cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Koivu (Tervola)
Liikenne
Koivun rautatieasema on ollut kuuluisa voileivistään, ternimaidosta tehdystä narisevasta juustosta sekä arkkitehtuuristaan. Vuonna 2005 asema mainittiin Ilta-Sanomien 50 merkittävimmän kansallisen nähtävyyden joukossa. Nykyisellään asemalla ei ole virallista toimintaa.
Koivua tunnetuksi ovat tehneet myös Silvolan Puukkotehdas sekä keihäänheittäjä Päivi Alafrantti. Kylässä oli vielä 1970-luvulla urheilukenttä. Kylässä on ollut parhaimmillaan neljä kauppaa, postitoimisto sekä kahvila. Kylässä oli myös tiilitehdas.
Vielä 1990-luvulla kylässä toimi leirintäalue, jonka toiminta loppui vuosikymmenen puolivälissä. Koivun kylään voidaan lukea myös Räihän leipomo, joka on tunnettu rieskapaikka Nelostien varressa 50 kilometriä Rovaniemen eteläpuolella. Nelostien varrella toimii Peurassa oleva huoltoasema (ent. Esso, Teboil, nyk. St1).
Olympialaiset 1976
Olympialaiset 1976 voivat tarkoittaa talvi- tai kesäolympialaisia 1976.
Marvin Minsky
Marvin Lee Minsky (9. elokuuta 1927 New York City, New York – 24. tammikuuta 2016 Boston, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen tietojenkäsittelytieteilijä ja kognitiotieteilijä. Hän tutki erityisesti tekoälyä.
Minsky toimi MIT:n professorina. Hän suoritti matematiikassa kandidaatin tutkinnon Harvardissa ja tohtorin tutkinnon Princetonissa.
Vuonna 1982 Minsky kirjoitti lehtiartikkelin, jonka mukaan ”kestää aikansa, kunnes ihminen oppii yleisestä järjellisestä päättelykyvystä, jolla koneista voisi tehdä yhtä älykkäitä kuin ihmiset”. Minskyn mukaan yksi haaste tietokoneiden saamisessa ajattelemaan ihmisen tavoin on vanhojen ajatusten virheellisyys: termit kuten "tietoisuus", "oppiminen" ja "muisti" ovat "matkalaukkusanoja", jotka ovat yhdistelmiä useista eri ajatuksista. Vanhat sanat on muodostettu ennen tietojenkäsittelytieteen ilmestymistä ja 1950-luvulta lähtien on kehitetty parempia sanoja.
Minsky sai Turing-palkinnon vuonna 1969. Hän sai myös muun muassa Japani-palkinnon tekoälyä koskevasta tutkimuksestaan osana teknologian ja ihmiskunnan vaurauden sekä hyvinvoinnin integraatiota.
Vuonna 2019 Minskyä syytettiin seksuaalisista väärinkäytöksistä. Yksi Jeffrey Epsteinin uhriksi väitetty nainen nimeltä Virginia Guiffre sanoi tulleensa pakotetuksi harrastamaan seksiä Minskyn kanssa. Tapahtuneen aikaan Minsky olisi ollut 73 ja hän 17. Minskyä puolusti ainakin hänen ystävänsä Richard Stallman, joka joutui mielipiteidensä vuoksi eroamaan MIT:ltä ja Free Software Foundationin johdosta.
Olympialaiset 1972
Olympialaiset 1972 voivat tarkoittaa talvi- tai kesäolympialaisia 1972.
Mali
Malin tasavalta eli Mali on sisämaavaltio Länsi-Afrikassa. Sen rajanaapureita ovat pohjoisessa Algeria, idässä Niger, etelässä Burkina Faso ja Norsunluurannikko, lounaassa Guinea sekä lännessä Senegal ja Mauritania.
Koko pohjoinen Mali sijaitsee Saharan autiomaan alueella, ja keski- ja eteläosan muodostaa pääasiassa Sahelin savanni. Keski- ja eteläosissa virtaa läntisen Afrikan pisin ja koko Afrikan kolmanneksi pisin joki, Niger. Yli 65 % koko maasta on aavikkoa tai puoliaavikkoa, ja aavikoituminen johtaa paikoin vakaviin ongelmiin.
Maantiede
150px|thumb|left|Malin kartta Mali on sisämaavaltio, mutta maan etelä- ja keskiosissa virtaava Niger-joki muodostaa tärkeän vesireitin. Malin pohjoisosat sijaitsevat pääosin Saharan autiomaassa. Etelämmässä vallitsee Sahelin savanni. Koillisessa on joitakin vuoria. Kuivina kausina Saharalta puhaltaa harmattan-tuuli, joka nostattaa hiekkamyrskyjä. Malin alue on pääasiassa alavaa. Maan korkein kohta on Hombori Tondo 1 155 metrin korkeudessa merenpinnan yläpuolella. Se sijaitsee Homborivuorilla (Monts du Hombori).
Malin väkirikkain kaupunki on sen pääkaupunki Bamako, jonka väkiluku vuoden 2009 laskennassa oli 1,8 miljoonaa. Kaupungin nykyiseksi väkiluvuksi arvioidaan 2,6 miljoonasta 3,5 miljoonaan asukasta. Muita suuria kaupunkeja ovat Ségou, Sikasso, Mopti, Gao ja Kayes. Niger-joen varrella sijaitsevat Ségou ja Mopti ovat tärkeitä satamakaupunkeja ja kalastuksen keskuksia.
Malin pinta-ala on 1 240 278 km², joten se on maailman 23. ja Afrikan kahdeksanneksi suurin valtio. Vettä pinta-alasta on noin 20 000 km². Maan pisin joki on Niger. Lounaassa virtaa myös Senegal-joki sivujokineen. Mali on yksi Organisation pour la mise en valeur du fleuve Sénégal -järjestön perustaja- ja jäsenmaista. Malissa on joitakin järviä, kuten Faguibine, Dô, Niangay, Débo ja Korarou.
Malilla on maarajaa muiden valtioiden kanssa yhteensä 7 243 kilometriä. Pisin yhteinen raja on Mauritanian kanssa (2 237 km).
Varhaiset vaiheet
Ghanan kuningaskunnan perustivat alun perin berberit, mutta pian valta keskittyi mandea puhuneille soninkeille. Soninkekuninkaat eivät koskaan omaksuneet islamia täysin, vaikka heillä oli hyvät suhteet muslimikauppiaihin. Ghanan kuningaskunnan valta-asema alkoi heiketä 1000-luvun lopussa, jolloin alueelle alkoi saapua islaminuskoisia almoravideja. Islamin asema alueella voimistui ja se on ollut siitä lähtien Malin valtauskonto. Ghanan kuningaskunnan keskuspaikka, Koumbi Saleh tuhoutui 1203.
Nimensä Mali on saanut vuosina 1235–1546 alueella sijainneesta Malin kuningaskunnasta. Nykyiset mandinkat polveutuvat sen asukkaista. Kuningaskunta kasvoi voimakkaasti Sundiata Keitan valtakaudella 1200-luvulla. Huippuvuosinaan Malin kuningaskunta käsitti huomattavasti nykyistä Malia laajemman alueen, Atlantin rannikolta Nigerjoen suistoon ja Timbuktuun saakka. Maa koostui valloitetuista ja alistetuista alueista, mutta siellä vallitsi Keitan aikana järjestys. Tunisialaisen historioitsija Ibn Khaldunin mukaan Keita hallitsi maata noin 25 vuotta. Mansa Musan valtakaudella 1300-luvun alussa Timbuktun ja Djennén kaupungeista tuli merkittäviä kaupankäynnin ja islamin keskuksia (Mansa on kuningasta tarkoittava arvonimi ). Kuningaskunta vaurastui kulta-, norsunluu-, orja- ja suolakaupan avulla.
