cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Avoin verkkokurssi
Tietojenkäsittelytieteen opintoihin avointen verkkokurssien avulla
Helsingin yliopiston tietojenkäsittelytieteen laitos tarjoaa avoimia verkkokursseja menestyksekkäästi suorittaneille mahdollisuuden hakeutua opiskelemaan Helsingin yliopistoon tietojenkäsittelytiede pääaineena. Opiskelijat, jotka osallistuvat aktiivisesti MOOC-kursseille ja suorittavat ne menestyksekkäästi, saavat kutsun haastatteluun ja näyttökokeeseen. Sen perusteella on mahdollista saada opinto-oikeus erilliskiintiön kautta tietojenkäsittelytieteen luonnontieteen kandidaatin (LuK) sekä filosofian maisterin (FM) tutkintoihin.
Toki tietojenkäsittelytieteen opintoihin voi erilliskiintiöiden ohella hakea myös yhteisvalinnan kautta. Vuonna 2013 tietojenkäsittelytieteeseen oli päävalinnassa hakijoita 793, joista kokeeseen osallistui 402 ja hyväksyttyjä oli 222.
Historia
Avoimet verkkokurssit ovat nykyajan toteutustapa avoimelle opetukselle. Avoimella opetuksella on pitkä historia, joka ulottuu 1900-luvun alkupuolelle saakka. Monet amerikkalaiset yliopistot ovat tarjonneet opetustaan radion välityksellä ja ennen tätä myös kirjekursseina. Nykyaikaisemmassa muodossa avointen joukkokurssien historian nähdään ulottuvan 2000-luvun alkuun, jolloin MIT järjesti ensimmäisen kaikille avoimen verkkokurssin. Alkuaikoina opetus painottui teknisiin aloihin. Sama painotus näkyy avoimissa verkkokurseissa edelleen.
Avoimien verkkokurssien ideologinen tausta on peräisin 1990-luvun avoimuusliikehdinnästä. Tutkijat ryhtyivät vaatimaan tutkimusjulkaisuja avoimiksi – tästä käytetään nykyisin nimitystä avoin saatavuus, jonka tarkoituksena on erityisesti tutkimusjulkaisujen avoin saatavuus. Myöhemmin avoimen saatavuuden liikehdintä on vaatinut myös kaikille avoimia tietovarantoja, esimerkiksi tutkimusaineistoja. Tätä periaatetta kannatetaan laajalti, mutta se ei edelleenkään ulotu kaikkialle. Avoimuusliikehdintää on perusteltu muun muassa eettisillä syillä: on eettisesti kestämätöntä, jos tietovarannot rajataan vain tietyille yhteisöille ja tutkimuslaitoksille. Tieto nähdään jokaisen ihmisen oikeutena, eikä pelkästään etuoikeutena.
Massive Open Online Course -termiä käytettiin ensimmäisen kerran Kanadassa vuonna 2008. Avointen verkkokurssien kehitys on ollut nopeaa, sillä useat yliopistot ovat tehneet sekä yhteistyössä että erikseen omia sovellutuksia laajoista ja avoimista verkkokursseista. Yhdysvalloista avoimet verkkokurssit ovat levinneet lähes kaikille mantereille, ja näin ollen niiden kielivalikoima on todella kattava. Ensimmäinen todellinen harppaus avointen verkkokurssien kehityksessä on ollut vuonna 2013, kun Virginia Tech mahdollisti kokonaisen tutkinnon suorittamisen täysin avoimiin verkkokursseihin perustuvalla opiskelulla. Näin ollen avointen verkkokurssien kehityksessä on havaittavissa kaupallistumista, sillä ko. tutkinnon hinta oli 7 000 dollaria. Esimerkiksi erilaiset kurssien suoritustodistukset ovat usein maksullisia.
Useimmat avoimet verkkokussit ovatkin olleet niin sanotusti ”non-credit-kursseja”, eli niitä ei ole voinut hyväksilukea suorituksina opintokokonaisuuksiin. Kuitenkin joissain amerikkalaisissa yliopistoissa avoimista verkkokursseista on myös ollut mahdollista saada erillisiä todistuksia tai mainintoja kurssien suorituksista. Suomessakin ainakin Helsingin- ja Tampereen yliopistoihin on mahdollista päästä avoimia verkkokursseja hyödyntämällä.
Teknologiset vaatimukset
Avoimet verkkokurssit vaativat paljon teknologista osaamista niin kurssin tarjoajilta kuin kurssin opiskelijoiltakin. Harjaantuneetkin opettajat voivat tarvita apua kurssien käytännön toteutuksessa, ja ensikertalaisille suositellaan usein ulkopuolisen tukitiimin apua. Tämän avulla on mahdollista siirtää osaaminen onnistuneesti luokkahuoneopetuksesta virtuaalimaailmaan ja taata teknisten ohjelmien toimiminen. Avoimien verkkokurssien valmisteluun voi kulua jopa sadasta tuhanteen tuntia, ja laadukkaan kurssin valmistelu vaatii monen alan asiantuntijoita. Kursseilla käytettävien videoiden suunnittelu, tekeminen ja editoiminen vaativat paljon aikaa ja hyviä teknisiä taitoja. Monet avoimia verkkokursseja tarjoavat verkkopalvelut antavat apua opettajille onnistuneiden kurssien luomiseen, mikä saattaa kuitenkin poistaa opettajan omaa persoonallista luennointitapaa. Monet suuryritykset ja rahakkaat säätiöt, erityisesti tietotekniikkayritykset, ovat myös mukana tukemassa avointa opetusta.
Kurssien toteutus vaatii opettajalta pedagogisesti suurta vaivannäköä, jotta luennosta verkkoympäristössä tulisi ymmärrettävä ja selkeä. Erityisen haasteellisen tilanteesta tekee reaaliaikaisen palautteen puuttuminen, ja joitain avoimia verkkokursseja on jouduttu keskeyttämään opiskelijoiden myöhemmin antaman negatiivisen palautteen vuoksi. Opettajilta vaaditaan myös tarkkaa kontrollia oman äänen- ja kehonhallinnasta, jotta videosta saadaan mahdollisimman katseluystävällinen. Selkeät maneerit ja äänekäs luennointi saattavat sopia luentosaliin, mutta videoiden kuuntelemisesta se saattaa tehdä haasteellisempaa. Näin ollen opettajien tulisi kiinnittää erityistä huomiota omaan olemukseensa luennoidessaan videon kautta opiskelijoille. Toisaalta avoimet verkkokurssit tarjoavat opettajille mahdollisuuden muuttaa joustavasti kurssin toteutuksessa käytettyä teknologiaa ja kurssin sisältöä. Lisäksi ne kannustavat opettajia miettimään uusia innovatiivisia metodeja oman oppiaineensa opettamiseen ja kannustavat herättämään keskustelua opiskelijoiden keskuudessa.
Luentovideot ovat useasti melko lyhyitä, kestoltaan noin 4–15 minuuttia. Materiaalin voi kuulua lisäksi esimerkiksi aiheeseen liittyviä tehtäviä, artikkeleita sekä muuta oheislukemistoa.
Huvila & huussi
Vuonna 2020 ohjelmasta tehtiin minisarja Huvila ja Huussi Asuntomessuilla. Siinä sisustusarkkitehti Mikko Vesanen tutustui yhdessä Ellen Jokikunnaksen kanssa Tuusulan asuntomessujen tarjontaan ja uusimpiin asumistrendeihin.
