cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Leo Komarov
NHL
Komarov ehti useita kertoja kertoa yrittävänsä takaisin NHL:ään  ennen kuin heinäkuussa 2014 Toronto Maple Leafs ilmoitti tehneensä sopimuksen hänen kanssaan. Komarovin sopimus on neljävuotinen ja kokonaisarvoltaan 11,8 miljoonaa dollaria. Paluukaudellaan Komarov kärsi muutamasta loukkaantumisesta. Toronto Maple Leafsissa pelatessaan Komarov toimi varakapteenina kolmen kauden ajan.
Hepariini
Vaikutusmekanismi
Veren hyytyminen on reaktioketju, jossa elimistön hyytymistekijät (numeroitu I–XIII) aktivoituvat ulkoisen ärsykkeen, esimerkiksi verisuonen vaurioitumisen, johdosta. Hepariini kuuluu välittömästi vaikuttaviin antikoagulantteihin, eli se vaikuttaa aktivoituneisiin hyytymistekijöihin suoraan. Hepariini vaikuttaa sitoutumalla veressä antitrombiini III-nimiseen molekyyliin, jonka tehtävänä on inaktivoida hyytymistekijöitä. Hepariinin sitoutumisen seurauksena antitrombiini III pystyy paremmin sitoutumaan aktivoituneisiin hyytymistekijöihin Xa, IXa, XIa, XIIa, XIIIa ja trombiiniin, joista tärkeimmät vaikutukset ovat Xa:n ja trombiinin toiminnan estyminen. Hyytymiseen johtavan reaktioketjun toiminta häiriintyy tällöin monessa kohdassa.
Käyttö
Hepariinia käytetään lääketieteessä antikoagulanttina eli veren hyytymistä estävänä lääkkeenä. Koska hepariini hajoaa suolistossa, se on annosteltava suonensisäisesti tai ihonalaisesti. Hepariinin eliminaation puoliintumisaika veriplasmassa on varsin lyhyt, noin 1–2 tuntia, ja siksi sitä täytyy antaa useamman kerran päivässä. Hepariini poistuu kehosta hajoamalla maksassa tarkemmin tuntemattomalla mekanismilla, ja pieni määrä erittyy myös virtsaan. Hepariinin käyttö on turvallista myös raskauden aikana, koska aine ei läpäise istukkaa. Hepariinihoidon haittavaikutuksina voi esiintyä muun muassa verenvuotoja, trombosytopeniaa, ihoreaktioita ja maksa-arvojen kohoamista. Hepariinista aiheutuvat verenvuodot voidaan hoitaa kumoamalla aineen vaikutus protamiinisulfaatilla.
Leo Komarov
Kausi 2015–2016
Urheilusanomien NHL-kirjeenvaihtaja Sami Hoffren valitsi Leo Komarovin "Syksyn yllättäjäksi". Hoffren kehui artikkelissaan Komarovia Toronto Maple Leafsin parhaaksi ja suoritusvarmimmaksi pelaajaksi.
Paluu KHL:ään
1. heinäkuuta 2018 Komarov solmi vapaana pelaajana neljän vuoden mittaisen ja 12 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen NHL-seura New York Islandersin kanssa. Kuitenkin kaudella 2021–2022 Komarov ehti pelata vain yhden NHL-ottelun, kunnes hänet siirrettiin AHL:ään. Komarovin nelivuotisesta sopimuksesta oli käynnissä viimeinen kausi. Komarovin NHL-seura New York Islanders asetti hänet lokakuussa NHL:n siirtolistalle, josta mikään muu seura ei häntä poiminut. Näin ollen Komarov ja Islanders purkivat Komarovin sopimuksen. Hän siirtyi erittäin haikein mielin pois Islandersin joukkueesta ja piti päätöstään uransa vaikeimpana. Komarov siirtyi Pietarin SKA:han, osin perhesyistä, sillä hänen perheensä asuu Suomessa. Samassa yhteydessä Komarov ilmoitti tavoittelevansa paikkaa Pekingin olympialaisissa pelaavassa Suomen maajoukkueessa.
Maajoukkueissa
2000-luvun ensimmäisen vuosikymmenen puolivälissä Venäjältä tiedusteltiin, haluaisiko Komarov pelata Venäjän nuorisomaajoukkueessa, mutta Komarov valitsi Suomen joukkueen.
Yksityiselämä
Komarovin isä on vuonna 1962 syntynyt Aleksandr Komarov, joka on Inkerin suomalainen ja kotoisin Karjalasta Petroskoista. Aleksandr Komarov oli myös jääkiekkoilija, joten hän meni armeijaan Leningradiin, nykyiseen Pietariin. Palveluksen jälkeen Aleksandr Komarov muutti Narvaan, jossa hän tapasi tulevan puolisonsa. Leo Komarov syntyi Narvassa, Virossa 23. tammikuuta 1987, ja hänen perheensä muutti Suomeen vuonna 1991. Komarov on kasvanut Uudessakaarlepyyssä. Komarov on tunnettu kielitaidostaan, ja hän puhuu venäjän ja suomen lisäksi myös ruotsia ja englantia. Leon pikkuveljet Daniel ja Oskar ovat syntyneet Suomessa. Komarov aloitti urheilemisen taitoluistelutunneilla viisivuotiaana. Sitten hän siirtyi harrastamaan jääkiekkoa ja jalkapalloa.
Komarov avioitui pitkäaikaisen tyttöystävänsä Juulia Mannerin kanssa Helsingissä 2. heinäkuuta 2016. He olivat seurustelleet jo kymmenen vuotta ennen avioliittoa, ja tuolloin he asuivat yhdessä Kanadassa. Juuri ennen kauden 2020 viimeistä välieräottelua Komarovin perheeseen syntyi toinen poika. Ennestään heillä on vuonna 2017 syntynyt poika.
Juho Mannisen ja Olli Horttanan tekemä Komarovin urasta ja yksityiselämästä kertova dokumenttisarja julkaistiin NordicBetin kotisivuilla joulukuussa 2017. Dokumentti kertoo Komarovin tarinan lapsuudesta vuoteen 2017.
Hubert Maga
Coutoucou Hubert Maga (10. elokuuta 1916 Parakou, Dahomey – 8. toukokuuta 2000 Cotonou, Benin) oli dahomeylainen poliitikko, joka toimi Dahomeyn (vuodesta 1975 Benin) presidenttinä 1960–1963 ja uudelleen 1970–1972. Maanviljelijäperheen poika Maga opiskeli opettajaksi ja toimi rehtorina ja Dahomeyn opettajajärjestön johtajana. Hänet valittiin 1951 Dahomeyn edustajaksi Ranskan kansalliskokoukseen. Hän ei halunnut liittyä mihinkään Ranskan puolueista, vaan toimi itsenäisten siirtomaaedustajien ryhmässä (Indépendents d’outre-mer). Maga valittiin Dahomeyn paikallishallituksen työministeriksi 1957 ja kaksi vuotta myöhemmin pääministeriksi. Hänen monesta puolueesta yhdistynyt Parti dahoméen de l’unité (PDU) -puolueensa sai vuoden 1960 vaaleissa vaalitavan ansiosta haltuunsa sekä lainsäädäntö- että toimeenpanovallan vasta itsenäistyneessä maassa. Maga yhdisti Dahomeyn löyhään liittoon Nigerin, Norsunluurannikon ja Ylä-Voltan (nyk. Burkina Faso) kanssa.
Magan syrjäytti 1963 vallankaappauksessa armeijan esikuntapäällikkö Christophe Soglo, mutta nimitti hänet hallituksensa ministeriksi. Pian Soglo kuitenkin syytti Magaa itseensä kohdistuneesta murhayrityksestä ja korruptiosta. Maga oli vangittuna vuoteen 1965 asti ja sitten maanpaossa vuoteen 1970 asti, ensin Togossa ja sitten Ranskassa.
