cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kenia
Kulttuuri
left|thumb|Kenialainen nainen. Kenian kirjavan etnisen monimuotoisuuden vuoksi maassa ei ole olemassa varsinaista yhtenäistä ”kenialaista kulttuuria”. Useimmat kenialaiset samaistuvat enemmän heimoonsa tai etniseen ryhmäänsä kuin kokonaiseen kansakuntaan. Kikujuilla, jotka olivat voimakkaasti mukana itsenäisyysliikkeessä, on voimakkaampi kenialainen identiteetti kuin muilla etnisillä ryhmillä. Kullakin heimolla on omanlaisensa kulttuuri niin arkkitehtuurin, keittiön, vaatetuksen, maanviljelyn, metsästyksen, mattojen, aseiden, kilpien, kaiverrusten, kuvanveiston ja muiden osa-alueiden muodossa.
Perinteisiä käsitöitä ja taide-esineitä valmistetaan myös turisteille myytäväksi, ja laatuero on silminnähtävä. Enemmän tai vähemmän taidokkaasti veistettyjä patsaita ja kuvia myydään vaihtelevin hinnoin. Muita turisteille kaupusteltavia tuotteita ovat muun muassa korit ja vuolukivestä veistetyt esineet. Kaikille Kenian heimoille tärkeitä tavaroita, joita ei ole tarkoitettu turisteille kaupusteltavaksi, ovat käsityöläisten pois viskatuista tavaroista valmistettavat normaalit jokapäiväiset esineet ja tavarat, kuten vanhoista öljytynnyreistä valmistetut keittokattilat tai vanhoista renkaista tehdyt sandaalit.
Kirjallisuus
Ngũgĩ wa Thiong’o on kenialainen kikujunkielinen kirjailija, jota on pidetty varteenotettavana Nobelin kirjallisuuspalkinnon ehdokkaana. Hän on ollut yhteiskunnallisesti aktiivinen ja sen takia vankilassa ja maanpaossa. Ngugi aloitti kirjoittamalla englanniksi, mutta siirtyi myöhemmin kikujunkieleen. Muita nykykirjailijoita ovat Marjorie Oludhe Macgoye, Grace Ogot ja Rebecca Njau.
Media
Kenian media-alaa hallitsee pieni joukko suuria toimijoita, kuten valtion omistama Kenya Broadcasting Corporation. Televisio on tärkein uutislähde kaupunkialueilla ja radio on tärkeä maaseutualueilla, joissa suurin osa kenialaisista asuu.
Kenian media-alaa hallitsevat suuret yritykset. Freedom Housen mukaan hallitus ja turvallisuusjoukot pelottelevat toimittajia, mikä toisinaan aiheuttaa itsesensuuria. Toimittajat ilman rajoja -järjestön julkaiseman vuosiraportin (2020) mukaan lehdistönvapaus on heikentynyt Keniassa. Maa on sijalla 103 arvioidusta 180 maasta ja kuuluu maailmanlaajuisesti lehdistönvapauden viisiportaisella asteikolla keskitasoon, ongelmallisen lehdistönvapauden luokkaan. Viestintävapauden rajoituksia on perusteltu poliittisella tilanteella ja turvallisuushuolilla. Turvallisuusjoukot ja yleisö hyökkäävät fyysisesti lehdistön kimppuun vaalikampanjoiden kuluessa, poliitikot uhkailevat toimittajia, toimittajien laitteita takavarikoidaan, ja toimituksellista sisältöä sensuroidaan. Alkuvuonna 2018 suljettiin neljä kaupallisen television kanavaa, kun nämä olivat lähettäneet suorana oppositiojohtajan presidenttiä arvostelleita esityksiä.
Koulutus
Keniassa toimii kuusi julkista ja noin 13 yksityistä yliopistoa. Niissä on yhteensä noin 50 000 opiskelijaa, joista 40 000 julkisissa yliopistoissa. Koulunsa päättäneistä noin joka neljäs pääsee jatkamaan korkeakoulussa. Näiden lisäksi maassa on noin 60 000 toisen asteen oppilasta. Vanhin ja suurin yliopistoista on Nairobin yliopisto, joka perustettiin vuonna 1956. Kenyattan yliopisto toimii myös Nairobin lähistöllä. Sen historia alkaa vuodesta 1965.
Urheilu
Kenia tunnetaan kestävyysjuoksijoistaan, kuten kaikkien aikojen parhaan ajan maratonilla juossut Eliud Kipchoge ja saman matkan monikertainen arvokisamitalisti Catherine Ndereba. Wilson Kirwa on tunnettu suomalaistunut kenialainen juoksija.
Maa on osallistunut kesäolympialaisiin vuodesta 1956, ja hiihtäjä Philip Boit on edustanut sitä kolmissa talviolympialaisissa (1998–2006). Kip Keino on saanut kaksi kultaa ja kaksi hopeaa 1 500 ja 3 000 metrin juoksussa.
Keniassa ajetaan vuosittain Safari-ralli, joka on kuulunut rallin maailmanmestaruussarjaan vuosina 1974–2002 ja jälleen vuonna 2020.
Kenian jalkapallomaajoukkue on voittanut Itä- ja Keski-Afrikan mestaruuden (CECAFA) viisi kertaa. Afrikan-mestaruuskisoissa se on jäänyt alkulohkoon, maailmanmestaruuskisoissa se ei ole päässyt lopputurnaukseen asti.
Kenian joukkue on aikoinaan saavuttanut huomattavaa menestystä myös kriketissä. Vuoden 2003 MM-kisoissa se selviytyi välieriin voitettuaan kovista krikettimaista muun muassa Uuden-Seelannin ja Sri Lankan. Vuonna 2014 Kenian krikettimaajoukkue karsiutui pääsarjasta eli menetti ODC-statuksensa neljäksi vuodeksi.
Chip Reese
David Edward ”Chip” Reese (28. maaliskuuta 1951 – 4. joulukuuta 2007) oli yhdysvaltalainen uhkapeluri ja pokeriammattilainen. Pokerin lisäksi hän pelasi myös muita korttipelejä.
Varhaiset vuodet
Valmistumisensa jälkeen Reesellä oli tarkoitus jatkaa opiskelujaan Stanfordissa, mutta muuttikin sen sijaan Las Vegasiin, jossa alkoi pelata seitsemän kortin avopokeria. Hän oli työskennellyt ystävänsä isän yrityksessä, mutta voitettuaan turnauksessa Sahara Casinolla 40 000 dollaria hän aloitti pokeriammattilaisuuden. Kun opiskelu Stanfordissa olisi alkanut, Reesen pelikassa oli yli 100 000 dollaria ja hän ei ikinä aloittanut suunniteltuja lakiopintojaan.
Pokeriura
Reese kirjoitti seitsemän kortin avopokeriosuuden Doyle Brunsonin klassiseen vuonna 1978 ilmestyneeseen Super/System-pokerioppaaseen. Kirjassa Brunson kuvaa Reeseä "toiseksi kahdesta hienoimmista pokerinpelaajasta maailmassa" ja parhaaksi seitsemän kortin avopokerin pelaajaksi, jonka kanssa on koskaan pelannut.
Reese voitti seitsemän kortin avopokerissa kaksi World Series of Poker (WSOP) -ranneketta (1978 ja 1982), mutta turnauspelaamisen sijaan Reese tunnetaan erityisesti erinomaisena korkeiden panosten käteispelaajana. Reeseä pidettiin yleisesti maailman parhaana yleispelaajana. Pokerin lisäksi hän pelasi erinomaisesti myös ginirommia ja backgammonia.
