cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Brave Fencer Musashi
Juoni
Saatuaan Luminan käyttöönsä Musashi taistelee molemmilla miekoillaan kaikkia Allucaneetia koskevia vaaroja vastaan, joita ovat esimerkiksi puoliksi zombeja ja puoliksi vampyyrejä olevat vambee-hiviöt. Parantaakseen Luminan voimia ja omia kykyjään hän pyrkii myös löytämään viisi eri taikakääröä.
Arvosteluja
Brave Fencer Musashi sai pääosin hyviä arvioita. PlayStation: The Official Magazine ja GamePro -lehdet antoivat pelille arvosanan 4.5/5; Official U.S. PlayStation Magazinelta ja Electronic Gaming Monthlylta peli taas sai noin 80 % maksimipisteistä.
IGN.comin arvostelussa oltiin hyvin tyytyväisiä Brave Fencer Musashiin. Pelin parhaimpina puolina mainittiin erityisesti musiikki, visuaalinen esitys sekä pelaaminen; tosin läpipeluun jälkeen ei pelillä ollut juurikaan uudelleenpeluuarvoa. Ääninäyttelyä kuvailtiin ärsyttäväksi, vaikka muilta osin äänipuoli oli hyvää tasoa. Pelin sanottiin myös olevan yksi vuoden 1999 parhaista PlayStation-julkaisuista.
GameSpotin James Mielke piti Brave Fencer Musashia Squaren viimeaikaisista peleistä onnistuneimpana kehuen hyvin toteutettua grafiikkaa ja ohjausta. Hänestä ei ollut myöskään huono asia, että pelin painotus oli erikoistehosteiden sijasta itse pelaamisessa. Tuloksen 7.7/10 antanut Mielke päätti arvionsa seuraaviin sanoihin: "Zeldaa peli ei päihitä, mutta tarjonnallaan se hyvittää kaikki huonot puolensa".
Cristobal Huet
Seuraura
Kauden Huet aloitti Blackhawksin ykkösenä mutta kauden aikana suomalaismaalivahti Antti Niemi syrjäytti hänet ykkösmaalivahdin paikalta. Chicago voitti kauden päätteeksi Stanley Cupin, ja Huet oli ensimmäinen ranskalainen Stanley Cup -voittaja. Huet pääsi pudotuspeleissä kentälle vain kahdessa ottelussa, silloinkin hänet vaihdettiin maalille kesken ottelun Niemen torjuessa heikosti.
Huet oli nostamassa Lausannea A-liigaan ja hänen sopimustaan jatkettiin tällä erää kevääseen 2018 asti. Kauden 2017–2018 jälkeen Huet ilmoitti lopettavansa pelaajauransa.
Maajoukkueura
Huet on pelannut Ranskan maajoukkueessa MM-kisoissa 1997, 1998, 1999, 2000, 2001, 2002, 2004, 2008, 2011, 2012, 2017 sekä Olympialaisissa 1998 ja 2002. Huet pelasi Helsingin kisoissa 2012 Ranskan paidassa 5 ottelua torjuntaprosentilla 88,2%.
Boaco
Boaco on departementti Nicaraguassa. Sen pääkaupunki on Boaco. Vuonna 2012 departementin asukasluvuksi arvioitiin 174 682. Boacon pinta-ala on 4 176,68 km².
Fausta Cialente
Fausta Cialente (1898 Cagliari, Italia – 1994) oli italialainen kirjailija ja vastarintaliikkeen jäsen. Hän toimi myös lehtialalla. Cialenten upseeri-isän työn vuoksi perhe muutti usein. Cialente kuvaa tätä elämää romaanissa Le quattro ragazze Wiselberger, josta hän sai Strega-palkinnon. Naimisiin mentyään hän muutti Egyptiin Aleksandriaan. Monien romaanien tapahtumapaikka on juuri Aleksandria.
IM The Supervisor
IM The Supervisor on Infected Mushroomin viides studioalbumi, joka julkaistiin 10. syyskuuta 2004.
Cities of the Future -nimeä kantava EP julkaistiin samana vuonna, ja se sisältää yhtyeen tekemiä remixejä kappaleesta, sekä kappaleen ”Cream”.
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittaneet Erez Aizen ja Amit Duvdevani, ellei toisin mainittu.
IFilm
IFilm oli videonlevityspalvelu, jossa oli käyttäjien itsensä tallentamien videoiden lisäksi myös muuta videomateriaalia muun muassa elokuvatrailereita. iFilm myytiin MTV Networksille 15. lokakuuta 2005.
Jättimesiangervo
Jättimesiangervo eli jättiangervo (Filipendula kamtschatica) on niittymesiangervoa muistuttava monivuotinen ruusukasvilaji, jota käytetään koristekasvina.
Ulkonäkö
Jättimesiangervo kasvaa niittymesiangervoon verrattuna korkeammaksi ja sen kukat ovat hieman suuremmat. Jättimesiangervon pysty, jäykkä varsi kasvaa 1–2(–3) metriä korkeaksi. Tyvilehdissä on hyvin suuri päätölehdykkä, usein viisiliuskainen. Lehdet ovat alapinnalta tiheästi harmaan huopakarvaiset. Latvakukinto on tyypiltään kerrannaishuiskilo. Kukat ovat viisi millimetriä leveät, valkoiset tai punaiset. Hedelmänä on kierteinen pähkylä.
Levinneisyys
Jättimesiangervo kasvaa luonnonvaraisena Koillis-Aasiassa: Venäjän Kaukoidässä (Sahalin, Kuriilit, Kamtšatkan niemimaa) ja Japanissa. Se kasvaa niityillä ja jokivarsilla.
George Miller (laulaja)
George Miller (s. 18. syyskuuta 1992 Osaka, Japani) on japanilais-australialainen muusikko, laulaja, lauluntekijä, kirjailija ja entinen YouTubettaja joka tunnetaan paremmin nimillä Joji tai Filthy Frank. Joji aloitti YouTube-videoiden tekemisen kanavalla DizastaMusic, mutta hän vaihtoi kanavansa nykyiseen TVFilthyFrank -kanavaan, jolla on tällä hetkellä 7,2 miljoonaa tilaajaa. Hänellä oli myös toinen aktiivinen kanava TooDamnFilthy, jonne hän julkaisi videopätkiä pääkanavalta ja muita sekalaisia videoita.
George ei kerro paljon julkisesti omasta elämästään, mutta poistetussa videossa "Filthy Frank Exposes Himself??" hän mainitsi olevansa opiskelija Brooklynissä ja kärsivän sairauskohtauksista.
George julkaisi YouTube-kanavillaan mustaa huumoria sisältäviä musiikkivideoita ja sketsipätkiä, joissa esiintyy erilaisia hahmoja, kuten Pink Guy tai Salamander Man. Hän julkaisi Pink Guy -nimellä mixtapen, Pink Guy vuonna 2013 ja kaksi albumia: Pink Season, Pink Season: The Prophecy.
Vuonna 2013 George loi DizastaMusic-kanavallaan videon Do the Harlem Shake (Original), josta syntyi Harlem Shake -trendi.
Hän aloitti vuonna 2014 sivuprojektin, jossa hän julkaisi totisempia kappaleita nimellä Joji. Hän piti sivuprojektin salassa vuoteen 2016, jolloin hän paljasti tiedotteen Soundcloud-käyttäjästään ja Chloe Burbank: Volume 1 -albumista. Vuonna 2017 Joji liittyi aasialaiseen 88rising -levy-yhtiöön, jonka kautta hän julkaisi kappaleita. Joji julkaisi In Tongues ep:n 3. marraskuuta 2017, joka on tyyliltään paljon melankolisempi kuin Pink Guy -nimellä julkaistut kappaleet.
