cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ajanlaskukiista (Suomen ortodoksinen kirkko)
Suomeen paluu
Herman seurueineen saapui 29. syyskuuta 1923 Helsinkiin. Pyhän Kolminaisuuden kirkossa toimitettiin vigilia, jonka yhteydessä uusi piispa lausui patriarkan tervehdyksen kirkkokansalle. Seuraavana päivänä Herman toimitti liturgian Uspenskin katedraalissa slaavinkielellä. Virallisesti hän otti virkansa vastaan Helsingissä 1. lokakuuta 1923 ja kävi tämän jälkeen tervehdyskäynnillä lähimmän valtiollisen yhdysmiehensä eli opetusministeri Niilo Liakan sekä myös pääministeri Kyösti Kallion ja tasavallan presidentti K. J. Ståhlbergin luona.
Uuteen kotikaupunkiinsa Sortavalaan hän saapui sunnuntaina 7. lokakuuta 1923 ja toimitti heti liturgian. Häntä tervehdittiin suurta iloa osoittaen, ja muuallakin hiippakunnassa mieliala oli korkealla; Ilomantsissa lausui muuan oppinut seurakuntalainen vastauksena piispan siunaukseen:
Pyhän Johannes Teologin katedraali
Pyhän Johannes Teologin katedraali on ortodoksinen kirkko Nikosian kaupungissa Kyproksen saarella. Se on Kyproksen arkkihiippakunnan katedraali eli piispanistuin ja Kyproksen ortodoksisen kirkon pääpaikka.
Ajanlaskukiista (Suomen ortodoksinen kirkko)
Venäläinen arkkipiispa joutuu ajojahdin kohteeksi
Kun tosiasiallinen yhteys Venäjälle nyt katkesi ja uusi apulaispiispa saapui virkapaikkaansa, aloittivat Inkinen, Setälä ja Solntsev suoranaisen ajojahdin arkkipiispa Serafimia kohtaan. Keinoja ei kaihdettu puolin eikä toisin; nyt voitiin piispaa vaativat päätökset kirkollishallituksessa ajaa läpi ilman arkkipiispaa ja tarkkaan ottaen hänen tahtonsa vastaisesti.
Pyhän Johannes Teologin katedraali
pienoiskuva|vasen|180px|Kirkko sisältä. Katedraali on rakennettu vuonna 1662 ja omistettu Johannes Teologille. Sen paikalla oli varhaisempi, 1300-luvulla rakennettu Pyhälle Johannekselle omistettu benediktiiniläisluostarin kirkko. Uusi kirkko säilyi luostarikäytössä, kunnes siitä tehtiin katedraalikirkko 1700-luvulla.
Ajanlaskukiista (Suomen ortodoksinen kirkko)
Venäläinen arkkipiispa joutuu ajojahdin kohteeksi
Lopullisesti asia ratkesi, kun arkkipiispa Serafim pyysi ja sai luvan myöntää poikkeuslupia yksityisiin vanhan luvun mukaisiin palveluksiin, mutta hän erehtyi myöntämään tällaisen luvan Ristimäen kirkkoon Viipurissa. Kirkollishallitus ilmoitti heti että oikeus myöntää poikkeuslupia koskee vain yksityiskoteja, ja Ristimäen kirkossa pidettiin yleisiä palveluksia. Kysymys oli kirkollishallituksen mukaan siis niskuroinnista maan laillisen hallituksen määräystä vastaan.
Pyhän Johannes Teologin katedraali
Katedraali sijaitsee Nikosian vanhassa kaupungissa eli kaupunginmuurien sisäpuolella Plateía Archiepiskópou Kyprianoú -aukiolla. Se on yksilaivainen ja suhteellisen pieni, ja edustaa frankkilais-bysanttilaista tyyliä. Kirkko on ulkopuolelta suhteellisen yksinkertainen, mikä on osmanivallan ajan perua, mutta koristeltu sisäpuolelta puukaiverruksin, kultauksin, seinämaalauksin ja ikonein. Katto on sisäpuolelta tynnyriholvattu. Kirkon vieressä sijaitsee Arkkipiispan palatsi.
Ajanlaskukiista (Suomen ortodoksinen kirkko)
Venäläinen arkkipiispa joutuu ajojahdin kohteeksi
Tämän ilmoituksen jälkeen arkkipiispa Serafim oli enää vain nimellisesti Suomen ortodoksisen kirkon päämies: häntä ei enää koskaan kutsuttu kirkollishallituksen kokouksiin. Valtiovalta määräsi hänet lisäksi kotiarestiin Hympölän piispanhoviin. Osittain tilanne ratkesi, kun Suomen valtiovalta asetti arkkipiispa Serafimin 1. tammikuuta 1924 alkaen lakkautuspalkalle ja apulaispiispa Hermanista tuli hänen seuraajansa.
Pyhän Johannes Teologin katedraali
Kirkko juhlii vuosittain 8. toukokuuta ja 26. syyskuuta.
Ajanlaskukiista (Suomen ortodoksinen kirkko)
Serafim karkotetaan Konevitsan luostariin
Lakkautuspalkalle asetettu piispa Serafim olisi halunnut asua Valamossa, mutta koska tämä luostari oli ajanlaskukiistan polttopiste ja entisen arkkipiispan katsottiin olevan kiistan käynnissä pitävä voima, hänet passitettiin vastoin tahtoaan kotiarestiin Konevitsan luostariin.
Kirkollishallituksen käskyn mukaan hän ei saanut edes toimittaa palveluksia, kylläkin osallistua niiden toimittamiseen mutta vain pappismunkkina – ei toimittavana piispana. Piispallisen jumalanpalveluspuvun ja mitran käyttöoikeus otettiin häneltä pois. Edes siunauksia hän ei saanut jakaa kirkkokansalle tai munkeille, eipä edes toimia kenenkään rippi-isänä.
Konevitsan luostarin valvoja, isä pappismunkki (1931 alkaen igumeni) Mavriki (Mihail Serechin, 1892–1944), joka oli määrätty entisen arkkipiispan rippi-isäksi, huolehti tiukasti määräysten noudattamisesta. Entinen arkkipiispa käyttikin käskyn mukaan vain tavallisen pappismunkin asua, ei edes piispan tunnusta eli kaulaketjussa kannettavaa panagiaa arestinsa aikana. Kaksivuotisen arestin päätteeksi Serafim siirtyi Englantiin, menettäen samalla lakkautuspalkkansa.
Karlovcin synodi yrittää kaapata Suomen kirkon – patriarkat torjuvat kaappauksen
Tilanteesta nousi pienimittainen, Suomessa lähes huomaamatta jäänyt ”epäkanoninen” kriisin. Koska Moskovan patriarkka oli käytännössä syrjässä, Venäjän kirkkona esiintyi ns. Karlovcin synodi.
Ja koska tämä kanonisesti epämääräinen ryhmittymä halusi saada Suomen ortodoksit alaisuuteensa, se yritti kaikin voimin pitää yllä vaadetta, jonka mukaan arkkipiispa Herman ei olisi kanonisesti edes piispa ja että arkkipiispa Serafim olisi Suomen kirkon ainoa laillinen päämies, mutta Ekumeeninen patriarkaatti kieltäytyi edes kuulemasta tällaisia väitteitä, puhumattakaan että olisi tunnustanut ne.
Arvojärjestyksessä seuraavat eli Aleksandrian, Antiokian ja Jerusalemin patriarkat asettuivat niin ikään samalle kannalle, jolloin pienemmät patriarkaatit ja arkkipiispa- ja metropoliittakunnatkaan eivät uskaltaneet olla muuta mieltä – joten karlovcilaiset jäivät yksin vaateineen, jotka unohtuivatkin pian. Karlovcilaisten oma kanonisuus oli jo silloin, kuten loppuun asti, täysin tunnustamaton.