Avoin verkkokurssi
Teknologiset vaatimukset
Avoimet verkkokurssit vaativat opiskelijoilta säännöllistä pääsyä Internetiin sekä tarvittavia teknologisia kykyjä verkkopalvelun käyttöön. Avoimia verkkokursseja on kritisoitu siitä, että niihin hakeutuu opiskelemaan jo valmiiksi kouluttautuneita ihmisiä, mikä kyseenalaistaa avoimuuden tarkoituksen. Onkin pohdittu, onko avoimet verkkokurssit enemmän hyvä jatkokoulutusväylä vai pärjäävätkö myös peruskoulupohjalta tulevat opiskelijat teknologian viidakossa. Jotkut skeptikot epäilevät, ettei opiskelijoiden ole mahdollista saavuttaa samaa tietomäärää kuin mitä luokkahuoneopetuksen kautta olisi mahdollista, sillä heidän mukaansa osa tärkeästä informaatiosta saattaa jäädä pois. Toisaalta avointen verkkokurssien keskustelufoorumit pyrkivät kannustamaan vertaisopiskeluun muiden opiskelijoiden kanssa ja tarjoavat mahdollisuuden saada apua kotitehtävien parissa työskentelemiseen. Laajasta opiskelijavalikoimasta voi olla helpompi löytää sopivaa opiskeluseuraa ja omia mietteitä on helppo jakaa keskustelufoorumeilla niin uusien ideoiden kuin ongelmienkin kanssa.
Tulevaisuudessa avoimien verkkokurssien alustoja voidaan teknologisesti hyödyntää muun muassa oppimisen seurannan ja digitaalisen aineiston keräämiseen, jota tutkimalla voidaan saada kattava kuva opiskelusta ja oppimisesta verkkoympäristössä. Tätä kautta on mahdollista myös kehittää jatkuvasti opetusta saadun palautteen ja analysoinnin avulla ja parantaa esimerkiksi verkko-opetuksen pedagogista toteutusta.
Avoimille verkkokursseille ei ole olemassa yhtä johtavaa alustaa. Kilpailu parhaan alustan kehittämisestä onkin käynnissä erityisesti Yhdysvalloissa. Myös Euroopassa sekä muissa maanosissa kuten esimerkiksi Oseaniassa on luotu alustoja alueen yliopistojen avoimia verkkokursseja varten. Vaatimuksia, joita hyvältä avointen verkkokurssien alustalta vaaditaan, ovat muun muassa vakaus, skaalattavuus, käytettävyys, ulkoasu ja tunne, responsiivisuus, huollettavuus, turvallisuus sekä suorituskyky.
Haasteita
Avointen verkkokurssien pedagogista toteutusta on pidetty puutteellisena, koska niissä korostuu valmiin tiedon siirto, eikä opiskelijan oppimisen tukemiseen tarjota riittävästi välineitä. Verkossa olevan luentotallenteen katselijat eivät voi kesken luennon esittää lisäkysymyksiä eivätkä antaa palautetta. Avoimia verkkokursseja on joissakin tapauksissa jouduttu keskeyttämään opiskelijoiden antaman palautteen perusteella, sillä luentoja on kritisoitu liian vaikeiksi tai sekaviksi. Yhteisöllisen oppimisen ja vertaistuen korostaminen voi koitua myös kurssien haasteeksi. Eri taustoista tulevien opiskelijoiden on hyvin vaikeaa arvioida toisten suorituksia ja antaa niistä relevanttia palautetta. Lisähaastetta tuo osallistujien eri koulutustaustat ja kielitaidon vaihtelevuus.
Avointen verkkokurssien läpäisyprosentit jäävät usein hyvin pieniksi. Kurssin päättyessä kurssilla saattaa olla mukana enää vain 5 % kurssin aloittaneista opiskelijoista. On myös koettu, että kurssit eivät lisää koulutuksen tasa-arvoisuutta, koska suurin osa kurssien opiskelijoista on jo jonkin tutkinnon suorittaneita henkilöitä. Vaikka kursseista olisi mahdollista saada suorituksia, tarjontaa ei ole vielä niin paljon, että siitä pystyisi rakentamaan tutkintokokonaisuuksia. Useimmat kursseista ovat johdantokursseja, joille ei ole saatavilla jatkokursseja. Edistyneemmille opiskelijoille ei siis useimmiten ole tarjolla sopivia kursseja.
Opiskelijoiden sitouttaminen kurssin suorittamiseen onkin yksi merkittäviä haasteista. Opiskelijoiden sitouttaminen edellyttää oppimisalustalta hyvää käytettävyyttä ja intuitiivista, motivoivaa oppimisympäristöä, joka edesauttaa uuden oppimiskokemuksen syntymistä.
Yhtenä haasteena ovat tekijänoikeuskysymykset. Kurssilla jaettavan materiaalin muokkaus- ja jakamisoikeudet on syytä määritellä etukäteen. Myös kurssilla tuotettavan aineiston omistusoikeudet pitäisi alusta asti määritellä tarkasti, jotta oikeuksien selvittämiseltä vältyttäisiin myöhemmässä vaiheessa.
Avoimiin verkkokursseihin liittyy myös paljon pelkoa ja liioittelevaa retoriikkaa. Vaikka avointen verkkokurssien etuina pidetään ilmaista opetusta, josta hyötyisivät varsinkin köyhemmistä olosuhteista tulevat, voi tämä toisaalta jättää opiskelijoita jälkeen. Joidenkin kriitikoiden mukaan avoimet verkkokurssit edistävät epärealista ”one-size-fits-all”-mallia korkeakouluopetukselle, mikä ei vastaa todellista opiskelijan ja professorin välistä vuorovaikuttamista ja oppimista. On myös huomioitava, etteivät aivomme toimi tietokoneen lailla, ottaen vastaan tietoa kiintolevylle, vaan ihmiset oppivat eri tavalla. Me opimme ihmisiltä ja muistamme asioita, jotka sisältävät paljon tunteita tai kokemuksia. Jotkut avointen verkkokurssien kriitikot pelkäävät myös verkko-opiskelijoiden menettävän sosiaaliset kokemukset ja taidot, jotka kuuluvat olennaisesti yliopiston opetukseen.
Etuja
Verkkokurssien tarjonnassa on lukuisia etuja. Teknologian käytön avulla verkkokurssit asettavat opiskelijat oppimisprosessin keskelle. Se tunnistaa, että ihmiset oppivat eri tavalla tarjoamalla pedagogiikkaa, joka on yksilöityä, sovitettu yksilön tarpeisiin ja tarjoaa aktiivisesti osallistavan ympäristön. Se on yhdistetty oikeaan elämään ja sitä tukee digitaaliset työkalut, joilla opiskelija voi oppia omaan tahtiin. Verkko-opiskelu tarjoaa myös enemmän joustoa ja halvemman vaihtoehdon perinteiselle kasvokkain tapahtuvalle ohjaukselle. Instituutiolle se ratkaisee rajallisen luokkahuonetilan kampuksella.
Esimerkiksi Helsingin yliopisto on kokeillut avoimia verkkokursseja syksystä 2012. Hyötyjä näistä avoimista kursseista on, että ne tukevat tutkinto-opiskelua, ne rakentavat alan mainetta ja tunnettavuutta sekä kannustavat uusia ihmisiä hakeutumaan alalle. Avoimet verkkokurssit saattavat myös korvata pääsykokeen. Näin laitos saa uusia opiskelijoita, jotka ovat motivoituneita ja opiskelutaitoisia. Verkko-opiskelu kannustaa sen hyödyntämistä laajemmin, muun muassa osallistumaan muiden yliopistojen kursseille, jolloin laitoksen opettajille jää enemmän resursseja keskittyä ohjaukseen ja yhteistyöhön omien opiskelijoiden kanssa. Verkko siis kaiken kaikkiaan edistää opiskelijoiden virtuaalista liikkuvuutta ja kansainvälistymistä.
