cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Maa 2
Juoni
Devon Adair käynnistää tutkimusretken perustaakseen siirtokunnan maan kaltaiselle planeetalle nimeltä G889. Planeetta sijaitsee 22 valovuoden päässä Maasta. Tutkimusretki epäonnistuu, kun etujoukon avaruusalus joutuu tekemään pakkolaskun planeetalle, kauas aiotusta laskeutumispaikasta. Retkikunta päättää vaeltaa mantereen poikki päästäkseen kohteeseensa, jossa suurin osa heidän tarvikkeistaan on.
Retkikunta löytää asumattomaksi luulemaltaan planeetalta useita uusia eliölajeja. Maankamaran alla asuvat terriaanit muistuttavat ihmisiä ruumiinrakenteeltaan ja kulkevat kahdella jalalla, ja muistuttavat mutaihoista miestä. Grendlerit (nimetty Grendel-hirviön mukaan) ovat niin ikään kahdella jalalla kulkevia, lyhyitä ja lyhytkätisiä otuksia, jotka tekevät vaihtokauppaa melkein mistä vain. Retkikunta kohtaa myös apinoita muistuttavan koba-lajin edustajia. Näillä otuksilla on nahkamainen iho ja terävät kynnet. Koban kynnen isku vaivuttaa ihmisen kuolemankaltaiseen tilaan muutamaksi päiväksi. Edellä mainittujen otusten lisäksi planeetalla asustaa henkiin jääneitä rikollisia, jotka ovat joutuneet planeetalle joko rangaistukseksi tai haaksirikkojen myötä.
Planeetta G889
G889 on maan kaltainen planeetta, G88-aurinkokunnan 9. planeetta. Planeetalla on kaksi kiertolaista (kuuta). Mantereita on viisi joista yksi sijaitsee planeetan eteläisellä pallonpuoliskolla. Ilmakehä on koostumukseltaan samankaltainen kuin Maan ilmakehä.
G889 paljastuu näennäisistä samankaltaisuuksistaan huolimatta hyvin erilaiseksi kuin Maa. Planeetalla on esimerkiksi salaperäinen tajunnan tila, unitaso, jonka kautta luonnon kanssa sopusoinnussa elävät terriaanit viestivät. Useat todisteet viittaavat siihen, että koko planeetta olisi tietoinen olento.
Samettiviuhkasiipi
Samettiviuhkasiipi (Lophorina victoriae) on Australiassa esiintyvä paratiisilintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
thumb|250px|left|Naaras Kooltaan samettiviuhkasiipi on 23–25 cm. Koiras on selästään ja siivistään väritykseltään musta. Päälaki, kurkku, rinta ja pyrstö ovat väriltään kimaltavan vihreät. Koiras voi levittää siipensä viuhkamaisiksi. Lajin naaras on selästään ja päästään ruskea. Päässä on valkoinen silmäkulmajuova. Rinta ja vatsa ovat vaaleanrukeat ja pilkulliset. Lajin nokka on pitkähkö ja alaspäin kaartuva.
Ravinto
Samettiviuhkasiipi kaivaa pitkällä nokalla puiden kuoresta hyönteisiä, hyönteisten toukkia sekä hämähäkkieläimiä. Laji voi syödä myös hedelmiä. Toisinaan niitä ammutaan laittomasti, koska ne voivat syödä viljeltyjä hedelmiä.
Lisääntyminen
Lisääntymiskausi kestää elo-syyskuulta helmikuulle. Koiraat houkuttelevat naaraita paikalle avaamalla siipensä viuhkamaisiksi ja ääntelemällä. Kun naaras kiinnostuu, koiras ympäröi naaraan siivillään. Kun pariutuminen on ohi, koiras jättää naaraan pesimäpuuhiin yksin. Naaras munii yhdestä kahteen munaa ja hautoo niitä vajaat kolme viikkoa.
Iron Butterfly
Iron Butterfly on amerikkalainen psykedeelistä rockia soittanut yhtye, joka muistetaan etenkin In-A-Gadda-Da-Vida -albumistaan ja samannimisestä kappaleesta. Yhtyeen ensimmäinen ja menestyksekkäin toimintakausi oli vuosina 1966–1971, minkä jälkeen yhtye on koottu uudelleen vaihtelevilla kokoonpanoilla useaan otteeseen. Viimeisin studioalbumi on vuodelta 1975. Yhtyeen pääasiallisesti synkkätunnelmaisen ja raskaan ilmaisun vuoksi sitä on pidetty heavy metal -musiikin edelläkävijänä, mutta sen musiikissa on vaikutteita myös blues- ja popmusiikistakin. Iron Butterflyn tunnetuinta albumia, In-A-Gadda-Da-Vidaa (1968), on myyty yli 30 miljoonaa kappaletta ja se on maailman 40 myydyimmän albumin joukossa.
1966–1971
Yhtye perustettiin San Diegossa Kaliforniassa vuonna 1966 kahden kilpailevan paikallisen yhtyeen yhdistettyä voimansa. Nimi Iron Butterfly viittaa kontrastiin yhtyeen musiikissa, jossa oli niin raskaita (iron ’rauta’) kuin kevyempiäkin (butterfly ’perhonen’) sävyjä. Ensimmäiseen levyttävään kokoonpanoon kuuluivat kosketinsoittaja-vokalisti Doug Ingle, rumpali Ron Bushy, kitaristi Danny Weis, basisti Jerry Penrod ja perkussionisti-vokalisti Darryl DeLoach. Yhtyeen äänimaailmassa suuressa roolissa olivat Inglen urut ja goottihenkinen laulutyyli sekä Weisin säröinen kitarointi. Yhtye sai kiinnitykset Los Angelesin Whisky a Go Go- ja Galaxy-klubeille ja näkyvyyden myötä se sai levytyssopimuksen Atlantic-yhtiön alamerkiltä ATCO:lta. Ensimmäinen albumi Heavy nauhoitettiin loppuvuodesta 1967. Levytyksen jälkeen DeLoach, Weis ja Penrod jättivät yhtyeen sisäisten ristiriitojen takia ja heidät korvasi basisti Lee Dorman ja vasta 17-vuotias kitaristi Erik Braunn (synt. Rick Davis, käyttänyt myös nimeä Erik Brann). Weis ja Penrod perustivat myöhemmin Rhinoceros-nimisen yhtyeen.
Heavy julkaistiin tammikuussa 1968 ja se nousi ilman tuohon aikaan tärkeää singlemenestystä sijalle 78 Yhdysvaltain albumilistalla ja myi lopulta kultaa. Albumi sisälsi suoraviivaisia rock- ja popkappaleita kuten "Unconscious Power" ja "Gentle As It May Seem" ja psykedeelisiä, raskassävyisempiä kappaleita kuten "Possession" ja yhtyeen tunnetuimpiin kuuluvan "Iron Butterfly Theme". Albumin myötä yhtye sai maanlaajuista näkyvyyttä ja pääsi esiintymään isommille areenoilla muun muassa The Doorsin ja Jefferson Airplanen kaltaisten isojen nimien lämmittelijänä. Huhtikuussa 1968 yhtye esiintyi New Yorkin Fillmore Eastissa ja nauhoitukset julkaistiin vuonna 2011 nimellä Fillmore East 1968.
