cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ruunaanjärvi
Maantietoa
Järven rantaviivan pituus on 45 kilometriä. Sen rannat ovat pääasiassa matalaa metsämaata, jota pienet suoalueet katkovat. Järven kaakkoispäässä jokien suistoissa on avosuota. Järvelle erottuu korkea mäki Ruunaanvaara, joka kohoaa 65 metriä järven vedenpintaa korkeammalle. Järvellä on yhden kiinteän asunnon lisäksi muutama vapaa-ajan asunto.
Suojelualue
Järven rantoja on liitetty Ruunaan suojelualueeseen, jossa voi rajoitetusti retkeillä. Suojelualueen eteläpuolella on tämän lisäksi Ruunaan retkeilyalue.
Vesistösuhteet
Vesistön valuma-alue saa pääosan vedestänsä Venäjän puolella olevista vesistöalueista, jotka laskevat Suomen puolelle Lieksanjokea pitki. Lieksanjoki työntyy Säynäsemän (165 ha) läpi ja laskee Ruunaanjärveen Mätäsjokea myöten. Järven kaakkoispäähän laskee kaksi jokea Suurijoki ja Särkkäjoki. Ne ovat pienten Suurjoen valuma-alueen (04.495) ja sitä hieman suuremman Särkkäjoen valuma-alueen (04.494) laskujokia. Pieni laskuoja on Muorinpuro. Järven luoteispää on nimeltään Oinasjärvi, joka laskee Polvijärveen (356 ha). Sen laskujoki on myös nimeltään Lieksanjoki. Järven pohjoispäästä on kaivettu uittokanava suoraan Lieksanjokeen.
Ruunaanjärven lähialueella on muutama yli hehtaarin kokoinen järvi tai lampi, joka laskee suoraan tai välillisesti järveen. Niistä huomattavimpia ovat Lietejärvi (34 ha) ja Muorinlampi (11 ha).
Kell Brook
Kell Brook (s. 3. toukokuuta 1986) on englantilainen välisarjan nyrkkeilijä. Urallaan Brook on voittanut IBF liiton maailmanmestaruuden välisarjassa.
Ammattinyrkkeilyura
Brook ryhtyi ammattinyrkkeilijäksi vuonna 2004. Uran ensimmäiset 10 vuotta Brook otteli tuntemattomia nyrkkeilijöitä vastaan saaden kehäkokemusta. Vuonna 2014 Brook kohosi IBF-liiton välisarjan mestariksi voittamalla Shawn Porterin enemmistöpäätöksellä kahden tuomarin saadessa Brookin ottelun voittajaksi ja yhden tuomarin nähdessä ottelun päättyneen tasan. Brook puolusti mestaruutta menestyksekkäästi Ionut Dan Ionia, Frankie Gavinia ja Kein Bizieriä vastaan kunnes hävisi Gennadi Golovkinille ottelun viidennessä erässä avustajan heitettyä pyyhkeen kehään luovuttamisen merkiksi. Uransa toisen tappion Brook kärsi Errol Spence nuoremmalle vuoden 2017 toukokuussa käydyssä kamppailussa. Ottelussa Brook sai pahan osuman vasempaan silmäänsä seitsemännessä erässä ja näki siitä eteenpäin kaiken kahtena. Brook hävisi ottelun 11. erässä tyrmäyksellä. Ottelun jälkeen tehdyssä lääkärintarkastuksessa todettiin Brookin vasemman silmäkuopan murtuneen.
Aiheesta muualla
ammattinyrkkeilyottelut boxrec.com tietokannassa
Reina Sofía (F84)
Reina Sofía (runkonumero F84) on Espanjan laivaston vuonna 1989 vesillelaskettu Santa María -luokan fregatti.
Valmistus
Alus tilattiin 19. kesäkuuta 1986 Bazánilta, missä köli laskettiin 12. joulukuuta 1987. Alus laskettiin vesille 19. heinäkuuta 1989 ja otettiin palvelukseen 18. lokakuuta 1990.
Palvelus
Alus on palveluksessa.
Suvasvesi
thumb|250px|Suvasvesi ja kraatterit. Suvasvesi on Vuoksen vesistöön kuuluva järvi entisessä Itä-Suomen läänissä Pohjois-Savon maakunnassa Kuopion ja Leppävirran alueella. Järvi on osa Iso-Kallaa. Suvasvesi koostuu kahdesta avoselästä: Kukkarinselästä pohjoisessa ja Haapaselästä etelässä. Näitä kahta selkää erottaa saariryhmä. Suvasvedellä on kokonaisuudessaan 688 saarta. Suvasveden alue on pinta-alaltaan 234 neliökilometriä. Kukkarinselkä on epätavallisen syvä Suomen mittakaavassa, sillä se on syvimmässä kohdassaan 89,6 metriä syvä. Suvasvesi on Päijänteen (95,3 m) ja Inarijärven (91,8 m) jälkeen Suomen kolmanneksi syvin järvi. Suvasvesi on myös Kallaveden reitin kauneudestaan kuulun itäisen laskuhaaran eli Heinäveden reitin alkupää. Se rajoittaa koillisesta Suomen suurinta saarta Soisaloa.
Vuonna 2001 Kukkarinselältä löydettiin meteoriittitörmäyksessä syntyviä pirstekartioita, mikä teki siitä Suomen kuudennen tunnetun törmäyskraatterin. Kraatteri, joka myös yleisimmin tunnetaan nimellä Suvasvesi North, sijaitsee keskellä Kukkarinselkää ja on noin 3,5 kilometriä halkaisijaltaan. Kraatterin ikä tunnetaan nykyisinkin huonosti: se on arviolta 240–780 miljoonaa vuotta. Haapaselkä muistuttaa pohjoista osaa ja sen on myös oletettu olevan törmäyskraatteri. Se tunnetaan myös nimellä Suvasvesi South -kraatteri. Se on samankokoinen kuin Kukkarinselän kraatteri, mutta sen ikää ei ole vielä määritetty. Se saattaa liittyä Suvasveden pohjoiseen kraatteriin, mikä tekisi Suvasveden rakenteesta erittäin harvinaisen kaksoistörmäyskraatterin.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Vuoksen vesistössä (vesistöaluetunnus 04) Haukiveden–Kallaveden alueen (04.2) Kallaveden alaosan alueella (04.27), jonka Suvasveden alueeseen (04.273) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 81,7 metriä mpy.
Hmongin kieli
Hmong eli miao on nimitys Kiinassa, Vietnamissa ja Laosissa asuvien hmongien ja miaojen puhumille miao-jao-kielikuntaan kuuluville kielille. Niitä puhuu äidinkielenään yhteensä noin 7,7 miljoonaa ihmistä. Ethnologue jakaa hmongin makrokielen 25 yksittäiseksi kieleksi, jotka ryhmittyvät kolmeksi alaryhmäksi.
Dorothy Brookshaw
Dorothy Elizabeth ”Dot” Brookshaw (20. joulukuuta 1912 – 3. syyskuuta 1962) oli kanadalainen yleisurheilija. Hän saavutti pronssimitalin 4 × 100 metrin viestijuoksussa vuoden 1936 kesäolympialaisissa Berliinissä yhdessä Mildred Dolsonin, Hilda Cameronin ja Aileen Meagherin kanssa.
Tyler Blackburn
thumb|Blackburn vuonna 2016 Tyler Jordon Blackburn (s. 12. lokakuuta 1986 Burbank, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Caleb Riversinä nuorten draamasarjassa Valehtelevat viettelijät. Hän oli aluksi sarjassa vierailijana, mutta kolmannella tuotantokaudella Caleb on jo vakiohahmo. Lisäksi hän esiintyi sarjan spin-offissa Ravenswoodissa. Blackburn näytteli myös Iania Päivien viemää -sarjassa.