Opiskelijoiden näkökulmasta avoimista verkkokursseista saa suurimman hyödyn irti silloin kun kurssilla suoritettavat arvioinnit ovat hyvin suunniteltuja ja ohjeistukset suorittamiseen ja suoritusten arvosteluun ovat selkeät. Hyödyn saamisen tunteeseen opiskelijoilla vaikuttavat paljon juuri kurssien suunnittelu ja se, pystyvätkö opiskelijat osallistumaan ja kytkeytymään oppimiskokemuksiin. Avoimet verkkokurssit tarjoavat mahdollisuuksia vahvaan tunteeseen yhteisöllisyydestä ja mahdollisuuksia verkostoitumiseen ja yhteistoimintaan. Avoimet verkkokurssit mahdollistavat tiedon tutkimisen, oppimisen ja kehittämisen.
Verkkokoulutuksessa on monia hyötyjä ja ne koskevat myös avoimia verkkokursseja. Kuitenkin avoimilla verkkokursseilla on lisäksi muita etuja verrattuna verkkokursseihin. Avoimissa verkkokursseissa on mahdollista päästä oppimaan ilman, että on fyysisesti koulussa. Avoimia verkkokursseja tarjoavat maksutta yksityiset ja julkiset yritykset sekä yksityiset yliopistot ympäri maailmaa (esimerkiksi FutureLearn, edX). Avoimet verkkokurssit mahdollistavat muutokselliset kokemukset, jos osallistujat antautuvat yhteistoiminnalle. Avoimissa verkkokursseissa opiskelijat pystyvät ottamaan kurssin kertaamiseen tai harjoittamaan varhaisempaa materiaalia aloittaakseen täysipäiväisen yliopisto-ohjelman. Avoimet verkkokurssit tarjoaa halvan kokeiluympäristön tavoilla, joita voidaan käyttää sitouttamaan opiskelijoita etäisistäkin paikoista käyttämällä videoita, sosiaalista mediaa ja uusia oppimisohjelmia. Opiskelijaksi kursseille pääsee kuka tahansa, mikä mahdollistaa niiden ihmisten opiskelun, joilla ei ole varaa yliopistoon pääsyyn. Kurssit mahdollistavat sellaiset opiskelijat, jotka haluavat vain tietoa tutkinnon sijaan. Avoimet verkkokurssit mahdollistaa myös taitojen oikeaksi todistamisen ja työhön sijoittumisen (esimerkiksi Udacityn työhönsijoittumisohjelma). Etuna avoimissa verkkokursseissa on myös kustannusten alentuminen, mikä tarjoaa ilmaisen keinon laajentaa tietoa opiskelijoille ja alhaisemman kustannusmallin yliopistoille pidemmällä aikavälillä.
Avoimet verkkokurssit avaavat ovia kursseille ja niille voi osallistua kuka vain. Tämä johtaa uudenlaiseen oppimisen dynamiikkaan, joka tarjoaa opiskelijoille merkittäviä yhteistoiminnallisia ja keskustelumahdollisuuksia, joissa voidaan käydä läpi kurssiin liittyviä asioita. Tällaisella lähestymistavalla on se etu, että opettamisen vastuu jakautuu ympäri luokkaa, eikä jää ainoastaan ohjaajan vastuulle. Osallistujat tulevat erilaisista lähtökohdista, mikä mahdollistaa ideoiden laajan kirjon iän, alueen, kulttuurin ja näkökulman muodossa. Avoimet verkkokurssit myös tuovat opetussuunnitelmat laajemman yleisön eteen, mikä lisää laitoksen vaikutusta yhteisössä poistamalla oppimisen esteet.
Yksi avoimien verkkokurssien kiistattomista eduista on opiskelijoiden oppimiskäyttäytymisen seuraaminen teknologian avulla. Verkkokursseilla voidaan kerätä tietoa esimerkiksi siitä, miten monta kertaa kukin opiskelija on opiskellut oppimisympäristössä, miten monta kertaa luento on katsottu ja millaisia tuloksia kurssin tehtävistä on saatu. Analytiikan avulla voidaan mahdollisesti puuttua myös kurssin aikana huomattuihin huonommin menestyviin opiskelijoihin ja tarjota heille tarpeen vaatiessa tukea oppimiseen. Kurssien analytiikka antaa mahdollisuuden myös opetuksen ja pedagogiikan monipuoliseen kehittämiseen, mikä voi tulevaisuudessa muodostua varteenotettavaksi kilpailueduksi yliopistoille.
Yhdysvaltain kokemuksia ja näkemyksiä
Yhdysvalloissa 2013 tehdyn laajan tutkimuksen mukaan 39 prosenttia yli 2 800 yliopistovaikuttajasta piti verkkokursseja kestävänä ratkaisuna tarjota opetusta. Kyselyyn vastanneista suuri osa piti avoimia verkkokursseja erityisen hyödyllisinä omien opetustapojen ja opetustarjonnan arvioimiseen. Kuitenkin samaan aikaan 64 prosenttia vastanneista uskoi avoimien verkkokurssien saatavien todistusten sekoittavan ja hämärtävän perinteisten tutkintotodistusten arvoa. Työnantajien asenteita arvioitaessa kolmasosa vastaajista uskoi työnantajien ottavan lukuun verkkokursseilla suoritettavat kurssit pätevyyttä mitattaessa.
Avoimet verkkokurssit voivat yliopistovaikuttajien mukaan olla kiistellyistä pedagogisista aspekteistaan huolimatta tulevaisuuden tapa löytää lahjakkaita ihmisiä ympäri maailmaa. Monet suurista yliopistoista pitävät verkkokursseja jo nyt tärkeimpänä rekrytointikanavanaan.
Verkko-opetus yleistymässä
Avointen verkkokurssien ja verkko-opiskelun yleistyessä on kasvokkaisviestintä jäämässä vähemmälle. Opiskelussa on jo nyt ainakin jossain määrin käytössä erilaiset verkkoympäristöt, ja raja verkko-opiskelun ja luokkaopiskelun välillä on hämärtymässä. Monet tahot tarjoavat jo avoimia verkkokursseja ja yhä enenevässä määrin tarjoajia tulee lisää. Kuitenkin avointen verkkokurssien muodon ovat pitkälti jo kehittäneet Coursera, Udacity sekä edX.
Mahdollisia haasteita voi aiheutua, mikäli verkko-opiskelu ja avoimet verkkokurssit syrjäyttävät kasvokkaisopetuksen kokonaan. Ryhmätyötaidot eivät näin välttämättä pääse kehittymään. Toisaalta tavalliseen yliopisto-opiskeluun verrattuna verkkokurssit tarjoavat edullisemman ja joustavamman opiskeluratkaisun. Myös tehokkuus on suurempaa, sillä yhtä luennoitsijaa kohden voi verkkokurssilla olla jopa 10 000 opiskelijaa. Tulevaisuudessa tulee myös työelämän täydennyskoulutus olemaan tarpeellista. Avoimien verkkokurssien avulla työpaikoilla on helppoa ja edullista kouluttaa työntekijöitä.
Richard Kuningas
Pyhä Richard Kuningas (myös Luccan Richard; k. 722 Lucca, Italia) oli saksilainen kuningas ja pyhimys. Pyhän Beden mukaan hän oli kuninkaana noin vuodesta 688 vuoteen 725. Richard Kuninkaan tiedetään olleen naimisissa ja saaneen kolme lasta, joista kaikista tuli pyhimyksiä: Walburga, Wunibald, and Willibald. Hän kuoli pyhiinvaelluksella Roomaan, ihmeitä raportoitiin hänen haudallaan ja Luccan kaupunkilaiset kunnioittivat häntä suuresti. Häntä kuvataan pyhiinvaeltajana piispan ja apotin kanssa, hänen juhlapäivänsä on 7. helmikuuta ja osa hänen reliikeistään on kuljetettu Eichstättiin, Saksaan.
