cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Viljaminkeltaruusu
Alkuperä
Viljaminkeltaruusu on persianruusun (Rosa foetida) ja pimpinellaruusun (Rosa pimpinellifolia) risteytys, jonka kehitti englantilainen John Williams vuonna 1820. Ruusu sai nimensä kehittäjänsä mukaan. Ranskassa ruususta käytetään nimeä ’Jaude de William’, Skotlannissa ruusun nimi on ’Prince Charlie’s Rose’ ja Norjassa ’Namdalsrosen’. Suomessa Kaisaniemen kasvitieteellisessä puutarhassa 1920-luvulta saakka kasvaneen "Kaisaniemen harisoniruusun" sekä Raahessa yli sata vuotta kasvaneen ”Raahen ruusun” on molempien todettu olevan lajikkeeltaan ’William’s Double Yellow’.
Josef Kloimstein
Kloimstein sai vuoden 1956 kesäolympialaisissa Melbournessa pronssia perämiehettömässä kaksikossa ja osallistui lisäksi perämiehelliseen kaksikkoon. Rooman kesäolympialaisissa 1960 hän sai perämiehettömässä kaksikossa hopeaa, ja Tokion kesäolympialaisissa 1964 hän sijoittui perämiehellisessä kaksikossa kahdeksanneksi.
Viljaminkeltaruusu
Alkuperä
Viljaminkeltaruusu ja Yhdysvalloissa 1800-luvun alussa löytynyt harisoninkeltaruusu (Rosa ’Harison’s Yellow’) ovat molemmat persianruusun (Rosa foetida) ja pimpinellaruusun (Rosa pimpinellifolia) risteymiä. Harisoninkeltaruusu on toisin, kuin viljaminkeltaruusu, todennäköisesti luonnossa syntynyt risteymä. Harisoninkeltaruusu kasvoi ensimmäisenä asianajaja ja ruusujen ystävä George Harisonin puutarhassa New Yorkin esikaupunkialueella. Ruusut ovat ominaisuuksiltaan ja ulkonäöltään lähellä toisiaan, mutta erojakin on mm. kukassa ja kasvukorkeudessa.
Josef Kloimstein
Kloimstein voitti Euroopan-mestaruuskilpailuista neljä mitalia: perämiehettömässä kaksikossa hopeaa vuosina 1956 ja 1957 sekä pronssia vuonna 1959, ja perämiehellisessä kaksikossa pronssia vuonna 1956. Hän kuoli Steyreggissä 15. marraskuuta 2012, 83-vuotiaana.
Viljaminkeltaruusu
Kuvaus
Viljaminkeltaruusu kasvaa 1–1,2 metrin korkuiseksi, tiheäksi, pienipiikkiseksi pensaaksi. Lehdet ovat pieniä, tummanvihreitä ja muistuttavat juhannusruusun lehtiä. Kukinta alkaa Suomessa kesäkuun lopussa ja kestää kahdesta kolmeen viikkoa. Kukat ovat kirkkaankeltaiset, kerrannaiset, halkaisijaltaan 4–5 cm. Terälehtiä on 17–25 kappaletta. Heteissä on keltaista ja ruskeaa. Kukissa on miellyttävä tuoksu. Syksyllä pensasta koristavat pyöreät mustat kiulukat. Ruusulla on taipumus levitä juurivesoilla. Ruusu viihtyy aurinkoisella ja puolivarjoisella paikalla, hedelmällisessä maaperässä, mutta sietää myös kuivuutta ja niukkaravinteista maaperää. Menestyy Suomessa kasvuvyöhykkeillä I–V.
Byeonhyeok-ui sarang
Byeonhyeok-ui sarang on televisioyhtiö tvN:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Choi Si-won, Kang So-ra ja Gong Myung.
Nikolai Zujev
Nikolai Vladimirovitš Zujev (s. 7. toukokuuta 1967 Dnepropetrovsk, Ukrainan SNT) on venäläinen entinen sulkapalloilija.
Zujev voitti vuoden 1994 EM-kilpailuissa nelinpelistä hopeaa Andrei Antropovin kanssa. Hän osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Atlantassa 1996, jolloin hän putosi sekanelinpelissä Marina Jakuševan kanssa ensimmäisellä kierroksella, mutta pääsi Antropovin kanssa nelinpelissä puolivälieriin saakka. Zujev eteni nelinpelissä Stanislav Puhovin kanssa kolmannelle kierrokselle MM-kisoissa 2003, mutta putosi Jakuševan kanssa sekanelinpelissä heti ensimmäisellä kierroksella Ateenan olympialaisissa 2004. Zujev ja Jakuševa hävisivät ensimmäisen ottelunsa myös Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2004, joissa Zujev osallistui myös nelinpeliin, jossa hän pääsi toiselle kierrokselle Puhovin parina.
Sigiswald Kuijken
Sigiswald Kuijken (s. 16. helmikuuta 1944) on belgialainen viulisti, alttoviulisti ja kapellimestari, joka tunnetaan alkuperäissoittimien suosijana.
Hän ja hänen kaksi veljeään ovat perustaneet Kuijken-kvartetin. Barthold Kuijken on huilisti ja Wieland Kuijken sellisti ja gambisti. He ovat tehneet yhteistyötä muun muassa Gustav Leonhardtin kanssa.
Hollie Stevens
thumb|right|Hollie Stevens
Hollie Stevens (4. tammikuuta 1982 Kansas City, Missouri – 3. heinäkuuta 2012) oli yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Hän aloitti uransa pornoteollisuudessa vuonna 2003 ja esiintyi kaikkiaan noin 170:ssä elokuvassa. Hän voitti vuonna 2004 AVN-palkinnon ja oli lisäksi ehdolla toisen saajaksi. Stevensillä todettiin vuonna 2011 rintasyöpä, ja hänelle tehtiin mastektomia saman vuoden elokuussa. Kesäkuussa 2012 hän meni naimisiin Eric Cashin kanssa.
Stevens kuoli heinäkuussa 2012 rintasyöpään, joka oli levinnyt muun muassa aivoihin ja maksaan.
Jens Weidmann
pienoiskuva|Jens Weidmann vuonna 2012. Jens Weidmann (s. 20. huhtikuuta 1968 Solingen, Saksan liittotasavalta) on saksalainen ekonomisti.
Weidmann on toiminut Saksan keskuspankin eli Deutsche Bundesbankin pääjohtajana toukokuusta 2011 lähtien. Hän on ollut myös Kansainvälisen järjestelypankin hallituksen puheenjohtaja marraskuusta 2015 lähtien.
Valjala
Valjala on pienkauppala (alevik) ja entinen kunta Saarenmaalla, Virossa. Valjala liitettiin osaksi uutta Saarenmaan kuntaa vuoden 2017 lokakuussa, jolloin siitä tuli Saarenmaan kuntaan kuuluva pienkauppala.
Entinen kunta
Pinta-alaa kunnalla oli 180,02 neliökilometriä ja asukkaita siellä oli 1 416 (1.1.2010).
Ennen toista maailmansotaa Valjalassa asui yli 3 900 ihmistä. Kunnan korkein piste sijaitsi 10,5 metriä merenpinnan yläpuolella. Valjalan kunnanjohtajana toimi Kaido Kaasik ja kunnan keskus oli nimeltään Valjala.
Valjalan naapurikunnat olivat Pihtla lännessä, Leisi pohjoisessa, Orissaare koillisessa ja Laimjala idässä. Kaakossa ja etelässä kunta rajautui Itämereen. Kunnan alueella virtaavat joet olivat Lõve jõgi, Maadevahe ja Võhkse.
