cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fennovoima
Hankkeesta irtautuminen
3) kansallisilla tai kansainvälisillä määräyksillä tai pakotteilla, mutta Suomen hallitus ei aio tehdä sellaista päätöstä . Elinkeinoministeri Lintilän mukaan valtio puuttuu peliin vasta sitten, kun rakennuslupa tulee käsittelyyn . Lintilän mukaan hankkeen kaataminen on Rosatomin käsissä.
!!!Fuck You!!!
EP:n alkuperäinen painos myytiin loppuun varsin pian, mutta kappaleet julkaistiin uudelleen kokoelmalevyllä !!!Fuck You!!! and Then Some (1997).
RN Centauro
RN Centauro oli Italian kuninkaallisen laivaston Spica-luokan torpedovene toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Anconasta Cantieri navali Riunitilta, missä köli laskettiin 30. toukokuuta 1934. Alus laskettiin vesille 19. helmikuuta 1936 ja liitettiin laivastoon vielä samana vuonna 16. kesäkuuta.
Palvelus
Alus upposi ilmahyökkäyksessä 4. marraskuuta 1942.
!!!Fuck You!!!
Kappaleet
Kappaleet 2.–6. on äänitetty konsertissa Ohion Clevelandissa 2. kesäkuuta 1987.
Fennovoima
Hankkeesta irtautuminen
Fennovoiman omistajien mukaan laitostoimittajan vaihto länsimaiseen on vaikeaa tai mahdotonta. Siinä tapauksessa koko luvitusprosessi olisi aloitettava alusta.
2. toukokuuta 2022 kerrottiin, että Fennovoima on purkanut Rosatomin kanssa tehdyn sopimuksen johtuen merkittävistä viivästyksistä sekä kyvyttömyydestä hankkeessa. Lisäksi tiedotteessa mainittiin Ukrainan sodan johdosta pahentuneet riskit.
Jakob Tengström
Valistusteologi piispana
Piispana Tengström pystyi käyttämään hyödykseen hyviä suhteitaan keisariin, ja Pietarissa kuunneltiin Tengströmin näkemyksiä Suomen kirkkoa koskevissa ratkaisuissa. Luterilainen kirkko saikin pitää kaikki entiset oikeutensa. Suomen senaattiin perustettiin Tengströmin näkemyksiä noudattaen kirkollistoimituskunta. Vuoden 1817 uskonpuhdistuksen riemujuhlan yhteydessä Turun piispasta tehtiin Suomen arkkipiispa. Samalla Tengström luopui yliopiston varakanslerin tehtävistä ja keskittyi arkkipiispana kirkollisiin asioihin.
Turun rannikkorykmentti
Historia
Suomen itsenäistymisen jälkeen rannikkotykistö organisoitiin 1918 yhdeksi rannikkotykistörykmentiksi, johon muodostettiin kolme rannikkotykistöpataljoonaa: I pataljoona Suomenlinnaan, II pataljoona Viipuriin ja III pataljoona Laatokalle. Vuotta myöhemmin nämä pataljoonat muutettiin itsenäisiksi rannikkotykistörykmenteiksi jolloin Öröstä, Utöstä ja Russaröstä muodostettiin rannikkotykistörykmentti 1:n V patteristo. Vuonna 1921 läntisimmän Suomenlahden ja Turun alueet erotettiin RT 1:stä ja niistä muodostettiin Turun erillinen rannikkotykistöpatteristo, johon kuuluivat Örön, Russarön, Utön ja Lypertön patterit. Nimi muutettiin sittemmin '''1. Erilliseksi rannikkotykistöpatteristoksi'''.
Jakob Tengström
Kirkollisten kirjojen uudistaminen
Tengströmin arkkipiispakauden merkittävin uudistushanke oli kirkollisten kirjojen uudistaminen. Se oli tullut ajankohtaiseksi, koska Suomen ero Ruotsista oli keskeyttänyt aloitetun uudistustyön. Hanke käynnistettiin vuoden 1817 riemujuhlan yhteydessä, jolloin keisari asetti neljä komiteaa uudistamaan katekismusta, kirkkokäsikirjaa, virsikirjaa ja kirkkolakia. Kaikkien komiteoiden puheenjohtajaksi määrättiin arkkipiispa Tengström.
Turun rannikkorykmentti
Toinen maailmansota
Turun Lohko muodostettiin jo ennen talvisodan alkua 10. syyskuuta 1939 puolueettomuusvartioinnin aloittamisen yhteydessä toisen maailmansodan alettua. Lohkon naapureiksi tulivat Hangon, Satakunnan ja Ahvenanmaan lohkot. Tästä katsotaan Turun rannikkorykmentin varsinaisen historian alkavan. Sodan uhan kasvaessa linnakkeiden rakennustöitä kiirehdittiin, mutta määrärahojen puutteen takia oli linnakkeiden hoito laiminlyöty 1920- ja 1930-luvuilla. Tykkitilanne saatiin tyydyttäväksi rannikkotykkien osalta, mutta ilmatorjuntatykeistä oli pulaa. Myös tulenjohto- ja viestikalustossa oli suuria puutteita.
Jakob Tengström
Kirkollisten kirjojen uudistaminen
Komiteoiden työtä mutkistivat suuret näkemyserot. Pisimmälle pääsi virsikirjakomitea. Se korjasi vanhojen virsikokoelmien virsiä ja järjesti muun muassa virsikilpailuja. Tuloksena oli runsaasti uusia virsiä. Tengström itse kirjoitti useita uusia virsiä, suomensi uusimman ruotsalaisen virsikirjan virsiä ja tarkisti kaikki virsiehdotukset. Työ ei valmistunut Tengströmin elinaikana. Katekismuskomiteassa valistusteologit suhtautuivat erittäin kriittisesti Lutherin Vähään katekismukseen, kun taas perinteistä näkemystä edustavat jäsenet pitivät sitä aivan keskeisenä. Katekismuskomitean työskentely lakkasikin jo toisen istunnon jälkeen vuonna 1819. Kirkkokäsikirjakomitea otti työn pohjaksi Ruotsissa 1811 hyväksytyn uuden käsikirjan. Tengström valmisteli sen pohjalta oman ehdotuksensa, mutta tämä työ jäi häneltä kesken muutaman vuoden päästä, ja uutta käsikirjaa jouduttiin odottamaan vuoden 1886 kirkolliskokoukseen saakka. Kirkkolakikomitea sai ristiriidoista huolimatta vuonna 1826 aikaan alustavan luonnoksen uudeksi kirkkolaiksi. Tengströmin kuolema vuonna 1832 keskeytti tämänkin uudistustyön. Komiteoiden työn tuloksettomuuteen vaikuttivat todennäköisesti sekä piispan ikä että niin kirkossa kuin komiteoissakin vallitsevat jyrkät linjaerot.
Turun rannikkorykmentti
Toinen maailmansota
Turun Lohkon kokoonpano oli seuraava:
thumb|152/45 C Tykistötilanne Turun ja Satakunnan Lohkoilla 10.11.1939
Jakob Tengström
Kirkkolain valmistelu
Kirkkolain uudistusta valmisteltaessa arkkipiispa Tengström pyrki uskonnollisen suvaitsevuuden lisäämiseen yhtenä perusteenaan maan muuttunut valtiollinen asema. Hänen kantansa oli, että evankelis-luterilaiselta uskonnolta oli otettava pois asema valtiouskontona, jota jokaisen kansalaisen oli tunnustettava. Tengströmin näkemys ei saanut kirkkolakikomiteassa tukea. Tengströmin ajama suvaitsevaisuuslinja toteutui vuonna 1827, kun keisari antoi suomalaisia kuulematta hallinnollisella asetuksella ortodoksista uskoa tunnustaville Suomen asukkaille oikeuden sotilas- ja siviilivirkoihin.
