cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Burundi
Koulutus
Lukutaidottomuus on yhä yleistä Burundissa. Yhdistyneiden kansakuntien erityisjärjestö Unescon mukaan Burundin 15 vuotta täyttäneestä väestönosasta oli 68,4 prosenttia (vuonna 2017) lukutaitoisia. Osin tilannetta selittää vuonna 2005 päättynyt sisällissota, jonka aikana neljännes kouluista tuhoutui.
Yleinen oppivelvollisuus koskee kuuden vuoden perusopetusta 7–12 -vuotiaana (peruskoulu). Vapaa-ehtoinen toisen asteen opetus jakautuu neljän vuoden (yläkoulu, "Lower Secondary") ja kolmen vuoden kestoisiin opintoihin (lukiota vastaava "Upper Secondary"). Perusopetus on periaatteessa ilmaista. Opetuskielenä on peruskoulussa kirundi ja yläkoulusta lähtien ranska. Opetusryhmät ovat suuria, perusasteella on keskimäärin 43 oppilasta yhtä opettajaa kohden (2018). Huomattava osa oppilaista jää luokalle ainakin kerran ja perusasteen loppuun suorittaa vain 43 prosenttia oppilaista. Kouluasteiden lopussa pidetään tasokokeet, jotka osaltaan vaikuttavat oppilaiden mahdollisuuksiin jatkaa yläkouluun ja toisen asteen ylemmälle tasolle sekä edelleen yliopisto-opintoihin. Vain pieni osa hyväksytään Burundin yliopiston Bujumburassa tai johonkin maan harvoista korkeakouluista. thumb|250px|Burundin yliopiston kampus Bujumburassa. Unescon mukaan ensimmäisen asteen opintojen kirjautumisaktiivisuus on korkea (nettotasolla 91,2%). Toiselle asteelle (yläkouluun) siirryttäessä (12-14-vuotiailla) koulutukseen osallistumisaktiivisuus laskee huomattavasti (nettotasolla 27,5 %:iin vuonna 2019). Syynä pudotukseen ovat muun muassa kotitalouden köyhyys, teiniraskaudet, kouluväkivalta ja heikkotasoinen opetus. Myös koulumaksut, sisällissodan jälkeen uudelleenrakentamattomien koulujen vuoksi paikoin ylisuuret kouluryhmät ja pitkät koulumatkat (koulukyytien puute) vaikuttavat osallistumista vähentävästi. Etninen syrjintä toisen asteen ja yliopisto-tason opinnoissa on merkittävää. Tutsien suhteellinen osuus on näissä ylemmissä koulutusasteissa merkittävästi muita väestöryhmiä korkeampi, jolloin hutuenemmistö tai twat eivät pääse etenemään urallaan yhtä sujuvasti. Menettelyllä tutseilla säilyy huomattava valta virkamieskunnassa. Neljännen asteen opintoja (korkeakoulut) saa vain 4,1 prosenttia ikäluokasta (2018), ja naisten osuus on huomattavasti pienempi (3,1 %) kuin miehillä (5,1%).
Vuonna 1964 toimintansa aloittaneessa Burundin yliopistossa voi opiskella yliopistollisia oppiaineita kahdeksassa tiedekunnassa ja neljässä erillislaitoksessa (instituutissa). Yliopistossa opiskelee runsas 7 000 opiskelijaa. Opiskelua voi jatkaa pääasiassa alempaan korkeakoulututkintoon saakka. Lääketieteen ja liikkeenjohdon alalla on mahdollista jatkaa ylempään korkeakoulututkintoon asti.
Media
thumb|250px|Iwacu-sanomalehden verkkosivu 27.12.2020. Iwacu-sanomalehteä pidetään eräänä riippumattomimmista joukkotiedotusvälineistä Burundissa. Sen toimittajiin on kohdistettu vakavia lehdistönvapautta rikkovia toimenpiteitä. Radio on tärkein joukkotiedotuskanava Burundissa. Valtiolliset tiedotusvälineet ovat hallitsevassa asemassa. Vuoden 2015 vallankaappausyrityksen jälkeen pääosa yksityisistä radiokanavista suljettiin, eikä niitä ole sittemmin avattu uudelleen. Vuonna 2019 kiellettiin BBC:n lähetystoiminta "maan mainetta vahingoittaneen" dokumenttiohjelman jälkeen ja Voice of America on myös joutunut lopettamaan lähetyksensä Burundissa.
Toimittajat työskentelevät tiukkojen lehdistölakien puitteissa. Virallisessa keskustelussa riippumattomat tiedotusvälineet rinnastetaan valtion vihollisiin. Turvallisuusjoukot ja hallintoa myötäilevät puolisotilaalliset toimijat häiritsevät näiden tiedotusvälineiden toimintaa, ja toimittajia saatetaan pidättää heidän käsitellessä hallinnolle epämieluisia aiheita, minkä lisäksi toimittaja on saattanut kadota ilman että viranomaiset tutkisivat tapausta kunnolla. Heitä saatetaan myös kutsua "moraalinvirkistystapahtumiin", joissa tiedotusvälineitä tutustutetaan vallanpitäjien näkemyksiin. Toimittajat ilman rajoja -järjestön julkaiseman vuosiraportti (2020) luokitteli Burundin lehdistönvapaudessa sijalle 160 järjestön pisteyttämästä 180 maasta. Tämä sija kuuluu maailmanlaajuisesti lehdistönvapauden viisiportaisen asteikon kehnoimpaan luokkaan. Esimerkiksi viimeisiin riippumattomiin sanomalehiin lukeutuvan Iwacun neljän toimittajan pidätystä ja heille näytösoikeudenkäynnissä "kapinallisten" kanssa toimimisesta annettua 2,5 vuoden vankeustuomiota on pidetty tekaistuna, lehdistönvapautta rajoittamaan pyrkivänä poliittisena päätöksenä. Nämä toimittajat armahdettiin 430 päivän vankeuden jälkeen.
Vuoden 2019 puolivälissä internetyhteys oli noin viidellä prosentilla väestöstä. Riippumattomien radiokanavien puutteessa toimittajat ovat käyttäneet sosiaalisen median kanavia viestiäkseen yleisölleen. Näitä medioita pidetään alttiimpana harhaanjohtavan tiedon välittämiselle.
Luettelo Iron Maidenin jäsenistä
Iron Maiden on englantilainen heavy metal -yhtye, jonka perusti vuonna 1975 basisti Steve Harris. Lukuisten kokoonpanomuutosten jälkeen yhtye valitsi laulajaksi Paul Di'Annon, kitaristiksi Dave Murrayn ja rumpaliksi Doug Sampsonin. Yhtye julkaisi EP:n Dennis Strattonin tulemisen jälkeen vuonna 1979. Rumpali Clive Burr korvasi Sampsonin ja yhtye julkaisi samannimisen debyyttialbuminsa. Myöhemmin samana vuonna Strattonin korvasi Adrian Smith musikaalisien erimielisyyksien vuoksi. Yhtyeen seuraavan albumin jälkeisellä kiertueella Di'Anno sai potkut Iron Maidenista kokaiinin käytön vuoksi. Samson-yhtyeessä laulanut Bruce Dickinson tuli yhtyeeseen syyskuussa 1981. Vuoden "1982 mestariteoksen" jälkeen rumpali Nicko McBrain korvasi Burrin, joka lähti yhtyeestä. Sen hetkinen yhtyeen kokoonpano on ollut yhtyeen olennaisin osa, minkä aikana se julkaisi monia vaikutteellisia töitä.
Vuonna 1990 ennen kahdeksannen studioalbumin nauhoituksia Smith lähti yhtyeestä. Dickinsonin vanhasta ystävästä Janick Gersistä (joka soitti laulajan debyyttialbumilla) tuli Iron Maidenin uusi kitaristi. Tämä kokoonpano nauhoitti vielä yhden albumin, kunnes Dickinson erosi vuonna 1993 edistääkseen soolouraansa.
