cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Roussospíti
Kylän nähtävyyksiin kuuluu bysanttilaisaikainen Neitsyt Marian temppeliintuomisen kirkko (Eisódia tis Theotókou). Kylässä on myös useita venetsialaisaikaisia taloja sekä lähdekaivo 1600-luvulta.
Leopold Okulicki
Leopold Okulicki (12. marraskuuta 1898 – 24. joulukuuta 1946) oli puolalainen kenraali ja Armia Krajowan eli saksalaismiehitystä vastustaneen vastarintaliikkeen viimeinen päällikkö toisessa maailmansodassa. Hän kuoli vankeudessa Neuvostoliitossa. Okulicki tunnettiin myös lempinimillä Kobra, Kula, Niedźwiadek ja Termit.
Nuoruus
180px|thumb|vasen|Okulicki nuorena upseerina. Okulicki syntyi Bratucicessä lähellä Bochniaa. Hän kävi peruskoulunsa Okulicessa ja lukion Bochniassa. Vuonna 1914 hän liittyi ensimmäisen maailmansodan itärintamalla Saksaa vastaan taistelleeseen puolalaiseen legioonaan, mutta joutui jättäytymään pois jo samana vuonna terveydellisten syiden takia. Seuraavan vuoden syyskuussa hän kuitenkin oli jälleen palveluksessa ja otti osaa taisteluihin Rarańczassa ja Kostiuchnówkassa, Vuonna 1916 hän haavoittui Polska Góran taistelussa. Niin sanotun valakriisin takia vuonna 1917 Okulicki siirtyi Itävalta-Unkarin armeijaan ja kouluttautui reservin upseeriksi Košicessa vuonna 1918. Sodan loputtua hän liittyi puolalaisten joukkoihin ja oli mukana riisumasta aseista itävaltalaisia sekä Ukrainan itsenäisyyssodan puolalaisjoukoissa. Vuonna 1920 hän yleni luutnantiksi ja haavoittui lievästi Berezinajoella käydyssä taistelussa.
Toisen maailmansodan alku
Vuonna 1925 Okulicki valmistui sotilaskorkeakoulusta Varsovassa. Sotaa edeltäneenä aikana hän toimi useissa eri tehtävissä ja yleni everstiluutnantiksi. Saksan hyökättyä Puolaan hän toimi Varsovassa ja johti kaupungin länsiosan puolustusta. Kaupungin kukistumisen jälkeen Okulicki oli perustamassa miehittäjien vastaista liikettä ja hän toimi vuosina 1939 ja 1940 Varsovassa ja Lvivissä. Tammikuussa 1941 hän joutui NKVD:n pidättämäksi. Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon hänet kuitenkin armahdettiin ja myöhemmin hän toimi Neuvostoliiton seitsemännen jalkaväkidivisioonan johdossa. Sittemmin hän siirtyi Britanniaan ja sai koulutusta laskuvarjojääkäreissä tarkoituksenaan myöhemmin hypätä miehitettyyn Puolaan.
Vastarintaliikkeen johdossa
200px|thumb|Okulicin muistomerkki [[Krakovassa.]] Okulicki hyppäsi Puolaan 22. toukokuuta 1944 ja hänet ylennettiin samana päivänä prikaatinkenraaliksi. Hän toimi ensin Armia Krajowassa, mutta liityttyään Niepodlegŀość-järjestöön hän asettui taka-alalle. Okulickilla oli kuitenkin tärkeä osuus päätöksessä ryhtyä Varsovan kansannousuun. Kansannousun kukistuttua Okulicki yleni Armia Krajowan johtoon joulukuussa 1944. 19. tammikuuta 1945 hän antoi määräyksen Armia Krajowan hajottamisesta, mutta määräsi myös aseita piilotettavaksi mahdollista uutta sotaa varten. 27. maaliskuuta 1945 hän saapui neuvotteluihin neuvostoliittolaisten kanssa näiden kutsumana, mutta joutuikin NKVD:n pidättämäksi syynä käskyjen tottelematta jättäminen ja sabotaasin järjestäminen puna-armeijaa vastaan. Hänet vietiin Lubjankan vankilaan ja hän sai kymmenen vuoden tuomion. Okulicki kuoli vankeudessa Moskovassa.
Tinker (täsmennyssivu)
Tinker tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Nokian Renkaat
Nokian Renkailla on tehtaat Nokialla Suomessa ja Daytonissa Tennesseessä Yhdysvalloissa. Nokian renkaiden tehtaat Seuloskoissa Venäjällä myytiin vuonna 2023. Omien tuotantolaitosten lisäksi yhtiöllä on sopimusvalmistusta, jonka osuus yhtiön renkaiden myynnistä vuonna 2013 oli noin 3 %. Tuotekehitys ja hallinto sijaitsevat Nokialla. Nokian renkailla on oma Vianor-vähittäismyyntiketju, joka myy renkaita Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa. Vuoden 2015 lopussa Vianor-ketjuun kuului yhteensä 1 475 myyntipistettä 26 maassa.
Nokian Renkaat on markkinajohtaja Pohjoismaissa ja Venäjällä. Liikevaihdosta 34 % tuli vuonna 2013 Venäjältä ja IVY-maista. Suomen osuus konsernin myynnistä vuonna 2013 oli 14 %. Yhtiön tehtaiden vuosituotanto oli 15 miljoonaa rengasta vuonna 2013. Nokian Renkaat on yksi Pirkanmaan suurimmista työnantajista.
Rengastuotannon alkuvaiheet
Nokian Renkaiden juuret ovat vuonna 1898 perustetussa Suomen Gummitehdas Oy:ssä, joka aloitti perustamisvuonnaan kumikalossien ja teknisen kumin valmistuksen Helsingissä. Tuotanto siirrettiin konekannan uudistumisen myötä Nokialle 1904. Rengasvalmistuksen Suomen Gummitehdas Oy aloitti vuonna 1924. Ensimmäiset renkaat tulivat myyntiin vuonna 1925.
Autonrenkaiden valmistus aloitettiin vuonna 1932. Kotimainen rengasvalmistus näytti tuolloin tuontirenkaita kannattavammalta ja se nähtiin tärkeäksi myös puolustusnäkökohdista. Asiantuntemusta ja koneita autonrenkaiden valmistukseen haettiin Yhdysvalloista.
Rengastuotanto talvi- ja jatkosodan aikaan 1939-1944
Talvi- ja jatkosodan aikaan Suomen Gummitehdas tuotti maan ainoana rengastehtaana renkaita puolustusvoimien tarpeisiin. Raaka-aineista ja kemikaaleista oli pulaa, joten renkaita tehtiin synteettisestä kumista ja uusiokumista sekä kokeiltiin mm. kumivoikukan käyttöä. Sotien jälkeen renkaiden kysyntä kasvoi: uuden rengastehtaan rakennustyöt Nokialla oli käynnistetty jo vuonna 1943, ja vuonna 1948 renkaiden valmistusmäärä oli 40 000 autonrengasta vuodessa.
Kansainvälistymisen vuodet 1950-1970
Autonrenkaiden tuonti vapautui vuonna 1956, joka merkitsi Suomen Gummitehtaalle uutta kilpailutilannetta. Suomen Gummitehdas Oy muutti nimensä vuonna 1957 Suomen Kumitehdas Osakeyhtiöksi ja suuntasi panostuksia vientimarkkinoille, päätuotteenaan Hakkapeliitta-talvirenkaat. Ruotsiin perustettiin myyntiyhtiö Finska Gummi AB, josta tuli myöhemmin Nokian Däck AB. Samana vuonna tuotiin markkinoille yhtiön ensimmäinen nastarengas Kometa-Hakkapeliitta.
