cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jorma Hämäläinen
Talvisodassa Hämäläinen oli konekivääriampuja Kanneljärvellä ja Summassa. Hänet komennettiin upseerikouluun, josta hän valmistui vielä sodan kestäessä. Hämäläisen kyvyt johtajana ja partiotehtävissä havaittiin jo tuolloin.
Raute
Organisaatio
Näiden lisäksi yhtiöllä on myös agenttiverkostoja ja paikallisia palvelupisteitä.
Jorma Hämäläinen
Jorma Hämäläisen kaukopartioura käynnistyi ns. siviilisissien partiomatkalla Stalinin kanavalle.
Raute
Organisaatio
Vuonna 2019 projektitoimitusten osuus liikevaihdosta oli 57 prosenttia ja teknologiapalveluiden osuus 43 prosenttia. Vaneriteollisuuden osuus projektitoimitusten liikevaihdosta oli 85 prosenttia ja LVL-teollisuuden 15 prosenttia.
Jorma Hämäläinen
Jatkosodan aikana hän kuului Osasto Marttinaan. Hämäläistä pidettiin miestensä keskuudessa harkitsevana ja huolehtivana johtajana.
Raute
Osake ja omistajat
Rauten pääomistaja on Mustakallion suku, joka on ollut mukana yhtiön toiminnassa yli sata vuotta, ja jonka osuus äänivallasta on yli puolet. 1950-luvulla yhtiön omistus jakautui alle kymmenen suvun jäsenen kesken. Konsernin yhtiöjärjestyksessä on lunastuspykälä, jonka mukaan Henrik Schwarzbergin jälkeläiset ovat etuoikeutettuja omistajia. 1970-luvun lopulla yhtiöllä oli alle 30 omistajaa. Nykyään sukuomistajia, joilla on kantasarjan osakkeita, on yli viisikymmentä.
Jorma Hämäläinen
Mannerheim-ristin myöntämisperusteissa korostuu Hämäläisen johtamien partioiden tuloksellisuus yhdistyneenä pieniin omiin tappioihin.
Raute
Osake ja omistajat
Yhtiön A-osake on noteerattu Helsingin pörssissä. Suurimmat omistajat 30.4.2020 olivat (% osakkeista):
Raute kirjoissa
Timo Sandberg on kertonut Rauten tarinaa kirjoissaan, esimerkiksi Mustamäessä. Rautesta on kirjoitettu myös kaksi historiikkia, Laura Visapään vuonna 1997 kirjoittama Tarinoita Rautesta sekä Sinikka Mustakallion ja Brian Flemingin vuonna 1998 julkaistu Raute 1908-1998.
Jimmy Armfield
thumb|220px|Jimmy Armfield James Christopher Armfield (21. syyskuuta 1935 Denton, Lancashire – 22. tammikuuta 2018 ) oli englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea puolustaja. Hän pelasi koko uransa Blackpoolissa, jossa hän vuosien 1954 ja 1971 välillä pelasi 568 ottelua ja teki kuusi maalia.
Englannin maajoukkuetta Armfield edusti 43 kertaa vuosien 1959 ja 1966 välillä. Hän toimi myös maajoukkueen kapteenina. Armfield valittiin Englannin joukkueeseen vuoden 1962 MM-kisoihin, jossa hän oli turnauksen yksi parhaista oikeista puolustajista. Kisoissa Englannin tie katkesi puolivälierissä, kun se hävisi Brasilialle. Hänet nimettiin myös MM-ryhmään vuoden 1966 kotikisoihin, mutta kisat menivät hänen osaltaan pilalle loukkaantumisen vuoksi. Turnauksessa Englanti voitti maailmanmestaruuden.
Myöhemmin urallaan Armfield valmensi Boltonia ja Leeds Unitedia.
Foucaultin heiluri (romaani)
Foucaultin heiluri on Umberto Econ kirjoittama romaani, joka ilmestyi vuonna 1988. Suomeksi se ilmestyi vuonna 1990 Tuula Saarikosken suomentamana. Kirja sisältää viittauksia useisiin kaunokirjallisiin teoksiin, ja sen kirjallisessa tyylissä on vaikutteita muun muassa Jorge Luis Borgesilta ja H. P. Lovecraftilta. Kirja on edelleen vaikuttanut esimerkiksi Dan Brownin kaltaisiin menestyskirjailijoihin.
Juoni
Nimensä romaani on saanut samannimisestä fysikaalisesta laitteesta, jolla on tietty rooli juonessa. Foucaultin heiluri kertoo kirjakustantamo Garamondilla työskentelevistä ystävyksistä, jotka käsiinsä joutuneen Temppeliherroja käsittelevän käsikirjoituksen pohjalta keksivät käyttää hyväkseen kaikkea tietämystään kirjallisuudesta ja luovat omaksi huvikseen monimutkaisen salaliittoteorian koko keski- ja uuden ajan historiasta. Salaliittoteoriassa nidotaan yhteen monia Temppeliherroihin, Ruusuristiläisyyteen ja okkultismiin liittyviä myyttejä ja esitetään, että Temppeliherrat salaa suunnittelisivat maailmanvalloitusta. Tapahtumat riistäytyvät käsistä, kun jotkut tuntuvat ottavan teorian liian vakavasti.
Kirja alkaa takaumalla, jossa päähenkilö pakenee häntä takaa-ajavia salaseuralaisia ja jatkuu hänen kertoessaan omin sanoin, miten tähän tilanteeseen on päädytty.
Pari valittua sanaa 2000–2004
Pari valittua sanaa 2000–2004 on rap-artisti Seren kokoelma-albumi, joka julkaistiin 18. elokuuta 2004.
Lisätietoa kappaleista
Kokoelma sisältää myös uusia kappaleita ("Tervetuloa", "Kuumotus ja lämmitys", "Kevätruno"). Lisäksi levyltä löytyy liveversio kappaleesta "Se ei oo minä", sekä remixit kappaleista "Pummi" ja "Olipa kerran". Kappale "Lumivyöry", jossa vierailee Fintelligens julkaistiin ensimmäistä kertaa tällä kokoelmalla. Fintelligensin levy-yhtiö Sony BMG kielsi aiemmin kappaleen julkaisun, koska se pelkäsi Fintelligens-featin edistävän Seren albumin myyntiä.
Korruptio Espanjassa
Sopimukset
Korruptiota ehkäiseviin sopimuksiin sisältyy:
Tarton lentoasema
Tarton lentoasema (myös Ülenurmen lentoasema) on lentoasema Virossa, 11 kilometriä Tartosta etelään. Lentoasemalla on yksi kiitotie. Tällä hetkellä kentältä lentää vain suomalainen Finnair.
Historiaa
Lentoasema avattiin vuonna 1946. Uusi terminaalirakennus valmistui 1981, ja samalla kiitotie ja rullaustiet uusittiin. Vuodesta 2005 lähtien lentoasema on ollut AS Tallinna Lennujaam -yhtiön omistuksessa.
Matkustajamäärät
Kansainväliset lennot Tartosta alkoivat vuonna 2009, ja ensimmäisen toimintavuoden (07/2009–06/2010) aikana lentokentän kautta kulki 23 900 matkustajaa.
Vuonna 2016 asemalla tehtiin matkustajaennätys, kun Finnair kuljetti Helsinki–Tartto-reitillä 29 311 matkustajaa. Kaiken kaikkiaan vuonna 2016 kentän kautta kulki 29 594 matkustajaa.
Historiaa
Estonian Air avasi syyskuussa 2009 reitin Tartosta Tukholmaan. Reitti Tukholmaan kuitenkin lopetettiin ja 27. helmikuuta 2011 Estonian Air aloitti lennot Tallinnaan. . Estonian Air oli kesällä 2011 ainoa Tartosta lentävä reittilentoyhtiö. Se lensi kuutena päivänä viikossa yhden menopaluulennon Tallinnasta Tarttoon. Yhtiö ei kuitenkaan enää lennä kyseistä reittiä.
