cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mihail Kuzmin
Yksityiselämä
Toukokuussa 1910 Kuzminin aloitti suhteen nuoren husaarin ja aloittelevan runoilijan Vsevolod Knjazevin (1891-1913) kanssa. ”Joskus saattoi kuulla, kuinka kauniisti husaarikannukset kilisivät käytävää pitkin hänen huoneensa suuntaan”, naapurit muistelivat. Knjazev ampui lopulta itsensä. Väitetystä triangelitragediasta, jonka henkilöistä käytettiin nimiä Harlekiini (Kuzmin) - Pierrot (Knjazev) - Columbine (Glebova) Commedia dell'arte -tradition mukaisesti, Anna Ahmatova (Glebovan hyvä ystävä) kirjoitti kuvitteellisen runon nimeltä Runo ilman sankaria (ven. Поэма без героя), jossa hän kuvasi Mihail Kuzminia pahaenteisenä hahmona: "Älä taistele kirjavaa roskaa vastaan: Hän on vanha omituinen Cagliostro - Tyylikkäin itse Saatana". Myöhemmin elämäkerturi Nikolai Aleksejevitš Bogomolov (1950-2020) on selvittänyt, että runolla ei ole mitään tekemistä todellisten tapahtumien kanssa. Mihail Kuzmin oli luontaisesti viehätysvoimainen ja pidetty henkilö, joka ei pyrkinyt peittelemään rakkauksiaan ja valloituksiaan.
Kuzmin tapasi liettua laissyntyisen runoilija ja taiteilija Juri Jurkunin (alunper. Juozas Jurkūnas, 1895-1938) Kiovassa vuonna 1913. Kaksi miestä asuivat yhdessä Jurkunin äidin kanssa, joka hoiti heidän taloutensa, Pietarissa/Petrogradissa/Leningradissa samassa osoitteessa vuodesta 1916 lähtien, ja Jurkunin avovaimo, näyttelijätär ja taiteilija Olga Nikolajevna Gildebrandt-Arbenina (1897-1980) asui myös lyhyen aikaa heidän kanssaan. Kuzminin kanssa suhtessa ollessaan Jurkunilla oli myös suhde näyttelijätär Nadežda Zborovskaja-Auslenderiin, Kuzminin sisarenpojan Sergei Auslenderin vaimoon. Kuzminin ja Jurkunin suhde kesti Kuzminin kuolemaan asti.
Kirjallinen ura
Mihail Kuzminin ensimmäinen nuottikokoelma ilmestyi vuonna 1898 ja ensimmäinen runojulkaisu Zeljoni sbornik stikhov i prozi vuonna 1905. Asetuttuaan Pietariin Kuzmin läheni ystävänsä Georgi Tšitšerin avulla Mir iskusstva -ryhmän kanssa. Hänen ensimmäiset julkaisunsa ja herättivät Valeri Brjusovin huomion, joka kutsui hänet kirjoittamaan vaikutusvaltaiseen kirjallisuuslehteensä Vesy (Vaaka). Suurta huomiota herätti Vesy-lehdessä vuonna 1906 julkaistu runokokoelma Aleksandrijskije pesni (ven. Александрийские песни, "Aleksandrian lauluja”), homoseksuaalisen pohjavireen sisältäviä vapaamittaisia rakkauslauluja, joissa ylistetään miehistä kauneutta, esikuvanaan antiikki, joka oli tärkeä muullekin Kuzminin runoudelle.
Aleksandrijskije pesni runokokoelman ilmestymisen jälkeen Kuzminista tuli pietarilaisten kirjailija- ja taiteilijapiirien keskeinen jäsen. Homoseksuaalisia aiheita avoimesti ja myönteisessä valossa sisältävästä, osittain omaelämäkerrallisesta pienoisromaanista Siivet (ven. Крылья, Krylja, 1906, suom. 1993 kokoelmassa Miesten kesken), joka julkaistiin useassa osassa Vesy-lehdessä, tuli suuri kirjallinen skandaali. Koska kriitikot ylistivät teosta sen loistavista kirjallisista ansioista, tsaarin sensuuri ei enää kyennyt puuttumaan teoksen julkaisemiseen romaanina vuonna 1908. Teoksen keskeinen teema on vanhauskoisuus eroottisuuden ohella. Teos kuvaa teini-ikäisen pojan seksuaalista heräämistä, oman seksuaalisuutensa löytämistä ja hyväksymistä sekä suhdetta häntä vanhempaan aikuiseen mieheen. Nyky-Venäjän homoseksuaaleille Siivet-romaani on erittäin merkittävä teos ja ensimmäinen laatuaan Venäjällä, sekä ensimmäisiä modernismin aikaisia gay-kuvauksia Euroopassa.
Ensimmäinen runokokoelma Seti (ven. Сети, 'Verkkoja') ilmestyi symbolistien käyttämässä, Valeri Bjrusovin perustamassa Skorpion-kustantamossa vuonna 1908. Kuzminin rakkausrunoistakin monet ovat homoeroottisia ja ne ovat usein vapaamittaisia. Siivet-romaanin alkumenestystä seuraavien kymmenen vuoden aikana Kuzmin kirjoitti joukon kirjallisia ja teatteriteoksia, kuten näytelmät Opasnaja predostorožnost (ven. Опасная предосторожность, 'Vaarallinen varotoimenpide', 1907), joka käsittelee sukupuolisen suuntautumisen muutosta ja homoseksuaalisen rakkauden vahvistumista sekä Venetsianski bezumtsi (ven. 'Венецианские безумцы, Venetsialaiset hullut', 1915), joka monien Kuzminin teosten tapaan kuvaa naista, joka puuttuu kahden miehen väliseen kiintymyssuhteeseen.
Kuzmin sävelsi musiikin Vsevolod Meyerholdin kuuluisaan vuoden 1906 tuotantoon Aleksandr Blokin näytelmästä Pieni markkinateatteri, ja hänen laulunsa olivat suosittuja Pietarin eliitin keskuudessa: "Hän lauloi säestäen itseään pianolla, ensin eri salongeissa, kuten Vjatšeslav Ivanovin "Tornissa", ja sitten Kulkukoiran kellarissa. Kuzmin sanoi itse työstään, että "se on vain vähän musiikkia, mutta siinä on myrkkynsä."
Vuonna 1910 Kuzmin julkaisi runokokoelman Kuranti ljubvin (ven. Куранты любви, 'Rakkauden kellot', 1910), joka oli kirjoitettu 1700-luvun pastoraalien tyyliin ja jonka Kuzmin itse on säveltänyt. Kaksi vuotta myöhemmin hän julkaisi Osennije ozera (ven. Осенние озёра, 'Syksyiset järvet', 1912), mahdollisesti eniten homoseksuaalisuutta idealisoiva teos hänen tuotannossaan.
Vaikka Kuzmin oli läheinen Vjatšeslav Ivanoville ja tämän piirille ja hän jopa asui vuosina 1910-1912 tämän asunnossa eli "Tornissa", häntä ei voi yksiselitteisesti luokitella symbolistirunoilijaksi. Häntä voidaan pikemminkin luonnehtia seuraavan kirjallisen suuntauksen airueksi. Symbolismin alkaessa kuihtua uuden suuntauksen, akmeismin, tieltä Kuzmin oli tärkeä välittäjähahmo. Vuonna 1910 hän julkaisi kehittämänsä ”klarismin” ohjelmanjulistuksen O prekrasnoi jasnosti (ven. О прекрасной ясности, 'Kauniista selkeydestä'), jonka voidaan katsoa hyödyttäneen myöhemmin akmeismia. pienoiskuva|271x271px|Mihail Kuzmin, Juri Annenkovin muotokuva 1919 Hänen ystäviään olivat taiteilijat Konstantin Somov ja lavastustaiteilija Sergei Sudeikin, baletti-impressaari ja taidekriitikko Sergei Djagilev, teatteriohjaaja Vsevolod Meyerhold sekä runoilijat Aleksandr Blok ja Vjatšeslav Ivanov. Kuzmin sai tehtäväkseen kirjoittaa musiikkia näyttelijä ja tuottaja Vera Komissarževskajan (1864-1910) teatteriesityksiin, kuten Blokin maineikkaaseen Pieni markkinateatteri (ven. Балаганчик, Balagantšik) näytelmän tuotantoon vuonna 1907. Arvostetuimmat lehdet ja kustantajat kilpailivat Kuzminin kirjoituksista. Hänet tunteville Kuzminista tuli Venäjän taiteellisen elämän tunnus 1900-luvun alussa.
