cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Edgeworth David
Viimeiset vuosikymmenet
David ei saanut työtään ikinä valmiiksi. Hänen terveytensä heikkeni, ja hänellä oli samaan aikaan meneillään myös muita projekteja, jotka veivät aikaa. Hän kuoli Sydneyssä Royal Prince Alfred -sairaalassa lohkokeuhkokuumeeseen 28. elokuuta 1934. David sai valtiollisen hautauksen. Toimitus pidettiin Pyhän Andreaan katedraalissa, ja sen jälkeen hänet polttohaudattiin sotilaallisin menoin.
Indiana Jones and the Dial of Destiny
Juoni
Indiana ja Helena löytävät labyrinttiluolaston kautta tiensä Arkhimedeen hautaan sekä mekanismin toisen puolikkaan, mutta he huomaavat myös haudan kyljessä kuvan lohikäärmeestä potkureilla sekä nykyaikaisen rannekellon Arkhimedeen luurangon ranteessa. Voller ampuu Indianaa, vangitsee hänet, kokoaa mekanismin, ja paljastaa aikovansa matkustaa vuoteen 1939 tappaakseen Adolf Hitlerin ja varmistaakseen Natsi-Saksalle voiton toisessa maailmansodassa. Helena hiipii salaa natsien lentokoneeseen, ja Teddy varastaa pienemmän lentokoneen seuratakseen heitä.
Indiana keksii, ettei aikarepeämä vie vuoteen 1939, koska Arkhimedes ei tiennyt mannerlaattojen liikkeistä. Ennen kuin Voller ehtii kääntää koneen, aikarepeämä vie heidät vuoteen 213 eaa., keskelle Syrakusan piiritystä. Indiana ja Helena pakenevat koneesta, kun roomalaissotilaat luulevat sitä lohikäärmeeksi ja pudottavat alas, tappaen Vollerin ja hänen kätyrinsä. Arkhimedes ottaa itselleen Vollerin rannekellon ja tapaa Indianan ja Helenan, ja paljastaa rakentaneensa mekanismin vain kutsuakseen tulevaisuuden ihmisiä avuksi taisteluun. Haavoittunut Indiana on valmis jäämään Syrakusaan, mutta aikaparadoksin estämiseksi Helena tyrmää hänet ja he palaavat Teddyn kanssa takaisin vuoteen 1969.
Indiana herää asunnostaan, minne Helena, Teddy, ja Sallah lapsenlapsineen saapuvat yhdessä Marionin kanssa. Indiana ja Marion tekevät sovinnon, muiden jättäessä heidät kahden. Ja juuri ennen elokuvan lopputekstejä, Indiana ottaa parvekkeella roikkuvan hattunsa takaisin.
Kehitys
Lucasfilmin perustaja George Lucas sanoi Cannesin elokuvajuhlilla 2008, että viides elokuva on mahdollinen. Hän hahmotteli tuolloin, että Shia LaBeoufin esittämä Mutt Williams, Indianan biologinen poika, ottaisi sarjan päähenkilön paikan Harrison Fordilta, joka esiintyisi uudessa elokuvassa samankaltaisessa roolissa kuin Sean Connery Viimeisessä ristiretkessä. Elokuussa Lucas oli kuitenkin muuttanut mieltään: ”Indiana Jones on Indiana Jones. Harrison Ford on Indiana Jones”, Lucas vakuutti. Kun Harrison Fordilta kysyttiin, ottaako Mutt Williams Kristallikallon valtakunnassa hänen paikkansa elokuvasarjan päähenkilönä, Ford vastasi: ”Mitä te puhutte? Se on minun. Haluaisin tehdä uuden Indiana Jones -elokuvan. George Lucas työstää ideaa parasta aikaa. Shia voi hankkia oman hattunsa. Minä ansaitsin omani.” Myöhemmin Lucasfilm myytiin Disneylle, ja sitä myöten oikeudet muun muassa uusien Tähtien sota- ja Indiana Jones -elokuvien tekemiseen siirtyivät studiolle. Toukokuussa 2015 Kathleen Kennedy Lucasfilmiltä kertoi Vanity Fair -lehdelle, että viides elokuva on tulossa, mutta sen käsikirjoittamista ei ollut vielä aloitettu.
Tšekkoslovakia
Tšekkoslovakia (tšekiksi ja aiemmin myös slovakiksi Československo; vuodesta 1990 slovakinkielinen kirjoitusasu oli Česko-Slovensko) oli valtio Keski-Euroopassa vuosina 1918–1992. Tšekkoslovakia itsenäistyi Itävalta-Unkarista, jonka kaksoismonarkia hajosi ensimmäisen maailmansodan myötä.
Indiana Jones and the Dial of Destiny
Esituotanto
Huhtikuussa 2021 Phoebe Waller-Bridge, Mads Mikkelsen ja Thomas Kretschmann valittiin näyttelijöiksi elokuvaan. Boyd Holbrook ja Shaunette Renée Wilson liittyivät näyttelijäkaartiin seuraavan kuukauden aikana. John Rhys-Davies ilmaisi halunsa palata Indianan ystävän Sallahin rooliin, sanoen, että katsojat ”liikuttuisivat ja pitäisivät kovasti”, jos näkisivät hahmojen taas tapaavan toisensa.
Kuvaukset
Kuvaukset alkoivat Pinewood Studiosin tiloissa sekä Bamburghin linnassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, kesäkuussa 2021. Elokuvan kuvasi Phedon Papamichael. Kyseessä oli kuudes Mangoldin elokuva, jonka kuvaajana Papamichael toimi. Elokuvaa kuvattiin myöhemmin myös Pohjois-Yorkshiren rautatiellä, Leaderfootin maasillalla, Etelä-Lanarkshiressa ja Lontoossa. Heinäkuussa elokuvaa kuvattiin myös Glasgow’ssa.
Tšekkoslovakia
Sotien välisenä aikana Tšekkoslovakia oli Euroopan vauraimpia ja demokraattisimpia maita, mutta maassa oli myös suuri saksalaisväestö, jonka asemaa erityisesti Hitlerin Saksa pyrki hyödyntämään. Vuoden 1938 Münchenin sopimuksessa Tšekkoslovakian saksalais- eli sudeettialueet luovutettiin maata itseään kuulematta kansallissosialistiselle Saksalle. Vuonna 1939 Saksa miehitti loputkin Tšekkoslovakiasta ja maa pilkottiin Saksan, Unkarin ja Puolan kesken. Tšekkialueista tuli Saksaan kuulunut Böömin-Määrin protektoraatti ja Slovakiasta akselivaltoihin kuulunut nukkevaltio. Sodan loppuvaiheessa 1944–1945 neuvostojoukot valtasivat Tšekkoslovakian alueen, jonka itsenäisyys palautettiin, tosin ilman Karpaatto-Ukrainaa, jonka Neuvostoliitto painosti luovuttamaan 29. kesäkuuta 1945 Ukrainan SNT:lle. Kommunistit kaappasivat vallan 1948 ja liittivät maan sosialistiseen leiriin. Kommunistivalta kaatui vuonna 1989 ja vuodenvaihteessa 1992–1993 Tšekkoslovakia jakautui rauhanomaisesti Tšekin ja Slovakian valtioiksi.
Indiana Jones and the Dial of Destiny
Kuvaukset
Sijaisnäyttelijä Mike Massa nähtiin Fordin tilalla Glasgow’n kuvauspaikoilla, ja hänen kasvoillaan oli liikkeenkaappauksessa käytettäviä pistemerkkejä. Ford nuorennettiin digitaalisesti 40-vuotiaan näköiseksi takaumakohtauksia varten, vaikka Spielberg itse oli alun perin vastustanut ajatusta, koska halusi Fordin todellisen iän otettavan huomioon. Ford satutti olkapäänsä erään taistelukohtauksen aikana, ja kuvausryhmän raportoitiin Fordin toipumisen aikana kuvaavan kohtauksia, joissa hän ei esiinny.
