cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tjusterbyn kartano
Aiheesta muualla
Ylen Elävä arkisto - Kartanokeitoksia Tjusterbyssä.
Vaahteraliigan kausi 2008
Vaahteraliigan kausi 2008 oli Vaahteraliigan historian 29. kausi. Kausi käynnistyi 24. toukokuuta 2008 ja Vaahteramalja XXIX pelattiin 13. syyskuuta 2008. Sarjan voitti neljättä kertaa peräkkäin Porvoon Butchers.
Runkosarja
Kaudella 2008 pelattiin neljätoista kierrosta, ja jokainen joukkue pelasi yhteensä kaksitoista ottelua. Ensimmäinen kierros pelattiin 24. toukokuuta – 1. kesäkuuta, ja neljästoista kierros 30. elokuuta.
Jean-Claude Nallet
Jean-Claude Nallet (s. 13. maaliskuuta 1947 Champdor, Ain, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija, joka menestyi jo alle 20-vuotiaana sileillä pikajuoksumatkoilla ja myöhemmin 400 metrin aitajuoksussa. Hän saavutti viisi mitalia Euroopan-mestaruuskilpailuissa vuosina 1966–1974 mutta ei menestynyt olympialaisissa.
Nallet saavutti Budapestin EM-kilpailuissa 1966 pronssia 200 metrin juoksussa ajalla 21,0 s ja sijoittui neljänneksi 4 × 400 metrin viestissä Ranskan ennätyksellä 3.05,7. Méxicon 1968 olympialaisissa hän karsiutui 400 metrin juoksun välierissä ajalla 49,0 s sivuttuaan toisissa alkuerissä Ranskan ennätystä 45,7 s. Viestissä oli tuloksena kahdeksas sija ajalla 3.07,5 vaikka joukkue alkuerissä paransi Ranskan ennätyksen aikaan 3.04,6. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 Nallet saavutti hopeaa 400 metrin juoksussa ajalla 45,8 s ja viestijuoksussa kultaa ajalla 3.02,3, joka oli uusi Ranskan ennätys.
Helsingin EM-kilpailuissa 1971 Nallet kilpaili 400 metrin aitajuoksussa ja voitti kultaa ajalla 49,2 s. Viestissä Ranska sijoittui kuudenneksi ajalla 3.05,0. Rooman EM-kilpailuissa 1974 hän juoksi 400 metrin aitajuoksun loppukilpailussa Ranskan ennätyksen 48,94 s mutta hävisi Britannian Alan Pascoelle 0,12 sekuntia ja sai hopeaa. Viestissä Ranska sijoittui neljänneksi ajalla 3.04,6. Montréalin 1976 olympialaisissa Nallet karsiutui 400 metrin aitajuoksun välierissä ajalla 50,08 s. Prahan EM-kilpailuissa 1978 hän sijoittui aitajuoksussa kuudenneksi ajalla 50,10 s.
Nallet voitti Euroopan cupin loppukilpailussa 200:n ja 400 metrin juoksun vuonna 1967 sekä 400 metrin aitajuoksun vuonna 1970. Ranskan mestaruuden hän voitti 400 metrillä vuosina 1968–1971 sekä 400 metrin aitajuoksussa vuosina 1974, 1975 ja 1978. Hän paransi tai sivusi Ranskan ennätystä 400 metrillä neljä kertaa ja 400 metrin aitajuoksussa kahdesti. Heinäkuussa 1970 Pariisissa hän alitti 400 metrin aitajuoksussa ensimmäisenä ranskalaisena 50 sekunnin rajan ja paransi maan ennätystä kerralla 1,7 sekuntia ajallaan 48,6 s. Hänen EM-kisoissa 1974 juoksemansa aika 48,94 s kirjattiin lajin ensimmäiseksi sähköajanotolla mitatuksi Ranskan ennätykseksi. Hänen käsiajanotolla mitattu 400 metrin ennätyksensä 45,1 s säilyi Ranskan ennätyksenä elokuuhun 1983, jolloin Aldo Canti juoksi sähköajanotolla mitatun ajan 45,35 s.
Kotimaassaan Nallet edusti AC Paris -seuraa. Hän on pituudeltaan 187-senttinen ja painoi kilpavuosinaan 85 kiloa.
Kainuulaiset
Kainuulaiset ovat itäsuomalaisia Kainuun maakunnan asukkaita. Ensimmäisiä vakituisia Kainuun asukkaita olivat alueelle muuttaneet savolaiset 1500-luvulla, mutta hallintohistoriallisista syistä kainuulaisista kehittyi omaleimainen suomalainen heimo 1800-luvun lopulla. Kainuulaisiin on satojen vuosien aikana sulautunut myös muita suomalaisia heimoja muuttoliikkeiden vaikutuksesta ja kainuulaisia asuu nykyisin ympäri Suomea.
Kainuulaisia ei tule sekoittaa kainulaisiin, joilla voidaan joskus viitata kveeneihin, joita asuu Pohjois-Norjassa ja jotka ovat myös suomalaisperäisiä. Lähes samankaltaiset nimet tuottavat joskus sekaannuksia.
Kainuulaiset ovat melko pieni väestöryhmä, ja heidät voi karkeasti lukea myös savolaisiin. Kainuulaiset eivät kuitenkaan katso kuuluvansa savolaisiin.
Kainuulaisten historia
thumb|left|Piispajärven kylässä, Alassalmella kainuulaiset korpisoturit pysäyttivät neuvostoliittolaisten etenemisen Juntusrannasta 6. joulukuuta 1939.
Kainuunsaamelaiset ja savolaiset uudisasukkaat
Ruotsin valta vaikutti erityisen vahvasti Oulujärven erämaan asuttamiseen. Oulujärven alueen eli nykyisen Kainuun ensimmäiset vakituiset (paikallaan pysyvät), suomenkieliset asukkaat tulivat 1550-luvulla Savon itä- ja keskiosista; Kainuun alkuperäiset asukkaat olivat kierteleviä kainuunsaamelaisia metsästäjiä ja kalastajia, jotka puhuivat kainuunsaamen kieltä. Aikojen saatossa kuitenkin kainuunsaamelaiset asukkaat sulautuivat Kainuuseen muuttaneisiin savolaisiin, ja monella kainuulaisella onkin saamelaisia sukujuuria. Myös paikannimistö kertoo saamelaisasutuksesta, esimerkiksi Suomussalmen Näljänkä on saamelaisalkuperäinen, ja nimi tarkoittaa ”neljättä järveä”. Myös Puolanka nimi on saamelaisperäinen ja tarkoittaa "palopaikkaa".
Savolaisasutus levisi pian Oulujärven länsipäähän ja Oulujokilaaksoon, Limingan erämaahan. Tuolloin seudulle muutti 10–20 savolaista. Savonlinnan vouti Gustaf Fincke painosti savolaisia muuttamaan Oulujärvelle ja keväällä 1552 Savon rintamailta muutti noin 140 perhettä Oulujärvelle, 400 kilometriä pohjoiseen. Kustaa Vaasa kielsi pohjalaisia häiritsemästä Kainuun uudisasukkaita, ja Fincke lähetti Oulujärvelle sotilaita suojelemaan savolaisia paitsi pohjalaisilta, myös Vienan alueen karjalaisilta. Kuninkaan tarkoituksena olikin vahvistaa Ruotsin valtaa kiistellyllä rajaseudulla ja vallata maita, jotka Pähkinäsaaren rauhan mukaisesti olisivat kuuluneet Venäjälle.
