cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Liitukauden joukkosukupuutto
Liitukauden loppu
Noin 65,5 miljoonaa vuotta sitten tapahtuneen liitukauden lopun näkyvimpiä merkkejä kivikerrostumissa oli dinosaurusten luurankojen ja liitua tuottavien pieneliöiden häviäminen. Vain joitakin harvoja dinosaurusten luita on liitukauden päättävän KT-rajan yllä. Vuonna 2009 amerikkalainen James Fasset löysi ankylosaurusten, hadrosaurusten ja tyrannosaurusten luita KT-rajan yltä paleoseenikauden hiekkakivestä. Joka tapauksessa dinosaurukset olivat paleoseenikaudella harvinaisia ja lienevät hävinneen viimeistään kauden loppuun mennessä.
Ne siirtyivät sinne todennäköisesti eroosion, maanvyöryjen ja vastaavien syiden aiheuttamien kerrostumien uudelleenjärjestymisen takia. On kiistelty siitä, miten nopea liitukauden joukkosukupuutto oli. Jotkut väittävät sen tapahtuneen alle tuhannessa vuodessa, toiset väittävät sukupuuton vieneen miljoonia vuosia, kolmannet kannattavat alle vuorokauden mittaista aikaa. Nykyisin vallalla oleva asteroiditeoria olettaa tuhon tapahtuneen äkkiä.
Muutoksia ravintoketjuissa?
Eläinten tuhoon uskotaan liittyneen uuden kasviravinnon ja yhteyttävän planktonin tilapäinen häviäminen, joka tuhosi ravintoketjussa ylempänä olevat kasvinsyöjät ja lihansyöjät. Jätteiden- ja haaskansyöjät ja ei-yhteyttävät planktonit selvisivät paremmin. Joidenkin mukaan kasvinsyöjät kuolivat kasvien vähenemisen myötä, jonka jälkeen kasvinsyöjiä syövät petodinosaurukset kuolivat. Ammoniitteja ja muita meren nilviäisiä syövät merieläimet kuten mosasaurit katosivat. Matalan veden lajeja kuoli enemmän kuin merenpohjan lajeja.
Kadonneet lajit
Liitukauden lopun joukkotuho vei kaikki dinosaurukset maalta, mereltä ja ilmasta. Merien joutsenliskot, kalaliskot, mosasaurit ja lentoliskot. Suuret maaeläimet kuolivat. Harva yli metriä pidempi ja yli 30 kg:n painoinen maaeläin selvisi hengissä tuhosta. Merissä pitkään olleet ammoniitit ja belemniitit hävisivät myös. Linnusta liitukauden yleisin ryhmä vastalinnut eli enantiornit hävisivät. Ammoniitit näyttävät ensin harvinaistuneen ja muuttuneen pieniksi, sitten hävinneen kokonaan.
Lähes kaikki merien pinnalla olevan planktonin huokoseläinsuvut hävisivät. Planktonista hävisi 90 %. Maan biomassasta tuhoutui 99 prosenttia. Kaikista lajeista kuoli 50–75 %. Meressä kaikista eläinsuvuista hävisi 50 prosenttia, -lajeista 85 prosenttia ja -heimoista 15 prosenttia. Merilajeista kuoli 70 %, muun muassa monet simpukat ja kotilot. Merimatelijoista hävisi 93 prosenttia, ammoniiteista 100 prosenttia, koralleista 65 prosenttia ja planktonista 83 prosenttia. Maalla eläinheimoista hävisi 25 prosenttia ja -suvuista 56 prosenttia. Ei-dinosaurusmatelijoistakin kuoli 56 prosenttia.
Vain osin hävinneitä eliöryhmiä
Monia nisäkäs- ja lintulajeja kuoli vaikka monet selvisivät, esimerkiksi suuri osa Pohjois-Amerikan pussieläimistä. Monet kuoriäyriäislajit hävisivät. Kasvit säilyivät melko hyvin, niistä hävisi vain 10 prosenttia. Mikroskooppisen pieniä lajeja kuten dinoflagellaatteja hävisi myös, muttei kokonaisuuden kannalta merkittävissä määrin.
Mitkä lajit selvisivät
Joukkosukupuutosta selvisivät pienet maaeläimet kuten nisäkkäät. Höyhenten peittämät linnut selvisivät. Matelijoista selvisivät kilpikonnat, krokotiilit, liskot ja käärmeet. Kalat ja sammakot selvisivät myös. Luukalat selvisivät erittäin hyvin, vaikka niissäkin tuho kosketti suuria lajeja. Hyönteiset selvisivät. Luukalat selvisivät parhaiten. Nämä olivat makean veden eliöitä, samoin kuin sammakot, krokotiilit ja vesikilpikonnatkin. Nämä eliöt kärsivät nykyään eniten happosateista, joten happosateet eivät liene olleen merkittävä eliöitä hävittänyt tekijä. Monet kaikkiruokaiset hyönteissyöjät ja raadonsyöjät selvisivät. Hyönteiset, etanat ja muut eläimet jotka söivät kuollutta eläin- ja kasviainesta, joutuivat hyönteisten ja nisäkkäiden ravinnoksi. Krokotiilit selvisivät luultavasti sen takia, että ne pystyivät syömään jätettä.
Muutokset kasveissa
Pohjois-Amerikan kasvilajeista hävisi kuitenkin noin 57 prosenttia. Mutta jo ennen liitukauden loppua uskotaan tapahtuneen merkittäviä muutoksia Pohjois-Amerikan kasvilajistossa. Uudessa-Seelannissa ja Etelämantereella kasvilajisto säilyi kutakuinkin ennallaan, mutta niiden kokonaismäärä väheni merkittävästi. Saniaiset yleistyivät merkittävästi seuraavan paleoseenikauden alussa. Muun muassa Saint Helensin tulivuoren purkauksessa saniaiset valtasivat ensimmäisenä kuolleiden kasvien seudulla alaa hyötyen itiöiden avulla lisääntymisestä. Hajottajat kuten sienet näyttävät olleen yleisiä jonkin aikaa. Useimmat sammakkoeläimet selvisivät hengissä.
Nisäkkäiden nousu
Nisäkkäiden määrä 2,2-kertaistui. Useimmat säilyneet nisäkkäät olivat pieniä, alle 1-kiloisia, ja pienen kokonsa puolesta pystyivät hakemaan suojaa eri ympäristöissä. Pohjoisen pallonpuoliskon pussinisäkkäät katosivat, mutta säilyivät Australiassa ja Etelä-Afrikassa. Pohjois-Amerikan ainoa selvinnyt pussieläin oli opossumia muistuttanut myöhäisliitukauden Alphadon, joka on suunnilleen sama kuin paleoseenin Peradectes. Pohjois-Amerikassa eli tuhon jälkeen muun muassa puupäästäistä muistuttanut Purgatorius. Puoli miljoonaa vuotta tuhon jälkeen erään alueen ravintoketjun huipulla oli melko pieni lihansyöjä Protungulatum.
Asteroiditeoria
thumb|250px|Poikkileikkausanimaatio kraatterin synnystä. Maan kuori aaltoili rajusti, ja synnytti valtavan järistyksen.
Liitukauden lopun joukkosukupuuttoa alettiin 1970-luvun lopulta alkaen yhä enemmän selittää suuren asteroidin törmäyksellä melko varmasti Jukatanille. Kun asteroidi törmäsi suurella nopeudella maahan, valtava törmäyskitka kaasuunnutti suuren osan siitä. Kaasua sinkosi sivulle ja ylös. Törmäys räjäytti kiveä ilmaan 100 km:n läpimittaiselta alueelta. Kivi satoi osaksi alas kuumana sateena. Kivisade kuumensi ilmaa ja maanpinnan jopa kiehumispisteeseen muutamaksi minuutiksi, mutta Maan vesistöt eivät ehtineet alkaa kiehua. Silti syntyi maailmanlaajuinen tulipalo.
