cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hjallis Harkimo
Liikemiehenä
Harkimo on ollut perustamassa Anna-käteisautomaattiketjua kilpailemaan Ottopiste-automaattien kanssa yhdessä Henrik de la Chapellen ja Timo Uusi-Kerttulan kanssa,  mutta hanke on ajautunut Harkimon mukaan vaikeuksiin. Anna-käteisautomaatit toimivat yhteistyössä kansainvälisen First Data -yhtiön kanssa. Käteisnostot kuitenkin vähenivät vuosi vuodelta, ja vuonna 2009 lanseerattu Anna oli auttamatta myöhässä kansallisen ison toimijan haastamiseen. Harkimo arvioi pääsevänsä noin puoleen Otto-automaattien määrästä vuonna 2009, mutta tavoitteesta on jääty kauas, eivätkä Anna-automaatit ole suuren yleisön saatavilla tänäkään päivänä.
Harkimo on ollut rakentamassa sata miljoonaa euroa maksavaa kaupunginosaa Sipoon Storöreniin. Hän myi enemmistön rakentajayhtiön osakkeista Skanska-rakennusyhtiölle kesäkuussa 2010.
Harry Harkimo toimii markkinointi- ja myynninedistämisyritys Infront Finland Oy:n, urheiluseura Jokeri-Hockey Oy:n, liikkeenjohdon konsultointiyritys Marketing Clinic Oy:n, yhteisöllisen viestinnän strategiatoimisto Okimo Clinic Oy:n, Helsinki Halli Oy:n, Sipoonranta Oy:n ja Vierumäen Lomarinne Oy:n hallitusten puheenjohtajana. Harkimo omistaa liikkeenjohdon konsultointipalveluja tuottavan Hjallis Promotion Oy Ab:n ja toimii hallituksen jäsenenä Suomen Käteisnosto Oy:ssä.
Harkimo on ollut suunnittelemassa yhdessä Rikard Bjurströmin kanssa Tampereen Keskusareena -monitoimihallia Tampereelle.
Harkimo ilmoitti marraskuussa 2018 ”ajavansa bisneksensä alas” ja keskittyvänsä politiikkaan Liike Nytissä.
Jokereiden omistajana 1991–2019
Toukokuussa 2019 julkistettiin Jokereiden siirtyvän takaisin täysin suomalaiselle omistuspohjalle Jari Kurrin siirryttyä omistajaksi. Kurri nimitettiin myös Jokereiden hallituksen uudeksi puheenjohtajaksi.
Luottamustoimia
Harkimo perusti Sauli Niinistön kanssa vuonna 2007 Tukikummit-säätiön. Niinistö on toiminut säätiön hallituksen puheenjohtajana ja Harkimo hallituksen varapuheenjohtajana. Vuonna 2019 Harkimo toimii Tukikummit-säätiön hallituksen puheenjohtajana.
Urheilumanagerina
Harkimon manageroimia urheilijoita ovat muun muassa Kiira Korpi, Minea Blomqvist, Marcus Grönholm, Kalle Palander, Jarkko Nieminen ja Iivo Niskanen.
Sorainen (Harkimo)
Toimittaja Anna Soraisella ja Harry Harkimolla oli yhteinen urheiluaiheinen keskusteluohjelma MTV3-kanavalla keväällä ja syksyllä 2006. Sorainen (Harkimo) sijoittui pääosin huippu-urheilun maailmaan. Ruudun ulkopuolella taustoja selvitti urheilutoimittaja Ville Klinga. Sarjassa nähtiin vieraina kotimaisia ja ulkomaisia urheilijoita ja urheilufaneja.
Diili
Vuonna 2009 Harkimo toimi MTV3-kanavan Diili-ohjelman toisen tuotantokauden keulakuvana. Hän etsi kilpailun kautta myyntijohtajaa Sipoossa sijaitsevaan Sipoonranta-rakennushankkeeseen. Ohjeman neuvonantajina toimivat Keijo Säilynoja ja Helena Karihtala. Vuonna 2010 Harkimo jatkoi ohjelman kolmannen tuotantokauden keulahahmona. Silloin johtoryhmässä toimivat edellisen kauden voittaja Antti Seppinen ja Leena Harkimo. Tällä kertaa ohjelmalla haettiin toimitusjohtajaa Hanko-projektille, jossa rakennetaan asuntoja ja hotelli Hangon kaupunkiin. Diilin neljännellä tuotantokaudella Hjallis etsi vetäjää Vierumäen urheiluopistolle. Suomen Diilin viides tuotantokausi alkoi keväällä 2013.
Hjalliksen kanssa
Harkimo on isännöinyt omaa keskusteluohjelmaa Hjalliksen kanssa MTV3-kanavalla vuodesta 2011 lähtien.
Atlantin yli
TV5-kanavalla alkoi vuonna 2017 tositelevisio-ohjelma Atlantin yli, jossa Harkimo kipparoi Swan57-purjevenettä, jonka mukana on suomalaisia julkkiksia. Mukaan lähtevät näyttelijä Mikko Leppilampi, laulaja Arja Koriseva, juontaja Viivi Pumpanen, kokki Jyrki Sukula ja ex-jääkiekkoilija Kimmo Timonen. Harkimon lisäksi miehistöön kuuluu hänen poikansa Joel Harkimo ja kaksi ammattipurjehtijaa.
Muut tv-ohjelmat
Hjallis on myös vieraillut mm. Ravintola X-ohjelmassa ja Suurmestarissa.
Lisäksi hän vetää Nelosella Jethro Rostedtin kanssa uutta keskusteluohjelmaa nimeltään Lisää löylyä, Hjallis ja Jethro!
Poliittinen toiminta
thumb|oikea|Hjallis Harkimo vuonna 2019 Vuoden 1988 presidentinvaalissa Harkimo oli Harri Holkerin valitsijamiehenä.
Vuoden 2012 presidentinvaaleissa Harkimo tuki kokoomuksen Sauli Niinistön kampanjaa 10 000 eurolla Hjallis Promotion Oy -yhtiön kautta.
Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Harkimo valittiin eduskuntaan kokoomuksen edustajana. Harkimon äänimäärä, 11 416 ääntä, oli koko maan 13. suurin äänimäärä.
Harkimo otti helmikuussa 2016 kantaa liikenne- ja viestintäministeri Anne Bernerin raporttiin Yleisradiota koskevista muutoksista. Harkimon mukaan Bernerin raporttia on täydennettävä Yleisradiota koskevilla leikkauksilla: Se [Bernerin raportti] on aivan "hyvä", "mutta jos siihen ei liity mitään säästötavoitetta", niin raportti on "torso".
Harkimo vastasi vuoden 2018 presidentinvaalissa Sauli Niinistön vaalikampanjan varainhankinnasta ja tuki itsekin Niinistöä rahallisesti.
Harkimo ilmoitti 19. huhtikuuta 2018 eroavansa kokoomuksesta. Edellisissä eduskuntavaaleissa Harkimo oli Alexander Stubbin jälkeen kokoomuksen toiseksi suurin ääniharava. Muutama päivä kokoomuksesta eroamisen jälkeen Harkimo kertoi perustaneensa Liike Nyt -nimisen poliittisen kansanliikkeen. Ilta-Sanomien Marko Lempisen mukaan hän joutui ennen ilmoitustaan kuitenkin odottamaan, että saisi ensin myytyä Jokerit. Lempisen mukaan ostaja saattoi olla kiinalainen. Isoissa veloissa venäläisille oligarkeille oleva seuraa oli vaikea myydä, sanoo Lempinen.
Lokakuussa 2018 Harkimo järjesti eduskunnassa seminaarin, johon pääpuhujaksi kutsuttiin italialaisen Viiden tähden liikkeen taustavaikuttaja Davide Casaleggio.
