cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Isanosaurus
Fossiilit
Isanosaurus löydettiin Isanin alueelta Thaimaassa. Jäänteet ovat valitettavasti epätäydelliset ja sisältävät vain muutamia selkänikamia, kylkiluita, 65 senttimetrin pituisen reisiluun vasemmasta jalasta, oikean rintalastan ja lapaluun. Niidenkin pohjalta tutkijat pystyvät päättelemään paljon Isanosauruksesta vertaamalla sitä lähisukulaisiin.
On melko turvallista olettaa, että Isanosauruksen holotyypin jäänteet kuuluvat nuorelle yksilölle, tai vanhalle esiaikuiselle yksilölle.
Britannian ja ulkomaiden raamattuseura
Britannian ja ulkomaiden raamattuseura, aiemmin Britannian ja ulkomaan raamattuseura, (The British and Foreign Bible Society) on Lontoossa 1804 perustettu yhdistys, jonka tarkoitus on levittää Raamattua ja sen osia ja auttaa hankkimaan kansankielisiä Raamattuja. Sillä on toimistoja eri puolilla maailmaa. Se on julkaissut kuvalehteä The Bible in the World.
Seuran haaraosasto aloitti toimintansa Suomessa 1812 ja myönsi varoja Turkuun perustetun Suomen Pipliaseuran toimintaan. Seuran toiminta Suomessa päättyi 1947, jolloin se luovutti Helsingin-toimistonsa Suomen Pipliaseuralle.
Seura julkaisi suomeksi muun muassa 1933 ja 1938 käyttöön otetun Raamatun-suomennoksen sekä sen erillisiä osia.
Jukka Kemppinen (juoksija)
Jukka Mikael Kemppinen (s. 15. huhtikuuta 1956 Imatra) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen keskimatkan juoksija. Hän edusti Imatran Urheilijoita ja hänen valmentajanaan toimi Markku Valkama.
Kalevan kisoista Kemppinen saavutti pronssia 800 metrin juoksusta vuonna 1980. Lisäksi hän oli mukana voittamassa viestijuoksun SM-kilpailuista kultaa 4 x 800 metrin viestijuoksusta vuonna 1980. Ennätyksikseen hän juoksi 400 metrillä ulkona ajan 49,2 ja hallissa 51,1, 800 metrillä ulkoradoilla ajan 1.49,2 ja hallissa 1.53,89 sekä 1 500 metrillä ulkona 3.51,8 ja hallissa 3.58,6. Virallisiin kilpailuihin hän ei ole osallistunut vuoden 1984 jälkeen.
Debianin vapaiden ohjelmistojen ohjeisto
Debianin vapaiden ohjelmistojen ohjeisto (Debian Free Software Guidelines, DFSG) on Debian-projektin tekemä luettelo asioista, joiden avulla ohjelmiston katsotaan olevan vapaa ohjelmisto. Mikäli ohjelmiston lisenssi täyttää nämä kohdat, se voidaan lisätä Debian-jakeluun main- tai contrib-hakemistoihin; mikäli ei, se on epävapaa ja voidaan lisätä vain non-free-hakemistoon, joka ei virallisesti ole Debianin osa. DFSG on osa Debianin yhteisösopimusta (Social Contract). DFSG:n käytöstä ja soveltamisesta keskustellaan Debianin debian-legal-sähköpostilistalla.
Määritelmään kuuluvat seuraavat kohdat:
Ajatuskokeet
Debian-legal-sähköpostilistalla DFSG:n soveltamisesta käytetään useita erilaisia ajatuskokeita:
Ongelmakohtia
Debian-projekti soveltaa ohjeistoa kaikkiin paketteihin ja niiden osiin, myös dokumentaatioon ja ohjelmien käyttämään dataan. Eräissä tapauksissa ohjelmia ei voida laittaa pääjakeluun sellaisenaan, koska osa siitä on epävapaan lisenssin alla. GNU Free Documentation License on esimerkiksi osoittautunut ongelmalliseksi, koska moni GFDL:n alainen dokumentti sisältää "muuttumattomia osia" (invariant section), jotka eivät täytä DFSG:n ehtoja. Täten osaa GNU-projektin dokumentaatiosta ja osaa Linux Documentation Projectin tuotoksista ei voida käyttää. Myös esimerkiksi MySQL:n dokumentaatiota ei Debianissa ole tästä syystä.
Lisäksi ongelmia tuottaa kysymys siitä, mikä itse asiassa katsotaan olevan "lähdekoodi" multimediateoksissa ja kuvissa.
Kolmen kuninkaan marssi
thumb|Leopold Kupelwieserin maalaus Kolmen kuninkaan matka vuodelta 1825 [[Rouenin katedraalissa.]] Kolmen kuninkaan marssi on alkujaan provencelainen laulu, joka nykyisin mielletään yleensä joululauluksi, mutta joka alkujaan kuului nimenomaan loppiaiseen. Nykyisin laulun sävelmä tunnetaan myös Georges Bizet’n sovituksena näyttämö­musiikki­teoksessa Arlesitar.
Laulun aiheena on Matteuksen evankeliumissa kerrottu itämaan tietäjien matka Betlehemiin osoittamaan kunnioitusta vastasyntyneelle Jeesus-lapselle. Vaikka Raamatussa ei niin sanotakaan, myöhemmässä kristillisessä perinteessä tietäjien on usein selitetty olleen kuninkaita. Läntisessä kristikunnassa, sekä katolisessa kirkossa että useissa protestanttisissa kirkkokunnissa, loppiaista vietetään heidän muistokseen.
Laulun on suomentanut Samppa P. Asunta.
Historia
thumb|upright=0.7|Kaniikki Étienne-Paul Charbonnier, kivipiirros vuodelta 1870. Laulun alkuperäiset sanat on kirjoittanut Joseph-François Domergue (1691–1729), joka vuosina 1724–1728 toimi kirkkoherrana Aramonissa nykyisessä Gardin departementissa. Hänen nimensä esiintyy laulun vanhimmassa tunnetussa käsikirjoituksessa vuodelta 1742, jota säilytetään Avignonin kirjastossa. Painettuina laulun sanat julkaistiin ensimmäisen kerran Recueil de cantiques spirituels provençaux et françois -nimisessä kokoelmassa vuodelta 1749. Myöhemmin laulu on julkaistu myös useissa 1600-luvulla eläneen procencelaisen runoilija ja säveltäjä Nicolas Sabolyn teosten kokoelmissa, ja toisinaan Sabolya on myös virheellisesti pidetty laulun tekijänä. Väärinkäsitys lienee saanut alkunsa siitä, että Antoine Offrayn julkaisi vuonna 1790 Kolmen kuninkaan marssin Sabolyn joululaulukokoelman liitteenä.
Sävelmän alkuperää ei tunneta, mutta ilmeisesti se on peräisin 1600-luvulta, joskin sitä on arveltu myös keskiaikaiseksi. Avignonissa tunnetun perimätiedon mukaan se olisi peräisin Napolin kuningas Renéltä. Vuodelta 1742 peräisin olevien tietojen mukaan sävelmä olisi lainattu eräästä marsalkka Henri Turennen voittojen kunniaksi sävelletystä marssilaulusta, jonka tekijäksi on myöhemmin arveltu Jean-Baptiste Lullyä, joskaan mikään aikalaislähde ei tätä tietoa vahvista. Tiedetään kuitenkin, että tuohon aikaan joululaulujen kirjoittajilla oli tapana sovittaa tekstinsä jo muista yhteyksistä tunnettuihin ja painettuina levinneisiin sävelmiin.
