cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tjust
Alueellinen yhteenkuuluvuus
Tjust sijaitsee eniten erillään Smålandin maakunnan muista osista ja sillä on perinteisesti ollut vähintään yhtä paljon yhteyksiä pohjoisen naapurimaakunnan Itä-Götanmaan kanssa. Meriliikenteen menetettyä merkitystään maaliikenteelle tämä on korostunut, sillä Linköpingiin on huomattavasti lyhyempi matka kuin Smålandin suuriin kaupunkeihin Kalmariin ja Växjöhön.
Marcus Aurelius (täsmennyssivu)
Marcus Aurelius voi tarkoittaa seuraavia:
Kaniininkorvapuurotta
Kaniininkorvapuurotta (Conilurus albipes) on rottaeläinten (Muridae) heimoon ja Conilurus-sukuun kuuluva hyvin todennäköisesti sukupuuttoon kuollut jyrsijälaji.
Kaniininkorvapuurotan ruumiin pituus oli 23–26 senttimetriä, hännän pituus 22–24 senttimetriä ja paino noin 200 grammaa. Sen väritys oli päältä harmaanruskea ja vatsasta valkoinen. Korvat olivat suuret ja suipot. Hännän kärki oli tummanruskea ja sen alapuoli valkoinen.
Kaniininkorvapuurotta eli Australian kaakkoisosien metsissä ja metsäaukioilla. Lajia ei ole havaittu kertaakaan vuosien 1860–1862 jälkeen intensiivisestä tutkimustyöstä huolimatta, ja Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokitteleekin sen hävinneeksi lajiksi.
Kaniininkorvapuurotta nukkui päivät puunkoloissa ja etsi ruokaa öisin puista ja maanpinnalta.
Annamária Tóth
Annamária Tóth (o.s. Kovács, 14. syyskuuta 1945 Budapest, Unkari – heinäkuu 2023 ) oli unkarilainen yleisurheilija ja olympiamitalisti. Hänen päälajinsa oli viisiottelu.
Tóth sijoittui Budapestin EM-kilpailuissa 1966 viisiottelussa viidenneksi 4 704 pisteellä. Hän osallistui myös 4 × 100 metrin viestijuoksuun ja saavutti neljännen sijan ajalla 45,1 s. Méxicon 1968 olympialaisten viisiottelussa hän saavutti pronssia 4 959 pisteellä. Ottelun osalajeissa hänen tuloksensa olivat: 10,9 s 80 metrin aitajuoksussa, 12,69 m kuulantyönnössä, 159 cm korkeushypyssä, 612 cm pituushypyssä sekä 23,8 s 200 metrin juoksussa. Viestijuoksussa hän karsiutui alkuerissä. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 hän sijoittui viisiottelussa kymmenenneksi 4 587 pisteellä.
Nikosthenes
Nikosthenes voi viitata seuraaviin:
Brunhilde Hendrix
Brunhilde Hendrix (2. elokuuta 1938 Langenzenn – 28. marraskuuta 1995 Ansbach) oli saksalainen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili pikajuoksussa. Hän edusti seuratasolla 1. FC Nürnbergiä.
Hendrix voitti maansa mestaruuden 100 metrillä vuonna 1957 ja 200 metrillä vuonna 1960. Hän osallistui olympialaisiin kerran, Roomassa 1960, jolloin hän kilpaili 100 metrillä ja 4 × 100 metrin viestissä. Hendrix pääsi 100 metrin henkilökohtaisella matkalla välieriin saakka ja oli voittamassa hopeaa maansa pikaviestijoukkueessa. Hänen ennätyksensä 100 metrillä oli 11,6 sekuntia, jonka hän juoksi vuonna 1960.
Sekä Brunhilden isä Fritz että äiti Marie olivat olympiatason yleisurheilijoita.
Truron tuomiokirkko
Truron tuomiokirkko eli The Cathedral of the Blessed Virgin Mary, Truro on anglikaaninen katedraali Trurossa Cornwallin kreivikunnassa Englannissa. Se on yksi Ison-Britannian kolmesta kolmitornisesta katedraalista. Muita ovat Lichfieldin tuomiokirkko ja St Mary's Cathedral Edinburghissa. Kirkko edustaa uusgoottilaista rakennustyyliä.
Ennen kuin kirkon rakennustyöt voitiin aloittaa vuonna 1880, jouduttiin tontin pohjoislaidalta lunastamaan ja purkamaan useita rakennuksia. Arkkitehti John Loughborough Pearson kuoli äkillisesti vuonna 1897, mutta hänen poikansa Frank jatkoi työtä. Kirkko vihittiin lopulta käyttöön vuonna 1910 kahden länsitornin valmistuttua viimeisinä.
Niko Liukkonen
Niko Markus Liukkonen (s. 30. maaliskuuta 1977) on lahtelainen säveltäjä, sanoittaja, kitaristi ja laulaja.
Vuodesta 1991 Liukkonen on toiminut Rattle Boys (vuodesta 1997 eteenpäin Rattle) -yhtyeen laulaja-kitaristina. Rattlen kanssa Liukkonen on levyttänyt omakustanteena kaksi singleä, yhden EP:n, kaksi studioalbumia ja kaksi livealbumia sekä Low Frequency Records -levy-yhtiön kustantamana yhden singlen ja yhden albumin.
Liukkonen on levyttänyt myös kaksi livealbumia The Beetles -yhtyeen kanssa. Näiden lisäksi hänen levytyksiinsä kuuluu kaksi Rodeo Drive -albumia, Lipa Rockin Tilaisuus tekee varkaan -albumi, Lipa Liukkonen Syksy tulee -albumi, Lipa Liukkonen Keräilyerä -albumi, Lipa Liukkonen -Täällä ollaan -albumi, sekä MediHevi EP.
Stig Wetzell
Stig Wetzell (s. 7. lokakuuta 1945 Vaasa) on suomalainen entinen jääkiekkomaalivahti. Hänet muistetaan muun muassa hieman epäselvästä doping-tapauksesta MM-kotikisoissa 1974. Wetzellin käryn takia Suomi menetti kotikisoissaan pronssimitalin, joka olisi ollut Suomen historian ensimmäinen MM-kisamitali.
Ura
Suomen pääsarjasta Wetzell muistetaan parhaiten HIFK:n tähtimaalivahtina. Hän aloitti kuitenkin SM-sarjauransa lahtelaisessa Upon Pallossa, jota edusti kaudet 1967–1969. HIFK:hon Wetzell saapui vuonna 1972 kolmen kauden mittaisen HJK:n vierailun jälkeen. HIFK:ssa hän pelasikin uransa loppuun vuoteen 1983. Wetzell voitti kolme Suomen mestaruutta ja yhteensä seitsemän SM-mitalia. Hän pelasi SM-sarjan ja -liigan runkosarjassa 378 ja pudotuspeleissä 31 ottelua kentällä.
A-maaotteluita Wetzell ehti pelata ennen doping-käryään 53. Hän edusti Suomea kaksi kertaa MM-kisoissa ja kerran olympialaisissa Sapporossa.
Doping-tapaus
Wetzell antoi positiivisen doping-näytteen Suomessa pelatuissa MM-kisoissa 1974. Suomi oli voittanut Tšekkoslovakian maalein 5–2. Wetzell arvottiin ottelun jälkeen toistamiseen turnauksen aikana doping-testiin. Wetzellin näytteestä löytyi jälkiä efedriinistä. Suomi tuomittiin hävinneeksi Tšekkoslovakialle 5–0 ja Wetzell suljettiin kisoista. Suomi olisi voittanut ilman efedriinikäryä pronssia ja ottanut näin historian ensimmäisen jääkiekon MM-kisamitalin. Suomi jäi kuitenkin neljänneksi menetettyään Tšekkoslovakia-ottelun pisteet.
