cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Beisfjordin silta
thumb|Beisfjordin silta Beisfjordin silta, myös: Ankenesin silta, on Nordlandin läänissä Pohjois-Norjassa sijaitseva silta. Se ylittää Beisfjorden lähellä Narvikin kaupunkia. Vuonna 1957 avattu silta on 375 metriä pitkä. ja sen yli kulkee valtatie E6.
Narvikin keskusta ja pääosa asutusta on sillan pohjoispuolella, eteläpuolella on Ankenesin asuinalue.
Den
Den oli ensimmäinen faarao, joka otti käyttöön Nebty-nimen. Hän oli myös ensimmäinen, joka kuvattiin pitämässä Ylä- ja Ala-Egyptin kaksoiskruunua. Den oli myös ensimmäisen tunnetun Egyptiläisen väestönlaskennan alullepanija määrätessään kaikki ”pohjoisen, lännen ja idän” egyptiläiset laskettavaksi.
Denin hallituskaudella rakennettiin enemmän suuria hautoja kuin yhdenkään edellisen hallitsijan aikana. Tämä osoittaa, että Egyptin talous oli hyvää vauhtia kohentumassa.
Denin hauta Abydoksessa on myös edellisistä kuninkaista poikkeava, sillä siinä on (ensimmäistä kertaa) hautakammioon johtavat portaat. Hauta on ympäröity tiilimuurilla ja sen lähistöllä on 174 oheishautaa.
Torshälla
Torshälla on taajama ja entinen kaupunki Keski-Ruotsissa. Torshälla sijaitsee Södermanlandin historiallisessa maakunnassa samannimisessä Södermanlandin läänissä. Luonnonmaantieteellisesti ilmaistuna kaupunkitaajama sijaitsee Mälaren-järven etelärannalla. Aikaisemmin Torshälla oli itsenäinen kaupunki, mutta vuodesta 1971 lähtien se on ollut osa Eskilstunan kuntaa. Vuoden 2010 lopussa Torshällan taajamassa oli 7 612 asukasta.
Vuonna 2006 järjestettiin kansanäänestys Torshällan erottamisesta omaksi kunnakseen, mutta enemmistö äänestäneistä vastusti ehdotusta. Myös Torshällan alueella enemmistö vastusti Eskilstunan kunnan jakamista.
Historia
Vuonna 1952 Torshällan kaupunkiin liitettiin osa Torshällan maalaiskuntaa. Vuonna 1971 kaupunki liitettiin silloin muodostettuun Eskilstunan kuntaan. Torshällan kaupunkiseurakunta puolestaan yhdistyi vuonna 1971 Torshällan seurakuntaan.
Torshällan vaakuna oli käytössä vuosina 1949–1970.
Kylmä pisara
Kylmä pisara (esp. la gota fría; la DANA, Depresión Aislada en Niveles Altos ) on ylemmässä troposfäärissä oleva kylmän ilman pyöreämuotoinen alue, jonka halkaisija on tyypillisesti satoja kilometrejä. Siihen liittyy kuurosateita varsinkin kesällä. Talvella kylmä pisara ei aiheuta olennaisia säänmuutoksia.
Kylmä pisara syntyy, kun alemman ilmakehän eli troposfäärin yläosiin kuroutuu joskus kylmästä ilmamassasta saarekkeita, jotka saattavat vaeltaa kauaskin etelään. Niiden liike on yleensä hidasta. Kylmää pisaraa sanotaan monesti myös ylämatalaksi, sillä siihen liittyvä matalapaine näkyy ylemmän ilmakehän ilmanpainekartassa muttei normaalissa sääkartassa eikä ilmapuntarissa. Koska kylmä pisara viilentää ilmaa korkealla, se jyrkentää pystysuuntaista lämpötilajakaumaa (troposfäärin lämpötilagradienttia) ja luo siten epävakautta ilmakehään. Monesti kylmä pisara näkyy kuurosadealueena, johon liittyy kesällä usein ukkosta. Kylmää pisaraa kiertää ylhäällä ilmakehässä suihkuvirtaus. Jos pinnalla havaitaan matalapaine, rengasmaiseen suihkuvirtaukseen liittyvä sääjärjestelmä on kuroutumismatala.
Reyes
Reyes on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
48 (luku)
48 (neljäkymmentäkahdeksan) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 47 ja seuraa luku 49.
Jacinto Argaya Goicoechea
Jacinto Argaya Goicoechea (28. marraskuuta 1903 Vera de Bidasoa – 12. maaliskuuta 1993) oli espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 2. kesäkuuta 1928 ja nimitettiin Valencian arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Geraksen titulaaripiispaksi 15. elokuuta 1952. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Marcelino Olaechea Loizaga, jota avustivat Enrique Delgado y Gómez ja José García y Goldaraz.
Argaya Goicoechea sai 12. syyskuuta 1957 nimityksen Mondoñedon (vuodesta 1959 Mondoñedo-Ferrol) ja 18. marraskuuta 1968 San Sebastiánin piispaksi. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän jäi eläkkeelle 16. helmikuuta 1979.
Pablo Barrachina Estevan
Vuonna 1959 Orihuelan hiippakunnan nimi muutettiin muotoon Orihuela-Alicante. Barrachina Estevan osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän jäi eläkkeelle Orihuela-Alicanten piispan tehtävistä 12. toukokuuta 1989.
Atte Muhonen
Atte Johannes Muhonen (20. lokakuuta 1888 Laukaa – 16. helmikuuta 1954 Laukaa) oli suomalainen maanviljelijä ja sosiaalidemokraattien kansanedustaja.
Muhonen syntyi Laukaassa vuonna 1888 maanviljelijä Antti Muhosen ja Karoliina Bomin perheeseen. Hän suoritti kansakoulun jonka jälkeen hän toimi maanviljelijänä synnyinkunnassaan Laukaassa.
Kansanedustajana Muhonen toimi kahteen otteeseen, vuosina 1922–1929 ja 1936–1939 edustaen Vaasan läänin itäistä vaalipiiriä. Eduskuntatyössä Muhonen oli jäsenenä pankkivaliokunnassa, lakivaliokunnassa, maatalousvaliokunnassa, puolustusvaliokunnassa sekä Suuressa valiokunnassa. Lisäksi hän toimi Laukaan kunnanvaltuuston puheenjohtajana sekä presidentin valitsijamiehenä vuonna 1925. Hän toimi myös OTK:laisen osuuskauppaliikkeen tehtävissä.
Järjestys ja oikeus
Aatteeltaan puolue on keskusta-oikeistolainen, jolla on radikalistinen ja järjestelmänvastainen identiteetti. Puolueen ideologia koostuu kansalliskonservatismista, liberaalikonservatismista, euroskeptismistä ja oikeistopopulismista. Puolue on euroskeptisen Alianssi Euroopan kansakuntien puolesta -liittoutuman ja Euroopan parlamentin Vapaa ja demokraattinen Eurooppa -ryhmän jäsen.
Vuoden 2008 parlamenttivaaleissa puolue sai Seimasin 141 edustajapaikasta 15 paikkaa (12,7 % äänistä).
Porin Uimaseura
Porin Uimaseura (PuS) on Porissa toimiva uimaseura, joka on perustettu vuonna 1908. Seurassa on noin 250 uimaria (2020).
Porin Uimaseuran tunnetuimpia uimareita ovat olympiamitalistit Arvo Aaltonen ja Matti Mattsson.
Bojan Isailović
Bojan Isailović (s. 25. maaliskuuta 1980 Belgrad, Jugoslavia) on serbialainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa tällä hetkellä puolalaista Zagłębie Lubinia. Isailović teki ensiesiintymisensä Serbian maajoukkueessa 14. joulukuuta 2008 pelatussa ystävyysottelussa Puolaa vastaan.
