cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zvejniekin kalmisto
Linnut ja nisäkkäät lajeittain
Luuanalyyseissä on asuinpaikkojen ja hautojen löydöistä tunnistettu muun muassa kuikka, sinisorsa, isokoskelo, tukkakoskelo, närhi sekä jokin sorsa-, sotka-, rastas- ja pöllölaji. Huomattavaa on, että joutsenet ja petolinnut puuttuvat. Pääpaino on keskikokoisilla vesilinnuilla.
Taisto Tähkämaa
Tähkämaa on vanhin elossa oleva suomalainen, joka on toiminut kansanedustajana ja valtioneuvoston jäsenenä.
Zvejniekin kalmisto
Linnut ja nisäkkäät lajeittain
Linnun käytöstä rituaalisena välineenä on pari esimerkkiä. Värikkäästä närhestä on eräässä haudassa irrotettu siivet ja sidottu vainajan asuun koristeeksi. Eräässä haudassa miehen molemmissa käsissä oli vesilintu. Mitkään hautaan viedyt linnut eivät olleet hauta-antimia esimerkiksi ruokana, vaan ne oli sijoitettu tarkoituksella erityisellä tavalla.
Haudoissa kalat olivat harvinaisia, mutta nisäkkäistä yleisiä olivat hirvien, kettujen, näätien, mäyrien ja hylkeiden jäänteet.
Vaatetus ja sen koristeet
Vanhimmissa haudoissa koristelut olivat hammaskoristeita. Nuorin tällainen ajoitus on haudasta 164 eli 4 100 eaa. . Myöhemmin alettiin vaatteisiin kiinnittää myös meripihkakoristeita. Niitä löytyi vainajilta, jotka ajoitettiin aikavälille 4 130 eaa. (hauta 206) ja 3 650 eaa. (hauta 201). Runsaimmat meripihkakoristeet olivat miesvainajilla 221 (4 000 eaa.), jolla oli 53 tavallista koristetta ja 4 meripihkarengasta. Samalla tavalla oli koristeltu naisvainaja 316, jolla oli 41 meripihkakorua yllään. Myös vainajalla 212 oli 57 meripihkakoristetta yllään. .
Veistoksellisia esineitä
Ryhmähaudasta 274–278 on löytynyt pieni mahdollisesti katkennut sauvannuppi, jonka päähän on veistetty eläimen pää. Esine muistuttaa Koillis-Venäjän ja Skandinavian kulttuuripiirissä tavattuja hirvenpääsauvoja ja Zargorskis on kytkenyt tämänkin kampakeraamiseen kulttuuriin. Sauvanpää on 10 cm pitkä (lähteessä on kuva ).
Haudasta 228 löytyi kaksi korua, joista toinen on valmistettu sammen luusta. Molemmat esittävät ihmistä kaulasta ylöspäin ja saattavat olla katkelmia isommasta idolista. Ne ovat 4−6 cm pitkiä ja kumpaankin on porattu reiät ripustamista varten. Zargorskis ajoitti korut kampakeraamiseen kauteen (lähteessä on kuvat ).
Hauta nro 305
Vainajan numero 305 hauta löydettiin mesoliittisen asuinpaikan keskeltä. Luurangasta päätellen miesvainaja haudattiin pitkälleen ja selälleen, kädet sivuille aseteltuna ja pää koilliseen päin. Vainajan toinen sääriluu puuttui. Luuranka oli kokonaan punamultakerroksen peitossa. Vainajan hauta-antina oli luinen keihään- tai nuolenkärki, joka sijaitsi kaivettaessa reisien välissä. Se on muodoltaan litteä, alle 10 cm pitkä, ja sen kärki on sahalaitaiseksi. Vainaja oli yksi niistä 12, joille tehtiin 1990-luvulla radiohiiliajoitus. Tulokseksi saatiin 8 240 ± 70 BP eli kalibroituna noin 7 400 ± 95 eaa. Hauta on siten vanhin alueelta löydetty hauta. Näytteen stabiilin hiilen osuus (δ¹³C) oli -21,59 promillea, mikä nykytietämyksen mukaan tarkoittaa sitä, että vainaja oli syönyt nisäkkäitä ja makeanveden kalaa, mutta ei meriveden ravintoa.
Hauta nro 57
Vainaja oli haudattu selälleen ja pitkälleen, pää luoteeseen päin aseteltuna. Toinen käsi oli jätetty lantion päälle ja toinen sen alle. Vainaja oli peitetty punamullalla, ja sen päälle oli kasattu joitakin suuria kiviä. Hauta-antimena oli muun muassa säären päältä löytynyt luinen keihäänkärki ja kivikirves. Vainaja on nainen, ja hänellä oli mukanaan kolme koruketjua. Luuranka on radiohiiliajoitettu 1990-luvulla ja tulokseksi saatiin 7 730 ± 70 BP eli kalibroituna noin 6 600 eaa. Ajoitus viittaa myöhäiseen mesoliittiseen kauteen. Ajoitusnäytteen stabiilin hiilen osuus (δ¹³C) oli –23,33 promillea, mikä sulkee pois merellisen pääruokavalion.
Hauta nro 142
Vainaja ajoitettiin 1990-luvulla radiohiiliajoitetuksella ja tulokseksi saatiin 2 370 ± 65 BP eli kalibroituna noin 550 eaa. Ajoitus viittaa rautakauteen, jolloin järven rannat olivat viljelykäytössä myös tästä kohtaa. Kyseistä asuinpaikkaa ei ole löydetty.
Haudat nro 314 ja 315
Vuoden 2007 kaivauksissa löytyi tilan asuinrakennuksen seinän vierestä kaksi luurankoa, jotka olivat osittain toistensa päällä. Ensin oli haudattu vainaja 314, joka makasi selällään asennossa pää pohjoiseen päin. Myöhemmin samaan paikkaa haudattiin vainaja 315 samaan asentoon, mutta pää lounaaseen päin. Vainaja 314 katkesi toisen hautauksen yhteydessä, mutta sen luut puuttuvat. Myöhemmin molemmat haudat katkesivat talon perustuksia tehtäessä.
Hauta nro 313
Haudassa oli ehjä luuranko aseteltuna selälleen suoraan asennossa ja pää etelään päin sijoitettuna. Vainaja oli haudattu noin 50 senttimetriä syvään hautaan ja peitetty polvista ylöspäin punamullalla. Hänen viereensä oli aseteltu hauta-antimeksi lihaa, josta on jäänyt vain luu jäljelle. Hauta on myöhemmin ajoitettu 6 400 eaa.
Kaksoishautaus nro 316 ja 317
Kaksoishautaan oli aseteltu kaksi vainajaa 80 senttimetrin syvyyteen seläälleen toistensa viereen, päät itään päin. Kummankin vainajan päät olivat kääntyneet haudassaan pohjoisen suuntaan. Vainajat löydettiin aivan talon vierestä, ja osa haudasta oli jäänyt sen alle. Pohjoisin vainaja nro 316 on ollut 35−40-vuotias nainen ja eteläinen nro 317 on ollut 25−30-vuotias mies. Haudan rakenteen ja vainajien sijoittelun perusteella on päätelty, että henkilöt haudattiin yhtä aikaa. Luurangoista otettujen näytteiden radiohiiliajoitus antoi kuolinajankohdaksi 3 700 eaa. (hauta 316) ja 3 600 eaa. (hauta 317). Vaikka ajoituksessa on 100 vuoden ero, sopii se ajoitusmenetelmän epätarkkuuden vuoksi vielä yhteishaudaksi.