Hän lopetti YouTube-kanavansa vuonna 2017 ja julkaisi tiedotteen 29. joulukuuta 2017, koska hän halusi keskittyä pelkästään musiikkiuraansa.
Pink Guy
Mixtapet
Joji
EP:t
Singlet
The Facts of Life
The Facts of Life on vuosina 1979-88 esitetty komediasarja, joka on spin-off Diff'rent Strokes televisiosarjalle. Sarjaa tehtiin yhteensä 201 jaksoa ja yhdeksän tuotantokautta. Sarjan päähenkilöitä esittivät muun muassa Charlotte Rae, Lisa Whelchel, Nancy McKeon, Mindy Cohn, Kim Fields, Cloris Leachman, MacKenzie Astin ja George Clooney. Sarjan ovat luoneet Dick Clair ja Jenna McMahon. Sarja voitti TV Land Awardin vuonna 2011.
Kalevan kisat 1959
Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1959 Helsingissä 16.–17. elokuuta. Kilpailupaikkana oli Olympiastadion. Kalevan maljan voitti Helsingin Kisa-Veikot.
Naiset tulivat ensimmäisen kerran mukaan Kalevan kisoihin. Heillä oli ollut tätä ennen erilliset suomenmestaruuskilpailut vuosina 1945–1958, sen lisäksi vuosina 1913–1923 he olivat kilpailleet 100 metrin juoksussa ja 4 × 100 metrin viestissä.
Awake
Awake on Dream Theaterin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin lokakuussa 1994. Albumi on edeltäjäänsä Images and Wordsiä rankempi ja sävyiltään tummempi, mutta silti Dream Theaterille tyypillisesti melodinen. Albumi jäi kosketinsoittaja Kevin Mooren viimeiseksi yhtyeessä. Kappaleen ”The Mirror” on sanottu olevan AA-saagan ”prologi”, koska se liittyy rumpali Mike Portnoyn alkoholismiin.
Boycott
Boycott on vuonna 1987 perustettu englanniksi laulava suomalainen rock-yhtye, jonka keulakuvina toimivat laulusolisti Tommi Läntinen ja kitaristi Hombre Lampinen. Yhtyeen musiikkia on kutsuttu termillä classic rock, mutta 1990-luvun alkupuolella sen musiikki alkoi muistuttaa enemmän popmusiikkia. Boycott lopetti toimintansa 1990-luvun alussa, minkä jälkeen Läntinen aloitti soolouransa. Boycott oli vuonna 1992 esiintymässä Pori Jazzeilla. Boycott teki paluun vuonna 2007. Yhtyeen tunnetuin hittikappale on ”Gotta Rock”.
Paluunsa yhteydessä vuonna 2007 Boycott julkaisi uutta materiaalia 15 vuoden tauon jälkeen. Viikolla 23 jaettiin radioasemille uusi single, Graham Parker -cover ”Hey, Lord (Don’t Ask Me Questions)”. Seuraava single, ”Keep Things Alright”, julkaistiin syksyllä 2007. 26. syyskuuta ilmestyi kokoelmalevy Boycott Hits Back, joka sisältää yhtyeen suurimmat hitit, mutta myös edellä mainitut uudet kappaleet.
Boycott on keikkaillut 2000-luvulla melko satunnaisesti. Vuonna 2017 tuli kuluneeksi tasan 30 vuotta yhtyeen syntymästä. Single ”Still I Rise” julkaistiin 3. maaliskuuta. Toinen single ”Partners in Crime” julkaistiin 12. toukokuuta ja kolmas single "Thunder" julkaistiin 22. syyskuuta. Uuden studioalbumin tuottaa Okko Laru. Toukokuussa 2016 äkillisesti kuollut yhtyeen kitaristi Hombre Lampinen ei ole mukana yhtyeen paluussa.
Antiope
thumb|right|[[Hendrik Goltzius, Jupiter ja Antiope (n. 1616)]] Antiope oli kreikkalaisessa mytologiassa Theban kuningas Nykteuksen tytär. Hänen kauneutensa sai Zeuksen ottamaan tämän väkisin satyyrin hahmossa. Antiope pakeni häpeäänsä kuningas Epopeuksen luo Sikyoniin, joka ei enää päästänyt häntä pois ennen kuin hänen setänsä Lykos haki hänet väkisin takaisin. Paluumatkan aikana Antiope synnytti kaksoispojat Amfionin Zeukselle ja Zethoksen Epopeukselle. Molemmat pojat jätettiin paikallisten paimenien huomaan. Takaisin Thebaan päästyään Lykos luovutti Antiopen vaimonsa Dirken huostaan, joka kohteli Antiopea varsin kaltoin. Antiope kuitenkin onnistui lopulta pakenemaan etsien suojaa samasta talosta, jossa hänen poikansa olivat hänen tietämättään paimenina.
thumb|left|[[Antoine Watteau, "Jupiter ja Antiope"]]
Eeva-Helena Jokitaipale
Eeva-Helena Jokitaipale (s. 12. toukokuuta 1951 Helsinki) on suomalainen journalisti, joka työskenteli aikakauslehtien toimittajana, päätoimittajana ja julkaisujohtajana.
Eeva-Helena Jokitaipale syntyi Lars Jokitaipaleen ja Helena Linnalan perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 2001 on toimittaja Hannu Laukkarinen. Jokitaipale tuli ylioppilaaksi 1970 ja opiskeli lehdistö- ja tiedotusoppia Tampereen yliopistossa. Hän oli Anna-lehden toimittaja 1978–1986, Seuran toimituspäällikkö 1986–1991 ja 7 päivää -lehden toimituspäällikkö 1991–1994. Lehden vastaavaksi päätoimittajaksi hänet nimitettiin 1994. Aller Julkaisut -yhtiön julkaisujohtajaksi Jokitaipale tuli 1994. Tästä tehtävästä hän jäi eläkkeelle vuonna 2016. Jokitaipale sai Aikakauslehtien päätoimittajat -yhdistyksen Julius-palkinnon vuonna 2002.
Sorkka
Sorkka on sorkkaeläimen raajan kärkiosa, jossa ensimmäinen varvas on kehityksessä pysähtynyt, sekä toinen ja viides ovat yleensä muita lyhyempiä ja muodostavat ns. lisäsorkat. Lisäsorkkia kutsutaan myös kyntysiksi. Naudalla lisäsorkissa ei ole luita sisällä, sialla ja porolla on. Poron kyntysten luut eivät ole nivelletyt raajan muihin luihin. Kolmas ja neljäs varvas muodostavat parin, jolla sorkkaeläin astuu.
Sorkan pinta on sarveisainesta, samantyyppistä kuin nautojen, lampaiden ja vuohien sarvet sekä hevosten kaviot. Sarveissorkan sisäpinnalla on pystysuuntaisia lamelleja, jotka muodostavat pehmeän martosorkan kanssa vastaavien lamellien kanssa laajapintaisen kontaktin. Rakenne on samantapainen kuin hevosen kaviossa.
Talk of the Town (Pretenders)
Talk of the Town on brittiläisen Pretenders-yhtyeen kappale ja single vuodelta 1980. Singlen tuotti Chris Thomas ja äänitti Bill Price. Levy-yhtiö oli Real Records. Kansikuva on otettu Lontoossa Talk of the Townin edustalla.
Suomen urheilu 1989
Suomen urheilu 1989 käsittelee vuoden 1989 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Vuoden urheilija
Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:
Miesten listalla kymmenen parasta olivat:
Naisten listalla kuusi parasta olivat:
Joukkueiden listalla kolme parasta olivat:
Vuoden valmentajaksi valittiin hiihtovalmentaja Pekka Vähäsöyrinki.
