cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Braine-l’Alleud
Historia
Ensimmäinen maininta Dudinsartista, joka on Braine-l’Alleud’n vanha nimi, on vuodelta 1131. Kunnan nykyinen nimi juontuu sanoista “Braine” ja “alleu”. “Braine” on alueen läpi kulkevan joen entinen nimi (nykyään joen nimi on Hain). “Alleu” on keskiaikainen ranskankielinen sana, joka tarkoittaa verovapaata maata.
We Found Love
"We Found Love" on barbadoslaisen laulaja Rihannan kappale, joka julkaistiin hänen Talk That Talk -albuminsa ensimmäisenä singlenä 22. syyskuuta 2011. Singlellä esiintyy myös skotlantilainen laulaja-lauluntekijä Calvin Harris.
Braine-l’Alleud
Historia
Vuonna 1815 käydystä Waterloon taistelusta osa tapahtui Braine-l’Alleud’n alueella. Braine-l’Alleud’n Saint-Etiennen kirkko toimi taistelun jälkeen lyhyen aikaa sairaalana. Waterloon taistelun paikalla sijaitsee Butte du Lion -muistomerkki, joka on rakennettu vuosina 1823–1826.
We Found Love
Listasijoitukset
"We Found Love" sijoittui kuudennella viikollaan ykköseksi sekä Yhdysvaltojen että Kanadan singlelistalla. Kappale on lisäksi sijoittunut singlelistan kärkeen Saksassa, Ranskassa, Sveitsissä, Ruotsissa, Tanskassa, Suomessa, Norjassa ja Uudessa-Seelannissa. Lisäksi se on sijoittunut kymmenen parhaan joukkoon Australiassa, Itävallassa, Italiassa, Belgian Flanderissa ja Valloniassa, Alankomaissa ja Espanjassa.
Braine-l’Alleud
Historia
Nykyinen kunta muodostui 1. tammikuuta 1977, kun Braine-l’Alleud’n, Ophain-Bois-Seigneur-Isaacin ja Lillois-Witterzéen kunnat yhdistyivät.
University College Dublin AFC
University College Dublin Association Football Club, yleisesti vain UCD, on Irlannin suurimman yliopiston University College Dublinin jalkapallojoukkue. Seura pelaa kaudella 2019 Irlannin korkeimmalla sarjatasolla League of Ireland Premier Divisionissa, jonne nousi voitettuaan edellisellä kaudella Irlannin 1. divisioonan. UCD on voittanut kertaalleen FAI Cupin. Tämä tapahtui vuonna 1984. UCD on pelannut kertaalleen Eurooppa-liigassa. Tämä tapahtui kaudella 2015–2016, jolloin se voitti ensimmäisellä karsintakierroksella luxemburgilaisen F91 Dudelange, mutta hävisi toisella karsintakierroksella slovakialaiselle ŠK Slovan Bratislavalle.
Casimir Ehrnrooth (kenraali)
Johan Casimir Ehrnrooth (26. marraskuuta 1833 Nastola – 5. helmikuuta 1913 Helsinki) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut upseeri. Ehrnrooth toimi 1880-luvun alussa jonkin aikaa Bulgarian ruhtinaskunnan pääministerinä sekä vuosina 1888–1891 Suomen ministerivaltiosihteerinä. Hänen asemansa ministerivaltiosihteerinä muuttui hankalaksi varsinkin postimanifestin säätämisen jälkeen, minkä vuoksi hän lopulta erosi.
Nuoruus ja sotilasuran alku
Casimir Ehrnrooth kuului Ruotsin vallan aikana aateloituun Ehrnroothin sotilassukuun, jonka arvellaan saapuneen 1500-luvulla Pommerista Baltian kautta Suomeen. Hänen vanhempansa olivat Suomen sodassa kunnostautunut ja sitten Venäjän palvelukseen siirtynyt kenraalimajuri Gustaf Adolf Ehrnrooth (1779–1848) sekä Johanna Christina von Platen. Casimir Ehrnrooth syntyi vanhempiensa omistamassa Seestan kartanossa Nastolassa. Hänen sisaruksiaan olivat muun muassa kirjailija Adelaïde Ehrnrooth ja kenraaliluutnantti Robert Ehrnrooth. Vuorineuvos Georg Ehrnrooth oli hänen veljenpoikansa.
Ehrnrooth opiskeli 1843–1845 Helsingfors Lyceumissa ja kouluttautui 1845–1850 upseeriksi Haminan kadettikoulussa. Hän aloitti sotilasuransa kornettina Henkivartioväen Ulaanirykmentissä. Hän opiskeli Pietarin yleisesikunta-akatemiassa 1852–1855 suorittamatta tutkintoa. Vuonna 1855 Ehrnrooth ylennettiin aliratsumestariksi, ja hän osallistui Oolannin sodan aikana Viipurin ja Rajajoen välisen rannikko-osuuden puolustamiseen. Vuonna 1856 hänet lähetettiin majuriksi ylennettynä Kaukasiaan, jossa hän osallistui sotaretkeen vuoristoheimoja vastaan Tšetšeniassa ja Dagestanissa. Hän oli mukana imaami Šamilin kapinan kukistamisessa ja haavoittui vasempaan lapaan. Vuonna 1858 Ehrnrooth palkittiin urhoollisuudestaan kultaisella sapelilla, ja hän yleni nopeasti. Hänet ylennettiin 1859 everstiluutnantiksi, 1862 everstiksi ja 1868 kenraalimajuriksi. Ehrnrooth osallistui Puolan kapinan kukistamiseen ja palveli 1863 Częstochowan kaupungin sotilaskomentajana Varsovan ja Wienin välisellä rautatiellä sekä keväällä 1864 jonkin aikaa Olkusch-Miechovskan sotilasalueen vt. komentajana.
Bulgariassa
Palveltuaan useissa eri tehtävissä Casimir Ehrnrooth nimitettiin 11. jalkaväkidivisioonan komentajaksi joulukuussa 1876. Hän toimi 1877–1878 divisioonan komentajana Turkin sodassa, jossa hän haavoittui Oltenitsan taistelussa kesäkuussa 1877. Seuraavan vuoden marraskuussa hän sai ylennyksen kenraaliluutnantiksi. Sodan jälkeen Venäjän keisari Aleksanteri II halusi muodostaa Turkilta valloitetusta Bulgariasta Venäjän puskurivaltion. Bulgarian ruhtinaaksi valittiin 1879 Alexander von Battenberg, Venäjän keisarinna Maria Aleksandrovnan veljenpoika ja Aleksanteri II:n suosikki. Tsaari päätti lähettää kenraali Ehrnroothin hänelle neuvonantajaksi ja niin tämä sai maaliskuussa 1880 eron sotilaspalveluksesta ja komennuksen uudelleen Bulgariaan. Hänet nimitettiin huhtikuun alussa Bulgarian sotaministeriksi. Ehrnrooth saavutti nopeasti suuren vaikutusvallan vain 23-vuotiaaseen hallitsijaan, joka oli kuitenkin riippuvainen tsaarin suosiosta. Seuraavana vuonna Venäjän uudeksi hallitsijaksi tullut Aleksanteri III ei ollut lainkaan yhtä suopea Alexanderia kohtaan kuin isänsä.
Samaan aikaan keväällä 1881 Bulgariassa syntyi levottomuuksia ja ruhtinas siirtyi ulkomaille. Ehrnrooth nimitettiin poikkeusolojen vuoksi maaliskuussa 1881 sotaministeriyden ohella ensin sisä- ja ulkoministeriksi ja pian myös ministerineuvoston puheenjohtajaksi eli pääministeriksi. Alexanderin toimeksiannosta hän palautti maahan järjestyksen ankaralla otteella ja mahdollisti ruhtinaalle maan valtiosäännön syrjäyttämisen ja diktatorisen vallan. Ruhtinas Alexander palasi Bulgariaan, jossa kansalliskokous valitsi hänet itsevaltiaaksi. Samana päivänä Ehrnrooth kuitenkin luopui tehtävistään ja palasi Venäjälle. Heinäkuussa 1881 hänet merkittiin takaisin armeijan upseeriluetteleoihin.