Vuonna 1991 Reese valittiin kautta aikojen nuorimpana pelaajana Poker Hall of Fameen. Kolmannen WSOP-rannekkeensa Reese sai voittaessaan vuoden 2006 World Series of Pokerin 50 000 dollarin sisäänoston H.O.R.S.E.-turnauksen. Ykköspalkinto oli 1,716 miljoonaa dollaria. Tässä turnauksessa oli WSOP-historian korkein sisäänosto (buy-in) sekä pisin lopun kaksinpeli Reesen ja Andy Blochin pelattua 7 tuntia ja 286 jakoa. Lopulta Reesen A Q löi Blochin 9 8 -käden yhteisten korttien oltua J 7 7 4 4. WSOP:n pääturnauksessa Reese on parhaimmillaan ollut 23. (vuonna 1989). World Poker Tourilla Reese oli finaalipöydässä The Fifth Annual Jack Binion World Poker Openissa vuonna 2004 sijoittuen neljänneksi ja ansaiten 207 304 dollaria.
Elokuussa 2007 Reesen pokeriuran turnausansiot ylittivät 3,4 miljoonaa dollaria.
Armstrong (Brittiläinen Kolumbia)
Armstrong on Kanadassa, Brittiläisen Kolumbian provinssissa Okanagan alueella sijaitseva kaupunki. Vuonna 2016 sen väkiluku oli noin 5 100.
Epameinondas
Epameinondas (, ; noin 418–362 eaa.) oli thebalainen sotapäällikkö ja valtiomies, jonka johdolla Theba irtautui Spartan vallasta. Epameinondaan johtama Theban armeija kukisti Spartan armeijan Leuktran taistelussa, minkä jälkeen Theba nousi vähäksi aikaa Kreikassa johtoasemaan. Epameinondas muutti myös Kreikan poliittista karttaa vapauttamalla Spartan alaisuudessa olleen Messenian, jonka heloottiväestö oli elänyt Spartan orjuudessa lähes 300 vuotta. Epameinondaan kuoleman jälkeen Theba menetti kuitenkin valta-asemansa ja joutui 300-luvun eaa. lopulla Makedonian vallan alle.
Antiikin aikana Epameinondasta ylistettiin yhtenä kreikkalaisen maailman kyvykkäimmistä miehistä. Roomalainen puhuja Cicero sanoi häntä ”Kreikan ensimmäiseksi mieheksi”. Etenkin taktiikan alalla häntä pidettiin muita kenraaleja etevämpänä. Epameinondaan Leuktrassa käyttämä ”syvä falangi” auttoi häntä kukistamaan paljon kehutun Spartan armeijan. Epameinondaan alulle panemaa uutta taktiikkaa käytti myöhemmin hyväkseen muun muassa Makedonian Filippos II, joka oli nuorena Thebassa panttivankina ja luultavasti tapasi tuolloin Epameinondaan. Epameinondas oli erityisesti tunnettu vaatimattomuudestaan, ja hänen väitetään eläneen koko elämänsä köyhyydessä. Kerrotaan myös, että hän ei käyttänyt valtaansa rikastuttaakseen itseään, ja hänen sanotaan jakaneen anteliaasti varoistaan ystävilleen. Cornelius Nepos kertoo, kuinka hän kieltäytyi ottamasta vastaan lahjuksia Persian lähettiläältä.
Koulutus ja perhesuhteet
Epameinondas eli naimattomana, ja hänen maanmiehensä kritisoivat häntä tästä. Epameinondas vastasi kritiikkiin sanomalla, että hänen Leuktrassa juhlima voittonsa oli hänen tyttärensä, joka tulisi elämään ikuisesti. Tiedetään kuitenkin, että Epameinondaalla oli useita pederastisia suhteita nuorempien miesten kanssa. Cornelius Nepos mainitsee erään rakastajan nimellä Mikythos ja Plutarkhos kaksi rakastajaa, Asopikhoksen ja Kafisodoroksen. Asopikhos taisteli Epameinondaan rinnalla Leuktrassa. Kafisodoros taas kaatui Epameinondaan kanssa Mantineian taistelussa, ja heidät haudattiin vierekkäin.
Theban kapina
Niin sanotun Korintin sodan jälkeen Theba oli joutunut luopumaan Boiotian herruudesta, ja vuonna 382 eaa. Sparta oli miehittänyt Theban kaupungin linnoituksen Kadmeian. Spartalle vihamieliset karkotettiin Ateenaan, mutta Epameinondas sai jäädä, koska häntä ei pidetty vaarallisena. Ateenan avustuksella maanpaossa eläneet thebalaiset suunnittelivat vallankaappausta, ja he ottivat yhteyttä Epameinondakseen, joka alkoi valmistella tulevaa kapinaa. Vuonna 379 eaa. joukko kapinallisia soluttautui kaupunkiin Pelopidaan johdolla ja murhasi kaupungin Spartalle myötämieliset johtajat. Epameinondas ja Gorgidas johtivat nuorukaisjoukkoa, joka murtautui asevarastoihin ja piiritti spartalaiset sotilaat Kadmeiaan. Avuksi tuli myös joukko ateenalaisia hopliitteja. Thebalaiset ottivat vastaan Pelopidaan miehet vapauttajina. Spartalainen varuskunta antautui, ja se päästettiin poistumaan kaupungista. Spartalaisia avustaneet thebalaiset teloitettiin.
Kun Spartassa saatiin tietää Theban kapinasta, kuningas Agesilaos II lähti armeijan kanssa kukistamaan sitä. Thebalaiset eivät kuitenkaan halunneet lähteä taisteluun spartalaisia vastaan vaan linnoittautuivat kaupunkiinsa. Spartalaisten oli tyydyttävä tuhoamaan Thebaa ympäröivää maaseutua ennen kotiinpaluutaan. Lyhyessä ajassa Theba sai taas kootuksi entisen Boiotian liiton, jonka Sparta oli hajottanut, tällä kertaa entistä demokraattisemmassa muodossa. Boiotian liittoon kuuluivat kaikki Boiotian kaupungit. Liittoa johti seitsemän kenraalia, boiotarkkia, jotka valittiin Boiotian seitsemältä eri alueelta. Spartalaiset yrittivät kuitenkin estää Boiotian irtautumisen omasta valtapiiristään ja hyökkäsivät alueelle kolme kertaa seuraavien seitsemän vuoden aikana. Tilanne kääntyi Boiotian eduksi sen jälkeen kun Pelopidaan johtama pieni armeija murtautui spartalaisen armeijan läpi jouduttuaan saarretuksi Tegyran taistelussa vuonna 385 eaa. Tämä näytti boiotialaisille, että spartalaiset pystyttiin lyömään taistelussa. Pelopidas oli noussut kapinan jälkeen Theban johtohahmoksi, ja hän määräsi seuraavina vuosina yhdessä Epameinondaan kanssa Theban ulkopolitiikan.
Epameinondas boiotarkkina
right|thumb|300px|Boiotia ja sen lähialueet.
Ei tiedetä tarkkaan, milloin Epameinondas valittiin ensimmäisen kerran boiotarkiksi. Se kuitenkin tiedetään, että hän toimi tässä virassa vuonna 371 eaa. Seuraavana vuonna hän johti Boiotian lähetystöä, jonka piti keskustella spartalaisten kanssa rauhansopimuksesta. Vuonna 375 eaa. oli yritetty saada aikaan yleinen rauha, mutta Spartan ja Ateenan välinen kiista oli saanut sodan taas puhkeamaan. Theba ja Sparta olivat kuitenkin vuonna 371 eaa. väsyneitä sotaan, ja siksi päätettiin ryhtyä rauhanneuvotteluihin. Neuvottelujen aikana Epameinondas suututti spartalaiset vaatimalla, että hänen pitäisi saada allekirjoittaa sopimus koko Boiotian puolesta. Agesilaos ei voinut suostua siihen, vaan hän vaati, että Boiotian kaupunkien pitäisi olla itsenäisiä. Epameinondas vastasi vaatimalla, että Lakonian kaupunkien pitäisi myös olla itsenäisiä. Suuttunut Agesilaos irrotti Theban sopimuksesta, ja molemmat lähetystöt palasivat kotiin valmistelemaan uutta sotaa.