Avoin verkkokurssi
Avoimet verkkokurssit tulevaisuuden opiskeluympäristönä ja väylänä yliopistoon
Tulevaisuudessa avoimet verkkokurssit voi olla yhä yleisemmin väylä päästä yliopistoon. Helsingin yliopiston tietojenkäsittelytieteen laitos järjesti keväällä 2012 Suomen ensimmäisen avoimen verkkokurssin. Esimerkiksi tekemällä tämän tietojenkäsittelytieteen avoimen verkkokurssin ja käymällä haastattelussa, voi päästä suoraan opiskelemaan tietojenkäsittelytiedettä. Tämän lisäksi avoimen verkkokurssin suorittaneiden ei tarvitse enää käydä ohjelmoinnin perusopintoja.
Runar Schildt
Ernst Runar Schildt (26. lokakuuta 1888 Helsinki – 29. syyskuuta 1925 Helsinki) oli suomenruotsalainen kirjailija. Hänen kirjojaan on käännetty suomen lisäksi ainakin englanniksi ja ranskaksi.
Tom Simpson
Tom (Thomas) Simpson (30. marraskuuta 1937 Haswell, Durham, Yhdistynyt kuningaskunta – 13. heinäkuuta 1967 Mont Ventoux, Ranska) oli englantilainen pyöräilijä.
Runar Schildt
Elämä
Schildt opiskeli Helsingin yliopistossa estetiikkaa ja nykykansain kirjallisuutta, taidehistoriaa ja pohjoismaista historiaa. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1910. Hän oli alkuun töissä yliopiston kirjastossa ja ohjaajana Ruotsalaisessa teatterissa. Hän toimi kirjallisuuskriitikkona ja kääntäjänä. Vuonna 1915 hänet valittiin Holger Schildtin kirjankustantamon kirjallisuuspäälliköksi. Yhtiö julkaisi myös hänen omat teoksensa.
Tom Simpson
Simpson kuului Yhdistyneen kuningaskunnan joukkueeseen, joka saavutti pronssia Melbournen olympialaisissa 1956 ratapyöräilyn 4 000 metrin joukkuetakaa-ajossa. Vuonna 1958 hän saavutti hopeaa henkilökohtaisessa takaa-ajossa kansainyhteisön kisoissa Cardiffissa.
Runar Schildt
Elämä
Schildtin ensimmäinen kirja, novellikokoelma nimeltä Den segrande Eros ilmestyi 1912. Schildt kirjoitti yhteensä 33 novellia, joista 25 julkaistiin seitsemässä novellikokoelmassa. Novelleista muun muassa ”Aapon”, ”Hirsipuumiehen” ja ”Varpusen suudelman” pohjalta on tehty elokuvia. Elokuvia on yhteensä seitsemän.
Tom Simpson
Simpson kilpaili ammattilaisena maantiepyöräilyssä vuodesta 1959 lähtien. Hän voitti maantieajon maailmanmestaruuden Espanjan Lasarte-Oriassa vuonna 1965 voitettuaan loppukirissä Rudi Altigin. Hän voitti myös useita muita suurkilpailuja, kuten Flanderin ympäriajon vuonna 1961, Bordeaux–Pariisi-kilpailun 1963, Milano–San Remon 1964, Lombardian ympäriajon 1965 sekä Pariisi–Nizza-ajon vuonna 1967. Hän piti lisäksi Ranskan ympäriajon johtajan maillot jaune -paitaa vuonna 1962 sekä voitti kaksi etappia Espanjan ympäriajossa 1967.
Runar Schildt
Elämä
Schildt teki itsemurhan syksyllä 1925. Sen taustalla olivat huono taloudellinen tilanne, masennus ja kyvyttömyys kirjoittaa, mikä johtui äärimmäisestä itsekritiikistä.
Tom Simpson
Simpson kuoli vuoden 1967 Ranskan ympäriajon 13. etapilla Mont Ventoux'n nousussa. Ruumiinavaus paljasti, että hän oli ajanut alkoholin ja amfetamiinin vaikutuksen alaisena.
Runar Schildt
Perhe
Runar Schildtin vanhemmat olivat Helsingin kaupungin kassanhoitaja, filosofian maisteri Arthur Abraham Christoffer Schildt (1855–1890) ja pankkivirkailija Adéle Ofelia Strömberg. Hän oli naimisissa vuodesta 1914 Emilia (Mila) Mathilda Heikelin kanssa.
Toimittaja Christoffer Schildt ja taidehistorioitsija ja kirjailija Göran Schildt olivat hänen poikiaan. Helsingissä on ollut Runar Schildtin puisto vuodesta 1955 ja Schildtinpolku 1976.
Hatanpään valtatie
pienoiskuva|Hatanpään valtatien pohjoisosaa Tampereen keskustassa vuonna 2022. Hatanpään valtatie on Tampereella sijaitseva vilkasliikenteinen katu ja yksi keskustaan johtavista valtaväylistä. Sen pohjoispää ulottuu Tammerkosken itärannalle, missä se risteää Hämeenkadun kanssa. Katu kulkee etelään Kyttälän, Ratinan ja Hatanpään kautta ja päättyy Rantaperkiössä Nuolialantien ja Sarankulmankadun risteykseen.
Hatanpään valtatie on kaavoitettu 1920-luvulla. Sisällissodassa Kyttälän alueelta tuhoutui paljon rakennuksia, mikä mahdollisti uuden etelään johtavan valtaväylän rakentamisen. Katu avattiin liikenteelle vuonna 1922. Tampereen johdinautoliikennettä liikennöitiin Hatanpään valtatiellä vuosina 1948–1976.
Nykyisin Hatanpään valtatie on joukkoliikennepainotteinen katu. Kaupunginvaltuusto päätti marraskuussa 2019, että Tampereen raitiotietä jatketaan Hämeenkadulta Hatanpään valtatielle. Koskipuiston ja Sorin aukion välinen rataosuus otettiin käyttöön elokuussa 2021.
Rakennuskanta
Hatanpään valtatien ympäristössä sijaitsee useita arvorakennuksia. Valtakunnallisesti merkittävää rakennusperintöä edustavat linja-autoasema (1938) ja siihen läheisesti liittyvät viereiset funkisrakennukset. Vanhasta verkatehtaasta säilyneet pääkonttori (1896) ja värjäämörakennus (1858) ovat puolestaan osa valtakunnallisesti merkittävää Tammerkosken teollisuusmaisemaa. Muita huomattavia kohteita ovat esimerkiksi Ortodoksinen kirkko (1898), Haarlan palatsi (1925), Suomen Pankin talo (1942), Poliisitalo (1963) sekä Hotelli Ilves (1986) ja Koskikeskus (1988).
Etelämpänä Hatanpään valtatie sivuaa muun muassa Lokomon tehdasaluetta.
Pieksämäen Uusi kirkko
Pieksämäen Uusi kirkko on yksi Pieksämäellä sijaitsevista kirkoista. Kirkko valmistui vuonna 1968 Pieksämäen kaupunkiseurakunnan kirkoksi (vanha kirkko jäi tällöin maaseurakunnan käyttöön) ja vuonna 1986 siihen tehtiin laajennusosa. Kirkkosalissa on istumapaikat 420 hengelle. Jumalanpalvelustoiminnan lisäksi rakennuksessa on tiloja erilaisia pienempiä tilaisuuksia varten. Kirkon alttaritaulu on Gunnar Uotilan käsialaa.
Kirkon ovat suunnitelleet arkkitehdit Keijo Ström ja Olavi Tuomisto.