Turun rannikkorykmentti
Välirauha
Ahvenanmaa demilitarisoitiin jälleen talvisodan jälkeen ja sinne rakennetut linnoitteet hävitettiin. Osa Ahvenanmaan tykkikalustosta siirrettiin uusiin asemiin ja niille ryhdyttiin rakentamaan linnakkeita :
Jakob Tengström
Historiantutkija
Historiantutkijana Tengström pyrki perustamaan tutkimuksensa autenttisiin lähteisiin ja katsomaan niitä objektiivisesti ja kriittisesti. Suomeen liittyvät tutkimuksensä hän aloitti Porthanin kannustamana 1780-luvun alkupuolella.
Terserus-elämäkerta
Tengströmin ensimmäinen tutkimuskohde oli puhdasoppisuuden ajan oppiriitojen keskeinen hahmo, Turun piispa Johannes Terserus, jonka elämäkerran laatimisen ruotsalainen Uppfostringssällskapet oli julistanut palkintotehtäväksi. Tengström tutustui painetun kirjallisuuden lisäksi huolellisesti tuomiokapitulin ja akatemian arkistojen lähteisiin sekä ruotsalaisiin arkistolähteisiin. Tutkimusta koskeva kirjeenvaihto kesti kaksi vuotta. Terseruksen elämäkerta Minne öfver Joannes Elai Terserus valmistui käsikirjoitukseksi ajallaan 1786 ja palkittiin, mutta jäi palkitsevan seuran varojen puutteen vuoksi pitkäksi aikaa painamatta. Elämäkerta ilmestyi Tengströmin tarkistamana ja laajentamana Turussa vuonna 1795. Se on ensimmäinen Suomessa ilmestynyt laaja elämäkerrallinen teos. Teoksessa on 240 sivua, niistä 162 tutkimusta ja loput liitteitä. Pääpaino tutkimuksessa on Terseruksen ja Enevaldus Svenoniuksen välisessä oppiriidassa, jonka Tengström kuvaa varsin tarkasti. Terseruksen henkilö on kuvauksessa etualalla. Jäsennys on selkeä ja tyyli erinomainen.
Turun rannikkorykmentti
Jatkosota
Välittömästi jatkosodan alkaessa siirtyi 7. Rannikkoprikaati Ahvenanmaan saaristoon. Sodan alun merkittävimmäksi tapahtumaksi tuli Bengtskärin taistelu 26.–27. heinäkuuta 1941, jolloin Örön patteri tuki Bengtskärin puolustajia ja Örön sekä Hiittisten alueen miehistä koottiin vastaiskujoukko. Muutoin Neuvostoliiton toiminta alueella rajoittui pääasiassa ilmatoimintaan. 5. Rannikkoprikaati siirrettiin 6. marraskuuta 1941 Itä-Karjalaan, jossa siitä muodostettiin Äänisen Rannikkoprikaatin runko. Tällöin Saaristomeren alueelle jäi 7. Rannikkoprikaati, josta tuli 1. maaliskuuta 1942 Saaristomeren Rannikkoprikaati. Prikaatiin kuului myös Hangon Ryhmään kuulunut Hiittisten lohko. Prikaatin kokoonpanoksi määrättiin 29. huhtikuuta RTR 7 Saaristomerellä, RTR 17 Ahvenanmaalla, Selkämeren Rannikkovartiosto sekä prikaatijoukot. Neuvostoliiton laivaston ollessa suljettuna Suomenlahden itäpäähän ei rykmenttien esikuntia perustettu ja vain tärkeimmät linnakkeet miehitettiin.
Jakob Tengström
Rothovius-elämäkerta
Tengströmin toinen henkilöhistoriallinen tutkimus oli Isaacus Rothoviuksen latinankielinen elämäkerta, joka ilmestyi 18 väitöskirjaniteenä vuosina 1796–1813. Tämänkin tutkimuksen lähtökohtana oli Uppfostringssällskapetin kilpailu. Tengström ryhtyi työhön, vaikka tiukkalinjainen ortodoksipiispa ei häntä aluksi tutkimuskohteena innostanut. Nytkin hän aloitti perusteellisilla arkistotutkimuksilla ja hankki aineistoa kirjeenvaihdon avulla. Ensimmäinen nide ilmestyi 1796. Vuoteen 1801 mennessä ilmestyi kaikkiaan yhdeksän Tengströmin johdolla laadittua nidettä. Nimitys piispaksi vuonna 1803 esti Tengströmiä jatkamasta tutkimuksen parissa, ja elämäkerran loput niteet valmistuivat toisten johdolla. Teoksen kokonaissivumäärä on 290. Esipuheessa Tengström kertoo aikeestaan ryhtyä julkaisemaan Suomen kirkkohistoriaa piispaelämäkertojen muodossa, mutta ei aikajärjestyksessä vaan sikäli, kun piispojen toimintaa valaisevia lähteitä on käytettävissä.
Kun Terserus-tutkimuksessa päähenkilö on koko ajan etualalla, Rothovius-tutkimuksessa tilanne on päinvastainen. Tutkimuksessa kuvataan runsaasti maan olosuhteita sekä kohteena olevaan ajanjaksoon liittyviä tapahtumia, kuten koulujen perustamista ja niiden opettajakuntaa, Turun akatemian perustamista ja toimintaa ja raamatunsuomennoshanketta. Teoksen viitteissä on julkaistu useita alkuperäisasiakirjoja. Rothovius on tekstissä hiukan taka-alalla, mutta toisaalta kaikki käsitellyt asiat kuuluivat kuitenkin tavalla tai toisella piispan vaikutuspiiriin.
Turun rannikkorykmentti
Jatkosota
Neuvostoliiton suurhyökkäyksen aikana myös Ahvenanmaalta ja Saaristomereltä siirrettiin yksiköitä itään. Vajeen täyttämiseksi vanhempia ikäluokkia kutsuttiin uudelleen palvelukseen. Suurhyökkäyksen pysäyttämisen jälkeen loppukesästä 1944 ryhdyttiin Ahvenanmaan puolustusta vahvistamaan mahdollisen saksalaisten maihinnousun varalta. Yhteenotoilta vältyttiin, mutta 19. syyskuuta 1944 kolme Suomen alueelta myöhästyneenä lähtenyttä alusta päästettiin Utön linnakkeen ohi Saksan laivaston raskaan risteilijän Prinz Eugenin partioidessa saattajineen lähimmillään kymmenen kilometrin päässä. Utön linnake oli taisteluhälytyksessä saksalaisosaston ohittaessa saaren, ja myös kolmen saksalaisen aluksen tykit oli vastaavasti miehitetty.
Sotien jälkeinen aika
Sotien jälkeen Ahvenanmaalle rakennetut linnoitteet oli jälleen kerran hävitettävä. Saaristomeren rannikkoprikaatin nimi muutettiin 4. joulukuuta 1944 toisen kerran Turun rannikkotykistörykmentiksi. Ahvenanmaa irrotettiin demilitarisoinnin yhteydessä rykmentistä, mutta Hangon rannikkolinnakkeisto ja Pohjanlahden rannikkovartiosto liitettiin siihen, jolloin rykmentin toiminta-alue ulottui Porkkalasta Tornioon Ruotsin rajalle käsittäen 17 000 saarta 1 000 kilometrin levyisellä kaistalla. Turun rannikkotykistörykmentin esikunta oli Turussa, I Linnakkeistoon kuului esikunta Korppoossa sekä Utön ja Jungfruskärin miehitetyt linnakkeet ja Bokullan, Alskärin, Lökholman, Lypertön, Kuuskajaskarin sekä Reposaaren vartiolinnakkeet ynnä joitakin Ahvenanmaan linnakkeita, joita ei vielä oltu ehditty hävittää. II Linnakkeistoon kuuluivat esikunta Hangossa, miehitetyt Russarön ja Hästö-Busön linnakkeet sekä Bågaskärin, Ändön, Skälön, Jussarön ja Morgonlandetin vartiolinnakkeet. Örö ja Sommarö kuuluivat suoraan rykmentin alaisuuteen erillisinä linnakkeina.