Leuktran taistelu
right|thumb|Leuktran taistelun ensimmäinen vaihe. Boiotialainen ratsuväki kukistaa spartalaisen ratsuväen joka pakenee oman falanginsa läpi. Epameinondaan "syvä" vasen siipi etenee muita nopeammin. right|thumb|Leuktran taistelun ratkaiseva vaihe. Epameinondaan syvä falangi murtaa spartalaisten oikean siiven. Rauhanneuvottelujen kariuduttua spartalaiset lähettivät viestin kuningas Kleombrotokselle, joka oli Spartan armeijan kanssa Fokiissa. Kleombrotos lähti heti marssimaan kohti Boiotiaa ja pääsi Boiotiaan kiertämällä alueen pohjoispuolelta ohittaen samalla vuoristosolat, joissa boiotialaiset aikoivat yllättää hänet. Kleombrotos sai vallatuksi linnoituksen ja useita trieerejä. Marssiessaan kohti Thebaa spartalaiset leiriytyivät Leuktrassa Thespian alueella. Epameinondaan johtama boiotialainen armeija marssi Leuktraan, jossa armeijat kohtasivat. Spartan armeija koostui 10 000 miehestä, joista noin 700 oli Spartan kansalaisia. Boiotialaisia oli vain 6 000, mutta heidän ratsuväkensä oli parempi kuin spartalaisten.
Leuktran taistelussa Epameinondas käytti poikkeuksellista salajuonta. Yleensä hopliiteista koostuva falangi taisteli pitkissä riveissä. Muodostelman oikeaa reunaa pidettiin kunniapaikkana, ja spartalaiset vaativat aina päästä taistelemaan juuri oikealle reunalle. Spartalaisten vasemmalla siivellä olivat taas heidän huonommin koulutetut liittolaisensa. Koska Epameinondaalla oli vähemmän joukkoja kuin vastustajalla, hän ei edes yrittänyt levittää falangiaan yhtä laajalle alueelle kuin spartalaiset. Hän asetti myös parhaat miehensä falanginsa vasemmalle puolelle heti spartalaisia vastapäätä. Eturiviin hän asetti Pelopidaan johtaman Theban pyhän joukon, joka oli rakastavaisista koostunut eliittijoukko. Pyhän joukon taakse hän kokosi falangin, jonka syvyydeksi tuli ennennäkemättömät viisikymmentä miestä. Spartalaisilla falangi oli vain 12 miehen syvyinen. Toinen Epameinondaan käyttämä taktiikka oli antaa heikomman oikean siiven välttää taistelua.
Taistelun alettua boiotialainen ratsuväki kukisti spartalaisten ratsuväen, joka perääntyi spartalaisen falangin sekaan aiheuttaen suurta sekasortoa. Boiotialaiset näkivät tilaisuutensa tulleen ja kävivät hyökkäykseen. Taistelun tiimellyksessä Kleombrotos kaatui ja spartalaiset saivat hädin tuskin pidetyksi pintansa niin kauan, että saivat viedyksi hänen ruumiinsa pois. Thebalaisten hyökkäys sai kuitenkin spartalaisten muodostelman murretuksi, ja spartalaiset joutuivat perääntymään. Pian koko spartalaisten armeija lähti pakoon. Yhteensä 4 000 Spartan liittolaista sai taistelussa surmansa. Spartan kansalaisista 400 kaatui taistelussa, kun taas boiotialaisista kuoli vain noin 300. Spartalle, jossa asukasluku oli pitkän aikaa hiipunut, Leuktran taistelu oli tietysti suuri järkytys.
Spartan kukistuminen ja Messenian vapauttaminen
thumb|300px|right|Peloponnesos. 200px|thumb|left|Spartalaista sotilasta, ehkä Thermopylain sankaria Leonidasta, esittävä veistos. Leuktran taistelun jälkeisen vuoden aikana Epameinondas järjesteli Boiotian liiton asioita ja pakotti muun muassa Spartalle myötämielisen Orkhomenoksen kaupungin liittymään siihen. Vuonna 370 eaa. Sparta yritti kurittaa vastahakoista liittolaistaan Mantineiaa. Epameinondas näki heti tilaisuutensa tulleen ja päätti hyökätä Peloponnesokselle. Hän tunkeutui niemimaalle Korintin kannaksen linnoitusten läpi ja marssi etelään Spartaa kohti. Eräät Spartan valtaan kyllästyneet liittolaiset liittyivät Epameinondaan armeijaan. Päästyään Arkadiaan Epameinondas karkotti Mantineiaa uhanneet spartalaiset.
Sen jälkeen Epameinondas muodosti Arkadian kaupungeista Arkadian liiton, joka muotoiltiin Boiotian liiton mukaan. Hän johti Megalopoliin kaupungin perustamista, ja kaupungista tuli Arkadian uusi pääkaupunki. Megalopolis tulisi myös toimimaan lukkona Lakonian ja muun Peloponnesoksen välillä. Sitten hän marssi Evrotasjoen yli, jota pidettiin Spartan rajajokena. Yksikään vihollinen ei ollut onnistunut ylittämään sitä historiallisella ajalla. Spartalaiset eivät uskaltautuneet taisteluun voimakasta vihollista vastaan vaan väijyivät kaupunkinsa suojassa. Epameinondaan joukot ryöstivät Lakonian maaseutua ennen kuin jatkoivat matkaansa Messeniaan, alueelle jonka Sparta oli vallannut jo vuosisatoja aikaisemmin. Messenian asukkaat elivät helootteina eli Spartan valtion omistamina maaorjina. Epameinondas kunnostutti Ithomevuorella sijainneen messenialaisten pääkaupungin Messenen. Siitä tuli yksi Kreikan parhaiten linnoitetuista kaupungeista. Sitten Epameinondas kutsui kaikki maanpaossa asuneet messenialaiset takaisin Messeniaan jälleenrakentamaan kotimaataan. Messenia käsitti kolmasosan Spartan alueesta, ja siellä asui puolet Spartan heloottiväestöstä.
Vain muutamassa kuukaudessa Epameinondas oli luonut kaksi Spartalle vihamielistä uutta valtiota. Samalla hän oli nöyryyttänyt Spartaa, jota oli aina pidetty yhtenä Kreikan johtavista valtioista. Messenian vapautuminen heikensi myös Spartaa riistämällä siltä yhden sen tärkeimmistä alueista.
Epameinondaan oikeudenkäynti
Vaikka Epameinondas palasi Thebaan voittajana, hänet otettiin vastaan rikollisena. Epameinondaan poliittiset viholliset vetivät hänet oikeuteen, koska hän oli toiminut armeijan johtajana kauemmin kuin hänellä oli ollut oikeus. Syytökset olivat totta. Epameinondas oli taivutellut toiset boiotarkit pysymään hänen mukanaan monta kuukautta kauemmin kuin heidän virkakautensa oikeasti olisi sallinut. Oikeudenkäynti päättyi kuitenkin pian, ja hänet vapautettiin kaikista syytteistä. Seuraavana vuonna Epameinondas valittiin taas boiotarkiksi.
