cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Courvoisier
Courvoisier on konjakkimerkki, jonka omistaa nykyisin Beam Inc.. Sitä tuotetaan Jarnacin kaupungissa Ranskan Charentessa. Virallisesti Courvoisier-merkin perusti Félix Courvoisier vuonna 1835.
Pentacon
Pentacon GmbH on Saksan Dresdenissä toimiva hienomekaanisten ja optisten laitteiden ja komponenttien valmistaja, joka kuuluu Schneider Kreuznach -konserniin. Nykyinen Pentacon-yritys juontaa juurensa Itä-Saksassa toimineeseen VEB Pentacon Dresdeniin, joka valmisti muun muassa Praktica-, Zeiss Ikon-, Contax-, Ica-, Ernemann-, Exakta-, Exa- ja Pentacon-merkkisiä kameroita. Yrityksen piirissä kehitettiin peiliheijastuskameralle olennainen pentaprismaetsin, josta yritys sai myös nimensä. Pentaconiin juontaa juurensa myös järjestelmäkameroissa pitkään käytetty objektiivien M42-kierrekiinnitys eli niin sanottu Praktica–Pentax-kierre.
Historiaa
VEB Pentacon Dresden syntyi vähitellen, kun optisen alan valmistajat yhdistyivät Saksassa. Ensimmäinen fuusio oli Zeiss Ikon vuonna 1926, jossa yhdistettiin saksalaiset kameravalmistajat Internationale Camera Actiengesellschaft ICA AG (Dresden), Contessa-Nettel AG (Stuttgart) ja Ernemann-Werke (Dresden). Seuraavina vuosina mukaan tulivat AG Hahn für Optik und Mechanik (Kassel) ja C. P. Goerz AG (Berliini). Toisen maailmansodan jälkeen osa tehtaista jäi Itä-Saksan puolelle, jossa niistä muodostui VEB Zeiss-Ikon. 1950-luvun lopulla siitä muodostettiin VEB Kinowerke Dresden yhdistämällä siihen VEB Kamera-Werke Niedersedlitz (joka juonsi juurensa Charles A. Noblen ja Guthe & Thorschin kameraverstaisiin ja oli Praktica-järjestelmäkameran edeltäjän Praktiflexin kehittäjä), VEB Welta-Kamera-Werk Freital (johon kuului myös Reflekta-kameratehdas), VEB Altissa-Camera-Werk (tunnettu myös Altiflex- ja Altix-kameroista) ja VEB Aspecta Dresden, joka valmisti projektoreita, suurennuskoneita ja objektiiveja. Vuonna 1964 yhteiseksi nimeksi tuli VEB Pentacon Dresden. 1970-luvun vaihteessa siihen liitettiin vielä VEB Feinoptisches Werk Görlitz (ent. Meyer-Optik) sekä Exakta- ja Exa-kameroista tunnettu Ihagee Kamerawerk AG, ja kymmenen vuotta myöhemmin dresdeniläinen Mentor-kameratehdas.
Itä-Saksan luhistuttua Pentacon Dresden oli suurissa vaikeuksissa. Heinäkuussa 1990 tehtaan kuudesta tuhannesta työntekijästä töitä oli vain 150:lle. Sitä ennen tehtaan tuotannosta kolme neljäsosaa oli viety länsimaihin, ja muun muassa Britanniassa Praktica-kameroilla oli noin 25 prosentin markkinaosuus järjestelmäkameroissa. Jälleenyhdistymistä yrityssektorilla valvonut Treuhandanstalt totesi yrityksen olevan raskaasti tappiollinen ja sen työntekijämäärän tarpeeseen nähden kuusinkertainen. Tehdas lakkautettiin kesäkuussa 1991. Pentaconin tuotemerkit osti linssivalmistaja Schneider-Kreuznachin omistaja Heinrich Manderman.
Ernest Mesmin Lucien Cabo
Ernest Mesmin Lucien Cabo (15. joulukuuta 1932 Sainte-Rose – 28. marraskuuta 2019 ) oli Guadeloupelta kotoisin oleva roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Basse-Terren (et Pointe-à-Pitren) hiippakuntaan 4. lokakuuta 1964 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Bocconian titulaaripiispaksi 2. heinäkuuta 1983. Piispaksi konsekroinnin suoritti 6. marraskuuta Paul Fouad Naïm Tabet, jota avustivat Gordon Anthony Pantin ja Siméon Oualli.
Cabo sai 2. heinäkuuta 1984 nimityksen Basse-Terren (et Pointe-à-Pitren) piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 15. toukokuuta 2008.
