cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sitra (rahasto)
Hiilineutraali kiertotalous -teema
Hiilineutraali kiertotalous-teema pyrkii rakentamaan kiertotalouteen pohjaavaa arkea, jossa hyvinvointi ei perustu ylikulutukseen tai fossiilisiin polttoaineisiin. Sitra on muun muassa julkaissut maailman ensimmäisen kiertotalouden kansallisen tiekartan vuonna 2016 ja sen ensimmäiset kokeilut ovat parhaillaan käynnissä. Sitra oli myös pääjärjestäjänä maailman ensimmäisellä kiertotalouden konferenssilla, World Circular Economy Forumilla, vuonna 2017. Tapahtuma keräsi Helsinkiin maailman johtavat liikkeenjohdon johtajat, politiikan tekijät, tutkijat ja innovaattorit 5.-7. kesäkuuta, jolloin esitellään maailman parhaimmat kiertotalouden ratkaisut.
Hiilineutraalin kiertotalouden projektit ovat Kiertotalous, Kestävä arki ja Ilmastoratkaisut.
Uudistumiskyky-teema
Uudistumiskyky-teeman tavoitteena on vahvistaa suomalaisen yhteiskunnan uudistumiskykyä ja -halua sekä suomalaisen yhteiskunnan kilpailuvalttina. Viime vuosina Sitra on edistänyt Suomen uudistumiskykyä esimerkiksi kehittämällä uraauurtavaa tiedonvälityskonseptia Palveluväylää, nuorten syrjäytymistä ehkäisevää Tajua mut! –toimintamallia ja ikäihmisille suunnattua Palvelutori-konseptia. Sitra on myös edistänyt kansallisen genomistrategian laatimista ja luonut kansainvälisestikin ainutlaatuisen virtuaaliklinikka-konseptin.
Uusi työelämä ja kestävä talous -teema
Uusi työelämä ja kestävä talous -teema edistää työn ja talouden uusien ratkaisujen löytämistä, kokeilua ja käyttöönottoa. Sitra on esimerkiksi rakentanut vaikuttavuusinvestoimiselle ekosysteemiä Suomeen vuodesta 2014 lähtien ja ensimmäiset tulosperusteiset SIB-hankkeet ovat nyt käynnissä.
Uusi työelämä ja kestävä talous -teeman projektit ovat Osaamisen aika ja Vaikuttavuus­investoiminen.
Ennakointi
Sitra ennakointi tuottaa tulevaisuuden kehityssuuntia luotaavaa ennakointitietoa.Sitran ennakointityö tuottaa käsityksiä erilaisista mahdollisista tulevaisuuksista pitkäjännitteisesti ja dialogisesti. Sitra tekee sidosryhmien kanssa tiivistä yhteistyötä sekä ennakointitiedon luomisessa että tulkinnassa.
Ennakointitoimintansa kautta Sitra osallistuu aktiivisesti yhteiskunnalliseen keskusteluun, korostaen erityisesti tulevaisuuden kehityssuuntien huomioimista kulloinkin käsillä olevissa päätöksissä.
Ennakoinnin projektit ovat Megatrendit, Heikot signaalit, Seuraava Erä, Erätauko, Tieto päätöksenteossa sekä Kestävä koulutus.
Koulutus
Sitran yhteiskunnallinen koulutustoiminta kokoaa muutoksentekijöitä kehittämään huomisen menestyvää Suomea yhdessä. Sitralla on sekä pysyvää koulutustoimintaa että määräaikaisia projekteja.
Sitran Koulutuksen projektit ovat Kestävän talouspolitiikan johtamiskoulutus sekä Sitra Lab.
Hallinto
Sitran hallinnon ytimen muodostavat hallintoneuvosto, hallitus ja johtoryhmä. Sitran hallintoneuvostoon kuuluvat eduskunnan asettamat Suomen Pankin valtuuston jäsenet. Hallintoneuvoston tehtävänä on valvoa Sitran hallintoa ja päättää toiminnan periaatteista.
Hallintoneuvosto
Sitran hallintoneuvostoon kuuluvat seuraavat kansanedustajat :
Hallitus
Hallitukseen kuuluu kuusi jäsentä ja siinä ovat edustettuina valtiovarainministeriö, työ- ja elinkeinoministeriö ja opetusministeriö.
Yliasiamiehet
Operatiivista toimintaa Sitrassa johtaa yliasiamies, joka vastaa Sitran hallinnosta ja kehittää organisaation toimintaa hallintoneuvoston ja hallituksen antamien ohjeiden ja määräysten mukaisesti.
Yliasiamiehen nimittää Sitran hallintoneuvosto Sitran hallituksen esityksen perusteella. Hallintoneuvosto saattaa poiketa hallituksen esityksestä. Esimerkiksi vuonna 2003 Sitran hallitus esitti yliasiamiehen tehtävään Bengt Holmströmiä, mutta Sitran hallintoneuvosto valitsi johtoon Esko Ahon. Vuonna 2023 Sitran hallitus esitti yliasiamieheksi tutkija Tommi Laitiota, mutta hallintoneuvosto päätti nimittää tehtävään Atte Jääskeläisen.
Yliasiamiehelle maksetaan palkkaa 18 553 euroa kuukaudessa.
Yliasiamiehet:
Johtoryhmä
Johtoryhmän jäsenet :
Toiminnan painopisteet eri vuosikymmenillä
Sitra on perustamisestaan saakka ollut tulevaisuusorganisaatio. Se on vuosien ja vuosikymmenien mittaan muuttunut T&K-rahoitajasta yhteiskunnalliseksi muutosagentiksi.
1960-luku
Eduskunta perusti Suomen Itsenäisyyden juhlarahasto Sitran lahjana Suomen kansalle. Sitran tehtäväksi kirjattiin lakiin kilpailukyky ja kasvu, eli huomisen menestyvä Suomi. Sitran ensimmäinen hanke liittyi ympäristön pilaantumisen ehkäisyyn.
1970-luku
Sitra rahoitti tutkimus- ja tuotekehityshankkeita, muun muassa Xylitolin kehitystyötä. Sitra aloitti myös talouspolitiikan johtamiskurssin sekä muun muassa perusti yhdessä Suomen Kulttuurirahaston ja kauppa- ja teollisuusministeriön kanssa Keksintösäätiön. Myös futurologia nousi Sitran agendalle.
1980-luku
Sitra toi pääomasijoitustoiminnan Suomeen. Sitran rahoittama yhdistelmä-DNA-projekti oli lähtölaukaus suomalaiselle geenitutkimukselle.
1990-luku
1990-luvulla Sitra oli Suomen suurin pääomasijoittaja. Sitra käynnisti myös tutkimus- ja koulutushankkeita sekä innovatiivisia hankkeita, aiheet vaihtelivat biohajoavista implanteista tietoyhteiskuntastrategiaan. Esko Ahon pääministerikaudella Sitra sai valtiolta lahjoituksena Nokian osakkeita peruspääoman korottamiseksi. Sitra siirtyi Suomen Pankin alaisuudesta suoraan eduskunnan alaiseksi.
2000-luku
2000-luvulla Sitrasta tuli yhteiskunnallinen uudistaja. Talouspolitiikan koulutus lopetettiin.
2010-luku
Sitran tekee ennakointi- ja megatrendityötä. Sitra ja yhteistyökumppanit lähtevät toteuttamaan sähköistä palveluväylää ja vauhdittamaan digitalisaatiota. Sitra tuo Suomeen vaikuttavuusinvestoinnin.