Hyökkäykset Peloponnesokselle ja Thessaliaan
right|thumb|Muinaisen Spartan rauniot.
Pian Leuktran taistelun ja Messenian valloituksen jälkeen Theban uudet liittolaiset hylkäsivät sen ja hakeutuivat taas Spartan suojiin. Ateenalaiset eivät auttaneet kumpaakaan puolta. Thessalialainen Ferai taas jätti vanhan liittolaisensa Theban. Jopa eräät Arkadian kaupungit erosivat Arkadian liitosta. Ainoastaan Messenia pysyi vakaasti Theban liittolaisena.
Vuonna 369 eaa. Epameinondas hyökkäsi taas Peloponnesokselle, mutta heikoin tuloksin. Ainoastaan Sikyon liittoutui Theban kanssa. Hänen palattuaan Thebaan viholliset yrittivät taas haastaa hänet oikeuteen, mutta hänet vapautettiin jälleen. Seuraavana vuonna Epameinondasta ei valittu boiotarkiksi. Tämä oli ainoa kerta Leuktran taistelun jälkeen, jolloin Epameinondasta ei valittu tähän virkaan. Sinä vuonna hän palveli tavallisena jalkaväkisotilaana Thessaliassa, jonne thebalaiset lähettivät armeijan pelastamaan Pelopidasta, joka oli jäänyt Ferain tyrannin Aleksanterin vangiksi. Armeija joutui kuitenkin vaikeuksiin, ja se palasi Thessaliasta. Armeijan palattua Thebaan Epameinondas nimitettiin taas boiotarkiksi ja hänet lähetettiin takaisin Thessaliaan, ja hän sai Pelopidaan vapautetuksi ilman taistelua.
Vuonna 366 eaa. solmittiin taas yleinen rauha, mutta neuvotteluissa ei saatu selvitetyksi Theban ja sen vihollisten välistä kiistaa. Rauhansopimusta ei hyväksytty yleisesti, ja pian sota jatkui taas. Saman vuoden syksyllä Epameinondas palasi kolmannen kerran Peloponnesokselle. Hän yritti saada Akhaian liittymään Thebaan. Vaikka hän asettikin demokraatteja Akhaian kaupunkien johtoon, palasivat oligarkit pian valtaan ja sitoivat Akhaian entistä tiukemmin Spartan leiriin.
Sitten Epameinondas rakennutti laivaston, jolla hän purjehti Marmaranmerelle, missä hän sai monta kaupunkia eroamaan liitosta Ateenan kanssa. Seuraavien vuosien aikana Theban armeijat kukistivat useita sitä vastaan nousseita kaupunkeja. Vuonna 364 eaa. Pelopidas kuoli sotaretkellä Thessaliassa. Epameinondas menetti merkittävimmän poliittisen liittolaisensa.
Mantineian taistelu
thumb|280px|Yksityiskohta [[Isaak Walravenin Epameinondaan kuolemasta. Amsterdamin Rijksmuseumissa. (Koko taulu)]]
Sparta ja sen liittolaiset alkoivat uhata Theban asemaa Peloponnesoksella. Vuonna 362 eaa. Epameinondas oli vähällä vallata Spartan ja murskasi vihollisensa Mantineian taistelussa. Epameinondas kuolisi kuitenkin taistelussa saamiinsa haavoihin. Tapahtumat alkoivat, kun Epameinondas marssi Spartasta pikaisesti takaisin tukikohtaansa Tegeiaan ja lähetti ratsuväkensä Mantineiaa kohti. Hän toivoi, että spartalaiset olisivat lähteneet suojelemaan kotikaupunkiaan ja jättäneet samalla Mantineian vaille puolustajia. Mantineiassa ollut ateenalainen ratsuväki torjui kuitenkin thebalaisen ratsuväen kaupungin edustalla. Epameinondaalle oli selvää, että Theban oli voitettava vihollisensa hopliittitaistelussa, jos se halusi pitää kiinni valloituksistaan.
Mantineian taistelu oli suurin Kreikassa koskaan käyty hopliittitaistelu. Miltei kaikki kaupungit ottivat siihen jollain tavalla osaa. Boiotian kanssa sotivista tärkeimmät olivat Tegeia, Megalopolis ja Argos. Heitä vastassa olivat Sparta, Ateena, Elis ja monta muuta kaupunkia. Kummallakin puolella taisteli noin 20 000–30 000 sotilasta.
thumb|300px|right|Epameinondaan kuolema. [[Isaak Walravenin (1686–1765) maalaus Rijksmuseumissa Amsterdamissa.]]
Kun sotilaat kuulivat Epameinondaan kaatuneen, he lakkasivat ajamasta takaa vastustajiaan. Taistelun jälkeen molemmat osapuolet väittivät itseään voittajaksi ja pystyttivät taistelukentälle muistomerkin voittonsa kunniaksi. Spartalaisia suuresti ihannoinut historioitsija Ksenofon kertoo, että Mantineian taistelun jälkeen Kreikka vajosi suurempaan epäjärjestykseen ja sekasortoon kuin koskaan aikaisemmin.
Perimätiedon mukaan Epameinondas oli ennen kuolemaansa sanonut, että Theban pitäisi pyrkiä solmimaan rauha vastustajiensa kanssa. Taistelun jälkeen osapuolet sopivat uudesta yleisestä rauhasta, mutta Theba oli tämän jälkeen puolustuskannalla, ja pian Ateena otti taas johtoaseman Kreikassa.
Epameinondas lähteissä
Vaikka Epameinondas oli aikansa merkittävämpiä henkilöitä, hänestä on säilynyt vain vähän tietoa nykypäivään. Kukaan antiikin historioitsijoista ei ole jättänyt kokonaiskuvaa Epameinondaan elämästä. Antiikin elämäkerroista on säilynyt ainoastaan Cornelius Nepoksen kirjoittama lyhyt Epameinondaan elämäkerta. Pausaniaan matkakuvauksista saa myös kokoon hiukan tietoa Epameinondaasta. Plutarkhos kirjoitti Epameinondaan elämäkerran, mutta se on hävinnyt. Plutarkhoksen kirjoittamista Pelopidaan ja Agesilaoksen elämäkerroista löytyy jossain määrin tietoa myös Epameinondaan elämästä. Diodorus Siculuksen maailmanhistoria sisältää myös jonkin verran tietoa Epameinondaasta. Ksenofonin Hellenika käsittelee myös aikakautta, mutta koska Ksenofon ihailee suuresti spartalaisia ja erityisesti Spartan kuningasta Agesilaosta, hän jättää Epameinondaan mainitsematta milloin mahdollista. Lähteiden vähyys on varmaankin merkittävä syy siihen, miksi Epameinondas oli nykyään vaipunut miltei unohdukseen.
Snow Cruiser
right|thumb|Antarctic Snow Cruiser Snow Cruiser eli Antarctic Snow Cruiser oli tohtori Thomas Poulterin 1930-luvun lopulla suunnittelema suuri lumessa kulkeva ajoneuvo, jota oli tarkoitus käyttää Etelämantereen tutkimisessa. Richard E. Byrd otti Snow Cruiserin mukaan kolmannelle Etelämantereen retkelleen. Ajoneuvo käytti dieselsähköistä voimansiirtoa. Siinä oli jopa lentokone katolla kartoituslentoja varten. Kuitenkin jo ensimmäisessä ajossa Snow Cruiser liikkui etanan vauhtia lumiramppia ylös. Näin Snow Cruiseria ei voitu käyttää tuhansien kilometrien ajossa niin kuin oli aiottu. Ajoneuvosta käytettiin myös nimiä The Penguin, Penguin 1 ja Turtle ("Pingviini" ja "Kilpikonna").