STS-131
STS-131 (ISS:n kokoonpanolento 19A) oli Nasan 33. avaruussukkulalento Kansainväliselle avaruusasemalle (ISS) ja avaruussukkula Discoveryn 38. lento.
Indiana Jones and the Dial of Destiny
Kuvaukset
Ford palasi kuvauksiin syyskuussa 2021. Saman kuukauden aikana elokuvan tuotanto siirtyi Sisiliaan, Italiaan. Kuvauspaikkoina toimivat muun muassa Syrakusan kaupunki, Grotta Dei Cordarin luolasto, Napolin arkeologinen puisto sekä Castello Maniace. Muita saaren kuvauspaikkoja olivat Cefalùn kaupunki ja Trapanin provinssi. Ford ja Waller-Bridge olivat myös paikalla, kun elokuvaa kuvattiin Segestan temppelissä. Paikalla oli myös Rooman valtakunnan sotilaiksi pukeutuneita näyttelijöitä, minkä seurauksena ihmiset alkoivat uskoa elokuvan sisältävän aikamatkustamista. Lokakuussa 2021 elokuvaa kuvattiin Fèsissä, Marokossa. 4. marraskuuta kamerahoitaja Nic Cupac löytyi hotellihuoneestaan kuolleena. Disneyn mukaan kuolemalla ei ollut mitään tekemistä elokuvan tuotannon kanssa. Kuvaukset saatiin päätökseen 26. helmikuuta 2022.
Tšekkoslovakia
Tšekkoslovakia (1918–1938)
pienois|vasen|Tšekkoslovakian itsenäisyysjulistukseen liittyvä mielenosoitus [[Prahan Venceslauksen aukiolla 28. lokakuuta 1918.]] pienois|vasen|Tšekkoslovakia 1928–1938 Kun Tšekkoslovakian tasavalta perustettiin 1918 (myös Tšekko–Slovakia 1918–1920 ) siihen liitettiin kaksi historialtaan hyvin erilaista aluetta: toisaalta historiallisesti Böömin kuningaskunnan yhteyteen kuuluneet maat (joita olivat Böömin lisäksi Määri ja osa Sleesiaa), toisaalta Slovakia ja Karpatorutenia. Böömin kuningaskunta oli keskiajalla ollut keskeinen osa Pyhää saksalais-roomalaista keisarikuntaa, kun taas nykyisen Slovakian alue ja Karpatorutenia olivat kuuluneet Unkarin kuningaskuntaan. 1500-luvulla molemmista kuningaskunnista tuli Habsburgien valtakunnan osia. Kun Unkari sai vuonna 1867 tämän valtakunnan sisällä autonomisen aseman, Slovakia ja Karpatorutenia jäivät Itävalta-Unkarin kaksoismonarkian unkarilaiselle puolelle, kun taas Böömin, Määrin ja Sleesian asioista päätettiin Wienissä.
STS-131
Discovery laukaistiin onnistuneesti matkaan ensimmäisellä laukaisuyrityksellä 5. huhtikuuta 2010 kello 13:21 Suomen aikaa Kennedyn avaruuskeskuksesta Floridasta. Lennolla oli toista kertaa mukana automaattisessa telakoitumisessa mahdollisesti käytettävä TriDAR 3D-laserkamera, mikä mittaa ISS:n sijaintia ja suuntaa lähestymisen aikana.
Indiana Jones and the Dial of Destiny
Julkaisu
Indiana Jones and the Dial of Destiny sai ensiesityksensä Cannesin elokuvajuhlilla 18. toukokuuta 2023. Suomessa se sai ensi-iltansa 28. kesäkuuta 2023 ja Yhdysvalloissa 30. kesäkuuta 2023. Elokuvan ensi-illaksi oli aiemmin asetettu 19. heinäkuuta 2019, 10. heinäkuuta 2020, 9. heinäkuuta 2021 ja 29. heinäkuuta 2022.
Tšekkoslovakia
Tšekkoslovakia (1918–1938)
Böömi, Määri ja Sleesia olivat 1900-luvun alussa Itävalta-Unkarin taloudellisesti kehittyneimpiä alueita. Kansallisuuksien väliset suhteet olivat kuitenkin jännittyneet. Alueen asukkaiden enemmistö oli tšekkejä, jotka vaativat laajempaa itsehallintoa tai jopa itsenäisyyttä, mutta etenkin Böömissä oli myös runsas saksalaisväestö sekä vuoristoisilla reuna-alueilla että Prahassa ja muissa suurissa kaupungeissa. Slovakkien ja ruteenien asuinalueet olivat puolestaan paljon köyhempiä ja kehittymättömämpiä. Vuonna 1918 ensimmäisen maailmansodan jälkiselvittelyissä hajoavasta Itävalta-Unkarista itsenäistyi Tšekkoslovakian tasavalta. Läheiset kielisukulaiset tšekit ja slovakit hakivat yhteisestä valtiosta suojaa suurempia naapurikansoja saksalaisia ja unkarilaisia vastaan (sekä Itävalta että Unkari vastustivat kiivaasti aluemenetyksiä uudelle slaavivaltiolle). Valtion virallisiksi kieliksi tulivat tšekki ja slovakki. Valtioon jäivät kuitenkin erittäin suuret saksalais- ja unkarilaisvähemmistöt, mikä aiheutti vakavia kiistoja eri kansallisuuksien välillä.
Koboltti(III)oksidi
Koboltti(III)oksidi eli dikobolttitrioksidi (Co2O3) on yksi koboltin oksideista.
Tšekkoslovakia
Tšekkoslovakia (1918–1938)
Maailmansotien välisenä aikana, jolloin suuri osa Euroopan valtioista joutui toinen toisensa jälkeen eriasteisten totalitaaristen hallitusten valtaan, Tšekkoslovakia oli toimiva parlamentaarinen demokratia. Maan presidenttinä sen perustamisesta lähtien toiminut Tomáš Masaryk jätti virkansa 85-vuotiaana vuonna 1935 ja häntä seurasi Edvard Beneš. Tšekkoslovakia vaurastui teollisuuden nopean kehityksen ansiosta, mutta käytännössä maata johdettiin Böömistä käsin ja tärkeimmät päätökset tehtiin Prahassa. Samaan aikaan Slovakia pysyi maatalousvaltaisena, monin paikoin suorastaan takapajuisena alueena, ja slovakit tunsivat jäävänsä osattomiksi yleisen elintason noususta.
STS-131
Sukkula telakoitui avaruusasemaan 7. huhtikuuta. Alan Poindexter telakoi sukkulan käsiohjauksella 354 kilometrin korkeudella, sillä automaattitelakoitumisen mahdollistava Discoveryn tutkajärjestelmä ei toiminut antennivian takia. Sukkula irtautui avaruusasemasta 17. toukokuuta 2010 kello 15:52 Suomen aikaa. Discovery oli telakoituneena 10 päivää 5 tuntia 8 minuuttia. Alun perin Discoveryn piti palata Maahan 19. huhtikuuta. Floridan sateisen ja pilvisen sään vuoksi laskeutumista lykättiin seuraavaan päivään. Discovery laskeutui Kennedyn avaruuskeskukseen Floridaan neljännellä laskeutumisyrityksellä 20. huhtikuuta 2010 kello 16:08:35 Suomen aikaa.
Kolmen Discoveryn naisastronautin (Stephanie Wilson, Dorothy Metcalf-Lindenburger ja Naoko Yamazaki) ja avaruusasemalle Sojuz TMA-18:lla 4. huhtikuuta 2010 saapuneen Retkikunta 23:n lentoinsinööri Tracy Caldwell Dysonin myötä avaruudessa oli ensi kertaa neljä naista yhtäaikaa.