Jo tämä yksistään tappoi elämää lähialueelta. Törmäyskohdan lähialueen kivi aaltoili kuin meri. Törmäysräjähdyksessä syntynyt kuuma kaasu pyyhki laajan alueen elottomaksi. Paineaalto pyyhki maata ja aiheutti tuhansien kilometrien päässä hirmumyrskyn. Mannerten laajuiset alueet metsää paloivat. Törmäys vastasi yli magnitudin 10 järistystä koko maapallolla. Maan pinta mylläytyi sen takia. Järistysaallot kimpoilivat maan sisässä vaimeten hiljalleen. Järistykset synnyttivät suuria maanvyöryjä. Koska törmäys tapahtui osin mereen, syntyi hyökyaalto, jonka korkeus oli 1 000 km:n päässä ehkä noin puoli kilometriä, ja maalle noustessaan kilometri.
Välittömät tuhovaikutukset kuten lämpöaalto ulottuivat tappavana hyvinkin kauas asteroidin osumakohdasta. Joitain eläimiä selvisi joissain suojaisissa kohdissa, mutta välittömien vaikutuksen jälkeen ne kohtasivat häiriintyneen ekosysteemin, jossa monia syötäväksi kelpaavia kasveja ja eläimiä oli kuollut. Törmäyksen nostamasta vedestä syntyi voimakkaita sade- tai lumikuuroja.
Kuuma törmäys vapautti seudun anhydriittikivestä rikkiyhdisteitä, jotka reagoivat veden kanssa muuttuen rikkihapoksi. Näin ylempään ilmakehään syntyi Maata peittänyt rikkihappopilvi, joka peitti auringonvalon pitkäksi aikaa ja siten katkaisi monien eläinten ravinnonsaannin. Yhteyttäminen lakkasi ja ekosysteemit luhistuivat. Monesti väitetään pimentäväksi tekijäksi pölyä ilman syytä. Törmäyksessä syntyi vesihöyryä ja alla olevasta kivestä vapautui rikkiyhdisteitä, joista auringonvaloa himmentäviä rikkihappopisaroita. Vaikutus olisi ollut paljon voimakkaampi kuin yhdenkään tulivuorenpurkauksen synnyttämässä rikkihappopäästössä. Lisäksi pilvessä oli pölyä, savua ja tuhkaa. Pilven aiheuttama talvi kesti yli 3 vuotta. Typpiyhdisteet luultavasti tuhosivat otsonikerroksen 20 vuodeksi ja myös ehkä happamoittivat merta niin, että kalkkikuoriset eliöt hävisivät.
Ilmastovaikutukset
Asteroiditörmäys olisi ensin lämmittänyt maata kuumilla törmäyskaasuilla ja paineaallolla muutaman minuutin sisään. Myös törmäyksessä noussut vesihöyry kuumensi Maata kasvihuonevaikutuksella. Sitten muutaman päivän päästä törmäyksessä syntyneet stratosfääriin nousseet pöly, noki ja rikkihappopisarat ja muut hiukkaset viilensivät Maata muutamasta vuodesta muutamaan kymmeneen vuoteen ”ydintalveksi”. Kuukauden sisään Afrikassa oli –10 °C keskilämpötila, ja pakkanen kiristyi ainakin kolme vuotta. Auringon valoa tuli maan pinnalle yhtä paljon kuin nykyään Saturnuksen pilvien ylle, eli noin sadasosan nykyisestä. Maan keskilämpötila putosi 26 astetta ja pysyi nollan alapuolella ainakin kolme vuotta. Maapallon keskilämpötila saattoi olla kylmimmillään –30 °C. Meret pysyivät koko jakson sulina, mutta viilenivät ainakin 3 km:n syvyydeltä. Pintavedet viilenivät 21 °C:stä 6 °C:hen. Tropiikin keskilämpötila putosi 27:stä 5 asteeseen. Afrikassa saattoi olla jopa yli 20 astetta pakkasta. Lämpö alkoi palata tropiikkiin noin 5 vuoden kuluttua törmäyksestä, ja 8 vuodessa oli jo helteitä. Mutta ennalleen maapallo palautui vasta 30 vuodessa. Lopuksi muutaman kymmenen- tai muutaman sadan vuoden aikana olisivat kasvihuonekaasut lämmittäneet Maata. Niitä syntyi metsäpaloissa ja liian eloperäisen aineen hapettumisessa.
On myös mahdollista, että kyseessä oli kaksoisasteroidi.
Todisteet asteroiditeorialle
Fyysikko Luis Alvarez, hänen poikansa geologi Walter Alvarez ja kemistit Frank Asaro ja Helen Michel löysivät vuonna 1979 liitukauden ja paleoseenikauden väliseltä rajalta normaalia suurempia iridiumpitoisuuksia mittaamalla kerrostumia neutroniaktivaatioanalyysillä NAA:lla.
Vuonna 1970 Alverez oli ollut mukana löytämässä erästä kerrostumaa, josta voitiin päätellä liitukauden päättäneen KT-rajan syntyneen alle 1000 vuodessa. 1970-luvulla olivat Sarna-Wojcicki ja muut ajatelleen, että iridiumia voisi käyttää iänmäärityksessä, koska iridiumia sataa maahan meteoriiteista melko tasaista vauhtia.
Painovoimamittaukset ja muut havainnot paljastivat Jukatanilta vuonna 1991 kerrostumien sisään hautautuneen rengasmaisista muodostumista koostuvan Chicxulub-kraatterin, joka syntyi liitukauden lopun aikoihin. Liitukauden ja seuraavan paleoseenikauden rajalla on kerrostuma, jossa on merkkejä asteroiditörmäyksestä, lasimaisia pallosia, tektiittejä ja murskaantunutta kvartsia ja merkkejä kondriittimeteoriittiaineksen normaalia suurimmista määristä näihin aikoihin. Vuonna 2010 41 tutkijan paneeli hyväksyi suuren asteroidin törmäyksen liitukauden lopun joukkotuhon syyksi hyläten Science-lehden artikkelissa tulivuorenpurkauksen riittämättömänä. Selvisi myös, että maakerrostumien sotkeutuminen törmäyksessä selittää sen, että joissain paikoissa Chicxulub-törmäys näyttää tapahtuneen 0,3 miljoonaa vuotta ennen varsinaista joukkotuhoa.
Shiva-kraatteri?
Joidenkin tutkijoiden mukaan Maahan törmäsi suhteellisen lyhyen ajan sisään muutamia suuria asteroideja. Yksi synnytti ehkä Intian seuduille Shiva-kraatterin saattoi laukaista Deccanin laavapurkaukset tai laajentaa niitä.
Törmäyksen voiman arvio
Iridiumpitoisuuksista on laskettu joukkotuhon aiheuttaneen asteroidin läpimitaksi noin 12–15 kilometriä. Tämänkaltaisia törmäyksiä tapahtuu suurin piirtein kerran sadassa miljoonassa vuodessa tai kaksi kertaa tiheämmin.
Asteroidi osui Maan pintaan luultavasti melko viistoon 20–30 asteen kulmassa ja vauhdilla 20 kilometriä sekunnissa. Iridiumpitoisuuden mukaan arvioitu meteoriittikraatterin läpimitta on noin 150–200 kilometriä. Törmäyshetkellä syntynyt kraatteri oli 100 km leveä ja 30 km syvä, mutta tasoittui nopeasti noin 170–180 km:n läpimittaiseksi rengaskehämuodostumaksi. Tasoittuminen tapahtui törmäyksessä sulaneen ja murskautuneen kiven aaltoillessa niin, että keskushuippu nousi ajoittain jopa 3 kertaa Mount Everestiä korkeammalle.