Haudan täyttöaine oli eri väristä kuin ympäröivä maa, minkä vuoksi täyttömaa tutkittiin erikseen. Se sisälsi esineitä ja luita, jotka eivät kuuluneet kaksoishaudan vainajille. Maa-aineksessa oli runsaasti piikiven iskoksia, luunpalasia, villisian etuhammas ja Kundan kulttuuriin viittaavan keihäänkärjen katkelma. Luunpalasten ajoitukset sijoittuivat 5 500−5 300 eaa., hammas 4 300 eaa. ja keihäänkärki 7 300 eaa. Täytteen ajoituksia on kaksi: 4 900 eaa. ja 4 700 eaa. Tästä pääteltiin, että maa-aines tuotiin vainajien päälle 20−50 metriä kauempaa, missä maa on saman väristä.
Kummatkin vainajat on peitetty punamullalla, jota löytyi myös vainajien alta. Tyhjään hautaan on saatettu ripotella ensin punamultaa ja sitten vielä vainajien päälle. Toisena selityksenä vainajien vaatteet ja iho hierottiin punamullalla punaiseksi. Vainajan 317 kasvot oli peitetty kuoleman jälkeen levittämällä kasvoille ja otsaan punamultasavea, jota on ollut kaivettaessa paikoin vielä 0,5 senttimetriä. Samaa on havaittu eräässä toisessa Zvenjiekin hautauksessa, jossa vainajan kasvot on peitetty sinisellä savella. Naisen jalkojen juurella oli suuri tumma ja rasvaiselta vaikuttanut läikkä, jossa on ilmeisesti hajonnut hauta-antimeksi ajateltava ruokavarasto.
Vaikka vainajien vaatteet ovat maatuneet ja hävinneet täysin, niiden muodosta voidaan tehdä päätelmiä. Vaatteisiin ommellut meripihka- ja luukoristeet sijaitsivat kaivauksessa vielä entisillä paikoillaan. Naisella on ollut päällään hame tai kokopitkä paita, koska sen helmoihin lantiosta alaspäin polviin asti oli kiinnitetty runsaasti meripihkakoruja. Niitä löytyi yhteensä 110 katkelmaa, jotka muodostivat 8 vaakariviä. Kahden ylemmän rivin meripihkakorut olivat suuria, ja alimmat 6 riviä koostuivat pienistä meripihkakoruista. Alimmassa rivissä oli meripihkojen välissä luukoristeita. Alimman rivin alla oli kaksi ryhmää putkimaisia linnunluista valmistettuja koristerivejä, jollaisia löytyi myös oikean reisiluun vierestä. Naisen leuan alle on ollut kiinnitettynä kaksi suurta meripihkarengasta, joista katkenneessa on ripustamiseksi poratut reiät. Renkaat ovat voineet olla kaulakoruja tai paitaan kiinnitettyjä koristeita. Renkaiden mitat olivat 7,5 ja 9 senttimetriä. Vainajalla oli yhteensä 41 meripihkaesinettä yllään.
Miehen päässä on ilmeisesti ollut myssy, johon oli kiinnitetty pieniä meripihkakoruja, joita löytyi kallon alta, päälaen yläpuolelta ja oikealta sivulta. Lahonnut myssy on ilmeisesti valahtanut haudassa kuvatulla tavalla. Jalassaan hänellä on ilmeisesti ollut housut, koska nilkkojen kohdalla (lahkeissa) oli meripihka- ja putkiluukoristeet. Vainaja oli asetettu makaamaan 15 senttimetiä leveän takapuolen alla olleen kiven päälle.
Stenskär
Stenskär on saari ja kylä Paraisten kunnan Nauvossa. Se sijaitsee Gullkronanselän länsiosassa Gullkronan läheisyydessä. Saaren pinta-ala on 39 hehtaaria ja sen vakituinen asukasluku on kahdeksan. Stenskär on vierasvenesatama.
Stenskär on asutettu viimeistään 1600-luvulla. Saarella on vierailijoita varten luontopolku, sauna, yleinen wc ja suihku. Stenskärin asutus ja satama sijoitsevat sen pohjoisrannalla. Saari on kasvanut yhteen eteläpuolella sijaitsevan Högskärin kanssa, jonka korkein kohta on 28,5 metriä merenpinnasta.
Keryneia (Kypros)
Keryneia oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Kyproksen saarella. Se sijaitsi nykyisen Kyrenian eli kreikkalaisittain Kerýneian kaupungin paikalla.
Maantiede
Keryneia sijaitsi Kyproksen pohjoisrannikolla itään Lapethoksesta. Keryneian kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen suurikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu yli 500 neliökilometriä.
Historia
Keryneia oli yksi Kyproksen vanhoista kuningaskunnista. Kreikkalaisessa perinteessä sen perustajana pidettiin Akhaiasta tullutta Kefiosta. Kaupungin paikan läheltä on löydetty merkkejä asutuksesta mykeneläisellä kaudella, mutta kaupungin varsinaiselta paikalta varhaisimmat löydöt ovat vasta hieman myöhemmältä geometriselta kaudelta.
Keryneian historiasta tiedetään suhteellisen vähän. Kaupungin tiedetään olleen olemassa poliksena suuren osan klassista kautta ja ainakin vielä hellenistisen kauden alussa vuonna 323 eaa. Kaupungin nimi esiintyy lukuisissa eri muodoissa, yllä mainittujen lisäksi myös muodoissa Keryneia, Kerynia, Kerōnia, Keraunia, Korōneia, Korōnē, Kyrēnia, Kyrēneia ja Kinyreia, ja latinaksi myös Cerinea ja Corineum. Kaupungin kansalaisista käytettiin muun muassa etnonyymejä Kerynitēs ja Keronitēs.
Rakennukset ja löydökset
Antiikin Keryneian jäänteitä on löydetty eri puolilta nykyistä kaupunkia. Arkaaisen ja klassisen kauden jäänteitä ei kuitenkaan ole löydetty. Kaupunki sijaitsi merenrannalla. Sen satamana toimi lahti nykyisen Kerýneian linnan vieressä. Siinä on jäljellä joitakin aallonmurtajien jäänteitä.
Histoni H2A
thumb|Malli kanan histoni H2A:n rakenteesta Histoni H2A on yksi nukleosomin kahdeksasta osaproteiinista. Nukleosomi osa kromosomin DNA:n pakkausmekanismia. Sen aminohapposarjan pituus on noin 119–125. Eri lajien H2A:t eroavat toisistaan jonkin verran, ja samalla lajilla on myös erilaisia histoni H2A:n alatyyppejä.
Ihmisen geenit
Histoni H4 on ihmisen geeneissä H2AFB1, H2AFB2, H2AFB3, H2AFJ, H2AFV, H2AFX, H2AFY, H2AFY2 ja H2AFZ.
Lähteet
Histon H2B 組織蛋白H2A
Lisää kaupunkia Helsinkiin
Lisää kaupunkia Helsinkiin on suomalainen avoin Facebook-ryhmä, jonka jäsenet haluavat kehittää Helsingistä kaupunkimaisemman. Ryhmä on tarkoitettu ihmisille, jotka haluavat kaupunkiin lisää tiiviitä kerrostalokortteleita, kivijalkaliikkeitä ja korttelipuistoja Jäsenet tekevät ehdotuksia täydennysrakentamisesta ja liikenneratkaisuista sekä kommentoivat viranomaisten tekemiä suunnitelmia. Ryhmän perusti Mikko Särelä 22.11.2009.