Flybe Nordic julkisti kesällä 2011 aloittavansa lennot Helsingistä Tarttoon. Reitti käynnistyi 30.10.2011. Lennot siirtyivät Finnairin vastuulle keväällä 2015. Keväästä 2018 alkaen edestakaisia lentoja on ollut viikoittain kuusi.
Puuvilla
pienoiskuva|Puuvillapelto. Puuvilla (lyhenne CO ; vanhahtava nimitys pumpuli) on pehmeä kuitu, jota saadaan pensaina kasvavan puuvillakasvien (Gossypium spp.) siemenhahtuvista. Puuvillakuitu koostuu lähes pelkästään selluloosasta. Puuvillaa käytetään langoissa ja kankaissa. Kaikista tekstiilikuiduista noin 45 prosenttia on puuvillaa. Puuvillasta tehdyt vaatteet ovat hengittäviä, eivätkä ne villan tavoin kutita tai ärsytä ihoa. Puuvilla aiheuttaa harvoin allergisia reaktioita. Puuvilla on väriltään yleensä luonnonvalkoinen, joskus myös todella vaaleankeltainen. Puuvilla on kankaana luja ja kestävä ja sitä on helppo värjätä.
Puuvilla on yleisin luonnonkuitu.
Puuvillan ominaisuuksiin kuuluu hyvä kosteuden imukyky, rypistyvyys, hidas kuivuminen, kaikkien luonnonkuitujen tapaan maatuminen, lujuus märkänä ja hyvä pesunkestävyys. Puuvilla palaa nopeasti sekä melko suurella liekillä, joten tulen ja puuvillan kanssa kannattaa olla varovainen.
Puuvillan tuotanto
Tärkeimmät puuvillantuottajamaat ovat Yhdysvallat, Kiina, Intia, Pakistan ja Uzbekistan. Ne tuottavat noin 70 prosenttia maailman puuvillasta. Puuvilla on monien Länsi- ja Keski-Afrikan maiden yksi tärkeimmistä vientituotteista.
pienoiskuva|Puuvillan kuituhaituva, josta on eroteltu siemenet. Puuvillan poiminta tapahtuu joko käsin tai koneellisesti. Käsinpoimittu puuvilla on laadukkaampaa, koska vain kypsät kuituhaituvat poimitaan. Koneellisesti poimitun puuvillan mukaan tulee kuivuneita lehtiä ja kuolleita kuituja. Poiminnan jälkeen puuvilla kuivataan ja kuidut erotellaan siemenistä koneellisesti. Puuvillakuitujen pituus on noin 15–50 millimetriä. Lopuksi puuvillakuiduista kehrätään lankaa. Sadasta puuvillakilosta saadaan noin 35 kiloa kuitua ja 62 kiloa siemeniä.
Puuvilla kangasmateriaalina
Laadukkaimmat puuvillakankaat on valmistettu kampapuuvillasta. Kudontavaiheessa lyhyet kuidut on kammattu yhdensuuntaisiksi, jolloin kankaaseen saadaan sileä pinta, joka ei nukkaannu kovin helposti. Kampapuuvillatuotteet ovat halpapuuvillaa huomattavasti kalliimpia, mutta niiden käyttöikä on pidempi ja käyttömukavuus suurempi. Pellavan ja puuvillan sekoitusta kutsutaan nimellä parkkumi. Parkkumivaatteissa yhdistyy pellavan lujuus ja kestävyys sekä puuvillan miellyttävyys iholle.
Puuvillaperkaalin kangas on kudottu tiheään erittäin ohuista langoista. Lankatiheys on yleensä vähintään 200 TC. Sen ansiosta kangas on erityisen sileää ja pehmeää, himmeästi hohtavaa ja kestävää käytössä.
Puuvillasatiinin kiilto saadaan aikaan kudontatekniikalla, jossa lanka kulkee ensin neljän loimilangan yli, yhden ali, taas neljän yli ja niin edelleen. Näin kankaasta tulee myös erittäin sileää, tiivistä ja kestävää. Kaunis kiilto ja pehmeys säilyvät pitkään, kun kangas silitetään tai mankeloidaan pesun jälkeen.
Puuvillan historia
pienoiskuva|Työläiset poimivat puuvillaa Yhdysvaltojen kaakkoisosissa 1900-luvun alussa. Puuvillaa on käytetty jo vuosituhansien ajan. Amerikan mantereella puuvillasta tehty kangas tunnettiin jo vuonna 5800 eaa., mistä on todisteena Meksikossa Tehuacánin lähellä sijaitsevasta luolasta tehty löytö.
Parkkumikangasta alettiin valmistaa Saksassa ja Flanderissa 1300-luvulla. Suomessa alettiin kehrätä ja kutoa puuvillaa 1700-luvulla.
Puuvillan merkitystä maailman historiassa on vaikea liioitella. Englannin Itä-Intian kauppakomppania alkoi 1600-luvulla tuoda Intiasta puuvillakankaita. Kankaita oli eri laatuisia. Ne olivat kevyitä, värikkäitä, pesunkestäviä ja säilyttivät värinsä hyvin. Tämän vuoksi ne menestyivät kaupallisesti hienosti. Eurooppalaiset tekstiilityöläiset eivät pystyneet kilpailemaan näiden kankaiden kanssa ja he alkoivat vaatia tuontisuojaa. Tämän he saivatkin ja 1700-luvulla puuvillakankaiden tuonti oli kielletty lähes koko Euroopassa. Muun muassa Preussin kuningas Friedrich kielsi puuvillan tuonnin vuonna 1721. Käsittelemätöntä puuvillaa sai edelleen tuoda ja erityisesti Englannissa se kannusti teollisuutta sen hyödyntämiseen. Puuvillakankaan päätyövaiheet ovat kehräys ja kutominen. Vaateteollisuus oli kotiteollisuutta, jossa naiset perinteisesti kehräsivät langat ja miehet kutoivat kankaat. Kehrääminen oli huomattavasti aikaa vievempää ja ongelma paheni sen jälkeen kuin, John Kay keksi lentävän sukkulan vuonna 1733, jolla kankaan kutomisen nopeus kaksinkertaistui.
Kehräysongelma sai odottaa ratkaisua pari vuosikymmentä. Vuonna 1764 James Hargreaves valmisti kehruu-Jennynä tunnetun laitteen. Tämä varsin yksinkertaisen oloinen kone kahdeksankertaisti kehräämisen tehokkuuden ja muutti Englannin teollisen kehityksen suunnan. Samalla se edisti myös lapsityövoiman käyttöä, koska pieni- ja näppäräsormiset lapset olivat tehokkaampia katkenneiden lankojen yhteenliittämisessä. Ennen kehruu-Jennyä kotityöläiset kehräsivät käsin noin 250 000 kiloa puuvillaa. Vuonna 1785 määrä oli jo seitsemän miljoonaa kiloa.
Richard Arkwright oli keskushahmo varsinaisen tekstiiliteollisuuden synnyssä. Hän innostui ystävänsä, kelloseppänä toimineen John Kayn (samanniminen henkilö kuin lentävän sukkulan keksijä, mutta vuosikymmeniä nuorempi) kanssa tekstiiliteollisuudesta. John Kay oli naapurinsa Thomas Highsin kanssa kehittänyt parannetun version kehruu-Jennystä. Kehruu-Jennyn tuottama puuvillalanka ei ollut riittävän lujaa loimilangaksi, mutta kelpasi kudelangaksi. Parannettu kehruukone pystyi tekemään lujempaa lankaa. Rikhard Arkwright omi tämän keksinnön, lisäsi ulkoisen voiman lähteen, joka aluksi oli hevosten pyörittämä kehä, ja rakensi sitten vuonna 1770 vesivoimalla toimivan tehtaan syrjäiseen paikkaan turvaan luddiiteilta. Tätä tehdasta voidaan pitää ensimmäisenä nykyaikaisena tehtaana. Vuonna 1792 Arkwrightilla oli palveluksessa 5 000 henkilöä ja hänellä oli omaisuutta puoli miljoonaa puntaa, mikä oli silloin todella paljon.