Putinka
Putinka on Kristallin valmistama venäläinen votkamerkki. Se on nimetty Vladimir Putinin mukaan. Se on saanut useita palkintoja ja ollut muun muassa vuoden 2004 "superbrand".
Putinka tuli myyntiin vuonna 2003 Putinin toimiessa presidenttinä. Merkin osuus Venäjän votkamarkkinoilla oli 2,7 prosenttia vuonna 2004 ja 4,4 prosenttia vuonna 2006.
Propaganda-Aseveljet
thumb|175px|right|[[Päämajan propagandatoimiston päällikkö ja Propaganda-Aseveljet Ry:n kantava voima majuri R. W. (Reino Wilhelm) Palmroth eli Palle (1906–1992).]] Propaganda-Aseveljet ry oli suomalainen erityisesti jatkosodan aikana aktiivisesti toiminut järjestö, joka perustettiin kesällä 1940 henkisen sodankäynnin tueksi. Sen perustivat lauluntekijä Reino Palmroth eli Palle ja Aunuksen Radion päällikkönä ja reportterina toiminut Pekka Tiilikainen tarkoituksenaan järjestää viihdettä koko kansalle järjestämällä asemiesiltoja ympäri maan. Järjestön kantavana voimana toimi Palmroth.
Viihdettä, propagandaa ja sensuuria
thumb|left|175px|[[Aunuksen Radion reportteri, ”Sinivalkoinen ääni”, Pekka Tiilikainen (1911–1976).]]
Henkisen maanpuolustuksen liitto
Palmroth ja Tiilikainen perustivat järjestönsä kesällä 1940 Esplanadin penkillä. Esikuvanana toimivat saksalaiset Militärische Radio Abendit. Palmrothin mukaan hän toi idean asemiesiltojen järjestämisestä Berliinin matkaltaan kevättalvella 1941 ja he aloittivat propagandistinen viihdetoiminnan Kappelissa keväällä 1941.
Jari Sedergrenin mukaan Propaganda-Aseveljet oli mainostoimistojen ja lehdistön perustama ”henkisen maanpuolustuksen liitto” ja hän on esittänyt, että se vastasi ratkaisevalla tavalla talvisodan tiedotustoiminnasta. Sedergrenin mukaan järjestö omisti puolivirallisena propagandaelimenä toimivan Finlandia Uutistoimiston, ja vaikka elokuvien sensuuria organisoi Erillinen sensuurivirasto Helsingissä, käytännössä Finlandia Uutistoimisto vastasi useimmista kielloista. Se vastusti päämajan kehotuksesta pasifistisia ja mielialaa heikentäviä tendenssejä.
Pekka Jalkasen mukaan järjestö oli epävirallinen yhdysside armeijan ja siviilien välillä ja sen tehtävänä oli vaikuttaa sekä rintamamiesten että siviilien mielialoihin viihteen keinoin ja hankkia varoja rintamamiesten vapaa-ajan toimintaan.
Talvisodan jälkeen vuonna 1940 Propaganda-Aseveljet perusti yhdessä Valtion tiedoituslaitoksen kanssa Puolustusvoimain viihdytystoimiston, joka järjesti virkistysohjelmaa sotasairaaloissa ja joukkojen keskuudessa. Rintamille ja sotasairaaloihin suunnattu viihdytystoiminta käynnistyi 27. kesäkuuta 1941 Propaganda-Aseveljien johtohenkilöiden aloitteesta.
Asemiesillat
thumb|175px|Asemiesiltojen suosituimpiin esiintyjiin kuulunut laulaja [[Henry Theel (1917–1989) kuvattuna vuonna 1940.]] Asemiesiltainstituutio perustettiin vuonna 1941. Jatkosodan aikana järjestö järjesti Helsingin Messuhallissa yli sata asemiesiltaa, jotka radioitiin suorina lähetyksinä. Ensimmäinen asemiesilta järjestettiin Kappelissa vuonna 1941. Tämän jälkeen yleisin järjestämispaikka oli Messuhalli, mutta tilaisuuksia järjestettiin myös ympäri maata. Messuhalli oli jokaisessa asemiesillassa täynnä yleisöä. Esityksiä oli tuhansia, joista sata on radioitu. Asemiesillat olivat aikansa suosituimpia radio-ohjelmia. Messuhallista lähetetyn radio-ohjelman tyypillinen kesto oli puolitoista tuntia. Tunnukseksi iltamille muodostui, että fanfaarit puhallettiin itsensä Marskin lahjoittamilla hopeatorvilla. Aloituskappaleena oli aina Artturi Ropen säveltämä fanfaarimarssi Sotamarsalkan hopeatorvet.