Kritiikki
Syksyllä 2007 Helsingin Sanomien artikkeli nostatti keskustelun siitä, onko eettistä ongelmaa siinä, että Sitra on antanut riskisijoituksia hoidettavaksi entisille työntekijöilleen. Artikkelin mukaan Sitran johtajat olivat perustaneet yhtiöitä, joihin on sijoitettu kymmeniä miljoonia Sitran julkisia varoja. Artikkeli korosti, että sijoittaminen oli tehty ilman kilpailuttamista. Artikkeli nosti esiin erityisesti Bio Fund Management, Eqvitec Partners ja Korona Invest -yhtiöt. Myös MOT käsitteli asiaa.
Syksyllä 2012 Sitra oli osallisena Himas-kohussa, jossa Valtioneuvoston kanslia tilasi filosofi Pekka Himaselta 700 000 euroa maksavan kansainvälisen tutkimuksen. Sitra oli tutkimuksen maksaja Tekesin ja Suomen Akatemian kanssa.
Toukokuussa 2019 Kauppalehti kirjoitti että Sitra on tehnyt vuonna 2018 60 miljoonan osakesijoituksillaan 55 miljoonaa euroa tappiota. Suurin suora sijoitus oli pörssiyhtiö FIT Biotechiin, joka hakeutui konkurssiin.
Ainakin SDP on vaatinut Sitran osittaista alasajoa ja varojen siirtämistä valtion budjettiin.
Vuonna 2019 parlamentaarisen Sitra-työryhmä arvioi Sitran toimintaa ja ehdotti raportissaan muun muassa muutoksia hallintorakenteeseen:
Ilo (täsmennyssivu)
Ilo voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Vallu Lukka
thumb|Vallu Lukka vuonna 2014.|alt= Vallu Lukka (s. 1974 Heinola) on suomalainen laulaja ja musikaalinäyttelijä. Hän on työskennellyt muun muassa Svenska Teaternissa, Turun kaupunginteatterissa, Lahden kaupunginteatterissa sekä Heinolan Ilmestysteatterissa.
Lukka valmistui musiikkitieteen maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2002. Hän on Groove President -yhtyeen perustajajäsen.
Michael Fincke
Edward Michael "Mike" Fincke (s. 14. maaliskuuta 1967 Pittsburgh, Yhdysvallat) on Yhdysvaltain ilmavoimien eversti ja NASAn astronautti.
Ura
Fincke valmistui MIT:stä vuonna 1989 ja osallistui välittömästi kesän vaihto-ohjelmaan Moskovan ilmailuininstituutin kanssa Neuvostoliitossa, missä hän opiskeli kosmonautiikkaa. Valmistuttuaan Stanfordin yliopistosta 1990 Fincke liittyi Yhdysvaltain ilmavoimiin, missä hänet sijoitettiin Air Force Space and Missiles Systems Centeriin, Los Angelesin lentotukikohtaan Kaliforniassa. Hän palveli Space Systems Engineerin ja Space Test Engineerin tehtävissä. Vuonna 1994, suoritettuaan Yhdysvaltain ilmavoimien koelentäjäkoulun Edwardsin lentotukikohdassa Kaliforniassa, Fincke liittyi 39:een Flight Test Squadroniin Eglinin lentotukikohtassa Floridassa koelento-insinöörinä työskennellen useissa koelento-ohjelmissa, lentäen F-16 ja F-15 lentokoneita. Tammikuussa 1996 hän imoittautui Gifu Test Centeriin, Gifun lentotukikohtaan Japanissa, missä hän toimi Yhdysvaltain ilmavoimien koelento-yhteysupseerina japanilais-amerikkalaisessa XF-2 hävittäjäohjelmassa. Fincke (vuoteen 2005) on lentänyt yli 800 lentotuntia yli 30 erilaisella lentokoneella ja on sotilasarvoltaan eversti. Fincke on Geological Society of American ja British Interplanetary Societyn jäsen.
Ura NASAssa
Fincke valittiin NASAn astronauttiohjelmaan huhtikuussa 1996. Hän ilmoittautui Johnson Space Centeriin elokuussa 1996. Läpäistyään kaksi vuotta kestävän koulutuksen ja arvioinnin hänet sijoitettiin teknisiin tehtäviin Astronaut Office Station Operations Branchiin palvellen Kansainvälisen avaruusaseman (ISS) Spacecraft Communicatorina (ISS CAPCOM), Crew Test Support Teamin jäsenenä Venäjällä ja ISS crew procedures -tiimin johtajana.
Heinäkuussa 1999 Fincke nimitettiin ISS:n Retkikunta 4:n varamiehistöön, myöhemmin myös Retkikunta 6:n varamiehistöön ja hänellä on "vasemman istuimen" lentoinsinöörin (co-pilot) kelpoisuus venäläisessä Sojuz-avaruusaluksessa. Hän oli komentajana NASA Extreme Environment Mission Operations (NEEMO 2) tehtävässä eläen ja työskennellen 7 päivää veden alla toukokuussa 2002.
Retkikunta 9
Fincke toimi Kansainvälisen avaruusaseman tiedeupseerina ja lentoinsinöörinä Retkikunta 9:ssä 18. huhtikuuta – 23. lokakuuta 2004. Retkikunta 9 laukaistiin matkaan Baikonurin kosmodromilta, Kazakstanista Sojuz TMA-4 -lennolla telakoitumisen avaruusemaan tapahtuessa 21. huhtikuuta 2004. Fincke vietti kuusi kuukautta Kansainvälisellä avaruusasemalla. Hänen tehtäviinsä kuului Kansainvälisen avaruusaseman tiedeohjelmien jatkaminen ja avaruusaseman järjestelmien ylläpito. Lisäksi hän osallistui neljälle avaruuskävelylle. Fincke laskeutui Kazakstaniin 23. lokakuuta 2004. Fincke vietti ensimmäisellä avaruusmatkallaan 187 päivää, 21 tuntia ja 17 minuuttia avaruudessa, mistä yhteensä 15 tuntia, 45 minuuttia ja 22 sekuntia kului avaruuskävelyihin.
Retkikunta 18
Fincke toimi Retkikunta 18:n komentajana. Hän saapui ISS:lle Sojuz TMA-13 -lennolla 14. lokakuuta 2008 kosmonautti Yuri Lonchakovin kanssa ja laskeutui maahan samalla aluksella 8. huhtikuuta 2009.
STS-134
Fincke osallistui 16. toukokuuta 2011 laukaistulle avaruussukkulalennolle STS-134 Endeavour tehtäväspesialistina.
Tsitsamuri
Tsitsamuri on pieni kylä Mtskhetan kaupungin lähellä Georgiassa. Se tunnetaan paikkana, jossa maan kuuluisimpiin lukeutuva kirjailija Ilia Tšavtšavadze salamurhattiin vuonna 1907.
Paikkaa pidetään samana kuin Strabonin mainitsema Seusamora. Tsitsamurin lähellä on muinaisen Iberian aikana rakennettu, raunioitunut akropolis, jonka arkeologi Andria Apakidze kaivoi esiin vuonna 1953. Sitä on pidettävä samana kuin keskiaikaisten georgialaisten kronikoiden Zaden-tsikhe eli "Zadenin linnoitus". Linnoituksen ja mahdollisesti esikristillisen temppelin yläpuolella kohosi Zedazeni-vuori ("ylempi Zaden"), jonne rakennettiin myöhemmin kristitty Zedazenin luostari. 1980-luvulla paikalta löydettiin ensimmäisellä vuosisadalla eaa.–100-luvulla jaa. rakennettu nekropoli. Löytöihin kuuluivat pronssinen batillum ja itaalinen oinokhoe.