Yhtye piti koe-esiintymisen, jonka jälkeen laulajaksi valittiin Blaze Bayley. Yhtyeen kahden studioalbumin jälkeen Bayley erosi yhtyeestä yhteisestä suostumuksesta. Vuonna 1999 Dickinson ja Smith palasivat yhtyeeseen ja yhtyeestä tuli kuusihenkinen.
Lehtori M
Lehtori M oli Mainos-television vuonna 1972 tuottama ja esittämä televisiosarja lapsille. Sarja keskittyi koulun opettajien ja oppilaiden, etenkin musiikinopettaja Musan, arkipäivään.
Sarjaa kuvattiin Tapiolan yhteiskoulussa, ja siinä näytteli ammattinäyttelijöiden ohella koulun oppilaita.
Charme Asserdal
Charme Asserdal (15. maaliskuuta 1973 – 9. elokuuta 2002) oli suomalainen lämminveritamma, joka 1970-luvun jälkipuoliskolla oli Suomen kansainvälisesti menestynein ravihevonen. Charme Asserdal nousi uransa huipulla koko kansan tietoisuuteen, tamma esiintyi säännöllisesti tiedotusvälineissä ja sillä oli oma ihailijakerho. Se ravasi urallaan muun muassa nelivuotiaiden tammojen Euroopan-ennätyksen vuonna 1977 ja saavutti lukuisia suurkilpailuvoittoja. Charme Asserdalin huippuvuosien omistaja-valmentaja oli Timo Eve ja ohjastaja Heikki Korpi. Tamman kotitalli sijaitsi Nastolan Villähteellä, jossa sen hoitaja oli Irmeli Lehtioksa.
Varsavuodet
Syksyllä 1975 Charme Asserdal vaihtoi omistajaa, kun nastolalaisen Timo Even Kila-Talli osti sen vajaalla 14 000 markalla ja antoi vaihdossa suomenhevostamman. Kolmivuotiskaudellaan Charme Asserdal voitti Jukka Ojanperän ohjastamana Käpylän raviradalla ajetun Seppeleajon ja sijoittui kolmanneksi Lahden vanhalla raviradalla Suomi-Derbyssä. Vaikka kolmivuotiskauden 35 starttia tuottivat kaikkiaan 13 voittoa, teki Charme Asserdal varsinaisen läpimurtonsa vasta nelivuotiaana, jolloin sen ohjastajaksi vaihtui 24-vuotias Heikki Korpi. Hän ajoi tammalla ensimmäisen kilpailunsa keväällä 1977 Ylöjärven Teivossa. Pari viikkoa myöhemmin Charme Asserdal voitti Käpylässä lämminveristen Suurmestaruuden. Muita vuoden 1977 suurkilpailuvoittoja olivat muun muassa Tammavaltikka Forssan Pilvenmäellä ja Solvallassa ravattu Jubileumspokalen, jossa Charme Asserdal kukisti Stig H. Johanssonin ohjastaman ruotsalaistähden Duke Iranin.
Kesäkuussa 1977 Charme Asserdal teki Seinäjoella nelivuotiaiden tammojen 2 100 metrin Euroopan-ennätyksen 15,8. Myöhemmin heinäkuussa tamma sai aikaan valtavan yleisöryntäyksen Mikkelin raviradalle, kun omistaja Timo Eve ilmoitti Hevosurheilu-lehdessä Charmen pyyhkivän entiset ennätykset historiaan. Kilpailuihin varatut 7 000 pääsylippua loppuivat kesken, ja aikataulua jouduttiin siirtämään puolella tunnilla, jotta kaikki halukkaat ehtivät paikalle. Lopulta Charme Asserdal ravasi sateen kastelemalla radalla uuden nelivuotiaiden tammojen mailin Euroopan-ennätyksen 13,9. Ennätysjuoksunsa jälkeen Charme sai kutsun Pariisiin, jonne se matkusti rahtikoneen sijasta Finnairin reittilennolla. Koneen matkustamosta otettiin pois penkkejä, jotta erikoisvalmisteinen kuljetuslaatikko saatiin mahtumaan sisään. Vincennesin raviradalla käydyssä kilpailussa Charme Asserdal sijoittui ranskalaisen Hadol du Vivier’n jälkeen toiseksi.
Nousu huipulle
Charme Asserdal nousi eurooppalaiselle ravihuipulle vuonna 1978, kun se Suomen ja Ruotsin ohella kilpaili muun muassa Alankomaissa, Italiassa ja Länsi-Saksassa. Kotimaisten suurkilpailujen lisäksi Charme saavutti ykkössijat Göteborgin Åby Stora Prisissä ja Milanon San Sirolla juostussa Gran Premio Delle Nazionissa. Åbyssä Charme Asserdal kukisti kärkipaikalla juosseen ruotsalaisen Express Gaxen lähes 30 metrillä. Wienin Krieaussa tamma sijoittui toiseksi kreivi Kalman Hunyadyn muistoajossa, joka on yksi Euroopan vanhimpia ravikilpailuja.
Vuonna 1979 tamma voitti muun muassa Charlottenlundissa ravatun Copenhagen Cupin. Münchenin Grosser Preis von Bayern -kilpailussa Charme kukisti ranskalaisen Hadol du Vivier’n, jolle se oli kaksi vuotta aikaisemmin hävinnyt Pariisissa. Samalla se teki tammojen volttilähetyksen Euroopan-ennätyksen 14,3. Samana vuonna Charme Asserdal sai kutsun New Yorkiin Roosevelt Racewayllä järjestettyyn International Trotiin, jota pidettiin eräänlaisena ravureiden epävirallisena MM-kilpailuna. Tamma sijoittui kilpailussa kolmanneksi amerikkalaisen Doublemintin ja ruotsalaisen Express Gaxen jälkeen. Charmen hoitajana Yhdysvaltojen-matkalla toimi myöhemmin huippuohjastajaksi noussut Antti Teivainen. thumb|Charme Asserdalin hauta Jokimaan raviradalla. Maailman suurimpiin ravikilpailuihin kuuluvaan Elitloppetiin Charme Asserdal osallistui kolmasti peräkkäin vuosina 1978–1980. Tamma voitti oman karsintalähtönsä 1979 ja 1980, mutta ei onnistunut finaaleissa, vaan jäi kummallakin kerralla viidenneksi. Vuoden 1979 finaalissa Charme Asserdal juoksi keulapaikalla ja johti vielä sata metriä ennen maalia, mutta taipui kuitenkin viime metreillä. Ohjastaja Heikki Korven mukaan tämä johtui siitä, ettei hevonen yksinkertaisesti viitsinyt tehdä kahta täyspainoista juoksua saman päivän aikana. Hänen mielestään taipuminen loppukilpailuissa ei johtunut tamman fysiikasta, vaan syy oli henkisellä puolella. Charme Asserdalin kilpailu-ura tuli päätökseensä syksyllä 1980, jolloin hevonen kärsi hankosidevammasta. Samoihin aikoihin tamma oli alkanut kärsiä myös hengitystieongelmista. Hankositeen parannuttua paluuta kilparadoille yritettiin vielä keväällä 1981, mutta lopputuloksena oli vain neljä starttia ilman menestystä. Charme Asserdal oli uransa lopettaessaan eniten palkintorahoja ansainnut Pohjoismaissa syntynyt ravihevonen.
