cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kiinan tasavalta (1912–1949)
Sisällissota 1945–1950
Kiinan tasavalta pyysi 3. tammikuuta 1950 Yhdysvaltojen apua Taiwanin puolustamiseksi. Yhdysvallat kieltäytyi pyynnöstä kaksi päivää myöhemmin.
Litiumnitraatti
Litiumnitraatti (LiNO3) on litium- ja nitraatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa pyrotekniikassa, suolasulana vulkanoinnissa ja orgaanisissa synteeseissä reagenssina.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa litiumnitraatti on väritöntä ja voimakkaasti hygroskooppista kiteistä ainetta. Se liukenee erittäin hyvin veteen ja liukenee myös eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin. Muiden nitraattien tavoin yhdiste on voimakas hapetin. Kuumennettaessa litiumnitraattia se hajoaa litiumoksidiksi. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen trihydraatti (LiNO3·3H2O). Aine muodostaa useiden muiden ioniyhdisteiden kanssa matalan sulamispisteen omaavia eutektisia seoksia.
Valmistus ja käyttö
Litiumnitraattia valmistetaan liuottamalla litiumoksidia, litiumhydroksidia tai litiumkarbonaattia typpihappoon.
Litiumnitraattia voidaan käyttää pyrotekniikassa esimerkiksi iloitulitteissa yhdessä strontiumnitraatin kanssa punaisen värin aikaansaamiseksi. Sen ja muiden suolojen sulatteita käytetään kumien vulkanoinneissa. Orgaanisessa kemiassa sitä voidaan käyttää yhdessä trifluorietikkahappoanhydridin kanssa valmistettaessa alkoholeista niiden nitraattiestereitä. Litiumnitraattia voidaan lisätä sementin joukkoon estämään halkeamien syntymistä.
Indonesiankielinen Wikipedia
right
Indonesiankielinen Wikipedia on Wikipedian indonesiankielinen versio. Koska indonesia on malaijin kanssa keskenään ymmärrettävää, on ehdotettu, että indonesian- ja malaijinkieliset Wikipediat yhdistettäisiin.
Historia
Indonesiankielisen Wikipedian ensimmäinen etusivu luotiin vuonna 2003. 10 000 kirjoitetun artikkelin raja meni rikki 31. toukokuuta 2005. Syyskuussa 2005 siellä oli yli 13 000 artikkelia. 1. lokakuuta 2012 siellä oli 195 123 artikkelia. Nykyään artikkeleita on noin.
Vietnaminkielinen Wikipedia
thumb|150px|Vietnaminkielisen Wikipedian logo
Vietnaminkielinen Wikipedia on Wikipedian vietnaminkielinen versio. Vietnaminkielisessä Wikipediassa on noin artikkelia ja se on artikkelimäärältään 12. suurin. Se perustettiin marraskuussa 2002.
Vietnaminkielisen Wikipedian viimeaikainen kasvu perustuu pitkälti botteihin.
Historia
29. elokuuta 2005 tuhannes käyttäjä rekisteröityi vietnaminkieliseen Wikipediaan. 2 000 kirjoitetun artikkelin raja rikottiin 7. elokuuta 2005. Puolen miljoonan artikkelin raja rikottiin vuonna 2012.
Pääskypahdan luonnonpuisto
Entinen luonnonpuisto on nykyisin tuhoutunut alueella harjoitetun kaivostoiminnan vuoksi.
Julkisoikeus
Julkisoikeus on oikeusjärjestyksen osa-alue, jonka tarkoituksena on säädellä julkisen vallan käyttöä ja erityisesti julkisen vallan ja yksityisen välistä suhdetta. Julkisoikeudella onkin tiivis sidos mm. valtiosääntöoikeuteen, jossa säädellään mm. perus- ja ihmisoikeuksista sekä hallinto-oikeuteen, jossa säädellään mm. julkista valtaa ja julkisen vallan käyttöä. Myös rikosoikeus on osa julkisoikeutta.
Oikeudenalajaottelu
Oikeustiede perinteisesti jaetaan yksityisoikeuteen ja julkisoikeuteen. Yksityisoikeus sääntelee yksityisten välisiä suhteita, kun taas julkisoikeus sääntelee pääasiassa julkisen vallan sekä yksityisen välisiä suhteita.
Oikeudenalajaottelu ei nykyään ole kovin yksinkertaista, sillä moni oikeudenala sisältää elementtejä sekä yksityis- että julkisoikeudesta. Esimerkiksi prosessioikeudessa on elementtejä molemmista oikeudenaloista sekä ympäristöoikeudessa kohtaavat yksityisoikeudellinen vapaus käyttää omaisuuttaan haluamallaan tavalla ja julkinen luonnon suojelemisen intressi. Työ- ja virkamiesoikeudessa puolestaan kohtaavat sopimusvapaus ja julkisen vallan halu suojella (työ)sopimussuhteen heikompaa osapuolta. Eurooppaoikeus taas ei noudata lainkaan tätä perinteistä jaottelua julkis- ja yksityisoikeuteen.
Julkisoikeuden osa-alueiksi tyypillisesti mielletään sellaisia oikeustieteen aloja kuin rikos- ja prosessioikeus, hallinto-oikeus, valtiosääntöoikeus ja vero-oikeus.
Hallinto-oikeus voidaan edelleen jakaa yleishallinto-oikeuteen ja erityishallinto-oikeuteen. Erityishallinto-oikeuden osa-alueita puolestaan ovat esimerkiksi kunnallisoikeus, virkamiesoikeus, finanssihallinto-oikeus, sosiaalioikeus, poliisioikeus ja ympäristöhallinto-oikeus.
Julkisoikeuden opetus
Oikeustieteitä ja siten myös julkisoikeutta opetetaan yliopistoissa. Julkisoikeus kuuluu tutkimusalana oikeustieteisiin, mutta sen nimiset oppiaineet kuuluvat tyypillisesti hallintotieteisiin. Julkisoikeuden tutkimusta harjoitetaan Suomessa paitsi oikeustieteellistä opetusta antavissa yliopistoissa, myös hallintotieteitä opettavissa yliopistoissa, nimittäin Tampereen, Vaasan, Lapin ja Itä-Suomen yliopistoissa.
Untuvaviuhkaheinä
Untuvaviuhkaheinä (Chloris virgata) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, viuhkaheinien (Chloris) sukuun kuuluva kasvilaji.
Untuvaviuhkaheinä on yksivuotinen sekä yleensä mätästävä, joskus yksittäisversoina kasvava heinälaji. Varsien pituus voi vaihdella 10 cm:n korkeudesta yli metriin. Lehtilavat ovat enintään 30 cm pitkiä ja 1,5 cm leveitä. Kieleke on enintään 4 mm pitkä. Kukintona olevassa röyhyssä on 4–20 erillistä haaraa, jotka ovat 5–10 cm pitkiä. Röyhyn haarat voivat olla pystyjä tai nuokkuvia, ja niissä on keskimäärin kymmenen tähkylää senttimetrillä. Kussakin tähkylässä on yksi kaksineuvoinen kukka sekä yksi tai kaksi martoa kukkaa. Ulkokaleet ovat 1,5–2,5 mm pitkiä ja sisäkaleet 2,5–4,3 mm pitkiä. Ulkohelpeet ovat 2,5–4,2 mm pitkiä. Alimman kukan ulkohelpeessä oleva vihne on 2,5–15 mm pitkä ja sisemmän kukan vihne on 3–9,5 mm pitkä. Jos tähkylässä on vielä kolmaskin kukka, on se tavallisesti hyvin selvästi redusoitunut ja vihneetön. Jyvät ovat 1,5–2 mm pitkiä, noin 0,5 mm leveitä ja muodoltaan soikeita.