Seuraava henkilö puuvillakankaan kutomisen kehittämisessä oli Edmund Cartwright. Tämä maalaispappi kiinnostui kankaanvalmistuksesta ja kehitti vuonna 1785 kangaspuiden mekaniikkaa niin, että siinä voitiin hyödyntää ulkopuolista voimanlähdettä, joten voidaan puhua kutomakoneesta. Kesti kuitenkin vielä puoli vuosisataa, ennen kuin kutomakone oli automatisoitu täysin. Kutomakoneiden määrä kasvoi Cartwrightin keksinnön jälkeen niin, että vuonna 1851 Englannissa oli toiminnassa neljännesmiljoona kutomakonetta. Määrä Englannissa lisääntyi tämän jälkeen noin sadallatuhannella vuosikymmenessä ja maksimi saavutettiin 1913, jolloin Englannissa oli niitä 805 000 kappaletta. Koko maailmassa oli tuolloin melkein kolme miljoonaa kutomakonetta.
Puuvillateollisuuden ja kutomojen määrän kasvaessa myös raaka-aineen tarve kasvoi. Yhdysvaltain eteläosa oli ilmastoltaan sopiva paikka kasvattaa puuvillaa. Ongelmana oli, että ainoa siellä kasvava lajike oli hankala, koska sen kodassa oli paljon tahmeita siemeniä, kolme kiloa yhtä puuvillakiloa kohden. Siementen erottaminen ei ollut taloudellista edes orjatyövoimalla. Puuvillan karstausongelman ratkaisi Eli Whitney vuonna 1797. Hänen kehittämänsä Cotton gin -nimellä tunnettu puuvillansiementenerotuskone oli yksinkertainen ja helposti rakennettavissa, mikä johti Whitneyn ongelmiin oikeuksiensa puolustamisessa eikä hän pystynyt tällä keksinnöllään rikastumaan.
Puuvillan turvin Yhdysvaltain Etelävaltiot alkoivat rikastua. Puuvillasta tuli 1800-luvun alussa tärkein kauppatavara maailmankaupassa. Yhdysvallat tuotti tästä kaksi kolmasosaa. Puuvillan tuotanto kasvoi suunnilleen nollasta 1800-luvun alussa lähes miljardin kilon määrään ennen sisällissodan alkamista. Puuvillatuotanto kärjisti ongelmia, kun orjuus sallittiin yhä useammassa osavaltiossa, koska puuvillapelloille tarvittiin työvoimaa. Pohjoisesta vietiin vuoden 1793 ja 1861 välillä 800 000 orjaa Etelävaltioihin.
Vuonna 1948 Stalinin Neuvostoliitto aloitti Suuren luonnonmuokkausprojektin (великое преобразование природы ), jonka seurauksena 1960-luvulla Araljärven vettä alettiin käyttää valtavia määriä muun muassa puuvillan kasteluun. Aikanaan maailman neljänneksi suurin järvi on sittemmin kuivunut lähes kokonaan.
Kiinalaisen Chang'e 4-luotaimen mukana lähetettiin siemeniä Kuuhun. Luotain laskeutui Kuuhun tammikuussa 2019. Siementen joukossa oli myös puuvillansiemeniä. Siemenet ehtivät itää, mutta pakkanen tappoi ne.
Geenimuuntelu
Pohjois-Kiinan geenimuunneltu puuvilla vähentää Helicoverpa zea -perhostoukkien kantoja. Luultavasti on niin, että puuvillakasviin lisätty Bt-bakteerin geeni suojaa myös muita kasveja, joita perhosentoukat tuhoavat. Bt-bakteeri tuottaa tuholaismyrkkyä, jonka epäillään olevan haitaton ihmisille, muille nisäkkäille, kasveille, kaloille ja useille hyönteisille. Se kuitenkin tappaa perhosentoukkia hyvin valikoivasti. Helicoverpa zea-perhostoukkalajin lisäksi muut lajit, joihin myrkky tehoaa, eivät vielä ole tiedossa.
Gambian maantiede
Gambian tasavalta eli Gambia on pieni ja kapea valtio Länsi-Afrikassa. Valtion maantieteelliset koordinaatit ovat 13.46667°N, -16.56667°W. Gambia on leveimmillään alle 48 kilometriä ja jakautuu Gambiajoen ympärille.
Valtion nykyiset rajat määritettiin vuonna 1889 Yhdistyneen kuningaskunnan ja Ranskan suostumuksen jälkeen. Lukuun ottamatta rajaviivaa Atlantin valtamereen, Gambia on Senegalin enklaavi ja pinta-alaltaan Manner-Afrikan pienin maa.
Trooppinen; kuuma, sadekausi (kesäkuusta marraskuuhun); viileämpi, kuiva kausi (marraskuusta kesäkuuhun)
Tulvivaa tasankoa Gambianjoen ympärillä, muutamia matalia kukkuloita kauempana joesta.
Starfarers of Catan
Starfarers of Catan on vuonna 2001 julkaistu variaatio Klaus Teuberin kehittämästä lautapelistä Catanin uudisasukkaat. Science fiction -teemaisessa pelissä pelaajat tutkivat planeettoja, hankkivat resursseja ja laajentavat elintilaansa. Catanin uudisasukkaista tuttujen elementtien lisäksi Starfarers of Catan sisältää mahdollisuuden tutustua vieraiden rotujen edustajiin ja pienimuotoista seikkailua avaruudessa tapahtuvien seikkailujen muodossa.
Gambian maantiede
Sademäärä on vähentynyt 30 prosentilla viimeisten 30 vuoden aikana.
Starfarers of Catan
Tarina
Ihmiskunta on saanut ensi kontaktin muukalaisiin. Pian yhteyden saamisen jälkeen käy ilmeiseksi, että muut rodut ovat rauhantahtoisia ja haluavat ihmiset mukaan eräänlaiseen galaktiseen YK:hon.
Selvittääkseen, kuka ihmisten johtajien joukosta on paras lähettiläs galaktiseen neuvostoon, päätetään järjestää kilpailu. Kukin kilpailevista johtajista saa käyttöönsä uudisasukasaluksen ja heidän tehtävänään on perustaa uusia siirtokuntia, tutkia uusia planeettoja ja ottaa yhteyttä eri rotujen edustajiin. Tehtävässä parhaiten onnistunut saa palkinnoksi paikan galaktisessa neuvostossa.
Pelin kulku
Pelilauta on kiinteä, satunnaisuutta siihen tuovat pelikentälle esiintyvien resurssien päälle arvottavat numerot, jotka osoittavat kunkin resurssin saatavuutta. Numerot asetetaan pöydälle alassuin, jolloin pelaajat joutuvat erikseen ottamaan selvää, missä kutakin numeroa esiintyy. Pelaajat saavat alussa yhden siirtokunnan ja vapaavalintaisen aluksen. Kukin pelaaja asettaa siirtokuntansa pelilaudan toiselle lyhyelle sivulle, joten alussa kaikilla on yhteinen suunta laajentumiseen ja nopeimmat saavat parhaat paikat.
