cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pimeiden öiden elokuvafestivaali
Festivaali palkitsi Jörn Donnerin vuonna 2017 hänen elämäntyöstään.
Patrick Mills
Patrick ”Patty” Sammie Mills (s. 11. elokuuta 1988 Canberra) on australialainen koripalloilija, joka edusti San Antonio Spursia vuosina 2012–2021. Hän pelaa myös Australian koripallomaajoukkueessa.
Vuosina 2007–2009 Mills pelasi yliopistokoripalloa Kaliforniassa Saint Maryn Collegessa, josta Portland Trail Blazers varasi hänet NBA:han vuonna 2009. Lisäksi hän on pelannut Australian ja Kiinan pääsarjoissa. Mills voitti NBA-mestaruuden vuonna 2014.
Saint Mary (2007–2009)
Vuonna 2007 Mills siirtyi pelaamaan yliopistokoripalloa Saint Maryn collegeen, jonka koripallojoukkueen apuvalmentaja oli hänen australialainen perhetuttunsa. Lisäksi joukkueeseen oltiin värvätty muitakin australialaispelaajia. Ensimmäisenä kautenaan hänet valittiin konferenssin vuoden tulokkaaksi. Mills teki kauden aikana 472 pistettä, joka oli koulun historian paras pistemäärä ensimmäisen vuoden opiskelijalta. Lisäksi hänen pistekeskiarvonsa (14,8) oli joukkueen korkein.
Kaudella 2008–2009 Mills aloitti kaikki ottelunsa edelliskauden tapaan kentältä, kunnes hän mursi kätensä tammikuussa 2009. Hän joutui jättämään yhdeksän ottelua väliin, mutta palasi loppukaudeksi takaisin joukkueeseen. Hänellä oli jälleen joukkueen korkein pistekeskiarvo (18,4), ja hän oli ehdolla parhaalle takamiehelle jaettavaan Bob Cousy Awardiin. Toukokuussa 2009 Mills päätti jättää kaksi viimeistä opiskeluvuottaan Saint Maryssa väliin ja ilmoittautui vuoden 2009 NBA:n varaustilaisuuteen. Tämän myötä hän kävi lukuisien NBA-joukkueiden testattavana. Lopulta Portland Trail Blazers varasi hänet 55:ntenä pelaajana kesän varaustilaisuudessa.
Portland (2009–2011)
Heinäkuussa 2009 Mills mursi jalkansa, joka jouduttiin leikkaamaan. Tästä huolimatta hän solmi Portlandin kanssa pelaajasopimuksen. Joulukuuhun mennessä Mills oli ehtinyt kuntouttaa jalkansa ja hänet lähetettiin väliaikaisesti Portlandin farmijoukkueeseen, Idaho Stampedeen. Hän pelasi kauden aikana D-liigassa viisi ottelua 25,6 pisteen ottelukohtaisella keskiarvolla. Tammikuussa 2010 Mills debytoi NBA:ssa ottelussa Los Angeles Clippersia vastaan, muttei onnistunut korinteossa. Hän pelasi kauden 2009–2010 aikana lopulta kymmenen NBA-ottelua 2,6 pisteen ottelukohtaisella pistekeskiarvolla.
Kaudella 2010–2011 Millsin peliminuutit lisääntyivät ja hän pelasi keskimäärin 12,2 minuuttia ottelua kohden. Tilastollisesti parhaan pelinsä Portlandin paidassa hän pelasi huhtikuussa 2011, jolloin hän teki 23 pistettä Golden Statea vastaan.
Australia ja Kiina (2011–2012)
NBA:ssa vietettiin työsulkua kaudella 2011–2012, minkä myötä Mills sai pelaajatarjouksia Euroopasta. Elokuussa 2011 hän päätti kuitenkin siirtyä Australian pääsarjaan, Melbourne Tigersiin. Hän pelasi joukkueessa lopulta yhdeksän ottelua ja siirtyi marraskuussa kiinalaiseen Xinjiang Flying Tigersiin. Siirto sai Australiassa osittain aikaan pahennusta, sillä koripallokannattajat olivat saaneet mielikuvan, että Mills pelaisi seurassa työsulun loppuun asti. Lisäksi Xinjiangin maksama palkka oli moninkertainen Melbournen vastaavaan.
Mills edusti Xinjiangia kahdentoista ottelun ajan tammikuuhun 2012 asti, jolloin seura purki pelaajasopimuksen. Seuran mukaan Mills oli teeskennellyt loukkaantumisen, vaikka magneettikuvien perusteella hänen jalkansa lihas oli revähtänyt. Hän käyttikin tulevat kuukaudet jalkansa kuntouttamiseen, sillä hän pystyi sääntöjen mukaan edustamaan toista seuraa vasta maaliskuun lopulla, jolloin Xinjiangin kausi tulisi päättymään.
San Antonio (2012–2021)
250px|thumb|[[Aron Baynes ja Mills vuonna 2014 NBA-pokaalin kanssa.]] Maaliskuun 2012 lopulla Mills allekirjoitti pelaajasopimuksen San Antonio Spursin kanssa. Huhtikuussa hän teki Golden State Warriorsia vastaan 34 pistettä. Tämä oli hänen siihenastisen uransa piste-ennätys ja samalla korkein pistemäärä australialaispelaajalta NBA:ssa. Koko loppukauden aikana Mills pelasi runkosarjassa kuusitoista ottelua, joissa hän teki keskimäärin 10,3 pistettä ottelua kohden. Pudotuspeleissä hän pelasi vähemmän ja teki tilastollisesti parhaassa pudotuspeliottelussaan yhdeksän pistettä.
Ennen kauden 2012–2013 alkua Spurs ja Mills solmivat jatkosopimuksen. Hän pelasi kauden aikana 58 ottelua ja pelasi pisteiden valossa kauden parhaan ottelunsa huhtikuussa 2013, jolloin hän teki 23 pistettä Golden Statea vastaan. Mills pelasi pudotuspeleissä yhdeksän ottelua vähäisellä peliajalla, sillä hän pelasi parhaimmillaan vain yli seitsemän minuuttia ottelussa. Kesäkuussa 2013 hän päätti käyttää pelaajasopimuksessa olleen pykälän, jonka myötä hän vietti myös kauden 2013–2014 San Antoniossa. Joukkue eteni kauden päätteeksi NBA:n loppuotteluihin, joissa se kohtasi Miami Heatin. Spurs voitti loppuottelusarjan voitoin 4–1 ja Mills teki mestaruuden ratkaisseessa ottelussa seitsemäntoista pistettä. Ennen Millsiä ja hänen joukkuekaveriaan Aron Baynesia olivat australialaispelaajista voittaneet NBA-mestaruuden vain Luc Longley sekä Andrew Gaze.
Kesällä 2014 Mills teki Spursin kanssa jatkosopimuksen. Hän joutui kuitenkin jättämään välistä alkukauden 2014–2015 otteluita olkapäävamman takia. Kesällä 2017 Mills teki Spursin kanssa neljän vuoden jatkosopimuksen.
Mills edusti Spursia kauden 2020–2021 loppuun saakka. Hänestä tuli joulukuussa 2020 kymmenes Spursissa 600 ottelua pelannut pelaaja.
Maajoukkueura
Mills edusti maansa juniorimaajoukkueita ja oli mukana vuoden 2007 alle 19-vuotiaiden MM-kilpailuissa. Saman vuoden kesällä hän myös debytoi Australian koripallomaajoukkueessa. Mills valittiin vuoden 2008 olympiaturnaukseen osallistuneeseen joukkueeseen. Hän oli olympialaisissa joukkueen paras korintekijä (14,2) ennen Andrew Bogutia ja Brad Newleya.