Vuonna 1967 Suomen Kumitehdas yhdistyi fuusiossa puunjalostusyhtiöön Nokia Oy:hyn ja Suomen Kaapelitehdas Oy:hyn. Uuden yrityksen nimeksi tuli Oy Nokia Ab, ja sen tunnukseksi valittiin Kumitehtaan silloinen logo.
Yhtiö laajensi Nokian rengastehdasta 1968 ja avasi uuden rengastehtaan Lieksaan vuonna 1974. Vientiin panostettiin: vuonna 1978 avattiin myyntiyhtiö Norks Traktorkompani A/S Norjaan, vuonna 1980 myyntiyhtiö Nokia Products Ltd. Kanadaan, vuonna 1982 myyntiyhtiö Saksaan ja vuonna 1989 myyntiyhtiö Sveitsiin.
Keskittyminen renkaisiin 1980-1990
Nokian Renkaat Oy:n perustivat kumiteollisuuden toimialaansa purkanut Oy Nokia Ab ja japanilainen Sumitomo Rubber Industries Ltd:n englantilainen tytäryhtiö SP Tyres UK Ltd vuonna 1988. Nokia omisti yhteisyrityksestä aluksi 80 %. Oy Nokia Ab luopui omistuksestaan Nokian Renkaat Oyj:ssä vuonna 2003, jolloin Bridgestone Europe NV/SA:sta tuli suurin osakkeenomistaja.
Nokia-yhtymä luopui jalkinetuotannosta ja teknisen kumin tuotannosta keskittyen rengasvalmistukseen vuonna 1989. Polkupyöränrenkaiden tuotannosta Nokian Renkaat luopui 2004, jolloin Lieksan tehdas siirtyi yrityskaupan myötä uudelle omistajalle Suomen Rengastehdas Oy:lle.
Vuonna 1995 yhtiö listautui Helsingin Arvopaperipörssiin nimellä Nokian Renkaat Oyj. 1990-luvun lopussa Nokian Renkaat Oyj yhtenäisti Suomessa jakeluketjunsa Vianor-nimen alle ja avasi Ruotsiin ensimmäiset vähittäismyymälänsä.
2000-luku
2000-luvulla Nokian Renkaat Oyj on perustanut myyntiyhtiöitä Itä-Eurooppaan ja Aasiaan. Pietarin koillispuolelle, Seuloskoihin (ven. Vsevoložsk) rakennettiin Nokian Renkaiden autonrengastehdas vuonna 2005, jota laajennettiin uudella tehtaalla vuonna 2012.
Nykyisin suurin osakkeenomistaja on japanilainen rengasvalmistaja Bridgestone 15 %:n osuudella (28.2.2014). Muita suuria osakkeenomistajia olivat helmikuussa 2014 suomalaiset työeläkeyhtiöt Varma (6,7 %) ja Ilmarinen (2,5 %).
Testihuijausskandaali 2016
Nokian Renkaat jäi helmikuussa 2016 kiinni rengastesteissä huijaamisesta vuosina 2004–2014. Yhtiö lähetti autolehtien testeihin muunneltuja ja paranneltuja renkaita. Renkaiden myynnissä ovat tärkeänä vaikuttajana rengastestit, joiden perusteella monet asiakkaat tekevät ostopäätöksensä. Testeissä huijaamisen paljasti Kauppalehti, joka sai haltuunsa yhtiön sähköposteja, joissa keskusteltiin huijauksesta. Muunnellut renkaat tehtiin muita renkaita paremmista materiaaleista ja niiden pintarakenteista tehtiin ratkaisevasti tavallisia renkaita pitävämpiä. Testivoitoissa käytetyt renkaat olivat sellaisia, joiden tuottaminen suurina määrinä vakioasiakkaalle ei olisi kannattanut taloudellisesti.
Nokian Renkaiden toimitusjohtaja Ari Lehtoranta myönsi huijauksen Kauppalehden tietäessä huijauksen tapahtuneen. Nokian Renkaiden hallituksen puheenjohtaja Petteri Wallden sitä vastoin, yhtiön toimitusjohtajan sanoman vastaisesti, kiistää jyrkästi syytökset sanoen, että Nokian Renkailta toimitettiin autolehdille seuraavan kauden renkaita.
Nokian Renkaiden johto väittää muuttaneensa käytäntöjään sen jälkeen kun huhut Kauppalehden lopulta käsiinsä saamien sähköpostien olemassaolosta alkoi kiertää. Yhtiö väittää, ettei se enää harrasta testihuijauksia ja että sen toiminta oli yhdenmukaista alan yleisten käytäntöjen kanssa.
Kauppalehden mukaan yritysjohto sai optioita menestymisestä testeissä. Ylen mukaan Nokian Renkaat peukaloi autolehtiin toimitettujen testirenkaiden ominaisuuksia vuosien ajan Kim Granin toimitusjohtajakaudella vuosina 2000–2014. Helsingin Sanomien mukaan Kim Gran sai ainakin osittain rengastestien väärinkäytösten ansiosta vuosina 2005–2014 16,5 miljoonan euron optiotulot ja vuorineuvoksen arvon.
Skandaalin jälkeen Nokian Renkaiden tuotemerkin arvostus Suomessa putosi vuoden 2016 kyselyssä sijalta 29 sijan 200 alapuolelle, ja talvirenkaiden Hakkapeliitta-brändin sijalta 18 sijaluvulle 144.
2020-luku
Yhtiö myi Venäjän toimintonsa maaliskuussa 2023 PJSC Tatneftille. Toimintojen kauppahinnaksi arvioitiin edeltävässä lokakussa 400 miljoonaa euroa ja maaliskuussa yhtiö vastaanotti 285 miljoonan euron maksun. Yhtiö aloitti kesäkuussa 2022 vetäytymisen, joka saatiin maaliskuussa päätökseen.
Lokakuussa 2022 yhtiö osti Nokialta lisää teollisuuskiinteistöä ja marraskuussa 2022 yhtiö ilmoitti uuden tehtaan perustamisesta Romaniaan.
Tuotekehityksen historia
Alusta lähtien renkaiden testaukseen osallistuivat ammattiliikennöijät sekä taksiautoilijat. Renkaiden testaus koeajojen kautta lisääntyi 1960-luvulla. Esimerkiksi nastojen kestoikää testattiin yhdessä Tampereen taksiautoilijoiden kanssa valvotusti viisitoista miljoonaa kilometriä.
Nykyisin rengastestaus jakautuu indoor-testaukseen, jossa testataan koneellisesti renkaiden rakenteellista lujuutta ja nopeuskestävyyttä, ajoneuvotestaukseen, jossa tehdään sekä convoy-testejä että kenttätestejä ja testeihin testikeskuksissa. Nokian Renkailla on kaksi omaa testikeskusta, Nokialla ja Ivalossa. Lisäksi UHP-renkaiden testejä ajetaan testiradoilla Keski-Euroopassa ja Etelä-Afrikassa. Nokialla on myös Hakkapeliitta-testikuljettajaohjelma, jonka puitteissa kerätään renkaiden käyttökokemuksia tavallisilta autoilijoilta. .
Nokian Renkaat investoi vuositasolla noin 2,5 % nettomyynnistään tuotekehitykseen. Painopisteitä tuotekehityksessä ovat renkaiden turvallisuus, ilmastonmuutokseen varautuminen, autojen polttoainekulutuksen ja renkaiden aiheuttaman melun vähentäminen, tien ja renkaan kulumisen vähentäminen sekä ympäristöystävällisempi rengasvalmistus.
