cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tšikola
Tšikolassa sijaitsi tukikohta, jossa Suomalainen Waffen-SS-vapaaehtoispataljoona taisteli 295. tarkka-ampujadivisioonaan kuuluneita rykmenttejä vastaan joulukuussa 1942. Neuvostojoukkojen hyökkäys 4. joulukuuta 1942 uhkasi Malgobekissa olleita saksalaisjoukkoja.
Vihdin yhteiskoulun lukio
Vihdin yhteiskoulun lukio oli Vihdin  kirkonkylässä sijainnut ns. yleissivistävä lukio, joka yhdistyi vuonna 2007 Nummelan lukion kanssa. Lukion tiloissa toimii nykyään 7–9 luokille opetusta antava Vihdin yhteiskoulu.
Merisulat
Merisulat ovat tyypillisesti syvän veden eläimiä, vain trooppisilla alueilla niitä tavataan matalammassa. Norjan rannikolla niitä tavataan 15–20 metristä alkaen aina 2600 metrin syvyyteen asti yleensä mutapohjalla.
Merisulkien polyyppirakenne on kahdeksanjakoisesti säteittäissymmetrinen. Ne luokitellaan sulkakorallien alaluokkaan (Octocorallia), yhdessä mm. pehmytkorallien kanssa.
Gassin
Gassin on kunta Ranskan Rivieralla noin 60 kilometrin päässä Toulonista, Varin departementissa. Sen asukasluku on 2 859 (vuonna 2006) ja pinta-ala 24,74 neliökilometriä. Gassinin vanha kyläkeskus sijaitsee 160 metriä korkealla mäellä, josta on näköala Saint-Tropezin lahdelle.
Abigail ja Brittany Hensel
Abigail ja Brittany Hensel (s. 7. maaliskuuta 1990 Minnesota, Yhdysvallat) ovat yhdysvaltalaiset tunnetut siamilaiset kaksoset.
Abigail ja Brittany jakavat lukuisia sisäelimiä. Heillä on kaksi päätä, kaksi selkärankaa, jotka yhtyvät lantiossa, kolme keuhkoa, kaksi sydäntä, yhteinen verenkierto, yksi maksa, kaksi mahalaukkua, kolme munuaista, yksi suolisto, yhdet munasarjat, yksi emätin ja yksi virtsaputki. Käsiä oli alun perin kolme, mutta välissä ollut surkastunut käsi amputoitiin.
Kumpikin kaksosista ohjailee vartalon omaa puoltaan, joten yhteistoiminnan ansiosta kävely onnistuu. He myös pelaavat lentopalloa, koripalloa ja uivat sekä ajavat polkupyörällä ja autolla.
Kmara
thumb|Järjestön lippu. Kmara on georgialainen liberaali opiskelijaliike, joka osallistui Georgian pääkaupungissa mielenosoituksin 2003 aikaansaatuun ruusuvallankumoukseen 2003.
Ruusuvallankumouksen jälkeen liikkeen johtajia on siirtynyt Liberty Instituteen.
Vastaavanlainen opiskelijajärjestö on serbialainen Otpor ja ukrainalainen Pora.
Valko-Venäjän turvallisuuspalvelu epäili ennen 19. maaliskuuta 2006 järjestettyä presidentinvaalia Kmaria räjähdysten suunnittelusta Valko-Venäjällä poliittisen tilanteen horjuttamiseksi näyttämällä videofilmin, missä Kmarin aktivistin sanottiin suorittaneen koetta georgialaiselle turvallisuuspalvelun everstille ja yhdysvaltalaiselle opetusupseerille Kmarin harjoitusleirillä.
Shannon Tweed
Shannon Lee Tweed (s. 10. maaliskuuta 1957 St. John’s, Newfoundland) on kanadalainen näyttelijä ja valokuvamalli. Tweed tunnetaan muun muassa entisenä Playboy-mallina. Hän asuu avioliitossa Kiss-yhtyeen Gene Simmonsin kanssa ja heillä on kaksi lasta. Hän ja Simmons menivät naimisiin 1. lokakuuta 2011.
Tweed oli marraskuun 1981 Playmate of the Month ja vuoden 1982 Playmate of the Year.
Maksamakkara
thumb|Maksamakkaraa leivällä Maksamakkara on pehmeä ja hyvin levittyvä maksavalmiste, makkaraa, jossa on merkittävänä ainesosana maksa. Perinteisissä maksamakkaroissa on noin 20 prosenttia rasvaa. Maksamakkarassa on runsaasti A- ja B-ryhmien vitamiineja ja kivennäisaineista rautaa, seleeniä ja sinkkiä, jotka ovat hyvin imeytyvässä muodossa. Maksamakkaraa syödään erityisesti voileivän päällä. Maksamakkara on väriltään vaaleanpunaista, ruskeaa tai harmaata riippuen valmistus- ja jälkikäsittelymenetelmistä, valmistusmaasta sekä väriaineiden käytöstä. Maksamakkaraa on saatavilla myös massana, levitteenä leivän päälle.
Maalaismaksamakkara nimettiin 1980-luvulla Pietarsaaren pitäjäruoaksi.
Anatol Ljabedzka
thumb|170px|Anatoli Lebedko (2008) thumb|170px|Anatoli Lebedko Anatol Uladzimiravitš Ljabedzka (, ; s. 27. kesäkuuta 1961 Trilesin kylä, Stoubtsyn piiri, Minskin alue, Valko-Venäjän sosialistinen neuvostotasavalta) on valkovenäläinen oppositiopoliitikko ja Valko-Venäjän Yhdistyneen kansalaispuolueen johtaja.
1990-luvulla Ljabedzkasta tuli presidentti Aljaksandr Lukašenkan johtavia kriitikkoja. 1990-luvun lopussa ja 2000-luvulla hänet pidätettiin lukuisia kertoja koska hän oli osallistunut mielenilmaisuihin ja marsseihin. Lokakuussa 2005 hän hävisi niukasti Aljaksandr Milinkevitšille Valko-Venäjän opposition presidenttiehdokasvaaleissa. Vuoden 2006 presidenttivaaleissa Ljabedzka toimi vahvasti Milinkevitšin tukijana.
Le Pétomane
Joseph Pujol syntyi Marseillessa. Hänen isänsä oli kivityömies ja kuvanveistäjä François ja äitinsä Rose Pujol. Perheessä oli viisi lasta. Kerrotaan, että päästyään koulusta Pujol koki kummallisen kokemuksen uidessaan meressä. Hän laittoi päänsä veden alle, pidätti hengitystään ja tunsi jääkylmän veden tunkeutuneen peräaukkoonsa. Kuivalle maalle päästyään hän huomasi veden tulevan ulos hänen peräaukostaan. Liityttyään armeijaan Pujol kertoi tupatovereilleen erityiskyvyistään ja viihdytti heitä tunkemalla vettä peräaukkoonsa ja ruiskuttamalla sitä sieltä ulos. Hänen varsinainen ammattinsa oli leipuri, mutta hän päätti koettaa onneaan viihdemaailmassa. Ensimmäisen lavaesiintymisensä Pujol teki Marseillessa vuonna 1887, ja se oli suurmenestys. Sittemmin hän siirtyi Pariisiin ja esiintyi Moulin Rougessa vuonna 1892.
Esityksissään Pujol muun muassa soitti peräpäällään huilua sekä piereskeli tykkitulen ja ukkosen ääniä. Hän pystyi myös sammuttamaan kynttilän usean metrin päästä. Vuonna 1894 Pujolin ja Moulin Rougen välit erkanivat, ja hän perusti oman kiertävän sirkuksen, teatteri Pompadourin. Seuraavina vuosikymmeninä Pujol muutti esitystensä luonnetta. Eräs suosituimmista esityksistä oli maatilan eläinten äänten matkiminen. Esityksen huippukohta oli hänen oma näkemyksensä vuoden 1906 San Franciscon maanjäristyksestä.
Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä Pujol lopetti pierutaiteilijan työn ja palasi leipuriksi Marseilleen. Myöhemmin hän avasi leipomon Touloniin. Pujol kuoli 88-vuotiaana vuonna 1945. Hänet on haudattu La Valettessa sijaitsevalle hautausmaalle. Pariisin yliopisto tarjosi hänen perheelleen suuren summan rahaa, jotta he lahjoittaisivat ruumiin tutkimuksia varten, mutta perhe kieltäytyi tarjouksesta.
Neljän taivaallisen valtakunnan evankeliumi
Neljän taivaallisen valtakunnan evankeliumi on kadonnut Uuden testamentin apokryfisiin kirjoihin kuuluva kirjoitus, jota varhaiset kirkkoisät ovat kirjoituksissaan kuvailleet. Sen uskotaan olleen gnostilainen evankeliumi, jossa kuvailtiin Jeesuksen ja kahdentoista apostolin välisiä keskusteluja. Keskustelun pääteemana oli gnostilainen kosmologia, johon kuuluu ajatus demiurgista maailman todellisena luojana.
P. T. Barnum
thumb|250px|Phineas Taylor Barnum. thumb|Feejeen merenneito. Phineas Taylor Barnum (5. heinäkuuta 1810 Bethel, Connecticut – 7. huhtikuuta 1891) oli yhdysvaltalainen liikemies, joka perusti omaa nimeään kantaneen tunnetun sirkuksen ja järjesti kummajaisnäytöksiä. Hän järjesti näytöksiä ostamassaan museossa, joka tunnettiin nimellä Barnum's American Museum.
Barnum aloitti liiketoimensa kaupanpitäjänä ja arpajaisten järjestäjänä kotiosavaltiossaan, kunnes Connecticutin hallinto kielsi arpajaiset 1834. Vuosina 1831–1834 Barnum julkaisi kerran viikossa ilmestynyttä sanomalehteä The Herald of Freedom Danburyn kaupungissa. Muutaman oikeusjutun ja vankilatuomion jälkeen hän muutti New Yorkiin vuonna 1834, jossa hän myös piti kauppaa samalla kun hänen vaimonsa piti täyshoitolaa. Vuonna 1835 hän perusti kummajaisnäytöksen. Hän osti vanhan, sokean ja liikuntakyvyttömän entisen orjan Joice Hethin, jonka valehteli olevan yli 160-vuotias George Washingtonin entinen hoitaja. Heth kuoli vuonna 1836, mutta Barnum jatkoi maan kiertämistä vuoteen 1839 saakka. Vuonna 1841 hän hankki itselleen Scudder’s American Museumin, mistä tuli erittäin suosittu. Museossa oli näytteillä muun muassa erittäin pienikokoinen mies General Tom Thumb, Feejeen merenneito, joka oli olevinaan eriskummallisen olennon muumioitunut ruumis sekä maailman ensimmäiset tunnetut siamilaiset kaksoset Chang ja Eng Bunker ja Zip the Pinhead, jolla oli erikoisen muotoinen pää. Vuonna 1843 Barnum palkkasi joukkoonsa intiaani Do-Hum-Men.
Vuosina 1844—1845 Barnum kierteli Charles Strattonin kanssa Euroopassa ja tapasi kuningatar Viktorian. Vuonna 1850 hän houkutteli Yhdysvaltoihin kuuluisan ruotsalaisen laulajattaren Jenny Lindin, jonka kanssa hän teki molemmille hyvin tuottoisan Amerikan-kiertueen.
Vuonna 1855 Barnum vetäytyi show-alalta viideksitoista vuodeksi Connecticutin Bridgeportin lähelle rakennuttamaansa itämaistyyliseen palatsiin, kunnes vuonna 1871 hän perusti uuden kummajaisnäyttelyn ja sirkuksen nimeltä P.T. Barnum’s Grand Traveling Museum, Menagerie, Caravan, and Circus, joka toimi aluksi kiinteästi teltassa New Yorkin Brooklynissä. Vuonna 1881 Barnumin sirkus yhdistyi James A. Baileyn ja James L. Hutchinsonin sirkuksen kanssa. Vuosina 1885—1888 Baileyllä ja Barnumilla oli välirikko, mutta sirkukset palasivat takaisin yhteen nimellä Barnum & Bailey Greatest Show On Earth, myöhemmin Barnum & Bailey Circus. Näytöksen vetonaula oli Barnumin vuonna 1882 Lontoon eläintarhasta ostama afrikannorsu Jumbo.
Barnum oli myös poliitikko: hän toimi edustajana Connecticutin kongressissa, ja hänet valittiin Bridgeportin pormestariksi vuonna 1875.
Toyota Auris
Toyota Auris on Toyotan vuosina 2006–2018 valmistama alemman keskiluokan automalli, joka oli Toyota Corollan hatchback-korinen versio. Sen toisen sukupolven mallista oli tarjolla myös farmarimalli. Vuonna 2018 esiteltiin Corollan 12. sukupolvi, jolloin Auris-mallinimestä luovuttiin ja kaikkia korimalleja myydään jälleen Corolla-mallinimen alla. Taiwanissa hatchback-korimallin nimenä säilyi Auris vuoteen 2020 saakka.
Toyota Auris E150 (2006–2012)
Ensimmäisen sukupolven Auris esiteltiin konseptina Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2006. Tuotantomallin vuoro oli Bolognan autonäyttelyssä saman vuoden joulukuussa. Australaasiassa Aurista myytiin Corollana, lisäksi Japanissa oli saatavana ylellisempi malliversio nimeltään Toyota Blade. vasen|pienoiskuva|Viisiovinen ensimmäisen sukupolven Toyota Auris. Vuoden 2006 Euro NCAP -kolaritestistä Auris sai tulokseksi täydet viisi tähteä. vasen|pienoiskuva|Toyota Blade Vuonna 2010 Auris koki kasvojenkohotuksen, jossa uudistettiin ajovaloja, etusäleikköä ja puskureita. Sisällä tehtiin muutoksia keskikonsoliin. vasen|pienoiskuva|Ensimmäisen sukupolven facelift-malli.
Toyota Auris E180 (2012–2018)
Toisen sukupolven Auris esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2012 viisiovisena hatchbackina ja Touring Sports -farmarimallina. Se perustuu samalle pohjalevylle kuin edeltäjänsä. Australaasiassa mallin nimenä oli jälleen Corolla, Pohjois-Amerikassa sitä myytiin aluksi Scion iM -nimisenä. Autosta tuli Pohjois-Amerikassakin Corolla Toyotan lakkautettua Scion-merkin vuonna 2016. vasen|pienoiskuva|Toyota Auris Touring Sports Vuoden 2013 Euro NCAP -kolaritestistä Auris sai tulokseksi täydet viisi tähteä. vasen|pienoiskuva|Scion iMVuonna 2015 Auris koki kasvojenkohotuksen, jossa se sai muun muassa uudenmallisen etupuskurin aiempaa leveämmällä alasäleiköllä. Peräosassa takapuskurin alaosan heijastimet oli nyt sijoitettu vaakatasoon. Moottoriosastolla uusi turboahdettu 1,2-litrainen bensiinimoottori korvasi aiemman vapaasti hengittävän 1,6-litraisen. vasen|pienoiskuva|Toisen sukupolven facelift-malli.
Toyota Auris E210 (2018–2020)
pienoiskuva|Toyota Auris (E210) Geneven autonäyttelyssä 2018. Hatchback-korinen 12. sukupolven Toyota Corolla esiteltiin Auris-nimisenä Geneven autonäyttelyssä keväällä 2018, mutta valmistaja päätti luopua Auris-nimen käytöstä ja myydä jatkossa Euroopan markkinoilla kaikkia korimalleja Corolla-mallinimen alla. Uutta mallia myytiin Auriksena ainoastaan Taiwanissa (vuoteen 2020 saakka).