Viisimiehinen Snow Cruiser -lumikulkija oli 17 metriä pitkä, 6 metriä leveä, korkeus pyörineen 4,9 metriä ja painoi 30 tonnia. Sillä saattoi ajaa 8 000 km. siinä oli monta huonetta ja makuupaikat neljälle. Siinä oli neljä noin 3 m läpimittaista kumipyörää. Pyörät pyörivät sähkömoottoreilla, joka saivat voimansa dieselgeneraattorista. Tasaisella vauhdilla kone kulki 48 km/h, ja kone kykeni ylittämään 4,5 m leveitä railojakin. Se pystyi laskemaan alamäkeen kuin kelkka, kun pyöristä laskettiin ilmat pois ja kone jäi pohjassa olevien suksien varaan. Lumikulkijassa oli vuoden ruoka miehistölle ja suuret määrät polttoainetta. Kaiken lisäksi lumikulkija kuljetti katollaan yksimoottorista Beechcraft-lentokonetta, jolla saattoi tiedustella ympäristöä noin 450 km säteellä. Mutta kun lumikulkijaa kokeiltiin, niin sen pyörät upposivat lumeen, ja lumikulkija nousi ensimmäistä taivaltaan lauttajään korkeimmalle kohdalle etanan vauhtia. Sähkömoottoreissa ei ollut kylliksi tehoa riittävän nopeaan upottavassa lumessa ylämäkeen kulkemiseen. Lumikulkija oli lyhyen rinteen puolivälissä vielä viikon päästä.
Klagenfurtin lentoasema
Tärkeimpiä Klagenfurtiin liikennöiviä yhtiöitä ovat Austrian Arrows ja Ryanair.
Milan Jovin
Milan Jovin (s. 13. joulukuuta 1955) on serbialainen jalkapalloilija. Hän pelasi vuosina 1980–1984 neljä ottelua Jugoslavian maajoukkueessa. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja.
Jovin syntyi Srpska Crnjassa, Jugoslavian sosialistisessa liittotasavallassa. Urallaan hän pelasi Vojvodinassa, Novi Sadissa, Belgradin Punaisessa tähdessä ja kauden 1986–1987 ruotsalaisseura Degerfors IF:ssä.
BBC Radio 3
BBC Radio 3 on BBC:n omistama radiokanava, jolla esitetään pääasiassa klassista musiikkia. Kanavan motto on "As long as it takes".
Historia
thumb|250px|Entinen BBC Radio 3 -logo. Kanava aloitti 29. syyskuuta 1946 nimellä The BBC Third Programme, ja nimi muutettiin nykyiseen muotoonsa 30. syyskuuta 1967, jolloin myös muille kolmelle BBCn pääradiokanavalle annettiin nimet Radio 1, Radio 2, Radio 4.
Ohjelmisto
BBC Radio 3:n ohjelmisto sisältää klassista musiikkia, oopperaa, jazzia ja draamoja, joissa esitetään erityisesti William Shakespearen näytelmiä. Vuonna 2007 kanava vähensi suoria konserttilähetyksiä. Nykyisin konsertit ovat yleensä nauhoitettuja, ja näitä konsertteja tallennetaan yleensä julkisista musiikkitapahtumista.
right|thumb|BBC Radio 3:n vanha tunnus, joka vaihdettiin syyskuussa 2007.
Radio 3:n pitkäikäisimpiin ohjelmiin kuuluu Composer of the Week, jota esitetään nykyisin klo 12.00 ja uusintana samana iltana klo 20.45. Ohjelma kestää tunnin viitenä päivänä viikossa, jona aikana esitetään vain tietyn säveltäjän musiikkia.
Nelson
Nelson voi viitata seuraaviin:
BBC Radio 3
Ohjelmisto
Toinen pitkään jatkunut ohjelma on vuonna 1997 aloittanut Private Passions – viikoittainen haastatteluohjelma, jota juontaa Michael Berkeley.
Radio 3:a voi kuunnella nykyisin ympäri maailmaa internetin välityksellä, Britanniassa DAB-radioiden kautta sekä antenniverkon digilähetysten kautta.
Blake Bashoff
thumb|right|Blake Bashoff Blake Warren Bashoff (s. 30. toukokuuta 1981) on yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvanäyttelijä, joka on muun muassa tunnettu roolistaan Moritz Stiefelinä näytelmässä Spring Awakening. Hän on myös esiintynyt useissa televisiosarjoissa vierailevana tähtenä mukaan lukien ABC:n Lostissa, jossa hän näyttelee Karl Martinia.
George David Coulon
Kun George oli kymmenenvuotias, hän muutti perheensä kanssa New Orleansiin Yhdysvaltoihin. Hänen isänsä Georges-Louis Coulon halusi alun perin pojastaan apulaisen kellosepän pajalleen.
George opiskeli New Orleansissa sekä Pariisissa. Hän työskenteli New Orleansissa taiteilijana ja opettajana yli 50 vuotta. George oli myös perustamassa Southern Art Unionia (suom. "Eteläinen taideyksikkö") sekä Artists Association of New Orleansia (suom. "New Orleanssin taiteilijoiden yhdistys").
George meni naimisiin Marie-Paoline Casberguen kanssa. He saivat kaksi lasta; Mary Elizabeth Emma Coulonin sekä George Joseph Amede Coulonin.
The Property of a Lady
The Property of a Lady voi tarkoittaa:
Ptolemaḯda
Ptolemaḯda on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Eordaían kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Πτολεμαΐδας, Dimotikí Enótita Ptolemaḯdas) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Kozánin alueyksikössä Länsi-Makedonian alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 37 289 ja varsinaisen Ptolemaḯdan kaupungin väkiluku 32 127 (vuonna 2011). Ptolemaḯda on Eordaían kunnan kuntakeskus.
Ptolemaḯdan kaupunki on nimetty Ptolemaios I:n mukaan. Ptolemaḯda oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Eordaían kunnaksi yhdessä Agía Paraskevín, Mouríkin, Vérmion ja Vlástin kanssa.
Kunnallisyksikön osat
Ptolemaḯdan kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
This Is Only The Beginning
This Is Only the Beginning on kaksi demonauhaa jotka HIM julkaisi vuonna 1995. Nauhat on julkaistu vain Suomessa. Demolla Ville Valo laulaa sekä soittaa bassoa ja rumpuja. Mikko Lindström sen sijaan keskittyy kitaraan.
Luettelo Suomen koisalajeista
Tämä on luettelo Suomen koisaperhoslajeista (lähteestä riippuen joko heimo Pyralidae tai heimot Pyralidae ja Crambidae). Luettelo on aakkostettu alaheimoittain ryhmän ITIS mukaisen heimojaon (Pyralidae + Crambidae) mukaan.
Mahdollinen lajin uhanalaisuutta Suomessa koskeva merkintä (RE, CR, EN, VU, NT tai DD) noudattaa Suomen kansallista uhanalaisarviointia 2010.
Luetteloon aikaisemmin kuulunut ''Anania sp. nr. verbascalis on tulikukkakoisan (Anania verbascalis'') luontaista vaihtelua, ei erillinen lajinsa.
Harri Ylönen (elokuvaleikkaaja)
Harri Ylönen (s. 2. heinäkuuta 1975) on suomalainen elokuvaleikkaaja. Hän saanut parhaan leikkauksen Jussi-palkinnon vuoden 2008 elokuvasta Tummien perhosten koti.