Vuonna 2010 Mills osallistui ensimmäistä kertaa MM-kilpailuihin, joissa hän teki keskimäärin 13,8 pistettä ottelua kohden. Hän olikin joukkueensa paras pistemies ennen David Andersenia. Vuonna 2012 Mills oli mukana Australian joukkueessa Lontoon olympiaturnauksessa. Hän teki turnauksessa keskimäärin 21,2 pistettä ottelua kohden ja oli koko kisojen pistetilaston voittaja ennen Yhdysvaltain Kevin Durantia. Mills edusti Australiaa myös vuoden 2016 olympialaisissa, joissa maa sijoittui neljänneksi. Hän oli turnauksen toiseksi paras korintekijä 21,3 pisteen keskiarvollaan.
Pelityyli
250px|thumb|Mills tekee fanien kanssa "three gogglesin". Mills on pelipaikaltaan pelintekijä. Ennen siirtymistään NBA:han hänen pientä kokoaan sekä heittovalintojaan kritisoitiin. Toisaalta Millsin korintekotaitoa ja nopeutta kehuttiin.
Portlandissa Mills tuli yhdessä Rudy Fernándezin kanssa tunnetuksi tekemällä sormistaan silmälasit aina onnistuttuaan kolmen pisteen heitossa. Pian ele levisi joukkuetovereiden ja median keskuuteen, jolloin siitä alettiin käyttää termiä ”three goggles”.
Yksityiselämä
Mills oli perheensä ainoa lapsi ja kasvoi Canberran kaupunkialueella. Hän on etniseltä taustaltaan aboriginaali. Viranomaiset ottivat Millsin aboriginaaliperäisen äidin Yvonnen 2-vuotiaana pois biologisilta vanhemmiltaan.
Vuonna 2010 Mills keräsi yli 40 000 dollaria Australian tulvien hyväksi hyväntekeväisyyskampanjassa.
Carey Mulligan
Carey Hannah Mulligan (s. 28. toukokuuta 1985 Westminster, Lontoo) on englantilainen näyttelijä. Hänet on palkittu Bafta-palkinnolla, jonka lisäksi hän on ollut ehdolla kahteen Oscar-palkintoon, kolmeen Golden Globeen sekä Tony-palkintoon.
Ura
Mulligan teki näyttelydebyyttinsä romanttisessa draamaelokuvassa Ylpeys ja ennakkoluulo (2005), jonka jälkeen hän esiintyi muun muassa draamasarjassa Bleak House (2005), televisioelokuvassa Northanger Abbey (2007) sekä tieteissarjassa Doctor Who. Broadway-debyyttinsä hän teki vuonna 2008 näytelmässä Lokki.
Läpimurtonsa Mulligan teki draamaelokuvassa An Education (2009), josta hänet palkittiin parhaan naispääosan Bafta-palkinnolla. Roolistaan hän sai myös parhaan naispääosan Oscar-, Golden Globe- ja SAG-ehdokkuudet. Sittemmin hän esiintyi muun muassa elokuvissa Ole luonani aina (2010), Drive (2011), Shame (2011), The Great Gatsby – Kultahattu (2013), Inside Llewyn Davis (2013), Kaukana maailman menosta (2015), Suffragette (2015), Mudbound (2017), Wildlife (2018), She Said (2022). Roolistaan jännityselokuvassa Lupaava nuori nainen (2020) Mulligan sai toisen parhaan naispääosan Oscar-ehdokkuutensa.
Filmografia
1 myös vastaavana tuottajana
Heinrich Hollreiser
Heinrich Hollreiser (1913 München – 24. heinäkuuta 2006) oli saksalainen kapellimestari. Hän toimi Wienin valtionoopperan pääkapellimestarina vuosina 1952–1961 ja sai yhtiön kunniajäsenyyden vuonna 1991.
Hollreiser opiskeli Münchenin valtiollisessa musiikkiakatemiassa. Hän pääsi myöhemmin kapellimestariksi oopperataloihin Wiesbadeniin, Darmstadtiin, Mannheimiin ja Duisburgiin. Vuosina 1942–1945 hän toimi Baijerin valtionoopperan pääkapellimestarina ollessaan samanaikaisesti Düsseldorfin oopperatalon musiikillinen johtaja. Vuosina 1945–1951 Hollreiser johti Berliinin filharmonikkojen, Bambergin sinfoniaorkesterin, Hampurin radion sinfoniaorkesterin, Kölnin radion sinfoniaorkesterin ja Frankfurtin radion sinfoniaorkesterin konsertteja.
Rodrigo Ābols
Rodrigo Ābols (s. 5. tammikuuta 1996 Riika, Latvia) on latvialainen jääkiekkoilija, joka pelaa SHL-joukkue Rögle BK:ssa.
Puikkokämmekät
Lajeja
Puikkokämmeköihin sisältyy suuri määrä huonekasvina kasvatettuja lajeja.
Rodrigo Ābols
Hänen isänsä on entinen jääkiekkoilija Artis Ābols, joka toimii nykyisin Latvian jääkiekkomaajoukkueen päävalmentajana.
Ura pelaajana
Ābols pelasi lapsena juniorikiekkoa Ruotsissa, jossa hänen isänsä tuolloin pelasi.
Heinrich Hollreiser
Hollreiser teki debyyttinsä Wienin valtionoopperassa johtamalla Ludwig van Beethovenin Fidelion esityksen vuonna 1951. Yli neljän vuosikymmenen aikana hän johti siellä kymmeniä oopperoita Wolfgang Amadeus Mozartin teoksista 1900-luvun musiikkiin. Hän piti Igor Stravinskyn teoksen Hulttion tie Itävallan-ensiesityksen.
Hollreiser johti uransa aikana myös Covent Gardenissa, Bayreuthin musiikkijuhlilla, Teatro Colónissa ja Metropolitan-oopperassa. Hän toimi vierailevana kapellimestarina Wienin sinfoniaorkesterissa ja Clevelandin orkesterissa.
Rodrigo Ābols
Ura pelaajana
Ābols liittyi MHL:ssä pelanneeseen Dinamo Riian juniorijoukkue HK Riikaan kaudella 2013–2014, kun joukkue oli varannut hänet vuoden 2013 varaustilaisuudessa numerolla 143. Hän pelasi ensimmäisen ammattilaisottelunsa KHL:ssä isänsä valmentamassa Riian joukkueessa 27. joulukuuta 2014, jolloin Riika hävisi jatkoajalla Dinamo Minskille. Tammikuussa 2015 Ābols teki ensimmäisen pisteensä, kun sai syöttöpisteen Riian voittaessa Torpedo Nižni Novgorodin. Ensimmäisen maalinsa hän teki voitetussa ottelussa Severstal Tšerepovetsia vastaan.
Maajoukkueura
Ābols pelasi Latvian alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa vuoden 2013 nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa.
Turajärvi (järvi)
Turajärvi on järvi Rauman kaupungin (aiemmin Lapin kunnan) sekä Eurajoen ja Euran kuntien alueella Satakunnassa, mutta pääosa järvestä kuuluu Euran kuntaan, jossa siihen rajoittuu myös Turajärven kylä. Järvi kuuluu Eurajoen vesistön Juvajoen valuma-alueeseen, joka yhtyy Eurajoen keskustassa Eurajokeen sen vasemmalta puolelta. Eurajoki joka laskee edelleen Eurajoensalmessa Selkämereen.
Rodrigo Ābols
Maajoukkueura
Aikuisten tasolla Ābols debytoi maajoukkueessa vuoden 2015 maailmanmestaruuskilpailuissa Prahassa.
