cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kummilapsitoiminta
Kummitoiminta on avustustapa, jossa auttajan ja autettavan suhde on henkilökohtainen. Kummit saavat säännöllisesti tietoa kummilastensa koulunkäynnistä ja muista kuulumisista henkilökohtaisten kirjeiden tai järjestöjen kiertokirjeiden välityksellä. Kummimaksut maksetaan säännöllisesti, esimerkiksi kuukausittain tai vuosittain. Kuukausiavustus on 20–25 eurosta ylöspäin. Kummitoimintajärjestöillä on yhteiset eettiset ohjeet toiminnalle.
Kummijärjestöjä
Suomalaisia järjestöjä, joilla on kummitoimintaa kehitysmaissa:
Einsteinin vakio
Einsteinin vakio voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Jukka Viitasaari
Jukka Viitasaari (s. 1961) on tamperelainen puhallinmusiikin säveltäjä, kustantaja, kriitikko, kitaristi ja tuubansoittaja.
Olli Tasanen
Olavi Ensio ”Olli” Tasanen (19. maaliskuuta 1937 Messukylä – 14. tammikuuta 2019 Tampere) oli suomalainen pilapiirtäjä, kuvittaja ja mainospiirtäjä.
Tamperelainen Tasanen työskenteli Postissa ja kirjapainossa kunnes päätyi Mainos Lehmus -mainostoimistoon. Sen sisaryrityksenä toimi huumorijulkaisujen tuottaja Kustannusosakeyhtiö Lehmus. Olli Tasanen kuvitti neljä Lehmuksen kustantamaa kirjaa.
Vuonna 1968 Tasanen siirtyi Lehtimiehet Oy:öön taittamaan Hymyä ja Vip-miestenlehteä. 1970-luvulla Tasanen yleni Lehtimiesten taiteelliseksí johtajaksi. Pilapiirroksia hän piirsi etenkin Vip-lehteen, joka ilmestyi vuodesta 1968 vuoteen 1973. Tasanen suunnitteli myös muun muassa postikortteja ja rakennusten muistolaattoja.
Fosforitrijodidi
Fosforitrijodidi (PI3) on epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisessa synteesissä alkyylijodidien valmistuksessa.
Ominaisuudet valmistus ja käyttö
Fosforitrijodidi on huoneenlämpötilassa punaisia kiteitä. Se liukenee hiilidisulfidiin, mutta hajoaa vedessä fosforihapoksi ja vetyjodidiksi.
Fosforitrijodidi reagoi alkoholien kanssa, jolloin muodostuu alkyylijodideja.
Solnahallen
thumb|Solnahallen kesällä 2012. Solnahallen on sisäliikuntahalli Solnan kunnassa Tukholman läänissä Ruotsissa. Hallin kapasiteetti on 2 000 katsojaa ja se toimii koripalloseura Solna Vikingsien, ja salibandyn Superliigaseura AIK:n kotihallina.
26. syyskuuta 1986 Metallica soitti viimeisen konserttinsa basistinsa Cliff Burtonin kanssa Solnahallenissa, päivää ennen kuin Burton kuoli bussionnettomuudessa.
On hanget korkeat, nietokset
”On hanget korkeat, nietokset” on suomalainen joululaulu. Vilkku Joukahaisen kirjoittama runo julkaistiin ensimmäisen kerran Joulupukki-lehdessä 1901. Jean Sibelius sävelsi runon pohjalta joululaulun. Laululla oli erikoisasema Sibeliuksen kotona Ainolassa: perheen joulunvietto alkoi säveltäjän soittaessa kappaleen flyygelillä.
Vilkku Joukahainen kirjoitti runon opiskellessaan Sortavalan seminaarissa. Sitä ei ole julkaistu missään hänen runokokoelmassaan, eikä tiedetä, miten se päätyi Jean Sibeliuksen käsiin.
Jean Sibeliuksen sävellysluettelossa opusnumerolla 1 on viisi joululaulua, joista On hanget korkeat nietokset on numerolla 5. Muut laulut ovat Joulupukki kolkuttaa (nro 1), Jo on joulu täällä (nro 2), Jo joutuu ilta (nro 3) ja En etsi valtaa loistoa (nro 4). Laulut on sävelletty vuosien 1895 ja 1913 välisenä aikana.
Star of Life
thumb|150px|Star of Life. Star of Life on yhdysvaltalaisen National Highway Traffic Safety Administrationin tunnus. Se koostuu sinisestä kuusisakaraisesta tähdestä, jota ympäröi valkoinen reunus. Kuvion keskellä on antiikin lääketieteen tunnus, Asklepioksen sauva.
Perinteisesti Star of Lifea on käytetty Yhdysvalloissa virallisten ambulanssien ja ensihoitohenkilökunnan tunnuksena. Lisäksi Star of Life -tunnusta käytetään ensiapulaukkujen merkitsemiseen. Tunnuksesta on myös oranssi versio, jota käytetään Search and Rescue -yksikköjen tunnuksena.
Soul Revolution Part II
Soul Revolution Part II on reggaeyhtye The Wailersin vuonna 1971 julkaistu albumi. Albumi on instrumentaaliversio edellisestä Soul Revolution -albumista.
Virtuoosi
pienoiskuva|Tunnettuja virtuooseja: Ylärivi vas. lukien: [[Frédéric Chopin, Niccolò Paganini, Franz Liszt, Luigi Boccherini. Alarivi: Arthur Rubinstein, Sergei Rahmaninov, Yo-Yo Ma, Itzhak Perlman.]] Virtuoosi on musiikissa teknisesti poikkeuksellisen taiturimainen esiintyjä: soittaja, laulaja tai kapellimestari. Sanan alkuperä juontaa italian termistä virtuoso, mikä tarkoitti perin pohjin koulutettua muusikkoa, erityisesti säveltäjää tai musiikin teoreetikkoa 1500- ja 1600-luvuilla. Virtuooseiksi alettiin kutsua erityisen taidokkaita soitin- ja laulusolisteja 1700-luvulla, jolloin ooppera ja soitinkonsertto olivat suosittuja musiikkimuotoja.
Musiikkiharrastuksen levittyä myös porvariston keskuuteen 1800-luvulla erityisesti resitaalien yleistyessä virtuoosimaisia muusikkoja tarvittiin enemmän ja nimitys yleistyi. Termille alkoi samalla tulla myös negatiivista sävyä, koska sillä saatettiin viitata myös teknisesti taitavaan, mutta samalla musiikillisesti köyhään ja yleisöä kosiskelevaan esitystapaan. Nykyisin sanaa käytetään usein silti myös esiintyjistä, joiden tekninen osaaminen loistaa yhdessä vahvan musiikillisen tulkintakyvyn kanssa.
Georg Adolf Suckow
Georg Adolf Suckow (28. tammikuuta 1751 Jena – 13. maaliskuuta 1813 Heidelberg) oli saksalainen lääkäri, kemisti, mineralogi, kaivosinsinööri ja luonnontieteilijä.
thumb|upright|Suckowin kuvailema [[fidžinluri.]] Suckow toimi lääketieteen, kemian ja luonnonhistorian professorina Heidelbergin yliopistossa. Hän kirjoitti useita teoksia eri tieteenaloilta. Vuodesta 1808 alkaen hän oli Baijerin tiedeakatemian jäsen. Hänen puolisonsa oli Regina Elisabetha Meißner, ja heillä oli kaksi poikaa, joista Friedrich Wilhelm Ludwig Suckow oli myös luonnontieteilijä.
Suckow kuvaili ja nimesi linnuista fidžinlurin (Phigys solitarius).