Siirtomaa-aika
Ranskalaiset saapuivat Maliin vuoden 1880 tienoilla. He pyrkivät tekemään Malista siirtomaansa. Paikallisten vastarinta päättyi vuonna 1898, kun malinkésotilas Samory Touré voitettiin seitsemän vuoden sodan jälkeen. Malista tuli nimellä Ranskan Sudan osa Ranskan Länsi-Afrikkaa.
Vuonna 1958 maa saavutti itsehallinnollisuuden ja liittyi Ranskan yhteisöön (Communauté française). Autonomisena valtiona sen nimenä oli Sudanin tasavalta. Tammikuussa 1959 se liittyi Senegaliin. Ranskan Sudanin ja Senegalin muodostamasta Malin liittovaltiosta tuli itsenäinen 20. kesäkuuta 1960, mutta unioni kaatui 20. elokuuta 1960, jolloin Malista tuli kokonaan oma valtionsa. 22. syyskuuta maa irtautui Ranskalaisesta yhteisöstä ja muutti nimensä Malin tasavallaksi. Tämä lasketaan nykyisen Malin itsenäistymispäiväksi.
Modibo Keïta ja Moussa Traoré
pienoiskuva|Malin hallitusta vastaan taistelevia islamistitaistelijoita [[Malin sisällissota 2012|vuonna 2012 alkaneessa sisällissodassa.]] Itsenäisen Malin ensimmäiseksi presidentiksi nousi Modibo Keïta. Malista tuli yhden puolueen valtio, joka lähentyi kylmän sodan aikaista sosialististen valtioiden itäblokkia. Keïtan johtama Mali erosi Ranskan yhteisöstä vuonna 1962 ja kansallisti alueen luonnovaroja. Seurauksena valtion taloudellinen tila heikkeni vähitellen.
Lokakuussa 1968 Malissa tapahtui veretön sotilasvallankaappaus, jossa Keïtan syrjäytti kenraali Moussa Traoré. Keïta vietti loppuelämänsä vankeudessa. 1974 tuli voimaan uusi perustuslaki, joka teki Traorén Malin kansan demokraattisesta liitosta maan ainoan laillisen puolueen. Vuoden 1979 vaaleissa Traoré sai 99% äänistä. Vuoden 1985 vaaleissa hän oli ainoa ehdokas. Opiskelijoiden liikehdintä hallintoa vastaan alkoi jo 1970-luvun lopussa ja Traoré onnistui torjumaan myös kolme vallankaappausyritystä.
Ratkaistakseen Malia vaivanneet taloudelliset ongelmat Traoré sitoutui 1980-luvulla Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) talousohjelmaan. Ohjelman vaatimat säästötoimet olivat erittäin epäsuosittuja malilaisten keskuudessa. Samaan aikaan Malin naapurivaltioissa lisääntyivät vaatimukset demokraattisemmasta hallinnosta. Traoré teki pieniä myönnytyksiä, mutta demokratiaa pyrittiin soveltamaan vain yksipuoluejärjestelmän puitteissa ilman laajempia uudistuksia.
1990-luvun alussa poliittinen vastarinta Malissa järjestäytyi. Merkittävä oli erityisesti Adéma–PASJ-puolue. Samaan aikaan maan pohjoisosissa syttyi etninen konflikti, kun kuivuutta paenneet tuaregit palasivat Libyasta ja Algeriasta. Paikallinen väestö vastusti tulijoita asein. Traorén hallinto julisti maahan poikkeustilan ja kukisti tuaregien liikehdinnän kovaotteisesti. Neuvostoliiton hajoaminen vuonna 1991 johti kuitenkin laajoihin mielenosoituksiin. Traoré kukistettiin noin sata ihmisuhria vaatineiden mielenosoitusten jälkeen vuonna 1991. Hänet tuomittiin kuolemaan vuosina 1993 ja 1999, mutta molemmat tuomiot muutettiin elinkautisiksi.
Demokraattinen Mali
Traorén kukistumisen jälkeen Malista tuli monipuoluedemokratia. Maan nykyinen perustuslaki otettiin käyttöön 12. tammikuuta 1992. . 8. kesäkuuta 1992 Malin kolmanneksi presidentiksi valittiin maan ensimmäisissä vapaissa vaaleissa Alpha Oumar Konaré. Hänet valittiin uudelleen 1997 vaaleissa, mutta Malin demokraattinen järjestelmä oli edelleen hauras. Maan perustuslaillinen oikeus mitätöi presidentivaaleja edeltäneiden parlamenttivaalien tuloksen äänestämiseen liittyneiden epäselvyyksien vuoksi. Konarén Adema-puolue oli voittanut selvästi mitätöidyt vaalit ja voitti myös järjestetyt uusintavaalit. Tapahtumien seurauksena Malin oppositio boikotoi presidentinvaaleja.
Konaré luopui kuitenkin vallasta perustuslaissa säädettyjen kahden kauden jälkeen ja häntä seurasi kesäkuussa 2002 presidentti Amadou Toumani Touré. Touré oli upseerina johtanut Moussa Traorén valtakauden päättänyttä vallankaappausta. Toure valittiin toiselle viisivuotiskaudelle vuonna 2007. Vuonna 2013 presidentiksi valittiin Ibrahim Keita.
Malin konflikti
Länsimaiden syrjäytettyä Libyan johtaja Muammar Gaddafin hänen puolellaan taistelleen tuaregit palasivat Maliin ja nousivat kapinaan pohjois-Malissa. Tuaregit liittoutuivat Al-Qaidaan yhteydessä olevien islamistien kanssa.
Vuonna 2012 Pohjois-Malissa kiihtyi tuaregien kapina, joka voimistui Libyasta sisällissodan vuoksi virranneiden aseiden avulla. Maaliskuussa 2012 Malin armeija ilmoitti kaapanneensa maassa vallan ja syösseensä presidentti Touren vallasta, mutta aikovansa palauttaa siviilivallan vaalien jälkeen.
Huhtikuussa 2012 tuaregikapinalliset julistivat Azawadin valtion perustetuksi maan pohjoisosaan. Kesäkuun loppuun mennessä islamistinen Ansar Dine -ryhmittymä oli ajanut tuaregikapinalliset kaikista Pohjois-Malin kaupungeista. Ryhmittymän taistelijat alkoivat tuhota Timbuktun historiallisia muistomerkkejä, joka edustivat sen mukaan epäjumalanpalvontaa.
Heinäkuun lopulla 2012 Pohjois-Malissa järjestettiin ensimmäinen kivitys, jossa teloitettiin avoliitossa elänyt pariskunta. Kapinalliset etenivät maan keskiosiin asti. Ääri-islamistien eteneminen Malissa herätti huolta alueella ja länsimaissa, mutta Yhdysvallat ei halunnut lähettää joukkoja maahan taistelemaan al-Qaidan uhkaa vastaan. Länsi-Afrikan maat kysyivät YK:lta lupaa sotilasoperaatiolle ääri-islamilaisten karkottamiseksi Malista. YK:n turvallisuusneuvosto antoi luvan operaatiolle. Malin entinen siirtomaaisäntä Ranska aloitti sotilasoperaation ”Opération Serval” Malissa maan hallituksen pyynnöstä 11. tammikuuta 2013 lentokonein, helikopterein ja myöhemmin panssarein.
Tammikuussa 2013 näytti olevan edessä pitkä sota ranskalaisten ja islamistien välillä. Ranskalaiset ja afrikkalaiset joukot valtasivat tammikuun loppuun mennessä kapinallisilta monia kaupunkeja. Ranska vähentää joukkojaan asteittain ja siirtää vastuuta YK:lle ja muille Afrikan maille. Samaan aikaan Euroopan unioni alkoi avustaa Malin oman armeijan koulutuksessa. Mukana on myös suomalaisia kouluttajia.