Potter
Potter voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita ja henkilöitä:
Marcello-luokka
Marcello-luokka oli Italian kuninkaallisen laivaston yhdentoista sukellusveneen muodostama alusluokka, jonka alukset palvelivat toisessa maailmansodassa.
Suunnittelu
Aluksissa oli osittain kaksinkertainen runko ja sisäiset painolastisäiliöt.
Yonkers
Yonkers on noin kahdensadantuhannen asukkaan kaupunki Yhdysvalloissa, New Yorkin osavaltiossa, Hudson-joen varrella, New Yorkin kaupunkiin kuuluvan Bronxin alueen pohjoispuolella.
Talous
Yonkersissa toimii 18 000 yritystä. Siellä on kaksi golfkenttää ja 17 ostoskeskusta. New Yorkin pohjoinen metrorata, Metro North Commuter Railroad, ulottuu Yonkersiin. Kaupunkia palvelee myös 20 bussireittiä.
Väestö
Yonkers on osavaltion neljänneksi suurin kaupunki, ja sen väestöpohjaltaan monipuolisin: 31% asukkaista on syntynyt Yhdysvaltojen ulkopuolella, 46 prosentissa perheistä puhutaan muuta kuin englantia, ja koulujen oppilaat edustavat sataa eri kulttuuritaustaa.
Kaupungissa oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 195 975 asukasta. Vuoteen 2015 mennessä väestön arvioitiin lisääntyneen noin 200 000:een.
Euroopan konservatiivien ja reformistien puolue
Euroopan konservatiivit ja reformistit (, lyh. ECR) on vuonna 2009 perustettu eurooppalainen EU-kriittinen ja konservatiivinen puolue.
Euroopan konservatiivien ja reformistien ryhmä on puolueen parlamentaarinen ryhmä Euroopan parlamentissa.
Politiikka ja ideologia
Euroopan konservatiivit ja reformistit on konservatiivinen ja keskusta-oikeistolainen liike. Puolueen arvot on ilmaistu Reykjavikin julistuksessa. Puolue kertoo tukevansa yksilönvapautta, kansallista itsemäärämisoikeutta, parlamentaarista demokratiaa, yksityisomaisuuden suojaa, vapaata kauppaa, perhearvojen tukemista ja vallan hajauttamista.
Adrar (Algeria)
Adrar on kaupunki, kunta sekä Adrarin maakunnan ja piirikunnan keskus Algeriassa. Se sijaitsee Touatin keidasalueella 1540 kilometriä Algerista lounaaseen. Kunnassa on 64 800 asukasta (vuonna 2008).
Kaupunki on rakennettu punaisesta savesta sudanilaiseen tyyliin. Sen nähtävyyksiin kuuluu valtava Marttyyrien aukio riemukaarineen. Adrarin ympärillä on perinteiseen foggara-keinokastelujärjestelmään perustuvia palmulehtoja ja puutarhaviljelmiä. Väestö on kasvanut voimakkaasti öljy- ja kaasuteollisuuden ansiosta.
Adrarissa on useita hotelleja ja muita matkailupalveluja. Sen kautta kulkee Malin rajalle johtava N6-maantie. Lähistöllä sijaitsee Touat Cheikh Sidi Mohamed Belkebirin lentokenttä.
Kioa
Kioa on saari Fidžillä. Sitä asuttavat Tuvalulta vuosina 1947–1983 tulleet siirtolaiset.
Ensimmäiset tuvalulaiset saapuivat saarelle Vaitupun atollilta vuonna 1947, jolloin he ostivat saaren toisessa maailmansodassa tienatuilla armeijan päivärahoilla.
Tuvalun hallitus harkitsee myös muiden tuvalulaisten siirtämistä saarelle heidän merenpinnan nousun uhkaamasta kotimaastaan. Kioan asukkaat saivat Fidžin kansalaisuuden vuonna 2005.
Boksitogorsk
Boksitogorsk on kaupunki ja kunnallispiirin hallintokeskus Venäjän Leningradin alueen itäosissa Boksitogorskin piirissä. Kaupunki sijaitsee 206 kilometriä Pietarista itään pienen Pjardomljajoen varrella, joka Laatokkaan laskevan Säsjoen sivujoki. Asukkaita kaupungissa oli 16 593 (vuonna 2010, asukkaita koko kunnallispiirissä 53 469).
1500-luvulla seudulla sijaitsi Pjardomin pogosta. Nykyinen kaupunki on saanut alkunsa bauksiittiesiintymien yhteyteen vuonna 1929 syntyneestä Boksityn taajamasta. Vuonna 1935 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen nimellä Boksitorgorsk. Vuonna 1950 siitä tuli kaupunki ja vuonna 1952 samannimisen piirin keskus.
Lähellä sijaitsevien bauksiittiesiintymien mineraali jalostetaan Rusal-konserniin kuuluvassa alumiinitehtaassa kaupungin lounaisosissa. Kaupungissa on myös kemian tehdas, betonirakennetehdas ja elintarviketeollisuutta. Kaupungissa toimii kotiseutumuseo.
Boksitogorskiin johtaa sivuraide pohjoisesta Pietarin ja Vologdan välisen rautatien Bolšoi Dvorin asemalta, mutta sitä käytetään lähinnä tavaraliikenteeseen. Noin 11 kilometriä kaupungista pohjoiseen kulkee Uuden Laatokan ja Vologdan välinen maantie (A-114), jonne on kaksi erillistä tieyhteyttä Boksitogorskista.
William Adam
William Adam  voi viitata seuraaviin:
GP3 Unkarin Grand Prix 2015
Lauantain kilpailun voittoon ajoi paalupaikalta startannut Trident -tallin kuljettaja Luca Ghiotto. Sunnuntain kilpailun voitti Arden International -tallin Kevin Ceccon.
Tanskan kuninkaalliset ilmavoimat
Tanskan kuninkaalliset ilmavoimat  on Tanskan puolustusvoimien puolustushaara, joka vastaa Tanskan ilmapuolustuksesta sekä osallistuu Tanskan etujen turvaamiseen kansainvälisissä operaatioissa. Tanskan ilmavoimat perustettiin 27. toukokuuta 1950 annetulla lailla itsenäisenä puolustushaarana.
Kalusto
Tanskan ilmavoimilla on 48 kappaletta General Dynamics F-16 Fighting Falcon -hävittäjiä. Vuonna 2002 Tanska alkoi rahoittaa Lockheed Martin F-35 Lightning II kehitystä aikoen ostaa jopa 48 lentokonetta.
Tanska on luovuttanut EH101-kopterinsa Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimille kesäkuussa 2007 sen tarvitessa uutta kalustoa ilmeisesti korvaamaan Irakin ja Afganistanin sodan tappiota.
thumb|Tanskan ilmavoimien F-16 Puolassa vuonna 2005. Vuonna 2004 kolme Lockheed C-130 Hercules korvattiin uudemmilla Hercules-koneilla. Aie ostaa Boeingin C-17 Globemaster III -koneita on solmittu vuonna 2006.
Organisaatio
Ilmavoimat on jaettu tehtävien mukaan kolmeen osaan: Aalborgiin sijoitettuun kuljetuslennostoon, Karupiin sijoitettuun helikopterilennostoon ja Skrydstrupiin sijoitettuun hävittäjälennostoon. Lisäksi on Yhdysvalloissa Luken lentotukikohdassa toimiva F-35 koulutukseen keskittyvä osasto, jolla on käytössään kuusi Tanskan ilmavoimien F-35A -hävittäjää. Kuhunkin lentotukikohtaan sisältyy kaluston käyttöön ja suojaamiseen tarvittava kalusto henkilöstöineen. Näitä ovat muun muassa huoltohenkilöstö, operaatioiden suunnitteluhenkilöstö ja kentän huolto- ja suojaushenkilöstö.
