cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Emil Kostov
Emil Kostov (s. 27. marraskuuta 1974 Varna ) on bulgarialainen karateka, valmentaja ja ottelutuomari. Hän on voittanut Kyokushinin maailmanmestaruuden ja on kolminkertainen Euroopan-mestari.
Myös hänen tyttärensä Zornitsa Kostova ja poikansa Bogomil Kostov ovat karatekoita.
Kyokushin
Kostov alkoi harjoittelemaan karatea 1985 ollessaan 8–9-vuotias. Tuolloin hänen ohjaajana oli Konstantin Bozhilov. Hän suoritti 1. danin mustan vyön 1995 Bulgariassa, jolloin Kostovin vyökoetta oli valvomassa Howard Collins. Myöhemmin 1998 hän suoritti 2. danin, jolloin vyökoetta oli valvomassa Makoto Nakamura. Seuraavan vyöarvon 3. danin Kostov suoritti Romaniassa, jossa vyökoetta valvoi IKO-liiton johtaja Shokei Matsui.
Kilpaura
Kostov otteli ensimmäisen kerran nuorten tasolla 1987, jolloin hän voitti oman sarjansa.
Kostov kilpaili 1990-luvun puolessavälissä pienissä kansainvälisissä turnauksissa, joista hän voitti Balkan Cupin kahdesti 1995 ja 1996.
Euroopan mestaruus (1998)
Kostov saavutti uransa ensimmäisen Euroopan mestaruuden keskisarjassa kesäkuussa 1998, kun hän voitti loppuottelussa Florescu Tiberiun.
Kostov eteni toisen kerran peräkkäin EM-kisojen loppuotteluun 1999, mutta hävisi tällä kertaa mestaruuden Vadim Jakovenkolle.
Toinen ja kolmas Euroopan mestaruus ja ensimmäinen maailmanmestaruus (2000–2002)
Hän saavutti uransa toisen Euroopan mestaruuden Portugalissa toukokuussa 2000, kun hän voitti loppuottelussa Semen Haranin. Hänet palkittiin turnauksessa myös parhaasta ottelutekniikasta. Kostov sijoittui vielä viidenneksi avoimensarjan EM-kisoissa, Puolassa.
Helmikuussa 2001 Kostov voitti Venäjän Openissa keskisarjan mestaruuden, kun hän voitti loppuottelussa Rasoul Mohammadin. Kesäkuussa Kostov voitti ensimmäisenä bulgarialaisena maailmanmestaruuden voitettuaan keskisarjan loppuottelussa Hiroyuki Kidachin. Syyskuussa Kostov sijoittui kahdeksanneksi All American Openissa.
Helmikuussa 2002 Kostov saavutti toisen kerran Venäjän Openin keskisarjan mestaruuden voitettuaan tällä kertaa loppuottelussa Artur Unezhevin. Kostov voitti vielä uransa kolmannen keskisarjan Euroopan mestaruuden kotikisoissaan, kun hän voitti maamiehensä Plamen Jeliazkovin. Hänet palkittiin turnauksessa parhaasta taisteluhengestä.
Kostov oli toisen kerran mukana painoluokallisissa MM-kisoissa 2005, jossa hän sijoittui tällä kertaa neljänneksi hävittyään keskisarjan pronssiottelussa Hiroyuki Kidachille.
Kilpauran jälkeen
Kostov on sittemmin kilpauran jälkeen toiminut ottelutuomarina. Hän oli mukana Puolan EM-kilpailuissa 2021, jossa hän muun muassa tuomitsi raskaansarjan loppuottelun.
Subwoofer
Subwoofer (puhekielessä usein subbari) eli alataajuuskaiutin (usein myös alabassokaiutin tai alaäänikaiutin) on kaiutin, joka on suunniteltu toistamaan erityisesti matalia eli alle 150 hertsin taajuuksia. Bassokaiuttimia käytettiin alun perin elävän musiikin esittämisessä, nykyään paljon myös kotiteattereissa sekä koti- ja autohifilaitteiden yhteydessä.
pienoiskuva|300px|Itse tehty subwoofer, sähköiset osat tarvikesarjasta.
Taustaa
Subwoofer on nimensä mukaan alataajuuskaiutin. Se syntyi terminä jo 1960-luvulla, mutta alaäänikaiuttimia alettiin käyttää autohifilaitteissa vasta 1980-luvun alussa. Kotihifiin ne yhdistettiin käytännössä 1990-luvulla Dolby Prologic -tekniikan myötä. Alkujaan alaäänikaiuttimet sijoitettiin elävän musiikin esittämislavan molemmin puolin eli bassoäänien toisto toteutettiin stereona. Nykyään kaiuttimet ryhmitellään lavan eteen, koska leveä muodostelma auttaa äänen suuntaamisessa kuuntelijoita kohti.
Rakenne ja toiminta
Ihmisen kuuloalue alkaa noin 20 hertsistä ja subwoofer toistaa matalimmat 1-2 oktaavia. Todellisten soittimien matalimmat perusäänet ovat basson E-kieli n. 40 hertsiä ja urkujen n. 16 hertsin jalkioäänet. Käytännössä kaikki matalimmat äänet tuotetaan nykyisin synteettisesti.
Kotelointi
Subwooferien kotelot valmistetaan tavallisimmin puusta, MDF-levystä tai lastulevystä. Pienikokoisissa subwoofereissa kotelo on usein muovia. Harvinaisempia kotelomateriaaleja ovat vuolukivi, lasikuitu, hiilikuitu, betoni ja metallit.
Yleisimmät kotelointiperiaattet ovat suljetut, refleksi- ja kaistanpäästötoteutukset. Kotelon pitää olla tukeva, koska varsinkin refleksikotelossa kotelon sisäiset paineenvaihtelut voivat olla suuria. Myös haitalliset resonanssit, joita syntyy kotelon värähdellessä ominaistaajuudellaan, edellyttävät tukevaa rakennetta. Kotelon sisäiset seisovat aallot vaikuttavat myös toistoon ja näkyvät yleensä impedanssivasteessa. Kotelon tukevuutta voidaan parantaa kasvattamalla seinämämateriaalin paksuutta ja jäykkyyttä tai lisäämällä kotelon sisälle tukirimoja tai -levyjä. Kaiutin voidaan myös rakentaa kahdesta sisäkkäisestä kotelosta, joiden väli täytetään esimerkiksi hiekalla. Vuorivillaa käytetään kotelon vaimentajana ja helpottamaan refleksikoteloiden hienoviritystä.
Suljettu subwoofer-kotelo on helpoin toteuttaa, koska siinä virheiden mahdollisuus jää vähäisimmäksi. Refleksikotelon suunnittelu ja valmistaminen vaatii enemmän työtä, sillä kotelorakenteella aiheutetaan tahallisesti resonanssi, joka vahvistaa äänenpainetta resonanssitaajuudella, mutta vaimentaa äänenpainetta sitä matalammilla taajuuksilla. Kotelon tilavuus, putken halkaisija sekä putken pituus vaikuttavat tähän viritystaajuuteen. Resonanssin voi muodostaa myös passiivielementin avulla. Kaistanpäästökoteloissa hyödynnetään myös resonansseja niin, että ainoastaan halutut taajuudet pääsevät kaiuttimen ulkopuolelle refleksiputken tai passiivielementin kautta. pienoiskuva|Peerless XLS-sarjan kaiutinelementti.