Wetzellin doping-tapaus herätti huomattavasti keskustelua. Wetzell vakuutti syyttömyyttään ja jopa salaliittoteoriat valtasivat alaa; käryä seliteltiin jopa banaanien ja purukumin syönnillä. Joka tapauksessa testaaminen oli vielä tuolloin alkutaipaleellaan, ja testiolosuhteet olivat hieman epäselvät. Pelaajat pitivät testaamista lähinnä mahdollisuutena juoda kaljaa ottelun jälkeen. Joukkuekavereiden mielestä Wetzell oli syytön. Joukkue onnistui hankkimaan MM-kisoista luvatut pinnarahat kolmannen sijan mukaan, mutta Wetzellille ei maksettu mitään.
Suomen Jääkiekkoliitto asetti Wetzellin seuraavalle kaudelle kansainväliseen kilpailukieltoon, vaikka tämä ei ollut tarpeen, sillä Kansainvälinen Jääkiekkoliitto oli jo antanut tarvittavan tuomion kisoista sulkemisella. Vasta syksyllä 2003 liitto antoi Wetzellille "synninpäästön", sillä tuolloin hänelle maksettiin luvatut pinnarahat korkojen kera ja hänet aateloitiin jääkiekkoleijonaksi.
Puuttumattomuusperiaate
Puuttumattomuusperiaate on Suomen oikeusjärjestyksessä yleisesti noudatettu periaate, jonka mukaan tuomioistuimet eivät ota tutkittavakseen väitteitä, jotka perustuvat lain tai hyvän tavan vastaisiin oikeustoimiin tai sopimusehtoihin.
Korkeimman oikeuden määritelmä
Lainvastaisia ja hyvän tavan vastaisia oikeustoimia ja sopimusehtoja on yleisesti pidetty pätemättöminä. Lähtökohta on, ettei sellaisia sopimuksia voida määrätä täytettäviksi eivätkä niihin perustuvat vaatimukset muutoinkaan saa oikeussuojaa, vaan niiden osalta noudatetaan niin sanottua puuttumattomuusperiaatetta. Tämä tarkoittaa sitä, että tuollaiseen sopimukseen perustuvaa saatavaa ei voida periä oikeusteitse. Vastaavasti oikeuskeinot eivät ole yleensä käytettävissä myöskään mahdollisesti jo suoritettujen maksujen takaisin saamiseksi edes siinä tapauksessa, että toinen osapuoli jättää hyvän tavan vastaisen sopimuksen mukaisen oman suoritusvelvollisuutensa täyttämättä.
Siinai (täsmennyssivu)
Siinai voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Haaste
Haaste on oikeudenkäyntiin liittyvä termi. Haasteella tarkoitetaan vastaajalle annettua kehotusta vastata kirjallisesti kanteeseen tai syytteeseen tai saapua oikeuden istuntoon. Tuomioistuin antaa haasteen vastaajalle sekä siviiliasioissa että rikosasioissa.
Haasteen sisältö
Kaikissa oikeuden antamissa haasteissa on aina seuraavat perusasiat:
Haaste siviiliasioissa
Kaikille haasteille yhteisten perustietojen lisäksi siviiliasioissa annetussa haasteessa vastaajaa kehotetaan vastauksessaan:
Käräjäoikeus voi lisäksi kehottaa vastaajaa lausumaan vastauksessaan jostakin erityisestä kysymyksestä.
Lou Amundson
Ura
Ennen ammattilaisuraansa Amundson pelasi ensin Monarchin high schoolissa Coloradossa. Sittemmin hän pelasi kolme kautta Nevadan yliopiston joukkueessa ja teki viimeisellä kaudellaan 14,3 pistettä ottelua kohden.
Amundsonia ei valittu NBA:n varaustilaisuudessa 2006 ja hän siirtyi vapaana pelaajana Sacramento Kingsiin heinäkuussa 2006. Sacramento vapautti hänet sopimuksesta lokakuussa 2006 ja Amundson siirtyi kaudeksi 2006–2007 NBA D-liigaan Colorado 14ersiin. Kauden aikana hän kävi myös kokeilemassa NBA:ssa kymmenen päivän sopimuksilla Utah Jazzissa ja Philadelphia 76ersissä. Colorado eteni D-liigan pudotuspeleihin ja aina loppuotteluun asti, mutta hävisi mestaruuden Dakota Wizardsille. Amundson palkittiin kauden lopuksi vuoden tulokkaana ja nimitettiin D-liigan ykköstähdistöjoukkueeseen.
Phoenix Suns
14. elokuuta 2008 Amundson siirtyi vapaana pelaajana Phoenix Sunsiin. Amundson pelasi kaksi kautta Phoenixissä vaihtopelaajana. Hän pelasi yhteensä 155 ottelua ja teki molemmilla kausilla keskimäärin neljä pistettä per ottelu.
Hello, Dolly! (elokuva)
Hello, Dolly! (Hello, Dolly!) on Gene Kellyn ohjaama yhdysvaltalainen musikaalielokuva vuodelta 1969. Elokuva perustuu samannimiseen Broadway-musikaaliin vuodelta 1964, johon käsikirjoituksen teki Michael Stewart ja musiikin Jerry Herman. Musikaali puolestaan perustuu Thornton Wilderin romaanin The Matchmaker (1955); Wilderin romaani puolestaan perustuu Johann Nestroyn huvinäytelmään Einen Jux will er sich machen (1842). Elokuvan koreografian teki Michael Kidd.
Elokuvan pääosissa ovat Barbra Streisand ja Walter Matthau. Louis Armstrongilla on pieni rooli orkesterinjohtajana ja hän myös laulaa elokuvan nimikkokappaleen yhdessä Streisandin kanssa.
Palkinnot
Voitetut Oscar-palkinnot:
Oscar-ehdokkuudet:
John Flanagan
John Flanagan voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Jürgen Schopp
thumb|right|Jürgen Schopp Tampereen yliopistolla vuonna 2016. Jürgen Franz Schopp (s. 7.tammikuuta 1946 Waldkirchen, Saksa) on tamperelainen lehtori emeritus ja käännöstieteilijä. Hän on toiminut saksan käännöstieteen lehtorina Tampereen yliopiston kieli-, käännös- ja kirjallisuustieteiden yksikössä (ent. Kieli-ja käännöstieteiden laitos) vuodesta 1982 lähtien.
Koulutus- ja urahistoria
Jürgen Schopp valmistui oppisopimuksella latojaksi Stuttgartin Schwabenverlag-kustantamosta vuonna 1963 ja ylioppilaaksi Stuttgartin iltalukiosta vuonna 1972.
Vuosina 1972–1977 Schopp suoritti maisterintutkinnon Kielin Christian-Albrechts-Universität-yliopistossa Saksassa pääaineenaan pohjoismainen filologia sekä sivuaineinaan germaaninen filologia ja folkloristiikka. Hän valmistui Åbo Akademista filosofian kandidaatiksi vuonna 1979 pääaineenaan germaaninen filologia sekä sivuaineinaan pohjoismainen filologia ja pohjoismainen folkloristiikka. Tampereen yliopistossa hän opiskeli saksan kielen kääntämisen ja tulkkauksen tutkinto-ohjelmassa, josta valmistui filosofian lisensiaatiksi vuonna 1996 ja filosofian tohtoriksi vuonna 2005.
Schoppin työura alkoi Saksassa ja Hollannissa, joissa hän toimi latojana graafisen alan yrityksissä vuosina 1963–1971. Kielenopetus astui kuvioihin, kun hän toimi saksan kielen opettajana Turussa Oy Wärtsilä Ab:ssa ja Raision Tehtaat Oy:ssä vuosina 1978–1979. Korkeakouluissa hän opetti saksaa vuodesta 1978 lähtien. Ensiksi hän oli saksan kielen tuntiopettajana Åbo Akademin ja Tampereen yliopiston Germaanisen filologian laitoksissa, minkä jälkeen hän siirtyi Tampereen kieli-instituuttiin Saksan osastolle lehtoriksi 1979–1981 väliseksi ajaksi.
