cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kivi- ja Levalammen tekojärvi
Luontoarvoja
Syrjäisen sijaintinsa vuoksi seutu on jäänyt pellonraivaamiselta ja ojitukselta rauhaan nykypäiviin asti. Soiden ympäristö ja sen viereiset metsäsaarekkeet ovat kuitenkin talousmetsiä. Järven koillisosa kuuluu osana laajempaan Natura 2000-ohjelman Levanevan luonnonsuojelualueeseen (FI0800032).
Margareta Högman
Margareta Högman (16. marraskuuta 1786 Pohjois-Ii – 3. maaliskuuta 1849 Joutsa) oli Itä-Hämeessä ja Etelä-Savon länsiosassa vaikuttaneen kristillisen herätysliikkeen, nk. ystäväliikkeen, hengellinen johtaja ja keskushahmo 1810-luvulta alkaen kuolemaansa saakka. Hänen isänsä oli seppä Jaakko Högman.
Ystäväliikkeen uskonkäsitys oli sisäistä elämää ja elämän pyhitystä viljelevää rakastavaa kristillisyyttä, joka sai ulospäin suuntautuvia diakonisia, kulttuurisia ja sivistyksellisiä muotoja. Siihen, että liikkeessä luotettiin "sanaan" ja sen itse lukemiseen, Matthias Akiander – 1800-luvun uskonnollisten liikkeiden ensimmäinen historioitsija – näkee olennaisesti perustuvan ystäväliikkeen erityisen hengen ja toiminnan eetoksen. Akianderin mukaan liikkeeseen kuuluneet ahkeroivat sekä sisällisessä että ulkonaisessa ”siisteydessä ja hiljaisuudessa, ei sillä mitään ansaitaksensa, vaan Jumalan sanassansa käskemisen ja kristillisen ihmisen velvollisuuden vuoksi". Ystäväliikkeen käytäntöön kuuluivat säännölliset rukoushetket, elämäntapojen siisteys ja raittius, luku- ja kirjoitustaidon vaaliminen, sairaiden, köyhien ja ahdistuneiden auttaminen, sielun- ja mielen hoito. Ystäväliike joutui määrittämään uskonkäsitystään suhteessa muihin ajan herätysliikkeisiin, etenkin Paavo Ruotsalaisen herännäisyyteen ja Henrik Renqvistin rukoilevaisuuteen – ja haastetuksi myös pitkiin herännäisoikeudenkäynteihin. Margareta Högmanin kirjoittamaksi mainittua arkkivirttä O Jumalan Karitza (1831/1834) painettiin 1800-luvun kuluessa lukuisia kertoja eri versioina.
''”Puron lailla, joka kuivia partaitansa kostuttaen virtaa kohinatta eteenpäin, tämä liike on kaikessa rauhassa tyydyttänyt hätääntyneiden sielujen hengellistä janoa. Muut seudut ovat sen sisäistä elämää tuskin huomanneetkaan.”'' (Matthias Akiander, 1863)
Muuta
Joutsan hautausmaalla on Margareta Högmanin hautamuistomerkki (1930).
Kutukari
Kutukari on saari läntisessä Espoossa runsaat kaksi kilometriä Suomenojan venesatamasta kaakkoon. Virallisessa kaupunginosajaossa saari kuuluu Suvisaaristoon. Kutukari sijaitsee Suvisaariston pääsaarien itäpuolella Svartholmenin ja Stora Hallonkobbenin välissä.
Kutukarin pinta-ala on 0,6 hehtaaria ja itä–länsisuuntainen pituus noin 130 metriä. Rannat ovat kivikkoiset. Saaren luoteiskulmalla on noin 40 metrin pituinen kallioluoto.
Ukrainan väestö
thumb|right|200px|Ukrainan väestönkehitys vuodesta 1950 lähtien. thumb|right|200px|Syntyvyys (sinisellä), kuolleisuus (punaisella) ja luonnollinen väestönkasvu (vihreällä) vuodesta 1950. [[Neuvostoliiton hajoaminen on merkitty pystyviivalla.]] thumb|right|200px|Väestötiheys piireittäin vuonna 2010. thumb|right|200px|Etnisten [[ukrainalaiset|ukrainalaisten osuus väestöstä alueittain vuonna 2001.]]
Ukrainan väestöllä tarkoitetaan Ukrainassa asuvia ihmisiä. 1. tammikuuta 2017 Ukrainan tilastokeskus arvioi maassa olevan 42 584 542 asukasta, kun Venäjän sotilasmiehityksessä tuolloin olleita Ukrainan Krimin autonomisen tasavallan ja Sevastopolin väkilukua ei laskettu mukaan.
Neuvostoliiton väestönlaskennat
Neuvostoliitossa järjestettiin kymmenen vuoden välein väestönlaskenta, mihin myös Ukrainan väestö laskettiin Ukrainan sosialistisena neuvostotasavaltana. Väestönlaskenta suoritettiin siten, että paikallinen väestönlaskija meni jokaiseen asuntoon kysymään tiedot henkilökohtaisesti. Väestönlaskennoissa kysyttyjä asioita olivat muun muassa nimet, lasten lukumäärä, kansallisuus, äidinkieli ja puhutut muut kielet. Jos asukas oli ulkomaalainen, niin kerättiin myös tieto kansalaisuudesta.
Neuvostoliitossa vähemmistö- ja kansallisuuspolitiikan toteuttamiseksi jokaisella kansalaisella oli Neuvostoliiton kansalaisuuden lisäksi myös kansallisuus. Lapsen kansallisuus määräytyi seka-avioliitoissa yleensä äidin mukaan, mutta sosiaalinen asema taas isän mukaan joko työläiseksi tai toimihenkilöksi. Monissa tapauksissa epäsuosion kohteeksi joutuneet vähälukuisten kansallisuuksien edustajat pyrkivät vaihtamaan kansalaisuutensa muuksi, usein venäläiseksi. Ukrainassa on esiintynyt Puolan ja Venäjän tapaan antisemitismiä, minkä vuoksi erityisesti liberalisoituneet ja maallistuneet tai ortodoksistuneet juutalaiset venäläistyneissä suurkaupungeissa olivat yleensä kansallisuudeltaan venäläisiä.
Vuoden 2001 väestönlaskenta
Ukrainan oma kansallinen väestönlaskenta järjestettiin vuonna 2001. Seuraavat kartat kuvaavat eri kieliä äidinkielenään puhuvien osuutta Ukrainan piireissä vuoden 2001 väestönlaskennassa.
Väestö etnisen ryhmän mukaan 1959–2001
Seuraavan taulukon luvut ovat Neuvostoliitossa ja itsenäisessä Ukrainassa pidettyjen väestönlaskentojen tuloksiin perustuvia.
Sirkka Lamminen
pienoiskuva|Sopraano Sirkka Lamminen. Kuvaaja Heikki Tuuli. Sirkka Lamminen (o.s. Lampimäki, s. 1973) on suomalainen sopraano.
Lamminen on vieraillut solistina muun muassa Suomen Kansallisoopperassa, Savonlinnan oopperajuhlilla , Zürichin oopperassa, Rooman oopperassa , Hampurin valtionoopperassa , Bernin Stadttheaterissa , Opéra de Baugéssa Ranskassa ja Viron kansallisooppera Estoniassa. Sirkka Lamminen esiintyy aktiivisesti myös kotimaisten oopperayhdistysten produktioissa. Hän on esiintynyt Jyväskylän Oopperan, Seinäjoen Oopperayhdistyksen, Joensuun Oopperayhdistyksen, Opera Cavan, Vantaan Oopperayhdistyksen ja Suomalaisen Kamarioopperan solistina. Oopperatehtävien lisäksi Lamminen konsertoi säännöllisesti kuorojen ja orkesterien solistina kotimaassa ja ulkomailla.
