cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Charleston (Etelä-Carolina)
Yhdysvaltain alkuajat
Menestyvä puuvillatalous ja kauppa pitivät Charlestonin Yhdysvaltain itärannikon eteläosan tärkeimpänä kaupunkina halki 1800-luvun alkupuoliskon. Muut kaupungit, edes Georgian Savannah, eivät kyenneet kilpailemaan sen kanssa. Charleston hyötyi myös maan sisäisestä orjakaupasta: lännessä Yhdysvaltoihin liitettiin uusia orjavaltioita, joissa oli pulaa työvoimasta puuvillapelloille, kun taas pohjoisen orjavaltioissa kuten Virginiassa, joissa puuvilla ei juuri menestynyt, orjat lisääntyivät liikaa. Niinpä pohjoisen ylimääräisiä orjia myytiin länteen ja etelään aina Teksasiin saakka, ja yksi pääreiteistä kulki Charlestonin sataman kautta. Etelä-Carolina puolestaan ei itse vienyt orjia, sillä kukoistava talous ja puuvillan tuotanto tarvitsi kaiken mahdollisen työvoiman, ja osavaltiossa olikin suurin orjien osuus kokonaisväestöstä. Tämä vaati tiukkaa kuria, ja valkoiset olivat hyvin epäluuloisia.
Vapautensa ostanut orja Denmark Vesey suunnitteli Charlestonissa vuonna 1822 orjakapinaa, jonka tavoitteena olisi ollut polttaa kaupunki ja vapauttaa sen orjat. Mahdollisesti jopa 9 000 orjaa oli mukana kapinan suunnittelussa. Suunnitelma kuitenkin paljastui, ja yhteensä 130 mustaa pidätettiin. Vesey hirtettiin 34 muun henkilön ohella.
Pitkän ja monipuolisen historiansa ansiosta Charleston pysyi etelän kulttuurisena ja aatteellisena keskuksena. Sinne suuntautui jo tuolloin jonkin verran matkailua, ja siten siitä tuli myös eräänlainen etelävaltioiden näyteikkuna, kun Euroopasta asti saapuneet matkailijat ihmettelivät tätä eriskummallista puoliteollista yhteiskuntaa, joka perustui puuvillapelloilla raatavien orjien pakkotyöhön, ja orjia ostettiin ja myytiin satamassa ja torilla. Etelä-Carolina, ehkä enemmän kuin mikään muu etelävaltio, oli myös tiukasti liittovaltion vahvistamista vastaan. Carolinalaisten mielestä Yhdysvallat oli perustettu valtioliittona, jossa osavaltioilla tuli olla mahdollisimman suuri itsemääräämisoikeus omiin asioihinsa. Etelä-Carolinassa vastustus keskittyi erityisesti liittovaltion perimiin tulleihin, joissa heidän mukaansa valtio vei carolinalaisten rahoja täysin perusteettomasti. Toinen huolenaihe oli vapaiden pohjoisvaltioiden pyrkimys joskus tulevaisuudessa lakkauttaa orjuus liittovaltion päätöksellä. Etelävaltioiden vaatimukset itsemääräämisoikeudesta kiristivät näiden kahden osavaltioryhmän välejä 1800-luvun puolessa välissä.
Jo 1820-luvulla Etelä-Carolina oli noussut Yhdysvaltain liittovaltiota vastaan nullifikaatioksi kutsutussa kriisissä. Osavaltio piti oikeutenaan mitätöidä joitakin liittovaltion tasolla säädettyjä lakeja. Nimen omaan tuontitullit olivat tällainen asia, sillä ilman niitä ulkomailta tuodut teollisuustuotteet olivat halvempia kuin pohjoisvaltioista tuodut. Eteläcarolinalaiset katsoivat liittovaltion pyrkivän hyödyntämään pohjoista etelän kustannuksella, ja samaten haittaavan Charlestonin sataman toimintaa.
Yhdysvaltain sisällissota
thumb|220px|Charlestonin pommitustuhoja sisällissodan lopussa 1865
Ennen vuoden 1860 presidentinvaaleja Yhdysvaltain demokraattinen puolue piti puoluekokouksensa Charlestonissa. Kokouksessa yritettiin löytää yhteisymmärrys etelän ja pohjoisen demokraattiedustajien välille, ja kun tässä epäonnistuttiin, hajaantuivat osapuolet kannattamaan eri ehdokkaita syksyn vaaleissa. Tämän hajaannuksen seurauksena vaalit voitti uuden republikaanisen puolueen ehdokas Abraham Lincoln. Tämä johti Yhdysvaltain sisällissotaan.
Etelä-Carolina erosi Yhdysvalloista 20. joulukuuta 1860. Se oli ensimmäinen näin tehnyt osavaltio, ja ilmoitti syyksi sen, että presidentiksi valittiin orjuudelle vihamielinen henkilö. Nyt itsenäisen Etelä-Carolinan valtion alueella oli Yhdysvaltain sotilastukikohta: Fort Sumter Charlestonin satamassa. Kun liittovaltio lähetti laivan vahvistamaan tukikohtaansa 9. tammikuuta 1861, Etelä-Carolinan joukot tulittivat sitä ja estivät täydennykset: Tätä kutsutaan joskus sisällissodan ensi laukauksiksi. Talven aikana etelävaltiot muodostivat konfederaation, ja 12. huhtikuuta Etelä-Carolina hyökkäsi linnoitukseen, joka antautui seuraavana päivänä. Sisällissota saattoi alkaa.
Charlestonin satamaa suojasi koko sodan ajan sen omien joukkojen miehittämä Sumterin linnoitus, ja kaupunki kukoisti, vaikka kauppa kärsikin pohjoisvaltioiden merisaarrosta. Kaksi vuotta myöhemmin, 1863, liittovaltion joukot tekivät ensimmäisiä hyökkäyksiään jotka torjuttiin helposti. Syksyllä 1863 liittovaltio aloitti Fort Sumterin laajamittaiset pommitukset, mutta linnakkeen muurit korjattiin aina uudelleen, ja se pysyi etelävaltioilla. Hyökkäykset ja pommitukset jatkuivat lähes kahden vuoden ajan tuloksettomina. Charlestonin sataman puolustus oli tehokasta. Kuuluisin tapaus on helmikuulta 1864, kun etelävaltioiden sukellusvene H. L. Hunley (joskus myös CSS Hunley) upotti pohjoisvaltioiden sotalaivan USS Housatonicin; vaikka sukellusveneitä oli käytetty ennenkin, tämä oli ensimmäinen kerta, kun sellaisella saavutettiin merivoitto. Konfederaatio evakuoi Sumterin ja Charlestonin helmikuussa 1865, ei pommitusten takia, vaan koska pohjoisvaltiot olivat vallanneet Georgian suuret kaupungit ja etenivät pohjoiseen, mikä olisi saartanut kaupungin sisämaasta käsin. Sota päättyi etelän tappioon samana keväänä.
Sisällissodan jälkeiset ajat
thumb|200px|Charlestonin kartta vuodelta 1872
Sodan jälkeen Charlestonin, kuten koko etelän, talous oli romahtanut. Orjat vapautettiin ja jälleenrakennus alkoi. Liittovaltion joukot miehittivät Etelä-Carolinaa vuosikymmenen ajan. Kaupunkiin alkoi vähitellen syntyä teollisuutta ja yhteiskunta alkoi nykyaikaistua. Vapaat mustat kärsivät kuitenkin köyhyydestä ja räikeästä syrjinnästä, joten monet heistä muuttivat pohjoiseen. Kova isku kaupungille oli vuoden 1886 maanjäristys, joka tuhosi suuren osan kaupunkia. Toisaalta jälleenrakennus järistyksen jäljiltä mahdollisti uuden kehityksen vaiheen, ja nykyään Charleston on Yhdysvaltain etelän vauraimpia kaupunkeja.