Itse asiassa monet jopa halveksivat karlovcilaisia, jotka olivat paenneet maasta silloin kun heitä olisi eniten tarvittu Venäjällä, ja muistutettiin erityisesti, kuinka miehuullisesti patriarkka Tihon – vastoin tahtoaan kirkon johtajaksi valittu nöyrä ja vaatimaton pappismunkki – kantoi piinansa marttyyrikirkon johtajana, puhumattakaan murhatuksi tulleesta Pietarin metropoliitta Venjaminista tai niin sanotuista Solovetskin piispoista, jotka oli vangittu entiseen luostariin Vienanmeren saaressa.
Tihonin vaikea ja tuskainen johtajuus päättyi lopulta ennenaikaiseen kuolemaan – tosin luonnolliseen sellaiseen – vuonna 1924.
Suomen hallitus ryhtyy voimatoimiin
Nyt oli selvä, että sovittelun tie oli kuljettu loppuun ja oli aika turvautua voimakeinoihin: valtioneuvoston tuella ja ohjeiden mukaan kirkollishallitus löi vuoden 1925 pääsiäiskierron lukkoon kokouksessaan lokakuun 1924 lopussa, ja 29. lokakuuta 1924 päivätyllä kirjeellä Valamon luostari saikin käskyn viettää pääsiäistä gregoriaanisen kalenterin mukaan vuonna 1925. Niskuroijia uhkailtiin laillisella vastuulla.
Vanhavenäläinen selkäisku ja sen nolo loppu
Tilannetta sekoitti lisää tiedot Karlovcin synodin suunnitelmista; rovasti Solntsev kertoi E. N. Setälälle, että karlovcilaiset olivat tyydytyksellä todenneet, ettei patriarkka Tihon ollut luopunut valtaoikeuksistaan Suomessa. Tästä vedettiin johtopäätös, että jo sivuun saatu arkkipiispa Serafim jatkoi juonitteluaan tehdäkseen Suomen kirkosta Karlovcin synodin kautta toimivan mutta tosiasiassa Venäjän kirkon alaisen "vastakirkon". Tästä saatiin selitys myös ajanlaskuriidan sitkeälle kestolle. Juonittelu oli mahdollista vielä patriarkka Tihonin aikana, mutta hänen kuolemastaan alkanut sekasorron aika, joka päättyi locum tenens patriarkka Sergijin tekemään yhteistyösopimukseen neuvostohallinnon kanssa, teki ajatuksesta toivottoman toteuttaa. Karlovcilaisten juonitteluista teki lopun ekumeeninen patriarkka Suomen asioita hyvin aktiivisesti ajaneen ja patriarkaatin vaihdoksessa avainhenkilöksi muodostuneen Thyateiran metropoliitta Germanoksen avustamana.
Ankaria kurinpitotoimia luostareissa
Erityisen tiukasti ajanlaskuasiasta taisteltiin luostareissa: vielä marraskuussa 1924 ne jättivät valtioneuvostolle poikkeuslupa-anomuksen vanhan luvun käytöstä, mutta se torjuttiin 22.1.1925 pidetyssä valtioneuvoston istunnossa. Rovasti Solntsev varoitti, että hänen käsityksensä mukaan luostarit yhtä kaikki uhmaisivat määräystä. Valamon luostarissa jouduttiin vielä vuonna 1925 useita veljestön jäseniä asettamaan kurinpitotoimien alaisiksi heidän kieltäydyttyään noudattamasta uutta lukua ja oltuaan poissa muun muassa ekumeenisen patriarkaatin edustajan metropoliitta Germanoksen vastaanotolta ja toimittamasta jumalanpalveluksesta. Munkit puolustautuivat jättämällä kirjelmän, jonka mukaan arkkipiispa Herman olisi menettänyt piispuutensa, koska oli jo toimittanut pääsiäispalveluksen uuden ajanlaskun mukaan.
Ankara metropoliitta Germanos ilmoitti jyrkästi, että käsitys on taikauskoa ja niskoittelua, ja jokaista munkkia joka ei olisi läsnä hänen toimittamassaan palveluksessa, tultaisiin rankaisemaan ankarasti: aiheettomista marttyyriuden tavoitteluyrityksistä rangaistaisiin kirkonkirouksella. Mutta kuten oli odotettavissa, vain isä igumeni Pavlin ja taloudenhoitaja isä Hariton (myöh. igumeni) tottelivat piispojen käskyä ja tulivat mukaan toimittamaan palveluksen. Samoin veljestöstä vain osa ilmaantui paikalle. Muutamia myötäilijöitä jopa esteltiin.
Tiesitkö tämän linnuista?
Tiesitkö tämän linnuista? on vuonna 2012 ilmestynyt lintukirja. Sen tekstin on kirjoittanut Pertti Koskimies, valokuvat on ottanut Markus Varesvuo. Kirjan on julkaissut Tammi.
Ajanlaskukiista (Suomen ortodoksinen kirkko)
Ankaria kurinpitotoimia luostareissa
Niskoittelu tulkittiin kapinaksi laillista esivaltaa vastaan. Kirkollisen alioikeuden istunto pidettiin Valamossa 17.–18.5.1926. Luostarista karkotettavaksi tuomittiin 24 munkkia, joista kuitenkin yksi sai jäädä korkean ikänsä vuoksi ja neljä muuta isä igumeni Pavlinin luvalla. Muista yhdeksästätoista kapinoitsijasta seitsemäntoista menetti oikeuden jumalanpalvelusten toimittamiseen sekä osa vielä mantian ja skeeman kanto-oikeuden. Rangaistujen joukossa olivat jopa varajohtaja, valvoja, kalustonhoitaja ja rippi-isä. He menettivät luottamustehtävänsä, kunnes he katuivat julkisesti kirkkokunnan esipaimenen ja luostarin johtajan läsnä ollessa. Ankarimmat tuomiot annettiin niille, jotka edelleen pitivät Moskovan patriarkkaa ainoana laillisena esivaltana. 23.11.1926 ilmoitti isä igumeni Pavlin neljäntoista tuomitun katuneen vaaditulla tavalla. Lokakuussa 1927 Valamossa käytiin viimeiset oikeudenkäynnit vanhan luvun kannattajia vastaan. Munkit yrittivät puolustautua Konstantinopolin kirkolliskokouksen päätöksellä vuodelta 1583, jonka mukaan juliaanista kalenteria piti puolustaa marttyyriudenkin uhalla, koska gregoriaaninen kalenteri oli tuolloin leimattu paavin eksytykseksi. Vastauksena tuli, että päätös oli kumottu laillisessa ja kanonisessa järjestyksessä, joten peruste oli laiton ja siihen vetoaminen kuolemansynti.
Tiesitkö tämän linnuista?
Kirja kertoo lintujen maailman ilmiöistä ja lintujen elämäntavoista ja sopeutumiskeinoista kylmään ilmastoon. Tekstin kirjoittaja filosofian lisensiaatti Pertti Koskimies on lintutieteilijä, Markus Varesvuo maailman arvostetuimpia lintuvalokuvaajia.
Kirja-arviossa todetaan, että kirja on kiehtovaa luettavaa muillekin kuin lintubongareille. Tavallisten kotipihan lintujen elämä alkaa näyttää ihmeelliseltä ja kiehtovalta selviytymisretkeltä.
