cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Empire: Total War
Valtiot
Pelissä on kokonaisuudessaan noin 30-40 valtiota, joista 12 ovat pelattavia, jos lasketaan mukaan Yhdysvallat (major nations). Myös Suurmogulien valtakunta on laskettu suurvallaksi, mutta sillä ei siitä huolimatta voi pelata. Empire: Total War poikkeaa edeltäjästään Medieval 2: Total Warista esimerkiksi siinä, että suurimmalla osalla valtioista, tässä tapauksessa valloitetuilla pikkuvaltioilla (minor nations), ei voi pelata missään pelin vaiheessa. Pelissä on myös valtioita, jotka voivat itsenäistyä siirtomaavallasta. Tällaisia valtioita ovat pelissä Isosta Britanniasta mahdollisesti itsenäistyvät kolmetoista siirtokuntaa eli Yhdysvallat, Ranskasta mahdollisesti itsenäistyvä Quebec, Itävallasta mahdollisesti itsenäistyvä Unkari ja Ruotsista mahdollisesti itsenäistyvä Norja. Ranskassa saattaa olla vallankumous 1700-luvun lopulla. Pelissä on kolme pikku valtiota, jotka voivat liittäytyä johonkin suurvaltaan, mikäli hallitsija kykenee pitämään alueiden asukkaita tyytyväisinä. Louisiana voi liittäytyä Ranskaan, Uusi-Espanja voi liittäytyä Espanjaan ja kolmetoista brittiläistä siirtokuntaa voivat liittäytyä Isoon-Britanniaan. Suurvaltaan mahdollisesti liittäytyvät valtiot ovat olemassa kampanjassa vain, jos pelaaja valitsee pelattavaksi valtiokseen jonkun näistä kolmesta suurvallasta. Esimerkiksi Uusi-Espanja on olemassa vain, jos pelaaja pelaa Espanjalla ja tällöin Louisianan alueet kuuluvat Ranskalle ja kolmentoista siirtokunnan alueet Isolle-Britannialle. Intiaaniheimot (Pueblo Nations, Cherokee Nations, Irocouis Confederacy, Huron Confederacy ja Plains Nations) ovat pelattavissa Warpath Campaign -lisäosassa.
Pääosin pelattavissa olevia päävaltioita ovat:
Kreikka, Serbia, Bosnia, Moldova, Egypti, Anatolia, Armenia
Ei pelattavia olevia pikkuvaltioita ovat esimerkiksi:
Halkiomadot
Halkiomadot (Schistosoma) ovat imumatojen luokkaan kuuluvia pieniä matoja, joiden jotkut lajit aiheuttavat ihmisessä skistosomiaasi-nimisiä zoonooseja joista tunnetuin on bilhartsia. Maailman terveysjärjestön mukaan ne ovat malarian jälkeen ihmisen toiseksi pahimpia loistauteja, joista kärsivät sadat miljoonat ihmiset. Aikuiset yksilöt loisivat verisuonistossa, munat leviävät virtsan tai ulosteen mukana veteen, mistä toukkavaiheen yksilöt voivat tunkeutua uuteen uhriin kaivautumalla tämän ihon lävitse. Ennen ihmiseen siirtymistä toukka elää yhden vaiheen kotiloissa. Halkiomatoja loisii myös eläimissä.
Molineux Stadium
Molineux Stadium on Wolverhampton Wanderersin kotikenttä. Wolves on pelannut kotiottelunsa Molineuxilla jo vuodesta 1889 lähtien. Kentän yleisöennätys on FA Cupin ottelusta vuodelta 1939, kun Wolverhamptonin ja Liverpoolin välistä ottelua oli seuraamassa 61 315 katsojaa. Kentän nykyinen katsojakapasiteetti on 28 525.
Historia
Molineuxin suku saapui Englantiin Ranskasta Isabellan, Ranskan kuninkaan Filip IV:n tyttären ja Englannin kuninkaan Edvard II:n vaimon mukana. He asettuivat Wolverhamptoniin ja isännöivät kartanoa, jota kutsuttiin nimellä Molineux House, lähellä kaupungin keskustaa. 1800-luvulla kartanoa ympäröivälle alueelle kehittyi puisto, jossa järjestettiin juhlia ja messuja. 1870-luvun alussa puistoon kehittyi urheilukenttä, jota ympäröi pyöräilyrata.
Wolverhampton Wanderers pelasi ensimmäisen liigakautensa 1888-89 Dubley Roadin kentällä, mutta vaati selkeästi parempaa areenaa ja päätti siirtää kotiottelunsa Molineuxille. Samaan aikaan The Northampton Brewery Company-niminen olutpanimo perusti Molineux Housesta hotellin ja muutti paikallisen urheilukentän jalkapalloareenaksi rakennuttamalla kentän yhteyteen pukuhuoneet, toimiston ja katsomotilan.
Stadionin virallinen avausottelu pelattiin 2. syyskuuta 1889, kun Wanderers kohtasi ystävyysottelussa Aston Villan. Noin 3.900 katsojaa oli saapunut seuraamaan ottelua, joka alkoi kello 17.30 paikallista aikaa. Kentän ensimmäisen maalin teki kotijoukkueen David Wykes Harry Woodin syötöstä ja maali jäi myös ottelun ainoaksi.
Vuosien saatossa katsomotiloja laajennettiin voimakkaasti ja 1930-luvun puolessa välissä kentän katsojakapasiteetti oli jo noin 60.000, käsittäen massiiviset päätykatsomot, North Bankin ja South Bankin sekä pääkatsomona toimineen Waterloo Road Standin ja Molineux Street Standin. Sen jälkeen katsomotilat saivat odottaa saneerausta yli 40 vuotta, mutta stadionille saatiin valonheittimet vuonna 1953 ja Molineux Stadium oli maailman ensimmäisiä valaistuja jalkapallostadioneita.
Vuonna 1979 uudistettiin kentän toinen sivukatsomo Molineux Street Stand, joka nimettiin John Ireland Standiksi. Stadionin uudistustyö jäi kuitenkin kesken seuran ajautuessa taloudellisiin vaikeuksiin 1980-luvun alussa. North Bank ja Waterloo Road Stand suljettiin turvallisuussyistä 1985 Bradfordin traagisen katsomopalon jälkeen ja seuran pelatessa neljännessä divisioonassa vuonna 1986 John Ireland Stand oli ainoa käytössä oleva katsomonosa.
Sir Jack Hayward osti joukkueen vuonna 1990 ja investoi voimakkaasti kentän uudistamiseen. 1992 North Bank avattiin uudestaan Stan Cullis Stand-nimellä. Muutamaa kuukautta myöhemmin pääkatsomon saneeraus saatiin päätökseen, jolloin entinen Waterloo Road Stand nimettiin Billy Wright Standiksi ja kentän nykyinen uudistustyö saatiin päätökseen 1993, jolloin South Bankista tuli Jack Harris Stand.
Kesällä 2003 John Ireland Stand uudelleennimettiin Steve Bull Standiksi kunnianosoituksena joukkueen kaikkien aikojen parhaalle maalintekijälle.
Anna Popplewell
Popplewell aloitti näyttelemisen kuusivuotiaana ottamalla oppitunteja Allsortsin draamakoulussa. Hänen ensimmäinen roolinsa oli televisioelokuvassa Merirosvon rakastajatar vuonna 1998. Ensimmäisen kerran hän esiintyi valkokankaalla vuotta myöhemmin Kasvattitytön tarinassa, ja jatkoi uraansa sivurooleissa Pikku vampyyrissä (2000) ja Tytössä ja helmikorvakorussa (2003).
