cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kolesteroli
Hapettuneet LDL-hiukkaset (LDLox)
Pienet ja tiheät LDL-hiukkaset (small dence LDL, lyh. sdLDL) hapettuvat helpoiten. Jos kolesterolia kudoksiin kuljettavien hiukkasten joukossa on paljon pienen kokoluokan LDL-hiukkasia, on myös todennäköistä, että veressä on vain vähän kolesterolia valtimoista pois kuljettavia hiukkasia tai että niiden lastina on vain vähän kolesterolia.
Apo B-proteiinia sisältävät lipoproteiinit sisältävät paljon LDL-kolesterolia ja triglyseridejä juuttuen helposti valtimoiden seinämän sisärakenteisiin. Ne sisältävät yliravitsemuksesta kärsivien potilaiden kohdalla lisäksi keskiharvoja ja erittäin harvoja lipoproteiineja, joissa on noin 40 kertaa enemmän kolesterolia kuin LDL-hiukkasissa.
Lihavuus, insuliiherkkyys ja tupakointi lisäävät LDL-kolesterolin hapettumisriskiä.
VLDL-hiukkaset
Ravinnon suuri hiilihydraattipitoisuus nostaa paljon triglyseridejä sisältävän VLDL-lipoproteiinin (very low density lipoprotein) määrää. Tämä saattaa johtaa myös helposti hapettuvien pienen kokoluokan sdLDL-hiukkasten määrän kasvuun.
HDL-hiukkaset
Maksan tuottamien tiheiden lipoproteiinihiukkasten (engl. HDL-particle, high density lipoproteine particle) tehtävänä on kuljettaa valtimoiden seinämiin tarttuneita pieniä LDL-kolesterolihiukkasia takaisin maksaan, joka hajottaa ne ja prosessoi ne uudelleen. Tiheät lipoproteiinihiukkaset jaetaan kolmeen kokoluokkaan. Isojen tiheiden lipoproteiinien halkaisija on 9,4–14 nanometriä, keskikokoisten 8,3–9,3 ja pienten 7,3–8,2 nanometriä. Tiheiden lipoproteiinihiukkasten ulkokehä eli reunus koostuu lipoproteiineista ja sisus eli ydin kolesterolista.
HDL-kolesterolihiukkasten korkean pitoisuuden uskotaan suojaavan valtimoita, koska niillä, joilta löytyy paljon suuria HDL-hiukkasia, on pienempi riski sairastua valtimotautiin. Vuonna 2017 julkaistussa tutkimuksessa havaittiin kuitenkin, että liian suuri HDL-kolesterolin määrä nostaa sydänsairauksien riskiä. Niillä miehillä, joiden HDL-kolesterolin taso oli yli 3 millimoolia/l esiintyi kaksi kertaa tavallista enemmän kuolemantapapauksia, niillä naisilla, joiden HDL-taso oli yli 3,5 millimoolia, esiintyi 70 prosenttia enemmän kuolemantapauksia. Pienin kuolleisuus oli niillä miehillä, joiden HDL-kolesterolin taso oli noin 1,9 millimoolia litrassa ja naisilla, joiden vastaava luku on 2,4 millimoolia.
HDL-hiukkasten on havaittu suojaavan ateroskleroosilta monella eri tavalla liittyen ehkä siihen, että niiden proteiini- ja lipidikoostumuksessa esiintyy runsaasti vaihtelua. HDL-hiukkaset saattavat menettää toiminnallisuutensa tulehduksellisten tilojen yhteydessä muuttuen tällöin jopa haitallisiksi.
Myös HDL-hiukkaset saattavat hapettua ja muuttua sycän- ja verisuonisairauksien riskiä lisääviksi.
Kultainen Venla 2019
Kultainen Venla 2019 oli järjestyksessään kymmenes Kultainen Venla -palkintogaala, jossa jaettiin palkintoja vuoden 2019 parhaille suomalaisille televisio-ohjelmille ja niiden tekijöille. Gaala järjestettiin 17. tammikuuta 2020 Kansallisoopperassa, joka lähetettiin suorana Nelosella. Gaalan juontajana toimi Jaana Pelkonen ja musiikkivieraina Maija Vilkkumaa sekä Jukka Poika.
Kolesteroli
Rasvat
Transrasvat laskevat hyvänä pidetyn HDL-kolesterolin ja nostavat huonona pidetyn LDL-kolesterolin määrää.
Tyydyttyneet rasvahapot nostavat sekä HDL- että LDL-kolesterolin määrää. Runsaasti tyydyttynyttä rasvaa sisältävä ravinto suurentaa samalla LDL-kolesterolihiukkasten kokoa, millä on sydän ja verisuonitaudin riskiä alentava vaikutus.
HMS Goliath (1842)
Valmistus
Alus tilattiin 9. lokakuuta 1833 Chathamin telakalta, missä köli laskettiin helmikuussa 1834. Se laskettiin vesille 25. heinäkuuta 1842 ja valmistui 7. lokakuuta 1842, jolloin se asetettiin reserviin. Valmistuskustannukset olivat 56 755 puntaa, mihin sisältyi varustaminen reserviin.
Palvelus
Muutostyöt potkuritaistelulaivaksi tilattiin 20. elokuuta 1856 Chathamin telakalta, missä työt aloitettiin 16. lokakuuta 1856 ja saatiin päätökseen 30. marraskuuta 1857. Aluksen varustaminen saatiin 30. huhtikuuta 1858 päätökseen Sheernessissä. Muutostöiden aikana alukselle asennettiin John Penn & Sonsin valmistama 1 438 ihp:tä tuottanut höyrykone, mikä mahdollisti 9,16 solmun nopeuden. Töiden kustannukset olivat 47 400 puntaa ilman koneistoa.
Aluksen koeajot järjestettiin 12. toukokuuta 1858, mikä jäi aluksen ainoaksi meripalvelukseksi. Alus oli koeajojen jälkeen ankkurissa Sheernessissä. Se lainattiin marraskuussa 1870 koululaivaksi Forest Gate School Ships Committeelle Graysiin. Aluksen päällikkönä oli William Sutherland Bouchier. Alus tuhoutui tulipalossa 22. joulukuuta 1875 ollessaan ankkurissa Thames-joella lähellä Grays'ä. Aluksella olleista noin 500:sta henkilöstä 23 sai palossa surmansa.
Kolesteroli
Rasvat
Tyydyttymättömien rasvahappojen saannin lisääminen laskee LDL-kolesterolia.
Joihinkin margariineihin lisätyt kasvisterolit estävät ravinnosta saatavan kolesterolin imeytymistä elimistöön ja vähentävät veren kokonaiskolesterolia. Noin 20 prosenttia kasvisteroleilla tai -stanoleilla täydennettyjä elintarvikkeita käyttävistä saa yli 3 g kasvisterolia/-stanolia päivässä, mikä on Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen (EFSA) asettaman suositellun päivittäissaannin yläraja. On viitteitä siitä, että liian suuren kasvisterolien ja -stanolien saannilla on paksusuolen syöpää lisäävää vaikutusta. Kasvisterolit eivät vähennä tutkimusten mukaan sydän- ja verisuonisairauksia, mutta saattavat päin vastoin aiheuttaa niitä.
Hiilihydraatit
Runsas hiilihydraattien saanti ja vähäinen rasvan saanti vähentää kolesterolia valtimoiden seinämien sisältä pois kuljettavien HDL-hiukkasten määrää. HDL-hiukkasten määrä nousee, jos ravinnon hiilihydraatteja korvataan rasvalla.