Ajan merkittävimmät taiteilijat esiintyivät Propaganda-Aseveljien ja viihdytysjoukkojen tilaisuuksissa, ja niissä nähtiin niin orkestereita, voimistelijoita, taikureita, lausujia, humoristeja, laulajia kuin näyttelijöitäkin. Tunnettuja asemiesiltojen vakiohahmoja olivat Aku Korhosen esittämä Lapatossu ja Einari Ketolan esittämä Korpraali Möttönen. Suosituimpiin esiintyjiin kuului Henry Theel. Theelin uran huippuja oli Messuhallissa vuonna 1941 järjestetty asemiesilta, jossa hänet taputettiin valtaisien suosionosoitusten saattelemana lavalle kerta toisensa jälkeen. Ulkomaisista tähdistä konserttikiertueilla vierailivat Ilse Werner ja Lizzi Waldmüller. Sotilaskuorojen harjoittajana ja rintamakiertueilla esiintyvänä viihdetaiteilijana kunnostautui Aapo Similä.
Monipuoliseen ohjelmaan kuuluivat myös kenraalien puheet, Mannerheim-ristin ritarien haastattelut, asemieskuorojen ja korsuyhtyeiden esitykset sekä haitaripartiot. Ajatuksena oli, että tilaisuuksissa olisi "kaikkea kaikille".
Marsalkka Mannerheimin täyttäessä 75 vuotta järjestettiin Messuhallissa asemiesiltojen juhlaesitys, jonka juonsi vakiojuontaja Palmrothin sijaan poikkeuksellisesti Veikko Itkonen Palmrothin ollessa estynyt. Tavallista juhlavamman tilaisuuden toteuttamiseen osallistui kaikkiaan 700 ohjelmansuorittajaa. Ohjelma radioitiin koko Saksan kulttuuripiirin vaikutukseen kuuluneeseen Eurooppaan aina Unkaria ja Italiaa myöten.
Asemiesillat korostivat omalta suurelta osaltaan radion merkitystä viihteen välittäjänä ja muun muassa niiden ansiosta radiolupien määrä Suomessa nousi vuoden 1939 hieman yli 300 000:sta vuoden 1945 yli puoleen miljoonaan.
Muu propagandistinen toiminta
thumb|175px|Sota-ajan propagandalauluista kootun [[Molotohvin koktaili -albumin kansikuva on Urho Aarnion käsialaa ja se esiintyi alun perin Pallen Lauluvihko nro 20:n kannessa. ]] 15. lokakuuta 1942 Valtion tiedoituslaitoksen kuvatoimiston tehtävät siirtyivät Propaganda-Aseveljien perustamalle Finlandia-Kuvalle, ja helmikuusta 1943 alkaen Finlandia-Kuva ryhtyi valmistamaan uutta Finlandia-Katsaus–sarjaa.
Propaganda-Aseveljet julkaisi muun muassa propagandalevyjä, nuotteja ja virkistysohjelmistoa , ja se myönsi vuosittain palkinnon parhaasta propagandateoksesta. Se julkaisi myös omaa Hopeatorvet-lehteään. Pallen nopeasti tekemät sotakupletit jäivät ohimeneväksi ilmiöksi, ja niitä syntyi lähinnä välirauhan ja jatkosodan hyökkäysvaiheen aikana. Kulttuurihistoriallisesti arvokkaiden levyjen uustuotantoon keskittynyt Artie Music julkaisi sota-ajan tunnetuimmista propagandalauluista vuonna 2002 kokoelma-albumin Molotovin koktaili - Sota-ajan propagandaa levyillä 1940-1942.
Sotien jälkeen Propaganda-Aseveljien julkaisema Aseveikko-laulukirja joutui kiellettyjen kirjojen listalle, ja sitä poistettiin kirjastoista. Asemiesiltojen perinteitä ovat sotien jälkeen pitäneet yllä sotaveteraanit ja lotat.
Pierre Jean Marie Marcel Molères
Pierre Jean Marie Marcel Molères (s. 21. marraskuuta 1932 Dax) on ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 14. huhtikuuta 1962 ja nimitettiin Bayonnen (-Lescar e Oloronin) hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi 21. tammikuuta 1986. Piispaksi konsekroinnin suoritti 2. maaliskuuta Jean-Paul-Marie Vincent, jota avustivat Robert Pierre Sarrabère ja François-Marie-Christian Favreau.
Molèresista tuli 13. kesäkuuta 1986 Bayonnen (-Lescar e Oloronin) piispa, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 15. lokakuuta 2008.
