cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Volkswagen Transporter (T4)
Volkswagen Transporter T4 on Volkswagen Transporterin neljännen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1990–2003. Pakettiautoversion lisäksi siitä myytiin Caravelle- ja Multivan-henkilönkuljetusmalleja.
Eurovan oli T4:stä Yhdysvaltain ja Kanadan markkinoilla käytetty nimi. Se oli myynnissä vuosina 1993–2004. Autoa sai ainoastaan henkilönkuljetusmallina, lukuun ottamatta matkailuautoiksi varusteltuja malleja. Eurovan poistui markkinoilta, kun Transporterin viides sukupolvi esiteltiin. Siitä lähtien mallia ei ole viety Pohjois-Amerikkaan. Eurovan-nimeä on käytetty ajoittain myös Euroopassa, jolloin kyseessä on ollut autoon saatava varustepaketti.
Volkswagen Transporter T4 (1990–2003)
Neljännen sukupolven Transporter suunniteltiin aivan uudelta pohjalta, ja se poikkesi rakenteeltaan huomattavasti edeltäjistään. Siinä oli eteen poikittain sijoitettu moottori ja etu- tai neliveto. Moottorin sijoittaminen eteen muodosti kolariturvallisuutta lisäävän muodonmuutosvyöhykkeen auton keulaan. Lisäksi muutoksen myötä tavaraa pystyi kuormaamaan helpommin takaluukun kautta, koska luukun kokoa rajoittava moottori ei ollut taka-akselin takana. Ensimmäistä kertaa mallin historiassa saatavana oli kaksi eripituista akseliväliä. vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin Volkswagen T4 Multivan. Vuonna 1996 kaikki henkilönkuljetusmallit kokivat malliuudistuksen, joka tunnetaan saksankielisellä nimellä Große Produktaufwertung (GP). Kasvojenkohotuksessa keulan ilmettä uudistettiin uusilla ajovaloilla, etusäleiköllä ja puskurilla. Uusi keula oli myös aiempaa pidempi, mikä mahdollisti 2,8-litraisen VR6-moottorin asentamisen konepellin alle. Tavarankuljetusmalleissa vanha keula säilyi tuotannon päättymiseen saakka. Vuoden 1998 lopussa ohjauspyörä ja mittaristo vaihdettiin uusiin. Uusi mittaristo sinisellä taustavalaistuksella oli samankaltainen kuin uusissa Volkswagen-henkilöautomalleissa.
John Key
John Phillip Key (s. 9. elokuuta 1961 Auckland) on uusiseelantilainen poliitikko. Hän toimi Uuden-Seelannin pääministerinä 2008–2016. Key johti keskusta-oikeistolaista Kansallispuoluetta vuosina 2006–2016.
Heinilampi (Parkano)
Heinilampi on Pirkanmaalla Parkanossa Koskenkylässä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kovesjoen valuma-alueeseen. Heinilampi on osa Kovesjoen yläosan aluetta.
John Key
Key opiskeli Canterburyn yliopistossa laskentatointa ja valmistui kauppatieteiden kandidaatiksi vuonna 1981. Lisäksi hän on käynyt Harvardin yliopiston johtamisen kursseja. Key työskenteli Merrill Lynchin Aasian toimiston johdossa Singaporessa vuodesta 1995. Politiikkaan hän lähti vuonna 2001 ja hänet valittiin parlamenttiin heinäkuussa 2002. Keystä tuli puolueen ja opposition johtaja marraskuussa 2006. Vuoden 2008 vaalien jälkeen hän muodosti hallituksen kolmen pienpuolueen tuella.
Oscar Nielsen
Niels Christian Oscar Nielsen (4. lokakuuta 1882 – 18. toukokuuta 1941) oli tanskalainen jalkapalloilija ja olympiavoittaja. Hän oli mukana vuosien 1908 ja 1912 kesälympialaisissa hopeaa voittaneessa Tanskan jalkapallomaajoukkueessa, minkä lisäksi hän oli mukana voittamassa olympiakultaa vuoden 1906 välikisoista.
John Key
Keyn johtama hallitus järjesti kansanäänestyksen Uuden-Seelannin lipun vaihtamisesta. Uusiseelantilaiset päätyivät maaliskuussa 2016 päättyneessä äänestyksessä säilyttämään vanhan lippunsa. Key oli kannattanut lipun vaihtamista ja kansanäänestys herätti kritiikkiä maan oppositiossa sen hinnan takia.
Heinilampi (Parkano)
Maantietoa
Lammen pituus on 400 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 5,1 hehtaaria. Se sijaitsee Kovesjoen varrella Paattankankaan ja Paattanlammen pohjoispuolella. Järven eteläpää on suota, mutta muuta rannat ovat kangasmetsää. Siihen laskee kolme suo-ojaa ja sen laskuoja lähtee koilliskulmasta ja yhtyy 200 metrin jälkeen Kovesjoen rantasuon ojiin. Lampi on matala ja se on alkanut soistua rannoiltaan. Rantaviivan pituus on 950 metriä. Rannat ovat rakentamattomia. Lammen länsirantaa seuraa tie, jolle pääsee Häädetjärvelle johtavalta tieltä.
John Key
Joulukuussa 2016 Key ilmoitti jättävänsä pääministerin tehtävänsä. Eroilmoitus tuli yllätyksenä, sillä Keyn oli arveltu lähtevän puoluejohtajana neljänsiin vaaleihinsa. Hän ei maininnut mitään suoraa syytä erolleen, mutta kertoi tehneensä henkilökohtaisia uhrauksia työnsä takia ja sen vaatineen veronsa perheeltä.
Heinilampi (Parkano)
Historiaa
Vanhan 1800-luvun pitäjänkartan mukaan lampea kutsuttiin "Ylinen Paatanlammeksi" erotukseksi "Alanen Paatanlammeksi", joka on nykyinen Paattanlampi. Joissakin kartoissa esiintyvä "Paalalnlampi" lienee kirjoitusvirhe. Pitäjänkartassa on lammelle piirretty erityinen lahti, joka sijaitsee lammen pohjoispäässä. Sitä ei nykykartassa enää näy ja syy voi olla ojituksessa tapahtunut vedenpinnan aleneminen.
John Key
Yksityiselämä
Key avioitui vaimonsa Bronaghin kanssa vuonna 1984. Heillä on kaksi lasta.
Quattro
Quattro (italiaksi neljä) voi viitata seuraaviin asioihin:
Nicolas Kivistö
Nicolas Kivistö (s. 27. maaliskuuta 1988 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Kaudella 2014 hän edusti Kakkosen IF Gnistania.
Kivistö on pelannut Veikkausliigassa kuusi ottelua Valkeakosken Hakassa kaudella 2009. Hän oli liigaotteluissaan kerran avauskokoonpanossa ja tuli viidesti vaihdosta kentälle. Kivistön ensimmäinen liigaottelu oli 22. huhtikuuta 2009 pelattu Vaasan Palloseura–Haka, joka päättyi 0–1. Lisäksi Kivistö on aiemmin pelannut Ykköstä Klubi 04:ssä (2006–2007), FC Viikingeissä (2008) ja PK-35 Vantaassa (2011) sekä Kakkosta Klubi 04:ssä (2005), Gnistanissa (2006), Someron Voimassa (2010), Kiffenissä (2012) ja Atlantis FC:ssä (2013).
Allas (geomorfologia)
Allas on maantieteessä, geologiassa ja geomorfologiassa laakea ja laaja maanpinnan tai merenpohjan painanne, joka rajoittuu ainakin lähestulkoon joka suunnassa rinteisiin. Kaikki suuret järvet ja eräät sisämeret (esimerkiksi Itämeri) ovat muodostuneet altaisiin. Altaalla voidaan tarkoittaa myös joen valuma-aluetta.
Skjold-luokka
Skjold-luokka on Norjan laivaston kuuden korvetin muodostama alusluokka.
