cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bahrainin Grand Prix 2014
thumb|270px|Kilpailun startti. Bahrainin Grand Prix 2014 (virallisesti 2014 Formula 1 Gulf Air Bahrain Grand Prix) oli Formula 1 -kauden 2014 kolmas ja samalla F1-historian 900. osakilpailu, joka ajettiin 6. huhtikuuta 2014 Bahrain International Circuitilla, Sakhirissa, Bahrainissa. Kilpailu ajettiin Bahrainissa ensimmäistä kertaa keinovaloissa ja sen voittoon ajoi brittikuljettaja Lewis Hamilton.
Vapaat harjoitukset
Lauantain kolmansissa vapaissa harjoituksissa Red Bullin Sebastian Vettel pyörähti hiekoille.
Aika-ajot
Huom!
Kilpailu
Mercedeksen Lewis Hamilton onnistui lähdössä ohittamaan tallikaverinsa Nico Rosbergin. Williamsin Felipe Massa nousi upeasti ruudusta seitsemän kolmanneksi. Taaempana Jean-Éric Vergne kolaroi Pastor Maldonadon kanssa, ja joutui ensimmäisellä kierroksella menemään varikolle rengasrikon seurauksena, mutta keskeytti myöhemmin kilpailun aikana. Myös Kimi Räikkönen otti osumaa ensimmäisellä kierroksella Kevin Magnussenin kanssa. Kierroksella 17 rangaistuksen seurauksena viimeisestä ruudusta lähtenyt Adrian Sutil kolaroi Jules Bianchin kanssa ja joutui keskeyttämään kilpailun.
Kärkipaikasta käytiin kiivasta taistelua Mercedes-kuljettajien välillä. Rosberg ja Hamilton vaihtoivat monesti paikkoja kilpailun kärkisijoilla. Ruotsalaiskuljettaja Marcus Ericsson joutui keskeyttämään kierroksella 33 öljyvuodon seurauksena. Kierroksella 39 Pastor Maldonado tuli varikolta radalle ja törmäsi ensimmäisessä mutkassa Sauberin Esteban Gutiérrezin autoon. Gutiérrez pyörähti ilmassa ympäri ja palasi takaisin oikein päin. Maldonado pystyi jatkamaan kilpailua, mutta sai seuraavaan kilpailuun kymmenen lähtöruudun rangaistuksen ja rangaistuspisteitä kolarin aiheuttamisesta. Seuraavalla kierroksella Kevin Magnussen joutui keskeyttämään kytkimen hajottua. Turva-auto poistui radalta kierroksella 46. Myös toinen McLaren-kuljettaja Jenson Button keskeytti kilpailun pari kierrosta ennen maalia kytkimen hajottua.
Kilpailun voittoon ajoi toista kertaa peräkkäin Lewis Hamilton sekunnin erolla Nico Rosbergiin. Force Indian meksikolaiskuljettaja Sergio Pérez ajoi kolmanneksi. Palkintosija oli Force Indian historian toinen, ja kauden ensimmäinen. Neljänneksi ajoi Daniel Ricciardo, joka lähti ruudusta 13, Malesian kilpailusta saadun rangaistuksen takia. Valtteri Bottas ajoi kahdeksantena maaliin ja Kimi Räikkönen kymmenenneksi.
HK Krylja Sovetov Moskova
Krylja Sovetov eli Neuvostosiivet on venäläinen jääkiekkoseura, jonka kotipaikka on Moskova. Seura on perustettu vuonna 1947 Neuvostoliiton ilmavoimien urheiluseuraksi. Vuodesta 2016 alkaen seura on pelannut Venäjän nuorten jääkiekkosarjassa MHL:ssa.
Historia
Joukkue pelasi Neuvostoliiton jääkiekon mestaruussarjassa sen lakkauttamiseen asti, ja jatkoi Venäjän korkeimmalla sarjatasolla aina vuoteen 1999 asti, jolloin Krylja Sovetov pudotettiin Vysšaja Ligaan. Joukkue nousi kahteen otteeseen 2001 ja 2006 kahdeksi kaudeksi Venäjän jääkiekon superliigaan, mutta putosi jälleen takaisin Vysšaja Ligaan.
Vuonna 2008 Krylja Sovetov ajautui sisäisiin riitoihin talousvaikeuksien vuoksi, ja käytännössä koko silloinen ammattilaisjoukkue irtautui muodostaen itsenäisen seuran PHK Krylja Sovetovin. Vanhalle seuralle jäivät kiekkokoulu ja nuorisojoukkueet, joista muodostettiin oma edustusjoukkue MHK Krylja Sovetov. Molemmat Krylja Sovetovit pelasivat siten kilpailijoina Vysšaja Ligassa. Seurat yhdistyivät jälleen vuonna 2010 ja joukkue pelasi kauden 2010-2011 Vysšaja Ligassa mutta joutui sen jälkeen luopumaan toiminnasta ammattilaisjääkiekossa taloudellisista syistä.
Oopperan kummitus
Oopperan kummitus on ranskalaisen Gaston Leroux’n kirjoittama goottilainen kauhuromaani, joka ilmestyi vuonna 1910. Kirjan ensimmäinen suomennos ilmestyi 1926 nimellä Pariisin oopperan kummitus ja toinen vuonna 1990 nimellä Oopperan kummitus.
Romaanin pohjalta on tehty lukuisia sovituksia – tunnetuimpia ovat Lon Chaneyn tähdittämä mykkäelokuva Suuren oopperan kummitus (1925) ja Andrew Lloyd Webberin musikaali The Phantom of the Opera (1986) sekä siihen perustuva elokuva (2004).
Tarina
Oopperan kummitus on koskettava ja opettavainen tarina pakkomielteisestä, mutta aidosta rakkaudesta ja sen menetyksestä sekä siitä, kuinka ulkoinen ja sisäinen kauneus eivät välttämättä kulje käsi kädessä. Tarinan nimikkohahmo Oopperan kummitus on kuolevainen mies nimeltään Erik, jonka kasvot ovat olleet kammottavasti epämuodostuneet jo hänen syntymästään asti. Sisimmältään kaunista Erikiä ei ole koskaan arvostettu, vaikka hän on lahjakas niin musiikissa kuin monessa muussakin taiteessa. Ihmiset, pojan oma äiti mukaan luettuna, ovat pelänneet ja inhonneet tätä. Kukaan ei ole koskaan rakastanut Erikiä (lukuun ottamatta hänen äitiään), eikä hän ole oppinut erottamaan oikeaa väärästä.
Erik asettuu elämään Pariisin oopperatalon kellareiden alapuolelle. Monipuolisilla taidoillaan hän saa muut ihmiset uskomaan, että oopperassa kummittelee. Myöhemmin Erik rakastuu orpotyttö Christineen, jota Erik alkaa opettaa laulamaan. Pian tyttö laulaakin ”kuin yksi Jumalan enkeleistä”. Mutta kun Christinen lapsuudenystävä ja ihastus astuu kuvaan, hän on vaikean päätöksen edessä.
Sovitukset
thumb|[[Lontoon Her Majesty’s Theatre, jossa musikaalia on esitetty vuodesta 1986]]
Elokuvat
Ensimmäinen elokuvasovitus kirjasta tehtiin vuonna 1916, mutta tämä on julistettu kadonneeksi tai jopa tuhotuksi. Romaanin pohjalta on silti tehty muita lukuisia elokuvia. Muutamia niistä ovat:
Teatteri
Oopperan kummituksesta on tehty lukuisia näytelmä- ja musikaaliversioita. Tunnetuimpia niistä on Andrew Lloyd Webberin musikaali The Phantom of the Opera, joka sai ensi-iltansa 1986.