Aalborgiin on sijoitettu 721. laivue, johon on sijoitettu neljä C-130J-30 Hercules ja neljä Bombardier CL-604 Challenger -kuljetuskonetta. Kumpikin konetyyppi muodostaa oman lentueensa. Herculeksilla toteutetaan taktiset kuljetustehtävät kuten Tanskan joukkojen tukeminen kansainvälisissä tehtävissä. Lisäksi niillä huolletaan Grönlantiin sijoitettuja puolustusvoimien osastoja. Challengerit ovat henkilöstökuljetuksiin ja merivalvontaan. Elokuusta 2021 alkaen yksi koneista on sijoitettuna Kangerlussuaqiin kalastuksenvalvontaan, merivalvontaan sekä etsintä- ja pelastustehtäviin.
Karupiin on sijoitettu 722., 723. ja 724. laivueet sekä helikopterilentokoulu. 14 AgustaWestland EH-101 Merlin kuljetushelikopteria ja kolme SAR varustettua EH-101 helikopteria on sijoitettu 722. laivueeseen etsintä- ja pelastustehtäviin Tanskan aluevesillä sekä taktisiin kuljetustehtäviin. Laivueen helikoptereita on sijoitettuna myös ATW Alborgin ja FW Skrydstrupin sekä Roskilden pelastusasemille. Myrskyvaroituksen aikana neljäs helikopteri voidaan sijoittaa Bornholmille. Yhdeksän Sikorsky MH-60R Seahawkia on sijoitettu 723. laivueeseen etsintä- ja pelastustehtäviin, kalastuksenvalvontaan ja kuljetustehtäviin. Helikoptereista osa on normaalisti sijoitettuna Färsaarten ja Grönlannin lähistöllä päivystäville vartioaluksille tai laivaston fregateille. Eurocopter AS550 Fenecit on sijoitettu 724. laivueeseen tiedustelu- ja kuljetustehtäviin. Kalusto on usein mukana poliisin johtamissa etsintä- ja pelastustehtävissä sekä poliisin ja maavoimien erikoisjoukkojen tukena. Helikopterilentokoulun kalustona on SAAB T-17 Supporter alkeiskoulukoneet, joita ilmavoimilla on eri tehtävissä kaikkiaan 27 kappaletta.
Arizonaan Luken lentotukikohtaan luovutettiin 7. huhtikuuta 2021 Tanskan ilmavoimien ensimmäinen F-35A (s/n L-001). Kuusi Tanskan ilmavoimien hävittäjää kuuluvat 308. hävittäjälaivueeseen, jonka muodostavat Yhdysvaltain, Alankomaiden ja Tanskan ilmavoimien F-35 koneet. Koneilla aloitetaan alkuvuodesta 2023 ensimmäisen Tanskan ilmavoimien hävittäjälentäjäkurssin koulutus.
Historia
Heinäkuussa vuonna 1910 Tanskan Sota- ja meriministeriö maksaa 2000 kruunua kapteeni T. Grutin samana vuonna perustamalle Aeronautisk Selbsskabille muutamien lentokoneenohjaajien kouluttamiseksi maa- ja merivoimille. Koulutukseen käytettiin Bergin ja Stormin seuraavana vuonna kehittämää yksipaikkaista ja T. Grutin omistamaa B&S -konetta ja Robert Svendsenin itse valmistamaa Henri Fahrman -konetta. Grut lahjoitti koneensa kesällä 1912 sotaministeriölle ja Svendsenin kone oli luovutettu merivoimille jo 12. maaliskuuta, jolloin se sai lempinimen Glunten.
Merivoimien lento-osasto Marinens Flyvevæsen
Tanskan ilma-aseen historia alkaa epävirallisesti 14. joulukuuta 1911, jolloin ensimmäinen laivaston upseeri aloitti lentokoulutuksensa. Merivoimien ilmavoimien virallinen perustamispäivä on 1. helmikuuta 1913, kun Ulrich Birch nimettiin merivoimien lentokouluttajaksi koneenaan Maurice Fahrman -lentokone nimeltään Örnen. Lentotoiminta kuului aluksi sukellusvene- ja lentoveneosaston alaisuuteen. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen merivoimat osti Ranskasta Donnet-Leveque -lentoveneet Maagenin ja Ternenin, jotka aseistettiin yhdellä 8 millimetrin konekiväärillä ja neljällä yhdeksän kilon pommilla. Itsenäiseksi aselajiksi merivoimien ilmavoimat muuttui 15. syyskuuta 1923.
Maavoimien lentojoukot Hærens Flyvertropper
2. kesäkuuta 1912 annetussa Sotaministeriön kirjelmässä määrättiin perustettavaksi maavoimien lentokoulu. . Yliluutnantti Ussing sai syyskuussa 1913 ensimmäisen virallisen lentolupakirjan. Lentokoulutuksessa siirryttiin jo varhain Fahrman-koneisiin. Maa- ja merivoimilla oli syyskuussa 1914 yhteensä seitsemän lentokonetta. Ensimmäisen maailmansodan aikana yritettiin Fahrman ja tanskalaisvalmisteisia N&W -koneita aseistaa tuloksetta. Sotaminiseriö teki 1919 lukuisten onnettomuuksien seurauksena selvityksen, joka johti lentokieltoon lukuun ottamatta muutamia koulukoneita. Vuonna 1922 annettiin laki maavoimien lentojoukoista ja sen toiminta alkoi 1. helmikuuta
Toinen maailmansota
Tanskan miehitys vuonna 1940 johti kaiken kansallisen sotilaallisen lentotoiminnan lakkaamiseen Tanskassa kevääseen 1945 asti. Luftwaffella oli merkittäviä tukikohtia Tanskan alueella.
Sodan jälkeen ja Natoon liittyminen
Toisen maailmansodan jälkeen Tanska sai 41 Supermarine Spitfirea, joita operoivat Hærens Flyvertropper eli maavoimat ja Marinens Flyvevæsen eli merivoimat. Maavoimien ja merivoimien ilma-aselajit yhdistyivät 1. lokakuuta 1950 ilmavoimiksi. Spitfire oli käytössä vuoteen 1956. Tilanne on ollut samankaltainen kuin Suomessa, jossa operoitiin Bf 109:llä 1950-luvun puoliväliin ja sen jälkeen aseistamattomilla Valmet Vihureilla. 1960- ja 1970-luvulla Tanska oli Naton heikoimpia lenkkejä muun muassa varustelun suhteen. Yhdysvallat luovutti sille Lockheed F-104 Starfightereita, North American F-100 Super Sabreja (D-muunnos) ja muita konetyyppejä. F-104-hankinnoissa liikkui rahakin, koska kuningashuoneen lahjuksistakin on ollut puhetta. Tammikuussa 1980 Tanska otti käyttöön General Dynamics F-16 Fighting Falcon kaluston.
Tanskan ilmavoimat osallistui 1999 Jugoslavian hajoamissotiin liittyvään Natojohtoiseen pommitusoperaatioon. Kuusi F-16 konetta siirrettiin 1. lokakuuta 2002 operaatio Enduring Freedomiin liittyen Manasin lentotukikohtaan Kirgisiaan, missä ne liitettiin Alankomaiden ja Norjan lähettämiin koneisiin muodostettaessa European Expeditionary Air Wing (EEAW). Tukikohdasta tanskalaiset tekivät kaikkiaan 743 lentosuoritetta Afganistaniin. Kuusi hävittäjää siirrettiin alkuvuodesta 2011 Sigonellan lentotukikohtaan Sisiliaan, missä ne osallistuivat Libyan vastaisiin toimiin Naton operaatio Unified Protectorissa. Ne tekivät kaikkiaan yli 600 lentosuoritetta, joissa pudottivat yli 920 pommia esikunta- ja johtokeskuksiin, SCUD-asemiin ja erilaisiin tykistökohteisiin.