Untuvaviuhkaheinä on laajalle levinnyt ja monenlaisilla kasvupaikoilla kasvava laji. Sitä tavataan tropiikista temperaattisille alueille, joilla kesät ovat kuumia. Yhdysvaltojen lounaisosissa untuvaviuhkaheinä on tavallinen sinimailaspeltojen rikkaruoho.
Jeffrey Archer
Jeffrey Howard Archer, Weston-super-Maren paroni Archer (s. 15. huhtikuuta 1940) on brittiläinen kirjailija ja poliitikko. Hän on entinen parlamentin jäsen (1969–1974) ja Konservatiivipuolueen puoluehallituksen varapuheenjohtaja, jolle myönnettiin vuonna 1992 elinikäinen päärinarvo.
Poliittinen ura
Archer oli 29-vuotias, kun hänet valittiin vuonna 1969 konservatiivipuolueen edustajaksi parlamentin alahuoneeseen sen koko historian nuorimmaksi jäseneksi. Poliittinen ura katkesi kuitenkin 1974 konkurssiin. Pääministeri John Majorin aikana Archer kiersi puhumassa ympäri maata konservatiivisen puolueen sanomaa.
Vuonna 1985 silloinen pääministeri Margaret Thatcher kutsui Archerin konservatiivisen puolueen pr-päälliköksi. Archer valittiin puoluehallituksen varapuheenjohtajaksi. Hän joutui kuitenkin jälleen luopumaan poliittisista tehtävistä, sillä vuonna 1987 Daily Star -sanomalehti syytti häntä seksin ostamisesta Monica Coghlan -nimiseltä prostituoidulta. Archer haastoi lehden oikeuteen kunnianloikkauksesta ja sai 500 000 puntaa korvauksia henkisistä kärsimyksistä, mutta vuonna 1999 hän joutui toistamiseen ongelmiin, kun häneen kohdistettiin epäily alibin väärentämisestä kyseisessä oikeudenkäynnissä. Archer vetäytyi Lontoon pormestariehdokkuudesta ja sai heinäkuussa 2001 neljän vuoden vankeustuomion väärästä valasta. Vapauduttuaan heinäkuussa 2003 hän lopetti poliittisen uransa.
Kirjailijaura
Archerin esikoisteos Miljoonan dollarin petos (1976) perustuu pitkälle omakohtaisiin kokemuksiin. Hän on julkaissut romaaneja, novelleja, näytelmiä, televisiosarjoja ja lastenkirjallisuutta. Archerin kirjoja on julkaistu 97 maassa lähes 40 kielellä.
Heinäluoma
Heinäluoma on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
J. V. Snellman -palkinto
Palkitut
Lähde (1981–2012)
U9 (Berliinin metro)
U9 on Großprofil-linja Berliinin metrossa. Linja kulkee Osloer Straßen ja Rathaus Steglitzin välillä ja sillä on 18 asemaa. thumb|Linjan kartta
Biefeldin–Brownin ilmiö
thumb|230px|right|Biefeldin–Brownin ilmiön toimintaperiaate. Biefeldin–Brownin ilmiö on sähköinen ilmiö, joka aiheutuu ilmamolekyylejä ionisoivasta koronapurkauksesta. Kahden eri kokoisen elektrodin väliin muodostuva ionisuihku saadaan aikaan johtamalla elektrodeihin jännite. Tämä jättää elektrodien väliin joukon positiivisesti varautuneita ioneja, jotka vetävät puoleensa negatiivisesti varautunutta elektrodia. Ilmiötä voidaan käyttää hyödyksi esimerkiksi työntömoottoreissa, pumpuissa ja jäähdyttimissä. Ilmiö on nimetty löytäjiensä Thomas Townsend Brownin ja Paul Alfred Biefeldin mukaan.
Lentolaitteet
Biefeld–Brownin ilmiöllä aikaansaatu "elektrogravitaatio" on viime vuosina tullut uudelleen suosituksi. Ilmiöön perustuvia yksinkertaisia leijuvia laitteita kutsutaan liftereiksi. Lifterit ovat pieniä, kevyistä materiaaleista valmistettuja laitteita, jotka saadaan leijumaan niihin yhdistetyn erillisen suurjännitevirtalähteen avulla. Lifterit ovat suosittuja harrastajien kesken, etenkin niiden ympärillä pyörivien perättömien huhujen ja myyttien takia.
Ilmiön luonteesta johtuen se on aiheuttanut mielenkiintoa myös UFO-tutkijoiden keskuudessa. Muun muassa Charles Berlitz on käsitellyt aihetta kirjassaan The Philadelphia Experiment.
Mustavyökukastaja
Mustavyökukastaja (Dicaeum igniferum) on kukastajien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Mustavyökukastajaa tavataan Indonesiassa. Lajia on kuvattu laajalle levinneeksi ja yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Jacob Collins
Collins aloitti opintonsa Art Students League of New Yorkissa, jota ennen hän oli jo viettänyt usean vuoden opiskellen itsekseen, kopioimalla mestariteoksia museoissa ja opiskellen muutaman vuoden Columbia Collegessa (jossa hän valmistui taiteiden kandidaatiksi), sekä New York Studio Schoolissa. Art students leaguesta hän siirtyi Ecole Albert Defoisiin, Ted Seth Jacobsin ohjaukseen ja opiskeli samanaikaisesti New York Academy of Artissa.
Collins kasvoi yksin taiteensa parissa, ja hänen oli vaikea löytää ihmisiä jotka olisivat suhtautuneet vakavasti ja intohimoisesti samoihin arvoihin. Hän aloittikin opettamisen ja yhteydenpidon muihin taiteilijoihin, siinä toivossa, että hän kykenisi luomaan kokonaan uuden koulukunnan. Missä hän vuosien varrella onkin onnistunut. Collins ei ole kiinnostunut post-modernismista (josta New York on tunnettu), vaan pitää sitä lähinnä viisastelevan poliittisena, eikä itse taiteen laatuun panostavana.
Skanstullin metroasema
Skanstull on Tunnelbanan asema ja linja-autoliikenteen pysäkki Tukholmassa Ruotsissa. Se sijaitsee Södermalmin kaupunginosassa Götgatanin ja Ringvägenin risteyksessä. Nimi on peräisin paikalla aiemmin sijainneesta kaupungin eteläisestä tullipuomista. Tulli toimi siinä 1850-luvulle asti.
Jacob Collins
Collins asuu n. 350 neliöisessä rakennuksessa Manhattanilla vaimonsa Ann Brasharesin ja 3 lapsensa kanssa. Asuinrakennuksen pohjakerroksessa sijaitsee Water Street Atelier, yläkerroksissa maalaustudio ja asuintilat.
Salmiakki
thumb|Ruotsalaisia salmiakkimakeisia thumb|[[Fazerin Ässä Mix -salmiakkia]] Salmiakki on ammoniumkloridilla eli salmiakilla maustettu lakritsimakeinen. Maultaan salmiakki on samaan aikaan sekä makea että suolainen. Salmiakkia syödään lähinnä Pohjoismaissa, Saksassa ja Alankomaissa. Syynä tähän on historioitsijoiden mukaan Alankomaiden tiiviit kauppasuhteet Pohjoismaihin satoja vuosia sitten. Pohjoismaiset tuotteet ja tottumukset vakiintuivat osaksi alankomaalaista elämäntyyliä. Muualla maailmassa salmiakkimakeisia ei juurikaan myydä. Yhdysvalloissa salmiakki tunnetaan ”pohjoismaisena erikoisuutena”, ja sitä myyvät siellä ainoastaan pohjoismaisiin tuotteisiin erikoistuneet erikoisliikkeet. Salmiakkimakeisten suolaisen maun aiheuttaa ammoniumkloridi eli salmiakki. Ammoniumkloridi on väriltään valkoista, mutta se värjätään ulkonäkösyistä mustaksi lääkehiilen avulla. Makeistehtaiden testeissä on todettu mustan salmiakin olevan enemmän koemaistajien mieleen.
