cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Francesco Moser
Moser ei ollut parhaimmillaan pitkissä vuoristonousuissa, joten hänen menestyksensä suurissa ympäriajoissa ei ollut yhtä hohdokas kuin klassikoissa. Hän voitti kuitenkin vuoden 1984 Italian ympäriajon ennen Ranskan Laurent Fignonia ja Italian Moreno Argentinia. Moser ratkaisi maglia rosa -paidan itselleen aika-ajoetapeilla. Hän voitti Giro d'Italian pistekilpailun, Maglia ciclaminon vuosina 1976, 1977, 1978 ja 1982.
Moser rikkoi vuonna 1984 Eddy Merckxin 12 vuotta kestäneen tunninajon maailmanennätyksen. Vuonna 1999 hän myönsi käyttäneensä ME-ajossaan veridopingia.
ABS
ABS tarkoittaa muun muassa seuraavia asioita:
Vilka
Vilka voi tarkoittaa seuraavia:
Harjavalta
Harjavalta on Suomen kaupunki, joka sijaitsee Satakunnan maakunnassa. Kunnassa asuu 0 ihmistä, ja sen pinta-ala on 0 km2, josta 0 km2 on vesistöjä. Väestötiheys on 0 asukasta/km2. Harjavallasta tuli kauppala 1968 ja kaupunki 1977.
Harjavallan naapurikunnat ovat Eura, Kokemäki, Nakkila ja Ulvila.
Luonto
thumb|right|280px|Talvista mäntykangasta [[Merstolassa.]] Harjavallan läpi virtaa voimakas Kokemäenjoki, joka on Suomen neljänneksi suurin vesistö. Lammaisten Pirilänkoskessa Nakkilan rajalla on vuonna 1939 valmistunut voimalaitos. Voimalaitospato leventää Kokemäenjoen kaupungin kohdalla järvimäiseksi. Maasto Harjavallassa on enimmäkseen tasaista mäntykangasta. Tästä tekevät poikkeuksen vain joen pohjoispuolen kalliomuodostumat ja kaupungin etelälaidassa sijaitseva Hiittenharju. Hiirijärven suunnassa on myös savimaita.
Esihistoria
Vielä kivikaudella Kokemäenjoen laakso oli merenpinnan alla. Maankohoamisen seurauksena joen suisto eteni luoteeseen ja saavutti Harjavallan rajan ennen 2000 eaa. Maatuminen oli nopeaa ja Lammaisten kosket nousivat merestä jo 1500 eaa. alkaen ja Kokemäenjoen suisto syntyi kosken alapuolelle alavalle peltotasangolle 500 eaa. lähtien.
Harjavallan nimen tausta
Harjavallan nimen historiaa ovat tutkineet muun muassa professori E. N. Setälä 1910-luvulla sekä sittemmin nimistöntutkimusta tehnyt professori Viljo Nissilä. Turun tuomiokirkon asiakirjoissa 1400-luvulta nimi esiintyy useilla eri kirjoitustavoilla, muun muassa Harianwalta, Haria­walta, Hariaualdastha (’Harjavallasta’), Harian­waltha ja Harianwaltaby. Nimen lähteenä oletetaan olevan germaanisen nimen *Harjawaldaz, sotajoukon johtaja, joka olisi yhdyssana oletetuista germaanisista sanoista *harjaz ja *waldą. Nimen varhaisin ja rekonstruktioon nähden täsmällisin tunnettu esiintymä on ajanlaskun alusta Tacitukselta muodossa Chariovalda.
Nimen historian pohjalta voidaan arvella Harjavallan seudulla joko asuneen tai toimineen Harjavalda-nimisen henkilön tai jopa sotajoukkion johtajan. Helsingin yliopiston professori Carl-Erik Thors uskoo, että nimen perusmuoto on lainautunut Pohjoismaihin noin 300–700-luvulla, eikä nimi ehkä todista nimen haltijan asumisesta Satakunnassa, vaan on voinut tulla sinne esimerkiksi Skandinaviasta. Nimen tunnettuja muunnelmia ovat esimerkiksi Harald, Hérault ja Harold. Harjavaltaa täsmällisempiä nimen nykymuotoja ei maailmasta kuitenkaan tunneta.
Myös vaihtoehtoisia etymologioita on esitetty. Jorma Koivulehto, vaikka hylkää tulkinnan ja pitää germaanisperäistä tulkintaa parempana, huomioi mahdollisuuden tulkita sanan koostuvan osista harju ja hallintoalue. Inkerinmaan historiallisen Harjavallan lounaisin kylä sijaitsee Suomenlahden ja Harjavallanjärven väliin jäävällä hiekkaharjukannaksella ja vald tarkoittaa viroksi kuntaa. Nimi on siis saattanut Satakunnassakin tarkoittaa mäen harjalla eli Hiittenharjulla sijainnutta asuinpaikkaa ja hallintoaluetta. Suomessa on kuusi Harjunkylää, joista lähin sijaitsee Säkylänharjun vieressä 45 kilometriä Harjavallasta etelään. Sanana harju on erittäin yleinen osa suomalaisia paikannimiä. Viroksi harju on hari. Kyseenalaiseksi tässä etymologiassa asettuu valta-sanan käyttäminen vironkielisessä merkityksessä, jota suomen kielestä ei tunneta.
Asutuksen synty
Ensimmäiset historialliset tiedot Harjavallasta löytyvät kirkollisista ja käräjien asiakirjoista. Harjavallan asukkaan olivat luonnollisesti ”kokemäkiläisiä” ja usein yläjuoksulta muuttaneita. Tilanne muuttui keskiajalla, kun Ulvilassa ja Nakkilassa väestö lisääntyi ja kauppiaiden ja kirkonmiesten aktiivisuus lisääntyi. Usein kuninkaan käskykirjeiden avulla omistussuhteita ja nautintaoikeuksia muutettiin ja seudulle syntyi tämän seurauksena uusia tiloja. Kuninkaan päätöksellä vuonna 1348 Kokemäenniemen eli Lammaisten kalastamo siirtyi kokemäkiläisiltä rannan omistajien haltuun. Seudun asukkaita oli tällöin Pirilässä, Niuttalassa, Pirkkalassa ja Vinnaisissa.
Kappeliseurakunnasta itsenäiseksi kunnaksi
Kokemäen seudun hallinto- ja kirkkopitäjät vastasivat jo keskiajalla toisiaan, joten Harjavallan alue kuului sekä Kokemäen seurakuntaan että nimismiespiiriin. Vuonna 1670 Harjavallan kylät muodostivat oman kappeliseurakuntansa. Asemaa itsenäisenä seurakuntana alettiin tavoitella noin 200 vuotta myöhemmin. Eräs tuomiokapitulille osoitetun anomuksen allekirjoittajista oli P. W. Gallén, Akseli Gallén-Kallelan isä. Harjavallan anomukseen omasta kirkkoherrasta myönnyttiin vuonna 1868, ja päätös toteutui vuonna 1878. Uudessa itsenäisessä seurakunnassa oli noin 1 600 jäsentä.
Keskiajalla alkoi Harjavallan ja Nakkilan alueelle tyypillinen ns. toekalastus, jota harjoitettiin Kokemäenjoessa. Siinä rakennettiin rantapatojen tapaisia tokeita eli lohi- ja siikapatoja. Kalastus oli tärkeää alueen omalle ruokataloudelle, mutta suurin osa kalasaaliista meni myyntiin.
Torttilan kylä oli markkinapaikkana joitakin vuosia 1700-luvulla. Markkinapaikasta käydyn kiistelyn seurauksena Merikarvian markkinat siirrettiin Torttilaan vuonna 1761, mutta ne palautettiin Merikarvialle vuonna 1765.
