cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suomen Optometrian Ammattilaiset SOA
Optikoiden koulutus ja täydennyskoulutus
Optisella toimialalla toimii alan järjestöjen yhteisesti perustama Optometrian Eettinen Neuvosto, jonka toimesta ylläpidetään Optikoiden lisä- ja täydennyskoulutusrekisteriä. Optikoiden lisä- ja täydennyskouluttautumista on seurattu ja rekisteröity vuodesta 1999 lähtien.
Organisaatio
SOAn hallitukseen kuuluu puheenjohtajan lisäksi vähintään neljä ja enintään kuusi jäsentä. Näistä jäsenistä aina kaksi on opiskelijajäseniä. SOAlla on edustajat ERTOn edustajistossa ja hallituksessa sekä muissa ERTOn toimielimissä. SOAn syyskokouksessa valitaan hallituksen jäsenet ja päätetään tulevasta toiminnasta. Kevätkokouksessa hyväksytään tilinpäätös ja toimintakertomus.
Koivutyttöperhonen
Koivutyttöperhonen (Archiearis parthenias) on mittariperhosiin kuuluva keskikokoinen perhoslaji. Se lukeutuu kevään ensimmäisiin perhosiin.
Koko ja ulkonäkö
Etusiivet ovat pohjaväriltään tummanruskeat ja niiden etureunassa on kaksi selvästi erottuvaa vaaleaa laikkua. Takasiivet ovat pohjaväriltään kirkkaan oranssit ja niissä on ruskeaa kuviointia. Takasiiven keskitäplä on laaja ja reunoiltaan epäselvä. Siipiväli 32–34 mm.
Lennossa perhonen näyttää oranssinruskealta ja täysin erilaisesta ulkonäöstään huolimatta lentävä yksilö muistuttaa erehdyttävästi nokkosperhosta.
Toukka on vihreä, siinä on useita vaaleita pitkittäisraitoja, selkäpuolella kulkee tummempi raita ja sivuilla on rivi tummia hengitysaukkoja.
Levinneisyys ja lentoaika
Koivutyttöperhosta tavataan Keski- ja Pohjois-Euroopassa. Idässä levinneisyys ulottuu Japaniin asti. Suomessa koivutyttöperhosta tavataan yleisesti koko maassa pohjoisinta Lappia myöten. Lentoaika on maaliskuun lopulta toukokuulle.
Elinympäristö ja elintavat
Koivutyttöperhosta voi tavata millä tahansa koivua kasvavilla paikoilla. Laji lentää aurinkoisina päivinä ja on aktiivisimmillaan aamupäivällä auringonpaisteessa, jolloin se vierailee mielellään pajujen kukilla. Nopea ja heittelehtivä lento tapahtuu usein korkealla maanpinnan yläpuolella tai puiden latvustoissa. Perhonen laskeutuu usein lepäämään maahan aurinkoiselle paikalle. Tyttöperhonen on lajina yleinen, muttei esiinny missään kovin runsaslukuisena. Perhonen talvehtii kotelona, jonka sisällä on kuoriutumisvalmis perhonen ja kuoriutuu aikaisemmin kuin mikään muu perhoslaji.
Ravintokasvi
Toukka käyttää ravinnokseen koivujen (Betula) lehtiä.
Basil Dearden
Basil Dearden (alkujaan Basil Clive Dear, 1. tammikuuta 1911 Westcliff-on-Sea, Essex – 23. maaliskuuta 1971 Lontoo) oli brittiläinen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja. Hän ohjasi monia yhteiskunnallisia ongelmia käsitteleviä draamaelokuvia mutta myös komedioita, usein yhdessä Michael Relphin kanssa tämän toimiessa joko toisena ohjaajana tai tuottajana. Vastaavasti Dearden toimi Relphin ohjausten tuottajana. He olivat molemmat Ealing Studios -yhtiön kantavia voimia 1940- ja 1950-luvuilla ja jatkoivat yhteistyötään muissakin tuotantoyhtiöissä 1960-luvulle asti.
Elämä ja ura
Basil Dear syntyi terästehtailijan pojaksi Essexissä. Hän jätti koulun jo nuorena ja työskenteli vakuutusyhtiön toimistoapulaisena. Teatteriharrastuksensa kautta hän pääsi Lontoon Fulhamissa sijainneen Grand Theatren apulaisnäyttämömestariksi. Vuonna 1931 hän pääsi töihin Basil Dean -nimiselle teatteri-impressaarille, joka työskenteli teatterin ohella myös Ealingin elokuvastudion tuotantojohtajana. Sekaannusten välttämiseksi Basil Dear pidensi sukunimensä Deardeniksi ja siirtyi Deanin avulla pian teatterista elokuvaan. Dearden pysyi Ealingin palveluksessa myös sen jälkeen, kun Basil Dean oli jättänyt talon ja uudeksi päätuottajaksi oli tullut Ealingin menestyksen luonut Michael Balcon. Deardenin ensimmäinen yksin tehty elokuvaohjaus oli sodan ajan vapaaehtoispalokunnasta kertova The Bells Go Down.
Ealingin palveluksessa Dearden aloitti pitkän yhteistyön lavastajana uransa aloittaneen Michael Relphin kanssa. He kuuluivat Ealingin tuotteliaimpiin sekä aikataulujen ja budjettien suhteen luotettavimpiin tekijöihin ja ohjasivat myöhemminkin yhdessä monia elokuvia. Ealingilla he erikoistuivat Britannian sodanjälkeisiä sosiaalisia ongelmia kuvaaviin tarinoihin, joista ensimmäinen oli englantilaisen miehen kanssa avioituvasta saksalaisnaisesta kertova Frieda (1947). Elokuvat Sininen lyhty (1949), Nuoriso harhateillä (1952) ja Kapinoiva nuoriso (1958) käsittelevät nuorisorikollisuutta. Deardenin 1960-luvun taitteen elokuvista Salaperäinen Sapphire (1959) tuo esiin Britannian rotuongelmia, Uhattu (1961) kiellettyä homoseksuaalisuutta ja Life for Ruth (1962) uskonnollisuuden ja lääketieteen ristiriitoja. Muissakin Basil Deardenin draamaohjauksissa teemana on usein epävarmojen, psyykkisesti kovia kokeneiden päähenkilöiden muutosprosessi, kuten sotatraumaa potevien mieshahmojen sopeutuminen siviilielämään.
Draamojen ohella Basil Dearden ja Michael Relph ohjasivat viimeiseksi Ealing-komediaksi jääneen Benny Hill -farssin Hassu dekkari (1956), minkä jälkeen studiot myytiin BBC:lle. Toisessa tuotantoyhtiössä syntynyt komedia Pennitön perintö (1957) kertoo vanhan elokuvateatterin säilytyspyrkimyksistä, mukana muun muassa Peter Sellers.
Vuonna 1959 Dearden ja Relph perustivat yhdessä Richard Attenborough’n, Bryan Forbesin, Jack Hawkinsin ja Guy Greenin kanssa tuotantoyhtiön Allied Film Makers, joka teki rahoitus- ja levitysyhteistyötä elokuvajätti Rank Organisationin kanssa. Vuoden 1960 komedia Pankkirosvojen kerho (The League of Gentlemen) oli suuri yleisömenestys, kun taas realistinen draama Life for Ruth (1962) sai vain vähän katsojia.