Kesäkuussa 1968 julkaistiin In-A-Gadda-Da-Vida, yhtyeen tunnetuin ja myydyin albumi. Se muistetaan etenkin 17 minuuttia pitkästä nimikappaleestaan, jossa on suoraviivainen, heavy metal -tyylinen kitarariffi, pitkät urku- ja kitarasoolot sekä poikkeuksellisesti myös rumpusoolo keskellä kappaletta. Nimi tulee sanoista "In the Garden of Eden". Tarinan mukaan kappaleen säveltäjä Doug Ingle esitteli kappaleen päihtyneenä muille jäsenille ja rumpali Ron Bushy kirjoitti Inglen epäselvästi lausumat sanat foneettisesti ylös. Albumi nousi korkeimmillaan Yhdysvaltain albumilistalla sijalle 4 ja pysyi listalla lopulta yhteensä 140 viikkoa, joista 81 viikkoa top tenissa. Vuoden 1968 loppuun mennessä albumi myi kultaa ja tähän päivään mennessä se on myynyt nelinkertaista platinaa Yhdysvalloissa ja noin 30 miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti. Se oli myös Atlantic Recordsin myydyin albumi ennen kuin Led Zeppelin IV ohitti sen. Albumia on monissa yhteyksissä sanottu kautta aikain ensimmäiseksi platinalevyllä palkituksi albumiksi, mutta Yhdysvaltain ääniteteollisuuden etujärjestön RIAA:n mukaan kyseinen kunnia menee virallisesti Eagles-yhtyeen Their Greatest Hits (1971–1975) -albumille.
Nimikappale julkaistiin lyhennettynä 3 minuutin singlenä ja myös siitä tuli top 30-hitti ja radiosuosikki. Albumin myötä yhtyeestä tuli iso nimi ja se isoja kiertueita pääesiintyjänä ja sen lämmittelijänä toimi alkuvuodesta 1969 muun muassa hiljattain perustettu Led Zeppelin, joka oli ottanut nimeensä inspiraatiota Iron Butterflylta (Led Zeppelin tarkoittaa ”lyijyzeppeliiniä”).
Helmikuussa 1969 julkaistu Ball myi myös kultaa, mutta ei ollut niin iso menestys kuin edeltäjänsä. Musiikillisesti albumi jatkoi yhtyeen tummasävyistä linjaa, mutta sisälsi myös melodisempaakin materiaalia. Albumilta nousi kaksi pienempää singlehittiä "Soul Experience" ja "In the Time of Our Lives". Elokuussa 1969 yhtyeen piti esiintyä legendaarisiksi muodostuneilla Woodstockin festivaaleilla, mutta liikenneruuhkien ja tiettävästi yhtyeen managerin kohtuuttomien vaatimusten vuoksi yhtye ei koskaan päässyt lentokentältä festivaalialueelle.
Yhtyeen jatkuva keikkailu ja kiertäminen alkoi pikkuhiljaa vaatia veronsa ja nuori kitaristi Erik Braunn jätti yhtyeen loppuvuodesta 1969 terveydellisistä syistä. Vuoden 1970 alussa julkaistiin live-albumi Live, joka sisälsi nauhoituksia edellisvuodelta ja muun muassa 19 minuutin version "In-A-Gadda-Da-Vida"-kappaleesta. Braunn perusti vuonna 1970 Flintwhistle-nimisen yhtyeen, jossa soitti muun muassa Iron Butterflyn alkuperäisjäsen Darryl DeLoach.
1974–
Iron Butterfly teki paluun vuonna 1974 Ron Bushyn ja Erik Braunnin johdolla ja julkaisi vuonna 1975 studioalbumit Scorching Beauty ja Sun and Steel ilman suurempaa kaupallista menestystä. Nämä ovat toistaiseksi myös yhtyeen viimeisimmät studioalbumit. Vuoden 1977 jälkeen yhtye ollut toiminnassa vaihtelevin kokoonpanoin. Mukana ovat olleet vuoroin lähes kaikki yhtyeessä vuosina 1968–1971 vaikuttaneet jäsenet. Vuonna 1988 In-A-Gadda-Da-Vida-albumin tehnyt kokoonpano – Ingle, Braunn, Dorman ja Bushy – esiintyi Atlantic Recordsin 40-vuotisjuhlissa. Tiettävästi myös iso levytyssopimus oli tuolloin tarjolla ja maailmankiertue Yes-yhtyeen lämmittelijänä suunnitteilla, mutta nämä jäivät kuitenkin toteutumatta.
Yhtyeen historiaa ovat varjostaneet useat kuolintapaukset. 1970-luvulla yhtyeessä soittaneen basistin Philip Taylor Kramerin ruumis löydettiin vuonna 1999 Malibun lähettyviltä Decker Canyonin pohjalta. Hän oli tiettävästi tehnyt itsemurhan ajettuaan autonsa rotkoon neljä vuotta aiemmin. Vuonna 1978 yhtyeen basisti Keith Ellis menehtyi yhtyeen kiertueella Saksassa ja vuonna 1985 myös bassoa yhtyeessä soittanut Kurtis Teal menehtyi sydänongelmiin. Muista vanhemmista jäsenistä kitaristi Erik Braunn menehtyi heinäkuussa 2003 myös sydänongelmiin ja laulaja/perkussionisti Darryl DeLoach vuotta aiemmin maksasyöpään. Kitaristi Larry "Rhino" Reinhardt kuoli vuonna 2012 maksakirroosiin.
Viimeisimpään vuosina 2005–2012 toimineeseen kokoonpanoon kuuluivat Dormanin ja Bushyn lisäksi kitaristi Charlie Marinkovich ja kosketinsoittaja-vokalisti Martin Gerschwitz. Vuonna 2010 yhtye palkittiin pitkästä urastaan San Diego Music Awards-gaalassa.
Yhtyeen toiminta pysähtyi vuonna 2012 Bushyn sairastelun ja Dormanin saman vuoden joulukuussa sydänongelmien vuoksi tapahtuneen kuoleman johdosta. Kitaristi Charlie Marinkovich kertoi vuonna 2013 yhtyeen virallisilla kotisivuilla jättäneensä yhtyeen ja lisäsi, että yhtye ei tule jatkamaan ilman alkuperäisjäseniään.
Vuonna 2015 yhtye teki paluun Bushyn johdolla. Kokoonpanoon kuuluvat hänen lisäkseen perkussionisti Michael Green, kitaristi Erik Barnett, basisti Dave Meros, rumpali Ray Weston ja kosketinsoittaja Phil Parlapiano. Terveydentilansa vuoksi Bushy ei ole kuitenkaan kokoaikaisesti kokoonpanossa mukana. Greenia lukuun ottamatta kaikki muut uudet jäsenet ovat olleet aiemmin eri vuosina mukana yhtyeen toiminassa.
Basilicata
Basilicata on hallinnollinen alue Etelä-Italiassa. Siellä on noin 580 000 asukasta. Alueen pääkaupunki on Potenza.
Maantiede
Basilicata on vuoristoista seutua. Apenniinien eteläisimmät osat ulottuvat Basilicataan. Vulturen alue Basilicatan pohjoisosassa on tuliperäistä – seudulle nimen antanut Monte Vulture on sammunut tulivuori.
Talous
Vuorisen maaston takia Basilicata on syrjäistä seutua. Se on myös Italian köyhmpiä alueita: alueen kansantuote on noin 70 prosenttia maan keskimääräisestä tasosta. Taloustilanne on kohentunut muun muassa öljyntuotannon ansiosta. Basilicatan alue on Manner-Euroopan suurin öljyntuotantoalue, jolla tuotetaan 6 prosenttia Italian öljyn tarpeesta ja 69 prosenttia maan öljyn tuotannosta. Kenttien hyödyntäminen alkoi 90-luvulla ja houkutteli useita tehtaita, jotka asettuivat erityisesti Vulturen alueelle.
Matkailu
Myös turismi on kasvanut huomattavasti viime vuosina. Materasta on tullut maailmanlaajuisesti tunnettu turistikohde. Sen kivikaudelta asti asutut luolat ovat Unescon maailmanperintökohde.