Alukset
KNM Skjold tilattiin koealuksena 30. elokuuta 1996 ja loput viisi 28. marraskuuta 2003.
Dikloorietikkahappo
Dikloorietikkahappo eli DCA (C2H2Cl2O2) on karboksyylihappo ja etikkahapon kloorattu johdannainen. Ainetta käytetään pääasiassa orgaanisessa synteesissä. Aineesta käytetään myös nimiä bikloorietikkahappo, dikloorietaanihappo, DCA ja 2,2-dikloorietikkahappo. Dikloorietikkahapon suolat ja esterit ovat diklooriasetaatteja.
55 Cancri f
55 Cancri f on noin 41 valovuoden päässä Maasta sijaitsevaa tähteä 55 Cancri A kiertävä eksoplaneetta Ravun tähdistössä. Se on viides tähtijärjestelmästä löydetty planeetta ja etäisyyden mukaan neljäs tähdestä. 55 Cancri f oli ensimmäinen eksoplaneetta, jonka tunnuskirjain oli "f".
Eolo (1753)
Eolo eli San Juan de Dios oli Espanjan laivaston vuonna 1753 vesille laskettu 68-tykkinen linjalaiva, joka kuului niin sanottuihin kahteentoista apostoliin.
Dikloorietikkahappo
Ominaisuudet
Dikloorietikkahappo ei hydrolysoidu vesiliuoksena yhtä helposti kuin kloorietikkahappo, mutta emäksen, esimerkiksi natriumhydroksidin avulla se voidaan hydrolysoida glyoksyylihapoksi. Klooriatomit voivat korvautua nukleofiilisella substituutioreaktiolla paremmilla nukleofiileillä.
55 Cancri f
Löytäminen
55 Cancri f:n löytämisestä mainittiin ensimmäisen kerran American Astronomical Societyn kokouksessa huhtikuussa 2005, kuitenkin uutinen planeetan löytämisestä kerrottiin julkisuuteen vasta vuonna 2007. 55 Cancri f oli ensimmäinen eksoplaneetta, jonka kiertoradan tiedettiin olevan kokonaan elinkelpoisella vyöhykkellä. Lisäksi 55 Cancrista tuli ensimmäinen tähti, jota tiedettiin kiertävän 5 planeettaa (Auringon lisäksi).
Eolo (1753)
Valmistus
Jorge Juan y Santacilian suunnittelema alus tilattiin 15. kesäkuuta 1752 Reales Astilleros de Esteirolta Ferrolista, missä köli laskettiin vielä samana vuonna. Alus laskettiin vesille 28. elokuuta 1753 ja otettiin palvelukseen 1754.
Volkswagen Transporter (T5)
Volkswagen Transporter T5 on Volkswagen Transporterin viidennen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2003–2015. Pakettiautoversion lisäksi siitä myytiin Caravelle- ja Multivan-henkilönkuljetusmalleja sekä tehdasvalmisteista California-retkeilyautoa.
Dikloorietikkahappo
Valmistus
Dikloorihapon valmistamiseen on kehitetty useita eri synteesejä. Halvin menetelmä on dikloorietikkahappoa vastaavan happokloridin, diklooriasetyylikloridin hydrolyysi. Hyvin puhdasta tuotetta voidaan valmistaa myös pentakloorietaania tai tetrakloorietyleeniä hydrolysoimalla tai trikloorietikkahapon pelkistyksellä sähkökemiallisin menetelmin. Teollisesti yhdistettä tuotetaan myös klooraamalla etikkahappoa tai kloorietikkahappoa. Tällöin tuotteena muodostuu kloorietikkahapon, dikloorietikkahapon ja trikloorietikkahapon seos. Näiden kloorattujen etikkahappojen erottaminen toisistaan perinteisin tislausmenetelmin ei onnistu, koska yhdisteiden kiehumispisteet ovat liian lähellä toisiaan. Tislausta voidaan käyttää, jos kolonniin lisätään atseotrooppisen seoksen muodostavaa hiilivetyä, kuten bromibentseeniä, tai esteröimällä hapot metanolin tai etanolin kanssa. Näiden estereiden kiehumispisteet eroavat toisistaan riittävästi, jotta tislaus onnistuu.
Laboratorioissa dikloorietikkahappoa valmistetaan käsittelemällä kloraalihydraatin ja kalsiumkarbonaatin tai kalium- tai natriumsyanidin välisen reaktion tuotetta hapolla.
Volkswagen Transporter (T5)
Volkswagen Transporter T5 (2003–2015)
Viidennen sukupolven Transporter ei eronnut edeltäjästään niin ratkaisevasti kuin T4 erosi omista edeltäjistään, koska moottorin sijoitukseen ja jäähdytystapaan ei tehty muutoksia. Perusratkaisuna säilyi edelleen eteen poikittain sijoitettu moottori ja etuveto. Vaihteenvalitsin siirtyi lattialta kojelautaan ohjaamoergonomian parantamiseksi.
Dikloorietikkahappo
Valmistus
Dikloorietikkahappoa voi myös muodostua puhdistettaessa vettä klooraamalla.
Volkswagen Transporter (T5)
Volkswagen Transporter T5 (2003–2015)
Vuoden 2008 Euro NCAP -kolaritestistä T5 sai tulokseksi neljä tähteä viidestä. vasen|pienoiskuva|Volkswagen Multivan T5 vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin Volkswagen Multivan T5. Syksyllä 2009 mallisto koki kasvojenkohotuksen, jossa keulan ilmettä muokattiin vastaamaan uusia Volkswagen-henkilöautomalleja. Ajovalot, etusäleikkö ja -puskuri olivat uudet, samoin kuin myös sivupeilit. Sisällä ohjauspyörä ja mittaristo olivat uusia, lisäksi kojelaudan keskikonsoliin oli myös tehty pieniä uudistuksia. Aiempi kuusiportainen automaattivaihteisto korvattiin seitsemänportaisella DSG-kaksoiskytkinvaihteistolla.
Eolo (1753)
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1760.
Dikloorietikkahappo
Käyttö
Dikloorietikkahappoa käytetään orgaanisessa synteesissä valmistettaessa muun muassa glyoksyylihappoa, kloramfenikolia ja allantoiinia ja sulfonamidi-antibiootteja. Sitä käytetään myös desinfiointiaineena, koska se tappaa sieniä ja bakteereja.
Aineen metabolia ja käyttö lääkeaineena
Alustavat kokeet ovat osoittaneet DCA:n hidastavan syöpäsolujen kasvua eläinkokeissa ja in vitro-kokeissa. DCA:n tehosta syövän hoidossa ei toistaiseksi ole selvää tutkimusnäyttöä.
Myrkyllisyys
Dikloorietikkahappo on hyvin voimakkaasti syövyttävää ja aineen nieleminen tai ihokosketus voivat aiheuttaa vakaviakin syövytysvammoja. Aine ärsyttää hengitystietä aiheuttaen yskää ja vaikeutunutta hengitystä. Yhdiste on neurotoksista ja voi aiheuttaa neuropaattista kipua. Tiamiini pienentää dikloorietikkahapon neurotoksisuutta. Dikloorietikkahapon on todettu olevan syöpää aiheuttava eli karsinogeeninen aine.
55 Cancri f
Löytäminen
International Astronomical Unionin järjestämässä julkisessa eksoplaneettojen nimeämiskilpailussa 55 Cancri f:lle ehdotettiin nimeksi Harriot, astronomi Thomas Harriotin mukaan.
Kiertorata ja massa
thumb|left|250px|55 Cancri f:n kiertorata verrattuna omaan aurinkokuntaamme. 55 Cancri f:n kiertorata on noin 0,781 AU:n päässä tähdestään, ja planeetan vuosi on 260 päivän pituinen. Säteittäisliiketutkimuksen mukaan 55 Cancri f:n massan alaraja on 0,144 kertaa Jupiterin massa eli puolet Saturnuksen massasta. Planeetan kiertoradan on useasti arvioitu olevan lähes ympyrän muotoinen.