1960-luvun puolestavälistä lähtien Basil Dearden ja Michael Relph työskentelivät yhdysvaltalaiselle United Artists -yhtiölle, jolle Dearden ohjasi ison budjetin kansainvälisiä tuotantoja kuten Olkinainen (1964), Liian monta agenttia (1964) ja Sudanin siirtomaakahakoista 1800-luvun lopulla kertova autiomaaseikkailu Khartum (1966).
Basil Deardenin viimeiseksi ohjaustyöksi jäi vuoden 1970 psykologinen melodraama Elä kahdesti, jossa Roger Moore esittää hiljaista perheenisää, joka auto-onnettomuuden jälkeen huomaa kaksoisolentonsa ottaneen paikan hänen elämässään häntä itseään paremmin. Kohtalon ivaa on, että Dearden itse joutui pian itse auto-onnettomuuteen, jonka seurauksena kuoli 60-vuotiaana maaliskuussa 1971. Ennen sitä hän ehti ohjata Roger Moorea vielä kolmessa televisiosarjan Veijareita ja pyhimyksiä jaksossa.
Basil Dearden oli naimisissa näyttelijä Melissa Striblingin kanssa. Heidän poikansa Torquil ja James Dearden ovat myös toimineet elokuva-alalla; James Dearden on tunnettu muun muassa elokuvan Vaarallinen suhde (1987) käsikirjoittajana.
Elokuvaohjauksia
Lähde: Elonet
Vengeance: Night of Champions
Vengeance: Night of Champions oli seitsemäs vuosittainen Vengeance/Night of Champions showpaini pay-per-view (PPV) tapahtuma, minkä tuotti World Wrestling Entertainment (WWE). Tapahtuma on viimeistä kertaa Vengeance nimellä ja ensimmäistä kertaa Night of Champions nimellä. Se pidettiin 24. kesäkuuta, 2007 Toyota Centerillä Houstonissa, Texasissa ja tapahtumassa esiintyi painijoita RAW, SmackDown ja ECW brändeistä. Tapahtuman uutena teemana oli, että jokaisesta mestaruudesta tultaisiin taistelemaan.
Taustaa
160px|thumb|John Cena WWE mestarina. "Pääfeudi" RAW'sta, mikä eteni Vengeance: Night of Championsiin oli John Cenan, Bobby Lashleyn, Randy Ortonin, King Bookerin ja Mick Foleyn välillä, jotka taistelivat WWE -mestaruudesta. Feudi alkoi, kun Lashley siirtyi RAW'hon ja joutui hyllyttämään ECW World -mestaruuden. Tämän jälkeen Lashley alkoi jahdata WWE -mestaruutta. 18. kesäkuuta RAW'ssa, Foley, Orton, Lashley ja Booker promottivat, miksi he ansaitsisivat olla #1 haastajia WWE -mestaruudesta. Tilapäinen toimitusjohtaja, Jonathan Coachman ilmoitti, että jokainen viisi miestä osallistuisi WWE mestaruusottelussa, tarkemmin sanottuna, "WWE Championship Challenge" ottelussa Vengeance: Night of Championsissa.
"Pääfeudi" SmackDown brändistä oli Edgen ja Batistan välillä, jotka taistelivat World Heavyweight -mestaruudesta. Heidän feudi alkoi Steel Cage ottelussa, One Night Stand -tapahtumassa kolme viikoa ennen Vengeancea, missä Edge voitti Batsitan karkaamalla häkistä. 8. kesäkuuta SmackDownissa, WWE:n johtaja, Vince McMahon ilmoitti, että Edge tulisi puolustamaan World Heavyweight -mestaruutta Batistaa vastaan Viimeinen Mahdollisuus ottelussa Vengeancessa: Night of Championsissa. 22. kesäkuuta SmackDownissa, Batista ja Ric Flair voittivat Edgen ja Montel Vontavious Porterin. Ottelun aikana MVP:n taistellessa Flairin kanssa kehän ulkopuolella, Edge jäi omilleen Batistaa vastaan ja Batista pääsi selättämään Edgen Batista Bombin jälkeen.
HMS Defence (1763)
HMS Defence oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1763 vesillelaskettu Bellona-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus
Alus tilattiin 13. joulukuuta 1758 Plymouthin telakalta ja nimettiin Amiraliteetin päätöksellä 19. huhtikuuta 1759. Köli laskettiin 14. toukokuuta 1759. Alus laskettiin vesille 31. maaliskuuta 1763 ja valmistui vartiolaivaksi 19. lokakuuta 1770. Valmistuskustannukset olivat 27 690 puntaa kolme shillinkiä ja neljä pennyä, mihin tuli lisäksi takilointi ja varustamiskustannukset 11 208 puntaa seitsemäntoista shillinkiä ja yksitoista pennyä.
Palvelus
Alus haaksirikkoutui 24. joulukuuta 1811.
Sadat Bukari
Sadat Bukari (s. 12. huhtikuuta 1989 Wa, Ghana) on ghanalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa tunisialaista US Monastiria.
Ura
Bukari siirtyi kotimaansa seurasta Heart of Lionsista tunisiaan ES Saheliin kolmen vuoden sopimuksella vuonna 2007. Hän nousi tärkeäksi pelaajaksi kaudella 2008–2009 tehtyään kymmenen maalia kauden aikana, ollen Tunisian pääsarjan toiseksi paras maalintekijä. Kolmannella kaudellaan Bukari oli alkukaudesta tehokas tehtyään 7 maalia 11 ottelussa. Hän kuitenkin ajautui riitoihin uuden valmentajan Piet Hambergin kanssa jäi tyysti ilman peliaikaa. Joulukuussa 2009 sopimuksensä päätyttyä ES Sahel päätti olla jatkamatta hänen sopimustaan.
Aleksei Sokirski
Aleksei Nikolajevitš Sokirski (, aiemmin Oleksi Mykolaiovytš Sokyrskyi (, s. 16. maaliskuuta 1985 Horlivka, Ukrainan SNT) on ukrainalaissyntyinen moukarinheittäjä, joka on ollut Venäjän kansalainen heinäkuusta 2014 lähtien. 185 senttimetriä pitkä ja 108 kilogrammaa painava Sokirski edustaa krasnodarilaista seuraa. Aiemmin hän edusti AR Krim -seuraa. Hänen ennätyksensä on vuonna 2012 Madridissa heitetty 78,91 m.
Sokirski sijoittui neljänneksi vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa tuloksella 78,25 m. Hän jäi pronssista vain 46 senttimetriä. MM-kilpailuihin Sokirski on osallistunut kolmesti: Berliinissä 2009 ja Daegussa 2011 hän jäi alkukarsintaan, Lontoossa 2017 hän sijoittui viidenneksi. EM-kilpailuissa Sokyrskyi on ollut mukana kolmesti, parhaana sijoituksenaan vuoden 2010 kuudes sija Barcelonasta. Kesäuniversiadeista 2009 Sokyrskyi saavutti pronssia tuloksella 73,73 m.
MV RAMB IV
Valmistus
Genovalainen Italian banaanimonopoli tilasi aluksen Cantieri Riuniti dell'Adriaticolta (CRDA) Montfalconesta. Sen köli laskettiin 14. tammikuuta 1937 ja alus laskettiin vesille 7. kesäkuuta. Alus valmistui vielä saman vuoden lopulla 27. lokakuuta. Se oli 3676 rekisteritonnin dieselmoottorein varustettu alus, jonka pituus oli 116,8 ja leveys 15,2metriä. Sen risteilynopeus oli 17–18,5 solmuun.