Kuitu
Etenkin kauran ja ohran luontaisesti sisältämä beetaglukaani -niminen liukoinen ravintokuitu alentaa veren LDL-hiukkasten sisältämän kolesterolin kokonaismäärää. Jo kolmen päivittäisen beetaglukaanigramman nauttiminen aiheuttaa kolesterolin vähenemistä. Vaikutus perustuu siihen, että beetaglukaani muodostaa vettä sisältävän geelin, joka sitoo ohutsuolessa olevia ravinnosta saatua kolesterolia sisältäviä sappihappoja niin ettei niiden sisältämä kolesteroli ole enää elimistön käytettävissä.
Biologinen ja terveydellinen merkitys
thumb|Kuvio kolesterolista lukuisten hormonien esiasteena. Kolesteroli on ihmiselle elintärkeä aine. Sitä tarvitaan solukalvon rakentamisessa ja sappiyhdisteiden valmistuksessa. Aivojen kuivapainosta merkittävä osa on kolesterolia – ihmiselimistön kaikesta kolesterolista 25 prosenttia on aivoissa. Kolesteroli toimii steroidien ja solujen seinien rakennusaineena, vaurioituneiden kudosten korjausaineena, hermosolujen eristysaineena ja rasvojen kuljetusaineena verenkierrossa sekä D-vitamiinihormonin esiasteena. Kolesterolia tarvitaan useiden muidenkin hormonien (progestageenit, estrogeenit, androgeenit, glukokortikoidit, mineralokortikoidit) valmistukseen.
Kolesterolin biosynteesin häiriöt aiheuttavat Smith-Lemli-Opitz syndromaa ja muita.
Kolesterolin vaikutukset kuolleisuuteen
Tutkimuksissa on käynyt ilmi, että matalan kolesterolitason omaavilla eläkeikäisillä on muita suurempi kuolleisuus ja korkean kolesterolitason omaavilla muita pienempi kuolleisuus. Esimerkiksi vuonna 2001 julkaistussa Honolulu Heart Program -tutkimuksessa havaittiin, että sillä ryhmällä, joka kuului kolesterolitason matalimpaan neljännekseen oli lähes 60 prosenttia suurempi kuolleisuus kuin korkeimpaan neljännekseen kuuluvilla. Tutkimukseen osallistui noin 3600 japanilaista ja yhdysvaltalaista 71–93-vuotiasta miestä, joita seurattiin yli 20 vuoden ajan.
Kolesterolin vaikutukset dementiariskiin
Vuonna 2018 julkaistussa kiinalaistutkimuksessa (Shanghai Aging Study) havaittiin, että ne vanhukset, joiden veressä oli eniten LDL-kolesterolia, sairastuivat tavallista harvemmin dementiaan.
Kolesterolin vaikutukset sydän- ja verisuonitautiriskiin
Jos veren sokeriarvot eli glukoositasot ovat pitkiä aikoja liian korkeat, sokeria kertyy verisuonten pintarakenteisiin, jolloin niiden toiminta häiriytyy ja kolesterolia alkaa kertyä verisuonten seinämiin. Kyseisiä vaurioita syntyy vielä helpommin, jos potilaan verenpaine on koholla. Korkean verensokerin aiheuttama tulehdus lisää sydän-, aivo- ja verisuoniongelmia aiheuttavan ateroskleroosin eli valtimonkovettumataudin riskiä. Tulehdusriskiä kasvattaa esimerkiksi huonossa hoitotasapainossa oleva diabetes sekä perunan ja leivän kaltaisten korkean glykeemisen indeksin omaavien eli niin sanottuja nopeita hiilihydraatteja sisältävien ruoka-aineiden runsas käyttö. Metabolinen oireyhtymä ja tyypin 2 diabetes lisäävät myös ateroskleroosiriskiä kasvattavien ”small dense” -lipoproteiinien määrää. Kohonneen verensokerin aiheuttamat terveysongelmat koskettavat Suomessa joka kolmatta keski-ikäistä.
Harva lipoproteiini eli LDL saattaa hapettua vapaiden radikaalien toimesta. Hapettunut LDL kulkeutuu valtimoiden seinämän sisälle, jossa se vaurioittaa ympärillä olevaa kudosta. LDL:n pieni koko, tupakointi, metabolinen oireyhtymä, huonossa tasapainossa oleva diabetes, altistuminen ympäristömyrkyille ja lisäaineille sekä stressi lisäävät harvan LDL:n hapettumista. Pienimmän kokoluokan small dence LDL -hiukkaset hapettuvat helpoiten, minkä vuoksi ne ovat potentiaalisesti haitallisia.
Kun LDL-hiukkasen sisältämä äärimmäisen herkästi hapettuva linolihappo hapettuu, apoB:tä sitoutuu hiukkasen aldehydeihin ja ketoneihin. Tämän seurauksena makrofagit alkavat muodostaa hiukkasesta vaahtosolua.
Haitallinen kehitys saa alkunsa, kun rasvoja on veressä niin paljon, että niitä kertyy verisuonen sisäkerroksiin enemmän kuin niitä ehtii poistua. Rasvat kulkeutuvat verisuonten sisärakenteisiin sen vuoksi, että ne kuljettavat soluille ravinteita. LDL-hiukkaset eivät pääse takaisin verenkiertoon, jos sähköisesti varautuneet sidekudosproteiinit pääsevät hapettamaan niitä. Tämän jälkeen immuunipuolustusjärjestelmän syöjäsolut vangitsevat hapettuneet LDL-hiukkaset ja niiden sisältämät rasvat sisäänsä muuttuen niin sanotuiksi vaahtosoluiksi, joista muodostuu rasvajuosteita. Jos prosessi etenee edelleen, valtimon lihaskerroksesta saapuu sileälihassoluja, jotka sieppaavat rasvoja sisäänsä. Tällöin rasvajuoste paksuuntuu.
Kun rasvaa täynnä olevat solut kuolevat, niistä ja niiden sisältä vapautuneesta rasvasta muodostuu aterooma eli valtimonrasvoittuma eli rasvaa ja sidekudosta tai side- ja lihaskudosta sisältävä plakki, joka muodostaa paksuuntuman suonen seinämään. Nämä paksuuntumat ahtauttavat verisuonia, mikä aiheuttaa hapenpuutetta ympäröiviin kudoksiin. Plakin mahdollinen repeytyminen aiheuttaa terveyttä uhkaavan verihyytymän eli veritulpan tai tukoksen eli embolian. Repeytyneet plakit sisältävät enemmän tyydyttymätöntä kuin tyydyttynyttä rasvaa.
Veren kuljettamat veteen liukenemattomat kolesterolialkoholimolekyylit ovat sitoutuneet rasvamolekyylien kanssa lipoproteiineiksi kutsuttuihin kuljetusmolekyyleihin, joita kutsutaan tiheiksi lipoproteiineiksi eli HDL:ksi, keskiharvoiksi lipoproteiineiksi (engl. intermediate-density lipoprotein), harvoiksi lipoproteiineiksi (low density lipoprotein) eli LDL:ksi sekä erittäin harvoiksi lipoproteiineiksi eli VLDL:ksi. Edellä mainitut lipoproteiinit jaetaan edelleen alaryhmiin niiden sisältämien proteiinien mukaan, joita ovat esimerkiksi Apo A-1, Apo B48, Apo B100, IDL, HDL1, HDL2 ja HDL3. Apo-B-lipoproteiineja kutsutaan aterogeenisiksi lipoproteiineiksi, koska niillä on suurta taipumusta aiheuttaa ateroskleroosia.
