cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Radio Helsinki
Kaupunkitarinat Oy:n aika
Sanoma myi kanavan brändin Pro Radio Helsinki -liikkeelle, joka haki kanavalle uutta toimilupaa. Pro Radio Helsinki -liikkeessä olivat mukana mm. kanavan entinen omistaja Paula Salovaara, HIFK:n hallituksen puheenjohtaja Timo Everi ja yrittäjä Tomi Ruotimo, joka vetää kanavaa hallituksen puheenjohtajana. Valtioneuvosto myönsi 31. lokakuuta toimiluvan Kaupunkitarinat Oy:lle ja Pro Radio Helsinki -liikkeelle. Kaupunkitarinat Oy:n toimitusjohtajana toimi tammikuun 2014 loppuun saakka Ville Arponen. Yhtiö ilmoitti palkanneensa Hannu Niemisen vetämään radiota 31. tammikuuta 2014. Yhtiö ilmoitti 25. helmikuuta 2015 että toimitusjohtaja Hannu Nieminen on siirtynyt toisiin tehtäviin.
Kesäkuussa 2015 radion pääomistajana oli Tomi Ruotimo ja hänen omistamansa Houston Inc. -yhtiö. Muita omistajia olivat Paula Salovaara ja Sam Huber. Vuonna 2014 Radio Helsinki teki tappiota 730 000 euroa. Saadakseen rahaa velkoihin ja investointeihin kanavan omistajat käynnistivät kesäkuussa 2015 joukkorahoitushankkeen, jossa myytiin yhtiön osakkeita. Minimisijoituksena oli 150 euroa. Tavoitteena oli kerätä 150 000–250 000 euroa. Hankkeessa saatiin kerättyä 360 000 euroa, ja Kaupunkitarinat Oy:lle tuli yli 1 700 uutta omistajaa.
Muusikkojen liiton aika
Syyskuussa 2016 pääomistaja Ruotimo kertoi luopuvansa Radio Helsingistä joko myymällä tai lopettamalla sen toiminnan. Syyksi hän kertoi omien resurssiensa loppumisen. Vuonna 2015 Radio Helsingin taustayhtiön liikevaihto oli 810 000 euroa ja tappio 330 000 euroa. Marraskuussa 2016 Kaupunkitarinat Oy:n yhtiökokous hyväksyi Radio Helsingin liiketoiminnan myynnin Muusikkojen liiton omistamalle Livelaboratorio Oy:lle. Yhtiökokouksen jälkeen kanava nimitti sisältöjohtajakseen Maria Veitolan. Aiemmin Veitola toimi Radio Helsingin päätoimittajana vuoden 2016 huhtikuuhun saakka. Veitola siirtyi operatiivisesta toiminnasta taustayhtiön hallitukseen alkuvuonna 2022.
Elokuussa 2018 Radio Helsinki tiedotti hakeneensa Viestintävirastolta toimilupaa puolivaltakunnalliseen taajuuskokonaisuuteen. Tämä myönnettiin saman vuoden marraskuussa kymmenvuotiskaudeksi vuodesta 2020 alkaen. Toimilupa laajensi kanavan FM-taajuuden kuuluvuusalueen Tampereelle ja Ouluun. Syyskuussa 2021 kuuluvuusalue laajeni Turkuun. Huhtikuussa 2023 kuuluvuus laajeni Jyväskylään, Poriin, Kuopioon, Lahteen ja Joensuuhun.
Radio Helsingin juontajia
Monet Radio Helsingin juontajista ja ohjelmien tekijöistä ovat jo aiemmin tulleet tunnetuksi muista yhteyksistä, muun muassa muusikkoina. Alla on lueteltu joitakin tunnetuimpia
Aiheesta muualla
Radio Helsinki
Lowestoftin rautatieasema
Lowestoftin rautatieasema on rautatieasema Lowestoftin kaupungissa Suffolkissa, Englannissa. Se on East Suffolkin radan pääteasema ja toinen Wherry Linesin itäisistä pääteasemista. Sinne liikennöi Greater Anglia.
Asema avattiin 1. heinäkuuta 1847. Lowestoft Northin rautatieaseman avaamisen myötä asema sai uudeksi nimekseen Lowestoft Central 1. lokakuuta 1903. Lowestoft North suljettiin vuonna 1970, ja jossakin vaiheessa sen jälkeen aseman nimeksi tuli taas pelkkä Lowestoft. Asemaa käytti yli 450 000 matkustajaa kaudella 2017–2018.
pienoiskuva|vasen|Aseman laiturialue.
Nuntii Latini
Nuntii Latini oli Yle Radio 1:n latinankielinen viikkokatsaus. Nuntii latini -viikkokatsaus tunnetaan ympäri maailmaa, ja se oli maailman ainoa säännöllisesti toimitettu latinankielinen uutiskatsaus. Nuntii Latini kuultiin Ylen radiossa 1. syyskuuta 1989 – 14. kesäkuuta 2019.
Ohjelmaa toimittivat Jyväskylän yliopiston professori Tuomo Pekkanen ja Helsingin yliopiston dosentti Reijo Pitkäranta sekä Virpi Seppälä-Pekkanen. Myös Hannu Taanilalla oli ohjelman kehittämisessä ja uutisten ideoinnissa suuri rooli.
Latinankielisten uutisten toimittajat eivät keksi uusia sanoja, vaan poimivat latinan valmiista sanavarastosta käyttökelpoisia ilmaisuja, joilla voidaan kuvata nykypäivän tapahtumia. Näin voidaan muodostaa tarvittaessa uusia sanontoja ja sanaliittoja.
Ohjelman lakkauttamisen seurauksena ainakin Vatikaani aloitti kesäkuussa 2019 omat latinankieliset uutislähetykset.
California (albumi)
California on Mr. Bungle -yhtyeen vuonna 1999 julkaistu kolmas studioalbumi. Albumia pidetään yhtyeen "tasaisimpana", vaikka genrevaihdokset ovat yhtyeelle tyypillisesti läsnä. Musiikkilehdet kuten Maxim ja Rolling Stone ovat kuvanneet Californiaa ”elintärkeäksi”.
Taustaa
Albumi oli tarkoitus julkaista 8. kesäkuuta, mutta Warner Brothers päätti julkaista levyn vasta myöhemmin, ettei Red Hot Chili Peppersin lähes samannimisen Californication-albumin julkaisu samana päivänä vaikuttaisi oudolta. Päätöstä ei mitä luultavimmin tehty Red Hot Chili Peppersien laulusolistin Anthony Kiedisin koston pelossa, sillä pääasiassa tällä ja Mr. Bunglen laulusolistilla Mike Pattonilla on kehnot välit. Kiedis väitti vuonna 1990, että Patton imitoi häntä MTV:llä paljon näytetyssä ”Epic”-kappaleen musiikkivideossa.
Luettelo vuoden 2008 miehittämättömistä avaruuslennoista
Vuoden 2008 miehittämättömät avaruuslennot muodostivat tavanomaisen avaruustoimintavuoden – vuoden aikana laukaistiin 95 avaruusalusta ilman merkittäviä epäonnistumisia. Kaksi ilmoitettua epäonnistumista liittyivät molemmat uuteen kantorakettiin, toinen Iranin ja toinen Yhdysvaltojen. Vuosi oli Yhdysvaltain NASAn ja sen ensimmäisen Explorer-1-avaruusraketin 50-vuotisjuhlavuosi, joka ei kuitenkaan näkynyt Yhdysvaltain ulkopuolella. Vuoden jälkimmäisen osan Ranska oli EU:n puheenjohtajavaltio, jossa roolissa se pyrki esiintuomaan Ranskan avaruus- ja ilmailuteollisuutta ja haki sille EU:n rahoituksen kasvua.
Suomen avaruustoimintaan liittyivät Yhdysvaltain Trumpet-tiedustelusatelliitti ja Intian Chandrayaan-1-kuuluotain.
