cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Prosessi (tietotekniikka)
Säie
Säikeet voidaan toteuttaa käyttöjärjestelmän ytimessä etuoikeutetussa tilassa tai käyttäjätilassa  prosessin osana. Jälkimmäinen vaihtoehto tarkoittaa sitä, että prosessin sisällä on vuorontaja, joka päättää, mikä sen sisäisistä säikeistä on ajossa. Tämän vaihtoehdon varjopuoli on se, että jos yksi säie tekee käyttöjärjestelmäpyynnön, joka edellyttää odottamista (esimerkiksi lukee tiedostoa), kaikki prosessin säikeet pysähtyvät odottamaan, koska yllä kuvattu kolmitilamalli on toteutettu vain prosessin tasolla. Jos säikeet on toteutettu käyttöjärjestelmässä, toteutuu kolmitilamalli säietasolla ja prosessin tehtäväksi jää toimia resurssien omistajana, eli prosessi ei enää suorita ohjelmaa lainkaan, vaan kaikki suoritus tapahtuu sen sisäisissä säikeissä. Tässä tapauksessa yhden säikeen tekemä odottamista vaativa pyyntö ei pysäytä muita säikeitä.
Moderneissa prosessoreissa on laitteistotasolla tuki yhtäaikaisille säikeille. Nykyisissä prosessoreissa on tuki monisäikeistykselle, jolloin yksittäinen suoritinydin voi moniajaa säikeitä tehokkaammin. Lisäksi moniytimiset suorittimet mahdollistavat aidosti rinnakkaisen moniajon.
Junosuvannon piiri
Junosuvannon piiri sijaitsee Pajalan kunnassa Ruotsissa. Sen väkiluku on.
Aiheesta muualla
thumb|left|Pajalan kunnan piirit
Myriam Abel
Myriam Abel (s. 15. toukokuuta 1981 Saint-Gratien) on ranskalainen laulaja. Hänellä on algerialaisia sukujuuria.
Abel nousi julkisuuteen voitettuaan Nouvelle Star -kilpailun kolmannen tuotantokauden 2005. Kyseessä oli ranskalainen Idols-formaattiin perustuva kykyjenetsintäohjelma. Abel tulkitsi sen finaalissa Daniel Balavoinen, Whitney Houstonin ja Anastacian tuotantoa.
Myriam Abelin ensimmäinen albumi La Vie Devant Toi julkaistiin 26. joulukuuta 2005.
Marco Amelia
Marco Amelia (s. 2. huhtikuuta 1982 Frascati) on italialainen jalkapallomaalivahti.
Ura
Amelia voitti alle 21-vuotiaiden Euroopan mestaruuden vuonna 2004. Amelia aloitti uransa Serie A:ssa AS Romassa, mutta ei kuitenkaan pelannut otteluakaan. Tämän jälkeen hän siirtyi Serie C1:een Livornoon, jossa Amelia pelasi vain yhden ottelun. Livornon noustessa Serie B:hen hän pelasi lähes kaikki joukkueensa ottelut ja siirtyikin Serie A:han kaudeksi 2003/2004 lainalle Lecceen, jossa Amelia teki Serie A -debyyttinsä 31. elokuuta vuonna 2003 Laziota vastaan. Hän pelasi vain 13 ottelua, mutta varsin vakuuttavasti. Samalla Amelia siirtyi lainasopimuksen päätyttyä takaisin Livornoon, joka oli onnistunut nousemaan Serie A:han. Kausi 2004/2005 ei mennyt odotuksien mukaan, mutta hän sai edelleen pitää ykkösmaalivahdin roolinsa ja pelasikin varsin hyvin kaudella 2005/2006, vaikka voittikin vain 12 ottelua kauden aikana. Myös Marcello Lippi huomasi hänen hyvän kautensa ja nimesi Marco Amelian Italian maajoukkueeseen vuoden 2006 MM-kisoihin kolmanneksi maalivahdiksi.
Kesäkuussa 2008 Amelia siirtyi Livornosta Palermoon. Hän vietti joukkueessa yhden kauden kunnes siirtyi elokuussa 2009 Genoaan.
Genoan jälkeen Amelia edusti Palermoa, kunnes siirtyi AC Milaniin.
Amelia oli Italian kakkosmaalivahti sekä EM-kisoissa 2008 että Confederations Cupissa 2009, mutta ei pelannut kummassakaan turnauksessa.
Hannu Auramo
Hannu Jyrki Auramo (10. elokuuta 1905 Hämeenlinna – 28. toukokuuta 1991 Espoo) oli suomalainen insinööri, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Auramon vanhemmat olivat rautatievirkamies Eliel Auramo ja Hanna Blom ja puoliso vuodesta 1932 voimistelunopettaja Tuulikki Huttunen. Diplomi-insinööriksi Auramo valmistui 1929 ja toimi sitten OTK:n teknillisen osaston päällikkönä. Jatkosodan aikana hän johti Juho Hallenbergin tiilitehdasta ja toimi myöhemmin Kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön rakennusasian osaston asevelitalojen suunnittelijana ja Maunulan asuntoalueen rakennushankkeen toimitusjohtajana. Oman insinööritoimiston Auramo perusti vuonna 1946 ja alkoi myydä amerikkalaisia trukkeja.Vuonna 1955 Auramo sopi VR:n kanssa tavaralavojen hallinnasta, mikä edisti osaltaan huomattavasti trukkien myyntiä. Hänen yrityksensä alkoi myös tuottaa käsikäyttöisiä haarukkavaunuja.
Auramo sai trukkeja myydyksi myös metsäteollisuuden tarpeisiin tarjoamalla niiden oheen pihtikärryjä paperirullien ja sellupaalien kuljetukseen. Niitäkin ruvettiin valmistamaan hänen yrityksessään, samalla kun kehitettiin niiden hydrauliikkaa. Rullakot, perälautanosturit ja haarukkavaunut täydensivät yrityksen materiaalin kuljetuksen tuotevalikoimaa. Auramo kehitti myös kestävien betonilattioiden valutekniikkaa, ne tunnettiin Auramo-lattioina. Vuonna 1974 teollisuusneuvoksen arvonimen saanut Auramo myi yhtiönsä sijoitusyhtiö Sponsorille 1985, mutta oli erittäin pettynyt yrityskaupan seurauksiin.
Auramo ja hänen puolisonsa olivat aktiivisia partiolaisia, jotka perustivat vuonna 1990 nimeään kantavan säätiön tukemaan sekä partiojohtajakoulutusta että materiaalin kuljetusmenetelmien ja -laitteistojen tutkimusta.
Kvašiorkor
pienoiskuva|Kvašiorkoria sairastava lapsi Kvašiorkor tai kwashiorkor on pienillä lapsilla esiintyvä proteiinin puutteellisesta saannista aiheutuva sairaus ja tyypillinen 9–24 kuukauden ikäisillä Afrikan kehitysmaiden lapsilla, joiden rintaruokinta on päättynyt. Sairauden nimi juontuu Länsi-Afrikan rannikon kwa-kielistä ja viittaa syrjäyttämiseen rintaruokinnasta seuraavan lapsen synnyttyä. Taudin havaitsee erityisen hyvin kuihtuneista raajoista ja turvonneesta vatsasta.
Kvašiorkor aiheutuu yleensä yksipuolisesta ruoasta, joka koostuu pääasiassa joistain kasvikunnan tuotteista. Sairauden tyypillisiä oireita ovat turvotus, ripuli, oksentelu, iho- ja hiusmuutokset, rasvamaksa, ödeema, kasvuhäiriö, kakeksia, anemia, hypoalbuminemia, yliärtyvyys ja psykomotorinen jälkeenjääneisyys.
