cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Giovanni Domenico Tiepolo
Suomessa
Yksi näistä on nimeltään Kreikkalaiset tunkeutuvat Troijaan. Sen taidemuseo hankki vuonna 1996 tuntemattoman tekijän teoksena vain 10 000 markan hintaan (nykyrahassa vajaat 2 400 euroa). Teoksen todellinen arvo paljastui vasta myöhemmin. Kyseessä olikin Dominico Tiepolon Troijan hevonen -sarjan puuttuva kolmas osa, joka oli ollut kadoksissa vuosikymmeniä.
Teossarjan kaikki osat oli nähty yhdessä viimeksi 1800-luvun alussa Pietarissa. Sarjan kolmannen osan oli sittemmin ominut Stalin, joka 1920-luvulla pani sen myyntiin paikatakseen lähetystönsä taloutta. Taulun osti Pariisissa taidekauppias Mario D'Atri. Taulu oli esillä vuonna 1938 Chicagossa, ja sen jälkeen teos joutui kadoksiin. Toisen maailmansodan aikana taulu oli kulkeutunut maasta toiseen ja oli jonkin aikaa muun muassa Venäjällä. MOT-ohjelman mukaan D'Atri on saattanut myydä taulunsa natseille, joilta sen ovat kenties varastaneet Berliinin miehittäneet neuvostojoukot myydäkseen sen eteenpäin. Vuonna 1948 taulu oli berliiniläisen taidekauppiaan Herbert Ulrichin hallussa, kun suomalainen diplomaatti ja keinottelija, lähetystöneuvos Tauno Sutinen, osti sen bulvaanin avulla. Tässä vaiheessa kukaan ei enää tiennyt, kenen maalaamasta taulusta oli kyse. Sutinen toi taulun Suomeen. Sutisen kuoltua taulu löytyi vainajan vuoteen alta. Kuolinpesä myi taulun taidekauppiaalle. Wenzel Hagelstam maksoi taulusta 8 000 markkaa. Sinebrychoffin museo osti taulun Hagelstamin huutokaupasta noin 10 000 markan (ehkä jopa 17 000 markan ) hinnalla ja liitti sen inventaarioluetteloonsa taulun hämärästä taustasta piittaamatta.
Govi-Altai
Govi-Altai on yksi Mongolian 21 provinssista. Se sijaitsee maan lounaisosassa ja rajautuu Bajanhongorin, Zavhanin ja Hovdin provinsseihin sekä etelässä Kiinaan. Siellä on vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 53 223 asukasta ja sen pinta-ala on 141 400 neliökilometriä. Provinssin pääkaupunki on Altai.
Aluejako
Provinssi jakaantuu 18 pienempään osaan, sumiin. Ne ovat: 260px|pienoiskuva|Govi-Altain sumit
FC Kontu
thumb|200px|right|Vanha logo
FC Kontu on Helsinkiläinen jalkapalloseura, jonka miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2023 Kolmosessa. Seuran toiminta-alue on Itä-Helsinki, Herttoniemestä Sipooseen asti, synnyinseutuna Kontula lähialueineen. Kotiottelunsa miesten edustusjoukkue pelaa Kontulan liikuntapuistossa. Seura perustettiin vuonna 1967 nimellä Kontulan Urheilijat (KontU), ja se on historiansa aikana harjoittanut myös useita muita lajeja, muun muassa jääkiekkoa, koripalloa ja keilailua. Yksinomaan jalkapalloon seura on keskittynyt vuodesta 1992 lähtien. Vuonna 1994 seura otti käyttöön FC Kontu Itä-Helsinki -nimen ja vuonna 2014 nimi lyheni virallisesti nykyiseen muotoonsa.
FC Kontulla on toimisto ja klubitalo Vesalan kentällä. Liikuntavirastolta vuokrattavien Vesalan kentän ja Kontulan liikuntapuiston lisäksi seuralla on kaksi omaa jalkapallokenttää, toinen Jakomäessä ja toinen Kurkimäessä. Jakomäen kentällä on talvikaudella käytössä ylipainehalli.
Horror punk
Horror punk (joskus myös horror rock) on punkrock-musiikkityylin alalaji, jossa on vahvoja vaikutteita kauhukirjallisuudesta ja -elokuvista. Yhdysvaltalainen Misfits oli ensimmäinen ja tunnetuin horror punk -yhtye. Myös monet ramopunk-yhtyeet, kuten Häiriköt ja Ne Luumäet ovat käyttäneet paljon horror punk-teemoja ja mm. Häiriköt on nimennyt Misfitsin yhdeksi esikuvakseen.
FC Kontu
Syksyllä 2015 FC Kontu aloitti yhteistyön HJK:n kanssa. Yhteistyöllä haetaan pelaajakehityksen ja valmentajakoulutuksen laadun parantamista, seurojen vetovoiman lisäämistä sekä erilaisten toimintamallien kehittelyä ja toteuttamista.
Horror punk
Horror punkin sanoitukset ovat yleensä synkempiä kuin tavallisessa punkissa. Sanoituksissa voidaan kertoa zombeista, vampyyreistä tai muista kauhuolennoista. Halloween-teeman käyttö on yleistä yhtyeiden jäsenten pukeutumisessa ja ulkonäössä.
Genrellä on ollut myös vahva vaikutus black metal -genren syntyyn. Makaaberi ulosanti, synkkä tematiikka ja raadollinen tuotanto loivat pohjaa black metallin synkälle ja raa'alle yleisilmeelle.
Suomessa horror punkia soittavat muun muassa Scarecrow- ja Flesh Roxon -yhtyeet.
Puoluekokous
Puoluekokous on puolueen jäseniä edustava virallinen kokous, joka on yleensä myös puolueen korkein päättävä elin. Suomessa puoluekokouksen tarkoituksena on valita puolueelle puheenjohtaja ja puoluehallitus, joissakin puolueissa myös puoluevaltuusto, keskuskomitea tai vastaava elin ja päättää puolueohjelmasta. Henkilövalintojen lisäksi puoluekokouksessa hyväksytään puolueen periaatteet, joita kutsutaan joko periaateohjelmaksi tai puolueohjelmaksi. Puoluekokous voi myös valita puolueen ehdokkaan esimerkiksi presidentinvaaleihin.
Puoluekokous järjestetään tavallisesti muutaman vuoden välein (esimerkiksi Keskusta ja Kokoomus kahden vuoden välein). Erityistä tarvetta varten voidaan kutsua koolle ylimääräisiä puoluekokouksia. Joissakin puolueissa puoluekokoukset on tapana nimetä järjestysnumeroilla ensimmäisestä kokouksesta alkaen.
A. M. Heikinheimo
Assar (Assari) Mikael Heikinheimo, sukunimi aik. Heikel (31. maaliskuuta 1871 Hailuoto – 1. tammikuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen lyseon lehtori ja rehtori.
Heikinheimon vanhemmat olivat Kemijärven kirkkoherra, lääninrovasti Karl Robert Heikel (1819–1893) ja Johanna (Jenny) Wilhelmina Hackzell. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun ruotsalaisesta lyseosta 1890 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1897. Hän oli Kajaanin yhteislyseon rehtorina 1919–1929 ja toimi viimeksi Lappeenrannan yhteislyseon matemaättisten aineiden lehtorina vuodesta 1929 alkaen.
Pallonen
Pallonen voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Gaussin kokonaisluku
Gaussin kokonaisluku (tai Gaussin luku) on kompleksiluku x + yi, jossa x ja y ovat kokonaislukuja ja i on imaginaariyksikkö. Gaussin kokonaisluvut on nimetty saksalaisen matemaatikon Carl Friedrich Gaussin mukaan.