Myöhemmät vuodet
Heti kilpailu-uransa jälkeen Charme Asserdal sai kolme varsaa, joista ei kuitenkaan tullut huippujuoksijoita. Vuonna 1985 Charme siirtyi siitostammaksi Saksaan, josta palasi jälleen Suomeen vuonna 1995. Yhteensä se ehti saada 11 jälkeläistä, joista kahden isä oli Hadol du Vivier. Viimeiset vuotensa Charme Asserdal vietti Lahden seudulla pääosin Timo Even kotitallilla. Vuonna 2002 tamman kohdusta löydettiin pahanlaatuinen kasvain, ja se lopetettiin 29-vuotiaana. Charme Asserdal on haudattu Lahteen Jokimaan raviradan pääportin läheisyyteen, jossa on myös muistomerkki.
Vuonna 1995 Charme Asserdal nimettiin ensimmäisenä hevosena Suomen Hippoksen kunniagalleriaan Tähtien Talliin.
Gesine Schwan
thumb|Gesine Schwan Gesine Schwan (s. 22. toukokuuta 1943) on saksalainen professori ja poliitikko. Hän on Frankfurt (Oder):in Viadrina-Eurooppa yliopiston rehtori ja SPD:n presidenttiehdokas vuosien 2004 ja 2009 vaaleissa.
Schwan väitteli tohtoriksi vasemmistolaisesta Marx-kritiikistä. Hän on kuulunut SPD:n periaatetyöryhmään vuodesta 1977, mutta hänet erotettiin välillä ”liian oikeistolaisena”. Hän on asiantuntija Saksan–Puolan-suhteissa.
Schwan hävisi presidentinvalinnan 2004 Horst Köhlerille. SPD asetti hänet uudelleen ehdolle toukokuun 2009 vaaliin jatkokaudelle hakevaa Köhleria vastaan, mikä suututti Köhlerin edustaman SPD:n hallituskumppani CDU:n.
Vartiovuoren tähtitorni
Vartiovuoren tähtitorni (ruots. Åbo Akademis observatorium) on Turun keskustassa sijaitseva entinen observatorio. Turun akatemian käyttöön tarkoitetun tähtitornin suunnitteli Carl Ludvig Engel, ja se valmistui vuonna 1819. Tyyliltään rakennus edustaa uusklassista arkkitehtuuria. Tähtitorni sijaitsee Vartiovuorenmäellä, ja se on hyvin nähtävissä eri puolilta Turun keskustaa.
Varsinainen tähtitaivaan tarkkailu päättyi Vartiovuoren tähtitornissa jo vuonna 1836. Nykyisin rakennuksen omistaa Åbo Akademin säätiö (Stiftelsen för Åbo Akademi), jonka toimitiloiksi sisätilat on kunnostettu.
Sijainti ja ympäristö
thumb|Vartiovuoren tähtitorni Brahenkadulta nähtynä
Turun kaupunkikuvaa hallitseva Vartiovuoren tähtitorni sijaitsee Vartiovuorenmäen korkeimmalla kohdalla, Turun II kaupunginosassa. Sitä ympäröi keskieurooppalaista maisematyyliä edustava Vartiovuorenpuisto, joka on yksi Suomen vanhimpia kunnallisia keskuspuistoja. Tähtitornin rakentamisaikana 1800-luvun alussa Vartiovuorenmäki oli vielä kallioinen ja karu mäki, sillä sieltä oli vuosisatojen ajan louhittu kiveä kaupungin rakennustarpeisiin ja sen puusto oli hakattu polttopuiksi. Puistoalue rakennettiin mäelle vaiheittain 1840-luvulta lähtien.
Historia
Turun Vartiovuorelle ryhdyttiin 1800-luvun alkupuolella suunnittelemaan Suomen ensimmäistä observatoriota, jonka alkuperäiset suunnitelmat laati arkkitehti Charles Bassi. Uusklassista arkkitehtuuria edustava tähtitorni rakennettiin Turun akatemialle vuosina 1817–1819 kuitenkin Carl Ludvig Engelin piirrustusten mukaan. Tähtitieteellisen tutkimuksen aloittaminen kesti vielä viisi vuotta, sillä Saksasta tilattu kaukoputki saapui vasta vuonna 1824. Observaatorina uudessa tähtitornissa aloitti Friedrich Wilhelm August Argelander.
Suurin osa kaupungista tuhoutui Turun palossa vuonna 1827, mutta Vartiovuoren tähtitorni selviytyi. Palo uhkasi myös observatoriota, mutta Argelander onnistui yhdessä vahtimestarin kanssa pelastamaan rakennuksen tuholta. Palon jälkeen Turun akatemia siirrettiin suuriruhtinaskunnan uuteen pääkaupunkiin Helsinkiin, mistä johtuen myös Argelander joutui muuttamaan pois Turusta. Helsinkiin valmistui uusi observatorio vuonna 1834. Tähtitieteellinen tutkimus päättyi Vartiovuoren tähtitornissa vuonna 1836, kun tutkimustoiminta ja laitteet oli siirretty Helsinkiin.
Jo vuonna 1836 tähtitorniin muutti Turun merenkulkukoulu (Navigationsskolan i Åbo), joka toimi rakennuksessa aina vuoteen 1967 saakka. Rakennukseen tehtiin vuosien varrella vain vähän muutoksia, mutta sen viereen valmistui vuonna 1903 Turun ensimmäinen vesisäiliö sekä huoltorakennus, joka tunnetaan "delfiinipaviljonkina".
Merenkulkukoulun muutettua pois tähtitorni pysyi pitkään käyttämättömänä, kunnes kaupunginhallitus osoitti sen vuonna 1974 merenkulkumuseon ja tähtitieteellisen museon käyttöön. Merenkulkumuseon kokoelmat siirrettiin vuonna 1998 Forum Marinumiin. Turun taidemuseo toimi väliaikaisesti Vartiovuoren tähtitornissa vuosina 1999–2004, jolloin taidemuseon rakennusta Puolalanpuistossa peruskorjattiin.
Åbo Akademin säätiö osti tähtitornin Turun kaupungilta vuonna 2007. Kaupan ehtoihin kuului, että tähtitorni on avoinna yleisölle säännöllisin väliajoin. Rakennuksen sisätilat kunnostettiin säätiön toimistotiloiksi ja näyttelytiloiksi.
Vuonna 2009 Museovirasto määritteli Vartiovuorenpuiston, observatorion sekä lähellä sijaitsevat Luostarinmäen käsityöläiskorttelit yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Arkkitehtuuri
thumb|Vartiovuoren tähtitornin julkisivu
Vartiovuoren tähtitornin suunnitteli Carl Ludvig Engel, jolla ei väitetysti ollut suunnitteluvaiheessa kovin selkeää käsitystä observatorion toiminnasta. Tästä kertoo esimerkiksi se, että Engel oli piirtänyt rakennuksen pyöreän yläkerroksen täyteen ikkunoita, joista taivasta oli tarkoitus tarkkailla. Yhtä isoa kaukoputkea ei ollut piirretty tilaan lainkaan. Rakennus toimi observatoriona vain suhteellisen lyhyen ajan, sillä Turun palon jälkeen observatoriotoiminta siirrettiin yliopiston ohessa Helsinkiin.
Vuosien varrella tähtitorniin on tehty vain vähän muutoksia. Viimeisimmät kunnostustyöt toteutettiin vuonna 2008, kun rakennusta remontoitiin Åbo Akademin säätiön käyttöön sopivaksi. Kunnostustyön yhteydessä pyrittiin kunnioittamaan rakennuksen kulttuurihistoriallista merkitystä: esimerkiksi jokaiseen huoneeseen jätettiin paikalleen vanhat kamiinat.
Aiheesta muualla
60.44861°N, 22.27667°W
The Visitors
The Visitors on ruotsalaisen Abba-yhtyeen kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1981. Se oli yksi ensimmäisistä digitaalisesti tallennetuista ja miksatuista albumeista sekä kaikkien aikojen ensimmäinen kaupallinen musiikki-CD. Albumin avauskappaleen, Anni-Frid Lyngstadin laulaman ”The Visitorsin”, syntetisaattorisoundi kertoo 1980-luvun suuntaan muuttuneesta musiikkityylistä.