Elementti
Käytettävä kaiutinelementti on yleensä halkaisijaltaan 20–53 cm. Yksi kotelo voi sisältää useampia elementtejä. Kotelo mitoitetaan useimmiten elementin mukaan. Tärkeimmät elementin suunnitteluun vaikuttavat parametrit ovat:
Vahvistin
Vahvistin muuttaa linjatasoisen sähköisen signaalin jännitetasoltaan korkeammaksi ja tuottaa matalan lähtöimpedanssin, eli vahvistaa sähköistä signaalia. Vahvistuksen jälkeen sähköinen signaali on riittävän voimakas liikuttamaan kaiutinelementin kalvoa siten, että saadaan aikaan käyttökelpoinen äänenvoimakkuus.
Subwooferia, joka sisältää oman vahvistimensa, kutsutaan aktiivisubwooferiksi ja subwooferia, jossa ei ole omaa vahvistinyksikköä, kutsutaan passivisubwooferiksi. Kaikki subwooferit tarvitsevat vahvistimen toimiakseen, kuten kaikki maailman kaiutinelementit. Suurin ero aktiivi- ja passiivisubwooferien välillä on, ettei passiivisessa subbarissa ole aktiivisia, subwooferkäyttöön räätälöityjä säätöjä, kuten alipäästösuotimen, vaihesäädön sekä subwooferin oman tasonsäädön muokkausmahdollisuuksia.
Passiivista subwooferia ei pidä sekoittaa passiiviseen säteilijään, joka on pelkkä elementti ilman vahvistinkytkentöjä, jota käytetään mm. subwoofereissa.
Aktiivisen subwooferin vahvistin koostuu tyypillisesti etuvahvistimesta ja päätevahvistimesta. Etuvahvistin sisältää signaalin muokkaukseen tarvittavat suotimet ja säädöt, esimerkiksi äänenvoimakkuuden säätimen ja rajataajuudeltaan säädettävän alipäästösuotimen, joka erottaa vain valittua rajataajuutta matalammat osat äänestä subwooferin toistettavaksi. Päätevahvistimen tehtävänä on vahvistaa etuvahvistimen muokkaama signaali kaiutinelementille sopivaksi.
Sijoitus ja säädöt
Alaäänikaiuttimen suositeltu paikka on pääkaiuttimien välissä 1–1,5 metrin päässä lähimmästä seinästä. Mahdollisen erillisvahvistimen äänenvoimakkuus ei saa olla liian korkea, jottei kokonaistoisto kärsi. Vaihe säädetään niin, että alaäänikaiuttimen sointi on tarkka ja integroituu hyvin pääkaiuttimien sointiin. Jakotaajuus asetetaan alas pääkaiuttimien alarajataajuuden tuntumaan. Yleensä kannattaa käyttää kahta alaäänikaiutinta, jolloin etuna ovat hyvät säätömahdollisuudet ja parempi integrointi pääkaiuttimiin. Takaseinän läheisyyttä voi hyödyntää sijoittelussa.
Ivan Tšerepnin
Ivan Tšerepnin (5. helmikuuta 1943 Issy-les-Moulineaux, Ranska — 11. helmikuuta 1998 Boston, Yhdysvallat)  oli venäläis-kiinalais-yhdysvaltalainen säveltäjä. Hänen isänsä Aleksandr Tšerepnin ja isoisänsä Nikolai Tšerepnin olivat myös säveltäjiä. Hänen äitinsä oli kiinalaissyntyinen pianisti Lee Hsien Ming. Hänen isoveljensä Serge Tšerepnin on myös säveltäjä. Ivanin musiikinopettajat olivat Karlheinz Stockhausen, Henri Pousseur ja Pierre Boulez. Ivan opetti musiikkia San Franciscon  konservatoriossa ja  Harvardin yliopiston elektronisen musiikin osastolla vuodesta 1972 aina kuolemaansa asti. Hänellä on kaksi poikaa, Stefan ja Sergei.
Warrior on the Edge of Time
Warrior on the Edge of Time on Hawkwind-yhtyeen studio-albumi vuodelta 1975. Se nousi Britannian albumilistalla sijalle 13. ja Yhdysvaltain Billboardin listan 150. sijalle. Se on toistaiseksi viimeisin Yhdysvalloissa listoille noussut Hawkwind-albumi.
Albumi on niin sanottu konseptialbumi, joka perustuu osittain tieteiskirjailija Michael Moorcockin Eternal Champion -saagaan. Moorcock itse on sanoittanut albumin kappaleita ja myös vierailee kahdessa kappaleessa lausujana. Albumi jäi basisti Lemmy Kilmisterin viimeiseksi yhtyeessä.
Albumi oli pitkään vaikeasti saatavilla, kunnes siitä julkaistiin remasteroitu versio vuonna 2013.
Kokoonpanomuutokset
Alun perin Simon Kingin sijaisena syksyllä 1974 ollut Alan Powell oli jäänyt toiseksi rumpaliksi. Powell oli soittanut aiemmin muun muassa Chicken Shack- ja Vinegar Joe -yhtyeissä. Lemmy Kilmisterin mukaan yhtyeen alamäki alkoi juuri Powellin liityttyä, sillä Kilmisterin mukaan rumpalit alkoivat ottaa liikaa vastuuta yhtyeen sisällä.
Albumin konsepti ja kappalemateriaali
Albumi perustuu löyhästi Michael Moorcockin Eternal Champion -novelliin. Moorcock oli tutustunut yhtyeeseen vuonna 1970 underground-lehdistön kautta ja vieraili silloin tällöin lausumassa kirjoituksiaan yhtyeen konserteissa. Hawkwindin kitaristi-laulaja Dave Brock oli kysynyt Moorcockilta mahdollista konseptia uudelle albumille, ja koska Moorcockin Eternal Champion -saagan tekstit olivat jo aiemmin esiintyneet yhtyeen materiaalissa, päätettiin tulevan albumin konsepti keskittää kyseiseen tarinaan, jonka keskiössä on "Multiverse"-niminen ympäristö, joka koostuu eri maailmankaikkeuksista ja maailmoista. Eternal Champion-hahmon (Warrior) tehtävänä on pitää järjestystä yllä kyseisessä ympäristössä. Albumin kaikki kappaleet eivät kuitenkaan liity teemaan.
Moorcock itse on kirjoittanut levyn konseptiin pohjautuvat runo-osuudet ("The Wizard Blew His Horn", "Standing at the Edge" ja "Warriors") ja lausuu itse kaksi niistä. Kappaleissa lausuntaa säestää syntetisaattori-kuviot ja rumpaleiden perkussio-efektit. Myös "Warrior at the Edge of Time"-niminen kappale sävellettiin, mutta se ei päässyt albumille ja on myöhemmin esiintynyt muissa yhteyksissä. Vuoden 2013 remasteroidussa painoksessa kuullaan siitä "Soldiers at the Edge of Time"-niminen ennenjulkaisematon tulkinta. Näitä runo-osuuksia kuultiin myös yhtyeen konserteissa.
Musiikillisesti albumi jatkaa edeltäjänsä Hall of the Mountain Grillin viitoittamalla tiellä, suuntautuen entistä enemmän yhtyeen aiemmasta suoraviivaisesta heavy rockista enemmän melodiseen ja progressiivisempaan ilmaisuun, varsinkin kosketinsoittaja Simon Housen ottaessa entistä isompaa roolia albumilla. Yhtyeeseen aiemmin liittyneen toisen rumpalin Alan Powellin myötä myös perkussiivisten instrumenttien käyttö on hieman lisääntynyt. Albumin tuotti yhtye itse.
