cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tapiolan Kamarikuoro
Tapiolan Kamarikuoro on suomalainen sekakuoro, joka perustettiin vuonna 1983 ja piti ensimmäisen konserttinsa vuonna 1984. Ensimmäisinä vuosinaan kuoro työskenteli projektikohtaisesti eri johtajien kanssa. Nykyään sitä johtaa Hannu Norjanen, ja se on esiintynyt merkittävien orkesterien kuten Radion sinfoniaorkesterin, Helsingin kaupunginorkesterin, Tapiola Sinfoniettan ja Suomen Kansallisoopperan orkesterin kanssa. Kuoro on levyttänyt muun muassa Toivo Kuulan ja Jean Sibeliuksen koko sekakuorotuotannon sekä Jaakko Mäntyjärven ja Kaija Saariahon teoksia. Kuoro on esiintynyt lukuisilla festivaaleilla, muun muassa Taipein kuorofestivaalilla Taiwanissa, Kuhmon kamarimusiikissa ja Urkuyö ja Aaria -festivaalilla, Helsingin juhlaviikoilla sekä Saimaan kauneimmissa sävelissä Puumalassa. Kuoro on tehnyt useita ulkomaanmatkoja, mm. Yhdysvaltoihin, Taiwaniin, Englantiin ja Saksaan sekä Ruotsiin, Tanskaan ja Viroon. Kuoro on kantaesittänyt monia teoksia: mm. Kaija Saariaholta, Jouni Kaipaiselta, Perttu Haapaselta, Jaakko Mäntyjärveltä ja Jacob Mühlradilta.
Tapiolan Kamarikuorolle on myönnetty Suomen Kuoronjohtajayhdistyksen ja Sulasolin Vuoden kuorolevy -palkinto kokoelmasta Mitä tuosta, jos mä laulan (2010).
Levytykset
Lähde:
Madriu-Claror-Perafitan laakso
thumb|Vanha rakennus Perafitan alueella Madriu-Claror-Perafitan laaksossa. Madriu-Claror-Perafitan laakso on Andorran ainoa maailmanperintökohde Unescon luettelossa. Siitä tuli maailmanperintökohde vuonna 2004. Laakso on pinta-alaltaan noin neljä tuhatta hehtaaria eli se kattaa yhdeksän prosenttia Andorran alueesta. Sitä suojellaan, koska alue on pysynyt harvinaisen muuttumattomana 700 vuoden ajan, mikä osoittaa, miten ihminen voi elää tasapainossa Pyreneiden karun luonnon kanssa. Alue muodostuu metsäisistä laaksoista, jäätiköistä ja kalliojyrkänteistä. Siellä on pengerrettyjä peltoja ja kivipolkuja, kesäasumuksia, joihin paimenet ovat muuttaneet laidunkauden ajaksi, ja jäänteitä muinaisista rautasulatoista.
Molde
Kaupungin tärkeimmät muut elinkeinot ovat olleet kalastus ja puunjalostus. Kolmannes vanhasta kaupungista tuhoutui tulipalossa 1916. Saksalaisten hyökätessä Norjaan 1940 kuningas Haakon VII ja muu valtionjohto pakenivat Moldeen, joka oli käytännössä maan pääkaupunki yhden huhtikuisen viikon ajan. Saksalaisten pommitukset raunioittivat kaupunkia pahoin.
Molde on Mikkelin ystävyyskaupunki.
Moldessa järjestetään joka kesä kansainvälinen Molde Jazz -festivaali.
Media
Sanomalehti Romsdals Budstikke ilmestyy kuudesti viikossa.
thumb|250px|left|Molde helmikuussa 2005, etualalla nykyaikainen hotelli thumb|250px|left|Molden jazzfestivaalien perinteinen paraati 2010.
Ykspihlajan rautatieasema
Ykspihlajan rautatieasema on Suomen rataverkon liikennepaikka Kokkolan kaupungissa Ykspihlajan kaupunginosassa Keski-Pohjanmaalla rataosalla.
Ykspihlajan ratapiha rajoittuu Kokkolan kantasatamaan ja satamatiehen, sekä Haukiojan asuinalueeseen. Ratapihalta haarautuu sivuraiteet Kemiran ja Bolidenin teollisuusalueille sekä syväsatamaan. Ratapihalla harjoitetaan lähinnä kantasataman purku- ja lastaustoimintaa ja puutavaran lastausta. Ratapihalla sijaitsee myös Puolustusvoimien lastauslaituri.
Rautatie Kokkolan ratapihalta Ykspihlajaan valmistui 1885. Rautatieaseman toiminnot sijaitsivat aluksi satamakonttorissa. Arkkitehti Bruno Granholmin suunnittelema asemarakennus valmistui nykyisen puutavaravaraston kohdalle vuonna 1900 ja se purettiin käyttämättömänä vuonna 1983. Asemalla toimi posti vielä 1950-luvulla. Asemalla oli suuri tavarahuone sekä huone ja keittiö kirjanpitäjälle ja asemamiehelle.
Henkilöliikenne Kokkolan ja Ykspihlajan välillä alkoi heti radan valmistuttua ja 1920-luvulla päivittäisiä vuoroja oli jo viisi. Henkilöliikenne rataosuudella päättyi ilmeisesti 1970-luvulla. Ykspihlaja muutettiin miehittämättömäksi rautatieliikennepaikaksi vuonna 1973.
Mei Yamazaki
Mei Yamazaki (s. 28. kesäkuuta 2005 Sapporo, Hokkaidō) on japanilainen poplaulaja ja Morning Musumen 15. sukupolven jäsen. Yamazaki oli ennen Morning Musume uraansa Hello! Project Kenshuusei Hokkaidō -harjoittelijaryhmässä.
Tundrakirvinen
Tundrakirvinen (Anthus gustavi) on västäräkkien heimoon kuuluva varpuslintu, jonka kuvaili ensimmäisenä Robert Swinhoe vuonna 1863.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 14–15 cm. Syyspukuinen lintu on suuresti nuoren lapinkirvisen näköinen. Kutsuääni on lyhyt näppäys ”tsip”. Hankala päästä näkemään, sillä laji hiippailee maassa ruohokasvillisuuden kätköissä ja lähtee lentoon vasta viime tingassa.
Esiintyminen
Lisääntymisalue on Siperian tundralla, ulottuen jonkin matkaa Uralin länsipuolelle. Euroopan puoleinen populaatio on kooltaan noin 2 000–20 000 yksilöä. Muuttolintu, joka talvehtii pääasiassa Indonesiassa. Syysmuutolla harhautuu joskus Eurooppaan. Suomessa laji on tavattu toistaiseksi kerran, 9.9.1972 Lemlandin Lågskärillä.
Elinympäristö
Tundran märät suot ja rämeet, niityt ja jokivarret.
Lisääntyminen
Pesä on maassa ja munia on 4–5.
Ravinto
Ruokailee maassa ja syö pääasiassa hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia.
Gondi
Gondi tarkoittaa seuraavia:
Super Mario Bros.
Super Mario Bros. on Nintendon kehittämä ja julkaisema tasohyppelypeli, joka on julkaistu vuonna Nintendo Entertainment Systemille. Peli kuuluu Super Mario -pelisarjaan.
Peli oli välitön myyntimenestys, sillä se sopi kaikenikäisille pelaajille. Super Mario Bros. teki Mario-pelihahmon tunnetuksi. Pelin suunnitteli Nintendon pelisuunnittelija Shigeru Miyamoto ja pelin musiikin sävelsi Koji Kondo. Marion katsotaan varsinaisesti luoneen tasohyppely-lajityypin.