Skanstullin metroasema
Skanstullin ja Slussenin välinen Södertunneln avattiin 1. lokakuuta 1933 jolloin sitä käyttivät raitiovaunut. Aseman nimi oli siinä vaiheessa Ringvägen. Rataa kutsuttiin nimellä Tunnelbanan joka myöhemmin antoi nimen koko Tukholman metrojärjestelmälle. Metrojunat alkoivat liikennöidä tunnelissa raitiovaunujen tilalla vuodesta 1950 jolloin myös aseman nimi muuttui nykyiseksi. Vuonna 2015 asemaa käytti arkisin 26 700 matkustajaa päivässä.
Salmiakki
Alkuperä
Tietokirjailija Jukka Annala arvioi salmiakkimakeisten syntyneen apteekkien valmistamasta yskänlääkkeestä. On epäselvää, milloin lakritsia ja ammoniumkloridia alettiin yhdistää salmiakiksi, mutta 1930-luvulla salmiakkia tuotettiin jo Suomessa, Norjassa ja Alankomaissa makeiseksi. Salmiakkia myytiin useiden vuosikymmenten ajan apteekeissa yskänlääkkeenä. Yskänlääkkeenä myytävän salmiakin ammoniumkloridipitoisuus oli tavallisesti korkeampi kuin makeisena myytävällä salmiakilla. Apteekkien salmiakki oli salmiakkijauhetta, jota syötiin kaatamalla kämmenelle ja nuolemalla siitä. Vähitellen salmiakin myyntiä apteekeissa on vähennetty, koska tätä syöntitapaa pidettiin epähygieenisenä. Apteekeista voi ostaa yhä irtotavarana Haganolin ”Apteekin Salmiakkia”, joka on vinoneliön muotoisina pastilleina. Vinoneliötä sanotaan toisinaan salmiakiksi tai salmiakkikuvioksi.
Käyttö
Salmiakkia on käytetty mausteena useissa eri tuotteissa, kuten alkoholijuomissa (mm. salmiakkikoskenkorva), jäätelöissä, virvoitusjuomissa ja jopa lihavalmisteissa. Tunnettuja salmiakkituotemerkkejä ovat muun muassa Dracula, Lakrisal, Merkkari, Tyrkisk Peber (Turkinpippuri), Sisu, Super salmiakki, Aakkoset, Pantteri, Halvan salmiakki sekä Tsaukki taukki. Salmiakkeja myydään eri muodoissa: pastilleina, karkkeina pusseissa, juomina, jauheina, purkkana ja jäätelönä.
Lainsäädäntö
Aiemmin elintarvikelainsäädännön mukaan salmiakin ammoniumkloridipitoisuus ei saanut ylittää seitsemää prosenttia. Sittemmin tämä rajoitus on kumottu, ja markkinoille onkin tullut suurempia määriä ammoniumkloridia sisältäviä salmiakkilajeja. Runsas ja säännöllinen salmiakkimakeisten ja -valmisteiden nauttiminen voi kohottaa verenpainetta. Elintarviketurvallisuusviraston ylitarkastaja Taina Raution mukaan tämä vaikutus ei kuitenkaan johdu ammoniumkloridista vaan lakritsiuutteesta, jota käytetään usein salmiakin maustamisessa.
Keväällä 2012 Euroopan unioni yritti kieltää salmiakin sen sisältämän suuren ammoniumkloridin määrän vuoksi; esityksessä ammoniumkloridin määrä olisi rajattu kolmeen grammaan kilossa, salmiakissa määrä on 70 g/kg. Esitys peruttiin lokakuussa 2012.
Vaikutukset terveyteen
Terveyden ja hyvinvoinnin laitos THL antoi 22. tammikuuta 2016 suosituksen, että odottavien äitien ei olisi syytä syödä salmiakkia ja lakritsia. Syynä ovat uudet tiedot, joiden mukaan salmiakin ja lakritsin sisältävä lakritsiuute saattaa olla haitallista sikiölle. Tutkimuksissa on havaittu mahdollinen yhteys raskaudenaikaisen runsaan lakritsinsyönnin ja lasten tarkkaavaisuushäiriöiden kanssa. Salmiakin sisältämä glykyrritsiini voi aiheuttaa veren kaliumpitoisuuden laskua, mikä voi kohottaa verenpainetta ja aiheuttaa sykehäiriöitä.
Rock'n'Roll
Rock'n'Roll  on Los Bastardos Finlandeses -yhtyeen seitsemäs albumi, joka julkaistiin 15. maaliskuuta 2019.
Kaliforniankampela
Kaliforniankampela (Paralichthys californicus) on sukakampeloiden heimoon kuuluva Tyynenmeren kalalaji. William Orville Ayres kuvasi lajin ensimmäisenä vuonna 1859. Kaliforniankampela on peräisin Quillayute-joesta, Washingtonista. Kaliforniankampelat painavat yleensä noin 3-23 kilogrammaa.
Elintavat
Kaliforniankampelat syövät pääasiassa pieniä kaloja sekä kalmareita. Lajin suurimmat herkut ovat sardellit. Lähes kaikki yksilöt syövät rannan läheisyydessä hiekkaan sulautuen.
Niilo Liakka
Niilo Liakka (23. kesäkuuta 1864 Alatornio – 26. tammikuuta 1945 Helsinki) oli suomalainen kanslianeuvoksen arvonimen saanut kansanvalistuksen edistäjä, maalaisliittolainen kansanedustaja ja ministeri. Liakka oli ministerinä yhteensä 1 027 päivää.
1800-luvun lopun suomalaisuusaktiivi
Niilo Liakka tuli ylioppilaaksi vuonna 1883 Oulun suomalaisesta lyseosta. Helsingin yliopistossa Liakka keskittyi historiaan ja suomen kieleen. Ylioppilasaikanaan hän toimi Kotikielen seuran sihteerinä 1886–1890. Liakka oli myös Suomalaisen kansakoulun ystäväin ensimmäinen sihteeri. Liakka valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1889 ja maisterin arvon hän sai seuraavana vuonna. Liakka oli vahva suomalaisuusmies, mutta puheissaan kuitenkin maltillinen arvostaen myös ruotsin kieltä, koska se takasi yhteydenpidon koko Skandinaviaan.
Liakka kuului myös Pohjalaisen Osakunnan suomalaisryhmän johtomiehiin. Maltillisena suomalaisena Liakka pääsi Uusi Suometar -sanomalehden toimitukseen tehden yhteistyötä Y. S. Yrjö-Koskisen ja Agathon Meurmanin kanssa. Liakka toimi vuosina 1890–1891 Turussa Aura-sanomalehden päätoimittajana. Merkittävin tämän ajan ystävyyssuhde syntyi historian tutkija Väinö Voionmaan kanssa. Voionmaan sisaresta tuli sittemmin Liakan aviopuoliso.
Kansanopetuksen aktiivi
Liakka oli 27-vuotias, kun Pohjalainen Osakunta lähetti hänet Tanskaan ja Ruotsiin tutustumaan sikäläisiin kansanopistoihin. Oppi Pohjoismaissa ei mennyt hukkaan, sillä Liakasta tuli Ilmajoen kansanopiston ensimmäinen johtaja vuonna 1892. Tässä tehtävässä hän oli 12 vuotta.
