cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
AirBaltic
Historia
Tammikuussa 2007 airBalticin reittiverkko kattoi 34 kohdetta Riiasta, 12 Vilnasta ja kaksi Kaliningradista. Vuoteen 2009 tultaessa on liikenne Vilnassa huomattavasti vähentynyt, sillä yhtiö lentää Vilnasta enää kolmeen kohteeseen. Yhtiö on vuonna 2009 aloittanut useita välilaskullisia reittejä, joiden avulla se on luonut uudet reitit Linköping–Bergen, Linköping–Stavanger, Tampere–Kuopio, Turku–Oulu sekä Turku–Tallinna. Kyseisiä reittejä ei kuitenkaan enää lennetä.
Yhtiön hallituksen puheenjohtaja ja toimitusjohtaja on Martin Gauss. Muun johtoryhmän muodostavat Martin Sedlacky (COO) ja Vitolds Jakovlevs (CFO).
Yhtiön tilanne kesäkuussa 2011 oli, että airBaltic oli joutumassa konkurssiin, sillä viiden ensimmäisen kuukauden aikana sen tappiot olivat lähes 26 miljoonaa euroa. Väitteitä vararikkouhasta oli liikkunut jo pitkään. Tilanteen syynä talousministeri Artis Kampars piti sitä, että yrityksestä siirrettiin rahaa sen oheistoimintoja hoitaviin yrityksiin, joiden omistajia ei tiedetty. Yhtiö oli yhtenä epäiltynä rikostutkinassa, jossa tutkinnan kohteina oli myös korkeiden virkamiesten ja poliitikkojen toimia. Epäiltiin muun muassa, että yhtiön johtaja Bertolt Flick olisi solminut poliitikko Ainas Slesersin kanssa ”fiktiivisiä sopimuksia”, joiden piti koskea mainostilan ostoa, mutta todellisuudessa rahoitettiinkin Sleserin vaalikampanjointia.
Vuonna 2016 airBalticille saapuivat ensimmäiset Airbus A220 -koneet. Yhtiö ilmoitti luopuvansa potkurikoneista vuoteen 2021 mennessä tai aiemmin, jos se saa leasing-koneilleen uudet käyttäjät. Yhtiön laivasto on vuodesta 2020 alkaen koostunut ainoastaan A220-300-koneista.
Kohteet
Toukokuussa 2022 airBaltic lentää 71 kohteeseen 29 maassa.
Laivasto
pienoiskuva|airBalticin [[Airbus A220-300 laskeutumassa Geneven kansainväliselle lentoasemalle.]] pienoiskuva|airBalticin entinen [[Boeing 737-500 lähdössä Zürichin lentoasemalta.]] pienoiskuva|airBalticin entinen [[Bombardier Q Series|de Havilland Canada Dash 8 Q400 Turun lentoasemalla.]]
Nykyinen laivasto
Helmikuussa 2023 airBalticin laivasto koostuu seuraavista konetyypeistä. Laivaston keski-ikä on 3,2 vuotta.
The Lone Ranger
thumb|Valokuvassa näyttelijä [[Clayton Moore Lone Rangerina ja hevosensa ”Silver”.]] thumb|Lone Rangeriä esittävä hahmo vastaanottamassa [[USS Ranger (CVA-61)|USS Ranger (CV-61) -lentotukialusta.]] The Lone Ranger on yhdysvaltalainen George W. Trendlen ideoima ja Fran Strikerin käsikirjoittama pitkäikäinen radio- ja televisiosarja. Radiossa sarjan ensimmäinen jakso lähetettiin 30. tammikuuta 1933 ja viimeinen 3. syyskuuta 1954. Radiosarjaa tehtiin kaikkiaan 2 956 jaksoa. Televisiossa sarjaa esitettiin vuosina 1949–1957.
Sarja kertoo Texas Ranger John Reidista ja hänen intiaanikumppanistaan Tontosta. Sarjan tapahtumat sijoittuvat villiin länteen.
Sarjan radioversio on päässyt Radio Hall of Fameen.
Hahmo tunnetaan Suomessa nimellä Yksinäinen ratsastaja.
Elokuvissa
Lone Ranger on esiintynyt myös elokuvasovituksissa. Vuoden 1981 version Yksinäinen ratsastaja ohjasi William A. Fraker. Heinäkuussa 2013 saa ensi-iltansa Gore Verbinskin ohjaama ja Jerry Bruckheimerin tuottama elokuvasovitus The Lone Ranger, jossa nimihenkilöä esittää Armie Hammer ja Tontoa Johnny Depp.
Suomessa vuonna 1971 valmistuneessa Spede Pasasen tuottamassa komediaelokuvassa Hirttämättömät Yksinäistä ratsastajaa alias Lonely Rideriä esittää Vesa-Matti Loiri ja Tontoa Simo Salminen.
Upšerin
pienoiskuva|alt=Upšerin, 1992|Upšerin, 1992 Upšerin (jiddiš: אפשערן, vrt. saksan auf scheren) on juutalainen hasidista alkuperää oleva juhla, jossa poikien hiukset leikataan näiden saavuttaessa kolmen vuoden iän.
Luettelo Yön singleistä
Tämä on luettelo Yö-yhtyeen julkaisemista singlelevyistä.
Threat
Threat on suomalaisen Fragmentin kehittämä räiskintäpeli, joka on julkaistu sharewarena vuonna MS-DOSille. Pelin kokoversiota ei enää saa mistään.
Pelaaminen
Asteroidilla olevaan kaupunkiin hyökkää verenhimoinen hirviöjoukko. Puolustukseen lähetetään eliittisotilaat joita voi olla 1–3. Jokaisen kentän alussa voi ostaa kaupasta asioita ja ensiapupakkauksia niillä rahoilla, joita siihen mennessä on kentistä kerännyt. Kenttien tavoitteena voi olla joko tietyssä paikassa oleminen oikeaan aikaan, esineiden räjäyttäminen tai kaikkien vihollisten eliminointi. Tiimipelin lisäksi pelaajat voivat taistella keskenään kentissä, joita voi tehdä kenttäeditorilla. Kun vihollisen on ampunut, tulee tähän kohtaan lisää energiaa, rahaa ammuksia tai pääkallopommi. Vihollisia Threatissa on useita.
Aalto Ventures Program
Aalto Ventures Program eli AVP on Aalto-yliopiston yrittäjyyskoulutusohjelma. Sen tarkoitus on tarjota Aallon opiskelijoille taitoja, inspiraatiota ja verkostoja uusien kasvuyritysten perustamiseen tai olemassa olevien toimialojen muuttamiseen. Tätä varten AVP tarjoaa kasvuyrittäjyyteen liittyviä kursseja, tapahtumia ja opintomatkoja. Kursseista on mahdollista muodostaa Startup Minor -sivuainekokonaisuus, joka tähtää yrittäjyyteen. AVP:n inspiraationa on ollut Stanfordin yliopiston yrittäjyysohjelma Stanford Technology Ventures Program.
Opetus
AVP on akateeminen yrittäjyyskoulutusohjelma, joka pyrkii maksimoimaan opiskelijoiden oppimisen, ei perustettujen yritysten määrää. Opetuksesta on pyritty tekemään mahdollisimman käytännönläheistä, ja useimmat kurssit sisältävätkin ryhmätöitä ja projekteja lopputentin sijaan. AVP:n omat kurssit ovat laajuudeltaan 1-9 opintopistettä, ja niitä voi lisätä opintosuunnitelmaan valinnaisina kursseina tai halutessaan niistä voi muodostaa Startup Minor -sivuaineen.