Lähteet
62.29944°N, 27.15278°W
Boyd K. Packer
Boyd Kenneth Packer (10. syyskuuta 1924 Brigham City, Utah – 3. heinäkuuta 2015 Utah) oli yhdysvaltalainen mormoni. Hänestä tuli kahdentoista apostolin koorumin jäsen 1970 ja sen presidentti vuonna 2008.
Packer syntyi Utah’ssa ja palveli Yhdysvaltain ilmavoimissa. Opintoja hän suoritti Utah State- ja Brigham Young -yliopistoissa.
Jennifer Freeman
Jennifer Nicole Freeman (s. 20. lokakuuta 1985 Los Angeles, Yhdysvallat ) on kalifornialainen näyttelijä, joka tunnetaan televisiosarjasta My Wife and Kids. Hänen hahmonsa sarjassa oli Claire Kyle, jota hän esitti vuosina 2001–2005. Lisäksi hän on esiintynyt elokuvassa Pähkähullu perheloma ja televisiosarjassa Seitsemäs taivas. Jennifer tunnetaan myös hip hop -tyylisestä tanssielokuvasta You Got Served, jossa hän esiintyy Liyah-nimisenä tyttönä.
Toivo (fregatti)
Fregatti Toivo on suurin Oulussa rakennetuista purjelaivoista.
Fregatti (myöhemmin parkki) Toivo rakennettiin Toppilassa Kraakkulan veistämöllä vuosina 1869–1871 bostonilaisen William H. Varneyn piirustusten mukaan. Se rakennettiin puusta, ja pohja päällystettiin ensimmäisellä matkalla Englannissa kuparipeitteellä. Toivo laskettiin vesille 29. heinäkuuta 1871, ja neitsytmatkalleen Liverpooliin se lähti pari kuukautta vesillelaskun jälkeen kapteeninaan Henrik Wilhelm Snellman nuorempi.
Toivosta on tehty alun perin pilkkaviisuksi tarkoitettu laulu, joka kertoo karrikoidussa muodossa Toivon seilauksista nuoren, 23-vuotiaan päällikkönsä H. W. Snellmanin (Wille-herra) johdolla.
Manfred Ommer
Manfred Ommer (13. syyskuuta 1950 Bergisch Gladbach – 21. toukokuuta 2021) oli saksalainen pikajuoksija.
Ommer kilpaili urallaan Länsi-Saksaa edustaen. Hän saavutti 200 metrillä EM-hopeaa Roomassa 1974. Münchenin kesäolympialaisissa 1972 Ommer karsiutui 200 metrillä välierissä eikä kilpaillut pikaviestijoukkueessa: hän oli Münchenin verilöylyn jälkeen ainoa kilpailematta jättänyt saksalainen. Vuonna 1977 antamassaan haastattelussa Ommer kertoi käyttäneensä urallaan Dianabolia dopingtarkoituksella. Ommer kuoli 70-vuotiaana 21. toukokuuta 2021.
Courbevoie
Courbevoie [] on Ranskan kunta aivan Pariisin länsipuolella. Courbevoien keskustasta on matkaa Pariisin rajalle kaksi ja Pariisin keskustaan 8,2 kilometriä. Kunnassa on arviolta 84 658 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 4,17 neliökilometriä. Courbevoie on yksi koko Euroopan tiheimmin asutuista kunnista: väestötiheys on noin 20 300 henkeä neliökilometrillä. Moderni toimistotornien alue La Défense kuuluu osin Courbevoien kuntaan, mutta myös Puteaux’n ja Nanterren kuntiin.
Nimi Courbevoie tulee latinan sanasta Curva Via ja tarkoittaa mutkaista tietä. Nimen arvellaan tulevan Pariisista Normandiaan johtavasta vanhasta tiestä, joka teki jyrkkiä mutkia Courbevoien kukkulan ylittääkseen.
OSCA
OSCA oli italialainen kilpa-autojen valmistaja, joka kilpaili Formula 1 -sarjassa kausilla – (ja Cooperin asiakastallina 1959).
Maseratin veljekset olivat myyneet perustamansa Maseratin tehtaan ja nimen jo 1930-luvulla Orsin suvulle, joten he perustivat uuden tehtaan ja merkin, Oscan. Osca rakensi pieniä urheiluautoja, joista osa muutettiin formula-kakkosiksi.
Osca osallistui F1-sarjaan ensimmäistä kertaa vuonna, jolloin tallin kuljettaja Franco Rol ajoi kotikilpailussaan Italian GP:ssä yhdeksänneksi, mikä jäi tallin historian parhaaksi suoritukseksi. Veljekset koettivat myös päästä F1:iin omilla F2-autoillaan, kun F1-luokkaa ajettiin F2-autoilla ja. Oscan autojen menestys oli kuitenkin kehno, ja veljekset myivät tallin myöhemmin MV Agustan moottoripyörätehtaalle.
Siporex
thumb|270px|Siporex -harkoista valmistettu talo thumb|270px|Rakennusvaiheessa oleva Siporex -talo [[Kuopiossa]] thumb|270px|Siporexia käytetään sekä ulko- että väliseiniin Siporex on suomalaisen Lennart Forsénin 1930-luvulla kehittämä, höyrykarkaisumenetelmällä valmistettu kevytbetoni. Siporexia käytetään niin rakennusten ulko- ja väliseinissä kuin ylä-, väli- ja alapohjissa. Siporex-harkoista ja elementeistä valmistetaan muun muassa paloseiniä ja -muureja. Tuotannon ylijäämäharkoista ja -elementeistä valmistetaan kevytbetonimursketta ja kevytbetonijauhetta.
Ominaisuudet
Siporexin hyvinä puolina pidetään sen yksikerroksisuutta, joka parantaa seinän eristävyyttä. Erillistä lämmöneristettä ei välttämättä tarvita. Muita hyötyjä ovat kosteus- ja muiden rakennusfysikaalisten riskien vähäisyys.
Palonkesto
Siporexia käytetään paloseinissä ja -muureissa ja se on erinomainen rakennusmateriaali hyvän palonkestonsa ansiosta. Betonista poiketen siporexin huokoisuus suojelee materiaalia höyrystyvän veden aiheuttamilta vauriolta. Siporex-rakenteet kuuluvat paloturvallisuusluokituksessa kaikkein turvallisimmaksi katsottuihin paloluokkiin.
Ääneneristävyys
375 mm paksun ulkoseinän ilmaääneneristävyys Rw on noin 47 dB. Sivutiesiirtymä ulkoseinää pitkin estetään katkaisemalla seinärakenne tai sitomalla seinä raskaisiin runkorakenteisiin.
Päästöluokitus
Siporex kuuluu M1-luokiteltuihin rakennusmateriaaleihin, mikä määrittelee rakennusmateriaalien vaatimuksia tavanomaisissa työ- ja asuintiloissa hyvän sisäilman laadun kannalta. M1-merkki kertoo vähäpäästöisyydestä.
Kosteudenkestävyys
Siporexia käytetään märkätiloissa väliseinäratkaisuna. VTT on myöntänyt Siporex väliseinäratkaisulle märkätilasertifikaatin
Valmistus
Siporexin perusraaka-aineita ovat sementti, hienoksi jauhettu hiekka, vesi ja masuunikuona. Raaka-aineet annostellaan viiden kuutiometrin kokoiseen sekoittimeen, josta juokseva seos valetaan vakiokokoisiin teräsmuotteihin.
Muotteihin lisättävä alumiinijauhe saa aikaan kemiallisen prosessin, jossa massaan syntyy vetykaasua, joka nostattaa seoksen ja huokoistaa sen. Muotin sisältö kovetetaan 60-asteisessa lämpötunnelissa, jonka jälkeen materiaali paloitellaan leikkauskoneessa harkoiksi, palkeiksi, laatoiksi tai elementeiksi. Leikkauksen jälkeen materiaali höyrykarkaistaan korkean lämpötilan ja paineen avulla. Karkaisu antaa Siporexille sen lopullisen lujuuden ja ominaisuudet.