Suuret nälkävuodet 1860-luvulla kaksinkertaistivat kuolleisuuden, mutta koko Suomen mittakaavassa Harjavalta pääsi tästä koettelemuksesta vähällä. Vuoden 1865 laki kunnallishallituksesta johti kunnanvaltuuston ja kunnanhallituksen muodostamiseen myös Harjavallassa vuonna 1869. Tätä pidetään Harjavallan kunnan syntymävuotena.
Matka teollisuusyhteisöksi
pienoiskuva|250px|[[Harjavallan rautatieasema.]] pienoiskuva|[[Harjavallan voimalaitos, 1937–1939]] Itsenäisen seurakunnan ensimmäisiä voimainponnistuksia oli oman kirkon rakentaminen vuonna 1870. Pian kuntaan alettiin puuhata myös kansakoulua. Monien vaiheiden jälkeen ensimmäinen kansakoulunopettaja palkattiin Harjavaltaan vuonna 1880. Oma koulurakennus saatiin vuonna 1885, kun kunta osti Kreetalan maatilan, jonka päärakennuksesta tuli Harjavallan ensimmäinen kansakoulu. Lainakirjasto perustettiin Harjavaltaan jo vuonna 1863. Kirjasto toimi pitkään kirkon sakaristossa. Sieltä se siirtyi Kreetalan koululle.
Harjavallan ensimmäisen kauppaliike perustettiin kirkonkylään vuonna 1874. Pian avautui Merstolan kylään toinen liike. Tärkeimpiä myyntituotteita olivat suola, kahvi ja sokeri, mutta valikoimissa oli myös muun muassa kankaita, vehnäjauhoja, lakritsia ja tupakkaa.
Harjavallassa 1890-luku toi monia uudistuksia liikenteeseen ja viestintään. Tampereelta Porin suuntaan rakennettiin rautatietä ja ensimmäinen juna tuli Harjavaltaan maaliskuussa 1895. Rautatieasema sijaitsi alun perin Merstolassa, mutta se siirrettiin kirkonkylään vuonna 1951. Nykyinen asemarakennus valmistui seuraavana vuonna. Alkuperäinen Merstolassa sijainnut rautatieasema poltettiin sisällissodan aikana vuonna 1918 ja sen tilalle tehty uusi asemarakennus purettiin sen poistuttua käytöstä 1980-luvun lopulla. Puhelinlinja Poriin ja Kokemäelle valmistui vuonna 1892. Aluksi puhelin hankittiin yhdeksään taloon. Harjavaltaan perustettiin oma puhelinosakeyhtiö vuonna 1907. Postitoimisto perustettiin Merstolaan vuonna 1893. Postiliikenne alkoi vilkastua erityisesti 1920-luvulta lähtien. Postitoimistoja perustettiin sittemmin myös Satalinnaan (1929) ja kirkonkylään (1948).
Kokemäenjoki ylitettiin kesäisin riukusillalla, talvella lautalla. Kiinteä riippusilta rakennettiin vuonna 1912. Silta kärsi suuria vahinkoja Suomen sisällissodassa vuonna 1918. Se kuitenkin korjattiin entiselleen. Harjavallan voimalaitoksen rakentaminen 1937–1939 aiheutti joen vedenpinnan nousun, mikä edellytti uuden sillan rakentamista. Tämä toinen riippusilta purettiin 1980-luvulla. Vuonna 1983 valmistunut Harjavallan silta on siis paikkakunnan kolmas.
Suurteollisuus syntyi sotien seurauksena. Imatralta muutti kuparitehdas Harjavaltaan vv. 1944–1945. Rikkihappotehdas perustettiin hyödyntämään kuparisulatolla syntynyttä rikkidioksidikaasua. Nämä muutokset vaikuttivat voimakkaasti alueen elinkeinoihin. Vuonna 1940 maataloudessa työskenteli vielä 46 % väestöstä, mutta vuonna 1950 luku oli enää 18 %. Samalla teollisuuden ja käsityön osuus nousi 11 %:sta 47 %:iin. Suurteollisuus kasvatti voimakkaasti myös kaupan alaa. Nopeassa tahdissa perustettiin uusia liikkeitä, ja samalla palvelujen osuus väestön työllistäjänä kasvoi.
Väkiluku pysyi 1 700 hengen tienoilla useita vuosikymmeniä. Harjavalta oli muuttotappiokunta ainakin 1800-luvulta Suomen itsenäistymiseen 1917 asti. Pienteollisuuden syntyminen johti nopeampaan väestönkasvuun 1920-luvulta lähtien. Kunnan väkiluku kaksinkertaistui 1940-luvun aikana, niin että vuonna 1950 asukkaita oli jo 5 900.
Puolustusvoimien Asekoulu sijaitsi Harjavallassa ennen siirtoaan Kuopioon vuonna 1963.
Harjavallan kaupunginvaltuusto päätti 15.12.2008 kuntaliitoksesta Nakkilan, Ulvilan ja Kokemäen kanssa. Liitoshanke (ns. Nauhakaupunki) kuitenkin kariutui Ulvilan vetäydyttyä hankkeesta.
Kunnan-, kauppalan- ja kaupunginjohtajat
Vuonna 1948 voimaan tulleen kunnallislain mahdollistama kunnanjohtajan virka perustettiin Harjavaltaan vuonna 1958.
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kaupungin väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Taajamat
Vuoden 2017 lopussa Harjavallassa oli 7 151 asukasta, joista 6 550 asui taajamissa, 512 haja-asutusalueilla ja 89:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Harjavallan taajama-aste on 92,7 %. Harjavallan taajamaväestö kuuluu vain yhteen taajamaan. Harjavallan keskustaajama ei muodosta omaa taajamaansa, vaan se on osa Porin keskustaajamaa, joka ulottuu Harjavallan lisäksi usean Porin lähikunnan alueelle, ja josta tämän kaupungin alueella asui vuoden 2017 lopussa 6 550 asukasta. Yhteensä Porin keskustaajamassa on 84 190 asukasta ja sen pinta-ala on 121,37 neliökilometriä.
Seurakunnat
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Harjavallassa toimii Suomen evankelis-luterilaiseen kirkkoon kuuluva Harjavallan seurakunta.
Itsenäisenä helluntaiseurakuntana Harjavallassa toimii Harjavallan helluntaiseurakunta.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Harjavallan alueella toimii Turun ortodoksinen seurakunta.
Kuvataiteet
Harjavallassa eli ja työskenteli kuvataiteilija Emil Cedercreutz, jonka taiteilijakoti Harjulasta ympäristöineen tehtiin taiteilijan kuoleman jälkeen Emil Cedercreutzin museo. Cedercreutzin Kyntäjä pystytettiin 1969 Harjavallan kauppalantalon edessä olevaan puistoon. Veistos alkoi murentua jo 1971, ja epäiltiin, että valimo olisi toteuttanut sen romuraudasta eikä käyttänyt siihen kauppalan toimittamaa tuhannen kilon kuparierää.
Musiikki
Harjavallasta on lähtöisin Suomen albumilistalla menestynyt rockyhtye Maj Karma, jonka keulahahmona toimii laulusolisti Herra Ylppö. Vuosittain heinäkuussa yhtye järjestää Karmarock-rockfestivaalit. Muita Harjavallassa järjestettyjä musiikkifestareita ovat olleet muun muassa Metalliaurinko ja Valtarock. Vaihtoehtorockyhtye Lapko on Harjavallasta ja goregrind death metal yhtye Torsofuck.
Ruokakulttuuri
Harjavallan pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla siikakeitto, suolasiika ja lanttulaatikko.
Tapahtumia
Evankelisuuden evankeliumijuhlat on järjestetty Harjavallassa vuonna 2003.