Harkimo ilmoitti marraskuussa 2018 asettuvansa Liike Nytin kansanedustajaehdokkaaksi vuoden 2019 eduskuntavaaleissa ja keskittyvänsä jatkossa politiikkaan "ajamalla bisneksensä alas". Harkimo pääsikin kevään 2019 vaaleissa toiselle eduskuntakaudelleen. Samalla Liike Nytin eduskuntaryhmän koko puolittui kahdesta kansanedustajasta yhteen, sillä ryhmään loikannut Maria Lohela jätti eduskuntavaalit väliin. Harkimon eduskuntavaalikampanjan rahoitus oli vaalirahoituslain vastainen: Harkimo sai vaalirahaa Liike Nyt ry:ltä 38 780,99 euroa, vaikka lakisääteinen enimmäismäärä oli 6 000 euroa.
Harkimon mukaan häntä on kokoomuksesta eroamisen jälkeen alettu mustamaalata vihjailemalla Venäjä-yhteyksistä.
Vuoden 2020 elokuun lopulla, Harkimo ilmoitti pyrkivänsä vuoden 2021 kuntavaaleissa Helsingin kaupunginvaltuustoon sekä Helsingin pormestariksi.
Liike Nytin vuoden 2022 puoluekokouksessa päätettiin, että Harkimo pyrkii tasavallan presidentiksi vuoden 2024 presidentinvaaleissa.
Vuoden 2023 eduskuntavaaleissa Harkimo valittiin kansanedustajaksi kolmannelle kaudelle 8 607 äänellä.
Yksityiselämä
Harry Harkimo on elokuvaaja Osmo Harkimon poika ja Sean Bergenheimin kummisetä. Hänen äitinsä Doriksen isoisän isoisän isoisä oli Hackmanin perustaja Johan Friedrich Hackman. Harkimon kutsumanimi ”Hjallis” tulee 1950-luvun norjalaiselta pikaluistelijalta Hjalmar ”Hjallis” Andersenilta, jonka pipo oli samalla lailla vinossa kuin Harkimolla pikkupoikana.
Harry Harkimo oli naimisissa Leena Harkimon kanssa 1989–2002. Liitosta on kaksi poikaa, Joel ja Leo. Harkimon toinen liitto 2004–2005 oli Merikukka Forsius-Harkimon kanssa. Liitosta on poika Dan. Harkimo oli kihloissa Helena Säkkisen (s. 1968, myöh. Karihtala) kanssa. Suhde kesti vain 18 kuukautta, ja pari vahvisti eroavansa tammikuussa 2011 Karihtala työskenteli Harkimon hallinnoimassa Sipoonranta oy:ssä toimitusjohtajana, mutta jätti tehtävänsä syyskuun alussa 2012. Hjallis Harkimon veljentytär on malli Amanda Harkimo.
Harkimo sanoi vuoden 2018 alkupuolella ryhtyneensä kasvissyöjäksi.
Svenska nu
Svenska nu on ruotsin kielen ja ruotsinkielisen kulttuurin verkosto Suomessa. Verkosto pitää ruotsin kielen opetusta rikastuttavana kulttuuriaineena.
Verkoston rahoittajana toimivat muun muassa Suomalais-ruotsalainen kulttuurirahasto, Ruotsin valtio, Suomen valtio, Svenska kulturfonden, Svenska litteratursällskapet, Svenska Folkskolans Vänner ja Helsingin Sanomain säätiö
Verkoston puheenjohtajana toimii eduskunnan entinen puhemies Paavo Lipponen ja varapuheenjohtajina toimittaja Tuomas Enbuske, professori Kirsti Lonka ja ruotsalainen kansanedustaja Maria Wetterstrand.
Järjestön toimintaa
Svenska nu -verkoston aloittaessa toimintansa lähetettiin toisen, kolmannen ja neljännen asteen oppilaiden vanhemmille, 60 000 kotiin, kirje, jossa verkoston suojelijaksi ja puheenjohtajaksi tunnustautunut Paavo Lipponen kertoi kuinka hän oppi ymmärtämään ruotsin kielen tärkeyden. Kirje aiheutti keskustelua ruotsinkielen opetuksesta.
Valtuuskunta
Valtuuskunnan jäseninä on 38 suomalaista suomen- ja ruotsinkielistä yhteiskuntaelämän vaikuttajaa eri aloilta. Valtuuskunnan jäseniä ovat muiden muassa professori Matti Klinge, toimitusjohtaja Irina Krohn, kansanedustaja Miapetra Kumpula-Natri, kirjailija Rosa Liksom, kaupunginjohtaja Markku Lumio, EK:n toimitusjohtaja Mikko Pukkinen, kansleri Kari Raivio, kansanedustaja Kimmo Sasi, apulaiskaupunginjohtaja Pekka Sauri, toimitusjohtaja Suvi-Anne Siimes, ministeri Pär Stenbäck ja Tampereen yliopiston rehtori Krista Varantola.
Hiukkassuodatin
thumb|250px|[[Peugeot-merkkisen auton hiukkassuodatin (vasemmalla ylhäällä).]] Hiukkassuodatin (josta käytetään myös lyhennettä DPF) on dieselmoottorilla varustettujen autojen pakokaasujen puhdistuslaite. Se suodattaa pakokaasuista hyvin pienikokoisia hiukkasia, jotka hengitysilmaan päästessään ovat terveydelle hyvin haitallisia. Hiukkassuodattimella saadaan tyypillisesti talteen noin 85 prosenttia pakokaasujen hiukkasista.
Antti Pusa
Ura
Pusa syntyi Käppäselässä, joka sijaitsee Venäjällä Kontupohjan piirissä, Karjalan tasavallassa. Hän muutti perheineen Rovaniemelle ollessaan 5-vuotias ja sieltä 8-vuotiaana Turkuun, jossa Pusa aloitti samoihin aikoihin jääkiekon Turun Kisa-Veikkojen joukkueessa. Hän pelasi kuitenkin suurimman osan junioriurastaan Turun Palloseurassa, jonka paras pistemies hän oli C-nuorissa kaudella 2003–2004 sekä B-nuorissa kaudella 2005–2006, jolloin Pusa voitti myös TPS:n sisäisen maalipörssin.
Kaudeksi 2007–2008 Pusa siirtyi TuTon A-nuoriin, jotka tavoittelivat nousua I-divisioonasta SM-liigaan. Hän kuitenkin nousi TuTon miestenjoukkueeseen, jossa Pusa pelasi tulokaskautensa Mestiksessä tehden 40 runkosarjaottelussa tehot 7+9=16 ja 11 playoff-ottelussa tehot 3+5=8. Hän voitti kauden päätteeksi Mestiksen-mestaruuden. Pusan toinen Mestis-kausi 2008–2009 päättyi kuitenkin polven sisäristisidevammaan helmikuussa 2009, kun hän joutui Hokin Tommi Leinosen polvitaklauksen kohteeksi.
Kaudeksi 2009–2010 Pusa siirtyi Heinolan Kiekon riveihin. Seuraavan kauden 2010–2011 hän aloitti vuoden mittaisella sopimuksella Ranskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Vipers de Montpellier’n joukkueessa, mutta Pusa siirtyi kuitenkin kesken kauden marraskuussa 2010 sarjatasoa ylemmäs Ligue Magnusin Ours de Villard-de-Lansiin.
Pusa jatkoi kaudella 2013–2014 uraansa Tanskan Metal Ligaenin Herning Blue Foxissa. Marraskuussa 2013 hänen sopimuksensa kuitenkin purettiin, kun joukkue ei keksinyt Pusalle enää käyttöä. Hän harjoitteli pari viikkoa TuTon kanssa, kunnes Pusa teki saman kuun lopulla loppukauden kattaneen sopimuksen joukkueen kanssa. Pusa voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia.