Törmäyksessä vapautui 500 zettajoulea eli (5 × 1023 joulea) energiaa päätellen kraatterin koosta. Tämä vastaa 100 biljoonan TNT-tonnin räjähdysvoimaa, mikä on sama kuin 100 000 gigatonnia ja 100 miljoonaa megatonnia, eli 10 miljardia Hiroshiman pommia tai 2 miljoonaa suurinta koskaan räjäytettyä lämpöydinpommia, Tsar-bombaa. Vertailun vuoksi suurimman vulkaanisen kraatterin La Garitan kalderan syntyräjähdys tuotti vain 10 zettajoulea. Lievempien arvioiden mukaan räjähdys olisi ollut vain kymmenesosa yllä mainitusta eli 10 miljoonaa megatonnia. Törmäyksen voiman tarkka arvioiminen on vaikeaa, koska se riippuu monista tarkasti tuntemattomista suureista, jotka ovat asteroidin aineen tiheys, läpimitta ja nopeus.
Tulivuoriteoria
Asteroiditeorian kanssa on kilpaillut tulivuoriteoria. Tulivuorten väitetään myrkyttäneen ilmakehän, syöneen happea ja aiheuttaneen happosateita sekä nostaneen ilmaan auringonvaloa pois heijastavaa pölyä. Joidenkin aiempien väitteiden mukaan myös suuret tulivuorenpurkaukset hävittivät suuren osan lajistoa. Nykyisin tulivuoriteoriaa pidetään riittämättömänä, koska purkaukset jatkuivat pitkään ja dinosaurusten tuho tuli äkkiä.
Joka tapauksessa Intian Deccanin alueella tapahtui suuria laakiobasalttipurkauksia dinosaurusten tuhon aikoihin. Purkaukset alkoivat noin 0,4 miljoonaa vuotta ennen asteroidin iskua ja kiihtyivät sen jälkeen, ollen voimakkaimmillaan purkausta seuranneiden 0,6 miljoonan vuoden aikana. Joidenkin mukaan asteroidi-isku saattoi laukaista purkauksia.
Muita teorioita
Ilmaston ja/tai kasvillisuuden muutoksen on väitetty tuhonneen dinosaurukset. Dinosaurusten tuhon syyksi on myös väitetty nisäkästä, joka olisi syönyt niiden munia. Jotkut ovat väittäneen dinosaurusten tylsistyneen ja rappeutuneen aivoiltaan ja hävinneen sen takia. On puhuttu myös lähellä tapahtuneesta supernovaräjähdyksestä, sairauksista ja mannerliikuntojen aiheuttamasta ilmastonmuutoksesta. Saattaa olla, että tuhon syitä on useita, tai että yksi pääasiallinen tekijä laukaisi tapahtumaketjun, jolla oli pitkäaikaista vaikutusta.
Monetkaan aiemmin esitetyistä dinosaurusten häviämisteorioista ei selitä miksi toiset lajit säilyivät ja toiset tuhoutuivat. Dinosaurusten tuhon selittävän teorian olisi selitettävä myös monien merieläinten kuten ammoniittien tuho ja se, miksi niin monet etupäässä pienet lajit säilyivät hengissä. Dinosaurukset olivat useimpien näkemysten mukaan tasalämpöisiä, lämpimään sopeutuneita eläimiä. Lyhytaikainenkin ilmaston muutos olisi ollut niille epäedullinen. Nisäkkäät sen sijaan selviävät hengissä monenlaisissa oloissa.
Metamorphosis (Vilen albumi)
Kokoonpano
+
Musta aukko
300px|thumb|[[Messier 87 -galaksin musta aukko Event Horizon Telescopen kuvaamana. Kuva julkaistiin 10. huhtikuuta 2019 ja se on ensimmäinen taltioitu kuva mustasta aukosta. Kuva on radioaalloilla tehdyistä havainnoista jälkikäteen koostettu kuvannos, ei valokuva. |alt=]] Musta aukko on äärimmäisen tiheä aika-avaruuden massakeskittymä. Siinä painovoima on niin voimakas, ettei yksikään hiukkanen tai edes sähkömagneettinen säteily pysty pakenemaan alueelta. Mustaa aukkoa ympäröivää rajaa, jonka takaa pakeneminen on mahdotonta, kutsutaan tapahtumahorisontiksi. Nykykäsityksen mukaan mustan aukon sisustaa ja sen tapahtumia voi tutkia vain gravitaatioaaltojen avulla, sillä mikään massallinen hiukkanen tai sähkömagneettinen informaatio ei pysty pakenemaan sieltä.
Tähtien massaiset mustat aukot syntyvät massiivisten tähtien luhistuessa elinkaarensa loppuvaiheessa. Synnyttyään aukot voivat kasvaa kuluttamalla ympäristössään olevaa massaa, kuten toisia tähtiä, ja yhdistymällä toisten mustien aukkojen kanssa. Lopulta niistä voi muodostua miljoonien aurinkojen massaisia niin sanottuja supermassiivisia mustia aukkoja, joita uskotaan olevan useimpien galaksien, myös Linnunradan, keskuksissa.
Englantilainen geologi John Michell pohti vuonna 1784 ajatusta mustien aukkojen kaltaisista kappaleista. Häneltä luultavasti sai vaikutteita Pierre-Simon Laplace, joka teoksessaan Exposition du système du Monde (1796, 'Maailmanjärjestelmän esitys') esitti maininnan ”taivaankappaleesta, jonka vetovoima voisi olla niin suuri, että valo ei voi virrata siitä ulos”. Ensimmäisenä termiä ”musta aukko” käytti fyysikko John Wheeler vuonna 1967. Mustien aukkojen teoriaa huomattavasti kehittäneen professori Stephen Hawkingin mukaan musta aukko on eräänlainen reikä aika-avaruudessa.
Rakenne
Mustan aukon keskuksen ajatellaan olevan gravitaationaalinen singulariteetti, pistemäinen kohde, jonka tilavuus on lähellä nollaa. Singulariteettiin on keskittynyt kaikki mustan aukon massa, atomin, tähden tai jopa miljoonien tähtien massa. Tämän seurauksena sen äärimmäisen suuri tiheys synnyttää mustan aukon äärimmäisen vetovoiman.
Mustan aukon rajapintaa, jonka takaa mikään hiukkanen tai sähkömagneettinen aalto ei voi enää paeta, kutsutaan tapahtumahorisontiksi. Tapahtumahorisontin sisäpuolella pakonopeus ylittää valonnopeuden.
Tapahtumahorisontti on alun perin valon pakonopeuden mukaan määräytynyt laskennallinen rajapinta, josta lähtevä fotoni voisi siis vielä paeta mutta sen sisäpuolelta lähtevä fotoni tulisi mahdollisen tilapäisen ulkopuolella käynnin jälkeen palaamaan takaisin. Tapahtumahorisontille on myöhemmin käytetty tätä jyrkempää tulkintaa, jonka mukaan mikään informaatio ei voisi päästä sen ulkopuolelle. Tämä tulkinta on aiheuttanut ristiriitaisuuksia, joista pääsemiseksi Hawking on ehdottanut näennäishorisontin käyttöä. Näennäishorisontti on rajapinta jonka rajaamassa alueessa valo ei voi kulkea lainkaan ulospäin. Mustan aukon tapahtumahorisontti ei syntyhistoriastaan huolimatta ole varsinainen tapahtumahorisontti koska se ei estä sisällä olevan massan määrän tai sen kiihtyvän liikkeen ilmaisevan informaation, gravitaatioaaltojen, leviämistä ulkopuolelle.