Super Mario Bros. on Wii Sportsin jälkeen maailman toiseksi myydyin videopeli: sitä on myyty yli 40 miljoonaa kappaletta ja se on edelleen erittäin suosittu retropelaajien keskuudessa. Wii Sports tosin tuli jokaisen Wiin mukana, joten Super Mario Brosia voidaan pitää myydyimpänä erikseen myytävänä pelinä.
Tarina
Pelin yksinkertainen juoni sijoittuu Sienivaltakuntaan, jonka ilkeät koopa-kilpikonnat kuninkaansa Bowserin johdolla ovat valloittaneet. Sienialamaiset on vangittu, ja valtakunnan kruununperillinen, prinsessa Peach (Kantarelli alkuperäisessä Bergsalan käännöksessä, myöhemmin myös Kultakutri) on siepattu ja viety Koopakuninkaan linnaan, joka on pelin viimeinen kenttä.
Pelaaminen
vasen|pienoiskuva|208x208px|Kuvassa Mario neljännen maailman ensimmäisessä kentässä. Pelaaja ottaa itselleen putkimies Marion roolin. Mahdollinen toinen pelaaja ohjaa Luigia, Marion veljeä. Pelin päätavoitteena on matkata läpi Sienivaltakunnan, tuhota Koopa-armeija sekä pelastaa prinsessa.
Peli on jaettu kahdeksaan maailmaan, joista jokainen koostuu neljästä aikarajoituksella varustetusta kentästä. Joka neljännessä kentässä ennen viimeistä kenttää pelaaja kohtaa välipomon eli valekoopakuninkaan, joka näyttää samalta kuin oikea Koopakuningas. Palkinnoksi pelin läpäisemisestä pelin voi pelata uudestaan läpi vaikeampana ja aloittaa haluamastaan maailmasta.
Marion perushyökkäys on hyppy. Hyppäämällä vihollisen päälle Mario litistää sen. Koopa-kilpikonnat vaativat vielä toisen osuman, sillä ensimmäisen hypyn jälkeen ne piiloutuvat kilpensä alle, jolloin pelaaja voi potkaista kilven ulos tasolta. Kilpien potkaisemisella voi myös eliminoida suuria vihollislaumoja, jolloin samalla kilvellä tuhotuista vihollisista saadut pisteet moninkertaistuvat. Samoin käy, jos Mario voittaa hyppäämällä useita vihollisia kerralla koskettamatta välillä maata. Tällöin pelaaja saa pisteitä enemmän kuin yksittäisten vihollisten tuhoamisesta. Tarpeeksi hyvän combon saatuaan palkitaan pelaaja yhdellä tai useammalla lisäelämällä (riippuen combon suuruudesta), jolloin Mario saa vielä jatkaa kuoltuaan samassa tasossa. Kun elämät loppuvat, tulee ruutuun teksti ”Game Over” ja pelaaja joutuu aloitusruutuun. Joitain vihollisia, kuten lukkeja (alkup. nimi Spiny) ja piraijakasveja, Mario ei pysty vahingoittamaan hypyillä, joten niihin Marion täytyy käyttää esimerkiksi tulipalloja tai kilpiä.
Miinusmaailma
Yksi pelin kuuluisimmista ohjelmointivirheistä on ”Miinusmaailma”, jonne pääsee tason 1-2 lopusta. Marion tulee mennä seisomaan sen putken päälle, jolta pääsee tason lipputangolle, ja rikkoa kaksi tiiltä jättäen kuitenkin oikeanpuoleisin tiili rikkomatta. Sen jälkeen Marion pitää mennä putken vasempaan päähän ja kyykistyä katsoen vasemmalle. Marion tulee hypätä kyykyssä katsoen vasemmalle, ja kun Mario on ilmassa, hänen tulee kääntyä oikealle ja hypätä päin tiiliseinää. Kun Mario laskeutuu, hän menee seinän läpi ja ilmestyy harppaushuoneeseen, mutta nämä putket eivät toimi samoin kuin yläkautta tullessa. Jos Mario menee sisään ensimmäisestä tai kolmannesta putkesta, hän pääsee Miinusmaailmaan (keskimmäinen putki vie Marion tasolle 5-1).
Miinusmaailma on tason 7-2 näköinen muttei lopu koskaan. Mario ei siis pääse Miinusmaailmasta pois ennen kuin lisäelämät loppuvat.
Miinusmaailma-kikka toimii ainoastaan pelin NES- ja Game Boy Advance -versioissa. Muista pelin versioista miinusmaailmaan pääseminen on poistettu.
Julkaisut
Super Mario Bros. julkaistiin kolikkopelinä nimellä Vs. Super Mario Bros. vuonna 1986. Kolikkopeliversio on osittain erilainen.
Nintendo Entertainment Systemille julkaistiin Super Mario Bros.:in jälkeen vielä kolme virallista Mario-seikkailua: Super Mario Bros.: Lost Levels vain Japanissa sekä Super Mario Bros. 2 ja Super Mario Bros. 3.
Uudelleenjulkaisut
Super Mario Bros. julkaistiin uudelleen Super Mario All-Stars -paketissa Super Nintendo Entertainment Systemille vuonna 1993. Game Boy Colorille peli julkaistiin yhdessä Lost Levelsin kanssa Super Mario Bros. Deluxe -paketissa vuonna 1999. Game Boy Advancelle peli julkaistiin osana NES Classics -sarjaa vuonna 2004.
Peli oli myös yksi vuonna 2016 julkaistun Nintendo Classic Mini -pelikonsolin peleistä.
Brant Bailey
Brant Bailey (s. 20. kesäkuuta 1977) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Isona tai pienenä laitahyökkääjänä tai sentterinä pelaava Bailey on University of Wisconsinin kasvatti. Hän edustaa suomalaista Korisliigassa pelaavaa Namika Lahtea, johon hän siirtyi Tampereen Pyrinnöstä marraskuussa 2011. Bailey on pelannut myös muun muassa Saksan ja Belgian pääsarjoissa.
Soranî
pienoiskuva|Puhuttua sorania Soranî (, myös keskikurdi ) on kurdin kielen murre, jota puhutaan Etelä- ja Itä-Kurdistanissa. Kurdin kielessä on kaksi päämurretta, joista toinen on kurmancî (kurmandži). Nämä murteet eroavat puhuttuna toisistaan vähän, mutta kirjoitettuna paljon, koska kurmancîa kirjoitetaan latinalaisilla aakkosilla ja soranîa arabialaisilla aakkosilla.
Soranîlla on virallisen kielen asema (muodossa "kurdi") Irakissa arabian rinnalla.
Jukka Pakkanen
Jukka Alarik Pakkanen (s. 28. elokuuta 1942 Helsinki) on suomalainen kirjailija ja suomentaja. Hän on kirjoittanut romaaneja, novellikokoelmia, kuunnelmia ja televisionäytelmiä.
Georg Nummelin
Georg Thure Nummelin (28. huhtikuuta 1873 – 7. joulukuuta 1935) oli suomalainen majuri ja arkkitehti.
Jukka Pakkanen
Biologian alalta filosofian kandidaatiksi valmistunut Pakkanen toimi Yleisradiossa ensin tiede- ja sitten kulttuuritoimittajana vuosina 1967–1976. Vapaana kirjailijana hän on työskennellyt vuodesta 1976.