Okinawanluhtakana
Okinawanluhtakana (Hypotaenidia okinawae) on Okinawan saarella Japanissa elävä lähes lentokyvytön kurkilintu. Laji kuvattiin tieteelle vasta vuonna 1981.
Löytyminen
Okinawanluhtakana kuvattiin vasta vuonna 1981. Se herätti löytymisensä aikoihin paljon mielenkiintoa. Lajin kuvaamista edelsivät paikallisten haastattelut. Vuodesta 1972 lähtien havaintoja saatiin melko runsaasti, ja jotkin lintuharrastajat onnistuivat jopa kuvaamaan okinawanluhtakanan puussa. Ennen kuvausta tieteelle uudeksi lajiksi, lintuja piti pyydystää useita yksilöitä, jotta saataisiin lajikuvaukseen tarvittavat tiedot. Ensimmäinen yksilö saatiin kesäkuun 2. päivänä 1981 kun metsänvartija löysi Fenchijivuorelle johtavan tien varrelta, läheltä Kunigamia auton alle jääneen linnun. Muutaman kuukauden päästä Okuman kylästä saatiin kiinni aikuinen yksilö ja poikanen, jotka tutkittiin, valokuvattiin, merkittiin ja mitattiin ja päästettiin vapaaksi. Yoshimaro Yamashina and Toru Mano kuvasivat lajin joulukuussa 1981 nimellä Rallus okinawae ja julkistivat sen Journal of the Yamashina Institute for Ornithology-lehdessä. Samassa kuussa Okinawan prefektuuri nimitti lajin erityiseksi suojelukohteeksi.
Koko ja ulkonäkö
Okinawanluhtakanan pituus on 28-30 senttiä, ja paino noin 435 grammaa. Siipiväli on 50 senttiä. Okinawanluhtakana on, lyhytpyrstöinen, pitkä- ja vahvajalkainen lintu. Höyhenpuku on päältä tummanruskea. Naama on pääosin musta, mutta silmän takana on pari valkoista laikkua. Rinta ja vatsa ovat mustat ja niitä kirjovat valkoiset poikkijuovat. Lajin parhaat tuntomerkit ovat kirkkaanpunainen nokka ja jalat. Nokan kärki on keltainen. Nuorten lintujen selkäpuoli vaaleampi kuin aikuisilla ja niiden vatsapuoli valkoisen täplittämä.
Levinneisyys ja elinympäristö
Elinympäristöä ovat subtrooppiset ikivihreät lehtimetsät tasangoilla, vesiväylien varsilla ja mäkisessä maastossa aina 500 metrin korkeuteen saakka. Okinawanluhtakanan asuinmetsien aluskasvillisuudessa on usein tiheä saniaiskasvusto. Se liikkuu usein myös metsien lähellä olevilla niityillä, viljelyksillä, pensaikoissa ja ruohikkomailla. Okinawanluhtakana tarvitsee elinalueeltaan myös pysyvän vesipaikan peseytymistä varten ja lepopaikan puusta.
Elintavat
Okinawanluhtakana on lähes, mutta ei täysin lentokyvytön. Se on nopea juoksija ja hyvä uimari. Laji viettää suurimman osan ajastaan maassa ja etsii ravintonsa metsänpohjalta. Okinawanluhtakana lepää puissa ja käyttää samaa lepopaikkaa toistuvasti. Ravinto koostuu hyönteisistä, etenkin kulkusirkoista, sekä etanoista, sammakkoeläimistä ja liskoista. Juomassa ja kylpemässä käyvä lintu saattaa saalistaa myös matalikolta. Laji on hyvin äänekäs. Äänivalikoimaan kuuluu äänekäs kyo ja kwi kwi kwi ki-kwee ki-kwee, johon lintuparit vastaavat usein tki-ki-ki ja kyip kyip kyip huudoilla. Muita ääniä ovat nouseva sian ääntä muistuttava kiljahdus ja syvää itkua muistuttava gu-gu-gugugugu ja gyu-gyu-gyagyagya.
Okinawanluhtakanapari on yksiavioinen ja reviiritietoinen. Lisääntymiskausi on touko-heinäkuussa. Pari tekee pesänsä maahan tai puunjuuren onkaloon. Pesä vuorataan kuolleilla lehdillä, ruoholla ja saniaisten lehdillä. Poikueeseen kuuluu tavallisesti 3-5 munaa.
Uhat ja suojelu
Okinawanluhtakana on Japanissa lailla suojeltu. Osia sen elinaleista on myös suojeltu muun muassa luonnonsuojelualueena ja kansallispuistona. Ympäristöministeriö on tehnyt lajille suojelusuunnitelman, jossa suunnitellaan okinawanluhtakanaa saalistavien petojen määrän vähentämistä ja tarhakasvatusta.
WHA:n tähdistökentällinen
WHA:n tähdistökentälliset valittiin WHA-jääkiekkoliigan kunkin kauden päätteeksi. Kentälliset nimettiin kaikkien WHA:n kausien päätteeksi vuodesta 1973 vuoteen 1979. Kahteen kentälliseen valittiin vuosittain yhteensä 12 pelaajaa. Kumpikin kentällinen sisälsi maalivahdin, kaksi puolustajaa, keskushyökkääjän ja kaksi laitahyökkääjää.
Second Life Syndrome
Second Life Syndrome on puolalaisen metalliyhtyeen Riversiden toinen studioalbumi, joka julkaistiin 31. lokakuuta 2005.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt Riverside ja sanoittanut Mariusz Duda.
José Ignacio Munilla Aguirre
pienoiskuva José Ignacio Munilla Aguirre (s. 13. marraskuuta 1961) on espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi San Sebastiánin hiippakuntaan 29. kesäkuuta 1986 ja nimitettiin Palencian hiippakunnan johtoon 24. kesäkuuta 2006. Piispaksi vihkiminen seurasi 10. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Manuel Monteiro de Castro, jota avustivat Juan María Uriarte Goiricelaya ja Rafael Palmero Ramos.
Munilla Aguirre sai 21. marraskuuta 2009 nimityksen San Sebastiánin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 9. tammikuuta 2010.
Liettuan tasavallan liberaalien liike
Liettuan tasavallan liberaalien liike (, LRLS) on Liettuassa toimiva keskusta-oikeistolainen, liberaali ja konservatiiviliberaali puolue. Vuonna 2006 perustettu puolue on Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmän jäsen. Puolueen perustajat olivat Liberaalisen ja keskustalaisen liiton toisinajattelevia jäseniä. Puolueen nykyisenä puheenjohtajana toimii Eligijus Masiulis.
Vuoden 2008 parlamenttivaaleissa LRLS sai Seimasin 141 edustajapaikasta 11 paikkaa (5,72 % äänistä). Puolue on yksi Liettuan nykyisen hallituksen hallituspuolueista.
Mark Polansky
Mark Lewis "Roman" Polansky (s. 2. kesäkuuta 1956 Paterson, New Jersey) on yhdysvaltalainen ilmailualan insinööri, koelentäjä ("research pilot") ja NASAn astronautti. Polansky sai lempinimen "Roman" pilana, sillä hänellä on sama sukunimi kuin ohjaaja Roman Polańskilla. Hän on osallistunut avaruussukkulalennoille STS-98, STS-116 ja STS-127.
Perhetausta
Polanskyn isä, Irving, oli juutalainen. Hänen äitinsä, Edith, on alun perin Havaijilta ja on syntyperältään korealainen. Polansky kunnioitti isänsä etnistä taustaa ottamalla mukaansa sukkulalennolle STS-116 teddykarhun Yhdysvaltain holokaustimuistomuseosta (United States Holocaust Memorial Museum). Polansky on naimisissa sanantoniolaisen Lisa Ristowin kanssa. Heillä on kaksi lasta, tytär ja poika.