Syyrian vaakuna
Syyrian vaakuna on Syyrian tunnus lipun ja kansallislaulun ohella. Se koostuu syyrialaisesta haukasta tai Qureishin haukasta. Vaakuna muistuttaa Egyptin vaakunaa. Haukan keskellä olevassa kilvessä on kuvattu Syyrian lippu pystyssä. Vaakunan alapuolella on vihreällä nauhalla teksti الجمهورية العربية السورية eli Syyrian arabitasavalta arabiaksi.
Hatikka
Hatikka oli Helsingin yliopiston Luonnontieteellisen keskusmuseon ylläpitämä luontohavaintopäiväkirja. Sivuston toiminta loppui 25.5.2018, jonka jälkeen havaintojen ilmoittaminen sekä vanhat havainnot siirrettiin Suomen Lajitietokeskuksen Vihko -palveluun.
Hatikka oli ilmainen ja sinne pystyi tallentamaan omia luontohavaintojaan. Hatikkaa pystyi käyttämään kuten perinteistä havaintovihkoa. Hatikkaan ilmoitetut havainnot olivat myös tutkijoiden ja suojeluviranomaisten käytössä. Havaintojen avulla saatiin tietoa eliölajien runsauden ja levinneisyyden muutoksista. Tietoja hyödynnettiin tutkimuksessa, seurannassa ja luonnonsuojelussa.
Giorgi Khidešeli
Giorgi Khidešeli (s. 21. marraskuuta 1985 Tbilisi, Georgian SNT, Neuvostoliitto) on georgialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Khidešeli pelasi kotimaansa sarjassa Kakheti Telavissa vuodesta 2004 vuoteen 2006. Hän siirtyi tämän jälkeen Spartaki-Tskhinvali Tbilisiin, jossa hän pelasi vuoteen 2007. Khidešeli on tämän jälkeen pelannut Sioni Bolnisissa, Olimpi Rustavissa ja Baia Zugdidissa. Tammikuussa 2011 Khidešeli teki kahden vuoden sopimuksen Veikkausliigassa pelaavan FF Jaron kanssa läpäistyään koejakson.
Baranavitšyn keskusasema
Baranavitšyn keskusrautatieasema on tärkeä rautateiden kauttakulku- ja risteysasema Baranavitšyn (Baranovitši) kaupungissa Valko-Venäjän Brestin alueen länsiosassa. Tämä jo 1870-luvulla alkunsa saanut asema on osa merkittävää Euroopan poikittaista liikenneväylää Keski-Euroopan (Berliini, Varsova) ja Venäjän (mm. Moskova) välillä.
Anne Juppo
Anne Mari Juppo (s. 1966 Töysä) on suomalainen farmasian tohtori. Hän on farmaseuttisen tuotekehityksen dosentti ja Helsingin yliopiston farmasian tiedekunnassa teollisuusfarmasian professori vuodesta 2006. Hänen vastuullaan on teollisuusfarmasian opintosuunta ja erikoistumiskoulutus teollisuudessa työskenteleville farmaseuteille ja proviisoreille. Hän on Pharmaceutical Solid State Research Clusterin jäsen vuodesta 2006 ja sen johtaja vuosina 2010–2012. Hänen tutkimusalueensa on teollisuusfarmasia ja formulaatiotutkimus
Hän oli vuosina 2003–2005 kolmen vuoden sopimuksella niin sanottu adjunct professor, jonka palkan maksoi osittain lääketehdas. Vuosina 1996–2006 hän työskenteli viran ohella tutkijana, projektijohtajana ja päätutkijana Astra Zenecan Mölndalin tutkimuskeskuksen tuotekehitysyksikössä Göteborgin lähellä. Tätä aiemmin vuosina 1992–1995 hän työskenteli Orion Pharmalla tutkijana Fysiikan laboratoriossa.
Andrew Davies
pienoiskuva|upright|Andrew Davies vuonna 2019. Andrew Davies (s. 20. syyskuuta 1936 Rhiwbina Cardiff ) on walesilainen käsikirjoittaja ja kirjailija. Hän on tunnettu muun muassa luomistaan televisiosarjoista A Very Peculiar Practice (1986), House of Cards (1990) ja Mr Selfridge (2013).