LDL-hiukkaset kuljettavat rasvoja ja kolesterolia kudoksiin HDL-hiukkasten kuljettaessa rasvahappoja kudoksista maksaan, josta ne erittyvät sappihappojen mukana suolistoon ja edelleen ulosteisiin. Koska verisuonten sisärakenteiden kolesteroli- ja rasvakertymillä on taipumus aiheuttaa terveys­haittoja, kolesterolia pois kuljettavaa HDL-kolesterolia on alettu nimittää arkikielessä ”hyväksi” kolesteroliksi ja LDL-kolesterolia vastaavasti ”huonoksi” kolesteroliksi. Ylipainon, metabolisen oireyhtymän ja tyypin 2 diabeteksen yhteydessä apolipoproteiini B:tä sisältävien aterogeenisten lipoproteiinien määrä voi olla kuitenkin lisääntynyt, vaikka ”huonoja” LDL-kolesterolihiukkasia olisi jopa tavallista vähemmän. Todellisen sydän- ja verisuonitautiriskin selvittämiseksi olisi määritettävä näissä tapauksissa myös apolipoproteiini B:n ja apolipoproteiini A-I:n määrä sekä niiden keskinäinen suhdeluku.
Infektiot lisäävät valtimoiden kovettumisen riskiä ja rasvojen kertymistä tulehtuneiden valtimoiden sisäkalvon alle aloittaen valtimoita ahtauttavan prosessin. Kolesterolin kiteytynyt muoto aktivoi verisuonen seinämän inflammasomi-proteiinin, jonka tehtävänä on aistia solunsisäisiä vaarasignaaleja ja vapauttaa tarvittaessa tulehdusreaktiota ja kuumetta aiheuttavia interleukiineja. Jos tilanne on äärimmäisen huono, inflammasomi käynnistää solun pyroptoosin eli inflammasomin ohjaaman solukuoleman.
Apo B -lipoproteiinit ja ateroskleroottiset LDL-hiukkaset pääsevät valtimoiden seinämän pintakerroksen alle sen vuoksi, että valtimoihin kulkeutuneet mikrobit ovat tulehduttaneet seinämää, jolloin se on vahingoittunut.
LDL-kolesterolia hapettavat herkästi esimerkiksi metalli-ionit, reaktiivisten happiradikaalit, lipoksygenaasit ja peroksyylinitri, eikä hapettunutta kolesterolia esiinny terveissä valtimoissa. Hapettunut kolesteroli on haitallista, koska se vaurioittaa verisuonia. Tällöin paikalle saapuu elimistöä siivoavia makrofagisoluja. Jos hapettuneiden kolesterolihiukkasten poiskuljetus on liian hidasta, makrofageihin kertyy niitä liikaa, jolloin makrofageista muodostuu niin sanottuja vaahtosoluja. Liian suuriksi paisuvat makrofagit juuttuvat valtimon sisäkalvon alle, mikä ruokkii kudosvaurioita aiheuttavaa tulehdusta.
Jos vaahtosolut eivät ehdi luovuttaa vangitsemiaan rasvapisaroita HDL-kolesterolihiukkasille, ne muodostavat vähitellen valtimonkovettumataudille tunnusomaista plakkia, joka koostuu pääosin kalkista ja tyydyttämättömistä rasvahapoista. Tällöin syntyy aterooma eli valtimon sisäkalvon pullistuma. Veren suurentunut LDL-pitoisuus edistää vaahtosolujen muodostamien rasvajuosteiden kehittymistä valtimonkovettumataudiksi, mikä voi johtaa ajan kuluessa verenvirtausta heikentävään suonen ahtautumiseen. Ateroomasta voi kehittyä edelleen fibroottista plakkia ja siitä taas komplisoitunutta plakkia, joka synnyttää sepelvaltimotaudin, aivojen verenkiertohäiriöiden ja perifeerisen valtimotaudin riskiä lisäävän trombin eli aerotromboosin. Verisuonten kalkkeutumisen aste eli koronaarikalkin määrä korreloi ateroskleroottisen plakkien määrään ja sitä voidaan mitata tietokonetomografian avulla.
Vuonna 2011 julkaistun ruotsalaistutkimuksen mukaan tuoreet eli äskettäin muodostuneet plakit ovat vanhoja plakkeja epävakaampia eli taipuvaisempia aiheuttamaan ongelmia.
Kultainen Venla 2019
Eniten palkintoja sai draamasarja M/S Romantic, joka palkittiin neljästi.
Kolesteroli
Kolesterolin vaikutukset sydän- ja verisuonitautiriskiin
Valtimonkovettumatautia voi olla missä tahansa valtimoissa, mutta erityisen hankalaa se on aivo- ja sepelvaltimoissa, joihin ei ole korvaavia reittejä hapen tuomiseksi.
Kultainen Venla 2019
Voittajat ja ehdokkaat
Voittajat on listattu ensimmäisenä ja merkitty kaksoisristillä (‡).
Kolesteroli
Kolesterolin vaikutukset sydän- ja verisuonitautiriskiin
Sepelvaltimotaudin syynä on yleensä ateroskleroosi eli valtimokovettumatauti. Ateroskleroosin uskotaan syntyvän siitä, että kolesterolia kertyy valtimoiden seinämän pintakudoksen alla olevaan sisäkalvoon.
Ajan myötä ateroomat eli valtimon sisäkalvon pullistumat ahtauttavat valtimoita haitaten veren virtausta. Ahtautuneeseen kohtaan voi tulla pieni repeämä sepelvaltimon sisäseinämään, jolloin verihiutaleet takertuvat siihen, ja seurauksena voi olla veritulppa ja sydäninfarkti. Pienentämällä veren kolesterolipitoisuutta uskotaan voitavan vähentää kolesterolin kertymistä suoniin ja saada jo syntyneitä ahtaumia pienenemään. Kolesterolin kertyminen suoniin alkaa jo lapsuudessa.
Verisuonet voivat ahtautua myös muualla kuin sydämen sepelvaltimoissa, esimerkiksi aivoverisuonissa. Tämä saattaa aiheuttaa aivoverenkiertohäiriöitä. Ahtautumia voi olla myös alaraajoihin vievissä verisuonissa, jolloin seurauksena saattaa olla muun muassa katkokävelyä aiheuttava alaraajojen verenkiertohäiriö.
Vuonna 2017 JACC:in julkaisemassa tutkimuksessa huomattiin suora lineaari suhde LDL-kolesteroli tasojen ja ateroskleroosiin vakavuuden välillä. Tutkimuksessa havaittiin myös, että LDL-kolesterolin pitää olla alle 70 mg/dl, jotta ateroskleroosi olisi olematon.
Sairastumisriskin pienentäminen
Tupakoinnin lopettaminen sekä lisäainepitoisten ruoka-aineiden ja stressin välttäminen vähentävät LDL:n hapettumista, ja liikunta lisää HDL-hiukkasissa olevan kolesterolin määrää.
Korkean glykeemisen indeksin omaavien eli niin sanottuja nopeita hiilihydraatteja sisältävien ruoka-aineiden runsas käyttö, pitkään jatkuva korkea verensokeri ja verenpainetauti lisäävät valtimonkovettumataudin riskiä.
Vuonna 2009 julkaistun turkkilaistutkimuksen mukaan statiinilääkitys vähensi metabolisesta oireyhtymästä kärsivien potilaiden pieniä LDL-hiukkasia kahden kuukauden seurantajakson aikana 31–56 prosenttia. Tutkimuksessa oli 40 osanottajaa.