Kirjat
Susan Kayn kirjoittama romaani Phantom ilmestyi vuonna 1991. Se kertoo Gaston Leroux’n tarinan uudelleen, mutta keskittyy kertomaan myös aiheista, joihin Leroux on vain viitannut. Se on tavallaan Oopperan kummituksen elämäkerta kehdosta hautaan. Kirja viittaa myös Andrew Lloyd Webberin musikaaliin ja vuoden 1925 elokuvaan. Kirjasta tuli tavattoman suosittu. Koska siitä ei otettu painoksia vuosiin, varsinkin englanninkielisistä kappaleista tuli kysyttyjä harvinaisuuksia, joista maksettiin jopa yli 300 euroa. Vuonna 2005 pieni kirjakustantamo painatti teoksesta kaksi uutta painosta.
Suomennokset
Oopperan kummitus on suomennettu kaksi kertaa:
Vastavalosuoja
Vastavalosuojalla tarkoitetaan kameran objektiivin päähän kiinnitettävää välinettä, joka vähentää objektiiville tulevan hajavalon määrää.
Vastavalosuojia valmistetaan kovasta muovista, kumista ja alumiinista.
Muodoltaan vastavalosuojat vaihtelevat objektiiveittain. Kiinteäpolttovälisissä objektiiveissa vastavalosuoja on lähtökohtaisesti lieriö. Zoom-objektiiveissa vastavalosuoja voi olla "kukkamainen", jolloin vastavalosuoja ei estä tällaisen objektiivin lyhyempien polttovälien käyttöä näkymällä kuvan reunoilla.
Tavallisesti vastavalosuojat ovat irrotettavia, joskin joissakin objektiiveissa on myös kiinteärakenteisia alumiinisia vastavalosuojia.
Koska vastavalosuoja vähentää objektiiville kulkeutuvan hajavalon määrää, se on omiaan parantamaan kuvan kontrastia ja vähentämään linssiheijastuksia. Kuvanlaadun parantamisen lisäksi vastavalosuoja estää objektiivin naarmuuntumista ja siihen tulevia kolhuja.
Saint-Claude (Jura)
Saint-Claude on kunta Juran departementissa Franche-Comtén hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 10 690 asukasta vuoden 2011 väestönlaskennassa. Saint-Clauden pinta-ala on 36,67 neliökilometriä.
Pakistanin dominio
Pakistan, joka tunnettiin myös nimeltä Pakistanin dominio , oli itsenäinen dominio Etelä-Aasiassa vuodesta 1947 vuoteen 1956. Valtio perustettiin Intian jaon seurauksena, jolloin uusi valtio nimeltä Pakistan perustettiin. Dominio, joka sisälsi suuren osan nykypäivän Pakistanista ja Bangladeshista, koostui entisen Brittiläisen Intian muslimienemmistöisistä alueista.
Jaffna
thumb|Nallur Kandaswamy -temppeli Jaffna on kaupunki Sri Lankan pohjoisosassa. Vuoden 2012 väestönlaskennassa sen väkiluku oli 80 829. Kaupunki on Sri Lankan tamilien tärkein kaupunki, josta heidän itsenäisyysliikkeensä kaavailee maansa pääkaupunkia. Niinpä Jaffna on ollut sisällissodan kynsissä 1980-luvulta alkaen, ja sen väkiluku on pienentynyt asukkaiden paetessa levottomuuksia. 1970-luvulle asti kaupungissa oli merkittävä singaleesivähemmistö. Sisällissodan jälkeen vuonna 2010 osa singaleesiperheistä ilmoitti suunnittelevansa paluumuuttoa. Sisällissota päättyi muodollisesti 2009.
Pakistanin dominio
Vuonna 1956 Pakistan jaettiin hallinnollisesti läntiseen Länsi-Pakistaniin ja Itä-Bengalin provinssiin, joka uudelleennimettiin itäiseksi osaksi nimeltä Itä-Pakistan. Vuonna 1971 Itä-Pakistan irrottautui uniosta, jolloin siitä tuli Bangladesh.
Jaffna
Jaffna sijaitsee alavalla niemimaalla, jota täplittävät monet laguunit ja ympäröivät pienet saaret. Maaperä on hiekkaista, ja yleisin puulaji palmyrapalmu.
Lähiseudulta on tehty löytöjä megaliittisen ajan asutuksesta, mutta Jaffna ei ilmeisesti ollut ensimmäisiä paikkoja jotka asutettiin Sri Lankan saarella. Asutuksesta on jälkiä ainakin 3. vuosituhannelta eaa.
1600-luvulla portugalilaiset lähetyssaarnaajat tuhosivat hindutemppeleitä ja rakensivat tilalle kauniita kristillisiä kirkkoja. Portugalilaiset ja myöhemmin hollantilaiset rakensivat myös linnoituksia eri puolille kaupunkia. Britit saivat sen haltuunsa 1795.
Korisliigan vuoden pelaaja
Vuoden pelaajan valitsevat vuosittain SM-joukkueiden päävalmentajat ja kapteenit.
HMS Echo (H23)
HMS Echo (viirinumero H23) oli Britannian kuninkaallisen laivaston E-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 1. marraskuuta 1932 vuoden 1931 laivasto-ohjelmassa Dumbartonista William Denny and Brothersilta, missä köli laskettiin 20. maaliskuuta 1932. Alus laskettiin vesille 16. helmikuuta 1933 ja otettiin palvelukseen 22. lokakuuta 1934. Valmistuskustannukset olivat 247 009 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Palvelus
Alus kolaroi 19. marraskuuta 1935 harjoituksissa Aleksandrian edustalla sisaraluksensa HMS Encounterin kanssa. Alus siirrettiin korjattavaksi Maltalle, mistä se palasi palvelukseen 19. tammikuuta 1936. Telakalta päästyään alus palasi Englantiin, jossa se liitettiin Kotilaivastoon. Tammikuussa 1937 alus siirrettiin Espanjan rannikon kauppasaarron valvontaan. Se partioi Biskajanlahden satamien edustalla, kunnes alus palasi 18. maaliskuuta Britteinsaarille normaalipalvelukseen. Alus oli 9. elokuuta – 7. lokakuuta huollettavana Devonportin telakalla, minkä jälkeen se siirrettiin joulukuuksi Oraniin valvomaan Espanjan rannikon saartoa liitettynä Ranskan laivaston yksiköihin.
Echo palveli kotimaassa, kunnes sen kattilahuoneessa numero 2 syttyi tulipalo 31. toukokuuta 1938. Alus siirrettiin korjattavaksi Portmsouthiin, josta se palasi palvelukseen 18. kesäkuuta. Alus oli Espanjan rannikkopartiossa, kunnes se siirrettiin 2. marraskuuta Devonportin telakalle. Alus palasi 11. tammikuuta 1939 palvelukseen, minkä jälkeen se siirrettiin 10. maaliskuuta Gibraltarille. Alus kolaroi 6. helmikuuta yöharjoituksissa HMS Eskin kanssa vaurioituen ainoastaan lievästi.
Toinen maailmansota
Laivue oli nimetty huhtikuussa uudelleen 7. hävittäjälaivueeksi. Toisen maailmansodan alkaessa Echo oli ankkurissa Sheernessissä odottaen pääsyä kattiloiden huoltoon. HMS Jaguarin korvasi laivueessa HMS Echon, joten se määrättiin siirrettäväksi Läntiselle reitille 12. hävittäjälaivueeseen.