Lionel Crabb
thumb|Lionel Crabb Lionel Kenneth Philip Crabb, lempinimeltään Buster, (s. 28. tammikuuta 1909, oletetaan kuolleen 19. huhtikuuta 1956) oli Britannian kuninkaallisen laivaston sukeltaja. Hän oli eräs maailman ensimmäisistä suojasukeltajista eli vedenalaista vartiointia satamissa harjoittavista kevytsukeltajista. Crabb saavutti mainetta sukeltajana toisessa maailmansodassa. Hän katosi vakoilutehtävässä vuonna 1956 Portsmouthin satamassa vierailulla olleen neuvostoliittolaisen risteilijän lähettyvillä. Hänen arvellaan joutuneen surmatuksi. Peittely-yrityksistä huolimatta tapaus paljastui julkisuudelle ja aiheutti Britanniassa poliittisen skandaalin.
Tausta ja toiminta toisessa maailmansodassa
Crabb syntyi köyhään lontoolaisperheeseen 1909. Hänen isänsä kaaduttua ensimmäisessä maailmansodassa Lionel muutti setänsä Frank Jarvisin luo. Lionel kävi koulunsa Brightonissa, kunnes 16-vuotiaana pestautui palvelukseen HMS Conwaylle.
Hänet palkittiin Yrjön mitalilla italialaisten rynnäkkösukeltajien brittialuksiin kiinnittämien miinojen irrottamisesta: Gamma-ryhmän Gibraltarissa ja pienoissukellusvenemiesten Maltalla. Myöhemmin hän sai OBE:n ritarinarvon miinanraivauksesta Livornossa. Lisäksi hän yleni vapaaehtoisreservi RNVR:n upseerille (suomalaisittain varusmiesreserviupseerille) hyvin harvinaiseen komentajan arvoon.
Persoona
Crabb oli omaleimainen persoonallisuus: hänen väitetään pitäneen mielellään sukelluspukua tavallisten vaatteiden alla. Palveluksessa ollessaan Crabb käytti aina niin sanottua ykkösunivormua, jonka arvomerkkeihin sisältyi kultainen sukeltajankypärä hänen erikoisalansa tunnuksena. Hän kantoi aina mukanaan ebenpuista keppiä, jonka hopeisessa nupissa oli näyttävä hämähäkkikaiverrus. Crabb oli erakkoluonne ja asui maissa ollessaan rantaan sijoitetussa asuntovaunussa.
Katoaminen
Crabb katosi Portsmouthin satamassa 19. huhtikuuta 1956 ollessaan vakoilemassa satamaan ankkuroitua Neuvostoliiton laivaston risteilijä Ordžonikidzea. Vakoilutehtävään Crabbin pestasi MI6, joka toimi laivaston tiedustelupalvelun laskuun. Saattue oli tuonut Nikita Hruštšovin ja muita neuvostojohtajia neuvottelemaan pääministeri Anthony Edenin kanssa.
Crabbin vakoilutehtävä paljastui vasta vuonna 2006 tehtävää koskevan raportin tultua julkisiksi. Raportista selviää, että kun Crabb ei palannut sukellukseltaan brittitiedustelu ei neuvostoliittolaisille paljastumisen pelossa toimeenpannut minkäänlaisia etsintöjä hänen löytämisekseen, vaan vetäytyi nopeasti alueelta.
Sukeltajien käyttö vierailevien vierasmaalaisten alusten vakoiluun ei ollut poikkeuksellista. Edellisenä vuonna brittien sukeltajaryhmä oli menestyksellisesti vakoillut Portsmouthissa vieraillutta risteilijä Sverdlovia, ja neuvostoliittolaiset puolestaan Leningradin satamassa vierailleita brittialuksia.
Katoamisen jälkeen 4. toukokuuta neuvostoliittolainen lähetystövirkailija väitti että risteilijän lähellä olisi nähty sukeltaja, joka käväisi pinnalla. Myöhemmin neuvostoliittolaiset eivät kuitenkaan vahvistaneet tietoa.
Lausunnon johdosta laivaston amiraliteetti antoi julkisuuteen harhaanjohtavan tiedon, jonka mukaan Crabb olisi menehtynyt koesukeltajan tehtävässä Portsmouthin lähellä Stokes Bayssa. Todisteet Crabbin hotelliyöpymisestä Portsmouthissa 18 - 19. huhtikuuta hävitettiin.
Rannikolta löytyi useita kuukausia myöhemmin miehen päätön ja kädetön ruumis päällään italialaisvalmisteinen sukelluspuku. Ruumiin tunnisti Crabbiksi hänen sukeltajatoverinsa Sydney Knowles. Kuolinsyyntutkija vahvisti ruumiin olevan Crabb. Myöhemmin, vuonna 2006 Knowles ilmoitti ettei hän usko tunnistamansa ruumiin olleen Crabb. Ruumiilta muun muassa puuttui Crabbin saama arpi jalasta. Knowles kertoi, että häntä pyydettiin tunnistamaan ruumis Crabbiksi koska se oli "maan parhaaksi". Itse hän arveli Crabbin suunnitelleen loikkausta Neuvostoliiton puolelle, ja tulleen sen vuoksi brittien surmaamaksi. Samana vuonna julkiseksi tullut asiakirja paljasti kuolinsyyntutkijaa informoidun vakoilutehtävästä. Kuolinsyyntutkija oli luvannut ettei laivastoa tai tiedustelupalveluja haasteta vastaamaan.
Crabbin katoamista koskevat asiakirjat ovat salaisia vuoteen 2057 asti.
Teorioita ja väitteitä kohtalosta
Katoamisestaan lähtien Crabbin kohtalosta on liikkunut runsaasti eri luonteisia huhuja. Kaikkien näiden väitteiden todenperäisyys on varmistamatta.
Crabb populaarikulttuurissa
Lionel Crabbia on esitetty Ian Flemingin luoman James Bond -hahmon alkuperäiseksi esikuvaksi.
Ho Iat-seng
Ho Iat-seng (s. 12. kesäkuuta 1957, Portugalin Macao) on macaolainen poliitikko, joka on toiminut Macaon hallintojohtajana vuodesta 2019 lähtien.
Tausta ja yksityiselämä
Hon suku on alkujaan Zhejiangista. Ho on syntyjään macaolainen, mutta on opiskellut Zhejiangin yliopistossa, Manner-Kiinan puolella, josta hän valmistui sähköinsinööriksi vuonna 1992. Lisäksi hän on opiskellut taloustiedettä. Hänen isänsä, Ho Tin, on tunnettu macaolainen teollisuusvaikuttaja.
Poliittinen ura
Ho valittiin vuoden 2009 vaaleissa Macaon lainsäädäntöneuvoston; samana vuonna hänet valittiin sen varapuhemieheksi. Vuonna 2013 hänet valittiin lainsäädäntöneuvoston puhemieheksi. Vuosina 2001–2019 hän toimi myös Kiinan kansankongressin pysyvän komitean jäsenenä.
Asettuessaan ehdolle kaupungin hallintojohtajaksi Hota pidettiin vahvimpana ehdokkaana. Hän sanoi pyrkivänsä monipuolistamaan Macaon uhkapelaamiseen nojaavaa taloutta, mikäli tulee valituksi. Ho valittiin Macaon hallintojohtajaksi 25. elokuuta 2019 pidetyssä vaalissa; aiemmin samana vuonna hän oli eronnut viroistaan lainsäädäntöneuvostossa ja kansankongressissa. Kiinan pääministeri Li Keqiang nimitti hänet virkaansa 4. syyskuuta, ja virallisesti hän aloitti virassa 20. joulukuuta.
Ho on sanonut, että Macao on hyvä esimerkkitapaus Kiinan jälleenyhdistymisestä, ja että kaupungissa on otolliset valmiudet kehittää yksi maa, kaksi järjestelmää -politiikkaa. Näillä viitataan siihen, että Macaolla ei ole niin paljon demokratiaa vaativia mielenosoituksia kuin Hongkongissa, minkä vuoksi Kiina katsoo Macaon olevan ns. mallierityishallintoalue.