Kuivannon kirkko
Kuivannon kirkko on Kuivannon kylässä Orimattilassa sijaitseva Orimattilan seurakunnan kirkkorakennus. Kirkon on suunnitellut rakennusmestari Heikki Tiitola ja se on valmistunut vuonna 1931.
Kuivantolaiset olivat toivoneet omaa rukoushuonetta jo 1700-luvulta lähtien, koska matka Orimattilan kirkkoon oli pitkä ja vaivalloinen. 1920-luvulla kyläläiset anoivat lupaa perustaa itselleen oman seurakunnan. Hanke kaatui kalleutensa takia ja lopullisesti toive omasta seurakunnasta jäi, kun Orimattilan seurakunta lupasi rakentaa kuivantolaisille oman kirkon. Sen suunnitteli tamperelainen rakennusmestari Heikki Tiitola. Kyläkirkon paikka oli jo aikaisemmin katsottu valmiiksi, ja se nousi korkealle Pippuranmäelle. Se valmistui vuoden 1931 lopulla ja vihittiin käyttöön 28. joulukuuta 1931. Jumalanpalvelus pidettiin joka toinen sunnuntai. Kirkontorniin hankittiin kaksi teräksistä kirkonkelloa. Alttaritaulu hankittiin myöhemmin, vuonna 1931. Sen maalasi taidemaalari Väinö Hervo. Alkuvaiheessa kirkossa oli urkuharmoni, vuodesta 2004 lähtien käytössä on ollut digitaaliset urut.
Kirkon yhteydessä on 40-paikkainen seurakuntasali, joka voidaan yhdistää 160-paikkaiseen kirkkoon. Kirkossa ja sen ympäristössä on tehty kunnostuksia 1998–2000. Kirkkotekstiilit uusittiin vuonna 2003 tekstiilitaiteilija Maisa Kaarnan suunnittelemiin.
Kuivannon hautausmaa
thumb|150px|[[Uudenkylän asevarikon räjähdysonnettomuus|Uudenkylän asevarikon räjähdysonnettomuudessa kuolleiden muistoksi pystytetty kivi Kuivannon hautausmaalla.]] Kirkon vieressä on kuivantolaisten hautausmaa sankarihautoineen. Kirkkomaalla on myös Uudenkylän asevarikon räjähdyksessä vuonna 1965 surmansa saaneiden hauta ja muistokivi.
Suomen Naisten Demokraattinen Liitto
Suomen Naisten Demokraattinen Liitto (SNDL, 1944–1990) oli Suomen Kansan Demokraattisen Liiton (SKDL) naisjärjestö ja yhteisöjäsen, jonka jäsenistöstä enemmistön muodostivat Suomen kommunistisen puolueen (SKP) kannattajat.
Historia
SNDL perustettiin 3. joulukuuta 1944 Helsingissä Kirjan talolla SKDL:ää lähellä olleiden naisten maanlaajuiseksi yhteistyöjärjestöksi pääasiassa kommunistien aloitteesta. Ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Anna Nevalainen ja sihteeriksi Saara Tuominen. Liittoa perustettaessa sillä ei ollut toimivia osastoja kuin Helsingissä, mutta niitä perustettiin pian ympäri maata ja vuoden päästä SNDL:ään kuului noin sata perusjärjestöä. SNDL:n organisaatio oli alkuvaiheessa kiinteässä yhteydessä SKDL:n piirijärjestöihin, kunnes liitolle luotiin omat piirit. SNDL oli vahvasti mukana Suomen Demokratian Pioneerien Liiton (SDPL) toiminnan käynnistämisessä loppuvuodesta 1945.
Kommunisteilla oli SNDL:ssä aina vahva asema. SKP:n puheenjohtaja Aimo Aaltonen esitti maaliskuussa 1953 puolueensa keskuskomitealle tilannearvion, jonka mukaan SDNL:n liittotoimikunnan 21 jäsenestä 14 oli kommunisteja. Keskustoimiston 16 työntekijästä kommunisteja oli tuolloin 12. 1960-luvulla naisliitto pyrki pysymään erossa kommunistien keskinäisistä riidoista, mutta tämä osoittautui pidemmän päälle mahdottomaksi ja 1970-luvun alussa asetelmat selkiintyivät. Vuoden 1971 liittokokouksessa SKDL:n ja SKP:n enemmistöä kannattaneita oli edustajista 65% ja asetelmat pysyivät 1970-luvun suurin piirtein samoina. Vähemmistöön jääneet saivat kannatusta varsinkin Lahden, Uudenmaan, Helsingin, Etelä-Saimaan ja Joensuun piirijärjestöistä, joissa SKP:n opposition kannattajat olivat enemmistöinä. SNDL joutui järjestötaistelun kohteeksi siinä missä muutkin kansandemokraattiset joukkojärjestöt ja sen hallinnasta kilpailtiin ankarasti.
SNDL:n keskustelujen painopiste siirtyi 1970-luvulla selvästi työläisnaisiin, mikä näkyi muun muassa valtakunnallisissa työläisnaiskonferensseissa, joista ensimmäinen järjestettiin Lahdessa maaliskuussa 1974. Tätä seurasivat konferenssit Helsingissä (1976) ja Seinäjoella (1979), "tapaaminen" Helsingissä (1982) ja "Työläisnaisten 4. foorumi" (1986) Helsingissä. 1988 järjestettiin "Naisfoorumi"-niminen tapahtuma.
SNDL hajosi vuonna 1986, kun SKP:n erotetun opposition kannattajien hallussa olleet, ja Demokraattiseen vaihtoehtoon liittyneet, piirijärjestöt erotettiin 22. marraskuuta. Oppositio perusti tämän jälkeen Naisten demokraattisen toimintakeskuksen ja SNDL muodosti erotetuille alueille uudet organisaatiot. Vuonna 1990 SNDL oli yhtenä osapuolena perustamassa Vasemmistoliittoa ja järjestön itsenäinen toiminta lakkautettiin. Kuitenkin Suomen Naisten Demokraattisen Liiton Uudenmaan piiri jatkaa toimintaa itsenäisenä järjestönä, puheenjohtajanaan Sanelma Haapala. SDNL:n Uudenmaan Piiri toimii osoitteessa Asematie 11 A 3krs. Puh:09-2428532.
Organisaatio
SNDL:n jäsenmäärä vaihteli 10 000 ja 20 000 välillä. SNDL:n toiminnassa oli mukana satoja perusjärjestöjä, joita ohjasi parisenkymmentä piirijärjestöä. SNDL kuului Naisten kansainväliseen demokraattiseen liittoon - NKDL (Women International Democratic Federation – WIDF), jonka puheenjohtajana toimi vuodet 1969–1974 SNDL:n Hertta Kuusinen. Mirjam Vire-Tuominen puolestaan toimi NKDL:n pääsihteerinä 1977–1990.
SNDL:n äänenkannattaja oli Uusi Nainen, joka on jatkanut ilmestymistään SNDL:n lakkauttamisen jälkeen. "Kommareiden kotiliedeksikin" kutsutun lehden levikki oli 1970-luvulla parhaimmillaan 80 000. 1980-luvulla Uusi Nainen koki takaiskuja ja jopa sen lakkauttamisesta keskusteltiin, kun lehden julkaiseminen kävi liiton taloudelle raskaaksi.
Kello (vene)
thumb|250px|Kello 1 Merikeskus Vellamossa Kello oli ensimmäinen suomalainen alumiinivene. Valmistuspaikkakunnan, Tuusulan Kellokosken mukaan nimensä saaneita Kello-veneitä tehtiin vuodesta 1955 alkaen lukuisina malleina lähes 10 000 kappaletta. Oy Fiskars Ab osti Kellokosken Tehdas Oy – Mariefors Bruk Ab:n vuonna 1963 ja siirsi alumiiniveneiden tuotannon vuonna 1974 Inhan tehtaille Ähtäriin, jossa veneiden valmistus jatkui ensin Fiskars- ja myöhemmin vuodesta 1976 lähtien Buster-tuotemerkillä.