Georg Nummelin
Nummelin kävi Haminan kadettikoulun ja palveli sitten suomalaisissa ja venäläisissä joukko-osastoissa. Nummelin ylennettiin luutnantiksi 1899 mutta Suomen asevelvollisen sotaväen lakkauttamisen jälkeen hän opiskeli arkkitehdiksi ja valmistui Polyteknillisestä opistosta 1903. Nummelin johti suomalaisen Granit Oy:n edustajana Aleksanteri III:n patsaan jalustatöitä Moskovassa 1904–1909. Hän siirtyi sen jälkeen Pietariin, jossa hän johti Granit Oy:n Pietarin konttoria. Granit Oy oli merkittävä hautakivien toimittaja ja yhtiön Pietarin konttori sijaitsi lähellä Aleksanteri Nevskin luostaria ja hautausmaata. Nummelin suunnitteli myös itse hautamuistomerkkejä, toimi rakennusalan suomalaisyritysten konsulttina Pietarissa ja piti omaa arkkitehtitoimistoaan siellä.
Velisurmaaja
200px|thumb|[[Akseli Gallen-Kallela: Velisurmaaja]] Velisurmaaja on suomalainen kansantaru ja tämän tarun päähenkilö. Tarussa on suomalaisessa kansanperinteessä melko harvinaisia maailmanlopun kuvauksia.
Georg Nummelin
Vuonna 1913 Nummelin oli julkisivumateriaaleja pietarilaisiin rakennuksiin toimittaneen Vuolukivi Oy:n arkkitehtinä ja toimiessaan Parviaisten tehtaiden yliarkkitehtinä Pietarina Nummelin organisoi ja johti uuden teollisuusyhdyskunnan perustamista Ukrainan Jusovkaan. Jusovkaan perustettiin vetureita ja junanvaunuja valmistanut tehdaslaitos sekä rakennettiin asunnot 7 000 työntekijälle. Jusovkan projektia varten Nummelin värväsi arkkitehtejä Suomesta ja Jusovkan suunnittelutöissä olivat vuosina 1914–1917 muun muassa arkkitehdit John Settergren, Ole Gripenberg, Martti Välikangas ja Atte Willberg sekä rakennusteknikko Lassi Mykkänen. Venäjän vallankumouksen jälkeen Jusovkan projekti keskeytyi ja arkkitehdit palasivat Suomeen. Myös Nummelin palasi Suomeen 1918 ja meni sotaministeriön palvelukseen ja oli majurina Suomen armeijassa. Vuonna 1921 Nummelin erosi armeijan palveluksesta ja hän palasi Neuvosto-Venäjälle järjestellen tällöin Suomen valtion Pietarissa omistamia kiinteistöjä. Vuonna 1924 hän palasi Suomeen ja toimi sitten yksityisarkkitehtinä suunnitellen useita rakennuksia Helsinkiin.
Georg Nummelin kuoli 62-vuotiaana vuonna 1935. Hänet on haudattu Hietaniemen vanhalle hautausmaalle.
Velisurmaaja
Tarun eri versiot poikkeavat jonkin verran toisistaan. Poika tulee äitinsä tai siskonsa luokse. Äiti tai sisko kysyy, miksi pojan saappaat ovat kuraiset. Poika vastaa sotkeneensa kenkänsä työnteossa. Äiti tai sisko kysyy, miksi pojan vaatteet ja miekka ovat veriset. Poika sanoo tappaneensa veljensä. Motiiviksi henkirikokselle hän sanoo joko: "Haukkui minua huoran pojaksi" tai mustasukkaisuuden: "Mintähen naistani nauratteli". Nainen kysyy, minne poika nyt joutuu. Poika sanoo menevänsä muille maille. Nainen kysyy pojalta yksitellen, miten hän aikoo auttaa kutakin perheenjäsentä. Poika ei osaa auttaa ketään, vaan sanoo perheen joutuvan kurjuuteen tai kiertolaisiksi.
Jukka Pakkanen
Pakkasen kiinnostuksenkohteet kilpapyöräily, jalkapallo ja Italia näkyvät myös hänen tuotannossaan.
Bukayo Saka
Bukayo Saka (s. 5. syyskuuta 2001 Ealing, Lontoo, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on laitahyökkääjä, mutta osaa pelata myös keskikentällä. Hän on pituudeltaan 178-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Arsenalia.
Seurajoukkueura
Saka nousi Arsenalin edustusjoukkueeseen ensimmäisen kerran kaudella 2018–2019, jolloin hän pääsi kentälle niin Valioliigassa kuin FA Cupissakin yhdessä ottelussa ja pelasi Eurooppa-liigassa kaksi ottelua – niistä toisessa täydet minuutit. Seuraavalla kaudella hän pelasi Valioliigassa 26 ottelua ja teki maalin heinäkuussa 2020 Wolverhampton Wanderersia vastaan. Arsenalin voittamassa FA Cupissa hän pelasi neljä ottelua ja teki maalin neljännellä kierroksella Bournemouthia vastaan mutta jäi välierässä ja loppuottelussa vaihtopelaajaksi. Eurooppa-liigassa hän pelasi kuusi ottelua ja teki maalin vierasotteluissa Eintracht Frankfurtia ja Standard Liègeä vastaan.
HMS Diamond (D34)
HMS Diamond (viirinumero D34) on Britannian kuninkaallisen laivaston tyypin 45 ilmatorjuntahävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin BAe Systems Naval Shipsin telakalta (vuodesta 2009 BAE Systems Surface Ships) Govanista, missä köli laskettiin 25. helmikuuta 2005 telakkanumerolla 1063. Se laskettiin vesille 27. marraskuuta 2007 kumminaan Lady Johns ja päätti valmistajan koeajot heinäkuussa 2010. Alus otettiin palvelukseen 6. toukokuuta 2011.
Bukayo Saka
Maajoukkueura
Saka pelasi useissa Englannin nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi pääasiassa vasempana laitapuolustajana viisi ottelua alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2018. Englanti eteni välieriin ja Saka teki Alankomaita vastaan pelatun välierän ratkaisseessa rangaistuspotkukilpailussa maalin mutta Alankomaat pudotti kuitenkin Englannin jatkosta.
Saka pelasi Englannin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2020 ystävyysottelussa Walesia vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki viidennessä maaottelussaan kesäkuussa 2021 Englannin tuloksella 1–0 voittamassa ystävyysottelussa Itävaltaa vastaan. Myöhemmin samassa kuussa hän pelasi avauskokoonpanossa EM-kilpailujen kolmannessa alkulohko-ottelussa Tšekkiä vastaan ja neljännesvälieräottelussa Saksaa vastaan. Puolivälierässä hän ei pelannut mutta oli välierässä Tanskaa vastaan jälleen avauskokoonpanossa, ja hänen keskityksestään syntyi Englannin 1–1-tasoitusmaali puolustaja Simon Kjærin ohjatessa pallon omaan maaliin. Turnauksen loppuottelussa Italiaa vastaan Saka vaihdettiin kentälle 70. peliminuutilla. Jatkoajan jälkeisessä rangaistuspotkukilpailussa Saka valittiin laukojaksi aikuisten tasolla ensimmäistä kertaa urallaan; Italian maalivahti Gianluigi Donnarumma torjui hänen laukauksensa ja Italia voitti Euroopan mestaruuden.
Saka teki syksyn 2021 MM-karsintaotteluissa maalin koti- ja vierasottelussa Andorraa sekä kotiottelussa San Marinoa vastaan. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi avauskokoonpanossa muissa paitsi jatkopaikan kannalta merkityksettömässä viimeisessä alkulohko-ottelussa. Hän teki kaksi maalia ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Irania vastaan ja yhden maalin neljännesvälieräottelussa Senegalia vastaan.
Jukka Pakkanen
Elämä
Pakkanen valmistui ylioppilaaksi Lauttasaaren yhteiskoulusta vuonna 1961 ja filosofian kandidaatiksi vuonna 1970 Helsingin yliopistosta. Vuonna 1972 hän sai J. H. Erkon esikoiskirjapalkinnon teoksestaan Koko maailman meno.
