cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kolppana
Historiaa
1600-luvulla Kolppana muodosti Skuoritsan luterilaisen seurakunnan eteläisimmän osan. Siitä länteen sijaitsi Tääkelin seurakunta, jolla oli oma kirkkoherra 1640-luvulta lähtien. Tääkelillä, myöhemmältä nimeltään Spankkovalla, oli oma pastori 1720-luvulle saakka, mutta sen jälkeen seurakunta, johon kuului myös Kolppanan seutu, liitettiin Koprinaan. Vuonna 1753 Spankkovasta ja Kolppanasta tuli itsenäinen seurakunta. Keisari Paavali I rakennutti Kolppanaan pyhille Pietarille ja Paavalille omistetun kivikirkon, joka valmistui vuonna 1802. Vuonna 1860 Spankkovan ja Kolppanan seurakuntaan kuului noin 1500 inkerinsuomalaista. Vuonna 1905 seurakunnassa oli noin 4800 suomalaista ja viitisenkymmentä virolaista jäsentä. Vuosina 1863–1918 Kolppanassa toimi suomalainen opettajaseminaari.
1920-luvun alusta lähtien Spankkova ja Kolppana toimivat erillisinä seurakuntina. Kolppanan kirkon torni purettiin vuonna 1933 ja kirkko suljettiin vuonna 1937.
Kylät
Kolppanassa oli 18 kylää: Pieni Hatsina, Himasi, Kivijärvi, Pieni Kolppana, Suuri Kolppana, Kurema, Lätinä, Pieni Paaritsa, Suuri Paaritsa, Räpisi, Ala-Sakoska, Ylä-Sakoska, Salusi, Sernitsa, Uusi Sernitsa, Vaijala, Vakkala ja Vopsi.
Steven Weinberg
Steven Weinberg (3. toukokuuta 1933 New York – 23. heinäkuuta 2021 ) oli yhdysvaltalainen fyysikko ja professori.
Elämä
Weinberg julkaisi vuonna 1967 tutkimuksen, jossa hän yhdisti sähkömagneettisen vuorovaikutuksen ja heikon vuorovaikutuksen sähköheikoksi vuorovaikutukseksi. Vain kolme sivua pitkässä kirjoituksessa hän myös ennusti W- ja Z- sekä Higgsin bosonien olemassaolon, vaikka niitä ei ollut vielä silloin havaittu. Hän myös esitti teorian siitä, miten neutraalit heikot virrat määräävät, miten alkeishiukkaset vuorovaikuttavat keskenään. Weinberg sai tuloksista Nobelin fysiikanpalkinnon 1979. Sheldon Lee Glashow oli ennakoinut teoriaa omalla tahollaan, ja Abdus Salam päätyi samankaltaiseen tulokseen Weinbergistä riippumatta. Molemmat jakoivat Nobelin palkinnon Weinbergin kanssa.
Weinberg puolusti voimakkaasti reduktionismin oppia: kaikki makroskooppisen maailman ilmiöt ovat seurausta kvanttifysiikasta.
Kattila (Inkeri)
Seurakunnan historiaa
Kattilaan rakennettiin uusi puukirkko vuonna 1759. Se korjattiin vuonna 1892. Vuonna 1904 koko seurakunnassa oli noin 1 600 suomalaista, noin 300 virolaista ja 30 saksalaista jäsentä. 1900-luvun alussa kirkkoherranvirka oli pitkään täyttämättä, koska köyhään seurakuntaan, jonka kolme kirkkoa sijaitsivat kaukana toisistaan, oli vaikeaa löytää hakijoita.
Toisen maailmansodan aikana seutu oli Saksan miehittämä. Vuonna 1943 saksalaiset siirsivät miehitysalueelle jääneen suomalaisväestön Suomeen, josta heidät sittemmin palautettiin Neuvostoliittoon. Inkeriläisiä ei kuitenkaan päästetty kotiseudulleen, vaan heidät karkotettiin aluksi muualle Venäjälle. Myöhemminkin vain harva onnistui palaamaan. Monet asettuivat Karjalan tasavaltaan ja Viroon tai ovat sittemmin muuttaneet Suomeen.
Kattilan kylät
1900-luvun alussa Kattilan seurakuntaan kuuluivat seuraavat kylät:
Suomalaisia asui vain Ahokylässä, Korovaisissa, Ruuppinassa, Matautiossa, Namasterissa, Raanalassa, Rasissa ja Värtösissä. Muut olivat vatjalais-venäläisiä sekakyliä.
Nykyään seurakunnan alue kuuluu Leningradin alueen Jaaman piirin Kattilan, Niisnovan ja Laukaansuun kuntiin.
Juhan Raudsepp
Juhan Raudsepp (10. joulukuuta 1896 Luke (nykyisin Lugaži), Latvia – 15. joulukuuta 1984 Tallinna, Viro) on virolainen kuvanveistäjä ja teki lukuisia muistomerkkejä ja veistoksia Viron ensimmäisen itsenäisyyden aikana.
Nuoruus
Hän kävi koulua Valgan kaupungissa ja siirtyi sieltä taidekouluun Penzaan, Venäjälle. Siellä opiskeli muitakin virolaisia ja latvialaisia joista tuli myöhemmin tunnettuja taiteilijoina. Penzan taidekouluun hänet sai lähtemään hänen piirustusopettajansa joka oli myös ollut siellä opiskelemassa.
Ura
Kun Viron vapaussota alkoi vuonna 1918 otti Raudsepp siihen osaa sodan loppuun vuoteen 1920 asti. Sodan jälkeen hän työskenteli taiteenopettajana Tarton keskikoulussa ja lukiossa. Hän järjesti vuodesta 1924 aktiivisesti näyttelyitä Virossa ja ulkomalla muun muassa: Riiassa, Helsingissä, Kielissä, Kölnissä, Moskovassa, Kaunasissa ja Budapestissa. Hän työskenteli vuodesta 1929 lähtien freelancerina ja teki 1920-luvun lopulla ja 1930-luvulla useita Viron vapaussodan muistomerkkejä. Hän teki myös veistoksia useiden rakennusten julkisivuihin muun muassa: Viron pankin julkisivuun, kapteni Tiidemannin huvilan julkisivuun ja Tallinnan taidehallin julkisivuun veistokset Kauneus ja Työ (vir. Ilu ja Töö). Hänen suunnittelemansa suihkulähde jossa on veistos Tyttö vadilla (Naine vaagnaga) paljastettiin vuonna 1936 Tornien aukiolla, Tallinnassa. Raudsepp teki myös lukuisia rintakuvia.
Saksalaisten vetäytyessä pommittivat neuvostoliittolaiset Tallinnan suurpommituksissa 9.–10. maaliskuuta Tallinnaa. Raudsepp loukkaantui tuolloin ja hänen Tallinnan taidehallilla sijainnut ateljeensa sekä suuri määrä siellä olleita veistoksia tuhoutui. Neuvostomiehityksen aikana Raudsepp oli syrjäytettynä. Useita hänen Viron itsenäisyyden aikana tekemiään muistomerkkejä tuhottiin, poistettiin tai muutettiin Neuvostoaikana. Raudsepp teki 1960-luvulla hautausmaille muistomerkkejä kaatuneille neuvostosotilaille. Hänelle myönnettiin vuonna 1982 Viron sosialistinen neuvostotasavallan ansioituneen taiteilijan kunniamerkki. Raudsepp kuoli Tallinnassa 15. joulukuuta 1984
Riikka Sallinen
Hanna-Riikka Sallinen (ent. Välilä, o.s. Nieminen, s. 12. kesäkuuta 1973 Jyväskylä) on suomalainen uransa päättänyt palloilija ja nykyinen valmentaja. Hän on pelannut Suomen-mestaruustasolla jääkiekkoa, jääpalloa, kaukalopalloa ja pesäpalloa. Jääkiekossa hän saavutti kaksi olympiapronssia, yhden MM-hopean, kuusi MM-pronssia ja kolme EM-kultaa. Kaukalopallossa hän voitti EM-kultaa vuonna 1989. SM-mitaleita hänellä on eri lajeissa yli 20 kappaletta ja lisäksi hänet on valittu vuoden suomalaiseksi naisjääkiekkoilijaksi vuosina 1994 ja 1998 sekä vuoden naispesäpalloilijaksi vuosina 1989, 1992 ja 1993. Marraskuussa 2022 Sallinen valittiin kolmantena suomalaisena jääkiekon Hockey Hall of Fameen. Hän on kaikkien aikojen ensimmäinen sinne valittu eurooppalainen naispelaaja ja kaikkiaan yhdeksäs nainen.