Saint-Barthélemy
Saint-Barthélemy (myös nimiä Saint Barts, Saint Barths tai Saint Barth käytetään) on Karibialla sijaitseva Ranskan merentakainen yhteisö, johon kuuluu pääsaaren Saint-Barthélemyn lisäksi useita pienempiä saaria. Saint-Barthélemy sijaitsee noin 200 kilometriä Guadeloupesta pohjoiseen. Se on 17,5 km pitkä ja 4 km leveä. Saaren pinta-ala on 21 km² ja koko alueen 24 km². Siellä oli noin 9 430 asukasta vuoden 2014 arvioissa.
Syyskuussa 2017 hurrikaani Irma tuhosi saaren rakennuskannan ja infrastruktuurin lähes kokonaan.
Maantiede
Saint-Barthélemyn ilmasto on trooppinen. Lämpötila on talvisin noin 27 astetta ja kesäisin 30 astetta. Kuivakausi on joulukuusta toukokuulle ja sadekausi heinäkuulta lokakuulle. Sadekaudella on saarille voi iskeä myös trooppisia hirmumyrskyjä.
Historia
Kristoffer Kolumbus löysi Saint-Barthélemyn vuonna 1496 ja nimesi sen veljensä Bartolomeon mukaan. Ranskalaiset yrittivät asuttaa sitä ensimmäisenä eurooppalaisina vuonna 1648, mutta karibit tappoivat uudisasukkaat. Saarelle tuli uusia asukkaita vuonna 1659, jolloin sinne muutti noin 30 miestä ja naista. Heistä suurin osa oli Bretagnesta ja Normandiasta. Saint-Barthélemy liitettiin vuonna 1674 Guadeloupen alaisuuteen, ja siitä tuli pian merirosvojen suojasatama.
Ruotsi osti vuonna 1784 Saint-Barthélemyn siirtomaakseen. Ranska sai vaihtokaupassa kauppaoikeudet Göteborgiin. Ruotsi kehitti saarta, ja se sai tullivapauden. Ruotsi rakensi sinne myös useita rakennuksia ja linnoituksia. Saaren pääkaupungin Gustavian nimi tulee puolestaan Kustaa III:lta. Saarella oli vuonna 1815 noin 5 760 asukasta, mutta sen jälkeen sodat, luonnonkatastrofit ja vuoden 1852 tulipalo, joka tuhosi Gustavian eteläosaa, pakottivat Ruotsin luopumaan saaresta. Saint-Barthélemy siirtyi vuonna 1878 takaisin Ranskalle.
Saint-Barthélemy oli pitkään syrjäinen Ranskan siirtomaa, jossa elämä oli varsin rankkaa. Saarelta puuttui monille muille Karibian saarille tyypillinen vehreä kasvillisuus, joten maanviljely oli hankalaa. Aiemmin sinne tuodut orjat myös muuttivat pois saarelta, joten siitä muodostui Karibian ainoita saaria, joilla ei ole merkittävää afrikkalaistaustaista väestönosaa.
Saint-Bartlélemy kuului pitkään Guadeloupen departementtiin, mutta vuonna 2003 järjestetyssä kansanäänestyksessä saarelaiset ilmaisivat halunsa irrottautua omaksi Ranskan merentakaiseksi yhteisökseen (COM collectivité d’outre-mer). Peräti 90 prosenttia asukkaista äänesti uuden järjestelmän puolesta. Laki uudesta asemasta vahvistettiin helmikuussa 2007.
Politiikka ja hallinto
Saint-Barthélemy on Ranskaan kuluva merentakainen yhteisö, jolla on laaja itsehallinto finanssipolitiikassa ja lainsäädännöllisissä asioissa. Valtionpäämies on Ranskan presidentti, jota edustaa prefekti. Alueneuvostossa on 19 jäsentä, ja sen johtaja johtaa myös hallitusta. Alueneuvosto valitsee kahdeksanjäsenisen toimeenpanevan neuvoston, ja sen lisäksi Saint-Barthélemyllä on myös taloudelliset, sosiaaliset ja kulttuuriasioista vastaavat neuvostot. Alueneuvoston ja toimeenpanevan neuvoston jäsenien kausi on viiden vuoden mittainen. Bruno Magras valittiin vuonna 2017 kolmannen kerran alueneuvoston johtajaksi. Hän on toiminut virassa sen muodostamisesta 2007 saakka.
Saint-Barthélemyn asukkaat ovat myös Ranskan kansalaisia. Saarelta valitaan yksi edustaja Ranskan senaattiin ja Saint-Martinin kanssa yhteinen edustaja Ranskan kansalliskokoukseen.
Talous
Turismin lisäksi rakennusteollisuus ja julkinen sektori vaikuttavat keskeisesti Saint-Barthélemyn talouteen. Saaren vesivarat ovat heikot, joten ruoka pitää tuoda muualta. Saarella joudutaan tuomaan myös pääosa kulutustavaroista sekä energiasta.
Saarella on pieni lentokenttä, Kustaa III – Saint-Jean – Saint-Barthélemyn lentoasema (tunnus: SBH).
Väestö
Vuonna 2016 Saint-Barthélemyssä oli Ranskan tilastokeskuksen arvion mukaan 9 427 Vuosien 2010–2015 väestönkasvu oli 1,5 prosenttia, kun se 1990-luvulla oli vielä 6,4 prosenttia. Saint-Barthélemyn asukkaat ovat nuorempia kuin Ranskan asukkaat keskimäärin. Vuonna 2015 keski-ikä oli 38 vuotta, kun koko Ranskan keski-ikä oli 40 vuotta.
Kasuuni
thumb|Roter Sand -kasuunimajakka Kasuuni eli uppoarkku on esimerkiksi majakan tai satamalaiturin perustaksi vedenpohjaan upotettu rakennelma. Se sisältää paineilmaa ja on pohjasta avoin, mutta kuitenkin vesitiivis.
Ne rakennettiin satamissa laivateräksestä ja hinattiin halutulle paikalle johon ne upotettiin; paikallaan pysyminen varmistettiin täyttämällä kasuunin ontto sisus jollain sopivalla aineella, alun perin betonilla, myöhemmin hiekalla ja viimeksi rautamalmin rikastusjätteellä; tätä teollisuusjätettä käytettiin esimerkiksi Kemi I -majakan kasuunin täyttämiseen.
Kasuuneja rakennetaan etupäässä majakoiden sijoittamista varten. Ensimmäinen lajissaan oli saksalainen Weser-joen suistossa yhä oleva Roter Sand, joka valmistui vuonna 1885. Se oli miehitetty aina vuoteen 1964, jolloin se muutettiin öljypoltolta automaattiseksi kaasumajakaksi; nykyisin siinä on aurinkopaneelein toimiva vilkku veneilijöille. Majakkana sen korvasi ulommas sijoitettu ja vuonna 1972 automatisoitu Alte Weser.
Suomen ensimmäinen kasuunimajakka on Kihdillä sijaitseva Gustaf Dalénin majakka, joka valmistui vuonna 1947.
Myöhemmin kehitettiin uusia menetelmiä kuten pohjaan upotettavat tukirakenteet joiden päälle majakat nykyisin rakennetaan ja vanha kasuunijärjestelmä alkoi vähin erin väistyä; eräs viimeisiä perinteistä kasuuneista on vuonna -75 valmistunut Kemi I.
Sophus Claussen
Sophus Claussen (1865 Langeland, Tanska – 1931 Gentofte, Tanska) oli tanskalainen kirjailija ja toimittaja. Hänen esikoisrunokokoelmansa, naturalistinen Naturbørn, ilmestyi 1887, mutta 1890-luvulla hän edusti symbolismia, jonka pohjoismaisia johtohahmoja hän oli. Hän kirjoitti myös matkakertomuksia ja esseitä.
