cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Haldanen dilemma
Paljon jälkeläisiä saavat lajit
Haldanen laskelmat ovat ongelmallisia organismeilla jotka tuottavat suuren määrän jälkeläisiä. Koska bakteerit, virukset, hyönteiset ja muut sellaiset eliöt, jotka kykenevät nopeasti tuottamaan jälkeläisiä, voivat menettää huomattavan osan jälkeläisistään ilman että populaation koko N pienenee. Näin nopeasti lisääntyvät lajit kykenevät maksamaan Haldanen Dilemmassaan laskeman kustannuksen tuottamalla erittäin paljon jälkeläisiä.
Kuitenkin eläimet joilla jälkeläisten määrä on pieni eivät voi menettää kovin suuria määriä jälkeläisistään ilman että populaatio ajautuu sukupuuttoon. Haldanen mukaan s voi hitaasti lisääntyvillä lajeilla olla korkeintaan 0.1. Tämä luku perustui arvaukseen siitä että hitaasti lisääntyvät organismit tuottaisivat hyödyllisen alleelin keskimäärin 3000 sukupolvessa, jolloin 300 000 sukupolvea voisi tuottaa 1000 hyödyllistä korvautumista.
Seksuaalivalinta ja kilpailu
Monet organismit kilpailuttavat parittelukumppaneitaan. Esimerkiksi monilla kanalinnuilla ja nisäkkäillä erittäin pieni osuus populaation koiraista voi siittää valtaosan populaation naaraista. Tällöin näiden valioyksilöiden osuus seuraavassa sukupolvessa voi olla valtavan suuri. Tällöinkin Haldanen dilemman vaatima kuolemien määrä täyttyy, mutta karsintaa tapahtuu valikoimalla kaikista mahdollisista syntyvistä jälkeläisistä vain tietyt. Tämä ei välttämättä näy lainkaan muutoksena lopulta syntyvissä jälkeläisissä ja kuitenkin s arvoksi voidaan saada valtavan suuri jolloin evoluutio voisi edetä paljon Haldanen esittämää tahtia nopeammin.
Pehmeä valinta
Haldanen ajattelussa keskeisellä sijalla oli "kovan valinnan" idea. Hänen mukaansa käy niin että jos valintapaine ei pidä populaation kasvua kurissa, populaation kasvun pysäyttää kasvavasta yksilötiheydestä seuraava ympäristön kantokyvyn ylittyminen, jonka seurauksena parasiitti -infektio, ravinnon tai pesäpaikkojen puute surmaa yksilöitä satunnaisesti. Haldanen ajattelussa populaatio ei voinut sopeutua parasiitteihin ja ravinnon puutteeseen, mutta se kykeni sopeutumaan saalistaviin eläimiin, jolloin populaatiotiheydestä johtuva kuolleisuus vie tilaa valinnan aiheuttamalta kuolleisuudelta ja heikensi sitä, vaikeutti kehitystä. Ravinnon puutteeseen ja parasiitteihin kuolemisia ei kuitenkaan pidetä täysin satunnaisena. Toisaalta erilaiset valintapaineet kuten esimerkiksi saalistus, pienentävät väestötiheyttä jolloin valinta itse asiassa laskee väestötiheydestä johtuvaa kuolleisuutta.
Tämä "taustakuolleisuus", eli kuolleisuus jota ei voida välttää, voi toimia "puskurina" valinnalle vähentyessään valintapaineiden vaikutuksesta. Tätä valintaa kutsutaan "pehmeäksi valinnaksi" "Pehmeän valinnan" kautta Haldanen vaatima kustannus maksetaan taustakuolleisuuden aiheuttamasta kustannuksesta, joka jouduttaisiin joka tapauksessa maksamaan, näin "hinta pienenisi" ja kehitys nopeutuisi. Näin populaatiossa voisi tapahtua suurempaa valintapainetta ilman että valintapaine ajaisi populaation sukupuuttoon.
Geneettinen ajautuminen: Maantiede ja alipopulaatiot
Haldane teki oletuksen jossa koko populaatio käy valintapaineen läpi samanaikaisesti ja samalla intensiteetillä. Tämä oletus vaatii valtavan määrän kuolemia. Jos kuitenkin alleeli yleistyy pienemmässä populaatiossa saadaan kuolemien määrä paljon pienemmäksi. Jos oletetaan skenaario jossa 100 000 populaatiosta ainoastaan 1000 organismia eriytyy, ja siinä on fiksoituva alleeli, p=0.00005 muuttuukin p=0.005:deksi. Koska alleelifrekvenssin yleistymisessä muutos kasvaa "korkoa korolle", saa alleeli uudessa populaatiossa runsaasti etumatkaa; Varhaisimmissa sukupolvissa yleistyminen on suhteessa koko populaatioon paljon hitaampaa kuin myöhemmin.
Jos vielä oletamme että alleeli fiksoituu tähän alipopulaatioon ja palaakin sitten osaksi alkuperäistä populaatiota, saa koko populaatio vastaavan edun, ja kokonaismäärä kuolemissa pienenee erittäin runsaasti. Tämä alkuprosenttiosuuden määrä voi kasvaa vieläkin suuremmaksi, jos siirtyneen populaation koko on lisäksi muuttunut suuremmaksi tai alkuperäisen populaation koko on pienentynyt.
Lähteet
Disegno intelligente
Aasianleppälinnut
Aasianleppälinnut (Adelura) on sieppojen heimoon kuuluva lintusuku. Charles Lucien Bonaparte kuvasi suvun vuonna 1854. Lajit katsotaan joskus kuuluvaksi leppälintujen (Phoenicurus) sukuun.
Lajit
Sukuun kuuluu neljä lajia:
Nimrod.
Nimrod. on Green Day -yhtyeen viides albumi. Se julkaistiin 14. lokakuuta 1997. Nimrod.:in kappaleista Hitchin' A Ride, Redundant, Nice Guys Finish Last ja Good Riddance (Time of Your Life) on tehty musiikkivideot, jotka ovat nähtävissä mm. Green Dayn virallisilla sivuilla.
Kappalelista
Kappaleiden 11 ja 12 välissä ei ole taukoa, eli ne ovat miksattu yhteen, ja niiden yhteenlaskettu pituus on 5:38. Kappaleiden sanat löytää levyn kansilehdestä.
Välityömarkkinat
thumb|Välityömarkkinoilta pyritään työelämään.
Välityömarkkinat ovat vapaiden työmarkkinoiden ja työttömyyden välillä olevaa työssäoloa, josta pyritään sijoittumaan vapaille työmarkkinoille. Ne on tarkoitettu lähinnä vaikeasti työllistyville työnhakijoille. Välityömarkkinat voivat tarjota heille sekä riittävää sosiaalista tukea että pysyvää toimeentuloa. Kolmas sektori, kuten yhdistykset vastaavat suurimmalta osin välityömarkkinoista.
Välityömarkkinoiden käsitteellinen perusta
Välityömarkkinat jakaantuvat työllistymistavoitteen ja tavoitteen toteuttamiseksi tarvittavien toimenpiteiden perusteella kahteen tyyppiin. Välityömarkkinoilta henkilön odotetaan siirtyvän suhteellisen nopeasti avoimille työmarkkinoille työvoimakoulutuksen ja palkkatuen turvin, kun taas välittävillä työmarkkinoilla tarvitaan laajempia kuntouttavia toimenpiteitä eikä kaikkien kohdalla työllistyminen avoimille työmarkkinoille ole mahdollistakaan. Edellinen – välityömarkkinat – kuuluu työ- ja elinkeinoministeriön sekä jälkimmäinen – välittävät työmarkkinat – sosiaali- ja terveysministeriön vastuulle.