Ensimmäinen malli, Kello 1, esiteltiin Helsingin teknillisillä messuilla lokakuussa 1955. Jo seuraavana vuonna venettä valmistettiin yhtä vaille 800 kappaletta. Alun perin soutuveneeksi suunniteltu Kello 1 oli kolme metriä pitkä, ja siihen suositeltiin 1,5–2,5 hevosvoiman perämoottoria. Mallisto laajeni nopeasti 12 venemalliin, mutta laajemmassa sarjatuotannossa oli kuusi perusmallia.
Sotasankarit
Sotasankarit on Pertti Reposen tuottama ja ohjaama kolmiosainen tv-komediasarja vuodelta 1967.
Kello (vene)
Ensimmäinen Kello-vene valmistettiin meijeriastioiden valmistuksessa käytetystä alumiinista, mutta sarjatuotannossa siirryttiin kaksi millimetriä paksuun, korroosionkestävään 5052-sarjan (AlMg2,5) -seokseen.
Kello oli 1960-luvulla merkittävä vientituote. Koko tuotannosta meni vientiin 40 prosenttia, vuonna 1960 valmistetuista veneistä peräti 80 prosenttia.
Sotasankarit
Santahaminassa kuvatun sarjan käsikirjoituksesta vastasi Juhani Lompolo, ja sen pääosassa näyttelee Vesa-Matti Loiri. Muina esiintyjinä on myös Santahaminan asevelvollisia ja henkilökuntaa. Sarjakuvamaiseksi luonnehditussa komediassa ei ohjaaja Reposen mukaan niinkään naureta varusmiehille, vaan siinä varusmiehet nauravat itselleen ja varuskunnille.
Ugandanmedestäjä
Ugandanmedestäjä (Cinnyris stuhlmanni) on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Higashi-Yamato
Higashi-Yamato on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Tokion metropolissa. Se sijaitsee Taman alueella Tokion erillisalueiden länsipuolella ja rajautuu Tokion Higashi-Murayaman, Kodairan, Musashi-Murayaman ja Tachikawan kaupunkeihin sekä Saitaman prefektuurin Tokorozawan kaupunkiin. Higashi-Yamatossa on 85 857 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 13,42 neliökilometriä.
Yamaton kylä perustettiin 1. marraskuuta 1919. Siitä tuli maaseutukaupunki 3. toukokuuta 1954 ja kaupunki 1. lokakuuta 1970, jolloin se nimettiin Higashi-Yamatoksi. Kaupunkia palvelevat Seibu-rautateiden Haijima-linja ja Taman monorail.
Poseidonin alttari (Miletos)
Poseidonin alttari oli antiikin aikainen Poseidon Enipeukselle omistettu alttari lähellä Miletosta ja Didymaa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa.
Historia
Poseidonin alttari rakennettiin arkaaisella kaudella noin vuonna 575 eaa. Se on ajoitettu rakennusteknisten yksityiskohtien perusteella. Ne muistuttavat jossakin määrin arkaaisen kauden Artemiin temppelin yksityiskohtia Efesoksessa. Strabonin mukaan alttaripaikan olisi perustanut jo Neileus, joka oli kreikkalaisessa mytologiassa Miletoksen perustaja. Tämä kertoo ehkä lähinnä siitä, että paikan kultti oli hyvin vanhaa alkuperää.
Alttari pysyi löytöjen perusteella käytössä hellenistiselle ja roomalaiselle kaudelle saakka, mutta sitä ei ilmeisesti muutettu eikä kunnostettu enää myöhempinä aikoina. Sen oletetaan vaurioituneen maanjäristyksessä bysanttilaisella kaudella eli keskiajalla. Tämän jälkeen alttarin kivet joko käytettiin suurimmaksi osaksi uudelleen tai ne huuhtoutuivat mereen.
Rakennelma
Alttari sijaitsi Poseidonille omistetun Poseidionin niemen eli nykyisen Tekagaçin niemen kärjessä Miletoksen eteläpuolella, noin seitsemän kilometriä lounaaseen Didymasta. Alttarirakennelma oli suorakulmainen, ja koostui alttaripengerryksestä ja sen itäsivulla olleesta varsinaisesta uhrialttarista. Pengerryksen pitkien sivujen (pohjois- ja eteläsivu) pituus oli noin 11,1 metriä ja lyhyiden sivujen noin 9,5 metriä. Uhrialttarin koko oli noin 1,8 × 3 metriä. Se suuntautui itään päin. Alttaripengerrykselle johti lännen puolelta kuusiaskelmaiset noin 8,4 metriä pitkät ja 6,5 metriä leveät portaat.
Celebesinjalokotka
Celebesinjalokotka (Nisaetus lanceolatus, aikaisemmin Spizaetus lanceolatus) on haukkojen heimoon kuuluva lintu. Se on kotoperäinen Indonesiassa.
Sen elinpiiriä ovat pääasiassa subtrooppiset ja trooppiset kosteat alavat metsät mutta myös vuoristometsät 2 000 metrin korkeuteen saakka.. Sen populaatio on pienenemässä elinalueiden tuhoutumisen vuoksi.
Se on keskikokoinen, noin 64 cm pitkä, ruskea petolintu. Aikuisilla pää ja rinta ovat punaruskeat selvin merkein, siivet ovat tummanruskeat ja alta se on valkoinen mustin raidoin. Nuoren linnun pää ja alapuoli ovat valkoiset.
Sitä tavataan Indonesiassa Sulawesin saarella ja sen lähisaarilla Butonilla, Munalla, Banggailla ja Sulalla. Sen ravinto koostuu pääasiassa linnuista, sisiliskoista, käärmeistä ja nisäkkäistä.
Friderich Martens
thumb|250px|Martensin teoksen kansilehti Friderich Martens (1635–1699) oli saksalainen lääkäri ja luonnontutkija.
Martens työskenteli lääkärinä ja puoskarina Hampurissa. Vuonna 1671 hän osallistui Huippuvuorille suuntautuneelle tutkimusretkelle. Kapteeni Pieter Pieterszoon van Frieslandin komennoessa seilannut valaanpyyntialus Jonas im Walfisch lähti Hampurista 22. heinäkuuta ja palasi Elbelle 21. elokuuta. Martens teki tarkkoja muistiinpanoja ja julkaisi havaintonsa 1675 teoksessa Spitzbergische oder Grönländische Reise-Beschreibung, gethan im Jahre 1671. Teoksessa Martens raportoi niin säästä, merestä, kasveista ja eläimistä, täydennettynä monilla piirroksilla. Linnuista hän mainitsee jäälokin (Pagophila eburnea) ja pohjankiislan (Uria lomvia), jotka kuvattiin tieteelle vasta seuraavan vuosisadan jälkipuoliskolla.
Martensin teos käännettiin monille kielille ja se toimi arktisen eläimistön hakuteoksena lähes parin sadan vuoden ajan. Kansalliskirjastossa on teoksen hollanninkielinen alkuperäispainos vuodelta 1710.
Vuonna 1861 nimesi Adolf Erik Nordenskiöld Huippuvuorten Seitsensaarten saaristossa sijaitsevan saaren Martensøyaksi, Friderich Martensin kunniaksi.
Helen Levitt
Helen Levitt (31. elokuuta 1913 – 29. maaliskuuta 2009 ) oli yhdysvaltalainen valokuvaaja.