Sirkka Lamminen toimii freelance-oopperalaulajana ja Taideyliopiston Teatterikorkeakoulun Näyttelijäntaiteen lehtorina, erikoisalana äänenkäyttö ja laulu. Hän on Alavudella järjestettävän Toivo Kuula -laulukilpailun taiteellinen johtaja. Lamminen oli myös tuomariston jäsen vuoden 2016 kilpailussa yhdessä Matti Salmisen, Johanna Rusanen-Kartanon ja Seppo Ruohosen (pj) kanssa. Lamminen toimi myös vuoden 2012 Toivo Kuula -laulukilpailun taiteellisena johtajana.
Lamminen voitti vuonna 1999 Kangasniemen laulukilpailun. Vuonna 2000 hän saavutti kolmannen sijan pohjoismaisessa Vox Unica -laulukilpailussa ja vuonna 2004 toisen palkinnon Timo Mustakallio -laulukilpailussa ja kolmannen palkinnon Lappeenrannan laulukilpailussa. Ensimmäisessä Merikanto-laulukilpailussa vuonna 2001 Sirkka Lamminen oli finalisti ja hänet palkittiin Ukri Merikannon veistoksella. Sirkka Lammiselle myönnettiin Sibeliuksen suvun erikoispalkinto vuonna 2007 ensimmäisessä kansainvälisessä Jean Sibelius -laulukilpailussa. Sirkka Lamminen oli semifinalisti kansainvälisessä Hans Gabor Belvedere -laulukilpailussa Wienissä vuonna 2002 ja The Queen Sonja International Music Competition -laulukilpailussa vuonna 2001 Oslossa.
Sirkka Lammisen ääniala on laaja ja hänen repertuaariinsa kuuluu kaikkiaan noin 40 oopperaroolia, pääasiassa lyyrisen ja dramaattisen koloratuurisopraanon sekä lyyrisen sopraanon rooleja. Lammisen ohjelmistossa on myös kirkkomusiikkia, barokkiteoksia, nykymusiikkia, orkesterilauluja ja yksinlauluja. Sirkka Lamminen on esittänyt länsimaisen taidemusiikin lisäksi monipuolista ohjelmistoa eri kokoonpanojen kanssa muun muassa kansanmusiikkia, musikaalilauluja, goottimetallia, jazzia, iskelmiä, rockia, lastenlauluja, poppia ja soulia.
Sirkka Lamminen valmistui Sibelius-Akatemiasta musiikin maisteriksi vuonna 2004 professori Seppo Ruohosen oppilaana. Vuosina 2001–2003 hän opiskeli Zürichin kansainvälisessä oopperastudiossa. Lamminen opiskelee tohtorintutkintoa varten Taideyliopiston Sibelius-Akatemiassa, DocMus -yksikön taiteilijakoulutuksessa. Lamminen on täydentänyt opintojaan yksityisesti ja osallistunut lukuisille mestarikursseille opettajinaan muiden muassa Edda Moser, Renata Scotto, Edita Gruberová, Elisabeth Schwarzkopf, Tom Krause, William Riley, Roland Hermann ja Matti Salminen. Hän on opiskellut aikaisemmin laulua muiden muassa Hannele Valtasaaren (Keski-Suomen Konservatorio), Kaija Hjeltin (Jyväskylän yliopisto) ja Leena Kosolan (Etelä-Pohjanmaan musiikkiopisto) johdolla. Lamminen on opiskellut myös viulun- ja pianonsoittoa.
Jorma Kosunen
Jorma Tapio Kosunen (s. 26. lokakuuta 1950 Rautjärvi ) on suomalainen rajavartiojoukkojen eversti ja entinen Rajakoulun (myöh. Raja- ja merivartiokoulu) johtaja. Hän palveli mm. Kaakkois-Suomen Rajavartiostossa sekä pitkään Rajavartiolaitoksen esikunnassa eri tehtävissä. Eläkkeelle jäätyään hän toimi Hyvinkään Tahkon puheenjohtajana vuosina 2006–2009. Kosunen tunnetaan pitkän linjan pesäpalloharrastajana ja -aktivistina. Hän valmistui Kadettikoulusta vuonna 1976 ja kävi myöhemmin Sotakorkeakoulun.
Valtakunnanjulkisuuteen Kosunen nousi, kun hän oli ryhtynyt Kehittyvien maakuntien Suomi -nimisen yhdistyksen varapuheenjohtajaksi, joka antoi mittavaa vaalitukea kymmenille kansanedustajille eduskuntavaaleissa 2007. Kosusen mukaan yhdistys oli perustettu puoluesihteeri Jarmo Korhosen työhuoneessa, mitä tämä ei kiistänyt. Sen sijaan väite siitä, että Korhonen olisi osallistunut yhdistyksen perustamiseen jäi kokouspöytäkirjalla todistamatta.
Uinnin lyhyen radan Euroopan-mestaruuskilpailut 2009
Uinnin lyhyen radan Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 2009 13. kertaa. Kilpailut pidettiin Turkin Istanbulissa 10.–13. joulukuuta. Kilpailujen järjestäjänä toimi Euroopan uimaliitto LEN.
Liukuvoide
thumb|Liukuvoidetta Liukuvoiteella eli liukasteella vähennetään ihon aiheuttamaa kitkaa yhdynnän aikana, masturboitaessa, lääkärin suorittaman operaation aikana tai sitä käytetään kireän esinahan löysäämiseen. Liukuvoidetta voidaan käyttää myös anaaliyhdynnässä.
Liukuvoiteita on monia erilaisia, löytyy vesi-, silikoni- ja öljypohjaisia. Öljypohjaiset eivät sovellu käytettäväksi lateksista valmistetun kondomin kanssa, koska ne saattavat heikentää kondomin rakennetta ja johtaa sen puhkeamiseen. Pakkauksessa on lähes poikkeuksetta maininta onko kyseessä oleva tuote kondomiturvallinen. Kaikki vesipohjaiset liukuvoiteet ovat kondomiturvallisia.
Useimmat tavaratalot ja apteekit myyvät laadukkaita liukuvoiteita, apteekeissa valikoima on hieman parempi. Suurin valikoima erilaisia liukuvoiteita löytyy luonnollisesti seksikaupasta. Liukuvoiteiden hinnat liikkuvat muutamasta eurosta kymmeniin euroihin.
Liukuvoidetta voidaan käyttää myös esimerkiksi tamponin asettamisen helpottamiseksi.
Eetu Muinonen
Eetu Antti Akseli Muinonen (s. 5. huhtikuuta 1986 Mikkeli) on suomalainen jalkapalloilija, joka on edustanut Veikkausliigassa pelannutta Rovaniemen Palloseuraa (RoPS). Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Mikkelin Kissoissa ja Mikkelin Palloilijoissa (MP) jalkapallo-oppinsa saanut Muinonen aloitti pääsarjauransa MyPassa vuonna 2003 ja oli voittamassa Suomen mestaruutta kaudella 2005. Hän siirtyi Belgiaan helmikuussa 2009. Ura Belgiassa tyssäsi kuitenkin polvivammaan, ja hän palasi takaisin Suomeen edustaen kaudella 2010 aluksi Ykkösessä pelannutta MP:tä.
Muinonen palasi kuitenkin syyskesällä 2015 takaisin Suomeen ja liittyi FC KTP:n Veikkausliigajoukkueen kokoonpanoon. Kaudella 2016 Muinosen ura Veikkausliigassa jatkui aimmalta uralta tutussa RoPS:n joukkueessa. Muinosen ura RoPS:n Veikkausliigajoukkueessa on jatkunut aina 2020 syksyyn eli viisi kautta.
Eetu Muinonen on pelannut kauden 2020 loppuun mennessä Veikkausliigaa 13 kautta MYPAn, RoPS ja FC KTP:n riveissä. Niissä hän on pelannut 238 ottelua ja tehnyt 24 maalia ja antanut seitsemän maaliin johtanutta syöttöä.