Osana rauhansopimuksen ehtoja Suomi määrättiin raivaamaan merimiinoja Suomenlahdelta 200 aluksen voimin. Tämä vaatimus tuotti suuria vaikeuksia sillä merivoimilla ja rajavartiolaitoksella ei yhteensäkään ollut kuin puolet vaaditusta alusmäärästä, joten vaadittuun määrän pääsemiseksi jouduttiin käyttämään pakko-otettuja hinaajia. Tarvittavan määrän saamiseksi monet hinaajista olivat halkokäyttöisiä satama- tai sisävesihinaajia, joiden avomerikelpoisuus oli kyseenalainen. Rannikkotykistö miehitti Raivaajalaivaston seitsemästä raivaajaosastosta neljä Turun Rannikkotykistörykmentin muodostaessa valtaosan V Raivaajaosaston miehistöstä.
Jakob Tengström
Kaunokirjallinen tuotanto
Tengström harrasti runojen kirjoittamista nuoresta pitäen. Hän muun muassa käänsi Vergiliusta ruotsiksi ja sai tämän ansiosta kirjallisuusakatemian suuren palkinnon 1776. Tengströmin käännös on runomitaltaan loppusoinnullista aleksandriinimittaa. Toimiessaan kotiopettajana Tukholmassa hän seurusteli kaupungin kirjallisissa piireissä. Vuonna 1780 hän sai jälleen palkinnon runoutta käsittelevässä kirjoituskilpailussa, jossa hän muun muassa suhtautui myönteisesti kansanperinteenä pidettyihin James Macphersonin Ossianin lauluihin. Tengström julkaisi runojaan myös lehdissä. Hän valmisteli myös Aleksanteri Suureen liittyvää viisinäytöksistä murhenäytelmää Zelis, jota hän ei kuitenkaan saattanut julkaisukuntoon.
Kun Tengström palasi Turkuun, hän pääsi Porthanin piiriin ja siten kirjallisen elämän keskukseen. Tengström avusti Åbo Tidningar -lehteä, oli sen päätoimittajana 1791–1793 ja julkaisi lehdessä senkin jälkeen muun muassa oodeja, opetusrunoja, epigrammeja, seuralauluja ja virsiä. Runojen lisäksi hän julkaisi lehdessä asiatekstejä, muun muassa Turun kaupungin historiaa käsittelevän kirjoitussarjan, joka julkaistiin vuosina 1782–1783.
Turun rannikkorykmentti
Sotien jälkeinen aika
thumb|152/50 T Kuuskajaskarissa.
1950- ja 1960-luvut
Turun rannikkotykistörykmentin nimi muutettiin 1. joulukuuta 1952 Rannikkotykistörykmentti 2:ksi ja samalla II Linnakkeisto erotettiin erilliseksi joukko-osastoksi. Rykmentistä erotettiin myös Örön ja Sommarön linnakkeet ja uusi moottoroitu rannikkotykistöpatteri perustettiin Uudenkaupungin Janhuaan. Utön ja Kuuskajaskarin linnakkeet toimivat rykmentin koulutuslinnakkeina, joiden lisäksi koulutusta annettiin myös Turussa ja Janhualla. Nimi muuttui 1. tammikuuta 1957 kolmannen kerran Turun rannikkotykistörykmentiksi. Raskaat hajaryhmitetyt rannikkotykit säilyivät edelleen rannikkotykistön runkona, merkittävin muutos oli 152/45 C kaluston muuttaminen 152/50 T malliksi. Vuoteen 1970 mennessä Utön, Örön (liitettiin takaisin rykmenttiin 1969) ja Gyltön linnakkeet oli varustettu 152/50 T -kalustolla. Kevyiksi tykeiksi tuli 76 ItK/31 ja Örön 2/305/52 O patteri pidettiin edelleen käytössä. Ilma- ja lähitorjunta perustui pitkälti toista maailmansotaa edeltävään kalustoon. Tulenjohtomenetelmiä kuitenkin kehitettiin ja tutkien käyttö aloitettiin. Rykmentillä oli yhteysaluksena käytössä yhteysalus Pansio pienempien alusten ohella.
Jakob Tengström
Kaunokirjallinen tuotanto
Tengström julkaisi myös joitakin lapsille tarkoitettuja kirjoja. Läseöfing för mina barn ilmestyi 1795 ja siitä otettiin useita painoksia. Kirja oli tarkoitettu 6–7-vuotiaille lapsille. Hieman vanhempia lapsia varten hän kirjoitti kirjan Tidsfördrif för mina barn (1799). Tämä kirja käännettiin myös suomeksi: Ajanviete lapsille ilmestyi 1836.
Muuta
Tengströmin hahmo on kuvattu Helsingin Säätytalon julkisivussa olevaan Emil Wikströmin veistokseen Aleksanteri I ja Porvoon valtiopäivät 1809.
Turun rannikkorykmentti
1970-luvulta 1990-luvulle
Aseistuksen osalta rannikkotykistössä kevyeksi tykiksi tulivat tornikanuuna 100 TK ja raskaampi 130 TK otettiin vanhemman 152/50 T:n rinnalle. Meritorjuntaohjuspatteri muodostettiin itsenäiseksi perusyksiköksi Turun rannikkorykmentissä vuonna 1995 ja myös ilmatorjunta-aseistusta uusittiin. Viestiliikenteessä sanomalaiteverkkoon siirtyminen oli suurin muutos. Gyltö otettiin käyttöön alokaskoulutuslinnakkeena 1967 Utön ja Örön jäädessä aliupseeri- ja erikoiskurssikoulutukseen. Rykmentin nimi muuttui 1990 Turun rannikkorykmentiksi, jolla nimellä rykmentti jatkoi aina lopettamiseensa vuoteen 1998 asti. Janhuassa (Psto/TurRtR) toiminta loppui 1989 lopussa. Koulutus Kuuskajaskarissa loppui 1997. Rykmentin aluskalustoon saatiin yhteysalus Parainen 1980 ja miinalautta Pyhäranta 1992.
Utön linnakkeen viimeiset päälliköt olivat:
Perinteet
Turun Rannikkorykmentin ikä lasketaan Turun lohkon perustamisesta 10. syyskuuta 1939. Turun Rannikkotykistörykmentti sai oman lipun Puolustusvoimien lippujuhlapäivänä 1958, rykmentin kunniamarssi on Karl Collanin säveltämä Suomalainen veljeslaulu. Rykmentin perinnejoukko-osasto on Laatokan Rannikkotykistörykmentti 3, jonka perinteet määrättiin Turun Rannikkotykistörykmentille 1949.
Aivottomuus
thumb|180px|Sivukuva [[sikiöstä, jolla on anenkefalia.]] pienoiskuva|Ultraäänikuva anenkefalisesta sikiöstä.
Aivottomuus eli anenkefalia on epämuodostuma, jossa sikiö syntyy ilman suurinta osaa aivoista. Anenkefalia todetaan yleensä ennen lapsen syntymää ultraäänitutkimuksella. Aivottomuuden aiheuttaa hermostoputken sulkeutumishäiriö, joka tapahtuu raskauden varhaisessa vaiheessa, 22.–28. raskauspäivän tienoilla. Monesti siitä kärsivä lapsi syntyy kuolleena. Vaikka anenkefalinen lapsi olisi vielä raskauden loppuvaiheessa elossa, hän todennäköisesti kuolee synnytyksessä tai pari tuntia sen jälkeen. Jotkut kuitenkin elävät useita päiviä tai viikkoja, jopa pidempään.
Suomessa vuosina 1981–2010 syntyneistä sadasta tuhannesta lapsesta keskimäärin kolme oli aivottomia. Samalla aikavälillä naisista, jotka kuulivat tulevansa saamaan anenkefalisen lapsen, 90 prosenttia päätti valita raskaudenkeskeytyksen.
