cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jurassic World: Dominion
Juoni
Kaaosteoreetikko tohtori Ian Malcolm työskentelee Biosynille. Kun viestintäjohtaja Ramsey Cole kertoi Ianille toimitusjohtaja Lewis Dodgsonin laittomasta toiminnasta, Ian pyysi Ellien apua paljastaakseen Biosynin toiminnan. Myöhemmin paljastuu, että entinen Jurassic Parkin ja Jurassic Worldin geneetikko tohtori Henry Wu muunteli kulkusirkkojen geenejä, jotta ne eivät söisi Biosynin siemenillä tuotettuja ja kasvatettuja viljelykasveja. Henry Wu kertoo, että tämän avulla Biosyn tahtoo hallita maailmaan elintarviketuotantoa. Wu tuomitsee Dodgsonin suunnitelman, koska se johtaisi massiiviseen maailmanlaajuiseen nälänhätään. Maisie tapaa Wun, joka kertoo hänelle ettei Benjamin Lockwood kloonannut häntä kuolleesta tyttärestään vaan, että hänen äitinsä käytti omaa DNA:taan tullakseen aseksuaalisesti raskaaksi. Charlotte myös muokkaisi Maisien DNA:ta, jotta hän välttyisi perinnölliseltä sairaudelta, johon Charlotte lopulta kuoli. Wu uskoo sekä Maisien että Betan DNA:n olevan avain taudinaiheuttajalle, joka pysäyttää jättiläiskulkusirkkojen leviämisen
Saavuttuaan Biosynin ilmatilaan, lentoliskot muun muassa Quetzalcoatlus alkavat käydä Kaylan koneen kimppuun. Claire joutuu käyttämään heittoistuinta paetakseen lentokoneesta sillä välillä, kun Owen ja Kayla yrittävät ohjata putoavan koneen turvallisesti maahan. törmäten lopulta turva-alueella sijaitsevan padon päälle. Kaikki kolme selviävät lento-onnettomuudesta. Claire päätyi metsään, jossa hän kohtaa Therizinosauruksen kuitenkin selviämällä kohtaamisesta piilotumalla. Owen ja Kayla kohtaavat yhdessä Pyroraptorin padolla kuitenkin selviämällä pakenemalla hissiin. Sillä välin Ellie ja Alan onnistuvat pääsemään henkilökunnalle tarkoitettuun tilaan ja onnistuvat myös samaan näyttää kulkusirkasta. Maisie myös pakenee yhdessä Betan kanssa. Ellie ja Alan kohtaa Maisien ja he pakenevat yhdessä. Dodgson kuitenkin havaitsee murron ja hän polttaa kaikki kulkusirkat päästäkseen eroon todisteista. Tulessa olevat kulkusirkat onnistuvat pakenemaan aiheuttaen massiivisen metsäpalon turva-alueella jonka takia kaikki dinosaurukset evakuoidaan sisätiloihin turvaan. Dodgson saa selville Ianin osallisuuden ja päättä heidän välisen työsuhteen.
Alan, Ellie ja Maisie hädin tuskin ehtivät paeta laitoksesta ennen kuin he löytävät Ianin ja siten yhdessä liittyy Owenin, Clairen ja Kaylan seuraan. Dodgson yrittää paeta laitoksesta dinosaurusten alkioiden kanssa. Dodgson yrittää paeta hypersilmukan kautta, mutta juuri samaan aikaan Claire ja Ellie siirtävät kaikki virrat muualle sammuttaen hypersilmukan. Dodgson yrittää paeta sitten jaloin, mutta juuri samaan aikaan kolme Dilophosaurusta kohtaa hänet tunnelissa ja tappavat hänet. Owen löytää Betan ja nukuttaa tämän. Giganotosaurus hyökkää ryhmän kimppuun, mutta Therizinosaurus ja alkuperäinen Tyrannosaurus Rex hyökkäävät yhdessä sen kimppuun tappaen sen. Henry Wu pakenee yhdessä ryhmän kanssa.
Ellie ja Alan aloittavat suhteen ja todistavat yhdessä Ianin ja Ramsayn kanssa Biosyniä vastaan. Owen, Claire ja Maisie palaavat kotiinsa ja palauttavat Betan tämän emolle Bluelle. Wu löytää ja vapauttaa patogeenin jättiläiskulkusirkkojen hävittämiseksi. Ympäri maailmaa dinosaurukset sopeutuvat elämään rinnakkain nykyeläinten kanssa. Yhdistyneet kansakunnat julistaa Biosynin turva-alueen dinosaurusten suojelualueeksi.
Tuotanto
Helmikuussa 2018 ilmoitettiin kolmas elokuva saisi ensi-iltansa ​​11. kesäkuuta vuonna 2021. Lisäksi ilmoitettiin, että Colin Trevorrow käsikirjoittaisi elokuvan Emily Carmichaelin kanssa. Kuten edeltävässä elokuvassa Jurassic World: Kaatunut valtakunta, Frank Marshall ja Patrick Crowley toimivat tuottajina sekä Trevorrow ja Steven Spielberg vastaavina tuottajina. 30. maaliskuuta 2018 ilmoitettiin myös, että Trevorrow myös ohjaisi elokuvan, kun itse Spielberg pyysi häntä.
Trevorrow ja Carmichael kirjoittivat käsikirjoituksen huhtikuusta 2018. Tuolloin Trevorrow kertoi, että Chris Pratt ja Bryce Dallas Howard palaisivat rooleihinsa aiempien elokuvien tapaan. Trevorrow kuvasi elokuvaa myöhemmin "juhlaksi kaikesta, joka on ollut toimilupa-sopimuksessa tähän asti. Trevorrow ilmoitti toukokuussa 2018, että elokuvaan ei sisälly mitään hybridi-dinosauruksia, joilla oli merkittävä rooli kahdessa edeltävässä elokuvassa.
Myöhemmin samana vuonna Howard kertoi, että hän toivisi, että kolmanessa elokuvassa olisi enemmän merkkejä ensimmäisestä elokuvasta. Ilmoitettiin myös, että B. D. Wongin esittämä tohtori Henry Wu olisi tärkeä hahmo elokuvan tarinassa.
Lokakuussa 2019 Mamoudou Athie ja DeWanda Wise valittiin myös näyttelijöiksi elokuvaan. Seuraavana kuukautena ilmoitettiin, että Justice Smith ja Daniella Pineda palaisivat alkuperäisiin rooleheinsa Kaatuneesta valtakunnasta. Helmikuussa 2020 julkistettiin, että Jake Johnston ja Omar Sy palaisivat alkuperäisiin rooleihinsa Jurassic Worldistä.
Kuvaukset
19. helmikuuta 2020 kerrottiin, että droneja käytettiin ilmakuvien kuvaamiseen Cathedral Grovessa Vancouverin saarella, Kanadassa. Kuvaukset alkoivat virallisesti 24. helmikuuta 2020, ja elokuvan nimi julkaistiin seuraavana päivänä nimellä Jurassic World: Dominion. Elokuvaa on tarkoitus tulla kuvamaan monissa paikoissa muun muassa Kanadan kaupungissa Merrittissä, Brittiläisessä Kolumbiassa helmikuun 25. päivästä maaliskuun alkuun asti. Kuten edellisen elokuvan tapaan kuvausten odotetaan tapahtuvan myös Havaijilla ja Pinewood Studiossa Englannissa. Toukokuussa 2020 elokuvaa on tarkoitus kuvata Maltalla on tarkoitus tapahtua Maltan muun muassa Vallettalla. Elokuvan kuvaaminen tulee kestämään lähes 100 päivää. Jurassic Worldin kuvannut John Schwartzman palasi kuvaajaksi. John Nolan kehitti kaikki elokuvan robottidinosaurukset ja paleontologi Steve Brusatte toimi elokuvan paleontologisena neuvonantajana.