Avauskappale, trance-vaikutteiseksi mainittu "Assault And Battery (Part I)", sisältää lainauksen Henry Wadsworth Longfellow’n runosta Psalm of Life ja se yhdistyy hitaampaan "The Golden Void (Part II)"-kappaleeseen. Nämä Dave Brockin säveltämät kappaleet ovat kuuluneet vielä viime vuosinakin yhtyeen keikkasettiin.
Hieman "diskomainen" instrumentaali "Opa-Loka" on kunnianosoitus saksalaiselle Neu!-yhtyeelle krautrock-vaikutteineen. Kappaleen sävelsivät rumpalit Powell ja King, jotka ovat säveltäneet myös aiemmin mainittujen Moorcockin runo-osuuksien perkussio-osuudet. Kappaleen nimi tulee ilmeisesti Opa-lockan kaupungista, joka sijaitsee Floridassa. Bassoa kappaleessa soittaa Dave Brock, sillä Lemmy Kilmister oli nauhoitushetkellä "nukkumassa". Myöhemmin kappaleen live-esityksissä yhtyeeseen palannut laulaja Robert Calvert improvisoi siihen "Vikings on Mars"-runonsa ja näin kappaleesta kehittyi vuonna 1978 julkaistu "Uncle Sam's on Mars".
"The Demented Man" (joissakin painoksissa virheellisesti "The Demented King") on Dave Brockin tunnelmallinen, akustinen numero, jossa Simon Housen mellotron säestää Brockia. Lisäksi kappaleessa kuullaan lokkien ääniä antaen siihen merellisen tunnelman.
Myös Brockin säveltämä kahdeksanminuuttinen "Magnu" pohjautuu Percy Bysshe Shelleyn runoon Song To Apollo. Keskitempoisesti kulkeva kappale edustaa albumin raskaampaa osastoa suoraviivaisen heavy-riffin myötä. Kappale on ollut suosittu live-numero vuosien aikana ja se oli pitkään tunnussävelmänä ruotsalaisessa tv-show’ssa 1970- ja 1980-luvuilla.
"Spiral Galaxy 28948" on Simon Housen säveltämä syntetisaattorin varassa kulkeva instrumentaali, jossa on yhtyeelle epätyypillinen 4/5-osatahtilaji. Numerosarja 28948 on Housen syntymäaika (28. syyskuuta 1948). Kappaleesta tuli Housen soolo-spotti yhtyeen konserteissa myöhempinä vuosina.
Fonisti Nik Turnerin "Dying Seas" edustaa albumin raskaampaa materiaalia vahvasti heavy-vaikutteisen kitarariffin läsnäololla. Brockin mukaan albumille päätynyt versio oli itse asiassa demo-versio.
Albumin singlenä julkaistu Moorcockin ja Brockin säveltämä päätöskappale "Kings Of Speed" on muistuttaa tyyliltään paljon yhtyeen "Silver Machine"-hittisingleä. Kappale oli alun perin tarkoitettu Moorcockin New World’s Fair -albumille, jonka uudelleenjulkaisulta löytyykin kappaleen varhainen versio.
Sessioissa nauhoitettiin myös Kilmisterin suoraviivainen sävellys "Motorhead", joka julkaistiin "Kings of Speed"-singlen b-puolena ja myöhemmin albumin CD-painoksien bonus-kappaleena. Kappaleesta tuli myöhemmin tunnussävelmä Kilmisterin samannimiselle yhtyeelle ja kappale on ollut vakionumero Hawkwindin lukuisilla kokoelmilla Motörhead-yhtyeen noustua suureen suosioon vaikkakin kappale oli alun perin vain singlen b-puoli.
Ella Viitasuo
Ella Viitasuo (s. 27. toukokuuta 1996 Lahti) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja, joka laukoo vasemmalta. Hän edustaa Svenska damhockeyliganissa pelaavaa HV71-seuraa. '
Warrior on the Edge of Time
Kansitaide
Alkuperäisen vinyylipainoksen sisäkannet muodostuvat avattaessa kilven näköiseksi, jossa on teksti "chaos". Etukannen kuva muodostaa kannet avattaessa soturin kypärän muotoa muistuttavan kuvan pohjattomasta kuilusta jonka reunalla soturi seisoo. Albumi sisälsi myös liitteen jossa on kuva yhtyeestä sekä albumin krediitit. Kannen suunnitteli Comte Pierre D'Auvergne.
Ella Viitasuo
Viitasuo on pelannut SM-sarjassa/liigassa 275 runkosarjaottelua. Niissä hän on tehnyt 44 maalia ja antanut 78 maalisyöttöä. Pudotuspeleissä hän on tehnyt 78 ottelussa 18 maalia ja antanut 25 maalisyöttöä. SDHL:ssa hän on tehnyt 32 runkosarjaottelussa kaksi maalia ja antanut kolme maalisyöttöä. Kahdessa pudotuspeliottelussa hän on antanut yhden maalisyötön.
Warrior on the Edge of Time
Albumin vastaanotto mediassa ja yhtyeen reaktiot
Albumi sai pääosin nihkeän vastaanoton julkaisunsa aikoihin ja mm. Moorcockin lausunta sai kriittisiä kommentteja. Toisaalta etenkin Simon Housen musiikillista panosta kehuttiin. Britannian albumilistalla albumi menestyi kuitenkin hyvin nousemalla sijalle 13., ja Yhdysvalloissa, missä yhtye oli kiertänyt ahkerasti parin viime vuoden aikana, albumi nousi sijalle 150. Kappale "Kings of Speed" julkaistiin singlenä ja myös sekin sai negatiivista kritiikkiä eikä noussut listoille. Myös albumilla vahvasti mukana ollut Moorcock julkaisi New World’s Fair -nimisen soolo-albuminsa samoihin aikoihin.
Ella Viitasuo
Viitasuo kuului Suomen joukkueeseen alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2012, 2013 ja 2014. Naisten maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran elokuussa 2014. Hän kuului neljänneksi sijoittuneeseen Suomen joukkueeseen MM-kilpailuissa 2016. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän saavutti pronssia, Suomen MM-kilpailuissa 2019 hopeaa  , ja niin Kanadan MM-kilpailuissa 2021 kuin Pekingin olympialaisissa 2022 pronssia. Hän pelasi MM-kilpailuissa myös 2022 ja 2023. Hän on pelannut 20.2.2022 mennessä 114 naisten maaottelua, joissa hän on tehnyt kaksi maalia ja saanut neljä syöttöpistettä. MM-kilpailujen 25 ottelussa hän on tehnyt kolme maalia (tilanne MM-kisojen 2023 jälkeen), olympialaisissa hän on pelannut kolmetoista ottelua ilman tehopisteitä.