Formaalisti Gaussin kokonaislukujen joukko on
Moschofílero
Moschofílero on kreikkalainen viinin valmistukseen käytettävä vaalea viinirypälelajike.
Moschofíleroa kasvatetaan erityisesti Peloponnesoksen niemimaalla sekä Egeanmeren saarilla ja muun muassa Jooniansaarilla.
Pontevedra CF
Pontevedra Club de Fútbol on jalkapalloseura Pontevedran kaupungista Espanjasta. Seura on perustettu vuonna 1941, ja sen edustusjoukkue pelaa Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. Joukkueen kotistadionina toimii 7 500-paikkainen Estadio Municipal de Pasarón.
Historia
Joukkue on perustettu 16. lokakuuta 1941 ja sen ensimmäinen puheenjohtaja oli Fernando Ponte Conde. 1960-luku oli Pontevedran parasta aikaa, jolloin se pelasi yhteensä 6 kautta Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa. Ensimmäisen kauden se pelasi siellä kaudella 1963–1964, jonka jälkeen putosi Segunda Divisióniin. Joukkue nousi jälleen Primera Divisióniin kaudeksi 1965–1966 ja pelasi siellä 5 peräkkäistä kautta 1965–1970.
Historiansa aikana Pontevedra CF on pelannut kaikkiaan 6 kautta Primera Divisiónissa, 9 kautta Segunda Divisiónissa, 27 kautta Segunda División B:ssä ja 22 kautta Tercera Divisiónissa.
Harry Leland
Harry Leland on Marvel-yhtiön sarjakuvahahmo ja Ryhmä-X:n vastustaja. Hän on mutantti ja hänen supervoimansa on lisätä elävän olennon tai minkä tahansa aineen massaa. Leland on Helvetintulen Klubin johtajia, koodinimeltään Musta Lähetti. Siviilissä hän on asianajaja.
Historia
Leland tavattiin ensimmäisen kerran, kun Ryhmä-X hyökkäsi Helvetintulen klubin New Yorkin päämajaan. Leland muutti Wolverinen tuhansia kiloja painavaksi ja tämän seurauksena hän putosi lattian läpi viemäreihin. Leland luuli, että Wolverine oli kuollut, mutta hän palasikin ja hyökkäsi Lelandin kimppuun. Wolverinen loikatessa Lelandin päälle, Leland muutti epätoivoisena Wolverinen painoa ja hänen kyntensä upposivat Lelandiin. Hän kuitenkin selviytyi tästä.
Myöhemmin Leland taisteli muiden klubin jäsenten kanssa Ryhmä-X:ää vastaan New Yorkin Central Parkissa. Leland käytti voimaansa upottaakseen Kolossin maan alle. Kun Nimrod hyökkäsi mutanttien kimppun, Ryhmä-X ja Helvetintulen Klubi yhdistivät voimaansa sitä vastaan.
Leland lisäsi Nimrodin massaa siirtääkseen sitä lähemmäksi maata ja haavoittuvammaksi iskuille. Ylipainonsa ja huonon kuntonsa johdosta, tämä aiheutti Lelandille sydänkohtauksen. Stormin vaatimuksesta Leland vielä nosti taivaalla leijuvan Sebastian Shawin massaan, minkä johdosta hän törmäsi Nimrodiin painaen sen maahan. Tämän jälkeen Leland kuoli.
Tämä ei kuitenkaan ollut viimeinen kerta kun hänet nähtiin. Supervihollinen Black Talon herätti Lelandin ruumiin henkiin useiden muiden kuolleiden mutanttien tavoin ja teki niistä zombeja. Hänen motiivejaan tähän ei kuitenkaan kerrottu. Hulktaren voitettua Talonin, Leland haudattiin uudestaan. Varmuuden vuoksi hänen suunsa täytettiin suolalla ja hänen huulensa neulottiin yhteen.
Eugenio Castellotti
Eugenio Castellotti (10. lokakuuta 1930 Lodi, Italia – 14. maaliskuuta 1957 Modena, Italia) oli italialainen kilpa-autoilija. Hän osallistui 14 Formula 1 -sarjan MM-kilpailuun, joissa saavutti yhden paalupaikan, kolme palkintopallisijoitusta ja 19,5 pistettä. Hän sijoittui heti tulokaskautenaan MM-pisteissä kolmanneksi.
Castellotti kuoli 26-vuotiaana koeajossa Modenan radalla. Hän oli testaamassa Ferrarin uutta autoa Sebringin 12 tunnin ajoa varten, kunnes kolmannella kierroksella menetti autonsa hallinnan suuressa nopeudessa. Auto sinkoutui päin katsomon aitaa ja Castellotti kuoli heti.
Castellottin paras ystävä Giulio Cabianca kuoli samalla radalla neljä vuotta myöhemmin. Monet pitivät Castellottia lahjakkaimpana italialaisena kuljettajana sitten Alberto Ascarin. Castellotti osallistui kahdeksaan MM-sarjan ulkopuoliseen kilpailuun.
Skate punk
2020-luvun taitteessa sana ”skepu” on alkanut yleistyä skeittipunkin lyhenteenä niin ruohonjuuritason harrastajien kuin suurten kansallisten konserttijärjestäjien käytössä, ja oman kortensa kekoon tässä on asiassa on kantanut jo vuodesta 2013 asti skeittipunk-kulttuuriin puolesta ansiokkaasti työskennellyt Suomen Skeittipunk (Skepu) Ry.
Häädemeeste
Kunnan asukasluku oli 3 056 (2010), pinta-ala 390,34 neliökilometriä ja asukastiheys 7,8 asukasta neliökilometrillä. Häädemeesten alueen eteläosassa on Ikla-niminen kylä. Iklassa on rajanylityspaikka Latviaan.
Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Häädemeeste ja Tahkuranna yhdistettiin uudeksi Häädemeesten kunnaksi. Uudessa Häädemeesten kunnassa sijaitsee Häädemeesten pienkauppala.
Häädemeesten naapurikunnat olivat; pohjoisessa Tahkuranna, idässä Saarde ja Surju sekä etelässä Latvian valtio. Häädemeesten kyläneuvosto muutettiin Häädemeesten kunnaksi 6. joulukuuta 1990.
Väestö
Vuonna 2011 silloisessa Häädemeesten kunnassa oli 2 473 asukasta, joista 2 409 (97,4 %) oli virolaisia, 24 (1,0 %) venäläisiä ja 36 (1,5 %) muita kansallisuuksia.
Bella Ahmadulina
thumb|Bella Ahmadulina 2004. Izabella (Bella) Ahatovna Ahmadulina ; (10. huhtikuuta 1937 Moskova, Neuvostoliitto – 29. marraskuuta 2010 ) oli venäläinen runoilija.
Tausta ja koulutus
Hän syntyi Moskovassa tataarisyntyisen Akat Valejevitš Akmadulin ja venäläis-italialaisen Nadežda Makarovna Lazarevan ainoana lapsena. Akhmadulina opiskeli Maksim Gorkin kirjallisuusinstituutissa, josta hän valmistui vuonna 1960.
Kirjallinen ura
pienoiskuva|Bella Ahmadulina lausuu runoja Akhmadulinan kirjallinen ura alkoi, kun hän oli koulutyttönä työskennellyt toimittajana moskovalaisessa sanomalehti Metrostrojevetsissa ja kehitti runollisia taitojaan runoilija Jevgeni Vinokurovin järjestämässä piirissä. Ahmadulinan ensimmäiset runot julkaistiin Oktjabr (ven. Октябрь, 'Lokakuu') -sanomalehdessä vuonna 1955.