Muita Ylösen leikkaamia elokuvia ovat muun muassa Tyttö sinä olet tähti, Napapiirin sankarit, Tolkien ja Pussikaljaelokuva. Erityisesti elokuvaohjaajat Dome Karukoski ja Juha Wuolijoki ovat usein käyttäneet Ylösen osaamista elokuvissaan.
Asea (kaupunki)
Asea oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Arkadiassa Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee Trípolin kunnassa lähellä nykyisen Aséan Káto Aséan kylää.
Maantiede
Asea sijaitsi Mainalian alueella Arkadiassa lähellä Lakonian rajaa. Sen kautta kulki tie Pallantionista Tegeaan. Kaupungin akropolis eli yläkaupunki oli kukkulalla, joka tunnetaan nykyisin nimellä Palaiókastro, ja alakaupunki sen juurella. Palaiókastron kukkula sijaitsee heti nykyisen Káto Aséan kylän pohjoispuolella, noin 2,5 kilometriä kaakkoon nykyisestä Aséan kylästä.
Historia
Asean kaupunki oli antiikin lähteiden mukaan perusteella olemassa viimeistään klassisella kaudella. Asea otti osaa Megalopoliin kaupungin perustamiseen, ja suurin osa sen asukkaista muutti uuteen kaupunkiin. Asea säilyi silti olemassa itsenäisenä kaupunkivaltiona, sillä sen tiedetään ottaneen osaa Mantineian taisteluun vuonna 362 eaa. Myöhemmin kaupunki kuului kuitenkin Megalopoliin alaisuuteen.
Asea oli olemassa vielä hellenistisellä kaudella ja säilyi olemassa ainakin ensimmäiselle vuosisadalle eaa. saakka. Pausaniaan aikana 100-luvulla jaa. kaupunki oli raunioina.
Asean laakson arkeologisia tutkimuksia (Asea Valley Survey) ja kaivauksia on suorittanut Ruotsin Ateenan-instituutti vuosina 1994–1996, 1997 sekä 2000.
Rakennukset ja löydökset
Asean akropolis ja alakaupunki on ollut ympäröity muureilla, joista on löydetty jäänteitä. Akropoliin muurit on ajoitettu klassiselle kaudelle ja alemmat muurit 200-luvun eaa. puoleen väliin. Kaupungista on löydetty myös hellenistisellä ajalla rakennettujen talojen raunioita. Eräs taloista edusti paremmin Prienestä tunnettua tyyppiä, jota ei muutoin juurikaan esiinny Kreikan alueella.
Asean luoteispuolella sijaitsevalla Mainalos-vuorella eli nykyisellä Ágios Ilíaksen vuorella sijaitsi temppeli. Se oli rakennettu myöhäisellä arkaaisella kaudella, mutta paikka on ollut yhtämittaisessa kulttikäytössä myöhäiseltä pronssikaudelta hellenistiselle kaudelle. Toinen temppeli sijaitsi kaupungin koillispuolella Boreion-vuorella (nyk. Vígla) Pallantioniin johtaneen tien varrella. Kumpaakin näistä on ehdotettu Athene Soteiralle ja Poseidonille omistetuksi temppeliksi, jonka Pausanias sanoo nähneensä.
Asean esinelöytöihin lukeutuu muun muassa istuvaa jumalatarta, mahdollisesti Athenea, esittävä kuvapatsas. Sen veistäjä on oletettavasti ateenalainen Endoios ja se on tehty lakonialaisesta marmorista.
Susi lammasten vaatteissa
Susi lammasten vaatteissa tai Pyhiinvaeltaja (The Pilgrim) on Charles Chaplinin ohjaama vuoden 1923 yhdysvaltalainen mykkäelokuva.
Susi lammasten vaatteissa oli viimeinen elokuva, jonka Chaplin teki First Nationalille. Se oli myös hänen viimeinen lyhytelokuvansa, vaikkakin elokuva olikin teknisesti liian pitkä lyhytelokuvaksi. Chaplin ajautui elokuvan levittämisestä erimielisyyksiin First Nationalin kanssa. Chaplin muun muassa raivostui First Nationalin väitteestä, joka esitettiin Susi lammasten vaatteissa elokuvan leikkausvaiheessa, ettei hän olisi täyttänyt sopimustaan Chaplinin pojan kohdalla.
Elokuva on kevyt satiiri, jossa käsitellään pienen kaupungin uskovaisten tapoja ja tekopyhyyttä. Aiheensa vuoksi se joutuikin joillain paikkakunnilla vaikeuksiin sensoreiden ja kirkollisten viranomaisten kanssa. Atlantassa evankelisten pastoreiden yhdistys vaati sen kieltämistä, koska se loukkasi evankeliumia. Lisäksi Etelä-Carolinassa Ku Klux Klan protestoi elokuvaa, koska se pilkkasi protestanttista papistoa, ja Pennsylvaniassa sensuurilautakunta poisti siitä useita kohtauksia. Pääosin kuitenkin sekä kirkonmiehet että maallikot olivat sitä mieltä, että elokuvan satiiri ei ole kohdennettu papistoa vastaan.
Aktiv
Aktiv oli ruotsalainen Aktiv Maskin Östersund AB:n omistama tuotemerkki. Yritys on valmistanut maatalouskoneita ja telakulkuvälineitä. Yritys myi maatalouskoneliiketoiminnan vuonna 1980 Electoluxille ja keskittyi telamoottoriajoneuvojen valmistukseen. Yritys lopetti toimintansa 1991. thumb|250px|Vuoden 1972 Aktiv Snow Trac ST4. Valmistusvuodet 1957-1981. Yritys valmisti 1957-1982 Snow Trac maastokulkuneuvoa, joka oli teloilla varustettu henkilöautomainen maastoajoneuvo. 1970 luvulla yritys alkoi valmistaa Sno-Tric merkkisiä moottorikelkkoja.
Aktiv teki moottorikelkkoihin liittyvää yhteistyötä 80 luvulla Winhan kanssa. Aktiv kokosi myös Arctic-Catin Panther -mallia Rotax -moottorilla varustettuna. Myöhempi Alaska -malli perustui sekin Arctic-Cat Pantheriin.
Charles Brown
Charles Brown -nimisiä ovat:
Henkilöitä:
Fiktiivisiä hahmoja:
Iwakura
Iwakura voi tarkoittaa:
Pieni punatukkainen tyttö
Pieni punatukkainen tyttö (The Little Red-Haired Girl) on hahmo Charles M. Schulzin sarjakuvassa Tenavat. Hän on sarjan päähenkilön Jaska Jokusen kanssa samaa koulua käyvä ja samassa naapurustossa asuva tyttö, johon Jaska Jokunen on rakastunut. Ujoutensa vuoksi Jaska Jokunen ei koskaan uskalla mennä puhumaan hänelle, joten rakkaus jää katkeralla tavalla yksipuoliseksi.
Pientä punatukkaista tyttöä ei koskaan näytetä lukijalle. Ainoan poikkeuksen muodostaa 25. toukokuuta 1998 ilmestynyt strippi, jossa hänet nähdään viimeisessä ruudussa siluettina. Schulz ei halunnut näyttää hahmoa, jotta jokainen lukija voisi kuvitella tämän ulkonäön oman käsityksensä mukaan mahdollisimman kauniina. Myöskään pienen punatukkaisen tytön oikeaa nimeä tai hänen mahdollisia ajatuksiaan Jaska Jokusesta ei koskaan paljasteta.