Vuonna 1970 Maga palasi kotimaahansa johtamaan kolmen hengen presidenttineuvostoa, jonka muut jäsenet olivat Justin Ahomadégbé-Tomêtin ja Sourou Migan Apithy. Kahta vuotta myöhemmin, kun presidenttivuorossa oli Ahomadégbé, tämän hallinnon kumosi Mathieu Kérékou. Maga ja muut kolmikon jäsenet pidettiin kotiarestissa vuoteen 1981 saakka, minkä jälkeen Maga ei enää palannut julkisiin tehtäviin.
Maciej Truszczyński
Maciej Truszczyński (s. 13. huhtikuuta 1981 Gorzów Wielkopolski) on puolalainen jalkapalloilija. Truszczyński on laitapuolustaja, mutta pystyy myös pelaamaan keskikentän pohjalla.
Arvid Neovius
Arvid Werner Neovius (27. kesäkuuta 1861 Pietari – 28. tammikuuta 1916 Helsinki) oli suomalainen aktivistijohtaja, filosofian tohtori ja kielletyn perustuslaillisen Vapaita Lehtisiä (Fria Ord) -lehden päätoimittaja.
Henkilöhistoria
Neovius kuului Neoviusten professorisukuun, jonka nimi suomennettiin myöhemmin Nevanlinnaksi. Hänen vanhempansa olivat kenraaliluutnantti Frithiof Alfred Neovius (1830–1895) ja Anna Natalie Geschwend (1829–1887). Hän tuli vänrikiksi Haminan kadettikoulusta Suomen Kaartiin 1881, mutta ryhtyi sitten opiskelemaan ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1885 ja lisensiaatiksi 1891 (väitöskirja Om lyfttryckets reduktion å hafsuytan). Hän toimi vakuutuskomission assistenttina 1886–1900 ja kuului Nya Pressen -lehden toimituskuntaan vuodesta 1894 aina lehden lakkauttamiseen eli vuoteen 1900 saakka. 1900–1905 hän kuului maanalaisen Fria Ord -lehden toimitukseen. Lehteä painettiin Tukholmassa ja levitettiin salaa Suomeen. Se vastusti Bobrikovin sortokautta.
Neovius piti yhteyttä myös vapaamielisiin venäläisiin. Vuonna 1903 hänet karkotettiin Suomesta muiden perustuslaillisten johtajien mukana. Perustuslaillisten enemmistö pysyi Leo Mechelinin rauhanomaisen vastarinnan tiellä "Tukholman valtiopäivillä" (1903, maanpaossa). Tuolloin vähemmistöön jääneiden aktiivista vastarintaa kannattaneiden aktivistien, joiden johtohahmoja Neovius oli, tie osittain erkani muista perustuslaillisista, mutta lehden levitys Suomessa jatkui. Karkotus päättyi, kun vuonna 1905 perustuslailliset pääsivät valtaan ja ensimmäinen sortokausi päättyi. Neovius liittyi 1906 uudelleen perustetun Nya Pressen -lehden toimituskuntaan ja toimitti sen lisäksi 1907 perustamaansa aikakauskirjaa Politik och kultur.
Neovius oli porvarissäädyssä Helsingin edustaja valtiopäivillä 1900 ja Loviisan edustaja valtiopäivillä 1905–1906. Hänet valittiin eduskuntaan ensimmäisissä eduskuntavaaleissa 1907 Vaasan läänistä Ruotsalaisen puolueen ehdokkaana. Kansanedustajana hän toimi vuoteen 1916 saakka. Jo syksyllä 1914 hän laati suunnitelman itsenäisen Suomen monarkistiseksi hallitusmuodoksi, se julkaistiin vuonna 1917 kokoelmassa Frågor för dagen.
Arvid Neovius kuoli naimattomana. Neoviuksen sisaruksia olivat arkkitehti Harald Leonard Neovius, pankinjohtaja Arthur Alfred Neovius ja kansanedustaja, koulunjohtaja Dagmar Neovius.
Samar (1887)
Samar oli Espanjan laivaston vuonna 1887 valmistettu teräsrunkoinen Samar-luokan tykkivene, joka oli suunniteltu palvelemaan Filippiineillä.
Palvelus
Espanjan-Yhdysvaltain sodan alkaessa alus oli Luzonilla. Yhdysvaltain maavoimat valtasi aluksen.
Fabiano Caruana
Fabiano Luigi Caruana (s. 30. heinäkuuta 1992 Miami, Florida) on shakin suurmestari, jolla on Italian ja Yhdysvaltain kaksoiskansalaisuus. Caruana on nelinkertainen Italian mestari ja kaksinkertainen Yhdysvaltojen mestari. Caruanan vuonna 2014 saavuttama korkein elo-luku 2844 on shakin historian kolmanneksi korkein. Vuonna 2018 hän voitti ehdokasturnauksen päästen pelaamaan Magnus Carlsenia vastaan shakin maailmanmestaruudesta. Kaikki klassisen aikarajan ottelut päättyivät tasan ja voittaja ratkaistiin lopulta pelaamalla nopeaa shakkia ottelussa, joka päättyi Carlsenin voittoon.
Lapsuus ja uran alku
Caruana saavutti suurmestarin arvonimen 14-vuotiaana, 11 kuukauden ja 20 päivän ikäisenä vuonna 2007. Hän oli aikanaan kautta aikain nuorin suurmestarin arvon saavuttanut shakinpelaaja sekä Italiassa että Yhdysvalloissa.
Caruana edusti Yhdysvaltoja vuoteen 2005, minkä jälkeen hän vaihtoi edustamaan vanhempiensa kotimaata Italiaa. Hän vaihtoi takaisin edustamaan Yhdysvaltoja vuonna 2015.
Pelaajaura
Syyskuussa 2014 Caruana voitti Sinquefield Cupin Saint Louisissa tuloksella +7. Caruanan Elo-luku nousi 2844:ään, mikä on toistaiseksi hänen uransa korkein noteeraus.
Caruana selviytyi vuonna 2016 ehdokasturnaukseen. Hän keräsi 7,5/14 pistettä ja sijoittui kahdeksan pelaajan turnauksessa toiseksi. Turnauksen voitti Sergei Karjakin, joka myöhemmin samana vuonna hävisi maailmanmestaruusottelun Magnus Carlsenille.
Maaliskuussa 2018 Berliinissä pelatun ehdokasturnauksen Caruana voitti 9/14 pisteellä. Caruana haastoi Carlsenin shakin maailmanmestaruudesta marraskuussa 2018 Lontoossa. 12 klassisilla aikarajoilla pelattua ottelua päättyivät kaikki tasan. Maailmanmestaruus ratkaistiin pelaamalla nopeampia pelejä, joissa hallitseva mestari Carlsen oli vahvempi ja siten säilytti maailmanmestaruutensa.
Caruana on voittanut Yhdysvaltojen mestaruuden vuosina 2016 ja 2022.
Stevie Young
pienoiskuva|Stevie Young AC/DC:n mukana vuonna 2016.Stevie Young (s. 11. joulukuuta 1956) on australialaisen rockyhtye AC/DC:n rytmikitaristi. Hän korvasi sairastumisen takia yhtyeen jättäneen Malcolm Youngin syyskuussa 2014. Hän soitti AC/DC:n marraskuussa 2014 julkaistulla 17. studioalbumilla Rock or Bust, sekä oli mukana kiertueella vuonna 2015.
Stevie Young on Malcolm ja Angus Youngin veljenpoika. Stevie tuurasi Malcolmia lyhyen aikaa myös vuoden 1988 Amerikan-kiertueella, jolloin Malcolm oli alkoholivieroituksessa.
Bogoroditsan skiitta
Bogoroditsan skiitta eli Neitsyt Marian skiitta  on ortodoksinen Pyhän Panteleimonin luostarin alaisuuteen kuuluva skiitta eli sivuluostari Athoksen autonomisessa luostaritasavallassa Kreikassa. Se on Athoksen bulgarialainen skiitta ja omistettu Neitsyt Marialle.