Isossa-Britanniassa välityömarkkinat kytketään usein avointen työmarkkinoiden kysyntään. Esimerkiksi Skotlannissa ovat aputyövoiman puutteesta kärsivät organisaatiot, kuten sairaalat, alkaneet järjestöjen kanssa yhteistyössä luoda suoria yhteyksiä kuntoutettaviin ja vajaatyökykyisiin ihmisiin ja alkaneet kouluttaa heitä omiin töihinsä.
Erityisesti kuntauudistus tulee aiheuttamaan myös välityömarkkinoille monia paineita, kuten myös se, että eri puolella maata on hyvin erilaiset mahdollisuudet edetä välityömarkkinoilla. Tärkeää on myös yhteyksien luominen välityömarkkinoilta työvoiman kysyntään.
Työministeriön toimintakertomus 2006 otti esille "välityömarkkinat" uutena käsitteenä. Siirtymätyötä käytetään apuna, kun selvitetään ihmisten työ- ja toimintakykyä sekä parannetaan heidän edellytyksiään työllistyä ja työmarkkinavalmiuksiaan. Yhdistysten lisäksi välityömarkkinoiden työpaikkoja tarjoavat myös valmennus- ja sosiaalipalvelusäätiöt, työpajat ja muut yhteisöt, esimerkiksi sosiaaliset yritykset. Lisäksi työpaikkoja on jonkin verran tarjolla myös kunnissa sekä valtion virastoissa ja laitoksissa.
Siirtymätyöpaikkoja järjestettäessä muualla kuin kunnissa ja valtiolla edellytetään, että valtion taloudellisella tuella palkataan henkilöstö, joka huolehtii käytännön asioista, kuten tuella palkattujen työntekijöiden perehdytyksestä ja ohjauksesta. Työllisyyspoliittisella projektituella on vuodesta 1998 lähtien järjestetty pääasiassa pitkään työttöminä olleille työmarkkinatoimenpiteitä ja palkkatuettuja työllisyysmahdollisuuksia. Vuonna 2006 projektitukea myönnettiin 327 toimijalle, joista noin 65 prosenttia oli rekisteröityjä yhdistyksiä. Seuraavaksi suurin osuus oli kuntien, noin 14 prosenttia. Vuonna 2006 omatoimisuusavustusta myönnettiin 140 toimijalle, joista 115 oli työttömien yhdistyksiä.
Euroopan sosiaalirahaston ohjelmat
Suomessa järjestetään Euroopan sosiaalirahaston ohjelman puitteissa kehittämisohjelmia, esimerkiksi seuraavat:
Siirtymätyömarkkinat tarjoavat työmarkkinatoimenpiteitä (työharjoittelu ja työelämävalmennus) ja palkkatuettua työtä, joiden on tarkoitus parantaa työttömien ammattitaitoa ja osaamista ja näin edistää heidän pääsyään avoimille työmarkkinoille.
Välittävien työmarkkinoiden tarkoituksena on muodostaa aktiivisen sosiaali- ja työvoimapolitiikan palveluista avoimille työmarkkinoille johtavia työllisyyspolkuja ja kohdentaa välittävien työmarkkinoiden palveluita tukemaan työttömien sosiaalista toimintakykyä.
Kolmannen sektorin näkemyksiä
Työvoimapoliittisissa ohjelmissa välityömarkkinoita on hyvin usein etsitty kolmannelta sektorilta, kansalaisjärjestöistä. Vammaisten, pitkäaikaissairaiden ja vammaisten työllistymistä edistävä Vates-säätiö ja Valtakunnallinen Työpajayhdistys ottivat laajasti kantaa välityömarkkinoihin ja asettivat niille esimerkiksi seuraavanlaisia ehtoja:
Ricochet Robot
Ricochet Robot on Alex Randolphin suunnittelema lautapeli, jonka ideana on optimoida robottien reittejä erilaisiin määränpäihin. Peli sisältää 4 eriväristä robottia, 4 osasta koostuvan pelilaudan, pelimerkkejä ja tiimalasin. Ricochet Robot toimii hyvin millä tahansa pelaajamäärällä.
Pelin aluksi pelimerkit käännetään väärin päin ja sekoitetaan ja robottien aloituspaikat arvotaan. Peli etenee siten, että yksi pelimerkeistä käännetään ja pelaajat alkavat miettiä liikesarjaa, jolla merkin värisen robotin saa siirrettyä merkin osoittamaan ruutuun. Robotit liikkuvat niin, että ne etenevät johonkin pääilmansuuntaan kunnes ne törmäävät toiseen robottiin tai seinään. Sen jälkeen robotti voi jatkaa eri suuntaan. Mitä tahansa roboteista saa siirtää missä järjestyksessä hyvänsä. Usein vain yhtä robottia siirtämällä ratkaisusta tulee pitkä ja hankala tai jopa mahdoton.
Pelaaja, joka keksii reitin perille saa huutaa tarvittavien siirtojen lukumäärän, minkä jälkeen tiimalasi käännetään ja pelaajilla on minuutti aikaa keksiä optimaalisempi reitti. Ajan loputtua parhaimman reitin huutanut joutuu näyttämään reittinsä muille ja hän saa pisteen, jos hän kykenee huudetun liikesarjan näyttämään. Muutoin seuraavaksi pienimmän luvun huutanut saa tilaisuuden, jne.
Ouu-raisakson!
Ouu-raisakson! on Raptorin vuonna 2000 julkaistu studioalbumi.
Levyn 14 kappaleesta neljä on aivan uusia ja loput remixversioita yhtyeen vanhoista kappaleista.
Albumi pysyi vuonna 2000 Suomen virallisella listalla kymmenen viikkoa, tosin se ei saavuttanut samanlaista suosiota kuin yhtyeen aiemmat albumit. Parhain sijoitus oli viikolla 25, sija 11.
Levystä löytyy perinteisten kappaleiden lisäksi noin 25 minuutin ajan piiloraitoja.
Tiikerinkirjava
thumb|upright|Leopardikuvioinen [[knabstrupinhevonen]] Tiikerinkirjava on yhteisnimitys ryhmälle toisiinsa geneettisesti liittyviä hevosen värejä. Tiikerinkirjavuus erotetaan tunnusomaisten erityispiirteittensä vuoksi muista kirjavuuden tyypeistä. Värin nimestä huolimatta tiikerinkirjavat hevoset eivät ole raidallisia vaan lähinnä täplikkäitä. Väriin viitataan joskus nimityksellä "appaloosa", joka kuitenkin on oma hevosrotunsa, ei värin nimi.
Toni Henttonen
Toni Henttonen (s. 19. syyskuuta 1994 Savonlinna) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa monikansallisen Erste Ligan Újpesti TE:ssä. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura
Kaudella 2011–2012 Henttonen oli A-nuorten I-divisioonan karsinnoissa SaPKon paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 6+4=10. Hän debytoi samalla kaudella myös seuran Mestis-joukkueessa vain 17-vuotiaana ja sai siellä tililleen kuusi runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen. Marraskuussa 2011 Henttonen teki SaPKon kanssa vuoden mittaisen Mestis-sopimuksen. Kauden 2012–2013 hän pelasi suurimmaksi osaksi seuran A-nuorissa ja voitti joukkueen sisäisen piste- ja maalipörssin tehoilla 30+21=51, joilla Henttonen jakoi koko A-nuorten Mestiksen maalipörssin viidennen sijan EHC:n Verneri Pellisen ja Kiekko-Vantaan Mikael Kivisen kanssa. Hän pelasi kauden aikana kaksi Mestis-ottelua.