Jos nainen on synnyttänyt yhden anenkefaliasta tai spina bifidasta kärsivän lapsen, hänen riskinsä saada toinen on noin viisi prosenttia. Tiedetään, että anenkefalisen lapsen synnyttämisen riskiä kasvattavat tiettyjen epilepsialääkkeiden käyttö ja se, että joku lähisukulainen on aiemmin synnyttänyt anenkefalialapsen. Viimeaikaisissa tutkimuksissa on todettu äidin raskausaikana riittävässä määrin nauttiman foolihapon (B9-vitamiinin) pienentävän sikiön mahdollisuutta syntyä anenkefalisena.
Mount Pavlof
Mount Pavlof on kerrostulivuori Aleuttivuoristossa Alaskan niemimaalla Alaskassa. Pavlof on ollut yksi Yhdysvaltain aktiivisimmista tulivuorista vuoden 1980 jälkeen. Purkauksia on sattunut vuosina 1980, 1981, 1983, 1986–1988, 1996–1997. Viimeisin purkaus käynnistyi 15. elokuuta 2007 ja jatkuu yhä. Suuri purkaus voisi häiritä alueen kautta kulkevia lentoreittejä.
Keväällä 2016 Mount Pavlofin purkaus alkoi häiritä alueen lentoliikennettä.
Kartta Alaskan niemimaan tulivuorista|thumb|left|230px
Torsten Thure Renvall
Ura
Renvallin vanhemmat olivat pormestari Henrik Renvall ja Agneta Cornelia Cairenius. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1840 ja historian dosentiksi 1845.
Vaasan lukiossa hän toimi historian lehtorina 1845–1851 ja sitten Turun lukiossa 1852–1858. Renvallia pidettiin uudenaikaisena pedagogina, joka osallistui myös yhteiskunnallisiin tehtäviin. Vuosina 1846–1847 hän toimitti Wasa Tidning -lehteä ja oli 1848–1850 perustamassa suomenkielistä Ilmarinen-lehteä.
Vaasan aikana Renvall oli herännäisyyden piirissä, mutta Turussa siirtyi ns. raamatullisen teologian kannattajaksi. Papiksi hänet vihittiin 1857 ja jo seuraavana vuonna hänestä tuli Turun tuomiorovasti. Renvall muun muassa osallistui kirkkolain uudistukseen, oli Tammikuun valiokunnan jäsen 1862 sekä osallistui valtiopäiville pappissäädyn edustajana 1863, 1872, 1877, 1882, 1885, 1888, 1891 ja 1894. Säätynsä puhemiehenä hän toimi 1885, 1888, 1891 ja 1894.
Arkkipiispa 1884–1898
Arkkipiispana Renvall oli maltillinen uudistaja. Kielikysymyksessä hän oli suomenmielinen, esimerkiksi vuonna 1879 hän oli mukana perustamassa Turun suomalaista yksityislyseota. Vuonna 1878 hän suoritti ensimmäisen suomenkielisen papiksi vihkimisen Suomessa. Kirkolliskokousten puheenjohtajana Renvall toimi 1886 ja 1893, ensimmäiseen kirkolliskokoukseen vuonna 1876 hän myös osallistui. Teologian tohtorin arvon Renvall sai vuonna 1864.
Yksityiselämä
Renvallin ensimmäinen puoliso vuodesta 1843 oli Emilia Maria Lovisa Bergenstråle (1814–1863) ja toinen vuodesta 1865 Amanda Sofia Limnell (1837–1915), kruununvouti Gustaf Magnus Rindellin leski.
Laura Joensuu
Laura Joensuu (o.s. Pakarinen, s. 1987, Liberia) on suomalainen gospel-laulaja. Hän tuli tunnetuksi vuonna 1998 voitettuaan Karuselli-lastenlaulukilpailun kappaleilla Elämän siiville ja Valkovuokot. Voiton jälkeen häntä on nähty erilaisissa konserteissa ja mm. MTV3:n ohjelmassa BumtsiBum!. Laura on mukana myös monella lasten hengellistä musiikkia sisältävällä kokoelmalevyllä. Hän on opiskellut Helsingin Pop&Jazz -konservatoriossa.
Joseph Süß Oppenheimer
thumb|Joseph Süß Oppenheimer Joseph Ben Issachar Süßkind ”Süß” Oppenheimer (helmi–maaliskuu 1698 Heidelberg – 4. helmikuuta 1738 Stuttgart) oli juutalainen talousasiantuntija ja Württembergin herttuan Karl Alexanderin taloudellinen neuvonantaja eli tuon ajan kielenkäytön mukaan hovijuutalainen. Hänet tuomittiin vuonna 1738 kuolemaan erilaisista korruptioon liittyneistä rikoksista ja teloitettiin. Häneen on myöhemmin viitattu usein halventavalla nimityksellä Jud Süß (”jutku Süß” tai sukunimen kaksimerkityksisyyden vuoksi myös ”suloinen jutku”) ja hänen tarinaansa on käytetty antisemitistisen propagandan välineenä.
Süß Oppenheimer on tullut tunnetuksi ennen muuta kirjallisuuden ja elokuvan kautta. Wilhelm Hauff kirjoitti hänen elämäänsä pohjautuvan novellin Jud Süß vuonna 1827 ja Lion Feuchtwanger samannimisen romaanin vuonna 1925. Erityisen tunnettu on vuonna 1940 kantaesitetty saksalainen kansallissosialistisen puolueen propagandaelokuva Vallanhimo (Jud Süß).
Elämä
Sijoitusneuvojana ja pankkiirina Süß Oppenheimer vaurastui itse nopeasti ja sai yhteiskunnallista vaikutusvaltaa. Hän toimi esimerkiksi Pfalzin vaaliruhtinaan ja Kölnin arkkipiispan taloudellisena neuvonantajana eli hovijuutalaisena. Vuonna 1732 Württembergin herttua Eberhard Ludwig pyysi Süß Oppenheimeria neuvottelemaan puolestaan avioliitosta. Neuvottelujen yhteydessä hän tutustui herttua veljenpoikaan Karl Alexanderiin, joka suurellisen elämänsä tähden kärsi kroonisesta rahapulasta. Süß Oppenheimer myönsi hänelle lainan. Vielä samana vuonna Karl Alexander nimitti Süß Oppenheimerin neuvonantajakseen hovi- ja sotilasasioissa. Tosiasiassa Süß Oppenheimerin tehtävänä oli pitää huolta Karl Alexanderin sekavista raha-asioista ja rahoittaa hänen hovinpitoaan.
Herttua Eberhard Ludwig kuoli 31. lokakuuta 1733, ja Karl Alexanderista tuli Württembergin herttua. Süß Oppenheimerista oli tullut hänelle niin tärkeä, että hän kutsui tämän mukaansa Württembergiin ja antoi tälle käytännössä vapaat valtuudet hoitaa herttuakunnan talous- ja rahapolitiikkaa. Vuonna 1736 Karl Alexander nimitti Süß Oppenheimerin salaiseksi talousneuvokseksi (vastaa nykyajan valtiovarainministeriä) ja poliittiseksi neuvonantajakseen. Hänen vaikutusvaltansa herttuakunnan politiikassa kasvoi edelleen.
Herttua Karl Alexander oli jo kauan ennen valtaannousuaan kääntynyt katoliseen uskoon. Herttuana hän kuitenkin hallitsi läpeensä luterilaista maata. Hänen nelivuotinen hallituskautensa (1733–1737) olikin voimakkaiden uskonnollisten vastakkainasettelujen täyttämä. Katolinen ruhtinas hallitsi luterilaista ruhtinaskuntaa, ja hänellä oli rinnallaan juutalainen neuvonantaja, joka käytännössä pitkälti päätti herttuakunnan talous- ja rahapolitiikasta. Tämä johti vähitellen kasvaviin sisäpoliittisiin jännitteisiin.