Aluksen miehistö pelasti 17. syyskuuta sukellusvene U-29:n torpedoiman lentotukialus HMS Courageousin eloonjääneitä. Alus ajoi 13. lokakuuta sumussa karille Plymouthin satamaan ajaessaan. Vaurioiden korjaaminen valmistui vasta 16. huhtikuuta 1940, minkä jälkeen alus lainattiin 1. toukokuuta Kotilaivastolle saattuetehtäviin aina kesäkuun puoleenväliin.
Kesäkuussa Echo siirrettiin Kotilaivaston 3. hävittäjälaivueeseen, missä alus oli aina elokuuhun 1941. Alus oli saattuetehtävissä Pohjanmerellä, kunnes se lähti 28. elokuuta Scapa Flow'sta Dakariin suojaten operaatio Menacen joukkoja. Alus palasi 27. lokakuuta Clydeen kannellaan Empress of Britainilta pelastettuja.
Alus raportoi palattuaan vikoja propulsiojärjestelmässä, joten se siirrettiin 30. lokakuuta Barclay Curlen telakalle Clydeen. Alus palasi 15. joulukuuta telakalta, minkä jälkeen se siirtyi Scapa Flow'hun. Tammikuussa 1941 alus osallistui operaatio Rubbleen eli kuuden norjalaisaluksen pakoon Göteborgista Englantiin.
Alus suojasi 21. helmikuuta Tanskansalmeen lähetettyjä risteilijöitä. HMS Hoodin upottua alus saattoi 25. helmikuuta taistelussa vaurioituneen taistelulaiva HMS Prince of Walesin Islantiin.
Alus määrättiin hävittäjäosastoon, jonka tehtävänä oli suojata lentotukialuksia HMS Furious ja HMS Victorious sekä risteilijöitä HMS Devonshire ja HMS Suffolk. Osasto muodosti Force P:n hyökättäessä Petsamoon ja Kirkkoniemeen 30. heinäkuuta sekä seuraavana päivänä Tromssaan.
Alus suojasi 9.-10. elokuuta Clydestä Scapa Flow'hun saattuetta WS8C, jonka mukana olevien joukkojen oli tarkoitus miehittää Azorit (operaatio Gray). Alus suojasi 15. elokuuta saattuetta sen lähtiessä Scapa Flow'sta, kun operaatio peruutettiin se saattoi osaston takaisin Clydeen. Osasto saapui 17. elokuuta Clydeen, jossa Echo määrättiin huoltoon. Alus lähti Thamesille, jossa alus otettiin vielä samana päivänä Harland and Wolffin telakalle North Woolwichissa.
Alus palasi 4. marraskuuta palvelukseen Kotilaivastossa. Laivaston mukana alus suojasi joulukuussa saattuetta PQ6 Murmanskiin, jossa se joutui 19. joulukuuta ilmahyökkäykseen. Alus aloitti 4. tammikuuta 1942 paluumatkan saattueessa QP4, mistä se erkani 8. tammikuuta saattueen hajaantuessa. Alus määrättiin seuraavana päivänä valvomaan saattueen eteläpuolella reittiä HMS Edinburghin ja HMS Escapaden kanssa. Alukset saapuivat 10. tammikuuta Scapa Flow'hun.
Alkuvuoden 1942 alus suojasi Pohjois-Atlantin ja Jäämeren saattueita, kunnes alus 13. huhtikuuta siirtyi Gibraltarille taisteluristeilijä HMS Renownin, risteilijöiden HMS Cairon ja HMS Charybdiksen, hävittäjien HMS Inglefieldin, HMS Ithurielin ja HMS Partridgen sekä Yhdysvaltain laivaston hävittäjien USS Langin ja USS Madisonin kanssa. Osasto muodosti 19. huhtikuuta Force W:n toimittaakseen lentokoneita Maltalle operaatio Calendarissa, mistä vapauduttuaan se aloitti 21. huhtikuuta paluumatkansa Scapa Flow'hun. Toukokuun puolivälissä alus osallistui seuraavaan lentokonetoimitukseen Maltalle operaatio Boweryyn, mistä palattuaan se suojasi Britteinsaarten ja Islannin välisiä saattueita.
Alus siirrettiin 18. kesäkuuta Humberiin telakalle, josta se palasi 22. elokuuta. Alus liitettiin Kotilaivaston 8. hävittäjälaivueeseen Scapa Flow'hun suojaamaan saattueita. Alus suojasi Jäämeren saattueita, kunnes se siirrettiin helmikuussa 1943 seuraavan kerran telakalle Humberiin. Alus palasi telakalta kesäkuussa, minkä jälkeen se suoritti koeajot Kotilaivastoon liitettynä. Se lähti 17. kesäkuuta Gibraltarille 8. hävittäjälaivueen kanssa.
Heinäkuussa alus määrättiin suojaamaan laivastoa Sisilian maihinnousun aikana. Alus siirtyi Aleksandriaan, jonne se saapui 7. heinäkuuta, mistä se purjehti maihinnousulaivaston mukana 10. heinäkuuta kohti Sisiliaa. Alus upotti 13. heinäkuuta Messinansalmessa HMS Ilexin kanssa Italian laivaston sukellusveneen R. Smg. Nereiden.
Alus siirrettiin 8. syyskuuta laivueen mukana suojaamaan laivaston raskaita yksiköitä Salernon maihinnousussa. Seuraavana päivänä osasto joutui Saksan ilmavoimien torpedohyökkäykseen, josta alus selvisi vauriotta.
Echo osallistui 10. syyskuuta antautuvan Italian laivaston saattamiseen Maltalle, minkä jälkeen se määrättiin tukemaan italialaisten miehittämien Ageianmeren saarten miehittämisessä. Alus suojasi viiden muun hävittäjän kanssa taistelulaivojen HMS King George V:n ja HMS Howen matkan Aleksandriaan, kun osasto saattoi antautuneita taistelulaivoja Vittorio Veneto ja Italia, neljää risteilijää. Osasto saapui 16. syyskuuta määränpäähänsä, minkä jälkeen alus palasi Egeanmerelle tukemaan saarten miehitystä.
Alus upotti Stampalian edustalla HMS Intrepidin kanssa sukellusveneiden emälaivan UJ2104:n. Hävittäjät ottivat 19. syyskuuta Haifassa kansilleen Durhamin kevyen jalkaväkirykmentin sekä neljä Boforsin ilmatorjuntatykkiä kuljettaakseen joukot Lerokselle. Alus vapautettiin Egeanmereltä. Se saattoi 1. lokakuuta taistelulaivat HMS King George V:n ja HMS Howen Aleksandriasta Maltalle. Alus määrättiin 5. lokakuuta palaamaan Egeanmerelle partiotehtäviin. Se joutui 25. lokakuuta Kastelorison edustalla ilmahyökkäykseen.
Alus määrättiin 3. marraskuuta yhdessä HMS Faulknorin, USS Pennin ja HMS Pathfinderin kanssa kuljettamaan lisää joukkoja Lerokselle. Aluksille kuormattiin 12. marraskuuta Aleksandriassa Kings Own Royal Rifles -rykmentin I pataljoona. Aluksen miehistö pelasti 12. marraskuuta ilmahyökkäyksessä Kosin edustalla uponneen HMS Dulvertonin 109 eloonjäänyttä. Alus tuki 14. marraskuuta maavoimien taistelua tulittamalla Leroksella Mount Appeticalla olleita saksalaisten asemia ja samana päivänä alus siirsi Samoksen saarella olleet joukot Lerokselle. Alus yllätti ja upotti Saksan laivaston Kosille matkalla olleet F-lautat. Leroksella olleiden joukkojen antauduttua, alus palasi partiotehtäviin itäiselle Välimerelle.
