cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Borgå Tidning
Borgå Tidning perustettiin tiedotuslehdeksi Porvoon hiippakunnan papistolle. Se painotti myös kirjallista ja historiallista sisältöä ja kehittyi 1840-luvulla uutislehdeksi. 1850-luvulla Borgå Tidning keskittyi kirkollisiin ja koulupoliittisiin kysymyksiin ja kävi kiivasta polemiikkia uskonnolisesti vapaamielisen Wiborgin kanssa. Lehden ilmestyminen lakkasi Petter Widerholmin kirjapainon siirtyessä Helsinkiin.
Lehti ilmestyi aluksi kahdesti, vuosina 1856–1857 kerran ja vuonna 1858 jälleen kahdesti viikossa. Levikki oli suurimmillaan 519 kappaletta vuonna 1844, mutta laski loppuvuosina alle kahden sadan. Päätoimittajina olivat Johan E. Öhman (1838–1845), Otto Mauritz Nordström (1846), Adolf Fredrik Siren (1847–1850), August Lindfors (1851 ja 1853–1854) ja L. Alm (1852).
Irma Nyfors
Irma Nyfors on suomalainen elokuvaohjaaja. Hän työskentelee siviilityöntekijänä Suomen puolustusvoimilla, ja on tuottanut vuosien saatossa useita kymmeniä lyhytelokuvia puolustusvoimien erilaisiin elokuvatarpeisiin.
Nyfors aloitti työskentelyn puolustusvoimien elokuvatuotantojen parissa vuonna 1976. Hänen ensimmäinen ohjaustyönsä oli 20-minuuttinen koulutuslyhytelokuva Taistelukenttä vuonna 1998.
Mrs. Dalloway (elokuva)
Mrs. Dalloway (myös Virginia Woolf’s Mrs. Dalloway) on vuonna 1997 ensi-iltansa saanut Marleen Gorrisin ohjaama brittiläis-yhdysvaltalais-alankomaalainen psykologinen draamaelokuva, jonka nimiroolissa on Vanessa Redgrave. Muissa rooleissa ovat muun muassa Natascha McElhone ja Rupert Graves. Mrs. Dalloway perustuu Virginia Woolfin samannimiseen vuoden 1925 romaaniin, jonka pohjalta Eileen Atkins laati elokuvan käsikirjoituksen. Stephen Bayly ja Lisa Katselas olivat elokuvan tuottajina.
Juoni
Mrs. Dalloway sijoittuu vuoden 1923 Lontooseen ja kertoo keski-ikäisestä seurapiirirouva Clarissa Dallowaysta. Hänen hyvin suunniteltuja juhliaan varjostaa vanhan kosijan paluu. Kyseisen kosijan rouva Dalloway oli tuntenut yli 30 vuotta sitten.
Julkaisu ja vastaanotto
Mrs. Dalloway sai ensi-iltansa Espanjassa San Sebastiánin elokuvajuhlilla 4. syyskuuta 1997. San Sebastiánin elokuvajuhlien jälkeen elokuva esitettiin myös muun muassa Kanadan Toronton elokuvajuhlilla 11. syyskuuta 1997. Yhdysvaltain ensi-ilta oli 20. helmikuuta 1998, Ison-Britannian 6. maaliskuuta 1998 ja Alankomaiden 24. syyskuuta 1998. Mrs. Dallowayn levittäjinä olivat Artificial Eye Isossa-Britanniassa ja First Look International Yhdysvalloissa vuonna 1998.
Mrs. Dalloway ei ollut kaupallinen menestys, mutta se sai hyvän vastaanoton elokuvakriitikoilta. Elokuva tuotti Yhdysvalloissa 3 309 421 dollarin lipputulot; elokuvaa esitettiin ainoastaan kahdeksassa teatterissa. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan kolmenkymmenenneljän arvostelun perusteella laskettuna kriitikoiden arvosteluista 71 prosenttia on positiivista. Mrs. Dalloway julkaistiin ensi kerran VHS:nää 29. syyskuuta 1998 ja DVD:nä 28. tammikuuta 2003.
Borgå Nya Tidning
thumb|200px|Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu. Borgå Nya Tidning oli Porvoossa vuosina 1892–1901 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Lehti perustettiin uneliaana ja puolueellisena pidetyn Borgåbladetin kilpailijaksi. Linjaltaan maltillisen ruotsinmielisenä se korosti paikallisuuttaan ja ajoi erityisesti kansansivistyksen ja maaseutuväestön asiaa. Kenraalikuvernööri Bobrikov lakkautti avoimen perustuslailliseksi asettuneen lehden syyskuussa 1901.
Aluksi kolmesti ja vuodesta 1896 lähtien kahdesti viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 550 kappaletta vuonna 1900.
Norja talviolympialaisissa 2018
Norja osallistui Pyeongchangin talviolympialaisiin 2018. Maata edusti 109 urheilijaa, jotka kilpailivat 11 urheilumuodossa. Urheilijoista miehiä oli 82 ja naisia 27. Jääkiekkoilijoita oli 25 (miesten joukkue), maastohiihtäjiä 20 sekä alppihiihtäjiä ja ampumahiihtäjiä 11. Avajaisissa joukkueen lippua kantoi ampumahiihtäjä Emil Hegle Svendsen ja päättäjäisissä maastohiihtäjä Marit Bjørgen.
Norja voitti eniten mitaleja olympialaisissa saavuttaen kaikkiaan 39 mitalia, asettaen täten uuden ennätyksen eniten mitaleja voittaneena valtiona talviolympialaisissa. Edellinen ennätys oli 37 mitalia, jonka saavutti Yhdysvallat vuoden 2010 talviolympialaisissa. Norja voitti Saksan kanssa yhtä monta kultamitalia ja täten Norja sekä Saksa asettivat uuden ennätyksen voittamalla eniten kultamitaleja talviolympialaisissa 14 kultamitalilla. Edellisen ennätyksen oli saavuttanut Kanada vuoden 2010 talviolympialaisissa.
USS North Carolina (BB-55)
USS North Carolina (runkonumero BB-55) oli Yhdysvaltain laivaston North Carolina -luokan taistelulaiva. Alus on nykyään museoaluksena Wilmingtonissa Pohjois-Carolinassa.
Valmistus
Alus tilattiin New Yorkin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 27. lokakuuta 1937. Alus laskettiin vesille 13. kesäkuuta 1940 kumminaan North Carolinan kuvernöörin tytär, neiti Isabel Hoey ja otettiin palvelukseen 9. huhtikuuta 1941 New Yorkissa ensimmäisenä päällikkönään Olaf M. Hustvedt.
Palvelus
North Carolina liitettiin laivastoon huhtikuussa 1941, mutta aluksella todettujen vakavien värähtelyongelmien vuoksi se ei valmistunut ennen elokuuta, eikä se saavuttanut palveluskelpoisuutta ennen vuoden loppua. Vuoden 1942 alkupuoli kului ennen aluksen siirtymistä Tyynelle valtamerelle sotatoimiin.
Alus läpäisi 10. kesäkuuta 1942 Panaman kanavan palvellakseen Task Force 18:ssa yhdessä lentotukialus USS Waspin kanssa. Aluksen ensimmäisenä tehtävänä oli Guadalcanalin ja Tulagin maihinnousujen tukeminen 7. elokuuta, ja siellä alus kuului TF61:n toiseen yksikköön (TU61.2) suojaten TF16:n lentotukialus USS Enterpriseä. Myöhemmin elokuussa se otti osaa Itäisten Salomonien taisteluun.