Tuotanto ja kuvaukset laitettiin tauolle 13. maaliskuuta 2020 turvatoimenpiteenä koronaviruspandemian vuoksi. Päätöstä siitä, milloin tuotantoa jatketaan, odotettiin tulevien viikkojen tai kuukausien aikana. Kuvaukset jatkuivat 6. heinäkuuta 2020. Elokuvaa kuvattiin muun muassa Englannin Black Parkissa, joka sijaitsee Pinewood Studiosin lähistöllä. Sam Neil, Laura Dern ja Jeff Goldblumin kuvaukset alkoivat vuoden 2020 elokuun alussa. Kuvauksia tehtiin myös Maltalla elokuun loppuun saakka. Muun muassa Maltalla sijaitsevassa Florianan kaupungissa kuvattiin. Kuvaukset saatiin loppuun 7. marraskuuta 2020.
Jälkituotanto
Kuvausten päätyttyä Trevorrow työskenteli elokuvan parissa talonsa takana sijainneessa ladossa. Koska elokuvaa viivytettiin vuodella, tämä antoi Trevorrow’lle aikaa työskennellä enemmän elokuvan visuaalisten tehosteiden ja musiikin kanssa. Elokuva saatiin tehtyä loppuun 6. marraskuuta 2020.
Musiikki
Michael Giacchino sävelsi Jurassic World: Dominionin musiikin. Hän oli aiemmin säveltänyt musiikin edellisiin kahteen Jurassic World -elokuvaan. Michael Giacchino sävelsi elokuvan musiikin noin kymmenessä päivässä Abbey Road Studiossa, joka päättyi toukokuussa 2021.
Markkinointi
21. tammikuuta 2022 julkaistiin lyhyt mainos vuoden 2022 talviolympialaisia varten, jossa amerikkalainen kahden olympia kullan voittanut hiihtäjä Mikaela Shiffrin laskettelee mäkeä alas samalla, kun Velociraptor jahtaa hiihtäjä. Mainoksen lopussa Tyrannosaurus Rex tulee metsiköstä karjuen.
Elokuvan ensimmäinen traileri julkaistiin 10. helmikuuta 2022. Trailerissa nähtiin muun muassa nähtiin Dilophosauruksen paluu, joka nähtiin ensimmäisen kerran alkuperäisessä Jurassic Parkissa.
Julkaisu
Jurassic World: Dominion sai maailmanensi-iltansa Mexico Cityssä 23. toukokuuta 2022. Suomessa se sai ensi-iltansa Suomessa 8. kesäkuuta 2022 ja Yhdysvalloissa 10. kesäkuuta 2022. Alkuperäinen ensi-iltapäivämäärä oli 11. kesäkuuta 2021, mutta sitä siirrettiin koronaviruspandemian vuoksi.
Birgit Finnilä
Birgit Finnilä (s. 20. tammikuuta 1931 Falkenberg, Ruotsi) on ruotsalainen konsertti- ja oopperalaulaja, äänialaltaan kontra-altto. Hän on Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen.
Finnilä opiskeli Ingalill Lindénin johdolla Göteborgissa ja Roy Hendersonin johdolla Lontoon Royal Academy of Music -oppilaitoksessa. Hän teki vuonna 1967 menestyksekkään esikoisroolin Orfeuksena Gluckin oopperassa Orfeus ja Eurydike Göteborgissa. Sen jälkeen hän sai kansainvälistä mainetta tulkinnoillaan muun muassa Bachin, Brucknerin, Mahlerin ja Wagnerin teoksista. Hän on konsertoinut muun muassa Claudio Abbadon, John Barbirollin, Daniel Barenboimin, Sergiu Comissionan, John Eliot Gardinerin, Bernard Haitinkin, Herbert von Karajanin, Rafael Kubelikin, Erich Leinsdorfin ja Georg Soltin johdolla. Hänen uransa on painottunut konserttiesiintymisiin, mutta hän on tehnyt myös oopperarooleja muun muassa Brittenin, Gluckin ja Mozartin oopperoissa.
Birgit Finnilä on levyttänyt paljon etenkin EMI-, Philips- ja Erato- levymerkeille.
Kesäuniversiadit 2013
Kesäuniversiadit 2013, järjestyksessään 27. (XXVII) kesäuniversiadit, järjestettiin Kazanissa, Venäjällä 6.-17. heinäkuuta 2013. Kazan oli pohjoisin kaupunki ikinä, joka sai järjestettäväkseen kesäuniversiadit. Kilpailuissa oli mukana 10 400 opiskelijaurheilijaa 162 eri maasta, joka teki kisoista kaikkien aikojen suurimmat universiadit. Ensimmäistä kertaa myös Kulttuuriuniversiadit olivat mukana, kisojen aikana järjestettiin monia kulttuuritapahtumia. Kisojen mitalitaulukon voitti isäntämaa Venäjä 156 kultamitalillaan ennen Kiinaa (26 kultaa) ja Japania (24).
Lajit
Kisoissa oli ennätykselliset 27 lajia. Niistä viisi tekivät universiadeissa ensiesiintymisensä. Suluissa tapahtumien määrä lajikohtaisesti.
Suomen menestys
pienoiskuva|Suomen ainoan mitalin universiadeista tuonut [[Hanna-Maari Latvala (oik.)]] Suomi oli mukana kisoissa 84-henkisellä joukkueella. Joukkuelajeissa Suomella oli kymmenen joukkuetta. Suomen ainoan mitalin saavutti pikajuoksija Hanna-Maari Latvala 200 metriltä ajalla 22.98. Mitalitaulukossa Suomi sijoittui jaetulle 52. sijalle yhdessä kuuden muun maan kanssa.
Andrew Leith Adams
Andrew Leith Adams (21. maaliskuuta 1827 Aberdeen, Skotlanti – 29. heinäkuuta 1882 Queenstown, Irlanti) oli skotlantilainen lääkäri, luonnontieteilijä ja paleontologi. Hän oli kirjailija Francis Adamsin isä.
Aku Ankka -klassikot
Aku Ankka -klassikot on viisiosainen albumisarja 1970-luvun alusta. Albumeita alettiin tehdä Italiassa vastauksena suositulle ranskalais-belgialaiselle albumisarjakuvalle kuten Asterixille ja Tintille. Kolmeriviset tarinat muutettiin nelirivisiksi, mikä näkyy usein sivujen rakenteessa. Oikea lukujärjestys on paikoin täytynyt ilmaista nuolilla.
Alkuperäisiä albumeita ilmestyi seitsemän, mutta suomeksi niitä julkaistiin vain viisi kappaletta. Suomentamatta jäivät mukaelmat Danten Jumalaisesta näytelmästä (Mikin Inferno), ja Goethen Faustista.
Sarjan kaikkiin albumeihin maalasi kansikuvat Giovan Battista Carpi.
Benson Koech
Benson Koech (s. 10. marraskuuta 1974) on kenialainen keskimatkojen juoksija. Hän saavutti vuoden 1995 sisäratojen MM-kisoista hopeaa 800 metrin juoksusta. Ennätyksikseen Koech on juossut 800 metrillä ajan 1:43,17 vuonna 1994, 1 000 metrillä ajan 2:14,96 vuonna 1997, 1 500 metrillä ajan 3:32,09 vuonna 1999, maililla ajan 3:58,59 vuonna 2001, 2 000 metrillä ajan 5:00:92 ja 2 000 metrin esteissä ajan 5:21,26 vuonna 2001.
Andrew Leith Adams
Jäätyään eläkkeelle vuonna 1873 Adams sai luonnonhistorian professorin oppituolin Trinity Collegessa Dublinissa ja Queen's Collegessa Corkissa. Hän julkaisi kaksi kirjaa, Wanderings of a Naturalist in India, the Western Himalayas and Cashmere (1867) ja Notes of a Naturalist in the Nile Valley and Malta (1871). Hänet valittiin Royal Societyn jäseneksi 1872.