Ensimmäinen Ahmadulinan oma kokoelma Struna (Jänne) ilmestyi Moskovassa 1962. Hän käänsi erityisesti georgialaista runoutta venäjäksi ja kirjoitti esseitä venäläisestä runoudesta.
Opiskellessaan kirjallisuusinstituutissa hän julkaisi runojaan ja artikkelejaan eri sanomalehdissä, sekä virallisina että käsinkirjoitettuina. Häntä kritisoitiin Komsomolskaja Pravdassa vuonna 1957. Hänet erotettiin instituutista vuonna 1959, (mutta hänen annettiin palata myöhemmin), koska hän vastusti Boris Pasternakin vainoamista.
Ensimmäinen runokokoelma Struna ('Jänne', 1962) oli valtava menestys. Huolimatta epäsuosioon joutumisesta monet hänen kokoelmistaan ​​julkaistiin myöhemmin: Uroki Muzyki ('Musiikkitunteja', 1970), Stikhi ( 'Runoja', 1975), Svetša ( 'Kynttilä', 1977), Sni o Gruzii ('Georgian unelmia' (1977), Taina ( 'Salaisuus ', 1983), Poberezije ( 'Rannikko', 1991) ja muita. Kokoelmasta Sad ('Puutarha') Akhmadulina sai Neuvostoliiton valtionpalkinnon vuonna 1989.
Hän esiintyi loppuunmyydyillä stadioneilla 1960-luvulla, samoin kuin runoilijat Jevgeni Jevtušenko, Andrei Voznesenski ja Robert Roždestvenski.
Hän oli cameo-osa kuuluisassa Marlen Hutsijevin ohjaamassa Mne dvadtsat let (ven. Мне двадцать лет, 'Olen 20-vuotias') elokuvassa vuonna 1961. Hän teki käsikirjoituksen Juri Nagabinin tekstin pohjalta Aleksei Saharovin elokuvaan Tšistije prudi, (ven. Чистые пруды, 'Kirkkaat lammet') 1965 ja Vladimir Krasnopolskin ja Valeri Uskovin lyhytfilmiin Stuardessa (ven. Стюардесса, 'Lentoemäntä' ) 1967.
Surrealistiseen tyyliin kirjoitettu novelli Mnogo sobak i sobaka (ven. Много собак и собака, 'Monta koiraa ja yksi koira') julkaistiin vuonna 1979 samizdat-kirjallisuuden Metropol kirjallisuuskalenterissa, jota hän oli ollut mukana perustamassa. Hän kirjoitti esseitä Aleksandr Puškinista ja Mihail Lermontovista, jotka hän monesti omisti läheiselle ystävälleen Bulat Okudžavalle.
Hän julkaisi avoimen maanpaossa olevaa Andrei Saharovia tukevan kirjeen vuonna 1975. Ahmadulinasta tuli vuonna 1977 Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemian kunniajäsen. Lokakuussa 1993 hän allekirjoitti niin sanotun Neljänkymmenenkahden kirjeen (ven. Письмо́ сорока́ двух), jossa kirjailijat vastustivat hallituksen toimia.
Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen hän julkaisi runokokoelmat Larets i Kliutch ('Arkku ja avain', 1994), Zvuk Ukazuyushchiy ('Ohjaava ääni', 1995) ja Odnazhdy v Dekabre ('Joulukuu päivä', 1996).
Ahmadulina oli yksi suojasään äänekkään runouden esittäjistä, mutta 1970-luvulla hänen runoutensa sai subjektiivisemman ja lyyrisemmän sävyn ja häntä pidettiin modernistisen runouden romanttisen tyylin edustajana. Tärkeitä esikuvia Ahmadulinan runoudelle olivat Anna Ahmatova, Marina Tsvetajeva ja Osip Mandelstam.
pienoiskuva|308x308px|Bella Ahmadulinan hautamonumentti Ahmadulina kuoli kotonaan lähellä Moskovaa 29. marraskuuta 2010.
Aleksandr Europaeus
Aleksandr Ivanovitš Europaeus (Jevropeus) (, 26. maaliskuuta 1827 Tverin läänin Bežetskin kihlakunta – 23. joulukuuta 1885 Pietari) oli venäläinen yhteiskunnallinen vaikuttaja.
Aleksandr Europaeus kuului suomalaisen Europaeus-suvun venäläiseen haaraan. Hänen isänsä oli eversti Johan Fredrik Europaeus (1786–1831). Tämän isä oli Parikkalassa syntynyt Johan Adolf Europaeus (1748–1802), joka toimi pappina Viipurissa, Jekaterinoslavissa ja Kurkijoella.
Aleksandr Europaeus valmistui vuonna 1847 Tsarskoje selon Aleksanterin lyseosta. Hän astui kollegiosihteerinä Venäjän sotaministeriön palvelukseen, mutta erosi sieltä seuraavan vuoden keväällä jatkaakseen opintojaan Pietarin yliopistossa. Syksystä 1848 lähtien hän osallistui Nikolai Kaškinin luona kokoontuneen petraševskilaisen kerhon toimintaan. Vuonna 1849 Europaeus sai petraševskilaisten jutun yhteydessä kuolemantuomion, joka muutettiin sotilaspalvelukseksi ilman aatelisarvon menetystä. Vuodesta 1857 lähtien hän asui äitinsä maatilalla Bežetskin kihlakunnan Knjaževon kylässä. Vuonna 1859 hän matkusti ulkomaille, jossa tapasi Aleksandr Herzenin ja Nikolai Ogarjovin. Europaeuksen arvellaan olleen yksi näiden julkaiseman Kolokol-lehden salaisista kirjeenvaihtajista.
Vuonna 1859 Europaeus osallistui maaorjien vapauttamisesta käytyyn keskusteluun. Hän allekirjoitti aateliston Aleksanteri II:lle osoittaman adressin, minkä johdosta hänet karkotettiin vuonna 1860 Permiin, josta hän puolen vuoden kuluttua pääsi palaamaan Tverin lääniin. Vuonna 1866 Europaeus pidätettiin Dmitri Karakozovin jutun yhteydessä.
Poliklinikka
Poliklinikat (lyhenne pkl ) ovat vastaanottoja, joilla työskentelee erikoislääkärit. Poliklinikalle hakeutuminen edellyttää aina lääkärin lähetteen, joka voi olla julkisessa, yksityisessä terveydenhuollossa tai työterveyshuollossa annettu lähete. Arvio hoidon kiireellisyydestä on tehtävä kolmessa viikossa lähetteen saapumisesta. Tutkimukset ja erikoislääkärin arvio tilanteesta on tehtävä kolmen kuukauden kuluessa lähetteen saapumisesta. Jos näissä todetaan tarve sairaalahoitoon, on sen alettava viimeistään kuuden kuukauden kulttua hoidon kiireellisyysarvion jälkeen.
Sana poliklinikka muodostuu kreikan kielen sanoista polis (kaupunki) ja klinikka (kliininen hoitolaitos). Eli poliklinikassa hoidetaan potilaita, jotka asuvat kaupungissa, eivät siis sairaalassa. Klinikkaa -sanaa ja siitä johdettuja sanoja käytetään useissa eri kielissä.
Päivystyspoliklinikka on taas tarkoitettu potilaille, joiden vamma, sairaus tai pitkäaikaissairauden paheneminen tai toimintakyvyn heikkeneminen edellyttää välitöntä arviota tai hoitoa.
Ntempína
Ntempína (, myös Debína, Dempína) on kreikkalainen viinin valmistukseen käytettävä valkoinen viinirypälelajike. Se on mahdollisesti kotoisin Italiasta tai Albaniasta.