Suuren yleisön tietoisuuteen Popplewell nousi ensimmäisessä suuressa roolissaan vuoden 2005 Narnian tarinat: Velho ja leijona -elokuvassa yhtenä Pevensien sisaruksista. Jatko-osa Narnian tarinat: Prinssi Kaspian sai ensi-iltansa vuonna 2008. Syksyllä 2007 Popplewell aloitti englannin opinnot Oxfordin yliopiston Magdalen Collegessa.
JWRC
thumb|Suomalainen JRC-kuljettaja [[Tapio Suominen (ralliautoilija)|Tapio Suominen Palsankylän erikoiskokeella, Suomen rallissa vuonna 2007]] Junior World Rally Championship (lyh. JWRC, myös Junior WRC) on vuonna 2002 perustettu nuorten rallin maailmanmestaruussarja. Sarja suunniteltiin ponnahduslaudaksi nuorille kuljettajille. Kalusto oli tarkoitus pitää halpana, mutta pian kaluston hinnat karkasivat käsistä.
Historia
Sarja alkoi vuonna 2001 nimellä "Super 1600 Championship", jolloin siihen kuului kuusi osakilpailua. Sarjassa ajettiin Super 1600 -luokan autoilla, joiden kattohinta oli. Tehdastallit tai valmistajat eivät voineet osallistua sarjaan.
McLaren M2B
McLaren M2B oli McLarenin ensimmäinen Formula 1-auto, jota käytettiin kaudella. Sen perustana oli vuonna 1965 kehitysautoksi laadittu M2A-malli. Auton suunnitellut Robin Herd käytti suunnittelussa apuna lentokonetekniikan materiaaleista jäykkää ja samalla vaikeasti valmistettavaa malliittia ja alumiinia.
thumb|right|250px|McLaren (edessä) Serenissima-moottorilla varustetulla M2B:llä [[Hollannin Grand Prix 1966|Hollannin osakilpailun harjoituksissa.]]
JWRC
Historia
Vuonna 2007 sarjan nimeksi vaihtui FIA Junior Rally Championship -sarja (JRC) ja sen MM-arvo poistui koska sarjaa ajettiin vain Euroopassa.
Cannon Streetin asema
Cannon Streetin asema on rautatieasema ja Lontoon metron District Linen ja Circle Linen asema Lontoossa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Se kuuluu Oyster-kortin vyöhykkeeseen 1. Vuonna 2013 metroasemaa käytti 4,64 miljoonaa matkustajaa.
JWRC
Historia
MM-arvo palautui vuonna 2008 ja sarjan mestariksi ajoi ranskalainen Sébastien Ogier ja seuraavana vuonna Martin Prokop. Vuonna 2010 mestariksi ajoi saksalainen Aaron Burkart. Samana vuonna ilmoitettiin myös, että JWRC sarja painuu historiaan ja tilalle tulee WRC Akatemia nimeä kantava luokka, joka perehtyy aiempaa enemmän nuorten kuljettajien koulutukseen.
McLaren M2B
Autolla ajettiin pisteille kauden aikana kahdesti (Britannian GP ja Yhdysvaltain GP).
Perintö
thumb|right|M2B varustettuna [[Ford Motor Company|Fordin moottorilla.]] M2B oli moottoreiden osalta epäluotettava, koska ahtaasti asennettuina ne ylikuumenivat, vuotivat öljyä tai kuluttivat auton laakereita. Herd suunnitteli vielä tallille M4B-, M5A- ja M7A-autot ennen kuin siirtyi työskentelemään Cosworthille vuonna 1967. Kaudeksi M4B ja M5A varustettiin BRM:n moottoreilla ja kaudella  Bruce McLaren voitti ensimmäisen F1-osakilpailun omalla Cosworth DFV-moottorilla varustetulla M7A-autollaan Belgian osakilpailussa. M2B-autoja yritettiin myöhemmin saada käyttökuntoon, mutta niissä esiintyi edelleen ongelmia uudenmerkkisillä moottoreilla, minkä seurauksena autot jäivät keräilijöiden yksityiskokoelmiin.
Cannon Streetin asema
Rautatieasemalla oli alkujaan rautarunkoinen lasikatto, mutta se vaurioitui toisessa maailmansodassa ja purettiin kokonaan 1958.
JWRC
Historia
Kaudelle 2011 Juniori-nimeke jätettiin pois kun WRC Academy -sarja tuli tilalle. WRC Academy -sarjassa ajettiin identtisillä Ford Fiesta R2 -autoilla.
Kaudelle 2013 WRC Academy nimettiin uudestaan FIA Junior WRC Championship -sarjaksi (JWRC).
Vuodesta 2022 alkaen FIA:n rallipyramidin mukaan WRC3-sarjassa on avoin ja juniorisarja. Kaudesta 2022 alkaen sarjassa on ajettu Rally3-luokan autoilla.
Säännöt
JWRC-sarjassa kuljettajan ikä on rajattu 29 vuoteen, ja kuljettaja ei saa olla Priority 1 (P1) -kilpailija eikä nimetty valmistajien pisteille MM-sarjassa ennen osallistumista JWRC-sarjaan.
Pistejärjestelmä on kuten WRC-sarjassa, mutta lisäksi kauden viimeisestä kilpailusta saa tuplapisteet mikäli on osallistunut vähintään kolmeen edeltävään kilpailuun kauden aikana. Nopeimman ajan erikoiskokeella ajanut saa lisäpisteen.
Wu Xia
Wu Xia on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut hongkongilainen wuxiaelokuva. Elokuvan ohjasi Peter Chan ja käsikirjoitti Aubrey Lam ja Joyce Chan. Pääosissa näyttelevät Donnie Yen, Takeshi Kaneshiro ja Tang Wei.
Juoni
Qing-dynastian lopulla vaikuttava Liu Jinxi on paperinvalmistaja, joka elää normaalia perhe-elämää vaimonsa Yun ja kahden lapsensa kanssa. Kylään saapuu kaksi pahamaineista roistoa, jotka kuitenkin menettävät henkensä liian helposti. Kaikki kunnia menee Liu Jinxille, joka ei omien sanojensa mukaan käyttänyt väkivaltaa, vaan roistot itse tappoivat vahingossa toisensa. Paikalle on saapunut etsivä Xu Baijiu, joka ryhtyy tutkimaan kahden roiston kuolemaa. Liu Jinxin harmiksi etsivä Xu alkaa selvittämään myös Liun menneisyyttä ja hänen yhteyttä 72 Demons -klaaniin ja heidän mestariinsa. Mitä pidemmälle etsivä Xu pääsee totuudessa, sitä pahemmassa vaarassa on Liu ja hänen perheensä, sekä koko kylä.
Sibiu
pienoiskuva|Sibiu [[Karpaatit|Karpaattien vuoristoa vasten.]] Sibiu on kaupunki Transilvaniassa, Romaniassa. Sibiu on samannimisen piirikunnan pääkaupunki. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan siellä asui 147 245 asukasta.
Historia
Kaupunki on perustettu 1199. Kaupunki kuului ensimmäiseen maailmansotaan asti Itävalta-Unkariin. Rauhanteossa se liitettiin Romaniaan, mutta väestöstä oli edelleen huomattava osa saksan- ja unkarinkielistä. Vielä vuonna 1950 kaupungin asukkaista 80 % oli saksankielisiä.
1990-luvulla saksalaisväestö siirtyi sankoin joukoin Saksaan. Monet saksalaiset lähtivät kommunismia pakoon. Nykyisistä asukkaista 95 % on etnisiä romanialaisia. Saksalaisia on enää pari prosenttia.
Maantiede
Sibiu sijaitsee lähellä Romanian maantieteellistä keskipistettä. Vuoret ympäröivät kaupunkia, ja sieltä on noin 20 km Făgăraş-vuorille, 12 km Cibin-vuorille ja 15 km Lotrului-vuorille. Cibinjoki virtaa kaupungin halki.