Ministerivaltiosihteerinä
thumb|Ehrnrooth ministerivaltiosihteerinä. Sotilasuralle paluun sijaan Ehrnrooth määrättiinkin tammikuussa 1882 Suomen ministerivaltiosihteerin apulaiseksi Pietariin. Hän ei tiettävästi suhtautunut tehtävään erityisen vakavasti, eikä ministerivaltiosihteeri Theodor Bruun arvostanut hänen kykyjään. Suomen poliittiset johtajat ja hallitusmiehet eivät pitäneet keisarille ja Venäjän sotaministerille lojaalia kenraalia sopivana henkilönä vahtimaan Suomen etuja aikana, jolloin valtakunnan yhtenäistämispyrkimykset nostivat päätään. Pitkään Venäjällä palvelleena Ehrnrooth tunsi Suomen olot huonosti. Bruunin kuoltua vuonna 1888 Ehrnrooth nimitettiin marraskuussa hänen seuraajakseen ministerivaltiosihteerinä ja yliopiston vt. kanslerina. Hänen asemansa muodostui vaikeaksi, eikä hän pitänyt virkaan liittyvistä muodollisuuksista ja velvollisuuksista.
Vuonna 1889 keisari vaati Suomen posti-, tulli- ja rahalaitoksen yhdistämistä vastaaviin venäläisiin laitoksiin. Suomen senaatissa oltiin sitä mieltä, ettei Ehrnrooth ollut tosissaan yrittänyt estää hankkeen toteutumista. Senaatin mielestä asia oli myös alistettava Suomen säätyjen päätettäväksi, kun taas Ehrnrooth oli yhdessä kenraalikuvernööri Fjodor Heidenin kanssa eri mieltä. Jouduttuaan voimakkaan arvostelun kohteeksi Ehrnrooth vetäytyi lopulta kriittisellä hetkellä sairauslomalle, ja Suomen postilaitoksen itsenäisyyden lakkauttaneen postimanifestin esittely jäi hänen apulaisensa Woldemar von Daehnin vastuulle. Tämän jälkeen Ehrnrooth halusi lähinnä päästä eroon tehtävästään. Keväällä 1891 paljastui, että keisarin Suomen rikoslain voimaantulon lykkäännyttyä antamasta niin sanotusta rauhoitusreskriptistä oli tehty valtiosihteerinvirastossa virheellinen ruotsinnos, johon oli ujutettu Leo Mechelinin kehittelemää Suomen ja Venäjän unioniteoriaa tukevia kohtia. Virheellisen käännöksen oli lähettänyt – mahdollisesti tahallaan – valtiosihteerinviraston toimitussihteeri Alexis Gripenberg. Jouduttuaan venäläisten lehtien syytösten kohteeksi Ehrnrooth otti kuitenkin vastuun tapahtuneesta ja erosi huhtikuussa 1891. Hän sai viikkoa myöhemmin eron myös sotapalveluksesta.
Viimeiset vuodet
Tämän jälkeen Ehrnrooth asettui viettämään eläkepäiviään Seestan kartanoon, jonka vuonna 1883 oli ostanut veljensä leskeltä ja tämän uudelta aviomieheltä Konni Zilliacukselta. Ehrnrooth kuitenkin myi kartanon 1902 veljenpojalleen ja muutti viimeisiksi vuosikseen Helsinkiin. Hän kirjoitti vielä sotahistoriallisia muistelmia ja tutkimuksia, joita ilmestyi muun muassa Finsk Militär Tidskriftissä ja venäläisessä Vojennyi Sbornik -lehdessä. Ehrnrooth harrasti myös filosofisen kirjallisuuden lukemista.
Ehrnrooth oli koko ikänsä naimaton, mutta hänellä oli Seestan kartanon palvelijattaren Maria Lovisa Forsströmin kanssa yksi poika, jääkärikapteeni ja kirjailija Jalmari Kara (ent. Forsström).
Muistaminen
thumb|Ehrnroothin muistomerkki Bulgarian [[Tărgovištessa.]] Ehrnroothille pystytettiin vuonna 2013 muistomerkki Bulgarian Tărgovišteen. Muistomerkin lahjoitti Suomessa asuva Givko Stojanov. Ehrnrooth on haudattu sukuhautaan Nastolan hautausmaalle. Ehrnroothin kirjasto ja työhuone säilytettiin Seestan kartanossa 1990-luvulle asti.
Chrząszcz
Chrząszcz on puolalaisen kirjailijan Jan Brzechwan  runo, jota pidetään yhtenä vaikeimmin lausuttavista teksteistä puolalaisessa kirjallisuudessa. Se voi aiheuttaa ongelmia jopa aikuisille, äidinkieleltään puolankielisille.
Ensimmäinen säe ”W Szczebrzeszynie chrząszcz brzmi w trzcinie” (Szczebrzeszynissä kuoriainen ääntelee ruo'oissa.) on puolankielinen kielivoimisteluloru.
Szczebrzeszynin kaupunkiin pystytettiin vuonna 2002 muistomerkki runon kuoriaiselle, ja siitä lähtien siellä on pidetty vuosittainen veistosfestivaali.
Championship
Championship voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Karhu (Ii)
Saarella on Karhun leirikeskuksen lisäksi ainoastaan kesäasuntoja.
Vuoteen 2017 saakka Karhun saareen ei ollut lainkaan kiinteää tieyhteyttä, ja ajoneuvot kuljetettiin saaren ja mantereen välisen Sarrionhaaran poikki kapulalossilla, jonka kantavuus oli kolme tonnia. Silta Karhuun valmistui loppuvuodesta 2017 ja vihittiin käyttöön 27. marraskuuta.
Timi Zajc
Timi Zajc (s. 26. huhtikuuta 2000) on slovenialainen mäkihyppääjä ja maailmanmestari. Hän edustaa seuratasolla SSK Ljubno BTC:tä. Hän on sekajoukkuemäen olympiavoittaja.
Pyeongchangin olympialaisissa 2018 Zajc sijoittui miesten normaalimäen henkilökohtaisessa kilpailussa 33:nneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän oli joukkuemäessä kuudes ja suurmäessä kymmenes. Pekingin olympialaisissa 2022 Zajc sijoittui normaalimäessä yhdeksänneksi ja suurmäessä kuudenneksi. Sekajoukkuemäessä hän saavutti kultaa ja joukkuemäessä hopeaa. Vikersundin lentomäen MM-kilpailuissa 2022 hän saavutti henkilökohtaisen kilpailun hopeaa ja Slovenian joukkueessa kultaa. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän voitti suurmäen sekä joukkuemäen maailmanmestaruuden ja saavutti sekajoukkuemäessä pronssia. Normaalimäessä hän sijoittui kymmenenneksi.
Zajc kilpaili ensimmäisen kerran Mäkihypyn maailmancupissa marraskuussa 2017 Wisłassa. Hän oli jo toisessa osakilpailussaan Nižni Tagilissa 12:s. Kaudella 2018–2019 hän oli Wisłassa 5:s, Rukalla 7:s ja 11:s, Nižni Tagilissa 8:s ja 24:s sekä Engelbergissä 12:s ja 18:s. Mäkiviikolla hän oli Oberstdorfissa 9:s, Garmisch-Partenkirchenissä 8:s, Innsbruckissa 10:s ja Bischofshofenissa 43:s. Kokonaiskilpailussa hän oli 20:s. Mäkiviikon jälkeen hän oli Val di Fiemmessä 12:s ja 21:s, Zakopanessa 7:s ja Sapporossa 6:s ja ensimmäisellä palkintokorokesijoituksellaan toinen. Zajc voitti ensimmäisenä 2000-luvulla syntyneenä mäkihypyn maailmancupin osakilpailun Oberstdorfin lentomäessä 1. helmikuuta 2019. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui yhdeksänneksi. Tammikuussa 2020 hän oli Titisee-Neustadtissa kolmas, helmikuussa Kulmissa toinen sekä kolmas ja maaliskuussa kolmas Lillehammerissa. Kauden 2019–2020 lentomäkicupissa hän sijoittui toiseksi. Joulukuussa 2021 hän oli Engelbergissä kolmas. Maaliskuussa 2022 hän voitti ja oli kolmas Oberstdorfin lentomäessä. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kahdeksanneksi ja lentomäkicupissa toiseksi. Tammikuussa 2023 hän oli Kulmissa toinen ja voitti huhtikuussa kauden päätösosakilpailun Planican lentomäessä. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kahdeksanneksi.