Elokuussa 2018 valittiin Malin presidenttinä vuodesta 2013 toiminut Ibrahim Boubacar Keïta uudelleen virkaansa. Huhtikuussa 2019 Boubou Cissé nimitettiin Malin pääministeriksi sen jälkeen, kun edellinen hallitus oli eronnut etnisen väkivallan taas voimistuttua maassa. Kapinalliset pidättivät elokuussa 2020 Keïtan ja Cissen. Pidätyksen jälkeen Keïta ilmoitti eroavansa ja hajottavansa maan hallituksen ja parlamentin.
Turvallisuustilanne
Ranskan joukot saapuivat Maliin 2013 ja aloittivat operaatio Servalin, joka tavoite oli ottaa pohjois-Mali takaisin islamisteilta. Tämä operaatio korvattiin myöhemmin kapinan tukahduttamiseen tarkoitetulla Operaatio Barkhanella. Ranskan johtamassa eurooppalaisessa Takuba-ryhmässä oli 800 sotilasta ja Ranskan joukkoja maassa 2400 ja naapurimaissa yhteensä 5000.
Maaliskuussa 2019 islamistit hyökkäsivät noin 60 kilometrin päässä Bamakosta sijaitsevan Koulikoron sotilasleiriin. Malin turvallisuustilanne on huolestuttava maan eteläisillä alueilla (Koulikoro, Kayes, Koutiala, Sikasso), jotka eivät ole enää vapaita jihadistisesta uhasta tai rosvoilusta.
Valtio on kyvytön harjoittamaan voimankäytön monopolia tai takaamaan alueen koskemattomuutta. Kaksi kolmasosaa Malin alueesta on valtion hallinnan ulkopuolella. Saadakseen alueen hallintaansa Malin hallitus omisti vuonna 2019 puolustukseen 22 prosenttia (noin 450 miljardia XOF) kansallisesta budjetistaan.
Malissa tapahtui sotilasvallankaappaukset elokuussa 2020 ja 2021. Kesäkuussa 2021 Ranskan joukot lopettivat operaatiot Malin armeijan kanssa ja keskeyttivät operaatio Barkhanen. Ranskan ja Malin suhteet kiristyivät kun Ranskan ulkoministeri nimitti tammikuussa 2022 Malin hallitusta laittomaksi ja Mali karkotti Ranskan lähettilään. Helmikuussa Mali vaati Ranskan joukkoja lähtemään maasta, toisaalta Mali syytti Ranskaa yksipuolisesta sopimuksen rikkomisesta kun tämä tapahtui. Loppuvuodesta 2021 venäläisen yksityisarmeijan Ryhmä Wagnerin joukot saapuivat maahan.
Ranskan sotilasjoukkojen vetäydyttyä Ranskan ulkoministeriö ilmoitti marraskuussa 2022, että maa jatkaa Malissa humanitaarista apua sekä kansalaisyhteiskunnan organisaatioiden rahoitusta. Seuraavalla viikolla Malin sotilasjuntta ilmoitti kieltävänsä sellaisten kansalaisjärjestöjen toiminnan, jotka saavat rahallista tai muuta tukea Ranskasta.
2023 alkaen
Ranskan ex-presidentti Francois Hollande sanoi haastattelussaan tammikuussa 2023, että Wagner-ryhmä ei ole onnistunut tekemään Malista turvallisempaa. Hän sanoi, että venäläisten palkkasotureiden saapumisen jälkeen turvallisuustilanne on huonompi ja lisäsi, että jihadistit ovat laajentaneet hyökkäyksensä Malin etelä- ja keskiosaan, missä he eivät olleet aiemmin läsnä.
Maaliskuussa 2023 Malin väliaikainen hallitus ilmoitti lykkäävänsä perustuslakia koskevaa kansanäänestystä. Kyseessä oli tärkeä askel maan tiellä kohti vaaleja, joiden tarkoituksena on palauttaa demokratia vuoden 2020 sotilasvallankaappauksen jälkeen. Kansanäänestysksen lykkääntymisen myötä sotilajohtajat eivät ole saavuttaneer ensimmäistäkään määräaikaa aikataulussa, jonka se laati Malin palauttamiseksi siviilihallintoon.
Huhtikuussa 2023 uutisoitiin, että ISIS on saamassa jalansijaa Malin itäisellä Menakan alueella. Jihadistit ovat ottaneet seudun hallintaansa, eivätkä Malin viranomaiset pysty sitä syrjäyttämään. YK syytti 12. toukokuuta 2023 Malin armeijaa ja "ulkomaisia" taistelijoita siitä, että ne ovat teloittaneet ainakin 500 ihmistä jihadistien vastaisessa operaatiossa maan keskiosissa maaliskuun 2022 aikana. Wagnerin kapinan jälkeen Venäjän ulkoministeri Sergei Lavrov kertoi, että Wagnerin palkkasotureiden joukot jatkavat operaatioitaan Afrikassa.
Kesäkuussa sotilasjuntan ulkoministeri Abdoulaye Diop pyysi YK:n turvallisuusjoukkoja joukkoja poistumaan viipymättä. YK ilmoitti aikovansa lopettaa Malin rauhanturvaoperaation kuuden kuukauden kuluessa kesäkuun 2023 lopusta lähtien. YK:n turvallisuusneuvosto päätti 30.6.2023 yksimielisesti lopettaa kymmenen vuotta jatkuneen rauhanturvaoperaation Malissa. Operaatio päättyy puoli vuotta suunniteltua aikaisemmin, vuodenvaihteeseen 2023-2024 mennessä.
Toukokuussa 2021 maan varapresidentti, eversti Assimi Goïta syrjäytti väliaikaisen presidentin Bah Ndaw ja pääministerin Moctar Ouane näiden tehtyä henkilövaihdoksia ilman hänen lupaansa. Tätä pidettiin tosiallisena sotilasvallankaappauksena, joka oli toinen 10 kuukauden sisään.
2022 ja 2023 ISIS-GS valtasi suuria alueita kaakkois-Malissa. Sen valtaan jäivät Ansongon ja Tidermènen alueet.
Kesäkuussa 2023 hyväksyttiin vuodesta 2017 viivästynyt perustuslain muutos. Maahan luotiin uusia hallintoalueita vuoden 2015 pohjoisen kapinallisten kanssa tehdyn sopimuksen mukaisesti. Presidentin valtaoikeuksia vahvistetaan. Ranskan kieli menetti virallisen kielen asemansa ja sen tilalle otettiin 13 paikallista kieltä. Ranska jää "työkieleksi".
Politiikka ja yhteiskunta
Mali on semipresidentiaalinen tasavalta. Maalla on monipuoluejärjestelmä, jonka ainoa rajoite on, etteivät puolueet saa tukeutua mihinkään etniseen, uskonnolliseen, tai alueelliseen ryhmään. Kansalliskokous on hallinnon ainoa lakeja säätävä elin. Siinä on 160 jäsentä, ja edustettuina on kahdeksan poliittista puoluetta. Jäsenistä 147 valitaan vaalipiireissä. Ulkomailla asuvat malilaiset valitsevat loput kolmetoista. Kunkin hallintoalueen edustajien lukumäärä riippuu alueen väkiluvusta ja heidät valitaan 5 vuoden välein.
Vuonna 1992 laaditun Malin perustuslain mukaisesti valtionpäämies ja asevoimien ylipäällikkö on presidentti, jonka valinta tehdään suorilla kansanvaaleilla viideksi vuodeksi kerrallaan. Presidentti voi toimia virassaan enintään kaksi kautta peräkkäin. Äänioikeus on jokaisella yli 21-vuotiaalla. Naisilla on ollut äänioikeus vuodesta 1956 lähtien.