Suuret kuolonvuodet 1695-1697 ja suuret nälkävuodet 1866-1868
Kainuuseen asettunut väestö oli yksi suurimmista kärsijöistä suurten kuolonvuosien ja suurten nälkävuosien aikaan. Eurooppaa jo pitkään vaivannut pieni jääkausi vaikutti paljon ilmastoon, jonka aikana oli useita kylmiä ajanjaksoja. Yksi pienen jääkauden ajanjaksoista rantautui Suomeen 1695 ja 1696 välisenä talvena. Talvi oli aluksi leuto, mutta siitäkin huolimatta vetinen talvisää tuhosi syksyllä kylvetyt siemenet. Kevättalvella talvi yltyi, ja lumen tulosta ei ollut tulossa loppua millään. Tämä sai ympäri Suomea ihmiset liikkeelle, myös kainuulaisetkin, jolloin heidän sitkeyttään kokeiltiin tosissaan ensimmäisen kerran. Suuret kuolonvuodet saivat aikaiseksi yhteensä yli 100 000:n suomalaisen kuoleman. Peräpohjolan lisäksi Kainuu kärsi eniten suurista kuolonvuosista. Itä- ja Pohjois-Suomessa väkiluku laski yhteensä jopa 30 %, vastaavasi Lounais-Suomessa noin puolet vähemmän, jonne Ruotsin kruunun apu ehti nopeammin.
Kainuun sodat
Kainuulaisilla ja koko Kainuun maakunnalla on ollut yllättävän suuri merkitys Suomessa käydyistä sodista johtuen idän ja lännen välisestä sijainnista. Voisikin sanoa, että Suomen koko olemassaolo on melko riippuvainen ollut Kainuusta. Kainuussa on käyty sen olemassaolon aikana Pitkän vihan sotaa, Suurta Pohjan sotaa, Hattujen sotaa (tosin väkivallattomasti), sisällissotaa, talvisotaa sekä jatkosodassa ja heimosodissa käytettiin Suomussalmen ja Kuhmon itää vieviä reittejä. Paitsi jatkosodassa, niin lisäksi Lapin sodassa saksalaiset viettivät paljon aikaa Hyrynsalmella ja Suomussalmella. Savolaisten uudisasutus kärsi pahasti sotien aikana ja Kainuun rakennuskannasta iso osa tuhoutui jatkuvasti, etenkin Kuhmossa ja Suomussalmella.
alt=Kajaani Castle ruins - tower remains|pienoiskuva|Kajaanin linnan raunioita. Kainuulaisten sisukkaat luonteenpiirteet tulivat tunnetuksi venäläisille ensimmäisen kerran tammikuussa 1716 Suuressa Pohjan sodassa, jossa kainuulaiset puolustivat Kajaanin linnaa monta viikkoa venäläiseltä taisteluosastolta. Venäläisiä oli noin 4 000 sotilasta, kun Kajaanin linnan puolustajia oli vain 50. Kajaanin linna joutui venäläisten piiritetyksi ja tilanteesta tuli päivä päivältä entistä epätoivoisempi, kunnes puolustajat päättivät antautua viiden viikon jälkeen, kun Johan Henrik Fieandt sai neuvoteltua suotavat rauhanehdot. Puolustajille luvattiin vapaa poistuminen, mutta koska venäläisen taisteluosaston kenraali Tšekin järkyttyi pahanpäiväisesti puolustajien määrästä verrattuna venäläiseen taisteluosastoon, raivostui hän ja päätti vangita kaikki puolustajat ja viedät heidät Venäjälle. Kostoksi venäläiset räjäyttivät Kajaanin linnan raunioiksi.
Suomussalmen ja Kuhmon taisteluissa Neuvostoliiton tarkoituksena oli katkaista Suomi sen keskiosasta ja vallata Oulu, jolloin Neuvostoliitto olisi käytännössä saanut koko Pohjois-Suomen haltuunsa ja olisi voinut keskittyä Etelä- ja Keski-Suomen valtaamiseen. Neuvostoliiton joukot eivät päässeet kuitenkaan hirveän monia kilometrejä pidemmälle ylitettyään rajan Kainuussa. Esimerkiksi Suomussalmen taisteluissa vihollinen tuhottiin lähes kokonaan tammikuun alussa vain muutamien kilometrien päässä rajasta. Kuhmossa suomalaiset sitoivat neuvostojoukot mottitaisteluihin, jotka kestivät talvisodan loppuun asti. Selvää voittoa Suomi ei kuitenkaan saanut Kuhmosta, sillä jotain neuvostojoukkoja jäi vielä motteihin sodan päättyessä.
Koska Kainuu oli erityisen altis neuvostoliitolaisten ilmapommituksille toisessa maailmansodassa, kainuulaisia sotalapsia vietiin Pohjoismaihin, erityisesti Ruotsiin satoja, ellei tuhansia.
Kainuulaisten maastamuutto Ruotsiin ja Yhdysvaltoihin, sotalapset
Monet kainuulaisista sotalapsista jäivät palaamatta ja loivat tulevaisuuttaan uudessa kotimaassa. Kainuulaisia juuria on esimerkiksi ruotsalaisilla hiihtäjillä Toini Gustafssonilla ja Elina Rönnlundilla (Suomussalmi) sekä NHL-kiekkoilijoilla Elias Petterssonilla ja Mika Zibanejadilla (Paltamo).
Jo kuitenkin ennen itsenäisen Suomen sotia muutti runsaasti kainuulainen väestö Yhdysvaltain Keskilänteen, sillä vuosina 1874–1914 peräti 16 prosenttia suomalaisista maastamuuttajista lähtivät vähälukuisesta Oulun läänistä. Koska Kainuu oli hyvin alkeellinen maakunta Suomessa tuohon aikaan, oli heillä hyvä syy lähteä Amerikkaan leveämmän leivän perässä. Lisäksi tervalle ei ollut noihin aikoihin kovin kauheasti kysyntää, mistä myös johtunee pohjalaisten suuri maastamuutto (jopa 52 % kaikista suomalaisista).
Katkera rakkaus
Katkera rakkaus (, Awāra) on intialainen, hindinkielinen elokuva vuodelta 1951. Sen ohjasi, tuotti ja pääosaa näytteli Raj Kapoor. Se kertoo tuomari-isänsä hyljeksimästä pojasta, joka päätyy kadulle elättämään itsensä pikkurikoksilla.
Amstel Gold Race 2014
thumb|[[Samuel Sanchez kiipeämässä Caubergia.]] Amstel Gold Race 2014 oli järjestyksessään 49. maantiepyöräilyn Amstel Gold Race -kilpailu. Se käytiin 251,8 kilometrin reitillä Maastrichtista Valkenburgiin 20. huhtikuuta 2014. Kilpailussa oli kaikkiaan 34 nousua. Cauberg noustiin neljä kertaa, viimeksi noin kaksi kilometriä ennen maalia.
Kainuulaiset
Kainuulaisten maastamuutto Ruotsiin ja Yhdysvaltoihin, sotalapset
Tunnettuja amerikankainuulaisia olivat aikoinaan maailman pisin mies Louis Moilanen (Puolanka) sekä Yhdysvalloissa tunnettu naissarjamurhaaja Aileen Wuornos (Suomussalmi ja Puolanka). Kuitenkin vain Wuornoksen äitinäiti oli Kainuusta kotoisin.
Katkera rakkaus
Elokuva on ensimmäinen, jossa Raj Kapoor esittää kulkurihahmo Rajua, johon hän sai vaikutteita Charles Chaplinilta.
Amstel Gold Race 2014
Philippe Gilbert voitti Amstel Gold Racen kolmannen kerran. Hän karkasi irtiottoon Caubergin nousussa mäkeä neljännen kerran noustessa. Jelle Vanendert sijoittui toiseksi ja Simon Gerrans kolmanneksi.