Tšekkoslovakia
Tšekko-Slovakia (1938–1939)
Huhtikuussa 1938, muutamia päiviä sen jälkeen, kun Itävalta oli liitetty Saksaan (Anschluss), Adolf Hitler määräsi esikuntapäällikkönsä kenraali Wilhelm Keitelin aloittamaan uuden valtaussuunnitelman laatimisen, ja kohteena oli tällä kerralla Tšekkoslovakia. Tšekkoslovakia symboloi Hitlerille samanaikaisesti kahta hänen vihansa kohdetta: Habsburgien imperiumia ja vuoden 1918 Versailles’n rauhansopimusta. Saksa taivutteli 1938 länsivallat myöntymään Tšekkoslovakian saksalaisvähemmistön asuttamien sudeettialueiden liittämiseen Saksaan. Asiasta sovittiin Münchenin sopimuksella, jonka allekirjoittivat Saksan valtakunnankansleri Adolf Hitler, Ison-Britannian pääministeri Neville Chamberlain, Ranskan pääministeri Édouard Daladier ja Italian diktaattori Benito Mussolini. Tšekkoslovakialla ei ollut sopimusta tehtäessä edustajaa. Samalla Unkari miehitti Etelä-Slovakian sekä eteläosan Karpatoruteniasta ja Puola pienempiä kiisteltyjä raja-alueita. Muu Slovakia ja Karpatorutenia saivat itsehallinnon. Lokakuussa 1938 Hitler julisti sudeettialueet Saksalle kuuluvaksi maakunnaksi ja nimitti sen päälliköksi sudeettisaksalaisten separatistien johtajan Konrad Henleinin.
Sopimuksen seurauksena Tšekkoslovakia menetti 28 160 km2:n laajuisen alueen, noin 20 prosenttia pinta-alastaan. Alueella asui noin 2 800 000 saksalaista, mutta myös 800 000 tšekkiä.
STS-131
Discoveryn pääasiallisena hyötykuormana oli rahtikontti Multi-Purpose Logistics Module Leonardo. MPLM oli täynnä ruokaa ja tieteellisiä kokeita, sekä sisälsi myös kolmannen ja viimeisen –80 asteen laboratoriopakastimen (MELFI). Sukkula kuljetti mukanaan useita rahtikuormia, eniten sitten lennon STS-107. Rahtia oli yhteensä 12 tonnia.
Lennolle oli suunniteltu ainakin kolme avaruuskävelyä, mitkä kaikki toteutuivatkin. Sukkulan miehistö vaihtoi muun muassa avaruusaseman ulkopuolella olevan ammoniakkitankin. Sukkulaohjelmassa on STS-131:n jälkeen vuorossa enää kolme lentoa.
Tšekkoslovakia
Tšekko-Slovakia (1938–1939)
Münchenin sopimuksen jälkeen valtion nimi muutettiin muotoon Česko-Slovensko, ”Tšekko-Slovakia”. Tässä jäljelle jääneessä Tšekkoslovakian osissa muodostui maan hallintoa dominoineille tšekeille maan sisäisesti koossa pitämiseksi tarve osoittaa yhteistyöhalua muidenkin kuin saksalaisten osalta.
STS-131
Miehistö
thumb|300px|Poindexter ja Dutton sukkulasimulaattorissa thumb|300px|'''Video laukaisusta (9 min 55 s) Huomautuksia:
Tšekkoslovakia
Böömin ja Määrin protektoraatti ja Slovakian tasavalta (1939–1945)
Sopimuksen yhteydessä Hitler vakuutti, että tämän jälkeen Saksalla ei olisi enää mitään muita aluevaatimuksia. Kuitenkin jo seuraavan vuoden maaliskuussa Saksa miehitti maan tšekkiläisen osan ja liitti sen suoraan omaan hallintoonsa Böömin ja Määrin valtakunnanprotektoraattina. Slovakia puolestaan julistautui Saksan vaatimuksesta itsenäiseksi, mutta oli käytännössä Saksan ylivallan alainen nukkevaltio. Myös maan itäisin osa, Karpato-Ukraina, yritti maaliskuussa 1939 itsenäistyä, mutta joutui nopeasti Unkarin valloittamaksi. Vuoden 1939 aikana alkoivat alueella asuneiden juutalaisten ja romanien sekä muiden Hitlerin Saksan ”ali-ihmisiksi” luokittelemien etnisten ryhmien vainot.
STS-131
Rikkoutunut antenni
thumb|200px|Sukkula rahtiruuman ovet aukaistuna ja Ku -aaltoalueen antenni näkyvissä Laukaisun jälkeisessä tarkastuksessa huomattiin, että sukkulan Ku -aaltoalueen antenni oli rikkoutunut. Antennia käytetään nopeaan tiedonsiirtoon sukkulan ja lennonvalvonnan välillä. Antenni toimii myös tutkana mitattaessa telakoitumisessa sukkulan ja avaruusaseman välistä etäisyyttä. Rikkoutumisen takia ulkopuolisesta polttoainetankista otettuja kuvia ei voitu lähettää heti Maahan. Miehistö joutui lähettämään sukkulan rungon mahdollisista vaurioista toisena lentopäivänään ottamansa kuvat vasta myöhemmin Maahan käyttäen avaruusasemaan telakoitumisen jälkeen avaruusaseman omaa Ku -aaltoalueen antennia kuvien lähettämiseen.
Tšekkoslovakia
Böömin ja Määrin protektoraatti ja Slovakian tasavalta (1939–1945)
Kesäkuussa 1942 saksalainen Böömin ja Määrin valtakunnanprotektori Reinhard Heydrich kuoli tšekkiläisten vastarintataistelijoiden iskussa saamiinsa vammoihin. Saksalaiset miehittäjät kostivat teon erittäin julmasti hävittämällä Lidicen kylän maan tasalle. Kylä valikoitui kohteeksi sen vuoksi, että eräs attentaatin tekijöistä oli yöpynyt siellä. Kaikki kylän yli 15-vuotiaat miespuoliset asukkaat ammuttiin paikan päällä ja naiset ja lapset vietiin keskitysleireihin. Toisen maailmansodan aikana sai surmansa kaikkiaan liki 365 000 tšekkiä ja slovakkia eli noin 2,4 prosenttia maan väestöstä.
Toisen maailmansodan lopulla 1945 pääasiassa neuvostoliittolaiset joukot vapauttivat tasavallan saksalaisten miehityksestä. Myös sudeettialueet liitettiin takaisin Tšekkoslovakiaan, ja niiden koko saksalaisväestö (3 miljoonaa) karkotettiin maasta ja arviolta 30 000 teloitettiin. Sitä vastoin maan entinen itäisin osa Karpatorutenia joutui Neuvostoliitolle ja liitettiin Ukrainan sosialistiseen neuvostotasavaltaan. Tšekkoslovakian pakolaishallitusta sodan ajan Lontoossa johtanut Edvard Beneš palasi Prahaan ja vuonna 1946 järjestettiin Tšekkoslovakian ensimmäiset sodanjälkeiset parlamenttivaalit, joissa kommunistit saivat noin 40 prosentin kannatuksen. Beneš jatkoi presidenttinä ja kommunistien johtaja Klement Gottwald muodosti uuden hallituksen.
World Rally Championship (pelisarja)
World Rally Championship on rallin maailmanmestaruussarjaan sijoittuva ajopelisarja. Sarjan peleillä on ollut useita kehittäjiä. Sarjan ensimmäinen osa julkaistiin vuonna 2001.