Tiikerinkirjava
Muunnokset
thumb|Kolmea eri kuviota samassa yksilössä: lautasilla ja selässä puhtaanvalkea "huopa", sekä pohjavärin mukaisia täpliä. Rungossa tiikerinkirjavuustyyppistä päistäröitymistä eli "meleerauskuviota" Tiikerinkirjavuuden eri tyypit vaihtelevat täystummasta miltei puhtaan valkoiseen. Toisin kuin useimmissa muissa kirjavuuden lajeissa, täplät ja erityisesti vaaleat alueet tapaavat sijaita symmetrisesti ja laajentua lanteilta alkaen. Lisäksi osa tästä peritystä valkokirjavuudesta on näkyvissä jo heti syntymän jälkeen. Vaikka eläimessä ei syntyessään olisikaan valkoista turkissaan, valkoisen määrä kuitenkin yleensä lisääntyy iän myötä. Tämä vaaleneminen ei liity kimoutumiseen tai päistärikköyteen. Tummat täplät vastaavat eläimen pohjaväriä, oli se sitten musta, rautias, kimo tai hopeanvalkohallakko. Useat eri geneettiset tekijät vaikuttavat väriin.
Toni Henttonen
Ura
Henttonen siirtyi kaudeksi 2013–2014 Vaasan Sportin A-nuorten SM-liigajoukkueeseen. Kaudella 2014–2015 hän oli tehoilla 20+21=41 joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Róbert Vargan jälkeen. Kaudeksi 2015–2016 Henttonen palasi kasvattajaseuransa SaPKon Mestis-joukkueeseen. Hänen varsinainen tulokaskautensa toi sarjassa 32 runkosarjaottelussa tehot 6+5=11 ja neljässä playoff-ottelussa yhden maalin. Kaudella 2016–2017 Henttonen teki Mestiksen yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 8+18=26. Hän voitti kauden päätteeksi sarjan mestaruuden.
Tiikerinkirjava
Leoparditäplikkyys
Yksi osittain dominoiva geeni (Lp) vaikuttaa siihen, onko hevosella leoparditäpliä. Dominoivaa geeniä tarvitaan vain yksi kappale, jotta syntyisi geenin mukainen fenotyyppi; osittain dominoiva geeni tuottaa vaihtelevia tuloksia riippuen siitä, onko geeniä yksi vai kaksi. Hevosen genotyyppi voi olla lp/lp (resessiivinen homotsygootti), Lp/lp (heterotsygootti) tai Lp/Lp (dominoiva homotsygootti). Jos hevosella ei ole dominoivaa Lp-geeniä, siinä ei ilmene tiikerinkirjavuuden piirteitä, eikä se voi siirtää jälkeläiselleen Lp-geeniä. Tällaisia yksilöitä kutsutaan "epätyypillisiksi" ( non-characteristic) appaloosaharrastajien keskuudessa.
Toni Henttonen
Ura
Kaudella 2017–2018 Henttonen oli Suomen Cupissa tehoilla 4+1=5 SaPKon paras maalintekijä ja hän jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin voiton neljän muun pelaajan kanssa. Henttonen voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia. Kaudella 2018–2019 hän ehti tehdä SaPKossa 34 runkosarjaottelussa 24 tehopistettä, kunnes helmikuussa 2019 Henttonen siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella SM-liigajoukkue Tampereen Ilvekseen, kun joukkue tarvitsi kokoonpanoonsa syvyyttä loukkaantumisten vuoksi. Hän teki liigadebyyttinsä 16. helmikuuta 2019 Pelicansia vastaan. Henttonen merkittiin Ilveksen nelosketjun vasempaan laitaan Samuli Vainionpään ja Juho Liuksialan viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 8.39 minuuttia. Henttonen keräsi myös teholukeman –1. Hän sai Ilveksessä tililleen kaikkiaan neljä runkosarja- ja neljä playoff-ottelua ilman tehopisteitä.
Tiikerinkirjava
Leoparditäplikkyys
Jos hevosella on ainakin yksi Lp-geeni, siinä esiintyy vähintäänkin tiikerinkirjavuuden "sekundääripiirteitä":
Ihon kirjavuus ei välttämättä osoita, että hevonen kantaisi LP-geeniä. Kirjavuus voi myös peittyä muiden geenien vaikutuksesta. Esimerkiksi suuret päänmerkit voivat häivyttää ihon täplikkyyden silmien ja turvan seuduilta, ja valkoiset sukkamerkit jaloissa aiheuttavat usein valkoiset kaviot. Lisäksi muut geenit voivat tuottaa samankaltaisia piirteitä: leveät päänmerkit voivat aiheuttaa kovakalvon valkoisuutta, hopeageeni voi tuottaa raitakavioita, ja samppanjaväriin voi liittyä pisamaisuutta. Lp-geeni voidaan tunnistaa DNA-testillä, mutta tieto eläimen sukutaulusta ja värin yksityiskohdista voi myös auttaa.
Toni Henttonen
Ura
Henttonen siirtyi lokakuussa 2020 alustavasti 31. joulukuuta 2020 asti kestävällä sopimuksella Mestis-joukkue Iisalmen Peli-Karhuihin. Hän ehti pelata siellä vain hieman reilut kuusi minuuttia, kunnes Henttonen joutui sivuun leikkaushoitoa vaatineen ylävartalovamman vuoksi. Toipumisen arvioitiin lokakuussa kolme kuukautta. Kuntouduttuaan hän siirtyi helmikuussa 2021 loppukauden sopimuksella Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyEttan-joukkue Kiruna IF:ään.
Tiikerinkirjava
Leoparditäplikkyys
Vaikka Lp-geeniä sekä heterotsygoottina että homotsygoottina kantavilla hevosilla on yllä mainittuja piirteitä, hetero- ja homotsygootit kantajat eroavat toisistaan merkittävästi aitojen täplien suhteen. Ainoastaan Lp-geeni tuottaa aitoja leoparditäpliä, joiden väri määräytyy hevosen pohjavärin mukaan. Koska tällaiset täplät ovat vastaavat pohjaväriä, ne eivät näy, ellei ympäröivää pigmenttiä poisteta. Karkeasti ottaen heterotsygoottien täplät ovat suurempia ja esiintyvät taajempaan, ja homotsygoottien täplät ovat pienempiä ja harvemmassa.
Toni Henttonen
Ura
Kaudeksi 2021–2022 Henttonen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Puolan Polska Hokej Ligan STS Sanokiin. Kaudeksi 2022–2023 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella monikansallisen Erste Ligan Újpesti TE:hen.
Tiikerinkirjava
Valkokirjavuus
Tiikerinkirjavuuteen liittyy ainakin yksi erityinen valkokirjavuuden tyyppi. Tämä valkokirjavuus saa tiikerinkirjavan hevosen täplät näkymään. Muut valkokirjavuuden lajit kuten tobiano-kirjavuus tai valkoiset sukat peittävät täplät alleen. Jonkin verran tiikerinkirjavuuteen liittyvää valkokuviointia voi olla näkyvissä jo hevosen syntyessä. Alla tarkastellaan valkokuvioinnin väliaikaisia muutoksia.
Leopardikuvioon liittyvä valkokirjavuus on usein symmetristä ja alkaa lanteista. Ehdotettu geeni PATN-1 saattaa aiheuttaa yleisimmät valkoisuuden muodot: heterotsygooteilla kantajilla on normaalinkokoiset ja homotsygooteilla laajemmat, jopa joko ruholle leviävät niinkutsutut "huopakuviot". Jopa niillä yksilöillä, joilla valkoista on hyvin laajalti, säilyttävät kuitenkin tummia alueita kavionreunoissa, koipien nivelissä, hännässä, harjassa ja pään luisissa osissa. Pienin määrä valkoista taas on vain hieman pilkkuja lantiolla.