Muinonen on pelannut myös Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. 15. toukokuuta 2009 alle 21-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentaja Markku Kanerva valitsi Muinosen 40 pelaajan ehdokaslistalle, josta valittiin lopullinen alle 21-vuotiaiden joukkue 15.–29. kesäkuuta Ruotsissa pelattuun EM-lopputurnaukseen.
Maisemasuunnittelu
Maisemasuunnittelu on osa alue- ja ympäristönsuunnittelua sekä kaavoitusta. Maiseman suunnittelu ja hoito tarkoittaa maiseman laaja-alaista fyysistä suunnittelua, jonka painopiste on maankäytön ohjaamisessa ja maiseman suojelun ja hoidon toimenpiteiden suunnittelussa ja seurannassa. Se voi olla joko laaja-alaista tai yksityiskohtaista, aina valtakunnan tasolta asuntojen ympäristöihin. Liiallisiin yksityiskohtiin meneminen ei silti myöskään ole hyvä asia eikä myöskään pinnallinen pelkän maisemakuvan tarkastelu.
Sairas tyttö tanssii
Sairas tyttö tanssii (WSOY 1952) on Aila Meriluodon toinen runokokoelma.
Meriluodon ensimmäinen runoteos Lasimaalaus sai ilmestyessään vuonna 1946 positiiviset arviot ja hyvän myyntimenestyksen. Sen jälkeen Meriluoto ei kuuteen vuoteen julkaissut kokoelmaa, joten odotukset seuraavan teoksen suhteen olivat korkealla. Samaan aikaan runoudessa tapahtui murros, kun uusi runoilijapolvi toi loppusoinnuttoman modernismin esille. Uuden polven runoilijoita olivat esimerkiksi Eeva-Liisa Manner, Paavo Haavikko, Helvi Juvonen ja Lasse Heikkilä. Kun Meriluoto oli aloittanut soinnitetun ja riimittelevän runon uudistajana, oli epäselvää, jatkaisiko hän omaa tietään vai liittyisikö modernisteihin.
Teoksen runot ovat suurelta osin 1940-luvulta, ja Meriluoto olisi voinut julkaista sen heti Lasimaalauksen jälkeen. Kokoelmassa oli kyllä runoja, jotka näyttivät sopivan kirjoittajan 1950-luvun elämään Lauri Viidan puolisona. Teoksen hallitsevana teemana on hiljeneminen ja vetäytyminen, vaikkakin siinä viitataan myös suuriin saavutuksiin: “Niin pientä on mitä sanon, / niin suurta tapahtuu”. Teoksen käsikirjoituksessa kokoelman nimeksi oli merkitty Kuolema, ja kuolemiseen viitataan pyörteisenä virtana.
Kokoelman loppuosana on Rainer Maria Rilken käännösrunojen osasto. Meriluoto oli tehnyt tutkimustyötä Rilkestä ja piti tämän tuotantoa esikuvanaan. Niinpä Rilke-osasto tuntuu jatkavan samoja teemoja, joita on Meriluodon omissa runoissa.
Teoksen vastaanotossa korostui V. A. Koskenniemen akateemikon auktoriteetilla esittämä positiivinen arvio, että kokoelma “täysin määrin täyttää, vieläpä ylittää odotukset”. Meriluodolle muodostui suorastaan rasitteeksi, että hän leimautui Koskenniemen suojatiksi. Useimmat muut kriitikot olivat varovaisempia. Niinpä Toini Havu arvioi, että runoilijan oman elämän myllerrykset ovat vieneet teoksen tasoa alaspäin. Havu katsoi, että teos on syvästi persoonallinen, kuin räjähdyksen jälkiä kuvaava, mutta silti eteenpäin katsova. Modernisti Tuomas Anhava arvioi, että teos osoittaa kirjoittajan kypsyneen ja itsenäistyneen. Sen runot ovat aikaisempaa syväkulkuisempia ja katsoivat tulevaisuuteen. Runojen säkeet on muotoiltu Anhavan mielestä ihailtavan varmasti ja rakentuvat suuriksi ja moni-ilmeisiksi kokonaisuuksiksi. – Kriitikot eivät tienneet, että kokoelman runot oli kirkoitettu jo 1940-luvulla.
Walton
Walton voi tarkoittaa seuraavia:
Utena
Utena on kaupunki koillisessa Liettuassa. Se toimii Utenan läänin ja Utenan kunnallispiirin hallinnollisena keskuksena. Vuoden 2012 alussa kaupungin väkiluku oli 28 622 asukasta. Utena on yksi Liettuan vanhimmista kaupungeista. Sen tunnelmaa on luonnehdittu leppoisaksi.
Historia
Utena mainittiin ensimmäisen kerran vuonna 1261, jolloin kuningas Mindaugasin kirjeessä mainittiin herttua Utenen rakennuttama puulinna Utenėlė-joen rannalla. Kaupungin keskusta ja sittemmin myös paikallinen sanomalehti nimettiin herttuan mukaan. Vuonna 1416 paikalle rakennettiin ensimmäinen kirkko, ja samaan aikaan siellä aloitettiin myös kaupankäynti. Ristiretkien aikaan Utenan ympäristöä kuitenkin vahingoitettiin ja vuonna 1433 linna tuhottiin.
Vuonna 1655 Venäjän hyökätessä kaupunki vahingoittui pahasti. Pohjan sodan yhteydessä vuosina 1700–1721 ruotsalaiset tuhosivat kaupunkia. Napoleonin sotilaat vaurioitti kaupunkia vuonna 1812.
Vuonna 1835 rakennettu Varsova-Pietari-valtatie edesauttoi kaupungin kehitystä huomattavasti. Kaupunki kasvoi nopeasti, ja sinne rakennettiin taloja rinta rinnan sekä suuri posti. Vuonna 1879 kuitenkin tulipalo tuhosi ¾ kaupungista.
Vuonna 1924 Utena sai kaupunginoikeudet. Samana vuonna se sai myös oman pormestarin. Talot, tiet ja sillat oli rakennettu, kaupunkiin oli tullut myös teollisuutta: meijeri, kirjapaino, myllyjä, sahaamo ja oma sähköasema. Toinen maailmansota kuitenkin keskeytti Utenan kehityksen. Vasta parin kymmenen vuoden päästä toisesta maailmansodasta Utena jatkoi teollista kehitystään, mikä lisäsi myös väkilukua ja rakennettiin lisää asuinalueita.
Marina Raskova
Nuoruus ja aikuisuus
Marina Malinina syntyi keskiluokkaiseen perheeseen. Hänen isänsä oli oopperalaulaja ja laulunopettaja Mihail Malinin, ja hänen äitinsä oli opettaja. Hänen äitinsä sisar oli myös tunnettu laulaja Tatjana (Anna) Ljubatovitšina. Vuonna 1919, Raskovan ollessa seitsemänvuotias, hänen isänsä kuoli liikenneonnettomuudessa.
Toisin kuin moni Neuvostoliiton lentäjänaisista, Raskova ei alun perin haaveillut lentäjän urasta, vaan hänen ensisijainen ammattitoiveensa oli tulla oopperalaulajaksi.
Raskova opiskeli lukion jälkeen draama- ja lauluopintoja Moskovan konservatoriossa, kunnes välikorvatulehduksen sairastaminen pakotti hänet päättämään musiikin opintonsa, ja hän ryhtyi opiskelemaan kemiaa ja tekniikkaa. Valmistuttuaan vuonna 1929 hän siirtyi työskentelemään väriainetehtaassa, jossa hän tapasi tulevan puolisonsa, insinööri Sergei Raskovin. Heille syntyi tytär Tatjana vuonna 1930, ja seuraavana vuonna Raskova aloitti työskentelyn Ilmavoimien Akatemian Ilmanavigaation Laboratoriossa valmistelijana.
