cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jean-Claude Pascal
Pascal edusti kahdesti Luxemburgia Eurovision laulukilpailussa. Hän voitti vuoden 1961 kilpailun kappaleella ”Nous les amoureux”. Hän oli toinen kilpailun voittanut miessolisti vuoden 1958 voittajan André Claveaun jälkeen. Kappaleen oli säveltänyt Jacques Datin ja sanoittanut Maurice Vidalin. Kaksikymmentä vuotta myöhemmin Pascal osallistui vuoden 1981 kilpailuun ja sijoittui yhdenneksitoista kappaleella ”C’est peut-être pas l’Amérique”.
Pascal julkaisi vuonna 1986 omaelämäkertansa La Beau masque. Hän kuoli Pariisissa vuonna 1992.
Kitara
Historia
Nykykitaraa muistuttavat soittimet ovat olleet suosittuja jo 5 000 vuoden ajan, ehkä kauemminkin. Kitara polveutunee muinaisessa Keski-Aasiassa käytetyistä soittimista, joista käytettiin nimeä cithara. Susan kaupungista Iranista on löydetty patsaita ja veistoksia, joissa esiintyy kitaran kaltaisia soittimia. Sana kitara juontuu espanjan kielen sanasta guitarra, tämä puolestaan arabian sanasta qīṯārah, tämä aramean sanasta qipārā, joka tulee kreikan kielen sanasta kithara (κιθάρα). Sana on todennäköisesti yhdistynyt sanskritin sanasta sangeet, joka tarkoittaa musiikkia, sekä persian kielen sanasta tar, joka tarkoittaa kieltä.
Arabian kielen sana qīṯārah tarkoittaa luutun kaltaisia soittimia, jotka edelsivät nykyaikaista länsimaista kitaraa. Kun maurit toivat Iberiaan kitaroita, otettiin espanjan kielen sana guitarra käyttöön.
Espanjalainen vihuela on todennäköisesti varhaisen kitaran ja nykyisen kitaran välimuoto. Vihuelan viritys on samankaltainen kuin luutun, ja sen pienen rungon muoto muistuttaa nykyistä kitaraa. Vihuelan muotoa on kuitenkin ehkä vain pyritty eriyttämään, niin että eurooppalainen luuttu ei näyttäisi maurilaiselta ud-soittimelta. Vihuelaa oli kahdenlaista: vihuela de arco (jousella soitettava sellon sukulainen) ja vihuela de mano, josta myöhemmin kehittyi kitara.
Varhaisissa kitaroissa oli useimmiten kaksoiskielet, eli yhtä ääntä varten oli kaksi kieltä. Kielien määrä ja viritys vaihtelivat suuresti ennen kuin ne vakiintuivat nykyiseen kuuteen yksinäiseen kieleen. Ensimmäisen kuusikielisen kitaran rakensi vuonna 1779 Gaetano Vinaccia Napolissa, Italiassa. Vinaccia-suvun tiedetään myös kehittäneen mandoliinin.
Leo Fender ja Les Paul keksivät 1940-luvulla itsenäisesti lankkusähkökitaran. Molemmat huomasivat, että jos mikrofonit kiinnitetään kiinteään lankkuun eikä kaikukoppaan, saadaan äänen kiertoilmiö eliminoitua. Leo Fender suunnitteli Fender Telecasterin ja Fender Stratocasterin, kun taas Gibson Les Paul on Les Paulin suunnittelema. Kaikki kolme ovat sähkökitaran klassikkomalleja.
Kitaroita käytetään nykyisin monissa eri musiikkityyleissä. Yleisesti kitara tunnetaan taidemusiikissa sooloinstrumenttina ja pääinstrumenttina blues-, jazz-, rock- ja metallimusiikissa.
Kitarasta on 1900-luvun kuluessa tullut yksi suosituimmista soittimista, koska sen alkeet on yleisesti ottaen helppo opetella. Toisaalta taas kitara on hyvin monipuolinen soitin jonka soittamisen haasteellisuutta on kehitetty erittäin pitkälle. Kitaroita on myös bassoversioina.
Toiminta
Kitaran tärkeimmät osat ovat runko, kaula ja kielet. Kaulan etupuolelle on kiinnitetty otelauta ja kielet ovat sen suuntaiset. Painettaessa kieliä otelautaa vasten kielen värähtelevä osuus lyhenee ja näin värähtelytaajuus muuttuu. Yleisesti kitaristit käyttävät yhtä kättä kielen soittamiseen (näppäilemiseen) ja toista kättä käytetään painamaan kieltä otelautaa vasten. Kieliä voidaan näppäillä sormin, plektralla, soittolehdellä ja jopa jaloilla, kuten esimerkiksi Mark Goffeney tekee. Jos näpäytetään yhtä kieltä kerrallaan, syntyvää ääntä kutsutaan säveleksi. Jos useampi kuin kaksi kieltä soi kerrallaan eri taajuuksilla, kyseessä on sointu.
Kitaran kieli tuottaa värähdellessään ääntä. Jotta syntynyt ääni olisi riittävän voimakas, ääntä vahvistetaan – joko akustisesti tai sähköisesti. Kitarat jaetaan tällä perusteella kahteen ryhmään, akustisiin kitaroihin ja sähkökitaroihin.
Akustisissa kitaroissa kielen värähtely johdetaan tallan välityksellä kitaran kanteen. Kannen suuri pinta-ala liikuttaa ilmaa tehokkaasti, jolloin kielten värähtelystä syntyy voimakkaampi ääni. Kitaran runko on rakenteeltaan ontto ja se toimii kaikupohjana. Kaikukopan resonanssitaajuus on viritetty vastaamaan kitaran kielten värähtelyä, useimmiten välille Fis–A.
Sähkökitaroissa kielten värähtely muutetaan sähkösignaaliksi mikrofonilla. Sähkösignaali johdetaan vahvistimeen, jossa signaali vahvistetaan, ja sitten kaiuttimeen, joka muuttaa sähkösignaalin ääniaalloiksi.
Lapa
Lapa sijaitsee kitaran kaulan päässä, kauimpana rungosta. Lapaan on kiinnitetty virityskoneisto, jonka nuppeja kääntämällä voidaan säätää kielten kireyttä ja siten sävelkorkeutta. Yleensä virityskoneiston nuppeja on kolme kummallakin puolella lapaa, mutta monissa sähkökitaroissa kaikki nupit ovat samalla puolella (esimerkiksi Fender Stratocaster. Myös muita sommitelmia on olemassa. Joissakin kitaroissa, kuten Steinberger, taas ei ole lapaa laisinkaan, vaan virityskoneisto on sijoitettu jonnekin muualle, kuten runkoon tai satulaan.
Satula
Satula on lavan ja otelaudan liitoskohdassa sijaitseva, yleensä puusta, muovista, grafiitista, luusta tai corianista valmistettu pieni liuska. Sen urat ohjaavat kielet otelaudalle. Vääränlainen satula voi aiheuttaa viritysongelmia tai kielten särinää.
Kaula
Kaula on pitkä, runkoon kiinnitettävä puinen kappale, johon otelauta, kaularauta ja lapa virityskoneistoineen kiinnitetään. Kaula valmistetaan useimmiten jalopuusta tai lehtipuusta, useimmiten eri puusta kuin kaulan keskiosan muodostava otelauta. Kaulan voi kiinnittää kitaran runkoon sijoittamalla kaulan rungon lävitse, liimaamalla tai pulttikiinnityksellä. Sähkökitaroissa käytetään kaikkia kiinnitystapoja, mutta akustisissa kitaroissa kaula kiinnitetään lähes aina liimalla.
Kielet
Nykymuotoisessa kitarassa on yleensä kuusi kieltä, mutta myös muun muassa seitsemän-, kahdeksan-, kymmen- ja kaksitoistakielisiä kitaroita valmistetaan. Kielet ovat yleensä terästä tai nailonia. Joskus voidaan käyttää pronssia (fosforipronssia) kielten päällysteenä.