Hubble-avaruusteleskoopin avulla tehtyjen astrometristen tutkimusten perusteella 55 Cancria kiertävä, ulompi planeetta 55 Cancri d on inklinoitunut 53°:n kulmaan. Mikäli tämä on totta ja tähtijärjestelmä on koplanaarinen, 55 Cancri f:n massa voisi olla 25% suurempi kuin sen arvioitu alaraja eli noin 0,18 Jupiterin massaa.
Sundin vaakuna
thumb|150px|Sundin vaakuna Sundin vaakuna on Sundin kunnan tunnus. Vaakunan aihe viittaa kahteen kunnassa olevaan linnoitukseen: keskiaikaiseen Kastelholman linnoitukseen ja Venäjän vallan aikaiseen Bomarsundin linnoitukseen, josta nykyään on jäljellä pelkät rauniot.
Sinkkipikolinaatti
Sinkkipikolinaatti on suola, joka on muodostunut sinkki-ionista ja siihen liittyneistä kahdesta orgaanisesta pikolinaatti-ionista. Sinkkipikolinaatin kemiallinen kaava on Zn(C6H4O2N)2, joskin yleensä suolan kiderakenteessa on myös vettä. Sinkkipikolinaatti muodostaa värittömiä kidevedellisiä tetrahydraatteja Zn(C6H4O2N)2 · 4H2O.
Sinkkipikolinaattia käytetään ravintolisänä sinkin puutoksen hoitoon.
Henry Tracey Coxwell
Henry Tracey Coxwell (2. maaliskuuta 1819 – 5. tammikuuta 1900 ) oli englantilainen ilmailija. Hänen isänsä oli meriupseeri.
Jo pienenä poikana Coxwell tunsi mielenkiintoa ilmapalloja ja erityisesti niillä lentämistä kohtaan. Hän teki ensimmäisen nousunsa 1844. Vuonna 1848 hänestä tuli ammatti-ilmailija tehden useita julkisia nousuja. Vuoteen 1861 mennessä hän oli tehnyt jo yli 400 ilmapallolentoa.
Vuonna 1862 hän teki meteorologi James Glaisherin kanssa nousuennätyksen kohoamalla 11 887 metrin korkeuteen. Ennätys oli voimassa pitkään tämän jälkeenkin.
Hän teki viimeisen nousunsa vuonna 1885.
Hänen elämästään voi lukea kirjasta My Life and Balloon Experiences.
Siljamari Heikinheimo
Siljamari Heikinheimo (s. 1985 ) on suomalainen viulisti ja ohjaaja. Hän opiskeli Espoon musiikkiopistossa, Edsbergin musiikki-instituutissa (Tukholma) ja Sibelius-Akatemiassa. Hän soitti Radion sinfoniaorkesterissa vuosina 2012–2016 ja on vieraillut Helsingin kaupunginorkesterissa, Tapiola Sinfoniettassa, Tanskan kamariorkesterissa ja Trondheimin sinfoniaorkesterissa.
Heikinheimo valittiin joulukuussa 2020 Rauma Festivo -kamarimusiikkifestivaalin johtajaksi. Pesti kestää kolme vuotta ja alkaa 1. tammikuuta 2021.
Heikinheimo on kymmenennen polven muusikko. Hän meni naimisiin sellisti Tuomas Lehdon kanssa.
Ole Børud
Ole Børud (s. 6. joulukuuta 1976 ) on norjalainen lauluntekijä, laulaja ja muusikko. Hän on tunnettu sekä pop-, funk ja jazz-tyylisestä soolourastaan että kristillistä äärimetalliyhtyeistään Schaliach, Extol ja Fleshkiller.
Tausta
Ole Børud on norjalaisen kristillisen muusikon Arnold Børudin poika. Hän liittyi jo viisivuotiaana Børud-gjengeniin. Yhtye koostui Børudin perheen jäsenistä. Kokoonpano yhdisti amerikkaisesta gospelia, poppia, hip hoppia, a capellaa, latinomusiikkia ja r&b:tä.
Arnold B Family oli kolme kertaa ehdolla Norjan euroviisuedustajaksi ja parhaimmillaan vuonna 1995 yhtye tuli Melodi Grand Prix -kilpailussa toiseksi häviten sittemmin koko Euroviisut voittaneelle Secret Gardenille.
Olelta ilmestyi myös lapsille suunnattu soololevy Alle skal få vite det vuonna 1988.
Metallimusiikkiura
Teini-ikäinen Ole innostui metallimusiikista ja perusti Peter Dalbackkin kanssa doom metal -yhtyeen Schaliach vuonna 1995. Projekti jäi lyhytikäiseksi, julkaisten vain yhden albumin, Sonrise, vuonna 1995. Børud soitti levyllä kaikki soittimet. Albumi sai kehuja komeasta äänimaailmasta, Metallica-tyylisistä kitaroista sekä vahvoista klassisista vaikutteista.
Vuonna 1996 Børud liittyi progressiivistekniseen death metal -yhtyeeseen, Extoliin, ollen osa bändin tunnetuinta kokoonpanoa. Extolissa hän hoiti kitaristin ja basistin pestiä sekä puhtaita lauluosuuksia. Hän oli mukana yhtyeen albumeilla Burial ja Undeceived, jättäen yhtyeen näiden jälkeen jääden soolouralle. Hän palasi kuitenkin vielä Synergyn levynteon ajaksi.
2000-luvun alussa Børud poikkesi myös hardcore punk -bändi Selfmindeadissa, joka koostui tällöin ruotsinsuomalaisten lisäksi myös norjalaisista.
Vuonna 2012 Børud palasi metallimusiikin pariin ja Extoliin, joka julkaisi pitkän tauon jälleen progressiivisen death metal -albumin Extol vuonna 2013. Tämän jatkoksi hän perusti uuden äärimetalliyhtyeen Fleshkiller, Fleshkiller julkaisi Awaken-debyyttialbumin vuonna 2017.
Sooloura
Børud julkaisi vuonna 2002 Chi-Rho-nimisen sooloalbumin, joka sisälsi muun muassa covereita. Tyyliltään levy on pop-albumi. Vuonna 2004 Børud ilmoitti lopettavansa metallimusiikin tekemisen ja alkavansa etsimään musiikillisia juuriaan soul- ja funkmusiikista.
2008 ilmestyi Børudin uuden tyylin ensimmäinen varsinainen sooloalbumi Shakin' the Ground, jonka julkaisi hänen oma levy-yhtiönsä OBM Records. Vuonna 2009 levy-yhtiö Village Again julkaisi albumin Japanissa. Ole Børud julkaisi toisen sooloalbuminsa Keep Movin' vuonna 2011. Seuraavana vuonna Ole julkaisi Someday at Christmas -joulualbumin Samuel Ljungblahdin kanssa.
2014 julkaistiin Stepping Up ja 2019 Outside the Limit.
Soolouransa ohella Børud on laulanut ja soittanut kitaraa useilla albumeilla ja TV-ohjelmissa. Hän osallistui muun muassa Norjan Tähdet tähdet -ohjelmaan Stjernekamp vuonna 2018. Hän on myös tehnyt kiertueen norjalaisten artistien Sofian, Torun Eriksen sekä Oslo Gospel Choirin kanssa.
