cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
HMS Dalrymple (K427)
Palvelus
Koeajojen jälkeen alus lähti Välimerelle. Pääosan urastaan alus oli Persianlahdella sisaraluksensa HMS Owenin kanssa.
NRP Afonso de Albuquerque
Portugali osti aluksen 1966 ja liitti sen maaliskuussa laivastoonsa nimellä NRP Afonso de Albuquerque. Alus poistettiin palveluksesta 14. tammikuuta 1983, minkä jälkeen se oli majoitusaluksena Lissabonin laivastontelakalla.
Noah Dobson
Noah Dobson (s. 7. tammikuuta 2000 Summerside, Prinssi Edwardin saari, Kanada) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NHL-seura New York Islandersissa. Seura varasi Dobsonin ensimmäisellä kierroksella 12. pelaajana kesällä 2018. Hän laukoo oikealta.
Pelityyli
The Sports Forecaster -sivuston mukaan Dobson on hyvin liikkuva ja lahjakas all around -puolustaja, joka luistelee erinomaisesti, on käyttökelpoinen joka pelitilanteessa ja kykenee pelaamaan suuria jääaikoja. Hänellä on myös hyvä laukaus, visio ja pelikäsitys. Hänen tulisi kuitenkin lisätä massaa, voimaa ja röyhkeyttä, jotta hän pärjäisi paremmin fyysisissä väännöissä ja olisi saavuttaisi potentiaalinsa myös erinomaisena alivoimapelaajana.
Dobson on itse maininnut esikuvakseen Alex Pietrangelon, josta hän kertoo:
Seuraura
Dobson vietti varhaisimmat juniorivuotensa kotikaupungissaan Prinssi Edwardin saaren Summersidessa. Kauden 2014–2015 hän vietti Newfoundlandissa Bishop's Collegen high school -joukkueessa. Dobson edusti samalla kaudella myös Prinssi Edwardin saarta Kanadan talvikisoissa. Kaudeksi 2015–2016 hän siirtyi Itävaltaan EC Red Bull Salzburgin kiekkoakatemiaan.
Acadie–Bathurst Titan varasi Dobsonin koko QMJHL:n varaustilaisuuden kuudentena pelaajana kesällä 2016. Samana kesänä hänet varasi myös Lincoln Stars 123. pelaajana USHL:n varaustilaisuudessa. Dobson siirtyi kaudeksi 2016–2017 Titaniin, jossa hänen tulokaskautensa toi 63 runkosarjaottelussa tehot 7+19=26. Dobsonin teholukema +34 oli joukkueen toiseksi paras. Pudotuspeleissä hän teki 11 ottelussa viisi syöttöpistettä ja Dobson voitti Titanin sisäisen tehotilaston lukemalla +7.
Kaudella 2017–2018 Dobson nousi Titanin varakapteeniksi. Hän oli tehoilla 17+52=69 joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Antoine Morandin jälkeen. Dobson jakoi koko QMJHL:n puolustajien pistepörssin toisen sijan Sherbrooke Phoenixin Thomas Grégoiren ja Drummondville Voltigeursin Nicolas Beaudinin kanssa edellään vain Chicoutimi Saguenéensista Titaniin siirtynyt joukkuetoveri Olivier Galipeau. Hän voitti kauden päätteeksi liigan mestaruuden, President’s Cupin ja Dobson valittiin ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Hän voitti myös Memorial Cupin ja Dobson valittiin lopputurnauksen tähdistökentälliseen. Hän pelasi kauden aikana myös CHL Top Prospects Gamessa.
Elokuussa 2022 Dobson teki Islandersin kanssa kolmevuotisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura
Dobson pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2019 sekä alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2017, jolloin hän voitti kultaa. Dobson edusti myös Canada Redin joukkuetta World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2016.
Risto Laakkonen
Risto Juhani Laakkonen (s. 6. toukokuuta 1967 Kuopio) on uransa päättänyt suomalainen mäkihyppääjä ja olympiavoittaja.
Laakkonen voitti mäkihypyn joukkuekilpailun kultaa Lahden MM-kilpailuissa 1989 ja Albertvillen 1992 olympialaisissa sekä hopeaa Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 1991. Hänen paras henkilökohtainen arvokisasaavutuksensa on kahdeksas sija MM-kilpailujen normaalimäessä 1991.
Laakkonen voitti Keski-Euroopan mäkiviikon 1988–1989 ilman yhtään osakilpailuvoittoa. Uransa aikana hän voitti kaksi maailmancupin osakilpailua.
Seuratasolla Laakkonen on edustanut Puijon Hiihtoseuraa. Hän työskentelee kirjastovirkailijana Varastokirjastossa Kuopiossa.
Uran alku ja olympiaedustajaksi
Laakkonen herätti ensimmäisen kerran kansainvälistä huomiota sijoittumalla 18-vuotiaana kahdeksanneksi Harrachovin maailmancupin osakilpailussa tammikuussa 1986. Samana vuonna hän saavutti joukkuemäessä SM-pronssia Puijon Hiihtoseuran joukkueessa. Kauden 1986–1987 maailmancupissa Laakkonen sijoittui parhaimmillaan kuudenneksi tammikuussa Oberwiesenthalin normaalimäessä ja maaliskuussa Falunin suurmäessä. Joukkuemäen SM-kilpailussa hän saavutti hopeaa.
Laakkonen sijoittui Engelbergin suurmäen maailmancupin kilpailussa tammikuussa 1988 yhdeksänneksi. Ensimmäisen kerran hän kilpaili arvokisoissa Calgaryn talviolympialaisissa 1988 ja sijoittui normaalimäessä 23:nneksi. Lentomäen MM-kilpailuissa Laakkonen sijoittui 35:nneksi. Joukkuemäen SM-kilpailuissa hän voitti kultaa.
Mäkiviikon voitto ja joukkuemaailmanmestaruus
Kauden 1988–1989 maailmancupin Thunder Bayssä Laakkonen sijoittui ensimmäisessä osakilpailussa toiseksi Länsi-Saksan Dieter Thoman ja maanmiehensä Matti Nykäsen välissä sekä voitti toisen osakilpailun. Lake Placidin osakilpailuissa hän saavutti sijat 6 ja 11. Keski-Euroopan mäkiviikolla hän sijoittui Oberstdorfissa toiseksi Thoman jälkeen, Garmisch-Partenkirchenissä kolmanneksi Nykäsen ja Jens Weißflogin jälkeen, Innsbruckissa seitsemänneksi ja Bischofshofenissa kymmenenneksi. Nykänen ja Weißflog eivät onnistuneet viimeisessä osakilpailussa, ja niin Laakkonen voitti koko mäkiviikon 2,5 pisteen erolla heihin. Runsas viikko mäkiviikon jälkeen Laakkonen oli Harrachovin maailmancupin kilpailussa toinen Jan Boklövin jälkeen.
Lahden MM-kilpailuissa 1989 Laakkonen voitti Jari Puikkosen, Matti Nykäsen ja Ari-Pekka Nikkolan kanssa joukkuemäen maailmanmestaruuden. Ensimmäisellä kierroksella Laakkonen hyppäsi 100,5 metriä ja auttoi osaltaan Suomen kärkeen Puikkosen epäonnistuttua omassa hypyssään. Toisella kierroksella Nykänen jäi alle sadan metrin, joten Norja johti kilpailua ennen viimeisiä hyppääjiä. Laakkonen hyppäsi 110,5 metriä, ja Suomi voitti 19 pisteen erolla Norjaan. Sekä suurmäessä että yhden kierroksen kilpailuksi tuuliongelmien takia typistyneessä normaalimäessä Laakkonen sijoittui 24:nneksi.
Autoscopia: Murder in Phazes
Autoscopia: Murder in Phazes on puolalaisen sludge/progressiivisen metalliyhtyeen Blindeadin toinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2008.
