cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Röyhelöpyy
Ulkonäkö ja koko
Nimensä laji on saanut röyhelökauluksesta, joka muodostuu pitkistä, kiiltävänmustista tai kuparinpunaisista sulista ja voi olla hyvin näyttävä varsinkin koiraalla. Koiras voi näyttää jopa kaksi kertaa todellista suuremmalta, kun se pörhistää röyhelökaulustaan ja levittää pyrstöään esittäessään soidinta tai puolustaessaan reviiriään. Pyrstössä on 18 leveää sulkaa ja se on levitettynä kolmion muotoinen. Pyrstön ulkoreunaa koristaa kauluksen värinen vyö, mutta muilta osin sen väritys vaihtelee maantieteellisesti suuresti – siitä tunnetaan lähes 60 erilaista muunnosta.
Parhaiten eri sukupuolet erottaa toisistaan juuri pyrstön perusteella, jonka pituus on koiraalla vähintään 15 senttimetriä ja naaraalla tavallisesti alle 14 senttimetriä. Lisäksi koiraalla on takamuksessaan kaksi tai kolme täplää, jotka yleensä puuttuvat naaraalta kokonaan.
Levinneisyys
pienoiskuva|240px|Röyhelöpyy rakentaa pesänsä maahan. Röyhelöpyy elää Pohjois-Amerikassa alueilla, jossa on pysyvä lumipeite marraskuun lopusta pitkälle kevääseen. Sitä tavataan Kanadan kaikissa provinsseissa ja Yhdysvalloissakin 38 osavaltiossa. Pohjois-Amerikan itärannikolla levinneisyysalue ulottuu etelässä Pohjois-Georgiaan ja Koillis-Alabamaan ja pohjoisessa puurajalle asti Labradorissa. Länsirannikolla levinneisyysalue ulottuu etelässä Kaskadien länsirinteille ja Luoteis-Kalifornian rannikkovuorille ja pohjoisessa Yukonjoelle Alaskassa. Kalliovuorilla sitä tavataan Wyomingissa ja Utahissa. Isojenjärvien eteläpuolella sitä esiintyy vain yksittäisinä populaatioina. Sitä on myös istutettu Newfoundlandiin ja Nevadaan.
Elinympäristö
pienoiskuva|240px|Sulkiaan pörhistelevä koiras. Röyhelöpyy viihtyy kylmässä ilmastossa ja metsäisessä, vaikeakulkuisessa maastossa. Sitä tavataan etenkin hämärissä ja hiljaisissa metsissä, sankoissa tiheiköissä ja suojaisilla suoalueilla. Se karttaa aukeita paikkoja.
Lisääntyminen
Röyhelöpyystä tulee sukukypsä noin 120 vuorokauden ikäisenä. Naaras rakentaa pesänsä maahan ja munii yhden munan päivässä, kunnes niitä on keskimäärin 11 kappaletta. Se hautoo munia 23–26 vuorokautta poikasten kuoriutumiseen asti. Emo huolehtii poikasista, kunnes ne osaavat yöpyä puun oksalla. Lentämään poikaset oppivat 8–10 viikon kuluttua syntymästään.
Päihtymys
Päihtymys eli päihtymystila on muuntunut tajunnantila, joka saavutetaan nauttimalla jotain psykoaktiivisesti vaikuttavaa ainetta eli päihdettä, kuten alkoholia, huumetta tai lääkettä. Myös esimerkiksi tupakalla, kahvilla ja energiajuomalla voi päihtyä.
Päihtymisellä on tyypillisesti jokin tavoite. Ihminen voi päihtyä esimerkiksi pitääkseen hauskaa, saadakseen vaihtelua arkeen, ollakseen seurallinen, sopeutuakseen joukkoon, kapinoidakseen, ilmaistakseen vihaa, lievittääkseen fyysistä tai henkistä kipua, rentoutuakseen, tai pystyäkseen työskentelemään pitkään. Psykedeelien aiheuttamalla päihtymyksellä voidaan tavoitella esimerkiksi mystisiä kokemuksia tai terapeuttisia hyötyjä.
Päihtymisen halu on ollut ihmiskunnan historiassa tyypillistä käytännössä kaikissa kulttuureissa. Tutkijoiden mukaan ei ole ollut olemassa sellaisia yhteiskuntia, joissa psykoaktiivisia aineita ei olisi käytetty, lukuun ottamatta alkuperäisiä eskimokulttuureja, joissa päihdyttäviä aineita ei ollut saatavilla.
Varhaisissa yhteiskunnissa päihtymisen kautta haettiin yhteyttä jumaliin. Myöhemmin päihtymiseen alettiin suhtautua kielteisesti, ja sitä alettiin pitää moraalittomana ja synnillisenä.
Silloinkin kun päihtymys on nykyaikana hyväksyttyä, se on kuitenkin sallittua vain tietyissä tilanteissa. Esimerkiksi julkinen päihtymystila on usein laissa kiellettyä, jotta sivullisille ei koituisi haittaa päihtyneen ihmisen toiminnasta. Myös päihtyneenä auton ajaminen on laitonta.
Newtonin menetelmä
Newtonin menetelmä (tunnettu myös nimillä Newtonin–Raphsonin menetelmä tai Newtonin–Fourier'n menetelmä) on numeerisessa analyysissä tehokas algoritmi funktion nollakohtien likiarvojen löytämiseksi. Sitä voidaan käyttää myös funktion ääriarvojen etsimiseen soveltamalla menetelmää funktion ensimmäiseen derivaattaan.
Menetelmän kuvaus
Aloitetaan nollakohdan etsiminen tekemällä tuntemattomalle alkuarvaus mieluiten mahdollisimman läheltä haluttua nollakohtaa. Korvataan funktio tangentillaan, mikä voidaan tehdä lukiomatematiikan keinoin. Tämän jälkeen lasketaan kyseisen tangentin nollakohta. Yleensä tämä nollakohta on parempi likiarvo funktion nollakohdalle. Otetaan tämä uudeksi arvoksi ja toistetaan iterointi riittävän usein haluttuun tarkkuuteen pääsemiseksi.
Oletetaan, että f : [a, b] → R on derivoituva funktio, joka on määritelty välillä [a, b] ja sen arvojoukko koostuu reaaliluvuista R. Nollakohta löydetään seuraavasti. Oletetaan, että tiedossa oleva likiarvo on xn. Siitä saadaan parempi likiarvo xn+1 alla olevan diagrammin mukaisesti. Derivaatan määritelmästä tunnetaan, että derivaatan arvo missä tahansa pisteessä on kyseiseen pisteeseen piirretyn tangentin kulmakerroin.
Tällöin Tässä f ' tarkoittaa funktion f derivaattaa. Tästä päädytään sieventämällä muotoon Iterointi aloitetaan valitsemalla jokin näennäisen satunnainen alkuarvo x0 (mitä lähempää todellista nollakohtaa tämä valitaan, yleensä sitä parempi). Menetelmä yleensä suppenee, mikäli valittu alkuarvo on riittävän lähellä nollakohtaa. Karkeasti voidaan todeta, että nollakohdan ympäristössä saadun likiarvon oikeiden desimaalien lukumäärä vähintään kaksinkertaistuu jokaisessa iteraatiossa.
Esimerkki
Etsi yhtälön cos(x) = x3 positiivinen ratkaisu. Muutetaan tehtävä funktion f(x) = cos(x) − x3 nollakohdan löytämiseksi. Derivoidaan funktio: f '(x) = −sin(x) − 3x2. Koska cos(x) ≤ 1 kaikille x:n arvoille ja x3 > 1, kun x > 1, tiedämme, että nollakohta on välillä ]0,1[. Otetaan alkuarvoksi x0 = 0,5.