Ura Yhdysvaltain ilmavoimissa
Polansky astui Yhdysvaltain ilmavoimien palvelukseen valmistuttuaan Purduen yliopistosta aeronautiikan ja astronautiikan maisterina vuonna 1978. Hän lensi F-15 ja F-5E lentokoneita ja toimi aggressor-pilottina (toimii vihollislentäjänä ilmasotaharjoituksissa). Vuonna 1986 hän osallistui Edwards Air Force Basen koelentokouluun Kaliforniassa. Polansky luopui aktiivipalveluksesta vuonna 1992 tavoitellakseen uraa NASAssa. Hän on lentänyt yli 5 000 tuntia yli 30 erilaisella lentokonetyypillä.
Ura NASAssa
Polansky valittiin huhtikuussa 1996 NASAn astronauttikoulutukseen (NASAn astronauttiryhmä 16 - "The Sardines"). Kahden vuoden koulutuksen ja arvioinnin jälkeen hänet nimitettiin aluksi Kennedy Space Centeriin avaruussukkuloiden lähtöjen ja laukaisujen tukitehtäviin. Hän toimi avaruussukkulalento STS-98:n pilottina (2001) viettäen  309 tuntia avaruudessa. Seuraavaksi hänet nimitettiin lennonvalvontaan (CAPCOM). Polansky toimi CAPCOMin johtajana huhtikuusta 2002 joulukuuhun 2002. Hän toimi myös astronauttien pääkouluttajana ja johtotehtävissä sukkuloiden laukaisutehtävissä ja korjauksissa. Polansky toimi komentajana 1. joulukuuta 2006 laukaistulla sukkulalennolla STS-116, Kansainvälisen avaruusaseman kokoonpanolennolla. Hän oli myös 16. heinäkuuta 2009 laukaistun STS-127 Endeavourin komentaja. Kuten astronauttitoverinsa Michael J. Massiminokin aikaisemmin Polansky raportoi Twitterissä lennon STS-127 valmisteluja ja lennonaikaisia tapahtumia.
George Loddiges
George Loddiges (12. maaliskuuta 1786 Hackney, Englanti - 5. kesäkuuta 1846 Hackney, Englanti) oli englantilainen kasvi- ja lintutieteilijä sekä puutarhuri.
John Richard Keating
John Richard Keating (20. heinäkuuta 1934 Chicago, Illinois – 22. maaliskuuta 1998) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Chicagon arkkihiippakuntaan 20. joulukuuta 1958 ja nimitettiin Arlingtonin hiippakunnan johtoon 7. kesäkuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Pio Laghi, jota avustivat Thomas Joseph Murphy ja Thomas Jerome Welsh.
Keating kuoli 63-vuotiaana virassa.
Tyks Akuutti
Tyks Akuutti on Varsinais-Suomen hyvinvointialueeseen kuuluva ensihoidon ja päivystyksen palveluita tuottava kunnallinen liikelaitos. Liikelaitos vastaa koko maakunnan alueella ensihoidon ja päivystyksen järjestämisestä.
Ensihoidon ja päivystyksen liikelaitoksen toiminta
Ensihoitajat antavat ensihoitoa sairaalan ulkopuolella potilaan kotona tai onnettomuuspaikoilla. Ensihoitoyksikkö tekee arvion hoidon tarpeesta ja kiireellisyydestä. Kriittisimmissä tilanteissa hätäkeskus hälyttää ensihoitolääkärin, joka voi tulla paikalle joko autolla tai helikopterilla (FinnHems20 lääkäriyksikkö). Ensihoidon tehtävissä toimivat hyvinvointialueen alueella liikelaitoksen omat (6), Varsinais-Suomen pelastuslaitoksen (12) ja yksityiset ambulanssiyksiköt (15 ambulanssia) sekä yksi Pirkanmaan sairaanhoitopiirin ambulanssi. Yhteensä 34 ambulanssi- eli ensihoitoyksikköä. Liikelaitos on tehnyt ostopalvelusopimukset Varsinais-Suomen pelastuslaitoksen ja yksityisten ambulanssiyritysten kanssa. Ensihoitotoiminnan johtaminen, mukaan lukien kenttäjohtotoiminta, ovat liikelaitoksen tehtäviä.
Liikelaitoksen päivystyksellä on erikoissairaanhoidon ja perusterveydenhuollon yhteispäivystyksen toimintayksikkö Tyksin T-sairaalassa, johon on keskitetty Turun alueen päivystyspalvelut. Lisäksi päivystyksellä on toimintayksiköt Tyksin lähisairaaloissa Loimaalla, Salossa ja Uudessakaupungissa. Päivystyksen palvelut toimivat Turussa ja Salossa ympäri vuorokauden sekä Loimaalla ja Uudessakaupungissa päivittäin kello 8.00-22.00.
Henkilökuntaa liikelaitoksessa on 569, josta 56 on lääkäreitä, 467 hoitohenkilökuntaan kuuluvaa ja 46 hallinto- ja huoltohenkilöä (tilanne vuonna 2019).
Vuonna 2019 liikelaitoksen päivystyksen toimintayksiköissä kirjattiin yhteensä 141 232 päivystyskäyntiä. Eri potilaita oli 88 136. Ensihoitotehtäviä on vuosittain n. 65 000.
Toimintakulut olivat 82,2 milj. euroa vuonna 2019 ja toimintatuotot 83,4 milj. euroa. Toimintatuotoista 69,2 milj. euroa (83,0 %) oli myyntituottoja jäsenkunnilta. Muita tuottoja oli yhteensä 14,2 milj. euroa.
Liikelaitoksen perustaminen
Ensihoidon ja päivystyksen liikelaitos perustettiin vuoden 2012 alusta yhdistämällä siihen Tyksin ensiapupoliklinikan ja Turun kaupungin perusterveydenhuollon päivystys. Terveydenhuoltolain muutoksella ensihoidon järjestämisvastuu siirtyi kunnilta sairaanhoitopiireille vuoden 2013 alusta. Tuolloin ensihoito tuli mukaan liikelaitoksen toimintaan. Vuoden 2015 alusta liikelaitokseen yhdistettiin Loimaan, Salon ja Vakka-Suomen lähisairaaloiden päivystykset, perusterveydenhuollon päivystykset mukaan lukien.
Ensihoito ja päivystystoiminta on organisoitu Varsinais-Suomen sairaanhoitopiirissä kunnallisen liikelaitoksen muotoon. Toisin, kuin muissa sairaanhoitopiireissä, joissa ensihoito ja päivystys ovat pääsääntöisesti osa keskussairaalan toimintaa. Piirin jäsenkunnat pitivät tärkeänä talouden ja kuntalaskutuksen läpinäkyvyyttä ja kuntien edustajien osallistumista päätöksentekoon. Kunnallisen liikelaitoksen erillistalous sairaanhoitopiirin muusta taloudesta ja johtokunta tekivät tämän mahdolliseksi.
HMS Minbåt N:o 3
HMS Minbåt N:o 3 oli Ruotsin laivaston vuonna 1878 vesillelaskettu torpedovene.
Dr. Seuss
thumb|Theodor Seuss Geisel eli Dr. Seuss. Theodor Seuss Geisel (2. maaliskuuta 1904 Springfield, Massachusetts – 24. syyskuuta 1991 La Jolla, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja kuvittaja. Hänet tunnetaan parhaiten lastenkirjailijana, jonka teosten tunnusomaisimmat piirteet olivat omalaatuinen rytmikäs kieli ja erikoiset henkilöhahmot. Hän kirjoitti useimmat teoksensa taiteilijanimellä Dr. Seuss.