Otelauta
Otelauta on puukappale, johon on upotettu metallisia nauhoja eli otenauhoja ja joka muodostaa kitaran kaulan keskiosan. Otelaudat valmistetaan yleensä ruusupuusta, eebenpuusta, vaahterasta ja joskus grafiitista. Klassisissa kitaroissa otelauta on laakea, sähkökitaroissa ja monissa akustisissa kitaroissa hiukan kaareva. Otelaudan kaarevuus mitataan otelaudan säteen mukaan, joka on sen hypoteettisen ympyrän säde, josta otelaudan pinta muodostaa lohkon. Mitä pienempi otelaudan säde on, sitä kaarevampi otelauta on. Kielen painaminen kiinni otelautaan lyhentää sen kielen osan pituutta, joka värähtelee ja näin ollen korottaa syntyvän sävelen sävelkorkeutta (vapaana soiva kieli värähtelee tallasta satulaan, mutta jos kieltä painetaan jostain kohtaa, se värähtelee vain tallan ja painetun nauhan välisellä etäisyydellä).
Kansi
Kitaran kannen sanotaan olevan sen tärkein elementti, joka vaikuttaa sointiin muita osia enemmän. Legendan mukaan espanjalainen kitaranrakentaja valmisti koko muun kitaran kaulaa lukuun ottamatta paperimassasta mutta valmisti kannen puusta, ja monet kitaristit totesivat soittimen soivan hienosti ja ihmettelivät sen hyvää sointia.
Virittäminen
Kitarassa voidaan käyttää useita eri virityksiä, mutta yleisin ja perinteisin viritys E-A-D-G-H(B)-E on hyvä kompromissi, joka mahdollistaa helpot sormitukset useille soinnuille ja mahdollistaa yleisimpien sävelasteikkojen ja sointukulkujen soittamisen suhteellisen helposti.
Yleisimmässä virityksessä kielet on viritetty seuraavalla tavalla:
E-A-D-G-H-E-vireessä viereisten kielten välinen intervalli on kvartti, paitsi toisen ja kolmannen kielen välillä suuri terssi. Tämän vuoksi kielet voidaan virittää suhteessa toisiinsa siten, että kielten 2, 4, 5 ja 6 viides väli on sama kuin viereinen avoin kieli, ja kielen 3 neljäs väli on sama kuin avoin toinen kieli.
Avoin viritys
Avoin viritys tarkoittaa sitä, että kitara voidaan virittää monilla eri tavoilla erilaisten sointujen aikaansaamiseksi. Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että yleisin viritys E-A-D-G-H-E voidaan vaihtaa esimerkiksi D-G-C-F-A-D-viritykseksi. Ensiksi mainitulla virityksellä saadaan aikaan Em11-sointu ja toisella Dm11-sointu.
Vaihtoehtoisia virityksiä
Alla on muutamia vaihtoehtoisia virityksiä, joita kitarassa käytetään.
Kitaran matalaäänisimmissä viritysasteissa matalin ääni on H tai jopa A, joka on oktaavin matalampi kuin perusvirityksen viides kieli A. Näitä virityksiä ovat esimerkiksi H-Fis-H-E-Gis-Cis (eng. "B drop", huomaa, että Yhdysvalloissa B:ksi kutsuttu nuotti on suomeksi H) tai B-F-B-Es-G-C ("B♭ drop"), joita käytetään enimmäkseen modernissa metallimusiikissa. Virityksen etuna on matalien rekistereiden käyttömahdollisuus, mutta haasteena on vireen säilyminen. Matalavireisiin ja baritonikitaroihin asennetaankin usein tavallista paksummat kielet. Näitä matalammat viritysasteet alkavat kuulostaa bassokitaralta.
Gustaf Erikson
thumb|250px|Merenkulkuneuvos Gustaf Erikson. thumb|250px|Erikson osti teräsparkki [[Moshulun 1935 ja kuljetti sillä vehnää Australiasta.]] thumb|250px|[[Pommern (laiva)|Pommern Maarianhaminassa 2005.]] thumb|250px|[[Herzogin Cecilie, joka kuljetti myös matkustajia.]] Gustaf Adolf Mauritz Erikson (24. lokakuuta 1872 Lemland, Ahvenanmaa – 15. elokuuta 1947 Maarianhamina ) oli ahvenanmaalainen merikapteeni, laivanvarustaja ja merenkulkuneuvos. Erikson kuljetti rahtia purjelaivoilla pidempään kuin useimmat muut varustajat. Tästä syystä Eriksonin laivasto oli purjelaivakauden loppuajan suurin purjelaivasto. Eriksonilla oli kaikkiaan 46 purjelaivaa, joista kuuluisia ovat muun muassa nykyinen museolaiva Pommern, Philadelphiassa ravintolalaivana toimiva isokokoinen Moshulu sekä nopea windjammer Herzogin Cecilie. Erikson sai merenkulkuneuvoksen arvonimen 1931.
Perhe
Gustaf Erikson oli kotoisin Lemlandista, laivuri Gustaf Adolf Erikssonin ja tämän vaimon Amalian esikoispoika. Gustaf Erikson alkoi jossakin vaiheessa kirjoittaa sukunimensä yhdellä s:llä. Erikson avioitui vuonna 1906 16-vuotiaan Hilda Bergmanin kanssa. Pariskunnalle syntyi neljä lasta: Edgar, Greta, Gustaf-Adolf ja Eva. Vuonna 1915 syntyneestä Edgarista tuli isänsä työn jatkaja. Gusfaf-Adolf hukkui 16. kesäkuuta 1942, kun Eriksonin höyrylaiva Argo torpedoitiin Itämerellä. Myös kahdeksan muuta miehistön jäsentä hukkui.
Merimiehenä
Gustaf Erikson aloitti merimiesuransa vuonna 1882, vain kymmenvuotiaana, parkki Neptunin apupoikana. Hänestä tuli Neptunin kokki kolme vuotta myöhemmin. Erikson suoritti aliperämiehen tutkinnon 20-vuotiaana vuonna 1892 ja toimi seuraavana vuonna jo ensin puolimatruusina, matruusina, perämiehenä ja päällikkönäkin kuunari Adélessa, vaikka oli vielä näihin tehtäviin alaikäinen.
Vuonna 1889 hänestä tuli stuertti parkki Ansgariin, josta hän siirtyi jo seuraavana vuonna 1890 puosuksi kuunari Fenniaan. Vuonna 1891 hän pestautui stuertiksi parkkilaiva Southern Belleen. Erikson suoritti yliperämiestutkinnon vuonna 1895 Oulun merenkulkuopistossa.
Valtamerille
Vuonna 1895 Gustaf Erikson aloitti purjehtimisen valtamerilaivoilla, kun hän pestautui yliperämieheksi parkki Matildalle. Matildan jälkeen hän oli perämiehenä parkkilaivoilla Mariehamn ja Finland. Finlandilla Erikson putosi mastosta ja katkaisi sääriluunsa.
Erikson suoritti merikapteenin tutkinnon vuonna 1899 ja hänestä tuli 6 vuodeksi parkki Southern Bellen päällikkö.
Rederiaktiebolaget Gustaf Erikson
Erikson osti ensimmäisen laivansa kolmimastoparkki Tjerimain vuonna 1913. Erikson tuli tunnetuksi ennen kaikkea omistamistaan suurista purjelaivoista, jotka kuljettivat pääasiassa vehnää Australiasta Eurooppaan. Hän omisti myös höyry- ja moottorialuksia sekä Uudenkaupungin telakan.