Tauti on akuutti eikä aiheuta pysyvää kasvun hidastumista. Jatkuva aliravitsemus itsessään aiheuttaa vaurioita kehityksessä, kuten lyhytkasvuisuutta. Aliravitsemuksen vuoksi potilailla on alhainen infektioiden sietokyky, jolloin menehtymisen riski kasvaa, mutta jos lapsi pääsee hoitoon, paranemisennuste on hyvä.
”Poika ja kitara” 1960–63
”Poika ja kitara” 1960–63 on suomalaisen rocklaulajan ja -kitaristin Timo Jämsenin kokoelma-albumi vuodelta 1990.
Pyhän Martin kirkko (Maarianhamina)
Kirkossa on 145-paikkaisen kirkkosalin lisäksi 45-paikkainen seurakuntasali.
Kuninkaallinen merikartasto 1791–1796
Kuninkaallinen merikartasto 1791–1796 on karttateos, johon on koottu C. N. af Klerckerin johdolla 1700-luvun lopulla Suomenlahdella tehdyn kartoitustyön tuloksena syntyneet kartat. Karttojen lisäksi teoksessa on esitetty niiden taustatietoa, kuten syntyhistoria ja käytetyt tekniset välineet.
Kirjan karttojen kattama alue ulottuu silloiselta rajajoelta Kymijoelta Porkkalanniemen länsireunaan, jonne asti kartat ovat täydellisiä. Porkkalanniemeltä Hankoniemelle tehdyt kartat ovat värittämättömiä ja tiedoiltaan vajavaisia, ja Hankoniemeltä edelleen länteen kartat ovat jääneet kesken ja ne ovat eri mittakaavassa, joten niitä ei ole sisällytetty tähän kirjaan. Karttalehdistä lähetettiin aikoinaan niiden valmistuttua yksi kappale kuninkaan kartta-arkistoon ja sieltä 1950-luvulla Ruotsin sota-arkistoon Tukholmaan, ja siksi ne ovat yhä hyväkuntoisia.
Tausta
Karttojen olemassaolo oli tiedossa, mutta niiden sijainti oli tietymättömissä parisataa vuotta. Ne löytyivät sattumien kautta Tukholman sota-arkistosta ja päätyivät vihdoin julkaistaviksi tässä kirjassa.
Kartat on alun perin piirretty ja väritetty käsin. Ne liittyvät laajempaan kokonaisuuteen Kuninkaan kartastoon, jonka laatimisen aloitti Ruotsin kuninkaan Kustaa III:n sotilaallista maastokartoitusta eli rekognosointia suorittava yksikkö. Kuninkaan kartastosta on aiemmin julkaistu eteläisen Suomen sisämaasta tehdyt rekognosointikartat teoksessa Kuninkaan kartasto Suomesta 1776–1805 (1989), ja jatkona Kuninkaalliselle merikartastolle ilmestyivät vuonna 2010 rekognosointikartoista johdetut saman alueen tiekartat teoksessa Kuninkaan tiekartasto Suomesta 1790.
Karttoja tehtiin rauhan aikana ennakoiden tulevia sota-alueita. Koska Suomi oli rajamaa Venäjää vastaan, se oli kartoitustyössä ensi sijalla.
Jo ennen näiden karttojen tekoon ryhtymistä oli Suomen alueella tehty kriittisimmillä alueilla mittauksia ja kartoitusta, joiden tuloksena syntyneet kartat ovat Ruotsin sota-arkistossa. Sen jälkeen Augustin Ehrensvärd ilmaisi huolestuksensa saaristoväylien tilanteesta. Pääväylät oli kartoitettu, mutta muilla väylillä purjehtiminen oli vaarallista, ja sotilaallisen tilanteen muututtua koko ajan uhkaavammaksi Ehrensvärdin seuraaja Berndt Otto Stackelberg otti asian uudelleen esille. Myös kenraalimajuri Axel Magnus von Arbin ryhtyi ajamaan asiaa, ja hänen näkemystensä pohjalta ruvettiin työtä suunnittelemaan. Myös Ehrensvärdin oppilaana ollut Carl Nathanael af Klercker määrättiin tehtävään, ja hän nousi työn johtajaksi eteläisen yksikön johtajan eversti F. J. Nordencreutzin sairastuttua.
Galactus
Galactus, maailmojen tuhoaja on Marvel-kustantamon luoma sarjakuvahahmo. Galactus on maailmankaikkeuden vanhin kosminen olento (jopa vanhempi kuin Universumin vanhimmat), jonka jatkuva elämänjano pakottaa tämän jatkuvasti imemään planeettojen elinvoimaa. Vuosien varrella Galactuksella on ollut lukuisia apulaisia, ja usein hänen tiensä ovat kohdanneet Ihmenelosten kanssa.
Galactuksen synty
Galactus on meidän universumiamme edeltäneen maailmankaikkeuden ainoa eloonjäänyt asukas. Tämä alun perin Galanina (joissain yhteyksissä erheellisesti Galen) tunnettu humanoidi asui Taa-planeetalla, joka edusti paratiisimaisuudessaan silloisen universumin sivistyksen korkeinta tasoa.
Universumi syntyi Kosmisesta Munasta, joka oli äärettömän tiheästi pakkautunutta ainetta. Avaruus syntyi kun tämä muna räjähti levittäen materiaa miljardeja vuosia yhä laajemmalle. Kun laajeneminen lopulta päättyi, alkoi materia kerääntyä takaisin kasaan uudeksi Kosmiseksi Munaksi. Näin alkoi tapahtua Taan universumissa, ja lopun aikoihin liittyi tappava kosminen säteily.
Tuplapotti
thumb|Tuplapotti ray.fi-nettikasinollathumb|Tuplapotti Valtti-automaatissa
Galactus
Galactuksen synty
Avaruusmatkailija Galan lähetettiin etsimään parannuskeinoa, jota ei kuitenkaan löytynyt. Koska loppu oli varma, Galan ehdotti elossaoleville läheisilleen, että he kuolisivat kunniakkaasti matkalla Kosmiseen Munaan. Näin kävikin, mutta Galactus tunsi ainoana henkiin jääneenä Kosmisessa Munassa, kuinka hän täyttyi oudolla voimalla.
Tuplapotti
Tuplapotti on Veikkauksen (aikaisemmin RAY:n) viisilinjainen hedelmäpeli, jossa on tarkoituksena saada voittolinjoille voittavia kuvioyhdistelmiä. Pelissä pyörivät hedelmät, marjat ja Ray:n logot.
Pelin kulku
Pelissä valitaan linjapainikkeilla (1–5) ne linjat, joita haluaa pelata. Panos yhtä linjaa kohti vaihtelee pelipaikan mukaan.
Galactus
Galactuksen synty
Ei ole tietoa kuinka kauan meni edellisen universumin kuoleman ja uuden synnyn välillä, mutta kun alkuräjähdys taas tapahtui, syntyivät Ikuisuus ja Kuolema ja entinen Galan sinkoutui avaruuteen uudelleen muotoillussa avaruusaluksessaan. Vastasyntynyt Galactus uinui miljoonia vuosia aluksensa sisällä vahvistuen samaan aikaan kun maailmankaikkeudessa alkoi jo syntyä elämänmuotoja.
Tuplapotti
Pelin kulku
Kun voittolinjoille pysähtyy voittavia yhdistelmiä, voittavat kuviot alkavat hehkua ja voittomusiikki käynnistyy. Jos pelaaja saa voiton useammalle voittolinjalle yhtä aikaa, kokonaisvoitto on isoimman voittoyhdistelmän voittosumma kerrottuna voittavien linjojen määrällä.