Stéphen d’Avren 1800-luvun lopulla tekemien tutkimusten mukaan laulun ainoa tunnettu partituuri on peräisin vasta Aix-en-Provencen kaniikki ja urkuri Étienne-Paul Charbonnier’lta (1793–1872), joka sovitti Sabolyn joululaulut uruille. Ranskan konservatorioiden inspehtori Henri Maréchal, joka tutkiaa asiaa Frédéric Mistralin pyynnöstä, puolestaan väitti, että La Marcha dei Rèis’n olisi säveltänyt apotti Domergue.
Loppiaisen vietto
Vuosittain loppiaista, tietäjien juhlaa, vietetään eräissä Provencen kylissä ja kaupungeissa kansanomaisin juhlakulkuein, ”kuninkaiden marssein”, joissa juhlallisesti tietäjäkuninkaisksi pukeutuneet paikkakuntalaiset marssivat paikalliselle kirkolle Kolmen kuninkaan marssin ja muiden perinteisten sävelmien tahdissa muihin kansanomaisiin pukuihin sonnustautuneiden henkilöiden saattamina. . Varsinkin Aix-en-Provencessa juhlallisuudet ovat 1800-luvun alusta lähtien olleet näyttävät:, provencelaisiin kansanomaisiin asuihin pukeutuneet henkilöt saattavat tietäjä­kuninkaita Pyhän Vapahtajan kirkkoon, jossa urkuri rumpalien säestämänä soittaa Kuninkaiden marssia kulkueen saapuessa niin, että ääni vähitellen voimistuu pianissimosta fortissimoksi kuvastaen heidän lähestymistään. Kirkon alttarin ylle sytytetään tällöin tähtimäinen valaisin, joka symboloi tietäjiä opastanutta Betlehemin tähteä. Kirkonmenojen jälkeen sävelmää soitetetaan vähitellen vaimeten (descrescendo) kuninkaiden poistuessa kirkosta. .
Joseph d'Ortigue kirjoitti vuonna 1837:
Sovituksia
thumb|Georges Bizet, [[Félix-Henri Giacomottin maalaama muotokuva Musée Carnavalet -museossa.]] Kolmen kuninkaan marssi on yksi avausnumeroista Georges Bizet’n vuonna 1872 Alphonse Daudet’n näytelmään Arlesilainen säveltämässä näyttämömusiikissa. Musikologi Joseph Clamonin mukaan Bizet on saattanut löytää tämän melodian eräästä vuonna 1864 julkaistusta kirjasta. . Siinä melodia on merkitty b-molliin. Myöhemmin Bizet sovitti musiikin orkesterisarjaksi, josta tuli välittömästi suuri menestys. Vuonna 1879, neljä vuotta Bizet’n kuoleman jälkeen, hänen ystävänsä Ernest Guiraud laati siitä toisen orkesterisarjan, jonka viimeisessä osassa Kolmen kuninkaan marssi esiintyy kaanoniksi sovitettuna. . Osa siitä esiintyy myös Edmond Audranin operetissa Gillette de Narbonne vuodelta 1882.
Kolmen kuninkaan marssi kuuluu ranskankielisissä maissa kuorojen vakio-ohjelmistoon. Sen ovat esittäneet muun muassa Tino Rossi, Les Quatre Barbus, Marie Michèle Desrosiers sekä myös englanniksi Robert Merrill.
Sävelmä
Tässä nuotit noudattavat Bizet’n partituuria.
Sakari Puurunen
Väinö Sakari Puurunen (25. heinäkuuta 1921 Iisalmi – 5. elokuuta 2000 Helsinki ) oli suomalainen teatteri- ja oopperaohjaaja. Hän toimi Suomen Kansallisoopperan pääohjaajana 1976–1985. Hänen tärkeimpänä työnään pidetään Lauri Kokkosen kirjoittamaa ja Joonas Kokkosen säveltämää oopperaa Viimeiset kiusaukset. Hänen vaimonsa oli akateemikko Eeva-Kaarina Volanen.
Puurusesta julkaistiin vuonna 1994 Maarit Huovisen kokoama muistelmateos Jalkapuu.
Puurunen on haudattu Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle samaan hautaan kuin puolisonsa Eeva-Kaarina Volanen.
TV-nytt
Yle Nyheter TV-nytt on Yle Femin ruotsinkielinen uutislähetys. Yle Nyheterillä on päivittäin yksi päälähetys, kello 19.30. Arkisin esitetään myös viisi minuuttia kestävä lähetys 17.55. Aikaisemmin esitettiin myös myöhäislähetys, jonka alkamisaika riippui muusta ohjelmistosta. Kaikki TV-nyttin lähetykset esitetään Yle Teema & Femillä.
TV-nyttin kello 17.55 alkava lähetys ei näy arkisin pohjoisimmassa Lapissa, vaan sen paikalla näkyy saamenkielinen uutislähetys Ođđasat.
Historia
TV-nyttin päälähetyksen alkamisaika on vaihdellut vuosien saatossa. Vuoteen 1990 TV-nyttin päälähetys alkoi kaikkina päivinä paitsi sunnuntaisin kello 18.00 ja lähetettiin maanantaisin TV2:ssa (toisinaan molemmilla kanavilla) ja muina päivinä TV1:ssä. Sunnuntain TV-nytt lähetettiin myöhään illalla kello 23:n tienoilla. 15. tammikuuta 1990 alkaen vuoden 1992 loppuun TV-nyttin päälähetys tuli nyt viikon jokaisena päivänä TV1:stä kello 18.00. Vuoden 1993 alusta TV-nyttin päälähetys alkoi maanantaista perjantaihin kello 18.10 TV2:ssa ja lauantaisin ja sunnuntaisin kello 17.45 TV1:ssä. Uudet lähetysajat saivat paljon arvostelua ja niinpä TV-nyttin alkamisajaksi tuli 23. elokuuta 1993 alkaen jälleen vanha tuttu 18.00 ja siitä lähtien TV-nyttin päälähetys tuli joka päivä TV1:stä. 28. lokakuuta 1996 TV-nyttin alkamisaikaa siirrettiin 15 minuuttia myöhemmäksi, kun FST:n alkuillan lastenohjelmat siirtyivät TV2:sta TV1:n puolelle. Vuosina 2001–2009 TV-nyttillä oli kaksi päälähetystä: ensimmäinen kello 18.15 TV1:ssä ja FST:n digikanavalla ja jälkimmäinen kello 20.00, joka nähtiin vain FST:n digikanavalla paitsi maanantaisin, jolloin se nähtiin myös analogisesti TV2:ssa. Syyskuusta 2007 alkaen TV-nyttiä on esitetty vain YLE FST5:ssä eli nykyisellä Yle Femillä.
Vuosina 1997–2005 oli Ykkösen aamu-TV:ssä kolme Morgonnytt-lähetystä. Toistaiseksi viimeinen Morgonnytt lähetettiin joulukuussa 2005. Yleisradio lopetti Morgonnyttin säästösyistä. 2010-luvun alussa Yle Nyheter lähetti kaksi uutislähetystä arkiaamuina, Min morgon-ohjelman yhteydessä. Vuonna 2016 ruotsinkieliset uutiset tekivät paluun Aamu-TV:hen.
TV-nyttin myöhäislähetys esitettiin nimellä Kvällsnytt 1990-luvulta vuoteen 2009. Myöhäislähetys esitettiin maanantaisin TV2:ssa sekä tiistaista perjantaihin TV1:ssä. Vuonna 2013 nimen alkuun lisättiin sanat Yle Nyheter. . Helmikuussa 2013 Ylen uutisten ja urheilun uudistuksessa TV-nytt sai samanlaisen visuaalisen ilmeen kuin suomenkielisetkin uutislähetykset, mutta tunnusmusiikilla on erilainen sovitus.
Gonzalo Higuaín
Gonzalo Gerardo Higuaín (s. 10. joulukuuta 1987 Brest, Ranska) on argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä, joka edustaa Major League Soccerissa pelaavaa Inter Miamia.