Nieminen avioitui vuonna 2018 entisen teatteriohjaajan ja näyttelijän ja nykyisen ortopedisen osteopaatin Petteri Sallisen kanssa. Aiemmin hän oli avioliitossa vuodesta 2002 alkaen jääkiekkoilija Mika Välilän kanssa. Riikka Sallisen isä Eero Nieminen on pesäpallon SM-mitalisti 1960-luvulta, ja hänen veljensä Lasse on SM-mitalisti jääkiekossa ja Juha SM-mitalisti pesäpallossa.
Jääkiekkoura
Sallinen pelasi vuosina 1988–2002 naisten SM-sarjassa 116 ottelua, tehden 179 maalia ja antaen 163 maalisyöttöä. Tehopisteitä kertyi yhteensä 342. Rangaistusminuutteja kertyi 30. Hän edusti tuona aikana Etelä-Vantaan Urheilijoita, Keravan Shakersia, Kalpaa, JYPiä ja JyHC:ia. Ulkomailla Sallinen pelasi Sveitsin SC Lyssin ja Ruotsin Limhamnin joukkueissa.
Suomen maajoukkueessa Sallinen pelasi tuolloin 118 maaottelua. Tehopisteitä näissä otteluissa kertyi 204; maaleja 109 ja maalisyöttöjä 95. Jäähyminuutteja kertyi 24. Sallinen osallistui kahdesti olympialaisiin ja neljästi MM-kisoihin. Salt Lake Cityn olympialaisia 2002 lukuun ottamatta joka kerta tuli pronssia. EM-kisoihin hän osallistui kolmesti Suomen voittaessa kaikilla kerroilla EM-kultaa. Naganon olympialaisissa 1998 Sallinen voitti pistepörssin ja oli maalipörssin toinen. MM-kisojen parhaaksi hyökkääjäksi hänet valittiin vuosina 1990 ja 1994.
The Hockey News -jääkiekkolehti valitsi hänet 1990-luvun naisten All Starsiin. Suomen Jääkiekkomuseo aateloi Sallisen jääkiekkoleijonaksi vuonna 2007. Hän oli Marianne Ihalaisen kanssa ensimmäinen aateloitu naispelaaja. Joulukuussa 2009 Sallinen pääsi ensimmäisenä naisena Pohjois-Amerikan ulkopuolelta IIHF Hall of Fameen.
Sallinen on kärsinyt urallaan loukkaantumisista ja oli lähes kolme kautta pelaamatta polvivaivojen vuoksi vuosina 1998–2001. Hän lopetti jääkiekkouransa vuonna 2003, mutta teki paluun vuonna 2013. Hän edusti kaudesta 2013–2014 kauteen 2015–2016 asti SM-sarjassa pelaavaa JYP:iä. . Pelaamissaan 38 runkosarjaottelussa hän teki 39 ja syötti 56 maalia. Pudotuspelien 21 ottelussa hän viimeisteli 15 ja alusti 23 maalia. Kausilla 2016–2019 hän pelasi Ruotsin liigassa HV71:n joukkueessa 92 runkosarjaottelua tehopistein 39+80=119, ja 12 pudotuspeliottelua, joissa sekä teki että syötti viisi maalia. Sallinen edusti Suomea Sotšin olympialaisissa 2014 sekä saavutti MM-pronssia 2015, MM-pronssia 2017, olympiapronssia 2018 ja MM-hopeaa 2019.
Kesäkuussa 2019 Sallinen ilmoitti lopettavansa uransa, koska ei omien sanojensa mukaan tuntemut enää riittävää paloa. Maajoukkueessa hän pelasi kaikkiaan 253 ottelua, joissa teki 138 ja syötti 177 maalia. Olympialaisten 23 ottelussa hän viimeisteli 12 ja alusti 13 maalia. MM-kilpailujen 45 ottelussa hän teki 25 ja syötti 35 maalia.
JYP jäädytti 4. tammikuuta 2020 Sallisen käyttämän pelinumeron 13. Numero poistettiin käytöstä myös miesten joukkueessa.
Pelaajauransa jälkeen Sallinen on toiminut ruotsalaisen HV71:n naisten joukkueen apuvalmentajana.
Maalinosoituslaser
pienoiskuva|Kannettava yksikkö ohjaamassa pommituksia Afganistanissa vuonna 2001. Maalinosoituslaser on maalinosoitukseen käytettävä sotilaallinen laite, joka osoittaa lasersäteen avulla ohjuksen, pommin tai ohjautuvan ammuksen maalin. Ase tunnistaa säteen ja hakeutuu kohteeseen automaattisesti. thumb|Cilas DHY 307 -maalinosoituslaser
Maalinosoituslaite on suhteellisen heikkotehoinen laser, jota käytetään tyypillisesti lentokoneesta laukaistavan sädeohjatun aseen kohteen osoittamisessa. Ase hakeutuu lentoradallensa etsiytymällä kohteesta heijastuneeseen laservaloon, mikä mahdollistaa suuren osumistarkkuuden. Kun kohdetta valaistaan maalinosoittimella lasersäde ei ole jatkuva, vaan kohteeseen kohdistetaan koodattujen sykkeiden sarja. Ohjaava tunnistin säädetään samalle taajuudelle, jolloin se pystyy erottamaan oman ohjaussäteensä alueen muista lasersäteistä. Sykemuotoista sädettä on erittäin vaikea huomata paljaalla silmällä. Kohteeseen suunnatut säteet heijastuvat kohteesta taivaalle, jossa aseen tunnistin havaitsee ne ohjaten heijastuneen signaalin keskustaa kohti. Vastaavasti on kehitetty säteen ilmaisimia, jotka voivat hälyttää tai käynnistää automaattiset vastatoimet. thumb|Thales'in Damocles-maalinosoitin Navflir-kuvantajalla.
Ohjausmenetelmästä käytetään yhdysvalloissa englanninkielestä johdettua lyhennettä SALH, Semi-active laser-homing l. puoliaktiivinen, laser-ohjautuva. Puoliaktiivisuus viittaa siihen, että ohjuksessa tai ammuksessa itsessään ei ole maaliin kohdistuvaa laser-valonlähdettä. Maalinosoituslaser voidaan kohdistaa maaliin lentokoneesta, tai suuntauksesta voi huolehtia esimerkiksi lähistöllä oleva jalkaväki. Lähialueelta käytettävät kannettavat maalinosoituslaitteet ovat tavallisesti infrapunalasereita. Erityisesti taistelualueella sädettä voidaan häiritä savuilla tai erityisillä heitteillä ja myös tunnistinta häiritseviä aktiivisia järjestelmiä on kehitetty. Naamioinnilla on merkitystä erityisesti maalin havaitsemisen tai tunnistamisen vaikeuttamiseksi.