Kulttuuri ja nähtävyydet
Nähtävää kaupungissa on esimerkiksi linnoitettu keskiaikainen keskusta, Romanian vanhin taidemuseo Brukenthal (perustettu 1817), Kansanperinteen museo ja kansainvälinen teatterifestivaali.
Sibiu oli Euroopan kulttuuripääkaupunki 2007. Se pyrkii Unescon maailmanperintökohteeksi.
Kalliomäki
Kalliomäki voi tarkoittaa seuraavia:
Artova
Arabianranta-Toukola-Vanhakaupunki kulttuuri- ja kaupunginosayhdistys ry eli Artova on Helsingin Arabianrannassa, Toukolassa ja Vanhassakaupungissa toimiva kulttuuri- ja kaupunginosayhdistys. Se on alueen ihmisten – asukkaiden, työntekijöiden, yrittäjien, opiskelijoiden ja muiden toimijoiden sekä alueesta kiinnostuneiden – yhteisö. Artova on pääkaupunkiseudun aktiivisimpia kaupunginosayhdistyksiä. Se valittiin vuonna 2013 Vuoden kotiseutuyhdistykseksi. Artova toteuttaa kaupunkikehittämistä, järjestää taide- ja kulttuuritapahtumia ja pilotoi uudenlaisia toimintamalleja ja käytäntöjä. Artova on monipuolistanut ja kehittänyt kaupungiosayhdistysideologiaa ja toimintamalleja.
Artova on tehnyt onnistunutta aktivointitoimintaa itseohjautuvan ja omaehtoisen toiminnan kehittämiseksi ja tehnyt merkittäviä avauksia vallan ja vastuun jakamisessa sekä päätösvallan siirtämisessä suoraan alueen toimijoille. Monipuolisen ja vaikuttavan toiminnan mahdollistaa alueella asuva erittäin aktiivisesti toimintaan osallistuva vapaaehtoisten suuri joukko, joka koostuu pääasiassa nuorista ammattilaisista. Artovan vuosittain järjestettäviä tapahtumia ovat muun muassa Arabian Katufestivaali, Artova Film Festival AFF , Artova Kino , Arabian Picnic ja Kekrijuhla. Artovan projekteja ja toimintaa ovat esimerkiksi Artova Henki, Arabian alueen taidekoordinaattori , Artovan alueen Lähidemokratiapilotti , Arabian Kotikaupunkipolut , Syötävä Arabianranta , Viljelypalstat , Kulttuuri- ja kaupunginosalehti Kuohu , Kirjakampanja ja Arabian alueen yrittäjäaamiaiset. Artova on myös mukana erilaisissa hankkeissa, kuten Vyyhti- ja Caddies-EU-hankkeissa.
Yhdistys on rekisteröity 1.2.1977 (ent. Toukolan-Vanhankaupungin yhdistys r.y. / Arabianranta-Toukola-Vanhakaupunki - kaupunginosayhdistys ry).
Artovan toimintaa ovat tukeneet muun muassa Helsingin kulttuurikeskus, Taiteen edistämiskeskus, Suomen Kulttuurirahasto, WDC Helsinki 2012 -säätiö, Helsingin terveys- ja sosiaalivirasto, Turun yliopisto ja Suomen Nuorisoyhteistyö – Allianssi.
Artova on Helsingin kaupunginosayhdistykset ry:n (Helka), Suomen Kotiseutuliiton, Lasten kirjatalo ry:n, Kulttuuri-, mielipide- ja tiedelehtien liitto Kultti ry ja Cinemaja ry:n jäsen.
Artovan toimintamalli
Artovan toimintamalli on mallinnettu omaksi kokonaisuudekseen ArtovaMalli®-nimellä. Toimintamalli on kaikille avoin ja tarkoitus on antaa Artovassa ja Artovan Henki -hankekokonaisuudessa kerätyt hyvät toimintamallit muiden vastaavien toimijoiden käyttöön.
Artova Film Festival
Artova Film Festival AFF on alueellinen, vuosittainen, syyskuussa järjestettävä elokuvafestivaali Helsingin Arabianrannassa. Festivaali kestää kaksi päivää ja näytökset ovat Arcadan tiloissa. Se järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2010.
Artova Kino
Artova Kino on Artovan vuonna 2011 perustama elokuvakerho. Se toteutetaan kiinteässä yhteistyössä Arcadan, Finlandssvenskt Filmcentrumin ja Walhalla-elokuvatoimiston kanssa. Artova Kinossa on omat näytössarjansa niin aikuisten kuin lasten elokuvista (Aikuisten Kino ja Lasten Kino). Aikuisten Kinossa halutaan esittää haastaviakin elokuvia. Näytöksiin ei ole pääsymaksua.
Laavu
thumb|300px|Kiinteä laavu thumb|300px|Kiinteä laavu [[Rivinnokka|Rivinnokan niemessä Haukiputaalla.]]
Laavu, joskus myös kovus, on ikivanha maastossa käytetty katoksen kaltainen majoite. Laavu on yksinkertaisimmillaan viistosti pystytetty kangas tai muu sellainen kate, jota on käytetty erityisesti tulilla yöpymisessä. Laavun tarkoitus on ollut suojata yöpyjää sateelta sekä heijastaa nuotion lämpöä nukkujaa kohden.
Nykyään laavu on käytössä retkeilymajoitteena, ja siinä on viiston katon lisäksi myös lattia ja seinät sekä usein myös etuseinänä pimennys- tai hyttysverho. Laavusta on olemassa useita erilaisia versioita, kuten laavun ja teltan tai laavun ja kodan välimuotoja. Suuri retkeilykirja (1994) mainitsee sellaisiksi koppilouteen, puolikodan sekä laavuksi pystytetyn kahden teltan yhdistelmän.
Kiinteä puinen laavu
Puurakenteiset kiinteästi asennetut laavut ovat yleensä polkujen, retkeilyreittien tai luontopolkujen varrella. Puurakenteisten laavujen eteen rakennettu nuotiopaikka on ruoanlaittoa ja laavussa olijoiden lämmittämistä varten.
Kankainen laavu
Kankainen laavu eli loue on kevyt ja pieneen tilaan menevä majoite. Se on yleensä tehty sisäpuolelta aluminoidusta nailonista. Koska louevaate koostuu pelkästään kankaasta ja naruista eikä siinä ole etuseinämää, se painaa noin kilon ja majoittaa neljä ihmistä mukavasti. Louteen voi pystyttää puiden, metsästä otettujen keppien tai vaellussauvojen varaan. Loue ei suojaa hyttysiltä mutta pitää metsäisessä maastossa sateen ja tuulen poissa. Avotunturissa loue ei yleensä tarjoa riittävää suojaa voimakkaalta tuulelta.
Louevaatteesta on käytetty viimeistään 2010-luvulta lähtien myös puhekielistä sanaa tarppi (engl. tarp, tarpaulin: suojapeite, pressu). Lukuisilla kiinnityslenkeillä varustettu, toiselta puolen alumiinipintainen kangas, Erätoveri, toimii tarvittaessa kangaslaavuna.
Louteeseen voi myös hankkia telttakepit, ja kaupasta löytyy eri louemalleja, joissa on suljettava etuseinä tai hyttysverkko. Tällöin louteen painokin tosin nousee.
Havulaavu
Laavun voi rakentaa kiinnittämällä kahden puun väliin poikkipuun, rakentamalla sen varaan katon riu’uista ja päällystämällä riu'ut havuilla. Vanhemmassa eräkirjallisuudessa on paljon kuvauksia havulaavun rakentamisesta, mutta nykyään havulaavu edellyttää metsänomistajan lupaa puunottoon, ja käytännössä sitä on pidettävä vain hätämajoitteena. Havuja voidaan käyttää myös makuualueen pehmusteina.