Levitt opiskeli Walker Evansin johdolla 1938–1939. Hänen ensimmäinen oma näyttelynsä pidettiin vuonna 1943 New Yorkin Museum of Modern Artissa. Hän toimi lyhyesti elokuvaohjaajana 1940-luvun lopulla.
Levitt sai nopeasti töitä dokumenttivalokuvaajana. Hän sai vuosina 1959 ja 1960 kaksi Solomon R. Guggenheim Foundationin lahjoitusta. Hän oli aktiivinen valokuvaaja yli 70 vuoden ajan. Hän kuoli New Yorkissa 95 vuoden ikäisenä 29. maaliskuuta 2009.
Martin E. Ford
Martin E. Ford on amerikkalainen motivaatioteoreetikko. Hän edustaa alan uusinta näkemystä, joka perustuu kognitiiviseen psykologiaan. Kuitenkin se ottaa huomioon toimintaa virittävät tunteet. Motivaatio koostuu hänen mukaansa kolmesta osatekijästä: toiminnan tavoitteesta, selviytymisodotuksista ja tunnelatauksesta. Kaikkien kolmen osatekijän on vaikutettava, jotta motivaatio toimisi parhaiten. Fordin mallin mukaan motivaatio muodostuu vuorovaikutuksessa ympäristön kanssa.
Selviytymisodotukset: Yksilön on uskottava, että hän pystyy saavuttamaan asettamansa päämäärän, ja että ympäristö tarjoaa tähän hyvät mahdollisuudet.
Tunteet: Tunteet antavat yksilölle voimaa ponnistella kohti tavoitetta, vaikuttavat tiedonkäsittelyyn ja antavat tietoa toiminnan etenemisestä. Tunteet syntyvät vuorovaikutuksessa ympäristön kanssa.
Kopaali
Kopaali on eräs kasvien ja puiden tuottama hartsierite (puupihka), jota usein saadaan kopaivapuista. Termillä tarkoitetaan yleensä aromaattisten puuhartsien ryhmää, jota Väli-Amerikan alkuperäiskulttuurit käyttivät rituaaleissa poltettuna suitsukkeena, mutta myös muissa tarkoituksissa. 1800-luvulla se oli Itä-Afrikassa yleinen vientituote.
Yleisemmin sana kopaali voi kuvailla hartsin kaltaisia ainesosia polymeroinnin ja kovettumisen välitilassa kovempien "Gummi"-hartsien ja meripihkan yhteydessä. Sana kopaali tulee Keski-Amerikan nahuatl-kielen sanasta "copalli". Maya-kulttuurin ihmiset ja mayojen aikalaiset tunsivat sen useissa mayojen kielissä sanana pom tai jokin samantapainen muunnos siitä, vaikkakin itse sanan on todistettu olevan mayojen lainasana aiemmista mixe-zoque -kielistä.
Kopaali sekoitetaan joskus virheellisesti meripihkaan, tai sitä käytetään meripihkan halvempana korvikkeena jalokivissä.
Meksikon ja Väli-Amerikan alkuperäisasukkaat käyttävät kopaalia joskus vieläkin seremonioissa ja rituaaleissa. Sitä on saatavana eri muodoissa. Kova, meripihkan kaltainen kellertävä versio on halvempaa. Valkoinen kopaali, kova, maitomainen ja tahmea ainesosa on kalliimpi versio samasta hartsista.
Kopaalin käyttö maalaustyössä
Kopaaleja ja muita hartseja, kuten dammaria ja mastiksipihkaa käytettiin yleisesti erityisesti taidemaalauksessa sekä maalien ja lakkojen ainesosana, ennen kuin synteettinen alkydihartsi korvasi ne 1900-luvun alussa teollisen maalinvalmistuksen yleistyessä. Niitä käytetään vieläkin taidemaalauksessa ja entisöintityössä.
Kopaali ja meripihka eroavat pehmeämmistä dammarista ja mastiksista lähinnä siinä, että ne ovat peräisin usein jo sukupuuttoon kuolleesta kasvillisuudesta, jota löydetään usein vain maaperästä. Dammaria ja mastiksia taas saadaan vielä elossa olevista kasveista. Hartsin kovuudet vaihtelevat tavallisesti löytöpaikan mukaan. Afrikasta peräisin olevia kopaaleja on pidetty meripihkan jälkeen kovimpina kopaaleina.
Lakan valmistuksessa käytettiin ennen usein meripihkaa ja muita kovempia, usein Afrikasta peräisin olevia "gummi"-hartseja. Tosin nykyisin helpoimmin saatava kopaali on Aasiasta tuotava manilla-kopaali sekä Madagaskarilta saatava kovempi kopaali. Lakan valmistustyössä oli välttämätöntä saada aikaan korkea – kopaalilajikkeesta riippuen +250–450 celcius-asteen – lämpötila, että hartsi saatiin pysyvästi sekoittumaan pellavaöljyyn. Lopuksi lakan jäähdyttyä siihen voitiin lisätä vielä liuotinta ja kuivikeainetta, ja se suodatettiin. Valmistettaessa lakkaa kiinanpuuöljystä – joka myös oli yleistä varsinkin Aasiassa, käytetään erilaisia valmistusmenetelmiä kiinanpuuöljyn erilaisten ominaisuuksien vuoksi.
Lakkamaali valmistettiin aiemmin yksinkertaisimmillaan sekoittamalla valmistettuun lakkaan sävytettyä öljymaalia tai hiertämällä siihen suoraan väripigmenttiä.
Ateismin määritelmä
A-teismi eli ei-teismi on sananmukaisesti teismin vastakohta eli negaatio (yhtä lailla kuin myös jumaliin uskominen on ateismin vastakohta eli negaatio). Tämä voi tarkoittaa joko uskon puuttumista jumaliin (kreikan atheos, jumalaton) tai jumalauskon (teismi) antonyymiä. Kumpikin määritelmä on mahdollinen, koska ateismi voidaan ymmärtää kahdella tavalla: joko väitelauseena tai yksilön tiedollisena käsityksenä
Filosofi Michael Martinin teoksessa Atheism: A Philosophical Justification (1990) käytetään ateismi-sanaa laajassa merkityksessä. Martin erottaa toisistaan positiivisen ateismin ja negatiivisen ateismin (uskon puute jumalan olemassaoloon), jolloin negatiivinen ateismi on päällekkäinen joidenkin agnostisismin määritelmien kanssa. Esimerkiksi suomalainen filosofi Ilkka Niiniluoto taas pitää tätä määritelmää liian laveana.
Ontologinen ateismin määritelmä
Väitelauseena jumalausko eli teismi on väite, jonka mukaan on olemassa jumala tai jumalia: Jumala on olemassa. Tällöin jumalauskon vastaväite on Jumala ei ole olemassa. Henkilö X, joka on sitä mieltä, että jumala on olemassa on jumalauskoinen eli teisti. Henkilö X, joka on sitä mieltä että jumala ei ole olemassa on "jumalaton" eli ateisti. Esimerkiksi George H. Smithin mukaan ateismi on väitelause: ”ei ole olemassa jumalaa tai jumalia”. Tämä määritelmä esittää ontologisen eli olemassaoloa koskevan käsityksen.