Väestö ja kulttuuri
thumb|200px|King Street n. 1910-1920 thumb|200px|King Street nykyaikana
Charlestonin nykyisistä 150 227 asukkaasta noin 73,5 % on valkoisia ja 17,0 % mustia. Charlestonissa aikoinaan puhuttu englannin kielen murre erosi huomattavasti muun etelän murteista, ja sen erityispiirteiden on sanottu periytyvän ranskalaisilta hugenoteilta sekä alueelle muuttaneilta sefardijuutalaisilta.
Charlestonin vieressä on North Charlestonin eli Pohjois-Charlestonin kaupunki, ja ympäristössä on useita muita asutuskeskuksia. Tällä löyhällä suurkaupunkialueella on yhteensä runsaat puoli miljoonaa asukasta.
Kaupungin siirtokunta-ajoilta peräisin olevat rakennukset ovat yhdysvaltalaisiksi poikkeuksellisen vanhoja. Yksi tärkeimmistä on 1771 rakennettu vanha tullikamari. Myös sisällissodan ajan vahva linnoitus Fort Sumter on nykyään merkittävä nähtävyys.
Suosittu 1920-luvulla syntynyt tanssi charleston on nimetty kaupungin mukaan. Charlestonissa tapahtuu myös 1930-luvulle sijoittuva amerikkalainen ooppera Porgy ja Bess.
Talous ja liikenne
Charleston on edelleen merkittävä satamakaupunki, ja Yhdysvaltain itärannikon eteläosan suurin satama. Turismi on myös merkittävä tulonlähde. Kaupunkialueen suurimmat työnantajat ovat Etelä-Carolinan lääketieteellinen yliopisto sekä Yhdysvaltain laivaston sodanjohtojärjestelmät. Lääketieteellisen lisäksi kaupungissa on useita muita korkeakouluja, tunnetuimpina Charlestonin College, joka on yksi Yhdysvaltain vanhimmista yliopistoista, sekä maanpuolustuskorkeakoulu The Citadel, joka koulutti Etelä-Carolinan upseeriston Yhdysvaltain sisällissodan aikana.
Matkustajalaivaliikenne Charlestonista on nykyään erittäin vähäistä. Kaupungissa on kuitenkin kansainvälinen lentokenttä, ja päätiet kulkevat Columbiaan, Savannahiin sekä Pohjois-Carolinaan.
Nähtävyyksiä
Charlestonissa on yksi harvoista yhdysvaltalaiskaupungeista, jossa on runsaasti suojeltuja historiallisia rakennuksia. Kaupungin omaleimainen arkkitehtuuri on saanut vaikutteita sekä Euroopasta että Barbadokselta. Moniin Charlestonin vanhoista kartanoista pääsee myös tutustumaan. Entisöityjä ja suosittuja kartanomuseoita ovat Nathaniel Russell House ja Edmondston-Alston House sekä entisöimättömässä tilassa säilytetty Aiken-Rhett House.
Charlestonin rantapuisto White Point Garden on suosittu nähtävyys sotamuistomerkkeineen. Puistosta on näköala kaupungin edustalla saarella olevalle Fort Sumterin linnoitukselle, jonne pääsee tutustumaan veneretkellä.
HyperTransport
Väylän ovat kehittäneet AMD ja API NetWorks, jotka perustivat HyperTransport Consortiumin vuonna 2001.
Ensimmäinen väylämäärittely on julkaistu vuonna 2001, ja muun muassa Nvidia on julkistanut tukevansa sitä 4.6.2001. AMD on ottanut tekniikan käyttöön AMD Opteron -malleissa vuonna 2003. HyperTransport 3.0 määrittely on julkaistu vuonna 2006.
HyperTransport käyttää pakettipohjaista protokollaa, jossa kaikki tieto mukaanlukien osoitteet, komennot ja data välitetään paketteina. Paketteja käytetään yhteyksien hallintaan (kuten vuonohjaus ja virheen raportointi), jonka päälle rakentuvat monimutkaisemmat tarpeet.
HyperTransport on kytkentäperiaatteella toimiva jaetun väylän ratkaisu. Väylä tukee eri kaistanleveydellä kytkentää tarpeen mukaan.
Tekniikkaa käytetään muun muassa AMD:n, Transmetan, PMC-Sierran, Broadcomin ja Raza Microelectronicsin suorittimissa. Myös Apple Power Mac G5:ssä on käytetty tekniikkaa samoin kuin eräissä MIPS-arkkitehtuurin mukaisissa suorittimissa.
HyperTransportista on kolme eri versiota: 1.0, 2.0, ja 3.0. Niiden kellotaajuudet alkavat 200 megahertsistä, ja päättyvät 2,6 GhZ:n nopeuteen. (Vrt PCI – väylä 33 – 66 MhZ) HyperTransport toimii (DDR) -periaatteella, eli se hyödyntää sähköpulssin nousevaa ja laskevaa reunaa, ja samalla sen tehollinen kellotaajuus on 2 kertaa suurempi, kuin nimelliskellotaajuus.
Hypertransportin edut tulevat ilmi siinä, että sen avulla voidaan yksinkertaistaa emolevyä paljon ilman, että sen suorituskyky kärsii. Esimerkiksi Intel joutui käyttämään emolevyissään eteläsiltaa ja pohjoissiltaa kunnes sai Nehalem-arkkitehtuuriin perustuvissa suorittimissaan integroitua muistiohjaimen suorittimeen. AMD:n suorittimissa muistiohjain on ollut jo pidempään integroituna suorittimeen, jonka vuoksi AMD on voinut yksinkertaistaa emolevyjensä rakennetta. Intelin väyläratkaisua kutsutaan nimellä QuickPath Interconnect.
Koivulammi (Ruovesi)
Koivulammi on Pirkanmaalla Ruovedellä Tuuhoskylän lähellä sijaitseva lampi.
Culex abnormalis
Culex abnormalis on hyttysten (Culicidae) heimoon ja kaksisiipisten (Diptera) lahkoon kuuluva hyönteinen. Lajin kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Lane vuonna 1936. Sillä ei ole alalajeja.
22 m²
22 m² on Sini Sabotagen 5. joulukuuta 2013 julkaistu esikoisalbumi. Albumilla vierailee VilleGalle (kappale "Levikset repee"), Kube ("Mun heinii"), Asa ("Mitä pitäis tehdä"), Goucci ("Henkarii perään"), Hätä-Miikka ("Sun ralli") ja Kari Tapiiri ("Kukaan ei saa tietää"). Albumin on tuottanut DJPP.
Albumin ensimmäisenä singlenä julkaistiin kappale "Levikset repee", joka oli yksi kesän 2013 suurimmista hiteistä. The Voice -radiokanavan kesähittiäänestyksessä kappale sijoittui toiseksi. Sekä Suomen virallisella singlelistalla että Latauslistalla kappale sijoittui ensimmäiseksi. Radioissa kappale nousi parhaimmillaan 12. soitetuimmaksi. Toinen single "Miks" julkaistiin 1. marraskuuta 2013. Kolmas single "Lambada" julkaistiin helmikuussa 2014.
Koivulammi (Ruovesi)
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 5,2 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Tarjanneveden lähialueeseen (35.411) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 157 metriä mpy.