Veinoplus
Veinoplus on luokan IIa lääkinnällinen laite, jolla on CE-merkintä. Laite on tarkoitettu käytettäväksi laskimovajaatoiminnan hoidossa. Kyseessä on neuromuskulaari stimulaattori, jonka on kehittänyt amerikkalainen tiedemies, Jozef Cywinski. thumb|Veinoplus
Kuvaus
Veinoplus on taskukokoinen laite varustettuna kahdella elektrodilla. Laitteessa on kolme painiketta: keskimmäinen on päälle/pois -painike ja kaksi muuta merkittyinä “+” ja “-” –merkein, ovat painikkeita, joilla säädetään stimuluksen voimakkuutta. Elektrodit tulee asettaa pohkeeseen: joko molemmat elektrodit yhteen pohkeeseen, jos laskimovajaatoiminta on vain toisessa jalassa tai yksi elektrodi kumpaankin pohkeeseen, mikäli molemmissa jaloissa on laskimovajaatoimintaa.
Veinoplus teknologia
Veinoplus teknologia perustuu sähköstimulaatioon. 9V pariston johdosta laitteen antamat sähköimpulssit ovat alhaista taajuutta ja jännitettä. Input power on alle 0.3W ja output power on alle 0.05W. Veinoplus-laitteen ja muiden sähköisten lihasstimulaattoreiden ero on impulssien aaltomuodossa. Tällä ainutlaatuisella aaltomuodolla sähköinen kenttä pääsee syvälle läpi pohkeen ja siten stimuloi tärkeää kudosmäärää. Tämän seurauksena Veinoplus aiheuttaa syvien lihasten supistelun vaikka molemmat elektrodit ovat yli metrin etäisyydellä toisistaan, esimerkiksi yksi elektrodi kummassakin pohkeessa.
Veinoplus tuottaa turvallisia ja kivuttomia sähköisiä impulsseja. Itse asiassa signaalin voimakkuus on alle rajojen, jotka ovat asettaneet Association for the Advancement of Medical Instrumentation ja American National Standards Institute (AAMI / ANSI ; NS-4; 1986/2002). Laite ei aiheuta kohtuuttomia sähkömagneettisia häiriöitä. Näin sitä voidaan käyttää lentokoneessa, paitsi nousun ja laskun aikana. Lopuksi, tutkimus raskaana olevilla naisilla on osoittanut, että Veinoplus –laitteella ei ole haittavaikutuksia sikiölle eikä raskaudelle.
Fysiologiset ominaisuudet
Veinoplus aktivoi pohjelihaspumpun, mikä on vastuussa noin 80 %:sti laskimoveren paluusta. Pohjelihassupistukset puristavat syviä laskimoita ja pumppaavat laskimoverta sydäntä kohti painovoimaa vastaan.
Voimme nostaa esiin kolme hemodynaamista vaikutusta:
Käyttöaiheet
Veinoplus on tarkoitettu käytettäväksi kroonisten laskimovajaatoiminnan oireiden hoidossa:
Veinoplus voi myös helpottaa kroonisen laskimoperäisen haavauman paranemista.
Veinoplus –laitetta voivat käyttää joko potilaat, jotka kärsivät laskimotaudista tai joilla on riski laskimovajaatoiminnalle:
Vasta-aiheet
Ainoa vasta-aihe Veinoplus-laitteen käytölle on sydämentahdistin.
Wuhanin taistelu
Wuhanin taistelu oli suuri taistelu toisessa Kiinan–Japanin sodassa vuonna 1938. Taisteluun osallistui Kiinan puolella yli miljoona vallankumousarmeijan sotilasta Tšiang Kai-šekin johdossa sekä Neuvostoliiton ilmavoimien vapaaehtoisia lentäjiä. He puolustivat kaupunkia Yasuji Okamuran johtamien japanilaisten joukkoja vastaan. Taistelu käytiin Jangtse-joen pohjoisilla ja eteläisillä rannoilla, leviten laajoille alueille Anhuin, He’nanin, Jiangxin ja Hubein provinsseihin. Taistelu kesti yhteensä neljä ja puoli kuukautta ja oli pisin, suurin ja yksi merkittävimmistä taisteluista koko sodassa.
Kainula
Kainula on Alvar Aallon suunnittelema opistotalo Kajaanin keskustassa. Sitä käyttävät Setlementti Kainulan Kannatusyhdistys ry ja Kainula-opisto.
Talon rakennutti Kainulan kannatusyhdistys, kun suomalaisen setlementtiliikkeen isä, Sigfrid Sirenius oli pyytänyt Alvar Aaltoa laatimaan talon piirustukset. Rakennus valmistui vuonna 1957. Talon sydän on takkahuone, jossa on tilaa suurellekin ihmisjoukolle kokoontua. Luokkahuoneet asettuvat sen ympärille. Rakennus sijoittuu Aallon töille tyypilliseen tapaan useaan tasoon mäen rinteeseen maiseman muotoja mukaillen.
Gösta Theslöf
Carl Gustaf (Gösta) Theslöf oli suomalainen kenraalimajuri ja itsenäisyysmies. Hän toimi vuoden 1905 suurlakon aikana Helsingin valkokaartin päällikkönä ja vuoden 1918 Suomen sisällissodan aikana valkoisen armeijan esikuntapäällikkönä sekä sodan jälkeen lyhyen aikaa Helsingin käskynhaltijana.
Perhetausta
Theslöf kuului viipurinsaksalaisen Thesleff-suvun lounaissuomalaiseen haaraan, joka kirjoittaa nimensä muodossa Theslöf. Hänen vanhempansa olivat sotakomissaari Alexander Theslöf ja Lydia Malmberg. Hänen veljensä Georg Theslöf oli ulkoministeriön virkamies ja tunnettu sanomalehtimies. Toinen veli oli amerikansuomalainen laulaja ja taidemaalari Jean Theslöf.
Varhainen ura ja toiminta
Theslöf kävi Haminan kadettikoulun vuosina 1885–1892 ja palveli aliluutnanttina 4. Oulun tarkk’ampujapataljoonassa vuosina 1892–1893 sekä Rostovin 2. krenatöörirykmentissä Moskovassa vuosina 1893–1896. Hän kävi vuosina 1896–1899 Pietarissa Nikolain yleisesikunta-akatemian ja valmistui sieltä alikapteenina. Theslöf kävi Helsingin yliopistossa vuosina 1900–1901 voimistelunopettajakurssin ja suoritti vuonna 1901 filosofian kandidaatin tutkinnon aineinaan venäjän kieli ja kirjallisuus. Hän sai samana vuonna nimityksen Haminan kadettikoulun venäjänopettajaksi. Suomen sotaväen lakkauttaminen käänsi kuitenkin hänen suhtautumisensa Venäjän keisarikuntaan kielteiseksi. Kun kadettikoulun sotilasopetus lakkautettiin seuraavana vuonna, Theslöf erosi armeijasta ja hänet vapautettiin alikapteenin arvoisena.
Theslöf toimi Hangon ruotsalaisen yhteiskoulun venäjän kielen ja voimistelun opettajana vuosina 1903–1906 ja Hangon kansakoulujen tarkastajana vuosina 1904–1907. Hän hankki ensimmäisen sortokauden aikana yhteyksiä aktivisteihin, jotka suunnittelivat aseellista toimintaa Venäjää vastaan. Venäjän–Japanin sodan aikana Theslöf ja Jonas Castrén tarjosivat touko–kesäkuussa 1904 suomalaisten yhteistyötä Japanin asiamiehelle Motojirō Akashille, joka pyrki Ruotsista käsin tukemaan salaa Venäjän vallankumousliikkeitä.
”Theslöfin kaartin” päällikkönä
Vuoden 1905 suurlakon aikana Theslöf toimi Helsingissä ylioppilaiden suojeluskaartin päällikkönä. ”Theslöfin kaarti” perustettiin lakon aikana 4. marraskuuta 1905 kapteeni Johan Kockin komentaman kansalliskaartin eli punakaartin vastapainoksi. Punakaarti tuki sosiaalidemokraattien ja Theslöfin kaarti perustuslaillisten tavoitteita. Perustuslailliset halusivat Theslöfistä Helsingin uuden poliisimestarin venäläismielisen Axel Fabian af Enehjelmin tilalle, ja kenraalikuvernööri Ivan Obolenskin luvattua nimittää hänet Helsingin kaupunginvaltuusto ja maistraatti valtuuttivat hänet vastaamaan kaupungin järjestyksenpidosta 6. marraskuuta alkaen.