Palvelus
Italian liityttyä toiseen maailmansotaan alus pakko otettiin 1940 Italian kuninkaalliselle laivastolle sairaalalaivaksi MV Aquileia. Aluksella oli tarkoitus evakuoida haavoittuneita Italian Itä-Afrikasta Italiaan, mutta tehtävä oli mahdoton liittoutuneiden hallittua Suezin kanavan liikennettä.
Italian Itä-Afrikan Massauan antautuessa 10. huhtikuuta 1941 Britannian laivasto valtasi aluksen Adenin edustalta liittäen sen laivastoonsa. Alus kuljetti haavoittuneita ensin Punaisellamerellä ennen kuin se siirrettiin Libyan rannikolle sairaalalaivaksi. Aluksen ollessa matkalla Tobrukista Aleksandriaan se joutui Saksan ilmavoimien hyökkäyksen kohteeksi 10. toukokuuta 1942. Pommit sytyttivät aluksen tuleen ja se piti hylätä. Aluksella olleista 360 miehistönjäsenestä ja potilaasta sai surmansa 155 potilasta ja 10 miehistönjäsentä.
Kymen Perussuomalaiset
Kymen Perussuomalaiset on Kymen vaalipiirissä toimiva Perussuomalaisten piiriyhdistys. Piiri on perustettu vuonna 1995. Sen puheenjohtaja on Kai Karhukorpi. Perussuomalaisilla on Kymen vaalipiirissä 25 kunnanvaltuutettua ja he ovat edustettuina kymmenessä Kymen vaalipiirin 18 kunnasta. Eduskuntavaaleissa 2011 Perussuomalaiset olivat Kymen vaalipiirin toiseksi suurin puolue.
Kymen piirin Perussuomalaisten PJ:t ovat siis 1995 lähtien:
- Marja-Leena Leppänen 95-98
- Hannu Purho 98-06
- Juho Eerola 07-09
- Jari Lindström 10-12
- Raul Lehto 12-15
- Ilpo Heltimoinen 16-19
- Kai Karhukorpi 20-
MV RAMB II
MV RAMB II oli Italian banaanimonopolin banaanilaiva, joka pakkosiirrettiin 1940 Italian kuninkaalliselle laivastolle apuristeilijäksi.
Palvelus
Alus palveli Italian Punaisenmeren osastossa. Se murtautui 22. helmikuuta 1941 Massawasta hieman ennen Italian Itä-Afrikan antautumista merelle. Alus saapui 23. maaliskuuta 1941 Kōbeen, Japaniin. Sen piti toimia kaapparina Tyynellä valtamerellä, mutta edelleen puolueettoman Japanin viranomaiset estivät aluksen käytön. Alus riisuttiin aseista ja siirrettiin Japanin viranomaisille kuljetusalukseksi nimettynä Calitea II:ksi.
Italian antauduttua aluksen miehistö upotti aluksensa Kōben satamaan. Japanin viranomaiset nostattivat aluksen ja nimesi sen Ikatagawamaruksi. Alus palveli keisarillisen Japanin laivastossa, kunnes se upposi Yhdysvaltain ilmavoimien hyökkäyksessä 12. tammikuuta 1945.
Scandic Victoria Tower
Scandic Victoria Tower (tunnetaan myös nimellä Victoria Tower) on 34-kerroksinen pilvenpiirtäjähotelli Tukholmassa. Scandic Victoria Tower on Skandinavian korkein hotelli. Se on 120 metriä korkea ja ohittaa siten läheisen Kista Science Towerin kolmella metrillä. Hotellin rakennutti norjalainen liikemies Arthur Buchardt vuosina 2009–2011. Rakennuksen suunnittelivat arkkitehdit Gert Wingårdh ja Karolina Keyzer. Scandic Victoria Towerissa on 299 huonetta.
Billy Daniels
Billy Daniels (12. syyskuuta 1915 Jacksonville, Florida – 7. lokakuuta 1988 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä. Hän oli 1930-luvun alkupuolella laulavana tarjoilijana New Yorkissa, jolloin hänen asiakkaisiinsa kuulunut Erskine Hawkins kiinnitti huomiota hänen lahjoihinsa ja palkkasi hänet orkesterinsa vierailevaksi solistiksi. Vuosikymmenen lopulla Daniels esiintyi runsaasti radiossa ja teki ensimmäisen elokuvansa, Sepia Cinderellan. Hänen myöhempiin elokuviinsa kuuluvat 1950-luvulla tehdyt musikaalit When You're Smiling ja Sunny Side of the Street.
Broadwaylla Daniels esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1945. Hänen Broadway-musikaaleihinsa kuuluvat muun muassa 1964 ensi-iltaan tullut Golden Boy ja 1970-luvulla esitetty Hello, Dolly!.
Daniels on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle. Hänen tyttärensä on radiotoimittaja Yvonne Daniels.
Enojärvi (Sysmä)
Enojärvi on Päijät-Hämeessä Sysmässä Nikkaroisen kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 54 hehtaaria, se on 1,7 kilometriä pitkä ja 850 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan 8 saarta. Sen rantaviivan pituus on 6,0 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Lintulanjoen valuma-alueeseen (14.229) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 86,2 metriä mpy.
Neon Saurus
Kappaleet
"Uuteen maailmaan" -kappale sisältää samplen Ryuichi Takamoton "Merry Christmas Mr. Lawrence" -kappaleesta.
Ute Lemper
thumb|Ute Lemper vuonna 2008. Ute Gertrude Lemper (s. 4. heinäkuuta 1963 Münster, Länsi-Saksa) on saksalainen laulaja, näyttelijä, lauluntekijä, tanssija ja kuvataiteilija. Hänet tunnetaan etenkin kabaree-lajityypin taitajana ja Kurt Weillin laulujen tulkitsijana.
Ute Lemper varttui katolilaisessa perheessä. Hänen isänsä toimi pankinjohtajana ja äiti lauloi oopperassa. Ute-tytär otti piano-, laulu- ja tanssitunteja, toimi avustajana paikallisessa teatterissa ja liittyi 16-vuotiaana jazz-rock-yhtyeeseen nimeltä Panama Drive Band. Hän opiskeli kölniläisessä tanssiakatemiassa ja Max Reinhardtin draamakoulussa Wienissä. 1980-luvun alussa hän alkoi esittää Länsi-Berliinissä Kurt Weillin lauluja pianistin kanssa pienissä klubeissa ja levytti niistä pienipainoksisen albumin. Se kantautui suuren Decca Records -levy-yhtiön päättäjien tietoon, ja he tekivät Lemperin kanssa sopimuksen Weillin koko tuotannon levyttämisestä.
Pyjamantaskupuhe
Pyjamantaskupuheen nimellä tunnetaan pääministeri Urho Kekkosen 23. tammikuuta 1952 Maakansa-lehdessä julkaisema ulkopoliittinen kannanotto, jossa ehdotettiin pohjoismaista puolueettomuusliittoa solmittavaksi Suomen ja Neuvostoliiton välille solmitun YYA-sopimuksen jatkoksi. Tämä ehdotus sai aikaan Suomessa hallituskriisin, sillä sosialidemokraatit närkästyivät siitä, ettei Kekkonen ollut etukäteen informoinut heitä riittävästi artikkelin sisällöstä. Pyjamantaskupuheen nimi tuli siitä, että Kekkosen oli alun perin tarkoitus pitää aiheesta puhe Mynämäellä, mutta tämä puhetilaisuus peruttiin Kekkosen jouduttua yllättäen sappikivileikkaukseen (toisten lähteiden mukaan kyseessä oli suolisolmutapaus). Kekkonen viimeisteli kuitenkin puheen tekstin sairaalassa ollessaan, ja se julkaistiin Maakansassa haastattelun muodossa. Kekkosen pyjamantaskupuhe oli yksi merkittävimpiä Suomen turvallisuuspolitiikan kannanottoja 1950-luvulla.