Olemassaoloa koskevina kantoina nämä ovat toisensa poissulkevat, eli kukaan järkevä henkilö ei voi olla yhtä aikaa teisti ja ateisti, koska väitteet muodostaisivat ristiriitaisen käsitysten joukon. Sen sijaan jotkut ajattelevat, että on pidättäydyttävä kannanotosta jumalan olemassaoloon puolesta tai vastaan. Tällöin henkilö X ei kannata teismiä eikä ateismia. Tätä kantaa jumalan olemassaoloon voidaan luonnehtia epäilyksi. Tämäkin käsitys on silti kannanotto, joka perustuu harkintaan ja perusteiden punnitsemiseen. Thomas Henry Huxley esitti, että tätä kannanottoa kutsuttaisiin agnostismiksi.
Tietoteoreettinen ateistin määritelmä
Tähän muotoiluun on lisätty Michael Martinin jaottelu positiivisiin ateisteihin ja negatiivisen ateisteihin. Positiiviset ateistit katsovat, että jumalien olemassaoloa voidaan pitää todistettavasti epätotena. Negatiiviset ateistit, joiden mielestä jumalan tai jumalien olemassaolon puolesta ei ole esitetty mitään todisteita.
Michael Martinin tavoin myös filosofi Paul Edwards on tietoisesti poikennut määritelmästä, jonka mukaan ateisti pitää jumalan tai jumalien olemassaoloa koskevaa lausetta J epätotena. Hän määrittelee ateistin henkilönä, joka hylkää jumaliin uskon. Tällöin hylkäyksellä voi olla muitakin perusteita kuin J:n epätotena pitäminen. Michael Martin toteaa, että negatiivisen ateismin käsite on laajempi kuin Edwardsin ateismin käsite, sillä negatiivisen ateismin käsite lukee ateisteiksi myös henkilöt, joita yksinkertaisesti puuttuu usko jumalaan, eikä tämän uskon puuttumisen tarvitse olla tulosta uskon hylkäämisestä. Ilkka Niiniluodon mukaan tässä suhteessa Kari Saaren ateismin määritelmä näytön puuttumisesta seuraavana uskon puuttumisena on lähempänä Edwardsia kuin Martinia.
Ateistin määrittelemistä jumalankieltäjäksi on Suomessa vastustanut esimerkiksi Kari Saari Arvostellessaan Vapaa Ajattelija -lehdessä 4/90 Ilkka Niiniluodon ja Anssi Kuuselan kirjoittamaa elämänkatsomustiedon oppikirjaa Kari Saari piti tätä määritelmää ”erittäin pahana virheenä” ja sen sijaan ateisti tulisi määritellä ”henkilöksi, joka ei usko jumalan olemassaoloon”, jolloin ateismi on ”näytön puuttumisesta seuraavaa uskon puuttumista”.
Filosofi Julian Baggini on havainnollistanut ateismin käsitettä seuraavasti. Tavallisesti henkilöistä, jotka eivät usko jonkin mielikuvitusolennon olemassaoloon, ei käytetä mitään eritystä nimitystä. Oletetaan, että niiden ihmisten määrä, jotka uskovat tiettyyn taruolentoon, alkaa kasvaa. Pian heitä aletaan kutsua erityisellä nimellä, kuten teistejä eli jumalaan uskovia. Kun teistejä alkaa olla paljon, teistejä aletaan pitää normaaleina, vaikka jumalan olemassaolosta ei ole mitään näyttöä. Niitä, jotka eivät ole teistejä, aletaan kutsua ei-teisteiksi eli ateisteiksi. Tavallisella ihmisellä on erilaisia todellisuutta koskevia käsityksiä. Teistit sanovat, että tämän lisäksi todellisuuteen kuuluu jumala. Jos teistejä eli jumalaan uskovia ei olisi, olisi kuitenkin ateisteja, mutta kukaan ei kutsuisi heitä ateisteiksi. Ateistien käsitys olisi aivan sama vaikka teistejä ei olisi ollut koskaan olemassa.
Suomen ateistiyhdistyksen puheenjohtajan Erkki Hartikaisen mielestä ”jumalaton” eli ateisti on parempi sana kuin ”uskonnoton”, koska hänen mukaansa sanalla ”usko” on niin paljon tunnemerkityksiä, että järkevien ihmisten pitäisi lakata kokonaan käyttämästä tätä sanaa. ”Tahraton, syytön, viaton, tupakoimaton, alkoholiton jne. ovat myönteisiä ominaisuuksia. Sana 'jumalaton' on hyvä sana täysin samassa merkityksessä kuin 'tahraton'.” Richard Dawkins on muodostanut sanaa geeni eli perintötekijä käyttäen uuden sanan ”meemi” eli mielen virus, jolla hän tarkoittaa helposti leviävää ja suosittua harhakäsitystä. ”Meemitön” olisi siis ihminen, joka on esimerkiksi jumalaton, ufoton tai horoskoopiton.
Luettelo Aura Basketissa pelanneista koripalloilijoista
Tämä on luettelo Aura Basketissa pelanneista koripalloilijoista.
DJ Khaled
Hän on tullut tunnetuksi Lil Waynen ja Birdmanin kanssa tekemästä singlestä Way Of Life. Khaled on yksi maailman tunnetuimpia tuottajia, ja tehnyt yhteistyötä muun muassa Kanye Westin, Fat Joen, Rick Rossin, T-Painin ja Akonin kanssa. Dj Khaled liikkui ennen nimellä Arab attack, mutta vaihtoi sen syyskuun 11. päivän terroritekojen jälkeen.
Varhaiselämä
Khaled syntyi palestiinalaisille vanhemmille, jotka muuttivat yhdysvaltoihin. Hänen isänsä oli vaatealalla töissä. Khaled on kertonut olevansa harras muslimi. Hänen veljensä Alec Ledd on näyttelijä.
Khaledin musiikkiura sai alkunsa New Orleansissa, jossa hän työskenteli paikallisessa levykaupassa.
Ura
Alkuvuosina Khaled työskenteli levykauppa Odysseyksessa, New Orleansissa. Tuolloin hän tapasi ja auttoi vielä uransa alkuvaiheessa olevia räppäreitä, kuten Birdman, Lil Wayne ja Mavado. Birdmanin ja Lil Waynen hän tapasi 1993. Vaihdettuaan työpaikkaa Khaled siirtyi DJ:i sekoittaen muun muassa esityksissään reggae- ja dancehallia hip hopin kanssa. Hänen ensimmäinen radiokeikkansa oli Pirate - radiokanavalla. Sittemmin 1998 Khaled muutti Miamiin, jossa hän oli toisena isäntänä The Duke Show -ohjelmassa WEDR "99 Jamz" kanavalla Luther Campbellin kanssa. 2003 Khaled aloitti myös arkiviikon myöhäisilta ohjelman 99 Jamz kanavalle. Hän käytti tuolloin myös useita taiteilijanimiä, kuten Arab Attack, big Dog Pitbull, Terror Squadian, Beat Novacane, The Don Dada ja Mr. Miami. Syyskuun 11. päivän terrori-iskun vuoksi Khaled luopui Arab Attack -nimestä tuntiessaan sen olevan epäkunnioittavaa ja loukkaavaa tapahtumassa kärsineille.
Konesaumakatto
thumb|right|Rivipeltikattoa [[Arppeanum-rakennuksessa Helsingissä.]] Konesaumakatoksi tai rivisaumatuksi peltikatoksi kutsutaan peltikattoa, jonka peltirivit on saumattu toisiinsa erityisellä saumauskoneella. Kattotyypin kolmas nimitys on saumakatto, joka saumauskoneiden myötä muuntui nykyisin yleisesti käytettävään muotoon konesaumakatto.