HyperTransport
Väylän kehitys
Väylän kehitystä ohjaa HyperTransport Consortium yritysten yhteenliittymä, joka on perustettu vuonna 2001. Yhteenliittymän jäseniin kuuluvat:
Infinity Fabric
AMD:n mukaan Infinity Fabric mahdollistaa DRAM-muistin täyden kaistanleveyden hyödyntämisen topologiasta riippumatta. Tekniikka mahdollistaa suunnitelmien skaalautuvuuden lyhyessä ajassa.
AMD on kertonut vuonna 2020 aikomuksesta laajentaa Infinity Fabricia omaksi arkkitehtuurisuunnitelmakseen seuraavien tuotesukupolvien aikana (Infinity Architecture). Aikomus on laajentaa CPU-CPU ja GPU-GPU -yhteyksistä myös muihin kytkentöihin. Infinity Fabricin toisen sukupolven myötä mahdollistuivat yhteydet kahden suorittimen välillä ja mahdollisuus kytkeä neljä grafiikkaprosessoria renkaaksi. CPU-GPU-yhteydet kuitenkin perustuvat vielä PCI Express (PCIe) -väylään, mutta kolmannessa sukupolvessa ("Infinity Architecture") on mukana CPU-GPU -yhteydet. Infinity Architecture julkaistiin 2. sukupolven AMD Epyc -suorittimien kanssa.
Silje Nergaard
thumb|Silje Nergaard
Silje Nergaard (s. 19. kesäkuuta 1966 Steinkjer Norja) on norjalainen jazz-laulaja ja -säveltäjä. Hänen aiemmassa tuotannossaan on myös pop-vaikutteita, mutta Nergaardin tuoreimmat julkaisut painottuvat enemmän jazzin puolelle.
Auvillar
Auvillar on Ranskan kunta Occitanien alueella Tarn-et-Garonnen departementin luoteisosassa. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 935. Se kuuluu Garonne-Lomagne-Brulhois’n kantoniin Castelsarrasinin arrondissementissa.
Garonne-joen varrella sijaitseva Auvillar kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön Les Plus Beaux Villages de France, johon Tarn-et-Garonnen departementista kuuluu kaksi muutakin kylää, Lauzerte ja Bruniquel.
Juhlalevy
Juhlalevy voi tarkoittaa:
Asetonitriili
Asetonitriili on orgaaninen yhdiste (nitriili), joka on helposti syttyvää, palavaa huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritöntä, kirkasta nestettä, jolla on eetterin kaltainen haju. Sen kemiallinen kaava on C2H3N ja rakennekaava on CH3CN. Asetonitriilistä käytetään myös nimityksiä metyylisyanidi, syaanimetaani, etaaninitriili ja metaanikarbonitriili.
Asetonitriilin moolimassa on 41,0 g/mol, sulamispiste −46 °C, kiehumispiste 82 °C, suhteellinen tiheys 0,8 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), hajukynnys 40–170 ppm, sekoittuu veteen, leimahduspiste 12,8 °C (c.c.), itsesyttymislämpötila 524 °C ja CAS-numero 75-05-8. Aine liukenee hyvin asetoniin, eetteriin, etanoliin, etyleenikloridiin, hiilitetrakloridiin, kloroformiin ja moniin tyydyttymättömiin hiilivetyihin.
Asetonitriili on rakenteeltaan yksinkertaisin orgaaninen nitriili. Sitä käytetään usein liuottimena epäorgaanisille että orgaanisille yhdisteille ja polymeereille, kemikaalien puhdistuksessa ja laboratoriokemikaalina sekä kuljettimena nestekromatografiassa. Asetonitriiliä käytetään myös lääkevalmisteiden, hajuvesien, synteettisten kuitujen ja muiden kemikaalien valmistuksessa. Asetonitriiliä syntyy esimerkiksi akryylinitriilin valmistuksen sivutuotteena. Asetonitriili hajoaa hitaasti emäksisessä ja happamassa vedessä, jolloin muodostuu ammoniakkia ja etikkahappoa.
Asetonitriili on hyvin haihtuvaa ja sen höyry muodostaa ilman kanssa helposti lämmön, kipinöiden ja liekkien vaikutuksesta syttyvän seoksen. Aineen höyry on ilmaa raskaampaa, sillä asetonitriilin suhteellisen höyry-ilma-seoksen tiheys 20 °C:n lämpötilassa (ilma = 1) on 1,04.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset
Lyhytaikainen altistus aineelle ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Asetonitriili on terveydelle haitallinen.
Shaanxi
Shaanxi on Kiinan maakunta. Sen kiinalainen lyhennenimi on Qin.
Shaanxin latinisoidussa nimessä käytetään Gwoyeu Romatzyh’n mukaista kaksois-a:ta erotukseksi Shanxin maakunnasta, joka eroaa tämän maakunnan nimestä vain tooniltaan ja kiinalaiselta kirjoitusasultaan. Shaanxin vanha suomenkielinen latinisaatio on Šensi.
Rovaniemen helluntaiseurakunta
Rovaniemen helluntaiseurakunta on Rovaniemellä toimiva helluntaiseurakunta, johon kuului noin 390 jäsentä vuonna 2011. Seurakunta on perustettu vuonna 1954. Se on nykyään Suomen Helluntaikirkon jäsenseurakunta. Seurakunnan pastorina toimii Esa Pikkumäki.
Shaanxi
Maantiede
Pohjoisessa Sisä-Mongolian rajalla on autiomaata, maakunnan keskiosa on lössiylänköä. Maakunnan eteläosat halkaisee Qinling-vuoristo, jonka eteläpuolella vallitsee subtrooppinen ilmasto. Maakunnan rajanaapurit ovat Sisä-Mongolia pohjoisessa, Shanxi ja He'nan idässä, Hubei, Chongqing ja Sichuan etelässä, Gansu lännessä ja Ningxia luoteessa.
Le Bourget-du-Lac
Le Bourget-du-Lac on kunta itäisessä Ranskassa Savoien departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee Lac du Bourget -järven rannalla.
Shaanxi
Maantiede
Shaanxi on Kiinan 11. suurin maakuntatason hallinto-alue; sen pinta-ala on 205 800 neliökilometriä.
Le Bourget-du-Lac
Kunta on pieni matkailu- ja opiskelijakaupunki. Kunnan kehitystä tukemaan sinne on rakennettu Savoie Technolac –teknologiakeskus ja lähistöllä on aluetta palveleva Chambéryn lentoasema.
Shaanxi
Maantiede
Alueen merkittäviä kaupunkeja ovat Xi’an (maakunnan pääkaupunki), Lintong ja Yan’an.
Le Bourget-du-Lac
Nähtävyyksiä
thumb|left|Château du Bourget Kunnan nähtävyyksiä on linna Château du Bourget. Linna on rakennettu 1200-luvulla, ja se on nykyään raunioitunut. Linna oli vuosina 1285-1434 Savoijin kreivien tärkein asuinpaikka.
Shaanxi
Historia
Shaanxin maakunnan pääkaupunki Xi’an on ollut Kiinan pääkaupunki usean dynastian aikana, aiemmin nimellä Chang'an. Jo Zhou-dynastia (1066–221 eaa. oli lähtöisin Shaanxista ja piti pääkaupunkiaan Haossa, lähellä nykyistä Xi'ania.
”Ensimmäinen keisari” Qin Shi Huangdi rakennutti valtavan hautakompleksin nykyiseen Xi'aniin 200-luvulla eaa. Hänen mukanaan haudattiin tuhansia terrakottasotilaita.
Maakuntanimi on Song-dynastian (960–1279) alkuajoilta. Nimi koostuu kahdesta ideogrammista. Shǎn on mahdollisesti viite muinaiseen Shanmon alueeseen. Se sijaitsi Keltaisenjoen lähettyvillä seudulla, jossa joki puhkaisee Sanmenin rotkon. Sana xī on ’länsi’. Shaanxi tarkoittaa siis ’Shanmosta länteen’.