Kunnassa toimi Valjala Põhikool -koulu sekä Valjala Lasteaed -päiväkoti. Vuosina 1240–1270 rakennettu Valjalan kirkko on luultavasti Viron vanhin maaseudulle rakennettu kirkko. thumb|left|250px|Valjalan kirkko vuonna 2007.
Kylät
Kunnassa oli yksi pienkauppala (alevik) ja 32 kylää : Ariste, Jursi, Jõelepa, Jööri, Kalju, Kallemäe, Kalli, Kogula, Koksi, Kuiste, Kungla, Kõnnu, Kõriska, Lööne, Männiku, Nurme, Oessaare, Põlluküla, Rahu, Rannaküla, Röösa, Sakla, Siiksaare, Turja, Tõnija, Undimäe, Valjala, Vanalõve, Veeriku, Vilidu, Võrsna, Väkra ja Väljaküla.
Väestö
Vuonna 2011 Valjalan kunnassa oli 1 176 asukasta, joista 1 164 (99,0 %) oli virolaisia, 3 (0,3 %) venäläisiä ja 9 (0,8 %) muita kansallisuuksia.
Kálmán Tóth
Kálmán Tóth tarkoittaa ainakin seuraavia henkilöitä:
Kalervo af Ursin
Kalervo Gunnar af Ursin (30. kesäkuuta 1920 Porvoon maalaiskunta, Emäsalo – 22. joulukuuta 2004 Espoo) oli suomalainen korkeushyppääjä ja urheiluvalmentaja.
Juniorina Euroopan huippuja korkeushypyssä
Nuoruusvuosien urheiluharrastuksia olivat voimistelu, käsipallo, maastojuoksu ja hiihto. Lisäksi hän edusti Helsingin Palloseuraa jääpallomaalivahtina seuran pelatessa mestaruussarjassa kaudella 1939.
Af Ursin oli aikansa lahjakkain suomalaishyppääjä. Hän voitti junioritasolla viisi peräkkäistä SM-kultaa vuosina 1936–1940. Vuonna 1936 vain 16-vuotiaana hän opetteli amerikkalaisen haarapyörähdystyylin halliten sen ensimmäisenä suomalaisena. Vuonna 1939 hän hyppäsi Euroopan junioriennätyksen 195 cm.
Sodassa
Sodassa af Ursin taisteli jatkosodan loppuvaiheen Kuuterselän, Siiranmäen ja Ihantalan taistelut. Jatkosodan aikana hän lisäksi palellutti pahoin molemmat jalkansa. Siitä huolimatta hän jatkoi sodan jälkeen hyppyuraansa.
Takaisin korkeushyppääjäksi
Kalevan kisoissa af Ursin esiintyi vuoteen 1957 asti kaikkiaan 20 kertaa parhaina saavutuksina mestaruus Jyväskylässä 1950. Ensimmäinen SM-mitali tuli kesällä 1938 Kotkaksen ja Kaliman jäljessä. Vielä 33-vuotiaana hän sijoittui vuoden 1953 Kalevan kisoissa kolmanneksi tuloksella 185 cm. Kaikkiaan SM-mitaleita kertyi 10 kappaletta.
Valmentajana
Aktiiviuransa loppuvaiheessa 1950-luvulla af Ursin toimi SUL:n Hämeen piirin koulutusohjaajana. Hän oli ensimmäinen suomalainen, joka saavutti Mainzin urheilukorkeakoulun loppututkinnon. Vuonna 1960 hän siirtyi SFI:n koulutusohjaajaksi ja päävalmentajaksi vuosina 1961–1976. Hänen parhaita valmennettaviaan olivat Nina Wärn-Holmen, Reijo Ståhlberg, Mona-Lisa Strandvall-Pursiainen, Bo Grahn, Olof Nyman ja Rune Holmen.
Valmentajauransa aikana af Ursin kirjoitti useita teoksia ja oli suosittu luennoitsija. Hän oli perustamassa vuonna 1975 Suomen Valmentajat ry:tä ja valittiin aikanaan yhdistyksen kunnianpuheenjohtajaksi.
Pieni Majajärvi
Pieni Majajärvi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Karjulan kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 6,2 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Vankaveden alueeseen (35.312) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 144,7 metriä mpy.
Richard Dehmel
Richard Dehmel (18. marraskuuta 1863 Wendisch-Hermsdorf, Brandenburg – 8. helmikuuta 1920 Blankenese) oli saksalainen runoilija.
Dehmelin runokokoelmilla Erlösungen (1891), ''Aberdie Liebe. Ein Ehemanns- und Menschenbuch (1893), Lebensblätter (1895) ja Weib und Welt'' (1897) on vahva symbolistinen väritys. Dehmel kirjoitti modernin näytelmän Der Mitmensch (1895) ja tanssinäytelmän Luzifer (1899). Yhdessä vaimonsa Paula Dehmelin kanssa hän julkaisi lastenkirjan ''Fitzebutze. Allerhand Schnickschnack für Kinder'' (1900). Vuonna 1913 hän julkaisi runokokoelman Schöne, wilde Welt.
Suomeksi julkaistuja runoja
Lähde
Vamia
Vamia on Vaasan kaupungin monialainen ammatillisen koulutuksen organisaatio, jossa opiskelee vuosittain noin 5000 opiskelijaa. Oppilaitos tarjoaa ammatillista koulutusta nuorille, aikuisille sekä työ- ja yrityselämälle – kolmella kielellä.
Vamian koulutustarjonnassa on yli 60 perus-, ammatti- ja erikoisammattitutkintoa. Opiskelun tavoitteena voi myös olla tutkinnon osan tai osien suorittaminen.
Vamia aloitti toimintansa 1.1.2017, kun Vaasan ammattiopisto, Vaasan aikuiskoulutuskeskus ja Vaasan rannikkoseudun oppisopimustoimisto yhdistyivät.
Dustin Ingram
pienoiskuva|Dustin Ingram Dustin Kyle Ingram (s. 25. tammikuuta 1990 Riverside, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja muusikko. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa Sky High, Paranormal Activity 3 ja Cabin Fever sekä televisiosarjoissa True Blood, Watchmen, Lab Rats ja Castle.
François-Marie Trégaro
François-Marie Trégaro (17. kesäkuuta 1824 Peillac – 6. tammikuuta 1897) oli ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 23. syyskuuta 1848 ja nimitettiin Séesin hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi 25. lokakuuta 1881. Hänet vahvistettiin koadjuuttoripiispaksi 18. marraskuuta 1881, ja samana päivänä hän sai myös nimityksen Dolichen titulaaripiispaksi.
Trégarosta tuli 1. joulukuuta 1881 Séesin piispa, ja hänet konsekroi 25. tammikuuta 1882 Jean-Marie Bécel, jota avustivat Flavien-Abel-Antoinin Hugonin ja Jules François Lecoq. Virkaan asettaminen seurasi 31. tammikuuta 1882. Trégaro kuoli 72-vuotiaana virassa, ja hänen seuraajakseen hiippakunnan johtoon tuli Claude Bardel.
Ede Tóth
Ede Tóth (4. lokakuuta 1844 – 26. helmikuuta 1876) oli unkarilainen näytelmäkirjailija. Hän kävi koulua Sárospatakissa mutta joutui keskeyttämään opinnot. Hän kokeili näyttelemistä mutta menestyi vasta näytelmäkirjailijana. Hän kirjoitti muutamia onnistuneita kansannäytelmiä: A falu rossza  (1874; suom. Kylän heittiö 1877), A tolonc (1875) ja A kintornás család (1875). Toth kuoli keuhkotautiin 31-vuotiaana.