Kaudeksi 2014–2015 Pusa siirtyi Pohjois-Amerikkaan CHL-joukkue Quad City Mallardsin riveihin.
Satakuntalaitos
Satakuntalaitos on viikinkiajalta ja varhaiskeskiajalta periytyvä skandinaavinen sota- ja hallintojärjestelmä, joka oli käytössä Sveanmaalla. Myöhemmin keskiajalla satakuntalaitoksesta kehittyi ledunglaitos.
Götanmaalla, Norjassa ja Tanskassa satakuntalaitosta vastasivat kihlakunnat (härad). Joidenkin tutkijoiden mukaan Keski-Ruotsin satakuntalaitos olisi ulottunut myös Suomeen, Satakunnan maakuntaan sekä Muinais-Kalantiin eli nykyisen Vakka-Suomen alueelle.
Järjestelmän alkuperä ja toiminta
Satakuntalaitoksen juuret ovat paljon keskiaikaa vanhemmat. Se oli käytössä jo Rooman valtakunnassa sekä myöhemmin germaaneilla. Vastaavanlainen järjestelmä oli viikinkiaikana myös Englannissa ja Walesissa. Englantilaisen mallin mukaan sellainen luotiin osaan Pohjois-Amerikan siirtokunnista.
Sveanmaan satakuntalaitoksessa sata talonpoikaa varusti hallitsijan käyttöön yhden laivan miehistöineen. Aluksissa oli kaksitoista airoparia ja jokainen airopari oli jaettu kahdeksan miehen kesken. Yhdeksänkymmenenkuuden soutajan lisäksi "satakuntaan" kuului neljä laivan ohjauksesta ja navigoinnista vastannutta talonpoikaa. Viikinkiaikana Englantiin syntyneessä järjestelmässä sadan talon muodostama yksikkö oli vastuussa oman alueensa hallinnollisesta, oikeudellisesta ja sotilaallisesta toiminnasta. Eri puolilla maata oli käytössä myös muita vastaavia laitoksia, kuten Koillis-Englannin wapentakes ja pohjoisen ward.
Satakuntalaitos Suomessa
Eräiden tutkijoiden mukaan Sveanmaan satakuntalaitos olisi ulottunut myös Satakunnan maakuntaan ja Kalannin seudulle. Tämä olisi tapahtunut jo ennen 1100-lukua, jolloin Suomi liitettiin osaksi Sveanmaata ja Göötanmaata, joista myöhemmin muodostui Helsigen kanssa Ruotsin kuningaskunta. Näkemystä kannattaa esimerkiksi professori Unto Salo. Hänen mukaansa Satakunnan maakunnan nimi olisi suoraan käännetty ruotsin kielen hundaresta ja myöhemmät Satakunnan kahdeksan emäpitäjää olisivat muodostuneet satakuntalaitoksen pohjalta.
Karri Kokko
Karri Kokko (s. 10. huhtikuuta 1955 Pori) on suomalainen runoilija ja toimittaja. Kokon tuotanto sisältää tekstimuotoisen runouden lisäksi muun muassa visuaalista runoutta, aseemisen kirjoituksen teoksia sekä videotaidetta. Kokko on toiminut Parnasson ja Suomen Kuvalehden toimittajana. Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke vuoden 2022 alusta. Kokko toimittaa Jalokiviä ja kiikareita -nimistä kirjallisuuden aikakauskirjaa vuodesta 2023 alkaen.
Skuukanvaara
Skuukanvaara eli Skoganvarre (,, kveeniksi Skuukanvaara) on kylä Porsangin kunnassa Finnmarkin läänissä Pohjois-Norjassa. Vuonna 2019 Skuukanvaaran osa-alueella (grunnkrets) asui 56 henkeä.
Kylä sijaitsee Øvrevann-järven rannalla Luostijoen tuntumassa E6-tien varrella. Maanteitse Skuukanvaarasta Suomeen Karigasniemelle on noin 67 kilometrin matka ja Porsangin kunnan keskustaajamaan Lemmijoelle noin 26 kilometriä.
Skuukanvaaraa voidaan sanoa saamelaisasutukseksi, sillä siellä asuu useita porojen vaelluksen mukana muuttavia saamelaisperheitä ja poronhoito on alueen pääelinkeino. Øvrevann-järven saaressa sijaitsee myös saamelaisten esi-kristillinen uhripaikka. Kylän saamelainen nimi tarkoittaa ilmeisesti humisevaa tai suhisevaa tunturia.
Skuukanvaarassa toimii Skoganvarre Villmark –niminen matkailukeskus. Koiravaljakoilla kisattava Finnmarksløpet kulkee Skuukanvaaran kautta.
Express – Ernie Davisin tarina
Juoni
Tositapahtumiin perustuva elokuva Ernie Davis -nimisestä lahjakkaasta urheilijasta, joka ensimmäisenä mustana pelaajana saavutti menestystä voittamalla amerikkalaisen yliopistojalkapallon tärkeimmän Heisman Trophy -palkinnon vuonna 1961. Elokuva sijoittuu maailmassa etelävaltioihin, joissa newyorkilaisen Syracusen ollessa pelikiertueella Davis -poikaa solvattiin ja heitettiin juomatölkeillä. 1940-luvulta alkavassa elokuvassa valmentaja auttaa ennakkoluuloja vastaan. Hotelleihin ei ollut etuovesta asiaa. Davis oli kuitenkin ammattisopimuksen kynnyksellä, kun hänen terveytensä petti.
Vastaanotto
Katso: HS:
Tuotto
Taloudellisesti elokuva oli suuri floppi budjetin ollessa noin neljä kertää suurempi kuin tuotto
Prometheus (raketti)
thumb|Prometheus I ja Jupiter Prometheus oli Nasan Jet Propulsion Laboratoryn projekti, jonka tarkoituksena oli kehittää ydinkäyttöinen raketti avaruustutkimuksen käyttöön. Ohjelman nimi oli alun perin "Nuclear Systems Initiative" (suom. ydinjärjestelmäaloite), mutta se muutettiin Prometheukseksi kreikkalaisen mytologian mukaisesti. Prometheus oli viisain titaaneista ja hän antoi ihmisille tulen, joka avasi uusia mahdollisuuksia. Koska kauas suuntautuvat avaruusmatkat ovat hankalia, elleivät liki mahdottomia ilman erittäin suurienergiaista energianlähdettä, avaa ydinenergian hyödyntäminen uusia mahdollisuuksia avaruuden tutkimiselle.
Tekninen toteutus
Nasa oli jo selvittänyt ydinkäyttöisen raketin toimivuuden avaruudessa SNAPSHOT-lennolla vuonna 1965. Silloin ydinreaktorista voimansa saava raketti lensi ensi kerran Maan kiertoradalla. Prometheus-projektin tarkoituksena oli kehittää paljon suuremman mittakaavan ydinraketti planeettojen välisille lennoille. Yksi tutkittu mahdollisuus oli käyttää ionirakettia, joka voisi hyödyntää käyttövoimanaan sähköä.
Rahoituksen väheneminen
Ohjelman rahoitusta vähennettiin merkittäväst, ja aluksi kaavaillun JIMO-luotaimen tilalle suunniteltiin pienennettyjä lentoja läheisille taivaankappaleille.
Projekti lopetettiin vuonna 2005.