Urheilu
pienoiskuva|300px|Hiittenharjun ankkurihissi ja K-43- ja K-64-mäkihyppymäet. Harjavallan Hiittenharjun hiihto- ja ulkoilukeskuksessa on muun muassa uimahalli, hyppyrimäkiä ja laskettelurinne.
Harjavallan Pallo (HaPo) on 1950 perustettu Harjavallassa toimiva jalkapalloilun erikoisseura. Parhaimmillaan HaPo on esiintynyt neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Kolmosessa, jossa seura pelasi edellisen kerran 2000-luvun alkuvuosina.
Harjavallassa toimii jääkiekkojoukkue Kuparikiekko.
Emil Cedercreutzin museo
Yksi Harjavallan tärkeimmistä nähtävyyksistä on Emil Cedercreutzin museo ja taiteilijakoti. Se esittelee kuvanveistäjä-siluettitaiteilija Emil Cedercreutzin omaa tuotantoa sekä hänen keräämäänsä taidetta ja kansatieteellistä esineistöä.
Hiidenkiukaat
Harjavallassa on noin sata hiidenkiuasta eli muinaista hautaröykkiötä. Hiidenkiukaiden perusteellisissa arkeologisissa tutkimuksissa niistä on löydetty muun muassa kivi- ja pronssikirveitä, saviastianpaloja ja hiontakivipaasia.
Harjavallan vanha kirkko
Harjavallan järjestyksessä toinen puukirkko rakennettiin alun perin vuonna 1750 ja uudistettiin G.T. Chiewitzin suunnitteleman mukaan täydellisesti vuonna 1870. Kirkko on muodoltaan satulakattoinen tornillinen pitkäkirkko, jonka pitkillä sivuilla ovat päärakennusta matalammat kylkirakennukset. Kirkkoa on sittemmin 1900-luvulla korjailtu useaan otteeseen. Kirkon pinta-ala on 290 neliömetriä ja siellä on istumapaikat 340 ihmiselle. Kellotapulissa olevissa kahdessa kellossa on vuosiluvut 1688 ja 1740.
Liike-elämä
thumb|Ilmakuva Harjavallasta. Harjavallan suurteollisuuspuistossa toimii Boliden Harjavalta Oy:n kupari sulatto ja Norilsk Nickel Harjavalta Oy:n nikkelin jalostamo sekä useiden niiden toimintaa palvelevien yritysten muodostama teollisuuskombinaatti.
Kaupungissa on kaksi hotellia: aivan keskustassa Hotelli Marilyn ja hieman kauempana Hotelli Hiittenharju, jonka yhteydessä on myös ruoka- ja tanssiravintola.
Kaupunginosat ja kylät
Harjavalta, Hauvola, Havinki, Hermu, Hiirijärvi, Huhtamaa, Merstola, Mämmimäki, Niuttula, Näyhälä, Pirilä, Pirkkala, Pitkäjärvi, Pitkäpäälä, Raasa, Suomenkylä, Satalinna, Torttila, Torvela, Tuisku, Tynkönkylä, Vareksela, Vinnari (aikaisemmin Vinnare).
Heathrow’n terminaalien 2 ja 3 metroasema
Heathrow’n terminaalien 2 ja 3 metroasema (, aikaisemmin Heathrow Terminals 1, 2 & 3) on asema Lontoon metron Piccadilly-linjalla Heathrow’n lentoasemalla. Asema avattiin 16. joulukuuta 1977 nimellä Heathrow Central osana Piccadillyn jatketta Hounslow Westistä. Edeltävä Hatton Cross oli toiminut ennen avajaisia kaksi vuotta linjan pääteasemana.
Aseman nimi muutettiin Heathrow Centralista nykyiseen muotoonsa neljännen terminaalin rakentamisen sekä sen mukanaan tuoman metroaseman myötä huhtikuussa 1986. Samalla pääteasema muuttui läpiajettavaksi molempien asemien kautta kiertävän yksisuuntaisen silmukkaradan ansiosta.
Viidennen terminaalin asemalle vievän tunnelin rakentamisen vuoksi silmukka suljettiin, jolloin terminaalien 1, 2 ja 3 asemasta tuli jälleen linjan pääteasema. Tämä kesti tammikuusta 2005 seuraavan vuoden syyskuuhun. Viidennen terminaalin avauduttua maaliskuussa 2008 joka toinen keskustasta tuleva juna on kulkenut uudelle terminaalille ja loput entistä reittiä terminaalin 4 kautta.
Aseman nimi muutettiin uuteen muotoonsa tammikuussa 2016, kun terminaali 1 suljettiin.
Asemalta voi kulkea ilmaiseksi terminaali 5:een ja Hatton Crossin kautta terminaali 4:ään.
Jari Yliaho
Jari Veli Yliaho (s. 9. joulukuuta 1957 Virrat ) on suomalainen kitaristi, joka on tullut tunnetuksi Juice Leskinen Slam, Juice Leskinen Grand Slam sekä Siberia-yhtyeistä.
Yliaho soitti vuosina 1974–1979 Virroilta kotoisin olevassa Donna-yhtyeessä, josta toinen kitaristi Petteri Salminen oli lähtenyt liittyäkseen Juice Leskisen Juice-yhtyeeseen vuonna 1975. Salmisen tilalle tuli Tapio Manninen.
Vuonna 1979 Salminen oli jättämässä Juice Leskinen Slam -yhtyeen ja Yliahoa pyydettiin Salmisen tilalle. Yliaho liittyi bändiin ja hän ja Salminen soittavatkin molemmat kitaroita Juice Leskinen Slamin -levyllä XV yö (Tauko III). Yliaho ja Salminen soittavat yhdessä esim. kappaleen ”Rock 'n Roll 'n Blues 'n Jazz” kitarasoolon. Salmisen väistyttyä kokoonpanosta Yliaho jäi Slamin pääasialliseksi kitaristiksi ja taustalaulajaksi. Yliaho soitti kokoonpanossa syksyn 1981 loppuun, jolloin Juice Leskinen Slam hajosi.
Slamin hajottua Yliaho perusti yhdessä Donnan rumpalin Paavo Kaiholan ja basisti Jari Loisan kanssa Suomen The Policeksikin kutsutun Siberia-yhtyeen. Yhtye julkaisi vuosina 1981–1985 kaksi albumia, joista toinen – Valkoinen vankila – oli hitti. Jostain syystä Yliaho sai kuitenkin yhtyeestä tarpeekseen ja liittyi Juice Leskinen Grand Slamiin Sakari Kuosmasen tilalle. Yliaho soitti muun muassa Grand Slamin vuonna 1986 ilmestyneellä Yölento LP:llä ja vuonna 1991 ilmestyneellä Grand Slamin ”comeback”-levyllä Taivaan kappaleita.
Kun Grand Slam meni telakalle vuonna 1991, Yliaho siirtyi soolouralle, jonka aikana hän sävelsi useita kappaleita. Juice Leskinen kuoleman (24.11.2006) jälkeen Yliaho palasi uudelleen koottuun Grand Slamiin, joka esiintyi joitakin kertoja vuosina 2007–2010 Juicen muistoksi.
Stepan Levitski
pienoiskuva|Stepan Levitski (edessä vasemmalla) vuonna 1913. Stepan Mihailovitš Levitski (, 25. huhtikuuta 1876 Serpuhov – 21. maaliskuuta 1924 Glubokaja) oli venäläinen shakinpelaaja.
Levitski sijoittui kolmanneksi Venäjän ensimmäisissä mestaruuskilpailuissa vuonna 1899. Vuonna 1903 hän oli kahdeksas Kiovassa. Vuosina 1905 ja 1906 pelatussa turnauksessa Pietarissa hän oli 8.-11. Vuonna 1907 Levitski sijoittui toiseksi Pietarissa. Hän hävisi ottelun Simon Alapinille vuonna 1907 Pietarissa.