Jules Cléret
thumb|right|Jules Cléret
Jules Cléret (29. joulukuuta 1835 Carentan – 23. tammikuuta 1895) oli ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 1. kesäkuuta 1860. Hänet nimitettiin 28. elokuuta 1889 ja vahvistettiin 30. joulukuuta Lavalin hiippakunnan johtajaksi. Piispaksi vihkimisen suoritti 16. helmikuuta 1890 Abel-Anastase Germain, jota avustivat Flavien-Abel-Antoinin Hugonin ja François-Marie Trégaro. Virkaan asettaminen seurasi 23. helmikuuta.
Cléret kuoli 59-vuotiaana virassa. Hänen seuraajakseen tuli Pierre-Joseph Geay.
Vanessa Lane
Vanessa Lane (s. 14. lokakuuta 1983 New York) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä, joka aloitti esiintymisen vuonna 2004. Hän on 156-senttinen. Hän sai vuonna 2006 kolme AVN-palkintoehdokkuutta (mm. Best New Starlet) ja vuonna 2008 vielä yhden. Hän on tehnyt esiintymisen Dr. 90210 -sarjan jaksossa. Hän on toiminut myös Penthousen mallina.
Tuomo Pietiläinen
Jutut ja palkinnot
Pietiläinen on saanut tiedon­julkistamisen valtion­palkinnon vuosina 1993 ja 2003. Vuonna 1993 hän jakoi palkinnon Leena Jäppisen ja Seppo Lehtosen kanssa skientologian käsittelystä. Vuonna 2003 Pietiläinen sai palkinnon Anssi Miettisen kanssa teletunnistetietojen väärinkäyttöepäilyjä koskevasta uutisoinnista Helsingin Sanomissa. He saivat samana vuonna myös Bonnierin Suuren journalisti­palkinnon Sonera-uutisoinnista.
Vuonna 2011 Tutkivan journalismin yhdistys myönsi Pietiläiselle Lumilapio-palkinnon vuoden parhaasta tutkivasta jutusta. Hän sai palkinnon pankkiirien lyhytkauppaa ja osakekannustamista käsittelevästä juttusarjasta.
Pietiläinen toimi vuosina 2012–2013 Tampereen yliopiston journalistiikan vierailijaprofessorina. Vierailijaprofessoriaikanaan hän laati yhdessä opiskelijoiden kanssa Björn Wahlroosista kertovan teoksen Wahlroos: epävirallinen elämäkerta (2013).
Pietiläinen on sanonut suhtautuvansa tutkivaan journalismiin hyvin klassisesti. Hänen mukaansa toimittajat ovat vallan vahtikoiria ja vastavoima. Hän on ollut kiinnostunut erityisesti poliittisesta ja taloudellisesta vallasta sekä niiden leikkauskohdista.
Viestikoekeskus-juttu ja maanpetosrikos
Vuonna 2017 Helsingin Sanomat julkaisi jutun, joka käsitteli Puolustusvoimien Tikkakoskella sijaitsevaa Viestikoekeskusta. Pääesikunta teki jutusta tutkintapyynnön. Esitutkinnassa poliisi selvitti, julkaisiko lehti oikeudettomasti tietoa, joka oli määrätty salaiseksi Suomen ulkoisen turvallisuuden suojelemiseksi. Vuonna 2021 Pietiläinen yhdessä politiikan toimituksen esimiehen Kalle Silfverbergin ja toimittaja Laura Halmisen kanssa sai syytteen turvallisuussalaisuuden paljastamisesta. Vastaavan päätoimittajan Kaius Niemen mukaan kaikki HS:n jutussa julkaisemat tiedot ovat peräisin julkisista lähteistä. Rikosnimikkeessä on kyseessä vakava maanpetosrikos.
Tammikuussa 2023 Helsingin käräjäoikeus tuomitsi Pietiläisen 50 päiväsakkoon turvallisuussalaisuuden paljastamisesta. Silfverbegin syyte hylättiin ja Halminen jätettiin tuomitsematta rangaistukseen.
Aleksandr Kokorinov
thumb|175px|Aleksandr Kokorinov. [[Dmitri Levitskin maalaus vuodelta 1769.]] Aleksandr Filippovitš Kokorinov (, 10. heinäkuuta (J: 29. kesäkuuta) 1726 Tobolsk – 21. maaliskuuta (J: 10. maaliskuuta) 1772 Pietari) oli venäläinen arkkitehti.
Aleksandr Kokorinov opiskeli Tobolskissa ja Dmitri Uhtomskin arkkitehtikoulussa Moskovassa. Hänen varhaiset työnsä edustavat barokkia. Niistä merkittävin on Kirill Razumovskin palatsi Moskovan Petrovsko-Razumovskojessa.
Vuonna 1754 Kokorinov muutti Pietariin. Vuonna 1761 hänestä tuli Pietarin taideakatemian johtaja, vuonna 1765 professori ja vuonna 1769 rehtori. Arkkitehdin varhaista klassismia edustavia töitä ovat Razumovskin palatsi Pietarissa ja taideakatemian rakennus, jotka hän suunnitteli yhdessä Jean-Baptiste Vallin de la Mothen kanssa. Niille on ominaista rationaalisuus ja geometrisyys, julkisivun maltillinen koristelu sekä antiikin mallien mukaiset pylväiköt. Kokorinovin kuolemaa vuonna 1772 on epäilty itsemurhaksi, sillä häntä vastaan oli esitetty perättömiä syytöksiä taideakatemian varojen väärinkäytöstä.
Hajautettu tietokanta
Hajautettu tietokanta on tietokanta, joka ei ole kokonaisuudessaan tallennettu yhdessä paikassa vaan tietokoneverkon kautta toisiinsa liitetyillä tietokoneilla. Hajautettu tietokanta näyttäytyy käyttäjälle yhtenä tietokantana, mutta koostuu erillisistä tietokannoista useilla tietokoneilla.
Hajautetut tietokannat voivat toistaa (replikointi) samaa tietoa tai ne voivat olla pilkottuja (fragmentointi/osiointi) tietyssä sijainnissa tarvittavalle tiedolle.
Suomen kielen äännerakenne
Suomen kielen äännerakenne käsittää suomen äännejärjestelmän eli foneemien, niiden yhdistämistä säätelevien sääntöjen eli fonotaksin, tavu- ja sanarakenteen ja prosodian eli painon ja sävelkulun kuvauksen.
Kálmán Tóth (kirjailija)
Kálmán Toth (1831–1881) oli unkarilainen näytelmäkirjailija. Hän opiskeli Pécsissä. Hän osallistui vapaussotaan 1848–1849, minkä jälkeen hän ryhtyi Budapestissä kirjalliseen työhön. Tothin runot, varsinkin hänen rakkaus- ja isänmaalliset runonsa, saavuttivat heti suosiota. Näytelmäkirjailijana Toth saavutti suurimman menestyksen huvinäytelmillä A király házasodik (1863) ja Nők az alkotmányban  (Naiset valtioelämässä, 1871). Routavuosina Tothin perustama (1860) ja toimittama pilalehti Bolond Miska saavutti huomattavan merkityksen. Perustuslaillisen elämän elvyttyä Toth osallistui (1865–1878) myös valtiolliseen elämään. Hänen kootut runonsa ilmestyivät 1878.
Suomen kielen äännerakenne
Vokaalit
thumb|right|Suomen vokaalikaavio
Suomessa on kahdeksan vokaalia: /i/, /y/, /u/, /e/, /ø/, /o/, /æ/ ja /ɑ/. Oikeinkirjoituksessa niitä merkitään kirjaimilla i, y, u, e, ö, o, ä ja a. Se, että ne ovat itsenäisiä foneemeja, voidaan todistaa esimerkiksi minimipareilla mikin, mykin, mukin, mekin, mökin, mokin, mäkin ja makin.