Havaituilla mustilla aukoilla on yleensä ympärillään aineesta koostuva kertymäkiekko, joka kiertää aukkoa. Kun kertymäkiekon aine menettää liike-energiaa, se menettää ainetta mustaan aukkoon.
Mustista aukoista on olemassa neljä mallia:
Teoreettinen astrofysiikka tuntee myös käsitteen alaston singulariteetti. Sellainen syntyy, mikäli aukon pyörimisnopeus ylittää Schwarzschildin säteen kohdalla valon nopeuden. Tällöin tapahtumahorisontti repeytyy ja paljastaa sisällä olevan singulariteetin. Niin sanotun kosmisen sensuurin konjenktuuri kieltää näiden olemassaolon.
Teoreettisessa astrofysiikassa tunnetaan myös valkoinen aukko, mutta niiden olemassaolosta ei ole edes epäsuoraa havaintoa. Valkoinen aukko on nimensä mukaisesti mustan aukon vastakohta, joka sylkee ulos valoa ja ainetta, joka voi olla lähtöisin jostakin toisesta maailmankaikkeudesta. Valkoisen aukon sisältämä ratkaisu on kuitenkin epäfysikaalinen, koska se ei voi syntyä tähden romahtaessa ja sillä on äärettömän pitkä historia.
Muita rakennemalleja
Yllä esitetty kuvaus noudattaa standardikosmologian klassista 1900-luvun puolessavälin muotoutunutta suhteellisuusteoriaan perustuvaa mustan aukon rakenneoletusta, jonka tunnusomaiset osat ovat keskussingulariteetti ja tapahtumahorisontti. Tämän klassisen mallin on todettu johtaneen toistaiseksi ratkaisemattomaan fysikaaliseen ristiriitaan, informaatioparadoksiin. Myös aukkoon putoamisnopeuden kasvu valonnopeuteen ja sen ylikin on nähty ongelmallisena. Mallin kehittämiseen ratkaisevasti osallistunut Hawking on myöntänyt tilanteen toteamalla klassista rakennemallia tarkoittaen että "mustia aukkoja ei ole" ja ehdottanut tapahtumahorisontin korvaamista näennäishorisontilla, mutta ongelmien ratkaiseminen sen avulla ei ole tullut osoitetuksi.
Vaikka nykyisten havaintojen on katsottu noudattaneen hyvin suhteellisuuteorian mukaisia mallinuksia, niiden tarkuus ei ole vielä kyennyt antamaan ratkaisevaa viitettä siitä mikä malleista kuvaisi mustaa aukkoa parhaiten. Kehittyvien havaintolaitteiden myötä saataneen lisätietoa mahdollisista rakennemalleista.
Syntymekanismi
Musta aukko syntyy raskaimmista tähdistä supernovaräjähdyksessä. Kappale luhistuu mustaksi aukoksi, jos sen säde alittaa Schwarzschildin säteenä tunnetun matkan. Tämän etäisyyden sisäpuolella aika-avaruus on niin vahvasti kaareutunut, että jokainen valonsäde pyrkii kohti keskustaa. Koska aukosta pakeneminen vaatisi valoa nopeamman liikkeen, kaikki materia Schwarzschildin säteen sisäpuolella luhistuu keskustaa kohti.
Schwarzschildin säde voidaan laskea kaavasta: jossa G on gravitaatiovakio ( Nm2/kg2), M on kohteen massa ja c on valon nopeus. Massaltaan Maan kokoisen kappaleen Schwarzschildin säde on noin 9 mm.
Galaksien ytimissä on supermassiivisia mustia aukkoja, jotka eivät ole syntyneet tähtien luhistumisesta. Niiden syntytapa on vielä tuntematon, mutta kaksi selitystä ovat galaksin syntymisen yhteydessä tapahtunut materian kertyminen ja alkuräjähdyksen yhteydessä syntyminen. Syntyteoriaksi on tarjottu myös näiden kahden yhdistelmää. Koska tapahtumahorisontin säde skaalautuu lineaarisesti massan mukana, mutta sen sisäinen tilavuus suhteessa säteen kolmanteen potenssiin, ei suurien aukkojen syntyminen vaadi yhtä eksoottisia olosuhteita.
Kertymällä kasvavan mustan aukon tyypilliseksi maksimimassaksi on esitetty 50 miljardia Auringon massaa. Massaraja tulee siitä, että tätä suuremmilla massoilla ei pysty syntymään vakaata kertymäkiekkoa. Tällöin aukkoon vain putoaa siihen suoraan osuva materia. Kookkain tunnettu musta aukko on 40 miljardin Auringon massainen. Tosin hiljaittain löydetyn kvasaarin TON 618 epäillään sisältävän jättiläismäisen 66 miljardin auringon massaisen mustan aukon.
Mustien aukkojen arvellaan pystyvän menettämään massaansa Hawkingin säteilynä.
Havaitseminen
thumb|300px|Simuloitu kuva mustasta aukosta Magellanin pilven edessä. Mustien aukkojen suora havaitseminen on vaikeaa. Ne voi havaita vain sen vaikutuksen perusteella, joka niillä on ympäristöönsä. Esimerkiksi valon taipuminen tai tähden kiertäminen ympäri pistettä, jossa ei näytä olevan mitään, antaa viitteen mustan aukon olemassaolosta. Mustilla aukoilla on ympärillään usein kertymäkiekko. Koska materian syöksyessä mustaan aukkoon syntyy voimakasta röntgensäteilyä, on voimakas röntgenlähde myös mahdollinen musta aukko.
Mustien aukkojen törmäyksiä voidaan havainnoida gravitaatioaaltojen avulla. Havaintoja on saatu vuodesta 2016 alkaen eri puolille maapalloa rakennetuilla tunnistimilla.
Huhtikuussa 2019 tutkijat julkistivat ensimmäisen taltioidun kuvan avaruuden mustasta aukosta. Event Horizon Telescope -projektin kuva on koottu muutaman päivän aikana kerätystä tiedosta, joita on havaittu kahdeksalla eri puolilla maapalloa sijaitsevalla radioteleskoopilla. Musta aukko sijaitsee 50 miljoonan valovuoden päässä Maasta galaksissa M87. Tutkijoiden mukaan mustan aukon pohjan reuna näyttää kirkkaammalta, sillä musta aukko tai sen läheisyydessä oleva materia kiertää sitä. Aiemmat kuvat mustista aukoista ovat olleet simulaatioita tai taiteilijoiden näkemyksiä.
Liechtensteinin ruhtinas
Liechtensteinin ruhtinas on Liechtensteinin ruhtinaskunnan valtionpäämies.
Liechtensteinin ruhtinas vaikuttaa lainsäädännölliseen prosessiin oikeudellaan tehdä hallitukselle aloite ja oikeudellaan määrätä rangaistuksia, joiden pätevyys riippuu rangaistuksen laadusta.
Hallitsevalla ruhtinaalla on oikeus julistaa ruhtinaallisia määräyksiä, joilla hän esimerkiksi avaa maapäivät. Hätätilamääräyksillä ruhtinas voi ryhtyä kiireellisiin toimenpiteisiin turvatakseen valtion turvallisuuden ja hyvinvoinnin ilman maapäivien osallistumista, mutta pääministerin hyväksynnällä.
Vuoden alussa Liechtensteinin ruhtinas avaa maapäivät ja vuoden lopussa päättää ne. Ruhtinas voi myös keskeyttää maapäivät keskellä vuotta enintään kolmeksi kuukaudeksi kerrallaan. Hänellä on myös oikeus hajottaa maapäivät hyvästä syystä. Ruhtinas voi myös erottaa hallituksen.
