cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Werra
Werra on joki Saksassa. Se on yksi Weserin kahdesta lähdejoesta, ja virtaa läpi Thüringenin, Hessenin ja Ala-Saksin osavaltion. Joen pituus on 292 kilometriä ja sen valuma-alue kattaa 5 496 neliökilometrin suuruisen alueen. Suurimpia kaupunkeja Werran varrella ovat Meiningen, Bad Salzungen, Eisenach, Eschwege ja Hann. Münden.
Vittorio Occorsio
Vittorio Occorsio (9. huhtikuuta 1929 Rooma – 10. heinäkuuta 1976 Rooma) oli italialainen syyttäjä. Hän tuli tunnetuksi julkisuudessa vuonna 1967, kun Italian sotilaallisen tiedustelupalvelun (SIFAR) entinen komentaja, kenraali Giovanni De Lorenzo haastoi L'Espresso-lehden oikeuteen kunnianloukkauksesta, lehden paljastettua De Lorenzon vuonna 1964 tekemän vallankaappaussuunnitelman (ns. "Piano Solo"). Oikeudenkäynnin aikana syyttäjänä toiminut Occorsio oivalsi, että toimittaja Lino Jannuzzin julkaisema artikkeli asiasta oli täysin todenmukainen, ja vaati siksi tämän vapauttamista syytteestä ja De Lorenzon asettamista syytettyjen penkille. Oikeus ei kuitenkaan tähän suostunut vaan tuomitsi Jannuzzin ja lehden pääjohtajan Eugenio Scalfarin kunnianloukkauksesta. Skandaali paisui valtaviin mittasuhteisiin ja asiaa tutkimaan asetettu parlamentaarinen komitea päätyi lopulta tulokseen että Occorsio oli ollut oikeassa ja Jannuzzin julkaisemat tiedot pitivät paikkansa.
Anti (albumi)
Anti (tyyliteltynä suuraakkosin) on barbadoslaislaulaja Rihannan kahdeksas studioalbumi. Se julkaistiin yksinoikeudella suoratoistopalvelu Tidalissa 27. tammikuuta 2016. Albumi oli vuotanut palveluun aiemmin samana päivänä. Kaksi päivää albumin julkaisun jälkeen siitä julkaistiin kolme bonuskappaletta sisältävä erikoispainos.
Albumilta julkaistiin singleinä kappaleet ”Work”, ”Kiss It Better”, ”Needed Me” ja ”Love on the Brain”.
Vittorio Occorsio
Vuonna 1972 Occorsio sai tehtäväkseen tutkia oliko uusfasistisen Ordine Nuovo -järjestön toiminta laillista. Occorsio totesi pian, että näin ei ollut ja nosti syytteen 43:a järjestön jäsentä vastaan, joista 30 tuomittiin seuraavana vuonna eri rikoksista. Occorsion työn tuloksena sisäministeri Paolo Emilio Taviani päätti lakkauttaa järjestön vedoten sodan jälkeen (1952) säädettyyn lakiin (ns. legge Scelba) jonka oli määrä estää Italian vanhan fasistisen puolueen henkiin herättäminen.
Koska Ordine Nuovo lakkauttamispäätöksestä huolimatta jatkoi toimintaansa, Occorsio aloitti uuden esitutkinnan jonka kohteena oli 120 järjestön jäsentä. Oikeuteen asti hän ei asiaa kuitenkaan ehtinyt viedä. Heinäkuun 10. päivänä 1976 Occorsio murhattiin autoonsa Rooman Via Mogadiscio -kadulla kotinsa edustalla. Kaksi miestä pysäytti syyttäjän auton hänen lähtiessa kotoaan aamulla ja ampui hänet konepistoolilla. Ruumis peitettiin yhdeksällä Ordine Nuovon lentolehtisellä. Näissä ilmoitettiin että Occorsion oli tuominnut kuolemaan «erikoistuomioistuin», koska hän oli «demokratiadiktatuurin» palvelijana vainonnut Ordine Nuovon jäseniä.
Murhasta tuomittiin vuonna 1978 elinkautiseen vankeuteen Ordine Nuovon sotilaallisten toimien johtaja Pier Luigi Concutelli.
Primera Divisiónin kausi 2006–2007
Primera Divisiónin kausi 2006–2007 oli Espanjan jalkapallon pääsarjan Primera Divisiónin 76. kausi. Kausi alkoi 27. elokuuta 2006 ja päättyi 17. kesäkuuta 2007.
Mestariksi palasi kolmen kauden tauon jälkeen hyvän kevätvireen ja useiden viime minuuttien venymisien ansiosta Real Madrid. Mestaruus tasapisteisiin sijoittuneiden Madridin ja Barcelonan välillä ratkaistiin lopulta vasta joukkueiden keskinäisten otteluiden perusteella. Madrid voitti kotiottelunsa 2–0 ja Barcelonassa joukkueet pelasivat tasan 3–3. Mestaruustaistelussa oli loppuun asti mukana myös UEFA Cupin voittanut Sevilla. Kärkikolmikon ohella Mestarien liigaan pääsi neljänneksi sijoittunut Valencia. Myös UEFA Cup -paikan suomista viidennestä ja kuudennesta sijasta käytiin kova taistelu ja tiensä eurokentille selvittivät lopulta Villarreal ja Zaragoza. Kolmas UEFA Cup -paikka meni Copa del Reyn loppuotteluun yltäneelle Getafelle, joka sijoittui sarjassa yhdeksänneksi.
Uusia joukkueita kauteen 2005–2006 verrattuna olivat Segunda Divisiónista nousseet Recreativo, Gimnàstic ja Levante. Gimnàsticin vierailu pääsarjatasolla jäi kuitenkin vain yhden kauden mittaiseksi, ja viimeisellä kierroksella muiksi putoajiksi varmistuivat Celta ja Real Sociedad. Toinen nousija Recreativo puolestaan osoittautui kauden positiiviseksi yllätykseksi ja sijoittui lopulta kahdeksanneksi.
Sarjataulukko
V = Voitot; T = Tasapelit; H = Häviöt; TM = Tehdyt maalit; PM = Päästetyt maalit; +/− = Maaliero
¹ Getafe pääsi Copa del Reyn toisella sijallaan UEFA Cupiin, koska kilpailun voittanut Sevilla varmisti sarjasijoituksellaan paikan Mestarien liigassa.
Tulokset
Kotijoukkue vasemmalla, vierasjoukkue ylhäällä. Sininen taustaväri tarkoittaa kotijoukkueen voittoa, punainen taustaväri vierasjoukkueen voittoa ja valkoinen taustaväri tasapeliä.
Anti (albumi)
Tausta
Albumin kansikuvan on tehnyt israelilainen taiteilija Roy Nachum, jonka Rihanna tapasi Roc Nation Recordsin perustajan Tyran Smithin kautta. Kannessa on maalaus nuoresta tytöstä, jonka silmät on peitetty kultaisella kruunulla. Tytön kädessä on musta ilmapallo. Albumin takakannessa sama tyttö on takaapäin kuvattuna. Kumpaankin kanteen on kirjoitettu runo pistekirjoituksella. Nachumin mukaan kansikuvan tyttö esittää Rihannaa, jonka lapsuuskuvia hän käytti tytön mallina. Kruunu puolestaan kuvaa ihmisten arvojen ja halujen aiheuttamaa sokeutta, ilmapallo mahdollisuutta paeta ja tarvetta ylittää fyysinen todellisuus.