Kielitypologisesti /i/, /u/, /e/, /o/ ja /ɑ/ ovat tavallisia, eli ne esiintyvät monissa maailman kielissä, mutta /y/, /ø/ ja /æ/ ovat harvinaisempia. Etenkin pyöreät etuvokaalit /y/ ja /ø/ ovat epätavallisia, koska yleensä pyöreät vokaalit ovat takavokaaleita. Maailman kielissä on tavallisimmin viisi vokaalifoneemia, joten suomessa vokaaleita on vähän keskimääräistä enemmän, mutta toisaalta esimerkiksi saksassa vokaaleita on jopa 14. Suomessa on kuitenkin melko paljon vokaaleita suhteessa konsonantteihin. Konsonanttifoneemeita on vain 1,6 yhtä vokaalifoneemia kohden, kun eri kielten mediaani on 3,6. Juoksevassa tekstissä vokaaleita esiintyy vielä enemmän, sillä suomenkielisessä kirjoitetussa tekstissä tai litteroidussa puheessa vokaaleita on 48–49 % kaikista kirjainmerkeistä.
Puolisuppeat vokaalit /e, ø, o/ ovat tarkemmin sanottuna keskisiä eli [e̞, ø̞, o̞].
Suomen vokaalifoneemeilla ei ole muita allofoneja, eli ne äännetään aina suurin piirtein samalla tavalla. Nasaalikonsonanttien välissä vokaalitkin tosin nasaalistuvat, esimerkiksi sanassa mamma, mutta painolla tai puhenopeudella ei ole vaikutusta vokaalien ääntämiseen.
Konsonantit
Suomessa on 13–17 konsonanttia. Omaperäisissä sanoissa tunnetaan 13 konsonanttifoneemia: /p/, /t/, /d/, /k/, /m/, /n/, /ŋ/, /s/, /h/, /r/, /l/, /ʋ/ ja /j/. Velaarinen nasaali /ŋ/ eli ”äng-äänne” esiintyy omaperäisissä sanoissa vain geminaattana /ŋŋ/, jota merkitään oikeinkirjoituksessa kirjainyhdistelmällä ng. Se voidaan todistaa foneemiksi esimerkiksi minimiparilla /kannas/ – /kaŋŋas/ (kangas). Lainasanoissa /ŋ/ voi esiintyä myös konsonanttiyhtymissä, kuten sanoissa magneetti /maŋneːtːi/ tai englanti /eŋlanti/, mutta ei vokaalien välissä.
Lisäksi lainasanojen mukana yleiskieleen on tullut neljä konsonanttia: /b/, /g/, /f/ ja /ʃ/ (”hattu-” tai ”suhuässä”), jota merkitään kirjaimella š. Niistä /f/ kuuluu jo selvästi konsonanttijärjestelmään, mutta /b/ ja /g/ ovat sen raja-alueella ja /ʃ/ on ilmeisesti kaikkein marginaalisin. Esimerkiksi osa suomen puhujista voi ääntää sanat baletti ja paletti samalla tavalla /paletti/, tai sana šokki voidaan ääntää /ʃokki/ tai /sokki/. Todennäköisyys vierasperäisten foneemien ääntämiseen kasvaa, jos puhuja on koulutettu, puhuu hitaasti ja tilanne on muodollinen.
Suomen konsonanttijärjestelmää voi pitää melko yksinkertaisena siinä mielessä, että maailman kielissä on keskimäärin yli 20 konsonanttia ja joissakin kielissä paljonkin enemmän. Suomessa ei myöskään esiinny sellaisia konsonantteja, jotka olisivat epätavallisia maailman kielissä. Toisin kuin vokaaleilla, suomen konsonanteilla on allofonista vaihtelua. Esimerkiksi konsonanttifoneemi /h/ ääntyy sanan alussa soinnittomana glottaalifrikatiivina [h], mutta palataalikonsonantin edellä palataalisena frikatiivina, kuten sanassa [viçko] vihko. Vokaalien välissä /h/ ääntyy soinnillisena, esimerkiksi [vaɦa] vaha. Myös sibilantti /s/:n ääntämys vaihtelee, niin että pyöreiden vokaalien jäljessä se voi ääntyä postalveolaarisena kuin [ʃ], mutta vokaalien välissä soinnillisena kuin [z]. Nasaaliassimilaation vaikutuksesta nasaalikonsonantit mukautuvat seuraavan konsonantin ääntöpaikkaan, niin että esimerkiksi sana ranka äännetään [raŋka].
Äänteiden pituus
Suomen kielessä äänteiden pituus eli kvantiteetti erottelee merkityksiä. Pituusasteita on kaksi, ja oikeinkirjoituksessa lyhyet äänteet merkitään yhdellä ja pitkät kahdella kirjaimella. Esimerkiksi sanoilla taakka, taakkaa, takka, takkaa ja takaa on eri merkitys. Konsonanteista käytetään yleensä nimityksiä yksinäiskonsonantti ja geminaatta, vokaaleista taas lyhyt ja pitkä vokaali.
Suomi on täysi kvantiteettikieli siinä mielessä, että pituus ei ole sidoksissa sanapainoon ja sekä lyhyet että pitkät konsonantit voivat esiintyä samassa sanassa toisistaan riippumatta. Pituusero koskee kaikkia vokaaleita ja lähes kaikkia konsonantteja. Omaperäisistä konsonanteista v, j, h ja d esiintyvät vain lyhyinä; tosin geminaatta hh on sanassa hihhuli ja dd joissain vierassanoissa, kuten addikti. Puhekielessä nämäkin konsonantit voivat pidentyä yleisgeminaation vaikutuksesta, esimerkiksi rahhaa, ajjaa, mutta niitä ei voi silloinkaan pitää pitkinä foneemeina, koska geminaatio on automaattista eikä pituus erottele merkityksiä.
Vokaalien pituusero esiintyy monissa maailman kielissä, mutta konsonanttien pituusero on harvinaisempi ilmiö. Suomi on kuitenkin kielitypologisesti melko harvinainen kieli siinä mielessä, että äänteiden pituus ja sanapaino eivät ole sidoksissa toisiinsa: paino on aina sanan ensimmäisellä tavulla, mutta pitkiä ja lyhyitä äänteitä voi olla kaikissa tavuissa.
Vokaalisointu
thumb|240px|Suomen kielen vokaaliharmonia Suomen kielessä vallitsee vokaalisoinnuksi kutsuttu fonotaktinen rajoitus, jonka mukaan yhdessä sanassa voi olla vain joko takavokaaleja (a, o, u) tai etuvokaaleja (ä, ö, y). Vokaalisointu koskee paitsi sanavartaloita, myös niihin liittyviä suffikseja, kuten taivutuspäätteitä (tuhmassa – tyhmässä) ja johtimia (tuhmuus – tyhmyys). Vokaalisointu ei kuitenkaan koske yhdyssanoja, kuten kesäloma ja isoisä.
Vaikka vokaalit e ja i ovat foneettisesti etuvokaaleja, ne ovat vokaalisoinnun suhteen neutraaleja eli voivat esiintyä myös yhdessä takavokaalien kanssa. Tämä näkyy esimerkiksi sanapareissa selkä – velka ja kiista – kiistää. Jos sanavartalossa on vain neutraaleja vokaaleita, suffiksi on kuitenkin etuvokaalinen, esim. sanassa itkevät.
Diftongit ja vokaaliyhtymät
Suomessa on paljon diftongeja ja vokaaliyhtymiä, ja pitkät vokaalijonot ja vokaalien monenlaiset yhdistymismahdollisuudet erottavat suomen monista maailman kielistä.