Tiikerinkirjavuuteen liittyvä vaaleneminen
thumb|Tämä hevonen syntyi luultavasti kokomustana ja on sittemmin vaalentunut marmorikuvioiseksi (varnish roan). Tiikeriinkirjavuuteen liittyy erityisen valkokirjavuuden lisäksi myös erityinen asteittaisen vaalenemisen tyyppi, joka ei liity kimouteen tai päistärikköyteen. Joillakin tiikerinkirjavuuden lajeilla on taipumus muuttua oudosti. Tämä epätavallinen ominaisuus johtuu ainakin osittain tiikerinkirjavuusvaalenemiseen, jota kutsutaan myös "marmorikuvioitumiseksi". Kimogeeni vaikuttaa vain karvan väriin, mutta jotkin Lp-geeniä kantavat hevoset menettävät ikääntyessään asteittain väriä sekä karvastaan että ihostaan. Samoin kimoutumisesta poiketen tämä vaaleneminen ei vaikuta leoparditäpliin. Myöskään hevosen "luiset kohdat" (eli muiden muassa päänseutu ja koipien nivelet) eivät juuri vaalene näin. Marmorihevosen vaaletessa sen karvassa "piilossa" olevat leoparditäplät tulevat näkyviin. Jotkin yksilöt, joilla ei syntyssään ole lainkaan tiheää valkoista kuviointia karvassaan vaikuttavat ikääntyessään kehittyvän spontaanisti valkoisiksi leoparditäplin. Marmorikuvioituminen on yleisempää appaloosilla kuin noricuminhevosilla tai knabstrupinhevosilla, koska jälkimmäisten rotujen kasvattajat pitävät väriä epätoivottavana.
Geenien yhteisvaikutukset ja terminologia
Samoin kuin muiden värien yhteydessä, usein käytetyt väritermit eivät välttämättä vastaa täsmällisesti väriä tuottavaa geeniperimää. Terminologia voi kuitenkin paljastaa paljon tiikerinkirjavuuteen liittyvien geenien yhteistoiminnasta.
thumb|Muutoin ruunikossa pohjassa olevat punaruskeat leoparditäplät tulevat näkyviin vasta tiikerinkirjavuusliitteisen vaalenemisen yhteydessä, kuten kuvan hevosessa on käynyt.
Lp-geeni
Tiikerinkirjavuuden eri muodot voivat joskus vaikuttaa hyvin erilaisilta, mutta leoparditäpläiset vanhemmat voivat kuitenkin tuottaa jälkeläisiä, joilla on täysi kirjo eri kuvioita. Tämän on pitkään uskottu johtuvan yhden geenin vaikutuksesta. D. Phillip Sponenberg nimesi geenin Lp:ksi (tiikerinkirjavuuden englanninkielisen nimityksen "leopard complex" mukaan) vuonna 1982, ja kuvasi geeniä autosomiseksi ja osittain dominoivaksi. Hevoset, joilla ei ollut geeniä (lplp) olivat yksivärisiä; heterotsygoottien kantajien (Lplp) väritys vaihteli kirjavaihoisesta leoparditäpläiseen; ja homotsygootit kantajat (LpLp) olivat useimmiten "harvapilkkuisia".
Vuonna 2004 Lp-geenin tunnistettiin sijaitsevan hevosen 1. kromosomissa (ECA1).
Silmäviat
thumb|oikea|Appaloosa-rotuisen hevosen valkoinen kovakalvo sinisessä [[Merkki (hevonen)#Muunlaiset merkit|herasilmässä.]] Synnynnäinen kehittymätön yösokeus (congenital stationary night blindness, CSNB) on hevosen näköhäiriö, joka on yksilöllä syntymästä lähtien, ei kehity, ja haittaa eläimen näkökykyä hämärissä olosuhteissa.
Tilasta kärsivä hevonen saattaa epäröidä mennä hämäriin tiloihin kuten maneesiin, pimeään talliin tai traileriin. Eläin saattaa myös käyttäytyä hermostuneesti hämärässä, mikä saattaa vaikuttaa sen käsittelemiseen tai käyttöön. Diagnoosi tehdään usein omistajan havaintojen perusteella, mutta joillakin hevosilla on silmissä näkyviä poikkeamia: silmien kieroutta (dorsomedial strabismus) tai silmävärveitä (nystagmus). Tila voidaan todeta elektroretinografialla, josta saatu tulos "negatiivinen ERG" vahvistaa CSNB:n. Vaikka verkkokalvo on normaalinmuotoinen, sauvasoluista tulevat signaalit eivät tavoita aivoja. Verkkokalvon sauvasolut ovat yhteydessä kaksipäisiin soluihin, jotka välittävät hermoimpulssit seuraaviin neuronieihin. CSBN:n uskotaan johtuvan siitä, että nämä solut eivät kykene välittämään kalsiumia (Ca2+) keskenään eivätkä näin välittämään hermoimpulsseja.
Synnynnäinen kehittymätön yösokeus on yhdistetty tiikerinkirjavuuteen 1970-luvulta asti. Tilan esiintyminen muunkinvärisissä yksilöissä ja roduissa viittaa siihen, että väri ja näköhäiriö saattavat sijaita läheisissä mutta erillisissä geeneissä. Eräässä ERG:tä käyttäneessä tutkimuksessa kaikilla homotsygooteilla Lp-geenin kantajilla diagnisoitiin CSNB, ja heterotsygootit kantajat ja geeniä jkantamattomat todettiin terveiksi sen suhteen. Geeni, jossa Lp:n on todfetti sijaitsevan, vastaa kalsiumioneja ohjaavan proteiinin tuotannosta. Kalsium on hermoimpulssien siirtymisessä keskeinen tekijä. Kyseistä proteiinia esiintyy verkkokalvossa ja ihossa, ja sitä esiintyi homotsygooteissa LpLp-kantajissa murto-osan verran normaalista. Vuonna 2008 tehty tutkimus uumoilee sekä CSBN:n että tiikerinkirjavuuden kuvioiden liittyvän TRPM1-geeniin.
Hevosen toistuva suonikalvontulehdus (equine recurrent uveitis, ERU) esiintyy appaloosissa neljä kertaa niin usein kuin hevosilla yleensä. Se saattaa hoitamattomana johtaa hevosen pysyvään sokeutumiseen. Sairauden uskotaan liittyvän geneettisesti väriin, mutta periytymisen täsmällinen mekaniikka ei ole vielä tiedossa.
Esiintyminen
Tiikerinkirjavuus oli Euroopassa satoja vuosia sitten varsin laajalle levinnyttä ja suosittua, jopa muodikasta, mutta värin esiintyminen rajoittuu nykyään melko harvoihin rotuihin.
Appaloosa-rotu on miltei aina tiikerinkirjava. Väri on yleinen myös amerikanponilla, Colorado rangerilla, tiikerihevosella, British Spotted Ponylla ja knabstrupinhevosella. Geeni esiintyy myös melko yleisenä miniatyyrihevosilla ja falabelloilla, espanjanmustangeilla, noricuminhevosilla ja sille sukua olevalle eteläsaksantyöhevosilla. Täplikkäitä yksilöitä on tavattu karabairinhevosilla ja altainhevosilla muinaisista ajoista lähtien, mikä viittaa geenin olevan hyvin vanha. Tiikerinkirjavuutta esiintyy harvinaisena myös gotlanninrusseilla ja quarterhevosilla.