Levitski voitti Pietarin turnauksen vuonna 1911. Seuraavan vuoden kesällä hän oli vasta sijoilla 13-14 Breslaussa. Syksyllä hän sijoittui kolmanneksi Vilnan turnauksessa. Seuraavana vuonna Levitski hävisi ottelun Aleksandr Alehinille Pietarissa. Vuosina 1913 ja 1914 pelatussa turnauksessa Pietarissa hän oli kolmastoista.
Levitskin mukaan on nimetty Levitskin hyökkäys (1.d4 d5 Lg5).
Fist for Fight
Fist for Fight on Sabaton-nimisen power metal -yhtyeen debyyttialbumi, joku koostuu yhtyeen kahdesta varhaisesta demonauhasta.
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Joakim Brodén, ellei toisin mainita
Heikki Ahlqvist
Heikki Ahlqvist on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Technics SL-1200
thumb|right|380px|Technics SL-1200MK2.
Technics SL-1200 on Technicsin levysoitinmalli, jonka valmistaminen aloitettiin vuonna 1972. Alun perin sitä markkinoitiin hifi-tuotteena, mutta se tuli nopeasti suosituksi DJ- ja radiokäytössä. Vuonna 1978 alettiin valmistaa SL 1200MK2 -levysoittimia. Päivitetyssä MK2-mallissa oli useita uudistuksia vanhaan verrattuna ja siitä on muodostunut standardi DJ-käytössä. Vuodesta 1972 lähtien soittimia on myyty noin 3 miljoonaa kappaletta. Technics SL-1200 -levysoitinta pidetään yhtenä luotettavimmista ja kestävimmistä levysoittimista koskaan. Useat 70-luvulla valmistetut soittimet ovat yhä raskaassa käytössä. Kuitenkin viime vuosina uudet levysoittimet, kuten Stanton str8 150, Vestax PDX ja Numark TTx1 ovat nousseet rinnalle varteenotettaviksi kilpailijoiksi.
Ľubomír Ujváry
Ľubomír Ujváry (s. 24. syyskuuta 1948 Bratislava) on Tšekkoslovakiaa edustanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän saavutti Tšekkoslovakian maajoukkueessa MM-pronssia Tukholman kisoissa 1970. Hän edusti Tšekkoslovakian pääsarjassa Slovan Bratislavaa ja voitti maan mestaruuden vuonna 1979.
Objektitiedosto
Objektitiedostoa ei vielä voida suorittaa. Suoritettava ohjelma kootaan yhdestä tai useammasta objektitiedostosta sekä kirjastoista linkkeriohjelmalla.
Objektitiedostoilla on useita eri formaatteja riippuen käytetystä alustasta (esim. Windows, Linux) sekä käytetyistä ohjelmista (esimerkiksi GNU-ympäristö, Microsoft Common Language Runtime).
Objektitiedostot voivat käyttää samoja tiedostomuotoja kuin lopullinen ohjelmatiedosto:
Eiríni Pappá
Eiríni Pappá (, kansainvälisesti usein Irene Papas; 3. syyskuuta 1929 Chiliomódi, Kreikka – 14. syyskuuta 2022 ) oli kreikkalainen näyttelijä ja laulaja. Hän saavutti kansainvälistä arvostusta rooleillaan muiden muassa elokuvissa Navaronen tykit (1961), Kerro minulle, Zorbas (1964) ja Z – hän elää! (1969). Lisäksi hän näytteli sekä lavalla että elokuvissa useissa kreikkalaisissa tragedioissa.
Nuoruus ja uran alku
Eiríni Pappá, omaa sukua Lelékou (Λελέκου), syntyi Chiliomódin kylässä lähellä Kórinthosta. Hänen vanhempansa olivat opettajia, ja Eiríni kävi Ateenassa kuninkaallista draamakoulua.
Lelékou aloitti uransa laulajana ja tanssijana ja esiintyi erilaisissa varieteeohjelmissa. Hänen elokuvauransa alkoi vuonna 1948, jolloin hänet tunnettiin jo sukunimellä Pappá, sillä hän oli mennyt naimisiin ohjaaja Álkis Pappáksen kanssa. Hän teki elokuvasopimuksen Italiaan näyteltyään kahdessa pienimuotoisessa kreikkalaisessa elokuvassa. Italiassa hän teki muun muassa vuonna 1954 kaksi peplumia, elokuvat Teodora – orjakeisarinna ja Attila – Jumalan ruoska.
Kansainvälisesti tunnetuksi näyttelijäksi
Kreikkalais-yhdysvaltalainen ohjaaja Elia Kazan oli huomannut Pappán, joka sai vuonna 1955 sopimuksen MGM:ltä. Sopimuskauden ainoa elokuva oli lopulta lännenelokuva Kunnianteko pahalle miehelle (1956). Se oli Pappán ensimmäinen Hollywood-elokuva, ja hänen debyyttiänsä pääroolissa pidettiin vakuuttavana.
Pappán toinen Hollywood-elokuva oli sotaseikkailu Navaronen tykit (1961), jossa hän näytteli naispääroolia vastarintajohtajana. Samana vuonna Pappá teki ensimmäisen kreikkalaiseen tragediaan perustuneen elokuvansa, kun hän näytteli Antigonea Giórgos Tzavéllasin elokuvassa. Vuonna 1962 valmistui ensimmäinen Michális Kakogiánnisin Euripides-trilogian osa. Pappá oli pääroolissa Elektrana samannimisessä elokuvassa ja sai varsin laajaa positiivista huomiota. Roger Ebertin mukaan Pappá oli elokuvahistorian klassisesti kaikkien kaunein nainen.
Pappásta tuli kansainvälisesti tunnettu tähtinäyttelijä viimeistään elokuvasta Kerro minulle, Zorbas (1964), jossa hän näytteli nuorta leskeä, jonka kyläläiset kivittävät ja tappavat tämän otettua rakastajan. Pappá näytteli 1960-luvulla leskeä myös kahdessa poliittisessa trillerissä. Vuonna 1967 ensi-iltansa sai Mafian merkitsemä ja 1969 Z – hän elää! Jälkimmäinen kritisoi Kreikkaa vuosina 1967–1974 hallinnutta sotilasjunttaa. Pappá pakeni Kreikasta tuona aikana monien muiden taiteilijoiden tavoin ja asui Italiassa ja New Yorkissa.
1970-luvulta uran loppuun
Maanpaossa Pappán ensimmäisiä töitä olivat mafiaelokuva Mafiaveljekset (1968) ja italialainen minisarja L’Odissea, jossa hän näytteli Penelopea. Pappá palasi 1970-luvulla Kakogiánnisin Euripides-elokuviin. Ensimmäisenä niistä valmistui Troijan naiset (1971), jossa oli varsin monikansallinen näyttelijäkaarti. Pappá esitti siinä Troijan Helenaa. Hänen roolinsa elokuvassa Ifigenia – jumalten kosto (1976) oli puolestaan Klytaimestra.
Pappán monet 1970- ja 1980-lukujen elokuvat olivat varsin mitättömiä. Niiden sijaan hän sai huomiota Broadwayllä, jossa hän näytteli pääroolin näytelmässä Medeia (1973) ja esitti Agauea näytelmässä Bakkhantit. Tämän jälkeen Pappá palasi vielä joidenkin elokuvien sivurooleihin äiteinä ja isoäiteinä. Pappá näytteli Francesco Rosin ohjaamassa elokuvassa Kuulutetun kuoleman kronikka (1987) sekä Kapteeni Corellin mandoliinissa (2001) ja Manoel de Oliveiran elokuvassa Um Filme Falado (2003).