Vuonna 2017 julkaistun Amerikan sydänliiton neuvoa-antavan tiedotteen mukaan (A presidential advisory from the American Heart Association) eri maissa tehdyissä väestöseurantatutkimuksissa on havaittu, että tyydyttyneiden rasvojen vähäisempi saanti yhdistettynä kerta- ja etenkin monityydyttymättömän rasvan runsaampaan saantiin korreloi pienemmän sydän- ja verisuonitautikuolleisuuden sekä pienemmän kokonaiskuolleisuuden kanssa. Kontrolloiduissa kaksoissokkokoeissa on lisäksi havaittu, että tyydyttyneen rasvan korvaaminen monityydyttymättömällä rasvalla vähentää sydän- ja verisuonitautien esiintyvyyttä. Väestöseurantatutkimuksissa on myös havaittu, että runsas kokojyväviljan saanti yhdistettynä vähäiseen tyydyttyneen rasvan saantiin korreloi pienemmän sydän- ja verisuonisairastavuuden kanssa siitä huolimatta, että tyydyttyneen rasvan korvaaminen hitailla tai nopeilla hiilihydraateilla lisää molemmissa tapauksissa yhtä paljon veren triglyseridipitoisuutta. Aikaisemmat ristiriitaiset tutkimustulokset tyydyttyneiden rasvojen vähentämisen vaikutuksista (kuten ) selittyvät sillä, että koehenkilöiden omaan raportointiin perustuvissa tutkimuksissa korvaavien ravintoaineiden laatu on kontrolloitu puutteellisesti.
Kolesterolihypoteesia koskeva keskustelu
Vuonna 2011 julkaistun statiinihoitoa käsittelevän tutkimuksen mukaan kolesterolihypoteesi on yleisesti hyväksytty lakina, ja kiistanalaisuutta on vain siitä, kuinka paljon veren kolesterolitasoa pitäisi laskea. Kolesterolin merkityksestä valtimotautien syytekijänä on kiistelty kuitenkin kymmeniä vuosia. Tämä johtuu siitä, että suuri osa tutkimusnäytöstä on ristiriidassa kolesteroliteorian kanssa. Esimerkiksi tanskalainen tutkija ja sisätautilääkäri sekä Kolesterolimyytti-kirjan kirjoittaja Uffe Ravnskov ja skottilainen lääkäri sekä Ei sittenkään kolesteroli -kirjan kirjoittaja Malcolm Kendrick ovat käyneet kumpikin tahoillaan läpi laajan tutkimusaineiston ja väittävät, ettei ole löydettävissä syy-yhteyttä eri väestöryhmistä mitattujen kolesteroliarvojen sekä sydän- ja verisuonitautien esiintyvyyden välillä.
Ravnskovin mukaan korkean kokonaiskolesterolitason on monissa tutkimuksissa havaittu päin vastoin lisäävän elinvuosia. Tämä johtuu siitä, että kolesteroli suojaa useilta sairauksilta, etenkin niiltä jotka johtuvat tulehduksista. Vaikutus on ilmennyt Ravnskovin mukaan myös silloin, kun kaikki tutkittavat olivat tutkimuksen alussa terveitä. Myös statiinien puuttuva hoito–vastesuhde kertoo Ravnskovin mukaan siitä, ettei korkea kolesteroli ole kardiovaskulaarisen taudin syy. Kolesterolin alentaminen statiineilla päin vastoin lisää kokonaiskuolleisuutta ja aiheuttaa myös muita haittavaikutuksia.
Sydänsairauksiin erikoistunut amerikkalainen lääkäri William C. Roberts on kuitenkin väittänyt, ettei verisuoniin voisi syntyä plakkia, jos veressä ei ole liikaa kolesterolia, minkä vuoksi muut valtimotaudin riskitekijät kuten perimä, verisuonten rappeutuminen, tulehduksenaiheuttajat, tupakointi, korkea verenpaine, diabetes, liikalihavuus, liikunnan puute ja stressi olisivat enintään avustavia tekijöitä. Tämä ei pidä kuitenkaan paikkaansa, koska metabolista oireyhtymää sairastava potilas voi sairastua sepelvaltimotautiin, vaikka hänellä olisi hyvin alhaiset LDL-kolesteroliarvot ja sepelvaltimotautia sairastavan sydänkohtausriski voi olla merkittävä, vaikka hänen LDL-kolesterolipitoisuutensa olisi normaali.
Oululainen biokemian maisteri Pauli Ohukainen on kritisoinut kolesteroliteorian kyseenalaistajien argumentointia siitä, että he siteeraavat vain sellaisia tutkimuksia, joiden tulokset eivät tue kolesteroliteoriaa. Ohukainen on esittänyt, että tiedelehti Lancetin vuonna 2007 julkaisema metatutkimus Blood cholesterol and vascular mortality by age, sex, and blood pressure todistaisi kolesteroliteorian paikkansapitävyyden. Kyseisen tutkimuksen aineistona oli yhteensä 900 000 aikuista. Tuloksena oli, että yksi millimoolia/litra keskivertoa pienempi kokonaiskolesterolitaso vähentää sydäntautikuoleman riskiä 56 prosentilla 40–49-vuotiailla, kolmanneksella 50–70-vuotiailla ja 17 prosentilla 70–89-vuotiailla. Nuorilla ja keski-ikäisillä miehillä havaittu korkean kolesterolin ja sydäntaudin yhteys selittyy Uffe Ravnskovin mukaan kuitenkin stressillä, joka paitsi nostaa kolesterolia, on myös sydäntaudin itsenäinen riskitekijä. Korkea kolesteroli on silloin merkki terveyttä heikentävästä stressistä, eikä sairastumisen syy.
Väestön kolesterolitasot ja kolesterolin tavoitearvot
Veren kolesteroli­pitoisuutta mitataan Suomessa millimooleina litraa kohti. Vauvojen veren kolesterolipitoisuus riippuu siitä, kuinka paljon ne saavat rintamaitoa, joka nostaa kolesterolia äidinmaidonkorviketta enemmän. Vastasyntyneiden suomalaisten kokonaiskolesteroli oli 1980- ja 1990-luvuilla vain noin 1,5 millimoolia litrassa, mutta se kohosi ensimmäisen kahden elinkuukauden aikana keskimäärin lähes 3 millimooliin ja kolmanteen ikävuoteen mennessä tasolle 4,5 millimoolia. Veren kolesterolipitoisuus nousi asteittain aina kouluikään asti, mutta alkoi laskea murrosiässä. Myös HDL-kolesterolin pitoisuus väheni pojilla selvästi seksuaalisen kypsymisen myötä. Kolesterolin lapsuusiän tasot saavutettiin molemmilla sukupuolilla uudestaan vasta 20 ikävuoden jalkeen. Koululaisilta mitatut kolesterolitasot laskivat selvästi vuosien 1987–1997 aikana, vaikka heidän ylipainonsa lisääntyi.