Bogoroditsan skiitta sijaitsee metsäisellä alueella Vatopédin ja Pantokrátorin luostarien välissä. Paikalla sijaitsi aiemmin Xylourgóksen luostari. Skiitan kirkko (kyriakon) on omistettu Neitsyt Marian taivaaseenottamiselle.
Skiitassa noudatetaan kinobioottista kilvoittelutapaa. Vuonna 2011 skiitassa oli kaksi asukasta.
Vengeance (2004)
Vengeance (2004) oli showpainin pay-per-view (PPV) tapahtuma, jonka tuotti World Wrestling Entertainment (WWE). Se pidettiin 11. heinäkuuta 2004 Hartford Civic Centerillä Hartfordissa, Connecticutissa ja tapahtumassa esiintyi painijoita RAW brändistä. Tapahtuma oli 4. jokavuotinen Vengeance.
Taustaa
150px|thumb|Benoit WrestleManiassa Vengeancen pääfeufi oli Triple H:n (haastaja) ja Chris Benoitin (mestari) välillä World Heavyweight Mestaruudesta. Tammikuussa Benoit voitti Royal Rumblen ja ansaitsi Maailman Mestaruus ottelun WrestleManiaan. WrestleManiassa Benoit voitti Triple H:n (sen aikainen World Mestari) ja Shawn Michaelsin Triple Threat ottelussa ja Benoit julistettiin uudeksi World Heavyweight Mestariksi. Backlashissa Benoit onnistui säilyttämään mestaruuden toisessa Triple Threar ottelussa Triple H:ta ja Shawn Michaelsia vastaa, pakottamalla Michaelsin luovuttamaan. Tämän jälkeen Benoitilla oli lyhyt feudi Kanen kanssa, joka päättyi Bad Bloodissa. Bad Blood:ssa päättyi myös Michaelsin ja HHH:n feudi. Bad Bloodin jälkeen Triple H vaati World Heavyweight ottelua Chris Benoitia vastaan Vengeanceen. RAW'n General Manager täytti Triple H:n vaatimuksen ja antoi, hänelle matsin Benoitia vastaan.
Härkösläisyys
Härkösläisyys oli toisen maailmansodan jälkeen Kainuussa vaikuttanut uskonnollinen lahko, joka sai nimensä Adam Härkösestä, vuonna 1884 syntyneestä torpparin pojasta. Liikkeessä vaikuttaneet tahtoivat nimetä sen nimellä Kainuun hengellinen herätys,  mutta ulkopuolelta annettu nimi jäi eloon. Liike ennusti maailmanlopun nopeaa saapumista 1940-luvun loppupuolella.
Adam Härkösen vaikutus kartanolaisuuteen
thumb|upright|Horrossaarnaaja Adam Harkönen. Härkönen oli saanut voimakkaan herätyksen kapinakeväänä 1918 Savitaipaleella ja alkoi toimia horrossaarnaajana. Härkönen tutustui 1920-luvulla Kangasniemellä Alma Kartanoon, jonka mukaan nimetty lahko kartanolaisuus vaikutti aina 1950-luvulle asti varsinkin Satakunnassa. Härkösen esiintymisestä vaikuttunut Kartano kutsui tämän puhujaksi Huittisiin. Härkösen rohkaisun myötä Alma Kartano jätti kiertokoulunopettajan toimen ja alkoi horrossaarnaajaksi. Härkösen ja Kartanon tiet kuitenkin erosivat. Härkösen opit saivat 1930-luvulta alkaen jalansijaa Kainuussa, jolloin tämä ensin vieraili Hyrynsalmella ja muun muassa Jumaliskylässä. Hänen saarnaretkensä ulottuivat Kainuuseen vielä 1950-luvulla. Kainuussa kävi saarnaamassa myös kerimäkeläinen Veikko Ikäheimo.
Onni Poutanen ja poutas-härkösläisyys Kainuussa
Härkösen opit saivat Kainuussa vastakaikua kovia kokeneesta korpikansasta ja etenkin vuosina 1946–1948 Kainuussa syntyi yhtäkkisesti voimakasta herätystä. Sotien jälkeen keskeinen saarnamies oli 1904 Parikkalassa syntynyt Onni Poutanen, joka toimi Rantasalmella maanviljelijänä. Oiva Turpeinen nimittääkin Hyrynsalmen historia -teoksessa vuosien 1946–1948 liikettä poutas-härkösläisyydeksi. Lahkon ydinaluetta oli Kuhmon, Suomussalmen ja Hyrynsalmen pitäjien nurkkaus: Iivantiira, Ala-Vuokki ja Moisiovaara. Suomussalmella liike vaikutti ainakin Kiannalla, Alajärvellä, Ala-Näljängässä ja Ruhtinansalmella. Onni Poutasen suggestiivinen esiintyminen veti mukaansa nuoria saarnamiehiä. Suomussalmella liikkeen saarnaajina esiintyivät Uuno Heikkinen, Jaakko Moilanen, Eino Keränen, Martti Väisänen, Antti Timonen ja Jooseppi Heikkinen, joista Mieslahden opiston käynyt Heikkinen oli tunnetuin. Louhela mainitsee nuorina saarnapoikina myös Kasperi ja Bruno Kovalaisen sekä Tauno Härkösen" Seuroja pidettiin taloissa, sillä vain Hyrynsalmen rovasti Toivo Liimatta antoi aikanaan kirkon lahkon käyttöön. Suomussalmella ainakin Kiannan koulua pidettiin saarnapaikkana.
Maailmanlopun odotusta ja vilkasta toimintaa
Kuten 1930-luvun torniolaaksolainen korpelalaisuus, myös härkösläinen liike sai eskatologisia piirteitä. Liikkeen saarnaajat puhuivat kiihkeästi kadotuksesta, uudesta sodasta ja maailmanlopusta. Härkönen ennusti lopun koittavan jo 1945, mutta sittemmin sen arveltiin vähitellen toteutuvan vuoden 1948 aikana. Siinä missä Pajalan korpelalaiset kokoontuivat odottamaan kristalliarkin saapumista Torniojoelle ja matkaa Jerusalemiin, odottivat härkösläiset 1948 Kiannankylällä ilmalaivan saapumista Kiantajärvelle ja kuljetusta Kuhmoon, jossa Kristus vastaanotettaisiin. Syksyllä 1947 osallistui Suomussalmen Alajärven Alalehdossa pidetyille raamattukursseille 600–700 osallistujaa. Liike piti myös avioelämään valmentavia sukupuolikursseja, minkä takia monet pitivät Poutasta lääkärinä. Ripittäytyminen oli oleellista. Saarnoissa käytettiin horroksen lisäksi Berghin ja Segerswärdin postilloja, lehtori K. K. Sarlinin kirjaa "Eräs meidän ajan profeetta" sekä vuoden 1886 virsikirjaa. Kolehti kerättiin seurojen jälkeen, ja Kiannalla väitetään kasaantuneen yhdessä tilaisuudessa 50 000 markkaa.
Liikkeen on sanottu vaikuttaneen aikoinaan merkittävästi Urho Kekkosen valintaan presidentiksi. Liikkeen saarnaajat näkivät presidentinvaalien alla hänet ainoana toivona estää maailmanlopun tuleminen.
Hiipuminen
Kainuun vahva herännäinen pohjavire, papiston ote sekä ennustusten kariutuminen pitivät liikkeen aisoissa. Kuusamon rajalla vanhoillislestadiolaisuus esti liikkeen etenemisen. Vaikka liike alkoi hajota 1948, sen vaikutus jatkui ainakin asennetasolla. Elämän yksinkertaisuuden vaatimus ei sallinut politiikkaa, koulua, maamiesseuroja, urheilua, elokuvia tai taidetta yleensäkään. Myös ihmisen ulkoiseen olemukseen kajoamista karsastettiin ja muun muassa papiljottien käyttö todettiin synniksi. Jumaliskylässä sai opettaja 1952 moitetta kirjaston perustamisesta. Alkoholin kulutuksen kasvua härkösläisyys rajoitti kovalla alkoholikielteisyydellään.