1910-luvun alussa Kuzminin taiteellisista harrastuksista tuli hänelle tärkeä tulonlähde. Hän alkoi julkaista suosituissa aikakauslehdissä ja kirjoittaa kevyitä säkeitä ja musiikkia. Hänen operetistaan ​​Zabava dev (ven. Забава дев, 'Neitojen huvitus', 1911) tuli suosittu hitti. Vasta vuodesta 1916 lähtien hänen runoutensa sai takaisin sisäisen monimutkaisuuden ja ulkoisen yksinkertaisuuden yhdistelmän, joka oli tehnyt hänestä kuuluisan uransa alussa. Vuoden 1917 vallankumouksen jälkeen Kuzmin kirjoitti runsaasti – runoutta, proosaa ja kriittisiä esseitä – mutta pian kävi selväksi, että Neuvostoliitossa niitä ei arvostettu. Kuzminille se oli kuitenkin kasvun aikaa, jolloin hänen kirjoittamisensa sai uutta vakavuutta ja filosofista syvyyttä, kuten hänen runokokoelmissaan Nezdešnije vetšera (ven. Нездешние вечера, 'Toisen maailman illat', 1921) ja Paraboli (ven. Параболы, 'Parabolit', 1923), hänen näytelmässään Smert Nerona (ven. 'Смерть Нерона, Neron kuolema', 1929) ja keskeneräisessä romaanissaan Rimskije tšudesa (ven. Римские чудеса, 'Rooman ihmeitä'). Hänen lukijakuntansa alkoi pienentyä.
Lokakuun vallankumouksen 1917 jälkeen Kuzmin jäi Pietariin, mutta pysytteli kaukana politiikasta. 1920-luvun aikana hän julkaisi vielä muutamia runokirjoja. Niistä viimeiseksi jäi Forel razbivajet ljod (ven. Форель разбивает лёд, ”Taimen murtaa jään”) vuonna 1929. Teosta eivät noteeranneet neuvosto- eikä emigranttikriitikot, mutta koko Pietarin homoyhteisö osallistui innolla ja joukolla pienimuotoiseksi ajateltuun julkistamistilaisuuteen. 1930-luvulla Kuzmin jatkoi kirjoittamista, mutta onnistui julkaisemaan vain tekemiään käännöksiä muun muassa Shakespearen, Boccaccion, Apuleiuksen, Homeroksen ja Bertolt Brechtin tuotannosta. pienoiskuva|269x269px|Mihail Kuzmin, Nikolai Radlovin muotokuva 1926
Sävellystuotanto
Mihail Kuzmin kokeili vuodesta 1890 lähtien (ensimmäisen tunnetun musiikkiteoksen päivämäärä) aina vuoteen 1906 asti, jolloin hän suuntautui pääosin kirjalliselle uralle, useita säveltämisen tyylilajeja, kuten ooppera, oratorio, kuoro musiikki, sinfonia ja kamarimusiikki sekä laulu teos. Tässä työssä häntä tuki myös taloudellisesti läheinen ystävä Georgi Tšitšerin, jonka vaikutuksesta hän todennäköisesti lähti opiskelemaan keisarilliseen Pietarin konservatorioon.
Vuonna 1898 Georgi Tšitšer lähetti osan Kuzminin sävellyksistä tunnetulle pietarilaiselle musiikkikriitikolle Aleksandr Koptjajeville. Samalla kun Koptjajev viittasi Kuzminin sävellystekniikan puutteisiin ja luokitteli hänen instrumentaalikappaleensa paljon vähemmän ansiokkaiksi kuin hänen lauluteoksensa, hän huomasi näiden varhaisten teosten "omalaatuiset harmoniat ja ilmeikkäät melodiat".
Suomennettu teos
pienoiskuva|Runokokoelma Verkot kansi, Nikolai Feofilaktov, 1908|260x260px
Teoksia, valikoima
Runoja
Glöð
Glöðin isä on Jotunheimin Grímr Grímsgarðrilainen ja äiti tämän vaimo Alvör, Alfheimin kuninkaan Álf Vanhan sisko. Glöð on Login vaimo ja heillä on kaksi tytärtä, Eisa ja Eimyrja.
Mihail Kuzmin
Teoksia, valikoima
pienoiskuva|Romaanin Siivet kansi, Nikolai Feofilaktov 1908|278x278px Proosaa
Glöð
Skandinaavisessa mytologiassa Logi on tulijättiläinen, jumala ja tulen henkilöitymä Proosa-Eddan mukaan. Myös Glöðia ja heidän tyttäriään pidetään joskus jumalattarina. Tämän vuoksi, ja koska Glöðin vanhemmat ovat kotoisin myyttisistä maailmoista, lienee Glöð mytologinen henkilö historiallisen sijaan. Glöðiä pidetään joskus virheellisesti myös Loki-nimisen jumalan vaimona.
Mihail Kuzmin
Teoksia, valikoima
Päiväkirjat
Emelie Degerholm
Emelie Degerholm (1847 Helsinki – 6. marraskuuta 1909 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija joka käytti nimimerkkiä Etty Malm.
Maili Pörhölä
Maili Pörhölä (filosofian tohtori, 1995) on Itä-Suomen yliopiston dosentti (puheviestintä, 2001), vapaa tutkija ja tietokirjailija. Hänen viimeaikaisissa tutkimuksissaan tarkastellaan kiusaamista ja henkistä väkivaltaa erilaisissa ympäristöissä kuten koulussa, korkeakoulussa ja työelämässä sekä selvitetään kiusaamiskokemusten jatkumoita, kulttuurieroja ja yhteyksiä yksilön hyvinvointiin ja vuorovaikutussuhteisiin. Näitä aiheita on tarkasteltu myös hänen johtamassaan tutkimusryhmässä Jyväskylän yliopiston viestintätieteiden laitoksella, missä hän työskenteli v. 1985–2016 mm. puheviestinnän yliassistenttina, yliopistonlehtorina, yliopistotutkijana ja professorina. Vuodet 2004–2009 hän työskenteli Suomen Akatemian akatemiatutkijana.
Hopeakalat
Hopeakalat, aikaisemmalta nimeltään tenpounderit (Elopidae) on tarponikaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajit elävät trooppisissa ja subtrooppisissa vesissä.
Vöcklabruck
Vöcklabruck on läntisessä Ylä-Itävallassa sijaitseva noin kahdentoistatuhannen asukkaan kaupunki ja se on Vöcklabruckin alueen hallinnollinen keskus.
Maili Pörhölä
Pörhölän aiempiin tutkimusaiheisiin on kuulunut erityisesti esiintymisjännitys ja esiintymiseen liittyvä vireytyminen. Myös tästä aihepiiristä hän on julkaissut useita tieteellisiä artikkeleita sekä tehnyt väitöskirjansa Yksin yleisön edessä, joka käsitteli esiintymisjännitykseen ja esiintymishalukkuuteen liittyviä kokemuksia, käyttäytymispiirteitä ja vireytymistä yleisöpuhetilanteessa.
Hopeakalat
Taksonomia
Varhaisimmat hopeakalafossiilit on ajoitettu myöhäiselle liitukaudelle. Nykyään heimoon kuuluu ainoastaan yksi suku Elops. Sukuun kuuluu 7 lajia, joskin lajien määrästä on epäselvyyttä ja eräät luonnontieteilijät katsovat lajeja olevan vähemmän. Toisinaan tarponit (Megalopidae) sijoitetaan kuuluvaksi tähän heimoon.