Maailman ensimmäinen talvirengas 1934
Suomen Gummitehdas Oy kehitti ja toi markkinoille vuonna 1934 maailman ensimmäisen talvirenkaan, jonka nimeksi tuli Kelirengas. Talvirenkaan kehitystyön tekivät yhteistyössä turkulainen rengaskauppias August Kelhu, Suomen Gummitehdas Osakeyhtiön myyntipäällikkö Erik Sundqvist ja Gummitehtaan insinöörit.
Kelirengas kehitettiin kuorma-autoja varten heikosti auratuille talviteille: renkaan uurrettu pintakuvio puri lumisella tiellä ja teki lumiketjut tarpeettomiksi. . Sen ajan renkaat olivat tasapintaisia, joten muutos pitoon oli pintakuvioidulla renkaalla merkittävä.
Maailman ensimmäinen henkilöautojen talvirengas 1936
Kelirenkaan pohjalta kehitettiin Nokialla ensimmäinen henkilöauton talvirengas vuonna 1936, jonka nimeksi tuli Lumi-Hakkapeliitta. Renkaan pintamallissa oli portaittainen poikittaiskuvio varustettuna niin sanotuilla "imukupeilla". Kuviointi loi hammasmaisen pidon pehmeään alustaan niin lumessa kuin liejussa. Innovaatio mahdollisti henkilöautojen käytön myös talvella. Hakkapeliitta on pysynyt Nokian Renkaiden talvirengasmalliston tuotenimenä ensimmäisestä renkaasta lähtien.
Nastarenkaat kovametallikärjellä 1957
1950-luvulta teiden lisääntynyt auraus muutti tienpinnat sileäksi ja jäiseksi. Ratkaisuksi esiteltiin erilaisia pitoa parantavia liukuesteitä. Yhdessä helsinkiläisen Kovametalli Oy:n kanssa Nokian Renkaat kehitti kovametallikärjellä varustetun Kometa-nastan, joka tuli markkinoille 1957. Nastan pystyi kiinnittämään kaikkiin Hakkapeliitta-renkaisiin.
Vuonna 1961 esiteltiin ensimmäinen varta vasten nastoitettavaksi suunniteltu talvirengas Kometa-Hakkapeliitta. Rengas otti huomioon talviautoilun vaihtelevat olosuhteet: nasta piti jäisellä ja itse rengas pehmeällä alustalla. Nokian nastarengas nousi suuren maailman tietoisuuteen Monte Carlo -rallien myötä 1960-luvuilla, kun nastoitetut renkaat osoittautuvat ylivoimaiseksi vuoristoetapeilla.
Nokian testikeskus
Nokian testiradasta on kasvanut 30-hehtaarinen Nokian testikeskus, joka keskittyy erityisesti kesärenkaiden testaukseen ja tuotekehitykseen. Radalla on muun muassa automaattinen sadetusjärjestelmä, suurnopeuskamera ja ohiajomelun mittausyksikkö. . Radalla on tehty myös sohjoliirtotestejä vuodesta 1996 lähtien.
Ivalon testikeskus
Vuonna 1986 Nokian Renkaat perusti kiinteän testikeskuksen Ivaloon. Ivalon testikeskus eli ”White Hell” on maailman pohjoisin rengastestikeskus. Se on pinta-alaltaan 700 hehtaaria ja siellä on yli 20 erilaista testirataa, joiden yhteispituus on 100 kilometriä. Radoilla testataan muun muassa ajokäytöstä lumella ja jäällä sekä renkaan kiihdytys- ja jarrutusominaisuuksia. Testikausi Ivalossa kestää marraskuusta toukokuuhun.
Jäälläajon maailmanennätykset
Maaliskuussa 2007 Nokian Renkaat järjesti Pohjanlahdella Oulun edustalla jäälläajon maailmanennätyskoe. Kuskina toiminut Juha Kankkunen saavutti luonnonjäälle auratulla radalla 321 km/h huippunopeuden. Autona oli Bentley Continental GT, jossa oli normaalit tieliikennekäyttöön hyväksytyt Nokian Hakkapeliitta Sport Utility 5 -nastarenkaat. Vuonna 2011 ennätyksen rikkoi Nokian Renkaiden testikuljettaja Janne Laitinen Audi RS6-autolla, jossa oli Nokian Hakkapeliitta 7 -nastarenkaat. Uusi ennätys oli 331,610 kilometriä tunnissa. Vuonna 2013 edelleen Laitinen testikuljettajana paransi polttomoottoriautojen ennätystä Audi RS6 -autolla, jossa oli Nokian Hakkapeliitta Eco Stud 8 -nastarenkaat. Uusi ennätysvauhti oli 335,713 km/h.
Helsingin Metropolia -ammattikorkeakoulun E-RA-sähköauto (Electric RaceAbout) kiisi Hakkapeliitoilla sähköautojen maailmanennätyksen 252,09 km/h Inarijärven jäällä 17.3.2013, ratissa Nokian Renkaiden testikuljettaja Janne Laitinen.
Testivoitot
Nokian talvirenkaat ovat menestyneet autolehtien rengastesteissä hyvin. Helmikuussa 2016 yhtiön toimitusjohtaja Ari Lehtoranta myönsi yhtiön huijanneen rengastesteissä vuosina 2004–2014 kuluttajien ostopäätösten riippuessa vahvasti niissä menestymisestä.
Yritysvastuu
Nokian Renkaat julkaisi ensimmäisen yritysvastuu-raporttinsa vuonna 2012. GRI-ohjeistuksen mukaisesti laaditussa raportissa tuotteiden turvallisuus ja laatu, ympäristövastuu ja henkilökunnan osaamisen kehittäminen ovat keskeisellä sijalla.
Ympäristövastuu
Kemikaalien kontrollointi tuotannossa aloitettiin Nokian Renkaissa jo 1960-luvulla. Nykyisin Nokian Rengas ei käytä myrkyllisiä tai karsinogeenisia kemikaaleja valmistusprosesseissaan. Kaikki raaka-aineet testataan Nokian Renkaiden laboratoriossa ennen käyttöönottoa.
Nokian ja Vsevolozhskin tehtaat sekä Ruotsin myyntiyhtiö Nokian Däck on sertifioitu kansainvälisten ISO 14001 -ympäristöjärjestelmästandardin sekä ISO 9001 -laatujärjestelmästandardin mukaisesti. Lisäksi Nokian tehdas on sertifioitu EU:n EMAS (EcoManagement and Audit Scheme) -asetuksen mukaisesti. EHS-toiminnot ovat olleet laadunvalvontayksikön vastuulla vuodesta 2011 alkaen.
Tuotannon vastuullisuus
Vuonna 2012 kansalaisjärjestö Finnwatch kritisoi Nokian Renkaita, siitä ettei yritys selvitä sen Malesiasta, Indonesiasta ja Vietnamista ostaman luonnonkumin tuotannon vastuullisuutta. Yritys kommentoi asiaa toteamalla raakakumin jäljitettävyyden olevan ongelmallista.
Vuoden 2012 yritysvastuuraportissa raakakumin tuottajien sosiaalinen vastuullisuus on nostettu keskeisesti esiin. Nokian Renkaat valvoo omia raakamateriaalin toimittajia, vaatii tuottajia sitoutumaan eettisiin osto-ohjeisiin ja painottaa, että lapsi- tai pakkotyötä tai myrkyllisiä kemikaaleja ei sallita kumintuotannossa.
Henkilöstön koulutus ja hyvinvointi
Nokian Renkaat tarjoaa henkilöstölleen urapolkuja ja koulutusmahdollisuuksia yrityksen sisällä. Vapaa-ajalle tarjolla on erilaista kerhotoimintaa, koulutusmahdollisuuksia, viikkoliikuntatunteja ja henkilökuntajuhlia.