Anneksi
Anneksipitäjä eli anneksiseurakunta
Anneksipitäjä eli anneksiseurakunta oli Ruotsin kuningaskunnan ja Suomen suuriruhtinaskunnan evankelis-luterilaisessa kirkossa seurakunta, joka oli yhdistetty toiseen seurakuntaan tai palkkatuloon. Kirkkoherran tehtävää hoiti nimellisesti hiippakunnan piispa, joka sai anneksiseurakunnalta kirkkoherran palkan tai palkkion. Käytännössä piispat eivät kyenneet tai ehtineet johtaa paikallisesti seurakuntaa hiippakuntansa aluetta, koska tähän liittyi myös maallisen paikallishallinnon tehtävät siihen saakka kunnes maalaiskunnat erotettiin evankelis-luterilaisista seurakunnista Ruotsissa vuoden 1863 kunnallislakien ja Suomessa vuoden 1865 kunnallisasetuksen vuoksi vuosista 1865–1866 alkaen.
Piispan jatkuvia paikallisia kirkkoherran uskonnollisia tehtäviä varten palkattiin varapastori, ruotsiksi en vicepastor, joka johti seurakuntaa paikallisesti kuntakokouksia lukuun ottamatta.
Yksi tällaisista anneksiseurakunnista oli Myrskylän evankelis-luterilainen seurakunta, josta tuli hattujen sodan jälkeen 1747 Porvoon hiippakunnan piispan anneksiseurakunta. Muutos johtui siitä että Porvoon hiippakunta oli Ruotsin kuningaskunnan ja Venäjän keisarikunnan rajan siirryttyä Turun rauhassa Kymijoelle menettänyt anneksiseurakuntansa Kymenkartanon alueella nykyisessä Kymenlaaksossa.
Anneksiseurakunnaksi voitiin ottaa seurakuntia, joihin paikallisella aatelisella ei ollut patronaattioikeutta eli oikeutta valita kirkkoherraa.
Psyke
Psyke voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Adobe PageMaker
Adobe PageMaker (aiemmin Aldus PageMaker) on Adobe Systemsin Macintosh ja Microsoft Windows -alustoille julkaisema julkaisuohjelma. Ohjelmiston viimeisin versio 7.0 julkaistiin 9. heinäkuuta 2001.
Historia
Ensimmäisen version PageMakerista kehitti Aldus Corporation Macintosh 128K -alustalle ja sen sanotaan olleen alustan läpimurtosovellus, joka myös aloitti työpöytäjulkaisemisen alan.
Vuonna 1994 Adobe Systems osti Alduksen, jolloin PageMaker siirtyi Adoben haltuun. Adobe myy PageMakeria edelleen, mutta PageMaker-nimisen ohjelman kehitys on lakkautettu. Adoben vastaava tuote PageMakerin seuraajana on Adobe InDesign.
Parken
thumb|Parken ilmasta käsin kuvattuna. Parken on jalkapallostadion Kööpenhaminassa. Parken rakennettiin vuosina 1990–1992. Stadionille mahtui 38 065 katsojaa. Tanska-Ruotsi -maaottelua vuonna 2007 seurasi yli 42 000 katsojaa.
Parken on kotikenttä sekä FC Kööpenhaminalle että Tanskan jalkapallomaajoukkueelle.
Ominaisuudet
Stadion näyttää ulkoapäin toimistorakennukselta. Sen neljä katsomoa on erotettu toisistaan, ja nurkissa on kaupallista ja toimistotilaa. Itä- länsi- ja eteläkatsomoissa on kaksi kerrosta fanien käytössä, mutta pohjoiskatsomon yläosassa on lisämaksullisia aitioita.
Stadionilla on liukuva katto, joten sitä voidaan käyttää sekä sisä- että ulkoilmatilana.
Historia
Samalla alueella Parkenin kanssa ovat myös yleisurheilulle tarkoitettu Østerbro Stadion sekä uimahalli Øbro Hallen.
Tapahtumia
Parkenissa on pelattu Cup-voittajien Cupin (1994) ja UEFA Cupin (2000) finaalit.
Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2020 sinne sijoitettiin neljä ottelua. Koronan takia stadionille päästetään kolmasosa normaalista katsojamäärästä.
Whitney Houston, Rolling Stones, Justin Timberlake ja Lady Gaga ovat esiintyneet siellä. Myös Eurovision laulukilpailu 2001 järjestettiin siellä.
Nate Mendel
Nathan Gregor Mendel (s. 2. joulukuuta 1968) on yhdysvaltalainen muusikko, joka on toiminut Foo Fighters -yhtyeen basistina vuodesta 1995 lähtien. Sitä ennen Mendel toimi Sunny Day Real Estate -yhtyeen basistina.
Ian Gillan
Ian Gillan (s. 19. elokuuta 1945 Hounslow, Lontoo, Englanti) on brittiläinen laulaja, joka tunnetaan parhaiten yhtyeestä Deep Purple. Hän on laaja-alainen baritoni, joka tunnetaan taitavana falsettilaulajana ja yhtenä maineikkaimmista heavy metal/hard rock -äänistä.
Musiikilliset vaiheet
Gillanin mukaan Elvis Presley oli hänen ehdoton inspiraationsa. Gillanin ura alkoi jo vuonna 1965, jolloin hän liittyi Episode Six -yhtyeeseen. Hän saavutti yhtyeessä hieman suosiota. Gillanin ura lähti toden teolla nousuun, kun hän liittyi Deep Purpleen 1969. Hän lauloi yhtyeen menestyslevyillä sen kohotessa yhdeksi maailman menestyneimmistä hard rock -yhtyeistä 1970-luvun alussa.
Gillan lauloi pääosan Andrew Lloyd Webberin rockoopperassa Jesus Christ Superstar vuonna 1970. Gillan erosi Deep Purplesta vuonna 1973 riitaannuttuaan kitaristi Ritchie Blackmoren kanssa. Muutaman vuoden hiljaiselon jälkeen Gillan kokosi Ian Gillan Bandin ja palasi muusikon uralle.
Myöhemmin 1970-luvun loppupuolella Ian Gillan kokosi uuden yhtyeen ja pani sen nimeksi yksinkertaisesti Gillan. Sen toiminta loppui, kun Gillan liittyi Black Sabbathiin vuonna 1983. Gillan teki yhtyeen kanssa albumin Born Again, joka menestyi hyvin ympäri maailmaa. Yhteistyö jäi kuitenkin lyhyeksi, ja vuonna 1984 Gillan palasi laulajaksi Deep Purpleen sen 1970-luvun alkupuolen kokoonpanon reunionin merkeissä. Hänet kuitenkin erotettiin yhtyeestä vuonna 1989 päihteiden käyttönsä ja lauluäänen heikkenemisen takia. Omaelämäkertakirjassaan Child in Time Gillan kertoo pitävänsä todellisena syynä huonoja välejä Ritchie Blackmoren kanssa. Joe Lynn Turnerista tuli Purplen seuraava laulusolisti. Vuonna 1993 Gillan palasi jälleen yhtyeeseen Lordin, Gloverin ja Paicen toivomuksesta. Pian tämän jälkeen Blackmore jätti yhtyeen. Gillan laulaa Deep Purplessa edelleen.
Gillan on Deep Purple -jäsenyyden ohessa julkaissut myös sooloalbumeita. Gillanin tuorein soolotyö on vuonna 2009 julkaistu CD One Eye To Morocco.
Arkkienkeli
thumb|200px|Arkkienkeli [[Gabriel ilmestyy Sakariaalle. Les Très Riches Heures du duc de Berry, Folio 43v. Musée Condé, Chantilly.]]