Ensimmäinen maailmansota
Joillekin Eriksonin laivoille kävi sodan aikana huonosti: ne päätyivät saksalaisten sotalaivojen upottamiksi tai kaatamiksi. Tjerimailla oli kosolti onnea ja se piti liiketoiminnan kannattavana. Borrowdale sai saksalaisesta torpedosta Bristolin kanaalin suulla 1917 ja Margareta koki saman kohtalon Atlantilla Irlannin luoteispuolella toukokuussa 1917. Molempien alusten miehistö pelastettiin. Lawhill päätyi Ranskan valtion takavarikkoon ja omaan käyttöön kesäkuussa 1918 ja vapautui siitä seuraavan vuoden tammikuussa.
Maailman suurin purjelaivasto
Sodan jälkeen muut ahvenanmaalaiset laivanomistajat vaihtoivat purjealuksensa höyrylaivoihin. Erikson päätteli, että koska suuria, nopeita ja edelleen hyväkuntoisia purjelaivoja sai edullisesti, niitä kannatti hankkia ja hän ostikin kaikki kelvolliset kaupan olevat purjelaivat, jotka pystyi. Koska purjelaivat pystyivät kilpailemaan höyrylaivojen kanssa vain rahdattaessa vehnää Australiasta Eurooppaan, Erikson siirsi isot purjelaivansa vehnäreitille.
Erikson oli erityisen kiinnostunut hampurilaisen Ferdinand Laeiszin varustamon omistamista laivoista, joita tuli myyntiin 1920-luvulta lähtien Laeiszin alkaessa siirtyä höyryvoimaan. Laivat olivat nopeita ja vahvoiksi osoittautuneita, koska niillä oli kuljetettu menestyksekkäästi muun muassa salpietaria Chilestä Eurooppaan ja purjehdittu sekä meno- että paluumatkalla Kap Hornin ympäri. Australian vehnäreitillä laivat purjehtivat yleensä Hyväntoivonniemen ympäri Intian valtamerelle ja ohittivat paluumatkalla Kap Hornin itäsuuntaan. F. Laeiszin varustamon laivojen nimet alkoivat kaikki P-kirjaimella. Ensimmäinen P-linjan laiva, jonka Erikson osti, oli Pommern vuonna 1923, myöhemmin hän osti vielä Pamirin ja Passatin. Viimeisin iso purjelaiva, jonka Erikson osti, oli Moshulu vuonna 1935.
Erikson hankki näin itselleen purjelaivaston, joka oli 1920- ja 1930-luvuilla maailman suurin. Käytetyt purjelaivat oli ostettu edullisesti ja hän valvoi itse tarkasti kustannuksia, joten hän pystyi pitämään purjelaivaliiketoiminnan kannattavana pidempään kuin muut. Isojen valtameripurjehtijoiden lisäksi Eriksonilla oli pienempiä laivoja, jotka kuljettivat Itämeren liikenteessä puutavaraa. Vuonna 1935 Eriksonilla oli 15 valtameripurjehtijaa.
Uudenkaupungin telakka
Uudenkaupungin telakka ja sen omistanut varustamo Uudenkaupungin Laiva Oy oli mennyt konkurssiin 1932. Gustaf Erikson osti telakan ja kunnosti siellä aluksiaan. Kauppaan kuului myös kolme Uudessakaupungissa rakennettua puista purjealusta, parkit Varma ja Eläköön sekä myöhemmin apumoottorin saanut barkentiini (kuunari) Vellamo.
Toinen maailmansota
Toinen maailmansota iski raskaasti Eriksonin kauppalaivastoon, jossa oli vielä sodan alkaessa 11 isoa purjealusta. Olivebank ajoi Pohjanmerellä miinaan syyskuussa 1939, saksalaiset upottivat Penangin Atlantilla varoittamatta torpedolla joulukuussa 1940 ja Killoranin elokuussa 1940 räjäyttämällä Kanariansaarten vesillä. Olivebankin upotessa 21 hengen miehistöstä hukkui 14, 7 pelastettiin vajaan kahden vuorokauden kuluttua tanskalaiseen troolariin. Penangin mukana meni koko 18-henkinen miehistö, johon kuului myös naispuolinen purjeompelija. Killoranin päällikkö ja 17 hengen miehistö vietiin keskitysleireihin, joista se vapautui Suomeen 1941.
Osa aluksista takavarikoitiin. Lawhill takavarikoitiin Etelä-Afrikkaan 1941 ja julistettiin sotasaaliiksi 1941, laiva oli kuitenkin koko ajan liikenteessä. Archibald Russell takavarikoitiin Britanniaan varastolaivaksi 1941 ja Pamir Uuteen-Seelantiin samana vuonna. Molemmat laivat olivat takavarikossa vuoteen 1948 asti. Pamir purjehti takavarikkoajan Uuden-Seelannin lipun alla. Moshulun takavarikoivat saksalaiset 1940; se kärsi vahinkoja eikä enää palautunut varustamolle.
Sodan jälkeen
Eriksonilla oli sodan jälkeen isoista purjelaivoistaan jäljellä vain Pommern, Viking ja Passat. Pommernin korjauksiin ei ollut varaa, joten vain Passat ja Viking saattoivat purjehtia. Erikson yritti saada kolme muuta isoa laivaansa takaisin, hän kuitenkin kuoli elokuussa 1947.
Gustaf Eriksonin kuoleman jälkeen hänen poikansa Edgar Erikson astui varustamon ruoriin. Poika oli aloittanut työn isänsä varustamossa 20-vuotiaana vuonna 1935.
Eriksonin purjelaivasto
Bruzeliuksen (2000) mukaan Eriksonin purjelaivastoon kuuluivat seuraavat alukset.
Osakkuudet laivoissa
Erikson oli osakkaana 48 muussa purjelaivassa. Näistä on tunnettu ainakin Aberdeenissä vuonna 1877 rakennettu Gustaf, entinen ja myös nykyinen Elissa, joka oli alkujaan kolmimastoinen kuunari. Erikson oli osakkaana laivassa vuosina 1928–1942. Nykyään Elissan kotipaikka on Galveston Texasissa. Laiva on National Historic Landmark.
Eriksonin höyrylaivat
Jalavan (2005) mukaan Eriksonin laivastossa oli seuraavat höyrylaivat:
Eriksonin moottorilaivat
Jalavan (2005) mukaan Eriksonin laivastossa oli seuraavat moottorilaivat:
Ingrid Newkirk
thumb|Ingrid Newkirk vuonna 2007 [[chihuahua (koira)|chihuahuan kanssa.]]
Ingrid Newkirk (s. 11. kesäkuuta 1949) on eläinten oikeuksia puolustavan järjestö PETAn (People for the Ethical Treatment of Animals) johtaja, jonka hän perusti Alex Pachecon kanssa vuonna 1980.
Carmen Douma-Hussar
Douma-Hussar sijoittui 2001 Oostenden maastojuoksun MM-kisoissa lyhyellä matkalla kuudenneksikymmenenneksiyhdeksänneksi. Seuraavana vuonna hän oli Dublinin maastojuoksun MM-kisoissa lyhyellä matkalla viideskymmeneskolmas. Vuonna 2003 hän juoksi Lausannen maastojuoksun MM-kisoissa lyhyellä matkalla kolmanneksikymmenenneksiseitsemänneksi ja voitti Kanadan mestaruuden 1 500 metrin juoksussa. Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004 hän voitti MM-hopeaa 1 500 metrillä ajalla 4.08,18. Saman vuoden Brysselin maastojuoksun MM-kisoissa hän oli lyhyellä matkalla kolmastoista. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui 1 500 metrillä Ateenan olympialaisissa yhdeksänneksi ajalla 4.02,31 ja IAAF:n yleisurheilufinaalissa viidenneksi.
Ingrid Newkirk
Newkirk kääntyi eläinten oikeuksien puolustajaksi vuonna 1970, kun hänen silloinen naapuri hylkäsi kissanpentuja, jotka Newkirk päätti ottaa hoitoonsa.