Pohjois-Shaanxissa sattui 23. tammikuuta 1556 maailmanhistorian tuhoisin maanjäristys, joka surmasi noin 850 000 ihmistä. Sen magnitudi oli 8.
Kommunistien pitkä marssi (1934–1935) päättyi Yan’aniin Shaanxiin, ja Shaanxi ja Yan’anin ympäristö jäivät kommunistien päämajaksi sisällissodan päättymiseen saakka 1949, joten Shaanxissa kommunistit pääsivät harjoittelemaan hallintoa toistakymmentä vuotta.
Hallinnollinen jako
thumb|left|150px|Shaanxin hallinnollinen jako Shaanxi jakautuu yhdeksään prefektuuritason kaupunkiin ja Xi'anin kaupunkiin joka on suoraan maakunnan hallinnon alainen.
Väestö
thumb|270px| Iltanäkymä kadusta Xi’anin ’muslimikortteleiden’ alueella. Shaanxin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 37 327 378, mikä edusti 2,79 prosenttia Kiinan väestöstä (ilman Hongkongia ja Macaota). Lukujen perusteella maakunta oli Kiinan 16. väkirikkain maakuntatason hallintoalue. Väestöarvio vuoden 2013 loppuun oli 37 640 000.
Maakuntaan on muuttanut osa muinaista xianbei-kansaa.
Kulttuuri
thumb|270px|[[Terrakotta-armeija|Terrakottasotilaiden armeija Xi’anissa.]]
Laitiala
Laitiala on Hollolan kylä, joka sijaitsee Vesijärven pohjukassa Hollolassa olevalla rannalla. Laitialassa on Laitialan kartano. Alueella on ollut kivikautista asutusta, koska asutus keskittyi kalavesien rannoille.
Laitialassa on Laitialan kartano ja Laitialan mukaan on nimetty myös sisävesimatkustaja-alus M/S Laitiala.
Songwen alue
Songwen alue on yksi Tansanian 31 hallinnollisesta alueesta. Se sijaitsee maan lounaisosassa Malawin ja Sambian vastaisella rajalla. Alue perustettiin vuonna 2016, kun se erotettiin omaksi alueekseen Mbeyan alueen länsiosasta.
Alueen pinta-ala on 27 599 neliökilometriä. Vuoden 2016 arvion mukaan siellä asui 1 125 520 asukasta, joista 46 prosenttia oli alle 15-vuotiaita. Asukkaista yli 65-vuotiaita oli vain 3 prosenttia. Songwe on jaettu neljään piirikuntaan, ja sen tärkein elinkeino on maanviljely. Alueen pääkaupunki on Vwawa.
Østerdølen
Østerdølen on paikallinen norjalainen sanomalehti, jota julkaistaan Stor-Elvdalissa Hedmarkin läänissä. Lehden levikki oli 1 016 vuonna 2008.
Finnish Design Shop
Finnish Design Shop on suomalainen verkkokauppa, joka on erikoistunut pohjoismaiseen muotoiluun ja sisustukseen.
Finnish Design Shopin edustamiin tavaramerkkeihin kuuluu sekä kotimaisia että ulkomaisia brändejä, kuten Artek, Iittala, Marimekko, Vitra, Artemide ja Kartell. Suomalaisista muotoilijoista valikoimissa on muun muassa Alvar Aallon, Eero Aarnion, Kaj Franckin, Ilmari Tapiovaaran ja Maija Isolan suunnittelemia tuotteita ja ulkomaisista muotoilijoista esimerkiksi Charles & Ray Eamesin, Arne Jacobsenin, Jasper Morrisonin sekä Patricia Urquiolan töitä.
Finnish Design Shop julkaisee Design Stories -verkkolehteä suomeksi ja englanniksi.
Sen palveluihin kuuluu myös vuonna 2019 lanseerattu käytetyn designin markkinapaikka Franckly.
Historia ja toiminta
Finnish Design Shop perustettiin Turussa vuonna 2004, ja sen toimitusjohtajana on alusta asti toiminut Teemu Kiiski. Vuonna 2014 mediatalo A-lehdet osti Finnish Design Shopin osake-enemmistön, ja vuonna 2018 yritykseen perustettiin kolmihenkinen johtoryhmä, johon kuuluvat Kiiskin lisäksi operatiivinen johtaja Reetta Noukka sekä talousjohtaja Peter Svensson. Työntekijöitä oli vuonna 2021 noin 140.
Finnish Design Shopin pääkonttori ja varasto sijaitsevat Turun lentokentän läheisyydessä: BREEAM-ympäristöluokituksella sertifioitu uusi logistiikkakeskus ja showroom otettiin käyttöön syksyllä 2021. Toinen konttori toimii Helsingin Kulosaaressa A-lehtien tiloissa. Kivijalkamyymälää ei ole, mutta Turussa toimii verkkokaupan noutopiste. Verkkokaupan lisäksi Finnish Design Shopilla on myös projektimyynti yritysasiakkaille ja sisustusalan ammattilaisille.
Vuonna 2011 Finnish Design Shop valitsi kansainvälistymisensä strategiseksi kumppanikseen Tulos Helsinki Oy:n, joka on ollut vastuussa muun muassa digitaalisesta markkinoinnista ja asiakashankinnasta erityisesti hakukoneiden ja sosiaalisen median avulla.
Vuonna 2018 Finnish Design Shop oli mukana toteuttamassa pop-up-ravintola Zero Waste Bistroa New Yorkin designviikolla yhdessä Suomen New Yorkin kulttuuri-instituutin, ravintola Nollan sekä kahden suomalaismuotoilijan, Harri Koskisen ja Linda Bergrothin, kanssa.
Luettelo suomalaisen nimipäiväkalenterin miesten nimistä
Tämä on täydellinen luettelo miesten etunimistä, jotka esiintyvät suomalaisessa nimipäiväkalenterissa. Vuodesta 2020 lähtien nimipäiväkalenterissa on 433 miestennimeä.
Finnish Design Shop
Historia ja toiminta
Helsinkiin vuonna 2018 auennut designhotelli Hotel St. George kalustettiin yhteistyössä Finnish Design Shopin kanssa. Suurin osa hotellin kalusteista on koottu Finnish Design Shopin St. George Collection -mallistoon.
Luettelo suomalaisen nimipäiväkalenterin miesten nimistä
Viimeisin uudistus tehtiin vuoden 2020 alussa, jolloin nimipäiväkalenteriin lisättiin 15 uutta miesten etunimeä.
Höje å
Höje å on Ruotsissa Skånen läänissä virtaava 35 kilometriä pitkä joki, joka kuuluu Höje ån vesistössä sen 45 kilometriä pitkään pääuomaan. Joen valuma-alueen pinta-ala on 316 neliökilometriä ja se laskee Itämeren Juutinraumaan Lomman kunnassa.
Joen kulku
Joki saa alkunsa Häckebergasjönistä Malmön lentoaseman koillispuolelta. Se virtaa alkuksi luontaisesti meaderoiden metsäalueen läpi. Genarpin kohdalla se kääntyy pohjoisesta kohti länttä ja luodetta peltoalueelle. Se ohittaa Staffanstorpin pohjoispuolelta ja saapuu Lundin taajama-alueen lounaispuolelle. Siellä se kääntyy lounaaseen ja laskee mereen Lommassa.