Kursseilla opettavat AVP:n omat opettajat, vierailevat luennoitsijat sekä yksittäisten kurssien tapauksessa osa-aikaiset kumppaniopettajat kuten Bruce Oreck.
Kritiikki
Huolimatta pyrkimyksestä käytännönläheisyyteen, on ohjelma saanut kritiikkiä opiskelijoiden keskuudessa siitä, että yrittäjyyttä on mahdoton opettaa akateemisesti. Moni opiskelija pitää parempana vaihtoehtona yrittäjyyden oppimiseen muun muassa osallistumista yrittäjyysyhteisöjen kuten Aaltoesin toimintaan tai harjoittelua startup-yrityksessä esimerkiksi Startuplifersin kautta.
Historia
AVP perustettiin Aalto-yliopiston opiskelijoiden aloitteesta. Oltuaan mukana pystyttämässä Aalto Entrepreneurship Societya ja Startup Saunaa vuonna 2011 Kristo Ovaska ja Linda Liukas vierailivat Stanfordin yliopistossa, ja heidän aloitteestaan Aalto-yliopiston silloinen rehtori Tuula Teeri kutsui Steve Blankin vierailulle Aaltoon. Blankin vierailu ja opiskelijoiden innostus yrittäjyyttä ja yrittäjyysopetusta kohtaan sai yliopiston henkilökunnan vakuuttuneeksi yrittäjyyskoulutuksen tarpeesta, ja tätä tarvetta vastaamaan perustettiin vuonna 2012 Aalto Ventures Program.
Alumnit
Ohjelman alumneiksi lasketaan kaikki opiskelijat, jotka ovat saaneet ohjelman kursseilta opintopisteitä. Koko sivuaineen suorittamista ei siis vaadita. Joitain AVP:n alumninen perustamia yrityksiä ovat:
Petšerskin piiri
pienoiskuva|Petšerskin piirin on eräs Kiovan piireistä. pienoiskuva|90px|Petšerskin piirin vaakuna. Petšerskin piiri on yksi Kiovan kaupungin kymmenestä hallintopiiristä Ukrainassa. Se sijaitsee aivan kaupungin keskustassa. Sen pinta-ala on 20 neliökilometriä ja asukasluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 158 327.
Petšersk on Ukrainan valtakeskus. Siellä sijaitsevat muun muassa Ukrainan presidentinkanslia, parlamentti eli Ukrainan korkein rada, Ukrainan valtioneuvoston rakennus, Ukrainan keskuspankki, Ukrainan yleisen syyttäjän rakennus, urheilupalatsi ja urheilukeskus Olympialainen.
Piirin alueella sijaitsee noin 30 teollisuusyritystä ja 28 ylempää oppilaitosta ja korkeakoulua.
Ape Anttila
pienoiskuva|Ape Anttila vuonna 2013. Ari-Pekka “Ape” Anttila (s. 1966) on jazzmusiikin alalla toimiva kitaristi, basisti, säveltäjä, tuottaja ja opettaja. Basistin komppausta on voinut kuulla erilaisissa kokoonpanoissa, kuten pianisti Sid Hillen Platypus Ensemblessä, Quartet Coyotessa, Breadmachinessa, Lenni-Kalle Taipale Groupissa, UMOssa ja MMQ:n riveissä. Hän on tehnyt myös sävellys- ja sovitustyötä televisioon ja erilaisiin kilpailuihin. Vuonna 2007 Anttila perusti Lohjalle jazzlaulajavaimonsa Ira Kaspin kanssa RytmiOmena-nimisen rytmimusiikkiin keskittyneen musiikkikoulun.
Stade Olympique de Bellevarde
Stade Olympique de Bellevarde (myös La Face de Bellevarde) on laskettelurinne Val d’Isèressa Ranskassa.
Stade Olympique de Bellevarden suunnitteli Bernhard Russi Albertvillen olympialaisiin miesten alppihiihtokilpailuja varten. Rinteessä järjestettiin Albertvillen olympialaisten miesten alppihiihtokilpailut erikoispujottelua lukuun ottamatta ja vuoden 2009 MM-kilpailuiden miesten kilpailut ja naisten tekniikkalajikilpailut. Rinteellä lasketaan myös vuosittain miesten alppihiihdon maailmancupin osakilpailuja.
Suurpujottelurinteen nimetyt paikat ovat seuraavat: Passage de la Route, Le Rocher, Slalom Start, Le Stade Olympique ja La Flamme.
Markku Arponen
thumb|right|Markku Arponen. Markku Ilmari Arponen (25. marraskuuta 1943 Haapajärvi – 25. maaliskuuta 2023 Kuopio) oli suomalainen tuomari, muun muassa Itä-Suomen hovioikeuden presidentti. Hän jäi eläkkeelle 1. joulukuuta 2007.
Arponen valmistui oikeustieteen kandidaatiksi 1967 ja sai varatuomarin arvon 1970.
Arponen aloitti hovioikeudessa tuomarinuran 27-vuotiaana ja 30-vuotiaana hän toimi kihlakunnantuomarin viran hoitajana Kajaanissa. Kihlakunnantuomarin viran hän sai 34-vuotiaana Nilsiästä. Sieltä hän siirtyi 38-vuotiaana Rovaniemen kihlakunnantuomariksi ja sittemmin laamanniksi. Rovaniemen hovioikeuden hovioikeudenneuvokseksi hänet nimitettiin 1995 ja sieltä Oulun käräjäoikeuden laamanniksi 1996. Korkeimman oikeuden jäseneksi eli oikeusneuvokseksi hänet nimitettiin 1998. Itä-Suomen hovioikeuden presidentiksi hänet nimitettiin 2002.
Arponen toimi prosessioikeuden opettajana Lapin yliopistossa, hoitaen muun muassa osaa prosessioikeuden professuurista 1987–1990. Hän oli jäsenenä lainvalmistelutyöryhmissä rikosprosessilakia, oikeusapujärjestelmää ja tuomarikoulutusta uudistettaessa.
Arponen toimi puheenjohtajana vankeusrangaistuskomiteassa, joka valmisteli lokakuussa 2006 voimaan tulleet uudet vankeuslait. Hän oli puheenjohtajana myös tuomioistuinlaitoksen kehittämiskomiteassa vuosina 2001–2003.
Arponen osallistui aktiivisesti oikeuspoliittiseen keskusteluun. Hän ehdotti kaikkien käräjäoikeuksien hallinnollista yhdistämistä hovioikeuksiin niin, että maassa olisi vain kuusi yleistä tuomioistuinta korkeimman oikeuden lisäksi.
Elatusapu
Elatusapu on maksu, jolla perheestä lähtenyt elatusvelvollinen aikuinen täyttää osuutensa perheen toimeentulosta. Elatusavun saaja on yleensä perheen alaikäinen lapsi. Maksun suuruus ja sen maksutapa voivat perustua kunnan sosiaalihuollon vahvistamaan sopimukseen tai tuomioistuimen antamaan tuomioon.
Lapsen elatusapu
Vanhemmilla on lakiin perustuva velvollisuus vastata kykyjensä mukaan lapsen elatuksesta. Jos vanhempi ei muulla tavoin huolehdi lapsen elatuksesta tai jos lapsi ei pysyvästi asu kyseisen vanhemman luona, toinen vanhempi voidaan määrätä maksamaan lapselle elatusapua. Sen määrä ja suorittamistapa määritetään vanhempien tekemällä ja lastenvalvojan vahvistamalla sopimuksella tai tuomioistuimen antamalla tuomiolla.