The Visitors pääsi vuonna 2009 mukaan kirjaan Tusen svenska klassiker, johon koottiin tuhat Ruotsissa julkaistujen kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja tv-ohjelmien klassikkoa.
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittaneet Benny Andersson ja Björn Ulvaeus.
Remasteroidun version bonuskappaleet (Polar Music 2001)
Liikuntakeskus Hukka
Hukasta löytyvät liikuntatilat:
Illusionisti
Illusionisti (L’Illusionniste) on ranskalainen, Jacques Tatin hengessä toteutettu piirrosanimaatio.
Arvioita
Nyt-liitteessä neljä kriitikkoa antoi elokuvalle pistekeskiarvon 4,0.
Osvaldas Balakauskas
Osvaldas Balakauskas (s. 19. joulukuuta 1937) on liettualainen säveltäjä. Hän syntyi Miliunaissa ja opiskeli Vilnassa vuosina 1955–1961. Myöhemmin hän opiskeli myös Kiovassa. Vuodesta 1988 lähtien Balakauskas on opettanut sävellystä konservatoriossa Vilnassa.
U6 (Berliinin metro)
U6 on Großprofil-linja Berliinin metrossa.
Edistykselliset
Edistykselliset (latv. Progresīvie) on latvialainen sosiaalidemokraattinen puolue. Sen puheenjohtajina toimivat Antoņina Ņenaševa ja Edmunds Cepurītis. Edistykselliset perustettiin yhdistyksenä vuonna 2011 ja puolue siitä tuli vuonna 2017.
U6 (Berliinin metro)
Asemat
pienoiskuva|400px|Friedrichstraßen tunneliasema pienoiskuva|400px|Scharnweberstraßen pinta-asema
Edistykselliset
Puolue haluaa lisätä terveydenhuollon ja sosiaaliturvan rahoitusta, torjua ilmastonmuutosta ja syventää Latvian yhteistyötä Pohjoismaiden kanssa.
U6 (Berliinin metro)
Historia
Linjan ensimmäinen osuus Hallesches Torin ja Seestraßen välillä avattiin vuonna 1923. Alun perin linjan tunnuksena oli C. Eteläpäässään linjaa jatkettiin 1920-luvulla pala palalta, kunnes se vuonna 1929 ulottui Tempelhofiin. Vuonna 1966 sitä jatkettiin Tempelhofista edelleen Alt-Mariendorfiin. Pohjoispäässään linjaa jatkettiin vuonna 1956 Kurt-Schumacher-Platzille ja vuonna 1958 Tegeliin.
Edistykselliset
Vuoden 2018 parlamenttivaaleissa puolue keräsi 2,61 % äänistä, eikä saanut yhtään edustajaa saeimaan. Europarlamenttivaaleissa vuonna 2019 puolueen kannatus oli 2,90 %, ja se ei saanut yhtään meppiä. Riian kaupunkivaaleissa 2020 puolue oli vaaliliitossa Attīstībai/Par!-puolueryhmittymän kanssa. Vaaliliitto keräsi 26,14 % äänistä ja sai 18 edustajaa 60-paikkaiseen valtuustoon. Myöhemmin liittouma pieneni valtuustossa, kun Latvian kehityksen puolesta -puolue erosi siitä.
U6 (Berliinin metro)
Historia
Berliinin kahtiajaon aikana 1949–1990 linja oli Länsi-Berliinin julkisen liikenteen käytössä. Reitin molemmat päät sijaitsivat Länsi-Berliinin, mutta keskiosa osittain Itä-Berliinin puolella. Linja oli Länsi-Berliinin julkisen liikenteen käytössä. Sen jälkeen kun Berliinin muuri vuonna 1961 rakennettiin, linja kulki edelleen Itä-Berliinin alueen kautta, mutta metrojunat eivät saaneet pysähtyä siellä sijainneilla asemilla, joita kutsuttiinkin haamu­asemiksi, lukuun ottamatta Friedrich­straßen asemaa, jossa oli vaihto­mahdollisuus Länsi-Berliiniin johtavaan S-Bahn-linjaan ja jossa myös oli yksi Berliinin harvoista rajan­ylitys­paikoista.
Duarte Lobo
thumb|right|Duarte Lobo Duarte Lobo (s. noin 1565; k. 24. syyskuuta 1646) oli portugalilainen säveltäjä, joka sävelsi muun muassa messuja ja motetteja.
Lobon elämästä tiedetään vähän. Hän syntyi Alcáçovasissa ja opiskeli Manuel Mendesin johdolla Évorassa. Myöhemmässä elämässään Lobo toimi maestro de capillana ja musiikin opettajana Lissabonissa.
Selvää suomea
Selvää suomea on Helsingin yliopiston suomen kielen professori Terho Itkosen kirjoittama tietokirja, jonka on julkaissut pehmeäkantisena Kirjayhtymä Kätevät & pätevät -sarjassaan vuonna 1985. Kirjastoluokitus on 88.2.
Kirja sisältää 75 Itkosen kirjoittamaa yleistajuista pakinaa, jotka on alun perin julkaistu Helsingin Sanomien Kielikolkka-palstalla vuosina 1983 ja 1984. Pakinat käsittelevät suomen kielen sanoja ja rakenteita ja niiden käyttöön liittyviä heikkouksia.
Kirjan piirrokset (yksi artikkelia kohti) ja kansikuvan on tehnyt Markus Itkonen. Kannen suunnittelija on Juha S. Kalliolahti.
Ladonnan on tehnyt Tammer-Linkki Oy Tampereella. Painatuksesta on vastannut Oy Länsi-Suomi Raumalla.
Kirjan lopussa on hakemisto, jossa on lueteltu sekä käsitellyt sanat että esillä olleet asiat ja henkilöt.
UFO (televisiosarja)
UFO on brittiläinen tieteissarja, jota ITV esitti 1970–1971. Sarjan loivat aikaisemmin muun muassa Myrskylinnuista vastanneet aviopari Gerry ja Sylvia Anderson.
Sarjan tapahtumat sijoittuvat vuoteen 1980, jolloin SHADO-ryhmä taistelee ulkoavaruudesta tulleita muukalaisia vastaan.
Havaintomaailma
Havaintomaailma tarkoittaa maailmaa, kuten se tavallisille ihmisille heidän viiden aistinsa kautta esiintyy. Kuten Immanuel Kant luonnosteli, ihmiset voivat havaita vain havaintomaailman, eivät maailmaa sinänsä kuten se objektiivisesti on olemassa. Ihmiset eivät juuri saa tietoa maailmasta kuin havaintokokemustensa avulla, mikä jättää maailman todellisen luonteen metafyysiseksi kysymykseksi, emmekä tosiasiassa voi sanoa varmasti, vastaako maailma täysin havaintojamme. Jo Descartes arveli Matrix-tyylisen ratkaisun mahdollisuuden, missä kaikki "aistihavaintomme" ovat meille tietoisesti syötettyjä eikä meillä tosiasiassa voi olla varmuutta maailman luonteesta. Samankaltainen filosofinen termi on arkimaailma.
Esimerkki havaintomaailman ja fysiologisen maailman eroista ovat värit, jotka tosiasiassa ovat puhtaasti havaintomaailman ominaisuuksia. Väri sinänsä ei niinkään ole fysiologisen maailman vaan pikemminkin havainnoijan ominaisuus. On totta, että tosimaailman esineillä on fysiologisia ominaisuuksia, joiden ansiosta ne heijastavat tiettyjä aallonpituuksia valosta enemmän kuin muita. Itse väri on kuitenkin henkilön tulkinta tietystä esineen ominaisuudesta, ja esimerkiksi punavihersokean mielestä sekä punainen että vihreä väri ovat itse asiassa sama juttu. Edelleen sokean lepakon havaintomaailmaan on vaikeampi kuvitella itsensä, mutta sekin saattaa muiden aistiensa avulla saada parempaa tietoa maailman esineiden tietyistä ominaisuuksista kuin me saamme omillamme.
