cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ruununmylly
pienoiskuva|Ruununmyllyn sijainti Hämeenlinnassa. Ruununmylly on Hämeenlinnan 32. kaupunginosa, joka sijaitsee kaupungin itäpuolella ulottuen Aulangonjärveltä pohjoisessa Katumajärvelle etelässä. Se rajoittuu Idänpään, Luhtialan, Taka-Hätilän, Mäskälän ja Kappolan kaupunginosiin. Pientalovaltainen kaupunginosa on saanut nimensä sen etelärajana virtaavasta Ruununmyllynjoesta, jonka nimi puolestaan juontuu joen varrella sijaitsevasta vanhasta kruunun myllystä. Ruununmyllyn pääkatuja ovat Papinniityntie ja Ruununmyllyntie. Kaupunginosan eteläosan halki kulkee myös valtatie 10.
Ruununmyllyn palvelutarjonta on melko vähäistä. Kaupunginosassa sijaitsevat Ruununmyllyn päiväkoti, alakoulu sekä tilausravintola Kruununmylly. Lapset käyvät perusopetuksen luokkia 1–6 Ruununmyllyn koulussa. Perusopetuksen luokat 7–9 käydään puolestaan Hämeenlinnan yhteiskoulussa. Yhteiskoulussa toimi myös lukio vuoteen 2012, jolloin se lakkautettiin, ja oppilaat siirtyivät joko Kaurialan lukioon tai Hämeenlinnan lyseon lukioon.
Kukostensyrjä on Ruununmyllyyn kuuluva asuinalue, joka muodostaa suuren osan kaupunginosan asutuksesta. Alueen rajoja ei yleensä voi aivan tarkasti edes määritellä, mutta se on osittain yhteneväinen Hätilän vanhan sotilasvirkatalon, Aulangon torpan kanssa. Tämä sotilasvirkataloon kuulunut Aulangon torppa on perustettu 1741, ja se luovutettiin 1917 lastenkodiksi 1800-luvun alkupuolella toimintansa aloittaneelle Hämeenlinnan Rouvasseuralle. Tila ja lastenkodin toiminta siirtyivät vuonna 1936 sisälähetysyhdistykselle, joka sen myöhemmin lakkautti.
Ruununmyllyyn asutettiin sotien jälkeen siirtokarjalaisia, luovutetun Muolaan kunnan lähes täysin venäjänkielisen Kyyrölän kyläyhteisön asukkaita. Heitä oli ja on edelleen niin runsaasti, että eräästä Ruununmyllyn sivukylästä käytetään nimitystä Pikku-Moskova. Tunnettu Ruunumyllyssä asunut kyyröläisten jälkeläinen on ministeri Tarja Filatov, jonka isovanhemmat olivat myös venäjänkielisiä.
Ruununmyllyn eteläpuolella, Mäskälässä, sijaitsevalla uudella Harvoilanmäen asuinalueella järjestettiin vuoden 2007 asuntomessut. Alueella on lähinnä omakoti- ja rivitaloasutusta.
Kratippos Ateenalainen
Kratippos (, ; n. 375 eaa.) oli antiikin kreikkalainen historioitsija, joka oli kotoisin Ateenasta.
Antiikin kirjallisuudessa on ainoastaan kolme tai neljä viittausta Kratippokseen. Hän on merkittävä lähinnä siksi, että useat tutkijat ovat identifioineet hänet laajan Oksyrhynkhoksesta löydetyn historiallisen teoksen, Hellenica Oxyrhynchuksen, kirjoittajaksi.
Plutarkhoksen teoksesta Ovatko ateenalaiset maineikkaampia sodassa kuin viisaudessa (De gloria Atheniensium) voidaan päätellä, että hän oli ateenalainen, ja että hän eli Thukydideen ja Ksenofonin välisenä aikana. Hänen teoksensa jatkoi Thukydideen kerrontaa, alkaen siitä mihin tämä oli lopettanut Peloponnesolaissotansa (411 eaa.) ja päättyen Knidoksen taisteluun (394 eaa.).
Roland Varga
Roland Varga (s. 23. tammikuuta 1990 Budapest) on unkarilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän on edustanut kotimaassaan Újpestia, Győriä, Ferencvárosia ja MTK Budapestia sekä Italiassa Serie B:ssä Bresciaa ja Serie C:ssä Foggiaa. Hän on pelannut Unkarin pääsarjassa 247 ottelua, joista 143 ottelua Ferencvárosin joukkueessa, ja tehnyt niissä 78 maalia. Kaudella 2017–2018 hän oli 17 maalillaan liigan maalintekijätilastossa jaetulla toisella sijalla. Hän on voittanut Unkarin-mestaruuden Győrin joukkueessa vuonna 2013 sekä Ferencvárosissa vuosina 2016, 2019 ja 2020. Unkarin cupin hän on voittanut Ferencvárosissa vuosina 2015, 2016 ja 2017, ja hän teki maalin vuosien 2015 ja 2017 loppuotteluissa. Kaudella 2019–2020 Varga pelasi Eurooppa-liigassa neljä ottelua ja teki maalin lokakuussa TsSKA Moskovaa vastaan.
Varga pelasi Unkarin alle 19-, alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Unkarin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran toukokuussa 2014 ystävyysottelussa Tanskaa vastaan ja teki ottelussa maalin. Hän on kesäkuun 11. päivään 2021 mennessä pelannut 21 maaottelua, joissa kymmenen kertaa avauskokoonpanossa. Maaleja hän on tehnyt kolme: Tanska-ottelun lisäksi kesäkuussa 2014 ystävyysottelussa Kazakstania ja kesäkuussa 2018 ystävyysottelussa Valko-Venäjää vastaan.
Aquaman and the Lost Kingdom
Momoa esitteli oman ideansa Aquamanin jatko-osasta ensimmäisen elokuvan tuotannon aikana, mutta Wan ei halunnut edetä seuraavaan elokuvaan liian nopeasti. Hän suostui valvomaan jatko-osan kehitystyötä tammikuussa 2019, Johnson-McGoldrickin sitoutuessa palaaman käsikirjoittajaksi. Wanin paluu ohjaajaksi vahvistettiin elokuussa 2020, ja hän sanoi jatko-osan laajentavan ensimmäisen Aquaman esittelemää maailmaa. Elokuvan virallinen nimi paljastettiin kesäkuussa 2021, ja kuvaukset alkoivat Lontoossa myöhemmin saman kuukauden aikana.
Aquaman and the Lost Kingdom saa ensi-iltansa 25. joulukuuta 2023.
Kehitys
Aquamanin (2018) tuotannon aikana pääosan esittäjä Jason Momoa kehitti oman ideansa jatko-osasta ja esitteli sen Warner Bros. Entertainmentin puheenjohtaja Toby Emmerichille sekä tuottaja Peter Safranille. Lokakuussa 2018, ennen Aquamanin ensi-iltaa, Momoa sanoi olevansa mahdollisen jatko-osan kehitystyössä huomattavasti suuremmassa roolissa. Ohjaaja James Wanilla oli mielessään useita tarinoita, joiden tutkimisen Aquaman mahdollisti esittelemällä seitsemän vedenalaista valtakuntaa, joita ei ollut vielä täysin tutkittu. Joulukuun alussa ennuste elokuvan tuotoista vakuutti Emmerichin aloittamaan keskustelu jatko-osan toteuttamisesta. Tammikuun lopussa, kun Aquamanin ennustettiin tulevan eniten tuottavaksi DC Comicsin hahmoihin keskittyväksi elokuvaksi, Warner Bros. aloitti keskustelu Wanin paluusta jatko-osan ohjaajaksi. Deadline Hollywoodin Geoff Boucher huomautti, että Wan oli hyvin suojeleva aiempien elokuviensa, kuten Riivatun (2010) ja Kirotun (2013), jatko-osien suhteen, ja että oli ”syvällisesti sitoutunut” Aquamanin maailmanrakentamiseen, mitä hän vertasi Keski-Maahan, Tähtien sodan galaksiin, ja J. K. Rowlingin velhomaailmaan.