Syyskuussa North Carolina suojasi huoltoreittiä Espiritu Santosta Guadalcanalille osana TF17:ää. Alus vältti 6. syyskuuta sukellusveneen laukaisemat torpedot, mutta 15. syyskuuta yksi kuudesta keisarillisen Japanin laivaston sukellusvene I19:n laukaisemasta torpedosta osui tykkitornin No1 kohdalle. Kolme torpedoista osui lentotukialus Waspiin sekä neljäs hävittäjä USS O'Brieniin. Taistelulaivaan tuli noin kymmenen kertaa kuusimetrinen reikä kuutisen metriä vedenpinnan alapuolelle, ja siitä virtasi alukseen lähes 1 000 tonnia vettä. Osuma esti lisäksi tornin liikuttamisen. Aluksen nopeus laski keulapainon ja uppouman kasvun vuoksi 18 solmuun.
Palvelukseen palattuaan alus suojasi kesäkuussa New Georgian maihinnousua osana TF35.3:a. Se oli syyskuussa jälleen Pearl Harborissa huollettavana, mistä se lähti 10. marraskuuta suojaten Enterpriseä, USS Belleau Woodia ja USS Montereytä Gilbertin saarten taisteluihin osana TG50.2:a. Alus oli 8. joulukuuta osa viiden taistelulaivan ja 12 hävittäjän osastoa, joka tulitti Naurua sekä myöhemmin suojasi USS Bunker Hilliä hyökättäessä Kaviengiin Uudessa Irlannissa.
North Carolina oli vuoden 1944 alussa mukana Marshallin taisteluissa osana TG58.2:ta suojaten lentotukialusosastoa iskettäessä Kwajaleinille ja Roihin. Helmikuussa alus oli samassa osastossa suojaten lentotukialusten iskua Karoliineille Trukiin ja edelleen Saipanille, Tinianille ja Guamille. Alus osallistui 13.-24. huhtikuuta hyökkäykseen Uuden Guinean Hollandiaan sekä 29.-30. huhtikuuta Trukille tehtyyn hyökkäykseen.
Alus tulitti 1. toukokuuta Ponapea ja kesäkuussa se suojasi Saipanin maihinnousua. Filippiinien meren taistelussa alus kuului TG58.7, minkä jälkeen se purjehti Puget Soundiin eikä palannut taistelutoimiin ennen kuin 7. marraskuuta Ulithissa.
Alus osallistui 11. joulukuuta iskuun Luzoniin sekä Filippiinien Visayasiin TG38.3:n osana. Sama osasto iski vuoden vaihteessa Formosalle sekä Ryukulle tukiessaan Filippiinien sotatoimia. Alus lähti 10. helmikuuta 1945 Ulithista TG58.4:n mukana lentotukialusiskuihin Japanin pääsaarille, jolloin tukialuskoneet iskivät Tokion ja Jokohaman ympäristöön tuettaessa Iwo Jiman taisteluita.
Alus osallistui 19. helmikuuta TF54:n mukana Iwo Jiman tulivalmisteluihin, minkä jälkeen se pysyi alueella tukien sillanpäiden taistelutoimia 22. helmikuuta saakka. Alus oli 14.-23. maaliskuuta TF58:n osana iskettäessä uudelleen Japanin pääsaarille Kyushulle ja Kuren satamaan, minkä jälkeen se suojasi vaurioituneita lentotukialuksia Waspia ja USS Franklinia Ulithiin.
Huhtikuussa North Carolina oli Okinawalla tulituessa osana TG58.2:a, ja heinäkuussa TG38.2:n mukana se suojasi lentotukialusiskua Japanin pääsaarten kohteisiin. Alus oli syyskuussa Tokion lahdella Japanin antautuessa.
Sotatoimien päätyttyä alus purjehti Yhdysvaltoihin, jonne se saapui 17. lokakuuta Bostoniin. Alus siirrettiin New Yorkissa telakalle huollettavaksi, minkä jälkeen se palveli merisotakoulun koululaivana. Alus poistettiin palveluksesta 27. kesäkuuta 1947 New Yorkissa, ja se poistettiin laivastoluettelosta 1. kesäkuuta 1960. North Carolina myytiin 6. syyskuuta seuraavana vuonna, minkä jälkeen se siirrettiin North Carolinaan museoalukseksi. Alus merkittiin museoalukseksi 29. huhtikuuta 1962 Wilmingtonissa, missä se on tänäkin päivänä.
Tarin Kowtin lentoasema
Tarin Kowtin lentoasema on Tarin Kowtin kaupungin läheisyydessä sijaitseva lentoasema Afganistanissa. Lentoasema oli ainoastaan sotilaallisessa käytössä, kunnes 29. kesäkuuta 2009 Kam Air aloitti liikennöinnin lentoasemalle Kabulista. Lentoasemalla on yksi 1 829 metriä pitkä ja 34,5 metriä leveä sorapäällysteinen kiitotie.
Russell City
Russell City (myös Russell) on aavekaupunki Alamedan piirikunnassa Kaliforniassa. Se oli kunnallishallinnoton alue vuodesta 1853 vuoteen 1964, jolloin se paloi maan tasalle. Russel City sijaitsee noin 16 kilometrin päässä piirikunnan pääkaupungista, Oaklandista. Kaupungin nimi on kunnianosoitus James Russelille.
Jussi Pylkkänen
Jussi Pylkkänen (s. 1963 Helsinki) on suomalais-brittiläinen Christie's-huutokauppakamarin johtaja ja tunnettu kansainvälisten arvotaidehuutokauppojen meklari.
Pylkkänen syntyi Helsingissä, mutta muutti perheineen pian Lontooseen, kun hänen isänsä sai paikan siellä toimivassa metallipörssissä. Hän sanoo kiinnostuneensa taiteesta isoisänsä Olavi Veistäjän ansiosta, joka toimi Aamulehden kulttuuriosaston päällikkönä. Pylkkänen opiskeli King's College Schoolissa Wimbledonissa ja englantilaista kirjallisuutta Oxfordin yliopistossa. Hän on toiminut vuodesta 1986 alkaen huutokauppakamari Christie'sillä. Vuoden kestäneen arvotaidekurssin jälkeen hän aloitti Old Masters and Modern Print -osaston asiantuntijana ja eteni sitten impressionistisen osaston johtajaksi. Vuodesta 2005 hän on toiminut yrityksen Euroopan ja Lähi-idän johtajana, mutta samalla jatkaa vuonna 1997 aloittamaansa työtä Christie'sin tärkeimpien Lontoon ja New Yorkin huutokauppojen meklarina.
Pylkkäsen sanotaan olevan kansainvälisen taidekaupan eniten myyvä meklari. Marraskuussa 2013 hän huutokauppasi New Yorkissa yhtenä iltana ennätyksellisten 691 miljoonan Yhdysvaltain dollarin arvosta sodanjälkeistä taidetta, mikä löi aiemman ennätyksen noin 200 miljoonalla. Illan aikana syntyi toinenkin ennätys, kun Francis Baconin triptyykistä Three Studies of Lucian Freud maksettiin enemmän kuin mistään taideteoksesta aiemmin, 142,4 miljoonaa dollaria. Toukokuussa 2022 Andy Warholin maalauksesta Shot Sage Blue Marilyn tuli kallein 1900-luvulla tehty taideteos, kun se myytiin Pylkkäsen meklaroimana noin 185 miljoonalla eurolla.
Walter McFadden
Walter McFadden, Jr. (s. 21. tammikuuta 1987 Hollywood, Florida ) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan kulmapuolustaja. McFadden pelasi neljä ottelua NFL-liigassa Oakland Raidersin joukkueessa kaudella 2010.
McFaddenin vanhemmat ovat Ella ja Walter McFadden. Hänen nuorempi veljensä Bryant McFadden on myös pelannut NFL:ssä.
Vegard Forren
Vegard Forren (s. 16. helmikuuta 1988 Kyrksæterøra) on norjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa kaudella 2015 Norjan pääsarjassa pelaavaa Moldea.