Warrior on the Edge of Time
Albumin vastaanotto mediassa ja yhtyeen reaktiot
Pian albumin julkaisun jälkeen yhtyeestä erotettu basisti Lemmy Kilmister kommentoi myöhemmin albumia seuraavasti: "Se albumi meni vituiksi alusta loppuun asti. Se "Opa-Loka" on täyttä paskaa. En edes soittanut siinä (kappaleessa). Tiesin, että päiväni olivat tuolloin luetut yhtyeessä". Kilmister on kuitenkin todennut "Assault and Battery / The Golden Void"-kappaleen olevan yksi hänen suosikeistaan. Dave Brock oli tyytyväisempi: "Sillä albumilla on joitain hyviä juttuja. Luulen, että olimme parhaimmillamme tuolloin, 1974/1975". Fanien keskuudessa albumi on hyvin suosittu ja sitä pidetään yhtenä yhtyeen parhaista levytyksistä.
Hawkwind vuonna 1975
Pian albumin julkaisun jälkeen yhtye lähti Pohjois-Amerikan kiertueelle. Basisti Lemmy Kilmisterin välit olivat alkaneet rakoilla muuhun yhtyeeseen ja musiikillisia erimielisyyksiä oli ilmennyt. Kilmisterin tuore "Motorhead"-sävellys ei päässyt uudelle albumille ja se laitettiin "Kings of Speed"-singlen b-puolelle. Yhtyeen musiikki oli myös alkanut etääntyä Kilmisterin suosimasta suoraviivaisemmasta heavy rockista ja hänen bassonsa ei ollut enää niin pinnalla yhtyeen soundissa kuin aiemmin. Lisäksi Kilmisterin elämäntavat poikkesivat muiden jäsenten tavoista, ja hän onkin kuvannut erottamisensa johtuneen "huumeellisten erimielisyyksien" takia. Amfetamiinin eli "spiidin" käyttäjänä Kilmister poikkesi LSD:tä eli "happoa" sekä muita rauhoittavampia aineita suosineesta muusta yhtyeestä.
Kilmisterin erottaminen tapahtui hänen jouduttuaan pidätetyksi Yhdysvaltain ja Kanadan rajalle toukokuussa 1975. Tullimiehet löysivät häneltä valkoista jauhetta, jota luultiin kokaiiniksi, vaikkakin se olikin vielä tuolloin laillista amfetamiinia. Kilmisterin päästyä putkasta hän soitti vielä yhtyeen Toronton konsertin, jonka jälkeen hänet erotettiin Brockin hotellihuoneessa. Hänen tilalleen oli otettu pikahälytyksellä ex-Pink Fairies-kitaristi Paul Rudolph. Kilmister perusti vielä samana vuonna Motörhead-yhtyeen.
Syksyllä 1975 yhtyeen esiintyessä Readingin festivaaleilla laulaja-kirjoittaja Robert Calvert palasi yhtyeeseen päätoimiseksi vokalistiksi. Samoihin aikoihin tanssija Stacia jätti yhtyeen ja myös manageri ja levy-yhtiö vaihtuivat vuosien 1975-1976 vaihteessa.
CD-julkaisut
Vaikka Warrior On The Edge Of Time on Hawkwindin suosituimpia albumeja, on se ollut vaikeasti saatavana CD-muodossa viime vuosina. Albumista on julkaistu 1990-luvulla kaksi cd-painosta, mutta niitä ei ole enää saatavilla. Griffin-yhtiön cd-versio (1993) on tehty alkuperäisestä Pohjois-Amerikan Atco Recordsin albumimasterista kun taas Dojo-yhtiön versio (1992) on otettu vinyyli-lähteestä. Lisäksi Griffin julkaisi albumista erikoispainoksen jonka mukana tuli kirjanen "Collectors Guide To Hawkwind".
Albumia ei julkaistu EMI:n (joka hallinnoi yhtyeen vuosien 1970–1975 United Artists Recordsille tehtyä materiaalia) vuoden 1996 remasterointisarjassa, koska United Artists julkaisi alun perin albumin erilaisella sopimuksella, johon EMI:llä ei ole oikeuksia.
Vuoden 2013 toukokuussa Cherry Red Recordsin alaisuuteen kuuluva Atomhenge Records, joka on julkaissut yhtyeen vuosien 1976–1997 katalogia remasteroituna, julkaisi albumista remasteroidun ja bonusmateriaalein varustetun version. Kyseinen versio nousi Brittein albumilistalla sijalle 37. Yhtiön edustajan mukaan kesti yli viisi vuotta saada albumi julkaisuvalmiiksi, koska siihen vaadittiin lukuisten muusikoiden allekirjoitukset.
Atomhengen 2-CD ja 1-DVD-version bonuskappaleet
CD 1:
CD 2:
1992
Vuosi 1992 oli karkausvuosi, joka alkoi keskiviikosta.
Tammikuu
thumb|right|200px|Suomen ilmavoimien kaksipaikkainen [[F/A-18 Hornet -hävittäjä]]
Timothy Liljegren
Timothy Liljegren (s. 30. huhtikuuta 1999 Kristianstad, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NHL-joukkue Toronto Maple Leafsin organisaatiossa. Hän pelannee lähinnä AHL-joukkue Toronto Marliesissa. Maple Leafs varasi Liljegrenin ensimmäisellä kierroksella 17. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2017. Hän laukoo oikealta.
Pelityyli
The Sports Forecaster -sivuston mukaan Liljegren on lahjakas hyökkäävä puolustaja, jonka luistelu on vaivatonta ja liike ketterää. Hän tuo kiekkoa nopeasti ylöspäin, hallitsee kiekkoa rauhallisesti ja on käyttökelpoinen ylivoimapelaaja. Liljegren ei ole kuitenkaan kovin isokokoinen puolustaja ja hänen tulisi lisätä voimaa. Liljegrenillä on kehitettävää myös kiekottomassa pelissä.
NHL Suomi -sivuston Marko Ollonqvistin mukaan Liljegrenin parhaat vahvuudet ovat hyökkäyspäässä. Hän rakastaa pitää kiekkoa ja rytmittää peliä erinomaisesti. Liljegren on jatkuva uhka vastustajan alueelle päästäessään ja omaa erinomaiset kiekonkäsittelytaidot. Ollonqvistin mukaan hänen suurin vahvuusalueensa on kyky nähdä kaukalo. Liljegren myös laukoo hyvin ja on samanaikaisesti sekä ketterä että nopea luistelija. Olloqvistin mukaan kaikkein parasta Liljegrenin pelaamisessa on muihin hyökkäysvoittoisiin puolustajiin nähden myös hänen erinomainen oman pään pelaamisensa. Liljegren ei anna tuumaakaan vastustajalle periksi ja hänen tasapainonsa on todella korkeaa luokkaa.
Liljegren on maininnut esikuvakseen Nicklas Lidströmin. Aktiivipelaajista hän seuraa omien sanojensa mukaan Erik Karlssonia.
Seuraura
4-vuotiaana jääkiekkoilun aloittanut Liljegren on Kristianstads IK:n kasvatti. Hän pelasi kaudella 2012–2013 Kristianstadin ja Osby IK:n U16-junioreiden yhdistelmäjoukkueessa, jonka jälkeen Liljegren muutti vain 14-vuotiaana Ängelholmiin ja siirtyi kaudeksi 2013–2014 Rögle BK:n U16-junioreihin. Hän nousi joukkueen kapteenistoon. Liljegren voitti pelipaikastaan huolimatta Röglen sisäisen pistepörssin tehoilla 22+19=41, joilla hän voitti myös koko U16 Elitin puolustajien piste- ja maalipörssin sekä sijoittui koko sarjan pistepörssissä seitsemänneksi. Kaudella 2014–2015 Liljegren oli joukkueensa tehokkain puolustaja sekä U16 SM:n tehoilla 9+7=16 että J18 Allsvenskanissa tehoilla 3+6=9.