Aoba (1926)
Aoba oli keisarillisen Japanin laivaston Aoba-luokan raskas risteilijä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Aoba tilattiin Nagasakista Mitsubishin telakalta. Aluksen köli laskettiin 23. tammikuuta 1924, ja se laskettiin vesille 25. syyskuuta 1926. Alus otettiin palvelukseen 20. syyskuuta 1927.
Palvelus
Yhdysvaltain laivaston ja maavoimien lentokoneet upottivat aluksen 28. heinäkuuta 1945 Kuressa.
Alfhild
Alfhild on skandinaavisesta muinaistarustosta peräisin oleva naisen nimi. Nimi on käytössä pääosin sellaisissa maissa, joissa on käytössä joko norjan tai ruotsin kieli. Suomessa Alfhildin nimipäivää juhlitaan suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 31. tammikuuta, mutta suomenkielisessä kalenterissa nimi korvattiin vuonna 1890 suomenkielisemmällä nimellä Alli.
Suomessa nimi Alhfild on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä noin 840 henkilölle, joista suurin osa on syntynyt ennen vuotta 1940.
Alkuperä
Nimi Alfhild on muunnos skandinaavisen mytologian nimestä Alfhildr, joka muodostuu sanoista alfr (keijukainen) sekä hildr (taistelu). Vapaana käännöksenä nimi voikin siten tarkoittaa keijukaisten kanssa taistelevaa tai keijukaistaistelua. Tanskalaisesta muinaishistoriasta kertovan teoksen Gesta Danorumin mukaan Alfhild oli gööttikuningas Siwardin tytär ja kilpineito, joka naamioitui miessotilaaksi ja pakeni äitinsä neuvosta välttääkseen avioliiton kuningas Alfin kanssa. Hänen elämänsä kuvaa mytologiassa 800-luvun viikingille ominaista elämää.
Juhana Blomstedt
thumb|250px|Vapaaheitto-teräsveistos (2010) [[Munkkiniemen yhteiskoulun pihalla Helsingissä.]] pienoiskuva|[[Ruoholahden tilateos (1993) Ruoholahden metroasemalla]] Yrjö Juhana Blomstedt (20. joulukuuta 1937 Helsinki – 4. elokuuta 2010 Lohja ) oli suomalainen taidemaalari ja professori, joka oli 1960-luvulta lähtien Suomen keskeisiä taiteilijoita. Taiteellisen koulutuksensa Blomstedt sai Suomen Taideakatemian koulussa vuosina 1957–1961.
Elämäkerta
Juhana Blomstedt syntyi tunnettuun taiteilijasukuun, sillä hänen isänsä oli arkkitehti ja professori Aulis Blomstedt ja äitinsä keramiikkataiteilija Heidi Blomstedt (o.s. Sibelius), säveltäjä Jean Sibeliuksen tytär. Juhana Blomstedtin ensimmäinen puoliso on taiteilija Anja Blomstedt (o.s. Erkko) ja toinen puoliso Jertta Blomstedt (o.s. Roos).
Blomstedtin taidenäkemykseen vaikutti Taideakatemian koulussa opiskelun aikana erityisesti yhtenä hänen opettajistaan ollut Sam Vanni. Vuonna 1966 Blomstedt muutti perheineen Pariisiin, jossa hän asui vuoteen 1981 saakka. Pariisista tuli Blomstedtin toinen kotikaupunki, ja siellä työskentely vaikutti keskeisesti hänen kansainväliseen uraansa. Vuodet 1971–1972 Blomstedt vietti vierailevana professorina Minneapolis College of Art and Design -yliopistossa Yhdysvalloissa. Palattuaan Suomeen Blomstedt oli Kuvataideakatemiassa maalauksen yliopettaja 1985–1989 ja väliaikaisena professorina vuodesta 1989.
Blomstedt luetaan merkittävimpien suomalaisten konstruktivistien joukkoon, johon hänen lisäkseen kuuluvat muun muassa Unto Pusa, Göran Augustson, Raimo Utriainen ja vuonna 1967 perustetun Aloha-ryhmän jäsenet. Blomstedt ei kuitenkaan kuulunut mihinkään taiteilijaryhmään. Hänen myöhemmässä tuotannossaan hallitsevan aseman sai kokeilu erilaisilla visuaalisilla ilmaisumuodoilla, kuten värimaalauksella ja puoliesittävillä abstraktioilla.
Blomstedtin 70-vuotisjuhlanäyttely oli Taidemuseo Tennispalatsissa vuoden 2007 lopulla. Näyttelyssä oli esillä töitä hänen koko tuotantonsa varrelta, muun muassa laaja katsaus Luola-, Genesis- ja Möbius-sarjoihin, joista jälkimmäisin koostuu maalauksista, joissa kuvataan erilaisia nauhoja. Vain pieni osa näistä nauhoista on oikeita Möbiuksen nauhoja.
Blomstedtin koripalloaiheinen Vapaaheitto-niminen veistos, joka jäi taiteilijan viimeiseksi työksi, on sijoitettu Munkkiniemen yhteiskoulun nurmialueelle vuonna 2010. Nimensä veistos on saanut koripallon liikerataa kuvaavasta kaaresta.
Blomstedt on haudattu Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle.
Auto GP World Series -kausi 2012
Auto GP World Series -kausi 2012 oli Euroseries 3000 -sarjan vuonna 2010 korvanneen Auto GP -sarjan kolmas kausi. Kausi alkoi 11. maaliskuuta Italian, Monzan radalla ja päättyi 23. syyskuuta Yhdysvaltain, Infineon Racewayn radalla. Sarjan hallitseva mestaritalli DAMS poistui sarjasta viime kauden päätteeksi.
Limanowan piirikunta
Limanowan piirikunta on Puolan piirikunta Vähä-Puolan voivodikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 131 734. Piirikunnan hallintokeskus on Limanowan kaupunki. Kunnat Limanowan piirikunnassa ovat Dobra, Jodłownik, Kamienica, Laskowa, Limanowa, Łukowica, Mszana Dolna, Niedźwiedź, Słopnice ja Tymbark.
Auto GP World Series -kausi 2012
Sarjan mestaruuden voitti brittiläinen Adrian Quaife-Hobbs. Toiseksi sijoittui norjalainen Pål Varhaug ja kolmanneksi venäläinen Sergei Sirotkin.
Limanowan piirikunta
Limanowan piirikunnan pinta-alasta 38,7 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2019. Se rajautuu Bochnian, Brzeskon, Nowy Sączin, Nowy Targin ja Myślenicen piirikuntiin. vasen|pienoiskuva|220px|Piirikunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa piirikunnan asukkaista 49,9 prosenttia oli naispuolisia ja 50,1 miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 23,1 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 61,1 prosenttia ja eläkeikäiset 15,8 prosenttia. Väestön keski-ikä oli 37,6 vuotta, mikä on pienempi kuin koko Puolan väestön keski-ikä. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 1 805 lasta. Limanowan piirikunnan väkiluvun ennustetaan kasvavan 138 681 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Auto GP World Series -kausi 2012
Kilpailukalenteri
Kaudella ajettiin yhteensä seitsemän kisaviikonloppua World Touring Car Championship -osakilpailujen yhteydessä. Jokaisen kisaviikonlopun aikana ajettiin kaksi 35-40 minuutin tai 85 kilometrin pituista kilpailua. Jokaisessa kilpailussa kunkin kilpailijan on suoritettava pakollinen varikkopysähdys.
Kuljettajien pisteet
† Kuljettaja sai minuutin aikasakon, koska ei suorittanut varikkopysähdyksellään pakollista takerenkaiden vaihtoa.
Glenn Morris
pienoiskuva|Glenn Morris ja [[Leni Riefenstahl vuonna 1936.]]