Adamsin kunniaksi on nimetty jääkuikka (Gavia adamsii). Adams nimesi joukon lintuja, muun muassa useita varpussukujen alalajeja ja tuhkalumivarpusen (Montifringilla adamsi).
Ragman
Ragman (oikealta nimeltään Rory Regan) on fiktiivinen hahmo, joka esiintyy DC Comicsin amerikkalaisissa sarjakuvissa. Ragman lempinimeltään "oikeudenmukaisuuden repaleinen murhe", on juutalaissyntyinen supersankari, joka esiintyi ensimmäisen kerran Ragman #1 tarinassa elo/syyskuussa 1976 ja hänet loivat Robert Kanigher ja Joe Kubert. Hahmo on toiminut satunnaisena Batmanin liittolaisena ja Justice League Dark ryhmän jäsenenä.
Taustaa
Vietnamin sodan veteraani Rory Regan oli varttunut Gotham Cityssä auttamaan isäänsä Gerryä, romukauppiasta, joka omisti panttilainaamon nimeltä Rags 'n' Tatters. Hänen isänsä haaveili aina paremmasta elämästä Rorylle ja lupasi jatkuvasti, että jonain päivänä hän tekisi Rorysta rikkaan. Eräänä yönä juodessaan ystäviensä kanssa hänen isänsä löysi 2 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria täytettynä vanhaan patjaan, joka oli juuri panttilainattu. Hän ja hänen ystävänsä päättivät piilottaa rahat Rorylle, koska he olivat liian vanhoja hyötyäkseen siitä. Rahat paljastuivat panssaroidun auton ryöstön ryöstösaaliiksi ja kun roistot tulivat kauppaan hakemaan niitä, he ampuivat alas joitakin sähköjohtoja ja käyttivät niitä kiduttaakseen Roryn isää ja hänen ystäviään paljastamaan, minne rahat oli piilotettu. Rory saapui pian sen jälkeen ja nähdessään isänsä tuskassa, yritti vapauttaa hänet johdoista. Viimeinen voimashokki juoksi vanhojen miesten läpi ja tyrmäsi Roryn ja löi hänet tajuttomaksi. Kun hän palasi tajuihinsa, hänen isänsä ja ystävänsä olivat kuolleet ja vastuulliset roistot olivat poissa. Käyttäen vanhoista rievuista tehtyä pukua (hänen isänsä oli ostanut sen tuntemattomalta ihmiseltä ennen kuolemaansa ja jättänyt merkinnän, jonka mukaan Rory voisi pukeutua siihen pukujuhliin), hänestä tuli Ragman, "oikeudenmukaisuuden repaleiden purkaja". Rory näytti saaneen sähköiskun saaneiden miesten fyysiset kyvyt, kun viimeinen sähkövirta virtasi heidän läpi ja Roryyn. Hän sai akrobaatin ketteryyttä, voimamiehen voimia ja nyrkkeilijän taitoja.
Kriisiä edeltävässä inkarnaatiossaan Rory Regan oli irlantilainen, ei juutalainen, kuten Ragman #3:n kirjesivulla selvästi todettiin. Hänen nimensä oli alun perin Reganiewicz ja hänen suvullaan oli perintönä yhteys Prahan Golemiin (juutalaisen kansanperinteen hahmoon).
Rory Regan on isänsä tavoin romukauppias, joka tekee hyvää yhteisössään ostamalla käytettyjä tavaroita ihmisiltä, ​​jotka tarvitsevat rahaa. Kuten yllä mainittiin, hänen käyttämänsä lumppupuku oli alun perin vain puku, joka tehtiin räsykaupan Rags'n'Tatters ympäriltä löytyneistä materiaaleista ja jonka hän jakoi isänsä kanssa. Tämä käsiteltiin uudelleen vuosien 1991–1992 kahdeksan numeron rajoitetussa sarjassa, jonka mukaan puku on todellisuudessa Suit of Souls, ja kaikki puvun paikat on tehty pahantekijöiden sieluista, joita Ragman oli rankaissut ja omaksunut. Jokaisessa puvun paikassa on korruptoituneen henkilön sielu, joka tarjoaa taitonsa, tietonsa, suojelunsa ja voimansa Ragmanille ansaitakseen lunastuksen ja vapautuksen. Sarja Shadowpact sanoi, että Ragmanin puku luotiin ensimmäisen kerran vuonna 1812 eaa. ja se on saanut eri muotoja eri aikakausina, mutta tätä ajatusta ei ole tunnistettu muissa tarinoissa.
Näiden sielujen imeytyminen aiheutti Rorylle ongelman jossain vaiheessa, kun pahat sielut janosivat murhia ja lopulta vapautuivat Ragmanista. Vain Batmanin ja Roryn vanhan ystävän, rabbi Lurian tuella hän palasi hallintaansa, vaikkakin Lurian hengen kustannuksella. Ragmanin voimat ovat kasvaneet sen jälkeen. Hän voi lisätä uusia sieluja asuunsa. Jokainen uusi sielu lisää rätin asuun. Hän voi kutsua puvussaan olevia sieluja lainaamaan hänelle ominaisuuksiaan tai voimaa. Hän on myös erittäin taitava taikuuden käyttäjä.
2009-2010 Blackest Night -tarinasarjan aikana Nekron sulki kokonaan Ragmanin puvun voimat käyttämällä Black Lantern -sormuksia elävöittämään kaikki hänen ruumiiseensa kiinnittyneet sielut.
Kuten vuonna 1991 todettiin, kriisin jälkeinen Ragmanin inkarnaatio pukeutuu Sielupukuun, joka koostuu korruptoituneista sieluista, joita eri Ragmanit ovat kohdanneet vuosisatojen aikana. Tämä sielukokoelma lainaa voimansa Ragmanille antaen hänelle yli-inhimillistä voimaa, nopeutta ja kestävyyttä sekä mystisiä kykyjä, kuten liukumista ilmavirroilla, hänen viittansa ja lumppujensa henkistä manipulointia hyökätäkseen tai ansaan muiden kimppuun ja kykyä aistia taikuutta ja demoniset voimat. Puku suojaa Ragmania muutamalla eri tavalla, parantaa häntä vammoilta, suojelee häntä fyysisiltä ja maagisilta hyökkäyksiltä tai hajottaa hänen ruumiinsa väliaikaisesti lumppujen kokoelmaksi niin, että hyökkäykset vain kulkevat hänen läpi. Ainakin kerran puku suojasi Ragmania tilan tyhjiöltä ja antoi hänelle ilmaa hengittää. Jos hän keskittyy, Ragman voi henkisesti muodostaa yhteyden pukunsa muodostaviin sieluihin ja puhua jokaiselle erikseen hyödyntääkseen heidän tietojaan. Suit of Souls materialisoituu automaattisesti nykyisen Ragmanin ympärille, kun heidän kaikkien on vastattava pahan tekoon tai kun Ragman on vaarassa ja tarvitsee valtaa.
Ragmanin Suit of Souls vetää pahoja ihmisiä itseensä ja kaipaa säännöllisesti uusia sieluja lisättäväksi. Ragman voi sallia tämän tai yrittää hillitä riepuja, koska kohteena oleva henkilö kuolee prosessissa. Puku näyttää imevän vain sieluja, joita se pitää todella pahoina ja jotka eivät ole kohdanneet oikeutta. Puku ei lisännyt itseensä jo vankilassa istuneen superpahiksen Blue Moonin sielua, joten se ei vaatinut erityistä rangaistusta. Puku ei myöskään hyökännyt teini-ikäisen ja sankarin Billy Batsonin kimppuun, jota pidettiin "syyttömänä". Näin ollen häntä ei voitu vahingoittaa. Sielun ottaminen lisää pukuun uuden kangaspalan ja lisää Ragmanin voimaa, vaikka uuden sielun hankintaprosessi saa Ragmanin sairastumaan tilapäisesti. On osoitettu, että jotkut sielut vapautuvat autettuaan Ragmania riittävän pitkään, kun taas toiset lähtevät ja saavat lunastuksen vasta sitten, kun he myös ymmärtävät, kuinka heidän toimintansa elämässä olivat haitallisia. Ragmanin puvun omistamien sielujen lukumäärää ei tiedetä, mutta hän huomauttaa, että se on "jossain yli 100".