Pääuoma muodostuu lähes kokonaan Höje åsta, mutta vesistöalueen kaakkoisosan päuomaan kuuluu järven etelärantaan tuleva oja, jonka nimi yläjuoksulla on Björkesåkraån. Se alkaa Björkesåkrasjönistä lentokentän itäpuolella. Järveen tulee oja lounaan suunnasta ja joka alkaa Lyngsjönin lammesta lentokentän eteläpuolelta.
Tarjoomo
pienoiskuva|[[Air Canadan Airbus A340:n takatarjoomo.]]
pienoiskuva|[[Malévin vuonna 1975 valmistuneen Tupolev Tu-154:n keskitarjoomo.]] Tarjoomo on lentokoneen keittiöstä käytettävä nimitys. Tarjoomossa on tyypillisesti tilaa juoma-, tarjoilu- ja ruokakärryille, uuneja, kahvin- ja vedenkeittimiä, roskasäiliöitä ja säilytys- sekä pöytätilaa.
Raumalainen
Raumalainen, (entinen Uusi Rauma) on vuonna 1979 perustettu, kerran viikossa ilmestyvä kaupunkilehti, jonka jakelualueeseen kuuluvat Rauma, Eurajoki, Pyhäranta, Eura ja Laitila sekä noutojakeluna Uusikaupunki ja Säkylä. Nimi Raumalainen tuli käyttöön vuoden 2014 alussa, aiemmin nimenä oli Uusi Rauma. Vuodesta 2019 lähtien lehti ilmestyy kerran viikossa, jakelupäivänä säilyy edelleen keskiviikko.
Raumalaisesta ilmestyy kerran vuodessa kokonaan Rauman murteella kirjoitettu lehti nimeltä Uus Raum. Verkkolehden Uusi Rauma aloitti aivan ensimmäisten kaupunkilehtien joukossa, jo vuonna 1998. Digitaalista näköislehteä voi lukea verkossa.
Suetonius
thumb|300px|Suetonius: De vita Caesarum. Sivu [[Robert Estiennen painamasta editiosta (Ranska, 1540).]] Gaius Suetonius Tranquillus (n.70- v.122 jälkeen) oli roomalainen historioitsija ja virkamies. Hänen tunnetuin teos on Rooman keisarien elämäkertoja, joka kertoo kahdentoista ensimmäisen keisarin elämästä (mukaan lukien Julius Caesar)
Raumalainen
Janne Rantanen toimi kaupunkilehden päätoimittajana vuosina 1994–2013. Rauma-päivänä, 17.4.2013, UR liitettiin osaksi uutta Marva Mediaa ja päätoimittajaksi tuli Pasi Katajamäki.
Suetonius
Elämä
Suetonius syntyi joko Roomassa tai Hippo Regiuksessa African provinssissa. Hänen isänsä oli Suetonius Laetus, joka vuonna 69 toimi upseerina Othon puolella olleessa Legio XIII Geminassa. Perhe oli ritarisäätyinen ja varakas.
Raumalainen
Hänen jälkeensä marraskuussa 2014 tuli vastaavaksi päätoimittajaksi Kaija Ulmanen toukokuuhun 2015 saakka. Marva Media omistaa muitakin raumalaisia medioita, kuten sanomalehti Länsi-Suomen sekä Radio Ramonan.
Suetonius
Elämä
Nuorena miehenä hän opiskeli Roomassa mahdollisesti lakia, mutta keskeytti opintonsa. Siellä hän mahdollisesti tutustui Plinius nuorempaan. He olivat hyviä ystäviä ja Plinius tuki Suetoniuksen uraa. Osa Pliniuksen säilyneistä kirjeistä on kirjoitettu Suetoniukselle. Plinius vetosi Suetoniuksen puolesta keisari Trajanukseen ja lapseton Suetonius saikin kolmen lapsen isälle kuuluvat etuoikeudet. Pliniuksen kuoleman jälkeen Septicius Claruksesta tuli Suetoniuksen suojelija.
Raumalainen
Janne Rantanen aloitti toukokuussa 2015 Raumalaisen ja Länsi-Suomen päätoimittajana.
Suetonius
Keisarielämäkerrat
Keisarielämäkerrat ovat Suetoniuksen parhaiten säilynyt teos. Ainoastaan johdanto ja alku Julius Caesarin elämäkerrasta puuttuvat. Teos oli omistettu Suetoniuksen suojelijalle Septicius Clarukselle. Teoksensa Suetonius kirjoitti todennäköisesti vuoden 122 jälkeen.
Gary Thorne
Gary Thorne (s. 9. kesäkuuta 1948 Bangor, Maine, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen urheiluselostaja, joka selostaa National Hockey Leaguen, Major League Baseballin, Yliopistojalkapallon ja Frozen Four Hockey Tournamentin otteluita. Hän on toiminut selostajana myös useissa NHL-pelisarjan peleissä yhdessä Bill Clementin kanssa.
Suetonius
Keisarielämäkerrat
J. A. Hollo suomensi Rooman keisarien elämäkertoja Edwin Linkomiehen vuonna 1960 aloittamaan Antiikin klassikot -sarjaan. Pentti Saarikoski kirjoitti suomennoksesta Parnassossa vuonna 1961, että se on jokseenkin vaikealukuinen. Latinalaiset lauserakenteet kuultavat läpi.
Teokset
Suetonius kirjoitti lukuisia teoksia, joista tiedetään enää vain teosten nimet. Osa kirjoista käsitteli roomalaisia tapoja ja pukeutumista, ja kreikkalaista vapaa-ajan viettoa. Suetonius mahdollisesti kirjoitti myös ensyklopedian.
Timothée Atouba
Timothée Atouba (s. 17. helmikuuta 1982 Douala, Kamerun) on kamerunilainen jalkapalloilija, jonka seura on Segunda Divisiónin Las Palmas.
7. heinäkuuta 2009 Atouba allekirjoitti alankomaalaisen Ajax Amsterdamin kanssa kaksivuotisen pelaajasopimuksen, joka kesti kesäkuun 2011 loppuun. Sopimus sisälsi myös option kahdesta seuraavasta kaudesta 2012 ja 2013. Atouba siirtyi Ajaxiin saksalaisesta Hamburger SV:stä
Ford Thunderbird (1967)
Ford Thunderbird mk5 muutti koko Thunderbird -malliston suunnan, vuonna 1964 esitelti Ford Mustang kilpaili liikaa Thunderbirdin kanssa, joten Thunderbirdistä oli tehtävä kalliimpi ja ylellisempi malli ja Mustang jätettiin alempaan segmenttiin halvaksi urheiluautoksi. Malli onkin lähempänä Lincoln malleja ja aiemmasta itsekantavasta korirakenteesta luovuttiin ja auto rakennettiin perinteisemmälle erillisrunko rakenteelle. Rungon ja korin välissä on kumityynyt tärinöiden ja metelin ehkäisemiseksi. Samalla avomalli poistettiin mallistosta huonosti myyvänä mallina ja autosta tuli neliovinen, takaovet ovat edestäpäin aukeavat "kaappariovet" kuten vuoden 1960 Lincoln Continentalissa.
Vuoden 1968 Lincoln Continental Mark III perustui Thunderbirdin koriin, kuten tästä eteenpäin 90-luvulle asti. Myös Mercury Cougareissa käytettiin samoja osia.
Ford Thunderbird (1964)
Ford Thunderbird mk4 oli edeltäjäänsä perinteisemmin muotoiltu ja auton sporttisesta imagosta oli tullut ainoastaan imago, nimittäin perusmoottorilla varustetulla T-birdillä kestää kiihtyä 0-100 km/h 11 sekuntia auton suuresta massasta johtuen. Ensimmäisen vuoden myynti oli erinomainen, 92 465 myytyä autoa.