Vöcklabruck
Nähtävyydet
Sijaintinsa takia Vöcklabruckia kutsutaan usein "portiksi Salzkammergutiin". Kaupunki tarjoaa useita erilaisia virkistysmahdollisuuksia sekä monia nähtävyyksiä, kuten kirkkoja ja museoita.
Hopeakalat
Anatomia
Hopeakaloista suurin Elops machnata voi saavuttaa metrin pituuden, muut lajit jäävät pienemmiksi. Kalojen ruumis on solakka ja hieman litistynyt, suu sijaitsee ruumiin kärjessä ja silmät ovat suuret. Lajien suomut ovat pienet ja hopeanväriset. Hopeakalojen pyrstö on suurikokoinen ja voimakkaasti haarautunut. Hopeakalojen poikaset muistuttavat ankeriaskalojen poikasia ja ovat läpikuultavia.
Vöcklabruck
Terveydenhuolto
Vöcklabruckissa on vuonna 2006 rakennettu uusi sairaala, jota kutsutaan Euroopan modernimmaksi sairaalaksi.
Hopeakalat
Levinneisyys
Hopeakalalajeja tavataan läheltä rannikkoa trooppisissa ja subtrooppisissa vesissä Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren alueilta. Ne ovat pääosin mereisiä kaloja, mutta toisinaan niitä tavataan myös murto- ja makeista vesistä. Monet hopeakalat ovat urheilukalastuksen kohteita.
Lentävä sirkus
Lentävä sirkus voi tarkoittaa seuraavia:
Annamoisio
250px|thumb|right|Annamoision kunta Lomonosovin piirin kartalla. Annamoisio on taajama ja maalaiskunta Leningradin alueen Lomonosovin piirissä Venäjällä. Taajamassa on asukkaita 3 300 (vuonna 2002) ja kunnassa 6 700 henkeä (vuonna 2006).
Annamoision kunta sijaitsee Länsi-Inkerin ylängön pohjoisreunalla ja rajoittuu lännessä Pietarin kaupungin alueeseen.
Kunnan hallinnollinen keskus on Annamoision taajama. Lisäksi siihen kuuluvat seuraavat asutuskeskukset: kylät Alakylä, Hiekka , Innala , Kapriola , Kemppilä , Kuttusi , Lesopitomnik , Pihilä , Rappula , Ryömi , Tammikko , Timola eli Uusikylä sekä Somerokankaan  taajama.
Ennen toista maailmansotaa seudulla asui enimmäkseen inkerinsuomalaisia, eräissä kylissä oli myös ortodoksisia inkerikkoja ja venäläisiä. Luterilaiset kuuluivat Hietamäen seurakuntaan. Monet kylät hävisivät sodan aikaisten väestönsiirtojen seurauksena.
Seudun pääelinkeino on maatalous. Suurimmat maatalousyritykset ovat ZAO Pobeda Annamoisiossa ja ZAO Agrostar Somerokankaalla.
Nähtävyyksiä ovat ortodoksinen Kaikkien pyhien kirkko ja Šungunovin kartano Kuttusissa sekä apostoli Johanneksen kirkko Annamoisiossa.
Lähteet
59.76722°N, 30.05861°W
Sangsokjadeul
Sangsokjadeul on eteläkorealainen televisiosarja, joka näytettiin SBS-kanavalla vuonna 2013. Päärooleissa näyttelivät Lee Min-ho, Park Shin-hye ja Kim Woo-bin.
Karl Verner Palander
Karl Werner Palander (6. huhtikuuta 1861 Lempäälä – 5. helmikuuta 1932 Tampere) oli suomalainen juristi ja Tampereen kaupunginviskaali. Hän rakennutti Tampereen Keskustorin varrella sijaitevan Palanderin talon.
Rita Kirst
Rita Kirst (omaa sukua Schmidt, s. 21. lokakuuta 1950 Großgrimma) on saksalainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili korkeushypyssä. Hän edusti seuratasolla SC DHfK Leipzigia ja maajoukkuetasolla Itä-Saksaa. Kirst voitti sisäratojen EM-kisoissa viisi mitalia, joista kolme oli kultaisia ja kaksi pronssisia. Hän osallistui olympialaisiin kolmesti, vuosina 1968–1972. Kirst sijoittui viidenneksi Méxicossa 1968 ja Münchenissä 1972, mutta jäi sijalle 22 Montrealin kisoissa 1976.
Karl Verner Palander
Palander oli Tampereen kaupunginviskaalina 1888–1926.
Rita Kirst
Kirst voitti yhteensä 11 maansa mestaruutta. Mestaruuksista seitsemän tuli ulko- ja neljä sisäradoilta. Myös Ritan aviomies Joachim Kirst oli olympiatason yleisurheilija.
Karl Verner Palander
Palander osti tontin Keskustorin etelälaidalta osoitteesta Keskustori 7 vuonna 1897. Suunnitelmana oli rakennuttaa jugendtyylinen talo. Projektin arkkitehdiksi hän palkkasi Birger Federleyn. Idän puoleinen osa talosta valmistui Federleyn suunnitelmien mukaisesti vuonna 1901. Pariisin vuoden 1900 maailmannäyttelyn innoittamana Palander halusi muuttaa suunnitelmia, ja keskeneräistä länsipuolta varten hän tilasi uudet piirustukset Vihtori Heikkilältä. Federley ei asiasta riemastunut vaan nosti kanteen piirustustensa luvattomasta muuttamisesta. Aleksis Kiven katuun rajoittuva länsipuoli valmistui neljä vuotta myöhemmin vuonna 1905. Heikkilä korotti rakennuksen länsinurkassa olevaa tornia ja lisäsi siihen parvekeloggioita. Rakennukseen tuli myös ateljee Palanderin kuvanveistoa harrastanutta puolisoa Viivi Palanderia varten. Palanderin jälkeen talo siirtyi Suomen Pankin omistukseen.
Karl Werner Palander oli naimisissa 1890–1905 Flora Olivia Lindbohmin kanssa ja avioeron jälkeen toisen kerran naimisissa vuodesta 1905 ruotsalaisen Selma Johanna Steningin kanssa.
Teoksia
Nimellä K. W. Palander:
Luettelo kuulantyönnön Suomen mestareista
Tämä on luettelo kuulantyönnön Suomen mestareista. Kuulantyönnön Suomen mestaruudesta on kilpailtu Kalevan kisoissa vuodesta 1907 lähtien. Vuoteen 1924 asti kilpailtiin yhteistuloskilpailut. Vuodesta 1914 lähtien on kilpailtu yhden käden mestaruuksista. Vuosina 1914–1924 kilpailtiin siis sekä yhden käden että molempien käsien kilpailut. Naiset ovat kilpailleet Suomen mestaruudesta vuodesta 1945 lähtien.
Mestaruudet
Miehet (* = Molempien käsien yhteistuloskilpailu) (yht. 127)
Naiset (yht. 79)
Vuosittain
thumb|Armas Taipale voitti miesten Suomen mestaruuden 1919. thumb|Elmer Niklander voitti miesten Suomen mestaruuden yhden käden kilpailuissa 1914–1918, 1920 ja 1924 sekä molempien käsien yhteistuloskilpailuissa 1909, 1910, 1912–1918, 1920 ja 1924. thumb|Paavo Yrjölä voitti miesten Suomen mestaruuden 1925 ja 1926. thumb|Niina Kelo voitti naisten Suomen mestaruuden 2003–2005. thumb|Suvi Helin voitti naisten Suomen mestaruuden 2006–2008 sekä 2010–2012. thumb|Johanna Pulkkinen voitti naisten Suomen mestaruuden 2009.