Glenn Edgar Morris (18. kesäkuuta 1912 Simla, Colorado – 31. tammikuuta 1974) oli yhdysvaltalainen yleisurheilija, kymmenottelun olympiavoittaja Berliinissä 1936, sittemmin elokuvanäyttelijä.
Berliinin olympialaisissa Morris otteli uransa kolmannen ja viimeisen ottelun. Hän teki tasaisen sarjan vailla heikkouksia ja sai ME:n virallisestikin nimiinsä tuloksella 7 900 pistettä. Hopeamitalisti hävisi lähes 300 pisteellä, joten voitto oli selvä.
Olympialaisten aikana Morrisilla oli tiettävästi suhde elokuvaohjaaja Leni Riefenstahlin kanssa. Kisojen jälkeen hän lopetti urheilu-uransa ja ryhtyi näyttelijäksi. Hän oli neljäs olympiaurheilija, joka päätyi esittämään Tarzania.
Toisessa maailmansodassa Morris palveli Yhdysvaltain laivastossa Tyynenmeren sotanäyttämöllä.
Monoääni
Monofoninen ääni, yksikanavainen ääni tai yleisemmin pelkkä mono, tarkoittaa äänentoistossa sitä, että yhden tai useamman kaiuttimen kautta toistettava signaali on kaikissa kaiuttimissa sama.
Yksikanavaista ääntä voi myös toistaa esim. 3-tie kaiuttimella, jossa on kolme erilaista kaiutinelementtiä. Jakosuodin sellaisessa tapauksessa huolehtii siitä että taajuudet ja signaalin voimakkuus jaetaan elementeille sopivasti. Sterofoninen signaali voidaan muuttaa monofoniseksi yhdistämällä (summaamalla) kanavat. Monoääneksi voi periaatteessa kutsua stereoääntäkin silloin kun jompikumpi stereoäänen kanavista suljetaan täysin, jolloin toisen kanavan informaatio menetetään.
Monofonisia toistolaitteita ovat monet pienikokoiset matkaradiot, lankapuhelin ja analogiset sanelukoneet. Myös matkapuhelimessa ja VoIP-puheluissa samoin kuin videopuheluissa puhesignaali on monofoninen, vaikka päätelaite toistaisikin musiikkitallenteita stereofonisina.
Äänilevytekniikan alkuaikana levyt olivat monofonisia mutta LP-levyistä suurin osa on stereofonisia. Myös ensimmäiset nauhurit ja C-kasettisoittimet olivat monofonisia mutta stereofonisen ohjelmatarjonnan kasvaessa niissäkin stereofonia yleistyi. Nykyisin stereoääntä käytetään lähes kaikessa sähköisessä mediassa, kuten CD-musiikissa, radiossa, televisiossa ja äänenpakkaustiedostoissa.
Orphan Black
250px|pienoiskuva|oikea|Orphan Blackin näyttelijät Ari Millen, Kristian Bruun, Maria Doyle Kennedy, Dylan Bruce, Jordan Gavaris ja Tatiana Maslany 180px|pienoiskuva|oikea|[[Tatiana Maslany vuoden 2013 Comic-Conissa.]] Orphan Black on kanadalainen scifisarja, jonka loivat Graeme Manson ja John Fawcett. Sen esittäminen alkoi 30. maaliskuuta 2013 Space-kanavalla Kanadassa ja BBC America -kanavalla Yhdysvalloissa.
Sarjan päähenkilö on Sarah Manning, joka varastaa kaksoisolentonsa Elizabeth Childsin henkilöllisyyden tämän tehtyä itsemurhan. Pian hänelle selviää Elizabethin olleen vain yksi monista klooneista. Sarjan lukuisia pääosia näyttelee Tatiana Maslany.
Sarja herättää ajatuksia ihmisten kloonaamisen eettisistä ja moraalisista puolista sekä ihmisen yksilöllisestä identiteetistä.
Tuotanto
Orphan Black on Bell Median kehittämä sarja, jonka tuotannosta vastaavat yhdysvaltalaiset Temple Street Productions ja BBC America -mediatalot.
2. toukokuuta 2013 julkaistiin tieto sarjan kymmenjaksoisesta toisesta tuotantokaudesta, jonka esittäminen aloitettiin 19. huhtikuuta 2014. 9. heinäkuuta 2014 vahvistettiin kymmenenjaksoinen kolmas kausi, jonka ensimmäinen jakso esitettiin 18. huhtikuuta 2015. Neljäs kausi alkoi 14. huhtikuuta 2016. Viides ja viimeinen kausi vahvistettiin kesäkuussa 2016. Se esitettiin vuonna 2017.
Kuvaaminen
Kohtaukset joissa on useita klooneja kuvataan käyttäen Time Vampire -nimistä kuvaustekniikkaa liikkeentunnistuskameroilla. Tämä tarkoittaa kohtauksen kuvaamista kolmeen kertaan: ensin Maslany näyttelee yhtä klooneistaan ja hänen sijaisnäyttelijänsä Kathryn Alexandre näyttelee toista kloonia. Toinen kuvauskerta tehdään Maslanyn ja Alexandren vaihdettua rooleja. Kolmas kerta tehdään ilman näyttelijöitä, jolloin mukaan otetaan kameran liike. Kuvausmateriaalin jälkikäsittelyssä kohtaukset yhdistetään, jolloin vain Maslanyn esittämät hahmot jäävät näkyviin.
Toisen tuotantokauden päätösjakson tanssikohtauksen, jossa on mukana useampia klooneja, kuvaamiseen tarvittiin kaksi päivää ja monta sijaisnäyttelijää. Geoff Scottilta ja hänen Intelligent Creatures VFX -tiimiltään meni paljon aikaa kohtauksen editoimiseen.
Kloonit
Yhteensä klooneja tunnetaan Leda-projektista 20 ja Castor-projektista 6.
Vastaanotto
Sarja on saanut enimmäkseen positiivisia arvosteluja ja sen ensimmäinen kausi saavutti Metacritic-sivustolla 73/100 pistettä.
Spin-off
Vuonna 2017 Japanissa Fuji TV -kanvalla aloitettiin esittämään Orphan Black – 7 Genes -nimistä uudelleenfilmatisoitua Orphan Black -sarjaa. Sen päänäyttelijänä on myös laulajana tutuksi tullut Kang Ji-young.
Kaiju Haanpää
Kaiju Haanpää (o.s. Järvilehto, s. 20. tammikuuta 1948 Helsinki) on suomalainen kuvataiteilija.
Haanpää opiskeli Turun Taideyhdistyksen Piirustuskoulussa taidemaalariksi 1968–1971, Taideteollisessa korkeakoulussa kuvaamataidon opettajaksi 1972–1976, taiteen maisteriksi 1986–1987.
Hänen vanhempansa ovat kihlakunnan neuvos Niilo Ilmari Järvilehto ja Helvi Irene Järvilehto (o.s. Lammi). Ensimmäinen aviomies oli Hannu-Pekka Haanpää, joka on kuollut. Nykyinen avopuoliso vuodesta 1980 on professori, fil.tri Pekka Juhani Korhonen. Lapsia Haanpäällä on neljä.
Energia Ruandassa
Energia Ruandassa kertoo Ruandan energiantuotannosta.
Ruandan asukkaista 53% on sähköverkon piirissä – 75% kaupunkilaisista ja alle puolet maaseudun asukkaista. Sähkö on kallista. Sähköntuotanto Ruandassa oli vuonna 2011 vain noin 65 megawattia. Suurin osa sähköstä tuotettiin tuolloin ulkomailta tuodulla dieselöljyllä. Vuonna 2020 fossiilisilla tuotettiin 39% sähköstä, vesivoimaloilla 54% ja aurinkovoimalla 6,5%.