Risto Laakkonen
Mäkiviikon voitto ja joukkuemaailmanmestaruus
Kauden 1988–1989 maailmancupin yhteispisteissä Laakkonen sijoittui seitsemänneksi. Hän voitti Suomen-mestaruuden normaalimäessä ja joukkuemäessä.
Kohti olympiavoittoa
Vuosi ensimmäisen maailmancup-voittonsa jälkeen Laakkonen otti 4. joulukuuta 1989 toisen voiton, jälleen Thunder Bayssä. Lake Placidissä hän sijoittui neljänneksi ja saavutti Sapporossa sijat 8 ja 7. Keski-Euroopan mäkiviikolla 1989–1990 hän oli Oberstdorfissa neljäs, Garmisch-Partenkirchenissä Jens Weißflogin jälkeen toinen, Innsbruckissa viides ja Bischofshofenissa neljästoista. Viikon kokonaispisteissä hän sijoittui kuudenneksi. Loppukauden parhaaksi maailmancupin osakilpailusijoitukseksi jäi Raufossin 11. sija maaliskuun lopulla. Cupin kokonaispisteissäkin hän oli yhdestoista. Lentomäen MM-kilpailuissa Laakkonen sijoittui 40:nneksi. Suomen-mestaruuden hän voitti joukkuemäessä.
Maailmancupkauden 1990–1991 ensimmäisissä kisoissa Pohjois-Amerikassa Laakkonen ylsi parhaimmillaan 11:nneksi Lake Placidin toisessa kilpailussa. Keski-Euroopan mäkiviikolla hänen sijoituksensa osakilpailuissa olivat 15:s, 14:s, 12:s ja 28:s sekä viikon kokonaissijoituksensa kymmenes. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa Laakkonen sijoittui suurmäessä 12:nneksi ja normaalimäessä kahdeksanneksi. Joukkuekilpailussa hän saavutti Ari-Pekka Nikkolan, Raimo Ylipullin ja Vesa Hakalan kanssa hopeaa 4,8 pistettä Itävallalle hävinneenä. Lopputalven maailmancupin kilpailuissa Laakkonen oli Salpausselän normaalimäessä yhdestoista, Bollnäsissä toinen Stefan Zündin jälkeen ja Falunissa kymmenes. Cupin loppupisteissä hän oli sijalla 19. SM-kultaa Laakkonen voitti joukkuemäessä.
Maailmancupkauden 1991–1992 Laakkonen aloitti vaatimattomilla sijoituksilla Thunder Bayssä. Keski-Euroopan mäkiviikolla hän oli Oberstdorfissa kahdeksas, Innsbruckissa 24:s ja Bischofshofenissa 21:s. Sveitsin maailmancup-kilpailuissa hän jäi sijoille 28 ja 23. Albertvillen olympialaisissa Laakkonen sijoittui normaalimäessä 16:nneksi ja suurmäessä 21:nneksi. Joukkuemäessä hän voitti kultaa yhdessä Ari-Pekka Nikkolan, Mika Laitisen ja joukkueen suurimman sankarin, Toni Niemisen kanssa. Henkilökohtaisissa pisteissä Laakkonen oli joukkuemäen yhdeksänneksi paras hyppääjä.
Olympialaisten jälkeen keväällä 1992 Laakkosen parhaat maailmancup-sijoitukset olivat kuudes sija Salpausselän normaalimäessä ja kahdeksas sija Holmenkollenin suurmäessä. Planican lentomäen joukkuekilpailussa hän kuului Suomen kolmanneksi sijoittuneeseen joukkueeseen. Vuoden 1992 SM-kilpailuissa Laakkonen voitti joukkuemäessä kultaa ja saavutti normaalimäessä pronssia.
Kaudella 1992–1993 Laakkonen ei kilpaillut enää maailmancupissa. Puijolla hän voitti maaliskuussa 1993 mäkikilpailun jättäen taakseen muun muassa itävaltalaisia maailman huippuhyppääjiä.
Kansakunnan henkilöitymä
Kansakunnan henkilöitymä on kansakunnan antropomorfismi eli ihmisenkaltaistus kuvitteelliseksi henkilöksi. Henkilöitymä voi olla yhteyden ja käyttötarkoituksen mukaan ihannoitu, karrikoitu tai demonisoitu.
Henkilöitymähahmoja käytetään muun muassa propagandajulisteissa. Henkilöitymä voi olla yleinen tai tarkemmin määritelty. Esimerkiksi Suomea ja suomalaisuutta edustava Suomi-neito on yleensä johonkin suomalaiseen kansallispukuun pukeutunut nuori nainen, mutta hän voi olla tumma- tai vaaleatukkainen, eikä hänellä ole nimeä; Isoa-Britanniaa ja brittiläisyyttä symboloivalla John Bull -hahmolla taas on nimi ja ammatti, ja yleensä tietynlaiset vaatteet.
Jani Soininen
Jani Soininen (s. 12. marraskuuta 1972 Jyväskylä) on suomalainen entinen mäkihyppääjä, joka voitti normaalimäen kultaa vuonna 1998 Naganon olympiakisoista. Seuratasolla hän edusti Jyväskylän Hiihtoseuraa. Soinisen valmentajina toimivat Risto Pirttimäki ja Jukka Kalso.
Ilmastohätätila
Ilmastohätätila on tilanne, jossa tarvitaan kiireellisiä toimia hidastamaan tai pysäyttämään ilmastonmuutos, jotta voitaisiin välttää siitä seuraavat mahdollisesti palautumattomat vahingot ympäristölle.
Ensimmäisenä ilmastohätätilajulistuksen teki australialainen pikkukaupunki joulukuussa 2016. Sittemmin vastaava julistus on (lokakuuhun 2021 mennessä) tehty alueilla, jotka sisältävät yhteensä noin 13 prosenttia maapallon väestöstä. Kansallisen julistuksen on tehnyt 15 maata, joukossa muun muassa Espanja, Irlanti, Italia, Itävalta ja Ranska. Euroopan parlamentti teki marraskuussa 2019 ilmastonmuutokseen liittyvän julistuksen ilmastohätätilasta. Päätöslauselma ei kuitenkaan velvoita EU-jäsenmaita, vaan se pitäisi hyväksyä jäsenmaiden ministerineuvostoissa erikseen.
Jani Soininen
Ura
Soininen ei vielä juniori-ikäisenä ollut maailman kärjessä, mutta kehittyi luotettavaksi arvokisaedustajaksi debytoiden Falunin MM-kisoissa 1993. Lillehammerin olympialaisissa seuraavana vuonna hän oli jo paras suomalainen.
Ilmastohätätila
Ilmastohätätilajulistuksen ovat tehneet myös esimerkiksi British Medical Association (2019), World Medical Association (2019), Helsingin kaupunki (2020), Lääkäriliitto ja Duodecim et al. (2021).
Presidentti Niinistö totesi edessä olevan maailmanlaajuisen ilmastohätätilan YK:n yleiskokouksessa syyskuussa 2021. Vaikkei presidentti puheessaan näin sanonut, ympäristö- ja ilmastoministeriksi lokakuussa 2021 valittu Emma Kari (vihr.) totesi pian valintansa jälkeen haastattelussa, että Suomessa olisi ilmastohätätila. thumb|250px|Ympäristöliike Elokapinan kesäkuussa 2021 sulkema Mannerheimintie. Kansainvälisesti toimiva ympäristöliike Elokapina on esittänyt Suomen hallitukselle vaatimuksen, että tämä julistisi Suomeen "ilmasto- ja ympäristöhätätilan".
Jani Soininen
Ura
Talvi 1997–1998 oli Soinisen uran paras. Hän saavutti marraskuussa uransa 10. maailmancupin palkintokorokkesijoituksen ja hetkeä myöhemmin uransa 2. maailmancupin osakilpailuvoiton nousten hetkellisesti kokonaispisteissä kärkeen. Samana talvena Soininen saavutti mäkiviikolla uransa parhaan sijoituksen oltuaan viides kokonaispisteissä.
