cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alfredo Di Stéfano
Espanjan aika
Euroopan cup eli Mestarien liigan edeltäjä aloitettiin vuonna 1956. Ensimmäinen loppuottelu pelattiin 14. kesäkuuta 1956 Parc des Princes -stadionilla Pariisissa. Siinä kohtasivat Real Madrid ja Ranskan mestari Stade Reims. Real Madrid voitti 4–3, ja di Stéfano oli lopullisesti hurmannut madridilaiset. Hänestä tuli jo samana vuonna Espanjan kansalainen. Seuraavana vuonna Euroopan cupin loppuottelussa kaatui Fiorentina Italiasta, ja di Stéfano valittiin kauden jälkeen Euroopan parhaaksi jalkapalloilijaksi. Vuoden 1958 Euroopan cupin loppuottelussa kaatui Italian Milan, ja di Stéfano voitti cupin maalipörssin. Vuonna 1959 Real Madrid voitti loppuottelussa jälleen Stade Reimsin, ja kauden päätyttyä di Stéfano valittiin toistamiseen Euroopan parhaaksi jalkapalloilijaksi ja oli näin ensimmäinen pelaaja, joka oli tullut nimetyksi kahdesti. 5. toukokuuta 1960 pelattiin Glasgow’ssa, Skotlannissa ikimuistettava Euroopan cupin loppuottelu. Real Madrid voitti saksalaisen Eintracht Frankfurtin 7–3. Ferenc Puskás teki neljä ja Alfredo di Stéfano kolme maalia. Di Stéfano voitti viisi ensimmäistä Euroopan cupia, joista jokaisen loppuottelussa teki vähintään yhden maalin, viimeisessä peräti hattutempun. Näiden lisäksi di Stéfano oli vielä kaksi kertaa loppuottelussa häviämässä. Vuonna[1962 Eusébion tähdittämä Benfica voitti Real Madridin maalein 5–3 ja 1964 Internazionale maalein 3–1. Di Stéfano voitti Euroopan cupin maalipörssin kahdesti. Hän teki Euroopan cupissa 49 maalia 60 ottelussa. Vuonna 1960 pelattiin ensimmäinen seurajoukkueiden maailman cup (Intercontinental Cup). Loppuottelussa kohtasivat Real Madrid ja Atletico Peñarol Uruguaysta. Real Madrid voitti, ja di Stéfano teki yhden maalin.
Vuonna 1964 Alfredo di Stéfano siirtyi Espanyoliin Barcelonaan. Siellä hän teki vielä 19 maalia kahden kauden aikana. Di Stéfanon pelaajaura päättyi 40 vuoden ikäisenä vuonna 1966. Jäähyväisottelu oli Real Madrid vastaan Celtic Skotlannista.
Kaappaus
Vuonna 1963 Real Madridin joukkue oli Caracasissa, Venezuelassa. 23. elokuuta aseistautuneet miehet tunkeutuivat Alfredo di Stéfanon hotellihuoneeseen ja kaappasivat hänet. Tekijät olivat castrolaisia äärivasemmistolaisia. Kaappauksen tekijäksi julistautui Kansallinen vapautusrintama (FAL). Di Stéfano vapautettiin 26. elokuuta ilman, että mitään lunnasvaatimuksia olisi esitetty. Di Stéfanoa oli kohdeltu hyvin. Järjestö oli halunnut vain maailmanlaajuista julkisuutta.
Maajoukkueura
Ainoan tahran Alfredo di Stéfanon uraan tekee se, että hän ei koskaan pelannut maailmanmestaruuskilpailujen lopputurnauksessa, vaikka pelasi urallaan peräti kolmessa eri maajoukkueessa. Kolumbian aikaa ei tosin ole virallisesti hyväksytty, koska Kolumbia ei toiminut silloin FIFA:n alaisuudessa.
Maailmanmestaruuskilpailut jäivät Alfredo di Stéfanolta aina väliin eri syiden vuoksi. Vuonna 1950 di Stéfano olisi voinut edustaa Argentiinaa, mutta Argentiinan jalkapalloliitto ei halunnut lähettää joukkuetta MM-kilpailuihin. 1954 hän oli Espanjassa, mutta koska oli jo pelannut Argentiinalle ja Kolumbialle, hän ei saanut lupaa edustaa Espanjaa. Vuonna 1958 hän edusti Espanjaa, mutta Espanjan maajoukkue ei päässyt karsinnoista lopputurnaukseen. 1962 MM-kilpailujen lopputurnauksen di Stéfano ei voinut osallistua loukkaantumisen vuoksi.
Ura valmentajana
Pelaajauran jälkeen Alfredo di Stéfano kokeili valmentajan uraa vaihtelevalla menestyksellä. Vuonna 1970 hän johdatti Boca Juniorsin Argentiinan-mestariksi ja 1971 Valencian Espanjan-mestariksi. Hän valmensi Sportingia Lissabonissa osan kautta 1974–1975. Vuonna 1980 Di Stéfano valmensi Valencian Cup-voittajien cupin voittoon ja 1981 River Platen Argentiinan-mestaruuteen. Di Stéfano oli Real Madridin peräsimessä vuosina 1982–1984, mutta joukkue joutui tyytymään kahteen kakkossijaan. Joukkue menetti liigamestaruuden viimeisellä kierroksella häviämällä Valencialle 0–1. Se myös hävisi neljä eri cup-loppuottelua. Di Stéfano kävi vielä kokeilemassa onneaan Real Madridin peräsimessä kaudella 1990–1991.
Huikun satama
Huikun satama on Hailuodon Huikussa sijaitseva satama. Satamaa ylläpitää, hoitaa ja venepaikkoja vuokraa Hailuodon kunta.
Huikun satamasta liikennöi lautta Hailuodon ja Oulunsalon Riutunkarin välillä.
Apistogramma helkeri
Apistogramma helkeri on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa vesissä elävä kalalaji.
Koko ja ulkonäkö
A. helkeri voi kasvaa enintään neljän senttimetrin mittaiseksi. Lajilla on selkäevässään 14–15 piikkiruotoa ja seitsemän pehmeää ruotoa sekä peräevässään kolme piikkiruotoa ja kuusi pehmeää ruotoa.
Levinneisyys ja elinympäristö
A. helkeriä tavataan Venezuelan Cuao-joesta, joka kuuluu Orinoco-joen valuma-alueeseen. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee lajin puutteellisesti tunnetuksi.
Siirtymäajan kansallinen neuvosto
Neuvosto perustettiin 27. helmikuuta 2011 Bengasissa, ja 5. maaliskuuta 2011 se julistautui ”Libyan valtion ja kansan ainoaksi edustajaksi”. Ranska tunnusti ensimmäisenä valtiona neuvoston 10. maaliskuuta 2011 maan viralliseksi hallitukseksi ja se sai sisällissodan jatkuessa monien muidenkin maiden tunnustuksen. Neuvosto toimi kuitenkin lähinnä maan itäosissa, eikä Misratan kapinalliskaupunki tunnustanut sitä vielä elokuussa Libyan ainoaksi edustajaksi.
Heinäkuun lopussa neuvosto pidätti kapinallisten pääesikunnan päällikkönä toimineen kenraali Abdel Fatah Younisin, joka on maan entinen sisäministeri, ja vangitsi hänet tuntemattomaan paikkaan Bengasissa. Vangitsemisen syytä ei ole ilmoitettu. Illalla 28. heinäkuuta kerrottiin että hänet on teloitettu.