Galactus
Alkuaika
Galactus kehitti itselleen haarniskan, jonka avulla hän kykeni paremmin hallitsemaan energiaansa, mutta ei tullut aluksestaan ulos ennen kuin ohikulkeva avaruuslaivasto tulitti sitä luullen sitä vihollisen aseeksi. Galactus heräsi, tuhosi laivueen ja imi nälissään itseensä läheisen planeetan biosfäärin elinvoiman.
Tuplapotti
Pelin kulku
Tuplauksessa pelaajan tarkoituksena on arvata, onko tuplauslinjalle osuva kolikkokuvio kruuna vai klaava. Oikealla arvauksella pelaaja kaksinkertaistaa tuplauspanoksensa ja hän voi jatkaa tuplausta tai ottaa voitot talteen. Pelaaja voi yrittää tuplata panoksensa niin kauan kuin tuplattava panos on puolet päävoitosta tai vähemmän.
Galactus
Hopeasurffari ja maapallo
Hän siirtyi asumattomista planeetoista asuttuihin, ja törmäsi lopulta Zenn-Lan planeettaan, jonka asukas Norrin Radd lupasi ryhtyä Galactuksen palvelijaksi, jos Galactus säästäisi Zenn-Lan. Galactus suostui ja teki Norrin Raddista Hopeasurffarin.
Tuplapotti
Pelin kulku
Väärällä arvauksella tai kantillaan olevalla kolikolla pelaaja menettää tuplauspanoksensa ja tuplaus päättyy.
Pelin kehitys
Tuplapotin edeltäjä oli vuonna 1984 kehitetty Potti, jonka kolmella kiekolla pyöri hedelmäkuvioita. 1990-luvun alkupuolelle tultaessa teknologia oli mennyt eteenpäin ja muotokielikin kehittynyt. Alettiin suunnitella raha-automaattia, jossa on peruspelin lisäksi tuplauspeli ja jossa kiekot tulevat mahdollisimman lähelle pelaajaa. Syntyi Tuplapotti, jossa pelin antosuhde kasvaa panoksen kasvaessa ja että voitot voi yrittää kaksinkertaistaa.
Galactus
Hopeasurffari ja maapallo
right|thumb|200px|Maailmojen syöjä Galactus Joh Byrnen kuvittamana (Marvel #1/1988, suomennos Lauri Narinen). Maailmankaikkeuden olennot näkevät kukin Galactuksen omalla tavallaan - ihmisille Galactus on haarniskoitu humanoidi.
Hopeasurffari ohjasi Galactuksen maapallolle, missä Ihmenelosten, Seuraaja Uatun ja kapinalliseksi ryhtyneen Hopeasurffarin onnistui estää tämän aikeet uhkaamalla Galactusta tämän avaruusasemalta kaapatulla Kaikenlopettajalla. Galactus lupasi jättää maapallon rauhaan, mutta vangitsi Hopeasurffaajan maapallolle kostoksi tämän petturuudesta.
Lupauksestaan huolimatta Galactus palasi useasti maapallolle, mutta viimeisellä kerralla jo niin nälissään ja heikossa kunnossa että maapallon yhteen kerääntyneiden sankareiden onnistui voittaa hänet. Reed Richards pelasti kuolevan Galactuksen, joka tällä viimeisellä käynnillään maapallolle sai uuden apulaisen, Novan. Myöhemmin Herra Fantastinen joutui tästä syystä eri avaruusrotujen tuomioistuimen eteen.
Apulaiset
Galactus on ottanut palvelukseensa joitakin olentoja toimimaan hänen apulaisinaan. Näille muutamille Galactus on antanut pienen osan omasta kosmisesta voimastaan ja lähettänyt nämä etsimään planeettoja, joiden energioilla Galactus voisi tyydyttää nälkänsä.
Suurin osa Galactuksen apulaisista on joko kapinoinut tätä vastaan, pettänyt tämän tai jätetty omilleen jostakin syystä.
Galactuksen tunnetuimpia apureita (jokainen esiintynyt suomalaisissa lehdissä) ovat Hopeasurffari, Ilmakävelijä, Tulilordi, Terrax, asgardilainen Tuhoaja, Nova ja Morg. Amerikkalaisissa julkaisuissa on tuotu esille vielä muita apulaisia (esimerkiksi Teräsmies joka oli Galactuksen apuri vain hetken amerikkalaisessa Ihmeneloset ja Teräsmies-yhteisseikkailussa).
Voimat ja varusteet
Galactuksen voimat riippuvat hänen energiavarannostaan, Kosmisesta Voimasta, ja hän voi tarvittaessa imeä energiaa materiasta kasvattaen näin voimiaan rajattomasti. Voimien laatu on kosminen, eikä niiden rajoja tunneta. Tiedetään hänen kykenevät molekyylirakenteen muuttamiseen, materian siirtämiseen ajassa ja paikassa ja moniin muihin uskomattomiin tekoihin. Galactuksen tuntemattomasta materiasta luotu haarniska estää hänen energiansa räjähtämisen vapaaksi, mikä voisi muuttaa hänet pieneksi auringoksi.
Ultimate Galactus
Ultimate Marvel -universumissa Galactus, jota kutsutaan Gah Lak Tus -nimellä, esiintyi ensimmäisen kerran Warren Elliksen Ultimate Galactus trilogiassa. Ensimmäisen kerran Gah Lak Tusin mainitsee Ultimate Vision, jolloin selviää, että Vision on varoitusjärjestelmä Gah Lak Tusia vastaan. Gah Lak Tus näyttäytyy Ultimate -universumissa 160 000 kilometriä korkeana parvena robottimaisia olioita, jotka tuhoavat maailmoja asevoimin ja lihaasyövien virusten avulla. Tämän jälkeen olento imee planeetan lämpöenergian itseensä. Gah Lak Tus pitää kaikkea elämää niin arvottomana, että olento tunsi itsensä häväistyksi Professori X:n otettua siihen yhteyttä telepaattisesti.
Televisio
Galactus oli myös vakiohahmo FOXin 1998 tekemässä Hopeasurffari-animaatiossa. Hän oli sarjan yksi ainoista tietokoneella tehdyistä hahmoista. Galactuksen osuuden dubbasi näyttelijä James Blendick.
Elokuvat
right|thumb|250px|Galactus ulkoa ja sisältä Fantastic Four: Hopeasurffari -elokuvassa. Galactus esiintyi vuonna 2007 julkaistussa Fantastic Four: Hopeasurffari -elokuvassa. Elokuvan ohjaaja Tim Story kuvasi Galactuksen jättiläismäisen hahmon sijaan suurena voimana, valtavana ja muodottomana kosmisena voimapilvenä, joka lonkeromaisilla pilviulokkeilla työntyi planeettojen sisuksiin ja imi kaiken niiden energian itseensä. Lopulta se saapui myös maapallolle, mutta Hopeasurffari, haluten suojella rakastaan muistuttavaa Susan Stormia, lensi Galactuksen sisään, ja vapautti kaiken energiansa, tuhoten Galactuksen ja lähes kuollen samalla itsekin.
Videopelit
left|thumb|Galactus [[Marvel: Ultimate Alliance -pelissä.]] Galactus esiintyy Marvel: Ultimate Alliance -pelissä yhtenä voimakkaimmista välivastustuksista. Pelaaja taistelevat Skrullien kotiplaneetalla puolijumalaa vastaan saadakseen käsiinsä koneen, jolla Tohtori Doomin suunnitelmat saataisiin pysäytettyä. Galactus esiintyy myös Marvel Vs. Capcom 3 -pelissä loppuvastustajana.
Galactus esiintyy Fortnite Battle Royale -pelimuodossa, kun hänet nähdään sarjakuvamaisessa tapahtumassa, jossa hahmot yrittävät estää häntä tuhoamasta pelin saarta.