Turajärvi (järvi)
Maantieto
Järven pinta-ala on 257 hehtaaria eli 2,6 km² ja se on 2,8 kilometriä pitkä ja leveimmältä kohdaltaan 1,6 kilometriä leveä. Järvi on melko tasapohjainen, koska yli 3 metriä syviä paikkoja on vain 1,5 hehtaaria ja yli 2 metriä syviä kohtia on jo 72 hehtaaria. Kun yli 1 metrin syvyisiä kohtia on jo 176 hehtaaria, on alle metrin syvyyttä 31% eli 81 hehtaaria järven pohjasta. Syvin kohta sijaitsee lähes keskellä järveä.
Rodrigo Ābols
Maajoukkueura
Ābols toimii Latvian kapteenina vuoden 2022 maailmanmestaruuskilpailuissa Tampereella ja Helsingissä.
Turajärvi (järvi)
Maantieto
Järven rantaviiva on 14,1 kilometriä pitkä. Järveä ympäröivä kallio on pääasiassa rapakiveä sen eri muodoissaan. Järven eteläpuolella kulkee lounaasta koilliseen diabaasijuonne. Etelännat ovat korkeiden mäkien rajaamia, mutta muualla on matalampaa moreenimaata. Järven lounaiskulmassa on peltoa ja kaakoiskulmassa kosteikkoja.
Joet ja saaret
Turajärvessä on 16 saarta, jotka ovat kaikki alle hehtaarin kokoisia. Saarten yhteispinta-ala on 0,66 hehtaaria ja yhteisen rantaviivan pituus 1,3 kilometriä. Osa niistä on muodostunut 1960-luvulla suoritetusta ranta-alueen ruoppausmaan läjityksestä. Suurimmat saaret ovat kallioinen Puurikari, Kahilankari ja maakannaksella rantaan yhdistetty Pirttikari.
Veden laatu ja suojelutoimet
Turajärvi on matala humusjärvi, jonka rantoja reunustavat jokunen pelto ja monet vapaa-ajan asunnot. Järveä kuormittaa myös Pietarjoki. Järven veden kuntoarvio on saanut arvosanan hyvä, aivan viime aikoina ravinnepitoisuudet ovat laskeneet yläjuoksulla olleiden sikatilojen lopettua eläinten kasvatuksen. Lisäksi järven humuspitoisuuden vähentämiseksi Pyhäjärvi-instituutti suunnitteli ja toteutti yläjuoksulla saostusverkoston rakentamisen. Tämä toimenpide paransi huomattavasti järven veden laatua. Vesi kelpaa hyvin arki ja virkistyskäyttöön. Jäven kesäasuntojen omistajat ovat perustaneet Turajärven suojeluyhdistyksen, jonka ensimmäinen aikaansaannos oli kesäasuntojen jätevesijärjestelmien tarkastus ja korjausehdotuksien teko sitä tarvitseville. Tämän jälkeen suojeluyhdistys sai aikaan kesäveden noston laskujokeen rakennetun pohjapadon myötä.
Järvelle on laadittu 1990-luvulla kunnostussuunnitelma, jonka ehdottamalle järven vedenpinnan nostolle saatiin lupa 1999. Vesi nostettiin vuonna 2001 patoamalla Juvajoen luusua. Suojeluohjelmaa on alettu toteuttamaan erilaisin hankkein 2000-luvulla.
Virkistyskäyttö
Järvellä toimii kalastuskunta, joka on istuttanut kalaa jo kymmeniä vuosia. Luontaista kalakantaa on täydennetty istuttamalla muun muassa kuhaa, kirjolohta, siikaa, järvisiikaa, haukea sekä karppia. Tämän johdosta virkistyskalastus on vilkasta kesäaikaan.
Järven etelärannalla on yleinen uimaranta.
Historia
Turajärven aikaisempi nimitys on ollut myös Kaukonjärvi ja Isojärvi.
Dag Hammarskjöld invert
thumb|250px|Dag Hammarskjöld invert -nimellä tunnettu virhepainama. Dag Hammarskjöld invert (”Dag Hammarskjöld kääntö”) on neljän sentin arvoinen postimerkki, jonka Yhdysvaltain postilaitos on julkaissut 23. lokakuuta 1962. Se esittää Dag Hammarskjöldiä, ja taustalla on YK:n rakennuksia. Kyseessä on virhepainama, jossa keltainen taustaväri on painettu merkkiin väärinpäin. Merkki tunnetaan myös nimellä ”Day's Folly” (”Dayn hölmöys”) silloisen postilaitoksen johtajan J. Edward Dayn mukaan. Day tilasi tahallaan uusintapainoksen virhepainamasta estääkseen merkin muuttumisen keräilyharvinaisuudeksi. Lisätilaus virhepainamasta tehtiin 16. marraskuuta.
Postimerkki painettiin Giorin painossa 200 merkin laatoilla. Merkin suunnitteli Herbert Sanborn ja kaiversi C. A. Brooks. Virhepainamaa painettiin kaikkiaan 40,27 miljoonaa ja normaaliversiota 121,44 miljoonaa kappaletta.
Ei ole tiedossa paljonko alkuperäistä virhepainamaa painettiin ja sitä ei pysty erottamaan uusintapainoksesta kuin varhaisen postileiman perusteella. Nämä varhaiset leimaukset ja merkin alkuperäiset ensipäivän kuoret ovat arvokkaita keräilykohteita.
The Babysitter: Killer Queen
The Babysitter: Killer Queen julkaistiin Netflixissä 10. syyskuuta 2020.
Aarne Rapp
Aarne Aleksander Rapp (13. toukokuuta 1897 Helsinki – 13. joulukuuta 1939 Forssa) oli suomalainen taidemaalari, piirtäjä ja kirjailija.
Rapp opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1913–1917 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1917–1919. Hän osallistui Suomen Taiteilijain vuosinäyttelyihin vuosien 1919 ja 1928 välillä. Hän työskenteli puolustuslaitoksen palveluksessa piirtäjänä.
Rappin vanhemmat olivat taidemaalari Alex Rapp ja Anette Ollila. Rapp oli naimisissa Lilly Elisabeth Manseliuksen kanssa. Aarne Rappin veli Eino Rapp oli myös taidemaalari.
Markus Jokela
pienoiskuva|Markus Jokela luennoimassa [[Psykologianopettajat PSOP|Psykologianopettajat ry:n koulutuspäivillä keväällä 2023.]] Markus Jokela (s. 12. lokakuuta 1979) on suomalainen psykologian professori Helsingin yliopiston lääketieteellisessä tiedekunnassa.
Ura
Jokela väitteli psykologian tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2007 väitöskirjallaan On the environmental genetics of depressive symptoms: focus on two serotonergic genes. Vuonna 2012 Jokela väitteli myös epidemiologian ja kansanterveystieteen (public health) alalta University College Londonissa väitöskirjalla Obesity and common mental disorders: Examination of an association with alternative longitudinal models.
Jokela on tehnyt suuria, kymmeniä- tai satojatuhansia yksilöitä käsitteleviä, eri alojen seurantatutkimuksia yhdisteleviä metatutkimuksia. Aineistojen avulla hän on hakenut yhteyksiä yksilötekijöiden (kuten persoonallisuus, älykkyys, terveyskäyttäytyminen) sekä väestöä koskevien ilmiöiden (syntyvyys, alueelliset erot, muuttoliike) välillä.
Vuonna 2009 Jokela osoitti yhdysvaltalaisaineistolla, että tietyt yksilöpsykologiset piirteet (ulospäinsuuntautuneisuus, alhainen sovinnollisuus ja suuri avoimuus uusille kokemuksille) nostavat henkilön todennäköisyyttä muuttaa maan sisällä. Jokelaa on siteerattu paljon myös hänen nollatuloksistaan, joilla on osoitettu ettei jotain yhteyttä suurista aineistoista paljastukaan.