Neuvoston johtajat sanoivat, että neuvosto ei ole hallitus, vaan tavoitteena on ohjata maa vapaisiin vaaleihin ja saada voimaan uusi perustuslaki. Neuvostolla oli hallituksen tavoin toimiva toimeenpaneva komitea. Elokuussa 2011 neuvosto julkaisi 14-sivuisen siirtymäajan perustuslakiluonnoksen, jossa asetettiin tavoitteeksi luoda šaria-lakiin perustuva monipuoluedemokratia.
23. lokakuuta 2011, kolme päivää maan Muammar Gaddafin surman jälkeen, kansallinen neuvosto julisti maan vapautetuksi Bengasissa järjestetyssä seremoniassa. Samassa yhteydessä šaria julistettiin voimaan ja sen kanssa ristiriidassa olleet lait mitättömiksi. Ensimmäisenä toimenaan neuvoston puheenjohtaja Mustafa Abdul-Jalil kumosi moniavioisuutta rajoittavan lain. Hän ilmoitti että tulevat määräykset kieltävät koron oton ja maahan luotaisiin islamilainen pankkijärjestelmä.
Tammikuun alussa pääkaupunki Tripolissa käytiin aseistautuneiden ryhmien kesken taisteluja, joissa kuoli useita. Silminnäkijöiden mukaan Misratasta tuleva kapinalliset yrittivät vapauttaa vangittuja tovereitaan.
Bengasissa osoitettiin viikkokausia mieltä hallitsevaa neuvostoa vastaan, joka huipentui väkivaltaisuuksiin ja paikallisen hallintorakennuksen valtaamiseen ja ryöstelyyn. NTC:n kakkosmies Abdel Hafiz Ghoga ilmoitti 22.1.2012 eroavansa levottomuuksien vuoksi. Neuvoston puhemies Mustafa Abdel Jalil puolestaan varoitti sisällissodan uhasta, jos NTC hajoaa.
7. heinäkuuta 2012 järjestettiin vaalit, joissa valittiin Yleinen kansankongressi (al-Mu’tamar al-Waṭanī al-‘āmm), joka korvasi Siirtymäajan kansallisen neuvoston. Islamistien kiihtyvän toiminnan vuoksi keväällä 2014 Libyassa tuli vallankaappauksella valtaan kenraali Khalifa Haftar, joka ilmoitti taistelevansa islamisteja ja ääriryhmiä vastaan.
Lainsäädännöllinen elin
Neuvoston jäsenet
Muut edustajat
Musiikkia
Musiikkia on Isokynä & Orfeus -nimellä julkaistu Dave Lindholmin kolmas sooloalbumi, jonka taustabändinä soittaa Orfeus-yhtye. Se julkaistiin kesäkuussa 1974.
Kokoonpano
+
Navarra (F85)
Valmistus
Alus tilattiin 26. joulukuuta 1989 Bazánilta, missä köli laskettiin 15. huhtikuuta 1991. Alus laskettiin vesille 23. lokakuuta 1992 ja otettiin palvelukseen 27. toukokuuta 1994.
Palvelus
Alus pysäytti joulukuussa 2002 liputtoman rahtialuksen So Sanin joitakin satoja merimaileja Jemenistä kaakkoon Yhdysvaltain hallituksen pyydettyä sitä osana operaatio Enduring Freedomia. Alus ampui rahtialuksen keulan eteen sen jälkeen kun alukselta ei vastattu pysäytyspyyntöön ja rahtialus pyrki pakoon. Rahtialuksella oli pohjoiskorealainen miehistö, 23 konttia, joissa viisitoista Scudia, viisitoista täistelukärkeä ja viisitoista polttoainesäiliötä. Jemen ilmoitti olevansa rahdin vastaanottaja protestoiden tarkastusta. Rahtialuksen annettiin jatkaa matkaa Yhdysvaltain viranomaisten saatua vakuutuksen, että ohjukset eivät ole menossa kolmannelle osapuolelle.
Alus upotti 23. maaliskuuta 2010 somalialaisen merirosvoalusten emälaivan ja valtasi kaksi alusta sen jälkeen, kun MV Almezaanin turvamiehistö oli torjunut merirosvojen hyökkäyksen. Kuusi epäiltyä vapautettiin myöhemmin, kun Almezaanin miehistö kieltäytyi todistamasta.
Marraskuussa 2016 EUNAVFORin mukana operaatio Sophiassa Libyan rannikolla alus pelasti 227 pakolaista kumiveneistä Libyan rannikolla.
Cry Baby
Cry Baby, Cry-Baby tai Crybaby voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Ämmänsaaren rautatieasema
Ämmänsaaren rautatieasema on Suomen rataverkon liikennepaikka  Suomussalmella kunnan keskustaajamassa, ja se on rataosuuden  pääteliikennepaikka. Liikennepaikan etäisyys Helsingin rautatieasemalta on 750,5 kilometriä. Rautatieasema on asuttu.
Veskijõgi
Veskijõgi (myös Tullmurru jõgi tai Vaisi jõgi ) on joki Nõvassa Läänemaalla Viron pohjoisosissa, joka laskee Keibu-lahteen Suomenlahdella.
Ämmänsaaren rautatieasema
Ämmänsaaren liikennepaikalla on ainoastaan tavaraliikennettä. Liikennepaikka on miehittämätön, ja liikenteenohjaus tapahtuu Oulun rautatieasemalla sijaitsevasta liikenteenohjauskeskuksesta käsin. Sähköisiä turvalaitteita ei ole.
Veskijõgi
Joen kulku
Joki alkaa Hindaste järvestä, joka sijaitsee Suursoon alueella. Se on suoraksi kaivettu oja, joka on johdettu Veskijärveen. Veskijärveen laskee myös Tänavjärven laskuoja, joka sisältyy Veskijõen vesistöön. Alajuoksulla joki halkoo suoraksi kaivettuna aution metsäalueen ja tulee asutulle alueelle Nõvan kirkonkylän Vaisiin. Sieltä se siirtyy ranta-alueelle, missä se laskee autiolla rannikolla Keibu-lahteen.
Ämmänsaaren rautatieasema
Historia
Kun Taivalkosken–Kontiomäen rata rakennettiin, rakennettiin myös lyhyt sivurata Pesiökylästä Ämmänsaareen. Rautatien päätekohta ja Ämmänsaaren rautatieasema sijaitsevat Emäjoen pohjoisrannalla, Valkeaisjärven etelärannalla.
Liikennepaikka avattiin kaupalliselle liikenteelle 1. joulukuuta 1955. Henkilöliikenne lakkautettiin 22. toukokuuta 1966.
Roksana Węgiel
Roksana Emilia Węgiel (s. 11. tammikuuta 2005 Jasło) on puolalainen laulaja, joka edusti Puolaa vuoden 2018 lasten Euroviisuissa kappaleellaan ”Anyone I Want to Be” ja voitti kilpailun.
Biografia
21. syyskuuta 2018 ilmoitettiin, että hän edustaa Puolaa lasten Euroviisuissa. 25. marraskuuta hän kilpaili kilpailun finaalissa, jossa hän esiintyi viimeisenä, kahdentenakymmenentenä. Hän voitti kilpailun 215 pisteellä (136 katsojilta ja 79 tuomareilta)
Canarias (F86)
Canarias (runkonumero F86) on Espanjan laivaston vuonna 1993 vesillelaskettu Santa María -luokan fregatti.
Valmistus
Alus tilattiin 26. joulukuuta 1989 Bazánilta, missä köli laskettiin 15. huhtikuuta 1992. Alus laskettiin vesille 21. kesäkuuta 1993 ja otettiin palvelukseen joulukuussa 1994.
Palvelus
Alus on palveluksessa.