Tausta
Higuaín syntyi Ranskassa isänsä, argentiinalaisen jalkapalloilijan Jorge Higuaínin, pelatessa Brestissä, ja hänellä on näin ollen myös Ranskan kansalaisuus. Myös hänen vanhempi veljensä Federico Higuaín on jalkapalloilija.
River Plate
Higuaín pelasi ammattilaisuransa ensimmäisen ottelun 29. toukokuuta 2005 River Platen paidassa Argentiinan liigan ottelussa Gimnasia La Plataa vastaan. Lokakuussa 2006 hän teki kaksi maalia perinteisessä paikalliskamppailussa Boca Juniorsia vastaan, minkä jälkeen River Platen valmentaja Daniel Passarella povasi hänelle ”suurta tulevaisuutta”.
Real Madrid
Higuaín herätti kiinnostusta useissa eurooppalaisissa suurseuroissa, joista lopulta espanjalainen Real Madrid vahvistui hänen uudeksi seurakseen joulukuussa 2006. Higuaínin sopimus Real Madridin kanssa ulottui heinäkuuhun 2013. Hän liittyi seuraan virallisesti tammikuussa 2007 samaan aikaan maanmiehensä, Boca Juniors -kasvatti, Fernando Gagon kanssa. Ensimmäisen ottelunsa Real Madridissa Higuaín pelasi 11. tammikuuta 2007 Espanjan cupin Copa del Reyn neljännesvälierissä Real Betisiä vastaan. Ensimmäinen sarjaottelu ja samalla ensiesiintyminen Real Madridin kotistadionilla Santiago Bernabéulla seurasi 14. tammikuuta.
Ensimmäisellä, vajaalla, kaudellaan Real Madridissa Higuaín pelasi 19 sarjaottelussa, joista 13 avauskokoonpanossa, ja onnistui kahdesti maalinteossa. Hän teki tasoitusmaalin paikallisottelussa Atlético Madridia vastaan helmikuussa ja mestaruustaistelun kannalta tärkeän viime hetken voittomaalin Espanyolia vastaan toukokuussa. Real Madrid nousi voiton ansiosta sarjan kärkipaikalle ensimmäistä kertaa koko kauden aikana ja vei mestaruuden lopulta tasapisteisiin yltäneeltä Barcelonalta keskinäisten otteluiden perusteella. Kaudella 2007–2008 Higuaín toimi lähinnä vaihtomiehenä ja aloitti 25 ottelustaan vain seitsemän, mutta nosti maalimääränsä kahdeksaan. Hän teki muun muassa voittomaalin toukokuussa Osasunaa vastaan pelatussa ottelussa, jossa Real Madrid varmisti toisen peräkkäisen mestaruutensa kolme kierrosta ennen kauden päättymistä.
Higuaín jatkoi ratkaisijan roolissa myös kauden 2008–2009 avanneessa Supercopa de Españassa, jossa Real Madrid kohtasi Valencian. Hän teki kahden maalin tappioasemasta nousseen ja kahden miehen alivoimalla pelanneen Real Madridin voittomaalin yhteistulokseen 6–5 päättyneen otteluparin jälkimmäisessä osassa. Kaudella 2008–2009 Higuaín nousi vakituisesti joukkueen avauskokoonpanoon osin johtuen Ruud van Nistelrooyn loukkaantumisesta. Hän käytti kasvaneen peliajan hyväkseen ja oli 22 maalillaan joukkueen paras maalintekijä Espanjan pääsarjassa ja jakoi 24 yhteismaalillaan kärkipaikan Raúlin kanssa. Marraskuussa 2008 hän teki joukkueensa kaikki neljä maalia kotiottelussa Málagaa vastaan, kun Real Madrid voitti numeroin 4–3.
Kaudella 2009–2010 Higuaín onnistui tekemään uransa ensimmäisen maalin Mestarien liigassa lohkovaiheen avausottelussa Zürichia vastaan. Hän onnistui samaa vastustajaa vastaan maalinteossa myös toisessa kohtaamisessa. Seurajoukkueuransa toisen hattutempun hän teki vierasottelussa Valladolidia vastaan. Kauden kuluessa Higuaín ja Cristiano Ronaldo tekivät useita tärkeitä maaleja joukkueelleen, kun se taisteli pääsarjamestaruudesta aina viimeiselle kierrokselle asti. Hänen maalimääräkseen muodostui lopulta 27, joka oli toiseksi parhaiten pääsarjassa. Kesäkuussa 2010 hän teki uuden vuoteen 2016 ulottuvan jatkosopimuksen madridilaisseuran kanssa.
Kauden 2012–2013 päätteeksi Higuaín ilmoitti voimassa olevasta sopimuksesta huolimatta halustaan siirtyä kohti uusia haasteita.
Napoli
Gonzalo Higuaínin siirto viisivuotisella sopimuksella Italian Serie A:ssa pelaavaan SSC Napoliin varmistui 27. heinäkuuta 2013. Kauppahinnaksi uutisoitiin 40 miljoonaa euroa. Hyökkääjä teki ensimmäisen maalinsa Napolin paidassa 9. elokuuta pelatussa ystävyysottelussa Stadio San Paololla portugalilaista Benficaa vastaan. Ottelu päättyi kotijoukkueen voittoon numeroin 2-1.
Juventus
Higuain siirtyi Napolista Juventukseen 90 miljoonan euron siirtokorvauksella vuonna 2016. Syyskuussa 2020 Juventus ilmoitti purkaneensa Higuainin sopimuksen.
Maajoukkue
Ranskan maajoukkueen valmentaja Raymond Domenech nimesi Higuaínin miehistöönsä marraskuussa 2006 Kreikkaa vastaan pelattuun harjoitusotteluun, mutta Higuaín kieltäytyi kunniasta, koska ei ollut omien sanojensa mukaan vielä päättänyt kumpaa maata haluaa edustaa. Tammikuussa 2007 hän ilmoitti valinneensa Argentiinan maajoukkueen. Ensimmäisen A-maajoukkuekutsunsa Argentiinalta Higuaín sai lopulta syyskuussa 2009, jolloin Diego Maradona nimesi hänet kokoonpanoonsa ratkaiseviin MM-karsintaotteluihin Perua ja Uruguayta vastaan.
Vuoden 2010 MM-kilpailuissa Higuaín teki hattutempun Argentiinan 4−1 voittoon päättyneessä alkusarjan ottelussa Etelä-Koreaa vastaan.
Higuaín on pelannut 75 maaottelua ja tehnyt niissä 32 maalia.
Lieksa
Lieksa on Suomen kaupunki, joka sijaitsee Pielisen rannalla Pohjois-Karjalan maakunnassa. Kaupungin väkiluku on 0 ihmistä, ja sen pinta-ala on 0 km2, josta 0 km2 on vesistöjä. Väestötiheys on 0 asukasta/km2. Kaupunki on saaristolain mukainen saaristo-osakunta. Lieksa on Fennoskandian alueella kauimpana merestä sijaitseva kaupunki.
Nimi Lieksa on saamelaisperäinen; vastaava sana nykypohjoissaamessa on leakša ’soinen laakso’.
Maantiede
Lieksan naapurikunnat ovat Ilomantsi, Joensuu, Juuka, Kontiolahti, Kuhmo ja Nurmes. Koillisessa Lieksa rajautuu Venäjään. Talvisin Kolin ja Vuonislahden välillä kulkee Kolin jäätie, joka on Suomen pisin yleinen jäätie ja koko Euroopan pisin sisävesien jäätie.