Ajanlaskukiista (Suomen ortodoksinen kirkko)
Ankaria kurinpitotoimia luostareissa
Muissa luostareissa – Konevitsassa ja Lintulassa – kurinpitotoimet kohdistuivat muutamiin yksittäisiin johtokuntien jäseniin tai luottamushenkilöihin; yleisesti ottaen muut luostarit alistuivat esivallan käskyihin helpommin. Kaukana pohjoisessa kaikesta irti ollut Petsamon luostari jäi oikeastaan sivulliseksi koko kiistassa, sillä luostarin johtaja, isä igumeni Jakinf – myöhempi isä skeemaigumeni Johannes – katsoi asiakseen totella kirkollista esivaltaa kyselemättä mitään.
Yllättävä tukiyritys
Puolustajakseen Valamon kapinalliset saivat yllättäen myös humanistina tunnetun luterilaisen paronitar Mathilda Wreden, mutta tämän Kansainliittoon lähettämä vastalause "Valamon hurskaiden munkkien epähumaanista kohtelusta" ei edennyt järjestön sihteerin suullista raportointia pitemmälle. Koskaan se ei tullut esille järjestön yleiskokouksessa, ja Kansainliiton lopettaessa toimintansa vuonna 1946, jolloin sen velvoitteet ja keskeneräiset tehtävät siirtyivät YK:lle, asia oli jo unohtunut. Osasyy on saattanut olla se, että Wrede oli jo vuonna 1913 menettänyt tarpeettoman henkilökohtaisen ylpeytensä vuoksi kaiken arvovaltansa vankien hyväntekijänä.
Historiallisen kova kurinpitotapaus
Kaiken kaikkiaan Valamosta poistettiin vuosina 1925–1927 yhteensä 45 munkkia. Tätä voinee pitää poikkeuksellisen laajana, koska niin Konevitsassa kuin Lintulassakin rankaisutoimet olivat rajoittuneet miltei yksinomaan johtokuntiin ja luottamushenkilöihin. Vain muutama kaikkein itsepintaisimmin uutta johtoa tottelemasta kieltäytynyt munkki, nunna tai noviisi jouduttiin poistamaan muista luostareista. Petsamon luostari jäi sivulliseksi, koska sen johtaja igumeni Jakinf katsoi kyselemättä velvollisuudekseen totella kirkollista ja maallista esivaltaa; arkkipiispa Hermanin piispuutta hän ei missään vaiheessa katsonut asialliseksi kiistää, vielä vähemmän totella epäkanonista pakolaissynodia.
Tämä onkin ainoa kerta, kun valtiovalta on puuttunut ortodoksisen kirkon asioihin laajassa mitassa; huomattavasti vähemmäksi jäi marsalkka Mannerheimin uskontopäiväkäsky vuonna 1942, kun marsalkka teki kovaotteisen lopun kiihkosuomalaisten AKS:n pappien Itä-Karjalassa harjoittamasta pakkoluterilaistamisesta. Jälleenrakentamislaki sodan jälkeen on aivan eri asia.
Viimeinenkin kantavista voimista poistuu kuvasta
Samoin Helsingissä oli vanhan luvun kannatus henkilöitynyt pitkälti kirkkoherraan, rovasti Vasiljeviin. Seurakunnan valtuuston ja kirkkoherran välit särkyivät lopullisesti, kun tämä omin valloin määräsi ottamaan hautausmaan pyhäkön käyttöön juliaanisia palveluksia varten. Kyseessä oli niin selvä valtuuksien ylitys, että valtuusto päätti pidättää kirkkoherran virastaan. 1. heinäkuuta 1925 Vasiljev joutui oikeuden eteen Viipurissa ja menetti virkansa. Pappeutta häneltä ei toki riistetty, annettiin vain pisin mahdollinen eli määräaikainen neljän kuukauden toimituskielto Ekumeenisen patriarkaatin alueella. Tämä oli eräs ajanlaskuriidan lopullisimmista päätepisteistä.
Rauhanomainen loppuratkaisu
Lopulta asiassa päästiinkin sovintoon, kun sekä Helsinkiin vuonna 1926 että Viipuriin vuonna 1927 perustettiin yksityiset Moskovan patriarkaatin alaiset kreikkalaiskatoliset yhdyskunnat, joissa noudatetaan vanhaa lukua. Helsingin yksityinen seurakunta osti tervatun ja sen jälkeen puretun Rauhan kappelin kivet ja rakensi niistä itselleen kirkon Hietaniemeen (1938).
Entinen Helsingin kirkkoherra Vasiljev siirtyi Viipurin yhdyskunnan ensimmäiseksi papiksi. Viipurin yksityinen seurakunta siirtyi Helsinkiin talvisodan jälkeen. Viipurista tullut yhdyskunta hankki itselleen Tamminiemestä huvilan, joka nykyisin tunnetaan Villa Angelicana ja sisusti sen yhteen huoneeseen kirkon. Vasta myöhemmin sodan jälkeen (1953) tämä seurakunta rakensi itselleen talon ja Pokrovan kirkon Munkkiniemen Tiilimäkeen.
Tämä olikin kalenterikiistan lopullinen ratkaisu ja näin saattoivat kaikki olla tyytyväisiä. Tosin Raja-Karjalassa asiasta kiisteltiin aina 1930-luvun lopuille asti – jopa sodan jälkeenkin kiistaa riitti, joskin hiljalleen se tasaantui. Itsepäisimpiä asiassa tuntuivat olleen salmilaiset.
Moskova antaa periksi
Moskovan patriarkaatti oli vielä silloin sekasorron vallassa, ja tilanteen ratkettua vasta vuonna 1927 virkaatekevä patriarkka Sergij – joka arkkipiispakautensa johdosta tiesi liiankin hyvin, kuinka itsepäisiä suomalaiset osaavat olla – ei halunnut sekaantua periaatteessa ratkaistuun asiaan; hänellä oli jo Neuvostoliiton alueellakin huolia aivan riittävästi.
Chilen laivasto
Chilen laivasto on Chilen asevoimien merellinen osa.
Historia
Chilen laivasto perustettiin 1817 ja jo vuotta aiemmin Chacabucon taistelun jälkeen oli kenraali Bernardo O'Higgins sanonut, että "tällä voitolla eikä muillakaan ole merkitystä jollemme hallitse meriämme". Taistelun seurauksena alettiin muodostaa Chilen laivastoa ja sen ensimmäisenä toimena säädettiin laivastolaki. Chilen ensimmäinen kansallinen laivasto ja merikoulu perustettiin samoin kuin merijalkaväki ja huoltokeskus.
O'Higgins palkkasi brittiläisen merenkulkijan lordi Thomas Cochranen laivaston ensimmäiseksi komentajaksi, minkä seurauksena laivastoon palkattiin runsaasti englanninkielistä henkilöstöä niin Britanniasta ja Irlannista kuin Yhdysvalloistakin. Laivastoon kuului vuonna 1860 20-tykkinen höyrylaiva, 18-tykkinen korvetti, kaksi prikiä ja kuunari. Chile tuki Perua 1865 sodassa Espanjaa vastaan, minkä seurauksena Espanjan laivaston tulitti Valparaisoa. Tämän seurauksena maassa todettiin voimakkaan laivaston olevan välttämätön suojaamaan rannikkoa. Presidentti Errazurizin johdolla maan hallinto uudelleen organisoi ja varusti laivastoa, joka oli valmiina sotatoimien alkaessa 1879.
Sota Perua vastaan alkoi 1879 ja se päättyi 1882. Laivaston merkitys sodan lopputulokseen oli ratkaiseva samoin kuin Chilen sisällissodassa 1891, jolloin suuri osa laivastossa kapinoi presidentti José Manuel Balmacedan hallintoa vastaan ja siten edesauttoi hänen karkottamistaan. Vuosisadan vaihteessa maan laivastossa palveli joukko Elswickin telakan toimittamia risteilijöitä sekä Britannian kuninkaallisen laivaston käyttämien kaltaisia torpedoin varustettuja tykkiveneitä. Torpedoaluksina oli muun muassa kymmenen Yarrow-tyyppistä alusta sekä seitsemän brittien 30-solmun tyyppiä olevaa hävittäjää.