Epäonnistuneet laukaisut
2. elokuuta 2008 tapahtui vuoden ensimmäinen epäonnistunut laukaisuyritys, kun yhdysvaltalainen Falcon-1-raketti epäonnistui Trailblazer-, PreSat-, Nanosail D- ja Celestis 07-mikro- ja nanosatelliittien laukaisussa Omelek-saarelta, joka kuuluu Marshall-saariin.
14.3.2008 Proton-raketti vei yhdysvaltalaisen AMC-tietoliikennesatelliitin 28 000 km:n korkeuteen eli 8000 km alle GEO-radan (epätäydellinen laukaisu johtui ylimmän rakettivaiheen liian aikaisesta sammumisesta) - satelliitti nousee GEO-radalleen omalla propulsiojärjestelmällään, mutta sen käyttöikä jäänee lyhyemmäksi kuin alun perin on tavoiteltu.
Iranin elokuinen kantorakettilaukaisu on länsimaissa tutkittu epäonnistumiseksi. Se oli ilmeisesti koesatelliitin (maketti) laukaisukoe eikä yritys laukaista satelliitti, joten se ei suoranaisesti kuulu tähän luetteloon. Kantoraketin toinen rakettivaihe ei toiminut suunnitellusti.
Pete Peeters
Peter H. Peeters (s. 17. elokuuta 1957 Edmonton, Alberta, Kanada) on entinen jääkiekkomaalivahti, joka oli 1980-luvun värikkäimpiä pelaajapersoonia NHL:ssä. Hänen 1977–1991 kestäneen ammattilaisuransa seuroja olivat Philadelphia Flyers, Boston Bruins ja Washington Capitals.
Philadelphia Flyers varasi hänet sijalta 135 NHL:ään vuonna 1977. Siihen asti hän oli pelannut Medicine Hat Tigers -seurassa WCHL-liigassa. Peeters pelasi kaikkiaan 489 ottelua NHL:ssä; hänen saldokseen muodostui 246 voittoa, 155 tappiota ja 51 tasapeliä. Nollapelejä Pete Peeters pelasi 21 kappaletta ja päästettyjen maalien ottelukohtainen keskiarvo oli 3,08.
Luettelo vuoden 2008 miehittämättömistä avaruuslennoista
Aiottuja muttei toteutuneita laukaisuja
Kuten avaruusalalla aina on ollut, aikomuksia oli vuonna 2008 likimain sama määrä kuin tiettynä vuotena toteutettuja missioita. Tämä johtuu myöhästymisistä projekteissa. Osa johtuu länsimaiden tekemistä arvioista EU:n ja Yhdysvaltain ulkopuolisen avaruustoiminnan aikatauluista. Seuraavat avaruusalukset on joidenkin lähteiden mukaan aiottu laukaista vuonna 2008, mutta laukaisut tapahtuvat myöhemmin:
Aiheesta muualla
Космически полети през 2008
Kahelin
Kahelin on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Event Horizon Telescope
300px|thumb|[[Messier 87 -galaksin musta aukko Event Horizon Telescopen kuvaamana. ]] Event Horizon Telescope (EHT) on kansainvälinen hanke, jossa käyttämällä joukkoa radioteleskooppeja luodaan Maan kokoinen interferometri-teleskooppi. Teleskooppien yhdistämiseen käytetään Very Long Baseline Interferometry (VLBI) -tekniikkaa.
Hankkeen havaintokohteina ovat Maasta katsoen suurimman näköiset mustat aukot, Messier 87:n musta aukko ja Linnunradan Sagittarius A*.
10. huhtikuuta 2019 hanke julkaisi ensimmäisen kuvan mustasta aukosta. Kuva Messier 87:n mustasta aukosta on samalla ensimmäinen kuva mustasta aukosta kautta aikojen. Kuva on radioaalloilla tehdyistä havainnoista jälkikäteen koostettu kuvannos, ei valokuva.
Jussi Tupamäki
Jussi Tupamäki (s. 30. marraskuuta 1977 Pori) on Viron jääkiekkomaajoukkueen päävalmentaja. Hän on toiminut tehtävässä kaudesta 2014–2015 alkaen. Aikuisten maajoukkueen lisäksi Tupamäki on valmentanut myös alle 20-vuotiaiden ja alle 18-vuotiaiden maajoukkueita Virossa. Kaudella 2022–2023 hän toimi myös Naisten liigassa Team Kuortaneen apuvalmentajana ja alkukaudella italialaisen Sterzing/Vipiteno-joukkueen päävalmentajana kansainvälisessä Alps Hockey League -sarjassa. Kaudella 2022–2023 hän työskentelee päävalmentajana sarjassa pelaavassa EC Bregenzerwald -seurassa. Kaudella 2020–2021 hän työskenteli JyP:n apuvalmentajana.
Suomalaista jääkiekko-osaamista arvostetaan Virossa suuresti, ja Tupamäki on kouluttanut Virossa myös valmentajia. Tupamäki on tehnyt kehitystyötä virolaisen jääkiekkokulttuurin eteen, ja hän myös puhuu viron kieltä. Jo puolen vuoden Virossa olon jälkeen Tupamäki vastaili monien hämmästykseksi tiedotusvälineiden kysymyksiin sujuvalla virolla. Hän on todennut, että pitää viron kielitaitoa myös arvostuksen osoituksena, jolla hän näyttää ottavansa työnsä tosissaan.
Jerzy Gorgoń
Jerzy Paweł Gorgoń (s. 18. heinäkuuta 1949 Zabrze) on puolalainen jalkapalloilija ja olympiavoittaja. Gorgońin pelipaikka oli puolustaja. Hän voitti urallaan kaksi olympiamitalia, kultaa Münchenistä 1972 ja hopeaa Montrealista 1976. Gorgoń edusti puolaa myös kaksissa MM-kisoissa, vuosina 1974 ja 1978. Hän pelasi Puolan maajoukkueessa kaikkiaan 55 ottelua ja teki niissä kuusi maalia vuosina 1970–1978.
Fotbalová národní liga
Fotbalová národní liga on Tšekin jalkapalloilun toiseksi korkein sarjataso. Kaudella 2018–2019 sarjassa pelaa 16 joukkuetta. Sarjan päätteeksi kaksi parasta pääsevät suoraan korkeimmalle sarjatasolle Synot ligaan. Kaksi viimeistä putoaa sarjatasoa alemmas.
Soisalo (rahtialus)
S/s Soisalo oli Lehtoniemen telakalla Varkaudessa 14. kesäkuuta 1913 valmistunut rautainen rahtialus, jonka käyttövoimana oli höyrykone. Sen omistivat rakennusvaiheessa J. Junkkarinen 1/3, J. Peusa 2/3. Aluksen pituus oli 31, leveys 7, syväys 2,7 metriä, kantavuus 300 btn ja koneen teho 100 hevosvoimaa. Soisalon rekisteri- ja kotipaikaksi mainitaan 1921–1940 Viipuri ja 1941-1944 Helsinki. J. Junkkarinen (1870-1931) Leppävirralta toimi pitkään laivan päällikkönä. Huhtikuussa 1918 vapaussodan aikaan punaiset upottivat aluksen Turun satamassa Aurajokeen usean muun aluksen kanssa. Nosto- ja kunnostustoimien jälkeen se jatkoi rahdin kuljetusta. Se liikennöi Saimaan vesistöalueen ja Suomenlahden Viipurin satamien alueella, joskus Tukholmaankin saakka. Pääasiallinen kuljetettava tavara oli aluksi vilja. Myöhemmin se kuljetti myös muun muassa puutavaraa, halkoja, rautamalmia, kiveä, rautaa ja lannoitteita. Junkkarisen kuoltua laivan ostivat Tuoviset Muuruvedeltä. Alus matkasi sotakorvauksena Neuvostoliittoon 1945.