Carmen Douma-Hussar
Douma-Hussar juoksi St. Etiennen maastojuoksun MM-kisoissa 2005 lyhyellä matkalla kahdenneksikymmenenneksiviidenneksi. Samana vuonna hän oli Helsingin MM-kisoissa 1 500 metrillä yhdeksäs ja kauden lopussa IAAF:n yleisurheilufinaalissa 1 500 metrillä seitsemäs ja 3 000 metrin juoksussa yhdeksäs ajalla 8.53,83. Vuonna 2006 hän sijoittui Melbournen Kansainyhteisön kisoissa 1 500 metrillä viidenneksi ja Fukuokan maastojuoksun MM-kisoissa lyhyellä matkalla kahdenneksikymmenenneksitoiseksi. Kauden lopussa hän oli 1 500 metrillä IAAF:n yleisurheilufinaalissa seitsemäs ja yleisurheilun maailmancupissa kuudes. Seuraavana vuonna hän karsiutui Osakan MM-kisoissa 1 500 metrin alkuerissä, mutta sijoittui IAAF:n yleisurheilufinaalissa samalla matkalla yhdeksänneksi.
Unescon maailmanperintökohteet Azerbaidžanissa
Unesco on nimennyt Azerbaidžanissa kolme kohdetta maailmanperintöluetteloon.
Luettelo Intian kenraalikuvernööreistä ja varakuninkaista
Tämä on luettelo Intian kenraalikuvernööreistä ja varakuninkaista. Luettelo alkaa Englannin Itä-Intian kauppakomppanian siirtokunnan Fort Williamin kenraalikuvernööristä Warren Hastingsistä ja loppuu itsenäisen Intian dominion kenraalikuvernööriin Chakravarti Rajagopalachariin.
Maksjoki
Maksjoen pohjoispäässä, Tynninharjulla, sijaitsevat muun muassa Lohjan sairaala, Cencorp Oyj:n tehdas ja pääkonttori, nanoteknologiayritys Photonium Oy, EMC-suotimia valmistava Schaffner Oy sekä useita autokauppoja.
Suurin osa Maksjoesta on kuitenkin omakotitalovaltaista asuinaluetta.
Sormen kärkinivel
Sormen kärkinivel muodostuu mediaalisen ja distaalisen sormiluun välille. Myös alueen jänneluu osallistuu nivelen muodostukseen. Kavio- ja sorkkaeläimillä niveltä kutsutaan kavioniveleksi.
Konik
Konik on Puolasta kotoisin oleva pienikokoinen, erittäin vanha hevosrotu. Rodun on uskottu polveutuvan suoraan tarpaanista. Siihen on risteytetty myös arabialaista. Konikin säkäkorkeus on 130–140 cm. Yleisimmin konikit ovat väriltään hiirakkoja. Lähes poikkeuksetta niillä on selässään siima (tumma juova, joka ulottuu harjasta häntään) ja jaloissa seepraraitoja.
Konikin kaula on paksu ja sen lavat ovat melko pystyt. Sen runko on vahva ja syvä. Konikin selkä on leveä, takaosa lihaksikas, ja jalat hyväasentoiset. Konikin harja ja häntä ovat kaksiväriset. Valkoisia merkkejä esiintyy harvoin.
Konik on ystävällinen ja ihmisrakas, ja se tulee toimeen niukallakin rehulla. Se on yleinen niin Puolan maaseudun työhevosena kuin ratsunakin. Vasta 2000-luvulla konikia on alettu tuoda Suomeenkin, ja se on viime aikoina yleistynyt ratsuna. Suomessa konikeja on joillakin talleilla opetushevosina. Konik on hyvä hyppäämään, ja sillä on tasaiset ja vahvat askellajit. Konik on nopea oppimaan ja sopii mainiosti niin maasto-, este- kuin kouluratsuksikin tai vetohevoseksi. Konik on luonteeltaan rauhallinen.
Hana Sweid
pienoiskuva|Hana Sweid vuonna 2010.Hana Sweid (, s. 27. maaliskuuta 1955) on israelilainen arabipoliitikko ja Hadash-puolueen edustaja knessetissä. Hän väitteli tekniikan tohtoriksi kaupunkisuunnittelusta Technion-yliopistosta 1988. Hän on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Hänet valittiin syntymäkaupunkinsa Eilabunin valtuustoon 1993.
Brian Johnson
Brian Johnson (s. 5. lokakuuta 1947 Dunston, Gateshead) on brittiläinen laulaja. Hänet tunnetaan parhaiten urastaan yhtyeessä AC/DC, johon hän on kuulunut vuodesta 1980. Vuonna 2016 Johnson jäi yhtyeestä tauolle terveytensä vuoksi, mutta palasi vuonna 2020 takaisin AC/DC:n kokoonpanoon. 1970-luvulla hän oli glam rock -yhtye Geordien solisti.
Yksi Johnsonin tavaramerkeistä on hänen lippalakkinsa, jota hän käyttää lähes joka konsertissa ja vapaa-aikana. Johnsonin laulutyyli on korkea, mutta käheä.
Varhainen elämä
Johnson syntyi Dunstonissa Englannissa 5. lokakuuta 1947. Hänen isänsä Alan oli brittijalkaväen vääpeli ja myöhemmin hiilikaivostyöläinen, ja hänen äitinsä Ester De Luca oli italialaissyntyinen. Brian oli neljästä lapsesta vanhin.
Ura
Johnsonin ensimmäisiä yhtyeitä olivat Gobi Desert Canoe Club ja Fresh. Vuodesta 1970 alkaen hän lauloi glam-yhtyeessä The Jasper Hart Band. Yhtye esitti Hair-musikaalin kappaleita ja pehmorock-covereita.
Johnson perusti Geordien vuonna 1972 yhdessä joidenkin muiden The Jasper Hart Bandin jäsenten kanssa. Glam rockia esittäneen Geordien kanssa hän julkaisi joitakin menestyneitä singlejä, kuten Britannian top 10:een noussut ”All Because of You”. Glam rock -kuume alkoi kuitenkin lopulta viiletä, joten Johnson jätti yhtyeen vuonna 1976. Seuraavat vuodet Johnson eli syrjässä musiikkialalta, kunnes palasi Geordieen lyhyeksi aikaa vuonna 1980.
Johnson liittyi AC/DC:n laulajaksi vuonna 1980 Bon Scottin kuoleman jälkeen. Eläessään Scott oli sanonut, että Brian Johnson on paras laulaja, jonka hän on koskaan tavannut. Kitaristi Malcolm Young pyysi Johnsonin koelauluihin, joissa hän kävi kaksi kertaa. Toisella kerralla Johnson loi improvisoimalla sanat kappaleeseen "Givin the Dog a Bone". Muutama päivä koelaulujen jälkeen Johnsonille ilmoitettiin, että hän oli päässyt yhtyeeseen ja uuden AC/DC-albumin teko aloitettiin välittömästi.
AC/DC:n kanssa Brian Johnson on tehnyt yhdeksän studioalbumia, yhden kokoelma-albumin ja kaksi livealbumia. AC/DC hyväksyttiin Rock`n Roll Hall of Fameen maaliskuussa 2003.