Ryhmä etsii aktiivisesti paikkoja lisäkaavoitukselle Helsingistä, ja on vaikuttanut kaavoitukseen muun muassa esittämällä Koskelan sairaala-aluetta rakennettavaksi. Helsingin ensimmäisen varjoyleiskaavan, Pro Helsinki 2.0:n, loivat ryhmän kautta toisensa tavanneet ihmiset. Ryhmä on myös järjestänyt muun muassa kaupunkisuunnittelupubeja ja yleisöpaneeleja. Myös Helsingin kaupunkisuunnitteluvirasto on kiinnostunut tekemään yhteistyötä ryhmän kanssa.
Helsingin yliopiston tutkijoiden mukaan ryhmän toiminta on kaupunkiaktivismia, joka on uudenlaista omaehtoista kansalaistoimintaa. Kaupunkiaktivismissa kaupunkilaiset ottavat edustukselliselle päätöksenteolle kuuluneita tehtäviä itselleen. Tyypillisesti kaupunkiaktivismi suuntautuu toimintaan eikä keskity poliittiseen mielipidevaikuttamiseen. Muita esimerkkejä kaupunkiaktivismista ovat muun muassa Kallioliike, ravintolapäivä ja ruokapiirit. Facebook-ryhmää on myös kutsuttu Helsingin ”uuden urbanismin kasvoiksi”.
Helsingin Sanomien toimittaja Teppo Moisio on kutsunut ryhmää ”soininvaaralaisten hommafoorumiksi”. Moision mukaan ryhmässä käydään kaupunkisuunnittelusta kiivasta keskustelua, johon osallistuvat rivikansalaisten lisäksi poliitikot, virkamiehet ja tutkijat. Ryhmän keskusteluja arvostetaan yli puoluerajojen. Imagen mukaan ryhmä on ”klassinen yhden asian liike” ja moni sen perustajista on mukana Vihreissä. Ryhmässä oli lokakuussa 2016 yli 10 000 jäsentä.
Lisää kaupunkia Helsinkiin -ryhmän perustamisen ansiosta Kaupunkitoimittajat ry valitsi Mikko Särelä n ”vuoden kaupunkilaiseksi” 2014.
Ystävyysliitto
Ystävyysliitto (kreikaksi adelphopoiesis eli kirjaimellisesti veljeksi tekeminen) oli kahden ystävän välinen hengellinen liitto, jonka kirkko siunasi keskiajalla. Aamun Koitto -lehden mukaan liitot olivat käytössä bysanttilaisessa idässä ja myöhemmin ortodoksisessa kirkossa. Tapa lienee periytynyt antiikin Roomasta. Siitä on dokumentteja 700-luvulta lähtien. Samankaltaisia verivaloja on harjoitettu muissa kulttuureissa, kuten Amerikan intiaanien, muinaisten kiinalaiset ja germaanisten ja skandinaavisten väestöjen parissa.
Seuraavaa kaavaa on käytetty 1000-luvulla kreikan kielellä :
Seksualisointi
Toisten tutkijoiden mukaan riitissä ikään kuin adoptoitiin veljeksi, ”veriveljeksi”. Kyseessä ei olisi siis homoseksuaalinen liitto, vaan kahden heteroseksuaalisen platonisen ystävyyden siunaaminen. Historian tutkijat Robin Darling Young ja Brent Shaw ovat kritisoineet Boswellin metodologiaa ja päätelmiä. Robert Young on myös kuvannut artikkelissa itse Lähi-idän matkalla näkemänsä ystävyysliiton siunaamisen Syyriassa, ja jo kokemuksensa perusteella pitää Boswellin tulkintaa merkillisenä. Samaan aikaan sekä idän että lännen riituksissa ja opeissa tuomittiin homoseksuaaliset suhteet usean vuoden katumusrangaistuksella. Ystävyysliittojen rinnastaminen homoseksuaalisuuteen olisi historian näkökulmasta tällöin paradoksaalista, joidenkin tutkijoiden mukaan jopa revisionistista.
Paul Genevay
Paul Louis Marcel Genevay (21. tammikuuta 1939 La Côte-St-André, Isère, Ranska – 11. maaliskuuta 2022) oli ranskalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Genevay saavutti 4 × 100 metrin viestijuoksussa pronssia Tokion 1964 olympialaisissa ajalla 39,3 s. Lisäksi hän karsiutui 200 metrin juoksun välierissä ajalla 20,9 s. Neljä vuotta aiemmin Rooman 1960 olympialaisissa hän myös karsiutui 200 metrin välierissä ajalla 21,0 s ja kuului viestijoukkueeseen, joka hylättiin alkuerissä. Belgradin EM-kilpailuissa 1962 hän karsiutui 200 metrin neljännesvälierissä ajalla 21,7 s; alkuerissä hän oli juossut ajan 21,1 s.
Genevay kuului Ranskan pikaviestijoukkueeseen, joka juoksi Annecyssa heinäkuussa 1964 Euroopan ennätyksen 39,2 s. Vuonna 1961 hän teki harvemmin juostussa 4 × 200 metrin viestissä Euroopan ennätyksen 1.23,9. Hän voitti 200 metrillä Ranskan mestaruuden vuonna 1960.
Skrjabin
Skrjabin on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Laajalahden koulu
Laajalahden koulu on Espoon Laajalahdessa sijaitseva alakoulu. Koulu perustettiin 1950-luvulla. Peruskoulu-uudistuksen yhteydessä vuonna 1977 Laajalahden kansakoulu muutettiin peruskoulun ala-asteeksi. Koulussa on luokat 1-6 ja erityisluokkia.
Suomen entinen pääministeri Matti Vanhanen kävi Laajalahden kansakoulua kaksi ensimmäistä luokkaa.
Vuonna 1952 valmistuneen koulurakennuksen ja opettaja-asuntolan on suunnitellut arkkitehti Toivo Pelli. Vuonna 2017 tehdyssä Espoon koulurakennusten inventoinnissa sen todetaan olevan rakennustaiteellisesti arvokas, ajalleen tyypillinen moderni koulu, jossa on onnistunut mittakaava ja eleettömän juhlavasti toteutettu liikunta-juhlasali. Myöhemmin tehtyä laajennusosaa ei pidetä kovin onnistuneena.
Aiheesta muualla
60.20333°N, 24.80889°W
Coffee House
thumb|Coffee Housen logo Coffee House on suomalainen kahvilaketju, jolla on 16 kahvilaa Suomessa Näistä viisi sijaitsee pääkaupunkiseudulla. Ketju perustettiin Helsingissä. Ketjun pohjoisin kahvila on Kittilässä (Levin keskuksessa). Coffee House on osa S-ryhmää.
Karpasia
Karpasia (, myös Karpaseia,, Karpasos, , ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Kyproksen saarella. Se sijaitsi noin kolme kilometriä pohjoiseen nykyisestä Rizokárpason kylästä.
Maantiede
Karpasia sijaitsi Kyproksen koillisosassa olevalla pitkällä niemimaalla, joka nykyisin tunnetaan myös nimellä Karpasía. Kaupungilla oli pieni luonnonsatamalahti. Karpasian vastapäätä Vähän-Aasian Kilikian rannikolla sijaitsi Sarpedonin niemi. Karpasian kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen suurikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu yli 500 neliökilometriä.
Historia
pienoiskuva|vasen|260px|Pyhän Filonin (Ágios Fílon) kirkon rauniot Karpasian paikalla.
Kreikkalaisessa mytologiassa Karpasian perustajana pidettiin Pygmalionia. Arkeologisten löytöjen perusteella kaupunki on ollut olemassa viimeistään 700-luvulla eaa. Kaupungin kansalaisista käytettiin etnonyymejä Karpaseōtēs ja Karpaseus.
Karpasian historiasta tiedetään vain vähän. Ensimmäinen historiallinen maininta siitä on sotien yhteydessä vuodelta 399 eaa. Demetrios Poliorketes rantautui joukkoineen Kyprokselle Karpasiassa vuonna 306 eaa. Hän valtasi kaupungin läheisen Uranian ohella, jätti laivastonsa sinne suojaan ja eteni maitse kohti Salamista.