Vuoden 2006 sarjassa Shadowpact sanotaan, että puku voi saada muita muotoja, ja se on tehnyt niin toistuvasti vuosien varrella, esiintyen viittana muinaisessa Egyptissä, keihäänä Rooman valtakunnan aikana ja tikarina viktoriaanisessa Englannissa. Myöhemmät jutut eivät viittaa tähän osana puvun luonnetta.
Vuoden 2017 Ragman-minisarjassa esitetään Ragmanin versio, jonka alkuperä ja luonne ovat erilaiset. Tässä hahmoversiossa puku voi imeä kenen tahansa sielun, ei vain korruptoituneen. Nämä sielut toimivat polttoaineena Ragmanin voimille ja vapautuvat, kun heidän energiansa kuluu.
Injustice-maailmaan pohjautuvissa sarjakuvissa Ragman liittyi Batmanin puolelle kapinoimaan Teräsmiestä vastaan ja yhdisti voimansa John Constantinen ja Klarion noitapojan kanssa saadakseen ansaan korkean valtuuston Teräsmiehen, joka pyytää Shazamin apua. Ragman ei pysty vahingoittamaan Shazamia, vaan yrittää keskustella järkevästi hänen kanssaan, mutta entinen vapauttaa Teräsmiehen ennen kuin Aave saapuu paikalle ja tappaa Ragmanin.
Dmitri Mironov
Dmitri Olegovitš Mironov (, s. 25. joulukuuta 1965 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkopuolustaja.
Mironov pelasi Neuvostoliitossa seitsemän kautta SKA Pietarin joukkueessa. NHL-seura Toronto Maple Leafs varasi hänet vuonna 1991, ja hän pelasi joukkueessa vuosina 1991–1994. Hän pelasi sitten lyhyen aikaa Pittsburgh Penguinsissa, ennen liittymistään Mighty Ducks of Anaheimiin. Kaudella 1997–1998 Mironov pelasi NHL:n tähdistöottelussa. Ennen kuin kausi oli ohi, Anaheim myi hänet Detroit Red Wingsiin, jossa hän voitti Stanley Cupin. Mironov liittyi Washington Capitalsiin kaudella 1998–1999 ja pelasi siellä NHL-uransa viimeiset kolme kautta. Mironov pelasi NHL-urallaan 556 ottelua ja teki 260 tehopistettä.
Mironov voitti jääkiekon olympiakultaa vuonna 1992 Itsenäisten valtioiden yhteisön joukkueessa ja olympiahopeaa vuonna 1998 Venäjän joukkueessa.
K. H. Wiik
thumb|K. H. Wiik noin 1910-luvulla. Karl Harald (K. H.) Wiik (13. huhtikuuta 1883 Helsinki – 29. kesäkuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja vasemmistolainen poliitikko. Hän loi poliittisen uransa suurelta osin Suomen Sosialidemokraattisessa Puolueessa (SDP), mutta oli sotavuosina perustamassa siitä erkaantunutta Sosialistista eduskuntaryhmää ja sittemmin Suomen Kansan Demokraattista Liittoa (SKDL). Hän säilytti koko ikänsä vakaumuksensa johdonmukaisena kautskylaisena sosialistina, mikä ajoi hänet ristiriitoihin sekä sosiaalidemokraattien että kommunistien kanssa.
Wiik oli kansanedustajana 1911–1918, 1922–1929, 1933–1941 ja 1944–1946 sekä presidentin valitsijamiehenä vaaleissa 1925, 1937 ja 1940.
Ura vanhassa työväenliikkeessä
Wiik syntyi Helsingissä ruotsinkieliseen porvarisperheeseen; hänen isänsä Frithiof Wiik oli ammatiltaan kauppias. Wiik aloitti poliittisen toimintansa varhain. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1900 ja liittyi seuraavana vuonna Suomen Ruotsalaiseen Työväenliittoon. Hän oli vasta 19-vuotias, kun hänet seuraavana vuonna, 1902, valittiin liiton puheenjohtajaksi. Wiik aloitti toimittajanuransa avustamalla ruotsinkielisiä työväenlehtiä, ja vuosina 1903–1907 hän oli Arbetaren-lehden toimittaja. Vuoden 1905 suurlakon jälkeen hän alkoi esiintyä myös suomenkielisissä järjestöissä.
Sosialidemokraattisessa puolueessa hän aluksi vierasti puhdasoppista linjaa ja oli kiinnostuneempi kansallisista harrastuksista. Hän valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1910, ja hänet palkattiin Työväen Arkiston hoitajaksi Yrjö Sirolan jälkeen, missä tehtävässä sitten jatkoikin muiden toimiensa ohella vuoteen 1929.
Wiik valittiin SDP:n puoluetoimikuntaan vuonna 1910. Hän asettui ensi kerran ehdokkaaksi eduskuntavaaleissa 1911 ja tuli heti valituksi. Wiikin ”marxilais-kautskylainen” linja alkoi hahmottua näihin aikoihin. Kielitaitoisena nuoresta Wiikistä tuli jo 1910-luvulla SDP:n kansainvälisten yhteyksien asiantuntija, ja hän piti samanaikaisesti yhteyttä sekä jääkäriliikkeeseen että Venäjän bolševikkeihin, joiden molempien hän uskoi voivan auttaa Suomen itsenäistymistä. Lenininkin hän oli tavannut ensi kerran jo 1910. Suomeen paennut Lenin majoittui elokuussa 1917 päivän ajaksi Wiikin kotiin Helsingin maalaiskunnan Malmilla. Wiik kuului Edvard Gyllingin ja Kullervo Mannerin ohella Suomen sosiaalidemokraattien valtuuskuntaan, joka neuvotteli Suomen itsenäisyydestä Leninin kanssa Smolnassa 27. joulukuuta 1917. Lupaus Suomen itsenäisyyden tunnustamisesta annettiinkin juuri heille, jo ennen Suomen senaatin edustajien Carl Enckellin ja K. G. Idmanin saapumista paikalle.
Vuosien 1917–1918 Suomen sisällissotaan johtaneessa kehityksessä Wiik yritti puoluetoimikunnassa jarrutella vallankumouslinjaa viimeiseen asti. Kun Väinö Tannerin kaltaiset oikeistososialidemokraatit jättäytyivät sivuun radikalisoituneen puolueen toiminnasta, Wiik yritti viimeiseen asti mukana pysymällä estää väistämättömän. Kun puoluejohto 25. tammikuuta 1918 lopullisesti päätti kumoukseen ryhtymisestä, Wiik erosi protestiksi puoluetoimikunnasta. Hän kieltäytyi ottamasta poliittista vastuuta vallankumoushallinnossa, mutta suostui toimimaan kielenkääntäjänä ja sihteerinä Yrjö Sirolan alaisuudessa kansanvaltuuskunnan ulkoasiainosastossa. Sodan jälkeen Wiik piilotteli oman turvallisuutensa vuoksi maan alla kevääseen 1919 saakka, sillä valkoiset rankaisivat monia kapinaan syyttömiäkin työväenliikkeessä toimineita. Tänä aikana hän kirjoitti syksyllä 1918 tilityksen Kovan kokemuksen opetuksia: Sananen Suomen työväelle, jossa hän arvosteli sotaan johtanutta kehitystä ja hahmotteli työväenliikkeen uutta, rauhanomaisempaa linjaa.