Nokian Renkaat on rakentanut Vsevolozhskin tehtaiden työntekijöille asuntoalueen kymmenen kilometrin päähän tehtaista. Asuntoalueen nimi on Hakkapeliitta-kylä. Ensimmäiset asunnot, neljä taloa joissa on yhteensä 167 asuntoa, valmistuivat vuonna 2009. Seuraavat 176 asuntoa valmistuivat 2013.
Hakkapeliitta-kylän asunnot on suunniteltu Suomessa ja ne vastaavat suomalaista viimeistelytasoa. Kuka tahansa Nokian Renkaiden Venäjän tehtaan työntekijöistä on oikeutettu ostamaan asunnon Hakkapeliitta-kylästä omakustannehintaan. Alueella on järjestetty päivähoito ja asukkaat pystyvät vaikuttamaan kylän kehitykseen.
Hakkapeliitta
Nokian Renkaiden vahvin tavaramerkki on talvirengas Nokian Hakkapeliitta, jota alettiin valmistaa vuonna 1936. Nokian Renkaat on lanseerannut alkuvuoteen 2014 mennessä 42 eri Hakkapeliitta-tuotetta, jotka ovat nastallisia ja nastattomia talvirenkaita henkilöautoille, katu- ja kaupunkimaastureille, pakettiautoille, kuorma-autoille ja busseille.
Vuonna 2006 esiteltiin Hakkapeliitta 5 -nastarengas. Siinä oli kovametallisydämellä varustettu nasta, jonka rungon pohjaosa on neliskulmainen edeltäneen Hakkapeliitta 4 -renkaan nastan tavoin. Syksyllä 2009 Hakkapeliitta-mallisto täydentyi Nokian Hakkapeliitta 7 -nastarenkaalla. Hakkapeliitta 7 saavutti yli 30 autolehtien testivoittoa vuosina 2009–2012. Uusin malli, Hakkapeliitta 8, tuli myyntiin 2013. Paremman pidon lisäksi renkaan ominaisuuksina ovat pienempi polttoaineenkulutus, hiljaisempi melutaso ja vähemmän tienkulutusvaikutusta.
Nokian Hakka
Nokian Hakka on kesärengassarja, joka on kehitetty pohjoisen pallonpuoliskon kesän sääolosuhteisiin. Nokian Hakka -renkaita valmistetaan henkilöautoille, kaupunkimaastureille ja pakettiautoille. Tuotemerkin kuuluvat muun muassa märille teille suunniteltu Hakka Blue, ympäristöystävällinen Hakka Green ja urheiluautoille suunniteltu Hakka Black. Hakka Blue valittiin jaetulle ykköstilalle Tuulilasi-lehden vertailutestissä 4/2013. Keski-Euroopan markkinoille suunnattuja kesärengasmerkkejä ovat muun muassa zLine ja i3.
Nokian Hakka Truck
Nokian Hakka Truck on kuorma-autojen kesärengassarja, jossa on muun muassa parannettu renkaan pitävyyttä vaihtelevissa olosuhteissa ja vähennetty polttoainekulutusta vierintävastusta vähentämällä.
Nokian Hakkapeliitta Truck
Nokian kuorma-auton talvirenkaita ovat Nokian Hakkapeliitta Truck F -eturengas, joka esiteltiin vuonna 2009, ja Nokian Hakkapeliitta Truck E -vetorengas, joka tuli markkinoille vuonna 2008. Renkaat on suunniteltu erityisesti kuorma-autojen talviajoon vaativissa tieolosuhteissa.
Nokian NTR
Nokian NTR -renkaat on tarkoitettu ympärivuotiseen käyttöön kuorma- ja linja-autoissa.
Nokian Forest King
Nokian Forest King on metsäkonerenkaiden tuotemerkki. Renkaat valmistetaan Suomessa. Valikoimassa on renkaita sekä Cut To Length (CTL) eli tavaralajikorjuumenetelmän koneisiin että Full Tree (FT) eli kokorunkomenetelmän koneisiin, kuten skiddereihin.
Hakka-turva
Nokian-turva on Hakka ja Hakkapeliitta -renkaiden maksuton lisävakuutus. Jos asianmukaisesti käytetty ja oikein asennettu rengas rikkoutuu normaalikäytössä tapaturmaisesti korjauskelvottomaksi, kuluttaja saa vioittuneen renkaan tilalle uuden vastaavan tuotteen veloituksetta Nokian-renkaita myyvästä liikkeestä. Turvaan sisältyy myös tiepalvelu Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa.
Vianor
Vianor on Nokian Renkaiden jälleenmyyntiketju, joka myy henkilö- ja pakettiautonrenkaita, kuorma-autonrenkaita ja raskaita renkaita. Nokian Renkaiden tuotenimikkeiden ohella Vianor myy myös muita rengasmerkkejä sekä erilaisia autoiluun liittyviä tuotteita, kuten vanteita, akkuja ja iskunvaimentimia. Palveluvalikoimaan kuuluvat renkaiden vaihdot ja asennukset sekä myyntipisteestä riippuen öljynvaihdot, autohuollot ja rengashotelli-palvelut.
Vianoriin kuului vuoden 2013 lopussa yhteensä 1 206 myyntipistettä 27 eri maassa. Se on suurin ja kattavin rengasketju Pohjoismaissa, Venäjällä ja IVY-maissa. Nokian Renkaat -konserni omistaa 183 Vianor-pistettä, muut toimivat franchising- tai kumppanuusperiaatteella.
Omistus
Nokian Renkaiden suurimmat osakkeenomistajat 30. syyskuuta 2021 olivat seuraavat:
Procyon
250px|thumb|right|Procyon
Kaksoistähtijärjestelmä Procyon AB
Procyon on yksi lähimmistä tähdistä, sillä se on vain 11,4 valovuoden päässä maapallosta. Procyon on kaksoistähti.
Kaksoistähden päätähti Procyon A on Aurinkoa seitsemän kertaa kirkkaampi. Se luokitellaan alijättiläiseksi, eli se on jo lopettanut vedyn fuusioimisen heliumiksi ja on siis elinkaarensa loppupäässä. Procyonista tulee punainen jättiläinen 10–100 miljoonan vuoden päästä.
Vuonna 2004 kanadalainen MOST-satelliitti sai valmiiksi 32-päiväiset mittauksensa etsiessään tähden pinnalta niin sanottuja ”tähdenjäristyksiä”, joita tavataan Auringon pinnalta jatkuvasti. Tutkijoiden suureksi yllätykseksi mitään ei kuitenkaan löytynyt, vaan Procyonin säteilemä valo on erittäin tasaista Auringon säteilyyn verrattuna.
Päätähden seuralainen on himmeä valkoinen kääpiö Procyon B, joka kiertää päätähteään noin 15 AU:n päässä. Se on melko vaikea havaita, koska se on himmeä ja lähellä kirkasta päätähteä. Hyvin tiheän Procyon B:n säde on 8 600 km. Procyon A:sta katsoen Procyon B loistaa vain muutaman täydenkuun valaistusvoimakkuudella.
Toiseen samantapaiseen kaksoistähtijärjestelmään, Siriukseen, verrattaessa Procyon B on massiivisempaa Sirius B:tä suurempi ja kevyempi, koska painava valkoinen kääpiö puristuu enemmän kokoon kuin kevyt. Se on myös Sirius B:tä viileämpi ja vanhempi.
Tuija Peltomaa
Tuija Peltomaa (o.s. Tervo, s. 9. lokakuuta 1965 Sotkamo) on suomalainen antiikkiesineiden ja taiteen asiantuntija ja televisioesiintyjä. Hän on kirjoittanut useita aihetta käsitteleviä kirjoja.