Badme
Badme on pikkukaupunki, joka sijaitsee periaatteessa Eritrean Gash-Barkan alueen (Zoba Gash-Barka) eteläosassa Shambikon alialueella, lähellä Etiopian rajaa. Etiopia on kuitenkin miehittänyt kaupunkia YK:n johdolla Etiopian ja Eritrean rajakomissiossa neuvotellun ja 2002 sovitun rajasopimuksen vastaisesti. Badme sijaitsee linnuntietä noin 140 kilometriä pääkaupunki Asmarasta lounaaseen, 49 kilometriä aluekeskus Barentusta kaakkoon ja 2 kilometriä Etiopian rajalta länteen.
Paikkakunta on tunnetuimpia esimerkejä kiistanalaisista, Etiopian ja Eritrean rajakomission (EEBC) vuoden 2002 sopimuksen mukaisesti ja Etiopiankin valtuuttaman kansainvälisen oikeuden päätöksen mukaisesti Eritrealle kuuluvasta alueista, joita Etiopia kuitenkin vaatii itselleen ja miehittää. Etiopian tilastoissa Badmen kaupungissa arvioitiin asuvan heinäkuussa 2006 yhteensä 1 563 henkeä; kaupunki esitetään miehittäjämaa Etiopian tilastossa osana Tigrayn alueen Mirabatin vyöhykkeen Tahtay Adiyabon weredaa. On huomattavaa, että merkittävä osa Etiopian miehittämien seutujen eritrealaisista asukkaista on maapaossa, eikä etiopialaisten siirtolaisten osuus käy ilmi tilastosta.
Anneliese van der Pol
thumb|upright|Anneliese van der Pol, 2019
Anneliese Louise van der Pol (s. 23. syyskuuta 1984 Amsterdam) on hollantilaissyntyinen näyttelijä. Hän näyttelee musiikkiteattereissa, ja yksi hänen rooleistaan on Chelsea Daniels Disney Channelin ohjelmassa That’s So Raven. Hän on myös laulaja.
Laulajana Anneliese van der Pol on sopraano. Eräs hänen lauluistaan oli ”Over it” Disney Channelin elokuvassa Stuck in the Suburbs. Hänen toinen soolonsa oli nimeltään ”A Day in the Sun” albumilla That's so Raven Too! Hänellä on ollut myös muita Disneyn musiikkiprojekteja, kuten ”Circle of Life” Leijonakuninkaassa sekä laulu ”A Dream is a Wish Your Heart Makes” elokuvassa Tuhkimo. Hänellä on kaksi vanhempaa siskoa.
Hänellä on nykyisin Yhdysvaltain kansalaisuus.
John Systad
John Systad (14. syyskuuta 1912 Bergen – 16. syyskuuta 1998 Göteborg) oli norjalainen kestävyysjuoksija.
Vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa Systad sijoittui miesten maratonissa kahdeksanneksi ajalla 2.38.41,0. Hän kilpaili myös kesäolympialaisissa 1952 Helsingissä ja jäi maratonissa 34. sijalle ajalla 2.41.29,8. Systadin henkilökohtainen ennätys maratonissa on hänen vuonna 1956 saavuttamansa aika 2.32.16.
Lauri Tihinen
Lauri Tihinen (s. 12. lokakuuta 1977 Viiala) on suomalainen entinen lentopalloilija ja nykyinen lentopallovalmentaja. Tihinen valmensi kaudella 2014-15 Akaa-Volleyta. Hän on myös päävalmentaja -02 syntyneiden poikien aluejoukkueessa.
29. toukokuuta
29. toukokuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 149. päivä (150. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 216 päivää.
Juhlapäiviä
Katso myös: kalenteri ~ 28. toukokuuta, 30. toukokuuta
Paimionjokilaakso
thumb|250px|[[Askalankoski vuonna 1935 juuri ennen Askalan vesivoimalaitoksen rakentamista. Ympärillä Paimionjokilaakson laidunmaata.]] Paimionjokilaakso on Varsinais-Suomessa Paimion kaupungissa Paimionjoen alaosan varrella sijaitseva lounaisen viljelyseudun jokilaakso, joka on 156 hehtaarin natura 2000 -alue ja muodostaa ydinosan Paimionjokilaakson valtakunnallisesti arvokkaasta maisema-alueesta. Jokilaakso on noin seitsemän kilometriä pitkä ja siihen kuuluu myös Askalan vesivoimalaitos eli Askalankoski.
Laaksossa on edustavia rinneniittyjä, joista tärkeimmät sijaitsevat Askalan voimalaitoksen kohdalla kummallakin puolella jokea. Paimionjokilaakso otettiin aikoinaan viljelyskäyttöön ja kasvillisuuteen onkin vaikuttanut suuresti pitkään jatkunut laidunnus. Laidunnuksen ansiosta esimerkiksi kuusi ei ole päässyt leviämään, vaan maisema on pysynyt avoimena. Laidunnus alueella loppui kuitenkin 1950-luvulla jolloin alue alkoi kasvamaan umpeen. 1990-luvun alussa alueella aloitettiin hoitotoimenpiteet. Paimionjokilaakson viljelysmaisema on suomen vanhimpia kulttuurimaisemia.
Kasvillisuus
Länsipuoli joesta on uoman lähellä tasaista ja kivisin alue tasamaasta on entistä peltoa, jossa kasvaa pääasiassa tuoretta heinäniittyä, vallitsevina lajeina paikoin nurmirölli ja mäkikaura. Keltamataraa ja ahomataraa kasvaa runsaasti, kun taas vähemmän heinätähtimöä, kissankelloa ja särmäkuismaa. Mäkimeirami kasvaa laajaahkosti haavikon vieressä. Ukontulikukkaa ja nurmilaukkaa kasvaa harvakseltaan, viimeksi mainittua kivien lähellä. Länsipuolella kasvaa myös muun muassa hakarasara, hoikkaängelmä, kangasajuruoho, nuokkukohokki, peurankello, kevätesikko ja tummatulikukka. Rinteet nousevat varsin jyrkästi ja niissä on eteläsuuntaisia kumpareita.
Itäpuoli rinteestä on edustavaa kuivaa pienruoho- ja heinäniittyä. Runsaimpana kasvaa nurmirölli ja lampaannata. Muita lajeja ovat ahdekaunokki, keltamatara, punanata ja sikoangervo. Harvalukuisempia lajeja ovat mäkimeirami ja ahdekaura, sekä keihäsvuohennokka ja ketokaunokki, jotka kasvavat ylhäällä rinteessä. Itäpuolen rinne kohoaa jyrkästi voimalaitoksen kohdalta ja voimalaitoksen pihamaalle laskee koillisesta melko luonnontilainen puro, jonka uomassa kasvaa muun muassa kevätlinnunsilmää, tesmayrttiä, keltavuokkoa, mukulaleinikkiä, isokäenrieskaa ja pikkukäenrieskaa. Alueen pohjoisreunalla on heinävaltainen kumpare, jossa kasvaa runsaina kiurunkannus, käenrieskat ja kevätesikko.
Juntolan niitty kuuluu luonnonsuojelualueeseen. Paikalla ei ole kuitenkaan laidunnettu tai niitetty, joten niitty on umpeutunut pahasti. Vain jyrkässä joenmutkassa on säilynyt avoin rinneniitty. Varjoisissa kohdissa kasavillisuus on harvempaa ja pintamaa ei ole sitoutunut hyvin kiinni. Tuoreella pienruohoniityllä on korkeaa kasvillisuutta, mutta se on lajistoltaan merkittävä. Rantahirvenjuuri kasvaa harvinaisena kuten maarianverijuuret. Muita mainittavia lajeja ovat harmaapoimulehti, mäkikaura, sikoangervo, nurmilaukka ja nuokkukohokki.