Davies on käsikirjoittanut useita kirjojen sovituksia televisiosarjoiksi ja elokuviksi. Näitä sovituksia ovat muun muassa George Eliotin samannimiseen teokseen pohjautuva Middlemarch (1994), jossa pääosassa ovat Rufus Sewell ja Juliet Aubrey, sekä William Makepeace Thackerayn samannimisen teoksen sovitus Turhuuden turuilla (1998), jonka pääosissa näyttelevät Natasha Little ja Frances Grey. Daviesin käsikirjoittamia Jane Austenin kirjojen televisiosovituksia ovat Ylpeys ja ennakkoluulo (1995), Emma (1996), Northanger Abbey (2007) ja Järki ja tunteet (2008). Vuonna 2016 Davies käsikirjoitti samannimisen televisiosarjan Leo Tolstoin teoksen Sota ja rauha pohjalta.
Daviesin käsikirjoittamia elokuvia ovat Consuming Passions (1988), Ystäväpiiri (1995), Panaman räätäli (2001), Bridget Jones – elämäni sinkkuna (2001, yhdessä Helen Fieldingin ja Richard Curtisin kanssa), Bridget Jones: Elämä jatkuu (2004, yhdessä Helen Fieldingin kanssa), Brideshead Revisited – mennyt maailma (2008) ja Kolme muskettisoturia (2011).
Tunnustukset ja palkinnot
Davies voitti vuonna 1979 The Guardian -lehden lastenkirjapalkinnon teoksellaan Conrad's War.
Davies on voittanut kahdesti Primetime Emmy -palkinnon parhaasta käsikirjoituksesta minisarjassa. Vuonna 1990 hän sai palkinnon televisiosarjasta House of Cards ja vuonna 2008 televisiosarjasta Pikku Dorrit. Hän on myös voittanut uransa aikana useita Writers’ Guild of Great Britain -järjestön jakamia palkintoja.
Davies sai parhaan draamasarjan Bafta-palkinnon vuoden 2001 minisarjasta Elomme päivät, jonka pääosaa näytteli David Suchet. Vuonna 2002 Davies vastaanotti British Academy of Film and Television Arts -järjestön jakaman BAFTA Fellowship -palkinnon elämäntyöstään.
Montserrat Venturós
pienoiskuva|Montserrat Venturós
Montserrat Venturós i Villalba (kutsumanimeltään Montse Venturós) (s. 1985 Berga) on Candidatura d'Unitat Popular -puoluetta edustava katalonialainen poliitikko. Hän on toiminut vuodesta 2015 lähtien Bergan kunnanjohtajana.
Venturósia vastaan nostettiin syyte hänen annettua ripustaa kunnantalon parvekkeelle Katalonian itsenäisyysmielisten käyttämä Estelada-lippu. Hän kieltäytyi kaksi kertaa saapumasta oikeuteen antamaan lausuntoa, minkä seurauksena hän oli pidätettynä marraskuussa 2016. Oikeudenkäynti Venturósia vastaan jatkui toukokuussa 2018, jolloin syyttäjä vaati hänelle sakkoja ja puolen vuoden kieltoa toimia julkisessa virassa. Venturós ilmoitti, että jos hänelle langetetaan virkakielto, hän ei aio noudattaa sitä. Kesäkuussa 2018 oikeus määräsi Venturósille syyttäjän vaatimuksen mukaisen kuuden kuukauden virkakiellon ja sakkoja.
Venturós on uhmannut kunnanjohtajana muissakin asioissa Espanjan keskushallintoa. Esimerkiksi vuonna 2016 Berga oli yksi yli 300 katalonialaisesta kunnasta, joka ei sulkenut kunnantaloaan Espanjan perustuslain päivänä, vaikka perustuslain päivä on pyhäpäivä Espanjassa. Venturós kertoi, että kyse on symbolisesta kansalaistottelemattomuudesta Espanjan valtiota vastaan.
Anssi Pentsinen
Pentsinen sijoittui Oslon MM-kilpailuissa 2011 vapaan hiihtotavan sprintissä 32:nneksi. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän oli perinteisen sprintissä 16:s. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui vapaan sprintissä 34:nneksi. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän oli perinteisen hiihtotavan sprintissä 22:s ja Lahden MM-kilpailuissa 2017 vapaan sprintissä 29:s. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 51:nneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän oli perinteisen hiihtotavan 15 kilometrillä 32:s ja vapaan hiihtotavan sprintissä 36:s.
Pentsinen kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Lahdessa maaliskuussa 2008. Ensimmäiset maailmancup-pisteensä hän sai oltuaan 18:s Kuusamon kolmen kilpailun tapahtuman perinteisen hiihtotavan sprintissä marraskuussa 2010. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan neljäs Düsseldorfin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2011. Se on yhä hänen paras sijoituksensa maailmancupissa (tilanne 6.3.2018).