Iulis
Iulis ( tai Ioulis, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Keoksen eli nykyisen Kéan saarella Kykladeilla Kreikassa. Se sijaitsi saaren pohjoisissa keskiosissa nykyisen Ioulídan kylän paikalla.
Gösta Theslöf
”Theslöfin kaartin” päällikkönä
Viimeisenä lakkopäivänä 6. marraskuuta kaartien välille oli vähällä syntyä aseellinen yhteenotto Senaatintorilla, kun punakaartilaiset yrittivät estää Kiseleffin talossa sijainnutta Stockmannin myymälää avautumasta muutamia tunteja ennen lakon päättymistä ja ajautuivat nujakkaan väkijoukon kanssa, jolloin Theslöf kärjisti tilanteen marssittamalla joukkonsa torille ja määräämällä ne paljastamaan revolverinsa ja valmistautumaan taisteluun. Tilanne laukesi Kockin määrättyä punakaartilaiset perääntymään. Theslöfin toiminta sai paljon arvostelua perustuslaillistenkin taholta ja vahingoitti hänen mainettaan. Työväenliikkeen vaatimuksesta Obolenski jätti hänet nimittämättä poliisimestariksi.
Iulis
Historia
Kaupungin, samoin kuin koko saaren, asukkaat olivat joonialaisia. Persialaissodissa kaupungin asukkaat taistelivat kreikkalaisten puolella ja osallistuivat muun muassa Artemisionin ja Salamiin taisteluihin.
Osaa mieskin rakastaa
Osaa mieskin rakastaa (Blume in Love) on yhdysvaltalainen romanttinen komediaelokuva vuodelta 1973. Sen käsikirjoitti, tuotti ja ohjasi Paul Mazursky, joka myös näyttelee sen sivuosassa. Pääosia esittävät George Segal ja Susan Anspach, ja muissa keskeisissä rooleissa nähdään Kris Kristofferson, Marsha Mason ja Shelley Winters.
Gösta Theslöf
Paluu siviiliuralle
Theslöf palasi Hankoon, jossa hän toimi vuosina 1906–1911 Suomen Yhdyspankin paikallisen konttorin johtajana sekä vuodesta 1906 ”toiminimi Karl Boström” -nimisen liikeyrityksen omistajana. Hangossa Theslöf meni vuonna 1907 naimisiin kunnallisneuvoksen tyttären Karin Korsmanin kanssa. Theslöf julkaisi vuonna 1910 viisinäytöksisen näytelmän Georg Örne salanimellä Gustaf Björling sekä vuonna 1911 runokokoelman Blad för vinden.
Ensimmäisen maailmansodan puhjettua elokuussa 1914 Theslöf pidätettiin ja tuomittiin kuolemaan osallisuudestaan aktivistien maanalaiseen toimintaan. Hänen korkeissa asemissa olleet tukijansa saivat kuitenkin tuomion lievennettyä karkotukseksi. Theslöf asui vuosina 1914–1917 maanpaossa Ruotsissa, josta käsin hän osallistui itsenäisyysaktivismia tukeneiden suomalaisten upseerien muodostaman niin sanotun sotilaskomitean toimintaan. Hän osallistui vuonna 1917 Saksan yleisesikunnan edustajan kanssa käytyihin salaisiin neuvotteluihin Suomeen lähetettävästä sotilaallisesta avusta. Lisäksi hän loi yhteyksiä Ruotsin sotilastiedusteluun ja astui lopulta Ruotsin yleisesikunnan palvelukseen. Toisaalta samaan aikaan Theslöf myös hankki tuloja järjestämällä Karl Boström -yrityksensä kautta Venäjän armeijalle tarkoitetun ulkomaisen sotamateriaalin kuljetuksen Norjan Yykeänperästä Suomeen Kilpisjärvelle ja edelleen Tornioon.
Vuoden 1918 tapahtumat
Suomen sisällissodan syttyessä vuoden 1918 alussa Theslöf oli edelleen Tukholmassa, jossa hänet nimettiin Suomen valkoisten ylipäällikön C. G. Mannerheimin edustajaksi Ruotsissa. Valkoisten päämajan etappipäällikkönä Theslöf järjesti aseiden, huoltotarvikkeiden ja kenttäsairaalan kuljettamisen Ruotsista päämajakaupunkiin Vaasaan. Hän suunnitteli myös Ahvenanmaan valtausta Ruotsista käsin. Mannerheimin kutsusta Suomeen siirtynyt Theslöf nimitettiin 6. maaliskuuta valkoisen armeijan yleisesikuntapäälliköksi everstin arvoisena. Hänellä oli keskeinen rooli valkoisten sodanjohdossa. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi sodan loppuvaiheessa 3. toukokuuta.
Sodan jälkeen Theslöf toimi 6. toukokuuta – 1. kesäkuuta 1918 Mannerheimin nimittämänä Helsingin käskynhaltijana ja Viaporin linnoituksen komendanttina. Tehtävällä oli melko vähäinen merkitys, sillä Helsinkiä pitivät hallussaan Saksan Itämeren-divisioonan joukot eivätkä suomalaiset valkoiset. Theslöfin komendantin- ja käskynhaltijanvirasto sijaitsi keisarillisessa palatsissa, nykyisessä Presidentinlinnassa. Saksalaiset luovuttivat hänen läsnäollessaan Suomenlinnaksi nimetyn Viaporin suomalaisille 12. toukokuuta.
Theslöfin antamilla tai vahvistamilla määräyksillä teloitettiin toukokuussa ilman oikeudenkäyntiä Helsingin kaupungissa ja Santahaminan vankileirissä noin 50 punavankia sekä Suomenlinnan vankileirissä 14 tai 17. Koska kenttäoikeuksien asettaminen oli virallisesti kiellettyä, Theslöf vältti allekirjoittamasta kuolemantuomioita ja antoi vain suullisia teloituskäskyjä. Suomenlinnan siviilikomendantti Carl von Wendt kuitenkin ilmoitti suorittamansa teloitukset Theslöfin määräämiksi, joskin kolme ensimmäistä teloitusta hän saattoi toimeenpanna omin luvin Theslöfin nimissä. Theslöf johti 21. toukokuuta Santahaminassa henkilökohtaisesti 11 vangin teloitusta, jossa ammuttiin muun muassa entinen Helsingin punakaartin päällikkö F. E. Johansson. Samaan vankijoukkoon kuulunut kirjailija Algot Untola oli ammuttu jo matkalla mereen pakoyrityksen yhteydessä.
Myöhempi ura
Theslöf erosi Suomen armeijasta pian ylipäällikkö Mannerheimin eron jälkeen ja palasi Ruotsiin. Mannerheimin tultua Suomen valtionhoitajaksi Theslöf palasi vuoden 1919 alussa Suomen armeijaan 2. divisioonan komentajaksi. Divisioonan joukot oli sijoitettu tuolloin epävakaalle rajavyöhykkeelle Karjalankannakselle, ja myös Venäjän puolella rajaa ”Kirjasalon tasavallassa” toimineet inkeriläiset separatistijoukot alistettiin nimellisesti Theslöfille. Kun inkeriläispataljoonan komentaja Georg Elfvengren suoritti omavaltaisia operaatioita, Theslöf palautti hänet ruotuun katkaisemalla heinäkuussa 1919 pariksi viikoksi Kirjasalon huollon Suomesta. Myös Theslöf kannatti innokkaasti Suomen osallistumista Venäjän sisällissotaan. Kun Mannerheim hävisi presidentinvaalin kesällä 1919, Theslöf ymmärsi, että hyökkäys itään ei toteutuisi, joten pian sen jälkeen hän erosi uudelleen armeijasta. Hän vietti loppuelämänsä Tammisaaressa harrastaen puutarhanhoitoa.