Albumin kappale ”Same Ol’ Mistakes” on cover australialaisyhtye Tame Impalan kappaleesta ”New Person, Same Old Mistakes”. Alkuperäinen kappale kuuluu yhtyeen vuonna 2015 julkaistulle kolmannelle albumille Currents.
Vastaanotto
Albumi sai hyviä arvioita musiikkikriitikoilta ja se pääsi usealle 2010-luvun parhaita albumeita luetteleville listoille. Spin-lehti nimesi sen vuosikymmenen parhaaksi albumiksi ja Rolling Stone nosti sen kaikkien aikojen parhaiden albumien luettelossaan sijalle 230. Vuoden 2017 Grammy-gaalassa albumi oli ehdolla parhaaksi urbaaniksi nykymusiikkialbumiksi, mutta palkinnon voitti Beyoncén albumi Lemonade.
Arvostelut
Levyarvioita kokoava Metacritic-sivusto laski Anti-albumin saamien arvioiden keskiarvon. Albumi sai 31 arvostelussa keskimäärin 73 pistettä sadasta. Tulos vastaa ”yleistä suopeutta” kriitikoiden keskuudessa.
Kaupallinen menestys
Anti nousi albumilistan ensimmäiselle sijalle Yhdysvalloissa. Vuoden 2021 heinäkuuhun mennessä se oli yltänyt viikoittain päivittyvälle listalle 275 kertaa, eli käytännössä lähes joka viikko julkaisustaan lähtien. Suomen virallisella albumilistalla se sijoittui parhaimmillaan viidenneksi.
Vuoteen 2021 mennessä ”Work”, ”Love on the Brain” ja ”Needed Me” -singlejä oli kaikkia myyty digitaalisesti yli miljardi kappaletta Yhdysvalloissa. Näistä ”Work” ja ”Needed Me” -kappaleita oli lisäksi kuunneltu suoratoistopalveluiden kautta yli miljardi kertaa.
Mustaevävelhoankerias
Mustaevävelhoankerias (Nettastoma melanurum) on velhoankeriaisiin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan syvistä vesistä Atlantilta.
Koko ja ulkonäkö
Mustaevävelhoankerias voi kasvaa suurimmillaan noin 80 cm pitkäksi ja saavuttaa sukukypsyyden noin 50 cm:n mittaisena. Ruumiinrakenteeltaan laji on pitkänomainen ja käärmemäinen ja ruumis kapenee pyrstöä kohden. Kalan leuat ovat pitkät ja kapeat ja silmät ovat kookkaat. Mustaevävelhoankeriaan selkä- ja peräevät ovat pitkät ja yhtyneet pyrstöevään, rintaeviä ei ole. Väriltään mustaevävelhoankerias on harmahtava tai ruskea ja sen evät ovat mustareunaiset.
Levinneisyys ja elintavat
Mustaevävelhoankeriasta tavataan Atlantin itäosasta Välimeri mukaan luettuna Portugalista Guineanlahdelle ja Atlantin länsiosista Meksikonlahdelta Brasilian. Se elää syvissä vesissä lähellä pohjaa, useimmiten 300–1 400 metrin syvyydessä ja syvimmillään sitä on tavattu 1 600 metrin syvyydessä. Laji kaivautuu päivisin mutapohjaan tekemiinsä koloihin ja on aktiivinen yöllä. Mustaevävelhoankeriaan ravintoa ovat erityisesti äyriäiset, mutta se syö myös uimapolyyppejä ja tuliteloja. Välimerellä mustaevävelhoankeriaiden kutuaika on syyskuusta tammikuulle.
Barbarigo-luokka
Barbarigo-luokka oli Italian kuninkaallisen laivaston kahden aluksen muodostama yhteysalusluokka.
Krousónas
Krousónas (myös Krusónas) on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Malevízin kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Κρούσωνα, Dimotikí Enótita Kroúsona) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Kreetan saarella, Iraklionin alueyksikössä Kreetan alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 2 776 ja varsinaisen Krousónaksen kaupungin väkiluku 2 107 (vuonna 2011).
Krousónaksen pieni kaupunki sijaitsee noin 23 kilometriä lounaaseen Iraklionista. Se on rakennettu Ídavuoriston itärinteelle. Kaupungin nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa bysanttilaisaikaiset kirkot sekä Pyhän Irenen (Agía Eiríni) luostari. Krousónaksen kunnallisyksikkö käsittää Malevízin kunnan eteläosan. Krousónas oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Malevízin kunnaksi yhdessä Gázin ja Týlisoksen kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat
Krousónaksen kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Iivana Julma
Iivana Julma eli Iivana IV ; (25. elokuuta 1530 Moskova, Moskovan ruhtinaskunta – 28. maaliskuuta (J: 18. maaliskuuta) 1584 Moskova, Moskovan Venäjä) oli Moskovan ruhtinas vuosina 1533–1547 ja myöhemmin Venäjän ensimmäinen tsaari vuodesta 1547 aina kuolemaansa asti.
Alkukielisessä nimityksessä Ivan Groznyi sana groznyi ei tarkoita julmaa, vaan toisaalta enemmänkin ”hirmuista”, pelonsekaista kunnioitusta herättävää, toisaalta suurta, suurenmoista. Venäläisessä traditiossa hänestä käytetään nimitystä Ivan Vasiljevitš isänsä ja edeltäjänsä Vasili III:n mukaan.
Iivana muistetaan parhaiten julmuudestaan ja vainoharhaisuudestaan, mutta hänen valtakaudellaan Venäjä myös laajeni huomattavasti; Moskovan Venäjä valloitti Kazanin, Astrahanin ja Siperian kaanikunnat ja Venäjästä tuli yksi maailman suurimmista valtioista. Toisaalta Iivana menestyi kehnosti Liivinmaan liittoa, Ruotsia, Tanskaa ja Puola-Liettuaa vastaan käymässään sodassa. Iivana oli hyvin väkivaltainen henkilö ja sitkeästi toistellun legendan mukaan surmasi poikansa ja perijänsä Ivanin. Tämän kuolema johti 20 vuotta myöhemmin Venäjää varhaiskeskiajalta saakka hallinneen Rurikin dynastian päättymiseen, koska Iivanan toinen poika ja seuraaja Fjodor I kuoli lapsettomana.
Venäjän myöhemmistä johtajista esimerkiksi Josif Stalin käytti Iivana Julman luonnetta ja saavutuksia historiallisena perusteluna julmalle hallinnolleen.
right|thumb|Iivana Julma, maalaus noin vuodelta 1600.
Elämänvaiheet
Iivanan vanhemmat olivat Vasili III ja liettualaissyntyinen ruhtinatar Jelena Vasiljevna Glinskaja (1510–1538). Hänellä oli nuorempi veli Juri (s. 1532). Iivanasta tuli isänsä varhaisen kuoleman jälkeen Moskovan suuriruhtinas kolmivuotiaana vuonna 1533, käytännössä hänen äitinsä toimi sijaishallitsijana kuolemaansa vuoteen 1538 asti.
Iivana kruunattiin tsaariksi 16-vuotiaana 16. tammikuuta 1547. Hallituskautensa alkuvuosina hän teki monia uudistuksia, uudisti lainsäädännön, perusti vakituisen armeijan, loi maapäivät eli zemski sobor, uudisti paikallishallintoa ja alisti kirkon valtiolle. Hänen hallintokautenaan Venäjälle perustettiin ensimmäinen kirjapaino vuonna 1565. Kirjanpainajat joutuivat tosin pakenemaan Liettuan suuriruhtinaskuntaan kirjojen käsinkopioijien painostuksesta. Vuonna 1580 painettiin ensimmäinen koko Raamattu kirkkoslaaviksi.