Joulukuussa alus siirrettiin Maltalle tukemaan Italian taisteluita. Alus siirrettiin 22. joulukuuta Maltalla telakalle, missä ollessa tehtiin päätös aluksen siirtämisestä Kreikan laivastolle. Echo poistettiin palveluksesta 5. huhtikuuta 1944, jolloin se siirrettiin Kreikan laivastolle nimellä Navarinon.
Kierikkala
Kierikkala on Kotkan kaupunginosa Kolkansaaren pohjoisosassa Kymijoen Korkeakoskenhaaran varrella. Kaupunginosa on omakotitaloaluetta, joka rajoittuu lännessä Kotkan rataan, pohjoisessa ja idässä Korkeakoskenhaaraan ja etelässä Äijönvuoren alueeseen. Kierikkalassa toimii Karhulan VPK.
Kierikkala sijaitsee Suomen parhaisiin lohijokiin kuuluvan Kymijoen varrella ja on tunnettu kalastusmatkailukohde.
Historia
Kuninkaantien varrella Korkeakosken länsipuolella sijaitseva Kierikkala oli Kymin pitäjän merkittäviä kyliä, jonne oli kerääntynyt monia käsityöläisammattilaisia. Kierikkalan kylää kutsuttiin jopa kaupungiksi. 1940-luvulla Kierikkalan ja Kalliokosken kaupunginosien välissä olevalle Äijönvuorelle rakennettiin IVAKin (ilmavalvonta-aluekeskus) luolat osaksi Kymijoki-linjaa. Kierikkala kuului Kymin kuntaan vuoteen 1950 saakka ja Karhulan kauppalaan vuosina 1951–1976.
Kierikkalan historiasta on julkaistu vuonna 2021 Korkeakoski Kierikkala – kyläkirja.
Palvelut
Kierikkalassa on vuosien saatossa toimineet kauppa, apteekki, majatalo, baari, kioski, antiikkikauppa.
Kuninkaantien majatalo
Kierikkalan Koskipirtti
Kierikkalassa Kuninkaantien majatalon yhteydessä toiminut baari.
Kierikkalan kioski
Kierikkalassa Kymintien varrella toiminut kioski. Kioski lakkautettiin jo vuosia sitten.
Karhulan kauppalaan perustettiin kolmas apteekki maaliskuussa 1952. Apteekki oli pitkään viralliselta nimeltään Karhulan III Kierikkalan apteekki. Aluksi apteekki sijaitsi vanhassa puutalossa Kierikkalan kylässä. Puutalosta apteekki muutti rapattuun kivitaloon Kymintielle osuuskauppa Ympyrän tiloihin. Näissä tiloissa apteekki toimi vuoteen 1985 asti, jolloin apteekki muutti Tampsantiellä sijaitsevaan kiinteistöön.
Apteekki muutti Kierikkalasta Sutelaan Prisman kiinteistöön 25.11.2002.
Uskonto Neuvostoliitossa
pienois|Vuonna 1931 räjäytetty [[Kristus Vapahtajan katedraali (Moskova)|Kristus Vapahtajan katedraali Moskovassa.]] Tämä artikkeli käsittelee uskontoa Neuvostoliitossa eli noin vuosina 1922–1991.
Vuoden 1917 vallankumouksen jälkeen Neuvostoliiton johtaja V. I. Lenin erotti kirkon valtiosta ja koulun kirkosta. Perustuslailla säädettiin, että maassa vallitsee uskonnonvapaus ja ateistisen propagandan vapaus.
Neuvostoliitossa uskontokuntien kannattajamääriä ei tilastoitu, mutta ylivoimaisesti suurin uskonto oli ortodoksinen kirkko. Suurin osa isovenäläisistä oli ortodokseja, mutta aivan maan länsiosissa asui myös katolisia, etenkin Liettuassa ja Ukrainassa. Toiseksi suurin uskontokunta oli islam, jonka kannattajia oli varsinkin Turkestanin alueen neuvostotasavalloissa, Kaukasiassa ja myös Tatarstanin autonomisessa tasavallassa. Neuvostoliiton alueella oli myös muihin kristillisiin kirkkoihin kuuluvia henkilöitä kuten luterilaisia, joita oli lähinnä Virossa ja Latviassa sekä Inkerinmaalla.
Uskonnonvastainen kampanja
pienois|pysty|Lehden kansikuva vuodelta 1929. Aluksi bolševikit suhtautuivat uskontoon taikauskona, joka vähitellen tieteen edetessä tulisi häviämään. Vuonna 1921 suhtautuminen kuitenkin muuttui ja puolue omaksui uuden ”taistelevan ateismin” ja ”taistelevan materialismin” periaatteet, joiden perusteella aloitettiin laaja uskonnonvastainen propagandakampanja. Jumalattomien liitto (myöhemmin Taistelevien jumalattomien liitto) suoritti ateismin levitystyötä.
NKP:n keskuskomitea joutui kuitenkin vuonna 1929 toteamaan, ettei uskonnonvastainen propagandan levittäminen ollut tuottanut toivottua lopputulosta ja että uskonnonvastainen toimintaohjelma tuli uudistaa. Tämän jälkeen Neuvostoliitossa alkoi laajamittainen uskontojen vainoaminen. Valtaosa eri uskontojen papistosta joko lähetettiin vankileireille, teloitettiin tai joutui pakenemaan maasta. Kaikki löyhästi määritelty ”uskonnollinen propaganda” kiellettiin, mukaan lukien raamattupiirit, uskonnolliset nuoriso- ja naisjärjestöt sekä uskontokuntien ylläpitämät kirjastot ja lukusalit. Samanaikaisesti annettu uusi laki edisti uskonnonvastaisen propagandan levittämistä. Keskuskomitea perusti myös niin kutsutun ”kulttikomitean” uskonnon hävittämisen hallintaa varten. Varsinainen opetustyö annettiin Jumalattomien liiton vastuulle. Valtion keskuspropagandakoneisto tuotti aineistoa, jota oli määrä käyttää liiton säännöllisissä kokouksissa maan jokaisessa kylässä, tehtaassa ja toimistossa. Vuonna 1940 näitä luentotilaisuuksia pidettiin 239 000 kappaletta arvioidulle 11 miljoonan ihmisen yhteenlasketulle yleisölle.
Vuoden 1937 väestönlaskennan tuloksien perusteella 57 % neuvostoliittolaisista kuitenkin edelleen luokitteli itsensä uskovaisiksi. Tuloksen johdosta Stalin toimeenpani Jumalattomien liitossa käyntiin laajat puhdistukset liian hitaan uskonnon hävittämisen vuoksi. Toisen maailmansodan aikana erityisesti ortodoksinen kirkko otettiin mukaan Natsi-Saksan vastaiseen sotaponnistukseen, ja uskontojen vaino laimeni. Stalin perusti uudelleen Pyhän synodin. Pyhä synodi ja ortodoksinen kirkko joutuivat sodan aikana palvelemaan Neuvostoliiton propagandaa. Vaikka jonkin verran kirkkoja avattiin uudelleen, ei valtion uskonnonvastainen asenne ratkaisevasti muuttunut. Syyskuussa 1944 keskuskomitea vaati uskonnonvastaisen ”tieteellis-koulutuksellisen” propagandakampanjan tehostamista, ja vuonna 1948 joukko jumalan olemassaolosta keskustelleita opiskelijoita pidätettiin ”marxismi-leninismille vihamielisen arvostelun esittämisestä”.