Kainuulaiset
Kainuulaisten tervakauppa
Hyvin perinteinen kainuulaisten elinkeino etenkin Kainuun köyhissä itäisissä pitäjissä oli tervakauppa, ja Kainuu olikin Suomen tervakaupan keskus 1800-luvulta lähtien, sillä Kainuu oli sijaintinsa vuoksi erittäin hallanarkaa aluetta ja mahdollisti näin kainuulaisille kenties tärkeimmäksi elinkeinoksi tervanpolton, mutta tämä johtui myös Oulujoen liikenneyhteyksien vuoksi. Kainuulaista tervaa kuljettivat Oulun ja Kokkolan tervaporvarit pitkin kainuulaisia jokia aina Oulun Tervahoviin asti. Koska kainuulaiset joet ovat hyvin matalia, ja se teki tervaveneiden kulkemisesta mahdotonta, otettiin käyttöön niin sanotut pelkkalaudat, joka mahdollisti tervan kuljettamisen. Pelkkalaudat tehtiin suuristä petäjätukeista, ja tätä tehtiin aina 1900-luvulle saakka.
Amstel Gold Race 2014
Tulokset
Lähteet: Cyclingnews, UCI
Kainuulaiset
Kainuulaisten tervakauppa
Kainuulainen terva oli hyvin arvokasta kauppatavaraa Suomen ulkomaankaupalle, sillä sitä myyntiin muun muassa Englantiin, Ruotsiin ja Hollantiin. Tervakauppaan vaikutti hyvin paljon näiden maiden nousu siirtomaavalloiksi, mikä lisäsi muun muassa laivanrakentamisen tarvetta, ja täten laivojen rakentamiseen tarvittiin tervaa.
Amstel Gold Race 2014
Osallistuneet joukkueet
Kilpailussa olivat mukana seuraavat 24 joukkuetta:
Emma Millard
thumb|Emma Millard (vasemmalla) palkintopallilla 2009 Emma Marie Elisabeth Millard (s. 10. elokuuta 1990 Toijala) on suomalainen aitajuoksija, jolla on myös Ison-Britannian kansalaisuus. Hän edusti kilpa-urallaan Toijalan Vauhtia ja hänen valmentajinaan toimivat Robin Millard, Jussi Heikkilä ja Lawrence Johnson.
Kainuulaiset
Kainuulaisten tervakauppa
Tervalla on ollut hyvin suuri merkitys kainuulaisten elämään ja ilman niin suurta elinkeinoa kainuulaisten asutus olisi varmasti kärsinyt. Terva-aiheisia vaakunia löytyy Kainuun maakunnan kuntien vaakunoista, esimerkiksi Hyrynsalmen ja Paltamon vaakunoista.
Emma Millard
Alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 9. heinäkuuta 2008 Bydgoszczissa, Puolassa Millard juoksi 400 metrin aitajuoksun alkuerissä ajan 1.00,13 s ja karsiutui jatkosta. Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailussa Novi Sadissa 2009 Millard aitoi neljänneksi ajalla 58,52. Hän osallistui Suomi–Ruotsi-maaotteluun vuosina 2008, 2009 ja 2010. Vuoden 2008 maaottelussa hän sijoittui neljänneksi ajalla 60,59 s, vuonna 2009 toiseksi ajalla 58,76 ja vuonna 2010 kolmanneksi ajalla 59,01.
Kainuulaiset
Kainuulaiset tänä päivänä
Kainuun väkiluku on ollut vuodesta 1985 lähtien laskusuhdanteista, Kainuussa asuukin nykyään hieman yli 70 000 tuhatta ihmistä, kun vielä vuonna 1980 Kainuun väkiluku lähenteli 95 000 lukemaa. Muualla Suomea paremmat vetovoimatekijät ovat saaneet aikaiseksi melko voimakkaan kainuulaisten muuttoliikkeen, jonka vuoksi tänä päivänä kainuulaisia asuu erityisen paljon esimerkiksi Helsingissä, Tampereella ja Oulussa tai niiden seutukunnissa. Tämä ilmiö toistuu toki myös muissakin Suomen maakunnissa, muttei niin voimakkaasti Kainuuseen verrattuna.
Emma Millard
Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Millard karsiutui 400 metrin juoksun alkuerissä mutta juoksi ennätyksensä 57,61 s jääden välieräpaikasta puoli sekuntia.
Kainuulaiset
Kainuulaiset tänä päivänä
Muuttoliikkeiden vuoksi myös nuorten kainuulaisten murteet ovat muuttaneet muotoaan. Kun vanhempi väestö puhui "savolaisempaa" murretta, on nuorten puhuma murre saanut paljon vaikutteita esimerkiksi keski- ja pohjoispohjalaisista murteista, jonka vuoksi ei voida oikeastaan puhua enää yhtenäisestä Kainuun murteesta missään Kainuun murteen alueella. Muualla Suomea asuneet kainuulaiset ovat omaksuneet myös jonkin verran uuden asuinalueensa murteita, jolloin murteesta on olemassa useita erilaisia variaatioita. On muistettava, etteivät kainuulaiset ole tässäkään ilmiössä ainoita, koska liikkuvuuden lisääntymisen myötä Suomen murre-erot ovat muuallakin tasaantumaan päin.
Emma Millard
Millard on saavuttanut kahdeksan henkilökohtaista aikuisten SM-mitalia. Ensimmäisen kultamitalinsa hän sai Mustasaaressa 22. helmikuuta 2009, kun hän aitoi sisäradoilla harvoin juostun 400 metrin aitajuoksun voittoon epävirallisella sisäratojen maailmanennätyksellä 58,68 s. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän saavutti vuonna 2010 kultaa 4 × 400 metrin viestijuoksusta ja pronssia 4 × 100 metrin viestijuoksusta.
Kainuulaiset
Kainuulaisiin liittyvät stereotypiat
Kainuulaisille ei ole määritelty esimerkiksi Kaarlo Hännisen teoksessa 1929 ”Kansakoulun maantieto ja kotiseutuoppi yksiopettajaisia kouluja varten” stereotypiaa, sillä kainuulaiset heimona alkoivat vasta pääsemään jaloilleen. Kainuulaisia kuvataan kuitenkin omaperäisinä, vaatimattomina, kylminä, epäsosiaalisina ja sisukkaina ihmisinä. Kainuulaiseen stereotypiaan myös liittyy tietynlainen köyhyys, johon esimerkiksi liityy suomussalmelainen ”korpikirjailija” Ilmari Kianto ja hänen sanoittama Kainuun maakuntalaulu Nälkämaan laulu. Kainuulaiset eivät kuitenkaan olleet mitenkään poikkeus Suomessa, köyhyyttä näet oli lähes muissakin Suomen maakunnissa.
Emma Millard
Vuosi 2013 oli Millardille välivuosi, jonka aikana hän ei kilpaillut kertaakaan. Vuosina 2014–2015 Millard kilpaili Yhdysvalloissa. Hän lopetti kilpauransa vuonna 2015.
Kainuulaiset
Kainuulaisiin liittyvät stereotypiat
Kainuuseen on sijoittunut paljon televisioviihdettä. Esimerkiksi televisiosarja Metsolat kertoo kainuulaisesta elämästä. Ironista kylläkin, kuvattiin sarja Pirkanmaalla, Mouhijärvellä, nykyisessä Sastamalassa, eikä sarjassa kuulla Kainuun murretta. . Myös Suomussalmelle sijoittuva Joutilaat (2001) -dokumentti kertoo ytimekkäästi sen ajan työttömyydestä, jota vastavalmistuneet nuoret joutuivat kokemaan. Työttömyys on kuitenkin edelleen arkipäiväinen ilmiö Kainuussa.
Emma Millard
Hänen sisarensa Noora Toivo sekä Nelli Toivo kilpailivat myös yleisurheilussa.
Kainuulaiset
Murteet
Erityisesti Kainuun murre eroaa muista savolaismurteista sen sanastoltaan, joka on saanut paljon vaikutteita pohjoispohjalaisista murteista, joita kuitenkin nuoret käyttävät enemmän mitä vanhempi väestö.
Kainuun murre eroaa muista savolaismurteista. Alla on näytteet Ristijärven ja Tohmajärven murteista.
Kainuun murre, Ristijärvi ''Silloen piti mennä talavella kahtomaan rajalle mitä sieltä oekein tulloopi. Ei oekein aluksi ollum mitteän, van kyllähän sieltä olij jottaen tulossa, siellä oli hangissa ollu seleviä jäläkiä. Piti olla hilijaa.''