Kun vanhempien elatuskykyä arvioidaan, otetaan huomioon heidän ikänsä, työkykynsä ja mahdollisuutensa osallistua ansiotyöhön. Sen lisäksi arvioidaan käytettävissä olevien varojen määrä ja heidän muut lakiin perustuvat elatusvastuunsa. Asiaan vaikuttavat myös lapsen oma kyky ja mahdollisuudet vastata itse elatuksestaan sekä muut seikat, jotka keventävät vanhemmille koituvia kustannuksia.
Jos muusta ei ole sovittu, elatusapu maksetaan kuukausittain etukäteen. Sopimukseen voidaan kirjata eri aikoina erilaisia summia ja muutoksia maksutahdissa. Tarvittaessa elatusavun maksaminen voidaan sopia myös kertamaksuksi. Tähän voidaan kuitenkin ryhtyä vain, jos menettely on vanhemman maksukykyyn nähden kohtuullinen. Oikeusministeriön työryhmä on laatinut ohjeen, jota voidaan käyttää apuna elatusavun koon määrittämisessä.
Jollei toisin ole sovittu tai määrätty, elatusavun maksuvelvollisuus päättyy, kun lapsi täyttää kahdeksantoista vuotta. Jos vanhempi laiminlyö elatusavun maksamisen, lapsella on oikeus saada elatustukea. Elatustuen maksaa Kansaneläkelaitos, mutta tuki pyritään perimään takaisin elatusvelvollisuutensa laiminlyöneeltä vanhemmalta. Täysimääräinen elatustuki on tällä hetkellä 167,01 e/kk. (1.1.2020).
Entiselle puolisolle maksettava elatusapu
Puolisoilla on avioliiton aikana elatusvelvollisuus toisiaan kohtaan. Avioliiton aikainen elatusvelvollisuus lakkaa, kun lopullinen avioero astuu voimaan, ja sen jälkeen entisillä puolisoilla on Suomessa pääsääntöisesti itse vastuu omasta elatuksestaan. Avioerotilanteessa tuomioistuin voi kuitenkin velvoittaa puolison maksamaan elatusapua toiselle puolisolle, jos tämän katsotaan tarvitsevan sitä kykyjensä ja muiden asiaan vaikuttavien seikkojen vuoksi. Tämä on nykyisin kuitenkin hyvin harvinaista Suomessa.
Entisen puolison elatusapu voidaan vahvistaa maksettavaksi joko toistaiseksi tai päättymään tietyn määräajan kuluttua. Elatusapu voidaan myös sopia maksettavaksi kertasummana, jos elatusvelvollisen varallisuusolot ja muut seikat antavat siihen aihetta. Oikeus määräajoin maksettavaan elatusapuun päättyy, jos elatusapuun oikeutettu menee uuteen avioliittoon.
Kansainvälinen elatusapu
New Yorkissa solmittiin 1956 elatusavun perimistä ulkomailla säätelevä yleissopimus. Sen perusteella toisen maan tuomioistuimen päätös voidaan panna täytäntöön edunsaajan kotivaltiossa. Valtiot ovat laatineet kahdenvälisiä elatusapujen perintää koskevia sopimuksia. Tilanteessa, jossa asianosaisen kotimaa ei ole tunnustanut yleissopimuksia eikä valtiosopimuksia, hänen kotimaansa pitää tunnustaa erikseen elatusapupäätös, jotta se saa lainvoiman.
Seppo Kantonen
Seppo Kantonen (s. 1963 Pylkönmäki ) on suomalainen pianisti. Kantosen työnantajiin on vuosien varrella kuulunut UMO, saksofonisti Eero Koivistoinen, rumpali Jukkis Uotila sekä lukuisat Sibelius-Akatemian jazzosaston opiskelijatovereiden yhtyeet. Kantosen omista yhtyeistä mainittakoon basisti Uffe Krokforsin ja rumpali Markku Ounaskarin kanssa kesällä 1997 syntynyt Klang-trio sekä 2000-luvun alussa trumpetisti Verneri Pohjolan, basisti Antti Lötjösen sekä rumpali Mika Kallion kanssa muodostettu Tokka-kvartetti.
Kantonen on soittanut uransa aikana yli 150 levytyksessä.
Suomen Jazzliitto myönsi Kantoselle vuoden 1985 Yrjö-palkinnon.
Bestla (mytologia)
Bestla on Eddassa Bolthorn-jättiläisen tytär, Borin puoliso ja Odinin, Vilin ja Ven äiti. Bestlan nimen on tulkittu merkitsevän "niinen antaja", mikä tarkoittaisi, että hän on marjakuusen jumalatar. Toisaalta nimi voi merkitä kaarnaa, jolloin Odin olisi syntynyt puusta.
Nollamittaisuus
Nollamittaisuus on yksi joukon ominaisuuksista mittateoriassa. Joukko on nollamittainen, jos se voidaan peittää väleillä, joiden yhteenlaskettu pituus on mielivaltaisen pieni.
Määritelmä
Joukko on nollamittainen, jos jokaiselle  on olemassa perhe  kompakteja välejä  siten, että ja
Tällöin merkitään
Määritelmässä on olennaista peittävien välien numeroituva määrä. Määritelmä asetetaan usein siten, että peittävinä väleinä käytetään avoimia välejä. Rajoitettu väli on nollamittainen, jos ja vain jos se on surkastunut.
Ominaisuuksia
Nollamittaisilla joukoilla on seuraavat ominaisuudet:
Kuoleman rekat
Kuoleman rekat on Stephen Kingin samannimiseen novelliin perustuva kanadalainen tv-kauhuelokuva. Novelli on suomennettu nimellä Rekat ja julkaistu suomeksi 1989 ilmestyneessä novellikokoelmassa Yön äänet.
Juoni
Elokuvassa rekat heräävät eloon ja tekevät kaikkensa tappaakseen ympäristönsä ihmiset. Lunar on pieni kaupunki, jonne ihmiset saapuvat ufohavaintojen innostamina. Ihmisten kiinnostus ufoihin kuitenkin haihtuu, kun paikallisten autojen hautausmaan kuolleet ihmiset heräävät henkiin ja ottavat autot haltuunsa. Ihmiset aloittavat taistelun elämästä ja kuolemasta Kuoleman rekkoja vastaan, jotka ovat päättänet tuhota kaiken maanpäällisen.
Ohjasnokitiira
pienoiskuva|Ohjasnokitiiran muna. Ohjasnokitiira (Onychoprion anaethetus, aiemmin Sterna anaethetus) on maapallon lämpimillä merialueilla tavattava tiiralaji.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 30–32 cm ja paino 95–150 g. Ohjasnokitiira on keskikokoinen tiira, jonka erottaa nokitiirasta pienemmän koon ja vaaleamman höyhenpuvun perusteella. Aikuisen linnun juhlapuvussa päälaki, niska ja ohjasjuova nokasta silmän taakse ovat mustat, otsa ja silmäkulmajuovat valkoiset, selkäpuoli, siivet ja pyrstö tumman harmaanruskeat ja alapuoli valkoinen. Nokka on musta ja pitkähkö. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Esiintyminen
Ohjasnokitiira elää laajalla alueella trooppisen ja subtrooppisen merialueen saarilla: Australiassa ja muualla Oseaniassa sekä Kaakkois-Aasian saaristoissa, Intian ja Sri Lankan lounaisosissa, Arabian niemimaan ja Itä-Afrikan rannikoilla sekä Intian valtameren saarilla, lähimpänä Eurooppaa Punaisellamerellä ja Mauritanian rannikolla, sekä paikoin Keski-Amerikassa, Etelä-Amerikan pohjoisreunassa ja Karibianmeren saarilla. Lajin elinympäristön ala on 516 000 neliökilometriä ja maailman populaation koko on 610 000 – 1 500 000 yksilöä.