SDP:ssä
Wiik palasi politiikkaan ja SDP:n puoluetoimikuntaan vuonna 1919, jossa hän edusti nyt keskilinjaa; oikealla olivat puoluetta johtaneet ”tannerilaiset”, vasemmalla Eino Pekkalan kaltaiset vasemmistososialistit, jotka siirtyivät vuonna 1920 kommunistien kanssa perustamaansa Sosialistiseen Työväenpuolueeseen. Tämän jälkeen Väinö Huplin, J. W. Kedon ja Wiikin johtama ”keskusta” muodosti SDP:n vasemman laidan.
Wiik erosi toiseen kertaan puoluetoimikunnasta vuonna 1920, tällä kertaa protestina puolueen linjaukselle Ahvenanmaan kysymyksessä. Hän kannatti Ahvenanmaan oikeutta erota Suomesta samalla logiikalla kuin oli kannattanut Suomen oikeutta erota Venäjästä. Wiik oli 1920–1921 SDP:n ruotsinkielisen pää-äänenkannattajan Arbetarbladetin päätoimittaja ja jatkoi lehden avustajana sen jälkeen 1939 asti. Hän palasi eduskuntaan vaaleissa 1922. Kun puolueen ”keskusta” onnistui vuoden 1926 puoluekokouksessa väliaikaisesti selättämään Tannerin, valittiin Wiik SDP:n puoluesihteeriksi. Puoluesihteerinä hän pyrki pysyttelemään ryhmäkuntien ulkopuolella ja saattoi jatkaa tehtävässä, vaikka tannerilaiset palasivatkin puolueen johtoon jo 1930-luvun alussa. Tannerin sosialidemokraattiseen vähemmistöhallitukseen Wiikiä ei otettu mukaan, mutta hän pysyi sille lojaalina.
1930-luvun kuluessa Wiikin ja Tannerin välit kriisiytyivät ideologisten erojen vuoksi. Wiik vastusti muun muassa Akateemisen Sosialistiseuran ”soihtulaisten” savustamista ulos puolueesta, samoin kuin SDP:n myönteiseksi kääntynyttä suhtautumista maanpuolustukseen. Hän vetäytyi puoluesihteerin paikalta vuonna 1936, mutta ei tällä kertaa eronnut puoluejohdosta. Hän kuului niihin harvoihin ei-kommunisteihin, jotka ennen talvisotaa peräänkuuluttivat Suomen ja Neuvostoliiton keskinäisen luottamuksen rakentamiseen perustuvaa ulkopolitiikkaa varustautumisen sijaan. Sodan sytyttyä Wiik tuki Suomen puolustautumista, mutta vastusti sodan jälkeen jatkettua ”kansallisen yksimielisyyden” vaatimusta ja poliittisten vapauksien rajoittamista sen varjolla. Tämä ajoi hänet puolueen kanssa lopulta täydelliseen välirikkoon.
”Kuutosten” johdossa ja SKDL:ssä
Kesällä 1940 Wiikin johtama SDP:n oppositioryhmä syrjäytettiin puolueen luottamustehtävistä, ja heidän kirjoitustensa julkaisu puolueen lehdissä lopetettiin, sillä heidän katsottiin olevan lähellä kommunistien perustamaa Suomen ja Neuvostoliiton rauhan ja ystävyyden seuraa. Wiik piti tosin etäisyyttä ”ryömäläisiin”, mutta puolusti tiukasti heidän poliittisia oikeuksiaan, samoin kuin koko SDP oli aikanaan puolustanut kommunistien toimintaoikeuksia Lapuan liikkeen uhatessa.
Saadakseen äänensä kuuluviin Wiikin vasemmistoryhmittymä perusti heinäkuussa 1940 Vapaa Sana -nimisen lehden, jonka päätoimittajaksi Wiik tuli. Sen levikki ohitti lyhyessä ajassa Suomen Sosialidemokraatin. Lehdessä julkaistiin joitakin naiivin ymmärtäväisiä kirjoituksia Baltian maiden neuvostomiehityksestä, minkä vuoksi sen taustalla olevia tahoja ruvettiin SNS:n tavoin pitämään ”vihollisen viidentenä kolonnana”, ja SDP:nkin propagandassa nämä kaksi ryhmää leimattiin samaksi. Kirjapainot kieltäytyivät painamasta Vapaata Sanaa, ja siltä estettiin lopulta paperin saaminen, ja siksi se lakkautettiin vuoden 1941 alussa.
Jo sitä ennen, syyskuussa 1940, Wiikin johtama ryhmä, jota alettiin kutsua ”kuutosiksi” (siihen kuului kuusi kansanedustajaa), erotettiin puolueesta ja eduskuntaryhmästä. He perustivat seuraavan vuoden alussa oman Sosialistisen eduskuntaryhmän. Erinäiset voimassa olleet poikkeustilasäädökset estivät uuden puolueen perustamisen, mutta eduskunnan puhujalavalla saattoi vielä esiintyä vapaasti. Jatkosodan alettua kuutoset muodostivat eduskunnassa ainoan sotaa vastustavan opposition (ja muutenkin ainoan opposition, sillä kaikki muut eduskuntapuolueet olivat mukana hallituksessa). Tällaista kansallisen yksimielisyyden rikkomista ei haluttu sallia, joten eduskunnan ollessa lomalla kaikki ryhmän kansanedustajat pidätettiin. Seitsemän ryhmän johtavaa poliitikkoa, Wiik listan kärjessä, tuomittiin poliittisessa oikeudenkäynnissä tekaistujen syytteiden nojalla valtiopetoksen valmistelusta vankeuteen. Wiik sai viiden vuoden vankeustuomion. Minkäänlaista protestia ei eduskunnassa tai julkisuudessa esiintynyt.
Kaikki kuutosryhmäläiset vapautettiin heti jatkosodan päätyttyä välirauhansopimuksen perusteella, ja heidän jo menetetyiksi tuomitut paikkansa eduskunnassa palautettiin poikkeuslailla marraskuussa 1944. Katkeroitunut Wiik ei ollut halukas palaamaan takaisin SDP:hen, jonka hän katsoi sota-ajan toiminnallaan pettäneen työväen asian, vaan johti muutkin kuutoset yhdessä kommunistien kanssa perustamaan uutta yhteistyöpuoluetta. Hänet valittiin SKDL:n perustavassa kokouksessa lokakuussa 1944 sen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi. Wiik halusi SKDL:stä uuden yhtenäisen marxilais-sosialistisen puolueen, mutta Suomen Kommunistisen Puolueen (SKP) suunnitelmissa oli kommunistien salaa johtama ”yleisdemokraattinen” järjestö, johon voitaisiin houkutella kansanrintamataktiikan mukaisesti edistyksellisiä porvareitakin. Tämä erimielisyys johti siihen, että Wiik syrjäytettiin SKDL:n johdosta jo kuukauden kuluttua hänen ollessaan ulkomaanmatkalla. Wiik valittiin vielä uudelleen eduskuntaan kevään 1945 vaaleissa SKDL:n listalta, mutta iän ja sairauksien vuoksi hänen panoksensa sodanjälkeiseen politiikkaan jäi lähinnä sotasyyllisyysasian puolesta puhumiseen. Sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä Wiik oli tuomioistuimen jäsenen Eino Pekkalan henkilökohtainen varamies. Viimeisinä aikoinaan hän kirjoitti myös artikkeleita Suomen työväenliikkeen historiasta, kunnes kuoli aivoverenvuotoon kotonaan kesäkuussa 1946.