Iulis
Historia
pienoiskuva|vasen|240px|Iuliin leijona. Iuliista olivat kotoisin lyyriset runoilijat Simonides ja Bakkhylides, sofisti Prodikos, lääkäri ja luonnontutkija Erasistratos sekä peripateettisen koulukunnan filosofi Ariston.
Iulis oli antiikin aikana kuuluisa hyvistä laeistaan, jotka kytkeytyivät ihmisten moraaliin ja elämäntapaan. Toisaalta eräs laki velvoitti kaikki 60 vuotta täyttäneet päättämään elämänsä myrkyllä. Tähän esitettiin kaksi syytä: että elantoa riittäisi kaikille ja ettei kenenkään tarvitsisi kärsiä vanhana sairauksista ja heikkoudesta.
Rakennukset ja löydökset
Kaupungista on löydetty joitakin jäänteitä, kuten muureja, rakennusten ja veistosten osia sekä piirtokirjoituksia. Tunnetuimpiin löydöksiin kuuluu suurikokoinen leijonaveistos, niin kutsuttu Iuliin leijona. Se on veistetty arkaaisella kaudella 500-luvun eaa. alkupuolella. Veistoksen pituus on noin yhdeksän metriä ja se esittää makaavaa leijonaa. Se sijaitsee noin kilometrin koilliseen kaupungin alueesta.
Osaa mieskin rakastaa
Juoni
Beverly Hillsin hienostoalueella toimiva avioerojuristi Stephen Blume (Segal) päättää voittaa takaisin hänet jättäneen Nina-vaimonsa rakkauden. Mies vaeltelee Venetsiassa muistelemassa heidän yhteistä häämatkaansa ja katumassa eroon johtanutta syrjähyppyään sihteerinsä kanssa.
Omalla tahollaan Nina nauttii vapaudestaan, alkaa harrastaa joogaa ja löytää 12 vuotta itseään nuoremman Elmon (Kristofferson), työttömän muusikon. Blumekin tapaa Elmon ja joutuu huomaamaan pitävänsä vaimonsa uudesta ihastuksesta, mikä ei lainkaan helpota hänen pyrkimyksiään saada Nina takaisin luokseen.
Vastaanotto
Helsingin Sanomien Pertti Avola piti elokuvan tv-esityksen alla 1985 elokuvaa yhtenä Mazurskyn epätasaisen tuotannon parhaista ja kirjoitti sen lämpimän huumorin ja todentuntuisten henkilöhahmojen viehättävän katsojaa.
Anthony Franciosa
Anthony ”Tony” Franciosa (25. lokakuuta 1928 New York, New York – 19. tammikuuta 2006 Los Angeles, Kalifornia), syntymänimeltään Anthony Papaleo, oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Franciosa oli ehdolla Parhaan miespääosan Oscar-palkintoon vuonna 1958 suorituksestaan elokuvassa Kourallinen lunta, mutta palkinnon voitti Alec Guinness suorituksellaan elokuvassa Kwai-joen silta. Franciosa oli ehdolla samasta elokuvasta myös Golden Globe – Paras miespääosa draamaelokuvassa -palkinnon saajaksi vuonna 1957, häviten senkin Guinnessille. Fancios voitti kuitenkin kyseisen Golden Globen lopulta vuonna 1959 suorituksellaan elokuvassa Uudet tähdet syttyvät. Fancios oli vielä kolmannen kerran ehdolla vuonna 1964 elokuvallaan Rio Conchos, mutta voiton vei Peter O’Toole ja Becket. Franciosa oli ehdolla myös Tony-palkinnon saajaksi.
Luettelo Pitäjänmäen peruspiirin suojelluista rakennuksista
Tämä on luettelo Helsingin Pitäjänmäen peruspiirin suojelluista rakennuksista. Alueeseen kuuluvat osa-alueina Tali, Pajamäki, Pitäjänmäen yritysalue, Reimarla ja Marttila. Myös pohjoispuolella sijaitseva Konala kuuluu Pitäjänmäen peruspiiriin, mutta muodostaa oman kaupunginosansa.
Bukit Timahin suojelualue
thumb|Bukt Timahinin suojelualuetta Bukit Timahin suojelualue on luonnonsuojelualue Singaporessa. Se on maan vanhin suojelualue, perustettu 1883, ja siihen kuuluu maan suurin yhtenäinen alkuperäinen sademetsäalue. Puisto sijaitsee Bukit Timahin kukkulan ympärillä.
Pääosa alueen metsästä on alankoalueiden dipterokarpusmetsää, mutta kukkulan rinteillä on myös Singaporen ainoat alueet, joissa kasvaa dipterokarpuskasvien heimon vuoristometsään sopeutuneita lajeja. Puiston biodiversiteetti on suuri, siellä tavataan 40 % kaikista Singaporen kasveista ja eläimistä. Suurikokoinen merantipuulaji Shorea curtisii on alueen näkyvimpiä puulajeja. Siellä kasvaa myös durion näköinen, mutta syötäväksi kelpaamaton Neesia synandra. Harvinaisiin eläinlajeihin kuuluvat rukoilijasirkat ja makeanveden taskuravut. Puistossa on myös muurahaiskäpyjä, jaavanliito-oravia ja kaguaaneja.
Jean-Féry Rebel
thumb|right|Jean-Féry Rebel
Jean-Féry Rebel (18. huhtikuuta 1666 – 2. tammikuuta 1747) oli ranskalainen barokkisäveltäjä ja viulisti. Hänen isänsä oli laulaja Jean Rebel. Jean-Féryn lahjakkuuden löysi pojan ollessa kahdeksanvuotias Jean-Baptiste Lully, joka alkoi antaa tälle opetusta viulunsoitossa ja sävellyksessä. Lullyn avulla Rebelin ura eteni nopeasti. Vuonna 1699 hänet nimitettiin oopperan ensiviulistiksi ja vuonna 1705 yhdeksi kuninkaan viulisteista. Vuosina 1718–1727 Rebel toimi kamarisäveltäjän asemassa ensin velipuolensa Michel Richard Delalanden kanssa, tämän kuoltua yksin, ja vuonna 1720 hän sai Royal Academy of Musicin kapellimestarin tehtävän.
Helena Rubinstein
thumb|250 px|Helena Rubinstein thumb|250 px|Helena Rubinsteinin syntymätalo Krakovan Kazimierzissa Helena Rubinstein (25. joulukuuta 1871 Krakova, Puola – 1. huhtikuuta 1965 New York, Yhdysvallat), alun perin Chaja Rubinstein, oli puolalais-amerikkalainen kosmetiikkayrittäjä. Hän perusti Helena Rubinstein -kosmetiikkayhtiön, jonka ansiosta hänestä tuli yksi maailman rikkaimmista naisista.
Elämä
Helena oli Augusta ja Hercl Rubinsteinin kahdeksasta lapsesta vanhin. Hän opiskeli vähän aikaa lääketiedettä Sveitsissä ja täytettyään 18 vuotta hän muutti Australiaan 1902, jossa hän alkoi kehitellä erilaisia voiteita ja reseptejä ollen samalla töissä farmasialiikkeessä. Hän hoiti ihoaan äidiltään Puolasta saamallaan voiteella nimeltä Valaze (Jumalan lahja). Sitä valmisti eräs unkarilainen kemisti. .
Hän huomasi, että australialaisten naisten kasvot punoittivat ja iho oli karhea. Ensimmäisen oman liikkeensä hän avasi vuonna 1900. Aluksi hän myi Puolasta tuotettua Valaze-voidetta, josta tuli hyvin suosittu. Pian sitä alettiin valmistaa myös Australiassa. . Tehokkaiksi havaitsemiensa kosmetiikkatuotteiden innoittamana Rubinstein perusti vaatimattoman kauneussalongin vuonna 1902 Melbournen kaupunkiin.