Evoluutiopsykologisin mekanismein tutkitut havaintokyvyissä vaikuttavat mekanismit värittävät havaintoja melkoisesti. Ihmisen aivoista löytyy esimerkiksi erityisesti kasvoja tunnistava mekanismi, joka esittää koverankin kasvokuvan täysin kuperaksi. Myös monet muunlaiset kognitiiviset vääristymät heikentävät ihmisen oman havaintokyvyn luotettavuutta.
Galilei ja kadonneet lelut (tietokonepeli)
thumb Galilei ja kadonneet lelut on suomalaisen Mediayhtiö Sansibarin vuonna 1997 tekemä tietokonepeli, joka perustuu Yle TV2 -kanavalla 1990-luvulla esitettyyn samannimiseen televisio-ohjelmaan, jossa Galilei-niminen koira seikkailee Kadonneiden lelujen saaressa ratkoen ongelmia. Peli on yhteensopiva eritoten Windows 95 -käyttöjärjestelmällä. Pelille julkaistiin vuonna 2000 jatko-osa nimeltä Galilei 2: Seikkailujen saari.
Silppu
Silppu on tutkan harhauttamiseksi käytettävää ainetta,  jota sirotellaan lentokoneen tai muun kohteen ympärille jotta kohdetta ei voisi seurata tutkalla. Yleisimmin käytettävät silput valmistetaan hienojakoisesta alumiinista tai metallinsekaisesta lasikuidusta tai muovista.
Se on muodoltaan kuidunpätkiä. Jotta silppu aiheuttaisi mahdollisimman voimakkaan tutkakaiun, kuidunpätkät leikataan puoleen käytettävän tutkan aallonpituudesta.
Suomessa käytettävä silppu on useimmiten 20 mikrometrin lasikuitua, jossa on muutaman mikrometrin paksuinen alumiinipinnoite.
Silppu näkyy myös säätutkien kuvissa pitkulaisina nauhoina, jotka leviävät ja liikkuvat tuulen mukana.
Lembit Krull
Lembit Krull on virolainen rockmuusikko. Hän on soittanut bassokitaraa muun muassa J.M.K.E.:ssa sekä omassa yhtyeessään nimeltä Hot Kommunist, jossa myös lauloi.
Krullin isä oli jazz -kitaristi ja perheessä myös kuunneltiin jazzia. Krull on kertonut, ettei hän osaa arvostaa yhtä musiikkityyliä toista paremmaksi, eikä halua sitoutua tyylillisesti mihinkään vaan tehdä, mitä itse haluaa. Hän aloitti soittamaan punkkia 14-15-vuotiaana ja liittyi yhtyeeseen J.M.K.E. Yhtye soitti ensimmäisen keikkansa Rakveren kaupungin kupeessa sijaitsevalla Vinnin kylän maatalous-sovhoosin klubilla, itäisessä Virossa 18.1.1986.
Krull sai idean omasta yhtyeestä, Hot Kommunist, 90-luvun alussa, jolloin hän oli vielä J.M.K.E:ssa. Hän halusi tehdä omaa musiikkiaan. Tähän J.M.K.E:ssa, jossa Villu Tamme teki kappaleet alusta loppuun ja muu yhtye vain soitti niitä, ei ollut mahdollisuutta. Yhtyeen ensimmäisen albumin materiaali tuhoutui ennen sen julkaisemista, ja yhtye lopetti joksikin aikaa toimintansa. Krull ei koskenut soittimiin muutamaan vuoteen kunnes keväällä 2013 kokosi yhtyeen kasaan ja he äänittivät albumin uudelleen. Albumi ''21. Century Home'' julkaistiin vuonna 2015.
Lisäksi Krull on soittanut bassoa suomalaisessa Pentatonik industrial-metalli yhtyeessä. Yhtye jäi tauolle EPn Bottom Touch jälkeen vuonna 2007.
Svartträsket
Svartträsket on matala ja rehevä järvi Inkoon lounaisosassa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 6,1 hehtaaria.
Maantiede
Svartträsketin pituus on 380 metriä. Saaria ei ole. Järven läheisyydessä on peltoa, metsää ja suota. Pohjoispuolella sijaitsee luonnonsuojelualueen ympäröimä Kockelträsket. Svartträsketiin virtaa vettä lännestä, Svartträsketistä virtaa vettä itään Backavikeniin, joka on 0,2 metriä merenpinnan yläpuolella sijaitseva kluuvijärvi.
Svartträsket (81V072.1.001) kuuluu Välialueeseen (81V072), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Suomenlahden rannikkoalueen päävesistössä (81). Välialueen 81V072 muut yli hehtaarin laajuiset vakavedet ovat Kjulböleträsket, Storgropen ja Lillgropen.
Joaquín Homs
Joaquín Homs (1906–2003) oli espanjalainen säveltäjä. Hän aloitti musiikin opintonsa 8-vuotiaana. Hän soitti aluksi vain selloa, mutta ryhtyi 1930-luvulla opiskelemaan myös sävellystä. Homsin teoksiin kuuluu muun muassa pianokappaleita.
Nikolaus
Nikolaus, myös Nicolaus, on monissa maissa yleinen miehen etunimi. Nikolaus tulee alkujaan kreikankielisestä nimestä Nikolaos, joka tulee sanoista nikē (”voitto”) ja laos (”kansa”). Nimen monine muun­nel­mi­neen on tehnyt laajalti suosituksi varsinkin Pyhä Nikolaus, Myran piispa 300-luvulla, joka on kristi­kunnan tunnetuimpia pyhimyksiä. Nimi on ollut myös viidellä paavilla.
A lyga
A lyga on Liettuan jalkapallon korkein sarjataso. Liigan järjestää Liettuan jalkapalloliitto. Sarja pelataan keväästä syksyyn.
Sysmäjärvi (Outokumpu)
Sysmäjärvi on rehevä ja erittäin matala lintujärvi ja luonnonsuojelualue Outokummun keskustan eteläpuolella Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 6,6 neliökilometriä ja keskisyvyys vain 74 senttimetriä. Etäisyys Joensuusta on 36 kilometriä länsiluoteeseen.
Maantiede
Sysmäjärveä ympäröi peltomaisema. Järvi on osin umpeenkasvanut. Syvimmät kohdat ovat 3,6 metriä, ja ne sijaitsevat järven keskiosassa. Vain noin kaksi prosenttia järven pinta-alasta on vähintään 3 metriä syvä. Noin kolme neljäsosaa järvestä on korkeintaan yhden metrin syvyistä. Luusua sijaitsee kaakkoiskulman Lähtevänlahden pohjukassa, josta lähtee Sysmänjoki kaakkoon. Suurin etäisyys luusuasta järven luoteiselle vastarannalle on 3,9 kilometriä.
Lintuvetenä Sysmäjärvi on kansainvälisesti arvokas. Sysmäjärven vesilinnusto taantui aikoinaan, minkä vuoksi järveä kunnostettiin. Alueen pesimälinnusto on monimuotoinen.
Sysmäjärvi (04.353.1.019) kuuluu Sysmänjoen valuma-alueeseen (04.353), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Viinijärven valuma-alue (04.35) ja ensimmäinen jakovaihe on Oriveden–Pyhäselän alue (04.3). Sysmäjärvi on Sysmänjoen valuma-alueen laajin vakavesi. Sitä seuraa noin neliökilometrin laajuinen Kuusjärvi. Sysmänjoen valuma-alueeseen kuuluu 43 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.