Peltomaa on valmistunut filosofian maisteriksi 1996 taidehistoria pääaineena Helsingin yliopistosta.
Peltomaa on toiminut 1997–2014 Ylen Antiikkia, antiikkia ohjelmassa asiantuntijana ja toimii myös alan opettajana. Peltomaa on opettanut 1993–2007 Taideteollisessa korkeakoulussa ja vuodesta 2013 Aalto-yliopistossa.
Ruupert Kainulainen
Ruupert (Ruupe) Kainulainen (7. helmikuuta 1886 Suotniemi – 15. heinäkuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen näytelmäkirjailija.
Ruupert Kainulaisen veli oli laulaja ja näyttelijä Iivari Kainulainen. Ruupert Kainulainen kirjoitti tekstit moniin veljensä esittämiin lauluihin.
Syvälahden monitoimitalo
Syvälahden monitoimitalo on Turun Hirvensaloon kesällä 2018 valmistunut julkinen rakennus, joka sisältää uuden 800-paikkaisen yhtenäiskoulun, satapaikkaisen päiväkodin ja Turun kaupunginkirjaston Syvälahden kirjaston. Talossa on tilat myös nuorisopalveluille, kouluterveydenhoidolle ja neuvolapalveluille.
Monitoimitalon rakentaminen Hirvensalon Lauttarantaan aloitettiin vuonna 2016 perustus- ja runkotöillä. Rakennuksen on suunnitellut Verstas Arkkitehdit Oy, ja pääurakoijana on toiminut niin sanotulla allianssimallilla NCC Suomi Oy:n ja Caverion Oy:n muodostama ryhmittymä. Rakennuksen pinta-ala on 11 370 neliömetriä ja tilavuus 54 255 kuutiometriä.
Tiloihin on sijoitettu Turun ammattikorkeakoulun taideakatemian kolmannen vuoden opiskelijoiden taideteos Formaatio. Sen ovat toteuttaneet Fanni Jokinen, Emilia Linnavuori ja Iiris Rusi opettajiensa Erika Adamssonin ja Taina Erävaaran ohjauksessa.
Syvälahden kirjasto
Hirvensalon kirjasto toimi kesään 2018 asti Wäinö Aaltosen koulun yhteydessä, kunnes se kesätauon aikana muuttaa uusiin tiloihin Syvälahden monitoimitalossa. Uusi Syvälahden kirjasto avattiin 1. elokuuta 2018.
Gerhard Gleirscher
Gerhard Gleirscher (s. 14. joulukuuta 1969) on itävaltalainen entinen ohjaskelkkailija, joka kilpaili vuosina 1990-2000.
Aarne Kaitila
Kaitilan vanhemmat olivat Wilhelm Kaitila (1853–1903) ja tämän ensimmäinen puoliso Hanna Maria Colérus (1862–1887). Hän oli naimisissa 1911–1952 yhteiskoulun opettaja Helmi Sofia Honkavaaran, aik. Helin (k. 1952) kanssa.
Gerhard Gleirscher
Gleirscher saavutti MM-kilpailuista sekajoukkueesta kultaa Iglsistä 1997 ja hopeaa 1991 Winterbergissä. Iglsin kisoista hän saavutti myös yksiköstä pronssia Georg Hacklin ja Markus Prockin jälkeen.
Aarne Kaitila
Kaitila pääsi ylioppilaaksi 1904 ja hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1908 ja maisteriksi 1910. Hänet vihittiin papiksi 1911.
Gerhard Gleirscher
Gleirscher oli mukana myös vuosien 1992, 1994 ja 1998 olympialaisissa.
Aarne Kaitila
Kaitila oli merimiespappina Hampurissa 1911–1914 ja matkasaarnajana kotimaassa 1914–1915. Hän oli Paimion kappalaisena 1916–1923, Lapin Tl. kirkkoherrana 1924–1937 ja välillä Suomen Kirkon Sisälähetysseuran toimitusjohtajana Sortavalassa 1931 sekä Vehkalahden kirkkoherrana 1937–1951. Hän sai rovastin arvon 1937.
Kaitila kirjoitti Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjan virren 493 Jeesus, lasten auttaja säkeistöt 2–4. Virren sävelsi Armas Maasalo.
Lámpin, Sývritoksen ja Sfakián hiippakunta
Lámpin, Sývritoksen ja Sfakián hiippakunta on ortodoksinen hiippakunta Kreikassa. Se kuuluu Kreetan kirkkoon.
Seurakunnat ja kirkot
Hiippakunnassa on 3 rovastikuntaa ja niissä yhteensä 78 seurakuntaa seurakuntakirkkoineen. Sen alueella on myös 215 pienempää kirkkoa tai kappelia, 680 syrjäkappelia ja 78 hautausmaakirkkoa (vuonna 2020).
pienoiskuva|[[Mélampesin Pyhän Paraskevan kirkko (Naós Agías Paraskevís).]] 1. rovastikunta (A΄ Archieratikí Periféreia), Ágios Vasíleios, pääpaikka Spíli; 37 seurakuntaa ja seurakuntakirkkoa:
pienoiskuva|[[Fourfourás|Fourfouráksen Pyhän Nektarioksen kirkko (Naós Agíou Nektaríou).]] 2. rovastikunta (V΄ Archieratikí Periféreia), Ágios Vasíleios, pääpaikka Fourfourás: 30 seurakuntaa ja seurakuntakirkkoa:
pienoiskuva|[[Agía Roumélin Pyhän Kolminaisuuden kirkko (Naós Agías Triádos).]] 3. rovastikunta (G΄ Archieratikí Periféreia), Sfakiá, pääpaikka Chóra Sfakíon; 11 seurakuntaa ja seurakuntakirkkoa:
Luostarit
pienoiskuva|[[Prévelin luostari.]] pienoiskuva|Pyhien ruumiittomien luostari (Moní Asomáton).
Hiippakunnan alueella on kuusi toiminnassa olevaa luostaria:
NBC (täsmennyssivu)
NBC voi tarkoittaa:
Kari-Jouko Räihä
Kari-Jouko Räihä (s. 15. tammikuuta 1951 Helsinki, Suomi) on suomalainen tietojenkäsittelytieteilijä. Hänet tunnetaan erityisesti vuorovaikutteisen teknologian tutkijana. Räihä tutkii ihmisen ja tietokoneen välistä vuorovaikutusta ja hän on eräs Suomen merkittävimmistä katseenseurantaan perustuvien käyttöliittymien tutkijoista.
Lámpin, Sývritoksen ja Sfakián hiippakunta
Luostarit
Munkkiluostarit
Kari-Jouko Räihä
Räihä suoritti filosofian kandidaatin (1974), filosofian lisensiaatin (1977) ja filosofian tohtorin (1982) tutkinnot Helsingin yliopistossa. Toimittuaan Helsingin yliopistossa tutkimusassistenttina, yliassistenttina ja apulaisprofessorina hän sai nimityksen Tampereen yliopiston tietojenkäsittelyopin professoriksi vuonna 1985. Hän on toiminut vierailevana tutkijana ja professorina useissa kansainvälisissä yliopistoissa sekä kansallisten ja kansainvälisten tiedeseurojen johtotehtävissä. Räihä on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2003 lähtien.
Vuoden liikemies
Vuoden liikemies on Suomen Liikemies-Yhdistyksen vuosittain jakama palkinto. Sitä on jaettu vuodesta 1980 asti.
Avaruus (matematiikka)
Matematiikassa avaruus on joukko, jolla on tietynlainen rakenne.
Avaruuksia on määritelty erilaisia ja ne on usein nimetty ihmisten mukaan.