Pohjois-Karjalan murre, Tohmajärvi ''Sillom piti män' talavella katsomaan rajalle mitä sieltä oekein tulloop. Ei oekein aluks ollu mittään, vaan kyllähän sielt oli jottaen tulossa, siellä oli hangis ollu seleviä jäläkiä. Pit ol' hilijaa.''
The Sin War
The Sin War on puolalaisen death metal -yhtye Dies Iraen toinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2002.
Nokia E5
Nokia E5 on Nokian loppukesästä 2010 myyntiin tullut matkapuhelinmalli. Se on muiden Nokian E-sarjan laitteiden tapaan yrityskäyttöön suunnattu älypuhelin.
Käyttöjärjestelmä ja ohjelmistot
Puhelimen käyttöjärjestelmä on Symbian OS ja käyttöliittymä S60 3rd edition, Feature Pack 2.
Tekniikka
Puhelimessa on 2,36 tuuman 320 × 240 pikselin värinäyttö ja täysi QWERTY-näppäimistö. Puhelin eroaa useimmista vuonna 2010 esitellyistä älypuhelimista siten, että siinä ei ole kosketusnäyttöä. Puhelimen käyttöjärjestelmä ja -liittymä ei sitä tue. Sisäistä 256 megatavun muistia on mahdollisuus laajentaa ei lennosta vaihdettavalla enintään 32 gigatavun microSD-muistikortilla. Akku on BL-4D litium-akku ja kapasiteetiltaan 1 200 mAh.
James Johnson (painija)
James Evan Johnson (s. 7. huhtikuuta 1954 Cokato) on yhdysvaltalainen entinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hänen seuransa oli saintpaulilainen Minnesota Golden Gophers.
Johnson osallistui Montréalin olympialaisissa 1976 alle 90-kiloisten sarjaan, jossa hän sijoittui jaetulle seitsemännelle tilalle. Hän voitti Pan-Amerikan kisoissa hopeaa 1991 alle 100 kilon painoluokassa ja oli samassa sarjassa MM-kilpailuissa viides 1993. Johnson sijoittui viidenneksitoista vuoden 1994 MM-kisoissa.
Tönne Olavinpoika Wildeman
Tönne Olavinpoika Wildeman (5. helmikuuta 1510 Pernaja – 2. toukokuuta 1584 Pernaja ) oli Viipurin linnan käskynhaltija ja itäuusmaalaisen Tjusterbyn kartanon omistaja 1500-luvun jälkipuoliskolla.
Elämä
Sukunimen Wildeman ottivat käyttöön vasta Tönnen pojanpojat. Tönne Olavinpojan suku oli ikivanhaa suomalaista rälssisukua aikana, jolloin aateluus oli karskia ja käytännöllistä, kuninkaan palvelemista ratsain. Tuolloin aatelin kulttuuri ja valta perustuivat elossa oleville sukuverkostoille, eikä esi-isiä ja verenperintöä pidetty tärkeinä. Wildemanin suku oli karkeita sotilaita vailla muodollista koulutusta. Heidän tehtävinään olivat erilaiset virat etelän ja idän linnoituksissa.
Tönne Wildemanin vanhemmat olivat Olof Pedersson Lille (1489–1535) ja Anna Fleming (1491 – ennen vuotta 1546). Hänen äidinisänsä oli valtaneuvos Johan Henriksson Fleming (1465–1517) ja äidinäitinsä Märta Diekn (1465–1500).
Tönne Wildeman avioitui Brita Risbitin (1520–1592) kanssa 9. huhtikuuta 1554. Pariskunnalle syntyi viisi lasta: Arvid Tönnenpoika Wildeman (1560–1617), Anna (Brita) Wildeman (?–1608), Erik Wildeman (?–1599), Carin Creutzhammar (?–1628) ja Henrik Wildeman (?–1612).
Tönne Wildeman rakennutti Tjusterbyhyn kivisen kartanolinnan, jonka venäläiset tuhosivat isonvihan aikana 1700-luvulla. Kartanolinnan rauniot ovat nykyisin kiinteä muinaisjäännös. Tönne kuoli keväällä 1584 ja hänet haudattiin Pernajan Pyhän Mikaelin kirkkoon.
Ahvenanmaan maakuntalaki
Ahvenanmaan maakuntalaki on Ahvenanmaan maakuntapäivien säätämä laki maakuntaa varten. Maakuntalakeja on ollut mahdollista säätää vuodesta 1920 lähtien. Maakuntapäivien päätös maakuntalain hyväksymisestä on toimitettava Suomen oikeusministeriölle ja Ahvenanmaan valtuuskunnalle, joka antaa asiasta lausunnon ministeriölle. Seuraavaksi maakuntalaista hankitaan korkeimman oikeuden lausunto ja asia esitellään tasavallan presidentille. Hänellä on oikeus määrätä maakuntalaki raukeamaan kokonaan tai osittain, jos hän on sitä mieltä, että maakuntapäivät on ylittänyt lainsäädäntövaltansa tai maakuntalaki koskee koko Suomen sisäistä tai ulkoista turvallisuutta. Presidentin on päätettävä asiasta neljän kuukauden kuluessa siitä, kun oikeusministeriö sai tiedon asiasta.
Jos presidentti määrää maakuntalain raukeamaan tai jos hän ei käytä veto-oikeuttaan eli myöntyy maakuntalain voimaansaattamiseen, on päätöksestä ilmoitettava maakunnan hallitukselle. Jos presidentti määrää maakuntalain joltain osin raukeamaan, on maakunnan hallituksen ratkaistava, tuleeko maakuntalaki hyväksytyiltä osin voimaan vai raukeaako se kokonaan. Maakunnan hallitus julkaisee hyväksytyn maakuntalain Ahvenanmaan säädöskokoelmassa (Ålands författningssamling, ÅFS). Maakuntalain voimaantulosta määrää maakuntapäivät tai maakunnan hallitus silloin, kun ajankohdasta ei ole säädetty maakuntalaissa. Jos maakuntalakia ei ole julkaistu voimaantuloajankohtana, se tulee voimaan julkaisupäivänä.
Ahvenanmaan itsehallintolakiin sisältyy myös mahdollisuus nopeutetusta menettelystä silloin, kun maakunnan talousarvioon otettu määräraha edellyttää maakuntalain säätämistä ja nopealle voimaantulolle on hyvät perusteet. Tällöin maakuntapäivät voi antaa maakunnan hallitukselle luvan määrätä, että maakuntalaki tulee kokonaan tai osittain voimaan ennen kuin tasavallan presidentti on saanut päättää maakuntalain kohtalosta. Jos presidentti kuitenkin aikanaan päättää, että maakuntalaki osittain tai kokonaan raukeaa, on maakunnan hallituksen heti ilmoitettava, että maakuntalaki lakkaa olemasta voimassa osittain tai kokonaan ilmoituksen julkaisemisesta lähtien.
Falasarna
Falasarna oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Kreetan saarella Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee noin 1,5 kilometriä luoteeseen nykyisestä Falásarnan kylästä.
Falasarna oli merkittävä satamakaupunki Manner-Kreikan ja Kreetan välisen liikenteen kannalta, ja sen suurinta kukoistuskautta oli 200-luku eaa. hellenistisellä kaudella. Kaupunki hylättiin myöhemmän antiikin aikana sen sataman jäätyä kuivalle maalle.