Aiheesta muualla
thumb|left|250px|[[Potenza on Basilicatan hallinnollisen alueen pääkaupunki.]] thumb|left|250px|[[Materan vanhakaupunki on yksi Basilicatan matkailukohteista.]]
Formula E -kausi 2021–2022
Formula E -kausi 2021–2022 oli järjestyksessään kahdeksas Formula E -sarjan kausi. Kausi alkoi 28. tammikuuta 2022 ja viimeinen osakilpailu ajettiin 14. elokuuta 2022.
Hallitsevana mestarina kauteen lähti alankomaalainen Nyck de Vries. Tallien maailmanmestaruutta puolusti onnistuneesti Mercedes-EQ Formula E Team. Kuljettajien maailmanmestaruuden voitti Stoffel Vandoorne.
Kalenteri
Formula E julkaisi 15. joulukuuta 2021 kilpailukalenterin kaudelle 2021–2022.
Kauden kymmenes osakilpailu oli tarkoitus ajaa Kanadan Vancouverissa. Kilpailu kuitenkin peruttiin huhtikuussa 2022, koska järjestäjät eivät saaneet ajoissa sovittua järjestämiseen vaadittavia asioita. Kanadan ePrixin tilalle tuli Marokossa ajettava ePrix.
Kuljettajat
Pisteet jaettiin seuraavan taulukon mukaisesti:
Sergio Parisse
Sergio Francesco Matteo Parisse (s. 12. syyskuuta 1983 La Plata, Argentiina) on italialainen rugbynpelaaja, joka pelaa ranskalaisessa Stade Français'n joukkueessa. Lisäksi Parisse on Italian rugbymaajoukkueen kapteeni.
Parisse pelaa tavallisesti joko sivutuen (flanker) tai numero kahdeksan (number 8) roolissa.
Vuonna 2008 Parissesta tuli ensimmäinen italialainen rugbynpelaaja, joka on ollut ehdolla kansainvälisen rugbyliiton IRB:n vuoden pelaajaksi.
Muuta
Parisse on naimisissa vuoden 2006 Miss Euroopan, nykyään mallina toimivan Alexandra Rosenfeldin kanssa.
Ishtar (elokuva)
Ishtar on vuonna 1987 valmistunut yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka pääosissa ovat Warren Beatty ja Dustin Hoffman. Elokuvan ohjasi Elaine May. Elokuva maksoi 55 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, mutta tuotti lipputuloina vain 14 miljoonaa dollaria.
Tarina
Amerikkalainen viihdyttäjäkaksikko sekoilee kuvitteellisessa pohjoisafrikkalaisessa Ishtarin kaupungissa.
Vastaanotto
Ishtar on tunnettu yhtenä elokuvahistorian suurimmista ja kuuluisimmista epäonnistumisista. Helsingin Sanomien Helena Ylänen sanoo sen muistuttavan tyyliltään 1940-luvun merimiesfarsseja, paitsi etteivät Hoffman ja Beatty ole merimiehiä ”eivätkä järin iloisiakaan”. Hänestä Vittorio Storaron kuvaus on rumaa, sävellykset kamalia eikä asiaa paranna Hoffmanin ja Beattyn surkea laulutaito. Hänestä pääpari ei näyttele huonoja esiintyjiä vaan todella ovat sellaisia. Video-oppaassa vuodelta 1995 Bello Romano antoi elokuvan Suomessa julkaistulle VHS-kasettiversiolle tähtien sijasta pommin, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”täysin epäonnistunut tekele”.
Boombastic
Boombastic on jamaikalaismuusikko Shaggyn kappale hänen samaa nimeä kantavalta kolmannelta studioalbumiltaan. Heinäkuussa 1995 julkaistuna single saavutti valtavan menestyksen monissa maissa, mukaan lukien Irlannissa, Isossa-Britanniassa, Ruotsissa, Uudessa-Seelannissa, Australiassa sekä monissa Lähi-idän valtioissa, jossa se saavutti singlelistojen kärkisijoja. Kappale vietti viikon Yhdysvaltain Billboard R&B-listan sekä Britannian singlelistan kärjessä. Samalla se saavutti Billboard Hot 100 -listan kolmannen sijan. Kappaleen remix-versio, jolla vierailee Sting International, sisältää samplen Marvin Gayen kappaleesta "Let's Get It On". Muut versiot ovat mukana jonkinlaisina versioina Boombastic-albumilla bonusraitoina. Boombastic saavutti suosiota sen jälkeen kun sitä oltiin käytetty Levi'sin televisiomainoksessa. Kappale oli mukana elokuvissa Tallipihan bilehileet, Mr. Bean lomailee, Viidakon Ykä ja Villit Marjaset.
Simplon
Simplon on kunta Sveitsissä Valais’n kantonissa. Siellä on runsaat 300 vakinaista asukasta. Simplon on yksi Brigin hallinnollisen alueen seitsemästä kunnasta.
Sijainti
Simplon sijaitsee Valais’n saksankielisessä osassa, Ylä-Valais’ssa, Valais’n Alpeilla. Suuri osa kunnasta on vuoristoa, ja alueen korkein huippu on Weissmies (4 017 m mpy.). Simplon on vedenjakaja-aluetta: Simplonsolan pohjoispuoliset vedet laskevat Saltinajokea myöten Rhôneen, eteläpuolen laskujoki on Doveria, joka laskee Tosa- ja Ticinojokien kautta Poohon.
Ana Rosa
Ana Rosa Guy Galego (s. 18. kesäkuuta 1942 Promissão) on brasilialainen näyttelijä.
Call on Me
Call on Me on ruotsalaisen DJ:n ja musiikkituottajan Eric Prydzin kappale, joka julkaistiin singlenä syyskuussa 2004. Se saavutti suuren myyntimenestyksen ja pääsi listojen kärkeen monessa maassa. "Call on Me" tunnetaan musiikkivideostaan, joka sisältää useita naisia sekä miehen harjoittamassa aerobiciä seksuaalisesti vihjailevalla tavalla. Kappaleen ovat kirjoittaneet Eric Prydz, Steve Winwood ja Will Jennings, ja sen tuotti Prydz.
Gary Naysmith
Gary Andrew Naysmith (s. 16. marraskuuta 1978 Edinburgh, Skotlanti) on skotlantilainen jalkapalloilija, joka edusti urallaan skotlantilaisseurojen lisäksi englantilaisia Evertonia, Sheffield Unitedia ja Huddersfieldia. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja.
Naysmith aloitti uransa kotimaassaan Heartsissa vuonna 1996. Neljä kautta Heartsissa pelannut Naysmith valittiin Skotlannin parhaaksi nuoreksi pelaajaksi vuonna 1998. Samana vuonna hän oli mukana voittamassa Skotlannin Cupia. Yhteensä Naysmith pelasi Heartsissa 121 liigaottelua, joissa hän teki 4 maalia.
Skotlannin maajoukkueessa Naysmith on pelannut 47 ottelua ja tehnyt yhden maalin.
Dominique Pire
thumb|Dominique Pire Isä Dominique Pire (oik. Georges Charles Clement Ghislain Pire, 10. helmikuuta 1910 Dinant, Belgia − 30. tammikuuta 1969 Leuven, Belgia) oli belgialainen dominikaanimunkki, jonka työskentely toisen maailmansodan jälkeisen pakolaisongelman auttamiseksi toi hänelle Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 1958.
Elämäkerta
Pire antoi dominikaani-luostarilupauksensa vuonna 1932, ja samalla hän otti uuden nimen Dominique Pire. Tämän jälkeen hän opiskeli teologiaa ja valtiotiedettä Leuvenin katolisessa yliopistossa, suoritti tohtorin tutkinnon Roomassa 1936 ja palasi belgialaisessa Huyn kaupungissa sijaitsevaan Sarten luostariin. Luostarista käsin hän aloitti sosiaalityön alueen vähäosaisten parissa. Toisen maailmansodan aikana Pire toimi kenttäpappina vastarintaliikkeessä ja osallistui liittoutuneiden alas pudonneiden lentäjien palauttamiseen pois saksalaisten käsistä. Tästä toiminnasta hänet palkittiin lukuisilla mitaleilla sodan jälkeen.