Warner Bros. palkkasi Noah Gardnerin ja Aidan Fitzgeraldin helmikuussa 2019 käsikirjoittamaan spin-off-elokuvan The Trench, joka perustui yhteen ensimmäisessä elokuvassa esitellyistä valtakunnista. Elokuvalla odotettiin olevan pienempi budjetti ja yhdenkään Aquamanin pääosanäyttelijän ei odotettu esiintyvän elokuvassa. Lisäksi Wanin ja Safranin odotettiin tuottavan elokuvan. The Hollywood Reporterin Borys Kit raportoi, ettei Aquamanin jatko-osasta ollut käyty vielä vakavia keskusteluja, koska he halusivat pitää ensin ”hengähdystauon”, mutta muutamaa päivää myöhemmin hän raportoi aktiivisen kehitystyön alkaneen. Wanin pitkäaikainen yhteistyökumppani David Leslie Johnson-McGoldrick sitoutui palaamaan käsikirjoittajaksi jatko-osaan. Wan ja Safran olivat kiinnitetty palaaman takaisin tuottajiksi, mutta Wanin paluu ohjaajaksi ei ollut vielä varmaa. Helmikuun lopussa Warner Bros. asetti Aquaman 2:n ensi-illaksi 16. joulukuuta 2022. Maaliskuussa Safran selitti, etteivät hän ja Wan halunneet kiirehtiä jatko-osan suhteen ja että Warner Bros. oli tukenut päätöstä, minkä vuoksi elokuvan ensi-ilta oli sijoitettu neljän vuoden päähän ensimmäisestä elokuvasta. Hän lisäsi myös aikovansa lähestyä Aquaman-elokuvasarjaa samalla tavalla kuin Kirottu-universumia, kuten tekemällä spin-offeja tutkimaan muita vedenalaisia valtakuntia, Aquaman-elokuvien toimiessa ”emoaluksena”. Safran huomautti, että Wan tunsi läpikotaisin kaikkien seitsemän valtakunnan arkkitehtuurin, aseistuksen ja yleisnäkymän ja halusi tutkia niitä tulevissa projekteissa lisää.
Heinäkuussa 2019 Wan valittiin Malignantin (2021) ohjaajaksi ennen kuin työ Aquaman 2:n parissa ehtisi alkaa. Patrick Wilson sanoi marraskuussa keskustelleensa jatko-osasta Wanin kanssa ja vihjaili palaavansa Orm Mariuksen / Merimestarin rooliin. Kuukautta myöhemmin Yahya Abdul-Mateen II vahvisti palaavansa David Kanen / Black Mantan rooliin ja sanoi haluavansa tuoda hahmon persoonallisuutta enemmän esiin. Johnson-McGoldrick ilmoitti maaliskuussa 2020, ettei jatko-osa perustuisi mihinkään tiettyyn sarjakuvaan, mutta ottaisi vaikutteita sarjakuvien hopea-ajan Vesimies-tarinoista, joissa Black Manta oli roisto. Wan vahvistettiin jatko-osan ohjaajaksi DC FanDome -virtuaalitapahtumassa elokuussa. Hän totesi jatko-osan olevan ensimmäistä elokuvaa vakavampi ja sisältävän enemmän oikean maailman kannalta tärkeitä teemoja. Hän kertoi myös elokuvan tutkivan enemmän Vesimiehen ja seitsemän valtakunnan maailmaa, sekä sisältävän joitain kauhuelementtejä kuten Trenchit ensimmäisestä elokuvasta. Marraskuussa Amber Heard, jota hänen entinen aviomiehensä Johnny Depp syytti pahoinpitelystä, kiisti huhut siitä, ettei hän palaisi näyttelemään Meraa. Saman kuukauden aikana vetoomus, joka vaatii Heardia erotettavaksi DC Extended Universen elokuvista, sai yli 1,5 miljoonaa allekirjoitusta. Tämä tapahtui kuitenkin vasta sen jälkeen, kun Warner Bros. erotti Deppin elokuvan Ihmeotukset: Dumbledoren salaisuudet (2022) näyttelijäkaartista ja ennen kuin The Sun -lehti oli raportoinut pahoinpitelysyytösten olevan ”olennaisesti totta”. Safran puoluesti Heardin paluuta sillä, etteivät he halunneet tehdä jatko-osaa ilman häntä. Hän myös lisäsi, että pelkät fanien vetoomukset tai muut sosiaalisen median keskustelut eivät vaikuta elokuvantekijöiden päätöksentekoon.
Esituotanto
Dolph Lundgren sanoi helmikuussa 2021 palaavansa Nereuksen rooliin ja että kuvausten odotetaan alkavan Lontoossa myöhemmin samana vuonna. Kuukautta myöhemmin kuvausten paljastettiin alkavan kesäkuussa, vaikka oli mahdollista, että koronaviruspandemia vaikuttaisi niiden aikatauluun. Huhtikuussa Warner Bros. ja DC ilmoittivat, ettei The Trench tule etenemään tuotantoon, koska studioilla ei ollut tilaa spin-offille julkaisuaikataulussaan ja pitivät Aquaman 2:ta toistaiseksi riittävänä laajennuksena elokuvasarjalle. Saman kuukauden aikana Pilou Asbæk osallistui keskusteluihin roolista elokuvassa. Momoa sanoi toukokuussa, että kuvaukset alkaisivat heinäkuussa, ja Wan paljasti kuukautta myöhemmin elokuvan viralliseksi nimeksi Aquaman and the Lost Kingdom, Temuera Morrisonin tullessa palaamaan Vesimiehen isän, Thomas Curryn, rooliin.
Kuvaukset
Kuvaukset alkoivat Lontoossa 28. kesäkuuta 2021.
Julkaisu
Aquaman and the Lost Kingdom saa ensi-iltansa Yhdysvalloissa 17. maaliskuuta 2023. Alkuperäinen ensi-iltapäivämäärä oli 16. joulukuuta 2022, mutta maaliskuussa 2022 ensi-illan ilmoitettiin siirtyvän seuraavaan vuoteen.
Shelbourne FC
Shelbourne Football Club on jalkapalloseura Dublinin kaupungista. Seura pelaa vuonna 2018 Irlannin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Irlannin 1. divisioonassa. Shelbourne on voittanut 12 kertaa Irlannin mestaruuden. Viimeisin mestaruus on vuodelta 2006. FAI Cupin Shelbourne on voittanut seitsemän kertaa. Seura on perustettu vuonna 1895.
Bendegúz Bolla
Bendegúz Bolla (s. 22. marraskuuta 1999 Székesfehérvár) on unkarilainen jalkapalloilija, jonka pelipaikka on oikealla laidalla. Hän edustanut kotimaassaan Fehérvária ja on myös pelannut lainalla Siófokissa ja Zalaegerszegissa. Hän on pelannut kauden 2020–2021 loppuun mennessä Unkarin pääsarjassa 55 ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Bolla siirtyi Englannin Valioliigassa pelaavaan Wolverhamptoniin kahden miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2021. Seuraavat kaksi kautta hän oli lainalla Grasshoppersissa, jossa hän pelasi 63 Sveitsin Superliigan ottelua ja teki kuusi maalia.