Tyypillisiä maalinosoituslaserin mukaan ohjautuvia aseita ovat ohjukset, ohjatut lentopommit tai tykistön täsmäammukset. Näitä ovat esimerkiksi yhdysvaltalaiset Paveway-pommit, Hellfire-ohjukset tai Copperhead-ammukset. Yhdysvaltain ilmavoimat ja laivasto käyttävät tällä hetkellä Litening-maalinosoitinlaitetta useissa eri hävittäjälentokonemalleissa. Kohteen lähialueella Yhdysvaltain ilmavoimat ja merijalkaväki käyttävät pienikokoisia maalinosoituslaitteita, kuten Northrop Grumman AN/PED-1.
Karjolampi (Keuruu, Yliaho)
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 4,2 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä. .
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Keurusselän lähialueeseen (35.621) se kuuluu.
Tuohivirsu
thumb|Tuohivirsut. Piirros: Hazelius (1881) Vol.1, Abb.9, s.37 Tuohivirsu on tuohesta valmistettu kenkä. Tuohivirsu on kudottu eli ”tehty” koivusta poikittaissuuntaan kiertäen kiskotuista noin tuuman levyisistä tuohisuikaleista, joiden reunat on yleensä viiltämällä tasattu. Virsuja valmistetaan myös monien lehtipuiden kuorenalaisesta niinikerroksesta sekä katajan kuoresta. Tuohi- kuten muutkin virsut jaetaan suorakuteisiin eli löttöihin ja vinokuteisiin eli virsuihin. Suorakuteiset virsut ovat perinteinen työjalkine ja jopa juhlajalkine ja vinokuteiset, tohvelimalliset virsut taas ovat historiallisella ajalla Keski-Venäjältä levinnyt, sikäläisen niinivirsun muunnos. Vinokuteisia virsuja on käytetty enimmäkseen kotipiirissä lähinnä tohvelien asemesta, sillä tuohesta tehtyinä niiden valmistus on aikaaviepää. Nimitys virsu pohjautuu balttilaiseen ja länsivenäläiseen sanaan verzen (верзень). Muita erilaisten virsujen paikallisia nimityksiä ovat esimerkiksi löttö, tanokas, tuohikas, tohveli, luapotti ja kopponen.
CLT
CLT eli ristiinliimattu massiivipuu tai monikerroslevy  on pääasiassa talonrakentamisessa käytettävä massiivipuurakenne, joka koostuu useista toisiinsa nähden ristikkäin laminoiduista puusaumalevyistä. Tämä erottaa sen liimapuusta, jossa yhteen liimatut puukerrokset ovat järjestetty samansuuntaisesti. Toisiinsa nähden ristikkäiset puukerrokset tasaavat laminoidun rakenteen kosteusliikettä samalla tavalla kuin vanerissa. Tähän viittaa myös rakenteen saksankielinen nimi Brettsperrholz eli lautavaneri.
Ominaisuudet ja laadut
Ristiinliimatun massivipuun ominaisuuksiin, kuten värähtelykäyttäytymiseen ja kimmomekaanisiin ominaisuuksiin, voidaan vaikuttaa paljon puumateriaalin, puulaadun ja yksittäisten kerrosten paksuudella ja määrällä. Pinnan visuaalisiin ominaisuuksiin vaikutetaan pintakerroksen puuaineen valinnalla. Pääsääntöisesti rakenne on suunniteltu verhoiltavaksi esimerkiksi rakennuslevyin, mutta pintakerros voidaan valmistaa yksipuolisesti tai molemmin puolin korkeamman laatuluokan puuraaka-aineesta ja jättää lopulliseksi näkyväksi pinnaksi. Yleisimmin rakenne koostuu vähimmillään kolmesta ja enimmillään seitsemään kerroksesta, suurimman rakennepaksuuden ollessa noin 50 cm. Ristiinliimatun massiivipuun vetolujuus on noin 1,0 kN/cm², taivutusvetolujuus hieman suurempi eli noin 1,1 kN/cm², tiheys 500 kg/m³ ja palamisen hiiltymisnopeus noin 0,7 mm/min.
Valmistus
Raaka-aineena käytetään yleisimmin sahattua puutavaraa ja pääasiassa käytetään havupuumateriaaleja kuten kuusta. Laminointi tapahtuu yleisimmin liimaten formaldehydivapaalla polyuretaaniliimalla, joskin joissain tapauksissa käytetään mekaanista kiinnisitomista kuten nauloja tai puutappeja. Tyypillisin rakenne on kerroksien toisiinsa nähden 90° kulmassa tapahtuva laminointi, mutta myös 45° kulma on mahdollinen.
Käyttö
Puun merkitys rakentamisessa on laajasti ottaen kasvujohtoinen. 1990-luvulta lähtien liimattuihin massiivipuurakenteisiin perustuvan rakentamisen tekninen kehitys on luonut tuotteita energiatehokkaaseen rakentamiseen, jossa uusiutuvalla ja kierrätettävällä puulla raaka-aineena on merkittävä rooli. Puu sitoo ilmakehän hiilidioksidia ja toimii rakennuksen osana hiilinieluna, millä on tuntuva merkitys kasvihuoneilmiön hillitsemisessä. Ristiinliimattua massiivipuuta voidaan käyttää rakennuksen kantavissa seinissä, väli- ja alapohjissa sekä katossa. Tällöin rakennuksen sisätilavuus on kauttaaltaan massiivisen puuaineen rajaama, eikä esimerkiksi erillistä höyrynsulkua tarvita. Myös tilanjakoseinät eli ei-kantavat sisäseinät, kerrosportaat ja parvekkeet voidaan valmistaa samasta materiaalista. Tehtaassa tapahtuva mittatarkka työstö ja tarkoituksenmukaiset kiinnityshelat ja saumatiivistimet mahdollistavat ilmatiiviin rakenteen myös suorasta kulmasta poikkeavissa liitoksissa. Pääsääntöisesti ristiinliimatut massivipuurakenteet sijoitetaan lämmöneristeen sisäpuolelle. Puuaineen kohtalaisen matala lämmönjohtavuus (0,14 W/mK) mahdollistaa tarvittavat ulkopuolisen eristekerroksen läpi johdetut kantavat rakenteet ilman merkittäviä kylmäsiltoja. Rakennesuunnittelussa saadaan etua suurikokoisten laminoitujen kerrospuuelementtien rakennusta jäykentävästä vaikutuksesta sekä pystypuurunkorakenteisiin verrattuna paremmasta palonkestosta – ilman suojalevytyksiä aina jopa F90 saakka. Massiivipuiseen elementtiin on helppo kiinnittää muita rakenteita, kuten ulkopuolisia eristerappauksia tai julkisivukoolauksia. Puu on hygroskooppinen materiaali ja siitä valmistetut massiiviset rakenteet osallistuvat rakennuksen sisäilman suhteellisen kosteuden ja lämmön tasaamiseen.
Markkinakehitys
Ristiinliimatun massivipuun käyttö on jatkuvassa kasvussa johtuen kasvavasta kiinnostuksesta liittyen edulliseen hiilijalanjälkeen, maanjäristyskestävyyteen, korkeaan teolliseen esivalmistusasteeseen ja sisäilman laatukysymyksiin. Suurimmat tuotanto- ja viejämaat ovat Saksa ja Itävalta.
Suomalaisia valmistajia ja käyttäjiä ovat muunmuassa Crosslam, Hoisko, Stora Enso sekä Kankaanpää Yhtiöt.