Vuonna 1949 hän kiinnostui pakolaisongelmasta, joka oli sodan jälkeen Euroopan suuria kysymyksiä. Hän kirjoitti asiasta kirjan Du Rhin au Danube avec 60,000 D. P. ja perusti ”Kodittomien apu” -nimisen järjestön auttamaan pakolaisia ottamalla vastuulleen kummiperheitä. Vuoden 1950 jälkeen hän perusti Saksaan ja Itävaltaan ryhmän kyliä, joissa autettiin pakolaisia asettumaan paikoilleen. Hän kieltäytyi sekoittamasta sosiaalista vastuuta ja henkilökohtaista uskontoa, ja tämä aiheutti hänelle usein ongelmia.
Sidney Paget
thumb|200px|Sidney Paget
Sidney Edward Paget (4. lokakuuta 1860 – 28. tammikuuta 1908) oli Lontoossa syntynyt brittiläinen kuvittaja, joka tunnetaan parhaiten hänen tekemistään kuvituksista sir Arthur Conan Doylen Sherlock Holmes -tarinoihin. Paget työskenteli pääasiallisesti brittiläiselle The Strand Magazine -kuukausijulkaisulle, jossa Doyle myöhemmin julkaisi suurimman osan tuotannostaan.
Usein on esitetty, että Paget olisi käyttänyt veljeään Walteria tai itseään Holmesin esikuvana. Pagetin toinen veli, Henry Marriot, on kuitenkin kieltänyt sen: "Väite, että taiteilijan veli Walter - tai joku muu henkilö - olisi ollut Sherlock Holmesin mallina, on väärä." Teoria on syntynyt siitä, että Sidneyn piirtämien kuvitusten Holmesissa on runsaasti kummankin veljeksen näköä.
Von Wrightin taiteilijaveljekset
thumb|400px|Von Wrightin veljekset [[Magnus von Wright|Magnus, Wilhelm ja Ferdinand.]]
Von Wrightin taiteilijaveljekset olivat suomalaiset taidemaalarit Magnus von Wright (1805–1868), Wilhelm von Wright (1810–1887) ja Ferdinand von Wright (1822–1906). Heidät tunnetaan parhaiten lintuaiheisista maalauksistaan ja grafiikastaan, mutta he olivat myös ansioituneita lintutieteilijöitä.
Kuvataiteilijoina
Von Wrightin taiteilijaveljekset tunnetaan parhaiten lintuaiheisista maalauksistaan ja grafiikastaan. Heidän teoksensa ovat yhtäältä luonnonrakkaudesta kumpuavaa taidetta ja toisaalta yksityiskohtien tarkkuudessaan tieteellistä kuvitusta. Veljekset työskentelivät aikana, jolloin valokuvaaminen ei vielä ollut kehittynyt, joten piirtäminen ja maalaaminen oli ainoa merkittävä tapa dokumentoida asioita visuaalisesti. Lintuaiheisten teostensa lisäksi Magnus ja Ferdinand tekivät maisema-aiheisia piirustuksia, maalauksia sekä asetelmia, ja Ferdinand myös muotokuvia. Magnus von Wright oli yksi Suomen merkittävimmistä maisemamaalareista 1840-luvulla ja Ferdinand vastaavasti 1850-luvulla. Wilhelm von Wright teki uransa Ruotsissa, keskittyi tieteelliseen kuvittamiseen ja teki pääasiassa grafiikkaa.
Lintutieteilijöinä
Von Wrightin taiteilijaveljesten peruskoulutus oli jäänyt vähäiseksi, eikä heistä kukaan edennyt varsinaiselle akateemiselle uralle. Tietämyksensä luonnosta he keräsivät empiristiseen eläintieteeseen ja kenttäornitologiaan kuuluvilla kokemuksilla ja säännöllisellä havainnoinnilla. Koska veljekset olivat kokeneita lintujen tarkkailijoita ja kuvaajia, heille kertyi linnuista laaja-alainen tieteellinen tuntemus. Magnus von Wrightiä pidetäänkin Suomen ornitologian pioneerina. Veljekset olivat tieteellisten seurojen aktiiviisia jäseniä, ja Magnus von Wright kutsuttiin Suomen Tiedeseuran jäseneksi ja hänet nimettiin vuonna 1845 Helsingin yliopiston ensimmäiseksi konservaattoriksi.
Tutkijoina von Wrightin veljekset paneutuivat erityisesti lintujen ulkonäköön mutta olivat kiinnostuneita myös lintujen fenologiasta ja levinneisyydestä sekä tiettyjen lintulajien höyhenpukujen vaihtelusta. Lintunsa he keräsivät ampumalla sekä ostamalla niitä satamista. He tutkivat lintuja myös luonnontieteellisissä museoissa Helsingissä, Pietarissa ja Tukholmassa. Magnus von Wrightilla oli lisäksi oma täytettyjen lintujen kokoelma, ja Wilhelmillä ja Ferdinandilla oli kyyhkyslakat. Von Wrightin taiteilijaveljesten lintutieteellisenä päätyönä voidaan pitää vuosina 1828–1838 ilmestynyttä Svenska Foglar -litografiakokoelmaa.
Elämäkerrat
Von Wrightin veljekset kuuluivat aateliseen von Wright -sukuun. He kasvoivat Kuopion lähellä sijaitsevassa Haminalahdessa, missä heidän kiinnostuksensa luontoa kohtaan heräsi. He piirsivät ja maalasivat isän kanssa tehdyiltä metsästysretkiltä saatuja lintuja ja niiden lisäksi kotikartanon lähiseudun maisemia ja tapaamiaan ihmisiä. Myöhemmin veljekset maalasivat Haminanlahden ja Kuopion lisäksi myös Helsingissä ja sen ympäristössä, ja Magnus teki myös laajoja tutkimusmatkoja Etelä- ja Itä-Suomessa. Ruotsissa veljekset toimivat tieteellisinä kuvittajina, alussa Tukholmassa, sitten Mörkön saarella ja myöhemmin Orustin saarella Ruotsin länsirannikolla Bohuslänissä.
Ensimmäisenä uransa aloitti veljeksistä vanhin, Magnus. Hän muutti vuonna 1826 Tukholmaan opiskelemaan taidetta ja ryhtyi sen jälkeen kuvittajaksi. Häntä samalle uralle ja avuksi Ruotsiin seurasivat myöhemmin muutkin veljekset. Ruotsissa työskentelyn jälkeen veljekset palasivat Suomeen, paitsi Wilhelm, joka asui Ruotsissa suurimman osan elämästään. Veljekset kävivät hakemassa maalausoppia myös Saksasta. Pisimmän taiteilijanuran veljeksistä teki Ferdinand. Häntä arvostettiin Suomessa vielä 1800-luvun lopulla vanhana mestarina, vaikka hänen tyyliään pidettiinkin jo vanhanaikaisena.
1,2-dikloorietaani
1,2-dikloorietaani, josta käytetään myös nimiä etyleenidikloridi, 1,2-etyleenidikloridi, dikloorietaani (C2H4Cl2) on orgaaninen liuotin, joka normaaliolosuhteissa on olomuodoltaan väritön, jähmeä neste, jolla on tunnusomainen haju. 1,2-dikloorietaani muuttuu tummaksi ilman, kosteuden ja valon vaikutuksesta. 1,2-dikloorietaanin rakennekaava on ClCH2CH2Cl, moolimassa 98,96 g/mol, sulamispiste –37,5 °C, kiehumispiste 83,5 °C, suhteellinen tiheys 1,235 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), liukoisuus veteen (20 °C) 0,87 g/100 ml, leimahduspiste 13 °C c.c., itsesyttymislämpötila 413 °C ja CAS-numero 107-06-2.