Bolla pelasi Unkarin alle 18-, alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2021 hän oli joukkueen kapteeni ja teki Unkarin maalin sen hävitessä viimeisen alkulohko-ottelunsa Alankomaille 1–6. Bolla pelasi Unkarin A-maajoukkueessa kaksi ensimmäistä otteluaan kesäkuussa 2021 ystävyysotteluissa Kyprosta ja Irlantia vastaan. Hän kuului Unkarin joukkueeseen vuodelle 2021 siirretyissä EM-kilpailuissa, muttei päässyt pelaamaan. Kaikkiaan hän on heinäkuuhun 2023 mennessä pelannut 11 A-maaottelua.
Juhani Lagerspetz
Juhani Henrik Lagerspetz (s. 12. heinäkuuta 1959 Turussa) on suomalainen pianisti.
Lagerspetz on opiskellut pianonsoittoa Turun konservatoriossa 1965–1975, Sibelius-Akatemiassa 1975–1977 ja Jekaterina Murinan ja Aleksandr Iharevin oppilaana Leningradin konservatoriossa 1977–1979. Hän suoritti pianonsoiton III kurssitutkinnon Sibelius-Akatemiassa 1980. Lisäksi hän on osallistunut muun muassa Dmitri Baškirovin, Bella Davidovitšin, Peter Franklin ja Fou Ts'ongin kursseille.
Lagerspetz on toiminut pianonsoiton opettajana Sibelius-Akatemiassa 1980–1983 ja pianomusiikin lehtorina vuodesta 1983 sekä pianomusiikin va. apulaisprofessorina 1993–1994 ja vt. apulaisprofessorina 1995–1999. Hän aloitti Sibelius-Akatemian pianonsoiton professorina elokuussa 2009.
Lagerspetz on saanut ensimmäisen palkinnon vuonna 1975 Ilmari Hannikainen -pianokilpailun alle 16-vuotiaitten sarjassa, jaetun ensimmäisen palkinnon ja Yleisradion tunnustuspalkinnon vuonna 1976 Maj Lind -pianokilpailussa, diplomin ja erikoispalkinnon parhaasta pakollisen neuvostosävellyksen esityksestä Moskovassa 1982 Tšaikovski-pianokilpailussa ja diplomin samassa kilpailussa 1986. Lisäksi hän on ollut semifinalisti Viotti-kilpailussa 1982 ja Montrealin pianokilpailussa 1984.
Lagerspetzille on myönnetty viisivuotinen taiteilija-apuraha 1989 ja 1996 sekä Alfred Kordelinin säätiön tunnustuspalkinto 1994. Turun yliopiston käytännöllisen filosofian professori Eerik Lagerspetz on Juhani Lagerspetzin veli.
Tupolev ANT-20
pienoiskuva|ANT-20 ”Maxim Gorki” ja kaksi [[Polikarpov Po-2 -konetta Moskovan yllä.]] Tupolev ANT-20 ”Maksim Gorki” oli 1930-luvun suurin lentokone ja sellaisena Neuvostoliiton näytöskone. Koneessa oli kahdeksan moottoria.
Koneen suunnitteli Andrei Tupolev. Kone rakennettiin 4. heinäkuuta 1933 – 3. huhtikuuta 1934. Muita tämän tyypin koneita ei valmistettu. Se juhlisti kirjailija Maksim Gorkin 40-vuotista uraa. Ranskalainen kirjailija ja lentäjä Antoine de Saint-Exupéry oli ainut ulkomainen koneella matkustanut lentäjä. Hän kirjoitti lennoista artikkeleita Paris-Soir-lehteen.
Koneen ominaisuudet
Koneessa oli voimakas radiolähetin, josta se sai nimen ”Ilmojen ääni”. Koneessa oli myös painokone, kirjasto ja äänielokuvaprojektori, joka mahdollisti elokuvien katselun lennon aikana. Se oli ensimmäinen matkustajakone, jossa oli koneeseen kuuluva porras matkustajille. Poikkeuksellisesti kone käytti 120 voltin vaihtovirtaa eikä 28 voltin tasavirtaa. Kone oli rakennettu helposti purettavaksi ja rautateitse kuljetettavaksi, jottei se jäisi kelirikkokentille. Vaikka kone oli esittelykone, sillä oli tuohon aikaan suurin matkustajakapasiteetti.
Kohtalo
I. V. Mikhejev ja I. S. Zhurov nousivat 18. toukokuuta 1935 Moskovasta yhdessä Tupolev ANT-20-, Polikarpov R-5- ja Polikarpov I-5 -koneiden kanssa näytöslennolle. I-5-koneen ohjaaja Nikolai Blagin teki epäonnistuneen silmukan ja törmäsi ANT-20:een, joka tuhoutui maahansyöksyssä. Onnettomuudessa sai surmansa 45 ihmistä. Tämän jälkeen onnettomuuden kuolleisiin lukeutunut Blagin eli Neuvostoliitossa hetken blaginisni-sanassa, joka tarkoitti ”ylimielistä auktoriteettien halveksuntaa”. pienoiskuva|ANT-20bis Korvaava ANT-20bis-kone rakennettiin vuonna 1936. Moottorien suorituskyky oli parantunut hieman, koneessa oli kuusi moottoria.
Varicella-zostervirus
Varicella-zostervirus (VZV) kuuluu herpesviruksiin. Se tunnetaan myös nimellä human herpes virus 3 (HHV-3). Virus infektoi ihmisiä. Ensi-infektio aiheuttaa vesirokon, jonka parannuttua virus jää latentiksi aivo- ja selkäydinhermojen takajuurten tumakkeisiin. Viruksen reaktivaatio voi aiheuttaa vyöruusun. Virus voi aiheuttaa myös aivotulehduksen tai aivokalvontulehduksen.
Svealaiset
thumb|Skandinavia 1100-luvulla. Svealaiset keltaisella, [[göötit sinisellä ja gotlantilaiset vihreällä.]]
Svealaiset olivat muinainen skandinaavinen kansa, heimo tai muu ryhmä, josta periytyy Sveanmaan ja Ruotsin kansainvälinen nimi. Svealaisista puhuvat sekä antiikin että varhaiskeskiajan lähteet. Eri ikäisissä lähteissä käsite ”svealaiset” saattaa kuitenkin tarkoittaa erilaisia asioita.
Mainintoja svealaisista
Ensimmäinen maininta svelaisista saattaa löytyä Plinius vanhemmalta, joka mainitsee 70-luvulla jaa. hillevionien kansan pohjoisessa. Ensimmäinen varma maininta on parikymmentä vuotta myöhemmin Tacituksella, joka kertoo svionien laivastoista ja heidän kuninkaansa suuresta vallasta. Seuraava maininta löytyy vasta vuoden 550 tienoilla Jordanekselta. Jordanes mainitsee suehans-kansan, jolla on erinomaisia hevosia ja joka myy mustaketun nahkoja roomalaisille, sekä suetidi-kansan, jonka kerrotaan olevan isokokoista. Luultavasti molemmat nimet tarkoittavat svealaisia.
On kuitenkin mahdoton sanoa, oliko Jordaneksen kuvaamilla svealaisilla Tacituksen svealaisten kanssa juuri muuta yhteistä kuin nimi. Manner-Euroopasta tiedetään, että germaaniheimojen nimiin liittyvät merkitykset saattoivat vuosisatojen kuluessa muuttua paljonkin. Samaa nimeä eri aikoina käyttävien ihmisryhmien välillä ei välttämättä ollut kovinkaan täsmällistä geneettistä, kulttuurista tai asuinseutuun liittyvää jatkuvuutta.
On arveltu, että viikinkiajalla ”svealaiset” eivät ehkä olisi olleet etninen ryhmä tai minkään tietyn alueen asukkaita, vaan kyseessä olisi ollut merenkulkijoiden, sotureiden ja kauppiaiden sosiaaliryhmästä käytetty nimitys. Kyseessä olisi siis voinut olla eräänlainen viikinki-käsitteen synonyymi, joka oli käytössä Itämeren alueella.