Tämän jälkeen vuonna 1904 Liakka siirtyi syntymäseudulleen Alatorniolle Kivirannan kylään perustetun Peräpohjolan kansanopiston johtajaksi. Liakka joutui uuden tehtävänsä alkuvaiheessa suuriin vaikeuksiin johtuen sen ajan poliittista vastakkainasetteluista. Ensimmäinen sortokausi oli juuri päättymässä syksyn 1905 yhteiskunnallisten vastakkainasettelujen johdosta. Suomessa vanhasuomalaisten myöntyväisyysmiesten senaatti joutui eroamaan. Koska Liakka oli kuulunut poliittisesti vanhasuomalaisen Uusi Suometar -lehden toimituskuntaan, hän joutui Alatorniolla vaikeuksiin. Kansanopiston johtokunta tuki kuitenkin Liakkaa, ja hän sai jatkaa tehtävässään aina kesään 1908 asti.
Liakka oli Kansanvalistusseuran sihteeri ja sen kalenterien toimittaja. Hän oli etätoimittajana tiedejulkaisussa Valo – tiedettä kaikille -nimisessä 1920-luvulla ilmestyneessä tiedelehdessä
Poliitikko
Liakka valittiin kansanedustajaksi vuoden 1919 ensimmäisissä vaaleissa Maalaisliiton listalta ja hän oli eduskunnassa vuoteen 1922.
Liakka aloitti ministeriuransa Vennolan II hallituksessa 1921–1922 kirkollis- ja opetusministerinä, ja sen jälkeen hän oli Kallion ensimmäisessä hallituksessa 1922–1924 opetusministerinä ja vuonna 1924 muodostetussa Ingmanin II:ssa hallituksessa sosiaaliministerinä.
Työstään kansanvalistajana Liakka sai kanslianeuvoksen arvonimen vuonna 1925.
Perhe
Liakan puoliso oli vuodesta 1893 Väinö Voionmaan sisar Flora Siveä Wallin (k. 1945), lapsia Armi, Laina, Sirkka ja Päivä. Kaksi lasta, Niilo ja Anna, kuoli pienenä. Liakan vävyn veli oli Akateemisen Karjala-Seurassa aktiivisesti toiminut Niilo Kärki. Tyttäristä Sirkka Liakka oli ensimmäinen TKK:n maanmittausosastolta valmistunut nainen ja samalla Pohjoismaiden ensimmäinen kenttätöissä toiminut naismaanmittari.
Sundqvist
Sundqvist on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Myös seuraavien henkilöiden alkuperäinen sukunimi oli Sundqvist:
Pyhän Joosefin katolinen seurakunta
Pyhän Joosefin katolinen seurakunta on katolisen kirkon seurakunta Suomessa, jonka toiminta-alueena on Itä-Suomi eli Pohjois-Savo ja Pohjois-Karjala sekä Etelä-Savo. Seurakunnan keskuspaikka on Kuopio, jossa seurakunnalla on Pyhän Joosefin kirkko. Lisäksi seurakunnalla on säännöllistä toimintaa Joensuussa, Mikkelissä ja Savonlinnassa ja Lieksassa.
Historia
Vuonna 2012 Kuopion alueella asui yli sata katolilaista, jotka kuuluivat Jyväskylästä käsin toimivaan Pyhän Olavin katoliseen seurakuntaan. Tuolloin he viettivät messua kerran kuussa ortodoksisen seurakunnan seurakuntasalissa. Tilat olivat kuitenkin huonot esimerkiksi ripittäytymisen kannalta. muun muassa myanmarilaisten ja sudanilaisten pakolaisten myötä kasvanut katolilaisten joukko kaipasi Kuopioon omaa kirkkoa ja pappia. Vuonna 2013 katolinen kirkko osti Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Kuopion seurakuntayhtymältä Männistön vanhan kirkon, joka oli valmistunut vuonna 1913. Korjaus- ja muutostöiden jälkeen se vihittiin katoliseksi Pyhän Joosefin kirkoksi 3. toukokuuta 2014. Tuolloin se kuului vielä Pyhän Olavin katoliseen seurakuntaan. 19. maaliskuuta 2016 perustettiin itsenäinen Pyhän Joosefin seurakunta, johon liitettiin aiemmin Pyhän Olavin seurakuntaan kuuluneet Pohjois-Savo, Etelä-Savo ja Pohjois-Karjala. Vuoden 2016 lopussa seurakunnan jäsenmäärä oli 546.
Dara (linnoitus)
pienoiskuva|Raunioita Darassa.
Dara tai Daras eli Anastasiopolis  oli linnoitettu kaupunki Pohjois-Mesopotamiassa. Sen rakennutti Itä-Rooman keisari Anastasios I vuosina 505–507 linnoitukseksi Itä-Rooman ja Persian väliselle rajalle. Daran rauniot sijaitsevat Kaakkois-Turkissa, Mardinin maakunnassa lähellä Syyrian rajaa. Paikalla on nykyään turkkilainen Oğuzin kylä.
Kaupunki oli vuosina 527–532 Mesopotamian sotilaskomentajan eli duxin asemapaikka ja ehkä myös magister militum per Orientemin asemapaikka vuodesta 540 vuoteen 573, jolloin persialaiset valtasivat sen. Dara palautettiin roomalaisille vuonna 591, mutta persialaiset valtasivat sen uudestaan vuonna 604. Roomalaiset saivat sen takaisin vuonna 628, mutta se menetettiin lopullisesti arabeille vuonna 639.
Kaupungin lähellä käytiin Daran taistelu vuonna 530.
Keraami
Keraamien tyypillisiä ominaisuuksia ovat muun muassa hyvä lämmönkestävyys, hyvä mekaanisen rasituksen kestävyys, kovuus, alhainen tiheys, hyvä kulutuksen ja korroosion kesto sekä pieni kitka.
Tekniset keraamit tai konstruktiokeraamit ovat koneenrakennuksessa viime vuosikymmeninä käyttöön otettuja uusia rakennemateriaaleja, jotka joissakin tapauksissa korvaavat metalleja useimmiten korkeaa käyttölämpötilaa, kovuutta ja kemiallista kestävyyttä vaativissa kohteissa. Keraamisten materiaalien ongelmana on niiden hauraus. Osan mitoitusta ei voida tehdä lujuuden perusteella, vaan joudutaan ottamaan huomioon säröistä aiheutuvat satunnaistekijät. Keraamit kestävät puristusta jopa kymmenkertaisesti enemmän kuin vetoa. Keraamisia esineitä valmistetaan yleensä jauhemetallurgisin menetelmin.
Iiro Luoto
Vuonna 2011 Luoto siirtyi Sveitsin pääsarjaan Calanda Broncosiin. Kahden vuoden jälkeen Luoto palasi Suomeen ja siirtyi helmikuussa 2013 Helsinki Wolverinesiin. Seuraavana kautena hän palasi Roostersiin.
Maakunta-arkisto
Maakunta-arkistot ja niitä johtava Kansallisarkisto muodostivat arkistolaitoksen vuoden 2016 loppuun asti. Vuonna 2017 maakunta-arkistot sulautettiin osaksi Kansallisarkistoa ja vanhan arkistolaitoksen rakenteet purettiin. Entiset maakunta-arkistot sijaitsevat Hämeenlinnassa, Joensuussa, Jyväskylässä, Mikkelissä, Oulussa, Turussa ja Vaasassa, ja ne ovat nykyään Kansallisarkiston toimipaikkoja.
Maakunta-arkistot olivat piirihallintoviranomaisia ja alueellisia keskusarkistoja. Ne vastaanottivat ja säilyttivät keskushallintotasoa alempien valtion virastojen ja laitosten pysyvästi säilytettävät asiakirjat. Lisäksi maakunta-arkistoissa säilytettiin kirkollisia arkistoja sekä alueellisesti merkittäviä yksityisarkistoja ja asiakirjajäljennöksiä (mikrofilmejä).