Oikeat desimaalit on yllä olevassa esimerkissä alleviivattu. x6:n kaikki merkityt desimaalit ovat oikeita. Voidaan huomata, että pilkun jälkeisten oikeiden desimaalien lukumäärä kasvaa x3:n kahdesta viiteen ja sitten kymmeneen. thumb|600px|center|Newtonin menetelmää esittelevässä animaatiossa toistetaan algoritmia viisi kertaa. Tulos on lähellä oikeaa nollakohtaa.
Historia
Newtonin menetelmän kuvasi Isaac Newton teoksissaan De analysi per aequationes numero terminorum infinitas (kirjoitettu 1669, julkaistu 1711) ja De metodis fluxionum et serierum infinitarum (kirjoitettu 1671, julkaistu nimellä Method of Fluxions 1736) Näissä teoksissa esitetty kuvaus eroaa kuitenkin nykyisestä, yllä esitetystä menetelmästä: Newton sovelsi menetelmää ainoastaan polynomeihin. Hän ei myöskään laskenut peräkkäisiä likiarvoja xn, vaan polynomijonoja päätyen vasta lopussa nollakohdan likiarvoon. Lisäksi Newton piti menetelmää puhtaasti algebrallisena eikä havainnut sen yhteyttä differentiaalilaskentaan. Isaac Newton luultavasti johti menetelmänsä samankaltaisesta mutta epätarkemmasta François Viète'n menetelmästä. Viète'n menetelmän perusta löytyy persialaisen matemaatikon Sharaf al-Din al-Tusin työstä.
Heron Aleksandrialainen käytti samankaltaista menetelmää kirjassa 1, luvussa 8 teoksessaan Metrica määrittääkseen luvun 720 neliöjuurta.
Newtonin menetelmän julkaisi ensimmäisenä John Wallis vuonna 1685 teoksessa A Treatise of Algebra both Historical and Practical. Joseph Raphson julkaisi yksinkertaistetun kuvauksen menetelmästä vuonna 1690 teoksessa Analysis aequationum universalis. Myös hän piti menetelmän puhtaasti algebrallisena rajoittaen sen käytön polynomeihin, mutta otti käyttöön peräkkäiset approksimaatiot likiarvoille xn. Ensimmäisenä Newtonin menetelmän kuvasi iteratiivisessa muodossa Thomas Simpson vuonna 1740.
Käytännön huomioita
Yleisesti ottaen Newtonin menetelmän virheen suuruus korottuu toiseen potenssiin joka askeleen jälkeen. Tämä tarkoittaa sitä, että tarkkojen desimaalien lukumäärä kaksinkertaistuu joka askeleella. Tämä ei kuitenkaan toimi joissakin tapauksissa. Ensinnäkin, Newtonin menetelmä vaatii derivaatan laskemista. Joissain tilanteissa sekanttimenetelmä on tehokkaampi. Toiseksi, jos alkuarvo on liian kaukana nollakohdasta, Newtonin menetelmä saattaa hajaantua. Kolmanneksi, jos etsitty nollakohta on moninkertainen, suppenemisnopeus on vain lineaarinen.
Vastaesimerkkejä
Näissä esimerkeissä etsitty juuri on nolla yksinkertaisuuden takia. Se voisi olla mikä tahansa muukin.
Olkoon ja muualla.
ja muualla.
Juuren missä tahansa ympäristössä derivaatta muuttaa merkkiään, kun x lähestyy nollaa oikealta (tai vasemmalta) samalla kun kaikille
Näin ollen Newtonin menetelmä ei suppene, vaikka funktio on kaikkialla derivoituva.
Olkoon Tällöin ja paitsi kun x = 0 \!, jossa se ei ole määritelty. Kun valitaan x_n \!,, joka on noin 4/3 kertaa niin tarkka kuin x_n \!. Tämä on vähemmän kuin kaksinkertainen tarkkuus.
Näin ollen Newtonin menetelmän suppenemisnopeus ei ole verrannollinen toiseen potenssiin, vaikka funktio onkin derivoituva kaikkialla.
Olkoon
Tällöin ja. Näin ollen suppenemisnopeus ei ole verrannollinen toiseen potenssiin, vaikka funktion onkin äärettömän monta kertaa derivoituva kaikkialla.
Lola Falana
Loletha Elaine "Lola" Falana (s. 11. syyskuuta 1942) on yhdysvaltalainen näyttelijä, muusikko ja tanssija. Hän syntyi Camdenissa, New Jerseyssä, ja vietti suurimman osan lapsuudestaan Philadelphiassa, Pennsylvaniassa.
Falana tuli varhaisella urallaan tunnetuksi muun muassa Golden Boy -musikaalista (1964), joka aloitti hänen yhteistyönsä Sammy Davis Jr.:n kanssa. Hän tuli myöhemmin tunnetuksi myös televisiosta; hän lisäksi poseerasi Playboylle ja julkaisi musiikkia, kuten discolevytyksen "There's A Man Out There Somewhere" (1975), joka nousi Billboardin R&B-listan 67. sijalle. 1960-luvun lopulla hän alkoi työskennellä menestyksellä Italiassa.
Falana oli 1970-luvulla ehdolla Tony-palkinnon ja Golden Globen saajaksi. Hän on vetäytynyt näyttelijänuraltaan ja omistautuu tätä nykyä lähinnä uskonnolliselle elämälle. Hän koki 59-vuotispäivänsä aattona ilmestyksen, jonka hän myöhemmin tulkitsi ennakkovaroitukseksi syyskuun 11. päivän iskuista.
Ismo
Ismo on suomalaisen miehen etunimi. Nimi on muunnos heprealaisperäisestä nimestä Ismael, joka merkitsee ’Jumala kuulee’. Ismon tuloa suomalaiseen nimistöön ovat luultavasti edistäneet samansointuiset Osmo ja Asmo.
Vuoden 2019 loppuun mennessä on nimetty noin 8 500 Ismoa. Melkein puolet Ismoista on syntynyt 1960- tai 1970-luvulla. Sen sijaan 2010-luvulla syntyneitä Ismo-nimisiä on Suomessa vain 60.
Nimipäivä
Ismon nimipäivä oli 23. marraskuuta vuoteen 1949 saakka ja uudestaan vuodesta 1995 lähtien. Vuonna 1950 se siirrettiin joulukuun 10. päivään, josta Ihanelma sai väistyä. Marraskuun 23. päivästä tuli Klemetin nimipäivä, kunnes tämä nimi vuonna 1995 poistettiin almanakasta ja Ismon nimipäivä palautettiin tälle päivälle. Joulukuun 10. päivästä tuli tällöin Jutan nimipäivä.
Kiyohiko Azuma
Kiyohiko Azuma (s. Kiyohiko Adsuma 27. toukokuuta 1968 Takasago, Hyōgon prefektuuri ) on japanilainen mangaka.
Lauri Kokko (raviohjastaja)
Lauri Kokko (22. helmikuuta 1929 Ylivieska – 17. huhtikuuta 2022 Ylivieska ) oli suomalainen raviohjastaja. Hänet tunnettiin parhaiten kolme ravikuningattaren titteliä 1960-luvulla saavuttaneen Helättimen omistajana, valmentajana ja ohjastajana. 85-vuotiaana paluun kilparadoille tehnyt Kokko on vanhin ravilähdön Suomessa voittanut ohjastaja sekä myös voitokkain suomalainen amatööriohjastaja.
Menestysvuodet
Vuonna 1956 uransa aloittaneen Kokon suurimmat menestysvuodet olivat 1960-luvulla. Hänen tunnetuimpia hevosiaan ovat 139 kertaa voittaneen Helättimen lisäksi venäläinen lämminverinen Kometa, jolla hän ohjasti 131 ykkössijaa, sekä vuosien 1969 ja 1974 kuningatarkilpailussa kolmanneksi sijoittunut 113 voiton suomenhevostamma Uskotin. Vuonna 1966 Kokko palkittiin vuoden raviohjastajana. Suomen Hippoksen tietokannan mukaan hän on vuodesta 1977 lähtien ohjastanut hieman yli 800 ravilähtöä ja voittanut niistä vajaat 90. Tietokonejärjestelmää edeltävältä ajalta Kokolla on noin 3 000 ajettua lähtöä ja yli 500 voittoa, mutta niistä ei ole olemassa nykyisenkaltaista tilastointia.