Pentsinen voitti 15 kilometrin vapaan hiihtotavan Suomen-mestaruuden 2018. Sprinttikilpailussa hän saavutti SM-hopeaa 2015 ja 2017. SM-pronssia hän on saanut sprintissä 2013 ja 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 2019. Parisprintissä hän voitti Suomen-mestaruuden Jämsänkosken Ilveksen joukkueessa vuosina 2013 ja 2015. Viestin Suomen-mestaruuden hän voitti Vantaan Hiihtoseurassa 2017.
Pentsinen lopetti uransa maastohiihtäjänä huhtikuussa 2019.
Pentsinen avioitui urheilutoimittaja Laura Arffmanin kanssa syyskuussa 2017. Pari meni kihloihin vuonna 2015 ja heidän esikoislapsi syntyi loppuvuonna 2019.
Pascal Gallois
Pascal Gallois (s. 29. maaliskuuta 1959 Linselles) on ranskalainen fagotisti.
Gallois opiskeli Pariisin konservatoriossa, jossa sai fagotinsoiton ensipalkinnon. Hänen opettajiinsa kuului Maurice Allard. Hän liittyi vuonna 1981 Pierre Boulez'n pyynnöstä solistina Ensemble Intercontemporainiin. Gallois on kantaesittänyt monia uusia teoksia, kuten Luciano Berion fagottikappaleen Sequenza XII Pariisissa vuonna 1995. Hän on tehnyt useita levytyksiä.
Gallois on tehnyt opetustöitä Pariisin konservatoriossa, Zürichin taideyliopistossa ja Wienin musiikki- ja teatteriyliopistossa. Hän julkaisi Bärenreiter-kustantamon kautta CD-levyllä varustetun fagotinsoittotekniikoita käsittelevän kirjan The Techniques Of Bassoon Playing. Gallois on muiden tehtäviensä ohella toiminut kapellimestarina, johtanut Pariisissa vuonna 2016 käyttöön otettua Mozart-konservatoriota ja isännöinyt Quiberonin Musicales-festivaalia.
Väinö Tannerin muistomerkki
Teoksen kuvaus
Punagraniittisella jalustalla seisova pronssiveistos esittää seitsemää harteikasta ihmismäistä hahmoa, jotka ovat keilamaisessa muodostelmassa kapean ja raskastekoisen portin luona. Hämeentien puoleisella sivulla porttia on yksinäinen hahmo, joka katselee vastakkaiseen suuntaan kuin portin toisella puolella olevat muut hahmot. Teos jättää avoimeksi, ovatko hahmot vasta saapuneet portille vai jo kulkeneet sen läpi. Hahmojen jykevä ja portin raskas olemus luovat teokseen arvokkuutta ja painostavan tunnelman. Portin toisessa pielessä on Tanneria esittävä pieni näköisreliefi, toisessa liehuvia lippuja. Tannerin portti on suurin Kari Juvan Helsinkiin toteuttamista useista julkisisista veistoksista. Se on jalustoineen yli viisi metriä korkea. Taiteilija signeerasi teoksen nimellä Kari Juwa.
Historia
Osuusliike Elanto järjesti Tannerin syntymän satavuotisjuhlavuonna 1981 Tannerin muistomerkistä kutsukilpailun kuudelle kuvanveistäjälle, joista voittajaksi valikoitui Kari Juva ehdotuksellaan Tannerin portti. Juvan alkuperäiseen ehdotukseen sisältyi myös portin ylhäältä sulkeva vaakapalkki, jonka Juva lopulta jätti pois antaakseen teokselle avoimemman ilmeen. Muut kutsutut kuvanveistäjät olivat Kauko Räsänen, Kimmo Pyykkö, Raimo Heino, Arvo Siikamäki ja toisen palkinnon saanut Nina Terno. Tanner oli ollut Elannon pitkäaikainen toimitusjohtaja ja muistomerkki sijoitettiin hänen työpaikkanaan toimineen Elannon pääkonttorin viereen. Viereinen Haapaniemen kenttä uudelleennimettiin samoihin aikoihin Väinö Tannerin kentäksi. Patsastoimikunnan puheenjohtajana toimi entinen eduskunnan puhemies Veikko Helle. Tannerin sotasyyllisyystuomion vuoksi muistomerkin pystyttäminen oli vielä 1980-luvun alussa varsinkin ulkopoliittisesti arka aihe, mutta pääministeri Kalevi Sorsa tuki hanketta. Muistomerkki paljastettiin 12. maaliskuuta 1985. Presidentti Mauno Koivisto ei voinut osallistua tilaisuuteen Neuvostoliiton valtionpäämiehen Konstantin Tšernenkon hautajaisten vuoksi, joten paljatustilaisuudessa esiintyivät Helle ja presidentin puoliso Tellervo Koivisto.