Edetessään avaruudessa pelaajat joutuvat suorittamaan tehtäväkortteja, joissa he saattavat joutua taistelemaan toisia pelaajia vastaan tai maksamaan vapaavalintaisen määrän resurssejaan saavuttaakseen tuloksia. Etenemisen tuloksena syvemmälle syntyy uusia siirtokuntia, jotka voidaan muuttaa avaruusasemiksi, jotka puolestaan mahdollistavat uusien rakettien lähettämisen edelleen avaruuteen. Siirtokuntien ohella pelaaja voi myös lähettää kauppa-aluksia neljän vieraan rodun edustajien luokse. Rodut palkitsevat kauppa-alusten lähettämisen antamalla pelaajalle erityisominaisuuksia. Roolipelimäistä lisää peliin tuovat kuuluisuusrenkaat, joita voi ansaita herrasmiesmäisellä reagoinnilla tehtäviin.
Lisäosa
Peliin saatava lisäosa tuo mukanaan tarvittavat välineet viidennelle tai kuudennelle pelaajalle, kaksi uutta aurinkokuntaa ja viidennen muukalaisrodun. Lisäplaneetat ja uuden muukalaisrodun tapaamispaikka ovat liikuteltavia alustoja, joilla voi halutessaan tuoda lisää yllätysmomenttia myös vähemmällä pelaajamäärällä.
Edo
Edo (, ’estuaari’) on Japanin pääkaupungin Tokion entinen nimi.
HMS Hydra (J275)
HMS Hydra (viirinumero J275) Britannian kuninkaallisen laivaston Algerine-luokan miinanraivaaja.
Valmistus
Alus tilattiin Renfrew'stä Lobnitz et Companyltä, missä köli laskettiin 31. tammikuuta 1942. Alus laskettiin vesille vielä samana vuonna 29. syyskuuta ja valmistui 12. helmikuuta 1943.
Palvelus
Alus liitettiin 20. helmikuuta 1943 Rosythin alaisuudessa toimivaan 18. miinanraivaajalaivueeseen, joka siirrettiin toukokuussa Noreen. Alus raivasi vuoden 1943 laivueen mukana miinoja Pohjanmerellä sekä suojasi 1943-1944 Jäämeren saattueita kuten JW55B ja JW57 Kuolaan.
Mayne Reid
thumb|Mayne Reid Thomas Mayne Reid (4. huhtikuuta 1818 – 22. lokakuuta 1883) oli irlantilaissyntyinen romaanikirjailija. Hän on tunnettu seikkailukirjoistaan, joista monet sijoittuvat Yhdysvaltoihin ja Meksikoon.
Henkilöhistoria
Mayne Reid syntyi Pohjois-Irlannissa papin poikana mutta lähti 20-vuotiaana Yhdysvaltoihin onnea etsimään. Hän matkusteli Yhdysvaltojen eteläosissa ja Pohjois-Meksikossa käyden mm. kauppaa intiaanien kanssa. Reid aloitti kirjallisen uransa Pennsylvaniassa vuonna 1842 kirjoittamalla sanomalehteen runoja. Hän muutti pian Philadelphiaan, jossa hän julkaisi lisää runoja lehdissä ja ystävystyi Edgar Allan Poen kanssa.
Vuonna 1846 Meksikon sodan puhjetessa Reid pestautui Yhdysvaltojen armeijaan ja osallistui useisiin taisteluihin. Hän toimi samalla newyorkilaisen sanomalehden kirjeenvaihtajana. Luutnanttina aloittanut Reid saavutti sodan aikana kapteenin arvon, jota hän käytti loppuelämänsä ajan arvonimenään.
Reidin ensimmäinen romaani War Life (myöhemmin nimellä The Rifle Rangers, suom. Rajavartiosto) syntyi sodan jälkeen Meksikossa saaduista kokemuksista ja ilmestyi Ohiossa 1849. Seuraavan romaaninsa The Scalp Hunters (suom. Päänahan metsästäjät) Reid kirjoitti palattuaan kotimaahansa, ja sitä seurasi pitkä seikkailuromaanisarja, jolla Reid saavutti suurta suosiota, erityisesti poikien keskuudessa.
Vuonna 1854 Reid meni naimisiin yli puolet itseään nuoremman englantilaisen Elizabeth Hyden kanssa. Pariskunnalle ei syntynyt lapsia, mutta avioliitto kesti Reidin kuolemaan asti. Vaikka Reid ansaitsi kirjoillaan hyvin ja hänen kirjojaan käännettiin lukuisille kielille, hän tuhlasi surutta ja teki konkurssin vuonna 1866.
Elämänsä loppupuolen Reid vietti Englannissa asuttuaan ensin muutaman vuoden Yhdysvalloissa, jossa sai Yhdysvaltojen kansalaisuuden vuonna 1868. Hän jatkoi kirjoittamista, vaikka sairaus vaivasi häntä. Lopulta sairaus vei Reidin hautaan vuonna 1883. Hänet haudattiin Lontooseen.
Berberikielet
thumb|Berberikielten puhuma-alueet luoteisessa Afrikassa. Berberikielet ovat ryhmä Afrikan luoteiskulmassa, varsinkin Marokossa ja Algeriassa puhuttuja, berberikansojen käyttämiä kieliä. Joitakin niistä puhutaan Afrikassa etelämpänäkin, muun muassa Malissa ja Nigerissä. Berberikieliin kuului todennäköisesti myös Kanariansaarten alkuasukkaiden kieli guanchi. Se kuoli 1500-luvulla, ja siitä tunnetaan vain yksittäisiä sanoja ja muutamia lauseita.
Berberikielet ja sen murteet muodostavat oman haaransa afroaasialaisessa kielikunnassa. Berberikieliin on paljon vaikuttaneet arabia ja hieman ranska. Nykyään tavoitellaan Marokon Atlasvuorilla puhuttujen murteiden yhdistämistä yhdeksi kirjakieleksi (vakioitu tamazight), jolla olisi arviolta 7 miljoonaa puhujaa. Kabylen ja zenatin kielillä Algeriassa on myös miljoonia puhujia. Saharan berberiä (tamasheq) puhuvia tuaregeja on noin 1,2 miljoonaa. Kolmas ryhmä on Mauritaniassa puhuttu berberin muoto (zenaga) joka on uhanalainen, sillä on vain noin 300 puhujaa. Pienillä Saharan keitailla Libyassa ja Egyptissä asuvilla yhteisöillä on omia murteitaan, jotka voivat poiketa suuresti muista berberikielten muodoista.
Vanhalla ajalla berberikielet olivat vallitsevina suurimmassa osassa Pohjois-Afrikkaa, eivät kuitenkaan Egyptissä eivätkä myöskään Karthagossa, jossa puhuttiin seemiläistä puunin kieltä. Berberikieliin kuuluneesta numidian kielestä on säilynyt lyhyitä piirtokirjoituksia.
Berberikieliä
Puhujamäärältään suurimpia berberikieliä ovat:
Tamazightin ja tamašekin puhujia sanotaan tuaregeiksi.
Luettelo Wimbledonin miesten kaksinpelin voittajista
Wimbledonin tennisturnaus on vuosittain järjestettävä tennisturnaus, joka pelataan ruohokentillä All England Lawn Tennis and Croquet Clubilla Wimbledonin taajamassa Lontoossa, Englannissa.
HMS Loyalty (J217)
HMS Loyalty (viirinumero J217) Britannian kuninkaallisen laivaston Algerine-luokan miinanraivaaja.
Valmistus
Alus tilattiin Harland and Wolffin telakalta Belfastista Pohjois-Irlannista, missä köli laskettiin 14. huhtikuuta 1941 telakkanumerolla 1142. Alus laskettiin vesille 9. joulukuuta 1942 nimellä HMS Rattler ja valmistui 22. huhtikuuta. Se nimettiin HMS Loyaltyksi kesäkuussa 1943.