Tulenteko
Laavu eroaa teltasta olemalla ainakin yhdeltä sivulta avoin, ja perinteisesti laavun käyttöön on kuulunut nuotio laavun edustalla. Erityisesti yöpymiseen on käytetty rakovalkeaa, joka palaa pitkään vaatimatta ylläpitoa ja lämmittää koko yön. Mikäli aikomuksena on tehdä tuli laavun edustalle, kannattaa laavu pystyttää siten, että sen selkä ei ole suoraan tuuleen vaan noin 45 asteen kulmassa, jolloin tuuli tulee takasivustalta eikä pyöräytä savua laavun sisälle yhtä paljon kuin jos tuuli tulisi suoraan takaa.
Timo (Seitsemän veljestä)
Timo on Aleksis Kiven luoma kuvitteellinen henkilö. Hän on yksi päähenkilöistä Kiven 1870 julkaistussa romaanissa Seitsemän veljestä. Timo ja Lauri ovat kaksosia siten, että Timo syntyi ensin. Niinpä hän on veljessarjan viidenneksi vanhin. Häntä vanhempia ovat Juhani, kaksoset Tuomas ja Aapo sekä Simeoni. Timon ja Laurin jälkeen Jukolan emäntä synnytti vielä Eeron.
Henkilökuva
Fyysisesti Timo on veljiensä kaltainen: harteikas, keskimittainen ja ihonsävyltään ruskea. Hänen hiuksensa ovat kankeat ja hampunkarvaiset. Timo on Juhanin sanojen toistaja. Hän on heikkolahjainen mutta suosittu ihminen ja menestyvä. Alati iloinen Timo myötäilee ryhmän enemmistöä ja on unelias. Perinnönjaossa Timo saa Kekkurin torpan ja hän nai Kuokkalan kaksoistytöistä toisen, hiukan lempeämmäksi kutsutun Ullan.
Timo ei saa vastuullisia tehtäviä, vaan lähinnä saunan lämmittämisen kaltaisia aputehtäviä. Metsästäjänä hän on huono, vaikka yrittääkin tehdä sankaritekoja. Veljekset suhtautuvat Timoon kuin hän olisi lapsi. Timo ei ymmärrä abstraktioita eikä metaforia: hän kokee asiat konkreettisina kuin esineet. Hän oppii kuitenkin lukemaan aiemmin kuin Juhani.
Juhanin kehotuksesta Timo esittää romaanin toisen luvun lopussa olevan Oravan laulun, jonka ensimmäinen säkeistö kuuluu:
Makeasti oravainen makaa sammalhuoneessansa; Sinnepä ei Hallin hammas Eikä metsämiehen ansa Ehtineet milloinkaan
Kivi itse ei nimennyt Timon laulamaa runoa Oravan lauluksi, vaan nimi on myöhempää perua.
Teatteri
Timon osan ovat näytelleet kymmenet näyttelijät vuodesta 1898 alkaen, jolloin Suomalaisessa Teatterissa kantaesitettiin Kiven Seitsemän veljestä. Kantaesityksessä Timon näytteli Pietari Alpo. Tunnettuja Timoja 1900-luvun teatterituotannoissa olivat muun muassa Arvo Lehesmaa, Kaarlo Saarnio , Oke Tuuri , Reino Valkama ja Pentti Viljanen. Roolin näyttelivät niin ikään Keijo Lindroos, Viipurin Näyttämön Simo Osa ja Tampereen Työväen Teatterin Jallu Vuolle. Ritva Holmbergin dramatisoimassa ja Kalle Holmbergin ohjaamassa Turun kaupunginteatterin 1970-luvun teatteritapauksessa Seitsemän veljestä Timon roolin tulkitsi Arno Virtanen.
2000-luvulla Timoa ovat näytelleet muun muassa Paavo Honkimäki Lahden kaupunginteatterissa ja Jari Ahola Tampereen Työväen Teatterissa. Helsingin Kaupunginteatterin uustulkinnassa marraskuussa 2012 Timon roolin näytteli Henrik Kalmet.
Turun kaupunginteatterissa veljekset nähtiin jälleen vuonna 2017 Lauri Maijalan dramatisoimina ja ohjaamina. Timon roolissa oli Joel Mäkinen. Myös Ryhmäteatteri näytteli Seitsemän veljestä vuonna 2017. Timona oli Mikko Virtanen.
Elokuva ja televisio
Wilho Ilmarin ohjaamassa filmatisoinnissa Seitsemän veljestä (1939) Timoa näyttelee Joel Rinne. Jouko Turkan vuonna 1989 ohjaamassa samannimisessä televisiosarjassa Timon roolin näytteli Taisto Reimaluoto. Turkan versiossa Timon rooli on suurempi kuin useissa Seitsemän veljeksen näyttämöversioissa, joissa Timo on jäänyt kuuden veljensä varjoon. Turkka teki Timosta kuolaavan, räkäänsä syövän hihittäjän, jonka tyhmyyttä muut veljekset pohtivat hänen läsnä ollessaan.
Pyynikin kirkkopuisto
thumb|340px|Näkymä puistosta ja siellä täällä yhä seisovista hautakivistä. thumb|280px|[[Aleksanterin kirkko|Aleksanterin kirkon edustalla Hämeenpuiston puolella on suihkulähde, jota koristaa Väinö Richard Rautalinin vuonna 1937 valmistunut, tanssivia poikia kuvaava Kevät-patsas. ]] Pyynikin kirkkopuisto (vanhalta nimeltään Aleksanterin kirkkopuisto ) on puisto Tampereen keskustassa Kaakinmaan kaupunginosassa Aleksanterin kirkon ympärillä ja länsipuolella. Alun perin paikalla sijaitsi vuonna 1785 perustettu Tampereen vanha hautausmaa, joka oli kaupungin ensimmäinen. Sen käyttö päättyi 1880-luvulla, kun Kalevankankaalle oli valmistunut uusi hautausmaa vuonna 1880. Samana vuonna hautausmaan ja Esplanadin väliin alettiin rakentaa Aleksanterin kirkkoa, jonka peruskivi laskettiin 2. maaliskuuta 1880.
Hautausmaalle istutettiin jo vuonna 1813 koivuja, mutta 1880-luvun alussa Tampereen kaupunginpuutarhuri Karl Johan Gauffin suunnitteli uuden kirkon ympärille puiston, jonne istutettiin muun muassa hopeapajuja, siperianlehtikuusia ja jalavia. Hänen seuraajansa Onni Karstenin aikakaudella puistossa tehtiin vuonna 1898 kunnostustöitä puustoa harventamalla ja uusia kulkuteitä rakentamalla. Vaikka hautausmaa on ollut puistona jo yli sata vuotta, siellä on yhä jäljellä lukuisia vanhoja hautamuistomerkkejä.
Kortelahdenkadun kohdalla sijaitsi "Läpikäytäväksi" kutsuttu puinen porttirakennus, jossa vainaja siunattiin haudan lepoon. Tämä rakennus purettiin 1920-luvulla. Puistossa sijaitsee myös Wäinö Aaltosen veistos Suru, joka sijoitettiin puistoon vuonna 1963.
Puistossa kasvaa Suomen paksuin euroopanlehtikuusi, jonka ympärysmitaksi rinnankorkeudelta vuonna 1989 mitattiin 457 senttimetriä.
Maja
thumb|220px|Puuhun rakennettu leikkimaja. Maja on alkeellinen rakennus, jossa on suorat seinät ja katto, toisin kuin kodassa ja teltassa, joiden seinät ovat joko kaltevat tai kaartuvat ja yhdistyvät ylhäällä ilman varsinaista kattoa.