Yagan
Yagan voi tarkoittaa seuraavia:
DJ Khaled
2006–2009
DJ Khaled julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa Listennn... the Album 6. kesäkuuta 2006. Sen julkaisi Koch Records ja sijoittui Billboard 200 listalla parhaimmillaan sijalle 12. Vuotta myöhemmin ilmestyi toinen albumi We the Best, jonka singlessä "I'm So Hood" olivat mukana T-Pain, Trick Daddy, Plies ja Rick Ross. Toisessa singlessä "We Takin' Over" oli mukana Akon, T.I., Rick Ross, Fat Joe, Birdman ja Lil Wayne. "We Takin' Over" oli parhaimmillaan sijalla 28 Billboard Hot 100 ja sijalla 11 US Hot Rap Tracks, kun taas itse albumi sijoittui US Billboard 200 listalla kahdeksanneksi ja oli US Independent Albums lista ykkönen.
Konesaumakatto
Konesaumattu peltikatto koostuu noin 53,5 senttimetriä leveistä peltiriveistä, jotka on saumattu toisiinsa vesitiiviisti. Sauma on aina kaksinkertainen eli tuplasauma.
DJ Khaled
2006–2009
Khaled esiintyi vierailevana artistina Birdmanin 2007 ilmestyneessä 5 * Stunna albumin "100 Million" singlessä, jossa esiintyivät myös Rick Ross, Dre, Young Jeezy ja Lil Wayne. Samana vuonna Khaled voitti kaksi Ozone-palkintoa; paras musiikkivideo ("We Takin' Over") ja paras radio DJ.
Sotilaskeisari
Sotilaskeisari tarkoittaa Rooman valtakuntaa vuosina 193–284 hallinneita keisareita, jotka alun perin toimivat armeijassa päällikköinä, tai he saattoivat olla myös nousseet valtaan armeijan tuella.
Konesaumakatto
Saumatun peltikaton paras ominaisuus lienee se, ettei siihen tarvitse tehdä yhtään reikää pellin läpi. Peltirivit kiinnittyvät kattoruoteisiin kiinnikkeillä (kiinnitysliuskoilla) eli klammereilla, jotka jäävät rivien välisen sauman sisään. Myös kaikki läpiviennit kuten savupiipun juuri ja ilmastointikartiot saadaan saumattua yhtenäiseksi muun kattopellin kanssa. Kattosillat ja tikkaat sekä lumiesteet kiinnitetään katon pystysaumoihin, katetta rikkomatta.
DJ Khaled
2006–2009
4. kesäkuuta 2008 "I'm So Hood" single myi platinaa ja perusti oman levy-yhtiön We the Best Music Groupin. 16. syyskuuta 2008 DJ Khaled julkaisi kolmannen albuminsa We Global. Ensimmäisessä singlessä "Out Here Grindin" esiintyivät Akon, Rick Ross, Lil' Boosie, Trick Daddy, Ace Hood ja Plies. Toisella singlellä "Go Hard" esiintyivät Kanye West ja T-Pain. Itse albumi sijoittui Billboard 200 listalla parhaimmillaan seitsemänneksi ja oli jälleen US Independent Albums listaykkönen. Khaled palkittiin myös vuoden DJ -palkinnon BET Hip Hop- ja Ozone-palkintogaaloissa.
Konesaumakatto
Konesaumakaton pellin paksuus on 0,5 tai 0,6 mm. Pellin pitää olla peltiseppälaatua eli pehmeää. Pellin ja sen pinnotteen pitää kestää pakkasmuokkausta ja sinkkipitoisuuden on oltava vähintään 275 g/m2. Jos kattoa yritetään tehdä paksummasta tai jäykemmästä materiaalista siitä ei tule vedenpitävää. Rivipeltien saumoihin, vaakasaumoihin ja jiireihin on laitettava ”maalia” eli tiivistysmassaa. Massa valmistettiin ennen sinkkivalkoisesta ja pellavaöljystä / vernessasta.
DJ Khaled
Yksityiselämä
Khaled on naimisissa Nicole Tuckin kanssa. Parilla on kaksi poikaa Asahd Tuck Khaled (syntynyt 23. lokakuuta 2016) ja Aalam Tuck Khaled (syntynyt 20. tammikuuta 2020). Hän kannattaa NBA:ssa Miami Heatia.
Tammikuussa 2017 Khaled osti Robbie Williamsin entisen asunnon Mulholland Estatesista.
Konesaumakatto
Konesaumakaton jäljitelmänä esiintyvä lukkosaumakatto havittelee samanlaista ulkonäköä pystysaumaisten rivipeltien osalta, mutta näiden kattojen käytännöllinen toimivuus ovat kuitenkin aivan eri luokkaa. Saumattu peltikatto tarkoittaa nimenomaan sitä, että vierekkäiset rivipellit sekä mahdollisesti harjalla toisensa kohtaavat peltikatteet saumataan tuplana toisiinsa kiinni.
Erikoistyökalut ja ammattitaito konesaumakaton osalta
Konesaumakatot tehdään pitkälti käsityöpohjalta, vaikkakin nykypäivän teknologia on tuonut tullessaan myös toimivia työkaluja. Toisin kuin muut peltikatteet, konesaumakatto vaatii aivan omat erikoistyökalut eri työvaiheisiin. Erikoistyökalujen lisäksi konesaumakaton asentamiseen tarvitaan kattopeltisepän ammattipätevyys ja kokemusta käytännön tasolla kattotöiden suhteen.
Soveri
Soveri on muun muassa seuraavien suomalaisten sukunimi:
Botkyrkahallen
Botkyrkahallen on urheiluhalli, joka sijaitsee Ruotsin Botkyrkassa Tukholman eteläpuolella. Hallia käyttävät kotihallinaan Balrog Botkyrka/Södertälje IKn miesten Allsvenskan-seura sekä naisten Elitserien-seura. Hallin katsojakapasiteetti on 1500 katsojaa. Halli oli mukana isännöimässä myös Salibandyn MM-kisoja vuonna 2006.
Vinmonopolet
thumb|Vinmonopolet-myymälän julkisivu [[Oslossa.]] thumb|Punaviinejä Vinmonopolet-myymälässä [[Briskebyssä.]] Vinmonopolet (, norjan puhekielessä Polet) on Norjan valtion omistama alkoholijuomien jälleenmyyjä. Vinmonopoletilla on yksinoikeus alkoholijuomien myymiseen, joiden alkoholipitoisuus ylittää 4,75 tilavuusprosenttia.
Vuonna 2007 yritys myi 71,1 miljoonaa litraa alkoholia.
Jeffrey Swann
Jeffrey Swann (s. 24. marraskuuta 1951 Williams, Arizona) on yhdysvaltalainen pianisti.
Swann aloitti pianonsoiton 4-vuotiaana ja opiskeli Alexander Uninskyn johdolla Dallasin Southern Methodist Universityssa. Hän sai Juilliard Schoolista kandidaatin, maisterin ja tohtorin arvot. Siellä hänen opettajiaan olivat Beveridge Webster ja Adele Marcus. Swann sai toisen palkinnon Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailussa vuonna 1972 ja ensipalkinnon Milanon Dino Ciani -kilpailussa. Hän suoritti myös sävellysopintoja Darius Milhaud'n johdolla Aspenin musiikkijuhlilla, joiden yhteydessä sai ensipalkinnon.
Sormenjälki
Sormenjälki on sormen ihon kohoumista ja matalista kohdista muodostuva kuvio, tai sen jättämä jälki pinnalla, johon ihminen on sormin koskenut. Sormenjälkiä esiintyy sekä ihmisillä että eräillä eläimillä. Sormenjäljet ovat muuttumattomat ja yksilölliset, minkä takia niitä käytetään ihmisillä tunnisteina erilaisissa sovelluksissa, kuten passeissa. Sormenjälkiä myös kootaan tietokantoihin muun muassa rikostutkinnan avuksi. Sormenjäljillä onkin suuri merkitys rikosten ratkaisemisessa. Sormenjälkiä vastaavat varpaissa samankaltaiset varpaanjäljet, jotka ovat yhtä lailla yksilöllisiä.