Forren pelasi ensimmäiset ottelunsa Norjan pääsarjassa Moldessa kaudella 2008. Hän pelasi seurassa kausina 2008–2012 yhteensä 139 liigaottelua voittaen Norjan-mestaruuden kausina 2011 ja 2012. Tammikuussa 2013 Forren siirtyi 4,8 miljoonan euron siirtosummalla Englannin Valioliigan Southamptoniin. Hän ei kuitenkaan ehtinyt pelata seuran edustusjoukkueessa ainuttakaan ottelua ennen kuin palasi Moldeen jo saman vuoden heinäkuussa. Siirtosumma oli tällä kertaa kaksi miljoonaa euroa. Forren edusti Moldea Norjan pääsarjassa kausina 2013–2014 yhteensä 42 sarjaottelussa ja voitti kolmannen Norjan-mestaruutensa kaudella 2014.
Norjan A-maajoukkueessa Forren teki ensiesiintymisensä vuonna 2012.
Barometern
thumb|200px|Lehden ensimmäisen numeron etusivu. Barometern oli Helsingissä vuonna 1861 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Barometern oli Suomen ensimmäisiä liberaalien aatteiden edustajia. Sen perustamisen taustalla oli pelko siitä, että keisarillisella manifestilla asetettu tammikuun valiokunta saattaisi korvata odotettujen valtiopäivien alkamisen. Kerran viikossa vajaan puolen vuoden ajan ilmestyneen lehden toimintaa jatkoi uusi liberaalilehti Helsingfors Dagblad. Barometernin päätoimittaja Ernst Linder puolestaan alkoi julkaista suomenkielistä Päivätärtä.
Niko Kukka
Niko Kukka (s. 30. syyskuuta 1987 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Tikkurilan Palloseuraa.
Imperial Hotel (Tokio)
Imperial Hotel oli arkkitehti Frank Lloyd Wrightin suunnittelema hotellirakennus Tokiossa. Talo rakennettiin vuonna 1923 ja purettiin 1968. Suunnitelmassa Wright yhdisti japanilaista ja länsimaista arkkitehtuuria. Rakennuksen sisääntuloaula on rekonstruoitu Meiji-museoon.
George Romney
George Romney [romni] (1734–1802) oli brittiläinen taidemaalari. Hän oli suosittu hienostuneena seurapiirimuotokuvaajana, Lontoon ylhäisön suosiossa. Romney oli muotokuvamaalarina Gainsboroughin ja Reynoldsin kilpailija, vaikka väitteiden mukaan oli näitä vähälahjaisempi Gainsboroughin ja Reynoldsin tavoin Romney edusti maalauksellista suuntaa aikansa englantilaisessa taiteessa. Romneyn kuuluisimmat mallit olivat Lady Hamilton, johon hänellä ilmeisesti oli suhde, sekä Mrs Robinson ja Beaumontin perhe. Romneyn historiallisia tapahtumia esittäviä piirroksia on säilynyt satamäärin.
Pentti Kotkaniemi
Pentti Mikko Antero Kotkaniemi (s. 10. elokuuta 1943 Helsinki) on suomalainen televisio- ja teatteriohjaaja. Kotkaniemi on työskennellyt ohjaajana mm. Kuopion kaupunginteatterissa, Tampereen Teatterissa, Tampereen Työväen Teatterissa sekä Lahden ja Helsingin kaupunginteattereissa.
Kotkaniemen tunnetuimpiin ohjaustöihin televisiossa lukeutuvat Ylen tuottama Lapinlahden Linnut -sketsisarja, Kuudesti laukeava, Maailman kahdeksan ihmettä ja Seitsemän kuolemansyntiä. Kotkaniemi on tullut tunnetetuksi erityisesti komedia- ja farssiohjaajana. Näyttelijänä hän on tehnyt pieniä rooleja mm. elokuvissa Asfalttilampaat ja Mies, joka ei osannut sanoa ei sekä tv-sarjassa Pakanamaan kartta.
Kotkaniemi oli naimisissa näyttelijä Kirsti Wallasvaaran kanssa vuosina 1966–1977. Heidän poikansa on entinen jääkiekkoilija ja nykyinen jääkiekkovalmentaja Mikael Kotkaniemi. Vuodesta 1979 lähtien Kotkaniemi on ollut naimisissa Lilli Kaipaisen kanssa ja tästä liitosta on kaksi lasta.
Oranssititonia
Oranssititonia eli titonia eli meksikolainen auringonkukka (Tithonia rotundifolia) on asterikasvien (Asteraceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Titonia on hyvä leikkokukka.
Titonia kasvaa lajikkeesta riippuen 40–200 senttimetrin korkuiseksi ja on 40–100 senttimetriä leveä. Sen lehdet ovat herttamaiset ja karvaiset. Sen mykerökukinnot ovat väriltään keltaiset, oranssit tai punaiset, muodoltaan päivänkakkaramaiset ja ne ovat halkaisijaltaan 6–8 senttimetriä.
Titoniaa tavataan kotoperäisenä Meksikossa ja Keski-Amerikassa, mutta sitä on tuotu Afrikkaan, Aasiaan, Etelä-Amerikkaan, Länsi-Intiaan, Yhdysvaltain eteläosiin ja Australiaan, ja nykyisin sitä kasvaa näissä paikoissa luonnonvaraisena.
Etzaz Hussain
Etzaz Hussain (s. 27. tammikuuta 1993 Oslo) on norjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa kaudella 2015 Norjan pääsarjassa pelaavaa Moldea.
Oranssititonia
Titoniaa lisätään siemenistä. Taimet istutetaan 30–50 senttimetrin päähän toisistaan. Se vaatii aurinkoisen kasvipaikan ja tuoretta, ravinteikasta ja runsasmultaista maaperää. Titonia sietää kuivuutta hyvin, mutta pitkinä poutajaksoina se tarvitsee kuitenkin vettä. Titonia kukkii yleensä heinäkuusta syyskuulle tai ensimmäisiin pakkasiin. Titonia houkuttelee puoleensa perhosia ja kolibreja.
Etzaz Hussain
Hussain teki ensiesiintymisensä Norjan pääsarjassa 25. huhtikuuta 2011, kun hänen edustamansa Fredrikstad hävisi vieraissa Stabækille maalein 1–3. Yhteensä Hussain pelasi seurassa 32 liigaottelua kausina 2011 ja 2012. Elokuussa 2012 hän siirtyi Moldeen 400 000 euron siirtosummalla. Hussain pelasi Moldessa kausina 2012–2014 yhteensä 51 liigaottelua ja voitti Norjan-mestaruuden kausina 2012 ja 2014. Hän on pelannut säännöllisesti myös kaudella 2015.
Mark McShane
Mark McShane, kirjailijanimi Marc Lovell (28. marraskuuta 1930 Sydney, Australia – 28. elokuuta 2013 Mallorca, Espanja ) oli australialainen mutta Mallorcalla 40 vuotta asunut kirjailija
McShane kirjoitti kaksi romaania vuodessa. Hänen rikosromaaninsa Seance on a Wet Afternoon (1961) pohjalta on Bryan Forbes ohjannut elokuvan Lukittujen ovien takana (1964). Säveltäjä Stephen Schwartz on säveltänyt sen vuonna 2005 oopperaksi. Japanilainen elokuvaversio Kôrei  (ohjaus Kiyoshi Kurosawa 2000) on kauhuelokuva. Myös romaanista The Passing of Evil on tehty elokuva nimellä Liian paljon – liian nuorena (Grasshopper 1970). Sen on ohjannut Jerry Paris.
McShane kirjoitti suuren osan teoksistaan salanimellä Marc Lovell. Myös hänen sillä nimellä kirjoittamastaan Apple Spy in the Sky on tehty elokuva. Elokuvan Vakoilijoita kaikki tyynni (The Trouble with Spies, 1987) on ohjannut Burt Kennedy.