Myöhempi vaihe
Toisen maailmansodan jälkeena papiston surmaamisesta luovuttiin ja tyydyttiin mielipidevaikuttamiseen. 1970-luvulle tultaessa valtion uskontokritiikki oli jo laimeaa. Mielipidemuokkausta harjoitettiin muun muassa julisteiden avulla, joissa esitettiin uskonto ja kirkon tukeminen satiirisesti inhimillisenä heikkoutena. 1980-luvun puolivälistä alkanut perestroika vapautti uskonnon julkista harjoittamista.
Voikko (ohjelmisto)
Voikko on pääosin Harri Pitkäsen ohjelmoima vapaa suomen kielen oikoluku- ja tavutusohjelmisto, joka pohjautuu Hannu Väisäsen Malaga-kuvauskielellä kirjoittamaan sananmuodostussäännöstöön. Projekti juontaa juurensa Pitkäsen Soikon ja Hunspellin parissa tekemään työhön, mutta ei perustu niihin. Voikko on GPL-lisensoitu. Pitkänen ohjelmoi Voikon ensimmäisen julkaistun version pitkälti Suomen open source -keskuksen, COSSin Kesäkoodi 2006 -projektin kesäohjelmoijana. Voikosta on saatavana myös murreversio.
Saint-Lothain
thumb|Saint-Lothainin kirkko Saint-Lothain on kunta Juran departementissa Franche-Comtén hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 435 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Saint-Lothainin pinta-ala on 12 neliökilometriä.
Brianstorm
Brianstorm on englantilaisen indie rock-yhtye Arctic Monkeysin kappale. Se julkaistiin ensimmäisenä singlenä yhtyeen toiselta albumilta Favourite Worst Nightmare. Single julkaistiin 16. huhtikuuta 2007, kaksi viikkoa ennen albumin julkaisua.
Kappale sijoittui Britannian singlelistalla toiselle sijalle ”Brianstorm” on säilynyt yhtenä yhtyeen tunnetuimmista kappaleista.
Kappale on rytmiltään huomattavasti nopeampi verrattuna Arctic Monkeysin aiempaan tuotantoon. ”Brianstorm” oli mukana Guitar Hero 5 -videopelissä vuonna 2009.
John Bodkin Adams
thumb|right|John Bodkin Adamsin kotitalo. John Bodkin Adams (21. tammikuuta 1899 – 4. heinäkuuta 1983) oli brittiläinen lääkäri, johon kohdistui yksi 1900-luvun kuuluisimmista sarjamurhaepäilyistä.
Varhaiset vaiheet
Adams syntyi Pohjois-Irlannissa uskonnolliseen perheeseen, joka kuului protestanttiseen Plymouthin veljet (Plymouth Brethren) -liikkeeseen. Hän syntyi ensimmäiseksi pojaksi vanhemmilleen Samuelille ja Ellenille, jotka olivat avioituineet Randalstownissa vuonna 1896. Kuten isänsä Samuel, myös John oli jo varhain kiinnostunut autoista.
Adams menetti isänsä 1914 ja pikkuveljensä William Samuelin (s. 1903) vuonna 1918. Hän pääsi Queen's University Belfastiin 17-vuotiaana. Opintomenestystä heikensi sairaus, mahdollisesti tuberkuloosi, jonka johdosta Adams menetti yhden vuoden ja valmistui vasta 1921.
Adams toimi lääkärinä vuodesta 1921 alkaen.
Epäilys
Adams muutti Eastbourneen 1922. Hänen epäilyttävät toimintatapansa ilmenivät jo pian, ja vuonna 1935 hän sai laajahkon perinnön potilaaltaan Matilda Whittonilta. Sukulaiset kyseenalaistivat testamentin pätevyyden oikeudessa, mutta näyttöä rikoksesta ei saatu.
Adams sai vuonna 1941 anestesiadiplomin. Hänen äitinsä kuoli vuonna 1943.
Vuosia kestäneiden huhujen jälkeen näyttelijä Leslie Henson jätti Eastbournen poliisille nimettömän ilmoituksen 23. heinäkuuta 1956. Hän kertoi ystävänsä Gertrude Hullettin yllättävästä kuolemasta Adamsin tarjoaman hoidon aikana.
Oikeudenkäynti ja myöhemmät vaiheet
Poliisi käynnisti laajat tutkimukset vuosina 1946–1956 sattuneista kuolemantapauksista Adamsin potilaiden keskuudessa. Tutkituista 310 tapauksesta 163 julistettiin "epäilyttäviksi". Adamsin tiedetään antaneen potilailleen erityisiä injektiota, joista hän ei kertonut tarkemmin edes sairaanhoitajille. Hän myös vaati sairaanhoitajia usein myös poistumaan ennen injektion antamista.
Tutkimusta johti Scotland Yardin Herbert Hannam. Hän sai riittävän määrän todistusaineistoa vähintään neljän tapauksen oikeuskäsittelyyn, mutta Adams joutui syytetyksi vain yhdestä murhasta. Hän oli ollut pidätettynä 19. joulukuuta 1956 alkaen. Syntyi myös huhu Adamsin mahdollisesta homoseksuaalisuudesta, mutta tähän ei kiinnitetty liiempää huomiota yhä voimassa olleesta homoseksuaalisuuden kriminalisoinnista huolimatta.
Edith Alice Morrell
Yksi murha, josta Adams sai syytteen, kohdistui epäillysti varakkaaseen 81-vuotiaaseen leskirouva Morrelliin 13. marraskuuta 1950. Hänellä oli ollut aivohalvaus; hän oli osittain halvaantunut ja kärsi vaikeasta artriitista. Alun perin Adams väitti Morrellin kuolemaa luonnolliseksi. Myöhemmin hän ilmoitti Hannamille, että ei pitänyt vakavasti sairaan henkilön kuoleman edesauttamista murhana. 50-vuotiaana kuolleen, vakavasti masentuneen Gertrude Hullettin kuolema vuonna 1956 puolestaan kuitattiin itsemurhana.
Tuomio
John Bodkin Adams sai kiistaa herättäneen vapauttavan tuomion 15. huhtikuuta 1957. Hän sai kuitenkin sakkoja lievemmistä syytteistä (reseptiväärennöksiä, vääriä lausuntoja, vaarallisten lääkkeiden lain rikkomista). Hänet poistettiin lääkärirekisteristä 22. marraskuuta samana vuonna.
Elmo (lehti)
Elmo oli suomalainen urheiluaiheinen kuukausilehti. Sen perusti Jukka Rönkä yhdessä usean muun entisen Urheilulehden toimittajan kanssa. Lehden ensimmäinen numero julkaistiin 7. syyskuuta 2017. Lehti ilmestyi aluksi kerran viikossa, mutta toukokuusta 2019 alkaen se ilmestyi 100-sivuisena kerran kuussa.
John Bodkin Adams
Tuomio
Kahden epäonnistuneen hakemuksen jälkeen Adamsin onnistui saada vuonna 1961 takaisin oikeus toimia yleislääkärinä. Elokuussa 1962 häneltä evättiin kuitenkin mahdollisuus saada Yhdysvaltain viisumi aiemman rikostuomion johdosta.
Elmo (lehti)
Lehden julkaiseminen päättyi, kun lehden kustantaja Lehtimoguli Oy jätti konkurssihakemuksen 1. kesäkuuta 2021. Yhtiön omistajat ilmoittivat konkurssista huolimatta jatkavansa toimintaa ElmoTV-nimisen verkkosivuston parissa Mitany Media -yhtiön kautta.