Sormenjälkien tarkoitus ja kehittyminen
Sormenjälkien on pitkään arveltu auttaneen ihmisiä tarttumaan paremmin objekteihin lisäämällä sormien ja esineiden välistä kitkaa. Manchesterin yliopiston tutkimusryhmä päätyi kuitenkin vuonna 2009 tutkimuksissaan siihen johtopäätökseen, että sormenjäljet eivät lisää kitkaa merkittävästi. Joissain koetilanteissa sormenjäljet jopa heikensivät otetta objekteista. Sormenjälkien onkin kitkan sijaan arveltu lisäävän käsien kosketusherkkyyttä ja tuntoaistin tarkkuutta sekä ihon venyvyyttä. On mitattu, että sormenjälkien avulla ihminen voi tuntea sormenpäillään jopa 200 mikrometrin suuruisia rakenteita.
Sormenjäljet kehittyvät sikiölle kolmannen ja neljännen raskauskuukauden aikana. Harjanteet ja poukamat alkavat kehittyä peukaloiden ja sormien ihosta. Yhdeksännentoista raskausviikon aikaan, noin puolessa välissä raskausaikaa, sormenjäljet ovat saavuttaneet lopullisen muotonsa. Tämän jälkeen ne pysyvät samanlaisia koko elämän ajan, eikä niitä voi muuttaa keinotekoisesti. Vahingoittuneenkin ihon sormenjäljet palautuvat ennalleen ihon parantuessa. Sormenjäljet voivat kuitenkin kadota ihon kuoriutuessa. Tätä tiedetään tapahtuneen esimerkiksi kapesitabiinia sisältävän syöpälääkkeen käyttäjille. Sormenjäljet palautuvat, kun iho kasvaa takaisin.
Sormenjäljissä on tiettyä periytyvyyttä, mutta ne eivät periydy täysin samanlaisina vanhemmilta lapsille. Jopa identtisillä kaksosilla on erilaiset sormenjäljet. Täysin samanlaisia sormenjälkiä ei tiedetä koskaan tavatun.
Sormenjälkityypit
Sormenjäljet jaetaan usein Henryn järjestelmän mukaisesti kolmeen pääryhmään. Nämä ryhmät ovat kaari, silmukka ja pyörre. Kaarityyppisissä sormenjäljissä, joita on noin 5 prosenttia kaikista sormenjäljistä, kohoumat kulkevat sivulta toiselle kääntymättä takaisinpäin. Osassa kaarista esiintyy niin sanottu teltta, jolloin tavallisesti keskellä sormea kohoumat nousevat selvästi sormen päätyä kohden muodostaen telttamaisen ulokkeen. Silmukkatyypissä sormenjäljessä kohoumat kulkevat sivulta keskelle, kunnes kääntyvät takaisinpäin. Silmukat voidaan vielä luokitella sen mukaan, kummalle puolelle ne aukeavat. Suurin osa, 60-70 prosenttia, kaikista sormenjäljistä on silmukkatyyppisiä. Loput 25-35 prosenttia ovat pyörteisiä. Pyörretyypissä on ainakin yksi kokonainen ympyrä ja kaksi telttakuviota. Kaikki pyörresormenjäljen kohoumat ikään kuin kiertävät ympyrän keskipisteen ympäri.
Kohoumatyypit
Kohoumat ovat sormenjälkien pienimpiä yksiköitä. Yleisimpiä kohoumatyyppejä on esitelty kuvissa.
Sormenjälkien tutkimisen historiaa
Eräissä muinaisissa kulttuureissa sormenjälkiä käytettiin tapana "allekirjoittaa" sopimuksia. Muinaisessa Babylonissa käytettiin savilaattoja, joihin vaadittiin sormen jälki varmistukseksi. Sormenjälkiä savilaatoilla ja dokumenteissa on löydetty myös muinaisesta Kiinasta ja 1500-luvun Persiasta. Persiasta on myös säilynyt havainto, jossa todettiin, ettei kahta samanlaista sormenjälkeä ole olemassa.
Vuonna 1696 Marcello Malpighi, anatomian professori Bolognan yliopistolta huomasi kohoumat, spiraalit ja silmukat sormenjäljissä, muttei maininnut mitään niiden käyttämisestä ihmisten tunnistamiseen. Vuonna 1823 eräs toinen anatomian professori teki väitöskirjan, jossa hän muun muassa käsitteli sormenjälkien yhdeksää erilaista tyyppiä. Hänkään ei maininnut mahdollisuutta tunnistaa ihminen sormenjäljen perusteella.
Vuonna 1870 ranskalainen antropologi Alphonse Bertillon kehitti tavan tunnistaa ihmisiä tiettyjen ruumiinominaisuuksien perusteella. Järjestelmään kuului pään ja muun kehon mittasuhteita, jotka eivät muuttuisi ihmisen aikuiselämän aikana. Järjestelmä nimettiin Bertillonin järjestelmäksi keksijänsä mukaan. Järjestelmää käytettiin sen tietyistä puutteista huolimatta kolmenkymmenen vuoden ajan, kunnes löydettiin kaksi niin samanlaista miestä, että järjestelmä todettiin kelvottomaksi. Bertillonin järjestelmästä on peräisin tapa kuvata rikolliset edestä ja sivulta.
Samana vuonna tohtori Henry Faulds alkoi tutkia sormenjälkiä. Hän huomasi niiden mahdollisuudet ja kehitti järjestelmän ihmisten tunnistamiseksi sormenjälkien perusteella. Faulds julkaisi aiheesta artikkelin, jossa hän myös pohti jälkien ottamista musteella. Hän välitti tiedon ajatuksestaan Charles Darwinin kautta Sir Francis Galtonille, joka alkoi tutkia sormenjälkiä 1880-luvulla. Galton julkaisi vuonna 1892 kirjan, jossa hän kertoi sormenjälkien pysyvyydestä ja yksilöllisyydestä. Hän myös esitti kirjassaan ensimmäisen tunnetun tavan luokitella sormenjälkiä ja totesi, ettei sormenjäljistä voi päätellä yksilön älykkyyttä tai geneettistä historiaa. Galtonin laskelmien mukaan todennäköisyys kaksille samanlaisille sormenjäljille oli yhden suhde 64 miljardiin. Galton esitti kirjassaan alkuperäiset viisi sormenjäljissä esiintyvää muotoa: piste, päättyvä kohouma, aitaus, haarautuma ja saari. Näihin viitataan joskus Galtonin detaljeina.
Vuonna 1891 argentiinalainen poliisi Ivan Vučetić ryhtyi Francis Galtonin tutkimusten inspiroimana pitämään ensimmäistä sormenjälkirekisteriä, jonka avulla hän tunnisti vuonna 1892 rikostutkinnassa henkilön ovenkarmista löytyneen verisen sormenjäljen avulla.
Englannissa ja Walesissa sormenjälkiä alettiin käyttää rikostutkinnassa vuonna 1901. Yhdysvaltain asevoimat aloitti sormenjälkien käytön tunnistamiseen vuonna 1905. Suomessa Senaatin talousosasto teki joulukuussa 1908 päätöksen suomalaisten sormenjälkien rekisteröimisestä. Ensimmäinen sormenjälki otettiin Helsingin poliisilaitoksen antropometrisen toimiston kokoelmiin 2. helmikuuta 1909.