Arkkienkeli (, "ensimmäinen sanansaattaja") on monissa uskonnoissa esiintyvä yliluonnollinen olento, jota pidetään tavallisia enkeleitä ylempänä. Keskiaikaisessa enkeliopissa arkkienkelit olivat yksi yhdeksästä enkeliluokasta, mutta tavallisesti arkkienkelillä viitataan arvoltaan kaikkein korkeimpiin enkeleihin, ylienkeleihin tai pääenkeleihin, enkeliruhtinaisiin.
Raamatussa arvonimeä arkkienkeli (joissakin käännöksissä, kuten KR-92, ylienkeli) käytetään vain Mikaelista. Hänet  samoin kuin Gabrielkin  mainitaan Vanhassa testamentissa nimeltä ainoastaan Danielin kirjassa. Uudessa testamentissa Mikael mainitaan Juudaan kirjeessä ja Ilmestyskirjassa, Gabriel kahteen kertaan Luukkaan evankeliumin ensimmäisessä luvussa. Muita uskonnollisen perimätiedon tuntemia arkkienkeleitä ei mainita nimeltä Raamatussa.
Apokryfisessä Henokin kirjassa neljäksi suureksi arkkienkeliksi mainitaan Mikael, Uriel, Rafael ja Gabriel, joskin toisaalla arkkienkeleiden lukumääräksi ilmoitetaan seitsemän. He ovat Henokin kirjassa Uriel, Rafael, Raguel, Mikael, Sarakiel, Remiel ja Gabriel.
Katolinen kirkko
Katolilaisuudessa arkkienkelien nimet ovat Mikael, Gabriel ja Rafael (joskus myös Uriel). Apokryfikirjoissa esiintyvät seuraavat viisi arkkienkeliä: Uriel, Barachiel, Rafael, Salafiel ja Jehudiel.
Ortodoksinen kirkko ja orientaaliortodoksiset kirkot
Ortodoksisuudessa arkkienkelit ovat samoja kuin katolisessa kirkossa. Etiopialaisessa Henokin kirjassa esiintyvät Uriel, Raguel, Sariel ja Remiel.
Lakshman Kadirgamar
thumb|150px|Lakshman Kadirgamar Lakshman Kadirgamar (1932–2005) oli srilankalainen poliitikko. Hän toimi maansa ulkoministerinä 1994–2001 ja uudelleen huhtikuusta 2004 elokuuhun 2005 jolloin kuoli salamurhaajan luodista.
Arkkienkeli
Protestanttinen kirkko
Protestanttisen kirkon mukaan arkkienkelit ovat Mikael, Gabriel ja Rafael.
Islam
Islamissa arkkienkeleistä tai ylienkeleistä tärkein on Gabriel, jonka kautta Koraani annettiin profeetta Muhammedille. Gabrielin ohella arkkienkeli Mikaelilla on tärkeä tehtävä lopun aikoina. Israfil on arkkienkeli, joka Viimeisen Tuomion alkumerkkinä puhaltaa torveen. Kuolemanenkeli Azrael vie kuoleman hetkellä ihmisen sielun hänen ruumistaan.
Okkultismi
Näitä neljää täydentää kolme muuta arkkienkeliä, joten heitä on yhteensä seitsemän. Johannes Trithemiuksen mukaan jokainen enkeleistä hallitsee yhtä 354:n vuoden pituista ajanjaksoa ihmiskunnan historiassa. Arkkienkeli Mikaelin ajan katsotaan alkaneen noin vuonna 1881.
Zarathustralaisuus
Zarathustralaisuudessa Viisauden herra (ahura mazda) nimistä jumaluutta, auttavat kuusi arkkienkeliä, joita nimitetään pyhiksi kuolemattomiksi (amesha spentas). Pyhät kuolemattomat henkilöidään usein tähtiin, kun taas ikuisen luojajumalan Viisauden herran vertauskuvana pidetään aurinkoa. Pyhät kuolemattomat jaotellaan usein seuraavalla tavalla:
Olavi Tuomola
Olavi Kaarle Johannes Tuomola (14. kesäkuuta 1907, Tammela – 24. syyskuuta 1985, Forssa) oli suomalainen kirjailija joka käytti myös nimimerkkiä Toivo Luolama.
Tuomola työskenteli oikeustieteen opintojen jälkeen Forssan kaupunginsihteerinä ja sai asessorin arvonimen 1973.
Tuomola kirjoitti yksitoista salapoliisiromaania, useissa niistä päähenkilönä oli komisario Somero.
L'Étrange Défaite
thumb|200px|right|L'Étrande Défaite-teoksen ensimmäisen painoksen kansi vuodelta 1946. '''L'Étrange Défaite. Témoignage écrit en 1940' (Merkillinen tappio. 1940 kirjoitettu todistus'') on ranskalaisen historioitsijan Marc Blochin vuonna 1940 kirjoittama teos toisen maailmansodan taistelusta Saksan ja Ranskan välillä. Bloch itse osallistui kahteen maailmansotaan. Tässä kirjassa hän ei kerro henkilökohtaisista sotamuistelmistaan, vaan pyrkii objektiiviseen Ranskan antautumisen syiden ymmärtämiseen. Koska hän kirjoitti kirjan sodan aikana, L'Étrange Défaite on eräänlainen kirjoittajan omiin kokemuksiin pohjautuva raportti tapahtuneesta.
Syntyvaiheet
Bloch kirjoitti teosta vuonna 1940 heinäkuusta syyskuuhun, ja teoksen julkaisi kustannusliike Franc-Tireur (Tarkka-ampuja) vuonna 1946 eli kaksi vuotta sen jälkeen kun Gestapo oli teloittanut Marc Blochin. Kasikirjoituksen Bloch kätki sen tohtori Pierre Canquen taloon Clermont-Ferrandissa. Saksalaisten partio, joka oli asettunut rakennukseen, löysi käsikirjoituksen, mutta sen sisältö ei herättänyt miehittäjien mielenkiintoa. Näin Pierre Conque saattoi ottaa sen haltuunsa ja kätkeä sen rakennuksen puutarhaan. Vapautuksen jälkeen käsikirjoitus luovutettiin Marc Blochin perheelle julkaistavaksi.
Teksti
Tämä kirja voidaan nähdä todisteena tapahtumasta. Se koostuu kolmesta yhtäläisestä osasta. Johdannon sijaan Bloch kirjoittaa luvussa ”Présentation du témoin” henkilökohtaisesta asemastaan ja toiminnastaan vuoden 1940 taistelun aikana. Nämä todistelut ovat koko teoksen ydin ja niistä kerrotaan luvussa ”La dépossition d'un vaincu”. Tässä teoksen osassa Bloch analysoi Ranskan armeijan puutteita ennen sotaa ja lyhyen sodan aikana. Kirjan viimeisessä luvussa ”Examen de conscience d'un Français” hän kokoaa ja sommittelee yhteen aiemmin mainitsemansa puutteet sodankäyntitaktiikassa ja kirjoittaa ranskalaisen yhteiskunnan identiteetistä sotien välisenä aikana.
Voitetun todistus
Marc Blochin analyysi tapahtumista lähtee Ranskan armeijan perusteista, ja se kohoaan aina kaikkein armeijan ja tasavallan korkeimmalle tasolle, joilla on ollut korkein vastuu asioista ja tapahtumista.