Mali oli yksi Afrikan yhtenäisyysjärjestön alkuperäisistä jäsenmaista (25. toukokuuta 1963) lähtien ja kuuluu nykyään sen seuraajaan, Afrikan unioniin. Yhdistyneiden kansakuntien jäsen maa on ollut 28. syyskuuta 1960 lähtien.
Kuolemanrangaistus on Malin perustuslaissa sallittu rangaistuskeino, ja terrorismista on tuomittu kuolemaan viime vuosina. Käytännössä yhtäkään teloitusta ei ole toimeenpantu vuoden 1980 jälkeen.
Malin pohjoisosissa asuvat tuaregit ovat vaatineet alueilleen laajempaa itsehallintoa. Suuria tuaregien kapinoita on ollut vuosina 1962–1964, 1990–1995, 2007–2009 ja 2012–. Tammikuussa 2012 levottomuudet puhkesivat uudestaan ja UNHCR raportoi Malista lähteneen 20 000 ihmistä pakolaisiksi naapurimaihin.
Vapauksien kehitys
Freedom Housen vuonna 2021 tekemän listauksen mukaan Mali ei ole enää poliittisesti vapaa maa - vuonna 2020 sen arvio oli "osittain vapaa". Muutoksen syynä olivat vilpilliset vaalit ja niitä seurannut sotilaskaappaus. Freedom Housen vuoden 2022 arvion mukaan Mali ei ole vapaa maa. Maassa koettiin poliittista siirtymää pois autoritaarisesta hallinnosta 1990-luvun alussa ja rakennettiin vähitellen demokraattisia instituutioita noin 20 vuoden ajan. Maa osoitti kuitenkin valtion haurauden piirteitä, jotka lopulta vaikuttivat vuoden 2012 sotilasvallankaappaukseen ja Pohjois-Malin kapinaan, joka puhkesi samana vuonna. Vaikka perustuslaillinen hallinto palautettiin ja rauhansopimus allekirjoitettiin pohjoisessa vuonna 2015, turvattomuus ja poliittinen jännitys jatkuivat seuraavina vuosina, mikä huipentui kahteen sotilasvallankaappaukseen vuosina 2020 ja 2021.
Hallinnollinen jako
Mali jakautuu hallinnollisesti alueisiin, piireihin ja kuntiin. Alueet ovat Gao, Kayes, Kidal, Koulikoro, Mopti, Ségou, Sikasso ja Timbuktu sekä perusteilla olevat Ménaka ja Taoudénit. Pääkaupunki Bamako muodostaa oman piirikuntansa.
Talous
thumb|left|Hirssinviljelijä Malissa.
Mali on yksi maailman köyhimmistä maista. Sen bruttokansantuote on noin 1100 Yhdysvaltain dollaria asukasta kohden (2013). Noin 10 % väestöstä on paimentolaisia, ja 80 % työvoimasta harjoittaa maataloutta tai kalastusta. Lisäksi useat naiset elävät tekemillään savitöillä. 65 % maasta on aavikkoa ja puoliaavikkoa, joten maatalous rajoittuu suurimmaksi osin ainoastaan Niger-joen läheisyyteen. Malin talous riippuu ulkomaisesta avusta ja puuvillan maailmanmarkkinahinnoista.
Vuonna 2006 puuvilla, kulta ja karja muodostivat 80–90 % Malin vientituloista. Maatalous keskittyy viljojen (hirssi, durra ja maissi) omavaraisviljelyyn.
Malista viedään esimerkiksi kuivattua kalaa muihin Länsi-Afrikan maihin, kuten Burkina Fasoon, Norsunluurannikolle ja Ghanaan. Malilaista puuvillaa viedään etenkin Sveitsiin. Maassa on vain vähän teollisuutta, ja se on keskittynyt lähinnä suolan tuotantoon ja kenkä- ja tekstiiliteollisuuteen. Menot ovat tuloihin nähtynä miltei kaksinkertaiset. Kansainvälinen valuuttarahasto hyväksyi Malin vuonna 1999 ylivelkaantuneiden köyhien maiden Highly Indebted Poor Countries, HIPC) ohjelmaan. Siinä varat, jotka menisivät ulkomaanvelkojen lyhentämiseen, käytetään köyhyyden vähentämiseen. Ohjelma vähentää Malin ulkomaanvelkaa 37 prosentilla eli 539 miljoonaa Yhdysvaltojen dollaria. Kun Mali saa velkaohjelman tavoitteet täytettyä, se hyötyy myös G8:n velkojen anteeksiantamissopimuksesta.
Malin valuuttana käytetään CFA-frangia, joka on myös kolmentoista muun Länsi- ja Keski-Afrikan maan rahayksikkö. Valuutan arvo on nykyisin sidottu euroon. Malin merkittävimpiä kauppakumppaneita ovat Norsunluurannikko, Senegal, Kiina ja Euroopan unionin maat. Mali oli vuonna 1994 yksi Länsi-Afrikan talous- ja rahaliiton (UEMOA) perustajamaista.
Liikenne
Malissa on 593 kilometriä rautateitä ja 22 474 kilometriä maanteitä, joista 5 522 kilometriä on päällystetty. Dakarin–Nigerin rautatie johtaa Senegalin Dakarista Kayesin ja Bamakon kautta Nigerjoen rannalle Koulikoroon. Niger on liikennöintikelpoinen osan vuodesta Bamakon ja Koulikouron välistä osuutta lukuun ottamatta.
Malissa on 25 lentopaikkaa, joista kahdeksassa on päällystetty kiitotie. Kansainvälinen lentoasema sijaitsee Sénoussa Bamakon lähellä. Air Mali lentää muun muassa Gaoon, Moptiin, Kayesiin ja Timbuktuun.
Väestö
Malin väkiluku kasvaa nopeasti. YK:n arvio vuodelle 2020 oli 20,25 miljoonaa. Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan maassa asui 14 528 662 henkeä, joista 50,4 % oli naisia. Keskimääräinen asukastiheys oli 11,7 asukasta neliökilometrillä. Yli puolet malilaisista asuu eteläisillä Sikasson, Koulikoron ja Ségoun alueilla, kun taas pohjoisilla Timbuktun, Gaon ja Kidalin alueilla on alle 10 % maan väestöstä. Kaupunkiväestön osuus on 22,5 %. Suurin kaupunki on 1 810 366 asukkaan Bamako. Nomadeja on 0,92 % väestöstä.
Maan väestö on hyvin nuorta. Alle 15-vuotiaiden osuus on 46,6 %, 15–64-vuotiaiden 48,4 % ja yli 65-vuotiaiden 3,2 %. Vuotuinen väestönkasvu on 3,6 %. Väestön kasvuvauhti on viime vuosikymmeninä kiihtynyt (1,7 % vuosina 1976–1987 ja 2,2 % vuosina 1987–1998). Nykyisellä vauhdilla Malin väestö kaksinkertaistuu lähes 20 vuodessa.
Etniset ryhmät
Noin 50 % malilaisista edustaa mandekieliä puhuvia kansoja, joihin kuuluvat bambarat maan länsi- ja keskiosissa, mandinkat lounaassa, soninket Mauritanian rajalla ja djulat itäosan kaupungeissa. Toiseksi suurin ryhmä ovat puolipaimentolaisina elävät fulbet varsinkin maan keskiosassa (17 % väestöstä). Kaakossa on gurilaisia kieliä puhuvia senufoja, dogoneja ja boboja (12 %). Nigerjoen keskijuoksun varrella asuvat songhait (6 %) ja heidän pohjoispuolellaan Saharassa paimentolaisuutta harjoittavat tuaregit ja arabiankieliset maurit (10 %).