Empiirinen koulukunta
Empiirinen koulukunta oli lääketieteellinen koulukunta antiikin Kreikassa ja Roomassa. Koulukunnan perustajina pidetään Serapion Aleksandrialaista ja Filinos Koslaista kolmannella vuosisadalla jaa.
Koulukunnan jäseniä kutsuttiin empiirikoiksi siksi, että he katsoivat perustavansa toimintansa ainoastaan havaintoihin eli ilmeisiin tosiseikkoihin, ja pyrkivät jättämään teoretisoinnin esimerkiksi sairauksien syitä koskien. Näin ollen he olivat vastakohta toiselle antiikin lääketieteen koulukunnalle, dogmaattiselle koulukunnalle. Kolmas koulukunnista, metodinen koulukunta, sijoittui näkemyksissään näiden kahden puoliväliin.
Empiirisen koulukunnan tunnettuja jäseniä ovat muun muassa kreikkalaiset Apollonios Kitionlainen, Glaukias, Herakleides, Bakkhios, Zeuksis, Menodotos, Theodas, Herodotos ja Aiskhrion, sekä gallialainen Marcellus Empiricus. Sekstos Empeirikos oli empiristi lisänimeltään, mutta antaa itse ymmärtää kannattavansa enemmän metodisen koulukunnan näkemyksiä: hän oli filosofiselta koulukunnaltaan pyrrhonisti, ja katsoi, etteivät empiirisen koulukunnan näkemykset ole yhteensopivia pyrrhonistisen skeptisismin kanssa, koska koulukunta esittää positiivisia väitteitä ei-ilmeisten asioiden tavoittamattomuudesta.
Leila Lehtinen
Leila Elisabet Lehtinen (s. 25. huhtikuuta 1966 Helsinki) on suomalainen poliitikko. Koulutukseltaan hän on kauppatieteen ylioppilas. Lehtinen toimi kansanedustajana vuosina 1991–1995. Hänet valittiin eduskuntaan Uudenmaan läänin vaalipiiristä ja hän kuului Kansallisen kokoomuksen eduskuntaryhmään.
Teille elämästä laulan
Teille elämästä laulan on suomalaisen Esko Rahkosen studioalbumi vuodelta 1984.
Body Volume Index
thumb|right|200px|Kahdeksan naista, joilla on sama painoindeksi, mutta eri BVI.
Body Volume Index (BVI) on tapa mitata ihmisten ylipainoa. BVI:ssä kolmiulotteisen vartaloskannerin avulla muodostetaan malli ihmisestä, jonka avulla voidaan määrittää kehon eri osien tilavuus ja koostumus. BVI:tä on ehdotettu painoindeksin korvaajaksi.
Painoindeksi perustuu kehon kokonaismassaan, mutta ei ota huomioon massan jakautumista. BVI huomioi massan jakautumisen. Viimeaikaiset tutkimukset ovat osoittaneet painoindeksin puutteelliseksi yksilön terveysriskiä arvioitaessa.
BVI kehitettiin vuonna 2000 tietokoneavusteisena mittausmenetelmäksi ihmisen ylipainon määrittämiseen ja vaihtoehdoksi painoindeksille. BVI:ssä mitataan vyötärönympärys ja vyötärö–lantio-suhde.
BVI on ohjelmisto, jota voidaan käyttää yhdessä kolmiulotteisen vartaloskannerin kanssa. BVI:n avulla voidaan erottaa henkilöt, joilla on sama painoindeksi, mutta joiden paino jakaantuu eri tavalla.
BVI-menetelmälle tehdään kliinisiä testejä Yhdysvalloissa ja Euroopassa osana kaksivuotista tutkimusprojektia.
Bømlo
Bømlo on Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva kunta, joka koostuu noin tuhannesta saaresta, joista suurimmat ovat Bømlo (171 km²), Goddo (16 km²) ja Moster (12 km²).
Bømlon kunta perustettiin 1. heinäkuuta 1916, kun Finnåsin kunta jaettiin kolmeksi kunnaksi; Bømloksi, Bremnesiksi ja Mosteriksi. Bremnes ja Moster yhdistettiin Bømloon 1. tammikuuta 1963. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 11 638 asukasta.
Media
Paikallislehti Bømlo-nytt ilmestyy kahdesti viikossa.
Koverharin terästehdas
Koverharin terästehdas oli Koverharissa Hangossa (ennen vuotta 1977 Tammisaaren maalaiskunnassa) vuosina 1961–2012 toiminut terästehdas.
Konkurssi
FNsteel syntyi suomalaisen Ovako Wiren ja hollantilaisen yhtiön fuusiosta. Yhtiön toiminta Koverharin terästehtaan ja Taalintehtaan valssaamon osalta loppui konkurssiin 25. kesäkuuta 2012.
Yhtiöllä oli Suomessa tehtaat Taalintehtaalla Kemiönsaaressa ja Koverharissa Hangossa. Yhtiö toimi Suomen lisäksi Ruotsissa ja Alankomaissa. Yhtiö valmisti Koverharin masuunissaan terästeelmiä ja Taalintehtaan valssaamossa valssilankoja ja jännepunosta.
Petterson
Petterson on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Koverharin terästehdas
Konkurssi
Yhtiö ilmoitti kesäkuussa 2012, että Suomen toiminnot lopetetaan ja että yhtiö hakeutuu konkurssiin. Talousvaikeuksien syynä on FNsteelin mukaan teräksen maailmanmarkkinahintojen heikkeneminen ja raaka-aineiden korkeat hinnat. Osa FNsteelin tytäryhtiöistä jatkoi toimintaansa (Suomessa nimellä FNsteel Dalwire ), mutta raaka-aine tulee muualta kuin Hangosta. Ennen konkurssi-ilmoitusta Suomessa oli henkilökuntaa noin 450, lisäksi noin 200 alihankkijoiden työntekijää oli työskennellyt tehtailla.
Nothing But the Best
Nothing But the Best on Frank Sinatran tuorein kokoelma-albumi. Se julkaistiin 14. toukokuuta 2008 laulajan kuoleman kymmenvuotispäivänä. Levy sisältää Sinatran oman levy-yhtiön Reprisen äänittämät suurimmat hitit. Joitakin kappaleita, kuten ”New York, New York” ja ”'Come Fly with Me”' on hieman editoitu alkuperäisistä versioista. Kokoelmasta on olemassa myös kaksi vaihtoehtoista versiota, joista toinen sisältää CD:n lisäksi Royal Festival Hallissa vuonna 1971 kuvatun konsertin ja toinen CD:n, joka sisältää 12 kappaletta jouluista musiikkia. Nämä molemmat erikoisjulkaisut on pakattu digipack-koteloon.
Keskiyön tango
Keskiyön tango on suomalaisen Esko Rahkosen kokoelma-albumi vuodelta 1982.
Enclave
Enclave voi tarkoittaa seuraavia:
Naegen neomu sarangseureoun geunyeo
Naegen neomu sarangseureoun geunyeo on eteläkorealainen TV-sarja, jonka päärooleissa ovat Rain, L ja Krystal Jung. Sarjaa esitti eteläkorealainen televisioyhtiö SBS vuonna 2014
Harjavalta (Inkeri)
Harjavalta on kylä Leningradin alueen Lomonosovin piirin Lepäsin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Harjavallanjärven itärannalla 14 kilometriä Lepäsistä länteen. Kylässä on 401 asukasta (vuonna 2015).
Historia
thumb|250px|Historialliseen Harjavaltaan kuuluneita kyliä Harjavallanjärven rannalla vuoden 1860 kartalla. Harjavalta-nimellä on aiemmin tarkoitettu nykyistä laajempaa aluetta. Kaprion kihlakunnan Kargalin pogostaan kuuluneet kolme Harjavallan kylää mainitaan Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1500. Ruotsalaisten 1600-luvun alussa laatimassa maakirjassa esiintyy myös Harjavallan vieressä sijainnut Achuola.