Bukayo Saka
Maajoukkueura
Saka on toukokuun 2023 loppuun mennessä pelannut 26 A-maaottelua, joissa hän on ollut avauskokoonpanossa 19 kertaa ja tehnyt kahdeksan maalia.
Jukka Pakkanen
Elämä
Pakkanen on toiminut myös urheilukommentaattorina televisiossa. Hänet tunnetaan Internazionale Milanon kannattajana. Suosikkijoukkueensa valintaperusteeksi Pakkanen on kertonut vuonna 1978 Urheiluruudusta näkemänsä Inter–Juventus-ottelun koosteessa miellyttäneet Interin sinimustat värit. Suomessa Pakkasen suosikkijalkapalloseurat ovat Kiffen ja HPS, lisäksi hän tuntee suuria sympatioita Kuopion Palloseuraa kohtaan. Hänen lapsistaan Mitri on toimittanut IS Veikkaaja -lehteen juttuja italialaisesta jalkapallosta ja kirjoittanut isänsä tavoin myös jalkapallokirjoja.
Bukayo Saka
Pelityyli
Sakan vahvuuksiksi kuvaillaan hänen nopeuttaan, peliälyään ja pallonhallintataitojaan. Saka on itse maininnut esikuvikseen Cristiano Ronaldon ja Freddie Ljungbergin.
Jukka Pakkanen
Elämä
Jukka Pakkanen kertoo olevansa ”uskonnollinen ateisti”, ja hän kuuluu kristillis-yhteiskunnallisen Vartija-lehden toimitusneuvostoon. Pakkanen on käsitellyt kirjoissaan myös uskonnollisia teemoja.
Bukayo Saka
Yksityiselämä
Saka on etniseltä taustaltaan joruba. Hänen vanhempansa muuttivat Nigeriasta Englantiin 1990-luvulla ja Sakalla on myös Nigerian kansalaisuus.
Jukka Pakkanen
Elämä
Jukka Pakkasen äiti oli kirjailija Kaija Pakkanen ja sisar on kirjailija Outi Pakkanen. Joulupukkina tunnettu Timo Pakkanen on hänen veljensä.
Muut
Lisäksi kuunnelmia, tv-näytelmiä ja suomennoksia italiasta.
Velisurmaaja
Nainen kysyy lopuksi, milloin poika tulee takaisin. Poika ilmoittaa, että ei milloinkaan. Hän ei kuitenkaan sano tätä suoraan, vaan kertoo maailmanloppuun liittyviä ilmiöitä, ja sanoo palaavansa kun ne koittavat. Eri tarun versioissa erilaisia maailmanloppuun liittyviä ilmiöitä ovat höyhenen uppoaminen veteen, kiven kelluminen tai pyöriminen veden pinnalla, auringon paistaminen veden pohjasta tai pohjoisesta, tulen leimahdus idästä, taivaalta satava tuli, taivaan torvien soitto ja väriä vaihtavat linnut; valkeneva korppi ja mustuva hanhi. Selvästi kristillisiä aineksia ovat viimeinen tuomio ja Jeesuksen palaaminen.
Velisurmaaja-kansantarun kaltaista tarinaa on kerrottu Britteinsaarilla, missä se on tunnettu Edwardin balladina. Balladissa äiti kysyy pojaltaan, miksi tämän miekka on tahriutunut vereen. Poika valehtelee veren olevan hänen haukkansa verta, mutta lopulta myöntää surmanneensa veljensä. Pojan vaimo, lapset ja äiti joutuvat tarinassa heitteille. Myös Edwardin balladissa surmattu sukulainen sekä muut yksityiskohdat vaihtelevat. Skandinaviassa tunnetaan myös vastaava kertomus Sven i rosengård. Tässä tarinassa on mukana muiden piirteiden lisäksi myös viittaukset maailmanloppuun, esimerkiksi valkeneva korppi sekä mustuva joutsen.
Sanat
Kantelemusic.com:
Cole Sillinger
Cole Sillinger(s. 16. toukokuuta 2003 Columbus) on kanadalais-yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Sillinger edustaa NHL-seura Columbus Blue Jacketsia. Blue Jackets varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 12. varausvuorolla vuoden 2021 varaustilaisuudessa. Sillinger on pelipaikaltaan keskushyökkääjä ja hän laukoo vasemmalta. Sillinger on pelannut urallaan 143 NHL-runkosarjaottelua. Näissä hän on tehnyt 19 maalia ja 23 syötöä eli 42 tehopistettä. Tilastot päivitetty 7. kesäkuuta 2023. Sillingerin isä Mike Sillinger on entinen NHL-pelaaja.
Ensign
Ensign oli brittiläinen Formula 1 -talli. Talli toimi kausina – ja osallistui yhteensä 133 Grand Prix'hin. Tallin saavutukset olivat vähäisiä, ja se kärsi jatkuvasti rahoitusongelmista. Ensignin autoilla ei saavutettu kertaakaan palkintokoroketta, ja MM-pisteitä autoilla saatiin yhteensä 19.
Morris Nunn perusti Ensignin ja suunnitteli sen ensimmäiset autot. Myöhemmin tallin lopetettua Nunn jatkoi kilpa-autojen suunnittelijana, ja toimi CART-sarjassa pääinsinöörinä 1990-luvun loppupuolella, jolloin Juan Pablo Montoya ja Alex Zanardi voittivat mestaruudet hänen suunnittelemillaan autoilla.
Tallin parhaaksi sijoitukseksi jäi 1981 Brasilian GP:ssa Marc Surerin neljäs sija ja kilpailun nopein kierros.
Saavutukset
{| Nopeimmat kierrokset
Kelloselän koulu
Historia
Kelloselän koulu on perustettu vuonna 1926. Kelloselän koulu on historiansa aikana vaihtanut nimeä usein. Neljä ensimmäistä vuotta vuoteen 1930 koulu kantoi nimeä Kello–Aatsinki, koska läheisen Aatsingin kylän lapset saivat myös koulussa opetusta. Sitten nimenä vuoroin ovat olleet Kelloselkä (1930–35, 1937–47 ja 1956–) ja Kello (1935–37 ja 1947–1956), jota nimeä SVT:n mukaan koulu kantoi myös koulun aloitusvuonna. Kun Oulun seudulla Haukiputaan Kellon kylässä oli samanniminen koulu, on sekaannusten välttämiseksi vuodesta 1956 koulun nimenä ollut Kelloselkä.
Koulu toimi aluksi Pekkalan pirtissä josta siirryttiin uuteen koulurakennukseen 1930-luvun alussa. Tämä komea hirsinen koulurakennus tuhoutui kuitenkin Talvisodassa. Välirauhan aikana koulu toimi parakkirakennuksessa. Sotien jälkeen koulu toimi Armas Usvalalta vuokratuissa tiloissa, kunnes 1947 saatiin uusi koulurakennus poltetun koulun tilalle. Koulu muuttui kolmeopettajaiseksi 1950. Lisätilaa tarvittiin ja uusi koulurakennus otettiin käyttöön 1960. Vanhaa ja uutta koulurakennusta on saneerattu jälkeenpäin useaan otteeseen. Kelloselän koulupiiriin liitettiin 1970-luvulla Vaadinselän ja Tuohikylän koulujen oppilaat.
Athenis Finlandiae -kulttuuritapahtuma
Athenis Finlandiae - Kulttuuritapahtuma on Jyväskylässä vuosittain järjestettävä tapahtuma. Antiikin kulttuuriin ja kieliin paneutuva juhlaviikko yhdistää historiaa, taidetta sekä viihdettä. Athenis Finlandiaen päätavoitteina on vaalia latinan kielen ja kulttuurin perinteitä sekä innostaa uusia nuoria jatkamaan latinan kielen perinnettä. Tapahtumaa on järjestänyt vuodesta 2008 lähtien Musiikin, Kulttuurin ja Taiteen edistämisyhdistys MuKuTa Ry.