Elinympäristö
Lisääntymisaikana ohjasnokitiirat elävät tavallisesti pienehköinä alle sadan parin yhdyskuntina, mutta joskus yhdyskunnassa on yli 2 000 paria. Yhdyskunnat elävät yleensä saarilla ja koralliriutoilla, toisinaan rannikolla.
Lisääntyminen
Ohjasnokitiiran pesä on maassa, yleensä heinikon tai kivikon suojassa, ja usein yläpuolelta näkymättömissä, esimerkiksi onkaloissa, pienissä luolissa, kivenlohkareen tai pensaan juurella. Naaras munii yhden munan, jota molemmat puolisot hautovat yhteensä nelisen viikkoa. Poikaset jättävät pesän noin kolmen päivän ikäisinä ja piiloutuvat lähistön heinikkoon. Ne ovat lentokykyisiä noin kahdeksan viikon ikäisinä, minkä jälkeen emot ruokkivat niitä vielä useita viikkoja. Seychelleillä laji voi pesiä 7,5–8 kuukauden välein.
Ravinto
Ohjasnokitiirat saalistavat meren pinnasta pieniä kaloja, äyriäisiä, nilviäisiä ja vesimittareita.
Rasmus Korsström
Rasmus Korsström (1968–2013) oli tenorisaksofonistina kansainvälistä huomiota saavuttanut virtuoosi, jonka yhteistyökumppaneita olivat muun muassa Ulf Korkfors, Otto Donner, Jukka Gustavson, Seppo Kantonen, Antero Priha ja Iro Haarla. Korsström soitti muun muassa yhtyeissä Iro Haarla-Ulf Korkfors, Otto Donner Free for All ja Breadmachine.
Megiddon taistelu (609 eaa.)
Megiddon taistelu on taistelu, joka käytiin lähellä Megiddon kaupunkia vuonna 609 eaa. Taistelussa egyptiläiset kukistivat Juudan joukot. Tämän seurauksena Palestiina joutui Egyptin alaisuuteen ja Juudasta tuli Egyptin vasallivaltio.
Taistelun taustalla oli faarao Nekho II sotaretki babylonialaisia vastaan, sillä Nekho oli liitossa assyrialaisten kanssa. Kuitenkin kuningas Josian johtamat juudalaisjoukot pysäyttivät egyptiläiset Megiddossa. Nekhon armeija kukisti vastustajansa ja Josia sai surmansa. Neljä vuotta myöhemmin Karkemišin taistelussa assyrilais-egyptiläinen armeija kärsi tappion babylonialaisille.
Kaarlo Koskelo
Kaarlo Koskelo (syntyjään Karl Anton Tanelinpoika Ääpälä, 12. huhtikuuta 1888 Kotka – 21. joulukuuta 1953 Astoria, Oregon, Yhdysvallat) oli painin olympiavoittaja Tukholman kisoista 1912. Hän edusti aktiiviaikanaan Kotkan Rientoa, jossa Koskelon valmentajana toimi Vilho Alhojärvi.
Suomen sisällissodassa Koskelo taisteli punaisten Savitaipaleen rintaman päällikkönä. Sodan jälkeen hän pakeni Venäjän kautta Yhdysvaltoihin ja perusti Oregonin Astoriaan Union Steam Baths -saunayrityksen.
Koskeloa voidaan pitää painin "tähdenlentona". Hän ei lyhyehköllä painiurallaan voittanut yhtään Suomen mestaruutta.
Red River Valley
400px|thumb|Redjoen valuma-alue. Red River Valley on Redjoen valuma-alueen muodostama alava alue, joka ulottuu Yhdysvalloissa Pohjois-Dakotan ja Minnesotan osavaltioiden alueelle sekä Kanadassa Manitoban provinssiin. Suurimmat asutuskeskukset ovat Redjoen varrella sijaitsevat Fargo, Grand Forks, Moorhead ja Winnipeg. Alava alue muodostui viimeisen jääkauden jälkeen jättämän Agassiz-jääjärven sijaitessa alueella.
Zarqa (joki)
Zarqa tai nykyarabiaksi Nahr ez-Zarqa on Jordaniin laskeva joki, joka on aikaisemmin tunnettu hepreankielisellä nimellä Jabbok, jota käytetään edelleen useissa kielissä.
Joki alkaa lähes 800 metrin korkeudessa Ain Ghazalin lähteestä, joka sijaitsee Ammanista koilliseen, juoksee aluksi pohjoiseen ja sitten länteen. Se virtaa Jordanin itäpuolella syvässä ja leveässä laaksossa keskimäärin 355 metriä merenpinnan alapuolella, seudun tiheimmin asutettujen (keskimäärin 221 henkeä km2) ja teollistuneimpien alueiden halki. Zarqa yhtyy Jordaniin Gennesaretinjärven ja Kuolleenmeren välissä.
Jokea säännöstellään vuonna 1970 valmistuneella padolla, jota korotettiin vuonna 1987. Joen vettä käytetään runsaasti kaupunkien vesihuoltoon, kasteluun ja teollisuuden tarpeisiin. Pahasti saastuneen joen veden laatu on heikentynyt entisestään siihen johdetuista kotitalouksien ja teollisuuden jätevesistä, joita joutuu täysin käsittelemättöminä jokeen. Joen virtaama muodostuu jo luontaisestikin vähävetisinä kesäkuukausina suurelta osin näistä vesistä. Zarqa-joen entistäminen onkin yksi Jordanian ympäristöministeriön tärkeimmistä tehtävistä. thumb|left|Zarqa-joen maisemia lokakuussa 2009, [[Ammanin ja Jerashin välillä.]] Joesta käytetään useita nimiä, joista Jabbok esiintyy jo Raamatussa. Esimerkiksi ensimmäisessä Mooseksenkirjan luvun 32 jakeissa 22-32 kerrotaan, kuinka Jaakob taisteli tuntemattoman miehen kanssa Jabbokin kahluupaikalla. Erilaisten kirjoitusasun muunnosten lisäksi Nahr ez-Zarqaa tarkoitetaan Jabbokin lisäksi nimillä Seil ez Zarqa, Wadi Ain Ghazal, Wadi Zerka, Wadi `Ayn Ghazal ja Wadi az Zarqa' muunnoksineen.
Zarqa-joen geologiseksi iäksi oletetaan noin 30 miljoonaa vuotta. Seutu on kuivaa ja enimmäkseen viljeltyä, mutta jonkin verran esiintyy luontaisesti harvaa piikkipensaskasvustoa. Joen varrelta on löydetty runsaasti meripihkaa, josta löydetyt eläinten ja kasvien jäänteet kertovat alueella aikoinaan vallinneista trooppisista oloista sekä runsaasta eläin- ja kasvikunnasta.
Fredrik VIII (Schleswig-Holstein)
thumb|Herttua Fredrik VIII, piirros vuodelta 1863. Fredrik VIII, alkujaan Fredrik August (6. heinäkuuta 1829 Augustenborg, Tanska – 14. tammikuuta 1880 Wiesbaden, Saksa) oli Augustenburgin suvun päämies, joka julistautui vuonna 1863 Schleswigin ja Holsteinin herttuaksi ja vaikutti osaltaan toisen Saksan–Tanskan sodan syttymiseen. Hän ei koskaan tosiasiassa hallinnut Schleswigiä tai Holsteinia.