Paluu kilparadoille
Lauri Kokko joutui lopettamaan kilpailemisen helmikuussa 2001 täytettyään 72 vuotta, joka oli tuolloin raviohjastajien yläikäraja. Euroopan komissiolle tehdyn ikäsyrjintäkantelun vuoksi Euroopan raviurheilun keskusjärjestö UET joutui kuitenkin poistamaan ikärajat ja näin Kokko pääsi tekemään paluun kilparadoille maaliskuussa 2014. Sitä ennen hän joutui uudelleen suorittamaan ajolupaan vaadittavan kurssin. Elokuussa 2014 Kokko voitti Vieremän raveissa hevosella Nice Kometa ja hänestä tuli toistaiseksi vanhin ravilähdön voittanut suomalainen ohjastaja. Kokko ajoi viimeisen kilpailunsa syyskuussa 2016 ollessaan 87-vuotias.
Ai Ōtsuka
Ai Ōtsuka (, s. 9. syyskuuta 1982) on japanilainen poplaulaja ja lauluntekijä. Hän säveltää ja sanoittaa itse kaikki kappaleensa. Hänen debyyttialbuminsa Love Punch julkaistiin keväällä 2004. Joulukuussa 2005 ilmestyi hänen kolmas albuminsa Love Cook. Ai on noussut nopeasti Avex Trax -levy-yhtiön myydyimpien artistien joukkoon Ayumi Hamasakin, BoAn, Namie Amuron ja Kumi Kōdan rinnalle.
Papa Dee
David Christopher Daniel Wahlgren (s. 13. heinäkuuta 1966 Göteborg, Ruotsi), tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Papa Dee, on ruotsalainen rap/ragga/dancehall -artisti.
Alku
Papa Dee syntyi Göteborgiin, 13. heinäkuuta vuonna 1966. Hänen äitinsä oli ruotsalainen ja isänsä ghanalainen. Isä kuitenkin jätti perheen Papa Deen ollessa vielä pieni.
Ura
Papa Dee tuli suuren yleisön tietoisuuteen "Funky Raggamuffin/Let the Music Play" -kappaleellaan. Myöhemmin hän liittyi Stonefunkers -nimiseen soul/hip hop -ryhmään. Vuonna 1990 julkaistiin Papa Deen ensimmäinen sooloalbumi Lettin' Off Steam. Albumi oli tyyliltään hip hopia ja dancehallia. Hänen seuraava sooloalbuminsa One Step Ahead oli puolestaan soul ja reggae vaikutteista rappia. Tähän asti Papa Dee on julkaissut yhdeksän sooloalbumia.
Yksityiselämä
14. syyskuuta 2008 Papa Deetä epäiltiin vaimonsa pahoinpitelystä ja sen seurauksena hänet pidätettiin. 20. lokakuuta alioikeus tuomitsi Deen sakkohin, vaikka hänen vaimonsa kiisti pahoinpitelyn.
Luettelo televisiosarjan Good Behavior jaksoista
Good Behavior on yhdysvaltalainen Blake Crouchin Letty Dobesh -novellikirjasarjaan perustuva draamasarja. Sarjan päärooleissa ovat Michelle Dockery ja Juan Diego Botto.
Hupputikli
Hupputikli (Spinus notatus) on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Hupputikliä tavataan Meksikossa ja Keski-Amerikassa. Lajin populaatioksi arvioidaan 50 000–499 999 yksilöä, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Martin Mutumba
Martin Mutumba (s. 15. kesäkuuta 1985) on ruotsalainen jalkapalloilija, joka edustaa Superettanissa pelaavaa Väsby Unitedia. 177 senttimetriä pitkän Mutumban pelipaikka on hyökkääjä.
Mutumban ensimmäinen seura oli Vasalands IK, jonka juniorijoukkueesta hän siirtyi AIK:hon vuonna 1999. Kuuden AIK-kauden aikana hän sai kuitenkin peliaikaa vain kymmenen ottelun verran, ja siirtyi Suomeen, FC Interiin, vuonna 2005. Ensimmäisellä Suomen kaudellaan hän pelasi 16 liigaottelua ja teki niissä kaksi maalia. Toisella kaudella Mutumba sai enemmän vastuuta liigan häntäpäässä taistellessa Interissä. Tehot eivät kuitenkaan parantuneet. Mutumba teki yhden maalin 17 ottelussa. Kaudella 2007 Mutumba teki neljä liigamaalia 25 ottelussa. Maaleista kolme hän teki kotiottelussa FF Jaroa vastaan. Kauden päättymisen jälkeen Mutumba etsi uutta seuraa ollen espanjalaisen huippuseura Deportivo de La Coruñan, Hibernianin ja AIK:n testissä. Loppujen lopuksi uusi seura löytyi Ruotsin Superettanin Väsby Unitedista.
Mutumba on pelannut Ruotsin juniorimaajoukkueissa 11 ottelua.
Jäykkäleukakalat
Jäykkäleukakalat (Tetraodontiformes) on luukalojen lahko, johon kuuluvat mm. pallokalat, viilakalat ja losserokalat. Lahkoon kuuluu yhdeksän tai kymmenen heimoa, ja niihin noin 360 lajia. Useimmat jäykkäleukakalat elävät merivedessä koralliriuttojen liepeillä. Jäykkäleukakalat ovat saaneet tieteellisen nimensä 'neljästä hampaasta'; useimmilla lajeilla hampaat ovat kasvaneet yhteen neljäksi leukalevyksi. Monet lajit ovat myrkyllisiä ja piikkisiä; jotkut osaavat pullistaa itsensä palloksi välttyäkseen saalistajilta.
Jäykkäleukakalojen vartalo on jäykkä, ja ne uivat liikuttamalla pyrstöeväänsä ja muita eviään - vartalo ei taivu kuten ankeriaalla. Ne eivät liiku yleensä pitkiä matkoja, mutta kykenevät pörräilemään koralliriutan ympärillä tarkkaliikkeisesti kuin pienet helikopterit.
Bengasi (elokuva)
thumb|250px|Elokuvan sankareita ovat sen naiset. Laura Redin esittämä prostituoitu keittojonossa. Bengasi on vuonna 1942 valmistunut italialainen sotaelokuva. Se kuvaa italialaisten siirtolaisten elämää brittien toisen maailmansodan aikana miehittämässä Bengasin kaupungissa. Elokuvan on ohjannut Augusto Genina. Sen pääosia esittävät Fosco Giachetti, Amedeo Nazzari, Maria De Tasnady ja Vivi Gioi. Bengasia on pidetty taiteellisesti korkeatasoisena, mutta fasistisen propagandan läpitunkemana.
Juoni
Elokuva kuvaa italialaisten siirtolaisten elämää brittien toisen maailmansodan aikana väliaikaisesti miehittämässä Bengasin kaupungissa. Se koostuu neljästä tarinasta, joista keskeisin on kertomus kapteeni Enrico Bertistä ja hänen vaimostaan Carlasta. Italialaisten kärsittyä tappion Berti palaa kaupunkiin etsimään vaimoaan. Carla joutuu muiden pakolaisten kanssa brittiläisen lentokoneen hyökkäyksen kohteeksi ja heidän lapsensa saa surmansa. Vankileiriltä pakeneva Berti kuulee tapahtuneesta ja vannoo kostoa. Muut tarinat kertovat italialaisten kaksoisagentista Filipposta, australialaisten sotilaiden ahdistamasta maanviljelijäperheestä sekä maanmiehensä piilottavasta prostituoidusta.