Musiikkituottajat
Musiikkituottajat - IFPI Finland ry (26.8.2010 asti Suomen Ääni- ja kuvatallennetuottajat ÄKT) on Suomessa toimivien äänitetuottajien kattojärjestö, jonka päämääränä on varmistaa musiikkiteollisuuden toimintaedellytykset Suomessa. Se vastaa Suomessa mm. kulta- ja platinalevyjen jakamisesta, Suomen virallisesta listasta sekä Emma-gaalan järjestämisestä. Musiikkituottajat vastaa ISRC-tallennekoodien myöntämisestä ja rekisteröinnistä Suomessa. Musiikkituottajat on myös Suomen edustaja musiikkialan kansainvälisessä toimialajärjestö IFPI:ssä, sekä yksi kolmesta Gramex ry:n jäsenjärjestöstä.
Järjestöön kuuluu tällä hetkellä 19 musiikkialan yhtiötä sekä Suomen riippumattomien levy- ja tuotantoyhtiöiden yhdistys IndieCo. Järjestön jäsenten osuus vuoden 2021 äänitemyynnin kokonaismarkkinoista Suomessa oli 78,5 prosenttia.
Toiminta
Musiikkiteollisuuden toimintaedellytyksien varmistamiseksi Musiikkituottajat seuraa ja kehittää lainsäädäntöä ja oikeusoloja niin, että musiikkituottajilla on riittävä lainsäädäntösuoja, mahdollisuus reiluun ja oikeudenmukaiseen toimintaympäristöön sekä vapaaseen kilpailuun markkinoilla. Yhdistyksen toiminnan tarkoitus on parantaa tallennetuotannon kulttuuripoliittista asemaa ja oikeudellista suojaa, kehittää äänitteiden ja musiikkivideoiden tuotannon ja jakelun toimintaedellytyksiä sekä osallistua tuottajaoikeuksien hallinnointiin ja valvontaan. Musiikkituottajat on kansainvälisen tuottajajärjestö IFPI:n edustaja Suomessa. Se on myös yksi Gramexin kolmesta jäsenyhdistyksestä.
Yhdistys myös kokoaa viikoittain Suomessa myytyjen äänitteiden suosiota mittaavat viralliset listat:
Historia
Musiikkituottajat on vastannut Suomen Virallisen Listan tuottamisesta vuodesta 1994 alkaen. Vuoden 2009 loppuun asti listaa tehtiin yhteistyössä Yleisradion kanssa. Yhdistys pitää luetteloa kaikkien aikojen myydyimmistä äänitteistä Suomessa sekä myöntää kulta- ja platinalevyt. Se hallinnoi myös Suomessa käytettyjä ISRC -tallennekoodeja.
Järjestö perustettiin vuonna 1970 nimellä Äänilevytuottajat. Tätä ennen alan toimijat olivat järjestäytyneet Soitinalan Tuottajaliittoon. 1982 nimeksi muutettiin Suomen Ääni- ja kuvatallennetuottajat ÄKT, joka muutettiin nykyiseen nimeen 26. elokuuta 2010.
Vuosina 1994–2001 Musiikkituottajat julkaisi 11 kappaletta Bonus CD -nimisiä kokoelmia. CD:n sai kaupasta mukaansa ostamalla kaksi uutta levyä.
Tapahtumat
Musiikkituottajat järjestää vuosittain Emma-gaalan vuoden menestyneimmille taiteilijoille ja alan ammattilaisille.
Järjestö on aiemmin jakanut myös Muuvi-palkintoa vuoden parhaille musiikkivideoille vuosina 1991-2009 ja Janne-palkintoa vuoden parhaimmille klassisen musiikin tuotannoille vuosina 1992-2002. Omien gaalojensa lakkauttamisen jälkeen palkinnot ovat saaneet vastaavat palkinnot Emma-gaalassa (Muuvi vuodesta 2010 ja Janne vuodesta 2006 lähiten).
Toiminnanjohtajat
=== Hallitus ===
Kerryn kreivikunta
Kerryn kreivikunta on Irlannin kreivikunta Munsterin historiallisessa provinssissa maan lounaisosassa. Se rajoittuu idässä Limerickin kreivikuntaan, kaakossa Corkin kreivikuntaan, lännessä Atlantin valtamereen ja pohjoisessa Shannonjokeen. Kreivikunnassa on 147 554 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 4 678,84 neliökilometriä. Sen pääkaupunki on Tralee.
Kerryn kreivikunnassa sijaitsee Killarneyn kaupunki, suosittu matkailukohde. Siellä ovat myös Irlannin korkeimmat vuoret, Macgillycuddy's Reeks (Na Cruacha Dubha). Maailmanperintökohde Skellig Michael -saari sijaitsee Kerryn rannikolla.
Taivalkosken rautatieasema
Taivalkosken rautatieasema on Suomen rataverkon entinen liikennepaikka Taivalkosken kunnassa Koillismaalla. Liikennepaikan etäisyys Helsingin rautatieasemalta on 814,7 kilometriä mitattuna Pieksämäen ja Kontiomäen rautatieaseman kautta. Liikennepaikka oli rataosan Kontiomäki–Taivalkoski pohjoinen pääteasema.
Historia
Liikennepaikka avattiin yleiselle liikenteelle 1. joulukuuta 1961, kun Iijoen ylittävä rautatiesilta ja sen myötä rataosuus Taivalvaarasta Taivalkosken kirkonkylälle otettiin käyttöön.
Ensimmäisen kerran liikennepaikka lakkautettiin 15. heinäkuuta 1982 yhtä aikaa henkilöliikenteen lakkauttamisen kanssa, mutta se avattiin uudelleen tavaraliikenteelle 17. marraskuuta 1982. Liikennepaikka lakkautettiin toistamiseen 9. tammikuuta 2005.
Käytännössä liikennepaikka on ollut vailla kaupallista liikennettä 4. elokuuta 2004 alkaen, kun Pesiökylän ja Taivalkosken välinen rataosuus suljettiin liikenteeltä liikennöintikelvottomana kunnossapidon puutteen vuoksi.
FC Utrecht
Football Club Utrecht on jalkapalloseura Utrechtista, Alankomaista. Joukkue pelaa maan pääsarjassa Eredivisiessä.
FC Utrecht syntyi 1. heinäkuuta vuonna 1970, kun kolme utrechtilaista seuraa, DOS, Elinkwijk ja Velox, joista DOS oli voittanut Alankomaiden mestaruuden vuonna 1958, yhdistyivät. Utrecht on voittanut Alankomaiden Cupin kolmesti, vuosina 1985, 2003 ja 2004, jolloin se voitti myös Johan Cruijff schaalin.
Kotiottelunsa Utrecht pelaa 24 426 -paikkaisella Stadion Galgenwaardilla. Kaudella 2004/2005 seuran kotiotteluiden katsojakeskiarvo oli 19 600.
Kaks’ tavallista Lahtista
Kaks’ tavallista Lahtista on Ville Salmisen ohjaama ja Reino Helismaan käsikirjoittama elokuva vuodelta 1960.
Elokuvan tuottaja oli T. J. Särkkä ja tuotantoyhtiö Suomen Filmiteollisuus. Elokuva on musiikkipitoinen komedia, johon Helismaa on rakentanut kevyen kolmiodraaman. Mukana on myös sen ajan stand up -koomikko Eemeli (Esko Toivonen) ja aikansa lapsitähti Vesa Enne. Kriitikoiden suhtautuminen elokuvaan oli jo valmiiksi ennakkoluuloista, sillä Helismaata pidettiin edelleen kriitikoiden piireissä vain rillumarei-kynäilijänä.