Lapsuus
Iivana oli kruununperilliseksi hyvin nuori, vain kolmivuotias. Hän myös sairasteli paljon. Hänen epäillään poteneen tuberkuloosia, mutta todennäköisesti hänen vaivansa johtuivat vitamiinien puutteesta suuren kuivuuden vuosina. Iivana joutui vallantavoittelijoiden ympäröimäksi. Erityisesti Suzdalin ruhtinassukuun kuulunut Vasili Vasiljevitš Šuiski kuuluu olleen häikäilemätön hovijuonittelija. Iivana näyttää osanneen tataarin kieltä, jonka hän on voinut oppia leikkiessään hovissa tataariprinssi Pietarin kanssa. Myös hänen äitinsä isä oli tataariperäistä sukua.
Kruununperillisen kasvatus lyötiin kokonaan laimin, ja hän esiintyi hillittömästi harrastaen villejä leikkejä. Iivana oppi metsästämään, mutta kuuluu myös paiskoneen eläimiä alas tornista. Uskonoppineilla oli myös huomattava vaikutus Iivanan kasvatukseen ja syntisyystuntemuksiin, jotka häntä riivasivat myöhemmin.
Alkuvaiheen saavutukset
Vuosina 1547–1558 Iivana toimi pajarineuvoston kanssa yhteistyössä. Näinä aikoina hänen onnistui saavuttaa suurimmat voittonsa kuten kansallisesti epäyhtenäisen Kazanin ja tataarien hallitseman Astrahanin valtaamisen. Tämän jälkeen hän alkoi suhtautua pajareihin yhä epäluuloisemmin ja lakkautti pajarineuvoston muun muassa opritšninakokeilun tieltä. On kuitenkin huomattava, että pajarineuvostokaan ei ollut itsehallinnollinen elin, vaan Iivana kutsui neuvostoon tarvittaessa keitä itse halusi, usein paitsi korkea-arvoisia pajareita, myös milloinkin luotettuja djakeja ja okolnikkoja, eräänlaisia kirjureita, jotka olivat tietynlaista hoviaatelia. Venäjälle ei syntynyt myöhemminkään varsinaista länsimaalaistyylistä hoviaatelistoa, koska Pietari Suuri sitoi aateluuden ja maanomistuksen toisiinsa.
Iivana avasi uusia kauppareittejä, perusti Vienanmeren rannalle Arkangelin englantilaisille kauppiaille ja liitti Venäjään Kazanin kaanikunnan vuonna 1552 ja Astrahanin kaanikunnan vuonna 1556, jolloin Volga avautui kaupalle. Tataariväestö tapettiin tai pakkokäännytettiin ja moskeijat tuhottiin. Laajentuminen itään onnistui ilman suurempaa vastarintaa. Sotatoimissa neuvonantajana oli Aleksei Adašev. Toinen henkilö, jota tsaari kuunteli, oli pappi Silvestr.
Stroganovin kauppiassuku oli rakentanut kauppalinnoituksia Ob-joen varrelle ja he palkkasivat kasakkapäällikkö Jermak Timofejevitšin avukseen. Hän voitti Siperian mongolikaanin Kutšumin ja valloitti tämän pääkaupungin Kašlykin.
Iivana IV:n hallitusaikana jatkui länsimainen muuttovirta Venäjälle. Satoja saksalaisia asettui Moskovaan, ja kaksi saksalaista siirtokuntaa perustettiin läheisiin kyliin. Ulkomaalaisten vaikutus venäläiseen yhteiskuntaan rajoittui kuitenkin tekniseen osaamiseen.
Loppuvaiheen epäonnistumiset
Vuonna 1565 perustettiin Opritšnina, suoraan tsaarin alaisuudessa oleva valtakunnan alue, jota hallitsivat suoraan tsaarin alaisuudessa olleet virkamiehet, opritšnikit. Hallintojärjestelmä luotiin vastineeksi ylimystölle, joka vastusti tsaarin itsevaltaista hallintotapaa. Opritšnikit olivat eräänlainen yhdistelmä tuon ajan salaista poliisia ja kuolemanpartioita ja he pitivät ylimystön ja talonpojat kurissa väkivalloin. He teloittivat ja takavarikoivat omaisuuksia mielivaltaisesti ja tuhansia tapettiin. Järjestelmä peruutettiin viimein 1572. Terrori oli kuitenkin autioittanut alueet, joilla se oli ollut voimassa väestön paettua tsaarin hirmuvaltaa. Vastineeksi säädettiin ensimmäiset lait, jotka rajoittivat talonpoikien muuttovapautta, mikä johti sittemmin maaorjuuteen.
thumb|[[Iivana Julma ja hänen poikansa Ivan 16. marraskuuta 1581, Ilja Repin 1885, Tretjakovin galleria.]] Iivanan hallinnon jälkipuolisko oli vähemmän menestyksekäs. Länsilaajeneminen pysähtyi Liivinmaan sotiin Ruotsia, Puola-Liettuaa ja Saksalaista ritarikuntaa vastaan. 25-vuotinen sota vuosina 1570–1595 raunioitti talouden ja armeijan, ja pieniä alueita länsirajan läheisyydestä jouduttiin luovuttamaan. Iivanan paras ystävä ja neuvonantaja ruhtinas Andrei Kurbski loikkasi puolalaisten puolelle, ja Iivanan vaimo kuoli, mahdollisesti ylimystön murhaamana. Iivanasta tuli epätasapainoinen ja väkivaltainen. Sotaonnen kääntyminen johtui paljolti mielivaltaisista surmista, jotka veivät mennessään suuren joukon kyvykkäitä johtajia.
Sotaväenotot Liivinmaan sotaa varten johtivat väestökatoon ja nälänhätään. Venäjän ennen rikkaimmasta alueesta tuli köyhin. Erimielisyydestä Novgorodin kanssa hän määräsi kaupungin asukkaat tapettaviksi. 1 500 ylimystä ja lukuisa, erikseen laskematon joukko vähäisempää väkeä surmattiin. Vuonna 1581 Iivanan väitetään raivokohtauksen saatuaan surmanneen oman poikansa Ivanin päähän osuneella kepin huitaisulla.
Luonne
Iivana oli kaksijakoisesti erittäin uskonnollinen mutta myös erittäin väkivaltainen henkilö, joka otti omakätisesti osaa mielikuvituksekkaisiin kidutuksiin ja joukkosurmiin, joiden syynä oli lähinnä hänen oma vainoharhaisuutensa. Hän näki vihollisia ja salaliittoja kaikkialla. Iän karttuessa hänelle ei riittänyt enää yksittäisten kohdehenkilöiden kiduttaminen kuoliaaksi, vaan mahdollisesti koko suku, lapset, naiset, rakennukset, kotieläimet, palvelijat ja lähitienoon talonpojat tuhottiin. Eräässä testamentin versiossa hän piti itseään maailman syntisimpänä ihmisenä.
On todennäköistä, että Iivanan uskonnollisuuteen on vaikuttanut vahvasti se, että hänen isänsä ja edeltäjänsä Vasili III kuoli yllättäen Iivanan ollessa kolmivuotias, ja äitinsä viitisen vuotta myöhemmin. Hänellä oli opettajinaan jopa neljä vaikutusvaltaista kirkonmiestä metropoliitta Makari ja pappi Sylvester ja ortodoksiset munkit Maksim Grek ja Vassian Patrikejevitš, jotka uhkasivat hänelle kovaa kohtaloa, jos hän käyttää väärin yksinvaltaansa. Taikauskoon vaikutti puolestaan saksalaissyntyinen lääkäri ja astrologi Eliseus Bomelius, joka tulkitsi hänelle muun muassa Kassiopeian supernovan 1572 ja suuren komeetan 1577. Epäluuloisuuteen johtivat ilmeisesti pajarien huono kohtelu lapsuusaikana sekä mieluisimpien vaimojen mahdolliset myrkytyskuolemat sangen nuorina.