Maapäivien esityksestä hallitseva ruhtinas myös nimittää hallituksen, hovioikeuden, tuomioistuimen ja korkeimman oikeuden tuomarit sekä perustuslaillisen ja hallinto-oikeuden presidentit ja varapresidentit.
Hallitsevalla ruhtinaalla on myös oikeus armahtaa vankeja sekä lieventää heidän rangaistuksiaan. Hänellä on myös oikeus yleisiin armahduksiin eli kumota aloitettuja tutkimuksia. Kaikki tuomiovalta on tuomareilla, jotka toimivat ruhtinaan nimissä ja ovat vastuussa teoistaan suoraan ruhtinaalle. Kaikki tuomiot Liechtensteinissa langetetaan ruhtinaan nimissä.
Onsajanmatala
Onsajanmatala on asumaton saari Iin kunnan vesialueella Perämerellä. Se sijaitsee rantamatalikolla Myllykankaan kylän edustalla vajaan puolen kilometrin päässä rannikosta.
Ranskan Grand Prix 1971
Ranskan Grand Prix 1971 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 4. heinäkuuta 1971 Paul Ricardin radalla. Kilpailun voitti Jackie Stewart, jolle voitto oli kauden kolmas.
Kuratovo
Kuratovo, aiemmalta nimeltään Kebra (Кебра) on kylä ja kunta Komin tasavallan Sysolan piirissä Venäjällä. Sijaitsee Bubjoen rannalla 32 kilometriä piirikeskuksesta. Kebra on yksi vanhimpia komien asuttamia kyliä, sen kirkko ja pogosta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1586. Pogostan lähellä on sijainnut ilmeisesti 1400-1500-lukujen vaihteessa rakennettu Kotekin linnoitus. Vuonna 1940 kylä nimettiin Kuratovoksi siellä syntyneen ensimmäisen komikirjailijan Ivan Kuratovin mukaan. Vuonna 1995 kylässä oli 430 asukasta ja kyläneuvoston alueella 1558 asukasta.
Aggtelekin kansallispuisto
Aggtelekin kansallispuisto on kansallispuisto Unkarin pohjoisosassa Aggtelekin karstialueella Borsod-Abaúj-Zemplénin läänissä. Puisto perustettiin vuonna 1985 ja se lisättiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1995.
Kansallispuisto on pinta-alaltaan 198,92 neliökilometriä, josta 39,22 neliökilometriä on tarkennetussa suojelussa. Se sijaitsee noin 700–900 m. korkeudessa. Keski-Euroopan suurin stalaktiittiluolasto nimeltään Baradla-Domican luolat sijaitsee alueella. Se on 25 kilometriä pitkä ja jatkuu Slovakian puolelle.
Electrosexual
Electrosexual on ranskalainen elektronisen musiikin -artisti Pariisista. Tuottajana, DJ:nä ja ohjaajana tunnettu Electrosexual on työskennellyt muun muassa Peachesin, Robots in Disguisen, SSIONin sekä Lesbians on Ecstacyn kanssa. Androgyyni muusikko yhdistää analogista retro-elektroa rosoiseen bassoon ja rumpukoneisiin.
Scream Club ja Electrosexual ovat tehneet yhteistyönä kaksi EP:tä: "Fine as Fuck" (2006) ja hiljaittain julkaistu "Break You Nice" (2010), jossa vierailee Yo Majesty!sta tuttu Shunda K. Electrosexual on myös tuottanut ja esiintynyt Scream Clubin levyllä "Life of a Heartbreaker" (2006) ja tuottaa yhtyeen neljättä levyä nimeltään "Screaming & Crying", joka julkaistaan myöhemmin tänä vuonna.
Alattio
Alattio eli Alta (,, kveeniksi Alattio ) on Norjan kunta ja kunnan keskustaajamana toimiva kaupunki maan pohjoisimmassa osassa Tromssan ja Finnmarkin läänissä Alattionvuonon ympäristössä. Itse kaupunkitaajama sijaitsee vuonon perukassa ja siellä asuu 14 439 ihmistä 10,55 km²:n alueella. Osa asukkaista on kveenejä.
Alattio on Finnmarkin väkirikkain kunta. Sen pinta-alasta vain 20 km² on viljelyksessä, metsää on 223 km². Alattion keskustaajamassa on kolme keskusta, Possukoppa (Bossekop) vanhoine markkina- ja kaupankäyntiperinteineen, Joensuu (Elvebakken) idässä lentokenttineen ja satamineen sekä Alattion nykykeskusta uusimpana näistä kolmesta, jatkuvasti kehittyvänä kävelykatuineen ja kauppakeskuksineen. Kunnassa on lisäksi Tverrelvdalenin ja Rässivuonon (Rafsbotn) taajamat.
Alattion kunta rajoittuu luoteessa Lappeaan ja Hasvikiin, pohjoisessa Jäämereen ja Hammerfestiin, koillisessa Kvalsundiin, idässä Porsankiin, kaakossa Kaarasjoen kuntaan, etelässä Koutokeinoon ja lännessä Tromssan läänin Naavuonon kuntaan.
Historiaa
Alattio oli kveenien merkittävin kaupunki 1800-luvulle saakka, jonka jälkeen kveenien keskus siirtyi idemmäksi Vesisaareen. Vuonna 1863 Alattiosta erotettiin Talmulahden eli Talvikin kunta, joka yhdistettiin takaisin vuoden 1964 alussa. Alattion taajama sai kaupunkistatuksen vuonna 1999.
Koutokeinon kansannousun johtajat Aslak Hætta ja Mons Somby mestattiin 14. lokakuuta 1854 Alattiossa. Samuli Paulaharjun keräämän kansanperinteen mukaan miehet luulivat uskonnollisessa hurmoksessaan olevansa niin pyhiä, ettei pyövelin kirves voi vahingoittaa heitä. Aslak teloitettiin ensin. Kun Mons näki Aslakin pään putoavan, hän kauhistui ja oli kuin kuollut jo ennen omaa teloitustaan. Hættan ja Sombyn päät lähetettiin tutkittaviksi Osloon ja palautettiin saamelaisille vasta 1990-luvulla.
24. kesäkuuta 1974 saamelaisvaltuuskunnan puheenjohtaja Reidar Suomenrinnettä ja neljää muuta jäsentä Suomesta Norjaan kuljettanut pienlentokone katosi Alattiossa tekemänsä välilaskun jälkeen. Lentokone putosi ilmeisesti mereen Bodøn edustalla, mutta hylkyä tai mukana olleita ihmisiä ei löydetty. Salaliittoteorian mukaan katoaminen liittyi samaan aikaan olleisiin Naton harjoituksiin.
Joseph Parry
Joseph Parry (1841 – 17. helmikuuta 1903) oli walesiläinen säveltäjä. Hän muutti vuonna 1854 Yhdysvaltoihin, mutta palasi myöhemmin Britanniaan opiskelemaan musiikkia. Säveltäjä vietti viimeiset vuotensa Penarthin kaupungissa, Walesissa.
Alattio
Historiaa
31. elokuuta 2019 helikopteri putosi maahan Alattion lähellä. Kaikki kopterissa olleet, viisi norjalaista nuorta sekä ruotsalainen lentäjä, kuolivat.
Joseph Parry
Parryn sävellyksiin kuuluu muun muassa kymrinkielinen ooppera Blodwen.
Alattio
Kalliopiirrosalue maailmanperintökohteena
thumb|Kalliopiirros. Alattiossa sijaitsee Pohjois-Euroopan suurin kalliopiirrosalue, jossa on noin 3 000 piirrosta 2 500–6 400 vuoden takaa. Se on yksi Unescon maailmanperintökohteista.
