cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kirk Maltby
Ura
Maltby on voittanut Stanley Cupin neljästi vuosina 1997, 1998, 2002, ja 2008 sekä jääkiekon maailmanmestaruuden Kanadan maajoukkueessa vuonna 2003.
Ku (kana)
く hiraganalla tai ク katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Ne lausutaan, ja ne ovat kana-aakkostojen kahdeksannella sijalla ki- ja ke-tavujen välissä.
Alkuperä
Hiragana く ja katakana ク on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 久.
Tarkkeet
Merkkeihin voidaan lisätä dakuten, jolloin muodostuvat tavut ぐ ja グ, jotka lausutaan.
Neuendettelsau
Neuendettelsau on kunta Saksan Baijerin osavaltion Mittelfrankenin hallintopiirissä, Ansbachin piirikunnassa. Kunnan pinta-ala on 33,81 neliökilometriä, ja vuonna 2020 sen väkiluvun arvioitiin olevan 7 936 ihmistä.
Ku (kana)
Latinisaatio
Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki että Nihon-shiki-järjestelmissä, « ku », ja niiden soinnilliset vastineet « gu ».
Neuendettelsau
Neuendettelsaun historia juontaa juurensa myöhäiskeskiajalle. Paikkakunnan merkitys kasvoi ensimmäisen kerran vuonna 1298 mainitun Tetelsaun kartanon rakentamisen myötä. Vuosisatojen ajan Neuendettelsau pysyi pienenä noin 400 asukkaan maaseutuyhteisönä, mutta 1800-luvulla paikka koki syvän muutoksen pastori Wilhelm Löhen ja hänen kollegoidensa työn ansiosta. Vuodesta 1949 eteenpäin Neuendettelsaussa on ollut evankelis-luterilaisen kirkon teologien koulutuslaitos.
Ku (kana)
Kirjoitus
thumb|right|Vetojen järjestys merkille く. Hiragana く kirjoitetaan vain yhdellä vedolla:
thumb|right|Vetojen järjestys merkille ク. Katakana ク kirjoitetaan kahdella vedolla:
Katriina Talaslahti
Katriina Talaslahti (s. 21. syyskuuta 2000 Espoo) on suomalainen jalkapallomaalivahti, joka pelaa ranskalaisessa FC Fleuryssä.
Talaslahden ensimmäinen seura oli Leppävaaran Pallo Espoossa. Muutamaa vuotta myöhemmin hän siirtyi FC Honkaan, missä pelasi ensi kertaa maalivahtina. Talaslahti muutti jo 13-vuotiaana Saksaan pelaamaan, ensin 1. FC Nürnbergin junioreihin, josta siirtyi vuoden jälkeen Bayern Müncheniin. Bayernissa Talaslahti pelasi sekä seuran alle 17-vuotiaiden naisten joukkueessa, seuran B-joukkueessa että Naisten Bundesliigassa. Bayernissa Talaslahden kanssa pelasi Suomen maajoukkuemaalivahti Tinja-Riikka Korpela.
Talaslahti pelasi ensimmäisen aikuisten maaottelunsa Georgiaa vastaan huhtikuussa 2022.
Talaslahden sisko Pauliina Talaslahti pelaa jalkapalloa ammatikseen Saksassa.
Volt Europa
Volt Europa (lyhyemmin Volt) on EU-myönteinen ja eurofederalistinen poliittinen liike, joka toimii myös paneurooppalaisena rakenteena tytärpuolueille useissa EU:n jäsenvaltioissa. Volt-ehdokkaat asettuivat yhteiseen, paneurooppalaiseen manifestiin kahdeksassa jäsenvaltiossa toukokuussa 2019 pidetyissä europarlamenttivaaleissa. Järjestö noudattaa ”paneurooppalaista lähestymistapaa” useilla politiikan aloilla, kuten ilmastonmuutos, siirtolaisuus, taloudellinen eriarvoisuus, kansainväliset konfliktit, terrorismi ja teknologisen vallankumouksen vaikutukset työmarkkinoihin.
Volt Europa perustettiin 29. maaliskuuta 2017. Maaliskuussa 2018 ensimmäinen kansallinen tytärpuolue perustettiin Hampuriin, Saksaan. Volt on sittemmin perustanut paikallisia ryhmiä jokaiseen EU:n jäsenvaltioon, ja se on rekisteröity virallisena puolueena useissa näistä maista.
Perustaminen
Volt Europan perustivat 29. maaliskuuta 2017 Andrea Venzon, Colombe Cahen-Salvador ja Damian Boeselager samana päivänä, jona Yhdistynyt kuningaskunta ilmoitti virallisesti aikomuksestaan erota Euroopan unionista SEU-sopimuksen 50. artiklan mukaisesti. Heidän oman lausuntonsa mukaan Voltin perustaminen oli reaktio maailman kasvavaan populismiin sekä Brexitiin. Venzonista tuli perustava puheenjohtaja, Boeselagerista varapuheenjohtaja ja Cahen-Salvadorista politiikan johtaja.
Ensimmäiset europarlamenttivaalit (2019)
Volt Europa isännöi yleiskokouksensa Amsterdamissa 27.–28. lokakuuta 2018 ja hyväksyi Amsterdamin julistuksen, joka toimi myös sen manifestiohjelmana europarlamenttivaaleissa. Puolue kokoontui aiemmin Berliinissä, Bukarestissa ja Pariisissa.
22.–24. maaliskuuta 2019 Volt Europa isännöi ensimmäistä Eurooppa-kongressiaan Roomassa ja esitteli ehdokkaansa vuoden 2019 europarlamenttivaaleissa. Pääpuhujien listalla olivat Paolo Gentiloni (Italian entinen pääministeri ja Italian demokraattisen puolueen puheenjohtaja), Emma Bonino (italialainen senaattori ja entinen Euroopan unionin terveys- ja elintarviketurvallisuuskomissaari), Enrico Giovannini (Italian hallituksen entinen ministeri), Marcella Panucci (Italian teollisuuden yleisen keskusliiton pääjohtaja), Sandro Gozi (Euroopan federalistien liiton puheenjohtaja) ja Antonio Navarra (Välimeren ilmastonmuutoskeskuksen puheenjohtaja).
9. kesäkuuta 2019 paneurooppalaisen puoluejäsenten äänestyksen seurauksena Volt päätti liittyä Euroopan parlamentin Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmään. Tulevaisuudessa Volt toivoo voivansa muodostaa oman poliittisen ryhmänsä Euroopan parlamenttiin, mikä edellyttäisi vähintään 25 edustajaa vähintään seitsemästä eri jäsenvaltiosta.
Toukokuussa 2019 pidetyissä europarlamenttivaaleissa puolue sai yhden paikan saamalla 0,7 prosenttia äänistä Saksassa, ja Damian Boeselager oli sen ensimmäinen europarlamentaarikko.
Nimi
Volt Europa perustettiin voittoa tavoittelemattomaksi yhdistykseksi Luxemburgissa nimellä Volt Europa, hyläten aiemman nimen Vox Europa välttääkseen sekaannukset samannimisen espanjalaisen puolueen kanssa. ”Volt” valittiin nimeksi, koska se on samankaltainen alkuperäisen nimen kanssa, ja sillä on lisätty merkitys kuvaannollisesti tuoda jännitettä politiikkaan. Tämän lisäksi sekä termillä Volt että Euroopan mantereen nimen latinalaisella muodolla on yhteistä se, että ne ymmärretään kaikilla eurooppalaisilla kielillä, joten kansainvälisenä liikkeenä Volt Europan ei tarvitse kääntää nimeään lukuun ottamatta kieliä, joissa käytetään muita kuin latinalaisia aakkosia (kuten bulgaria ja kreikka).