Vuodesta 2013 lähtien Jokela on koonnut suuria tutkimusaineistoja testatakseen tutkimuskysymyksiään, ja suorittanut tarvittavan metatason analyysin aineistolle. Hyödyntäen lähtöaineistoa hän on voinut välttää monia tavallisesti muiden tutkijoiden tutkimusten pohjalta laadittuihin meta-analyyseihin jääviä vääristymiä. Hän on osoittanut yksilötasoon pureutuvalla analyysillään yhteyden korkean tunnollisuuden ja alhaisen kuolleisuusriskin välillä. Myös korkean tunnollisuuden ja alhaisen painoindeksin väliltä löytyi yhteys.
Ogiwara
Ogiwara on japanilainen sukunimi.
Arttu Saarijärvi
Arttu Saarijärvi (s. 7. elokuuta 1996 Lahti) on suomalainen koripalloilija. Pelipaikaltaan heittävänä takamiehenä tai pienenä laitahyökkääjänä pelaava Saarijärvi edustaa Korisliigassa pelaavaa Kouvoja. Hän on Namika Lahden kasvatti ja edusti seuraa aikaisemmin myös Korisliigassa.
Nuoruus ja Namika Lahti
Synnyinkaupunkinsa Namika Lahden kasvatti Saarijärvi nousi seuransa B-juniorien SM-joukkueeseen kausiksi 2010–2011 ja 2011–2012. Jälkimmäisellä kaudella joukkue voitti ikäluokan Suomen mestaruuden. Seuraavat kolme kautta, vuodet 2012–2015, Saarijärvi pelasi Namikan A-juniorien SM-sarjajoukkueessa. Lahtelaisen viimeinen kausi nuortensarjoissa oli menestyksekäs: hän pelasi koko kausi huomioiden 31 ja puoli minuuttia ottelua kohden, heitti kahden pisteen heittonsa 61,6 prosentin tarkkuudella, antoi 3,0 syöttöä ja teki 18,3 pistettä ottelua kohden. Joukkue voitti ikäluokan Suomen mestaruuden. Namikan ikäluokkaa, jossa Saarijärvi pelasi, on kutsuttu poikkeuksellisen lupaavaksi. Maaotteluita Saarijärvi pelasi B-nuorissa kolme ja A-nuorissa 14 kappaletta. Kaudella 2014–2015 Saarijärvi nousi myös seuransa miesten edustusjoukkueeseen. Hän debytoi Korisliigassa 1. lokakuuta 2014 ilman pisteitä. Yhteensä Saarijärvi pelasi Korisliigassa kaudella 2014–2015 23 ottelussa keskimäärin kolme ja puoli minuuttia ottelua kohden. Hänen ottelukohtaiset keskiarvonsa runkosarjassa olivat 1,0 pistettä ja 0,4 levypalloa per ottelu. Namika sijoittui runkosarjassa seitsemänneksi ja kohtasi Joensuun Katajan, jolle se taipui 3–2-otteluvoitoin. Saarijärvi pelasi pudotuspeleissä kahdessa ottelussa muttei tehnyt pisteitä.
Kouvot
Hieman Namikan kauden päättymisen jälkeen toukokuussa 2015 Saarijärvi ja Kouvot tekivät kolmivuotisen sopimuksen. Heti ensimmäisellä kaudella Kouvot voitti Suomen mestaruuden. Viimeisellä kaudella Kouvoissa 2018–2019 joukkue eteni aina finaaleihin asti, mutta päätyi hopeasijalle.
Saarijärvi valittiin Suomen alle 20-vuotiaiden kisajoukkueeseen vuoden 2016 EM-kotikisoihin.
Nevşehirin maakunta
Nevşehirin maakunta on yksi Turkin 81 maakunnasta. Maakunnan väkiluvuksi arvioitiin 286 250 vuonna 2014.
Maakunnan pääkaupunki on Nevşehir (95 476 as., 31.12.2014 arvio).
Piirikunnat
thumb|220px|left|Nevşehirin maakunnan piirikuntajako. Maakunta on jaettu kahdeksaan piirikuntaan.
<gallery mode=packed heights=120px>
Tomas Pačėsas
Tomas Pačėsas (s. 11. marraskuuta 1971 Alytus, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen kilpauransa päättänyt koripalloilija ja olympiamitalisti.
Pačėsas voitti Liettuan maajoukkueessa olympiapronssia Atlantassa 1996. Vuoden 1998 MM-kilpailuissa hän sijoittui Liettuan joukkueessa seitsemänneksi.
Boon linna
thumb|300px|Boon linna
Boon linna on rakennus Ruotsissa Hallsbergin kunnassa. Linna valmistui vuonna 1882 Johan Fredrik Åbomin piirustusten mukaisesti ja se on saanut vaikutteita keskiajan linnoista. Paikalta purettiin vanhempi päärakennus ja rakennettiin uusia talousrakennuksia. Linnan sisällä tehtiin rakennustöitä Ivar Tengbomin johdolla vuosina 1925-1927, jolloin iso salonki sai 1700-lukulaisen ulkoasun ja eteiseen rakennettiin marmoritakka. Samalla kertaa rakennettiin linnan ympärille uusi maisemapuisto.
Linnan lähellä sijaitsee Bon kirkko ja entinen koulu, jossa toimii nykyisin kotiseutuyhdistys.
Timo Koponen
Timo Koponen (s. 13. tammikuuta 1939) oli Helsingin yliopiston kasvitieteen professori vuosina 1986–2002. Hän on merkittävä sammalten systematiikan tutkija ja tuntija, joka on kuvannut suuren joukon taksoneja ja laajentanut merkittävästi tietoa mm. Kiinan ja Uuden-Guinean biodiversiteetistä. Koponen on myös julkaissut lukuisia artikkeleita mm. kasvitieteen historiasta ja sen eri tutkijoista sekä sammaltutkimuksen menetelmistä.
Koponen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1957 ja aloitti samana vuonna kasvitieteen opinnot Helsingin yliopistossa. Hän tutki aluksi Suomen putkilokasveja ja kasvillisuutta, mutta siirtyi pian lehtisammaliin. Väitöskirjansa Mniaceae-heimon sammalista hän julkaisi 1968. Vuonna 1967 hänet nimitettiin kasvimuseon amanuenssiksi ja 1969 itiökasviosaston museonhoitajaksi sekä samana vuonna kasvitieteen dosentiksi. Hänet nimitettiin Helsingin yliopiston kasvitieteen professoriksi vuonna 1986. Hänen edeltäjänsä virassa oli Jaakko Jalas.
Vuonna 1990 Koponen sai Tieto-Finlandia-palkinnon yhtenä kirjoittajista Markku Löytösen toimittamassa teoksessa Matka-arkku – suomalaisia tutkimusmatkailijoita. Hänellä on myös ollut laajalti tieteellisiä luottamustoimia.
Koponen jäi professorin virasta eläkkeelle vuonna 2002. Hänen seuraajakseen nimitettiin Jouko Rikkinen.
Kalervo
Tulkintoja
Kalervon ja Untamon sukujen taistelu on pohjimmiltaan laajalti tunnetun veljessodan myytin paikallinen muunnos. Silti se voi olla myös osittain historiallinen. Kalervon ja Untamon sukujen välisestä selkkausta koskevissa tarinoissa on tulkittu olevan kerrostumia useista todellisista eri ryhmien vastakkainasetteluista, joita on eri aikakausina ollut Suomen maaperällä.
Parsan piirikunta
Parsan piirikuntaa rajaa etelässä Intian Biharin osavaltio. Luoteessa naapurina on Chitawanin, pohjoisessa Makwanpurin ja idässä Baran piirikunta.
Alaston selkä
Alaston selkä on taiteilija Tove Janssonin hiilityö paperille, 36 × 30 cm. Työ kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan kokoelmiin.