Um Filme Falado oli Pappán viimeinen elokuva, mutta sen jälkeen hän näytteli roomalaisessa teatterissa Euripideen Hekabessa (2003) ja ohjasi Kreikassa Antigonen (2005). Hän oli mukana myös perustamassa näyttelijäkouluja Roomaan ja Ateenaan.
Laulajana
Pappá levytti urallansa kahden kreikkalaisen tunnetun muusikon, Míkis Theodorákisin ja Vangelisin kanssa. Hän oli muun muassa vokalistina Vangelisin perustaman Aphrodite’s Childin kappaleella ”∞ (Infinity)”.
Yksityiselämä
Pappán liitto elokuvaohjaaja Álkis Pappáksen kanssa kesti neljä vuotta. He menivät naimisiin 1947 ja erosivat 1951. Pappálla oli pitkä, vuonna 1954 alkanut suhde näyttelijä Marlon Brandoon. Pappá ja Brando pitivät kuitenkin suhteen salassa, ja se paljastui vasta Brandon kuoleman jälkeen 2004. Pappá meni kuitenkin vuonna 1957 naimisiin ohjaaja Jose Kohnin kanssa. Heidän liittonsa kuitenkin mitätöitiin.
Pappá kuoli syyskuussa 2022. Hän oli sairastanut vuodesta 2013 saakka Alzheimerin tautia.
Golat
Golat on etninen ryhmä joka elää lähinnä läntisessä Liberiassa. Vuoden 2008 väestönlaskennassa 4,4 % liberialaisista kuului goliin.
Tunturihiirenporras
Tunturihiirenporras (Athyrium distentifolium, syn. A. alpestre) on lähinnä vuoristoalueilla kasvava saniainen.
Hippos (Palestiina)
Hippos (, tai Hippum, aram./‎) oli antiikin aikainen kaupunki Palestiinassa nykyisen Israelin alueella. Se oli yksi Dekapoliin kaupungeista.
Tunturihiirenporras
Ulkonäkö ja koko
Tunturihiirenporras muistuttaa matalakasvuista soreahiirenporrasta (A. filix-femina).
Hippos (Palestiina)
Maantiede
pienoiskuva|vasen|upright=0.88|Hippoksen vuori. pienoiskuva|vasen|upright=0.88|Vanha kaavakuva Hippoksesta.
Tunturihiirenporras
Levinneisyys
Euroopassa tunturihiirenportaan levinneisyysalue on levittäytynyt maanosan eri vuoristo- ja tunturialueille. Sitä kasvaa muun muassa Pyreneillä, Alpeilla, Karpaateilla, Skotlannissa, Skandeilla, Kuolan niemimaalla, Islannissa, Uralilla ja Kaukasuksen alueella. Aasiassa lajia tavataan muutamalla alueella Keski-Siperiassa, Itä-Venäjällä ja Japanissa. Pohjois-Amerikassa tunturihiirenporrasta tavataan Kalliovuorten alueella sekä mantereen koilliskulmassa. Lajia kasvaa myös Grönlannissa. Suomessa tunturihiirenporrasta kasvaa vain Pohjois-Lapissa. Tavanomainen laji on ainoastaan Käsivarren Lapin pohjoisosassa.
Elinympäristö
Tunturihiirenporras kasvaa tunturien tuoreissa metsänrajametsissä, puronvarsissa ja paljakan lumenviipymäpaikoilla.
Hippos (Palestiina)
Historia
Hippos oli alkuperältään hellenistinen kaupunki. Se perustettiin Seleukidien aikana noin 200 eaa. sen jälkeen, kun nämä olivat vallanneet alueen Ptolemaioksilta. Kaupungin alkuperäinen nimi oli Hippoksen Antiokheia. Nimi Hippos tarkoittaa ”hevosta”. Hippoksen väestö oli pääosin ei-juutalaisia. Kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymiä Hippēnos.
Hippoksen paikka löydettiin vuonna 1883. Paikalla suoritettiin ensimmäisiä arkeologisia kaivauksia vuosina 1951–1955. Alue suojeltiin vuonna 1964. Kaupungin laajamittaiset kaivaukset alkoivat vuonna 2000.
Rakennukset ja löydökset
pienoiskuva|Hippoksen raunioita. pienoiskuva|Hippoksen raunioita.
Hippos oli ympäröity kaupunginmuureilla, joissa oli eteläsivulla suuri bastioni. Kaupungin decumanus maximus -pääkatu oli pituudeltaan noin 600 metriä ja kulki kaupungin poikki itä-länsisuunnassa. Kaupunginmuureissa oli portti pääkadun kummassakin päässä. Katu oli reunustettu pylväiköillä. Kaupungin keskellä oli kivetty forum, joka oli ympäröity kolmelta sivulta pylväshalleilla. Forumin laidalla olivat myös keisarikultille omistettu temppeli, joka on ajoitettu 200- tai 300-luvulle, sekä hellenistinen pyhäkkö ja kylpylärakennus. Toinen kylpylärakennus, johon kuului myös palaestra, on löydetty kaupungin eteläosasta. Forumin koillispuolella sijaitsi roomalainen basilika. Kaupungin itäosassa sijaitsi odeion.
Everything Now
Everything Now on kanadalaisen indie rock -yhtye Arcade Firen viides studioalbumi, jonka julkaisi Columbia Records 28. heinäkuuta 2017. Albumissa on tuottajina Arcade Firen lisäksi mm. Daft Punkin Thomas Bangalter ja Pulpin basisti Steve Mackey. Kappaleille Electric Blue, Creature Comfort ja Everything Now on julkaistu musiikkivideot.
Albumin kannessa esiintyy ranskalaisen kuvataiteilija JR:n taideteos, joka oli sijoitettu Death Valleyseen albumin kantta varten. Win Butler pitää Donald Trumpin presidentiksi tuloa Yhdysvaltojen historian yhtenä huonoimmista hetkistä, joten hän kuvasi albumin kansikuvan Yhdysvaltojen geologisesti matalimmassa kohdassa.
Yhtye julkaisi kesäkuussa 12" vinyylipainoksen singlelle Everything Now kesäkuussa. 3. kesäkuuta he paljastivat albumin kappalelistan Twitterissä anagrammeina. Albumia mainostaakseen yhtye loi parodiasivuston musiikkisivusto Stereogumista, nimeltä Stereoyum. Stereoyumissa on yhtyeen itse kirjoittama levyarvostelu.
Albuminsa julkaisun jälkeen yhtye lähti Infinite Content Tour -kiertueelle, joka sijoittui Pohjois-Amerikkaan ja Eurooppaan.
Saks Fifth Avenue
Saks Fifth Avenue on yhdysvaltalainen luksustavaratalojen ketju. Sitä hallinnoivan emoyhtiön Saks Inc. omistaa nykyisin Pohjois-Amerikan vanhin yritys, kanadalainen Hudson's Bay Company. Saksin pääkonttori ja lippulaivatavaratalo sijaitsevat Manhattanin Upper East Sidella New Yorkissa. Sen kilpailijoita ovat muut Upper East Siden luksusmyymälät, kuten Bergdorf Goodman, Barneys New York ja Bloomingdale’s. Valtakunnallisesti se kilpailee myös sisaryritys Lord & Taylorin sekä Neiman Marcusin ja Nordstromin kanssa.
Historiaa
Andrew Saks perusti vuonna 1867 New Yorkiin yrityksen, joka yhtiöitettiin 1902 nimellä Saks & Company. Saks kuoli 1912, ja vuonna 1923 Saks & Co. fuusioitui Gimbels-tavarataloyhtiön kanssa. Vuonna 1924 avattiin Viidennelle avenuelle tavaratalo Saks Fifth Avenue.