"Athenis Finlandiae" tarkoittaa suomeksi "Suomen Ateenassa". Jyväskylä sai lempinimensä Suomen Ateena jo 1850-luvulla, kun Suomen kansalliskirjailija Elias Lönnrot kirjoitti Jyväskylään Wolmar Schildtille: "Sinä Schildt, joka olet siellä Jyväskylässä, Suomen Ateenassa, tieteen ja taiteen kehdossa." Sanaseppona tunnettu Schildt oli Jyväskylässä juuri keksinyt latinankielestä suomenkieliset sanat "tiede" ja "taide".
Leikillinen tokaisu sai myöhemmin katetta, kun Jyväskylään perustettiin ensimmäiset suomenkieliset koulut. Jyväskylä profiloituu nykyään vahvasti yliopisto- ja koulukaupunkina, sivistyksen ja kulttuurin keskuksena.
Athenis Finlandiae 2008
Tarjosi retkiä Keski- Suomen luontoon sekä syventyi latinan kieleen. Tapahtuman virallinen suojelija oli elinkeinoministeri Mauri Pekkarinen.
Luennoitsijoina toimivat kirjailija Aino Suhola, Mitro Repo, lääkäri Tapani Kiminkinen, professori Teivas Oksala, lehtori Erkki Palmén, ja lehtori Maija- Leena Kallella.
Tapahtumaviikolla esiintyivät Virve Rosti & Menneisyyden Vangit, Virve Kilpelä & Matti Asikainen sekä Dr. Ammondt.
Athenis Finlandiae 2009
Syventyi latinan kieleen ja kulttuuriin sekä latinankieliseen kirjallisuuteen. Tapahtuman virallinen suojelija oli opetusministeri Henna Virkkunen.
Luennoitsijoina olivat professori Teivas Oksala, lehtori Erkki Palmén, lehtori Maija- Leena Kallella, dosentti Erkki Sironen, dosentti Reijo Pitkäranta, professori Maarit Kaimio, professori Anto Leikola, professori Taneli Kukkonen, Joonas Ilmavirta, tietokirjailija Arto Kivimäki, rovasti Arvi Tuomi, ja FL Mika Rissanen.
Tapahtumaviikolla esiintyivät Kari Tapio, Dr Ammondt sekä Jyväskylän Studiokuoro.
Athenis Finlandiae 2010
Tapahtuman teemana oli filosofia. Tapahtuman virallinen suojelija oli Suomen tasavallan presidentti Tarja Halonen.
Luennoitsijoina olivat lehtori Erkki Palmén, lehtori Maija- Leena Kallella, dosentti Juhani Sarsila, dosentti Erkki Sironen, professori Juha Sihvola, lehtori Miira Tuominen, professori Taneli Kukkonen, tutkija Ville Vuolanto, professori Tarmo Kunnas, lehtori Timo Sironen, dosentti Reijo Pitkäranta, professori Arno Forsius, LL Laura Mikkonen, professori Teivas Oksala, filosofian tohtori Lasse Kangas ja lisensiaatti Jorma Kyppö.
Wolmar Schildt palkinnon 2010 sai lääkäri Tapani Kiminkinen. Palkinnon Kiminkiselle luovutti laukaalainen Jorma Kyppö.
Julkistamistilaisuudet Athenis Finlandiae 2010: Maija-Leena Kallela ja Juhani Sarsila julkaisivat kirjan Ne mainiot helleenit.
Turhan Bey
thumb|Turham Bey [[Universal Studiosin postihuonevirkailijoiden kanssa.]] Turhan Gilbert Selahattin Sahultavy eli Turhan Bey (30. maaliskuuta 1922 Wien – 30. syyskuuta 2012 Wien ) oli itävaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi Hollywoodissa 1940-luvulla. Hänen isänsä Prens Lutfullah oli turkkilainen ja äitinsä tšekkiläinen.
Athenis Finlandiae -kulttuuritapahtuma
Athenis Finlandiae 2010
Tapahtumaviikolla esiintyivät Jyväskylän Studiokuoro, Dr. Ammondt sekä Maria Lund.
Jonas Bergman
Jonas Bergman (1724 Turku − 1810) oli suomalainen taidemaalari.
Turhan Bey
Beyllä oli rooli muun muassa elokuvissa Ali Baba ja 40 rosvoa (1944), Yö paratiisissa (1946), Aaveitten talo (1948), Casanovan seikkailut (1948) ja Laulu Intiasta (1949). Hän oli usein María Montezin vastanäyttelijänä.
Athenis Finlandiae -kulttuuritapahtuma
Athenis Finlandiae 2011
Pääteemoja olivat runous ja retoriikka sekä Rooma, niin Antiikin Rooma kuin matkailijan Rooma. Tapahtuman virallinen suojelija oli Suomen Italian suurlähettiläs Petri Tuomi-Nikula.
Jonas Bergman
Hänen puolisonsa oli Ulrika Lang, ja heidät vihittiin 19. päivänä lokakuuta 1749. Bergman oli Ulrika Langin isän kirkkomaalari Claes Langin kisällinä.
Turhan Bey
Beyn ura hiipui 1950-luvun alussa, mutta hän nautti pienen renessanssin 1990-luvulla. Hän esiintyi kahdessa Babylon 5 -tieteissarjan jaksossa.
Athenis Finlandiae -kulttuuritapahtuma
Athenis Finlandiae 2011
Luennoitsijoina oli lehtori Erkki Palmén, lehtori Maija- Leena Kallella, lehtori Timo Sironen, professori Teivas Oksala, valtiotieteiden maisteri Asko Räty, Pia Mustonen, lääkäri Ylermi Luttinen, professori Olli Salomies, dosentti Raija Sarasti-Wilenius, Joonas Ilmavirta ja Kristiina Lehtinen.
Jonas Bergman
Hänen julkisia taideteoksiaan ovat alttaritaulut ja osin muutakin seuraavissa kirkoissa: Sottungan 1753, Paimion, Teijon 1855, Nummen 1859, Maskun ja Öfverby kirkko. Hän on maalannut seuraavien kirkkojen lehterikuvat: Föglön 1859, Alastaron, Paimion ja Rymättylän kirkko 1866 sekä Teijon kirkon saarnastuolin koristelu.
Athenis Finlandiae -kulttuuritapahtuma
Athenis Finlandiae 2011
Wolmar Schildt palkinnon 2011 sai kouluneuvos Jorma Lempinen. Palkinnon luovutti Wolmar Schildtin pojanpojan tytär Kristiina Lehtinen.
Julkistamistilaisuudet Athenis Finlandiae 2011: Jyväskylän Studiokuoro julkaisi levyn ’Classica Dilecta Latine Cantata’. Dr. Ammondt julkaisi levyn ’Roses and Memories in Latin’ sekä Maija-Leena Kallela, Erkki Palmén ja Juhani Sarsila julkaisivat kirjan He tekivät Rooman.
Tapahtumaviikolla esiintyivät Suomen paras kuoro 2011, Voice-kuoro ja Tomi Metsäketo, Tessa Virta & Olli Peuha, Venäjä Rocks- bändi, Jyväskylän Studiokuoro, Heinolan Lausuntakuoro sekä Dr Ammondt.
Athenis Finlandiae 2012
Tapahtuman teemoina olivat Venäjä, antiikin sodat, tähtitiede ja siihen pohjautuvat horoskoopit. Virallinen suojelija vuonna 2012 oli kulttuuri- ja urheiluministeri Paavo Arhinmäki.