Tarvo Hanno Varres
thumb|Corners Series, Tallinn Art Hall, group exhibition Shadows of a Doubt, 2013 Tarvo Hanno Varres (s. 25. heinäkuuta 1970) on virolainen taiteilija.
Hän on soittanut vuosina 1986-88 yhtyessä J.M.K.E., 1988-95 Röövel Ööbik ja Una Bomba.
Näyttelyt
Guide to Intronomadism, Tallinn Art Hall, 1991
Shadows of a Doubt, Tallinn Art Hall, 2013
1995, Contemporary Art Museum of Estonia, 2015
Aiheesta muualla
[http://www.solness.ee/maja/?mid=133&id=629 ''Behind the Corner. Tarvo Varres'', by Hanno Soans]
Flaming Shadows, Kadri Veermäe, Kunst.ee, 4/2015
Uitenhage
Uitenhage on kaupunki Etelä-Afrikassa Itä-Kapin provinssissa. Se sijaitsee provinssin eteläosissa lähellä Intian valtameren rannikkoa Port Elizabethista luoteeseen. Kaupungissa oli noin 242 900 asukasta vuoden 2011 väestönlaskennassa. Kaupungin perusti Batavian tasavallan lähettämä alankomaalainen J.A. Uitenhage de Mist vuonna 1804. Kaupungissa on säilynyt useita 1800-luvun rakennuksia, ja nykyään se on teollisuuskaupunki, jossa tuotetaan erityisesti autoja, mutta myös tekstiilejä ja renkaita. Kaupungissa korjataan lisäksi rautatiekalustoa ja se on alueen lampaiden ja vuohien kasvatuksen keskus.
Ahmad Šah Masud
Ahmad Šah Masud (noin 1953 – 9. syyskuuta 2001) oli afganistanilainen mujahideenkomentaja, joka taisteli neuvostojoukkoja vastaan, ja 1990-luvulla Rabbanin Afganistanin islamilaisen valtion hallituksen puolustusministeri ja Pohjoisen liiton sotapäällikkö. Masud oli etnisesti tadžikki. Hän sai lempinimen ”Panjshirin leijona.”
Nuoruus
Masud syntyi Panjshirin laaksossa Kabulin pohjoispuolella. Hänen isänsä oli armeijan eversti ja lähetti pojan kouluun. Masud opiskeli Kabulin teknillisessä instituutissa. Kun kuninkaan serkku Muhammad Daud syöksi kuningas Zahir Shahin vallasta 1973, nuori Masud ei hyväksynyt vallankaappausta. Hän johti opiskelijana mellakkaa Daudia vastaan, haavoittui jalkaan hallituksen joukkojen ampumasta luodista ja pakeni Pakistaniin. Pakistan tuki Afganistanin oppositiota kuten myös Saudi-Arabia. Masud sai koulutusta sabotaasissa pakistanilaisten upseerien johdolla Saudien varoin. Pakistanin ohjeiden mukaan eri puolella maata järjestettiin kapinoita 1974, jotka hallitus kukisti kaikki.
Daudin hallituksen kaatuminen
Daudin hallitus kaatui kommunistien kaappaukseen 1978, mikä edelleen kärjisti Afganistanin tilannetta. Neuvostojoukkojen miehitettyä maan 1979 ja kukistettua Hafizullah Aminin hallituksen miehitystä vastustaneet mujahideen-taistelijat alkoivat saada tukea Yhdysvalloista, Pakistanista, Iranista ja Saudi-Arabiasta.
Masud liittyi Burhanuddin Rabbanin Jamiat-i-Islamiin ja palasi Afganistaniin. Masud oli, kuten Rabbanikin tadžikki, eli persiaa puhuva sunni. Neuvostojoukot tekivät kuusi suurta operaatiota (Panjshir I–VI) Masudin johtamia sissejä vastaan, mutteivät onnistuneet kukistamaan heitä.
Neuvostojoukkojen vetäytyminen
Kun Neuvostojoukot vetäytyivät Afganistanista 1989, Masudin johtamat mujahideenit valtasivat Kabulin 1992 ja syrjäyttivät presidentti Najibullahin. Burhanuddin Rabbani valittiin Afganistanin islamilaisen valtion presidentiksi ja Masudista tuli hallituksen puolustusministeri ja armeijan komentaja.
Kommunistipresidentti Najibullahin syrjäytys ei lopettanut sisällissotaa. Tammikuussa 1994 sotaherra Gulbuddin Hikmatyar (paštu) liittoutui kenraali Abdul Rashid Dostumin (uzbekki) kanssa syöstäkseen Rabbanin ja Masudin vallasta, mikä aloitti täysimittaisen sodan Kabulista. Vuonna 1994 kaupungissa kuoli 25 000 ja puoli miljoonaa pakeni sieltä kolmanneksen kaupungista raunioituessa.
Taliban etenee Kabuliin
Talibanin lähestyessä Kabulia tammikuussa 1995 Hikmatyar pakeni ja jätti raskaat aseensa talibanjoukoille. Hizb-i Wahdatia vastaan taistellut Masud teki aselevon talibanin kanssa, joka miehitti Charasyabin. Masudin hyökkäys Hizb-i Wahdatia (šiiat) vastaan sai sen johtajan Abdul Ali Mazarin liittoumaan talibanin kanssa, osan joukosta kuitenkin liittyessä Masudin puolelle. Tuolloin Masud aloitti massiivisen hyökkäyksen ja ajoi talibanjoukot Charasyabista, jonka he kostivat teloittamalla Mazarin. Taistelut jatkuivat kesällä ja syksyllä 1995 kun taliban löi Afganistanin islamilaisen valtion joukot lännessä ja valtasi Shindandin ja Heratin syyskuun alussa.
Pohjoinen liitto
Vuodesta 1996 talibania vastustavat ryhmittymät liittoutuivat Pohjoiseksi liitoksi eli Yhdistynyt islamilainen rintama Afganistanin pelastamiseksi, joka tuki syrjäytettyä Rabbania, joka oli nimellisesti sen johtaja. Todellinen päätäntävalta oli kuitenkin Masudilla rintaman joukkojen komentajana.
Heinäkuussa 1999 Taškentissa pidetyissä rauhanneuvotteluissa Yhtenäinen rintama ja taliban antoivat julistuksen konfliktin rauhanomaisesta ratkaisusta. Lähes heti sen jälkeen taistelut jatkuivat ja taliban keskittyi ajamaan Masudin joukot Kabulin pohjoispuolelta. Kesällä 2000 taliban jatkoi taistelua Pakistanin merkittävällä tuella ja valtasi Taloqanin. Yhtenäisen rintaman joukot ajettiin tukialueilleen koilliseen- ja keski-Afganistaniin.
Masud sai kuoli 9. syyskuuta 2001 kahden toimittajiksi naamioituneen al-Qaidan jäsenen itsemurhapommi-iskussa. Kuolemansa jälkeen Masudista tuli Afganistanin kansallissankari. Presidentti Hamid Karzai myönsi hänelle myöhemmin Afganistanin sankarin arvon.
Kamose
Kamose oli Egyptiä noin vuonna 1550 eaa. hallinnut faarao. Hän oli kuningatar Aahotepin ja faarao Sekenenre Taon:n poika ja seuraaja. Kamose oli 17. dynastian viimeinen faarao ja karkotti Egyptiä toisen välikauden ajan hallinneet hyksot Egyptistä.
Kamosen kuoleman jälkeen hänen nuorempi veljensä Ahmose yhdisti Ylä- ja Ala-Egyptin uudelleen ja perusti 18. dynastian ja siten myös uuden valtakunnan, joka on kolmas muinaisen Egyptin historian kolmesta pääaikakaudesta.