Maan etniset ryhmät asuvat usein rinnakkain samoilla alueilla. Niiden yhteiselo perustuu uskontoon, paikalliseen identiteettiin sekä ryhmien väliseen yhteistoimintaan ja työnjakoon. Niinpä esimerkiksi bambarat viljelevät hirssiä ja durraa ja songhait riisiä, kun taas fulbet harjoittavat karjanhoitoa, djulat kaupankäyntiä ja bozot kalastusta. Ryhmien väliset jännitteet ilmenevät kuivuudesta kärsivien tuaregien ja maurien tyytymättömyytenä etelän mandekansojen hallitsemaan poliittiseen ja taloudelliseen järjestelmään.
Kieli
Malin virallinen kieli on ranska, jota käytetään hallinnossa ja koululaitoksessa sekä maan etnisten ryhmien yhdyssiteenä. Valtaosa asukkaista puhuu äidinkielenään afrikkalaisia kieliä, joista yleisin on kaupankäynnin lingua francana toimiva bambara. Sitä käytetään ranskan ohella myös hallinnon ja median kielenä. Bambaraa ymmärtää noin 80 % Malin väestöstä.
Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan bambaraa puhuu äidinkielenään 46,3 % maan väestöstä (kaupungeissa 62,9 %), fulania 9,4 %, dogonia 7,2 %, soninkea 6,4 %, mandingoa ja songhaita molempia 5,6 %, miniankaa 4,3 %, tuaregikieli tamašeqia 3,5 %, senufoa 2,6 %, boboa 2,1 %, bozoa 1,9 %, khasonkaa 1,2 % ja arabian murretta mauria 1,1 %.
Uskonto
Malin valtauskonto on sunnalainen islam, joka levisi maan pohjoisosaan 1000-luvulta alkaen. Timbuktu, Djenné ja Gao olivat keskiajalla huomattavia islamilaisen oppineisuuden keskuksia. Maan eteläosissa väestön enemmistö kääntyi muslimeiksi vasta siirtomaavallan aikana.
Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan islamia tunnustaa 94,8 % väestöstä. Kristittyjä on 2,4 % ja animisteja 2,0 %. Kristittyjä on varsinkin dogonien ja bobojen keskuudessa. Noin kaksi kolmasosaa heistä on katolisia ja kolmasosa protestantteja. Perinteistä uskontoa harjoittaa osa boboista, senufoista, miniankoista ja dogoneista. Malin perustuslaki takaa uskonnonvapauden ja määrittelee maan sekulaariksi valtioksi.
Open Doors -järjestön World Watch-listauksen mukaan kristityt kokevat Malissa hyvin korkeaa vainoa. Järjestön mukaan islamilaisten ääriryhmien otettua maan pohjoisosat haltuun vuonna 2012, kristittyjen kirkot poltettiin ja heidät pakotettiin pakenemaan. Monet kristityt elävät edelleen islamilaisten militanttien hyökkäyksen uhan alla. Muslimikäännynnäiset ovat vaarassa joutua väkivallan ja painostuksen uhriksi. Myös maan eteläosassa islamilaisten ääriryhmien kohdistamat uhkaukset ovat lisääntyneet.
Koulutus
Malin väestön koulutustaso on heikko. Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan yli 15-vuotiaista oli lukutaitoisia 27,7 % (naisista 19,8 %). Vuoteen 2020 mennessä lukutaitoisten osuus nousi 35 prosenttiin.
Koulujärjestelmä käsittää kuusivuotisen alakoulun ja kahdeksi tasoksi jaetun kuusivuotisen yläkoulun. Ylemmällä tasolla oppilaat voivat valita kaksi- tai kolmivuotisen teknisen koulun tai nelivuotisen ammattikoulun. Koulutus on ilmaista 7–16-vuotiaille. Se on myös säädetty laissa pakolliseksi, mutta käytännössä läheskään kaikki eivät käy koulua. Vuonna 2017 alakoulun kävi loppuun 74% tytöistä ja 86% pojista. Opetus on pääosin ranskankielistä.
Malin yliopisto (vuodesta 2006 Bamakon yliopisto) perustettiin vuonna 1993. Vuonna 2011 se jaettiin neljäksi eri tieteenaloja edustavaksi yliopistoksi. Muita korkeakouluja ovat vuonna 1958 perustettu hallintokorkeakoulu, Katibougoun maatalouskorkeakoulu, yläkoulujen opettajia valmistava ylin normaalikoulu ja Abderhamane Baba Tourén mukaan nimetty teknillinen korkeakoulu. Ensimmäinen alueellinen yliopisto perustettiin Ségouun vuonna 2012.
Vuonna 989 perustetun Sankoren moskeijan vieressä Timbuktussa sijaitsevassa Sankoren yliopistossa oli jo 1100-luvulla yli 25 000 opiskelijaa useista eri maista. Sankoren yliopisto on myös edelleen toiminnassa.
Kulttuuri
thumb|Koristeltu ikkuna ja paikallinen asukas Timbuktussa. Itsenäistymisestä alkaen Malin poliittinen johto on pyrkinyt luomaan yhtenäistä malilaista kulttuuria yli heimo- ja kielirajojen. Politiikkaa on kuitenkin arvosteltu mandejen perinteen korostamisesta muiden etnisten ryhmien kustannuksella. Kulttuuria on määritellyt maan pieni koulutettu eliitti, joka on pyrkinyt arvioimaan suuren, osaksi lukutaidottoman kansan tarpeita. Eliitti ei kuitenkaan ole vieraantunut taustastaan, ja esimerkiksi aloite moniavioisuuden hylkäämisestä kaatui juuri maaseudulta tulleeseen vastustukseen. Kansallista kulttuuria on edistetty joka toinen vuosi vuosina 1962–1988 järjestetyillä festivaaleilla, joille eri alueiden kansantanssi- ja musiikkiryhmät kokoontuivat kilpailemaan ja esiintymään pääkaupungissa. Esiintymistilaisuuksia on järjestetty myös teattereissa, festivaaleilla, valtiovierailujen yhteydessä sekä radio- ja televisio-ohjelmissa.
Maailmanperintökohteet
Unescon maailmanperintöluetteloon on valittu neljä kohdetta Malista :
Kirjallisuus
Malin kansoilla on rikas suullinen perinne, joka käsittää sananlaskuja, satuja, lauluja, historiallisia kertomuksia ja sankarirunoja. Varsinkin jälkimmäisiin ovat erikoistuneet suullisen perinteen ammattilaiset, joista käytetään bambarankielistä nimitystä jeliw. Maan pohjoisosassa on kukoistanut arabiankielinen kirjallisuus, jota edustavat muun muassa paikalliset historioitsijat Mahmud Kati ja Abdherramane es Sadi. Varsinkin 1800-luvulla laadittiin uskonnollista kirjallisuutta myös tuaregin ja fulanin kielillä. Siirtomaa-aikana syntyneen nykyaikaisen kaunokirjallisuuden kieli on ranska, mutta malilaiset kirjailijat ovat pyrkineet yhdistämään länsimaisiin malleihin myös omaa suullista perinnettään. Kansainvälisesti tunnettuja kirjailijoita ovat 1950-luvulla vaikuttanut Fily Dabo Sissoko, samoihin aikoihin aloittanut Amadou Hampâté Bâ sekä itsenäisyyden ajan Yambo Ouologuem, Seydou Badian Kouyaté, Massa Makan Diabaté, Moussa Konaté, Aoua Kéita ja Aïcha Fofana. Malilaisen kirjallisuuden teemoja ovat kolonialismin perintö, sosiaaliset ongelmat, naisen asema, perinteen ja nykyajan sekä maaseudun ja kaupungin väliset ristiriidat.