Zajc voitti suurmäen Slovenian mestaruuden joulukuussa 2017.
Finnish Gold
thumb|Finnish Goldin Vertigo-demo vuodelta 1988. Ruudulla vierii useita erilaisia tekstejä, kommentteja ja terveisiä. Finnish Gold (FIG) on suomalainen demoskeneryhmä, joka vaikutti lähinnä Commodore 64:n parissa 1980-luvulla. Sen nimissä julkaistiin myös ensimmäinen suomalainen Amiga-intro. Ryhmän jäseniä ovat olleet muun muassa koodaaja Juha "FCS" Granberg, musiikkia tehnyt Sami "Rock" Seppä sekä swapperit "Gallstone" ja "Spemu".
Finnish Gold aktivoitui jälleen uudestaan vuonna 2015, kun Sami "Rock" Seppä alkoi luoda uutta musiikkia Commodore 64:llä. Hän osallistui Classic SID Composer Remix Challenge 2015 kilpailuun (The Commodore 64 Scene Database sivusto) kappaleella Biggles Remix ja voitti kilpailun. Vuoden 2021 tammikuussa, yli 30 vuoden tauon jälkeen, Finnish Gold julkaisi uuden täysipitkän demon nimeltä "Rebirth ", jonka kehitystä saattoi seurata suoratoistopalvelu Twitchissä.
Bob de Moor
Robert ”Bob” Frans Marie de Moor (20. joulukuuta 1925 Antwerpen – 26. elokuuta 1992 Bryssel) oli belgialainen sarjakuvataiteilija. Hän oli yksi selkeän viivan (ligne claire) mestareista. Hän on tunnettu myös siitä, että avusti Hergéä Tintti-sarjakuvien värittämisessä ja piirtämisessä.
Hänen ensimmäinen sarjakuvansa oli Bart, de Scheepsjongen. Hän piirsi lukuisiin eri lehtiin, kunnes vuonna 1949 aloitti huumorisarjakuvat Bouboule et Noireaud and Professeur Troc Tintin-lehdessä. Samassa lehdessä ilmestynyt Monsieur Tric teki lyhyen visiitin myös Suomeen Ami-lehdessä (6 numeroa vuonna 1956). thumb|right|De Moor ja Hergé piirsivät lähes täydelleen samalla tyylillä. Näyte on sarjakuvasta Barelli Jaavanmerellä. Hänen tunnetuin sarjakuvansa oli Barelli, joka on ilmestynyt myös Suomessa.
Vuonna 1950 De Moor alkoi työskennellä Hergén studiolla. Hän piirsi uudelleen ensimmäiset, rennolla tyylillä piirretyt Tintit ja piirsi taustoja uusiin Tintti-sarjakuviin. De Moor myös matkusti Englantiin ja keräsi aineiston Mustan saaren salaisuuden uudelleen piirtämistä varten.
Lisäksi hän osallistui Tintti-animaatioiden Auringon temppeli ja Tintti Haijärvellä tekoon. De Moor on ilmeisesti suunnittelut nämä elokuvat täysin itsenäisesti ja niissä Tintti esiintyy ensimmäisen kerran suorissa, pitkissä housuissa.
Vuonna 1989 hän piirsi loppuun Edgar P. Jacobsin kuoleman takia kesken jääneen Blake ja Mortimer -tarinan Trois Formules du Professeur Sato. Hergén kuoleman jälkeen hän halusi piirtää ja täydentää loppuun keskeneräisen Tintti ja aakkostaide -albumin, mutta Georges Remin eli Hergén leski Fanny päätti toisin.
Bob de Moorin poika, Johan De Moor, on jatkanut isänsä uralla.
Georgian jalkapallomaajoukkue
Georgian jalkapallomaajoukkue edustaa Georgiaa jalkapallon maaotteluissa.
Vuoden 2008 EM-kisojen karsintalohkossaan Georgia sijoittui kuudenneksi. Sen taakse jäi vain Färsaaret, jonka se voitti kahdesti. Suurempia saavutuksia olivat kuitenkin voitto Skotlannista maalein 2–0 ja tasapeli Ukrainan kanssa maalein 1–1.
Arvo Alanne
Arvo Eemil August Alanne (30. elokuuta 1904 Oulu – 14. syyskuuta 1993 ) oli suomalainen lehtimies, pakinoitsija ja Yleisradion pitkäaikainen Pohjois-Suomen toimittaja, lempinimeltään ”Ala”. Vuonna 1972 hänelle myönnettiin sosiaalineuvoksen arvo.
Elämänvaiheet
Alanne kävi kahdeksan luokkaa oppikoulua. Hän työskenteli sanomalehti Kalevan uutis- ja urheilutoimittajana vuosina 1922–1925, Rovaniemi-lehden toimitussihteerinä ja päätoimittajana 1925–1932 sekä Kaiku-lehden toimitussihteerinä 1932–1940. Lisäksi hän oli vuosina 1928–1945 Yleisradion Pohjois-Suomen toimittajana. Ensimmäinen Yleisradioon tehty pakina kesällä 1928 oli otsikoltaan "Aavasaksa ja Ounasvaara - kevään retkeilypaikkoja". Hän teki samana kesänä radiopakinan myös Amsterdamin olympialaisista. Sen jälkeen Alanne sai hoitaakseen selostukset Ounasvaaran talvikisoista vuodesta 1929 alkaen ja teki monia muitakin hiihtoselostuksia, muun muassa Oulun hiihdoista. Vuonna 1934 Alanne toimi urheiluselostajana Sollefteon MM-hiihdoista. Muita Alanteen radio-ohjelmien aiheita olivat Peräpohjolan ja Lapin juhannusyön valviaiset, poroerotukset ja savotat.
Sotavuosina Alanne oli tiedotus- ja valistusupseerina. Talvisodan alla hän oli Oulussa 9. divisioonaan valistustoimiston päällikkönä ja sodan aikana valistusupseerina Taipaleella eversti Aarne Blickin joukoissa sekä Lapissa kenraalimajuri K. M. Walleniuksen johtamassa Lapin Ryhmän esikunnassa. Marraskuusta 1940 alkaen Alanne oli V AKE:ssä valistusupseerina ylemmän palkkausluokan luutnanttina. Jatkosodan aikana hän oli aluksi 5. tiedotuskomppanian päällikkönä III armeijakunnassa Uhtualla, toukokuusta syyskuuhun 1942 Päämajan tiedotusosaston toimistoupseerina Mikkelissä ja sen jälkeen sodan loppuun saakka 1. tiedotuskomppanian päällikkönä Itä-Karjalan Nurmoilassa. Sodan päätyttyä Alanne toimi vielä syyskuusta marraskuuhun 1944 Päämajan tiedotusosaston toimistoupseerina ja sen jälkeen 2. luokan toimistoupseerina Pääesikunnassa, mistä tehtävästä hän sai pyynnöstään eron joulukuussa 1945. Hän kuvaili sotavuosiaan vuonna 1978 Kansa Taisteli -lehdessä julkaistuissa muistelmissa: Sotavuosien aikana Alanteelle myönnettiin 3 ja 4 lk:n Vapaudenristi.