Lokakuusta 2014 lokakuuhun 2015 seitsemän hävittäjää oli Kuwaitissa Ahmad al-Jaberin lentotukikohdassa, missä ne osallistuivat ISISin vastaiseen taisteluun operaatio Inherent Resolvessa. Koneet tekivät kaikkiaan 547 lentotehtävää ja pudottivat 503 pommia. Kesäkuussa 2016 seitsemän hävittäjää siirrettiin Turkkiin Incirlikin lentotukikohtaan ISISin vastaisiin sotatoimiin. Ne tekivät kaikkiaan 276 taistelulentoa, joissa pudotettiin 384 pommia.
Vuodesta 2004 alkaen Tanskan ilmavoimien hävittäjät ovat osallistuneet yhdeksän kertaa Baltian ilmavalvontaan Liettuan Siaulian lentotukikohdassa. Kussakin operaatiossa on ollut neljä lentokonetta ja noin 50 henkeä. Lisäksi ilmavoimat on osallistunut Islannin ilmavalvontaan Keflavikin lentotukikohdassa. Näistä viimeisin elokuussa 2022. Vuonna 2018 ilmavoimat osallistui kumpaankin saman aikaisesti, jolloin sen lentokoneet valvoivat kaikkiaan viiden maan ilmatilaa.
Hurriganes
Hurriganes oli vuonna 1971 perustettu suomalainen rock-yhtye, joka oli toiminnassa vuosina 1971–1984, 1988 ja nimellä Remu & Hurriganes vuosina 1998–2018.
Yhtyeen perustajajäsenet olivat rumpali ja laulaja Henry ”Remu” Aaltonen, basisti Hugo Christer ”Cisse” Häkkinen ja kitaristi Ilkka ”Ile” Kallio. Kallion erottua yhtyeestä keväällä 1972 hänen tilalleen kitaristiksi liittyi Pekka ”Albert” Järvinen, ja näin muodostui yhtyeen toinen peruskokoonpano.
Vuodesta 1998 vuoteen 2018 yhtyeen solisti ja rumpali Remu Aaltonen esiintyi vaihtelevien kokoonpanojen kanssa nimellä Remu & Hurriganes. Tässä yhtyeessä ei Aaltosen lisäksi soittanut muita alkuperäisen ja tunnetun Hurriganesin jäseniä. Yhtye teki vuosina 2017–2018 Last Call -nimisen ja 15 keikkaa sisältävän kiertueen, jonka jälkeen se lopetti esiintymisensä. Viimeinen konsertti pidettiin Helsingin jäähallissa 20. tammikuuta 2018.
Alkuvaiheet (1971–1972)
thumb|Hurriganesin alkuperäiskunnossa oleva kiertuebussi. Hurriganes perustettiin vuonna 1971 Helsingin Pohjois-Haagassa, missä samankaltaista kitararockia soitti Jig-Saw-niminen yhtye. Pohjois-Amerikassa vaikuttaneesta Johnny and the Hurricanes -nimisestä yhtyeestä Remu Aaltonen keksi nimen omalle yhtyeelleen. Hurriganes harjoitteli Ohjaajantiellä sijaitsevassa autotallissa. Alkuperäisessä kokoonpanossa soittivat Remu Aaltonen (laulu, rummut), Ile Kallio (kitara) ja Cisse Häkkinen (basso, laulu). Ile Kallio jätti yhtyeen vuonna 1972 ja hänet korvasi Albert Järvinen.
Limerick
Limerick (iiriksi Luimneach) on Irlannin kolmanneksi suurin kaupunki. Se sijaitsee Limerickin kreivikunnassa, Munsterin provinssissa Länsi-Irlannissa. Limerickin asukasluku oli noin 94 192 vuonna 2016.
Hurriganes
Rock And Roll All Night Long (1973)
Hurriganesin ensimmäinen albumi Rock and Roll All Night Long ilmestyi vuonna 1973, ja sisälsi muun muassa kappaleet ”Say Mama” ja ”Keep on Knocking”. Albumin A-puoli äänitettiin konsertissa Klaukkalassa, kuten B-puolen ensimmäinen kappale, mutta loput on äänitetty studiossa. Albumin sisäkannen konserttikuvissa on yleisön joukossa Petri Tiili, myöhemmin Pelle Miljoonana tunnettu. Kyseinen albumi oli yhtyeen levy-yhtiön, Love Recordsin, ensimmäinen kultalevy.
Limerick
Historia
Limerickin perustivat viikingit Shannon-joen keskellä sijaitsevalle saarelle vuonna 922. Alueella oli mahdollisesti asutusta jo aiemmin. Normannit suunnittelivat kaupungin uudelleen 1100-luvulla, ja sinne rakennettiin suuri linna, King John's Castle. Kaupunkia piiritettiin 1600-luvulla kolmeen otteeseen, ensin Oliver Cromwellin Irlannin-sotaretken yhteydessä vuonna 1650 sekä kahdesti vilhelmiläissodan yhteydessä vuosina 1690 ja 1691.
Hurriganes
Roadrunner (1974)
thumb|left|250px|Albert Järvinen Yhtyeen kaupallinen huippuhetki oli Tukholmassa Marcus Music -studiolla äänitetty ja vuonna 1974 julkaistu Roadrunner, joka sisälsi yhtyeen tunnetuimman kappaleen ”Get On”, joka voitti kansainvälisen European Pop Jury -kilpailun. Myös kappaleet ”Roadrunner”, ”It Ain’t What You Do”, ”I Will Stay” sekä ”The Phone Rang” "Mister X" muodostuivat klassikoiksi. Roadrunneria voi pitää yhtenä merkittävimmistä suomalaisista rock-albumeista ja se oli Suomen myydyin kotimainen albumi vuosina 1974–85, kunnes Dingon Kerjäläisten valtakunta ylitti Roadrunnerin myyntimäärän. Myös albumin kansitaiteesta (tekijä Risto Vuorimies) on muodostunut klassikko: Se pääsi ainoana suomalaisena edustajana vuonna 1977 Hipgnosisin ja Roger Deanin teokseen Album Cover Album (Dragons World Book). Roadrunner-kannesta on Kari Korhonen piirtänyt Rokkikukot-nimisen ankkaversion Aku Ankka -albumin kanteen. Roadrunneria pidetään edelleen yhtenä suomalaisen rock-musiikin merkittävimmistä albumeista, ja albumi on Suomen kaikkien aikojen 7. myydyin Suomessa. Roadrunnerin kanteen valittiin Hurriganes-basisti Cisse Häkkisen omistama vaaleansininen Cadillac 62 Series Sedan vuosimallia 1954. Autossa istuvat Remu Aaltonen, Cisse Häkkinen ja Albert Järvinen. Vuonna 2007 Roadrunner julkaistiin SACDnä miksattuna 5.1 -formaattiin.
Crazy Days: Kallio palaa kitaristiksi (1975)
Järvinen erosi yhtyeestä kesällä 1975 ja Ile Kallio palasi kolmen vuoden tauon jälkeen. Roadrunnerin jälkeen yhtyeen suosio oli suurimmillaan ja vasta 1970-luvun loppupuolella Suomeen pesiytyneet uusi aalto- ja rockabilly-lajityypit onnistuivat kampeamaan Hurriganesin Suomen ykkösyhtyeen paikalta, vaikkakin Hurriganesin uran alkuvaiheessa myös Hullujussi hetkellisesti sai suosiota. Myös naapurimaassa Ruotsissa yhtye oli pitkälle 1980-luvulle asti suosittu esiintyjä, ja rikkoi useasti folkparkenien yleisöennätyksiä. Samana vuonna 1975 Hurriganes julkaisi albumin Crazy Days, joka saavutti timanttilevyn aseman nopeasti, mutta ei pidemmän päälle yltänyt Roadrunnerin myyntiin. Albumi sisälsi yhden suuren hitin, alun perin Jim & The Beatmakersin vuonna 1964 levyttämän kappaleen ”My Only One”, joka oli jo pitkään ollut Hurriganesin ohjelmistossa ja olikin sitten loppuun saakka Cissen laulama bravuuri.