Palvelus
Palvelukseenotettaessa alus määrättiin 18. miinanraivaajalaivueeseen, johon se liittyi kesäkuussa 1943. Alus raivasi laivueen mukana miinoja Lymenlahdelta ja Englannin kanaalista. Elokuussa alus siirtyi laivueen mukana Harwichiin raivatakseen Pohjanmerellä. Loyalty siirrettiin 9. miinanraivaajalaivueeseen Doveriin.
Saksan laivaston sukellusvene U-480 upotti 22. elokuuta 1944 aluksen torpedoimalla.
SOS (Evelinan albumi)
SOS on suomalaisen laulajan ja lauluntekijän Evelinan toinen studioalbumi, joka julkaistiin 22. helmikuuta 2019. Levyn on tuottanut Henri ”MGI” Lanz. Evelina on luonnehtinut albumia ”aidommaksi” ja ”rohkeammaksi” kokonaisuudeksi, kuin hänen debyyttialbuminsa 24K. SOS ehti jo ennen julkaisuaan myydä tuplaplatinaa, kun sen singlejä oli striimattu riittävästi. Levy nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen albumilistan toiselle sijalle ja fyysisen albumilistan sijalle neljä.
Tony Hawk’s Pro Skater 4
Tony Hawk’s Pro Skater 4 on rullalautailuaiheinen videopeli ja osa Tony Hawk’s -pelisarjaa. Pro Skater 4 poikkeaa sarjan aikaisemmista osista, joissa pelaajan on selvittävä annetuista tehtävistä rajatussa ajassa. Nelososassa kullakin tasolla saa viipyä haluamansa ajan.
Pelaaminen
Tony Hawk´s Pro Skater 4 haastaa pelaajan suorittamaan vaikeita temppuja. Pelaajan täytyy kierellä kaupunkeja ympäri ja etsiä uusia tehtäviä päästäkseen seuraavaan kaupunkiin. Pelin tehtäviä ovat muun muassa tuttu S-K-A-T-E-kirjainten kerääminen kahdessa minuutissa, uusi C-O-M-B-O-kirjainten kerääminen (nimensä mukaisesti yhdellä combolla) jonkin tietyn pistemäärän kerääminen, tietyn tempun tekeminen tietyssä spotissa tai jokin aikahaaste (kilpaillaan aikaa vastaan).
Pelin ominaisuuksiin kuuluu myös netissä pelaamisen mahdollisuus. Netissä pelatessa voi haastaa muita pelaajia.
Pelissä on mahdollista myös rakentaa oma puisto. Pelin rakennusosassa on tarjolla esimerkiksi suihkulähteitä, ramppeja, putkia ja puistonpenkkejä.
Uenon rautatieasema
Uenon rautatieasema on rautatieasema Uenon kaupunginosassa Taitōn erillisalueella Tokiossa, Japanissa. Se on yksi Tokion tärkeimmistä rautatieasemista. Perinteisesti se on ollut pohjoiseen lähtevien kaukojunien ja Shinkansen-luotijunien pääteasema, mutta myöhemmin näitä linjoja on jatkettu etelään Tokion rautatieasemalle saakka ja Uenon merkitys kaukoliikenteen asemana on vähentynyt.
Asemalta on vaihtoyhteys Tokion metroon. Aivan sen lounaispuolella sijaitsee Keisei-rautatieyhtiön Keisein Uenon rautatieasema, Keisei-päälinjan pääteasema.
Historia
Uenon rautatieasema avattiin pohjoiseen johtavan rautatielinjan pääteasemana heinäkuussa 1883. Tiilinen asemarakennus valmistui kahden vuoden kuluttua. Linjaa jatkettiin vähitellen Aomoriin saakka, jonne kesti junalla vuonna 1891 yhteensä 26 tuntia. Suuressa Kantōn maanjäristyksessä vuonna 1923 asemarakennus paloi poroksi, mutta sen tilalle rakennettiin ensin tilapäinen puinen rakennus ja myöhemmin nykyisinkin käytössä oleva jykevä asemarakennus, joka avattiin keväällä 1932. Uudelta asemalta oli jo vaihtoyhteys vuonna 1927 valmistuneeseen Tokion metron ensimmäiseen linjaan, Ginza-linjaan.
1980-luvulla aiemmin lukuisat kaukojunat katosivat asemalta Tōhoku Shinkansenin valmistuessa, ja vuonna 1991 Uenosta tuli pääteaseman sijaan kauttakulkuasema, kun Shinkansen-linjaa jatkettiin Tokion rautatieasemalle saakka. 2000-luvun laajennustöiden myötä aseman pinta-ala nousi 335 000 neliömetriin. Ueno–Tōkyō Linen valmisttua keväällä 2015 myös useat aiemmin Uenoon jääneet paikallisjunat voivat jatkaa etelään Tokion rautatieasemalle ja Tōkaidō-päälinjalle asti.
Mustat kadut
Mustat kadut (Rue Cases-Nègres) on Euzhan Palcyn ohjaama ranskalainen draamaelokuva vuodelta 1983. Se perustuu Joseph Zobelin osin elämäkerralliseen romaaniin ja kertoo nuoren pojan kasvusta 1930-luvulla Martiniquen saaren sokeriruokotyöläisten joukosta sivistyneistön joukkoon. Lahjakas poika saa stipendin saaren pääkaupungin Fort-de-Francen oppikouluun, ja hänen isoäitinsä tulee mukaan ansaitakseen koulutusrahoja rikkaiden kaupunkilaisten palvelijana. Poika saa taitavasta aineestaan plagiointisyytteen ja erotetaan koulusta, mutta erehdys huomataan ja poika otetaan takaisin vapaaoppilaana.
Luettelo Tom ja Jerry -lyhytanimaatioista
Tom & Jerry on Joseph Barberan ja William Hannan luoma lyhytanimaatioiden sarja, joita tuotettiin yhteensä 161 kappaletta.
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1941
Vuonna 1941 hiihdon MM-kilpailut pidettiin Cortina d'Ampezzossa, Italiassa 1.–10. helmikuuta. FIS kuitenkin perui myöhemmin toisen maailmansodan aikaisilta kisoilta virallisen MM-arvon.
18 km
<br style="clear:both" />
50 km
<br style="clear:both" />
4 x 10 km viesti
<br style="clear:both" />
Yhdistetty
<br style="clear:both" />
Mäkihyppy
<br style="clear:both" />
Mitalitaulukko
<br style="clear:both" />
Kolmas jalka haudassa
Kappaleet
Kaikki kappaleet sovittaneet Pekka Hedkrok, Pekka Virtanen ja Harri Kinnunen.
Ataur Rahman Khan
Ataur Rahman Khan (1. heinäkuuta 1907 – 7. joulukuuta 1991) oli bangladeshilainen lakimies ja poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä 1984–1986.
Khan syntyi Balian kylässä Dhakan alueella, ja ehti osallistua politiikkaan niin brittien, Pakistanin kuin itsenäisen Bangladeshinkin valtakaudella. Hän liittyi Muslimiliittoona vuonna 1944 ja nousi sen Dhakan alueen varapresidentiksi. Hän oli myös Awamiliiton varapuheenjohtaja, kun se oli Pakistanin suurin oppositiopuolue vuonna 1949. Vuonna 1955 hänet valittiin Pakistanin perustuslakia säätävään kansalliskokoukseen, ja vuonna 1973 itsenäisen Bangladeshin parlamenttiin.
Lordi Dunsany
Lordi Dunsany, oikealta nimeltään '''Edward John Moreton Drax Plunkett, Dunsanyn 18. paroni''' (24. heinäkuuta 1878 – 25. lokakuuta 1957) oli irlantilainen kirjailija ja runoilija. Hänen vaikutustaan nykyaikaiseen fantasiakirjallisuuteen pidetään merkittävänä. Dunsanyn kuuluisimpia teoksia on romaani Haltiamaan kuninkaantytär (1924).