Iivanan jälkeinen aika
Iivanan kuoleman jälkeen valtakunta jäi hänen heikkomieliselle pojalleen Fjodor I:lle (1584–1598). Käytännön asiat jäivät Fjodorin langolle, Boris Godunoville. Fjodor I:n kuoltua ilman perillistä sammui Rurikin hallitsijasuku, joka oli tarun mukaan hallinnut Novgorodia 800-luvulta. Fjodorin vaimo Irina meni luostariin ja Boris Godunov kruunattiin tsaariksi. Hänen aikanaan Moskovaan perustettiin patriarkan istuin, ja Ruotsi ja Puola karkottivat venäläiset Baltiasta (Täyssinän rauha 1595). Vuosina 1601–1603 koettiin suuri nälänhätä. Godunov kuoli vuonna 1605, hänen valtaistuimelle noussut poikansa Fjodor II surmattiin, ja Puolan tukemana kruununtavoittelija Vale-Dimitri, joka väitti olevansa Iivanan (vuonna 1591 kuollut) poika Dimitri, kruunattiin tsaariksi. Väkijoukko murhasi Vale-Dimitrin pian, ja Venäjällä alkoi sisällissota, sekasorron aika (Smutnoje Vremja), jolloin Puolan joukot miehittivät Moskovan.
Stalinin suhtautuminen Iivana Julmaan
Iivana Julmalla on ollut Venäjällä myöhemminkin suuri merkitys niille, joiden mielestä maata tulee hallita kovalla kädellä. Neuvostoliiton diktaattori Josif Stalin ihaili suuresti Iivana Julmaa ja näki äärimmäisen väkivaltaisen ja oikukkaan tsaarin elämässä yhtäläisyyksiä omaansa. Stalin samastui Iivanaan jopa siinä määrin, että allekirjoitti salaisia sähkeitä avustajilleen Ivan Vasiljevitšin nimellä. Elokuvaohjaaja Sergei Eisensteinin Iivana Julma -elokuvat oli tehty Stalinin tilaustyönä. Elokuvissa Iivana menettää vaimonsa ja ryhtyy säälittä kukistamaan kapinoivia pajareja. Myöhemmin Stalin arvosteli Eisensteinin elokuvia, koska opritšnikit esitettiin niissä huonossa valossa. Stalinille he olivat edistyksellinen armeija. Toisen maailmansodan vaikeimpien hetkien aikaan Stalin luki huolellisesti Aleksei Tolstoin kirjoittamaa näytelmää Iivana Julma. Kirjan kanteen diktaattori oli raapustanut useaan kertaan sanan ”opettaja”.
Raekallio Corp.
Raekallio Corp. on itsenäinen helsinkiläinen tanssiryhmä, joka tuottaa ja esittää suomalaisen koreografin ja ohjaajan Valtteri Raekallion tanssiteoksia. Raekallio Corp. tuottaa poikkitaiteellisia, immersiivisiä ja paikkasidonnaisia näyttämöteoksia sekä tanssielokuvia, joista suurin osa on suunniteltu kansainvälisesti kiertäviksi teoksiksi. Raekallion on sanottu olevan immersiivisten tanssiteosten suunnannäyttäjä Suomessa.
Ryhmä tuottaa valtaosan omista teoksistaan itse ja on saanut tunnustusta suurteoksistaan, joiden on sanottu olevan immersiivisiä, inklusiivisia ja jopa suuruudenhulluja. Tuotannoissa yhdistyvät tanssi, esittävä taide ja nykykirjallisuus.
Raekallion on sanottu olevan yksi rajun, fyysisen ja liikelähtöisen nykytanssin kannattajista. Omaa taiteen tekemistä hän kutsuu fyysiseksi mielen teatteriksi.
Raekallio Corp:n viimeaikaisiin kiertueteoksiin lukeutuvat Muistikuvia (2019), Oneiron (2018), Esitys (2016) ja Harjoitus rakkaudesta (2015).
Suomen tiede- ja kulttuuriministeri Hanna Kosonen palkitsi Raekallio Corp:n vuonna 2019 Suomi-palkinnolla. Palkintoa myöntäessään ministeri Kosonen ylisti Raekallio Corp:ia ryhmän immersiivisistä, moniaistisista tuotannoista, jotka johdattelevat yleisönsä passiivisesta katsojan roolista toimijaksi. Suomi-palkinto on vuosittain jaettava 21,625 euron palkinto, jota on myönnetty vuodesta 1993 suomalaisille taiteilijoille ja ryhmille eri taiteenaloilla.
Vuonna 2018 Valtteri Raekallio valittiin Aerowaves Twenty 18 -listalle Harjoitus rakkaudesta -teoksellaan. Aerowaves on eurooppalainen tanssiverkosto, joka promotoi nousevia koreografeja ja auttaa heitä kiertämään Euroopassa.
Historia
Valtteri Raekallio perusti tanssiryhmä Raekallio Corp:n vuonna 2013. Ryhmän ensimmäinen teos, Mihin valo katoaa?, sai ensi-iltansa vuonna 2013 maanalaisessa pommisuojassa Helsingissä.
Raekallio aloitti tanssimisen Suomen Kansallisoopperan balettikoulussa vuonna 1989 ja valmistui tanssijaksi Kansallisoopperan balettioppilaitoksesta 2001. Hän oli kiinnitettynä Helsinki Dance Companyyn vuosina 2006–2013, missä hän tanssi mm. Linda Kapetanean & Jozef Fručekin, Anton Lachkyn, Kenneth Kvarnströmin, Andonis Foniadakiksen, Ikuyo Kurodan ja Jyrki Karttusen teoksissa. Freelance-tanssijana Raekallio on esiintynyt monien muiden lisäksi mm. neljässätoista Tommi Kitin teoksessa vuosina 2001-2010.
Taiteellinen työskentely
Raekallio Corp. on tuottanut ja esittänyt 12 Valtteri Raekallion teosta ja 6 tanssielokuvaa Lumikinos Productions -tuotantoyhtiön kanssa.
Organisaatio
Raekallio Corp. työllistää vuosittain noin 12-20 henkilöä. Valtteri Raekallio on ryhmän taiteellinen johtaja ja vastaava tuottaja.
Raekallio Corp. pyrkii taiteellisella työllään tavoittamaan muita ihmisiä, tekemään näkymättömän näkyväksi, toimimaan tiedostetun ja tiedostamattoman välillä ja luomaan monitasoista vuoropuhelua yhteiskunnassa.
Valtteri Raekallion pitkäaikaisia yhteistyökumppaneita ja kollegoita ovat mm. tanssijat Auri Ahola, Eero Vesterinen, Ryan Mason, Annamari Keskinen ja Mirva Mäkinen sekä lavastaja Aino Koski, valosuunnittelija Jukka Huitila ja muusikko Meriheini Luoto.
Pohjoinen Liike Ry on rekisteröity voittoa tavoittelematon yhdistys, joka ylläpitää Raekallio Corp:n toimintaa. Sen tarkoituksena on tuottaa Valtteri Raekallion taiteellista työtä, vaalia kulttuuria ja mahdollistaa taiteen toteuttaminen.