1,2-dikloorietaanin pääkäyttökohde on muoviteollisuudessa vinyylikloridin (CH2=CH-Cl) valmistus, mutta sitä käytetään myös lähtöaineena synteettisen tauriinin teollisessa valmistuksessa. 1,2-dikloorietaania on käytetty myös lisäaineena lyijy-yhdisteitä sisältävissä bensiineissä.
1,2-dikloorietaani on Suomessa luokiteltu työministeriön päätöksellä syöpävaaralliseksi aineeksi.
Luettelo presidentti Halosen valtiovierailuista
Tämä on luettelo Tarja Halosen Suomen presidenttinä ollessaan tekemistä valtiovierailuista.
Paper Mario: The Thousand-Year Door
Paper Mario: The Thousand-Year Door on Nintendo GameCubelle vuonna 2004 julkaistu tietokoneroolipeli, joka on alkuperäisen Paper Marion jatko-osa. Pelissä täytyy suorittaa erilaisia ongelmanratkomistehtäviä, sekä taistella ja kehittää Marioa ja hänen apureinaan toimivia hahmoja. Pelissä Marion ja apureiden on käytettävä hyväkseen omaa paperin muotoisuuttaan, muuttumalla esimerkiksi lennokiksi. Pelin päämääränä on kerätä 7 eri väristä tähteä, jotta Mario pääsisi Thousand-Year Doorin läpi tuhoamaan loppuvastuksen. Marion kiusaksi tulevat Bowser armeijoineen, sekä X-Nauts ryhmä, jonka päämaja on kuussa. He yrittävät tavoitella Marion lisäksi tähtiä.
Tarina
Mario saa Prinsessa Peachiltä kirjeen jonka mukana tulee kartta. Peach sai sen vanhalta naiselta Rogueportin samasta. Niinpä Mario lähtee tapaamaan Peachiä Rogueportiin. Kun Mario pääsi Rogueportiin hän huomaa käynnissä olevan tappelun, Jossa on mukana Goombella-niminen tyttö, jonka Mario pelastaa. Tappelun jälkeen Mario ja Goombella tutustuvat toisiinsa. Goombella kertoo, että hän etsii kadonnutta aarretta. Mario kertoo että myös hän etsii Prinsessa Peachiä eikä hän ollut odottamassa häntä. Mario näyttää Goombellalle, että hänellä on kartta, jonka hän sai Peachiltä ennen kuin lähti. Goombella kertoo, että hän tuntee vanhan professorin nimeltä Franklyn, joka on muinaislegendan tutkija. Professori Frankly sanoo kartan olevan aarekartta, jonka pitäisi näyttää kristallitähtien sijainti kartalla. Marion, Goombellan ja Franklynin pitää mennä etsimään tuhatvuotinen ovi, johon kristallitähdet sopivat. Matkalla oven luo Mario löytää mustan arkun, johon pitäsi löytää musta avain, jotta se aukeaisi. Kun Mario avaa arkun, sieltä paljastuu olio, joka antaa Mariolle kyvyn muuttua paperilennokiksi, vain joillain laatoilla. He löytävät oven ja Mario saa yhden kristallitäden sijainnin karttaan. Mario lähtee etsimään tähteä paikasta nimeltä Petalburg.
Mario näkee yhtäkkiä ison punaisen lohikäärmeen, joka lentää suoraan isoon linnaan. Petalburgissa Mario tapaa Koops-nimisen koopan. Marion täytyy etsiä yksi aurinkokivi ja kuukivi, jotka sopivat kahteen isoon kiveen. Mario lähtee kivien luo ja Koops sanoo haluvansa hänen mukaansa, koska hänen isänsä on kadonnut mystisesti ja hän haluaa löytää hänet. Mario hyväksyy hänet ja he lähtevät matkaan. Mario laittaa kivet paikoilleen ja ne pyörivät. Marion ja Koopsin pitää lyödä kahta palikkaa. Kun he ovat lyöneet palikat yksi iso kivi menee rikki, jonka sisältä paljastuu putki, jonka kautta pääsee linnaan, johon iso punainen lohikäärmee lensi. Matkalla tornin huipulle Mario näkee toisen arkun, joka on musta. Musta arkku sanoo Mariolle että hänen täytyy löytää musta avain. Mario löytää avaimen huoneesta ja yhtäkkiä katto alkaa liikkua kohti maata. Marion täytyy äkkiä löytää tie ulos. Kun Mario löysi tien ulos hän avaa arkun josta paljastuu melkein samanlainen olio, joka antoi hänelle paperilennokin muodon. Hän saa siltä kyvyn muuttua ohueksi paperiksi.
Moritz Porges
Moritz Porges (23. maaliskuuta 1857 – 27. marraskuuta 1909) oli juutalaista syntyperää oleva tšekkiläinen shakinpelaaja.
Porges pelasi ensimmäisen turnauksensa 1882 Wienissä, jossa hän jakoi sijoja 4–7 Porgesin huomattavin saavutus oli toinen sija, jonka hän jakoi Gyula Makovetzin kanssa, vuonna 1892 Dresdenissä pidetyssä seitsemännessä Saksan shakkiliiton (Deutshes Schahchbund, DSB) kongressiturnauksessa. Kisan voitti Siegbert Tarrasch.
Vuonna 1896 Porges osallistui vahvaan mestariturnaukseen Nürnbergissä ja sijoittui sijoille 16–17. Hänen paras suorituksensa kisassa oli tasapeli suurmestari Siegbert Tarraschin kanssa. Kilpailuun ottivat osaa myös tuolloinen hallitseva maailmanmestari Emanuel Lasker, joka voitti kilpailun ja hänen edeltäjänsä Wilhelm Steinitz, joka oli kuudes. Vuonna 1902 Porges sijoittui kolmanneksi Karlsbadissa pelatussa pienessä turnauksessa.
Porges kuoli 27. marraskuuta 1909. Hänet haudattiin Prahan uudelle juutalaiselle hautausmaalle.
Jouko
Jouko on suomalainen miehen etunimi.
Jouko on kansallisromanttisen kauden nimiä ja johdettu Kalevalassa esiintyvästä nimestä Joukahainen ja kansanrunojen nimiryhmästä Joukavainen, Joukamoinen, Joukonen. Nämä nimet ovat mahdollisesti peräisin sanasta joukea (kookas), tai sitten sanasta jouku, joka saamen kielessä tarkoittavat lunta ja jäätä, tai mahdollisesti valkeaa joutsenta tarkoittavasta sanasta joukkainen.
Nimi Jouko on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 26 965 henkilölle, joista yli puolet on syntynyt vuosina 1940–1959. Nuorten miesten ja poikien nimenä Jouko on nykyään harvinainen.
Jouko-nimeä taivutetaan ilman astevaihtelua.
Wireless Valley
Wireless Valley on Tukholman pohjoispuolisen Kistan alueen teknologiakeskus, jossa on runsaasti tietotekniikkayrityksiä. Nimi on kopioitu Kalifornian Piilaaksosta. Ericsson on alueen ydintoimija.
Muita langattomia laaksoja
Wireless Valley-termin nosti esiin vuonna 1990 Virginia Tech-korkeakoulun professori Ted Rappaport. Hän pyrki kokoamaan Appalakkien ja Blue Ridge-vuorten väliseen laaksoon langattoman tietoliikenteen tutkimuskeskittymän. Hän perusti myöhemmin Teksasin Austiniin Wireless Valley Communicationsin, joka toi termin laajempaan tietoon. San Diegossa on kolmas yhdysvaltalainen "langaton laakso".