Tsugu Way ja Hanger (1977–1978)
Love Recordsin omassa aivan uudessa studiossa äänitetyn Tsugu Wayn (1977) tekoa häiritsivät tekniset ongelmat, mutta sisältö oli tuttua Hurriganesia muutamine cover-kappaleineen, kuten The Beatles -yhtyeeltä lainattu ”Hold Me Tight”. Albumi julkaistiin Ruotsissa, Saksassa ja Hollannissa nimellä Use No Hooks. Kultakantaan albumi ylsi helposti, vaikka levymyynti lama-ajan Suomessa olikin laskusuunnassa.
Marraskuussa 1977 Hurriganesin ruotsalainen levy-yhtiö Sonet järjesti yhtyeelle pienen kiertueen Lontooseen. Seuraavalle kesälle sovittiin 30 keikkaa Eurooppaan Status Quon lämmittelijäksi. Lontoon valloitus kuitenkin epäonnistui ja Status Quo lämmittelykeikat peruttiin, kun Remu ja Cisse lähtivät takaisin Suomeen kesken kiertueen. Syynä oli ilmeisesti se, että yhtye oli Englannissa tuntematon ja järjestelyt sekä vastaanotto olivat sen mukaiset. He eivät esimerkiksi olleet pääesiintyjiä tärkeimmissä konserteissaan.
Tällä erää Kallion viimeiseksi Hurriganes-albumiksi jäi seuraava Hanger (1978), jossa oli Aaltosen, Häkkisen ja Kallion lisävahvistuksena rummuissa Beaver Aitto-oja, koskettimissa Pedro Hietanen sekä taustalaulussa ja kitarassa Jim Pembroke taiteilijanimellä Jim Kowalzskij. Aaltosen selkävaivat estivät soittamisen, ja lyhytaikaiseksi jäänyt viisihenkinen Hurriganes kävi kiertueella myös Ruotsin puolella, mutta vastaanotto oli hieman ristiriitainen. Konserteissa rumpalina oli Tomi Parkkonen.
Kallio vaihtuu toisen kerran Järviseen (1979–1981)
Epäonnistuneen Britannian valloitusyrityksen jälkeen vuonna 1977 Ile Kallio alkoi menettää mielenkiintoaan yhtyettä kohtaan ja lopulta Albert Järvinen korvasi Kallion alkuvuodesta 1979. Viimeinen Ilen soittama levytys oli Shorai Shorai -single, joka julkaistiin vasta Ilen yhtyeestä lähdön jälkeen.
Järvisen toinen kierros yhtyeen riveissä kesti kahden albumin Jailbird (1979) ja 10/80 (1980) ajan, joista jälkimmäinen oli suuri arvostelu- ja kaupallinen menestys sisältäen kappaleen ”Bourbon Street”. Albumi äänitettiin Tukholmassa ABBA-yhtyeen Polar-studioilla. Tuottajana toimi Pave Maijanen, joka tuli hyvin toimeen Albertin kanssa. Albumin aloituskappale, jo Albertin ja Remun Kalevala-yhtyeen ajoilta periytyvä ”Made in Sweden”, ja viimeinen kappale ”Just for You” ovat Hurriganesille epätavallisia instrumentaaleja.
Louhivuori kitaristiksi (1981–1983)
Järvinen erotettiin yhtyeestä syyskuussa 1981 ilmeisesti lähinnä alkoholiongelmien takia, ja häntä korvaamaan tuli studiomuusikkona mainetta saanut Janne Louhivuori. Hän soitti kahdella Hurriganes-albumilla, vuoden 1981 Fortissimo- ja seuraavana vuonna julkaistulla Rockin’-albumilla. Hurriganesin konserttisuosio oli tässäkin vaiheessa vielä suurta.
Kallion kolmas kierros (1983–1984)
Louhivuori jätti yhtyeen kesällä 1983 ja häntä paikkaamaan tuli Ile Kallio, joka soitti yhtyeen viimeisiksi jääneillä studiotallenteilla Seven Days, Seven Nights (1983) ja Hurrygames (1984), josta tehtiin myyntiin myös pitkä video.
Paluu ja hajoaminen (1988)
Yhtye vietti neljä vuotta hiljaiseloa yrittäen paluuta vuonna 1988, tällä kertaa kitarassa Albert Järvinen. Useissa kesän konserteissa Hurriganes olikin erittäin suosittu. Viimeisistä konserteista taltioitiin livealbumi Live at Metropol, kitaristina Janne Louhivuori. Yhtye hajosi heti, kun livealbumin tarvittava materiaali oli saatu kasaan.
Willem II Tilburg
Willem II Tilburg on jalkapalloseura Alankomaiden Tilburgista. Se pelaa kaudella 2022–2023 maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Eerste divisiessä.
Taisteluplaneetta Galactica (vuoden 2004 televisiosarja)
Taisteluplaneetta Galactica on Ronald D. Mooren luoma yhdysvaltalainen sci-fi-televisiosarja, jota esitettiin alun perin vuosina 2004–2009. Sarja kertoo Cylon-robottien tuhoaman ihmiskunnan viimeisten eloonjääneiden pakoretkestä avaruuden halki Taisteluplaneetta Galactica -avaruusaluksella ja heidän kamppailustaan löytää uusi koti tarujen myyttiseltä planeetalta nimeltä Maa. Sarja perustuu löyhästi vuosina 1978–1979 esitettyyn samannimiseen televisiosarjaan. Sarjan pääosissa nähdään muun muassa Edward James Olmos, Mary McDonnell, Katee Sackhoff, Jamie Bamber, James Callis, Grace Park ja Tricia Helfer. Taisteluplaneetta Galactica alkoi kaksiosaisena minisarjana vuonna 2003, ja varsinainen televisiosarja alkoi vuotta myöhemmin minisarjan toimiessa sen pilottijaksona. Televisiosarjaa esitettiin vuosina 2004–2009 yhteensä neljän tuotantokauden ja 73 jakson verran. Sarjan pohjalta on tehty lisäksi kaksi televisioelokuvaa, Razor vuonna 2007 ja The Plan vuonna 2009. Sarjan pohjalta on tehty myös spin-off-sarja Caprica, joka alkoi Yhdysvalloissa 22. tammikuuta 2010. Suomessa Taisteluplaneetta Galacticaa on esittänyt Nelonen.
Juoni
thumb|Sarjassa etsitään mystistä planeetta Maata.
Sarja alkaa kun ihmisen luomat robotit, jo kerran aiemmin kapinaan nousseet ja ihmiskuntaa vastaan sotineet cylonit palaavat tuhoamaan entiset isäntänsä. Minisarjan alussa cylonit hävittävät asutuksen ihmisten kotiplaneetoilta, Kobolin kahdestatoista siirtokunnasta tappaen samalla suuren osan ihmiskuntaa. Pieni joukko ihmisiä selviytyy maailmat tuhonneesta iskusta. Heidän joukossaan on vanhan, jo käytöstä poistumassa olleen Galactica-nimisen taisteluplaneetan miehistö. Aluksen komentaja William Adama (Edward James Olmos) ja yllättäen Siirtokuntien presidentiksi noussut opetusministeri Laura Roslin (Mary McDonnell) ottavat tehtäväkseen johtaa ihmiskunnan tuhoutuneista kodeistaan kohti uutta kotia, legendoissa esiintyvää kolmattatoista siirtokuntaa, planeetta Maata, jonka sijainnista heillä on vain vähäisiä vihjeitä. Galactican miehistön joukossa ovat muun muassa taistelulentäjät Kara "Starbuck" Thrace (Katee Sackhoff) ja Lee ”Apollo” Adama (Jamie Bamber), William Adaman vanha luotettu ystävä Saul Tigh (Michael Hogan) ja cylon-soluttautuja Sharon ”Boomer” Valerii (Grace Park). Matkassa mukana on myös nerokas mutta epäluotettava tiedemies Gaius Baltar (James Callis), joka tietämättään edesauttoi cylonien tuhoavaa iskua ja joka nyt näkee outoja näkyjä kanssaan yhteistyössä olleesta cylon Numero 6:sta (Tricia Helfer). Yhä cylonien jahtaamana ihmiskunnan viimeiset eloonjääneet aloittavat pakoretken avaruuden halki. Osa cyloneista on kuitenkin ehtinyt soluttautua Galacticalle, ja niiden tunnistamisesta tekee vaikeaa se, että ne näyttävät ihmisiltä. Ongelmia nousee paitsi cyloneista myös aluslaivaston sisäisistä jännitteistä kuten kapinoivasta vankialuksesta sekä veden ja ruoan puutteesta.