Ute Lemper
Näyttämörooleja
Lemper on ollut mukana muun muassa Cats-musikaalin ensimmäisessä wieniläisversiossa sekä näytellyt Sally Bowlesin roolissa Cabaret-musikaalissa Pariisissa, mistä hänelle myönnettiin Molière-palkinto. Velma Kellyn roolin Chicago-musikaalissa hän teki New Yorkissa ja Lontoossa, jossa hänet palkittiin Laurence Olivier -palkinnolla. Vuonna 1991 Maurice Béjart kirjoitti baletin La mort subite Ute Lemperin tanssittavaksi. Sitä esitettiin Pariisissa ja Saksassa. 1990-luvun lopulla Lemper kuitenkin jätti teatterityön.
Pyjamantaskupuhe
Kekkonen ehdotti puheessaan, että pohjoismaat Ruotsi, Norja, Tanska ja Suomi muodostaisivat yhteisen puolueettomuusliiton. Tämä liitto olisi poistanut YYA-sopimuksessa mainitun Neuvostoliittoa kohtaan Skandinaviasta suuntautuvan hyökkäyksen uhan ja liitto olisi näin ollut jatke YYA-sopimukselle. Liitto olisi edellyttänyt Tanskan ja Norjan eroamista Pohjois-Atlantin puolustusliitosta Natosta.
Ute Lemper
Elokuvarooleja
Ute Lemper näytteli Marie-Antoinetten roolissa Pierre Granier-Deferren vuonna 1989 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa L’Autrichienne. Sen jälkeen hän on näytellyt muun muassa elokuvissa Prorva (Ivan Dykhovichny 1992), Bogus (Norman Jewison 1996), Jean Galmot, aventurier (Alain Maline 1990), Peter Greenawayn Prosperon kirjat (1991), George Miltonin Appetite (1998) ja Robert Altmanin Prêt-à-Porter (1994).
Pyjamantaskupuhe
Kekkonen valmisteli puhetta jo tammikuun alussa 1952 ja hän lähetti siitä luonnoksen presidentti Paasikiven nähtäväksi. Paasikivi hyväksyikin puheen tekstin pienten korjausten jälkeen ja piti puheen pääsisältöä hyvänä. Kekkonen sairastui yllättäen ollessaan Tampereella 13. tammikuuta. Hänet tuotiin seuraavan päivän iltana junalla Helsinkiin, ja hän joutui välittömästi Mehiläisen sairaalaan leikattavaksi. Kekkonen jatkoi puheen tekstin valmistelua sairaalassa ollessaan, ja puhe julkaistiin sitten 23. tammikuuta Maakansa-lehdessä. Kekkonen pyrki puheellaan myös lievittämään kireän kansainvälisen tilanteen Suomessa synnyttämiä pelkoja ja toisaalta rauhanasiaa korostamalla hän pyrki siirtämään huomiota pois sisäpolitiikan ongelmista kuten kohonneista elintarvikkeiden hinnoista.
Ute Lemper
Elokuvarooleja
Hän teki laulunumeroita Disneyn Pieni merenneito -animaation saksalaisversioon 1989 ja esiintyi Esmeraldan saksalaisäänenä vuoden 1996 elokuvassa Notre Damen kellonsoittaja.
Pyjamantaskupuhe
Sosialidemokraatit närkästyivät siitä, että heille ei ollut riittävästi tiedotettu puheen sisällöstä etukäteen. Kekkonen oli näyttänyt tekstiä puoluesihteeri Väinö Leskiselle, mutta esimerkiksi ministeri Penna Tervo ei ollut sitä nähnyt. Osa sosialidemokraateista piti puhetta myös liikaa Neuvostoliittoa myötäilevänä, ja he pelkäsivät sen lännessä aiheuttamia reaktioita. Kekkonen loukkaantui sosialidemokraattien arvostelusta ja ilmoitti olevansa valmis eroamaan pääministerin paikalta. Kekkonen piti edelleen kiinni puheen sisällöstä ja kertoi jättäneensä hallituksen ulkoasiainvaliokunnan asiasta sivuun siltä varalta, että puhe saisi ulkomailla negatiivisen vastaanoton. Tällöin se olisi voitu selittää pääministerin yksityiseksi kannanotoksi.
Ute Lemper
Levytyksiä
Billboard-lehti antoi Lemperille Crossover Artist of the Year -tunnustuksen 1993–1994. Hän on levyttänyt paljon etenkin Kurt Weillin ja Jacques Brelin musiikkia ja saksalaisia kabareelauluja, tulkinnut Marlene Dietrichin ja Édith Piafin tunnetuiksi tekemiä lauluja. Sooloalbumejaan varten hänelle ovat kirjoittaneet lauluja muiden muassa Scott Walker, Nick Cave, Tom Waits, Elvis Costello, Philip Glass ja Neil Hannon, ja 2000-luvulla Lemper on alkanut säveltää ja sanoittaa lauluja myös itse. Hän on esittänyt omia laulujaan konserteissa muun muassa suomalaisen Tapiola Sinfoniettan kanssa.
Pyjamantaskupuhe
Vuoden 1952 valtiopäivien avajaisissa 2. helmikuuta eduskunnan puhemies sosialidemokraattien K. A. Fagerholm arvosteli puhessaan Kekkosen ehdotusta samalla, kun hän tuki Paasikiven varovaista ulkopolitiikkaa. Fagerholmin puhe kiristi tunnelmia hallituksen sisällä ja Kekkonen harkitsi jo vakavasti eroamista pääministerin tehtävästä. Tilanne saatiin kuitenkin ratkaistua Forssassa 6. helmikuuta pidetyssä sovintokokouksessa Kekkosen ja sosialidemokraatteja edustaneiden puolustusministeri Emil Skogin, Väinö Leskisen ja ulkoministeri Sakari Tuomiojan välillä. Sosialidemokraatit tarjoutuivat antamaan julkilausuman, jossa hän ilmaisisivat tukensa hallituksen ulkopolitiikalle. Tällainen julkilausuma julkaistiinkin lopulta toukokuussa 1952.
Ute Lemper
Levytyksiä
New Yorkissa asuva Lemper on tullut tunnetuksi myös uusklassisen tyylin taidemaalarina pitämiensä näyttelyiden kautta. Hänen omaelämäkertansa Unzensiert julkaistiin 1995.
Pyjamantaskupuhe
Kekkosen puheen varsinainen sisältö jäi lopulta asiasta syntyneen poliittisen kiistelyn jalkoihin. Neuvostoliitossa puheeseen suhtauduttiin myönteisesti, mutta Tanskassa ja Norjassa vastaanotto oli kielteinen. Ruotsalaisten kannanotot olivat valtaosin myönteisiä, mutta puolueettomuusliiton toteutumiseen lähitulevaisuudessa ei kuitenkaan uskottu. Kotimaassa puhe sai myönteisen vastaanoton SKDL:n ja Maalaisliiton lehdissä. Kekkosen ehdotus sai kritiikkiä Helsingin Sanomien ja Suomen Sosialidemokraatin kommenteissa, kun taas Hufvudstadsbladet ja Uusi Suomi omaksuivat siihen maltillisemman kannan.
John Addington Symonds
John Addington Symonds (5. lokakuuta 1840 Bristol – 19. huhtikuuta 1893 Rooma, Italia) oli englantilainen runoilija ja kriitikko.