Paul Deschanel
Paul Eugène Louis Deschanel (13. helmikuuta 1855 Schaerbeek, Belgia – 28. huhtikuuta 1922 Pariisi) oli ranskalainen valtiomies, kirjailija ja Ranskan akatemian jäsen, joka toimi Ranskan kolmannen tasavallan presidenttinä 18. helmikuuta – 21. syyskuuta 1920.
Deschanel syntyi professori Émile Deschanelin (1819–1904) pojaksi Schaerbeekissä Belgiassa, jossa hänen isänsä asui maanpaossa sen vuoksi, että vastusti keisari Napoleon III:n hallitusta. Deschanel opiskeli oikeustiedettä. Hänen ensimmäinen työpaikkansa oli sisäministeri Deshayes de Marcèren sihteerinä vuonna 1876. Lokakuussa 1885 Deschanel valittiin edustajaksi Eure-et-Loir’sta Ranskan parlamenttiin. Hänestä tuli tasavaltalaisen edistyspuolueen johtohahmoja. Tammikuussa 1896 Deschanel valittiin Ranskan parlamentin varapuheenjohtajaksi. Varapuheenjohtajuutensa aikana Deschanel kamppaili vasemmistoa vastaan parlamentissa ja julkisuudessa laajemminkin. Kesäkuussa 1898 Deschanel valittiin parlamentin puheenjohtajaksi ja uudelleen samaan virkaan vuonna 1901, mutta hän ei tullut valituksi enää vuoden 1902 vaaleissa. Vuonna 1899 Deschanel valittiin Ranskan akatemiaan.
Vuosina 1904–1905 Deschanel tuki lakiehdotusta, jonka mukaan kirkko pitäisi erottaa valtiosta, mikä toteutettiinkin vuonna 1905.
Ranskan tasavallan presidentiksi Deschanel valittiin 17. tammikuuta 1920. Presidentiksi valitsemisen jälkeen hänen omituinen käytöksensä alkoi herättää huomiota. Kun eräs koululaisryhmän antoi hänelle lahjaksi kukkakimpun, hän nakkasi kukat takaisin heitä päin yksi kerrallaan. Omituinen käytös jatkui toukokuun 24. päivän vastaisena yönä 1920, kun Deschanel katosi presidentin virkajunasta Montargis’n lähellä. Hän harhaili ratavartijan mökkiin pyjama päällä ja ilmoitti olevansa Ranskan tasavallan presidentti. Aluksi ratavartija ei uskonut häntä, joten hän soitti poliisin, joka vahvisti hänen väitteensä. Deschanel erosi virastaan 21. syyskuuta 1920. Edellisellä viikolla hän oli ilmestynyt Britannian suurlähettilään kutsuille alasti vain mitalit kaulassa. Lääkärit totesi Deschanelin olevan mielenvikainen. Hän sairasti todennäköisesti dementiaa tai kuppaa. Ranskassa tunnetaan edelleen ”Deschanel-ilmiö”: jos valtionpäämies tekee poliittiseen virheen, hänet kuvataan pilapiirroksissa pyjama päällä ja junan raiteiden vieressä.
Päiväperhoset
Kehitysvaiheet ja elintavat
Päiväperhosilla on täydellinen muodonvaihdos, johon kuuluu neljä kehitysvaihetta, muna, toukka, kotelo ja aikuinen. Aikuiset päiväperhoset syövät kukkien mettä, toukat useimmiten kasvien lehtiä.
Rakenne
Siipiä peittävät siipisuomut, jotka sijaitsevat toisiinsa nähden limittäin ja ovat kiinni vain pienellä varrella. Siipien värin saavat aikaan erilaiset pigmenttiaineet ja usein niissä on interferenssivärejä, jolloin suomujen mikroskooppinen rakenne saa aikaan värin. Näin syntyvät monet metallinhohtoiset värit. Koirailla on usein tietyissä kohdin siipiä niin sanottuja koirassuomuja, joiden tyvessä on hajurauhasia. Nämä voivat muodostaa erityisiä koirastäpliä. Koirassuomujen erittämä hajuerite toimii naaraita houkuttelevina.
Takaruumis koostuu kymmenestä jaokkeesta, näistä jaokkeet 2–8 erottuvat selvästi ulkopinnalta. Kitiinipeite on takaruumiissa ohuempi kuin päässä tai keskiruumiissa. Siellä sijaitsevat ruoansulatus- ja suvunjatkamiselimet sekä selkäsuoni eli sydän selkäpuolella ja vatsaydin eli keskushermoston runko vatsapuolella. Nämä ulottuvat keskiruumiin läpi päähän. Keskushermosto yhdistyy aivoganglioihin. Ulkoiset suvunjatkamiselimet ovat takaruumiin päässä. Koiraiden takaruumis on useimmiten tasapaksu, naarailla takaruumis on keskeltä paksumpi ja tylppäpäinen. thumb|280px|[[Pihlajaperhonen|Pihlajaperhosella (Aporia crataegi) siipisuonet erottuvat selvästi.]] Siipien kirjausten kuvauksen helpottamiseksi ne on jaettu osiin, jotka ovat tyvestä ulkoreunaan lukien tyviala, diskaaliala, postdiskaaliala ja submarginaaliala. Suonten välisiä alueita nimitetään saroiksi. Siipien reunaan kulkevat suonet ja niiden väliset sarat numeroidaan alkaen takareunasta. Siiven keskellä on tyveen liittyvien vahvojen siipisuonten ympäröimä alue, jota nimitetään keskisaraksi. Keskisarkaa rajoittaa siiven takareunaan päin mediaanisuoni, etureunaan päin subkostaalisuoni ja ulkoreunaan päin diskoidaalisuoni.
Lähteet
Motyle dzienne
Formula 3000 Ranskan Grand Prix 2004
Formula 3000 Ranskan Grand Prix 2004 oli Formula 3000 -kauden 2004 viides osakilpailu, joka ajettiin 3. heinäkuuta Magny-Coursin moottoriradalla Ranskassa. Kilpailu ajettiin Formula 1:sten Ranskan GP:n ohessa.
Mikro-ohjelma
Mikro-ohjelma tai mikrokoodi on osassa suorittimia käytetty suorittimen sisäinen ohjelma, jonka avulla varsinaiset konekielen käskyt on toteutettu.
Historia
Varhainen mikro-ohjelman käyttökohde oli IBM S/360, jossa sen avulla toteutettiin taaksepäin yhteensopivuus aiempien mallien kuten suositun IBM 1401:n kanssa. Mikrokoodista tuli suosittua prosessoreissa 1970-luvun jälkipuoliskolta lähtien.
Intel on käyttänyt x86-sarjan P6-suorittimista lähtien mikrokoodia, joka voidaan päivittää ohjelmallisesti suorittimen virheiden korjaamiseksi. Muun muassa Linux-, Solaris- ja Windows-käyttöjärjestelmät sisältävät ajuritukea mikrokoodin päivittämiseen ilman BIOSin päivitystä.
Modernit Intelin, AMD:n ja ARMin suorittimet purkavat käskyt mikro-operaatioiksi.
Mikro-ohjelman piirteitä
Mikro-ohjelmalle on tyypillistä pitkät käskysanat, joiden bitit ohjaavat suoraan suorittimen sisäisiä toimintoja. Mikro-ohjelmalle näkyvät suorittimen eri toimiyksiköt, kuten rekisterit tai akut, väylät, liukuhihnat, aritmeettis-looginen yksikkö ja niin edelleen. Tästä seuraa se, että ohjelman abstraktiotaso on erittäin matala, mutta hyvä ohjelmoija pystyy käyttämään suorittimen sisäistä rinnakkaisuutta hyväkseen.
Tyypillisesti pienet suorittimet eivät ole mikro-ohjelmoituja tai vain hankalimmat käskyt on toteutettu mikro-ohjelmalla. Mitä monimutkaisempi suoritin, sitä todennäköisemmin sen toteutuksessa on hyödynnetty myös mikro-ohjelmaa.