Naganon olympialaiset olivat Soiniselle lopullinen läpimurto. Hän voitti kultaa normaalimäestä ja hopeaa isosta mäestä. Naganon kisojen normaalimäen kilpailu oli erittäin tasainen. Hakuban mäestä hyppääjä toisensa perään tuli lähes täsmälleen samoille lukemille. Ensimmäisen kierroksen jälkeen 90 metriä hypännyt Soininen oli toisena pisteen päässä Masahiko Haradasta. Toisella kierroksella hyppypuomia nostettiin, mutta Soininen hyppäsi vain 89 metriä. Hänen hermojaan koeteltiin ennen hyppyvuoroa, kun hänet komennettiin puomilta pois, ja pääsi hyppäämään vasta parin minuutin odottelun jälkeen. Soininen siirtyi kilpailun kärkeen hyppynsä jälkeen kisan toiseksi viimeisenä hyppääjänä. Viimeisenä hypännyt Harada kuitenkin hermoili ja jäi 84,5 metriin. Haradan hypyn jälkeen Soininen pääsi juhlimaan olympiakultaa japanilaisyleisön edessä.
Soininen on hypännyt uransa pisimmät hypyn maaliskuussa 1997 kun hän ylsi Planicassa 203,5 metriin. Soininen lopetti uransa keväällä 2001.
Challenger-tutkimusmatka
right|thumb|250px|Piirros HMS Challengerista. Challenger-tutkimusmatka oli vuosina 1872–1876 tehty tieteellinen tutkimusmatka, joka merkittävillä löydöillään loi meritieteen perustan. Matka on nimetty tutkimusmatkalla käytetyn aluksen HMS Challengerin mukaan.
Lontoon Royal Society seura päätti Charles Wyville Thomsonin ehdotuksesta hankkia Challengerin Royal Navylta vuonna 1872. Alus muutettiin soveltuvaksi tieteelliseen tutkimuskäyttöön ja siihen rakennettiin erilliset laboratoriot luonnonhistorialle ja kemiallisille kokeille.
Sysmä (Joroinen)
Sysmä eli Sysmäjärvi on Vuoksen vesistöön kuuluva suurehko järvi Joroisissa, Etelä-Savossa. Sen pinta-ala on 33 neliökilometriä, ja pinnankorkeus on 88 metriä merenpinnan yläpuolella.
Challenger-tutkimusmatka
Aluksen kapteenina toimi George Nares ja se purjehti Portsmouthista 21. joulukuuta 1872. Thomson toimi lähes 70 000 merimailin mittaisen matkan tieteellisenä johtajana. Matkan tulokset koottiin teokseksi Report Of The Scientific Results of the Exploring Voyage of H.M.S. Challenger during the years 1873–76, jossa muun muassa kuvataan yli 4 000 aiemmin tuntematonta lajia.
Sysmä (Joroinen)
Sysmä saa vetensä pääasiassa lännestä Maavedestä Kiekan kanavaa pitkin sekä myös pohjoisesta Syvänsijärvestä, jonka vedet laskevat Suihkolanjokea pitkin Sysmän pohjoisosaan. Kiekan kanavassa sijaitsee Kiekan voimalaitos, joka säännöstelee Maavedestä laskevia vesiä. Sysmä laskee idässä Huutokoskea pitkin pieneen Jokijärveen, josta vedet laskevat edelleen Välijokea ja Joroisvirtaa pitkin Saimaaseen, Haukiveden Joroisselkään. Kaakossa Kärängänsunti yhdistää järven samalla tasolla sijaitsevaan pienempään järveen, Paroon.
Challenger-tutkimusmatka
Avaruussukkula Challenger on nimetty HMS Challengerin mukaan.
Sysmä (Joroinen)
Sysmän vesitilavuus on 116 387 000 kuutiometriä eli noin 116,4 kuutiohehtometriä.
Tšikšino
Tšikšino on maaseututaajama ja maalaiskunta Komin tasavallan Petšoran piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Tšikšina-joen varrella 50 kilometriä Petšorasta lounaaseen. Taajaman kautta kulkee Kotlasin ja Vorkutan välinen rautatie. Asukkaita on 700 henkeä (vuonna 2007).
Paikkakunta on saanut alkunsa 1930–1940-lukujen vaihteessa perustetusta rautatieasemasta ja sen lähelle rakennetusta metsätyökeskuksesta. Viime aikoihin saakka siellä toimi puunhankintaa harjoittanut vankisiirtola. Nykyään merkittävin tuotantolaitos on vuonna 2002 käyttöön otettu Transneftin öljyjohtoterminaali. Taajamassa on keskikoulu, kirjasto, posti, pankki ja poliklinikka.
Mike Leigh
thumb|Mike Leigh vuonna 2008. Mike Leigh (s. 20. helmikuuta 1943 Salford) on englantilainen elokuva- ja teatteriohjaaja, joka on tehnyt elokuvia sekä valkokankaalle että televisioon. Hänen elokuvansa sijoittuvat yleensä Lontooseen.
Elokuvaura
Leigh on palkittu useita kertoja kansainvälisillä elokuvajuhlilla. Esimerkiksi Cannesin elokuvajuhlilla hänet on palkittu vuonna 1993 parhaan ohjaajan palkinnolla elokuvasta Naked, vuonna 1996 Kultaisella palmulla eli parhaan elokuvan palkinnolla sekä ekumeenisen juryn palkinnolla elokuvasta Salaisuuksia ja valheita ja vuonna 2010 ekumeenisen juryn kunniamaininnalla elokuvasta Vuosi elämästä. Vuonna 1997 Salaisuuksia ja valheita sai parhaan eurooppalaisen elokuvan Goya-palkinnon ja vuonna 2004 Vera Drake Venetsian elokuvajuhlien parhaan elokuvan Kultainen leijona -palkinnon.
Leigh on ollut seitsemästi ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi, viidesti parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen sarjassa (Salaisuuksia ja valheita, Vera Drake, Topsy-Turvy – mullin mallin, Happy-Go-Lucky ja Vuosi elämästä) ja kahdesti parhaan ohjauksen sarjassa (Salaisuuksia ja valheita ja Vera Drake). Vera Draken pääosan esittäjä Imelda Staunton palkittiin naispääosasta Venetsian elokuvajuhlilla. Myös Happy-Go-Luckyn naispääosan esittäjä Sally Hawkins palkittiin lukuisilla palkinnoilla, muun muassa Berliinin elokuvajuhlien parhaan naisnäyttelijän Hopeinen karhu -palkinnolla sekä parhaan naispääosan Golden Globella.
Leighin tapa tehdä elokuvia poikkeaa perinteisestä. Elokuvalla ei ole selvää käsikirjoitusta vaan se muotoutuu koko elokuvanteon ajan. Tällä elokuvantekotavalla hänellä on vaikeuksia rahoittajien saamisessa, ja siksi elokuvat tehdään pienellä budjetilla. Elokuvan nimen Leigh keksii viime tingassa, eikä hän pidä sitä olennaisena.
Teatteri
Elokuvien lisäksi Leigh on ohjannut myös teatterinäytelmiä. Hänen ensimmäinen näytelmäohjauksensa oli The Box Play Birminghamin Midlands Arts Centressä vuonna 1965. Samana vuonna hän valmistui opinnoistaan London School of Film Techniquessa (myöhemmin nimeltään London Film School). Hän ohjasi näytelmiä ahkerasti 1960- ja 1970-luvuilla, mutta 1980-luvun alun jälkeen hän on tehnyt teatteritöitä harvakseltaan. Vuoden 1993 näytelmän It's a Great Big Shame! jälkeen hänen seuraava uusi näytelmänsä oli 2005 ensi-iltansa saanut Two Thousand Years.
Perhe
Leigh oli vuodesta 1973 vuoteen 2001 naimisissa näyttelijä Alison Steadmanin kanssa, jonka kanssa hänellä on kaksi poikaa.