Tapahtumia
thumb|Alattion keskustaa
Muttila
Muttila on Myrskylän kylä. Se sijaitsee Muttilanjärven rannalla. Muttila on maatalousvaltainen kylä. Muttila sijaitsee Myrskylän kirkonkylän kaakkoispuolella. Muttilanjärven eteläpuolelta kiertää noin 5,6 kilometriä pitkä Muttilantie, jolla ajetaan vuosittain syyskesällä Tångin Sora -ralli Autoliiton Myrskylän osaston järjestämänä neljän kilometrin pituisella osalla Muttilantietä.
Suomen sota
Suomen sodan ensipäivinä 1808 venäläiset joukot olivat ylittäneet Ruotsin rajan Elimäellä ja etenivät Itä-Uudellemaalle. Porvoon ja Orimattilan välillä suomalaiset ryhtyivät puolustukseen. Liljendalissa ja Etelä-Myrskylässä alkaneita taisteluista on kutsuttu Muttilan sodaksi.
Porin rykmentin rusthollipataljoonan ensimmäisen komppanian päällikkö, kapteeni Brehmer oli käsketty Muttilaan komppaniansa kanssa kenttävartioimaan Lapinjärven ja Liljendalin suuntia. Kolmen kilometrin päähän Muttilasta Lapinjärven suuntaan teille Brehmer asetti etuvartion, jonka vahvuus oli yksi upseeri, kaksi korpraalia ja 16 sotamiestä. Toinen etuvartio asetettiin Liljendahlin tielle. Sen vahvuus oli yksi upseeri, yksi korpraali ja 12 sotamiestä.
Liljendahlin suunnan etuvartio sai taistelukosketuksen venäläisiin kello 17. Venäläiset kuuluivat 21. divisioonansa 2. prikaatiin. Venäläisvaikutuksesta joutui Liljendalin osasto vetäytymään Muttilan kylään.
Tappiotiedot ovat epäluotettavia. Ruotsalaisten tappioksi kirjattiin kolme ja venäläisten 31 haavoittunutta.
Konstantin Pavlovitš Romanov
Konstantin Pavlovitš Romanov (8. toukokuuta (J: 27. huhtikuuta) 1779 Tsarskoje Selo – 27. kesäkuuta (J: 15. kesäkuuta) 1831 Vitebsk) oli venäläinen suuriruhtinas ja keisari Paavali I:n poika. Hänestä oli vähällä tulla Venäjän keisari vuonna 1825.
Konstantin kärsi Napoleonin sodissa muutaman pahan tappion, muun muassa Austerlitzissa. Sotien jälkeen hän toimi Puolan kuvernöörinä. Hän meni naimisiin puolalaisen ruhtinattaren kanssa 1820 ja tähän liittyen luopui salaisesti vallanperimyksestä vuonna 1822.
Aleksanteri I:n kuoltua vallanperimys Konstantinin ja tämän veljen Nikolain välillä oli epäselvä. Konstantin ei halunnut keisariksi, ja hän oli jo sopinut tämän Aleksanteri I:n kanssa. Keskenään he olivat tuolloin päättäneet kruunun siirtämisestä nuoremmalle veljelle Nikolaille. Lopulta, lähinnä Konstantinin laiskuuden vuoksi dekabristikapinalliset käyttivät sekavaa tilannetta hyväkseen aloittaen kapinan. He yrittivät nostaa Konstantinin keisariksi vuonna 1825 ilman tämän suostumusta. Nikolai kukisti kuitenkin kapinan.
Konstantin joutui pakenemaan Puolan kansannousua vuonna 1830. Hän kuoli koleraan Vitebskissä vuonna 1831.
Konstantinin ensimmäinen puoliso oli saksalaissyntyinen Sachsen-Coburg-Saalfeldin herttuatar Juliane, venäläiseltä nimeltään Anna Fjodorovna. Tästä erottuaan hän avioitui 1820 puolalaissyntyisen Joanna Grudzińskan kanssa.
Konstantinin mukaan nimettiin Konstantininkatu Helsingin Kruununhakaan vuonna 1820. Kadun nimi muutettiin Meritullinkaduksi vuonna 1928.
Ellen Jokikunnas
Ellen Mariia Jokikunnas (s. 18. marraskuuta 1976 Janakkala) on suomalainen malli, televisio- ja radiojuontaja. Hänet tunnetaan televisio­sarjoista Suuri kupla, Idols ja Ellen Express. Hän juonsi Helmiradiossa Helmiradion aamu -nimistä ohjelmaa vuoden 2020 loppuun asti. Keväällä 2021 hän juonsi Farmi Suomi -ohjelman toista kautta.
Yksityiselämä
Jokikunnas on asunut muun muassa Turussa, mutta muutti myöhemmin Helsinkiin. Hän asuu Nurmi­järvellä yhdessä avio­miehensä kanssa. Jokikunnaksella on kolme sisarusta.
Jokikunnas tunnetaan aktiivisena matkailijana. Hän koki tsunamin Sri Lankassa vuonna 2004. Jokikunnas oli kihloissa Jone Nikulan kanssa, mutta ilmoitti huhti­kuussa 2010 suhteen päättyneen. Jokikunnas avioitui 9. syyskuuta 2017 myynti­johtajana työskentelevän miehen kanssa.
Prayer in C
Prayer in C on ranskalais-israelilaisen vaihtoehtopop ja folkduo Lilly Wood and the Prickin kappale, joka julkaistiin alun perin heidän Invincible Friends-studioalbumilta vuonna 2010. Saksalainen elektronisen musiikin tuottaja Robin Schulz remiksasi kappaleen ja julkaisi sen singlenä kesäkuussa 2014. Schulz remiksasi kappaleen ilman minkäänlaista lupaa käyttämällä Invincible Friendsin CD-levyä lähteenä. Hän teki remiksatusta versiosta ilmaiseksi ladattavan kappaleen alkuperäisen version tekijänoikeuksien haltijan, Wagram Musicin järkytykseksi.
Schulzin editoima versio saavutti listan kärkisijan Itävallassa, Saksassa, Sveitsissä, Luxemburgissa, Ranskassa, Alankomaissa, Belgiassa (sekä Flanderin että Vallonian maakunnissa), Kreikassa, Italiassa, Unkarissa, Tšekissä, Slovakiassa, Puolassa, Tanskassa, Suomessa, Norjassa, Ruotsissa, Portugalissa, Irlannissa ja Isossa-Britanniassa. Kappale myös pääsi kymmenen parhaan joukkoon Espanjassa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa sekä pääsi listoille myös Kanadassa ja Yhdysvalloissa.
Kiesza esitti kappaleen BBC Radio 1:n Live Loungessa.
Kappalelista
Digital download
CD single
Bignan
Bignan on kunta läntisessä Ranskassa Morbihanin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee noin 28 kilometriä Pontivyn kaupungista kaakkoon.
pienoiskuva|vasen|Château de Kerguéhennec Kunnan nähtävyys on 1700-luvulta peräisin oleva linna Château de Kerguéhennec. Se on rakennettu Versailles’n palatsin innoittamana. Päärakennuksen kummallakin puolella on symmetriset paviljongit, jollaisia valistuksen aikana ihailtiin. Linnaa ympäröi Denis Bülhlerin suunnittelema 175 hehtaarin laajuinen muotopuutarha.
Nykyään linnassa pidetään nykytaiteen näyttelyitä. Linnan puisto on myös veistospuisto, jossa on esillä muiden muassa Jean-Pierre Raynaudin, Élisabeth Balletin ja Julien Laforgen veistoksia. Linnassa on bretonitaiteilija Pierre Tal-Coatin pysyväisnäyttely.