Karpasia kukoisti vielä hellenistisellä ja roomalaisella kaudella sekä varhaiskristillisellä ajalla, jolloin se toimi piispanistuimena. Se hylättiin varhaisella bysanttilaisella kaudella arabien hyökkäyksen vuonna 647 jaa. seurauksena.
Kaupungin alueella on suoritettu vähäisiä kaivauksia 1930-luvulla.
Rakennukset ja löydökset
pienoiskuva|240px|Pyhän Filonin kirkon lattiamosaiikkeja.
Karpasian raunioalue käsittää noin 3 neliökilometrin kokoisen alueen rannikolla. Kaupunki on ollut ympäröity muurein. Niiden reitti voidaan jäljittää kauttaaltaan, ja niistä on säilynyt joitakin jäänteitä samoin kuin sataman aallonmurtajista, jotka sijaitsivat muurin merenpuoleisissa päissä. Muurien jäljellä olevat osat ovat kuitenkin ilmeisesti bysanttilaiselta ajalta, jolloin muurit olivat antiikin aikaa pienemmät. Aallonmurtajista itäisen jäljellä oleva pituus on noin 100 metriä ja läntisen noin 120 metriä.
Kaupungin pyhäköistä ja kulteista ei ole tietoa. Jonkun temppeliksi oletetun rakennuksen marmorisia pylväänosia on löydetty. Piirtokirjoitusten perusteella kaupungissa oli gymnasion. Kaupungin hautausmaat on löydetty sen länsipuolelta. Löytöihin kuuluu muun muassa kallioon kaiverrettuja hautoja. Kaupunkiin vettä johtaneesta akveduktista on säilynyt osia.
Bysanttilaisen kauden jäänteisiin kuuluvat Pyhän Filonin (Ágios Fílon) kirkon rauniot, jotka ovat alueen huomattavimmat jäänteet. Kirkko on rakennettu 1300-luvulla, ja sen paikalla on ollut vanhempi varhaiskristillinen kirkko 400/500-luvulla jaa.
Karpasiasta tehdyt esinelöydöt ovat Kyproksen museossa Nikosiassa sekä useissa eri museoissa Isossa-Britanniassa, kuten Ashmolean Museumissa.
Enstenin tunnusmajakka
Enstenin tunnusmajakka eli pooki on pienellä Enstenin luodolla Mustasaaren kunnassa Vaasan edustalla sijaitseva merimerkki. Ulkomuodoltaan Enstenin pooki on korkean pyramidin muotoinen, hirsirakenteinen merimerkki, joka on rakennettu vuonna 1882. Enstenin pooki on viimeinen Suomen vesialueille rakennettu tunnusmajakka.
Tunnusmajakka on rakennettu yhdistämällä kaksi hirsirakenteista arkkua, jotka oli alun perin tarkoitettu loistotornin perustaksi.
Aiheesta muualla
63.12639°N, 21.20194°W
Randy Cunneyworth
Randy William Cunneyworth (10. toukokuuta 1961 Etobicoke, Ontario) on kanadalainen jääkiekkovalmentaja ja jääkiekkohyökkääjä. Hän pelasi urallaan 866 NHL-ottelua ja edusti kuutta eri seuraa. Peliuransa jälkeen Cunneyworth ollut Montreal Canadiensin kahden AHL-joukkueen päävalmentaja.
Pelaajana
Viimeiset juniorikautensa Cunneyworth pelasi Ottawa 67's -joukkueessa OMJHL:ssä. Hän pelasi joukkueessa kaudet 1979–1981. Buffalo Sabres varasi hänet NHL:ään kesällä 1980 varaustilaisuuden 167. valintana. Cunneyworth palasi kuitenkin Ottawaan ja teki OMJHL:ssä 67 ottelussa tehot 54+74 ja keräsi 240 jäähyminuuttia. OMJHL-kauden jälkeen Buffalo nosti hänet vielä joukkueeseensa, ja hän pelasi yhden ottelun sekä Buffalossa että AHL:n Rochester Americansissa.
Kaudella 1981–1982 Cunneyworth pelasi 20 ottelua Buffalossa, mutta pääosa kaudesta meni kuitenkin Rochesterissa. Seuraavilla kolmella kaudella hän ei enää mahtunut Buffalon kokoonpanoon kertaakaan vaan pelasi Rochesterissa. Cunneyworth teki kaudella 1984–1985 AHL:ssa 72 ottelussa 68 pistettä. Ennen kauden 1985–1986 alkua Cunneyworth kaupattiin Pittsburgh Penguinsiin, josta Buffalo sai Mike Mollerin ja Pat Hughesin. Pittsburghissa Cunneyworth sai ensimmäisen todellisen mahdollisuutensa pelata NHL:ssä. Kaudella 1985–1986 hän teki heti 45 pistettä 75 ottelussa. Yhteensä Cunneyworth pelasi Pittsburghissa neljä kautta, ja niistä paras oli kausi 1987–1988, jolloin hän teki 74 pistettä (35 maalia ja 39 maalisyöttöä) 71 ottelussa.
Cunneyworth kaupattiin kaudeksi 1989–1990 Winnipeg Jetsiin Rick Tabaraccin ja Dave McLlwainin kanssa. Vaihdossa Pittsburgh sai Jim Kyten, Andrew McBainin ja Randy Gilhenin. Winnipegissä Cunneyworth ei ehtinyt pelata kuin 28 peliä, kunnes hän joutui uuteen vaihtokauppaan. Hartford Whalers hankki hänet ja antoi vastineeksi Paul MacDermidin. Hartfordissa Cunneyworth pelasi viidellä kaudella. Kolmella täydellä kaudellaan joukkueessa hän ei kuitenkaan pelannut kuin reilut 30 ottelua kaudessa. Hänet kaupattiin sitten jälleen kesken kauden 1993–1994, kun Chicago Blackhawks hankki Hartfordista hänet, Gary Suterin ja kolmannen kierroksen varausoikeuden vaihdossa František Kučeraan ja Jocelyn Lemieux'hon.
Kesällä 1994 Cunneyworth teki sopimuksen Ottawa Senatorsin kanssa. Hän edusti Ottawaa neljä kautta. Hän toimi myös Ottawan kapteenina. Neljän Ottawa-kauden jälkeen Cunneyworth palasi pitkän tauon jälkeen Buffaloon, kun hän teki joukkueen kanssa sopimuksen. Hän pelasi kuitenkin pääosan kaudesta kaudesta 1998–1999 farmijoukkue Rochesterissa, vaikka pelasikin myös 14 NHL-ottelua. AHL-kauden jälkeen Cunneyworth pääsi pelaamaan Buffalossa Stanley Cup -finaaleja. Kauden 1999–2000 pelasi Rochesterissa ja toimi samalla joukkueen apulaisvalmentajana. Rochester ylsi kaudella Calder Cup -finaaleihin. Hän sai kauden jälkeen Fred T. Hunt Memorial Awardin omistautumisesta jääkiekolle.
Valmentajana
Cunneyworth aloitti AHL:n Rochesterin päävalmentajana kaudella 2000–2001. Hän valmensi joukkuetta lopulta peräti kahdeksan kauden ajan. Rochester pääsi Cunneyworthin aikana kuudesti AHL:n pudotuspeleihin. Kaudella 2004–2005 Rochester voitti AHL:n runkosarjan, ja Cunneyworth palkittiin kauden jälkeen AHL:n parhaalle valmentajalle myönnettävällä Louis A. R. Pieri Memorial Awardilla. Cunneyworthista tuli Rochesterissa seurahistorian toinen valmentaja, joka on valmentanut joukkuetta yli 500 ottelussa. Yhteensä hän valmensi joukkuetta 640 ottelussa, joista Rochester voitti 306. Hän jätti seuran kauden 2007–2008 jälkeen Rochesterin historian toiseksi eniten otteluita valmentaneena ja voitettua otteluita ottaneena valmentajana.