Symonds sai opiskeluaikanaan Oxfordissa useita palkintoja, ja hänet valittiin 1862 Magdalen Collegeen. Sairastelunsa vuoksi hän joutui lähtemään Englannista, ja vuodesta 1877 alkaen hän asui melkein pysyvästi Sveitsissä Davosissa. Hän kuvasi elämäänsä teoksessa Our life in the Swiss highlands (1891). Symonds oli kiinnostunut monenlaisista asioista ja perehtynyt laajasti eri aloihin. Hänen pääteoksensa on Renaissance in Italy (1875–1886). Hän oli myös runoilija ja kääntäjä.
Julian Barbour
Julian Barbour (s. 1937) on englantilainen fyysikko, jonka tutkimuksen kohteita ovat kvanttipainovoima ja tieteen historia. Väiteltyään filosofian tohtoriksi Albert Einsteinin yleisestä suhteellisuusteoriasta Kölnin yliopistosta 1968, Barbour on elättänyt itsensä ja perheensä ilman akateemista virkaa, työskennellen osa-aikaisena kääntäjänä. Hän asuu lähellä Oxfordia, Englannissa.
Hänen kirjansa The End of Time vuodelta 1999 esittää poikkeuksellisen näkemyksen ajasta, niin kuin me koemme, se ei ole mitään muuta kuin illuusio ja siten syntyvät lukuisat ongelmat fysiikan teorioissa, kun olettaa ettei aikaa ole. Hän esittelee filosofisen käsitteen nimeltä Platonia sekä väittää, ettei meillä ole muuta todistetta menneisyydestä kuin muistomme siitä, eikä muita todisteita tulevaisuudesta, kuin uskomme siihen. Barbourin mukaan hänen näkemyksiään tukee Wheeler–DeWitt-yhtälö, joka yhdistää suhteellisuusteorian ja kvanttimekaniikan jättämällä ajan pois yhtälöstä.
Filosofi J. M. E. McTaggart saavutti samanlaiset johtopäätökset vuonna 1908 teoksessaan The Unreality of Time. Ja yhdessä viimeisistä kirjeistään Einstein kirjoitti "kaltaisemme ihmiset jotka uskovat fysiikkaan tietävät, että erottelu menneen, nykyisyyden ja tulevaisuuden välillä on uppiniskainen, sinnikäs illusio
Aureliano Torres
Aureliano Torres Román (s. 16. kesäkuuta 1982 Luque) on paraguaylainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on vasen laitapuolustaja. Hän edusti viimeksi kotimaansa Sol de Américaa 12 de Octubrea.
Torres on pelannut pääsarjatasolla Paraguayn lisäksi Meksikossa, Japanissa, Argentiinassa ja Uruguayssa. Hän on voittanut Argentiinan Clausura-mestaruuden San Lorenzossa kaudella 2006–2007 ja Uruguayn-mestaruuden Peñarolissa kaudella 2012–2013. Euroopassa Torres on edustanut Real Murciaa Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla kaudella 2005–2006.
Paraguayn maajoukkueessa Torres pelasi 45 A-maaottelua ja teki niissä kaksi maalia vuosina 2004–2012. Hän edusti maataan MM-kilpailuissa 2010 sekä Copa Américassa 2004, 2007 ja 2011, joista viimeisessä hän saavutti hopeaa. Torres oli mukana saavuttamassa hopeaa myös Ateenan olympialaisissa 2004.
Daniel Welser
Daniel Welser (s. 16. helmikuuta 1983 Klagenfurt, Itävalta) on itävaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Erste Bank Eishockey Ligan EC Salzburgissa. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä, mutta osaa pelata myös puolustajana. Welser johtaa EBEL:n kaikkien aikojen pudotuspelien jäähypörssiä kerättyään 115 ottelussa 249 jäähyminuuttia.
Seuraura
Welser on Klagenfurter AC:n kasvatti, joka pelasi joukkueessa ensimmäiset miesten pelinsä kaudella 1999–2000, kun hän pelasi 16-vuotiaana kaksi ottelua Interligassa. Itävallan pääsarjassa Welser debytoi seuraavalla kaudella 2000–2001, jolloin tulokaskausi toi hänelle 48 ottelussa tehot 10+16=26. Jäähyminuutteja kertyi 103 ja Welser sijoittui runkosarjan jäähypörssissä seitsemänneksi EK Zell am Zeen Walter Putnikin kanssa. Welser voitti keväällä 2001 Itävallan-mestaruuden. Kaudella 2001–2002 hänet valittiin Itävallan pääsarjan vuoden pelaajaksi, kuten myös kaudella 2004–2005. Kaudella 2002–2003 Welser keräsi 147 jäähyminuuttia ja sijoittui jäähypörssissä toiseksi HC Innsbruckin Martin Hohenbergerin jälkeen. Kaudella 2003–2004 hän oli puolestaan jäähypörssin kolmas 127 minuutillaan. Welser voitti mestaruuden Klagenfurtin joukkueessa myös keväällä 2004.
Kaudeksi 2005–2006 Welser siirtyi Ruotsiin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa pelaavaan Skellefteå AIK:hon. Hän oli nostamassa joukkuetta Elitserieniin keväällä 2006. Welser pelasi joukkueessa myös kauden 2006–2007 ja hän teki Elitserienin runkosarjassa 51 ottelussa tehot 9+6=15.
Welser palasi kaudeksi 2007–2008 kotimaahansa ja siirtyi EC Salzburgin joukkueeseen. Hän voitti siellä Itävallan-mestaruuden vuosina 2008 ja 2010. Welserin yhden kauden piste-ennätys Erste Bank Eishockey Ligasta on kaudelta 2007–2008, jolloin hän teki tehot 13+22=35. Vuonna 2010 Welser voitti Continental Cupin. Kaudella 2010–2011 hän jakoi lukemalla +15 Salzburgin sisäisen tehotilaston voiton Thomas Kochin kanssa ja voitti kauden päätteeksi Itävallan-mestaruuden. Kaudella 2011–2012 Welser voitti Salzburgissa European Trophyn mestaruuden. Kaudella 2013–2014 hän toimi joukkueen kapteenina. Kaudella 2014–2015 Welser voitti taas Itävallan-mestaruuden.
Maajoukkueura
Welser edusti Itävaltaa Sotšin olympiakisoissa 2014 sekä Torinon, Vancouverin ja Sotšin olympiakisojen karsinnoissa. Hän pelasi myös MM-kilpailuissa vuosina 2003, 2004, 2005, 2007, 2011 ja 2013, joista viimeisimmässä turnauksessa hän toimi Itävallan varakapteenina. Welser pelasi myös I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2006 (B-lohkon kultaa), 2008 (A-lohkon kultaa) ja 2010 (A-lohkon kultaa) sekä IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2012 (hopeaa). Hän jakoi vuoden 2006 turnauksen tehotilaston voiton kolmen muun pelaajan kanssa lukemalla +7. Welser teki A-maajoukkuedebyyttinsä 8. marraskuuta 2002, kun Itävalta kohtasi Norjan Askerissa Valko-Venäjän.
Welser pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2001, 2002 ja 2003. Hän voitti vuonna 2001 hopeaa ja vuonna 2002 B-lohkon kultaa. Welser pelasi myös alle 18-vuotiaiden B-sarjan MM-kilpailuissa vuonna 2000.