Pieni punatukkainen tyttö mainittiin sarjassa ensi kerran 19. marraskuuta 1961 nimellä That Little Girl with the Red Hair (”tuo tyttö, jolla on punainen tukka”) ja lopullisella nimellään ensi kerran 12. marraskuuta 1963. Vuonna 1969 ilmestyneessä tarinassa hän muutti pois, minkä jälkeen hänestä jäi enää pelkkä muisto Jaska Jokusen mieleen. Tämä asetelma säilyi sarjassa johdonmukaisena vuoteen 1978, jolloin pieni punatukkainen tyttö alkoi taas selittämättömästi asua Jaska Jokusen naapurustossa.
Schulzin mukaan pienellä punatukkaisella tytöllä oli todellinen esikuva, Donna Mae Wold, o.s. Johnson (1929–2016), joka vuonna 1950 torjui Schulzin kosinnan ja meni naimisiin toisen miehen kanssa. Schulz vahvisti hänet hahmon esikuvaksi Rheta Grimsley Johnsonin vuonna 1989 kirjoittamassa auktorisoidussa elämäkerrassa. Toisaalta eräässä toisessa yhteydessä Schulz kertoi saaneensa innoituksen hahmoon kuunnellessaan Hank Williamsin laulua.
Jounin Kauppa
Jounin Kauppa on Kolarin Äkäslompolon kylässä sijaitseva K-Market-ketjuun kuuluva kauppa. 2 000 neliömetrin kokoinen K-Market on pinta-alaltaan Suomen suurin.
Kaupan perusti vuonna 1950 Jouni Kaulanen talonsa alakertaan, jossa se toimi 1980-luvulle saakka. Hän toimi kauppiaana yli 40 vuoden ajan, jonka jälkeen hänen lapsensa ja tämän puoliso jatkoivat kaupan pitoa. Vuodesta 2008 vuoteen 2023 kauppiaana toimi hänen pojanpoikansa Sampo Kaulanen vaimonsa Minttu Kaulasen kanssa.
Keväällä 2023 Kaulanen myi kaupan liiketoiminnan, rakennukset ja maa-alueet Keskolle. Uusina kauppiaina aloittivat 1. toukokuuta 2023 Linda ja Janne Vuollo.
Jääkiekon 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2015
pienoiskuva pienoiskuva '''Jääkiekon 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2015''' pelattiin keväällä 2015. Alun perin A-lohkon turnaus piti järjestää Ukrainan Donetskissa, mutta Itä-Ukrainan kriisin takia turnaus piti siirtää Puolan Krakovaan. B-lohkon turnaus pelattiin Eindhovenissa, Alankomaissa. Lohkoissa pelattiin kaksinkertainen sarja. A-lohkon kaksi parasta nousvivat seuraavan vuoden MM-kilpailujen A-sarjaan ja B-lohkon viimeinen putosi seuraavaksi vuodeksi MM-kilpailujen II-divisioonaan.
Joukkueet
{|
A-Lohkon turnaus
Ottelut Otteluiden alkamisajat ovat Puolan aikoja. (UTC+2)
Maalivahtien torjuntapörssi
Maalivahdit, jotka ovat pelanneet 40% joukkueensa peleistä.
B-Lohkon turnaus
Ottelut Otteluiden alkamisajat ovat Alankomaiden aikoja. (UTC+2)
Štšokino
thumb|85px|Štšokinon vaakuna. thumb|250px|Štšokinon rautatieasema. Štšokino on kaupunki Tulan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Keski-Venäjän ylängöllä 25 kilometriä Tulasta etelään. Kaupunki on Štšokinon piirin keskus. Sen läpi kulkee Tulan ja Orjolin välinen rautatie (Štšokinon asema) sekä Moskovan ja Simferopolin välinen valtatie. Asukkaita on 60 700 henkeä (vuonna 2005).
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1870 perustetun ruskohiilikaivoksen yhteyteen. Vuonna 1938 Štšokinosta tuli kaupunki. Toisen maailmansodan aikana se oli saksalaisten miehittämä.
Nykyisin kaupungissa on lannoite- ja kemian teollisuutta sekä TGK-4-tuotantoyhtiöön kuuluva sähkövoimala. Piirin alueella sijaitsee Leo Tolstoin kartanomuseo Jasnaja Poljana.
Aiheesta muualla
Shchyokino
Pierre Trentin
Pierre Trentin (s. 15. toukokuuta 1944 Créteil) on ranskalainen ratapyöräilijä. Hän on kaksinkertainen olympiavoittaja ja kolminkertainen maailmanmestari. Hän on pituudeltaan 171 cm
Trentin saavutti Tokion olympialaisissa 1964 pronssia kilometrin aika-ajossa, oli neljäs eräajossa ja yhdeksäs tandem-sprintissä. Hän voitti Méxicon olympialaisissa 1968 kultaa kilometrin aika-ajossa maailmanennätysajalla 1.03,91 sekä tandem-sprintissä parinaan Daniel Morelon. Samojen kisojen eräajossa hän sai pronssia. Münchenin olympialaisissa 1972 hän sijoittui tandem-sprintissä neljänneksi, 4 kilometrin joukkuetakaa-ajossa yhdeksänneksi ja kilometrin aika-ajossa kymmenenneksi.
Morelon voitti amatöörien eräajon maailmanmestaruuden 1964, sai MM-hopeaa 1966 ja 1967 sekä pronssia 1962 ja 1963. Hän voitti amatöörien kilometrin aika-ajon maailmanmestaruuden 1966 ja saavutti MM-pronssia 1971. Hän voitti amatöörien tandem-sprintin maailmanmestaruuden 1966, sai MM-hopeaa 1967 sekä pronssia 1969 ja 1971.
Huulirasva
thumb|Huulirasvaa
Huulirasva tai huulivoide on kosmeettinen valmiste, jonka tarkoitus on kosteuttaa huulien ihoa. Tällä voidaan välttää huulien haavoittumista ja kuivumista. Erilaisia huulirasvoja valmistetaan muun muassa mehiläisvahasta ja vaseliinista. Usein huulirasvat sisältävät myös lisäaineita tietyn värin tai tuoksun aikaansaamiseksi. Lisäksi huulirasvaan saatetaan lisätä vitamiineja ja auringolta suojaavia aineita. Huulirasvoja käytetään talvella estämään huulten nuolemisesta ja pakkasesta aiheutuvia rohtumia sekä pahimmassa tapauksessa haavautumia. Kesällä huulirasvoja käytetään torjumaan auringon UV-säteilystä johtuvaa palamista, joka voi aiheuttaa huuliin kivuliaita rakkoja.
Huulirasvoista on löydetty terveydelle haitallisia syöpää aiheuttavia yhdisteitä, mutta lisää tutkimusnäyttöä aiheesta tarvitaan.
Russi Taylor
Russi Taylor (4. toukokuuta 1944 Cambridge, Massachusetts – 26. heinäkuuta 2019 Glendale, Kalifornia ) oli yhdysvaltalainen ääninäyttelijä. Hänen tunnetuimmat ääniroolinsa olivat Minni Hiiri ja Tupu, Hupu ja Lupu useissa Disney-animaatioissa sekä Simpsonit-sarjan Martin Prince.
Ura
Taylor teki ensimmäisiä äänirooleja animaatioihin 1960-luvulla ja tuli tunnetuksi 1980-luvun alussa Mansikka-Marjan ääniroolista hahmon nimikkolyhytanimaatioissa. Sittemmin Taylor tunnettiin parhaiten Disney-piirrettyjen myötä ja erityisesti Minni Hiirenä, jonka ääniroolia hän teki 1980-luvun puolenvälin jälkeen useissa lyhytanimaatioissa, elokuvissa ja televisiosarjoissa. Taylor oli myös Tupun, Hupun ja Lupun ääninä piirrossarjassa Ankronikka. Suositussa animaatiosarjassa Simpsonit Taylor ääninäytteli useita lapsihahmoja, tärkeimpinä Martin Prince, kaksoset Sherri ja Terri sekä vaihto-oppilas Üter. Taylorin muita äänirooleja olivat Pikkumuppetit-sarjan Gonzo, Smurffien Smoogle ja useat hahmot Pikku ponit -sarjassa. Hän näytteli sivurooleja myös muun muassa piirrossarjoissa Pieni merenneito, Buzz Lightyear of Star Command ja Sofia ensimmäinen.