Cunneyworth palkattiin kaudeksi 2008–2009 NHL-joukkue Atlanta Thrashersin apulaisvalmentajaksi. Hän piti pestiä kahden kauden ajan. Kesällä 2010 hänet valittiin AHL-joukkue Hamilton Bulldogsin uudeksi päävalmentajaksi. Bulldogsista Cunneyworth palkattiin kesällä 2011 Montreal Canadiensin apulaisvalmentajksi. Hän nousi joukkueen päävalmentajaksi, kun Canadiens antoi joulukuussa 2011 potkut Jacques Martinille.
Verebja
pienoiskuva|Verebja Verebja (, alajuoksulla Веребушка, Verebuška) on Mstajokeen laskevan Volman sivujoki Novgorodin alueella Venäjällä. Sen pituus on 63 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 332 neliökilometriä. Joen nimi perustuu venäjän ’pajua’ tarkoittavaan sanaan verba. Toisen version mukaan sen taustalla on rinteistä maastoa kuvaava itämerensuomalainen sana vierre.
Verebja saa alkunsa Okulovkan piirin Borovjonkan kunnan Pestšankan kylän lähellä sijaitsevista soista ja laskee Volmaan Ust-Volman kylän luona. Valdain ylängön reunaa myöten virtaavassa joessa on paljon pieniä koskia, mikä tekee siitä suositun retkeilykohteen.
Vuonna 1851 Verebjan yli Pietarin ja Moskovan väliselle pääradalle rakennettiin rautatiesilta, joka oli tuolloin Venäjän pisin ja korkein. Mstajoen ja Torbinon asemien välisen jyrkän nousun junaliikenteelle aiheuttamat ongelmat ratkaistiin vuosina 1877–1881 rakennetulla Verebjen mutkalla, joka suoristettiin uudelleen vuonna 2005.
Joen lähistöllä sijaitsee Verebjen kuntakeskus. Sen varrella Golyšinon, Gusevon ja Zaborovjen kylissä on ollut 1600-luvulla syntynyttä karjalaisasutusta.
HMS Waveney (1903)
HMS Waveney oli Britannian kuninkaallisen laivaston River-luokan torpedovenehävittäjä.
Palvelus
Alus myytiin 10. helmikuuta 1920 romutettavaksi.
Notifiointi
Notifiointi tarkoittaa erityisesti diplomaattisen ilmoituksen tai tiedoksiannon lähettämistä, vaikkapa nootin antamista toiselle valtiolle.
Euroopan unionin kielessä notifiointi eli ilmoitus tarkoittaa sitä, että jäsenvaltion on ilmoitettava Euroopan yhteisöjen komissiolle, miten valtio on noudattanut komission antamaa määräystä.
Tällainen menettely on yleistä erityisesti direktiivien yhteydessä. Direktiiviin sisältyy tavallisesti artikla, johon tämä ilmoitus perustuu. Artiklan tekstinä voi esimerkiksi olla: " Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä syyskuuta 1989. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä."
Direktiivin täytäntöönpanoilmoituksen tekee asianomainen ministeriö. Siihen merkitään myös Ahvenanmaan maakuntahallituksen antamat tiedot. Valmis ilmoitus toimitetaan ulkoasiainministeriön oikeudellisen osaston kautta Brysselissä olevaan Suomen EU-edustustoon, joka toimittaa ilmoituksen komissiolle.
Myös perussopimuksiin sisältyy määräyksiä, että jossakin asiassa on kuultava komissiota tai saatava siltä ennakkohyväksyntä tai annettava sille tiedoksi kansalliset säädökset. Jäsenvaltion on myös tehtävä komissiolle ennakkoilmoitus lainsäädäntöhankkeista, jotka käsittelevät teknisiä määräyksiä.
Festroian elokuvafestivaalit
Festroian elokuvafestivaalit on vuodesta 1985 Portugalin Setúbalissa järjestetty vuosittainen elokuvajuhla. Pääpalkintona on Kultainen delfiini.
Kultaisen delfiinin saajat
Lähde (1985–2012)
Suomalaiset festivaaleilla
Festivaaleilla ovat kilpailleet erilaisissa sarjoissa myös elokuvat Menolippu Mombasaan (2003), Pahat pojat (2004), Lapsia ja aikuisia (2005), Koirankynnen leikkaaja (2005), Kohtaamisia (2010) ja Vähän kunnioitusta (2010). Vuonna 2011 festivaaleilla palkittiin Dome Karukosken ohjaama elokuva Napapiirin sankarit hopeisella delfiinillä parhaasta kuvauksesta sekä Arto Halosen ohjaama Prinsessa tuomariston kunniamaininnalla.
Ebba Busch
Ebba Busch (s. 11. helmikuuta 1987 Uppsala), synt. Ebba-Elisabeth Busch-Christensen, vuodesta 2013 vuoteen 2020 Ebba Busch Thor, on ruotsalainen poliitikko, ja kristillisdemokraattien puheenjohtaja huhtikuusta 2015 alkaen. Busch toimii Kristerssonin hallituksessa energia- ja elinkeinoministerinä sekä pääministerin sijaisena.
Buschilla on tutkinto rauhan- ja konfliktintutkimuksesta Uppsalan yliopistosta. Hän oli kristillisdemokraattien europarlamentaarikko Lars Wohlinin poliittinen neuvonantaja 2007–2008. Busch oli vuosina 2008–2011 kristillisdemokraattien nuorisojärjestön ensimmäinen varapuheenjohtaja. Hän on myös työskennellyt PR-konsulttina ja julkisivumaalarina.
Varhainen elämä ja koulutus
Buschin isä on norjalainen ja Busch on kertonut pitävänsä itseään siten sekä norjalaisena että ruotsalaisena. Buschilla on myös molempien maiden kansalaisuus. Busch syntyi Vanhassa Uppsalassa, mutta varttui Gunstassa, Uppsalan ulkopuolella. Busch kävi Uppsalassa Livets Ord-seurakunnan peruskoulun ja opiskeli lukiossa katedraalikoulun IB-ohjelmassa. Ennen poliittista uraansa Busch työskenteli ulkomaalarina ja opiskeli rauhan- ja konfliktintutkimusta Uppsalan yliopistossa.
Kristillisdemokraattien johdossa
Ebba Busch kertoi maaliskuussa 2015 asettuvansa ehdolle kristillisdemokraattien uudeksi puheenjohtajaksi Göran Hägglundin kerrottua eroavansa tehtävästä. Busch valittiin yksimielisesti uudeksi puheenjohtajaksi 25. huhtikuuta 2015.
Lokakuussa 2015 kristillisdemokraatit päätti puolueen nuorisojärjestön ehdotuksesta jättäytyä pois ns. joulukuun sopimuksesta, jolla Ruotsin punavihreä vähemmistöhallitus ja porvarioppositio sopivat helpottavansa hallituksen budjettien läpimenoa. Sopimuksen tavoitteena oli estää uusintavaalit, kun hallituksen ensimmäinen budjetti oli kaatunut. Puheenjohtaja Ebba Busch olisi halunnut puolueen pysyvän mukana sopimuksessa, mutta hän myös korosti halunneensa antaa kristillisdemokraattien jäsenistölle mahdollisuuden sanoa mielipiteensä asiasta. Buschin mukaan kristillisdemokraatit pysyy päätöksestä huolimatta mukana porvaripuolueiden muodostamassa Alliansen-liittoumassa. Busch osallistui vuonna 2016 Pride-kulkueeseen, tullen ensimmäiseksi Pride-kulkueeseen osallistuneeksi kristillisdemokraattien puheenjohtajaksi.