Ntempínaa kasvatetaan erityisesti Zítsan seudulla Epeiroksen alueella luoteisessa Kreikassa sekä muun muassa Albaniassa. Sitä viljellään vuoristossa suhteellisen korkealla. Lajiketta käytetään kuivien ja puolikuivien valkoviinien sekä kuohuviinien valmistukseen.
Taitungin piirikunta
Taitungin piirikunta (Pha̍k-fa-sṳ: Thòi-tûng-yen) on Kiinan tasavallalle, tai Taiwanille, kuuluva piirikunta. Sen hallinnollinen keskus on Taitungin kaupunki.
Historia
Alueen alkuperäisväestöä edustavat mm. amisit, bununit ja paiwanit. Taitung oli viimeisimpiä alueita Taiwanin saarella, jonne han-kiinalaiset saapuivat 1800-luvulla. Hollantilaiset saapuivat löytöretkiensä aikana etsimään kultaa piirikunnan alueella virtaavista joista. Qing-dynastian aikana Taitungin kaupungin ympärille kehitettiin kokonainen piirikunta. Kun Taiwanista tuli osa Japanin imperiumia (1895–1945) japanilaisia asutettiin Taitungin alueelle merkittävien luonnonvarojen takia.
Maantiede ja ilmasto
Piirikunnan pinta-ala on 3 515,3 km2. Piirikunnan rannikko sijaitsee Euraasian ja Filippiinien mannerlaattojen rajaseudulla, minkä johdosta alue on geologisesti aktiivinen. Taitungia on kutsuttu ”Taiwanin puutarhaksi”.
Taitungin ilmasto on melko leuto ja sateinen (Köppen-asteikolla Cfa). Pääkaupungissa mitattuna vuoden keskilämpötila on 22,4 °C ja vuoden keskimääräinen sademäärä 3 512 mm. Sateisin kuu on toukokuu, mutta alueella sataa ympäri vuoden melko tasaisesti.
Väestö ja kulttuuri
Vuonna 2021 piirikunnan asukasluku on 215 000. Taiwanin aboriginaalit muodostavat kolmanneksen koko väestöstä. Suurin kaupunki on Taitung (arviolta 104 800 asukasta).
Paikalliseen ruokakulttuuriin kuuluvat mm. lyhyet riisinuudelit, porsaanverestä tehty hyytelö ja haiseva tofu.
Hallinto
Ylintä toimeenpanovaltaa piirikunnassa käyttää maistraatti, joka tällä hetkellä on Kuomintangia edustava Rao Ching-ling. Hänet valittiin tehtävään vuonna 2018.
Zanjān (provinssi)
Zanjān voidaan jakaa maantieteellisesti kahteen alueeseen. Pohjoisessa on vuoristoista ja muualla tasankoa. Talvi on vuoristossa luminen ja tasangoilla leuto. Kesät ovat ympäri provinssia kuumia.
Zanjān on merkittävä teollisuuskeskus, ja alueella on myös paljon kaivosteollisuutta. Provinssi on kuuluisa hienoista ja kestävistä puukoistaan. Liikenneyhteydet Zanjāniin ovat hyvät; monet sivutietkin ovat asfalttipäällysteisiä ja varustettu liikennemerkein.
Marianopoli
Marianopoli on kunta Etelä-Italiassa, Sisilian alueella, Caltanissettan maakunnassa. Kunta sijaitsee Sisilian saaren keskiosassa Caltanissettasta kolmisenkymmentä kilometriä luoteeseen. Marianopolissa on vajaat 2 000 asukasta.
Toivo Kareketo
Toivo Kareketo (5. helmikuuta 1935 Pudasjärvi – 26. syyskuuta 2017 Jällivaara) oli suomalainen Pohjois-Ruotsissa Jällivaarassa asunut kirjailija.
Karekedon esikoisteos oli omaelämäkerrallinen romaani Reijo Ventola, ruotsinsuomalainen (1971).
Karekedon vanhemmat olivat asutustilallinen Sakari Kareketo ja Aino Maria (o.s. Kokko). Puoliso oli Hilpi Iris (o.s. Jääskeläinen) vuodesta 1957. Kareketo kävi kansakoulun ja toimi mm. metsätyömiehenä, montunkaivajana, metallityömiehenä, muusikkona, opettajana ja talonmiehenä. Karekedon asuinpaikka oli Jällivaarassa vuodesta 1967.
Konekesko
Konekesko Oy on suomalainen yleistukkukauppaan erikoistunut yritys, jonka liikevaihto oli vuonna 2015 noin 269 miljoonaa euroa. Konekesko Oy:llä on rakennus- ja materiaalinkäsittely-, maatalous- ja työkonekauppaa harjoittavat tytäryhtiöt Virossa, Latviassa ja Liettuassa. Konekesko on osa Kesko-konsernia.
Maatalouskoneet-linja on liikevaihdollisesti Konekeskon suurin tuotelinja. Suomessa yrityksen myyntiverkostoon kuuluu 20 pistettä, joista pääosa on K-Maatalouskauppojen yhteydessä. Baltian maissa Konekeskolla on kahdeksan pisteen myyntiverkosto.
Exeter (Kalifornia)
Exeter on kaupunki Tularen piirikunnassa, Kalifornian osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kaupungin väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 10 334. Exeter perustettiin 2. maaliskuuta 1911.
Vain hetkeä mä sulta pyydän
Vain hetkeä mä sulta pyydän on suomalaisen laulajan Ragni Malmsténin vuonna 1975 julkaistu albumi. Levyn tunnetuin kappale lienee Malmsténin itsensä säveltämä ja Juha Vainion sanoittama ”Mä laihdutan”.
Kappaleet
Kaikki kappaleet sovittanut Teuvo Suojärvi.
Rosalind Hursthouse
thumb|Rosalind Hursthouse Rosalind Hursthouse on moraalifilosofi, joka tunnetaan työstään uusaristoteelisen hyve-etiikan alalla. Hursthouse toimii Aucklandin yliopiston filosofian professorina. Aiemmin hän on opettanut Open Universityssä Isossa-Britanniassa sekä Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa.
Ampumahiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 2019
Vuoden 2019 ampumahiihdon Suomen-mestaruuskilpailut järjestettiin Hämeenlinnan Ahvenistossa 29.–31. maaliskuuta 2019. Kilpailujen järjestävä seura oli Ahveniston Ampumahiihtäjät. Suomen-mestaruudet ratkaisttiin viesteissä, pikakilpailuissa ja yhteislähdöissä. Myös nuorten SM-mitaleista kilpailtiin pikamatkoilla ja viesteissä.
3x7,5 km viesti
Päivämäärä: 29. maaliskuuta
<br style="clear:both" />
9,0 km pikakilpailu
<br style="clear:both" />
14,0 km yhteislähtö
Päivämäärä: 31. maaliskuuta
<br style="clear:both" />
3 × 6 km viesti
Päivämäärä: 29. maaliskuuta
7 km pikakilpailu
Päivämäärä: 30. maaliskuuta
Machina/The Machines of God
Machina/The Machines of God chicagolaisen alternative rock -yhtyeen The Smashing Pumpkinsin viides studioalbumi, joka julkaistiin 29. helmikuuta 2000. Se on konseptialbumi, ja merkitsi rumpali Jimmy Chamberlinin paluuta. Albumin oli tarkoitus olla yhtyeen viimeinen virallinen julkaistu albumi ennen sen ensimmäistä hajoamista vuonna 2000. Albumin seuraaja Machina II/The Friends & Enemies of Modern Music julkaistiin itsenäisesti Internetissä, ja siitä tehtiin rajoitettu vinyylipainos.
Kappaleet
Kaikki kappaleet on kirjoittanut Billy Corgan.