Tapoihinsa piintynyt armeija
Marc Bloch paljastaa kaikkein ensimmäiseksi armeijan byrokraattisen luonteen ja liittää siihen vielä rauhan aikana omaksutut tavat: eritoten ”kauniisti tehtyjen papereiden kultin”, mutta myös ”pyrkimyksen olla loukkaamatta tai suututtamatta ylempiä päättäjiä, joko nykyisiä tai tulevia”. Nämä tavat johtivat vastuun hajoamiseen liian monelle eri hierarkian tasolle, kuten myös käskyjen toimeenpanon myöhästymiseen. Tämän kaiken syynä hän näkee Ranskan armeijan ikärakenteen, joka oli aivan liian korkea ja vain hitaasti uusiutuva. Varsinkin kun vastassa oli paljon nuorempi Saksan armeija.
Tämä byrokraattinen organisaatio oli, Blochin mukaan, kouluttanut myös omat upseerinsa, jotka perinteen mukaisesti pyörinä teorian ja traditioiden kultin ympärillä. Keskeisin tämän alana kasvattaja oli Sotakorkeakoulu, jota Marc Bloch oli kieltäytynyt suorittamasta ja siksi hän ei voinut kohota armeijan arvoasteikossa kapteenia korkeammaksi. Ottaen perustakseen ensimmäisen maailmansodan kokemukset, niin tämän koulun keskeisin oppirakennelma korosti tykistön suurta merkitystä, kun vastassa olisivat olleet moottoroidut yksiköt, esimerkeiksi panssarivaunut ja lentokoneet. Sotakorkeakoulussa näitä pidettiin liian raskaina ja vaikeina liikutella. Samoin strategian opetus perustui teoreettiselle taistelukosketuksen säännölle, joka oli elegantti ja abstrakti rakennelma ja jota ei kokeiltu käytännön harjoituksissa. Lisäksi tämä opetus oli yhdistetty salaisuuksien kulttiin, joka hidasti ja vaikeutti informaation kulkua, sekä komentajakulttiin, joka oli reaktiota siihen mitä oli koettu sodassa vuosina 1916 ja 1917.
Yhdistelmä, jonka muodostivat byrokratia ja tiukka äkseeraus, aiheuttivat täydellisen epäjärjestyksen, sillä kolme toisiaan seurannutta kapteenia, joka muutaman kuukauden aikana oli samassa virassa, sekä eritoten vakava puutteellisuus sekä miesten että materiaalin hallinnossa. Sotilaat asuvat huonosti ja ennen kaikkea heidän tulee siirtyä vaikka heidän kyvyistään ole täyttä tietoisuutta. Näin heidän energiansa kuluu edestakaisin marssimiseen. Tämän lisäksi oli puute sotilaallisesta materiaalista, varsinkin kun vastassa oli hyvin varusteltu saksalainen armeija. Puute oli määrällinen, sillä sotilasbudjetti oli haihtunut raja-alueen linnoitustöihin eli Maginot-linjaan, joka kuitenkin jätti oven avoimeksi pohjoisesta tulevalla invaasiolle. Myös keskittämisen puute on oli merkityksellinen ongelma, sillä esimerkiksi panssarivaunut oli hajotettu eri puolilla maata sijaitseviin yksiköihin ja tämä puolestaan teki kaikki todelliset armeijan liikkeet mahdottomiksi. Nopeasti tämä kentällä ollut sekasotku ulottui armeijan kaikille tasoille ja upseeriston liian nopean vaihtumisen tähden, jotka eivät edes osanneet tehtäviään, ja välinpitämättömyys paikallisista olosuhteista sekä yleensä dokumenteista, jotka byrokraattisessa kontekstissa lopullisesti halvaannutti Ranskan armeijan.
Tiedustelun toimimattomuus
Näin oli mahdotonta tietää millainen oli toteutettavan käskyn suorittamisen hetki, ja tämä johti puolestaan erilaisiin vastatoimintoihin, kuten Meusen ja Sedanin armeijoiden vetäytymiset osoittivat sillä näiden osa oli sitoutunut Belgian alueelle. Tämän tilanteen tähden, jokainen armeijakunta ja jopa melkein jokainen upseeri, mukaan lukien myös Marc Bloch itse, rakensi oman tiedustelujärjestelmänsä. Tämä puolestaan johti tuhoisaan tiedustelukilpailuun, johon liittivät vielä vähäiset kontaktit eri asteisten armeijayksiköiden ja upseerien välillä ja eri komentoportaissa. Näin upseerit eivät joskus tienneet edes sitä missä heidän omat joukkonsa olivat.
Tiedustelupalvelut aliarvioivat Saksan armeijan laajuuden ja liikkuvuuden, ja näin tiedustelu lähetti päivittäin paikkoihin, jotka saksalaiset olivat jo vallanneet. Bloch korostaa erityisesti kroonista kyvyttömyyttä arvioida saksalaisten liikkuvuuden nopeutta kuten myös panssarivaunujen ja lentokoneiden lukumäärää. Ranskalaiset olivat niin täynnä tykistönsä ja kanuunoidensa erinomaisuutta, että muu ajattelu oli jopa mahdotonta. Tämä tiedustelun toimimattomuus tuli suurena yllätyksenä armeijan sotilasjohdolle.
Komentovastuu
"Olemme kärsineet uskomattoman tappion. Kenen syy? Parlamentaarisen järjestelmän, sotilasyksiköiden, englantilaisten, viiden kolonnan, vastaavat kenraalimme. Kaikkien muiden yhdessä, paitsi ei heidän".
Marc Blochin syytöspuhe Ranskan armeijan pääesikuntaa vastaan on harvinaisen kovaa tekstiä. Hän korostaan ensiksi auktoriteettikriisiä. Suuret päälliköt eivät halunneet vaihtaa yhteistyökumppaneitaan ja vaalivat huolellisesti komentoportaan ja suoritusportaan välistä eroa. Hän huomauttaa erityisesti komentoportaan epäyhtenäisyydestä ja kuinka päälliköt nauttivat täydellistä vapautta rangaistuksista, kun sitä vastoin alaisia rangaistaan kovalla kädellä pienistäkin virheistä. Tämä tilanne oli johtanut päälliköiden vastuuntunnottomuuteen ja he voivat väistää kaikki heille tarjotut tilaisuudet uusiin ratkaisuihin. Ylenemisjärjestelmä korostaa ikää ennen pätevyyttä ja sen tekee erityisen hankalaksi upseereiden alhainen keski-ikä. Johdon koordinaatio katosi johtajien keskinäiseen taisteluun ja monenlaiseen kilpailuun esikuntien ja armeijayksiköiden välillä.
Liittolaiset
Oman armeijaosastonsa kautta Marc Bloch oli usein yhteydessä liittolaisarmeijoihin, ja hän veti tilanteesta synkät johtopäätökset. Hän korostaan ennen muuta sotilaiden ja alueen väestön keskinäisiä toimeentulovaikeuksia.
Ranskalaisen omantunnon tutkiskelu
Kuitenkaan Marc Bloch ei syytä ainoastaan armeijaa sotilaallisesta epäonnistumisesta. Hän yhdistää sotilaiden kyvyttömyyden ja sekä ranskan koko kansa valmistumattomuuden ja uskomattoman likinäköisyyden.
Valtio ja puolueet
Blochin ensimmäinen kohde valtion tasolla ovat poliittiset puolueet. Hän paljastaa Ranskan "virallisen poliittisen propagandan, sen ärsyttävyyden ja optimistisen kömpelyyden ja arkamaisuuden" sekä kaiken huippuna "maamme hallituksen kyvyttömyyden kunniallisesti määritellä omat tavoitteensa sodankäynnissä". Hallituksen ministereiden pysähtyneisyys ja velttous ovat tuomittavia ja heidän vastuunsa siirtäminen teknisille asiantuntijoille, jotka ovat palkattu samoista heidän itsensäkin käymistä korporatiivisista kouluista (eritoten École Polytechnique'ista ja Sciences-Po'sta). Koko tämä suljettu ja pieni maailma, joka perustuu iän mukaiseen uralla etenemiseen ja yhteiseen kansan väheksymisen kulttuuriin. Lisäksi he aliarvioivat kansan todellisia kykyjä.