Ollikkala
thumb Ollikkala on Salon kaupunginosa kantatien 52 molemmin puolin, rajoittuen Uskelanjokeen ja seututiehen 110, Uhrilähteenkatuun, Halikon rajaan tullen tonttien reunoja pitkin takaisin Uskelanjokeen. Ollikkalassa sijaitsee runsaasti omakoti-, kerros- ja rivitaloja. Kun puhutaan Ollikkalan kaupunginosasta, puhutaan helposti Ylä-Ollikkalasta ja Ala-Ollikkalasta, joiden rajana on kantatie 52. Ollikkalaan on rakennettu erikokoisia halleja, jotka on vuokrattu kauppapaikoiksi. Ollikkalassa on pääosa Salon kaupungin vuokra-asunnoista.
Historiaa
Ollikkalan kaupunginosa on ollut suurimmaksi osaksi peltoa, mutta siellä on sijainnut esimerkiksi tiilitehdas ja vanutehdas. Alueen rakennustyöt aloitettiin 1970-luvulla, jonka jälkeen alueelle nousi nopeassa tahdissa elementtikerrostaloja Saloran tehtaiden tulemisen myötä ja myös Nokian nousukaudella.
Friedrichshain
Friedrichshain oli vuodesta 1920 vuoteen 2001 oma hallintoalueensa. Se sijaitsee entisen Itä-Berliinin alueella ja on saanut nimensä suurehkon Volkspark Friedrichshainin puiston mukaan. Berliinin muurin murtumisen jälkeen Friedrichshain nousi taiteilijoiden ja anarkistien suosioon, mutta varsinkin 2000-luvun lopulla kaupunginosa on keskiluokkaistunut nopeasti. Friedrichshain tunnetaan kuitenkin edelleen erityisesti vapaamielisyydestä ja katutaiteesta sekä vilkkaasta yöelämästä.
Friedrichshainia palvelevat muun muassa metrolinjat U1 ja U5 sekä S-Bahn-asemat Frankfurter Allee, Ostkreuz, Warschauer Strasse ja Ostbahnhof. Lisäksi raitiovaunulinja M10 kulkee Prenzlauer Bergin ja Mitten kaupunginosiin.
Lämmin, hellä ja pehmoinen (albumi)
20 suosikkia – Lämmin, hellä ja pehmoinen on vuonna 1995 julkaistu Matti Eskon kokoelmalevy.
Volframiheksafluoridi
Volframiheksafluoridi eli volframi(VI)fluoridi (WF6) on volframin ja fluorin muodostama epäorgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää volframin lähteenä elektroniikkateollisuuden sovellutuksissa.
Ominaisuudet
Volframiheksafluoridi on siirtymämetalliyhdisteille poikkeuksellisesti väritöntä kaasua huoneenlämpötilassa. Aine on yksi tiheimmistä tunnetuista kaasuista ja ilmaan verrattuna sen tiheys on noin 13-kertainen. Nestemäisenä volframiheksafluoridi on kellertävää ja kiinteänä valkoista. Aine on hyvin reaktiivista ja reagoi esimerkiksi veden kanssa hydrolysoituen volframihapoksi. Volframiheksafluoridi liukenee eräisiin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi dietyylieetteriin, dioksaaniin, sykloheksaaniin tai bentseeniin ja nämä liuokset ovat väriltään punaisia tai violetteja. Alkalimetallifluoridien kanssa volframiheksafluoridi reagoi muodostaen kompleksisia oktafluorovolframaatti(VI)suoloja esimerkiksi K2[WF8]. Volframiheksafluoridi ärsyttää voimakkaasti ihoa ja hengitysteitä ja voi aiheuttaa syövytysvammoja joutuessaan kosketuksiin ihon kanssa.
Valmistus ja käyttö
Tyypillisin tapa valmistaa volframiheksafluoridia on volframin ja fluorin tai vetyfluoridin välinen reaktio 350–400 °C:n lämpötilassa. Ainetta voidaan valmistaa myös volframiheksakloridista fluoraavien yhdisteiden esimerkiksi vetyfluoridin, arseenitrifluoridin tai antimonipentafluoridin välisellä reaktiolla. Käytettäessä hyvin puhdasta fluoria ja volframia saadaan hyvin puhdasta volframiheksafluoridia.
Volframiheksafluoridia käytetään suuria määriä elektroniikkateollisuudessa volframi- ja volframisilisidiohutkalvojen valmistamiseen. Ohutkalvot valmistetaan kemiallisella kaasufaasipinnoituksella piisubstraatille. Reaktiossa pelkistimenä käytetään vetyä, silaania, dikloorisilaania tai germaania. Kemiallisella kaasufaasipinnoituksella volframiheksafluoridia voidaan myös käyttää suojaavan volframikarbidikerroksen muodostamiseen teräksen pinnalle ja yhdessä reniumheksafluoridin kanssa volframin ja reniumin hybridiohutkalvojen valmistamiseen.
Betlehem
Betlehem tai Beetlehem on kaupunki Palestiinan Länsirannalla. Betlehem tunnetaan Uudessa testamentissa mainittuna Jeesuksen syntymäkaupunkina. Jeesuksen tarkka syntymäpaikka on perinteisesti yhdistetty luolaan, jonka päälle rakennettu Jeesuksen syntymäkirkko on peräisin nykymuodossaan 500-luvulla. Kaupungin talous perustuu nykyisin pitkälti matkailuun ja pyhiinvaeltajiin. Vuonna 2016 Betlehemissä oli arviolta 31 799 asukasta ja heistä noin 45 % kuului kaupungin lukuisiin eri kristillisiin kirkkokuntiin.
Raamatullinen historia ja kristinusko
thumb|vasen|Alttari [[Jeesuksen syntymäkirkko|Jeesuksen syntymäkirkossa.]] Ensimmäinen maininta Betlehemistä on mahdollisesti muinaisen Egyptin Amarna-kirjeistä 1300-luvulta eaa. Kansanperinteen mukaan Jaakob hautasi vaimonsa Raakelin nykyisen Betlehemin lähistölle ja sittemmin kaupungista tuli Juudan heimon keskus ja sen asuttivat Juudan ja Tamarin poika Peresistä polveutuva klaani. Kaupunki mainitaan useaan eri otteeseen Vanhassa testamentissa. Ensimmäisessä Samuelin kirjassa (16:1–13) se mainitaan paikkana, jossa Samuel voiteli Daavidin kuninkaaksi. Toisessa Samuelin kirjassa (23:15) Daavid puolestaan toteaa: "Toisipa joku minulle vettä siitä kaivosta, joka on Betlehemin portilla!", mistä voidaan ehkä päätellä kaupungilla olleen jonkinlainen kaupunginmuuri. Kaupungin juutalainen yhteisö katosi Simon bar Kokhban Rooman valtakuntaa vastaan johtaman toisen juutalaissodan aikana ja vuonna 135 jaa. kaupunkiin sijoitettiin roomalainen varuskunta. Myöhemmin kaupunkiin rakennettiin Adoniksen temppeli.