Raskovan ura sekä lentäjänä että lentosuunnistajana alkoi niittää mainetta 1930-luvulla. Vuonna 1933 hänestä tuli Neuvostoliiton ilmavoimien ensimmäinen naissuunnistaja. Vuotta myöhemmin hän aloitti Žukovskin lentoakatemiassa sotilaallisen navigoinnin opettamisen, tämän myös ensimmäisenä naisena. Akatemian myötä Raskova pääsi opiskelemaan lentämistä Tušinon lentokouluun, ja valmistuttuaan sieltä vuonna 1935 hän aloitti mittarilento-ohjaajana, ja opetti myös komentohenkilöstölle edistyksellistä suunnistamista. Samana vuonna hän erosi puolisostaan.
Vuosina 1937–1938, samoihin aikoihin kun opetti ilmailuakatemiassa, Raskova teki useita pitkän matkan lentoennätyksiä ja saavutti itselleen eräänlaisen julkkisstatuksen. Vuonna 1939 kustantamo Molodaja Gvardija julkaisi Marina Raskovalta kirjan ”Suunnistajan muistiinpanot”.
Toinen maailmansota
Kun toinen maailmansota syttyi, koulutettuja naislentäjiä oli paljon, ja monet lähtivät heti vapaaehtoiseksi. Naisille ei ollut muodollisia rajoituksia eikä heidän osallistumistaan taistelutehtäviin ollut kielletty, mutta kaikesta huolimatta heidän hakemuksensa yleensä hylättiin, niitä hävitettiin ja niiden vastaanottamista pitkitettiin hakijoiden lannistamiseksi. Raskovan sanotaan käyttäneen henkilökohtaisia yhteyksiään Josif Staliniin saadakseen armeijan muodostamaan kolme naispuolista taistelurykmenttiä. 8. syyskuuta 1941 Raskova piti kuuluisan puheen, jossa hän vaati naislentäjien sallimista taisteluihin osallistumiseen, ja sen seurauksena Stalin määräsi naispuolisen 122. ilmailujoukon muodostamisen 8. lokakuuta vuonna 1941. Tässä joukossa naiset eivät päässeet vain lentäjiksi, vaan heistä koulutettiin myös tukihenkilöstöä ja insinöörejä. Ryhmän kolme rykmenttiä saivat koulutuksensa jälkeen viralliset nimitykset seuraavasti:
pienoiskuva|Vaurioitunut ja hylätty Po-2 pakkolaskun jälkeen. Tällaisella lentokoneella [[Yön noidat lensivät yli 24 000 lentoa.]]
Chickamaugan taistelu
thumb|260px|Unionin ja Konfederaation joukkojen komentajat [[William S. Rosecrans ja Braxton Bragg.]] Chickamaugan taistelu käytiin 19. syyskuuta – 20. syyskuuta 1862 Yhdysvaltain sisällissodassa. Kenraali Braxton Braggin ja James Longstreetin komentamat Konfederaation joukot löivät Unionin William S. Rosecransin ja George H. Thomasin joukot Chickamauga-joella. Kumpikin osapuoli kärsi taistelussa suuret tappiot.
Marina Raskova
Toinen maailmansota
pienoiskuva|Venäläiset lentäjät Pe-2-syöksypommittajan edessä [[Pultava|Poltavassa kesäkuussa 1944. Marina Raskova kuoli lento-onnettomuudessa lähellä Stalingradia lentäessään tämäntyyppisellä lentokoneella.]] Raskova kuoli 4. tammikuuta 1943 lento-onnettomuudessa, kun hänen koneensa syöksyi maahan yrittäessään tehdä pakkolaskua Volgan rannalle, samalla kun johti kaksi muuta Pe-2:ta lentokentälle lähellä Stalingradia. Koko miehistö menehtyi. Raskovalle pidettiin sodan ensimmäiset valtion hautajaiset.
Chickamaugan taistelu
Taistelun jälkeen Konfederaation joukot valtasivat ympäröivät alueet ja piirittivät Chattanoogan kaupungin, jonka läpi kulki strategisesti tärkeä rautatie. Konfederaatio ei kuitenkaan onnistunut valloittamaan kaupunkia, sillä marraskuussa Unionin joukot ajoivat Konfederaation joukot alueelta.
Christer Kihlman
thumb|upright|Christer Kihlman. Christer Alfred Kihlman (14. kesäkuuta 1930 Helsinki – 8. maaliskuuta 2021 Helsinki ) oli suomenruotsalainen kirjailija ja vasemmistolainen kulttuurikriitikko.
Chickamaugan taistelu
Armeijoiden edeltävät liikkeet
Sisällissodan läntisellä sotanäyttämöllä käytiin loppukesästä ja syksystä 1863 suuria taisteluita Chattanoogan keskellä sijaitsevan, strategisesti tärkeän rautatien hallinnasta. Vicksburgin valtauksen ja Gettysburgin taistelun jälkeen Mississippin ja Virginian sotanäyttämöt hiljenivät, mutta toiminta lisääntyi Tennesseessä. Rosecransin komentamat Unionin joukot aloittivat sotaretken, jonka tarkoituksena oli vallata Itä-Tennessee. Syyskuun alkuun mennessä Tullahoma vallattiin ja Rosecransin etujoukot etenivät Chattanoogaan. Braxton Braggin johtamia Konfederaation joukkoja nämä toiveet eivät kuitenkaan haitanneet ja Bragg suunnitteli vastahyökkäystä. Rosecrans kuvitteli ajavansa takaa vihollista, ja hänen armeijakuntansa etenivät leveänä, 30–40 kilometrin rintamana. Braggin armeija oli sen sijaan keskitetty yhteen paikkaan. Vain hänen alaistensa omapäisyys esti häntä saartamasta George H. Thomasin XIV armeijakuntaa McLemore's Covessa. Bragg menetti vastaavan tilaisuuden myös 12. syyskuuta. Rosecrans vältti onnekkaasti Braggin joukkojen kohtaamisen ja veti armeijakuntansa yhteen Chickamauga-joen länsipuolelle. Bragg suunnitteli hyökkäävänsä sinne.
Marina Raskova
Kunniamaininnat
Raskovan tuhkat haudattiin Kremlin muurin hautausmaahan Polina Osipenkon viereen Punaiselle torille, ja hänelle myönnettiin kuolemansa jälkeen Isänmaallisen sodan I luokan ritarikuntamerkki. Convoy PQ 17:ään osallistunut amerikkalainen ironclad-alus (alun perin Mysticinä vesille laskettu huhtikuussa 1919) siirrettiin Venäjän omistukseen ja nimettiin uudelleen SS Marina Raskovaksi kesäkuussa 1943. Raskovan mukaan nimettiin myös muita aluksia.
Christer Kihlman
Elämä ja ura
Kihlmanin tavoitteena oli lapsesta lähtien kirjailijan ura. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa muutaman vuoden kirjallisuutta ja historiaa. Avioiduttuaan hän muutti Porvoon Kulloohon, jossa valmistui esikoisromaani. Myöhemmin perhe rakensi talon Espooseen mutta muutti vuonna 1993 Porvoon Runoilijakotiin, joka on arvostuksen osoituksena suomenruotsalaisille kirjailijoille tarjottu vierasasunto.
Chickamaugan taistelu
Armeijoiden edeltävät liikkeet
Virginian rintaman vähäisen toiminnan vuoksi Konfederaation hallitus lähetti James Longstreetin johtaman armeijakunnan Tennesseehen. Armeijakunta jätti hevosensa sekä tykistönsä ja matkusti ränsistyneitä rautateitä Virginiasta Atlantan kautta täydentämään Tennesseen armeijaa. Lisävoimin Braggin toivottiin lyövän Rosecransin ratkaisevasti ja pakottavan hänet vetäytymään, mikä mahdollistaisi Keski-Tennesseen valtaamisen takaisin.