Minisarja
thumb|Cylon Centurion -robotti Taisteluplaneetta Galactica on Ronald D. Mooren käsikirjoittama ja Michael Rymerin ohjaama kaksiosainen minisarja, joka esitettiin Yhdysvalloissa ensi kertaa vuonna 2003. Se toimii myös pilottijaksona samannimiselle sarjalle, joka alkoi vuotta myöhemmin. Se esitettiin alun perin yhdysvaltalaisella Sci Fi Channelilla 8. joulukuuta–9. joulukuuta 2003. Sarjan ensimmäinen osa keräsi 3,9 miljoonaa katsojaa ja toinen osa 4,5 miljoonaa katsojaa, ja siitä tuli yksi Sci Fi Channelin kaikkien aikojen katsotuimmista ohjelmista. Minisarja sai muun muassa kolme Emmy-ehdokkuutta. Minisarja aloittaa Taisteluplaneetta Galactican tarinan kun ihmisen luomat robotit, jo kerran kapinaan nousseet cylonit palaavat tuhoamaan entiset isäntänsä ja tuhoavat ihmisten kotiplaneetat. Pieni joukko selviytyjiä, heidän joukossaan Taisteluplaneetta Galactica -aluksen miehistö, aloittavat pakomatkan halki avaruuden tarkoituksenaan eksyttää cylonit ja löytää uusi koti taruissa kerrotulla planeetalla nimeltä Maa.
Televisiosarja
Taisteluplaneetta Galactica on samannimisen minisarjan jatkoksi tehty televisiosarja. Se alkoi vuonna 2004 ja päättyi vuonna 2009. Sitä tehtiin yhteensä neljän tuotantokauden verran. Vaikka vuoden 2003 minisarja, joka toimii varsinaisen sarjan pilottina, keräsi vahvat katsojaluvut, ei sen pohjalta tehtävän sarjan jatkuminen ollut vielä varmistunut. Muutaman kuukauden sarjan kehittäjien Ronald Mooren ja David Eickin ja Sci Fi Channelin käymien neuvottelujen jälkeen brittiläinen British Sky Broadcasting -yhtiö tarjoutui osittain maksamaan sarjan ensimmäisen kauden, mikä varmisti sarjan jatkon. Vastineeksi yhtiö halusi oikeuden näyttää sarjaa ensimmäisten joukossa. Minisarjassa mukana olleet näyttelijät palasivat kaikki päärooleihin, ja sarjan ensimmäistä kautta kuvattiin Kanadan Vancouverissa yhteensä 13 jakson verran. Sarja alkoi Yhdistyneessä kuningaskunnassa 18. lokakuuta 2004 ja noin kolmea kuukautta myöhemmin 14. tammikuuta 2005 Yhdysvalloissa. Taisteluplaneetta Galactica päättyi neljän tuotantokauden jälkeen 20. maaliskuuta 2009 erityispitkään finaalijaksoon.
Willem II Tilburg
Historia
Seura perustettiin 12. elokuuta 1896 nimellä Tilburgia. Nimi muutettiin 12. tammikuuta 1898 Willem II:ksi kuningas Vilhelm II:n (1840–1849) mukaan. Vuonna 1830 Belgian vallankumouksen Vilhelm toimi armeijan komentajana ja piti päämajaansa Tilburgissa. Vuonna 2004 seuran viralliseen nimeen liitettiin kaupungin nimi.
Taisteluplaneetta Galactica (vuoden 2004 televisiosarja)
Webisodit
Taisteluplaneetta Galacticaan on tehty yhteensä 27 webisodia. Ensimmäinen webisodisarja, kymmenosainen The Resistance tehtiin vuonna 2006. Sen käsikirjoittivat Ronald D. Moore, Bradley Thompson ja David Weddle, ja sen ohjasi Wayne Rose. Sarjan pääosissa näyttelevät muun muassa Aaron Douglas, Michael Hogan ja Nicki Clyne. Vuonna 2007 tehdyt Razor Flashback -webisodit käsikirjoitti Michael Taylor, ja ne ohjasivat Wayne Rose ja Felix Alcala. Seitsemänosaisen sarjan pääosassa nähdään Nico Cortez nuorena William "Bill" Adamana. Kymmenenosainen The Face of the Enemy -webisodisarja tehtiin vuonna 2008. Sen käsikirjoittivat Jane Espenson ja Seamus Kevin Fahey, ja sen ohjasi Wayne Rose. Sarjan pääosissa näyttelevät Alessandro Juliani ja Grace Park.
Willem II Tilburg
Historia
Willem II on voittanut kolme kertaa Alankomaiden mestaruuden ja neljä kertaa Alankomaiden cupin. Se pelaa kotiottelunsa 31. toukokuuta 1995 käyttöönotetulla 14 700 -paikkaisella Willem II Stadionilla. Kaudella 2004–2005 joukkueen kotiotteluiden katsojakeskiarvo oli 12 500.
Taisteluplaneetta Galactica (vuoden 2004 televisiosarja)
Razor
Battlestar Galactica: Razor on ensimmäinen Taisteluplaneetta Galactican pohjalta tehty televisioelokuva vuodelta 2007. Sen kehitti Ronald D. Moore, käsikirjoitti Michael Taylor ja ohjasi Félix Enríquez Alcalá. Sen pääosissa ovat sarjan varsinaisten näyttelijöiden lisäksi muun muassa Michelle Forbes ja Stephanie Jacobsen. Se kertoo takautumien kautta Taisteluplaneetta Galactican tarinan toisen cylonien iskusta selviytyneen taisteluplaneetan Pegasuksen näkökulmasta.
The Plan
Battlestar Galactica: The Plan on toinen Taisteluplaneetta Galactican pohjalta tehty televisioelokuva. Sen on käsikirjoittanut Jane Espenson ja ohjannut sarjassa William Adamaa näytellyt Edward James Olmos. Sen pääosissa nähdään sarjasta tuttuja näyttelijöitä kuten Olmos itse, Tricia Helfer ja Grace Park. Televisioelokuva kuvattiin Kanadan Vancouverissa. Se sijoittuu aikaan hieman jälkeen cylonien ihmiskunnan tuhoavan iskun ja kertoo cylonien suunnitelmasta eloonjääneiden ihmisten varalle. The Plan on määrä esittää Yhdysvalloissa marraskuussa 2009.
Caprica
Taisteluplaneetta Galactican pohjalta tehty spin-off-sarja Caprica julkaistiin DVD:llä ja digitaalisena latauksena huhtikuussa 2009. Sarjaa esitettiin Yhdysvalloissa Syfy -kanavalla 22. tammikuuta 2010.