Juoni
Usko ja Toivo (Tommi Rinne ja Leif Wager) ovat kaveruksia ja sukunimikaimoja. Yhteistä heille on myös sama osoite ja sama työpaikka vaatetusliikkeessä. Kuvioon ilmaantuu myös rakkaus, kun he eräänä päivänä saavat lisää yhteistä, sillä he ihastuvat samaan naiseen, Maija Karhin esittämään Irma Virtaseen. Asia on vähällä myös erottaa kaverukset toisistaan. Irmaan he tutustuivat tämän loukattua jalkansa talonsa edustalla ja kaverusten auttaessa hänet kotiinsa. Seurauksena on kolmiodraama, joka johtaa jopa pieneen nahinointiin. Molempien jouduttua pois töistä he yrittävät monenlaista saadakseen Irman. Onneksi kaverusten tielle osuu kaksi muutakin naista, Pirkko Mannolan esittämä Pirkko ja Leni Katajakosken esittämä Eeva.
Valaat
pienoiskuva|[[Ryhävalas|Ryhävalaita]] Valaat (Cetacea) on vedessä elävien nisäkkäiden lahko.
Lahko jaetaan rakenteen ja ravinnonhankintatapojen mukaan kahteen alalahkoon. Hammasvalaat (Odontoceti) käyttävät ravintonaan kalaa ja mustekaloja. Hetulavalailla (Mysticeti) on sarveisaineesta rakentuneet levyt eli hetulat, joiden avulla valaat siivilöivät ravinnokseen pikkukaloja ja planktonia. Kolmas, noin 44–55 miljoonaa vuotta sitten elänyt alalahko muinaisvalaat (Archaeoceti), on kuollut sukupuuttoon.
Rakenne ja anatomia
Valaat ovat merinisäkkäitä ja ne viettävät koko elämänsä vedessä. Ne ovatkin ainoita täysin vesielämään sopeutuneita nisäkkäitä. Kuten useimmat nisäkkäät, valaat ovat tasalämpöisiä, hengittävät keuhkoilla, niiden hermosto on kehittynyt ja ne imettävät poikasiaan. Lisäksi valailla on karvaa (vaikkakin hyvin vähän).
Virtaviivainen ruumis muistuttaa kalan ruumista. Eturaajat ovat muuttuneet evämäisiksi. ”Hännän” päässä on pyrstöevä, jota valaat käyttävät uimiseen pystysuorilla iskuilla. Valailla ei ole takaraajoja, ruumiin sisällä on vain pienet luujäänteet merkkinä lantiosta. Ihon alla on paksu rasvakerros eristeenä ja energiavarastona. Suuret valaat ovat maailman suurimpia eläinlajeja.
Valaat hengittävät pään päällä sijaitsevien sierainten kautta. Hetulavalailla sieraimia on kaksi, hammasvalailla yksi. Valaat ovat mestarisukeltajia, sillä ne voivat varastoida runsaasti happea lihaksien myoglobiini-proteiiniin ja veren punasolujen hemoglobiini-proteiiniin. Lisäksi verenkierron muutoksien takia hapen käyttö tehostuu, koska verenkierto ohjaa happea vain niihin elimiin, joille se on elintärkeää, kuten aivoille ja sydämelle. Kaskelotti voi pysyä veden alla jopa kaksi tuntia hengityskertojen välillä.
Evoluution myötä valaan silmät ovat kehittyneet pieniksi ja hajuaisti on surkastunut. Osalta valaista hajuepiteeli kokonaan puuttuu. Sen sijaan valailla on ääniaaltoja lähettävä ja havaitseva tarkka tutkajärjestelmä. Ne tuottavat nenäontelossa ultraääniä, jonka avulla ne kartoittavat ympäristöä. Lisäksi useiden valaslajien uskotaan pystyvän kommunikoimaan merkittävästi kehittyneellä kielellään.
Suurin valaista on sinivalas, joka on suurin maapallolla koskaan elänyt eläinlaji. Se voi kasvaa 30 metrin pituiseksi ja painaa 180 tonnia. Suurin yksilö painoi 200 tonnia ja oli yli 30 metrin suuruinen. Se voi syödä jopa 40 miljoonaa krilliä päivässä.
Elintavat
Valaan raskausaika kestää yleensä hieman yli vuoden verran ja se synnyttää tavanomaisesti vain yhden poikasen kerrallaan. Poikasen ruokinta tapahtuu nisäkkäille tyypilliseen tapaan imettämällä.
Valaiden uni on katkonaista ja poikkeaa ihmisen nukkumasta unesta. Ne torkahtavat muutamiksi minuuteiksi vajoten jonkun metrin pinnan alapuolelle. Kevyesti potkaisten ne nousevat pintaan hengittämään ja torkahtavat jälleen vajoten pinnan alle. Ne vähentävät vuorotellen eri aivopuoliskojen aktiivisuutta, jolloin niiden tahdonalainen hengitys pysyy jatkuvasti käynnissä. Ryhmissä elävät eläimet ovat levätessään tiiviisti toistensa lähellä ja vaaran uhatessa varoittavat toisiaan. Valaat nukkuvat noin kahdeksan tuntia vuorokaudessa.
Evoluutio
Kehityshistoriallisesti valaat ovat polveutuneet maaeläimistä. Niiden soilla elänyt kantamuoto on sama kuin sorkkaeläimiin kuuluvilla virtahevoilla, ja näin ne ovatkin itse asiassa kehityshistoriallisesti sorkkaeläimiä. Perinteisten sorkkaeläinten ja valaiden yhdessä muodostaman Cetartiodactyla-kehityslinjan sisällä virtahevot ja valaat yhdessä muodostavat yhden sen neljästä nykyään elossa olevasta monofyleettisestä pääkehityslinjasta, sikaeläinten (Suina), märehtijöiden ja kamelieläinten rinnalla.
Luokittelu
pienoiskuva|300px|Erilaisia valaita 1. [[Grönlanninvalas 2. Miekkavalas 3. Mustavalas 4. Kaskelotti 5. Sarvivalas 6. Sinivalas 7. Ryhävalas 8. Maitovalas]] Nykyisten valaiden heimojako vuoden 2005 Mammal Species of the World -teoksen mukaan.
Suojelualueet
pienoiskuva|Havainto Valaiden suurin suojelualue sijaitsee Cookinsaarilla. Länsi-Euroopan kokoinen alue on toinen eteläisen pallonpuoliskon valaiden synnytyspaikoista, ja se sijaitsee Cookinsaarten talousvyöhykkeellä parin miljoonan neliökilometrin alueella. Se on perustettu vuonna 2001 Bahama- ja Cookinsaarilla asuvan valastutkijan Nan Hauserin aloitteesta. Suojelualueella elää muun muassa ryhävalaita, nokkavalaita ja hetulavalaita.
Valaat Suomessa
Suomen nykyisillä aluevesillä on havaittu varmuudella ainakin kuusi valaslajia: delfiini (Delphinus delphis), pullokuonodelfiini (Tursiops truncatus), pyöriäinen (Phocoena phocoena), maitovalas (Delphinapterus leucas), lahtivalas (Balaenoptera acutorostrata) ja ryhävalas (Megaptera novaeangliae). Näistä ainoastaan pyöriäisestä tehdään havaintoja jotakuinkin säännöllisesti, muista vain satunnaisesti.
Yllä mainittujen, elävänä nähtyjen lajien lisäksi Suomessa on 1940-luvulla löydetty maalta muutamia sinivalaan (Balaenoptera musculus) selkänikamia, joiden ikää ei ole pystytty määrittämään. Nykyisin Venäjään kuuluvalta Terijoelta löydettiin vuonna 1935 valkokuonodelfiini (Lagenorhynchus albirostris), jonka jäännökset ovat Helsingin yliopiston kokoelmissa. Venäjän Petsamossa, joka 1920–1940-luvuilla oli osa Suomea, elää miekkavalaita (Orcinus orca).