Pohjoinen Liike Ry:n hallitukseen kuuluvat Valtteri Raekallio (puheenjohtaja), Thomas Freundlich, Jari Renko, Eino Santanen, Riku Lievonen ja Otso Vainio.
Rahoitus
Valtteri Raekalliota ja hänen ryhmänsä toimintaa tukevat Koneen säätiö, Taiteen edistämiskeskus, Suomen kulttuurirahasto ja Helsingin kaupunki, Jenny ja Antti Wihurin säätiö, Samuel Huberin Taidesäätiö, Teaterstiftelsen Vivicas Vänner ja Otavan kirjasäätiö. Yhtiön omat tulot kattavat noin 34% ryhmän vuosibudjetista.
Yhteistyökumppanit
Raekallio Corp. on tunnettu tanssielokuvistaan, jotka tuotetaan yhteistyössä luotetun pitkäaikaisen yhteistyökumppanin, Thomas Freundlichin johtaman Lumikinos Productionsin kanssa.
Valtteri Raekallion yhteistyökumppaneihin kuuluu myös suomalaisia kirjailijoita, kuten Harry Salmenniemi, Laura Lindstedt, Antti Salminen, Marjo Niemi, Antti Rönkä, Jaakko Yli-Juonikas, Henriikka Tavi ja Eino Santanen.
Skins (albumi)
Skins on rap-artisti XXXTentacionin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin postuumisti puoli vuotta artistin kuoleman jälkeen 7. joulukuuta 2018. Se on yksi niistä projekteista, jota XXXTentacion työsti ennen kuolemaansa. Johtava sinkku, "BAD!", julkaistiin 9. marraskuuta 2018. Se debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan ykkösenä, tekemällä siitä XXXTentacionin toisen Yhdysvaltain numero yksi -albumin.
Kappaleessa ”One Minute” vierailee Kanye West ja Travis Barker.
Taustatietoa
EP:n A Ghetto Christmas Carol - julkaisun jälkeen joulukuussa 2017, XXXTentacion ilmoitti valmistelevansa kolme uutta albumia ja lopulta ilmoitti albumien nimikkeet nimellä Bad Vibes Forever, Skins ja ?.
Salernonlahti
thumb|300px|Salernonlahtea Salernonlahti on Tyrrhenanmereen kuuluva lahti lounaisessa Italiassa. Salernonlahtea erottaa Napolinlahdesta Sorrenton niemimaa. Lahden halkaisija on noin 60 kilometriä. Sen pohjoisella laidalla sijaitsee kaupungit Amalfi ja Salerno.
Skins (albumi)
Taustatietoa
XXXTentacionin toinen studioalbumi ? julkaistiin maaliskuussa 2018. XXXTentacion ammuttiin kuoliaaksi kesäkuussa 2018 ennen kuin Bad Vibes Forever ja Skins julkaistiin.
XXXTentacionin Instagramiin julkaistiin väliaikaisesti hänen kuolemansa jälkeen, että albumi olisi "erittäin lyhyt, se tulee kirjaimellisesti kestämään minuutin.", mutta useat julkaisut kertoivat, että albumi saattaa näkyä keskeneräisessä muodossa. Jotkut albumin yksityiskohdat näytettiin, kun iTunes Store -linkki aktivoitui hetkeksi 7. marraskuuta ennen sen postaamista; sivu näytti, että albumilla olisi 10 kappaletta ja se olisi yhteensä 17 minuuttia pitkä. Sivu palautettiin myöhemmin. Ainoa näkyvän kappaleen otsikko oli "BAD!". DJ Scheme, XXXTentacionin DJ ilmoitti, että Skins ei ole XXXTentacionin viimeinen postuumisti julkaistu albumi.
Syyskuussa 2018, Yhdysvaltalainen rap-artisti ja levytuottaja Kanye West esitti yksityisesti kappaleen tulevasta albumistaan Yandhi, joka oli "One Minute". 23. marraskuuta 2018, lyhyt pätkä XXXTentacionin kappaleesta nimeltä One Minute, joka sisälsi Westin, vuoti julkisuuteen.
"One Minute" vahvistettiin myöhemmin, kun virallinen kappalelista paljastettiin 3. joulukuuta 2018.
Keltaisten liivien liike
thumb|Keltaliivi-mielenosoittajia Pariisissa. thumb|Keltaliivien mielenosoitus moottoritiellä Grenoblen lähellä 17. marraskuuta. Keltaisten liivien liike on Ranskassa verojen ja elinkustannusten nousua vastustanut kansanliike, joka on järjestänyt maassa mellakoihin johtaneita protesteja. Protestit lähtivät liikkeelle polttoaineverosta, jonka oli tarkoitus vähentää ympäristön kuormitusta. Monet protestoijat pitivät yllä keltaisia huomioliivejä, jotka ovat Ranskassa pakollisia autojen varusteita.
Keltaliiveillä ei ole ollut yhteistä poliittista näkemystä tai ideologiaa.
Marras-joulukuussa 2018 koko maahan levinneet protestit kokosivat lähes 300 000 mielenosoittajaa. Pariisin keskustassa oli suuria mellakoita, joista syntyivät suuret aineelliset vahingot. Protestoijat sytyttivät autoja tuleen ja tunkeutuivat kauppoihin. Poliisi pidätti protestoijia. Ranskan valtio käytti kyynelkaasua ja vesitykkejä ja harkitsi poikkeustilaa. Poliisit ja mellakoijat tappelivat keskenään. Poliisi käytti kumiluoteja. Mellakoissa tuli vammoja puolin ja toisin 4000:lle. 11 kuoli protestien sivuvaikutusten takia muun muassa ajettuaan katusulkuihin. Äärivasemmistoa ja äärioikeistoa liittyi protestoijiin. Nämä myös tappelivat toistensa kanssa. Protestoijat katsoivat presidentti Emmanuel Macronin suosineen liikaa rikkaita ja olleen lisäämässä köyhempien verotusta. Protestoijat vaativat muun muassa kansanvallan lisäämistä ja presidentti Macronin eroa. Protestoijien ajamilla asioilla oli laajan kansankerroksen tuki, mutta ihmiset yleensä vastustivat väkivaltaa. Sunnuntaina 1. joulukuuta 2018 tehdyn kyselyn mukaan keltaliivejä tuki 72 prosenttia ranskalaisista. Vastaajista 85 prosenttia vastusti väkivaltaisuuksia.
Aluksi Macron sanoi mielenosoittajille, että Ranska ei tingi polttoaineveroista tai muusta Ranskan hiilijalanjälkeä ja saasteita vähentävästä politiikasta. Mutta protestien jatkuttua viikkoja hallitus taipui ja ilmoitti jäädyttävänsä polttoaineiden veronkorotukset ja sähkön ja kaasun hinnat. Hallitus nosti palkkoja ja leikkasi veroja. Tämä ajoi Ranskan taloutta epätasapainoon. Macronin suosio kasvoi loppuvuodesta 2019 jonkun verran. Protestoijat jatkoivat silti myönnytysten vaatimista hallitukselta.
Keltaliivit jatkoivat protestointiaan. Mielenosoituksiin osallistuvien määrä hiipui huomattavasti. Vuoden päästä järjestetyissä vuosipäiväprotesteissa oli Pariisissa mukana enää joitain satoja. Vielä tässä vaiheessa keltaliiveillä oli melko suuri kansan tuki. Monet eivät silti pitäneet alkuaikojen suurprotesteista.
Koronapandemian liikkumisrajoitukset ja liikkeen hajanaisuus heikensivät keltaliivejä vuodesta 2020 merkittävästi. Monet siirtyivät protestoimaan koronarajoituksia.