Marina Raskova
Kunniamaininnat
Raskovan mukaan nimettiin katuja Moskovassa, Ukrainassa ja Kazanissa, samoin kuin aukio Moskovassa, sekä jotkut koulut ja nuorten pioneerien osastot. Hänestä oli rintakuva ”MM Raskova” Lentäjien korkeakoulussa Tambovissa, mutta koulu lakkasi toimimasta vuonna 1997. pienoiskuva|270x270px|Raskovan tuhkat haudattiin Moskovan Kremlin muurin hautausmaahan Osipenkon viereen.
Christer Kihlman
Elämä ja ura
Kihlman oli avoimesti biseksuaali. Hänen puolisonsa oli yli 50 vuotta Selinda Kihlman, jonka isä oli taiteilija Torger Enckell. Heillä on kaksi lasta. Selinda Kihlman kuoli 2007.
Chickamaugan taistelu
Ensimmäinen päivä
Bragg oli tyhmänrohkea ja huoleton komentaja. Tavoilleen tyypillisesti hän hyökkäsi Rosecransia vastaan ennenaikaisesti 19. syyskuuta tuhlaten resurssejaan. Unionin joukot torjuivat vasemmalle siivelle suuntautuneet useat hyökkäykset, jotka kuitenkin aiheuttivat suuria tappioita kummallekin osapuolelle. Longstreet saapui saman päivän iltana kahden prikaatin kanssa. Braggin sotasuunnitelma oli seuraava: joukot jaettaisiin kahtia. Longstreet komentaisi vasenta siipeä, tehtävänään sitoa Rosecransin joukot taisteluun. Leonidas Polk komentaisi oikeaa siipeä, jonka tehtävänä oli katkaista Rosecransin yhteydet Chattanoogaan. Braggille tyypillisesti hän keskitti suunnitelmansa tärkeimmän osan toteuttamiseen heikot voimat. Oikealla siivellä oli vain yksi divisioona ja komentajana Polk, johon Bragg ei luottanut lainkaan. Lisäksi Braggin antamat ohjeet olivat suurpiirteiset: ohjeissa oli vain joukko peräkkäisiä liikkeitä paikkoihin tarkkojen tehtävien sijasta. Tätä taustaa vastaan ei ole lainkaan yllättävää, että taistelusta tuli tyystin toisenlainen kuin Bragg oli suunnitellut.
Rosecransin johtama Unionin sotakokous tuli illalla 19. syyskuuta johtopäätökseen, että Konfederaation päähyökkäys suuntautuisi Unionin vasemmalle siivelle. Tämän perusteella Rosecrans järjesti joukkonsa uudelleen puolustamaan Chattanogaan johtavia teitä pohjoisesta tulevaa hyökkäystä vastaan. Unionin puolustuslinjojen vahvistukseksi kasattiin puisia rintavarustuksia tukeista ja ratapölkyistä.
Christer Kihlman
Elämä ja ura
Kihlman työskenteli kulttuurilehti Arenan päätoimittajana 1951–1954, Nya Pressenin avustajana 1952–1960 ja Nya Arguksen toimittajana 1961–1982. Hän oli taiteilijaprofessori 1975–1980. Hän oli SDP:n jäsen.
Chickamaugan taistelu
Ensimmäinen päivä
Rosecrans ja Bragg tekivät usein liikaa töitä. Hyökkäystä edeltävänä yönä Rosecrans ei nukkunut juuri lainkaan, minkä vuoksi hän oli ärtynyt.
Christer Kihlman
Elämä ja ura
Kihlman debytoi lyyrikkona 1951 mutta siirtyi proosaan vuonna 1960 ilmestyneellä romaanillaan Se upp Salige! (suom. Varo, autuas). Romaani sijoittuu kuvitteelliseen, sisäänlämpiävään ja nurkkakuntaiseen Lexån pikkukaupunkiin, jonka esikuvana on Kihlmanin kotikaupunki Porvoo. Den blå modern (suom. Sininen äiti) aloitti romaanisarjan, jossa Kihlman tarkastelee vaikeita perhesiteitä. Sarja huipentui palkittuihin romaaneihin Dyre prins (suom. Kallis prinssi) ja Gerdt Bladhs undergång (suom. Gerdt Bladhin tuho).
Chickamaugan taistelu
Toinen päivä
Konfederaation hyökkäys lykkääntyi ainakin kaksi tuntia, kunnes Polkin komentama Konfederaation hyökkäys Unionin vasenta siipeä vastaan alkoi puoli kymmeneltä aamulla. Konfederaation jalkaväki joutui tulemaan ulos metsästä, kun se hyökkäsi Thomasin komentamia Unionin varustuksia vastaan. Unionin tykistö ampui avoimessa maastossa hyvillä tulilinjoilla, Konfederaation hyökkäys meni sekaisin ja joukot palasivat pian takaisin. Braggin tapana oli järjestää hyökkäys sarjana peräkkäisiä synkronisoituja hyökkäyksiä. Huonosti valmisteltuna tällainen hyökkäys muuttui helposti katkeilevaksi rynnäköksi, joka oli helppo lyödä takaisin.
Christer Kihlman
Elämä ja ura
Kihlmanin avoin kirje niille, jotka vaivautuvat lukemaan julkaistiin 24.8.1966 Hufvudstadsbladetissa. Siinä hän ilmoitti taloudellisista syistä lopettavansa kirjoittamisen. Kirje synnytti vilkkaan keskustelun. Jo seuraavana päivänä julkaistiin 32 kulttuurihenkilön allekirjoittama julkilausuma, jossa vaadittiin yhteiskuntaa tunnustamaan kirjailijat ammattityöntekijöiksi.
Kirjassaan Människan som skalv (suom. Ihminen joka järkkyi) Kihlman esittäytyy ”tunnustusproosan” kirjoittajana, vaikkakaan hän ei itse pitänyt tunnustuskirjailijaksi luonnehtimisesta: ”Ei minulla ole mitään tunnustettavaa, en ole tehnyt syntiä”. Kirjassa hän kertoi alkoholismistaan ja miessuhteistaan aikana, jolloin homoseksuaalisuus oli Suomen rikoslaissa vankeusrangaistuksen uhalla kielletty ja luokiteltu sairaudeksi.
Chickamaugan taistelu
Toinen päivä
Konfederaation vasemmalla siivellä ei oltu valmistuttu takaa-ajoon. Longstreet ryhtyi syömään lounastaan ja Konfederaation joukot eivät suunnanneet hyökkäystä Thomasin johtamaa Unionin vasenta siipeä vastaan. Sen sijaan aikaa ja voimia tuhlattiin satunnaisiin hyökkäyksiin merkityksettömän Snodgrass Hill -kukkulan valtaamiseksi. Thomas järjesti puolustuksensa kukkulan paikkeille ja torjui Konfederaation hyökkäykset. Pimeän tultua Thomas vetäytyi kohti McFarland's Gapiä ja Rossvilleä. Seuraavana päivänä Thomasin joukot perääntyivät taistelukentältä hyvässä järjestyksessä. Thomas sai tapahtumista myöhemmin lempinimen Rock of Chickamauga. Samalla Konfederaatio menetti mahdollisuutensa vallata Chattanooga nopeasti, jonka sijaan Konferaatio piiritti kaupungin.
Seuraukset
Chickamaugan taistelu oli suuri voitto Konfederaatiolle, mutta myös Tennesseen armeijan ainoa voitto. Bragg kärsi 16 986 miehen tappiot, joka oli noin neljännes hänen koko armeijastaan. Rosecransin tappiot olivat 11 413 kaatunutta ja haavoittunutta ja 8000 vangittua. Konfederaatio ei kyennyt hyödyntämään voittoa, sillä Braggin kenraalit alkoivat käydä kiihkeää keskinäistä taistelua. Monet kenraaleista vaativat Braggin erottamista. Konfederaation presidentti joutui puuttumaan kiistaan. Kiista päättyi Braggin eduksi ja häntä tukeneet etenivät urallaan. Braggiä vastustanut Longstreet lähetettiin valtaamaan Knoxvilleä. Kiista heikensi Konfederaation joukkojen taistelutahtoa ja antoi aikaa Unionille vahvistaa Chattanoogan puolustusta. Taistelussa kymmenen Konfederaation kenraalia kuoli tai haavoittui vakavasti, mukaan lukien John Bell Hood, jonka jalka jouduttiin amputoimaan.