Tampereen kieli-instituutista tuli osa Tampereen yliopiston Kääntäjän koulutuslaitosta vuonna 1991, mistä lähtien Schopp toimi lehtorina Saksan käännöstieteessä vuoteen 2010 asti. Schopp on opettanut Tampereen yliopistossa muun muassa saksan kielioppia ja kirjallista viestintää, typografiaa, tulkkausta sekä virallisten käännösten laatimista kieliparilla suomi-saksa.
Schopp on jäsenenä kansainvälisessä tutkijaryhmässä, jossa on mukana tutkijoita eri yliopistoista: norjalaisesta Høgskolen i Østfoldista, kreikkalaisesta Joonian yliopistosta, slovenialaisesta Ljubljanan yliopistosta, italialaisesta Cagliarin yliopistosta ja Tampereen yliopistosta.
Tärkeimmät tutkimukset
thumb|right|Jürgen Schoppin teoksen Typografie und Translation kansikuva.
Schoppin saksan käännöstieteeseen kuuluva väitöskirja ''Gut zum Druck? - Typographie und Layout im Übersetzungsprozeß'' tarkastettiin Tampereen yliopistossa vuonna 2005. Siinä hän yhdistää kirjapainoalan ja käännöstieteen tutkimusta toisiinsa ja kuvaa, miten ammattimaisen kääntäjän tulisi olla perillä myös julkaisujen ulkoasuun ja toimittamiseen liittyvistä tekijöistä. Yksi Schoppin tärkeimmistä teoksista on myös Typografie und Translation, joka on typografian opaskirja kääntäjille. Lisäksi Schopp on kirjoittanut runsaasti artikkeleita kääntämisestä asiantuntijatoimintana.
Yhdistystoiminta
thumb|left|Jürgen Schoppin suunnittelema EST-yhteisön logo.
Schopp on kuulunut ammattiinsa läheisesti liittyviin yhdistyksiin. Hän oli käännösalan tutkimusyhteisö EST:n (European Society for Translation Studies) perustajajäsen vuonna 1992 ja oli yhteisön jäsen aina vuoteen 2015 asti. Hän on myös suunnitellut kyseiselle yhteisölle logon vuonna 1995. Lisäksi hän on mukana kansainvälisessä Gutenberg-seurassa, joka keskittyy kirjapainoalan historiantutkimukseen.
Angervot
Angervot eli tuoksuangervot eli mesiangervot (Filipendula) on kasvisuku ruusukasvien (Rosaceae) heimossa. Sukuun kuuluu 12 lajia, jotka esiintyvät luonnonvaraisina pohjoisen pallonpuoliskon lauhkealla vyöhykkeellä.
Kuvaus
Angervot ovat monivuotisia ruohovartisia kasveja, jotka kasvavat 0,5–2 metrin korkuisiksi. Lehtilapa on päätöparinen ja lehdyköiden välissä on pieniä välilehdyköitä. Kukinto on laaja kerrannaishuiskilo, joka koostuu pienistä, yleensä viisiterälehtisistä kukista. Väriltään kukat ovat useimmilla lajeilla valkoisista vaaleanpunasävyisiin. Hedelmä on pähkylä.
Lajit
Angervojen sukuun kuuluvat seuraavat lajit:
Hala Sultan Tekke
Hala Sultan Tekke eli Umm Haramin moskeija on moskeija Kyproksen saarella Dromolaxián kylässä lähellä Lárnakan kaupunkia. Se on yksi islaminuskon pyhimmistä paikoista.
pienoiskuva|vasen|170px|Hala Sultan Tekken moskeija. Moskeija on perinteen mukaan perustettu vuonna 648 paikalle, jossa profeetta Muhammedin sukulainen Umm Haram kuoli pudottuaan muulin selästä. Tämä oli mukana saaren arabivalloituksella. Nykyiset rakennukset ovat peräisin noin vuodelta 1787, ja ne on kunnostettu viimeisimpänä vuosina 1816 ja 2002. Moskeijaa pidetään islamin neljänneksi pyhimpänä paikkana Mekan, Medinan ja Jerusalemin Al-Aqsan jälkeen, ja se on saaren merkittävin pyhiinvaelluskohde muslimeille.
Moskeija sijaitsee Lárnakan suolajärven lounaisrannalla noin kuusi kilometriä lounaaseen Lárnakasta. Paikalta on löydetty arkeologisissa kaivauksissa merkkejä asutuksesta jo neoliittisella kaudella, ja nimi ”Hala Sultan Tekke” voi viitata myös tähän esihistoriallisen ajan löytöpaikkaan.
Pyörähdysellipsoidi
Pyörähdysellipsoidi on ellipsoidi, joka saadaan pyöräyttämällä ellipsi pääakselinsa ympäri.
Ellipsin pääakselia, jonka ympäri pyörähdys on tehty, kutsutaan pyörähdysellipsoidin pyörähdysakseliksi. Jos ellipsi pyörähtää esimerkiksi x-akselin ympäri, kappaleen poikkileikkaus tasossa yz on ympyrä, jonka säde r = b = c
Hiljainen maailma: Ihmiskalana meren syvyyksissä
Kirja julkaistiin vuonna 1953 ja se sai ylistävän vastaanoton. Se kirjoitettiin englanniksi, mutta myöhemmin Cousteau kirjoitti sen uudestaan ranskaksi. Hiljainen maailma: Ihmiskalana meren syvyyksissä on käännetty yhteensä 22 kielellä ja sitä on myyty maailmanlaajuisesti viisi miljoonaa kappaletta. National Geographic Society on kustantanut kirjasta uuden painoksen sen 50-vuotisjuhlan kunniaksi.
Boksarikapina
Boksarikapina oli Kiinassa 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa puhjennut kiinalaisten kapina länsimaiden kasvanutta taloudellista ja poliittista vaikutusvaltaa vastaan.
Boksarit
Nimensä kapina sai liikkeestä Oikeudenmukaisuuden ja harmonian nyrkki, joka oli Shandongissa perustettu salaseura. Länsimaalaiset kutsuivat sen jäseniä nyrkkeilijöiksi, boksareiksi, koska seuran jäsenet harjoittivat taistelulajeja ja voimistelua. Boksarit uskoivat, että he saattoivat saada yliluonnollisen lentokyvyn ja että luodit ja miekat eivät vahingoittaisi heitä. Lisäksi he väittivät, että taivaasta saapuisi miljoonia henkisotureita, jotka auttaisivat kiinalaisia karkottamaan länsimaalaiset.
Aluksi boksarit vastustivat länsimaita myötäillyttä keisari Guangxua ja hallitsevaa Qing-dynastiaa. Tämän vuoksi Kiinan keskushallinto koetti ensin tukahduttaa boksariliikkeen. Guangxu yritti uudistaa ja kehittää keskushallintoa, mutta sadan päivän reformi (11. kesäkuuta – 21. syyskuuta 1898) epäonnistui, kun hänen tätinsä leskikeisarinna Cixi esti uudistukset asettamalla Guangxun kotiarestiin ja anastamalla vallan. Cixi vastusti länsimaalaisten vaikutusvallan kasvua, minkä vuoksi keskushallinnosta tuli boksareille myönteinen, ja vastaavasti boksarit tukivat Qing-dynastian uutta politiikkaa.
Kapina
Heinäkuusta 1900 lähtien Kiinassa tapettiin 48 katolista lähetyssaarnaajaa ja 18 000 kiinalaista katolilaista. Lisäksi tapettiin 222 ortodoksista kiinalaista, 182 protestanttista lähetyssaarnaajaa ja 500 kiinalaista protestanttia.