Tarina sijoittuu Caprica-nimiselle planeetalle 58 vuotta ennen ihmiskunnan tuhoa ja Taisteluplaneetta Galactican tapahtumia. Sarja keskittyy kuvaamaan Adaman ja Greystonen perheitä ja kertoo kuinka ihmiskunta ensi kertaa loi cylonit. Sen pääosissa näyttelevät muun muassa Eric Stoltz, Esai Morales, Paula Malcomson ja Polly Walker.
Kirsti Rossin murha
Kirsti Rossin murha oli Pieksämäen kauppalassa sunnuntaina 3. heinäkuuta 1938 tapahtunut henkirikos jonka uhriksi joutui työmies T. Rossin 9-vuotias tytär Maila Kirsti Kaarin Rossi.
Taisteluplaneetta Galactica (vuoden 2004 televisiosarja)
Arvostelut
Taisteluplaneetta Galacticaa on kehuttu esimerkiksi sen feministisiksi nähdyistä piirteistä. Sen useita naishahmoja, kuten Kara Thracea ja Laura Roslinia, on pidetty vahvoina ja moniulotteisina henkilöhahmoina, ja sarjan maailmaa, jossa molemmat sukupuolet kuvataan tasa-arvoisina, on myös kehuttu. Taisteluplaneetta Galactican on sanottu laajentaneen naishahmojen roolia sci-fi-sarjoissa. Seattle Post-Intelligencer -lehden Melanie McFarland on kutsunut Thracen hahmoa ”feministiseksi televisioikoniksi”.
Kirsti Rossin murha
Kirsti Rossi oli saanut vanhemmiltaan luvan lähteä tapaamaan sisartaan joka oli työssä paikkakunnalla vierailunäytöntöjä pitäneessä Suomen Tivolissa. Hän ei palannut kotiin ja 6. heinäkuuta kello 21 aikaan leskiemäntä Maria Pöntinen löysi Kirsti Rossin ruumiin kauppalan alueella sijainneesta metsiköstä noin 300 metrin päässä rautatiestä.
Henrik III (Ranska)
Henrik III (19. syyskuuta 1551 – 2. elokuuta 1589) oli Ranskan kuningas vuosina 1574–1589. Hän oli kuningas Henrik II:n ja Katariina de’ Medicin neljäs poika. Hänet valittiin Puolan kuninkaaksi vuonna 1573, mutta kun hänen veljensä Kaarle IX pian sen jälkeen kuoli, hän palasi Ranskaan ja hänet kruunattiin sen kuninkaaksi.
Taisteluplaneetta Galactica (vuoden 2004 televisiosarja)
Palkinnot
Taisteluplaneetta Galactica on voittanut useita palkintoja ja ollut useita kertoja palkintoehdokkaana. Se voitti esimerkiksi Peabody Awardin vuonna 2006. Se on saanut useita Hugo-palkintoehdokkuuksia ja voittanut kerran vuonna 2005. Taisteluplaneetta Galactica on saanut myös Creative Arts Primetime Emmy -ehdokkuuksia muun muassa erikoisefektien suunnittelusta, ja sarjan näyttelijät ovat saaneet Saturn-palkintoehdokkuuksia ja voittaneet joitakin kertoja.
Kirsti Rossin murha
Poliisi pidätti tekoon syylliseksi epäiltynä Karttulasta kotoisin olleen sekatyömies Onni Edvin Aukustinpoika Koiviston (s. 1910). Kuulustelussa Koivisto tunnusti tehneensä väkivaltaa tytölle ja sitten kuristaneensa häntä ja lopuksi lyöneensä kuolettavasti tyttöä päähän maasta löytämällään juurikaskartulla.
Henrik III (Ranska)
Henrik III:n päätavoite oli aluksi johtaa hugenotteja vastaan käytyjä Ranskan uskonsotia, mutta olosuhteiden myötä hän siirtyi lopulta protestanttien puolelle. Jo ennen kuningaskauttaan hän oli avustanut äitiään tämän järjestämässä hugenottien joukkomurhassa, pärttylinyön verilöylyssä. Vuonna 1576 Henrik III kuitenkin antoi asetuksen, joka soi jonkin verran myönnytyksiä hugenoteille. Tämä sai katoliset aateliset muodostamaan Katolisen liigan Henrik III:n myönnytyspolitiikkaa vastaan, ja se saikin kuninkaan luopumaan luvatuista myönnytyksistä.
Taisteluplaneetta Galactica (vuoden 2004 televisiosarja)
Aiheesta muualla
Звёздный крейсер «Галактика»
Kirsti Rossin murha
Kirsti Rossin murha herätti suurta kiihtymystä Pieksämäellä. Kun Koivisto tuotiin keskiviikkona 28. heinäkuuta 1938 aamujunalla Mikkelin lääninvankilasta Pieksämäen ja Jäppilän välikäräjille Pieksämäelle oli asemalla häntä vastassa suuri väkijoukko joka uhkasi tappaa Koiviston ja yritti käydä käsiksi häneen mutta poliisit onnistuivat pitämään joukon loitolla. Myös oikeuden istuntopaikalle oli kokoontunut suuri väkijoukko. Kun väkijoukosta kuului huomautus että Amerikassa ei Koiviston tapainen roisto selviäisi hengissä edes oikeuspaikaltakaan lausui Koiviston kanssa samassa oikeudenistunnossa tuomittavaksi tuotu ja törkeistä varkauksista syytetty, lehdistön suurvarkaaksi kutsuma Eino Kärpänen tähän : "Ei myöskään Pohjanmaalla!". Syyttäjän vaatimuksesta juttu käsiteltiin suljetuin ovin ja koska uhrin ruumiinavauspöytäkirjaa ei ollut vielä tullut juttu lykättiin elokuun 17. päivänä pidettäville käräjille. Oikeudenkäynnin jälkeen Koivisto saatettiin uhkaavasti esiintyneen väkijoukon läpi poliisiautolle ja hänet kuljetettiin Pieksämäen poliisivartiokonttorille. Tännekin oli kertynyt väkeä ja kun Koivistoa kuljettanutta pollisiautoa autoilla seuranneet miehet yrittivät väkisin tunkeutua poliisivartiokonttoriin päästäkseen käsiksi Koivistoon poliisit joutuivat ampumaan varoituslaukauksia saadakseen miehet perääntymään.
Henrik III (Ranska)
Vuonna 1584 kuninkaan nuorin veli ja kruununperijä, Anjoun herttua François, kuoli. Frankkien ikivanhan ”perustuslain” Lex Salican mukaan uusi kruununperijä oli Ludvig IX:n jälkeläinen Henrik Navarralainen, joka oli protestantti. Katolinen liiga, johtajana Henri Guise, muodostettiin uudestaan, tällä kertaa tavoitteenaan estää Henrik Navarralaisen kuninkuus. Guise pakotti Henrik III:n hylkäämään Navarralaisen oikeuden kruunuun, ja syttyi niin sanottu kolmen Henrikin sota, jonka osapuolina olivat Henrik III, Henrik Navarralainen ja Henri Guise.
Kirsti Rossin murha
Elokuun 17. päivänä Koivisto tuotiin Pieksämäelle vahvan poliisivartion saattamana ja myös käräjäpaikalle oli komennettu ylimääräisiä poliiseja. Yleisöä kertyi kuitenkin tällä kertaa vähän eikä se esiintynyt uhkaavasti. Juttu jossa syyttäjä vaati Koivistolle kuolemantuomiota käsiteltiin edelleen suljetuin ovin ja koska ruumiinavauspöytäkirjaa ei ollut vieläkään tullut lykättiin käsittely 14. syyskuuta pidetyille välikäräjille. Kun Koivistoa oltiin viemässä pois käräjäpaikalta paikalla ollut yleisö otti hänestä runsaasti valokuvia ja esiintyi muuten rauhallisesti.