Allée couverte de Kergonfalz on neoliittiselta kaudelta peräisin oleva historiallinen muistomerkki. Se on yhdeksän ja puoli metriä pitkä graniittikuja, missä on kaksitoista pylvästä ja kolme kattolevyä.
Bradley Wright-Phillips
Bradley Edward Wright-Phillips (s. 12. maaliskuuta 1985 Lewisham, Lontoo) on englantilainen jalkapalloilija, joka pelaa hyökkääjänä MLS-seura New York Red Bullsissa.
Tilastot
Tilanne 2011-11-20.
Pettilä
Pettilä voi tarkoittaa seuraavia:
Keskipohjalaiset Kylät
Keskipohjalaiset Kylät ry on koko Keski-Pohjanmaan maakunnan kattava alueellinen kattojärjestö maakunnan kylätoiminnalle. Yhdistyksen tarkoituksena on edistää kylien elinkelpoisuutta ja kylä- ja asukastoimintaa, sekä toimia kylätoiminnan edunvalvojana ja kylien kehittämistyöhön osallistuvien yhdistysten maakunnallisena yhteistyöelimenä Keski-Pohjanmaalla.
Tiangong
Tiangong (天宫, ) on Kiinan rakentama sarja avaruusasemia. Ensimmäinen kiinalainen avaruusasema, Tiangong 1, laukaistiin avaruuteen 30. syyskuuta 2011 ja toinen Tiangong 2 15. syyskuuta 2016.
Tiangong 1
Tiangong 1 oli kiinalainen pienoisavaruusasema, joka laukaistiin avaruuteen 29. syyskuuta 2011. Kiinan avaruushallinnon mukaan se oli noin 8 000 kg painava avaruuslaboratorio, johon tuolloin suunnitteilla olevat Shenzhou 8, Shenzhou 9 ja Shenzhou 10 -avaruusalukset telakoituisivat.
Avaruusasemaan kuului kaksi tieteellistä teleskooppia.
Ensimmäisen avaruusaseman kanssa miehitetyn telakoinnin tehnyt Shenzhou 9 -avaruusalus laukaistiin avaruuteen 16. kesäkuuta 2012.
On arvioitu, että aseman hallinta on menetetty ja se tulee putoamaan hallitsemattomasti Maahan. Normaalisti vastaavat kappaleet poistetaan kiertoradalta hallitusti haluttuna aikana ja halutulle alueelle. Syyskuussa 2016 Kiinan viranomaiset vahvistivat ainoastaan, että asema putoaa Maahan vuoden 2017 loppupuolella aikaa tai paikkaa tarkemmin määrittelemättä.
Asema putosi lopulta 2. huhtikuuta 2018 eteläiselle tyynenmerelle päin, mutta se paloi suurimmilta osin ilmakehässä tullessaan maata kohti. Kiinan viranomaisten mukaan Tiangong-1-avaruusasema saapui Maan ilmakehään varttia yli kolme maanantaiaamuna Suomen aikaa.
Tiangong 2
Tiangong 2 laukaistiin avaruuteen 15. syyskuuta 2016. Laukaisu tehtiin Jiuquanin avaruuskeskuksesta Pitkä marssi 2F kantoraketilla. Ensimmäinen miehistö asemalle laukaistiin asemalle 17. lokakuuta Shenzhou-11 -lennolla. Paluu on määrä olla marraskuun 20. päivänä. Asemalta vapautettiin pieni Banxing-2, jolla muiden muassa kuvattiin asemaa ulkopuolelta ja harjoitellaan muodostelmalentoa aseman kanssa. Tällä valmistaudutaan muiden muassa automaattisen rahtialuksen käyttöönottoon.
Yhdestä moduulista koostuva asema on 14,5 metriä pitkä ja on massaltaan 8,5 tonnia.
Tiangong 3
vasen|pienoiskuva|Tiangong 3 heinäkuussa 2022. Tiangong 3 on Kiinan kolmas avaruusasema.
Aseman ensimmäinen moduuli Tianhe vietiin paikalleen avaruuteen 29. huhtikuuta 2021. 29. toukokuuta 2021 rahtialus Tianzhou-2 vei Tianhelle lähes seitsemän tonnia tarvikkeita. Moduuli sai ensimmäiset asukkaansa 17. kesäkuuta 2021.
Aseman on määrä tulla valmiiksi vasta 11 lennon jälkeen, ehkä jo vuoden 2022 lopulla. Sen jälkeen aseman on suunniteltu pysyvän kiertoradallaan ainakin kymmenen vuotta.
O Primeiro de Janeiro
O Primeiro de Janeiro on portugalilainen päivittäin julkaistava sanomalehti. Sen nimi tarkoittaa portugalin kielellä tammikuun ensimmäistä. Lehden julkaisu aloitettiin Portossa vuonna 1868.
Korhola
Korhola tarkoittaa seuraavia asioita:
Korhola-nimisiä henkilöitä
Korhola on myös seuraavien tunnettujen henkilöiden sukunimi:
Tukiala
Tukiala tarkoittaa seuraavia asioita:
Jens Voigt
Jens Voigt (s. 17. syyskuuta 1971 Grevesmühlen) on saksalainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena 1997–2014. Voigt tunnettiin uransa aikana positiivisesta ajotyylistään; hän pyrki aktiivisesti irti pääjoukosta sekä ajoi usein pelotonin kärjessä pitkiä matkoja karkumatkalla olevia ajajia tavoiteltaessa. Hän oli kohtalaisen hyvä ylämäkiajaja, mutta suurten ympäriajojen kärkisijoille hän ei yltänyt, sillä raskaimmat nousut olivat hänelle liian vaikeita.
Voigt on kuulunut ajajien edustajana UCI ProTourin neuvostoon. Hän on puhunut voimakkaasti dopingin käyttöä vastaan.
Vuonna 2009 heinäkuussa Jens Voigt kaatui kovassa vauhdissa Tour de Francen 16. etapilla. Pyöräilijä menetti onnettomuudessa tajuntansa, mutta tuli tajuihinsa ennen sairaalaan kuljettamista. Hän sai pahoja vammoja kasvoihinsa.
Voigt ajoi tunninajon maailmanennätyksen 51,115 kilometriä Grenchenissä 18. syyskuuta 2014.
Aiheesta muualla
Jens Voigtin profiili CSC:n sivuilla
Raunio (täsmennyssivu)
Henkilöt
Raunio on seuraavien suomalaisen sukunimi:
Rare Tracks 1996–2004
Rare Tracks 1996–2004 on yhdysvaltalaisen death metal -yhtyeen Vilen kokoelma-albumi. Se julkaistiin vuonna 2012 levymerkillä Hammerheart Records. Albumi sisältää kaikki Vilen demot sekä ennen julkaisemattomia livekappaleita. Siitä julkaistiin rajoitettu 500:n kappaleen painos.
Albumin on masteroinut yhtyeen kitaristi Colin Davis.
Gesterby (Kemiö)
Gesterby (joissakin vanhemmissa lähteissä Gästerby) on kylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee Kemiön sisäosissa kunnan pohjoisosassa.
Gesterbyn asutus 1900-luvun jälkipuoliskolla ja 2000-luvulla on hajallaan pitkin kylän aluetta, eikä selvää kyläkeskusta ole. Kyläalue on pääasiassa peltoa, jota rikkovat metsäiset kalliosaarekkeet. Kylän etelärajalla virtaa Dalkarbybäcken ja pohjoisrajalla on ruovikkoinen Mattböleträsket, joka on 1950-luvulla kuivatettu järvi. Kylän historiallinen kylätontti ja vanhimmat pellot ovat sijainneet kylän eteläosassa Långträsketistä kuivatettuun Dalkarbyträsketiin virtaavan, nyttemmin ojaksi peratun purouoman pohjoispuolella. Vielä 1700-luvulla niittyinä ovat olleet puronotkot Långträsketin ja Mattbyträsketin lasku-uomien varsilla.