Herttua Karl Alexander päätti yksin Süß Oppenheimerin ehdottamista talousuudistuksista, täysin tuon ajan itsevaltaisen hengen mukaisesti. Württembergin perustuslain mukaan hän olisi kuitenkin tarvinnut maapäivien suostumuksen uusille veroille ja maksuille. Karl Alexander ei kuitenkaan halunnut anoa maapäiviltä uusia veroja, koska hän tiesi maapäivien torjuvan pyynnöt. Luterilaiset maapäiväedustajat suhtautuivat syvän epäluuloisesti katoliseen herttuaansa, ja herttuan komeileva hovinpito herätti säätyjen edustajissa pahaa verta. Säätyjen viha kohdistui kuitenkin ennen kaikkea herttuan juutalaiseen talousministeriin Süß Oppenheimeriin. Hänen saneeraustoimenpiteensä ja tiukka talous- ja budjettikurinsa herätti vihaa ja katkeruutta. Samalla maapäiväedustajat kadehtivat hänen henkilökohtaista varallisuuttaan. Süß Oppenheimerin väitettiin rikastuttaneen itseään Württembergin kansan kustannuksella - väite, jota koskaan ei ole pystytty todistamaan sen enempää oikeaksi kuin vääräksikään.
Herttua Karl Alexander kuoli 12. maaliskuuta 1737 yllättäen halvauskohtaukseen. Joseph Süß Oppenheimer menetti nyt ainoan tukijansa. Maapäivien päätöksellä hänet vangittiin vielä samana päivänä.
Kuolemantuomio ja teloitus
Joseph Süß Oppenheimeria syytettiin oikeudessa valtiopetoksesta, majesteettirikoksesta, valtion varojen ryöstämisestä, kaupankäynnistä valtion viroilla, lahjoman vastaanottamisesta, luterilaisen uskonnon loukkaamisesta ja kristittyjen naisten lihallisesta hyväksikäyttämisestä. Häntä syytettiin muiden muassa sekaantumisesta 14-vuotiaaseen kristittyyn tyttöön. Vaikka kaksi kätilöä todisti oikeudessa tämän olevan vielä neitsyt, Süß Oppenheimer tuomittiin syylliseksi. 9. tammikuuta 1738 hänet tuomittiin kuolemaan.
Ennen kuolemantuomion täytäntöönpanoa Süß Oppenheimer asetettiin Stuttgartissa julkisesti näytteille punaiseksi maalatussa rautahäkissä ihmisten pilkattavaksi. Hänelle tarjottiin armahdusta, mikäli hän luopuisi juutalaisesta uskosta ja kääntyisi kristityksi. Hän kieltäytyi. Hänen kerrotaan sylkeneen maahan, kun kaupunginkirjuri tarjosi hänelle kääntymistä ja kastetta. Ennen kuolemaansa Süß Oppenheimer lausui juutalaisen uskontunnustuksen Šema Jisrael: ”Kuule, Israel, Herra, sinun Jumalasi, on yksi Jumala.” Tähän kaupunginkirjurin kerrotaan huutaneen: ”Kohta näet, että Jeesus elää!”
4. helmikuuta 1738 Süß Oppenheimer hirtettiin rautahäkissään. Ennen kuolemantuomion täytäntöön panemista hän sai tavata juutalaisen seurakunnan esimiehen, Mardochai Schloßin. Rabbiinin tapaaminen häneltä kiellettiin. Noin 12 000 katsojaa todisti Süß Oppenheimerin teloitusta Stuttgartin teloituspaikalla. Teloituksen jälkeen hänen ruumiinsa jätettiin häkkiin varoittamaan ihmisiä juutalaisista. Vasta kuusi vuotta myöhemmin, 1744, herttua Karl Eugen käski ottaa ruumiin alas häkistä ja haudata sen.
Süß Oppenheimerin häkki, jossa hänet hirtettiin, oli tutkimuskomission jäsenen, salaneuvos von Pflugin, keksintö. Hänen mielestään Süß Oppenheimer ei saanut roikkua vapaasti, kuten muut teloitetut, vaan hänen tuli virua kuin lintu häkissä. Süß Oppenheimeria oli syytetty kristittyjen naisten kanssa makaamisesta, lintuhäkin tehtävä lienee myös ollut muistuttaa tästä ”makaamisesta” (saksan puhekielessä ”vögeln”, joka on johdettu sanasta ”Vogel” eli ”lintu”).
Süß Oppenheimer kirjallisuudessa ja elokuvassa
Süß Oppenheimerin matka juutalaisghetosta suuren valtion johtotehtäviin oli jo aikalaisten mielestä kiehtova, eivätkä mielenkiintoa ainakaan vähentäneet hänen kuolemantuomionsa eivätkä rikokset, joista häntä syytettiin. Jo hänen omana aikanaan ilmestyi pamfletteja, kertomuksia ja kuvia, jotka kertoivat hänen elämästään ja teloituksestaan. Süß Oppenheimerin hahmo on myöhemminkin innostanut useaakin kirjailijaa ja elokuvantekijää. Vuonna 1827 ilmestyi Wilhelm Hauffin novelli ”Jud Süß”. Novelli perustuu pitkälti kuulopuheisiin ja kansantarinoihin, koska Süß Oppenheimerin oikeudenkäyntipöytäkirjat avattiin julkisuudelle vasta vuonna 1919. Vaikka Hauff suhtautuikin negatiivisesti juutalaisiin, hän tuomitsi novellissaan tuomion epäoikeudenmukaiseksi. Kuuluisaksi tuli Lion Feuchtwangerin romaani ”Jud Süß” (ilmestyi suomeksi vuonna 1929 nimellä ”Valta”) vuodelta 1925. Feuchtwanger saattoi käyttää tutkimustyössään oikeudenkäynnin pöytäkirjoja, joten hänen teoksensa on historiallisesti Hauffin novellia luotettavampi.
Vuonna 1934 Lothar Mendes ohjasi englantilais-amerikkalaiselle tuotantoyhtiölle elokuvan ”Jew Suess”. Sen Süß Oppenheimer on amerikkalaistyylinen ”self made man”, joka raivaa tiensä ghetosta valtion huipulle ja haluaa vapauttaa kansansa sorron alta. Elokuva tulkitsee Süß Oppenheimerin siis positiiviseksi hahmoksi. Samalla se halusi vastustaa Saksassa nousseita kansallissosialismin rotuteorioita. Kansallissosialistinen Saksa kielsi elokuvan.
Tunnettu on ennen kaikkea vuonna 1940 valmistunut Veit Harlanin ohjaama propagandaelokuva Vallanhimo. Tämä kuvaa Süß Oppenheimerin vallan- ja rahanhimoisena juutalaisena, joka rikastuu muiden kustannuksella ja kahmii itsellensä valtaa. Samalla elokuva korostaa hänen himoaan vaaleisiin arjalaisiin naisiin. Elokuva kohotti Süß Oppenheimerin erääksi antisemitistisen propagandan keskeisistä hahmoista.
Cozumel
Cozumel on saari ja kunta Karibianmerellä Meksikolle kuuluvan Jukatanin niemimaan itärannikolla. Saaren nimi merkitsee mayakielellä ’pääskysten saarta’. Cozumel on suosittu matkailukohde erityisesti sukelluksen harrastajien keskuudessa. Saaren keskuspaikka on San Miguel de Cozumel. Saari on pohjois–eteläsuunnassa 48 kilometriä pitkä ja itä–länsisuunnassa 16 kilometriä leveä. Se sijaitsee noin 20 kilometrin etäisyydellä mantereelta ja noin 60 kilometriä etelään Cancúnista.