Adam Gimbelin johtajakaudella vuodesta 1926 alkaen yritys alkoi laajentua ketjuksi perustamalla ensimmäiset sivuliikkeet kahteen suosittuun lomailukaupunkiin, Floridan Palm Beachiin ja New Yorkin Southamptoniin. Ensimmäinen täyden valikoiman tavaratalo Manhattanin ohella oli vuonna 1929 avattu Chicagon myymälä, ja sitä seurasivat Floridan Miami Beach ja Los Angelesin Beverly Hills.
1930-luvun lopulla Saks Fifth Avenuella oli kymmenen myymälää, mainittujen lisäksi Idahon Sun Valleyssä, Mount Stowessa ja Rhode Islandin Newportiin. 1940-luvulla ketju laajeni Michiganin Detroitiin ja Pennsylvanian Pittsburghiin. San Franciscon tavaratalo avattiin 1952. 1960-luvulta 1990-luvulle Saks Fifth Avenue laajeni Keskilännessä ja Etelävaltioissa, erityisesti Texasissa. Kasvuvauhti oli liian nopea, ja monet uusista myymälöistä osoittautuivat huonosti kannattaviksi. 2000-luvulla Saks lakkautti tavaratalot New Yorkin White Plainsissä, Garden Cityssä ja Southamptonissa, Chicagon esikaupungeissa, Minneapolisissa, San Diegossa ja Oregonin Portlandissa. 2010-luvulla on lopetettu tai suunniteltu lopetettavaksi vielä kymmenkunta myymälää.
Päämyymäläketjun supistusten vastapainoksi Saks perusti vuonna 2000 pienemmistä myymälöistä koostuvan Saks Off Fifth -ketjun.
Vuosikymmenten varrella Saks on kokenut monia omistajanvaihdoksia. Viimeksi heinäkuussa 2013 kanadalainen Hudson's Bay Company ilmoitti ostavansa Saks Fifth Avenuen emoyhtiön Saks Inc:in 2,9 miljardilla Yhdysvaltain dollarilla. Sen suunnitelmiin kuuluu seitsemän Saks-tavaratalon avaaminen Kanadan suurkaupunkeihin. Myös Saks Off Fifth -ketjua aiotaan laajentaa. Jotkut Saksin toimipisteet Yhdysvalloissa suunnitellaan puolestaan muutettavaksi Hudson Bayn toisen ketjun Lord & Taylorin myymälöiksi.
Tammikuussa 2014 Saks Fifth Avenuen johtoon nimitettiin Harrods-tavaratalossa työskennellyt Marigay McKee.
Saks muualla maailmassa
Saks on hakeutunut valikoidusti myös maailman muille markkinoille, joilla on vauraita kuluttajia. Ensimmäinen Pohjois-Amerikan ulkopuolinen Saks-tavaratalo avattiin Saudi-Arabian Riadissa, ja sen jälkeen ketju on edennyt Arabiemiraatteihin, Bahrainiin, Kazakstaniin ja Méxicoon.
Kulutus
thumb|right|Tuotannon ja kulutuksen teoria|500px Kulutus on taloustieteessä jonkin hyödykkeen käyttämistä ja nauttimista yleensä muussa kuin tuotantotarkoituksessa. Se osa tuloista, jota ei kuluteta, on säästöä. Kulutuksen tekijää kutsutaan kuluttajaksi.
John Maynard Keynes kehitti kulutusfunktion käsitteen. Kulutusfunktio C(Y) kertoo kulutuksen määrän tulojen Y funktiona. Kulutuksen muutosta tulojen muuttuessa dC/dY kutsutaan rajakulutusalttiudeksi.
Keynesin mukaan kulutusfunktio määräytyisi seuraavien lakien mukaan:
Kuluttamisen kritiikki
Kuluttaja- tai kulutustoiminnan kritiikin alku voidaan nähdä Rousseaussa. Hänen mukaansa kuluttamisella oli symboli- tai statusarvo ja se oli merkki turhamaisuudesta ja siitä pääsisi eroon vain palaamalla alkuun (luontoon), maalaisidylliin.
Kulutusjuhla
Suomen Pankin johtaja Rolf Kullberg lanseerasi termin kulutusjuhlat: talous voi kärsiä, mikäli kulutetaan väärin, yli varojen.
Suomessa toimi vuosina 2006–2017 Mari Koistisen perustama sivusto www.kulutusjuhla.fi, jossa kirjoitettiin kuluttamisesta ja kerättiin kuluttajien nettikeskusteluista kommentteja. Kulutusjuhla äänestettiin Suomen parhaaksi yhteiskunnalliseksi blogiksi Digitodayn blogiäänestyksessä keväällä 2008.
I Knew I Loved You
I Knew I Loved You on australialaisen popduo Savage Gardenin kappale heidän toiselta, Affirmation-studialbumiltaan. Se pääsi heti julkaisuviikollaan Billboard Hot 100 -listan kärkeen, jonka myötä siitä tuli yhtyeen toinen yhdysvaltalaisen singlelistan kärkeen päässyt single "Truly Madly Deeplyn" jälkeen. Kolmannen listaykkösviikon jälkeen Mariah Careyn "Thank God I Found You", jolla myös vierailevat Joe ja 98 Degrees, otti listan kärjen haltuunsa. Myöhemmin se palasi takaisin listan kärkeen neljänneksi ja viimeiseksi viikoksi.
Se oli viimeisin australialaisartistin tai yhtyeen esittämä kappale, joka on saavuttanut Billboard Hot 100-listan kärjen yli kahteentoista vuoteen kunnes Gotye saavutti listan kärjen yhdessä vierailevan artistin Kimbran kanssa singlellä "Somebody That I Used to Know" vuonna 2012.
Musiikkivideo vierailee senaikainen naispuolinen teininäyttelijä Kirsten Dunst, joka esiintyy Darren Hayesin ihastuksena. Videon ohjasi Kevin Bray.
Aivopaise
Aivopaise (abscessus cerebri) on aivoissa sijaitseva märkäpesäke. Pienillä lapsilla se liittyy usein sydänsairauteen. Aivopaise voi tulla minkä ikäiselle tahansa, mutta yleisin se on 20–29-vuotiailla.
Aivopaiseen oireina voi olla päänsärkyä, oksentelua, kuumetta ja joskus kooma. Toisaalta oireet ovat yksilöllisiä ja vaihtelevat merkittävästikin sijainnin ja aiheuttajan mukaan. Useimmissa tapauksissa aivojen märkäpesäkkeen aiheuttaa hampaiston tai nenän sivuontelojen alueelta tullut bakteeri. Aivopaise on mahdollista hoitaa vain, jos hoito aloitetaan tarpeeksi ajoissa. Hoitamattomana se johtaa lähes aina kuolemaan. Hoito voi olla esimerkiksi leikkaus, joka kuitenkin onnistuu harvoin.
Hoitamattomana aivopaise johtaa lähes poikkeuksetta kuolemaan. Hoidettuna noin 90 % potilaista paranee. Vaikeimmissa tapauksissa tarvitaan leikkaushoitoa. Aivopaise voi aiheuttaa lisähaittoina mm. epileptisyyttä, aivokalvontulehduksen, pysyviä neurologisia haittoja tai infektion uusiutumisen.
Kohonneessa aivopaiseen riskissä ovat henkilöt, joiden immuunijärjestelmä on heikentynyt mm. HI-viruksen seurauksena.
Santa María de Laran kirkko
Santa María de Laran kirkko on viimeisiä säilyneitä visigoottien rakentamia kirkkoja Iberian niemimaalla. Se sijaitsee lähellä Quintanilla de las Viňasin kylää, lähellä Burgosin kaupunkia. Se on rakennettu arvioiden mukaan 600- 900 luvuilla jaa. Espanjan kansallisen monumentin arvon se sai 25. marraskuuta 1929. Kirkkoa pidetään merkittävänä paitsi ikänsä vuoksi, mutta myös siksi, että siellä uskotaan olevan Espanjan vanhin Kristusta esittävä kuva.