Työikäisten suomalaisten keskimääräinen kokonaiskolesteroli oli 5,2 millimoolia litrassa vuonna 2017, ja yli puolella oli nykyistä tavoitetasoa alle viittä millimoolia suurempi kolesterolipitoisuus. Vuonna 2019 julkaistussa korealaistutkimuksessa havaittiin kuitenkin, että kuuden millimoollin kokonaiskolesterolitaso on viittä ihanteellisempi kuolleisuuden kannalta, ja että alhainen kolesterolitaso laskee odotettavissa olevaa elinikää huomattavasti enemmän kuin korkea. Mittaushetken alhainen kokonaiskolesteroli korreloi seuraavien 10 vuoden aikaan liittyvän kuolemanriskin kanssa etenkin keski-ikäisillä miehillä, joilla 3 millimoolin kokonaiskolesterolitaso kolminkertaisti kuolleisuuden verrattuna niihin, joiden kokonaiskolesteroli oli 6 mmol/l. Sama oli nähtävissä kuusikymppisillä miehillä ja naisilla samalla, kun 7 millimoolin kokonaiskolesteroli nosti kuolleisuutta vain neljänneksellä. Kuolleisuusriski oli kaikissa ikäryhmissä pienin niillä, joiden kokonaiskolesteroli oli noin 6 mmol/l. Tutkimuksen otoksena oli 13 miljoonaa henkeä. Vuonna 1997 julkaistussa eläkeikäisillä tehdyssä suomalaistutkimuksessa havaittiin, että kuolleisuus oli pienintä yhdentoista mittausta seuranneen vuoden aikana niillä, joilla oli erityisen korkea (>8 mmol/l) kokonaiskolesteroli. Niillä, joiden kolesterolitaso oli suositusten mukainen eli alle 5 mmol/l, oli puolestaan viisinkertainen kuolleisuus verrattuna ensin mainittuun korkean kolesterolitason ryhmään.
LDL-kolesterolin tavoitearvo perusterveillä on alle 3,0 mmol/l, mutta diabeetikoilla ja sepelvaltimotautiin sairastuneilla vain alle 2,5 mmol/l. Terveys 2000 -tutkimuksen mukaan 85 prosentilla suomalaisista miehistä ja 81 prosentilla naisista on tavoitteen ylittävä LDL-kolesterolipitoisuus. Veren LDL-kolesterolipitoisuus ei korreloi kuitenkaan luotettavasti sydänkohtausriskin kanssa, koska lähes puolet sydänkohtauksista ilmaantuu ihmisille, joilla on normaali LDL-kolesterolitaso. LDL-kolesterolin määrä ei kuvasta myöskään aterogeenisten hapettuneiden LDLox-hiukkasten määrää.
Sydänliiton vuonna 2015 julkaiseman artikkelin mukaan LDL-kolesterolin arvo 1 mmol/l:n olisi ihanteellinen arvo suomalaisilla aikuisilla, koska se on vastasyntyneiden vauvojen tavanomainen arvo. Alhainen LDL-kolesteroliarvo saattaa kuitenkin liittyä aikuisilla matala-asteiseen tulehdukseen, joka voi laskea sen jopa alhaisemmaksi kuin 2,5 mmol/l.
HDL-kolesterolin tavoitearvo miehillä on yli 1,0 mmol/l ja naisilla yli 1,2 mmol/l. Lisäksi triglyseridien tulisi olla alle 2,0 mmol/l.
Suomalaisten kokonaiskolesteroli oli korkeimmillaan 1970-luvun alussa, jolloin keskiarvona oli noin 7 millimoolia litrassa. Suomalaisten kokonaiskolesteroli oli laskenut 2000 alkuun tultaessa noin kuuteen millimooliin, samalla kun tavoitearvoa oli laskettu alle viiteen 1980-luvun alle 7 millimoolin tavoitteesta. Helsingin yliopistollisen sairaalan sisätautien ja geriatrian erikoislääkäri, dosentti Timo Strandberg arveli vuonna 2003, että jopa viiden millimoolin tavoitearvo olisi liian korkea, koska luonnonkansojen kolesterolitasot ovat vain 3–4 mmol/l. Luonnonkansojen jäsenet kuolevat kuitenkin usein ennenaikaisesti tulehdustauteihin. Esimerkiksi matalan kolesterolitason omaavalla tsimamikansalla esiintyy yleisesti virus- tai bakteeri-infektioon viittaavia korkeita CRP-tasoja.
Kultainen Venla 2019
Elämäntyöpalkinnot
Matti Ijäs
Kolesteroli
Kolesterolimittaukset
Veren LDL-kolesterolipitoisuus ei korreloi luotettavasti sydänkohtausriskin kanssa, mutta aterogeenisesti hapettuneen LDL-kolesterolin (LDLox) kokonaismäärä voidaan mitata suoraan verinäytteestä.
Etenkin ylipainoisten, diabeetikkojen ja munuaissairaiden sydän- ja verisuonitautiriskiä voidaan selvittää myös ApoB/A1-tutkimuksella, jossa lasketaan LDL-hiukkasten sisältämän haitallisen apolipoproteiini B:n määrä suhteessa hyödyllisen A1-apolipoproteiinin määrään. Tulos kuvastaa helposti hapettuvien pienten sd-LDL-hiukkasten määrää.
Euroopan ateroskleroosiyhdistys ja Euroopan kliinisen kemian ja laboratoriolääketieteen liitto julkaisivat vuonna 2017 lausunnon, jonka mukaan potilaiden ei kannata enää paastota ennen lipoproteiinihiukkasten ja muiden lipidien määritystä varten tehtävää näytteenottoa. Paastossa tehty mittaus saattaa peittää aineenvaihdunnassa esiintyviä ongelmia. Ateriointi suurentaa seerumin triglyseridipitoisuutta korkeintaan 0,3 mmol/l ja pienentää HDL-kolesterolipitoisuutta korkeintaan 0,2 mmol/l eikä vaikuta LDL-kolesterolin tasoihin lainkaan. Kolesterolin kanssa yleensä mitattava seerumin triglyseridipitoisuus vaatii kuitenkin paaston onnistuakseen.
Bani Bariq
Bani Bariq on arabiheimo Saudi-Arabian eteläosista. Se on lähtöisin muinaisesta Al-Azdin heimosta, kuten myös klaanit Bani Aws, Bani Khazraj, Bani Khuza'a.
Antenna
Antenna on blues rock/hard rock-yhtye ZZ Topin yhdestoista studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1994. Kappaleista "Breakaway", "Fuzzbox Voodoo", "Girl in a T-Shirt" ja "Pincushion" julkaistiin singlet.
Basisti Dusty Hill laulaa päävokaalit kappaleissa "World of Swirl", "Antenna Head" ja "Deal Goin' Down".
Simo Simola
Simo Wilhelm Simola (26. lokakuuta 1923 Ylöjärvi – 19. lokakuuta 1981) oli suomalainen sotilas ja kirjailija.
Simola toimi talvisodan ajan suojeluskunnassa ja pyrki vapaaehtoisena jatkosotaan. Hänet ehdittiin jo hyväksyä kunnes muutaman kuukauden kuluttua alle 18-vuotiaat määrättiin palautettavaksi kotiin. Käytyään Reserviupseerikoulun hän haavoittui Syvärillä nuorena vänrikkinä vuonna 1944. Tammikuussa 1945 hänet kutsuttiin uudelleen palvelukseen ja jäi vakituiseen palvelukseen Mikkeliin alokaskouluttajaksi. Kesällä 1949 hän värväytyi Ranskan muukalaislegioonaan, josta palasi ehjänä sodasta kotiin vuonna 1954.