Kamal Kamyabinia
Kamaleddin Kamyabinia (s. 18. tammikuuta 1989 Teheran, Iran) on iranilainen jalkapalloilija. Hän edustaa Persepolis FC:tä Persianlahti Pro League -sarjassa ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Päästäismaamyyrät
Päästäismaamyyrät (Uropsilinae) on yksi kontiaisten eli maamyyrien heimon kolmesta alaheimosta. Siihen kuuluu vain yksi suku Uropsilus ja siihen neljä kaakkoisaasialaista vuoristometsien lajia. Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus alaheimon uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on kiinanpäästäiskontiaiset.
Marjaniemen satama
Marjaniemen satama on Hailuodon Marjaniemessä sijaitseva venesatama. Satamaa ylläpitää, hoitaa ja venepaikkoja vuokraa Hailuodon kunta.
Marjaniemen satamassa on 31 aisapaikkaa, 16 peräankkuripaikkaa sekä 9 kylkipaikkaa, eli yhteensä 56 venepaikkaa sekä veneenlaskuluiska. Väylän syvyys on noin 4 metriä.
Hailuodon Majakkapihassa on muun muassa majoituskohteita, rantasauna, savusauna, kahvila sekä Marjaniemen majakka.
Luettelo Kuun vuorista ja vuoristoista
Luettelo Kuun vuorista ja vuoristoista
Pyhä Soter
Pyhä Soter (n. 120 174) oli paavi vuosina 166–174. Hän määräsi, että avioliitto oli pätevä ainoastaan papin siunaamana. Hän oli kotoisin Italian Fondista ja kuoli perimätiedon mukaan marttyyrinä. Hänet haudattiin Calixtus I:n hautausmaalle Roomaan. Hänen muistopäivänsä on 22. huhtikuuta. Soter ilmeisesti perusti pääsiäisen vuotuiseksi juhlapäiväksi Roomassa.
Luettelo Humppilan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Humppilan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Humppilan kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Mount San Antonio
Mount San Antonio, puhekielessä myös Mount Baldy, on San Gabriel Mountainsin korkein huippu Kaliforniassa ja samalla Los Angelesin piirikunnan korkein kohta. Vuoren toisinaan lumipeitteisen huipun voi nähdä kirkkaalla säällä. Huippu on pyramidin muotoinen ja sen eteläinen rinne on huomattavasti pohjoista jyrkempi. Huipulle johtaa useita vaellusreittejä jokaisesta ilmansuunnasta.
Maantiede
Mount San Antoniolla, tai kuten paikalliset sitä kutsuvat, Mount Baldylla, on kaksi huippua. Primäärinen huippu kohoaa 3 068 metrin (10 064 ft) korkeuteen, ja sekundäärinen huippu, West Baldy 3 044 metrin (9 988 ft) korkeuteen. Vuori on myös Los Angelesin ja San Bernadinon piirikuntien raja ja kuuluu Angelesin kansallispuistoon (Angeles National Forest). Vuoren etelärinteeltä vedet laskevat San Antonio Creek'iin ja pohjoisrinteeltä Lytle Creek'iin. Molemmat ovat osa Santa Anan vedenjakaja-aluetta. San Antonio Creek virtaa syvässä kanjonissa ja siinä on useita vesiputouksia, viimeisin niistä korkeudeltaan 23 metriä.
Historia
13. tammikuuta 2023 englantilainen näyttelijä Julian Sands uutisoitiin kadonneen hänen lähdettyä vaeltamaan viikkoa aiemmin Mount San Antonion alueella. Lumiset olosuhteet vaikeuttavat etsintöjä.
Elena Korosteleva
Elena Korosteleva, (s. 24. tammikuuta 1972 Minsk) on valkovenäläinen tutkija, joka on keskittynyt tutkimaan demokratian kehitystä ja Euroopan politiikkaa. Hän on Kentin yliopiston kansainvälisen politiikan professori.
GP3 Italian Grand Prix 2015
GP3 Italian Grand Prix 2015 oli GP3-kauden 2015 kuudes osakilpailu, joka ajettiin 5.–6. syyskuuta Monzan moottoriradalla Italiassa. Kilpailu ajettiin Formula 1:sten Italian GP:n ohessa.
Lauantain kilpailun voittoon ajoi Arden International -tallin kuljettaja Emil Bernstorff. Sunnuntain kilpailun voitti ART Grand Prix -tallin Marvin Kirchhöfer.
Ekojärvi (Sastamala)
Ekojärvi on Pirkanmaalla Sastamalan Ekojärven kylässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi on osa Ekojoen valuma-alueesta, jonka laskujoki Ekojoki laskee Evonlahdessa Rautaveteen Ekossa.
Maantiede
Järven pinta-ala on 102 hehtaaria ja sen pituus on 2,0 kilometriä ja leveys 750 metriä. Siihen laskee Marjasuolta ja Marjasuonmaalta suo-ojia. Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla, josta saa alkunsa 10 kilometriä pitkä Ekojokena päättyvä laskuoja. Laskuojan nimi on aluksi Ekojärvenkanava ja Ekojärvenholvi, muuttuu sitten alempana Lamminojaksi, Harjastenojaksi ja Stormin jälkeen Ekojoeksi.
Järven rantaviiva on 6,8 kilometriä pitkä ja ranta on avosuota ja luhtaa, vaikka ympäristö on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Suurin saari on Selkäsaari, joka on 90 metriä pitkä. Järvestä on saanut nimensä Ekojärven kylä, jonka tiloja on järven ympärillä. Loma-asuntoja on soisten rantojen takia vain muutama.
Luonto
Ekojärven Natura-alueen omistaa Suomen valtio ja sitä hallinnoi Metsähallitus. Siihen kuuluu matalavetinen Ekojärvi ja sen rannat. Karhunkalliolle on rakennettu lintutorni ja nuotiopaikka. Järvi on arvokas lintujärvi.
Järven tila ennen kuivattamista
Ennen Ekojärven vedenpinnan korkeuden alentamista järvessä oli runsaasti kalaa. Järvellä oli kalamaja, missä kauempaakin tulleet kalastajat majoittautuivat, kun tultiin syyskalastamaan. Läheisessä Ekojärven kylässä tarvittiin lisää niittyjä, joita muodostettiin alentamalla Ekojärven pintaa.
Kuivatus
Vuonna 1865 talollinen Wilhelm Johansson ja kumppanit pyysivät järjestämään katsemuksen tulevaa järvenlaskua varten. Asia vedettiin kuitenkin takaisin ja vasta vuonna 1873 talollisen Punto Karl Gustafssonin hakemus järven kuivattamiseksi hyväksyttiin. Ensimmäisessä hakemuksessa kohteena olivat myös vierekkäiset Ojalammi ja Paskolammi. Vuonna 1875 järven pintaa alennettiin ilman valtionapua. Järven vedenpintaa laskettiin syventämällä järvestä lähtevää ojaa. Avuksi saatiin suuri nosturi, jolla painavaa kiveä ja maata voitiin nostaa. Nosturin avustamana valmistui noin kilometrin verran holvattua kanavaa, joka kulkee edelleen maan alla. Kuivatuksella pyrittiin lisäämään heinäntuotantoa, mikä onnistui hyvin. Rannoilla oli kymmeniä latoja, joista vesijättöyhtiö myi "järvisheinälotteja" eniten tarjoaville.