Tetra Pak
pienoiskuva Tetra Pak on ruotsalaislähtöinen, maailmanlaajuisesti toimiva yhtiö, joka valmistaa kartonkisia juoma- ja elintarvikepakkauksia, pakkauskoneita ja muita elintarviketeollisuuden koneita.
Yrityksen ensimmäinen tuote oli tetraedrin muotoinen kartonkinen juomapakkaus, joka nykyään tunnetaan nimellä Tetra Classic. Nykyään Tetra Pak toimii yli 165 maassa ja työllistää yli 20 000 henkeä. Yhtiön pääkonttori oli 1990-luvun puoliväliin saakka Lundissa Ruotsissa, minkä jälkeen se siirtyi Lausanneen Sveitsiin.
Tetra Pak on osa Tetra Laval -konsernia. Konsernin kaksi muuta pääyksikköä ovat PET-pulloja valmistava Sidel sekä lypsykoneita ja muita karjatalouden koneita valmistava DeLaval.
Historia
Myös yhtiön tuotantokapasiteetti kasvoi tasaisesti. Vuonna 1971 Tetra Pak valmisti noin 10 miljardia pakkausta vuodessa, vuonna 1977 20 miljardia, ja 50 miljardin pakkauksen raja meni rikki vuonna 1989. Nykyään yhtiö toimii yli 165 maassa.
Tuotteet
thumb|200px|Tetra Classic Tetra Pak aloitti toimintansa valmistamalla kartonkisia juomapakkauksia. Vuoden 1953 tetraedrinmuotoista Tetra Classicia seurasivat kylmille juomille vuonna 1963 suorakuution muotoinen Tetra Brik sekä myöhemmin Tetra Rex ja Tetra Top. Erityisesti iskukuumennetuille juomille tarkoitettuja pakkauksia ovat Tetra Classic Aseptic, Tetra Brik Aseptic, Tetra Fino Aseptic, Tetra Gemina Aseptic, Tetra Prisma Aseptic, Tetra Wedge Aseptic ja Tetra Recart. Aseptisesti prosessoiduissa Tetra Pak -pakkauksissa voidaan säilyttää kylmien juomien lisäksi UHT- eli iskukuumennettuja juomia, jotka säilyvät huoneenlämmössä.
Tetra Pakin valmistamien pakkausten pääasiallinen materiaali on kartonki. Yhtiö on ilmoittanut sitoutuneensa kierrätykseen ja ympäristöhaittojen vähentämiseen. Se korostaa kartongin kierrätettävyyttä ja on kehittänyt erityistä laitteistoa tuotteissa käytettävien polyeteenimuovin ja alumiinin käsittelemiseksi. Ympäristönäkökulmien lisäksi yhtiöllä on oma kehitysyhteistyöohjelmansa.
P-arvo
p-arvo on tilastollisessa hypoteesin testauksessa todennäköisyys, jolla vähintäänkin yhtä merkittävä ero tuloksessa saadaan aikaan käyttämällä nollahypoteesia. Yleisesti p-arvoa käytetään kokeellisten tutkimusten tulosten satunnaisvirheen tunnuslukuna.
Määritelmä
p-arvo p(X) on testistatistiikka, joka toteuttaa epäyhtälöt kaikilla x\in X. Pienet p(X):n arvot antavat varmuutta sille, että H_1 on voimassa. Sanotaan, että p-arvo on validi, jos kaikilla ja kaikilla  on voimassa.
Lähteet
P値
István Lévai
István Lévai -nimisiä henkilöitä ovat:
Riisikirvinen
Riisikirvinen (Anthus rufulus) on eteläaasialainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Aasian etelä-ja kaakkoisosat Intiasta itään eteläiseen Kiinaan, Indokiinaan, Malakan niemimaalle, Filippiineille ja Indonesiaan. Siitä tunnetaan kuusi alalajia. Louis Jean Pierre Vieillot kuvaili lajin holotyypin Bengalista Intiasta 1818.
thumb|left|250px|Riisikirvisemo viemässä ruokaa poikasille
2AM
thumb|2AM 2AM on korealainen balladeja esittävä nelihenkinen poikabändi, joka levyttää JYP Entertainmentille. Nelikon nimet ovat vanhimmasta nuorimpaan Lee Changmin (이창민), Im Seulong (임슬옹), Jo Kwon (조권) ja Jung Jinwoon (정진운).