Tšekkoslovakia
Tšekkoslovakia (1945–1990)
pienois|Tšekkoslovakia 1969–1990 Kommunistit tekivät vallankaappauksen lyhyen demokraattisen vaiheen jälkeen 1948 ja liittivät maan kansandemokratiana Neuvostoliiton johtamaan itäblokkiin. Maa liittyi Keskinäisen taloudellisen avun neuvostoon ja Varsovan liittoon. Maassa kuitenkin kyti ajatus suuremmasta itsenäisyydestä. Vuonna 1968 Tšekkoslovakian kommunistisessa puolueessa pääsi valtaan vapaamielisempiä henkilöitä. Puoluejohtaja Alexander Dubčekin Prahan keväänä tunnetut uudistukset ”ihmiskasvoisen sosialismin” rakentamiseksi koettiin Neuvostoliitossa ja muissa liittolaismaissa uhkana. Niinpä Varsovan liiton maat (lukuun ottamatta Romaniaa) miehittivät 21. elokuuta Tšekkoslovakian, ja valtaan asetettiin Neuvostoliitolle myötämielisempi hallitus. Miehitys tunnetaan nimellä Tšekkoslovakian kriisi.
Miehityksen jälkeen enimmät Prahan kevään aikana toteutetut uudistukset peruutettiin ja alkoi niin sanottu olosuhteiden normalisoinnin kausi. Vuoden 1969 alussa kuitenkin toteutettiin jo aiemmin aloitettu hanke maan muuttamisesta liittovaltioksi, jonka osavaltioita olivat Tšekki ja Slovakia.
Tšekin ja Slovakian liittotasavalta (1990–1992)
pienoiskuva|Mielenosoitus [[samettivallankumous|samettivallankumouksen aikana Prahassa marraskuussa 1989.]] Kommunistivalta sortui laajojen mielenosoitusten jälkeen rauhanomaisesti loppuvuonna 1989 (niin sanottu samettivallankumous). Huhtikuussa 1990 valtion viralliseksi nimeksi tuli Tšekin ja Slovakian liittotasavalta. Kesäkuussa 1990 pidetyissä parlamenttivaaleissa kommunistit menettivät valta-asemansa ja saivat vain 13 prosentin kannatuksen, kun taas samettivallankumouksen organisoinut Kansalaisfoorumi voitti yli puolet parlamenttipaikoista. Sen sijaan muissa Itä-Euroopan entisissä kansandemokratioissa hyvin menestyneet kristillisdemokraatit saivat Tšekkoslovakiassa kommunistejakin heikomman kannatuksen. Vuonna 1990 Tšekkoslovakian johdossa olivat presidentti Václav Havel, parlamentin puhemies ja vuoden 1968 Prahan kevään sankari Alexander Dubček, sekä kommunistisesta puolueesta eronnut pääministeri Marián Čalfa. Maan suurimmiksi tulevaisuuden haasteiksi arvioitiin talouselämän jälkeenjääneisyyden ja mittavien ympäristövahinkojen korjaaminen. Tammikuussa 1991 Tšekkoslovakia hyväksyttiin Euroopan neuvoston jäseneksi. Helmikuussa 1992 Tšekkoslovakia ja Saksa allekirjoittivat sopimuksen hyvästä naapuruudesta, mutta Tšekkoslovakian pettymykseksi Saksa ei vieläkään julistanut vuoden 1938 Münchenin sopimusta alusta alkaen laittomaksi.
Jo syksyllä 1991 osoittautui, että samettivallankumouksen luoma Tšekkoslovakian kansallinen yhtenäisyys oli haihtunut. Etenkin Slovakiassa kansallisuusaate oli alkanut täyttää kommunismin jättämää tyhjiötä. Slovakian äänekäs kansallismielinen vähemmistö vaati järjestämissään mielenosoituksissa täyttä itsenäisyyttä, ja maltillisemmatkin slovakit tunsivat elävänsä Prahan ”köyhällä takapihalla” ja toivoivat ainakin laajempaa itsemääräämisoikeutta. Toisaalta myös osa tšekeistä oli alkanut pitää slovakkeja taakkana, josta oli enemmän kustannuksia kuin hyötyä. Talouselämän modernisointi, jolle etenkin tšekit halusivat vauhtia, aiheutti ongelmia Slovakiassa, jossa oli runsaasti neuvostoajalta periytynyttä raskasta ja vanhanaikaista teollisuutta. Kesään 1992 mennessä työttömyys nousi Slovakiassa liki 13 prosenttiin, mikä oli tuntuvasti enemmän kuin muualla maassa. Tšekkoslovakian lopullinen hajoamisprosessi käynnistyi kesäkuussa 1992 pidetyissä parlamenttivaaleissa, joissa menestyivät tšekkien ja slovakkien kansallismieliset puolueet. Tšekkoslovakian yhtenäisyyttä kannattanut presidentti Havel erosi virastaan heinäkuussa 1992. Erityisen pettyneitä maan hajoamiseen olivat Slovakiassa asuneet noin puoli miljoonaa unkarilaista, koska Slovakian uusi perustuslaki vei heiltä vähemmistökansallisuuden aseman. Liittovaltio pysyi koossa vain vuoden 1992 loppuun; 1. tammikuuta 1993 se jakaantui niin sanotussa samettierossa Tšekiksi ja Slovakiaksi. Maassa oli ennen hajoamista noin 15,5 miljoonaa asukasta.
Tšekin ja Slovakian tasavallat (1993–)
Sen enempää Tšekki kuin Slovakiakaan ei hakenut yksinomaisen seuraajavaltion asemaa (toisin kuin esimerkiksi Montenegron ja Serbian muodostama ”tynkä-Jugoslavia” sosialistisen federatiivisen Jugoslavian hajotessa). Molemmat valtiot ilmoittivat kuitenkin noudattavansa Tšekkoslovakian kansainvälisoikeudellisia sitoumuksia.
Ely (Nevada)
Ely on kaupunki Nevadan osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kaupungin väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 4 255. Ely kuuluu White Pinen piirikuntaan ja se on piirikunnan hallintokeskus.
Tšekkoslovakia
Väestö
pienois|Tšekkoslovakian väestö kielen mukaan vuonna 1930.
Urheilu
Tšekkoslovakian jalkapallomaajoukkue oli aikoinaan Euroopan huipputason joukkueita. Se voitti EM-kultaa 1976 Jugoslaviassa ja -pronssia 1980 Italiassa. MM-lopputurnauksessa se pelasi kahdeksan kertaa ja saavutti hopeaa 1934 ja 1962.
Tenniksessä tšekkoslovakialaisia maailman huippuja olivat Ivan Lendl, Miloslav Mečíř ja Martina Navrátilová. Yleisurheilussa arvokisamenestyjiä olivat muiden muassa juoksijat Emil Zátopek ja Jarmila Kratochvílová sekä keihäänheittäjät Dana Zátopková ja Jan Železný.
Tšekkoslovakia saavutti menestystä myös talviurheilun saralla. Jääkiekossa maa voitti useita mitaleita olympialaisissa ja MM-kilpailuissa. Sittemmin molemmat seuraajavaltiot ovat jatkaneet jääkiekossa maailman huipputasolla, Tšekki on voittanut yhden olympiakullan ja kuusi maailmanmestaruutta, Slovakia yhden maailmanmestaruuden. Mäkihypyssä olympiakultaa voitti Jiří Raška 1960-luvulla.
STS-131
Lennon 6. päivä
thumb|300px|Video: 6. lentopäivän kohokohdat (19 min 58 s) Lennon 6. päivä 10. huhtikuuta oli omistettu tarvikkeiden siirtoon MPLM Leonardosta ja avaruussukkulan keskikannelta avaruusasemalle. Windows Observational Research Facility (WORF) siirrettiin Destiny-avaruuslaboratorioon ja Express Rack 7 (ER7) lopulliseen sijaintipaikkaansa. Miehistö antoi suoria haastatteluita tiedotusvälineiden edustajille ja keskusteli laivaston opiskelijoiden kanssa. Työpäivän päätteeksi miehistö perehtyi seuraavan päivän avaruuskävelyn kulkuun. Tämän jälkeen avaruuskävelijät Clay Anderson ja Rick Mastracchio siirtyivät Quest-ilmalukkoon, sulkivat ilmalukon luukun ja alensivat tulevaa avaruuskävelyä varten ilmalukon sisäpaineen 10,2 psi:hin. He hengittivät myös puhdasta happea tunnin verran paineenlaskun aikana.