Chilen hallitus tilasi 1912 J. Samuel White and Companyltä Cowesista kuusi suurikokoista hävittäjää, joiden aseistus oli vahvempi kuin Britannian kuninkaallisen laivaston vastaavien alusten. Aluksista kuitenkin ainoastaan kaksi päätyi Chileen, kun Britannia pakko-otti neljä keskeneräistä alusta itselleen elokuussa 1914. Ensimmäisen maailmansodan aikana Chile ei kyennyt uudistamaan laivastoaan ja Serrano-luokan alusten tilaus John I. Thornycroft and Companyltä 1927 oli seuraava alustilaus.
Tämän päivän laivasto
Laivaston komentajan amiraali Enrique Larrañaga Martínin alaisuudessa on 25 000 henkeä, joista 5 200 palvelee merijalkaväessä. Aluksia laivastolla on 66, mikä on kasvamassa 74:ään. Aluksista 21 on varsinaisia taisteluyksiköitä ja ne on sijoitettu Valparaísoon. Laivaston sukellusveneet sekä niiden emälaiva on sijoitettu Talcahuanoon. Laivastoon kuuluvat myös ilmavoimat, joiden tehtävänä on tavaran ja henkilöstön kuljettaminen sekä merialueiden valvonta. Laivaston ilmavoimilla ei ole hävittäjiä eikä pommittajia.
Kokoonpano
Chilen laivaston kokoonpano kesällä 2011: pienoiskuva|Fregatti Almirante Cochrane (FF-05)
Nysämuurat
Nysämuurat (Chamaeza) on muurien heimoon kuuluva varpuslintusuku. Nysämuurien sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kuusi lajia.
Ih
Ih tarkoittaa seuraavia:
Saint John (Grenada)
thumb|Saint Johnin alue Grenadalla. Saint Johnin alue on yksi Grenadan kuudesta hallinnollisesta alueesta. Se sijaitsee maan länsiosassa. Alueen pinta-ala on 35 km² ja väkiluku vuonna 2011 oli 7 801. Alueen pääkaupunki on Gouyave.
Saint David (Grenada)
thumb|Saint Davidin alue Grenadalla. Saint Davidin alue on yksi Grenadan kuudesta hallinnollisesta alueesta. Se sijaitsee maan itäosassa. Alueen pinta-ala on 44 km² ja väkiluku vuonna 2011 oli 12 561. Alueen pääkaupunki on Saint David's.
Saint Mark (Grenada)
thumb|Saint Markin alue Grenadalla. Saint Markin alue on yksi Grenadan kuudesta hallinnollisesta alueesta. Se sijaitsee maan luoteisosassa. Alueen pinta-ala on 25 km² ja väkiluku vuonna 2011 oli 4 086. Alueen pääkaupunki on Victoria.
Saint Patrick (Grenada)
thumb|Saint Patrickin alue Grenadalla. Saint Patrickin alue on yksi Grenadan kuudesta hallinnollisesta alueesta. Se sijaitsee maan pohjoisosassa. Alueen pinta-ala on 42 neliökilometriä, ja väkiluku vuonna 2011 oli 10 980. Alueen pääkaupunki on Sauteurs.
Merisolmukki
Merisolmukki (Spergularia media, myös S. maritima, S. marginata, Spergula maritima) on Euroopassa ja Afrikassa kasvava pienikokoinen merenrantojen ja suolamaiden kasvi. Koko levinneisyysalueella katsottuna laji on elinvoimainen, mutta Suomessa laji on erittäin harvinainen ja luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi lajiksi.
Ulkonäkö ja koko
thumb|vasen|Merisolmukin kukka.
Vankkajuurinen merisolmukki kasvaa 5–20 cm korkeaksi. Tyvestään melko pitkälti puutunut varsi on yläosastaan nystykarvainen. Vastakkain olevat lehdet ovat tasasoukkia, möyheitä ja lyhytotaisia. Kalvomaiset korvakkeet ovat leveän kolmiomaisia ja lyhytkärkisiä. Kukkien väri vaihtelee vaaleanpunaisesta valkoiseen, verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä. Punainen teriö on noin verhiön pituinen. Terälehdet ovat 5–6,5 mm pitkiä, verholehdet ovat soikeita, tylppiä ja kooltaan 4,5–6 mm pitkiä. Merisolmukki kukkii Suomessa heinä-syyskuussa. Kota on kolmiliuskaisesti aukeava ja 5,5–8 mm pitkä. Kasvi on yksi-, kaksi- tai monivuotinen.
Kasvupaikasta riippuen merisolmukin siemenissä on joko ehytlaitaiset siipipalteet tai ne puuttuvat kokonaan. Laji sopeutuu hyvissä kasvuolosuhteissa tuottamaan siivellisiä siemeniä, kun taas epävakaissa olosuhteissa siemenet ovat siivettömiä.
Merisolmukki muistuttaa läheisesti Suomessa yleistä suolasolmukkia (S. salina).
Levinneisyys
Merisolmukkia tavataan Euroopassa rannikoilla Norjan keskiosista Turkkiin ja Mustallemerelle saakka. Itämerellä lajia esiintyy harvinaisena Keski-Ruotsin korkeudelle saakka. Sisämaassa laji on Euroopassa harvinainen. Merisolmukin vahvin esiintymisalue on Afrikassa, jossa lajia kasvaa varsinkin Välimeren rannikkoseuduilla Marokosta Egyptiin saakka. Aasiassa lajia tavataan Kaspianmeren rannoilla sekä paikoitellen sisämaassa aroilla. Suomessa merisolmukkia kasvaa ainoastaan kolmella rannalla Hammarlandissa Ahvenanmaalla, jossa laji on ilmeisesti alkuperäinen. Ahvenanmaalta laji löydettiin 1970-luvulla. Merisolmukista tunnetaan myös muutama 1800-luvun lopun satunnaislöytö Turusta ja Porvoosta. Suomea lähimmät pysyvät esiintymät ovat Gotlannissa ja Öölannissa.
Against All Oddz
Against All Odds on Outlawzin jäsenten E.D.I. Meanin ja Young Noblen albumi vuodelta 2006.
Merisolmukki
Elinympäristö
Merisolmukki kasvaa pääasiassa merenrantojen niityillä, kallionraoissa ja suolamailla. Suomessa lajin uhkana on populaation pienuus, joka on helposti alttiina kasvupaikkojen tuhoutumiselle tai umpeenkasvulle.
Pyhän Lasaruksen kirkko
Pyhän Lasaruksen kirkko ( eli Άγιος Λάζαρος, Ágios Lázaros) on ortodoksinen kirkko Lárnakan kaupungissa Kyproksen saarella. Se on omistettu Pyhälle Lasarukselle, ja siellä on tämän perimätiedon mukainen viimeinen hautapaikka.
Kirkko on rakennettu noin vuonna 900 vanhemman kirkon paikalle. Se puolestaan oli rakennettu Lasaruksen hautapaikkana pidetylle paikalle. Perimätiedon mukaan Lasarus, jonka Jeesus herätti kuolleista, tuli lähetystyöhön Kyprokselle, ja hänestä tuli Lárnakan paikalla sijainneen Kitionin kaupungin ensimmäinen piispa. Näin kaupungista tuli Lasaruksen toinen ja viimeinen hautapaikka. Kirkon rakennutti Bysantin keisari Leo VI. Se on kunnostettu 1600-luvulla. Kirkko kärsi tuhoja osmanivallan aikana, mutta on kunnostettu jälleen tämän jälkeen.