Rahoitus
Puolueen tilinpäätöksen mukaan se saa suurimman osan tuloistaan lahjoituksista ja joukkorahoituksesta. Se ilmoittaa julkaisevansa puolueen verkkosivuilla jokaisen lahjoituksen, joka ylittää 3 000 euroa lahjoitusta tai lahjoittajaa kohden vuodessa 15 päivän kuluessa sen vastaanottamisesta. 9. toukokuuta 2021 Volt ilmoitti keränneensä 40 000 euroa kolmessa viikossa varainkeruukampanjassa Voltin ammattimaistamiseksi valmistautuessaan vuoden 2024 europarlamenttivaaleihin.
Jokainen Voltin tytärpuolue sitoutuu samaan lahjoitussääntöön ja julkaisee kaikki yli 3 000 euron lahjoitukset, joita voi seurata myös Volt Saksan ja Alankomaiden verkkosivuilla.
Corleonen perhe
Corleonen perhe on fiktiivinen perhe Mario Puzon menestysromaanissa Kummisetä. Perheen perusti Vito Andolini, joka muutti nuorena poikana Yhdysvaltoihin 1900-luvun vaihteessa Sisiliasta. Kirjassa Kummisetä mainitaan, että hän oli kotoisin Corleonen kaupungista, jonka nimen hän itselleen otti säilyttääkseen siteen kotikaupunkiinsa.
Romaanista tehtiin kolme menestyselokuvaa Francis Ford Coppolan ohjaamana:
Harry Houdini
Harry Houdini (alkuaan Erik Weisz, myöhemmin Ehrich Weiss, 24. maaliskuuta 1874 Budapest, Itävalta-Unkari – 31. lokakuuta 1926, Detroit, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen, unkarilaissyntyinen taikuri ja kansainvälisesti kuuluisa kahlekuningas.
Houdini otti taiteilijanimensä ihailemaltaan ranskalaiselta taikurilta Jean Eugène Robert-Houdiniltä. Hän esiintyi taikurina ja meediona vaimonsa kanssa 1890-luvulla, kunnes siirtyi kahlekuninkaaksi. Hän saavutti kansainvälistä mainetta Euroopan-kiertueellaan 1900–1905, minkä jälkeen hänestä tuli suosittu myös Yhdysvalloissa. Hänen tunnetuimpia temppujaan olivat muun muassa erilaiset vapautumiset käsiraudoista, pakkopaidoista ja suljetuista tiloista, usein veden alla.
Kamnik
Kamnik on kaupunki Slovenian keskiosassa Gorenjskan alueella Kamnikin Alpeilla. Se sijaitsee pääkaupungin Ljubljanan pohjoispuolella.
Harry Houdini
Houdini näytteli 1920-luvun taitteessa myös muutamassa mykkäelokuvassa ja perusti oman filmiyhtiön. Hän alkoi julkisesti paljastaa huijaavia meedioita ja julkaisi aiheesta myös useita kirjoja. Houdini kuoli tapaturmaisesti vuonna 1926 saatuaan iskun vatsaansa.
Kamnik
Kamnikissa on hyvin säilynyt vanhakaupunki kapeine katuineen. Kaupunkia vartioi Stari gradin raunioitunut linna. Muihin nähtävyyksiin lukeutuvat fransiskaaniluostari, Zapricen barokkikartano ja muutaman kilometrin päässä kaupungista Volčji potokin arboretum, jossa on kasvillisuutta läheisiltä Kamnikin Alpeilta.
Harry Houdini
Varhainen elämä
Erik (myöhemmin Ehrich) Weisz syntyi Budapestissä Unkarissa 24. maaliskuuta 1874 Cecilia Steiner Weiszin ja rabbi Mayer Samuel Weiszin perheeseen. Weiszeilla oli kuusi lasta, joista Erik oli neljäs.
Weiszit muuttivat Yhdysvaltoihin vuonna 1878 ja saivat maahanmuuttovirkailijalta sukunimensä kirjoitusmuodoksi Weiss. Mayer Weiss toimi aluksi lyhyen aikaa rabbina Appletonissa Wisconsinissa. Perhe muutti Milwaukeehin vuonna 1882. Nuori Ehrich kantoi kortensa kekoon perheen elättämisessä ja luki vapaa-ajallaan kirjoja taikuudesta. Yksitoistavuotiaana hän toimi lukkosepän oppipoikana.
Weissit muuttivat New Yorkiin, kun Ehrich oli noin 12-vuotias. Hän oli nuorena hyvä juoksija, uimari ja polkupyöräilijä.
Varhainen taikurinura
thumb|Harry Houdini, vaimo Beatrice ja äiti Cecilia Steiner Weiss noin vuonna 1907. Ehrich kiinnostui 15 vuoden iässä pikkuveljensä Ferenczin (myöhemmin Theo) lailla taikuudesta. Hän alkoi esiintyä ja otti taiteilijanimekseen Harry Houdini kuuluisan ranskalaisen taikurin Jean Eugène Robert-Houdinin mukaan, jonka nimen loppuun hän lisäsi i-kirjaimen kuvittelemansa ranskalaisen tavan mukaan osoittamaan kunnioitusta. Etunimi “Harry” tuli hänen lempinimestään “Ehrie”. Houdini ja hänen ystävänsä Jacob Hyman alkoivat esiintyä New Yorkissa yhdessä nimellä “Houdinin veljekset”. Vuonna 1893 Hymanin tilalle oli tullut Harryn oikea veli Theo, jonka kanssa Houdini esiintyi Chicagon maailmannäyttelyn yhteydessä.
Houdini meni vuonna 1894 naimisiin Wilhelmina Beatrice Rahnerin kanssa. Heistä tuli myös esiintyjäpari, joka käytti taiteilijanimiä ”Herra ja Rouva Houdini”, ”Salaperäinen Harry ja LaPetite Bessie” sekä ”Suuret Houdinit”. Bess toimi katoavana naisena tai lauloi kun Houdini teki taikatemppujaan.
Vuonna 1896 Houdinit liittyivät kiertävään vaudevilleshow’hun. Siinä Houdini vapautui ensi kertaa käsiraudoista ja sen jälkeen myös pakkopaidasta notkeutensa avulla. Kiertueen jälkeen Houdinit saivat paikan Dr. Hill’s California Concert Company -kiertueelta, jolla Houdini jatkoi pakoesityksiään. Niiden lisäksi hän ryhtyi toimimaan meediona vaimonsa kanssa. Kaksikko luki kaupunkiin tullessaan paikalliset kuolinilmoitukset ja kävi hautausmailla tarkistamassa vasta haudattujen nimiä, minkä ansiosta he pystyivät vakuuttamaan kuulijansa kyvyistään ottaa yhteys vainajiin. He kuitenkin lopettivat esitykset alettuaan tuntea syyllisyyttä surevien ihmisten huijaamisesta.
Menestysura kahlekuninkaana
thumb|left|”Kivimuurit ja kahleet eivät pysty vangitsemaan Houdinia”. Kuva noin vuodelta 1898. Houdini jätti vuonna 1899 tavanomaisen taikuuden impressaari Martin Beckin ehdotuksesta ja siirtyi kokonaan kahlekuninkaaksi. Seuraavana vuonna Houdini lähti viideksi vuodeksi esiintymään Eurooppaan, missä hänestä tuli kansainvälinen tähti. Hän vapautui Lontoon Alhambra-teatterin esityksissä kuukausien ajan Scotland Yardin käsiraudoista ja rikkoi sen jälkeen katsojaennätyksiä myös Dresdenissä Saksassa. Houdinit kävivät esiintymässä aina Venäjällä asti.