Urheilutoimittajan ja -selostajan tehtävien lisäksi Alanne osallistui urheilun järjestötoimintaan. Hän oli perustamassa Ounasvaaran Hiihtoseuraa olleessaan lehtimiehenä Rovaniemellä sekä jäsenenä niin SVUL:n Lapin kuin Oulun piirin johtokunnissa.
Alanne oli vuoden 1968 presidentinvaaleissa Liberaalisen Kansanpuolueen valitsijamiesehdokkaana Oulun läänissä, mutta ei tullut valituksi.
Alanne julkaisi vuonna 1985 muistelmakirjan Näin sen näin.
Punakarit
Punakarit on Mustasaaren kuntaan kuuluva saariryhmä Mikkelinsaarten ja Raippaluodon välissä. Saariryhmä koostuu noin 40 saaresta. Saaret ovat kasvistoltaan vaihtelevia; osa saarista on avoimia kalliosaaria ja osa on puolestaan lehti- ja havupuuvaltaisia saaria. Myös tyrnipensasta esiintyy runsaslukuisesti Punakarien saariryhmän pohjoisilla saarilla. Lisäksi Bullerbådanin saarella (N63 19.56 E21 33.65) sijaitsee kalasauna, eli kaikille avoin kalastajamökki. Saariryhmä on kuitenkin lähes asumaton paria kesämökkiä lukuun ottamatta ja siksi muodostaakin hyvän retkeilykohteen Vaasan lähisaaristossa.
Harriet Andersson
Harriet Andersson (s. 14. helmikuuta 1932 Tukholma) on ruotsalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Ingmar Bergmanin elokuvista. Andersson on esittänyt usein impulsiivisia, työväenluokkaan kuuluvia hahmoja.
Punakarit
Saariryhmä on saanut nimensä punaisesta graniitista, jota on käytetty myös Vaasan jälleenrakennuksessa kaupungin palon jälkeen 1860-luvulta alkaen. Tästä muistuttamassa ovat enää mm. kivenhakkaajien Yttre Rödgrundin saarelle jättämä suurikokoinen muistokaiverrus ja jäljelle jääneet hakatut irtolohkareet samalla saarella. Sittemmin myös jääkärien etappitie Ruotsiin kulki Punakarien kautta. Kieltolain aikaan pirtun salakuljettajat käyttivät Punakareja tukikohtanaan.
Harriet Andersson
Ura
Andersson aloitti uransa Oscar-teatterissa ja esiintyi sitten Tukholman pienillä näyttämöillä, kunnes siirtyi Malmön kaupunginteatteriin Bergmanin ohjaukseen vuonna 1953.
Punakarit
330px|thumb|left|Kalastajamökki Bullerbådanin saarella <BR> 320px|thumb|left|Saariryhmän luoteisosan avoimia kalliosaaria
Harriet Andersson
Ura
Harriet Andersson voitti parhaan naisnäyttelijän palkinnon Venetsian elokuvajuhlilla vuonna 1964 roolistaan Jörn Donnerin ohjaamassa elokuvassa Rakastaa. Andersson ja Donner elivät siihen aikaan parisuhteessa keskenään. Muita Anderssonin voittamia palkintoja ovat esimerkiksi Bafta-palkinto elokuvasta Kuin kuvastimesta, Guldbagge- ja David di Donatello -palkinnot elokuvasta Kuiskauksia ja huutoja sekä Robert-palkinto elokuvasta Himmel og helvede. Ingmar Bergman on luonnehtinut Anderssonia elokuvataiteelliseksi neroksi, jollaisia tapaa vain harvoin.
Geoffrey (Yorkin arkkipiispa)
Geoffrey tai Geoffrey Plantagenet oli Englannin kuninkaan Henrik II:n avioton lapsi ja Yorkin arkkipiispa. Hän toimi useissa kirkollisissa viroissa ennen kuin hänestä tuli Lincolnin piispa vuonna 1173, vaikka häntä ei vihitty papiksi ennen vuotta 1189. Hänen velipuolensa Rikhard I Leijonamieli nimitti hänet Yorkin arkkipiispaksi noustuaan valtaistuimelle. Palattuaan Englantiin Toursista William Longchamp vangitsi hänet, mutta vapautti pian.
Varhainen elämä
Geoffrey syntyi luultavasti ennen kuin hänen isänsä Henrik II meni naimisiin Eleonoora Akvitanialaisen kanssa vuonna 1152. Kronikoitsija Walter Mapin mukaan hänen äitinsä oli Ykenai-niminen prostituoitu. Toinen mahdollisuus on, että hänen äitinsä oli Rosamund Clifford.
Kuolema
Arkkipiispa kuoli 12. joulukuuta 1212 ollessaan maanpaossa Grandmontissa Normandiassa. Hänet haudattiin grandmontinilaisluostariin, jossa hän oli oleskellut parin vuoden ajan. Hauta oli olemassa vielä ainakin vuonna 1767.
Haffi
250px|thumb|[[Oderinhaffi Saksan ja Puolan rajalla.]] 250px|thumb|Tärkeimmät haffialueet, lännestä lukien [[Oderinhaffi, Veikselinhaffi ja Kuurinhaffi.]] Haffi on Itämeren etelärannikon rannan suuntaisesti mereentyöntyvän hiekkasärkän tai niemen (kynnäs) ja rannan väliin jäävä pitkä, laguunimainen lahti. Haffit ovat yleensä jokien suistoissa ja ne ovat hyvin vähäsuolaisia. Turistit suosivat haffialueita, koska niillä on usein hiekkadyynejä.
Muualla kuin Itämerellä vastaavanlaisia muodostumia kutsutaan laguuneiksi, esimerkiksi Välimerellä Venetsian laguuni.
Kolme merkittävintä haffia ovat suuruusjärjestyksessä Kuurinhaffi, Oderinhaffi ja Veikselinhaffi, joiden kaikkien halki kulkee valtioiden raja. Vähäisempiä ovat Saksan Warnowinhaffi (Rostockin liepeillä) sekä Recknitzinhaffi.
Thames House
Thames House on toimistorakennus Millbankin ja Horseferry Roadin kulmassa Lontoossa. Thames House sijaitsee Thamesin pohjoisrannalla muutaman sadan metrin päässä Westminsterin palatsista. Se on ollut MI5:n päämaja vuodesta 1994. Thames Housen suunnitteli sir Frank Baines ja rakensi John Mowlem & Co vuosina 1929–1930.
Rakennuksessa ovat toimineet Imperial Chemical Industries ja kaivosyhtiö Inco. Rakennus siirtyi Britannian hallitukselle 1980-luvun lopulla. Tuolloin siinä oli energiaministeriön tiloja.
Thames Housesta tehtiin MI5:n päämaja laajojen korjaus- ja muutostöiden ja lisärakennuksen rakentamisen jälkeen vuonna 1994.
thumb|centre|550px|MI5:n päämaja Thames Housessa [[Thames-joen toiselta puolelta katsottuna.]]
Beles
pienoiskuva|Belesin sijainti kartalla. Beles on joki Luoteis-Etiopiassa. Se saa alkunsa 2 725 metrin korkeudesta Tanajärven lounaispuolelta ja laskee Siniseen-Niiliin Guban kaupungin eteläpuolella, lähellä Sudanin rajaa.
Belesjoen valuma-alue on 14 200 neliökilometriä. Joen vuotuinen luontainen virtaama on noin 5,7 miljardia kuutiometriä. Lisäksi jokeen johdetaan vuosittain Tanajärvestä Belesin vesivoimalaitoksen kautta noin 2,8 miljardia kuutiometriä vettä.
Länsikorkee
Länsikorkee on Espoon Tapiolan kaupunginosan pienalue ja yli 30 metrin korkeuteen yltävänä Tapiolan kaupunginosan korkein kohouma. Pohjoisessa se rajautuu Kalevalantiehen, etelässä Länsiväylään, idässä Pohjantiehen / Etelätuulentiehen, ja lännessä Koivu-Mankkaan tiehen. Länsikorkeen alueella sijaitsevat muun muassa Hakalehdon ja Jousenkaaren asuinalueet. Länsikorkee kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin kuten muukin Tapiola.