Poliittiset puolueet olivat myös leimautuneet ristiriitaisuuksiensa tähden. Näin ollen, oikeistopuolueet, unohtivat germanofobiansa ja taipuivat antautumisen edessä ja unohtivat demokratian ja perinteiden puolustamisen. Vasemmisto kieltäytyi myöntämästä varoja varustautumiseen ja saarnasi pasifismista, mutta samaan aika halusi tykkejä Espanjan tasavaltalaisille. Marc Bloch syyttää ammattiliittoja niiden pikkuporvarillisesta maailmankuvasta ja asenteesta, joka keskittyi vain hetkellisiin etuihin, kun olisi pitänyt omistaa ajatuksia tulevaisuudelle ja koko valtakunnan yhteiselle menestykselle. Samalla hän tuomitsee pasifismin ja internationalismin yhteensovittamattomina isänmaakultin kanssa. Hän tuomitsee pasifistien puheet ja näkemykset siitä, että sota olisi vain rikkaiden ja vaikutusvaltaisten leikkiä, johon käytät eivät voi sekaantua. Tämä on tosin eräs marksilainen tulkinta sodasta.
Hearts of Iron II: Doomsday
Hearts of Iron II: Doomsday on itsenäinen lisäosa Hearts of Iron II -strategiapeliin, joka tuo peliin uuden kuvittellisen skenaarion nimeltä Doomsday. Skenaariossa siirrytään suoraan toisesta maailmansodasta kolmanteen maailmansotaan, hetkeen jossa Neuvostoliitto olisi jatkanutkin levittäytymistään länteen, eikä pysähtynyt Berliiniin, niin kuin oikeasti tapahtui. Lisäksi Doomsday sisältää useita pieniä pelaamista helpottavia parannuksia, kuten mahdollisuuden priorisoida divisioonien päivityksiä. Useimmista lisälevyistä poiketen Doomsday toimii myös ilman alkuperäistä Hearts of Iron 2:sta, mutta myös sen hinta on kokonaisen pelin tasoa.
Vakoilu
Uutta on muun muassa vakoilu. Tämä mahdollistaa tietoja muista maista sekä mahdollistaa pimeät operaatiot, kuten:
Aiheesta muualla
Hearts of Iron II
Nestoriolaisuus
pienois|pysty|Nestorialainen arkkipiispa nykyisen Iranin alueelta Nestoriolaisuus on 400-luvulla Konstantinopolin arkkipiispa Nestorioksen mukaan nimetty kristillinen suunta, jonka keskeisenä oppina oli, että Kristus ei ollut yksi persoona, vaan hänessä oli kaksi erillistä persoonaa: jumalallinen ja inhimillinen. Kristus oli syntyään ihminen, mutta Jumala oli asettunut asumaan häneen. Nestoriolaisuus tuomittiin harhaopiksi vuonna 431 Efesoksen konsiilissa, jonka mukaan Kristus on Jumala ja ihminen yhdessä persoonassa.
Toinen tunnusomainen opillinen piirre nestoriolaisuudelle oli, että Neitsyt Marian ei katsottu olevan Jumalansynnyttäjä (kreik. theotokos). Kristus syntyi ihmisyytensä puolesta Betlehemissä, mutta hän oli jumaluutensa puolesta olemassa jo ennen aikojen alkua. Maria ei siis synnyttänyt Jeesusta Jumalana vaan ihmiseksi. Tämä käsitys ei ole harhaoppinen, mutta se jäi vähitellen sivuun kirkossa nestoriolaisten harhaoppisiksi tuomitsemisen jälkeen. Kuitenkin myöhemmin reformaation aikana protestanttiset kirkot omaksuivat tämän käsityksen lähes poikkeuksetta. Nestoriolaisuudella on historiallisesti usein viitattu Assyrian kirkkoon ja sen tekemään lähetystyöhön Aasiassa, mutta ilmaisu on epätarkka.
Harhaoppituomiosta ja Bysantin harjoittamasta sorrosta huolimatta nestoriolaisuus ei heti hävinnyt, vaan löysi itselleen turvapaikan Sassanidien Persiassa, josta se levisi silkkitien mukana syvälle Aasiaan. Sen vaikutus ulottui 700-luvulla idässä Kiinaan ja Sri Lankaan ja 800-luvulla se saattoi hyvinkin olla jäsenmäärältään maailman suurin kirkko. Kuitenkin islamin leviäminen söi kannattajia sen perinteisiltä tukialueilta Lähi-idästä ja Tšingis-kaanin verisimmät hyökkäykset kohdistuivat nestoriolaisten keskuksiin Keski-Aasiassa, kuten Merviin. Vaikka oppineet ja kielitaitoiset nestoriolaiset saavuttivat korkeita asemia sekä muslimi- että mongolihallinnossa, johti tämä kuitenkin nestoriolaisen kristillisyyden hiipumiseen Lähi-idässä ja Keski-Aasiassa. Lopulta mongolien käännyttyä islaminuskoon joutuivat nestoriolaiset vainon kohteiksi 1200-luvulla. Ming-dynastian valtaan vuonna 1368 nostanut kansallismielinen ja ulkomaalaisvastainen liike aiheutti puolestaan nestoriolaisuuden katoamisen Kiinassa. Nykyisin pieniä nestoriolaisryhmiä on Syyriassa, Iranissa, Irakissa ja Intiassa. Jäsenien yhteenlaskettu määrä on noin 100 000.
Samoihin aikoihin nestoriolaisuuden kanssa Lähi-idässä vaikutti toinenkin oppi, monofysitismi, joka opetti päinvastaista: Kristuksella oli vain yksi luonto. Kristus oli joko vain näennäisesti ihminen (Apollinaris) tai vain näennäisesti Jumala (Areios). Tämä oppi tuomittiin yhdessä nestoriolaisuuden kanssa Khalkedonin kirkolliskokouksessa vuonna 451, minkä vuoksi nestoriolaisuus luokitellaan ei-khalkedonilaiseksi opiksi yhdessä täysin päinvastaisten suuntausten kanssa. Khalkedonin kirkolliskokous painotti, että Kristuksella on kaksi luontoa, ihmisyys ja jumaluus, jotka molemmat ovat täysin läsnä yhtä aikaa.
Järjestysoikeus
Järjestysoikeus oli yleistä hallintoa, järjestystä ja taloutta käsittelevä julkinen hallintoviranomainen ja tuomioistuin Suomen kauppaloissa sekä vuodesta 1960 lähtien myös uusissa kaupungeissa, joissa ei ollut raas­tuvan­oikeutta eikä maistraattia. Aikaisemminkin oli Maarianhaminan kaupungissa ollut järjestysoikeus.
Uusissa kaupungeissa järjestysoikeuden toimivalta oli hieman laajempi kuin kauppaloissa. Sen puheenjohtajan virkanimike oli järjestysmies. Kaupungeissa puheenjohtajana toimi pormestari ja jäsenet olivat neuvosmiehiä. Syyttäjänä järjestysoikeudessa oli nimismies tai erikseen määrätty syyttäjä.
Järjestysoikeuden puheenjohtajan, järjestysmiehen, tuli olla kaupungeissa aina ja kauppaloissa ensisijaisesti lakimies. Puheenjohtajan lisäksi järjestysoikeuteen kuului kaksi jäsentä. Oikeuden ohjesäännön hyväksyi kaupunginvaltuusto ja sen vahvisti sisäasiainministeriö. Oikeuden työjärjestyksen vahvisti lääninhallitus kaupunginvaltuustoa kuultuaan.
Oikeudellisessa suhteessa järjestysmiehellä varustettu kaupunki ja kauppala on asianomaisen kihla­kunnan­oikeuden alainen.