Eurooppaan Helena Rubinstein palasi 1903 ja opiskeli ihotautilääkärien opastuksella lisää häntä kiinnostavasta alasta. .
Vuonna 1908 Helena matkusti Lontooseen aloittaakseen kansainvälisen toiminnan. Lontoossa hän tutustui amerikkalaiseen toimittajaan nimeltä Edward William Titus ja he avioituivat samana vuonna. He saivat kaksi poikaa, Roy Valentinen (1909–1989) ja Horacen (1912–1958). Hän perusti kauneussalongit myös Lontooseen (1908) ja sitten heidän muutettuaan Ranskaan myös Pariisiin (1912) ja Amerikkaan muuttamisensa jälkeen New Yorkiin (1914), jossa hän myös muutti etunimensä pysyvästi Chajasta Helenaksi. Tavaratalot olivat uutta tuohon aikaan. Rubinstein oivalsi niiden kautta mahdollisuuden saada tuotteensa laajemmallekin yleisölle. . Vuonna 1917 hän aloitti kosmetiikkatuotteidensa teollisen valmistuksen ja tukkumyynnin. Amerikassa Helena perusti kauneushoitoloita eri puolille maata. Toiminta menestyi hyvin. Vuonna 1937 Helena erosi ensimmäisestä miehestään tämän uskottomuuden takia ja solmi uuden avioliiton 1938 Georgian prinssi Artchil Gourielli-Tchkonian (1895-1956) kanssa, joka oli yli 20 vuotta häntä nuorempi. Mies kuoli 1956 ja Helenan Horace-poika kaksi vuotta myöhemmin. Helena Rubinstein eli 93-vuotiaaksi. Hän oli myös taiteen ystävä ja keräilijä. .
Dove Cameron
Dove Cameron (oik. Chloe Celeste Hosterman; s. 15. tammikuuta 1996 Seattle, Washington, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hänet tunnetaan parhaiten kaksoispääroolistaan Disney Channelin tilannekomediasarjassa Liv ja Maddie. Cameron on myös näytellyt Disney Channelin tv-elokuvissa Cloud 9 ja Descendants.
Tausta
Cameron on kertonut olleensa koulukiusattu viidenneltä luokalta alkaen. Sosiaaliset paineet kuitenkin ajoivat hänen intohimoaan menestyä viihdealalla.
Cameronilla on vanhempi sisko Claire. Hänen isänsä Philip Hosterman kuoli vuonna 2011. Cameronin taiteilijanimi ”Dove” on lempinimi, jolla hänen isänsä kutsui häntä lapsena. Cameron on kertonut halunneensa ottaa nimen käyttöön isänsä kunniaksi.
Näyttelijänä
Vuonna 2012 Cameron sai pääroolin Disney Channelin nuortensarjasta Bits and Pieces, jossa hän näyttelee kaksoisroolissa luonteeltaan kovasti toisistaan poikkeavia identtisiä kaksosia. Sarjan nimi muutettiin pilottijakson yhteydessä muotoon Liv ja Maddie.
Vuonna 2015 Cameron näytteli ensimmäisessä elokuvassaan Disney Channelin ulkopuolella, Barely Lethal, jossa hänen roolinsa oli Liz Larson. Samana vuonna hän näytteli Pahattaren tytärtä, Malia musikaalielokuvassa Descendants. Vuonna 2017 Cameron näytteli Sophien roolissa Hollywood Bowl-teatterin musikaalissa Mamma Mia!.
Laulajana
Elokuussa 2013 Cameron julkaisi cover-version Imagine Dragonsin ”On Top of the World” -singlestä. Se pysyi Billboardin listoilla kolme viikkoa ja kipusi korkeimmillaan sijalle 17. Cameron julkaisi toisen singlensä, Liv ja Maddien tunnuskappaleen "Better in Stereo" Walt Disney Recordsin kautta 15. lokakuuta 2013. Hän levytti myös kappaleen ”If Only” Descendants -elokuvan soundtrack-albumille.
Cameron lauloi Descendants -elokuvan kappaleissa ”Rotten to the Core” ja ”If Only”, jotka pääsivät Billboard Hot 100 -listalle. Descendants -elokuvan soundtrack pääsi Billboard 200 -listalle.
Cameron ja McCartan perustivat yhtyeen nimeltä The Girl and the Dreamcatcher vuonna 2015. Yhtye on julkaissut neljä virallista singleä sekä EP:n nimeltä Negatives vuonna 2016.
Cameron on ilmaissut halunsa julkaista omaa musiikkiaan ja kertoi työstävänsä debyyttialbumiaan vuonna 2017. Hän kertoi myös saaneensa levytyssopimuksen Columbia Recordsilta.
Yksityiselämä
Dove Cameron alkoi seurustella näyttelijä Ryan McCartanin kanssa vuoden 2013 elokuussa. Pari ilmoitti kihlautuneensa huhtikuussa 2016, mutta he purkivat kihlauksen saman vuoden lokakuussa. Cameron on seurustellut Descendants-vastanäyttelijänsä Thomas Dohertyn kanssa joulukuusta 2016 lähtien. Pari erosi vuonna 2020.
Heikki Väisänen (kansanedustaja)
Heikki Väisänen (29. syyskuuta 1864 Lapinlahti – 25. marraskuuta 1940 Lapinlahti) oli suomalainen kansanedustaja ja ammatiltaan vahtimestari. Hän oli kansanedustaja kolmeen otteeseen, 1917, 1919 ja 1929–1930. Kahdella ensimmäisellä kerralla hän oli ehdokkaana Viipurin läänin itäisessä vaalipiirissä Sosialidemokraattinen puolueen listalla, kolmannella Kuopion läänin läntisessä vaalipiirissä Työväen ja pienviljelijäin puolueen listalla.
Väisänen toimi rakennustyömiehenä Viipurissa, vaihdemiehenä ja rautatierakennustyömiehenä Kivennavan Raivolassa yli 20 vuotta, pienviljelijänä Parikkalassa 1906–1921 sekä vahtimestarina Iisalmessa vuodesta 1922. Hänet vangittiin poliittisista syistä 1930.
Väisänen oli kunnallispolitiikassa Iisalmen kaupunginvaltuuston jäsen.
Dolakhan piirikunta
Dolakhan piirikunta (, joskus näkyy muodossa Dolkha) on yksi Nepalin 75 piirikunnasta. Se sijaitsee Nepalin Keskisen kehitysalueen Janakpurin vyöhykkeellä, pääkaupunki Kathmandusta itäkoilliseen.
Vuoristoinen piirikunta rajautuu pohjoisessa Kiinan Tiibetin autonomiseen alueeseen. Nepalin piirikunnista naapureita ovat Solukhumbu idässä, Ramechhap etelässä ja Sindhupalchok lännessä.
Dolakhassa asui vuonna 2011 yhteensä 186 557 ihmistä 45 688 perhekunnassa. Piirikunnan pinta-ala on 2 191 neliökilometriä ja väestötiheys 85 as./km2. Vuonna 2011 vuoristoisen piirikunnan ainoa kaupunki oli sen hallintokeskuksena toimiva, maantieteellisesti hajanainen Bhimeshwor (6 076 taloutta, 22 537 as., 2011), jonka keskustaajama tunnetaan nimellä Charikot. Se sijaitsee linnuntietä noin 73 kilometriä Kathmandusta itään. Joulukuussa 2014 Nepal ilmoitti Jirin kaupungin perustamisesta piirikuntaan. Jirin taajama sijaitsee linnuntietä noin 19 kilometriä Charikotin taajamasta itään. Vuonna 2011 Jirin kyläkomitean alueen asukasluku oli 7 373 henkeä; kaupunkia muodostettaessa Jiriin liitettiin alueita läheisistä kyläkomiteoista.