Pekka Ala-Pietilä
Pekka Juhani Ala-Pietilä (s. 13. tammikuuta 1957 Asikkala) on suomalainen yritysjohtaja. Hän työskenteli yli 20 vuotta Nokian palveluksessa. Vuosina 2011–2015 Ala-Pietilä oli Solidiumin hallituksen puheenjohtaja. Vuodesta 2016 lähtien Ala-Pietilä on toiminut Sanoman hallituksen puheenjohtajana.
Nokia (1984–2006)
Vuonna 1985 Ala-Pietilä valmistui kauppatieteiden maisteriksi Helsingin kauppakorkeakoulusta. Hän työskenteli vuosina 1984–2006 eri tehtävissä Nokia Oyj:ssä, muun muassa Nokia Mobile Phonesin toimitusjohtajana vuosina 1992–1998 ja Nokian toimitusjohtajana vuosina 1999–2005.
Ala-Pietilä oli vahva ehdokas pääjohtaja Jorma Ollilan seuraajaksi, mutta päätti vuonna 2005 ettei hae tehtävää ja erosi pian sen jälkeen yhtiön palveluksesta.
Nokian jälkeen
Lähdettyään Nokiasta Ala-Pietilä perusti entisen opiskelukaverinsa Antti Öhrlingin kanssa virtuaalimatkapuhelinoperaattori Blykin. Ala-Pietilä oli yrityksen toimitusjohtaja vuosina 2006–2011. Elokuussa 2011 hän siirtyi yhtiön hallituksen puheenjohtajaksi.
Ala-Pietilä on Huhtamäki Oy:n hallituksen puheenjohtaja (2013–, jäsen vuodesta 2012), SAP AG:n hallintoneuvoston jäsen (2002–) ja Pöyry Oyj:n (2006–) sekä Sanoma Oyj:n (2014–) hallituksen jäsen.
Helmikuussa 2011 hänet valittiin valtion sijoitusyhtiö Solidiumin hallituksen puheenjohtajaksi. Ala-Pietilä vapautettiin tehtävästä huhtikuussa 2015.
Emu
pienoiskuva|Emun (Dromaius novaehollandiae) muna. Emu (Dromaius novaehollandiae) on lentokyvytön Australiassa elävä kasuaarilintu. Lajin nimesi John Latham vuonna 1790.
Ulkonäkö ja ominaisuudet
Emut elävät 10–20 vuotta, tarhaoloissa kauemminkin.
Levinneisyys ja elinympäristö
Emuja tavataan luonnonvaraisina vain Australiassa. Niitä tavataan lähes koko mantereelta, mutta itärannikolla ja mantereen keskiosissa kanta on harvempi.
Emuja on aiemmin elänyt myös Tasmaniassa, Kengurusaarella ja King Islandilla, mutta niiden alalajit hävisivät pian eurooppalaisten tulon jälkeen. Tasmanianemu (D. n. diemensis) hävisi luonnosta vuoden 1865 aikoihin.
Emuja tavataan hyvin monipuolisissa ympäristöissä rannikoilta Snowy Mountains -vuorten rinteille asti. Laji suosii kuitenkin savannimetsiä ja ruohomaita sekä subtrooppista ilmastoa. Emut tarvitsevat vesialtaita, joten ne välttelevät tiheitä metsiä sekä aavikoituneita alueita. Länsi-Australiassa emut käyttävät muuttoreittejä liikkuessaan ruoan perässä, ne menevät pohjoiseen kesäisin ja etelään talvisin. Itä-Australiassa samanlaista ilmiötä ei esiinny.
Australian emukanta on noin 625 000–725 000 yksilöä.
Lisääntyminen ja käyttäytyminen
Koiras rakentaa maahan pesän oksista, ruohoista, lehdistä ja puunkuoresta. Se parittelee 1–3 naaraan kanssa, jotka munivat samaan pesään. Emut munivat kerrallaan 5-15, keskimäärin 11 tummanvihreää munaa. Yksi muna painaa noin 800 grammaa. Koiras hautoo munia 56 päivää eikä käy lainkaan syömässä haudonnan aikana. Sen paino putoaa kolmanneksella ja se joutuu käyttämään keväällä (Suomen syksyllä) keräämiään runsaita rasvavarantoja. Poikaset ovat pesäjättöisiä lähtien liikkeelle muutaman päivän ikäisinä. Ne ovat aikuisen kokoisia vuoden vanhoina. Koiras huolehtii yksin poikasista 1½ vuotta.
Emu on hyvin sosiaalinen laji ja kerääntyy usein valtaviksi parviksi, jotka vaeltavat pitkiäkin matkoja, jopa tuhat kilometriä, hyville ruokapaikoille.
Ravinto
Emujen pääravinto koostuu kasveista, hedelmistä, hyönteisistä ja muista pienistä eläimistä. Emut nielevät pieniä kiviä, jotka helpottavat ruoan sulatusta lihasmahassa. Emujen on myös havaittu syövän hiiltä, mutta tälle käyttäytymiselle ei tiedetä syytä.
Suojelu
IUCN luokittelee emujen kannan vakaaksi ja lajin elivoimaiseksi. IUCN:n mukaan täysikasvuisia emuja on noin 630 000 – 725 000.
Aivovuoto
Aivovuoto tarkoittaa työikäisten koulutettujen ihmisten muuttamista maasta toiseen. Tällöin alkuperämaa häviää menettäessään osaavaa työvoimaa, ja kohdemaa hyötyy saadessaan sitä.
Ilmaisu aivovuoto (brain drain) keksittiin Englannissa 1950-luvulla, kun koulutetut ihmiset muuttivat Yhdysvaltoihin ja Kanadaan.
Nykyisin aivovuoto-ongelma on suurin kehitysmaissa. Saharan etelänpuoleisesta Afrikasta siirtolaisiksi lähtevistä korkeakoulutettujen osuus on 40%, kun koko väestöstä osuus on vain neljä prosenttia. Esimerkiksi lääkärien lähteminen siirtolaisiksi lisää lääkäripulaa Afrikassa. Kehitysmaat kärsivätkin eniten juuri terveydenhuollon henkilöstön maastamuutosta. Ongelman korjaamiseksi esimerkiksi Iso-Britannia on tukenut terveysalan koulutusta koulutettuja henkilöitä lähettävistä maista. Tulevaisuudessa kysynnän kehitysmaiden koulutetuista henkilöistä odotetaan kasvavan länsimaiden vanhenevan väestön vuoksi.
Alkuperämaa toisaalta hyötyy kouluttamistaan henkilöistä siten, että osa koulutetuista siirtolaisista lähettää rahaa kotimaahansa vähentäen siten köyhyyttä. Siirtolaisten kotimaahansa lähettämä vuotuinen rahamäärä on Maailmanpankin mukaan moninkertainen viralliseen kehitysapuun verrattuna.
Aivovuoto Suomessa
Suomesta muuttaa ulkomaille enemmän korkeasti koulutettuja suomalaisia kuin heitä muuttaa sieltä takaisin. Kaiken kaikkiaan Suomeen muuttaa kuitenkin enemmän henkilöitä kuin täältä muuttaa pois. Suomen sisäisen aivovuodon osalta esimerkiksi itäsuomalaisista korkeakoulutetuista yli puolet päätyy muualle töihin. Korkeakoulutettujen muuttoliikkeestä hyötyvät erityisesti Helsingin, Tampereen ja Oulun vaikutusalueet.
Nigerian osavaltiot
Nigeria on liittovaltio, joka jakautuu aluehallinnon ylemmällä tasolla 36 osavaltioon ja yhteen liittovaltion pääkaupunkiterritorioon. Osavaltiot jakautuvat aluehallinnon toisella tasolla 774 paikallishallintoalueeseen. Maan itsenäistyessä osavaltioita oli vain kolme; niiden nykyinen suuri määrä kuvastaa osaltaan maan historiallista kehitystä ja väestön heterogeenisuutta.