Lähteet
41.86083°N, 44.7325°W
Ilo (lehti)
Ilo on vuosina 2005–2007 ilmestynyt Kotimaa-lehden liite, joka ilmestyi myös itsenäisenä lehtenä. Ilon ideana oli tarjota evankelisluterilaisille seurakunnille mahdollisuus liittää niiden omat tiedotussivut osaksi emolehteä. Ilosta ilmestyikin useita eri versioita. Muun muassa Forssan seurakunnan oma lehti alkoi ilmestyä Ilon mukana. Ilon päätoimittajana toimi Olli Seppälä. Lehti lopetettiin taloudellisesti kannattamattomana vuoden 2007 lopussa. Ilo poikkesi perinteisistä kristillisistä lehdistä muun muassa siinä, että se oli suunnattu erityisesti työikäiselle väestölle ja käsitteli myös henkisyyden kysymyksiä. Iloa oli jaossa kahtena kesänä myös tiekirkoissa. Suurimmillaan Ilon painos oli yli 150 000.
Ilon erikoisnumerona ilmestyi vuoden 2008 alussa Hääilo.
Kultakuoriainen (kappale)
Kultakuoriainen on Kari Peitsamo ja Ankkuli -yhtyeen toinen single, joka julkaistiin syksyllä 1979. Se on Peitsamon ensimmäinen julkaisu Johanna-levymerkille. Singlen B-puolena on minimalistinen instrumentaali "Lentokone talon yllä". Kumpaakaan kappaletta ei julkaistu singlen julkaisun aikoihin albumilla. "Kultakuoriainen" on julkaistu vuonna 2003 Peitsamon kokoelma-albumilla Lähde autoiluretkelle suureen etelän kanjoniin. "Lentokone talon yllä" -kappaleesta julkaistiin pidempi versio Levylaulaja-albumin CD-painoksella vuonna 2004.
Katolinen kirkko Luxemburgissa
Katolinen kirkko Luxemburgissa toimii osana maailmanlaajuista katolista kirkkoa paavin ja hänen kuuriansa hengellisessä ohjauksessa.
Organisaatio ja jäsenmäärä
Katolinen kirkko Luxemburgissa muodostuu yhdestä hiippakunnasta, Luxemburgin arkkihiippakunnasta. Siihen kuului vuonna 2016 yhteensä 275 seurakuntaa. Tuolloin katolilaisia oli maassa 425 000, 73,8% väestöstä.
Jänkä (lehti)
Jänkä on lappilainen kulttuurilehti. Lehden ensimmäinen numero oli syysnumero vuodelta 2005. Julkaisijana toimii Jänkä ry. Lehden päätoimittaja on Paula Alajärvi.
Lapin taidetoimikunta myönsi lehdelle vuoden 2011 taidepalkinnon. Vuonna 2012 lehti sai Kulttuurilehtien laatupalkinnon.
Vincent Pastore
Vincent Pastore (s. 14. heinäkuuta 1946) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt usein mafioson roolissa. Pastore tunnetaan parhaiten Salvatore "Big Pussy" Bonpensieron roolista televisiosarjassa Sopranos.
Elämä ja ura
Pastore syntyi New Yorkin Bronxissa ja opiskeli Pacen yliopistossa. Hän on etnisyydeltään italialainen. Ennen näyttelijänuraa hän toimi limusiinin kuljettajana ja yökerhon omistajana.
Pastore aloitti uransa näyttelijänä 1980-luvun lopulla, esiintyen lähinnä pienissä rooleissa muun muassa elokuvissa Mafiaveljet (1990), Heräämisiä (1990), Carlito’s Way (1993) ja Sinisilmä-Mickey (1999). Uran käännekohta oli Salvatore "Big Pussy" Bonpensieron rooli Sopranos-televisiosarjassa. Rooli toi Screen Actors Guild -palkinnon vuonna 1999. Sopranosin jälkeen Pastore on esiintynyt lukuisissa elokuvissa ja televisiosarjoissa, usein gangsterin roolissa.
Boston Consulting Group
Boston Consulting Group (BCG) on kansainvälinen konsultointiyritys. Nimensä mukaisesti sen ensimmäinen toimisto sijaitsi Bostonissa. Se perustettiin vuonna 1963. Yrityksellä on nykyään yli 90 toimistoa yli 50 maassa. Helsingin toimipiste perustettiin vuonna 1995.
László Bárdossy
László Bárdossy (10. joulukuuta 1890 Szombathely – 10. tammikuuta 1946 Budapest) oli unkarilainen poliitikko, joka toimi Unkarin samanaikaisesti pää- ja ulkoministerinä toisen maailmansodan aikana 1941–1942. Hänen pääministerikaudellaan Unkari liittoutui natsi-Saksan kanssa.
Boston Consulting Group
Yritys teki Guggenheim Helsinki -suunnitelmaa varten arvion tulevan museon kävijämääristä. Yhtiön kansainvälisiä toimintoja johtaa Jason Guggenheim.
László Bárdossy
Elämäkerta
Bárdossy valmistui vuonna 1913 lakimieheksi ja työskenteli sen jälkeen virkamiehenä. Hänestä tuli 1924 Unkarin ulkoministeriön lehdistöosaston johtaja, 1930 Lontoon-lähetystön sihteeri ja 1934 Unkarin suurlähettiläs Bukarestissa. Vuoden 1941 alussa valtionhoitaja Miklós Horthy järjesti Bárdossyn ulkoministeriksi Pál Telekin hallitukseen. Huhtikuun 1941 alussa Saksan johtaja Adolf Hitler painosti Unkarin auttamaan Saksaa Jugoslavian valtauksessa ja samalla rikkomaan edellisenä syksynä solmitun ikuisen ystävyyssopimuksen Unkarin ja Jugoslavian välillä. Pääministeri Teleki ei tätä hyväksynyt, vaan teki itsemurhan, jolloin Horthy nimitti Bárdossyn uudeksi pääministeriksi. Bárdossy toivoi Unkarin saavan takaisin Trianonin rauhassa vuonna 1920 menetetyt alueet Saksan avulla, joten Unkari liittoutui pian Saksan kanssa ja osallistui Jugoslavian miehitykseen. thumb|left|Unkarin ulkoministeri László Bárdossy (oikealla) ja Jugoslavian ulkoministeri [[Aleksandar Cincar-Markovic (vasemmalla) allekirjoittivat ystävyyssopimuksen 14. maaliskuuta 1941 Budapestissä. Kuvassa vasemmalla silmälasipäinen on Unkarin silloinen pääministeri Pál Teleki.]] Unkari ei välittömästi liittynyt Saksan 22. kesäkuuta 1941 käynnistämään hyökkäykseen Neuvostoliittoon. Kuitenkin 26. kesäkuuta tuntemattomat, neuvostoliittolaisiksi oletetut lentokoneet pommittivat Unkarille tuolloin kuulunutta Kassan kaupunkia Slovakiassa. Bárdossyn hallitus julisti tämän varjolla seuraavana päivänä sodan Neuvostoliitolle. Unkari julisti sodan myös Yhdysvalloille 11. joulukuuta. Vuoden 1942 alussa Unkarin toinen armeija lähetettiin Bárdossyn määräyksestä Saksan itärintamalle sotimaan Neuvostoliittoa vastaan. Hänen hallituksensa myös jatkoi juutalaisvastaista lainsäädäntöä säätämällä niin sanotun kolmannen juutalaislain, joka kielsi avioliitot kristittyjen ja juutalaisten välillä. Valtionhoitaja Horthy erotti lopulta Bárdossyn maaliskuussa 1942, koska ei hänen tapaansa uskonut Saksan voittavan sotaa. Bárdossy esiintyi tämän jälkeenkin Saksan ystävänä.
Boston Consulting Group
Työkaluja
Laajimmalle levinneitä BCG:n strategiatyökaluja ovat:
Michaela Gigon
Michaela Gigon (s. 21. maaliskuuta 1977) on itävaltalainen pyöräsuunnistaja ja maailmanmestari. Hän edustaa itävaltalaista OLT Transdanubienia. Gigon on voittanut kuusi pyöräsuunnistuksen MM-kultaa, joista neljä hän on voittanut keskimatkalta, yhden pitkältä matkalta ja yhden viestistä. Lisäksi hän on voittanut viisi MM-hopeaa ja kolme MM-pronssia.