MP Motorsport
MP Motorsport on alankomaalainen pikkuformulatalli, joka kilpailee nykyään Formula 2, Formula 3, Eurocup Formula Renault, SMP Formula 4 ja Espanjan Formula 4 -sarjoissa. Talli perustettiin vuonna 1995, jolloin talli kilpaili Formula Ford-sarjassa. Vuonna 2003 kilpailtuaan kahdeksan vuoden ajan Formula Ford-sarjoissa talli debytoi Formula Renault Benelux-sarjoissa. Vuodesta 2006 talli on kilpaillut Formula Renault NEC-sarjassa, vuodesta 2008 Eurocup Formula Renault-sarjassa ja vuodet 2011–2013 Auto GP-sarjassa. Talli on toiminut aiemmin yhteistyössä Manor Motorsportin kanssa.
Vuonna 2013 talli osallistui GP2-sarjaan vetäytyneen Colonin tilalle. Talli saavutti kaksi kakkossijaa ja 51 pistettä sijoittuen sarjan kymmeneksi. Vuonna 2014 Marco Sørensen saavutti tallin ensimmäisen voittonsa. Talli sijoittui loppupisteissä kahdeksanneksi.
Hupsut vaimot
Hupsut vaimot on yhdysvaltalainen, Erich von Stroheimin ohjaama mykkäelokuva vuodelta 1922. National Film Registry on hankkinut sen merkittävien elokuvien kokoelmaansa. Elokuva sijoittuu ensimmäisen maailmansodan jälkeiseen Eurooppaan, jossa vale-kreivi Sergius Karamzin seikkailee varakkaiden naisten suosiossa. Elokuva oli kallein siihen mennessä kuvatuista elokuvista.
KOffice
KOffice on KDE-työpöytäympäristöön tarkoitettu toimisto-ohjelmistopaketti, joka sisältää muun muassa tekstinkäsittely- ja taulukkolaskentaohjelmiston. KOffice on vapaa ohjelmisto.
KOffice tukee avointa OpenDocument-tiedostomuotoa. Ohjelman viimeisin vakaa versio 2.3.3 julkaistiin 24. kesäkuuta 2011.
Historia
KOfficen kehitys alkoi vuonna 1997. Osa kehittäjistä siirtyi pois projektista vuonna 2010, jonka seurauksena KDE-projekti ilmoitti KOfficen seuraajasta Calligra Suitesta. KOffice ja Calligra olivat olemassa samaan aikaan vuosina 2010–2012 mutta KOfficen tuki loppui virallisesti vuonna 2014.
Dmitri Nabokov
Dmitri Vladimirovitš Nabokov (10. toukokuuta 1934 Berliini, Saksa – 23. helmikuuta 2012 Vevey, Sveitsi) oli yhdysvaltalainen oopperalaulaja (basso), kirjailija ja kääntäjä. Nabokov oli venäläissyntyisen kirjailijan Vladimir Nabokovin ainoa lapsi. Hän käänsi muun muassa isänsä kirjoja englanniksi.
Nabokov kirjoitti myös salanimellä, jota hän ei paljastanut eläessään.
Chelsea FC
Chelsea Football Club (lempinimi The Blues, aikaisemmin The Pensioners) on vuonna 1905 perustettu Valioliigassa pelaava lontoolainen jalkapalloseura. Chelsea on historiansa aikana voittanut liigamestaruuden kuudesti, FA Cupin kahdeksasti, liigacupin viidesti, Cup-voittajien cupin kahdesti sekä Eurooppa-liigan kahdesti ja Mestarien liigan kaksi kertaa. Se on aina pelannut kotiottelunsa vuonna 1877 valmistuneella Stamford Bridgellä.
Historia
Chelsean perustivat veljekset Gus ja Joseph Mears. He olivat aiemmin ostaneet Fulhamin alueella Lontoossa sijaitsevan Stamford Bridgen stadionin ja tarjonneet sitä vuokralle paikalliselle Fulham FC:lle. Vuokraehdoista ei kuitenkaan päästy yhteisymmärrykseen ja veljekset päättivät perustaa oman seuran pelaamaan stadionille. Chelsea FC perustettiin 10. maaliskuuta 1905 paikallisessa pubissa. Koska Fulham oli jo toisen seuran nimenä, päätettiin seuran nimi ottaa viereisen alueen, Kensington and Chelsean, mukaan. Pian perustamisen jälkeen Chelsea liittyi The Football Leagueen. Se nousi Englannin 1. divisioonaan kauden 1906–1907 päätteeksi. Kauden 1909–1910 päätteeksi se putosi 2. divisioonaan, mutta nousi takaisin kaksi vuotta myöhemmin. Seuran alkuvuodet eivät olleet erityisen menestyksekkäitä. Ainoa merkittävä saavutus oli pääsy 1915 FA Cupin finaaliin, jonka Sheffield United voitti maalein 3–0. Sarjassa Chelsea sahasi 1. divisioonan ja 2. divisioonan välillä.
Vuonna 1952 Chelsean manageriksi tuli Englannin maajoukkueen entinen hyökkääjä Ted Drake. Hän aloitti seuran modernisoinnin, perusti nuorisojoukkueita, kehitti harjoitusmenetelmiä ja rakensi joukkueen kokoonpanon uudelleen. Draken johdolla Chelsea ylsi ensimmäiseen mestaruuteensa kaudella 1954–1955. Seuraavalle kaudelle UEFA perusti Euroopan cupin, mutta Englannin jalkapalloliiton ja liigan vastustuksen johdosta Chelsea ei osallistunut cupiin. Mestaruuden jälkeen menestys ei enää jatkunut ja Chelsea juuttui sarjan keskikastin joukkueeksi. Lopulta syksyllä 1961 Drake sai potkut.
thumb|right|250px|Chelsean joukkue vuodelta 1905. Draken tilalle tuli joulukuussa 1962 Tommy Docherty. Siinä vaiheessa Chelsea oli sarjan viimeinen eikä hän onnistunut estämään Chelsean putoamista 2. divisioonaan. Docherty nuorensi joukkuetta merkittävästi ja onnistui nostamaan seuran heti takaisin pääsarjatasolle. Hänen johdollaan Chelsea nousi taas taistelemaan mestaruuksista ja cup-pokaaleista. Kaudella 1964–1965 Chelsea oli lähellä liigan, FA Cupin ja liigacupin voittoa, mutta lopulta onnistui voittamaan ainoastaan liigacupin. Dochertyn lähdettyä Chelseasta, Dave Sexton johdatti seuran FA Cupin voittoon 1970, ja seuraavana vuonna Cup-voittajien cupin voittoon Real Madridia vastaan.
1970-luvun loppu ja 1980-luku olivat Chelsealle vaikeata aikaa. Stamford Bridgen kunnianhimoinen uudistaminen heikensi seuran taloudellista tilannetta ja siitä aiheutuneet tähtipelaajien myynnit johtivat Chelsea putoamiseen. Samaan aikaan huliganismi vaivasi seuraa. Vuonna 1982, Chelsean ollessa pohjalla, Ken Bates osti velkaisen seuran nimellisellä yhden punnan summalla. Tällöin Stamford Bridgen omistusoikeus oli jo siirtynyt gryndereille ja seuraa uhkasi kotistadionin menetys. Chelsea oli samana vuonna lähellä pudota 3. divisioonaan, mutta seuraavalla kaudella uudistettu joukkue voitti 2. divisioonan ja nousi jälleen pääsarjatasolle. Se putosi jälleen 1988, mutta nousi heti takaisin seuraavana vuonna.