Dunsanyn kuuluisimmat fantasianovellit julkaistiin kokoelmissa vuosien 1905 ja 1919 välillä. Ensimmäisen kokoelman, The Gods of Pegana, julkaisusta hänen oli maksettava itse. Dunsany kirjoitti myös paljon käsikirjoituksia näytelmiin.
H. P. Lovecraft vaikuttui suuresti Dunsanystä, kun hän näki tämän kiertueella Yhdysvalloissa. Lovecraftin varhaisimmissa teoksissa onkin havaittavissa vaikutteita Dunsanystä.
Suomennettu tuotanto
Sarja: Jalavan scifi-sarja, no. 14. ISBN 978-951-9201-95-5
Roll the Dice
Roll The Dice on Oz-yhtyeen albumi vuodelta 1991. Ape De Martinez ja Mark Ruffneck kokosivat yhtyeen uudelleen 1980-luvun lopussa ottamalla mukaan kolme uutta jäsentä. Paluu jäi lyhyeksi albumin menestyttyä heikosti.
Homologinen algebra
Homologinen algebra on matematiikan osa-alue, joka tutkii homologiaa ja kohomologiaa. Nämä osa-alueet kuuluvat algebralliseen geometriaan.
Kohomologiateoria tutkii monia erilaisia objekteja, kuten esimerkiksi topologisia avaruuksia, lyhteitä, ryhmiä, renkaita, Lien algebroja ja C*-algebroja. Modernin algebran opiskeleminen on käytännössä mahdotonta ilman lyhdekohomologiaa.
Mahavidya
Kymmenen mahavidyaa (”suurta viisautta”) ovat hindulaisuudessa suuren jumalattaren eli Devin ilmentymiä. Mahavidyat ovat hindulaisuuden mystisestä perinteestä, tantrasta kumpuavia symboliikaltaan syvästi monimutkaisia jumalattaria, joiden nimet ja aspektit on tarkoitettu herättämään syviä mietiskelyjä jumalallisen äidin, kaikkien jumalten sisäisen naisenergian eli shaktin eri ilmenemismuodoista.
Narsismi
pienoiskuva|200px|[[Michelangelo Caravaggio, Narkissos, 1594–1596.]] Narsismi ( < kr. Narkissos) tarkoittaa itserakkautta, -ihailua ja viettienergian kohdistumista omaan itseen. Terveessä narsismissa itsensä rakastaminen ei tapahdu muiden ihmisten kustannuksella tai heitä väheksyen. Narsismi voi olla myös patologista jolloin kyseessä on joko narsistinen persoonallisuushäiriö tai muihin persoonallisuuspatologioihin liittyvät narsistiset piirteet.
Psykoanalyysissa käsite on määritelty eri tavoin: se liittyy joko ihmisen terveisiin ominaisuuksiin tai poikkeavuuksiin. Narsismi terveenä ominaisuutena tarkoittaa mielikuvia ja käsityksiä, joita ihmisellä on itsestään. Yleisimmin käsitteellä tarkoitetaan kuitenkin jonkinasteista häiriötä.
Sanan alkuperä ja käsitteen synty
pienoiskuva|vasen|150px|Sigmund Freud vuonna 1905. Narsisti-sana juontuu Narkissoksesta, joka on kreikkalaisessa mytologiassa esiintyvä komea nuorukainen. Ennustuksen mukaan Narkissos ei eläisi vanhaksi, jos näkisi oman kuvansa. Näkymättömäksi kirottu Ekho-nymfi lähenteli Narkissosta, mutta Narkissos torjui lähentelyt. Sattumalta metsästysretkellä Narkissos näki kuvansa lähteestä ja rakastui kuvaansa, mutta kuva ei antanut hänelle vastarakkautta. Lopulta nuorukainen nääntyi lähteelle. Häntä etsimään tulleet löysivät lähteen reunalta kauniin kukan, valkonarsissin.
Narsismin käsitteen voidaan sanoa tulleen aluksi psykoanalyysin, sittemmin psykiatrian ja psykologian käsitteistöön Sigmund Freudin kirjoituksesta "Johdatus narsismiin" (1914). Freud mainitsee, että termi ei ole hänen vaan se on lainattu Paul Näckeltä. Varsinaisesti narsistisen persoonallisuustyypin hän kuvasi vuonna 1931, ja sitä pidetään ensimmäisenä narsistisen persoonallisuushäiriön kuvauksena.
Terve narsismi
Narsismia voidaan pitää ihmisen tärkeimpänä positiivisena ominaisuutena. Terveellä tavalla narsistisella ihmisellä on hyvä itsetunto, ja hän voi hyvin. Hän kykenee olemaan rikastuttavassa vuorovaikutuksessa toisten ihmisten kanssa ja löytää elämästään monia mielihyvää tuottavia asioita. Terve ihminen tuntee vahvuutensa ja heikkoutensa, eikä hänellä ole tarvetta korostaa itseään tai kykyjään eikä nujertaa toisia. Terveen narsistista itsensä toteuttamista voidaan pitää elämänhaluisen elämän edellytyksenä. Narsistisesti terveellä ihmisellä on rikas tunne-elämä ja sen myötä kyky kokea voimakkaita tunteita ja innostusta. Hyvän itsetunnon ansiosta ihminen pystyy tarvittaessa olemaan myös yksin, ja terveen narsismin avulla ihminen kykenee selviytymään elämän kriiseistä ja kovistakin koettelemuksista.
Terveen narsismin puutetta voidaan pitää lähes yhtä haitallisena asiana kuin narsistista luonnehäiriötä. Narsistisuuden puute heijastuu huonona itsetuntona, joka ilmenee henkilöä jatkuvasti riivaavana huonommuuden tunteena. Hyvätkään kokemukset ja onnistumiset eivät paranna narsismin puutteesta kärsivän huonoa minäkuvaa. Narsismin puutetta voidaan kuitenkin hoitaa terapiassa, jossa käsitellään muun muassa empatian, hyväksymisen ja välittämisen kokemuksia.
Terveen narsismin perusta syntyy jo varhaislapsuudessa. Se kehittyy lapsen minuuden ja hoitavan ympäristön myönteisiä kokemuksia vahvistavassa vuorovaikutuksessa. Narsistinen tasapaino voi kuitenkin kenellä tahansa vaihdella. Pahimmissa tasapainon häiriöissä voi syntyä narsistinen ahdistus, joka saattaa johtaa addiktioihin tai josta voi syntyä narsistinen häpeäromahdus.
Narsistinen persoonallisuushäiriö
Psykoanalyytikkojen mukaan narsistisesta persoonallisuushäiriöstä kärsivällä henkilöllä on laaja-alaisia suuruuskuvitelmia joko mielikuvien tai käytöksen tasolla, hän vaatii ihailua ja häneltä puuttuu kyky empatiaan. Hänen ihmissuhteensa häiriytyvät empatian puutteesta, kateudesta ja ylimielisyydestä. Narsistinen persoonallisuushäiriö alkaa yleensä varhaisaikuisuudessa. Psykoanalyytikko Jorma Myllärniemen mukaan narsistisen luonnehäiriön on arveltu yleistyneen viime aikoina, kun sen sijaan neuroosit olisivat vähentyneet.