Henry Blanke
Henry Blanke (30. joulukuuta 1901 Berliini, Saksa – 28. toukokuuta 1981 Kalifornia, Yhdysvallat) oli saksalaissyntyinen elokuvatuottaja. Hän aloitti 20-vuotiaana Ernst Lubitschin avustajana Ufalla Berliinissä. Blanke seurasi Lubitschia tämän siirtyessä Yhdysvaltoihin 1922, mutta palasi takaisin Saksaan tekemään Fritz Langin Metropolista. Vuosina 1928–1930 Blanke oli Berliinissä valvomassa Warner Brosin Saksassa tapahtuvaa tuotantoa. Hän palasi Yhdysvaltoihin 1930, jossa hän vastasi Warnerin elokuvien monikielisistä versioista ja vuotta myöhemmin hänen vastuualueenaan oli koko studion tuotanto. Elokuvia Blanke tuotti Warnerille 1933–1961.
Kierikkala (Hämeenkyrö)
thumb|right|Myllykolun mökki, kirjailija [[F. E. Sillanpään lapsuudenkoti Kierikkalassa.]] Kierikkala on kylä Hämeenkyrössä Pirkanmaalla. Kierikkalan nähtävyyksiin kuuluvat kirjailija F. E. Sillanpään synnyinkoti Myllykolu, sen yhteydessä toimiva Myllykolun kesäteatteri  sekä entisen tehtaan työläisten asuntola "Kierikka".
Italian taistelut
Italian taistelut toisessa maailmansodassa kuvaa liittoutuneiden sotatoimia Italiassa ja sen lähialueilla vuodesta 1943 alkaen aina Euroopan sotatoimien päättymiseen saakka. Liittoutuneiden yhteisesikunta vastasi kaikkien liittoutuneiden maavoimien sotatoimien johtamisesta Välimeren alueella. Se suunnitteli ja toteutti Sisilian maihinnousun sekä Italian mantereelle tehdyt maihinnousut sekä siellä käydyt taistelut aina Saksan antautumiseen toukokuussa 1945 saakka.
On arvioitu, että Italiassa syyskuussa 1943 alkaneissa taisteluissa olisi saanut surmansa huhtikuuhun 1945 mennessä kaikkiaan 60 000 liittoutuneiden ja 50 000 saksalaista sotilasta. Kaikkiaan sotatoimissa kaatui, haavoittui, jäi sotavangiksi tai katosi noin 320 000 liittoutuneiden sotilasta ja vastaava akselivaltojen luku oli noin 336 500 miestä ottamatta huomioon sodan päättyessä antautuneita. Millään muulla läntisen Euroopan sotatoimialueella jalkaväkijoukot eivät kärsineet yhtä suuria tappioita.
Taustaa
Jo ennen Pohjois-Afrikassa saavutettua voittoa liittoutuneiden johtajilla oli erimielisyyksiä sotatoimien jatkamisesta Saksan lyömiseksi.
Maihinnousu Sisiliaan
Hyökkäys Sisiliaan aloitettiin 10. kesäkuuta 1943 maihinnousuilla ja maahanlaskuilla. Saksalaiset eivät kyenneet estämään saaren valtausta, mutta kykenivät evakuoimaan joukkonsa Messinansalmen ylitse Italiaan. Viimeiset akselivaltojen joukot poistuivat saarelta 17. elokuuta.
Hyökkäys Italian mantereelle
Liittoutuneet jatkoivat hyökkäystään Italian mantereelle, kun brittijoukot iskivät operaatio Baytownissa Italian saappaan kärkeen 3. syyskuuta.
Italia antautui 8. syyskuuta, mutta saksalaisjoukot olivat valmistautuneet sotatoimiin ilman liittolaistaan. Yhdysvaltain johtama maihinnousu operaatio Avalanche tehtiin Salernoon 9. syyskuuta ja saman aikaisesti brittijoukot nousivat maihin Tarantossa operaatio Slapstickissä. Vaikea maasto oli suotuisa puolustajalle, mikä hidasti joukkojen etenemistä. Maihinnousseet joukot kuitenkin työnsivät saksalaisjoukkoja kohti pohjoista.
Eteneminen Roomaan
Saksalaiset vetäytyivät niin kutsuttuun talviasemaan, jonka edustalle liittoutuneiden joukot pysäytettiin. Linjan taakse Anzioon tehtiin maihinnousu, jotta linja saataisiin murrettua. Maihinnousu ei kuitenkaan tuottanut haluttua tulosta, vaan linja murrettiin keväällä 1944 kovien taistelujen jälkeen Monte Cassinossa. Joukkojen jatkaessa etenemistä Rooma vallattiin kesäkuussa.
Eteneminen Pohjois-Italiaan
Normandian maihinnousu ja puna-armeijan eteneminen itärintamalla teki Italian sotatoimista sivusuunnan kummallekin sotivalle osapuolelle. Rooman pohjoispuolen Gootti-linjaa ei saatu murrettua ennen kuin keväällä 1945. Kenraalit Karl Wolff ja Heinrich von Vietinghoff määräsivät liittoutuneiden kanssa käytyjen keskustelujen jälkeen saksalaiset laskemaan aseensa, jolloin sotatoimet alueella päättyivät 2. toukokuuta antautumiseen.
? (albumi)
? (Fragezeichen) on saksalaisen Neue Deutsche Welle -yhtyeen Nenan toinen albumi ja kolmas albumi, joka sisältää yhtyeen päälaulajan Gabriele ”Nena” Kernerin. Albumi julkaistiin 27. tammikuuta 1984, vain muutama kuukausi ennen yhtyeen ensimmäisen kansainvälisen albumin 99 Luftballons julkaisemista.
Albumi sijoittui Suomen virallisen listan sijalle 10. ja oli musiikkilistalla yhteensä 14 viikkoa.
Kuten aikaisemmankin eponyymin albumin, myös tämän albumin tuottivat Reinhold Heil ja Manne Praeker.
Raivalammi
Raivalammi eli Raivolampi on Pirkanmaalla Parkanossa Kuusijärven kylässä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kovesjoen valuma-alueeseen. Raivalammi on osa Laholuoman valuma-aluetta.
Maantietoa
Lammen pituus on 300 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 2,5 hehtaaria. Se sijaitsee Laholuoman ja Kuusijärven kylien välissä soistuneella metsäalueella matalassa painanteessa, mutta koneellisella ojan-kaivulla siihen on onnistuttu kaivamaan riittävän syvä laskuojaoja, joka on johdettu Laholuomaan. Lampeen on johdettu kahdesta suunnasta suo-ojien vettä. Rantaviivan pituus on 700 metriä. Ranta on kaakkoispäätä lukuun ottamatta suota, joka on enimmäkseen avosuota. Rannoille ei ole rakennettu mitään. Lammen ohittaa 50 metrin etäisyydeltä traktoripolku, jolle pääsee Laholuoman kylästä.
Wollmar Yxkull
Wollmar Didriksson Yxkull (n. 1579 — k. 1627) oli ruotsalainen aatelismies, jonka sukujuuret olivat Liivinmaalta. Yxkull toimi Ruotsin kuninkaan Kaarle IX:n hovimarsalkkana. Hänet aateloitiin vuonna 1625. Hänen omistuksiinsa kuuluivat sukuperintönä 1400-luvun lopulta Kastin kartano nykyisessä Raplamaan kunnassa Virossa, vaimonsa perintönä Djursnäsin kartanon sekä myös Ogestan ja Körundan kartanot, kaikki nykyisessä Nynäshamnin kunnassa Ruotsissa.