Suomessa Nokiaa tukeva tutkimus on luonut Espoosta "Wireless Valleyn".
Daniela Escobar
Daniela Escobar Duncan (s. 16. tammikuuta 1969 São Borja) on brasilialainen näyttelijä.
Pikitippakoe
thumb|Pikitippakokeen koejärjestely. thumb|Koe vuonna 1990, kaksi vuotta seitsemännen pisaran jälkeen. Kuvassa mukana kokeen tuolloinen valvoja John Mainstone. Pikitippakoe on useita vuosia kestävä tieteellinen koe, joka mittaa pien eli bitumin virtausta. Kiinteältä aineelta vaikuttava piki virtaa huoneenlämmössä, joskin hyvin, hyvin hitaasti.
Queenslandin yliopiston koe
Koetta ei suoriteta missään erityisesti valvotuissa olosuhteissa, vaan lämpötila saa vaihdella normaalin huoneenlämpötilan mukaan. Lämpötilanmuutokset aiheuttavat muutoksia myös viskositeetissa. Jonkin aikaa vuonna 1988 pudonneen seitsemännen pisaran jälkeen tilaan, jossa koetta säilytetään, lisättiin ilmastointi. Tasainen lämpötila on hidastanut pisaroiden muodostumista.
Kukaan ei päässyt todistamaan pisaran irtoamista ennen yhdeksättä. Tekniset ongelmat estivät kahdeksannen pisaran irtoamisen kuvaamisen vuonna 2000. Koe on yleisön nähtävissä sen säilytystiloissa Queenslandin yliopistossa, ja sitä voi seurata myös verkkokameran kautta.
Vuonna 2005 John Mainstone ja edesmennyt Thomas Parnell palkittiin humoristisella fysiikan Ig Nobel -palkinnolla kokeen kärsivällisestä suorittamisesta.
Yhdeksäs pisara kosketti kahdeksatta pisaraa 17. huhtikuuta 2014 kuitenkaan irtoamatta suppilosta. 24. huhtikuuta kokeen senhetkinen valvoja Andrew White päätti vaihtaa dekantteriastian, missä aikaisemmat kahdeksan pisaraa ovat ennen kuin yhdeksäs pisara tarttuu niihin kiinni. Hänen nostaessaan suojaavaa lasikupua alusta tärähti ja yhdeksäs pisara irtosi suppilosta.
Kymmenennen pisaran pitäisi pudota noin vuonna 2028.
Queenslandin yliopiston kokeen aikajana
border|right|thumb|330px
Trinity Collegen koe
Dublinin Trinity Collegessa Irlannissa on ollut vastaava koe käynnissä vuodesta 1944 lähtien. Tässäkin kokeessa osoitetaan pien viskositeetti. Tätä koetta ei valvottu lainkaan vuosikymmeniin ja sen pikipisarat tipahtelivat kenenkään huomaamatta pölyä keränneen kuvun alla. Huhtikuussa 2013, noin vuosikymmen edellisestä pisarasta huomattiin uuden pisaran olevan putoamaisillaan. Koe siirrettiin pöydälle verkkokameran linssin alle. Irlantilaiset tutkijat onnistuivat 11. heinäkuuta 2013 ensimmäisinä maailmassa kuvaamaan videolle pikipisaran putoamisen.
Aberystwyth Universityn koe
Aberystwyth Universitystä Walesista löydettiin vuodelle 1914 päivätty pikitippakoe, joka on siten kestänyt 13 vuotta Queenslandin koetta kauemmin. Mutta koska tämän kokeen piki on erittäin hidasliikkeistä (tai ympäristön lämpötila kylmempi), koe ei ole tuottanut vielä yhtään pisaraa. Tätä vauhtia pisaran muodostuminen kestää 1 300 vuotta.
Lordi Kelvinin kokeet
Glasgow'n yliopiston Hunterian-museossa on kaksi merkittävää lordi Kelvinin tekemää pikidemostraatiota 1800-luvulta. Kelvin asetti luoteja kovan pikilevyn päälle ja korkkeja sen alle: ajan mittaan korkit nousivat pintaan ja luodit upposivat.
Lord Kelvin osoitti myös pien virtaavan jäätiköiden tapaan rakentamalla mahongista rampin, jota pitkin piki valui alaspäin muodostaen samanlaisia muotoja ja kuvioita kuin Alppien jäävirrat.
Bjarni Viðarsson
thumb|200px|Bjarni Viðarsson
Seurajoukkueura
Bjarni pelasi FH Hafnarfjörðurissa jo nuorena. Hän siirtyi Evertoniin kesällä 2004 ja pelasi pitkään Evertonin nuorisoakatemiassa ja reservijoukkueessa, ja nousi myös ykkösjoukkueen rinkiin. Maaliskuussa 2006 hän teki kaksivuotisen sopimuksen Evertonin kanssa.
Peliaikaa Evertonissa tuli nihkeästi, eikä hän pelannut seurassa yhtään valioliigaottelua. Yhdessä UEFA-cupin ottelussa hän pelasi 21 minuuttia. Kevätkaudella 2006–2007 hän pelasi lainalla AFC Bournemouthissa kuusi ykkösliigan ottelua. Tammikuussa 2008 hän siirtyi lainasopimuksella Eredivisien FC Twenteen, jonka kanssa hän allekirjoitti pysyvämmän sopimuksen kesällä 2008. Hän ei kuitenkaan pelannut Twentessä yhtään virallista ottelua. Seuraavana kesänä hän siirtyi belgialaiseen KSV Roeselaren, jossa pelasi kaudella 2009–2010 kaikkiaan 23 pääsarjan ottelua, joissa teki kuusi maalia. Kaudella 2010–2011 hän pelasi KV Mechelenissä 16 Belgian pääsarjaottelua. Seuraavalla kaudella hän jäi seurassa kokonaan ilman peliaikaa.
Bjarni pelasi tanskalaisessa Silkeborg IF:ssä kaudet 2012–2015, jolloin seura putosi kahdesti Tanskan Superliigasta ja nousi sinne kerran. Hän pelasi 16 ottelua Superliigassa ja 12 ottelua 1. divisioonassa. Kesällä 2015 hän palasi FH Hafnarfjörðuriin ja voitti heti tulokaskaudellaan Islannin-mestaruuden tehtyään 19 pelaamassaan ottelussa kolme maalia. Hän pelasi seurassa neljä Eurooppa-liigan karsintaottelua kaudella 2015–2016.
Maajoukkue
Bjarni edusti Islantia 16-, 17-, 18-, 19- ja 21-vuotiaiden ikäluokissa. Hän pelasi kaksi ottelua alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011. Toistaiseksi ainoan A-maaottelunsa hän pelasi Valko-Venäjää vastaan helmikuussa 2008. Myös hänen veljensä Arnar Viðarsson ja David Viðarsson ovat pelaneet jalkapalloa ammattilaistasolla ja Islannin maajoukkueessa
Kipparlahden metrosilta
Kipparlahden metrosilta eli Kipparlahden silta on vuonna 1972 valmistunut silta Helsingin Herttoniemessä. Siltaa käyttää Helsingin metro ja se sijaitsee Kulosaaren metroaseman ja Herttoniemen metroaseman välillä. Silta ylittää Kipparlahden silmukka -kadun. Heinäkuussa 2021 silta jouduttiin uusimaan, minkä vuoksi metro- ja autoliikenne katkaistiin.