Ennen asuntorakentamista
Espoon maalaiskunta-aikoina Länsikorkee oli rakentamaton mäntyjä kasvava kallioinen kohouma. Ensimmäisen maailmansodan linnoitustöiden aikana Länsikorkee kuului Krepost Sveaborgin tukikohtaan XXXIII, mutta kalliolle ei rakennettu varustuksia. Jatkosodan aikana Länsikorkeen huipulla olivat Helsingin ilmatorjunnan 32. Raskaan Ilmatorjuntapatterin, koodinimi "Länsi", neljän 76 mm tykin asemat nykyisten taskumattitalojen paikalla. Tykkien asemista ei ole jäljellä juuri mitään nykyään.
Hakalehto
Hakalehdon asuinalue sijaitsee Tapiolan lounaispuolella. Asuinalue syntyi 1960-luvun alkupuoliskolla, kun Helsingin asuntokeskuskunta Haka rakensi kymmenen lamellitaloa Merituulentien eteläpuolelle. Kerrostalojen viereen rakennetut 17 atriumtaloa 60 suunnitellusta valmistuivat vaiheittain 1960-luvun puoliväliin mennessä.
Alueen eteläpäässä sijaitsevat atriumtalot suunnitteli arkkitehti Pentti Ahola vuonna 1963. Ne muodostavat tiiviin ja matalasti rakennetun asuinalueen.
Hakalehdossa toimi Hakalehdon yhteiskoulu vuosina 1963–1977. Koulutilat siirtyivät 1977 Espoon kaupungin käyttöön, ja niissä jatkoivat Etelä-Tapiolan yläkoulu vuoteen 1994 ja Etelä-Tapiolan lukio vuosituhannen vaihteeseen, minkä jälkeen lukio siirtyi WeeGee-taloon.
Jousenkaari
250px|right|thumb|Taskumattitaloja Jousenkaaren asuinalue sijaitsee Tapiolassa samannimisen kadun ympärillä. Jousenkaaressa sijaitsee ala-aste, päiväkoti, paljon asuintaloja sekä Oravannahkatori, joka oli ennen merkittävä kauppapaikka. Nykyisillään Oravannahkatorilla on vain muutama liike, mukaan lukien parturi, pyöräkauppa, ravintola ja tv-korjaamo.
Jousenkaaressa sijaitsevat myös Viljo Revellin suunnittelemat vuosina 1959-1961 valmistuneet taskumattitalot.
California City
California City on kaupunki Kernin piirikunnassa, Kalifornian osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kaupungin väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 14 120. California City on pinta-alaltaan osavaltion kolmanneksi suurin kaupunki.
Aarlahti
thumb|250px|right|Näkymä Aarlahden uimarannalta Mietoistenlahdelle. Aarlahti on kylä Mynämäen kunnan Mietoisissa, Varsinais-Suomessa. Kylä sijaitsee Mynälahden tuntumassa, Laajoen suistossa, Kustavintien eteläpuolella.
Historia
Ensimmäinen tunnettu kirjallinen tieto Aarlahden kylästä on vuodelta 1467, kun talon isäntä Matti Antinpoika teki 60 markan lahjoituksen Turun tuomiokirkon Johanneksen kuorille. Kylä mainitaan myös 1500-luvun kirkollisissa lähteissä. Aarlahden tila kuului 1500- ja 1600-lukujen vaihteessa Turun linnalle, jonka jälkeen tila muuttui säteritilaksi.
Aarlahden talon mainitaan joutuneen kruunulle vuonna 1683, jolloin siitä muodostettiin Vehmaan komppanian ratsutila. Samassa yhteydessä mainitaan myös kylässä sijaitseva Palokylän tila, joka oli Aarlahden tilan aputila. Viimeistään isojaon aikana Aarlahti jaettiin kahtia Alis- ja Ylistaloksi, joiden rakennukset alun perin sijaitsivat vierekkäin. Myöhemmin Alistalo siirtyi vanhalta kylätontilta etelään ja sen rakennuskanta uusittiin.
Kylässä sijaitsi 1800-luvulla yhden kiviparin jalkamylly. Samalla vuosisadalla kylän maille oli muodostunut runsaasti mäkitupalaistiloja, josta monet sijoittuivat nykyisen Aarlahdentien läheisyyteen, noin puolen kilometrin etäisyydelle kantatiloista. Tämän jälkeen uusi asutus kylässä on keskittynyt pääasiassa Mynälahden rannoille, jonne on rakennettu runsaasti loma-asuntoja. Myös monia mäkitupalaistiloja on muutettu loma-asuntokäyttöön.
Kylämaisema ja luonto
Kylä on maaseutuvaltainen ja kylän vanha rakenne on säilynyt hyvin. Varsinkin Aarlahden Ylistaloon 1800-luvulla valmistuneet päärakennus ja lukuisat piharakennukset ovat rakennushistoriallisesti edustavia.
Kylän itäpuoli rajautuu mereen ja sen rannat ovat matalia ja ruovikkoisia. Yksi Mietoisten huomattavimmista luonnonnähtävyyksistä, Mietoistenlahden Natura-alue Laajoen suistossa sijaitsee osin myös kylän mailla. Alavat rantamaat ja kylän pohjoispuoli Kustavintielle asti ovat puolestaan peltoa, asutuksen keskittyessä peltojen länsipuolella kulkevan Aarlahdentien varteen. Kylän länsipuoli on puolestaan pääosin metsävaltainen.
Palvelut
thumb|250px|right|Aarlahden rantasauna. Kylässä sijaitsee kunnan yleinen rantasauna, uimaranta, matonpesupaikka sekä pienvenesatama.
Archibald Primrose
Archibald Philip Primrose, viides Jaarli Rosebery, KG, PC (7. toukokuuta 1847 – 21. toukokuuta 1929), vuosina 1847–1851 Archibald Primrose ja 1851–1868 lordi Dalmeny, oli brittiläinen poliitikko, pääministeri maaliskuuta 1894 kesäkuuhun 1895.
Elämäkerta
Primrosen isä kuoli hänen ollessaan kolmivuotias, jonka jälkeen hän sai lordi Dalmenyn arvonimen. Hän opiskeli Eton Collegessa ja Christ Churchissa Oxfordin yliopistossa. Vuonna 1868 hän sai 21-vuotiaana isoisänsä skotlantilaisen jaarlin arvon. Seuraavana vuonna hän osti kilpahevosen Ladas. Yliopiston säännöt kielsivät opiskelijoita omistamasta ravihevosia, joten hän sai vaihtoehdoksi erota tai luopua hevosesta, joten hän erosi.
Yliopistossa hän pyysi päästä ehdokkaaksi parlamenttiin Darlingtonin vaalipiiristä ollessaan vielä alaikäinen, mutta tähän ei suostuttu.
Rosebery otti paikkansa ylähuoneessa tullessaan täysi-ikäiseksi. Alahuoneessa hän ei ikinä istunut. Hänestä tuli liberaali ja hän oli mukana William Gladstonen kampanjassa, joka toi liberaalit valtaan 1880. Rosebery oli hallituksessa sisäministeriössä, mutta erosi, koska hallituksessa Skotlannin asiat olivat marginaalisessa asemassa. Jätettyään hallitusvirkansa hän matkusteli Australiassa ja Amerikassa.
Hafnir
Hafnir on kylä Lounais-Islannissa. Se sijaitsee Reykjanesin niemimaalla, ja sen väkiluku on 109 henkilöä (vuonna 2011). Vuonna 1995 se liitettiin Njarðvíkin ja Keflavíkin kanssa, ja näistä muodostettiin asukkaan (tammikuu 2011) Reykjanesbærin kunta.