Majan historiaa Suomessa
Majat tulivat Suomeen ilmeisesti nuorakeraamisen kulttuurin aikana, kuten myös niitä tarkoittava sana "maja". Tällaisen majan seinät oli punottu riu'uista ja vahvistettu savella. Nurkissa oli maahan upotetut paalut. Majojen rakenne on päätelty tulipalojen yhteydessä palaneista, ja siten säilyneistä savenpaloista, sekä kulmissa olleiden paalujen kuopista. Majat olivat yleensä suhteellisen pieniä. Maja ei välttämättä ollut edistystä jo aiemmin tunnettuun kotaan verrattuna, ja jo aiemmin kivikaudella Suomessa on rakennettu myös paljon isompia taloja hirsi- ja salvostekniikkaa hyödyntäen. Myöhemmin, kun siirryttiin uudelleen salvottuihin taloihin, majoja on käytetty lähinnä enää metsästäjien ja kalastajien tilapäisasumuksina.
thumb|220px|left|Hylätty kalastus- ja metsästysmaja [[Parikkalan Simpelejärven rannalla.]]
Majat nykyään
Metsästäjien tai ulkoilijoiden tukikohtaa voidaan edelleen kutsua metsästysmajaksi tai ulkoilumajaksi, vaikka se olisikin teknisesti talo. Pihapiirissä on sen sijaan säilynyt kota, jossa ruokaa valmistetaan varsinkin kesällä. Nykyisin majat ovat lähinnä lasten leikeissä käytettäviä karkeatekoisia tai sivistyneitä leikkimökin tapaisia rakennelmia, jotka voidaan rakentaa myös esimerkiksi puuhun.
Maja on kuitenkin säilynyt käytössä majoittumista tai olemista tarkoittavana terminä, kuten vaikkapa sanat päämaja, majapaikka ja majatalo osoittavat.
Duck Laken taistelu
Duck Laken taistelu oli 26. maaliskuuta 1885 käyty taistelu Saskatchewanin provinssissa, Kanadassa. Taistelu oli ensimmäinen sarjassa taisteluita Kanadan viranomaisten ja paikallisten intiaanien välillä. Saskatchewanin kapinan katsotaan saaneen alkunsa Duck Laken taistelusta.
Joukkojen ensimmäinen kohtaaminen
25. maaliskuuta joukko métis- ja First Nations -taistelijoita Louis Rielin ja Gabriel Dumontin johdolla valtasivat Hillyard Mitchellin omistaman kauppa-aseman lähellä Duck Lakea. Kanadan ratsupoliisin ylipäällikkö Leif Crozier sai tiedon mahdollisesta valtauksesta ja lähetti pienen yksikön hankkimaan tarvikkeita ennen mahdollista valtausta. Saavuttuaan kauppa-asemalle he havaitsivat tulleensa myöhässä ja perääntyivät takaisin Fort Carltonin linnoitukseen vihollisen suuren ylivoiman vuoksi. Crozier varusti suuremman joukon alueen poliiseista ja sotilaista, ja heillä oli mukanaan myös 7 paunan kaliiperinen kanuuna. Métisit tiesivät sotilaiden tulosta, ja Dumont määräsi joukot järjestettäväksi noin 3,5 kilometrin päähän kauppa-asemasta.
Taistelu
Joukot kohtasivat seuraavana päivänä. Osapuolet kiistelivät jonkin aikaa. Duck Laken taistelu alkoi lopulta ammuskelusta, mutta nykyään ei ole tiedossa, kumpi osapuoli aloitti ammuskelun. Kanadan joukot joutuivat pian alakynteen ja hajaantuivat metsään. Dumont haavoittui taistelussa ja hän luovutti komennon veljelleen Édouardille. Métisit ryhtyivät jahtaamaan pakenevia hallituksen joukkoja, mutta Riel kutsui heidät takaisin ja totesi riittävästi verta vuodatetun, mikä todennäköisesti esti taistelun muuttumisen verilöylyksi. Ratsupoliisin joukot pakenivat takaisin Fort Carltonin linnoitukseen, jonka he tosin hylkäsivät pari päivää myöhemmin ja peräytyivät lopulta Prince Albertin kaupunkiin, jossa he pysyivät Saskatchewanin kapinan loppuun saakka.
Esine (täsmennyssivu)
Esine voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Fall Guys: Ultimate Knockout
Fall Guys: Ultimate Knockout (lyhyemmin Fall Guys) on vuonna 2020 julkaistu battle royale -tyyppinen videopeli. Peli julkaistiin Microsoft Windowsille ja PlayStation 4:lle elokuussa 2020. Peli tarjottiin ilmaisena PlayStation Plus -jäsenille elokuun ajan "kuukauden pelinä".
Peli nousi heti julkaisunsa jälkeen Twitchin katsotuimmaksi peliksi ohittaen muun muassa Fortniten. Peli oli myynyt 26. elokuuta 2020 Steamissä yli 7 miljoonaa kappaletta, ja siitä on tullut kaikkien aikojen eniten ladattu kuukausittainen PlayStation Plus -peli.
Peli muuttui ilmaiseksi 21. kesäkuuta 2022 ja se julkaistiin Xbox Series X/S:lle, Xbox Onelle, Nintendo Switchille ja PlayStation 5:lle. Samalla pelin jakelu Steamissa loppui ja se siirtyi Epic Games Storeen. Ennen muutosta pelin ladanneet voivat kuitenkin edelleen pelata Steamin kautta.
Suomalaiset Jukio Kallio ja Daniel Hagström ovat tehneet pelin musiikin.
Pelaaminen
Pelissä 60 verkkopelaajaa kisaa erilaisissa minipeleissä. . Jokaiselta kierrokselta putoaa pelaajia. Viimeisin minipeleistä selviytynyt voittaa.
Pelin voittaja saa kruunun ja "kudoja", joilla voi ostaa pelin digitaalisesta kaupasta eleitä, värejä ja asusteita, joilla voi muokata pelihahmon ulkonäköä.
Minipelit
Minipelien teemoina ovat kilpajuoksu, selviytyminen, metsästys, logiikka, tiimipeli sekä finaali. Kilpajuoksussa pelaaja yrittää selvittää tiensä mahdollisimman nopeasti maaliin, ja kisaa hankaloittamassa vastassa ovat muun muassa propellit, pyörivät laatat, liikkuvat kumipaalut ja liikettä hidastava lima. Selviytymisessä pelaajan tulee selvitä kierroksen loppuun muun muassa pyörivän propellin ja liikkuvien seinien yrittäessä tiputtaa pelaajaa alas. Metsästyksessä pelaajan pitää viedä toisen pelaajan häntä hännänryöstössä tai hypätä mahdollisimman monen renkaan läpi voittaakseen. Logiikassa pelaaja pelaa muistipeliä. Logiikkapelejä on toistaiseksi vain kaksi kappaletta. Tiimipelissä pelaajat muodostavat kolme tiimiä ja pelaavat yhdessä esimerkiksi hännänryöstöä, kuulan työntöä maaliin tai jalkapalloa. Finaalissa yksi pelaaja voi voittaa, peleinä on kruunun nappaaminen esteradan tai sokkelon jälkeen, hännänryöstö tai jokin selvitymispeli.
Getafe CF
Getafe pelaa kotiottelunsa jalkapalloilija Alfonso Pérezin mukaan nimetyllä Coliseum Alfonso Pérezillä. Seuran lempinimi on Azulones sen sinisen kotipeliasun mukaan.
Edeltäjä Getafe Deportivo
thumb|left|Getafe Deportivon tunnus.