Waboba
Waboba on ulkokäyttöön suunniteltuja palloja valmistava, vuonna 2005 perustettu yritys, jonka päämaja on Tukholmassa, Ruotsissa. Nykyään yhtiöllä on toimipisteet myös Kiinan Kantonissa ja Yhdysvaltain Atlantassa. Yhtiön nimi tulee sanoista WAter BOuncing BAlls. Nimi Waboba on rekisteröity tavaramerkki, ja yhtiön tuotteet ovat kansainvälisesti patentoituja.
Historiaa
Waboba-pallojen keksijä, ruotsalainen Jan von Heland sai idean palloihin ensimmäisen kerran 1980-luvun alussa heittäessään frisbeetä väärin päin. Vuosien aikana hän testasi erilaisia materiaaleja, millä pallon saisi pomppimaan veden pinnalla. Vuonna 2004 von Heland keksi materiaalin, jolla pallon saa pomppimaan veden pinnalla ja patentoi tämän.
Ensimmäinen veden pinnalla pomppiva pallo, The Waboba Ball, tuli myyntiin Ruotsissa vuonna 2005. Kahden vuoden päästä sitä oli jo myynnissä Euroopassa, Australiassa ja Yhdysvalloissa. Nykyisin Waboba on suosittu yhtiö ja sillä on monia erilaisia ja erivärisiä palloja sekä muita tuotteita.
Virallinen Waboba-peli
Virallisessa Waboba-pelissä pelaavat vastakkain kaksi neljän hengen joukkuetta, joilla molemmilla on myös kaksi vaihtopelaajaa. Pelipallona toimii Waboban Pro-pallo. Joukkue saa tehdä maalin vasta, kun se on käyttänyt palloa jokaisella pelaajallaan, myös maalivahdillaan. Syötön täytyy osua veden pintaan, muuten syöttö hylätään. Pelissä ei ole paitsiosääntöä. Eniten maaleja tehnyt joukkue voittaa.
Ultimate Waboba
Ultimate Wabobaan käy mikä Waboba-pallo tahansa. Jokaisessa joukkueessa on vähintään kolme pelaajaa. Joukkue saa pisteen, jos pallo on käynyt jokaisella pelaajalla ilman vastustajan väliintuloa. Syötön täytyy osua tässäkin pelissä veden pintaan ja sen täytyy tapahtua viiden sekunnin kuluessa pallon saamisesta. Vastustajan pelaajista ei saa pitää kiinni.
Kolmiaivoteoria
Kolmiaivoteoria (triune brain) on yhdysvaltalaisen neurotieteilijän Paul MacLeanin evoluutioteoria ihmisaivojen jakautumisesta kolmeen osaan: "liskoaivoihin", limbiseen järjestelmään ja neokortikaaliseen osaan. MacLean kehitteli teorian 1960-luvulla ja julkaisi aiheesta kirjan The Triune Brain in Evolution. .
Teoria on saanut julkisuutta Carl Saganin kirjan The Dragons of Eden ansiosta (Pulitzerin palkinto vuonna 1977). Uudemman tutkimuksen tulosten perusteella teoriaa on arvosteltu.
Kalliojärvi (Sysmä, Nikkaroinen)
Kalliojärvi on Päijät-Hämeessä Sysmässä Nikkaroisen kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 2,1 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Lintulanjoen valuma-alueeseen (14.229) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 86,8 metriä mpy.
Pelko (sarjakuvahahmo)
Pelko (esiintynyt Suomessa myös nimellä Herra Pelko) on kuvitteellinen superroisto Marvel -sarjakuvissa. Pelkoja on ollut yhteensä 4, joista kaikki ovat olleet enimmäkseen Daredevilin vastustajia. Pelon ensiesiintyminen tapahtui Daredevil-lehden numerossa 6 ja hänet loivat Stan Lee ja Wally Wood.
Salmelanlampi (Sysmä)
Salmelanlampi on Päijät-Hämeessä Sysmässä Nikkaroisen kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 10,4 hehtaaria, se on 750 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Lintulanjoen valuma-alueeseen (14.229) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 86,4 metriä mpy.
Lámpros Athanasoúlas
Lámpros Athanasoúlas (, joskus Lámbros Athanassoúlas, s. 10. marraskuuta 1976 Ateena) on kreikkalainen ralliautoilija. Hän kilpaili 12 WRC-kilpailussa vuosina 2005–2009 ja 2011 saavuttaen yhden pisteen. Ennen ralliuraansa Athanasoúlas valmistui American College of Greecestä ja opiskeli konetekniikka ja talousalaa Westminsterin yliopistossa. Vuonna 2001 Athanasoúlas kilpaili kreikkalaisissa rallikilpailuissa. Vuonna 2005 hän voitti A5-luokan mestaruuden Kreikan rallisarjassa. Samana vuonna hän debytoi WRC-sarjassa Akropolis-rallissa, jossa hän keskeytti. Vuonna 2009 Athanasoúlas saavutti ensimmäisen pisteensä WRC-sarjassa sijoittuen kahdeksanneksi Akropolis-rallissa. Samalla hän voitti PWRC-luokan kilpailun Kreikassa. Kauden jälkeen Status-lehti nimesi hänet vuoden kreikkalaisurheilijaksi. Athanasoúlas osallistui Suomen ralliin vuonna 2006.
Rallin MM-sarjan tulokset
(Tulosselitteet)
Justin Smith
Justin Smith (s. 30. syyskuuta 1979, Jefferson City, Missouri) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon ammattilaispelaaja, pelipaikaltaan puolustuksen linjamies. Smith pelasi 14 kautta NFL-liigassa edustaen Cincinnati Bengalsia ja San Francisco 49ersia. Hänet valittiin urallaan viidesti NFL:n tähdistöotteluun Pro Bowliin.
NFL-ura
Cincinnati Bengals varasi Missourin yliopiston joukkueessa yliopistojalkapalloa pelanneen Smithin vuoden 2001 NFL:n varaustilaisuudessa ensimmäisellä kierroksella, koko tilaisuuden neljäntenä pelaajana. Hän pelasi Bengalsissa seitsemän kauden ajan, kunnes teki vuonna 2008 vapaana pelaajana sopimuksen San Francisco 49ersin kanssa.
Winnipeg/St. Andrewsin lentoasema
'''Winnipeg/St. Andrewsin lentoasema'''  on lentoasema Kanadan Manitoban provinssissa St. Andrewsin maalaiskunnassa, noin 19 km Winnipegin kaupungista koilliseen. Kentän omistaa St. Andrewsin maalaiskunta ja sitä ylläpitää kunnan omistama St. Andrews Airport Inc. yhtiö. Vuonna 2008 lentoasema oli lentokoneiden määrällä mitattuna Kanadan 20. vilkkain lentoasema.
Justin Smith
NFL-ura
49ersissa Smith nousi uudelle tasolle, ja valittiin NFL:n tähdistöotteluun Pro Bowliin viisi kertaa peräkkäin vuosina 2009–2013. Jotkut asiantuntijat pitivät häntä jopa mahdollisena ehdokkaana vuoden parhaaksi puolustavaksi pelaajaksi.
Kauden 2014 jälkeen Smith ilmoitti lopettavansa ammattilaisuransa.
Winnipeg/St. Andrewsin lentoasema
Lentoasema rakennettiin vuonna 1962 helpottamaan Winnipegin kansainvälisen lentoaseman liikennettä. St. Andrewsiin siirtyi lentokoulutustoiminta ja suurin osa Winnipegin alueen pienkone liikenteestä.