Gigon on myös osallistunut suunnistuksen maailmanmestaruuskilpailuihin, joissa hän on parhaimmillaan sijoittunut 12. viestissä.
Ulrike Maisch
Ulrike Maisch (s. 21. tammikuuta 1977) on saksalainen kestävyysjuoksija, joka keskittyy pitkille matkoille.
Maisch voitti maansa mestaruuden puolimaratonilla vuonna 2002 ja sijoittui EM-kotikisoissaan Münchenissä kahdeksanneksi maratonilla. Seuraavana vuonna hän sijoittui Pariisin MM-maratonilla kahdenneksikymmenenneksi. Maisch juoksi maratonilla Euroopan-mestaruuskisoissa 2006 kultaa ajalla 2.30.01, joka on hänen ennätyksensä.
A Change Through Destruction
A Change Through Destruction on suomalaisen melodisen death metalin yhtyeen Grendelin toinen studioalbumi sekä ensimmäinen levytyssopimuksella levytetty albumi. Se julkaistiin vuonna 2008 levymerkillä Firebox Records.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 19.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt Grendel sekä sanoittanut Mikko Virtanen.
Kalidiatou Niakaté
Kalidiatou Niakaté (s. 15. maaliskuuta 1995 Aubervilliers) on ranskalainen käsipalloilija. Hän pelasi Ranskan maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa vuonna 2015. Hän voitti maailmanmestaruuden Saksan kisoissa 2017 ja Euroopan-mestaruuden Ranskan kotikisoissa 2018. Seuratasolla hän edustaa Nantes LAH:ta, jonne hän siirtyi Issy Paris Handista vuonna 2017.
Mirkku Kullberg
Mirkku Kullberg (s. 1962 ) on suomalainen yritysjohtaja, joka on toiminut Artekin ja Turkisliike Grünsteinin toimitusjohtajana, Nanson brändijohtajana sekä Artekin vuonna 2013 ostaneen sveitsiläisen Vitran kuluttajaliiketoiminnan johtajana. Vuoden 2016 alusta kesään 2018 hän toimi hotelliketju Kämp Groupin markkinointijohtajana. Hän istuu Saga Fursin ja Alvar Aalto -säätiön hallituksessa.
Kullberg on naimisissa valokuvaaja Ola Kolehmaisen kanssa.
Camille Couture
Camille Couture (23. helmikuuta 1876 Loretteville – 27. kesäkuuta 1961 Montreal) oli kanadalainen viulisti, viulunrakentaja ja musiikkipedagogi. Hän opiskeli viulunsoittoa seitsemän vuoden ajan Jean Duquetten johdolla Montrealissa. Vuonna 1899 hän lähti Eurooppaan jatkamaan opiskelua.
Couture teki debyyttinsä sooloviulistina Chaud-Fontainessa ja piti useita konsertteja Liègessä. Hän kuitenkin suosi opetustehtäviä uravalintanaan. Hän oli muun muassa Prix d'Europe -tapahtuman tuomariston jäsenenä ja opetti Gladys Chesteriä, Russell E. Chesteriä, John Charukia, Georges Codlingia, Arthur Davisonia, Jean Deslauriersia, Conrad Letendreä, Lucien Martinia, Roland Poissonia, Ruth Pryceä, Marielle Provostia sekä Rhoda Simpsonia.
Couture rakensi muiden muassa Jacques Thibaud'n, Adolfo Bettin, Jan Kubelíkin, Max Rosenin ja Eugène Ysaÿen viulut.
Elaine Keillor
pienoiskuva|Elaine Keillor vuonna 2014. Frances Elaine Keillor (s. 2. syyskuuta 1939 London, Ontario) on kanadalainen pianisti, musikologi ja musiikkipedagogi. Hän sai Torontossa filosofian tohtorin arvon musiikkitieteessä vuonna 1976.
Keillorille opettivat pianonsoittoa hänen äitinsä Lenore Stevens Keillor, Reginald Bedford, Claudio Arrau ja Harold Craxton. Hän aloitti uransa resitalistina ja konserttopianistina 11-vuotiaana ja voitti vuonna 1958 Chappell-mitalin. Keillor on esiintynyt orkesterien kanssa eri paikoissa Kanadassa sekä Saksassa. Vuonna 1962 häntä kuultiin Neuvostoliitossa ja muualla Euroopassa. Hän on tulkinnut muiden muassa Johann Sebastian Bachin, Robert Schumannin, Camille Saint-Saënsin, Sergei Rahmaninovin ja Pjotr Tšaikovskin konserttoja.
Keillor on kantaesittänyt monien kanadalaisten teoksia. Heidän joukossaan ovat olleet Patrick Cardy, Nicole Carignan, Michael Colgrass, Clifford Ford, Vivian Fung, Mary Gardiner, Peter Paul Koprowski, Alexina Louie, Elma Miller, Mark Mitchell, Jean Papineau-Couture, David Thériault ja John Weinzweig. Vuonna 1984 Keillor piti sooloresitaalin Carnegie Hallissa. Kanadassa hän on esiintynyt useimmiten Ottawassa ja Torontossa. Hän on myös esiintynyt duona Christina Petrowska-Quilicon kanssa ja useissa kamarimusiikkikokoonpanoissa.
Keillor on opettanut muun muassa Carletonin yliopistossa. Hän on tehnyt tutkimustyötä muun muassa alkuperäiskansoihin kuuluvien ihmisten parissa ja julkaissut lukuisia kirjoituksia. Hänet nimitettiin vuonna 2009 yhdeksi viidestäkymmenestä Canadian Music Centren lähettiläästä.
Itä-Alpit
Itä-Alpit on Alppien vuoriston itäosa. Se ulottuu kuuden valtion alueelle: Saksa, Italia, Liechtenstein, Itävalta, Sveitsi ja Slovenia. Alueen länsiraja vedetään usein Reinin laaksosta Splügeninsolaan ja siitä etelään Italian Comojärvelle asti. Länsi-Alppeihin verrattuna Itä-Alpit ovat jonkun verran matalampia ja pyöreämuotoisempia, ja niissä on matalammat solat. Tunnettuja solia ovat Berninasola (2 330 m) ja Brennersola (1 370 m).
Itä-Alpeilta louhitaan rautaa, sinkkiä, lyijyä ja elohopeaa sekä vuorisuolaa. Tyypillinen vuotuinen sademäärä on 1 200–2 000 millimetriä.
Aluejako
thumb|400px|right|Itä-Alppien aluejako: {{Legend|#0292B2|[[Pohjoiset Kalkki-Alpit}}{{Legend|#F08E1B|Keskiset Itä-Alpit}}{{Legend|#84C100|Eteläiset Kalkki-Alpit}}{{Legend|#CC1319|Läntiset Kalkki-Alpit}}.]] Vuonna 1984 "Alpenvereinseinteilung der Ostalpen (AVE)" esitti Itä-Alppien jakamista neljään pääalueeseen ja nämä edelleen 75 pienempään alueeseen. Aluejako perustuu suurelta osin tohtori Josef Morigglin vuonna 1924 esittämään jakoon, ja siinä kullekin alueelle on annettu numero. Numerot kuitenkin poikkeavat hieman niistä, joita käytetään luetteloissa, joissa esiintyvät myös Länsi-Alppien alueet.
Itä-Alppien pääalueet paikallisalueineen (suluissa luokittelunumero):
Fushimin linna
thumb|240px|Fushimin linna.