Vuoden 2018 vaalivoitto
Vuoden 2018 parlamenttivaaleissa KD otti selvän vaalivoiton ja nosti kannatustaan 4,6 prosentista 6,4 prosenttiin. KD:n nousun perusteena on ollut puolueen ydinteemat perhepolitiikan parissa. Vuoden 2019 eurovaaleissa KD saavutti kaikkien aikojen parhaan tuloksensa 8,62 prosenttia ja nosti kannatustaan 2,69 prosenttiyksiköllä. Vuoden 2022 vaaleissa KD on nostanut esiin terveydenhuollon, työntekijöiden ja maaseudun asioita. Puolue on korostanut itseään vaihtoehtona valtablokille. Buschin kaudella puolueen on kuvattu siirtyneen sosiaalisista teemoista selvemmin oikealle. Puolueen puheenjohtaja Busch on myös profiloitunut erityisesti asiakysymyksissä ja vähentänyt roolia eettisissä kysymyksissä.
Analyysien mukaan Buschin johtaman KD:n kannatuksen nousu on seurausta strategisesta kannattajakunnan laajentamisesta ja uusien äänestäjien houkuttelemisesta sekä suunnasta porvarillisempaan suuntaan.
Ministeriksi 2022 vaalien jälkeen
Buschin johtamat kristillisdemokraatit osallistuivat vuoden 2022 valtiopäivävaaleissa oikeistoblokkiin, joka sai valtiopäiville kolmen paikan enemmistön. Kristillisdemokraatit saivat vaaleissa 18 paikkaa ja 5,3 prosentin kannatuksen. Vaalien jälkeen oikeistoblokki muodosti Kristerssonin hallituksen.Busch toimii Kristerssonin hallituksessa energia- ja elinkeinoministerinä sekä pääministerin sijaisena.
Yksityiselämä
Ebba Busch oli naimisissa IK Siriuksessa pelaavan jalkapalloilija Niklas Thorin kanssa vuodesta 2013 vuoteen 2020. Heidän ensimmäinen lapsensa syntyi 10. toukokuuta 2015. Ebba ei koskaan virallisesti ottanut miehensä sukunimeä, mutta hänet tunnettiin julkisuudessa nimellä Ebba Busch Thor. Eron jälkeen häntä on kutsuttu nimellä Ebba Busch.
Adam Olearius
Adam Olearius (16. elokuuta 1603 Aschersleben, Saksi – 22. helmikuuta 1671 Gottorf, Schleswig ) oli saksalainen oppinut, matemaatikko, maantieteilijä ja kirjastonhoitaja. Hän oli naimisissa Tallinnasta kotoisin olleen Katharina Müllerin kanssa. Kun Schleswig-Holstein-Gottorfin herttua Fredrik III lähetti Persiaan suurlähettilään, hänestä tuli lähettilään sihteeri.
Olearius julkaisi elinaikanaan kaksi teosta, joissa hän kuvaili matkakokemuksiaan. Persian Isfahaniin vuosina 1635-1639 tehdystä matkasta kertoneesta kirjasta tuli myyntimenestys. Offt begehrte Beschreibung der newen Orientalischen Reise, So durch Gelegenheit einer Holsteinischen Legation an der König in Persien geschehen -niminen kirja painettiin Schleswigissä vuonna 1646. Kirja sisälsi laajoja kuvauksia eri kansojen tavoista.
Verebjen mutka
thumb|250px|Verebjen mutka ja entinen suora rataosuus, joka nyttemmin on rakennettu uudelleen. thumb|250px|Alkuperäinen Verebjen rautatiesilta. thumb|250px|Vuonna 1881 valmistunut kiertotie. thumb|250px|Uusi silta. Moskovan ja Pietarin välisellä pääradalla oli aikaisemmin noin viiden kilometrin pituinen Verebjen mutka. Tarinan mukaan se syntyi Nikolai I:n piirtäessä rautatielinjaa kartalle. Verebjajoen kohdalla keisarin sormi ulottui viivottimen yli, ja näin muuten lähes suoralle radalle syntyi kartalla selvästi näkyvä koukkaus.
Todellisuudessa vuonna 1851 valmistunut rautatie oli alun perin suora. Verebjan rotkon ja Valdain ylängön reunan kohdalle syntyi 5,6 kilometrin pituinen nousu, jonka kaltevuus oli 8,2‰. Jyrkän nousun takia tavarajunat jouduttiin jakamaan kahtia Burgan ja Torbinon asemien välillä. Myöhemmin niitä alettiin vetää kahdella veturilla. Alkeellisen jarrutekniikan takia rataosuudella tapahtui useita onnettomuuksia vaunujen tai kokonaisten junien päästessä liukumaan alamäkeen.
Vuonna 1877 vanhan radan pohjoispuolelle alettiin rakentaa kiertorataa, joka valmistui vuonna 1881. Sen ansiosta radan kaltevuus pieneni kuuteen promilleen. Suora rataosuus jäi pois käytöstä, mutta vielä myöhemminkin pikajunat joutuivat alentamaan nopeutta mutkassa. Uuden rataosuuden varrelle perustettiin Verebjen ja Oksotšin rautatieasemat.
Vuonna 2001 päärata suoristettiin alkuperäisen linjauksen mukaisesti ja Verebjan yli rakennettiin 53 metriä korkea ja noin 600 metriä pitkä silta. Kiertorata sekä Verebjen ja Oksotšin asemat jäivät samalla pois käytöstä. Nykyään Verebjen kylän länsipuolella sijaitsee ”platforma 198 km” -niminen pysäkki.
Krasnoufimsk
thumb|125px|Krasnoufimskin vaakuna. Krasnoufimsk on kaupunki Sverdlovskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Ufajoen varrella 224 kilometriä Jekaterinburgista länteen. Kaupunki on Krasnoufimskin piirin keskus. Sen kautta kulkee Kazanin ja Jekaterinburgin välinen rautatie (Krasnoufimskin asema). Asukkaita on 40 900 henkeä (vuonna 2007).
Vuonna 1736 paikalle rakennettiin linnoitus, jota Jemeljan Pugatšovin joukot piirittivät vuonna 1774 liikkuessaan kohti Kazania. Vuonna 1781 perustettiin Permin lääniin kuulunut Krasnoufimskin kaupunki. Nykyään se on maatalousalueen keskus, jossa on mm. puunjalostus-, elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta.
Juan de Anchieta
Juan de Anchieta (1462 – 30. heinäkuuta 1523) oli espanjalainen renessanssiajan säveltäjä.
Anchieta oli aikansa johtavia säveltäjiä maassaan. Häneltä on säilynyt kolmisenkymmentä teosta, joiden joukossa on mm. kaksi kokonaista messua ja motetteja.
Rakkaus päällemme sataa
Rakkaus päällemme sataa on Suvi Teräsniskan 8. syyskuuta 2010 ilmestynyt kolmas albumi. Albumi myi noin viikossa kultaa ja nousi ensimmäisellä listaviikollaan suoraan sijalle 2. Albumi myi julkaisuvuotenaan platinaa sekä tuplaplatinaa vuonna 2011, ja sitä on myyty 47 754 kappaletta. Albumi valittiin paikallisradioiden Vuoden levyksi.
Levyn ensimmäisenä singlenä julkaistiin kesäkuussa Jonne Aaronin ja Leri Leskisen säveltämä ”Jos menet pois”.