Fredrikin isä oli Augustenburgin herttua Kristian August II, jonka pyrkimys varmistaa Schleswigin ja Holsteinin periytyminen suvulleen oli vaikuttanut ensimmäisen Saksan–Tanskan sodan syttymiseen vuonna 1848. Fredrik palveli sodan aikana Schleswigin saksalaismielisessä kapinallisarmeijassa. Perheen jouduttua tappiollisen sodan jälkeen maanpakoon hän siirtyi upseeriksi Preussin armeijaan. Hänen isänsä lupasi Tanskan hallitukselle olla puuttumatta kruununperimykseen, mutta Fredrik julisti vuonna 1859, ettei tämä sitonut häntä. Kun Tanskan kuningas Fredrik VII kuoli marraskuussa 1863 ja hänen seuraajakseen tuli Kristian IX nuoremmasta Glücksburgin sukuhaarasta, Kristian August II ilmoitti välittömästi luopuvansa oikeudestaan Schleswigin ja Holsteinin kruunuun poikansa Fredrikin hyväksi, ja Posenin Dolzigissa oleskellut Fredrik julisti seuraavana päivänä olevansa herttuakuntien laillinen hallitsija vuoden 1848 perustuslain mukaan. Kannattajat julistivat hänet 27. joulukuuta Elmshornissa Schleswigin ja Holsteinin herttuaksi nimellä Fredrik VIII ja hän asettui perustamansa varjohallituksen kanssa Kieliin.
Preussin kansleri Otto von Bismarck käytti Schleswigin perimyskiistaa tekosyynä sodan aloittamiselle Tanskaa vastaan, mutta päätti voittoisan sodan jälkeen estää Fredrik VIII:n valtaannousun, koska ei luottanut tähän. Fredrikin oikeus kruunuun tosin tunnustettiin Lontoon rauhankonferenssissa, mutta Preussi ja Itävalta hajottivat hänen perustamansa hallituksen helmikuussa 1865. Hänestä tuli ei-toivottu henkilö preussilaisen kuvernöörin hallitsemassa Schleswigissä, mutta hän saattoi vielä oleskella Itävallan valvomassa Holsteinissa. Preussin–Itävallan sodan puhjettua vuonna 1866 Fredrik VIII joutui pakenemaan lopullisesti ”valtakunnastaan”, joka seuraavana vuonna liitettiin kokonaan osaksi Preussia. Fredrik vietti tämän jälkeen hiljaiseloa ja asettui isänsä kuoltua tämän tiluksille Sleesian Primkenauhun.
Fredrik VIII:n puoliso oli vuodesta 1856 ruhtinatar Adelaide von Hohenlohe-Langenburg. Heidän ainoa poikansa oli Ernst Günther, jonka arvonimi Schleswig-Holsteinin herttua tunnustettiin vuonna 1885 virallisesti Saksassa ja joka sai takaisin suvulle kuuluneen Augustenborgin linnan. Fredrikin tyttärestä Augusta Viktoriasta tuli Saksan viimeinen keisarinna, kun hän nai keisari Vilhelm II:n. Kahdesta muusta tyttärestä Karolina Matilda nai Kristian IX:n veljenpojan, herttua Fredrik Ferdinandin, ja Louise Sofie nai Preussin prinssi Fredrik Leopoldin.
Red River Valley (kappale)
Red River Valley on yhdysvaltalainen kansansävelmä ja cowboylaulu. Sen arvellaan olevan peräisin 1870-luvulta. Laulu tunnetaan useilla eri nimillä. Sen sanoituksesta on olemassa myös useita toisistaan hieman poikkeavia versioita.
Laulun kertosäe on:
Carl T. Sprague levytti laulun ensimmäisen kerran nimellä "Cowboy Love Song" vuonna 1925. Jules Verne Allen puolestaan 1929 nimellä "Cowboy's Love Song". Allenin versio oli suurempi menestys.
"Jarama Valley" on Espanjan sisällissodasta kertova laulu, jonka melodia on lainattu "Red River Valleysta". Sen on levyttänyt Woody Guthrie.
Vuonna 1959 Johnny and the Hurricanes levytti rock and roll-instrumentaaliversion laulusta nimellä "Red River Rock". Levy nousi listakärkeen sekä Yhdysvalloissa (#5) että Britanniassa (#3). 1970-luvulla Hurriganes teki oman versionsa "Red River Rockista".
1960-luvulla "Red River Valleyn" melodiaan tehtiin ruotsinkieliset sanat, joissa laulun tapahtumat siirrettiin Lappiin. Ruotsalaisen version nimi on "Vid foten av fjället", ja sen lauloi levylle Sven-Gösta Jonsson. Jonssonin hittikappale käännettiin myös suomeksi: Matti Heinivahon levyttämä "Tunturin juurella" on tarinaltaan suora käännös ruotsinkielisestä laulusta.
Toni Lehtinen
Toni-Pekka Lehtinen (s. 5. toukokuuta 1984 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija, joka on edustanut muun muassa Veikkausliigaseura Seinäjoen Jalkapallokerhoa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Lehtinen on saavuttanut Valkeakosken Hakan riveissä Suomen mestaruuden kaudella 2004 ja Suomen cupin voiton kaudella 2005. Hänet valittiin Veikkausliigan kauden 2004 tulokaspelaajaksi. Vuosina 2009 ja 2010 Lehtinen pelasi joitakin pelejä kreikkalaisessa Levadiakosissa ja sveitsiläisessä FC Aaraussa. Kesken kauden 2010 hän palasi FC Hakaan. Kaudeksi 2011 hän siirtyi IFK Mariehamniin. Marraskuussa 2011 hän teki viiden vuoden sopimuksen Ykköseen nousseen SJK:n kanssa.
Wallace Carothers
thumb|Wallace Carothers Wallace Hume Carothers (27. huhtikuuta 1896 – 29. huhtikuuta 1937) oli yhdysvaltalainen kemisti, joka on tunnettu muun muassa nailonin keksimisestä. Carothers työskenteli DuPontilla orgaanisen kemian johtajana.
Elämäkerta
Carothers syntyi Burlingtonissa, Iowassa. Hän aloitti akateemisen uransa Illinoisin yliopistossa Urbana-Champaignissa vuonna 1924. Hän toimi myös kemian osaston johtajana Tarkio Collegessa, Missourissa, vaikka oli vielä itsekin opiskelija. Carothers siirtyi Harvardin yliopistoon vuonna 1926, minkä jälkeen hän vuonna 1928 siirtyi DuPontille työskentelemään polymeerien parissa.
Arnold Sports Festival
Arnold Sports Festival, aiemmin 'Arnold Classic on vuosittain Ohion osavaltion Columbuksessa järjestettävä neljä päivää kestävä urheilutapahtuma, joka keskittyy erityisesti kehonrakennukseen ja fitness-urheiluun. Tapahtuma on nimetty sen toisen järjestäjän, Arnold Schwarzeneggerin mukaan.
Wallace Carothers
Elämäkerta
DuPontilla Carothersin työryhmä keksi 1932 neopreenin, ensimmäisen synteettisen kumin. Sen jälkeen ryhmä kiinnostui estereihin ja amideihin pohjautuvista polymeereistä ja syntetisoi ensimmäisen polyesteri-superpolymeerin, nailonin edeltäjän. Useita vuosia myöhemmin Carothers suoritti kokeita, jotka johtivat nailonin tuotantoon.
Arnold Sports Festival
Historia
Arnold Sports Festivalin taustalla on vuonna 1970 Columbuksessa järjestetyt painonnoston maailmanmestaruuskilpailut. Niitä organisoimassa ollut Jim Larimer sai idean järjestää niiden yhteydessä kehonrakennuskilpailun. Kilpailuun osallistui myös nuori itävaltalainen Arnold Schwarzenegger, joka vakuuttui järjestelyistä ja ilmoitti Larimerille haluavansa olla mukana järjestää Columbuksessa kehonrakennuskilpailuja aktiiviuransa jälkeen.