Suomen yleiskielessä on 18 diftongia, jotka voidaan jakaa kolmeen ryhmään. Suppenevissa diftongeissa alkukomponentti on väljä (ä, a) tai puolisuppea (e, ö, o) ja jälkikomponentti on suppea (i, y, u). Suppeissa diftongeissa sekä alku- että jälkikomponentti ovat suppeita. Väljenevissä diftongeissa alkukompenentti on suppea ja jälkikomponentti puolisuppea. Diftongeista harvinaisimpia ovat ey, iy, öi ja yi, jotka esiintyvät lähinnä vain taivutusmuodoissa tai johdoksissa, siis vartalon ja suffiksin rajalla: peseytyä, kääriytyä, töitä, hyinen.
Diftongien lisäksi suomessa on paljon vokaaliyhtymiä eli vokaalijonoja, joiden välissä on tavuraja. Kahden vokaalin yhtymiä on 20, joista ensimmäisen ja toisen tavun rajalla esiintyy 16, esimerkiksi a.e (tae), a.o (vaot), e.a (seassa), e.o (seos), i.a (lian), i.ä (iän), o.a (loan), o.e (koe), u.e (puen), y.e (kyetä), ä.e (näen) ja ä.ö (näön). Periaatteessa kaikki suomen vokaalit voivat esiintyä peräkkäin joko diftongeina tai vokaaliyhtyminä, kun vokaalisointu otetaan huomioon. Toisaalta jotkin vokaaliyhtymät ovat harvinaisia, kuten i.ö (lieriö, säiliö) tai e.ö (lipeöidä). Vokaaliyhtymän ja diftongin raja ei ole aina selvä, vaan joissain vokaalijonoissa tavuraja voidaan ääntää tai jättää ääntämättä: hi(.)en, te(.)in, rakka(.)us, eri(.)yttää, pi(.)ano, te(.)ologi.
Triftongeja suomessa ei ole, vaan kolmen vokaalin yhtymissä on aina tavuraja: toisessa tavussa on lyhyt vokaali, toisessa pitkä vokaali tai diftongi. Esimerkkejä: au.a (kauan), iu.a (kiuas), ai.e (aie), aa.a (raa’an), aa.o (kaaos), uu.i (ruuissa), ii.e (liietä), i.öi (viheriöi), i.äi (pääsiäinen), u.ai (munuainen), y.ää (nykyään), u.aa (jaguaari), i.oo (idiootti). Neljän vokaalin yhtymissä tavurajan edellä on pitkä vokaali tai diftongi ja tavurajan jäljessä diftongi: aa.oi (raaoissa), ii.ai (niiailla), eu.oi (leuoissa), ai.oi (aioin).
Konsonanttiyhtymät
Suomen kielessä ei ennen tunnettu sananalkuisia konsonanttiyhtymiä, mikä ilmenee esimerkiksi lainasanoissa ranta ja ruuti (< ruots. strand, krut). Nykyään ne ovat kuitenkin yleisiä paitsi lainasanoissa, myös slangissa ja deskriptiivisessä sanastossa, kuten prätkä ja plörö. Yleisimmät sananalkuiset konsonanttiyhtymät koostuvat klusiilista (k, p tai t) ja likvidasta (l tai r): klinikka, kristillinen, planeetta, prosentti ja traktori. Yleisiä ovat myös s-alkuiset yhtymät, kuten sanoissa skaala, spekulatiivinen ja status. Kolmen konsonantin yhtymät sanan alussa ovat harvinaisia, mutta sellainen on esimerkiksi sanoissa strategia ja struktuuri. Sanan lopussa konsonanttiyhtymiä esiintyy niin ikään lähinnä interjektioissa (naks, auts) ja lainasanoissa, kuten preesens ja jazz /jats/.
Sanan sisällä kahden konsonantin yhtymät ovat tavallisia. Yleisiä ovat esimerkiksi st, ht, lt, rt, ts, ks, ns ja sk, jotka voivat esiintyä sekä sanan ensimmäisellä että myöhemmällä tavurajalla ja sekä lyhyen että pitkän vokaalin tai diftongin jäljessä. Omaperäisessä sanastossa on useita fonotaktisia rajoituksia, joita lainasanat voivat rikkoa. Esimerkiksi /d/ voi omaperäisessä sanastossa esiintyä vain yhdistelmässä /hd/ ja /ŋ/ yhdistelmässä /ŋk/, mutta lainasanoissa muutkin yhdistelmät ovat mahdollisia, esimerkiksi /nd/ sanassa kandidaatti ja /ŋn/ sanassa kognitio. Omaperäisissä sanoissa ei myöskään ole klusiilin ja nasaalin yhtymiä eikä /ʋ/ voi olla konsonanttiyhtymän alussa. Lainasanoissa voivat kuitenkin esiintyä esimerkiksi /pn/ (hypnoosi), /km/ (rykmentti) ja /ʋn/ (klovni).
Kolmen konsonantin yhtymille on tavallista, että ensimmäinen konsonantti on resonantti (/l/, /r/, /m/, /n/ tai /ŋ/) ja toinen ja kolmas konsonantti obstruentti (/p/, /t/, /k/ tai /s/). Yksinäiskonsonantin ja geminaatan yhtymiä on esimerkiksi sanoissa palkka, tarkka, kimppu, kontti, kanssa ja sankka, kolmen eri konsonantin yhtymä sanoissa palsta, pirske, rempseä, konsti, virtsa ja vinksahtaa. Pelkästään lainasanoissa tunnetaan muunkinlaisia kolmen konsonantin yhtymiä, kuten /ntr/ (intressi), /str/ (katastrofi) ja /kst/ (teksti). Neljän konsonantin yhtymiä on lähinnä lainasanoissa, kuten demonstraatio ja abstrakti.
Tavu- ja sanarakenne
Suomessa on 10 perustavaa tavutyyppiä, jos konsonanttiyhtymillä alkavia tavuja ei lasketa mukaan. Tavun ytimessä on lyhyt vokaali (V) tai pitkä vokaali tai diftongi (VV). Ne voivat muodostaa tavun yksinkin, mutta niiden edessä voi olla yksi konsonantti (K) ja jäljessä yksi tai kaksi konsonanttia.
Sanan sisällä konsonanttiyhtymät jakautuvat tavuihin yleensä niin, että jälkimmäisen tavun alkuun jää vain yksi konsonantti, esim. myrs.ky, hart.si. Vierassanoissa fonologinen taivutus kuitenkin vaihtelee eikä seuraa aina oikeinkirjoituksen mukaista tavutusta: esimerkiksi maist.raatti ~ mais.traatti tai de.skriptio ~ des.kriptio ~ desk.riptio''.
Suomen perussanojen vartalot ovat tyypillisesti kaksitavuisia ja vokaaliloppuisia. Yleisiä rakenteita omaperäisissä, kaksitavuisissa perussanoissa ovat KVK.KV (pen.tu), KVV.KV (jou.si), KV.KV (ka.la), KVVK.KV (juus.to), KVKK.KV (lamp.pu) ja VK.KV (ah.ma). Konsonanttiloppuisia niistä on vain runsaat 10 %. Yksitavuisia sanoja on vähän, ja niistä suurin osa on funktiosanoja, kuten pronomineja (me, te, hän, se), konjunktioita (ja, kun, jos), kieltoverbi ei ja kopulaverbin yksikön 3. persoona on. Lyhyimmät sisältösanat ovat ui (< uida) ja yö, ja lisäksi KVV-tyyppisiä on jonkin verran, kuten puu ja kuu. KVK-tyyppiset lainasanat mukautuvat helposti KVK.KV-rakenteeseen, kuten pop > poppi. Kolmi- ja useampitavuiset sanat ovat usein johdoksia (kalaisa, kalastaa) tai yhdyssanoja (kalakeitto, kalankasvatus). Teoriassa suomen kielen sanat voivat olla hyvinkin pitkiä, koska yhdessä sanassa voi olla useita johtimia ja sen lisäksi vielä taivutussuffikseja. Jonkin verran kaukaa haettu esimerkki on järjestelmällistyttämättömyydellänsäkään. Kielitoimiston sanakirjan pisimmät sanat ovat yhdyssanoja, kuten pyyhkäisyelektronimikroskooppi ja elintarviketurvallisuusvirasto.