Gesterbystä on löydetty useita pronssikautisia muinaishautoja sekä muinaislinnan jäänteet. Myöhäiseltä rautakaudelta ei ole löytöjä, joten tutkijat ovat olettaneet asutuksen siirtyneen muualle. Alue on asutettu uudelleen keskiajalla ja kylän nimen on tulkittu viittaavaan gästriklandilaiseen uudisasutukseen. Gesterbystä on muodostunut rälssimaata ja 1500-luvulla rälssin asutuksesta tuli Gesterbyn säterikartano. Kartano muutettiin vuonna 1683 säteriratsutilaksi, joka päätyi Viikin kartanon omistukseen. Gesterbyn tilaan liitettiin 1800-luvulla kylän toinen kantatila Augustberg sekä viereinen Träskbölen yksinäistila. 1910-luvulla Gesterby jaettiin useiksi pienemmiksi tiloiksi, eikä alkuperäistä tilaa ole enää jäljellä.
Eduard Caudella
upright|pienoiskuva|Eduard Caudella, kuva vuodelta 1928.
Eduard Caudella (3. kesäkuuta 1841 – 15. huhtikuuta 1924) oli romanialainen säveltäjä, viulisti, kapellimestari, opettaja ja kriitikko. Hän opiskeli Henri Vieuxtempsin johdolla. Hän syntyi ja kuoli Iașissa, Romaniassa. Caudella keskittyi lähinnä oopperoiden säveltämiseen, mutta hän sävelsi myös muun muassa viulukonserton.
Indigolapsi
Indigolapsi on teoreettinen new age -käsite, jolla tarkoitetaan lapsia, joilla kerrotaan olevan epätavallisia psyykkisiä kykyjä ja käyttäytymispiirteitä. Indigolapsen käsite tuli laajasti tunnetuksi Nancy Ann Tappen Understanding Your Life Through Color -julkaisun myötä vuonna 1982. Skeptistisen selityksen mukaan indigolapseksi väitetyn ilmeinen erilaisuus saattaa johtua ADD:stä tai ADHD:stä.
Rahikkala
Rahikkala tarkoittaa seuraavia asioita:
Rahikkala-nimisiä kyliä
Rahikkala on seuraavien kylien nimi:
Seiska (jalkapallo)
Seiska on Suomen jalkapalloilun kahdeksanneksi korkein sarjataso. Seiskassa peliaika on 2×30 minuuttia Eteläisellä alueella ja 2×40 minuuttia Läntisellä alueella ja ottelut pelataan 11x11 pelaajalla. Seiskassa on käytössä edestakaiset vaihdot. Sarjaa pelataan Palloliiton Eteläisellä ja Läntisellä alueella.
Kevät 1
==== Kevät 2 ====
Länsi
==== Lohko B1 ====
==== Lohko B2 ====
Radio Sputnik
Radio Sputnik aloitti lähetyksensä 21. syyskuuta 1999 ja viralliset avajaiset olivat 29. syyskuuta 1999. Suomen Gallup Oy:n kesällä 2000 tekemän tutkimuksen mukaan 75 prosenttia venäläisistä matkailijoista kuunteli Radio Sputnikia Suomen vierailunsa aikana. Saman vuoden syksynä jo 89 prosenttia kyselyyn osallistuneista Suomessa asuvista venäjänkielisistä kuunteli radioasemaa säännöllisesti. Radio Sputnik toimi vuoden 2015 huhtikuusta heinäkuuhun nimellä Spirit FM, kunnes Radio Sputnik aloitti taas vanhalla nimellään Spirit FM:n rinnalla. Samalla se muutti musiikkilinjansa rockmusiikkiin ja sen alalajeihin.
21. kesäkuuta 2018 Radio Sputnikin entisillä taajuuksilla aloitti lähetykset I LUV 2K.
Blake Lively
Blake Ellender Lively (synt. Blake Ellender Brown; s. 25. elokuuta 1987 Tarzana, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan elokuvissa Neljä tyttöä ja maagiset farkut ja Accepted sekä televisiosarjassa Gossip Girl. Mentyään naimisiin näyttelijä Ryan Reynoldsin kanssa vuonna 2012 Lively muutti Bedfordiin, New Yorkiin.
Elämä
Blake Lively on nuorin viidestä sisaruksesta, joista muutkin ovat tai ovat olleet mukana viihdeteollisuudessa. Hänen vanhempansa ovat näyttelijät Ernie (ent. Brown) ja Elaine (o.s. McAlpin) Lively. Blake Livelylla on yksi isoveli Eric, siskopuolet Lori ja Robyn sekä velipuoli Jason. Lively kävi koulua Burbank High Schoolissa Burbankissa. Hän ei alun perin ollut erityisen kiinnostunut näyttelemisestä ja aikoi mennä Stanfordin yliopistoon, kunnes hänen veljensä agentti lähetti hänet pariin koe-esiintymisiin. Niiden kautta hän sai muun muassa Bridgetin roolin elokuvasta Neljä tyttöä ja maagiset farkut vuonna 2005.
Lively on ollut mainoskasvona L'Oréalille sekä Guccin hajuvedelle.
Blake Lively seurusteli vuosina 2007–2010 Gossip Girlistä tutun vastanäyttelijänsä Penn Badgleyn kanssa. Hän tapaili myös näyttelijä Leonardo DiCapriota toukokuusta lokakuuhun 2011. Syyskuussa 2012 Lively meni naimisiin Ryan Reynoldsin kanssa. Heillä on neljä tytärtä (s. 2014, 2016, 2019 ja 2023).
Mihail Glinka
thumb|right|[[Ilja Repin: Mihail Glinka ”Ruslan ja Ljdmila” -oopperan sävellystyössä (1887). Tretjakovin galleria. Maalattu 30 vuotta säveltäjän kuoleman jälkeen.]] Mihail Ivanovitš Glinka (1. kesäkuuta (J: 20. toukokuuta) 1804 Novospasskoje – 15. helmikuuta (J: 3. helmikuuta) 1857 Berliini) oli venäläinen säveltäjä. Hänen isänsä oli kauppias. Glinka opiskeli nuorena useissa Euroopan maissa. Musiikin teoriassa hän sai opetusta kuitenkin vain vähän. Glinka kuului varhaisimpiin venäläisiin säveltäjiin, jotka saivat suosiota myös oman kotimaansa ulkopuolella. Häneen viitataankin usein venäläisen taidemusiikin isänä. Glinka matkusteli paljon etenkin viimeisinä vuosinaan. Hän kuoli äkilliseen sairauskohtaukseen helmikuussa 1857.
Glinka sävelsi muun muassa kaksi oopperaa: Elämä tsaarin puolesta (alkuper. Ivan Susanin) (1836) ja Ruslan ja Ljudmila (1842). Elämä tsaarin puolesta  on vanhin tunnettu venäjänkielinen oopperateos.
Glinkan sävellystä Patrioottinen laulu käytettiin Venäjän kansallislauluna vuosina 1991–2000.
Ust-Vym
thumb|Arkkienkeli Mikaelin luostari ja kirkko. thumb|Tapani Permiläisen kirkko. Ust-Vym, komiksi Емдін (Jemdin) on kylä ja kunta Komin tasavallan Ust-Vymin piirissä Venäjällä. Kylä sijaitsee Vymjoen oikealla rannalla lähellä sen yhtymispaikkaa Vytšegdaan 25 kilometrin päässä piirikeskus Aikinosta.