Maantiede
Falasarnan kaupunki sijaitsi Kreetan luoteisosassa, hieman etelään saaren luoteiskulman Kimaros- eli Korykos-niemestä (nyk. Gramvoúsa). Falasarna mainitaan antiikin kirjallisuudessa Kreetan läntisimpänä kaupunkina. Strabonin mukaan kaupunki sijaitsi 60 stadioninmittaa Polyrrheniasta, jonka satamana se toimi. Pseudo-Skylaks mainitsee sen olleen yhden päivän purjehduksen päässä Lakonian rannikosta, ollen ensimmäinen paikka Kreetalla mantereelta tultaessa.
pienoiskuva|vasen|upright=0.98|Falasarnan raunioita. pienoiskuva|vasen|upright=0.98|Falasarnan raunioita. Falasarnan kaupunkikeskus sijaitsi noin 90–100 metriä korkealla kallioisellä niemellä, nykyisellä Koútrin niemellä, joka pistää merelle länteen päin, sekä niemen itäpuolisella tasaisemmalla kannaksella, jonka leveys on noin 500 metriä. Viimeksi mainitulle alueelle asutus levisi ilmeisesti myöhemmässä vaiheessa. Kaupunkikeskuksen kooksi on arvioitu noin 60 hehtaaria.
Maanpinta Falasarnan kohdalla on noussut 6–7 metriä klassiselta kaudelta nykyaikaan tultaessa. Tämän vuoksi monet aiemmin rannassa olleet rakennelmat ovat nykyisin paljon korkeammalla. Muutos johtuu mannerlaattojen liikkeistä, jolloin Kreetan länsipää on kohonnut ja itäpää vastaavasti vajonnut.
Okan selkkaus
Okan selkkaus oli mohawkien ja Kanadan armeijan välinen väkivaltainen yhteenotto Kanadan Quebecissä 11. kesäkuuta – 26. syyskuuta 1990. Selkkaus liittyi mohawkien kotiseudun maanomistusoikeuskysymyksiin, joissa oli näkemyseroja Okan kunnan ja intiaanien välillä. Tarkemmin kyse oli kiistasta noin 37 hehtaarin kokoisesta alueesta. Mohawkit ottivat haltuunsa osan kiistellystä alueesta, minkä jälkeen Kanadan armeija piiritti alueen, jolloin intiaanit joutuivat lopulta antautumaan. Intiaanit ehtivät pitää aluetta hallussaan kaksi ja puoli kuukautta (78 vuorokautta). Tapaus sai laajaa kansainvälistä huomiota.
Falasarna
Maantiede
Falasarnan kaupunkivaltion hallussa ollut alue tunnettiin nimellä Falasarnia. Sen kooksi on arvioitu noin 100–200 neliökilometriä. Siihen kuuluivat kaupungin läheinen rannikkotasanko sekä koko Kimaroksen niemi. Kaakossa alue rajautui Polyrrhenian poliksen alueeseen.
Okan selkkaus
Tausta
Uuden Ranskan kuvernööri antoi kiistellyn alueen vuonna 1717 katoliselle koululle. Mohawkit pitivät maan lahjoittamista laittomana. Koulu myi alueet vuonna 1936. Vuonna 1961 mohawkien omana pitämälleen alueelle rakennettiin Club de golf d’Oka -niminen 9-reikäinen golfkenttä. Mohawkit aloittivat kentän rakentamista vastaan oikeustaistelun, mutta kanteet hylättiin vuonna 1976. Mohawkien valitus alkuperäisasukkaiden maakiistoista vastaavalle virastolle hylättiin vuonna 1986. Vuonna 1989 Okan pormestari Jean Ouelette ilmoitti, että golfkenttä laajennettaisiin 18-reikäiseksi, jolloin Kanesataken reservaatin mohawkit rakensivat barrikadin estämään liikenteen kiistellylle alueelle.
Falasarna
Historia
Falasarnan kaupunki mainitaan antiikin lähteissä harvoin lukuun ottamatta maantieteellisiä teoksia. Se toimi Polyrrhenian poliksen satamana, mutta oli tästä huolimatta itsenäinen polis, eikä Polyrrhenian alainen. Kreikkalaisessa mytologiassa Falasarnan eponyymi hahmo oli nymfi Falasarne. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Falasarnios.
Okan selkkaus
Selkkaus
Ouelette pyysi poliisin väliintuloa 11. kesäkuuta sen jälkeen, kun mielenosoittajat olivat kieltäytyneet noudattamasta oikeuden antamaa päätöstä. Poliisi hyökkäsi tämän jälkeen noin sadan miehen voimin barrikadeja vastaan käyttäen apunaan kyynelkaasua ja sokaisukranaatteja. Mohawkeja oli paikalla noin 200. On epäselvää kumpi osapuoli avasi tulen, mutta osapuolet ajautuivat keskenään tulitaisteluun. Marcel Lemay -niminen poliisi sai laukaustenvaihdossa luodin kasvoihinsa ja kuoli myöhemmin vammoihinsa. Poliisi perääntyi paikalta, ja mohawkit rakensivat poliisilta jääneistä autoista toisen barrikadin.
Falasarna
Historia
Falasarna löi omaa aiginalaisen mallin mukaista hopearahaa noin vuodesta 330 eaa. lähtien. Falasarna soti Polyrrhenian kanssa joko 300- tai 200-luvulla eaa., ja viimeksi mainitulta vuosisadalta tunnetaan näiden kaupunkien välinen rauhansopimus. 200-luku eaa. oli myös Falasarnan suurinta kukoistuskautta.
Okan selkkaus
Selkkaus
Yhteenoton jälkeen tilanne kiristyi yhä. Poliisi rakensi omat barrikadinsa Okaan ja Kanesataken reserviin vieville teille. Mohawkit saivat tukijoita, ja Kahnawaken reservaatin mohawkit ottivat haltuunsa Montrealin Montrealinsaaren ja South Shoren esikaupunkialueet yhdistävän Honoré Mercier'n sillan. Osoittaakseen tukea Okan mohawkeille monet muutkin mohawk-reservaatit muualla Kanadassa ja Yhdysvaltojen puolella pystyttivät omat barrikadinsa. Kanadan hallitus tarjosi kiistellyistä maista mohawkeille 5,3 miljoonaa dollaria, mutta mohawkit kieltäytyivät tarjouksesta.
Falasarna
Historia
Ainoa Falasarnan mainitseva historiateos on Polybioksen. Hän mainitsee, että roomalaiset palauttivat kaupungin itsenäisyyden vuonna 184 eaa., sen jälkeen kun se oli ollut jonkun aikaa Kydonian alaisuudessa. Falasarnaa ei kuitenkaan mainita enää 100-luvun eaa. jälkeen, jolloin Kydonia nousi alueen valtakeskukseksi. Kaupunki on mahdollisesti autioitunut lopullisesti myöhemmällä roomalaisella kaudella tai varhaisella bysanttilaisella kaudella, joskus 300–600-lukujen välisenä aikana. Tämä liittyy todennäköisesti siihen, että sen satama joutui maankohoamisen seurauksena kuivalle maalle.
Jimmy Morales
James Ernesto Morales Cabrera (eli Jimmy Morales, s. 18. maaliskuuta 1969 Guatemala) on guatemalalainen poliitikko ja koomikko, joka toimi Guatemalan presidenttinä tammikuusta 2016 alkaen tammikuuhun 2020 saakka. Morales kuuluu Frente de Convergencia Nacional -puolueeseen.
Morales tuli tunnetuksi TV-koomikkona sarjasta Moralejas, jossa hän näytteli veljensä Sammyn kanssa. Vuonna 2013 hän liittyi Frente de Convergencia Nacional -puolueeseen ja toimi puolueen pääsihteerinä. Lokakuussa 2015 Morales valittiin 70 prosentin äänimäärällä Guatemalan presidentiksi Otto Pérez Molinan erottua virastaan. Morales astui virkaan tammikuussa 2016.
Falasarna
Rakennukset ja löydökset
Falasarnan paikalla suoritetuissa kaivauksissa on löydetty jäänteitä arkaaiselta kaudelta 500-luvulta eaa. aina roomalaiselle kaudelle saakka.
Microsoft Publisher
Microsoft Publisher on Microsoftin kehittämä ja ylläpitämä julkaisuohjelma. Microsoft levittää Publisheria Microsoft Office Professional -pakettinsa mukana.