Hän oli naimisissa n. 1590 lähtien Kustaa Vaasan pojan, Magnus Vaasan aviottoman tyttären Helena Magnusdotter Gyllenhielmin kanssa, jonka kanssa hänellä oli ainakin neljä lasta: Didrik Wolmarsson Yxkull (1591—1637), Johan Yxkull till Kasti (Märjamaa/Raplamaa, Viro), (1605—1654), Beata Wolmarsdotter Yxkull (1618—1667) ja Wolmer Yxkull (k. 1649).
Sirkka Rapola
Sirkka Talvikki Rapola (myös Rapola-Kalijärvi, myöh. Poijärvi sekä kirjailijanimi Kaija Vaara, 21. marraskuuta 1905 Pori – 31. heinäkuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen kustannustoimittaja, lastenkirjailija ja kääntäjä.
Elämä
Rapola kirjoitti ylioppilaaksi Porin tyttölyseosta vuonna 1924 ja opiskeli sen jälkeen Helsingin yliopistossa. Elämänuransa hän teki kustannusosakeyhtiö Otavassa, jossa Rapola työskenteli kustannustoimittajana vuodet 1930–1971. Hänen oma tuotantonsa käsittää lasten kuvakirjoja ja mietekokoelmia sekä salanimellä Kaija Vaara julkaistun tyttöromaanin, jonka tapahtumat sijoittuvat 1920-luvun Poriin. Lisäksi Rapola toimitti useita runokokoelmia yhdessä Eino Kauppisen kanssa ja käänsi Otavalle useita kymmeniä teoksia, kuten lasten- ja nuortenkirjallisuutta sekä rikosromaaneja. Hän on suomentanut muun muassa H. C. Andersenin, Susan Coolidgen, Johanna Spyrin, A. J. Croninin ja Agatha Christien tuotantoa sekä Stig Jägerskiöldin Mannerheim-elämäkerran. Hän toimitti myös teatteriaiheisia pakinoita Yleisradiolle 1940- ja 1950-luvuilla.
Perhe
Rapolan isä oli opettaja, kansanedustaja Frans Rapola, äiti Agda Olga Esperance Enlund ja veljet isän edellisestä avioliitosta professori Martti Rapola ja juristi Marjos Rapola. Hänen toinen aviopuolisonsa oli tohtori L. Arvi P. Poijärvi.
HMS Berwick (65)
HMS Berwick oli Britannian kuninkaallisen laivaston Kent-luokan raskas risteilijä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Govanista Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä, missä köli laskettiin 15. syyskuuta 1924. Alus laskettiin vesille 30. maaliskuuta 1926 ja otettiin palvelukseen 12. heinäkuuta 1927.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kiinan asemalle, missä se oli lukuun ottamatta väliaikaista tehtävää Välimerellä vuonna 1936. Marraskuussa 1932 Devonportin telakalla alukselle asennettiin HACS-etäisyydenmittauslaite. Elokuussa 1934 asennettiin lisäksi SIIL-tyyppinen katapultti ja kaksi nelipiippuista puolentuuman ilmatorjuntakonekivääriä.
Alus oli 15. heinäkuuta - 19. lokakuuta 1938 modernisoitavana Chathamissa, missä aluksen suojaa parannettiin lisäämällä konehuoneiden ja ammusvarastojen panssarointi 4,5-4 tuumaan. Aluksella vaihdettiin neljän tuuman yksiputkiset 4 tuuman ilmatorjuntatykit kaksiputkisiin neljän tuuman Mk XIX -torneihin, kaksi kahdeksanputkista kaksinaulaista korvattiin neliputkisilla ja etummainen tulenjohtopaikka modernisoitiin. Aluksen silta modernisoitiin ja samalla sitä mataloitettiin. Sillan suojaa lisättiin tuumalla.
Palvelukseen palatessaan alus liitettiin Pohjois-Amerikan ja Länsi-Intian asemalle 8. risteilijäviirikköön, jonne se matkasi Azorien kautta saapuen Bermudalle 18. tammikuuta 1939. Alus oli syyskuussa 1939 Tyynenmeren saattueiden suojana, kunnes siitä ja HMS Yorkista muodostettiin Force F, jonka tehtävänä oli etsiä saksalaisia kaappareita Karibian mereltä. Alus oli 4. marraskuuta - 4. joulukuuta 1939 huollettavana Portsmouthissa.
Berwick osallistui Norjan tapahtumiin vara-amiraali John Cunninghamin johtamassa Kotilaivaston 1. risteilijäviirikössä. Alukselle kuormattiin 7. huhtikuuta Firth of Forthissa miehiä ja materiaalia siirrettäväksi Stavangeriin ja Bergeniin. Kuormauksen jälkeen viirikkö purjehti Rosythista seuraavana päivänä kohti Norjaa.
Risteilijöihin Berwick ja HMS Glasgow kuormattiin 7. toukokuuta Greenockissa eversti R. G. Sturgessin kuninkaallisen merijalkaväen II pataljoona operaatio Forkiin. Seuraavana aamuna risteilijät suojanaan hävittäjät HMS Fearless ja HMS Fortune lähtivät Islantiin. Osasto miehitti 10. toukokuuta Reykjavíkin ilman vastarintaa. Risteilijät palasivat Liverpooliin telakalle huoltoon.
Palvelukseen palatessaan alus siirrettiin Välimerelle. Se saapui 7. marraskuuta Gibraltarille Force H:hon, jonka mukana alus osallistui muun muassa Spartiventon taisteluun, suojasi Tarantoon hyökännyttä osastoa ja kuljetti joukkoja Kreikkaan.
Berwick, HMS Formidable ja HMS Norfolk muodostivat 24. marraskuuta Force K:n, joka siirrettiin Freetowniin etsimään Saksan laivaston raskasta risteilijää Admiral Scheeriä. Loppujen lopuksi Berwick ei koskaan liittynyt osastoon, vaan se määrättiin suojaamaan saattuetta WS5A. Admiral Scheer hyökkäsi saattueen kimppuun 25. joulukuuta Azorien luoteispuolella. Kohtaamisessa Berwick sai kranaateista osumia ja vaurioitui.
Alus palasi Englantiin telakalle, mistä se vapautui kesäkuun 1941 lopulla. Aluksen saamat vauriot eivät osoittautuneet vakaviksi, mutta telakalla myös modernisoitiin alusta. Alukselle asennettiin telakalla tyyppien 281 ja 284 tutkat sekä täydennettiin ilmapuolustusta lisäämällä viisi yksiputkista 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Alus liitettiin Kotilaivastoon, jonka mukana se otti osaa Tirpitzin tuhoamisyrityksiin helmikuussa 1942.
Aluksen ollessa 1942 huollettavana siltä poistettiin puolen tuuman ilmatorjuntakonekiväärit ja asennettiin tyypin 273 tutka sekä kuusi yksiputkista 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Alukselle vaihdettiin vuoden 1943 lopulla seitsemän yksiputkista kaksiputkisiksi 20 millimetrin ilmatorjuntatykeiksi. Vuoden 1944 lopulla aluksella oli kuitenkin ainoastaan kaksi yksiputkista 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä kaksiputkisten lisäksi.
Berwick oli pääosan sodan lopusta Jäämerellä suojaten saattueita, rynnäköiden Norjan vuonoissa piileksiviä saksalaisia aluksia vastaan ja sodan lopulla suojaten lentotukialuksia niiden suorittaessa rynnäköitä Norjan rannikon kohteisiin 1944-1945. Alus myytiin 15. kesäkuuta 1948 romutettavaksi BISCOlle ja se saapui romutettavaksi Hughes Bolkowille, Blythiin 12. heinäkuuta.
Mikael Kotkaniemi
Mikael Kotkaniemi (s. 30. huhtikuuta 1969 Tampere) on suomalainen jääkiekkovalmentaja, entinen jääkiekkoilija ja Porin Ässien entinen päävalmentaja.