Unionin puolella Rosecrans siirrettiin pois yksikkönsä johdosta ja hänet korvasi Ulysses S. Grant, joka sai Chattanoogassa komennettavakseen kaikki Unionin joukot läntisellä sotanäyttämöllä. Thomas ylennettiin prikaatikenraaliksi ja hänet nimitettiin Cumberlandin armeijan komentajaksi. Potomacin armeijasta erotettiin kaksi divisioonaa, jotka lähetettiin Joseph Hookerin komennuksessa läntiselle sotanäyttämölle. Lisäksi Chattanoogaan eteni Mississippistä William T. Shermanin johtama Unionin Tennesseen armeija. Bragg ja Grant ottivat yhteen vielä saman vuoden puolella Chattanoogan taistelussa, jonka Konfederaatio hävisi.
Taistelua pidetään sisällissodan läntisen sotanäyttämön verisimpänä.
Christer Kihlman
Elämä ja ura
1980-lähtien Kihlman julkaisi uusia teoksia aiempaa harvemmin. Hän osallistui kuitenkin ajoittain yhteiskunnalliseen keskusteluun. Hänen mukaansa kolme suomenruotsalaispolvea vihasi häntä hänen suomenruotsalaisuuteen ja sen porvarillisuuteen kohdistamansa kritiikin vuoksi.
Hawaii Volcanoesin kansallispuisto
Hawaii Volcanoesin kansallispuisto, joskus myös Havaijin tulivuorten kansallispuisto, on Yhdysvaltojen Havaijin osavaltiossa sijaitseva kansallispuisto, jossa sijaitsee muun muassa maailman suurin toimiva tulivuori Mauna Loa ja jatkuvasti purkautuva Kilauea. Hawaii Volcanoes kuului alun perin Havaijin kansallispuistoon, joka perustettiin jo vuonna 1916. Havaijin kansallispuisto jakautui vuonna 1961 kahteen osaan, Hawaii Volcanoesiin ja Haleakalāan. Puiston 1348 km² laajuista aluetta hallinnoi Yhdysvaltojen muiden kansallispuistojen tapaan maan National Park Service.
Puisto on vuodesta 1987 lähtien kuulunut UNESCOn maailmanperintöluetteloon.
thumb|left|Uhrilahjoja Mauna Loan reunalla.
Kalapuikkokeitto
Kalapuikkokeitto on Yleisradion tekemä vuonna 1998 valmistunut komediasarja. Sarjan ensiesitys tapahtui Yle TV2-kanavalla syys-marraskuussa 1998.
Juoni
Sarja kertoo vierekkäisissä soluasunnoissa asuvien nais- ja miesopiskelijoiden elämästä. Sarjan nimi tulee kohtauksesta, jossa Nokialle lopputyötä tekevä kumi-insinööri Tane paistaa kalapuikkoja suoraan lieden levyllä, jottei tulisi tiskiä. Lääketieteen opintoja aloitteleva Hannes pelastaa lieden ja heittää puikot veteen. Tähän Tane huudahtaa: "Hannes, sä olet nero! Kalapuikkokeittoa!"
Gustavo Eberto
Gustavo Daniel Eberto (30. elokuuta 1983 – 3. syyskuuta 2007) oli argentiinalainen jalkapalloilija, joka pelasi maalivahtina Club Atlético Boca Juniorsissa ja Talleres de Córdobassa. Hän kuului Argentiinan alle 20-vuotiaiden maajoukkueeseen vuoden 2003 nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa Arabiemiraateissa.
Eberto sairastui vuoden 2006 alkupuolella kivessyöpään, johon hän kuoli syyskuussa 2007 ollessaan 24-vuotias.
Vuoden 1904 kesäolympialaisten mitalitaulukko
Vuoden 1904 kesäolympialaisiin otti osaa 12 maata, joista 9 maata saavutti mitalisijoja, mukaan lukien usean maan edustajista koottu sekajoukkue. Eniten olympiavoittoja, noin 80% kaikista kultamitaleista saavuttivat isäntämaa Yhdysvaltain urheilijat.
Skandinavian niemimaa
pienoiskuva|Kartassa Skandinavian niemimaa ja Fennoskandia. Skandinavian niemimaahan kuuluvat Norja, Ruotsi ja Luoteis-Suomi. Fennoskandiaan kuuluu lisäksi muu Suomi ja osia Venäjästä. Skandinavian niemimaa on Pohjois-Euroopassa sijaitseva niemimaa, joka on osa Fennoskandiaa. Skandinavian niemimaahan kuuluvat Ruotsi ja Norja sekä luoteisin osa Suomea.
Niemimaan tarkoista rajoista ei ole selvää määritelmää. Se rajoittuu pohjoisessa Kuolan niemimaahan ja Jäämereen, Norjan länsirannikolla Norjanmereen, lounaassa Pohjanmereen ja lopulta Skagerrakin, Kattegatin ja Tanskan salmien kautta Itämereen idässä aina Pohjanlahden perukkaan saakka. Niemimaata halkoo pituussuunnassa Skandien vuorijono.
Holger Fransman
pienoiskuva|Holger Fransmanin hauta [[Hietaniemen hautausmaalla Helsingissä (2011)]] Holger Alexander Fransman (10. helmikuuta 1909 Helsinki – 19. tammikuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen käyrätorvensoittaja ja professori.
Opinnot ja uran alkuvaiheet
Fransman aloitti musiikkiopintonsa soitto-oppilaana Suomen Valkoisen Kaartin soittokunnassa kuultuaan Alexei Apostolin johtaman torvisoittokunnan konsertteja Helsingin Esplanadi-Kappelissa vuonna 1921 ja ihastuttuaan soittokunnan esityksiin. Aluksi hänen soittimensa oli es-kornetti, mutta kokeiltuaan muitakin puhaltimia hän päätyi Lenni Linnalan neuvosta käyrätorveen. Vuonna 1926 Fransman hyväksyttiin Helsingin musiikkiopiston oppilaaksi. Käyrätorven lisäksi hän opiskeli pianonsoittoa, soinnutusta ja sovittamista, jotka olivat tärkeitä hänen myöhemmällä urallaan. Hänellä oli myös tilaisuus tutustua musiikkiopistossa toimiviin kulttuurivaikuttajiin, kuten Erkki Melartiniin.
Vuonna 1928 Fransman sai oppilasvakanssin Helsingin kaupunginorkesterissa, jonka viidestä käyrätorvensoittajasta vain kaksi oli suomalaisia. Oppilassoittajan tehtäviin kuului tavanomaisen orkesterityön lisäksi avustaminen ooppera- ja teatteriesityksissä. Fransman sai vakituisen soittajan toimen orkesterissa 1930. Samoihin aikoihin hän sai opintonsa musiikkiopistossa päätökseen. Päästötodistuksen hän tosin sai vasta 1942 suoritettuaan pakollisen pianonsoiton kurssin.
Ulkomailla
Wienissä opiskellessaan Fransman kävi Stieglerin mukana Salzburgin musiikkijuhlilla, missä hänelle tarjoutui mahdollisuus seurata maailman huippukapellimestareiden työskentelyä. Heitä olivat muun muassa Arturo Toscanini, Bruno Walter ja Wilhelm Furtwängler. Vuonna 1931 juhlien pääosassa oli Salzburgissa syntyneen Wolfgang Amadeus Mozartin musiikki, koska tuona vuonna oli kulunut 140 vuotta säveltäjän kuolemasta.