Believe Me (Fort Minorin kappale)
Believe Me on Mike Shinodan sooloprojektin, Fort Minorin musiikkikappale. Se on kolmas Yhdysvalloissa julkaistu single ja ensimmäinen kansainvälisesti julkaistu single Fort Minorin debyyttialbumilta, The Rising Tied. CD-singlestä julkaistiin kaksi versiota, ensimmäinen 15. marraskuuta 2005 ja toinen 22. marraskuuta 2005. Kappaleella vierailevat Styles of Beyond ja Cypress Hillin Eric Bobo.
Musiikkivideon kappaleeseen on ohjannut Laurent Briet.
Koskikara (rakennus)
Koskikara tai Villa Koskikara on Kajaanissa Kajaaninjoen rannalla Ämmäkosken voimalaitoksen vieressä Brahenkadulla sijaitseva, alun perin Kajaani Oy:n toimitusjohtajan edustusasunnoksi valmistunut rakennus. Arkkitehti Eino Pitkäsen suunnittelema funkistyylinen rakennus valmistui vuonna 1941. Rakennus on merkittävä rakennus Kajaanin kaupunkikuvassa ja se on suojeltu.
Historia
Rakennus on nimetty Kajaaninjoen jokimaisemassa viihtyvän Koskikara-linnun mukaan 15 vuotta valmistumisensa jälkeen vuosina 1956–1957 Kajaani Oy:n 50-vuotisjuhlien aikaan. Rakennuksen viimeinen asukas oli vuorineuvos Juhani Ahava ja rouva Pirkko Ahava, jotka asuivat rakennuksessa vuoteen 1989. Sen jälkeen rakennus oli noin yhdeksän vuotta tyhjillään.
Vuoden 1998 helmikuusta tiloissa toimi Ravintola Sirius, joka oli suomalaiseen ruokaan erikoistunut ruoka- ja viiniravintola. Talossa oli vuokrattavia tiloja kokous- ja juhlakäyttöön. Ravintolatoiminta päättyi huhtikuussa 2019, ja kiinteistön uusi omistaja suunnittelee Koskikaran muuttamista asuintaloksi.
Talon lounassalissa ovat nauttineet illallista Kajaani Oy:n aikaan useat merkittävät henkilöt, kuten Suomen ja Neuvostoliiton presidentit Urho Kekkonen ja Leonid Brežnev. Myös mm. Neuvostoliiton ulkomaankauppaministeri Nikolai Patolitšev ja Den Danske Presses-lehden toimitusjohtaja Jens Lyngbo ovat vierailleet talossa. Rakennukseen kuuluu myös iso puistomainen piha-alue. Rakennuksen välittömässä läheisyydessä on myös talonmiehen asunto, joka on kiinalaisvaikutteinen tiilirakennus.
Talossa asuneita Kajaani Oy:n toimitusjohtajia ovat olleet:
Tilat
Tilaa talossa on yhteensä 760 neliötä. Talon yläkerrassa oli yksityiset tilat ja vierashuoneita. Alakerrassa olivat keittiö, sali, kirjasto (nyk. Isännänhuone) ja ruokasali
Nykyään talossa on useita kokoushuoneita 12–55 hengelle. Kellarikerroksessa on myös saunakabinetti.
Kellarikerros:
1. kerros:
2. kerros
Burgutši
Burgutši on kaupunki Turkmenistanissa Lebabin maakunnassa lähellä Afganistanin rajaa. Kaupungin korkeus merenpinnasta on noin 242 metriä. Kaupungissa sijaitsee rautatieasema.
Lähimmät kaupungit ja kylät ovat: Kizyl-Turkmenistan, Dostluk, Bataš, Kyzyl-Daykhan, Tyl'-Ter ja Agar.
The Unforgiven
The Unforgiven on Metallican kappale ja toinen single yhtyeen nimialbumilta Metallica.
Kesällä 1997 Metallica julkaisi kappaleen jatko-osan ”The Unforgiven II”. Vuoden 1991 versiosta on levytetty livemateriaalia Monsters Of Rock -kiertueelta albumille Live Shit: Binge & Purge. ”The Unforgiven II” on julkaistu albumilla ReLoad. Molemmat albumit ovat myyneet yli platinalevyrajan. Syyskuussa 2008 julkaistulla Death Magnetic -albumilla on ”The Unforgiven III”. Kappale on myös mukana Guitar Hero: Metallica -pelissä.
Brandonin lentoasema
Brandonin lentoasema (, tunnetaan myös nimillä Brandon Municipal Airport ja McGill Field) on lentoasema Kanadan Manitoban provinssissa, noin 7,4 km Brandonin kaupungista pohjoiseen. Kentän omistaa ja sitä ylläpitää Brandonin kaupunki.
Brandonin lentoasemalle asennettiin 1,6 miljoonaa Kanadan dollaria maksanut ILS mittarilähestymisjärjestelmä vuoden 2010 aikana ja sen toimivuutta tarkastettiin elokuussa 2010.
Sama Foulala
Sama Foulala on maalaiskunta ja sen keskuskylä Ségoun alueen Ségoun piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen rannalla 25 kilometriä (maanteitse 120 kilometriä) Ségousta länteen. Kunnassa on 7 000 asukasta (vuonna 2009).
Sama Foulalan kunta rajoittuu koillisessa Ségoun piirin Farakon, etelässä Konodiminin ja N’Garan sekä luoteessa Souban kuntiin. Kuntaan kuuluu kahdeksan kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, fulbeja, soninkeja ja somonoja.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Palveluihin kuuluvat koulut ja terveysasema.
Kivelänlampi (Sysmä)
Kivelänlampi on Päijät-Hämeessä Sysmässä Nikkaroisen kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 4,0 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Lintulanjoen valuma-alueeseen (14.229) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 88,4 metriä mpy.
Soikopisarpirkko
Soikopisarpirkko (Myzia oblongoguttata) on leppäkerttujen heimoon kuuluva kovakuoriaislaji. Soikopisarpirkko on kooltaan aikuisena varsin kookas eli 6,5–9 mm. Sen peitinsiivet ovat pohjaväriltään ruskeat/oranssit ja niissä on vaaleita pitkänomaisia täpliä, joiden laajuus vaihtelee. Peitinsiipien reunassa on ohut valkoinen raita ja lajin jalat ovat ruskeat. Lajin etuselkä on tummanruskea ja sen reunat ovat valkoiset.
vasen|pienoiskuva|Soikopisarpirkon toukka.
Soikopisarpirkko on Suomessa vakiintunut ja yleinen laji. Suomessa se on luokiteltu elinvoimaiseksi lajiksi. Lajia esiintyy pääasiassa Euroopan alueella.
Lowe
Lowe on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Moritz Leuenberger
upright|thumb|Moritz Leuenberger Moritz Leuenberger (s. 21. syyskuuta 1946, Biel/Bienne, Bern) on sveitsiläinen poliitikko ja nykyinen liittoneuvoston jäsen. Vastuualueenaan liittoneuvostossa hänellä on ympäristö, liikenne, energia ja viestintä. Puoluetaustaltaan Leuenberger on sosiaalidemokraatti, puolueensa toinen jäsen liittoneuvostossa Micheline Calmy-Reyn ohella. Leuenberger on ollut Sveitsin liittopresidenttinä kahdesti; vuosina 2001 ja 2006.
Vuosina 1991-1995 Leuenberger oli Zürichin kantonin hallituksen jäsen. 1. tammikuuta 1995 hän korvasi Otto Stichin liittoneuvoston jäsenenä.
Moritz on ollut naimisissa arkkitehti Gret Loewensbergin kanssa vuodesta 2003 lähtien.