Wallace Carothers
Elämäkerta
Vuonna 1936 Carothers valittiin ensimmäisenä teollisuuskemistinä Yhdysvaltain kansalliseen tiedeakatemiaan.
Magnus Wegelius
Karl Magnus Wegelius (20. elokuuta 1884 Hattula – 9. joulukuuta 1936 Englanti) oli suomalainen diplomi-insinööri, voimistelija, yleisurheilija, ampuja ja viisinkertainen olympiamitalisti. Wegelius on harvoja suomalaisia, jotka ovat voittaneet olympiamitalin kahdessa täysin erilaisessa lajissa. Hän menehtyi lento-onnettomuudessa Englannissa. Seuratasolla Wegelius edusti Suomen Metsästysyhdistystä, Porin Tarmoa ja Helsingin Kisa-Veikkoja.
Wallace Carothers
Elämäkerta
Carothersin epäiltiin olevan luonteeltaan maanis-depressiivinen. Hän teki itsemurhan 29. huhtikuuta 1937 juomalla kaliumsyanidiliuoksen (eli syankaliumia, joka muodostaa vatsalaukussa tappavan myrkyllistä sinihappoa eli syaanivetyä). Hän kuoli kaksi vuotta ennen kuin nailonkuitujen teollinen valmistus aloitti synteettisten kuitujen vallankumouksen. Itsemurhan aikana Carothersin vaimo oli toisella kuukaudella raskaana. Hänen ainoa lapsensa, tytär Jane, syntyi siis isättömänä.
Arnold Sports Festival
Historia
Schwarzenegger palasi Columbukseen 1975 ja sopi Larimerin kanssa tulevista kehonrakennuskilpailuista. He järjestivät Columbuksessa vuodesta 1976 alkaen viisi Mr. Olympia -kilpailua ja useita Mr. World- ja Mr. Universe -kilpailuja. Arnold Classic -tapahtuma käynnistyi lopulta vuonna 1989. Tapahtuma alkoi pian kasvaa, ja ensimmäisenä sen yhteyteen lisättiin Fitness Expo, jonka päälavalla esiintyi voimamiehiä, painonnostajia ja kädenvääntökilpailuja. Expon jälkeen ohjelmaan tuli oheistoimintoina erilaisia urheilutapahtumia, joita käydään varsinaisen tapahtumakeskuksen lisäksi Ohion osavaltionyliopiston kampusalueella, Columbuksen keskustassa ja läheisessä jääkiekkohallissa.
Magnus Wegelius
Wegelius voitti SM-tasolla Suomen-mestaruuden hirviammunnassa vuosina 1914, 1921, 1922 ja 1926–1928.
Wallace Carothers
Elämäkerta
Chemical Heritage Foundation julkaisi vuonna 1996 DuPontilla työskennelleen Matt Hermesin kirjoittaman Carothersin elämäkerran Enough for One Lifetime, Wallace Carothers the Inventor of Nylon, ISBN 0-8412-3331-4.
Magnus Wegelius
Wegeliuksen vanhemmat olivat maanviljelijä Uno Wegelius ja Helena Charlotta Wirzenius. Hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1905 Tampereen reaalilyseosta. Wegelius valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1909 ja opiskeli sitten Charlottenburgin teknillisessä korkeakoulussa parin vuoden ajan aineenkoestusta sekä höyrykattiloiden ja polttomoottorien rakentamista ja käyttöä.
Wegelius oli aluksi konepajainsinöörinä Porissa ja vuonna 1912 hän tuli Suomen Höyrykattilayhdistyksen palvelukseen aluksi apulaisinsinööriksi ja vuodesta 1914 johtajaksi. Wegelius toimi vuodesta 1918 alkaen aina kuolemaansa saakka SOK:n tuotantolaitosten johtajana ja hän oli vuodesta 1919 SOK:n johtokunnan varajäsenenä. Hän menehtyi lento-onnettomuudessa 9. joulukuuta 1936 Lontoon Croydonin lentokentän lähellä Englannissa ollessaan työmatkalla. Hollantilaisen KLM-lentoyhtiön Douglas DC-2 matkustajakone PH-AKL syöksyi maahan kohta kentältä nousun jälkeen. Onnettomuudessa kuoli 15 henkilöä ja siinä menehtyivät myös Ruotsin entinen pääministeri Arvid Lindman ja espanjalainen autogiron keksijä Juan de la Cierva.
Wegelius oli kymmenen vuoden ajan Suomen Ampujainliiton rahastonhoitajana ja varapuheenjohtajana. Hän oli Kotimaisen Työn Liiton hallituksen jäsen ja useiden valtion komiteoiden jäsenenä.
Hatsuharu (1932)
Hatsuharu oli Keisarillisen Japanin laivaston Hatsuharu-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Sasebon laivastoarsenaalilta. Sen köli laskettiin 14. toukokuuta 1931 ja alus laskettiin vesille 27. helmikuuta 1932. Alus valmistui 30. syyskuuta 1933.
Palvelus
Alus upposi 13. marraskuuta 1944 Manilanlahdella Yhdysvaltain laivaston ilmavoimien hyökkäyksessä.
Something Else by The Kinks
Something Else by The Kinks (joskus lyhyemmin Something Else) on brittiläisen The Kinks -yhtyeen syyskuussa 1967 julkaistu viides studioalbumi. Albumi merkitsi yhteistyön päättymistä yhdysvaltalaistuottaja Shel Talmyn kanssa. Tästä lähtien tuottamisesta vastasi yhtyeen johtohahmo Ray Davies.
Musiikillisesti Something Else by The Kinks on hyvin monimuotoinen ja melankolinen, ja sen sanoitukset käsittelevät brittiläistä elämää. Psykedeelisen rockin aikakaudella albumi oli vallitsevien trendien vastainen, ja siitä muodostuikin Kinksin siihen asti heikoiten myynyt albumi. Vaikka levyllä olivat suuret singlehitit ”Waterloo Sunset” ja ”Death of a Clown”, pääsi se Britanniassa vain sijalle 35 ja Yhdysvalloissa sijalle 153. Se oli samalla Kinksin viimeinen Britannian albumilistalle päässyt studioalbumi.
Myöhemmin albumia on arvostettu, ja se esimerkiksi valittiin mukaan Robert Dimeryn toimittamaan teokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään. Rolling Stone -musiikkilehti sijoitti sen sijalle 289 omalla kaikkien aikojen viisisataa parasta albumia -listallaan.
Tausta
The Kinksin vuosien 1964–1966 singleistä kaikkiaan kymmenen oli noussut listalle yhtyeen kotimaassa Britanniassa, ja niistä kolme oli ollut listaykkösenä. Yhtyeen johtohahmo ja pääasiallinen laulunkirjoittaja Ray Davies alkoi vuoden 1967 aikoihin kiinnostua yksittäisten singlejen sijaan yhä enemmän albumikokonaisuuksista, ja jo edellisenä vuonna julkaistua Face to Facea pidetään väljänä konseptialbumina, jolla oli havaittavissa Daviesin kehittymistä säveltäjänä ja sanoittajana. Monet levyn kappaleista käsittelivät brittiläistä yhteiskuntaa. Daviesin näkemykset aiheuttivat tulevaisuudessa erimielisyyksiä, sillä Kinksin levy-yhtiötä Pye Recordsia kiinnostivat vain singlehitit.
Myös yhtyeen tyyli muuttui. Musiikillisesti Kinks alkoi yhdistellä elementtejä folkista, bluesista ja kamarimusiikista mutta myös brittiläisestä music hall -perinteestä. Sanoitukset tarkastelivat brittiläistä kulttuuria.