Maakunta-arkistot hoitivat arkistolaitokselle kuuluneet viranomaisten asiakirjahallinnon ja arkistotoimen ohjaustehtävät piirissään toimivien valtion alue-, piiri- ja paikallishallinnon viranomaisten sekä kunnallisten viranomaisten osalta.
Historia
Ensimmäinen virallinen kannanotto maakunta-arkistojen perustamiseksi tuotiin julki vuoden 1888 valtiopäivillä, jolloin senaatin prokuraattorin esityksestä pohdittiin keinoja kihlakunnanoikeuksien arkistojen turvattoman säilyttämisen korjaamiseksi. Vuotta 1809 vanhemmat tuomiokirjat päätettiin siirtää Valtionarkistoon. Pappissäädyssä historian professori J. R. Danielson vastusti asiakirjojen keskittämistä Valtionarkistoon ja ehdotti maakunta-arkistojen perustamista. Näihin olisi koottu aineistoa etenkin kaupunkien, kuntien ja lääninhallitusten arkistoista. Danielson suositteli maakunta-arkiston sijoittamista Turkuun.
Maakunta-arkistojen monivaiheinen perustamisvaihe kesti neljäkymmentä vuotta, sillä ensimmäisenä perustettu Hämeenlinnan maakunta-arkisto aloitti toimintansa vuonna 1927. Vuonna 1932 perustettiin Oulun ja Turun maakunta-arkistot, 1934 Viipurin ja 1936 Vaasan maakunta-arkisto. Sodan jälkeen 1945 Viipurin maakunta-arkiston nimi muutettiin Savo-Karjalan maakunta-arkistoksi, ja sen sijaintipaikaksi tuli vuonna 1953 Mikkeli. Kaksi uusinta maakunta-arkistoa syntyivät paikallisten korkeakoulujen historianopetuksen tarpeiden tyydyttämiseksi: vuonna 1967 Jyväskylän ja vuonna 1974 Joensuun maakunta-arkisto. Kun viimeksi mainittu perustettiin, Savo-Karjalan maakunta-arkiston nimi muutettiin Mikkelin maakunta-arkistoksi.
Aineistot
Entisten maakunta-arkistojen asiakirja-aineistot olivat yleisesti jonkin verran nuorempia kuin Kansallisarkistossa. Tämä johtui maaseudun hallintokoneiston myöhäsyntyisyydestä ja kehittymättömyydestä sekä pitkään jatkuneesta piittaamattomuudesta piiri- ja paikallishallinnon arkistoja kohtaan. Kun tutkimus oivalsi niiden merkityksen vasta 1800-luvun lopulla, olivat sodat, tulipalot ja huono säilytys ehtineet tehdä korvaamatonta tuhoa.
Yhtenäiset asiakirjasarjat alkavat eräiden virastojen arkistoissa jo 1600-luvulla. Isoviha ja pikkuviha 1700-luvun alkupuolella voidaan kuitenkin todeta yleisesti niiksi rajoiksi, joiden taakse Suomessa toimineiden viranomaisten omissa arkistoissa säilytetyt asiakirjat eivät juuri ulotu.
Pääosa luterilaisista seurakunnista on käyttänyt hyväksi kirkkolain tarjoamaa mahdollisuutta tallettaa sata vuotta vanhemmat kirkonkirjansa maakunta-arkistoon. Myös ortodoksiset seurakunnat siirsivät asiakirjojaan maakunta-arkistoihin. Seurakuntien kirkonkirjoja ovat käyttäneet erityisesti sukututkijat.
Kunnilla ja kuntainliitoilla on yleensä omat keskusarkistot, joissa ne säilyttävät myös vanhimpia asiakirjojaan. Poikkeuksena ovat niin sanotun luovutetun alueen kunnallisten viranomaisten arkistot, joita säilytetään entisessä Mikkelin maakunta-arkistossa (nyk. Kansallisarkiston Mikkelin toimipaikassa).
Ollila
Ollila on suomenkielinen erisnimi, joka esiintyy paikannimenä ja sukunimenä.
Maakunta-arkisto
Aineistot
Entisissä maakunta-arkistoissa on myös runsaasti mikrofilmijäljennöksiä muissa arkistoissa säilytettävistä asiakirjoista. Mikrofilmaus on kuitenkin jäämässä taka-alalle ja sen korvaa asiakirjojen digitointi. Suuri osa mikrofilmeistä onkin jo digitoitu. Digitoidu aineisto on käytettävissä verkkopalveluna Kansallisarkiston Digitaaliarkistossa.
Tutkijasalipalvelut, tietokannat ja hakemistot
Entisten maakunta-arkistojen, nykyisten Kansallisarkiston toimipaikkojen, asiakkaan keskeinen paikka on tutkijasali, jossa säilytetään arkistoluetteloita, painettuja oppaita ja yleisluetteloita. Tutkijasalissa hoidetaan myös selvitysten, todistusten ja jäljenteiden tilaus sekä asiakirjojen kaukolainaus. Vuonna 2011 koko entisessä arkistolaitoksessa otettiin käyttöön Astia-verkkopalvelu, jonka avulla aineistoa voi edelleen tilata käyttöön Kansallisarkiston toimipaikkojen tutkijasaleissa. Astian kautta voi tehdä sähköisesti myös selvitys- ja käyttölupatilauksia.
Kaikkia Kansallisarkiston aineistoja voi hakea myös monista tietokannoista, joista tärkeimmät ovat Vakka-arkistotietokanta, Digitaaliarkisto ja Aarre-arkistorekisteri. Portti-käyttäjäpalvelusta löytyy neuvoja ja vinkkejä aineistojen käyttöön.
Entiset maakunta-arkistot
Maakunta-arkistot ovat nykyisin Kansallisarkiston toimipaikkoja:
Amfibinen
Amfibinen tarkoittaa:
M25
right|250px|thumb|Liikennettä M25:llä. M25 on moottoritie Englannissa. Tie kiertää Suur-Lontoon ympäri ja on noin 188 km pitkä. M25 on Euroopan toiseksi pisin kehätie niukasti Berliinin kehätien jälkeen. M25 avattiin virallisesti lokakuussa 1986. Moottoritiellä on päivittäin noin 200 000 käyttäjää ja tie on tunnettu liikenneruuhkista.
Jean-Christophe Yoccoz
thumb|Jean-Christophe Yoccoz Jean-Christophe Yoccoz (29. toukokuuta 1957 Pariisi – 3. syyskuuta 2016) oli ranskalainen matemaatikko. Hän oli ranskalaisen eliittikoulun École normale supérieuren kasvatti, joka oli tunnettu erityisesti tieteellisistä töistään dynaamisten järjestelmien parissa. Hänelle luovutettiin Fieldsin mitali Zürichin kokouksessa vuonna 1994.
Kouluaikanaan hän suoritti valmistavan luokan Lycée Louis-le-Grand -koulussa Pariisissa ja välittömästi sen jälkeen hän pääsi priimuksena École normale supérieuren oppilaaksi vuonna 1975 kun hän oli vasta 18-vuotias. Hän oli myös jaetulla ensimmäisellä tilalla kun valittiin loppututkinnon suorittaneet oppilaat matematiikan agregaatiota suorittamaan vuonna 1977. Hän väitteli tohtoriksi Michael Hermanin johdolla vuonna 1985.
Hänet valittiin 24. lokakuuta 1994 jäseneksi Ranskan tiedeakatemian matematiikan osastoon. Hän on myös Brasilian tiedeakatemian jäsen.
Hän toimi professorina Collège de Francessa sekä Pariisin yliopisto XI:ssä sen Topologie et Dynamique -ryhmässä.