Fushimin linna, myös Momoyaman linna tai Fushimi-Momoyaman linna, on linna Fushimin suuralueella Kiotossa, Japanissa. Nykyinen rakennus on vuonna 1964 valmistunut kopio alkuperäisestä Toyotomi Hideyoshin rakentamasta linnasta. Alun perin linnan rakennustyöt aloitettiin vuonna 1592, vuosi sen jälkeen, kun Hideyoshi oli jäänyt eläkkeelle sijaishallitsijan virasta. Linna valmistui vuonna 1594. Sitä oli rakentamassa 20 000–30 000 työläistä 20 Japanin provinssista.
Vaikka ulkoapäin rakennus vaikutti sotilaalliselta linnalta, se oli tarkoitettu Hideyoshin eläkepalatsiksi ja sisustettiinkin se mukaiseksi. Se on erityisen tunnettu teeseremoniahuoneestaan, jossa sekä seinät että välineet oli peitetty lehtikullalla. Linnan oli tarkoitus isännöidä Hideyoshin ja kiinalaisten diplomaattien välisiä rauhanneuvotteluita, joissa yritettiin päättää seitsenvuotinen sota Korean kanssa, mutta maanjäristys tuhosi linnan täydellisesti vain kaksi vuotta sen valmistumisen jälkeen.
Linna rakennettiin kuitenkin pian uudelleen, ja sen sai hallintaansa Torii Mototada, Tokugawa Ieyasun vasalli. Vuonna 1600 linna kukistui kuuluisassa piirityksessä, jota johti Ishida Mitsunari. Torii Mototada puolusti linnaa urhoollisesti yhdentoista päivän ajan, viivyttäen Ishidan joukkoja ja antaen herralleen aikaa koota oma armeijansa. Sillä oli ratkaiseva vaikutus Sekigaharan taisteluun, joka käytiin pian piirityksen jälkeen ja joka merkitsi Tokugawa Ieyasun lopullista voittoa kilpailijoistaan.
Vuonna 1623 linna hajotettiin ja monet sen huoneet ja rakennukset liitettiin muihin linnoihin ja temppeleihin ympäri Japania. Kiotolaisessa Yōgen-inin temppelissä on veritahrainen katto, joka oli ollut käytävän lattia Fushimin linnassa paikalla, jossa Torii Mototada oli tehnyt muiden linnan puolustajien kanssa Seppukun eli rituaalisen itsemurhan. Linnaa ei rakennettu uudelleen ennen kuin vuonna 1964, kun siitä tehtiin kopio pääosin betonista aivan alkuperäisen paikan lähelle. Uusi rakennus toimi Toyotomi Hideyoshin elämää esittelevänä museona, mutta se suljettiin yleisöltä vuonna 2003.
Gilbert- ja Marshallinsaarten valtaus
Gilbert- ja Marshallinsaarten valtaus oli Yhdysvaltain toisessa maailmansodassa tekemä operaatio Gilbert- ja Marshallinsaarille. Japani oli miehittänyt molempien saariryhmien saaret joulukuussa 1941. Operaatio alkoi 20. marraskuuta 1943, kun liittoutuneet tekivät maihinnousun Tarawan, Makinin ja Abemaman saarille. Saaret saatiin vallattua helmikuuhun 1944 mennessä ja niitä käytettiin myöhemmin hyödyksi Mariaanien taistelussa. Marshallinsaarista saatiin kuukauden aikana vallattua Kwajaleinin, Majuron ja Enewetakin saaret. Wotjen, Milin, Maloelapin ja Jaluitin saaret pysyivät japanilaisten hallussa sodan loppuun asti vuoteen 1945.
Katarina Kresal
thumb|right|Katarina Kresal Katarina Kresal (s. 28. tammikuuta 1973) on slovenialainen poliitikko, joka on toiminut vuodesta 2007 Liberaalidemokratia-puolueen puheenjohtajana. Hänet valittiin Slovenian parlamentin alahuoneeseen vuonna 2008, ja samana vuonna hänestä tuli Borut Pahorin (sosiaalidemokraatti) hallituksen sisäministeri.
Niin ikään vuonna 2008 Kresal valittiin Liberal Internationalin varapuheenjohtajaksi.
Ljubljanassa syntynyt Kresal on varsinaiselta ammatiltaan juristi.
Ruby on Rails
Ruby on Rails, yleensä lyhyesti Rails tai RoR, on Ruby-ohjelmointikieleen pohjautuva ohjelmistokehys. Se on avointa lähdekoodia.
Rails pohjautuu MVC-arkkitehtuuriin, ja on tarkoitettu lähinnä WWW-pohjaisten sovellusten luomiseen.
Muista WWW-kehyksistä Rails erottuu lähinnä tarvittavan ohjelmakoodin pienestä määrästä ja konfigurointitarpeen puutteesta. Malli, eli ohjelmointikielen näkemys tietokannan tauluista, rakennetaan lähes kokonaan automaattisesti: Ohjelmoija luo tyhjän luokan, ja Rails löytää automaattisesti samannimisen taulun tietokannasta ja päättelee mitä sarakkeita siinä on. Näkymä, eli HTML jonka käyttäjä näkee, luodaan suoraan HTML-paloista. Ohjain, eli luokka joka vastaa käyttäjän antamiin komentoihin, määritellään luokkana jonka metodiksi koodi kirjoitetaan - ja Rails tukee myös tyypillisten tietueiden luonnin, lukemisen, päivittämisen ja tuhoamisen mahdollistavien metodien automaattista määrittelyä.
Rails toimii lähes kaikissa käyttöjärjestelmissä missä Rubykin. Web-palvelimeksi sopii niin Rubyn mukana tuleva pieni WebRICK-palvelin kuin myös Apache tai Lighttpd. Tietokannaksi sopii myös moni – niin MySQL, PostgreSQL kuin SQLite ovat tuettuina, kuten myös moni kaupallisista palvelimista, kuten Oracle ja DB2.
Lucy Doraine
Lucy Doraine (alun perin Ilona Kovács; 22. toukokuuta 1898 Budapest – 14. lokakuuta 1989 Los Angeles) oli unkarilainen elokuvanäyttelijä ja ohjaaja Michael Curtizin ensimmäinen vaimo (1918–1923).
Lucy Dorainen ensimmäiset elokuvaroolit olivat vuosina 1914–1918 Unkarissa hänen tulevan miehensä ohjaamissa filmeissä. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen he jatkoivat filmituotantoa Saksassa ja Itävallassa. Tällöin syntyivät mykkäelokuvat Die Dame mit dem schwarzen Handschuh (1919), Der Stern von Damaskus (1920), Labyrinth des Grauens / Wege des Schreckens (1921) ja kaikkein tunnetuimpana Sodom und Gomorrah (1922). Avioeronsa 1923 jälkeen Doraine sai elokuvarooleja muilta saksalaisilta ohjaajilta. Vuoden 1928 Ruhtinatar maanpaossa (Adoration, 1928) oli hänen ensimmäinen äänielokuvansa ja Yhdysvalloissa tehty filmiroolinsa. Siinä käytettiin Vitaphone-nimistä äänentallennusta. Äänielokuvan yleistyminen tyrehdytti kuitenkin Lucy Dorainen uran.
Tadeusz Strumiłło
Tadeusz Strumiłło (13. huhtikuuta 1884 - 7. lokakuuta 1958) oli puolalainen pedagogi ja filosofian tohtori, partioliikkeen vaikuttaja ja psykologi. Hän opetti Jagiellonian yliopistossa sekä Lublinin katolisessa yliopistossa. Toisen maailmansodan aikana hän luennoi maanalaisissa yliopistoissa ja toimi Puolan partiolaisten vastarintaliikkeessä.
Callum Keith Rennie
Callum Keith Rennie (s. 14. syyskuuta 1960 Sunderland, Tyne ja Wear, Englanti) on brittiläissyntyinen kanadalainen näyttelijä.