Samankaltaisia lähestymistapoja
Erityistarkoituksiin on suunniteltu koneita, joissa ei ole varsinaisia konekäskyjä, vaan niitä ohjelmoidaan samaan tapaan kuin mikro-ohjelmaa. Tällainen laite oli esimerkiksi FPS-164. Myöhemmin on kehitetty leveän käskysanan (VLIW) arkkitehtuuri, jossa käskysanan eri osat sisältävät eri toimilohkojen konekäskyjä. Leveällä käskysanalla päästään suorittimen sisäisen rinnakkaisuuden hyödyntämiseen, mutta ohjaus ei ole niin yksityiskohtaista kuin varsinaisessa mikro-ohjelmassa.
Mikro-ohjelman muokattavuudesta
Mikro-ohjelma on tavallisesti ollut kiinteä, eli sitä ei ole voinut vaihtaa. Alun perin sanalla firmware tarkoitettiinkin lähinnä mikro-ohjelmaa. Toisaalta osa koneista (Burroughs B1700 ja sen sukulaiset ) mahdollisti  jopa sen, että prosessinvaihdon yhteydessä vaihdettiin myös mikro-ohjelma. Näin voitiin tehdä eri ohjelmointikielille niille sopivin käskykanta. Myös mikro-ohjelmakääntäjiä on olemassa.
Niuen parlamenttivaalit 2020
Niuen vuoden 2020 parlamenttivaalit pidettiin 30. toukokuuta. Vaaleissa valitaan 20 parlamentin jäsentä: 14 alueen vaalipiireistä ja kuusi koko alueen käsittävästä vaalipiiristä. Vaalitapa on molemmissa tapauksissa enemmistövaali.
Kaikki ehdolle asettuvat ja valittavat ehdokkaat ovat sitoutumattomia sillä poliittisia puolueita ei Niuella ole.
Tulokset
Istuva pääministeri Toke Talagi hävisi vaalit vaalipiirissään (koko alue). Hän oli toiminut pääministerinä vuodesta 2008 alkaen. .
Mutalaun vaalipiirissä ehdokkaat saivat saman verran ääniä, minkä johdosta voittaja ratkaistaan kolikkoa heittämällä. Voittajaksi valikoitui Makaseau Ioane.
Kuivi
Kuivi on 641 metriä korkea tunturi Suomessa Kevon luonnonpuistossa. Guivi kuuluu Paistunturien tunturiryhmään. Se on Utsjoen ja Kevon luonnonpuiston korkein tunturi.
Tunturin huippu on saavutettavissa merkittyä retkeilyreittiä pitkin. Matkaa huipulle tulee Karigasniemen Sulaojalta 40 kilometriä ja retkeilyreitin kokonaispituus on 87 kilometriä.
Yako
thumb|240px|Yakon moskeija. Yako on kaupunki Burkina Fasossa noin 109 km:n päässä Ouagadougousta. Yako tunnetaan suuresta moskeijastaan ja Thomas Sankaran hautapaikkana.
Vuonna 2006 Yakossa oli 22 685 asukasta.
Jääkiekon 3. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2005
Jääkiekon 3. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2005 pelattiin Ciudad de Méxicossa, Meksikossa 7.–13. maaliskuuta 2005. Turnauksen voittajat, Meksiko ja Etelä-Afrikka, nousevat 2. divisioonan MM-kisoihin vuonna 2006.
HMHS Letitia (1912)
HMHS Letitia oli brittiläinen sairaalalaiva, joka ajoi karille Portuguese Covessa Halifaxin sataman edustalla Kanadassa 1. elokuuta 1917, kun se oli tuomassa 546 haavoittunutta kanadalaista sotilasta Liverpoolista Isosta-Britanniasta.
Rakentaminen
HMHS Letitia rakennettiin SS Letitiana Scott's Shipbuilding & Engineering Co:n telakalla Greenockissa Skotlannissa vuonna 1912. Se laskettiin vesille 21. helmikuuta 1912 ja valmistui toukokuussa samana vuonna. Alus oli 143,3 metriä pitkä, sen säde oli 17,3 metriä ja sen syväys oli 8,8 metriä. Sen vetoisuus oli arviolta 8 991 bruttorekisteritonnia, ja aluksen huippunopeus oli 14 solmua.
Varhainen ura
SS Letitia teki neitsytmatkansa Glasgow'sta Quebeciin ja Montrealiin ennen ensimmäistä maailmansotaa. Sillä oli tilaa noin 1 387 matkustajalle ja miehistölle, ja se toisinaan kuljetti lastinaan myös postia.
Ensimmäinen maailmansota
HMHS Letitia toimi kunniakkaasti Välimerellä ja joutui jopa tulituksen kohteeksi, kun se evakuoi haavoittuneita sotilaita Dardanellien lähellä. Sairaala-alus suoritti ensimmäisen pelastuksensa merellä 27. marraskuuta 1916 saapuessaan uppoavan SS Cityn avuksi noin 170 km Maltan itäpuolelta. HMHS Letitia pelasti kaikki eloonjääneet ja seilasi takaisin turvallisesti.
Letitia siirrettiin Välimereltä Atlantille vuonna 1917, ja sen uutena tehtävänä oli tuoda Yhdistyneessä kuningaskunnassa olleet haavoittuneet kanadalaiset sotilaat takaisin kotiinsa Kanadaan. Sairaala-alus teki yhteensä viisi matkaa Liverpoolista Yhdistyneestä kuningaskunnasta Halifaxiin Kanadaan tuoden yhteensä 2 600 haavoittunutta kanadalaista sotilasta kotiin.
Uppoaminen
HMHS Letitia lähti Liverpoolista yhdeksännen kerran matkassaan täysi määrä miehistön jäseniä, 137 miestä, 74 sairaalahenkilöstöä (mukaan lukien 12 sairaanhoitajaa) ja 546 haavoittunutta kanadalaista sotilasta. Letitian lähtiessä matkaan vuoden 1917 heinäkuun lopussa Letitia oli ollut sairaalalaivana lähes kolme vuotta.
Matkalla ei ollut ongelmia, kunnes aamulla 1. elokuuta 1917 sumu ilmestyi Nova Scotian rannikolta. Näkyvyys väheni lähes nollaan, mutta kapteeni William McNeil jatkoi samalla kurssillaan ja lähetti useita miehistön jäseniä kuuntelemaan erilaisia pillejä, poiju-kelloja ja sumutorvia, jotka varoittavat aluksia vaarallisista särkistä, jotka uhkaisivat Halifaxin satamaan pääsyä.
Nadim Sawalha
Nadim Sawalha (s. 1935) on jordanialaissyntyinen, Britanniassa uransa luonut näyttelijä. Hänellä on ollut useita televisio- ja elokuvarooleja; viimeksi mainittuja muiden muassa James Bond -elokuvissa 007 rakastettuni (1977) ja 007 vaaran vyöhykkeellä (1987).
HMHS Letitia (1912)
Uppoaminen
Sataman sisäänkäynnissä luotsi tuli kyytiin, mutta laski aluksen sijainnin tiheän sumun takia väärin. Kymmenen minuuttia myöhemmin alus ajoi karille noin 600 metriä etelään Portuguese Covesta. Törmäyksen jälkeen kapteeni pyysi välittömästi apua kaikkien matkustajien evakuoinnissa. Kaikki sotilaat poistuivat ilman tapaturmia. Kapteeni ja miehistö pysyivät aluksella seuraavaan aamuun asti. Sataman läheisyyden vuoksi muut alukset olivat nopeasti paikalla auttamassa. Aluksesta selvisivät kaikki paitsi yksi hiililapioija. pienoiskuva|333x333px|HMHS Letitia karilla lokakuussa vuonna 1917 Onnettomuuden jälkeisinä kuukausina hylky alkoi murtua kahtia ja upota syvempään veteen.