Taustaa
Keltaisten liivien liike sai alkunsa, kun pariisilainen Priscillia Ludosky, jolla on verkossa toimiva kosmetiikkaliike, käynnisti internetissä vetoomuksen, jossa pyydettiin laskemaan polttoaineen hintoja. Hän eritteli hinnanmuodostuksen ja huomasi, että polttoaineen hinnasta Ranskassa yli puolet on veroja. Lyijyttömän bensiinin hinta Ranskassa oli tuolloin 1,41 euroa. Vetoomus jäi lähes ilman huomiota lokakuuhun asti, jolloin Pariisissa asuva kuorma-autonkuljettaja Éric Drouet huomasi vetoomuksen ja alkoi kierrättää sitä Facebookissa ystäviensä keskuudessa. Sanomalehdet alkoivat kirjoittaa vetoomuksesta, ja allekirjoitusten määrä lisääntyi nopeasti 700:sta 200 000:een. Joulukuun 2018 alussa vetoomuksessa oli yli 1,15 miljoonaa allekirjoitusta.
Mielenosoitukset alkoivat, kun vetoomuksen tueksi järjestettiin mielenosoituspäivä 17. marraskuuta 2018, jolloin ”kaikki tiet tukittaisiin” polttoaineverojen vastustamiseksi.
Protestoijat ovat usein pukeutuneet keltaisiin turvaliiveihin, jollaiset on Ranskassa oltava kaikissa autoissa.
Protestoijia tukivat alun perin Ranskan pikkukaupungeissa ja maaseudulla asuvat ihmiset, jotka liikkuvat paljon autolla. Analyytikkojen mukaan keltaisten liivien riveihin liittyvät ovat alemman keskiluokan tulotason työläisiä, jotka sanovat, että he tulevat tuskin toimeen. He sanovat myös saavansa niukasti julkisia palveluita maksamiensa verojen vastineeksi, vaikka asuvat yhdessä Euroopan korkeimmin verotetuista maista.
Keltaisten liivien mielenosoitusten ohessa tyytymättömyys levisi myöhemmin ambulanssinkuljettajien keskuuteen ja joihinkin lukioihin, joissa oppilaat vastustivat koulutusuudistuksia.
Akantiitti
pienoiskuva|Akantiitti thumb|Akantiittia Akantiitti on hopeasulfidin (Ag2S) muoto. Se on tässä muodossa, kun lämpötila on alle tietyn rajan (noin +170 °C). Tätä korkeammassa lämpötilassa akantiitti muuttuu argentiitiksi.
Keltaisten liivien liike
Tyytymättömyyttä kouluissa
Oppilaiden mielenosoitus Pariisista länteen olevan Mantes-la-Jolien koulun ulkopuolella päättyi yhteenottoihin poliisin kanssa ja yli 140 henkilön pidätykseen. Oppilaat vastustivat tutkinnonuudistussuunnitelmia, joiden he sanoivat rajoittavan mahdollisuuksia ja ruokkivan epätasa-arvoa. Poliisi sanoi, että koulussa pidätettyjä epäillään osallistumisesta ”aseistettuun kokoontumiseen” ja että poliisi halusi puuttua tilanteeseen, joka oli karkaamassa käsistä. Sosiaalisessa mediassa herättivät raivoa kuvat ja videot, joissa Ranskan mellakkapoliisi pakotti koulun oppilaita polvistumaan kädet pään takana.
Akantiitti
Akantiitin väri vaihtelee harmaasta teräksenmustaan. Viirun väri on musta. Sen kovuus on Mohsin kovuusasteikolla 2–2,5.
Keltaisten liivien liike
Protestien syy
Polttoaineveron korotuksen tarkoitus oli ilmastonmuutoksen hillintä, johon pyritään vähentämällä perinteisten polttoaineiden kulutusta. Korotuksen seurauksena polttoaineiden hinnat ja elinkustannukset nousivat ja keskiluokan ja työväestön käytettävissä olevat varat pienenivät. Macronin hallitus leikkasi myös eläkkeitä. Samalla väitettiin veropolitiikan suosivan rikkaita. Lisäksi Ranska on presidenttivaltainen maa, jossa moni on kokenut jäävänsä poliittisen päätäntävallan ulkopuolelle.
Akantiitti
Esiintyminen
Akantiittia esiintyy hydrotermisissä juonissa. Samoissa paikoissa akantiitin kanssa esiintyy myös proustiittia ja pyrargyriittia.
Keltaisten liivien liike
Keltaliivien vaatimukset
Keltaliiveillä ei ole virallista organisaatiota, mutta hallituksen peruttua polttoaineveron korotuksen sosiaaliseen mediaan ilmestyi silti ”keltaliivien” nimissä lista lisävaatimuksista, kuten eläkkeiden ja vähimmäispalkan 40 prosentin korotus, eroaminen EU:sta, epätoivotun siirtolaisuuden estäminen ja valtion työntekijämäärän valtava lisääminen sekä kaikkea mahdollista kansan vallasta alkaen. Nopeudenvalvontakameroiden määrää haluttiin vähentää ja muovipullot ja muuntogeeninen ruoka kieltää. Yksi tärkeä työkalu, jonka käyttöönottoa keltaliivit ovat vaatineet, on kansalaisaloite eli RIC ("Le référendum d’initiative citoyenne").
2018
Protestoijat pysäyttivät liikenteen yli tuhannessa mielenosoituksessa 17. marraskuuta 2018. He sulkivat myös polttoainevarastoille vieviä teitä. Yksi protestoija kuoli, kun mielenosoittajien saartama nainen joutui paniikkiin ja ajoi väkijoukkoon. Kaikkiaan protestoijia oli yli 50 000.
24. marraskuuta 106 000 ”keltaliiviä” protestoi eri puolilla Ranskaa. Pariisissa mielenosoittajia oli 8 000, ja siellä protesti muuttui väkivaltaiseksi. Ääriainekset sytyttivät kohteita kaduilla tuleen ja tekivät katusulkuja. Poliisi vastasi vesitykein ja kyynelkaasulla. Viranomaiset sallivat rauhanomaisen protestin, mutta pyrkivät hajottamaan laittomat mellakat.
1.–2. joulukuuta Macronin eroa vaativissa protesteissa tapahtuneissa onnettomuuksissa kuoli kaksi ihmistä. Jotkut varastivat poliisiautosta rynnäkkökiväärin. Mellakoijat myös sytyttivät erään rakennuksen tuleen. Jotkut tunkeutuivat liikkeisiin ryöstelemään. Protestoijat polttivat joulukuun 2. päivänä 200 autoa. Pariisissa loukkaantui 133 henkilöä, joista ainakin yksi vakavasti. Hallitus piti hätäkokouksen. Poliisi pidätti 410 ihmistä. Pariisin noin 5 500 mielenosoittajasta noin 1 500:n uskottiin olevan laittomuuksiin ”yllyttäjiä”.
Joulukuun alussa Ranskan sisäministeriön virkailija kertoi uutistoimisto AFP:lle, että viranomaisia oli vahvistettu ”merkittävän väkivallan” takia, kun sekä oikeiston että vasemmiston aktivistit olivat suunnitelleet yhtymistä mielenosoituksiin lauantaina.
8. joulukuuta mielenosoituksia järjestettiin muun muassa Lyonissa, Bordeaux’ssa, Toulousessa, Marseillessa ja Grenoblessa. Arvioiden mukaan mielenosoituksiin osallistui noin 125 000 henkilöä, joista Pariisissa noin 10 000. Mielenosoitusten valvontaan osallistui lähes 90 000 poliisia. Heistä 8 000 oli Pariisissa, jossa käytettiin myös 12:a panssaroitua ajoneuvoa. Mielenosoittajat polttivat autoja ja rikkoivat ikkunoita. Lauantaina 8. joulukuuta yli 130 ihmistä loukkaantui, heistä 20 oli poliiseja. Talousministeri piti mellakoita katastrofina maan taloudelle.