Kaikki suomen vokaalit voivat esiintyä sekä sanan alussa että lopussa, mutta konsonanteilla on joitain rajoituksia. Sanan alussa voivat esiintyä kaikki muut konsonantit paitsi ŋ. Omaperäisten sanojen alussa tuntematon on myös d, mutta vierassanoissa se on tavallinen, esimerkiksi demokraattinen, dialogi ja dynamiitti. Sanan lopussa voivat esiintyä vain t, n, s, l ja r, lainasanoja (golf, talmud, doping) tai interjektioita (aih, kop kop) lukuun ottamatta.
Sanapaino
Suomessa sanan pääpaino on aina ensimmäisellä tavulla ja sanan viimeinen tavu on painoton. Nelitavuisissa ja pidemmissä sanoissa voidaan erottaa myös sivupaino. Paino on yleensä joka toisella tavulla, esimerkiksi ˈperuˌnassa (sivupaino 3. tavulla) tai ˈkirjoiˌtettaˌvissa (sivupaino 3. ja 5. tavulla). Jos kolmas tavu on lyhyt, sivupaino siirtyy seuraavalle pitkälle tavulle, esimerkiksi sanoissa ˈtapaamiˌsesta (sivupaino 4. tavulla) ja ˈopiskeliˌjoina (sivupaino 5. tavulla). Sanan viimeinen tavu on aina painoton. Yhdyssanoissa sivupaino on jälkimmäisen osan ensimmäisellä tavulla: ˈmaanˌtie, ˈmatalaˌpalkkainen. Pääpainon sijoittuminen ensimmäiseen tavuun on tyypillistä uralilaisissa kielissä.
Lausepaino ja sävelkulku
300px|thumb|Suomen kysymys- ja väitelauseen intonaatio. Sininen käyrä: Minne Maija meni? Punainen käyrä: Maija meni muualle.
Normaalipainotuksessa suomen väitelauseen sävelkulku eli intonaatio on laskeva. Se alkaa puhujan äänialan keskivaiheilta ja laskee vähitellen niin, että painottomat tavut äännetään matalammalta kuin painolliset. Viimeisen pääpainollisen tavun jälkeen sävelkorkeus laskee jyrkästi ja lausuma voi päättyä narinaan. Lausepaino liittyy lausuman informaatiorakenteeseen niin, että uutta asiaa sisältävä sana tai lauseke (reema) saa lausepainon. Esimerkiksi lauseissa Pääministeri Vanhanen on matkustanut Intiaan ja Eilen kävin ostamassa kengät lausepaino on viimeisen sanan pääpainollisella tavulla. Intonaatiossa tämä näkyy siten, että sävelkorkeus nousee hieman reeman alussa ja laskee sitten suhteellisen jyrkästi.
Sävelkulun lasku on myös merkki siitä, että puhuja on lopettamassa puheenvuoronsa. Jos sävelkulku ei laske, puhuja on vielä aikeissa jatkaa puheenvuoroaan tai jättää jotakin avoimeksi, esimerkiksi Sovitaanko asia näin vai…
Vaikka suomessa intonaatio laskee yleensä lausuman lopussa, se voi myös nousta esimerkiksi kohteliaissa ilmauksissa, kuten huomenta tai kiitos. Nouseva intonaatio voi liittyä myös tunteita, kuten harmistumista, epäilyä tai pelkoa, ilmaiseviin lausumiin.
Rajakahdennus ja glottalisaatio
Suomen kielelle tyypillinen sandhi-ilmiö eli sanarajan yli vaikuttava äänneilmiö on rajakahdennus. Se ilmenee seuraavan sanan alkukonsonantin kahdentumisena: esimerkiksi mene pois äännetään /meneppois/ [menepːois]. Jos seuraava sana alkaa vokaalilla, sanarajalla voi esiintyä pidentynyt glottaaliklusiili: [meneʔ ʔulos]. Rajakahdennus vaikuttaa myös yhdyssanan osien rajalla ja liitepartikkelien edellä, kuten [sɑdekːɑtos] ja [rikkɑillekːin].
Historiallisesti rajakahdennuksen laukaisevat muodot ovat päättyneet konsonanttiin, joka on kuitenkin kadonnut nykykielestä. Kielitieteellisessä tekstissä rajakahdennuksen laukaisijaksi voidaan olettaa ”x-morfeemi”, joka merkitään rivinylisellä x-kirjaimella, esimerkiksi sadex. Rajakahdennuksen esiintyminen vaihtelee, mutta se on säännöllisintä seuraavissa sananmuototyypeissä:
Rajakahdennuksen lisäksi glottaaliklusiili tai heikompi glottaalinen supistuma esiintyy myös vokaalialkuisten sanojen edessä, missä se toimii sananrajan osoittimena. Esimerkiksi sanaparit saa tavata ja saat avata ääntyvät eri tavalla niin, että jälkimmäisessä on glottalisaatio: [sɑːtʔɑʋɑtɑ]. Glottalisaatiota esiintyy myös yhdyssanan osien rajalla, kuten sanassa juhannusyö [juhɑnːusʔyø]. Glottalisaatiota on pidetty tyypillisenä etenkin savolaismurteiden puhujille.
Loppukonsonantin kato ja assimilaatio
Sanan lopussa konsonantit /n/ ja /t/ voivat kadota kokonaan tai assimiloitua seuraavan sanan alkukonsonanttiin.
Sananloppuinen /n/ redusoituu tai katoaa herkästi silloin, kun se kuuluu taivutustunnukseen mutta ei muodosta sitä yksin. Tällaisia muotoja ovat esimerkiksi illatiivi ja passiivi: tyttäreen [tytːäreː], pantiin [pɑntiː]. Kato on tavallisinta lausuman lopussa. Nasaaliassimilaatiossa /n/ assimiloituu seuraavaan konsonanttiin. Klusiilin edellä nasaali mukautuu klusiilin ääntöpaikkaan: tytön pää [tytømpæː], tytön kello [tytøŋkelːo]. Loppu-/n/ voi myös assimiloitua kokonaan seuraavaan konsonanttiin, jos se on /m/, /j/, /v/, /l/ tai /r/, esimerkiksi järven muta [jærʋemːutɑ], järven ranta [jærʋerːɑntɑ].
Sananloppuinen /t/ katoaa lähinnä NUT-partisiipissa, kuten tullut [tulːu], kadonnut [kɑdonːu], ja sanassa nyt. Kato voi laukaista myös rajakahdennuksen, esimerkiksi älä nyv viitti.
Vokaalien loppuheitto ja elisio
Sanan lopussa myös vokaalit voivat kadota, mitä kutsutaan loppuheitoksi. Yleisintä on sanaloppuisen /i/:n kato, etenkin jos se kuuluu taivutuspäätteeseen ja sen edellä on /s/. Tällaisia tapauksia ovat eräiden verbien imperfektimuodot (hyppäs, osas), 3. persoonan konditionaali (ottais, hyppäis), translatiivi (suureks) sekä lukusanat yks, kaks, viis ja kuus. Loppuheittoa voi esiintyä epäsäännöllisemmin muissakin muotoryhmissä ja vokaaleissa, kuten täl taval. Vokaalialkuisen sanan edellä loppuheitto voi aiheuttaa elisiota, eli kaksi sanaa äännetään yhteen: siinä on [siːnon].