Varustelu
Lisävarusteita olivat tonneau-katto ja pinnavanteet, jotka sisältyivät edellisessä mallissa Sports Roadster -pakettiin.
Tekniikka
Autossa on hyvin löysä jousitus, mutta saatavana on lisävarusteena jäykempi sporttijousitus. Vaikka Buick Rivieraa ja Pontiac Grand Prixiä pidettiin ajettavuudeltaan parempina, Thunderbird johti edelleen tämän luokan markkinoita.
Kehitys
Vuonna 1965 vakiovarusteeksi tuli levyjarrut joka renkaaseen ja sekventiaalivilkut jotka vilkuttavat takavalojen osia yksi kerrallaan keskeltä reunaanpäin. Myynti putosi kilpailista (johon vaikutti myös Fordin oma Ford Mustang) johtuen 74 972 kappaleeseen.
Vuonna 1966 lisävarusteeksi tuli isompi 7.0 -litran V8 -moottori sekä uusi Town Hardtop -malli. Landau mallin korvasi uusi Town Landau, jossa on yhdistetty Town Hardtopia ja Landauta. Mallia myytiin 69 176 kappaletta.
Länsimetro
Länsimetro on Helsingin metron jatke Etelä-Espooseen. Marraskuussa 2017 käyttöönotettu ensimmäinen vaihe käsittää metrolinjan jatkeen länteen Matinkylän metroasemalle asti. 13,9-kilometrisellä rataosuudella on kahdeksan asemaa. Toisessa vaiheessa metrolinjaa jatkettiin viidellä uudella asemalla sekä uudella maanalaisella metrovarikolla Länsimetron päähän Kivenlahden metroasemalle asti. Jatke avattiin 3. joulukuuta 2022.
Metrolinjat M1 ja M2 kulkivat ensimmäisen vaiheen valmistuttua aiemman metroradan pääteasemalta Ruoholahdesta Lauttasaaren, Otaniemen ja Tapiolan kautta Matinkylään. Nykyisin M1 kulkee välillä Kivenlahti–Vuosaari ja M2 välillä Tapiola–Mellunmäki. Espoon ja Lauttasaaren linja-autoliikenne siirtyi liityntäliikennemalliin tammikuussa 2018.
Länsimetron rakennustyöt alkoivat marraskuussa 2009, ja ensimmäisen vaiheen louhintatyöt valmistuivat helmikuun 2014 lopulla. Toisen vaiheen hankesuunnitelma valmistui vuoden 2012 keväällä, ja rakennustyöt käynnistyivät Suomenojalla joulukuussa 2014. Toisen vaiheen oli alun perin tarkoitus valmistua vuonna 2020, mutta sittemmin ajankohtaa lykättiin, ja liikennöinti alkoi toisella vaiheella 3. joulukuuta 2022. Kun toinen rakennusvaihe valmistui, on koko Etelä-Espoo (Suur-Tapiola, Suur-Matinkylä ja Suur-Espoonlahti) raideliikenteen piirissä.
Helsingin ja Espoon yhteinen hanke
Länsimetroa muistuttavaa metrolinjaa ehdotettiin rakennettavaksi jo Helsingin metron suunnitteluvaiheessa. Espooseen kulkeva metro esiintyi esimerkiksi vuoden 1968 Smithin–Polvisen liikennesuunnitelmassa.
Espoon kaupunginhallitus päätyi elokuussa 2006 kannattamaan länsimetron toteuttamista Ruoholahdesta Matinkylään. Kaupunginvaltuusto kallistui kannattamaan länsimetron toteutusta saman vuoden syyskuussa. Länsimetron yleissuunnitelma valmistui vuonna 2007. Espoon ja Helsingin kaupungit perustivat Länsimetro Oy:n, jonka vastuulle tuli länsimetron ensimmäisen ja toisen rakennusvaiheen toteuttaminen. Yhtiön omistavat Espoon kaupunki 72 prosentin osuudella ja Helsinki 28 prosentin osuudella.
Espoon kaupunginvaltuusto teki päätöksen metron ensimmäisen vaiheen toteuttamisesta toukokuussa 2008. Metron kustannukset jakautuvat ”rajalta poikki” -periaatteella kaupunkien välille: 85 prosenttia kustannuksista menee Espoolle ja 15 prosenttia Helsingille. Valtio tuki metrohanketta 30 prosentin avustuksella.
Metron muut vaihtoehdot
pienoiskuva|TramWestin suunnitelmana oli saavuttaa kattavampi verkosto kuin länsimetrolla, samaan tai jopa pienempään hintaan. Espoo teki 2002 erilaisten liikennejärjestelmien vertailun, jossa vertailtiin metroa, pikaraitiotietä ja bussijärjestelmää. Joulukuussa 2005 valmistuneessa raideyhteyden ympäristövaikutusten arviointiselostuksessa (YVA) selvitettiin Länsimetron ohella muita joukkoliikenteen muotoja, kuten pikaraitiotietä ja jatkokehitettyä bussiverkkoa.
Kymmenkunta liikennealan ammattilaista, opiskelijaa ja harrastajaa kokosi länsimetrolle TramWestiksi nimetyn vastaehdotuksen, joka esitti metron korvaamista laajemmalla pikaraitiotieverkolla. Ryhmä arvioi 57 kilometriä pitkän TramWest-verkon hinnaksi 365 miljoonaa euroa sen esittelyn aikaan maaliskuussa 2006. TramWestin kannattajat väittivät sen olevan metroa halvempi, laajempi, ympäristöystävällisempi, energiatehokkaampi ja helpompi rakentaa. TramWest ei kuitenkaan edennyt suunnitelmaa pidemmälle Espoon kaupunginvaltuuston kannattaessa maanalaista metroratkaisua.
Ensimmäisen vaiheen rakentaminen
pienoiskuva|vasen|[[Matinkylän metroasema rakenteilla lokakuussa 2014.]] Espoon kaupunginvaltuusto hyväksyi metron maanalaisen asemakaavan tammikuussa 2009, ja länsimetron ensimmäisen vaiheen rakentaminen käynnistyi Ruoholahdessa saman vuoden marraskuussa. Tunneleista puolet oli louhittu heinäkuussa 2012. Asemien rakennustyöt käynnistyivät saman vuoden syyskuussa. Lokakuussa 2013 Espoon kaupunginvaltuusto päätti Niittykummun aseman rakentamisesta muun metron yhteydessä, koska sen rakentaminen metron jo liikennöidessä olisi tullut jopa kaksi kertaa kalliimmaksi. Metrotunnelien louhintatyöt valmistuivat helmikuussa 2014 ja kiskot oli asennettu koko rataosuudelle joulukuun 2015 alussa. Myös virtakiskon asentaminen oli käynnissä. Metron ajovirta suunniteltiin kytkettäväksi tammikuussa 2016, ja koeajojen oli tarkoitus alkaa helmikuussa. Ajojen aloittamista tosin lykättiin maaliskuulle, jolloin metron oli tarkoitus olla ajokuntoinen välillä Ruoholahti–Keilaniemi. Ruoholahti–Koivusaari-rataosuus oli koeajovalmis helmikuun lopulla. Myöhemmin keväällä koeajoja jatkettiin Tapiolaan ja lopulta Matinkylään, kun metroradan asetinlaitteet valmistuivat.
Metrohankkeen ensimmäinen vaihe kärsi ennen liikenteen alkamista merkittävistä viivästyksistä. Ruoholahti–Matinkylä-osuuden arvioitiin valmistuvan syksyllä 2014 louhintavaiheen alussa vuonna 2009. Valmistumisaikataulu lykkääntyi vuonna 2010 vuoteen 2015, ja siitä edelleen vuoteen 2016. Henkilöliikenteen aloittamispäiväksi valittiin 15. elokuuta 2016.