Osavaltioiden väkiluvuista ja etenkin väestön jakautumisesta eri uskontojen ja etnisten ryhmien välillä on ollut vaikea saada tarkkaa, ajantasaista tietoa. Vuoden 1991 väestönlaskentaa pidetään "vähemmän vinoutuneena" kuin 15 seuraavan vuoden aikana tehtyjä. Vuonna 2006 uskontoa ja etnistä ryhmää koskevat kysymykset jätettiin pois
Korpilompolon piiri
Korpilompolon piiri sijaitsee Pajalan kunnassa Ruotsissa. Sen väkiluku on. Korpilompolon kylä kuuluu Korpilompolon piiriin.
Kauppakeskus Stella
Kauppakeskus Stella on Mikkelin keskustassa sijaitseva, Osuuskauppa Suur-Savon omistama kauppakeskus. Kauppakeskus Stella avasi ovensa 11.11.2011 kello 11.11. Stellan kokonaispinta-ala on noin 30 000 neliömetriä jakautuen kolmeen kerrokseen. Stellassa on alle 30 erikoisliikettä mm. Sokos. Kauppakeskuksen sydämenä on avara lasikatteinen kävelykatu, jossa sijaitsee myös perinteinen Mikkelin kauppahalli. Pääsisäänkäynti kauppakeskukseen on historiallisten porttirakennusten välistä, Hallituskatu 3–5.
Kauppakeskuksen liikkeitä
thumb|right|250px|Kauppakeskuksen pääaukiota.
Andalusialainen koira
Andalusialainen koira on Luis Buñuelin (käsikirjoittaja/ohjaaja) ja Salvador Dalín 16 minuuttia kestävä surrealistinen mykkäelokuva.
Vastaanotto ja kritiikki
Elokuva tuotettiin Ranskassa 1929 ja on kuvattu Le Havressa ja Pariisissa. Se sai alkunsa aikansa avantgardistisesta elokuvaliikkeestä mutta myös arvosteli sitä.
Avantgardistisen muodon mukaisesti elokuva koostuu näennäisesti toisiinsa liittymättömistä, ajoittain vastenmielisistä kohtauksista, jotka pyrkivät järkyttämään katsojaa. Toisaalta elokuva irtautuu avantgardistisesta perinteestä keskittymällä myös "sisältöön" ja elokuvan keinoihin: yllättäviin kamerakulmiin, elokuvatrikkeihin jne.
Elokuvan ajankulkua rikotaan muun muassa siirtymällä "olipa kerran" -ajasta "kahdeksan vuotta myöhemmin" -aikaan. Samat henkilöhahmot, esittelemättä jääneet mies ja nainen, esiintyvät elokuvassa toistuvasti. Heitä näytelleet Simone Mareuil ja Pierre Batcheff tekivät myöhemmin itsemurhan, Batcheff vuonna 1932 ja Mareuil vuonna 1954.
Luis Buñuel lisäsi vuonna 1960 elokuvaan äänen. Hän käytti samaa musiikkia (äänitteinä), jota käytettiin vuoden 1929 näytöksissä: otteita Richard Wagnerin Tristan ja Isolden "Liebestodista" sekä kahta argentiinalaista tangoa.
Tapahtumat
pienoiskuva|vasen|Elokuvan alkukohtaus hetkeä ennen kuin naisen silmä viilletään partaveitsellä.
Elokuvan alussa mies silpoo naisen silmän partaveitsellä, minkä jälkeen esitetään joukko surrealistisia kohtauksia: aluksi miehen kämmenen reiästä ryömii muurahaisia, sen jälkeen sokea nainen tökkii kepillään kadulla lojuvaa irronnutta kättä.
Mies näkee naisen jäävän auton alle viereisellä kadulla ja alkaa kouria naista, joka pakenee. Kohta mies yrittää päästä nurkkaan ajetun naisen luokse vetäen kahta flyygeliä, jotka sisältävät kuolleita ja mäteneviä aasinosia, Raamatun laintaulut ja kaksi pappia, joista toista näyttelee Dalí itse.
Sen jälkeen miehen isä, jota esittää sama näyttelijä, saapuu rankaisemaan tätä, mutta mies ampuu hänet kahdella pistoolilla, jotka ilmestyvät miehen käsiin tyhjästä. Lopussa naisen kainalokarvat kiinnittyvät miehen kasvoihin, jolloin nainen lähtee rannalle ja tapaa miehen, jota esittää Dalí. He vaikuttavat onnellisilta, mutta viimeinen otos näyttää heidät staattisena ja paikallaan, kuin kuolleena, haudattuna hiekkaan.
Belyje Tigry Orenburg
Belyje Tigry Orenburg on venäläinen jääkiekon ammattilaisjoukkue Etelä-Venäjältä Orenburgista, Orenburgin alueelta. Seura pelaa tällä hetkellä maan juniorisarjassa Nuorten jääkiekkoliigassa.
Historia
Nykyinen seura perustettiin huhtikuussa 1998 ja se nimettiin Gazpromiksi kunnioituksena kaupungissa 1956–1976 toimineelle joukkueelle, jonka nimi oli sen viimeisellä kaudelle Gazprom Orenburg.
Kaudeksi 1998–1999 HK Orenburggazprom-Universitet liittyi Venäjän kolmannelle sarjatasolle Vtoraja Ligaan. Pelaajat joukkueeseen saatiin yliopistosta, armeijasta ja entisistä veteraanikiekkoilijoista. Vuonna 2003 seura nousi toiselle tasolle Pervaja Ligaan, jolloin toimintaa alettiin kehittää sponsoroiden tuella ammattimaisempaan suuntaan. Kaudeksi 2006–2007 seura vaihtoi nimensä nykyiseksi Gazprom-OGU Orenburgiksi ja sijoittui liigassa toiseksi, mikä oikeutti sarjanousuun. Kaudesta 2007–2008 lähtien seura on pelannut ammattilaisjoukkueena toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Vysšaja Ligassa.
Kaudeksi 2010–2011 seura haki paikkaa KHL-liigasta, muttei saanut sitä. Seura siirsi toimintansa Venäjän nuorten jääkiekkosarjaan kun ei saanut jatkopaikkaa myöskään Vysšaja Ligassa. Samalla seura vaihtoi nimekseen Belyje Tigry Orenburg.
Sepp Schauer
Sepp Schauer, (s. 5. heinäkuuta 1949 München) on saksalainen näyttelijä. Schauer on esiintynyt Lemmen viemää -sarjan Alfons Sonnbichlerinä. Hän on näytellyt muissa televisiosarjoissa, niistä esimerkiksi Vanha kettu, Siska, Derrick ja Rikospaikalla.
Anna Drijver
thumb|right|200px|Anna Drijver Anna Drijver (s. 1. lokakuuta 1983 Haag, Etelä-Hollanti, Alankomaat) on alankomaalainen näyttelijä ja malli.
Drijver on saanut ballerinan koulutuksen, ja 15-vuotiaasta asti hän on työskennellyt mallina. Drijver valmistui Amsterdamin teatterikoulusta vuonna 2008. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa Bride Flight (2008), Stricken – eräänlaista rakkautta (2009) ja Loft (2010). Drijver on esiintynyt lisäksi useissa alankomaalaisissa televisiosarjoissa. Hän on avoliitossa näyttelijä Benja Bruijningin kanssa.
Kultakaniinikala
Kultakaniinikala (Siganus puellus) on kaniinikaloihin kuuluva kalalaji.