Taylor Schilling
Taylor Jane Schilling (s. 27. heinäkuuta 1984, Boston, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi Piper Chapmanin roolista Netflixin televisiosarjassa Orange Is the New Black (2013–), josta hän on ollut ehdolla Golden Globe -palkinnon saajaksi vuosina 2014 ja 2015 sekä Emmy-palkinnon saajaksi vuonna 2014. Hän teki elokuvadebyyttinsä vuonna 2007 elokuvassa Dark Matter. Hän on näytellyt myös pääosaa televisiosarjassa Mercyn sairaala (2009–2010) ja esiintynyt esimerkiksi elokuvissa Argo (2012), The Lucky One (2012) ja The Titan (2018).
Varhainen elämä
Schilling syntyi 27. heinäkuuta 1984 Bostonissa, Yhdysvalloissa. Hänen vanhempansa Patricia (Miller) ja Robert J. Schilling erosivat hänen ollessaan lapsi, joten hän kasvoi sekä West Roxburyssa ja Waylandissa. Perheeseen kuuluu myös nuorempi veli Sam Schilling. Schilling on kertonut, että ilmapiiri kotona oli kaoottinen, hänellä oli vaikeaa ja hän tunsi itsensä erilaiseksi verrattuna perheeseensä ja omien teidensä kulkijaksi jo pienestä pitäen. Schilling oli NBC:n sairaalasarjan, Teho-osaston, suuri fani ja tästä inspiroituneena alkoi näytellä jo nuorella iällä. Hän oli aktiivinen jäsen koulunsa teatteriohjelmassa ja esiintyi siellä esimerkiksi musikaalissa Viulunsoittaja katolla.
Ura
Schilling esitti Dagny Taggartia elokuvassa Kun maailma järkkyi vuonna 2011 ja näytteli toista pääosaa romanttisessa draamaelokuvassa The Lucky One vuonna 2012. Hänen vastanäyttelijänsä oli Zac Efron. Schillingin tunnetuin rooli on Netflixin katsotuimmassa alkuperäissarjassa Orange Is The New Blackissa, joka perustuu Piper Kermanin muistelmateokseen Orange Is The New Black: My Year in a Women's Prison. Schilling näyttelee sarjassa päähenkilöä Piper Chapmania, joka tuomitaan nuoruudenrötöksestä 15 kuukaudeksi naisten valtionvankilaan. Sarjan ensiesitys oli 11. heinäkuuta 2013. Rooli sarjassa on tuonut Schillingille monia ehdokkuuksia, kuten esimerkiksi Golden Globen parhaasta naispääosasta draamasarjassa kahtena peräkkäisenä vuonna, 2014 ja 2015, sekä Emmyn parhaasta naispääosasta komediasarjassa vuonna 2014.
Hän on voittanut rooleistaan useita palkintoja, kuten esimerkiksi Satellite Awardin parhaasta naispääosasta vuosina 2013, 2016 ja 2017 ja Screen Actors Guild Awardin vuosina 2015, 2016 ja 2018. Schilling on kertonut olevansa hyvin ylpeä Orange Is The New Blackista ja siitä, että on saanut olla osana perhettä, jonka sarjan näyttelijät ja tiimi ovat muodostaneet yhdessä. Sarjassa näyttelemistä hän pitää turvallisempana kuin muita töitään, koska kuvauksissa ei ole paineita seurata tyypillisiä stereotyyppisiä sukupuolirooleja. Schilling on läheinen ystävä sarjassa hänen kanssaan näyttelevien Natasha Lyonnen ja Laura Preponin kanssa. Sarjan seitsemäs kausi on sarjan päätöskausi ja se julkaistiin 26. heinäkuuta 2019.
Yksityiselämä
Seksuaaliseen suuntautumiseensa liittyen Schilling on todennut seuraavasti: ”Minulla on ollut vakavasti otettavia suhteita monien ihmisten kanssa ja olen todella laaja ihminen. Minussa ei ole mitään osaa joka voitaisiin leimata joksikin. En sovi laatikkoon – se on liian vähättelevää... Minulla on ollut paljon rakkautta ja minulla ei ole mitään epäilyksiä siitä, mistä se tulee.” Hänet on romanttisesti yhdistetty muusikko ja näyttelijä Carrie Brownsteiniin vuonna 2015 ja vuonna 2018 laulaja Holly Mirandaan. Schilling ei tykkää puhua parisuhdeasioistaan julkisesti ja onkin kommentoinut asiaa niin, ettei tykkää deittailla, koska toisesta ihmisestä romanttisessa mielessä kiinnostuminen vaatii häneltä paljon.
Lettovilla
thumb|oikea thumb|oikea
Lettovilla (Eriophorum latifolium) on monivuotinen suolla kasvava sarakasvilaji. Suomessa se kasvaa lähinnä kalliopohjailla lettosoilla ja runsaimmin sitä on Kuusamossa.
Ulkonäkö ja koko
Lettovilla on löyhästi mätästävä tuulipölytteinen ruohokasvi. Se kasvaa 60–80 senttimetriä korkeaksi. Se muistuttaa muista suovilloista luhtavillaa tai hoikkavillaa, joilla on myös useita tähkiä samassa varressa. Näistä lajeista lettovillalla niitä on keskimäärin runsain lukumäärä.
Lettovillan juurakko on rönsytön. Varsi on noin 2 millimetriä paksu, pysty, jäykkä, täyteinen ja alaosastaan tylpästi kolmisärmäinen. Tyvitupet ovat ruskehtavat, ilman punaista väriä. Lehdet ovat ruodittomat, tupelliset, vartta lyhyemmät, 3,5–5 mm leveät, litteät ja kellanvihreät. Ylin kasvulehti on varren puoliväliä ylempänä, kukinnon tyvellä 2–3 tukilehteä.
Kukinto on varren latvassa, yleensä 5–8-tähkäinen, tähkäperät enintään 6 cm pitkät ja karheat. Kukat ovat kaksineuvoisia, tähkäsuomujen hangoissa. Tähkäsuomut ovat 4–5 mm pitkiä, mustahkoja tai ruskehtavia, kapealti kalvolaitaisia, yksisuonisia. Kukassa on yli kymmenen karvoiksi pitenevää kehäsukasta, sukaset ovat lopulta noin 2,5 cm pitkät, kärjestä nystyiset ja valkoiset. Tupsu pysyy pitkään siistinä. Hedelmä on pähkylä, joka on litteä ja kolmisärmäinen. Lettovilla kukkii kesä-heinäkuussa.
Levinneisyys
Lettovillaa esiintyy suurimmassa osassa Euroopan maista ja lisäksi Turkissa ja Kaukasiassa.
Esiintyminen Suomessa
Suomessa lettovillaa esiintyy koko maassa, se on kuitenkin maan eteläosassa alun perin harvinainen ja edelleen taantunut. Se kasvaa erilaisilla lettoisilla soilla.
Elinympäristö
Lettovilla kasvaa letoilla, lettorämeillä, lettoniityillä, lähteiköillä ja ojissa. Kalkinsuosija.
RN Cigno
RN Cigno oli Italian kuninkaallisen laivaston Spica-luokan torpedovene toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Anconasta Cantieri navali Riunitilta, missä köli laskettiin 11. maaliskuuta 1936. Alus laskettiin vesille vielä samana vuonna 24. marraskuuta ja liitettiin laivastoon 15. maaliskuuta 1937.
Palvelus
Alus upposi 16. huhtikuuta 1943.
Patria Aviation
Patria Aviation on Patria-konsernin liiketoimintayksikkö, joka tuottaa sotilas- ja siviili-ilmailun asiakkailleen lentokaluston huoltoa sekä lentokoulutusta.
Sotilaslentokoulutuksessa Aviation vastaa alkeislentokoulutuksesta Suomen ilma- ja maavoimien sekä rajavartioston tarpeisiin. Siviililentokoulutuksen asiakkaina on lentoyhtiöitä, lentokouluja ja yksityisiä oppilaita. Päätuotteena on liikennelentäjäkoulutus. Yksikön johtajana toimii Petri Hepola, jota edelsi kesäkuuhun 2021 saakka Martti Wallin.