Psykoanalyytikkojen mukaan narsistiselle persoonallisuushäiriölle on tyypillistä tunteettomuus. Ihmiseltä puuttuu kyky kokea tunteita eikä hän näin kykene viestimään tunteiden avulla. Arnold Modellin mukaan narsisti haluaa välttää läheisiin ihmissuhteisiin kuuluvia kokemuksia. Narsistin itseriittoisuuskuvitelma torjuu muihin liittyvät toiveet ja toiveisiin liittyvät ahdistukset. Jos lapsi hyvin varhaisessa vaiheessa kokee vaikeita pettymyksiä äitisuhteessaan eikä hänen tunteisiinsa vastata, hänelle voi alkaa kehittyä epäterve itseriittoisuuden ja kaikkivoipaisuuden tunne, jossa hän ei tarvitse ketään eikä mitään vaan hallitsee itse kaikkea. Jorma Myllärniemen mukaan narsistisesta persoonallisuushäiriöstä kärsivä ei koe normaalisti masennusta. Masennus syntyy vain silloin kun hauras persoona hajoaa, itseriittoisuuden ja kaikkivoipaisuuden tunne menetetään. Tällöin ihminen romahtaa. Vertauskuvallisesti ilmaisten narsisti ei taivu vaan taittuu. Tähän masennukseen liittyy itsetuhoisuutta.
Narsisti työ- ja muissa yhteisöissä
Toimittaja Mirja Pyykön mukaan narsisteja on ollut kaikkina aikoina ja kaikissa etnisissä ryhmissä, kulttuureissa, yhteiskuntaluokissa, ammateissa sekä molemmissa sukupuolissa, heitä kiehtoo erityisen paljon vallankäyttö.
Markku Salon mukaan narsistiselle häiriölle on ominaista manipulointikyky, mutta jos narsisti ei saa toista alistumaan tahtoonsa hyvällä, hän pyrkii siihen pahalla: uhkailuin, painostaen, tekemällä rikosilmoituksia, valituksia ja kanteluita. Hänellä on myös tyypillistä luoda itselleen hovi, jonka hän pitää tyytyväisenä muun muassa lahjonnalla. Hovista pois jäävä tai joutuva joutuu aina vainon kohteeksi. Salon mukaan narsistille tyypillinen temmellyskenttä on tuomioistuinlaitos ja muut siihen liittyvät viranomaiset kuten poliisi. Viranomaiset ovat narsismihäiriöisille väline oman tahdon läpi viemiseen, siksi he käyttävät viranomaiskanavia normaalia enemmän. Häiriöinen pystyy kehittämään riidan yksinkin kehittämällä näennäisiä ongelmia voidakseen kontrolloida toista. Hän kerää oikeudenkäynteihin valtavasti aineistoa, ja hän on hyvin taitava selittämään ja luomaan omia totuuksia ja hankkimaan näennäisnäyttöä. Hänen on saatava voittaa kulloinenkin peli ja säilytettävä näin ylivertaisuuskuvitelmansa keinoja kaihtamatta. Häiriöinen voi kohdistaa vastapuoleen aina uusia oikeudenkäyntejä entisten päätyttyä. Ensisijainen tavoite on vastapuolen nujertaminen.
Johtamisen ja organisaatioiden professori Pauli Juutin mukaan työpaikoilla on pahana ongelmana narsistinen johtaja, joka kokee olevansa itse koko organisaatio ja pyrkii nousemaan muiden yläpuolelle.
Politiikka
Narsistiset piirteet, esimerkiksi itsekkyys, vahva ihailuntarve ja ylemmyydentunto, ovat yhteydessä poliittiseen aktiivisuuteen, kuten mielenosoituksiin osallistumiseen, yhteydenottoihin poliitikkoihin ja mielipiteiden julkiseen ilmaisemiseen. Vasemmistolaiset ja oikeistolaiset ovat yhtä narsistisia, mutta vasemmistolla korostuu ekshibitionismi, oikeistolla oikeutus.
Narsismi on yleisintä ihmisissä, jotka olivat taloudellisesti vasemmistolaisia mutta sosiaalisesti konservatiivisia. Kun muut pimeä triadi -ominaisuudet kontrolloitiin, narsismi ennusti lähinnä vain poliittista ekstremismiä, suuntaan tai toiseen.
Narsistit ovat muita kiinnostuneempia politiikasta ja voittavat muita todennäköisemmin vaaleissa. Poliitikkona narsisti saa tyydytettyä tarpeitaan huomiosta, ihailusta ja kehuista. Narsismin johtajuus- ja auktoriteettipiirteet olivat yhteydessä poliittisiin kokoontumisiin osallistumiseen. Silti narsistien poliittinen tietämys on usein heikkoa.
Nettiaktivismi, mielenosoitukset ja epänormatiivinenkin aktivismi, kuten katujen sulkeminen tai omaisuuden tuhoaminen, ovat yleisempiä narsisteilla. Poliittisella toiminnalla narsistit pönkittävät egoaan.
Narsistikuvauksia taiteessa
Molièren Don Juania voi pitää psykopaatin arkkityyppinä: mies viettelee, raiskaa ja surmaa ilman omantunnontuskia. Oscar Wilden Dorian Grayn muotokuvan päähenkilö on kauhuromanttista perinnettä edustava narsisti. Maria Jotunin Huojuvassa talossa aviomies Eero taas on henkisesti tyhjä kotityranni. Ingmar Bergmanin elokuvan Fanny ja Alexander pirullinen piispa on tuhota nimihenkilöiden viattoman lapsuuden. Elokuvassa My Life with Liberace showpianisti Liberace on narsisti, joka ensin lumoaa ja valloittaa nuoren suojattinsa Scott Thorsonin, sen jälkeen vähä vähältä kontrolloimalla ja manipuloimalla ottaa määräysvallan Scottin koko elämään, ja lopulta tuhoaa tämän. Salatut elämät -saippuasarjan Aaro Vaalanne on aluksi hurmaava herrasmies, mutta häneen paremmin tutustuvat joutuvat hyväksikäytön uhreiksi.
Tenavatähti
Tenavatähti oli VipVisionin tuottama lasten laulukilpailu, jota esitettiin kesäisin vuosina 1990–1995. Kilpailuista televisioitiin alkuerät, semifinaalit ja loppukesällä pidetty loppukilpailu. Monet kilpailun finalisteista levyttivät myös omia soololevyjään kilpailun siivittämänä.
Tenavatähteä esitettiin vuosina 1990–1992 MTV:llä. MTV:llä ei vielä silloin ollut omaa kanavaa, vaan sen ohjelmia esitettiin Yleisradion kanavien ohjelmien välissä. Vuonna 1993 Tenavatähteä alettiin esittää MTV3-kanavalla vuoteen 1995 asti.
Historia
Vuonna 1989 Mainostelevision viihdetoimitus mietti ideoita seuraavalle vuodelle. Jarmo Porola teki useita ehdotuksia, joista toimitus valitsi yksimielisesti Tenavatähden. Sellaista ohjelmaa ei ennen ollut tehty. Keväällä 1990 Tenavatähteen haettiin kilpailijoita pyytämällä laulunäytteitä kasetilla, ja näistä valittiin kilpailijat kesän mittaan esitettäviin ohjelmiin. Ohjelma saavutti lopulta niin suuren suosion, että loppukilpailun yleisöäänestys sai paikoitellen puhelinkeskukset tukkoon. Tenavatähti-kilpailua esitettiin vuosittain ja se oli alkuvuosinaan erittäin suosittu muutaman vuoden, mutta vähitellen sen suosio alkoi hiipua.
Vuonna 1996 Tenavatähti-kilpailua ei enää järjestetty, vaan sen tilalla alkoi uusi, samantapainen lasten laulukilpailu Karuselli, mutta ei ollut läheskään yhtä paljon kilpailijoita eikä televisioituja alkueriä, eikä kyseinen ohjelma koskaan saavuttanut Tenavatähden kaltaista mainetta ja suosiota. Karuselli nähtiin kesäisin ja alkusyksyisin vuosina 1996–2000 ja kahtena viimeisenä vuotena mukana oli tenavasarjan lisäksi teinisarja. Auraviihde järjesti lasten Karusellin myös 2002–2004, mutta sitä ei enää näytetty valtakunnallisessa televisiossa, vaan ainoastaan paikallisilla kanavilla Etelä-Suomessa.