Vuoden 1927 vesijätön jako osakkaiden kesken selvittää hyvin, paljonko järvenpohjaa paljastui. Kartan mukaan entisen järven lahdista Läpänlahti, Pirttilashti, Rappari, Vehkalahti, Kolkunperä, Mustalahti ja Särkilahti maatuivat ja saaret Rukku (iso?) ja Piukku (pieni?) maatuivat rantaan kiinni. Nykykartassa suuremman saaren nimeksi on merkitty Piukku. Saaren taakse oli jäänyt syvä lahti, mutta nykyään lahti on lähes kasvanut umpeen.
Vesijättömaata kertyi vuonna 1927 jaettavaksi 78 hehtaaria niittyjä, 26 hehtaaria metsämaata ja 129 hehtaaria avovettä. Jakoalue oli vuonna 1878 paalutettu monikulmainen alue, joka seurasi järven rantoja.
Antelope Canyon
thumb|right|Antelope Canyon Antelope Canyon on Yhdysvaltojen lounaisosassa oleva kanjoni. Se sijaitsee navajoreservaatissa Arizonassa lähellä Pagen kaupunkia.
Sondre Nordstad Moen
right|thumb|Sondre Nordstad Moen [[Ostravassa 2011.]] Sondre Nordstad Moen (s. 12. tammikuuta 1991 Trondheim) on norjalainen kestävyysjuoksija. Hän edustaa oslolaista SK Vidar -seuraa, ja on pituudeltaan 178 cm.
Antelope Canyon
Antelope Canyon on suosittu matkailukohde. Se on kapea ja syvä veden muovaama kanjoni. Kanjoniin lankeava valo värjää kallion muodot punaisen ja oranssin eri sävyin. Kanjoni koostuu kahdesta osasta. Ylempi kanjoni (Upper Antelope Canyon) on noin 180 metriä pitkä ja alempi kanjoni (Lower Antelope Canyon) on noin 800 metriä pitkä.
Sondre Nordstad Moen
Moen sijoittui maastojuoksun EM-kilpailujen alle 20-vuotiaiden sarjassa kuudenneksi Torossa 2007. Seuraavana vuonna hän oli Edinburghin maastojuoksun MM-kilpailuissa samassa ikäluokassa 28:s ja Bydgoszczin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 5 000 metrillä neljästoista. Brysselin EM-maastojuoksuissa 2008 hän saavutti alle 20-vuotiaiden sarjassa hopeaa sekä henkilökohtaisessa että joukkuekilpailussa.
Antelope Canyon
Elokuussa 1997 alemmassa kanjonissa hukkui 11 henkilöä äkilliseen tulvaan, minkä aiheutti 8 kilometrin päässä ollut ukkosmyrsky. Tämän jälkeen kanjonin turvallisuutta parannettiin lisäämällä sinne tikkaita hätäpoistumisteiksi. Lisäksi kanjoniin pääsee nykyään vain oppaan seurassa.
Sondre Nordstad Moen
Moen sijoittui 2009 Ammanin MM-maastojuoksuissa alle 20-vuotiaissa 74:nneksi ja Novi Sadin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 5 000 metrillä viidenneksi. Dublinin EM-maastojuoksuissa hän sijoittui alle 20-vuotiaissa neljänneksi ja sai joukkuekilpailussa pronssia. Hän oli Bydgoszczin MM-maastojuoksuissa alle 20-vuotiaiden sarjassa 31:s. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän sijoittui 10 000 metrillä 14:nneksi ja karsiutui 5 000 metrillä alkuerissä. Albufeiran maastojuoksun EM-kilpailuissa 2010 hän oli alle 20-vuotiaissa viides.
Moen sijoittui Punta Umbrían MM-maastojuoksuissa 2011 miesten sarjassa 36:nneksi. Hän voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 10 000 metrin juoksussa Ostravassa 2011 ajalla 28.41,66. Velenjen maastojuoksun EM-kilpailuissa hän saavutti samana vuonna alle 23-vuotiaiden sarjassa henkilökohtaisessa kilpailussa pronssia ja joukkuekilpailussa kultaa.
Moen sijoittui 2014 Zürichin EM-kilpailuissa 10 000 metrillä yhdeksänneksi ja maastojuoksun EM-kilpailuissa Samokovissa 13:nneksi. Seuraavana vuonna hän sijoittui ensimmäisellä maratonillaan Firenzessä neljänneksi ajalla 2.12.54. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui maratonilla 19:nneksi. Saman vuoden EM-maastojuoksuissa Chiassa hän oli kolmastoista.
Moen juoksi maratonin Norjan ennätyksen 2.10.07 Hannoverissa huhtikuussa 2017. Lontoon MM-kilpailuissa hän karsiutui 5 000 metrin alkuerissä. Saman vuoden lokakuussa hän juoksi Valenciassa puolimaratonin Norjan ennätyksen ja Euroopan tilaston kaikkien aikojen kolmanneksi parhaan ajan 59.48. Hän juoksi maratonin Euroopan ennätyksen 2.05.48 voittaessaan Fukuokan maratonin 3. joulukuuta 2017. Aiempi Euroopan ennätys oli turkkilaisen Kaan Kigen Özbilenin 2.06.10. Mo Farah rikkoi Moenin Euroopan ennätyksen vuonna 2018. Moen keskeytti maratonin Berliinin EM-kilpailuissa 2018.
Moen juoksi 10 000 metrin Norjan ennätyksen 27.24,78 Kristiansandissa elokuussa 2019. Dohan MM-kilpailuissa hän sijoittui samalla matkalla 12:nneksi. Hän juoksi 25 000 metrin Euroopan ennätyksen 1.12.46,5 Oslossa 11. kesäkuuta 2020. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän sijoittui maratonilla 40:nneksi.
Sisäradat
NR = maan ennätys
Alinen Tuohisurma
Maantietoa
Lammen pituus on 350 metriä, leveys 50 metriä ja sen pinta-ala on 1,1 hehtaaria. Se sijaitsee erämaassa kaakko-luoteissuuntaisen murroksen pohjalla ja lammen molemmilla sivuilla sijaitsee korkeat mäet. Siihen laskee kaakosta kaksi metsäojaa, jotka tuovat vettä esimerkiksi Tuohisurmannevalla sijaitsevilta Yliseltä- ja Keskiseltä Tuohisurmalta. Laskuoja lähtee lammen koillispäästä ja juoksee samaan suuntaan laskien lopuksi kahden kilometrin päässä Aliseen Hähkälammiin. Lammen rantaviivan pituus on 650 metriä ja rannat ovat pääosin suota. Rinteet kohoavat jyrkkinä kummaltakin sivulta. Lampi on autio eikä sinne johda teitä. Lähin metsätie ohittaa lammen 150 metrin etäisyydeltä.
Michael Kindo
Michael Kindo (20. kesäkuuta 1947 – 31. joulukuuta 2020 Rourkela) oli intialainen maahockeypelaaja, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Kindo kuului Intian miesten maajoukkueen kokoonpanoon sen voittaessa olympiapronssia Münchenissä 1972 ja maan historian ainoan maailmanmestaruuden Malesiassa 1975. Kindo kuoli 73-vuotiaana rourkelalaisessa sairaalassa 31. joulukuuta 2020 oltuaan hoidettavana ikääntymiseen liittyneiden terveysongelmien vuoksi.
The Witcher 3: Wild Hunt
The Witcher 3: Wild Hunt on CD Projekt Redin kehittämä ja CD Projektin vuonna 2015 julkaisema toimintaroolipeli, joka perustuu fantasiakirjailija Andrzej Sapkowskin Noituri-kirjasarjaan. Peli on The Witcher -pelisarjan kolmas osa, ja sitä pelataan kolmannen persoonan näkökulmasta avoimessa pelimaailmassa. Pelaaja ohjaa pelin päähenkilöä, hirviönmetsästäjä Geraltia hänen etsiessä kadonnutta adoptiotytärtään. Pelaaja taistelee erinäisiä vihollisia vastaan aseiden ja taikuuden avulla, keskustelee ei-pelattavien hahmojen kanssa ja suorittaa pää- ja sivutehtäviä. Pelin tarina voi päättyä useilla eri tavoilla pelaajan tekemistä valinnoista riippuen.