Media
Malissa ilmestyy useita ranskankielisiä sanomalehtiä kuten vuonna 1949 perustettu valtiollinen L’Essor. Lehdistön merkitys on kuitenkin melko vähäinen. Yleisradiotoiminnasta huolehtivat vuonna 1957 alkunsa saanut valtiollinen Office de Radiodiffusion Télévision du Mali sekä vuoden 1992 jälkeen perustetut lukuisat paikallisradiot. Televisiolähetykset alkoivat maassa vuonna 1983.
Urheilu
Mali on osallistunut olympialaisiin vuodesta 1964 alkaen. Se ei ole saanut koskaan mitaleita. Vuonna 2004 se osallistui jalkapalloon ja vuonna 2008 koripalloon, muina vuosina joukkueessa on ollut alle kymmenen urheilijaa. Malin jalkapallomaajoukkue oli syyskuussa 2021 FIFAn rankingissa sijalla 60, ja on korkeimmillaan ollut sijalla 23.
Kankkulan kaivolla (elokuva)
Elokuva perustuu Yleisradion suosittuun radiohupailuun Kankkulan kaivolla, jota esitettiin radiossa vuodesta 1958. Elokuva on silloiseen SF-tyyliin nopeasti ja halvalla tehty. Eräät elokuvakriitikot ovat kutsuneet vuotta 1960 "suomalaisen elokuvan vuodeksi nolla" ja Kankkulan kaivolla -elokuvaa yhdeksi sen pohjanoteerauksista. Greta Brotherus kirjoitti arviossaan ensi-illan jälkeen: "Maisteri Särkkä on pohtinut todella pitkään, miten alas voi farssinteossa vaipua ennen kuin ollaan pohjalla. Nyt hän on lyönyt oman ennätyksensä."
Elokuvan on käsikirjoittanut Reino Helismaa. Radiosarjan ideoivat ja kirjoittivat Antero Alpola ja Aune Ala-Tuuhonen. Radiosarjan käsikirjoittajat eivät osallistuneet elokuvan tekemiseen ja tiettävästi pitivät lopputulosta hirveänä.
Käsikirjoitus noudattelee melko uskollisesti alkuperäistä ideaa muun muassa Tippavaaran isännän kohdalla, jonka puheet tahtovat kääntyä kerta toisensa jälkeen vihjailuun pontikan keittämisestä. Tarina on komedia, jossa alkuperäisiä radiosketsejä on sidottu yhteen romanttisella juonella (nuori nimismies, jonka pitäisi käräyttää Tippavaaran isäntä pontikankeitosta, rakastuu tämän tyttärentyttärentyttäreen) ja Pumppu-Veikkojen musiikkiesityksillä.
Radiotoimittaja Hannes Häyrinen (tunnettu radiosarjassa "speakerinä", jota termiä ei kuitenkaan elokuvassa lainkaan käytetä), Oke Tuuri Tippavaaran isäntänä ja Kauko Kokkonen yleismies Jantusena uusivat radioroolinsa. Neulasen Mantaa esittää Eija Inkerin sijasta Siiri Angerkoski ja Sylfred Huilaa Mauno Hyvösen sijasta Kaarlo Wilska. Koomikko Eemeli näyttelee kauppias Romppasta, joka radiohupailuissa mainitaan usein mutta joka ei koskaan itse esiinny niissä. Ismo Kallio nuorena nimismiehenä, Leni Katajakoski Leena Tippavaarana sekä Jalmari Rinne vanhana nimismiehenä ovat elokuvaa varten kehitettyjä hahmoja. Radiohupailun Mai-Brit Heljon esittämää Synnove Pulloa ei esiinny elokuvassa lainkaan. Assi Nortialla hieman suurempi rooli mustalaisnaisena.
Elokuvan yleisömenestys oli loistava, kääntäen verrannollinen kriitikoiden näkemyksiin.
Juoni
Elokuvan alussa radiotoimittaja (Hannes Häyrisen) saapuu juuri ennen juhannusta linja-autolla Kankkulan kylälle tehdäkseen ohjelmaa seudulta. Hienosti pukeutunut radiotoimittaja puhuu mahdollisimman puhdasta kirjakieltä, koska elokuvassa irvaillaan sen aikaista jäykkää esiintymistä julkisuudessa.
Linja-auto ei vie häntä perille asti, vaan Kankkulan kylään saapuu yleismies-Jantunen puskabussillaan noutamaan matkalaisia. Kankkulan kylässä, Romppasen kioskilla, on juuri alkamassa "show", joka aloittaa laulujen ketjun läpi elokuvan. Radiotoimittaja kertoo magnetofonilleen tulevan radio-ohjelman sisältöä. Samalla hän toimii elokuvan kertojana ja kuvaa kylän tapahtumia ja sen asukkaita.
Jantusen lähtiessä viemään Tippavaaraan vesiputkia ja tavanomaista viikoittaista kymmenen ruisjauhosäkin tilausta radiotoimittaja lähtee mukaan. Tätä säestää tietysti radiokuunnelman "Pitkä matka on Tippavaaraan" -laulu.
Hän vierailee myös Tippavaaran vanhanisännän tuvassa, jossa tämä ikämies esittelee tiluksiaan kartalta ja miltei paljastaa pitkän iän salaisuuden. Katsojia hauskuutetaan arvailemaan, mitä se mahtaa olla. Kankkulan kaivollakin puhutaan nuoruuden lähteestä. Seudulla on kolme vesistöä, joiden nimiä yhdistävät viittaukset alkoholiin.
Lähtiessään Tippavaarasta radiotoimittaja saa mukaansa pullon kirkasta, joka kuitenkin radiotoimittajan palattua matkustajakotiin paljastuu kirkkaaksi vedeksi. Sen pitemmälle 1950-luvun lopun radiohupailussa tai siitä tehdyssä elokuvassa ei voitu mennä esitysluvan peruuntumisen pelossa.
Eemeli laulaa aika-ajoin ja iltamissa esiintyy muitakin 1960-luvun alun viihdyttäjiä. Juhannusjuhlilla laulaa Auvo Nuotio Pumppu-Veikkojen soittaessa taustalla. Esa Saario esittää joko dubattuna tai omalla äänellään useita laulajia, muun muassa Tapio Rautavaaraa, Lännen Lokaria ja Georg Otsia
Lopussa Tippavaaran vanha isäntä vie vanhan vallesmannin tehtaalleen, jossa tehdään atomitärpättiä eikä pontikkaa. Ainakin tuolloin, aiemmasta ei ole niin varmaa.
Linjalammi
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,1 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Mutiojan valuma-alueeseen (35.413) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 151,2 metriä mpy.
Jordan Pefok
Pefok siirtyi syyskuussa 2020 sveitsiläiseen Young Boysiin lainalle, ja kesällä 2021 sveitsiläisseura osti hänet. Pefok pelasi Sveitsin Superliigassa ensimmäisellä kaudellaan 32 ottelua ja teki niissä 12 maalia. Young Boys voitti Sveitsin-mestaruuden. Eurooppa-liigassa Pefok pelasi kahdeksan ottelua ja teki kolme maalia, jotka kaikki kahdessa pudotuspeliottelussa Bayer Leverkusenia vastaan. Kaudella 2021–2022 hän teki Sveitsin Superliigan 32 ottelussaan 22 maalia, millä hän oli liigan paras maalintekijä. Hän teki Mestarien liigan karsinnoissa kuudessa ottelussa kolme maalia. Syyskuussa 2021 hän teki ensimmäisessä Mestarien liigan ottelussaan lisäajalla 2–1-voittomaalin kotiottelussa Manchester Unitedia vastaan. Hän pelasi kuusi Mestarien liigan ottelua ja teki toisen maalinsa marraskuussa tasapeliin päättyneessä kotiottelussa Atalantaa vastaan.