Pernaja
Pernaja on entinen Suomen kunta ja keskiajalla perustettu kirkkopitäjä Uudenmaan maakunnassa. Pernajan kunta on myöhemmin kuulunut Itä-Uudenmaan maakuntaan ja Etelä-Suomen lääniin. Kunta liitettiin vuonna 2010 Loviisan kaupunkiin. Pernajassa asui vuonna 2009 0 ihmistä, ja sen pinta-ala oli 0 km², josta 0 km² oli maata ja 0 km² sisävesialueita. Kunta oli kaksikielinen, 58 prosenttia asukkaista puhui ruotsia ja 40 prosenttia suomea. Pernajan naapurikunnat olivat Lapinjärvi, Liljendal, Loviisa, Myrskylä, Porvoo ja Ruotsinpyhtää.
Pernaja liitettiin vuoden 2010 alussa Loviisaan yhdessä Liljendalin ja Ruotsinpyhtään kanssa.
Nimen etymologia
Pernajan nimi esiintyy ensimmäisen kerran latinankielisessä lähteessä vuonna 1352 muodossa Perna tai Pernea. Paikannimi palautuu todennäköisesti viron kielen lehmusta tarkoittavaan sanaan pärna (vrt. vanha suomen kielen sana pärnä .) Nimi on Virossa yleinen monissa muodoissa. Esimerkiksi kaupunginnimi Pärnu on samaa kantaa.
Maantiede
Pernajan alue käsittää pääosin Pernajanlahden ympäristöä. Suurimpia järviä ovat Hamarinjärvi, Hopjärvi (neljäsosa), Niinijärvi, Paavalinkylänjärvi, Riikinjärvi, Sarvilahdenjärvi ja Vanhankylänjärvi. Suurimmat saaret ovat Sarvisalo ja Keipsalo. Pernajanlahden ympäristö ja Koskenkylän jokilaakso kuuluvat valtakunnallisesti arvokkaisiin maisema-alueisiin. Pernajanlahden merialue kuuluu myös suojeltuun Natura 2000-alueeseen.
Historia
Pernaja on ollut rautakaudella hämäläisten aluetta. Hämäläisasutus oli keskittynyt Sarvilahden ja Mertalahden alueille, vaikka asutusta oli muuallakin. Alueen suomenkieliset paikannimet viittaavat paikoin kalastukseen ja metsästykseen. Tästä on päätelty, että hämäläiset metsästäjät ja kalastajat käyttivät aluetta muinoin myös nautinta-alueenaan muutamia kuukausia kerrallaan. Kaikki Pernajan vanhat kylännimet ovat suomalaisperäisiä ja myös rannikon saarten, lahtien ja niemien nimet ovat alun perin suomenkielisiä.
Ruotsalainen kolonisaatio alkoi Itä-Uudellemaalle ja siten myös Pernajaan 1300-luvun alussa. Kolonisaation on katsottu tapahtuneen niin sanottun toisen ristiretken jälkeen ruotsalaisten voitettua hämäläiset. Paikka mainitaan ensimmäisen kerran historiallisissa lähteissä vuonna 1352. Alueen kaikki ruotsinkieliset paikannimet ovat peräisin keskiajalta. Nimistötutkimusten mukaan esimerkiksi paikannimi Rike tarkoitti alun pitäen Riihijokea. Ike-loppu viittaa jokeen. Riihen olemassaolo puolestaan viittaa maanviljelyyn ja merkitsee ympärivuotista asutusta. Samanlaisia suomenkielisperäisiä nimiä ovat myös Porvoon puolella Ylike eli Ylijoki sekä Pernajassa sijaitseva Tervik, jonka alkumuoto oli Tervajoki, sittemmin Tervike. Keskiajalla alue ruotsalaistui siinä määrin, että kaikkien kylien nimistö oli viimeistään 1700-luvulla asiakirjoissa enemmistöltään ruotsalainen.
1900-luvulla Pernajan Kabbölessä eli myös virolainen yhteisö, Kabbölen virolaiset.
Agricolan puistikko
Pernajan kirkonkylällä sijaitsee Agricolan puistikko, noin 1400-luvulla rakennettu harmaakivikirkko sekä Mikael Agricolan muistomerkki. Pernajan Torsbyssä, Agricolantiellä, on sijainnut Mikael Agricolan synnyinkoti. Paikalla on nykyisin nähtävyytenä muistomerkki.
Kartanoita
Pernajassa on myös lukuisia historiallisia kartanoja mm. Suur-Sarvilahden kartano, Malmgårdin kartano, Tervikin kartano sekä Tjusterbyn kartano.
Forsbyn ruukki
Pernajan Koskenkylässä sijaitsee Forsbyn ruukkialue, joka perustettiin jo vuonna 1682. Alue kuuluu Museoviraston valtakunnallisti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Muistomerkkejä
Hamnskärissä on sukellusvene UC-57:n muistomerkki, joka paljastettiin 12. elokuuta 1934. Tilaisuudessa oli mukana viisi sukellusveneellä Suomen suuriruhtinaskuntaan Preussista tullutta suomalaista jääkäriupseeria.
Ryssön linnoitus
Pernajassa sijaitsi aikanaan myös venäläisten Ryssön saarelle 1700-luvulla rakentama Ryssön linnoitus.
Kyliä
Bagarböle, Baggböle, Baggnäs, Bergby, Blybergs, Böle, Erlandsböle, Fasarby, Garpgård, Gerby, Gislarböle, Gislom, Greggböle, Grevböle, Haddom, Hartola (Hardom), Hormnäs, Horslök, Hämeenkylä (Tavastby), Härkäpää (Härpe), Idlax, Isnäs, Kabböle, Kinnarinkylä (Skinnarby), Kirkonkylä (Kyrkoby), Kivisalo (Kjevsalö), Koskenkylä (Forsby), Kukumi (Kuggom), Kuuskoski (Kuskosk), Kärppä (Kärpe), Lapinkylä (Labby), Lappnor, Malmsby, Malmgård, Näse, Paavalinkylä (Påvalsby), Pernajan pappila (Pernå prästgård), Pitkäpää, Pålböle, Riikki (Rike), Rosendal, Rösund, Sandvik, Sarvilahti (Sarvlax), Sarvisalo (Sarvsalö), Sjögård, Strömmen, Sundarö, Särkilahti (Särklax), Tervik, Tetom, Torsby, Tjuvö, Trännäs, Tjusterby, Vanhakylä (Gammelby), Villmansgård, Våtskär, Österby
Ruokakulttuuri
Pernajan pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla uusien perunoiden hapankermasta tehty kastike nimeltä ludiveto sekä kirnupiimäpuuro.
Urheilu
Pernajassa toimii frisbeegolfseura Pernå Discgolf Kamraterna, joka ylläpitää Pernå Discgolf frisbeegolf-rataa. Rata on 18-väyläinen par 57. Rata koostuu lähinnä metsäväylistä jyrkkine korkeuseroineen. Lisäksi Pernajassa on yleisurheilukenttä sekä jääkiekkokaukalo aivan Pernajantien kupeessa. Frisbeegolf-rata sijaitsee näiden ympärillä.
McLaren Artura
McLaren Artura on McLaren Automotiven urheilauto, jossa on hybridijärjestelmä. Tuotannon suunniteltu alku on vuosi 2021.
Auto ei ole suora seuraaja aiemmalle McLaren 570S -sarjalle.
Artura on yhtiön ensimmäinen varsinainen sarjatuotannossa oleva hybridijärjestelmää käyttävä malli. Kolmelitrainen V6-moottori tuottaa 577 hevosvoimaa ja 94 hevosvoiman sähkömoottorin avulla kokonaisteho on 671 hevosvoimaa. Sähkömoottorin avulla auto voi kulkea 11 mailia pelkästään sähköllä ja vaihteistossa ei enää tarvita peruutusvaihdetta, vaan peruutus hoidetaan sähkömoottorin avulla. Autossa 7,4 kWh akusto, joka voidaan ladata auton V6-moottorilla tai sähköverkosta. Sähkömoottori on rakenteeltaan aksiaalivuomoottori. Autossa ei ole jarrutusenergian talteenottoa jotta jarrutuntuma säilyy.