Tuotanto, teemat ja vastaanotto
Mustavalkoinen Bengasi on kuvattu Cinecittàn studiolla Roomassa. Se tehtiin nopeasti ja pienillä tuotantokustannuksilla italialaisten vallattua kaupungin takaisin. Taistelukohtauksiin saatiin merkittävää apua Italian armeijalta. Elokuvan valmistuessa italialaiset joutuivat jälleen vetäytymään Bengasista.
Bengasin ensi-ilta oli vuonna 1942 viimeisillä fasistien järjestämillä Venetsian elokuvajuhlilla, jossa se sai Mussolini-palkinnon vuoden parhaana italialaisena elokuvana. Fosco Giachettille myönnettiin samalla Volpi-palkinto parhaana näyttelijänä. Aikalaiskritiikki ylisti Geninan ohjaustyötä sen tunteellisesta isänmaallisuudesta, mutta kiinnitti huomiota myös episodisen rakenteen heikkouksiin. Elokuvan levitys jäi suppeaksi Italian Pohjois-Afrikassa kokemien uusien tappioiden takia.
Carlo Marco Bassoli muokkasi vuonna 1955 elokuvasta uuden version nimeltä Bengasi anno ’41. Siihen lisättiin uusi kehyskertomus, jossa yksi tapahtumien osanottajista kertoo sodan jälkeen brittien komentajalle kaupunkilaisten kohtaloista. Samalla elokuvasta poistettiin osa räikeimmin propagandistisista kohtauksista.
Gloster Aircraft Company
Gloster Aircraft (aiemmin Gloucestershire Aircraft Company ja Gloster Aircraft Company) oli brittiläinen vuonna 1917 perustettu lentokonevalmistaja.
Vuonna 1961 yhtiö yhdistettiin Armstrong Whitworthin kanssa Whitworth Gloster Aircraft -yhtiöksi, joka päätyi Hawker Siddeleyn omistukseen vuonna 1963.
Yhtiö valmisti ensimmäisen brittiläisen suihkumoottoria käyttävän lentokoneen E.28/39 sekä ainoan liittoutuneiden suihkuhävittäjän toisessa maailmansodassa: Gloster Meteorin.
Mikojan-Gurevitš MiG-17
pienoiskuva|MiG-17 F pienoiskuva|MiG-17 Mikojan-Gurevitš MiG-17 on neuvostoliittolainen suihkuhävittäjä. MiG-15:n korvannut MiG-17 oli ensimmäinen venäläinen jälkipolttimella varustettu suihkuhävittäjä. Vuonna 1950 ensilentonsa lentänyt konetyyppi otettiin palveluskäyttöön vuonna 1952 ja sitä käytettiin muun muassa Vietnamin sodassa.
Kehitys
MiG-17 pohjautui Mikojanin ja Gurevitšin aikaisempaan MiG-15-hävittäjään. Tärkeimpinä muutoksina siinä oli moottoriin lisätyn jälkipolttimen lisäksi ohuemmat ja viistommat, kärjistään pyöristetyt siivet sekä pitempi runko.
Sarjatuotanto aloitettiin elokuussa 1951. Tuotannon aikana konetta paranneltiin ja muutettiin useita kertoja. Perusmallina MiG-17 oli kolmella leko-tykillä varustettu päivähävittäjä. Aseistus oli tehokas, mutta koneen epävakaus asealustana ja heikko tähtäin heikensivät osumisen mahdollisuutta. Konetta käytettiin myös hävittäjä-pommittajana, mutta sen pommilasti (maks. 500 kg) oli pieni ja yleensä se kantoikin pommien sijasta lisäpolttoainetankkeja.
Pian valmistukseen tuli joka sään hävittäjä MiG-17P, joissa oli Izumrud-tutka. Keväällä 1953 alkoi MiG-17F-mallin valmistus, jossa oli VK-1F-moottori ja jälkipoltin. Siitä tuli yleisin MiG-17-malli. Seuraava massatuotantoon päässyt malli oli MiG-17PF. Mig-17:n valmistus päättyi Neuvostoliitossa vuonna 1955. Kokonaisvalmistusmäärä Neuvostoliitossa oli 7 999 konetta. Vuonna 1956 pieni määrä muutettiin MiG-17PM:ksi (PFU), jossa oli ensimmäisen sukupolven ilmasta-ilmaan-ohjuksia.
Neuvostoliiton ulkopuolella
MiG-17:ää lisenssivalmistettiin Puolassa, missä nimellä Lim-5 koneita valmistettiin vuosina 1956–1960 yhteensä 477 kappaletta ja rynnäkköversiota nimellä Lim-6bis 239 kappaletta. Kiinassa nimellä Shenyang J-5 -nimellä konetyyppiä valmistettiin lisenssillä 767 kappaletta vuosina 1956–1959. Koneen vientiversion nimi oli Shenyang F-5.
Konetyypin kaikkien versioiden kokonaisvalmistusmäärä on 9 482 kappaletta. Se palveli 40 maan ilmavoimissa, joista osa oli Afrikan maita. Konetyyppi poistui pääosin käytöstä Itä-Euroopassa maiden ilmavoimissa 1970- ja 1980-luvuilla. Puolassa tyypin viimeinen lento tapahtui vuonna 1992.
Puolassa ja Kiinassa valmistettuja versioita myytiin 1988–1992 runsaasti Länsi-Eurooppaan ja Yhdysvaltoihin, mistä osa kunnostettiin lentokuntoisiksi. Nykyisin lentokuntoisia MiG-17-koneita on tusinan verran mm. Yhdysvalloissa, Hollannissa ja Norjassa.
Ilmataistelu 1954
Kolme Yhdysvaltain ilmavoimien RB-47 Stratojet-lentokonetta lensi 6. toukokuuta 1954 Norjanmeren kautta Murmanskin alueelle Kuolan niemimaalle kuvaamamaan Arkangelin satamia, puolustusvälinetehtaita ja muita sotilaallisia kohteita. Neuvostoliiton ilmavoimat lähettivät torjuntalennolle MiG-15- ja MiG-17-hävittäjiä, joista viimeksi mainittuja RB-miehistöt eivät osanneet odottaa.
Sallassa Onkamojärven yläpuolella paluulennollaan Suomen ilmatilaa loukkaavan ja Harold Austinin ohjaaman koneen miehistö huomasi olevansa MiG-17-hävittäjien takaa-ajamana. MiG-17:t tulittivat ja RB-47 sai vaurioita polttoainesäiliöönsä sekä radioonsa kyeten kuitenkin palaamaan tukikohtaansa Englantiin. Paikalliset asukkaat onnistuvat seuraamaan ilmataistelua, jonka Suomen ulkoasianministeriö pyrki salaamaan julistamalla sitä koskevat asiakirjat salaisiksi. Uusi Suomi oli jo kuitenkin tehnyt asiasta artikkelin, minkä vuoksi Suomen ulkoasiainministeriön poliittisen osaston päällikkö Eero A. Wuori leimasi uutisen humpuukiksi. Lopuksi asia jouduttiin kuitenkin myöntämään. Eduskunnan ulkoasiainvaliokunnan jäsen Johannes Virolainen kuitenkin esitti salaamisyrityksen perusteluksi sen, että haluttiin välttää Suomen joutuminen osalliseksi suurvaltojen välisistä ristiriidoista.
Yksityiskoneet
Suomeen kuitenkin ostettiin ja tuotiin yksityisesti 1990-luvun alussa kaksi entistä Puolan ilmavoimien Lim-5 (Mig-17F) -konetta. Lim-5-kone 1C-1505 oli ensin 90-luvulla Paimion sittemmin lopetetussa automuseossa, sitten yksityisomistuksessa Harjavallan lähistöllä erään vanhan koulun pihassa ja nyt Iitissä.