Aale Tynni on suomentanut Claussenin runon "Hedelmätarhassa", ja se on julkaistu antologiassa Tuhat laulujen vuotta (WSOY 1957, 1974 ja 2004).
Screen Actors Guild
Screen Actors Guild (SAG) oli yhdysvaltalainen näyttelijöitä edustanut ammattiliitto. Screen Actors Guild perustettiin vuonna 1933 turvaamaan elokuvanäyttelijöille paremmat työskentelyolosuhteet.
Screen Actors Guild ja American Federation of Television and Radio Artists (AFTRA) yhdistyivät vuonna 2012 uudeksi ammattiliitoksi nimeltään SAG–AFTRA. Vuodesta 1995 lähtien SAG on palkinnut edellisvuoden parhaat näyttelijäsuoritukset Screen Actors Guild Awards -palkinnolla.
Maan Turva
Maan Turva oli Suomessa talvisodan aikana toiminut kansalaisten mielipidettä havainnoinut yhdistys. Yhdistyksen perustivat Akateemisen Karjala-Seuran aktiivit 12. lokakuuta 1939.
Maan Turva rakensi nopeasti koko Suomen kattavan noin 10 000 ihmisen tiedusteluverkoston, jonka tehtävä oli raportoida kansalaisten mielialoista ja keskusteluista. Yhdistyksen keskustoimiston koostamat raportit jaettiin edelleen valtiojohdolle ja propagandasta vastanneille viranomaisille.
Maan Turvasta tekevät poikkeuksellisen sen verkoston kattavuus, aktiivien äärioikeistolainen tausta ja toiminnan luonne valtion rahoittamana yksityisenä järjestönä.
Maan Turvan alkuvaiheet
pienoiskuva|Maan Turvan kiertue Kannaksella juuri ennen talvisotaa 1.11.1939. SA-kuva 1299.
Maan Turva -yhdistyksen perusti Akateeminen Karjala-Seura talvisodan alla 12. lokakuuta 1939. Samassa yhteydessä perustettiin ruotsinkielisen väestön keskuudessa toiminut Hembydsfronten-järjestö. AKS:ssa haluttiin sisäisen vaaran välttämiseksi luoda vahva propagandarintama, jonka tueksi oli järjestettävä mielialanhoito armeijan tiedotus- ja tarkastustoiminnan suunnitelmia tarkemmin ja laajemmin. AKS-aktiivi Vilho Helasen johtama lähetystö kävi esittelemässä ajatusta kansalaisten mielialojen seurantaan perustuvan verkoston perustamisesta ulkoministeri Eljas Erkolle ja valtiovarainministeri Juho Niukkaselle lokakuun 3. päivänä 1939. Julkisuudessa Maan Turvan yhteys AKS:n toimintaan ja äärioikeistolaiseen Vilho Helaseen pyrittiin häivyttämään. Luottamuksen lisäämiseksi Maan Turvan neuvottelukuntaan kutsuttiin jäseniä kaikista poliittisista ylioppilasyhdistyksistä.
Toiminta
Maan Turva oli yksityinen järjestö, joka toimi kuitenkin hallituksen alaisuudessa ja rahoituksella, muodollisesti Valtioneuvoston tiedotuskeskuksen (VTK) alaisuudessa. Järjestäytynyt AKS pystyi nopeasti luomaan koko maan kattavan verkoston, mutta kaikki Maan Turvan toiminnassa mukana olleet eivät olleet AKS:n jäseniä.
Vilho Helanen toimi yhdistyksen toiminnanjohtajana koko sen olemassaolon ajan. Ruotsinkielisen Hembygdsfrontenin voimamies oli Göran Stenius, jolla oli äärioikeistolainen tausta. Maan Turvan muina johtohenkilöinä toimivat ekonomi Juha Laurila (pääsihteeri), diplomi-insinööri Pentti Veijola (kenttäosaston puheenjohtaja), valmisteluosaston puheenjohtajana talvisotaan asti toimi tekniikan tohtori Reino Castrén, hänen jälkeensä maisteri Yrjö Vuorjoki.
Maan Turvassa Suomi jaettiin kahteenkymmeneen suomenkieliseen ja viiteen ruotsinkieliseen piiriin. Pääasiallinen tehtävä mielialojen tarkkailu järjestettiin asiamiesten ilmoitusten kautta. Helmikuussa 1940 suomenkielisiä asiamiehiä oli 3 150, ruotsinkielisiä Hembygdsfrontenissa 400 ja näiden kautta noin 10 000 ihmisen tiedusteluverkosto koko maassa. Asiamiehet kuuntelivat ja raportoivat keskusteluja ja pyrkivät vaikuttamaan yleiseen mielialaan ja mielipiteisiin levittämällä propagandaa. Kansalaiset eivät tienneet olevansa tarkkailun tai vaikuttamisen kohteena.
Asiamiehet raportoivat armeijaa ja turvallisuutta, kansanhuoltoa (esim. elintarvikeasiat), yleistä mielialaa ja vaarallisia huhuja koskevista havainnoistaan, jotka keskustoimisto tiivisti raporteiksi. Raportit välitettiin edelleen Valtioneuvoston tiedotuskeskukseen, päämajan propagandaosastolle, pääministerille, opetusministerille ja tarpeen mukaan turvallisuusviranomaisille.
Yhdistyksen aloitteesta talvisotaa ennen ja sen aikana järjestettiin ympäri maata useita maanpuolustusjuhlia. Myös radioon toimitettiin ohjelmia, jotka perustuivat kansalaisten mielialoihin. Ohjelmistoon kuului myös erilainen kiertue- ja viihdytystoiminta. Maan Turva julkaisi talvisodan aikana myös lukuisia lehtisiä ja useita kirjoja. Kirjat olivat pääasiallisesti sodasta kertovia kuvateoksia. Maan Turvan toimisto sijaitsi ennen talvisotaa Uudella ylioppilastalolla, mutta sodan alettua se siirtyi Meilahteen.
Toiminnan lopettaminen
Toiminta jatkui koko talvisodan ja alkoi hiljentyä kun sota loppui maaliskuussa 1940. Maan Turvan keskustoimisto lopetettiin virallisesti 1. elokuuta 1940, mutta vähäinen toiminta ja asiamiestoiminta jatkui aina jatkosodan alkuun asti.
Puhdasoppisuuden aika Suomessa
Puhdasoppisuuden aika tarkoittaa Suomen historiassa aikakautta, jonka uskonnollista elämää leimasi tiukka evankelis-luterilainen puhdasoppisuus eli ortodoksia. Puhdasoppisuus muotoutui 1500-luvun jälkipuoliskolta lähtien ja kasvoi huippuunsa 1600-luvulla. Puhdasoppisuuteen liittyi entistä tiukempi väestön uskonnollinen ja moraalinen yhdenmukaistaminen ja kurinpito sekä kansanuskon vastainen toiminta. 1700-luvun kuluessa puhdasoppisuuden vaikutus kirkossa alkoi hitaasti lieventyä valistusaatteiden vaikutuksesta.
Puhdasoppisuuden aikana kiinnitettiin erityistä huomiota väestön lukutaitoon ja kansanopetukseen. Tavoitteena oli, että jokainen alamainen olisi kykenevä omaksumaan oikean uskon lukutaidon kautta. Valtio myönsi kirkolle veronkanto-oikeuden ja näiden varojen turvin kirkko pystyi toteuttamaan kansanvalistustehtävää aikaisempaa tehokkaammin. Näiden toimien vaikutuksesta lukutaito alkoi 1600-luvulla yleistyä Suomessa.