Rinteiden kasvillisuus on muualla pääasiassa tuoretta pienruohoniittyä ja paikoin myös tuoretta heinäniittyä, valtalajit vaihtelevat paikoittain. Laikuittain runsaina esiintyvät sikoangervo, ahdekaunokki ja päivänkakkara, pieninä laikkuina runsaana ahomatara ja keltamatara. Nurmipuntarpää ja koiranputki kasvaa rehevinä rinteen yläosissa ja reunoilla. Kosteissa notkoissa kasvaa mesiangervo. Länsiranta jatkuu laidunnettuna voimalaitokselta etelään, ja paikoin sen kasvillisuus on heinittynyttä ja pienruohot eivät ole niin edustettuina kuin voimalaitoksella. Alue on kuitenkin maisemallisesti edustava.
Askalassa on myös katajarinteitä ja pähkinäpensaslehtoja sekä jyrkkiä puronotkoja. Joen rannalla on lehtoja ja pensaikkoja.
Muu eliöstö
Paimionjoessa on tavattu myös harvinaista vuollejokisimpukkaa, joka on Luontodirektiivin liitteen ll laji. Paimionjoki oli ennen tunnettu meritaimen- ja lohijoki, kunnes vuonna 1936 Paimionjokilaaksoon valmistui Askalan voimalaitos, joka on alin kalojen nousueste.
Suojelutilanne ja luontodirektiivin luontotyypit
Paimionjokilaakso on 156 hehtaarin SCI Natura 2000 -alue. Natura alue käsittää koko vesialueen sekä rannat seitsemän kilometrin matkalta. Juntolan niitty kuuluu pieneen yksityiseen luonnonsuojelualueeseen, joka on myös Paimionjokilaakson ainoa luonnonsuojelualue. Perinnebiotoopit Askalassa on tarkoitus suojella luonnonsuojelulailla ja muuten sopimuksilla maanomistajien kanssa. Vesialueet suojellaan vesilailla.
National Hockey Association
National Hockey Association (2. joulukuuta 1909 – 11. joulukuuta 1918) oli NHL:ää edeltänyt ammattilaisjääkiekkoliiga, jolla oli joukkueita Ontariossa ja Québecissä, Kanadassa. Sen tähtipelaajia olivat muun muassa Newsy Lalonde, Joe Malone ja Georges Vezina.
Historia
Liigan perustamisen aikoihin vuonna 1910 ensimmäisen tunnustetun suuren jääkiekkoliigan, Amateur Hockey Associationin, seuraaja Eastern Canada Hockey Association (perustettu 1906) oli poliittisen taistelun temmellyskenttä. Yrityksessä jäädyttää Montreal Wanderers ECHA hajosi ja perustettiin uusi liiga, Canadian Hockey Association, joka suunniteltiin tarkoituksellisesti sulkemaan Wanderers pois kuvioista. Lukuisten ECHA:n taholta tulleiden hylkäysten jälkeen O’Brienin perhe loi oman liigansa, jolle annettiin nimeksi National Hockey Association (NHA). M. J. O’Brien rahoitti liigan neljää joukkuetta, jotka olivat myöhemmin nimellä Renfrew Millionaires tunnettu Renfrew Creamery Kings, Cobalt, Haileybury ja Montréalin Les Canadiens. Kuukauden sisällä Montreal Wanderers liittyi mukaan viidenneksi joukkueeksi.
Tarjouskilpailu pelaajista alkoi välittömästi, ja sekä Frank Patrick että Lester Patrick tekivät kumpikin 3 000 dollarin arvoisen sopimuksen Renfrew Millionairesin kanssa. Nämä olivat silloisia ennätyspalkkioita. Hyvin pian ilmeni, että kahden liigan ylläpitäminen ei ollut mahdollista (yksistään Montréalissa oli jo viisi joukkuetta), ja kahdeksan pelin jälkeen Canadian Hockey Association lakkautettiin. Samalla Ottawa Senators ja Montreal Shamrocks liittyivät NHA:han.
Liigan toimintaa leimasi työvoiman levottomuus. Kausi 1910–1911 oli vähällä jäädä pelaamatta loppuun saakka, koska pelaajien keskuudessa oli levinnyt laajalle tyytymättömyys tarjolla olleita palkkioita kohtaan. Useaan otteeseen sarjan historiassa huhuttiin myös pelaajayhdistysten muodostamisen olevan lähellä. Liiga teki kuitenkin monia uudistuksia, joihin lukeutui muun muassa pelipaikan ”vaeltaja” (”rover”) lakkauttaminen, numeroiden sisällyttäminen pelipaitoihin, ottelurangaistusten alulle paneminen sekä lennossa tehtyjen ketjunvaihtojen salliminen. Myös otteluiden jaksotus muutettiin kahdesta 30-minuuttisesta puoliajasta kolmeen 20-minuuttiseen erään.
NHA:n mestaruuspalkintona toimi O’Brienin perheen lahjoittama O’Brien Trophy, josta tuli myöhemmin NHL:n alkuaikojen mestaruuspysti. Koska Ottawa Senators kuitenkin liittyi liigaan hallitsevana Stanley Cup -mestarina, liigamestarille luovutettiin viidellä ensimmäisellä kaudella jälkimmäinen palkinto, jota se sitten puolusti ulkopuolisia haastajia vastaan.
Kaudella 1914–1915 liigan mestaruus ratkaistiin kahden pelin yhteismaalituloksella Wanderersin ja Senatorsin kesken. Ottawa voitti mestaruuden ja sai oikeuden puolustaa Stanley Cupia Pacific Coast Hockey Association -liigan Vancouveria vastaan kolmen pelin sarjassa, jonka Vancouver voitti ylivoimaisesti. Samalla kaudella lopetettiin käytäntö, jonka mukaan Stanley Cup luovutettiin sen viimeksi voittaneen joukkueen edustaman liigan mestarille puolustettavaksi. Kauden 1915–1916 PCHA-mestarille Portland Rosebudsille ei nimittäin enää automaattisesti myönnetty pokaalia, vaan se pelasi siitä Montreal Canadiensia vastaan ensimmäisenä yhdysvaltalaisena joukkueena. Montreal Canadiens voitti viiden pelin sarjan ja vei palkinnon.
Historiallinen erikoisuus oli kaudella 1916–1917 peliluvan saanut 228th Battalion, johon kuului monia ensimmäiseen maailmansotaan värvättyjä jääkiekkoilijoita.<ref name="early-leagues"> Myös Northern Fusiliersina tunnettu joukkue pelasi khaki-sotilasunivormuissa ja oli liigan suosituin ja eniten maaleja tehnyt joukkue, kunnes rykmentti määrättiin merentakaiselle komennukselle helmikuussa 1917, ja joukkueen oli pakko vetäytyä liigasta. Seurauksena oli myöhemmin skandaali, kun palveluksesta erotettiin useita tähtiä, jotka väittivät heille luvatun palkkioita yksinomaan jääkiekon pelaamisesta.
Kausi 1916–17 osoittautui NHA:n viimeiseksi, sillä Toronton epäsuositun omistajan Eddie Livingstonen savustamiseen tähdänneen valtataistelun aikana muiden joukkueiden edustajat tapasivat marraskuussa 1917 perustaakseen National Hockey Leaguen, joka toimisi samalla periaatteella ja pääosin samoilla pelisäännöillä kuin NHA. Erään omistajan kerrotaan sanoneen: ”Emme heittäneet Livingstonea ulos; hänellä on yhä oma joukkueensa vanhassa National Hockey Associationissa. Hänellä on joukkueensa, ja toivomme hänelle hyvää. Ongelmana on ainoastaan se, että hän kisailee yhden joukkueen liigassa.”