Viimeistään 1000- ja 1100-luvuilla svealaiset-käsite ilmeisesti vakiintui tarkoittamaan Keski-Ruotsin (”Sveanmaan”) asukkaita.
Markku Vuorinen (asianajaja)
Markku Antero Vuorinen (4. toukokuuta 1956 Ilmajoki – 9. tammikuuta 2023 Helsinki ) oli suomalainen asianajaja ja työoikeuteen erikoistuneen Asianajotoimisto Kasanen & Vuorinen Oy:n perustajaosakas.
Luonnonmuistomerkki
thumb|Luonnonmuistomerkki: [[Kummakivi (Ruokolahti).]] Luonnonmuistomerkki on harvinainen tai muuten erikoinen luonnonkohde. Se on maisemallisesti tai tieteellisesti merkittävä luonnonmuodostuma. Tällainen voi olla esimerkiksi puu, puuryhmä, siirtolohkare, hiidenkirnu tai lähde. Rauhoitettu luonnonmuistomerkki saa suojelun merkiksi kyltin ja se on luonnonsuojelulain nojalla rauhoitettu.
Markku Vuorinen (asianajaja)
Toiminta
Markku Vuorinen työskenteli koko lakimiesuransa työoikeuden parissa ja edusti työ- ja virkasuhteita koskevissa erimielisyyksissä palkansaajan näkökulmaa yhteensä noin 1 000 riitajutussa. Hän myös toimi ammattiliittojen neuvonantajana.
Vuorinen toimi työntekijöiden asiamiehenä muun muassa Rakennushallituksen siivoustoiminnan yhtiöittämiseen ja liikkeen luovutukseen liittyneessä nk. Engel-tapauksessa (1997) ja Metsäkeskusten toimihenkilöiden lisäeläkettä koskeneessa kiistassa vuonna 2000. Kumpikin kuuluu korvaussummaltaan Suomen suurimpiin työoikeudellisiin riitajuttuihin.
Rakennushallitus–Engel-riidassa oli kantajina yhteensä noin 650 siivoojaa ja kiinteistönhoitajaa, joille kaikille valtio joutui kolme vuotta jatkuneen oikeusjutun päätteeksi maksamaan vahingonkorvausta laittomasta irtisanomisesta. Korvaussumma oli yhteensä noin 45 miljoonaa markkaa (noin 7 miljoonaa euroa). Siivoojien voittoisa taistelu valtiotyönantajaa vastaan kirvoitti useita kansanedustajien kirjallisia kysymyksiä.
Metsäkeskusten toimihenkilöiden lisäeläkeriidassa kiisteltiin siitä, voiko lisäeläke olla työsuhteen ehto ja voiko työnantaja muuttaa sitä yksipuolisesti. Kantajia oli satoja. Riita ratkaistiin lopulta sovintoneuvotteluissa ja työnantajan maksettavaksi sovittu korvaussumma päätettiin pitää salaisena.
Rakennushallituksesta irtisanottujen siivoojien taistelua valtiotyönantajaa vastaan kuvaa Timo-Erkki Heinon Ylelle toimittama tv-dokumentti Hävitty juttu (1998). Tv-dokumentti puolestaan toimi innoittajana Jarmo Lampelan ohjaamalle Eila-elokuvalle (2003). Elokuvan käsikirjoituksen laatinut Tove Idström kertoi muokanneensa siivoojien asiamiehenä toimineen lakimiehen roolia pehmeämmäksi ja empaattisemmaksi sen jälkeen, kun hän oli tutustunut Markku Vuorisen laatimiin oikeudenkäyntiasiakirjoihin.
Ura
Markku Vuorinen kirjoitti ylioppilaaksi Ilmajoen lukiosta 1975 ja valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1980. Opiskeluaikanaan hän toimi Helsingin yliopiston oikeustieteen ylioppilaiden tiedekuntajärjestön Pykälä ry:n hallituksen puheenjohtajana ja hallituksen jäsenenä. Myöhemmin hän opetti Pykälän valmennuskursseilla.
Uransa alkuvuosina Vuorinen työskenteli lakimiesharjoittelijana ja lakimiehenä muun muassa Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestö SAK:ssa, Teollisuustoimihenkilöliitossa ja Liikeväen liitossa. Liikeväen liitossa hän osallistui kaupan alan uuden liiton valmisteluun ja vuonna 1987 kolme kaupan alan ammattiliittoa yhdistyi Liikealan ammattiliitoksi, joka kuuluu nykyisen Palvelualojen ammattiliitto PAMin perustajaliittoihin. Vuosina 1989–2005 hän työskenteli toimihenkilöliittojen omistaman Suomen Oikeuspalvelu Oy:n lakimies-toimitusjohtajana.
Vuonna 1996 Markku Vuorinen perusti opiskeluaikaisen ystävänsä Jussi Kasasen kanssa työoikeuteen erikoistuneen asianajotoimiston. Osa työoikeudellisista riidoista käsitellään työtuomioistuimessa, jossa Vuorinen edusti palkansaajapuolta 5–10 riidassa vuosittain. Lisäksi hän on osallistui valtakunnansovittelijan johdolla käytäviin lakkosovitteluluihin ammattiliittojen asiamiehenä.
Markku Vuorinen oli Asianajotoimisto Kasanen & Vuorisen osakas kesään 2014, jolloin hän jäi eläkkeelle ja luopui samalla asianajajanimikkeestä. Oikeusministeriö myönsi hänelle luvan toimia oikeudenkäyntiavustajana. Hän toimi myös nuorten työoikeusjuristien mentorina.
Kirjallinen tuotanto ja media
Vuorinen osallistui työoikeudesta käytävään keskusteluun ja kirjoitti kymmeniä artikkeleita työelämän tyypillisistä riidoista, esimerkiksi palkan alentamisesta ja työpaikkakiusaamisesta. Artikkeleita julkaistiin laajasti ay-lehdissä ja muutama Vuorisen kirjoittama artikkeli julkaisttin myöhemmin Kasanen & Vuorisen nettisivuilla. Vuorinen oli myös usein käytetty luennoitsija ja asiantuntijahaastateltava mediassa [10,11], viimeksi työsuhteen päättymistä käsittelevässä artikkelissa Liiketalous-lehdessä 4/2014. Markku Vuorinen on myös yksi Lakiopas työntekijälle -teoksen (2002) kirjoittaja.
Attila Fiola
pienoiskuva|Attila Fiola tammikuussa 2017. Attila Fiola (s. 17. helmikuuta 1990 Szekszárd) on unkarilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on edustanut kotimaassaan Paksia, Puskás Akadémiaa ja Fehérvária. Hän on pelannut kauden 2020–2021 loppuun mennessä Unkarin pääsarjassa 279 ottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. Hän voitti Unkarin-mestaruuden vuonna 2018 ja Unkarin cupin vuonna 2019. Hän pelasi Eurooppa-liigassa kuusi ottelua kaudella 2018–2019.
Fiola pelasi Unkarin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän pelasi Unkarin A-maajoukkueessa ensimmäisen ottelunsa lokakuussa 2014 EM-karsinnassa Färsaaria vastaan. Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2016 hän pelasi kokonaan ensimmäisen alkulohko-ottelun Itävaltaa vastaan mutta jäi sitten vaihtopelaajaksi. Kesälle 2021 siirtyneissä EM-kilpailuissa 2020 hän on pelannut avauskokoonpanossa ja teki toisessa, 1–1-tasapeliin päättyneessä alkulohko-ottelussa Ranskaa vastaan joukkueensa maalin. Hän on kesäkuun 20. päivään 2021 mennessä pelannut 37 A-maaottelua, joista 34 ottelua avauskokoonpanossa. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki maaliskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Andorraa vastaan ja toisen sitten saman vuoden EM-kilpailuissa.