Vuonna 1918 Edmond Locard esitti, että jos sormenjälkien väliltä löytyy 12 samanlaista yksityiskohtaa, voidaan katsoa että kyseessä ovat samat jäljet. Tämä kriteeri on käytössä vieläkin useissa eri maissa.
Alun perin sormenjälkiä tutkittiin manuaalisesti ja jälkien vertailu arkistoissa oleviin oli hyvin työlästä. Tekniikan kehityttyä sormenjälkien tunnistaminen tapahtuu automaattisesti tietokoneiden ja sormenjälkirekisterin avulla.
Tunnistusjärjestelmät
Sormenjälkitunnistus on kehittynyt aikaisemmasta vain kuvan ottamisesta monimutkaisempaan ja tarkempaan kokonaisvaltaiseen järjestelmään, joka ottaa huomioon niin paineen kuin sormen lämpötilankin. Täten pelkällä sormenjäljen kuvalla huijaaminen ei onnistu kuten ennen.
Sovelluksia
Sormenjälkiä voidaan käyttää tunnistautumismenetelmänä esimerkiksi turvajärjestelmissä, henkilötodistuksissa ja salasanojen korvikkeina tai lisänä. Sormenjälkitunnistuksessa henkilö painaa sormensa laitteeseen, joka kuvaa sormen. Kuvasta lasketaan eri algoritmien avulla salattu vastine, jota verrataan järjestelmään tallennettuun aikaisempaan versioon sormenjäljestä. Sormenjäljen lisäksi varmuutta voidaan lisätä eri toimilla, kuten salasanoilla, kämmentunnistuksella, kasvojentunnistuksella, iiristunnistuksella tai kulkukortilla.
Euroopan unionin alueella alettiin vuoden 2009 heinäkuussa liittää jokaiseen uuteen passiin henkilön sormenjäljet. Tarkoituksena on muun muassa varmistaa, että passia käyttää vain se henkilö, jolle se on myönnetty. Sormenjäljet liitetään kummankin käden etusormesta, mikäli sille ei ole estettä. Sormenjälkien ottamisen seurauksena syntyy myös sormenjälkirekisteri, jonka käyttöä rikostutkinnassa on pohdittu. Yhdysvalloissa on vuodesta 2004 lähtien otettu kaikilta maahan viisumilla saapuvilta kasvokuva ja sormenjäljet tietokantaan, jossa niitä on vertailtu rikollis- ja terroristirekistereihin. Isossa-Britanniassa sormenjälkiä on käytetty myös kouluissa kouluruokailuissa ja kirjastoissa, mikä on herättänyt paljon keskustelua.
Sormenjäljet rikostutkinnassa
Sormenjälkiä on käytetty rikostutkinnassa 1890-luvulta lähtien. Ihmisiltä jää sormienjälkiä kaikkialle, ja tämä voi auttaa poliisia selvittämään rikospaikalla olleiden henkilöiden henkilöllisyyden. Yleensä sormenjälkiä jää tasaisille pinnoille kuten lasiin. Nykyään sormenjälkiä voidaan kuitenkin löytää jopa ruumiista SERS-teknologian avulla. SERS perustuu laserin, ramansironnan ja nanohiukkasten käyttöön.
Yhdysvaltalainen Urban Institute's Justice Policy Center huomasi tutkimuksessaan, että DNA-todisteet ratkaisivat omaisuusrikoksia kaksi kertaa paremmin kuin sormenjälkiin tai silminnäkijöihin perustuvat todisteet. Vertaillessaan pelkästään DNA:ta ja sormenjälkiä ryhmä totesi, että DNA oli viisi kertaa tehokkaampi epäillyn löytämisessä ja johti yhdeksän kertaa useammin pidätykseen. Toisaalta on taas sanottu, että sormenjälkien avulla ratkaistaan noin kymmenen kertaa enemmän rikoksia kuin DNA:n avulla. Sormenjäljet ovatkin yhä halvin ja luotettavin yksittäinen tapa tunnistaa ihminen.
Sormenjäljet pinnoilla
Näkyvät jäljet ovat jääneet johonkin aineeseen, kuten vereen, joka paljastaa ne paljaallekin silmälle. Jäljet jäävät, kun sormi koskettaa verta, likaa, mustetta tai rasvaa sileän pinnan päällä. Painautunut jälki on jäänyt johonkin pehmeään aineeseen, kuten vahaan, saveen tai maaliin. Siinä sormen kohoumat ovat painaumia ja toisinpäin. Painautuneet jäljet voidaan usein valokuvata suoraan pinnalta lisäämättä niihin mitään kemikaaleja.
Eläinten sormenjäljet
Ihmisen lisäksi myös ainakin gorilloilla, simpansseilla ja koaloilla on yksilölliset sormenjäljet. Nämä jäljet ovat hyvin samanlaiset kuin ihmisillä.
Sormenjäljet paljastavat
Sormenjäljet paljastavat ihmisestä muutakin kuin muotonsa. Sormenjäljet sisältävät sekoituksen ihosoluja, hikeä ja muualta tarttuneita aineita. Näitä ominaisuuksia tutkimalla voidaan esimerkiksi todeta, polttaako kyseinen henkilö tupakkaa, käyttääkö hän päihteitä tai onko hän käsitellyt räjähdeaineita. Sormenjäljistä voidaan esimerkiksi löytää kotiniinia, joka on nikotiinin aineenvaihdunnan tuote, ja näin päätellä henkilön tupakoivan.
Sormenjälkien ja diabeteksen yhteyttä on tutkittu. Alankomaalainen tutkimusryhmä pisteytti koehenkilöiden sormenjäljet niiden kohoumien perusteella ja totesi selvän korrelaation glukoosinkestävyyden ja sormenjälkien välillä. Tutkimusryhmä arveli tämän johtuvan sormenjälkien muotoutumisesta kohdussa erilaisissa olosuhteissa ja toivoi tutkimuksen antavan uusia tapoja tutkia sikiöitä. Sama tutkimusryhmä myös huomasi niin sikiön hedelmöittymisen vuodenajan kuin nälkiintymisenkin vaikuttavan sormenjälkiin selvästi, mistä tutkijat päättelivät, että ympäristötekijät vaikuttavat sormenjälkien muotoihin.
Enemy of God
Enemy of God on thrash metal -yhtye Kreatorin vuonna 2005 julkaistu kahdestoista studioalbumi.
Anne Parillaud
Anne Parillaud (s. 6. toukokuuta 1960 Pariisi, Ranska) on ranskalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista Tyttö nimeltä Nikita (1990), Sydämen polut (1993) ja Totuuden rajat (2004).
Yksityiselämä
Anne Parillaud on ollut kaksi kertaa naimisissa, ensin vuosina 1986–1991 ohjaaja Luc Bessonin ja myöhemmin vuosina 2005–2010 muusikko Jean-Michel Jarren kanssa. Parillaud on myös edellisten välissä seurustellut elokuvatuottaja Mark Allanin kanssa. Hänellä on kolme lasta: tytär Luc Bessonin sekä kaksi poikaa Mark Allanin kanssa. Hänellä on myös ollut suhde 1980-luvulla näyttelijä Alain Delonin kanssa.
Call of Duty: Black Ops
Peli on Call of Duty -pelisarjan seitsemäs peli ja neljäs Treyarchin kehittämä peli sarjassa. Black Ops on sarjan ensimmäinen peli, joka sijoittuu kylmän sodan aikaan, kun sarjan aikaisemmat osat sijoittuvat toiseen maailmansotaan ja moderniin terrorisminvastaiseen sotaan. Pelin tapahtumapaikkoina toimivat 1960-luvun Vietnam, Laos, Kambodža, Kuuba ja Neuvostoliitto.