Nico
Nico on lyhentymä nimestä Nicolaos. Nicolaos on alkuperältään kreikkalainen nimi ja tarkoittaa voittoisaa kansaa. Suomenruotsalaisen kalenterin mukaan Nicon nimipäivä on vuodesta 2015 lähtien 6. joulukuuta.
Isabella Adinolfi
Isabella Adinolfi (s. 27. maaliskuuta 1978 Nocera Inferiore, Italia) on italialainen poliitikko ja Euroopan parlamentin jäsen vaalikautena 2014–2019 ja uudestaan kaudella 2019–2024. Hän on Viiden tähden liike -puolueen jäsen ja edustaa Vapauden ja suoran demokratian Eurooppa -parlamenttiryhmää Euroopan parlamentissa. Hän on suorittanut vuonna 2003 alemman korkeakoulututkinnon koulutuksen, filologian ja kirjallisuuden alalta kulttuuriperinnön säilyttämisestä. Euroopan parlamentissa hän oli vaalikautena 2014–2019 jäsenenä kulttuuri- ja koulutusvaliokunnassa, naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnassa 28.11.2018 alkaen ja AKT:n ja EU:n yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen valtuuskunnassa.
Lihava (järvi)
Lihava on matala järvi Lohjan länsiosassa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 12,1 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 20 kilometriä luoteeseen.
Maantiede
Lihavan pituus kaakosta luoteeseen on 650 metriä. Saaria ei ole. Järven rannalla on haja-asutusta ja metsämaata. Etelärannalla on maatalousmaata. Lihavaan virtaa vettä lounaasta Kaiturista, pohjoisesta Tytylammesta ja idästä Kakolammesta. Lihavan eteläkolkasta lähtee laskuoja Vähä Ruokjärveen, jonka korkeustaso on 1,5 metriä Lihavaa alempi.
Asutus ja maatalous kuormittavat Lihavaa, jonka vesitilavuus on keskisyvyyden ja pinta-alan perusteella vain noin 150 000 kuutiometriä eli 150 miljoonaa litraa.
Lihavan kalastoon kuuluu muun muassa ahven ja hauki, kasvilajeja edustavat muun muassa ulpukka ja lumme.
Lihava (23.074.1.010) kuuluu Hämjoen valuma-alueeseen (23.074), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Nummenjoen valuma-alue (23.07). Hämjoen alueeseen kuuluu kuusitoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä; niiden nimet ovat varsin epätavallisia, kuten Sevolampi, Kivimäen Kaita, Lihava ja Laiha.
Thomas Dunhill
Thomas Dunhill (1. helmikuuta 1877 Hampstead, Lontoo – 13. maaliskuuta 1946 Scunthorpe ) oli brittiläinen säveltäjä. Päästessään Royal College of Musiciin vuonna 1893 hän oli jo säveltänyt useita Gilbert ja Sullivan -tyylisiä operetteja. Vuonna 1897 hän sai stipendin, jonka turvin pääsi jatkamaan opintojaan Charles Villiers Stanfordin johdolla kolmen vuoden ajaksi. Hänen opiskelutovereitaan olivat Ralph Vaughan Williams, Gustav Holst ja hänen elinikäinen ystävänsä John Ireland.
Dunhill sai nimityksen Royal College of Musicin professoriksi vuonna 1905 ja teki töitä musiikkikoulutuksen parissa koko ikänsä; hän opetti muun muassa Eton Collegessa. Vuosina 1907–19 hän järjesti Lontoossa konserttitapahtumaa, jossa tuotiin esiin englantilaissäveltäjien kamarimusiikkiohjelmistoa.
Työ säveltäjänä
Dunhill sävelsi 101 opusnumeroitua teosta, joihin kuuluu kamarimusiikkia, lauluja ja soitinkappaleita, mutta myös sinfonisia töitä ja näyttämömusiikkia. Opusnumeroitujen teosten lisäksi hän sävelsi pieniä pianokappaleita oppilaita ja varttuneempiakin amatöörejä varten. Dunhill ei ollut modernisti, mutta kykeni silti omaksumaan aikansa uusia ideoita. Hän teki sävellystyötä kuolemaansa saakka. Teosten joukossa on kevyt ooppera Tantivy Towers (libretto: A. P. Herbert), jonka tuotanto Hammersmithin Lyric Theatressa oli menestys tammikuussa 1931. Dunhillilta on levytetty muun muassa varhaista kamarimusiikkia ja a-mollissa sävelletty sinfonia vuosien 1913–6 väliseltä ajalta.
Andy Cairns
Andrew James "Andy" Cairns (s. 22. syyskuuta 1965 Ballyclare, Pohjois-Irlanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on pohjoisirlantilaisen Therapy?-yhtyeen laulajakitaristi ja pääasiallinen lauluntekijä.
Cairns perusti yhtyeen vuonna 1989 alkuperäisen rumpalin Fyfe Ewingin kanssa, koska heidän musiikkimakunsa sopivat yhteen. Fyfen koulutoveri Michael McKeegan liittyi samana vuonna basistiksi yhtyeeseen, joka nousi maailmanmaineeseen yli miljoona kappaletta myyneellä Troublegum-albumillaan. Hän on julkaissut kaksi akustista soololevyä, jotka ovat olleet myynnissä ainoastaan yhtyeen keikoilla.
Cairns asuu Cambridgessä perheensä kanssa.
World Geodetic System
World Geodetic System (WGS, suomeksi epävirallisesti Maailman geodeettinen järjestelmä) on geodesiassa ja paikannuksessa käytetty datumi. Viimeisin määritys on WGS84. Järjestelmää käytetään mm. Web-karttapalveluissa ja satelliittipaikannuslaitteissa. Lisäksi muun muassa Suomen hätäkeskus käyttää järjestelmää paikantaakseen soittajan, joka voi olla esimerkiksi palvelukoira tai pieni lapsi tai muu sellainen joka ei osaa kertoa sijaintiaan itse.
Myössäjärvi
Myössäjärvi-Martinjärvi on saareton vaarojen reunustama järvi Inarissa Lapin maakunnan pohjoisosassa. Sen pinta-ala on 87 hehtaaria ja vesitilavuus 9,9 kuutiohehtometriä. Etäisyys Ivalosta on 19 kilometriä pohjoisluoteeseen ja Rovaniemeltä 266 kilometriä pohjoiskoilliseen. Valtatie 4 kulkee aivan Myössäjärven rantaviivaa pitkin.
Maantiede
Myössäjärvi-Martinjärvi on kaakkois–luoteissuuntainen. Sen eteläosasta työntyy lounaaseen kolmionmuotoinen, suhteellisen syvä lahti. Keskiosasta työntyy koilliseen puolestaan suhteellisen matala lahti. Martinkotajärvi sijaitsee Myössäjärven luoteispuolella. Myössäjärven syvin kohta sijaitsee altaan keskiosassa. Sitä ympäröi yhtenäinen vähintään 20 metriä syvä vyöhyke. Järven lounaisosassa on 20-metrinen syvänne.
Myössäjärveä reunustaa iäkäs mäntymetsä ja jyrkät kalliovaarat. Koillisrannan Karhunpesävaara kohoaa noin 230 metriä merenpinnan yläpuolelle, kaakkoisrannan Myössäjärvenpakan korkeustaso on myös noin 230 metriä mpy eli lähes 80 metriä järven pintaa korkeammalla. Valtatie 4 on rakennettu Myössäjärven itärannan ja Martinkotajärven länsirannan myötäisesti.
Suomen suurin tafoni, Karhunpesäkivi, sijaitsee Karhunpesävaaran rinteellä.
Myössäjärven ympäristössä on lukuisia metsälampia, joista useat ovat vailla karttanimeä. Järven lounaispuolella sijaitsee Harrijärvi, Mukkajärvi ja Pahtajärvi, joiden eteläpuolella sijaitsee Rahajärvi. Kaakossa on Ukonjärven Ukonperä.