Maaliskuussa 2016 Johnson joutui lopettamaan AC/DC:n riveissä esiintymiset, sillä sai lääkäreiltä varoituksen, että hän on vaarassa kuuroutua täysin. Johnsonin mukaan kuulovamma ei tullut konserteissa esiintymisestä, vaan kilpa-autoilusta, kun hän ei kerran muistanut käyttää korvatulppia kypäränsä alla. Hän kärsi tämän jälkeen pitkään tinnituksesta. AC/DC:n ollessa loppuvuonna 2015 Rock or Bust -maailmankiertueella, Johnsonin kuulo alkoi huonontua asteittain. Mentyään lääkärille huolestuneena asiasta todettiin kaatosateessa ja kylmässä kelissä esiintymisen kerryttäneen nestettä Johnsonin sivuonteloihin korvien ympärille. Lääkäri huomasi nesteiden kristallisoituneen ja aiheuttaneen tuhoa laulajan korvissa. Johnson ei saanut lääkäreiltä lupaa nousta enää lavalle, jossa melutaso nousee liian suureksi hänen nykyiselle sietokyvylleen. Seurauksena olisi ollut kuulon heikkeneminen entisestään ja mahdollisesti lopulta täydellinen kuuroutuminen.
AC/DC palkkasi Johnsonin tilalle Guns N' Rosesin laulajana tunnetun Axl Rosen laulamaan Rock or Bust -kiertueen lopuissa konserteissa.
Johnsonin omaelämäkerta ”The Lives Of Brian” julkaistaan 25. lokakuuta 2022. Suomeksi kirja julkaistaan nimellä ”Brianin elämät”.
Yksityiselämä
Johnson meni naimisiin ensimmäisen vaimonsa Carolin kanssa vuonna 1968, ja he erosivat Razor`s Edgen tekemisen aikana. Nykyään hän on naimisissa Brendan kanssa, ja heillä on kaksi tytärtä: Joanne ja Kala. Johnson asuu tällä hetkellä Floridassa.
Johnson on ollut lapsesta asti jalkapalloseura Newcastle Unitedin suuri kannattaja.
Johnson tunnetaan vannoutuneena autourheilun ystävänä. Hän sanoo ihailevansa autourheilun legendoja suuremmin kuin rocktähtiä.
AC/DC
(*Stiff Upper Lip Special Tour Edition ilmestyi vuonna 2001)
Franz Reindl
Franz Reindl (s. 24. marraskuuta 1954 Garmisch-Partenkirchen, Länsi-Saksa) on entinen saksalainen jääkiekkoilija ja nykyinen urheilujohtaja.
Jääkiekkoseurat
Reindl pelasi ensimmäisen kerran Saksan maajoukkueessa kaudella 1971-72.
Valmentajana ja urheilujohtajana
Reindl valittiin Saksan jääkiekkoliiton puheenjohtajaksi vuonna 1992, jonka lisäksi hän toimi maajoukkueen apulaisvalmentajana vuosina 1991-94. Reindl valittiin myös vuoden 2001 maailmanmestaruuskilpailujen pääsihteeriksi sekä Euroopan yhdistelmäjoukkueen joukkueenjohtajaksi vuoden 2016 jääkiekon maailmancupissa.
Itsehallintopuolue
Itsehallinto (fäär. Sjálvstýri), aikaisemmin Itsehallintopuolue (fäär. Sjálvstýrisflokkurin), on färsaarelainen puolue, joka on perustettu 1909. Puolue aloitti toimintansa vuonna 1906, mutta julkaisi ensimmäisen poliittisen ohjelmansa vasta 1909. Puolueen perustivat unionipuolueesta eronneet edustajat. .
Itsehallintopuolue on Färsaarten vanhimpia puolueita, ja se perustettiin 1909 vastavoimana Tanskaan kuulumista kannattavalla unionipuolueelle. Puolue on ollut historiansa aikana kahdesti, vuosina 1916 ja 1936, Färsaarten parlamenttivaalien suurin puolue. Itsehallintopuolue hajosi kuitenkin vuonna 1939 maauudistuskiistaan. Sen perustajiin kuulunut Jóannes Patursson lähti puolueesta ja perusti muutaman vuoden päästä kansanpuolueen, joka sai noin puolet puolueen kannattajista. Itsehallintopuolueen kannatus lähti hajoamisen jälkeen laskuun, ja vuoden 1950 jälkeen se on saanut käytännössä enää 4–8 prosenttia äänistä. Vuoden 2011 parlamenttivaaleissa itsehallintopuolue sai 4,2 prosenttia äänistä ja yhden paikan Färsaarten parlamenttiin.
Puolueen puheenjohtajana toimii Klaksvíkin pormestari Jógvan Skorheim. Puolueen ns. vaalikirjain on D. pienoiskuva|Puolueen ensimmäiset kahdeksan vaaleilla valittua edustajaa Färsaarten parlamentissa vuonna 1906.
Ideologia ja arvot
Tanskassa puolue on varsin lähellä Radikaali Venstreä. Itsehallintopuolueella ei ole ollut omia edustajia Tanskan parlamentissa.
Työssäoppiminen toisen asteen tutkinnon osana
Työssäoppiminen on osa toisen asteen ammatillista perustutkintoa ja on laajuudeltaan vähintään 20 opintoviikkoa, joka voidaan suorittaa osissa. Työssäoppimisjaksot toteutetaan oppilaitoksen ja yrityksen yhteistyönä. Opetus tapahtuu työpaikalla, aidossa oppimisympäristössä. Työssäoppimisen tarkoituksena on siirtää osa tutkintoon kuuluvista tavoitteista käytännön työtehtävien yhteydessä työpaikoilla opittaviksi. Oppilaitos vastaa työssäoppimispaikkojen järjestämisestä.
Työharjoittelusta työssäoppiminen poikkeaa oppimistavoitteiden laadun suhteen. Työssäoppimisessa korostuu kokonaan uuden opiskelu, työharjoittelussa jo opitun kertaaminen, soveltaminen ja harjaannuttaminen. Työssäoppimiseen kuuluu oman työn päivittäinen raportointi ja työajan seuranta. Vuorovaikutustaitojen ja muiden työelämävalmiuksien harjaannuttaminen.
.рф
.рф (, Venäjän federaatio) on 25. marraskuuta 2008 käyttöön otettu Venäjän federaation ylätason verkkotunnus. Sitä käyttävät verkkotunnukset on kirjoitettu kyrillisin kirjaimin. Se on maailman ensimmäinen kyrillinen ylätason verkkotunnus.
Axl Smith
Caro Axel ”Axl” Smith (oik. Cas Malek-Smith (s. 10. maaliskuuta 1984 Helsinki ) on entinen juontaja ja hip hop -muusikko . Hän on juontanut Music Televisionin kanavilla vuodesta 2004. Hän toimi myös syksyllä 2010 alkaneen Dance-tanssiohjelman sekä vuosina 2011–2016 The Voice of Finland -ohjelman juontajana Nelosella. Hänet tunnetaan Suomessa myös vuonna 2016 paljastuneesta seksikumppaniensa salakuvaamisesta ja siitä seuranneesta oikeudenkäynnistä.
Lapsuus ja nuoruus
Smithin isä on iranilainen, äiti suomalainen ja hänen isäpuolensa on yhdysvaltalainen. Biologiset vanhemmat erosivat, kun poika oli kolmevuotias, ja Smith jäi asumaan äitinsä kanssa, joka sitten avioitui yhdysvaltalaisen miehen kanssa, josta tuli näin hänen isäpuolensa ja hän myös virallisesti adoptoi pojan. Hän sai myöhemmin myös pikkusiskon ja -veljen. Smith puhuu suomen lisäksi englantia. Smith asui lapsuutensa ja nuoruutensa Vantaalla ja kävi Vaskivuoren musiikkilukion. Hän soitti lukiossa saksofonia.
Juontajanura
Toukokuussa 2004 Smith aloitti MTV Nordicin juontajana. Hänet valittiin tehtävään 3 000 hakijan joukosta, ja hän oli 19-vuotiaana tuolloin kanavan kaikkien aikojen nuorin juontaja. Hän oli Maria Guzeninan jälkeen toinen suomalaisjuontaja MTV:ssä. Työn vuoksi hän muutti Tukholmaan ja Lontooseen.