Parsan piirikunta
Parsan piirikunnassa asui vuonna 2011 yhteensä 601 017 ihmistä (497 219 as. vuonna 2001). Piirikunnan pinta-ala on 1 353 neliökilometriä ja väestötiheys 444 as./km2. Hallinnollinen keskus on Birgunj (135 904 as., 2011), joka sijaitsee linnuntietä 95 kilometriä Kathmandusta etelälounaaseen.
Luonnonmaantieteellisesti piirikunta ryhmitellään yleensä Nepalin keskiseen alankoon (Terai) kuuluvaksi. Tarkemmassa jaottelussa piirikunnasta 74,7 % sisällytetään alavampaan trooppiseen ja 25,3 % ylempään trooppiseen kasvillisuusvyöhykkeeseen. <gallery widths=170px heights=125px>
Ypäjoki
Ypäjoki on 11 kilometriä pitkä joki Kanta-Hämeessä Ypäjällä ja Varsinais-Suomessa Loimaalla. Joki kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueeseen, ja se on Loimijoen pohjoinen sivujoki. Ypäjoki yhtyy Kokemäenjoen sivujokeen Loimijokeen 76 kilometriä tämän suun yläpuolella. Ypäjoen valuma-alueen pinta-ala on 59 km² ja sen järvisyys on 0,03 %. Luontaisia järviä on vain yksi: Äijälammi.
Valuma-alueen kuvailu
Joen valuma-alueen vesistöjä ja sivuhaaroja on helpompi kuvailla lähtemällä liikkeelle joen suusta ja etenemällä sitten yläjuoksulle päin.
Joki saa alkunsa Ypäjän Ypäjänkylästä, jonka historiallinen kylätontti on joen rannalla, ja virtaa pääosin Ypäjänkylän alueella kunnes laskee Loimijokeen Loimaan Kauhanojalla. Ensimmäinen sivuhaara yhtyy Ypäjokeen nimettömän lammen tai joen laajentuman kohdalla 3,6 kilometriä Loimijoelta. Sivujoki on nimeltään Haaranoja, jonka valuma-alueen pinta-ala on 22 km². Haaranoja on neljä kilometriä pitkä ja saa alkunsa Ypäjän taajaman pohjoispuolelta Kartanonkylästä, josta se virtaa Vaivaskoskenojan nimisenä. Haaranojan toinen haara on Rääsänoja. Haaranoja on voimakkaasti perattu ja oiottu, mutta alajuoksulla se meanderoi selvästi. Ylängöllä Äijälamminsuolla sijaitsee Jokioisten kunnan puolella sijaitsee Äijälammi, jonka sadevedet kulkeutuvat laskuojattomana Isorahkan läpi kohti etelää, missä Haaranoja ja sen sivuhaara Letkunoja kuljettavat ne Ypäjokeen.
Katinhännän tienoilla Ypäjoki haarautuu ensimmäisen kerran voimakkaasti. Vasemmalta yhtyy pääuomaan ensin Lautakatonoja ja oikealta yhtyy sitten Korvenoja. Ylempänä pääuoma kulkee Ypäjänkylän kautta puolen hehtaarin kokoisen lammen läpi. Lampeen laskee kaksi ojaa. Vasemmalta laskee oja Kolinsuon ja Jokioisten kunnan rajan suunnalta kaksi toisiinsa yhtyvää ojaa ja oikealta laskee Hauenkuononoja.
Muuta
Yhdystie 2812 ylittää joen kahdesti.
Joe May
May aloitti elokuvauransa ohjaamalla pienen budjetin rikoselokuvia. Vuonna 1915 hän perusti oman tuotantoyhtiönsä May-Filmin. May auttoi Fritz Langin elokuvauran alkua ja tuotti monia Langin varhaisia käsikirjoituksia. Inflaation takia May joutui jättytymään yritysjohdosta, ja hän alkoi ohjata elokuvia muille tuottajille. Tältä ajalta on myös ehkä hänen merkittävin elokuvansa Asfaltti vuodelta 1929.
Hitlerin noustua valtaan Saksassa May joutui lähtemään Ranskan ja Yhdistyneen kuningaskunnan kautta Yhdysvaltoihin. Hänen ensimmäinen elokuvansa Yhdysvalloissa oli Keväinen sävel vuodelta 1934. Mayn viimeinen ohjaustyö oli Johnny Doesn't Live Here Any More vuodelta 1944. Hän jätti elokuvateollisuuden lopullisesti vuonna 1950. Tämän jälkeen hän jatkoi Blue Danube -ravintolan johtajana. May kuoli vuonna 1954.
Joe May meni naimisiin oopperalaulaja Maria Pflegerin kanssa vuonna 1902. Pfleger käytti lavalla nimeä Mia May, josta Joe May otti sukunimensä 1910-luvun alussa ja samalla muutti etunimensäkin. Joe ja Mia May olivat naimisissa Joen kuolemaan asti 1954. Heillä oli yksi, vuonna 1902, syntynyt lapsi, Eva May, joka teki itsemurhan 1924.
Albert Herring
Albert Herring on Benjamin Brittenin säveltämä kolminäytöksinen koominen ooppera. Sen libreton on kirjoittanut Eric Crozier Guy de Maupassantin novellin Le Rosier de Madame Husson pohjalta. Teos sai ensiesityksensä 20. heinäkuuta 1947 Glyndebournessa säveltäjän itse johtaessa The English Opera Groupia. Ooppera kestää noin kaksi ja puoli tuntia. Sen orkesterina on 12 soittajan kamariorkesteri, johon kuuluu huilu (myös alttohuilu ja piccolo), oboe, klarinetti (myös bassoklarinetti), fagotti, käyrätorvi, kaksi viulua, alttoviulu, sello, kontrabasso, harppu ja lyömäsoittaja. Lisäksi piano säestää resitatiivit.
Vantaan ooppera esitti teosta 1990-luvun lopulla Kari Heiskasen ohjauksena nimellä Albert Silli. Suomen Kansallisooppera toi Albert Herringin viimeksi näyttämölle vuonna 2010 Pertti Sveholmin ohjaamana. Se on esittänyt teosta myös vuosina 1960–1961 ja 1984–1986.
Tapahtumat
Teoksen tapahtumat sijoittuvat kuvitteelliseen Loxfordin kaupunkiin East Suffolkin kreivikunnassa huhti-toukokuussa vuonna 1900. Kaupungin silmäätekevät ja moraalinvartijat kokoontuvat Lady Billowsin luo valitsemaan jokakeväistä Kevään impeä. Käy ilmi, että kaikki seudun nuoret neidot ovat tehtävään käytökseltään sopimattomia, ja hätäratkaisuksi keksitään vihanneskauppiaan ujo poika Albert Herring, jota pidetään kilttinä mutta hieman yksinkertaisena. Albertin kunniaksi järjestetään juhlat. Siellä hän maistaa ensi kerran rommia, jota nuoret rakastavaiset Sid ja Nancy ovat piloillaan sujauttaneet hänen juomaansa. Humaltunut Albert päättää lähteä juhlien jälkeen omille teilleen ja tuhlaa suuren osan saamistaan palkintorahoista juopotteluun ja muihin paheisiin. Koko kaupunki etsii Albertia luullen hänen joutuneen jonkin rikoksen tai onnettomuuden uhriksi, ja närkästys on suuri, kun Albert vihdoin palaa harharetkiltään. Albert itse ja muut nuoret ovat riemuissaan, kun hän on aikuistunut ja päässyt vapaaksi äitinsä talutusnuorasta.
Beyond Good and Evil
Beyond Good and Evil voi tarkoittaa seuraavia asioita:
A Little Light Music
A Little Light Music on Jethro Tullin livealbumi vuodelta 1992. Se nauhoitettiin toukokuussa 1992 samannimisellä kiertueella, jolla pääpaino oli akustisessa ilmaisussa.