Hurriganes
Paluu ja hajoaminen (1988)
Basisti Cisse Häkkinen kuoli 26. joulukuuta 1990 Espoon Jorvissa, ja kitaristi Albert Järvinen vain kolme kuukautta myöhemmin 24. maaliskuuta 1991 Lontoossa. Cisse Häkkinen kuoli yleisesti ottaen liialliseen alkoholinkäyttöön.
Henrik III (Ranska)
Navarralainen voitti Henrik III:n taistelussa vuonna 1587. Guise piti Henrik III:a liian heikkona vastustamaan Navarralaista ja protestanttisuutta, ja lietsoi kapinan tätä vastaan. Guise antoi Henrik III:n paeta Pariisista tämän luvattua luopua vallasta. Pian sen jälkeen Henrik III murhautti Guisen, mikä vain lisäsi katolisten kapinamieltä. Henrik III liittoutui nyt Navarralaisen kanssa, ja yritti valloittaa Pariisin takaisin. Piirityksen aikana fanaattinen dominikaanimunkki Jacques Clément puukotti Henrik III:a, ja tämä kuoli seuraavana päivänä.
Henrik III oli viimeinen Valois-suvun kuningas. Häntä seurasi valtaistuimelle Henrik Navarralainen Henrik IV:nä.
William Adam (arkkitehti)
William Adam (1689 – 24. kesäkuuta 1748) oli skotlantilainen arkkitehti. Hän oli arkkitehtien Robert ja James Adamin isä.
William Adam oli presbyteeri ja whig, ja hän saavutti Skotlannissa nopeasti johtavan arkkitehdin aseman. Adam oli liikemies, jolla oli monia kiinnostuksen kohteita. Hän muun muassa hankki Edinburghista kiinteistön ja osti maalaiskartanon Kinrossissa, jonka nimesi uudelleen Blair Adamiksi. Vuonna 1728 Adam sai Clerk and Storekeeper of the Works in Scotland -viran ja vuonna 1730 nimityksen Mason to the Board of Ordnance in North Britain. Niiden myötä Adam sai useita kannattavia rakennusurakoita, muun muassa linnoitustöitä.
Arkkitehtina Adam ammensi monien Skotlannin ja Englannin arkkitehtien suunnitelmista ja loi niiden pohjalta oman eklektisen, eloisan ja omintakeisen tyylin. Hän sai paljon vaikutteita etenkin James Gibbsiltä ja John Vanbrughilta. William Adam tutustui myös mannermaan barokkiarkkitehtuuriin käydesään Alankomaissa. Adam kokosi julkaisua varten kokoelman mallipiirustuksia, jotka perustuivat hänen omiin sekä muiden skotlantilaisten arkkitehtien suunnitelmiin. Mallipiirustukset julkaistiin vasta hänen kuolemansa jälkeen vuonna 1811 nimellä Vitruvius Scoticus.
Hurriganes
Live In Stockholm (1996)
Vuonna 1996 ilmestyi Live in Stockholm 1977 -albumi, joka on tehty C-kasetille tallennetusta konserttiäänitteestä, jonka kitaristi Ile Kallio löysi tavaroidensa joukosta muuton yhteydessä nauhan oltua kateissa vuosia. Albumi on äänitetty Ruotsin läpimurtokonsertista Jarla Teaternissa vuonna 1977 ja myi nopeasti kultaa Suomessa. Samana iltana järjestettiin kaksi peräkkäistä konserttia: Kun ensimmäinen myytiin loppuun heti, päätettiin samalle illalle järjestää saman tien toinen.
William Adam (arkkitehti)
William Adamin huomattavimmat työt ovat Hopetoun House, Haddo House, Mavisbank House sekä Inverarayn linnan rakennustyö arkkitehti Roger Morrisin suunnitelmien pohjalta.
Kirsti Rossin murha
Syyskuun 14. päivä kihlakunnanoikeus tuomitsi Koiviston alaikäiseen tyttöön kohdistuneesta väkivallanteosta 10 vuodeksi kuritushuoneeseen ja rikoksen salaamiseksi tehdystä murhasta kuolemanrangaistukseen. Hänet passitettiin Kuopion lääninvankilaan.
Hurriganes
Remu & Hurriganes (1998–2018)
Remu Aaltonen otti uudelleen käyttöön Hurriganesin nimen 1998, nimen muuttuessa kuitenkin muotoon Remu & Hurriganes. jolloin yhtyeeseen otettiin kaksi uutta soittajaa. Vanhoja jäseniä (Ile Kallio, Janne Louhivuori) ei kokoonpanossa ollut. Uudet soittajat olivat basisti-laulaja Harri Merilahti, ja kitarassa hänen poikansa, Rocka Merilahti. Kokoonpano julkaisi vuonna 2001 30th Anniversary-albumin, joka sisälsi vanhoja hittejä 2000-luvun versioina sekä yhden uuden kappaleen. Kokoonpano vaihtui vuonna 2004, jolloin yhtyeeseen liittyi kitaristi Jukka Orma ja basisti Mikko Löytty. Vuonna 2006 kitaristi Jukka Orma vaihtui Nipa Niilolaan. Vuonna 2009 Hurriganesiin liittyi kitaristi Juho Pitkänen. Vuonna 2011 basistiksi vaihtui Hike Kärppä (Daltons-yhtye) ja Pitkänen jäi pois kokoonpanosta.
Hurriganesista on tehty elämäkerrallinen elokuva Ganes vuonna 2007. Elokuvan ohjasi J-P Siili. Remu Aaltonen oli mukana elokuvan teossa.
Keväällä 2013 kokoonpano laajentui viisimiehiseksi. Kokoonpanoon liittyivät toinen kitaristi Antti Rautajoki sekä toinen rumpali Arska Rautajoki. Samalla basisti Hike Kärpän korvasi Jaska Ylä-Rautio.
Hurriganes julkaisi marraskuussa 2016 albumin nimeltä Electric Play. Levyllä vierailivat yhtyeen entinen jäsen Ile Kallio ja Hanoi Rocksista tunnettu Michael Monroe.
Remu Aaltonen kuitenkin pyörsi päätöksensä yhtyeen lopettamisesta, ja Remu & Hurriganesin on määrä esiintyä ainakin kerran syksyllä 2018 Lallintalolla, Köyliössä.
Musiikki ja lavaesiintyminen
Hurriganes saavutti alusta alkaen mainetta hurjalla ja energisellä lavaesiintymisellä, jollaista ei ollut aikaisemmin Suomessa koettu. Yhtyeen musiikki oli suoraviivaista rock and rollia. Yhtyeen ohjelmistoon kuului useita omintakeisia versioita 1950- ja 1960-lukujen rock-klassikoista, kuten Little Richardin ”Slippin’ and Slidin” ja Bo Diddleyn ”Roadrunner”. Niin lavaesiintyminen, pukeutuminen kuin soittaminenkin tulivat täydellä voimalla ja innolla. Ulkomuodosta vastasi Remu Aaltonen, joka stailasi Cisse Häkkisen, ja loi hänelle 50-luvun rokkarin tyylin. Hurriganesin jäsenien suosimia vaatteita olivat muun muassa Beavers-merkkiset farkut ja farkkutakit, nahkatakit sekä -bootsit.
Kitaristi Ile Kallio on kertonut, että hänelle Hurriganes oli sekoitus rock and rollia ja hard rockia.
Vaikutus suomalaiseen rockmusiikkiin
Hurriganesia on pidetty ensimmäisenä suomalaisena rock-yhtyeenä, joka myös kaupallisesti menestyi ulkomailla. Monet myöhemmät suomalaiset rock-yhtyeet ovat nimenneet Hurriganesin yhdeksi esikuvakseen. Näihin kuuluu muun muassa Hanoi Rocks. Hanoi Rocksin kitaristi Andy McCoy on sanonut, että 1970- ja 1980-luvuilla on ollut vain kaksi oikeaa suomalaista rock-yhtyettä: Hurriganes ja Hanoi Rocks.