Toinen avaruuskävely
thumb|300px|Video: toisen avaruuskävelyn kohokohdat (23 min 54 s) thumb|300px|Mastracchio & Anderson työskentelevät Discovery takaosan rahtiruumassa 3. avaruuskävelyllä. Lennon 7. päivänä 11. huhtikuuta Clay Anderson ja Rick Mastracchio suorittivat lennon toisen avaruuskävelyn. Mastracchio ja Anderson poistuivat ilmalukosta avaruuskävelylle 05:30 UTC, 45 minuuttia edellä suunnitellusta ajasta, ja viettivät 7 tuntia 26 minuuttia aseman ulkopuolella. He vaihtoivat aseman vanhan, tyhjentyneen ammoniakkitankin (Ammonia Tank Assembly (ATA)) uuteen. Anderson ja Mastracchio auttoivat avaruusaseman robottikäsivarren (Canadarm2) ohjauksessa sen siirtäessä vanhan tankin väliaikaiseen sijoituspaikkaansa. Vanha tankki tullaan siirtämään kolmannella avaruuskävelyllä Discoveryn rahtiruumaan. Maahan palaavaa vanhaa tankkia tullaan käyttämään kunnostettuna lennon STS-134 ammoniakkitankin varatankkina. 771 kg:n ammoniakkitankkia käytetään aseman jäähdytykseen. Yksi tankin neljästä kiinnityspultista aiheutti heille alussa kiinnitysongelmia. Pulttien kiristäminen tasaisesti paikalleen ja oikeaan kireyteen vei aikaa puolitoista tuntia.
Uuden tankin sähköliitännät ehdittiin tehdä, mutta nesteputkien kytkennät siirtyivät kolmannelle avaruuskävelylle toisen avaruuskävelyn ollessa myöhässä suunnitellusta aikataulusta. . Avaruuskävelyn aikana muu miehistö jatkoi tarvikkeiden siirtoa.
Seuraavan päivän aamu oli miehistöllä vapaata, muu päivä kului tiedostusvälineille annettujen haastatteluiden, rahdin siirron ja viimeiseen avaruuskävelyyn valmistautumisen merkeissä.
Kolmas avaruuskävely
Uuden ammoniakkitankin paineistuksessa käytettävän typpisäiliön venttiili ei toiminut odotetusti, joten avaruusaseman miehistö joutunee myöhemmin tekemään uuden avaruuskävelyn ja vaihtamaan typpisäiliön, sillä ammoniakkitankki on välttämätön aseman jäähdytykselle.
Seuraavana aamuna 14. huhtikuuta jatkui tarvikkeiden siirto, enimmäkseen MPLM "Leonardoon". STS-131:n miehistö lounasti keskipäivällä tunnin ajan Retkikunta 23:n miehistön kanssa ja otti ryhmäkuvan, mitä seurasi uutiskonferenssi ja myöhemmin maanpäällä olevien opiskelijoiden kanssa keskustelu. Suurin osa loppuiltaa oli miehistöllä vapaata.
Chaconkirvinen
Chaconkirvinen (Anthus chacoensis) on eteläamerikkalainen kirvisten sukuun kuuluva varpuslintu. Sen esiintymisalue käsittää mantereen keskiosan alankomaita Paraguayssa Concepciónista etelään Argentiinaan, Buenos Airesin eteläpuolelle. John Todd Zimmer kuvaili lajin holotyypin Avia Teraista Chacosta Argentiinasta vuonna 1952.
Tridacna mbalavuana
Tridacna mbalavuana eli Tridacna tevoroa on harvinainen jättiläissimpukkalaji. Sitä on tavattu luonnossa vain Fidžin ja Tongan lähivesillä Tyynenmeren länsiosassa.
Levinneisyys ja elinympäristö
Tridacna mbalavuana -lajia on tavattu vain Tongaa ja Fidžin Lau-saariryhmää ympäröiviltä uloimmilta koralliriutoilta. Se elää syvemmällä kuin useimmat jättiläissimpukat, jopa 33 metrin syvyydessä.
Syklo-oktatetraeeni
Syklo-oktatetraeeni (C8H8) on rengasrakenteinen eli syklinen polyeeneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä esimerkiksi organometalliyhdisteiden ligandina.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa syklo-oktatetraeeni on kullankeltaista nestettä. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin. Yhdisteen konformaatio on niin kutsuttu ammekonformaatio, jossa neljä renkaan atomeista ovat korkeammalla kuin neljä muuta. Yhdisteessä vuorottelevat yksinkertaiset ja kaksinkertaiset sidokset, joiden sidospituudet ovat 146,2 pm ja 133,4 pm. Syklo-oktatetraeeni reagoi tavanomaisen polyeenin tavoin additioreaktioilla. Syklo-oktatetraeenille on tyypillistä isomeroitua bisyklo[4.2.0]okta-2,4,7-trieeniksi. Aine voidaan hapettaa suberiinihapoksi tai tereftaalidialdehydiksi ja se reagoi veden kanssa elohopea(II)sulfaatin läsnä ollessa muodostaen fenyyliasetaldehydiä ja voidaan myös isomeroida styreeniksi. Vedyttämällä siitä voidaan pelkistää 1,5-syklo-oktadieeniä tai syklo-okteenia. Syklo-oktatetraeeni muodostaa organometalliyhdisteitä useiden siirtymämetallien sekä lantanoidien ja aktinoidien kanssa; esimerkiksi uranoseenia ja muita sandwich-rakenteisia yhdisteitä. Koordinoituminen voi tapahtua usealla eri tavalla ja syklo-oktatetraeenin haptisuus voi olla 2, 4, 6 tai 8.
Valmistus ja käyttö
Syklo-oktatetraeenia valmistetaan tyypillisimmin etyynistä Walter Reppen kehittämällä syklotetramerisaatioreaktiolla. Katalyyttinä käytetään nikkeliyhdisteitä kuten nikkelisyanidia.
Yhdistettä muodostuu myös, kun barreleeni altistetaan säteilylle eli fotolysoidaan. Välivaiheena muodostuu kvadrisyklaanin kaltainen molekyyli.
Syklo-oktatetraeenia käytetään lähtöaineena orgaanisen kemian synteeseissä esimerkiksi suberiinihapon ja organometalliyhdisteiden valmistuksessa.
Ilmastonmuutoskeskustelu
Ilmastonmuutoskeskustelu tarkoittaa julkista keskustelua ihmisen aiheuttamasta ilmastonmuutoksesta, pääasiassa ihmisen aiheuttamasta ilmaston lämpenemisestä. Keskustelussa otetaan kantaa muun muassa ilmiön olemassaoloon, ilmiön voimakkuuteen, syihin, seurauksiin ja tärkeyteen.
Tiedemaailman kanta ihmisen aiheuttamaan ilmastonmuutokseen
Ilmaston muutoksesta ja ilmaston lämpenemisestä sekä ihmisen osallisuudesta siihen vallitsee tiedeyhteisössä laaja yhteisymmärrys eli konsensus.
Laajoissa tiedeyhteisöissä osa toimijoista on kyseenalaisia, eikä välttämättä esimerkiksi seuraa tiedon objektiivisuuden periaatetta vahvasti. Tutkimusta suoritetaan pääasiassa yliopistoissa, jotka ulkomailla voivat olla esimerkiksi yrityksen tai uskonnollisen yhteisön omistamia. Suomessa on perinteisesti korostettu sitä, että yliopistot ovat riippumattomia, olivat ne sitten säätiö-muotoisia tai julkishallintoon kuuluvia organisaatioita.
Talousnäkökulma
Merkittävin kritiikki ilmastonmuutoksen torjuntaa vastaan on se, että ongelman torjuminen tulisi liian kalliiksi ja vähentäisi talouskasvua. Esimerkiksi Yhdysvalloissa George W. Bushin hallinto kieltäytyi tällä perusteella kaikista Kioton sopimuksen kaltaisista päästöjen rajoittamisyrityksistä, vaikka samalla se myönsikin ilmastonmuutoksen "vakavaksi haasteeksi" ja ongelmaksi, johon täytyy puuttua.