Asko Turkki
Asko Turkki (s. 26. joulukuuta 1950) on suomalainen kilpakävelijä, joka edustaa Kyröskosken Pontta.
Aikuisten SM-tasolla Turkki on saavuttanut 50 kilometrin kävelystä kultaa vuonna 2000, hopeaa vuonna 1998 sekä kolme pronssia vuosina 1984, 1999 ja 2003 sekä 30 kilometrin kävelystä kaksi pronssia vuosina 2009 ja 2011. Lisäksi viestijuoksun SM-kilpailuista Turkki on saavuttanut pronssia 3 × 5 000 metrin kävelyviestistä vuonna 1989.
Real Talk Entertainment
Real Talk Entertainment on yhdysvaltalainen levy-yhtiö.
Mätäskorallit
Mätäskorallit (Cladocora) on kivikorallien suku. Se luokiteltiin aiemmin heimoon Faviidae, mutta siirrettiin maljakoralleihin (Caryophylliidae) ja luetaan nykyään ryhmään Scleractinia incertae sedis. Lajeja tavataan 1–480 metrin syvyydestä.
Lajit
Mätäskoralleihin kuuluu neljä lajia:
Väinö Tiger
Väinö Tiger (23. tammikuuta 1896 Muhos – 30. kesäkuuta 1964) oli suomalainen Oulussa asunut taidemaalari.
Tigerin vanhemmat olivat piirimaanmittari Oskar Tiger ja Greta Elisabeth o.s. Puusti. Hän kävi Taideteollista keskuskoulua 1915–1917 ja 1918–1919.
Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1966
Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1966 järjestettiin Garmisch-Partenkirchenissä, Länsi-Saksassa. MM-kisojen ohjelmassa oli ensi kertaa viestihiihto aiemman joukkuekilpailun sijasta.
Sinihelttajauhikas
Sinihelttajauhikas (Melanophyllum eyrei) on kupera, likaisenruskea sienilaji. Sienen heltat ovat harmaanvihreät. Jalka on lakin värinen ja jauheinen. Sieni kasvaa lehtimetsissä multamailla. Se on Suomessa erittäin harvinainen ja siitä tunnetaan vain yksi varma löytö.
Luulajan rautatieasema
Luulajan rautatieasema on rautatieasema Luulajan kunnassa Ruotsissa. Se on Malmbanan-rautatien eteläinen pääteasema. Nykyisin Luulajan rautatieaseman merkittävin käyttäjä on kaivosyhtiö LKAB:n junaliikenteestä vastaava tytäryhtiö MTAB.
Malmbanan-rautatien rakentaminen aloitettiin Luulajasta vuonna 1884, ja rataosuus Luulaja–Boden valmistui 1886. Punatiilisen asemarakennuksen tiilet kuljetettiin laivalla Englannista Luulajaan, ja rakennus valmistui joulukuussa 1888. Ensimmäinen malmijuna Jällivaarasta Luulajan satamaan kulki 12. maaliskuuta 1888.
Ratapihat
Luulajan liikennepaikka jakaantuu kolmeen pääosaan, joista pohjoisimpana on kaupungin keskustan tuntumassa sijaitseva henkilöliikenteen asema eli Luulajan keskusrautatieasema (, lyh. Le). Välittömästi sen eteläpuolella sijaitsee tavararatapiha. Eteläisimmän osan muodostaa Luulajan malmiratapiha (, lyh. Lemb), joka päättyy yksiraiteiseen paluusilmukkaan Sandskäriin.
Sandskärin paluusilmukassa sijaitsee malmijunien purkupaikka rakennuksineen. Malmivaunut tyhjennetään vaunujen pohjaluukuista junan kulkiessa hitaasti purkupaikalla sijaitsevan hallin lävitse, ja juna voi kuljettajanvaihdon jälkeen jatkaa matkaansa takaisin pohjoiseen. Vetureita ei tarvitse irrottaa vaunusta kuorman purkamisen ajaksi.
Manuel Antonion kansallispuisto
Manuel Antonion kansallispuisto on luonnonsuojelualue Costa Ricassa. Se sijaitsee Queposin eteläpuolella Puntarenasin maakunnassa Tyynenmeren rannikolla noin 60 kilometriä Costa Rican pääkaupungista San Josésta etelään. Puisto on perustettu vuonna 1972 ja siihen kuuluu 1 950 hehtaaria maata ja 55 000 hehtaaria merta.
Moodle
Moodle on ilmainen, avoimen lähdekoodin oliopohjainen oppimisalusta eli virtuaalinen oppimisympäristö (VLE), joka soveltuu monenlaisille käyttäjäryhmille erilaisiin käyttötarkoituksiin. Se on vapaasti saatavissa ja ladattavissa Moodlen sivustolta. Moodle tarjoaa työvälineitä mm. vuorovaikutukseen, sisällöntuottamiseen ja materiaalin jakamiseen. Moodlea voi räätälöidä monipuolisilla liitännäisohjelmilla. Moodleen saa teemoja, joilla ulkonäköä voi muokata mieleisekseen.
Manuel Antonion kansallispuisto
Manuel Antonion kansallispuisto on yksi maan suosituimmista kansallispuistoista. Siellä tavataan muun muassa apinoita, laiskiaisia ja puna-aroja.
Moodle
Moodlen nimi tulee alun perin kehittäjänsä Martin Dougiamaksen etunimen ensimmäisestä kirjaimesta, mutta sittemmin nimi on ollut akronyymi englanninkielisistä sanoista "Modular Object-Oriented Dynamic Learning Environment".
Moodlea on alettu kehittää vuodesta 1999 (vuodesta 2001 lähtien nykyisellä arkkitehtuurilla). Oppimisympäristön päätekijänä on australialainen Martin Dougiamas. Moodle on käännetty 80 eri kielelle. Toukokuun 2011 tilastojen mukaan Moodlea käyttää 54 305 rekisteröityä sivustoa, joissa 42 miljoonaa käyttäjää ja 4,4 miljoonaa kurssia.
Rakenne
Moodlella voi rakentaa kursseja. Opiskelijat voivat liittyä niihin vapaasti tai ns. avaimen saatuaan. Kursseilla voi julkaista materiaalia (mm. ajastetusti) sekä tehdä koemaisia testejä. Moodlessa myös käyttäjien välinen pikaviestien lähetys on mahdollista. Moodleen voi lisäksi luoda wikejä, keskustelualueita sekä itsearviointia ja vertaisarviointia hyödyntäviä työpajoja.
Alustat
Moodle toimii Linuxissa, MS Windowsissa ja Mac OS -käyttöjärjestelmässä ja se on toteutettu pääosin PHP-kielellä. Järjestelmän kehittämisessä käytetään muitakin ohjelmointikieliä, kuten Javaa ja Java EE -tekniikkaa.
Kirjallisuutta
(Sähköisessä muodossa: 164-moodlen-perusteet-teos-saehkoeisessae-muodossa.html )
Kevin Hagen
Ura
Sekalaisten opintojen jälkeen nuori Hagen matkusti Eurooppaan ja kierreltyään aikansa astui Yhdysvaltojen hallinnon palvelukseen Saksassa Wiesbadenissa. Kaksivuotisen sopimuksen päätyttyä hän palasi Yhdysvaltoihin. Opiskeltuaan vuoden verran oikeustiedettä hän totesi olevansa väärällä alalla. Koe-esiintymisen kautta hän vihdoin pääsi aloittamaan näyttelijänuran. Ensimmäinen palkkatyö oli kertarooli silloisessa suositussa radio- ja televisiosarjassa Dragnet.