Toukokuun lopulla Pekingiin lähetettiin kahdeksan maan muodostama sotilasosasto, jonka vahvuus oli 435 miestä. Nämä joukot puolustivat piiritettyä lähetystöaluetta yhdessä lähetystöjen väen kanssa. Puolustajilla oli käytössä vain yksi tykki. Huonosti aseistautuneet boksarit eivät onnistuneet valtaamaan länsimaalaisten improvisoitua linnoitusta, vaikka länsimaalaiset kärsivät suuria tappioita. Boksarit piirittivät länsimaalaisia 55 päivää 20. kesäkuuta – 14. elokuuta.
Länsimaat lähettivät Pekingiin 2 000 sotilaan osaston 10. kesäkuuta 1900, mutta kapinalliset katkaisivat osaston tien, ja se joutui kääntymään takaisin 200 haavoittuneen kanssa. Retkikunta valtasi kiinalaisen asevaraston, johon se asettui puolustukseen. Boksarit ja keisarilliset joukot piirittivät ja yrittivät vallata asevaraston, mutta puolustus kesti. Lopulta 25. kesäkuuta piirityksen lopetti 1 800 sotilaan kansainvälinen osasto, joka vapautti piiritetyt.
Länsimaalaiset ja Japani rankaisivat ja teloittivat löytämiään boksareita kapinan jälkeen.
Seuraukset
Qing-dynastia pysyi vallassa kapinan kukistumisesta huolimatta. Kiinan keskushallinto allekirjoitti 7. syyskuuta 1901 boksaripöytäkirjana tunnetun rauhansopimuksen liittokunnan kanssa. Sopimuksen mukaisesti kapinaan osallistuneet viranomaiset tuli teloittaa, joukossa kymmenen korkea-arvoista virkamiestä. Kiina määrättiin maksamaan 450 miljoonan hopeataelin korvaukset. Summa piti maksaa 39 vuoden kulussa, ja siihen lisättiin neljän prosentin vuotuinen korko.
Länsimaat oppivat boksarikapinasta, että paras tapa hallita Kiinaa oli paikallisen hallitsijasuvun kautta. Cixin annettiin jäädä valtaan, sillä hän sitoutui kukistamaan länsimaalaisia vastustavat liikkeet. Venäjä miehitti kapinan yhteydessä Mantšurian, mutta muut maat eivät tunnustaneet Venäjän valtaa alueella. Venäjä piti alueen hallussaan, kunnes vuonna 1905 hävisi Venäjän–Japanin sodan. Boksarikapinan seurauksena Qing-dynastia, Kiinan keskushallinto ja maan armeija heikentyivät. Qing-dynastia kaatui vuonna 1911 Xinhai-vallankumouksessa.
Boksarikapina kulttuurissa
Nicholas Ray ohjasi boksarikapinan tapahtumista vuonna 1963 elokuvan 55 päivää Pekingissä, joka kertoo Pekingin lähetystöalueen piirityksestä.
Balkaninsieppo
Balkaninsieppo (Ficedula semitorquata) on Kaakkois-Euroopassa esiintyvä varpuslintulaji.
Koko ja ulkonäkö
Balkaninsiepon pituus on noin 13 cm, siipien kärkiväli 23,5–24 cm ja paino 12–17 g, keskimäärin 13–14 g. Se muistuttaa suuresti sekä kirjosieppoa että sepelsieppoa. Koiras on mustavalkoinen, naaras ruskeanvalkoinen. Koiraalla siiven keskimmäisten peitinhöyhenten kärjet ovat valkoiset. Nuorta lintua ja naarasta on maastossa lähes mahdoton erottaa sepelsieposta.
Esiintyminen
Balkaninsieppo elää laikuittain Balkanilla, Kreikassa ja Turkissa. Yhtenäisempi esiintymisalue on Mustanmeren itäpuolella ja Kaspianmeren eteläpuolella. Euroopan populaation koko on 15 000–53 000 paria, joka on noin puolet lajin kokonaispopulaatiosta. Balkaninsieppo on taantunut viime vuosikymmeninä pääasiassa elinympäristöjen tuhoutumisen takia. Laji on muuttolintu, joka talvehtii pääosin Itä-Afrikassa Sudanista Tansaniaan. Lajia ei ole tavattu Suomessa.
Elinympäristö
Balkaninsieppo elää vuoriston lehti- ja sekametsissä, etenkin tammien ja pyökkien seurassa. Laji suosii vesistöjen läheisyyttä.
Lisääntyminen
Balkaninsiepot tekevät pesänsä puunkoloon tai linnunpönttöön 2,5–12 m:n korkeudelle. Naaras rakentaa yksin pesän ja munii yleensä viisi tai kuusi munaa, joita se hautoo 13–14 päivää. Molemmat puolisot huolehtivat poikasista, jotka lähtevät pesästä noin 15 päivää vanhoina. Laji pesii yleensä vain kerran kesän aikana.
Ravinto
Balkaninsieppo saalistaa lähes yksinomaan lentäviä hyönteisiä. Saalistustapa on samanlainen kuin harmaasiepon: lintu istuu näkyvällä paikalla ja sieppaa lentävän hyönteisen, palaten usein samalle tähystyspaikalle.
Kalopanagiótis
pienoiskuva|vasen|240px|[[Pyhän Johannes Lampadisteen luostari (Moní tou Agíou Ioánni tou Lampadistí).]] Kalopanagiótiksen kylä sijaitsee Tróodos-vuoristossa Marathásan laaksossa noin 70 kilometriä länteen pääkaupunki Nikosiasta. Kylän nähtävyyksiin kuuluu muun muassa Pyhän Johannes Lampadisteen luostari (Moní tou Agíou Ioánni tou Lampadistí), jonka kirkko on yksi Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluvista Tróodoksen maalatuista kirkoista.
Intiantoko
Intiantoko (Ocyceros birostris) on sarvinokkien heimoon kuuluva lintu. Sitä tavataan seuraavissa maissa: Bangladesh, Intia, Nepal ja Pakistan.
thumb|372x372px|Kuvasta näkyvät lajin ominaispiirteet.|left Lajin kannan suuruutta ei ole määritetty, ja se on laajalle levinnyt ja usein yleinen. Kanta arvioidaan vakaaksi, koska sillä ei ole mitään erityisiä uhkia. Se elää erityisesti kuivissa metsissä ja kuivilla savanneilla mutta myös viljelyksillä ja puutarhoissa.
Lintu on päältä harmaanruskea, ja sillä on nähtävissä kulmakarvat. Korvien peitinhöyhenet ovat tummemmat. Lentosulat siivissä ovat tummanruskea ja niissä on vaalea kärki. Pyrstössä on valkoinen kärki ja tumma juova pyrstön alapäässä. Linnun silmät ovat punaiset ja silmäluomissa on ripset. Nokassa oleva erikoinen ontto rakenne on lyhyt ja terävä.
Agassiz-jääjärvi
thumb|right|250px|Agassiz-jääjärven alue kartalla.
Agassiz-jääjärvi oli jääkauden päättymisen aikainen jään patoama järvi Pohjois-Amerikassa Hudsonin lahdesta lounaaseen lähinnä Kanadan Manitobassa ja Yhdysvaltojen Minnesotassa. Tämä muinainen, suureksi osaksi jo kuivunut järvi on nimetty varhaisen jääkausitutkija Louis Agassizin mukaan. Järven olemassaolon aikana sen rannoille muutti paleointiaanien asutusta. Jääjärvi tyhjeni erittäin nopeasti Hudsonin lahden yllä olleen jäätikön katkettua kahteen osaan, noin 8 200 vuotta sitten. Tällöin kylmää vettä virtasi Atlantille, mikä häiritsi merivirtoja ja aiheutti maailmanlaajuisia säänvaihteluita, ilmaston kylmenemistä ja kuivumista.