Simola osallistui muukalaislegioonalaisena Vietnamin sotaan Ranskan puolella 1950-luvun alussa. Eräällä komennuksella hän palveli Legioonan Kamputseaan sijoitetussa osastossa (Commando 41). Palattuaan Suomeen Simola tunsi tarvetta kirjoittaa vuonna 1955 julkaistussa kirjassaan Viidakkosotaa: kolme vuotta legioonalaisena Indokiinassa kokemuksistaan ja kertoa mitä Indo-Kiinan sota oli ja mitä se ei ollut. Jälkeenpäin Simola sanoo, että "Michelinin kumiviljelyksiä siellä oltiin silloin puolustamassa". Simola paljastaa kirjassaan myös useiden legioonalaistoveriensa taustatietoja. Omasta taustastaan Simola kertoo varsin vähän mainiten kuitenkin syntymäpäivämääränsä 26. lokakuuta.
Simola oli mukana Tampereen reserviupseereiden toiminnassa 1960-luvulla toimien yhdistyksen hallituksessa. Simola esiintyi myös televisiossa Nuotta-palavereissa. Ilta-Sanomien haastattelussa 1974 Simola sanoo myös työskennelleensä Valmetin tehtailla kirjeenvaihtajana ranskasta suomeen ja päivastoin. Samaisessa haastattelussa Simola väittää: "Ei se koulutus siellä (muukalaislegioonassa) mitään niin ihmeellistä ole. Musta tää suomalainen upseerikoulu Niinisalossa silloin sodan aikaan oli paljon karmeempi".
Liettuan historia
Liettuan historian historiallisen ajan katsotaan alkavan vuonna 1009, kun Liettuan nimi mainittiin ensimmäisen kerran kirjallisissa lähteissä. Liettualaiset perustivat Liettuan kuningaskunnan 1200-luvulla. Myöhempi Liettuan suuriruhtinaskunta pysyi tiukasti riippumattomana muista valtakunnista ja oli yksi viimeisistä kristinuskoon kääntyneistä Euroopan maista. Puola-Liettuasta tuli 1400-luvulla Euroopan pinta-alaltaan suurikokoisin valtio. Kuitenkin Puolan jaoissa vuosina 1772, 1793 ja 1795 Puola-Liettua hajotettiin ja Liettua siirtyi osaksi Venäjän keisarikuntaa.
Liettuan tasavalta julistautui 16. helmikuuta 1918 itsenäiseksi Venäjästä. Maa säilytti itsenäisyytensä toiseen maailmansotaan asti, jolloin Neuvostoliitto miehitti sen Molotov–Ribbentrop-sopimuksen etupiirijaon mukaisesti. Lyhyen Saksan miehityksen jälkeen Liettuasta tuli osa Neuvostoliittoa 50 vuodeksi. Liettua sai 1990-luvun alussa itsenäisyytensä takaisin Neuvostoliiton hajotessa. Vuodesta 2004 maa on ollut Euroopan unionin ja Naton jäsen.
Esihistoria
Mannerjää suli nykyisen Liettuan alueelta joskus 18000–16000 eaa. Ensimmäiset ihmiset alkoivat asettautua nykyisen Liettuan alueelle noin 10000–9000 eaa. Veiksel-jääkauden päätyttyä. Pääelinkeinona oli metsästys ja kalastus. Metsästyksessä käytettiin puusta tehtyjä jousia; nuoliin ja keihäisiin kiinnitettiin piikivestä tehdyt kärjet. Piikiven avulla luusta työstettiin esimerkiksi veitsiä, ongenkoukkuja, neuloja. Leiripaikaksi valittiin mielellään korkeita joentörmiä tai järvenrantoja hyviltä piikivien esiintymisalueilta. Vilnan luoteispuolella sijaitsevassa Kernavėssa on arkeologisten tutkimusten mukaan asuttu jo noin 12 000 vuotta sitten. Arkeologi Marija Gimbutasin mukaan ihmiset saapuivat kahdesta eri suunnasta: Jyllannin niemimaalta ja nykyisestä Puolasta. Kahdesta eri suunnasta tulleet ihmiset toivat mukanaan kaksi eri kulttuuria, jotka näkyivät työkalujen erilaisuutena. thumb|210px|left|Halkaistua piikiveä. 270px|thumb|[[Kernavėn arkeologista aluetta Neris-joen äärellä. Alueella on asuttu jo noin 12 000 vuoden ajan.]] 8000 eaa. ilmasto lämpeni, jolloin metsät alkoivat kasvaa voimakkaammin.
Neljännen vuosituhannen puolivälin tienoilla eaa. alueen metsästäjät oppivat tekemään saviastioita. Koira oli ainoa kotieläin ja sitä käytettiin apuna metsästyksessä. Uusiksi ravinnonlähteiksi ihmisille tulivat marjat, sienet, pähkinät ja hedelmät ja villimehiläisen hunaja. Asutus muuttui pysyväluontoisemmaksi; samoilla paikoilla saatettiin pysyä useita vuosia tai jopa vuosisatoja. Asumista varten rakennettiin taloja. Metsästäjät käyttivät vaatetuksessaan villipetojen ja muiden eläinten hampaista tai meripihkasta tehtyjä koristeita. Meripihkasta tehdyt ihmis- tai eläinhahmot yleistyivät.
Kolmannen vuosituhannen lopulla eaa. nykyisen Liettuan alueelle saapui myös kohti länttä siirtyneitä, metsästyksellä ja kalastuksella eläneitä suomalais-ugrilaisia heimoja. Näistä osa jatkoi kauemmas. Kielitieteilijät olettavat, että näiltä heimoilta ovat peräisin joitain nykypäivään saakka säilyneitä jokien ja järvien nimiä kuten Jara, Kidė, Kivė, Ruja, Piladis ja Tilka. Ajan saatossa alueelle jääneet pienilukuiset tulokkaat sulautuivat muuhun väestöön. Maanviljelyyn soveltuvat työkalut saapuivat kuitenkin vasta 3000 eaa. Tuolloin myös käsityö ja kauppa alkoivat kehittyä. Protoindoeurooppalaiset saapuivat Liettuan alueelle noin 2500 eaa. ja balttien kieliryhmä muodostui 2000 eaa.
Balttilaiset heimot
Liettualaiset olivat alun perin yksi balttien heimoista, johon kuuluivat myös esimerkiksi latvialaiset ja preussilaiset. Balttilaiset heimot eivät olleet koskaan Rooman valtakunnan alaisuudessa, sen sijaan molemmin puolin olivat hyvät kauppasuhteet (muun muassa meripihkakauppa). Balttien heimon kansoista nykyään ovat enää olemassa liettualaiset ja latvialaiset.
Valtakunnan synty
pienoiskuva|vasen|Balttien heimot 1200-luvulla Liettuan alueen asukkaat maksoivat veroa 1000-luvulla Kiovan Venäjälle. 1100-luvulla liettualaiset ryöstelivät naapurialueita. Ryöstely ja sotilaallinen toiminta käynnistivät valtataistelun liettualaisten kesken, jota pidetään lähtölaukauksena Liettuan suuriruhtinaskunnan synnylle.
Liettuan suuriruhtinaskunnan aika
pienoiskuva|Liettuan suuriruhtinaskunta 1400-luvulla Kaksi saksalaista ritarikuntaa, Saksalainen ritarikunta ja Kalparitaristo valloittivat 1200-luvun alussa nykyisen Latvian ja Viron alueet ja osia nykyisestä Liettuasta. Vastauksena tähän balttiheimot yhdistyivät Mindaugasin johdolla ja löivät liiviläiset Šiauliaissa Saulen taistelussa vuonna 1236. Mindaugas allekirjoitti 1250 sopimuksen Saksalaisen ritarikunnan kanssa, ja Chełmnon piispa kastoi hänet vuonna 1251. 6. heinäkuuta 1253 Mindaugas kruunattiin Liettuan kuninkaaksi ja Liettuan kuningaskunta julistettiin perustetuksi. Mindaugasin veljenpoika Treniota kuitenkin murhasi setänsä, mikä aiheutti levottomuuksia ja kansan paluun pakanuuteen.