Pauleta
Pedro Miguel Carreiro Resendes, pelaajanimeltään Pauleta, (s. 28. huhtikuuta 1973 Ponta Delgada, Azorit, Portugali) on entinen portugalilainen jalkapalloilija.
Seurajoukkueura
Pauleta päätti pitkän uransa PSG:ssä kauden 2007-2008 jälkeen. Hän pelasi urallaan pariisilaisseurassa 167 liigaottelua, teki 106 maalia ja on seuran historian paras maalintekijä. Kaudeksi 2008-2009 Pauletalle tarjottiin sopimusta muun muassa AS Monacosta, mutta hän kieltäytyi.
Maajoukkueura
Portugalin maajoukkueessa Pauleta pelasi ensi kerran Armeniaa vastaan vuonna 1997. Ensimmäisen pelin avauskokoonpanossa hän pelasi kuitenkin vasta vuonna 1999 Alankomaita vastaan, ja ensimmäisen maalinsa hän teki samana vuonna Azerbaidžania vastaan. Vuodesta 2000 lähtien hän oli vakiokalustoa aloituskokoonpanossa. Hän pelasi EM-kilpailuissa 2000, MM-kilpailuissa 2002, joissa hän teki hattutempun Puolaa vastaan, EM-kilpailuissa 2004 ja MM-kilpailuissa 2006, joihin lopetti maajoukkueuransa.
Pauleta oli Portugalin maajoukkueen kaikkien aikojen paras maalintekijä 47 maalilla, kunnes Cristiano Ronaldo ohitti hänet vuonna 2014. Maaotteluita hän pelasi 89.
Mareia (kaupunki)
Mareia (, myös, , , ; ) eli Pa-merit/Merit oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Ala-Egyptissä ja kuului Libyan/Mareoteen nomokseen. Kaupunki sijoitetaan nykyisen Kom el-Idrisin paikalle.
Maantiede
Mareia sijaitsi Mareotis- eli Mareia-järven (nyk. Mariout) etelärannalla noin 45 kilometriä lounaaseen Aleksandriasta. Se oli rakennettu pienelle niemelle lähelle järven ja Niilin Kanobikos-suuhaaran eli Kanopoksen suuhaaran yhdistäneen kanavan alkupäätä. Kaupungin arkeologinen alue on lähellä nykyistä Borg El Arabin kansainvälistä lentoasemaa ja al-Hawariyyahin kylää.
pienoiskuva|vasen|Mareian raunioita. Mareotis-järvi sai nimensä kaupungista. Aiemmin samalle paikalle Kom el-Idrisiin on sijoitettu myös myöhäisantiikin aikainen asutus nimeltä Filoksenite, mutta nykyään tämä teoria on paljolti hylätty.
Historia
Hellenistisellä kaudella eli Ptolemaiosten aikana Mareia menestyi edelleen satamakaupunkina. Se oli Mareotis-järven tärkein kauppapaikka, ja esiintyy joskus myös oman nomoksensa Mareoteen nomoksen pääkaupunkina. Kyseinen nomos ei kuitenkaan kuulunut Egyptin vakiintuneisiin nomoksiin. Kaupunki taantui roomalaisella kaudella, ja 100-luvulle jaa. tultaessa se oli kutistunut pelkäksi kyläksi.
pienoiskuva|vasen|Mareian basilikakirkon rauniot. Mareian seudulla tuotettiin arvostettua viiniä, jota Athenaios kuvaa makeaksi, kevyeksi, vaaleaksi väriltään ja erinomaiseksi laadultaan, ja sellaiseksi, joka ei sekoittanut liikaa päätä. Jotkut kuitenkin pitivät Mareotiksen viiniä Anthyllan ja Tenian viinejä huonompana; ja Columella toteaa sen olevan liian ohutta italialaiseen makuun, joka oli tottunut täyteläisempään falernolaiseen. Vergilius kuvaa Mareian rypäleitä vaaleiksi ja rikkaassa maaperässä kasvaneiksi. Mareotis-järven alue oli kuitenkin soraista ja sivussa Niilin hedelmällisestä tulva-alueesta, joka tosin sopi viininviljelykseen vieläkin huonommin. Strabon lisää Mareian viinin hyviin ominaisuuksiin myös sen, että se ikääntyi hyvin. Horatius mainitsee sen Kleopatran mielijuomana.
Mareia oli Aleksandrian lähellä olleen sijaintinsa vuoksi hyvin tunnettu roomalaisten parissa, ja siksi nimet Mareia ja mareotislainen esiintyvät latinankielisillä runoilijoilla usein Egyptin ja egyptiläisen synonyyminä. Näin esimerkiksi Grattius kuvaa egyptiläisiä ylellisyyksiä ilmaisulla Mareotica, ”mareoottinen”, ja Martialis kutsuu papyrusta ilmaisulla cortex Mareotica. Ovidius käyttää koko Ala-Egyptistä ilmaisua arva Mareotica.
Mareian paikka vaikuttaisi tulleen hylätyksi 700-luvun lopulla, vaikkakin kirjallisten lähteiden perusteella se olisi voinut olla asuttu 1300-luvulle saakka. Arkeologiset tutkimukset kaupungin paikalla alkoivat 1960-luvulla. Ensimmäisiä laajempia arkeologisia kaivauksia suoritettiin 1970-luvun lopulla ja 1980-luvun alussa. Tutkimukset alueella ovat jatkuneet 2000-luvulla.
Rakennukset ja löydökset
pienoiskuva|upright|Katu.
Varhaisen kristillisen kauden löytöihin lukeutuvat 500-luvulle ajoitetun basilikakirkon rauniot lähellä satamaa. Kirkko oli kolmilaivainen ja sen pituus on ollut noin 49 metriä ja leveys noin 47 metriä. Se on ollut koristeltu marmorisin pylväin ja seinämosaiikein. Kirkon lähellä sijaitsivat pienempi kappeli sekä latriini. Hautauksiin liittyvät 500-luvulle ajoitettu hautakappeli kooltaan noin 9 × 7,7 metriä sekä joukko hautakammioita.
Alueen löydöksiin lukeutuu myös suuri määrä viininpuristimia, mikä kertoo seudun maanviljelyshistoriasta.
Kärsä
thumb|250px|Elefantti voi käyttää kärsäänsä moneen tarkoitukseen. Tämä yksilö pyyhkii sillä silmäänsä. Kärsäksi kutsutaan eläinkunnassa norsun, tapiirin sekä sian nenää ja ylähuulta vastaavaa elintä. Termillä voidaan kuvata useita anatomisesti varsin erilaisia rakenteita, esimerkkeinä vaikkapa jo mainitut sian ja norsun kärsät sekä joillakin hyönteisillä esiintyvä imukärsä.
Tyypiesimerkkinä voitaneen käyttää norsun luutonta kärsää joka koostuu 40 000 – 80 000 lihaksesta ja jota eläin voi käyttää erilaisten esineiden ja asioiden manipulointiin varsin näppärästi. Sian tapauksessa kärsä on kehittynyt pystypintaiseksi, lyhyeksi elimeksi jota ei voi norsun kärsän tavoin käyttää esineiden manipulointiin. Sika kuitenkin käyttää kärsäänsä myös tuntoelimenä esimerkiksi maata tonkiessaan tavanomaisen ulkoilman lämmittämisen ja epäpuhtauksien poiston lisäksi.
Kuono
pienoiskuva Kuonoksi kutsutaan eläinkunnassa useiden eläinlajien nenää ja suuta ympäröivää naaman suippoa alaosaa. Kuono on esimerkiksi koiralla ja kissalla. Koiran ja kissan nenää vastaavan osan nimitys on kirsu. Joidenkin eläinten, kuten hevosen, kuonosta käytetään nimeä turpa.
