
Etuyhtymä on Suomessa harvinainen. Kaupparekisterissä oli vuonna 2014 yksi eurooppalainen taloudellinen etuyhtymä (BONUS-Baltic Organisations Network for Funding Science ETEY) sekä yksi sellaisen sivuliike (Emmerce EEIG).
Arvi Ahvenainen
Vilho Arvid Ahvenainen, nimimerkki Ahven (19. heinäkuuta 1908 Mäntyharju – 14. kesäkuuta 1982 Lappeenranta) oli suomalainen pakinoitsija.
Maanviljelijäperheeseen syntynyt Ahvenainen kävi keskikoulun Mikkelin yhteiskoulussa aikoen hakeutua sen jälkeen metsäkouluun. Sotavuodet estivät kuitenkin tämän suunnitelman ja sotien jälkeen Ahvenainen toimi metsätyönjohtajana sekä oli puolustusvoimain palveluksessa.
Ahvenainen pakinoi vuosina 1960–1982 nimimerkillä Ahven Mikkelissä ilmestyneessä Länsi-Savo-lehdessä. Hänen pakinoistaan julkaistiin kaksi kokoelmaa ja lisäksi Ahvenainen kirjoitti kolumneja ja muutamia paikallishistoriallisia näytelmiä.
Eggenbergin linna
thumb|300px|Eggenbergin linna. Eggenbergin linna on linna Grazissa, Itävallassa. Se edustaa barokin tyylisuuntaa, ja rakennettiin vuosina 1625–1656. Sen rakennutti keisari Ferdinand II:n poliittinen neuvonantaja Hans Ulrich von Eggenberg. Linnan suunnittelusta vastasi arkkitehti Giovanni Pietro de Pomis. Sen arkkitehtonisia esikuvia olivat Madridin El Escorial ja Toledon Alcázarin linnoitus. Nykyisin linnaa käytetään kulttuurisissa tarkoituksissa, ja siellä sijaitsee muun muassa Joanneumin museon kokoelmia.
Eggenbergin linna valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2010. Se hyväksyttiin Grazin historiallisen keskustan laajennukseksi.
Heta Välimäki
Heta Välimäki (s. 22. kesäkuuta 1981 Espoo) on helsinkiläinen valtiotieteiden kandidaatti, joka toimi Demarinuorten puheenjohtajana vuosina 2006-2010. Ennen valintaansa Välimäki toimi kolme vuotta kansanedustaja Risto Kuisman eduskunta-avustajana.
SDP asetti Välimäen ehdokkaaksi kevään 2007 eduskuntavaaleissa, mutta äänimäärä ei riittänyt kansanedustajan paikkaan. Välimäki on varavaltuutettu ja Helsingin kaupunkisuunnittelulautakunnan jäsen.
Herkkusienet
Herkkusienet (Agaricus) on Agaricales-lahkoon kuuluva suku, johon kuulua satoja lajeja. Joukossa on sekä myrkkysieniä että merkittäviä ruokasieniä. Joitakin lajeja viljellään ravinnoksi.
Suomen herkkusienet tunnetaan huonosti. Kun pyritään tarkkaan lajinmääritykseen, törmätään heti kahteen ongelmaan. Ensimmäinen on lähes kaaosmainen nimistön kirjavuus, jota ei ainakaan helpota se, että monet tutkijat yhdistelevät nimiä synonyymeiksi toisistaan poikkeavasti. Pahimmillaan saattaa yhdellä (tai useammalla?) lajilla olla jopa kahdeksan eri nimeä. Toisaalta eri auktorit käyttävät samaa nimeä selvästi eri lajeista.
Alkuaan Agaricus-suku merkitsi yleensä helttasientä, kunnes Fries alkoi jakaa sitä alasukuihin, jotka on sittemmin nostettu itsenäisen suvun arvoon. (Paul Kummer oli tässä aktiivinen.) Herkkusienet Fries merkitsi Psalliota-sukuun. Nykyisten nimistösääntöjen mukaan kuitenkin nimi Agaricus pitää säilyttää entisen merkityksensä tyypillisimmän osan nimenä. Näin Psalliota-nimi on jäänyt synonyymiksi ja Agaricus on tullut merkitsemään herkkusieniä. Tosin ranskalaiset ja eräät muutkin tutkijat suosivat edelleen Psalliota-nimeä.
Toinen vaikeus on selvien tuntomerkkien epämääräisyys ja suuri vaihtelevuus. Sen seurauksena eri lajien tuntomerkit menevät osaksi päällekkäin. Tämä hankaloittaa varsinkin ns. kulttuurilajien tarkkaa määritystä. Yleensä tarkkaan lajinmääritykseen tarvitaan lisäksi mikroskooppista ja kemiallista tutkimusta.