John Bodkin Adams
Kuolema
Vaikka John Bodkin Adamsin loppuelämää varjostivat menneisyyden murhaepäilyt, hän jäi Eastbourneen ja kuoli Englannissa 84-vuotiaana.
Bernie Geoffrion
Bernard Joseph André ”Boom Boom” Geoffrion (14. helmikuuta 1931 Montreal, Kanada – 11. maaliskuuta 2006 Atlanta, Georgia, Yhdysvallat) oli kanadalainen jääkiekkoilija, joka muistetaan Montreal Canadiensin huippujoukkueesta 1950-luvulta.
Geoffrion aloitti NHL-uransa Montrealissa kaudella 1950–1951, mutta ei esiintynyt vasta kuin 18 ottelussa. Seuraavalla kaudella Geoffrion teki läpimurtonsa ja voitti Calder Trophyn parhaana tulokkaana. Geoffrion sai lempinimensä ”Boom Boom” urheilutoimittaja Charlie Boirelta pelatessaan vielä juniorisarjassa hänen kovan laukauksensa takia. Geoffrionin sanotaankin keksineen lyöntilaukauksen.
Ensimmäisen kerran Bernie Geoffrion lopetti uransa 1964. Hän palasi kuitenkin kaukaloihin kahden vuoden päästä joukkueena New York Rangers, jossa pelasi kaksi kautta ennen todellista lopettamistaan. Tämän jälkeen hän siirtyi Rangersin valmentajaksi, mutta joutui jättäytymään pois vatsavaivojen takia. Vuonna 1972 Geoffrionista tuli Atlanta Flamesin ensimmäinen valmentaja. Hän nousi 1979 Montrealin valmentajaksi, mutta vatsasairaus uusiutui jo kauden puolessa välissä.
Geoffrionin vaimo Marlene on jääkiekkoilija Howie Morenzin tytär. Pariskunnan poika Dan Geoffrion pelasi myös kaksi kautta NHL:ssä. Lapsenlapsi Blake Geoffrion on pelannut NHL:ssä Nashville Predatorsin joukkueessa.
Bernie Geoffrionilla diagnosoitiin 8. maaliskuuta 2006 mahasyöpä. Leikkauksesta huolimatta Geoffrion kuoli aamulla 11. maaliskuuta – samana päivänä, jolloin Montreal Canadiens jäädytti Geoffrionin pelipaidan.
Maija Tammi
Maija Tammi (s. 1985 Lieto) on suomalainen valokuvaaja. Hän työskentelee kuvajournalistina sekä valokuva- ja videotaiteilijana. Vuosille 2020–2024 hänelle myönnettiin viisivuotinen taiteilijaprofessoriapuraha.
Tammi valmistui vuonna 2010 maisteriksi Tampereen yliopistosta pääaineenaan kuvajournalismi. Lisäksi hän on opiskellut taidevalokuvausta ja elokuvaa Kanadassa sekä New Yorkissa Magnum Photos -kuvaaja Christopher Andersonin oppilaana. Tammi väitteli taiteen tohtoriksi Aalto-yliopistosta median laitokselta vuonna 2017 aiheenaan sairauksien esittäminen valokuvataiteessa.
Vuonna 2010 Tammi valittiin Vuoden lehtikuvaajaksi. Vuonna 2009 hänen kuvansa nousivat samassa kilpailussa yleisön suosikiksi. Vuonna 2011 Tammi voitti Fotofinlandian kuvasarjallaan Bingo. Voittajan valinnut elokuvaohjaaja Dome Karukoski korosti kuvien yhteiskunnallista merkitystä, sillä ne pakottavat katsomaan Suomesta sitä puolta, jota ei mielellään haluta nähdä. Vuonna 2011 Tammi oli myös finalisti Visa pour l’Image -kuvajournalismifestivaaleilla.
Bingon lisäksi Tammi on kuvannut grönlantilaisia perheitä, mormonien elämää ja newyorkilaisia lyhytkasvuisia. Hänen kuvasarjansa Removals käsittää leikkauksissa poistettuja kasvaimia ja kehonosia ja Leftover-sarja sädehoitomaskeja. Lokakuussa 2014 Kehrer Verlag julkaisi kuvasarjat kirjana, jonka ulkoasun on suunnitellut Ville Tietäväinen. Hänen kuviaan on ollut esillä myös useissa ulkomaisissa lehdissä kuten Slatessa, Wiredissa ja Italian Voguessa.
Vuonna 2015 Tammi oli toteuttamassa dokumentaaristen valokuvaajien 11-kollektiivin ja Long Play -verkkojulkaisun kanssa Avaruus- ja seksimatka 2015 -näyttelyä Tiedekeskus Heurekaan.
Vuonna 2020 Tammi ja Ville Tietäväinen saivat Suomen Taideyhdistyksen myöntämän Edvard Richter -palkinnon faktaa ja fiktiota yhdistelevästä teoksesta Immortal: lost memoirs of Cornelia Dulac concerning the freshwater polyp hydra.
Välimeren lingua franca
Välimeren lingua franca eli sabir oli Välimerellä puhuttu pidginkieli. Kieltä puhuttiin 1000-luvulta 1800-luvulle, ja sen puhujat olivat esimerkiksi kauppiaita, merirosvoja ja orjakauppiaita, jotka yhteisen äidinkielen puuttuessa tarvitsivat kielen kanssakäymiseen toistensa kanssa. Kieli muodostui pääasiassa italian ja oksitaanin pohjalta, mutta se sai vaikutteita muistakin läntisen Välimeren alueella puhutuista kielistä kuten kreikasta, espanjasta ja portugalista. Ajan kuluessa myös ranskan kieli alkoi vaikuttaa Välimeren lingua francassa voimakkaasti ja korvasi sen lopulta käytöstä kokonaan.
Nimityksestä
Välimeren lingua franca tunnettiin Egyptissä nimellä lisan al ifrang' ja Pohjois-Afrikassa nimillä sabir sekä myöhemmin petit mauresque. Lännessä nimitys lingua franca tuli yleiseen käyttöön 1600-lukuun mennessä. Kielen nimi franca tulee arabien tavasta kutsua kaikkia länsieurooppalaisia "frankeiksi".
Nimitys lingua franca muuttui myöhemmin merkitykseltään tarkoittamaan mitä tahansa sellaista kieltä, jota jollakin laajalla alueella yleisesti osaavat muutkin kuin sen äidinkieliset puhujat ja jota erikieliset yleisesti käyttävät keskinäiseen kommunikointiin yleisesti silloinkin, kun se ei ole kummankaan äidinkieli. Alkuperäinen Välimeren lingua franca ei siis itse asiassa ollut lingua franca termin nykyisessä merkityksessä, koska se ei ollut kenenkään äidinkieli.
Historia
220px|thumb|vasen|[[Diogo Homemin kartta Euroopasta, Pohjois-Afrikasta ja Välimerestä vuodelta 1563.]] Lingua franca sai alkunsa ehkä jo ristiretkien aikaan Palestiinan rannikolla venetsialaisten, genovalaisten ja pisalaisten kauppiasyhteisöissä. Tämän kielen yhteys myöhemmin Välimerellä puhuttuun kieleen ei kuitenkaan ole täysin selvä. Ensimmäiset tunnetut viitteet Välimeren kielestä Pohjois-Afrikasta ovat 1400-luvulta. Siellä kielen kehittymiseen vaikuttivat italialaiset, joita alueella oli paitsi kauppiaina myös etenkin barbareskien ottamina orjina. Kieli levisi edelleen, kun Pohjois-Afrikasta puolestaan myytiin orjia Italian kaupunkeihin. Aikalaiskuvauksissa on säilynyt aikalaisten kuvauksia kielestä ja muistiin kirjoitettua kieltäkin. Karthagon raunioilla vieraillut John Covel kuvaili kieltä 1670-luvulla italian ja espanjan sekoitukseksi, jota sen puhujat käyttävät murtaen. Espanjalainen runoilija Juan del Encina käytti kieltä laulussaan villancico. Kieltä löytyy myös Molièren näytelmästä Le bourgeois gentilhomme eli Porvari aatelismiehenä. Kielen käytön korvasi lopulta oikeaoppisempi ranska 1800-luvulla. Jotkut lingua francan sanoista säilyivät kuitenkin käytössä Pohjois-Afrikan rannikolla 1900-luvun alkuun.