Komposiittirakenteet
Lentokoneiden osavalmistusta tekevä Patria Aviationin yhtiö on Patria Aerostructures (AST). Se valmistaa Jämsän Hallissa komposiittimateriaalista muun muassa spoilereita Airbus A380-lentokoneeseen ja siipien muotolevyjä Airbus A320-koneisiin. Yhteistyö Airbusin kanssa alkoi vuonna 2001. Aiempaa osatuotantoa on muun muassa Embraer (Embraer 145:n keski- ja perärungot) ja Saab-lentokoneiden osat. Yhtiö kokoonpanee myös NH90-helikoptereiden perärungot ja laskutelineiden muotosuojat.
Joulukuussa 2005 yhtiö ilmoitti, että se on valittu suunnittelemaan ja valmistamaan sotilaallisen Airbus A400M-kuljetuskoneen sivuvakaimen kärkiosat. Sopimuksen arvo oli noin 60 miljoonaa euroa, kun koneen käyttö Euroopan asevoimissa alkoi vuonna 2012. Patrian suunnittelupanos oli noin 30 suunnittelijan työ vuosina 2006–2012.
Vaikeuksiin pitkittyneiden toimitusaikojensa vuoksi ajautunut Airbus pyrki vuoden 2006 lopusta alkaen vähentämään alihankkijoidensa määrän 3 000:sta 500:een.
Ilmavoimien kaluston ylläpito
Patria Aviation huolehtii pääasiassa Ilmavoimien lentokaluston elinkaaren tuesta, joka sisältää I- ja D-tason huollot, korjaukset ja modifikaatiot rungolle, moottoreille, järjestelmille ja avioniikalle. Joulukuussa 2006 Ilmavoimat tilasi Patrialta 30 Hawk-harjoitushävittäjän modernisoinnin. Työ tapahtui vuosina 2007–2010. Sen arvo oli 20 miljoonaa euroa.
Lentokoulutus
Vuoden 2003 lopulla Malmin lentoasemalla toiminut Pilot Factory -lentokoulu siirtyi puoliksi Patrian omistukseen ja myöhemmin kokonaan. Suomen Ilmavoimat ilmoitti 27. heinäkuuta 2005, että Patria Aviation ottaa hoitaakseen Ilmavoimien lentäjien peruskoulutuksen ja myös alkeiskoulukone Vinkojen ylläpidon. 5-vuotinen sopimus oli 25 miljoonan euron arvoinen. Syyskuussa 2005 koulutus siirtyi Ilmasotakouluun Tikkakoskelle.
Nälsta
thumb|right|250px|Nälstan kartano toimii nykyään kotiseutumuseona.
Nälsta (lempinimeltään Förorternas drottning) on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee Hässelby-Vällingbyn kaupunginosa-alueen koillisessa osassa, läntisen Tukholman alueella (Västerort). Kaupunginosa koostuu suurimmaksi osaksi omakotitaloalueista, mutta siellä on myös kerrostaloja. Nälsta on maa-alaltaan 1,38 neliökilometrin suuruinen, ja asukkaita siellä on noin 4600.
Apollo 7
Apollo 7 oli Apollo-avaruusohjelman ensimmäinen miehitetty lento. Se oli seitsenpäiväinen Maata kiertävä lento ja ensimmäinen Saturn IB:llä toteutettu laukaisu. Apollo 7 oli myös ensimmäinen kolmimiehinen amerikkalainen avaruuslento. Miehet riitelivät lennolla, mutta siitä huolimatta miehistö teki tehtävänsä lennolla.
Laukaisu tapahtui Cape Kennedyn avaruuskeskuksesta 11. lokakuuta 1968 kello 15.02.45 UTC ja laskeutuminen 22. lokakuuta 1968 kello 11.11.48 UTC. Kesto oli 10 päivää, 20 tuntia, 9 minuuttia ja 3 sekuntia. Apollo 7 kiersi Maan 163 kertaa.
Baijerinvuoristovihikoira
Baijerinvuoristovihikoira on Saksasta peräisin oleva koirarotu. Se kuuluu FCI:n roturyhmään 6. Sitä tavataan Saksan ulkopuolisissa maissa vain harvakseltaan: joitain rodunedustajia on eräiden lähteiden mukaan Tšekissä ja Slovakiassa, ja Suomessa niitä on rekisteröity vuoden 2021 alkuun mennessä peräti 267 yksilöä.
Ulkonäkö
thumb|right|280px|Baijerinvuoristovihikoira. Baijerinvuoristovihikoira muistuttaa ulkoisesti hannoverinvihikoiraa, sillä erotuksella että on jälkimmäistä matalampi. Se on melko kevytrakenteinen, keskikokoinen, tasapainoinen ja hieman korkeuttaan pidempi koira. Runko on korkeuttaan pidempi. Silmät eivät saa olla liian suuret eivätkä liian pyöreät; ne ovat kirkkaat ja sävyltään tummanruskeat tai sitä hieman vaaleammat. Korvat ovat riippuvat, suhteellisen pitkät, korkealle kiinnittyneet, raskaat ja kärjistään pyöristyneet. Urosten säkäkorkeus on 47–52 cm ja ihannepaino 20–30 kg; nartuilla vastaavat mitat ovat 44–48 cm ja 17–25 kg.
Karvapeite on lyhyt ja tiheä, hieman pidempää ja karheampaa vatsassa, raajoissa ja hännässä.
Sallitut värit ovat:
Luonne ja käyttäytyminen
Baijerinvuoristovihikoira on luonteeltaan rauhallinen, peloton, itsevarma ja tasapainoinen. Se kiintyy omistajaansa, mutta vieraita kohtaan se voi olla varautunut. Se ei saa olla arka eikä aggressiivinen.
Alkuperä
thumb|right|280px|"Baijerilainen limer" vuodelta 1915. 1700- ja 1800-lukujen vaihteessa Saksassa alettiin metsästää hannoverinvihikoiran avulla, mutta metsästysmuotojen muututtua 1800-luvun puolivälin jälkeen tarvittiin koiraa, joka kykenisi jäljestämään riistaa tehokkaasti myös vaikeakulkuisilla vuoristoalueilla. Tähän tarpeeseen Ylä-Baijerin Bad Reichenhallissa elänyt paroni Karg-Bebenburg aloitti 1870-luvulla uuden, kevyempirakenteisen jäljestävän vuoristokoiran jalostamisen. Jalostukseen käytettiin erään teorian mukaan hannoverinvihikoiraa, nykyistä matalaraajaisempaa tirolinajokoiraa (Tiroler Niederbracke) ja muutamaa muuta rotua. Toisen mukaan kantarodut olivat hannoverinvihikoira ja "punainen vuoristoajokoira" (rote Gebirgsbracke).
Saksalainen rotuyhdistys perustettiin Münchenissä vuonna 1912. Ensimmäiset baijerinvuoristovihikoirat tuotiin Suomeen vuonna 1969.
Maalla, merellä ja ilmassa!
Maalla, merellä ja ilmassa! on Tommi Läntisen toinen albumi, joka julkaistiin vuonna 1995. Läntisen ja Puke Katajan yhdessä tuottamasta levystä tehtiin vuonna 1996 kultalevyrajan ylityttyä myös Kultapainos, joka sisälsi neljä uutta kappaletta. Albumin suurimpia hittejä ovat kappaleet Kevät ja minä sekä vain kultapainoksessa oleva Via Dolorosa.
Dacia Lodgy
Dacia Lodgy on Dacian vuosina 2012–2022 valmistama tila-automalli. Sitä myytiin joillain markkina-alueilla, kuten Venäjällä ja Intiassa Renault-merkkisenä. Mallin seuraajaksi tuli Dacia Jogger. vasen|pienoiskuva|Dacia Lodgy Stepway Vuoden 2012 Euro NCAP -kolaritestistä Lodgy sai tulokseksi kolme tähteä viidestä.