HMS Minbåt N:o 3
Valmistus
Alus tilattiin Tukholmasta kaleeritelakalta. Alus laskettiin vesille 1878 ja se liitettiin laivastoon vuotta myöhemmin.
Dr. Seuss
Hänen tunnetuimmat kirjansa ovat Green Eggs and Ham, The Cat in the Hat, One Fish Two Fish Red Fish Blue Fish, Horton Hears a Who! ja How the Grinch Stole Christmas!. Hänen kirjoistaan on tehty useita elokuvasovituksia, kuten The Grinch (2000), Katti (2003), Horton (2008), Lorax (2012) ja The Grinch (2018). Geisel oli toisena käsikirjoittajana elokuvassa Tri T:n 5000 sormea (1953).
HMS Minbåt N:o 3
Palvelus
Vuonna 1879 vastavalmistuneelta alukselta poistettiin miinatangot. Vuonna 1887 kymmenpiippuinen konekivääri korvattiin kaksipiipuisella 25 millimetrin M/84 konekiväärillä. Samana vuonna alus nimettiin uudelleen Stångminbåt N:o 143:ksi. Vuonna 1899 poistettiin torpedot ja alus muutettiin vuosina 1903-1905 vartioveneeksi, jolloin siihen asennettiin uusi höyrykone ja kattilat. Samalla aseistukseksi tuli yksi 37 millimetrin M/89B -pikatykki. Muutostöiden päätyttyä alus luovutettiin vastaperustetulle rannikkotykistölle. Vuonna 1899 alus sai uuden nimen HMS Bevakningsbåt B1 ja vuonna 1905 alus luokiteltiin yhteysalukseksi numerolla V1. Se liitettiin osaksi Karlskronan rannikkolinnaketta. Alus poistettiin palveluksesta 25. toukokuuta 1923.
Kelasköynnökset
Kelasköynnökset (Celastrus) on kelasköynnöskasvien heimoon kuuluva kasvisuku, jonka lajit ovat kiipeileviä pensaita. Suvun luontainen levinneisyysalue sijaitsee Aasiassa, Amerikassa, Australiassa, Madagaskarissa ja Fidžissä. Eräitä sukuun kuuluvia lajeja käytetään koristekasveina.
Ulkonäkö ja koko
pienoiskuva|Celastrus orbiculatus [[Botanischer Garten Bielefeldissä]] Kelasköynnökset ovat tavallisesti kesävihantia, harvoin ikivihreitä, kiipeäviä, usein kiertyviä pensaita, joilla on pyöreät tai kulmikkaat oksat. Oksissa on lukuisia pitkähköjä tai pyöreitä, vaaleita korkkiraitoja. Ydin voi olla onteloista. 2–4 millimetrin pituiset silmut ovat soikeita tai pitkähköjä; niillä on lukuisia teräväkärkisiä silmusuomuja. Lehdet ovat vuorottaisia. Korvakkeet ovat pieniä, lineaalisia ja putoavat aikaisin pois. Ehytlaitainen, sahalaitainen tai lovellinen lehtilapa on tavallisesti karvainen tai kalju, munanmuotoinen. Useimpien kelasköynnösten lehdet muuttuvat ruskassa keltaisiksi.
Kelasköynnösten sympodiaalinen, tyrsimäinen tai yksikukkainen kukinto kasvaa lehtihankaan tai oksankärkeen. Viisiteräiset, vihertävän- tai kellertävänvalkoiset kukat ovat tavallisesti yksi-, harvoin kaksineuvoisia; joskus kasvi on kaksikotinen. Kiekko on kalvomainen tai mehevä, renkaan- tai kulhonmuotoinen, kokonaan tai osittain viisilohkoinen. Heteet ovat lyhyitä, ponnet avautuvat kohti kukan keskustaa. Sikiäin on kehänpäällinen, kolmiosainen ja sisältää yhden tai kaksi pystyä siemenaihetta. Hedelmä on 8–10 millimetrin paksuinen, suunnilleen pallomainen (joskus pitkähkö), nahkamainen kota, joka avautuu pitkittäissuunnassa kolmeen lohkoon ja sisältää 1–6 siementä. Siemenet ovat elliptisiä, runsasproteiinisia ja ovat lähes kokonaan mehevän, punaisen-oranssinpunaisen siemenvaipan peittämiä.
Kelasköynnösten kromosomiluku on 2n = 46.
Levinneisyys
Sukuun kuuluvien noin 30 lajin luontainen levinneisyysalue sijaitsee Aasiassa, Pohjois- ja Etelä-Amerikassa, Australiassa, Madagaskarissa ja Fidžissä, missä niitä esiintyy kosteissa metsissä ja kuivissa tiheiköissä trooppisella ja lauhkealla ilmastovyöhykkeellä.
Luokittelu
Kelasköynnösten (Celastrus) suku kuuluu kelasköynnöskasvien heimoon ja Celastroideae-alaheimoon. Suvun kuvasi ensimmäisenä Carl von Linné teoksessaan Species Plantarum vuodelta 1753. Hänen valitsemansa tieteellinen sukunimi Celastrus on peräisin erästä ikivihreää puuta tarkoittavasta muinaiskreikan sanasta kelastra; aiemmin nimeä oli käytetty useista ikivihreistä kasvilajeista.
Suku jakautuu kahteen alasukuun:
Lajit
Kelasköynnösten suku sisältää noin 30 lajia:
pienoiskuva|Celastrus orbiculatus pienoiskuva|Amerikankelasköynnöksen (Celastrus scandens) lehtiä ja hedelmiä.
Käyttö
Muutamia kelasköynnöslajeja viljellään koristekasveina, ja niitä käytetään seinien, kaiteiden ja pergoloiden koristeena. Hedelmät säilyvät kasvissa pitkälle talveen.
Palokuntalainen
Palokuntalainen on kuusi kertaa vuodessa ilmestyvä pelastusalan ilmiöihin, tapahtumiin, henkilöihin ja uutisiin keskittyvä erikoislehti. Lehti ilmestyy painettuna versiona parillisen kuukauden viimeisellä viikolla ja verkossa parittoman kuukauden ensimmäisenä päivänä. Lehti on ilmestynyt vuodesta 2001, aluksi Sopimuspalokuntalainen nimisenä, vuodesta 2009 nykyisellä nimellään. Palokuntalaisen kustantaja on Kustannusosakeyhtiö Sanomapaja.
Lehden päätoimittaja on Pekka Koivunen.
Tiia Hasa
Tiia Hasa (s. 24. huhtikuuta 1967 ) on suomalainen televisiokuuluttaja. Hän toimi pitkään TV 2:n kuuluttajana aivan 1990-luvun alkuvuosista lähtien. Hänen työnsä muuttui niin kutsutuksi ”kanavaääneksi” – kasvoillaan esiintymisen hän joutui jättämään TV2:n kanavauudistuksen myötä. Hän on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri. Hänellä on neljä lasta. . Hasa esiintyi myös vuonna 1993 Kummelissa.
Aave joka maalasi taulun
Aave joka maalasi taulun on Weilin + Göösin vuonna 1982 julkaisema Kauko Röyhkän toinen kaunokirjallinen teos. Sitä on luonnehdittu anarkisesti irrottelevaksi fantasiaromaaniksi, jossa pannaan halvalla pikkukaupungin perässähiihtäjiä.
Otava julkaisi kirjan vuonna 2000 Seven-sarjan pokkarina.