Nadim Sawalha
Sawalhan tyttäret Julia ja Nadia ovat kumpainenkin seuranneet isänsä jalanjälkiä näyttelijöinä.
HMHS Letitia (1912)
Seuraukset ja hylky
Letitian hylky lepää lähellä Halifaxin sataman eteläpuolta Portuguese Covessa noin 37 metrin syvyydessä. Se on suosittu sukelluskohde nykypäivänä.
Historien om en fjälldal
Historien om en fjälldal (Tunturilaakson historia) on Margit Sandemon, norjalais-ruotsalaisen kirjailijan kirjoittama kirjasarja. Sarja käsittää kolme kirjaa, jotka ovat:
Mother Love Bone
Mother Love Bone oli seattlelainen grunge rock -yhtye, joka toimi vuosina 1988–1990. Yhtye hajosi juuri ennen suurta läpimurtoaan laulaja Andrew Woodin kuoltua heroiinin yliannostukseen. Mother Love Bonen raunioista nousi Pearl Jam ja myös projektiluontoinen yhtye Temple of the Dog, joka perustettiin Woodin muistoksi.
Meropeneemi
Meropeneemi C17H25N3O5S, CAS-numero 96036-03-2 on karbapeneemeihin kuuluva antibiootti, jonka moolimassa on 383,464 g/mol. Meropenemiä käytetään monien vaikeiden bakteeritulehdusten hoitoon lähinnä sairaalassa suonensisäisesti annostellen.
Crucified Barbara
Crucified Barbaran alkuperäinen tyylilaji oli punk rock, mutta se otti sittemmin musiikkiinsa vaikutteita mm. heavy metalista ja rock'n'rollista. Yhtyeen single "Losing The Game" (8.12.2005) nousi Ruotsin hittilistan kahdeksannelle sijalle.
Crucified Barbaran debyyttialbumi In Distortion We Trust julkaistiin useissa maissa. Yhtye teki myös yhteistyötä Motörheadin kanssa.
Vuonna 2009 julkaistiin yhtyeen toinen albumi 'Til Death Do Us Party.
Luc Tardif
Tardif aloitti pelaajauransa kotimaassaan Kanadassa, missä hän pelasi sekä juniorisarjoissa että yliopistosarjassa. Eurooppaan hän muutti vuonna 1975. Tardifin seura Euroopassa oli ensin parin vuoden ajan belgialainen Brussels Tigers, kunnes hän siirtyi kaudeksi 1977–1978 Ranskan pääsarjan HC Chamonix’hin. Chamonix’ssa hän pelasi kuusi kautta ja sen jälkeen neljä kautta Rouenissa. Tardif pelasi kauden 1988–1989 kakkossarjan Caenissa, mutta palasi vielä kaudeksi 1989–1990 Roueniin. Tardif voitti Belgiassa ja Ranskassa yhteensä kuusi kansallista mestaruutta. Ranskan sarjan paras pistemies ja Charles Ramsay -palkinnon voittaja hän oli vuosina 1979, 1980, 1981 ja 1983.
Tardif johti pelaajauransa jälkeen useita vuosia Rouenin nuorisojääkiekkoa. Hänet valittiin vuonna 2000 Ranskan jääurheiluliiton jääkiekko-osaston johtoon ja vuonna 2006 uudelleen perustetun Ranskan jääkiekkoliiton ensimmäiseksi johtajaksi. Tardif valittiin uudelleen vuosina 2010, 2014 ja 2018.
Crucified Barbara
Yhtye ilmoitti lopettavansa kesäkuussa 2016. Laulaja Mia jatkoi soolouraansa Mia Karlssonina ja huhtikuussa 2017 yhtyeen muut jäsenet Klara, Ida ja Nicki perustivat uuden yhtyeen The Heard.
Luc Tardif
Tardif toimi vuosina 2008–2012 Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n kilpailukomiteassa, ja vuonna 2016 hänet valittiin talouskomitean puheenjohtajaksi. Ranskan olympiakomitean kisadelegaation johtajana Tardif toimi talviolympialaisissa 2014 ja talviolympialaisissa 2018. Hän oli mukana myös komiteassa, joka haki Pariisiin vuoden 2024 kesäolympialaisia.
Tardif valittiin syyskuussa 2021 IIHF:n uudeksi puheenjohtajaksi tehtävässä 27 vuotta toimineen René Faselin tilalle. Tardif voitti valintaäänestyksen neljännellä kierroksella saksalaisen Franz Reindlin äänin 67–39.
Amblyomma
Amblyomma on puutiaisten heimoon (Ixodidae) kuuluva hämähäkkieläinsuku. Siihen kuuluu 126 lajia.
Lentopallon naisten 2-sarja
Lentopallon naisten 2-sarja on naisten lentopalloilun kolmanneksi korkein sarjataso Suomessa. Kaudella 2021-2022 sarja on jaettu 17 lohkoon.
Toinen sikhisota
Toinen sikhisota oli vuosina 1848–1849 käyty sota Sikhivaltion kapinoitsijoiden ja brittiläisen Itä-Intian kauppakomppanian välillä. Toinen sikhisota oli seurannut yleistä brittivastaiste mielialaa ensimmäisen sikhisodan jälkeen ja monet muodollisesti brittien hallitseman Sikhivaltion hovin alaiset sikhit kapinoivat brittejä vastaan. Lopulta sota päättyi kuitenkin brittien voittoon ja Sikhivaltion lakkauttamiseen.
Britit olivat ottaneet voiton, mutta esimerkiksi raskaat tappion Chillianwalan taistelusa olivat myös kolaus heidän sotamaineelleen.
Tausta
thumb|vasen|Punjabin alueen kartta. thumb|vasen|[[Šer Singh.]] Sikhiläinen Randžit Singh oli 1800-luvun alkuun mennessä perustanut voimakkaan Sikhivaltion, mutta hänen kuolemaansa vuonna 1839 oli seurannut kaaos. Maa ajautui myös niin sanottuun ensimmäiseen sikhisotaan brittiläistä Itä-Intian kauppakomppaniaa vastaan. Sota päättyi sikhien tappioon ja Lahoren sopimukseen vuonna 1846. Valtio oli menettänyt suuret osat alueistaan, mukaan lukien brittien tukemalle Gulab Singhille annetun Kashmirin alueen.
Tappio oli herättänyt brittien vastaisia mielialoja. Monet sikhien yläluokan jäsenistä karsastivat brittien tapaa puuttua maan asioihin. Itä-Intian kauppakomppanian Sikhivaltioon asetettu edustaja Henry Lawrence oli esimerkiksi karkottanut lapsihallitsija Duleep Singhin holhoojana toimineen äiti maharani Jind Kaurin. Sikhien armeijassa eli khalsassa uskottiin myös yleisesti, että tappio ensimmäisessä sikhisodassa ei ollut johtunut niinkään sotilaallisista tekijöistä, vaan sikhijoukkojen komentajien petturuudesta.
Sodan alku
20. huhtikuuta 1848 Multanin kaupungissa syttyi brittien vastainen kapina. Kaupunki oli menetetty briteille ensimmäisessä sikhisodassa. Sen sikhiläinen kuvernööri Diwan Mulraj Chopra oli aluksi säilyttänyt virkansa, mutta verotukseen liittyvän kiistan takia hänet oli korvattu brittimyönteisemmällä Sirdar Khan Singhillä. Multanin kapinan yhteydessä raivostunut väkijoukko surmasi kaupungissa brittejä edustaneet luutnantti Patrick Vans Agnewin ja luutnantti William Andersonin. Kapinointi levisi pian Multanista muualle Punjabin alueelle. Suuret määrät muodollisesti edelleen brittien hallitseman hovin alaisia khalsan sotilata siirtyi kapinallisten puolelle.
Bruno Brunberg
Karl Bruno Brunberg (29. huhtikuuta 1878 Oulu – 1951) oli suomalainen insinööri ja vakuutusjohtaja.