Puhdasoppisuus ja esivalta
Ruotsin valtakunnassa otettiin yleisen eurooppalaisen käytännön mukaisesti vuonna 1608 käyttöön niin sanottu "Mooseksen laki", joskin siihen oli viitattu jo Kustaa Vaasan aikana 1530-luvulla. Mooseksen lain mukaan muun muassa jumalanpilkasta, kiroilusta, vanhempiaan vastaan rikkomisesta, väärästä valasta, taposta, koron kiskonnasta, väärästä todistuksesta ja useista seksuaalirikoksista voitiin tuomita kuolemaan. Myös noituus ja taikuus oli kiellettyä ja noitaoikeudenkäynneissä vedottiin usein raamatunlauseisiin. Lakia ei noudatettu sanatarkasti, vaan usein kuolemantuomio muutettiin lievemmäksi. Oikeus tuomioiden lieventämiseen oli ensin vain kuninkaalla, sittemmin hovioikeuksilla. On epäilty oliko laki tarkoitettukaan kirjaimellisesti noudatettavaksi, vai oliko kyseessä pelote. Kansalaiset eivät tienneet kenet esivalta eli viime kädessä kuningas armahtaisi. Puhdasoppisuuden aikana voidaan katsoa esivallan roolin olleen alistava siten, että vallan haltijat katsoivat tietävänsä paremman kristillisen elämäntavan kuin se, mitä alamaiset olivat valmiita hyväksymään ja mihin he olivat osin vuosisataisten perinteiden myötä tottuneet.
Noitavainot
Noitavainot Ruotsissa sijoittuvat pääsääntöisesti 1660–1680-lukuihin, kun keskieurooppalaiset uudet noitasapattiteoriat levisivät maahan Saksasta ja Virosta. Ruotsin valtakunnassa ei ollut kirkollista inkvisitiota ja noitaoikeudenkäynnit käytiin tavallisen maallisen oikeuslaitoksen kautta. Syytettyjen kidutus oli valtakunnan lain vastaista ja sitä käytettiinkin vain harvinaisissa poikkeustapauksissa.
Puhdasoppisuuden aikana keskitetyn hallinnon tehostumisen ja sosiaalisten ristiriitojen lisääntymisen myötä myös noitaoikeudenkäynnit maassa yleistyivät. Noitia ilmiantoivat useimmiten naapurit tai vihamiehet. Suurin osa noituudesta syytetyistä vapautettiin syytteestä ja noin 1500:sta käräjille joutuneesta noin 140 katsottiin syyllisiksi. Noitaoikeudenkäynnit vähenivät ja lopulta loppuivat kokonaan 1700-luvun aikana.
Miriam Neureuther
Neureuther kilpaili ampumahiihdossa vuosina 2009-2017, ja maastohiihdossa vuosina 2007-2016.
Ampumahiihto
Neureuther voitti ampumahiihdon junioreiden MM-kilpailuissa kultaa viestissä Ruhpoldingissa 2008 sekä kultaa takaa-ajossa, hopeaa pikamatkalla ja pronssia viestissä Canmoressa 2009.
Ampumahiihdon maailmancupissa Neureuther saavutti ensimmäisen palkintosijansa kaudella 2010–2011 oltuaan toinen Östersundin sprinttikilpailussa joulukuussa 2010. Kaksi päivää myöhemmin hän oli toinen takaa-ajokilpailussa. Samalla kaudella hän sijoittui toiseksi Fort Kentin sprinttikilpailussa. Hanty-Mansijskin MM-kilpailuissa 2011 hän oli sprintissä yhdeksäs, takaa-ajossa seitsemäs ja yhteislähdössä 14:s. Naisten viestissä hän voitti kultaa. Ruhpoldingin MM-kisoissa 2012 hän hiihti kolmannen osuuden Saksan mestarijoukkueessa.
Kaudella 2012–2013 Neureuther sijoittui toiseksi Pokljukan sprinttikilpailussa joulukuussa 2012 ja saavutti takaa-ajossa uransa ensimmäisen maailmancup-voiton. Yhteislähtökilpailussa hän oli toinen. Neureuther voitti samalla kaudella Oberhofin ja Ruhpoldingin sprinttikilpailut. Nové Měston MM-kilpailuissa 2013 hän oli sprintissä ja yhteislähdössä kuudes. Hanty-Mansijskin sprinttikilpailussa hän sijoittui kolmanneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli yhdeksäs.
Kaudella 2015–2016 Neureuther sijoittui kolmanneksi Hochfilzenin pikakilpailussa.
Maastohiihto
Maastohiihdossa Neureuther edusti Saksaa aikuisten arvokilpailuissa ensimmäisen kerran Liberecin MM-kilpailuissa 2009. Hän hiihti kolmannen osuuden hopeaa saaneessa viestijoukkueessa ja oli lisäksi 20. sprinttikilpailussa. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän sijoittui 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa sijalle 21 ja oli mukana Saksan hopeaa saavuttaneessa viestijoukkueessa. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän oli 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa neljäs. Maastohiihdon maailmancupin osakilpailussa hän on ollut parhaimmillaan Lahden 4x5 km viestissä toinen maaliskuussa 2010 ja henkilökohtaisessa kilpailussa Rybinskin sprintissä viides tammikuussa 2010. Tour de Ski -kiertueella vuonna 2010 Neureuther sijoittui vapaan hiihtotavan prologissa viidenneksi.
Yksityiselämä
Neureuther meni naimisiin alppihiihtäjä Felix Neureutherin kanssa joulukuussa 2017. Heille syntyi lapsi lokakuussa 2017.
Tampere Open 2016
Tampere Open 2016 oli Tampereella, Suomessa 16. – 24. heinäkuuta 2016 järjestetty tennisturnaus. Turnaus pelattiin Tampereen Tenniskeskuksessa massakentillä. Siellä pelattiin sekä miesten ATP-haastajakiertueturnaus että naisten ITF-tason turnaus.
Muut pelaajat
Seuraavat pelaajat saivat villin kortin pääsarjaan:
Seuraavat pelaajat pääsivät pääsarjaan karsintojen kautta:
Raptor (laskettelurinne)
Raptor on laskettelurinne Beaver Creek Resortissa Coloradossa Yhdysvalloissa.
Birds of Prey sijaitsee Raptorin vasemmalle puolen. Rinteet yhtyvät ennen Redtail Jumpia, loppuliuku ja maalialue ovat samat molemmilla rinteillä. Vuoden 2015 alppihiihdon MM-kilpailut järjestettiin Red Tail Stadiumilla, lukuun ottamatta joukkuekilpailua. Suurin osa rinteistä ja hyppyreistä on nimetty petolintujen mukaan.
Reitti
Syöksylaskun lähtö sijaitsee 3 440 metriä merenpinnan yläpuolella Solitude -rinteessä. Rinteen ylin osuus The Runway on melko tasainen liukuosuus. Tätä seuraa The Apex josta alkaa, Peregrine -rinne, radan jyrkimmät osuudet, siinä on myös Super-G:n lähtöpaikka. The Apexissa on Predator Corner. Sitä seuraa Lech-Zuers Schuss, sitten tulee The Gauntlet, sitä seuraa Kestrel -rinne, jossa sijaitsee radan jyrkin kohta.
Kestrelin jälkeen palataan takisin Peregrine -rinteen Banshee Bankiin, jossa sijaitsevat Liberty Jump, Heckle Jump ja Jeckle Jump. Seuraavana on radan toiseksi viimeinen osuus Peregrine runout, jossa rinteen jyrkkyys loivenee.
Peregrine runoutin jälkeen rata yhtyy Golden Eagle -rinteeseen ja siitä alkaa myös loppuliuku jossa sijaitsee Redtail Jump. Redtail Jumpista hypätään pahimmillaan 40 metriä, kun ihannehypyn pituus on noin 25 metriä. Raptor päättyy 2 730 metriä merenpinnan yläpuolella Red Tail Stadiumille.