Vuonna 1316 Gediminas aloitti saksalaisten tuella maan uudelleenrakentamisen. Hän yhdisti veljensä Vytenisin kanssa liettualaiset uudelleen yhdeksi kansakunnaksi. Gediminas laajensi Liettuaa idässä haastaen tällä tavoin Kiovan Venäjään hyökänneet mongolit. Liittoumien ja valloitusten avulla liettualaiset laajensivat valtaansa Rutenian alueella. Kyseinen alue käsitti suuren osan nykyisestä Valko-Venäjästä ja Ukrainasta. Liettuan suuriruhtinaskunnan valta oli suurimmillaan: valta ulottui Itämereltä aina Mustallemerelle saakka. Gediminasin saatua surmansa vallan peri hänen poikansa Algirdas. Algirdas lakkautti luostarit, kun taas hänen poikansa ja seuraajansa Jogaila teki salaisia sopimuksia Saksalaisen ritarikunnan kanssa. Jogailan setä Kęstutis otti hänet vangikseen, minkä seurauksena syttyi sisällissota. Kęstutis saatiin lopulta kiinni ja teloitettiin, mutta hänen poikansa Vytautas pääsi karkuun.
Kristinuskon saapuminen suurruhtinaskunnan länsiosiin
Puolan hallitsija Jadwiga meni puolalaisten kehottamana naimisiin Jogailan kanssa. Pari meni naimisiin kolme päivää Jogailan ottaman kasteen jälkeen. Naimisiinmenon myötä Puolasta ja Liettuasta tulivat vahvat liittolaiset keskenään alituista Saksan keisarikunnan ja Moskovan ruhtinaskunnan uhkaa vastaan.
2. helmikuuta 1386 Puolan parlamentti Sejm hyväksyi Jogailan Puolan kuninkaaksi. Katolinen kristinusko levisi Puolan liiton myötä entistä enemmän. Magdeburgin kaupunginoikeudet annettiin lukuisille liettualaisille kaupungeille, muun muassa Vilnalle, josta tuli Liettuan suuriruhtinaskunnan pääkaupunki vuonna 1322.
Renessanssi
Monet koulutetut liettualaiset kävivät 1500-luvulla opiskelemassa ulkomailla. Aiemmin pakanallisia liettualaisia ei Euroopan yliopistoihin oltu hyväksytty. Prahan yliopisto oli suosituimpien joukossa, kuten myös Krakovan, johon pääsi opiskelemaan vuosina 1410–1430 noin kolmekymmentä liettualaista. Liettualaisia opiskelijoita riitti myös muihin yliopistoihin, kuten Pariisiin, Bolognaan, Padoviaan, Leipzigin ja Wittenbergiin. Valtaosa 1400-luvulla yliopistoista valmistuneista liettualaisista palasi valmistumisensa jälkeen synnyinmaahansa työskentelemään diplomaatteina, pappeina tai muina valtiollisen elämän toimijoina, jotka nyt oli varustettu aimo annoksella yleiseurooppalaista tietotaitoa ja ymmärrystä ajan virtauksia. Tämän vaikutuksesta maassa vallitsi aktiviinen kulttuurielämä. Samaan aikaan italialaista arkkitehtuuria esiteltiin liettualaisissa kaupungeissa ja kirjallisuuden pääkielenä oli latina.
Renessanssi pääsi Liettuassa kunnolla käyntiin niin kotoperäisten kuin muualtakin tulleiden humanistien aloitteesta. Latinankielinen runous teki nopeasti tuloaan. Joannes Vislicensis (1485–1520) kirjoitti Grünwaldin taistelua kuvaavan runon Bellum Prutenum (”Preussin sota”). Johannes Hussovianus (1480–1533) kuvaili euroopanbiisonin metsästystä Krakovassa 1523 julkaistussa runossaan, kuvaillen historiallisen Liettuan luontoa ja asukkaita. Metsästyksestä innostunut paavi Leo X ilmaisi henkilökohtaisen arvostuksensa Hussovianukselle. Suurruhtinaankanslian pitkäaikainen sihteeri Venceslaus Mikolaiewicz (1490–1560) puolestaan kirjoitti traktaatin De moribus tartarorum, lituanorum et moscorum (”Tataarien, liettualaisten ja moskovalaisten tavoista”) jossa hän pahoittelee Liettuan vaikutusvallan heikentymistä ja syyttää siitä aatelisten ja kirkonmiesten itsekästä eduntavoittelua.
Useimmat liettualaissyntyiset kirjoittajat tuntuvat ihailleen Vytautas Suuren aikaa, jolloin aatelisto palveli maata epäitsekkäästi. Useista runoista ja muista teksteistä käy ilmi menneiden haikailu ja kaipuu aikaan ennen personaaliunionia. Useiden muiden renessanssiajan valtioiden tapaan myös Liettuassa oli havaittavissa eräänlaista roomalaisuuden ja antiikin ihannointia, kuten muun muassa Michalo Litanus todistaa kronikassaan: ”ruteeni on vieras kieli meille liettualaisille, ts. italialaisille, alkuperältään italialaista verta”.
Puola-Liettua (1569–1795)
pienoiskuva|Puola-Liettuan lippu Liettuan ja Puolan solmittua Lublinin unionin, syntyi Puola-Liettuan valtioliitto. Valtioliiton myötä puolalainen kulttuuri alkoi vaikuttaa vahvasti Liettuan kulttuuriin ja oli yli 140 vuoden ajan merkittävä tekijä. Puolan kieli alkoi muun muassa tulla yleisemmäksi Liettuan aateliston ja papiston keskuudessa. Vuonna 1696 puolan kielestä tuli ainoa virallinen kieli korvaten liettuan ja Rutenian kielet. Vaikka Liettua ja Puola olivat valtioliitossa, molemmat säilyttivät oman armeijansa ja rahallisen omaisuutensa. 3. toukokuuta 1791 yritettiin Sejmissä laatia uutta perustuslakia, jossa Liettuan ja Puolan yhteistyö olisi tiivistynyt entisestään. Hanke ja koko valtioliitto kuitenkin kaatui Puolan jaoissa, minkä jälkeen Liettua liitettiin osaksi Venäjän keisarikuntaa.
Napoleonin invaasio
Yhtenä syynä Venäjän autonomiauudistuksen jäädyttämiseen voi olla vuosi 1812, jolloin liettualaiset ottivat innokkaasti vastaan Ranskan keisari Napoleonin armeijan vapauttajina. Ranskan armeijan vetäydyttyä, Venäjän keisari Nikolai I aloitti venäläistämisohjelman Liettuan alueella. Liettuan lounaisosa liitettiin Preussiin ja se oli osa lyhytikäistä Varsovan herttuakuntaa ja myöhemmin Puolan kuningaskuntaa. Samana vuonna Liettuan muut osat liitettiin yhtenä maakuntana Venäjän keisarikuntaan.
Kapinat
pienoiskuva|Liettuan alueellinen jako Venäjän keisarikunnan aikana 1867-1914. Vaalean vihreä alue= [[Vilnan kuvernementti, lohenpunainen= Kaunasin kuvernementti, vaalean keltainen= Suwałkin kuvernementti ja harmaa= Itä-Preussi.]] Liettualaiset ja puolalaiset kapinoivat kahteen kertaan, vuosina 1831 ja 1863. Molemmat kapinat kuitenkin epäonnistuivat. Vuonna 1864 liettuan kielen ja latinalaisen aakkoston opetus kiellettiin kouluissa. Protestina liettualaiset painoivat kirjoja ja kirjoituksia omalla kielellään salaa ja ulkomailla. Kirjojen salakuljettajia kutsuttiin nimellä knygnešiai.
Liettualaisten kansallinen herääminen
Venäjän vallan loppupuolella liettuan kieli alkoi vahvistua: kielitutkimus alkoi ja ensimmäinen liettualainen tietosanakirja julkaistiin. Venäjän hallitus myös avasi tiedeakatemian maahan ja kulttuuri-instituutin. Koska liettualaisen aateliston äidinkielenä oli puola, talonpoikien puhumaa liettuaa ei arvostettu paljoakaan. Oli jopa teorioita, että koko kieli kuolisi venäjän kielen ja puolan kielen käytön lisääntyessä kansan keskuudessa. Liettuan kielen kansallinen herääminen alkoi köyhän väestön keskuudessa, josta levisi myöhemmin myös varakkaiden keskuuteen. Kansallisen heräämisen myötä alettiin julkaista liettuankielisiä sanomalehtiä Aušraa ja Varpasia, ja liettualainen kirjallisuus alkoi yleistyä. Monet tuon ajan kirjallisuuden kirjat ylistivät Liettuan suuriruhtinaskunnan aikaa, kansakunnan voimaa ja tekivät historiallisista liettualaisista henkilöistä sankareita.
Kansallinen herääminen synnytti myös Liettuan itsenäisyyttä ajaneen liikkeen ja lukuisia muita Venäjän vastaisia järjestöjä. Tähän Venäjä vastasi ankarammalla venäläistämispolitiikalla. Nationalistinen liike jatkoi kasvuaan. Tärkeää osaa venäläistämiskaudella vuosina 1864-1904 esitti aikakauslehti nimeltä Ausra (suomeksi Sarastus). Venäjän vuoden 1905 vallankumouksen yhteydessä Liettuan kongressi vaati Venäjän johdolta autonomiaa. Kansannousun vaikutuksesta Venäjä teki lukuisia uudistuksia: liettuan kieli sallittiin opetuskieleksi ja puhekieleksi. Lisäksi latinalainen aakkosto otettiin uudelleen käyttöön. Autonomiaa ei kuitenkaan hyväksytty.
Ensimmäisen maailmansodan aikana vuonna 1915 Saksa valloitti Liettuan ja Kuurinmaan.
Liettuan tasavalta (1918–1940)
pienoiskuva|Liettuan kaakkoisraja vuodesta 1919 nykyaikaan. Vaaleanvihreä: Ententen kesäkuussa 1919 ehdottama raja, tummanvihreä: 27.7.1919 vahvistettu aselepolinja, Fochin linja, keltainen: Suwalkin sopimuksella 1920 vahvistettu Puolan ja Liettuan raja, oranssi: 3. helmikuuta 1923 vahvistettu, vuoteen 1939 saakka voimassa ollut, lila: nykyiset valtakunnanrajat.
Itsenäisyysjulistus
Saksan miehitettyä Liettuan ja Kuurinmaan ensimmäisessä maailmansodassa, liitettiin alueet Ober Ostin miehityshallintoon. Venäjän vuoden 1917 helmikuun vallankumous loi tilaisuuden itsenäisyyttä halunneille liettualaisille. Liettuan poliittiset puolueet perustivat 26. maaliskuuta kansallisen neuvoston taryban, jonka avulla organisoitiin edustajien kokous seimas. Taryban jäsenet allekirjoittivat 16. helmikuuta 1918 itsenäisyysjulistuksen, jossa Liettua julistautui itsenäiseksi. Alun perin maan piti olla kuningaskunta, jonka kuninkaana olisi ollut saksalainen Württembergin kreivi Wilhelm (ns. Mindaugas II). Hän ei kuitenkaan koskaan noussut valtaistuimelle, ja Saksan hävittyä sodan Liettuasta tuli tasavalta.
Itsenäisyysjulistuksen ja Saksan häviön jälkeen Liettuassa perustettiin nopeasti maan ensimmäinen hallitus, jota johti Augustinas Voldemaras. Hallitus hyväksyi väliaikaisen perustuslain ja aloitti valtion rakentamisen. Saksan perääntyessä sitä seurasi Puna-armeija, mikä perusti Liettuan sosialistisen neuvostotasavallan nukkevaltion. Joulukuun lopulla 1918 Puna-armeija ylitti Liettuan rajat, jolloin syttyi Liettuan–Neuvosto-Venäjän sota. Liettuan hallitus evakuoitiin väliaikaiseen pääkaupunkiin Kaunasiin. Liettua ei ollut varautunut hyökkäykseen, joten puna-armeija sai nopeasti valtaansa yli puolet maan pinta-alasta, muun muassa Vilnan 5. tammikuuta 1919. Huhtikuussa Puola aloitti Puolan–Liettuan sodan Liettuaa vastaan tarkoituksenaan vallata Vilnan alue, missä se myös onnistuikin. Vilnan alue liitettiin virallisesti Puolaan vuonna 1922.
Toukokuussa 1919 Liettuan armeija kenraali Silvestras Žukauskasin johdolla aloitti vastahyökkäyksen puna-armeijaa vastaan maan koillisosassa. Elokuun loppuun mennessä venäläiset joukot oli saatu ajettua pois maasta. Neuvosto-Venäjästä saadun voiton jälkeen liettualaiset saivat vastaansa puolisotilaallisen Länsi-Venäjän vapaaehtoisen armeijan, joka tunkeutui maan pohjoisosaan. Armeijan tavoitteena oli liittää Liettua uudelleen Saksan vaikutuspiiriin. Liettua sai ajettua armeijan pois maasta vuoden 1919 loppuun mennessä.
Riita Puolan kanssa
thumb|Puolalaiset (vasemmalla) ja liettualaiset (oikealla) neuvottelupöydässä, Suwałkin konferenssissa Ensimmäinen Liettuan perustuslakia säätävä kokous pidettiin toukokuussa 1920. Kesäkuussa hyväksyttiin kolmas väliaikainen perustuslaki ja heinäkuussa solmittiin Liettuan–Neuvosto-Venäjän rauha. Sopimuksessa Neuvosto-Venäjä tunnusti Liettuan itsenäisyyden ja sen Puolaan liittyneet Vilnaa koskeneet vaatimukset. Sopimus lisäsi vihamielisyyksiä Liettuan ja Puolan välillä. Suurempien taisteluiden välttämiseksi allekirjoitettiin lokakuussa Suwałkin sopimus, jossa päätettiin muun muassa tulitauosta. Kuitenkin jo ennen sopimuksen voimaan astumista, puolalainen kenraali Lucjan Żeligowski aloitti kapinan, hyökkäsi Liettuaan ja valloitti Vilnan. Valloittamalleen alueelle hän perusti lyhytikäisen Keski-Liettuan tasavallan. Kansainliitto yritti välittää rauhaa riidan osapuolille muun muassa esittelemällä suunnitelmia puolalais-liettualaisesta liitosta. Liettua kuitenkin katkaisi diplomaattiset suhteensa Puolaan ja kieltäytyi tunnustamasta Vilnan menetystä. Riita vaikutti vahvasti Liettuan ulkopolitiikkaan sotien välisellä ajalla.