Sillan korjaustyöt
Kipparlahden metrosillan korjaus liittyi metron akselipainojen nostamiseen, johon sillan vanha kantavuus ei riittänyt. Sillan rakenteesta johtuen siltaa ei pystytty korjaamaan, vaan se piti uusia kokonaan. Samaan aikaan korjattiin myös Siilitien metrosilta ja Sahaajankadun metrosilta. Korjatessa uusi silta rakennettiin vanhan viereen, ja lopuksi vanha silta purettiin ja uusi siirrettiin paikalle. Hankkeelle annettiin maksimisummaksi 3,8 miljoonaa euroa. Uusiminen suoritettiin 17.–25. heinäkuuta 2021, eikä työn aikana metro kulkenut Kulosaaresta itään. Kunnostuksen aikana hoidettiin korjaustöitä myös muilla metroasemilla.
Willie Adler
thumb|Willie Adler (oikealla) William M. Adler (s. 26. tammikuuta 1976) on yhdysvaltalainen kitaristi yhtyeessä Lamb of God. Hänen isoveljensä Chris soitti samassa yhtyeessä.
Geraldine Farrar
Farrar opiskeli laulamista Bostonissa, New Yorkissa, Pariisissa sekä Berliinissä Lilli Lehmannin johdolla. Hän esiintyi Metropolitan-oopperassa ensimmäistä kertaa 1906. Vuosina 1915-1920 Farrar esiintyi yli kahdessatoista mykkäelokuvassa. 8. helmikuuta 1916 hän meni naimisiin näyttelijä Lou Tellegenin kanssa. Farrar lopetti oopperan laulamisen 40-vuotiaana. Vuonna 1938 hän kirjoitti omaelämäkerran Such Sweet Compulsion. Farrar kuoli sydänkohtaukseen 85-vuotiaana Ridgefieldissä, Connecticutissa.
Laajasalon kirkko
Laajasalon kirkko on vuonna 2003 käyttöönsä vihitty pääosin puinen kirkkorakennus Laajasalon kaupunginosassa Helsingissä. Sen suunnittelivat yhdessä arkkitehdit Kari Järvinen ja Merja Nieminen.
Kirkon julkisivu on patinoitua kuparilevyä ja vaakalaudoitusta. Rakenne nojaa puupalkkeihin. Rakennus on palkittu vuonna 2004 korkeatasoisesta puunrakentamisesta ja vuonna 2005 Copper in architecture -tunnustuksella.
Laajasalon kirkko on yksi Roihuvuoren seurakunnan kolmesta kirkosta. Laajasalon kirkko sijaitsee Laajasalon Yliskylän osa-alueella osoitteessa Reposalmentie 13.
Kirkon 22-äänikertaiset barokkiurut on valmistanut urkurakentamo Kögler Itävallassa.
Teukros (Troija)
Teukros oli kreikkalaisessa mytologiassa jokijumala Skamandroksen ja nymfi Idaian poika, ja Troaan ensimmäinen myyttinen kuningas. Hänen mukaansa alueen kansaa kutsuttiin teukreiksi.
Teukroksen tytär Batieia meni naimisiin Dardanoksen kanssa, ja kun tästä tuli kuningas Teukroksen jälkeen, maata alettiin tämän mukaan kutsua Dardaniaksi. Teukrit samaistettiin Aishyloksesta alkaen troijalaisiin, ja Teukrosta pirdetäänkin Troijan kuningassuvun kantaisä.
Gabriela Duarte
Gabriela Duarte Franco Goldfuss (s. 15. huhtikuuta 1974 Campinas) on brasilialainen näyttelijä.
Club Deportivo Chivas USA
Club Deportivo Chivas USA oli yhdysvaltalainen jalkapalloseura, jonka joukkue pelasi Major League Soccerissa kaudet 2005–2014. Seuran kotistadion oli StubHub Center, joka sijaitsee Carsonin kaupungissa Los Angelesin piirikunnassa Kaliforniassa. Samalla stadionilla pelaa myös toinen Los Angelesin alueen MLS-seura Los Angeles Galaxy. Chivas USA kuului MLS:n läntiseen konferenssiin.
Chivas USA oli lempinimellä Chivas tunnetun meksikolaisen Club Deportivo Guadalajaran sisarseura. Sen omistivat meksikolainen liikemies ja elokuvatuottaja Jorge Vergara ja Antonio Cué Sánchez-Navarro, joka toimi seuran puheenjohtajana. Chivas USA:n kohderyhmänä olivat latinot, erityisesti amerikanmeksikolaiset. Seuran pääkieli oli espanja ja myös monet seuran pelaajista olivat espanjankielisiä.
Chivas USA pääsi MLS:n pudotuspeleihin neljästi ensimmäisen viiden kautensa aikana, mutta putosi sitten läntisen konferenssin hännille ja menetti suosiotaan. MLS osti seuran helmikuussa 2014, ja sen toiminta lakkautettiin kauden 2014 jälkeen. Kaudella 2018 sen korvaa uusi seura Los Angeles FC.
Historiaa
Seura aloitti MLS:ssä kaudella 2005. Sen ensimmäisenä päävalmentajana toimi kokenut alankomaalainen Thomas Rongen, joka oli aiemmin valmentanut muun muassa D.C. Unitedia ja New England Revolutionia. Rongen joutui kuitenkin väistymään päävalmentajan paikalta huonon alkukauden jälkeen (yksi voitto, yksi tasapeli ja kahdeksan tappiota) ja hänen seuraajakseen palkattiin alankomaalainen Hans Westerhof; Rongen jatkoi kuitenkin edelleen Chivasin urheilutoimenjohtajana. Seuran loppukausikaan ei sujunut erityisen hyvin ja Chivas jäi lopulta koko liigan viimeiseksi.
Kaudella 2006 Chivas USA:n päävalmentajana toimi menestyksekäs yhdysvaltalaisvalmentaja Bob Bradley, jonka valmennuksessa seura sijoittui runkosarjassa läntisen konferenssin kolmanneksi edeten näin ensimmäistä kertaa pudotuspeleihin; seuran pudotuspelitaival katkesi kuitenkin jo puolivälierissä. Kauden jälkeen Bradley jätti seuran valmennuksen tultuaan nimetyksi Yhdysvaltain jalkapallomaajoukkueen päävalmentajaksi.
Bradleyn korvaajaksi nimitettiin serbialaissyntyinen, Yhdysvaltain kansalaisuuden myöhemmin saanut entinen jalkapalloilija Preki (oik. Predrag Radosavljević).
Nívea Stelmann
Nívea Stelmann Leôncio (s. 6. huhtikuuta 1974 Paraíba do Sul) on brasilialainen näyttelijä.
Sukiyaki (kappale)
Sukiyaki (, Ue o muite arukō) on Hachidai Nakamuran säveltämä, Rokusuke Ein sanoittama ja Kyū Sakamoton esittämä japanilainen iskelmä vuodelta 1961.
Suomeksi kappaleen ovat esittäneet Saukin eli Sauvo Puhtilan suomennoksena Brita Koivunen, Riki Sorsa ja In The Mood -yhtye.
Emmanuel Fréteau de Saint Just
upright|pienoiskuva|Emmanuel Fréteau de Saint Just 1790-luvulla.
Fréteau de Saint Just oli Ranskan aateliston edustajana sekä Melunin voutikunnan että Moret-sur-Loingin äänin vuoden 1789 säätyvaltiopäivillä Versilles’ssa. Hän oli jo edustajaksi tullessaan kuuluisa oltuaan edellisvuonna Doullensin vankilassa avoimesta kansanvallan vastustamisesta.
Säätyvaltiopäiville tullessaan hän liittyi vapaamielisiin aatelismiehiin, jotka halusivat asettaa koetteelle yksinvaltiuden ja yhdistää kolme säätyä yhtenäiseksi kansalliskokoukseksi. Vankkumattomana perustuslaillisen monarkian kannattajana hän ehdotti kuninkaalle titteliä ”ranskalaisten kuningas”, Roi des Français.