Keltto
Keltossa on myös Inkerin kirkon luterilainen seurakunta, joka nykymuodossaan perustettiin vuonna 1989. Kelton kirkko rakennettiin Kolpinan kylään, ja se vihittiin käyttöön vuonna 1992. Samassa kylässä on myös S. J. Laurikkalalle nimetty teologinen instituutti, josta valmistuu muun muassa pappeja Inkerin kirkolle. Sen vieressä on vanhusten palvelutalo, jossa noin puolet asiakkaista on inkeriläisvanhuksia. Keltossa on myös nuorempia inkeriläisiä yksityisyrittäjiä, jotka ovat perustaneet muun muassa matkailu- ja majoituspalveluja.
Historia
Seurakunnan tarkkaa perustamisajankohtaa ei tiedetä, mutta vuonna 1628 se oli jo olemassa. Kirkonkylä sijaitsi Ruotsin vallan aikana Uudessakylässä. Pohjansodassa kirkko hävitettiin ja rakennettiin uudelleen Kirkonpellonkylään. Kirkko otettiin seurakunnalta pois vuonna 1939, ja se purettiin vuonna 1941, ja sen puutavara käytettiin raaka-aineeksi ampumahautoihin. Seurakuntalaiset kokoontuivat vielä tämän jälkeen muun muassa jumalanpalveluksiin vanhalla hautausmaalla kirkon lähellä.
Keltossa toimi Ivan Pavlov, joka tutki neurologiaa vuonna 1926 perustetussa tutkimuslaitoksessaan. Hänet tunnetaan varsinkin koirien kanssa tekemiensä kokeiden perusteella muodostamastaan Pavlovin teoriasta. Pavlovin asunto on museo, jonne pääsee tilauksesta.
Kelton pohjoispuolella Pietarista Seuloskoin kaupungin kautta Laatokan rantaan kulkee Elämän tie, joka vuosina 1941–1943 yhdisti saksalaisten piirittämän Leningradin maan pääosaan. Elämän tietä pitkin piiritykseen joutuneille tuotiin ruokaa, ja tätä tietä pitkin maaliskuussa 1942 inkeriläiset karkotettiin piirityksestä Siperiaan. Elämän tien varrella on runsaasti muistomerkkejä ja Laatokan rannassa on museo.
Kelton kylät
Ala-Kalttina, Ansareinmäki, Autio (Pappilanautio), Tuprova, Haapoja, Hirvonen (Hirvosi), Hännikäinen, Häsälä, Jaanila, Jorohkova, Kankurinmäki, Kanninen, Karjalankylä, Keltto, Kirkonpelto, Kolpina, Korkkina, Koski, Likolampi, Maaslova, Mustapää, Määhnälä, Ollikkaismäki, Orava, Pieni-Manuskala, Poru, Puntala, Pustoska, Rosmittala, Saakrova, Sarvela, Seltsoi (Voeikovo), Suoranta (Suoranda), Suuri-Manuskala, Tauru, Tokkari, Valittula, Vanhakylä, Virkkilä, Ylä-Kalttina
Pieni Kalliolampi (Keuruu, Tarhia)
Pieni Kalliolampi tai myös Kalliolampi on Keski-Suomessa Keuruulla Keuruun taajaman lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 3,3 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä. .
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Keurusselän lähialueeseen (35.621) se kuuluu.
Vakkajuhlat
Vakkajuhlat, vakat eli Ukon vakat olivat itämerensuomalaisissa yhteisöissä pitäjän tai yhden tai useamman kyläyhteisön järjestämät uskonnolliset pidot. Inkeroisten keskuudessa näitä juhlia kutsuttiin nimityksillä vakkove, vakkova ja vakkue.
Sailor Moon
Sailor Moon on Naoko Takeuchin luoma manga- ja animesarja. Kōdansha-yhtiö julkaisi Sailor Moonia mangana ja sittemmin vuonna 1992 Tōei animena. Sailor Moon kertoo teini-ikäisestä Usagi Tsukinosta, joka saa pian tietää olevansa sailor-soturi Sailor Moon. Sailor Moon -anime nousi hetkessä suureen suosioon Japanissa (aivan kuten mangakin sitä ennen) ja myöhemmin se dubattiin myös muille kielille ja näytettiin mm. Hongkongissa, Indonesiassa, Etelä-Koreassa, Australiassa, Italiassa, Espanjassa, Ranskassa, Saksassa, Kanadassa, Ruotsissa ja USA:ssa. Animesta tuli lähes maailmanlaajuinen ilmiö, ja sitä on tehty yhteensä viisi tuotantokautta (animen tapahtumat ovat mangan kanssa yhtäläiset, lukuun ottamatta R-kauden ensimmäistä puoliskoa) :
Vakkajuhlat
Vakat pidettiin joissain tapauksissa hiisissä eli pyhissä lehdoissa. Vakkajuhlissa ilmeisesti alun perin uhrattiin vakallinen hyödykkeitä, mahdollisesti ainakin ruokaa, ja juotiin pitoja varten valmistettua pyhitettyä olutta. Vakkajuhliin saattoi eri kuvausten mukaan kuulua myös muita toimituksia, esimerkiksi polvistuminen kehään tai rituaalista tanssimista.
Sailor Moon
Niiden lisäksi sarjasta on tehty kolme Sailor Moon -elokuvaa, jotka ovat irrallisia varsinaisesta juonijatkumosta. Ne kuitenkin liittyvät eri tuotantokausiin (R, S, ja Super-S).
Vakkajuhlat
Vakkojen järjestäminen arvottiin usein alueen isäntien kesken. Vakkajuhlien järjestäminen oli kunnia-asia. Pitoihin ei tuotu omia eväitä, vaan ruoan ja juoman järjesti juhlan pitäjä. Vakkajuhlia tai joitakin niistä kutsuttiin Ukon vakoiksi, sillä niissä palvottiin Ukko ylijumalaa, jotta hän tekisi suotuisia ilmoja. Ukon vakat -nimistä juhlaa on voitu viettää arvioiden mukaan 25. toukokuuta. Ukon vakkoja vietettiin ainakin kevätkylvön yhteydessä sään parantamiseksi. Ukon vakkoihin kerrotaan liittyneen veden pirskottamista ja loitsun luku, ilmeisesti tarkoituksena saada aikaan sadetta.
Sailor Moon
Vuonna 2012 ilmoitettiin, että sarjasta tultaisiin julkaisemaan remake-versio nimeltä Pretty Guardian Sailor Moon Crystal (美少女戦士セーラームーン Crystal), sillä sarja täytti silloin 20 vuotta.
Vakkajuhlat
Ukon vakoissa juotiin ilmeisesti erityinen malja olutta. Tätä voitiin sanoa vakan juomiseksi tai Ukon maljaksi. Malja saatettiin juoda myös esimerkiksi juhannuksena.
Historiallisia tietoja
Ensimmäinen tunnettu kirjallinen maininta Ukon maljan juomisesta on vuosien 1542–1547 väliltä, jolloin Savon läänin talonpoikia sakotettiin näiden juotua ”Thorille”. (Käräjäpöytäkirjassa ruotsiksi ”Thordns gilde”). Ukko samaistettiin skandinaaviseen ukkosenjumalaan ruotsinkielisissä pöytäkirjoissa.