Suurin laajuus
Järvi ulottui laajimmillaan ehkä 841 000 neliökilometrin alalle ja järven syvyys oli korkeimmillaan yli 500 metriä. Agassiz-järvi oli Kanadassa ja Pohjois-Yhdysvalloissa. Laajimmillaan se peitti suuria osia Manitobasta, Länsi-Ontariosta, Saskatchewanista, Pohjois-Dakotasta ja Pohjois-Minnesotasta. Ontariossa oli joitain suuria saaria järven ollessa laajimmillaan.
Historia
Jääjärvi syntyi viimeistään noin 13 000 kalenterivuotta sitten eli noin 11 700 radiohiilivuotta sitten Manitoban provinssin eteläosan seuduille.
Järvi tyhjeni noin 11 000 vuotta sitten. Noin 9 900 vuotta sitten jääjärveen ilmestyi taas vettä, kun jäätikkö oli taas edennyt Kanadassa.
Järven ollessa suurimmillaan 8 400 kalenterivuotta eli 7 700 radiohiilivuotta sitten jääjärvestä tyhjeni yli 163 000 km3 vettä Atlanttiin. Mikä on 30 prosenttia enemmän kuin kaikki nyky maailman järvet yhteensä. Tämä aiheutti 400 vuotta kestäneen lämpötilojen laskun maapallolla. Seuraavan 1 000 vuoden sisään Winnipegjärvi, Winnipegosisjärvi, Manitobajärvi, Lake of the Woods, Cedarjärvi, Lac la Ronge, Red Lake ja muita järviä jäi jäljelle.
Nessos-maalari
Nessos-maalari oli antiikin kreikkalainen vaasimaalari, joka maalasi attikalaista mustakuviokeramiikkaa. Hän toimi Ateenassa arkaaisella kaudella noin vuosina 625–600 eaa. Maalarin oikeaa nimeä ei tunneta. Tutkimuksessa käytetty nimitys perustuu erääseen hänen teokseensa, jossa on kuvattuna Herakles ja kentauri Nessos.
Nessos-maalari on varhaisin nimetty attikalainen mustakuviomaalari. Hän oli tuomassa tekniikkaa korinttilaisesta keramiikasta attikalaiseen keramiikkaan. Nessos-maalari maalasi erityisesti amforoita ja krateereita eli suurikokoisia vaasityyppejä, jotka olivat tuohon aikaan suosiossa Ateenassa. Hänen vaasinsa olivat ensimmäisiä attikalaisia vaaseja, joita myytiin laajemmin myös muualle.
Maalarin nimivaasi on amfora, jonka kaulan maalauksessa Herakles surmaa Nessoksen. Vaasin vartaloon on kuvattu Medusa ja gorgoja. Amfora on nykyisin esillä Kansallisessa arkeologisessa museossa Ateenassa (NAMA 1002).
Jon Flanagan
Jonathon Patrick "Jon" Flanagan (s. 1. tammikuuta 1993 Liverpool, Englanti) on irlantilaiset juuret omaava englantilainen jalkapalloilija, joka edusti pitkään Englannin Valioliigassa pelaavaa Liverpoolia. Vuodesta 2018 hän on edustanut skotlantilaisseura Rangersia. Flanagan pelaa yleensä oikean laitapuolustajan paikkaa mutta kykenee myös pelaamaan vasemmalla laidalla.
Ura
Liverpoolin oma kasvatti Flanagan teki ensiesiintymisensä Valioliigassa 11. huhtikuuta 2011 ottelussa Manchester Cityä vastaan. Kauden loppua kohden Flanagan vakiinnutti ennakkoluulottomien otteidensa myötä paikkansa joukkueen kokoonpanossa. Kesällä 2018 hän siirtyi skotlantilaisseura Rangersiin.
HMS Shikari
HMS Shikari (viirinumero D85 ja toukokuusta 1940 alkaen I85) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin S-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 1917 vuosien 1917-1918 laivasto-ohjelmien 11. tilauksessa William Doxfordilta Sunderlandistä, missä köli laskettiin 15. tammikuuta 1918. Aluksen valmistus keskeytyi ensimmäisen maailmansodan jälkeisten laivastorajoitusten vuoksi. Alus laskettiin vesille 14. heinäkuuta 1919, minkä jälkeen se hinattiin Chathamiin viimeisteltäväksi. Aluksen valmistuminen viivästyi edelleen, kunnes se lopulta valmistui syyskuussa 1923.
Palvelus
Shikari päätettiin muuttaa heti valmistuttuaan maalilaiva HMS Agamemnonin ohjausalukseksi. Alukselle ei asennettu aseistusta, vaan sille asennettiin tarvittavat radiolaitteet maalilaivan ohjaamiseksi. Alus jatkoi tehtävässään aina syyskuuhun 1939, vaikka maalialukseksi vaihdettiin HMS Centurion.
Syyskuussa 1939 alus määrättiin saattajaksi ja se siirrettiin lokakuussa muutostöitä varten telakalle, missä sille asennettiin tykki- ja sukellusveneidentorjunta-aseistus. Alus palautettiin palvelukseen vuoden 1940 alussa, jolloin se sijoitettiin suojaamaan rannikkosaattueita. Toukokuussa alus siirrettiin Doverin alaisuuteen evakuoimaan siirtoarmeijaa mannermaalta. Alus aloitti 28. toukokuuta Dunkerquen evakuoinnit ja se pelasti 1. kesäkuuta Gravelinesin edustalla uppoavalta SS Praguelta ranskalaisia sotilaita. Alus poistui 4. kesäkuuta viimeisten joukossa Dunkerquesta kannellaan ranskalaisia sotilaita. Operaatiosta vapauduttuaan alus palasi rannikkosaattueiden suojaksi, kunnes se määrättiin syyskuussa Atlantille suojaamaan saattueita. Aluksen syvyyspommi kuormaa kasvatettiin ennen siirtoa.
Syyskuussa 1941 alus siirrettiin 1. saattajaryhmään luoteisen reitin alaisuuteen. Alus kärsi 24. lokakuuta Islannin eteläpuolella myrskyssä vaurioita muun muassa taaempi savuhormi meni yli laidan. Se siirrettiin korjattavaksi Belfastiin, mistä alus palasi 25. joulukuuta ryhmäänsä. Alus oli luoteisen ryhmän alaisuudessa yhdessä ryhmänsä muiden alusten HMS Keppelin, HMS St. Albansin, HMS Anchusan, HMS Wallflowerin, HMS Dahlian ja HMS Meadowsweetin kanssa. Se suojasi 12. huhtikuuta 1943 Avonmouthista Clydeen saattuetta WS29, josta se erkani 14. huhtikuuta.
Toukokuussa alus siirrettiin muiden S-luokan hävittäjien kanssa Islantiin, mistä se palasi elokuussa kotimaahan. Alus määrättiin 21. syyskuuta sukellusveneidentorjuntaan yhdessä HMS Matchlessin ja HMS Obedientin kanssa, mistä tehtävästä se palasi saattueiden suojaksi.
Syyskuussa 1944 alus poistettiin Atlantin saattueiden suojaamisesta Captain-luokan fregattien palvelukseen oton jälkeen. Se poistettiin palveluksesta Grangemouthissa ja siirrettiin reserviin. Alus oli mahdollisesti koulutuskäytössä lokakuusta 1945, kunnes se sijoitettiin sodan päätyttyä poistolistalle. Alus myytiin 13. syyskuuta BISCOlle, joka siirsi romutustehtävän J. Cashmorelle Newportiin. Se saapui 4. marraskuuta romutettavaksi.
Finnveden
thumb|350px|Smålandin seudut viikinkiajalla. Punaiset ja mustat pisteet tarkoittavat maakunnassa sijaitsevia riimukiviä. Punaisten pisteiden riimukivet sisältävät kirjoituksia kaukomatkoilta.