Muuta
Wiik asui Malmilla silloisessa Helsingin maalaiskunnassa, jonka kunnanvaltuuston puheenjohtajana toimi lyhyen aikaa. Wiikin syntymän satavuotisvuonna 1983 sai Malmin aseman lähellä sijaitseva kadunpätkä SKDL:n kaupunginvaltuutettujen ehdotuksesta nimekseen K. H. Wiikin katu. Helsingin kaupunginvaltuusto hyväksyi ehdotuksen vasta kun se perusteltiin valtakunnanpolitiikan sijasta Wiikin roolilla maalaiskunnan kunnallispolitiikassa. Wiik oli naimisissa Työväen Arkiston hoitajan Anna Wiikin kanssa.
Aiheesta muualla
[https://helda.helsinki.fi/handle/10138/224624 Työväenliikkeen kirjasto. Wiik, Karl Harald.]
Paolo Luschi
Paolo Luschi (s. 16. heinäkuuta 1970 Livorno) on italialainen ratameloja. Hän edusti Italiaa Barcelonan kesäolympialaisissa 1992 sijoittuen 1 000 metrin kajakkikaksikossa viidenneksi parinaan Daniele Scarpa.
Mario Party (pelisarja)
pienoiskuva|Mario Party -pelisarjan logo Mario Party on Nintendon julkaisema videopelisarja, jossa pelaajien tai tietokoneen ohjaamat pelihahmot liikkuvat pelilaudalla ja ottavat toisistaan mittaa erilaisissa minipeleissä. Pelihahmot ovat tuttuja Mario-pelisarjasta.
Ensimmäinen Mario Party -peli julkaistiin vuonna 1999 Nintendo 64:lle. Suurimman osan peleistä on kehittänyt Hudson Soft, mutta nykyään pelejä kehittää Nd Cube.
Pelien pelattavat hahmot
A = Mario Party Advance
DS = Mario Party DS
IT = Mario Party: Island Tour
ST = Mario Party: Star Rush
T = Mario Party: The Top 100
S = Super Mario Party
SS = Mario Party Superstars
Roswietha Zobelt
Roswietha Zobelt (o.s. Reichel, s. 24. marraskuuta 1954 Rittersgrün) on saksalainen, Itä-Saksaa edustanut soutaja. Hän voitti kaksi olympiakultaa, neljä maailmanmestaruutta ja ennen naisten MM-kilpailujen perustamista yhden Euroopan-mestaruuden.
Zobelt kilpaili kansainvälisellä urallaan pääasiassa perämiehellisessä pariaironelosessa. Hän voitti tässä luokassa Euroopan-mestaruuden Moskovassa 1973, maailmanmestaruuden Luzernissa 1974, Nottinghamissa 1975 ja Bledissä 1979 sekä olympiakultaa Montrealissa 1976 ja Moskovassa 1980. Lisäksi hän voitti pariairokaksikossa Anke Borchmannin kanssa maailmanmestaruuden Amsterdamissa 1977. Lake Karapiron MM-kilpailuissa 1978 hän jäi Borchmannin kanssa pariairokaksikon loppukilpailussa kuudenneksi.
Kopra
thumb|300px|Kopran valmistusta [[Puka-Pukan atollilla.]]
Kopra on kookospalmun hedelmän eli kookospähkinän kuivattua siemenvalkuaista. Sitä käytetään kookosöljyn valmistukseen, minkä vuoksi se on merkittävä vientituote monissa Oseanian saarivaltioissa.
Etymologia
Kopran nimi juontuu malajalamin kielen sanasta koppara, josta sana copra on lainattu alun perin portugalin kieleen. Sanaa copra on käytetty ensimmäisen kerran tiettävästi vuonna 1584.
Käyttö
Koprasta tuotetaan kookosöljyä jauhamalla sitä ja keittämällä vedessä. Kopran valmistuksessa hedelmät rikotaan ja niistä erotetaan valkuainen, joka kuivatetaan auringossa. Tuotanto tapahtuu tavanomaisesti palmujen kasvualueella. Kopra on merkittävä vientituote monissa Oseanian saarivaltioissa.
Valmistus ja jatkojalostus
Kopran valmistus alkaa siemenvalkuaisen kuivaamisella, mikä voidaan tehdä joko savustamalla, polttouunissa tai auringon alla. Aurinkokuivaus vaatii yksinkertaisimmillaan vain telineet ja riittävästi auringonvaloa. Kookospähkinät halkaistaan ja sisällä oleva kookosvesi valutetaan pois. Halkaistut hedelmät jätetään aurinkoon hedelmälihapuoli ylöspäin. Hedelmät saatetaan pestä homeen poistamiseksi. Muutaman päivän kuivauksen jälkeen siemenvalkuainen voidaan erottaa kuorista suhteellisen pienellä vaivalla, ja kuivausprosessia jatketaan muutamien päivien ajan. Aurinkokuivausta täydennetään yleensä polttouunissa tehtävällä kuivauksella. Polttouunin avulla siemenvalkuaisesta saadaan irti loputkin kosteudesta. Prosessi voidaan tehdä myös päinvastaisessa järjestyksessä asettamalla hedelmät ensin polttouuniin ja sitten auringonvaloon.
thumb|300px|right|Kopran kuivausta [[Sumatran saarella Indonesiassa 1900-luvun alkupuolella.]] Menetelmissä on eronsa. Mikäli hedelmät kuivataan ensin auringossa, saattavat hedelmät altistua homeitiöille herkemmin. Jos taas hedelmiä kuivataan ensin polttouunissa, siemenvalkuainen saattaa kovettua ja jäädä näin osittain kosteaksi aurinkokuivauksesta huolimatta. Savustamalla tehtävässä kuivauksessa halkaistut hedelmät levitetään telineelle, ja alla poltetaan nuotiota. Savulle altistuminen saattaa parantaa hedelmälihan säilymistä ja estää sitä homehtumasta, mutta prosessi saattaa lisätä metsäpaloriskiä eikä lopputulos ole aina ennustettavissa. Intiassa vaihtoehtoisena menetelmänä pienikokoisia hedelmiä saatetaan kuivata kokonaisina jopa vuoden ajan. Tällä menetelmällä kuivattu kopra on makeaa, pehmeää, öljyistä ja väriltään tavanomaisen valkoisen sijaista kermamaista.
Kopra on perinteisesti raastettu, jauhettu hienoksi ja keitetty kookosöljyn erottamiseksi. Menetelmä on syntynyt alun perin Tyynenmeren saarikulttuurien keskuudessa, ja 1860-luvulla koprasta ja kookosöljystä tuli tärkeä vientituote Oseanian ja Etelä-Aasian valtioille. Nykyisin kookosöljyn erottaminen tapahtuu mekaanisesti murskaamalla kopraa, jolloin saadaan kookosöljyä ja sivutuotteena kopramurskaa, jota käytetään muun muassa rehuna. Kookosöljyn erottamisen jälkeen jäljelle jäävä kopramurska sisältää 18–25 % proteiinia, mutta myös niin paljon ravintokuitua, ettei ihminen pysty sitä nauttimaan suuria määriä. Sen sijaan kopramurskaa syötetään usein märehtijöille.
Aiemmin kauppalaivat keräsivät kopran ja kuljettivat sitä satamasta toiseen, mutta tänä päivänä on myös suuria plantaaseja, jotka tekevät itse kaikki tuotantovaiheet. Plantaaseilla kookospalmujen kasvatustiheys on noin 100–160 yksilöä hehtaarilla. Yhden palmun keskimääräinen sato vuodessa on 50–80 hedelmää, ja keskimääräinen tuotto vuonna 1999 oli 0,20 Yhdysvaltain dollaria per tuotettu kilogramma kopraa. Yhtä kilogrammaa varten vaaditaan noin kahdeksan hedelmää, mikä tarkoittaa arviolta 120–320 dollarin vuosituottoa hehtaarilta. Sittemmin kopran hinta on yli tuplaantunut maailmanmarkkinoilla, ja vuonna 2012 Financial Times raportoi kopran hinnaksi 540 dollaria tonnilta eli 0,54 dollaria kilolta.