Raskasmetalli
pienoiskuva|Metallista [[elohopeaa lasiastiassa.]] Raskasmetalli on yleisnimitys erilaisille ympäristölle ja terveydelle haitallisille metalleille ja puolimetalleille, joilla on suuri tiheys, massa ja järjestysluku. Raskasmetalli ei ole virallinen tieteellinen termi, koska tieteilijät eivät koskaan ole päässeet yhteisymmärrykseen siitä, mitkä alkuaineet raskasmetalleihin kuuluvat. Tieteenalat ovat kiinnostuneita metallien eri ominaisuuksista ja määrittelevät raskasmetallit siten omien kriteeriensä mukaan. Esimerkiksi lääketiede painottaa raskasmetallien haitallisuutta terveydelle, kun taas fysiikka ja kemia tutkivat aineiden fysikaalisia ominaisuuksia ja niiden aiheuttamia kemiallisia reaktioita. Tästä huolimatta termiä raskasmetalli käytetään hyvin yleisesti.
Ympäristöministeriön asetuksessa yleisimpien jätteiden ja ongelmajätteiden luettelosta:
"Käsitteellä ”raskasmetalli” tarkoitetaan kaikkia antimoni-, arseeni-, kadmium-, kromi (VI)-, kupari-, lyijy-, elohopea-, nikkeli-, seleeni-, telluuri-, tallium- ja tinayhdisteitä sekä näitä aineita metallisessa muodossa, mikäli ne on luokiteltu vaarallisiksi aineiksi."
Raskasmetalleilla on haitallisia vaikutuksia sekä ympäristöön että terveyteen. Osa tähän luokkaan kuuluvista metalleista on pieninä pitoisuuksina elämälle tärkeitä hivenaineita joiden haitalliset vaikutukset tulevat esiin vasta suuremmilla pitoisuuksilla tai pitkäaikaisessa altistumisessa. Raskasmetalleja esiintyy ympäristössä myös luonnostaan.
Raskasmetallitermillä on suomen ja englannin kielissä eri merkitys. Englanninkielinen termi heavy metals määrittelee raskasmetallit tiheyden, massan ja järjestysluvun mukaan, mutta ei painota metallien haitallisuutta samalla tavoin kuin suomenkielinen termi. Tästä syystä englannin kielessä raskasmetalleihin luokitellaan useampia metalleja, kuten rauta, kulta ja hopea. Suomessa käytettyä termiä vastaakin englannin kielessä paremmin termi toxic heavy metal, joka ottaa huomioon myös metallien myrkyllisyyden.
Historia
pienoiskuva|Kiinteää [[lyijyä]] Antiikin roomalaiset, kreikkalaiset ja muinaiset kiinalaiset käyttivät elohopeaa lääketieteessä ja uskoivat sillä olevan parantavia voimia. Tämän lisäksi sillä tiedettiin olevan myös haittavaikutuksia, koska elohopeakaivosten työntekijöillä esiintyi vapinaa ja mielenterveyden heikentymistä. Elohopean tavoin myös arseenia käytettiin lääkkeenä, mutta historia tuntee sen paremmin myrkkynä. Arseeni oli antiikin Roomassa ja keskiajalla yleinen myrkky sen helpon saatavuuden ja huomaamattomuuden vuoksi. Arseenimyrkytystä oli hankala todeta sen ruokamyrkytystä muistuttavien oireiden, kuten ripulin ja oksentamisen vuoksi. Vaikka arseeni tunnettiin jo antiikin aikana, yleinen uskomus on että puhtaan arseenin erottamisessa onnistui ensimmäisenä dominikaanimunkki Albert Suuri vasta vuonna 1250. Myös vismutti tunnettiin jo keskiajalla, mutta sen erottaminen lyijystä tapahtui vuonna 1753.
Muut raskasmetallit, kuten nikkeli, kromi ja tallium löydettiin vuosina 1750–1861. Näitä aineita esiintyi usein jo aiemmin käytettyjen raskasmetallien, kuten lyijyn tai kuparin yhteydessä, mutta niitä ei osattu erotella eri aineiksi. Tiedon ja tutkimusten lisääntyessä, raskasmetallien erottelusta tuli helpompaa. Esimerkiksi telluurin löytäjä Franz-Joseph Müller von Reichenstein oletti löytämänsä malmin olevan joko antimonia tai vismuttia. Oletus oli väärä ja kolmen vuoden tutkimustyön jälkeen von Reichenstein pystyi lopulta todistamaan löytäneensä uuden alkuaineen. Vuonna 1796 kyseinen alkuaine nimettiin telluuriksi.
Tieteellisessä merkityksessä englanninkielistä termiä heavy metals käytettiin ensimmäisen kerran englanninkielisessä kirjallisuudessa vuonna 1936. Tällöin tanskalainen Niels Bjerrum määritteli englanniksi käännetyssä teoksessaan Inorganic Chemistry raskasmetalleiksi metallit, joiden tiheys on suurempi kuin seitsemän grammaa kuutiosenttimetrillä. Monet tieteilijät ovat tämän jälkeen muuttaneet raskasmetallien määritelmää, mutta termille ei ole vakiintunut muotoa, jonka kaikki hyväksyvät. Koko termin tarpeellisuus on myös kyseenalaistettu.
Esiintyminen
pienoiskuva|Nikkelikadmiumakkuja Raskasmetalleja esiintyy luonnostaan mineraaleina kallioperässä, maaperässä, kasveissa, eläimissä ja ihmisissä. Ne ovat alkuaineita, eivätkä ne ikinä häviä luonnon kiertokulusta. Raskasmetallit ovat hankalia ympäristömyrkkyjä niiden pysyvyyden takia. Koska metallit voivat sitoutua orgaanisiin tai epäorgaanisiin molekyyleihin ja kiinnittyä ilmassa leijuviin hiukkasiin, ne pystyvät rikastumaan ravintoverkossa aina geosfääristä biosfäärin ekosysteemeihin. Raskasmetalleja päätyy ympäristöön myös ihmisen vaikutuksesta. Esimerkiksi fossiilisten polttoaineiden poltosta, kaivostoiminnasta, metallien tuotannosta, jolloin raskasmetalleja syntyy sivutuotteena, jätteiden poltosta ja teollisuusjätteistä, kuten liikenteen päästöistä, lannoitteista, lyijyakuista, maalista ja kyllästetystä puusta.
Lyijy on yleisin raskasmetalleista. Sitä esiintyy esimerkiksi lyijyakuissa, ääni- ja säteilysuojelussa sekä ammuksissa. Se pääsee luontoon myös liikenteestä ja teollisuudesta, kuten metallisulatoista ja akkuteollisuudesta. Muiden myrkkyjen tavoin lyijy pystyy kulkeutumaan pitkiäkin matkoja ilmavirtojen mukana. Pääasiallinen altistumisreitti on ravinto. Tetraetyylilyijyä (CH3CH2)4Pb käytettiin osana bensiinissä 1930–1970-luvuilla. Palaessa bensiinistä vapautui ympäristöön haitallisia lyijy-yhdisteitä, kuten hermo- ja ympäristömyrkkyjä. Tämän vuoksi lyijy-yhdisteiden käytöstä bensiinin lisäaineena on luovuttu kokonaan. Suomessa kielto astui voimaan 1990-luvulla ja koko EU:n alueella vasta 2004. Lyijyttömien polttoaineiden myötä sen saanti on vähentynyt huomattavasti.