Lähteet
Rum Espacio Espace (notion) Espazo 공간
Meripuolustuspiiri
Meripuolustuspiiri (MERIPP) on valtakunnallinen Maanpuolustuskoulutusyhdistyksen merellistä koulutusta antava maanpuolustuspiiri. Meripuolustuspiirin toiminta-alue kattaa koko Suomen rannikon Torniosta Virolahdelle. Meripuolustuspiirin alaisuudessa on kaksi koulutus- ja tukiyksikköä (KOTU). Suomenlahden Meripuolustusosasto (SLMERIPOS) ja Saaristomeren Meripuolustusosasto (SMMERIPOS).
Toiminnan painopiste on sotilaallisessa koulutuksessa, joka painottuu lähinnä laivasto-, rannikkotykistö- ja rannikkojoukkotoimintaan. Lisäksi kurssitarjontaa on myös ympäristövahingon torjunnasta, hätäensiavusta ja turvallisesta liikkumisesta vesillä.
Koulutus- ja tukiyksiköt
Meripuolustuspiiri jakautuu Saaristomeren Meripuolustusosastoon, joka ulottuu Perämeren pohjukasta Hankoniemeen ja Suomenlahden Meripuolustusosastoon, joka ulottuu Hankoniemeltä Suomenlahden pohjukkaan. Koulutusta järjestävät koko Suomen rannikolla Meripuolustusosastot ja niiden alaiset paikallisosastot.
Saaristomeren meripuolustusosaston (SMMERIPOS) muodostavat Perämeren meriosasto, Kokkolan meriosasto, Vaasan meriosasto, Rauman meriosasto sekä Saaristomeren meripuolustusosasto.
Suomenlahden Meripuolustusosaston (SLMERIPOS) muodostavat Hangon meriosasto, Suomenlahden meripuolustusosasto sekä Meri-Karjalan paikallisosasto.
Meripuolustuspiirin paikallisosastot toimivat itsenäisesti Meripuolustusosastojen päälliköiden alaisuudessa ja saavat tukensa Puolustusvoimien meripuolustusalueilta, sotilaslääneiltä ja toiminta-alueensa kunnilta. Paikallisosaston toimintaa johtaa paikallisosaston päällikkö apunaan johtoryhmä, sekä paikallisosaston varapäällikkö ja -pursimies.
Paikallisosastojen toiminta-alueet eivät rajoitu kunnanrajoihin, vaan kattavat koko Suomen rannikon mukaillen rannikkoon rajoittuvien maanpuolustuspiirien rajoja.
Piiripäälliköt
MERIPP:n nykyinen piiripäällikkö on Henrik Nysten (2011 -).
Ulla Turkki
Ulla Maija Turkki (o.s. Mäkinen, 30. kesäkuuta 1941 Ikaalinen – 24. marraskuuta 2022 Pori) oli suomalainen toimittaja, joka työskenteli Porissa ilmestyneen sosialidemokraattisen Uusi Aika -sanomalehden päätoimittajana vuosina 1985–2009. Hän aloitti lehden toimittajana vuonna 1967 ja siirtyi kaksi vuotta myöhemmin toimitussihteeriksi päätoimittajaksi valitun Leo Nybergin tilalle. Vuonna 1985 Turkista tuli Uuden Ajan päätoimittaja.
Mijakin piiri
220px|thumb|Mijakin piiri Baškortostanin tasavallan kartalla Mijakin piiri on kunnallinen itsehallintoalue Venäjän Baškortostanin tasavallan länsiosassa, Orenburgin alueen vastaisella rajalla. Piirin hallinnollinen keskus, Kirgiz-Mijakin kylä, sijaitsee 190 kilometriä pääkaupungista Ufasta lounaaseen. Piiriin kuuluu 15 maalaiskuntaa (kyläneuvostoaluetta) ja se on perustettu vuonna 1930.
Mijakin piirin pinta-ala on 2 051 km². Piirin asukasluku on noin 31 600 ja asukastiheys 15 asukasta/km². Suurimmat etniset ryhmät ovat baškiirit, tataarit, tšuvassit ja venäläiset.
Viktoria (Iso-Britannia)
Viktoria (Alexandrina Victoria, 24. toukokuuta 1819 Lontoo, Englanti – 22. tammikuuta 1901 Wightsaari, Englanti) oli Ison-Britannian ja Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan kuningatar vuodesta 1837 lähtien kuolemaansa saakka vuonna 1901.
Viktoria oli kuningas Yrjö III:n neljännen pojan, Kentin herttua Edvardin (1767–1820), ja saksalaissyntyisen Sachsen-Saalfeld-Coburgin prinsessa Viktorian (1786–1861) tytär. Hän oli syntyessään maansa kruununperimysjärjestyksessä viides isänsä ja tämän veljien jälkeen, mutta nousi ensimmäiseksi kruununperijäksi näiden kuoltua. Viktoria peri kruunun sedältään Vilhelm IV:ltä 18-vuotiaana 20. kesäkuuta 1837. Vuonna 1876 Viktoria otti käyttöön myös Intian keisarinnan arvonimen.
Viktoria avioitui vuonna 1840 Saksi-Coburg-Gothan herttuakunnan prinssi Albertin kanssa. Albert toimi käytännössä Viktorian kanssahallitsijana kuolemaansa 1861 asti. He saivat yhdeksän lasta, joiden kautta lähes kaikki nyky-Euroopan monarkit polveutuvat kuningatar Viktoriasta.
Britannia (lautapeli)
Britannia on Lewis Pulsipherin kehittämä 3–5 pelaajan historia-aiheinen lautapeli. Sen ensimmäinen versio ilmestyi jo vuonna 1986, ja 2000-luvulla pelistä on ilmestynyt Fantasy Flight Gamesin kustantama uudistettu laitos.
Peli käsittelee Ison-Britannian historiaa runsaan tuhannen vuoden ajalta roomalaisten maihinnoususta aina Vilhelm Valloittajaan ja normannien rantautumiseen asti. Pelin kesto on noin 2–4 tuntia. Pelin voittaja ratkeaa pisteillä.
Viktoria (Iso-Britannia)
Viktorian valtakausi kesti yli 63 vuotta. Viktoria jäi Ison-Britannian viimeiseksi Hannover-sukua edustaneeksi hallitsijaksi. Viktoriaaninen aikakausi (1837–1901) on nimetty kuningatar Viktorian mukaan. Tänä aikana brittiläinen yhteiskunta muuttui monella tavalla, eikä Viktorialla enää valtakautensa lopussa ollut paljon valtaoikeuksia, vaikka hän pystyikin arvovaltansa avulla edelleen vaikuttamaan maansa asioihin. Kansan keskuudessa hän oli valtakautensa loppupuolella hyvin suosittu.
Sukujuuret
Viktorian isä oli prinssi Edvard, Kentin ja Strathearnin herttua (1767–1820), joka oli Yrjö III:n ja kuningatar Charlotten poika. Viktoria kuului saksalaiseen Hannover-sukuun, joka nousi valtaistuimelle vuonna 1714. Viktoria oli Englannin ensimmäisen Stuart-hallitsijan Jaakko I:n jälkeläinen suoraan alenevassa polvessa tämän tyttärentyttären Hannoverin Sofian kautta.
Viktorian äiti oli prinsessa Viktoria Saksi-Coburg-Saalfeld, Kentin ja Strathearnin herttuatar (1786–1861). Viktorian Leopold-enosta tuli vuonna 1831 Belgian kuningas Leopold I.