Chuck Schuldiner
Varhainen elämä ja musiikki (1967–1983)
Chuck Schuldiner syntyi New Yorkin Long Islandilla 13. toukokuuta 1967, josta hänen perheensä muutti pian Floridaan. Hänen isänsä oli aikoinaan Itävallasta Yhdysvaltoihin muuttanut juutalainen, ja hänen äitinsä oli kristitty yhdysvaltalainen. Vaikka Chuck oli kriittinen uskontoja kohtaan, hän piti itseään hengellisenä ihmisenä, ja oli ylpeä sekä juutalaisista että kristillisistä juuristaan. Perheeseen kuuluivat myös Chuckin isoveli Frank ja isosisko Bethann.
Schuldiner aloitti kitaransoiton yhdeksänvuotiaana hänen veljensä Frankin kuoltua auto-onnettomuudessa. Hän otti soittotunteja noin vuoden ajan akustisella kitaralla, muttei innostunut soittamisesta, ja olikin jo valmis lopettamaan tyystin. Vasta saatuaan sähkökitaran alkoi Schuldiner harjoitella soittoa toden teolla. Hän saattoi viettää koko viikonlopun huoneessaan tai kotitalonsa autotallissa harjoittelemassa. Innostuksen kasvaessa Schuldinerin suhde aikaa vievän koulun ja rakkaan harrastuksen välillä alkoi kiristyä. Hän päätti lopettaa koulun kesken, vaikka saikin hyviä arvosanoja, ja tätä hän katuikin myöhemmin.
Schuldinerin varhaisia vaikutteita olivat muun muassa Iron Maiden ja Kiss. Hieman myöhemmin hän alkoi kiinnostua entistä raskaammasta musiikista, ja tällöin hän kuunteli yhtyeitä kuten Slayer, Possessed, Mercyful Fate ja Metallica (myöhempi Death-tuotanto on saanut hänen mukaansa vaikutteita myös sellaisilta yhtyeiltä kuten Watchtower ja Queensrÿche). Schuldinerin äidin, Janen mukaan hän piti kuitenkin kovasti myös bluesista, jazzista ja klassisesta musiikista.
Sofie Hamilton
Eva Signe Sofie Hamilton (s. 15. helmikuuta 1987 Täby) on ruotsalainen näyttelijä. Hän ​teki ensiesiintymisensä näyttämöllä 10-vuotiaana musikaalissa Kristina från Duvemåla, jota esitettiin Tukholman Cirkuksessa. Ensimmäisen elokuvaroolinsa hän teki vuonna 2001, kun hän näytteli pääosaa SVT:n tilaamassa lyhytelokuvassa Spökhistorier - på andra sidan. Sittemmin hän on näytellyt monissa SVT:n sarjoissa. Vuonna 2010 hän esitti yhtä pääosista elokuvassa Avaruudessa ei ole tunteita.
Chuck Schuldiner
Varhainen Death (1983–1987)
Vuonna 1983 Schuldiner (kitara) perusti ystäviensä Rick Rozzin (kitara) ja Kam Leen (rummut ja laulu) kanssa yhtyeen nimeltään Mantas. Nimensä yhtye lainasi brittiläisen Venom-yhtyeen kitaristin pseudonyymistä. Yhtye ei saanut mainittavaa jalansijaa kotikaupungissaan Orlandossa, ja yhtye sai melko nuivaa kritiikkiä raskaaseen metalliin tottumattomista Orlandon musiikkiympyröistä. Pian yhtye hajosi, ja Schuldiner alkoi etsiä uutta kokoonpanoa.
Schuldinerin tie vei muun muassa Kaliforniaan, jossa vaikutti muun muassa yksi death metalin pioneeriyhtyeistä, Possessed. Schuldiner ei onnistunut lukuisista yrityksistä huolimatta löytämään pysyvää kokoonpanoa, jolla olisi ollut samanlaiset musiikilliset suuntaumukset kuin Schuldinerilla itsellään.
Vuonna 1986 tammikuussa Schuldiner liittyi väliaikaisesti kitaristiksi kanadalaiseen Slaughter-yhtyeeseen. Pian hän kuitenkin erosi yhtyeestä havaittuaan ettei päässyt toteuttamaan musiikillisia visioitaan mielensä mukaisesti toisten johtamissa yhtyeissä.
Schuldinerin tie vei takaisin Floridaan, jossa Massacre-nimisessä yhtyeessä vaikutti muun muassa hänen entinen yhtyetoverinsa Rick Rozz. Schuldinerin ehdotuksesta yhtyeen nimi muutettiin Deathiksi, ja tämän kokoonpanon tiimoilta julkaistiin yhtyeen parhaiten menestynyt demo Mutilation.
Nousu suosioon (1988–1991)
Scream Bloody Goren suosio vaikutti siihen, että death metal -yhtyeitä alkoi ilmaantua suuret määrät ympäri maailmaa, etenkin Yhdysvalloissa, Britanniassa ja Skandinaviassa. Hänen lisäkseen ainoana muusikkona levyllä oli death metal -yhtye Autopsysta tuttu henkilö Chris Reifert.
Vuonna 1988 julkaistulla Leprosy-albumilla Chuck osoitti olevansa kehittynyt sekä soittajana, säveltäjänä että sanoittajana, ja tätä kulkusuuntaa hän tuli jatkamaan uransa loppuun saakka. Vuonna 1990 julkaistulla Spiritual Healing -albumilla hänen sanoituksensa alkoivat vanhan koulukunnan death metalin väkivaltaisten ja satanististen sanomien sijaan käsitellä yhteiskunnallisia ja jopa filosofisia aiheita.
Schuldinerin välit muuhun yhtyeeseen kiristyivät, kun he Schuldinerin vastalauseista huolimatta päättivät lähteä kiertueelle Eurooppaan. Tämä vaikutti ratkaisevasti siihen, että Schuldiner päätti jatkossa käyttää Deathissa ainoastaan sessio- ja kiertuemuusikoita, pitäen itseään yhtyeen ainoana ”virallisena” jäsenenä.
1990-luku
Muiden jäsenten toimista tuohtunut Schuldiner jäi Floridaan työstämään materiaalia seuraavalle Death-albumille, sessiomuusikoiksi hän löysi tuolloin vielä ilman levytyssopimusta olleesta Cynic-yhtyeestä erittäin taitavat soittajat, nimittäin kitaristi Paul Masvidalin ja rumpali Sean Reinertin. Bassoon tarttui niin ikään virtuoosimainen Steve DiGiorgio, joka oli soittanut muun muassa yhtyeessä Sadus.
Tämä kokoonpanon tiimoilta julkaistu albumi Human oli Deathin tuohonastisesta tuotannosta selkeästi teknisin, parhaiten tuotettu ja viimeistellyimmän oloinen levytys. Human-levyltä lähtien Schuldiner alkoi myös säveltämään kaiken materiaalin itse, muiden muusikoiden osallistuessa lähinnä vain kappaleiden sovituksiin. Seuraava albumi, vuonna 1993 julkaistu Individual Thought Patterns jatkoi samaa tyyliä ja kasvatti yhtyeen suosiota entisestään.
Vuonna 1994 Schuldiner osallistui Voodoocult -nimisen ”all star” -yhtyeen albumin Jesus Killing Machine tekoon. Seuraavana vuonna julkaistu Death-albumi, Symbolic, osoitti Schuldinerin pystyvän yhä progressiivisemman, tunteellisemman ja älykkäämmän death metalin säveltämiseen.