9. joulukuuta mielenosoittajia oli 136 000, ja heistä pidätettiin 1 700. Mellakat aiheuttivat suuret taloudelliset vahingot.
15. joulukuuta Pariisissa oli vajaat 3 000 mielenosoittajaa, joista iltapäivään mennessä otettiin kiinni lähes sata. Ranskan sisäministeriön mukaan koko maassa oli keskipäivällä liikkeellä noin 35 000 mielenosoittajaa. Sisäministeriö oli määrännyt eri puolille maata järjestystä valvomaan lähes 70 000 poliisia.
22. joulukuuta Pariisissa osoitti mieltään noin 800–1 000 ihmistä. Poliisi otti kiinni erään mielenosoituksen järjestäjän, jonka väitettiin kehottaneen protestoijia tunkeutumaan presidentinlinnaan. Eräs sivullinen kuoli ajettuaan päin rekkaa, joka oli asetettu tiesuluksi. Poliisi varautui mahdollisiin isompiin mielenosoituksiin välipäivinä muun muassa metroasemia sulkemalla.
2019
Loppiaisaattona 5. tammikuuta 2019 Ranskassa osoitti mieltään yhteensä 30 000 keltaliiviä. Keltaliivejä tuki nyt noin 55 prosenttia ranskalaisista. Pariisissa protestoijia oli 3 500. Rauhanomainen mielenosoitus muuttui yhteenotoiksi poliisien kanssa Seinen silloilla. Sunnuntaina 6. tammikuuta 2019 mieltään osoitti noin 50 000 ihmistä, joista osa mellakoi. Protestoijat sytyttivät tuleen ajoneuvoja, ravintolalaivan ja rakentamiaan katuesteitä. Poliisi vastasi kumiluodein, kyynelkaasulla ja vesitykein. Jotkut mielenosoittajat tunkeutuivat ministeriön sisäpihalle rikkomalla portin työkoneella. Ranskan hallituksen tiedottaja Benjamin Griveaux pakeni rakennuksesta.
Kesäolympialaiset 1916
VI olympiadin kisat myönnettiin pidettäviksi Berliinissä, Saksassa 1916, mutta olympiakisoja ei voitu järjestää ensimmäisen maailmansodan takia.
Keltaisten liivien liike
2019
Seuraavana lauantaina 12. tammikuuta 2019 liikkeellä oli 84 000 protestoijaa, joista poliisi otti kiinni 244. Protestia oli tukahduttamassa yhteensä 80 000 poliisia. Protesti oli yleisesti ottaen melko rauhallinen, vaikka Riemukaarella olikin yhteenotto mellakoijien ja poliisin välillä. Mellakoita oli myös muutamassa muussa kaupungissa.
Titsanidiini
pienoiskuva|243px|Sirdalud 4 mg -lääkepakkaus ja tabletteja.|alt=
Keltaisten liivien liike
2019
28. tammikuuta pidettiin myös keltaliivien harjoittamaa väkivaltaa vastustaneiden punahuivien protesti.
Titsanidiini
Titsanidiini on lihaksia rentouttava lääkeaine, joka vaikuttaa sentraalisesti eli keskushermoston kautta. Titsanidiinia käytetään kivuliaisiin lihaskouristuksiin ja neurologisiin sairauksiin liittyvään spastisuuteen eli lihasjäykkyyteen. Titsanidiini saattaa olla myös erittäin tehokas kipulääke esimerkiksi silloin, kun kipua synnyttävän aineenvaihduntahäiriön lähtölaukauksena on selkärangan fasettinivelen retkahduksen tai yliliikkuvuuden aiheuttama lihaskramppi.
Keltaisten liivien liike
2019
2. helmikuuta pidettiin keltaliivien protesti, jossa vastustettiin muun muassa poliisin kumiluotien käyttöä.
Titsanidiini
Titsanidiinin vaikutusmekanismi on selkäytimen presynaptisten alfareseptorien stimuloiminen, jolloin NMDA-reseptorien stimulaatio estyy ja lihasjännitys vähenee.
Keltaisten liivien liike
2019
9. helmikuuta Pariisissa mielenosoituksiin osallistui muutama tuhat ihmistä. Koko maassa mielenosoittajia oli 54 000. Äärioikeisto ja -vasemmisto protestoivat toisiaan vastaan. Äärioikeisto pyrki yllyttämään keltaliivejä protestoimaan.
Titsanidiini
Titsanidiini metaboloituu elimistössä lähinnä sytokromi P450 (CYP) 1A2 -entsyymin välityksellä. Näin ollen sitä ei tule käyttää yhdessä CYP1A2-entsyymin toimintaa estävien lääkeaineiden kanssa. Titsanidiinin sivuvaikutuksina voi esiintyä muun muassa syketason ja verenpaineen laskua, väsymystä, huimausta ja suun kuivumista.
Keltaisten liivien liike
2019
Syyskuussa ensin ilmastoliike, sitten keltaliivit osittivat mieltään Pariisissa. Radikaalit ”mustan blokin” anarkistit pyrkivät yhteenottoihin poliisien kanssa.
Titsanidiini
Suomessa titsanidiinia (titsanidiinihydrokloridi) myydään nimillä Sirdalud, Sirdalud Retard ja Tizanidin Orion. Lääkkeen toi markkinoille Novartis vuonna 1996.
Mirror (D’espairsRayn albumi)
Mirror on D'espairsRayn toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2007. Euroopan-julkaisu sisältää lisäksi bonuskappaleen "DESERT" sekä musiikkivideot "Squall" ja "TRICKSTeR".
Levytukku
Levytukku Oy on vuonna 1932 perustettu perheyritysmuotoinen musiikkialan maahantuontiliike. Sen pääkonttori sijaitsee Viikin kaupunginosassa Helsingissä ja myymälä Vuorikadulla.
Yritys keskittyi aiemmin äänilevytuotantoon, mistä sen nimikin juontuu, ja oli suurimpia alallaan. Yhtiölle levytyksiä tehneitä taiteilijoita olivat mm. Olavi Virta, Veikko Tuomi, Kalevi Korpi, Tapio Rautavaara ja Henry Theel sekä harmonikkataiteilija Jorma Juselius. Olavi Virta toimi 1950-luvulla myös Levytukun tuotantopäällikkönä. Äänilevytuotantonsa yritys myi Musiikki-Fazerille 1960-luvun lopulla. Nykyisin sen pääala on soittimien ja tarvikkeiden maahantuonti.
Onni Mäkynen
Onni Hermanni Mäkynen (s. 17. huhtikuuta 2004) on suomalainen koripalloilija, joka edustaa Salon Vilpas Vikingsiä.
Keltaisten liivien liike
2019
2. maaliskuuta noin 40 000 protestoi.
Onni Mäkynen
Mäkynen teki vuonna 2021 1+1-vuotisen sopimuksen kasvattajaseuransa Salon Vilppaan kanssa. Mäkynen pelaa edustusjoukkueen ryhmässä, mutta pääosin poikien U19 SM-sarjaa, jossa Mäkynen on joukkueensa tärkeimpiä ja tehokkaimpia pelaajia. Mäkynen oli sarjassa levypallo- ja tehokkuustilastojen kärjessä kaudella 2020–2021, joka keskeytettiin koronapandemian vuoksi. Mäkynen on 198-senttinen ja painaa noin 90 kiloa. Hän on mukana myös Suomen U18-maajoukkueessa.