Toinen Lim-5-kone 1C-1709 oli Suomen ilmavoimien "MIG-21BIS"-maalauksessa Karstulassa ainakin vuonna 2003. Vuonna 2004 Teräs Astra Oy lahjoitti koneen Keski-Suomen ilmailumuseolle. Nykyään kone on Keski-Suomen Ilmailumuseon pihassa Tikkakoskella vihreäksi maalattuna ja kukkasin koristeltuna: koneen maalauksen suunnittelijan mukaan sen nimi on "Anni".thumb|right|Puolan ilmavoimien MiG-17 tai Lim-5.
Tekniset tiedot (MiG-17F)
pienoiskuva|MiG-17
Haagan sankarihautausmaa
thumb|upright|Haagan sankaripatsas. Haagan sankarihautausmaa sijaitsee Helsingin Haagan sankaripuistossa, osoittessa Sankaritie 4. Haaga oli vielä talvi- ja jatkosodan aikana itsenäinen Haagan kauppala, joten kaatuneet haagalaiset haudattiin omalle sankarihautausmaalle.
Hautausmaan sankarimuistomerkin, Haagan sankaripatsaan, on suunnitellut kuvanveistäjä Emil Filén ja se paljastettiin vuonna 1947. Muistomerkki on tyyliltään realistinen ja herooinen pronssiveistos. Haagan sankaripatsas on tunnettu myös nimellä Pioneeri.
Haagan sankarihautausmaalle on haudattu muun muassa Mannerheim-ristin postuumisti saanut kornetti Teppo Hirvi-Kunnas.
Viitamies
Viitamies on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Avatar
Avatar tarkoittaa seuraavia asioita:
Vålerengens IF
right|200px Vålerengens Idrettsforening (lyh. VIF) on urheiluseura Norjassa Oslon Vålerengassa. Seuran eri lajijaostot järjestävät toimintaa jalkapallossa, jääkiekossa, koripallossa, käsipallossa, amerikkalaisessa jalkapallossa, salibandyssä ja hiihdossa. Vålerengens IF perustettiin vuonna 1913 ja sillä oli vuonna 2016 noin 3 590 jäsentä.
Belmonte (Portugali)
Belmonten nykyinen pormestari on António Dias Rocha. Kunnan juhlapäivä on 26. huhtikuuta.
Ratsumestari
Ratsumestari on ratsuväessä käytetty kapteenia  vastaava sotilasarvo. Ratsumestarit saattoivat toimia ratsuväessä komppaniaa vastaavan eskadroonan päällikköinä.
Isoglukoosi
Isoglukoosi eli runsasfruktoosinen maissisiirappi (high-fructose corn syrup = HFCS) on tärkkelysmakeuttaja, jota valmistetaan kemiallisesti tärkkelyspohjaisesta glukoosisiirapista.
Glukoosi-fruktoosisiirapin raaka-aineena käytettävää glukoosisiirappia voidaan valmistaa esimerkiksi maisista, riisistä tai vehnästä. Osa glukoosisiirapin glukoosista muunnetaan entsyymien avulla fruktoosiksi.
Isoglukoosi hyväksyttiin Suomessa virvoitusjuomien valmistusaineeksi vuonna 2017. Isoglukoosi merkitään Suomessa pakkauksiin nimellä glukoosi-fruktoosisiirappI, vaikka siinä on enemmän fruktoosia kuin glukoosia. Makeutuskäyttöön valmistetun isoglukoosin (HFCS-55) fruktoosi-glukoosisuhde säädetään tasolle 55/45, kun se on tavallisella sokerilla vain 50/50.
Elintarviketeollisuus on ryhtynyt käyttämään isoglukoosia, koska se on halvempaa kuin sokeri. Nestemäisenä sitä on myös helppo kuljettaa ja tuotannossa sekoittaa. Euroopan unioni on asettanut isoglukoosille tuotantokiintiöitä. Kyseinen kiintiö oli vuonna 2005-2006 noin 300 000 tonnia.
Isoglukoosin epäterveellisyydestä on esitetty väitteitä, mutta alan teollisuuden mukaan väitteet perustuvat väärinkäsitykseen.
Lähteet
High-fructose corn syrup Glucose-fructosestroop 異性化糖 Isoglukos 高果糖浆
Carolinen piirikunta
Carolinen piirikunta -nimisiä piirikuntia ovat:
Leena Smolander
Leena Anneli Smolander (o.s. Leppäkangas, s. 28. huhtikuuta 1959 Ähtäri) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen korkeushyppääjä. Hän edusti urallaan Soinin Sisua, Polvijärven Urheilijoita ja Joensuun Katajaa. Hänen valmentajinaan toimivat Kari Hietaharju sekä Seppo Smolander. Kalevan kisoista Smolander saavutti korkeushypystä kaksi pronssia vuosina 1980 ja 1985. Lisäksi hän voitti sisäratojen SM-kilpailuista korkeushypyn pronssia vuonna 1980. Virallisissa kilpailuissa Smolander ei ole esiintynyt vuoden 1987 jälkeen.
Kohllapse
Kohllapse on australialainen gootti-doom metal -yhtye kotoisin Canberrasta. 1990-luvun alussa perustettu Kohllapse oli yksi tunnetuimmista kristillisistä goottimetalliyhtyeistä, jotka olivat toiminnassa 1990-luvulla, ja alan lehdistö seurasi yhtyeen uraa tiiviisti. Vaikka Kohllapse julkaisi ainoat 2 albumiansa omakustanteisesti, yhtyeellä oli jakelusopimus Nuclear Blast USA:n sekä Blast Beats Distributionin kanssa. Kohllapse on merkittävä innovatiivisesta musiikistaan, jonka on sanottu olevan aikaansa edellä, sillä se yhdisti omalaatuista darkwavea ja progressiivista doom metalia. Lisäksi yhtye sai musiikillista arvostusta sekä kristillisissä että ei-kristillisissä metallipiireissä. Distant Mind Alternative on yhtyeen suosituin ja arvostetuin albumi, ja levy-yhtiö Soundmass julkaisi sen uudelleen vuonna 2005. Yhtye koostui pääasiassa kitaristi-laulaja Ro Edwardsista ja rumpali-kosketinsoittaja Matt Aitchisonista. Aitchisonin lähdettyä yhtyeestä vuonna 1999 yhtye hajosi vuonna 2001. Vuonna 2005 Edwards väitti eräässä haastattelussa työstävänsä kolmatta Kohllapse-albumia.
Historia
Kohllapsen perusti kitaristi-laulaja Ro Edwards ja rumpali-kosketinsoittaja Matt Aitchison varhain 1990-luvulla. Yhtyeen musiikkityyli oli aluksi suoraviivaista death metalia. 1990-luvun puolivälissä monien entisten death metal -yhtyeiden tapaan Kohllapse kehitti tyyliään kokeellisempaan suuntaan.
Vuonna 1995 yhtye alkoi riippumattomana äänittää esikoisalbumiaan, joka oli tarkoitettu lähinnä promootiokäyttöön. Yhtye julkaisi nimialbumin Kohllapse 1996. Verkkolehdet kuten Tracks of Creation huomioivat sen erityisen synkeästä ja vaihtelevasta kappalemateriaalistaan, joka yhdisteli death metalia, doom metalia, goottimetallia ja elektroaineksia. Yksi kappaleista nimeltä "An End to Pain" on silkkaa black metalia ulosanniltaan. HM-lehti korotti Kohllapsen indie-julkaisujen kohokohdaksi ("Pick of the Litter") maaliskuu-huhtikuun numerossaan vuonna 1997 ja vertasi albumia Type O Negativeen, vaikka yhtyeet ovat tyyleiltään erilaisia. Kappale "Tell Me Your Fears" julkaistiin lehden kylkiäisenä kokoelmalevyllä vuonna 1998.