Muslimien alaisuudessa
thumb|vasen|Betlehem [[Vasili Polenovin maalauksessa vuodelta 1882.]] thumb|Betlehemiä valokuvassa vuodelta 1898. Islaminuskoiset arabit valtasivat Betlehemin Bysantin valtakunnalta, mutta se ei ilmeisesti kärsinyt suurempia vahinkoja. Kaupunki mainitaan useiden islamilaisten maantieteilijöiden teoksissa, jotka panivat kirjoissaan merkille kaupungin aseman Jeesuksen syntymäkaupunkina. Monet myös kirjoittivat Jeesuksen syntymäkirkosta ihailevaan sävyyn. Ensimmäisen ristiretken aikana Tankredin johtamat joukot valtasivat Betlehemin ilman suurempaa vastarintaa. Jerusalemin kuninkaat Balduin I ja Balduin II kruunattiin kuninkaiksi Betlehemissä. Kaupunki sai myös oman piispakuntansa. Saladin valtasi Betlehemin monien muiden Palestiinan kaupunkien tavoin vuonna 1187. Ristiretkeläiset pitivät sitä hallussaan vielä hetken myöhemmin keisari Fredrik II:n ja sulttaani al-Kamilin solmiman Jaffan sopimuksen nojalla.
Ajoittaisista kristittyjen vainoista huolimatta Betlehemin Jeesuksen syntymäkirkko pysyi kristittyjen hallinnassa Egyptin mamelukkien ja Osmanien valtakunnan kausilla. Kaupungin eri kirkkokuntien kiistely kirkon hallinnasta aiheutti ajoittain vaurioita ja kirkon sisäänkäyntiä pienennettiin huomattavasti turvallisuussyistä. Kirkkokuntien selkkaukset ja lopulta kirkon hopeatähden varastaminen vuonna 1847 oli yksi Krimin sodan puhkeamiseen vaikuttaneista tekijöistä. Saman vuosisadan puolivälissä turkkilaiset viranomaiset pakottivat kirkkokunnat lopulta hyväksymään kirkon käytön ja seremonioiden järjestyksen jaon, jota sovelletaan edelleen. Vuosien 1920 ja 1948 välillä Betlehem oli osa Palestiinan brittiläistä mandaattia.
Nykyaika
Israelin itsenäisyyssodan johdosta vuonna 1948 Betlehemiin saapui suuri joukko pakolaisia Palestiinan muilta alueilta, mikä johti lopulta kristittyjen jäämiseen perinteisesti kristityn enemmistön omanneen kaupungin vähemmistöksi. Kaupunkia hallittiin vuosien 1948 ja 1967 välillä osana Jordanian hallitsemaa Länsirantaa ja kaupunki kuului Jerusalemin kuvernoraattiin. Kuuden päivän sodan aikana vuonna 1967 Israelin armeija valtasi Betlehemin ilman vastarintaa. Kupunki luovutettiin lopulta Palestiinalaishallinnolle vuoden 1993 Oslon sopimuksen perusteella. Toisen intifadan aikana vuonna 2002 Israel teki joukon ratsioita Länsirannan kaupunkeihin ja 2. huhtikuuta sen joukot etenivät Betlehemiin. Siviilit ja paikallisten asejoukkojen jäsenet pakenivat Jeesuksen syntymäkirkkoon, jota Israelin joukot piirittivät 38 päivää kirkossa olleiden asemiesten lopulta antautuessa 10. toukokuuta.
Talous
Matkailu ja pyhiinvaeltajat ovat perinteisesti muodostaneet huomattavan osan Betlehemin taloudesta, mutta ala on kärsinyt alueen ajoittaisista väkivaltaisuuksista. Paikallisen teollisuuden tärkeimpiä tuotteita ovat helmiäisestä valmistetut uskonnolliset esineet, sekä oliivipuukaiverrukset. Esineitä myyvät lukuisat lahjatavaramyymälät, minkä lisäksi kaupungissa toimii matkailijoita varten hotelleja ja ravintoloita. Paikalliset omistavat oliivi- ja hedelmäpuutarhoja, sekä viinitiloja ympäröivällä maaseudulla. Kaupunki on myös torikaupan keskus, jonne lähistön beduiinit Juudan autiomaasta tuovat omia tuotteitaan ja ostavat tarvikkeita omiin tarpeisiinsa.
Väestö
thumb|Katolilainen juhlakulkue Jeesuksen syntymäkirkon ulkopuolella [[jouluaattona.]] Vuoden 2016 arvion mukaan Betlehemin asukasluku oli 31 799. Vuonna 2007 vastaava lukema oli 24 949. Kristityt muodostavat nykyisin noin 43 % kaupungin asukkaista. Kristittyjen suhteellinen osuus väestöstä Betlehemissä on Palestiinalaishallinnon alaisista kaupungeista suurin. Betlehemin suurimmat kristilliset kirkkokunnat ovat katolilainen kirkko ja kreikkalais-ortodoksinen kirkko. Muita pienempiä kristillisiä ryhmiä ovat syyrialais-ortodoksinen kirkko, Syyrian katolinen kirkko, eri protestanttiset kirkot, melkiitit, maroniitit ja armenialaiset.
OTO Melara
Historia
Brittiläiset Vickers ja Armstrong aloittivat yhteisyrityksen Ternin terästehtaan kanssa vuonna 1905. Uusi yhtiö sai nimekseen Vickers-Terni, jonka tehdas valmistui Melaraan La Speziaan. Tehtaalla suunniteltiin, kehitettiin ja valmistettiin aseita erityisesti Italian kuningaskunnan maavoimille ja laivastolle.
Ensimmäisessä maailmansodassa yritys valmisti pääosan Italian asevoimien kalustosta, mutta sodan jälkeinen aseiden tarpeen väheneminen pakotti yrityksen suuntautumaan siviilimarkkinoille. Se valmisti muun muassa höyrykoneita ja dieselmoottoreita, turbiineita, höyrykattiloita, propelleja ja rautatiekalustoa.
Vuonna 1922 Vickers luopui yrityksestä jättäen Ternin ainoaksi omistajaksi. Vuonna 1929 genovalainen Cantieri navali Odero ja livornolainen Cantiere navale fratelli Orlando liittyivät Terniin, jolloin muodostui Odero Terni Orlando eli OTO. Yritys loi uuden tehtaan La Speziaan mahdollistaen jopa 100 tonnin tykkien valmistamisen.
Laman seurauksena yhtiö joutui vielä samana vuonna Instituto per la Ricostruzionen (IRI) omistukseen. Samaan yritykseen liittyi vielä 1935 Ansaldo.
Natoon liittymisen jälkeen
Vuonna 1953 yhtiö otti nimekseen OTO Melara. Ennen Italian liittymistä Natoon yritys valmisti siviilituotteita kuten traktoreita, mutta sen jälkeen se on jälleen tuottanut aseita. Laivatykkidivisioona liitettiin 1. joulukuuta 2001 Breda Meccanica Brescianaan, jolloin muodostui Otobreda. Näin muodostettu yhtiö tuottaa muun muassa DARDO CIWS -järjestelmää, Otobreda 76 mm - ja Otobreda 127/54 Compact -laivatykkejä. OTO Melaran maajoukkojen kalustamiseen liittyvät osat kuuluvat Finmeccanicaan.
Joose Keskitalo
Joose Frans Esko Keskitalo (s. 12. heinäkuuta 1982 Kiukainen) on suomalainen laulaja-lauluntekijä. Tyypillisiä piirteitä Keskitalolle ovat omintakeinen lavakarisma, rujot, jopa inhorealistiset sanoitukset ja rämisevä kitara, jota tukee huuliharppu.