Varhainen elämä
thumb|left|upright|Prinsessa Viktoria kolmetoistavuotiaana 1833. Kopio vuodelta 1866, alkuperäinen öljymaalaus [[George Hayter.]] Viktoria syntyi 24. toukokuuta 1819 Kensingtonin palatsissa Lontoossa, jonne hänen vanhempansa olivat saapuneet vähän aiemmin Saksasta, jotta heidän lapsensa syntyisi Englannissa. Kuukautta myöhemmin hänet kastettiin Alexandrina Victoriaksi. Nimi Alexandrina tuli tytön kummisedän ja Britannian sotaliittolaisen, Venäjän keisari Aleksanteri I:n mukaan, ja nimi Victoria annettiin hänen äitinsä mukaan. Koska Victoria oli Britanniassa tuohon aikaan tuntematon nimi ja myös Alexandrina kuulosti vierasmaalaiselta, moni parlamentaarikko pyrki 1830-luvulla vaihdattamaan prinsessan laillisen nimen, siinä kuitenkaan onnistumatta. Viktorian isä Edvard kuoli vuonna 1820 keuhkokuumeeseen, ja kuningas Yrjö IV otti velkaisen äidin ja tyttären hoiviinsa. Yksivuotiaana Viktoria oli perimysjärjestyksessä kolmantena setiensä jälkeen. Viktorian äiti oli saksalainen, joten kotona puhuttiin saksaa, vaikka äiti kasvattikin Viktorian englanninkieliseksi. Pienen Viktorian läheisin leikkitoveri oli hänen äitinsä neuvonantajan John Conroyn tytär Victoire.
Viktoria sai kristillisen koulutuksen. Hän opiskeli myös äidinkieltään saksaa, englantia ja ranskaa sekä italian ja latinan perusteet. Romaanien lukeminen häneltä oli kielletty. Hänen äitinsä oli hyvin suojeleva, eikä nuori prinsessa mennyt minnekään ilman seuraa.
Teini-ikäisenä Viktoria rakasti erityisesti historian opiskelua ja italialaista oopperaa. Hän opiskeli myös laulamista ja pianonsoittoa, missä hänestä tulikin hyvin taitava.
Archlord
Archlord on NHN Gamesin ja Codemastersin kehittämä usean pelaajan verkkoroolipeli (MMORPG), joka sijoittuu Chantran-nimiseen fantasiamaailmaan.
Viktoria (Iso-Britannia)
Varhainen elämä
Vuodesta 1830 alkaen Viktorian äiti vei neuvonantajansa kanssa Viktorian kesäisin matkoille tutustumaan Englantiin ja Walesiin. Kuninkaan harmiksi nuori Viktoria toivotettiin innokkaasti tervetulleeksi minne tahansa he menivätkin ja Viktorian matkat nähtiin ”kuninkaallisena etenemisenä”. Kuningas kielsikin laivoja antamasta prinsessalle kuninkaallista tervehdystä.
Archlord
Muista samantyyppisistä verkkopeleistä poiketen Archlordissa voi hallita pelimaailmaa ja sitä kautta saada huimia etuja. Chantran-maailma on jaettu viiden eri elementin ympärille, joista jokaisella on omat ainutlaatuiset piirteensä. Pelityyli on lajityypille ominaisesti melko vapaa ja riippuu pelaajasta; pelaaja voi tappaa toisia pelaajia, pelata rauhaisasti yksinään tutkien Chantraa ja hioen taitojaan tai osallistua useiden pelaajien ryhmäkahakoihin.
Viktoria (Iso-Britannia)
Varhainen elämä
Viktoria sai suuresti arvostamaltaan enoltansa Leopoldilta tukun ohjeita hallitsijakauttaan varten. Kuningas Vilhelm IV:n ja Viktorian äidin välit olivat samalla huonontuneet niin, että kuningas toivoi julkisesti elävänsä niin kauan, että Viktoria olisi riittävän vanha noustakseen valtaistuimelle ilman äitinsä sijaishallintaa.
Archlord
Pelistä perittiin ennen 5,99 € kuukausimaksua, mutta pelaajamäärän pudotessa se poistettiin. Nyt Archlordin pelaajamäärä onkin nousussa. Pelin musiikki on Lontoon sinfoniaorkesterin soittamaa.
Viktoria (Iso-Britannia)
Valtakauden alku
thumb|Viktorian kruunajaiskuva, George Hayter 1838 Viktoriasta tuli kuningatar 20. kesäkuuta 1837, kun Vilhelm IV kuoli. Hän luopui heti ensimmäisestä etunimestään Alexandrinasta, siirsi hovinsa Kensingtonin palatsista Buckinghamin palatsiin ja teki Windsorin linnasta toisen asuntonsa. Hän alkoi myös ottaa etäisyyttä entiseen neuvonantajaansa John Conroyhin sekä äitiinsä Kentin herttuattareen, vaikka ottikin tämän asumaan Buckinghamin palatsiin. Kesän 1837 aikana uusi kuningatar otti lähes päivittäin vastaan valtakuntansa johtavia poliitikkoja, kirkonmiehiä ja muita merkkimiehiä. Hän järjesti myös lukuisia juhlia palatsissaan. Monarkin vaihdoksen myötä maassa järjestettiin uudet parlamenttivaalit samana vuonna.
Archlord
Pelissä pystyy ostamaan oikealla rahalla pelirahaa (Chantra)
Viktoria (Iso-Britannia)
Valtakauden alku
Monarkkina Viktorialla oli tuohon aikaan suurin piirtein samanlaiset valtaoikeudet kuin Yhdysvaltain presidentillä. Hän oli armeijan ja laivaston ylipäällikkö. Hän nimitti kaikki tärkeimmät valtion virkamiehet, diplomaatit sekä johtavat tuomarit. Hänellä oli valta antaa aatelittomille perinnöllinen aatelisarvo ja sitä kautta ylähuoneen jäsenyys. Monarkki myös valitsi Englannin kirkon ja Irlannin protestanttisen kirkon piispat ja arkkipiispat sekä Britannian siirtomaiden hallitsijat. Monarkki julisti sodat ja rauhat sekä hoiti sopimusneuvottelut valtioiden välillä. Hän saattoi tehdä lakiehdotuksia ja pyytää parlamenttia osoittamaan varoja sekä säätämään veroja valtakunnan hallinnoimiseen ja puolustukseen. Monarkki ei kuitenkaan saanut verottaa alamaisiaan tai säätää lakeja ilman parlamentin hyväksyntää, eikä hän saanut erottaa tuomareita.
Archlord
5e = 1300cc 10e = 4000cc 15e = 6300cc
Viktoria (Iso-Britannia)
Valtakauden alku
Monia kuningattaren valtaoikeuksia käyttivät käytännössä hänen neuvonantajansa sekä pääministeri ja muut ministerit, mutta heidän oli saatava siihen lupa kuningattarelta. Vaikka kuningatar nimittikin itse pääministerin, tämän täytyi saada myös parlamentin luottamus voidakseen johtaa hallitustaan. Käytännössä monarkki siis joutui nimittämään pääministeriksi parlamentin suurimman puolueen johtajan – vain jos yksikään puolue ei ollut hallitseva, hänellä oli valinnanvaraa. Viktorian tullessa kuningattareksi pääministerinä oli whigejä edustanut lordi Melbourne, joka sai myös jatkaa pääministerinä. Viktoria tuli välittömästi hyvin toimeen Melbournen kanssa, ja hänestä tuli kuningattarelle tärkeä keskustelukumppani, ohjaaja ja ystävä pitkäksi aikaa.
Archlord
Pelirahalla voi ostaa erikoistavaroita, joista maksetaan myös pelissä meheviä summia.
Rodut
thumb|right|Berserker grindaamassa. Pelaaja voi pelata kolmella eri rodulla: ihmisillä, Kuuhaltijoilla ja Örkeillä. Jokaisella rodulla on myös muutamia hahmoluokkia.