Julkaisun jälkeen kristillisen metallimusiikkialan lehdistö alkoi mielenkiinnolla seurata yhtyeen uraa ja uutisoi yhtyeen kotisivuilla antamat päivitykset. Kohllapse on haastatteluissa sanonut, että australialaisena yhtyeenä sekä eurooppalaiset että yhdysvaltalaiset levy-yhtiöt olivat epävarmoja yhtyeen kiinnittämisestä, ja australialaiset yhtiöt eivät halunneet kiinnittää studiohanketta. Sen vuoksi yhtye pysyi riippumattomana. Yhtye kuitenkin solmi jakelusopimuksen yhdysvaltalaisen Blast Beats -musiikkijakelijan kanssa, joka toi albumille lisää näkyvyyttä. Kohllapse sai lisää näkyvyyttä, ja vuonna 1997 suuret levy-yhtiöt kiinnostyivat yhtyeestä. Vuonna 1998 yhtye allekirjoitti jakelusopimuksen Nuclear Blast USA:n kanssa.
Jakelusopimukset auttoivat Kohllapsea laajentamaan kuulijakuntaansa maailmanlaajuisesti. Tänä aikana muutama basisti liittyi yhtyeeseen ja jätti sen. Bevan Carroll oli yksi heistä. Siitä ei ole tietoa, soittiko yhtye konsertteja edes Canberran paikallisissa piireissä. Vuonna 1998 uutisoitiin, että yhtyeellä oli meneillään "hyvin vaikeat ajat", mutta sen yksityiskohtia ei koskaan paljastettu.
Vuonna 1999 Paul Sweeney liittyi basistiksi, ja yhtye levytti ja julkaisi Distant Mind Aternativen, synkeimmän, uhkaavimman ja tunnelmallisimman albuminsa. Se esitteli kypsemmän ja synkeämmän suunnan, joka painottui enemmän pimeisiin elektronisiin aineksiin. Edwards vaihteli laulutyyliään syvempään baritoniääneen vastapainoksi aiemmalle murinatyylilleen. Nuclear Blast jakeli Distant Mind Alternativea, ja se sai ylistäviä arvioita: kriitikot kutsuivat sitä innovatiiviseksi tavastaan yhdistää darkwavea ja doom metalia. Vieraileva naislaulaja Anne Marootians lainasi ääntään kappaleelle "Contort". Kappaleesta "Thorn" kuvattiin musiikkivideo, ja se julkaistiin Heaven's Metal Video Magazine Volume 6 -vhs:llä. Pian underground-piireissä Kohllapsea alettiin pitää yhtenä australian doom metal -suuntauksen tärkeistä nimistä yhtyeiden kuten Paramaecium ja Avrigus kanssa.
Aitchison kuitenkin jätti Kollapsen, kun albumi julkaistiin. Edwardsin mukaan Distant Mind Alternativen julkaisun jälkeen muutkin suuret levy-yhtiöt olivat vakavasti kiinnostuneita kiinnittämään Kohllapsen. Kuitenkin koska Aitchisonin lähti yhtyeestä sen uran tärkeällä hetkellä, yhtye ei voinut allekirjoittaa sopimuksia.
2 vuoden hiljaisuuden jälkeen Ro Edwards ilmoitti virallisesti Kohllapsen uran päättyneen vuonna 2001. Hän sanoi aloittavansa hankkeen nimeltä Dead Sea, joka soittaisi elektrovaikutteisempaa musiikkia kuin Kohllapse. Myöhemmin hän kuitenkin kertoo eräässä haastattelussa, että hän äänitti vain kaksi kappaletta Dead Sea -hankkeessa, ja se jäi toimettomaksi.
Antti Kuosmanen
Antti Juhana Kuosmanen (s. 4. helmikuuta 1950 Juva) on suomalainen diplomaatti. Hän on toimi Suomen pysyvänä edustajana Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestössä OECD:ssä ja YK:n kasvatus- tiede- ja kulttuurijärjestössä Unescossa Pariisissa vuosina 2009-2013. Vuonna 2015 hän johti kuuden kuukauden ajan Suomen suurlähetystöä Singaporessa. Hän oli vuosina 2013–2015 Suomen korkean virkamiestason edustaja ASEMissa (Asia-Europe Meeting). Koulutukseltaan hän on filosofian kandidaatti.
Aikaisemmalla virkaurallaan ulkoasiainministeriössä Antti Kuosmanen on ollut Suomen suurlähettiläs Pekingissä, Kiinan kansantasavallassa sekä Mongoliassa (2005–2009), kauppapoliittisen osaston päällikkö (2002–2005), EU-sihteeristön apulaispäällikkö (1995–1996) sekä Länsi-Euroopan integraatiotoimiston päällikkö (1993–1994). Hän tuli ulkoasiainhallinnon palvelukseen vuonna 1976 ja palveli Suomen pysyvässä edustustossa Genevessä (1980–1984) ja EU-edustustossa Brysselissä (1988–1993).
Antti Kuosmanen toimi EU:n ministerineuvoston pääsihteeristössä osastopäällikkönä vuosina 1996–2002. Hän on julkaissut teoksen "Finland's Journey to the European Union" (EIPA 2001) sekä lukuisia artikkeleita eri kirjoissa ja muissa julkaisuissa.
Antti Kuosmanen on naimisissa vuodesta 1975 Satu Kuosmasen, o.s. Eerikäinen, kanssa. Heillä on kaksi tytärtä. Hän siirtyi eläkkeelle 1.3.2018.
Rautaneito (albumi)
Rautaneito on Maj Karman Kauniiden Kuvien neljäs pitkäsoitto. Se ilmestyi 19. lokakuuta 2001 Megamanian kautta. Levyllä vierailevat Jussi Reunamäki, Marika Paaso, Kimmo Gröhn, Pemo Ojala ja Timo Roiko-Jokela. Levyn nauhoituksissa nauhoitettiin myös neljä levylle päätymätöntä kappaletta. Niistä ”Rautaneito”, jonka piti alun perin olla levyn päätösraita, ilmestyi seuraavana vuonna Rocktähti-singlellä ja uusi versio yhtyeen ensimmäisen levyn kappaleesta ”Kun lapset aamulla heräsivät” Romanssi-singlellä, jolla on myös Rautaneito-albumin kappale ”Taivaanvuohi”. Kaksi levylle päätymätöntä raitaa, ”Heidi sanoo” ja ”Karate”, ovat vielä julkaisematta. Singleraidoista on ilmestynyt myös musiikkivideot, ”Romanssi” Jari Lähteisen ja ”Rocktähti” Tuukka Temosen ohjaamana. Myös ”Taivaanvuohesta” on tehty demovideo, jonka ohjasi Jorma Polakki. ”Kielto” on rock-versio samannimisestä kappaleesta, joka alun perin ilmestyi yhtyeen Rinta-singlellä.
Nenäliina
pienoiskuva|Kankainen nenäliina. Nenäliina on pieni, perinteisesti kankaasta valmistettu liina, jota tyypillisesti käytetään henkilökohtaisen hygienian tai siisteyden ylläpitämiseen, esimerkiksi käsien tai kasvojen pyyhkimiseen tai nenän niistämiseen.
Varsinainen nenäliina keksittiin 1500-luvun puolivälissä Italiassa, josta se levisi Ranskaan ja edelleen Euroopan ylhäisön pariin arvokkaana asusteena. Nenäliina voi olla myös paperinen, ja ohuita paperinpalasia käytettiinkin Japanissa nenäliinoina jo eurooppalaisia aiemmin. Paperiset nenäliinat ovat nykyään kankaisia yleisempiä. Kankainen nenäliina kestää paperista kauemmin, koska sen voi pestä tarvittaessa.