Historiaa
Reconquistan myötä alue vallattiin takaisin 900-luvulla ja tuolloin huomattiin, että alueen rakennukset olivat hylättyinä raunioituneet. Santa María de Laran kirkko päätettiin rakentaa uudelleen. Burgosin museosta löytyy hautakivi, jonka perusteella on päätelty jälleenrakentamisen tapahtuneen vuonna 902. Vuodelta 967 peräisin oleva kirje kertoo, että kirkko ja läheinen luostari ovat saaneet rahalahjoituksen.
Vuonna 1038 kirkko lahjoitettiin läheiselle San Pedro de Arlanzan luostarille. Tämän jälkeen se jäi vähitellen pois käytöstä ja se alkoi raunioitua.
Olof Palmen murha
pienoiskuva|Palmen murhapaikka. Ruotsin pääministeri Olof Palme murhattiin ampumalla perjantaina 28. helmikuuta 1986 kello 23.21 paikallista aikaa Tukholman ydinkeskustassa. Ampuja pakeni paikalta. Murhasta syytettiin alkujaan Christer Petterssonia, joka lopulta vapautettiin todisteiden puutteessa. Ruotsin poliisi ilmoitti kesäkuussa 2020 pääsyyttäjä Krister Peterssonin uskovan, että syyllinen on niin sanottu Skandia-mies eli Stig Engström. Samalla ilmoitettiin, että tutkinnat lopetetaan, koska epäilty on jo kuollut.
Olof Palmen murha
pienoiskuva|Tukholmalaiset kunnioittamassa Palmea murhapaikalla. Olof Palme oli kello 23.21 Sveavägenin ja Tunnelgatanin kulmassa palaamassa Grand Cinema -elokuvateatterista vaimonsa Lisbethin kanssa. Kuten tavallista, heidän mukanaan ei kulkenut henkivartijoita. Takaapäin tulleen ampujan luodeista ensimmäinen osui pääministeriä selkään haavoittaen häntä vaikeasti. Jälkimmäinen luodeista raapaisi hänen puolisoaan selkään, eikä hän saanut vakavia vammoja. Ampuja pakeni paikalta juosten ensin pitkin Sveavägeniä, sitten portaita ylös Malmskillnadsgatanille ja siitä edelleen David Bagares gatalle. Ampujan liikkeistä ei sen jälkeen ole tietoa. Muutaman minuutin kuluttua ampumisesta paikalle saapui kolme poliisipartiota ja kaksi ambulanssia. Kello 23.28 Olof Palmea lähdettiin kiidättämään ambulanssilla tukholmalaiseen Sabbatsbergin sairaalaan. Palmen vaimo Lisbeth tuli miehensä mukaan samaan ambulanssiin. Haavoittunut pääministeri saatiin toimitettua lyhyehkön ajomatkan jälkeen sairaalan ensiapuasemalle. Elvytysyritykset jäivät kuitenkin tuloksettomiksi, ja sairaalassa hänet todettiin kuolleeksi lauantain 1. maaliskuuta puolella kello 0.06.
Palmen hautajaiset järjesti Ruotsin sosiaalidemokraattinen puolue 15. maaliskuuta 1986 Tukholman kaupungintalossa. Hautajaisiin osallistui kymmeniä poliitikkoja eri maista, ja tilaisuuteen oli lähettänyt edustajansa kaikkiaan yli sata valtiota. Hautajaisissa puhuivat muun muassa Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteeri Javier Pérez de Cuéllar, Suomen pääministeri Kalevi Sorsa Pohjoismaiden edustajana, Länsi-Saksan entinen liittokansleri Willy Brandt Sosialistisen internationaalin edustajana ja Intian pääministeri Rajiv Gandhi kolmannen maailman edustajana. Sadattuhannet ruotsalaiset seurasivat Palmen ruumissaattoa halki Tukholman.
Murha-ase
Poliisin jäljittämä murha-ase on merkiltään Smith & Wesson Model 28 (Highway Patrolman) kuusituumaisella piipulla. Aseen kaliiperi on .357 Magnum. Samankaliiperisia aseita on tarjolla muiltakin valmistajilta. Vuonna 1986 niitä oli Ruotsissa noin neljätuhatta, joista kymmenen oli ilmoitettu varastetuiksi. Näistä kymmenestä suurin osa on päätynyt poliisille, mutta jotkut aseet ovat olleet liian huonossa kunnossa, jotta niillä voisi ampua koeammuntoja.
Kuvaus murhaajasta
Yvonne Niemisen mukaan murhaajalla oli mukanaan pieni laukku, jota tämä yritti laittaa kiinni rynnätessään pois murhapaikalta. Murhaaja liikkui luotettavimpien todistajalausuntojen mukaan ketterästi ja voimakkaasti. Murhaajan kasvoja eivät silminnäkijät muista selvästi.
Tuntomerkit sopivat Stig Engströmiin, jolla oli murhayönä päällään pitkä tumma takki ja lippalakki ja mukanaan pieni laukku. Myös ikä ja pituus sopivat suurin pirtein Engströmiin.
Tutkintaprosessi
Palme-jutun tutkintaprosessi on Ruotsin kaikkien aikojen kallein ja yksi maailman kalleimpia. Kesäkuuhun 2020 mennessä tutkinnat olivat maksaneet poliisille yli 57 miljoonaa euroa. Tähän ei ole laskettu syyttäjän kuluja eikä oikeudenkäyntejä. Ruotsin entisen lain mukaan Palmen murha olisi vanhentunut rikoksena vuonna 2011, jolloin siitä oli kulunut 25 vuotta. 1. heinäkuuta 2010 voimaan astuneen uuden rikoslain mukaan vakavat rikokset, kuten murhat, eivät vanhene koskaan. Siksi myös Palmen murhan rikosoikeudellista tutkintaa voitiin jatkaa.
Vuonna 2016 Ruotsin poliisi kertoi, että siihen mennessä Palmen murhan oli tunnustanut yli 130 ihmistä.
Epäilty Stig Engström
Murhatutkinnan johtaja pääsyyttäjä Krister Petersson ilmoitti kesäkuussa 2020 uskovansa vuonna 2000 kuolleen Stig Engströmin olevan syyllinen Olof Palmen murhaan. Peterssonin mukaan näyttö olisi riittänyt Engströmin vangitsemiseen ja jatkotoimiin kuten kotietsintöjen ja muiden tutkinnallisten pakkokeinojen käyttämiseen. Petersson ei ottanut kantaa siihen, riittäisikö olemassa oleva näyttö Engströmin syyllisyyden todistamiseen oikeudenkäynnissä. Peterssonin mukaan olemassa olevan näytön perusteella mitään muuta varteenotettavaa tutkimussuuntaa ei ollut jäljellä. Koska tarpeellisia jatkotutkimuksia ei enää ollut mahdollista tehdä eivätkä rikostekniset tutkimukset olleet tuottaneet uusia tuloksia, tutkintaryhmä totesi, ettei murhatutkinnan jatkamiselle ollut edellytyksiä.
Tutkijoiden ei ollut onnistunut löytää asiallisia perusteita sille, että Engströmin osuutta tapahtumiin oli päätetty kokonaan lakata tutkimasta vuonna 1987. Tätä päätöstä Petersson piti ratkaisevana syynä siihen, että rikostutkinta oli tuolloin epäonnistunut.