Piirteet
Lingua francasta on jäänyt jäljelle pääasiassa vain sanastoa, eikä kaikkien sanojen tarkkaa merkitystä tiedetä. Lisäksi sanojen oikeinkirjoitus oli hataraa. Pienet muutokset kirjoituksessa saattoivat vaihtaa sanan merkitystä kokonaan. Esimerkiksi sana massar tarkoitti tappaa, mutta sana masseria tarkoitti maatilaa. Tunnetusta sanastosta noin 65 % – 70 % tulee italiasta ja 10 % espanjasta. Kieli vaihteli jonkin verran alueittain ja se saatettiin jakaa Levantin, Egyptin ja yhteen tai kahteen Pohjois-Afrikan alueelliseen muotoon. Lingua franca käsitti yhteensä noin 2 000 sanaa, kun tavallisesti pidginkielissä on käytössä noin 700–1 500 sanaa.
Lehtimoguli
LehtiMoguli Oy oli suomalainen aikakauslehtikustantamo, joka perustettiin vuonna 2017. Se kustansi urheiluaiheista Elmo-lehteä sekä vuoden 2020 alussa Fokus Medialta ostamaansa senioreille suunnattua Omaa Aikaa.
Yritys hakeutui yrityssaneeraukseen lokakuussa 2020. Yritys jätti konkurssihakemuksen 1. kesäkuuta 2021.
Thames Valley Police
thumb|Poliisiasema [[Oxfordissa]] Thames Valley Police on Englannissa oleva poliisipiiri, jonka toimialueena on kolme kreivikuntaa: Oxfordshire, Berkshire ja Buckinghamshire. Poliisipiiri on laajin metropolialueiden ulkopuolisista poliisivoimista Englannissa ja Walesissa. Vastaavia poliisipiirejä on koko kuningaskunnassa noin 50.
Poliisipiirin alueella asuu 2,2 miljoonaa ihmistä ja siellä käy vuosittain 6 miljoonaa matkailijaa. Poliisipiiri on jaettu 14 paikallispoliisialueeseen, jotka kattavat alueen 263 kaupunkia tai taajamaa. Vuonna 2012 poliisivirkoja oli 4 179 ja siviilivirkoja 2 723. Näiden lisäksi oli vielä 600 vapaaehtoista.
Salins-les-Bains
thumb|250px|Salins-les-Bainsin kaupunkia
Vanhaa viiniä
Vanhaa viiniä on Jukka Kuoppamäen vuonna 2002 julkaistu albumi.
Thames Valley Police
Roads Policing Unit (RPU)
Thames Valley Policen liikennevalvontayksikköön oli vuonna 2012 irrotettu muutama prosentti väestä, eli noin 200 virkaa. RPU:n toimialueella kulkee 315 kilometriä moottoriteitä (M1, M4, M24 ja M40). Tällä alueella kuoli liikenteessä 73 ja loukkaantui 7 722 ihmistä vuonna 2011
Salins-les-Bains
46.94194°N, 5.87917°W
Thames Valley Police
Aiheesta muualla
Thames Valley Police
Salins-les-Bains
Salins-les-Bains on kunta Juran departementissa Franche-Comtén hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 3 333 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Salins-les-Bainsin pinta-ala on 25 neliökilometriä.
Jääkiekko talviolympialaisissa 1924
Jääkiekko oli toista kertaa olympialaisten ohjelmassa vuoden 1924 Chamonix’n olympialaisissa. Vuoden 1924 talviolympialaiset olivat ensimmäiset talviolympialaiset. Jääkiekko oli ollut olympialaisten ohjelmassa ensi kertaa edellisissä olympialaisissa, jotka olivat vuoden 1920 kesäolympialaiset.
Turnaukseen osallistui kahdeksan joukkuetta. Joukkueet jaettiin kahteen neljän joukkueen lohkoon, joiden kaksi parasta joukkuetta selvisi jatkolohkoon. Mitalit jaettiin jatkolohkon sijoitusten mukaan. Jatkolohkossa saman alkulohkon joukkueet eivät kohdanneet toisiaan enää jatko-otteluissa. Ottelut pelattiin 28. tammikuuta – 3. helmikuuta 1924. Ottelut järjestettiin Chamonix’n olympiastadionin luonnonjääradalla. Edellisestä jääkiekon olympiaturnauksesta poiketen ottelut pelattiin kolmessa 20 minuutin jaksossa.
Edellisen olympiaturnauksen tapaan Kanada oli turnauksessa ylivoimainen. Se voitti turnauksessa kaikki ottelunsa, ja sen maaliero oli 110–3 turnauksen viidessä ottelussa. Haastavin vastustaja Kanadalle oli Yhdysvallat, jonka Kanada voitti olympiakullan ratkaisseessa ottelussa maalein 6–1. Kanadaa edusti turnauksessa Toronto Granites. Kanadan paras maalintekijä oli 37 maalia tehnyt Harry Watson.
Kyseessä oli ensimmäisen jääkiekon olympiaturnauksen jälkeen toinen turnaus, jossa pohjoisamerikkalaiset ja eurooppalaiset joukkueet pelasivat samassa turnauksessa. Euroopan-mestaruus ratkaistiin erillisessä turnauksessa. Kansainvälinen jääkiekkoliitto IIHF on antanut olympiaturnaukselle myös maailmanmestaruuskilpailujen arvon.
Olin nahjuksen vaimo
Olin nahjuksen vaimo on Aarne Tarkaksen ohjaama ja käsikirjoittama elokuva vuodelta 1961. Elokuvaan kuvattiin ulkokuvia poikkeuksellisesti myös Pariisissa.
Volvo BM Valmet
Volvo BM Valmet oli Volvo BM:n ja Valmetin yhteistyöhön perustuva traktorimallisto, jota valmistettiin 1982 alkaen ja josta tuli pohjoismainen markkinajohtaja 1983. Viisi vuotta myöhemmin malliston nimeksi lyhentyi Valmet (traktori). Volvo BM Valmet oli traktorimallisto, joka tuli markkinoille sen jälkeen, kun Valmet vuonna 1979 osti Volvo BM:n traktoritoiminnot. Volvo BM Valmet -mallisto suunniteltiin yhteistyössä Volvo BM:n ja Valmetin kanssa. Traktoreita valmistanut Volvo BM:n tehdas Ruotsin Eskilstunassa suutautui maansiirtokoneiden valmistukseen ja traktoreiden valmistus keskitettiin Valmetin tehtaalle Suolahdessa.
Rautalammin reitin valuma-alue
Rautalammin reitin valuma-alue (vesistöaluetunnus 14.7) on Kymijoen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 5 767,79 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 20,83 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Neiturin kanava.
Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta. Sisennys tarkoittaa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy yläpuoliseen vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen :
Side (Turkki)
Side on kaupunki Turkissa Antalyan maakunnassa. Se joka sijaitsee historiallisen Pamfylian alueen rannikolla lähellä Manavgatin kaupunkia, 78 km:n päässä Antalyan kaupungista.
pienoiskuva|vasen|upright|[[Apollonille omistetun temppelin rauniot Sidessa.]] Side on perinyt nimensä antiikin ajan Siden kaupungilta, joka oli muinaisten kreikkalaisten kaupunki. Nykyisin kaupungin rauniot ovat suosittu turistikohde. Side asutettiin ensimmäisen kerran luultavammin 600-luvulla eaa. Aleksanteri Suuri valloitti Siden taisteluitta vuonna 333 eaa. Siden asukasluku väheni 300-luvulta 600-luvulle ja kaupunki hylättiin 900-luvulla. Se kuitenkin asutettiin hetkeksi uudelleen 1100-luvulla, mutta hylättiin taas lyhyen ajan kuluttua.
Ilmajousitus
pienoiskuva|Puoliperävaunun pneumaattinen jousi. Ilmajousitus on eräänlainen ajoneuvon jousitus joka toimii sähköisellä tai moottorikäyttöisellä ilmapumpulla tai kompressorilla. Tämä kompressori pumppaa ilmaa joustaviin palkeisiin, jotka on yleensä valmistettu kankaalla vahvistetusta kumista. Ilmanpaine täyttää palkeet, ja nostaa alustan akselilta. Raskaassa kalustossa yleisesti käytetään ilmajousitusta, jossa ilma tai muu kaasu on säilöttynä sylinteriin palkeeseen tai muuhun säiliöön.
Viulunsoittaja katolla
Viulunsoittaja katolla on juutalaisen perheen tarinan kertova musikaali. Sen kuuluisia kappaleita ovat Rikas mies jos oisin sekä Nousee päivä, laskee päivä. Sen ensiesitys oli 1964. Tarina perustuu Šolom Aleichemin kirjaan Tewje, maitomies; alkutarina on jiddišinkielinen. Musikaalin käsikirjoituksen on tehnyt Joseph Stein, musiikin säveltänyt Jerry Bock ja laulujen sanat kirjoittanut Sheldon Harnick. Musikaalin nimi tulee Marc Chagallin maalauksesta, jossa esiintyy viulunsoittaja.
Norman Jewison ohjasi musikaalista samannimisen elokuvan (1971).
Viulunsoittaja katolla on Suomessa kaikkien aikojen esitetyimpiä musikaaleja ainakin 50:llä eri produktiollaan.
Vuonna 2019 musikaalin alkuperäistuotannon esiintyjien levyttämä soundtrack-albumi Fiddler on the Roof valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.
Juonikuvaus
Tarina on perhetarina Ukrainan juutalaisten keskuudesta; maitomies Tevjellä ja hänen vaimollaan on viisi kaunista tytärtä, mutta näiden lemmenaskeleet eivät mene ollenkaan vanhempien toiveiden mukaan. Musikaalin nimi ei itsessään liity juonikuvioon juuri mitenkään.
Erityisesti vanhin tytär Tzeitel olisi haluttu naittaa rikkaalle teurastaja Lazar Wolfille, mutta tyttö ei suostu vaan uhkaa karata köyhän räätäli Motel Kamzoilin kanssa. Lopulta vanhemmat antavat periksi ja nuorille järjestetään upeat häät, joissa vanhemmat laulavat heille sittemmin iskelmänä suurta suosiota niittäneen laulun Nousee päivä, laskee päivä (Sunrise, Sunset).
Sävelmä onkin musikaalin suosituimpia; vain Tevjen yksinään aamunvalossa portaillaan laulama Rikas mies jos oisin (If I Were a Rich Man) on saavuttanut samaa suosiota. Suomeksi sen tulkitsi Lasse Mårtenson.
Vain loppukohtaus, kun santarmit tunkeutuvat kylään, antaa mustan varjon koko tarinaan; juutalaisten osa tsaarin Venäjällä ei ollut todellakaan helppo.
Flavio Briatore
thumb|Flavio Briatore Venetsian elokuvajuhlilla syyskuun alussa 2009. Flavio Briatore (s. 12. huhtikuuta 1950 Verzuolo, Italia) on entinen Formula 1 -tallipäällikkö, joka työskenteli urallaan Benettonilla ja Renault’lla. Hän toimi myös monien kuljettajien managerina. Briatoren ura sarjassa oli päättymässä näyttävästi, kun FIA tuomitsi hänet toimitsijakieltoon kaikissa alaisissaan sarjoissa 2009, mutta myöhemmin oikeus kumosi päätöksen. FIA teki kuitenkin valituksen päätöksestä ja jutun käsittely on kesken. Kiista päättyi sopuun, jonka mukaan Briatore voi palata Formula 1 -sarjaan vuoden 2013 alusta.
Ennen Formula 1-sarjaa
Ennen uraansa Formula 1 -sarjassa Briatore työskenteli hiihdonopettajana, vakuutusasiamiehenä ja kiinteistönvälittäjänä. Työskennellessään Milanossa osakkeiden parissa hän tutustui Luciano Benettoniin.
Benetton avasi ensimmäiset myymälänsä Yhdysvalloissa vuonna 1979, ja Briatoresta tuli Benetton-ryhmän Yhdysvaltain edustaja.
Lukuisten onnistuneiden kauppojen ansiosta Briatore oli vuonna 1988 varsin varakas. Hänen omaisuuden arvoksi on arvioitu hieman alle 400 miljoonaa euroa. thumb|left|300px|Briatore haastattelussa [[Monacon Grand Prix 2006|2006 Monacon Grand Prix:n jälkeen.]]
Tallipäällikkönä
Kun Benetton osti Tolemanin Formula 1 -tallin, Briatore kutsuttiin sen kaupalliseksi johtajaksi. Hänen oppinsa olivat yksinkertaiset: osta alan parhaat ammattilaiset. Hän palkkasi John Barnardin McLarenilta uudistamaan tallin rakenteen ja hankki kuljettajaksi lupaavan tulokkaan Michael Schumacherin. Schumacher voitti Benettonilla maailmanmestaruuden kausina 1994 ja 1995.
Kaudella 1994 Benettonin epäiltiin hyötyneen laittomista ohjelmistoista. Epäilysten vuoksi FIA tutki Benettonin autot. Tutkimusten tuloksena autoista löydettiin laittomia ohjelmistoja, mutta niiden käyttöä ei pystytty todistamaan. Tämän lisäksi Briatore herätti huomiota sanomalla suoraan, ettei ole kiinnostunut kilvanajosta vaan rahasta.
Saadakseen käyttöönsä Renault'n moottorit Briatore osti loppuvuodesta 1994 Ligier-tallin, mutta ajautui sen vuoksi törmäyskurssille kansainvälisen autourheiluliiton FIA:n kanssa. FIA:n painostuksesta hän myi Ligierin Tom Walkinshawlle. Benetton otti Renault'n moottorit käyttöön kaudeksi 1995. Maailmanmestari Michael Schumacher siirtyi kaudeksi 1996 Ferrarille, ja joukko tallin huippuinsinöörejä lähti hänen mukanaan.
Benetton antoi Briatorelle potkut 1997 ja palkkasi tilalle englantilaisen David Richardsin. Kolmen vuoden kuluttua Benetton myi tallinsa Renault'lle, joka kutsui Briatoren takaisin johtoon 2001. Hän hankki talliin manageroimansa Fernando Alonson, joka voitti kaksi maailmanmestaruutta tallille.