Uransa aikana Fréteau de Saint Just valittiin kaksi kertaa kansalliskokouksen puhemieheksi, hän toimi Pariisin parlamentin neuvonantajana ja oli yksi ihmis- ja kansalaisoikeuksien julistuksen kirjoittajista.
Kun lakiasäätävän kansalliskokouksen tynkäistunto oli poistanut kuninkaan asemastaan 10. elokuuta 1792, Fréteau de Saint Just oli eri mieltä vallankumouksen uudesta suunnasta. Hän vetäytyi Meluniin maatilalleen Vaux-le-Pénilissä, jonne hänen isänsä oli rakennuttanut nykypäiviin säilyneen linnan.
Seuraavaksi häntä syytettiin valtion turvallisuutta uhkaavasta juonittelusta. Kun hänelle ei sallittu minkäänlaista puolustusta, Fréteau de Saint Just tuomittiin ja teloitettiin giljotiinilla 26. prairial-kuuta vallankumouksen vuonna II eli 26. kesäkuuta 1794.
29. syyskuuta 2007 avattiin Pariisin yliopiston Melunin toimipisteen 20-vuotisjuhlan kunniaksi hänen nimeään kantava kokous- ja neuvottelukeskus Emmanuel Fréteau de Saint-Just.
Khalke (kaupunki)
Khalke (, myös Khalkeia, tai Khalkia, ; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) samannimisellä saarella (nyk. Chálki) Kreikassa. Sen kaupunkikeskus sijaitsi nykyisen Chorión kylän lähellä.
Maantiede
Khalken poliksen kaupunkikeskus sijaitsi saaren eteläosissa Chorión kylän paikalla tai lähellä. Sen akropoliina eli yläkaupunkina ja linnavuorena toimi sama vuori, jolla nykyisin on keskiaikainen johaniittain ritakunnan linna. Kaupungilla oli satama, jonka paikkaa ei tunneta varmuudella.
Khalken kaupunkivaltion alue käsitti koko saaren, toisin sanoen noin 28 neliökilometriä, eikä sillä ollut muita poliksia. Saari sijaitsee antiikin nimistöllä Rhodoksen länsipuolella, Strabonin arvion mukaan 80 stadioninmittaa Teloksesta, 400 stadioninmittaa Karpathoksesta ja 800 stadioninmittaa Astypalaiasta.
Historia
Khalken historiasta tiedetään antiikin lähteiden kautta vain vähän. Kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi sillä perusteella, että monet seikat tukevat tällaista tulkintaa, vaikka sitä ei suoraan kutsutakaan polikseksi missään klassisen kauden lähteessä. 400-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla Khalke kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 450/449–427/426 eaa. Thukydides mainitsee Khalken usein. Ateenan laivaston komentajat Leon ja Diomedon vetäytyivät peloponnesolaissodan aikaan vuonna 412 eaa. Khalkelle hyökättyään Rhodokselle, jossa peloponnesolaisliiton laivasto oli.
300-luvun eaa. puolivälissä Khalke solmi Knidoksen kanssa isopoliteia-sopimuksen. Sillä kaupungit sopivat jakavansa kansalaisuuden (politeia) sekä myönsivät toistensa asukkaille oikeuden ostaa maata toisen kaupungin alueelta. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Khalkeatas, Khalkeiatēs , Khalkētas , Khalkitēs ja Khalkaios.
Khalke saattoi lyödä omaa hopearahaa 300-luvulta eaa. lähtien, mutta kyseiset rahat saattavat olla myös Kaarian Khalketorin kaupungin lyömiä. 300-luvun eaa. lopulla Khalke tuli Rhodoksen alaisuuteen yhtenä Kameiroksen demoksista.
Gangneung
Gangneung (, hanja: 江陵市) on kaupunki Etelä-Koreassa Gangwonin provinssissa, ja se on provinssin kolmanneksi suurin kaupunki. Vuonna 2012 kaupungin asukasluku oli 219 274.
Vuonna 2018 kaupunki oli mukana talviolympialaisissa, sillä kaupungissa järjestettiin kisojen kaikki jäätapahtumat.
Luukas (nimi)
Luukas, Lukas on miehen etunimi, suomalainen muunnelma kreikkalaisperäisestä nimestä Loukas (Λουκάς), joka tarkoittaa Etelä-Italiassa sijaitsevan Lucanian maakunnan asukasta. Nimen on tehnyt kristityissä maissa laajalti suosituksi Raamatussa mainittu lääkäri Luukas, jota varhaiskristillisistä ajoista saakka on pidetty myös Luukkaan evankeliumin ja Apostolien tekojen kirjoittajana, vaikkei niissä kirjoittajan nimeä mainitakaan.
Evankelista Luukkaan muistopäivä on sekä katolisessa että ortodoksisessa kirkossa vanhastaan 18. lokakuuta. Sama päivä on suomenruotsalaisessa kalenterissa Lukasin ja vuodesta 2010 lähtien myös suomenkielisessä kalenterissa Luukkaan nimipäivä.
Suomessa nimi Luukas on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 3 306 miehelle ja ainakin kolmelle naiselle. Muodossa Lukas nimi on annettu noin 2 960 miehelle ja noin kymmenelle naiselle. Nimi oli 1900-luvulla varsin harvinainen mutta on vuoden 2000 jälkeen selvästi yleistynyt.
Hikipallo
Historia
Hikipallon maailmanmestaruuskilpailuja on järjestetty Ylöjärvellä vuodesta 1972 alkaen.
Edelliset maailmanmestaruuskilpailut
Hikipallon MM-kilpailut 2016 järjestettiin Mutalan koulun kentällä 30.-31.1.2016. Kisojen järjestäjänä toimi Mutala JR. Talvien lyhenemisestä ja Mutalan koulun kentän pienentymisestä johtuen MM-kisoja ei tiettävästi enää järjestetä. Vuonna 2017 kisat järjestetään Ylöjärven jäähallissa 29.4-17.
Tikkakoski (yritys)
pienoiskuva|oikea|Tikkakosken tehdas 1930-luvulla
Oy Tikkakoski Ab oli Tikkakoskella vuosina 1893–1983 eri nimillä toiminut kone- ja aseteollisuusyritys, joka oli suomalaisessa, saksalaisessa ja neuvostoliittolaisessa omistuksessa. Yhtiö tunnettiin Tikka-tuotemerkistä, jota käytettiin aseissa, ompelukoneissa ja liukuesteissä.
Tikkakosken tehdasyhtiö
Teollisuuden tärkeä toimintaedellytys on käyttövoima. Perinteisesti tehdas nousi kosken partaalle ja tehtaan ympärille kasvoi kylä ja kaupunki. Jyväsjoen eli Luonetjoen voimaa käytettiin myllyjen ja sahojen pyörittämiseen Tikkakoskella 1700-luvulta lähtien. Oy Tikkakoski Ab:n tarinan alku on insinööri Martin Stenij'n myllyn ja sahan rinnalle vuonna 1893 perustama metalliverstas, joka toimi vuoteen 1907 saakka, jolloin sitä kohtasi konkurssi. Konkurssipesän hankki 1909 omistukseensa turkulainen K.E. Blombergin toiminimi. Martin Stenij'n puolisosta tuli uuden yrityksen osakas: toiminimi oli M. Stenij & Co. Vuodesta 1910 tehtaan omistus oli jyväskyläläisillä Anton Fredriksonilla, Th.Liliuksella, kauppias Mitrofanoffilla ja Hugo Parviaisella. Konkurssi oli jälleen edessä 1912. Toiminta alkoi uudelleen osakeyhtiömuotoisena.