Jääpallon Ruotsin-mestaruuskilpailut 1915
Vuoden 1915 jääpallon Ruotsin-mestaruuskilpailujen loppuottelussa kohtasivat IFK Uppsala ja AIK.
Puolivälierät
24. tammikuuta
Välierät
Uusintaottelu 14. helmikuuta
Loppuottelu
21. helmikuuta 1915 Tukholmassa.
Juha Luhtanen
Juha Jaakko Luhtanen (s. 12. joulukuuta 1969 Lahti) on suomalainen entinen koripalloilija.
Luhtanen edusti Suomen koripallomaajoukkuetta Ateenan EM-kisoissa 1995. Hänet valittiin kaudella 1999–2000 SM-finaalien parhaaksi pelaajaksi.
BGE
BGE voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Miksi maat kaatuvat
Miksi maat kaatuvat, Vallan, vaurauden ja varattomuuden synty on taloustieteilijä Daron Acemoğlun ja yhteiskuntatieteiljä James A. Robinsonin kirjoittama kirja.
Miksi maat kaatuvat pyrkii selittämään monitieteisesti, miksi jotkin maat ovat vaurastuneet ja miksi toiset maat ovat pysyneet köyhinä. Kirja esittää, että esimerkiksi maantieteilijä Jared Diamondin tarjoamat maantieteeseen ja biologiaan perustuvat selitykset vallan ja vaurauden synnystä eivät ole riittäviä. Tekijät esittävät, että maissa vallitsevat instituutiot ovat ratkaisevassa asemassa maiden menestyksen synnyssä. Maissa, jossa instituutiot ovat enimmäkseen inklusiivisia eli tarjoavat ihmisille mahdollisuuksia vaikuttaa yhteiskuntaan ja elämäänsä, ihmiset ja maa ovat voineet vaurastua. Maissa, joissa instituutiot ovat ekstraktiivisia, vauraus valuu lähinnä elittien käsiin.
Ari Ekroos
Ari Ilkka Ekroos (s. 2. maaliskuuta 1962 Helsinki) on suomalainen oikeustieteilijä, joka toimii Aalto-yliopiston talousoikeuden professorina. Hän on työskennellyt myös Helsingin yliopiston ja Joensuun yliopiston professorina. Ekroos kuuluu Suomen ilmastopaneeliin (2020–2023).
Ekroos valmistui Helsingin yliopistosta oikeustieteen maisteriksi 1986, lisensiaatiksi 1990 ja oikeustieteen tohtoriksi 1995. Hänen suomenkielinen väitöskirjansa oli otsikoitu Kauneus ja rumuus ympäristöoikeudessa : ympäristöoikeudellinen tutkimus maisemaa ja kaupunkikuvaa koskevasta lainsäädännöstä. Ekroos nimitettiin vuonna 1998 ympäristöoikeuden dosentiksi Helsingin ja Joensuun yliopistoihin.
Työurallaan Ekroos toimi perustutkinnon jälkeen Helsingin yliopiston ympäristöoikeuden assistenttina (1986–1989) ja sitten Suomen Akatemian tutkijana (1989–1995). Teknillisen korkeakoulun ympäristöoikeuden luennoijana hän aloitti vuonna 1995. Sitten hän oli Helsingin yliopiston ympäristöoikeuden määräaikainen professori (1996–1997), Teknillisen korkeakoulun ympäristöoikeuden määräaikainen professori (1997–1998), Suomen Akatemian vanhempi tutkija (1998–1999) ja Joensuun yliopiston luonnonresurssioikeiden määräaikainen professori (1999). Ekroos aloitti Teknillisen korkeakoulun talousoikeuden professorina vuonna 2000 (nykyisin Aalto-yliopisto), jona aikana on toiminut myös Helsingin yliopiston ympäristö- ja energialain määräaikaisena professorina (2009–2014).
Teoksia
(osa tuotannosta)
Kultaneito
Kultaneito eli kultainen nainen on ihmisen tekemä nainen tai naisen kuva tai patsas Kalevalassa ja kalevalaisissa kansanrunoissa.
Kalevalassa Seppo Ilmarinen tekee naisen hopeasta ja kullasta korvikkeeksi menetettyään puolisonsa. Nainen on kuitenkin kova ja kylmä, eikä lämmitä nukkuessa kylkeä. Opetuksena Väinämöinen valistaa, ettei pitäisi naida kullan tai hopean vuoksi, koska kulta ja hopea hohkaavat kylmyyttä.
Holger Nohrström
Frans Holger Nohrström (10. maaliskuuta 1885 Suonenjoki – 12. marraskuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen kirjastonhoitaja ja kirjallisuuden ruotsintaja. Hän käytti nimimerkkiä Mr.C.
Nohrström työskenteli Helsingin yliopiston kirjaston amanuenssina ja myöhemmin kirjastonhoitajana. Hän oli sen ohella myös Hufvudstadsbladetin kirjallisuusarvostelija. Nohrström oli esikuvana Emil Hasselblattin, Olaf Homénin ja Henning Söderhjelmin vuonna 1914 kirjoittaman salapoliisikertomuksen Herra Corpwieth, herrasmiessalapoliisi päähenkilölle. Hän itse kirjoitti teokselle myös jatko-osan Kaksoisolennon arvoitus (1916).
Nohrström laati muun muassa Suomessa ilmestyneen ruotsinkielisen kirjallisuuden bibliografian vuosilta 1906–1915 sekä Yliopiston kirjaston Fennica-kokoelman syntyhistorian. Hän oli Finsk Tidskrift -aikakauslehden toimittaja vuodesta 1908 ja myöhemmin myös lehden päätoimittaja.
Tuonen tytti
Tuonen tytti eli tuonen piika on Kalevalan ja laajemminkin suomalaisen mytologian hahmo, joka toimii lautturina Tuonen mustan joen yli. Tuonen tytti päästää Tuonelle vain kuolleiksi uskomansa, joten elävän piti olla ovela, jos halusi päästä Tuonelle hakemaan kuolleiden ikiviisautta.
Holger Nohrström
Nohrström käänsi ruotsin kielelle useiden suomalaisten kirjailijoiden teoksia, muun muassa Juhani Ahon, Johannes Linnankosken, Maila Talvion, Konrad Lehtimäen, V. A. Koskenniemen, Jalmari Finnen, Larin-Kyöstin ja Helmi Setälän kirjoja.
Dynaaminen systeemi
Dynaaminen systeemi on ajan mukana muuttuva järjestelmä. Yksinkertainen dynaaminen systeemi on heiluri. Mutta melko yksinkertaisetkin dynaamiset systeemit voivat olla vaikeasti ennustettavia, koska niiden osat vuorovaikuttavat keskenään.
Berijev A-50
Berijev A-50 "Šmel" (Шмель) (NATO-koodi "Mainstay") on venäläinen kaukotiedustelu- ja tutkavalvontalentokone. Neuvostoliiton tutkavalvontakonekehitys alkoi 1960-luvulla, jolloin tähän tarkoitukseen kokeiltiin Tupolev Tu-95, Tupolev Tu-124 ja Tupolev Tu-126 -koneita. Berijev A-50 tuli käyttöön 1980-luvun puolivälissä. Teknisesti Berijev A-50 perustuu Iljušin Il-76 MD- ja Il-76 TD-kuljetuskoneisiin.
MotoGP-kausi 2011
MotoGP-kausi 2011 oli historian 63. ratamoottoripyöräilyn MM-sarjan kausi. Kauden toiseksi viimeinen kilpailu peruttiin Marco Simoncellin kuolemantapauksen johdosta.