Pelaajaura
Kotkaniemi on HIFK:n kasvatti, joka aloitti uransa aikuisten sarjoissa vuonna 1987 Karhu-Kissojen joukkueessa II divisioonassa. Hän pelasi seurassa aina vuoteen 1993 saakka. Kaudella 1990–1991 Kotkaniemi esiintyi HIFK:n liigajoukkueen riveissä neljässä ottelussa. Karhu-Kissoissa Kotkaniemi muodosti kuuluisan "Petolintuketjun" yhdessä Petri Variksen ja Jari Korpisalon kanssa. He kaikki aloittivat myöhemmin liigauransa Ässissä.
Vuonna 1993 Kotkaniemi siirtyi Porin Ässiin, jossa voitti SM-pronssia kaudella 1994–1995. Hän päätti liigauransa KalPassa vuonna 1999. Yhteensä Kotkaniemi pelasi SM-liigassa 218 ottelua tehopistein 29+37=66. Pudotuspeliotteluita hänelle kertyi 16 (2+0=2). Kauden 1995–1996 Kotkaniemi esiintyi Tanskan jääkiekkoliigassa Herning IK:n joukkueessa. Hän pelasi urallaan myös Ruotsissa ja Saksassa.
Lopetettuaan jääkiekkoilun Kotkaniemi ryhtyi pelaamaan kaukalopalloa Porin Kärppien joukkueessa. Suomen mestaruuden hän voitti seurassa vuosina 2005 ja 2006.
Valmennusura
Valmennusuransa Kotkaniemi aloitti Ässien juniorijoukkueissa vuonna 2006. Ässien liigajoukkueessa Kotkaniemi toimi kakkosvalmentajana vuosina 2011–2013 ja oli mukana voittamassa mestaruutta keväällä 2013. Kaudeksi 2013–2014 Kotkaniemi siirtyi HC Keski-Uusimaan päävalmentajaksi. Kotkaniemi jatkoi samaan aikaan Jyrki Ahon johtamassa Ässien valmennusryhmässä kakkosvalmentajana. Hän palasi Liigaan ja Porin Ässiin 11 ottelun ajaksi helmikuussa 2016, kun Ässät antoi potkut päävalmentaja Pekka Rautakalliolle. Syksyllä 2017 Ässät tiedotti että Jyrki Aho ei jatka Ässissä seuraavana syksynä, ja että tuolloin Kotkaniemi aloittaa päävalmentajana kevääseen 2020 asti ulottuvalla sopimuksella. Hän nousi kuitenkin vastuuvalmentajan paikalle jo tammikuussa 2018, kun Ässät erotti Jyrki Ahon heikosti sujuneiden peliotteiden takia. Kotkaniemen johtamana Ässät eteni puolivälieriin asti, mutta hävisi Oulun Kärpille otteluvoitoin 4–1.
Ässien syksy Kotkaniemen alaisuudessa sujui kuitenkin heikosti, joukkue jumittui jo aikaisin sarjan viimeiseksi, eikä Kotkaniemi saanut peliä tuloksellisesti parannettua. Hänet erotettiin lopulta marraskuussa 20 ottelun jälkeen, joista Ässät saavutti vain kuusi voittoa ja 15 pistettä. Tilalle pestattiin loppukaudeksi pitkän linjan apuvalmentaja Pasi Kaukoranta Ässien apuvalmentajan paikalta. Kotkaniemen päävalmentajasopimus irtisanottiin marraskuussa 2018. Syksyllä 2020 Kotkaniemi aloitti Karhu HT:n päävalmentajana. Kotkaniemen valmentama joukkue voitti Suomi-sarjan mestaruuden. Kaudesta 2021–2022 lähtien Kotkaniemi on toiminut Rauman Lukon U20-joukkueen päävalmentaja.
Perhe
Mikael Kotkaniemen äiti oli näyttelijä Kirsti Wallasvaara, isä teatteriohjaaja Pentti Kotkaniemi ja sisarpuoli näyttelijä Saara Kotkaniemi. Kotkaniemen molemmat pojat pelaavat jääkiekkoa: Kasperi (s. 1999) on maalivahti ja Jesperi (s. 2000) hyökkääjä.
Begin Here
Begin Here on brittiläisen rockyhtye The Zombiesin esikoisalbumi. Albumin julkaisi alun perin Decca Records -levy-yhtiö huhtikuussa 1965.
Aftonposten
thumb|200px|Aftonbladetin ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu. Aftonposten (vuosina 1892–1893 Aftonbladet, 1893–1895 Helsingfors Aftonblad) oli Helsingissä vuosina 1892–1900 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Lehden perusti faktori Viktor Pettersson. Sen kilpailija, kansanlehti Folkvännen, yhdistettiin pian Aftonbladetiin. Kesällä 1893 tehdyn konkurssin jälkeen lehti myytiin ruotsinmielisten muodostamalle yhtymälle, ja sen nimeksi tuli ensin Helsingfors Aftonblad ja vuonna 1895 Aftonposten. Linjaltaan se oli maaseutuväestölle tarkoitettu ruotsinmielinen, kansanvalistusta korostava uutislehti. Jo aikaisemmin sensuurista kärsinyt Aftonposten sai helmikuun manifestin jälkeen määräaikaisen lakkautustuomion, ja syyskuussa 1900 kenraalikuvernööri Bobrikov lakkautti sen kokonaan. Lehden seuraajaksi perustettiin saman vuoden lopussa Dagligt Allehanda.
Kuudesti viikossa ilmestyneen lehden levikki liikkui 3 000 kappaleen molemmin puolin.
Taran monta elämää
Taran monta elämää on yhdysvaltalainen komedia-draamasarja, joka alkoi Yhdysvalloissa Showtime-kanavalla 18. tammikuuta 2009 ja päättyi 20. kesäkuuta 2011. Sarjaa tehtiin kolme tuotantokautta, ja se tullaan näkemään Suomessa Subilla elokuusta 2011 alkaen. Toni Collette on voittanut roolistaan Emmy- ja Golden Globe -palkinnot.
Paikallinen sopiminen
Paikallinen sopiminen (myös työpaikkakohtainen sopiminen) tarkoittaa työpaikoilla tapahtuvaa työehdoista sopimista työantajan ja työntekijöiden välillä, erotuksena ylemmällä tasolla tehtäville sitoville sopimuksille, joista ei voi paikallisesti poiketa.
Suomessa paikallisella sopimisella tarkoitetaan perinteisesti työoikeuden alaan kuuluvaa oikeuden osa-aluetta. Paikallinen sopiminen on kuitenkin laajempi kysymys, jota on tarkasteltu erityisesti taloustieteessä.
Vaikutukset
Suomen Pankin tutkijoiden tieteellisen artikkelin mukaan Suomessa paikallisen sopimisen lisääminen voisi parantaa tuottavuutta ja luultavasti myös työmarkkinoiden sopeutumista sokkeihin. Tämä vähentäisi työttömyyden kasvua huonoina aikoina. Sen sijaan (hyvien aikojen) rakennetyöttömyys tuskin kovin paljon paranisi, vaan se vaatisi suurempia muutoksia sopimusjärjestelmään ja muihin työmarkkinoiden instituutioihin.
Paikallinen sopiminen ja oikeustiede
Oikeustieteen kokonaisuudessa paikallisessa sopimisessa on kysymys työoikeuden ja sopimusoikeuden sekä sosiaalioikeuden piiriin kuuluvasta ilmiöstä. Perinteisesti paikallisen sopimisen on katsottu kuuluvan työoikeuden alaan, ja esimerkiksi sitä koskevaa opetusta tarjotaan osana työoikeuden opintokokonaisuuksia.