Luennoitsijoina olivat lääkärilatinisti Ylermi Luttinen, lehtori Maija-Leena Kallela, Helsingin yliopiston professori Tapio Markkanen, Jyväskylän yliopiston professori Ville Sarkamo, pelisuunnittelun konsultti Jaakko Kemppainen, emerituspiispa Juha Pihkala ja professori Teivas Oksala.
Wolmar Schildt palkinnon 2012 sai professori Teivas Oksala. Palkinnon luovutti Schildtin pojanpojantytär filosofian maisteri Kristiina Lehtinen.
Julkistamistilaisuudet Athenis Finlandiae 2012: kokkolalaisyhtye Amas-yhtye julkaisi tapahtuman yhteydessä suomalaissäveltäjä Konsta Jylhän tuotantoa latinaksi sisältävän ”Laudo Gratiam Domini”-levyn.
Tapahtumaviikolla nähtiin kaksi konserttia. Latinisti Erkki Palménille omistetussa muistokonsertissa esiintyivät Hannu Ikosen johtama Jyväskylän Studiokuoro ja Doctor Ammondt. Tapahtuman loppukonsertissa esiintyivät Toni Edelmann, Korpilahden Pikkupelimannit ja Amas.
Taiteen ystäville järjestetty ikonimaalari Raija Kannisen näyttely keräsi kiinnostusta maan rajojen ulkopuoleltakin.
Tämänvuotisen tapahtuman erikoisuutena oli internetpalvelu Athenis Finlandiae -foorumin julkaisu, johon on kerätty asiantuntijoita vastaamaan kysymyksiin latinan kielestä ja antiikin kulttuurista. Tapahtuman yhteydessä järjestettiin nuorisolle suunnattu "Gladiator City" -kilpailu, joka keräsi taiteellisia näkemyksiä nykyajan roomalaisista miekkamiehistä. Parhaimmaksi raati valitsi Eeva Kouvalaisen työn.
Tulevat tapahtumat
Athenis Finlandiae 2015 -tapahtumaviikon yhtenä teemana ovat Pohjoismaat
Al Lowe
Al Lowe (s. 24. heinäkuuta 1946) on pelisuunnittelija, ohjelmoija ja humoristi, joka tunnetaan erityisesti Sierra On-Line -vuosien töistään, kuten Leisure Suit Larry -pelisarjan kuudesta ensimmäisestä osasta. Pelisuunnittelun ohella Lowe harrastaa saksofonin soittoa ja on edelleen aktiivisesti mukana jazz-piireissä.
Ura
Lowe aloitti uransa toimimalla musiikinopettajana 15 vuotta, jonka jälkeen hän päätti opetella ohjelmoimaan. Vuonna 1982 hän loi kolme peliä Apple II -koneelle, jotka olivat Dragon's Keep, Bop-A-Bet ja Troll's Tale. Sierra On-Line osti kyseiset pelit häneltä vuonna 1983, jonka jälkeen Lowe työskenteli Sierralle pelisuunnittelijana ja ohjelmoijana 16 vuotta.
Leisure Suit Larry
Leisure Suit Larry -pelisarja on Lowen tunnetuimpia saavutuksia. Päähenkilönä on polyesteriasuinen, keski-ikäinen luuseri Larry Laffer.
Leisure Suit Larry in the Land of the Lounge Lizards, eli ensimmäinen Larry-peli on itse asiassa uusintaversio Sierran vuonna 1981 julkaisemasta, Chuck Bentonin ohjelmoimasta tekstipohjaisesta Softporn-pelistä.
iBase Entertainment
Vuonna 2006 Lowe ilmoitti, että hän suunnittelee uutta peliä, jonka on nimeltään Sam Suede: Undercover Exposure. Kyseinen peli oli tarkoitus julkaista Lowen ja Ken Wegrzynin perustaman iBase Entertainment -yhtiön kautta. Joulukuussa 2006 iBase Entertainment kuitenkin lopetettiin, joten peliä ei todennäköisesti julkaista. Tämän takaiskun jälkeen Lowe ilmoitti epäilevänsä, ettei enää ikinä palaa pelialalle.
Peligrafia
Alla on lähes kaikki julkaistut pelit ja ohjelmistot, joissa Al Lowella on ollut jotain osuutta.
Termi
Termi voi tarkoittaa seuraavia:
Sosiaali- ja terveysalan tutkimus- ja kehittämiskeskus
Vuoden 2006 lopussa Stakesilla oli 474 työntekijää. Noin 70 prosentilla henkilöstöstä oli korkeakoulututkinto, viidenneksellä oli tohtorintutkinto. Naisia henkilöstöstä oli 74 prosenttia.
Vuoden 2009 alussa Stakes yhdistyi Kansanterveyslaitoksen kanssa. Uuden organisaation nimeksi tuli Terveyden ja hyvinvoinnin laitos (THL), ja sen johtajaksi valittiin Kansanterveyslaitoksen pääjohtaja, LKT Pekka Puska.
Severine Niwemugizi
Severine Niwemugizi (s. 3. kesäkuuta 1956) on tansanialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Rulengen hiippakuntaan (vuodesta 2008 Rulenge–Ngara) 16. joulukuuta 1984 ja nimitettiin sen piispaksi 8. marraskuuta 1996. Piispaksi vihkiminen seurasi 16. helmikuuta 1997. Pääkonsekraattorina toimi Anthony Peter Mayalla, jota avustivat Paul R. Ruzoka ja Aloysius Balina.
Drew Gilpin Faust
Catharine Drew Gilpin Faust (s. 18. syyskuuta 1947 Clarke County, Virginia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen historiantutkija ja Harvardin yliopiston rehtori. Edellinen rehtori Lawrence Summers erosi tehtävästään 30. kesäkuuta 2006, ja Faust valittiin hänen seuraajakseen 8. heinäkuuta 2007. Hän aloitti toimikautensa 1. heinäkuuta 2007 ja on ensimmäinen kyseisessä virassa oleva nainen.
Faustin vanhemmat ovat Catharine ja McGhee Tyson Gilpin. Hänen isoisoisänsä Lawrence Tyson toimi 1920-luvulla Yhdysvaltain senaattorina Tennesseestä. Faust valmistui Concord Academysta Massachusettsista vuonna 1964 ja väitteli tohtoriksi Pennsylvanian yliopistosta vuonna 1975. Hän toimi Harvardin Radcliffe Institute for Advanced Study -instituutin dekaanina 2001–2007. Faust on eronnut ensimmäisestä aviomiehestään Stephen Faustista ja on nykyään naimisissa Harvardissa tieteen historian professorina toimivan Charles E. Rosenbergin kanssa.
Teoksia
Faust on kirjoittanut muun muassa seuraavat julkaisut:
Yksityiselämä
Faustilla todettiin vuonna 1988 rintasyöpä, mutta hän ei ole halunnut puhua viestimien kanssa sen diagnoosista tai hoidosta.
Ingolf Elster Christensen
Ingolf Elster Christensen (28. maaliskuuta 1872 Førde – 3. toukokuuta 1943 Førde) oli norjalainen juristi, upseeri ja Høyren poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1922–1927 ja toimi Norjan oikeusministerinä 1926 sekä puolustusministerinä 1926–1928. Hän oli Sognin ja Fjordanen maaherra vuosina 1910–1929 sekä Oslon ja Akershusin maaherra 1930–1941.
Bakkhylides
Bakkhylides (, ; n. 515–450 eaa.) oli antiikin kreikkalainen lyyrinen runoilija, joka oli kotoisin Keoksen saarelta. Hellenistisellä kaudella hänet luettiin yhdeksi yhdeksästä lyyrisestä runoilijasta.