NHA:n toimihenkilöt tapasivat lähes vuosi myöhemmin, 20. syyskuuta 1918, jolloin päätettiin toiminnan pysyvästä lakkauttamisesta Livingstonen vastustuksesta huolimatta. NHA:n viimeinen tapaaminen oli 11. joulukuuta, jolloin Livingstone yritti epäonnistuneesti saada liigan osakkaat jatkamaan toimintaa.
SZD-9 Bocian
PZL Bielsko SZD-9 Bocian on puolalainen kaksipaikkainen purjelentokone, jonka nimi tarkoittaa suomeksi haikaraa. Sen suunnittelivat Marian Wasilewski, Roman Zatwarnicki ja Justyn Sandauer. Kone on puurakenteinen.
Max Petrelius
Max Petrelius (5. toukokuuta 1940 Joensuu – 16. marraskuuta 2008) oli suomalainen muoti- ja mainosvalokuvaaja, jota on sanottu "Suomen David Baileyksi". Hän aloitti muotokuvaajana, mutta varsin pian muoti ja mainonta olivat hänen päätyötään.
Petrelius opiskeli Tukholmassa 1958–1960 Rolf Winquistin oppilaana ja teki opintomatkoja Ranskaan. Hänellä oli Helsingissä studio 1960–1987, ja hän koulutti työnsä ohessa tulevia valokuvaajia. 1960-luvulla hän nousi muotikuvillaan tähdeksi, jonka studioajasta lehdet, muotialan yritykset ja mainostoimistot kilpailivat.
Petrelius sai 1969 taiteen valtionpalkinnon ensimmäisenä valokuvaajana. Vuonna 2000 hänelle myönnettiin taiteilijaeläke.
Petreliuksen oppilaita olivat muun muassa Henrik Schütt, Seppo Konstig, Antti Pullinen, Ulla Finnilä ja Sebastian Nurmi, jotka ovat pitäneet yhteisnäyttelynkin.
Petrelius oli myös menestyvä avomerikilpapurjehtija, joka suunnitteli useita omia ja muiden veneitä. Hän oli HSS:n jäsen kuolemaansa saakka.
Maximilian von Weichs
Maximilian Maria Joseph Karl Gabriel Lamoral Reichsfreiherr von Weichs zu Glon (12. marraskuuta 1881 Dessau, Anhalt, Saksan keisarikunta – 27. kesäkuuta 1954 Rösbergin linna lähellä Bonnia) oli saksalainen sotamarsalkka toisen maailmansodan aikana.
M/S TransWood
M/S TransWood on ruotsalaisen Rederi AB Transatlanticin omistukseen rekisteröity ro-lo-alus (ro-ro- ja lo-lo-aluksen yhdistelmä). Alus on rakennettu vuonna 2002 Stocznia Gdynia, S.A. -nimisellä telakalla, Gdyniassa, Puolassa. TransWood on rekisteröity Ruotsin lipun alle ja sen kotisatama on Skärhamn.
Maximilian von Weichs
Weichs syntyi Dessaun kaupungissa preussilaisen ratsuväenupseerin perheeseen vuonna 1881.
M/S TransWood
TransWoodin sisaraluksia ovat M/S TransPine, M/S Finnfighter ja M/S Oranjeborg.
Maximilian von Weichs
Sotilasura
Vuoden 1900 heinäkuussa Weichs liittyi Baijerin kuninkaallisen ratsuväen 2. raskaaseen ratsuväkirykmentti ”Erzherzog Franz Ferdinand von Österreich-Esteen”, joka oli sijoitettu Landshutiin. Ensimmäisen maailmansodan syttyessä hän palveli baijerilaisessa ratsuväkidivisioonassa välineupseerina ja loppuvuoden 1914 4. ratsuväkiprikaatin adjutanttina. Toisen sotavuoden alussa hänet siirrettiin 5. jalkaväkidivisioonan esikuntaupseeriksi ja tässä tehtävässä hän toimi sodan loppuajan.
M/S TransWood
Käyttöhistoria
Alun perin laivan tilasi suomalainen Palkkiyhtymä. Ennen aluksen luovutusta ruotsalainen B&N kuitenkin osti sen. Luovutus uudelle omistajalle tapahtui toukokuun alussa vuonna 2002. Samalla alus rekisteröitiin Ruotsin lipun alle nimellä Finnwood. Kotisatamaksi tuli Skärhamn. Pian luovutuksen jälkeen Finnwood lähti ensimmäiselle matkalleen Suomesta kohti Yhdysvaltoja.
Maximilian von Weichs
Sotilasura
Sodan jälkeen hän jäi Versailles’n rauhaansopimuksen mukaisesti kutistettuun Reichswehriin esikuntaupseeriksi. 1920-luvun loppupuoliskolla hän toimi myös kouluttajana Ohrdrufin jalkaväkikoulussa. Vuonna 1930 hän sai ylennyksen everstiksi.
M/S TransWood
Käyttöhistoria
30. kesäkuuta 2003 B&N Finnwood Ltd. osti laivan ja vuokrasi sen B&N Nordsjöfrakt Ab:lle. Kotisatama säilyi Ruotsissa huolimatta uuden omistajan olleen rekisteröitynä Gibraltarille. Vuonna 2005 Finnwood rekisteröitiin Rederi AB Transatlanticin omistukseen. Vuoden 2006 alussa Finnwood oli 1,5 kuukautta Blohm + Vossin telakalla Hampurissa, Saksassa pidennettävänä. 5. elokuuta 2008 alus sai nimen TransWood.
Maximilian von Weichs
Sotilasura
Välittömästi tammikuussa 1933 tapahtuneen valtaannousunsa jälkeen kansallissosialistit alkoivat kasvattaa asevoimia. Weichs sai ylennyksen kenraalimajuriksi saman vuoden huhtikuussa ja lokakuussa hänestä tuli Weimariin sijoitetun 3. ratsuväkidivisioonan komentaja, josta muodostettiin 1. panssaridivisioona 1935. Monien muiden sotilaiden lailla Weichs arvosti alkuun Adolf Hitleriä, koska tämä pyrki nostamaan Saksan armeijan entiseen loistoonsa. Vuonna 1936 Weichs ylennettiin täydeksi ratsuväen kenraaliksi.
Lokakuussa 1937 hänestä tuli 13. armeijakunnan komentaja. Yksikkö osallistui hänen johdollaan Tšekkoslovakian sudeettialueiden miehittämiseen vuonna 1938.
Toinen maailmansota
Sota syttyi, kun Saksa hyökkäsi Puolaan 1. syyskuuta 1939. Weichs osallistui Puolan offensiiviin itsensä mukaan nimetyn armeijakunta ”Weichsin” komentajana. Puolan antautumisen jälkeen alkoivat valmistelut Ranskaan suoritettavaa hyökkäystä varten. Weichsistä tehtiin Gerd von Rundstedtin alaisen armeijaryhmä A:n kuuluneen 2. armeijan komentaja. Hän johti armeijaansa menestyksekkäästi Ranskan valtaamisen aikana ja hänet ylennettiin kenraalieverstiksi sekä palkittiin rautaristin ritariristillä. Weichs osallistui Balkanin valtaamiseen keväällä 1941 ja hänen yhä johtamansa 2. armeija valtasi muun muassa Kroatian pääkaupungin Zagrebin.
Operaatio Barbarossan alussa hän johti 2. armeijaa osana Fedor von Bockin johtamaa keskustan armeijaryhmää osallistuen Kiovan ja Smolenskin taisteluihin sieltä edeten Vjazmaan ja Brjanskiin. Operaatio Siniseen Weichs osallistui johtaen vastaperustettua armeijaryhmä B:tä. Siihen kuuluneen Friedrich von Pauluksen johtaman 6. armeijan tehtäväksi tuli vallata Stalingrad ja vastata noin 800 kilometrin levyisestä rintamakaistasta.