Kivuwatt-projekti
Ruandassa sijaitsevan Kivujärven metaanivarat on suunniteltu hyödynnettävän siten, että järven syvyyksissä oleva kaasuja sisältävä vesi pumpataan erityiselle proomulle, jossa vesi ja kaasut erotellaan. Vesi ja hiilidioksidi palautetaan järveen ja metaani siirretään putkea pitkin rannalla olevaan voimalaitokseen, missä se muutetaan energiaksi polttamalla. Järven rannalla on toiminnassa jo muutama pilottihanke.
Metaanivoimalaitoksen 1. vaiheen suunniteltiin aloittavan sähköntuotantonsa vuonna 2012. Voimalaitoksen, jonka toimittaa Wärtsilä, teho on 25 megawattia. Se käynnistettiin lopulta vuonna 2015.
Kinugasa (1926)
Kinugasa oli keisarillisen Japanin laivaston Aoba-luokan raskas risteilijä toisessa maailmansodassa.
Energia Ruandassa
Kivuwatt-projekti
Metaanivoimalaitoksen 2. vaiheeksi suunniteltiin 75 megawatin voimalaitosta. Ruandan valtio uskoi, että tämän valmistuttua sähköä riittäisi jopa vientiin. Metaaniesiintymän arvon on arvioitu olevan jopa 20 miljardia dollaria. Vuonna 2020 sähkön vienti oli 4,5 miljoonaa kWh ja tuonti 94 miljoonaa kWh.
Kinugasa (1926)
Valmistus
Kinugasa tilattiin Kōbesta Kawasakin telakalta. Aluksen köli laskettiin 24. lokakuuta 1924, ja se laskettiin vesille 24. lokakuuta 1926. Alus otettiin palvelukseen 30. syyskuuta 1927.
Palvelus
Yhdysvaltain laivaston ja merijalkaväen lentokoneet upottivat aluksen 13. marraskuuta 1942 Guadalcanalin taistelussa.
Energia Ruandassa
Kivuwatt-projekti
Laitoksen omistaja ilmeisesti luopui hankkeesta. Välillä suunniteltiin, että kaasua tuotaisiin putkella kuivalle maalle rakennettavaan voimalaan.
Luettelo pikkuplaneetoista: 383001–384000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 383001:stä ja päättyen 384000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Rocasin atolli
thumb|Atollin sijainti Rocasin atolli on asumaton atolli, joka kuuluu hallinnollisesti Rio Grande do Norten osavaltioon Brasiliassa. Atollin pinta-ala on 7,5 km² ja ellipsinmuotoisen saaren pidempi akseli on 3,7 ja lyhyempi 2,5 kilometriä pitkä.
John Fitch (kilpa-autoilija)
Fitch oli ammatiltaan insinööri. Hän sanoi saaneensa innostusta esi-isältään John Fitchiltä, joka keksi höyrylaivan, ja hänen isäpuolensa oli Stutz Motor Car Companyn pääjohtana ennen kuin yritys ajautui vararikkoon 1930-luvun suuren laman aikana. Fitch aloitti jatkokoulutuksen Kentucky Military Institute:ssa, ennen kuin hän pääsi aloittamaan opinnot Lehigh’n_yliopistossa Pennsylvaniassa. Opinnot keskeytyivät vuoden jälkeen, ja vuonna 1941 hän liittyi US Army Air Corps-lentojoukkoihin. Toisen maailmansodan aikana Fitch eteni vuonna 1944 North_American_P-51_Mustang-hävittäjän lentäjäksi, jollaisella hän onnistui mm. pudottamaan Messerschmitt_Me_262–suihkuhävittäjän. Sodan loppuvaiheessa maataisteluhyökkäyksessä tavarajunaa vastaan hänen koneensa sai it-tulituksesta osuman, ja Fitch vietti sodan kolme viimeistä kuukautta sotavankina. Maailmansodan jälkeen hän asettui Palm Beachiin, missä hän osallistui ensin purjevenekilpailuihin, mutta ajautui sitten moottoriurheilun pariin.
Fitch osallistui 18 vuotta kestäneellä kilpaurallaan useisiin autourheilukilpailuihin ja voitti muun muassa Argentiinan GP:n 1951 Allard-Cadillacilla, Mille Migliassa 1955 ja lisäksi Sebring Endurance -kilpailun, sekä 300 SLR:llä RAC Tourist Trophy-kilpailun Dundrod-radalla Pohjois-Irlannissa Stirling Mossin ajoparina. Mercedes-Benz—kilpatiimin päällikkö Alfred Neubauerin kiinnostuksen jo testeissa 1951 saavutettuaan hän oli mukana järjestelemässä tiimin osallistumista vuoden 1952 Carrera Panamericana-kilpailuun, missä se saavutti kaksoisvoiton. Fitch-autokunnan 300SL saapui tuolloin maaliin yleiskilpailun neljännellä sijalla, mutta ajo hylättiin autokunnan käytettyä ulkopuolista apua harottavien etupyörien kohdalleen säätämisessä viimeisellä etapilla. Osallistumiset Mercedes-tiimin kilpailutoimintaan jatkuisivat aina tiimin lopettamiseen kauden 1955 lopussa asti.
Hän osallistui myös Le Mansin 24 tunnin ajoon kuudesti, ja oli parhaimmillaan kolmas vuoden 1953 kilpailussa Cunningham C5R-autolla parinaan Phil Walters. Vuoden 1955 kilpailussa Fitch odotti varikolla vaihtoa juuri ennen Le Mans-ajojen onnettomuutta, joka vaati hänen tallitoverinsa ja ajopari Pierre Leveghin sekä 83 katsojan hengen. Tapauksen jälkeen hän on vastannut turvallisuudesta kilparatojen ja valtateiden suunnittelussa yhdessä Steve Olveyn, Terry Trammelin, Bill Millikenin, Karl Ludwigsenin, Cris Economakin ja Brock Yatesin kanssa. Hän suunnitteli muun muassa Mosportin, St Joviten, Quebeckin ja Watkins Glenin ja Lime Rock Parkin radat. Kenties merkittävin, tieliikenteessä jo arviolta yli 17 000 ihmisen hengen Yhdysvalloissa säästänyt keksintö on Fitch Inertial Barrier-este, eli tieliittymiin sijoitetut, eri määrillä hiekkaa täytetyt muovitynnyrit, jotka pysäyttävät tieltä suistuvan ajoneuvon hallitusti.
Fitch suunnitteli viisi muihin autoihin perustuvaa automallia ja muunnosta. Fitch Model B oli Ford-moottorilla varustettu Fiat 1100-kilpa-auto, johon hän myöhemmin vaihtoi Crosley Motorsin valmistaman rungon. Kilpakäytössään olleeseen Jaguar XK120:n hän valmisti kevyen alumiinikorin. Corvair Fitch Sprint oli muunnettu Chevrolet Corvair. Fitch Phoenix oli Corvairin uudelleen koritettu prototyyppi, jota Fitch aikoi sarjavalmistaa 500 kappaleen erän. Pienvalmistusta koskevan lainsäädännön muuttuminen ja Corvairin valmistuksen loppuminen kuitenkin esti aikeen.
Hänen yrityksensä John Fitch & Co valmisti 1960-luvun lopulla muutaman kappaleen erät Pontiac Firebirdin Fitch Firebird-muunnosta ja Oldsmobile Toronadon Toronado Phantom-muunnelmaa.
Hänet valittiin Corvetten Hall of Fameen vuonna 2000 ja Sebringin Hall of Fameen vuonna 2002. Hän oli ehdolla vuoden 2009 New Englandin Autourheilun Hall of Fameen. Hän oli myös amatööripurjehtija.