Kesällä 2022 Pefok siirtyi saksalaisseura Union Berliniin, jolle hän teki kauden kuudessa ensimmäisessä bundesliigaottelussaan kolme maalia.
Pefok pelasi Ranskan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa kaksi ottelua. Hän pelasi Yhdysvaltain A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2021 ystävyysottelussa Jamaikaa vastaan. Hän on syyskuun 2022 loppuun mennessä pelannut yhdeksän A-maaottelua. Hän teki kesäkuussa 2021 maalin CONCACAF Nations Leaguen välierässä Hondurasia vastaan ja pelasi myös loppuottelussa, jossa Yhdysvallat voitti Meksikon.
Yläraja
Yläraja on joukko-opissa käsite, joka määritellään siten että olio M on joukon E yläraja, jos jokaisella joukon E alkiolla x pätee x ≤ M. Vastaavasti määritellään joukon alaraja.
Supremum
Supremumin määritelmä: pienin joukon E ylärajoista. Jokaisella joukon E ylärajoista M pätee sup E ≤ M.
G on joukon E supremum eli G =: sup E ⇔
1) x ≤ G, kaikilla joukon E alkioilla x (eli G on joukon E eräs yläraja)
2) G ≤ M, kaikilla joukon E ylärajoilla M
Pätee myös
G =: sup E ⇔
1) G on joukon E yläraja
2) kaikkia lukuja e > 0 pätee: on olemassa joukon E alkio x siten että x > G - e.
Todistus:
Koska kohta 1 seuraa supremumin määritelmästä, riittää todistaa vain kohta 2. Tehdään vastaoletus eli kaikilla joukon E alkioilla pätee x ≤ G - e (jollakin e > 0) joten tällöin myös G - e olisi joukon yläraja, mikä taasen on ristiriita (G - e < G), joten alkuperäinen väite on totta.
Infimum
Määritelmä: suurin alaraja. Merkitään inf E eli joukon E suurin alaraja.
I = inf E ⇔
1) x ≥ I kaikilla x joukossa E
2) I ≥ M kaikilla joukon E alarajoilla <=>
On olemassa joukon E alkio x siten että x < I + e kaikilla e > 0. Jos kaikilla x ≥ I + e niin I + e olisi joukon alaraja, mikä olisi ristiriita.
Huomautuksia
Jos joukolla E on olemassa maksimi eli suurin arvo, on se joukon supremum.
Olkoon a joukon E maksimi eli max E. Tällöin a on joukon E yläraja, koska kaikilla x joukossa E pätee x ≤ a. Koska a kuuluu joukkoon E, niin pätee a ≤ sup E. Koska a on joukon yläraja pätee myös: a ≥ sup E. Näin ollen vain a = sup E käy kyseeseen.
Kustaa Aadolfin kirkko
Kustaa Aadolfin kirkko voi tarkoittaa seuraavia kirkkoja:
Waveboard
thumb|Waveboard Waveboard on kaksirenkainen ja kaksiosainen rullalauta, jonka molemmat osat taipuvat tarvittaessa sekä samaan että vastakkaisiin suuntiin joka mahdollistaa "surffaamisen" kaduilla. Tämä on uusi laji Suomessa. Itse laji syntyi Kaliforniassa 2009. Waveboard kuuluu casterboardeihin kuten myös ripstik timberwolf (molemmat lautamerkkejä).
Philip Leacock
Philip David Charles Leacock (8. lokakuuta 1917 Lontoo – 14. heinäkuuta 1990 Lontoo) oli brittiläinen elokuvaohjaaja ja -tuottaja.
Leacock varttui Kanariansaarilla, jossa hänen isällään oli banaaniplantaasi. Hän kävi koulunsa englantilaisessa Bedales-sisäoppilaitoksessa samoin kuin pikkuveljensä Richard Leacock, josta tuli dokumenttielokuvien tekijä. Hän kiinnostui valokuvauksesta ja elokuvasta ja pääsi 17-vuotiaana työskentelemään lankonsa Harold Lowensteinin dokumenttielokuvassa Out to Play (1936). Sen jälkeen hän avusti Thorold Dickinsonia Espanjan sisällissodasta kertovissa elokuvissa Behind the Spanish Lines (1938) ja Spanish ABC (1938). Hän toimi elokuvan parissa myös sotapalveluksessaan ja pääsi draamadokumenttien kautta tekemään vähitellen pitkiä näytelmäelokuvia J. Arthur Rankin elokuvayhtiössä. 1950-luvun lopulla hän siirtyi Yhdysvaltoihin ohjaamaan elokuvien ohella televisiosarjojen jaksoja. Leacock ohjasi hyvin monenlaisia näytelmäelokuvia, mutta mistään niistä ei tullut suuria menestyksiä.
Jacob Holmstén
Jacob Holmstén (13. syyskuuta 1770 Porvoo – 15. helmikuuta 1814 Loviisa) oli suomalainen kauppaneuvos ja valtiopäivämies.
Holmsténin vanhemmat olivat pellavankutoja Johan Holmsten ja Lena Balck ja puoliso vuodesta 1801 Margaretha Sophia Stenius. Porvoossa syntynyt Holmstén muutti Loviisaan 1800-alkuun mennessä. Kauppiaana hän harjoitti tuonti- ja vientikauppaa ja alkoi Suomen sodan sytyttyä taloudelliseen yhteistyöhön venäläisten kanssa. Hän oli toinen kahdesta kauppiaasta, jotka saivat oikeuden myydä Suomessa Venäjältä tuotuja tuotteita. Holmstén oli porvarissäädyssä valtiopäiväedustaja Porvoon valtiopäivillä 1809, tehden siellä taloudellisia aloitteita ja toimien talousvaliokunnan jäsenenä. Valtiopäivien jälkeen hän oli jäsen hallituskonseljin asettamassa kauppa- ja tullikomiteassa, jonka työn perusteella Suomeen valmistui 1812 uusi kauppamanifesti. Holmstén itse oli tosin tuonut Loviisaan siirtomaatavaroita osin laittomasti Ruotsin kautta ja vienyt lainvastaisesti sokeria Pietariin. Holmstén sai kauppaneuvoksen arvonimen vuonna 1812.
M396
M396 (englanniksi koko nimeltään 155 mm Extended-Range Cargo Projectile M396 ) on israelilainen Israel Military Industries Ltd.:n valmistama kuorma-ammus 155 mm tykeille. Se kykenee kuljettamaan 49 M85-tytärammusta. Britannian maavoimat ovat hyväksyneet sen tunnuksella L20A1 ja Sveitsin puolustusvoimat KaG90. M396:n kantama vaihtelee tykin putken pituudesta johtuen 30 kilometristä (L39) 36 kilometriin (L52). Suomessa 155 K 98:n putken mitta on L52 eli 52 x kaliiperi.
M396:a (L20A1) käyttivät muun muassa britit Irakin sodassa.
M395:n ja M396:n käyttäjävaltiot
Britannialla on varastossaan 59 364 ja Yhdysvalloilla 5 000 M395:ia tai M396:ia.
M395:ä ja M396:ä on käytetty muun muassa kesällä 2006 Libanonissa.
Johan Ascholin
Johan Ascholin (9. lokakuuta 1756 Pori – 10. toukokuuta 1824 Pori) oli suomalainen kauppaneuvos ja valtiopäivämies.