Taylor huomioitiin kaksi kertaa Daytime Emmyn ehdokkuuksilla animaatiosarjasta Vekarat.
Taylor oli naimisissa Wayne Allwinen kanssa aviomiehensä kuolemaan saakka. Allwine tunnettiin Mikki Hiiren ääniroolista. Heillä on yhteensä neljä lasta.
Collateral – väärä aika väärä paikka
Collateral – väärä aika väärä paikka on 2004 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draama-, jännitys- ja rikoselokuva. Elokuvan ohjasi sekä tuotti Michael Mann ja käsikirjoitti Stuart Beattie. Pääosissa näyttelevät Tom Cruise ja Jamie Foxx, muissa keskeisissä rooleissa muun muassa Jada Pinkett Smith ja Mark Ruffalo. Elokuva sijoittuu öiseen Los Angelesiin, jossa Foxxin esittämä taksikuski joutuu Cruisen esittämän palkkamurhaajan panttivangiksi. Elokuva sai kaksi Oscar-ehdokkuutta ja voitti BAFTAn parhaasta kuvauksesta.
Russi Taylor
Filmografia
Kaikki äänirooleja.
Collateral – väärä aika väärä paikka
Juoni
pienoiskuva|Elokuvan tapahtumat sijoittuvat öiseen Los Angelesiin. pienoiskuva|Osa elokuvasta kuvattiin [[Los Angelesin metrossa. Kuvassa 7th Street/Metro Center, joka oli yksi elokuvan kuvauskohteista. ]]
Los Angelesissa omasta limusiiniyrityksestä haaveleiva taksikuski Max aloittaa illan vuoron tavalliseen tapaan. Max kuljettaa muiden asiakkaiden ohella oikeudenkäyntiin valmistautuvan syyttäjän Annien toimistolleen, ja onnistuu myös saamaan tämän puhelinnumeron. Tämän jälkeen kyytiin astuu liikemieheksi esittäytyvä Vincent, jonka Max lupaa kyyditä illan aikana viiteen eri kohteeseen. Vincent on kuitenkin todellisuudessa palkkamurhaaja, jonka tehtävänä on tappaa viisi huumeoikeudenkäyntiin liittyvää henkilöä. Ensimmäinen keikka ei kuitenkaan mene suunnitelmien mukaan, ja Maxille paljastuu Vincentin todellinen ammatti. Vincent ottaa Maxin tämän jälkeen panttivangiksi, ja pakottaa tämän ajeluttamaan itseään pitkin öistä Los Angelesia kohteelta seuraavalle.
LAPD-etsivä Fanning ryhtyy selvittämään yön aikana tapahtuvia murhia, ja yhdistää ne seuraavana päivänä pidettävään huumeoikeudenkäyntiin. Viranomaiset onnistuvat täten päättelemään Vincentin seuraavan kohteen, joka sijaitsee täysinäisessä yökerhossa. Fanning yrittää pelastaa Maxin, mutta kuolee yökerhossa syntyneessä ampumavälikohtauksessa. Rohkaistunut Max onnistuu kuitenkin lopulta pakenemaan Vincentiltä ennen viimeistä kohdetta suistamalla taksin kyljelleen. Max saa kuitenkin selville viimeisen kohteen olevan aiemmin kyydissä ollut syyttäjä Annie, ja palaa pelastamaan tämän Vincentiltä. Vincent jahtaa heitä metroon, mutta haavoittuu kuolettavasti Maxin kanssa käydyssä tulitaistelussa tämän päästessä Annien kanssa karkuun.
Rooleissa
Jason Statham nähdään elokuvassa lyhyessä cameoroolissa.
Tuotanto
Elokuvan käsikirjoittaja Stuart Beattie kertoo saaneensa idean taksin kyydissä istuvasta sarjamurhaajasta ollessaan 17-vuotiaana taksin kyydissä matkalla lentokentältä kotiin. Beattie teki tarinasta kaksisivuisen luonnostelman, jonka hän pani syrjään ja muotoili sitä uudelleen muutaman vuoden välein. Myöhemmin Beattie törmäsi sattumalta ystäväänsä tuottaja Julie Richardsoniin. Beattie kertoi käsikirjoituksestaan Richardsonille, joka välitti sen eteenpäin esimiehelleen Frank Darabontille. Darabont tarjosi käsikirjoitusta HBO-yhtiölle, joka ei kuitenkaan kiinnostunut siitä. Beattie tarjosi käsikirjoitusta myös DreamWorks-yhtiölle, joka kiinnostui siitä nopeasti ja osti sen.
Elokuvaprojekti oli vireillä seuraavat kolme vuotta. Ohjaajaksi valittiin aluksi Mimi Leder, sen jälkeen Janusz Kamiński. Russell Crowen kiinnostuttua Vincentin roolista projekti alkoi herättää enemmän kiinnostusta. Crowe toi projektiin mukanaan ohjaaja Michael Mannin. Elokuvaprojektin viivästyttyä Crowe kuitenkin lähti projektista. Mann ehdotti tämän jälkeen Vincentin roolia Tom Cruiselle ja taksikuskin roolia Adam Sandlerille. Neuvottelut Sandlerin kanssa eivät kuitenkaan tuottaneet tulosta, joten taksikuskin rooliin otettiin Jamie Foxx. Beattie ja Darabont työskentelivät New Yorkiin sijoittuneen käsikirjoituksen parissa. Mann halusi kuitenkin kuvata elokuvan öisessä Los Angelesissa, johon elokuvan tapahtumat siirrettiin.
Cruise kertoo valmistautuneensa rooliaan varten muun muassa harjoittelemalla kuukausia elokuvan taistelukohtauksia varten. Cruise myös varjosti kuvausryhmän eri jäseniä ennen kuvausten alkamista päästäkseen sisälle rooliinsa. Foxx valmistautui rooliinsa muun muassa tutustumalla taksikuskeihin. Ohjaaja Mann oli myös toiminut nuoruudessaan taksikuskina. Suurin osa elokuvasta kuvattiin taksin sisällä. Ohjaaja Mann kertoo haastattelussa, että kuvauksia varten rakennettiin useita erilaisia takseja, joista osasta puuttui etuosa tai sivu. Elokuva kuvattiin kokonaisuudessaan yöllä, ja kuvauksissa hyödynnettiin digitaalikuvausta. Mannin mukaan digitaalikuvauksesta oli hyötyä myös näyttelemisen jatkuvuuden kannalta, sillä näyttelemistä ei tarvinnut keskeyttää filmin vaihtamisen ajaksi.
Julkaisu ja vastaanotto
pienoiskuva|Ohjaaja Michael Mann vuonna 2009. Mann toimi nuoruudessaan taksikuskina. Collateralin ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 6. elokuuta 2004 ja Suomessa 15. lokakuuta. Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti 217 764 291 dollaria. Se sai yhteensä kaksi Oscar-ehdokkuutta: Jamie Foxx oli ehdokkaana parhaasta miessivuosasta sekä Jim Miller ja Paul Rubell parhaasta leikkauksesta. Elokuvalle myönnettiin BAFTA-palkinto parhaasta kuvauksesta, ja elokuva oli myös ehdolla viidessä muussa kategoriassa.