Archibald Primrose
Elämäkerta
Roseberysta tuli liberaalien imperialistisiiven johtaja ja hän oli Gladstonen kolmannessa (1886) ja neljännessä (1892–1894) hallituksessa ulkoministerinä. Hän vastusti Egyptin evakuointia, vaati Ugandan pitämistä ja kieltäytyi Japanin vastaisesta liitosta Venäjän, Saksan ja Ranskan kanssa. Kun Gladstone jäi eläkkeelle 1894, Roseberysta tuli hänen seuraajansa valtiovarainministeri sir William Vernon Harcourtin kauhistukseksi.
Hafnir
Hafnirissa vuosien 770 ja 880 välillä hylätty mökki on vanhin arkeologinen todiste asutuksesta Islannissa.
Archibald Primrose
Elämäkerta
Hannah-vaimon kuoltua 1890 Rosebery oli syrjässä politiikasta. Hän nousi pääministeriksi 1894 lähinnä kuningatar Viktorian vaatimuksesta, vaikka surikin vielä vaimonsa kuolemaa. Hän sanoi pitävänsä hevoskilpailuja suuremmassa arvossa kuin "politiikan haisevaa suota."
Hafnir
Vuonna 1881 amerikkalainen Jamestown-alus ajoi karille Hafnirissa ilman miehistöä. Sen puutavararahti pelastettiin ja myytiin. Aluksen ankkuri on esillä kylän kirkon ulkopuolella.
Archibald Primrose
Elämäkerta
Roseberyn hallitus oli pääasiassa epäonnistunut. Hänen yrityksensä vahvistaa laivastoa tyrmättiin parlamentissa liberaalien sisäisten kiistojen vuoksi ja konservatiivien hallitsema ylähuone pysäytti kotimaan uudistukset. 21. kesäkuuta 1895 Rosebery erosi kärsittyään pienen tappion alahuoneessa ja häntä seurasi konservatiivien hallitus lordi Salisburyn johdolla.
Rosebery erosi liberaalipuolueen johdosta 8. lokakuuta 1896 Harcourtin hyväksi ja etääntyi vähitellen puolueen linjasta tukiessaan buurisotaa ja vastustaessaan Irlannin itsehallintoa (home rule), joten hän ei enää päässyt hallitukseen 1905.
Viimeisinä vuosinaan Rosebery ryhtyi kirjoittamaan ja laati lordi Chathamin, William Pitt nuoremman, Napoleonin ja lordi Randolph Churchillin elämäkerrat. Hän harrasti myös ravihevosia, joista Ladas II voitti Derbyn 1894, Sir Visto 1895 ja Cicero 1905. Toinen hänen intohimonsa oli kirjojen keräily. Marraskuussa 1918 hän kärsi sairauskohtauksen joka jätti hänet osittain halvaantuneeksi. Hän lahjoitti 1927 kolme tuhatta kirjaansa Skotlannin kansalliskirjastolle ja kuoli toukokuussa 1929.
Vuonna 1878 Rosebery nai perijätär Hannah de Rothschildin, Mayer Amschel de Rothschildin tyttären, joka oli perinyt isänsä suuren omaisuuden. Hän jäi kuitenkin leskeksi 1890.
Alanko (täsmennyssivu)
Alanko voi tarkoittaa seuraavia:
Ashanti (laulaja)
Ashanti Shequoiya Douglas (s. 13. lokakuuta 1980 Glen Cove, New York) on Grammy-palkittu yhdysvaltalainen R&B ja hip hop -artisti, lauluntekijä, levytuottaja ja näyttelijä.
Ashantin menestynein albumi on hänen ensilevynsä Ashanti, joka myi kultaa eli 503 000 kappaletta ensimmäisellä viikollaan Yhdysvalloissa vuonna 2002. Maailmanlaajuisesti se myi 6,5 miljoonaa kappaletta. Albumi sisältää hitit ”Foolish” ja ”Happy”.
Vuonna 2003 julkaistiin Ashantin toinen albumi Chapter II. Hittisingleksi nousi ”Rock Wit U (Awww Baby)”. Se oli ehdolla kahdessa sarjassa MTV Video Music Awardsissa. Albumi myi 2,5 miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti.
Ashantin kolmas albumi Concrete Rose julkaistiin vuonna 2004. Se myi ensimmäisellä viikollaan 245 000 kappaletta, mutta hyvän alun jälkeen myynti hidastui. Siitä muodostuikin hänen heikoimmin menestynyt levynsä, joka kuitenkin sisälsi yhden kansainvälisen hitin, ”Only U”.
Yksityiselämä
Ashanti erosi rap-artisti Nellystä vuoden 2012 lopussa.
Negură Bunget
thumb|Negură Bunget esiintymässä vuonna 2008. Negură Bunget on romanialainen black metal -yhtye. Se perustettiin loppuvuodesta 1994. Yhtyeen ensimmäinen demo ilmestyi 1995 ja ensimmäinen täysimittainen albumi 1996.
Perustajajäsenet olivat Hupogrammos Disciple's (kitara, koskettimet, laulu) ja Negru (rummut). Yhtye levytti samana vuonna ensimmäisen demonsa From Transilvanian Forest - tuolloin vielä nimellä Wiccan Rede. Demon äänittämisen aikaan Wiccan Rede oli trio mutta kolmas jäsen, Aiwazz Valah Disciple, erosi yhtyeestä pian demon valmistuttua. Demo sai menestystä ja yhtye levytti pian toisen albuminsa uudella nimellä. Sen jälkeen yhtyeessä on ollut useita tilapäisiä jäseniä, etupäässä kosketinsoittajina. Yhtyeen nykyinen kokoonpano on: Hupogrammos Disciple´s (kitara, laulu), Sol Faur Spurcath (kitara) ja Negru (rummut).
Kirsi Mykkänen
Kirsi Pauliina Mykkänen (s. 7. helmikuuta 1978 Kuopio) on suomalainen pikajuoksija, joka edustaa seuratasolla Kuopion NMKY:tä.
Mykkänen voitti ensimmäiset SM-mitalinsa sisäratojen SM-kisoissa 2003, joissa hän oli 200 metrin juoksussa kolmas ajalla 24,86 ja 400 metrin juoksussa toinen ajalla 56,00. Samana vuonna hän voitti Kalevan kisoissa 400 metrillä SM-kultaa ajalla 54,09. Seuraavana vuonna Mykkänen voitti SM-kultaa Kalevan kisoissa 200 metrillä ajalla 23,95 sekä 400 metrillä ajalla 52,27. Hänet valittiin edustamaan Suomea Ateenan olympialaisiin, joissa hän karsiutui 400 metrin alkuerissä. Vuonna 2005 hän voitti Kalevan kisoissa 200 metrillä kultaa ajalla 23,53 ja 400 metrillä ajalla 52,99. Helsingin MM-kisoissa hän karsiutui alkuerissä.
Mykkänen voitti sisäratojen SM-kisoissa 2006 hopeaa 200 metrillä ja kultaa 400 metrillä. Saman vuoden Kalevan kisoissa hän voitti SM-kultaa 400 metrillä. Göteborgin EM-kisoissa hän karsiutui alkuerissä. Viidennen kerran Mykkänen voitti 400 metrillä SM-kultaa Lappeenrannassa 2007.
Mykkäsen nimissä on epävirallinen 400 metrin ylipitkällä radalla juostu sisäratojen Suomen ennätys. Mykkäsen ulkoratojen ennätys 400 metrillä on Suomen kaikkien aikojen tilastoissa neljäs.
Taitoluistelu talviolympialaisissa 1984
XIV talviolympialaisissa Sarajevossa vuonna 1984 järjestettiin taitoluistelussa neljä kilpailua.
Miesten yksinluistelu
<br style="clear:both;"/>
Naisten yksinluistelu
<br style="clear:both;"/>
Pariluistelu
<br style="clear:both;"/>
Jäätanssi
<br style="clear:both;"/>
Oliver Gurtner
Oliver Gurtner (s. 12. lokakuuta 1987 Bern) on sveitsiläinen alamäkiluistelija. Hän debytoi lajin MM-sarjassa Red Bull Crashed Icessä helmikuussa 2008 Davosissa. Gurtnerin paras yksittäinen sijoitus MM-sarjan osakilpailussa on seitsemäs sija Valkenburgin osakilpailussa Alankomaissa helmikuussa 2011.