Ronimus
Ronimus on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Luettelo Anneli Saariston kappaleista
Tämä on luettelo Anneli Saariston levyttämistä kappaleista aakkosjärjestyksessä.
A
Aamulla rakkaani näin Aamun ensi katse Aamun ensi valonsäde Aamun odotus Adan Aina aika rakkauden Aina eilinen Alfie Alfonsina ja meri All for you Amsterdam Andromeda Appelsiinipuita aavikkoon Appelsiinipuita aavikkoon (live) Arkana vieraaseen syliin Autiomaa ja sade Avaruuteen
B
Bensaa suonissa
C
Casida itkusta Córdoba
D
Do you know the way to San José
E
Ei ole voittajaa Elegia Elokuun illat Elämämme paras aika Elämän merellä Elämän tie Elämäni laulu Elämästä nautin Elän hetkessä En oo sun ikuisesti Enkelinsiivet Eräs lapsi ei nuku Etkö ymmärrä Evakon laulu (1985) Evakon laulu (2004)
F
Femme fatale Fever
H
Haahkan laulu Helavalkea Hernando Hiroshima Hotelli Huminan lauluja Hymy Hyvästi yö Hän lähtee pois Höyhen ja huumeet
I
Ihmeellinen maalari Ikävyys Ikävä Illoin kun on aikaa Illusion Impi ja ryöväri Indigonsininen suviyö Intohimoilleni
J
Jackson's song Jokainen päivä Jos joskus Jos katsot silmiini mun Jos nyt muistat sen laulun Jossain kaukana Junamatka Jäähyväiset
K
Kaakon lasisiipi Kahdeksas kerta Kaipauksen rannat Kaksi kultarengasta Kaksi sielua Kaksi tuntia Kaksi vierasta Karjalaistytön laulu Katkennut helminauha Katkennut köysi – Anneli Saaristo, Monna Kamu & Liisa Tavi Katso ruusu minkä teit Katson maailmaa Katson vuorilta laaksoon Kauhun maku Kaukametsä Kehtolaulu Keinu Keltainen jäänsärkijä Kerrothan mummi Kesä ennen sotaa Kesän lapsi Kesäpäivä Kierre Kiiruhda hiljaa (live) – Anneli Saaristo, Eija Kantola & Marjorie Kirsikankukka Kissan mieli Klovnien paraati Kodin joulu Kompassi Kortteja prinsessan haudalla Kotikadulla vuosien jälkeen Kuin varkain Kuka iski sydämeni Kukin meistä Kun et tullut Kun syksy saapuu Helsinkiin Kuule kun pyydän Kuuma maa Kuun noustessa Kuun voima Kuutamon poika Kypsän naisen blues Kypsän naisen blues (live) Kyyneltango
M
Maailman tuulet Maan hiljainen Maan laiturilla Maastamuutto Maijan ja Jannen häävalssi – Anneli Saaristo & Reino Kotaviita Malagueña Marie A-n muistolle – Anneli Saaristo, Monna Kamu & Liisa Tavi Matka menneeseen Matti Väkevän kuolema – Anneli Saaristo & Vesa-Matti Loiri Mennyt rakkaus Mercedesille hänen lentäessään Merimieslaulu – Anneli Saaristo, Monna Kamu & Liisa Tavi Metsämiehen laulu Miehen lähtö blues Mikä kerran on ollut Missä syy Miten enkeleitä vietellään – Anneli Saaristo, Monna Kamu & Liisa Tavi Monta syytä jatkaa Muistatko Muistoja Lapista Muistojen kahleet Muuttolinnun jäähyväinen My funny Valentine
N
Nainen odottaa Nainen odottaa (live) Naisia sodan kurimuksessa Nakkikauppias Koponen Narkomaanin rukous Neidonryöstö Niittu Nimeni on Ilotuska Nukkumatti – Anneli Saaristo & Mirela Nyt aika on (live) – Anneli Saaristo, Eija Kantola & Marjorie Näin jäätiin henkiin Näinkö meille täällä aina käy Näkinleipää
O
Odottamaan turruin Olen mikä olen (live) – Anneli Saaristo, Eija Kantola & Marjorie Olen nainen Oli mulla kulta kaunoinen Ollaan hiljaa (Kaisla-Kertun kehtolaulu) Olven kunniaksi Onnellinen olutjuoppo Onnen ohjat Otto 3. sinfoniasta
P
Palaa Pienet tähdet Pieni episodi Piestyn mustalaisen laulu Pikku midinetti Pois sun vien (live) – Anneli Saaristo, Eija Kantola & Marjorie Preludi Pyörre Päiväkirja Päiväperho Päiväänlaskun aikaan Päättyneet juhlat
R
Rakkauden hedelmät Rakkauden kiertokulku (live) – Anneli Saaristo, Eija Kantola & Marjorie Rakkaus voittaa Rakkauslaulu Rakkautta sodan puristuksessa Rendez-vous Revyytytön mietteitä riisuutuessaan – Anneli Saaristo, Monna Kamu & Liisa Tavi Rififi Riisutut roolit Rinteen poika Riviera Rum and Coca-Cola (live) – Anneli Saaristo, Eija Kantola & Marjorie Rumpali ja tanssityttö Ruorimies Ruskan värit
S
Saariston laulu Saisinpa vain Satakieli Savujen maa Se laulu Seis – nimeen rakkauden (live) – Anneli Saaristo, Eija Kantola & Marjorie Seitsemän ruusua – Anneli Saaristo, Monna Kamu & Liisa Tavi Serenadi Siivet saa siivet Silloin rinnalleni tahdon sun Sininen uni Siniperho Sinun kanssasi, sinua ilman Sipuli taskussa Sokean lapsen uni – Anneli Saaristo & Mirela Stan Sonetti no 19 Sota Sotaorvon laulu Sun ja mun – Anneli Saaristo & Johnny G Suomenmaa Suotar Surutyö Surutyö (live) Syysunelma Sä liian paljon vaadit Sä miksi mursit minun sydämein Sä virtani vieläkin
T
Taikauni Taivaspaikka Tanssi (1982) Tanssi (1998) This masquerade Tiitiäisen tuutulaulu Toive kaikilla sama Tonttu vai Nukkumatti – Anneli Saaristo & Maiju Salmenkivi Tuhlaajat Tuijotin napaani Tukkilaisromantiikkaa Tulatullallaa – Silkistä sametista – Peppi Pitkätossu Tuulena, myrskynä rakastan Tuuli, laivat ja laulu Tyhjät sanat Tyttö ja ilmapallo Tyttö ja tanssiva karhu Tyttö sekä hän Tytölle Tähtiin ja tähtien taa – Anneli Saaristo & Vesa-Matti Loiri Tähtiyö – Anneli Saaristo, Anna Eriksson & Eija Kantola Tämä lauluni muista Tämä yö Tämän vapauden
U
Ugrin laulu Uinu untuvainen Uneksuminen Unelma Unta nään – Anneli Saaristo & Liisa Tavi Unta prinsessan Uskalla rakastaa Uuden aamun toivossa
V
Vaarallinen nainen Vain kaksi sanaa Vain sydämellään Vain valo valvoo Vain yhden kerran Valheita vaan Valkeat linnut Valkoinen valo Varpunen jouluaamuna Velipojat Venezuela Venus Vieraamme – Anneli Saaristo & Juha Muje Viha-rakkaus Viimeinen känni Viulu Voimistuu hiljainen laulu Vuoriston kellot
W
Waltz for Debby Waskoolisinfonia – teema 1. osasta