Kylät
thumb|250px|Pielisen rannan saaria Vuonislahdessa Egyptinkorpi, Hattusaari, Hattuvaara, Höntönvaara, Hörhö, Jaakonvaara, Jamali, Kelvä, Kitsinvaara, Koli, Kontiovaara, Kuorajärvi, Kylänlahti, Lamminkylä, Lapalie, Louhivaara, Mätäsvaara, Märäjälahti, Nurmijärvi, Ohtavaara, Pankakoski, Pankajärvi, Puso, Romppala, Ruunaa, Saarivaara, Keträvaara, Savijärvi, Siikavaara, Sikovaara, Sokojärvi, Sokovaara, Surpeenvaara, Uusikylä, Varpanen, Vieki, Viensuu, Vuonisjärvi, Vuonislahti.
Taajamat
Vuoden 2017 lopussa Lieksassa oli 11 297 asukasta, joista 7 853 asui taajamissa, 3 329 haja-asutusalueilla ja 115:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Lieksan taajama-aste on 70,2 %. Lieksan taajamaväestö jakautuu kahden eri taajaman kesken:
Kaupungin keskustaajama on lihavoitu.
Seudun varhaiset vaiheet
Lieksan alueen rautakautisia esineitä edustaa Kelvältä löydetty tappikoristeinen pronssisolki (noin vuodelta 800, alkuperäinen Kansallismuseossa). Pähkinäsaaren rauha 1323 jakoi Karjalan Ruotsin ja Novgorodin kesken, jonka jälkeen Pielisen seutu joutui rauhassa Novgorodin hallintopiiriin. Novgorodilaisvallan aikana alueelle vakiintui pysyvä karjalaisasutus. Uudisasukkaat muuttivat tutuille erämailleen etelämpää Karjalasta. Pielisjärven ensimmäiset kylät (mm. Lieksa ja Viensuu) olivat olemassa 1400-luvun lopussa. Täyssinän rauhassa Pielisjärvi jäi Moskovan valtapiiriin, mutta Stolbovan rauha vuonna 1617 liitti Pielisjärven Ruotsin yhteyteen, jolloin se tuli kuulumaan Käkisalmen lääniin. Lieksassa eli 1500-luvulla karjalaispäällikkö Luka Räsäinen, joka osallistui venäläisten ja ruotsalaisten välisiin taisteluihin. Savolaisia muutti kaskenpolttajiksi 1600-luvulla Pielisjärven alueelle.
Brahea, Pietari Brahen kaupunki
Lieksan seutu oli jo keskiajalla tärkeä kauppapaikka. Pielisjärvi joutui 1600-luvun puolivälissä laajan Kajaanin vapaaherrakunnan osaksi. Kreivi Pietari Brahe, jonka läänitystä alue oli, perusti Brahean kaupungin Lieksanjoen suun luo vuonna 1653 Vienan kaupan tueksi.
Ruptuurisodan aikana kaupunkia puolustamaan rakennettiin hirrestä linnoitus eli skanssi. Se oli mitoiltaan 71 × 53 metriä. Linnoitus oli rakennettu hirrestä, ja siinä oli joka kulmauksessa pyöreä torni sekä kaksi porttia. Linnoituksessa oli sisällä kapakka.
Kaupungin alueella sijaitsi muun muassa raatihuone, ortodoksinen tsasouna, porvarien asuintaloja ja vuonna 1667 valmistunut luterilainen kirkko nykyisen kirkon paikalla. Brahean kaupungissa toimi koulu vuodesta 1663.
Enimmillään Brahean kaupungissa oli noin 350 asukasta. Lakkauttamisen jälkeen paikalle jäi Pielisjärven pitäjän kirkonkylä.
Nykyisen Lieksan kaupungin vaakunan aihe on peräisin Brahean kaupungin sinetistä vuodelta 1669.
Pielisjärven kirkonkylä Brahean lakkauttamisen jälkeen
Pielisjärvi annettiin 1685 verovuokralle Salomon Ehnbergille, jonka varsin pian antoi veronkannon tehtäväksi Simon Affleckille. Affleck jäi elämään kansantarinoihin Simo Hurttana. Verovuokraajien aika kesti aina isonvihan vuosiin, jonka aikana valta vaihtui joiksikin vuosiksi venäläisille. Isonvihan jälkeisenä aikana eivät verovuokraajat enää saaneet lujaa otetta pielisjärveläisistä.
1600-luvun lopulla kärsittiin Pielisjärvelläkin katovuosista ja niistä johtuneesta nälästä. Ne herättivät levottomuuksia virkavaltaa vastaan, ja pielisjärveläiset nousivat useita kertoja kapinaan erityisesti vihaamaansa Simon Affleckia vastaan.
Isovihan jälkeisestä ajasta Suomen sodan vuosiin Pielisjärvellä vaikutti kaksi kirkkoherraa, Jakob Stenius vanhempi (Korpi-Jaakko) (1704–1766) ja Jakob Stenius nuorempi (Koski-Jaakko) (1732–1809).
Nykyisen Lieksan synty
Vähitellen Pielisjärven alueen keskus Lieksa kasvoi koko pitäjän keskukseksi ja Lieksasta muodostettiin taajaväkinen yhdyskunta vuonna 1900. Alue sai leipänsä puusta, ja se tunnettiin tukkilaisten keskuksena. Lieksan Sähkö Oy perustettiin syyskuussa 1918 ja koska yhtiöllä ei ollut vielä omaa sähköntuotantoa, päädyttiin oman voimalaitoksen rakentamiseen, jota varten vuokrattiin tontti Hovilan isännältä Lieksanjoen varresta kirkkopuiston rautatien väliseltä alueelta. Sähköenergiaa saatiin puulla toimivan höyryturpiinin perään asennetusta vajaan 40 kW:n tehoisesta generaattorista. Kattila ja generaattori olivat käytettyjä, mutta ”hyvässä kunnossa”. Kevättalvella vuonna 1919 verkostoon liittyneet lieksalaiset kodit alkoivat saada sähkövaloa öljylamppujen siirtyessä komeroiden nurkkiin. Marraskuussa 1919 yhtiö merkittiin kaupparekisterin. Pankakosken voimalaitos valmistui ja otettiin käyttöön huhtikuussa 1912.
Nykyinen Lieksa syntyi, kun Lieksan kauppala ja Pielisjärven kunta yhdistyivät vuonna 1973. Samalla Lieksasta tuli kaupunki. Se oli pitkään Suomen pinta-alaltaan suurin kaupunki.
Hallinto
Lieksan kaupunginjohtaja vuodesta 2015 alkaen on Jarkko Määttänen. Kaupunginvaltuustossa on 35 paikkaa, joista kaudella 2021–2025 kuuluu 13 Keskustalle ja 10 SDP:lle.
Talous
Lieksan Pankakoskella sijaitsee Pankakosken kartonkitehdas, jonka omistaa Pankaboard Oy. Tehdas on Lieksan suurimpia työnantajia. Siellä on noin 200 työntekijää.
Muita merkittäviä työnantajia ovat Binderholz Nordic Oy:n Kevätniemen saha sekä aiemmin Suomen Kumitehdas.
Lieksassa ilmestyy paikallislehti, vuonna 1954 perustettu, Pohjois-Karjalan Kirjapaino Oyj:hin kuuluva Lieksan Lehti.
Vuonna 2014 Tilastokeskuksen suorittamassa tulonjakovertailussa Lieksa oli Suomen kolmanneksi köyhin kunta.
Väestönkehitys
Lieksan noin 12 000 asukkaasta 600 on maahanmuuttajia. Suurin ulkomaalaisryhmä on somalit.
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kaupungin väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Seurakunnat
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Lieksassa on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Itsenäisenä helluntaiseurakuntana Lieksassa toimii Lieksan helluntaiseurakunta.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Lieksan alueella toimii Joensuun ortodoksinen seurakunta.
Entiset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu historiallisella ajalla lakkautetut seurakunnat Lieksan kaupungin nykyisellä alueella.