Rennie aloitti uransa näyttelemällä kanadalaisissa elokuva- ja televisioprojekteissa. Näyteltyään yli 125:ssä kanadalaisessa ja kansainvälisessä projektissa, hän tuli tunnetuksi rooleistaan televisiosarjoissa Taisteluplaneetta Galactica ja Californication.
Dangerous and Moving
Dangerous And Moving on venäläisen popduo t.A.T.u.:n eli Lena Katinan ja Julija Volkovan kolmas (edeltäjät 200 km/h in the Wrong Lane ja Remixes) kansainvälisesti julkaistu, pääosin englanninkielinen albumi. Se julkaistiin Interscopen tuottamana 11. syyskuuta 2005. Sen ensimmäinen singlejulkaisu oli "All About Us" ja toinen "Friend Or Foe". Kolmantena singlenä albumilta julkaistiin "Gomenasai (I'm Sorry)" maaliskuussa 2006. Kappaletta on ollut mukana työstämässä Eurythmicsin Dave Stewart. Loppukesällä julkaistiin neljäs single "Loves Me Not".
Albumi tehtiin t.A.T.u.:n uuden managerin, Boris Renskin, johdolla. Albumin teossa olivat mukana edellisien albumien lauluntekijät Trevor Horn ja Martin Kierszenbaum, ja kappaleella "Friend Or Foe" vierailee basistina Sting.
Myrskyntuoja
Myrskyntuoja on Teräsbetonin kolmas albumi. Se ilmestyi 19. maaliskuuta 2008. Levyn ensimmäinen single on Suomen edustuskappaleeksi vuoden 2008 Eurovision laulukilpailuun valittu ”Missä miehet ratsastaa”, josta on julkaistu myös musiikkivideo. Albumi oli parhaimmillaan Suomen albumilistalla ykköstilalla. Myrskyntuoja oli julkaisuviikollaan 12/2008 YleX:n viikon levy. Albumi on myynyt yli 17 000 kappaletta eli kultalevyyn oikeuttavan määrän.
Tatra T85
Tatra T85 oli tšekkoslovakialaisen Tatran valmistama auto, josta oli kuorma- ja säiliöautosovellukset. Autoja käytettiin myös linja-autojen alustoina.
Aloite T85:n kehittämisestä tuli Tšekkoslovakian armeijalta. Suunnitteluvaiheessa oli tehty V 700 -prototyyppi, jota armeija testasi syyskuusta 1935 lähtien. Tässä saatujen kokemusten pohjalta laadittiin lopullinen, tuotantovalmis T85. Autossa oli käytetty samoja teknisiä ratkaisuja kuin malleissa T26/30, T72 ja T82.
Kolmiakselinen auto oli varustettu vetävällä telillä. Sen alkuperäiseksi käyttötarkoitukseksi oli suunniteltu 3 000–4 000 kg suuruisten kuormien nopeat siirrot maastossa ja teillä, ja siitä tehtiin myös tykinvetoautosovellus. Suurin osa T85-malleista kuitenkin päätyi säiliöautojen alustoiksi.
Moottorimallit
Auton voimanlähteenä oli nelisylinterinen, nelitahtinen, vesijäähdytteinen kansiventtiilimoottori. Moottorimalleja oli kaksi; moottori T85 oli 8,1-litrainen bensiinimoottori, T91 taas oli 4,8-litrainen dieselmoottori. Bensiinikäyttöisen mallin kaasuttimena joko Solex 46 MOVLS tai Zenith 48KB. Sen sytytysjärjestelmä oli 12-volttinen ja Scintillan valmistama. Dieselmoottorilla varustettujen autojen mallinimi oli T85/91.
Voimansiirto ja runkorakenne
Moottorin takana oli kuiva yksilevyinen kytkin, josta voima välittyi neliportaiseen vaihteistoon. Autossa oli lisäksi kaksinopeuksinen alennusvaihde. Voimansiirtoakseli kulki kantavana rakenteena toimineen keskusputkirungon sisällä. Telin molemmat akselit olivat vetäviä ja niillä oli tasauspyörästöjen lukot.
Alusta
Etuakselilla oli erillisjousitus joka oli toteutettu päällekkäisin kolmiotuin. Jousituksena oli poikittain asennettu puolielliptinen lehtijousi. Taka-akseleilla oli heilurityyppinen erillisjousitus. Niiden välillä oli pitkittäin asennetut puolielliptiset lehtijouset, jotka oli keskeltä kiinnitetty runkoon ja päistään kumpaankin taka-akseliin. Lehtijouset toimivat samalla telin keinuvipuina.
Autossa oli käyttöjarruina Tatra-Knorr -paineilmakäyttöiset rumpujarrut. Seisontajarru oli rakennettu keskusputkirungon takapäähän ja vaikutti kahden jarrukengän välityksellä voimansiirtoakselin päässä olleeseen jarrurumpuun.
Tšekkoslovakian armeijan kuorma-autot
pienoiskuva|left|Tatra T85 -kuorma-auto. Tšekkoslovakian armeija tilasi ensimmäiset 50 kuorma-autoa vuonna 1936. Niistä luovutettiin 48 samana vuonna 23. joulukuuta mennessä. Tilatusta erästä kaksi puuttuvaa yksilöä oli poimittu linjalta testikäyttöön. Yhtä kokeiltiin säiliöauton alustana ja toinen oli Chema Lutín -nimisen kemiantekniikan yrityksen kokeiltavana kemikaalikuljetusautona. Armeijan toimituksesta puuttumaan jääneet autot toimitettiin 12. kesäkuuta 1937.
Kuorma-autoista saatujen hyvien kokemusten perusteella armeija päätti tehdä kaksi uutta tilausta. Vuonna 1937 tehtyyn tilaukseen saatiin osa vaiheista tehtyä, mutta seuraavana vuonna tulleen tilauksen töitä ei ehditty edes aloittaa ennen kuin Saksa Münchenin sopimuksen nojalla syksyllä 1938 otti haltuunsa Tšekkoslovakian sudeettialueet, missä Tatran tehdaskin sijaitsi.
Säiliöautot
Säiliöautoversion testeistä saatujen hyvien kokemusten pohjalta Tšekkoslovakian puolustusministeriö päätti tilata 168 säiliöautoa. Malli oli tarkoitettu ilmavoimien käyttöön, ja sen tyyppimerkintä armeijassa oli letecká automobilová cisterna vz.37 (ilma-alusten säiliöauto vz.37). Auton huippunopeus oli 50 km/h ja se kykeni kuljettamaan 4 400 litraa polttoainetta.
T85A
Vuonna 1939 esiteltiin parannettu versio T85A, joka ei kuitenkaan paljon poikennut T85-mallista. Toisen maailmansodan aikaan kaikkiaan 220 T85A-säiliöautomuunnelmaa palveli menestyksekkäästi Wehrmachtissa Luftwaffen käyttämillä lentokentillä tunnuksella Kfz.384.
Kelly Fraser
Kelly Fraser (1993 Sanikiluaq, Nunavut, Kanada – joulukuu 2019) oli kanadalainen inuiittilaulaja. Hän tuli tunnetuksi Youtubessa julkaisemallaan videolla jolla oli ennen hänen kuolemaansa yli 400 000 katsojaa. Videolla hän laulaa Rihannan Diamonds kappaleen inuktitutin kielellä.
Fraser vietti lapsuutensa Nunavutissa Kanadan pohjoisosassa. Hän aloitti kitaran soiton 11-vuotiaana ja liittyi ensimmäisen kerran bändiin 15-vuotiaana. Lauluissaan hän käytti englantia ja inuktitutia, sekoitti inuiittien perinteistä kurkkulaulua ja musiikkia sekä modernia pop-musiikkia.