Aalto-yliopiston aseman valvontajärjestelmien yhteiskoekäytöissä ilmeni kuitenkin ongelmia toukokuun 2016 lopulla, mikä johti valmistumisaikataulun merkittävään lykkäämiseen kesäkuussa 2016. Asia tuli julkisuuteen perjantaina 10. kesäkuuta, jolloin muun muassa HSL oli ehtinyt aloittaa laajan mainoskampanjan metron liikennöinnin alkamisesta. pienoiskuva|Liikenne Vuosaaresta Matinkylään alkoi lauantaiaamuna 18. marraskuuta 2017. Innokkaimmat matkustajat saapuivat asemalle jo aamuyöllä päästäkseen ensimmäisen junan kyytiin.
Wembley Stadiumin rautatieasema
Wembley Stadiumin rautatieasema on Chiltern Railwaysin ylläpitämä rautatieasema Brentin alueella Lounais-Lontoossa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Asema sijaitsee noin 400 metrin päässä Wembleyn stadionista Lontoon matkakortin maksualueella 4.
Länsimetro
Ensimmäisen vaiheen rakentaminen
Vuoden 2016 loppuun mennessä avajaisajankohta oli lykkääntynyt Ruoholahti–Tapiola-osuudella huhtikuuhun 2017 ja koko ensimmäisen vaiheen osalta saman vuoden kesäkuuhun, jolloin oli tarkoitus aloittaa myös liityntäbussiliikenne. Valmistuminen viivästyi kuitenkin edelleen, ja Länsimetro Oy pääsi luovuttamaan radan HKL:lle vasta syyskuussa 2017, minkä jälkeen sen testaamista jatkettiin vielä kuukausien ajan. Matkustajaliikenteen aloittamisen lopullinen ajankohta vahvistui vasta runsas viikko ennen avajaisia. Rataosuus Matinkylästä Ruoholahteen aukesi matkustajaliikenteelle lauantaiaamuna 18. marraskuuta 2017. Helsingin seudun liikenne jatkoi Etelä-Espoon ja Helsingin välisten bussilinjojen liikennöintiä 3. tammikuuta 2018 saakka, jolloin Kampin bussiterminaaliin kulkevat bussilinjat ohjattiin joko Tapiolan tai Matinkylän metroasemille.
Wembley Stadiumin rautatieasema
Asemalta on liikennettä Lontoon keskustaan Marylebonen asemalle sekä vastakkaiseen suuntaan High Wycomben ja Birminghamin suuntiin. Wembleyn stadionin ottelupäivinä järjestetään lisäliikennettä.
Länsimetro
Viivästysten syitä
pienoiskuva|vasen|[[Lauttis|Kauppakeskus Lauttis toukokuussa 2016. Rakennuksen yhteydessä sijaitsee Lauttasaaren aseman pääsisäänkäynti.]] Rakentamispäätöstä tehtäessä määritetty aikataulu osoittautui heti hankkeen alussa epärealistiseksi, kun louhintatyöt eivät päässeet alkamaan tavoitellusti kaavoituksen viivästysten seurauksena. Louhinta valmistui noin puoli vuotta aikataulusta myöhässä helmikuussa 2014. Aikataulua pyrittiin kuromaan kiinni urakoiden limittämistä lisäämällä, vaikka limitys oli todettu hankkeen alusta alkaen liian tiukaksi. Riski alkoi projektin edetessä toteutua yksittäisten urakoiden viivästyessä edellisten työvaiheiden viivästymisen seurauksena. Lisäviiveitä pyrittiin kuromaan yleisellä kiirehtimisellä, joka paheni entisestään lähestyttäessä testaus- ja käyttöönottovaiheita.
Helmikillinen
Helmikillinen (Aphanius mento) on hammaskillien (Cyprinodontidae) heimoon kuuluva kalalaji.
Länsimetro
Viivästysten syitä
Metrokokonaisuuden toteutus muuttui merkittävästi hankkeen aikana. Taustalla olivat kaavoitukseen liittyvät viiveet ja muutokset, tiukentuneet esteettömyys-, viranomais- ja turvallisuusvaatimukset sekä metron oheishankkeet. Esimerkiksi Lauttasaaressa oli pitkään tarkoitus säilyttää vanha ostoskeskus, mistä kuitenkin myöhemmin luovuttiin. Toisen rakennusvaiheen työt käynnistyivät myös vuoden 2014 aikana ensimmäisen vaiheen ollessa edelleen kesken aikatauluviivästysten seurauksena. Kivenlahden jatketta lähdettiin näin toteuttamaan osin ensimmäisen vaiheen käytössä olleilla resursseilla.
Helmikillinen
Ulkonäkö ja koko
Helmikillinen on pronssinhohtoinen kala, ja sillä on kyljissä vaaleanpunaisia läikkiä. Sen suurin tavattu pituus on 8 senttimetriä.
Länsimetro
Viivästysten syitä
Länsimetro Oy:n pieni tilaajaorganisaatio oli alussa tehty tietoinen valinta, mutta yhtiön resurssit eivät lopulta riittäneet yksityiskohtaiseen taloudenpitoon ja aikataulunseurantaan, rakentamisen valvontaan ja riskien hallintaan, minkä seurauksena konsulttiyhtiö Swecon rooli kasvoi hankkeen valvonnassa merkittävästi. Hankkeen päävastuu oli edelleen tilaajalla, vaikka toteutusta tekivät suurilta osin ulkoiset tahot. Länsimetro Oy ei kuitenkaan lisännyt aikataulun ja kustannusten valvonnan resursseja hankkeen monimutkaistuessa sen edetessä.
Helmikillinen
Elinympäristö ja levinneisyys
Helmikillinen elää subtrooppisissa, makeissa vesissä. Paras elinlämpötila helmikilliselle on 10–25 celsiusastetta. Sen elinympäristöä ovat matalat vedet, joissa se elää kasvillisuuden seassa. Helmikillinen elää järvien bentaalisilla alueilla. Laji on levinnyt Aasiaan, jossa sitä tavataan Iranissa, Irakissa, Syyriassa, Jordaniassa, Israelissa, Libanonissa ja Turkissa.
Länsimetro
Viivästysten syitä
Käyttöönottovaihe oli nähty aikatauluriskinä jo vuonna 2013, jolloin sen toteuttamisesta esitettiin laadittavan suunnitelma. Suunnitelman laatimiseen kului kuitenkin selvästi ennakoitua pidempään, sillä sen työstäminen näkyi metroyhtiön hallituksen raporteilla vuoteen 2016 saakka. Tarkan suunnitelman puute teki vaikeaksi arvioida, mitä käyttöönottovaihe vaatisi, miten se toteutettaisiin ja miten paljon siihen kuluisi aikaa. Ongelmia ilmenikin käyttöönottoon liittyvillä osa-alueilla. Esimerkiksi turvallisuustesteissä paljastui useita vikoja laitteiden toiminnassa ja ohjauksessa. Huonosti pestyistä tunneleista irronnut kivipöly ja useiden kilometrin matkalta väärin asennetut virtakiskot aiheuttivat ongelmia radalla tehdyillä koeajoilla.
Helmikillinen
Ravinto ja elintavat
Helmikillinen syö hyönteisten toukkia, äyriäisiä ja leviä. Se lisääntyy vuoden lämpiminä kuukausina.