Elohopeaa esiintyy kaivostoiminnassa, torjunta-aineissa, paristoissa sekä elektroniikka- ja kemiateollisuudessa. Sitä on hyödynnetty myös lämpö- ja painemittareissa ja hammaspaikoissa, mutta sen käytöstä on luovuttu myrkyllisten vaikutusten vuoksi. Noin kolmasosa elohopeapäästöistä on ihmisen aiheuttamia. Suurin osa niistä on peräisin hiilivoimaloista, kullankaivuusta ja fossiilisten polttoaineiden, varsinkin hiilen käytöstä.
Kadmiumin tärkein käyttökohde on nikkelikadmiumakut. Sitä käytetään myös pinnoitteissa ja laakereissa. Ympäristöön kadmiumia päätyy esimerkiksi fosfaattilannoitteiden valmistuksesta ja käytöstä sekä jätteiden käsittelystä.
Haittavaikutukset
Raskasmetalleja esiintyy ympäristössä luonnostaan pieninä määrinä ja jotkin niistä, kuten kupari ja kromi, ovat eliöille välttämättömiä. Raskasmetallit ovat ympäristömyrkkyinä erittäin haitallisia, koska ne säilyvät luonnossa pitkään. Niiden poistuminen elimistöstä on myös hyvin hidasta.
Ihmiselimistöön päätyy raskasmetalleja myös elintarvikkeiden mukana. Suomalaisten ravintoperäinen raskasmetallialtistus on suurinta nuorimmissa ikäluokissa ja pienintä vanhimmissa. Poikkeuksena tästä on elohopea, jota vanhemmat ikäluokat saavat eniten sen vuoksi, että he syövät muita enemmän kalaa. Etenkin hedelmällisessä iässä olevat naiset saavat ravinnosta paljon nikkeliä ja alumiinia.
Hengittäessä ihmisen elimistöön päätyy pieniä määriä ilman sisältämiä raskasmetalleja. Luonnossa raskasmetallit imeytyvät kasveihin ja eläimiin rikastuen lopulta ravintoverkon huipulle ihmisiin. Raskasmetalleja imeytyy ravintoomme myös erilaisten pakkausten, kuten säilyketölkkien kautta. Myös vanhat koristeastiat voivat sisältää pieniä määriä raskasmetalleja, kuten lyijyä ja kadmiumia.
Raskasmetallien haittavaikutukset ovat vaihtelevia ja jotkin niistä ovat haitallisempia kuin toiset. Yleisiä haittavaikutuksia ovat kuitenkin ihon ärsyyntyminen kosketuksesta ja suurien pitoisuuksien hengittämisestä aiheutuvat erilaiset keuhkosairaudet. Vaarallisimpien raskasmetallien haittavaikutukset kohdistuvat usein ääreis- ja keskushermostoon, verenkiertoon, munuaisiin ja maksaan. Jotkin raskasmetallit voivat vaikuttaa myös lisääntymiseen ja ihmisen kehitykseen ja pahimmillaan aiheuttaa syöpää tai johtaa jatkuvasti altistuttaessa kuolemaan.
Haitallisimmat raskasmetallit
pienoiskuva|[[Elohopean kulku ravintoketjussa.]] Lyijyllä on ollut suuri asema teollistumisessa, mutta sen käyttöä on pyritty vähentämään aineen ympäristölle haitallisuuden vuoksi. Esimerkiksi tetraetyylilyijyn ja bensiiniin sekoittaminen kiellettiin osittain sen takia, että veren lyijypitoisuuden todettiin liittyvän lasten älyllisen kehityksen viivästymiseen. Käytön vähentämisestä huolimatta lyijyä päätyy luontoon teollisuuden myötä.
Nykyisin ihminen saa eniten lyijyä ravinnosta. Lyijyä kertyy ilmansaasteiden mukana erityisesti kasveihin. Suurimpia lyijyn lähteitä ovat juurekset, kasvikset, vilja, hedelmät sekä kala ja kalasäilykkeet. Pitkäaikainen altistuminen lyijylle voi aiheuttaa haittavaikutuksia keskushermostossa, ääreishermostossa, luuytimessä ja munuaisissa. Lyijyn on lisäksi todettu olevan vahingollista ihmisen lisääntymiselle ja kehitykselle. Erityisesti lapset ovat herkkiä lyijylle.
Elohopeaa päätyy ympäristöön teollisuuden takia. Elohopea on erittäin myrkyllistä vesieliöille ja kala onkin ravinnon suurimpia elohopean lähteitä. Elohopeaa esiintyy monessa eri muodossa ja niillä on erilaisia haittavaikutuksia. Epäorgaaninen elohopea ärsyttää ihoa ja voi jo lyhyen hengityksen kautta altistumisen aikana aiheuttaa keuhkotulehduksen. Pitkäaikainen altistuminen epäorgaaniselle elohopealle voi vaikuttaa munuaisten ja keskushermoston toimintaan. Kaikista elohopean muodoista myrkyllisin ja vaarallisin on metyylielohopea. Metyylielohopean haittavaikutukset kohdistuvat keskushermostoon ja aivoihin. Lisäksi se voi kasvattaa sydän- ja verisuonitautien riskiä.
Ikaalisten vesitorni
Ikaalisten vesitorni on Ikaalisissa Hakumäen kaupunginosassa sijaitseva vesitorni. Sen katolla on suomalaisen Vaisala-yhtiön valmistama säätutka.
HMS Highflyer (1898)
HMS Highflyer oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1899 palvelukseenotettu Highflyer-luokan panssarikansiristeilijä.
Raskasmetalli
Haitallisimmat raskasmetallit
Kadmium on ainoa raskasmetalli, jota olennaisissa määrin kertyy kasveihin niiden juurien kautta. Suurimpia kadmiumin lähteitä ovat kasvikset, viljatuotteet sekä riistaeläinten maksa ja munuaiset. Myös tupakka sisältää kadmiumia. Kadmiumin puoliintumisaika on kymmeniä vuosia, ja se poistuu elimistöstä hyvin hitaasti. Kadmium on haitallista keskushermostolle ja se voi aiheuttaa luuston haurastumista. Lisäksi se kasvattaa sydän- ja verenkiertoelimistön sairauksien ja syövän riskiä.
HMS Highflyer (1898)
Valmistus
Alus tilattiin Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista, missä köli laskettiin 7. kesäkuuta 1897. Alus laskettiin vesille 4. kesäkuuta 1898 ja valmistui 7. joulukuuta 1899.
Palvelus
Alus myytiin romutettavaksi 10. kesäkuuta 1921.
Raskasmetalli
Käyttö teollisuudessa
Kadmiumia tuotetaan lähinnä sinkin louhinnan sivutuotteena, mutta sitä syntyy myös lyijyn ja kuparin tuotannossa. Kadmiumia tuotetaan vuosittain noin.
Vaahtobileet
Vaahtobileet on tapahtuma, joka useimmiten järjestetään yökerhoissa. Vaahtobileissä ihmiset tanssivat vaahdossa ja heidän päälleen suihkutetaan vaahtoa joko vaahtotykillä tai vaahtokoneella. Vaahtobileitä järjestetään kesäaikaan myös ulkona, jolloin alueet ovat yleensä suurempia ja siten vaativat suuritehoisempia vaahtokoneita. Vaahtoa käytetään myös mainosten ja videoiden tehokeinona. Myös teatterit voivat käyttää vaahtoa esityksissään. Suomessa suurin osa vaahtobileistä järjestetään kesäisin. Oppilaitokset, esimerkiksi eräät colleget Yhdysvalloissa, saattavat mainita vaahtobileet opiskeloijoille suunnattujen vapaa-ajan aktiviteettien joukossa.