Ura
Keskitalo kiinnostui kitaransoitosta ja lauluntekemisestä lukioikäisenä, kun hän vaikuttui Jyri Pitkänen -nimisen henkilön kappaleista. Keskitalon muusikonura käynnistyi 2000-luvun alussa hänen osallistuttuaan Herättäjä-Yhdistyksen Uusien kantaa ottavien laulujen kilpailuun, jonka hän voitti. Ensimmäisen levyn julkaisun aikaan huomiota herättivät Keskitalon soittimet, kuten Lari Lätin valmistama Ginge-myrkkyruiskukitara ja harmonikanpuolikkaasta ja Helios-imurista rakennettu Elektrohelios-harmoni. Joose Keskitalo levyttää Helmi Levyt -yhtiölle. Vuoden 2004 aikana Keskitalo kokosi ympärilleen yhtyeen, jonka kanssa hän alkoi soittaa hieman popahtavampia kappaleita omaperäisillä, mutta aiempaa pehmeämmillä sovituksilla. Hän on toiminut myös Paavoharju-yhtyeen jäsenenä. Keskitalon kappaleissa kuuluu savolainen melankolia ja kristillinen vakaumus. Sanoitusten aiheita ovat muun muassa maailmanloppu, kuolema, vapaus, (lähimmäisen)rakkaus, pontikka ja riivaajat. Joose Keskitalo luettelee esikuvikseen artisteja kuten Ragnar Rock, Jyri Pitkänen, Vladimir Vysotski sekä Tapio Rautavaara. Keskitalo tunnustaa myös Leonard Cohenin yhdeksi esikuvistaan.
Yksityiselämä
Joose Keskitalo asui Savonlinnassa lukioikäisenä, muutti Helsinkiin 2000-luvun puolessa välissä ja takaisin Savonlinnaan vuonna 2016.
Keskitalolla on tausta luterilaisten herätysliikkeiden piirissä, mutta sittemmin hän on kääntynyt ortodoksiksi.
Keskitalo on koulutukseltaan teologian kandidaatti. Hänellä on vaimo ja neljä lasta.
Energian varastointi
Sähköenergiaa varastoidaan kemiallisena energiana akkuihin ja pattereihin. Tuulivoiman kehitys on lisännyt kiinnostusta erilaisiin akkuihin ja superkondensaattori-teknologiaan. Noin 99 prosenttia maailman energian varastointointikapasiteetista on pumppuvoimalaitoksia vuonna 2012.
Sähkön varastointi
Sähkövarasto on laitos, johon varastoidaan tuotettua sähköenergiaa.
Clean Power Researchin Minnesotan osavaltiosta tekemän tutkimuksen mukaan aurinkoenergia ja tuulivoima voivat olla niin edullisia kilowattihinnoiltaan, että kalliiden sähköenergian varastointikeinojen sijaan voi olla järkevämpää rakentaa ylisuuri uusiutuvan energian tuotantokapasiteetti ja hukata ylimääräinen sähköenergia.
Konsulttiyhtiö Pöyryn mukaan sähkön varastointi lämmöksi on investointikustannukseltaan noin sata kertaa edullisempaa kuin sähkönä varastointi. Pöyry pitää kannattavana tuulivoimalla tuotetun ylimääräisen sähkön muuntamista kaukolämmöksi.
Lämmön varastointi
Lämpövarasto on laitos, johon varastoidaan tuotettua lämpöenergiaa. Tyypillinen lämpövarasto on lämminvesivaraaja.
Helsingin luolalämpövarasto
Helsingissä on Mustikkamaan alla yhteensä 260 000 kuutiometrin luolavarasto, johon pystytään varastoimaan kaukolämpöä 11,6 gigawattituntia. Varaston lataus- ja purkausteho on noin 120 megawattia. Varaston purkamisessa kestää noin neljä vuorokautta. Luolalämpövarasto mahdollistaa kaukolämmön tuotannon optimoinnin viikkotasolla.
Luolalämpövarasto on valmis vuonna 2021.
Jakoavain
thumb|300px|Jakoavain Jakoavain (siirtoleuka-avain, vaihtoavain ) on muttereiden ja pulttien avaamiseen ja kiinnittämiseen tehty työkalu. Jakoavaimien leukoja voidaan säätää ruuvilla, jolloin samalla työkalulla voidaan vääntää eri kokoisia ja muotoisia pultteja. Jakoavain koskettaa mutteriin tai pulttiin vain kahdelta sivulta, mikä aiheuttaa riskin pulttien ja muttereiden kulmien pyöristymiseen, jos jakoavainta ei ole säädetty kohdalleen ja vääntö on liian voimakas. Jakoavaimen koko ilmoitetaan, muista työkaluista poiketen, varren pituuden mukaan.
Nykyaikainen jakoavain on ruotsalainen keksintö; patentin sille hankki keksijä Johan Petter Johansson vuonna 1892. Hän perusti Enköpingiin työkalutehtaan, ja yhteistyössä tukholmalaisen konetehtaan B. A. Hjorth & Co. kanssa alettiin jakoavaimia tuottaa tavaramerkin Bahco alla. Vaikka Bahco onkin nykyään vain yksi monista jakoavainten valmistajista, on sen nimi joissakin maissa yleistynyt tarkoittamaan itse työkalua.
Insomniac (Green Dayn albumi)
Insomniac on Green Dayn neljäs studioalbumi vuodelta 1995. Albumin kappaleita ovat mm. "Brain Stew", "Stuck With Me" ja "Geek Stink Breath". Albumi on myynyt maailmanlaajuisesti yli 10 miljoonaa kappaletta ja yhdysvalloissa yli 4 miljoonaa kappaletta.
Etsivä löytää
Etsivä löytää on Stephen Kingin vuonna 2015 ilmestynyt rikosromaani, joka on Bill Hodges -trilogian toinen osa. Kirja on julkaistu suomenkielisenä Ilkka Rekiaron kääntämänä ja Tammen kustantamana vuonna 2017.
Väinö Kokkinen
Väinö Anselmi Kokkinen (25. marraskuuta 1899 Hollola – 27. elokuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja kaksinkertainen olympiavoittaja.
Kokkinen oli huippuluokan painija jo Pariisin 1924 olympialaisten aikaan, mutta TUL:n miehenä hänellä ei ollut asiaa olympiakisoihin. Työläisolympialaisissa Frankfurt am Mainissa 1925 hän voitti kultaa keskisarjassa. Sen jälkeen hän siirtyi Helsingin Jyrystä edustamaan SVUL-seura Helsingin Atleettiklubia.
Amsterdamin 1928 olympiakisoissa Kokkinen selätti keskisarjassa kaikki vastustajansa. Toisen olympiakultansa hän voitti Los Angelesin 1932 kisoissa, joissa keskisarjaan osallistui vain neljä painijaa. Tällä kertaa Kokkinen selätti vain kaksi vastustajaansa, mutta Saksan Jean Földeak onnistui pakoilemaan selätystä. Kolmannen kerran Kokkinen osallistui olympiakisoihin Berliinissä 1936, jossa hän jäi neljänneksi. Ainoan Euroopan mestaruutensa Kokkinen voitti vuonna 1930.
Suomen sisällissodassa 1918 Kokkinen taisteli punaisten puolella ja sai kolmen vuoden kuritushuonetuomion, joka kuitenkin pian peruttiin.
Väinö Kokkinen toimi viimeisinä vuosinaan Helsingissä liikemiehenä ja omisti muun muassa tanssiravintoloita, kuten Mikadon ja Lepakon.
Pentatriakontaani
thumb|250px| Pentatriakontaanin rakenne Pentatriakontaani eli n-pentatriakontaani (C35H72) on 35-hiilinen suoraketjuinen alkaani, jossa kaikki hiilet ovat sitoutuneet toisiinsa yksinkertaisella sidoksella. Se on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan kiinteää ainetta. Pentatriakontaanin rakennekaava on CH3(CH2)33CH3, moolimassa 492,961 g/mol, sulamispiste 75 °C ja CAS-numero 630-07-9. Pentatriakontaani ei liukene käytännössä veteen.