Ura orkestereissa
Fransman toimi Helsingin kaupunginorkesterissa käyrätorven äänenjohtajana vuosina 1937–1968, jolloin orkesterin kapellimestareina olivat Robert Kajanus, Georg Schnéevoigt, Armas Järnefelt, Martti Similä ja Tauno Hannikainen. Vierailevina kapellimestareina olivat muiden muassa Serge Koussevitzky, Leopold Stokowski, Sir John Barbirolli, Sir Thomas Beecham, Eugene Ormandy ja Ernest Ansermet sekä säveltäjät Heitor Villa-Lobos, Ottorino Respighi ja Aram Hatšaturjan.
Orkesterityöskentelyssä Fransman piti tärkeänä yhtenäisen soinnin saavuttamista koko käyrätorvisektiossa ja loi puhallinsoittajien joukkoon hyvän yhteishengen. Hän soitti orkesterin solistina muun muassa Mozartin, Richard Straussin, Georg Philipp Telemannin ja Camille Saint-Saënsin konserttoja ja sooloteoksia. Fransman soitti myös Crusell-kvintetissä, jonka jäsenet ovat Helsingin kaupunginorkesterin puhaltaji ja oli lisäksi Solistiseitsikko Otavan perustajajäsen ja teki sille paljon sovituksia.
Muu toiminta
Fransman teki myös merkittävän uran käyrätorvensoiton opettajana ja lehtorina Sibelius-akatemiassa 1961–1973. Hän koulutti 1930-luvulta alkaen vuosikymmenien ajan lähes kaikki suomalaisten ammattiorkesterien käyrätorvensoittajat, joihin lukeutuu muun muassa kapellimestari Esa-Pekka Salonen.
Skandinavian esihistoria
Skandinavian esihistoria on Ruotsin, Norjan ja Tanskan esihistoriaa käsittelevä esihistorian alue. Skandinaviassa, kuten yleensä pohjoisilla leveysasteilla, ihmisasutus alkoi jääkauden lopulla noin 10 000 vuotta sitten. Ihmiset tulivat riistaeläinten mukana, niitä seuraten. Ihmiset tulivat etelän ja idän suunnasta pienissä ryhmissä. Noin 4000-6000 vuotta sitten siirryttiin metsästäjä-keräilijäkulttuurista maatalouskulttuuriin, jolloin alkoi neoliittinen kausi. Skandinavian alueella tehtiin pronssikaudella, noin 1800-1100 ekr. suuria hautakumpuja ja -röykkiöitä sekä maalattiin kalliomaalauksia. noin 500 ekr. Skandinaviassa alkoi rautakausi, jolloin kulttuuri muuttui monella tapaa mukaanlukien jotkut asumiseen liittyvät seikat ja ihmisten keskinäiseen vuorovaikutukseen liittyvät seikat. Rautakaudella Skandinavian eri alueiden kulttuurit erosivat toisistaan. Kristinusko alkoi vähitellen levitä Skandinaviaan rautakaudella. Skandinavian esihistorian loppu ja varsinaisen historian alku on yleisti määritetty viikinkiajan alkuun.
Suppilopikari- ja Kuoppakeraaminen kulttuuri
Ruotsin alueella vaikuttivat muinoin ensin suppilopikarikulttuuri ja myöhemmin kuoppakeraaminen kulttuuri. Suppilopikarikulttuurin aikaa oli varhaisneoliittinen kausi. Kuoppakeraamisen kulttuurin aluetta oli enimmäkseen itäinen Ruotsi. Kuoppakeraamisessa tekniikassa oli samoja piirteitä kuin kampakeramiikassa.
Neoliittinen kausi ja pronssikausi
Neoliittisella kaudella Euroopassa asui vasarakirveskansa, jonka läntisimpiä asuinpaikkoja olivat Ruotsin keskiosat ja Norjan Trondheimin seutu. Vasarakirveskansan kulttuuria kutsutaan myös nuorakeraamiseksi kulttuuriksi johtuen vasarakirveskansan saviastioissa esiintyneistä nuorapainanteisista kuvioista.
Pronssikaudella tapahtui Seima-ilmiö eli eräänlainen metalliesineiden ja työkalujen valmistustapa levisi Venäjältä Suomen kautta Skandinaviaan saakka. Seima-ilmiö sai ehkä alkunsa Keski-Volgan alueelta, missä tuolloin oli liikaväestöä. Tähän ilmiöön liittyi kaupankäynti. Seima-ilmiöön liittynyt valmistustapa näkyi muun muassa kirveissä ja miekoissa.
Kivi- ja metallitaide
Tutkijat ovat löytäneet yli 22 000 paikasta ympäri Skandinaviaa kivi- ja metalliesineitä, jotka ovat peräisin myöhäismesoliittiselta ajalta rautakaudelle. Monet löydetyistä esineistä esittävät laivoja. Laiva-aiheisia esineitä on tehty enemmän merenrannikolla kuin sisämaassa. Kivestä ja metallista tehtyihin esineisiin liittyvä taide on saattanut liittyä kosmologisiin uskomuksiin.
Sukutieto
Sukutieto oli Suomen Sukututkimusseuran julkaisema neljä kertaa vuodessa ilmestynyt yleistajuinen sukututkimusjulkaisu. Lehti alkoi ilmestyä vuonna 1984 Sukutietotekniikka ry:n jäsenlehtenä nimellä Sukutietotekniikka. Vuonna 1990 lehden nimeksi tuli Sukutieto ja se alkoi ilmestyä neljästi vuodessa. Kun Suomen sukututkimusseura ja Sukutietotekniikka ry yhdistyivät vuonna 1999, Sukutiedosta tuli suomen Sukututkimusseuran toinen jäsenlehti aikakauskirja Genoksen ohella. Vuoden 2013 alusta Sukutieto yhdistettiin Genokseen.
Ojitettu suo
Ojitetun suon tyypit
Ojikko on ojitettu suo, jonka vesitalous ja kasvupaikkatyyppi on alkanut muuttua ojituksen vuoksi. Entisen suon ojikkovaihe kestää noin viisi vuotta ennen kuin puustosta alkaa näkyä, millaiseksi kasvupaikka alkaa muodostua. Ojikot luokitellaan ojitusvaihetta edeltäneen suotyypin mukaan lisäämällä nimeen -ojikko ja lyhenteissä -oj.
Muuttuma on ojikkoa seuraava, noin 20–30 vuotta kestävä ojitetun suon kehitysvaihe ennen turvekangasvaihetta.
Turvekangas on vanha ojitusalue, jolla metsälajit ovat jo vallitsevia. Esimerkiksi mustikkakorpi muuttuu mustikkaturvekankaaksi onnistuneen ojituksen johdosta. Puusto muistuttaa jo tavallista talousmetsää, ja suokasvien osuus on alle 25 %. Turvekankaan alatyypit ovat puolukkaturvekangas (Ptkg), mustikkaturvekangas (Mtkg) ja ruohoturvekangas (Rhtkg).
Historiaa Suomessa
Suomessa soiden ojitus aloitettiin Ruotsin vallan aikana, jotta halla pysyisi poissa viljelysmailta, vaikka todellisuudessa ojitus pikemminkin lisää hallanvaaraa. Kun sotien jälkeen tarvittiin enemmän puuta, keksittiin, että soita voitaisiin ojittaa enemmän, jotta saataisiin lisää metsäpinta-alaa. 1950-luvulla työ koneellistui: ensin sitä tehtiin suoauroilla, sitten kaivinkoneilla. Silloin ojituksella oli myös työllistävä vaikutus, kun sitä tekemässä oli veteraaneja, evakkoja ja niitä, jotka olisivat muuten lähteneet Ruotsiin töiden perässä.