Taitouinti kesäolympialaisissa 2020 – joukkuekilpailu
Taitouinnin joukkuekilpailu Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpailtiin 6.–7. elokuuta Tokyo Aquatics Centressä. Kilpailuun osallistuI 10 joukkuetta. Olympiakultaa voitti Venäjän olympiakomitean joukkue.
Karsinnat
Olympiaturnaukseen osallistui kymmenen joukkuetta. Isäntämaa Japani sai suoraan paikan olympialaisiin. Japani sai samalla Aasialle varatun paikan. Aasian lisäksi Afrikalle, Euroopalle, Amerikalle ja Oseanialle annettiin yksi paikka olympialaisiin. Kaksi joukkuetta valittiin vuoden 2019 MM-kilpailujen perusteella. Viimeiset kolme joukkuetta valittiin erillisen karsintaturnauksen kautta.
Iholla
Iholla (, televisiossa suomeksi nimellä Closer – iholla) on Mike Nicholsin ohjaama elokuva vuodelta 2004. Se perustuu Patrick Marberin näytelmään Closer. Se on nykypäivän Lontooseen sijoittuva neljän henkilön ihmissuhdedraama. Pääosissa ovat Julia Roberts, Natalie Portman, Clive Owen ja Jude Law.
Risa Shimizu
Risa Shimizu (, s. 15. kesäkuuta 1996 Hyogo) on japanilainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa on puolustaja. Shimizu edustaa seuratasolla West Ham Unitedia. Japanin maajoukkueessa hän debytoi helmikuussa 2018. Hän voitti Aasian-mestaruuden vuoden 2018 kilpailuissa. Ennen MM-kilpailujen 2023 alkua Shimizu on pelannut maajoukkueessa 63 ottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi Japanin kaikki neljä ottelua alusta loppuun.
Risto Lauriala
Risto Vilho Johannes Lauriala (s. 21. marraskuuta 1949 Oulu) on suomalainen pianisti.
Lauriala on opiskellut 1969−1972 Sibelius-Akatemiassa ja suorittanut pianonsoiton diplomitutkinnon 1972. Hän valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1973 pääaineenaan musiikkitiede. Lisäksi hän on opiskellut pianonsoittoa yksityisesti Lontoossa Ilona Kaboksen ja Mario Curcion oppilaana 1972 ja 1973 sekä Wienin musiikkikorkeakoulussa Dieter Weberin oppilaana 1973−1975.
Hän on esiintynyt Suomessa lähes kaikkien sinfoniaorkestereiden solistina. Lisäksi hänellä on ollut esiintymisiä omin konsertein, solistina, kamarimuusikkona ja liedpianistina kotimaassa ja ulkomailla. Hän on toiminut opettajana ja säestäjänä Sibelius-Akatemiassa 1976−1977 ja 1978−1981, säestyksen vs. lehtorina 1977−1978, piano- ja kamarimusiikin lehtorina 1981−1982 ja säestyksen lehtorina vuodesta 1982.
Lauriala on saanut ensimmäisen palkinnon vuonna 1970 Maj Lind -pianokilpailussa ja vuonna 1974 Stepanov-kilpailussa Wienissä. Lisäksi hän on ollut Leipzigin Bach-kilpailun semifinaalissa vuonna 1980. Hän on tehnyt useita levytyksiä Alba- ja Naxos-yhtiöille mm. Johann Sebastian Bachin tuotannosta.
Aiheesta muualla
Risto Lauriala a pianist
Aftersun – päivämme auringossa
Aftersun – päivämme auringossa on vuonna 2022 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalais-brittiläinen draamaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Charlotte Wells (debyytti elokuvantekijänä). Sen pääosia esittävät Paul Mescal, Frankie Corio ja Celia Rowlson-Hall.
Elokuvan sijoittuu 1990-luvulle, ja kertoo Sophiesta (Corio), 11-vuotiaasta tytöstä sekä hänen masentuneesta isästään, Calumista (Mescal), jotka ovat lomamatkalla turkkilaisessa lomakeskuksessa Calumin 31. syntymäpäivän aattona.
Aftersun – päivämme auringossa sai maailmanensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla 2022, missä se palkittiin tuomariston palkinnolla. Suomen-ensi-iltansa se sai 14. huhtikuuta 2023. Elokuva sai ylistävän vastaanoton, ja erityisesti Wellsin ohjausta ja käsikirjoitusta sekä Corion ja Mescalin roolisuorituksia kehuttiin. Mescal sai roolistaan myös parhaan miespääosan Oscar-ehdokkuuden vuoden 2023 gaalassa. Sight & Sound -elokuvalehti myös nimesi elokuvan vuoden 2022 parhaaksi.
Toivo Talvi
Toivo Talvi, sukunimi aik. Rautell (31. maaliskuuta 1882 Nurmijärvi – 21. joulukuuta 1947 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari, graafikko ja kuvittaja.
Talvi kävi Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulun 1904–1907 ja opiskeli myös Helsingin yliopiston piirustussalissa. Hän toimi oppikoulun piirustuksenopettajana Vaasassa 1907–1926. Talvi kiersi 1929–1930 Laatokan Karjalassa Suistamolla, Suojärvellä, Ägläjärvellä ja Tolvajärvellä tutkimassa seudun kansanperinnettä. Matkan tuloksena Talvi teki sarjan etsauksia joita käytettiin Martti Haavion kirjan Viimeiset runonlaulajat kuvituksena.
FK Metalurg Skopje
Fudbalski klub Metalurg Skopje on skopjelainen jalkapalloseura. Metalurg on pelannut 2010–luvulla useasti Eurooppa-liigassa päästen parhaimmillaan kolmannelle karsintakierrokselle. Metalurg putosi kauden 2015–2016 jälkeen pois Pohjois-Makedonian pääsarjasta.
Keijo Manni
Keijo Manni (s. 3. huhtikuuta 1951 Peräseinäjoki) on suomalainen painija, joka saavutti urallaan kaksi EM-mitalia ja ennätykselliset 33 Suomen mestaruutta.
Peräseinäjoen Toivetta edustanut maanviljelijä Manni voitti ensimmäisen painin Suomen mestaruutensa 1971. Siitä alkaen hän vei mestaruuden 17 peräkkäisenä vuonna joko kreikkalais-roomalaisessa- tai vapaapainissa tai molemmissa. Hän saavutti kaikkiaan 33 Suomen mestaruutta, mikä ylitti Kustaa Pihlajamäen aiemman ennätysmäärän.
EM-mitaleille Manni paini kahdesti. Pronssia hän sai Helsingissä 1973 ja hopeaa Oslossa 1978.
Manni valittiin kotikuntansa Peräseinäjoen kunnanvaltuustoon vuonna 2000.
Myöhänen
Myöhänen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Strange Cargo Hinterland
Strange Cargo Hinterland on William Orbitin albumi, joka julkaistiin 1995. Se on neljäs osa Strange Cargo-sarjasta, jonka aiemmat osat ovat Strange Cargo, Strange Cargo II ja Strange Cargo III.
Juho Alastalo
Juho Alastalo (21. kesäkuuta 1846 – 20. joulukuuta 1918 Orimattila) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Alastalo edusti Mäntsälän tuomiokuntaa talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1888. Hän anoi suomenkielisen rinnakkaislyseon perustamista Porvooseen sekä sitä, että niitä maakauppiaita, jotka eivät maksa valtiolle veroa, kiellettäisiin myymästä ulkomaisia tavaroita. Hänet valittiin vuoden 1899 suureen lähetystöön Orimattilan edustajana, mutta hän luovutti tehtävän valtakirjalla K. H. Tuiskuselle. Alastalon puoliso oli Amanda Emilia Jaakkola (k. 1919). Professori Ilmari Kaitila oli heidän poikansa.