Talvella 2005 hän aloitti varusmiespalveluksensa Puolustusvoimien varumiessoittokunnassa Hennalassa. . Kotiuduttuaan yhdeksän kuukautta myöhemmin hän juonsi uuden MTV Finland -kanavan ensimmäisen lähetyksen suomeksi sunnuntaina 18. syyskuuta 2005.
Smith valittiin Suomen UNICEFin hyvän tahdon lähettilääksi maaliskuussa 2006.
Vuonna 2008 Smith nimitettiin MTV Finlandin musiikkipäälliköksi. Hänen työnkuvaansa kuului MTV:n suhteiden hoitaminen yhtyeisiin, muusikoihin ja levymerkkeihin. Hän oli tuolloin MTV:n historian nuorin musiikkipäällikkö. Axl Smith jatkoi myös MTV Finland -kanavalla Sunday Supreme- ja Axl Meets -ohjelmien juontajana ja tuottajana. Axl Meets -dokumenttisarja näkyi MTV Nordic - kanavien lisäksi myös Keski-Euroopan MTV-kanavilla. Vieraina Axl Meets -ohjelmassa olivat muun muassa Snoop Dogg, Muse, Gnarls Barkley, Lenny Kravitz ja My Chemical Romance.
Muusikonura
Smith on vieraillut Q-Continuumin ja Osmo Ikosen levyillä ja keikkaillut Q-Continuumin ja MP4-yhtyeen kanssa. Hänellä on myös oma live-yhtyeensä, The Neotronics.
Smithin ensimmäinen sooloalbumi People Come First ilmestyi huhtikuussa 2010. Smith työsti funkvaikutteista hip hop -albumia vuodesta 2005 yhdessä levyn tuottajan Sami Baldaufin kanssa. Vuonna 2013 häneltä ilmestyi diskohenkinen 80's Babies EP, joka on ladattavissa ilmaiseksi hänen kotisivuillaan. Kesällä 2015 Smith keikkaili Kasmirin kanssa.
Salakatselutuomiot
Maaliskuussa 2016 paljastui epäily, että Smith oli kuvannut asunnossaan olleella kameralla kuvauksesta tietämättömiä naisia näiden ollessa seksiaktissa Smithin kanssa. Salakatselu päätyi poliisitutkintaan ja asiasta syntyneen kohun johdosta Smith vetäytyi useista työtehtävistään. Smithiä epäiltiin useiden kymmenien salakatselujen lisäksi kolmesta kunnianloukkauksesta sekä yhdestä yksityiselämää loukkaavasta tiedon levittämisestä.
Poliisin esitutkinnan valmistuttua kesäkuun lopussa 2016 ilmeni, että tapaukseen liittyen oli tehty 60 rikosilmoitusta salakatselusta, joista 43 on lähetetty syyttäjälle syyteharkintaan. Lisäksi neljässä tapauksessa Smithiä epäiltiin kunnianloukkauksesta ja kahdessa tapauksessa yksityiselämää loukkaavasta tiedon levittämisestä. Syyttäjä nosti Smithiä vastaan syytteet yhteensä 32 salakatselusta, kolmesta kunnianloukkauksesta ja kahdesta yksityiselämää loukkaavasta tiedon levittämisestä.
Lukuisia kuvia väitettiin lehdistössä jaetun kuuden ihmisen WhatsApp-ryhmään, jonka jäsenistä tunnetuimmat olivat suomalaiset muusikot Kasmir ja Hank Solo. Kumpaakaan ei syytetty tapauksessa rikoksesta, mutta suurin osa suomalaisista radiokanavista pudotti Kasmirin musiikin listoiltaan. Myöhemmin Stara uutisoi iltapäivälehtien raportoineen valheellisesti oikeuden asiakirjoista, minkä seurauksena monet asiasta uutisoineet julkaisut esittivät korjauksia tekemiinsä artikkeleihin ja radiokanavat ottivat Kasmirin musiikin takaisin listoilleen.
Smith tuomittiin 28. helmikuuta 2017 30 salakatselusta, neljästä kunnianloukkauksesta ja kahdesta yksityiselämää loukkaavan tiedon levittämisestä vuoden ja kahden kuukauden ehdolliseen vankeusrangaistukseen. Lisäksi hänet määrättiin maksamaan asianomistajille vahingonkorvauksia kärsimyksestä, tilapäisestä psyykkisestä haitasta, työansionmenetyksistä sekä sairaanhoito- ja muista kuluista yhteensä noin 100 000 euroa sekä korvaamaan yhteismäärältään yli 50 000 euron asianomistajien oikeudenkäyntikulut. Syyttäjä valitti tuomiosta hovioikeuteen, joka käsitteli juttua suljetuin ovin syyskuussa 2017. Smithiä kuultiin oikeudessa puhelimitse. Helsingin hovioikeus piti marraskuussa 2017 annetulla päätöksellä Smithin tuomion ennallaan.
Tuomion jälkeen
Pian tuomionsa jälkeen Smith muutti ulkomaille. Hänen asuntonsa ulosmitattiin toukokuussa 2017, koska hän ei ollut maksanut salakatselun uhreille määrättyjä vahingonkorvauksia. Suurin osa uhreista sai korvauksensa myöhemmin. Smithiltä on yritetty periä maksamattomia korvauksia ulosoton kautta siinä onnistumatta, koska vouti ei ulotu ulkomailla asuviin henkilöihin.
Smithin yritys Jook Joint Oy, jonka toimialaksi oli merkitty muun muassa musiikkituotanto, artistitoiminta, levy-yhtiö ja management-toiminta, poistettiin kaupparekisteristä huhtikuussa 2020, koska Smith ei ollut toimittanut sinne yrityksensä tilinpäätösasiakirjoja kahteen ja puoleen vuoteen kehotuksista huolimatta.
Iltalehti kertoi helmikuussa 2023 Smithin elävän uuden nimen turvin Tukholmassa.
Ian Paice
Ian Anderson Paice (s. 29. kesäkuuta 1948 Nottingham, Englanti) on brittiläinen muusikko. Hän opiskeli viulunsoittoa, mutta vaihtoi instrumenttinsa sittemmin rumpuihin. 1960-luvun loppupuolella Paice soitti lukuisissa rock-yhtyeissä, kuten The Mazessa ja The Shindigsissä. Vuoden 1968 tienoilla hän perusti muutamien ystäviensä kanssa Deep Purple -yhtyeen, jonka nimi tosin vielä tuohon aikaan oli Roundabout. Nykyisin hän on Deep Purplen ainoa alkuperäisjäsen. Ian käyttää Pearlin rumpuja ja Paisten symbaaleja.
Kim Hi-kyung
Kim Hi-kyung (s. 1954 ) on eteläkorealainen säveltäjä, joka usein yhdistelee länsimaisia ja ei-länsimaisia vaikutteita. Hän on tehnyt tutkimusta korealaisesta perinnemusiikista ja Elliott Carterista. Hän on ollut IRCAMin residenssisäveltäjänä ja toiminut Pacific Rim Music Festivalin taiteellisena johtajana. Vuonna 2007 säveltäjä johti korealaisen gayageumin ja länsimaisten soittimien festivaalin, johon sisältyi yksitoista tapahtumaa Kaliforniassa ja Soulissa.
Muurari
pienoiskuva|Muurari Muurari on käsityöläinen, joka kokoaa laastin avulla tiilistä erilaisia rakennelmia, jotka voivat olla esimerkiksi kokonaisia rakennuksia, savupiippuja ja tulisijoja. Teollisuudessa on erikoismuurareita, jotka muuraavat tulenkestäviä rakenteita, kuten uuneja ja metallisulan kuljetukseen tarkoitettuja senkkoja. Takan ja leivinuunin muuraus oli ennen aikaan mestarin taidonnäyte. Muurarin työvälineet ovat periaatteessa yksinkertaisia. Niistä on tärkein ohuesta teräslevystä valmistettu kolmiomainen lasta, jolla laasti levitetään tiileen. Tiiliä joutuu myös työstämään. Laastin muurarille rakennuksilla tekee ja tuo paikalle aputyömies tai tulee valmiina toimituksena tehtaalta.