Historiallisesti valkoista nenäliinaa on käytetty valkoisen lipun tilalla antautumisen viestittämiseen tai neuvottelujen aloittamiseksi.
pienoiskuva|Taskuliina miehen [[klubitakki|takin taskussa.]]
Belmonte
Belmonte voi tarkoittaa seuraavia:
Rosso (Senegal)
Rosso on kaupunkikunta Saint-Louisin alueen Daganan departementissa Senegalissa. Se sijaitsee Senegaljoen varrella 40 kilometriä Daganasta länteen. Kaupungissa on 15 900 asukasta (vuonna 2013).
Nenäliina
Taskuliina miehen vaatetuksessa
Nenäliinalla voidaan tarkoittaa myös miehen pukeutumiseen liittyvää taskuliinaa. Taskuliina ei kuitenkaan ole nenäliina, eikä sitä käytetä niistämiseen.
Rosso (Senegal)
Rosso on saanut alkunsa pienestä kylästä, josta on kehittynyt Senegalin ja Mauritanian välisen liikenteen ja rajakaupan keskus. Se sai kaupungin statuksen vuonna 2002. Rosson asukkaat ovat etupäässä wolofeja ja tukuloreja. Pienen vähemmistön muodostavat maurit ja soninket.
Rossoon johtaa päällystetty tie RN2-valtatieltä. Senegaljoen yli on rakenteilla silta, mutta toistaiseksi joki ylitetään lautalla tai veneillä. Vastarannalla Mauritaniassa sijaitsevan kaupungin nimi on myös Rosso.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, kaupankäynti, käsityöammatit ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi ja vihannekset. Palveluihin kuuluvat alakoulut, keskikoulu, terveysasema ja sairastupa. Rossossa on vesijohto-, sähkö- ja puhelinverkot, mutta ei viemäröintiä tai jätehuoltoa. Majoituspalveluja on hyvin vähän.
Aleksandra Ivošev
Aleksandra "Sanja" Ivošev (s. 17. maaliskuuta 1974 Novi Sad, Jugoslavian SLT) on serbialainen uransa päättänyt ampuja.
Ura
Ivošev aloitti kilpailemisen vuonna 1989. Hän saavutti kesäolympialaisista 1996 kaksi mitalia, olympiakultaa 50 metrin pienoiskiväärin asentokilpailusta sekä pronssia 10 metrin ilmakivääristä. Tuolloin hän edusti Jugoslavian joukkuetta. Samana vuonna 1996 Serbian Olympiakomitea palkitsi hänet vuoden jugoslavilaisena naisurheilijana.
Värimorsinko
Värimorsinko eli morsinko (Isatis tinctoria) on kaksivuotinen, keltakukkainen ristikukkaiskasvi. Sitä on viljelty värikasvina siitä saatavan sinisen, kasvivärjäyksessä käytettävän väriaineen vuoksi. Lajin latinankielinen nimi tinctoria viittaa värjäyskäyttöön.
Levinneisyys
Värimorsinko kasvaa villinä Kaukasuksella ja isoissa osissa Aasiaa, mutta viljelyjäänteenä sitä löytyy liki koko Euroopasta. Suomessa kasvi kasvaa luonnonvaraisena Saaristomeren alueella, Pohjanlahden ja Suomenlahden rannikoilla. Se viihtyy kivi-, sora- ja hiekkarannoilla. Suomessa luonnonvarainen värimorsinko on harvinainen.
Eurooppalaiset veivät värimorsingon Pohjois-Amerikkaan 1700-luvulla, ja kasvi on levinnyt siellä rikkakasviksi asti.
Tuntomerkit
Värimorsingon varsi on jäykkä ja haarainen, kukat keltaisissa kukinnoissa. Se muistuttaa ulkonäöltään rypsiä, mutta tarkkaan katsoen kukkien terälehdet ovat teräväkärkisemmät, ja heteet selvemmin esillä.
Käyttö ja historia
Sininen väriaine on kasvikunnassa harvinaista. Värimorsingon siemeniä löytyy jo kivikauden asutuksen jäljiltä.
Sininen väriaine on värimorsingossa värittömän indikaanin muodossa olevaa indigo-väriaineen esiastetta. Aidosta indigokasvista saadaan syvempi sininen kuin värimorsingosta, mutta värimorsingon sininen on kestävämpää. Kun eurooppalaiset löysivät meritien Intiaan, indigon tuonti syrjäytti kotimaisen värimorsingon kysynnän.
NCIS Rikostutkijat
NCIS Rikostutkijat (NCIS, aiemmin tunnettu myös nimellä NCIS: Naval Criminal Investigative Service ja Navy NCIS) on yhdysvaltalainen CBS-televisioyhtiön tuottama rikosdraamasarja, joka kertoo Naval Criminal Investigative Servicen virastosta, joka tutkii Yhdysvaltain laivastossa ja merijalkaväessä tapahtuneita rikoksia. Sarjan tapahtumien keskipisteessä on Leroy Jethro Gibbsin johtama nelihenkinen vasteryhmä, jota rikosten selvittämisessä tukevat rikostekniset tutkijat sekä oikeuslääkärit. Suomessa sarjaa on esittänyt Nelonen, Liv, Hero ja TV5.
Sarjan loivat vastaava tuottaja ja käsikirjoittaja Donald P. Bellisario sekä käsikirjoittaja Don McGill, jotka ovat aiemmin vaikuttaneet myös televisiosarjan Kunnian miehet teossa. NCIS Rikostutkijoiden päähenkilöt tekivät ensiesiintymisensä niin ikään kyseisen televisiosarjan kaksiosaisessa jaksossa, jonka jälkeen sarjan esittäminen aloitettiin Yhdysvalloissa 23. syyskuuta 2003 alun perin nimellä Navy NCIS, mutta nimi lyhennettiin muotoon NCIS ensimmäisen kauden tiimoilla.
NCIS sijoittuu Yhdysvaltain pääkaupunkiin Washingtoniin, mutta sitä kuvataan eteläkalifornialaisessa Santa Claritan kaupungissa ja sen ympäristössä.
NCIS Rikostutkijoiden ensimmäisen spin-off-sarjan NCIS: Los Angelesin kuvaukset aloitettiin helmikuussa 2009. LL Cool J:n ja Chris O’Donnellin tähdittämässä sarjassa seurataan NCIS:n Los Angelesissa toimivaa yksikköä Toinen spin-off NCIS: New Orleans alkoi syyskuussa 2014.
Sarjasta on tehty tähän mennessä 19 tuotantokautta.
Lähtökohta
NCIS Rikostutkijoissa seurataan Naval Criminal Investigative Servicen kuvitteellista erikoisagenttien vasteryhmää (Major Case Response Team, MCRT). Sarja sijoittuu Washingtonin laivastotukikohtaan.
NCIS on Yhdysvaltain laivaston ja merijalkaväen lainvalvonta- ja tiedustelupalvelu. NCIS tutkii laivastossa ja merijalkaväessä tapahtuneita vakavia rikoksia. MCRT-ryhmän vastuulle luetaan kaikki ison luokan tehtävät, ja tiimi toimii vakoilijoita, kidnappaajia, murhaajia sekä terroristeja vastaan.
MCRT-ryhmän johdossa on erikoisagentti Leroy Jethro Gibbs (Mark Harmon). Hänen lisäkseen ryhmä koostuu vanhemmasta kenttä- ja erikoisagentti Anthony "Tony" DiNozzosta (Michael Weatherly), erikoisagentti Timothy McGeestä (Sean Murray) ja aiemmin Israelin tiedustelupalvelu Mossadissa työskennelleestä erikoisagentti Ziva Davidista (Cote de Pablo), joka korvasi Caitlin "Kate" Toddin, kun Mossadin agentti Ari Haswari (Rudolf Martin) ampui tämän sarjan toisen tuotantokauden lopussa.