Ascholinin vanhemmat olivat Poriin vuonna 1751 tullut kauppias, raatimies Nils Ascholin ja Elisabet Novander. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1793–1799 oli Brita Christina Ekström ja toinen Johanna Sticksén. Johan Ascholin peri isältään ulkomaankaupan harjoittamisen oikeudet, samoin kuin jatkoi isänsä aloittamaa laivanvarustusta. Hän oli vuosisadan vaihteeseen tultaessa Porin huomattavimpia porvareita, vuonna 1801 hänellä oli kaupungin suurin varallisuus. Ascholin myös omisti yli puolet kaikista Porin porvareiden laivaosakkeista. Hänen molemmat puolisonsa kuuluivat tärkeisiin kristiinankaupunkilaisiin kauppiassukuihin ja hänen sisarensa avioitui toiseen merkittävään porilaiseen kauppiassukuun, mitkä osaltaan lujittivat Ascholinin asemaa. Kauppaneuvoksen arvon Ascholin sai 1812. Hän oli porvarissäädyssä edustaja Porvoon valtiopäivillä 1809.
Preitti
Preitti sijaitsee Soukan ja Kestrikin kylien välissä Hästöntien varrella. Kylän muutamat talot sijaisevat Malmimäen etelärinteellä tien vierustalla ja Preitin kantatila omalla mäellä hieman kauempana tiestä. Preitin kyläalue ulottuu Malmimäeltä kapeana kaistaleena peltoalueen yli ja Preitinmäen ohi kallioiseen ja soiseen korpialueeseen aina Grybergetille saakka. Ruotsinkielisen nimensä kylä lienee saanut kauan sitten syvemmälle sisämaahan ulottuneesta merenlahdesta, joka naapurikylä Soukan kohdalla oli kapeampi ja Preitin kohdalla leveämpi.
Preitti on keskiaikainen uudisasutuskylä. Sen yksinäistalo on ollut samalla paikalla ainakin isojaon ajasta lähtien. 1900-luvun alussa kylässä oli kantatilan lisäksi muutama palkkaväen asuintalo, joita ei enää ole jäljellä. Uusia taloja kylään lohkottiin vasta sotien jälkeen: 1950-luvulla neljä ja 1960-luvulla kaksi taloa. Uudet talot rakennettiin kylän läpi kulkevan Hästöntien varteen. Uudempaa rakennuskantaa kylään ei ole syntynyt.
Beachfutiksen maailmanmestaruuskilpailut 2011
Beachfutiksen maailmanmestaruuskilpailut 2011 pelattiin Italiassa 1.–11. syyskuuta, ja ne olivat järjestyksessään 16. beachfutiksen maailmanmestaruuskilpailut. Turnaus järjestettiin vasta kolmatta kertaa Brasilian ulkopuolella, ja se oli ensimmäinen sen jälkeen, kun FIFA muutti kisat järjestettäväksi kahden vuoden välein. Turnauksen kaikki ottelut pelattiin Stadio del Maren stadionilla Ravennassa. Mestaruuden voitti Venäjä kukistamalla loppuottelussa Brasilian 12–8.
Joukkueet
right|400px|thumb| Selviytyi lopputurnaukseen Osallistui karsintoihin, mutta ei selviytynyt lopputurnaukseen Selviytyi karsintoihin, mutta vetäytyi ennen niiden alkua Ei osallistunut karsintoihin Ei ole FIFAn jäsen
Eurajoen seurakunta
thumb|right|Eurajoen kirkko kesällä 2012 thumb|Irjanteen kirkon edustalla sijaitsevat iso lainamakasiini vuodelta 1833, kellotapuli vuodelta 1758 ja pienempi ruiskuhuone vuodelta 1903. Eurajoen seurakunta on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta Rauman rovastikunnassa Turun arkkihiippakunnassa. Eurajoki on rukoilevaisuuden keskus. Seurakunnan kirkkoherrana on toiminut vuodesta 2003 lähtien Asko Riihimäki.
Beachfutiksen maailmanmestaruuskilpailut 2011
Ottelut
''Kellonajat Ravennan normaaliaikaa (UTC+2)
Alkulohkot
Alkulohkovaihe käynnistyi 1. syyskuuta Argentiinan ja Omanin välisellä ottelulla, ja päättyy 6. syyskuuta Tahitin ja Nigerian väliseen kohtaamiseen.
Maalintekijät
14 maalia 12 maalia 9 maalia 8 maalia 7 maalia 6 maalia 5 maalia 4 maalia 3 maalia
2 maalia 1 maali
Omat maalit
2 omaa maalia 1 oma maali
Palazzo Strozzi
thumb|300px|Palazzo Strozzi. Palazzo Strozzi on renessanssipalatsi italialaisessa Firenzen kaupungissa. Se on rakennettu varakkaalle pankkiirille, Medici-suvun kilpailijalle Filippo Strozzi vanhemmalle. Benetto de Maianon suunnitteleman palatsin rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1489, ja ne saatiin valmiiksi vuonna 1538. Strozzi ei koskaan ehtinyt nähdä palatsiaan valmiina, sillä hän kuoli jo vuonna 1491.
Palazzo Strozzissa avattiin 14. marraskuuta 1965 laaja Alvar Aallon töiden näyttely.
Michael Donovan
Michael David Donovan (s. 1954) on kanadalainen ääninäyttelijä, joka on ääninäytellyt useissa televisio-ohjelmissa ja dubannut animea. Hän on tunnetuin rooleistaan ReBootissa, mutta Donovan on ollut äänenä myös muun muassa Sapelihampaalle, Carnagelle sekä Ryoga Hibikille. Lisäksi hän on toiminut ääniohjaajana muun muassa He-Manissä.
Pekka Sammallahti
Pekka Lars Kalervo Sammallahti (, s. 21. toukokuuta 1947 Helsinki ) on Oulun yliopiston Giellagas-instituutin saamen emeritusprofessori. Hän asuu nykyään Utsjoella.
Sammallahti toimi Helsingin yliopistossa assistenttina 1968–1971 ja tutkijana 1972–1977. Oulun yliopiston saamen kielen ja saamelaiskulttuurin apulaisprofessori hän oli 1977–1982 ja professori vuodesta 1982. Norjassa sijaitsevan pohjoismaisen saamelaisinstituutin toinen professori hän oli 1989–1996 ja Tromssan yliopiston professori 1993–1998.
Sammallahti on Suomalaisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1988 ja Norjan tiedeakatemian jäsen vuodesta 1992. Valtion kirjallisuuspalkinnon hän sai vuonna 1975 ja tiedonjulkistamispalkinnon 1976. Ruotsalainen Kungliga Gustav Adolfs Akademin (Uppsala) palkitsi hänet vuonna 2000 ja Oulun yliopisto myönsi hänelle varttuneen tutkijan palkinnon vuonna 2002. Sammallahti on ollut myös Ylioppilastutkintolautakunnan apulaisjäsen (1982–1994).
Sammallahden merkittävimmät tutkimusalat ovat olleet saamelaiskielten sanasto ja fonetiikka sekä uralilaisten kielten historiallinen fonologia. Hän on toimittanut monia tärkeitä saamelaiskielten sanakirjoja, muun muassa laajan pohjoissaamelais-suomalaisen sanakirjan (1993) ja pohjoissaamelais-saksalaisen sanakirjan (yhdessä Klaus Peter Nickelin kanssa, 2006). Yhdessä Juha Janhusen kanssa hän on edelleen kehittänyt Erkki Itkosen aloittamaa uralilaisten kielten äännehistorian tutkimusperinnettä. Hän kirjoitti artikkelin "Historical phonology of the Uralic languages" Denis Sinorin toimittamaan ja vuonna 1988 julkaistuun teokseen The Uralic Languages, joka on merkittävimpiä ja siteeratuimpia vertailevan uralistiikan perusteoksia. Sammallahti on tutkinut myös saamelaiskielten syntaksia. Hän on ollut mukana kehitettäessä saamelaiskielten ortografiaa ja kehittänyt merkittävästi pohjoissaamenkielistä terminologiaa.