Valmistusmenetelmällä voidaan tuottaa myös raudoitettuja elementtejä. Raudoitteet valmistetaan hitsattavasta teräksestä, pinnoitetaan korroosionestomassalla ja sijoitetaan muottiin ennen valua.
Elementtien ja harkkojen urat, pontit ja viisteet tehdään karkaisemattomaan massaan leikkauskoneessa. Ne voidaan myös jyrsiä tai höylätä tuotteiden jälkikäsittelyn yhteydessä.
Siporex Suomessa
Lohja-yhtiön Siporex-liiketoiminta juonsi juurensa vuonna 1935 perustettuun ja vuonna 1947 Lohjan Kalkkitehtaan ostamaan Sasekaan, jolla oli juuri ennen sotia rakennettu tehdas Helsingin Vuosaaressa. Tehdas valmisti Kahi-kalkkihiekkatiiliä ja Siporex-kevytbetonia. Vuonna 1972 Lohja perusti Siporex-tehtaan myös Ikaalisiin, ja tuotanto siirrettiin sinne kokonaan niin, että Vuosaaressa toiminta loppui 1978. Kun Oy Lohja Ab ja Wärtsilä yhdistyivät 1990-luvun alussa Metraksi, Ikaalisten tehtaan ostivat Lohjan palveluksessa olleet Eero Kalliokoski ja Juha Vine, jotka myivät tehtaan vuonna 1999 tanskalaiselle H+H:lle.
Vuonna 1936 valmistunut Malmin lentokentän terminaali on ensimmäinen rakennus Suomessa, jossa on käytetty Siporexia betoniseinien lämmöneristeenä. Rakennetta käytettiin sylinterinmuotoisessa keskiosassa. Helsingin Merihaan kulttuurisauna on rakennettu Siporexista.
Kevytbetonipientalot
Siporexista tehdyt talopaketit on vuodesta 1974 tunnettu nimellä Jämerä-kivitalot. Sitä aiemmin kevytbetonitaloja myytiin nimellä LK-pientalot (Lohjan Kalkki). Jämerän on omistanut vuosien varrella Oy Lohja Ab, Suomen Siporex Oy, tanskalainen H+H-konserni ja viimeisimpänä vuodesta 2012 virolainen Bauroc International AS -konserni.
Tindirma
Tindirma on maalaiskunta ja sen keskuskylä Timbuktun alueen Dirén piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen vasemmalla rannalla 30 kilometriä Diréstä lounaaseen. Kunnassa on 5 000 asukasta (vuonna 2009).
Tindirman kunta rajoittuu idässä Dirén, etelässä Niafunkén piirin Banikane Narhawan, lännessä Goundamin piirin Tonkan ja pohjoisessa Doukourian kuntiin. Kuntaan kuuluu 11 kylää. Asukkaat ovat songhaita, fulbeja, belloja, bozoja ja tuaregeja.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito ja bozojen harjoittama kalastus. Maatalous kärsii lisääntyvästä kuivuudesta. Palveluihin kuuluu kolme alakoulua.
Carle
Sukunimellä Carle voidaan viitata seuraaviin henkilöihin:
Good Times (Kool & the Gangin albumi)
Good Times on yhdysvaltalaisen R&B-yhtye Kool & the Gangin studioalbumi vuodelta 1972. Levy on yhtyeen itsensä tuottama ja se on ilmestynyt De-Lite Recordsin kustantamana. Jakelusta Yhdysvalloissa huolehti P.I.P. Records, 135 Crossways Park Drive, Woodbury, N.Y. 11797.
Levy on äänitetty studiossa nimeltä Media Sound Studios ja äänittäjinä ovat toimineet Tony Bongiovi ja Jeff Lesser. Kansitaiteilija on Alfredo Seville.
Kansitekstin on laatinut WWRL:n musiikkijohtaja Norma Pinnella. Siinä hän kertoo, että yhtyeen ura oli tässä vaiheessa suhteellisen lyhytikäinen ja että soittajat ovat 20–22-vuotiaita. Yhtye oli kuitenkin saanut kaksi tunnustusta Record Worldiltä, vuosina 1969 ja 1970, ja sillä oli takanaan useita hittisinglejä, viisi menestysalbumia ja esiintymisiä arvostetuimmissa klubeissa.
Tässä vaiheessa yhtyeen musiikissa oli vielä jazz-vaikutteita, kuten osoittaa albumilla oleva John Coltranelle omistettu kappalekin.
Kappaleet
Kaikki kappaleet ovat esittävän yhtyeen jäsenten tekemiä ja sovittamia. Julkaisija on Delightful Music / Gang Music.
Albumin hitaimmat kappaleet ovat "Wild Is Love", "Father, Father" ja "I Remember John W. Coltrane". Jälkimmäinen sekä "North, East, South, West" ja "Rated X" ovat soitinkappaleita. Kappaleessa "Father, Father" on puheosuus.
Kokoonpano
Kool & the Gang:
sekä Al Wagner ja the Philharmonic Strings:
Kristianstad
Kristianstad on entinen Ruotsin kaupunki ja nykyinen Kristianstadin kunnan keskustaajama. Kristianstad sijaitsee Skånen läänissä ja historiallisessa Skånen maakunnassa. Kaupunkitaajama sijaitsee Araslövssjön- ja Hammarsjön-järvien välissä. Kristianstad oli kaupunkina vuoteen 1971, jolloin Ruotsissa siirryttiin yhteen kuntamuotoon. Vuoteen 1997 asti se oli myös Kristianstadin läänin pääkaupunki, mutta tuona vuonna lääni yhdistettiin Malmöhusin läänin kanssa Skånen lääniksi.
Vuoden 2010 lopussa Kristianstadin taajamassa oli 35 711 asukasta. Kristianstad on Skånen läänin neljänneksi suurin taajama Malmön, Helsingborgin ja Lundin jälkeen. Vanhan Kristianstadin läänin alueen taajamista se on suurin.
Historiaa
Kristianstad on perustettu vuonna 1614 kantamaan Tanskan kuningas Kristian IV:n nimeä.
Media
Sanomalehti Kristianstadsbladet ilmestyy kuudesti viikossa.
E Ink
thumb|E Ink -tekniikkaan perustuva näyttö. E Ink on yleinen sähköpaperinäyttötekniikka. Sen kehitti yhdysvaltalainen E Inc -yhtiö, joka myös toimittaa sähköpaperinäyttöjään sähkökirjojen markkinoille. Yhtiö perustettiin vuonna 1997 MIT Media Labin oheisyrityksenä. E Inkin sähköpaperitekniikkaa käytetään erilaisissa kuluttaja- ja teollisuussovelluksissa, kuten kelloissa, älykorteissa, elektronisissa hintalapuissa, paristojen ilmaisimissa, sähköisissä sanomalehdissä ja oppikirjoissa sekä julkisissa tieto- ja mainoskylteissä.
E Ink -näyttö pyrkii nimensä mukaisesti jäljittelemään paperille painetun musteen ominaisuuksia. Sillä on matala virrankulutus. E Ink -näytöt eivät käytä taustavaloa, vaan ne heijastavat ympäristön valoa.
Talin rautatieasema
Talin rautatieasema (lyh. Ti, ratakm 323+288) oli rautatieliikennepaikka Viipuri–Joensuu-rataosalla. Asemarakennus oli Bruno Granholmin suunnittelema Karjalan radan alkuperäisasema, jota laajennettiin vuonna 1939. Se vaurioitui tulituksessa Jatkosodassa vuonna 1941, mutta korjattiin alkuperäisen mallin mukaan. Sodan aikana asema alennettiin pysäkiksi. Asema ja tavaravarasto tuohoutuivat suurhyökkäyksessä Talin–Ihantalan taistelujen aikaan vuonna 1944.