''”Ja quin Kevekylvö kylvettin silloin ukon malja jootijn. Sihen haetin ukon wacka nin joopui Pica ette Acka. Sijtte paljo Häpie sielle techtin quin seke cwltin ette nechtin. Quin Rauni Ukon Naini härsky jalosti Ukoi pohjasti pärsky. Se sis annoi Ilman ja WdhenTulon.” ''
Tietoja vakkojen juomisesta (ruotsiksi "dricka wackor") on myös vuosilta 1648 ja 1679 Sulkavalta. Vuonna 1667 Hauholla merkittiin käräjäpöytäkirjoihin juodun ”Thorille”. Samalla kerrotaan myös maljan juontiin liittyvästä rituaalista. Eräs talonpoika oli käynyt keräämässä kylän taloista olutta. Kylän väki kokoontui järven rannalle, ja kaikki lankesivat polvilleen piiriin. Pitojen johtaja seisoi järvessä vyötäisiin asti ja loitsusi ”pyhää Ukkoa ilman isää” suomaan sadetta. Samalla hän heitti vettä ilmaan ja joi maljan. Kyläläiset palasivat koteihinsa puroa pitkin, heitellen vettä toistensa päälle.
Kuopiossa vuonna 1670 kirjoitettiin (suomeksi) kirkolliseen pöytäkirjaan, että Pielisen ja Iisalmen pitäjissä suurin osa väestä ei pidä syntinä esi-isiensä taikamenoja, kuten Ukon vakkoja.
Tietoja Ukon vakoista on vielä 1800- ja 1900-luvuiltakin, mutta 1900-luvun tiedot voivat olla kertomuksia vanhemmista ajoista. 1852 kirjoitti Eero Salmelainen, että Rautalammilla kahdella kylällä oli tapana järjestää yhteiset Ukon vakat, joihin osallistuivat kaikki kyläläiset. Poikkeuksena muihin kuvauksiin tässä mainitaan myös uhratun eläin, lammas, joka juhlissa syötiin.
Samuli Paulaharju kirjoitti 1910 Kurkijoella pidettävistä Ukon vakoista. Nämä juhlat pidettiin keväällä, kun oli kuivaa. Juhlat pidettiin jossakin kylän taloista. Juhliin tulivat kaikki kyläläiset. Ulos vietyjen pöytien ääressä syötiin juhlaruokia ja juotiin olutta, joka oli siunattua ja taikamenoin valmistettua. Rukoiltiin, että jumala antaisi hyvän ilman. Juhlien lopuksi arvottiin, mikä talo saa juhlat pidettäväkseen seuraavana vuonna.
Populaarikulttuurissa
Suomalainen folk metal -yhtye Korpiklaani on tehnyt kappaleen nimeltä Ukon Wacka. Se kertoo vakkajuhlista ja löytyy vuonna 2011 julkaistulta levyltä nimeltä Ukon Wacka. Kappaleella vierailee laulajana Tuomari Nurmio.
Sailor Moon
Alkuasetelma
Kauan sitten, kuningatar Serenity hallitsi kuun Silver Milleniumia, pitäen rauhaa yllä Hopeakristallin (「幻の銀水晶」Maboroshi no Ginzuishō) avulla. Hänellä oli tytär, kuun nuori prinsessa Serenity, joka eräänä iltana tapasi Maan prinssin Endymionin. He rakastuivat toisiinsa syvästi, mutta joutuivat tapaamaan salaa, sillä rakkaus oli kyseenalaista Maan ja Kuun kansojen välillä. Valtakunnassa kaikki oli pitkään hyvin ja pari vietti aikaa yhdessä, kunnes eräänä päivänä kaikki muuttui. Maassa kasvoi kateus kuun loistokkuudessa eläviä kohtaan ja pahan voiman Metarian valtaan joutunut Maan kuningatar Beryl hyökkäsi joukkoineen kuun valtakuntaan. Animessa Maan kuningatar Beryl surmasi prinsessan rakastettunsa kanssa, mutta mangassa prinsessa Serenity tekee itsemurhan prinssi Endymionin miekalla, kun ei kestä hänen menehtymistään. Kuningatar Serenity uhraa itsensä rauhan puolesta käyttäessään Hopeakristallin voimaa tuhotakseen Berylin ja Metarian, vaikkakin vain väliaikaisesti. Hän lähettää viimeisenä tekonaan tyttärensä Serenityn, Sailor-soturit, ja Endymionin Maahan, jossa he syntyvät uudelleen tulevaisuudessa tavallisiksi ihmisiksi. Samalla hän lähettää neuvonantajansa Lunan ja Artemiksen siltä varalta, että rauha on taas uhattuna. Varsinainen sarja alkaa siitä, kun Tokiossa alkaa sattua outoja tapahtumia ja Luna täyttää tehtävänsä herättämällä uudelleensyntyneet Sailor-soturit. Muistinsa menettäneenä heidän on etsittävä prinsessa ja Hopeakristalli, jotta rauha saataisiin lopullisesti palautettua.
Myöhemmin tulevaisuudessa prinsessa Serenity on syntynyt uudelleen Tsukino Usagiksi. Aluksi Usagi on sarjassa vain yksi Sailor-sotureista, Sailor Moon, mutta myöhemmin selviää, että hän on myös uudelleensyntynyt prinsessa Serenity. Myös hänen toverinsa ja kuun valtakunnasta (muut Sailor-soturit) sekä prinssi Endymion (Mamoru Chiba) elävät samana aikakautena ja lyöttäytyvät suojelemaan prinsessaa. Artemis on jo ennen muiden sotureiden heräämistä ehtinyt opastaa Minakoa, Sailor Venusta, joka torjui rikoksia tunnettuna Sailor V:nä. Sarjan alussa kaikki Sailor-sotureista ovat yläasteikäisiä, Mamoru opiskelee alkuperäisessä animessa yliopistossa ja mangassa lukiossa.
Ensimmäinen jakso alkaa siitä, kun Usagi on nukkunut pommiin ja koulumatkalla hän huomaa poikien kiusaavan mustaa kissaa. Hän ajaa pojat pois ja ottaa kissan otsalta laastarin pois, jolloin kissan kuunsirpin muotoinen kuvio tulee näkyviin. Tämä kissa, Luna ilmestyy myöhemmin Usagin huoneeseen tämän palatessa koulusta ja kertoo tälle oman tehtävänään olevan etsiä kuun prinsessa sekä sen että Usagi on yksi valituista sotureista, Sailor Moon. Luna antaa Usagille maagisen rintakorun, jonka avulla hän muuntautuu samalla aloittaen Lunan opastuksella torjumaan Dark Kingdomin demoneja. Taistelu pahaa vastaan kuun nimessä alkaa tästä.
Sisemmät soturit (Inner Senshi)
Sisempien sotureiden tehtävä on suojella prinsessaa ja taistella Sailor Moonin rinnalla.
Usagi Tsukino
Usagi on sarjan päähenkilö. Hän on prinsessa Serenityn reinkarnaatio, oikeuden ja rakkauden puolustaja Sailor Moon sekä tulevaisuuden Kristalli-Tokion kuningatar. Usagi tykkää syödä, nukkua ja pelata videopelejä, eikä hän halua uhrata aikaa läksyjen lukuun. Usagi on kömpelö itkupilli, joka kaikesta huolimatta on hyväsydäminen ja asettaa aina ystävänsä kaiken muun edelle. Hänen suurin lahjakkuutensa on uusiin ihmisten tapaaminen ja lähestymisen helppous, minkä ansiosta hän on ihmisenä erittäin rakastettava.