Ulkonäkö ja koko
Kultakaniinikala kasvaa noin 28 cm pitkäksi. Sen vartalossa on sitruunankeltaisella pohjalla vaaleansinisiä, melkein valkoisia juovia, jotka kulkevat kalan etuosassa pystyssä ja takaosassa vaakasuuntaan. Leuasta otsalle kulkee tummanharmaa juova, jossa on mustia läikkiä silmän yläpuolella. Keltaisissa evissä on piikit, joiden pisto on myrkyllinen.
Alkuperä
Kultakaniinikala on kotoisin trooppisilta merialueilta: Intian valtameren itäosasta ja Tyynenmeren länsiosasta. Se elää matalissa, korallien täyttämissä vesissä kirkkaissa laguuneissa ja riuttojen ulkoreunoilla. Se suosii erityisesti alueita, joissa elää Acropora -koralleja. Kultakaniinikaloja on tavattu 1-30 metrin syvyydestä.
Käyttäytyminen
Kultakaniinikala on rauhallinen muita kaloja kohtaan, mutta aggressiivinen oman sukunsa jäseniä kohtaan. Niitä voi pitää pareittain, mutta ei juuri muiden kaniinikalojen kanssa. Jos kala ei saa tarpeeksi leväruokaa, se saattaa näykkiä koralleja.
Ravinto
Kultakaniinikala syö pääasiassa levää ja muuta kasvisruokaa. Luonnossa sille maistuvat myös sienieläimet ja vaippaeläimet.
Paroni von Münchhausen
thumb|Paroni von Münchhausen thumb|August von Wille, Münchhausen ratsastaa kanuunankuulalla, 1872. Karl Friedrich Hieronymus von Münchhausen (11. toukokuuta 1720 – 22. helmikuuta 1797) oli saksalainen, Hannoverissa syntynyt vapaaherra, joka sepitti mielellään liioiteltuja kertomuksia sotamuistoistaan.
Rudolf Erich Raspe (1737–1794) kirjoitti tarinoista kirjan Baron Munchausen's Narrative of his Marvellous Travels and Campaigns in Russia (tunnetaan myös nimellä The Surprising Adventures of Baron Munchausen) ja se julkaistiin Lontoossa 1785. Osa materiaalista tuli paronin kertomuksista, osan Raspe lainasi muista lähteistä. Paroni itse ei ollut mielissään siitä, että Raspen kirja teki hänestä kuuluisan valehtelijan (saks. Lügerbaron, suom. valehtelijaparoni). Paronin kuoleman jälkeen lähes unohdettiin, että hän oli ollut oikea henkilö. thumb|left|100px|[[Gustave Doré|Dorén karikatyyri von Münchhausenista.]] Münchhausen kertoi tarinoissaan muun muassa lentäneensä tykinkuulalla, käyneensä kuussa kuumailmapallolla, vetäneen itsensä omista hiuksistaan ylös suosta sekä saaneensa sormuksen, joka tekee hänestä näkymättömän.
Suomeksi tarinat ilmestyivät ensimmäisen kerran vuonna 1856 nimellä Parooni Mynkhausin kummalliset matkat ja retket maalla ja merellä. Tarinat on käännetty ja julkaistu sittemmin monta kertaa uudelleen.
Elokuvat
Josef von Báky ohjasi vuonna 1943 tarinoista elokuvan Münchhausen. Vuonna 1988 Terry Gilliam ohjasi elokuvan Paroni von Münchhausenin seikkailut.
Paronin mukaan on nimetty sairaus, Münchhausenin oireyhtymä, josta kärsivät teeskentelevät sairastavansa tauteja saadakseen huomiota ja hoitoa.
Rovaniemen II hautausmaa
Rovaniemen II hautausmaa eli toinen hautausmaa on vuonna 1838 käyttöön otettu Rovaniemen seurakunnan hautausmaa. Se sijaitsee Vapaudenkadun varrella, heti Rovaniemen kirkon länsipuolella, ja sen yhteydessä on myös sankarihautausmaa. Hautausmaa korvasi I hautausmaan, jonka käyttö oli loppunut vuonna 1837.
Petroeuro
Petroeuro on öljykaupan käymistä euroilla. Se on vaihtoehto petrodollarille, joka tarkoittaa öljykaupan käymistä Yhdysvaltain dollareissa. Valtaosaa maailman öljykaupasta kontrolloiva OPEC päättää siinä käytetyn valuutan.
Rovaniemen II hautausmaa
II hautausmaa oli käytössä vuoteen 1895 asti, jonka jälkeen hautaukset siirtyivät Viirinkankaalle III hautausmaalle. Arvioidaan, että II hautausmaalle haudattiin aktiiviaikana noin 4 800 vainajaa. Aktiivikäytön jälkeen hautauksia on tehty vain sukuhautoihin ja hautausmaan yhteydessä olevalle sankarihautausmaalle, jolle tuli tarve talvisodan aikana. Sankarihautausmaalla on 609 talvi-, jatko- ja Lapin sodan sankarivainajan tai taistelussa kadonneen hauta. Sinne on haudattu myös myöhemmin Venäjältä löytyneitä sankarivainajia. Rovaniemen seurakunnalla on sankarihautausmaat myös Auttin ja Viirin hautausmailla ; niihin on haudattu yhteensä 82 sankarivainajaa.
Hautausmaalla on kaksi julkista muistomerkkiä. Toinen on Wäinö Aaltosen veistämä vuonna 1964 paljastettu sankarihautojen muistomerkki Miehen kohtalo tunturin huipulla. Toinen on Ensio Seppäsen veistämä vuonna 1965 paljastettu muistomerkki, joka on omistettu evakkotaipaleella Ruotsissa vuosina 1944–1946 kuolleille rovaniemeläisille. Muistomerkin nimimuurissa on 279 nimeä.
Rovaniemen kirkosta ja sen viereisistä I ja II hautausmaasta muodostuu yksi Museoviraston vuonna 2009 määrittelemistä valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Avimimus
Avimimus (nimen merkitys: ”linnunmatkija”) on oviraptoreihin kuuluneiden teropodidinosaurusten suku, joka eli noin 70 miljoonaa vuotta sitten myöhäisellä liitukaudella. Avimimuksen fossiileja on löydetty Mongoliasta.
Ominaisuudet
Avimimuksen jalat olivat pidemmät kuin sen muilla sukulaisilla Avimimidae-heimossa. Avimimus oli tarpeeksi pitkä, jotta sille kehittyi erityiset juoksuraajat. Avimimuksen jaloissa oli kolme varvasta.
Linnunkaltaisuus
Avimimuksella saattoi olla höyheniä. Kuten nykyisillä linnuilla, Avimimuksella käsiluut olivat sulautuneet yhteen, ja sulannuppien korostunut läsnäolo alavartalon luissa vahvistaa, että Avimimuksella oli höyheniä ainakin tässä osassa kehoa. Vahvasti kehittyneiden höyhenten läsnäolo ehdottaa lisäksi, että Avimimuksella oli mahdollisesti kevyempi höyhenpeite sen muissa kehon osissa, niin kuin muilla linnunkaltaisilla dinosauruksilla. Avimimus voidaan nähdä välilinkkinä lintujen ja dinosaurusten evoluution välillä.
Sergei Kurzanov on ajatellut Avimimuksen olleen kykenevä rajoittuneeseen lentämiseen. Tänä päivänä paleontologit kuitenkin ovat yleisesti samaa mieltä siitä, että Avimimus todennäköisesti ei kyennyt lentämään, mutta höyhenet toimivat eristeenä tai ehkä värikkäänä höyhenpeitteenä parittelussa.