Äänitykset
thumb|right|Rumpali Mick Avory ja kitaristi Dave Davies huhtikuussa 1967. Something Else by The Kinks nauhoitettiin hajanaisissa sessioissa Lontoon Pye-studioiden kakkosstudiossa marraskuun 1966 ja kesäkuun 1967 välisenä aikana. Levytys alkoi, kun basisti Pete Quaife palasi Kinksiin oltuaan hoidettavana auto-onnettomuuden vuoksi. Levy oli yhtyeen ensimmäinen, joka tehtiin ilman tuottaja Shel Talmyn valvontaa, sillä Kinks oli juuri allekirjoittanut Pye Recordsin kanssa uusia levytyssopimuksia, joiden mukaan yhtye tuottaisi albuminsa itse ja Ray Davies yksin päättäisi, mitä yhtyeeltä julkaistaisiin. Tästä huolimatta Something Else by The Kinksin Yhdysvaltain-painokseen tuottajaksi merkittiin Shel Talmy, kun taas Britannian-painoksessa ei mainittu tuottajaa lainkaan. Tästä eteenpäin Kinksin albumit tuotti yksin Davies.
Vaikka Ray Davies oli nousemassa laulunkirjoittajana todelliseksi ammattilaiseksi, studiossa hän toimi pitkälti vaiston varassa. Albumin jokaisessa kappaleessa oli omat ongelmansa, joihin yhtye löysi erilaiset ratkaisut. Kinks työskenteli pienellä budjetilla, eikä Pye-studioiden neliraitaisella äänityslaitteella voitu hioa kappaleita kovinkaan paljon. Sovitusten kanssa yhtye joutui usein improvisoimaan. Daviesin saadessa tuottajana lisää itsevarmuutta yhtye alkoi löytää tarvittavia soundeja yhä omaperäisemmistä paikoista. Esimerkiksi puhallinsektiota imitoitiin lyömällä pahvilaatikon reunaa. ”Death of a Clownin” intro syntyi puolestaan Daviesin soittaessa pianon jousia harpun tapaan. Yhtye käytti myös mellotronia imitoidakseen muiden soittimien ääniä.
Rumpali Mick Avoryn mukaan yhtyeellä oli erilaisia tapoja äänittää levyn kappaleet. Joissain kappaleissa luotiin ensin pohja rummuilla ja bassokitaralla, kun taas joissain yhtye soitti samanaikaisesti. Useassa kappaleessa yhtyettä avusti sessiomuusikko ja kosketinsoittaja Nicky Hopkins, ja lisäksi joissain kappaleissa taustalaulua laulaa Ray Daviesin vaimo Rasa.
Miksaus
Aikakaudelle tyypillisesti Something Else by The Kinksistä tehtiin sekä stereo- että monomiksaus. Monoääni oli vielä tuolloin rocklevyjen kohdalla hallitsevampi muoto, stereo sen sijaan nähtiin yleisesti ”aikuisemman” musiikin äänentoistomuotona. Something Else by The Kinksin stereo- ja monopainoksissa on pieniä eroja, joista yleisimpinä erot lopun häivytyksissä ja soitinten keskinäisessä balanssissa. Lisäksi joissain tapauksissa jommankumman formaatin miksauksesta puuttuu soitinten päällekkäisäänityksiä. Joidenkin maiden painoksilla oli mukana hieman erilaisia versioita kappaleista. Esimerkiksi ”Afternoon Tea” ilmestyi hieman Britannian-versiosta eroavana stereoversiona albumin Länsi-Saksan-painoksella ja monoversiona kanadalaisella singlellä.
Tyyli
thumb|right|The Kinks [[Alankomaat|alankomaalaisessa Fanclub-televisio-ohjelmassa 29. huhtikuuta 1967.]]
Something Else by The Kinks jatkoi edellisen Face to Face -albumin aloittamaa suuntausta ja vei sitä entistä pidemmälle. Kinks luopui lopullisesti alkuaikojen kitarasoolojen täyttämästä rock and roll -musiikista, ja tilalle tuli esimerkiksi psykedeelistä R&B:tä ja melodista kamaripopia. Myös albumin nimi Something Else by The Kinks kuvastaa muutosta. Iso syy muutokseen oli yhtyeen sisällä muuttunut dynamiikka, kun Ray Davies oli itse ottanut tuottajan roolin, ja lisäksi hänen kitaristiveljensä Dave Davies oli kehittynyt lauluntekijänä. Musiikillisesti albumi on hyvin monimuotoinen. Sillä on muun muassa bossanovaa (”No Return”), country-folkia (”Death of a Clown”), swingiä (”End of the Season”) ja barokkivaikutteita (”Two Sisters”). Levyn kappaleet käsittelevät brittiläistä elämää, mistä selkeimpänä esimerkkinä käy ”Waterloo Sunset”. Albumia värittävät myös vaikutteet music hallista. Levyn teemat loivat pohjaa Kinksin tuleville konseptialbumeille.
Kappaleiden aiheita ovat muun muassa iltapäivätee (”Afternoon Tea”), savukkeet (”Harry Rag”) ja rakastetun perään haikaileminen (”End of the Season”). Siinä missä Kinksin edellisalbumilla Face to Facella kannettiin huolta tuhoista ja epäonnistumisista, Something Else by The Kinks käsittelee menetettyjä asioita. Monessa laulussa käsitellään lapsuudesta sellaisia aiheita, jotka ovat ajan myötä kadonneet. Siksi albumi on sävyltään huomattavan melankolinen, mikä luo suuren kontrastin niin sanotun rakkauden kesän 1967 ilmapiiriin. Aikakauden musiikillista kenttää hallitsi psykedeelinen rock, mutta Ray Davies keskittyi kirjoittamaan kaksi–kolmeminuuttisia poplauluja. Sanoitusten sävyt ovat vuoroin kyynisiä, itsetutkiskelevia ja huvittavia.
A-puoli
Avauskappale ”David Watts” kertoo koulussa suositusta pojasta, joka torjuu tyttöjen lähentelyt. Kieli poskessa tehty sanoitus vihjailee pojan olevan homoseksuaali. Tarina perustuu todellisen David Watts -nimisen henkilön ympärille. Ray Davies on kertonut haastattelussa, että Watts oli hänen hyvä ystävänsä ja huono konsertinjärjestäjä, joka oli hetken aikaa kiinnostunut Dave Daviesista.
Dave Davies kirjoitti kappaleen ”Death of a Clown” pianolla hänen äitinsä kodissa. Ray Davies toi mukaan omia ideoitaan ja auttoi muovaamaan sitä lopulliseen muotoonsa. Rayn ja Daven yhdessä tekemät kappaleet ovat harvinaisia, ja ”Death of a Clown” onkin heidän ainoa yhteiseksi merkitty kappale Something Else by The Kinks -albumilla. Säveleltään kappale on melankolinen, ja sen Bob Dylan -tyyliset sanoitukset henkivät esiintyjän elämän yksitoikkoisuutta, kuuluisuuden varjopuolia ja kamppailua yleisön kunnioituksesta. Kappaleessa on vahvasti esillä sessiomuusikko Nicky Hopkinsin soittama piano.