Koulutus
Lieksassa toimi vuonna 2018 viisi perusopetuksen 1–6 luokan koulua: Jamalin koulu, Lieksan keskuskoulu, Kolin koulu, Rantalan ja Vuoniskylien koulut (Vuonisjärvi) koulut. Useita Lieksan peruskouluista on lakkautettu 2000-2010 -luvuilla (Hattuvaaran, Kankaalan, Kylälahden, Lamminkylän, Merilän, Nurmijärven, Pankakosken, Rauhalan, Surpeenvaaran, Varpasen, Viekin, Viensuun ja Vuonislahden koulut). Perusopetuksen 7–9 luokan kouluna toimii Keskuskoulun yläkoulu. Laskevien oppilasmäärien takia on 2020-luvun alussa on päätetty sulkea edelleen Jamalin ja Vuoniskylien koulut. Lieksassa toimii yksi lukio, Lieksan lukio.
Pohjois-Karjalan Ammattiopistolla on Lieksassa noin 330 opiskelijaa ja kaksi toimipistettä: Kuhmonkadulla ja Rauhalassa, joissa on ajoneuvoasentaja, automaatioasentaja, datanomi, lähihoitaja, merkonomi, levyseppähitsaaja, paperinjalostaja ja paperiprosessinhoitaja, talonrakentaja ja suurtalouskokin opintokokonaisuudet. Pohjois-Karjalan Aikuisopiston Lieksan toimipiste sijaitsee Rauhalan kaupunginosassa, Oravatiellä.
Lieksan kristillinen opisto toimii Kylänlahdessa, noin 15 kilometriä Lieksan keskustasta pohjoiseen. Pielisen Karjalan musiikkiopisto toimii Koski-Jaakonkadulla yhteistyössä Nurmeksen, Ilomantsin, Valtimon ja Juuan toimipisteiden kanssa. Opettajia on noin 26. Musiikkiopiston tiloissa (aikaisemmin sairaala) toimii Lieksan Vaskiviikon toimisto. Lisäksi kaupungissa toimii kansalaisopisto, järjestäen kursseja ja luentoja historiasta, kirjallisuudesta, ihmisyhteisöstä, tietotekniikasta, kielistä, musiikista, taiteesta, liikunnasta ja käytännön taidoista.
Kulttuuri
Lieksa on musiikkikaupunki. Tärkein musiikkitapahtuma on Lieksan Vaskiviikko ja tunnetuin yhtye on Lieksan Nuorisopuhallinorkesteri. Musiikkiopetusta antaa Pielisen Karjalan musiikkiopisto. Lieksan kulttuurikeskuksessa on 400-paikkainen konserttisali, Brahesali.
Kirjastopalveluita tarjotaan Lieksan pääkirjaston ja kirjastoauto Hilippan sekä kirjastokimppa Vaara-kirjastojen palvelujen välityksellä.
Lieksan pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla ahvenia ja siansivua sisältävä patakukko sekä kokkoset, riisillä ja munalla täytetyt piiraset.
Herättäjäjuhlat järjestettiin Lieksassa vuonna 1978.
Hautausmaat
Lieksan hautausmaa sijaitsee Mähköllä Kirkkotarhantiellä. Pielisjärven vanha hautausmaa sijaitsee Rauhalassa, jossa on muun muassa viidentoista vuonna 1918 kaatuneen henkilön yhteishauta. Pielisjärven yksi vanhimmista hautausmaista sijoittuu nykyisen kirkon ympärille. Vanhin hautausmaa on jäänyt kirkon vieressä sijaitsevan kantatie 73:n sillan penkereen alle. Lieksan alueella on ainakin liki parikymmentä kalmistoa, joista tunnetuin lienee Savijärven kalmisto.
Nähtävyyksiä
thumb|250px|[[Lieksan kirkko]] thumb|250px|[[Paaterin kirkko|Paaterin kirkon sisäänkäynti]]
Urheilu
Lieksalaisia urheiluseuroja ovat tai ovat olleet muun muassa :
Bulgarian lippu
thumb|300px|Bulgarian lippu 1878–1944, 1991– mittasuhteet: 3:5 Värien symbolit: [[Tiedosto:Solid white.svg|10px valkoinen kuvaa rauhaa kuvaa vapautta ja syntyvää kansakuntaa  kuvaa kansan urheutta]]
thumb|200px|Bulgarian merivoimien lippu. Bulgarian lippu (, zname na Bǎlgarija) on Bulgarian tunnus vaakunan, moton ja hymnin ohella. Se koostuu kolmesta vaakaraidasta väreiltään ylhäältä alas valkoinen, vihreä ja punainen. Valkoinen edustaa rauhaa, vihreä Bulgarian maiden hedelmällisyyttä ja punainen kansan ja/tai armeijan rohkeutta.
Disgaea D2: A Brighter Darkness
Disgaea D2: A Brighter Darkness on Nippon Ichi Softwaren kehittämä ja julkaisema taktinen roolipeli. Peli on julkaistu vuonna PlayStation 3:lle. Peli on jatkoa sarjan ensimmäiselle osalle Disgaea: Hour of Darkness.
Bulgarian lippu
Alun perin lipussa käytettiin panslaavilaisia värejä, jotka olivat peräisin 1800-luvun Euroopan panslavistisesta liikkeestä. Keskimmäinen raita oli sininen, joten lippu oli hyvin samankaltainen Venäjän lipun kanssa. Nykyisin Bulgariaan kuuluvan Osmanien valtakunnan entisen provinssin Itä-Rumelian lippu koostui myös samoista väreistä. Bulgarian itsenäistyttyä vuonna 1878 keskimmäinen väri vaihdettiin vihreäksi edustamaan maan kehitystä maatalousvaltiona.
Myöhemmin vuonna 1990 kommunismin kaudella valkoisen raidan vasemmassa reunassa ollut vaakuna poistettiin lipusta – vaakunassa oli leijona viljaseppeleen ympäröimänä viisisakaraisen punaisen tähden alla, ja alapuolella olevassa nauhassa luki ensimmäisen bulgarialaisen valtion perustamisvuosi 681 ja kommunistien valtaannousuvuosi 1944.
Disgaea D2: A Brighter Darkness
Pelaaminen
Pelin kulku on samankaltainen sarjan aiempien osien kanssa.
Pelissä on uudistuksia kuten mahdollisuus käyttää mitä vain hirviöluokkaa ratsuna. Ratsu ottaa vastaan vahingon ja vastaa liikkumisesta, jolloin kyydissä oleva hahmo on vapaa hyökkäämään ja molemmat saavat kokemuspisteitä.
Demonidojo on keino nopeuttaa hahmon yksittäisen ominaisuuden kehitystä hahmon noustessa ylemmille tasoille.
Juoni
Ensimmäisen osan hahmot Laharl, Etna ja Flonne palaavat pelissä. Tarina sijoittuu sarjan ensimmäisen ja toisen osan välille. Ensimmäisen pelin tapahtumien jälkeen Laharlista on tullut Netherworldin ylihallitsija, mutta kaikki eivät silti kunnioita häntä. Ryhmä Laharlin isän entisiä alaisia, Krichevskoy Group, yrittävät poistaa Laharlin valtaistuimelta ja etsiä tilalle jonkun paremmin hallitsijaksi sopivan.
Vastaanotto
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 9.1/10. Kiitosta peli saa muun muassa hahmojen kirjoituksesta ja Etnan parodioista.
Romanian parlamentti
Parlamentin molempien kamarien edustajat valitaan neljän vuoden välein järjestettävissä vaaleissa. Viimeisimmät vaalit pidettiin vuonna 2020.