Pitkien oikeustaisteluiden jälkeen Bates onnistui saamaan stadionin omistusoikeudet takaisin seuralle 1992. Kentällä Chelsea ei vakuuttanut vasta perustetussa Valioliigassa, mutta FA Cupissa se pääsi finaaliin ensimmäistä kertaa 24:ään vuoteen vuonna 1994. Vuonna 1996 Chelsean pelaajamanageriksi tuli Euroopan parhaaksi jalkapalloilijaksikin valittu Ruud Gullit. Hän hankki seuraan useita maajoukkuepelaajia ja teki siitä yhden Englannin kärkiseuroista. Gullitin valmennuksessa Chelsea voitti FA Cupin 1997. Gullitin tilalle nimitettiin Gianluca Vialli, jonka johdolla Chelsea voitti liigacupin ja Cup-voittajien cupin 1998 sekä FA Cupin vuonna 2000. Seuraavan kauden alussa Vialli sai potkut huonon kauden alun jälkeen ja tilalle tuli Claudio Ranieri.
thumb|right|250px|Chelsea Mestarien liigassa 2008. Kesällä 2003 Bates myi Chelsean venäläiselle miljardöörille Roman Abramovitšille 140 miljoonalla punnalla, mikä oli siihen aikaan kallein englantilaisesta seurasta maksettu summa. Pelaajahankintoihin käytettiin heti 100 miljoonaa puntaa, mutta uusista pelaajista huolimatta Ranieri ei onnistunut voittamaan uuden omistajan haluamia pokaaleja. Ranieri sai kauden jälkeen lähteä vaikka Chelsea sijoittui liigassa toiseksi ja pääsi Mestarien liigassa välieriin. Ranierin tilalle tuli kesällä 2004 portugalilainen José Mourinho. Mourinho johdatti heti Chelsean sen historian parhaaseen kauteen. Ensin se voitti liigacupin ja kauden kruunasi 50 vuoden tauon jälkeen voitettu liigamestaruus. Mestarien liigassa Chelsea ylsi puolivälieriin. Kaudella 2005–2006 seura voitti jälleen mestaruuden ja seuraavalla kaudella oli vuorossa FA Cup sekä liigacup.
Menestyksestä huolimatta Abramovitš ja Mourinho riitautuivat ja syyskuussa 2007 Mourinho lähti seurasta. Hänen tilalleen tuli Avram Grant, joka johdatti Chelsean Mestarien liigan finaaliin. Manchester United kuitenkin voitti finaalin rankkarikisassa ja liigassa Chelsea jäi toiseksi. Grant erotettiin muutamaa päivää myöhemmin ja uudeksi manageriksi valittiin brasilialainen Luiz Felipe Scolari. Scolarin valmennuksessa Chelsea hyytyi vahvan alkukauden jälkeen ja helmikuussa 2009 Scolari erotettiin. Uudeksi valmentajaksi valittiin helmikuussa hollantilainen, Venäjän A-maajoukkuetta valmentava Guus Hiddink joka palautti joukkueen takaisin vireeseen. Chelsean onnistui nousemaan mestaruustaistoon Valioliigassa, mutta viimeinen niitti liiga-mestaruudelle oli voittojen keskellä kärsitty 1–0-tappio Tottenham Hotspurille ja maaliton tasapeli Evertonia vastaan. Lopulta Chelsea jäi liigassa kolmanneksi kolmen pisteen päähän toiseksi tulleesta Liverpoolista ja kuuden pisteen päähän mestaruuden jo kolmannen kerran putkeen voittaneesta Manchester Unitedista. Kaudella 2008–09 Valioliigasta jäi kuitenkin jotain positiivistakin, kuten seuran hyökkääjän Nicolas Anelkan maalikuninkuus yhden maalin erolla toiseksi tulleeseen Cristiano Ronaldoon. Hiddinkin viimeinen peli seurassa oli kunniakas, kun hänen johtamansa Chelsea kukisti Evertonin FA Cupin finaalissa 30. toukokuuta 2009 lukemin 2–1.
Finaalin jälkeen Guus Hiddink palasi Venäjän valmennustehtäviin, ja uudeksi manageriksi palkattiin AC Milanin Carlo Ancelotti. Hänen johdollaan Chelsea palasi Valioliigan mestariksi neljän vuoden tauon jälkeen. Kyseisellä kaudella Chelsea teki uuden Valioliigan maaliennätyksen yhden kauden aikana, kun joukkue paukutti 103 maalia yhden kauden sisään. Kausi 2010–2011 alkoi Chelsean kannalta lupaavasti, mutta lopulta Chelsea jäi toiseksi Valioliigassa häviten liigan voittaneelle Manchester Unitedille lopulta 9 pisteen erolla. Mestarien liigassa Chelsea hävisi niin ikään Manchester Unitedille puolivälierissä loppulukemin 3–1.
thumb|right|175px|Vuoden 2012 [[Mestarien liigan finaalijoukkueet.]] Kauden jälkeen Carlo Ancelotti erotettiin ja tilalle ostettiin FC Portosta 15 miljoonan euron siirtohinnalla portugalilainen André Villas-Boas. Kausi 2011–2012 alkoi Valioliigassa takkuisesti, sillä joukkueen peli ei kulkenut ja lopulta maaliskuussa 2012 Villas-Boas sai potkut valmentajan paikalta joukkueen hävittyä West Bromwich Albionille 1–0. Tilalle valmentajaksi nousi apuvalmentajana toiminut Roberto Di Matteo. Di Matteo sai Chelsean uuteen lentoon vaikka Valioliigassa joukkue olikin lopulta vasta kuudes. Toukokuussa pelatussa FA Cupin finaalissa Chelsea voitti Liverpoolin lukemin 2–1. Mestarien liigassa Chelsea nousi sensaatiomaisesti 3–1 tappioasemasta voittoon Napolia vastaan ja tämän jälkeen joukkue olikin pysäyttämätön. Puolivälierissä Chelsea voitti Benfican yhteismaalein 3–1. Välierässä vastaan tuli hallitseva mestari Barcelona, jonka Chelsea voitti kovalla puolustustyöskentelyllä lopulta 3–2. Finaalissa vastaan asettui kotiareenallaan finaalia pelaamaan päässyt Bayern München, ottelu venyi rangaistuspotkukilpailuun asti ja lopulta Didier Drogba laukoi ratkaisevan maalin. Näin Chelseasta tuli ensimmäinen lontoolainen Mestarien liigan voittaja.
Di Matteo sai potkut marraskuussa 2012, Chelsean saadessa vain 2 voittoa edellisestä kahdeksasta Valioliigaottelusta, sekä hävittyä 0–3 Mestarien liigan lohkovaiheessa Italialaiselle Juventukselle. Hänen tilalleen pestattiin Espanjalainen Rafael Benitez. Hänen johdollaan Chelsea sijoittui kauden 2012–13 Valioliigassa kolmanneksi, sekä voitti ensimmäisenä seurana Mestarien liigan ja Eurooppa-liigan peräkkäisinä kausina kaataen loppuottelussa Benfican 2–1. Kauden jälkeen Benitez siirtyi Napoliin ja 3. kesäkuuta 2013 seuran peräsimeen palasi Jose Mourinho.
Mourinhon johdolla joukkue oli koko Valioliigakauden 2013-14 kärkikamppailussa mukana, mutta jäi lopulta Liverpoolin ja Manchester Cityn taakse kolmanneksi. Mestarien liigassa joukkue eteni välieriin vierasmaalisäännön turvin 3–3-tuloksella Paris Saint-Germainista, mutta lopulta Atlético Madrid pudotti joukkueen 1–3-lukemin.
Chelsean Vuoden pelaaja -palkinnot (1967–)
Lähde:
Chelsean managerit
* Pelaaja-manageri
Synja
Synja (ven. ja komiksi Сы́ня ) on maaseututaajama ja maalaiskunta Komin tasavallan Petšoran piirissä Venäjällä. Se sijaitsee lähellä Bolšaja Synja -jokea 48 kilometriä Petšorasta koilliseen. Taajaman kautta kulkee Kotlasin ja Vorkutan välinen rautatie, josta haarautuu sivurata Usinskiin. Asukkaita on 600 henkeä (vuonna 2007).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1940 rakennetusta rautatieasemasta, jonka yhteyteen perustettiin 12 vuoden ajan toiminut naisten vankisiirtola. Vuonna 1973 perustettu kovennetun kurin vankileiri on sittemmin lakkautettu. Usinskin sivurata valmistui vuonna 1979. Seudulla harjoitetaan maakaasun tuotantoa.