Toinen sikhisota
Multan ja Ramnagar
Šer Singh päätti jättää Multanin ja vetäytyi 9. lokakuuta monien Multanin puolustajien kanssa kohti Luoteis-Punjabia, jossa Šer Singhin isä Chuttur Singh oli liittynyt kapinoitsijoihin. Hän alkoi linnoittaa asemia Chenabjoen ylityspaikoilla brittien vastahyökkäystä odotellen. Samoihin aikoihin britit olivat viimein koonneet noin 20 000 miehen joukon, jonka kenraaliluutnantti Hugh Gough johti Sutlejjoen yli. Gough irrotti joukoistaan ratsuväen osaston, joka lähetettiin prikaatinkenraali C. R. Curetonin johdolla vastaan Lahorea uhkaavia sikhijoukkoja. Sikhit kohdattiin Ramnagarin taistelussa Chenabjoella 22. lokakuuta. Brittien ratsuväen hyökkäykset pysäytettiin sikhien huolellisesti valmisteltujen asemien eteen. Cureton sai surmansa taisteluissa.
Gough joutui itse armeijoineen etsimään vähemmän linnoitettua ylityspaikkaa Chenabjoella. Lopulta 2. joulukuuta heidän onnistui viimein ylittää joki Sadulporen kohdalla. Hänen joukkonsa kiersivät kohti Ramnagarin suunnalla olleiden sikhien selustaa, joiden onnistui kuitenkin vetäytyä järjestäytyneesti. Gough määrättiin pysähtymään odottamaan Multanin tapahtumien kehitystä. 27. joulukuuta britit olivat saaneet viimein vahvistuksia myös Multanin suunnalla ja piiritys käynnistettiin uudelleen. Multanin kaupunki vallattiin 3. tammikuuta ja sen linnoitus antautui 22. tammikuuta. Antautunut Mulraj säästyi kuolemantuomiolta, mutta hän sai elinikäisen vankeustuomion.
Bruno Brunberg
Brunberg oli Kaupunkien yleisen paloapuyhdistyksen palveluksessa 1901–1903, Suomen Kiviteollisuus Oy:n insinöörinä 1903–1907 ja Kaupunkien yleisen paloapuyhdistyksen apukamreerina ja johtokunnan sihteerinä sekä vuodesta 1918 alkaen Axel Lillen jälkeen Kaupunkien yleisen paloapuyhtiön toimitusjohtajana aina vuoteen 1938 saakka.
Toinen sikhisota
Attock, Chillianwala ja Gujrat
Luoteessa lähellä Afganistanin rajaa monet afgaanit eli paštut liittyivät Chuttur Singhin joukkoihin. Afgaanit toivoivat mahdollisesti saavansa vastapalveluksena takaisin heidän aikanaan menettämänsä Peshawarin. Samalla suunnalla kesäkuussa 1848 sikhit olivat kuitenkin menettäneet tärkeän Attockin linnoituksen John Nicholsonin johtamalle pienelle brittijohtoiselle muslimijoukolle. Sikhien onnistui lopulta taivutella Attockin muslimijoukot vaihtamaan puolia. Attockin kukistuttua Chuttur Singh saattoi viimein yrittää yhdistää joukkonsa poikansa Šer Singhin kanssa kaakossa. Gough kuuli Attockin kukistumisesta 10. tammikuuta 1849 ja päätti yrittää lyödä Šer Singhin sikhit ennen, kuin he pystyisivät yhdistämään joukkonsa.
Bruno Brunberg
Brunberg oli Suomen vakuutusyhdistyksen ja Suomen Kiviteollisuus Oy:n johtokuntien jäsenenä. Hän oli Kauniaisten kauppalanvaltuuston jäsenenä ja muissa kunnallisissa luottamustehtävissä. Eläkkeellä ollessaan Brunberg harrasti puutarhaviljelyä maapaikallaan Bromarvissa.
Toinen sikhisota
Attock, Chillianwala ja Gujrat
Gough kohtasi sikhit 13. tammikuuta 1849 lähellä Chillianwalan kylää Jhelumjoen varrella. Chillianwalan taistelu alkoi brittien edetessä suoraan sikhien valmistelemaan ansaan. Gough yritti koota brittien joukkoja näiden jouduttua yllättäen sikhien tykkien tulituksen kohteeksi. Taistelut olivat rajuja. Brittien omaa tykistö heikensi paikallinen viidakkomaasto. Lopulta yön laskeutuessa brittien oli pakko vetäytyä. Sikhit valtasivat useita tykkejä ja brittien rykmenttilippuja. Gough väitti taistelua voitoksi, vaikka todellisuudessa Šer Singh pääsi edelleen marssimaan kohti pohjoista ja lopulta yhdistämään joukkonsa isänsä joukkojen kanssa. Varsinkin suuret brittitappiot herättivät voimakasta kritiikkiä Isossa-Britanniassa.
Bruno Brunberg
Bruno Brunberg oli naimisissa 1904–1929 Ines Jungin (k. 1929) kanssa. Heidän poikansa oli Espoon palopäällikkö ja taidemaalari Karl Håkan Brunberg (1905–1978).
Toinen sikhisota
Attock, Chillianwala ja Gujrat
Yhdistyneen sikhiarmeijan ongelma oli nyt joukkojen huolto. Tarvikkeet kävivät nopeasti vähiin. Sikhit yrittivät nopeasti iskeä Goughin joukkojen selustaan ylittämällä Chenabjoen. Brittien muslimeista koottu ratsuväki esti kuitenkin ylityksen tulvivan joen muutamalla mahdollisella ylityspaikalla. Sikhit päätyivät joen ylityksen sijaan vetäytymään Gujratiin Lahoren pohjoispuolella. Gough eteni sikhejä vastaan ja brittien noin 24 000 kohtasivat ehkä jopa 60 000 sikhiä Gujratin taistelussa 21. helmikuuta. Taistelut olivat jälleen rajuja, mutta tällä kertaa sikhien vetäytyminen muuttui kaoottiseksi paoksi. Gujratin taistelu päätti toisen sikhisodan. Se pelasti myös Goughin uran. Hänet oli jo päätetty korvata Chillianwalan taistelun jälkeen, mutta hän otti voiton juuri ennen korvaajansa saapumista.
Seuraukset
Sikhivaltion muodollinen johtaja maharadža Duleep Singh korvattiin brittijohtoisella holhoojaneuvostolla Henry Lawrencen alaisuudessa. Lopulta 29. maaliskuuta 1849 britit liittivät koko Sikhivaltion suoraan omaan alaisuuteensa. Duleep Singh eli myöhemmin maanpaossa. Chattar Singh ja Šer Singh olivat ensin vangittuja ja myöhemmin heidät karkotettiin Punjabista.
Nadia Sawalha
Nadia Sawalha (s. 18. marraskuuta 1964) on brittiläinen näyttelijä. Hän on Nadim Sawalhan tytär ja Julia Sawalhan sisko.
Lontoon Wandsworthissa syntyneellä Sawalhalla on jordanialaista sukutaustaa. Hänellä oli vuosina 1997–1999 Annien rooli televisiosarjassa EastEnders. Lisäksi hän on esiintynyt muun muassa elokuvassa Miten niin myöhässä (Clockwise, 1986).
James Hoban
thumb|James Hoban, vahamuotokuva noin vuodelta 1800. James Hoban (n. 1758 tai 1762 Callan, Kilkennyn kreivikunta, Irlanti – 8. joulukuuta 1831 Washington, Yhdysvallat) oli irlantilaissyntyinen yhdysvaltalainen arkkitehti, jonka tunnetuin suunnittelutyö on Yhdysvaltain presidentin virka-asunto Valkoinen talo Washingtonissa.