Berijev A-50
Lisäksi se kykenee harjoittamaan sähköistä tiedustelua 0,5–18 GHz tutka- ja linkkitaajuuksilla sekä signaalitiedustelua 50–500 MHz radiotaajuuksilla.
Le Bourget´n ilmailumessuilla 1997 Rosvoruženie allekirjoitti israelilaisen, Israel Aerospace Industries konserniin kuuluvan Elta Systemsin kanssa sopimuksen Taganrogski ANTK:n varusteleman Berijevin myymisestä kiinalaisille. Myöhemmin ilmeni, että kauppasumma olisi ollut 250 000 000 dollaria.
thumb|Berijev A-50U. Berijev A-50U tuli käyttöön 1995 Vega Šmel-M -tutkalla. Irak on kehittänyt Iljušin Il-76:n perustalle Berijeviä vastaava tutkavalvontakonetta Thomson-CSF:n tutkaa muistuttavalla Bagdad-1-laitteistolla, mikä ei kuitenkaan onnistunut rungon alle sijoitettuna. Adnan -versiossa taas laitteisto asennettiin rungon yläpuolelle. Kolmesta Adnanista yksi tuhoutui Persianlahden sodassa.
Toukokuussa 2005 Turun Sanomien mukaan myös Venäjän ilmavoimien Berijev A-50 koneilla on saatettu loukata Suomen ilmatilaa.
Loppuvuodesta 2018 uutisoitiin Venäjän Rostehin toimittaneen uudistetun Berijev A-50U -tutkavalvontakoneen maan ilmavoimille. Joulukuussa 2021 uutisoitiin Rostehin toimittamasta seitsemännestä A-50U-mallin tiedustelu- ja ilmavalvontakoneesta Venäjän ilmavoimille.
Koneiden pääsijoituspaikka Venäjällä oli 2020-luvun alkupuolella Ivanovon alueen Ivanovon pohjoinen lentotukikohta (57.0585°N, 40.9795°W, jossa näkyi Googlen 5/2021 satelliittikuvassa 14 kpl A-50:iä). Koneita on uutisoitu sijoitetun tilapäisesti esimerkiksi Venäjän vuodesta 2014 miehittämän Krimin niemimaan Sakyn lentotukikohtaan. Maaliskuussa 2022 kolme Venäjän A-50 -tutkavalvontakonetta havaittiin Valko-Venäjän Baranavitšyn lentotukikohdassa. Venäjä kävi tässä vaiheessa hyökkäyssotaa Ukrainassa.
Konetyyppiä käyttävät Irak, Intia ja Venäjä. Vastaavanlainen yhdysvaltalainen konetyyppi on E-3 Sentry.
Olympiakos SC
Olympiakos SC on kreikkalainen lentopalloseura ja osa Olympiakos CFP -urheiluseuraa. Seura on perustettu vuonna 1926. Olympiakos on koko Kreikan menestynein seura kautta aikain, myös kansainvälisesti mitattuna. Toinen ateenalainen seura Panathinaikos VC on Olympiakoksen suurin kilpailija Kreikassa samoin kuin muissakin lajeissa kuten jalkapallossa ja koripallossa. Olympiakos on arvostettu yhdeksi Euroopan huippuseuraksi. Olympiakos on voittanut 29 kertaa Kreikan liigan ja 16 kertaa cupin. Se on myös ainoa kreikkalainen seura, joka on onnistunut voittamaan kansainvälisen turnauksen, minkä se on tehnyt kahdesti voittamalla Euroopan Cup-voittajien cupin vuosina 1996 ja 2005.
Mieron tiellä
Mieron tiellä on rap-artisti OG Ikosen ensimmäinen studioalbumi. Albumin julkaisi 3rd Rail Music ja se julkaistiin 21. tammikuuta 2009. Albumi sijoittui ilmestymisviikollaan Suomen virallisen albumilistan 38. sijalle. Kappaleesta "Liikun vain öisin" julkaistiin musiikkivideo syyskuussa 2010.
Vladas Garastas
Vladas Garastas (s. 8. helmikuuta 1932 Linkuva) on liettualainen kilpauransa päättänyt koripallovalmentaja.
Mieron tiellä
Kappaleet
"Tahmeet budii" -kappaleen biitti on lainattu suoraan rap-artisti Devin the Duden kappaleesta "Sticky Green".
Vladas Garastas
Garastas valmensi urallaan muun muassa Neuvostoliiton maajoukkueen ja Liettuan maajoukkueen arvokisamitaleille. Liettuan päävalmentajana hän johdatti joukkueen olympiapronssille Barcelonassa 1992 ja Atlantassa 1996.
Type 97 Chi-Ha
Type 97 Chi-Ha oli Keisarillisen Japanin armeijan panssarivaunu, jota käytettiin Kiinan-Japanin sodassa ja toisessa maailmansodassa. Se oli laajimmin tuotettu japanilainen panssarivaunu, mutta ohuen panssarin, suhteellisen pienen pääaseistuksen ja alitehoisen moottorin takia vähemmän tehokas kuin liittoutuneiden panssarivaunut.
Historia ja kehitys
Japanin armeija alkoi kehittää jalkaväen tueksi Type 89 Chi-Ron korvaavaa panssarivaunua, kun sen huomattiin olevan liian hidas pysyäkseen muiden ajoneuvojen mukana. Jalkaväen komentajat pyysivät mallia, jonka huippunopeus on 35 km/h ja jossa on vähintään 47 mm tykki. Type 97 Chi-Ha oli tarkoitettu neljän miehen versioksi Type 95 Ha-Go -panssarivaunusta kahden miehen tykkitornilla, paksummalla panssarilla ja paremmalla suorituskyvyllä.
Copic
thumb|200px|Copic-huopakynä. Copic (コピック) huopakynäsarja, jota on valmistanut vuodesta 1987 japanilainen yhtiö Too. Uudelleen täytettävät, nopeasti kuivuvat huopakynät ovat alkoholipohjaisia ja kaksipäisiä. Monien manga -taiteilijoiden ja kuvittajien käyttämässä sarjassa on satoja eri sävyjä.
Eri tyypit
COPIC Ciao:ssa on kaksi kärkeä (sivellin ja puolileveä) ja 180 sävyä. Kärjet voidaan vaihtaa myös Sketch-kynän kärkiin. Ciao on sarjan edullisin malli. COPIC Sketch:in kaksi kärkeä ovat sivellin ja puolileveä. Sketch-valikoimaan kuuluu 346 sävyä ja tarjolla on myös tyhjiä kyniä itse sekoitettuja sävyjä varten. Sketch toimii COPIC Airbrush kynäruiskussa. COPIC Marker:in vakiokärjet ovat leveä ja kapea joiden lisäksi saatavilla on 7 erilaista lisäkärkeä. Sävyjä on 214. Marker on yhteensopiva Copic Airbrush kynäruiskun kanssa ja valikoimaan kuuluu tyhjiä kyniä omien sävyjen sekoittamista varten. COPIC Wide:n kärki on leveä (21mm) ja sävyjä on 36. Sketch:in ja Marker:in tapaan saatavilla on tyhjiä kyniä itse sekoitettuja sävyjä varten.
Käyttö
Copicit ovat suosittuja harrastelevien manga-piirtäjien keskuudessa, mutta erityisesti niitä käyttävät monet ammattilais-manga-taiteilijat. Copic-huopakynät soveltuvat hyvin myös ammattimaiseen tuotesuunnitteluun ja kuvittamiseen.
Lisätuotteet
Copic-huopakynät voi liittää kynäruiskuun (airbrush), jonka avulla voi helposti värittää taustoja sekä laajoja pintoja. Copic-huopakynien lisäksi on tärkeää hankkia hyvälaatuista paperia, esimerkiksi Copic- tai Schoellershammer- paperia. Kunnollinen tussipaperi säästää kynien terää, eikä ime liikaa mustetta. Myöskään muste ei sotke tai mene paperin lävitse, ja saat väreistäsi tasaiset ja kirkkaat.