Finnveden oli yksi keskiaikaisista "pienistä maista", jotka vähitellen muodostivat Smålandin maakunnan. Finnveden sijaitsi Smålandin länsiosassa, ja siihen kuului kolme kihlakuntaa: Sunnerbon kihlakunta, Västbon kihlakunta ja Östbon kihlakunta. Nimien taustalla oli kihlakuntien sijainti Bolmen-järven etelä-, länsi- ja itäpuolella. Nykyään alue kuuluu Jönköpingin lääniin ja Kronobergin lääniin.
Finnveden muodosti tärkeän rajamaan Ruotsin ja Tanskan välillä kunnes Skånen maakunnat liitettiin Ruotsiin vuonna 1658. Vuonna 1632 Ruotsin toinen postiasema avattiin Markarydissä lähettää valtakunnanrajaa, mikä osoittaa seudun keskeistä merkitystä tuolloiselle Ruotsin valtakunnalle.
Kautta historian hyvinvointi on ollut Finnvedenissä maakunnan muita osia korkeampi. Dacken kapinaa Kustaa Vaasaa vastaan tuettiin Finnvedenissä paljon vähemmän kuin muualla Smålandissa. Finnveden tunnetaan yrityskulttuuristaan, jota nykyään kutsutaan nimellä Gnosjöandan.
Finnvedenissä sijaitsee Piksborgin linnanrauniot.
Nykyajan Finnveden
Nykyään "Finnveden" tarkoittaa Kronobergin läänin läntisimpiä osia ja pientä aluetta Hallandin läänin kaakkoiosassa. Tällä alueella on erittäin alhainen väentiheys. Pohjoisessa sijaitsevan Hylten ja etelässä sijaitsevan Knäredin välillä on vain vähän asutusta. Tämä on ainutlaatuista, sillä alue sijaitsee melko eteläisessä osassa Götanmaan historiallista pääaluetta. Riksväg 25 Halmstadista Ljungbyhyn (ja sieltä edelleen Växjöhön ja Kalmariin) kulkee alueen halki.
Hyvinkään Ilmailukerho
Hyvinkään ilmailukerho on vuonna 1948 perustettu ilmailukerho.
Pilen kätkö
pienoiskuva|Pilen kätkön kaikki [[laakakirves|laaka- ja reunuskirveet.]] Pilen kätkö on pronssiesineitä sisältänyt kuuluisa maakätkö, jonka maanviljelijä Hans Olsson löysi auratessaan omistamaansa niittyä syksyllä 1864 Tygelsjön pitäjän Pilen kylässä nykyisen Malmön eteläisessä kaupunginosassa Ruotsissa. Löydetyt metallisesineet painoivat 5,86 kilogrammaa ja ne lunastettiin Statens historiska museumin kokoelmiin Tukholmaan, missä ne ovat esillä sen pysyväisnäyttelyssä. Kätkön esineet ovat vanhimpia Ruotsissa löydettyjä pronssiesineitä.
Hyvinkään Ilmailukerho
Kerho toimii Hyvinkään lentokentällä. Seurassa on noin 200 jäsentä, joista lentää noin kolmannes. Kerhossa voi harrastaa purjelentoa ja moottoripurjelentoa. Kenttä sijaitsee Helsingin lähestymisalueella, purjelentoalueella D119.
Pilen kätkö
Historiaa
Hans Olsson kertoi, että metalliesineet pitivät kovaäänistä kolinaa auran nostaessa ne maasta. Hän kaivoi esineet ylös ja teki niistä ilmoituksen. Statens historiska museum lunasti esineet 50 riikintaalerin summasta ja ne ovat esillä museon pysyväisnäyttelyssä.
Ojibway-jääjärvi
Ojibway-jääjärven tyhjeneminen ja Hudsoninlahden vapautuminen osin jäästä synnytti Pohjois-Kanadaan varhaisen Tyrrellinmeren. Maankuori oli silloin painunut joissain kohdin jopa 280–270 m nykyistä alemmas, ja rantaviiva oli Tyrrellinmerellä 100–250 km nykyisen Hudsoninlahden rantaviivasta sisämaahan. Tyrrellinmeri oli laajimmillaan noin 7 000 vuotta sitten ja kutistui sen jälkeen, kun maa kohosi jopa 70-120 cm sadassa vuodessa.
Pilen kätkö
Esineet
Kätköstä löydettiin 32 esinettä tai esineen katkelmaa. Niistä oli 10 pronssirenkaita, joista kaksi on nimetty käsirenkaiksi. Muut kahdeksan rengasta olivat kaularenkaan muotoisia tai kokoisia, mutta niistä oli katkennut osa kaarista pois. Renkaita kutsutaan keskieurooppalaisessa kirjallisuudessa nimellä ösenringe. Käsirenkaiden painot olivat 34 ja 49 grammaa ja muiden renkaiden painot olivat 7–197 grammaa. Pienet katkelmat painoivat muutamia grammoja, mutta kolme suurinta rengasta painoivat yli 100 grammaa.
Toinen käsirengas (luettelotunnus SHM 3311:20) painoi 49 grammaa ja se oli valmistettu kolmesta ohuemmasta pronssilangasta, jotka oli juotettu rinnakkain yhteen. Rengas oli löydettäessä katkennut kolmeen osaan. Yksi renkaista (SHM 3311:21) oli leveimmästä kohdasta halkaisijaltaan 7,7 senttimetriä ja se oli avoin rengas. Renkaan suurin paksuus oli 13 millimetriä ja aukon päät olivat muutaman millimetrin paksut. Rengas painoi kuitenkin 135,3 grammaa. Suurin rengas (SHM 3311:24) painoi 196,5 grammaa, oli halkaisijaltaan 13 senttimetriä ja paksuimmillaan 13 millimetriä.
Esineiden joukossa oli osia pronssitikareista (SHM 3311:17 on terän kärki; SHM 3311:16 on terän tyvi; SHM 3311:15 on kahva; SHM 3311:14 on lähes kokonainen, mutta katkeillut tikari; SHM 3311:18 on terän kärki). Tikariosien lisäksi löytyi 13 ehjää tai katkeillutta pronssista kirveenterää. Ehjät terät olisi voinut aikoinaan myydä eteenpäin ja ne painavatkin 140–888 grammaa. Painavin kirves (SHM 3311:10) on säilynyt hyvänä. Se on 21,2 senttimetriä pitkä ja 9 senttimetriä leveä. Se on koko pituudeltaan ohut, mutta sitä jäykistämään on valettu ylä- ja alareunaan kantit. Kirveen tyyppiä kutsutaankin nimellä reunuskirves. Toiseksi suurin kirves (SHM 3311:3) on hieman hapettunut ja sen kantit ovat heikommat kuin painavimmalla kirveenterällä. Se on 19 senttimetriä pitkä ja 7,4 senttimetriä leveä. Terän paino on 603 grammaa.
Kätkössä oli mukana kolme tinametallin kappaletta. Niiden yhteispaino on 46 grammaa. Esineet, jotka olivat rikki, oli todennäköisesti haudattu rikkinäisinä. Nämä olisivat kelvanneet uusien esineiden valamiseen yhdessä tinan kappaleiden kanssa.