Vapausnäkökulma
Suurempana uhkana ilmastonmuutoksen torjumistoimia kuin sen seurauksia ovat Euroopassa pitäneet Tšekin presidentti Václav Klaus ja entinen Espanjan pääministeri José María Aznar. Heidän mukaansa päästöjen rajoitusyritykset "rajoittavat vapautta" ja he ovat nimittäneet niiden puolesta kamppailijoita "fundamentalisteiksi" ja "kommunisteiksi."
Ilmastonmuutoksen skeptikot ja kristillinen oikeisto
Erityisesti Yhdysvalloissa ilmastonmuutokseen skeptisesti suhtautuvien etujärjestöjen, älykkään suunnittelun kannattajien ja niin sanotun kristillisen oikeiston välillä on paljon yhteistyötä. Esimerkiksi Institute on Religion and Democracy -järjestön vuotaneen muistion mukaan sen kolmanneksi tärkein prioriteetti seksuaalisuuteen liittyvien kysymysten ja kristittyjen ahdingon helpottamisen jälkeen on tehdä epäuskottavaksi ”liberaali lainsäädäntö, joka nojaa Kioton ilmastosopimukseen ja todistamattomiin maailmanlopun ennustuksiin”. Howard Fieldstead Ahmanson, joka on myös lahjoittanut 1,5 miljoonaa dollaria älykästä suunnittelua edistävälle järjestölle Discovery Institutelle, on tukenut huomattavilla rahasummilla järjestöjä, jotka vastustavat Kioton ilmastosopimusta ja kritisoivat ilmastomuutostutkimusta (muun muassa Science & Environmental Policy Project).
Ilmastonmuutoksen skeptikot ja öljyteollisuus
Yhdysvaltalainen huolestuneiden tiedemiesten liitto Union of Concerned Scientists julkaisi tammikuussa 2007 raportin, jonka mukaan ExxonMobil oli käyttänyt vuosien 1998–2006 välisenä aikana tupakkateollisuudesta tunnettua toimintatapaa ja rahoittanut ilmastonmuutokseen skeptisesti suhtautuvia järjestöjä yhteensä 16 miljoonalla dollarilla. Useat ilmastonmuutosskeptikot on yhdistetty useisiin ExxonMobilen tukemiin järjestöihin kuten esimerkiksi Patrick Michaels, jonka kirjan julkaissut C. Marshall Institute sai yhtiötä tukea 630 000 Yhdysvaltain dollaria. Michaels kuuluu yhteensä 11:een ExxonMobilen tukemaan järjestöön.
Oregonin vetoomus
Oregon Petition on yleinen nimitys vuosina 1998–2001 järjestetylle vetoomukselle, joka vastusti Kioton sopimusta ja piti väitteitä ihmisperäisistä kasvihuonekaasupäästöistä aiheutuvista "katastrofaalisista" seuraamuksista vailla vakuuttavia tieteellisiä todisteita. Vetoomuksen tekstiä on monesti tulkittu väärin tarkoittamaan koko ilmaston lämpenemistä koskevan tieteellisen konsensusnäkemyksen vastustamista. Vetoomukseen kerättiin 19 700 nimeä, joista vetoomuksen järjestäjien mukaan on riippumattomasti varmennettu 17 800. Vetoomusta ja sen esitystapoja on kritisoitu harhaanjohtavina ja toimintatavoiltaan epäilyttävinä.
East Anglian yliopiston ilmastontutkimusyksikön sähköpostien hakkerointitapaus
Marraskuun lopulla 2009 brittiläisen East Anglian yliopiston ilmastontutkimusyksikkö CRU:n palvelimelta hakkeroitiin sähköpostiviestejä ja tiedostoja. Tuntemattomat henkilöt varastivat ja levittivät muutamia tuhansia sähköposteja ja muita dokumentteja 13 vuoden ajalta. Sähköpostiviesteissä ilmastotieteilijät keskustelivat esimerkiksi siitä, miten saisivat oman näkemyksensä mukaisia tutkimustuloksia julkaistuksi ja estetyksi vastakkaisten tulosten julkaisua. Lisäksi viesteissä pohdittiin, miten keskinäiset erimielisyydet voitaisiin silotella yhtenäiseksi näkemykseksi. Kohu sai lempinimen Climategate.
Väärinkäytöksistä epäiltyjen tutkijoiden mielestä syytökset pohjautuivat valikoituihin ja asiayhteydestään irrotettuihin otteisiin. Professori Philip Jonesin lainattiin kirjoittaneen ”tempusta” jolla ”piilottaa lasku” lämpötilakäyrissä. Jones sanoi, että tämä lainaus oli otettu asiayhteydestään ja esitetty huonossa valossa. Hänen mukaansa skeptikkojen tarkoituksena oli näin sabotoida joulukuun 2009 Kööpenhaminan ilmastokokouksen neuvotteluja. Jonesin mukaan "lasku" viittasi niin sanotusta proxy-datasta (esimerkkinä puiden kasvurenkaat) päätellyn lämpötilahistorian 1900-luvun puolivälistä lähtien tapahtuneeseen erkanemiseen mitatusta lämpötilasta.
24. marraskuuta East Anglian yliopisto ilmoitti, että se nimittäisi riippumattoman tutkimusryhmän selvittämään tapahtunutta. Jones luopui CRU:n johtajan tehtävistään tutkimuksen ajaksi.
Englanninkielisen Wikipedian väärinkäyttötapaus
Brittiläinen konservatiivinen sanomalehti The Daily Telegraph uutisoi 22. joulukuuta 2009 englanninkielisen Wikipedian olevan korruptoitunut. Cambridgeläinen tutkija ja vihreän puolueen aktivisti William Connolley oli ottanut kontrollin ja uudelleenkirjoittanut vuodesta 2003 lähtien Wikipedian ilmastoasioista. Connelley oli uudelleenkirjoittanut ja luonut yhteensä 5428 uniikkia Wikipedian artikkelia ollessaan sivuston ylläpitäjä. Hänen tiedetään myös poistaneen ja hävittäneen yli 500 artikkelia, joista hän ei itse pitänyt.
Syyskuussa 2009 Wikipedian sovittelukomitea peruutti Connellyn ylläpitostatuksen saatuaan selville, että hän oli väärinkäyttänyt oikeuksiaan liittyen ilmantonmuutoskeskusteluun.
Ivan Triesault
Ivan Triesault (synt. Johann Constantin Treisalt, viroksi myös Juhan Treisalt, Tallinna, Vironmaan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 3. tammikuuta 1980 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli pitkän uran Hollywoodissa tehnyt elokuvanäyttelijä, jonka molemmat vanhemmat olivat syntyisin Hiidenmaalta.
Viljam Kolehmainen
Viljam (August William) Kolehmainen (30. joulukuuta 1887 Kuopio – 26. kesäkuuta 1967 Boynton Beach, Florida) oli amerikansuomalainen ammattilaisena kilpaillut kestävyysjuoksija ja valmentaja. Hänen veljiään olivat suomalaiset kestävyysjuoksijat Hannes Kolehmainen ja Tatu Kolehmainen.
Ivan Triesault
Triesault saapui Yhdysvaltoihin siirtolaisena vuonna 1916. Hänen näyttämöuransa alkoi baletista ja tanssiteatterista New Yorkissa. Filmiuralle Triesault siirtyi vuonna 1943, kun ohjaaja Michael Curtiz löysi hänet Broadwayltä marsalkka Mihail Tuhatševskin rooliin elokuvaan Tehtäväni Moskovassa (Mission to Moscow). Hänen tunnetuimmat roolinsa olivat ”herramiesnatsi” Eric Mathis Alfred Hitchcockin elokuvassa Notorious – kohtalon avain (1946) ja Erich von Stroheimin innoittama veteraaniohjaaja Von Ellstein Vincente Minnellin melodraamassa Särkyneiden haaveiden kaupunki (1952).