Symbolicin jälkeen Schuldiner alkoi kiinnostua myös muunlaisesta metallimusiikista. Hän kokosi jälleen kerran ympärilleen osaavia muusikoita, joiden kanssa hän perusti Control Denied -yhtyeen. Tämän yhtyeen kanssa Schuldiner saattoi työstää materiaalia, joka muistutti runsaasti Deathin myöhempien aikojen tuotantoa muttei välttämättä olisi sopinut itse Death-albumille. Hän sopi levytyssopimuksen Nuclear Blastin kanssa, mutta suostui tekemään vielä yhden Death-levyn. Deathin joutsenlauluksi jäänyt, vuonna 1998 julkaistu The Sound of Perseverance oli yhtyeen tuotannosta kenties progressiivisin ja viimeistellyimmän oloinen levy, huolimatta siitä, että Schuldiner oli jo lopettamassa yhtyeen toiminnan. Control Deniedin esikoislevy The Fragile Art of Existence näki päivänvalon vuonna 1999.
Sairastuminen ja viimeiset vuodet (1998–2001)
Schuldiner alkoi toukokuussa 1999 tuntea epämiellyttävää kipua niskassaan, jonka hän luuli johtuvan hermoratojen vaurioitumisesta. Hän oli osittain oikeassa, mutta hermokipujen aiheuttajana oli pahanlaatuinen aivokasvain, gliooma. Välittömästi diagnoosin jälkeen aloitettu sädehoito taltutti kasvaimen pahenemisen.
Tammikuussa 2000 tehdyssä leikkauksessa poistettiin loput Schuldinerin niskassa olevasta kasvaimesta, mutta leikkauksista ja sädehoidosta aiheutuneet laskut olivat liian kalliita hänen perheensä maksettavaksi. Hyväntekeväisyyskonserttien, lahjoitusten ja Schuldinerin äidin ahkeran keräystyön ansiosta rahaa saatiin kuitenkin kokoon noin 70 000 dollaria.
Hänen äitinsä omistaa oikeudet Chuck Schuldinerin musiikkiin, mukaan lukien vielä julkaisemattomaan materiaaliin, jonka parissa Schuldiner työskenteli ennen kuolemaansa. Loppusyksystä 2001 sairastelemisen heikentämä Schuldiner sai keuhkokuumeen, johon hän kuoli 13. joulukuuta 34-vuotiaana.
Pyrstö
thumb|175px|Linnun pyrstö 200px|thumb|Kalan pyrstö Pyrstö vastaa anatomisesti linnuilla sekä kaloilla ja eräillä muilla vesieläimillä maalla elävien nisäkkäiden häntää. Pyrstö on eläimen taimmainen osa, jota se yleensä käyttää kehonsa ohjailemiseen ilmassa tai vedessä. Linnuilla se on sulkarykelmän, kaloilla evän peittämä. Pyrstön rakenne ja ulkonäkö vaihtelevat lajeittain. Lintujen pyrstösulat ovat useimmiten vahvoja ja tankeita; terveellä yksilöllä ne ovat tiukassa hylsässä.
VAIO
thumb|Sony esittelemässä VAIO-tietokoneita vuonna 2008. VAIO on Sonyn henkilökohtaisten tietokoneiden sarja. VAIO on lyhenne sanoista "Visual Audio Intelligent Organizer". Brändi luotiin, jotta videon ja äänen käsittelyyn tarkoitetut tietokoneet saataisiin erotettua muista tietokonetuotteista. Sony solmi 6. helmikuuta 2014 sopimuksen VAIO PC -liiketoiminnan myymisestä sijoitusyhtiö Japan Industrial Partnersille (JIP).
Logo
VAIO-logon kirjaimet V ja A symboloivat aaltoa trigonometrisissä funktioissa. Kirjaimet I ja O symboloivat numeroita 1 ja 0. Logo symboloi VAIO-tuotesarjan tietokoneiden soveltuvuuksia analogisen ja digitaalisen äänen ja videon käsittelyyn.
Richmond
Richmond tarkoittaa muun muassa seuraavia:
The Best of 1980–1990
Kokoelmalla on vanhojen 1980-luvun hittien lisäksi kappale "Sweetest Thing", joka julkaistiin 1998 singlenä. Albumin viimeiselle raidalle "All I Want Is You" on piilotettu raita "October", joka on yhtyeen samannimiseltä albumilta vuodelta 1981. Kyseinen piilotettu raita on ainoastaan Euroopan ja Japanin versioissa.
Sabine Kuegler
Sabine Kuegler (s. 25. joulukuuta 1972 Patan, Nepal) on saksalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut kaksi kirjaa, joissa hän kertoo lapsuudestaan vanhempiensa ja sisarustensa kanssa länsipapualaisessa viidakossa keskellä fayu-kansan ihmissyöjäheimoja.
Hänen vanhempansa päättivät ensimmäisinä valkoihoisina asettua asumaan tuon 400-henkisen heimon keskuuteen. Fayu-heimo eli hyvin alkukantaista ja sotaisaa elämää keskellä vaikeapääsyistä viidakkoa. Kueglerit olivat tulleet lähetyssaarnaajina ja myös tutkimaan heimon kieltä. Hänen sairaanhoitajaäitinsä toimi heimon parissa mm. kätilönä.
Kuegler muutti 17-vuotiaana pois Irian Jayasta ja asettui asumaan Sveitsiin, jossa hän kävi koulua sisäoppilaitoksessa. Kueglerillä on neljä lasta kahdesta avioliitosta. Hän asuu Münchenissä eronneena.
Juliana
Juliana on latinalaisperäinen naisen etunimi, Julia-nimen muunnelma tai Julianus-nimen naispuolinen vastine. Suomessa nimi esiintyy myös muodossa Juliaana.
Suomessa nimi Juliana on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 1 853:lle ja nimi Juliaana 1 226 henkilölle. Suomenkielisessä kalenterissa Juliaanan nimipäivä on 12. huhtikuuta, joka on myös suomenruotsalaisessa kalenterissa Julianan nimipäivä.
1715 Salli
1715 Salli on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi Heikki Alikoski vuonna 1938. Pikkuplaneetta sai nimensä löytäjänsä vaimon mukaan. Ennen kuin tämä asteroidi sai oikean nimensä, se tunnettiin väliaikaisella tunnuksella 1938 GK. Sallin läpimitta on noin 23 kilometriä ja se on X-tyypin asteroidi. Vuorokauden pituus tämän pikkuplaneetan pinnalla, eli sen pyörähdysaika, on noin 11 tuntia.
Bajanhongor
Bajanhongor on yksi Mongolian 21 provinssista. Se sijaitsee maan lounaisosassa ja rajautuu Govi-Altain, Zavhanin, Arhangain, Övörhangain ja Ömnögovin provinsseihin sekä etelässä Kiinaan. Siellä on vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 75 690 asukasta ja sen pinta-ala on 116 000 neliökilometriä. Provinssin pääkaupunki on Bajanhongor.
Aluejako
Provinssi jakaantuu 20 pienempään alueeseen, sumiin. Ne ovat:
Maurice Yaméogo
Maurice Yaméogo (31. joulukuuta 1921 Koudougou – 9. syyskuuta 1993 Ouagadougou ) oli burkinalainen poliitikko. Hän toimi Ylä-Voltan (nykyisen Burkina Fason) presidenttinä vuosina 1959–1966.
Tulit valona maailmaan
Tulit valona maailmaan on suomalaisen laulaja Pepe Willbergin 6. studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1990, LP-, CD- ja MC-formaateissa.
Osmo Soininvaara
Osmo Heikki Kristian Soininvaara (s. 2. syyskuuta 1951 Helsinki) on suomalainen poliitikko ja tietokirjailija. Hän on ollut vihreiden kansanedustaja viisi vaalikautta vuosina 1987–1991, 1995–2007 ja 2011–2015 ja Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1985.