Tulkintaa
Ei tiedetä tarkalleen miksi esineet on kaivettu maahan, ja syyksi on esitetty kaksi teoriaa. Tavallinen tulkinta kätköille on ollut votiiviuhraus, jossa ”hukkaamalla luontoon” arvokkaita esineitä suoritetaan uhraus jumalille, ja toivotaan vastalahjaksi onnea ja menestystä. Votiiviuhrauksiin on yleensä laitettu jopa käyttämättömiä pronssiesineitä, mikä ei ole tässä tapauksessa kyseessä. Osa pronssista oli esineiden katkelmina. Mikäli katkelmat eivät ole syntyneet toistuvan auraamisen tuloksena, voidaan kätkö tulkita pronssin raaka-aineen säilytyspaikaksi. Pronssi oli tuona aikana Etelä-Skandinaviassa äärimmäisen arvokasta ja maakätkö onkin voinut olla yksinkertaisesti vain sen piilopaikka. Helle Vandkilde on pronssikauden tutkijana esittänyt kätkölle seuraavanlaisen selityksen. Pronssikauppaa käytiin veneillä, joilla purjehdittiin Itämeren yli ja Saksan jokia ylävirtaan päin. Veneisiin lastattiin kauppatavarat, joita olivat esimerkiksi meripihka, turkikset, piitikarit ja muut tarvikkeet, ja veneiltiin vaihtamaan ne esimerkiksi pronssiin. Veneen palattua kotiin oli arvokas lasti varastoitava turvalliseen paikkaan. Tähän käytettiin yleisesti maakätköä. Emme saa koskaan selville, kummasta on ollut kyse, eikä sitä, miksei kätköä koskaan kaivettu esiin.
Merkitys
Varhainen pronssikauppa näyttäisi tämänkin kätkön valossa viittaavan suoraan kaupankäyntiin Keski-Euroopan kanssa. Tämän voi päätellä myös esineiden muotoilusta, koristelusta ja muista yksityiskohdista. Yksittäinen kirves Irlannista ei riko tätä teemaa, sillä Isossa-Britanniassa oli ollut pronssikausi jo 2100 eaa. alkaen, ja kauppayhteydet Únětice-kulttuuriin olivat jo ennen tätä vilkkaat.
Eino Leppänen
Eino Ilmari Leppänen (18. lokakuuta 1916 Äänekoski – 20. tammikuuta 1974 Jyväskylä) oli suomalainen keihäänheittäjä.
Väinö Hämeen-Anttila
Väinö Hämeen-Anttila (sukunimi vuoteen 1906 Andelin; 24. heinäkuuta 1878 Lahti – 27. tammikuuta 1942 Hämeenlinna) oli suomalainen toimittaja, kääntäjä ja kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkejä V.A., V.H., V.H.A ja Mikko Vilkastus.
Eino Leppänen
Leppänen sijoittui Helsingin 1952 olympialaisten keihäänheitossa 16:nneksi tuloksella 62,61 metriä. Karsinnassa hän heitti tuloksen 64,47 m. Hän voitti keihäänheiton vuoden 1952 Ranska-maaottelussa.
Väinö Hämeen-Anttila
Hämeen-Anttilan vanhemmat olivat kelloseppä Johan Erland Andelin ja Karolina Johander. Hän pääsi ylioppilaaksi 1894 ja valmistui 1907 filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi. Hän lähti ylioppilaaksi päästyään merille 1895 ja karkasi laivasta Yhdysvaltain länsirannikolla Oregonin osavaltiossa. Hämeen-Anttila työskenteli sitten muun muassa verkonkutojana ja kalastajana Columbia-joella ja ratatyöläisenä. Vuonna 1897 hänestä tuli Minnesotan osavaltiossa ilmestyneen suomenkielisen Uusi Kotimaa-lehden toimittaja ja hän perusti myös oman kirjapainon, jossa hän latoi, julkaisi ja painoi Kansan Toveri-nimistä novellilehteä. Suomeen Hämeen-Anttila palasi vuonna 1898. Hämeen-Anttila oli Hämeen Sanomien päätoimittajana kahteen otteeseen 1898–1902 sekä 1911–1914. Hän oli myös Mikkelin Sanomain päätoimittaja ja kirjapainon omistaja 1902–1906. Hämeen-Anttila perusti vuonna 1907 Kustannus Oy Kansan ja oli sen toimitusjohtajana vuoteen 1910 saakka. Viimeksi Hämeen-Anttila oli kustannusliike Arvi A. Kariston palveluksessa ensin kirjallisuuden neuvonantajana 1911–1915 ja sitten johtajana 1915–1942. Hämeen-Anttila perusti vuonna 1917 Partiolainen-lehden ja työskenteli sen päätoimittajana. Hämeen-Anttila käänsi suomeksi yli sata teosta pääasiassa englannin kielestä.
Eino Leppänen
Seuratasolla Leppänen edusti Jyväskylän Kenttäurheilijoita, Jyväskylän Veikkoja, Äänekosken Huimaa ja Helsingin Kisa-Tovereita. Hän sijoittui Kalevan kisoissa neljänneksi vuonna 1952 sekä kuudenneksi vuosina 1950 ja 1951. Hänen ennätyksensä oli 74,58 m vuodelta 1954.
Väinö Hämeen-Anttila
Islamin tutkija Jaakko Hämeen-Anttila on Väinö Hämeen-Anttilan pojanpoika.
Jyrki Nissinen & Laskettuaika
Jyrki Nissinen & Laskettuaika on samannimisen yhtyeen EP vuodelta 2007.
HMS Stronghold
HMS Stronghold (viirinumero H50) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin S-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin vuosien 1916-1917 laivaston-hätäohjelman 12. tilauksessa Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä Greenockista, missä köli laskettiin maaliskuussa 1918. Alus laskettiin vesille 6. toukokuuta 1919 ja otettiin palvelukseen 2. heinäkuuta.
Palvelus
Palvelukseen oton jälkeen alukselle asennettiin katapultti Follandin lentokoneen käytön testaamiseksi sotalaivalla. Vuonna 1939 alus määrättiin Hongkongiin sijoitettuun laivasto-osastoon, jonka mukana se aloitti 3. syyskuuta partioinnin. Se siirrettiin 15. syyskuuta miinoitustehtäviin Singaporeen, jonne se saapui 22. syyskuuta. Alus laski marraskuussa miinoitteen Johoren etelärannikolle.
Alus laski 2. tammikuuta-8. maaliskuuta 1940 Singaporen edustalle miinakenttä numero kahteen miinoja, minkä jälkeen se siirrettiin partiotehtäviin Malesiaan osana Singaporeen sijoitettua laivastoa. Helmikuussa 1941 alus laski Johoren itärannikolle miinoitteen yhdessä apumiinalaiva HMS Teviot Bankin kanssa. Alus laski 8. maaliskuuta mennessä Singaporen edustalle miinakentän numero 3, minkä jälkeen se jatkoi partiointia. Se jatkoi heinäkuussa Johoren itärannikon miinoittamista, minkä jälkeen se palasi jälleen partiontiin. Marraskuussa alus laski Lomun kanavaan miinakenttä numero viiden, minkä jälkeen se siirrettiin joulukuussa Singaporeen telakalle huollettavaksi. Alus oli edelleen telakalla, kun sotatoimet Japania vastaan alkoivat 8. joulukuuta.
Tammikuussa 1942 telakalta palattuaan alus siirrettiin Singaporen ja Australian välisten saattueiden suojaksi. Alus hinasi 2. helmikuuta HMAS Vendettan Jaavalta Singaporeen ja se suojasi 11. helmikuuta evakuointisaattuetta Singaporesta Jaavalle risteilijä HMS Durbanin ja hävittäjä HMS Jupiterin kanssa. Saattueeseen liittyi Palambangista lähtenyt evakuointiin osallistuvat alukset. Saattue joutui 13. helmikuuta keisarillisen Japanin laivaston sukellusveneiden hyökkäyksen kohteeksi, jolloin joitakin sen aluksia tuhoutui.
Maaliskuussa alus suojasi pakolaisia kuljettavaa hollantilaista höyrylaivaa SS Zaandamia Tijlatapista Fremantleen. Alus erkani 2. maaliskuuta nopeammasta suojattavastaan. Japanin laivaston tiedustelukone havaitsi aluksen Sundasalmesta etelään. Alus joutui taisteluun Keisarillisen Japanin laivaston risteilijöiden Mayan ja hävittäjien Arashin ja Nowakin. Taistelussa Stronghold upposi. Japanilaisten valtaama hollantilainen kauppalaiva pelasti miehistön eloonjääneet, jotka myöhemmin siirrettiin Mayalle.