Valtatie 26
Valtatie 26 on Haminasta Pyhällön kylän kautta Luumäen Taavettiin johtava valtatie. Tie yhdistää valtatiet 7 ja 6, ja se on tärkeä yhteys Etelä-Karjalan puunjalostusteollisuuden sekä Kotkan ja Haminan satamien välillä. Tämän vuoksi sillä liikkuu paljon raskasta liikennettä. Tien pituus on vain noin 46 kilometriä, ja se onkin valtatien 29 jälkeen Suomen toiseksi lyhin valtatie. Tie on kokonaan kaksikaistainen ja melko kapea, mutkainen ja mäkinen. Valtatie 26 on vaihtoehtoinen reitti Helsingistä Lappeenrannan suuntaan; se on vain seitsemän kilometriä pidempi kuin valtatien 6 kautta kulkeva reitti ja hyödyntää Kotkan ohittavaa moottoritietä, mikä kompensoi matka-aikaeroa.
Historiaa
Haminan ja Taavetin välinen tie on rakennettu 1950-luvulla korvaamaan luovutetuille alueille jääneitä tieyhteyksiä. Samoihin aikoihin siitä tuli kantatie 61. Valtatieksi tie muutettiin vuoden 1996 tienumerouudistuksessa.
Valtatiehen 7 kuuluvan Haminan ohikulkutien rakentamisen yhteydessä valtatien 26 alku siirrettiin Husulaan, noin neljä kilometriä aiemmasta alkupisteestä Summasta pohjoiseen.
Joukkoliikenne
Valtatiellä 26 on useita linja-autovuoroja päivässä. Vuorotarjonta muodostuu suureksi osaksi Helsingin ja Imatran välisestä pikavuoroliikenteestä. Tämän lisäksi on tiellä kulkee lyhyemmän matkan vakiovuoroja muun muassa Kotkan ja Lappeenrannan välillä. Eräät vuorot jatkavat Imatralta Savonlinnaan ja Joensuuhun. Öisin tiellä kulkee Helsinki–Joensuu-yöpikavuoro.
Tiehankkeita
Tietä on suunniteltu parannettavaksi vuoteen 2030 mennessä useassa vaiheessa muun muassa tietä leventämällä, rakentamalla ohikulkuteitä taajamien ohi, ohituskaistoja rakentamalla sekä liittymiä, kevyen liikenteen olosuhteita, pohjavesisuojausta ja meluntorjuntaa parantamalla. Koko hankkeen kustannusarvio kesäkuun 2005 kustannustasossa on 49 miljoonaa euroa.
Kesällä 2017 tie päällystettiin kokonaan uudelleen ja kesällä 2018 tielle rakennettiin kaksi kilometrin pituista ohituskaistaa.
Pieni suuri show
Kaikki suomalaiset sanat ovat Kari Peitsamon.
Wimbledonin tennisturnaus 2016 – miesten kaksinpeli
Turnauksen voitti Andy Murray, jolle Wimbledonin mestaruus oli toinen hänen urallaan.
SS Carl D. Bradley
thumb|Carl D. Bradley. thumb|Bradleyn ruorihytti 96 metrin syvyydessä. SS Carl D. Bradley oli itsepurkavalla laitteistolla varustettu Pohjois-Amerikan Suurten järvien liikenteeseen tarkoitettu rahtialus. Alus oli rakennettu vuonna 1927 American Ship Building Companyn telakalla Lorainissa, Ohiossa, ja sen omisti U.S. Steelin alainen Michigan Limestone. Alusta operoi Bradley Transportation Line.
Alus oli nimetty tuolloisen Michigan Limestone -yhtiön hallituksen puheenjohtajan Carl David Bradleyn mukaan. Alus oli myös ensimmäinen suurikokoinen Suurten järvien rahtilaiva, joka kulki Soon sulkuihin kuuluvan uuden MacArthurin sulun lävitse.
Aluksen virallinen rekisteriin merkitty kotisatama oli New York, käytännössä sen kotisatamana toimi Michigan Limestone -yhitön kotipaikka Rogers City Michiganissa, jossa myös useat Bradley Transportationin palveluksessa työskennelleet merimiehet asuivat perheineen.
Haaksirikko
Marraskuun 18. päivän iltana 1958 Carl D. Bradley oli matkalla pelkässä painolastissa Michiganjärven pohjoisosassa purettuaan edellisenä iltana kalkkikivilastin Indianan Garyssa. Alus joutui myrskyyn, jonka tuulenvoimakkuus oli 29 metriä sekunnissa ja joka nostatti kuusimetrisiä aaltoja.
Alus oli noin kahdenkymmenen kilometrin päässä Gull Islandin lounaispuolella, kun noin kello 17:30 aluksen runko alkoi katketa kahteen osaan. Ensimmäinen perämies onnistui lähettämään kolme erillistä hätäviestiä, ennen kuin sähköjohdot katkesivat. Päällystö antoi käskyn jättää alus, mutta Bradley upposi ennen kuin pelastuslauttoja saatiin onnistuneesti laskettua vesille.
Yhdysvaltain rannikkovartiosto reagoi hätäkutsuun lähettämällä alueelle ilma- ja pintapelastusyksiköitä ja ohjaamalla alueelle siviilialuksia auttamaan etsinnöissä, jotka jatkuivat läpi yön seuraavaan päivään. Marraskuun 19. päivän aamuna kello 08:25 rannikkovartioston kutteri USCGC Sundew löysi Bradleyn etumaisen pelastuslautan ja kaksi eloonjäänyttä kahdeksan kilometrin päässä Gull Islandsilta koilliseen. Eloonjääneet olivat ensimmäinen perämies Elmer H. Fleming sekä kansimies Frank L. Mays.
Etsinnöissä löydettiin kaikkiaan 18 merimiehen ruumiit, joista suurin osa kuljetettiin tunnistettaviksi michiganilaisen Charlevoix'n kaupungintalolle. Turmassa menehtyi kaikkiaan 33 merimiestä.
Aluksen hylky lepää Michiganjärven pohjassa noin 110 metrin syvyydessä.
Kv
Kv tarkoittaa seuraavia:
Katso myös
Aihepiiriin liittyy myös seuraava:
Puistolan kirkko
Puistolan kirkko on vuonna 1960 valmistunut Malmin seurakunnan kirkkorakennus Puistolassa Helsingissä. Kirkon ovat suunnitelleet arkkitehdit Eija ja Olli Saijonmaa. Kirkkosalin lisäksi rakennuksessa on seurakuntasali ja muita toimintatiloja. Erillinen kellotorni on noin 30 metriä korkea, ja sen huipussa oleva risti on Malmin lentoaseman läheisyyden takia valaistu. Kirkko on peruskorjattu vuonna 2002, peruskorjauksen suunnittelivat arkkitehdit Anna ja Ulla Saijonmaa. Puistolan kirkon urut ovat Veikko Virtasen urkurakentamon valmistamat vuodelta 1963. Kirkossa on Gunnar Uotilan puuveistos.
Adela Garcia
pienoiskuva|Adela Garcia IFBB Fitness Pro Adela Garcia (1. joulukuuta 1971) on IFBB:n Fitness Pro -ammattikilpailija. Garcia on syntynyt Dominikaanisessa tasavallassa ja muutti 8-vuotiaana Puerto Ricon San Juaniin. Garcia aloitti voimaharjoittelun 17-vuotiaana.