Nykyisen Getafe Club de Fútbolin varhaisin edeltäjä on 1940-luvun puolivälistä. Joulukuussa 1945 viisi getafelaista jalkapallon ystävää tapasivat paikallisessa La Marquesina -baarissa ja päättivät, että paikkakunnalle pitäisi saada oma jalkapalloseura. Club Getafe Deportivo perustettiin virallisesti 24. helmikuuta 1946.
Aluksi seuran joukkue pelasi tykistörykmentin kentällä, jossa ei ollut pysyviä maaleja, vaan ne piti tuoda muualta ottelupäivänä. Pian seura muutti San Isidron kaupunginosaan paikalle, jossa nykyään sijaitsee kaupungin urheilukeskus. Kaudella 1956–1957 joukkue voitti nousukarsinnassa Villarrobledon ja nousi aluesarjasta Tercera Divisióniin. Jo seuraavalla kaudella joukkue karsi noususta Segunda Divisióniin, mutta CD Almería oli vahvempi. Tuolla kaudella joukkueessa pelasi sittemmin pitkän peli- ja valmennusuran luonut Luis Aragonés.
Menestystä seurasi joukko heikompia kausia joiden aikana joukkue putosi takaisin aluesarjoihin. Vuonna 1970 joukkue palasi Terceraan ja 2. syyskuuta seura vietti Las Margaritasin kaupunginosaan rakennetun uuden stadioninsa avajaisia. Joukkue onnistui vakiinnuttamaan paikkansa Tercerassa ja vuonna 1976 se juhli Recreativon kustannuksella historiallista nousua Segunda Divisióniin. Maan toiseksi korkeimmalla tasolla joukkue pelasi kuusi kautta, ja sijoittui 20 joukkueen sarjassa parhaimmillaan kymmenenneksi kaudella 1978–1979. Tämän jälkeen joukkue taisteli vielä kaksi kautta sarjan alemmassa keskikastissa kunnes se romahti sarjan viimeiseksi kaudella 1981–1982. Samalla seura oli velkaantunut pahasti ja jalkapalloliitto ei katsonut sillä olevan edellytyksiä pelata edes kolmannella sarjatasolla, joten joukkue pudotettiin suoraan uuden Segunda División B:n ohi Tercera Divisióniin. Siellä se pelasi yhden kauden ajan ennen seuran lopullista hajoamista vuonna 1983.
Nykyisen seuran synty
Nykyisen seuran historia alkoi 1. syyskuuta 1976, jolloin perustettiin seura nimeltä Peña Madridista Getafe. Kuten nimestä voi päätellä, oli se itse asiassa Real Madridin kannattajayhdistys. Seuraavat neljä kautta seura pelasi eri alasarjoissa. Kaudeksi 1980–1981 nimi muutettiin muotoon Club Deportivo Peña Getafe ja 10. heinäkuuta 1982 seura yhdistyi toisen paikallisseuran Club Getafe Promesasin kanssa ottaen käyttöön jälkimmäisen nimen. Kun alkuperäinen Club Getafe Deportivo hajosi vuonna 1983, perustettiin tämän fuusion pohjalta kaupungin jalkapalloilun lippulaivaksi nykyinen Getafe Club de Fútbol 8. heinäkuuta samana vuonna.
Uusi seura aloitti pelaamisen aluesarjoista, josta se nousi kaudeksi 1986–1987 Tercera Divisióniin ja sieltä jo yhden kauden jälkeen joukkuemääräänsä kasvattaneeseen Segunda División B:hen. Segunda Divisióniin Getafe nousi ensimmäistä kertaa kaudeksi 1994–1995, mitä seurasi lähes vuosikymmenen kestänyt ”hissiliike” Segundan ja Segunda B:n välillä. Tällä välin, syyskuussa 1998, avattiin seuran nykyinen stadion Coliseum Alfonso Pérez. Seuran reservijoukkue pelasi Tercera Divisiónissa ensimmäistä kertaa kaudella 1994–1995.
Viimeisimmän nousunsa Segunda Divisióniin Getafe varmisti kauden 2001–2002 päätteeksi huolimatta seuraa vaivanneista pelikentän ulkopuolisista ongelmista. Kautta varjosti erityisesti keskuspuolustajan Sebastián ”Sebas” Gómezin kuolema virantoimituksesta vapaalla olleen poliisin ampumiin luoteihin elokuussa 2001. Seura kärsi myös palkanmaksuvaikeuksista ja suurista veloista, jotka helpottivat lopulta paikallisten yritysten muodostaman Getafe Sport -yhtiön ostettua valtaosan seuran osakkeista. Samassa yhteydessä seuran puheenjohtajaksi nousi Ángel Torres, joka toimii tehtävässä edelleen.
Nousu korkeimmalle sarjatasolle
thumb|left|Getafe pelaa kotiottelunsa vuonna 1998 avatulla [[Coliseum Alfonso Pérezillä.]]
Getafe sijoittui kaudella 2002–2003 Segunda Divisiónin 11:nneksi ja jo kauden 2003–2004 päätteeksi se nousi Josu Uriben valmentamana ensimmäistä kertaa historiassaan Espanjan korkeimmalle sarjatasolle Primera Divisióniin. Se on Real Madridin, Atlético de Madridin ja Rayo Vallecanon jälkeen neljäs korkeimmalla sarjatasolla pelannut Madridin alueen seura ja nelikosta ainoa, joka tulee pääkaupungin ulkopuolelta. Nousu varmistui kauden viimeisessä, Kanariansaarilla Tenerifeä vastaan pelatussa ottelussa, jonka Getafe voitti 5–3. Päivän suurin sankari oli hyökkääjä Sergio Pachón, joka teki Getafen kaikki maalit. Getafe sijoittui lopulta 76 pisteellään Segundan toiseksi. Muut nousijat olivat ensimmäiseksi sijoittunut Levante ja kolmanneksi sijoittunut Numancia, jotka molemmat putosivat jo yhden kauden jälkeen takaisin Segundaan. Getafe sen sijaan on vakiinnuttanut nopeasti asemansa Primera Divisiónin keskikastissa ja toiminut samalla myös valmentajille ponnahduslautana suurempiin seuroihin.
Ensimmäisellä kaudellaan Primera Divisiónissa Getafe sijoittui 13:nneksi Quique Sánchez Floresin valmennuksessa. Vakuuttavan debyytin päävalmentajana tehnyt Sánchez Flores siirtyi kauden jälkeen Valenciaan ja hänet korvasi saksalainen Bernd Schuster. Schuster luotsasi Getafen Primera Divisiónin yhdeksänneksi kausilla 2005–2006 ja 2006–2007. Kauden 2005–2006 yllättäjäksi nousi laitapuolustaja Mariano Pernía, joka teki puolustajalle erinomaiset 10 maalia ja jakoi näin joukkueen sisäisen maalikuninkuuden hyökkääjä Veljko Paunovićin kanssa. Hän sai myös ensimmäisenä Getafen pelaajana kutsun Espanjan maajoukkueeseen, joskin hänen siirtymisestään Atlético de Madridiin oli ehditty sopimaan ennen maajoukkuedebyyttiä kesäkuussa 2006. Schusterin jälkimmäisellä kaudella joukkue herätti huomiota puolustuksellaan, sillä se päästi 38 ottelussa vain 33 maalia ja oli näin Barcelonan ohella Primera Divisiónin vähiten maaleja päästänyt joukkue. Lisäksi Getafen argentiinalainen maalivahti Roberto ”Pato” Abbondanzieri oli keskimäärin 0,83 päästetyllä maalilla per ottelu sarjan paras maalivahti (Zamora).