Myössäjärvi-Martinjärvi (71.113.1.003) kuuluu Simmettijärven valuma-alueeseen (71.113), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Paatsjoen vesistössä (71). Toinen jakovaihe on Inarinjärven alue (71.11) ja ensimmäinen jakovaihe Inarin alue (71.1). Myössäjärvi-Martinjärvi on toiseksi laajin Simmettijärven valuma-alueen 21:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajin on Simmettijärvi ja kolmanneksi laajin Tuulijärvi. Lähes puolet alueen järvistä on vailla virallista nimeä.
M/S Sancak I
M/S Sancak I oli Ruotsissa vuonna 1966 rakennettu autolautta. Se sai kasteessa nimen M/S Saga ja luovutettiin tilaajalleen Rederi Ab Svenska Lloyd'lle 2. toukokuuta 1966. Liikenne sillä aloitettiin Ruotsin Göteborgin ja Iso-Britannian Hullin välillä. Käyttöhistoriansa aikana se liikennöi usealla eri nimellä lähinnä Itämeren ja Välimeren alueella. Sen viimeiseksi nimeksi jäi M/S Sancak I, kun sillä sattui tulipalo vuonna 2003 ja alus päätyi romutettavaksi Turkissa samana vuonna.
M/S Saga 1966–1971
Varustamo Rederi Ab Svenska Lloyd Göteborg liikennöi aluksella välillä Göteborg – Hull ja Göteborg – Tilbury
Stena Atlantica 1971–1973
Alus myytiin Stena Linelle joka liikennöi sillä välillä Göteborg – Kiel, myöhemmin Göteborg – Kööpenhamina
M/S Folkliner 1982–1984
Suomen Postipankki (PSP-Rahoitus Oy) hankki aluksen omistukseensa ja vuokrasi sen suomalaiselle Folklinelle, joka aloitti liikennöinnin välillä Kaskinen – Gävle. Liikennöinti ei ollut kannattavaa vaan Folkline ajautui konkurssiin 1984
M/S Festos 1984–1998
Alus myytiin kreikkalaiselle Minoan Lines Shipping SA:lle. Se liikennöi pääasiassa mantereelta Kreetalle ja Korfulle.
M/S Captain Zaman I 1998–2001
Alus myytiin Turkkiin Ferro Feribot ve Roro Tasimaciligi -varustamolle. Se vuokrasi sen General National Maritime Co:lle joka liikennöi kevään ajan välillä Benghazi – Valletta. Heinäkuusta lähtien liikennöi välillä Brindisi – Igoumenitsa. Vuonna 2000 alus oli vuokrattuna Compagnie Marocaine de Navigationille, joka liikennöi sillä välillä Nador – Sete.
Kolmilammin tanssilava
thumb|Kuva pääportilta thumb|Tilanne elokuussa 2015 Kolmilammin tanssilava on Kolmilammin rannalla Kanta-Hämeessä Hausjärvellä Turkhaudan kylässä sijaitseva tanssilava. Tanssilava on toiminnassa kesäisin toukokuusta elokuuhun. Alueelta löytyy lisäksi kaakkoisen lammen rannalla uimaranta, wc ja kahvio.
Lähteet
60.83619°N, 24.77911°W
Hermione (mytologia)
pienoiskuva|Orestes ja Hermione kohtaavat (n. 1800) Hermione oli Kreikan mytologiassa Menelaoksen ja Helenan tytär. Jo lapsena ennen Troijan sotaa hänet kihlattiin serkulleen Oresteelle, mutta myöhemmin hän joutui menemään naimisiin Neoptolemoksen kanssa, jota tarvittiin Troijan sodassa. He eivät kuitenkaan saaneet yhtään lasta. Neoptolemoksen kuoltua Hermione meni naimisiin Oresteen kanssa ja synnytti hänelle Teisamenoksen, josta tuli sekä Argoksen että Spartan viimeinen mykeneläinen kuningas.
San Remon Grand Prix 1950
San Remon Grand Prix 1950 oli 16. huhtikuuta 1950 Italiassa järjestetty Formula 1 -sarjan ulkopuolinen Grand Prix. Kilpailun voitti Juan Manuel Fangio Alfa Romeollaan.
Fobia
thumb|Fobia on liioiteltu pelko, jonka kohteelle altistuminen aiheuttaa välittömän ahdistusreaktion. Fobia on johonkin tiettyyn kohteeseen tai tilanteeseen kohdistuva liiallinen tai epärealistinen pelko. Fobiat lukitellaan ahdistuneisuushäiriöiksi psykiatrisessa tautiluokituksessa.
Lievät pelot ovat normaaleja, sillä etenkin vaarallisia asioita onkin luonnollista pelätä. Fobiasta on kyse silloin, kun pelosta kärsivä ihminen ei hallitse tilannetta, hän haluaa voimakkaasti välttää pelon kohdetta, hän kärsii, ja hänen arkielämänsä vaikeutuu pelkojen vuoksi.
Fobiat voivat kohdistua hyvin monenlaisiin asioihin. Eräitä tunnettuja fobioita ovat esimerkiksi jonkin eläimen, korkean tai suljetun paikan, veren, pistosten, lentämisen, bakteerien tai avaran tilan pelko. Useimmilla foobikoilla on useampi kuin yksi erillinen pelko.
Kun fobiasta kärsivä henkilö altistuu kammoamalleen kohteelle, hän saa lähes aina välittömän ahdistusreaktion tai paniikkikohtauksen, tai hän voi pyörtyä. Lapsella pelkoreaktio voi ilmetä itkuna, raivokohtauksena, jähmettymisenä tai tarrautumisena.
Aikuisista joka kymmenes kärsii jostain pelosta niin paljon, että pelko haittaa elämää tai toimintakykyä ainakin jonkin verran. Fobiasta kärsivä henkilö voi alkaa vältellä pelkoa aiheuttavia kohteita tai tilanteita. Tämä voi johtaa jokapäiväisen elämän kaventumiseen, alkoholin ongelmakäyttöön ja jopa työkyvyttömyyteen.
Fobia voi syntyä lapsuudessa jonkin tapahtuman, kuten koiran pureman, seurauksena. Toinen fobian syntymekanismi on stressitilanteessa saatu paniikkikohtaus, joka alkaa sen jälkeen mielessä yhdistyä tapahtumapaikkaan ja aiheuttaa fobian paikkaa kohtaan. Fobiat kulkevat myös suvussa.
Pelkojen kehittymistä lisäävät traumaattiset kokemukset, väkivaltaiset tilanteet, onnettomuudet, läheisten kuolemat ja turvattomuus. Lasten pelkoja voi lisätä vanhempien turha pelottelu erilaisista vaaroista. Lapsuuden aikaiset pelot kuitenkin häviävät usein itsestään ajan myötä, mutta jos ne eivät ole hävinneet aikuisikään tullessa, ne jäävät usein pysyviksi. Suurella osalla fobiasta kärsivistä ihmisistä pelko kestää vuosikausia tai jopa koko eliniän.
Pelkoa lievittävissä harjoituksissa peloista kärsivä totuttelee kohtaamaan pelkonsa kohteen asteittain mielikuvaharjoittelun tai altistuksen avulla. Myös vertaisryhmien järjestämiä itsehoitoryhmiä on olemassa. Fobioissa voidaan kääntyä myös psykiatrin tai psykologin puoleen. Hoitomuotoja ovat psykoterapia tai psyykenlääkkeet kuten bentsodiatsepiinit.
Shakin maailmanmestaruusottelu 1910 (Lasker–Schlechter)
Shakin maailmanmestaruusottelu pelattiin vuonna 1910 Emanuel Laskerin ja Carl Schlechterin välillä.