Julius Klengel
Klengel opiskeli sellon soittoa aluksi isänsä ja myöhemmin muun muassa Emil Hegarin johdolla. 15-vuotiaana Klengel pääsi orkesteriin soittamaan selloa ja vuonna 1881 hänestä tuli professori Leipzigin konservatoriossa. Klengelin pääteoksiin kuuluu muun muassa neljä sellokonserttoa ja kaksi kontrabassokonserttoa.
Siniposkikukastaja
Siniposkikukastaja (Dicaeum maugei) on kukastajien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Siniposkikukastajaa tavataan Indonesiassa ja Itä-Timorissa. Sitä on kuvailtu suhteellisen yleisestä yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Huygens
Huygens voi tarkoittaa:
Miro Rastas
Miro Petteri Rastas (s. 29. toukokuuta 1997) on suomalainen korkeushyppääjä. Rastas edustaa Raision Kuulaa ja hänen valmentajanaan toimii hänen isänsä Ari Rastas.
Ura
Kalevan kisoissa Rastas on ollut parhaimmillaan hopealla vuonna 2016 ja pronssilla vuonna 2017. Vuonna 2015 Rastas hyppäsi halliennätyksekseen 212 cm, mutta loukkaantui ennen kesää, eikä hypännyt ulkona lainkaan. Vuoden 2016 sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa Rastas voitti kultaa tuloksella 211 cm.
Rastaan ennätys on 23. heinäkuuta 2016 Kalevan kisoissa Oulussa hypätty 215 cm.
Ford Sierra
Ford Sierra on Fordin vuosina 1982–1993 valmistama ylemmän keskiluokan henkilöauto, joka korvasi Taunuksen ja Cortinan. Sierraa myytiin nimellä Ford Merkur myös Yhdysvalloissa, jossa sen menestys oli heikko. Sierrasta oli myös P100-niminen lava-autoversio.
Ford Sierra (1982–1993)
Sierra oli Uwe Bahnsenin piirtämä, mutta auton alkuperäinen suunnittelija oli Patrick le Quément. Sierran muotoilu oli pyöreä ja edellä aikaansa, joka ei kuitenkaan miellyttänyt kaikkia Taunuksen omistajia. Odotuksista poikkeava piirre oli takaveto. Tekniikka otettiin lähestulkoon suoraan Taunuksesta. Moottorivaihtoehdot olivat 1,3-, 1,6-, 2,0-litraiset OHC-bensiinimoottorit (Myöhemmin myös 2.0 DOHC) sekä 2,3-litrainen, myöhemmin myös 1,8-litrainen dieselmoottori. left|thumb|235x235px|Ford Sierra RS Cosworth Sierroja valmistettiin Englannissa, Belgiassa ja Saksassa. Alkuperäinen korimalli oli viisiovinen viistoperä. Pian tulivat myös kolmiovinen viistoperä ja viisiovinen farmari. Urheilulliseksi malliksi Ford esitteli XR4i:n, jossa oli 2,8-litrainen bensiinimoottori, joka tuotti tehoa 150 hevosvoimaa. Vuodesta 1983 Sierraan sai myös Peugeot’n 2,3-litraisen dieselmoottorin. left|thumb|Farmarikorinen Ford Sierra.|235x235px Vuoden 1984 lopussa Sierraan esiteltiin 1,8-litrainen OHC-moottori. Seuraavana vuonna tuli monia urheilumalleja; XR muuttui nelivetoiseksi XR4×4-malliksi. Edullisin urheilumalli oli 115-hevosvoimainen 2,0iS. Sen sijaan tehokkain urheilumalli oli RS Cosworth, jonka turboahdettu 16-venttiilinen välijäähdytetty moottori antoi 204 hevosvoimaa. RS Cosworthia valmistettiin vuosien 1985–1986 ajan. RS Cosworthin johdannainen oli RS 500, jota valmistettiin vuonna 1987 ainoastaan 500 kappaletta.
Hieman myöhemmin 1,6-litrainen moottori vaihtui uudempaan ja taloudellisempaan CVH-moottoriin. Sierran perusvaihteisto oli yhä nelivaihteinen, vaikka pienemmän kokoluokan Escortissa oli ollut jo pitkään viisi vaihdetta.
Vuonna 1987 Sierran ulkomuotoa muutettiin hillitymmäksi ja mallistoon tuli myös neliovinen porrasperäinen malli. Sierran myyntiluvut lähtivät nousuun, ja se olikin Euroopan myydyin automalli luokassaan. Vuonna 1988 myös Cosworth-malli muuttui porrasperäiseksi. Vuonna 1990 Sierra Cosworthista esiteltiin nelivetoinen versio, jota valmistettiin vuoteen 1992 asti. Ulkonäöltään nelivetoinen malli poikkesi edeltäjästään vain vähän: uutta olivat ilmanottoaukot konepellissä sekä 4×4-tunnukset molemmin puolin auton kyljissä. Teho nousi 204 hevosvoimasta 220 hevosvoimaan. Takavetoista Sierra Cosworthia valmistettiin vielä vuoteen 1991 saakka. left|thumb|Facelift-mallin Ford Sierra.|235x235px Vuonna 1989 tuli uusi 2,0-litrainen DOHC-moottori. Venttiilien määrä pysyi kuitenkin samana (8 venttiiliä). Uuden moottorin yhteydessä tuli myös uusi viisiportainen MT75-vaihteisto. Sierraa uudistettiin vielä kerran vuodenvaihteessa 1989–1990. Dieselmoottoriksi tuli Fordin oma 1,8-litrainen turboahdettu versio. Samoihin aikoihin Sierraa sai myös katalysaattorillisena 2,9i V6 (145 hv) -moottorilla varustettuna, sekä neli- että takavetoisena.
Sierra oli mukava, hiljainen ja tilava auto. Myös ajo-ominaisuudet olivat vanhaa Taunusta paremmat. Sierrassa oli takanakin erillisripustettu akseli jäykän taka-akselin sijasta. Talviominaisuudet olivat kuitenkin heikot. Laatu oli alkuvaiheessa melko vaihtelevaa, ja moottorit vanhanaikaisia. Varustelukin oli saksalaiseen tapaan niukka, lukuun ottamatta kalliimpia Ghia-malleja. Sierran valmistus päättyi vuonna 1993, jolloin alkoi uusi aikakausi etuvetoisen Ford Mondeon myötä.
Moottoriurheilussa
Sierran versioita ja etenkin Ford Sierra RS Cosworth -mallia on käytetty autourheilussa muun muassa World Touring Car Championship (WTCC) -sarjassa ja rallissa.
Sierra RS Cosworthilla voitettiin yksi rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu Korsikan ralli 1988, jossa kuljettajana oli Didier Auriol.
A-ryhmän homologaatiosääntöjen mukaan kuluttajaversiota oli valmistettava, jotta kilpaversiolla voi osallistua kilpailuihin. Autoon asennettiin turboahdettu nelisylinterinen kaksilitrainen moottori, jonka kehitti Cosworth-yhtiö. Aiemmin Cosworth kehitti moottorit Fordin Formula 1 -projektiin, sekä muihin kilpa- ja ralliautoihin 1960- ja 1970-luvuilla.
RS Cosworthia varten Cosworth kehitti uuden kannen Fordin moottorilohkoon, joka teki siitä huomattavasti tehokkaamman. Cosworthin kansi oli alumiinia ja sovitettiin T88 Pinton valurautalohkoon. Pinton moottorissa oli yksi kannen yläpuolinen nokka-akseli ja Cosworthin koneessa kaksi akselia ja 16 venttiiliä. Lisäksi moottoriin asennettiin Garrett AiResearch T3 -turboahdin ja välijäähdytin. Tieversiossa moottori tuotti 201 hevosvoimaa kun taas kilpaversio tuotti noin 375 hevosvoimaa tehoa. Cosworthin moottoriin liitettiin Borg-Warnerin viisivaihteinen vaihdelaatikko. Jousituksen rakenne säilyi samankaltaisena, mutta sitä muokattiin eri jousituksella, eri iskunvaimentimilla ja eri kallituksenvakaajilla.