Historia
Vaahtobileet sisältyivät Aubrey Sotton ohjaamaan elokuvaan A Rhapsody in Black and Blue vuodelta 1932. Ensimmäiset varsinaiset vaahtobileet järjestettiin tiettävästi Espanjalle kuuluvalla Ibizan saarella 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa. Tällöin vaahto saatiin aikaan raastamalla palasaippuaa veteen ja sekoittamalla sekä pumppaamalla seos sukan lävitse. Suomeen vaahtobileet tulivat 1990-luvun puolivälissä. 1990-luvulla yökerhot kärsivät vaahdon vuoksi useista vesivahingoista. Nykyisellään vaahtokoneiden tekniikka on kehittynyt ja suojaustekniikka parantunut.
Tekniikka
Vaahtobileet järjestetään useimmiten ilmatäytteiseen altaaseen, jonka koko on noin 4x4 metriä. Lisäksi lattia suojataan, esimerkiksi pressua käyttäen. Tilaan voidaan rakentaa myös aitaelementeistä ravintolan toiveiden mukainen alue.
Vaahtokoneita on useita erilaisia. Yleensä vaahtotiivistettä lisätään veteen kaksi prosenttia eli 100 litraan vettä vaahtoainetta lisätään 2 litraa. Vaahtoaine on erikoisvahvaa saippuaa. Kalliimmat vaahtonesteet ovat dermatologisesti testattuja eivätkä ne aiheuta allergiaa tai muita oireita. Aikaisemmin vettä kului yhdessä illassa (klo 22 - 03.30) noin 600 litraa. Nykyään vaahtokoneiden hyötysuhteen parannuttua vettä kuluu enää 150-300 litraa illan aikana. Yhden vaahtokoneen tuotto saattaa olla jopa 300 000 litraa vaahtoa minuutissa (teoreettinen teho). Yökerhoissa käytetään kuitenkin koneita, joiden tuotto on noin 30 000 litraa minuutissa (teoreettinen teho).
Lee Seung-hoon
Lee Seung-Hoon (s. 6. maaliskuuta 1988 Soul) on eteläkorealainen kaukalopikaluistelija ja pikaluistelun kaksinkertainen olympiavoittaja.
Kaukalopikaluistelu
Lee sijoittui kaukalopikaluistelun MM-kilpailuissa Pekingissä 2005 kolmanneksi 1 500 ja 3 000 metrillä sekä kokonaiskilpailussa viidenneksi. 5 000 metrin viestissä hän kuului Etelä-Korean hopeajoukkueeseen. Gangneungin MM-kilpailuissa 2008 hän voitti viestin maailmanmestaruuden. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän voitti 3 000 metriä ja sijoittui kokonaiskilpailussa neljänneksi. MM-joukkuekilpailussa hän sai hopeaa Chuncheonissa 2005 ja pronssia Harbinissa 2008.
Lee sai Torinon universiadeissa 2007 kultaa viestissä, hopeaa 1 000 ja 3 000 metrillä sekä pronssia 1 500 metrilä. Harbinin univediadeissa 2009 hän voitti kultaa 1 000, 1 500 ja 3 000 metrillä sekä sai pronssia viestissä.
Pikaluistelu
Lee siirtyi pikaluisteluun 2009, kun hän ei mahtunut Etelä-Korean kaukalopikaluistelumaajoukkueeseen. Hän voitti Obihiron Aasian mestaruuskilpailuissa 2010 kultaa 1 500, 5 000 ja 10 000 metrillä. Vancouverin olympialaisissa hän sai hopeaa 5 000 metrillä ajalla 6.16,95. 10 000 metrillä hän voitti kultaa olympiaennätyksellä 12.58,55. Hän sijoittui alun perin toiseksi, mutta nousi voittajaksi, kun nopeimman ajan luistellut Sven Kramer hylättiin ratarikon vuoksi. Joulukuussa 2010 hän voitti Harbinissa Aasian-mestaruuden 1 500, 5 000 ja 10 000 metrillä. Inzellin matkakohtaisissa MM-kilpailuissa 2011 hän sai hopeaa 5 000 metrillä. Hän voitti Aasian mestaruuden 5 000 ja 10 000 metrillä Astanassa 2012. Seuraavana talvena hän sai maanosan mestaruuskilpailuissa Changchunissa kultaa 5 000 ja 10 000 metrillä sekä hopeaa 1 500 metrillä. Sotšin matkakohtaisissa MM-kilpailuissa 2013 hän sai hopeaa joukkuetakaa-ajossa. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sai joukkuetakaa-ajossa hopeaa ja oli 10 000 metrillä neljäs. Heerenveenissä 2015 hän sai MM-pronssia joukkuetakaa-ajossa. Hän voitti yhteislähdön maailmanmestaruuden Kolomnassa 2016 ajalla 7.18,26. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 Lee voitti kultaa yhteislähtökilpailussa ja saavutti hopeaa joukkuetakaa-ajossa. Lisäksi hän sijoittui neljänneksi 10 000 metrillä ja viidenneksi 5 000 metrillä. Pekingin olympialaisissa 2022 hän saavutti pronssia yhteislähtössä.
Jussi Kuusiniemi
Jussi Kuusiniemi (s. 30. lokakuuta 1996) on suomalainen autourheilija.
Ura
Kuusiniemi aloitti uransa kotimaan karting-radoilla. Määrätietoinen karting-ura huipentui Pohjoismaiden mestaruuteen vuonna 2012.
Vuonna 2015 Kuusiniemi siirtyi vakioautoihin. V1600-luokan Mini Onea ajamalla heltisi palkintopallisijoitus jo ensimmäisessä kisassa ja myöhemmin kaudella saavutetut paalupaikka, kisan voitto ja yhteensä neljä palkintopallisijoitusta takasivat lopulta neljännen sijan Suomen mestaruussarjassa sekä Vuoden Tulokas -tittelin kisaorganisaatiolta.
V1600-luokassa annetut näytöt poikivat sopimuksen Composit Motorsportin talliin, Italian Clio Cupiin kaudelle 2016. Kuusiniemi saavutti paalupaikan toisessa kilpailussa Misanossa ja toisen paalupaikan myöhemmin Vallelungan radalla. Kauden jälkeen Kuusiniemi palasi Suomeen kilpailemaan Porsche GT3 Cupiin.
Kausi 2017 päättyi AKK:n Mestareiden Illassa Jussi Kuusiniemen tyhjentäessä palkintopöydän pokaaleista. Hyvinkään Urheiluautoilijoiden Kuusiniemi vei nimiinsä kotimaisen FTCC-mestaruuden Porsche GT3 -luokassa, sekä Pohjois-Euroopan mestaruuden Porsche GT3 NEZ -sarjassa. Kuusiniemi seisoi palkintopallilla kauden jokaisena kilpailuviikonloppuna.
Kaudelle 2018 Kuusiniemi sai sopimuksen Saksan TCR-sarjaan Positione Motorsport -talliin, jolla autona oli VW Golf GTI TCR. Kuusiniemi oli loppupisteissä Saksan TCR-sarjan 21.
Liitokalmarit
Levinneisyys ja elinympäristö
Liitokalmarit ovat levinneet ympäri maailman ja elävät pääosin pelagisella vyöhykkeellä, mutta niitä voidaan myös tavata rannikoilla.
Taksonomia
Heimo sisältää 21 lajia, jotka jaetaan 11 sukuun ja kolmeen alaheimoon:
HMS Hyacinth (1898)
HMS Hyacinth oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1900 palvelukseenotettu Highflyer-luokan panssarikansiristeilijä.
Valmistus
Alus tilattiin London and Glasgow Shipbuilding Companylta Glasgow’sta, missä köli laskettiin 27. tammikuuta 1897. Alus laskettiin vesille 27. lokakuuta 1898 ja valmistui 3. syyskuuta 1900.