Stalingrad
Stalingradin taistelu alkoi. Saksa onnistui valtaamaan osan kaupunkia, mutta sitkeä vastarinta vaati lisäjoukkojen keskittämistä kaupunkiin. Weichs varoitti Hitleriä muodostamasta liian ohutta rintamalinjaa, mutta varoitus kaikui kuuroille korville. Stalingradin rintaman sivustoihin sijoitettiin huonosti varustettuja ja johdettuja romanialaisia joukkoja. Weichsin pelot toteutuivat, kun puna-armeija toteutti operaatio Uranuksen, murskasi romanialaiset ja saartoi 6. armeijan Stalingradiin. Hän ehdotti vetäytymistä Stalingradista ja joutui Hitlerin epäsuosioon. Weichs korvattiin Erich von Mansteinilla ja Hitler määräsi hänet ”sairaslomalle”.
Matkalla Neuvostoliitossa
Matkalla Neuvostoliitossa (A Russian Journal) on John Steinbeckin kirjoittama ja Robert Capan kuvittama vuonna 1948 julkaistu matkakirja heidän matkastaan Neuvostoliitossa. Steinbeck ja Capa matkasivat Neuvostoliitossa noin kahden kuukauden aikana vuonna 1947, ja heidän tavoitteenaan oli kertoa tavallisten neuvostoliittolaisten elämästä.
Maximilian von Weichs
Sodan loppu
Weichs ylennettiin sotamarsalkaksi 30. tammikuuta 1943. Sotatilanteen heikentyessä Weichs nimitettiin Balkanille sijoitetun armeijaryhmä F:n komentajaksi taistelemaan partisaaneja vastaan sekä varautumaan mahdolliseen länsiliittoutuneiden maihinnousuun. Loppuvuodesta 1944 Weichs valvoi saksalaisten joukkojen vetäytymistä Kreikasta ja suurimmasta osasta Jugoslaviaa.
Matkalla Neuvostoliitossa
Matka
John Steinbeck ja Robert Capa tapasivat 1946 New Yorkissa ja keskustelivat hotellin baarissa muun muassa siitä, miten Yhdysvalloissa käsiteltiin itäblokin asioita. Steinbeck ja Capa päättivät keskustelun jälkeen tehdä jutun tavallisista neuvostoliittolaisista.
Maximilian von Weichs
Sodan loppu
Natsi-Saksan luhistuessa Weichs jäi eläkkeelle 25. maaliskuuta 1945. 2. toukokuuta yhdysvaltalaiset joukot vangitsivat hänet Ettalissa, Baijerissa. Nürnbergin oikeudenkäynneissä Weichs vapautettiin terveydellisistä syistä, eikä häntä tuomittu sotarikoksista.
Matkalla Neuvostoliitossa
Matka
Steinbeck ja Capa lähtivät matkalle 21. heinäkuuta 1947 ja saapuivat Moskovaan Tukholman kautta. He olivat kuitenkin joutuneet lykkäämään matkaansa useilla viikoilla, kun Steinbeck oli murtanut polvilumpionsa pudottuaan asuntonsa parvekkeelta.
Julkaisu ja kritiikki
Matkalla Neuvostoliitossa sai pääosin negatiivisia arvioita. New York Timesin Orville Prescott kirjoitti, että ”Matkalla Neuvostoliitossa on paljon paremmin kirjoitettu kuin useimmat mutta pinnallisempi kuin monet.” Kirjan pinnallisuutta kritisoi myös muun muassa Sterling North. Neuvostoliittolaisessa lehdistössä kirjaa haukuttiin vielä enemmän ja Steinbeckia ja Capaa kutsuttiin muun muassa ”gangstereiksi” ja ”hyeenoiksi”.
Kirja on jäänyt aika pitkälti unohduksiin aikalaisarvioiden jälkeen. Steinbeckia tutkinut Susan Shillinglaw on kirjoittanut, että se on mainettaan paljon tärkeämpi teos. Sen sijaan Capa-elämäkerturi Alex Kershaw kirjoitti, että kirja oli Capan uran aallonpohja. Hänen mukaansa kuvat olivat ”epäkiinnostavia ja omituisen latteita”.
Billy Idol (albumi)
Billy Idol on englantilaisen rocklaulaja Billy Idolin ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin heinäkuussa 1982 levymerkillä Chrysalis Records.
Kappaleet
A-puoli
B-puoli
Julio René Martínez
Julio René Martínez Pérez (s. 27. syyskuuta 1973) on guatemalalainen entinen kävelijä.
Martínez voitti vuoden 1995 Pan-Amerikan kisoissa pronssia 20 kilometrin matkalta. Hän osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Atlantassa 1996. Martínez kilpaili tuolloinkim 20 kilometrin matkalla, mutta joutui hylätyksi. Hän toimi myös maansa lipunkantajana kisojen avajaisissa. Martínez sijoittui samalla matkalla viidenneksi seuraavan vuoden maailmancupissa.
Martínez rikkoi toukokuussa 1999 20 kilometrin maailmanennätyksen kävelemällä matkan ajassa 1.17.46 Eisenhüttenstadtissa järjestetyssä kilpailussa. Venäläinen Roman Raskazov teki täsmälleen saman ajan vuotta ja yhtätoista päivää myöhemmin ja kaksikko piti ennätystä hallussaan aina vuoteen 2002 saakka. Martínez jäi kuitenkin Sydneyn olympialaisissa 2000 43. sijalle suoritettuaan matkan yli neljätoista minuuttia hitaammin kuin ennätyskävelyssään. Hän osallistui Ateenan kisoissa 2004 50 kilometrin matkalle, mutta hänet hylättiin.
Soikko (Simo)
Soikko on kylä Simojoen itärannalla Simon kunnassa Lapin maakunnassa. Se sijaitsee Alaniemen ja Karisuvannon kylien välissä seututien 924 varrella, noin 16 kilometriä Simon liikekeskustasta koilliseen.
Kylän maisemaa hallitsevat Simojoen Lappalaisenkoski sekä jokirantojen pellot. Joen vastarannalla sijaitsee Matalan kylä.
Märta Norberg
Märta Norberg (19. syyskuuta 1922 Sidensjö, Örnsköldsvik – 19. joulukuuta 2020 Örnsköldsvik) oli ruotsalainen maastohiihtäjä. Hän edusti seuratasolla Vårby Idrottsklubbia.
Norberg voitti MM-kilpailuista kaksi pronssimitalia, 3 × 5 kilometrin viestistä vuosina 1954 ja 1958. Norberg osallistui talviolympialaisiin kerran: hän sijoittui Oslon kisoissa 1952 kymmenen kilometrin kilpailussa neljänneksi.
Norberg hiihti 1951 Ruotsin hiihtokilpailuissa Sundsvallissa 10 kilometrin kilpailussa kolmanneksi.
Norberg kuoli Örnsköldsvikissä 98-vuotiaana 19. joulukuuta 2020.
Kasper Bøgelund
thumb|Kasper Bøgelund Kasper Bøgelund Nielsen (s. 8. lokakuuta 1980 Odense, Fyn, Tanska) on tanskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Aalborg BK:n joukkuetta Tanskan superliigassa. Bøgelundin pelipaikka on puolustaja.
Vaikka Bøgelund syntyi Tanskassa ja on Tanskan kansalainen, hän aloitti ammattilaisuransa Alankomaissa, PSV Eindhovenin joukkueessa. Hän pelasi joukkueessa kausina 1999/2000 – 2004/2005 yhteensä 73 liigaottelua, kunnes siirtyi miljoonan euron siirtosummalla Mönchengladbachiin. Seurajoukkueurallaan hän on voittanut Alankomaiden mestaruuden ja Alankomaiden Cupin, molemmat vuonna 2005.