Länsimetro
Viivästysten syitä
Rakentamisen aikataulujen viivästymisen lisäksi ongelmia tuottivat muun muassa metrojunien ja asemien automatisointi, jota HKL päätti lopulta lykätä myöhemmäksi ja aloittaa länsimetron liikennöinnin alkuun kuljettajien ajamilla junilla. Päätös aiheutti muutostarpeita länsimetron suunnitelmiin. Kuljettajan ajamia junia varten jouduttiin hankkimaan korvaava asetinlaite ja liikenteenohjausjärjestelmä.
Viivästysten vaikutukset
pienoiskuva|Koivusaaren metroaseman sisäänkäynti maaliskuussa 2017. Myöhästymisuutisen vuoksi HSL alkoi neuvotella metroa korvaavista bussilinjoista. HSL sopi liikennöitsijöiden kanssa seutulinjojen liikennöinnin jatkosta ainakin vuodenvaihteeseen 2016–2017. Sopimukseen sisältyi myös optio liikennöinnistä kesäkauteen 2017 saakka. Metron myöhästymisen takia käyttöön otetut seutulinjojen korvausbussit maksoivat HSL:n laskelmien mukaan noin 1,8 miljoonaa euroa kuukaudessa lisää.
Kesäkuisten viivästysuutisten seurauksena Helsingin kaupunki päätti tilata elokuussa 2016 selvityksen metrohankkeen viivästyksistä konsulttiyhtiö BDO Oy:ltä. BDO vetäytyi tosin myöhemmin hankkeesta, sillä Espoon kaupungin tilintarkastusta tuolloin hoitaneella yrityksellä arveltiin olevan eturistiriita metroasiassa. Selvitystyö annettiin elokuussa alkuperäisessä tarjouskilpailussa kolmanneksi sijoittuneelle Deloittelle, jonka tarjous oli noin kaksi kertaa kalliimpi. Kaupungin selvitys päätettiin tosin marraskuun alulla jättää odottamaan, kunnes Länsimetro Oy:n tekemä oma selvitys valmistuu. Metroyhtiön selvityksen oli lokakuun lopun tilanteessa tarkoitus valmistua vuoden 2016 loppuun mennessä.
Länsimetro Oy ilmoitti toimitusjohtaja Matti Kokkisen erottamisesta marraskuun 2016 puolivälissä. Yhtiö tiedotti potkujen yhteydessä jälleen uudesta kustannusylityksestä, jolla metrohankkeen kokonaiskulut nousivat 1 186 miljoonaan euroon. Erotetun Kokkisen tilalle metroyhtiön toimitusjohtajaksi nimitettiin VR Trackin toimitusjohtajana toiminut Ville Saksi.
Toisen vaiheen suunnittelu
pienoiskuva|Espoonlahden metroaseman työtunnelin suuaukko helmikuussa 2016. HSL:n vuoden 2011 liikennejärjestelmäsuunnitelmassa (HLJ 2011) länsimetron toinen rakennusvaihe oli määritelty aloitettavaksi vuoteen 2020 mennessä. Raportti arvioi länsimetron jatkeen hinnaksi 400 miljoonaa euroa. Länsimetron jatkeen alustava yleissuunnitelma Matinkylästä Kivenlahteen valmistui keväällä 2011. Projektin hankesuunnitelma valmistui toukokuussa 2012. Siinä esitettiin metron rakentamista Matinkylästä aina Saunalahteen asti. Saunalahden aseman rakentamisesta päätettiin luopua runsas vuosi ennen rakennustöiden käynnistymistä. Saunalahden aseman jäätyä pois metron jatke supistui viiteen uuteen asemaan. Metrovarikko päätettiin sijoittaa Sammalvuoreen. Toisen vaiheen valmistuttua metroa on myös mahdollista jatkaa Kirkkonummelle tai rantaradan varteen Kauklahteen. Matinkylä–Kivenlahti-osuuden hankesuunnitelma hyväksyttiin kaupunginvaltuustossa 2012 ja sen rahoitus kaupunginhallituksessa syyskuussa 2014. Rakentamispäätöksen ehtona oli valtion osallistuminen hankkeeseen 240 miljoonalla eurolla. Rakennustöiden alkaessa metron jatkeen kustannuksiksi arvioitiin 800 miljoonaa euroa. Maaliskuussa 2018 julkaistun tarkennetun hankesuunnitelman mukaan toisen vaiheen kustannukset nousevat ensimmäisen vaiheen tavoin noin 1,2 miljardiin euroon. Lisäksi toisen vaiheen liikennöinnin alkaminen lykättiin vuoteen 2023.
Toisen vaiheen rakentaminen
pienoiskuva|Kivenlahden metroterminaali kesällä 2021 Metron louhintatyöt käynnistyivät Finnoossa joulukuussa 2014. Soukan metroaseman avolouhintatyöt valmistuivat metron jatkeen ensimmäisinä helmikuussa 2015, minkä jälkeen työmaalla aloitettiin maanalaisten työtunnelien louhinta. Kivenlahden ja Kaitaan asemien avolouhintatyöt käynnistyivät huhtikuussa 2015. Ratatunnelien ja metroasemien louhinta alkoi ensimmäisenä Soukan aseman alueella syyskuussa 2015, ja alkoi Kivenlahdessa saman vuoden marraskuun lopulla. Finnoon aseman ja Sammalvuoren metrovarikon louhinnat alkoivat maaliskuussa 2016.
Länsimetron jatkeen viisi asemaa olivat pääosin valmiit kesään 2021 mennessä. Koeajot aloitettiin kesällä 2021. Länsimetron liikenne Kivenlahteen alkoi joulukuussa 2022.
Ensimmäinen rakennusvaihe
Metrohankkeen ensimmäisen vaiheen kuluja arvioitiin ilman arvonlisäveroa vuoden 2008 hankesuunnitelmassa. Hankkeen noin 714 miljoonan hinta-arviossa suurin kuluerä oli metroasemat, joihin arvioitiin tarvittavan noin 240 miljoonaa euroa, runsas kolmasosa koko hankkeen kustannuksista. Asemien kustannuksista suurin osa tuli rakenteista (79 %), pysäköintilaitoksista (13 %) ja katujärjestelyjen muutoksista (5 %). Koko hankkeen kustannusosuuksissa niukasti asemien perässä tulivat metron tunnelit, joihin arvioitiin kuluvan noin 236 miljoonaa euroa, niin ikään hieman alle kolmasosa koko hankkeen hinta-arviosta. Tunnelien jälkeen seuraavaksi hintavin osa oli 13,9 kilometrin metrorata, johon arvioitiin kuluvan noin 146 miljoonaa euroa eli viidesosa hankkeen budjetista. Hankkeen hinta-arvion loput 14 prosenttia muodostivat suunnittelu (7,0 %), rakennuttaminen (5,2 %), sekä maaperä- ja kalliotutkimukset (0,7 %). Kustannusten säästämiseksi asemalaitureita lyhennettiin suunnitteluvaiheessa kolmanneksella, minkä vuoksi myös koko olemassa olevan itäisen metrolinjan enimmäiskapasiteetti pieneni. 50 miljoonan kustannussäästöt tuottaneen lyhentämisen lisäksi uusien asemien sisäänkäyntejä vähennettiin kahdesta yhteen.
Länsimetron ensimmäisen vaiheen hinta-arvio nousi tasaisesti suunnitteluajan alun 400 miljoonasta eurosta lopulta hieman yli miljardiin rakennustöiden loppupuolella huhtikuussa 2015. Maaliskuussa 2016 ensimmäisen vaiheen lopulliseksi hinnaksi arvioitiin 1 088 miljoonaa euroa. Alkuperäisen hankesuunnitelman indeksikorjattuun kustannusarvioon nähden ylitys oli noin 240 miljoonaa euroa eli noin 28 prosenttia.