Getafe ylsi myös Espanjan cupin Copa del Reyn loppuotteluun kaudella 2006–2007. Kilpailun alkukieroksilla se pudotti Xerezin, Valencian ja Osasunan. Välierässä joukkue saavutti yhden historiansa hienoimmista voitoista, kun se löi kotikentällään toisessa osaottelussa Barcelonan maalein 4–0 ja nousi näin ensimmäisen osaottelun 5–2-tappioasemasta 6–5-voittoon yhteismaaleissa. Santiago Bernabéulla pelatussa loppuottelussa Sevilla vei cupin voiton Frédéric Kanoutén maalilla, mutta andalusialaisten varmistettua sarjasijoituksellaan paikan kauden 2007–2008 Mestarien liigassa, sai Getafe paikan UEFA-cupissa. Kesällä 2007 Schuster siirtyi pääkaupungin suurseuraan Real Madridiin ja hänen tilalleen palkattiin tanskalainen Michael Laudrup.
Ensiesiintyminen Euroopassa
Getafe aloitti historiansa ensimmäisen kautensa eurokentillä syyskuussa 2007 UEFA-cupin ensimmäiseltä kierrokselta, jossa se pudotti täpärästi alankomaalaisen Twenten. Kaksiosainen ottelu päättyi jatkoajan jälkeen tasatulokseen 3–3, mutta enemmän maaleja omassa vierasottelussaan tehnyt Getafe pääsi jatkoon vierasmaalisäännön turvin. Kilpailun lohkovaiheessa Getafe kohtasi englantilaisen Tottenham Hotspurin, israelilaisen Hapoel Tel Avivin, tanskalaisen Aalborgin ja belgialaisen Anderlechtin. Joukkue voitti ottelunsa Tottenhamia, Aalborgia ja Anderlechtia vastaan, ja huolimatta Hapoel-tappiosta sijoittui lohkonsa ensimmäiseksi edeten kilpailun pudotuspeleihin. Pudotuspeleissä Getafe eteni kahdeksan parhaan joukkoon pudottamalla kreikkalaisen AEK:n yhteismaalein 4–1 ja portugalilaisen Benfican 3–1.
thumb|left|Getafe ylsi [[Michael Laudrupin valmennuksessa Copa del Reyn loppuotteluun ja UEFA-cupin puolivälieriin kaudella 2007–2008.]]
Huhtikuun alussa pelatussa UEFA-cupin puolivälierässä Getafe sai vastaansa kilpailun suuren voittajasuosikin, saksalaisen Bayern Münchenin. Vieraskentällä pelatussa ensimmäisessä osaottelussa Getafe punnersi 90. minuutilla tekemällään maalilla 1–1-tasapelin. Viikkoa myöhemmin pelattu toinen osaottelu sai Getafen kannalta huonon alun, kun yksi joukkueen kauden avainpelaajista, keskikenttämies Rubén de la Red poistettiin kentältä suoralla punaisella kortilla vain viiden minuutin pelin jälkeen. Aikaisemmin maaliskuussa De la Red oli saanut kutsun Espanjan maajoukkueeseen. Miesalivoimalla lähes koko ottelun pelannut Getafe meni johtoon ennen ensimmäisen jakson päättymistä, mutta tällä kertaa Bayern onnistui tasoittamaan juuri ennen 90. minuutin täyttymistä. Ottelupari eteni jatkoajalle, jonka alussa Getafe iski nopeasti kaksi maalia. Bayern kuitenkin kuroi etumatkan kiinni jatkoajan toisen jakson viimeisillä minuuteilla ja ottelupari päättyi 4–4-tasatulokseen, joka riitti enemmän vierasmaaleja tehneen Bayernin jatkoonpääsyyn. Ottelua Coliseum Alfonso Pérezillä seurasivat myös Espanjan kuningas Juan Carlos ja kruununprinssi Felipe, jotka halusivat läsnäolollaan kunnioittaa pienen seuran saavutuksia. Television välityksellä ottelua seurasi parhaimmillaan 9,5 miljoonaa espanjalaista.
Getafe eteni kaudella 2007–2008 myös toista kertaa peräkkäin Copa del Reyn loppuotteluun pudotettuaan Burgosin, Levanten, Mallorcan ja Racing de Santanderin. Vicente Calderónilla 16. huhtikuuta 2008 pelatussa loppuottelussa Valencia oli kuitenkin parempi maalein 3–1. Ottelun voittomaalin teki kaudella 2006–2007 Getafessa pelannut Alexis. Getafen ainoan maalin viimeisteli Esteban Granero rangaistuspotkulla. Tällä kertaa cupin toinen sija ei tuonut Getafelle eurocup-paikkaa, sillä Valencia sijoittui sarjassa vasta kymmenenneksi.
Putoamiskamppailussa
thumb|[[Esteban Graneron kauden 2008–2009 viimeisessä ottelussa tekemä maali pelasti Getafen putoamiselta.]]
Kotimaan sarjassa cup-velvoitteiden rasittama Getafe menestyi kaudella 2007–2008 hieman aikaisempaa heikommin. Sevillaa vastaan pelatussa kauden avausottelussaan Getafe oli välillisesti osana tragediaa, kun Sevillan pelaaja Antonio Puerta romahti kesken ottelun ja kuoli muutamaa päivää myöhemmin sairaalassa. Alkukausi oli muutoinkin joukkueelle vaikea, sillä ensimmäinen voitto tuli vasta kahdeksannella kierroksella. Kauden puolivälin tienoilla esitykset piristyivät ja Getafe lähenteli kärkikymmenikössä eurocup-paikkoja, mutta loppukaudesta joukkue joutui jopa taistelemaan sarjapaikastaan erittäin tasaisessa alemmassa keskikastissa. Sarjapaikka varmistui matemaattisesti vasta kauden toiseksi viimeisellä kierroksella, ja joukkueen lopullinen sijoitus oli 14. Kauden viimeisen ottelun alla valmentaja Laudrup ilmoitti jättävänsä seuran kauden jälkeen. Syyskuussa 2008 hän siirtyi venäläisen Spartak Moskovan valmentajaksi.
Kaudeksi 2008–2009 Laudrupin tilalle tuli Real Zaragozassa cupin ja supercupin vuonna 2004 voittanut Víctor Muñoz, jonka kanssa Getafe teki kaksivuotisen sopimuksen. Muñoz oli edeltäjiensä tapaan entinen huippupelaaja, mutta heistä poiketen ei ollut koskaan edustanut Real Madridia ja oli jo varsin kokenut valmentaja Espanjan korkeimmalla sarjatasolla. Muñozin Getafen kausi oli heikko, vaikka sen alkupuoliskolla joukkue muun muassa voitti kahden edelliskauden mestarin Real Madridin ja pelasi tasan sarjaa hallinneen Barcelonan kanssa. Cupista Getafe putosi jo ensimmäisessä otteluparissa Osasunaa vastaan. Seura erotti Muñozin huhtikuussa 2009 viisi kierrosta ennen kauden loppua joukkueen valahdettua sarjassa sijalle 17 ja vain pisteen päähän putoamisviivasta. Muñozin korvasi Míchel, joka oli ollut ehdolla tehtävään jo kaudella 2004–2005, mutta kieltäytynyt tuolloin. Getafe sijoittui lopulta 17:nneksi ja piti sarjapaikkansa. Erotukseksi tasapisteisiin yltäneeseen ja ensimmäisenä pudonneeseen Betisiin, jonka kanssa keskinäiset ottelut olivat päättyneet tasan, muodostui Getafen yhtä maalia parempi kokonaismaaliero. Ratkaisevan maalin kauden viimeisessä 1–1-tasapeliin päättyneessä Racing-ottelussa teki Esteban Granero. Kauden päätyttyä valmentaja Míchelin sopimusta jatkettiin kahdella vuodella.