Engström kuoli vuonna 2000. Hänet tunnetaan myös ”Skandia-miehenä”, koska hän saapui murhapaikalle työpaikaltansa läheisestä vakuutusyhtiö Skandian pääkonttorista.
Syyttäjän mukaan Engström oli pukeutunut pitkään takkiin ja lippalakkiin, mikä vastaa todistajien kertomuksia murhaajasta. Yksikään silminnäkijä ei kuitenkaan ole kertonut nähneensä Engströmiä paikalla. Engström oli murhapaikalla Palmen kuolinhetkenä, ja häntä kuulusteltiin aikoinaan silminnäkijänä ja todistajana, mutta ei epäiltynä. Engström oli lehden mukaan kiinnostunut aseista, osasi ampua, ja hänen ystävällään oli hallussaan murha-aseen tyyppisiä revolvereita. Lisäksi Engström oli suorasukaisen vihamielinen Palmea kohtaan.
Ruotsalainen aikakauslehti Filter oli toukokuussa 2018 paljastanut, että Palmen murhatutkimuksien uusi epäilty on juuri Stig Engström.
Muita murhasta epäiltyjä
Vuosien varrella Palmen murhasta on epäilty yli sataa henkilöä. Yli 130 ihmistä on väittänyt murhanneensa Olof Palmen.
Viktor Gunnarsson
Poliisi tutki aluksi aivan murhan jälkeisinä päivinä saamansa vihjeen perusteella 33-vuotiasta ääriliikkeessä mukana ollutta Viktor Gunnarssonia, joka ruotsalaisen tavan mukaisesti tuli tunnetuksi mediassa nimellä "33-vuotias" ("33-åringen"). Poliisi otti Gunnarssonin kiinni kuulusteluja varten, mutta hänet vapautettiin jo keväällä 1986. Gunnarssonin seurantaa ja mm. puhelinkuuntelua jatkettiin vielä vuoteen 1988, jolloin Christer Pettersson tuomittiin murhasta käräjäoikeudessa. Gunnarsson kuoli vuonna 1994 Yhdysvalloissa henkirikoksen uhrina.
Kurdijärjestö PKK
Tukholman lääninpoliisimestari Hans Holmérin johdolla tutkimuksissa keskityttiin pitkän aikaa Kurdistanin työväenpuolueen PKK:n mahdolliseen osuuteen. Tutkintalinjan lähtökohtana oli erään suomalaissyntyisen miehen toukokuussa 1986 poliisille esittämä kertomus, jonka mukaan hän olisi välittänyt kaksi luvatonta käsiasetta vankilassa tapaamalleen kurdimiehelle ja tämä olisi sanonut aikovansa murhata Palmen. Lisäksi Palmen kerrottiin vuonna 1971, tosin suoraan sanomatta, ilmaisseen pelkäävänsä kurdianarkisteja. Tutkimukset huipentuivat tammikuussa 1987 suoritettuun massiiviseen ratsiaoperaatioon, joka ei tuottanut toivottua tulosta. Pian ratsioiden jälkeen Holmér erosi virastaan.
Christer Pettersson
Joulukuussa 1988, yli kaksi vuotta murhan jälkeen, poliisi pidätti teosta epäiltynä Christer Pettersson -nimisen miehen. Pettersson oli työtön ja sekä huume- että alkoholiongelmainen, ja hän oli vuonna 1970 syyllistynyt satunnaisen sivullisen tappoon kadulla. Lisbet Palme tunnisti Petterssonin murhaajaksi. Palmen leski oli varsin vakuuttunut, että juuri Pettersson oli hänen puolisonsa murhaaja, mutta hänen tekemänsä tunnistuksen luotettavuutta on kyseenalaistettu eri perustein. Tukholman käräjäoikeus tuomitsi Petterssonin 1988 elinkautiseen vankeuteen maallikkojäsenten äänillä. Svean hovioikeus kuitenkin vapautti hänet seuraavana vuonna puutteellisten todisteiden takia, eikä ratkaisusta valitettu.
Myöhemmin vuonna 1997 Ruotsin valtakunnansyyttäjä pyysi vapauttavan päätöksen purkamista, mutta korkein oikeus hylkäsi esityksen. Petterssonilla ei voitu näyttää olleen murha-asetta eikä selkeää murhan syytäkään.
Vakavasti päihdeongelmainen Pettersson kuoli 29. syyskuuta 2004 päähän saamiinsa vammoihin, jotka hän sai kaaduttuaan joitakin päiviä aiemmin.
Jugoslavian turvallisuuspalvelu
Saksalainen Focus-lehden vuonna 2011 julkistettujen tietojen mukaan murhan taustalla olisi ollut Jugoslavian turvallisuuspalvelu. Lähteenä väitteelle oli jugoslavialaisen turvallisuusupseerin Vinko Sindicicin vuonna 2008 suoritettu kuulustelu. Sindicicin mukaan Palmea ja tämän liikkeitä oltaisiin seurattu yötä päivää, jolloin tämän suojaamisessa oltaisiin havaittu puutteita. Murhan suorittanut jugoslavialaismies olisi väitetysti myös ollut tuolloin edelleen elossa ja asunut Zagrebissa.
Hans Rausing
Ruotsalaismiljardööri Hans Kristian Rausingin vaimo Eva Rausing väitti ennen toukokuussa 2012 tapahtunutta kuolemaansa tietävänsä Palmen murhaajan. Hän lähetti viestejä tapausta tutkineelle kirjailija Gunnar Wallille, joka ei kuitenkaan uskonut Rausingia. Sittemmin ruotsalaisviranomaiset ovat ryhtyneet tutkimaan viestejä, joissa murhaajaksi mainitaan Eva Rausingin appi Hans Rausing.
Muita
Muita Palmen murhasta epäiltyjä tahoja ovat muun muassa Etelä-Afrikan tiedustelupalvelu, Boforsin Intia-kauppoihin liittyvä tekijä, chileläinen äärioikeistolainen Roberto Thieme, äärioikeistolainen salaliitto Ruotsin poliisissa ja Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelu CIA.
Santa María de Laran kirkko
Historiaa
Paikallinen seurakuntapappi Don Bonifacio Zamora tajusi vuonna 1921, että hänen kävelyretkellään pensaistosta löytämänsä kasvuston peittämä rakennelma olikin itse asiassa ikivanha kirkko. Tuolloin sitä käytettiin karja-aitauksena. Hän yritti kertoa löydöstään asiantuntijoille, mutta kesti aina vuoteen 1927 asti, että rakennusta tultiin tutkimaan.
Zolotinka
Zolotinka on kaupunkimainen taajama ja saman nimisen kaupunkikunnan keskus Nerjungrin piirin eteläosassa Sahan tasavallan etelälaidalla. Zolotinka sijaitsee 73 kilometriä etelään Nerjungrin kaupungista. Paikkakunta on syntynyt Amurin-Jakutskin rautatien rakentamisen yhteydessä, ja rautatie on ollut sen tärkein työllistäjä.
Asukasluvun kehitys:
Kastanjatimanttikolibri
Kastanjatimanttikolibri (Amazilia castaneiventris) on kolibreihin kuuluva harvinainen kiitäjälintu. Kastanjatimanttikolibri on silmälläpidettävä lintu, Populaatio on luultavasti supistunut elinalueiden pienenemisen seurauksena kaupunkien laajetessa
Levinneisyys
Lajia tavataan ainoastaan Kolumbiassa. Lintua on nähty kahdessa eri osassa Kolumbiaa, ja viimeisin havainto vuodelta 2000. Lintua pidettiin pitkään yleisenä, mutta nykyistä suuntaa on vaikea arvioida, koska alueella on puutetta tarkkailijoiden selostuksista. Kastanjatimanttikolibri esiintyy kosteissa metsissä 850–2 200 metrin korkeudessa.