1700-luvulla Aleksandr Menšikovin maaomaisuutta jaettaessa Harjavalta jaettiin kahtia. Järven pohjoisrannan hiekkaharjulla sijainnut Harjavalta eli Harmaala annettiin kenraalimajuri Stepan Šepeljoville, kun taas toinen Harjavalta eli Agvaly sekä Pulkkala ja Mustalahti lahjoitettiin keisarinna Elisabetin suosikille Aleksei Razumovskille. Jälkimmäisen perilliset myivät Harjavallanjärven itärannalla sijainneen kylän vuonna 1822 valtioneuvos Dmitri Dobržanskille, joka perusti sinne pienen Aljutinan kartanon.
Taina Kangas
Taina Kangas (s. 1962 Ypäjä) on kansallispukukeskuksen kansallispukukonsultti ja kansallispukuraadin sihteeri.
Koulutus ja toiminta
Kangas opiskeli Wetterhoffilla ja työskenteli valmistuttuaan Wetterhoffin ammattiompelimossa. Hän perusti oman ompelimon vuonna 1985 ja tuotteisti kansallispukujen työohjeet ja kaavoituksen. Kangas valmistui Hämeen ammattikorkeakoulusta muotoilun koulutusohjelmasta vuonna 2003 ja aloitti kansallispukukeskuksen kansallispukukonsulttina vuonna 2010.
Harjavalta (Inkeri)
Historia
Nimenä Harjavalta saattaa olla tullut Harmaalan sijainnista Suomenlahden ja Harjavallanjärven väliin jäävällä hiekkaharjukannaksella, siis osista harja ja valta. Valta-sanan merkitys olisi tällöin vastaava kuin viron kielen vald-sanalla: 'kunta'. Kyseessä olisi tällöin harjulla sijainnut asuinpaikka tai hallintoalue. Suomen Harjavallan nimeä on selvitetty laajemmin.
Nykyaika
Nykyinen Harjavallan kylä sijaitsee sotilasalueella, mutta sen rakennukset on siirretty kunnanhallinnolle. Se koostuu osin kerrostaloista ja matalista asuintaloista, joissa on vesijohto ja keskuslämmitys. Kylän ohi kulkee Pietarin ja Ruutsian välinen asfaltoitu maantie, jolta on linja-autoyhteydet Lepäsiin, Lomonosoviin, Pietariin ja Sosnovyi Boriin. Palveluihin kuuluvat lääkintäasema ja kauppa. Lähistöllä sijaitsee pieni lomakylä sekä entinen rannikkopatteri Seraja Lošad.
Léon Bonnat
thumb|Léon Bonnat, omakuva vuodelta 1855. thumb|Bonnat’n maalaama [[Victor Hugon muotokuva vuodelta 1879.]] Léon Joseph Florentin Bonnat (20. kesäkuuta 1833 Bayonne – 8. syyskuuta 1922 Monchy-Saint-Éloi) oli ranskalainen taidemaalari.
Bonnat’n varhaistuotanto käsittää enimmäkseen espanjalaisesta barokista vaikutteita saaneita uskonnollisia maalauksia. Tehtyään vuonna 1868 matkan Egyptiin ja Jerusalemiin hän maalasi myös joitain itämaisia töitä. Hänet kuitenkin muistetaan parhaiten sarjasta Ranskan ja Euroopan merkkihenkilöiden muotokuvia, joita hän maalasi vuodesta 1875 alkaen. Niissä hänen taiteellisina esikuvinaan olivat muun muassa Diego Velázquez ja muut espanjalaiset realistit. Bonnat maalasi kaikkiaan noin 200 muotokuvaa, joista useimmat ovat valokuvamaisen tarkasti toteutettuja ja väreiltään hillittyjä. Tunnettuja ovat muun muassa muotokuvat Ranskan presidenteistä Adolphe Thiersistä (1877) ja Jules Grévystä (1880), kirjailija Victor Hugosta (1878), tiedemies Louis Pasteurista (1886) sekä kardinaali Charles Lavigeriesta (1888).
Bonnat keräsi suuren taidekokoelman ja perusti sen avulla vuonna 1901 syntymäkaupunkiinsa Bayonneen Musée Bonnat -taidemuseon. Loputkin hänen kokoelmastaan siirtyivät museon haltuun hänen kuoltuaan vuonna 1922.
Emi Kawabata
Emi Kawabata (, s. 13. helmikuuta 1970 Sapporo) on japanilainen alppihiihtäjä.
Kawabata sijoittui Vailissa MM-kilpailuissa 1989 syöksylaskussa viidenneksi. Olympialaisiin Kawabata osallistui kolme kertaa vuosina 1988, 1992 ja 1994. Paras sijoitus tuli Albertvillen syöksylaskusta, kun Kawabata laski 11:nneksi.
Alppihiihdon maailmancupissa Kawabata kilpaili ensimmäisen kerran Furanon supersuurpujottelussa helmikuussa 1991. Parhaimmillaan hän sijoittui kolmanneksi St. Antonin syöksylaskussa joulukuussa 1993.
Kari Vartola
Kari Pekka Vartola (s. 15. syyskuuta 1944 Tampere) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Tampereen NMKY:n kasvatti Vartola pelasi Tampereen Pyrinnössä miesten SM-sarjaa vuosina 1963–1968 ja Suomensarjaa. Kauden 1965–1966 Vartola pelasi uransa parhaalla, 5,4 pisteen keskiarvolla. Kauden 1970–1971 Vartola pelasi Karhun Pojissa.
Vartola saavutti jääkiekossa Ilveksen joukkueessa nuorten SM-hopeaa. Hän asui Tampereella ja oli koulutukseltaan insinööri.
Venäjän väestönlaskenta 2010
230px|thumb|oikea|Vuoden 2010 Venäjän väestönlaskennan logo. Venäjän väestönlaskenta 2010 on Venäjän toinen väestönlaskenta Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen. Viimeksi väestönlaskenta suoritettiin vuonna 2002. Väestönlaskenta suoritettiin 15.−25. lokakuuta 2010. Ennakkotulokset julkaistiin aikataulun mukaan huhtikuussa 2011 ja koko väestönlaskenta vuoden 2012 loppupuolella.
Väestönlaskennan valmistelut alkoivat jo 2007. Tuolloin väestönlaskentaa suunniteltiin suoritettavaksi vuoden 2010 lokakuussa, mutta sen pelättiin myöhästyvän rahoitusongelmien takia vuodelle 2013. Vladimir Putin ilmoitti kuitenkin 30. lokakuuta 2009, että hanke saisi 10,5 miljoonan ruplan rahoituksen ja väestönlaskenta saatettiin aloittaa aikataulun mukaisesti. Väestönlaskentaa varten palkattiin 62 000 vakituista ja 700 000 määräaikaista työntekijää Työntekijöiden palkkoihin kuluu lähes kaksi kolmannesta väestönlaskentaa varten osoitetuista rahoista.
Maestro – tikusta asiaa
Ensimmäisen tuotantokauden voitti Mona-Liisa Malvalehto. Muut kilpailijat olivat (putoamisjärjestyksessä) Antti Lehtinen, Mariska, Ulla Tapaninen, Tapio Liinoja ja Pekka Seppänen. Neljän hengen tuomaristoa johti Hannu Lintu. Kilpailijat johtivat sarjan kuluessa Radion sinfoniaorkesteria ja Tapiola Sinfoniettaa, minkä lisäksi he harjoittelivat pianistien ja Sibelius-Akatemian kapellimestariluokan harjoitusorkesterin kanssa.
György Terebesi
György Terebesi (s. 23. heinäkuuta 1932 Budapest) on unkarilaissyntyinen viulisti ja pedagogi, joka sai myöhemmin myös Saksan (1970) ja Kanadan (1986) kansalaisuudet. Hän opiskeli viulunsoittoa ja kamarimusiikkia Budapestissa konservatoriossa (1948–1950) ja Franz Liszt -akatemiassa (1950–1954). Lähdettyään Unkarista vuonna 1956 hän täydensi opintojaan Pariisissa vuosina 1957–1959.
Radhika Apte
Radhika Apte (s. 7. syyskuuta 1985 Vellore, Tamil Nadu, Intia) on intialainen näyttelijä. Hän on näytellyt hindin, marathin, tamilin, telugun, bengalin, malajalamin ja englannin kielillä.
Apte on ollut naimisissa brittiläisen muusikon Benedict Taylorin kanssa vuodesta 2012.
György Terebesi
Terebesi piti konserttisarjojen orkesterien kanssa Pariisissa, Nancyssa ja Monte-Carlossa sekä resitaaleja Ranskassa, Saksassa, Etelä-Amerikassa ja Pohjois-Afrikassa. Tämän jälkeen hän toimi eri orkestereiden konserttimestarina Münchenissä, Pforzheimissa ja Frankfurtissa. Vuonna 1973 hän tulkitsi Johann Sebastian Bachin konserttoja kiertueella Henryk Szeryngin kanssa. CAMMAC kutsui hänet vuosiksi 1971–1973 opettamaan viulunsoittoa ja kamarimusiikkia. Vuonna 1981 Terebesi asettui Québeciin ja pääsi Lavalin yliopiston professoriksi. Vuonna 1982 hänestä tuli Laval-jousikvartetin ensimmäinen viulisti. Hän oli perustamassa kyseistä kvartettia.
Matti Lahtela
Lahtelan vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Lahtela ja Kaisa Gustava Emilia Imponen ja puoliso vuodesta 1903 Briita Kaisa Heikkilä (k. 1954). Ministeri ja kansanedustaja Olavi Lahtela (1915–1968) oli heidän poikansa, yhteensä pariskunnalla oli 11 lasta. Lahtela oli Kemijärven kunnanvaltuuston jäsen sen ensimmäisestä kaudesta 1919 aina vuoteen 1933 asti ja toimi useaan otteeseen myös kunnallislautakunnan eli kunnanhallituksen esimiehenä. Kunnallispoliitikkona Lahtela osallistui aktiivisesti muun muassa moniin osuustoimintahankkeisiin. Vuonna 1921 hän löysi malmiesiintymän, jonka pohjalta oli toiminnassa Kärväsvaaran kaivos 1959–1967. Maalaisliiton kansanedustajana Lahtela toimi 1930–1958 ja ajoi vahvasti varsinkin syrjäisten seutujen asioita. Myös eduskunnassa hän pyrki vaikuttamaan Kemijärven ja laajemmin Lapin läänin kehittämiseen, mukaan lukien liikenneyhteydet kuten Kemijärven rata, mutta myös koulut ja maanhankinta, kuten ”Lex Lahtelaksi” nimetty laki vuodelta 1944. 1930-luvulla hän ajoi Kemijärveä Lapin läänin keskukseksi niin, että Rovaniemi olisi jäänyt Oulun läänin yhteyteen. Lahtela luopui kansanedustajuudesta 1958, jolloin hänen poikansa Olavi Lahtela valittiin puolestaan eduskuntaan.
Matti Lahtela kuoli auto-onnettomuudessa saamiinsa vammoihin vuonna 1961.
Petersson
Petersson on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Kkotboda namja
Kkotboda namja on eteläkorealainen televisiosarja vuodelta 2009. Pääosia sarjassa näyttelivät Lee Min-ho, Kim Hyun-joong, Kim Bum, Ku Hye-sun, Kim Joon ja Kim So-eun. Sarjaa esitettiin KBS2-kanavalla 5. tammikuuta–31. maaliskuuta 2009 maanantaisin ja tiistaisin kello 22:00 yhteensä 25 jakson verran.
Sarja perustuu japanilaiseen shōjomangaan Hana yori dango, jonka on laatinut Yōko Kamio. Se on tuhkimotarina köyhästä mutta sisukkaasta, yksityistä eliittikoulua käyvästä koulutytöstä, josta koulun neljän rikkaan ja komean pojan F4-nimellä tunnettu ryhmä kiinnostuu.
William Ponty
thumb|William Ponty. Amédée William Merlaud-Ponty (4. helmikuuta 1866 Rochefort-sur-Mer – 13. kesäkuuta 1915 Dakar) oli ranskalainen siirtomaavirkailija. Hän toimi Ylä-Senegalin ja Nigerin varakuvernöörinä vuosina 1904–1908 ja Ranskan Länsi-Afrikan kenraalikuvernöörinä vuosina 1908–1915.
William Ponty syntyi keskiluokkaiseen perheeseen ja valmistui juristiksi 22-vuotiaana. Hän aloitti harjoittelijana meriministeriön siirtomaaosastolla vuonna 1888 ja toimi Louis Archinardin sihteerinä tämän valloitusretkillä Ranskan Sudanissa vuosina 1890–1893. Vuonna 1894 Ponty nimitettiin Senegalin kansliapäälliköksi Saint-Louisiin. Vuonna 1896 hän toimi Joseph Gallienin alaisena hallintovirkailijana Madagaskarissa, mutta sai seuraavana vuonna pyynnöstään siirron Sudaniin Djennén piirin komendantiksi.
Ranskan Sudanin varakuvernöörin Edgard de Trentinian palattua Ranskaan vuonna 1899 Ponty toimi hänen sijaisenaan vuoteen 1904, jolloin hänet nimitettiin Ylä-Senegalin ja Nigerin varakuvernööriksi. Alueensa hyvin tuntenut virkamies oli vastuussa sotilashallinnon korvaamisesta siviilihallinnolla, taivutti puolelleen paikallisen eliitin, kehitti talouselämää ja taisteli orjuutta vastaan.
Vuonna 1908 Ponty nimitettiin Ernest Roumen jälkeen Ranskan Länsi-Afrikan kenraalikuvernööriksi Dakariin. Hän sai vastuulleen viiden ja myöhemmin kahdeksan siirtomaan muodostaman, pinta-alaltaan valtavan federaation, jossa oli noin 12 miljoonaa asukasta. Pontyn aikana rakennettiin rautateitä ja satamia, kehitettiin maanviljelyä, karjataloutta ja kaupankäyntiä sekä perustettiin kouluja, joista tunnetuin on hänen kuolemansa jälkeen uudelleen nimetty École normale William-Ponty. Katsomuksiltaan tasavaltalainen Ponty oli ”rotupolitiikassaan” paternalistinen ja pyrki saamaan afrikkalaiset tekemään yhteistyötä kotimaansa ja Ranskan hyödyksi. Hän oli myös Charles Manginin ohella yksi ensimmäiseen maailmansotaan osallistuneen Ranskan afrikkalaisarmeijan suunnittelijoista. Ponty kuoli kesken virkakautensa virtsamyrkytykseen.
Ligue Professionnelle 1 -kausi 2010–2011
Ligue Professionnelle 1 -kausi 2010–2011 oli Tunisian jalkapallon pääsarjan 56. kausi. Kausi alkoi 24. heinäkuuta 2010 ja päättyi 10. heinäkuuta 2011. Hallitsevana mestarina kaudelle lähti Espérance. Edellisellä kaudella pudonneiden AS Kassarinen ja US Monastirin tilalle nousivat AS Marsa ja AS Gabès. Mestaruuden voitti Espérance, jolle se oli historian 24. Maalikuninkuuden voitti tunisialainen Ahmed Akaichi 14 maalilla. Kausi jouduttiin keskeyttämään tammikuussa 14. kierroksen jälkeen Tunisian vallankumouksen myötä. Sarjan oli tarkoitus jatkua 13. maaliskuuta, mutta poliittisten epäselvyyksien myötä sarja jatkui vasta 16. huhtikuuta.