Fitchin vaimo menehtyi vuonna 2009, ja kolmen pojan isä John Fitch kuoli lokakuussa 2012 harvinaiseen ihosyöpään, merkelinsolukarsinoomaan.
Richard McTaggart
Richard ”Dick” McTaggart (s. 15. lokakuuta 1935 Dundee, Skotlanti) on skotlantilainen, myös Britanniaa edustanut nyrkkeilijä ja olympiakultamitalisti ja Euroopan mestari.
Dick McTaggart saavutti nyrkkeilyurallaan menestystä 19-vuotiaana eli vuonna 1954 palvellessaan Britannian kuninkaallisissa ilmavoimissa (RAF). Samana vuonna hän otteli Britannian alle 57 kg:n mestaruudesta, mutta hävisi loppuottelussa Dave Charnleylle, joka sittemmin siirtyi ammattilaiseksi. McTaggartin saavutti Britannian alle 51 kg:n mestaruuden ja pääsi edustamaan Britanniaa marras–joulukuussa 1956 Melbournen olympialaisissa. Olympiaturnauksen ceylonilaisvoiton jälkeen puolivälierässä hän kohtasi Ranskan André Vairolatton ja välierässä Neuvostoliiton Anatoli Lagetkon, joista molemmista hän otti pistevoiton. Loppuottelussa hän voitti Saksan Harry Kurschatin myös pistein.
Huolimatta ammattilaistarjouksista McTaggart jatkoi amatööriuraansa ja työskenteli RAF:n palveluksessa. Hän osallistui vuoden EM-kisoihin Englannin edustajana, mutta maanmies Skotlannin John Kidd voitti hänet keskeytyksellä 1. erässä. Seuraavana vuonna McTaggartille tuli jälleen menestystä, sillä hän otti Britannian mestaruuden ja sen jälkeen Brittiläisen Kansainyhteisön mestaruuden alle 51 kg:ssa. Seuraavan vuoden EM-kisat, joissa Dick McTaggart edusti alle 60 kg:n sarjassa Skotlantia, tuli tappio heti ensimmäisessä ottelussa Neuvostoliiton Gennadi Kakoškinille. Vuosi 1960 oli jälleen olympiavuosi. McTaggart otti sarjan alle 51 kg:n edustuspaikan Rooman kisoihin. Niissä thaimaalaisesta ja sen jälkeen ghanalaisesta saatujen voittojen jälkeen hän kohtasi Unkarin Ferenc Kellnerin, jonka voitettuaan hän pääsi tavoittelemaan loppuottelupaikkaa. Se ei tällä kerralla onnistunut, sillä Puolan Kazimierz Paździor otti pistevoiton 4–1 voittaen lopulta olympiakullan.
Euroopan mestaruuskisat McTaggartin osalta olivat menneet tähän asti heikosti. Toki hän oli otellut kaksissa käymissään EM-kisoissa kahta sarjaa ylempänä. Vuoden 1961 EM-kisat Belgradissa hän nyrkkeili omassa alle 51 kg:n sarjassa. Niissä hän otti kultaa, voitettuaan aluksi pistein Suomen Pertti Purhosen, neljännesvälierässä Itä-Saksan Herbert Oleschin, välierässä Unkarin Janos Kajdin ja loppuottelussa Jugoslavian Petar Benedekin. Vuoden 1962 Kansainyhteisön kisoissa McTaggart nyrkkeili sarjassa alle 63,5 kg ja pääsi loppuotteluun, jossa koki tappion Ghanan Clement Quarteylle. Vuoden 1963 EM-kisoissa hän nyrkkeili edelleen samassa 63,5 kg:n sarjassa. Hän voitti ensin Suomen Jarmo Berglöfin, mutta koki seuraavassa ottelussa tappion Länsi-Saksan Gerhard Dieterin tyrmätessä hänet toisessa erässä.
McTaggartin uralle kertyi otteluita kaikkiaan 634, joista hän voitti 610.
Raw (tiedostomuoto)
Raw on valmistajakohtainen digitaalikameran raakakuvan yleensä häviötön tiedostomuoto, johon pikseleitä tallentuu yhtä monta kuin kameran kenno toistaa. Kameran kennon tallentama kuvatieto tallentuu sellaisenaan, prosessoimattomana, ilman häviöllistä pakkaamista tai esimerkiksi väri- tai kontrastisäätöjä, joita esimerkiksi JPEG:in kohdalla aina tehdään - raw-tiedosto ei itsessään ole kuvatiedosto, vaan tiedosto jonka sisällöstä voidaan prosessoida ("kehittää") kuvatiedosto. Sen sijaan raw-tiedoston mukana tallentuu tieto kuvaushetkellä valittuna olleista säädöistä - tämä tieto on taltioituna metatietona eikä siten vaikuta itse tiedoston datasisältöön. Halutun kuvaprosessoinnin jälkeen raw-tiedostosta kehitetty kuva voidaan tallentaa haluttuun kuvatiedostoformaattiin (esimerkiksi JPEG tai TIFF). Häviöllisissä tiedostomuodoissa, kuten JPEG, on muokattava jo kertaalleen peruuttamattomasti säädettyä ja vähemmän kuvainformaatiota sisältävää, häviöllisesti pakattua kuvaa.
Raw-tiedostoille ei ole vakiintunutta teollisuusstandardia valmistajien kesken. Canonin raakakuvatiedostoja ovat esimerkiksi CIFF-tiedostomuotoa vastaava CRW- ja TIFF-tiedostomuotoa vastaava CR2. Minoltalla on MRW, Nikonilla myös TIFF-pohjainen NEF ja Olympuksella ORF. Standardin puutteesta johtuen kuvankäsittelyohjelmat eivät välttämättä kykene avaamaan kaikkia raakakuvatiedostoja, joskin ongelmia tuottavat lähinnä hyvin uudet tai erittäin vanhat tai harvinaiset tiedostomuodot.
Valmistajien Raw-tiedostomuotoja
Pakkaamaton raw-tiedosto on tyypillisesti merkittävästi suurempi kuin kameran tekemä täysikokoinen pakattu JPEG-tiedosto. Jotkut digitaalikamerat tukevat katselukelpoisen kuvan tallentamista myös pakkaamattomaan TIFF-muotoon, joka voi olla Raw-kuvaakin isompi mutta ei yhtä käyttökelpoinen. Adobe on kehittänyt standardinomaisen valmistajariippumattoman ja rojaltittoman DNG -tiedostomuodon, johon muut Raw-tiedostot saa muutettua häviöttömästi. Suoraan DNG-muotoisia tiedostoja tuottavia kameroita ovat muun muassa Hasselblad H2D, Leica Digital-Modul-R, Ricoh GR Digital, Samsung Pro 815 ja Pentaxin järjestelmäkamerat, myös keskikoon 645D, sekä Windows Phone Black- ja Cyan-käyttöjärjestelmäversioita käyttävät Nokia Lumia 1020 ja 1520 -kamerapuhelimet.
Käsittely
Varsinaiset kuvankäsittelyohjelmat eivät yleensä käsittele raakatiedostomuotoja joko lainkaan, tai tunnistavat niistä vain osan, minkä vuoksi on olemassa lukuisia erilaisia raw-tiedostojen prosessointiohjelmia ja lisäosia kuvankäsittelyohjelmiin. Useimmat raw-kuvien kehitys- ja käsittelyohjelmistot sisältävät myös kuvien arkistointityökalut.
RAW-kuvia voidaan myös käsitellä muuntamalla raakatiedosto 16- tai 48-bittiseksi pakkaamattomaksi TIFF-tiedostoksi, jolloin myös varsinaiset kuvankäsittelyohjelmat osaavat avata kuvatiedoston.