Järjestysoikeuksia koskeva lainsäädäntö uudistettiin 1959, ja oikeudet lakkautettiin huhtikuun alussa 1978, jolloin pääosa niiden tehtävistä siirrettiin rakennuslautakunnille.
Ghost House Pictures
Ghost House Pictures on yhdysvaltalainen kauhuelokuviin erikoistunut elokuvayhtiö. Ghost House Picturesin takana ovat ohjaaja Sam Raimi, tuottaja Rob Tapert ja Mandate Pictures -yhtiön toimitusjohtaja Nathan Kahane. Yhtiön tuotannossa on 1990-luvun jälkeen ollut suuri määrä menestyneitä elokuvia. Ghost House Pictures levittää kauhuelokuvia New Yorkin pörssiin listatun Lionsgaten kautta.
Turun Tienoo
Turun Tienoo on Turun lähiseutujen paikallislehti. Lehti ilmestyy torstaisin. Lehden konttori sijaitsee Liedon asemalla. Turun Tienoon levikki on 5 620 (LT 2012) ja sen levikkialuetta ovat Liedon kaupunki ja Ruskon kunta sekä Maarian ja Paattisten kaupunginosat Turussa. Lehti on perustettu 1954, ja sen kustantaja on Turun Seutu Oy.
Syyrian armenialaiset
Historia
thumb|vasen|Armenialainen kirkko Aleppossa. Suurin osa Syyrian armenialaisista polveutuu Syyriaan Osmanien valtakunnan aikana tapahtuneen Armenialaisten kansanmurhan aikana Syyriaan pakkosiirretyistä ja sinne paenneista armenialaisista. Deir ez Zorin alue Syyriassa oli merkittävä pakkosiirtojen päätepiste. Sittemmin Syyrian armenialaisten keskukseksi muodostui Aleppon kaupunki, jossa asui ennen sisällissotaa noin 60 000 armenialaista. Pienempiä armenialaisyhteisöjä on ollut Kessabissa, Kamishlissa, Yacubiyahissa, Kobanessa ja Damaskoksessa. Arabinationalismin myötä monet Syyrian armenialaiset kokivat olonsa uhatuiksi ja suuret määrät heitä muutti maasta 1960- ja 1970-luvuilla. Ennen Syyrian sisällissodan alkua heitä oli kuitenkin vielä arviolta 100 000.
Kulttuuri
Suurin osa armenialaisista kuuluu Armenian ortodoksiseen kirkkoon, jonka lisäksi Armenian katolilaisella kirkolla on noin 20 000 jäsentä. Armenialaiset ovat säilyttäneet omat tapansa, kielensä, koulunsa ja lehtensä. Monille ajatus sulautumisesta ympäröivään yhteiskuntaan on vastenmielinen. Monet armenialaisista ovat perinteisesti olleet kauppiaita, ja heidän taloudellinen tilanteensa on tyypillisesti hyvä. Suurin osa Syyrian armenialaisista puhuu armeniaa ja arabiaa.
Andrius Jurkūnas
Andrius Jurkūnas (s. 21. toukokuuta 1976 Kaunas, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Seurajoukkueet
Clemsonin yliopiston valmentaja näki Jurkūnasin pelaavan Euroopan junioriturnauksissa, jolloin yliopisto halusi saada hänet joukkueeseensa. Hän siirtyikin kouluun vuonna 1995, jolloin hänet oli listattu Yhdysvaltain 45 parhaan lukiopelaajan listaukseen. Jurkūnas joutui jättämään kauden 1997–1998 kokonaan väliin polvileikkauksen takia. Kausi 1999–2000 oli tilastollisesti hänen parhaansa yliopistossa, sillä hän teki 8,5 pisteen ja 5,1 levypallon ottelukohtaiset keskiarvot. Kaudeksi 2000–2001 Jurkūnas siirtyi Liettuaan, BC Žalgirisiin. Hän teki Euroliigassa 12,1 pistettä ottelua kohden. Jurkūnas aloitti myös seuraavan kauden joukkueessa, mutta sai potkut marraskuussa 2001. Joulukuussa hän siirtyi Polonia Varsovaan, jota hän edusti loppukauden.
Kaudeksi 2002–2003 Jurkūnas teki sopimuksen ALBA Berlinin kanssa, mutta sopimus purettiin hänen loukkaannuttua. Tammikuussa 2003 hän siirtyi Hapoel Jerusalemiin, jossa hän pelasi loppukauden. Kauden 2003–2004 alussa Jurkūnas ei pelannut missään seurassa, mutta joulukuussa 2003 hän kävi Astoria Bydgoszczin testattavana ja pelasi loppukauden ajan seurassa.
Kauden 2004–2005 Jurkūnas aloitti Elitzur Ashkelonissa, mutta hänelle annettiin potkut jo syyskuussa 2004. Tammikuussa 2005 hän siirtyi itävaltalaiseen Dornbirno Lionsiin. Vuodet 2005–2009 Jurkūnas edusti unkarilaista Szolnokia. Parhaana kautenaan hän teki 9,1 pistettä ottelua kohden.
Maajoukkue
Jurkūnas edusti lukuisia Liettuan nuorisomaajoukkueita arvokisoissa. Ensimmäisen kerran hän pelasi Liettua maajoukkueessa vuonna 1996, jolloin maa voitti myös olympiapronssia Atlantan olympialaisissa. Hän edusti maataan myös EM-kilpailuissa vuosina 1997 ja 2001.
Muun muassa FIBA ja Sports-Reference.com eivät lue Jurkūnasia maan vuoden 1996 olympiamitalistiksi/-joukkueeseen.
Muuruvesi
Muuruvesi oli Pohjois-Savossa sijainnut Suomen kunta. Se liitettiin 1971 Juankoskeen, ja sen mukana vuonna 2017 Kuopioon, jonka pitäjä se nykyään on. Osakuntaliitoksessa 1973 osa entisen Muuruveden pohjoisista kylistä siirtyi Juankoskesta Nilsiään.
Maantiede
Muuruveden kunta sijaitsi Kallaveteen laskevan Nilsiän reitin varrella. Vesireitin pääväylä kulkee entisen kunnan kaakkoisosan poikki välillä saarekkaita järvenselkiä muodostaen, välillä puristuen kapeiksi salmiksi. Kallioperä on pääasiassa graniittia, ja sitä peittävistä irtaimista maalajeista yleisin on moreeni. Myös savimaita on runsaasti. Asutus on suurimmaksi osaksi sijoittunut Muuruvesi-järven rannoille ja muualle vesireitin välittömään läheisyyteen.
Runsaiden vesistöjensä ja järvimaisemiensa ansiosta Muuruvesi on suosittua kesänviettoseutua, ja siellä on useita satoja kesämökkejä ja -huviloita.
Johnny Hayes
John Joseph ”Johnny” Hayes (10. huhtikuuta 1886 New York City – 25. elokuuta 1965 Englewood, New Jersey) oli yhdysvaltalainen kestävyysjuoksija, maratonjuoksun olympiavoittaja.
Muuruvesi
Historia
Muuruvedellä oli asutusta jo kivikaudella, minkä osoittaa Västinniemeltä löydetty asuinpaikka. Pysyvä asutus syntyi melko myöhään, sillä keskiajalla uudisasukkaat eivät uskaltaneet asettua alueelle Venäjän rajan läheisyyden vuoksi. Nilsiän reittiä pitkin kulki vilkas eräliikenne Savon maakunnan pohjoisiin ja itäisiin erämaihin. Ensimmäiset pysyvät asukkaat saapuivat Muuruvedelle 1500-luvun puolivälin tienoilla.