Hoban opiskeli arkkitehdiksi Dublinissa ja voitti vuonna 1780 piirustuksillaan Dublin Societyn palkinnon. Koko uransa ajan hän noudatti suunnittelutöissään tuolloin oppimaansa Yrjöjen ajan tyyliä. Hoban muutti Irlannista Yhdysvaltoihin vuonna 1785. Asuttuaan ensin Philadelphiassa hän asettui Etelä-Carolinaan.
Antti Isomursu
Antti Arvo Isomursu (26. huhtikuuta 1924 Pudasjärvi – 27. tammikuuta 1991 Pudasjärvi) oli suomalainen metsätalousneuvoja, joka toimi Oulun läänin vaalipiiristä Suomen Maaseudun Puolueen listalta valittuna kansanedustajana vuosina 1970–1972. Hän toimi myös presidentin valitsijamiehenä vuonna 1968.
James Hoban
thumb|Hobanin alkuperäinen julkisivupiirros Valkoisesta talosta (1792). Vuonna 1792 Hoban voitti suunnittelukilpailun vastikään perustettuun pääkaupunkiin rakennettavasta presidentin virka-asunnosta. Hobanin alkuperäisen suunnitelman selkein esikuva oli Dublinin Leinster House, mutta lopullisen julkisivun mallina toimi eräs kuva englantilaisen James Gibbsin vuonna 1728 julkaisemasta kirjasta Book of Architecture. Hoban määrättiin johtamaan suunnittelemansa talon rakennustöitä, mistä hän sai palkkioksi 500 dollaria ja tontin pääkaupungin alueelta. Valkoisen talon peruskivi muurattiin vuonna 1793, mutta talo valmistui vasta 1801.
Hoban oli vuosina 1793–1802 myös yksi William Thorntonin suunnitteleman Washingtonin kongressitalon (United States Capitol) rakentamisesta vastanneista arkkitehdeista, aluksi ylivalvojana ja vuodesta 1798 itse rakennustöiden johtajana. Kongressitalon alkuperäinen pohjoissiipi valmistui hänen valvonnassaan vuonna 1800, mutta muut arkkitehdit ovat myöhemmin huomattavasti muuttaneet sitä. Muita Hobanin Washingtoniin suunnittelemia rakennuksia olivat Grand Hotel (1793–1795), Little Hotel (1795) ja sotaministeriön talo (1818), joista yksikään ei ole säilynyt. Valkoisen talon tuhouduttua pahoin vuoden 1812 sodassa Hoban valvoi sen vuosina 1814–1829 toteutettua uudelleenrakentamista.
Hoban on haudattu Washingtoniin Mount Olivetin katoliselle hautausmaalle.
Gautrekrin saaga
Gautrekrin saaga (isl. Gautreks saga) on keskiaikainen islantilainen saaga. Se sijoittuu aikaan ennen Islannin asuttamista ja luetaan siksi niin kutsuttuihin muinaissaagoihin. Gautrekrin saaga koostuu kolmesta toisiinsa liittyvästä tarinasta: saaga alussa kerrotaan Gautrekrin isästä kuningas Gautistä ja Gautrekrin syntymästä, toisessa osiossa legendaarisesta Starkaðr-nimisestä sankarista (lat. Starcaterus), joka surmaa Víkarr-nimisen kuninkaan, ja lopuksi Lahja-Refr (Gjáfa-Refr) nimisestä talollisen pojasta, joka lopulta saa kuningas Gautrekrin tyttären puolisokseen. Saaga on kirjoitettu 1200-luvulla ja siitä on säilynyt kaksi versiota, joista vain pitempi sisältää myös Víkarrin tarinana (isl. Víkars þáttr) tunnetun Starkaðrista kertovan osan. Saagan vanhimmat säilyneet käsikirjoitukset ovat 1400-luvulta. Useissa käsikirjoituksista Gautrekrin saaga esiintyy yhdessä kuningas Gautrekrin pojasta kertovan saagan, Hrólfr Gautrekrinpojan saagan, kanssa. On epäilty, että viimeksi mainittu saaga olisi vanhempi ja että Gautrekrin saaga olisi laadittu sen johdannoksi. Osa tutkijoista taas on katsonut Gautrekrin saagan olevan Hrólfr Gautrekrinpojasta kertovaa saagaa vanhempi.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1998
Vuoden 1998 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut pelattiin Zürichissa ja Baselissa, Sveitsissä, 1. toukokuuta – 17. toukokuuta 1998. Turnauksen voitti Ruotsi, joka voitti kaksiosaisessa loppuottelussa Suomen maalein 1–0. Tšekki voitti pronssia.
Aleksandr Vvedenski
pienoiskuva|upright|Aleksandr Vvedenski Aleksandr Ivanovitš Vvedenski (ven. Алекса́ндр Ива́нович Введе́нский) ; (6. joulukuuta [ J: 23. marraskuuta] 1904 Pietari Venäjän keisarikunta – 19. joulukuuta 1941 Ukraina) oli venäläinen näytelmäkirjailija, runoilija ja lastenkirjailija, joka oli merkittävä Neuvostoliitossa toiminut avantgarde-taiteilija.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1998
Karsinnat
Pääartkkeli: Karsinnat jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuihin 1998
Aleksandr Vvedenski
Suku ja koulutus
Vvedenski oli menestyvän perheen poika: isä Ivan Viktorovitš Vvedenski (1870-1939) oli taloustieteilijä ja valtioneuvoston jäsen; äiti Jevgenia Ivanovna Povolotskaja (1876-1935) oli kuuluisa gynekologi. Heillä oli neljä lasta: Aleksandr, Vladimir, Jevgeni ja Jevlalia.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1998
Joukkueet
Lohkot määräytyivät MM-kisojen 1996 sijoitusten mukaan.
Aleksandr Vvedenski
Suku ja koulutus
Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1921 ja opiskeli sen jälkeen Pietarin yliopistossa lyhyen aikaa lakia ja kieliä, ennen kuin keskittyi kirjoittamaan runoja ja draamaa.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1998
Lopputulokset
MM-Taso
Aleksandr Vvedenski
Kirjallinen ura
Vuosina 1923–1926 Vvedenski tutki runouden luonnetta yhdessä futuristisen runoilijan Igor Terentjevin kanssa. Vuonna 1925 Vvedenski tutustui Daniil Harmsiin. He perustivat avantgardistisen kirjailijakollektiivin, joka myöhemmin tunnettiin nimellä Oberiu. Muiden avantgardistien tapaan myös Oberiun jäsenet joutuivat viranomaisten hyökkäyksen kohteeksi, koska heitä pidettiin uhkana sosialismille.
Gautrekrin saaga
Tarina laakson hölmöläisistä (isl. Dalafífla þáttr)
Yksi perheen tyttäristä on nimeltään Snotra (”viisas”) ja tämä suhtautuu Gautiin suopeasti, kun taas muut perheenjäsenet ovat epäystävällisiä. Kun kuningas Gauti lähtee takaisin valtakuntaansa, hän pyytää Snotraa nimeämään heidän kohtaamisensa seurauksena syntyvän poikalapsen Gautrekriksi. Perhe on kokenut Gautin tulon niin oudoksi, että perheen vanhemmat jakavat omaisuutensa lapsilleen ja lähtevät Perhejyrkänteelle ja Óðinnin luokse Valhallaan. Perhettä hämmentävät tapahtumat jatkuvat, kunnes lopulta enää Snotra ja hänen poikansa Gautrekr ovat talon väestä hengissä. Snotra ottaa Gautrekrin mukaansa ja lähtee Gautin luokse. Gautrekr kasvaa isänsä luona ja kun Gauti kuolee, Gautrekrista tulee Göötanmaan (isl. Gautland) kuningas.