Albumista julkaistiin platinapainos, jossa on alkuperäisen levyn lisäksi kuusi uutta levytystä sisältävä bonus-cd.
Kai Bäckström
Kai Bäckström (s. 1979 Espoo) on suomenruotsalainen näyttelijä. Hän valmistui vuonna 2012 teatteritaiteen maisteriksi Teatterikorkeakoulusta. Bäckström puhuu suomen ja ruotsin lisäksi englantia ja saksaa. Hän on näytellyt muun muassa Tampereen Teatterissa, Seinäjoen kaupunginteatterissa ja Unga Teaternissa sekä televisiosarjoissa Korpelan kujanjuoksu, Roba, Hinnalla millä hyvänsä, Pintaa syvemmältä ja Downshiftaajat.
WE-177
thumb|Kuvassa osittain avattu, museoitu WE-177A-ydinpommi. WE-177 on Britanniassa kehitetty ydinpommi. Sen eri versioita voitiin käyttää joko taktisena, kilotonni-luokan fissiota hyödyntävänä ydinräjähteenä tai strategisena fuusioräjähteenä eli lämpöydinpommina. Pommin räjähdysvoiman saattoi säätää ennakolta ennen pudottamista. Pommista oli olemassa versiot A, B ja C. Versio A oli kiihdytetty fissiopommi, mallit B ja C lämpöydinaseita. Sen käyttö aloitettiin syyskuussa 1966. WE-177 poistettiin palveluskäytöstä vuonna 1998. Se ei noudattanut enää brittien perinteistä, niin kutsuttua ”sateenkaarikoodia” (Rainbow Code), jossa ydinase nimettiin johonkin tiettyyn väriin liittyvän asian pohjalta. thumb|left|180px|Pommin WE-177A sivukaavio ja ulkomitat.
Ase korvasi suurelta osalta ainakin tyypit Red Beard, Blue Steel, Blue Danube ja Yellow Sun. Näistä viimeisin oli Green Grass -ydinkokeen tyyppinen, megatonni-luokan fuusiopommi. Kaikkiaan WE-177-ydinpommeja valmistettiin 319 kappaletta.
Ydinräjähde saatettiin toimittaa kohteeseensa V-pommittajien avulla, sekä myöhemmin myös pommitukseen soveltuvilla lentokoneilla Blackburn Buccaneer, Harrier sekä Panavia Tornado, SEPECAT Jaguar ja McDonnell Douglas F-4 Phantom II. WE-177:n pudotukseen soveltuvia, lähinnä etupäässä hävittäjälentokoneita oli lukuisia muitakin. Selvyyden vuoksi, vain eräitä keskeisiä on tässä esitettynä. Osa Britannian käyttämistä laivastohävittäjistä (kuten Supermarine Swift ja Supermarine Scimitar) olivat olleet jokseenkin epäonnistuneita, ja siksi ne vedettiin pois palveluksesta varsin nopeassa tahdissa. thumb|Pommien WE-177B ja C sivukaavio ja ulkomitat.
Pilvenveikot
Pilvenveikot on vuonna 1976 perustettu suomalainen sotilaslentäjien veteraaniyhdistys. Yhdistyksen perustajia oli kaksitoista, muun muassa Valistuksen toimitusjohtaja Kullervo Virtanen ja mainosalan yrittäjä Aapo K. Tulkki. Pilvenveikoista kertoo dokumenttielokuva Pilvenveikot – Sotakertomuksia ilmasta. Vuodesta 2005 jäseneksi on otettu muitakin kuin sodan käyneitä ilmavoimien lentäjiä.
World War Z
World War Z on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen Marc Forsterin ohjaama kauhuelokuva. Sen pääosaa näyttelee Brad Pitt. Elokuva perustuu Max Brooksin vuonna 2006 julkaistuun romaaniin Sukupolvi Z: Zombisodan aikakirjat.
Ahti Herrala
Erkki Julius Niini, sukunimi aik. Lind, kirjailijanimi Ahti Herrala (3. toukokuuta 1896 Pori – 18. huhtikuuta 1969 Jyväskylä) oli suomalainen nuortenkirjailija.
Sosialistinen Aikakauslehti
Vuosien 1905–1908 lehti
Vakinaisen toimituksen lisäksi sillä oli myös lukuisia muita kirjoittajia. Suomen varhaisista sosialisteista lehteen kirjoittivat muun muassa Erland Aarnio, Julius Ailio, Severi Alanne, Linda Anttila, Matti Helenius-Seppälä, Martti Kovero, Paavo Leppänen, Matti Paasivuori, Hilja Pärssinen, Hannes Ryömä, Väinö Tanner, Mikko Uotinen, N. R. af Ursin ja Väinö Voionmaa. Lisäksi lehdessä julkaistiin kirjailijoiden ja akateemisten vaikuttajien, kuten Jaakko Forsmanin, Hilma Jahnssonin, J. J. Mikkolan ja Maila Talvion kirjoituksia. Ulkomaisten sosialistien suomennoksia edustivat muun muassa August Bebelin, Hjalmar Brantingin, Christopher Hornsrudin, Karl Kautskyn, Charles Rappoportin, Henriette Roland Holstin, Ilja Rubanovitšin, Eduard Vilden ja Georg von Vollmarin tekstit. Sosialistista Aikakausehteä julkaistiin ensimmäisellä kerralla vain kolme vuosikertaa, jonka jälkeen se lopetettiin ja toimituskunta yhdistettiin Työmies-lehden toimitukseen.
Myöhemmät julkaisut
Sosialistinen Aikakauslehti alkoi ilmestymään toisen kerran sisällissodan jälkeen elokuussa 1919, jolloin sitä julkaisi Suomen sosialidemokraattinen nuorisoliitto. Yksi lehden perustamisen avainhahmoista oli maanalaisesti toiminut Otto Wille Kuusinen, joka määritteli sen sivuilla Suomen radikaalin vasemmiston poliittisen linjan salanimellä Usko Sotamies. Sosialistinen Aikakauslehti lakkautettiin huhtikuussa 1923, kun kommunistien haltuun siirtynyt SSN kiellettiin Helsingin raastuvanoikeuden päätöksellä.
Kolmannen kerran Sosialistinen Aikakauslehti ilmestyi vuosina 1946–1991 SDP:n kustantamana. Lehti yhdistyi vuonna 1991 Sosialistisen politiikan kanssa. Uuden lehden nimeksi tuli Suunta 2000.
Työväen Lehti (Tampere)
thumb|200px|Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu. Työväen Lehti oli Tampereella vuosina 1927–1930 ilmestynyt kommunistinen sanomalehti.
HMS Boyne (1904)
HMS Boyne oli Britannian kuninkaallisen laivaston River-luokan torpedovenehävittäjä.
Työväen Lehti (Tampere)
Hämeen ja Satakunnan kommunistien maakuntalehdeksi tarkoitettua Työväen Lehteä painettiin aluksi Oy Työn kirjapainossa Helsingissä, myöhemmin Työn Äänen painossa Vaasassa ja loppuvaiheessa Oulussa. Aluksi sen sisältö oli paikallista aineistoa lukuun ottamatta samaa kuin viipurilaisessa Työssä. Vaasassa Työväen Lehti ja Työn Ääni ilmestyivät vuoropäivinä ja toimivat toistensa korvikkeina toisen niistä ollessa lakkautettuna.
HMS Boyne (1904)
Valmistus
Alus tilattiin osana vuosien 1903-1904 laivasto-ohjelmaa Hawthorn Leslie and Companyltä Hebburnista Newcastle upon Tynestä, missä köli laskettiin 16. helmikuuta 1904. Alus laskettiin vesille 12. syyskuuta ja valmistui toukokuussa 1905.