Talin asemalta oli Rapukosken sahalle neljän kilometrin mittainen pistoraide. Asemanseudulle perustettiin perunajauhotehdas vuonna 1931.
Rodrigo Jiménez de Rada
thumb|right|Rodrigo Jiménez de Rada thumb|Fuero Viejo extendido de [[Alcalá de Henares (Rodrigo Jiménez de Rada, 1235).]] Rodrigo Jiménez de Rada oli Toledon arkkipiispa vuosina 1209–1247. Hän suhtautui vihamielisesti muslimeihin ja painosti kuningas Alfonso VIII:ta ryhtymään ristiretkeen Iberian niemimaan takaisinvaltaamiseksi. Itse hän osallistui Las Navas de Tolosan taisteluun vuonna 1212.
Rodrigo oli myös historioitsija ja hänen teoksistaan De rebus Hispaniae kertoo sodista muslimeja vastaan. Kirjassaan Dialogus libri vitae käydään dialogia juutalaisuuden ja kristinuskon välillä.
Eric Carle
Eric Carle (25. kesäkuuta 1929 Syracuse, New York, Yhdysvallat – 23. toukokuuta 2021 Northampton, Massachusetts, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen lastenkirjailija ja kuvittaja. Hänet tunnetaan parhaiten kuvakirjasta Pikku toukka paksulainen (1969), joka on käännetty yli 66 kielelle. Kirjaa on myyty maailmanlaajuisesti yli 50 miljoonaa kappaletta.
Carle menehtyi 23. toukokuuta 2021 kesäasunnollaan Northamptonissa, Massachusettsissa munuaisten vajaatoimintaan muutamaa viikkoa ennen 92-vuotissyntymäpäiväänsä.
BeFour
thumb|220px|BeFour [[Hampurissa 2007]] beFour oli saksalainen, Kölnistä kotoisin oleva popyhtye. Yhtyeen ensimmäinen albumi All 4 One myi platinaa Saksassa, toinen albumi Hand In Hand (The Winter Album) kultaa ja kolmas albumi We Stand United kultaa.
Varjo Kustannus
Varjo Kustannus on suomalainen vuonna 2018 perustettu pienkustantamo. Sen toimipaikka on Kotkassa. Kustantamo julkaisee pääasiassa fantasiaa, scifiä ja kauhukirjallisuutta. Kustantamon on perustanut kirjailija Anu Kuusenoksa. Kustantamon julkaisemiin kirjoihin kuuluu Kuusenoksan Vampyyrisaaga-sarjan lisäksi myös Hemmo Murto-Unkilan ja Jaro Karkisen tuotantoa sekä antologiateoksia.
BeFour
Yhtyeen jäsenet ja taustat
Alina B. (s. 2. marraskuuta 1984 Geilenkirchen) otti piano- sekä näyttelijätunteja jo 6-vuotiaana.
Dan M. (s. 17. joulukuuta 1987 Berliini) on saksalainen näyttelijä. Ennen beFouriin liittymistä hän oli kilpailuhenkinen yleisurheilija.
Angel (s. 21. helmikuuta 1982 Velbert) on saksalainen tanssija sekä koulutettu pankkiiri.
Alfred Björklund
Johan Alfred Björklund (21. kesäkuuta 1850 Kokkola – 3. kesäkuuta 1922 Kokkola) oli suomalainen Kokkolassa vaikuttanut kauppias ja kauppaneuvos.
Alfred Björklundin vanhemmat olivat suutarimestari Jakob Björklund ja Carolina Jakobsson. Hän kävi Kokkolassa muutaman vuoden alkeiskoulua ja meni sitten 1863 kauppa-apulaiseksi Edvard Holmlundin liikkeeseen. Björklund oli sittemmin kauppa-apulaisena Jan Forsénin kauppaliikkeessä ja kahdeksan vuoden ajan Kuopiossa Gustaf Raninin liikkeessä. Hän palasi Kokkolaan vuonna 1877 ja oli täällä tukkuliike J. & A. Finnilän palveluksessa.
Björklund perusti vuonna 1878 oman tukku- ja vähittäiskaupan Kokkolaan. Hänen liikkeensä laajeni niin että sillä oli 1890-luvulla jo haaraliikkeet Kälviällä, Kannuksessa, Haapavedellä, Pulkkilassa, Vetelissä ja Pihtiputaalla. Börklund vei Kokkolasta ulkomaille tervaa ja toi maahan muun muassa kahvia, jauhoja, sokeria, lyhyttavaroita ja paloöljyä. Tavarat toimitettiin Kokkolasta hevoskyydillä maaseudun haaraliikkeisiin.
Björklund oli Kokkolan rahatoimikamarin jäsenenä 1880–1885 ja Kokkolan kaupunginvaltuuston jäsenenä 1886–1916. Kokkolan kauppaseuran puheenjohtajana Björklund oli vuodesta 1894 alkaen. Hän oli 1872 mukana perustamassa Gamlakarleby Segelförening-purjehdusseuraa.
Alfred Björklund oli naimisissa vuodesta 1876 Louise Emelie Krabben kanssa. Heidän poikansa oli pääkonsuli, asianajaja, pankkiiri ja liikemies Uno Björklund (1879–1941).
Cristina Sandu
Cristina Sandu (s. 1989) on suomalainen kirjailija, joka asuu Englannissa. Hän on opiskellut kirjallisuustiedettä Helsingissä ja Edinburghissa. Hänen esikoisromaaninsa Valas nimeltä Goliat oli vuonna 2017 ehdolla kaunokirjallisuuden Finlandia-palkinnon saajaksi. Hänen isänsä on romanialainen ja äitinsä suomalainen, mistä on tullut vaikutteita hänen esikoisromaaniinsa. Hänen toinen romaaninsa, Vesileikit, ilmestyi 2019.
Korpi (täsmennyssivu)
Korpi voi tarkoittaa:
Jalokuoriaiset
Jalokuoriaiset (Buprestidae) on kovakuoriaisten heimo. Se on Suomessa pahimmin taantunut kovakuoriaisheimo, varsinkin kulometsien lajiston osalta. Suomessa heimoon kuuluu 31 lajia, mutta eniten lajeja esiintyy trooppisilla seuduilla. Lisäksi heimossa on runsaasti kuumien ja kuivien alueiden puuvartisen kasvillisuuden asukkeja. Maailmasta jalokuoriaisia tunnetaan noin 14 600 ja Pohjoismaista sekä Baltiasta yhteensä 57 lajia. Heimon nimi johtuu monien lajien värikkäänä kiiltelevästä pinnasta.
Piirteitä
thumb|vasen|220px|Metaxymorpha gloriosa Jalokuoriaisten koko ja muoto vaihtelevat suuresti. Eräät Habroloma-suvun lajit ovat muutaman millimetrin pituisia kun esimerkiksi Chrysochroa gigantea ja Euchroma gigantea ovat aikuisina miltei 10 senttimetrin pituisia. Muodoltaan lajit ovat useimmiten pitkulaisen soikeita, jotkin leveämpiä ja osa hyvinkin kapeita. Raajojen etulonkat ovat pyöreät ja takaraajojen reisisuojat laajentuneet. Tärkeitä tuntomerkkejä ovat takarinnassa erottuva poikittaisuurre ja takaruumiin kahden ensimmäisen näkyvän jaokkeen (3. ja 4. jaoke) yhteenkasvaminen. Etu- ja keskiruumis ovat kiinni toisissaan. Tuntosarvet ovat yleensä sahamaiset ja niissä on 11 jaoketta. Kuoriaiset ovat usein kirkasvärisiä ja kirjavia, ja niiden pinta on kitiinirakenteesta johtuen kirkkaan metallinkiiltoinen. Tämä metallinen hohde voi olla hyvinkin näyttävä. Toukilla on hyvin kehittynyt ylähuuli.