José Alves Matoso
José Alves Matoso (18. helmikuuta 1860 Côja – 1. helmikuuta 1952) oli portugalilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 16. heinäkuuta 1882 ja nimitettiin Guardan hiippakunnan johtoon 3. lokakuuta 1914. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. maaliskuuta 1915. Pääkonsekraattorina toimi António José de Souza Barroso, jota avustivat António Moutinho ja João Evangelista de Lima Vidal. Alves Matoso asetettiin virkaansa 18. huhtikuuta.
Alves Matoso kuoli 91-vuotiaana virassa.
Allan Bloom
Allan David Bloom (14. syyskuuta 1930 Indianapolis, Indiana – 7. lokakuuta 1992 Chicago, Illinois) oli yhdysvaltalainen filosofi. Bloom on parhaiten tunnettu teoksestaan The Closing of the American Mind: How Higher Education Has Failed Democracy and Impoverished the Souls of Today’s Students (1987).
Thomas Jerome Welsh
Thomas Jerome Welsh (20. joulukuuta 1921 Weatherly – 19. helmikuuta 2009) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Philadelphian arkkihiippakuntaan 30. toukokuuta 1946 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Inis Cathaigin titulaaripiispaksi 18. helmikuuta 1970. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Joseph Krol, jota avustivat Gerald Vincent McDevitt ja John Joseph Graham.
Sointu Kouvo
Sointu Kouvo (13. toukokuuta 1916 Helsinki – helmikuu 1991) oli suomalainen näyttelijä. Teatterin lisäksi hänet nähtiin sivurooleissa useissa suomalaisissa elokuvissa vuosina 1936–1958.
Greg Tebbutt
Greg Tebbutt (11. toukokuuta 1957 – 17. joulukuuta 2021) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi WHA:n Birmingham Bullsissa sekä NHL:n Quebec Nordiquesissä ja Pittsburgh Penguinsissa kolmella kaudella yhteensä 64 ottelua tappelijana. Roolistaan huolimatta Tebbutt teki puolustajalle paljon tehopisteitä alemmissa sarjoissa tehden vähintään 20 maalia viidellä kaudella.
Sointu Kouvo
Ura
Kouvo työskenteli näyttelijänä Suomen Kansallisteatterissa. Hänen varhaisiin töihinsä kuului rooli näytelmässä Tessa. Lokakuussa 1935 Kansallisteatterissa ensi-iltansa saanut näytöskappale saavutti suuren suosion. Nuorena Kouvo näytteli lukuisia niin sanottuja tyttöosia, usein Ansa Ikosen ja Henny Waljuksen rinnalla, kuten kappaleissa Kilpakosijat (syksy 1936) ja Kuriton sukupolvi (kevät 1937). Hänen osastaan Molièren yksinäytöksisessä kirjallisessa ilveilyssä Sievistelevät hupsut kirjoitettiin: "Tyttösiä näyttelivät sirosti Henny Waljus ja Sointu Kouvo". Syksyllä 1938 Kouvo esiintyi yhdessä Tauno Palon kanssa laulajana näytelmässä Pieni laulunäytelmä, jonka pääosassa oli Mary Hannikainen. Keväällä 1940 Kouvo sai osakseen ihailua koomisesta rouvanosastaan komediassa Nelly neidin mies. Tammikuussa 1941 tuli ensi-iltaan Moss Hartin ja George S. Kaufmanin näytelmä Ette voi ottaa sitä mukaanne, jossa Kouvolla oli jälleen kerran tyttären rooli Ikosen rinnalla.
Greg Tebbutt
Ura
Juniorina Tebbutt pelasi jääkiekkoa WCJHL:n Victoria Cougarsissa. Joulukuussa 1976 hän siirtyi pelaajavaihdossa saman liigan Regina Patsiin. Kesällä 1977 hänet varasi NHL:n Minnesota North Stars (vuorolla 130) ja WHA:n Birmingham Bulls (vuorolla 49). Varauksista huolimatta Tebbutt jatkoi juniorijääkiekkoilua vielä yhden kauden pelaten yli-ikäisenä Flin Flon Bombersissa.
Sointu Kouvo
Ura
Sointu Kouvon elokuvaura jakautuu kahteen kauteen: 1936–1944 ja 1952–1958. Myös valkokankaalla hän näytteli sivuosia tyttärinä ja mamselleina. Tällaisia elokuvatehtäviä olivat muun muassa komediaelokuva Vaimoke ja epookkidraama Runon kuningas ja muuttolintu. Kouvon merkittävimpiin elokuvatöihin kuuluu Hilkka Rantamon osa Nyrki Tapiovaaran elokuvassa Kaksi Vihtoria vuonna 1939. Hugo Hytösen ja Orvo Saarikiven Maria Jotuni -filmatisoinnissa Miehen kylkiluu (1937) hän näytteli Elliä. Kouvo oli mukana myös kahdessa lyhytelokuvassa: Ankkurikahvilan kantavieraat (1940) ja Takaisin yhteiskuntaan (1953). Ensin mainitussa hän lauloi Matti Jurvan tangosävelmän Uskon lemmen taikaan. Kouvo esitti Jurvan musiikkia myös kahdessa Vihtori ja Klaara -elokuvassa. Vuonna 1958 Kouvolla oli sivuosa peräti neljässä elokuvassa.
Greg Tebbutt
Ura
Toukokuussa 1978 Tebbutt teki ammattilaissopimuksen Birmingham Bullsin kanssa. Puolet ensimmäisestä ammattilaiskaudestaan 1978–1979 Tebbutt pelasi farmijoukkueessa ja puolet Birminghamissa. Kesällä 1979 WHA ja NHL yhdistyivät, jolloin Tebbuttin pelaajaoikeudet palautuivat NHL:n Minnesota North Starsille. Minnesotalla ei kuitenkaan ollut käyttöä hänelle ja laittoi hänet waiver-listalle. Tebbuttin ura jatkui Quebec Nordiquesissa, joka otti hänet waiver-listalta. Kaudella 1979–1980 Tebbutt pelasi kuitenkin vain kaksi peliä Quebecissa ja suurin osa kaudesta meni farmijoukkueissa. Seuraava kausi meni kokonaisuudessaan farmissa ja lisäksi hän oli sivussa osan kaudesta syksyllä saamansa olkapäävamman vuoksi, joka vaati leikkauksen. Elokuussa 1981 Nordiques päätti purkaa Tebbuttin sopimuksen.
Kaksi seuraavaa kautta Tebbutt pelasi IHL:ssä ja AHL:ssä. Kaudella 1982–1983 hän teki Baltimore Skipjacksissä 28 maalia, joka oli AHL:n puolustajien maaliennätys (ennätyksen rikkoi John Slaney vuonna 2000). Kauden päätteeksi hänet valittiin myös AHL:n parhaaksi puolustajaksi. Uuden NHL-sopimuksen Tebbutt solmi heinäkuussa 1983 Pittsburgh Penguinsin kanssa. Kaudella 1983–1984 hän pelasi 24 peliä Penguinsissa, mutta suurin osa kaudesta meni jälleen Pittsburghin farmissa. Tebbuttin ura jatkui tämän jälkeen vielä neljän kauden ajan, joiden aikana hän pelasi sekä AHL:n että IHL:n eri joukkueissa. IHL:ssä hän teki kolmella peräkkäisellä kaudella vähintään 20 maalia ja otti yli 200 jäähyminuuttia. Tebbutt ehti pelata ammattilaisena yhdessätoista eri seurassa, ennen kuin lopetti uransa vuonna 1988.
Chimekello
Chimekello (engl. handchime, suom. myös chimeskello) on kellosoitin, jotka on kehitetty säestys- ja soolosoittimeksi käsikello jen rinnalle. pienoiskuva|Chimekello C ja C#
Historia
Ensimmäiset chimekellot tehtiin Yhdysvalloissa 1980-luvulla Malmark in tehtaalla.