Aleksandr Vvedenski
Kirjallinen ura
Aleksandr Vvedenski sai 1920-luvun alkupuolella ilmeisiä vaikutteita järjentakaisen kielen teoreetikoilta Krutšonyhilta ja Velimir Hlebnikovilta. Myös kuvataiteilija Pavel Filonov kuului Vvedenskin lähipiiriin. Kaikkinainen kielellinen kokeellisuus leimasi Vvedenskin tuotantoa: hän käytti runoissaan kieliopin vastaisia ilmaisuja, merkitysten yhteentörmäyksiä ja ortografista leikkiä. Runossa Ušol sud (Oikeus on poistunut, 1930) kekseliäs muotokokeilu sisältää kuvauksen Stalinin ajan näkymättömästä kauhusta.
Toisen maailmansodan alkaessa Vvedenski pidätettiin poliittisesti epäilyttävänä, ja hän kuoli vankeudessa.
Vvedenski pidätettiin vuonna 1931, ja vuonna 1932 hänet karkotettiin Kurskiin. Vuonna 1936 hän muutti kolmannen vaimonsa kotikaupunkiin Ukrainan Harkovaan. Vvedenski pidätettiin uudestaan vuonna 1941. Hänen kuolemansa olosuhteet ovat epäselvät: hän kuoli joulukuussa 1941 matkalla Harkovasta karkotukseen Siperiaan joko punatautiin tai vartija ampui hänet.
Vvedenskyä pidetään laajalti venäläisten nykykirjailijoiden ja kirjallisuudentutkijoiden keskuudessa yhtenä omaperäisimmistä ja tärkeimmistä venäjäksi kirjoittaneista kirjailijoista Neuvostoliiton alkuajoilta. Vvedensky piti omaa runouttaan "järjen kritiikkinä Kantin voimakkaampana."
Perintö
Suurin osa Aleksandr Vvedenskin aikuisille tarkoitetusta tuotannosta julkaistiin postuumisti. Vvedenskin tuotanto pääsi julkisuuteen lännessä 1970-luvulla ja Neuvostoliitossa glasnostin kaudella.
Gautrekrin saaga
Víkarrin tarina (isl. Víkars þáttr)
Kesäisin Starkaðr on mukana Víkarrin ryöstöretkillä, jotka ulottuvat aina Göötanmaalle (isl. Gautland) asti. Miehet saapuvat Vänern-järvelle (isl. Væni), missä kohtaavat kuninkaan nimeltä Sísarr suurine armeijoineen. Tämän kerrotaan olevan Kiovasta (isl. ór Kænugarði). Seuraa ankara taistelu, mutta lopulta kuningas Sísarr joukkoineen lyödään.
Víkarr saa tietää, että Herþjófrin veli Geirþjófr aikoo hyökätä hänen kimppuunsa kostaakseen veljensä surman. Víkarr kerää sotajoukon ja lähtee Geirþjófria vastaa, lyöden tämän seitsemäntoista päivää kestävässä taistelussa. Hän ottaa haltuunsa Opplandin ja Friðþjófrin hallitseman Telemarkin, koska viimeksi mainittu veli on poissa valtakunnastaan. Víkarr palaa Agderiin, hankkii itselleen vaimon, jonka kanssa saa kaksi poikaa, Haraldrin ja Nerin. Neri on miehistä viisain mutta niin itara, ettei voinut antaa mitään lahjoja katumatta sitä heti jälkeenpäin.
Nyt kuningas Friðþjófr hyökkää kuningas Víkarria vastaan, mutta tämä saa apua Närken (isl. Næriki) kuningas Óláfr Tarkkanäköiseltä (isl.inn skyggni) ja Friðþjófr joutuu antautumaan. Víkarrin pojasta Haraldrista tulee Telemarkin kuningas ja Neri saa haltuunsa Opplandin. Nerillä on läheiset välit kuningas Gautrekriin ja hänen kerrotaan olleen jaarlina yhdellä Gautrekrin hallitsemista alueista. Neri antaa tälle usein neuvoja.
Gautreks saaga mainitsee Víkarrin joukoissa taistelleen myös Rennir-nimisen miehen. Tällä on poika nimeltä Refr, jota isä pitää tyhjäntoimittajana. Rennirin rakkain aarre on suuri, kullalla, hopealla ja koruilla koristeltu sonni.
Starkaðr taistelee Víkarrin joukoissa viisitoista vuotta. Kerran sattuu niin, että Víkarr on joukkoineen Hordalandissa, kun tuulet muuttuvat epäsuotuisiksi niin, etteivät he pääse lähtemään pois. He kysyvät apua jumalilta ja saavat tietää, että Óðinn vaatii ihmisuhria. Joka kerta koetettaessa arpa osuu Víkarriin, mikä aiheuttaa hämmennystä. Seuraavana yönä Grani Hevosenharja ottaa Starkaðrin mukaansa, ja he soutavat toiselle saarelle, kulkevat siellä metsän läpi ja saapuvat sitten aukiolle, minne on kerääntynyt ihmisiä kokoukseen. Grani istuutuu yhdelle kahdestatoista istuimesta ja ilmoittaa, että tuomarit päättäisivät nyt Starkaðrin kohtalosta. Paikallaolijoista Þórr asettaa aina Starkaðrille huonon kohtalon, kuten sen ettei tämä saisi jälkeläisiä eikä omistaisi maita ja läänityksiä ja että kaikki kansa vihaisi tätä. Grani-Óðinn vastaa tähän säätämällä vastavuoroisesti Starkaðrille korvaukseksi jotain muuta hyvää, kuten kolme sukupolvea kestävän iän, parhaimmat aseet ja suuret rikkaudet ja voittoja taisteluissa. Kiitoksena antamastaan avusta Grani saa Starkaðrilta ihmisuhrin, kun tämä Granin antamien ohjeiden avulla suostuttelee Víkarrin valeuhraukseen, mutta surmaakin kuninkaan sitten oikeasti. Tekonsa vuoksi Starkaðr joutuu pakenemaan itään, missä viipyy saagan mukaan kauan Uppsalassa kuningas Eiríkrin ja Alrekrin luona.
Lahja-Refrin tarina (isl. Gjafa-Refs þáttr)
Gautrekrin saagan lyhyempi ja pitempi versio sisältävät kumpikin Lahja-Refrin tarinan (isl. Gjafa-Refs þáttr), joskin eri versioiden tarinat poikkeavat muutaman yksityiskohdan osalta toisistaan. Lahja-Refrin tarinassa palataan takaisin kuningas Gautrekriin. Saagan pitemmässä versiossa kuningas Gautrekr hankkii itselleen vaimoksi Vendien maan (isl. Vindland) kuninkaantyttären. He saavat tyttären, Helgan, mutta pian kuningatar sairastuu ja kuolee. Kuningas Gautrekriä ei tämän jälkeen enää kiinnosta maan hallitseminen, vaan hän istuu päivät kuningattaren hautakummulla, haukkaa lennättäen.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1998
Lopputulokset
B-sarja
Gautrekrin saaga
Lahja-Refrin tarina (isl. Gjafa-Refs þáttr)
Gautrekrin saagan lyhyemmässä versiossa kuningas Gautrekrin puoliso kuolee vasta Refrin ja Helgan solmittua liittonsa. Saagassa kerrotaan, että kuninkaan miehet kehottavat tätä ottamaan uuden vaimon, ja Gautrekr kosii nuorta ja viisasta Ingibjörgiä. Tämä suostuu kosintaan, vaikka kuningas Gautrekrillä onkin jo ikää ja Ingibjörgiä on kosinut jos toinenkin, huomattavasti nuorempi mies. Gautrekr ja Ingibjörg saavat kaksi poikaa, Ketillin ja Hrólfrin.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1998
Lopputulokset
C-sarja
D-sarja
Kuusi viimeistä joutui karsimaan paikastaan A-sarjassa 1999. Japani karsi Kaukoidän kiintiöpaikasta Etelä-Korean ja Kiinan kanssa, muut joukkueet MM-kisojen B-sarjan kolmen parhaan - Ukrainan, Slovenian ja Viron kanssa.