Raptor -rinne kulkee Solitude-, Peregrine-, Kestrel- ja Golden Eagle -rinteissä. Miesten vauhtilajiradat siirtyivät joulukuussa 2013 Golden Eagle -rinteeseen jo Predator Cornerista eli suurpujottelun lähtöpaikan kohdalla.
Nimet
Raptor tarkoittaa suomennettuna petolintua, Solitude yksinäisyyttä, Peregrine muuttohaukkaa, Kestrel amerikantuulihaukkaa, Golden Eagle maakotkaa, The Runway kiitotietä, The Apex apeksia, Predator Corner saalistajan mutkaa, The Gauntlet kädensuojusta, Banshee Bank Banshee pengertä, Liberty Jump vapaushyppyriä, Heckle Jump Heckle hyppyriä, Jeckle Jump Jeckle hyppyriä, Peregrine runout Peregrinestä poistuloa ja Redtail Jump amerikanhiirihaukka hyppyriä.
Adam Wójcik
Adam Wójcik (20. huhtikuuta 1970 Oława – 26. elokuuta 2017 Wrocław) oli puolalainen koripalloilija. Hän on Puolan pääsarjahistorian merkittävimpiä pelaajia ja teki menestyksekkään pelaajauran eurooppalaisseuroissa voittaen muun muassa kahdeksan Puolan mestaruutta, kaksi Puolan cup-mestaruutta ja Belgian mestaruuden. Wójcik edusti myös Puolan miesten maajoukkuetta neljässä EM-lopputurnauksessa.
Elämä ja ura
Wójcik pelasi ammattilaisurallaan Puolan pääsarjan, jossa teki yli 10 000 pistettä, lisäksi Belgiassa, Kreikassa, Italiassa ja Espanjassa. Hän pelasi myös kuusi kautta Euroliigaa. Wójcik voitti urallaan muun muassa Puolan mestaruuden vuosina 1995, 1998, 1999, 2000, 2001, 2005, 2006 ja 2007, Belgian mestaruuden vuonna 1997, Puolan cup-mestaruuden vuosina 2004 ja 2006 sekä Puolan supercup-mestaruuden vuosina 1999 ja 2000. Hänet valittiin Puolan pääsarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi ja saman sarjan loppuotteluiden arvokkaimmaksi pelaajaksi vuosina 1998, 2001 ja 2005.
Wójcik edusti Puolan miesten maajoukkuetta 149 ottelussa ja teki niissä 1 821 pistettä. Hän kuului Puolan turnauskokoonpanoihin vuosien 1991, 1997, 2007 ja 2009 EM-kilpailuissa Puolan yllettyä parhaimmillaan seitsemänneksi.
Wójcik kuoli leukemiaan 47-vuotiaana 26. elokuuta 2017.
Eagle (Alaska)
Eagle on kaupunki Alaskassa 13 kilometriä Yhdysvaltojen ja Kanadan rajasta. Vuoden väestönlaskennassa sen asukasluku oli 129. Näistä etnisesti valkoisia ("white") oli 93 prosenttia.
Historiaa
Eaglen alue on ollut historiallinen gwich'in-kansan asuinalue ennen eurooppalaisten saapumista Alaskaan. Tämän päivän Eaglen ensimmäinen asutus oli puukauppa-asema nimeltään Belle Isle vuoden 1874 tienoilla. 1800-luvun lopulla Eaglesta tuli kauppa- ja varastoasema Yukonin ja sen sivujokien kaivosmiehille. Vuoteen 1898 mennessä sen asukasluku ylitti 1 700. Vuonna 1901 Eaglesta tuli Alaskan sisämaan ensimmäinen virallinen kaupunki. Se sai nimensä läheisellä Eagle Bluffilla pesineiden kotkien mukaan. Vuonna 1900 Yhdysvaltojen armeija rakensi Eagleen Fort Egbertin tukikohdan. Puhelinlinja Eaglen ja Valdezin välille saatiin valmiiksi vuonna 1903.
Nykypäivän Eaglessa asuvat ihmiset ovat pääosin eurooppalaista alkuperää, mutta läheisessä Eagle Villagessa lähes puolet asukkaista on gwich'ineja.
Shakermaker
Shakermaker on Oasiksen kappale ja 13. kesäkuuta 1994 julkaistu single. Singlen b-puolia ovat kappaleet D'Yer Wanna Be A Spaceman?, Alive (8 raita demo) ja Bring It On Down (Live). Parhaimmillaan single nousi virallisella Ison-Britannian single-listalla sijalle 11. Sijoitus on Oasiksen toiseksi huonoin brittilistalla - Shakermakerin jälkeen kaikki Oasis-singlet ovat päätyneet Britanniassa top-10:een. Singleä on myyty Britanniassa noin 300 000 kpl. Kappale itsessään on eräs Oasiksen suosituimmista. Yhtyettä syytettiin plagioinnista, koska kappale muistuttaa Coca-Colan 80-luvun mainoskampanjassa soinutta laulua. Asiaa ei kuitenkaan viety oikeuteen. Liam Gallagher on kertonut pitävänsä kappaleesta sen psykedeelisyyden vuoksi. Noel Gallagher on kertonut Shakermakerin kirjoittamisesta: "Ajattelin että ihmiset varmaan luulevat minua mielipuoleksi, kun kirjoitan muovailuvahasta, liikennevaloista ja ystävistä kuten Mr. Soft".
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Noel Gallagher, ellei toisin mainita.
Kantatie 45
Kantatie 45 on Helsingistä Tuusulan kautta Hyvinkäälle kulkeva kantatie. Tien pituus on noin 51 kilometriä.
Tie alkaa Helsingistä Erottajalta ja kulkee valtateiden 4 ja 7 kanssa Sörnäisiin. Sörnäisissä tie erkanee kohti Käpylää. Sörnäisten ja Käpylän välinen osuus tunnetaan Mäkelänkatuna. Tie muuttuu Käpylässä moottoritieksi, jonka nimi on Tuusulanväylä. Moottoritie kulkee Vantaan kautta ja päättyy noin viisi kilometriä Tuusulan kuntakeskuksen Hyrylän eteläpuolella. Siitä eteenpäin, Hyrylässä olevaan kiertoliittymään saakka Tuusulanväylä jatkuu kaksiajorataisena sekaliikennetienä. Hyrylässä olevasta kiertoliittymästä kantatie jatkuu edelleen Hämeentie-nimisenä yksiajorataisena tienä Nurmijärven Nukarin kylän kautta Hyvinkäälle, jossa se liittyy valtatiehen 3 noin viisi kilometriä keskustan eteläpuolella.
Väylän pikavuoropysäkit sijaitsevat Helsingissä ja ovat nimeltään Hattulantie, Koskelantie ja Muurimestarintie. Pysäkkejä käyttävät aamuöisin lentoaseman kautta eri puolille Suomea menevät pikavuorot.
Marita Joutjärvi
Henkilöhistoria ja ura
Marita Joutjärvi syntyi maanviljelijä Armas Joutjärven ja emäntä Hilppa Pekolan perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1997 oli maanviljelijä Seppo Markkula (k. 1993). Joutjärven puoliso on Vittorio Giannini. Joutjärvi tuli ylioppilaaksi 1977 ja valmistui kotitalousopettajaksi 1984 Helsingin yliopistosta. Hän oli useiden lehtien freelancer-toimittaja 1984–1987, Kodin Kuvalehden vastaava ruokatoimittaja 1987–2001 ja Hyvä Ateria -lehden päätoimittaja 2001–2003. Maku-lehden vastaavaksi päätoimittajaksi hänet nimitettiin 2003. Joutjärvi hoiti tätä tehtävää vuoteen 2014 asti. Vuonna 2015 Joutjärvestä tuli yhdessä Helena Saine-Laitisen kanssa Lidlin suomalaisen Liedellä-ruokalehden konseptista ja sisällöstä vastaava asiantuntija.