Taiteilijaelämää (täsmennyssivu)
Taiteilijaelämää voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Sudenmorsian (albumi)
Sudenmorsian on suomalaisartisti Johanna Kurkelan viides studioalbumi. Sen julkaisi Kaiku Recordings 5. lokakuuta 2012. Albumilta julkaistiin singleinä kappaleet ”Oothan tässä vielä huomenna” ja ”Kaikki askeleet”. Albumi oli alun perin tarkoitus julkaista syyskuun lopulla, mutta sen julkaisua siirrettiin viikolla tuotannollisteknisistä syistä. Albumi on saanut nimensä Aino Kallaksen samannimisen romaanin mukaan.
Albumi oli kohtalainen menestys, sillä se saavutti albumilistalla 3. sijan ja julkaisuvuotensa aikana myös kultalevyrajan yli 12 000 kappaleen myynnillä.
Isabelle Aubret
thumb|Isabelle Aubret Isabelle Aubret, oik. Thérèse Coquerelle (s. 27. heinäkuuta 1938 Lille, Ranska) on ranskalainen laulaja ja entinen kilpavoimistelija.
Aubret voitti vuoden 1962 Eurovision laulukilpailun kappaleella "Un premier amour", jonka oli säveltänyt Claude-Henri Vic ja sanoittanut Roland Stephane Valade. Hän osallistui myös vuoden 1968 Eurovision laulukilpailuun kappaleella "La source" ja sijoittui kolmanneksi.
Aubret voitti vuonna 1958 Ranskan kansallisen voimistelun mestaruuden.
Sam & Max Hit the Road
Sam & Max Hit the Road on LucasArtsin vuonna 1993 julkaisema seikkailupeli. Pelin hahmot ovat peräisin Steve Purcellin Sam & Max -sarjakuvasta. Peli on kirjoitettu SCUMM-komentosarjakielellä. Pelin keskeinen aihe on yhdysvaltalaisten kitschmäisten turistirysien parodiointi.
Tekijät
left|thumb|Sam ja Max. Sam & Max Hit the Roadin suunnittelivat Steve Purcell, Sean Clark, Collette Michaud ja Michael Stemmle. Pelin ohjelmoivat Sean Clark, Stemmle, Livia Mackin ja Jonathan Ackley. Pelin kuvitukset tekivät Peter Chan, Paul Mica ja Purcell, animaatiot tekivät Lila Dowling, Purcell, Michaud, Jesse Clark ja Larry Ahern sekä kolmiulotteiset animaatiot tekivät Ron Lussier ja Ralph Gerth. Pelin musiikit sävelsivät Clint Bajakian, Peter McConnell ja Michael Z. Land.
Samin englanninkielinen ääninäyttelijä oli Bill Farmer ja Maxin Nick Jameson.
Juoni
Sam ja Max komennetaan etsimään karnevaalien vetonaula Bruno-isojalkaa, joka on karannut kirahvikaulatyttö-Trixien kanssa. Heidän perässään on myös erikoisuuksien keräilijä, amerikanliverpoolilainen country-tähti Conroy Bumpus, joka haluaa liittää Brunon ja Trixien kokoelmaansa.
Julkaisut
LucasArts julkaisi Sam & Max Hit the Roadin levykkeillä vuonna 1993 MS-DOSille. Myöhemmin peli julkaistiin CD-ROMilla täysin äänitetyin puhein, siinä missä edellisessä oli puhetta vain alkuanimaatiossa. Vuonna 1995 peli julkaistiin Macintoshille CD-ROMilla. Peli on kirjoitettu SCUMMin versio 6:lla.
Kääpiötapparakala
Kääpiötapparakala (Carnegiella marthae) on tetrakaloihin kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö
Kääpiötapparakala jää alle kolme senttiä pitkäksi. Sen hopeanhohtoinen ruumis on erikoisen muotoinen, koska se on sopeutunut sieppaamaan ruokaa veden pinnasta.
Alkuperä
Kääpiötapparakala on peräisin Etelä-Amerikasta, Rio Negro- ja Orinoco-joen vesistöstä.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen
Kääpiötapparakala on rauhallinen parvikala, joka pysyttelee pinnan tuntumassa. Parvessa pitäisi olla ainakin kuusi kalaa. Se hyppää helposti pois akvaariosta varsinkin totutellessaan uusiin paikkoihin, joten pienet aukot kansilaseissa on tukittava hyvin.
Vesiolot ja ravinto
Kääpiötapparakalalle sopiva lämpötila-alue on 24–28 °C ja pH 5–8. Ne voivat syödä vain ruokaa joka kelluu pinnalla; kuivatut hyönteiset ja tubifex-madot sopivat tähän oikein hyvin.
Röyhykaislat
Röyhykaislat eli kaislat (Scirpus) on sarakasvien heimoon kuuluva kasvisuku, jonka lajeja kasvaa kosteilla paikoilla. Niillä on mehevä maavarsi, kolmikulmainen varsi ja litteät, leveät lehdet. Sukuun kuuluu noin 20 lajia, joista suurimmat kasvavat kolmimetrisiksi, pienimmät noin 20-senttisiksi.
Sukuun luettiin ennen paljon useampia lajeja, mutta sarakasvien tutkimus on viime vuosikymmeninä jakanut niitä useampiin sukuihin.
Suomessa tavataan kahta sukuun kuuluvaa lajia: juurtokaislaa (Scirpus radicans) ja korpikaislaa (Scirpus sylvestris). Näistä kahdesta korpikaisla on selvästi yleisempi; juurtokaisla on Suomessa erittäin uhanalainen ja harvinainen laji.
Tony Dunderfelt
Tony Stig Dunderfelt (s. 14. lokakuuta 1955 Helsinki) on suomalainen psykologi, luennoitsija ja tietokirjailija. Hän on toiminut kouluttajana ja työyhteisöjen valmentajana yli kaksikymmentä vuotta. Hän on toiminut myös opettajana Snellman-korkeakoulussa.
Dunderfeltin kustannusosakeyhtiö Dialogia asetettiin konkurssiin kesäkuussa 2021.
Bafajärvi
Bafajärvi (turk. Bafa Gölü) on suuri järvi Turkin Aydınin maakunnassa, Söken piirikunnassa. Järvi ja sen ympäristö on myös osa kansallispuistoa.
Kuvia
<Gallery> Tiedosto:Bafa lake.JPG Tiedosto:Bafa Gölü2 2.jpg Tiedosto:Miletus Bay silting evolution map-en.svg Tiedosto:Triple.jpg
Not Too Late
Albumi nousi virallisten listojen ykköseksi muun muassa Suomessa ja Yhdysvalloissa.
Moshe Rachmilewitz
pienoiskuva|Rachmilewitz Moshe Rachmilewitz (1899–1985) oli israelilainen hematologi. Hänelle myönnettiin lääketieteen Israel-palkinto vuonna 1964.
Rachmilewitz syntyi juutalaisperheeseen Venäjällä ja opiskeli Königsbergissä ja Berliinissä, ja muutti Palestiinan brittiläiseen mandaattiin vuonna 1926. Hän oli yksi vaikutti merkittävästi Israelin terveydenhuoltojärjestelmän kehittämiseen ja vaikutti myös kansainvälisesti Maailman terveysjärjestön jäsenenä.
Frida Boccara
thumb|Boccara esiintymässä vuonna 1970. Frida Boccara (29. lokakuuta 1940 Casablanca, Marokko – 1. elokuuta 1996 Pariisi, Ranska) oli marokkolaissyntyinen ranskalainen laulaja.
Boccara voitti vuoden 1969 Eurovision laulukilpailun kappaleella ”Un jour, un enfant”, jonka oli säveltänyt Emil Stern ja sanoittanut Eddy Marnay.
Pasi Myllymäki
Pasi "Sleeping" Myllymäki (s. 17. elokuuta 1950 Janakkala), on suomalainen punk- ja underground-piireistä tuttu kokeellisiin lyhytelokuviin erikoistunut elokuvaohjaaja.