Gurtner pelaa myös jääkiekkoa Rot-Blau Bern/Bümplizin riveissä Sveitsin neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla. Parhaimmillaan hän on pelannut kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla.
Arvid Kaján
Arvid Leopold Kaján (9. huhtikuuta 1898 Helsinki – 31. joulukuuta 1953) oli suomalainen toimittaja. Arvid Kajánin vanhemmat olivat August Wilhelm Kaján ja Erika Augusta Salenius. Hän oli naimisissa Sara Margaretha Aschanin (s. 1899) kanssa.
Rita Joe
Rita Joe, o.s. Bernard PC, CM (15. maaliskuuta 1932 – 20. maaliskuuta 2007) oli kanadalainen runoilija. Hän kuului mi’kmaq-alkuperäiskansaan.
Arvid Kaján
Arvid Kaján oli 1920-luvulla toimittajana Hufvudstadsbladet-lehdessä ja käytti tällöin nimimerkkiä Monocle. 1930-luvun alussa hän iittyi mukaan Lapuan liikkeen toimintaan ja kirjoitti liikkeestä ruotsinkielisen Lappoaktionen nimisen kirjan, joka ilmestyi myös suomen kielellä. Myöhemmin 1930-luvulla Kaján oli Merenkulku-Uutiset-lehden vastaavana toimittajana.
Rita Joe
Joe syntyi Nova Scotiassa Josie ja Annie Bernardin tyttäreksi. Hän meni vuonna 1954 naimisiin Joe Frankin kanssa, synnytti kahdeksan ja adoptoi kaksi lasta.
Arvid Kaján
Kaján teki joulukuussa 1932 tiettävästi ensimmäisenä sanomalehtimiehenä esiintyneenä suomalaisena kaksi viikkoa kestäneen matkan Neuvostoliittoon käyden Pietarissa ja Moskovassa.
Rita Joe
Joe nimitettiin Queen’s Privy Council for Canadaan vuonna 1992, ja Order of Canadan jäsen hänestä tuli jo 1989.
Parkinsonin taudista pitkään kärsinyt Joe menehtyi 75 vuoden iässä maaliskuussa 2007.
RTÉ One
RTÉ One on Irlannin vanhin televisiokanava, joka on myös suosituin. RTÉ Onen omistaa Irlannin yleisradio Raidió Teilifís Éireann. Ensimmäinen lähetys RTÉ Onella esitettiin 31. joulukuuta 1961. Kanava näkyy kaikkialla Irlannissa, paitsi Pohjois-Irlannissa, jossa se näkyy vain lautasantennin kautta. Kanava esittää ohjelmaa 24 tuntia vuorokaudessa. Kanava esittää muun muassa seuraavia ohjelmia: Greyn anatomia, EastEnders ja Teho-osasto. Suurin osa ohjelmista on englanninkielisiä.
Karhuset
Karhuset on Nelvanan ja Agogo Median tuottama kanadalainen lasten piirrossarja, joka perustuu Stan ja Jan Berenstainin kirjoittamaan ja kuvittamaan lastenkirjasarjaan The Berenstain Bears. Sarjaa tehtiin kolmen tuotantokauden ja 40 jakson verran vuosina 2002-2003. Suomessa sarjaa on esitetty Yle TV2:lla, ensi kerran vuosina 2003-2004 ja esitettiin uusintana vuosina 2006-2007 ja 2013-2014.
Sarja keskittyy nelihenkisen karhuperhe Karhusten elämään. Perheeseen kuuluu puuseppänä työskentelevä isä Kaarle Karhunen sekä kotiäitinä toimiva Äiti Karhunen sekä heidän lapsensa Aaro ja Siiri. Sisarukset oppivat joka jaksossa monista hyödyllisistä asioista, kuten vanhusten auttamisesta, ongelmien selvittämisestä ja siitä, ettei voitto aina ole tärkeintä tai ettei ketään pidä tuomita ulkonäön perusteella.
Sarjan eräänlaisena edeltäjänä voidaan pitää Southern Star Productionsin ja DIC Entertainmentin tuottamaa australialais-amerikkalaista piirrossarjaa The Berenstain Bears vuodelta 1985. Tätä sarjaa on Suomessa julkaistu VHS:llä nimellä Berenstainin karhut 1-2.
Suomekielinen toteutus
Suomenkielisen jälkiäänityksen suomensi ja ohjasi Anne Nádasi. Tunnuslaulun esittäjinä olivat Katja Aakkula ja Anja Tyrväinen.
Karl Wolff
Karl Friedrich Otto Wolff, lempinimeltään Wölffchen, (13. toukokuuta 1900 Darmstadt, Saksa – 17. heinäkuuta 1984 Rosenheim, Saksa) oli saksalainen SS-kenraali, arvoltaan SS-Obergruppenführer. Wolff toimi vuosina 1933–1943 SS-komentaja Heinrich Himmlerin esikuntapäällikkönä.
Ura natsipuolueessa
Wolff syntyi Darmstadtissa Saksassa. Hän palveli ensimmäisessä maailmansodassa Saksan armeijassa ja vapautui sodan lopussa luutnanttina. Vuonna 1931 Wolff liittyi kansallissosialistiseen puolueeseen, ja seuraavana vuonna SS:ään. Hän nousi vuonna 1933 Reichsführer-SS Heinrich Himmlerin esikuntapäälliköksi. Wolff oli koko natsihallinnon ajan Saksan valtiopäivien jäsen.
Helmikuusta lokakuuhun 1943 hän oli SS:n ja poliisin ylipäällikkö Pohjois-Italiassa. Keväällä 1945 Wolff neuvotteli Yhdysvaltain Allen Dullesin kanssa länsiliittoutuneiden ja Saksan erillisrauhasta. Kyseinen aikomus oli nimeltään operaatio Crossword, joka tunnetaan myös nimellä operaatio Sunrise. Neuvostoliiton tiedustelu teki neuvottelut kuitenkin tyhjäksi. Operaatio vaikutti osaltaan Yhdysvaltain ja Neuvostoliiton välisen kylmän sodan alkamiseen.
Tuomio sotarikoksista
Holokaustia organisoineen Adolf Eichmannin kaappasi Israelin tiedustelupalvelu Etelä-Amerikassa. Hänet tuomittiin kuolemaan israelilaisessa tuomioistuimessa 1961. Karl Wolff antoi noihin aikoihin haastattelun laajalevikkiselle saksalaiselle viikkolehdelle, jolloin länsisaksalainen tuomioistuin kiinnitti hänen menneisyyteensä uudestaan huomiota. Seuranneessa oikeudenkäynnissä vuonna 1964 hän sai 15 vuoden tuomion juutalaisten murhaamisesta ja 300 000 juutalaisen lähettämisestä Treblinkan tuhoamisleiriin. Hänet kuitenkin vapautettiin heikon terveydentilan perusteella vuonna 1969.
Japaninnokkavarpunen
pienoiskuva|Eophona personata personata Japaninnokkavarpunen (Eophona personata) on Itä-Aasiassa tavattava peippoihin kuuluva varpuslintu. Laji on Ayaben ja Fukuchiyaman kaupunkien tunnuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Japaninnokkavarpunen on kooltaan noin 23 cm. Selästään ja vatsastaan japaninnokkavarpunen on ruskehtavan harmaa. Vatsan väri on siipien alla valkoinen. Lajin päälaki ja naaman höyhenet ovat väriltään mustat. Myös pyrstö ja siivet ovat mustat. Siivissä on valkoinen juova. Linnun nokka on suurikokoinen, tukevarakenteinen ja väriltään keltainen.