Littoral
Littoral on yksi Beninin kahdestatoista departementista. Littoral on pinta-alaltaan pienin sekä kaikkein kansainvälistynein departementti, sillä sen pääkaupunki on Cotonou, Beninin suurin kaupunki. Pinta-ala on 79 km². Littoral perustettiin vuonna 1999 jakamalla Atlantiquen departementti.
Littoralin ainoa piirikunta on Cotonou, johon joka jaetaan 13 arrondissementtiin eli kaupunginosaan.
Vuoden 2013 väestönlaskennassa departementin väkiluku oli 679 012, josta 325 872 miehiä ja 353 140 naisia. Naisten osuus oli 52,00 prosenttia. Maasdeudun väestön osuus oli 0,00 prosenttia, kun taas kaupunkiväestöä oli 100,00 prosenttia. Työvoimaa maakunnassa oli 253 892 joista 46,00 prosenttia oli naisia. Kotitalouksia, jossa ei ollut koulututusta oli 21,10 prosenttia.
Aiheesta muualla
pienoiskuva|vasen|Littoralin departementin kunnat vasen|pienoiskuva|Lastinkäsittelyä Cotonoun satamassa.
Jordbergan linna
thumb|300px|Jordbergan linna. Jordbergan linna on linna Ruotsissa Skånen maakunnassa Trelleborgin kunnassa. Linnan päärakennus edustaa barokin tyylisuuntaa. Barokkityylin linnalle suunnitteli vuosina 1906–1908 Clara Amalia Stjernswärd (o.s. von Nolcken) tanskalaisen arkkitehdin Henri Glaeselin piirustusten pohjalta. Sen esikuva oli Tanskan kuninkaallinen Fredensborgin linna. Jordbergan linnanpuisto on puolestaan englantilaistyylinen, ja se on peräisin 1800-luvun keskivaiheilta.
Misfitsin diskografia
Misfits-yhtyeen diskografia.
Kōmei Abe
Kōmei Abe jatkoi sävellysuraansa melko iäkkääksi asti, ja 15. jousikvartetto on peräisin vuodelta 1993.
Limingan kirkko
Limingan kirkko on Limingan luterilaisen seurakunnan kirkko. Kirkko on valmistunut vuonna 1826, ja tyyliltään se on uusklassinen tasavartinen keskeisesti korostettu ristikirkko. Kirkkoon mahtuu noin 850 henkilöä. Kirkkorakennuksen ovat suunnitelleet Anders Fredrik Granstedt ja Anton Wilhelm Arppe, joskin tornin suunnittelijaksi on mainittu myös Carl Ludvig Engel. Kirkon rakentamisesta vastasi kirkonrakentaja Heikki Kuorikoski, joka teki suunnitelmiin monia muutoksia. Alttaritaulun on maalannut Oskar Nylander vuonna 1849. Kirkkoa vanhemman kellotapulin on rakentanut Grels Norling vuonna 1733.
Kirkon vieressä sijaitseva vanha hautausmaa on ollut käytössä ainakin vuodesta 1760 vuoteen 1899, jolloin nykyinen hautausmaa on perustettu Rantakylään. Limingan sankarihautausmaa sijaitsee kuitenkin vanhalla hautausmaalla.
Limingan seurakunta itsenäistyi vuonna 1477 ja on siten Pohjanmaan vanhimpia.
Ouémé
Ouémé on yksi Beninin kahdestatoista departementista. Vuonna 1999 Ouemen pohjoisosasta muodostettiin Plateaun departementti, mikä pienensi Ouémén aluetta 1 865 neliökilometrillä. pienoiskuva|vasen|Huoltoasema Departementin väkiluku oli vuoden 2013 väestönlaskennassa 1 100 404 henkeä, joista 534 814 oli miehiä ja naisia 565 590. Naisten osuus oli 51,4 prosenttia. Maaseudun väestöä oli 37,20 prosenttia, kun taas kaupunkiväestöä oli 62,8 prosenttia. Työvoimaa maakunnassa oli 383 716, joista 49,5 prosenttia oli naisia. Kotitalouksia, joissa ei ollut koulutusta oli 43,8 prosenttia ja talouksien, joissa on kouluikäisiä lapsia oli 81,7 prosenttia.
Hallinnollinen jako
pienoiskuva|vasen|Ouémén piirikunnat Departementin pääkaupunki on Porto-Novo. Ouémé on jaettu yhdeksään piirikuntaan, jotka ovat:
Lamminjärvi (Häijää)
Maantiede
Ovaalin muotoisen järven pituus on 140 metriä. Järveen laskee yksi pelto-oja ja sen luusua sijaitsee järven kaakkoisrannalla, josta saa alkunsa 900 metriä pitkä laskuoja Karpalistonjokeen, joka laskee Tupurlanjärveen. Järven ranta on pääosin savipohjaista joutomaata, johon on rakennettu loma-asuntoja. Järvi sijaitsee aivan valtatien 11 varrella.
Historiaa
Lamminjärvellä toimitettiin järven vedenpinnan lasku vuosien 1840−1848 aikana.
Jalkasieni
thumb|Jalkasieni
Jalkasieni eli jalkasilsa (tinea pedis) on ihon pinnassa elävä sieni, joka saa ihon kutiamaan voimakkaasti. Nimestään huolimatta jalkasientä esiintyy myös muualla kuin jaloissa. Tavallisia paikkoja sille ovat varpaiden välit, nivuset ja muut kehon taipeet. Yleisimmät jalkasienen aiheuttajat ovat Trichophyton rubrum- ja Trichophyton mentagrophytes -sienet.
Jalkasieni tarttuu erityisen helposti julkisissa tiloissa, joissa kävellään paljain jaloin. Tällaisia paikkoja ovat muun muassa uimahallien pesutilat. Sen sijaan löylyhuoneessa sienet eivät yleensä tartu.
Jalkasieneen tehoavat yleensä apteekista saatavat reseptittömät voiteet, joissa on terbinafiinia, mikonatsolia tai klotrimatsolia. Myös ketokonatsolia, ekonatsolia ja tiokonatsolia sisältäviä sienilääkevoiteita tai -pulvereita voi käyttää etenkin varvasvälisilsan itsehoidossa. Jos ulkoinen paikallishoito ei auta, käytetään sisäistä lääkitystä eli flukonatsolia, itrakonatsolia ja terbinafiinia.
Edellä mainittujen Käypä-Hoito suosituksessa suositeltujen ja laajaan tutkimustietoon perustuvien lääkkeiden lisäksi on alustavia viitteitä siitä että valkosipulin sisältämä ajoeeni sekä erityisesti synteettiset havupuiden uuteaineet, muun muassa terpeenit, terpenoidit, sterolit sekä fenoliyhdisteet, joista kansankielellä käytetään epätieteellistä termiä pihka voivat olla hyödyksi jalkasienen hoidossa.
Zyklon
Zyklon tarkoittaa seuraavia asioita:
Donnie Iris
Dominic Ierace eli Donnie Iris (s. 28. helmikuuta 1943 Ellwood City) on yhdysvaltalainen rockmuusikko. Hän teki 1970-luvulla työtä The Jaggerzin ja Wild Cherryn jäsenenä.
The Jaggerzin tärkein hitti oli "The Rapper" ja Wild Cherryn "Play That Funky Music". Näiden tilapäisten menestysten jälkeen Donnie Iris perusti itsensä mukaan nimetyn yhtyeen, Donnie Iris and the Cruisersin, jonka laulaja, kitaristi ja keulahahmo hän on. Yhtye nousi suursuosioon jo ensisinglellään "Ah! Leah!" (1981).
Iris on jatkanut toimintaansa yhtyeen johdossa tähän saakka. Vuonna 1998 ilmestyi ensimmäinen livealbumi ''Live! At Nick's Fay City, ja vuodelta 2001 on kokoelma The Best of Donnie Iris''. Tuorein studioalbumi Ellwood City ilmestyi vuonna 2006.