Työväen Lehti (Tampere)
Kolmesti viikossa ilmestyneen lehden julkaisijana toimi Hämeen ja Satakunnan Työväen Sanomalehti Oy. Päätoimittajina työskentelivät Lassi Hulkkonen (1927–1929), Oskar Kujala (1929–1930) ja vastaavana toimittajana Arvi Laakso (1928).
HMS Boyne (1904)
Palvelus
Alus myytiin 30. elokuuta 1919 romutettavaksi.
Khytroi
Khytroi (, myös Khytros/Khythroi/Khythereia,, ) oli antiikin aikainen kaupunki Kyproksen saarella. Se sijaitsi nykyisen Kythréan kylän lähellä sen itäpuolella.
Maantiede
Khytroi sijaitsi Kyproksen pohjoisosissa noin yhdeksän kilometrin päässä saaren pohjoisrannikosta. Sen kautta kulki Keryneiasta Salamiihin johtanut tie. Etäisyys kumpaankin kaupunkiin oli noin 37–38 kilometriä. Khytroin lähellä sijaitsi saaren tärkein vesilähde, joka tunnetaan nykyisin nimellä Kefalóvrysi. Siitä johdettiin vettä akveduktilla muun muassa Salamiihin.
Historia
Khytroin historiasta tiedetään vain vähän. Kreikkalaisissa lähteissä sen nimi esiintyy ensimmäisen kerran vasta Lysiaan puheissa 300-luvulla eaa. Varhaiskristillisellä kaudella Khytroi oli piispanistuin. Kaupunki säilyi olemassa varhaiselle bysanttilaiselle kaudella saakka, mutta hylättiin arabien tuhottua sen vuonna 912.
Rakennukset ja löydökset
Khytroin kaupunki koostui akropoliista eli yläkaupungista sekä alakaupungista. Akropoliina toimi kaupungin pohjoisosassa ollut kukkula, joka nykyisin tunnetaan nimellä Katsourkás. Alakaupunki levittäytyi sen eteläpuolelle. Kaupunginmuureista ei ole säilynyt jäänteitä.
Kaupungissa tiedetään piirtokirjoitusten perusteella olleen Artemiille, Hermeelle ja Herakleelle omistetut pyhäköt sekä gymnasion, mutta niitä ei ole löydetty. Joku pyhäköistä on mahdollisesti sijainnut akropoliilla. Toiselta kukkulalta kaupungin luoteispuolelta on löydetty Afrodite Pafian pyhäkön rauniot. Pyhäkkö on ollut käytössä arkaaiselta roomalaiselle kaudelle saakka. Khytroihin liittyi myös Apollon Agyateen pyhäkkö, joka on löydetty noin kolme kilometriä kaupungin paikasta etelään. Se on ollut käytössä arkaaiselta hellenistiselle kaudelle. Kaupungin hautausmaat on löydetty sen etelä- ja kaakkoispuolelta.
Khytroista tehdyt esinelöydöt ovat Kyproksen museossa Nikosiassa. Löytöihin lukeutuu muun muassa suurikokoinen keisari Septimius Severusta esittävä pronssipatsas.
Tiago Gomes
Tiago Filipe Figueiras Gomes (s. 18. elokuuta 1985 Vila Franca de Xira, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän edustaa tällä hetkellä Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Blackpoolia ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura
Gomes pelasi nuoruusaikoinaan muun muassa Benfican junioriakatemiassa. Ammattilaisuransa alussa hän edusti vuosina 2004–2006 Estoril Praiaa, Orientalia ja Odivelasia.
Ensimmäistä kertaa Gomes pääsi pelaamaan maan pääsarjassa Estrela Amadoran riveissä. Ensimmäisen ottelunsa hän pelasi 27. elokuuta 2006 Naval 1º de Maioa vastaan. Hän onnistui kauden aikana vakiinnuttamaan paikkansa joukkueen avauskokoonpanossa.
29. toukokuuta 2008 Gomes siirtyi lainasopimuksella romanialaisseura Steaua Bukarestiin. Hän palasi kauden jälkeen takaisin Estrela Amadoraan, mutta myytiin lähes samantien espanjalaisseura Hérculesiin. Hän teki joukkueen kanssa kolmivuotisen sopimuksen.
Prayer In The Square
400px|right|thumb|Kuva Times Square alueeltaPrayer In The Square (suom. "Rukoushetki aukiolla" tai "Rukoilija aukiolla") on kristillinen, kaikille avoin ja ilmainen rukoustapahtuma Times Square -alueella New Yorkissa, Yhdysvalloissa. Kadulla tapahtuvan julkisen rukouksen ja ylistyksen tarkoituksena on koota kristityt samaan tapahtumaan rukoilemaan tunnin ajaksi kaupungin ja kansan tulevaisuuden puolesta. Tapahtumaa näytetään myös suurelta News Astrovision screen -ruudulta One Times Square -rakennuksesta tapahtumaan osallistuville. Useat radiokanavat lähettävät sen suorana sekä lisäksi internetin kautta. Tapahtuman alkuvuosina sen järjesti Times Square Church -seurakunta, mutta myöhemmin on pyritty vähentämään nimien ja seurakuntien mainostamista ja julkisuutta. Tapahtuma on levinnyt ainakin Belfastiin 26. syyskuuta 2010 pidetyssä tapahtumassa, joka oli nimetty Prayer @ The Square 2010.
Tapahtumalle on valittu raamatunkohta: "...mutta minun kansani, joka on otettu minun nimiini, nöyrtyy, ja he rukoilevat ja etsivät minun kasvojani ja palajavat pahoilta teiltänsä, niin minä kuulen taivaasta ja annan anteeksi heidän syntinsä ja teen heidän maansa jälleen terveeksi."
Seuraavat metrot kulkevat pysäkin Time Square - 42 Street kohdalta: A, C, E, N, Q, R, W, S, 1, 2, 3 ja 7.
Vuosi 2010
4. helmikuuta rukous oli suunnattu Haitin maanjäristyksen uhrien omaisille ja turmapaikalla oleville. Piispa Hezekia Walker tiesi, että kaikki halukkaat eivät pysty auttamaan taloudellisesti Haitin uhreja, niinpä hän tahtoi muistuttaa, että jokainen halukas pystyy rukoilemaan heidän puolesta ja haastoi tv:ssä kristittyjä rukoukseen.
Rukoilijat:
Vuosi 2009
20. syyskuuta Times Square Church odotti 15 000 ihmisen osallistuvan tapahtumaan edellisen vuoden tapaan, mutta todellisuudessa osallistujia arvioitiin olevan 60 000. Pastori Carter Conlonin mukaan tapahtumaan osallistui ihmisiä 237:stä eri seurakunnasta ja live-lähetyksien kautta 153 muuta seurakuntaa 29 eri maasta. Myös kaupungin kuvernööri Michael Bloomberg auttoi järjestäjiä ja osallistui myös itse rukoustapahtumaan sekä käytti puheenvuoron. Suuri, 180 laulajan kuoro ylisti tapahtuman aikana ja pastoreita eri seurakunnista tuli vuorollaan rukoilemaan kaupungin ja kansan puolesta anteeksiantoa Jumalalta.
Rukoilijat:
Vuosi 2008
Arviolta 15 000 ihmistä 200:sta eri seurakunnasta osallistui rukoustapahtumaan.
Rukoilijat:
Vuosi 2007
9. syyskuuta klo 13.30 alkanut tapahtuma kokosi arviolta 10 000 ihmistä rukoilemaan ja ylistämään yhdessä yli 100 seurakunnasta.