Sanomi
Sanomi oli Belgian edustuskappale Eurovision laulukilpailussa vuonna 2003. Kappaleen esitti Urban Trad.
Kappale muistetaan monesta asiasta. Erikoisinta siinä on se, että kappale on ensimmäinen laulukilpailujen historiassa, joka esitettiin kuvitteellisella kielellä. Toinen huomattava asia on myös kilpailun lopputulos. Sanomi sijoittui 165 pisteellä toiseksi jääden turkkilaisen Sertab Erenerin voittoisasta kappaleesta Everyway That I Can vain kaksi pistettä. Venäjän tyttöduo t.A.T.u jäi taakse vain yhdellä pisteellä. Belgian sijoitus vuonna 2003 oli myös maan paras moneen vuoteen.
Yhdystie 3831
Yhdystie 3831 on Haminan Pyhällöstä valtatieltä 26 Multasiltaan seututielle 384 kulkeva tie. Tie oli ennen vuoden 1996 tienumerouudistusta maantie 383.
Nikosthenes (savenvalaja)
Nikosthenes oli antiikin kreikkalainen savenvalaja, joka teki attikalaista mustakuviokeramiikkaa. Hän toimi Ateenassa arkaaisella kaudella noin vuosina 545–510 eaa.
Nikostheneen signeeraus esiintyy useissa vaaseissa, ja aina yhdessä sanan epoiēsen, ’teki’, kanssa, mikä ilmaisee selvästi hänen olleen juuri savenvalaja. Hän teki hyvin monenlaisia vaasityyppejä, ja niissä on usein havaittavissa uusia innovaatioita. Nikosthenes kehitti myös useita uusia muotoja, jotka tunnetaan hänen nimellään. Näihin lukeutuvat Nikostheneen amfora (nikostheeninen amfora) ja Nikostheneen pyksis (nikostheeninen pyksis) sekä oletettavasti myös kyathos. Yhteensä Nikostheneen tekemiksi on tunnistettu noin sata eri vaasia.
Nikostheneen vaaseja maalasivat useat vaasimaalarit. Näihin lukeutuu muun muassa hänestä nimensä saanut Nikosthenes-maalari. Loppuvaiheessa Nikostheneen tekemissä vaaseissa esiintyy myös punakuviotekniikkaa.
Botswana kesäolympialaisissa 2016
Botswana osallistui Rio de Janeiron olympialaisiin 2016 12 urheilijan joukkueella. Nämä olivat Botswanan kymmenennet kesäolympialaiset. Joukkueen lipunkantajana avajaisissa toimi juoksija Nijel Amos.
Donald D. Clancy
Clancy syntyi Cincinnatissa. Hän valmistui Elder High Schoolista ja opiskeli sen jälkeen Xavierin yliopistossa sekä Cincinnatin yliopiston College of Law'ssa.
Clancy oli varsinaiselta ammatiltaan lakimies. Hän istui Cincinnatin kaupunginvaltuustossa 1952–1960 nousten lopulta kaupungin pormestariksi. Hän oli ehdolla edustajainhuoneeseen viimeisen kerran vuonna 1976. Hävittyään paikkansa hän ryhtyi jälleen lakimieheksi Cincinnatissa.
Clancy kuoli 85-vuotiaana kärsittyään elämänsä viimeisinä vuosina Parkinsonin taudista. Hänen tyttärensä Patty on itsekin poliitikko.
VEF I-16
VEF I-16 oli latvialaisen VEF-tehtaan valmistama hävittäjän prototyyppi. Sen suunnitteli Kārlis Irbītis ja prototyyppi rakennettiin vuonna 1939, mutta sen kehitystyö keskeytyi Neuvostoliiton miehittäessä Latvian vuonna 1939. Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon kesällä 1941 prototyyppi jäi saksalaisille, ja Luftwaffe koelensi AW 10 -tunnuksen saanutta konetta.
I-16 alatasoinen, ja moottorina oli ahdettu tšekkiläinen 540 hevosvoiman V12-moottori. Moottorin kanssa käytettiin kaksilapaista potkuria. I-16 oli umpiohjaamoinen ja sen aseistuksena oli kaksi Browning-konekivääriä. Koneessa oli kiinteä laskuteline sisäänvedettävän sijasta.
Gustav Bubník
Augustin ”Gustav” Bubník (21. marraskuuta 1928 Praha – 18. huhtikuuta 2017 Praha, Tšekki) oli tšekkoslovakialainen jääkiekon olympiamitalisti ja maailmanmestari, joka toimi myöhemmin jääkiekkovalmentajana. Hän valmensi Suomen miesten maajoukkuetta vuosina 1966–1969. Bubník valittiin Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 146.
Pelaajaura
Pelaajaurallaan Bubník edusti Tšekkoslovakian jääkiekkomaajoukkuetta 25 ottelussa. Hän oli mukana muun muassa voittamassa olympiahopeaa Sankt Moritzissa 1948 ja maailmanmestaruuden vuonna 1949. Vuonna 1950 Bubník pidätettiin maanpetoksesta epäiltynä ja tuomittiin 14 vuodeksi vankeuteen. Bubník vapautettiin vankilasta alkuvuodesta 1955, minkä jälkeen hän jatkoi pelaajauraansa vuoteen 1962 asti.
Valmennusura
vasen|pienoiskuva|Gustav Bubnik jakaa ohjeita pelaajille Grenoblen talviolympialaisissa 1968. Bubníkista tuli vuonna 1966 Suomen jääkiekkomaajoukkueen kolmas ulkomaalaisvalmentaja. Hän toi suomalaiseen kiekkoiluun uuden ajattelutavan painottaessaan yksilönratkaisuja. Bubnik oli määrätietoinen ja luova valmentaja. Hänen aikakautenaan Suomi voitti ensimmäisen kerran suuren jääkiekkomaan, kun Bubníkin oma kotimaa Tšekkoslovakia kaatui vuoden 1967 MM-kisoissa. Kolmen kautensa aikana Bubník valmensi Suomea 69 ottelussa. Kaudella 1989–1990 hän valmensi II-divisioonan pohjoislohkossa Kuusamon Pallo-Karhuja.
Nikosthenes (taidemaalari)
Nikosthenes oli antiikin kreikkalainen taidemaalari. Plinius vanhempi mainitsee hänet Theodoros Samoslaisen ja Stadieuksen opettajana. Muutoin hänestä ei tiedetä juuri mitään.
Taidemaalari Nikosthenestä ei tule sekoittaa Nikosthenes-maalariin, joka maalasi savenvalaja Nikostheneen vaaseja.
Kalevi Helo
pienoiskuva|Kalevi Helo Kalevi Helo (s. 15. huhtikuuta 1975 Vihti) on suomalainen poliitikko ja yrittäjä.
Poliittinen toiminta
Poliittisen aktiivisuutensa Helo on aloittanut varsin nuorena. Helo osallistui EY:tä Suomen kansan itsenäisyysrintaman asettaman presidenttiehdokaan Keijo Korhosen kannattajien 20 000 nimen keruuseen vuoden 1993 vuoden aikana. Presidentivaalien jälkeen Helo osallistui Vapaan Suomen Liitto (VSL) kannattajakorttien keräämiseen 1994. Puolueen jäseneksi Helo ei kuitenkaan liittynyt.
Kalevi Helo perusti Vapauspuolue – Suomen tulevaisuus yhdistyksen 4.4.2009 ja toimi puolueen ensimmäisenä puheenjohtajana. Kannattajakortit kerättiin yhdistykselle pääosin Tampereelta vuoden 2010 aikana. Vapauspuolue merkittiin puoluerekisteriin 22. lokakuuta 2010.
Helo oli ehdokkaana Vapauspuolueen ensimmäisissä eduskuntavaaleissa 17. huhtikuuta 2011 ja sai Pirkanmaan vaalipiirissä 320 ääntä.