Kaarle IX
Kustaa Vaasa luovutti hänelle testamentissaan oman herttuakunnan Sveanmaan alueelta. Kaarle käytännössä johti kapinaa veljeään Eerikiä vastaan, jonka seurauksena Juhana III tuli Eerikin tilalle valtaistuimelle. Kaarlen ja Juhanan välit olivat kuitenkin kireät. Juhana olisi halunnut rajoittaa Kaarlen valtaa, mutta Juhanan luovuttua tästä tavoitteesta kiistanaiheeksi nousi uskonto. Kryptokalvinismia tukenut Kaarle ei hyväksynyt sitä, että Juhana muutti Ruotsin kirkon toimintaa korkeakirkollisempaan suuntaan. Kaarle ei myöskään hyväksynyt unionia katolisen Puola-Liettuan kanssa.
Ristiriidat pahenivat, kun katolinen Sigismund tuli isänsä Juhanan kuoltua Puolan ja Ruotsin kuninkaaksi. Kaarle painosti Sigismundin allekirjoittamaan Uppsalan päätöksen, jossa hän tunnusti Ruotsin olevan protestanttinen valtio. Tämä ei riittänyt Ruotsin ylimystölle, jonka enemmistö piti Sigismundia ulkomaalaisena ja harhaoppisena. Vuonna 1595 Söderköpingin valtiopäivät valitsivat Kaarlen valtionhoitajaksi. Kaarle vaati Suomen käskynhaltijaa Klaus Flemingiä itsensä eikä Sigismundin alaiseksi, minkä seurauksena maassa syttyi sisällissota.
Sisällissota
pienoiskuva|vasen|[[Albert Edelfeltin maalaus Kaarle-herttua herjaa Klaus Flemingin ruumista vuodelta 1878.]] Suomen aatelisto ja johtava porvaristo oli yleisesti Klaus Flemingin ja Sigismundin puolella: unionin Puola-Liettuan kanssa esimerkiksi uskottiin tuovan turvaa Venäjää vastaan ja auttavan kauppaa. Kovin kaukana ei ehkä ollut sekään mahdollisuus, että Suomi olisi eronnut Ruotsista ja liittynyt yksin tähän puolalais-balttilaiseen valtiomuodostelmaan. Sigismundille tämä ei kuitenkaan kelvannut, vaan hän halusi Ruotsin kruunun. Monet talonpojat sen sijaan vastustivat Klaus Flemingiä. Eräänä syynä olivat tämän Kaarle-herttuan varalta ylläpitämät linnaleirit, jotka ottivat varsin siekailematta ylläpitonsa talonpojilta. Kaarle-herttua käytti talonpoikia hyväkseen ja antoi vastauksessaan pohjalaistalonpoikien valituskirjelmään sytykkeen vuosien 1596–1597 talonpoikaiskapinalle, nuijasodalle. Klaus Fleming kukisti tämän kapinan verisesti, mutta kuoli samana vuonna.
Suomessa alettiin koota joukkoja luvattua Puolan hyökkäyksen tukemista varten, joka kuitenkin oli sotien koettelemassa maasta vaikeaa. Heinäkuussa 1598 nousi Arvid ja Yrjänä Hornin, Akseli Kurjen ja Antti Boijen komentama vajaan 3 000 miehen joukko maihin Uplannissa. Kun suomalaiset kuulivat Puolan armeijan myöhästyneen, he kuitenkin vetäytyivät ilman taisteluita. Puolalaisten 5 000 miehen armeija nousi maihin Etelä-Ruotsiin, jossa ratkaiseva Stångebron taistelu käytiin syyskuussa 1598. Kaarlen armeija voitti lopulta taistelun. Akseli Kurjen armeija oli samaan aikaan noussut maihin Tukholmassa, mutta saatuaan kuulla Sigismundin hävinneen, se vetäytyi.
Sigismund palasi Puolaan, ja sotaretkeen pettyneenä erotti joukon Suomen johtomiehiä, joita ei pitänyt riittävän luotettavina. Syksyllä 1599 ennen kuin Sigismund ja Suomen aateliset ehtivät toteuttaa uusia suunnitelmiaan, tapahtui pelätty Kaarlen maihinnousu Suomeen. Hän löi Akseli Kurjen komentamat suomalaisjoukot Marttilan taistelussa, minkä jälkeen Suomen kaikki linnat vallattiin. Taistelujen päätyttyä Kaarle toimeenpani oikeudenkäynnit, joiden päätteeksi useita Suomen johtohenkilöitä mestattiin muun muassa Turun verilöylyssä. Kaikkiaan mestattuja aatelisia oli viitisenkymmentä, ja useat muut tuomittiin vankeuteen. Kaarle myös korvasi suomalaista ylimystöä ruotsalaisilla. Suomen kuningasmielinen puolue oli saanut katkeran lopun, ja samalla päättyi myös Kustaa Vaasan vuonna 1556 perustamasta herttuakunnasta jatkunut Suomen erillisasema Ruotsin valtakunnassa.
Kaarlen Suomeen tekemistä sotaretkistä on sittemmin Kantelettareen liitetty aikalaisrunoilijan laatima runo Kaarle-herttuan runo, joka on säilynyt kahtena 1700-luvun käsikirjoituksena.
Kuninkaana
Linköpingin valtiopäivät ilmoittivat 24. helmikuuta 1600, että Sigismund ei ollut enää Ruotsin kuningas, ja Juhana III:n kymmenvuotias poika Itä-Götanmaan herttua Juhana tunnusti Kaarlen Ruotsin hallitsijaksi. Vasta kun poika vuonna 1604 luopui perintöoikeudestaan kruunuun, alkoi Kaarle käyttää titteliä kuningas. Vallanperimys oli kuitenkin kiistanalainen, sillä Sigismundin poika Vladislav oli ollut kruununperillinen ja Kaarle oli siten vallankaappaaja. Hän ei uskaltanut pitää kruunajaisia, koska naapurivallat olivat kiistassa suuressa määrin Sigismundin puolella.
Vuonna 1604 säädettiin uusi vallanperimysjärjestys. Kaarle otti vastaan kruunun, joka määrättiin periytymään Kaarlen miespuolisille perillisille. Kaarlen kruunajaiset pidettiin vuonna 1607, ja vielä silloinkin hänen saksalaiset liittolaisensa pitivät asiaa epäviisaana. Asia ei ollutkaan tällä loppuun käsitelty, ja hovi pelkäsi jatkuvasti Vladislavin tai hänen velipuolensa Johanin kruununtavoittelua – erityisesti Puolan hyökkäykseen liitettynä.
Hallitsijana Kaarle ei ollut yhtä taitava kuin vallankaappaajana. . Kaarle IX:n lyhyt hallintokausi oli jatkuvaa sodankäyntiä. Vihollisuus Puolan kanssa ja Moskovan Venäjän sekasorto johtivat sotimiseen Liivinmaasta ja Inkeristä. Tanskan kanssa Ruotsi soti Lapin omistuksesta. Ruotsin kannalta sodat eivät juuri sujuneet.
Sisäpolitiikassa ei tapahtunut Kaarlen kaudella merkittäviä muutoksia tai uudistuksia. Kaarle pyrki edistämään etenkin kauppaa, ja hänen aikanaan perustettiin vuosina 1605 ja 1606 Oulun ja Vaasan kaupungit. Muutoin Kaarlen aika oli Suomessa raskasta katojen, ankaran verotuksen ja balttilaisen aatelin mielivallan vuoksi. Suomeen tuli balttilaista aatelia, koska Suomen oma aatelisto oli harventunut sisällissodassa. Uudet aatelismiehet eivät ymmärtäneet maan talonpoikien itsenäistä asemaa.