Aikakauslehtien Liiton J. V. Snellman -palkinto
Aikakauslehtien Liiton J. V. Snellman -palkinto on Aikakauslehtien Liiton vuodesta 1981 lähtien myöntämä palkinto henkilölle, joka on ansiokkaasti toiminut aikakauslehdistön aseman ja arvostuksen puolesta. Palkinto on suuruudeltaan 2 000 euroa.
Ford Sierra
Moottoriurheilussa
RS Cosworthia käytettiin ratakilpailuissa menestyksekkäästi, mutta takavetoisena se ei ollut vahvoilla nelivetoisia kilpailijoita vastaan. Kilpamalleihin sallitiin muutoksia mikäli valmistettiin 500 kappaletta evoluutiomallia tiekäyttöön, jonka myötä Ford valmisti Sierra RS500 Cosworth -mallin, jossa koria muutettiin ja auton tehoa lisättiin. Tieversiossa teho kasvoi 224 hevosvoimaan ja siinä oli mukana osia, jotka eivät olleet toiminnalisia kuin vain kilpaversiossa: moottorissa oli mukana toinen polttoaineen ruiskutus, joka oli käytössä kilpaversioissa ja eri moottorikartoituksen myötä teho kasvoi 485 hevosvoimaan. RS500-mallit muutettiin tavallisesta RS Cosworthista Tickford-yrityksessä. RS500 menestyi useissa vakioautosarjoissa ja kilpaluissa kuten DTM-sarjassa vuonna 1988, Span 24 tunnin ajoissa vuonna 1989 ja Bathurst 1000:ssa vuosina 1988 ja 1989.
Aikakauslehtien Liiton J. V. Snellman -palkinto
Palkitut 1981–2014
Lähde:
Ford Sierra
Moottoriurheilussa
Autosta tehtiin myös nelivetoinen Sapphire-versio, jossa suurin osa moottorin osista vaihdettiin. Sapphire-versiolla saavutettiin rallissa kolme palkintopallisijoitusta vuonna 1990 ja kaksi vuonna 1991.
Leppäsyrjän luterilainen kirkko
Rakentaminen
Suojärven radan rakentamisen jälkeen 1920-luvulla, alkoi Leppäsyrjään kehittyä sahateollisuutta, mikä toi paljon luterilaista väestöä. Vuonna 1937 Leppäsyrjän entisestä työväentalosta remontoitiin pieni torniton kirkko, joka ei eronnut kylän muista rakennuksista juuri muusta kuin katolla olleesta rististä. Kirkossa oli urkuharmoni.
Kirkon tuhoutuminen
Talvisodan jälkeen Leppäsyrjän kirkko joutui Neuvostoliiton haltuun. Venäläiset tekivät kirkosta sodan jälkeen leipomon. Alttarin tilalla oli leivinuuni ja sakaristosta tehtiin jauhovarasto. Kirkko säilyi jatkosodan takaisinvaltauksen yhteydessä 1941 ja kunnostettiin Kirkkoja Karjalaan ry:n avulla vuonna 1943. Vuonna 1944 kirkko siirtyi taas Neuvostoliitolle ja sen jälkeen rakennus on hävitetty.
Janne Äijö
Janne Äijö (s. 1977 Kauhajoki) on suomalainen rahoituksen professori. Hän toimii liiketaloustieteen, erityisesti rahoituksen professorina Vaasan yliopiston laskentatoimen ja rahoituksen akateemisessa yksikössä. Hän on Vaasan yliopiston EPAS-akkreditoidun, englanninkielisen Finance-maisteriohjelman koulutusohjelmavastaava. ,
Äijö nimitettiin Vaasan yliopiston vakinaiseen rahoituksen professuuriin vuonna 2014, mutta hän oli jo tätä ennen toiminut useamman vuoden laskentatoimen ja rahoituksen määräaikaisena professorina sekä muissa opetus- ja tutkimustehtävissä Vaasan yliopiston rahoituksen yksikössä.
Arovarpunen
Arovarpunen (Carpospiza brachydactyla) on pienehkö varpuslintu ja sukunsa ainoa edustaja.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 13,5–14,5 cm, siipien kärkiväli 27–30 cm ja paino 21–25 g. Se on paksunokkainen, pieni ja vaalea varpunen, joka on alapuolelta lähes valkoinen ja yläpuolelta harmaa tai harmaanruskea. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Laji luetaan usein kuuluvaksi Petronia-sukuun.
Esiintyminen
Arovarpusen pesimäalueet ovat pääosin Iranissa ja Afganistanissa, pienempiä erillispopulaatioita on muun muassa Armeniassa, Arabian niemimaalla, Turkissa, Libanonissa ja Israelissa. Se on lyhyen matkan muuttolintu, joka talvehtii Arabian niemimaan länsiosissa ja Afrikan koillisosissa. Laji esiintyy 1–10 miljoonan neliökilometrin laajuisella alueella, Euroopan kanta on 14 000–37 000 yksilöä, ja lajin kanta on elinvoimainen.
Toukokuun alussa 2006 Etelä-Israelissa havaittiin poikkeuksellisen mittava arovarpusten kevätmuutto. Normaalisti ne muuttavat alueen yli maalis-huhtikuussa.
Elinympäristö
Lajin elinympäristöä ovat vuorenrinteiden ja laaksojen kuivat, pensaikkoiset ja ruohostoiset maat. Päivän kuumimpina hetkinä arovarpunen lymyilee kallioiden varjoissa tai vesistöjen tuntumassa, viileinä aikoina se ruokailee maassa tai pensaissa.
Lisääntyminen
Pesäpaikka on usein lähellä vesistöä. Pesä on melko hatara ruohonkorsista ja kuivista tikuista tehty rakennelma matalalla puussa tai pensaassa. Se muistuttaa rakenteeltaan punavarpusen pesää. Naaras munii 4–5 munaa, jotka painavat noin 2 g kappale. Naaras hautoo munia 13–16 päivää. Molemmat emot ruokkivat ja huolehtivat poikasista, jotka lähtevät pesästä lentokyvyttöminä 10–16 päivää vanhoina. Poikaset itsenäistyvät 3–4 viikon ikäisinä.
Ravinto
Pääosan vuodesta arovarpuset syövät siemeniä ja muita kasvinosia. Kesällä ne syövät enimmäkseen pieniä selkärangattomia.
Adams (Massachusetts)
Adams on yhdysvaltalainen Massachusettsin osavaltion Berkshiren piirikunnassa sijaitseva kunta. Vuoden 2010 väestönlaskennassa kunnan asukasluvuksi laskettiin 8 485 henkilöä.
Historia
Ensimmäiset asukkaat saapuivat Adamsiin vuonna 1762, mutta virallisesti siitä tuli kunta vasta vuonna 1778. Se nimettiin Yhdysvaltain vallankumoukseen osallistuneen ja Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen allekirjoittajan Samuel Adamsin mukaan. Adamsista tuli myöhemmin Massachusettsin kuvernööri.
Ensimmäisten joukossa Adamsiin asettautui ryhmä kveekareita. Heistä monet olivat kotoisin Rhode Islandilta. Kuuluisa yhdysvaltalainen kveekari ja suffragetti Susan B. Anthony syntyi ja kasvoi Adamsissa. Vuosina 1810–1820 kylän asukasluku laski, kun maanviljelijät muuttivat länteen. Myöhemmin läheiselle Hoosicjoelle avattiin myllyjä, ja asukasluku alkoi jälleen nousta. North Adams oli osa Adamsia aina vuoteen 1878 saakka.