Tuomas Kuisma
Tuomas Kuisma (1809–1884) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Kuisma oli maanviljelijä Korpilahden kylässä, joka muun muassa teki aloitteen Antrean ensimmäisen kunnallisen kansakoulun perustamisesta. Kuisma oli talonpoikaissäädyssä Jääsken tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1872 ja 1877–1878. Hän oli molemmilla kerroilla säädyn ikäpuhemies. Kansanedustaja Pietari Kuisma oli Tuomas Kuisman poika.
Miodrag Ješić
Miodrag Ješić (30. marraskuuta 1958 Osečenica, Jugoslavia – 8. joulukuuta 2022 ) oli serbialainen jalkapallovalmentaja ja pelaaja. 220px|pienoiskuva
Peliura
Ješić pelasi lähes koko uransa FK Partizanissa. Vuosien 1974–1985 aikana hän pelasi 342 ottelua tehden niissä 81 maalia. Hän voitti urallaan kolme Jugoslavian mestaruutta, Mitropa Cupin ja selvisi 1986 Turkin Cupin loppuotteluun Altay Izmirin paidassa. Ješić lopetti uransa Partizanissa 1991. Jugoslavian jalkapallomaajoukkueessa Ješić pelasi kahdeksan maaottelua ja teki kaksi maalia.
Valmennusura
Ješić aloitti valmennusuransa FK Obilićissa 1994. Jugoslaviassa Ješić valmensi useita seuroja, mukaan lukien OFK Belgradin ja FK Partizanin. Vuonna 2000 Ješić siirtyi tunisialaisen Club Sportif Sfaxienin päävalmentajaksi ja saavutti Arabian Mestarien liigan voiton 2000.
Marraskuussa 2007 Ješić nimettiin bulgarialaisseura Litex Lovechin päävalmentajaksi valmennettuaan aiemmin samana vuonna iranilaista Shirin Farazia. Ješićin johdolla Litex voitti Bulgarian Cupmestaruuden kauden 2007–08 päätteeksi. Serbivalmentaja ei kuitenkaan jatkanut seurassa vaan siirtyi kesäkuussa 2008 Romanian Liga 1:ssä pelaavan CS Otopenin päävalmentajaksi.
Pesti romanialaisseurassa jäi lyhyeksi ja serbi jätti tehtävänsä jo elokuun alussa. Syyskuussa 2008 hän siirtyi Montenegron jalkapalloliigassa pelaavan FK Budućnost Podgorican päävalmentajaksi. Hän luotsasi seuran hopealle Montenegron liigassa ja jätti tehtävänsä kauden jälkeen sopimuksen umpeuduttua.
Toribio Ticona Porco
pienoiskuva|Toribio Ticona Porco Toribio Ticona Porco (s. 25. huhtikuuta 1937) on bolivialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Potosín hiippakuntaan 29. tammikuuta 1967 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Timicin titulaaripiispaksi 5. huhtikuuta 1986. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Santos Abril y Castelló, jota avustivat Edmundo Luis Flavio Abastoflor Montero ja Jesús Agustín López de Lama.
Miodrag Ješić
Valmennusura
Heinäkuussa 2009 Ješić jatkoi uraansa libyalaisen Alittihad Tripolin päävalmentajana. Hän johdatti seuran Libyan mestariksi 2010. Kesäkuussa hän siirtyi kiinalaisen Changsha Ginden peräsimeen. Heinäkuussa 2011 Ješićistä tuli iranilaisen Shahrdari Tabrizin päävalmentaja. Pesti päättyi potkuihin joulukuussa 2011.
Toribio Ticona Porco
Ticona Porco sai 4. kesäkuuta 1992 nimityksen Corocoron territoriaalisen prelatuurin prelaatiksi.
Miodrag Ješić
Valmennusura
Toukokuun lopussa 2012 Ješićistä tuli saudiarabialaisen Najranin päävalmentaja. Tammikuussa 2013 Ješić jätti seuran ja palasi kuuden ja puolen vuoden tauon jälkeen bulgarialaisen TsSKA Sofian päävalmentajaksi. Hän sai kuitenkin yllätyspotkut vain kahden ottelun valmennusvastuun jälkeen maaliskuussa 2013.
Mustaa valkoisella
Mustaa valkoisella on Jörn Donnerin käsikirjoittama ja ohjaama vuonna 1968 valmistunut draamaelokuva.
Elokuvan lähtökohtina olivat Kyösti Varesvuon aihe ja Marko Tapion synopsis Sympaattinen mies, mutta Donnerin mukaan valmiilla elokuvalla "ei ollut mitään yhteistä kuulemani idean kanssa". Donner lisäsi elokuvaan sijaisnäyttelijän kanssa kuvatun katkelman rakastelukohtaukseen, joka oli kuvattu Kristiina Halkolan kanssa. Oikeusprosessin tuloksena Halkola sai 5 000 markan korvauksen taiteellisesta loukkauksesta ja kohtaus määrättiin leikattavaksi pois. Elokuvan yleisömenestys oli selvästi vuoden keskitasoa parempi, sitä kävi katsomassa 390 000 katsojaa.
Juoni
pienoiskuva|oikea|Elokuvan nimiplanssi. Mustaa valkoisella kertoo jääkaappeja myyvän yrityksen mainospäälliköstä Juha Holmista sekä tämän perheestä 1960-luvun Suomessa. Perhe valitaan "Vuoden perheeksi", ja ulospäin kaikki näyttää erinomaiselta. Todellisuudessa kaikki ei olekaan niin hyvin.
Arviot
Aikalaisarvioissa elokuvaa pidettiin pinnallisena ja hitaana, vaikka muuten Donnerin ammattitaito sai kiitosta. Donnerin omaa näyttelijäsuoritusta pidettiin epäonnistuneena, vähän lievemmin ilmaisten "tyydyttävä[nä], vaikkei [se] yllytäkään kannustamaan uusiin yrityksiin alalla."
Palkinnot
Elokuva sai kolme Jussi-palkintoa: ohjauksesta (Donner), naispääosasta (Liisamaija Laaksonen) ja kuvauksesta (Esko Nevalainen). Lisäksi se palkittiin valtion elokuvapalkinnolla, jonka arvo oli 110 000 markkaa.
Nina Wikman
Nina Viola Wikman (s. 5. syyskuuta 1963 Pietarsaari) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen pikajuoksija. Hän edusti IF Drottia ja hänen valmentajanaan toimi Harry Österholm.
Kalevan kisoista Wikman saavutti pronssia 100 metrin juoksusta vuonna 1980. Lisäksi hän voitti sisäratojen SM-kilpailuista hopeaa 400 metrin juoksusta vuonna 1981. Ennätyksikseen Wikman juoksi 100 metrillä ajan 11,9, 200 metrillä 24,7 ja 400 metrillä ulkona ajan 56,8 ja hallissa 58,37. Virallisiin kilpailuihin Wikman ei ole osallistunut vuoden 1982 jälkeen.
Jarrudynamometri
Jarrudynamometri on kahdesta samaa nopeutta pyörivästä telaparista koostuva jarruvoiman testauslaite, jossa telaa pyörittävän moottorin vaihteisto on kytketty vipuvarren välityksellä vääntömomenttia mittaavaan anturiin. Vääntömomenttiarvo saadaan muunnettua pyöräkohtaisesti jarruvoimaksi (Newton) sekä puolten väliseksi jarruvoimaeroksi (%) jarrudynamometrin näyttölaitteelle.
Jarrudynamometrillä tarkistetaan ajoneuvon jarrujärjestelmän toimivuus. Jarrudynamometria käytetään muun muassa ajoneuvojen määräaikaiskatsastuksissa katsastusasemilla.
Katsastusasemilla käytetään yleisimmin 2-pyöräjarrudynamometriä, joka mahdollistaa jarrujen tarkistamisen akseli kerrallaan. Jarrudynamometri mittaa jarruvoiman kummaltakin pyörältä.