Paikallinen sopiminen on oikeustieteellisestä näkökulmasta ongelmallinen, koska sopimusoikeuden keskeisen sopimusvapauden periaatteen liittäminen työoikeuteen tuottaa useita tosiasiallisia ongelmia. Näistä keskeisin on työntekijän ja työnantajan aseman välillä vallitseva epäsymmetria. Tämä epäsymmetria liittää paikallisen sopimisen myös sosiaalioikeuteen.
Suomen ja useiden muiden maiden lainsäädännössä tätä työnantajan ja työntekijän välillä vallitsevan epäsymmetrian muodostamaa ongelmaa on ratkaistu antamalla työntekijälle ns. heikomman osapuolen suojan johon työntekijä voi vedota. Tällä yleisellä työoikeudellisella periaatteella joka koskettaa myös paikallista sopimista on tosiasiallisesti myös sosiaalioikeudellinen luonne.
Paikallisen sopimisen kannatuksesta ristiriitaisia tuloksia
EVA:n lokakuussa 2020 tekemän kyselyn mukaan puolet suomalaisista on samaa mieltä väittämästä, että kaikki voittaisivat, jos työehdoista, kuten palkoista, sovittaisiin joustavammin työpaikoilla. Neljännes on eri mieltä. Noin puolet haluaisi, että työntekijöillä ja työnantajilla olisi oikeus sopia paikallisesti työehdoista ammattiliitoista riippumatta, 38 prosenttia ei, mutta runsas puolet haluaisi silti ammattiliittojen valvovan sopimista.
Luettelo Ruotsin korkeimmista rakennuksista
Tämä on päivitettävä luettelo korkeimmista rakennuksista Ruotsissa. Listassa on yli 50 metriä korkeat rakennukset.
Soukanpohjan kartano
pienoiskuva|Soukanpohjan kartanon entinen päärakennus. alt=Soukanpohjan kartanon päärakennus|pienoiskuva|Soukanpohjan kartanon päärakennus pienoiskuva|Arkkitehti Gunnar Wahlroosin suunnittelemat aumakattoiset liiterirakennukset Soukanpohjan kartanon pihalla. alt=Soukanpohjan kartanon pihapiiri|pienoiskuva|Soukanpohjan kartanon pihapiiri
<mapframe latitude="60.142447" longitude="24.658619" zoom="14" width="200" height="200" align="right" /> Soukanpohjan kartano sijaitsee Espoon Espoonlahdessa Soukanpohjan laaksossa Soukan pohjoisrajan tuntumassa. Alue on osa Espoonlahden urheilupuistoa. Soukanpohjan kartano on Etelä-Espoon ainoa yhtenäisenä rakennusryhmänä säilynyt kartano.
Daria Gaiazova
Maastohiihdon maailmancupissa Gaiazova kilpaili ensimmäisen kerran Düsseldorfin vapaan hiihtotavan sprintissä lokakuussa 2005. Hänen paras sijoituksensa maailmancupissa on kolmas sija, jonka hän on saavuttanut Chandra Crawfordin kanssa parisprinteissä Düsseldorfissa joulukuussa 2010 ja Sotšissa helmikuussa 2013. Ennen ensin mainittua hänen paras sijoituksensa oli ollut 12:s sija, jonka hän oli saavuttanut kolme kertaa: Canmoren perinteisen hiihtotavan sprintissä helmikuussa 2010, Otepään perinteisen hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2010 ja Canmoren perinteisen hiihtotavan parisprintissä joulukuussa 2005. Parisprintissä hänen parinaan oli Tara Whitten. Henkilökohtaisissa kilpailuissa hänen paras sijoituksensa on neljäs sija Liberecin perinteisen hiihtotavan sprintistä tammikuussa 2013.
Pekka Kotkavuori
Pekka Sulo Veikko Kotkavuori (11. huhtikuuta 1924 Helsinki – 28. toukokuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen mainoselokuvien tuottaja, käsikirjoittaja ja ohjaaja.
Pekka Kotkavuori työskenteli 1950-luvun puolivälissä aikakauslehti Kallessa, josta hän siirtyi Suomi-Filmin omistaman Filmitalon (aiemmin Finlandia-Kuva) toimitusjohtajaksi käynnistämään sen mainoselokuvatuotantoa. Hän suosi mainosmusiikin eli lyhyiden jinglejen käyttöä, amerikkalaisten esikuvien mukaan usein jazztyylisinä sovituksina, yhteistyökumppaninaan useimmiten Kalle Kaartinen.
Kotkavuori toimitti WSOY:lle kaksi vitsikokoelmaa, nimeltään Kaskukanuuna (1979) ja Vitsihaupitsi (1980).
Kotkavuori toimi monien markkinointi- ja elokuva-alan yhdistysten luottamustehtävissä. Hän on saanut elokuva-alan hopeisen ansiomerkin. Vuonna 1973 hänelle myönnettiin Mainonnan monitaho -palkinto.
Daria Gaiazova
Gaiazova sijoittui Oslon MM-kilpailuissa 2011 parisprintissä kuudenneksi. Hän lopetti uransa keväällä 2014.
Soukanpohjan kartano
Ensimmäiset kirjalliset lähteet alueelta ovat vuodelta 1540, jolloin laaksossa oli kaksi taloa. Vuoden 1698 kartan mukaan Soukan kylä oli samalla paikalla kuin Soukanpohjan kartano. Soukanpohjan entinen päärakennus oli rakennettu 1830-luvulla. Päärakennusta laajennettiin kolmikerroksisella ristikeskuksella vuonna 1904. Entinen päärakennus tuhoutui tulipalossa vuonna 2010. Nykyinen päärakennus on rakennettu vuonna 2021. Uuden päärakennuksen on suunnitellut arkkitehti Juha Paananen.
Kartanon pihapiirissä on aiempaa päärakennusta vanhempi siipirakennus (entinen muonamiesasunto), arkkitehti Gunnar Wahlroosin 1920-luvulla suunnittelemat liiterirakennukset sekä arkkitehti Kirmo Mikkolan suunnittelema sauna- ja autotallirakennus. Kartanon puistossa on suuria hopeapoppeleita, joista paksuin on ympäryysmitaltaan 509 cm (130 cm:n korkeudelta mitattuna). Kartanon entiset maatalousrakennukset (navetta, sikala ja riihi) ovat olleet vuodesta 1974 Espoonlahden ratsastuskoulun käytössä.
Aniara
Aniara: Katsaus ihmiseen ajassa ja tilassa on Harry Martinsonin runoelmamuotoinen tieteiskertomus vuodelta 1956. Aniara kertoo kurssistaan pois joutuneesta tulevaisuuden avaruusaluksesta, joka vei ihmisiä ydinsodassa saastuneesta Maasta Marsiin. Onnettomuuden takia alus kuitenkin syöksyy ulos Aurinkokunnasta. Teoksen on suomentanut Aila Meriluoto. Martinson sai pääosin Aniaran ansiosta vuonna 1974 kirjallisuuden Nobelin palkinnon. Eepos sisältää 103 runoa, "laulua".
Suomennos
Teoksen suomennoksen teki runoilija Aila Meriluoto, jonka arvioitiin romanttisena lyyrikkona olevan tehtävään sopiva kääntäjä. Hänen apunaan olivat professori Uuno Nurmi (tieteellisen terminologian kääntäminen) ja Sven Lundberg (ruotsin kielen kysymykset). Meriluoto oli käännöspulmissa yhteydessä myös kirjailija Martinsoniin. Suomentaminen oli vaikeaa, varsinkin suomen sanojen sovittaminen teoksen viisimittaiseen rytmiin. Suomennos sai lukijoiden ja kriitikoiden keskuudessa hyvän arvion. Loppusointujen määrää ei voitu joka kohdassa toteuttaa, ja osa alkuperäissanastosta oli vaikeita käännettäviä, mutta soinnukkuus säilyi alkuperäisen kaltaisena. Erikoisuutena on, että alkuperäisteoksessa kuvataan kaipausta Karjalaan. Tämä selittyy sillä, että Martinson oli talvisodan aikana Suomessa vapaaehtoisena.