Takaisin Eurooppaan
thumb|left|Getafe saavutti [[Míchelin johdolla kaudella 2009–2010 historiansa parhaan sarjasijoituksen, kuudes.]]
Getafe pelasi Míchelin johdolla erinomaisen kauden 2009–2010. Joukkue ei pudonnut kertaakaan 12. sijaa alemmas ja pysyi sarjan kärkikymmenikössä 11. kierroksesta alkaen. Kolmanneksi viimeisellä kierroksella joukkue nousi kuudenneksi ja piti sijan kauden loppuun asti, mikä oikeutti paikkaan kauden 2010–2011 Eurooppa-liigassa (aikaisemmin UEFA-cup). Sijoitus oli seuran historian paras ja 58 pistettä sen uusi ennätys. Hyökkääjä Roberto Soldado teki 16 maalia, joka oli myös uusi seuraennätys. Copa del Reyssä joukkue ylsi välieriin, jossa Sevilla oli vahvempi maalein 2–1. Kausi oli joukkueen kapteenin ja ainoan vuoden 2004 sarjanoususta jäljellä olleen pelaajan David Belenguerin viimeinen seurassa. Seuran menestyksekkään kauden täydensi reservijoukkueen Getafe B:n nousu Segunda División B:hen ensimmäistä kertaa historiassaan. Nousukarsintojen viimeisessä vaiheessa joukkue voitti Portugaleten.
Getafe aloitti kauden 2010–2011 Eurooppa-liigassa neljänneltä eli niin sanotulta play-off-kierrokselta, jolta se selvisi lohkovaiheeseen pudottamalla kyproslaisen APOELin maalein 2–1 jatkoajan jälkeen. Kilpailun lohkovaiheessa Getafe kohtasi kahdesti tanskalaisen OB:n, sveitsiläisen Young Boysin ja saksalaisen Stuttgartin. Joukkue aloitti voitolla OB:sta, mutta tätä seurasi tappiot Young Boysia ja kahdesti Stuttgartia vastaan. Lohkovaiheen toiseksi viimeisessä ottelussa OB:tä vastaan Getafe menetti voiton ja teoreettisetkin mahdollisuudet päästä pudotuspeleihin OB:n lisäajalla tekemään tasoitusmaaliin. Viimeisessä, merkityksettömässä ottelussa joukkue voitti Young Boysin. Getafe sijoittui lopulta seitsemällä pisteellään lohkon kolmanneksi, kaksi pistettä Young Boysille hävinneenä.
Dubailaisomistukseen
Getafe vaihtoi myös omistajaa kauden 2010–2011 aikana, kun šeikki Butti bin Suhail al-Maktoumin johtama dubailainen sijoitusyhtiö Royal Emirates Group of Companies osti 99,3 prosenttia seuran osakkeista noin 70–90 miljoonalla eurolla huhtikuussa 2011. Uudet omistajat asettivat tuoreeltaan tavoitteeksi Getafen nousemisen Primera Divisiónissa Mestarien liigaan oikeuttaville sijoille (1.–4.) tulevan kahden kauden aikana. Seuraa vuodesta 2002 johtanut Ángel Torres jatkoi puheenjohtajana omistajanvaihdoksesta huolimatta.
Uuden aikakauden ensimmäiseksi valmentajaksi seura palkkasi kolmivuotisella sopimuksella Luis Garcían kesäkuussa 2011. Uusi aikakausi alkoi Levantessa menestyneen Garcían johdolla kohtuullisesti, kun edelliskaudella vaisusti esiintynyt Getafe sijoittui liigassa sijalle 11. Seuraavalla kaudella joukkue nousi pykälän paremmalle sijalle, mutta tavoitteet päästä europeleihin jäivät kaukaisiksi haaveiksi. Kaudella 2013/14 Getafe vajosi alempaan keskikastiin ja lopulta García sai potkut maaliskuun puolivälissä 2014, kun Getafe oli voittanut vain yhden 12 edellisestä ottelusta. Garcían tilalle palkattiin romanialainen Cosmin Contra.
Tunnus ja peliasu
Seuran tunnuksessa esiintyy Getafen kaupungin vaakunan kilpi. Kilpi on jaettu pystysuunnassa kahteen kenttään, jotka viittaavat kaupungin tunnusmerkkeihin: Iberian niemimaan maantieteelliseen keskipisteeseen Cerro de los Ángelesiin ja ilmailuteollisuuteen.
Getafen kotipeliasun pääväri on sininen. Vieraspeliasun värejä ovat punainen, keltainen ja valkoinen. Peliasut valmistaa Joma ja paitasponsoreina ovat toimineet Opción (2004–2005), PSG (2005–2006), Grupo Galco (2006–2009), Burger King (2009–2012) ja Confremar (2012–).
Eniten otteluita
Getafen kymmenen eniten otteluita Primera ja Segunda Divisiónissa pelannutta pelaajaa:
Eniten maaleja
Getafen kymmenen eniten maaleja Primera ja Segunda Divisiónissa tehnyttä pelaajaa:
Valmentajat
Getafen valmentajat Primera ja Segunda Divisiónissa:
Painovoima (sarjakuvahahmo)
Painovoima, oikealta nimeltään Franklin Hall on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroisto. Hahmon loivat Jim Shooter ja Sal Buscema. Painovoiman ensiesiintyminen tapahtui Avengers -lehden numerossa 158 (1977). Painovoima on pääasiallisesti Kostajien vihollinen ja Ukonnuolten arkkivihollinen.
Painovoiman ensiesiintyminen tapahtui Suomessa Hämähäkkimies -lehden numerossa 3 (1991).
Voimat ja varusteet
Painovoima omaa ikäisensä, aktiivisesti harjoittelevan miehen fyysiset voimat. Hän kykenee kuitenkin lisäämään fyysistä voimaansa. Painovoima kykenee myös manipuloimaan esineiden tiheyttä ja tämän kautta luomaan itselleen yli-inhimilliset fyysiset voimat. Painovoiman todellinen kyky onkin juuri hänen taitonsa manipuloida painovoimaa.
Painovoima voi luoda minkä tahansa esineen tai ihmisen (myös itsensä) ympärille gravitoneja tai anti-gravitoneja, ja näin lisäämään maan vetovoimaa objektia kohtaan. Vähentämällä itseensä kohdistuvaa painovoimaa Painovoima kykenee levitoimaan ja lentämään nopeuksilla, jotka eivät haittaa hänen normaalia hengitystään. Lisäämällä gravitoneja esimerkiksi vastustajiensa alla Painovoima kykenee lukitsemaan nämä maahan. Samalla lailla Painovoima kykenee lisäämään vastustajiensa painovoimaa jopa siihen pisteeseen, että tämän verenkiertojärjestelmä vaurioituu pahasti. Painovoima kykenee myös luomaan erilaiset esineet tuottamaan niin paljon gravitoneja, että nämä vetävät puoleensa lähistöllä olevaa materiaa ja energiaa.
Nopeasti tuottamalla gravitoneja Painovoima voi luoda niistä säteen, jonka räjähdysvoima vastaa noin 10.000 kiloa TNT:tä. Samalla lailla Painovoima kykenee luomaan ympärilleen suojaavan kentän, joka kykenee suojelemaan häntä jopa pieneltä ydiniskulta. Painovoima kykenee myös havaitsemaan ja manipuloimaan ulottuvuuksien välisiä aukkoja.
Painovoima on myös nerokas fyysikko.
Rajoitukset
Painovoima kykenee käyttämään voimiaan maksimissaan neljä tuntia niiden ääriteholla ennen kuin hän väsyy. Vaikka Painovoima on potentiaalisesti yksi Marvel-universumin voimakkaimmista superroistoista, hän on mentaalisesti ja emotionaalisesti hyvin häiriintynyt.