Houdini palasi New Yorkiin vuonna 1905 ja nousi suosituksi pakoesiintyjäksi myös Yhdysvalloissa. Houdinin suurimittaisin näyttämötemppu oli Jenny-elefantin kadottamistemppu New Yorkissa. Hänen hämmästystä herättäneisiin temppuihinsa kuuluivat myös pakkopaidasta vapautuminen ylösalaisin roikkuen sekä kahlittuna sillalta veteen hyppääminen. Houdini pystyi vapautumaan pakkopaitojen, kahleiden ja köysien lisäksi myös esimerkiksi putkasta, nestetynnyreistä ja kiinninaulatuista laatikoista.
Lentäminen ja elokuvat
Houdini harrasti lentämistä ja oli vuonna 1910 väitetysti ensimmäinen Australiassa lentänyt. Houdini alkoi esiintyä vuodesta 1919 alkaen mykkäelokuvissa, kuten elokuvissa The Master Mystery, The Grim Game ja Kummituslaivan salaisuus (The Man from Beyond), jonka tuotti Houdinin oma elokuvayhtiö The Houdini Picture Corporation. Houdinin elokuvat eivät kuitenkaan menestyneet lippuluukuilla, joten hän lopetti näyttelemisen.
Huijareiden paljastaminen
thumb|Houdini havainnollistamassa spiritistien valokuvahuijauksia. Houdini ryhtyi 1920-luvulla paljastamaan huijaavia meedioita ja muita spiritistejä esityksissään ja kirjoissaan. Sitä tehdessään hän riitautui ystävänsä, kirjailija Arthur Conan Doylen kanssa, joka puolusti spiritistejä viimeiseen asti. Houdini oli jäsenenä Scientific Americanin komiteassa, joka lupasi rahapalkkion kenelle tahansa, joka todistettavasti esittäisi yliluonnollisia kykyjä.
Kuolema
Houdini kuoli sairaalassa Detroitissa 31. lokakuuta 1926. Hän oli saanut yhdeksän päivää aikaisemmin Montrealissa pukuhuoneessaan kolme iskua vatsaansa nuorelta mieheltä, joka oli halunnut kokeilla, pystyisikö Houdini todella kestämään iskuja. Houdini oli suostunut mutta ei ehtinyt nousta ajoissa sohvalta jännittääkseen vatsalihaksiaan. Lyönnistä seuranneet vatsakivut pakottivat Houdinin lopulta sairaalaan, mutta vammat aiheuttivat kuoleman leikkauksista huolimatta.
Houdinin hautajaisissa 4. marraskuuta New Yorkissa oli paikalla yli 2 000 surijaa. Hänet haudattiin Machpelahin hautausmaalle.
Tunnetuimpia temppuja
thumb|left|150px|Houdini raudoissa noin vuonna 1905. Houdinin temppuihin kuului jo hänen uransa aikaisessa vaiheessa käsiraudoista vapautuminen. Houdini tunsi käsiraudat ja lukot hyvin, ja hänellä oli niistä vapautumiseen useita menetelmiä. Hän käytti joskus piilotettuja avaimia tai narua, tai hän paukautti käsiraudat kovaa pintaa vasten. Jos käsirautoihin oli olemassa vain yksi avain, Houdini saattoi vaihtaa avaimen huomaamatta valeavaimeen. Hän saattoi joissain tempuissaan käyttää omia käsirautojaan, jotka avautuivat oikeanlaisella ranneliikkeellä.
Houdini vapautui pakkopaidasta katsojien silmien edessä roikkuen nilkoistaan köydestä, jota kannatteli nostokurki. Salaisuus oli siinä, että Houdini piti käsivarsiaan niin, että pakkopaita jäi löysälle. Hän sai lisätilaa myös vetämällä keuhkonsa täyteen ilmaa pakkopaitaa puettaessa. Roikkuessaan Houdini kiemurteli ulos paidasta ja avasi soljet ja remmit hampaillaan. Jos muu ei auttanut, Houdini saattoi joskus vääntää olkapäänsä sijoiltaan, ja erikoisvalmisteisten pakkopaitojen kohdalla hän saattoi käyttää piilotettua työkalua.
Yksi Houdinin tunnetuimmista tempuista oli pakeneminen metrin korkuisesta maitotonkasta, joka oli täytetty vedellä ja lukittu. Tonkka oli tehty niin, että sen saattoi avata sisäpuolelta joutumatta avaamaan kannen lukkoja.
thumb|Houdini vuonna 1912 valmistautumassa pakoonsa laatikosta veden alla. Vuonna 1912 Houdini alkoi esittää laatikostavapautumistemppua veden alla. Houdinin kädet laitettiin rautoihin ja hän kiipesi puulaatikkoon, joka naulattiin ja kahlehdittiin kiinni. Laatikko laskettiin jokeen, ja 150 sekuntia myöhemmin Houdini ilmestyi veden pinnalle. Paon teki mahdolliseksi laatikossa oleva salaovi.
Houdini esitti vanhaa intialaista temppua, jossa hän näytti nielevän kymmeniä neuloja ja lankaa, ja sen jälkeen palauttamaan ne suustaan niin, että neulat oli pujotettu lankaan. Tempun salaisuus oli siinä, että Houdini oli piilottanut suuhunsa valmiin langan ja siihen pujotetut neulat, ja vain teeskenteli nielevänsä niitä irrallisina.
Vuonna 1914 Houdini herätti paljon huomiota kulkemalla verhon takana tiiliseinän läpi tempussa, jonka hän oli ilmeisesti ostanut toiselta taikurilta. Tempun salaisuus oli maton alle piilotettu salaovi. Houdini esitti myös tämän tempun muunnelmaa, jossa matto oli peitetty lasilla mutta Houdini livahti toiselle puolelle verhoa asettelevien työmiesten mukana vaihtaen työmiehen vaatteisiin ja takaisin.
Houdini sai vuonna 1918 norsun katoamaan New Yorkin Hippodrome-teatterissa. Houdini kävelytti norsun suureen kaappiin, mistä se oli kadonnut, kun kaappi avattiin. Tempun salaisuutta ei tiedetä, mutta sen arvellaan perustuneen siihen, että yksikään katsoja ei pystynyt näkemään kaapin sisälle täydellisesti.
Kiinalainen vesikidutuskammio oli temppu, jossa Houdini suljettiin pää alaspäin ja jalkapuuhun kiinnitettynä suljettuun, lasiseen, vedellä täytettyyn akvaarioon, josta hän pakeni kahdessa minuutissa verhojen takana rikkomatta lukkoja. Temppu perustui kammioon jääneeseen ilmataskuun ja jalkapuun osien löyhään kiinnitykseen.
Bibliografia
Houdini kirjoitti useita kirjoja taikuudesta ja spiritistien paljastamisesta.
Satakunnan ammattikorkeakoulun opiskelijakunta
Satakunnan ammattikorkeakoulun opiskelijakunta SAMMAKKO (engl. The Student Union of Satakunta University of Applied Sciences) on Satakunnan ammattikorkeakoulussa toimiva ammattikorkeakoululain mukainen opiskelijakunta.
Opiskelijakunnan tehtävänä on valita opiskelijoiden edustajat ammattikorkeakoulun hallitukseen ja muihin monijäsenisiin toimielimiin. Lisäksi opiskelijakunta toimii jäsentensä yhdyssiteenä ja edistää heidän yhteiskunnallisia, sosiaalisia ja henkisiä sekä opiskeluun ja opiskelijan asemaan yhteiskunnassa liittyviä pyrkimyksiään.
Historia
Opiskelijakunnan toiminta käynnistyi 1. elokuuta 2005, jolloin aiemmin opiskelijakunnan tehtäviä ammattikorkeakoulussa hoitaneen Satakunnan ammattikorkeakoulun opiskelijat SAMMAKKO ry:n toiminta siirrettiin opiskelijakunta SAMMAKKOlle. SAMMAKKO ry on alun perin perustettu jo 27.11.1996, jolloin opiskelijakunnankin toiminnan voidaan katsoa varsinaisesti saaneen alkunsa. Vuodesta 1992 SAMMAKKO ry:n perustamiseen asti ammattikorkeakoulussa toimi rekisteröimätön opiskelijaedustajisto, johon kuului kaksi opiskelijaa jokaisesta ammattikorkeakoulun silloisissa yksiköissä toimineista opiskelijayhdistyksistä.
Jäsenyys
Opiskelijakunnan jäsenyys on vapaaehtoinen. Jäseneksi voivat liittyä kaikki Satakunnan ammattikorkeakoulussa tutkintoon opiskelevat opiskelijat, jäseniä opiskelijakunnalla on kaikilla ammattikorkeakoulun toimintapaikkakunnilla eli Porissa, Raumalla, Kankaanpäässä ja Huittisissa. Jäseneksi liittyvä saa opiskelijakortin, joka oikeuttaa opiskelija-alennuksiin. Yhteensä opiskelijakunnalla on jäseniä n. 3000.
Toimisto ja organisaatio
Opiskelijakunnan toimistot sijaitsevat Porin kampuksella osoitteessa Satakunnankatu 23 sekä Rauman kampuksella osoitteessa Satamakatu 26. Opiskelijakunnalla on kolme vakituista työntekijää, toiminnanjohtaja, yhteisöllisyysasiantuntija sekä viestinnän ja edunvalvonnan asiantuntija.
Ylintä valtaa opiskelijakunnassa käyttää jäsenten joka syksy vaaleilla valitsema edustajisto. Edustajisto nimittää hallituksen, joka huolehtii käytännön toimintaan liittyvistä päätöksistä ja asioiden hoitamisesta yhdessä työntekijöiden kanssa.
Pauli Pitkänen
Paul (Pauli) Einar Pitkänen (2. joulukuuta 1911 Nilsiä – 28. syyskuuta 1941 Siilinjärvi) oli suomalainen maastohiihtäjä ja maailmanmestari.
Pitkänen voitti kolme kultaa hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa, kaksi Lahdessa vuonna 1938 ja yhden Zakopanessa vuonna 1939. Vuoden 1938 kisoissa hän voitti kullat 18 kilometrin matkalla ja 4 × 10 kilometrin viestissä. Vuonna 1939 hän voitti kultaa 4 × 10 kilometrin viestissä yhdessä Olavi Alakulpin, Eino Olkinuoran ja Klaus Karppisen kanssa sekä sijoittui 18 kilometrin matkalla 11:nneksi.
SM-kilpailuissa Pitkänen sijoittui parhaimmillaan neljänneksi 17 kilometrillä vuonna 1937. Hän voitti Puijolla 17 kilometrin hiihdon vuosina 1933, 1934, 1935, 1937 ja 1938 sekä Ounasvaaralla 15 kilometrin kilpailun vuonna 1937. Holmenkollenilla hän sijoittui 17 kilometrillä toiseksi vuonna 1937.
Urallaan Pauli Pitkänen edusti Sänkimäen Hakaa, Savon Sisua ja Puijon Hiihtäjiä. Hänen veljensä Lauri ja Aaro Pitkänen olivat kansallisen tason hiihtäjiä.
Sota-aika
Talvisodassa Pitkänen oli ensin alikersanttina Jalkaväkirykmentti 38:n hiihtojoukoissa, mutta joutui sodan ratkaisupäivinä kiväärimieheksi Laatokan rannoille ja saariin. Petäjäsaaressa hän haavoittui 4. maaliskuuta 1940 saatuaan kranaatinsirpaleen reiteensä. Kaksi päivää myöhemmin Petäjäsaaren epätoivoisessa puolustuksessa kaatui yhden päivän aikana ainakin 117 suomalaista, heistä 46 rantasalmelaisia ja 23 nilsiäläisiä.
Jatkosodan alkaessa kesällä 1941 Pitkänen lähti vapaaehtoisena kotirintaman tehtäviin. Nilsiän suojeluskuntalaiset olivat 18. elokuuta eräässä koulussa järjestelemässä kuntansa kaatuneiden varusteita. Niistä löytyi käsikranaatti, ja sitä käsitellessä Pitkänen huomasi sen syttyvän. Hän aikoi heittää kranaatin ikkunasta ulos, mutta pihalla oli lapsia leikkimässä. Muut ryntäsivät huoneesta ulos, mutta invalidikepin avulla liikkunut Pitkänen ehti vain heittäytyä lattialle makaamaan, ennen kuin kranaatti räjähti. Hän sai vaikeita vammoja ja kuoli sairaalassa kuusi viikkoa myöhemmin 28. syyskuuta 1941.
Batman – Lepakkomies (televisiosarja)
Batman – Lepakkomies (engl. Batman) on yhdysvaltalainen camp-huumorin sävyttämä komediasarja, jota esitti alun perin ABC. Sen keskeiset näyttelijät olivat Adam West (Batman) ja Burt Ward (Robin). Ohjelman jaksoja tehtiin yhteensä 120. Ensimmäinen jakso esitettiin 12. tammikuuta 1966 ja viimeinen 14. maaliskuuta 1968.
Juuri Batman-televisiosarjaan monet ensimmäisenä yhdistävät Batmanin, vaikka televisiosarja oli kenties kaikkia muita Batmanin esiintymisiä etäämpänä alkuperäisestä sarjakuvasta. Tosin jotkin ohjelman jaksot perustuivat suoraan sarjakuvien juoneen. Samalla myös uusia rikollisia keksittiin varta vasten televisiosarjaa ajatellen. Vakioroistoina sarjassa vuorottelivat Kissanainen, Pingviini, Jokeri ja Arvuuttaja, mutta lukuisia muitakin roistoja nähtiin.
Televisiosarja oli aikanaan huippusuosittu; se oli Peyton Placen ohella ainoa 1960-luvun ohjelma Amerikassa, jota esitettiin kaksi kertaa viikossa. Sarjasta esitettiin noin 40 jaksoa myös Suomessa Mainos-TV:n ohjelmistossa syyskuusta 1966 elokuuhun 1967, kunnes television uusi ohjelmaneuvosto kielsi sen liian väkivaltaisena. Sen jälkeen sitä on näytetty Kolmoskanavalla 1980-luvun lopussa, MTV3-kanavalla vuosien 1998 ja 1999 kesällä, sekä Yle Teema kanava esitti sarjan 1. kauden kesällä 2015. Televisiosarja oli rakennettu moniulotteiseksi: lapsille se näyttäytyy jännittävänä rikostarinana, aikuisille taas miltei itseironisena parodiana. Tämä ratkaisu vapautti sarjan käsikirjoittajat paineista tuottaa uskottavia dialogeja tai juonenkäänteitä.
Sarjasta muistetaan monia yksityiskohtia, kuten Batmanin musta, kaksipaikkainen custom-rakennettu Lepakkoauto (Batmobile), joka oli varustettu lukuisilla erikoisominaisuuksilla, sekä laboratoriolla ja omalla ydinreaktorilla varustettu Lepakkoluola (Batcave), mihin päästiin laskeutumalla Lepakkotankoja (Batpoles) pitkin Waynen kartanosta. Sarjan surf-henkisen tunnussävelen sävelsi Neal Hefti.
Suomessa Scandia - levymerkki julkaisi 1967 singlen Batman ja suuri kultalevyryöstö, jolla oli kahteen osaan jaettu pieni kuunnelma, jonka dialogi ja tehosteäänet mukailevat televisiosarjaa. Singlestä tehtiin uusintajulkaisu 1980-luvulla.
Clichy
Clichy oli 600-luvulla frankkien valtakunnan keskuspaikka merovingikuningas Dagobert I:n valtakaudella. Vuonna 1867 osa Clichyn ja Neuilly-sur-Seinen kuntien alueista yhdistettiin omaksi Levallois-Perret’n kunnaksi.
Clichy on Pariisin metrolinjan 13 (asemat Porte de Clichy ja Mairie de Clichy) ja RER-paikallisjunalinjan C varrella (asema Porte de Clichy).
Cambrils
Cambrils on kunta Tarragonan maakunnassa Espanjassa. Cambrils sijaitsee "Kultaisella rannikolla" (kat. Costa Daurada, esp. Costa Dorada) Välimeren rannalla. Vuoden 2016 alussa väkiluku oli 33 273.
Ke (kana)
け hiraganalla tai ケ katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Ne lausutaan, ja ne ovat kana-aakkostojen yhdeksännellä sijalla ku- ja ko-tavujen välissä.
Alkuperä
Hiragana け on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 計 ja katakana ケ kanjista 介.
Latinisaatio
Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki että Nihon-shiki-järjestelmissä, « ke », ja niiden soinnilliset vastineet « ge ».
Kirjoitus
thumb|right|Vetojen järjestys merkille け. Hiragana け kirjoitetaan kolmella vedolla:
thumb|right|Vetojen järjestys merkille ケ. Katakana ケ kirjoitetaan kolmella vedolla:
Mercator (kauppaketju)
thumb|Kauppaketjun logo pienoiskuva|oikea|Mercatorin sisätila [[Kranjissa.]] Mercator on slovenialainen kauppaketju. Ketju perustettiin nimellä Živila Ljubljana 1949, mutta neljän vuoden kuluttua nimi vaihdettiin nykyiseksi.
Slovenian lisäksi kauppaketjun liikkeitä on Kroatiassa, Bosnia ja Hertsegovinassa, Serbiassa, Montenegrossa, Bulgariassa ja Albaniassa.
Roy Tarpley
Roy James Tarpley (28. marraskuuta 1964 New York, New York – 9. tammikuuta 2015 Arlington, Texas) oli yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän pelasi kuusi kautta NBA:ssa ja muun muassa Kreikassa ja Venäjällä. Tarpleyn uraa varjostivat huume- ja alkoholiongelmat, jotka johtivat lopulta elinikäiseen pelikieltoon NBA:ssa.
Pelaajaura
Isona laitahyökkääjänä tai sentterinä pelanneen Tarpleyn varasi NBA:han vuoden 1986 varaustilaisuudessa seitsemännellä vuorolla Dallas Mavericks. Kaudella 1986–1987 hänet valittiin NBA:n tulokkaiden tähdistöjoukkueeseen ja kaudella 1987–1988 sarjan parhaaksi kuudenneksi pelaajaksi.
Lokakuussa 1991 Tarpleylle langetettiin pelikieltoa NBA:han tämän käytettyä kokaiinia. Hän jäi kiinni alkoholin- ja huumeidenkäytöstä vielä toisen ja kolmannen kerran saman kauden aikana ja oli NBA-pelikiellossa tämän jälkeen kolmen kauden ajan. Pelikieltonsa ajan Tarpley pelasi yhdysvaltalaisissa piensarjoissa ja Kreikassa. Tarpley palasi Mavericksiin vuonna 1994 mutta rikkoi hoitosopimuksensa ehtoja. Hänelle langetettiin elinikäinen pelikielto NBA:han. Tarpley jatkoi uraansa Euroopassa. Hän pelasi Kreikassa, Kyproksella ja Venäjällä ja palasi Kiinassa pelatun vuoden jälkeen Yhdysvaltoihin, missä hän pelasi piensarjoissa vuoteen 2006 saakka.
Tarpley kuoli 9. tammikuuta 2015 Texasin Arlingtonissa 50 vuoden iässä. Maksavauriolla oli todennäköisesti osuus Tarpleyn kuolemaan.
Richard Stigell
Richard (Riku) Wilhelm Stigell (1. huhtikuuta 1880 Lohja – 2. joulukuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen kemisti, Kauppakorkeakoulun professori ja filosofian tohtori.
Stigellin vanhemmat olivat tilanomistaja Henrik Viktor Stigell ja Ida Gustava Enroos. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin reaalilyseosta 1901 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1906, maisteriksi 1907, lisensiaatiksi 1918 ja tohtoriksi 1919. Stigell teki opintomatkat Berliiniin 1907, Kööpenhaminaan, Berliiniin, Lontooseen, Pariisiin, Wieniin ja muualle 1909 sekä Berliiniin 1926.
Stigell toimi Suomen liikemiesten kauppaopiston kemian ja tavaraopin opettajana 1910–1940 ja opiston vararehtorina 1928–1940 sekä Kauppakorkeakoulun opettajana 1912–1937. Stigell oli sen jälkeen kauppakorkeakoulun kauppakemian ja tavaraopin apulaisprofessorina 1937–1941 ja professorina 1941–1950. Hän oli Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisen tiedekunnan bakteriologian assistenttina 1918–1938 ja toimi tullihallituksen vt. kemistinä vuonna 1918 ja vy. oikeuskemistinä vuonna 1929. Hän oli myös huoltoupseerikoulun luennoitsijana 1926–1946.
Stigell oli Ammattienedistämislaitoksen hallintoneuvoston jäsenenä 1926–1932, Suomen kemistien seuran puheenjohtajana 1906–1907, Helsingin väestönsuojelutoimikunnan jäsenenä 1936–1939 sekä Suomen kaasupuolustusjärjestön johtokeskuksen jäsenenä vuodesta 1928. Hän julkaisi kymmenkunta tietokirjaa sekä tutkimuksia ja kirjoituksia koti- ja ulkomaisissa kemian ammattilehdissä.
Richard Stigell oli naimisissa 1909–1936 hammaslääkäri Saima Castrénin (k. 1936) kanssa jonka isä oli kouluneuvos Kaarlo Alarik Castrén.
Ulla Mannonen
Viipurin läänin Uudeltakirkolta kotoisin ollut Mannonen oli kolmen lapsen yksinhuoltaja, joka työskenteli muun muassa kauppa-apulaisena, karjakkona, pyykkärinä, ompelijana ja maatöissä.
Mannosen pääasiassa Karjalankannakselta Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kansanrunousarkistoa varten keräämä kokoelma sisältää yli 15 000 perinneyksikköä. Kansanperinteen ohella hän keräsi vanhoja esineitä ja otti 1930-luvulla kansatieteellisiä valokuvia. Mannonen kirjoitti vuosina 1930–1958 Karjala-lehteen artikkeleita ja pakinoita. Hän julkaisi myös kirjan Muistojen muruja (1952).
Mannonen arvosteli Kansanrunousarkistoon 1941 lähettämissään kirjeissä sitä että Martti Haavio oli arvellut Kalevalan runojen olleen osittain länsisuomalaista alkuperää. Mannonen syytti Haaviota siitä että tämä koetti viedä karjalaisille kuuluvan kansallisperinnön tällä teoriallaan.
Itselleni
Itselleni ( ’itselle osoitetut [kirjoitukset]’), suomennettu myös nimellä Itsetutkisteluja, on filosofikeisari Marcus Aureliuksen tunnetuin ja ainoa säilynyt teos. Se edustaa stoalaista filosofiaa.
Aurelius kirjoitti teoksen sotaretkillä joskus vuosien 161 ja 180 välillä, vaikkakin suurimman osan 170 ja 180 välillä, jolloin hän oli yli 50-vuotias, sairaalloinen ja kuolemaa odottava. Hän kirjoitti teoksen nimenomaisesti itselleen, hänen oman henkisen kehityksensä oppikirjaksi, eikä sitä ollut tarkoitettu julkaistavaksi. Stoalaisuudesta hän etsi mielenrauhaa ja elämänohjeita. Keisarin muistiinpanot ovat olleet innoituksena monille ihmisille kautta vuosisatojen. Filosofisten teosten joukossa teoksen tekee erityisen mielenkiintoiseksi kirjoittajan yhteiskunnallinen asema.
Sisältö
pienoiskuva|vasen|160px|[[Marcus Aureliusta esittävä patsaskopio Puškin-museossa.]]
Itselleni koostuu kahdestatoista kirjasta. Ensimmäisessä kirjassa keisari kiittää eri tahoja, kuten sukulaisiaan, kasvattajiaan, opettajiaan ja jumalia, erilaisista saamistaan asioista. Muut kirjat sisältävät eri sotaretkillä tehtyjä muistiinpanoja. Aureliuksen muistiinpanot ovat lyhyitä mietelmiä, joiden pituus vaihtelee lyhyistä sitaateista pidempiin kappaleisiin. Muistiinpanot ovat todennäköisesti olleet alun perin pelkkiä muistivihkoja, joiden tarkoituksena on ollut stoalaisten oppien sisäistäminen niitä toistuvasti mieleen palauttamalla.
Kentucky
Kentucky, virallisesti Kentuckyn yhteisö, on yksi Yhdysvaltojen osavaltioista. Se liittyi liittovaltioon 15. osavaltiona 1. kesäkuuta 1792. Nimi Kentucky tulee todennäköisesti cherokee-heimon kielestä ja tarkoittaa niittyä tai vastaavaa ruohikkoaluetta. Se on yhdistetty myös irokeesien "Huomisen maata" tarkoittavaan sanaan. Alue tunnetaan hevosalueena ja siellä on useita viskitislaamoja. Kentuckyn suosituin urheilulaji on koripallo. Kentuckyn rajanaapureina ovat Länsi-Virginia, Virginia, Tennessee, Missouri, Illinois, Indiana, ja Ohio. Osavaltion pääkaupunki on Frankfort.
Itselleni
Sisältö
Stoalaiset ajatukset liittyvät usein tunteisiin reagoimattomuuteen, mikä kirjoittajan mukaan vapauttaa ihmisen materiaalisen maailman kivuista ja nautinnoista. Aurelius katsoi, että muut voivat vahingoittaa ihmistä vain jos hän sallii reaktioidensa viedä voiton itsestään. Hän ei osoittanut mitään erityisempää uskonnollista uskoa kirjoituksissaan, mutta vaikuttaa uskoneen jonkun loogisen, hyväntahtoisen voiman järjestävän maailman niin, että jopa ”paha” tapahtuu kokonaisuuden hyväksi.
Kentucky
Maantiede
Kentuckya rajaavat Länsi-Virginian osavaltio idässä, Virginia kaakossa, Tennessee etelässä, Missouri lännessä, Illinois ja Indiana luoteessa ja Ohio pohjoisessa sekä koillisessa. Suurimman osan Kentuckyn pohjoisesta rajasta muodostaa Ohiojoki ja läntisestä rajasta Mississippijoki. Kentuckyllä on 120 piirikuntaa, kolmanneksi eniten Texasin (254) ja Georgian (159) jälkeen.
Itselleni
Sisältö
Ajan tavan mukaan teos oli kirjoitettu kreikaksi, joka oli Rooman valtakunnan yläluokan laajalti käyttämä kieli. Ei ole varmuutta, oliko kirjoitukset tarkoitettu koskaan julkaistavaksi. Siksi kirjoitusta on kutsuttu historian saatossa useilla eri nimillä.
Kentucky
Maantiede
Suurimmat kaupungit ovat Louisville, jossa oli vuonna 2008 noin 557 000 asukasta, ja Lexington noin 282 000 asukkaallaan.
Surmavirsi
Surmavirsi on henkilön kuolemasta kertova laulu. Joitakin surmavirren nimellä tunnettuja lauluja:
Kentucky
Maantiede
Vuoden kuuminta aikaa on heinä-elokuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila Louisvillessa on noin 31,5 °C. Keskimääräinen alin on pakkasen puolella joulukuusta helmikuuhun, kylmimmillään tammikuussa noin −3 °C.
Historia
Esihistoriallisella ajalla Kentuckya asuttivat intiaanit. Löytöretkeilijöiden ja siirtolaisten saavuttua alueelle intiaanien parissa levisi tartuntatauteja, eikä alueella 1700-luvun keskivaiheilla enää ollut jäljellä huomattavia intiaaniasutuksia. Sen sijaan shawneet pohjoisesta ja cherokeet etelästä käyttivät aluetta metsästykseen. Suuri osa nykyisestä Kentuckystä ostettiin intiaaneilta Fort Stanwixin (1768) ja Sycamore Shoalsin (1775) sopimuksilla. Sen jälkeen Kentucky alkoi kasvaa nopeasti. Ensimmäiset asutukset perustettiin länteen Appalakeista, ja alueelle saapui asukkaita pääosin Virginiasta, Pohjois-Carolinasta, Marylandista, Delawaresta ja Pennsylvaniasta. Shawnee-intiaanit eivät kuitenkaan pitäneet asutuksen leviämisestä ja liittoutuivat brittiläisten kanssa Yhdysvaltain vapaussodassa (1775–1783). Kentucky oli yksi sodan taistelutantereista. Huomattavin siellä taisteltu taistelu oli Blue Licksin taistelu.
Itselleni
Arviointeja
Marcus Aureliusta on ylistetty hänen kyvystään kirjoittaa sydämellään olleista asioista sellaisinaan, ilman tietoisuutta ulkopuolisista lukijoista ja ilman mitään varsinaista takaa ajettua päämäärää. Gilbert Murray on verrannut teosta Augustinuksen (Tunnustukset) ja Jean-Jacques Rousseaun (Tunnustuksia) vastaavanlaisiin teoksiin. Vaikka Murray kritisoikin teosta ”kirjallisen tyylin ankaruudesta ja karuudesta”, hän sanoo sen sisältävän ”yhtä paljon väkevää tunnetta [...] kuin useimmissa ylevämmissä nykyajan uskonnollisissa teoksissa, ainoastaan ankaramman voiman ohjaamana”. Anthony Birley on kommentoinut, että ”Mietteiden lukeminen pitkissä jaksoissa saattaa johtaa melankoliaan”.
Bertrand Russell piti teosta ristiriitaisena ja epäjohdonmukaisena ”väsyneen ajan” todistuskappaleena – ajan, jolloin hyvätkin asiat menettävät makunsa: ”Emme voi olla onnellisia, mutta voimme olla hyviä; teeskennelkäämme siis, että niin kauan kuin olemme hyviä, ei merkitse mitään, vaikka olemme onnettomia”.
Kentucky
Historia
Amerikan vallankumouksen jälkeen Virginian Appalakkien takaiset piirikunnat muodostivat Kentuckyn piirikunnan. Myöhemmin piirikunnan asukkaat ilmaisivat halunsa irtautua Virginiasta. Kentuckyn delegaatit hyväksyivät Virginian ehdot irtautumiselle vuonna 1790, ja 1. kesäkuuta 1792 Kentuckystä tuli unionin 15. osavaltio. Sen ensimmäiseksi kuvernööriksi valittiin Isaac Shelby. Yhdysvaltain sisällissodassa Kentucky oli yksi rajaosavaltioista.
Hallinto
Osavaltion johdossa on kuvernööri. Vuodesta 2019 tehtävää on hoitanut Andy Beshear. Ennen häntä tehtävässä on ollut 61 miestä ja yksi nainen.
Osavaltion lainsäädäntövaltaa käyttää kaksikamarinen osavaltion parlamentti. Ylähuoneessa eli senaatissa on 38 jäsentä, alahuoneessa eli edustajainkokouksessa on sata jäsentä. Alahuoneen jäsenet valitaan kukin omasta yhden edustajan vaalipiiristään kahden vuoden kausille, senaattorien kausi on neljä vuotta ja puolet senaatista vaihtuu aina kahden vuoden välein. Alahuoneen ja senaatin vaalipiirit rajataan uusiksi joka kymmenes vuosi, tavoitteena on pitää ne väkimääriltään samankokoisina.
Vuonna 2023 senaatissa on 31 republikaania ja 7 demokraattia. Alahuoneen edustajista 80 kuuluu republikaaneihin ja 20 demokraatteihin.
Kentucky on jaettu 120 piirikuntaan.
Talous
Kentuckyn bruttokansantuote vuonna 2010 oli 163 miljardia dollaria. Se oli Yhdysvaltojen osavaltioista 28. sijalla.
1900-luvun puoliväliin asti Kentucky oli maatalousvaltainen osavaltio. Vaikka maanviljelyn osuus kansantaloudesta ja työllisyydestä on laskenut ja tilojen määrä pienentynyt, tilakoko on samalla kasvanut joten yli puolet Kentuckyn pinta-alasta on edelleen maatalouskäytössä. Noin viidennes työvoimasta työskentelee maatiloilla, joista useimmat ovat edelleen perheyrityksiä. Pääasiallisia viljelyskasveja ovat maissi, soijapapu, heinä ja tupakka.
Vuoden 2012 Fortune 500 -listalla oli kuusi kentuckyläistä yritystä, suurimpina terveydenhoitoalan Humana, elintarvikealan Yum Brands ja kemian alan Ashland.
Kentuckylaisten kotitalouksien vuositulot vuonna 2011 (mediaani 42 000 dollaria) olivat alle koko Yhdysvaltojen vastaavan luvun (52 000 dollaria). 18 % asukkaista eli köyhyysrajan alapuolella (koko Yhdysvalloissa 14 %).
Kentuckyssä on paljon hyvälaatuista kivihiiltä. Pennyrilestä on löytynyt myös öljyä ja maakaasua.
Kentuckyssä on kaikkiaan neljätoista lentoasemaa. Osavaltiossa on myös seitsemän satamaa Ohiojoen varrella osavaltion pohjoisrajalla.
Väestö
Kentuckyn 4,3 miljoonasta asukkaasta 88,6 % on valkoisia, 96,9 % on syntynyt Yhdysvalloissa, 95,3 % puhuu englantia kotonaan. Nämä osuudet ovat suurempia kuin Yhdysvalloissa keskimäärin (tiedot vuosilta 2010–2012).
Kulttuuri
Kentuckyläiset, varsinkin vuoriston asukkaat, esitetään usein rauhallisina metsäläisinä, jotka elävät hirsimökeissä ja keittävät pontikkaa. Paikalliset yhteisöt juhlistavat näitä perinteitä vuosittaisilla markkinoilla ja kyläjuhlissa. Bluegrass-aluetta pidetään kuitenkin erilaisena kuin osavaltion itäosaa. Siellä on orkestereita, yhtyeitä ja teatteriryhmiä.
Kentuckyssä toimivat Kentuckyn yliopisto ja Transylvania University Lexingtonissa ja Louisvillen yliopisto Louisvillessä.
Urheilu
Kentuckyssä ei ole urheilun pääsarjoissa pelaavia ammattilaisjoukkueita. Koripallon yliopistojoukkueet keräävät paljon katsojia. Kentucky Derby on tunnettu hevosurheilutapahtuma.
Idja
Idja, suomeksi Yö, on Shaman-yhtyeen esikoisalbumi vuodelta 1999. Levyllä kuullaan myös saamelaista joikulaulua. Albumin tuotti Roope Latvala.
Enki Bilal
pienoiskuva|Bilal vuonna 2010 Enki Bilal (oik. Enes Bilalović, s. 10. heinäkuuta 1951 Belgrad, Jugoslavia) on ranskalainen sarjakuvataiteilija, elokuvaohjaaja ja lavastaja. Bilalin isä on bosnialainen ja äiti tšekkiläinen. Bilal vietti yhdeksän ensimmäistä elinvuottaan synnyinmaassaan, kunnes vuonna 1961 perhe muutti Pariisiin. Pariisissa Bilal innostui elokuva-, ja varsinkin sarjakuvataiteesta. 1970-luvun alkupuoliskolla hän aloitti kirjoittajana (novelli) ja piirtäjänä menestyksekkäässä Pilote-nimisessä sarjakuvalehdessä, joka toimi vuosina 1959–1989.
Bilal vieraili Suomessa Helsingin sarjakuvafestivaaleilla vuonna 2000.
Yhteistyö Pierre Christinin kanssa
Satiirinen Townscapes-nimellä (alkuperäisesti Légendes d’Aujourd’hui) kulkeva trilogia on kolmesta yksittäisestä tarinasta muodostuva kokonaisuus. Tarinaa vie eteenpäin mysteerinen toisinajattelija ja humanisti. Tämä valkohapsinen mies tuntuu vaikuttavan aina siellä missä yhteiskuntaa arvostellaan: Mustien panttereiden kokouksissa, poliittisissa mielenosoituksissa ja sissinä Che Guevaran rinnalla. Ensimmäinen tarina, The Cruise of Lost Souls (alkup. La Croisière des oubliés, Ranska, 1975), käsittelee sotateknologiaa ja sen vaikutusta piittaamattomiin testaajiin. Ship of Stonessa (alkup. Le Vaisseau de pierre, Ranska, 1976) pieni rannikkokaupunki ottaa kirjaimellisesti jalat alleen ja The Town That Didn't Existissa (alkup. La Ville qui n’existait pas, Ranska, 1977) dystopiasta lähes utopiaksi muuttuva kaupunki ei täytä kaikkien kansalaisten toiveita.
Koston veljeskunta (Suomessa 1990, Tammi. Alkuperäinen nimi Les Phalanges de l’ordre noir, 1979) on menneisyydestä tulevaisuuteen poukkoileva kertomus, jonka pääaineksia ovat kostotoimet ja osittain fiktiivinen Euroopan historia. Metsästysretki (Suomessa ilm. 1989, Ranskassa alkup. Partie de chasse, 1983) on metsäretken muotoon puettu poliittinen tragedia. Koston veljeskunnan tavoin myös Metsästysretki rinnastaa ja ottaa mukaansa osia Euroopan historiasta. Siinä esiintyy mm. Neuvostoliiton vallankumous, Stalin, bolsevikit ja KGB.
Nikopol-trilogia
Nikopol-trilogia on näky fasistisesta Pariisista, jonka poliittiset kuviot sotkeutuvat egyptiläisten kuolemattomien jumalien avaruuspyramidin pysäköityä kaupungin taivaalle. Haukkajumala Horus ryhtyy kapinaan kumppaneitaan vastaan ja pyrkii kaappaamaan vallan Pariisissa.
Sarajevo-tetralogia
Sarajevotetralogia on dystopia poliittisesti ja uskonnollisesti sekavasta maailmasta. Sen päähenkilöt ovat Nike, Amir ja Leyla, jotka ovat jakaneet saman orpojen vuoteen Sarajevossa vuonna 1993. Tarinassa käsitellään muun muassa nykyisyyttä, menneisyyttä, rappiota sekä tyranniaa, muistia, taidetta, urheilua ja ihmisruumiin manipulointia. Jugoslavialaissyntyisen Bilalin on myös katsottu purkaneen sisällissodan kollektiivisia traumoja. Sarja alkoi vuonna 1998 albumilla Hirviön uni. Seuraava osa oli ''32. joulukuuta'' (2003). Tapaamme Pariisissa: Kolmas näytös ilmestyi vuonna 2006. Siinä tarinaa merkittävämpiä elementtejä ovat bladerunnermainen lumetodellisuus, jalkapallon ja uskonnon liitto sekä ihmiset kasvottoman järjestelmän julmuuden armoilla. Tetralogian sävyltään optimistisempi päätösosa Neljä? ilmestyi vuonna 2007.