Käyttö
Chimekelloja soitetaan käsikello jen rinnalla tai erikseen. Kelloa otetaan kahvasta kiinni ja heilautetaan kättä kaaressa. Yksi kello vastaa yhtä sävel tä.
Chimekellot sopivat hyvin esimerkiksi koulusoittimiksi, sillä niiden avulla on helppo opetella nuotteja. Jokaiseen kelloon on merkitty kellon sävel ja sen paikka nuottiviivasto lla. Chimekelloilla voidaan säestää laulua, toista instrumenttia tai soittaa sellaisenaan. Chimekelloja ei tarvitse virittää.
Chimekellot Suomessa
Chimekelloja löytyy ainakin 23 paikkakunnalta Suomesta: Evijärveltä, Hattula sta, Helsingistä, Joensuu sta (ja Eno sta) Juva lta, Juuasta, Jyväskylä stä, Kiuruvedeltä, Kokkola sta (Kälviä), Kouvola sta, Kuopio sta, Laukaa sta, Liedosta, Oulusta (Ylikiiminki), Pieksämäeltä, Pielavedeltä, Pyhäjärveltä, Rautalammilta, Rovaniemeltä, Siikalatva sta (Piippola), Tuusula sta, Vantaa lta ja Pöytyältä (Yläne).
Gerald Vincent McDevitt
Gerald Vincent McDevitt (23. helmikuuta 1917 Philadelphia, Pennsylvania – 29. syyskuuta 1980) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Philadelphian arkkihiippakuntaan Dennis Joseph Dougherty 30. toukokuuta 1942. Hänet nimitettiin Philadelphian vihkipiispaksi sekä Tigiaksen titulaaripiispaksi 22. kesäkuuta 1962, ja piispaksi vihkiminen seurasi 1. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Egidio Vagnozzi, jota avustivat Joseph Carroll McCormick ja Francis James Furey.
Barbara von Heidenberg
Barbara von Heidenberg on Nicola Tiggelerin esittämä hahmo telenovela-sarjassa Lemmen viemää. Barbara on juonikas, ilkeä ja laskelmoiva. Hänellä on tytärpuoli Miriam Saalfield sekä poika Ben Sponheim.
Sarjan toisella kaudella von Heidenberg ja hotelli Fürstenhofin johtaja Werner Saalfeld menevät naimisiin. Barbaran uskottiin kuolevan sarjassa tiputtuaan rotkoon. Hän kuitenkin palaa sarjaan takaisin Sylvia Wielanderina, mutta kaikki ihmettelevät hänen yhdennäköisyyttään Barbaran kanssa. Muistinmenetyksen johdosta hän itsekin aluksi luulee olevansa Sylvia, mutta myöhemmin hänelle selviää, että hän on oikeasti Barbara. Wernerkin saa tietää asiasta, mutta menee silti hänen kanssaan uudestaan naimisiin. Myöhemmin Barbara paljastuu ja joutuu oikeuteen. Myöhemmin hän aiheuttaa Eva Krendlingerin kidnappauksen. Tämä epäonnistuu ja lopulta Barbaran asettama pommi aiheuttaa suuren räjähdyksen Fürstenhofissa. Myöhemmin Barbara hukkuu jokeen yrittäessään paeta Saksasta. Barbara palasi Fürstenhofiin Consuelana. Hänellä on pitkälle edennyt harvinainen sairaus.
Mark Holton
Mark Holton (s. 1958) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt lukuisissa elokuvissa 1980- ja 1990-luvuilla.
Wings Over the World tour
Wings Over the World tour oli Wings-yhtyeen vuosien 1975–1976 kiertue, joka esitettiin Iso-Britanniassa, Australiassa, Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa.
Kappalelista
Tyypillinen kappalelista vuoden 1975 konserteissa.
Tyypillinen kappalelista vuoden 1976 konserteissa
Dancehall
thumb|250px|Suosittu jamaikalainen dancehall -artisti [[Bounty Killer esiintyy.]] Dancehall on reggaen alalaji. Se kehittyi reggaesta 1970- ja 1980-lukujen taitteessa, kun digitaaliset rytmit tulivat reggaeartistienkin käyttöön. Moderni dancehall tunnetaan Euroopassa myös nimellä ragga. Dancehall reagoi Jamaikalla sanoituksissaan erittäin nopeasti monentasoisiin yhteiskunnallisiin ilmiöihin maan ja taivaan välillä hyvinkin suorasanaisesti. Siksi monet kappaleet joutuvat Jamaikalla radioiden soittokieltoon mutta saattavat soida tiheään tahtiin ”saaren” lukuisissa sound systemeissä. Tyylin ensimmäisiä kansainvälisiä tähtiä oli Shabba Ranks.
Tyylin syntyyn vaikutti osaltaan kehittyvät ohjelmoitavat rumpukoneet ja kosketinsoittimet. Niiden hinnan laskiessa oli mahdollista luoda taustat ilman kallista studiota tai muusikkoryhmää. Toinen lähtökohta oli tiskijukkien instrumentaali- ja dub-versioiden päälle esittämät vapaamuotoiset tunnelmannostatuspuheet ja tekstit l. toustaus. Siirtolaisuuden kautta ragga sekä New Yorkin rap ovat olleet vuorovaikutuksessa kummankin tyylin syntymisessä ja kehityksessä.
Vieraillessaan Suomessa 1985 Grandmaster Flash totesi haastattelussa rapin juurista kysyttäessä:
Sana dancehall viittaa jamaikalaiseen tanssihalliin, jossa tyylisuuntaus sai alkunsa. Ensimmäinen dancehall-tähti oli Prince t. King Jammy kappaleella ”Under Me Sleng-Teng". Sen tausta tehtiin halvalla kosketinsoittimella, josta valittua rytmiä hidastettiin reggaeta muistuttavaksi. Rytmi sai nimensä tästä hitistä ja sen päälle tehtiin nopeasti 200 muuta kappaletta.
Suosituimpia dancehall-artisteja nykyään ovat muun muassa Elephant Man, Sizzla, Buju Banton, Capleton, Beenie Man, Bounty Killer, Sean Paul ja Bob Marleyn poika Damian ”Junior Gong” Marley. Suomessa tyylisuuntaa edustaa muun muassa Nopsajalka. Mohombi hyödyntää ”Bumpy Ride” hitissään modernin dancehallin nopeaa rytmiä yhdistäen siihen melodisen R&B -laulutyylin ja pop-musiikin rakenteen kertosäkeineen.
Rajuja tekstejä ja suosion vaimeneminen
Slack-tyylin sanoitukset ovat korostetun miehisiä aina halventavuuteen asti. Tyylin nimi tuli Winston Rileyn ja General Echon LP-levystä Ranking Slackness, jonka sanoitukset olivat ennen kuulemattoman suorasukaisia. King Yellowman oli suuntauksen ensimmäinen tähti, mutta hän pystyi myös kantaa ottaviin teksteihin ja hallitsi varsinaisen toustaamisen. Hän julkaisi ensimmäisenä live-dj albumin nimeltä Live at Aces.
Buju Banton sai ankaraa kritiikkiä ”Love Me Brownie” -kappaleestaan, koska sen katsottiin edustavan mustan väestönosan sisäistä rasismia ja naisen alistamisen ihannointia. ”Boom bye bye” puolestaan oli äärimmäinen kannanotto homoseksuaalisuutta vastaan ja käytännössä tuhosi mahdollisuudet esimerkiksi Englannin markkinoilla. Buju Banton muutti myöhemmin tyylinsä sekä musiikillisesti että teksteiltään lähemmäksi roots reggae -tyyliä, mutta on korostanut ettei kadu aikaisempia lauluja.