Pelin kehitys alkoi vuonna 2011 ja kesti kolme ja puoli vuotta. Ääninäyttelyn nauhoittamisessa kesti kaksi ja puoli vuotta. Pelin käsikirjoitusta laadittaessa siihen sisällytettiin realistisia elementtejä, kuten moraalista monitulkintaisuutta yksinkertaistuksien välttämiseksi ja Sapkowskin romaanien hengen säilyttämiseksi. Puola, Amsterdam ja Skandinavia olivat erityisiä inspiraatioita pelin avoimelle maailmalle. REDengine 3 -pelimoottori mahdollisti monimutkaisen tarinan kehittämisen pelimaailmassa. Musiikin sävelsi Marcin Przybyłowicz ja sen esitti Brandenburg State Orchestra.
The Witcher 3: Wild Hunt julkaistiin maailmanlaajuisesti Windowsille, PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle 19. toukokuuta 2015. Peli sai osakseen laajaa ylistystä sen tarinankerronnan, pelimaailman suunnittelun, pelattavuuden, taistelujärjestelmän ja grafiikoiden suhteen, mutta lievää kritiikkiä pelin julkaisun jälkeen korjattujen teknisten ongelmien vuoksi. Peli sai useita Vuoden Peli -palkintoja, ja sitä on kutsuttu yhdeksi kaikkien aikojen parhaista videopeleistä. Peli oli myös kaupallinen menestys; toukokuuhun 2016 mennessä sitä oli myyty lähes 10 miljoonaa kappaletta. Pelille julkaistiin kaksi laajennusosaa, Hearts of Stone ja Blood and Wine, jotka nekin saivat hyvän vastaanoton. Elokuussa 2016 pelistä julkaistiin Game of the Year -versio, joka sisältää molemmat laajennukset ja kaiken sille julkaistun ladattavan sisällön.
Juoni
Peli sijoittuu kuvitteelliselle Mantereelle, jota asuttavat ihmisten lisäksi erilaiset taruolennot ja hirviöt. Mantereella on käynnissä sota Nilfgaardin ja Redanian valtakuntien välillä.
Peli kertoo Geralt-nimisestä noiturista, hirviöiden metsästäjästä joka palkataan etsimään Nilfgaardin keisarin Emhyr van Emreisin tytär Ciri, jota jahtaa myyttinen Wild Hunt -niminen haltijajärjestö. Cirillä on veressään muinaisia aikaa ja avaruutta hallitsevia voimia, joita Wild Hunt haluaa käyttää armeijansa siirtämiseen maailmojen välillä.
Laajennusosat
Pelille on julkaistu useita laajennusosia kuten Hearts of Stone ja Blood and Wine. Laajennukset laajentavat pelattavaa aluetta ja lisäävät sivutehtäviä.
Vastaanotto
GameSpot antoi pelille arvostelussaan 10/10.
IGN antoi pelille arvostelussaan 9.3/10.
Peli on ensimmäisellä sijalla PC Gamerin sadan parhaan tietokonepelin listalla.
Welthauptstadt Germania
thumb|300px|Maailmanpääkaupunki Germanian pienoismalli Welthauptstadt Germania on jälkeenpäin annettu nimitys natsi-Saksassa vireillä olleelle rakennusprojektille, jonka tavoitteena oli uudelleenrakentaa valtakunnan pääkaupunki Berliini ”maailmanpääkaupungiksi”. Adolf Hitler nimitti arkkitehti ja varusteluministeri Albert Speerin hankkeen johtajaksi, mutta Speerin laatimista suunnitelmista ja pohjapiirroksista huolimatta Welthaupstadt Germanian rakennustöistä ehdittiin vuosina 1937–1943 toteuttaa vain pieni osa.
Suunnitelma
Welthauptstadt Germania oli Hitlerin suunnitelma tehdä Berliinistä kokosuhteeltaan ja väkiluvultaan maailman suurin asutuskeskus, joka olisi myös Euroopan pääkaupunki ja koko maailmanhistorian suurenmoisin metropoli. Hitler olisi halunnut kaupungin symbolisoivan kansallissosialistisen ”Suur-Saksan” maailmanmahtia ja vertasi sitä muinaisen maailman suurkaupunkeihin, kuten Babyloniin ja Roomaan.
Suunnitelman pääosan muodosti Berliinin vanhan keskustan, Mitten länsipuolelle, pääasiassa Tiergartenin puistoalueen ja Schönebergin itäosaan rakennettava kaupungin uusi laaja ja mahtipontinen keskusta-alue. Näiltä alueilta olisi lähes koko vanha rakennuskanta purettu uudisrakennusten tieltä.
Vuonna 1937 Hitler nimitti luotetun arkkitehtinsä Albert Speerin Generalbauinspektor für die Reichshauptstadt Berlinin eli ”valtakunnanpääkaupunki Berliinin päätarkastajan” virkaan, mutta ensimmäinen askel ”maailmanpääkaupungin” luomiseksi oli jo otettu, kun Berliinin olympiastadion oli rakennettu vuoden 1936 kesäolympialaisia varten. Speer esitteli Hitlerille ja Saksan rakennusministeriölle luonnoksia ja pohjapiirroksia kaupungista, joka oli tarkoitus rakentaa silloisen Berliinin paikalle. Speerin suunnitelmien pohjalta rakennettiin Welthauptstadt Germanian pienoismalli, jonka avulla voitiin tarkastella kaupungin kokosuhdetta ja rakennuskaavoja. Speerin laatiman aikataulun mukaan maailmanpääkaupunki olisi rakennettu 1940-luvun varrella ja se olisi valmistunut vuoteen 1950 mennessä, mutta toisen maailmansodan alkamisen jälkeen aikataulun arvioitiin viivästyvän muutamalla vuodella.
Paraatikatu
Suunnitelman keskeisin osa oli noin viisi kilometriä pitkä ja 120 metriä leveä puistokatu Prachtallee ("Mahtikatu") tai Nord-Süd-Achse (Pohjois-etelä-akseli). Se olisi kulkenut pohjois-eteläsuunnassa vanhan valtiopäivätalon edustalta, hieman nykyisen Straße des 17. Junin pohjoispuolelta, vanhan Siegesalleen kohdalla Tiergartenin puistoalueen poikki jatkuen lähelle Tempelhofin lentokenttää. Keskuskatu oli suunniteltu vain jalankulkijoille ja juhlatilaisuuksissa sotilasparaateihin, joten ajoneuvoliikennettä varten Speer suunnitteli maanalaisen tunnelin, joka olisi sijainnut Nord-Süd-Achsen alapuolella. Osa tunnelista rakennettiinkin, ja se on yhä olemassa. Itse paraatikadun rakentamista sen sijaan ei edes aloitettu, joskin Speer vuonna 1938 siirsi vanhan Siegesalleen Tiergartenissa toiseen kohtaan vapauttaakseen täten tilaa paraatikadulle.