Viljam Kolehmainen
Helsingin Jyryä edustanut Kolehmainen osallistui Suomessa asuessaan aluksi hiihtokilpailuihin ja juoksukilpailuihin hän osallistui ensimmäisen kerran vuonna 1907. Hän muutti vuonna 1910 Yhdysvaltoihin ja tutustui siellä amerikkalaisiin valmennusmenetelmiin välittäen niistä tietoa Suomessa asuneille veljilleen. Hänen valmentajanaan toimi Irish American Athletic Clubin Lawson Robertson joka oli Yhdysvaltain olympiajoukkueen valmentajana vuonna 1912.
Ivan Triesault
Ura elokuvien ja tv-sarjojen sivurooleissa, tyyppinä erityisesti korkeat upseerit tai herrasmiehet, jatkui katkeamattomana 1960-luvun loppuun saakka. Triesault nähtiin myös useissa lännensarjoissa ja esimerkiksi Batmanissa. Hänen viimeiseksi roolikseen jäi kuningas Encyclopedia Britannican kouluille tuottamassa kasvatuksellisessa lyhytfilmissä The Lady, or the Tiger? (1970).
Viljam Kolehmainen
Kolehmainen voitti 1 500 metrin juoksun Suomen-mestaruuden 1908 ajalla 4.32,8. Hän kilpaili ammattilaisurheilijana Yhdysvalloissa ja Skotlannissa. Hän juoksi maratonin maailmanennätysajan 2.29.39,2 20. lokakuuta 1912 Vailsburgissa Newarkissa ja vuonna 1911 Suomessa vieraillessaan hän juoksi Kuopion Väinölänniemellä 10 000 metrin ennätysajan 31.19,0, joka rikkoi Hannes Kolehmaisen Suomen ennätyksen lähes minuutilla. Koska Viljam Kolehmainen oli ammattilaisurheilija kumpaakaan ennätystä ei hyväksytty virallisiksi ennätysajoiksi. Kolehmaisen epävirallinen maratonennätys säilyi rikkoutumatta 13 vuoden ajan. Kolehmainen lopetti ammattilaisuransa ensimmäisen maailmansodan aikana ja hän hankki sitten elantonsa kirvesmiehenä. Vuonna 1928 hän osallistui vielä 40-vuotiaana Amerikan halkijuoksuun mutta joutui keskeyttämään kilpailun neljäntenä päivänä.
Viljam Kolehmainen toimi myös valmentajana valmentaen sekä amerikkalaisia että amerikansuomalaisia urheilijoita. Hänen valmennettaviinsa kuuluivat muun muassa Ville Ritola ja Juho Tuomikoski.
Monstranssi
thumb|200px|Perinteinen aurinkomonstranssi Monstranssi on astia, jota käytetään katolisessa kirkossa siunatun ehtoollisleivän kantamiseen. Monstranssit otettiin käyttöön Ranskassa ja Saksassa 1300-luvulla, jolloin ne muotoiltiin pyhäinjäännöslippaiden kaltaisiksi. Astia kehittyi nykyisenkaltaiseen muotoonsa 1500-luvun aikana.
Monstranssia käytetään ehtoollisleivän, hostian, käyttämiseen seurakuntalaisille Kristuksen pyhän ruumiin kunnioittamiseksi. Ohut ehtoollisleipä kiinnitetään pieneen kuunsirpin muotoiseen kiinnikkeeseen (lat. lunula). Sitä ympäröi lasinen sylinteri tai lipas suojaamassa hostiaa. Usein monstranssi on muotoiltu auringon tapaisesti, hostiaa ympäröi jalometalliset "säteet" kuin auringonsäteet.
Rimpparemmi
pienoiskuva|Tanssiteatteri Rimpparemmin logo Tanssiteatteri Rimpparemmi on Rovaniemellä toimiva Suomen pohjoisin ammattitanssiteatteri. Se yhdistää suomalaista kansantanssia ja nykytanssia. Tanssiteatterissa on vakituisessa työsuhteessa kolme ammattitanssijaa ja kaksi ammattimuusikkoa. Taiteellisena johtajana toimii Matti Paloniemi.
Tanssiteatteri Rimpparemmi tuottaa Rovaniemellä tanssi -ja teatteriesityksiä Tanssin näyttämöllä Kulttuuritalo Wiljamissa. Tanssin näyttämön ohjelmisto koostuu Rimpparemmin omista tuotannoista, yhteistuotannoista sekä vierailevista esityksistä. Rimpparemmi kiertää aktiivisesti ympäri Suomea esittämässä maailman parasta lappilaista tanssiteatteria. Ryhmä tuottaa vuosittain 2-4 ensi-iltaa eri ikäisille kohderyhmille. Tanssiteatteri Rimpparemmi on yksi Pohjoisen tanssin aluekeskuksen toimijoista.
Historia
Rimpparemmin toiminta ammattimaisena tanssiteatterina käynnistyi vuonna 1999. Vuoden 2000 alusta ryhmä pääsi teatteri- ja orkesterilain mukaisen valtionosuusjärjestelmän piiriin. Rimpparemmi on ollut osa Pohjoisen Tanssin Aluekeskusta vuodesta 2005.
Kansantanssiyhtye Rimpparemmi perustettiin Tervolassa 1974. Taustayhteisönä oli tuolloin Tervolan Nuorisoseura. Ryhmässä aloitti 8 tanssijaa, mutta ryhmä kasvoi pian 16 tanssijan ja 5 muusikon kokoonpanoksi. Rimpparemmi esiintyi paljon sekä kotimaassa että ulkomailla ja se sai palkintoja muun muassa nuorison taidetapahtumissa.
Toiminnan kehittyessä ja kasvaessa Rimpparemmi siirtyi Rovaniemelle vuonna 1986. Samana vuonna taustaorganisaatioksi perustettiin Lapin läänin kansantanssiyhtye r.y. Tanssikoulutoiminta aloitettiin v. 1989.
Vuoden 2010 huhtikuun alusta taustaorganisaationa toiminut Lapin läänin kansantanssiyhtye r.y muutti virallisesti nimensä muotoon Lapin kansantanssiyhtye Rimpparemmi r.y. Ammattiryhmän nimeksi otettiin Tanssiteatteri Rimpparemmi.
Nykyään Rimpparemmi on alueellisesti merkittävä ammattiteatteri, joka kiertää ympäri Suomea pohjoisinta Lappia myöten. Tanssin saavutettavuuden ja tunnettuuden lisääminen on merkittävä osa Rimpparemmin toimintaa.
Kansainvälisyys
Rimpparemmi on vieraillut toimintansa aikana noin 30 maassa ympäri maailman, mm. Ruotsissa, Kiinassa, Japanissa, Venäjällä, Sloveniassa, Turkissa, Saksassa, Kanadassa, Kuwaitissa, Unkarissa ja Koreassa.
Julkaisut
Rimpparemmi on julkaissut kolme äänitettä: "Sinisiiro kultakiiro" vuonna 1989, "Lohipoika" vuonna 1995 ja "Karhuntanssi" vuonna 2001.
Recto Verso
Recto Verso on ranskalaisen laulajan Zazin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 10. toukokuuta 2013 levy-yhtiöllä Play On. Se oli Zazin ensimmäinen albumi kolmeen vuoteen hänen debyyttialbuminsa Zaz (2010) jälkeen. Recto Verso tuotti kolme singleä: ”On ira”, ”Si” ja ”Gamine”. Albumin nimellä viitataan Zazin luonteen kahteen eri puoleen, joita hän halusi ilmaista albumin musiikilla.