Falasarna
Rakennukset ja löydökset
Falasarnan akropoliina eli yläkaupunkina ja linnavuorena toimi kaupungin niemen kärjessä ollut kallioinen kukkula. Se on jyrkkä pohjois- ja länsisivuiltaan, mutta loivempi alakaupungin puolelta itäsivulta. Kukkula jakautuu korkeampaan eteläosaan ja matalampaan pohjoisosaan, joiden välissä on satulamainen painauma.
Akropoliilla sijaitsi kaksi temppeliä. Dikaiarkhoksen mukaan kaupungissa oli Artemis Diktynnalle omistettu temppeli. Artemis oli kaupungin suojelija, ja siksi toinen akropoliin temppeleistä oli todennäköisesti omistettu tälle.
Akropoliilta on löydetty myös tornien, muiden rakennusten sekä vesisäiliöiden jäänteitä. Kukkulan itärinteessä on terassipengerrysten tukimuurien jäänteitä sekä asuinrakennusten perustuksia. Osa näistä oli kaiverrettu suoraan kallioon.
Kannaksen poikki kulki kaupunginmuuri, jossa oli suorakulmaisia torneja. Muuriin kuului mahdollisesti toinen, sisempi muuri viisi metriä lännempänä. Muuri kiersi myös kaupungin sataman.
Satama
Falasarnan satama sijaitsi akropoliin kaakkoispuolella. Sen rakennelmat on ajoitettu 300-luvulle eaa. Satama on nykyisin maanpinnan kohoamisen vuoksi noin 100 metriä sisämaassa. Satama-altaan koko oli noin 60 × 70 metriä. Siihen kuljettiin altaan lounaiskulmassa olleesta kallioon hakatusta, noin 10 metriä leveästä sisääntulokanavasta, jota paljaat kalliot reunustivat kummaltakin puolelta. Sekä kanava että kyseiset kalliot ovat muun satama-altaan tavoin nykyisin selvästi maanpinnan yläpuolella. Satama voitiin Dikaiarkhoksen mukaan sulkea (ketjulla tms.). Sataman luoteiskulmassa on käsityöläiskorttelien jäänteitä.
Muut löydökset
Falasarnassa oli mahdollisesti myös Apollonille omistettu temppeli, joka sijaitsi lähellä satamaa. Kaupungin hautausmaat on löydetty sataman kaakkoispuolelta sekä kaupungin itäpuolelta. Niistä on löydetty hautoja arkaaiselta hellenistiselle kaudelle. Osa haudoista on hakattu kallioon. Osaan on haudattu pithoksissa ja osaan arkuissa. Joistakin haudoista on löydetty keramiikkaa.
Hautojen läheltä on löydetty kolme suurta kallioon hakattua ”valtaistuinta”, jotka ovat alkuperältään foinikialaisia tai puunilaisia, ja ajoitettu 400–200-luvulle eaa. Ne kertovat kaupungin kauppayhteyksistä. Valtaistuimet oli mahdollisesti tarkoitettu kuolleille.
Kaupungin eteläpuoliselta rannikkotasangolta on löydetty roomalaisaikaisia jäänteitä, mukaan lukien muuria, vesisäiliöitä ja hautoja.
Streets of Nekala
Pahat Viinit esittää: Streets of Nekala on rap-artisti Hannibalin ensimmäinen sooloalbumi. Albumin julkaisi Joku Roti Records 25. maaliskuuta 2009. Albumilta julkaistiin tammikuussa 2009 näytekappaleet "Peruslätkää hasarinkiin", "Nyt ammutaan pankkiiri", "Erikoista" ja "Ruohikossa sihisee", joista jälkimmäisin on ilmaisladattavana Redrum-187 -sivustolla. Albumi sijoittui julkaisuviikollaan (14/2009) sijalle 36. Suomen virallisella listalla.
Okan selkkaus
Selkkaus
8. elokuuta 1990 pääministeri Brian Mulroney määräsi paikalle 4 000 sotilasta. Lisäksi Quebecin poliisin eli Sûreté du Québecin menetettyä tilanteen hallinnan paikalle kutsuttiin 14. elokuuta Kanadan ratsupoliisi. Ratsupoliisia kuitenkin kiellettiin käyttämästä voimaa, ja se jäikin mohawkien ja näiden vastamielenosoittajien jalkoihin. Yhteenotoissa 10 ratsupoliisia joutui sairaalaan. Honoré Mercierin sillan tukkineiden mohawkien kanssa saatiin kuitenkin 29. elokuuta aikaan sopimus. Tähän päättyi myös Kahnawaken reservaatin piiritys. Viimeinen yhteenotto tapahtui 25. syyskuuta, kun mohawkit heittelivät Okassa armeijan joukkoja vesipalloilla. Seuraavana päivänä mohawkit hylkäsivät aseensa ja palasivat koteihinsa. Armeijan ja Quebecin poliisi pidättivät kuitenkin useita.
Seuraukset
Intiaanien tappiosta huolimatta golfkentän laajennusaikeet peruttiin. Kanadan liittohallitus osti lopulta kiistellyn alueen Okan kaupungilta ja liitätti sen Kanesataken reservaattiin. Vuonna 2000 Kanesataken mohawkien kanssa tehtiin vielä lisäsopimus, jolla reservaatille siirrettiin 1 200 hehtaaria lisää maata. Kiistoja maasta ei kuitenkaan ole edelleenkään ratkaistu. Myöhemmin jännitystä on syntynyt esimerkiksi aikeista rakentaa kolme taloa Okan yhteenottopaikkaa vastapäätä. Mohawkit pitävät tätäkin aluetta omanaan. Yhteenotto maksoi Quebecille 112 miljoonaa dollaria, joista suuri osa kului poliisien ylityöpalkkioihin. Lisäksi Kanadan armeija käytti piiritykseen 83 miljoonaa dollaria.
Okan tapahtumien jälkeen Kanadan hallitus asetti vuonna 1991 kuninkaallisen komission selvittämään alkuperäiskansojen asemaa. Komissiossa oli seitsemän jäsentä, joista neljä oli intiaaneja. Maista kiisteleviin ryhmistä ei kuitenkaan ollut lautakunnassa yhtään jäsentä. Komission raportissa vuodelta 1996 suositeltiin alkuperäiskansojen tunnustamista poliittisina toimijoina ja pysyvän maakiistoja hoitavan elimen perustamista.
Jimmy Morales
Morales on protestantti. Hän on naimisissa Hilda Patricia Moralesin kanssa.
Jimmy Moralesin presidenttikausi päättyi tammikuussa 2020, kun hänen seuraajansa Alejandro Giammattei astui virkaansa.
Christian Lindberg
thumb|Christian Lindberg Christian Lindberg (s. 15. helmikuuta 1958 Danderyd) on ruotsalainen pasuunansoittaja, kapellimestari ja säveltäjä. Lindberg on tuonut arvostusta harvinaiselle soittimelle niin, että 1990-luvulla häntä kutsuttiin ”maailman ainoaksi täystyöllistetyksi soolopasunistiksi”.
Kuvataiteilijaperheeseen syntynyt Lindberg soitti aluksi rumpuja, pianoa ja trumpettia mutta alkoi 17-vuotiaana keskittyä pasuunan soittoon, ja hän pääsi jo kaksi vuotta myöhemmin Tukholman kuninkaallisen oopperan orkesteriin. Pian hän yllättäen päätti ryhtyä pasuunasolistiksi, vaikka yleisen mielipiteen mukaan ohjelmistoa soolopasuunalle oli kovin vähän. Lindberg kuitenkin osoitti, että pasuunalle on sävelletty hyvää musiikkia 1200-luvulta alkaen. Hän sai myös nykysäveltäjät innostumaan soittimesta ja alkoi säveltää sille itsekin. Lindbergin soitettavaksi ovat pasuunateoksia säveltäneet muiden muassa Kalevi Aho, Anders Hillborg, Alfred Schnittke, Tōru Takemitsu ja Iánnis Xenákis.