Peter Immesberger
Peter Immesberger (s. 18. huhtikuuta 1960 Kindsbach, Rheinland-Pfalz, Länsi-Saksa, nykyinen Saksa) on länsisaksalainen painonnostaja, joka oli aktiivinen vuosina 1983–1992. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 1984 ja 1988 ja sijoittui vastaavasti neljännelle ja kolmannelle sijalle.
Judith Anderson
Judith Anderson, oik. Frances Margaret Anderson (10. helmikuuta 1897 Adelaide, Australia – 3. tammikuuta 1992 Santa Barbara, Kalifornia, Yhdysvallat) oli australialainen näyttelijä, joka esiintyi teatterissa, elokuvissa ja televisiossa. Hän piti itseään erityisesti teatterinäyttelijänä ja teki pitkän uran Broadwayllä. Anderson palkittiin Tony-palkinnolla Medeian roolista ja kahdesti Emmyllä. Hän oli elokuvasta Rebekka ehdolla Oscar-palkintoon.
Isomaasirkku
Isomaasirkku (Geospiza magnirostris) on darwininsirkkuihin kuuluva varpuslintulaji. Sitä tavataan vain Galápagossaarilla Etelä-Amerikassa.
Judith Anderson
Nuoruus
Frances Anderson syntyi Adelaiden Kent Townissa vuonna 1897. Hänen vanhempansa oli skotlantilaissyntyinen pörssimeklari James Anderson ja tämän vaimo Jessie Anderson. Ajauduttuaan pahoihin taloudellisiin vaikeuksiin isä jätti perheen, kun Frances oli viisivuotias.
Isomaasirkku
Koko ja ulkonäkö
thumb|left|Isomaasirkun nimenneen John Gouldin piirros lajista vuodelta 1841. Isomaasirkun pituus on 16 senttiä ja paino 35 grammaa. Se on darwininsirkuista suurin. Lisäksi sen nokka on leveämpi, kuin muilla lajeilla. Muiden maasirkkujen tapaan lajin koiraat ovat täysin mustia, kun taas naaraat ovat ruskeita ja juovikkaita.
Judith Anderson
Nuoruus
Frances muutti äitinsä kanssa vuonna 1913 Sydneyyn, missä hän alkoi opiskella puhetaitoa elokuution opettajan Lawrence Campbellin kanssa.
Isomaasirkku
Levinneisyys ja elinympäristö
Isomaasirkku on endeeminen Ecuadorin Galápagossaarilla. Sen asuinsaaria ovat Wolf, Darwin, Pinta, Marchena, Genovesa, Santa Fe, Daphne Major, Santa Cruz, Pinzón, Rábida, Santiago, Fernandina ja Isabela. Se on yhä melko runsas osassa levinneisyysaluetta. Lajin levinneisyys kattaa 7400 neliökilometriä.
Judith Anderson
Australiasta Yhdysvaltoihin
Andersonin ensimmäinen rooli teatterissa oli vuonna 1915 Julius Knightin seurueessa. Hän sai hyviä arvioita ja siirtyi näyttelemään yhdysvaltalaiseen seurueeseen, kun Knight jäi eläkkeelle vuoden 1916 lopulla. Anderson lähti Hollywoodiin monen muun lahjakkaan australialaisnäyttelijän kanssa. Hän saapui tammikuussa 1918 äitinsä kanssa Los Angelesiin. Hänellä oli suosituskirja Cecil B. DeMillelle, mutta hän ei vielä saanut elokuva-alalta jalansijaa.
Isomaasirkku
Levinneisyys ja elinympäristö
Elinympäristöä ovat kuivat metsät ja pensaikot alankomailla ja siirtymävyöhykkeellä.
Judith Anderson
Läpimurto teatterissa
Los Angelesista Anderson muutti New Yorkiin, missä hän näytteli viisi vuotta erilaisissa repertuaariseurueissa. Hän vaihtoi vuonna 1923 etunimensä "Judithiksi" ja esiintyi samana vuonna Broadwayllä näytelmässä Peter Weston. Hänen läpimurtonsa tuli seuraavana vuonna näytelmästä Cobra. Tuottaja David Belasco kiinnitti Andersonin, joka näytteli vuosina 1924–1926 näytelmässä The Dove, joka nosti Andersonin tähden asemaan.
Andersonin hienostunut tyyli, silkkinen ääni ja taito melodramaattisiin suorituksiin toivat hänelle useita hohdokkaita Broadway-rooleja. Hän näytteli vuosien 1928–1934 aikana muun muassa Eugene O’Neillin, Luigi Pirandellon, Luigi Chiarellin ja Clemence Danen näytelmissä. Andersonin ensimmäinen elokuvarooli oli vuonna 1933 valmistuneessa elokuvassa Blood Money.
Isomaasirkku
Elintavat
Isomaasirkku ruokailee maassa. Sen pääravintoa ovat siemenet, mutta syö myös niveljalkaisia ja Opuntia-kaktuksen hedelmiä. Tärkein ravintolähde ovat Tribulus cistoides -kasvin puiset siemenet. Toisinaan se syö myös muiden lintujen munia. Suuren nokkansa ansiosta se pystyy murskaamaan ja syömään isompia ja kovempia siemeniä kuin muut Galápagossaarten sirkut.
Judith Anderson
Läpimurto teatterissa
Teatterituottaja-ohjaaja Guthrie McClintic kutsui Andersonin näyttelemään vuonna 1934 Divided by Three -näytelmään. Anderson esiintyi tämän jälkeen useissa McClinticin johtamissa tuotannoissa. Hän näytteli Deliaa Old Maidissa (1935) ja Gertrudea Hamletissa (1936).
Isomaasirkku
Elintavat
Isomaasirkku lisääntyy muiden darwininsirkkujen tavoin yleensä opportunistisesti. Ne munivat yleensä silloin kun sateita ja ravintoa on runsaasti. Isomaasirkkupari on yleensä yksiavioinen ja pitää itsellään pientä reviiriä. Pari rakentaa pensaaseen tai kaktukseen pienen, kupolinmuotoisen pesän. Pesässä on keskimäärin kolme munaa, joita haudotaan noin 12 viikkoa. Vanhemmat ruokkivat poikasia pääasiassa hyönteisillä. Poikaset jättävät pesänsä noin kaksiviikkoisina.
Judith Anderson
Myös elokuviin
thumb|Judith Anderson elokuvassa [[Kymmenen käskyä (vuoden 1956 elokuva)|Kymmenen käskyä.]] Andersonin tunnetuin elokuvarooli oli Alfred Hitchcockin Rebekassa, jossa hän esitti pahansuopaa taloudenhoitaja Danversia. Hän sai roolista parhaan naissivuosan Oscar-ehdokkuuden. Andersonin elokuvaura oli monipuolinen, ja hän näytteli myöhemmin muun muassa Salomessa (1953) kuningatar Herodiaasta ja Mies hevosena -elokuvassa (1970) intiaaninaista. Anderson piti kuitenkin teatteria uransa keskeisempänä näyttämönä ja elokuvarooleja vain keinona rahoittaa teatteriuraansa.
Televisio ja viimeiset vuodet
Andersonin televisioura liittyi erityisesti ohjaaja-tuottaja George Schaeferin antologiasarjaan Hallmark Hall of Fame. Hänelle myönnettiin Emmy-palkinto vuosina 1955 ja 1961 tuotetuista Macbeth-televisioelokuvista.