Kantatie 45
Tuusulanväylä
Tuusulanväylä alkaa Helsingissä Käpylän kaupunginosasta Pohjolankadun ja Mäkelänkadun risteyksestä. Moottoritien ensimmäinen osuus Käpylästä Kehä III:n pohjoispuolelle Vantaan (silloisen Helsingin maalaiskunnan) Ruskeasantaan valmistui vuonna 1967. Se rakennettiin suurelta osin vanhan tien kohdalle leventämällä sitä ja muuttamalla risteykset eritasoliittymiksi. Vuonna 1992 valmistui moottoritie Ruskeasannan ja Riihikallion väliselle osuudelle, jossa se kulkee vanhan kaksikaistaisen tien, sivutieksi jääneen Vanhan Tuusulantien vierellä sen länsipuolella. Tuusulanväylän ja Kehä I:n liittymä rakennettiin uudelleen vuonna 1999, Kehä III:n liittymä vuonna 2005.
Moottoritie päättyy vähän ennen Vanhan Tuusulantien liikennevalo-ohjattua risteystä Tuusulan Riihikalliossa. Siitä Tuusulanväylä jatkuu Hyrylän keskukseen katumaisena liikennevalo-ohjattuna tienä, jolla nopeusrajoitus on 60 km/h. Moottoritiellä on Käpylästä Tuomarinkylään 80 km/h:n rajoitus ja Tuomarinkylästä Riihikallioon 100 km/h:n rajoitus. Moottoritieosuuden pituus on 16,8 km.
Marita Joutjärvi
Teoksia
Joutjärvi on julkaissut ruokaan, ruuan valmistukseen ja ruoka-aineisiin liittyviä tietokirjoja:
Kantatie 45
Tuusulanväylä
Tuusulanväylää on aiemmin suunniteltu käännettäväksi kulkemaan Pasilan kautta Veturitietä Pasilanväylän rakentamisen yhteydessä. Samassa yhteydessä tie levennettäisiin kuusikaistaiseksi Kulomäentien liittymään saakka. Toisaalta Helsingin vuoden 2016 yleiskaavan vision valmistelussa on selvitetty mahdollisuutta muuttaa Tuusulanväylä kaduksi Kehä I:n sisäpuolella 3,5 kilometrin matkalla vuoteen 2050 mennessä.
Historiaa
Vanhin Helsingistä Hämeenlinnaan 1600-luvulla rakennettu tie kulki Helsingin pitäjän kirkonkylästä Hyvinkään seudulle saakka nykyisen kantatien 45 kohdalla tai lähellä sitä. Helsingin-puoleisessa päässä tie kuitenkin kulki Viikin ja Malmin kautta, ja sen osia ovat muun muassa nykyiset Hämeentie, Viikintien alkuosa, Pihlajamäentie (osittain) ja Kirkonkyläntie. 1930-luvulla rakennettiin uusi tie, Tuusulantie, Mäkelänkadun jatkeeksi Käpylästä Helsingin pitäjän kirkonkylään, jossa se yhtyi vanhaan maantiehen. Tieosuus Helsingistä Hyrylään oli yksi ensimmäisistä, jotka Suomessa asfaltoitiin Tuusulan rajalle ja päällystettiin betonilaatoilla Tuusulan rajalta Hyrylään jo 1930-luvulla.
Vuoden 1938 tienumerointijärjestelmässä Tuusulantie tuli osaksi valtateitä 4 ja 5, jotka kulkivat Tuusulantietä pitkin Helsingistä Hyrylään. Hyrylästä nelostie jatkui nykyistä kantatietä 45 pitkin Hyvinkäälle saakka. 1950-luvun lopulla rakennettiin valtatien 5 uusi linjaus, Lahdentie, useita kilometrejä idemmäksi, ja myöhemmin myös nelostie linjattiin kulkemaan Lahden kautta. Silloin Helsingin ja Hyrylän välinen tie jäi maantieksi ja se sai numeron 137. Tien ensimmäinen moottoritieosuus Käpylästä Kehä III:n pohjoispuolelle rakennettiin vuosina 1964–1967, suurimmaksi osaksi vanhan tien kohdalle leventämällä sitä. Moottoritietä jatkettiin osin sekaliikennetienä Tuusulan suuntaan vuonna 1992. Moottoritien avajaisia juhlittiin Tuusulassa 11.11.1993. Vanha Tuusulantie jäi viereen sivutieksi. Kehä I:n eritasoliittymän parannustyöt valmistuivat vuonna 1999 ja Kehä III:n 2005.
Vuoden 1996 tienumerouudistuksessa entinen maantie 137 muutettiin kantatieksi, ja se sai numeron 45. Kyseinen numero oli aiemmin käytössä Tampereen kehätien numerona, mutta tienumerouudistuksessa se numeroitiin uudelleen kantatieksi 60. Samalla moottoritieosuuden nimeksi tuli koko matkaltaan Tuusulanväylä, kun se ennen vuotta 1996 oli Helsingin alueella ollut Tuusulantie.
Veturitie
Tuusulanväylän siirtämistä Veturitielle suunnitellaan Helsingin vuoden 2016 yleiskaavassa, jossa tarkastellaan vuodelle 2050 ajateltua tilannetta. Tuusulanväylä käännetään Käpylän aseman eteläpuolella Veturitien jatkeeksi, jolloin kantatie 45:n pääsuunta ei enää jatkuisi Mäkelänkadulle vaan Veturitielle. Hakamäentien ja Veturitien välisen eritasoliittymän ansiosta autoilu Tuusulanväylältä Hakamäentielle tulisi sujuvammaksi. Mäkelänkadun liikennemäärä puolestaan pienenisi.
Hyrylän läntinen ohikulkutie
Hyrylän länsipuolelle on suunniteltu rakennettavaksi nelikaistainen ohikulkutie, jolle myös kantatien 45 linjaus tullaan siirtämään tien valmistuttua. Uusi tieosuus alkaa Ruotsinkylän kohdalta, johon rakennetaan eritasoliittymä ja päättyy Rusutjärven liittymään. Tien alkuosa tulee olemaan moottoritietä ja loppuosa nelikaistaista eritasoliittymin varustettua sekaliikennetietä. Tie kulkee kaupunkirakenteessa, joten nopeusrajoitus tulee olemaan moottoritiellä 100 km/h ja sekaliikennetiellä 80 km/h. Nykyinen kantatien 45 linjaus muutetaan alkuosalta seututieksi 145 ja loppuosalta yhdystieksi 1370. Hankkeella ei ole vielä tiesuunnitelmaa, ja hanke tullaan näillä näkymin toteuttamaan vasta vuoden 2025 jälkeen.
Muita hankkeita
Tuusulanväylälle on suunniteltu tulevaisuudessa rakennettavan kolmannet kaistat Ruskeasannan ja Kulomäentien eritasoliittymien välille. Lisäksi on laadittu tekninen selvitys rakentaa Vihdistä Nurmijärven kautta Järvenpäähän uusi tieyhteys. Tämän liittymään Nukarin kohdalla selvitys esittää eritasoliittymän rakentamista.
Aleksandăr Aleksandrov
thumb|Aleksandăr Aleksandrov - 2013 thumb|Aleksandrovin Sokol-avaruuspuku.
Aleksandăr Panaiotov Aleksandrov (, s. 1. joulukuuta 1951 Omurtag, Tărgovišten alue, Bulgaria) on bulgarialainen kosmonautti.
Aleksandrov valmistui ilmavoimien akatemiasta ja saavutti everstiluutnantin arvon. Hän toimi Bulgarian avaruustutkimusinstituutin varajohtajana.