Gunlyrics-tyylin tekstit ovat rajua katuelämää ja väkivaltaisuutta kuvailevia vertautuen gangsta-rap tyyliin. Nimensä tyyli on saanut aseiden korostetusta asemasta teksteissä. Bounty Killer edustaa tätä tyyliä.
Näiden tyylien ääripiste saavutettiin 1990-luvun puolivälissä, jolloin hallinto puuttui sound systemien toimintaan, koska tekstien katsottiin lisäävän väkivaltaa dancehall-tapahtumissa, joissa muutenkin esiintyi jengitappeluita. Äänenvoimakkuutta rajoitettiin niin että se rajoittui tarkemmin itse tapahtuman alueelle ja myöhäisiltana vain alueen sisäpuolelle. Lopulta gunlyrics-tekstejä ei enää sallittu mutta myös yleisö oli jo alkanut saamaan tyylistä tarpeekseen, mikä johti melodisemman reggaen paluuseen jota edusti muun muassa Garnett Silk.
Suosikit vaihtuvat dancehall-tyylissä varsin nopeasti ja myös sen sisällä muodissa olevat taustarytmit muuttuvat nopeasti, mikä edellyttää nopeaa reagointia. Tästä syystä ulkomailla menestyvät artistit saattavat jäädä kotimaassaan nousevien tähtien vuoksi vähemmälle huomiolle. Esimerkiksi Shabba Ranks menetti kotimaan yleisönsä tällä tavoin.
Sigismund I
Sigismund I (,, 1. tammikuuta 1467 – 1. huhtikuuta 1548) oli Puolan kuningas ja Liettuan suuriruhtinas vuosina 1506–1548.
Sigismund I oli Puolan kuningas Kasimir Jagiellon ja Elisabet Itävaltalaisen poika. Hän seurasi veljiänsä Juhana I:stä ja Alexander I:stä Puolan valtaistuimelle. Heidän vanhemmasta veljestään Vladislaus II:sta tuli Unkarin ja Böömin kuningas.
Avioliitot ja lapset
Vuonna 1512 Sigismund meni naimisiin Unkarin aatelistoon kuuluvan Barbara Zápolyan kanssa, ja he saivat tyttären:
Barbara kuoli vuonna 1515 ja vuonna 1517 Sigismund meni naimisiin milanolaiseen ruhtinassukuun kuuluvan Bona Sforzan kanssa. Heidän lapsiaan olivat:
Lisäksi Sigismund sai rakastajattarensa kanssa kolme lasta.
Daria Korczyńska
Daria Korczyńska (o.s. Onyśko, s. 30. heinäkuuta 1981 Kołobrzeg) on puolalainen pikajuoksija.
Hän sai hopeaa 100 metrin juoksussa Bydgoszczin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2003 ajalla 11,46. Hän oli 100 metrin kahdeksas Göteborgin EM-kilpailuissa 2006. Hän karsiutui saman matkan puolivälierissä sekä Osakan MM-kilpailuissa 2007 että Pekingin olympialaisissa 2008. Helsingin 2012 EM-kilpailuissa hän karsiutui välierissä. 60 metrin juoksussa hän karsiutui välierissä Madridin sisäratojen EM-kilpailuissa 2005, mutta voitti pronssia Birminghamin sisäratojen EM-kilpailuissa 2007 ennätysajallaan 7,20 s.
Hän juoksi toisen osuuden Puolan pronssijoukkueessa 4 × 100 metrin viestissä sekä Barcelonan 2010 että Helsingin 2012 EM-kilpailuissa
Manuel da Rocha Felício
pienoiskuva Manuel da Rocha Felício (s. 6. marraskuuta 1947 Mamouros) on portugalilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Viseun hiippakuntaan 21. lokakuuta 1973 ja nimitettiin Lissabonin patriarkaatin vihkipiispaksi sekä Aquae Flaviaen titulaaripiispaksi 21. lokakuuta 2002. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi António Ramos Monteiro, jota avustivat Jorge Ferreira da Costa Ortiga ja António dos Santos.
Da Rocha Felício sai 21. joulukuuta 2004 nimityksen Guardan koadjuuttoripiispaksi, ja 1. joulukuuta 2005 hänestä tuli sen piispa.
Högman
Högman on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Air Canada Jazz
Air Canada Jazz on kanadalainen lentoyhtiö. Yhtiö on alun perin Air Canadan omistama, mutta se on myöhemmin luopunut omistuksestaan, nykyisin yhtiön omistaa Jazz Air Income Fund-rahasto (tsx: JAZ.UN). Jazz toimii Air Canadan lentoliikenteen syöttöliikenneyhtiönä. Yhtiön kotipaikka on Halifax Stanfieldin kansainvälinen lentoasema, Enfieldissä, Nova Scotiassa.
Historia
thumb|left|Air Canada Jazzin Bombardier RJ Yhtiö perustettiin vuonna 2001 yhdistämällä Air Canadan omistamat syöttöliikenneyhtiöt Air BC, Air Nova, Air Ontario ja Canadian Regional Airlines.
Vuonna 2006 ACE Aviation Holdings (Air Canadan emoyhtiö) luopui yhtiön omistuksesta myytyään kaikki omistamansa Air Canada Jazzin osakkeet.
Elokuussa 2008 Air Canada Jazz poisti koneistansa matkustajien pelastusliivit alentaakseen polttoainekustannuksia. Lentoyhtiö neuvoo matkustajia käyttämään istuintyynyjä kellukkeina mahdollisen veteenlaskeutumisen jälkeen. Yhtiön mukaan lähes ainoastaan Manner-Kanadan yllä lentävän yhtiön koneiden laskeutuminen veteen on erittäin epätodennäköistä.
Yövartija vain...
Yövartija vain... on Yrjö Nortan ohjaama elokuva vuodelta 1940.
Yövartijan roolin on käsikirjoittaja Erik Dahlberg tehnyt Aku Korhoselle mittatilauksena. Hän kirjoittaa: ”Olen aina kuulunut Aku Korhosen suuriin ihailijoihin, ja tämän ihailun sponttaanina ilmauksena on Yövartija-elokuva.” Aiheessa voi nähdä viitteitä pari vuotta aiemmin Suomessa esitettyyn yhdysvaltalaiselokuvaan Kultaisen lännen tyttö, ja se heijastelee myös Suomen kansan yhtenäistymisen halua talvisodan jälkeen.
Arviot
Aikalaisarvioissa elokuva saa melko myönteisen vastaanoton. Sitä verrataan vanhanaikaisiin joulusatuihin, joissa hyvä ja paha ovat vastakkain ja hyvä saa voiton. Salama Simonen (Uusi Suomi) sanoo arviossaan, että ”tällaisia ihmisiä ei liene olemassa, mutta kun nyt kerrotaan joulutarinaa, lienee se kerrottava niin kuin lapsille ainakin, toisin sanoen annettava äärimmäisyyksien puhua ja julistaa idealismin sanomaa”. Toini Aaltonen (Suomen Sosialidemokraatti) kirjoittaa: ”Alkupuoli on kerrottu koruttoman kauniisti ja myöskin todellakin filmaattisella näkemyksellä”, mutta toteaa lopun ”kuitenkin valahtavan auttamattomasti imelän tosikertomuksen tasolle.”
Aku Korhonen on nähty niin aikalaisarvioissa kuin myöhemminkin elokuvan pelastajana ylenmääräiseltä naiiviudelta, kuten kirjoittaa esimerkiksi Henri Waltter Rehnström Tv-maailman arviossa heinäkuussa 2014.
Sami Karppinen (jääkiekkovalmentaja)
Sami Karppinen on suomalainen jääkiekkovalmentaja, joka toimii Suomi-sarjajoukkue Nokian Pyryn päävalmentajana. Karppisella on pelaajataustaa II-divisioonasta, jossa hän pelasi hyökkääjänä.