Elinympäristö ja elintavat
Suomessa aikuisia jalokuoriaisia tavataan toukokuulta lokakuuhun, mutta lajisto on runsaimmillaan heinä-elokuussa. Kuoriaiset ovat liikkeellä etenkin helteisellä säällä. Jalokuoriaiset ovat nopealiikkeisiä ja osa lajeista pakenee lähestyvää tarkkailijaa usein jo monen metrin päästä, mikä vaikeuttaa niiden kiinnisaamista. Toisaalta muutamat kukissa viihtyvät lajit voivat olla hyvinkin rauhallisia. Kuoriaiset ovat hyviä lentäjiä ja ne parveilevat tyypillisesti suorassa auringonpaisteessa. Esimerkiksi monet jalosoukot (Agrilus) lopettavat lennon heti, jos aurinko peittyy pilven taakse.
Toukat elävät tavallisesti puissa ja pensaissa, lajista riippuen joko elävien tai juuri kuolleiden puuvartisten kasvien kuoren alla tai lahoavassa puuaineksessa. Muutamat lajit viettävät toukkavaiheensa lehtien sisällä ja eräät ovat erikoistuneet syömään kasvien juuria. Toukkavaiheita on 5–7 ja toukan kehitys kestää lyhimmillään vain kuukauden kun osalla lajeista sen kesto on useita vuosia. Kehitysaika voi vaihdella jonkin verran jopa saman lajin sisällä. Porrasteisesti aikuistuvat etenkin metsäpaloja vaativat lajit. Nopeimmin kehittyvät kuitenkin elävissä kasveissa elävien lajien toukat kun kuolleessa puussa elävillä lajeilla kehitys on yleensä monivuotinen. Tummajalokuoriaisen (Bupestris haemorrhoidalis) toukkavaihe voi kestää yli viisi vuotta, joskus ehkä yli kymmenenkin. Bupestris aurulenta -lajin toukan tiedetään kehittyneen jopa 51 vuotta, mikä tekee siitä maailman pitkäikäisimmän hyönteisen. Jalokuoriaisten isäntäspesifsyys vaihtelee, mutta monet lajit kykenevät elämään vain tietyllä puulajilla sekä muutamalla sen sukulaisella.
Aikuiset kuoriaiset käyttävät ravinnokseen yleensä lehtiä tai neulasia, mutta eräät lajit kukkien siitepölyä.
Muutamilla jalokuoriaisilla on merkitystä metsätalouden tuholaisina. Erityisen merkittävä on aasialainen saarninjalosoukko (Agrilus planipennis), joka on levinnyt vieraslajina Pohjois-Amerikkaan ja on lajin leviämisen estämiseksi luokiteltu Euroopassa karanteenituholaiseksi. Samanlaisia Euroopan karanteenilajeja ovat myös pohjoisamerikkalaiset Agrilus anxius ja Agrilus coxalis. Suomesta ei nykyisin tunneta jalokuoriaisten aiheuttamia metsätuhoja. Vähäistä rakennustuhoa voi aiheuttaa tummajalokuoriainen, joka elää vanhojen rakennusten hirsissä.
Lajit Suomessa
Suomesta on tavattu 30 jalokuoriaislajia, joista uhanalaisia ovat yksi äärimmäisen uhanalainen (CR), kolme erittäin uhanalaiseksi (EN) ja viisi vaarantuneeksi (VU) luokiteltua lajia. Lisäksi kaksi lajia on luokiteltu silmälläpidettäviksi (NT) ja yksi on hävinnyt (RE). Yhden lajin uhanalaisuus on jätetty puutteellisten tietojen vuoksi arvioimatta (NE).
George Putnam
George Putnam (14. heinäkuuta 1914 Breckenridge, Minnesota – 12. syyskuuta 2008 Chino, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen radio- sekä televisiokuuluttaja, kertoja ja talk show -juontaja. Hän sai vuonna 1985 oikeustieteen tohtorin arvon Bates Collegesta.
Putnamin ura radiossa alkoi hänen 20-vuotispäivänään WDGY-asemalla Minneapolisissa. Hän siirtyi sittemmin televisioon, ja hänen työnsä keskittyi 1950-luvun alusta Los Angelesin seudulle. Hän palveli toisessa maailmansodassa. Vuonna 1965 hän oli kertojana homoseksuaalisuutta vastustavassa propagandaelokuvassa Perversion for Profit.
Pitkäaikaisesta työstään television parissa George Putnam sai tähden Hollywood Walk of Famella. Yli 90-vuotiaana hän juonsi päivittäin Talk Back -nimistä show'taan ja oli viikoittainen kolumnisti.
94-vuotias Putnam kuoli sairaalassa nukkuessaan.
L. Tom Perry
thumb|L. Tom Perry
Lowell Tom Perry (5. elokuuta 1922 Logan, Utah – 30. toukokuuta 2015 Salt Lake City, Utah) oli yhdysvaltalainen mormoni. Hänestä tuli kahdentoista apostolin koorumin jäsen vuonna 1974. Hän syntyi Utah’ssa, valmistui Utahin osavaltionyliopistosta ja palveli toisessa maailmansodassa.
Bangladeshin kansalliskirjasto
Kansalliskirjaston pohjana toimi vuonna 1967 perustettu Pakistanin kansalliskirjaston maakuntakirjasto Dhakassa. Bangladeshin itsenäistyttyä tämä muutettiin maan kansalliskirjastoksi vuonna 1971. Kansalliskirjasto perustettiin hallinnollisesti vuonna 1972 yhdessä Bangladeshin kansallisarkiston kanssa; molemmat kulttuurilaitokset säädettiin tuolloin maan opetusministeriön alaisuuteen. Myöhemmin ne siirrettiin kulttuuriministeriön alaisuuteen.
Uuden kansalliskirjastorakennuksen rakentaminen aloitettiin vuonna 1978 ja rakennus valmistui 1985. Kansalliskirjasto muutti vuonna 1986 tähän arkkitehti, prof. dr. Muzharul Islamin suunnittelemaan rakennukseen. Bangladeshin kansallisarkisto toimi samassa rakennuksessa vuosina 1986–2005, kunnes muutti omaan rakennukseen.
Väkirikkaan valtion kansalliskirjaston henkilökunnan koko ja budjetti on varsin pieni. Vuonna 2014 Bangladeshin kansalliskirjastossa toimi yhteensä 63 työntekijää. Kansalliskirjaston johtajan ohella siellä työskentelivät ylikirjastonhoitaja (varajohtaja), kuusi päällikkötehtävissä toimivaa (officers) ja 55 muuta kirjastotyöntekijää.
Pihlavan kirkko
Pihlavan kirkko on Pihlavan kaupunginosassa, Meri-Porin alueella, Porin kaupungissa sijaitseva kirkko. Kirkko on Meri-Porin seurakunnan käytössä. Sen on suunnitellut arkkitehti Olaf Küttner, ja rakennus on valmistunut vuonna 1957. Peruskorjattu se on viimeksi vuonna 1993.
Kirkon kirkkosaliin mahtuu 200 ihmistä. Kirkkosalin lisäksi kirkossa on 70-paikkainen seurakuntasali. Kirkossa on myös mekaaniset urut, jotka ovat 11-äänikertaiset.
Aiheesta muualla
61.56056°N, 21.61028°W