Großer Platz
thumb|300px|Großer Platzin pienoismalli. Paraatikadun pohjoispäähän, jossa sijaitsi Königsplatz eli nykyinen Platz der Republik, suunniteltiin paljon laajempaa, 350 000 neliömetrin suuruista Großer Platz -nimistä aukiota. Sitä olisivat ympäröineet kaikkein suurimmat rakennukset. Aukion länsipuolella olisi Führerin palatsi aikaisemman Krollin oopperatalon paikalla, kun taas itäpuolella olisi säilynyt vuonna 1894 rakennettu valtiopäivätalo. Aukion eteläreunalle, Prachtalleen pohjoispään kummallekin puolelle, suunniteltiin valtakunnankanslian ja Saksan armeijan päämajan rakennukset. Aukion pohjoislaidalle, Spreejoen yläpuolelle, olisi rakennettu suunnattoman suuri kupolimainen rakennus, Volkshalle (kansan halli), jonka Hitler luonnosteli itse. Jos se olisi toteutettu, se olisi edelleen maailman suurin katettu rakennus. Vaikka sota ehti alkaa ennen kuin rakennustyöt tällä alueella edes aloitettiin, kaikki tarvittavat maa-alueet oli jo ehditty hankkia ja insinöörit laativat tarvittavat suunnitelmat. Volkshalle olisi ollut yli 200 metriä korkea ja läpimitaltaan 250 metriä, 16 kertaa niin suuri kuin Rooman Pietarinkirkon kupoli.
Vuonna 1938 koko Spreen mutkassa sijainnut Alsenviertelin kortteli määrättiin purettavaksi Volkshallen tieltä. Alueella sijaitsi paljon ulkovaltojen lähetystöjä, joille tarjottiin korvaavat tilat muualta kaupungista. Myös Suomen suurlähetystö suostui vaihtamaan alueella sijainneen toimitalonsa isompaan kiinteistöön Tiergartenin etelälaidalla. Ainoastaan Sveitsin valtio ei suostunut luovuttamaan lähetystörakennustaan, joten sitä ei voitu purkaa. Sveitsin suurlähetystö toimii edelleen samassa talossa, jonka ympäriltä on hävitetty kaikki muut vanhat rakennukset.
Ehdotettu ensimmäisen maailmansodan riemukaari
Paraatikadun eteläpäähän suunniteltiin riemukaarta, jonka esikuvana oli Pariisin suuri riemukaari, mutta se olisi ollut paljon suurempi, melkein sata metriä korkea, ja maailman suurin laatuaan. Riemukaaren sisäpuolelle oli tarkoitus hakkauttaa ensimmäisessä maailmansodassa kaatuneiden 1 800 800 saksalaisen sotilaan nimet.
Riemukaarta ei koskaan toteutettu, mutta toiseen kohtaan, suunnitellun paraatikadun ja Straße des 17. Junin risteykseen Neuvostoliitto rakennutti valloitettuaan Berliinin vuonna 1945 muistomerkin, johon haudattiin noin 2000 kaatunutta Neuvostoliiton sotilasta.
Toteutus
thumb|220px|[[Schwerbelastungskörper rakennettiin sen kokeilemiseksi, kestäisikö Berliinin maaperä suurimittaiset uudisrakennukset.]] thumb|220px|[[Berliinin Olympiastadion vuonna 1993 alkuperäisessä asussaan.]] Suunnitelmien laajat osat silloista kaupunkia kuului purkaa maan tasalle, jotta Welthauptstadt Germanian uusien, Rooman valtakunnan arkkitehtuurista vaikutteita saaneiden rakennuksien perustuksille olisi ollut tilaa. Keskeisimmillä alueilla vain Brandenburgin portti ja muut vanhat muistomerkit olisi ollut tarkoitus säilyttää silloisilla paikoillansa. Rakennustöiden aikana yli 200 000 berliiniläistä olisi joutunut kodittomiksi, joten Speer suunnitteli majoittavansa heidät tilapäisesti kaupungin juutalaisväestöltä takavarikoituihin asuntoihin.
Vaikka rakennustöistä ehdittiin toteuttaa vain pieni osa, ennen toisen maailmansodan alkua Berliinistä oli jo ehditty purkaa useita rakennuksia uusien suunniteltujen tieltä.
Suunnitelman harvoihin toteutuneisiin osiin kuului 1939 valmistunut valtakunnankanslian uudisrakennus, jonka suuri sali oli kaksi kertaa niin pitkä kuin Versailles'n palatsin peilisali. Hitlerin pyynnöstä Speer suunnitteli kolmannenkin, vielä suuremman valtakunnankanslian, mutta sitä ei koskaan aloitettu. Puna-armeija tuhosi toisen Valtakunnankanslian vuonna 1945.
Suunnitelman mukaisesti kaupungin läpi oli määrä rakentaa myös pitkä suora itä-länsi-suuntainen pääkatu Unter den Lindenin jatkeeksi. Tämä toteutettiinkin, kun Tiergartenin läpi kulkenutta silloista Charlottenburger Chaussée -katua (nykyinen Straße des 17. Juni) levennettiin ja Siegessäule siirrettiin sen varrelle muodostetulle aukiolle.
Muilta osin Welthauptstadt Germania ei ikinä valmistunut, koska vuonna 1939 Speer antoi käskyn siirtää rakennusprojekteihin suunnatut raaka-aineet Saksan sotatoimiin.
Vuonna 1941 rakennusministeriö laski Berliinin maaperään, lähelle riemukaaren suunniteltua paikkaa, 12 650 tonnia painavan betonisylinterin, Schwerbelastungskörperin, jotta maaperän kantavuus olisi saatu selville. Sylinterin kuului kolmessa vuodessa painua maaperään enintään 6 cm, mutta todellisuudessa painuma oli 11–18 cm. Schwerbelastungskörperin ansiosta Speer päätteli, että maaperä Berliinissä oli pehmeämpi ja soisempi kuin Welthauptstadt Germanian rakennusten suunnaton paino olisi sallinut. Vuonna 1944 Saksan rakennusministeriö lakkautti hankkeen, ja vuonna 1945 Berliinin taistelussa kaupunki raunioitui puna-armeijan pommituksessa.
Nimi
Henry Pickerin mukaan Hitler olisi pöytäpuheissaan 8. kesäkuuta 1942 puoliksi leikillään ehdottanut Berliinin nimen muuttamista Germaniaksi antaakseen Suur-Saksalle selvän keskuksen:
Nimitystä Welthauptstadt (maailmanpääkaupunki) Hitler oli jo käyttänyt kolme kuukautta aikaisemmin, maaliskuun 11. ja 12. päivien välisenä yönä, sanoessaan Wolfsschanzessa:
Nimitys 'maailmanpääkaupunki' (Welthauptstadt) valittiin, koska tuntui siltä, että Berliinin arkkitehtuuri oli siihen aikaan liian provinsiaalista ja oli tarpeen saada Berliini maailman muiden pääkaupunkien kuten Lontoon, Pariisin ja varsinkin Rooman vertaiseksi ja ylittämäänkin ne laadultaan.
Elinikäinen oppiminen
Elinikäinen oppiminen tarkoittaa ideaa, jonka mukaan ihminen oppii koko ajan elämänsä ikävuosina ja hänen tulisi opiskella uutta koko ajan esimerkiksi työn ohella. Idea ei kumoa ajatusta nuorena oppimisesta ja sen jälkeen tietojen hyödyntämisestä (työ)elämässä, vaan laajentaa sitä. Unesco toi elinikäisen kasvatuksen teeman kansainväliseen keskusteluun 1960-luvun puolivälissä.
Ihmisen oppimiskyky on parhaimmillaan noin 10–20-vuotiaana. Oppimiskyky heikkenee vanhemmalla iällä.
Iän myötä oppiminen jopa helpottuu ja se on kokonaisvaltaisempaa kun muistissa on enemmän tietoaineksia, joihin uusi tieto kytkeytyy. Ihminen oppii siis uusia asioita koko elämänkaarensa ajan.
Oppiminen ja ikääntyvät aivot: fyysisen ja musikaalisen aktiivisuuden positiivinen vaikutus