Eläinravinto ja muut sovellukset
Valmistuksen sivutuotteena syntyvää kopramurskaa käytetään rehuna hevosille ja nautakarjalle. Murskan korkea öljy- ja proteiinipitoisuus ovat omiaan karjan lihottamiseen. Kuumentamalla kopramurskasta saadaan korkealaatuista proteiinia, joka ei hajoa märehtijöiden ruoansulatuksessa.
Kopraa voidaan käsitellä myös biopolttoaineeksi.
Tuottajamaat
Kopran suurin tuottajamaa on Filippiinit, jonka vuosittainen tuotanto ylittää arvoltaan 80 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Suuri osa tuottajista on pienviljelijöitä, joille kopran valmistus muodostaa olennaisen osan tuloista. Monet Tyynenmeren saarivaltiot ovat taantuneet tuotannossa, poikkeuksena Papua-Uusi Guinea, Salomonsaaret, Tuvalu ja Vanuatu, joissa kopran tuotanto on merkittävä osa kansantaloutta. Intiassa Karnatakan seutu on tunnettu koprantuotannostaan.
Kopran kuljettaminen ilmateitse ilman erillistä kirjallista viranomaisen lupaa on kielletty sen spontaanin syttymisherkkyyden vuoksi.
Kaisu
Kaisu on suomalainen naisen etunimi. Se oli alun perin Kaisa-nimen hellittelymuoto. Kaisa tulee Katariinan kautta antiikin Kreikan Katharine-nimestä, joka tarkoittaa puhdasta ja viatonta. Kaisu viettää nimipäivää 25. marraskuuta yhdessä Katrin, Kaijan, Katjan, Kaisan, Katin, Kaarinan, Riinan, Katariinan ja Katriinan kanssa. Kaisu on otettu almanakkaan vuonna 1984.
Kolbeinn Sigþórsson
Seurajoukkueura
Kolbeinn aloitti uransa aikuisten sarjoissa pelaamalla viisi ottelua HK Kópavogsissa Islannin toisella sarjatasolla 2006. Hän pelasi alankomaalaisen AZ Alkmaarin alle 19- ja 21-vuotiaiden joukkueissa 2007–2010 ennen siirtymistään seuran edustusjoukkueeseen. Hän teki kaudella 2010–2011 Eredivisiessa 15 maalia 32 ottelussa. Eurooppa-liigassa hän teki kuudessa ottelussa kolme maalia, ja pelasi lisäksi kolme Eurooppa-liigan karsintaottelua.
Kaisu
Vuoden 2019 loppuun mennessä Kaisu-nimen oli saanut 5 416 suomalaista.
Kolbeinn Sigþórsson
Seurajoukkueura
Kolbeinn pelasi kaudet 2011–2015 amsterdamilaisessa AFC Ajaxissa. Hän pelasi seurassa kaikkiaan 80 pääsarjaottelua, joissa teki 31 maalia. Hän voitti Alankomaiden-mestaruuden 2012, 2013 ja 2014 sekä Alankomaiden supercupin 2013. Mestarien liigassa hän pelasi Ajaxissa 11 ottelua ja Eurooppa-liigassa viisi, ilman maaleja. Hän oli kehräsluuvamman vuoksi sivussa puoli vuotta kaudella 2011–2012 ja olkapäävamman vuoksi viitisen kuukautta kaudella 2012–2013.
Suomen Sosialistinen Nuorisoliitto
Suomen Sosialistinen Nuorisoliitto (SSN) oli suomalainen poliittinen nuorisojärjestö. Liitto perustettiin Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen nuorisojärjestöksi vuonna 1921, kun puolueen kannattajat irtautuivat kommunistien hallitsemasta Suomen Sosialidemokraattisesta Nuorisoliitosta (SSN). Järjestö tunnettiin aluksi nimellä Suomen Sosialidemokraattinen Työläisnuorisoliitto (STL) ja vuodesta 1950 nimellä Suomen Sosialidemokraattinen Nuorisoliitto (SSN). Viimeiseksi jääneeseen muotoon nimi vaihdettiin vuonna 1971.
Kolbeinn Sigþórsson
Seurajoukkueura
Kolbeinn siirtyi Ranskan pääsarjan Nantesiin kolmen miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2015. Ensimmäisellä Ligue 1-kaudellaan hän pelasi 26 ottelua, joissa teki kolme maalia.
Suomen Sosialistinen Nuorisoliitto
Historia
Sosiaalidemokraatit irtautuivat SSN:stä alkuvuonna 1921, kun järjestö liittyi helmikuussa enemmistöpäätöksellä Kommunistiseen nuorisointernationaaliin. Sisällissodan jälkeen nuorisoliitossa vähemmistöön jääneet SDP:n kannattajat eivät hyväksyneet tätä, ja uusi työläisnuorisoliitto perustettiin toukokuussa. Hämeenlinnassa pidettyyn kokoukseen lähetti edustajansa 38 osastoa ja 20 muuta ilmaisi sille tukensa kirjallisesti. Vuoden 1921 loppuun mennessä työläisnuorisoliittoon oli kerääntynyt noin 3 000 nuorta, kun SSN:n jäsenmäärä oli yli 10 000.
Kolbeinn Sigþórsson
Maajoukkue
Kolbeinn Sigþórsson pelasi Islannin alle 17-, 19- ja 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Islannin kaikki kolme ottelua alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi Färsaaria vastaan maaliskuussa 2010. Hän teki tuossa ottelussa myös ensimmäisen maaottelumaalinsa. Ensimmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi 0–1-tappioon päättyneessä EM-karsintaottelussa Tanskaa vastaan syyskuussa 2010.
Suomen Sosialistinen Nuorisoliitto
Historia
STL teki läheistä yhteistyötä vuonna 1923 perustetun Sosialistisen nuorisointernationaalin kanssa. Vuonna 1943 STL perusti Nuoret Kotkat sosiaalidemokraattien varhaisnuorisojärjestöksi.
Vuonna 1959 SDP:n oppositio sai nuorisoliitossa enemmistön ja siitä tuli Työväen ja Pienviljelijäin Sosialidemokraattisen Liiton nuorisojärjestö. SDP:n kannattajat perustivat uuden Sosialidemokraattisen nuorison keskusliiton (SNK). SSNL toimi 1980-luvun alkuun asti ja se teki viime vuosinaan yhteistyötä Sosialistisen Työväenpuolueen kanssa.
Vuonna 1981 SSN päätti yhdistyä Suomen Demokraattiseen Nuorisoliittoon. Yhdistämisasiakirjan mukaan liiton osastot siirtyivät SDNL:n alaisuuteen vuoden loppuun mennessä. Järjestöjä yhdistivät muun muassa vaatimukset laajan demokraattisen nuorisoliikkeen kehittämisestä, radikaaleista toimintamuodoista, työväenluokan maailmankatsomuksen omaksumisesta, asemäärärahojen vastustamisesta sekä ideologisen ja poliittisen luokkataistelun yhdistämisestä.
Puheenjohtajia ja pääsihteereitä
{{Palstat
Pääsihteerit
}}
Röykän koulu
Röykän koulu on Nurmijärven Röykässä toimiva suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 1–6).
Koulun taustalla on vuodesta 1899 toiminut Korven-Leppälammen koulu, jota laajennettiin vuosina 1907 ja 1927. Nykyisissä tiloissa toiminta alkoi lukuvuonna 1985-1986 (Punainen koulu). Tiloja laajennettiin vuonna 1999 Sinisellä talolla ja vuonna 2010 Keltaisella koulu (lisäsiipi). Koulutiloja on remontoitu ja muokattu tarpeiden ja kasvaneiden oppilasmäärien takia muulloinkin.
Koulun lähistöllä toimii päiväkoti.