Bob Baird
Robert Allen "Bob" Baird (16. tammikuuta 1940 Knoxville, Tennessee – 11. huhtikuuta 1974 Chattanooga, Tennessee) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja, pelipaikaltaan syöttäjä. Hänen seuransa oli Washington Senators. Hän pelasi ensimmäisen MLB-ottelunsa 3. syyskuuta 1962 ja viimeisensä 27. syyskuuta 1963.
Armand Marcelle
Armand Marcelle (10. lokakuuta 1905 Reims – 26. joulukuuta 1974 Reims) oli ranskalainen soutaja. Hän kilpaili vuoden 1928 kesäolympialaisissa Amsterdamissa ja sai siellä hopeaa perämiehellisessä kaksikossa. Édouard Marcelle oli hänen veljensä.
Bob Baird
Baird kuoli 34-vuotiaana jouduttuaan ammutuksi riidellessään naisen kanssa. Hänet haudattiin Lynnhurstin hautausmaalle Knoxvilleen.
Timo Mustakallio
Timo Heikki Juhani Mustakallio (14. lokakuuta 1929 Viiala – 20. marraskuuta 1984 Espoo) oli suomalainen oopperalaulaja (tenori). Hän työskenteli vuosina 1965–1976 ulkomailla: ensin kiinnitettynä syksystä 1965 alkaen Düsseldorfin Deutsche Oper am Rhein-oopperaan jolloin hän otti ystävänsä Martti Talvelan ehdotuksesta käyttöön Euroopan kielille paremmin taipuvan Timo Callio -taiteilijanimen, sitten syksystä 1967 Stuttgartiin Baden-Württembergin valtionoopperaan. Mustakallio esiintyi etenkin 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alussa johtavissa tenorirooleissa vierailijana Saksan ja Euroopan johtavissa oopperataloissa kuten Barcelonan Liceu, Brysselin La Monnaie, Milanon Scala tai Pariisin Grand Opéra.
Mustakallio perusti vuonna 1974 Timo Mustakallio -laulukilpailun tukemaan ja opastamaan nuoria oopperataiteilijoita. Nykyään kilpailu järjestetään Savonlinnan Oopperajuhlien ja vuonna 1985 perustetun Timo Mustakallio-säätiö sr.:n yhteistyössä oopperajuhlien yhteydessä nuorille oopperalaulajille. Vuonna 1979 Mustakallio astui Martti Talvelan seuraajaksi oopperajuhlien taiteellisen toimikunnan puheenjohtajana, ja vuosina 1981–1984 hän oli oopperajuhlien johtaja. Vuoden 1984 alussa Mustakalliolla todettiin aggressiivinen syöpä, johon hän menehtyi jo saman vuoden marraskuussa.
Timo Mustakallion elämästä ja Suomessa laajalti tuntemattomaksi jääneestä karriääristä kertova kirja sisältäen äänite-CD:n on julkistettu 14.7.2017 Savonlinnassa hänen nimeänsä kantavan laulukilpailun alla. Vähälukuisista äänitallenteista voinee mainita Italian yleisradio RAI:n ja Teatro alla Scalan ensemblen studioäänitykset Richard Wagnerin oopperasta Parsifal sekä Richard Straussin oopperasta Elektra, joita saattaa löytää kansainvälisiltä kauppapaikoilta. Timo Mustakallio esiintyi myös Helsingin jäähallissa 30.5.1970 Giuseppe Verdin oopperassa Aida, sen tenori-pääroolissa Radamès.
Vasamajärvi
Maantietoa
Järven pinta-ala on 5,3 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Keijärven valuma-alueeseen (35.313) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 109,9 metriä mpy.
Pulskiot
Pulskiot (Cyphostemma) on viiniköynnöskasvien (Vitaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu reilut 250 lajia.
Pulskioita tavataan muun muassa Saharan eteläpuoleisessa Afrikassa. Niitä ei kasva Suomessa luonnonvaraisina.
Béla Tóth
Béla Tóth (1857–1907) oli unkarilainen toimittaja ja kirjailija. Hän oli erinomainen tyylitaituri. Hän käänsi unkariksi kirjallisuutta, muun muassa kirjailijoita Alphonse Daudet, Paul Bourget, Georges Ohnet, Guy de Maupassant, François Coppée, Edmondo de Amicis.
Tóthin isä oli kirjailija Kálmán Tóth.
Turan Dursun
Turan Dursun (1934 – 4. syyskuuta 1990) oli turkkilainen ateistinen ajattelija, kirjailija, kolumnisti ja uskostaan luopunut mufti. Hän kirjoitti useita teoksia, joissa muun muassa esitetään ankaraa arvostelua islamia kohtaan. Hän kärsi jatkuvasta uhkailusta ja kuoli lopulta henkirikoksen uhrina Istanbulissa.
Elämä
Dursunin isä oli harras muslimi, joka motivoi poikaansa uskonnollisen uran luomiseen. Dursunista tuli mufti vuonna 1958. Työskennellessään Sivasissa hän muun muassa radikaalisti salli imaamien osoittavan kunnioitusta Mustafa Kemal Atatürkille kiitokseksi armeijan imaamien konferenssimatkoille tuomista ruokapaketeista. Hän piti tärkeänä imaamien muutakin kuin uskonnollista kouluttamista. Dursun sai jo muftina toimiessaan paitsi paljon seuraajia, myös paljon vihollisia ja uhkauksia; hän joutuikin lähtemään Sinopin kaupunkiin. Muftina toimimisen hän lopetti vuonna 1966.
Dursun kertoi Şule Perinçekin haastattelussa eräästä varhaisimmista hetkistään, jolloin oli epäillyt Jumalan olemassaoloa. Dursun oli 11-vuotiaana ollut ihastunut Safi-nimiseen tyttöön, jonka isosisko Sabo oli vammainen. Unessaan hän näki Jumalan ja tiedusteli tältä, miksi tämä oli luonut Maan eikä pelkkää taivasta ja että miksi Sabo oli "vammainen" ja Safi "kaunis". Samassa haastattelussa Dursun mainitsi suhtautuneensa Jumalan käsitteeseen aina kyseenalaistaen. Siirtyminen ateismiin tapahtui kuitenkin hiljalleen.
Dursunin toimiessa muftina suunniteltiin hänen esittelemistään paaville. Hänestä haluttiin antaa älyllinen vaikutelma, joten hän alkoi perehtyä kristinuskoon. Verratessaan laajaa islamtietoisuuttaan kristilliseen informaatioon hän alkoi suhtautua uskontoonsa epäluuloisesti. Hän päätteli, että jos Jumala on olemassa, hän ei ole sellainen, joksi islam hänet kuvailee. Dursun alkoi tutkia myös antropologiaa ja uskoa ihmisen kehittymiseen miljoonien vuosien evolutiivisen prosessin tuloksena. Hän vietti jonkin aikaa sitoutumattomana teistinä, mutta hylkäsi sitten jumaluskon täysin.
Luovuttuaan muftin asemasta Dursun asui Istanbulissa. Hän toimi Turkin radio- ja televisioyhtiön (TRT) palveluksessa vuoteen 1982. Vuonna 1987 hän tutustui kansallismieliseen ja sosialistiseen poliitikko Doğu Perinçekiin, joka toimitti 2000'e Doğru -lehteä. Dursunista tuli sen kolumnisti. Hän kirjoitti myös muihin julkaisuihin. Hän julkaisi suuren määrän kirjoja, joihin lukeutuu Muqaddimahin turkinkielinen käännös. Dursunin merkittävä saavutus oli islamin avaaminen sisäiselle kritiikille joukkoviestimien avulla.
Kaksi miestä ampui Dursunin tämän lähdettyä ulos kotoaan Aasian puoleisessa Istanbulissa. Surma on yhä epäselvä.
Édouard Marcelle
Édouard Marcelle (1. lokakuuta 1909 Reims – 9. marraskuuta 2001 Reims) oli ranskalainen soutaja. Hän kilpaili vuoden 1928 kesäolympialaisissa Amsterdamissa ja sai siellä hopeaa perämiehellisessä kaksikossa. Hän oli Armand Marcellen veli.
Eric Sandberg
Eric Gustaf Sandberg (20. joulukuuta 1884 – 3. joulukuuta 1966 Göteborg) oli ruotsalainen purjehtija. Hän sai vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa Vingalla hopeaa kahdeksan metrin luokassa. Hän osallistui myös kesäolympialaisiin 1912 Tukholmassa ja sai siellä Kerstinillä pronssia kuuden metrin luokassa.
New York Stadium
thumb|200px|New York Stadium New York Stadium on Rotherhamissa, South Yorkshiressa, Englannissa sijaitseva jalkapallostadion. Se avattiin heinäkuussa 2012, ja se toimii Rotherham Unitedin kotistadionina.
Stadionin rakentaminen alkoi heinäkuussa 2011. Avausotteluna pelattiin ystävyysottelu Rotherham Unitedin ja Barnsley FC:n välillä 21. heinäkuuta 2012. Ensimmäinen liigaottelu stadionilla oli 18. elokuuta 2012 pelattu Rotherham Unitedin ja Burton Albionin välinen Kakkosliigan ottelu, jota seurasi 11 441 katsojaa. Stadionille mahtuu 12 000 katsojaa. Sen rakentaminen maksoi noin 20 miljoonaa puntaa.
New York Stadiumilla pelattiin vuonna 2018 alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailujen loppuottelu. Vuonna 2022 stadionilla pelattiin naisten Euroopan-mestaruuskilpailuissa kolme alkulohko-ottelua ja yksi puolivälierä. right|thumb|New York Stadium ulkopuolelta.
Samantha Strong
Samantha Strong (s. 9. kesäkuuta 1967 Seattle, Washington) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Hän aloitti esiintymisen vuonna 1986 ja jatkoi sitä vuoteen 2002 saakka. Hän on 168-senttinen. Hän voitti vuonna 1988 AVN-palkinnon (Best New Starlet), ja hänet on myös otettu AVN Hall of Fameen.
Strong kieltäytyi 1980-luvulla työskentelemästä myös homopornossa esiintyneen Jeff Strykerin kanssa AIDS-pelon takia. Syntyi kiista Vivid Entertainmentin kanssa, ja lopulta Strong kuitenkin myöntyi esiintymään Strykerin kanssa elokuvassa The Heiress (1988).
Hilaire Nkounkou
Elämänvaiheet ja työ
Ruotsin Lähetysliitto (Svenska Missionsförbundet), myöhemmin Ruotsin Lähetyskirkko, on harjoittanut lähetystyötä Kongon tasavallassa 1800-luvun loppupuolelta saakka. Sen tuloksena syntyi kirkko, Kongon evankelinen kirkko, Église Evangélique du Congo (EEC) siihen kuuluu n. 1150.000 jäsentä ja se on maan toiseksi suurin kirkkokunta katolisen kirkon jälkeen. Kirkolla on koulutuslaitos Mansimoussa, jossa kirkko kouluttaa pastorinsa.
Hilarie Nkounkou oli Mansimoun teologisen seminaarin rehtori. Hän on opiskellut teologiaa Ruotsissa, Ruotsin lähetysliiton teologisessa seminaarissa. Sisällissodan aikana1960-luvulla. hän joutui silloin ajoittain vankilaan uskonsa tähden.
Hän vastasi myös laulukokoelman tekemisestä Kongon seurakuntien käyttöön, ja kirjoitti ja sävelsi kikongonkielisen virren ”Ye nzolete nata malongi maku”. Virren käänsi ruotsiksi Olle Berglund, Kongossa lähettinä työskennellyt ruotsalainen. (Se, jag vill bära ditt budskap, Herre) Virsi on vuodelta 1970, sen sanat ja sävel ovat Nkounkoun tekemät.
Nkounkoun virsi on Ruotsin kirkon virsikirjassa numerolla 89 "Vien suuren viestin nyt maailmalle". Se on myös Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa virsi 965. Virren suomenkielinen teksti on Anna-Mari Kaskisen 1995 ja 2002 tekemä.
Suomi yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2002
Suomi yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2002 käsittelee Suomen joukkuetta yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa Münchenissä 2002.
Joukkueen valitseminen
Suomen Urheiluliiton hallitus valitsi pääosan Suomen joukkueesta vuoden 2002 Kalevan kisojen jälkeen 21. heinäkuuta. Myöhemmin joukkuetta vielä täydennettiin muutamalla urheilijalla. Lopullinen joukkue koostui 32 miehestä ja 17 naisesta, joiden lisäksi valittiin vielä viisi kotimaahan jäänyttä varaedustajaa. Kisoista pois jäi korkeushypyn Euroopan tilastossa kolmantena SE-tuloksella 231 ollut Toni Huikuri, jonka kilpailemisen esti nilkkavamma.
Ennakko-odotukset
SUL:n virallinen menestystavoite kisoissa oli 2 mitalin ja 8 pistesijan saavuttaminen. Ennen kisoja Euroopan tilastoissa kymmenen parhaan joukossa olivat seuraavat urheilijat (sijoitus): kuulantyönnössä Arsi Harju (4.) ja Ville Tiisanoja (5.), moukarinheitossa Olli-Pekka Karjalainen (7.), kymmenottelussa Jaakko Ojaniemi (8.), moukarinheitossa Sini Pöyry (8.), keihäänheitossa Taina Kolkkala (9.) sekä kiekonheitossa Timo Tompuri (10.). Näiden lisäksi menestystä odotettiin kokeneilta arvokisamenestyjiltä Aki Parviaiselta ja Mikaela Ingbergiltä.
Menestys
Pistesijoille yltäneistä suomalaisista yllättävin oli 100 metrin loppukilpailussa viidenneksi sijoittunut Markus Pöyhönen, jonka sijoitus myöhemmin parani neljänneksi, kun kilpailun voittaneen Dwain Chambersin tulokset mitätöitiin dopingrikkeen vuoksi. Onnistujia olivat myös ennätyspisteillään 8192 kymmenottelussa viidenneksi sijoittunut Jaakko Ojaniemi sekä saman sijan naisten moukarinheitossa saavuttanut Sini Pöyry. Kuulantyönnössä suomalaiset eivät mitaleille yltäneet, kun Arsi Harju sijoittui neljänneksi ja Ville Tiisanoja kuudenneksi. Harju jäi pronssisijasta 11 senttiä. Sekä miesten että naisten keihäsfinaalissa kilpaili kolme suomalaisheittäjää, mutta miesten finaalissa yksikään suomalainen ei päässyt yli 80 metrin. Myös Olli-Pekka Karjalaiselta odotettiin moukarinheiton finaalissa kahdeksatta sijaa parempaa.
Naisten seiväshypyssä Paulina Sigg hyppäsi uuden SE-tuloksen 415, mikä ei kuitenkaan riittänyt finaalipaikkaan.
Jean-Marie Bécel
thumb|Jean-Marie Bécelin hauta thumb|upright=0.5|Jean-Marie Bécelin vaakuna