Dolakhan piirikunta oli yksi pahoin kärsineitä seutuja 25. huhtikuuta 2015 sattuneessa maanjäristyksessä ja sen piirikunnan lähistölle osuneiden jälkijäristysten (26. huhtikuuta (M6,7) ja 12. toukokuuta (M7,3)) seurauksista. Piirikunnan rakennuksista yli 80 prosenttia raportoitiin tuhoutuneiksi. Vuoristoisen, kulkuyhteyksiltään haastavan piirikunnan kuolonuhrien kokonaismäärä ei vielä ollut selvillä 1,5 viikon kuluttua järistyksestä. Toukokuun 12. jälkijäristyksen yhteydessä raportoitiin uusista kuolonuhreista piirikunnassa. Jo ennen toukokuun voimakasta jälkijäristystä, alue oli kärsinyt suuria tuhoja aiemmista järistyksistä ja maanvyöryt olivat katkoneet tieyhteyksiä, mikä esti avustuskuljetuksia moniin piirikunnan kyliin. Toukokuun 12. päivän ison jälkijäristyksen seurauksena raportoitiin uusien vuoristokylien kuten Singati Bajar tuhoutumisista ja joidenkin avustusjakelupisteiden hautautumisesta maanvyöryn alle.
Luonnonmaantieteellisesti piirikunta ryhmitellään usein Nepalin Itäisen vuoristovyöhykkeen osaksi. Tarkempi ilmastollinen aluejaottelu kertoo paremmin Dolakhan piirikunnan monimuotoisuudesta. Sen mukaan piirikunnasta 1,9 % kuuluu ylempään trooppiseen, 26,2 % subtrooppiseen, 28,5 % lauhkeaan, 16,6 % subalpiiniseen, 9,4 % alpiiniseen, ja 17,4 % ylempään vuoristovyöhykkeeseen (nival zone) sekä 0,0 % (hieman, muttei 0,1 %:ia) on vesistöjen peitossa.
Vav
Vav (myös waw) on monen seemiläisen kielen aakkoston kuudes kirjain. Se sisältyy muun muassa heprealaiseen, foinikialaiseen, aramealaiseen ja arabialaiseen kirjaimistoon. Siitä kehittyivät kreikkalaisen kirjaimiston digamma ja ypsilon, myöhemmin latinalaisen kirjaimiston F, V ja Y sekä edelleen U ja W. Kirjaimen nimi tulee koukkua tarkoittavasta sanasta.
Vav hepreassa
Heprean kielessä vav ääntyy /v/, ja se translitteroidaan joko v- tai w-kirjaimella – jälkimmäinen siitä syystä, että myös bet-kirjaimella voi olla äännearvo /v/. Vav voi toimia myös pitkän o- tai u-vokaalin merkkinä (niin sanottu mater lectionis). Šureq-vokaali eli pitkä u muodostuu vav-kirjaimesta, jonka jäljessä (vasemmalla puolella) sen keskikohdalla on piste. Yhdessä ḥōlem-vokaalin kanssa vav on pitkän o:n merkki: tällöin piste on kirjaimen yläpuolella. Yhdistelmä vav-ḥōlem voi toisaalta tarkoittaa myös kirjainyhdistelmää vo.
Kieliopillisesti vav toimii muun muassa sanan perään liitettynä yksikön kolmanteen persoonaan (maskuliini) viittaavana suffiksina. Sanan alussa se tarkoittaa ja-konjunktiota. Verbin eteen liitettynä vav voi muuttaa verbin aikamuodon menneisyydestä nykyaikaan tai tulevaisuuteen viittaavaksi tai päinvastoin. Näitä niin sanottuja konsekutiivisia aikamuotoja käytetään lähinnä Raamatun hepreassa.
Heprealaisessa numerojärjestelmässä vavilla on lukuarvo kuusi.
Esimerkkejä:
Koodit
Vav (harf)
Valfar
Valfar (oik. Terje Bakken, 3. syyskuuta 1978 – 14. tammikuuta 2004 ) oli norjalaisen folk/black metal -yhtyeen Windirin perustaja ja johtaja.
Valfar perusti Windirin 1994, joka oli aluksi yhden miehen yhtye. Hän julkaisi yksin kaksi demoa vuosina 1995–1996 ja kaksi täysipitkää albumia 1997 ja 1999, joilla saavutti paikkansa metallimusiikin historiassa. Myöhemmin yhtyeeseen liittyi soittajia Ulcus-yhtyeestä. Musikaalisesti lahjakas Valfar sanoitti ja sävelsi kaikki kappaleensa, lauloi, soitti kitaraa, bassoa, kosketinsoittimia ja haitaria, ainoastaan rumpuja hän ei itse soittanut levyillään. Ensimmäisten kahden albumin lyriikoita ei ole kirjoitettu ainoastaan norjaksi, vaan paikallisella Sognin murteella. Myöhemmin mukaan tuli myös englanti.
17. tammikuuta 2004 Valfar löydettiin kuolleena Reppastølenista, Sogndalin laaksosta. Hän oli kuollut hypotermiaan.
Jean Périer
thumb|right|Jean Périer Pelléasin roolissa
Jean Alexis Périer (2. helmikuuta 1869 Pariisi – 3. marraskuuta 1954 Pariisi) oli ranskalainen baritoni. Hän muun muassa tulkitsi Pelléasin roolin Claude Debussyn Pelléas et Mélisande -oopperan kantaesityksessä Opéra-Comiquessa 30. huhtikuuta 1902. Hänen lauluaan on tallennettuna seitsemällä noin vuodelta 1905 peräisin olevalla äänitteellä. Vuosina 1900–1938 hän esiintyi useissa elokuvissa.
Périer oli ensisijaisesti operettiin erikoistunut laulaja. Hän suoritti opintonsa Pariisin konservatoriossa Émile-Alexandre Taskinin ja Romain Bussinen johdolla. Debyyttinsä hän teki vuonna 1892 Opéra-Comiquessa Monostatoksen roolissa Taikahuilun esityksessä. Hänen uransa selkeä pääpaino pysyi Pariisin musiikki- ja teatterimaailmassa, mutta hän esiintyi myös Monte-Carlossa ja Yhdysvalloissa Manhattanilla.
Red (Taylor Swiftin albumi)
Red on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Taylor Swiftin studioalbumi, joka julkaistiin 22. lokakuuta 2012. Albumi nousi iTunesin listaykköseksi 31:ssä maassa ensimmäisen päivän aikana. Sitä on myyty Yhdysvalloissa 4 miljoonaa ja maailmanlaajuisesti yli 6 miljoonaa kappaletta. Albumista on olemassa kaksi painosta, tavallinen ja kaksi cd:tä sisältävä Deluxe edition. Albumin tunnetuimpia kappaleita ovat "We Are Never Ever Getting Back Together", "I Knew You Were Trouble" ja "22".
Uudelleen levytetty versio albumista, nimeltään Red (Taylor's Version), julkaistiin 12. marraskuuta 2021. Swift levyttää uudelleen kuusi ensimmäistä albumiaan musiikin master-nauhoitusten oikeuksiin ja omistajuuteen liittyvän kiistan takia.
Taustaa
Swift teki albumilla yhteistyötä useiden tuottajien ja lauluntekijöiden kuten Dan Wilsonin, Max Martinin, Shellbackin ja Liz Rosen kanssa. Hän sävelsi ja levytti dueton "Everything Has Changed" Ed Sheeranin kanssa ja "The Last Time" Snow Patrol -yhtyeen Gary Lightbodyn kanssa. Swift sanoi halunneensa oppia erilaisilta lauluntekijöiltä kirjoitettuaan edellisen albuminsa Speak Now yksin.