While You Were Sleeping
While You Were Sleeping ("Sillä välin kun sinä nukuit") voi tarkoittaa seuraavia:
Toein Ōedo-linja
Toein Ōedo-linja on Tokion metropolin liikennelaitoksen operoimaan Toei-metroon kuuluva metrolinja Tokiossa, Japanissa. Se on numeron 6 muotoinen: linja kulkee Neriman erillisalueen Hikarigaokasta Shinjukuun ja kiertää sitten Tokion keskusta-alueen ympäri. Linjalla on 38 asemaa.
Vuosina 2016–2017 linjalla oli keskimäärin 933 621 matkustajaa päivässä. Vuonna 2016 sen täyttöaste oli aamun ruuhka-aikana 155 prosenttia kapasiteetista.
Enclave (tietotekniikka)
Enclave (suom. enklaavi) on tietotekniikassa suojattu tietoliikenneverkko, jonka kautta luottamuksellista tietoa käsitellään. Se on joukko järjestelmäresursseja samalla tietoturva-alueella, jotka jakavat yhden yhteisen ja jatkuvan turvarajan.
Sovelluksien ja tiedon suojaamiseksi muodostetaan eriytetty muistialue, jota käytetään sovellusohjelman suorittamiseen luotetussa ympäristössä (, TEE). Toteutustekniikoita ovat muun muassa ARM TrustZone, AMD Secure Encrypted Virtualization ja Intel Software Guard Extensions. Amazon EC2-pilvipalvelussa on Nitro Enclave -ominaisuus.
Ongelmat
Intelin SGX-toteutuksesta on löydetty haavoittuvuuksia.
Applen Macintosh-koneissa käytetystä T2-piiristä on löydetty haavoittuvuuksia, joilla koneen saa täyteen hallintaan.
Eidfjord
Eidfjord on kunta Vestlandin läänissä Norjassa. Eidfjordin kunta perustettiin 1. toukokuuta 1891, kun se erotettiin Ulvikin kunnasta. Eidfjordin ja Ullensvangin kunnat yhdistettiin 1. tammikuuta 1964 ja erotettiin jälleen omiksi kunnikseen 1. tammikuuta 1977. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Eidfjordin kunnassa oli 952 asukasta.
Jankko
Jankko on viljelymaan maakerros, joka sijaitsee ruokamullan ja pohjamaan välissä. Se on usein muita kerroksia tiiviimpää. Suomen kivennäismaiden jankko on uuttunut ja usein pohjamaata vaaleampaa. Jankon ravinteisuus on ruokamultaan ja pohjamaahan verrattuna vähäisempää. Toisinaan hiesu- ja hiesusavipeltojen jankko kovettuu eristäväksi maakerrokseksi.
Toein Mita-linja
Toein Mita-linja on Tokion metropolin liikennelaitoksen operoimaan Toei-metroon kuuluva metrolinja Tokiossa, Japanissa. Se kulkee Shinagawan erillisalueen Megurosta Itabashin erillisalueen Nishi-Takashimadairaan. Linjalla on 27 asemaa.
Vuosina 2016–2017 linjalla oli keskimäärin 638 365 matkustajaa päivässä. Vuonna 2016 sen täyttöaste oli aamun ruuhka-aikana 156 prosenttia kapasiteetista.
Meteori (elokuva)
Meteori (Meteor, myös nimellä Meteori: uhka avaruudesta) on vuonna 1979 ensi-iltansa saanut tieteiskatastrofielokuva, joka kertoo maan kanssa törmäyskurssilla olevan meteoriitin tuhoamisyrityksestä. Elokuvan pääosia esittävät Sean Connery, Natalie Wood, Karl Malden, Brian Keith, Martin Landau, Trevor Howard, Richard Dysart, Henry Fonda, Joseph Campanella, Bo Brundin, Katherine De Hetre, James G. Richardson, Roger Robinson, Michael Zaslow, John McKinney, Burke Byrnes ja Bibi Besch. Elokuvan on ohjannut Ronald Neame. Osaa elokuvan juonesta hyödynnettiin elokuvissa Armageddon ja Deep Impact. Vuonna 2009 ensiesitettiin nelituntinen, kaksiosainen, samanniminen minisarja.
Pokatši
Pokatši on öljyntuotantoalueen kaupunki Venäjän Hantien ja mansien autonomisen piirikunnassa Länsi-Siperian alangolla. Se sijaitsee linnuntietä 130 kilometriä öljykeskus Surgutista koilliseen.
Aluehallinnossa Pokatši on 17 171 (vuonna 2010) asukkaan kaupunkipiiri, joka sijaitsee Hanti-Mansian itäosat kattavan Nižnevartovskin piirin länsiosissa.
Vuonna 1970 yksi alueelle poratusta tutkimuskaivosta (P21) alkoi tulla runsaasti öljyä. Vuonna 1978 perustettiin tuotantoyhtiö Pokatševneft ja rakennettiin öljytyöntekijöiden asuinalue. Tästä kaupunki sai alkunsa. Pokatšin lähistöltä, Obin vesistön Agan-sivujoen varrelta on löydetty arkeologisissa kaivauksissa merkittäviä vanhojen, esihistoriallisten asutusten jäänteitä hyvin laajalta alueelta (useita kymmeniä kaivauspaikkoja).
Crucify
Crucify on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Tori Amosin kappale, EP ja single vuodelta 1992. Crucify-kappale julkaistiin alun perin Amosin albumilla Little Earthquakes. Nimikappaleen lisäksi EP sisältää Amosin levyttämiä covereita toisten artistien kappaleista, mm. coverin Nirvanan kuuluisimmasta kappaleesta Smells Like Teen Spirit. Smells Like Teen Spirit -cover sai huomiota sekä medialta että Nirvanan laulajalta Kurt Cobainilta. Isossa-Britanniassa Crucify julkaistiin myös singlenä.
Kaarle III (Monaco)
Kaarle III (8. joulukuuta 1818 – 10. syyskuuta 1889) oli Monacon yhdeksäs ruhtinas 20. kesäkuuta 1856 kuolemaansa asti. Hän perusti kuuluisan Monte Carlon kasinon.
Lapsuus
Kaarle III, koko nimeltään Charles Honoré Grimaldi syntyi Pariisissa, ja hän oli Monacon ruhtinas Florestan I:n ja Maria Caroline Gibert de Lametzin ainoa poika. Italiaksi hänen nimensä oli Carlo III.
Avioliitto ja hallitusaika
Kaarle III vihittiin 28. syyskuuta 1846 Brysselissä Antoinette de Merode-Westerloon kanssa. Valtakautensa aikana hän luovutti Ranskalle Menton ja Roquebrunen kaupungit, jotka muodostivat noin 80 prosenttia Monacon alueesta. Ranska tunnusti tämän jälkeen virallisesti Monacon itsenäisyyden.
Sairastuminen ja kuolema
Keski-iässä Kaarle III:n näkö alkoi heikentyä, ja elämänsä viimeiset vuosikymmenet hän oli täysin sokea. Hän kuoli Château de Marchaisissa.
Electric Crayon Set
The Electric Crayon Set on vuonna 1999 perustettu suomalainen psykedeelinen power pop -yhtye. Sen musiikin takaa löytyy porilainen kitaristi, laulaja ja lauluntekijä Timo Pääkkö. Esikuvikseen yhtye mainitsee 1960-luvun psykedelia/mod/pop-yhtyeet kuten The Zombies, Small Faces ja The Creation unohtamatta 1970-, 1980- ja 1990-lukujen popneroja kuten XTC, Martin Newell ja The Jam. Electric Crayon Setin kappaleille on tyypillistä tarttuva kertosäe mystisen, jopa hieman omituisen kokonaisuuden keskellä.
Luettelo televisiosarjan Tanssii tähtien kanssa kilpailijoista
Tanssii tähtien kanssa on suomalainen versio tv-sarjaformaatista Dancing with the Stars. Sarjassa julkisuuden henkilöt opettelevat vakio- ja latinalaistansseja ammattitanssijoiden opastuksella. Kilpailijoita pudotetaan sarjasta tuomarien antamien pisteiden ja yleisöäänestyksen tuloksen perusteella. Sarjan esitys alkoi MTV3-kanavalla vuonna 2006 ja sarjasta on esitetty 15 tuotantokautta. 15. tuotantokausi nähtiin syksyllä 2022.