Älykkyys
Avimimus oli pitkälle kehittynyt teropodi, jonka älykkyys oli dinosaurusten joukossa korkea. Avimimuksella näyttää olleen suuret aivot sen ruumiinkokoon verrattuna, mitä jotkut tutkijat pitävät tarkoittavan suurempaa perusälykkyyden tasoa. Kallon luut ovat myös hyvin kehittyneet antamaan lisääntynyttä tukea ja suojaa aivoille, ylittäen joillakin muilla dinosaurustyypeillä nähdyn tason. Enemmän kehittyneiden aivojen mahdollisuus saattaa myös viitata monimutkaisempaan sosiaaliseen kanssakäymiseen Avimimus-yksilöiden välillä, samalla lailla kuin joissakin nykyajan linturyhmissä. Avimimus saattoi tarvita nokkeluutta vältelläkseen saalistajia ja ottaakseen kiinni saaliseläimiä maassa.
Fossiililöydöt
Kesällä 1973, neuvostoliittolais-mongolialainen paleontologinen retkikunta löysi suurimmaksi osaksi täydellisen yksilön uudesta suvusta ja lajista, Avimimus portentosus. He löysivät teropodin luurangon eteläisellä Gobin autiomaalla, Mongoliassa. Tämä oli merkittävä löytö johtuen siitä, että se oli ensimmäinen löydetty dinosaurus, jolla oli selviä ja merkittäviä määriä linnunkaltaisia piirteitä. Se oli myös ensimmäinen teropodi sen erityisellä lonkan rakenteella. Nämä uudet piirteet saivat paleontologit luomaan uuden heimon löydön luokittelemiseksi: Avimimidae-heimon.
Venäläinen paleontologi Sergei Kurzanov, joka oli osana retkikuntaa, kuvaili dinosauruksen vuonna 1981. Ensimmäisen löydön jälkeen dinosauruksen ajateltiin olevan lintu, kunnes lisätutkimus ja myöhemmät fossiililöydöt myöhään 1970-luvulla osoittivat, että se oli todellakin teropodi, jolla oli höyheniä. Kurzanov antoi sille nimeksi Avimimus portentosus.
Vuonna 2008 löydettiin luita useista Avimimuksista, jotka olivat kaikki olleet yhdessä kuoleman hetkellä. Löydön teki mongolialaisista, kanadalaisista ja yhdysvaltalaisista paleontologeista koostunut retkikunta. Löytöön kuului ainakin 10 samassa paikassa ollutta Avimimuksen luurankoa. Löytö oli merkittävä: ei vain yksilöiden määrästä johtuen, vaan koska mitä se kertoo meille siitä, kuinka dinosaurus eli. Siitä lähtien kun ilmeni, että yksilöiden kooissa oli pientä vaihtelua, se osoitti että ne olivat laumaeläimiä, tai kerääntyneet yhteen. Jalkojen luista löydettiin lihasjälkiä, mikä esitti todisteita siitä, että dinosaurus kykeni nopeaan ja pitkälliseen juoksuun.
Elinympäristö
Alue josta paleontologit löysivät Avimimuksen oli paljon erilaisempi dinosauruksen löytöhetkellä kuin se saattoi olla sen elinaikana. Avimimuksen jaloissa olevat pitkät varpaankynnet ovat vain yksi osoitus tutkijoille siitä, että sen elinympäristö oli jotain märkää, soista, metsäistä aluetta. Todiste siitä, että Avimimus eli suurissa laumoissa, ehdottaa myös märkää elinympäristöä.
Together (Ryan O’Shaughnessyn kappale)
Together on irlantilaisen laulajan Ryan O’Shaughnessyn esittämä kappale, jolla hän edusti Irlantia vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa.
Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 136 pistettä ja saavutti sijan 16. thumb|left|250px|O’Shaughnessy esittämässä kappalettaan Euroviisujen harjoituksissa.
Alicja Janosz
Janoszin debyyttialbumi Ala Janosz julkaistiin vuonna 2002. Hän osallistui myös World Idol -kilpailuun, jossa hän esitti kappaleen ”I Don’t Know How to Love Him” musikaalista Jesus Christ Superstar ja sijoittui kahdeksanneksi.
Janosz osallistui Puolan kansallisiin Eurovision laulukilpailun esikarsintoihin vuonna 2004.
Venus-symboli
100px|thumb|right|Venus-symboli
Venus-symboli (♀) on ikivanha symbolikuvio, jonka muodostavat ympyrä ja sen alapuolella oleva risti. Symbolin katsotaan alun perin kuvaavan roomalaisten rakkauden ja kauneuden jumalan Venuksen käsipeiliä.
Kuviota käytetään Venus-planeetan symbolina muun muassa almanakoissa. Sitä on käytetty myös kuparin symbolina varsinkin alkemiassa, minkä vuoksi se esiintyy myös eräiden kaivosp­aikka­kuntien kuten Outokummun vaakunassa heraldisena symbolina.
Rooman valtakunnan kulttuuri
Roomalainen kulttuuri on yksi eurooppalaisen kulttuurin peruspylväistä. Rooman valtakunta oli kulttuurillisesti hyvin hajanainen. Roomalainen kulttuuri otti runsaasti vaikutteita kreikkalaisesta (käytännössä hellenistisestä) maailmasta sekä Italian varhaisemmista kulttuureista, etenkin etruskeilta. Myös Karthagon vaikutus oli merkittävä.
Uskonto
pienoiskuva|Rooman [[Pantheon (Rooma)|Pantheonissa nähdään monia roomalaisen arkkitehtuurin ominaispiirteitä. Rakennus on ulkoa melko koruton lukuun ottamatta päätyä, jossa ilmoitetaan Marcus Agrippan rakennuttaneen sen. Taustalla näkyy kupoli, jota ei esiinny kreikkalaisissa temppeleissä.]] Roomalaisten valtauskonto muuttui historian kuluessa animistisesta luonnonuskonnosta polyteistiseen kreikkalaisvaikutteiseen valtionuskontoon ja edelleen erilaisten itämaisten mysteerikulttivaikutteiden kautta kristinuskoon. Valtakunnan laajuus varmisti sen, että sen sisään mahtui varsin erilaisia uskonnollisia näkemyksiä. Vuonna 380 kuitenkin kristinusko julistettiin valtionuskonnoksi ja muut uskonnot kiellettiin.
Kieliolot
Rooman kaupunkivaltion alkuperäinen kieli oli latina. Rooman laajetessa latina vähitellen syrjäytti paikalliset kielet imperiumin länsiosissa. Kuitenkin jotkut niistäkin säilyivät käytössä, sillä ainakin vielä 200-luvulla esimerkiksi gallia voitiin käyttää virallisissa yhteyksissä. Itäosissa ja Afrikassa paikalliset kielet pitivät paremmin pintansa. Latina oli myös pääasiallinen hallintokieli, mutta kreikan asema vahvistui jatkuvasti. Roomalainen eliitti oli käytännössä kaksikielistä ja kirjallisuus kirjoitettiin usein nimenomaan kreikaksi. Myös Julius Caesar lienee virkkonut monet kuuluisista lentävistä lauseistaan alun perin kreikaksi, latinaksi ne käännettiin vasta keskiajalla. Länsi-Rooman hajottua kreikka vahvisti yhä enemmän asemaansa valtakunnan itäisessä osassa (joka tunnetaan nykyään nimellä Bysantin valtakunta) ja 600-luvulla kreikka lopulta syrjäytti latinan.