GNU Octave
GNU Octave on GNU-projektin kehittämä numeeriseen laskentaan tarkoitettu vapaa ohjelmisto sekä siinä käytettävä ohjelmointikieli. Se on suurelta osin yhteensopiva Matlabin kanssa.
Kotkasumu
Kotkasumu eli Messier 16 tai IC 4703 on diffuusi emissiosumu Käärmeen tähdistössä. Sumua ympäröi suhteellisen nuori avoin tähtijoukko, Kotkajoukko eli NGC 6611. Kohteen etäisyys Maasta on noin 7 000 valovuotta. Kotkasumun mielikuvituksellisen näköinen keskus on uusien tähtien syntyaluetta.
Philippe Loys de Chéseaux kuvailee löytöään vuosina 1745–1746 vain tähtijoukoksi. Charles Messier löysi sen uudestaan itsenäisesti 3. kesäkuuta 1764 ja hän kuvailee tähtijoukkoa että se on heikon hehkun sisällä. William Herschelin luettelossa ei sumua mainita.
Afrikantrogonit
Afrikantrogonit (Apaloderma) on trogonien heimoon kuuluva lintusuku, johon kuuluu kolme Afrikassa elävää lajia.
Välkkylä
thumb|250px|Kesähotellina toimiva Välkkylätalo. Välkkylä on Oulun Raksilan alueella sijaitseva Pohjois-Suomen opiskelija-asuntosäätiön eli PSOAS:in omistama opiskelijakylä.
Rakentaminen
Oulun yliopiston ylioppilaskunnan rakennuttaman Välkkylän ensimmäinen rakennus valmistui kesäkuussa 1966. Ylioppilaskunnan yleiskokous oli vahvistanut kaksi vuotta aiemmin säännöt, jotka julkisoikeudellinen yhteisö tarvitsi toimiakseen rakennuttajana. Välkkylän rakentaminen oli käynnistynyt syyskuussa 1965, kun opetusministeriöstä ja muista lähteistä oli saatu lainaa ja kaupungin takaus lainoille. Ylioppilaskylän maa-alue Pikkukankaalla, noin neljä hehtaaria, saatiin lahjoituksena Oulun kaupungilta jo kesäkuussa 1962.
Kaupunki ja ylioppilaskunta järjestivät tontin ja siihen liittyvän Raksilan urheilupuiston suunnittelukilpailun. Ylioppilaskunnan puheenjohtajan Jouko Mäkelän johtama palkintolautakunta valitsi syyskuussa 1963 voittajaksi ”Välkkylä” -nimisen ehdotuksen, tekijöinä arkkitehti Seppo Valjus ja joukko arkkitehtiylioppilaita. Betra Oy rakensi neljä ensimmäistä asuinrakennusta. Ylioppilaskylän kaikki seitsemän rakennusta saatiin valmiiksi vuoteen 1971 mennessä.
Välkkylän alue nykyään
Välkkylän alueella sijaitsevat Raksilan urheilupuiston pururata, talvella valaistu latu, sekä pulkkamäki. Opiskelija-asuntojen keskellä aiemmin sijainneen ravintola Reidarin rakennus on nykyään biljardisali. Suurin rakennuksista, Välkkylätalo, jossa on 180 opiskelija-asuntoa, toimii kesäaikaan kesähotellina eli hostellina. Se toimi Oulun seudun ammattiopiston asuntolana vuosina 2008–2013.
Ulla Liuhala
Ulla Esteri Liuhala (s. 7. joulukuuta 1948 Huittinen) on vihtiläinen kuvataiteilija. Liuhala opiskeli Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1968–1971 ja Repin-instituutissa 1973–1974.
Asfalttiviidakko (vuoden 1950 elokuva)
Asfalttiviidakko on vuonna 1950 ensi-iltansa saanut John Hustonin ohjaama yhdysvaltalainen film noir/rikoselokuva, jonka pääosissa ovat Sterling Hayden, Louis Calhern, Jean Hagen, James Whitmore, Sam Jaffe ja Marilyn Monroe.
Asfalttiviidakko perustuu kirjailija W. R. Burnettin saman nimiseen romaaniin, jonka pohjalta Ben Maddow ja John Huston laativat käsikirjoituksen. Asfalttiviidakko on mustavalkoinen ja pituudeltaan se on 112 minuuttia. Asfalttiviidakko sai ensi-iltansa kotimaassaan 23. toukokuuta 1950, ja Suomen teattereihin elokuva ilmestyi 11. toukokuuta 1951. Asfalttiviidakon tuotti Metro-Goldwyn-Mayer.
Juoni
230px|thumb|left|Asfalttiviidakon alku. Asfalttiviidakko kertoo kovan luokan kelmistä, Doc Riedenschneiderista (Sam Jaffe), joka pääsee vankilasta. Hänellä on suunniteltu keikka joka on arvokas ja tarvitsee sen toteuttamiseen taloudellista tukea ja miehistöä. Taloudellinen tuki tulee Alonzo D. Emmerichiltä (Louis Calhern), jolla on kylläkin omat puutteensa ja heikkoutensa. Yksi sellainen on Angela Phinlay (Marilyn Monroe), joka ikänsä puolesta voisi olla lapsenlapsi ja sairas vaimo May (Dorothy Tree) ei luonnollisesti tiedä asiasta. Keikan järjestämisessä auttaa hermostunut Cobby (Marc Lawrence) ja mukaan tulee sekalainen joukko kelmejä ja roistoja. Dix Handley (Sterling Hayden) Kentuckysta on muskelina ja hän muodostuukin tärkeäksi tekijäksi, sillä miljoona dollaria on iso raha ja useampi kuin yksi taho haluaa siitä siivun. Lisätään yhtälöön poliisi niin tilanne on tiukka. Varsinainen keikka menee hyvin, joskin ei ilman kommelluksia, mutta sen jälkeen alkava juonittelu ja kieroilu vetää tilanteen kaikkien kannalta nollaksi. Kukaan ei hyödy.
Muuta
Asfalttiviidakko voitti kolme palkintoa: Venetsian elokuvajuhlilla Volpi Cupin vuonna 1950, NBR-palkinnon vuonna 1950, ja Edgar-palkinnon vuonna 1951. Lisäksi elokuva oli ehdolla vuonna 1951 neljään Oscar-palkintoon, muiden muassa parhaan ohjauksen ja miessivuosan Oscariin, BAFTA-palkintoon, DGA-palkintoon, kolmeen Golden Globeen, kahteen WGA-palkintoon ja Venetsian elokuvajuhlilla Kultaiseen leijonaan vuonna 1951.
Vuonna 2008 Asfalttiviidakko valittiin säilytettäväksi Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Film Registryssä.
Asfalttiviidakko oli sekä Strother Martinin että Jack Wardenin elokuvadebyytti.
Elokuva on esitetty myös televisiosarjana ABC-kanavalla Yhdysvalloissa, Kanadassa, Meksikossa ja Karibian maissa kesällä vuonna 1961, tähtenä Jack Warden.
John Huston alun perin harkitsi Angela Phinlayn roolia Lola Albrightille.
W.R. Burnetten romaanin The Asphalt Junglen pohjalta oli tehty muitakin elokuvia, lännenelokuva Lainsuojattomat (The Badlanders, 1958) ohjaajana Delmer Daves, rikoselokuva Kaappaus Kairossa (Cairo, 1963) ohjaajana Wolf Rilla ja draama-/rikoselokuva Cool Breeze (1972) ohjaajana Barry Pollack.
Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänesti kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Asfalttiviidakko oli mukana heistä yhdentoista listalla. The New York Timesin kriitikot valitsivat Asfalttiviidakon vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Lainauksia
[Cobby nostaa hänen etu- ja keskisormensa]