Anderson palasi vuonna 1982 Medeian rooliin näyttämöllä. Hän sai suorituksestaan Tony-ehdokkuuden. 1980-luvulla Anderson näytteli myös elokuvassa Star Trek III: Spockin paluu ja television saippuasarjassa Santa Barbara.
Yksityiselämä
Anderson omisti elämänsä pääasiassa uralleen, mutta hän oli kahdesti naimisissa. Kumpikin liitoista oli lyhyt. Hän oli vuosina 1937–1939 naimisissa englanninkielen professorin Benjamin Lehmanin kanssa ja 1946–1951 tuottaja Luther Greenen kanssa.
Nummi (Turku)
Nummi ( tai Nummis; tunnetaan myös nimillä Nummenmäki, Nummenpakka, Nummenpaka, Pakka ja Nopola ) on Turun kaupunginosa. Se on pääasiassa vanhaa puutaloaluetta, mutta sen alueeseen kuuluu myös Ylioppilaskylä. Nummi sijaitsee muutaman kilometrin päässä keskustasta itään. Asutus sijaitsee sekä Vanhan Hämeentien–Itäharjun alueella että Kuuvuorella, jossa talot on rakennettu 1900-luvun alussa. Nummen asukasluku vuonna 2012 oli 7800.
Alueella toimii Nummenpakan koulu, joka on aloittanut toimintansa vuonna 1883.
Historia
pienoiskuva|vasen|Kuuvuorta vuonna 1978. Nummen lähellä sijaitsee Vähäjoen ja Aurajoen yhtymäkohdassa Koroisten niemi, jossa 1200-luvulla sijaitsi piispan asuinpaikka ja tornilinna. Pyhän Katariinan kirkko hallitsee aluetta, ja sen suunnittelu ja rakennustyöt aloitettiin 1340-luvulla. Vitaaliveljet ryöstivät ja polttivat kirkon 1396. Se rakennettiin uudestaan kolmilaivaiseksi 1440-luvulla.
Nummen kylässä oli 1500-luvulla kuusi taloa: Pappila, Kuikkula, Kylä, Simola, Tammi ja Veräjänkorva (Korvala). Talot oli rakennettu umpikartanoiksi, jossa rakennukset ja aita sulkevat pihapiirin kokonaan. Vuoden 1827 Turun palon jälkeen asukkaat muuttivat halvempien hintojen perässä Kaarinan puolella olleeseen Nummenpakkaan. Vuonna 1905 se muodostettiin Nummenmäki-nimiseksi taajaväkiseksi yhdyskunnaksi. Alue siirtyi Kaarinalta Turulle vuoden 1939 alueliitoksessa, jonka yhteydessä taajaväkinen yhdyskunta lakkautettiin.
1960-luvun loppuun saakka viereisessä Itäharjun kaupunginosassa toimi Kupittaan Savi Oy, jonka tehtaalta johti kapearaiteinen Kupittaan savirata joen yli Halisten pellolle, josta raaka-ainesavi kaivettiin.
Nummenpakalta olivat kotoisin Turun ja Porin läänin maaherrat Erkki Härmä, Esko Kulovaara ja Paavo Aitio.
Sébastien Chardonnet
Sébastien Chardonnet (s. 17. lokakuuta 1988) on ranskalainen ralliautoilija. Hän aloitti uransa kartingissa 11-vuotiaana. Hän kilpaili myös Formula Renault-sarjoissa ennen kuin hän vaihtoi ralliin vuonna 2009. Vuonna 2012 Chardonnet debytoi WRC-sarjassa Monacon rallissa Renault Cliolla. Portugalin rallista eteenpäin hän kilpaili Citroenilla. Chardonnet saavutti ensimmäiset WRC-pisteensä Ranskan rallissa sijoittumalla kymmenenneksi.
Juan Rafael Mora
Juan Rafael Mora Porras (1814–1860) oli Costa Rican presidentti vuosina 1849–1859. Hän sai vallan kun José María Castro luopui siitä. Myöhemmin Mora valittiin presidentiksi kaksi kertaa myös vaaleilla, 1853 ja 1859. Vuonna 1856 hän johti kansallista kampanjaa, jolla karkotettiin seikkailija William Walker Keski-Amerikasta. Vuonna 1858 hän allekirjoitti sopimuksen, jolla määriteltiin Nicaraguan ja Costa Rican välinen raja. Vuonna 1859 hänet syrjäytettiin verettömässä vallankaappauksessa.
Jazzy-O
Jani Ojala, tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Jazzy-O, on suomalainen hip hop -tuottaja. Jazzy-O asuu tällä hetkellä Tampereella.
Yanai
Yanai on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Yamaguchin prefektuurissa. Se sijaitsee Seton sisämeren rannikolla prefektuurin kaakkoisosassa. Pohjoisessa kaupunkiin kuuluu vuoristoalueita, Seton sisämeren rannikolla tasankoa ja etelässä Murotsun niemimaan itäosa sekä suurehko Heiguntōn saari. Ōbatakensalmi erottaa kaupungin läheisestä Yashiron saaresta. Yanaissa on 31 660 asukasta (marraskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 140,05 neliökilometriä.
Imatran jäähalli
Imatran jäähalli eli markkinointinimeltään OmaSp Areena on jäähalli Imatralla. Se sijaitsee Karhumäen kaupunginosassa Ukonniemen matkailu- ja vapaa-aikakeskuksen alueella.
Halli valmistui elokuussa 2011, ja se sisältää kaksi kaukaloa. Pääkaukalon katsomokapasiteetti on 1 200 paikkaa. Hallin yhteydessä on myös kuntosali ja ravintola.
Yanai
Yanailla on hyvä luonnonsatama, joten se kehittyi jo varhain kauppapaikkana ja Ming-dynastian Kiinaan suuntautuneen kaupan satamana. Edo-kaudella sitä hallitsi Kikkawa-klaani osana Iwakunin daimiokuntaa, ja se kukoisti yhtenä Seton sisämeren tärkeimmistä kauppakaupungeista. Perinteisiä elinkeinoja olivat suolan, Yanaijima-kankaan ja soijakastikkeen valmistus. Kaupunki säilytti merkityksensä vielä Meiji-kaudella Japanin modernisoituessa, mutta ei 1900-luvulla enää teollistunut lähialueiden tapaan. 1960-luvulla siitä kuitenkin tehtiin osa Shūnanin teollisuusvyöhykettä, ja sinne sijoittui muun muassa puolijohteiden valmistusta ja lämpövoimala. Yanaille myönnettiin kaupunkioikeudet Japanin nykyisen kunnallishallinnon puitteissa vuonna 1954. Vuonna 2005 siihen liitettiin Ōbataken maaseutukaupunki. Yanain satama on käynyt suurille aluksille liian matalaksi, mutta sieltä on lauttayhteyksiä lähisaarille ja Matsuyamaan.
Imatran jäähalli
Halli toimii Mestiksessä pelaavan jääkiekkoseura Ketterän kotihallina. Imatran jäähallissa ja Lappeenrannan kisapuiston jäähallissa pelattiin jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut huhtikuussa 2014. Marraskuussa 2013 hallissa pelattiin Nenäpäivä All Stars -jääkiekko-ottelu, joka oli osa Imatralla järjestettyä Ylen Hyvän Nenäpäivä-päätapahtumaa.
Hallin markkinointinimi myytiin neljäksi vuodeksi läheiselle Imatran Kylpylälle lokakuussa 2012. Jo aiemmin nimi oli myyty Lappeenrannan Rauhassa toimivalle Saimaa Gardensille, mutta tämä nimi ei koskaan tullut käyttöön. Ketterä ja Oma Säästöpankki Oyj solmivat vuonna 2021 nelivuotisen yhteistyösopimuksen, jonka myötä hallin markkinointinimi muuttui. Aiemmin halli tunnettiin Imatra Spa Areenana.
Halli korvasi Vuoksenniskan Näreharjulla sijaitsevan vanhan jäähallin, joka on sittemmin muutettu moottoriurheilukäyttöön.