Viktoria (Iso-Britannia)
Valtakauden alku
Viktoria sai parlamentilta 385 000 punnan vuositulot, josta 80 prosenttia ohjattiin hovin palkkoihin ja kuluihin. Summa säilyi samana Viktorian kuolemaan asti. Ensimmäisten kahden vuoden aikana Viktoria maksoi pois vanhempiensa vanhat velat ja ohjasi serkuilleen elatusmaksuja. Sen jälkeen hän alkoi ostella taidetta, lahjoittaa hyväntekeväisyyteen ja kasvattaa omaa kassaansa.
Archlord
Archlord
Archlord-tittelin voi saada vain yksi henkilö yhdellä palvelimella. Archlordina pelaaja voi mm. vaikuttaa sääolosuhteisiin, saada paremmat varusteet, lentää pelimaailmassa lohikäärmeellä, laittaa meteorisateita haluamiinsa kohteisiin sekä päästä kiltoineen archlordin linnaan.
Viktoria (Iso-Britannia)
Valtakauden alku
Viktorian kruunajaisia vietettiin 28. kesäkuuta 1838. Kruunajaiset olivat hyvin näyttävät. Niihin liittyneet juhlallisuudet kestivät monta päivää, ja tapahtuma tarjottiin koko kansalle eikä vain eliitille kuten Yrjö IV:n kruunajaiset.
Avioliitto, perhe-elämä ja Albertin rooli kanssahallitsijana
thumb|left|Viktoria ja Albert palaamassa häistään vuonna 1840. Kaiverrus S. Reynolds, F. Lockin mukaan. Viktorian luona vieraili nuoria kosijoita vuosina 1837–1839. Heidän joukossaan oli eurooppalaisia prinssejä, mutta nuori kuningatar oli päättänyt mennä naimisiin vain rakkaudesta. Lokakuussa 1839 kuningattaren saksalainen serkku, Saksi-Coburg-Gothan herttuakunnan prinssi Albert tuli vierailulle Windsoriin. Viktoria ihastui Albertiin ja kosi tätä, mikä olikin kuningattaren tehtävä. Albert suostui ja hääpäiväksi valittiin 10. helmikuuta 1840.
Häiden jälkeen pari vietti kolmen päivän kuherruskuukauden Windsorin linnassa. Vastanaineet olivat hyvin onnellisia, vaikka heidän persoonallisuutensa olivatkin vastakohtaiset: Viktoria oli ulospäinsuuntautunut sekä valvoi myöhään ja Albert oli puolestaan introvertti sekä aamuvirkku. Aluksi Albertilla oli vain aviomiehen osa eikä minkäänlaista sijaa valtakunnan hallinnossa, mutta hän ryhtyi seuraavien vuosien aikana parantamaan asemaansa. Albert kertoi ottaneensa tavoitteekseen avustaa ja täydentää vaimonsa työtä kaikin tavoin ja toimia perheen ja talouden päänä. Albertin rooli maan politiikassa kasvoi 1840-luvun aikana Viktorian ollessa toistuvasti raskaana. Vuonna 1843 Albertista oli tullut jo niin tärkeä, että kuningatar korvasi julistuksissaan sanan ’minä’ sanalla ’me’. Maassa olikin käytännössä kaksi hallitsijaa, ja monen näkemyksen mukaan Albert toimi kuninkaana. Viktorian omien päiväkirjamerkintöjen mukaan tällainen järjestely sopikin hyvin kuningattarelle, joka oli hyvin tyytyväinen perhe-elämäänsä. Albertilla oli huomattava vaikutus Viktorian kehittymiseen voimakkaaksi hallitsijaksi, ja hän sai alkujaan varsin vapaamielisen Viktorian lämpenemään vanhoillisille aatteille.
Kesäkuussa 1840 Viktoria yritettiin murhata, kun mielenterveysongelmista kärsinyt nuori mies ampui vaunuissa matkustavia Viktoriaa ja Albertia kohti. Tapahtuman seurauksena parlamentti sääti lain, jonka mukaan Albertista tulisi hallitsija Viktorian kuoltua, jos kruununperijä olisi vielä alaikäinen. Viktoria joutui elämänsä aikana kaikkiaan kahdeksan hyökkäyksen kohteeksi. Seitsemän kertaa häntä kohti laukaistiin tai yritettiin laukaista pistooli, tosin joissain tapauksissa aseessa ei ollut luoteja. Näistä hyökkäyksistä kuningatar selvisi vahingoittumattomana. Kerran häntä lyötiin kävelykepillä otsaan.
Konservatiivien Robert Peelista tuli pääministeri Lordi Melbournen jälkeen 1841. Albert tuli hänen kanssaan heti hyvin toimeen niin henkilönä kuin poliittisestikin, minkä ansiosta Albertin rooli politiikassa kasvoi. Ajan myötä niin Viktoria kuin Albertkin ottivat omakseen Peelin Irlantia, valuuttaa ja ulkomaankaupan säätelyä koskeneen uudistuspolitiikan.
Viktoria ja Albert joutuivat vuoden 1846 jälkeen eri linjoille ulkopolitiikassaan kovaotteisen ulkoministeri lordi Palmerstonin kanssa ja pyrkivät syrjäyttämään hänet. Pääministeri lupasikin vaatia ulkoministeriään vastaisuudessa hankkimaan kuningattarelta luvan tämän nimissä puhumiseen.
Albert valittiin 1847 Cambridgen yliopiston kansleriksi, ja hän uudisti sekä laajensi yliopiston opetusohjelmaa merkittävästi. Albert vastasi myös Lontoon maailmannäyttelyn 1851 järjestämisestä, ja Viktoria kuvasi näyttelyn avajaispäivää yhdeksi elämänsä suurimmista.
Hallitsijapari hankki Wightsaarelta syrjäisen tilan nimeltä Osborne House ja rakennutti sinne kartanon, jossa he saattoivat viettää aikaansa rauhassa lastensa kanssa. Pariskunta ihastui myös Skotlantiin, ja vuonna 1847 he vuokrasivat sieltä Balmoralin tilan ja rakennuttivat sinne linnan asunnokseen. Samana vuonna Viktoria sai kahdeksannen lapsensa, ja hän käytti ensi kertaa kloroformia puudutusaineena synnytyksessä, mikä sai monet naiset seuraamaan hänen esimerkkiään. 1850-luvun puolivälissä kuninkaallinen pari vietti jo lähes puolet ajastaan Osbornessa tai Balmoralissa. Heidän nuorekas suurperheensä oli muuttanut brittien käsitystä kuninkaallisesta perheestä.
thumb|Varhaisin tunnettu valokuva Viktoriasta, kuvassa tyttärensä Victorian kanssa 1844 tai 1845. Kun Irlannissa oli vakava nälänhätä 1840-luvulla, Viktoria kantoi paljon huolta Britannialle silloin kuuluneen maan tilanteesta ja lahjoitti omia varojaan nälkäisten hyväksi. Samalla Irlannissa nousi kuitenkin kapinamielialaa, ja toukokuussa 1849 työtön irlantilaismies yritti ampua Viktorian Lontoossa. Viktoria teki ensimmäisen vierailunsa Irlantiin saman vuoden elokuussa. Kuningatar sai Irlannissa erittäin innostuneen ja lämpimän vastaanoton kaikilta yhteiskuntaluokilta. Myöhemmin Viktoria vieraili Irlannissa miehensä kanssa vielä 1853 ja 1861, joskin historiantutkijat ovat myöhemmin arvostelleet häntä siitä, että hän pysyi irlantilaisille edelleen liian etäisenä.