Dubuque Fighting Saints varasi Liljegrenin 207. pelaajana USHL:n varaustilaisuudessa 2015. Hän jatkoi kaudella 2015–2016 kuitenkin pelejään Röglen organisaatiossa. Liljegren pelasi suurimman osan kaudestaan seuran J20-junioreissa. Hän voitti Röglen sisäisen tehotilaston lukemalla +22, joilla Liljegren voitti myös koko J20 SuperElitin puolustajien tehotilaston. Hän voitti kauden päätteeksi sarjan pronssia. Liljegren valittiin myös kauden parhaaksi alle 18-vuotiaaksi puolustajaksi. Hän debytoi myös seuran SHL-joukkueessa, jossa Liljegren pelasi 19 runkosarjaottelua tehopistein 1+4=5. Vain 16-vuotias Liljegren teki SHL-debyyttinsä 3. joulukuuta 2015 HV71:tä vastaan. Hänestä tuli kaikkien aikojen kymmenenneksi nuorin SHL:ssä debytoinut pelaaja. SHL-uransa avausmaalin Liljegren teki 24. helmikuuta 2016 kahden miehen ylivoimalla vieraissa Linköpings HC:tä vastaan. Hän keräsi ottelussa myös syöttöpisteen Patrick Cehlinin tekemään maaliin, joka syntyi samalla ylivoimalla vain 44 sekuntia aiemmin.
Maaliskuussa 2016 Liljegren teki Röglen kanssa kaksivuotisen SHL-sopimuksen. Hän oli kauden 2016–2017 kaksi ensimmäistä kuukautta sivussa mononukleoosin vuoksi. Liljegren teki SHL:ssä kauden aikana edellisen kauden tapaan 19 runkosarjaottelussa tehot 1+4=5. Hän pelasi kauden aikana miesten pelejä myös viiden ottelun verran lainalla sarjatasoa alempana HockeyAllsvenskan-joukkue Timrå IK:ssa tammikuussa 2017. Liljegren pelasi osan kaudestaan myös Röglen J20-junioreissa, joiden paras pistemies ja syöttäjä hän oli pudotuspeleissä tehoilla 1+4=5.
Toronto Maple Leafs varasi Liljegrenin ensimmäisellä kierroksella 17. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2017. Samana kesänä hänet varasi myös OHL-joukkue Niagara IceDogs 13. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa. Liljegren teki jo saman kesän heinäkuussa kolmivuotisen tulokassopimuksen Maple Leafsin kanssa. Syksyn harjoitusleirin päätteeksi seura lähetti hänet AHL-joukkue Toronto Marliesiin. Käytäntö on varsin poikkeuksellinnen, sillä useimmiten alle 20-vuotiaat pelaajat lähetetään CHL:ään tai Eurooppaan.
Maajoukkueura
Liljegren pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2016, jolloin hän oli Ruotsin paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 1+3=4. Liljegren pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2015, jolloin hän voitti pronssia. Liljegren jakoi tehoilla 3+2=5 Ruotsin sisäisen pistepörssin voiton Rickard Huggin ja Lukas Elvenesin kanssa sekä sisäisen maalipörssin voiton Huggin ja Erik Brännströmin kanssa. Hänet valittiin turnauksen tähdistökentälliseen. Yhteensä Liljegren on pelannut 12 nuorten ja 45 poikien maaottelua.
Muuta
Liljegrenillä on myös Yhdysvaltain kansalaisuus, sillä hänen isänsä perhe on kotoisin New Jerseyn osavaltiosta.
Buddha Yodfa Chulaloke
pienoiskuva|Rama I:n patsas Buddha Yodfa Chulaloke oli (1737−1809) Thaimaan kuningas ja nykyisin hallitsevan Chakri-dynastian perustaja. Hänet tunnetaan myös nimellä Rama I.
Kenraalista kuninkaaksi
Burmalaisen sotajoukon hyökättyä maahan 1767 kiinalaissyntyinen kenraali Taksin pakeni joukkoineen Chaophraya-joen suulle nykyisen Bangkokin tienoille ja julistautui täällä 1772 kuninkaaksi. Buddhalaiset munkit kapinoivat kuningasta vastaan ja hän lähetti kenraali Chakrin rauhoittamaan tilannetta. Chakrin pakotti useat pienet ruhtinaat vasallisuhteeseen sekä maksamaan kuninkaalle veroa. Näin Thaimaan nykyisin tunnetut rajat ja laajuus alkoivat hahmottua.
Kun Taksinin väitettiin tulleen mielisairaaksi, kenraali Chakri teloitutti hänet sekä nousi valtaan 1782.
Kuninkaana
Rama I rakensi vanhan pääkaupungin Ayutthayan tuhouduttua täydellisesti joen toiselle puolelle oman hallintokeskuksensa, nykyisen Bangkokin. Palatsialuetta on pidetty jonkinlaisena toisintona tuhoutuneesta entisestä pääkaupungista. Kuninkaan hallituskautta leimasi määrätietoinen Ayuttahayan perinteiden elvyttäminen ja kuninkaista tuli jumalakuningas.
Rama I:n kuoltua häntä seurasi 1809 hänen poikansa Rama II.
Marshall Rosenberg
pienoiskuva|250px|Rosenberg luennoimassa väkivallattomasta vuorovaikutuksesta Israelissa vuonna 1990. Marshall Rosenberg (6. lokakuuta 1934 Canton, Ohio – 7. helmikuuta 2015 ) oli yhdysvaltalainen psykologi ja väkivallattoman vuorovaikutuksen (Nonviolent communication, NVC) kehittäjä. Hänen kehittämänsä vuorovaikutusmenetelmä on kommunikaation muoto, joka auttaa ihmisiä vaihtamaan informaatiota niin, että konflikteja ja erimielisyyksiä voidaan ratkaista ilman väkivaltaa. Hän perusti kansainvälisen järjestön Center for Nonviolent Communication.
Merihalikka
Merihalikka eli halikka (Mertensia maritima) on monivuotinen merenrannoilla kasvava lemmikkikasvilaji. Laji on myös koristekasvikäytössä.
Ulkonäkö
thumb|vasen|200px|Merihalikan rentovartinen kasvutapa.
Merihalikka kasvaa 10–60 senttimetriä pitkäksi, varret ovat rentoja. Koko kasvi on karvaton. Lehdet ovat sinivihreitä, möyheitä, kolmesta kuuteen senttimetrin pituiset, yläpinnalta nystyisiä ja osterinmakuisia. Merihalikan kukinto on runsashaarainen toispuolinen viuhko. Kukassa on syvään liuskainen verhiö ja kuusi millimetriä leveä kellomainen teriö. Kukka vaihtaa väriä kukinnan aikana vaaleanpunaisesta siniseen.
Levinneisyys
Pohjoismaissa merihalikkaa esiintyy Ruotsissa, Norjassa, Tanskassa, Islannissa, Färsaarilla ja Huippuvuorilla Atlantin ja Jäämeren rannikoilla melko yleisenä. Se kasvaa kivisillä merenrannoilla, levävalleilla ja simpukankuorisoraikoilla lähellä ylintä vesirajaa. Lajia ei kasva Suomessa. Suomalaiset keräsivät merihalikan kokoelmanäytteitä runsaasti Petsamosta 1920–1930-luvuilla.