Maurice Yaméogo
Lapsuus ja nuoruus
Yaméogo syntyi maanviljelijäperheeseen. Hänen vanhempansa kuuluivat Ranskan siirtomaan Ylä-Voltan suurimpaan etniseen ryhmään moseihin ja harjoittivat perinteistä uskontoa. Poika sai nimen Nawalagmba. Vuonna 1929 hänet kastettiin kristityksi, jolloin hän sai nimen Maurice.
Osmo Soininvaara
Soininvaara toimi vihreiden puheenjohtajana kaksi kautta vuosina 2001–2005 ja peruspalveluministerinä Paavo Lipposen II hallituksessa vuosina 2000–2002.
Maurice Yaméogo
Lapsuus ja nuoruus
Yaméogo kävi alakoulun kotikylässään Koudougoussa. Hän halusi tulla katoliseksi papiksi ja lähti sitä varten opiskelemaan Pabrén seminaariin. Pian hän meni kuitenkin naimisiin ja ryhtyi työskentelemään siirtomaahallinnon virkailijana Abidjanissa, Dédougoussa ja Koudougoussa.
Osmo Soininvaara
Koulutukseltaan Soininvaara on valtiotieteen lisensiaatti tilastotieteestä.
Maurice Yaméogo
Poliittisen uran alku
Yaméogon poliittinen ura alkoi ranskalaiseen Kristittyjen työntekijöiden keskusjärjestöön kuuluneissa ammattiliitoissa. Vuonna 1946 hänet valittiin Koudougoun piirin edustajaksi Norsunluurannikon yleisneuvostoon. Kun Ylä-Volta vuonna 1947 perustettiin uudestaan, Yaméogosta tuli sen aluekokouksen jäsen. Vuonna 1956 hän liittyi Ylä-Voltan demokraattiseen liikkeeseen, josta tuli vuoden 1957 vaaleissa maan toiseksi suurin puolue Ouezzin Coulibalyn Yhtyneen demokraattisen puolueen jälkeen. Puolueensa puheenjohtajana Yaméogo sai Ylä-Voltan ensimmäisessä hallituksessa maatalousministerin paikan.
Osmo Soininvaara
Elämä ja ura
Soininvaara valmistui ylioppilaaksi Munkkiniemen yhteiskoulusta vuonna 1970. Hän opiskeli tilastotiedettä ja kansantaloustiedettä Helsingin yliopistossa ja valmistui valtiotieteiden kandidaatiksi vuonna 1973 ja lisensiaatiksi vuonna 1982.
Maurice Yaméogo
Poliittisen uran alku
Yaméogon uran käännekohta oli joulukuussa 1957, jolloin Ylä-Voltan demokraattinen liike esitti epäluottamuslausetta Ouezzin Coulibalyn hallitukselle. Yaméogo turvasi hallitukselle aluekokouksen enemmistön ja sai palkaksi hallituksen toiseksi tärkeimmän sisäministerin salkun. Coulibalyn kuoleman jälkeen lokakuussa 1958 hänestä tuli pääministeri.
Osmo Soininvaara
Elämä ja ura
Poliittisen uransa Soininvaara aloitti liittymällä vuonna 1968 Liberaaliseen Kansanpuolueeseen, josta hän siirtyi vuonna 1976 sitoutumattoman kunnallispoliittisen Helsinki-ryhmän toimijaksi, vihreiden aihio-organisaatioihin ja lopulta muodostuvaan vihreiden puolueeseen. Hän oli mukana myös 1970-luvun lopun Koijärvi-liikkeessä. Soininvaara kertoi kevään 2011 eduskuntakuntavaalien Iltalehden vaalikoneessa saaneensa 40 päiväsakkoa Koijärvellä luvattoman padon tekemisestä. Hän oli myös vuonna 1981 mukana Tampereen virastotalon valtauksessa, josta hänelle tuomittiin neljä päiväsakkoa.
Maurice Yaméogo
Ylä-Voltan presidentti
Ylä-Voltasta tuli joulukuussa 1958 Ranskan yhteisöön kuulunut autonominen tasavalta. Yaméogo toimi sen pääministerinä ja vuoden 1959 vaaleissa hänen puolueensa Ylä-Voltan demokraattinen liitto sai haltuunsa parlamentin enemmistön. Yaméogo valittiin 11. joulukuuta 1959 Ylä-Voltan tasavallan ensimmäiseksi presidentiksi ja elokuussa 1960 hän julisti maan itsenäiseksi.
Osmo Soininvaara
Elämä ja ura
Soininvaara oli 1980-luvulla maailmanlaajuista ympäristötuhoa ennustava jyrkkä vihreä, mutta tarkisti linjaansa jo samalla vuosikymmenellä. 1990-luvun alkaessa hänen yhteiskunnalliseksi ihanteekseen oli vakiintunut vihreä markkinatalous. Helsingin kaupunginvaltuustoon Soininvaara valittiin ensimmäisen kerran vuonna 1985 ja kansanedustajaksi 1987. Soininvaara ei asettunut ehdolle eduskuntavaaleissa 2007 kertoen syyksi turhautumisensa politiikan viihteellistymiseen. Kansanedustajauransa jälkeen hän aikoi keskittyä kirjojen kirjoittamiseen ja luennointiin. Kesällä 2007 Vanhasen II hallitus kuitenkin nimitti Soininvaaran Sata-komiteaan valmistelemaan sosiaaliturvan kokonaisuudistusta sen perusturvajaoston puheenjohtajana. Soininvaara koki komitean epäonnistuneen tavoitteessaan ja arvosteli sitä vuonna 2010 ilmestyneessä kirjassaan Sata-komitea – Miksi asioista päättäminen on niin vaikeaa.
Maurice Yaméogo
Ylä-Voltan presidentti
Vuoden 1960 perustuslaki antoi Ylä-Voltan presidentille laajat valtaoikeudet hallituksen puheenjohtajana ja armeijan ylipäällikkönä. Yaméogo piti hallussaan myös eräitä muita ministerinpaikkoja ja johti Ylä-Voltan demokraattista liittoa, josta vuonna 1962 tuli maan ainoa puolue. Vuonna 1965 hänet valittiin uudelleen presidentiksi 99,9 prosentin ääntenenemmistöllä.
Osmo Soininvaara
Elämä ja ura
Soininvaara ei jättänyt politiikkaa täysin, vaan osallistui vuoden 2008 kunnallisvaaleihin, joissa hänestä tuli koko maan ääniharava 8 614 äänellä. Marraskuussa 2009 Soininvaara valittiin päävastuulliseksi Lahden seudun kuntajakoselvittäjäksi vuoden toimikaudeksi. Marraskuussa 2010 Soininvaara ilmoitti asettuvansa jälleen ehdolle vuoden 2011 eduskuntavaaleissa. Hänet valittiin kansanedustajaksi. Kunnallisvaaleissa 2012 Soininvaara valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon kahdeksannelle kaudelleen 5 889 äänellä. Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Soininvaara ei ollut ehdokkaana.
Maurice Yaméogo
Ylä-Voltan presidentti
Yaméogon tavoitteena oli yhtenäisen kansakunnan muodostaminen. Sitä varten hän rajoitti myös perinteisten mosipäällikköjen, ammattiyhdistysliikkeen ja katolisen kirkon vaikutusvaltaa. Ulkopolitiikassaan hän pyrki eroon entisestä emämaasta ja sai Ranskan vetämään joukkonsa pois vuoden 1961 loppuun mennessä. Yaméogo kulki ystävänsä Félix Houphouët-Boignyn vanavedessä torjuen Malin liittovaltion ja kannattaen Länsi-Afrikan ententeä sekä ajatusta valtioliitosta Norsunluurannikon kanssa.