MUSH
MUSH tekee pääasiassa koiranruokaa, mutta yritykseltä löytyy myös 2 tuotetta kissoille. MUSH B.A.R.F. tuotteissa käytetty liha on Suomesta ja lohi Norjasta. Yrityksen kaikki tuotteet ovat pakasteita.
Enki Bilal
Suomessa julkaistut Bilalin teokset
Sarajevo/Hatzfeld/Hirviötetralogia
Jouhiluikka
Jouhiluikka (Eleocharis quinqueflora) on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon ja pilliluikkien (Eleocharis) sukuun kuuluva matalakasvuinen kasvilaji. Se muistuttaa muita luikkalajeja, eniten rantaluikkaa (Eleocharis palustris), mutta harvakukkainen kukintotähkä sekä pitkät alimmat tähkäsuomut ovat jouhiluikalle lajityypillisiä, muista lajeista erottavia piirteitä.
Jouhiluikalla on suikertava juurakko, jonka kärjessä on ruskehtava talvehtimissilmu. Varret ovat tummanvihreitä, tanakoita sekä lehdettömiä ja kasvavat harvoin yli 10 cm korkeiksi. Tyvellä olevat lehtitupet ovat punaruskeita. Jouhiluikan kukintona on varren kärjessä oleva yksittäinen, soikea tähkä. Tähkä on yleensä vain 5 mm pitkä ja siinä on viidestä seitsemään kukkaa. Tähkäsuomut ovat harvassa, munanmuotoisia sekä typäkkäkärkisiä ja niissä on vihreä tai ruskehtava keskisuoni. Kahden alimman tähkäsuomun pituus on ainakin puolet koko tähkän pituudesta. Kukat ovat kolmiluottisia.
Jouhiluikka kasvaa kosteilla, matalakasvustoisilla, kalkkipitoisilla ruohomailla usein runsaina kasvustoina. Pienuutensa vuoksi jouhiluikka saattaa kuitenkin jäädä helposti huomaamatta. Jouhiluikkaa tavataan Suomessa ympäri maata, lähinnä Suomenlahden rannikolla, Ahvenanmaalla, Pohjanmaan rannikolla sekä ympäri Lappia. Yleisimmillään jouhiluikka on Inarijärven ympäristössä sekä lounaissaaristossa.
Jouhiluikan tieteellisen nimen lajinimi quinqueflora tulee latinan kielen sanoista quinque (suom. viisi) ja flos (suom. kukka) ja viittaa kukkien lukumäärään jouhiluikan kukintona olevassa tähkässä.
Vicious Delicious
Vicious Delicious on israelilaisen psytrancea tuottavan kaksikon Erez Aizenin ja Amit Duvdevanin eli Infected Mushroomin 26. maaliskuuta 2007 julkaistu albumi. Albumi on järjestyksessään yhtyeen kuudes albumi, ja se oli määrä julkaista jo 6. kesäkuuta 2006. Albumin kansikuvan toteutti David Ho.
Lasse Lappalainen
Lasse Lappalainen (s. 7. kesäkuuta 1989 Kuopio) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SM-liigajoukkue Kalevan Pallossa. Hän toimii joukkueen varakapteenina. Lappalaisen sekä KalPan toimitusjohtaja Toni Saksmanin mukaan hänen vahvuutensa ovat kiekollisessa pelissä.
Seuraura
Lappalainen on Kalevan Pallon kasvatti. Hän voitti joukkueessa A-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 2008. Saman vuoden toukokuussa 2008 Lappalainen teki juniorisopimuksen KalPan SM-liigajoukkueen kanssa. Hän ei kuitenkaan tehnyt liigadebyyttiään kaudella 2008–2009. Lappalainen oli KalPan A-nuorten tehokkain puolustaja tehoilla 14+13=27, joilla hän voitti koko A-nuorten SM-liigan puolustajien maalipörssin ja jakoi puolustajien pistepörssin kolmannen sijan Jokereiden Teemu Erosen kanssa. Lappalainen oli KalPan tehokkain puolustaja myös seuraavalla kaudella 2009–2010 tehoilla 4+17=21. Hän jakoi A-nuorten SM-liigan puolustajien pistepörssin kymmenennen sijan JYPin Ossi Ikosen ja Bluesin Kristian Näkyvän kanssa.
Kaudeksi 2010–2011 Lappalainen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Kajaanin Hokkiin. Hänen tulokaskautensa toi 33 runkosarjaottelussa tehot 2+6=8 sekä kymmenessä karsintasarjan ottelussa tehot 3+2=5. Lappalaisen runkosarjaa haittasi hieman joulukuussa 2010 tullut olkapäävamma. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Savonlinnan Pallokerhoon, jossa Lappalainen teki Mestiksen yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 9+12=21. Hän oli SaPKon eniten maaleja tehnyt puolustaja. Lappalainen jakoi Mestiksen puolustajien pistepörssin seitsemännen sijan Peliittojen Martin Ekströmin ja Jukureiden Lauri Taipaluksen kanssa. Kaudella 2012–2013 hän oli SaPKon tehokkain puolustaja (kauden laitahyökkääjänä aloittaneen Teemu Suhosen kanssa) tehoilla 5+10=15, vaikka Lappalaisen kausi päättyi olkapäävammaan jo 27 pelatun runkosarjaottelun jälkeen tammikuussa 2013. Hän edusti kauden aikana myös Pohjoisen joukkuetta Mestis Hockey Dayn tähdistöottelussa marraskuussa 2012.
Lappalainen jatkoi kaudella 2013–2014 uraansa vuoden mittaisella sopimuksella KooKoon paidassa. Hän kärsi kuitenkin jälleen olkapäävammasta, jonka takia Lappalainen pelasi runkosarjassa vain 17 ottelua. Lappalainen voitti kauden päätteeksi Mestiksen mestaruuden. Kaudeksi 2014–2015 hän siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue Saimaan Palloon. Lappalainen teki näin ollen miesten pääsarjadebyyttinsä jo Mestarien liigan avauskierroksella 21. elokuuta 2014 vieraissa sveitsiläistä EV Zugia vastaan. Hänet merkittiin SaiPan kakkospuolustajapariin Rony Ahosen viereen. Lappalainen pelasi SaiPan kaikissa neljässä CHL-ottelussa ennen SM-liigakauden alkua, mutta liigadebyyttinsä hän teki kauden toisessa ottelussa 13. syyskuuta 2014 Rauman Lukkoa vastaan. Lappalainen merkittiin SaiPan kakkospuolustajapariin Simo-Pekka Riikolan viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 13.55 minuuttia ja sai myös syöttöpisteen Riikolan tekemään maaliin. Lappalaisen liigauran avausmaali syntyi 13. tammikuuta 2015 vieraissa Rauman Lukkoa vastaan. Hänet palkittiin ottelun Ilta-Sanomien kahden tähden tähtipelaajana. Kaikkiaan Lappalainen pelasi kauden aikana SM-liigassa varsin pienessä roolissa 33 runkosarja- ja yhden playoff-ottelun tehopistein 1+4=5. Huhtikuussa 2015 SaiPa käytti hänen sopimuksessaan olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Lappalaisen kanssa.