Poprocks & Coke
Kappaleen nimi viittaa kaupunkitarinaan Pop Rockseista ja limusta.
Video
Tämän kappaleen video on ainoa video albumilla International Superhits! tai millään Green Dayn kokoelmalevyllä. Musiikkivideo näyttää bändin säveltämässä kappaletta ja osallistumassa valokuvien ottoon.
Suokorte
Suokorte (Equisetum palustre) on kosteiden paikkojen yhtäläisitiöinen sanikkainen. Suokorte on hyvin myrkyllinen.
Ulkonäkö ja koko
thumb|vasen|Itiötähkätön, haarakas suokorte. thumb|vasen|Suokortekasvusto Belgiassa. Suokorte kasvaa 20–40 cm korkeaksi. Sen maavarsistosta nousee puhtaanvihreitä, pystyjä, nivelikkäitä ja sileitä varsia. Varsi on ontto: keskiontelo on pieni, enintään sitä ympäröivien sivuonteloiden kokoinen. Varressa on uurteita sekä kapeita, korkeita harjuja tavallisesti 5–10 kappaletta. Suokorte haaroo usein niukasti ja epätasaisesti, joskus haaroja ei ole ollenkaan. Haarat ovat lähes varren paksuisia, ylöskaartuvia, haarattomia ja selväuurteisia. Suokortteen lehdet ovat vähäisiä, yhdiskasvuisia kiehkuroita, jotka muodostavat hammasreunaisia tuppia varren nivelkohtiin. Vihreät tupet ovat pitkiä ja väljähköjä, ja niissä on tavallisesti 5–10 äimämäistä, mustanruskeaa ja valkolaitaista hammasta. Haarojen tyvitupet ovat kiiltäviä, mustahkoja. Haaran alin nivelväli on selvästi varren tuppea lyhyempi. Käpymäiset, kellanruskeat itiötähkät ovat varren tai toisinaan myös haarojen latvassa. Itiöpesäkkeet ovat perällisten kuusikulmaisten kilpien alapinnalla. Suomessa suokortteen itiöt kehittyvät kesä-elokuussa. Maanpäällinen, vihreä alkeisvarsikko on kaksikotinen ja liuskainen.
Suokortteen voi sekoittaa peltokortteeseen (Equisetum arvense). Peltokortteen erottaa suokortteesta muun muassa siitä, että sillä on erikseen itiötähkällinen kevätverso, sekä haarakas kesäverso, jonka haarojen alin nivelväli on varren tuppea paljon pidempi.
Levinneisyys
Suokortetta tavataan Euroopassa Espanjaa, Portugalia ja Etelä-Venäjää lukuun ottamatta. Levinneisyysalue jatkuu Euroopasta läpi Siperian Tyynelle valtamerelle ja Pohjois-Japaniin saakka. Lajia kasvaa myös Alaskassa ja suurimmassa osaa Kanadan ja Yhdysvaltain pohjoisosia. Suomessa suokortetta tavataan suhteellisen yleisenä koko maassa.
Muuta
Suokorte on myrkyllinen karjalle, ja niinpä se on ollut ongelmallinen rikkakasvi. Se on aiheuttanut karjakuolemia jouduttuaan soilta kerätyn rehuheinän joukkoon. Kasvin myrkyllisyydestä johtuen sitä on varottava sekoittamasta peltokortteeseen, jota käytetään teen aineksena.
Isilkul
Isilkul on kaupunki Omskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Išimin tasangolla 145 kilometriä Omskista länteen. Kaupunki on Isilkulin piirin keskus. Sen kautta kulkee Siperian rata sekä Tšeljabinskin ja Novosibirskin välinen M51-valtatie. Asukkaita on 25 900 henkeä (vuonna 2009).
Isilkul on syntynyt vuonna 1894 rakennetun rautatieaseman ympärille. Vuonna 1945 siitä tuli kaupunki. Nykyään siellä on lähinnä rakennustarvike- ja elintarviketeollisuutta.
Elefthérios Venizélos (kunnallisyksikkö)
Elefthérios Venizélos (virallisesti Δημοτική Ενότητα Ελευθερίου Βενιζέλου, Dimotikí Enótita Eleftheríou Venizélou) on yksi Chanián kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Chanián alueyksikössä Kreetan alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 13 145 (vuonna 2011).
Elefthérios Venizéloksen kunnallisyksikkö sijaitsee Kreetan saaren länsiosassa Chanián kaupungin eteläpuolella. Se on nykyisin Chanián esikaupunkialuetta. Kunnallisyksikkö on nimetty sen alueella Mourniésissa syntyneen merkittävän poliitikko Elefthérios Venizéloksen mukaan.
Elefthérios Venizélos oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Chanián kuntaan yhdessä Akrotírin, Keramián, Néa Kydonían, Soúdan ja Thérison kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat
Elefthérios Venizéloksen kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Grillikuume
Grillikuume on ruokaohjelma, jossa 10 tavallista suomalaista paria eri puolilta Suomea kisaa parhaan Grillikuume kisan voitosta erilaisten grillausruokien parissa. Juontajana toimii Pipsa Hurmerinta ja tuomareina Kari Aihinen ja Tatu Lehtovaara.
David Krumholtz
David Krumholtz (s. 15. toukokuuta 1978 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Charlie Eppesin roolista CBS:n televisiosarjassa Num3rot.
Krumholtz syntyi Queensissa New Yorkissa juutalaiseen perheeseen. Hänen isänsä vanhemmat olivat siirtolaisia Puolasta, ja hänen äitinsä muutti Yhdysvaltoihin Unkarista vuonna 1956.
Krumholtz on käsikirjoittanut, tuottanut ja ohjannut elokuvan Big Breaks (2009).
Krumholtz avioitui näyttelijä Vanessa Brittingin kanssa vuonna 2010. Heillä on vuonna 2014 syntynyt tytär.
RAND Corporation
RAND Corporation on yhdysvaltalainen voittoa tuottamaton tutkimuslaitos ja ajatushautomo, joka perustettiin 1948 tuottamaan analyysejä Yhdysvaltain asevoimille.
Historia
Project RAND perustettiin Douglasin lentokonetehtaan alaisuuteen pian toisen maailmansodan jälkeen 1. lokakuuta 1945. Projektin taustalla olivat ilmavoimien kenraali H. H. "Hap" Arnold, sotaministerin neuvonantaja MIT:n Edward Bowles, Douglasin johtaja Donald Douglas, Douglasin pääinsinööri Arthur Raymond ja hänen avustajansa Franklin Collbohm.
Collbohm nousi RANDin johtajaksi 1946. Ensimmäinen projektin raportti oli Preliminary Design of an Experimental World-Circling Spaceship, jossa hahmoteltiin maata kiertävän satelliitin mahdollisuuksia tekniikan osalta, ongelmia ja hintaa, mutta myös sen merkitystä ja mahdollisuuksia ihmistä kantavan laitteen rakentamiseen.
Vuonna 1947 projekti muutti Douglasin tehtaalta omiin toimistotiloihinsa Santa Monicaan. 14. helmikuuta 1948 projekti irrotettiin Douglasista omaksi voittoa tuottamattomaksi järjestökseen. RAND Corporation sai alkurahoituksenaan miljoona dollaria korottomana lainana ja pankkitakauksena Fordin säätiöltä.