Taide
pienoiskuva|[[Pont du Gard, osa roomalaista vesijohtoa Ranskassa.]] pienoiskuva|upright|[[Pompeius. Tasavallan aikaista ilmeikästä kuvanveistoa.]] Kaikista aloista juuri taiteessa näkyivät kreikkalaisvaikutteet selvimmin. Maalaustaiteessa ja kuvanveistossa jäljiteltiin surutta kreikkalaista tyyliä. Roomalaiset esimerkiksi mieluusti tekivät kreikkalaisista pronssipatsaista marmorikopioita, ja monet kreikkalaiset patsaat ovatkin säilyneet vain näinä kopioina. Rooman tasavallan aikaiset roomalaisten merkkihenkilöiden veistokset ovat usein hämmästyttävän realistisia ja inhimillisiä. Keisariajalla kuvaustapa muuttui propagandistisempaan suuntaan, mikä näkyy jo Augustuksen kuvapropagandassa.
Maalaustaidetta ei ole säilynyt paljon, mutta joitakin hienoja freskoja on löydetty esimerkiksi Pompejista. Näihin kuuluu maisema- tai taulukuvia ja maalattua valearkkitehtuuria, jotka muodostavat yhtenäisen kokonaisuuden. Mosaiikkeja on säilynyt enemmän, ja ne ovat myös tärkeä tietolähde roomalaisesta yhteiskunnasta taiteellisen arvonsa lisäksi.
Rakennustaiteen suunnat olivat niin ikään kreikkalaistyylisiä, mutta insinööritaidon kehittyminen mahdollisti uudenlaista arkkitehtuuria. Etruskien vaikutus oli huomattava. Holvikaaret ja kupolit loivat roomalaiseen rakennustaiteeseen sen oman tyylin. Toisin kuin kreikkalaiset, roomalaiset jättivät julkiset rakennukset usein ulkopuolelta kohtuullisen karuiksi, ja keskittyivät sisätilojen koristeluun. Loistokausi oli Augustuksen aikana.
Korinttilainen tyyli oli suosituin. Temppelit olivat joko pyöreitä tai suorakaiteen muotoisia. Maallikkorakennuksista mainittakoon basilikat, kylpylaitokset, kuten Caracallan ja Diocletianuksen termit Roomassa, teatterit, amfiteatterit, kilpa-ajoradat sekä roomalaisille luonteenomaiset riemukaaret, palatsit ja hautarakennukset, esimerkiksi San Angelon linna ja Caecilia Metellan hauta lähellä Roomaa. Yksityisasunnoista saa parhaan käsityksen Pompejissa. Huomattavia olivat myös akveduktit ja viemärit.
Kirjallisuus
Rooman kirjallisuus, joka käsittää Rooman vallan aikaisen latinankielisen kirjallisuuden, on saanut tuntuvaa vaikutusta kreikkalaisesta kirjallisuudesta. Lukuun ottamatta hävinneitä kansanrunouden tuotteita Rooman kirjallisuus alkaa vasta silloin, kun roomalaiset tulivat kosketuksiin Etelä-Italian kreikkalaisten kanssa. Ensimmäisen ajanjakson 240–78 eaa. mainittavimmat kirjailijat olivat Livius Andronicus, Naevius, Ennius, Lucilius, Plautus, Terentius ja Cato vanhempi. Toisen ajanjakson 78 eaa. – 14 jaa. alkupuoliskolla elävät runoilijat Lucretius ja Catullus, proosakirjailijat Cicero, Julius Caesar, Sallustius, polyhistori Terentius Varro sekä loppupuoliskolla, jota sanotaan Rooman kirjallisuuden kultakaudeksi, runoilijat Vergilius, Horatius, Propertius, Tibullus, Ovidius ja historioitsija Livius.
Kolmannen ajanjakson (14–117 jaa.), hopeakauden, pääkirjailijat ovat historioitsija Tacitus, luonnontutkija Plinius vanhempi, reetori Quintilianus, filosofi ja näytelmäkirjailija Seneca, romaaninkirjoittaja Petronius, satiirikko Juvenalis. Viimeisenä ajanjaksona (117–568) on etupäässä lakitieteellistä ja kielitieteellistä kirjallisuutta. Huomattavin kaunokirjailija on Apuleius. Merkittävimmät kirjailijat ovat kristityt kirkkoisät, kuten Tertullianus ja Augustinus. Viimeisinä roomalaisina kirjailijoina pidetään Boëthiusta ja Cassiodorusta.
Tiede
Roomalainen luonnontiede ei koskaan yltänyt kreikkalaisten esikuviensa tasolle. Luonnontieteistä kehittyivät lähinnä käytännönläheiset alat, ennen muuta lääketiede.
Tekniikka
Insinööritaidotkin kehittyivät. Keksittiin muun muassa betoni, ja kaupunkien infrastruktuuri rakennettiin huomattavasti kreikkalaisia paremmin. Holvikaaren hallitsemisella oli tähän suuri merkitys. Vesijohdot (akveduktit), viemäröinti, tiet ja sillat olivat roomalaisilla korkeatasoisia. Tiet olivat niin korkeatasoisia että monet niistä ovat olemassa tähän päivään asti ja olivat jatkuvassa käytössä aina siihen asti kun autoliikenne lopulta syrjäytti ne.
Filosofia
Stoalaista koulukuntaa edustivat esimerkiksi Seneca ja Marcus Aurelius.
Tavat
Antiikki käsitetään helposti läheisemmäksi kuin se olikaan. Monien säilyneiden kulttuurivaikutteiden johdosta roomalaisesta elämänmenosta on helppo löytää samaistumiskohteita. Antiikin maailma oli kuitenkin kovin toisenlainen kuin nykyään. Elämän rytmi, hajut, maut, moraali ja maailmankuva olivat erilaisia. Esimerkiksi kuoleman jokapäiväisyys teki ihmishengestä usein lähes arvottoman.
Roomalaiset arvot, perhe ja kasvatus
Roomalainen moraali perustui niin sanotuille perinteisille roomalaisille arvoille. Esi-isien kunnioitus oli tärkeää.
Perhe oli roomalaisen yhteiskunnan perusta. Miehellä piti olla lapsia, jotta hänen nimensä säilyisi, joten jos lapsia ei syntynyt, heitä adoptoitiin. Antiikin aikana kaikki ihmiset menivät naimisiin – avioliitto oli velvollisuus, eikä romanttinen rakkaus ollut sen edellytys. Perheeseen kuuluivat vanhempien ja lasten ohella myös sen omistamat orjat. Roomalaiset suvut verkostoituivat keskenään avioliittojen ja adoptioiden avulla.
Isänvalta oli roomalaisessa perheessä voimakas, ja se ulottui jopa aikuisiin lapsiin, niin poikiin kuin tyttäriin. Isänvalta koski paitsi lasten avioliittoja myös heidän omaisuuttaan. Keisarikaudella isänvaltaa rajoitettiin, ja naisen asema koheni. Tällöin naimisissa olevat naiset ja lesket hallitsivat itsenäisesti omaisuuttaan. Roomalaisella naisella ei ollut poliittisia oikeuksia, eikä äidillä ollut perheessä samanlaista oikeudellisesti vahvaa asemaa kuin isällä. Avioerossa lapset jäivät aina isälle. Roomalaisessa perinnönjaossa oli kuitenkin erityistä, että tytär peri yhtä paljon kuin poika.
Käyttö- ja ylellisyysesineet
pienoiskuva|upright|Togaan pukeutunut roomalainen mies Roomalaisesta vaatetuksesta tunnetaan yleisimmin toga ja tunika. Toga oli miesten muodollinen asu, jota käytettiin juhlatilaisuuksissa ja virallisissa yhteyksissä. Se oli tehty villasta, se oli vaikea pukea ja ilmeisesti kuuma. Miesten arkivaate oli tunika. Lisäksi voitiin käyttää esimerkiksi viittaa. Nuoret naiset käyttivät tunikaa. Naimisiinmenon jälkeen he siirtyivät pidempään stolaan.