Nelipyöräjarrudynamometrillä voidaan mitata kaikkien pyörien jarruvoima samanaikaisesti.
Wayne Selden
Wayne Anthony Selden jr. (s. 30. syyskuuta 1994 Roxbury, Massachusetts) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan heittävä takamies.
Pelaajaura
Selden pelasi yliopistokoripalloa Kansasin yliopistossa vuosina 2013–2016.
Seldeniä ei varattu NBA:n kesän 2016 varaustilaisuudessa. Hän aloitti ammattilaisuransa D-liigajoukkue Iowa Energyssä. Maaliskuussa 2017 hän teki kymmenpäiväisen NBA-sopimuksen New Orleans Pelicansin kanssa. Tämän jälkeen hän siirtyi Memphis Grizzliesiin. Hän pelasi myös yhden ottelun Grizzliesin farmijoukkue Memphis Hustlessa.
3. tammikuuta 2019 Selden siirtyi osana pelaajakauppaa Chicago Bullsiin. Hän pelasi Bullsissa odotuksiin nähden erittäin hyvin noin kuukauden ajan, minkä jälkeen hänen heittotarkkuutensa laskivat selvästi.
Przemysław Niemiec
Niemiec voitti Lagos de Covadongaan päättyneen, vuoristossa ajetun 15. etapin Espanjan ympäriajossa 2014.
Saavutuksia
Lähteet: Cycling Archives,<ref name="ca"/, Cyclingbase
Clube de Regatas do Flamengo
Clube de Regatas do Flamengo, paremmin tunnettu pelkästään nimellä Flamengo, on Rio de Janeiron kaupungissa Brasiliassa toimiva urheiluseura, joka on tullut tunnetuksi jalkapallojoukkueestaan.
Historia
Seuran perusti joukko Fluminensesta riidan vuoksi eronneita pelaajia vuonna 1895. Seura liittyi Rion osavaltion sarjaan vuonna 1912 ja voitti sen mestaruuden ensi kertaa 1914 ja seuraavana vuonna puhtaalla pelillä. Seura voitti useita osavaltionmestaruuksia seuraavinakin vuosikymmeninä. Menestyksen huipun se saavutti 1980-luvulla, jolloin se voitti Zicon johdolla sekä Etelä-Amerikan että koko maailman seurajoukkueiden mestaruudet vuonna 1981. Flamengolla on viisi Brasilian mestaruutta ja kolme cup-mestaruutta.
Flamengo on Brasilian suosituin jalkapalloseura. Brasilialaisen tutkimuksen mukaan Flamengolla on eniten kannattajia koko maassa: 35 miljoonaa.
Edustusjoukkue
Päivitetty 5. tammikuu 2023.
Innocent Victim
Innocent Victim on brittiläisen Uriah Heep -yhtyeen marraskuussa 1977 julkaistu yhdestoista studioalbumi. Levyllä yhtye pyrki tekemään AOR- ja poptyylistä musiikkia, ja tyylinmuutoksen vuoksi se menetti vanhoja fanejaan. Albumilla on muun muassa kappale ”Free Me”, joka oli suuri hitti Keski-Euroopassa ja Uudessa-Seelannissa.
Georgian murteet
Georgian kieli on eteläkaukasialainen tai kartvelilainen kieli, jota puhuu noin 4,1 miljoonaa henkeä pääosin Georgiassa mutta myös Venäjällä, Turkissa, Iranissa ja Azerbaidžanissa. Georgian yleiskieli on erittäin vakiintunut; ensimmäiset yritykset luoda kirjallisia ja kielellisiä normeja tehtiin jo 400-luvulla. Kielestä voidaan kuitenkin erottaa ainakin 18 murretta, jotka luokitellaan kahteen pääryhmään: läntiseen ja itäiseen. Georgian yleiskieli perustuu pääosin itäisen (keskisen) ryhmän Kartlin murteeseen, mutta myös useat muut murteet ovat vaikuttaneet siihen enemmän tai vähemmän. Georgian yleiskieli on vuorostaan vaikuttanut huomattavasti erityisesti koulutusjärjestelmän ja tiedotusvälineiden kautta kaikkiin murteisiin, paitsi niihin, joita puhutaan Georgian ulkopuolella. Monet murteiden ainutlaatuisista piirteistä ovat kuitenkin säilyneet. Vaikka murteilla on huomattavia äänneopillisia, muoto-opillisia, lauseopillisia ja sanastollisia alueellisia vaihteluita, niiden puhujat ymmärtävät pääosin toisiaan. Kolme muuta eteläkaukasialaista kieltä, mingreli, lazi ja svani, ovat georgian sisarkieliä, mutta niiden puhujat eivät ymmärrä toisiaan.
Valpolicella (viini)
thumb|270px|Valpolicella-viinien tuotantoalue sijaitsee Veronan maakunnassa. Valpolicella-viinit ovat italialaisia punaviinejä, joita tuotetaan Valpolicellan alueella Veronan seudulla Venetossa Koillis-Italiassa. Valpolicella Classico -viinien tuotantoaluetta ovat Valpolicellan laaksot. Valpolicella Valpantena -viinit tuotetaan Valpantenan laaksossa. Valpolicella-viinejä tuotetaan kaikkiaan 74 neliökilometrin alueella. Viinit valmistetaan pääosin Corvina-, Corvinone-, Molinara- ja Rondinella-rypäleistä.
Georgian murteet
Georgian murteiden tärkeimpiä piirteitä ovat seuraavat vaihtelut:
Innocent Victim
Innocent Victimin ilmestyessä Uriah Heep oli silloisessa Länsi-Saksassa suositumpi kuin koskaan. Albumia myytiin siellä yli miljoona kappaletta, ja se on Saksassa yhtyeen myydyin levy. Sen sijaan yhtyeen kotimaassa Britanniassa se oli Uriah Heepin toinen albumi peräkkäin, joka ei noussut listalle. Lisäksi Yhdysvalloissa Innocent Victim oli yhtyeen ensimmäinen Billboard 200 -albumilistan ulkopuolelle jäänyt studioalbumi.
Levyn Euroopan-painoksessa on David Shorttin suunnittelema ja taiteilija John Holmesin piirtämä käärme. Yhdysvalloissa ja Kanadassa albumi julkaistiin erilaisella kansikuvalla, jossa on kuvakollaasi yhtyeestä lavalla. Edellisen kerran kansi oli vaihdettu Amerikan-painoksessa vuoden 1971 albumilla Look at Yourself.
Georgian murteet
Luokittelu
Georgian murteet luokitellaan maantieteellisten alueiden mukaan. Luokittelu heijastelee georgialaisten perinteisiä etnografisia jakolinjoja. Länsi- ja itämurteiden lisäksi jotkut tutkijat ovat ehdottaneet myös etelämurteiden ryhmää. Nämä ryhmät voidaan edelleen jakaa viiteen pienempään murreryhmään (Gigineišvili, Topuria ja Kavtaradze, 1961):
Valpolicella (viini)
Valpolicella-viiniluokat
Laatuluokiteltuja ja nimisuojattuja Valpolicella-viinityyppejä ovat Valpolicella, Valpolicella Ripasso, Amarone della Valpolicella ja Recioto della Valpolicella.
Innocent Victim
Taustaa
Alkukesästä 1977 Uriah Heepin levy-yhtiö Bronze Records uudelleenjulkaisi Keski-Euroopassa singlenä kuusi vuotta vanhan kappaleen ”Lady in Black”. Siitä tuli suuri hitti Länsi-Saksassa, Itävallassa ja Sveitsissä, joissa kaikissa se kärkikymmenikköön. Parhaiten se menestyi Länsi-Saksassa, missä se soi paljon radiossa, nousi listan viidenneksi ja pysyi kärkisijoilla yli puoli vuotta. Menestyksen myötä Uriah Heep esitti ”Lady in Blackia” Euroopassa satoja kertoja konserteissa ja playbackinä televisiossa, vaikka kappaleen studioversiolla soittaneesta kokoonpanosta olivat vuonna 1977 jäljellä enää kosketinsoittaja-kitaristi Ken Hensley ja kitaristi Mick Box.