Tutkimuskohteita
RANDin saavutuksiin luetaan osallistuminen Yhdysvaltain avaruusohjelman kehittämiseen, saavutukset tekoälyssä ja monet Internetin luomiseen kehitetyt periaatteet.
Vuoden 2005 raportin mukaan enää noin puolet RANDin tutkimuksesta liittyy kansalliseen turvallisuuteen. Monia muita tutkittavia aiheita ovat perheiden tukeminen, oikeudenkäyttö, työmarkkinat, yritysten johtaminen, kriisinhallinta ja luonnonkatastrofeihin varautuminen, väestö- ja aluepolitiikan tutkimus.
Vuosina 1974–1982 RAND toteutti laajan tutkimuksen nimeltä RAND Health Insurance Experiment (RAND HIE) terveydenhuollon kustannuksista, käytöstä ja tuloksista Yhdysvalloissa. Tutkimusta käytetään edelleen ennustamaan kulujen muuttumista sairausvakuutuksen uudistusten myötä. Tutkimuksen toistaminen on sen laajuuden vuoksi lähes mahdotonta. Nykyrahassa tutkimus tuli maksamaan Yhdysvaltain terveysministeriön maksamana lähes 300 miljoonaa dollaria.
Suomalainen kansanusko
Suomalainen kansanusko on Risto Pulkkisen vuonna 2014 ilmestynyt kirja suomalaisesta muinaisuskosta ja kansanuskosta. Kirjan sisarteos on Pulkkisen 2016 yhdessä Stina Lindforsin kanssa julkaisema Suomalaisen kansanuskon sanakirja. Risto Pulkkinen on uskontotieteilijä ja Helsingin yliopiston sekä Lapin yliopiston dosentti ja Suomen evankelis-luterilaisen kirkon pappi.
Z9 Wolfgang Zenker
Z9 Wolfgang Zenker oli Saksan laivaston tyypin 1934A hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 4. elokuuta 1934 Germaniawerftiltä Kielistä, missä köli laskettiin 22. maaliskuuta 1935 telakkanumerolla 535. Alus laskettiin vesille 27. maaliskuuta 1936 ja valmistui 2. heinäkuuta 1938. Alus nimettiin vallankumouksellisten Saksan keisarikunnan laivaston taistelulaivan SMS Königin kannella 5. marraskuuta 1918 ampuman luutnantin Wolfgang Zenkerin mukaan.
Palvelus
Aluksen miehistö upotti aluksensa 13. huhtikuuta 1940.
Itämerensuomalaisten mytologia
Itämerensuomalaisten mytologia on Anna-Leena Siikalan kirja itämerensuomalaisten kansojen runolaulusta, šamanismista ja suullisesti periytyvästä uskonnosta. Kirja esittelee itämerensuomalaisia mytologioita, joiden aiheet ovat pääosin samoja mutta yksityiskohdat erilaisia. Esimerkiksi Kalevalan aineksista lähes puolet löytyy myös virolaisesta kansanperinteestä. Teoksen on kustantanut Suomalaisen Kirjallisuuden Seura vuonna 2012.
Siikalan mukaan vanha mytologia elää 2010-luvulla Suomessa nuorissa, jotka ovat omaksuneet uuspakanuuden uskonnokseen ja elämäntavakseen. Sama ilmiö on näkynyt myös esimerkiksi Islannissa. Myös kalevalainen runolaulu on yhä hengissä, se kiinnostaa nuoriakin ihmisiä ja sitä harjoitetaan esimerkiksi Sibelius-akatemiassa.
Harri Järvinen
Harri Järvinen (s. 12. maaliskuuta 1958, Kuusankoski) työskenteli ennen eläköitymistään SAK:n yhteyspäällikkönä 2009-2023. Hänen vastuulleen kuuluivat muun muassa järjestön yhteiskuntavaikuttamista, puheenjohtajan avustamista, palkansaajakeskusjärjestösuhteet sekä kunta-, maakunta-, turvallisuus- ja valtion omistajaohjauspolitiikka.
SAK:hon Järvinen valittiin jo vuonna 2006 viestintäpäälliköksi. Hän johti SAK:n viestintää ja toimi Palkkatyöläisen päätoimittajana.
Max Carver
Max Carver (s. 1. elokuuta 1988 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja näyttelijä Charles Carverin kaksoisveli. Carver tunnetaan roolistaan Preston Scavona televisiosarjassa Täydelliset naiset. Hän näytteli myös MTVn hittisarjassa Teen Wolf, veljensä Charles Carverin kanssa.
Harri Järvinen
Lukion jälkeen Järvinen työskenteli paperitehtaassa, lastenkodissa ja kehitysvammalaitoksessa. Hän valmistui nuorisotyöntekijäksi Suomen Nuoriso-opistosta vuonna 1983 ja toimi nuoriso-ohjaajana Kuusankoskella vuosina 1983–1985. Hän on suorittanut myös tiedottajan tutkinnon (MTi) Markkinointi-instituutissa vuonna 1993.
Toimittajana Järvinen oli vuosina 1985–1997; ensin Kouvolan Sanomissa alue-, uutis- ja politiikan toimittajana sekä Demarissa politiikan, työmarkkinoiden ja talouden toimittajana. Vuosina 2000–2006 Järvinen toimi myös Suomen Sosialidemokraattisen Sanomalehtimiesliiton puheenjohtajana.
Viestintäuransa Järvinen aloitti Kunta-alan Ammattiliitto KTV:ssä vuonna 1997 tiedottajana ja toimi myöhemmin viestintäyksikön vastaavana ja viestintäpäällikkönä.
Vuoden 2003 eduskuntavaaleissa Järvinen oli SDP:n viestintäpäällikkö. Vaalien jälkeen valitussa hallituksessa hän toimi valtiovarainministeri Antti Kalliomäen ja Eero Heinäluoman erityisavustajana ja demariryhmän viestintävastaavana. Useaan otteeseen hän toimi myös puolueensa hallitusryhmän sihteerinä/ykkösavustajana.
Järvinen on toiminut parlamentaarisen Maanpuolustustiedotuksen suunnittelukunnan (MTS) puheenjohtajana kaudella 2019–2023. Hän on ollut MTS:n jäsen vuodesta 2011 ja sitä ennen sen asiantuntijana vuosina 2006–2011.
Järvinen on harrastanut keilailua vuodesta 1973 ja ollut mukana juniorien maajoukkueryhmässä. Täyden 300 sarjan hän on tehnyt kahdesti. Suomen Keilailuliiton puheenjohtajana Järvinen toimi vuosina 2008–2016. Hänet kutsuttiin SKL:n kunniapuheenjohtajaksi joulukuussa 2019.
Järvinen on saanut Suomen liikuntakulttuurin ja urheilun kultaisen ansioristin vuonna 2017 ja Suomen Valkoisen Ruusun ritarimerkin vuonna 2018.
Järvinen on naimisissa ja vuonna 2006 syntyneen tyttären isä.
Dr. Luke
Łukasz Gottwald (s. 26. syyskuuta 1973), tunnetaan paremmin nimellä Dr. Luke (myös Tyson Trax ja Made in China), on yhdysvaltalainen lauluntekijä ja tuottaja. Luke esiintyi Saturday Night Live -televisio-ohjelman house bandissa kymmenen tuotantokauden verran.