Markkinoilla on useita piirustusoppaita jotka keskittyvät mangapiirtämiseen ja erityisesti copic-huopakynien tekniikoihin. Suosittuja oppaita ovat esimerkiksi How to Draw Manga -sarja ja Let’s Draw -kirja.
Niğden maakunta
Niğden maakunta on yksi Turkin 81 maakunnasta. Maakunnan väkiluvuksi arvioitiin 343 898 vuonna 2014.
Maakunnan pääkaupunki on Niğde (127 980 as., 31.12.2014 arvio). Seuraavaksi suurin kaupunki on Bor (41 257 as.).
Piirikunnat
thumb|220px|left|Niğden maakunnan piirikuntajako Maakunta on jaettu kuuteen piirikuntaan.
<gallery mode=packed heights=120px>
Immenköyrykäs
Immenköyrykäs (Rhabdomastix parva) on partenogeneettisesti lisääntyvä uhanalainen vaaksiaislaji, jota tavataan vain Kölivuoriston pohjoisosissa kalkkipitoisilla lähteillä. Metsähallituksen hyönteistutkija Jukka Salmela on löytänyt lajin ensimmäistä kertaa Suomesta 2012 Savukosken Törmäojalta.
Kairouanin suuri moskeija
Kairouan
Kairouanin kaupungin perustajana pidetään Ukba ibn Nafia, joka 670-luvulla valloitti nykyisen Tunisian alueen umaijadikalifi Muawijan alaisuudessa. Alueen vanha keskus Karthago hävitettiin ja hylättiin, koska sitä oli rantakaupunkina vaikea puolustaa Bysantin laivastoa vastaan. Uudeksi hallintokeskukseksi ja varuskuntakaupungiksi rakennettiin Kairouan, joka oli kahden päivämatkan päässä merestä. Se säilyi tärkeänä kaupunkikeskuksena, vaikka 800-luvulla aghlabidiemiirit hallitsivat omista palatsikaupungeistaan ja 900-luvulla fatimidit siirsivät hallinnon Mahdiaan ja Kairoon. 1200-luvulla Tunis otti pääkaupungin paikan.
Moskeija
thumb| Yleiskuva Kairouanin suuresta moskeijasta piirroksena thumb|Suuren moskeijan rukoushalli thumb|Kairouanin suuren moskeijan minbar on maailman vanhin. Nykyisin se on suojattu lasilevyillä (Postikortti vuodelta 1900). Moskeijan perustajana pidetään käskynhaltija Ukba ibn Nafia, joka olisi pian valloituksen jälkeen antanut rakentaa sen. Muawija oli Lähi-idän arabivaltion ensimmäinen hallitsija, josta on säilynyt aikalaistietoa kolikkoina ja piirtokirjoituksina. Muawijan hallituskaudelta ei ole löydetty merkkejä islaminuskosta, joten alkuperäinen temppeli ei ehkä ollut vielä islamilainen moskeija. Muawija käytti virkakielenä kreikkaa ja esiintyi Volker Poppin kiistellyn teorian mukaan Damaskoksessa sijainneen Johannes Kastajan haudan suojelijana, sillä eräissä Muawijan lyömissä rahoissa esiintyi hänen mukaansa Johannes Kastaja irti leikattuine päineen. Berberit hävittivät Ukban rakennuksen vuonna 690, ja uusi temppeli rakennettiin sen tilalle vuonna 703 marwanidien kalifaatin aikana.
Moskeijassa sijaitsee vanhin säilynyt moskeijan saarnastuoli eli minbar, tosin moneen kertaan uudistettuna. Läntisen islamin ensimmäinen minareetti rakennettiin juuri Kairouanin suureen moskeijaan vuonna 836 abbasidien vallan aikana. Sen nelikulmainen malli saatiin roomalaisesta Salaktanin majakasta. Kuten majakasta, myös minareetin huipulta saattoi loistaa valo. Yöllä se saatiin aikaan tulen avulla ja päivällä lasitettujen tiilien avulla, jotka heijastivat auringonvaloa. Valo symboloi paitsi abbasidien, myös islamin valtaa ja viittasi Koraanin jakeeseen: "Jumala on taivaan ja maan valo" (24:35). Yleisenä koristelutapana tässä moskeijassa oli värillinen kivi ja kaakeli.
Kullervo
thumb|200px|[[Akseli Gallen-Kallela: Kullervon kirous, 1899.]]
Kullervo on Kalevala-eepoksessa Kalervo-nimisen miehen poika. Alkuperäisissä kansanrunoissa hänet kuitenkin usein kerrotaan myös Kalevanpojaksi. Kalevanpojat olivat taruston tuntemia muinaisia jättiläisiä. Lapsena Kullervo onkin väkivahva, eikä häntä saada hengiltä millään. Muusta Kalevalasta poiketen Kullervo-runon alkuperä on Inkerissä, josta sen keräsi ja toimitti Lönnrotille D. E. D. Europaeus.
Kullervon elämä Kalevala-eepoksen mukaan
Kalervo, Kullervon isä, riitaantuu Untamon suvun kanssa. Untamon miehet tulevat lopulta miekkoineen ja surmaavat Kalervon joukot ja koko suvun. Vain piikatyttö jätetään orjaksi Untamolle. Piikatyttö kuitenkin pian synnyttää Kalervon pojan. Poika pannaan töihin mutta osoittautuu niihin kelvottomaksi. Hänet yritetään tappaa, mutta siinä ei onnistuta.
Lopulta Kullervo myydään Ilmariselle. Ilmarinen lähettää Kullervon paimeneen, mutta Ilmarisen ilkeä vaimo, Pohjolan tytär, leipoo Kullervon eväsleipään kiven. Kullervo katkaisee puukkonsa, ainoan isän perintönsä, leivän kiveen ja tästä suuttuneena vannoo kostoa ja manaa karhut ja sudet lehmikarjaan ja tappamaan pahan emännän.
Kullervo pakenee. Siniviitta eukko kertoo hänelle, että hänen isänsä ja äitinsä ovatkin elossa. Kullervo löytää perheensä, mutta kuulee siskonsa kadonneen. Yrityksistä huolimatta Kullervosta ei ole tälläkään kertaa työmieheksi, mutta hänet lähetetään veron maksuun. Paluumatkalla hänen onnistuu vietellä vastaan tullut neito. Selviää, että neito on hänen kateissa ollut sisarensa. Sisko hyppää koskeen ja hukkuu. Kullervo palaa kotiinsa häpeissään.
Epätoivoinen ja itsetuhoinen Kullervo lähtee sotaretkelle Untamolaan, eikä hänen kohtaloaan sure kuin hänen äitinsä. Sotaretkellään hän saa yksi kerrallaan tiedon perheenjäsentensä kuolemasta. Tuhottuaan Untamon suvun Kullervo palaa tyhjälle kotitilalleen. Hän sanoo miekalleen sen juoneen paljon viatonta verta, ja lupaa sen saavan nyt juoda myös viallista – ja surmaa sillä itsensä.
Tulkintoja
Kalervon ja Untamon sukujen taistelu on pohjimmiltaan laajalti tunnetun veljessodan myytin paikallinen muunnos. Silti se voi olla myös osittain historiallinen. Kalervon ja Untamon sukujen välisestä selkkausta koskevissa tarinoissa on tulkittu olevan kerrostumia useista todellisista eri ryhmien vastakkainasetteluista, joita on eri aikakausina ollut.
Kullervon vaikutus taiteessa ja kulttuurissa
Kullervo on ollut inspiraation lähteenä useilla säveltäjillä, taidemaalareilla ja kirjailijoilla ympäri maailman.