Elämä
Bakkhylides oli kotoisin Iuliin kaupungista Keoksen saarelta. Hän syntyi noin vuonna 515 eaa., vaikka joskus tämä on ajoitettu jo noin vuoteen 524 eaa. Bakkhylideen eno oli samasta paikasta kotoisin ollut Simonides, joka luettiin myös yhdeksän lyyrisen runoilijan joukkoon. Häneltä Bakkhylides oletettavasti sai lyyrikon koulutuksensa. Bakkhylideen isän nimeksi mainitaan eri lähteissä Medon, Meilon ja Meidylos. Hänen isänpuolen isoisänsä oli urheilija Bakkhylides.
Bakkhylideen elämästä tiedetään antiikin lähteistä suhteellisen vähän. Hän vaikutti Sisiliassa Hieron Syrakusalaisen hovissa viimeistään vuodesta 476 eaa lähtien. Samaan aikaan siellä toimivat myös Simonides ja Pindaros. Eusebios kuvaa Bakkhylideen toimineen vuoden 450 eaa. tienoilla, mutta koska Hieron kuoli jo vuonna 467 eaa. ja Bakkhylides sai suurta kuuluisuutta hänen hovissaan, hänen on täytynyt saada mainetta runoilijana viimeistään jo noin vuonna 470 eaa. Näin hänen tärkein luomisvaiheensa ajoittuu 400-luvun eaa. ensimmäiselle puoliskolle.
Bakkhylideen kuolema ajoitetaan noin vuoteen 450 eaa., vaikka joskus hänen on arveltu voineen elää aina peloponnesolaissodan kynnykselle vuoteen 431 eaa. saakka. Hellenistisellä kaudella aleksandrialaiset tekstikriitikot lukivat Bakkhylideen yhdeksän tärkeimmän lyyrisen runoilijan kaanoniin.
Lyyrinen runous
pienoiskuva|upright|Papyruskatkelma Bakkhylideen runoista. [[Oksyrhynkhoksen papyrukset (P.Oxy.) XI 1361 fr. 4.]]
Bakkhylides kirjoitti enonsa tavoin kuorolyriikkaa ja muita lauluja. Hänen runonsa olivat montaa eri tyyppiä: niihin kuului epinikion-oodeja eli urheilukilpailuiden voittajien kunniaksi kirjoitettuja lauluja, hymnejä, paiaaneja ja hyporkhemata-oodeja jumalten kunniaksi, dithyrambeja, prosodista ja rakkausrunoutta sekä juomalauluja. Aleksandrialaiset tekstikriitikot jakoivat hänen tuotantonsa yhdeksään kirjaan, joista kuusi ensimmäistä oli uskonnollista runoutta ja kolme viimeistä omistettu ihmisille voitto- tai ylistysrunoina tai rakkausrunoutena.
Kaikista näistä on säilynyt nykyaikaan vain katkelmia, mikä on hankaloittanut Bakkhylideen runouden arviointia. Merkittäviä lisälöytöjä on tehty Oksyrhynkhoksen papyruksista. Antiikissa Bakkhylidestä arvostettiin Simonideen tavoin runojensa eleganssista. Toisaalta hänen katsottiin häviävän Pindarokselle runojen voimassa ja energiassa. Kohdat, joissa hän valittaa kohtalon vääjäämättömyyttä ja välttämättömyyttä alistua kuoleman edessä muistuttavat joonialaista elegiaa. Hänen epinikioninsa ovat Pindaroksen vastaavia maanläheisempiä, kertovat enemmän itse kilpailutapahtumasta ja ylistävät voittoa ja voittajaa kauniisti mutta sovinnollisesti.
Edeltäjiensä tavoin Bakkhylides käytti doorilaista murretta, mutta hyödynsi usein myös attikalaisia muotoja. Näin hänen runokielensä muistuttaa monin tavoin ateenalaisten tragedioiden kuoro-osuuksia.
Seuraava esimerkkikatkelma rauhan siunauksista kertovasta paiaanista Apollonille on Päivö ja Teivas Oksalan suomentama:
Epigrammit
Kreikkalainen antologia sisältää kaksi epigrammia, jotka on laitettu Bakkhylideen nimiin. Toinen niistä on doorilaisella ja toinen joonialaisella murteella. Niiden aitoutta ei ole erityisiä perusteita epäillä.
Aleksanteri Ahola-Valo
Aleksanteri (Ali, Alik) Ahola-Valo (27. tammikuuta 1900 Impilahti – 15. syyskuuta 1997 Ruotsi) oli suomalainen kuvataiteilija, graafinen suunnittelija, kirjailija ja ajattelija.
Hän itse katsoi edustavansa neljää alaa: itse kehittämäänsä AE-evohomologiaa, sosiaalista kasvatusta, kuvataidetta ja arkkitehtuuria. Elinaikanaan hänet tunnettiin Suomessa parhaiten taiteilijana ja etenkin graafikkona.
Puheissaan hän käytti usein ajattelutavastaan ilmaisua ”viisas rakkaus” ja kutsui itseään terveen elämän arkkitehdiksi ja hyvyyden palvelijaksi.
Perhetausta
Ahola-Valon isä oli nuohooja ja sanomalehtimies Pekka Ahola (1875–1919) ja äiti korsettiliikkeen pitäjä Ida Ahola o.s. Kultalahti (1869–1902). He tapasivat Pietarissa, jonne Pekka Ahola oli 16-vuotiaana tullut proomulla halki Laatokan työtä etsimään. Ida oli ottolapsena saksalaisessa lääkäriperheessä, jossa hän oli oppinut useita kieliä. Ida rakastui herkkään ”runoilijaan”, joka oli omaksunut tolstoilaisia ajatuksia. He avioituivat 1899.
Esikoispoika Aleksanteri syntyi vuonna 1900. He saivat Aleksanterin lisäksi myös toisen pojan Felixin vuonna 1902. Felixin synnyttyä Ida sairastui ja kuoli. Tämä oli pienen perheen katastrofi. Pekka Ahola joutui yksin huolehtimaan kahdesta pikkupojasta, jotka joutuivat jatkuvasti eri paikkoihin hoidettavaksi kun Pekka Ahola yritti hankkia pojille elantoa nuohoojana. Sukulaisten hoivissa ollessaan Ali-poika joutui kahdeksi viikoksi sairaalaan syyllistyttyään ruoalla leikkimiseen ja jouduttuaan tätinsä pahoinpitelemäksi kahden vuoden iässä. Siitä lähtien Ahola-Valo väitti muistavansa kaikki elämänsä tapahtumat. Varhaislapsuudessa koetut järkytykset kypsyttivät hänet ennen aikojaan.
Pekka Ahola seurusteli suomalaisten opettajien kanssa ja Aleksanteri Ahola-Valon vuonna 1983 kertoman mukaan kävi heidän kanssaan tapaamassa muun muassa Leo Tolstoita pieni Ali-poika mukanaan.
Verisunnuntai Pietarissa 1905
Ahola-Valo joutui kertomansa mukaan viisivuotiaana Pietarissa todistamaan veristä tapahtumaa. Talvipalatsille oli tulossa uskonnollinen kulkue, jonka johdossa vanhat uskonnolliset miehet kantoivat samettityynyllä anomusta tsaarille ja lauloivat uskonnollisia lauluja. Kun kulkue pääsi Talvipalatsin edustalle, se sai vastaansa tsaarin joukkojen ristitulen. Ali kertoo nähneensä, kuinka kulkueeseen kuuluneet tipahtivat kuolleina maahan, ja joutuneensa sairaalahoitoon järkytyksen takia.