Luken kuuluisimpia tuotoksia ovat muun muassa Billboard Hot 100 -listan ykkössijalle yltäneet kappaleet ”Girlfriend”, ”I Kissed a Girl”, ”My Life Would Suck Without You”, ”Right Round”, ”Tik Tok”, ”California Gurls”, ”We R Who We R”, ”Teenage Dream”, ”E.T.”, ”Last Friday Night (T.G.I.F.)”, ”Part of Me” ja ”Hold It Against Me”. Luke työskentelee tuottajaryhmän kanssa, johon kuuluvat Ammo, Cirkut, Max Martin, Benny Blanco ja Billboard. Ryhmä tuottaa kappaleita muun muassa Keshalle, Nicki Minajille, B.o.B:lle, Rihannalle, Adam Lambertille, Taio Cruzille, Katy Perrylle ja Cher Lloydille.
Syytökset seksuaalisesta hyväksikäytöstä
Vuonna 2014 yhdysvaltalaislaulaja Kesha nosti syytteen Lukea vastaan seksuaalisesta ja henkisestä hyväksikäytöstä. Hän väitti Luken muun muassa raiskanneen hänet. Tapaus on saanut laajaa mediahuomiota ja Keshaa ovat tukeneet monet tunnetut artistit, kuten Taylor Swift ja Lady Gaga. Luke on kiistänyt syytteet ja ilmaissut Keshan keksineen tarinan purkaakseen sopimuksensa Luken Kemosabe Records -levy-yhtiön kanssa. Tapausta on sittemmin käsitelty oikeudessa monesti ja vuoden 2020 kevääseen mennessä Luke oli saavuttanut useita voittoja. Kesha on myös itse luopunut osasta syytteitä. E!:n mukaan yhdellä tapausta käsitelleistä tuomareista oli aviomiehensä kautta yhteyksiä Sony Musiciin, joka omistaa Kemosabe Recordsin.
Luke haastoi itse Keshan oikeuteen maineensa pilaamisesta, kun tämä oli väittänyt hänen raiskanneen myös Katy Perryn, ja voitti jutun, koska Katy Perry kielsi asian. Oikeuden päätöksellä Lukea ei pidetä julkisuuden henkilönä, minkä takia kuuluisan henkilön julkiset syytökset häntä kohtaan tuomitaan herkemmin. Tuomari ei kuitenkaan epäselvässä tilanteessa ottanut kantaa siihen, tapahtuiko Katy Perryn raiskausta.
Timo Korhonen (kitaristi)
Urasta lyhyesti
Korhonen on esiintynyt yli kolmessakymmenessä maassa ja useissa merkittävissä konserttisaleissa. Näihin lukeutuvat muun muassa Berliinin Filharmonia, Wienin Konserttitalo ja Lontoon Royal Festival Hall. Hän on esiintynyt lukuisten sinfoniaorkesterien ja monien kuuluisien kapellimestarien kanssa ympäri maailmaa pääosin Euroopassa ja Aasiassa. Korhosen repertuaari sisältää musiikkia renessanssista, barokin, klassismin, romantiikan ja modernismin kautta nykymusiikkiin saakka. Hän on saavuttanut erityistä mainetta eteläamerikkalaisen ja nykymusiikin tulkitsijana. Korhonen on ollut Toimii-yhtyeen jäsen vuodesta 1989 alkaen.
Kuismakasvit
Kuismakasvit (Hypericaceae) on kasviheimo, johon kuuluu 560 lajia yhdeksässä suvussa. Kuismakasvit ovat ruohovartisia kasveja tai pensaita. Niitä esiintyy kaikilla mantereilla.
Timo Korhonen (kitaristi)
Urasta lyhyesti
Korhosen puoliso on sopraano ja Oliphant-yhtyeen jäsen Uli Kontu-Korhonen.
Kuismakasvit
Clusiaceae- eli Guttiferae-heimo on usein synonomisoitu kuismakasvien (Hypericaceae) kanssa. Angiosperm Phylogeny Groupin APG III -luokittelussa kuitenkin Clusiaceae-heimo erotetaan Hypericaceae-heimosta omakseen. Heimo tunnetaan suomenkielisellä nimellä klusiakasvit.
Timo Korhonen (kitaristi)
Korhoselle omistetut sävellykset
Kimmo Hakola 1958–: Kitarakonsertto, 2008; Leonardo Etudes, 2007–2008
Toshio Hosokawa 1955–: Voyage IX, "Awakening" for guitar and strings with percussion, 2007
Magnus Lindberg 1958–: Mano a mano for solo guitar, 2004
Toshio Hosokawa 1955–: Serenade for solo guitar, 2003
Herman Rechberger 1947–: Concierto Floral for guitar and orchestra, 1997
Usko Meriläinen 1930–2004: Konsertto kitaralle ja orkesterille, 1991
Jouni Kaipainen 1956–: Tenebrae for solo guitar op 39, 1991
Olli Koskelin 1955–: Far and near for solo guitar, 1990; Tutte le Corde for guitar and tape, 1988–1989
Tauno Marttinen 1912–2008: Harlekiini viululle ja kitaralle, 1986
Korhoselle Toimii-yhtyeen jäsenenä omistetut teokset
Toimii-ensemble: Related Stones – A Rock Opera, 2002
Oliver Knussen 1952–2018: Rough Cut for Toimii, 1996
Magnus Lindberg 1958–: Kiri for clarinet, guitar, cello, percussion, and electronics, 1993; Decorrente for clarinet, cello, guitar, percussion and piano, 1992
Artur Sauer: Joukahainen's Defeat, 1993
Peter Bengtson 1961–: Festspielmusik II: Gemalte Leiche, 1992
Riku Niemi 1967–: Magnus meets Monk, 1991
Levytykset
Ondine ODE 1013-2, 2003
Astounding Sounds, Amazing Music
Astounding Sounds, Amazing Music on space rock -yhtye Hawkwindin studioalbumi vuodelta 1976. Albumi nousi sijalle 33. Brittein albumilistalla ja se sai ristiriitaisen vastaanoton johtuen lähinnä aiempaa monipuolisemmasta musiikillisesta suuntauksesta, mikä hämmensi monia yhtyeen faneja.
Taustaa
Vuosi 1975 oli vaiheikas Hawkwindin historiassa. Toukokuussa kesken Pohjois-Amerikan kiertuetta erotetun Lemmy Kilmisterin tilalle basistiksi tuli Pink Fairiesissa aiemmin soittanut kitaristi Paul Rudolph ja saman vuoden elokuussa Readingin festivaaleilla yhtyeen kanssa lavalle nousi vierailijana laulaja-lyyrikko Robert Calvert, joka oli lähtenyt soolouralle yhtyeestä paria vuotta aiemmin. Readingin esiintyminen jäi tanssijatar Stacian viimeiseksi yhtyeessä.
Myös levytyssopimus United Artistsin kanssa päättyi, ja yhtye löysi uuden kodin Tony Stratton-Smithin Charisma-merkiltä ja manageriksi Doug Smithin tilalle tuli Tony Howard. Robert Calvert palasi yhtyeeseen täysiaikaiseksi jäseneksi alkuvuodesta 1976. Calvertin ja Rudolphin lisäksi yhtyeeseen kuuluivat kitaristi-laulaja Dave Brock, fonisti Nik Turner, kosketinsoittaja Simon House sekä rumpalit Simon King ja Alan Powell.