Sailor Moonin transformaatiot
Sailor Moonin hyökkäykset
Sailor Moonin aseet
Ami Mizuno
Sailor Mercury. Alkuperäisen nimen merkitys: Veden Ystävä
Ami Mizuno on siviilissä hillitty ja älykäs nero, joka loistaa koulunkäynnissä. Hänellä ei juurikaan ollut ystäviä ennen Usagiin tutustumista. Ami on luonteeltaan ystävällinen, ahkera, uskollinen ja hieman ujo. Välillä Ami on myös epävarma ja ulkopuoliset luulevat usein, että hän on ylimielinen ja luulee olevansa muita parempi. Ami unelmoi valmistuvansa joskus lääkäriksi kuten äitinsä, Amin tapa rentoutua on käydä uimassa tai pelata shakkia. Hänen lempieläimensä on kissa ja lempiruoka voileivät, koska hän voi opiskella samalla syödessään. Amin elementti on vesi.
Sailor Mercuryn transformaatiot
Sailor Mercuryn hyökkäykset
Rei Hino
Sailor Mars. Alkuperäisen nimen merkitys: Tulen Henki
Rei asuu isoisänsä luona Hikawan shintotemppelissä ja toimii siellä papittarena. Rei käy katolista yksityiskoulua. Toisinaan äkäinen ja helposti hermostuva Rei riitelee Usagin kanssa usein, mutta todellisuudessa välittää hänestä todella paljon. Rein unelma on tulla laulajaksi, malliksi ja ääninäyttelijäksi. Rein elementti on tuli.
Sailor Marsin transformaatiot
Sailor Marsin hyökkäykset
Makoto Kino
Sailor Jupiter. Alkuperäisen nimen merkitys: Puun Vilpittömyys
Poikamainen ja poikkeuksellisen pitkä Makoto siirtyi Usagin kouluun, kun hänet erotettiin huhujen mukaan aiemmasta opinahjostaan väkivaltaisuuden takia. Pelottavasta ulkomuodostaan huolimatta Usagi lähestyi häntä vaivattomasti ja ennakkoluulottomasti, sillä ihastui Makoton valmistamaan ruokaan. Poikamaisesta olomuodosta ja voimasta huolimatta Makoto on todellisuudessa erittäin feminiininen ja pyrkii aina tekemään vaikutuksen miehiin naisellisilla taidoillaan. Makoton vanhemmat kuolivat lentokoneonnettomuudessa hänen ollessaan pieni ja siksi hän pelkää korkeita paikkoja. Makoton elementti on ukkonen.
Sailor Jupiterin transformaatiot
Sailor Jupiterin hyökkäykset
Minako Aino
Sailor Venus, Sailor V. Alkuperäisen nimen merkitys: Rakkauden Kaunotar
Minako palaa Japaniin Lontoosta ja saa ensin kunniaa Sailor V -supersankarina, mutta liittyy Sailor Venuksena muiden Sailor-sotureiden joukkoon. Minako tulee hyvin toimeen kaikkien kanssa, etenkin Usagin. Minakon hahmo kuvaa hyvin blondin stereotypiaa. Minako haaveilee kuuluisuudesta ja parrasvaloista. Minakon elementti mukailee rakkausteemaa ja on yleensä säde.
Sailor Venuksen transformaatiot
Chibi-Usa
R-kaudella tulevaisuudesta saapunut Usagin ja Mamorun tytär Chibi-Usa, täydeltä nimeltään prinsessa Usagi Small Lady Serenity, on Kristalli-Tokion kruununperijätär. Hän saapuu menneisyyteen etsimään keinoa äitinsä pelastamiseen.
Sailor Chibimoonin hyökkäykset ovat Sailor Moonin hyökkäyksiä muistuttavia, mutta selkeästi heikompia. Tosin SuperS-kaudella Sailor Moon tarvitsee Sailor Chibi Moonin apua yhteishyökkäykseen.
Sailor Chibimoonin transformaatiot
Sailor Chibimoonin hyökkäykset
Setsuna Meiō
Sailor Pluto
Ajanjumala Kronoksen jälkeläisen, Sailor Pluton, tehtävä on vartioida ajan porttia. Yksinäinen sailor-soturi ystävystyi Neo-Queen Serenityn ja kuningas Endymionin tyttären, Small Ladyn (Chibi-Usan), kanssa ja piti tälle usein seuraa. Small Lady kutsuu Setsunaa lempinimellä Pu. Sailor Pluto hallitsee aikaa ja siinä matkustamista. Setsuna on Sailor-sotureista vanhin, eikä hänellä ole perhettä Maa-planeetalla. Luonteeltaan Setsuna on lempeä, rauhallinen ja hieman syrjäänvetäytyvää sorttia. Sailor Plutolla on yksi kolmesta talismaanista.
Sailor Pluton transformaatiot
Sailor Pluton hyökkäykset
Michiru Kaiō
Sailor Neptune
Hyvin sivistynyt ja korkealuokkainen Michiru on viuluvirtuoosi ja taidemaalari (mangassa Michiru ei kuitenkaan maalaa), jolla on romanttinen suhde Harukan kanssa. Michirulla on tuuheat turkoosit hiukset. Sailor Neptune hallitsee meren voimia. Sailor Neptunella on yksi kolmesta talismaanista, peili, jonka selkämyksessä on Neptunen symboli, atrain. Sailor Neptunen transformaatiot:
Sailor Neptunen hyökkäykset
Haruka Ten'ō
Miehekkyydestään tunnettu Haruka on tunnettu rallikuskina, pikajuoksijana sekä nuorten tyttöjen kanssa flirttailijana. Haruka on erittäin voimakastahtoinen ja jääräpäinen, mutta myös erittäin ystävällinen, suojeleva ja viehättävä. Hän on aina valmis uhraamaan ja tekemään vaikeitakin päätöksiä, mikäli sillä saavutetaan suurempi etu. Sailor Uranus hallitsee ilman voimia, vaikka animen takia hänen usein luullaan olevan maaelementtiä. Sailor Uranuksen transformaatiot:
Sailor Uranuksen hyökkäykset:
Hotaru Tomoe
Sailor Saturn
Tyttö, joka viihtyy yksinään ja ystävystyy sarjassa Chibi-Usan kanssa. Hotaru on menettänyt äitinsä ja asuu yksin isänsä kanssa. Stars-kaudella Hotaru asuu Michirun, Harukan ja Setsunan kanssa. Hotaru on ainoa soturi animessa, jolla ei ole animoitua muodonmuutosta.
Taiki Kō, Star Maker
Taikilla on ruskeat hiukset. Hän ystävystyy erityisesti Amin kanssa. Star Makerin voima on Star Gentle Uterus.
Seiya Kō, Star Fighter
Seiyalla on mustat hiukset. Seiya kunnioittaa Mamorun ja Usagin rakkautta ja tukee Usagia vaikeina aikoina ja heidän välilleen kehittyy erityisen läheinen ystävyyssuhde. Kauden aikana tulee helposti kuva, että hän ja Usagi voisivat seurustella. Star Fighterin voima on Star Serious Laser.
Prinsessa Kakyū, Starlightien prinsessa
Starlightit etsivät kadonnutta prinsessaansa. Haruka, Michiru ja Setsuna ovat alusta alkaen puolustuskannalla ja epäluuloisia Starlightien tarkoitusperistä.
Mamoru Chiba
Tuxedo Kamen, Prinssi Endymion
Usagin rakastettu, Maan prinssi Endymionin reinkarnaatio, tulevaisuuden valtakunnan Kristalli-Tokion hallitsija kuningas Endymion. Chibi-Usan isä.
Luna, Artemis & Diana
Luna asuu Usagin ja Artemis Minakon luona. Diana on Lunan ja Artemiksen tulevaisuuden tytär, joka asuu tulevaisuuden Kristalli-Tokiossa. Kissat ovat sotureiden neuvonantajia.