Kilpailun kulku
thumb|Neljäs semifinaali vuonna 1992. Tuomarit [[Anneli Saaristo, Jaakko Salo, Marjukka Yliruusi, Heikki Laurila ja Arja Koriseva antavat täydet pisteet Ella Lahtiselle.]] Kilpailuun haettiin keväisin osallistujia MTV3-kanavalla julkistetulla avoimella haulla. Tenavatähden esivalintaraadille sai lähettää lauluesityksensä kasetilla, ja näiden esitysten perusteella raati valitsi esiintyjät varsinaiseen televisioitavaan kilpailuun. Jo ensimmäisenä vuonna toiveikkaita oli paljon, ja parhaimpina vuosina kasetteja saapui raadin kuunneltavaksi useita satoja.
Televisiossa esitettäviin alkueriin valittiin 40 kilpailijaa (ensimmäisenä vuonna 30). Kilpailijat lauloivat taustanauhojen avulla kilpailukappaleensa, jonka jälkeen neljä- tai viisihenkinen tuomaristo antoi pisteensä esiintyjälle. Alkuerien jälkeen valittiin yhteispistemäärän mukaan parhaat kilpailijat semifinaaleihin, joissa kilpaili korkeintaan 16 esiintyjää (sekä mahdollisesti ylimääräisiä kilpailijoita). Semifinaaleissa kilpailijat esittivät kappaleensa uudestaan ja tuomariston antamat pisteet laskettiin samoin kuin alkuerissä. Semifinaaleista valittiin loppukilpailuun kahdeksan parasta (vuonna 1990 kuusi parasta) kilpailijaa.
Loppukilpailu pidettiin joka vuosi alkusyksystä Tampere-talossa ja se lähetettiin suorana lähetyksenä, toisin kuin alkuerät ja semifinaalit, jotka nauhoitettiin keväisin ja esitettiin kesän mittaan. Loppukilpailujen kohdalla ainoan poikkeuksen teki ensimmäinen, vuoden 1990 finaali, joka nauhoitettiin studiossa jo ennakkoon. Finaalissa kukin kilpailija esiintyi kaksi kertaa. He esittivät alkueräkappaleensa lisäksi jonkin muun kappaleen. Loppukilpailuissa tuomaristo antoi pisteet esiintyjille vain vuoden 1991 finaalissa. Muiden vuosien finaaleissa julkistettiin kolme parasta. Tämän lisäksi yleisöäänestyksen perusteella nimettiin yleisön suosikki.
Tenavatähteä juonsi koko sen historian ajan musiikin alalla pitkään toiminut Seppo Hovi. Tuomaristossa nähtiin muiden muassa Seppo Ruohonen, Pedro Hietanen, Arja Koriseva ja Katri Helena. Ohjelmaa tuotti Jarmo Porola VipVisionista.
Lapset saivat valita kilpailukappaleensa vapaasti, mikä johti ajoittain keskusteluun lasten laulettavaksi sopivasta musiikista. Useimmiten kilpailulauluiksi ei valittu lastenlauluja, ja Tenavatähteä arvosteltiin liiasta aikuismaisuudesta. Erikoisimpia kappalevalintoja oli Matias Sassalin laulama "Elämää juoksuhaudoissa".
Tunnettuja kilpailijoita
Monet tenavatähdet ovat julkaisseet soololevyjä, joita ovat tehneet lähinnä palkinnoille ja finaaleihin asti päässeet kilpailijat. Kirkkaasti eniten omia levyjään myynyt tenavatähti on Timo Turunen.
Daralee
Isossa-Britanniassa asunut Daralee Lucia Jumpsen (s. 1977) voitti vuoden 1990 kilpailun. Hänen tätinsä Eeva Kiviharju, joka aikoinaan lauloi Seidat-yhtyeessä, oli tehnyt kilpailukappaleet "Onks Tiina kotona?" ja "Maarianna". Ensin mainitun kappaleen kilpailuesityksessä olivat taustaryhmänä Daraleen sisko Rebecca sekä heidän serkkunsa Peetu ja Inka Kiviharju. Jumpsenin sukunimi periytyy kanadalaiselta isältä.
Leif Lindgren
Leif Lindgren esiintyi Tenavatähdessä vuonna 1990, jolloin hän esitti kappaleet "Liljankukka" ja "Kun tummat saapuu taivaaseen". Hän sijoittui kilpailussa kolmanneksi. Samana vuonna Lindgreniltä ilmestyi hänen omaa nimeään kantava levy.
Johanna Virtanen
Juli Johanna Virtanen (s. 1981) osallistui Tenavatähti-kilpailuun vuonna 1992. Vaikka tämä Turusta kotoisin oleva namibialais-suomalainen tyttö jäikin kisassa yllättäen mitalisijojen ulkopuolelle, nousi hän silti yhdeksi suosituimmista tenavatähdistä. Finaalissa hän sai toiseksi eniten yleisön ääniä. Kilpailukappaleet hänellä olivat "Molto presto" ja "Pojat". Häntä nähtiin kisojen jälkeen useissa tv-konserteissa ja monissa muissa pienemmissä konserteissa.
Tenavatähti-finaali poiki Virtaselle myös levytyssopimuksen, ja vuonna 1993 hän levytti oman pitkäsoiton Rakkauden pallomeri. Ennen valtakunnallista Tenavatähteä hän voitti pienemmän paikallisen laulukilpailun ja palkintona siitä syntyi vinyylisingle, jolta löytyvät kappaleet "Molto presto" ja "Suklaasydän". Johanna Virtanen on ollut nuoresta asti myös taitava tanssija ja vetänyt sisarensa Isabella Virtasen (myös Tenavatähti-finalisti vuodelta 1993) kanssa omaa tanssikoulua.
Johanna Virtanen oli mukana myös tyttöbändi Veenuksessa 1990-luvun loppupuolella. Bändi teki yhden pitkäsoittolevyn, jolta suhteellisen ahkerassa radiosoitossa oli single "Ake, Make, Pera ja mä. Bändin taival ei kuitenkaan ollut kovinkaan pitkä". 2000-luvun puolella Virtasta on nähty muun muassa mainostyössä, esimerkiksi Hesburgerin mainoksessa.
Isabella Virtanen
Natasha Isabella Virtanen, joka tunnetaan myös nimellä 'Bella' (s. 1983) osallistui Tenavatähti-kilpailuun vuonna 1993 sisarensa Johannan edellisvuotisen menestyksen innoittamana. Kilpailukappaleenaan hän esitti Juhani Rasinkankaan säveltämän ja Pauli Ylitalon sanoittaman kappaleen "On niin monta makua". Finaalissa toisen kierroksen kappaleena oli Mika Toivasen ja Ilkka Vainion "Mä vielä aikuistun". Ennen Tenavatähteä Isabella Virtanen oli kilpaillut Salon lastenlaulukilpailussa vuonna 1992. Soololevyä hän ei koskaan tehnyt, vaikka esiintyikin ahkerasti. Johanna Virtasen kanssa he tekivät myös yhteisesiintymisiä, joilla esittivät muun muassa Johanna Virtasen levytyskappaleita albumilta Rakkauden pallomeri. Virtasen sisarukset ovat vetäneet myös omaa tanssikoulua. Nykyään Isabella Virtanen työskentelee liikunnanopettajana.
Carl Seber
Carl Seber (19. tammikuuta 1883 Trier – 12. marraskuuta 1945 Saksa) oli saksalainen sotilas, joka toimi Suomen ilmavoimien järjestyksessä toisena komentajana huhtikuusta joulukuuhun 1918. Hänellä oli merkittävä rooli ilmavoimien kehittämisessä.