Saadessaan Nobelin kirjallisuuspalkinnon 1974 Martinson kritisoi teoksensa englannin- ja saksankielisiä käännöksiä, mutta kehui Meriluodon suomennosta.
Juoni
Runojen alkutilanne on kaukainen tulevaisuus uuden jääkauden jälkeen. Jääkauden aikaan taantunut ihmiskunta on noussut uudestaan jaloilleen ja kehittynyt tekniikassaan pidemmälle kuin ennen jääkautta. Planeettojen väliset lennot ovat yhtä arkisia kuin junamatkat. Mutta ihmiset ovat yhtä sotaisia ja julmia toisia ihmisiä ja kansoja kohtaan kuin aiemminkin. Maa on pahoin saastunut ydinsodan takia, ja ihmisiä pakenee suurilla avaruusaluksilla Marsiin ja Venukseen. Evakuoinnissa on silti kyse vankien hankkimisesta Marsin tundralle ja Venuksen rämeisiin orjatyöleireille.
Avaruusalus, goldonderi Aniara on ylellinen matkustaja-alus, joka kuljettaa mukanaan radioaktiivista säteilyä pakenevaa 8 000 matkustajaa pois Gondin maasta. Heidän päämääränään on keskitysleiriä muistuttava orjatyöleiri Marsin tundralla, vaikka matkustajat eivät tiedä sitä. Alussa matka näyttää menevän niin kuin kymmenet aikaisemmat matkat.
Mutta loistoristeilijä on vähällä törmätä asteroidi Hondoon, ja lukuisten väistöliikkeiden jälkeen ohjausmekanismiin osuu meteoroidi. Goldonderi menettää ohjattavuutensa. Alus joutuu pois kurssistaan, eikä Maahan saada yhteyttä. Aniara syöksyy huimaa vauhtia ulos Aurinkokunnasta kohti Lyyran tähdistöä. Sähköt, lämmitys ja muut järjestelmät toimivat yhä.
Yrityksistä huolimatta alusta ei saada ohjaajien hallintaan. Johto kauhistuu tapahtunutta. Vuodet kuluvat ja matkustajille ei aluksi kerrota onnettomuudesta mitään. Lopulta on pakko kertoa matkustajille, ettei Maahan ole paluuta. Matkustajat joutuvat ensin paniikkiin muuta rauhoittuvat lopulta. Kuukausien ja vuosien kuluessa ihmisten tyytymättömyys tilanteeseen kasvaa.
Aniarassa on televisiota tai tietokonetta muistuttava Miima, joka välittää kuvia Maasta ja kaukaisista maailmoista. Tunteva Miima tekee ihmiset onnelliseksi. Ihmiset palvovat Miimaa. Mutta kun Miima näyttää ihmisten toivomuksesta kuvia Aniaran kotisataman, Gondin maassa olevan Dorisburgin tuhosta, se rikkoutuu ihmisten pahuuden vuoksi. Dorisburg tuhoutui vihollisen räjäyttämän ydinaseen, fototurbin takia.
Miiman hajoaminen ja lopullinen sammuminen merkitsevät yhteisön lopun alkua. Maan päällä kansanmurhaan syyllistynyt johtaja chefone alkaa vainota matkustajia ja miehistöä. Hän etsii syylliset Aniaran katastrofiin. Kertoja, miima-asentaja joutuu ruumaan vangiksi, mutta vapautetaan, kun alukseen syntyy vakava vika, jonka vain miima-asentaja ja muut aluksen älyköt osaavat korjata. Miiman korjaaminen ei onnistu, ja sen korvikkeeksi miima-saliin asennetaan peilejä. Aniaraan syntyy erilaisia kultteja, joista yksi on seksikultti. Tanssityttö Daisi Doodi tanssii jurgia, ja osaa Dorisburgin slangia. Tanssi, musiikki, ja seksikultti ovat eräitä keinoja paeta todellisuutta, samoin kuin muut kultit, hyödytön tiede ja totalitarismi.
Ihmiset jakautuvat ryhmiin, ja matkustajia kuvataan eri tyylilajeissa. Uutta sukupolvea ei synny. Lopussa valtakultiksi nousee tulikultti, johon liittyy ihmisuhrejakin. Tämäkin menettää lopulta voimansa. Alussa chefone yrittää saada teloituksilla uhkaamalla ihmisiä jatkamaan uhrikulttia, mutta tämä epäonnistuu. Kun 20 vuotta on kulunut, kaikille on selvää, etteivät matkustajat pelastu. Ihmiset menettävät toivonsa, kun alus on pitkän ajan jälkeen hyvin kaukana Lyyran Vegasta. Chefone muuttuu kuolemansa edellä ja aluksen lopun lähestyessä ystävälliseksi aluksen matkustajia ja miehistöä kohtaan. Ihmisiä alkaa kuolla vanhuuteen, aluksen laitteiden reistailu lisääntyy. Kun aluksen valot pimenevät ja lämmitys särkyy, jäljelle jääneet tekevät itsemurhan. Aniarasta tulee kosmisella nopeudella kiitävä äänetön sarkofagi.
Aniarasta saadut vaikutteet
Ruotsalainen säveltäjä Karl-Birger Blomdahl on säveltänyt Aniarasta oopperan, johon libreton on tehnyt Erik Lindegren. Ruotsalainen progressiivista metallimusiikkia soittava Seventh Wonder julkaisi vuonna 2010 levyn The Great Escape, jonka 30-minuuttinen nimikappale perustuu Aniara-saagaan. Vuonna 2009 Aniara pääsi mukaan kirjaan Tusen svenska klassiker, johon koottiin tuhat Ruotsissa julkaistujen kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja tv-ohjelmien klassikkoa.
Suomalainen melodinen death metalia soittava Diablo julkaisi vuonna 2015 albumin Silvër Horizon, jonka sanoitukset perustuvat löyhästi Aniaraan.
Vuonna 2018 julkistettiin ruotsalais-tanskalainen elokuva Aniara, jonka ohjasivat Hugo Lilja ja Pella Kågerman. Vuonna 2019 sai ensi-iltansa Robert Maggion säveltämä näyttämöteos Aniara: Fragment ur tid och rum.
Heini Koskinen
Heini Koskinen on opiskellut vuosina 2001–2002 Lahden käsi- ja taideteollisuusoppilaitoksen sirkuslinjalla, vuosina 2002–2006 Turun AMK:n Taideakatemiassa ja vuosina 2006–2008 ranskalaisen Centre des arts du cirque Le Lidon sirkuslinjalla.
Hän työskentelee Mad in Finland -kollektiivissa ja esiintyy sekä omalla soolollaan että useissa eri kokoonpanoissa. Hän on yksi humanitäärisen vapaaehtoisjärjestön Klovnit ilman rajoja ry:n perustajajäsenistä. Mad in Finland -kollektiivi sai vuonna 2015 sirkustaiteen valtionpalkinnon. Hän on esiintynyt paljon sekä Suomessa että ulkomailla.
Koirankeksi
thumb|250px|Costco Kirkland -koirankeksi Koirankeksi on koirille tarkoitettu kiinteä ravintotiiviste, jonka jauhotaikinaan on lisätty liharehu- ja luujauhoja sekä vitamiineja. Toisinaan koirankekseistä tehdään luunmuotoisia.
Corneliu Vadim Tudor
upright|pienoiskuva|Corneliu Vadim Tudor vuonna 2014.
Corneliu Vadim Tudor (28. marraskuuta 1949 – 14. syyskuuta 2015 ) oli romanialainen poliitikko, Suur-Romania-puolueen johtaja, senaattori ja europarlamentikko.