2008 Bøgelund jätti Mönchengladbachin ja palasi kotimaahansa Aalborgin joukkueeseen.
180 senttimetriä pitkä Bøgelund on pelannut Tanskan maajoukkueessa 13 ottelua. Hän debytoi maajoukkueessa helmikuussa 2002 Saudi-Arabiaa vastaan pelatussa ottelussa ja oli mukana MM-kisoissa samana vuonna. Bøgelund pelasi myös EM-kisoissa 2004.
Magdalon Monsen
Johannes Magdalon Monsen (19. huhtikuuta 1910 Bergen – 4. syyskuuta 1953 Bergen) oli norjalainen jalkapalloilija. Hän kilpaili vuoden 1936 kesäolympialaisissa Berliinissä, jossa hän kuului pronssia saaneeseen Norjan miesten joukkueeseen.
Valkoinen separatismi
Valkoinen separatismi on separatismin suuntaus, joka haluaa erottaa valkoihoiset muista ryhmistä. Yhdysvalloissa valkoista separatismia kannattavat usein myös valkoista ylivaltaa kannattavat liikkeet, tosin monet eivät niinkään asettele ihmisiä ihonväriltään paremmusjärjestykseen, vaan kannattavat myös muiden ihmisrotujen oikeutta rodulliseen seperatismiin. Etelä-Afrikan apartheid on tunnetuin ihonväriin perustuvan erottelun esimerkki. Vain omille tarkoitetun kotimaan eli volkstaatin luominen on yleinen tavoite nykypäivän afrikaanerinationalismissa.
Krasimir Anev
Anev sijoittui Nové Měston MM-kilpailuissa 2013 sprintissä 11:nneksi. Oslon MM-kilpailuissa 2016 hän oli normaalimatkalla kahdestoista. Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui sprintissä kuudenneksi, takaa-ajossa seitsemänneksi ja yhteislähdössä 12:nneksi. Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 hän sijoittui takaa-ajossa 13:nneksi.
Maailmancupissa Anev sijoittui kymmenen parhaan joukkoon ensimmäisen kerran oltuaan kahdeksas normaalimatkalla kauden 2012–2013 avauskilpailussa, joka pidettiin Östersundin kaupungissa Ruotsissa. Parhaimmillaan hän on ollut neljäs Oberhofin yhteislähtökilpailussa kaudella 2014–2015. Maailmancupin ja maailmanmestaruuskilpailujen lisäksi hän on edustanut Bulgariaa olympialaisissa 2010 Vancouverissa, 2014 Sotšissa ja 2018 Pyeongchangissa.
EM-kilpailujen nuorten sarjassa Anev sai kultaa normaalimatkalla ja hopeaa takaa-ajossa Banskossa 2007 sekä hopeaa normaalimatkalla ja pronssia takaa-ajossa Nové Městossa 2008. Aikuisten sarjassa hän sai hopeaa takaa-ajossa ja pronssia normaalimatkalla Ridnaunissa 2011, pronssia normaalimatkalla Banskossa 2013, hopeaa takaa-ajossa Otepäässä 2015, hopeaa normaalimatkalla ja pronssia sprintissä Duszniki-Zdrój'ssa 2017, hopeaa takaa-ajossa ja pronssia sprintissä Ridnaunissa 2018 sekä kultaa normaalimatkalla Minskissä 2019. Rulla-ampumahiihdon MM-kilpailuissa hän voitti nuorten maailmanmestaruuden sprintissä ja takaa-ajossa Otepäässä 2007 sekä sai takaa-ajossa pronssia Haute Mauriennessa 2008. Miesten sarjassa hän saavutti takaa-ajossa pronssia Nové Městossa 2011, Tjumenissa 2014 ja Tšaikovskissa 2017.
Sarvikonnat
Sarvikonnat (Ceratophryidae) on sammakkoeläinten heimo, jonka lajit elävät Etelä-Amerikassa.
Suvut
Heimoon kuuluu kolme elävää sukua:
Preteriti
Preteriti ( 'mennyt') on menneen ajan aikamuoto, joka ilmaisee selkeästi päättynyttä tapahtumista, mutta ei itsessään tämän ajankohtaa.
Preteriti eroaa imperfektistä siinä, että se ilmaisee päättynyttä toimintaa, jälkimmäinen taas – nimensä mukaisesti – lopputuloksen saavuttamisen tai tavoittelemisen suhteen epätäydellistä toimintaa, joka ei välttämättä ole myöskään vielä päättynyt. Preteritin ja perfektin välinen ero on puolestaan siinä, että perfekti määrittää selkeästi ajankohdan, johon verrattuna tekeminen on päättynyt.
Suomen kielessä imperfekti kielihistoriallisista syistä tosiasiallisesti pitkälti vastaa preteritiä (ks. alla): Esimerkiksi verbin juosta imperfektin indikatiivin ensimmäinen persoona juoksin ilmaisee, että juoksu on jo suoritettu loppuunsa, mutta ei sitä, milloin. Sen sijaan perfektistä olen juossut ei voida suoranaisesti päätellä, että juokseminen olisi päättynyt ilman, että lauseeseen liitetään muita, määritteleviä sanoja. Kantauralissa oli myös varsinainen preteriti, tunnus -j ja -sj, josta kehittyi ainakin useimmista tytärkielistä sittemmin kadonnut kieltoverbin menneen ajan taivutus. Aineisto viittaa siihen, että -sj-tunnuksisen preteritin käyttö oli jo kantauralissa jollakin tavalla rajoittunutta, esimerkiksi juuri kieltoverbin yhteyteen, mutta varmaa tietoa asiasta ei ole. J-preteritistä kehittyi suomen imperfekti: meni-j-im > menin.
Englannin kielessä preteritiä käytetään lähes samalla tavalla kuin suomessakin. Esimerkiksi virkkeessä "I had a bike yesterday before it was stolen" on preteriti molemmissa lauseissa, joista jälkimmäinen on passiivissa. Lauseen voisi kääntää vaikka "Minulla oli pyörä vielä eilen ennen kuin se varastettiin". Tässä esimerkkivirkkeitä englannin preteritistä: Kysymyslauseessa käytetään apuverbiä did ja pääverbin perusmuotoa eli infinitiiviä.
Romaanisissa kielissä ja venäjässä preteriti vastaa tarkimmin suomen imperfektiä; portugalin preteriti ilmaisee hetkellistä tapahtumaa tai tekoa, päättynyttä, johonkin lopputulokseen johtanutta toimintaa, imperfekti taas menneisyydessä säännöllisesti toistunutta, tapamaista (ei vain määrätyt kerrat toistunutta) tekemistä tai tapahtumista.
Esimerkiksi verbi jogar 'pelata':
La Visiten kansallispuisto
La Visiten kansallispuisto on luonnonsuojelualue Haitin kaakkoisosassa. Sen pinta-ala on 20 neliökilometriä. Puisto sijaitsee 1 600–2 282 metrin korkeudessa Massif de Sellen rinteillä. Pääosa puistosta on pilvimetsän ja havumetsän muodostamaa mosaiikkia.
thumb|Karibianviistäjä Puiston alueelta on kartoitettu 337 putkilokasvilajia, joista noin kolmannes on endeemisiä Hispaniolan saarella. Lisäksi siellä on tavattu 95 sammallajia. Alueella on myös runsaasti harvinaisia lintuja kuten  karibianviistäjä, jonka maailman kannasta arviolta  viidennes pesii Haitilla. Haitinrastas oli alueella aiemmin yleinen. Muita uhanalaisia lintuja ovat mainenrastas ja lymykerttuli.
Puistoa uhkaavat maanviljelyksen ja laidunnuksen leviäminen alueelle sekä polttopuiden keruu ja puuhiilen poltto. Vuonna 2005 arvioitiin, että rotkolaaksoissa kasvaneet lehtimetsät olivat lopullisen tuhon partaalla.