Pelaajaura
Karppinen siirtyi Oulun Kärppien C-nuorista TuTon A-nuorten I-divisioonajoukkueeseen kaudeksi 1994–1995. Kaudella 1995–1996 hän pelasi samaa sarjaa Raahe-Kiekossa, jossa Karppinen pelasi myös ensimmäiset miesten pelinsä II-divisioonassa. Kaudella 1996–1997 hän pelasi II-divisioonaa Kajaanin Hokissa ja kaksi viimeistä kauttaan Haukiputaan Ahmoissa.
Valmentajaura
Karppinen toimi jo kaudella 2005–2006 nykyisen Ässien päävalmentajan Pekka Virran apuvalmentajana KalPan A-nuorissa. Virran noustua KalPan SM-liigajoukkueen päävalmentajaksi syyskuussa 2006 Karppinen nousi puolestaan KalPan A-nuorten päävalmentajaksi. Hän johdatti joukkueen A-nuorten Suomenmestaruuteen keväällä 2008.
Karppisella olisi ollut vielä sopimus KalPan A-nuorten kanssa kaudelle 2010–2011, mutta hän kuitenkin purki sopimuksensa siirryttään 1+1-vuotisella sopimuksella Mestis-joukkue Kajaanin Hokin päävalmentajaksi. Karppisen pesti Hokissa jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä hänet erotettiin lokakuussa, kun joukkue oli sarjataulukossa toiseksi viimeisenä. Kaudeksi 2011–2012 Karppinen siirtyi Tampereen Ilveksen A-nuorten päävalmentajaksi.
Kahden Ilveksessä vietetyn kauden vuoden Karppinen palasi kaudeksi 2013–2014 Pekka Virran aisapariksi ja siirtyi kaksivuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue Porin Ässien apuvalmentajaksi.
Helmikuussa 2015 Suomi-sarjajoukkue Nokian Pyry tiedotti Karppisen tehneen 1+1-vuotisen sopimuksen. Karppinen aloitti päävalmentajan tehtävät Pyryssä 1. toukokuuta 2015.
António dos Santos
António dos Santos (14. huhtikuuta 1932 Vagos – 26. maaliskuuta 2018 ) oli portugalilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Aveiron hiippakuntaan 1. heinäkuuta 1956 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Tabboran titulaaripiispaksi 6. joulukuuta 1975. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. huhtikuuta 1976. Pääkonsekraattorina toimi Giuseppe Maria Sensi, jota avustivat Manuel d'Almeida Trindade ja Manuel Dos Santos Rocha.
Dos Santos sai 17. marraskuuta 1979 nimityksen Guardan piispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 1. joulukuuta 2005.
Mikael V
thumb|300px|Mikael V ja [[arkkienkeli Mikael kolikossa.]]
Mikael V Kalafates (kreikaksi Μιχαήλ Καλαφάτης, 1015 – 24. elokuuta 1042) oli Bysantin keisari lyhyen ajan vuosina 1041–1042. Hän oli keisari Mikael IV:n sisarenpoika.
Kun Mikael IV kuoli vuonna 1041, Mikael V:stä tuli Zoen uusi kanssahallitsija. Mikaelin valtaistuimelle nousun takana oli hänen setänsä Johannes, jonka Mikael kuitenkin pian karkotti luostariin. 18. huhtikuuta ja 19. huhtikuuta välisenä yönä hän määräsi myös Zoen karkotettavaksi. Kuullessaan tästä Konstantinopolin kansalaiset vihastuivat ja syrjäyttivät Mikaelin. Hänet sokeutettiin ja lähetettiin luostariin, missä hän kuoli 24. elokuuta 1042.
Marcus Thuresson
Marcus Thuresson (s. 31. toukokuuta 1971 Tranås, Ruotsi) on ruotsalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän pelasi Elitserienissä yhteensä 479 runkosarjaottelua tehopistein 96+177=273 sekä keräten 453 jäähyminuuttia. Pudotuspeleissä Thuresson teki 40 ottelussa tehot 13+11=24 sekä keräsi 38 jäähyminuuttai. Hän pelasi urallaan myös Suomessa ja Saksassa. Thuresson toimii nykyään SHL-joukkue Rögle BK:n presidenttinä.
Seuraura
Thuressonin kasvattajaseura on Tyringe SoSS, josta hän siirtyi 16-vuotiaana kaudeksi 1987–1988 Västerås IK:hon. Thuresson pelasi kyseisellä kaudella ensimmäisen miesten pelinsä I-divisioonassa ja teki siinä yhden syöttöpisteen ja keräsi yhden kahden minuutin jäähyn. Kauden 1988–1989 hän pelasi kokonaan Västeråsin junioreissa. Thuresson voitti J20 SuperElitin mestaruuden keväällä 1989.
Kaudeksi 1989–1990 Thuresson siirtyi Leksands IF:n riveihin, jossa Elitserienin tulokaskausi toi 28 runkosarjaottelussa tehot 8+8=16 sekä kolmessa playoff-ottelussa kaksi maalia. Hän pelasi joukkueessa myös seuraavat viisi kautta. NHL-joukkue New York Islanders varasi Thuressonin 224. pelaajana kesällä 1991, mutta hän ei koskaan siirtynyt pelaamaan Pohjois-Amerikkaan. Kauden 1995–1996 Thuresson pelasi HV71:ssä. Kaudeksi 1996–1997 hän siirtyi SM-liigajoukkue Turun Palloseuraan, jonka toiseksi paras pistemies ja syöttäjä Thuresson oli Kimmo Rintasen jälkeen tehoilla 14+25=39. Hän voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Thuresson pelasi kauden aikana myös EHL:ssä, jonka pudotuspelien syöttöpörssin voiton hän jakoi joukkuetoverinsa ja maanmiehensä Niklas Sundbladin kanssa viidellä syötöllään. Thuresson palkittiin turnauksen parhaana hyökkääjänä.
Kaudeksi 1997–1998 Thuresson siirtyi Malmö Redhawksiin, jossa hän vietti kuusi kautta. Thuresson oli ensimmäisellä kaudellaan tehoilla 9+23=32 joukkueen kolmanneksi paras pistemies. Kaudella 1998–1999 hän teki Elitserienin yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 13+35=48, joilla hän voitti Malmön sisäisen pistepörssin. Thuresson jakoi Elitserienin pistepörssin kuudennen sijan Brynäs IF:n Pär Djoosin kanssa ja syöttöpörssin kolmannen sijan AIK IF:n Stefan Gustavsonin kanssa. Kaudella 1999–2000 hän oli Malmön kolmanneksi paras pistemies sekä joukkueen paras pistemies ja syöttäjä kevään 2000 pudotuspeleissä kuudella syötöllään. Kaudella 2001–2002 Thuresson oli tehoilla 10+17=28 Malmön paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Juha Riihijärven jälkeen. Viimeisellä Elitserien-kaudellaan 2002–2003 hän oli tehoilla 18+14=32 joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. Thuresson jakoi kolmella osumallaan myös Elitserienin alivoimamaalipörssin voiton Leksandin Jens Nielsenin kanssa.
Thuresson aloitti pelaajauransa viimeisen kauden 2003–2004 Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 2. Bundesligan SC Riesserseessä, jonka hän jätti kuitenkin konkurssin takia ja siirtyi loppukaudeksi sarjatasoa ylemmäs DEL-joukkue Düsseldorfer EG:hen.
Toinen aste (täsmennyssivu)
Toinen aste voi viitata ainakin seuraaviin:
Marcus Thuresson
Maajoukkueura
Thuresson pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 1990 ja 1991 sekä alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 1989.