Muita Sailor-sotilaita
Lisäksi vain mangassa takaumissa mainitut sailor-sotilaat, joilta SailorStars-kauden viholliset ryöstivät voimansa:
Shadow Galactica
Näiden lisäksi myös vain mangassa esiintyvät:
Animen remake
pienoiskuva|270x270px Sailor Moonin syntymästä tuli vuonna 2012 kuluneeksi 20 vuotta. Juhlavuoden kunniaksi sarjasta julkistettiin uusi animaatiosarja Pretty Guardian Sailor Moon Crystal (美少女戦士セーラームーン Crystal), jonka oli tarkoitus toimia remakena alkuperäistä mangaa kunnioittaen. Julkistamistilaisuudessa ilmoitettiin että Crystalissa Usagin ja samalla Sailor Moonin rooliin palaa alkuperäisestä animesta tuttu Mitsuishi Kotono (三石琴乃). Remake ei saanutkaan esitystään luvattuna kesänä 2013 vaan sen ensimmäinen jakso lykkääntyi heinäkuulle 2014. Sailor moon Crystalia on ollut nähtävillä laillisesti muun muassa Crunchyrollissa, mutta nämä palvelut eivät ole olleet saatavilla Suomessa. Sailor Moon Crystalia on tehty kausi kerrallaan ja niiden välissä on pitempiäkin ajanjaksoja. Ensimmäisessä ja toisessa kaudessa uusi jakso ilmestyi aina kahden viikon välein, jatkuen aina vuoden 2014 kesältä 2015 kesälle. Kaksi ensimmäistä kautta kesti 26 jaksoa, josta molemmilla oli pituutta 13 jaksoa. Crystalin kolmas kausi alkoi virallisesti keväällä 4. huhtikuuta 2016. Neljäs kausi (Dream Arc) on virallisten tietojen mukaan vahvistettu, mutta tarkka alkamisajankohta on vielä epäselvä.
Sailor Moon Crystalia on kritisoitu paljon muun muassa huolimattomasta animoinnista, hahmojen sieluttomuudesta ja yleensäkin vaihtelevasta laadusta.
Sarja maailmalla
Sarja nähtiin Suomessa ensimmäistä kertaa syksyllä 2002 suomalaisten animefanien iloksi. Sailor Moon -jaksot hankittiin Suomeen Ruotsista (jonne ne taas oli hankittu suoraan Japanista). SubTV näytti sarjasta sen kaksi ensimmäistä tuotantokautta ruotsiksi dubattuna suomenkielisillä tekstityksillä.
Anime tuotiin myös Yhdysvaltoihin, mutta siellä esitetty englanninkielinen versio koki paljon muutoksia, joilla se pyrittiin muuttamaan sopivammaksi nuorelle yhdysvaltalaisyleisölle. Tämä johtui siitä, että japanilaisilla ja yhdysvaltalaisilla oli erilaiset käsitykset siitä, millainen materiaali on nuorille katsojille sopivaa. Lisäksi autenttisuus ei ollut 90-luvulla yhtä suuressa arvossa kuin nykyään, joten kokonaisuutta pyrittiin tuomaan lähemmäs maantieteellistä kohdeyleisöä. Tällä yritettiin varmistaa sarjan suosio. Muutokset olivat paikoin kirjavia: hahmojen, paikkojen ja hyökkäysten nimiä vaihdettiin, ja jaksoista leikattiin pois väkivaltaisia kohtauksia ja seksuaalisia viittauksia. Muutama jakso poistettiin jopa kokonaan. Sailor Moon oli kuitenkin ensimmäisiä USA:ssa näytettyjä suuren suosion saavuttaneita animesarjoja, ja sarjan tuomista Amerikkaan pidetään tärkeänä osana animen tunnetuksi tulemista länsimaissa. Sailor Moonin suuri suosio on saanut aikaan sen, että sarjasta on valmistettu valtava määrä oheistuotteita niin Japanissa kuin muuallakin maailmassa. Japanissa sarjasta on tehty jopa musikaaleja sekä live-action TV-sarja.
Sailor Moon Classic
Kausi aloittaa koko Sailor Moon -animen. Usagi toimii aluksi yksin, mutta aikanaan mukaan liittyvät Sailor Venus, Sailor Mars, Sailor Mercury ja Sailor Jupiter. He taistelevat pahan kuningatar Berylin luomia paholaisia vastaan. Sarjan edetessä sotureille paljastuu toistensa oikea henkilöllisyys. Naamioitu Ruusu ja Sailor Moon ovat rakastavaisia, mutta Mamoru ja Usagi riitapukareita. Berylille selviää Mamorun oikea henkilöllisyys ja hän aivopesee Mamorun pahaksi Endymioniksi. Usagille ja muille tytöille selviää, että Usagi on Kuun prinsessa. Soturit saavat kerättyä sateenkaarikristalleja, joista tulee Hopeakristalli, kuningatar Selenen käyttämä ase. Vain Kuun prinsessa voi käyttää sitä. Soturit löytävät Berylin sekä hänen kätyreittensä piilopaikan pohjoisnavalta. Heidän on lähdettävä sinne jotta voivat kukistaa pahuuden voimat, ja pelastaa maailman. Yksi kerrallaan soturit kuolevat suojellessaan Sailor Moonia ja lopulta Sailor Moon jää viimeiseksi jäljelle. Hän saa voimaa muistaessaan ystäviään ja päättää saattaa tehtävänsä loppuun heidän vuokseen. Beryl ja Sailor Moon kohtaavat. Beryl on liian voimakas, Sailor Moon muuttuu prinsessa Serenityksi ja Lunan vastusteluista huolimatta päättää käyttää Hopeakristallia. Serenityn voima hiipuu, mutta viimeisillä voimillaan hän saa kukistettua Berylin. Hänkin menettää henkensä, mutta tekee viime hetkellä toiveen; "Haluaisin elää kuin tavallinen tyttö". Soturit ovat kuolleet, mutta Usagilla, Amilla, Reillä, Makotolla ja Minakolla on silti mahdollisuus elää normaaleina ihmisinä.
Sailor Moon R
On kulunut noin kaksi kuukautta siitä kun tytöt menettivät muistinsa. Heidän muistinsa palautuu kun uusi vihollinen ilmestyy maahan; kauden kolmentoista ensimmäisen jakson aikana soturit taistelevat avaruusoliota Ailia, Annia ja heidä tarokkihirviöitään vastaan. Heidän aikomuksenaan on varastaa maan asukkaiden energiaa Paholaispuun käyttöön, jotta he itse pysyisivät elossa. Loppujen lopuksi, selviää ettei Paholaispuu halunnutkaan energiaa, vaan rakkautta elääkseen. Tsukikage no Knight (suom. Kuunvalon ritari) paljastaa olevansa osanen Mamorun henkeä ja alitajuntaa. Myös Mamoru itse, joka oli menettänyt muistinsa, sai sen takaisin.
Chibi-Usa saapuu tulevaisuudestaan löytääkseen Hopeakristallin jotta voisi pelastaa äitinsä Neo-Queen Serenityn. Hän jää asumaan Usagin perheen luokse, mutta on hypnotisoinut muut perheen jäsenet uskomaan että hän on myös osa Tsukinon perhettä. Uusi vihollinen on nimeltään Black Moon Family, johon kuuluu Ayakashin siskokset, ja pääperheenjäsenet Rubeus, Esmeraude, Safir, Demand ja Wiseman. Tässä tarina-arkissa Usagin ja Mamorun välit menevät poikki, kiitos visioitten, jotka Mamoru oli saanut tulevaisuuden itseltään, King Endymiolta. Ne varoittivat häntä olemasta tekemisissä Usagin kanssa, tai Usagi menettäisi henkensä.