Hän käsitteli lauluissaan, ja myös puhui, inuiitien ja muiden alkuperäiskansojen oikeuksien puolesta, heidän kohtelusta sekä siitä kuinka monet inuiitit kärsivät vielä nykyisinkin siitä että heitä vietiin ennen asunolakouluhin kauas perheistään käymään koulua. Hän puhui myös pohjoisen ruuan hintojen kalleudesta, rasismista terveydenhuollossa ja itsemurhien määristä inuiittien keskuudessa.
Hän asui kuollessaan Winnipegissä, Manitobassa, Kanadassa. Aluksi hänen perheensä ei halunnut kertoa tarkkoja tietoja hänen kuolemastaan. Myöhemmin he kertoivat kuolinsyyn olleen itsemurha, joka heidän mukaansa johtui traumaperäisestä stressihäiriöstä
Napakymppi (sarjakuvahahmo)
Napakymppi on psykopaattinen salamurhaaja, jonka yleensä työllistää rikollispomo Wilson Fisk. Vaikka Napakympillä ei ole yli-inhimillisiä voimia, hänen uskomattoman tarkka tähtäyksensä millä tahansa esineellä (kuten pelikorteilla tai mustekynillä) nostavat hänet samaan kastiin supersankareiden kanssa.
Mahdollinen nuoruus
Käytännöllisesti katsoen mitään ei tiedetä salaperäisestä palkkatappajasta Napakympistä. Useita eri versioita hänen elämäkerrastaan on noussut esille, mutta jotkin ovat olleet Napakympin omia sepitelmiä. Amerikkalaisessa Bullseye: Greatest Hits minisarjassa (2004) Napakymppi saatiin kiinni ja häntä kuulusteltiin vankilassa. Yllättäen tavallisesti salaperäinen Napakymppi alkoikin kertoa elämäntarinaansa hänet vanginneille poliiseille.
Napakympin mukaan hän syntyi Bronxissa ongelmaperheeseen. Kertomuksen mukaan Napakympin ja hänen veljensä isä oli sadistinen luonne. Paetakseen todellisuutta Napakymppi vietti aikansa leikkien aseilla. Tuskastuneena 10-vuotiaan Napakympin veli sytytti erään kerran talon tuleen tappaakseen veljeksiä pahoinpitelevän isänsä. Tekonsa johdosta veljekset siirrettiin sijaiskotiin, jossa Napakymppi kiinnostui Baseballista.
Erinomaisena syöttäjänä hän eteni sarjassa korkealle, kunnes kyllästyi peliin. Hän pyysi ratkaisevan pelin aikana valmentajaltaan poispääsyä kentältä. Vastapuolen jäsenet pilkkasivat Napakymppiä pelkuriksi, jolloin tämän tappoi yhdellä syötöllä yhden suupalteista todeten sitten: "Napakymppi!" Luonnollisesti Napakymppi erotettiin joukkueesta ja hänet tuomittiin surmasta vankilaan.
Ei kuitenkaan ollut yllätys, että NSA kiinnostui miehen kyvyistä. Sadistinen Napakymppi löysikin itsensä tappaessaan vihollissotilaita rajan takana salaisissa tehtävissä. Erään tarinan mukaan Napakymppi oli kaukopartiossa linjojen takana, kun sissi yllätti hänet. Napakympin epäonneksi hänen kiväärinsä meni jumiin, joten Napakymppi heitti aseensa tappaen näin sissin pistimellään.
Napakympin tunteettomuus ja ylivertaiset kyvyt kuitenkin johtivat hänet aikaa myöten pois NSA:sta ja palkkatappaja saikin pestin harjoittamaan contria Nicaraguassa. Napakymppi kuitenkin huomasi, että contrat olivat epätoivoisen köyhiä, joten hän juonitteli sissit valtaamaan Kolumbian huumekartellien salakuljetuksessa käyttämän lentokentän.
Taisto päättyi kuitenkin ratkaisemattomana DEA:n saapuessa paikalle. Tuomari pakeni paikalta, mutta Napakymppi antautui DEA:n poliiseille ja sai näiltä käskyn (sekä puvun) soluttautua Kingpinin rikollisimperiumiin.
Tämän tarinan todenperäisyys on kuitenkin kyseenalainen. Minisarjan lopussa Napakymppi pakenee vankilasta ja pilkkaa vangitsijoitaan kertomalla suuren osan kertomastaan olleen valetta. Napakympin mukaan talon polttanut henkilö ei ollut hänen veljensä vaan hän itse. Selviää myös, että Napakymppi antoi vangita itsensä tahallisesti, jotta saattoi polttaa vankilan. Vankilassa pidettiin nimittäin hänen isäänsä, jonka Napakymppi jätti kuolemaan liekkeihin.
Voimat ja varusteet
left|250px|thumb|Napakymppi tekee aseen jopa tavallisesta pelikortista. Napakympillä ei ole yli-inhimillisiä voimia. Hänellä on kuitenkin epätavallinen kyky muuttaa mikä tahansa objekti kuolettavaksi ammukseksi heittokykynsä ja -tarkkuutensa ansiosta. Heittokyky asettaa hänet samalle tasolle supervoimakkaiden hahmojen kanssa. Napakymppi on esitellyt useaan otteeseen taitojaan, joista huikeimpia lienevät ihmisen kurkun auki viiltäminen heitetyn pelikortin avulla, irronneen hampaan sylkeminen läpi ihmiskallon, paperiliidokin heitto kaukaiselle talonkatolle ja murha kymmenien metrien päästä heitetyllä hammastikulla.
Napakymppi on kunnoltaan huippuvoimistelijan luokkaa. Hänen notkeutensa, refleksinsä, kestävyytensä ja nopeutensa ovat yhtä hyviä kuin huippuunsa asti treenatulla olympiavoimistelijalla. Yksi syy hänen epäluonnollisen tarkkaan käsikoordinaatioonsa on tavallisen ihmisen kyvyt ylittävä refleksitaso.
Napakymppi on myös erinomainen lähitaistelija ja taitaa lukuisia taistelulajeja. Hän on yksi Marvel-universumin parhaimmista terä- ja käsiaseiden käsittelijöistä.
Napakymppi tutkii aina ennen iskua mahdollisimman tarkkaan vastustajansa historian, taidot ja henkilösuhteet ennen siirtymistä suoraan toimintaan. Täten Napakymppi kykenee ennakoimaan vastustajansa liikkeet hyvin tarkasti. Lisäksi Napakympin maine erehtymättömänä palkkatappajana antaa hänelle henkisen yliotteen lukuisista vastustajista - seikka, jota Napakymppi käyttää aina edukseen.
Rajoitukset
Napakympillä on havaittu harvinainen punavihervärisokeus (protanopia), mutta haitasta ei liene sanottavammin rajoituksia Napakympille.
Ultimate Napakymppi
Ultimate Marvel -jatkumossa Napakymppi esitetään Benjamin Poindexter -nimisenä salamurhaajana. Hän työskenteli Kingpinille tämän ykkösluokan palkkatappajana, kunnes Elektra voitti Napakympin lähitaistelussa.
Ultimate Napakymppi käyttää normaalijatkumon vastaavaa enemmän naamioitumista iskuissaan (ensiesiintymisensä aikana hänet nähtiin naamioituneena poliisiksi).
Kirjallisuus
Napakymppi esiintyy Christopher Goldenin Daredevil-romaanissa Predator's Smile (ei julkaistu suomeksi).