”Two Sisters” on albumin lyhyin kappale. Sovitukseltaan se on levyn kunnianhimoisimpia, ja sillä kuullaan jousisoittimia sekä Nicky Hopkinsin soittamaa cembaloa. Sanoituksessa perhe-elämässä kiinni oleva Priscilla kadehtii sisartaan Sybillaa ja tämän sosiaalista elämää ja luksusasuntoa. Todellisuudessa laulu kertoo Ray Daviesin suhteesta veljeensä Daveen, sillä Dave piti usein hauskaa kaupungilla, kun naimisissa oleva Ray istui kotona perheensä kanssa. Dave Davies itse uskoo, että kappaleen sanoitukseen vaikutti veljesten erilaisen luonteen lisäksi se, että heillä oli perheessään myös kuusi vanhempaa siskoa. Vain hieman aiemmin oli julkaistu muitakin vastaavia kotielämästä kertovia dramaattisia lauluja, kuten Rolling Stonesin ”Mother’s Little Helper” ja Beatlesin ”She’s Leaving Home”.
”No Return" on musiikillisesti bossanova. Laulun kertojaminä kertoo seurauksista tilanteessa, jossa hänen rakkaansa jättäisi hänet. Hänen elämänsä menettäisi merkityksensä, eikä siitä olisi paluuta. Synkän sanoituksen vastapainona kappaleen sävel on pirteä.
Hieman juomalaulua muistuttavan kappaleen ”Harry Rag” teemana on nikotiiniriippuvuus. Se kertoo hahmoista, jotka ovat niin riippuvaisia tupakasta, ettei heidän elämässään mikään muu merkitse mitään: But if I give it all, I won’t feel sad / As long as I got enough to buy a harry rag. Sana ”harry rag” on cockney rhyming slangissa käytettävä väännös sanasta ”fag”, joka brittislangissa tarkoittaa tupakkaa. ”Harry Rag” onkin esimerkki Ray Daviesin yhdestä tavaramerkistä eli sanaleikeistä. Kappaleessa ovat voimakkaasti esillä lyömäsoittimet.
”Tin Soldier Man” tunnettiin työvaiheessa nimellä ”Sand on My Shoes”. Ray Davies kirjoitti sen isälleen, sillä hänellä oli tapana tehdä lauluja viihdyttääkseen perhettään. Alun perin kappale kertoi kahdesta Oxford Streetillä esiintyneestä viiksekkäästä henkilöstä, jotka esittivät egyptiläistä tanssia. Kyseiset pitkiin yöpaitoihin pukeutuneet hahmot olivat Daviesin isän suuressa suosiossa. Kappale on nopeatempoinen rock. ”Tin Soldier Manin” monoversio eroaa stereoversiosta siten, että siitä puuttuu taustalaulu ja kaksi ensimmäistä nuottia.
”Situation Vacant” edustaa Ray Daviesille tyypillistä hahmotutkimusta. Sanoituksessa työväenluokkainen pariskunta kamppailee toimeentulon ja velvollisuuksien kanssa ja anoppi tuhoaa miehen elämän. Musiikillisesti kappale on Beatles-tyylinen nopeatempoinen rock, jossa ovat esillä Dave Daviesin kitara ja Nicky Hopkinsin kosketinsoittimet. Lopussa on aikakaudelle yleinen osuus, jossa kappale on loppuvinaan mutta jatkuukin vielä.
B-puoli
Kappaleen ”Lazy Old Sun” Ray Davies teki muistuttamaan standardeja, joita hänen vanhempansa aikoinaan soittivat kotona. Sanoitukset ovat nostalgiset, ja Mick Avoryn rumpujensoittotyyli ja Dave Daviesin kitara tekevät kappaleesta psykedeelisen. ”Lazy Old Sun” on eräs Dave Daviesin suosikeista levyllä.
Kappaleessa ”Afternoon Tea” muistellaan nostalgisesti menneitä teehetkiä ja menetettyä rakkautta.
Albumin päättää sen kuuluisin kappale, Lontoosta kertova ”Waterloo Sunset”, joka on eräs Kinksin menestyneimmistä kappaleista Britanniassa. Kappale on saavuttanut myös arvostusta, ja esimerkiksi kriitikko Robert Christgau on sanonut sitä kauneimmaksi englanninkieliseksi lauluksi. Ray Davies sai kappaleen säveleen inspiraation unessaan. Alun perin kappaleen nimeksi piti tulla ”Liverpool Sunset” kuvaamaan muun muassa merseybeat-musiikin kuolemaa, mutta lopulta Davies siirsi aiheen kotikaupunkiinsa Lontooseen. Waterloo on rautatieasema Lontoossa. Kappaleen sanomana on, että kaikista ongelmista huolimatta kaikki on loppujen lopuksi hyvin niin pitkään kuin saa katsella Waterloon auringonlaskua: But I don’t need no friends / As long as I gaze on Waterloo sunset / I am in paradise.
Kansitaide
Albumin kansitaiteen suunnitteli Pye Records Studios, ja valokuvat otti Clareville Studiosin Mike Leale. Takakannessa on teksti, joka esittelee yhtyettä ja albumia. Tekstissä esitellään kuvitteellinen, Ray Daviesin luoma Daviesland-niminen paikka, jossa on Kinksin kappaleisiin viittaavia asioita ja hahmoja, kuten kaupunkien herroja ja esikaupunkialueella asuvia kotirouvia. Tekstin kirjoittajan henkilöllisyys ei ole tiedossa.
Myynti ja julkaisut
thumb|Alkuperäisen stereopainoksen vinyylietiketti. Pye Records julkaisi Something Else by The Kinksin Britanniassa niin stereo- kuin monoformaatissa 15. syyskuuta 1967. Vaikka levyn kappaleet ”Waterloo Sunset” ja ”Death of a Clown” olivat olleet suuria singlehittejä, itse albumi ei noussut Record Retailer -listalla sijaa 35 korkeammalle, ja listaviikkojakin sille kertyi top 50:ssä vain kaksi. Melody Makerin ja New Musical Expressin listoille levy ei noussut lainkaan, sillä ne listasivat vain kymmenen parasta albumia. Something Else by The Kinks jäi myös yhtyeen viimeiseksi Britannian listoille nousseeksi studioalbumiksi. Norjassa levy ylsi sijalle 12 ja Länsi-Saksassa sijalle 31.
Yhdysvalloissa albumi ilmestyi Reprise Recordsin julkaisemana tammikuussa 1968. Myös siellä levy ilmestyi sekä monona että stereona. The Kinks oli Yhdysvalloissa muusikoiden liiton määräyksestä pannassa, eikä levy noussut Billboard 200 -listalla sijaa 153 korkeammalle. Cashboxin listalla levy ylsi sijalle 89, mutta Record Worldin listalla se ei sijoittunut lainkaan.
Something Else by The Kinks oli yhtyeen siihen saakka heikoiten myynyt albumi. Ray Davies itse on uskonut, että albumi ei vastannut ostavan yleisön käsitystä Kinksin musiikista. Yhtye oli jo siirtynyt pois alkuperäisestä garage rock -soundistaan, vaikka monet edelleen yhdistivätkin yhtyeen tähän tyyliin. Lisäksi levy-yhtiö Pye ei koskaan pitänyt albumeja tärkeinä, vaan halusi yhtyeeltä nimenomaan hittisinglejä. Niinpä Kinksin albumeja ei koskaan markkinoitu yhtä paljon kuin esimerkiksi Beatlesin ja Rolling Stonesin kohdalla. Myöskään levyn kappaleet eivät olleet muodikkaita ajalla, jolloin Jimi Hendrix Experiencen ja Creamin kaltainen psykedeeliset voimatriot olivat suuressa suosiossa. Lisäksi Beatles oli juuri julkaissut konseptialbuminsa Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band. Näiden rinnalla Something Else by The Kinks koettiin teemoiltaan vanhanaikaiseksi ja mitättömäksi. Tosin nykyisin albumia arvostetaan juuri musiikillisen liioittelemattomuutensa vuoksi.