Toronto Marlies
Toronto Marlies on vuonna 2005 perustettu kanadalainen jääkiekkojoukkue, joka pelaa AHL:ssä. Joukkue pelaa kotiottelunsa Torontossa Ricoh Coliseumilla. Joukkue on Toronto Maple Leafsin farmijoukkue.
Joukkueenjohto
Lähde: EliteProspects
Korać cup
Korać cup oli FIBA:n vuosina 1971–2002 järjestämä vuosittain pelattu kansainvälinen koripallosarja. Sarja oli kolmanneksi korkein Euroopan cupin ja Cup-voittajien cupin jälkeen. Sarjan pelaaminen ajoitettiin kaudella 1971–1972, jolloin sarjan voitti Lokomotiva Zagreb. Uusi sarja nimettiin Radivoj Koraćin mukaan.
Sarjaa pelattiin viimeistä kertaa kaudella 2001–2002, jolloin kauden voitti SLUC Nancy. Kauden 2001–2002 jälkeen sarja yhdistettiin Saporta cupin kanssa ULEB Eurocupiksi.
Eniten mestaruuksia voitti Pallacanestro Cantù, joka voitti mestaruuden neljästi. Kolme voittoa saivat KK Partizan ja CSP Limoges.
Keplerin konjektuuri
frame|right|[[face-centered cubic|Pintakeskinen pakkaus]] Keplerin otaksuma, on Johannes Keplerin mukaan nimetty otaksuma, joka koskee pallojen pakkaamista kolmiulotteisessa euklidisessa avaruudessa. Sen mukaan samansäteisiä palloja ei voida pakata suuremmalla keskitiheydellä kuin pintakeskisellä kuutiollisella ja heksagonaalisella tiivispakkauksilla. Näiden pakkausten keskimääräinen tiheys on hieman yli 74 %. Vuonna 1998 Thomas Hales todisti lauseen tietokoneen avulla.
Vuonna 2015 Thomas Hales julkaisi yhdessä 21 työtoverinsa kanssa artikkelin A formal proof of the Kepler conjecture ennakkojulkaisujen arXiv -palvelimella. Vuonna 2017 konjektuurin todistus julkaistiin open access artikkelina Forum of Mathematics, Pi -julkaisusarjassa.
FIA World Endurance Championship -kausi 2013
FIA World Endurance Championship -kausi 2013 oli FIA WEC -maailmanmestaruussarjan toinen kausi. Kausi alkoi 14. huhtikuuta Englannin Silverstonessa ja päättyi 30. marraskuuta Bahrainissa Sakhirin moottoriradalla.
Album für die Jugend
Album für die Jugend (op. 68) on Robert Schumannin omille lapsilleen säveltämä pianokappaleiden sarja vuodelta 1848. Kaikkiaan kappaleita on 43 kahdessa eri kirjassa. Toisen kirjan kappaleet ovat haastavampia kuin ensimmäisen. Kappale 32, Sheherazade, on kokoelman pisin, noin neljä minuuttia kestävä.
Degman
Kehittely
250px|thumb|vasen|Degmanin piirustukset. Degman julkistettiin ensimmäisen kerran vuonna 1999. Vaunu syntyi Kroatiassa valmistettavan M-84A-vaunun jatkokehittelynä. M-84A on paranneltu versio jugoslavialaisesta M-84-vaunusta, joka puolestaan perustuu venäläiseen T-72-vaunuun. Vaunua valmistaa Đuro Đaković, joka esitteli ensimmäisen kokonaan valmiin vaunun vuonna 2003. Tätä ennen Degmanin tulenhallintatietokonetta oli kokeiltu M-84A-vaunuissa. Suunnitelmien mukaan tulevaisuudessa Degman korvaa M-84A:n valmistuksessa viimeisten M-84A-vaunujen valmistuttua. Tulevaisuuden suunnitelmiin kuuluu myös Degmanin tulenhallintajärjestelmän käyttöönotto M-84A-vaunuissa.
Ominaisuudet
Degman on perusrakenteeltaan samankaltainen kuin M-84-vaunu. Ajaja on vaunun etuosassa, kahden miehen miehittämä tykkitorni keskellä ja moottori takaosassa. M-84:stä poiketen Degmanissa on hitsattu tykkitorni, joka on M-84:n valettua tornia helpompi valmistaa. Tykkitornissa on myös israelilaisen RAFAELin kehittelemä reaktiivipanssarointi. Reaktiivipanssarointia on myös vaunun rungossa. Degmanin pääaseena toimi 125 mm sileäputkinen panssarivaunukanuuna automaattilataajalla. Vaunussa on OMEGA-D-tulenhallintatietokone. Vaunun komentajalla on Fotona COMTOS yö- ja päivätähtäin, ja ajajalla on käytössään Fotona CODRIS-E yö- ja päiväperiskooppi. Ampujalla on puolestaan SGS-D vakautettu tähtäin, johon kuuluu myös laseretäisyydenmittari. Degmanin prototyyppi käyttää voimanlähteenään V-12-dieselmoottoria, joka tuottaa 1 000 hevosvoimaa. Vaunuun saatetaan tulevaisuudessa asentaa myös saksalainen 1 200 hevosvoiman dieselmoottori.
RFA Appleleaf
RFA Appleleaf on ollut kolmen Britannian kuninkaallisen laivaston Royal Fleet Auxiliaryn aluksen nimenä.
HMS Jupiter (F60)
HMS Jupiter (viirinumero F60) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Leander-luokan fregatti.
Valmistus
Alus tilattiin Yarrow Shipbuildersilta Scotstounista, missä köli laskettiin 3. lokakuuta 1966. Se laskettiin vesille 4. syyskuuta 1967 ja valmistui 9. elokuuta 1969.
Palvelus
Alus siirrettiin 1991 reserviin ja myytiin romutettavaksi 1997.
Rock Champions
Rock Champions on Black Sabbath-yhtyeen kokoelma, joka keskittyy yhtyeen I.R.S. Recordsin ja laulaja Tony Martinin aikakausiin. Kappaleet on otettu kolmelta albumilta (Headless Cross (1989), Tyr (1990) ja Forbidden (1995)). Albumi ei kuulu yhtyeen viralliseen diskografiaan.
Albumin julkaisi EMI, jolla oli oikeudet yhtyeen I.R.S. Recordsin (1989-1995) materiaaleihin. Tosin albumeilta Dehumanizer (1992), Cross Purposes (1994) ja Cross Purposes Live (1995) ei ole otettu yhtään kappaletta tähän kokoelmaan. Lisäksi kannessa on kuva vuosien 1993-1994 kokoonpanosta Martin, kitaristi Tony Iommi, basisti Geezer Butler ja rumpali Bobby Rondinelli, vaikka Butler ja Rondinelli eivät albumilla esiinny.
Konami
Konami (コナミ) on vuonna 1969 perustettu japanilainen pelitalo.
Yrityksen on perustanut Kagemasa Kōzuki vuonna 1969 Osakassa jukeboxien vuokraamiseen ja korjaamiseen keskittyvänä yrityksenä. Vuonna 1973 yritys laajensi pelihalleihin ja nimeksi tuli Konami, joka muodostui Yoshinobu Nakaman, Hiro Matsudan ja Shokichi Ishiharan sukunimien alkukirjaimista. Yritys aloitti omien kolikkopelien julkaisemisen vuonna 1978.
Tuotteet
Konamin tunnetuin urheilupelisarja on maineikas International Superstar Soccer (Japanissa Winning Eleven) sekä sen Pro Evolution -sivuhaara.
Konami on yksi harvoista japanilaisista pelitaloista, joka julkaisi myös pelejä pelkästään kotitietokoneille. Japanissa suosittu MSX-kotitietokone oli mm. Konamin erityisalusta ja sille julkaistiinkin ensimmäinen Castlevania-peli Vampire Killer ja myös Metal Gear -pelisarjan kaksi ensimmäistä osaa.