Johnny Hayes
Hayes aloitti juoksu-uransa 1906 Bostonin maratonilla sijoittumalla viidenneksi. Seuraavana vuonna hän oli kolmas ja vuonna 1908 toinen, mikä oikeutti hänet osallistumaan olympialaisiin. Olympiamaratonilla italialainen Dorando Pietri saapui ensimmäisenä Wimbledon-stadionille. Pietri kuitenkin menetti tajuntansa ja virkailijat auttoivat hänet maalilinjan yli. Yhdysvaltojen joukkue teki asiasta protestin ja Pietri hylättiin. Toisena maaliin tullut Hayes nousi sitten voittajaksi ajalla 2.55.18,4. Lontoon olympialaisten maraton oli ensimmäinen 42 195 metrin olympiamaraton, joten Hayesin aikaa pidetään matkan ensimmäisenä olympiaennätyksenä. thumb|left|Hayes Lontoon olympialaisissa 1908
Muuruvesi
Historia
Muuruvesi kuului alun perin Kuopion suurpitäjään, mutta tuli osaksi Nilsiää, kun tästä muodostettiin ensin kappeli 1700-luvulla ja itsenäinen seurakunta vuonna 1816. Senaatin päätöksellä Muuruvesi määrättiin erotettavaksi itsenäiseksi seurakunnaksi vuonna 1900, mutta päätös toteutui vasta 1908. Juankoski erotettiin Muuruvedestä seurakunnallisesti vuonna 1923 ja kunnallisesti vuonna 1925.
Johnny Hayes
Olympialaisten jälkeen sekä Pietri että Hayes siirtyivät ammattilaisiksi. He kohtasivat ammattilaisina neljästi Pietrin ollen joka kerralla parempi. Vuonna 1912 Hayes valmensi Yhdysvaltain olympiajoukkueen maratoonareita.
Sojuz TMA-11M
Sojuz TMA-11M oli Venäjän avaruusjärjestön miehitetty avaruuslento ISS-avaruusasemalle. Alus laukaistiin Sojuz FG -kantoraketilla 7. marraskuuta 2013 Baikonurin kosmodromilta Kazakstanista mukanaan kolme avaruuslentäjää ja rahtia asemalle.
Avaruuslennolle osallistuneet toimivat ISS-aseman Retkikunta 38:n täydennysmiehistönä. Alus toimi ISS:n pelastusaluksena kunnes palasi maahan toukokuussa 2014.
Muuruvesi
Väestö
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Muuruveden väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1910–1960.
Vuosina 1922 ja 1923 Juankoskeen liitettiin Muuruvedestä alueita, joilla oli 1 186 asukasta.
Aisa
thumb|Vanhojen [[kiesit|kiesien aisat Kapelon talon liiterin seinää vasten Saari-Sorsualla Utajärvellä.]]
Aisa on kuljetusvälineen vedossa käytettävä tankomainen tai putkimainen osa.
Perinteisesti aisa on ollut esimerkiksi hevosreen tai kärryn osa, joka hevosen länkiin kiinnitettynä on toiminut vetoelimenä. Reen aisat on tehty tyypillisesti noin 50 millimetrin paksusta koivun rungosta poistamalla vain kuori. Rekiaisojen teosta tuleekin ohuen puun pään kuorimisesta "parkkuuraudalla" sanonta aisaaminen. Rekiaisat on kiinnitetty nivelillä ja ne voidaan irrottaa helposti reestä. Hevoskärryn aisat ovat taas kiinteä osa kärryä.
Aisa-nimitys on myöhemmin yleistynyt liikennevälineissä, esimerkiksi kuorma-auton perävaunussa on vetoaisa.
Kolonnataktiikka
Kolonnataktiikan otti ensimmäisenä pysyvästi käyttöön Ranskan vallankumousarmeija 1790-luvulla, vaikkakin linjataktiikkaa vapaampia muotoja oli käytetty (esimerkiksi Preussin Fredrik II Suuri) ja vaadittu (esimerkiksi Ranskassa kreivi de Guibert) jo aikaisemmin 1700-luvulla. Johtoajatus oli, että pataljoonan ja rykmentin komentajalla oli vastuu ja vapaus sijoittaa joukkonsa oman harkintansa mukaan, ei ainoastaan pitkänä ohuena linjana, pataljoonat vieri viereen, vaan maaston ja tehtävän vaatimusten mukaisesti. Tästä seurasi linja vastaan jono keskustelu, jonka ratkaisi jonon hyväksi Ranskan vallankumousarmeija.
Kopli
Kopli on asuinalue  Põhja-Tallinnan kaupunginosassa Tallinnassa. Sen pinta-ala on 282 hehtaaria ja väkiluku 6 953 henkeä (1.1.2018). Vuoden 2014 alussa asuinalueen väestöstä 28 prosenttia oli virolaisia.
Kolonnataktiikka
Ranskan vallankumousarmeijan kolonnataktiikan rungon muodosti edelleen linjataktiikan mukainen taistelulinja, jossa pataljoonat oli ryhmitetty vierekkäin usein yhdeksän miestä syvään ja sata miestä leveään muotoon. Tämän linjan edessä toimi kevyt jalkaväki valmistelemassa taistelua. Valittuun hyökkäyksen painopistesuuntaan keskitettiin kuitenkin linjaa huomattavasti syvempi muoto, pataljoonien kolonna, jossa useita pataljoonia sijoitettiin peräkkäin. Tämä muodostelma pyrki liikkeellä ja pistimillä murtamaan vastustajan linjan ja näin saavuttamaan voiton taistelussa. Myös tykistöä keskitettiin tukemaan painopistesuuntaa. Onnistuessaan taktiikka mursi vaivattomasti lähitaistelussa perinteisen kolme tai neljä miestä syvän linjan, jota olivat heikentäneet edeltä tykistön ja kevyen jalkaväen tulivalmistelu.
Yksinkertaisin tapa puolustautua kolonnan hyökkäystä vastaan oli keskittää siihen niin kova tuli, että takaa tulevat miehet eivät enää päässeet eteenpäin ruumismassojen ohi.
Kopli
Kopli sijaitsee keskustasta Paljassaaren niemen suuntaan. Alueella on paljon hylättyjä ja rapistuneita rakennuksia Neuvostoliiton ajoilta. Alueelle keskittyy myös runsaasti sosiaalisia ongelmia.
Paul Ailus
Paul Emil Ailus (alun perin Andersson, 22. helmikuuta 1911 Oulu – 16. toukokuuta 1983 Espoo) oli suomalainen muusikko, yrittäjä, säveltäjä ja sanoittaja. Hänet tunnetaan parhaiten ”Rantamökissä”-valssin ja Olavi Virran ja Metro-tyttöjen levyttämän ”Aila-pienen” sanoittajana.
Tuuliranta
Tuuliranta on spin-off-sarja suomalaisesta saippuasarjasta Salatut elämät. Sarjan ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin vuodenvaihteessa 2011–2012 MTV3 Katsomo -palvelussa. Toinen kausi julkaistiin mtv-palvelussa lokakuussa 2019.
Ensimmäinen tuotantokausi
Jaksot julkaistiin Katsomossa uudestaan 12. kesäkuuta – 12. heinäkuuta 2012 sekä 13. joulukuuta – 26. joulukuuta 2013. MTV3 esitti Tuulirannan televisiossa 2. syyskuuta 2012, jaksoista koottuna kokonaisuutena. Sarjan kaikki jaksot julkaistiin Katsomossa uudestaan 14. joulukuuta 2015.
Juoni
Peppi Puolakka, Heidi Aaltonen, Jiri Viitamäki ja Joonatan Sievinen lähtevät viettämään viikonloppua netistä vuokraamalleen Tuuliranta-mökille. Peppi ja Heidi etsivät verkosta tietoa mökistä, jossa kuuleman mukaan kummittelee. He vastaanottavat viestin ”Lähtekää heti pois Tuulirannasta kun vielä voitte!”