Osmo Soininvaara
Elämä ja ura
Toukokuussa 2012 ilmestyneessä kirjassaan Vihreä politiikka Soininvaara käsittelee vihreiden ”pyhiä lehmiä” kuten ydinvoimaa, yksityisautoilua ja yksittäisten luontokohteiden suojelua suhteessa kaavoituksella saavutettavaan laajempaan etuun.
Maurice Yaméogo
Ylä-Voltan presidentti
Yaméogon kansansuosio romahti nopeasti. Hänen rakentamaansa yksipuoluejärjestelmää rapauttivat eturyhmien välinen taistelu, hallinnon korruptio, Norsunluurannikon myötäily ja katolisen kirkon vaikutusvallan rajoittaminen. Presidentin arvovaltaa vahingoitti myös hänen avioeronsa ja avioliitto norsunluurannikkolaisen kauneuskuningattaren kanssa. Valtion budjettivajeen ratkaisemiseksi Yaméogo ilmoitti joulukuussa 1965 kahdenkymmenen prosentin palkanalennuksesta virkamiehille sekä palkansaajien ja yritysten lisäverosta. Ammattiliitot järjestivät yleislakon ja mielenosoituksia, jotka yltyivät väkivaltaisiksi yhteenotoiksi poliisin kanssa. Yaméogo julisti maahan poikkeustilan, mutta joutui 3. tammikuuta 1966 luovuttamaan vallan armeijalle.
Osmo Soininvaara
Elämä ja ura
Soininvaara haluaisi vähentää Suomen tasavallan presidentin valtaoikeuksia.
Maurice Yaméogo
Pidätys ja myöhemmät vaiheet
Sangoulé Lamizanan johtama sotilasjuntta pidätti Yaméogon ja järjesti oikeudenkäynnin hänen tuomitsemisekseen. Entinen presidentti tuomittiin vuonna 1969 valtion varojen kavaltamisesta viiden vuoden pakkotyörangaistukseen, mutta Ranskan painostuksesta hänet vapautettiin vuonna 1970. Yaméogo pidätettiin uudelleen Thomas Sankaran noustua valtaan vuonna 1983, mutta hän onnistui välttämään oikeudenkäynnin ja pääsi seuraavana vuonna jälleen vapaaksi.
Asuttuaan muutaman vuoden Koudougoussa Yaméogo muutti vuonna 1987 Norsunluurannikolle, mutta palasi Burkina Fasoon vuonna 1990. Blaise Compaorén hallitus palautti hänen maineensa vuonna 1991. Viimeisinä vuosinaan Yaméogo toimi välittäjänä muun muassa Norsunluurannikon kanssa käydyissä neuvotteluissa. Hän sai valtiolliset hautajaiset, joihin osallistui presidentti Compaorén ohella Norsunluurannikon pääministeri Alassane Ouattara.
Osmo Soininvaara
Elämä ja ura
Soininvaara kritisoi entisenä lehden päätoimittajana Vihreän langan lakkauttamista voimakkaasti, vaikka pitikin sen sisältöjä huonoina ja lehteä kalliina ja tehottomana. Artikkelin sisällöt arvasi, kun katsoi otsikon ja kirjoittajan. Siksi lakkauttaminen ehkä kuitenkin oli tarpeen, jotta saataisiin parempaa tilalle, Soininvaara arvioi. Soininvaara kertoi loppuvuodesta 2020 lähtevänsä perustetun Verde-lehden päätoimittajaksi ja luopuvansa kolumnipalstoistaan Demokraatti-lehdessä ja Nykypäivässä. Hän toimi Verde-lehden päätoimittajana 27.4.2022 asti.
Näkemyksiä työstä ja sosiaaliturvasta
Soininvaara on kirjoittanut useita kirjoja, esimerkiksi teoksen Hyvinvointivaltion eloonjäämisoppi, joka voitti Suomen Ekonomiliiton Pro Oeconomia -palkinnon vuonna 1995.
Kirjassaan Vauraus ja aika (2007) Soininvaara käsitteli työajan lyhentämistä. Hänen mukaansa sitä voidaan perustella jo pelkästään ympäristösyillä mutta hän ei keskity kirjassaan niihin. Kirjassa Soininvaara kertoo laskeneensa, että vuoden 1985 elintaso olisi saavutettavissa tekemällä viisi tuntia päivässä töitä ja pitämällä neljän kuukauden kesälomat. Soininvaaran mukaan monet jo toimivat näin, esimerkiksi itsekustannetulle eläkkeelle jäävät yrittäjät. Kuitenkin sosiaalipolitiikka ja työmarkkinat on suunniteltu perinteisen työpäivän mallin mukaan, mikä aiheuttaa ongelmia niille, jotka haluaisivat tehdä osa-aikatyötä.
Soininvaara on ottanut kantaa perustuloon. Tuloveron ja palkkaverojen osuutta verotuksessa on hänestä vähennettävä ja verotettava mieluummin muun muassa maaomaisuutta, energian käyttöä ja ympäristöhaittoja. Verotuksen lisääminen on Soininvaaran mielestä hyvä keino rahoittaa sosiaalipolitiikkaa. Käyttökelpoisia veroja olisivat esimerkiksi kiinteistö- ja ympäristöverot.
Suomen sosiaalipolitiikkaa ei Soininvaaran mukaan ole suunniteltu suurtyöttömyyden oloihin. Järjestelmän huonot kannustinvaikutukset käyvät sitä vahingollisemmiksi, mitä enemmän niin sanotut epätyypilliset työsuhteet yleistyvät. Huonosti tuottavaa työtä ei kuitenkaan pidä hinnoitella pois markkinoilta. Jotta pienipalkkaisuus ei johtaisi kohtuuttomiin tuloeroihin, on pienipalkkaisia Soininvaaran mukaan tuettava tavalla tai toisella tulonsiirroin ja verohelpotuksin. Perustulon käyttöönotto olisi yksi keino, Edmond Malinvaudin esittämä työnantajan sosiaaliturvamaksujen poisto vähätuloisimmilta olisi toinen.
Soininvaara pitää tärkeänä kannustimien lisäämistä pienipalkkaiseen työhön. Tämän vuoksi hän kannattaa pientuloisten palkkaverotuksen keventämistä. Soininvaara kertoo vastustavansa politiikkaa, jossa työttömiä ”kiusataan” erilaisilla karensseilla ja muilla toimilla, jotka hänen mukaansa eivät vaikuta halukkuuteen työllistyä. Hän pitää ongelmallisena mallia, jossa ihmiset joko ovat tai eivät ole töissä. Parempana hän pitäisi mallia, jossa ihminen voisi myös käydä pienipalkkaisessa työssä ja saada samalla tulonsiirtoja.
Tehyn lakon aikana vuonna 2007 Soininvaara kannatti korotuksia sairaanhoitajien palkkoihin, mutta ei hyväksynyt Tehyn jyrkkiä toimia. Hän kirjoitti 14.10.2007 ajatelleensa, että jos lakon takia jonkun on pakko kuolla, niin toivottavasti tämä on joku lakon puolustajien omaisista.
Candelaria
Candelaria on paikkakunta Teneriffalla. Se sijaitsee 20 kilometriä Santa Cruz de Tenerifen kaupungista ja on sen esikaupunkia. Candelarialla on suuri merkitys Espanjan ja Latinalaisen Amerikan katolisille, koska Neitsyt Marian on väitetty ilmestyneen siellä. Candelarian pyhä neitsyt on Kanariansaarten suojeluspyhimys.