Musiikin virtaukset muuttuivat vuoden 1977 aikana, eikä Uriah Heepille tyypillinen Hammond-urkuihin perustuva raskas rock enää ollut muodissa. Yhdysvalloissa suosittuja rockyhtyeitä olivat nyt stadionrockyhtyeet Journey, Rush, Foreigner, Kansas, Heart, Supertramp ja Boston, jotka ottivat vaikutteita vuosikymmenen alun hard rockista ja progressiivisesta rockista, mutta esittivät musiikkiaan siistitymmin ja radioystävällisemmin. Syntyi uusi sukupolvi, AOR (lyhenne sanoista adult oriented rock, ). Toinen suosittu rockmusiikin suuntaus oli punk. Vuonna 1977 osa Uriah Heepin jäsenistä oli kuitenkin noin 30-vuotiaita, joten yhtyeelle sopi paremmin esittää kappaleita samanikäisille ihmisille ja lähteä radioystävällisen aikuisrockin suuntaan.
Valpolicella (viini)
Valpolicella-viiniluokat
Laatuluokan Valpolicella DOC -viinejä tuotetaan vuosittain noin 16 miljoonaa litraa (vuonna 2014). Näiden viinien päärypäle on Corvina ja alkoholipitoisuus vähintään 11 prosenttia.
Georgian murteet
Koillismurteet
Ryhmän murteita puhuvat Georgian koillisosan vuoristolaiset.
Robert Byrd
Robert Carlyle Byrd (20. marraskuuta 1917 – 28. kesäkuuta 2010) oli yhdysvaltalainen demokraatti, joka istui senaatin jäsenenä Länsi-Virginiasta yhtämittaisesti vuodesta 1959 aina kuolemaansa 2010 saakka. Byrd toimi senaatin enemmistöjohtajana vuosina 1977–1981 ja 1987–1989, sekä vähemmistöjohtajana vuosina 1981–1987. Byrd toimi Yhdysvaltain senaatin president pro temporena vuosina 1989–2010 silloin kun demokraateilla oli enemmistö senaatissa. President pro temporena hän oli kolmantena presidentin sijaisjärjestyksessä heti varapresidentin ja edustajainhuoneen puheenjohtajan jälkeen. Hän on senaatin ja myös koko kongressin historian pitkäaikaisin jäsen. Vuonna 2003 hänelle myönnettiin arvonimi pro tempore emeritus.
Liberty University
Liberty University on Virginian Lynchburgissa sijaitseva yksityinen kristillinen yliopisto. Yliopisto on perustettu vuonna 1971. Liberty Universityn 15 koulua ja collegea tarjoavat opinto-ohjelmia opetuksen, neuvonnan, uskonnon, lain, ilmailun, elokuvataiteen sekä liiketoiminnan aloilla. Yliopiston kampus on kooltaan yli 7000 hehtaaria ja se koostuu yli 177 rakennuksesta ja rakenteesta. Liberty Universityllä on lähiopetuksena ja verkossa yhteensä yli 700 opinto-ohjelmaa. Yliopisto kouluttaa tutkijoita seitsemässä tohtoriohjelmassa. Liberty Universityllä on yhteensä 39 urheilujoukkuetta eri lajeissa.
Georgian murteet
Itämurteet
Kahta näistä murteista, Ingilon ja Fereidanin murteita, puhutaan Georgian ulkopuolella; edellistä puhuvat Azerbaidžanin luoteisosassa asuvat georgialaiset ja jälkimmäistä 1600-luvulla Iraniin karkotettujen georgialaisten jälkeläiset.
Matti Kulkas
Matti Kulkas (26. huhtikuuta 1828 Messukylä – 22. helmikuuta 1876 Messukylä) oli maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Robert Byrd
Byrd syntyi North Wilkesborossa Pohjois-Carolinassa ja menetti yksivuotiaana äitinsä, joka kuoli espanjantautiin. Hän meni vuonna 1937 naimisiin Erma Ora Jamesin (k. 2006) kanssa. Hänet valittiin vuonna 1946 Länsi-Virginian edustajainhuoneeseen, ja hän istui vuosina 1951–1952 Länsi-Virginian senaatissa. Yhdysvaltain kongressin edustajainhuoneeseen hänet valittiin ensimmäisen kerran vuonna 1952. Vuonna 1959 hänet valittiin toiseksi Länsi-Virginian senaattoreista.
Byrd valmistui vuonna 1963 American Universityn Washington College of Law'sta. Hän oli baptisti ja myönsi olleensa nuoruudessaan lyhyen aikaa Ku Klux Klanin jäsen. Byrd vastusti vuonna 1964 kuuluisaa syrjinnän kieltävää kansalaisoikeuslakia ja kannatti Vietnamin sotaa. Myöhemmin hän muutti kantaansa kansalaisoikeuslakiin ja kritisoi Irakin sotaa.
Georgian murteet
Keskimurteet
Keskimurteita pidetään joskus itämurteiden osana ja niitä puhutaan Georgian keski- ja eteläosissa. Ne ovat muodostaneet pohjan georgian yleiskielelle.
Matti Kulkas
Kulkaksen vanhemmat olivat Matti ja Leena Kulkas ja puoliso Wilhelmina Mattila. Kulkas oli talonpoikaissäädyssä Satakunnan tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1863–1864. Hän oli valtiopäivillä laki- ja talousvaliokunnan varajäsen.
Ottorino Respighi
Ottorino Respighi (9. heinäkuuta 1879 Bologna – 18. huhtikuuta 1936 Rooma) oli italialainen säveltäjä.
Elämä
Respighi opiskeli Bolognassa viulunsoittoa ja sävellystä. Opettajista erityisesti Giuseppe Martucci (1856–1909) antoi hänelle herätteitä uuteen italialaiseen soitinmusiikkiin, vastapainoksi vallitsevalle italialaiselle oopperalle. Vuonna 1900 hän matkusti orkesterin muusikkona oopperavierailulle Pietariin, missä sai opetusta Nikolai Rimski-Korsakovilta, jonka luo hän palasi vielä uudestaan 1902. Rimski-Korsakov vaikutti ratkaisevasti hänen loistavaan, värikkääseen soitinnustaitoonsa. Respighi opiskeli jonkin aikaa myös Berliinissä, missä tutustui Max Bruchiin ja Ferruccio Busoniin. Vuodesta 1913 hän toimi sävellyksenopettajana Rooman Santa Cecilia –akatemiassa ja 1924–1926 sen johtajana.
Respighi meni 13. tammikuuta 1919 naimisiin itseään viisitoista vuotta nuoremman sävellyksenoppilaansa Elsa Olivieri-Sangiacomon kanssa. Hän muun muassa viimeisteli aviomiehensä keskeneräisen oopperan Lucrezia, perusti Respighi-säätiön ja oli läsnä edesmenneen säveltäjän 100-vuotistilaisuudessa 1979.
Tuotanto
Muiden samaan sukupolveen kuuluneiden italialaissäveltäjien tavoin Respighi kaipasi uudistusta, joka avaisi näkymiä aikansa eurooppalaisiin virtauksiin. Hän ei kuitenkaan kuulunut kaikkein radikaaleimpiin uudistajiin. Respighin ensimmäiseen ja parhaaseen luomiskauteen liittyvät hänen yhteytensä ranskalaiseen impressionismiin, sekä mieltymys Richard Straussin innoittamaan tietoiseen soinnilliseen sensualismiin ja välittömään ilmaisuun.