Levinneisyys ja elinympäristö
Japaninnokkavarpusta tavataan Japanissa, Siperiassa Ussuri-joen lähistöllä ja Kiinassa. Lajin elinympäristöä ovat vuoristometsien reunamaat sekä pensaikkoiset alueet. Laji oleskelee yleensä puiden latvoissa. Japaninnokkavarpunen on tavattu kerran Suomessa, 26. toukokuuta 2002 Haapajärvellä. Lintu oli kuitenkin erittäin todennäköisesti häkkikarkulainen.
Vítězslav Novák
thumb Vítězslav Augustín Rudolf Novák (5. joulukuuta 1870 Kamenice nad Lípou – 18. heinäkuuta 1949 Skuteč) oli tšekkiläinen säveltäjä ja musiikinopettaja. Hän opiskeli musiikkia Prahan konservatoriossa, jossa hän itse toimi opettajana vuosina 1909–1920. Novákin musiikki oli tyyliltään myöhäisromanttista. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa neljä oopperaa, kamarimusiikkia, kantaatti ja useita sävelrunoelmia. Novákia pidetään Josef Sukin ohella menestyneimpänä Antonín Dvořákin sävellysoppilaista.
Japaninnokkavarpunen
Levinneisyys ja elinympäristö
Japaninnokkavarpusen ravinto koostuu siemenistä, marjoista sekä hedelmistä. Lajin pesimäkausi on heinäkuussa.
Vítězslav Novák
Novák varttui Jindřichův Hradecissa ja lähti sitten opiskelemaan pianonsoittoa ja säveltämistä Prahan konservatorioon. Uransa alkuvaiheessa hän sai sävellyksiinsä innoitusta Määrin ja Slovakian kansanperinteestä ja luonnosta, esimerkkinä Sonata Eroica pianolle, op. 24 (1900) ja Slovakialainen sarja pienelle orkesterille op. 32 (1903). Hänen tuotteliaimpia vuosiaan olivat 1900-luvun kaksi ensimmäistä vuosikymmentä.
Novákin suurisuuntainen ”syyssinfonia” Podzimní symfonie (1931–1934) vaatii ison sinfoniaorkesterin lisäksi mies- ja naiskuoron. Toisen maailmansodan aikoihin syntyivät muun muassa orkesterisarja Jihočeská suita op. 64 ja sodan kärsimyksiä kuvaava sävelruno De profundis. Novákin tunnettuihin sävellyksiin kuuluvat myös urkusooloteos Svatováclavský triptych op. 70, jonka hän myöhemmin sovitti uruille ja orkesterille, sekä kaksi balettia, Signorina Gioventù ja Nikotina. Hän sävelsi myös kuoroteoksia ja yksinlauluja.
Novák nimitettiin 1909 Prahan konservatorion sävellyksen professoriksi. Hänen oppilaitaan olivat Eugen Suchoň, Ján Cikker, Ladislav Vycpálek, Alois Hába, Václav Trojan, Jaroslav Krombholc, Václav Štěpán, Ilja Hurník ja Vítězslava Kaprálová.
Vuonna 1945 Novák ja Josef Bohuslav Foerster olivat ensimmäiset Tšekkoslovakian kansantaiteilijoiksi nimetyt.
Jynkkä
Jynkkä on kaupunginosa Kuopiossa ja se sijaitsee 6–8 kilometriä kaupungin keskustasta etelään. Kaupunginosassa asui vuoden 2015 alussa noin 3 300 henkeä. Pientalovaltainen alue on 1980-luvulla rakennettu ja siellä järjestettiin asuntomessut vuonna 1980. Alue rajoittuu idänpuolella Kallaveteen. Kaupunginosan pohjoisrajan suurempia lampia ovat Leväsenlampi ja Kivilampi; etelärajalla sijaitsevat puolestaan Petosenlampi ja Pikku-Petonen. Lisäksi Jynkän alueella on muutama pienempi lampi. Jynkän palvelut koostuvat muun muassa apteekista, kirjastosta, eläinlääkäristä, parturi-kampaamosta, ravintolasta ja elintarvikekaupasta. Alueella sijaitsee myös kaksi peruskoulua: Jynkän koulu (alakoulu) ja Jynkänlahden koulu (yläkoulu). Kallaveden kirkko sijaitsee Jynkässä. Liikuntamahdollisuudet ovat hyvät. Alueella on laajat viheralueet ja monipuoliset ulkoilureitit, valaistu kuntohiihtolatu ja uimaranta sekä useita jääkiekkokaukaloita, jotka toimivat kesällä jalkapallo- ja yleisurheilukenttinä.
Alueelle on sijoittunut vain alle 300 työpaikkaa (1.1.2008).
Juha Saunala
Juha Saunala on säveltänyt mm. Sepi Kumpulaisen singlen Ole rohkea vaan jolla Kumpulainen nousi takaisin parrasvaloihin yli kymmenen vuoden hiljaiselon jälkeen. 2019 Saunala, Kumpulainen ja virolainen muusikko Jaan Pehk tekivät yhteisen Suomi-Viro-kiertueen. 2020 sama kolmikko juhlisti Sepi Kumpulaisen 50-v syntymäpäiviä konsertilla ja studiopäivällä Tartossa, josta julkaistiin myöhemmin 30.3.2021 Viiskymppiset Virossa EP. . Vuonna 2022 Juha Saunala pääsävelsi ja tuotti Sepi Kumpulaisen albumin Hyväntahtoinen lähettiläs, mukanaan internet-ilmiöksikin nousseet Rotsi & Jyrä.
Artistit & Yhtyeet
Saunala on soittanut eri kokoonpanoissa ja artistien kanssa kuten mm: Sepi Kumpulainen Duo, Sepi Kumpulainen Band, Ramy Essam (EGY), Jaan Pehk (EST), Kuusikoski, Thunderbaum, Kaisa Vala, Loretta Problem, The Sensational Mika Järvinen Band, Bon Jouni, The Slipovers, Trololo Boys, Made In Iron, Shangri-La Tigers, J.Peräläinen, Silas Frey, Liv Animal, Whoop!, Muun Muassa Juha Pekka Tapani Heikkinen, #JPTH, Jay B, Jussi Kananoja Band, Firevolt, Takametsien Travoltat, Geet, Nagel Bergström, Evelyn, Cirius, Something Beautiful, Lucy Frantic.
Diskografia
Albumit
Kokoelmat
Singlet
Musiikkivideot
Ernst Busch (näyttelijä)
Buschin tunnettuja lauluesityksiä ovat muun muassa Der heimliche Aufmarsch ja Die Moorsoldaten, jonka Jos-Agit on levyttänyt suomeksi nimellä Keskitysleirilaulu. Hän esitti katulaulajan roolin G. W. Pabstin Kolmen pennin oopperan filmatisoinnissa vuonna 1931.
May Allison
thumb|right|Allison vuonna 1921. May Allison (14. kesäkuuta 1890 – 27. maaliskuuta 1989) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Allison syntyi Rising Fawnissa, Georgiassa, ja teki Broadway-debyyttinsä vuonna 1914. Ensimmäisen elokuvaesiintymisensä hän suoritti Theda Baran tähdittämässä mykkäelokuvassa A Fool There Was (1915).
Allison jatkoi elokuvauraansa 1920-luvulla. Viimeiseksi elokuvaksi ennen vetäytymistä jäi Kuka hän oli? (The Telephone Girl, 1927). Näyttelijällä oli elämänsä aikana neljä avioliittoa, joista pisin kesti Carl Norton Osbornen kanssa yli 40 vuoden ajan tämän kuolemaan 4. toukokuuta 1982 saakka.
Vanhana Allison vietti suuren osan ajastaan huvilallaan Bermudan Tucker's Townissa. Hän oli myös Clevelandin orkesterin suojelija ja kuoli 98-vuotiaana Ohion Bratenahlissa.
Jaguaarimonninen
Jaguaarimonninen (Corydoras julii) on monnislajeihin kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö
Jaguaarimonninen on melko pieni monninen. Sen pituus on korkeintaan viisi senttiä aikuisena.