Elokuvat
thumb|150px|Colin Farrel Napakymppinä [[Daredevil (elokuva)|Daredevil-elokuvassa (2003).]] Näyttelijä Colin Farrell esitti Napakymppiä vuoden 2003 Daredevil-elokuvassa. Elokuvassa Napakympillä on irlantilainen tausta ja hänen perinteinen mustavalkoinen pukunsa on vaihtunut motoristimaisempaan suuntaan: korvakorut, trenssitakki, nahkahousut, musta pukinparta, tatuointeja ja ajeltu pää, jonka otsassa komeilee tähtäinristikko. Elokuvan julkaisun jälkeen sarjakuvien Napakymppi siirtyi samanlaiseen asuun, mutta on sittemmin palannut perinteisempään asuunsa - ainoastaan otsan arpi on jäljellä.
Elokuvassa Napakympin palkkaa rikollispomo Kingpin (Michael Clarke Duncan) tappamaan Elektran isän Nicholas Natchioksen. Sarjakuvien tapaan Napakymppi tappaa tehtävän aikana Elektran, jonka johdosta Daredevil jäljittää tappajan läheiseen kirkkoon. Siellä Daredevil heittää Napakympin ulos ikkunasta, mutta elokuvan lopussa näemme, miten tappaja makaa siteillä sairaalasänkyyn sidottuna.
Televisio
Wilson Bethel näytteli Benjamin ”Dex” Poindexteriä Netflix-sarjan Daredevil kolmannella tuotantokaudella. Poindexter oli yksi FBI-agenteista, jotka suostuivat vapauttamaan Wilson Fiskin vankilasta ja suojelemaan tätä vastineeksi siitä, että Fisk suostuu paljastamaan heille rikollisten nimiä. Poindexter on henkisesti epävakaa ja hänellä on pakkomielle naiseen nimeltä Julie, mutta rauhoittelee itseään kuuntelemalla nauhoitteita lapsuutensa terapiakäynneistä. Fisk manipuloi Poindexterin myös sarjamurhaamaan hänen vihollisiaan ja naamioitumaan Daredeviliksi tuhotakseen tämän maineen. Poindexter ei koskaan sarjan aikana käytä nimeä Napakymppi, mutta hänellä on tämän tunnusomainen täydellinen tähtäyskyky. Kun Fisk lopulta järjestää Julien kuolemaan, Poindexter yrittää kostaa Fiskille, joka murtaa hänen selkänsä. Lopulta Poindexter pidätetään ja kirurgit yrittävät korjata hänen selkäänsä. Herättyään leikkauksen jälkeen, hänen silmistään heijastui Napakympin tunnus.
Vilant Systems
Kasvu
Vuonna 2004 Vilant oli mukana perustamassa nykyistä RFID-alan yritystä RFID Lab Finlandia yhdessä Vantaan kaupungin, Technopoliksen ja muiden RFID-alan yritysten kanssa.
Vilant valittiin vuonna 2006 Suomen kolmanneksi nopeiten kasvaneeksi nuoreksi teknologiayritykseksi Deloitte Consultingin Fast 50 -kilpailussa Rising Stars -kategoriassa. Vuonna 2008 Vilant oli Fast 50 -kilpailun yleisessä sarjassa sijalla 7. Vuonna 2011 Vilant listattiin samassa kilpailussa sijalle 18, kun 5 vuoden kasvuprosentti oli 444%.
Vuonna 2006 Vilant voitti Motorolan EMEA Mobility Innovations Award -palkinnon.
Vuonna 2011 Vilant valittiin Red Herring teknologiayritysten kilpailussa Euroopan 100 kiinnostavimman yrityksen joukkoon.
Vuonna 2017 Vilant Systems Oy siirtyi osaksi Turck-konsernia ja tunnetaan vuodesta 2018 nimellä Turck Vilant Systems.
Aiheesta muualla
RFID-alan yhteisöjä joissa Vilant Systems Oy on jäsenenä:
Andria Apakidze
Andria Apakidze (, 3. syyskuuta 1914 – 25. marraskuuta 2005) oli georgialainen arkeologi ja historioitsija, joka erikoistui muinaisen Georgian tutkimukseen. Hänet tunnettiin useiden laajalti luettujen arkeologiaa käsittelevien teosten kirjoittajana.
Apakidze johti Armazin, Tsitsamurin ja Sarkinen (1936) sekä Pitsundan (1952–1974) ja Mtskhetan (vuodesta 1975) laajamittaisia kaivauksia. Hän johti Simon Džanašian Georgian museota vuosina 1943–1952, kunnes hänestä tuli Georgian tiedeakatemian historiainstituutin arkeologisen osaston päällikkö. 1. huhtikuuta 1994 lähtien hän johti Mtskhetan arkeologista instituuttia.
Galaksiryhmä
Galaksiryhmä on galaksijoukkoa pienempi galaksirykelmä. Galaksiryhmään kuuluu useampi kuin kaksi galaksia, mutta kirkkaita galakseja kuitenkin vähemmän kuin 20. Enemmän suuria galakseja sisältävistä galaksirykelmistä käytetään nimitystä galaksijoukko. Puolestaan vain kaksi galaksia käsittävää galaksinaapurustoa kutsutaan galaksipariksi.
Emil Gilels
thumb|Pianistit Emil Gilels ja [[Jakov Flijer sanomalehti Pravdan uutiskuvassa heidän voitettuaan Brysselissä Kuningatar Elisabetin kansainvälisen pianokilpailun 1. ja 3. sijan vuonna 1938]] Emil Grigorjevitš Gilels (19. lokakuuta 1916 Odessa – 14. lokakuuta 1985 Moskova) oli neuvostoliittolainen pianisti. Gilels tunnettiin mietteliäistä tulkinnoistaan, ja hän oli 1900-luvun juhlituimpia neuvostopianisteja.
Kuusivuotiaana piano-opinnot Jakov Tkatšin alaisuudessa aloittanut Gilels piti ensimmäisen julkisen konserttinsa 13-vuotiaana. Vuosina 1935–1938 hän opiskeli Moskovan konservatoriossa Heinrich Neuhausin oppilaana. Neuhaus vertasi mestarioppilaansa soiton metallista sointia Enrico Caruson, Beniamino Giglin ja Fjodor Šaljapinin kaltaisten laulajien ääniin. Gilelsin läpimurtovuosi oli 1938, jolloin hän voitti ensimmäisen palkinnon Ysaÿe-pianokilpailussa Brysselissä. Samana vuonna hänet nimitettiin pianonsoiton opettajaksi Moskovan konservatorioon. Sodan jälkeen hänestä tuli neuvostovaltion "vientituote", jota ihailtiin kaikkialla maailmassa. Gilels tunnettiin mm. Sergei Rahmaninovin, Ludwig van Beethovenin, Robert Schumannin ja Edvard Griegin pianokappaleiden tulkitsijana, mutta kokonaisuudessaan hänen ohjelmistonsa ulottui barokista uuteen klassiseen pianomusiikkiin.
Emil Gilels soitti monien merkittävien kapellimestareiden alaisuudessa, Beethoven- ja Amadeus-kvartettien kanssa sekä muodosti trion Leonid Koganin ja Mstislav Rostropovitšin kanssa. Hänen tavaramerkikseen tulivat yhteisesiintymiset sisarensa viulisti Jelizaveta Gilelsin (myöhemmin Kogan) ja tyttärensä pianisti Jelena Gilelsin kanssa.
Suomeen Gilelsin suhde oli läheinen, ja hän vieraili maassa usein. Hän luonnehti Suomea "hiljaisuuden valtakunnaksi", ja hiljaisuus taas oli hänen mukaansa edellytys musiikin luomiselle ja esittämiselle. Gilels soitti viimeiseksi jääneen pianokonserttinsa Helsingissä.
Erkki Alajärvi
Painissa Alajärvi saavutti kreikkalais-roomalaisen tyylin SM-kultaa vuonna 1966 ja SM-hopeaa vuonna 1972. Hän edusti urallaan Helsingin Jyryä, Lapin Veikkoja ja Viipurin Voimailijoita.
Alajärvelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke 2013.