Lodgy esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2012. Siitä tuli markkinoille myös crossover-versio Lodgy Stepway, jossa on korkeampi maavara ja koria suojaavia muoviosia. vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin Dacia Lodgy. Vuoden 2017 alussa Lodgy koki kasvojenkohotuksen, jossa se sai muun muassa uuden etusäleikön. Sisällä uudistettiin kojelautaa ja ohjauspyörä vaihtui uudenmalliseen. vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin Dacia Lodgy Stepway.
Sèvremoine
Sèvremoine on kunta läntisessä Ranskassa Maine-et-Loiren departementissa Pays de la Loiren alueella.
Kunta muodostettiin 15. joulukuuta 2015, kun kymmenen kuntaa yhdistyi. Yhdistyneet kunnat olivat Le Longeron, Montfaucon-Montigné, La Renaudière, Roussay, Saint-André-de-la-Marche, Saint-Crespin-sur-Moine, Saint-Germain-sur-Moine, Saint-Macaire-en-Mauges, Tillières ja Torfou. Uuden kunnan hallintopaikaksi nimettiin Saint-Macaire-en-Mauges.
Mustaneontetra
Mustaneontetra (Hyphessobrycon herbertaxelrodi) on tetrojen heimoon kuuluva parvikalalaji, joka muistuttaa neontetraa.
Koko ja ulkonäkö
Mustaneontetra on noin 4-5 senttimetrin mittainen (ns. standardimitta eli pituus kuonon kärjestä pyrstöevän tyveen).
Alkuperä
Mustaneontetra on kotoisin Etelä-Amerikasta, tarkemmin Paraguay-joesta. Sen elinympäristöä ovat tummavetiset matalikot, joissa on tumma pohja ja runsaasti kaatuneita puunrunkoja ja oksistoa. Akvaario-olosuhteissa tärkeää on tumma pohja-materiaali.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen
Mustaneontetra on parvikala, joka ui akvaarion keski- ja yläosissa. Mustaneontetrojen parveen, kuten muidenkin pienten tetrojen parviin tulisi kuulua ainakin 10 yksilöä, jotta käyttäytyminen olisi mahdollisimman luonnonmukaista. Mustaneontetra lienee helpoimpia akvaariokaloja hoitaa.
Vesiolot
Mustaneontetra vaatii vettä, jonka pH on 5,5–7,5, kovuus <°dH 10 (eli pehmeää vettä) ja lämpötila 23–27 °C.
UCWF
thumb|300 px|UCWF (Unlimited Class Wrestling Frederation), Marvel-universumin painiliiga supervoimaisille painijoille. UCWF on Marvel-kustantamon luoma kuvitteellinen painiliiga, jossa supervoimaiset Marvel-universumin hahmot ottavat mittaa toisistaan kehässä. UCWF:n (eli (Unlimited Class Wrestling Frederationin) ensiesiintyminen tapahtui The Thing-lehden numerossa 28 (1985).
Historia
Ed Garner, UCWF:n luoja ja omistaja halusi päästä eroon tavallisten ihmisten kansoittamasta painista. Ensimmäistä kertaa Garner perusti sarjan supervoimaisille painijoille, jotta nämä voisivat koetella taitojaan kehässä. Minimivaatimus oli nostaa yhden tonnin verran painoja ja vastustaa toisten supervoimaisten painijoiden järjestämä kestävyyskoe.
Ensimmäinen erä painijoita hupeni pian kahteentoista jäseneen, mutta paljon enemmän odotti tilaisuutta saada kirjautua sisälle. Avajaisiltana Möykky paini D-Miestä vastaan (joka oli ainoa läheskään yhtä paljon nostanut painija karsinnoissa). Pian Möykky voitti D-Miehen ja nousi UCWF:n ensimmäiseksi mestariksi.
Möykky lähti myöhemmin UCWF:sta ja palasi Ihmenelosiin. Hänen lähtönsä aiheuttama hävikki katsojissa sai Garnerin tajuamaan miten suurin osa uusista kilpailijoista sai voimansa radioaktiivisen säteilyn tai kemiallisten myrkkyjen kautta. Garner sai selville myös, että mies nimeltään Power Broker oli laittomien voimanlisäysten takana. Kapteeni Amerikka ja Sharon Ventura kuitenkin saivat Brokerin oikeuden eteen.
UCWF toiminee edelleenkin ja jatkaa supervoimaisten painijoiden houkuttelua riveihinsä.
Jaska Lukkarinen
thumb|Jaakko Lukkarinen Jaakko Lauri Valdemar Lukkarinen (s. 18. elokuuta 1982 Porvoon maalaiskunta) on suomalainen rumpali ja sovittaja, joka soittaa rumpuja useissa jazzkokoonpanoissa, kuten Dalindéossa, Ricky-Tick Big Bandissä, Jukka Eskola Quintetissä ja hänen omassa Jaska Lukkarinen Triossaan. Lukkarinen on toiminut myös Honey B and the T-Bones -yhtyeen rumpalina vuodesta 2008 alkaen.
Jaska Lukkarinen Trion kanssa Jaska on levyttänyt instrumentaalimusiikkia ja julkaissut levyt "Trane Ear" ja "Neutral Terrain" joiden säveltäjinä on toiminut mm. Jaska Lukkarinen ja Jussi Kannaste. Lisäksi Jaska on ollut mukana säveltämässä joitakin Soul Captain Bandin kappaleita kuten "Hypnoosiin" ja "Taistelun arvoinen" joita on julkaistu myös Jukka Pojan kokoelmalevyllä sekä NYConnection-yhtyeen kappaleita.
Lukkariselle myönnettiin Sony Jazz -palkinto vuonna 2008 ja Pori Jazzin vuoden taiteilija -palkinto vuonna 2010.
Hän on soittanut myös Värttinän, Jere & The Universen, Sami Pitkämön, Soul Captain Bandin ja UMOn levyillä.
Rakkain terveisin Felix
Rakkain terveisin Felix on saksalainen lasten animaatiosarja, joka perustuu Annette Langenin kirjoittamaan ja Constanza Droopin kuvittamaan kirjasarjaan. Se kertoo pienestä pehmopupusta, joka matkustaa ympäri maailmaa ja kirjoittaa kirjeitä ystävälleen Sannalle, joka kotona odottaa malttamattomana kirjeitä Felixiltä. Sarjan aikana Felix käy muun muassa Ranskassa, Italiassa, Kreikassa, Espanjassa ja Yhdysvalloissa.
Suomessa sarjaa on esitetty pariin otteseen YLE TV2:lla.
Suomenkielinen toteutus
Suomenkielisen jälkiäänityksen ohjasi ja suomensi Anneli Miljard. Tunnuslaulun suomensi Tatu Tiihonen ja esitti Emilia Pokkinen.
Patria
Patria Oyj on suomalainen puolustus-, turvallisuus- ja ilmailualaan keskittyvä julkinen osakeyhtiö. Vuodesta 2016 eteenpäin 49,9 prosenttia Patriasta on kuulunut norjalaiselle teollisuuskonserni Kongsberg Defence & Aerospacelle, ja loput 50,1 prosenttia omistaa Suomen valtio.
Historia
Patrian historia alkaa vuodesta 1921, jolloin Suomenlinnaan perustettiin Ilmailuvoimien Lentokonetehdas, jonka toiminta alkoi saksalaisen Hansa-Brandenburg -lentokoneen lisenssivalmistuksella. Nykymuotoinen Patria perustettiin vuonna 1997 yhdistämällä Vammas Oy, Patruunatehdas Lapua Oy, Sisu Defence Oy, Vihtavuori Oy ja Finavitec Oy. Vammas oli muodostettu vuonna 1991 yhdistämällä puolustusministeriön Vammaskosken tehdas ja Oy Tampella Ab:n puolustusvälineyksikkö.