Luettelo Sierra Entertainmentin julkaisemista videopeleistä
Tämä on luettelo julkaistuista Sierra Entertainment -peleistä:
Oulun Uinti
Oulun Uinti 1906 ry (OU) on oululainen uimaseura, jonka lajeja ovat uinti, uimahypyt ja taitouinti. Seura on perustettu 10. heinäkuuta 1906, ja se on yksi Suomen vanhimpia uimaseuraja. Seura on Suomen Uimaliiton jäsenyhdistys.
Uimareita seurassa on useita satoja alle kouluikäisistä Suomen-mestaruustason huippu-uimareihin. Oulun Uinti on Pohjois-Suomen vanhin ja menestynein uimaseura. Seuran uimarit ovat neljänkymmenen viimeisen vuoden aikana voittaneet aikuisten uinnin Suomen-mestaruuskilpailuissa noin neljäsataa mitalia. Nuorten sarjoissa SM-mitalimäärä ylittää jo kuuden sadan. 1960-luvulta lähtien Oulun uimaseurasta on noussut uimareita edustamaan Suomea kansainvälisissä arvokilpailuissa.
Helmikuuhun 2012 asti seuran nimi oli Oulun Uimaseura ry. Nimi muutettiin nykyiseksi sen jälkeen, kun toinen oululainen uimaseura, Oulun Uimarit 73 oli yhdistynyt Oulun Uimaseuraan vuonna 2011.
Hajautettu tietojenkäsittely
pienoiskuva|Kuvassa a) ja b) esittävät hajautettuja järjestelmiä, c) esittää rinnakkaista ei-hajautettua järjestelmää. Hajautettu tietojenkäsittely on tietojenkäsittelytieteen laaja osa-alue, jossa tutkitaan fyysisesti eri paikoissa olevien tietokoneiden yhteistoimintaa.
Ala tutkii ja kehittää ohjelmia sekä ohjelmisto- ja tietoliikennejärjestelmiä joiden voidaan katsoa koostuvan itsenäisistä, keskenään kommunikoivista osista (hajautetut järjestelmät).
Ælfwald II
Ælfwald II (k. noin 808) oli Northumbrian kuningas noin 806–808. Hänen kuninkuutensa ajankohta vaihtelee eri lähteissä. Anglosaksien kronikan mukaan Ælfwald ajoi kuningas Eardwulfin maanpakoon ja nousi valtaistuimelle vuonna 806. Roger Wendoverilaisen mukaan Ælfwald syrjäytti Eardwulfin vuonna 808 ja hallitsi kaksi vuotta. Roger Wendoverilaisen mukaan Ælfwaldin kuoleman jälkeen vuonna 810 valtaistuimelle nousi Eanred, Eardwulfin poika.
Hajautettu tietojenkäsittely
Tietokoneverkon kuten Internetin välityksellä kommunikoivien järjestelmien tutkimus kattaa muun muassa hajautettujen ohjelmistoarkkitehtuurien ja niiden tarvitsemien teknisten alustojen kehittämisen ja mallittamisen. Tähän laajaan alueeseen kuuluu esimerkiksi yksittäisten arkkitehtuurien tutkimus (esimerkiksi asiakas-palvelin-arkkitehtuuri, vertaisverkot), eri tasojen esityskielet (varsinkin XML-kieleen nojaavat esitystavat), välitaso-ohjelmistojen (middleware) tutkimus ja sovellutusten alueella esimerkiksi tietokoneavusteinen ryhmätyö (CSCW).
Hajautettu järjestelmä
Hajautettu järjestelmä on rinnakkain toimivien alijärjestelmien kokonaisuus, joka suorittaa tavanomaisen tehtävän käyttäjän tietämättä sen rakennetta.
Hajautettu tietokanta on tietokanta, joka ei ole kokonaisuudessaan tallennettu yhdessä paikassa vaan tietokoneverkon kautta toisiinsa liitetyillä tietokoneilla.
Hajautettu käyttöjärjestelmä on käyttöjärjestelmä, jota suoritetaan useilla tietokoneilla ja jonka tarkoitus on tuottaa joukko palveluja, jotka käyttäytyvät kuin yksi tietokone.
Hajautettu laskenta
Hajautettu laskenta tai verkkolaskenta tarkoittaa hajautettua laskentaa ryppäässä, jossa useat fyysisesti eri paikoissa olevat koneet suorittavat jotain tietokoneilla laskettavaa tehtävää (vrt. klusteri (tietotekniikka)). Tällaiset ovat usein tieteellisiä laskentatehtäviä kuten BOINC-verkko. Myös kryptovaluutta bitcoin on hajautettuun laskentaan perustuva ja se onkin ylivoimaisesti suurin hajautetun laskennan projekti.
Hajautettuun laskentaan klustereissa voidaan käyttää apuna ohjelmakirjastoja ja tekniikoita kuten MPI ja PVM.
Rinnakkaislaskenta on vertautuu hajautettuun laskentaan, mutta hajautetussa laskennassa prosessorit ovat fyysisesti erillään kun taas rinnakkaislaskennassa prosessorit ovat lähellä toisiaan.
Bruttia Crispina
Bruttia Crispina (noin 164–193 jKr.) oli Rooman keisarinna vuosina 180–191 Rooman keisari Commoduksen puolisona. Crispinan kuolinvuosi on jokseenkin epäselvä, sillä eri lähteissä vuosiluku vaihtelee vuosien 183 ja 193 välillä.
Crispina syntyi noin vuonna 164 konsuli Gaius Bruttius Praesensin ja hänen vaimonsa perheeseen. Hänen elämänsä varhaisista vaiheisista ei ole juurikaan tietoa. Crispinan veljen tiedetään olleen nimeltään Lucius Brutius Quintius Crispinus.
Luettelo oikeusjärjestyksistä maanosittain
Tämä on luettelo oikeusjärjestyksistä maanosittain
Bruttia Crispina
Avioliitto
Crispina meni naimisiin tulevan keisari Commoduksen kanssa kesällä 178. Avioliitossa Crispinan yhtenä tehtävänä oli kehittää nuoren keisarin luonnetta, mutta myös hän itse oli turhamainen ja ylpeä eikä onnistunut parantamaan keisarin hankalaa luonnetta.
pienoiskuva|vasen|Crispinan kuva roomalaisessa kolikossa. Commoduksen ja Crispinan liiton kunniaksi lyötiin kolikko, jonka toisella puolella on Crispinan profiilikuva ja toisella puolella julistus onnesta ja sovusta. Kolikon tekstejä voidaan jälkikäteen tarkasteltuna pitää ironisina, sillä keisari ei pitänyt vaimostaan. Keisarinna Crispinan kuvalla varustettiin muitakin kolikoita.
Avioliitosta ei syntynyt lapsia, vaikka Crispina mahdollisesti oli raskaana liiton aikana.
Kuolema
Keisari Commodus yritettiin salamurhata vuonna 182. Teko kuitenkin epäonnistui, ja salaliittoon osallistuneet, kuten Commoduksen sisar Lucilla, karkotettiin Caprin saarelle ja teloitettiin pian. Crispinan on epäilty liittyneen samaan salaliittoon, sillä myös hänet karkotettiin Caprille ja teloitettiin samoihin aikoihin. Toisin kuin salaliittoon kuuluneita, Crispinaa syytettiin kuitenkin aviorikoksesta.
Kalevalaseuran palkinto
Palkinnon on toistaiseksi saanut kuusi suomalaista henkilöä sekä englantilainen professori Michael Branch, joka sai tunnustuksen A. J. Sjögrenistä tekemästään tutkimuksesta.
Kalevalaseura jakaa myös Kekrinpäivän tunnustuspalkintoa, Akseli Gallen-Kallelan tunnustuspalkintoa ja Eepospalkintoa sekä erityispalkintoja.