Keltaisten liivien liike
2019
9. maaliskuuta keltaliivejä oli Pariisissa noin 30 000, joka oli 1/10 huippukaudesta.
Onni Mäkynen
Mäkynen aloitti koripallon pelaamisen vuonna 2010. Hän on käynyt koko junioripolun läpi Salon Vilppaan riveissä. Mäkysen isä Esa Mäkynen sekä setä Saku Mäkynen selostavat korisliigaa ja ovat mukana studiossa. Mäkynen teki ensimmäiset korisliigapisteensä 5.3.2022 Kauhajoen Karhua vastaan tekemällä heti sisääntulossa kolmenpisteen heiton. Hänen lyhyestä visiitistään parketilta jäi käteen tehot 3-1 ja teholukema 4. Onni Mäkynen oli mukana voittamassa koripallon 1. Divisioona B:n mestaruutta Perniön Urheilijoissa kaudella 2021–2022. Perniön Urheilijat voitti mestaruuden sarjataulukon 10. sijalta.
Keltaisten liivien liike
2019
16. maaliskuuta protestien kovien vastatoimien takia poliisipäällikkö vaihdettiin.
14. heinäkuuta muutama sata protestoi itsenäisyyspäivänä.
16. marraskuuta mielenosoituksia järjestettiin parisataa eri puolilla Ranskaa. Pariisin mielenosoituksissa oli enää muutamia satoja. Tarkkailijoiden mukaan liike ei ollut silti vieläkään merkityksetön.
2020
23. tammikuuta mielenosoituksia järjestettiin useissa eri Ranskan kaupungeissa. Sosiaalisessa mediassa levisi videoita mielenosoituskulkueesta ainakin Lyonissa
28. tammikuuta poliisit ottivat yhteen mieltään osoittaneiden palomiesten kanssa.
2022
11. helmikuuta joitakin Keltaisten liivien liikkeen jäseniä osallistui Pariisissa järjestettyyn Freedom Convoy 2022 mielenosoitukseen.
Seuraukset
Ranskan hallitus on suostunut lykkäämään polttoaineveron korotusta puoleksi vuodeksi, mutta sillä ei ole ollut vaikutusta mellakoihin, jotka ovat jatkuneet muista syistä. Helena Petäistön mielestä mellakat ovat pahimmat sitten vuoden 1934. Hallitus on pohtinut lisämyönnytyksiä olemalla avoin matalapalkkaisten auttamiselle.
Mielenosoitukset ovat kasvaneet laajemmaksi presidentti Macronin ja hänen linjansa vastustukseksi. Macronin on vaikeaa tukahduttaa mellakoita, sillä niillä ei ole johtajaa eikä asialistaa. Marine Le Pen ja Jean-Luc Mélenchon ovat vaatineet kansalliskokouksen hajottamista ja uusia vaaleja järjestettäväksi.
10. joulukuuta presidentti Macron esiintyi kansan edessä ja lupasi myönnytyksiä. Macron lupasi, että pienimpiä palkkoja nostetaan 100 eurolla kuukaudessa, mikä vastaa seitsemän prosentin korotusta. Tuon palkankorotuksen maksaa valtio eivätkä työnantajat. Lisäksi eläkkeiden veronkiristyksen ulkopuolelle rajataan alle 2 000 euron kuukausieläkkeet. Myönnytykset tarkoittavat sitä, että Macronin pyrkimys kuroa budjettivajetta umpeen ei onnistu ja Ranskan valtion budjettialijäämä kasvaa 2,8 prosentista 3,5 prosenttiin.
Protesteja muualla Euroopassa
Muissa Euroopan maissa esiintyi pienemmässä mitassa kansallismielistä EU- ja pakolaisvastaista keltaliiviliikehdintää.
Suomessa Keltaliiviliike on toiminut joulukuusta 2018. Erisuuruisia protesteja on järjestetty siitä lähtien kahden viikon välein.
Heikki Lahti
Heikki Lahti (19. tammikuuta 1934 Suolahti – 7. helmikuuta 2019 Jämsänkoski) oli suomalaisen pelimannimandoliinin soiton esikuva ja kouluttaja. Heikki Lahti aloitti mandoliinin soiton viiden vuoden ikäisenä. Musiikkia perheessä soittivat sekä vaari, Väinö-isä että Heikki Lahden kaksi veljestä. Heikki Lahden pääinstrumentti on mandoliini, mutta hän soitti orkestereissa myös rumpuja sekä viulua, kitaraa, bassoa ja busukia. Työelämässä ollessaan hän toimi metallityön opettajana Jämsänkoskella.
Heikki Lahti voitti kolme mandoliinin soiton Suomen Mestaruutta ja toimi pitkään mandoliinin soiton opettajana eri puolilla Suomea järjestetyillä kansanmusiikkikursseilla sekä Sibelius-Akatemiassa. Ulkomaan konserttimatkat suuntautuivat Euroopan lisäksi muun muassa Yhdysvaltoihin, Australiaan ja Venäjälle. Hänelle myönnettiin Kaustisen kansanmusiikkijuhlien Mestaripelimannin arvonimi Kaustisella 1991. Heikki Lahden yhtye valittiin vuoden yhtyeeksi Kaustisella vuonna 1997. Suomen kansanmusiikkiliiton kultaisen ansiomerkin hän vastaanotti vuonna 2004. Hänen soittoaan voi kuulla esimerkiksi levyllä Heikki Lahti – Mandoliinimestari sekä levyllä Meijän heitto (2007).
Heikki Lahden merkitys suomalaiselle pelimannimusiikille ja pelimannimandolismille on erittäin merkittävä. Hänen esimerkkinsä ja koulutuksensa ovat innostaneet useita nuoria ja vanhempia tarttumaan aiemmin halveksittuun mandoliiniin ja soittamaan sillä kansanmusiikkia.
Ivan Turgenev
Ivan Sergejevitš Turgenev (ven. Ива́н Серге́евич Турге́нев); (9. marraskuuta (J: 28. lokakuuta) 1818 Orjol, Venäjän keisarikunta – 3. syyskuuta (J: 22. elokuuta) 1883 Bougival, Ranska ) oli venäläinen kirjailija, näytelmäkirjailija ja runoilija, joka tunnetaan parhaiten kertomuskokoelmastaan Metsämiehen muistelmat sekä romaaneistaan Isät ja pojat ja Aateliskoti.
Suku ja koulutus, virka-ura
Turgenev syntyi varakkaaseen aatelisperheeseen, jossa kärsi tunteellisen ja väkivaltaisen äitinsä kohtelusta koko lapsuutensa. Hänen vanhempansa olivat kyrassieeri rykmentin eversti, Napoleonin sotiin osallistunut Sergei Nikolajevitš Turgenev (1793–1834) ja Varvara Petrovna Lutovinova (1787–1850). Hänen isänsä kuului vanhaan mutta köyhään Tula-aristokratian Turgenev-sukuun, jonka historia juontaa juurensa 1400-luvulle. Ivanin äiti oli kotoisin Orjolin kuvernementin varakkaasta Lutovinov-aatelissuvusta ja kokenut onnettoman lapsuuden äitinsä kuoltua ja vietettyään nuoruutensa setänsä luona, kunnes peri väkivaltaiselta isäpuoleltaan valtavan mm. 5 000 'sielua' (miespuolista maaorjaa) käsittävän sukuomaisuutensa 26-vuotiaana ja meni naimisiin vuonna 1816.