Matias Laine
Ura
Laine kilpaili Raket-luokassa vuonna 2003 saavuttaen vuoden tulokas-tittelin Raket Cup-sarjassa. Vuonna 2005 Laine voitti ICA Junior -luokan mestaruuden. Vuonna 2008 Laine kilpaili Formula Renault UK -talvisarjassa CRS Racing -tiimissä. Hän saavutti 50 pistettä sijoittuen yhdeksänneksi. Laine ajoi myös kaksi kilpailua Portugalin FR -talvisarjassa sijoittuen kilpailuissa sijoille 3 ja 13. Seuraavana vuonna Laine kilpaili sekä Formula Renault UK- ja Eurocup Formula Renault -sarjoissa ja Motopark Academyssa. Hän sijoittui neljänneksitoista FR UK -sarjassa ajaen pisteille kaikissa 12 kilpailussa ennen loukkaantumistaan Snettertonin kilpailussa. Eurocup-sarjassa hän sijoittui 22:sta kuudella pisteellä. Vuonna 2010 Laine kilpaili Formula 3 Euroseries -sarjassa saavuttaen kolme pistettä.
Vuonna 2011 Laine kilpaili GP3-sarjassa tehtyään sopimuksen Manor-tallin kanssa. Laine ei saavuttanut pisteitä kauden aikana. Parhaaksi sijoitukseksi jäi 14 sija. Laine jatkoi uraansa GP3-sarjassa siirtyen Manorilta MW Arden -talliin. Laine otti GP3-uransa ensimmäiset pisteet sijoittumalla Barcelonan ensimmäisessä kilpailussa viidenneksi. Toisessa kilpailussa Laine sijoittui kolmanneksi, joka oli hänen GP3-uransa ensimmäisen palkintosija. Laine nappasi ensimmäisen GP3-voittonsa 2. syyskuuta Belgian Circuit de Spa-Francorchampsin radalla. Laine saalisti kaiken kaikkiaan neljä palkintokorokesijaa, yhden voiton ja yhden kilpailun nopeimman kierroksen. Laine sijoittui loppupisteissä viidenneksi.
Vuonna 2013 Laine siirtyi kilpailemaan Formula Renault 3.5 -sarjaan kilpaillen P1 Motorsport -tiimissä. Hän ajoi heti ensimmäisessä kilpailussaan pisteille sijoittuen yhdeksänneksi Monzan ensimmäisessä lähdössä. Seuraavat pisteet hän nappasi Unkarin Hungaroringillä ajaen sateisessa kilpailussa maaliin kymmenentenä. Espanjan Barcelonan ensimmäisessä kilpailussa Laine lähti ruudusta 15:s. Hän nousi lähtökolarien myötä kilpailussa seitsemänneksi ja piti sijansa myös maaliin asti ajaen kauden parhaan sijoituksensa. Laine saavutti kauden aikana yhdeksän pistettä sijoittuen sarjan 23:ksi. Vuonna 2014 Laine jatkaa samassa tallissa, joka tosin muutti nimensä Strakka Racingiksi. Kauden avauskilpailussa Laine ajoi kymmenneksi saavuttaen yhden pisteen. Belgian ensimmäisessä kilpailussa Laine lähti seitsemännestä lähtöruudusta ja nousi startissa kolmanneksi. Viimeisellä kierroksella hän joutui antautumaan Jazeman Jaafarille ja Laine ajoi lopulta maaliin neljänneksi. Toisessa kilpailussa Laine sijoittui seitsemänneksi ja ajoi kisan nopeimman kierroksen. Laine saavutti lopulta 40 pistettä sijoittuen sarjan loppupisteissä 13:ksi.
Ratsastus kesäolympialaisissa 1952 – esteratsastuksen joukkuekilpailu
Helsingin olympiakisojen esteratsastuksen joukkuekilpailuun osallistui 15 joukkuetta. Kilpailu käytiin 3. elokuuta henkilökohtaisen kilpailun yhteydessä. Joukkueen tulos saatiin laskemalla yhteen kolmen jäsenen pistemäärä.
Powerwolfin diskografia
Powerwolf on saksalainen power metal -yhtye. Yhtyeen musiikille on tyypillistä synkkä tunnelma sekä musiikillisesti että sanoituksellisesti.
Eero Hyvönen
Eero Tapio Hyvönen (s. 30. kesäkuuta 1959) on suomalainen journalisti, joka aloitti Julkisen sanan neuvoston puheenjohtajana 1.1.2020. Aiemmin hän on toiminut päätoimittajana Helsingin Sanomissa, Nelosen uutisissa, Radio Cityssä ja Ylioppilaslehdessä. Hän on työskennellyt myös Ylessä, City-lehdessä ja sanomalehti Uudessa Suomessa. Koulutukseltaan Hyvönen on juristi.
Hyvönen valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1987.
Lasitiili
thumb|200px|Lasitiiliä
Lasitiili on talon sisustuksessa tai jopa pieninä osina rakenteissa käytettävää lasista neliötiiltä. Lasitiiliä on eri värisiä, ja niissä voi olla monenlaisia kuvioita. Lasitiilet sopivat mm. suihkutilan tai muun tilan eristämiseen siten, että tilaan tulee kuitenkin valoa tiilien läpi. Valon tuleminen ja osittainen läpi näkyminen tekevät lasitiilestä hyvinkin suositun sisustuselementin. Lasitiiltä myydään hyvin varustetuista rautakaupoista.
Historia
Lasitiilen historia ulottuu 1800-luvun lopulle, ja siitä tuli tärkeä elementti arkkitehtuurissa siirryttäessä 1900-luvun alun modernismiin. Tämän ajan esimerkkejä ovat arkkitehti Pierre Chareaun vuosina 1928–1932 rakennettu Maison de Verre Pariisissa sekä arkkitehti Giuseppe Terragnin vuosina 1932–1936 rakennettu Casa del Fascio Comossa.
Parhaan näyttelijäkokoonpanon SAG-palkinto
Parhaan näyttelijäkokoonpanon SAG-palkinto on yksi palkinnoista, joita yhdysvaltalainen yli 120 000 näyttelijää edustava ammattiliitto Screen Actors Guild jakaa vuosittain. Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1994.
Talliumasetaatti
Talliumasetaatti (CH3COOTl) on tallium- ja asetaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Sitä käytetään reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä ja selektiivisissä mikrobien kasvualustoissa.
Juustilanjoki
Juustilanjoki (, Venäjän puolella vuodesta 1948 ) on Venäjällä Viipurin piirissä virtaava 18 kilometriä pitkä joki, joka muodostaa Juustilanjoen vesistöalueen 38 kilometriä pitkästä pääuomasta sen alajuoksun osuuden. Pääuoma ylittää Venäjän vastaisen rajan Mustajokena, joka yhdyttyään Soskuanjokeen muuttuu Juustilanjoeksi.
Talliumasetaatti
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa talliumasetaatti on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste imee kosteutta eli se on hygroskooppista. Talliumasetaatti liukenee hyvin veteen ja liukenee lisäksi etanoliin ja etikkahappoon. Siitä tunnetaan myös kidevedellinen hemitrihydraatti (CH3COOTl·1½H2O). Muiden talliumyhdisteiden tavoin myös talliumasetaatti on erittäin myrkyllistä. Sillä altistumisesta voi seurata oireina esimerkiksi huonovointisuutta ja kouristuksia.
Juustilanjoki
Yleistä
Juustilanjoen vesistön latvahaaroja ovat Soskuanjoki, Mustajoki ja Kärkjärvestä virtaava Kärksillanoja. Saimaan kanava on rakennettu osittain Soskuanjoen uoman tienoille. Joki toimii kanavan ylivuotovesien purkujokena ja alittaa vanhan kanavan (Kansolan kulvertti) ja uuden kanavan niiden itäpuolelta länsipuolelle. Valtatien 13 Soskuanjoki alittaa Nuijamaalla rajavyöhykkeellä yli 90 metriä pitkässä, halkaisijaltaan 7,5 metrin suuruisessa rummussa.