Dadaejinin taistelu
Dadaejinin taistelu oli yhdessä samaan aikaan käydyn Busanin piirityksen kanssa ensimmäisiä taisteluita Japanin ja Korean välisessä sodassa, joka sai alkunsa vuonna 1592.
Japanilaisten osalta taistelua johti Konishi Yukinaga, ja korealaisten puolustuksesta vastasi Yun Hǔnsin. Taistelu päättyi japanilaisten voittoon, ja kaikkien linnassa olleiden korealaisten teloittamiseen.
Karin Holstius
Karin Onerva Holstius (20. huhtikuuta 1933 Helsinki – 27. maaliskuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen taloustieteilijä ja professori.
Holstius oli Suomen ensimmäinen kansainvälisen liiketoiminnan ja markkinoinnin naisprofessori. Hän työskenteli muun muassa lehtorina Svenska handelshögskolanissa 1965–1980 ja hoiti Lappeenrannan teknillisessä korkeakoulussa teollisuusyritysten kansainvälisen operaatioiden professuuria 1986–1991 ja Turun kauppakorkeakoulussa kansainvälisen liiketoiminnan professuuria 1991–1997. Hänen tieteellinen tuotantonsa käsittää satakunta julkaisua, muun muassa kuusi kirjaa.
Eläkevuosinaan Holstius ohjasi ja tarkasti väitöskirjoja ja toimi vierailevana tutkijana aviomiehensä, professori Pentti Malaskan kanssa Rockefeller-säätiön Bellagio-keskuksessa.
Leandro Rodríguez
Leandro Joaquín Rodríguez Telechea (s. 19. marraskuuta 1992 Montevideo) on uruguaylainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin valioliigassa pelaavaa Everton FC:tä. Oikeajalkainen Rodríguez on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Jon Vitti
Jon Vitti on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja, joka tunnetaan parhaiten yhtenä Simpsonit-animaatiosarjan tuotteliaimmista käsikirjoittajista. Hän on käsikirjoittanut 25 Simpsonien jaksoa 1.–16. tuotantokausilla eli vuosina 1989–2004, ja oli yksi The Simpsons Movie -elokuvan yhdestätoista käsikirjoittajasta. Hän on ollut käsikirjoittajana myös televisiosarjoissa Family Guy ja Kukkulan kuningas, toiminut useiden animaatioelokuvien, kuten Ice Agen (2002) ja Robots (2005) konsulttina, ja käsikirjoittanut Angry Birds -elokuvan (2016) sekä yhdessä muiden kanssa elokuvat Alvin ja pikkuoravat (2007) ja Alvin ja pikkuoravat 2 (2009).
Leandro Rodríguez
Muuta
Myös Rodríguezin veli Diego Rodríguez on ammattilaisjalkapalloilija. Hän on pelannut Uruguayn alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Rodríguezilla on myös Italian kansalaisuus.
Jon Vitti
Hän on suorittanut akateemisen loppututkinnon Harvardin yliopistossa, missä hän kirjoitti ja oli Mike Reissin kanssa opiskelijoiden huumoriyhdistyksen Harvard Lampoonin puheenjohtaja. Ennen liittymistään Simpsoneiden käsikirjoittajakaartiin hänellä oli lyhytaikainen työjakso Saturday Night Liven kanssa. Hän on kuvaillut kokemuksiaan DVD:n kommenttiosiossa "hyvin onnettomiksi vuosiksi". Jätettyään työnsä Simpsoneiden käsikirjoittajana neljännen tuotantokauden jälkeen Vitti on kirjoittanut HBO:n sarjoihin The Larry Sanders Show ja Da Ali G Show.
Stade de l’Épopée
Stade de l’Épopée on Calais’n kaupungissa Ranskassa sijaitseva jalkapallostadion, joka toimii Calais RUFC:n kotikenttänä. Vuonna 2008 valmistuneen stadionin on suunnitellut arkkitehtitoimisto Paulin-Mariotti.
Jon Vitti
Vittiä kutsutaan joskus myös nimellä "MCQ".
Stade de l’Épopée
Syyskuussa 2014 Stade de l’Épopéella pelattiin Ranskan ja Suomen välinen naisten MM-karsintaottelu.
Jon Vitti
Vittin vaimo Ann on Simpsonien käsikirjoittajan George Meyerin sisar.
Simpsoneiden jaksot
Vitti on käsikirjoittanut seuraavat Simpsonien jaksot. Jaksot ”Rakkausromaani” ja ”Menneitä muistellen” hän kirjoitti salanimellä Penny Wise, koska ne olivat aiempien jaksojen sisältöä kierrättäviä ns. leikejaksoja (clip show).
Osakeyhtiö (Suomi)
Osakeyhtiö (lyh. oy, , lyh. Suomessa ab, Ruotsissa AB) on yhtiömuoto, jossa omistajat ovat vastuussa toiminnasta sijoittamansa pääoman verran. Suomessa osakeyhtiöistä säädetään osakeyhtiölaissa. Yhtiöoikeus kuuluu oikeudenalojen systematiikassa kauppaoikeuden alaan, jonka alle kuuluvat myös markkinaoikeus, immateriaalioikeus sekä kuluttajaoikeus.
Osakeyhtiö on selvästi yleisin yhtiömuoto Suomessa. Hieman yli 43 prosenttia Suomen yrityksistä ovat osakeyhtiömuotoisia.
Osakeyhtiön toiminnan tarkoituksena on tuottaa voittoa osakkeenomistajille, jollei yhtiöjärjestyksessä määrätä toisin.
Historiaa
Suomen ensimmäiset osakeyhtiöt perustettiin jo Ruotsin vallan aikana. Ensimmäinen osakeyhtiö oli 1762 perustettu Herttoniemen fajanssitehdas. Vuosien 1762–1864 välisenä aikana perustettiin Suomessa ainakin 62 osakeyhtiötä, jotka toimivat teollisuuden, merenkulun ja kiinteistöalalla. Yksi oli pankki. Määräyksiä osakeyhtiöistä ei laissa ollut.
Ensimmäinen osakeyhtiöasetus säädettiin vuonna 1864. Ensimmäinen uuden asetuksen mukainen osakeyhtiö oli 1865 perustettu Tervakoski Ab. Osakeyhtiöiden määrä nousi selvästi vuosisadan loppua kohti. Vuodesta 1865 vuoden 1896 puoliväliin mennessä perustettiin 1095 osakeyhtiötä. Yli puolet osakeyhtiöistä perustettiin Etelä-Suomessa: Uudenmaan, Turun ja Porin sekä Viipurin läänissä. Eniten osakeyhtiöitä tuli Helsinkiin, 203. Hiukan yli puolet osakeyhtiöistä oli maaseudulla, vajaa puolet kaupungeissa. Lukumääräisesti yleisimpiä osakeyhtiöiden tyyppejä olivat teollisuusyritykset, liikennealan yritykset, meijerit ja kaupan alan yritykset; jonkin verran vähemmän perustettiin kiinteistö-, anniskelu- ja puhelinyhtiöitä.
Ensimmäinen osakeyhtiölaki säädettiin 1895.
Alfonso I (Aragonia)
Alfonso I hallitsi Aragonian kuninkaana vuosina 1104–1134 veljensä Pietari I:n kuoltua ilman perillistä.
Osakeyhtiö (Suomi)
Yksityinen osakeyhtiö (oy)
Yksityisen osakeyhtiön nimessä tulee olla sana osakeyhtiö tai sitä vastaava lyhennys oy, ruotsiksi aktiebolag tai ab. Jos kysymyksessä on asunto-osakeyhtiö, tulee tämän seikan ja yhtiön kotipaikan selvästi ilmetä toiminimestä.
Yhtiölle voidaan haluttaessa rekisteröidä rinnakkaistoiminimi muillakin kielillä kuin suomeksi tai ruotsiksi. Kaupparekisteri antaa osakeyhtiölle seuraavat käännökset: