cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lauttasaaren metroasema
Lauttasaaren metroasema on yksi vuonna 2017 valmistuneen Länsimetron metroasemista. Se sijaitsee Lauttasaaren kaupunginosassa Helsingissä. Asemalla on arkisin keskimääräisesti 16 400 matkustajaa.
Aseman pääsisäänkäynti on kauppakeskus Lauttiksen yhteydessä ja toinen sisäänkäynti Gyldénintiellä. Molemmista lippuhalleista johtaa laiturialueelle kolmet liukuportaat ja kaksi vinohissiä. Nämä vinohissit ovat maailmankin mittakaavassa poikkeuksellisia, ja niitä löytyy myös Aalto-yliopiston, Koivusaaren, Helsingin yliopiston, Hakaniemen ja Sörnäisten metroasemilta.
pienoiskuva|vasen|Lauttasaaren metroaseman läntinen sisäänkäynti Gyldénintiellä maaliskuussa 2017.
Asema sijoittui Helsingin seudun liikenteen vuoden 2019 maksuvyöhykeuudistuksessa Helsingin kantakaupungin kattavalle A-maksuvyöhykkeelle.
HMS Queen Charlotte (1790)
HMS Queen Charlotte oli Britannian kuninkaallisen laivaston Royal George -luokan 100-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva.
Valmistus
Alus tilattiin 12. joulukuuta 1782 Chathamin telakalta, missä rakennustöistä vastasi Nicholas Phillips heinäkuuhun 1790 ja sen jälkeen John Nelson. Amiraliteetti varasi alukselle nimen 21. tammikuuta 1783. Köli laskettiin syyskuussa 1785. Alus laskettiin vesille 15. huhtikuuta 1790 ja valmistui purjehduskelpoiseksi 7. kesäkuuta, jolloin sen kokonaiskustannukset olivat 66 112 puntaa 3 šillinkiä ja 8 pennyä sisältäen varustamiskustannukset 11 464 puntaa 3 šillinkiä ja pennyn.
Palvelus
Alus otettiin palvelukseen toukokuussa 1790 kontra-amiraali John Leveson Gowerin lippulaivana päällikkönään Roger Curtis. Alus kuului lordi Howen Espanjan armadaa vastaan koottuun laivastoon. Saman vuoden lopulla alus poistettiin palveluksesta.
Alus palasi palvelukseen helmikuussa 1793 Kanaalin laivaston komentajan lordi Howen lippulaivana päällikkönään edelleen Curtis ja lippukapteenina Hugh C. Christian. Huhtikuussa 1794 lippukapteenina oli Sir Andrew Snape Douglas. Alus osallistui 1. kesäkuuta 1794 toiseen Ushantin taisteluun. Vara-amiraali lordi Keithin lippulaivana oleva aluksella, jonka päällikkönä oli Andrew Todd, syttyi 17. maaliskuuta 1800 Livornon edustalla tulipalo. Seuranneessa räjähdyksessä sai surmansa noin 690 merimiestä.
Secret Visions
Secret Visions on Virtuocityn ensimmäinen studioalbumi vuodelta 2002.
Sitterviadukt (SOB)
Sitterviadukt on Koillis-Sveitsissä, Schweizerische Südostbahn -yhtiön rautatiellä, välillä Sankt Gallen–Lichtensteig sijaitseva silta vuodelta 1910. Silta ylittää Sitterjoen. Se sijaitsee Sankt Gallenin kantonissa sijaitsevan Sankt Gallenin kaupungin ja Appenzell Ausserrhodenin kantonissa sijaitsevan Herisaun kaupungin rajalla.
Haapaniemenkatu (Kuopio)
thumb|250px|Haapaniemenkatua Kuopion torin ja Kuopion Sokoksen välillä. Haapaniemenkatu on katu Kuopiossa ruutukaava-alueella. Katu kulkee Kuopion torin länsilaidalla ja kadun pituus on noin 1 250 metriä. Katu alkaa jatkona Tasavallankadusta ja loppuu Asemakatuun. Kadun varrella sijaitsevat Kauppakeskus Minna, H-talo, Carlson ja Kuopion Sokos. Kadun eteläpäässä on Kuopion keskusta-alueen ensimmäinen liikenneympyrä sekä kahdesta suunnasta kulku torin alla sijaitsevaan toriparkkiin.
Turtolan koulu
pienoiskuva|Näkymä Turtolan kylästä. Turtolan koulu sijaitsi kuvassa keskellä muiden rakennusten takana (punainen tiilikatto nähtävissä). Turtolan koulu oli Turtolan kylässä, Pellon kunnassa sijainnut peruskoulu. Koulu lakkautettiin vuonna 2016. Ennen lakkautusta koulussa oli 15 oppilasta. Vanhan koulurakennuksen osti Turtolan kyläyhdistys vuonna 2018.
Heinz Neuhaus
Heinz Neuhaus (14. huhtikuuta 1926 Iserlohn, Saksa – 6. huhtikuuta 1998 Hampuri, Saksa) oli saksalainen nyrkkeilijä, jonka amatööriura ajoittui sotavuosiin 1940-luvulla ja ammattilasiura 1940-luvun lopulta 1950-luvun lopulle. Ammattilaisten raskaansarjan Euroopan mestaruustittelin hän saavutti maaliskuussa 1953 voitolla belgialaisesta Karel Sysistä. Tittelin hän menetti kesäkuussa 1955 italialaiselle Franco Cavicchille.
Franz Neuhaus aloitti nyrkkeilyuran nuorena juniorina ja saavutti sotavuosina 1942 Saksan keskiraskaan sarjan juniorimestaruuden ja 1943 raskaansarjan juniorimestaruuden. Sodan loppuvaiheessa hän oli Saksan armeijan sotilaana ja joutui sodan loppuvaiheessa ranskalaisten sotavankileirille.
Sotavankeus kesti vuoteen 1948. Seuraavana vuonna hän aloitti ammattinyrkkeilyuran. Ensimmäinen ottelu oli toukokuussa 1949. Sen jälkeen hän otteli ilman tappioita ja pääsi 19. ottelussaan lokakuussa 1950 Saksan raskaansarjan mestaruusotteluun puolustavaa mestaria Hein ten Hoffia vastaan. Ottelu päättyi ratkaisemattomana, ja näin ten Hoff säilytti mestaruutensa.
Voitokkaiden otteluiden myötä Neuhaus pääsi raskaansarjan Euroopan mestaruusotteluun belgialaista Karel Sysiä vastaan maaliskuussa 1952 Dortmundin Westfalenhallessa. Neuhaus voitti ottelun pistein ja oli näin uusi raskaansarjan Euroopan mestari. Toukokuussa 1952 hän otteli vielä Sysiä vastaan Antwerpeniä ottelussa, jossa ei ollut panoksena EM-titteli. Siinä Neuhaus koki ensimmäisen ammattilaisuran tappionsa. Heinäkuussa 1952 Neuhaus puolusti EM-titteliään hallitsevaa Saksan mestaria ten Hoffia vastaan ja tyrmäsi hänet jo 1. erässä 50 000 katsojan läsnä ollessa. Sen jälkeen Neuhaus puolusti menestyksekkäästi EM-titteliään Wilson Kohlbrecheriä, Karel Sysiä ja Kurt Schiegleä vastaan. Neuhaus kävi EM-otteluiden lisäksi useita titteliin kuulumattomia otteluita. M.m. marraskuussa 1953 hän kohtasi Kuuban Niño Valdésin, joka pyrki maailmanmestaruusotteluun raskaansarjan MM-tittelistä. Maaliskuussa 1955 hän voitti pistein kolmannessa kohtaamisessa kilpakumppaninsa ten Hoffin. Kesäkuussa 1955 Italian Bolognassa käydyssä raskaansarjan EM-ottelussa Heinz Neuhaus hävisi pistein Italian Franco Cavicchille ja menetti näin EM-tittelin. Marraskuussa 1955 hän menetti myös Saksan raskaansarjan mestarin tittelin Gerhard Hechtille.
Aphidecta
Aphidecta on leppäkerttujen heimoon kuuluva kovakuoriaissuku. Suvun lajimäärä vaihtelee eri lähteissä. Maailmanlaajuisesti sukuun kuuluu kaksi lajia. Suomessa suvun edustajista elää vakiintuneena, yleisenä ja elinvoimaisena lajina pihkapirkko.
Stanmer Park
thumb|Stanmerin kartano. thumb|Kevättä Stanmerin puistossa. thumb|Näkymä Stanmerin kylästä, oikealla kirkontorni.
Stanmer Park on suuri puisto Brightonin kaupungin koillispuolella East Sussexissa, Englannissa. Sen itäpuolella on Sussexin yliopiston kampus. Puiston alueella sijaitsee Stanmerin kylä kirkkoineen sekä Stanmerin kartano – puisto olikin aiemmin kartanon tiluksia. Alue pysyi yksityisomistuksessa vuoteen 1947 saakka, jolloin Brightonin valtuusto osti sen.
Nykyinen Stanmerin kartano rakennettiin vuonna 1722 Pelhamin suvulle, joka asui siellä ja kehitti aluetta vuosien ajan. Stanmerin taloa käytettiin Sussexin yliopiston ensimmäisenä hallinnollisena keskuksena vuonna 1961, jolloin kampusta rakennettiin. Talo avattiin uudelleen kesäkuussa 2006 mittavan entisöinnin jälkeen ja sitä voi vuokrata häitä tai muita tilaisuuksia varten.
Stanmerin kylän lammen vieressä sijaitseva Stanmerin kirkko rakennettiin vuonna 1838 ja nykyään sitä ylläpitää Stanmer Preservation Society.
Puistosta pohjoiseen ja länteen on metsäalue, joka ulottuu Wild Parkiin ja South Downsin kansallispuiston laitamille. Puiston etelälaidalla kulkee päätie A27.
Keita (departementti)
thumb|175px|Tahouan alueen departementit. Keita on departementti Nigerin Tahouan alueella. Se sijaitsee Sahelin vyöhykkeellä. Departementin pinta-ala on 5 297 neliökilometriä. Asukkaita on 294 200 henkeä (vuonna 2010, arvio).
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon varhaiskasvatus
Kirkon varhaiskasvatus on kirkon tekemää työtä alle kouluikäisten parissa. Suomen evankelis-luterilaisen kirkon varhaiskasvatusta toteuttavat paikallisseurakunnat ja kristilliset järjestöt. Kirkon varhaiskasvatuksen tavoitteena on tukea kodin kristillistä kasvatusta ja lapsen turvallista kokonaiskehitystä.
Varhaiskasvatuksen toimintoja seurakunnissa ovat muun muassa päiväkerhotoiminta, erilaiset perhekerhot, pyhäkoulut, koululaisten aamu- ja iltapäivätoiminta, lapsille ja perheille suunnatut kirkkohetket ja jumalanpalvelukset, varhaisiän musiikkikasvatus, yhteydenpito lapsiperheisiin, lapsiperheille suunnatut tapahtumat sekä leiri- ja kesäkerhotoiminta. Kirkko tekee myös yhteistyötä yhteiskunnan varhaiskasvatuksen toimijoiden kuten päiväkotien kanssa ja tukee varhaiskasvatuksessa tapahtuvaa uskontokasvatusta.
Kuklen
Kuklen on kaupunki Plovdivin alueella Etelä-Bulgariassa. Kuklenin kunnan asukasluku on 6 418 (vuonna 2011). Kunta sijaitsee 14 kilometriä alueen pääkaupungista Plovdivista.
Valtaosa Kuklenista on Rodopivuoristoa mutta kunnan pohjoisosa yltää Ylä-Traakian tasangolle, jonne myös kunnan keskusta on sijoittunut.
Lähteet
42.03333°N, 24.78333°W
Nate Schmidt
Nate Schmidt (s. 16. heinäkuuta 1991 St. Cloud, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Hän pelaa Winnipeg Jetsissä.
Ura
Schmidt teki vapaana agenttina sopimuksen Washington Capitalsin kanssa huhtikuussa 2013. Hän ehti pelata kauden 2012–2013 aikana vielä kahdeksan runkosarjaottelua Hershey Bearsissa.
Rauli Rapo
Rauli Rapo (s. 29. elokuuta 1948) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Hän edusti pääsarjaurallaan Riihimäen Pallonlyöjiä vuosina 1971–1972 ja 1986–1987 sekä Imatran Pallo-Veikkoja vuosina 1973–1983. IPV:n joukkueessa Rapo voitti Suomen-mestaruuden vuosina 1977 ja 1978. Kaikkiaan hän pelasi pääsarjassa 328 ottelua, joissa hän löi 4 + 175 ja toi 383 juoksua. Rapo valittiin vuoden pesäpalloijaksi 1974, ja hän pelasi kymmenen Itä–Länsi-ottelua vuosina 1968–1979.
Nate Schmidt
Ura
Ensimmäisen maalinsa Schmidt teki 7. joulukuuta 2013 Nashville Predatorsia vastaan. 15. joulukuuta hänet lähetettiin takaisin Bearsiin.
Vegas Golden Knights valitsi Schmidtin vuoden 2017 laajennusvaraustilaisuudessa.
Lokakuussa 2020 Golden Knights kauppasi Schmidtin Vancouver Canucksiin vaihdossa kolmannen kierroksen varausvuoroon vuoden 2022 varaustilaisuudessa.
Heinäkuussa 2021 Canucks kauppasi Schmidtin Winnipeg Jetsiin vaihdossa kolmannen kierroksen varausvuoroon vuoden 2022 varaustilaisuudessa.
Revel (Haute-Garonne)
Nähtävyyksiä
Kunnan alueella oleva järvi Lac de Saint-Ferréol on padottu 1600-luvulla Canal du Midin kanavan rakennustöiden yhteydessä. Järvi on osa kanavan vesijärjestelmää. Järvi on myös suosittu vapaa-ajanviettopaikka.
Pentti Kontula
Pentti Olavi Kontula (4. syyskuuta 1930 Lohja – 13. kesäkuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen nyrkkeilijä.
"Pena" Kontula edusti Suomea Helsingin 1952 olympialaisissa. Hän voitti 71-kiloisten sarjan ensimmäisellä kierroksella romanialaisen Naescu Serbun tuomariäänin 3–0 mutta hävisi toisessa ottelussaan bulgarialaiselle Petar Spasoville äänin 0–3.
Seuratasolla Kontula edusti huippuvuosinaan Helsingin Työväen Nyrkkeilijöitä. Hän voitti Suomen mestaruuden 75 kilogramman sarjassa vuosina 1954 ja 1955 sekä saavutti 71-kiloisissa SM-hopeaa vuonna 1951 ja SM-pronssia vuonna 1952. Hän voitti TUL:n mestaruuden 71-kiloisissa vuosina 1953 ja 75-kiloisissa vuonna 1955.
Ukselmapää
Ukselmapää on tunturi Saariselällä, Urho Kekkosen kansallispuiston alueella. Sen maasto on verrattuna Sokostiin tasaista ja helppokulkuista. Ukselmapään lähellä sijaitsevia muita tuntureita ovat Lumipää, Suppukotavaara, Sollanpää, Hattupää ja Ruopimapäät. Tunturin koillispuolella on Muorravaarakan laakso. Ukselmapään lähellä sijaitsee myös Sarviojan laakso. Tunturin lähistöllä on paljon kuruja, kuten Ukselmakuru ja Pirunportti.
Lockheed Hudson
Lockheed Hudson oli yhdysvaltalainen Lockheedin valmistama kevyt pommikone, joka lensi ensilentonsa 10. joulukuuta 1938. Kone palveli toisessa maailmansodassa Yhdysvaltain maavoimien, Yhdistyneen kuningaskunnan, Kanadan ja Australian ilmavoimissa. Kone suunniteltiin hieman ennen toista maailmansotaa Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimien tarpeisiin.
Tausta
Adolf Hitlerin oletettu vuoden 1934 diktatuuripyrkimys lisäsi poliittista jännitystä Euroopassa, ja johti Britannian hallituksen suunnittelemaan ilmavoimiensa vahvistamista. Osana suunnitelmaa oli uusien konetyyppien käyttöönotto, kuten 174 Avro Anson I -koneen tilaus. Koneista ensimmäinen luovutettiin 48. laivueelle 6. maaliskuuta 1936.
Lockheed oli aloittanut Britannian hallituksen toimien innoittamana yrityksen rahoittamana uuden merivalvontakoneen suunnittelun, mikä johti puisen mock-up-mallin rakentamiseen. B14-koneen malli ja suunnitelmat esiteltiin Britannian hankintakomissiolle huhtikuussa 1938. Siipirakenne, pyrstö ja moottorit oli kopioitu Lockheed 14-WF62 Super Electra -koneesta. Runko oli uudelleensuunniteltu, ja sen keulaan ja peräosaan oli sijoitettu konekivääritornit. Kone varustettiin lisäksi pommikuilulla ja suunnistajalle rakennettiin tilat siipien tasalle. Muutokset vastasivat perinteisen pommikoneen tarpeita, mutta Britannian ilmavoimien vaatimukset valvontakoneelle eivät täyttyneet. Suunnistaja piti sijoittaa lasitettuun keulaan lähemmäs lentäjää.
Kilpaileviin Boeing B-17- ja Douglas B-18 -suunnitelmiin verrattuna kone oli edullinen ja sitä voitiin toimittaa nopeasti suurehkoja määriä. Kolmatta ehdokasta Consolidated 28 Catalinaa ei pidetty lentoveneenä sopivana tarkoitukseen. Britannialla oli toisaalta kokemusta konemalline pohjana olevasta Lockheedin matkustajalentokoneesta, sillä British Airwaysilla oli ollut runsaan vuoden käytössä Lockheed Model 10 Electra ja -12 Electra Junior -koneita ja Lockheed Model 14 Super Electra -koneita oli vastikään tilattu.
Kaksi kuukautta kestäneisiin neuvotteluihin osallistuivat Lontoossa Lockheedin Courtland Gross, Kelly Jonhson, Carl Squier, Richard von Hake ja Robert Proctor. Toisena osapuolena olivat Britannian ilmailuministeriön virkamiehet. Neuvottelujen tuloksena konekivääritorneiksi vaihdettiin Boulton Paulin valmistamat kahdella .303" konekiväärillä varustetut tornit, ja keulaan lisättiin kaksi kiinteää konekivääriä. Voimanlaitteina olleet 900 hevosvoiman GR-1820-F62-moottorit vaihdettiin tehokkaampiin 1 100 hevosvoiman GR-1820-G102A-moottoreihin. Teknisistä vaatimuksista saavutetun sopimuksen jälkeen neuvottelut keskittyivät taloudellisiin yksityiskohtiin. Sopimus 25 miljoonan dollarin konehankinnasta allekirjoitettiin 23. kesäkuuta 1938. Sen mukaan Lockheed toimittaisi vähintään 200 Lockheed B14L -konetta 17 000 punnan kappalehintaan ja niin monta konetta lisää kuin mahdollista joulukuun loppuun 1939 mennessä, mutta kuitenkin enintään 250 kappaletta.
Ensimmäinen aseistamaton B14L sai Britannian ilmavoimilta tyyppinimen Hudson Mk.I. Kaupalliseen koneeseen perustunut sarjanumero N7205 aloitti lentokokeet Burbankissa 10. joulukuuta 1938 ja läpäisi niihin kuuluneet hyväksyntätestit nopeasti. Samoihin aikoihin julkistettiin Australian hallituksen tilaus 50 Lockheed B14S -koneesta, joiden moottoreina olisi Pratt & Whitney Twin Wasp.
Hudsonien luovutus Britannian ilmavoimille alkoi 15. helmikuuta 1939 ja ensimmäiset 48 konetta luovutettiin kesäkuuhun mennessä. Lockheed kiirehti rakentamista ja sai viimeisen 250 koneesta valmiiksi seitsemän ja puoli viikkoa ennen asetettua määräaikaa.
Hudsoneita valmistettiin lopulta joulukuusta 1938 toukokuuhun 1943 kaikkiaan 2 941 kappaletta Burbankissa. Britannia tilasi koneista 1 338 suoraan tehtaalta ja 1 302 valmistui lend-lease-sopimusten nojalla. Näiden lisäksi 300 AT-18/AT-18A-konetta valmistui Yhdysvaltain maavoimien lentojoukoille ja yksi B14S Sperrylle.
Hudson Mk.I
Parannelluilla potkureilla varustettuja Hudson Mk.I ja Mk.II -malleja toimitettiin kaikkiaan 351 kappaletta. Koneiden aseistuksena oli nokassa kaksi kiinteää Browning-konekivääriä ja kaksi konekivääriä Boulton Paulin toimittamassa tornissa. Hudson Mk.III -mallia valmistettiin 428 kappaletta. Sen aseistusta oli kasvatettu kolmella konekiväärillä, ja voimalaitteiksi oli vaihdettu tehokkaammat 1 200 hevosvoiman moottorit aiempien 1 100 hevosvoiman Wright Cyclone -moottorien tilalle.
Hudson Mk.II
Hudson Mk.II poikkesi edeltäneestä Mk.I:stä vakionopeuspotkureilla. Mk.II -koneista 20 (T9366–T9385) valmistettiin Model 414:n vahvistettuja runkoelementtejä käyttäen. Viimeistä lukuun ottamatta alun perin Kanadan ilmavoimille suunnitellut koneet luovutettiin Britannian ilmavoimille. T9367 oli BOAC:n käytössä, vaikka se käyttikin ilmavoimien tunnuksia. Australian ilmavoimien Mk.II-koneet luokiteltiin myöhemmin Mk.IV:ksi.
Hudson Mk.IV eli Australian ilmavoimien Mk.I ja Mk.II
Australia valitsi tilattuihin 50 koneeseensa Pratt & Whitney Twin Wasp SC3-G moottorit, sillä Commonwealth Aircraft Corporation oli hankkinut Twin Waspin kanssa pitkälti yhteensopivan Pratt & Whitney Wasp S1H-1G -moottorin valmistuslisenssin. Twin Waspien koneteho oli 1 050 hevosvoimaa lentoonlähdössä ja 900 hevosvoimaa noin 3 600 metrin korkeudessa. Australian tilaamat viisikymmentä konetta saivat tunnukset A.16-1 – A.16-50, ja ne laivattiin Melbourneen 9. helmikuuta 1940 ilman konekivääritorneja. Lisäksi valmistettiin yksi B14S (c/n 1930), joka luovutettiin 28. helmikuuta Sperry Gyroscope Companylle. Aseistamaton kone sai tunnuksen NX21771 ja sitä käytettiin kehitettäessä laitteita lentokoneisiin.
Australian ilmavoimat teki 50 koneen (A16.51 - A16.100) täydennystilauksen.
Hudson Mk.IVA oli lend-lease-versio A-28-LO, joita Australialle toimitettiin 52 kappaletta.
Hudson Mk.V ja Mk.VI
Hudson Mk.V (409 kappaletta) ja Mk.VI (450 kappaletta) varustettiin 14-sylinterisillä 1 200 hevosvoiman Pratt&Whitney Twin Wasp -moottoreilla.
Ahtyn piiri
Ahtyn piiri (, lezgiksi Ахцегь район, Ahtseg raion) on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanissa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 1120 neliökilometriä. Asukkaita on 31 800 henkeä (vuonna 2009).
Piiriin kuuluu 13 maalaiskuntaa: Ahty, Džaba, Fi, Gdym, Hnov, Hrjug, Jalak, Kaka, Kaluk, Lutkun, Smugul, Uhul ja Zryh. Hallinnollinen keskus on Ahtyn kylä, josta on 260 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Mahatškalaan.
Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan piirin asukkaista 98,0 % on lezgejä ja 1,6 % venäläisiä.
Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut karjanhoitoon sekä vihannesten, hedelmien ja perunan viljelyyn. Työkykyisestä väestöstä yli puolet käy ansiotöissä piirin ulkopuolella.
Nähtävyyksiin kuuluvat Ahtyn sillat, moskeija, venäläisten vuonna 1839 rakentama linnoitus sekä kuumat kivennäisvesilähteet.
Northern Twilight Symphony
Northern Twilight Symphony on Virtuocityn toinen studioalbumi vuodelta 2004.
Sukulaisrakkautta
Sukulaisrakkautta on Sam Shepardin ohjaama ja käsikirjoittama yhdysvaltalainen draamaelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1988. Draamaelokuvan pääosissa ovat Jessica Lange, Charles Durning ja Tess Harper. Sukulaisrakkautta sijoittuu Minnesotan maaseudulle maanviljelijäperheeseen. Circle JS Productions ja Nelson Entertainment toimivat elokuvan tuotantoyhtiöinä.
Sukulaisrakkautta kuvattiin Minnesotan Duluthissa ja Belgian Gentissä. Elokuva sai ensi-iltansa Kanadan Toronton elokuvajuhlilla 10. syyskuuta vuonna 1988. Oman ensi-iltansa Sukulaisrakkautta sai 9. marraskuuta New Yorkissa, minkä jälkeen elokuva pääsi teatterilevitykseen 11. marraskuuta. Elokuvalla on Rotten Tomatoes -sivustolla 17 prosentin "mätä" arvosana, joka perustuu kuuteen arvosteluun, joista yksi on positiivinen ja viisi negatiivisia. Elokuvan DVD-julkaisu julkaistiin 15. tammikuuta vuonna 2011.
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano sanoo hyvien näyttelijöiden menevän hukkaan Shepardin unettavassa esikoisohjauksessa. Hän antaa sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Taisteleva tutkimus
Taisteleva tutkimus on Juha Suorannan ja Sanna Ryynäsen kirjoittama ensimmäinen suomenkielinen tietokirja ”taistelevista” tutkimusmenetelmistä. Niillä tarkoitetaan kriittisesti kantaa ottavia, osallistuvia ja toiminnallisia tutkimustapoja, joissa sosiaalista todellisuutta tarkastellaan ja maailmaa muutetaan yhdessä ihmisten kanssa.
Tekijät suhtautuvat kriittisesti yliopistoissa tehtävään yhteiskuntatieteelliseen tutkimukseen, joka ohjautuu yhä enemmän muusta kuin tavallisten ihmisten ongelmien ratkaisemisesta. Yliopistotutkijat ovat tekijöiden mukaan joutuneet ”julkaise tai tuhoudu” -tilanteeseen: on julkaistava paljon, jotta saa pitää työpaikkansa. Suoranta ja Ryynänen ehdottavat, että yhteiskuntatieteilijän tehtävä on kirjoittamisen ja julkaisemisen lisäksi osallistuminen ja yhteistoiminta. "Ei vain mennä kertomaan tutkituille tutkimustuloksista, vaan tehdään yhdessä. Tällainen yhteiskuntatiede, jolla tavoitellaan yhteiskunnallista oikeudenmukaisuutta ja solidaarisuutta, on hieman unohtunut ja halusimme tuoda sen näkyviin", sanoo Suoranta. Ryynänen painottaa, että kysymys on nimenomaan oppikirjasta, jonka tarkoitus on olla "herättelijä, että asioita voi tehdä monella tavalla. Tutkimuksella voi, ja sillä saa olla yhteiskunnallista merkitystä.
Kirjassa kootaan yhteen parikymmentä tutkimusperinnettä ja lähestysmistapaa, kuten sorrettujen pedagogiikka, kriittinen psykologia, kriittinen ja osallistuva toimintatutkimus, julkinen sosiologia, työläistutkimus, sosiologinen aikalaisanalyysi ja yhdessä kulkemisen menetelmä sekä suoraan puhumisen menetelmä ja kriittinen antropologia. Tekijät kokosivat yhteen kantaa ottavan ja osallistuvan tutkimusperinteen tarkoituksenaan "tuoda näkymättömissä olleen yhteiskuntatieteen esiin ja toteuttaa tällä tavalla yliopiston yhtä tehtävää, joka on uuden sukupolven nahan luonti ja kriittisen toiminnan esiin tuonti".
Teoksen vastaanotto
Filosofi Teppo Eskelinen kuvaa Taistelevaa tutkimusta perusteelliseksi esitykseksi taistelevan tutkimuksen monista tavoista. Kirjan arvo määrittyy Eskelisen mukaan "tulevien vuosien aikana, kun selviää, tullaanko Taisteleva tutkimus näkemään oppikirjakäytössä. Tällaisen menetelmäkirjan vastaanoton ydinkysymys on, tuleeko kirja osoittamaan tietä uusille opiskelijasukupolville kohti kamppailevaa yhteiskuntatiedettä. Samalla mitataan myös suomalaisen yliopistolaitoksen herkkyys kirjan esittelemille ideoille."
Nyt syttyy valot tuhannet
Nyt syttyy valot tuhannet on alkuperältään ruotsalainen joululaulu. Laulun on säveltänyt ja sanoittanut ruotsalainen Emmy Köhler, ja se ilmestyi ensimmäisen kerran Korsblomman-nimisessä julkaisussa vuonna 1898. Laulu on varsinkin Ruotsissa suosittu ja se sisältyy virtenä Ruotsin ja Norjan luterilaisten kirkkojen virsikirjoihin sekä Suomen evankelis-luterilaisen kirkon ruotsinkieliseen virsikirjaan (virsi nro 34). Laulun sanat on suomentanut Kullervo. Ruotsin kirkon virsikirjassa se on numerolla 116: "Nyt jouluvalot syttyvät myös tänne Pohjolaan". Virren käännös on Niilo Rauhalan vuonna 1994 tekemä uusi käännös.
Norjalainen arkkitehti Sigurd Muri sanoitti vuonna 1963 samaan säveleen lasten adventtilaulun ”Nå tenner vi det første lys”, jonka Anna-Maija Raittila suomensi vuonna 1983 nimellä "Nyt sytytämme kynttilän". Tämä laulu on kuulunut vuodesta 1986 suomenkieliseen virsikirjaan virtenä numero 13. Sitä käytetään varsinkin seurakuntien lapsityössä.
Reduktionismi
thumb|right|[[Lego-palikoista rakennettu leikkitalo ]] Reduktionismi on filosofinen oppi, jonka mukaan tietty kokonaisuus on palautettavissa eli redusoitavissa osiinsa.
Reduktionismin eri muodot
Ontologisen reduktionismin mukaan ylemmän tason kokonaisuus ei todellisuudessa ole muuta kuin alemman tason kokonaisuuden ilmiöitä. Voidaan ajatella myös, että kokonaisuus ei ole enempää kuin osiensa summa ja emergenteiltä vaikuttavat ilmiöt ovat tosiasiassa sen osien ominaisuuksia.
Teoreettisessa reduktiossa jonkin teorian lainalaisuuksien osoitetaan olevan toisen teorian lainalaisuuksien ilmenemismuotoja.
Loogisessa reduktiossa jotakin ilmiökenttää kuvaavat väitteet palautetaan jotakin toista ilmiökenttää koskeviin väitteisiin.
Kausaalisessa reduktiossa jonkin entiteetin kausaalisten vaikutusten osoitetaan olevan selitettävissä jonkin toisen entiteetin kausaalisilla vaikutuksilla.
Ernest Nagelin mukaan ylemmän tason teoria redusoituu alemman tason teoriaan, mikäli ylemmän tason teorian väitteet voidaan johtaa alemman tason teorian väitteistä deduktiivisesti ns. siltalakien avulla.
Reduktionistinen materialisti katsoo, että kaikkeus on täysin palautettavissa atomeihin ja muihin pienempiin hiukkasiin, eikä ilmiöiden taustalla ole viime kädessä mitään muuta.
TR1 (täsmennyssivu)
Tr1, TR1 tai TR-1 voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Totalförsvarets skyddscentrum
Totalförsvarets skyddscentrum (SkyddC) on Ruotsin puolustusvoimien tutkimuskeskus, jolla on asiantuntemusta ABC-sodankäynnistä. Sotilasyksikkö on toiminut vuodesta 1953 lähtien. Totalförsvarets skyddscentrum ja Västerbottensgruppen sijaitsevat Uumajan varuskunnassa (tunnetaan myös nimellä Umestan), joka on entinen Västerbottenin rykmentin kasarmialue Uumajassa.
Néa Péramos
Néa Péramos (, ”Uusi Péramos”) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Live at Max’s Kansas City
Live at Max's Kansas City on yhdysvaltalaisen The Velvet Underground -yhtyeen livealbumi, jonka on julkaissut vuonna 1972 Atlantic Recording Corporationiin kuulunut Cotillion Records sarjatunnuksella SD 9500.
Kesällä 1970 yhtye soitti vakituisesti maineikkaassa newyorkilaisessa klubissa Max's Kansas City, joka on sittemmin rekisteröitynyt tavaramerkiksi (maxskansascity.com). Lou Reedin ystävä Brigid Polk (sittemmin Berlin) oli harrastanut jo pitemmän aikaa kaikenlaisten tilanteiden äänittämistä. Hän ei ollut varsinaisesti rockmusiikin ystävä, mutta tuli seuraamaan Loun esiintymistä. Tapansa mukaan hän toi mukanaan kasettinauhurin tarkoituksenaan äänittää keikka muistoksi itselleen. Polkin apuna toimi Jim Carroll, ja tämän sanojen mukaan he olivat äänittäneet kyseisenä kesänä useita The Velvet Undergroundin keikkoja.
Polkin äänitteet onnistuivat niin hyvin, että niistä koottiin tämä levy, jota voidaan pitää luultavasti ensimmäisenä laillisena bootleg-albumina. Äänityslaitteesta johtuen kyseessä on monofoninen levy. Nauhoja on editoinut ja tuotantoa johtanut Geoff Haslam.
Levyntekoa on koordinoinut Mark Meyerson A&R Atlantic Records -yhtiöstä. Hän on myös laatinut esittelytekstin.
Levykannen graafinen suunnittelija on Richard Mantel, valokuvat on ottanut Fred Lombardi ja kuvittaja on Doug Johnson.
Kiitoksissa on mainittu Danny Fields.
Kappaleet
Levylle on valittu vain osa yhtyeen kahden setin keikkaohjelmistosta.
Sivu 1
Sivu 2
Laulut ovat Lou Reedin tekemiä lukuun ottamatta kappaletta "Sunday Morning", jonka sävellystyöhön on osallistunut myös John Cale. Julkaisija on Oakfield Avenue Music, BMI.
Muusikot
Ennen tätä äänitettä yhtyeessä oli tapahtunut miehistönvaihdoksia, kun John Calen tilalle oli tullut Doug Yule ja Maureen 'Moe' Tuckerin tilalle Billy Yule. Äänitetty keikka jäi tämän Velvet Underground –kokoonpanon viimeiseksi, kun Reed erosi yhtyeestä.
Uudelleenjulkaisu
Alkuperäisestä LP-levystä on tehty vuonna 2004 ilmestynyt laajennettu ja remasteroitu kahden CD-levyn julkaisu. Sen taustalla ovat yhtiöt Atlantic Recording Corporation, Rhino ja Warner Strategic Marketing. Levyt sisältävät ensi kerran kyseisen Velvet Underground –kokoonpanon "viimeisen keikan" molemmat keikkasetit. Kappaleista kuusi on ennen julkaisemattomia.
Uuden julkaisun ovat tuottaneet John Hagelston, Bill Inglot ja Patrick Milligan. Remasteroinnin ovat tehneet Dan Hersch ja Iglot DigiPrep-studiossa. Diskografiaa koskevat huomautukset on laatinut Steve Woolard. Tuotemanagerina on ollut Matt Abels ja editointia on johtanut Sheryl Farber.
Graafisesta suunnittelusta ovat vastanneet Hugh Brown ja Jimmy Hole. Valokuvia ovat ottaneet Dustin Pittman ja Lee Black Childers.
Projektiapulaisina ovat toimineet April Milek, Randy Perry, Gladys Sanchez, Bob O'Neill, David McLees, Ginger Dettman, Sal Mercuri ja Tim Scanlin sekä Marc Salata.
Lisämateriaali on saatu Jeff Goldin arkistoista (www.recordmecca.com).
CD-levyjen mukana seuraa 20-sivuinen vihkonen, johon John Hagelston Rhino-yhtiöstä on koonnut muistikuvia seuraavilta henkilöiltä: Doug Yule, Danny Fields, Brigid Berlin, Moe Tucker, Billy Yule, Dustin Pittman ja Jim Carroll.
Levy 1
Levy 2
Merkillä + varustetut kappaleet ovat ennen julkaisemattomia.
Akušan piiri
thumb|175px|Akušan piiri Dagestanin kartalla. Akušan piiri (, dargiksi Ахъушала район, Ahušala raion) on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanissa Venäjällä. Vuonna 1934 perustetun piirin pinta-ala on 640 neliökilometriä. Asukkaita on 52 400 henkeä (vuonna 2009).
Akušan piiri sijaitsee Dagestanin keskiosan vuoristoseudulla. Pohjoisessa se rajoittuu Levašin, idässä Sergokalan, etelässä Dahadajevin ja Kulin sekä lännessä Lakin piireihin.
Piiriin kuuluu 25 maalaiskuntaa: Akuša, Alihanmahi, Ameterkmahi, Balhar, Burgimakmahi, Butri, Dubrimahi, Gapšima, Geba, Gerhmahi, Ginta, Kavkamahi, Kassagumahi, Kurikmahi, Mugi, Nahki, Natsy, Šukty, Tanty, Tebekmahi, Tsugni, Ullutšara, Urhutšimahi, Usiša ja Verhni Mulebki. Hallinnollinen keskus on Akušan kylä, josta on 132 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Mahatškalaan.
Asukkaista valtaosa on dargeja. Balharin kylässä asuu lakeja.
Seudun pääelinkeino on karjanhoitoon keskittynyt maatalous. Lisäksi viljellään viljaa, vihanneksia ja hedelmiä. Piirin alueella louhitaan kalkkikiveä.
Koulujärjestelmään kuuluu mm. 30 keskikoulua, kaksi lyseota, lukio ja lasten luomistyön keskus. Kulttuurilaitoksia ovat kirjastot ja kerhotalot. Paikallislehtenä ilmestyy darginkielinen Barhdešla guni (”Totuuden tie”).
Nähtävyyksiä ovat Gapšiman, Mugin, Nahkin, Natsyn, Tsugnin, Ullutšaran ja Usišan kylien vanhat moskeijat, Gapšiman, Mugin ja Natsyn linnoitusrakennelmat ja vartiotornit, Gapšiman vanha sauna, Nahkin ja Usišan kyläkaivot, Daud Usišinskin talo ja mausoleumi Usišassa, šeikki Ali-Gadži Akušinskin talo ja hauta Akušassa, Akušan vanhat hallintorakennukset sekä lakien kansallissankari Davdi Balharskin talo Balharissa. Piirissä toimii Tšindirtširon laskettelukeskus.
Kokojärjestyssääntö
Kokojärjestyssääntö väittää, että asutuskeskuksen tai vastaavan keskittymän koko on kääntäen verrannollinen sen järjestysnumeroon keskusten suuruusjärjestyksessä. Tällöin koko on yksi jaettuna keskuksen luvulla. Jos ensimmäisessä keskuksessa asuu tuhat ihmistä, toisessa asuu 500, kolmannessa 333 jne. Kokojärjestyssääntöä sekä sen poikkeamia selittäviä tekijöitä tutkii kaupunkitaloustiede.
Määritelmä
Kokojärjestyssäännön mukaan kaupungeilla on taipumusta jakautua annetussa maassa siten seuraavasti:
kun Pn on väkiluku kyseisen maan n:nneksi suurimmassa kaupungissa ja A ja β ovat maakohtaisia vakioita. Useissa teollisuusmaissa, mm. USA:ssa ja Suomessa, β on lähestulkoon 1 ja voidaan siis jättää pois. Empiiristen havaintojen perusteella Suomessa A on n. 843 000, joten Suomen tapauksessa kaava on
Pääkaupunkipoikkeama
Kokojärjestyssääntöä testattaessa havaitaan useissa maissa Suomen tapaan pääkaupunkien olevan poikkeavan suuria. Mahdollisia syitä on ehdotettu useita :
Puerto Plata (kaupunki)
Puerto Plata on samannimisen provinssin pääkaupunki Dominikaanisessa tasavallassa. Se sijaitsee maan pohjoisosassa Atlantin rannalla. Puerto Platan pinta-ala on 503 neliökilometriä, ja väkiluku oli vuoden 2019 arvion mukaan 164 101. Kaupungin sataman kautta kulkee muun muassa kahvia, tupakkaa, banaaneja ja sokeriruokoa. Myös kalastus on tärkeä elinkeino.
Mussolinin salattu rakkaus
Mussolinin salattu rakkaus (Vincere) on Marco Bellocchion ohjaama elokuva vuodelta 2009.
Puerto Plata (kaupunki)
Kaupungissa on myös runsaasti turismia. Puerto Platassa sijaitsee muun muassa meripihkamuseo.
Mussolinin salattu rakkaus
Elokuva kertoo surullisen tarinan Italian fasistidiktaattori Benito Mussolinin ensimmäisen maailmansodan aikaisesta rakastajattaresta Ida Dalserista. Pääosassa näyttelee Giovanna Mezzogiorno.
Helsingin Sanomien elokuva-arvostelijan Leena Virtasen mukaan Mussolinin salattu rakkaus on "taitavasti tehty", kun taas Tv-maailman Matti Rämön mukaan se on "tasapaksua perusepookkia", joka fasismin kehitystä kuvatessaan "muuttuu pauhaavaksi pakkomielteen kuvaukseksi".
Salva veritate
Salva veritate (lat.: totuus säilyen) on logiikan filosofinen termi, joka tarkoittaa kahden loogisen lausekkeen totuusarvojen samankaltaisuutta. Se tarkoittaa usein myös totuusarvon muuttumattomuutta, jos lauseeseen tehdään muutoksia. Jos esimerkiksi propositiot a ja b voidaan korvata toisillaan totuuden säilyessä, on kyseessä substituutio salva veritate.
Esimerkiksi pitkään uskottiin, että lauseen totuusarvo ei muutu, jos lauseen eteen lisätään "on totta, että". Lause "sataa" voidaan laajentaa lauseeksi "on totta, että sataa" salva veritate. Georg Henrik von Wright on todistanut, että kyseinen väite ei tosiasiassa pidä paikkaansa, koska lauseen totuusarvo voi muuttua, jos sen eteen lisätään kyseinen toteamus, nimittäin mikäli lause on mieletön. Sinänsä lause "matkalaukku on moraalisempi kuin koripallo" on logiikan kannalta mieletön, mutta "on totta, että matkalaukku on moraalisempi kuin koripallo" sitä vastoin on epätosi lause.
Silokallio
upright|pienoiskuva|Helsingissä [[Strömsinlahti|Strömsinlahden rannalla oleva Punapaasi-niminen silokallio, jossa näkyvät selvästi viime jääkauden kulutusjäljet; esimerkiksi jäätikön liikesuunta on helposti havaittavissa.]]
Silokallio on tasainen kalliopinta, jollaiset ovat Suomessa tavallisia. Ne ovat muodostuneet mannerjään virtauksen synnyttäminä jääkauden aikana. Jää hankaa, rikkoo, rouhii, silottaa ja naarmuttaa kalliota. Jää virtaa oman painonsa ansiosta aina jäätikön reunaa kohti ja tempaa mukaansa irtainta maa-ainesta, hiekkaa ja kiveä. Alle jää kalliopinta, joka hioutuu jäätikön alla kulkevan maa-aineksen vaikutuksesta.
Silokallio on loiva tai vaakasuora, koska jää on tasoittanut sen. Sen jään kulkusuunnan vastaisella puolella on monesti jyrkkä lasku, jota jää ei ole kuluttanut (niin sanottu suojasivu). Silokalliossa on jään kulkusuunnan suuntaisia uurteita. Jää muovaa myös kouruja, jotka ovat uurteiden suuntaisia ja loppua kohti leveneviä. Kaarimaisia muotoja ovat jään kulkusuuntaan kuperat ohuet pirstekaarteet ja paksut sirppikourit, jään kulkusuuntaan kuperia ovat sirppimurrokset. Simpukkamurros on molempiin suuntiin kupera, linssin poikkileikkausta muistuttava painuma kalliossa sen huipun kohdalla.
Suur-Seudun Osuuskauppa SSO
thumb|250px|Lohjan Prisma. Suur-Seudun Osuuskauppa SSO on yksi S-ryhmään kuuluvista alueosuuskaupoista. SSO toimii 8 kunnassa läntisen Uudenmaan ja Salon seutukunnan alueilla.
SSO:n liiketoiminta-alueet ovat päivittäis- ja käyttötavarakauppa, liikennemyymälä- ja polttonestekauppa, erikoistavarakauppa, matkailu- ja ravitsemiskauppa, rauta-, maatalous- ja puutarhakauppa sekä autokauppa.
SSO syntyi 2004 Salon Seudun Osuuskaupan ja Lohjalla toimineen Osuuskauppa Seudun fuusion pohjalta.
Syksyllä 2016 SSO kertoi vähentävänsä yt-neuvottelujen tuloksena 89 työpaikkaa ja lopettavansa Halikon -rautakaupan, Salon Rosso-ravintolan ja Salon Mariankadun ABC-liikennemyymälän.
SSO:n edeltäjiin liitetyt paikalliset osuuskaupat
Osuuskauppa Seutuun sulautuivat:
Salon Seudun Osuuskauppaan sulautuivat: Handelslaget Öboden, joka oli ruotsinkielinen osuuskauppojen yhteenliittymä Turunmaan saaristossa, lopetti vuonna 1989 ja sen alueesta Dragsfjärd, Kemiö ja Västanfjärd liittyivät Salon Seudun Osuuskaupan alueeseen. Lisäksi vuonna 1989 Koski Tl:n ja Marttilan alue siirtyi keskinäisellä sopimuksella Turun Osuuskaupalta Salon Seudun Osuuskaupan haltuun.
== Toimipaikkoja ==
Sokos Prisma ABC
S-market
Sale
Sokos Hotels
Autokaupat Kosmetiikkaliikkeet
Amerikanmustalintu
Amerikanmustalintu (Melanitta americana tai Melanitta nigra americana) on mustalintujen sukuun kuuluva sorsalaji. Sitä pidettiin aiemmin mustalinnun (Melanitta nigra) alalajina.
Levinneisyys
Amerikanmustalintu pesii läntisessä Alaskassa, Newfoundlandissa ja Venäjän itäosissa. Se on muuttolintu, joka talvehtii merellä Amerikan koillisosissa ja Tyynenmeren rannikolla Pohjois-Amerikan, Venäjän, Japanin, Korean ja Itä-Kiinan alueilla.
Amerikanmustalintukannan arvioidaan olevan 530 000–830 000 yksilöä. Laskevan kannankehityksen takia laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Ravinto
Amerikanmustalintu käyttää ravinnokseen pääasiassa nilviäisiä, mutta myös muita selkärangattomia.
Mononen
Mononen on suomalainen sukunimi:
Flubromatsepaami
Flubromatsepaami on vuonna 1960 kehitetty bentsodiatsepiinijohdannainen, mutta sitä ei koskaan saatettu markkinoille lääketieteelliseen käyttöön. Mutta vuonna 2012 sitä alkoi esiintyä katukaupassa muuntohuumeena.
Kemikaali on fenatsepaamin rakenteellinen johdos, jossa fenatsepaamin klooriatomi on korvattu fluoriatomilla.
Inverted Jenny
Taustaa
1910-luvun aikana Yhdysvaltain postilaitos teki useita kokeiluja postin kuljettamiseksi lentokoneilla ja päätti vihkiä palvelun virallisesti käyttöön 15. toukokuuta 1918 Washington D.C.:n, Philadelphian ja New York Cityn välisellä lentoreitillä. Postilaitos asetti postimaksuksi 24 senttiä, joka oli paljon korkeampi kuin silloinen 3 sentin postimaksu ykkösluokan postille. Postilaitos päätti myös julkaista tälle arvolle uuden postimerkin, joka painettiin isänmaallisesti puna-sinisin värein ja jonka kuvassa oli postinkantoon valittu kaksitasokone Curtiss Jenny.
Flubromatsepaami
5-(2-bromifenyyli)-7-fluori-1,3-dihydro-2H-1,4-bentsodiatsepin-2-oni on flubromatsepaamin kaltainen yhdiste, ja sitä on todennäköisesti myyty flubromatsepaamina. Se poikkeaa rakenteellisesti flubromatsepaamista siten, että molekyylissä fluori- ja bromiatomit ovat vaihtaneet paikkaa keskenänsä.
Kettu juoksi yli järven
Laulu mainitaan jo Olof Rudbeck vanhemman vuonna 1689 julkaiseman Atlantica-kirjan toisessa osassa nimellä ”Hå, hå Räfwen han låckar på isen”. Laulu ja leikki levisivät laulukirjojen myötä 1900-luvun alkupuolella myös Suomen ruotsinkielisten keskuuteen.
Flubromatsepaami
thumb|5-(2-bromifenyyli)-7-fluori-1,3-dihydro-2H-1,4-bentsodiatsepin-2-onin rakennekaava
Inverted Jenny
Taustaa
Uuden postimerkin valmistelutyöt tehtiin kovalla kiireellä: painolaattojen kaiverrustyö alkoi 4. toukokuuta ja painaminen 10. toukokuuta (perjantai) poikkeuksellisesti 100 merkin arkeissa. Tavallisesti tuolloin painettiin 400 merkin eriä, jotka leikattiin 100 merkin arkeiksi. Koska merkistä tehtiin kaksivärinen, jokaiseen arkkiin tehtiin kaksi painatusta. Tämä oli virheitä aiheuttanut prosessi, jonka seurauksena oli tullut aiemmin muun muassa vuosina 1869 ja 1901 ylösalaisin painettuja merkkejä. Ainakin kolme arkkia löydettiin ja tuhottiin painatusprosessin aikana. Oletetaan, että vain yksi virheellinen sadan merkin arkki pääsi läpi tarkastusten. thumb|175px|Levynumeron sisältävä arkinreunanelilö. Myös levyn numero on ylösalaisin.
Toimitukset postikonttoreihin alkoivat maanantaina 13. toukokuuta, jolloin useat keräilijät tietoisina mahdollisesta painovirheestä menivät paikallisiin postikonttoreihin ostamaan merkkejä virhemerkkien toivossa. Keräilijä W. T. Robey oli yksi heistä ja hän oli kirjoittanut 10. toukokuuta ystävälleen, että "olisi kannattavaa etsiä ylösalaisia merkkejä". 14. toukokuuta Robey meni postikonttoriin ostamaan uusia merkkejä ja kuten hän myöhemmin kirjoitti, hänen "sydämensä pysähtyi" virkailijan ojentaessa hänelle arkillisen virheellisesti painettuja merkkejä. Robey maksoi merkeistä ja pyysi nähdä muutkin arkit, mutta ne olivat normaaleja.
Päivän muut yksityiskohdat eivät ole kovin selviä, sillä Robey antoi niistä kolme toisistaan poikkeavaa lausuntoa myöhemmin, mutta hän alkoi ottaa yhteyksiä sekä postimerkkikauppiaisiin että toimittajiin kertoen löydöstään. Myös postin tarkastajat vierailivat Robeyn luona yrittäen ostaa merkit takaisin. Viikon kuluttua Robey kauppasi arkin tunnetulle philadelphialaiselle välittäjälle Eugene Kleinille 15 000 dollarista. Klein myi arkin heti Hetty Greenin pojalle "Eversti" Edward Howland Robinson Greenille 20 000 dollarilla.
Klein kertoi Greenille, että merkit olisivat arvokkaampia erillisinä kuin yhtenä arkkina. Green suostui neuvoon ja Klein pilkkoi arkin yhteen kahdeksan merkin sekä useaan neljän merkin ryhmään. Loput merkeistä myytiin yksitellen. Green piti itsellään useita merkkejä mukaan lukien yksi, jota säilytettiin hänen vaimonsa medaljongissa. Tämä medaljonki oli ensi kerran myynnissä Siegelin huutokaupassa 18. toukokuuta 2002. Sitä ei myyty huutokaupalla, mutta filatelialehdistö kertoi että se oli myyty myöhemmin yksityisesti tuntemattomaan hintaan. Ennen pilkkomista Klein merkitsi arkin kääntöpuolelle jokaisen merkin sijainnin arkilla. Tästä syystä yksittäiset merkit ja niiden sijainti on voitu jälkikäteen määritellä.
Filateelisessa kirjallisuudessa väitettiin pitkään, että seitsemän merkeistä on tuhoutunut tai varastettu, mutta yksi näistä seitsemästä merkistä tuli huutokauppamyyntiin kesäkuussa 2007. Useat muut merkeistä ovat vaurioituneet, muun muassa yksi pölynimuriin joutunut. Greenin vaimo ilmeisesti käytti yhtä merkeistä postitukseen ja se on ainoa tunnettu leimattu yksilö.
William Clark
Tutkimusretkeä edeltävänä vuosikymmenenä Clark ehti palvella lähes kahden vuoden ajan yksityishenkilöistä kootuissa miliisivoimissa ennen liittymistään Yhdysvaltain vakinaiseen armeijaan 1791. Tutkimusretkikunnan paluun jälkeen Clark loi uran Missourin territorion kuvernöörinä ja intiaaniasiain viraston (BIA) ylitarkastajana.
Inverted Jenny
Kuuluisa merkki
Inverted Jenny oli Smithsonianin kansallisen postimuseon "Rarity Revealed" -näyttelyn vetonaulana vuosina 2007–2009. Kyseinen merkki kuului alun perin Benjamin K. Millerille, yhdelle varhaisimmista merkin omistajista, joka oli ostanut sen 250 dollarilla. Millerin merkki varastettiin 1977, mutta löytyi 1980-luvun alussa ilman ylärivin hammasteita. Tämä oli tehty, ettei merkkiä olisi tunnistettu varastetuksi Millerin merkiksi. Millerin varastettu merkki nosti muiden Inverted Jennyjen markkina-arvoa ylöspäin. Inverted Jennystä tunnetaan myös ainakin kolme väärennöstä.
Marraskuussa 2006 floridalaisen Browardin piirikunnan äänestysvirkailijat kertoivat löytäneensä postiäänestyskuoreen liimatun Inverted Jennyn. Ääni oli hylätty sillä siinä ei ollut äänestäjän allekirjoitusta. Joulukuussa 2006 postimerkkiasiantuntijat tutkivat merkin ja totesivat sen väärennökseksi.
Sulkeistaminen
Sulkeistaminen on fenomenologiassa käytetty käsite arvostelusta pidättymiselle. Sanan taustalla on antiikin kreikkalaisen filosofian termi epokhe (, epokhē, käännekohta).
Antiikin filosofiassa
Antiikin filosofiassa epokhē tarkoitti teoreettista hetkeä, jolloin kaikki uskomukset todellisuuden olemassaolosta ja todellisuuden tapahtumista ovat pysähtyneet. Tällöin yksilön oma tietoisuus on suoran kritiikin kohteena, niin että kun uskomukset palautuvat, niillä on tukevampi pohja.
Käsitteen kehitti Aristoteles. Se oli merkittävässä roolissa antiikin skeptikoiden ajattelussa. Pyrrhon katsoi, että emme tiedä mitään. Hänen mukaansa suositeltu asenne oli epokhe, kaikista arvostelmista pidättäytyminen. Tämä ei kuitenkaan tarkoittanut sitä, ettei olisi ollut mahdollista tehdä mitään valintoja, eikä siten toimetonta elämää. Pyrrhonilaisten skeptikoiden mukaan ihmisten tuli elää tapojen, lakien ja perinteiden mukaan. Skeptikoiden näkökanta ei myöskään tarkoittanut dogmaattista näkemystä siitä, etteä emme voi koskaan tietää mitään, koska tämä olisi kumonnut myös itsensä.
Fenomenologiassa
Fenomenologinen epokhe eli sulkeistaminen on fenomenologiassa käytetty termi, joka tarkoittaa tietyn osa-alueen rajaamista tutkimuksen ulkopuolelle. Nimi sulkeistaminen tulee vertauskuvana yksinkertaisesti sulkeismerkkeihin asettamisesta.
Fenomenologia tutkii noemaa ja havaintokokemusta, eikä ole niinkään kiinnostunut havainnon materialistisesta kohteesta ja sen olemassaolosta. Se ei kiistä tai vahvista sitä, vaan se sulkeistaa havainnon ihmisen ulkopuolisen osion, koska sitä ei kiinnosta se.
Edmund Husserl otti antiikin filosofian termin fenomenologia käyttöön teoksessaan Méditations cartésiennes (1931). Tavoitteena oli todellisuuden ”kadottaminen sen uudelleen löytämiseksi” epokhen avulla, eli sulkeistamalla olemassaolon ja todellisuuden luonteeseen liittyvät kysymykset. Näin voidaan keskittyä niihin tekoihin, joiden avulla taustoitamme maailmassa olemistamme, toisin sanoen tekoihin, joilla olemme tietoisia itsestämme. .
Totuusarvo
Totuusarvo on kaksiarvoisessa logiikassa formaalikielen lauseen ominaisuus, joko "tosi" tai "epätosi"; totuusarvoja merkitään usein myös "t" ja "e" tai "1" ja "0". Moniarvologiikoissa totuusarvoja voi olla kolme tai useampia. Tietojenkäsittelytieteessä ja ohjelmoinnissa totuusarvoja kutsutaan usein boolean-arvoksi tai -operaatioksi.
Logiikassa on tutkittu myös kieliä, yleensä kaksiarvoisia, joiden joiltakin lauseilta puuttuu totuusarvo. Tämä ilmiö on ollut kiinnostuksen kohteena erityisesti filosofisessa logiikassa. Ehkä ääritapauksena voidaan mainita loogiset empiristit, joista useat sovelsivat formaalia logiikkaa siten, että totuusarvottomien lauseiden nähtiin edustavan niitä mielettömiä, epätieteellisiä metafysiikan väitteitä, joita he eivät voineet hyväksyä (verifikationistinen merkitysteoria). Toisaalta esimerkiksi Michael Dummett on kielifilosofian, metafysiikan ja filosofisen logiikan alaan kuuluvissa tutkimuksissaan samastanut totuusarvottomat lauseet mielekkäisiin, mutta todentamismahdollisuuksiemme ulkopuolelle jääviin väittämiin, joista esimerkkinä keskellä kaukaista aavikkoa väitetty "tähän ei koskaan rakenneta kaupunkia". Vastaavanlaisia filosofisia näkemyksiä on esitetty esimerkiksi etiikan väittämien luonteesta.
Malspiikki
thumb|right|Malspiikki Malspiikki (maalspiikki, pujontapuikko, pujotin ) on työkalu, jota käytetään nykyään teräsköysien (vaijerien) pleissauksessa, aikaisemmin kuituköysien pujonnassa. Bryyla on kourumalspiikki, jota käytetään kuituköysien pujonnassa. Erään malspiikkityypin vanha nimitys on prikkali.
Sam & Cat
Sam & Cat on yhdysvaltalainen nuorille suunnattu tilannekomediasarja. Nickelodeonin esittämä sarja on sarjojen iCarly ja Victorious spin-off, sen päähahmoja ovat iCarlyn Sam Puckett (Jennette McCurdy) ja Victoriousin Cat Valentine (Ariana Grande). Sarjaa tehtiin yksi tuotantokausi vuosina 2013–2014.
Ulmaridae
Ulmaridae on kiekkomeduusoihin (Semaeostomeae) kuuluva heimo.