Ahola-Valon oman kuvauksen mukaan Verisunnuntai muutti hänen persoonallisuuttaan. Hänestä tuli vakava ”vanhus”, joka päätti tehdä kaikkensa, että aikuisten väkivaltainen hulluus loppuisi. Hänestä tuli mietiskelijä, jota kiusasivat sellaiset ilmiöt kuin taikausko ja siihen verrattavissa oleva epärationaalinen uskonnollisuus, lihansyönti, lapsiin kohdistuva vallankäyttö ja viinankäytöstä aiheutuva turmio.
Lapsuus Inkerissä
Tsaarin hallinto lähetti Pekka Aholan perheineen maansisäiseen karkotukseen Inkeriin keväällä 1907 täysin venäläiseen Viiritsan huvilayhdyskuntaan.
Ahola-Valon mukaan Viiritsassa valveutunut ja sivistynyt Pekka Ahola ohjasi lahjakkaana pitämänsä pojan Lydmila Kušminan yksityisopetukseen. Lydmila Kušminasta, josta Ali käytti päiväkirjoissaan lyhennysnimeä LyM, tuli Alille äidin korvike. Kušmina, joka oli miehensä menettänyt vallankumouksellinen intellektuelli ja lääkäri, ryhtyi huolehtimaan Alin kehityksestä.
Kevään lopulla Kušmina antoi Alille mustakantisen vihkon ja kehotti Alia pitämään päivittäin päiväkirjaa. Tämän päiväkirjan avulla voi seurata yksityiskohtaisesti Alin ja koko Viiritsan lapsiyhteisön kehitystä. Ali oli lasten johtaja, kun lapset ryhtyivät parantamaan maailmaa. Viiritsan tapahtumista kertovat päiväkirjat on julkaistu Koulupojan päiväkirjat -sarjana ja Kaija Juurikkala on tehnyt niiden pohjalta elokuvan Valo.
Ahola-Valon kertomukset vaiheistaan Venäjän vallankumouksen todistajana 1917
pienoiskuva|vasen|Helmikuun vallankumouksen aamu 1985. Ahola-Valo muutti pois kotoaan Viiritsasta 1916 ja aloitti itsellisen elämän Pietarissa. Hän on myöhemmin väittänyt joutuneensa silminnäkijänä todistamaan monia historian tapahtumia mutta että ei varsinaisesti osallistunut tapahtumiin, koska Venäjän vallankumouksen aika oli hänelle intohimoista Pietarin kirjastoissa opiskelun aikaa. Samanaikaisesti hän elätti itseään ja veljeään erilaisissa töissä nuohoojasta raitiovaununkuljettajaan ja konditoriamestariin.
Ahola-Valo on kertonut, että helmikuussa 1917 hän oli eräänä aamuna lähtemässä nuohoamaan ja nähnyt, miten nälkäiset naiset lähtivät osoittamaan mieltään tsaarin Talvipalatsia kohti. Näin alkoi helmikuun vallankumous ja tsaari menetti valtansa.
Hän kertoi nähneensä myös, kuinka Rasputinin ruumis naarattiin Moika-kanavasta. Tarina ei kuitenkaan vastaa yleisintä versiota tapahtumien kulusta: Ruhtinas Jusupovin palatsi, jossa Rasputin tapettiin, oli kyllä Moikan varrella, mutta ruumis heitettiin Nevaan, mistä se myös myöhemmin nostettiin. Ahola-Valo on myös väittänyt osuneensa paikalle, kun Lenin puhui kansanjoukoille Kšesinskajan talon portailta kesällä 1917, ja kuulleensa läheisestä asunnosta, kuinka panssarikansiristeilijä Aurora ampui merkkilaukauksen Lokakuun vallankumoukselle.
Synnyinmaansa historian kannalta mielenkiintoisen episodin todistajaksi hän on kertonut joutuneensa vuoden 1917 viimeisenä päivänä, jolloin olisi ollut ystävänsä luona Smolnassa ja nähneensä sattumalta miten ”pyttypäiset” miehet kävivät tapaamassa Leniniä, joka hyvin koruttomasti ja nopeasti allekirjoitti jonkin asiakirjan Smolnan käytävällä. Vasta myöhemmin Suomessa Ahola-Valolle olisi selvinnyt, että Lenin tuolloin allekirjoitti Suomen itsenäisyyden tunnustamisen. Svinhufvudin mukaan suomalainen delegaatio kuitenkin odotteli itsenäisyyden tunnustamista merkitsevän asiakirjan saamista turkit päällä ja lakit käsissä ja sen toimitti heille allekirjoitettuna toimistopäällikkö Bontsh-Brujevitsh. Lenin saatiin paikalle kättelemään suomalaisia vasta myöhemmin.
Taiteilijana nuoressa Neuvostoliitossa
pienoiskuva|vasen|Ahola-Valo vuonna 1922 lähdössä maailmalle maalausvälineistöineen ja paimensauvoineen. Koko 1920- luvun Ahola-Valo eli Neuvostoliitossa ilman minkäänlaista kosketusta Suomeen tai suomalaisiin. Hän oli varsin lähellä sitä laajaa modernismin liikettä, jota kutsutaan Venäjän ja Neuvostoliiton avantgardeksi. 1920-luvun alussa hän oli Vitebskissä Taideteollisessa koulussa Juri Penin oppilaana. Koulussa olivat opettajina myös Marc Chagall ja Kazimir Malevitš. Vitebskissä hän tapasi myös aviopuolisonsa Helenan, jonka setä kuului ortodoksisen kirkon ylimpään päättävään elimeen Pyhään Synodiin. Suomalaisen nuohoojanpojan ja puolalaisen, nuoruudessaan tsaari Nikolai II hovitanssiaisiin osallistuneen ylhäisönaisen avioliitto ei kuitenkaan ajan mittaan toiminut.
Taiteilijana Ahola-Valo sai tunnustusta siirryttyään Valko-Venäjälle Minskiin, missä hänen ateljeestaan tuli paikallisen taide-elämän keskus.
Ihmiskunnan kärsimysten historian paviljonki 1930
Lapsuudestaan lähtien Ahola-Valo teki erilaisia rakennussuunnitelmia. Vain yksi niistä toteutui: ”Ihmiskunnan kärsimysten historian paviljonki", joka oli Ahola-Valon elämän suurisuuntaisin työ. Paviljonki rakennettiin Minskiin vuonna 1930 ja oli länsimaista Punaista Ristiä vastaavan järjestön tilaustyö. Paviljongin rakentamisessa Ahola-Valo kertoo käyttäneensä silloin vielä muuten tuntematonta elementtitekniikkaa, ja rakennus valmistui nopeasti muutamassa kuukaudessa. pienoiskuva|Ahola-Valo työssä Ihmiskunnan kärsimysten historian paviljongin aulan teoksen kipsivalun parissa 1930. Paviljongin seinustaa kiersi neljä isoa freskoa, joita Ahola-Valon kanssa maalasivat Vitebskin taidekoulun oppilaat. Freskon esittivät ihmiskunnan kärsimysten historioita vuosisatojen takaa. Paviljongissa oli myös tietoja ajankohtaisesta ihmisoikeustilanteesta. Sen keskustassa vierailijat otti vastaan isokokoinen ”Aseistettu maailman tyranni”, jonka silmänä oleva valonheitin valaisi pitkälle paviljongin ulkopuolellekin. Paviljongin katolla oli näyttämö, jossa voitiin esittää myös balettia. Paviljonki oli Ahola-Valon ajatusten mukaan ”temppeli ihmiskunnan valistukseksi ja parannukseksi”.