Ennallistaminen
Soiden ennallistaminen tarkoittaa ojien tukkimista, jolloin annetaan taas vedenpinnan nousta. Se aiheuttaa myös lisääntyvän määrän kasvihuonekaasupäästöjä, jotka kuitenkin laskevat vuosikymmenien kuluessa, kun ojitetulta suolta vuotaa hiiltä ilmakehään jatkuvasti. Karummalla suolla lämmittävä vaikutus jatkuu pidempään. Ennallistaminen ei ole tehokas keino hillitä ilmastonmuutosta niillä alueilla, jossa on hyvin kasvava metsä sitomassa hiiltä, kun taas pelloiksi muutetuilla soilla on niin suuret päästöt, että niitä kannattaisi ennallistaa heti. Vuoteen 2019 mennessä Suomessa oli ennallistettu soita noin viisi promillea ojitetusta pinta-alasta eli noin 30 000 hehtaaria. Tätä työtä on tehnyt esimerkiksi Metsähallitus.
Pehr Sommar
Pehr Georg Johan Sommar (14. syyskuuta 1915 Heinola – 18. tammikuuta 2008 Kauniainen) oli suomalainen insinööri, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Sommarin vanhemmat olivat toimitusjohtaja, diplomi-insinööri Georg Alexander Sommar ja Ilmo Gretel Svinhufvud, presidentti P. E. Svinhufvudin tytär. Hänen puolisonsa 1940–2000 oli Aino Alina Hälvä. Vuorineuvos, yritysjohtaja Ebbe Sommar oli Pehr Sommarin veli. Sommar tuli ylioppilaaksi Kulosaaren ruotsalaisesta yhteiskoulusta 1934 ja perehtyi sitten metallialaan Saksassa. Koneenrakennus- ja metallurgiainsinööriksi hän valmistui 1939 ja meni töihin saksalaistehtaaseen, josta hän joutui palaamaan Suomeen sodan sytyttyä. Talvisotaan osallistunut Sommar tuli isänsä perustaman Metallikutomo-yhtiön teknilliseksi johtajaksi, mutta joutui myös jatkosotaan, jossa hän haavoittui vakavasti syksyllä 1941. Vuonna 1946 Tammisaareen siirretyn Metallikutomon toiminta jatkui Tammisaaren Metallikutomo -nimisessä yrityksessä, joskin Sommar toimi myös asiantuntijana Sotevassa vuoteen 1948. Tuotekehityksestä kiinnostunut Sommar patentoi useita keksintöjään ja perheyritykseen perustettiin hänen johdollaan uusia yhtiöitä kuten Polarkudos, jonka toimitusjohtajana Sommar myöskin työskenteli. Teollisuusneuvos Sommarista tuli 1970. Tammet Oy, joksi Tammisaaren Metallikutomo oli muuttanut nimensä, sai valtakunnallisen yrittäjäpalkinnon 1982 ja kansainvälisen vientipalkinnon 1985. Yrityksen toimitusjohtajan tehtävät Sommar luovutti tyttärelleen 1985. Sotilasarvoltaan Sommar oli reservin insinöörimajuri. Hän kuoli 92-vuotiaana Kaunialan sotavammasairaalassa.
Keijukaisten lähteillä
Keijukaisten lähteillä on Suvi Niinisalon vuonna 2004 ilmestynyt kirja keijukaisista kulttuurihistoriassa. Teoksen julkaisi Atena.
Egyptsat
pienoiskuva|Satelliitit, EgyptSat-1 (vasemmalla) ja SaudiSat-3 (oikealla) laukaisu valmistelujen aikana.
Egyptsat 1 on Egyptin ensimmäinen satelliitti, joka laukaistiin 17. huhtikuuta 2007 ukrainalais–venäläisellä Dnepr-1-kantoraketilla.
Egyptsat 1 on kaukokartoitussatelliitti, joka perustuu ukrainalaisen KB Juzhnojen MS-1TK-satelliittirunkoon. Sen massa on 100 kg eli se on mikrosatelliitti. Sen rata on aurinkosynkroninen 668 km korkea kiertorata.
Arhavi
Arhavi on piirikunta Turkin Artvinin maakunnassa. Vuoden 2019 väestönlaskennassa Arhavin väkiluku oli 20 926.
Pietarsaaren keskuskenttä
Pietarsaaren keskuskenttä on Pietarsaaressa sijaitseva yleisurheilu- ja jalkapallostadion, joka avattiin vuonna 1971. Stadion toimii Ykkösessä pelaavan FF Jaron kotikenttänä. Stadionin pääkatsomon kapasiteetti on 2 000 katsojaa.
Ominaisuudet
FF Jaron noustua Veikkausliigaan kaudeksi 2002 kenttää on kunnostettu ahkerasti, jotta se täyttäisi Veikkausliigan olosuhdeohjelman vaatimukset. Kaukolämmöllä lämmitettyä kenttää kiertää kahdeksan tartan-pinnoitettua juoksurataa. Pelikentän koko on 100 x 64 metriä. Keskuskentän pääkatsomo on katettu ja se vetää noin 2 000 katsojaa. Pääkatsomon lisäksi kentällä on siirrettäviä katsomoita.
Kenttä on valaistu Veikkausliigan vaatimusten mukaisesti 800 luxin keinovaloin. Kuriositeettina mainittakoon, että kyseiset valot ovat Jaron perustaman osakeyhtiön Jakobstads Ljusservice Ab:n (jonka osakekannan seura omistaa kokonaisuudessaan) rahoittamat, vaikka ne sijaitsevatkin kunnallisella urheilukentällä.
Konsertit
Toto esiintyi keskuskentällä 5. heinäkuuta 2013. keikalle myytiin lähes 9 000 lippua, mikä on keskuskentän yleisöennätys. Aiempi ennätys oli Veikkausliigan pelissä noin 5 600 katsojaa. Scorpions esiintyi kentällä 1. elokuuta 2015. Keskuskentällä järjestettiin Pietarsaari Open Air 12. heinäkuuta 2019. Tapahtumassa esiintyivät Whitesnake, Europe, Skindred, Brother Firetribe, sekä One Desire. Pietarsaari Open Airin järjesti RH-Entertainment Oy. Festivaali keräsi yli 7 000 kävijää. Festivaali järjestetään myös vuonna 2020, jos sopivat pääesiintyjät löytyvät. Pietarsaari Open Air oli tarkoitus järjestetää toisen kerran 29. heinäkuuta 2022. Tapahtumassa oli tarkoitus esiintyä Deep Purple, Uriah Heep ja Accept. Tapahtuma kuitenkin peruttiin, koska RH Entertainment Oy:n alihankkijan toimittama esiintymislava ei täyttänyt turvallisuusvaatimuksia.
Pietari Suuri
Pietari I Suuri (Pjotr Aleksejevitš Romanov, ); (9. kesäkuuta (J: 30. toukokuuta) 1672 Moskovan Kreml, Moskova, Moskovan Venäjä – 8. helmikuuta (J: 28. tammikuuta) 1725 Talvipalatsi, Pietari, Venäjän keisarikunta) oli Venäjän valtakunnan hallitsija vuosina 1682–1725, ensin tsaarina ja 2. marraskuuta 1721 alkaen Uudenkaupungin rauhan juhlistamiseksi Venäjän keisarikunnan keisarina (Imperator).
Hän länsimaisti Venäjän hallintoa, ja hänen aikanaan Venäjästä tuli eurooppalainen suurvalta. Pietari Suuren johdolla Venäjällä aloitettiin 1700-luvun ensimmäisellä neljänneksellä tieteellinen opetus, valtion hallintoa uudistettiin kovalla kädellä ja Venäjä rakensi Euroopan valtioiden esimerkkiä seuraten vahvan laivaston. Pietari Suuren valtakaudella Venäjään liitettiin alueita Itämeren ja Asovanmeren rannikoilta, millä oli valtava merkitys Venäjän laivaston kehityksessä ja Ruotsin suurvalta-ajan lopettamisessa.