Vuosituhannen vaihteessa Lindberg alkoi pasuunansoiton ohella säveltää ja johtaa orkestereita ammattimaisesti. Hän toimi Nordiska Kammarorkesternin ylikapellimestarina Sundsvallissa 2004–2010 ja on johtanut Blåsarsymfonikerna-puhallinorkesteria Tukholmassa vuodesta 2005. Hän on toiminut myös pohjoisnorjalaisen Arctic Philharmonic Orchestran ylikapellimestarina ja taiteellisena neuvonantajana sen perustamisesta 2009 alkaen.
Yksityiselämä
Christian Lindbergin vanhemmat Ulla-Monica ja Arne Lindberg ovat kuvataiteilijoita. Hänen veljensä on luutunsoittaja Jakob Lindberg ja tyttärensä säveltäjä Andrea Tarrodi.
Alankomaiden Fed Cup -joukkue
Alankomaiden Fed Cup -joukkue edustaa Alankomaita Fed Cupissa. Se toimii Alankomaiden tennisliiton alaisuudessa. Alankomaat osallistui Fed Cupiin ensimmäisen kerran vuonna 1963. Kaiken kaikkiaan Alankomaat on pelannut 181 maaottelua, joista voittanut 108 ja hävinnyt 73. Mestaruuksia sillä ei ole yhtään, mutta se on kahdesti ollut loppuottelun häviävänä osapuolena, vuosina 1968 ja 1997.
Matinea
Matinea tarkoittaa perinteisesti aamu- tai iltapäivän kulttuuritilaisuutta, kuten teatteriesitystä tai konserttia. Matinea voi sisältää musiikkiesitysten väliin sijoitettuja lyhyitä esitelmiä tapahtuman teemasta. Matineaa voidaan käyttää musiikkioppilaitoksen järjestämän oppilaskonsertin muotona ja nimityksenä. Myös ilta- tai aamupäiviin sijoittuvaa elokuvaesitysten sarjaa voidaan nykyään nimittää markkinointiviestinnässä matineaksi.
Matinean käsitteeseen liittyy hienostuneisuuden sävy. Alun perin tilaisuuksien ajankohdalla viitattiin siihen, ettei niitä ollut tarkoitettu tavanomaisessa päivätyössä käyville laajoille kansankerroksille.
Kirsti Salomies
Helfrid Kirsti Elisabet Salomies, o. s. Hildén (8. marraskuuta 1894 Helsinki – 13. tammikuuta 1965) oli suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija.
Salomies pääsi ylioppilaaksi 1912 Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta ja valmistui kansakoulun opettajaksi Heinolan opettajaseminaarista 1913 sekä opiskeli myös Helsingin yliopistossa.
Salomies toimi opettajana helsinkiläisissä kouluissa ja oli myös Lasten Lähetyslehden toimittajana.
Kirsti Salomies oli naimisissa vuodesta 1920 arkkipiispa Ilmari Salomiehen kanssa. Heillä oli kolme lasta, joista vanhin poika kaatui jatkosodassa.
Hilja Walldén
Hilja Augusta Walldén (24. joulukuuta 1871 Sortavala – 5. lokakuuta 1929 Vaasa) oli suomalainen kirjallisuuden suomentaja. Hän käytti myös nimimerkkiä Hilja Vesala.
Kuumat löylyt
Kuumat löylyt on taiteilija Heikki Tuomelan (1922–1991) öljytyö kovalevylle, 146 × 122 cm, vuodelta 1985–86. Ateneumin taidemuseo osti sen kokoelmiinsa vuonna 1988.
Kuumat löylyt -maalauksessa nähdään Heikki Tuomela itse kylpemässä kahden naisen kanssa nokeentuneessa saunassa. Tuohon aikaan ei ollut enää tavallista, että naiset ja miehet saunoivat keskenään muutoin kuin miehenä ja vaimona. Silti teoksen katsotaan ilmentävän suomalaisten mutkatonta suhdetta alastomuuteen.
Philippe Candeloro
Philippe Candeloro (s. 17. helmikuuta 1972 Courbevoie, Ranska) on ranskalainen taitoluistelija. Hän kilpaili vuoden 1994 talviolympialaisissa Lillehammerissa ja sai yksinluistelussa pronssimitalin. Toisen pronssimitalin hän sai vuoden 1998 talviolympialaisissa Naganossa. Candeloro on lisäksi saanut hopeamitalit EM-kilpailuissa 1993 ja 1997 sekä MM-kilpailuissa 1994. Vuoden 1995 MM-kilpailuissa hän sai pronssia.
Nuclear Blues
Nuclear Blues on suomalaisen fuusiojazz-yhtye Cause For Effectin ensimmäinen EP-levy. Se on julkaistu yksipuoleisena kasettina vuonna 1997.
Jacques Thubé
Jacques Marie Thubé (22. kesäkuuta 1882 Nantes – 14. toukokuuta 1969 Nantes) oli ranskalainen kilpapurjehtija. Hän kilpaili vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa ja voitti kultaa kuuden metrin luokassa osana Mac Miche -joukkuetta. Amédée ja Gaston Thubé olivat hänen veljiään.
Gaston Peltier
Gaston Peltier (1876–?) oli ranskalainen jalkapalloilija.
Peltier kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa, jossa hän kuului hopeaa saaneeseen joukkueeseen.
Paul
Paul on monissa maissa yleinen miehen etunimi. Nimi on lyhentymä roomalaisesta sukunimestä Paulus, joka merkitsee latinaksi "pientä" tai "nöyrää". Kristityissä maissa nimen on tehnyt suosituksi apostoli Paavali (Paulus), alkuperäiseltä nimeltään Saul, joka otti tämän nimen käännyttyään kristinuskoon.
Nimi Paul esiintyy samoin kirjoitettuna yleisesti myös englannin- ja ranskankielisissä maissa. Nimessä esiintyvä kirjainyhdistelmä au ääntyy kuitenkin näissä kielissä samaan tapaan kuin suomen o.
Suomessa nimi Paul on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 8 954 miehelle ja noin 20 naiselle. Nimestä on käytössä myös muunnokset Paavo, Pauli ja Paavali. Paulin nimipäivä on 25. tammikuuta, jota kristikunnassa on vanhastaan vietetty apostoli Paavalin kristinuskoon kääntymisen muistopäivänä.
Nimen naispuolisia vastineita ovat Paula ja Pauliina.
Aiheesta muualla
Pál Pavol Павло
Kiila (Kemiönsaari)
1930-luvulla Kiilan kylässä toimi Salon Sokeri -yhtiön sokerijuurikkaan viljelyn koetila.
Kiilan läpi kulkee Kemiönsaaren keskustasta Salon Angelniemelle ja Halikkoon johtava yhdystie 1835. Kylässä on uimaranta ja urheiluseura Kemiön Kiilojen toimintakeskus Kiilojen talo.
Oleg Bogomoloff
Oleg Bogomoloff (11. syyskuuta 1920 – 19. marraskuuta 1976) oli suomalainen jalkapalloilija ja jääkiekkoilija.
Tukimiehenä ja hyökkääjänä jalkapalloa pelannut Bogomoloff edusti koko uransa ajan 1938–1950 Kiffeniä mestaruussarjassa ja 1. divisioonassa. Hänen suurin saavutuksensa oli SM-pronssi 1949. Kaikkiaan Bogomoloff pelasi kahdeksan kauden aikana 107 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 27 maalia.
Jalkapallomaajoukkueessa Bogomoloff pelasi vuosina 1939–1948 kolme maaottelua.
Bogomoloff pelasi myös jääkiekkoa SM-sarjassa. Hän edusti Kiffeniä 1940–1946 ja Helsingfors Skridskoklubbia 1946–1951. Bogomoloff voitti Kiffenissä mestaruuden kausilla 1940–1941 ja 1942–1943.