Sarjan viidellätoista tuotantokaudella on esiintynyt yhteensä 151 julkisuuden henkilöä, ja sarjan viisitoista voittajaa aikajärjestyksessä ovat Tomi Metsäketo, Mariko Pajalahti, Maria Lund, Satu Tuomisto, Antti Tuisku, Viivi Pumpanen, Krisse Salminen, Raakel Lignell, Pete Parkkonen, Anna-Maija Tuokko, Edis Tatli, Christoffer Strandberg,Virpi Sarasvuo, Ernest Lawson ja Benjamin Peltonen.
Kahdella ensimmäisellä tuotantokaudella kilpailijoita oli kahdeksan, mutta kolmannesta tuotantokaudesta eteenpäin kilpailijoita on ollut aina kymmenen. Kausilla 13 ja 14 kilpailijoita oli 12. Uusimmalla 15 tuotantokaudella nähtiin 11 kilpailijaa.
Mukana olleet tanssinopettajat:
Erik Hento, Juha Pykäläinen, Jussi Väänänen, Sanna Hento, Katja Koukkula, Saara Huovinen, Daniel Ylimäki, Satu Suomi, Kati Koivisto, Nitta Kortelainen, Janica Mattson, Mika Jauhiainen, Toni Rasimus, Markku Hyvärinen, Sanna-Maria Heikkilä, Disa Kortelainen, Topi Viermaa, Lumi Rae, Janica Saarni ja Kerttu Nieminen ovat olleet mukana yhden kerran.
Kilpailijat
thumb|right|150px|Laulaja [[Tomi Metsäketo voitti sarjan ensimmäisen tuotantokauden (2006).]] thumb|right|150px|Laulaja [[Maria Lund voitti sarjan kolmannen tuotantokauden (2008).]] thumb|right|150px|Miss Suomi 2008 [[Satu Tuomisto voitti sarjan neljännen tuotantokauden (2009).]] thumb|right|150px|Laulaja [[Antti Tuisku voitti sarjan viidennen tuotantokauden (2010).]] thumb|right|150px|Muusikko [[Raakel Lignell voitti sarjan kahdeksannen tuotantokauden (2013).]] thumb|right|150px|Laulaja [[Pete Parkkonen (laulaja)|Pete Parkkonen voitti sarjan yhdeksännen tuotantokauden (2014).]] Alla olevassa listassa kunkin tuotantokauden voittaja on merkitty kultaisella, toiselle sijalle sijoittunut hopealla ja kolmanneksi sijoittunut pronssilla.
Vancouverinsaari
Vancouverinsaari on Tyynellämerellä aivan Kanadan länsirannikon edustalla sijaitseva saari, joka kuuluu Brittiläisen Kolumbian provinssiin. Saari on 460 kilometriä pitkä ja 50–120 kilometriä leveä. Vancouverinsaari on pinta-alaltaan 31 284 neliökilometriä ollen näin Amerikkojen länsirannikon edustan saarista suurin, Kanadan 11. suurin saari sekä maailman 43. suurin saari. Saari on nimetty George Vancouverin mukaan.
Vuonna 2002 Vancouverinsaaren arvioitu väkiluku oli 750 000. Hieman alle puolet asukkaista (326 000) asuu Victoriassa. Muita suurimpia kaupunkeja ovat muun muassa Nanaimo, Campbell River, Port Alberni ja Parksville.
Saaren korkeimmat kohdat ovat Golden Hinde (2200 m), Elkhorn Mountain (2195 m) ja Mount Colonel Foster (2135 m). Saarella on useita järviä.
Vancouverinsaaren erottavat manner-Kanadasta Georgiansalmi ja Kuningatar Charlotten salmi sekä Washingtonista Juan de Fucan salmi.
Protector (televisiosarja)
Protector (The Protector) on yhdysvaltalainen draamasarja, jonka ovat luoneet Michael Nankin ja Jeffrey Bell. Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin yhdysvaltalaisella Lifetime-kanavalla 12. kesäkuuta 2011. Sarja jäi 13 jakson mittaiseksi, sillä siitä ei tilattu toista tuotantokautta.
Sarjan pääosassa on rikosetsivä Gloria Sheppard (Ally Walker), joka yrittää tasapainotella työnsä ja yksityiselämänsä välillä. Suomessa ensimmäinen jakso esitettiin Livillä 1. kesäkuuta 2014, ja se keräsi 50 000 katsojaa.
Juoni
Sarjan pääosassa on äskettäin miehestään eronnut yksinhuoltaja, rikosetsivä Gloria Sheppard. Gloria muutti eron jälkeen veljensä Daveyn luokse, joka auttaa häntä myös lastenhoidossa. Gloria työskentelee Los Angelesin poliisissa ja ratkoo kovan luokan rikoksia kollegansa Michelle Dulcettin kanssa.
Sarjassa seurataan, kun Gloria tasapainottelee poliisityönsä ja yksityiselämänsä välillä.
Axel Witsel
Axel Witsel (s. 12. tammikuuta 1989 Liège, Belgia) on belgialainen jalkapalloilija, joka edustaa espanjalaista Atlético Madridia. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura
Witsel aloitti jalkapalloilun kuusivuotiaana RRC Vottemissa, ja siirtyi kymmenvuotiaana kotikaupunkinsa suurseuran Standard Liègen akatemiaan. Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa 17. syyskuuta 2006 17-vuotiaana. Kausina 2007–08 ja 2008–09 Witsel oli jo joukkueensa avainpelaajia ja johdatti seuran kahteen peräkkäiseen Belgian pääsarjan mestaruuteen. Hän voitti lisäksi Belgian Supercupin 2008 ja 2009. Witsel palkittiin vuonna 2008 myös Belgian liigan parhaana pelaajana, mutta hänen erittäin lupaavana pidetty uransa ajautui sivuraiteille elokuussa 2009 Witselin astuttua kaksinkamppailutilanteessa kaikella voimalla RSC Anderlechtin puolustaja Marcin Wasilewskin säären päälle joka katkesi tilanteessa. Kahdeksan ottelun pelikiellon ja mediakohun lisäksi tappouhkauksia saaneelle Witselille jouduttiin määräämään poliisivartiointi ja Standard taantui keskikastin joukkueeksi. Witsel voitti seurassa kuitenkin vielä Belgian Cupin 2011.
Witsel siirtyi lopulta Portugaliin SL Benfican riveihin kesällä 2011 ja onnistui siellä uudessa puolustavammassa roolissa erinomaisesti. Hän oli voittamassa Portugalin liigacupia 2012. Kuitenkin jo syyskuussa 2012 matka jatkui Venäjälle Pietarin Zenitiin ja siirtokorvaus oli noussut vuotta aiemmasta yhdeksästä miljoonasta 40 miljoonaan euroon. Huhujen mukaan useat suuret englantilaisseuratkin olivat Witselistä kiinnostuneita, joten rahakas siirto heikompaan Venäjän liigaan herätti huomiota. Hän voitti Zenitissä Venäjän-mestaruuden 2015, Venäjän Cupin 2016 sekä Venäjän Supercupin 2015. Varsin yllättävänä pidettiin myös hänen seuraavaa siirtoaan, kun hän tammikuussa 2017 siirtyi Kiinaan Tianjin Quanjianiin vaikka sopimus Italian suurseuran Juventuksen kanssa oli jo allekirjoitusta vaille valmiina. Elokuussa 2018 hän siirtyi Bundesliigan Borussia Dortmundiin 20 miljoonalla eurolla. Hän voitti DFL-Supercupin 2019 ja Saksan cupin 2021, joskaan ei pelannut jälkimmäisen loppuottelussa oltuaan yli puolet kaudesta 2020–2021 poissa kentiltä akillesjänteen repeämän vuoksi.