Yhdistettä esiintyy kasveissa sekä semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Joonia
pienoiskuva|220px|[[Anatolia|Vähän-Aasian länsirannikon kreikkalaiset pääalueet ja kreikkalaisia siirtokuntia. Joonia ja joonialaisten alue vihreällä, aiolialaisten alue punaisella ja doorilaisten alue sinisellä.]] Joonia oli antiikin kreikkalainen joonialaisten siirtokuntien alue Vähän-Aasian länsirannikolla nykyisen Turkin alueella sekä rannikon edustalla olevilla Egeanmeren saarilla.
Joonian asukkaat, etnonymiinä Iōnikos, olivat tulleet Vähään-Aasiaan Manner-Kreikan joonialaisilta alueilta. Joonia kukoisti erityisesti arkaaisella kaudella 600- ja 500-luvuilla eaa. Alueen kuuluisimmat kaupungit olivat Miletos ja Efesos. Joonialaiset olivat merkittäviä merenkävijöitä ja kauppiaita, ja perustivat omia siirtokuntia mm. Mustanmeren rannikolle. 500-luvulla eaa. Joonian alue joutui ensin Lyydian ja sitten Persian alaisuuteen. Myöhemmin joonialaiset olivat välillä Ateenan liittolaisina ja itsenäisinä, kunnes vuonna 387 eaa. joutuivat jälleen Persian valtaan.
Maantiede
Laajimmillaan Jooniaan voidaan lukea edellä mainittujen lisäksi myös muun muassa joonialaisten asuttamat pohjoiset Kykladit sekä Ikaria. Ptolemaios luki Jooniaan puolestaan edellä mainittua pienemmän alueen, sillä hänen mukaansa se ulottui Hermos (nyk. Gediz) -joelta Maiandros (nyk. Menderes) -joelle, jolloin Fokaia ja Miletos eivät olisi olleet Jooniassa.
Polikset
Poliksista kaksitoista tärkeintä muodosti dodekapoliin eli kahdentoista kaupungin liiton. Siihen kuuluivat Efesos, Erythrai, Fokaia, Khios, Klazomenai, Kolofon, Lebedos, Miletos, Myus, Priene, Samos ja Teos.
Asuttaminen ja varhainen historia
Antiikin aikaisen perinteen mukaan Joonian siirtokunnat perustettiin Ateenan viimeisen kuninkaan Kodroksen kuoltua noin 1060–1044 eaa., eli noin 60 vuotta sen jälkeen, kun doorilaiset olivat valloittaneet Peloponnesoksen niin kutsutussa doorilaisvalloituksessa. Myytin mukaan Kodroksen pojat Neleus ja Androklos olivat tyytymättömiä monarkian päättymiseen ja vanhemman veljensä Medonin nimitykseen arkontiksi, ja siirtyivät suuren Attikan joonialaisista ja muista heimoista koostuneen asuttajajoukon kanssa itään Vähän-Aasian rannikolle. Joonialaisista alue sai nimen Joonia. Attikan lisäksi Jooniaa asutettiin muun muassa Euboialta.
pienoiskuva|[[Prienen akropolis ja Athene Poliaan temppelin raunioita.]] pienoiskuva|[[Efesoksen teatteri.]] Joonialaiset perustivat Jooniaan useita kaupunkeja, ja karkottivat tai alistivat seudun alkuperäisen väestön, joka koostui maionialaisista, kaarialaisista ja pelasgeista. Perimätiedon mukaan saapuneet joonialaiset olivat lähinnä miespuolisia sotilaita, joten naisväestö oli alun perin ilmeisesti paikallista väestöä. Väestön sekoittumisesta johtuen joonialaisten kerrotaan puhuneen alueella neljää eri joonialaista murretta.
Joonialaisten kaupunkien dodekapolis muodostettiin jo varhain. Noin vuonna 700 eaa. Smyrna, joka oli siihen saakka ollut osa Aiolista, liittyi Joonian liittoon ja näin sen polisten lukumääräksi tuli kolmetoista. Kaikki kaupungit olivat itsenäisiä, ja niissä oli demokraattinen hallinto. Liitolla oli myös yhteiset kokoukset, jotka pidettiin liiton keskuksessa Panionionin pyhäkössä Mykale-vuorella lähellä Prieneä. Sinne kehittyi pysyvä asutus, jossa oli kokoontumispaikkana käytetty prytaneion. Yhteiset päätökset koskivat erityisesti uskontoa ja yhteisiä kisoja.
Arkaainen kausi
Joonian kaupungeista tuli nopeasti hyvin kukoistavia, ja ne ohittivat tässä monella tavalla emämaan kaupungit. Niin runous, filosofia, historiankirjoitus kuin taiteetkin kukoistivat Jooniassa arkaaisella kaudella ennen varsinaista Kreikkaa. Homeros ilmeisesti toimi Jooniassa. Filosofia sai alkunsa alueella niin kutsuttuna joonialaisena luonnonfilosofiana, ja sen varhainen keskus oli Miletos, jossa toimi niin kutsuttu miletoslainen koulukunta (Thales, Anaksimandros ja Anaksimenes). Myös historiankirjoituksen isänä pidetty Herodotos toimi Jooniassa. Kaupungit perustivat useita omia siirtokuntia erityisesti Mustanmeren rannikolle, jossa joonialaiset harjoittivat vilkasta kauppaa.
Joonialaiset, jotka olivat tottuneet vapauteen, alkoivat kuitenkin kapinoida Persiaa vastaan Joonian kapinassa vuonna 500 eaa. Emämaasta Ateena ja Eretria tukivat kapinaa. Kapinan alullepanijoina pidetään Miletoksen tyrannia Histiaiosta ja hänen vävyään Aristagorasta. Joonialaiset polttivat ja tuhosivat satraappien hallintopaikan Sardeen, mutta kokivat tappion taistelussa Efesoksen lähellä. Vuonna 496 eaa. koko Joonia oli taas Persian vallan alla. Joonia joutui osallistumaan Persian mukana persialaissotiin Kreikkaa vastaan 490–479 eaa.
Jooniasta sai nimensä siellä kehittynyt joonialainen pylväsjärjestelmä, jonka tunnettuja ja varhaisia esimerkkejä olivat muun muassa Efesoksen Artemiin temppeli ja Samoksen Heraion.
Klassiselta roomalaiselle kaudelle
pienoiskuva|[[Miletos|Miletoksen niin kutsutun Joonialaisen stoan raunioita.]]
Vuonna 479 eaa. joonialaiset voittivat persialaiset Mykalen taistelussa ja vapautuivat Persian vallasta. Vapaus vahvistettiin Eurymedonin taistelussa 469 tai 466 eaa. Tämän jälkeen Joonian kaupungit liittyivät Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, jonka tarkoituksena oli suojella niitä Persiaa vastaan. Seurauksena ne olivat käytännössä Ateenan vallan alla. Antalkidaan rauhassa vuonna 387 eaa. joonialaiset päätyivät jälleen Persian vallan alle.
Aleksanteri Suuren kukistettua Persian alueesta tuli osa Makedoniaa. Joonia ei enää koskaan noussut samanlaiseen kukoistukseen kuin lyydialaisvallan aikana, mutta toipui hellenistisellä kaudella jonkin verran. Vielä roomalaisella kaudella monet kaupungit, kuten Efesos, säilyivät merkittävinä kauppapaikkoina sekä oppineisuuden ja kulttuurin keskuksina, mutta menettivät poliittisen merkityksensä.