Bogomoloff oli koulutukseltaan diplomiekonomi ja Juhava Oy:n toimitusjohtaja. Hän kuoli 56-vuotiaana sydänkohtaukseen lomamatkalla.
Isän nimeen
Isän nimeen on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1993. Elokuva perustuu Gerry Conlonin omaelämäkerralliseen teokseen kolmesta irlantilaismiehestä sekä yhdestä naisesta, jotka kaikki tuomittiin väärin perustein pommi-iskuista Englannin Guildfordissa. Myös Conlonin seitsemän sukulaista, mukaan lukien hänen isänsä Giuseppe Conlon, todettiin syyllisiksi avunannosta iskuihin. Pubeihin tehdyissä iskuissa kuoli vapaalla olleita brittisotilaita ja siviili. Heidät kaikki lukuun ottamatta Conlonin isää, "Guildfordin nelikko" ja "Maguiren seitsemän", vapautettiin vuonna 1989. Giuseppe Conlon menehtyi syyttömänä vankilassa kuuden vuoden vankeuden jälkeen.
Isän nimeen oli seitsemän Oscarin ehdokkaana mutta ei saanut niistä yhtään.
Tammisuo
Tammisuo oli yksi Viipurin vanhoista suomalaisista kaupunginosista. Se oli alun perin Viipurin maalaiskuntaan kuuluva kylä, joka liitettiin kaupunkiin vuonna 1932. Tammisuo sijaitsi noin viisi kilometriä Viipurin keskustan pohjoispuolella vanhan Karjalan radan eli Viipuri–Joensuu-radan varrella.
Historia
Tammisuon kylässä oli vielä 1800-luvun puolivälissä vain muutama torppa, jotka kuuluivat Saarelan kartanon maihin. Sen omistajiin lukeutui muun muassa Suomen kenraalikuvernöörinäkin toiminut Fabian Steinheil. Vuonna 1893 avatun Karjalan radan myötä Tammisuolle syntyi teollisuutta ja samalla myös asutusta. Liikemies Juho Hallenberg hankki Saarelan kartanon omistukseensa vuonna 1898 ja perusti samalla Tammisuolle tiilitehtaan. Myöhemmin aloittivat toimintansa vielä saha, puusepäntehdas, mylly ja konepaja. Hän rakennutti myös kapearaiteisen Tammisuon radan, joka johti Papulanlahden rannalla olleelle lastauslaiturille. Siellä Tammisuolla tuotetut tavarat lastattiin Uuraan satamaan tai Saimaan kanavalle meneviin proomuihin.
1900-luvun ensimmäisinä vuosikymmeninä Tammisuolle syntyi runsaasti myös muuta teollisuutta ja vuoteen 1939 mennessä oli väkimäärä noussut jo 2 500 asukkaaseen. Tammisuo jakaantui kahteen osaan, työntekijöiden asuntoalueeseen, jota kutsuttiin nimellä Etukylä ja Tammisuon rautatieaseman ympäristöön eli Peräkylään. Rautatieaseman läheisyydessä olivat muun muassa SOK:n ja Hankkijan suuret varastorakennukset. Peräkylään rakennettiin myös kansakoulu sekä työväenyhdistyksen talo. Vuoden 1932 liitoksen myötä maalaismainen elämä Tammisuossa väheni, kun kaupungin järjestyssääntö kielsi lemmikkejä lukuun ottamatta muiden kotieläinten pidon. Samalla alue sai myös Otto-Iivari Meurmanin suunnitteleman asemakaavan, jonka mukaan Tammisuosta piti kasvaa suuri kaupunginosa. Se kuitenkin tuhoutui lähes kokonaan talvisodan aikaisissa taisteluissa.
Vuonna 1917 otettiin käyttöön noin puolentoista kilometrin päässä rautatieasemalta sijainnut Tammiston hautausmaa. Yhdeksän hehtaarin laajuisesta alueesta tuli 1930-luvulla Viipurin yleisimmin käytetty hautausmaa, jolla on myös vuosien 1939–1944 sotien sankarihautoja. Paikalla ei kuitenkaan ole muistomerkkiä. Tammiston siunauskappelin suunnitteli vuonna 1937 arkkitehti Jalmari Lankinen.
Vuoden 1930 väestönlaskennassa Tammisuolla oli 630 asukasta, joista 622 oli suomenkielisiä, 6 ruotsinkielisiä ja 2 muunkielisiä.
Nykypäivä
Nykyään Tammisuon rautatieaseman ympäristö on edelleen teollisuusalueena ja vanhalla asuinalueella on joitakin kesäasuntoja. Myös Tammiston hautausmaa on yhä käytössä. Vuonna 1948 Tammisuon kylän viralliseksi venäläiseksi nimeksi annettiin "Moskvina" (Москвино), Viipurin taisteluissa kaatuneen luutnantin mukaan, mutta rautatieasema säilytti alkuperäisen nimensä.
Sculpture of Stone
Sculpture of Stone on puolalaisen death metal -yhtye Dies Iraen kolmas studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2004.
Volkswagen Tiguan
Volkswagen Tiguan on Volkswagenin vuodesta 2007 lähtien valmistama crossover-tyyppinen automalli. Se sijoittuu nykyisessä mallistossa pienemmän T-Rocin ja suuremman Touaregin väliin.
Suomi jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 1998
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 1998 kultaa voittanut joukkue.
Volkswagen Tiguan
Mallin nimestä pidettiin äänestys, johon otti osaa 350 000 saksalaisen Auto Bild -lehden ja sen eurooppalaisten sisarlehtien lukijaa. Vaihtoehtoina voittaneen ehdotuksen ohella olivat Namib, Rockton, Samun ja Nanuk. Tiguan on yhdistelmä saksan kielen sanoista tiger (”tiikeri”) ja leguan (”leguaani”).
Argentiinan Fed Cup -joukkue
Argentiinan Fed Cup -joukkue edustaa Argentiinaa Fed Cupissa. Se toimii Argentiinan tennisliiton alaisuudessa. Argentiina osallistui Fed Cupiin ensimmäisen kerran vuonna 1964. Kaiken kaikkiaan Argentiina on pelannut 152 maaottelua, joista voittanut 89 ja hävinnyt 63. Mestaruuksia sillä ei ole yhtään, mutta se on kaksi kertaa päässyt välieriin asti.
Volkswagen Tiguan
Volkswagen Tiguan II (2016–)
Vuoden 2016 Euro NCAP -kolaritestistä Tiguan sai tulokseksi täydet viisi tähteä. vasen|pienoiskuva|Volkswagen Tiguan Allspace Bensiinimoottorit ovat 1,4 TSI (125/150 hv) ja 2,0 TSI (180/220 hv), joista jälkimmäisen yhteydessä on aina neliveto ja seitsemänportainen DSG-kaksoiskytkinvaihteisto. Nelivedon ja kuusiportaisen DSG-vaihteiston saa myös halutessaan suurempitehoisen 1,4-litraisen yhteyteen. Dieselmoottori on 2,0 TDI (115/150/190/240 hv), ja sen kaksi tehokkainta versiota on aina varustettu nelivedolla ja seitsemänportaisella DSG-vaihteistolla. Nämä ovat myös valittavissa moottorin 150-hevosvoimaisen version yhteyteen. Pohjois-Amerikan markkinoilla 2,0-litraisen bensiinimoottorin yhteydessä on momentinmuuntimeen perustuva kahdeksanportainen automaattivaihteisto. vasen|pienoiskuva|Toisen sukupolven facelift-malli. Detroitin autonäyttelyssä tammikuussa 2017 esiteltiin pidennetty Tiguan Allspace, joka on saatavana myös seitsemänpaikkaisena versiona. Se on perusmallia 21,5 senttimetriä pidempi kokonaispituudeltaan ja 11 senttimetriä akseliväliltään.