Cote de Pablo jätti sarjan 10. tuotantokauden jälkeen ja lähtö sisällytettiin juonikaareen eli agentti Ziva David päätti palata takaisin Israeliin. Hänet korvattiin 11. tuotantokaudella NSA analyytikko Eleanor "Ellie" Bishop illa (Emily Wickersham). Anthony DiNozzo lähti ryhmästä perhesyistä ja hänen tilalleen vanhempana erikoisagenttina nousi 14. tuotantokaudella Timothy McGee, jonka tilalle vastaavasti tuli aiemmin peitetehtävissä toiminut Nicholas 'Nick' Torres (Wilmer Valderrama). Kaudella 14 sarjassa oli erikoisagenttina myös Alexandra Quinn (Jennifer Esposito), joka oli toiminut kouluttajana FLETCH yksikössä (Federal Law Enforcement Training Center) samalla kaudella hän jättää työn MCRT-ryhmässä perhesyistä.
Ryhmän apuna rikosten ratkaisemisessa ovat oikeuslääkäri Donald "Ducky" Mallard (David McCallum) sekä tämän avustaja Jimmy Palmer (Brian Dietzen) ja rikostekninen tutkija Abigail "Abby" Sciuto (Pauley Perrette). Donald Mallard ottaa sapattivuoden kaudella 15, siirtyäkseen opetustehtäviin yliopistoon New Yorkiin. Jimmy Palmerista tulee hänen sijaisensa.
NCIS:n johtajana toimi ensimmäisestä tuotantokaudesta kolmannen kauden alkuun Thomas Morrow (Alan Dale), jolloin hän siirtyi Homeland Securityn palvelukseen apulaisjohtajaksi. Viraston johtoon tuli ensimmäinen naisjohtaja, Jennifer "Jenny" Shepard (Lauren Holly). Shepard oli johtajana viidennen kauden loppuun, jolloin kentällä kuoli Svetlana Chernitskayan (Kathleen Gati) palkkatappajien murhaamana, jonka jälkeen viran otti hoitaakseen apulaisjohtaja Leon Vance (Rocky Carroll).
Tuotantokaudet
Sarjan konseptia ja roolihahmoja testattiin Yhdysvaltain asevoimien tuomioistuimeen (Judge Advocate General) sijoittuvan Kunnian miehet -sarjan kahdessa jaksossa (Ice Queen 8.21, esitetty 22. huhtikuuta 2003 ja Meltdown 8.22, esitetty 29. huhtikuuta 2003). NCIS:ia voidaan pitää Kunnian miesten spin-offina, sillä yhteisen aihepiirin lisäksi molempien taustalla oleva tuottaja–käsikirjoittaja -kaksikko on sama.
Katsojamäärät
Toisen tuotantokauden päätösjakso, joka päättyi erikoisagentti Kate Toddin murha-cliffhangeriin, vauhditti sarjan nousua yhdeksi Yhdysvaltojen kesän 2005 katsotuimmista ohjelmista. Katsojamäärät jatkoivat kasvuaan koko kolmannen tuotantokauden ajan. NCIS:n suosio oli vankka erityisesti loppukaudesta, jolloin sillä oli vastassaan samaan ohjelma-aikaan lähetettävä FOXin megahitti American Idol. Neljännellä tuotantokaudella tapahtui pieni notkahdus. Viidennellä tuotantokaudella katsojamäärät nousivat käsikirjoittajien lakosta huolimatta, vaikka yleinen trendi oli, että lakko laski katsojamääriä. Tämän ansiosta NCIS nousi Yhdysvalloissa 10 katsotuimman sarjan joukkoon. Kuudennella tuotantokaudella NCIS on jatkanut nousuaan ja on nykyisin jo neljänneksi katsotuin tv-sarja. Parhaan tuloksen, 19,86 miljoonaa katsojaa saavutti kuudennen tuotantokauden yhdestoista jakso Silent Night.
NCIS uusintoineen löytyy usein myös Australian top-20:stä.
Soundtrack
31. joulukuuta 2008 CBS Records ilmoitti tuovansa markkinoille NCIS: The Official TV Soundtrack nimisen ääniraidan. 22 kappaletta sisältävä tupla-albumi julkaistiin 10. helmikuuta 2009.
3. marraskuuta 2009 julkaistiin 12 raitaa sisältävä toinen albumi nimeltä NCIS: The Official TV Soundtrack; Vol. 2.
DVD-julkaisut
Ensimmäisen tuotantokauden julkaisu ei sisällä Kunnian miehet -sarjassa esitettyä kaksiosaista pilottijaksoa. Se kuitenkin sisältyy Kunnian miehet -sarjan kahdeksannen tuotantokauden dvd-julkaisuun.
Keltavatsatikli
Keltavatsatikli (Spinus xanthogastrus) on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
May Pihlgren
Pihlgren esiintyi Ruotsalaisessa teatterissa yli kuuden vuosikymmenen ajan. Hänen viimeiset roolinsa olivat Bo Carpelanin Jouluaatossa vuonna 1984 ja Lorcan klassikkonäytelmässä Bernarda Alban talo vuonna 1985.
Pihlgrenin puoliso oli näyttelijä Sven Ehrström. Pihlgrenille myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1954.
James Tate
James Tate (8. joulukuuta 1943 Kansas City, Missouri, Yhdysvallat – 8. heinäkuuta 2015 Amherst, Massachusetts, Yhdysvallat ) oli yhdysvaltalainen runoilija. Hänen esikoiskokoelmansa The Lost Pilot ilmestyi 1967 Yalen Nuorten runoilijoiden sarjassa. Kunnianosoitus tuli hänen osalleen, kun hän vielä opiskeli Iowan yliopistossa. Kokoelmalla oli vaikutusta 1960-1970-luvun runoilijasukupolveen. Hän julkaisi toistakymmentä runokokoelmaa. Hän opetti Massachusettsin yliopistossa Amherstissa kuolemaansa asti.
Taten puoliso oli runoilija Dara Wier.
Arviossaan Valheiden kirjasta -suomennosvalikoimasta Jukka Koskelainen on sitä mieltä, että Aki Salmelan suomennokset onnistuvat paremmin tarinallisissa runoissa kuin varhaistuotannon puhekielen sanonnoille ja poljennolle perustuvissa runoissa.
Palkinnot ja tunnustukset
Kokoelmasta Selected Poems (1991)
Suomennettuja runoja
Runoja julkaisussa Tuli & Savu: runouslehti:
Runoja julkaisussa Kerberos 2005; nro 2, suom. Aki Salmela:
Suomennettuja runoja on myös julkaisussa Nuori voima: kulttuuriharrastajain lehti 2002: 1.
Vienankurkku
pienoiskuva|Sosnovetsin saari Vienankurkussa. Vienankurkku (lyhyesti eli ”Kaula”, tai virallisemmin Го́рло Бе́лого мо́ря, Gorlo Belogo Morja ) on Venäjän luoteisosassa sijaitsevan Vienanmeren pääaltaan ja pohjoisosan Vorongan yhdistävä salmi.
Vienankurkun määrittely
Salmi on 46–93 kilometriä leveä ja noin 160 kilometriä pitkä. Se seuraa Kuolan niemimaan itäosien kaakoista rannikkoa ja sen jää Vienanlahden ja Mezeninlahden väliin. Tätä rannikon osaa kutsutaan Talvirannikoksi. Pohjoisessa sijaitsee Voronka, joka kuuluu vielä Vienanmereen, ja etelässä Vienanmeren pääallas. Salmen pohjoispäässä sijaitsee Voronkaan liittyvä Mezeninlahti ja etelässä pääaltaaseen aukeava Vienanlahti. Pohjoinen napapiiri ylittää salmen pohjoispään.