11. heinäkuuta 2008 2AM debytoi virallisesti esittämällä esikoiskappaleensa ”This Song” KBS-kanavan Music Bank -ohjelmassa, mutta ensimmäisen Mutizen palkinnon Inkigayosta he voittivat vasta 7. helmikuuta 2010 kappaleellaan ”Can't Let You Go Even If I Die”.
Opiskelijoiden futsalin Euroopan-mestaruuskilpailut 2011
Turnauksessa kilpailivat sarjoissaan sekä naiset että miehet. Järjestyksessään turnaus oli miehille kahdeksas ja naisille toinen.
Miesten sarjaan odotettiin saapuvan 16–24 joukkuetta ympäri Eurooppaa ja naisten sarja oli kaavailtu 8–16 joukkueelle. Osallistujamäärässä nämä määrät tarkoittivat noin 300–500 urheilijaa, joiden lisäksi joukkueenjohdot ja kansainväliset tuomarit lisäsivät määrää reilulla kymmenellä prosentilla. Turnauksen suojelijaksi oli lupautunut Suomen Palloliiton puheenjohtaja Sauli Niinistö.
Syvänneura
pienoiskuva|Syvänneura (viiva) seuraa virtaveden uomassa mutkien ulkokaarteita. Syvänneura on potamologiassa virtaveden uoman tai geomorfologiassa laakson syvimpiä kohtia yhdistävä ura. Sen käyttöä voidaan perustella esimerkiksi veden tarpeella kerääntyä painaumissa ja laaksoissa niiden matalimpiin kohtiin ja virrata maastossa uraa pitkin vieläkin alempiin kohtiin. Valtioiden väliset rajat on joillakin rajaosuuksilla piirretty seuraamaan joen syvänneuraa (syväväylää) ja jos sen ura uoman kulutuksen vuoksi siirtyy rajasta sivuun, voidaan valtioiden välillä sopia rajan siirtämiseksi takaisin syvänneuraan. Sillä on myös merkitystä esimerkiksi vesiliikenteelle, joka tarvitsee laivojensa kulkemiseen riittävää syväystä. Silloin on valtion raja ja vesiliikenteen väylä hyvä olla samassa kohdassa. Monissa kielissä käytetään syvänneurasta saksankielistä sanaa sen kahdessa eri muodossa: thalweg ja talweg.
Joen morfologia
Luonnontilaisilla joilla ja puroilla on lähes säännöllistä virtapaikkojen ja suvantojen vuorottelua. Ne syntyvät virtaveden syvänneuraan, jonka paikka uomassa vaihtelee. Uomaverkoston lähteiden lähellä, jos lähteet sijaitsevat korkeilla mäillä tai vuoristossa, on vesi kuluttanut itselleen syvät V-laaksot ja vesi kuluttaa niitä nytkin syventäen niitä edelleen. V-laaksoissa seinämät sortuvat laakson pohjalle, josta vesi kuljettaa maa-ainesta alaspäin. Suurin kuluttava paine kohdistuu syvänneuraan laakson pohjalla. Uomaverkoston puro-osuuksilla veden kuluttava toiminta on pientä ja sen kasaava toiminta suurta. Purojen hiekka-, sora- ja kivikkopohja on muodostunut lähteen läheisen osuuden tuomasta maa-aineksesta ja vesi lähinnä raivaa itselleen uomaa veden kulkemiseksi. Tänne syntyvä syvänneura on vaihtelevan syvyinen vesiuoma. Sen dynamiikka perustuu vesimäärien vaihteluille, jotka aiheuttavat kiviaineksen kulumisen eri tavalla kuin yläjuoksulla. Virtaveden jokiosuudella on pohjan maa-aines hienojakoista lietettä, savea ja hiekkaa. Sen joukossa on satunnaisesti soraa, kiviä ja lohkareita. Syvänneura on täällä muodostunut virtaavan veden kuluttavalla toiminnalla. Siinä virtaava vesi irrottaa pohjasta ja rantojen seinämistä hienojakoista maa-ainesta, ja kuljettaa sitä eteenpäin. Siellä, minne muodostuu voimakkain virtaus ja suurimmat virtausnopeudet, tapahtuu suurin kulutus. Syvänneura muodostuu veden kulutuksen voimasta, mutta syvänneura myös siirtyy vedenvirtauksien muuttaessa suuntaansa. Virtaukset voivat muuttua esimerkiksi uppotukkien, sortumien, jääpatojen, jääkannen, ruoppausten, sedimentaation tai maankohoamisen takia. Syvänneuran paikka muuttuu siten koko ajan, vaikka siirtymänopeus onkin pieni. Tunnettu esimerkki liittyy meanderoiviin jokiin. Niissä syvänneura sijaitsee mutkien ulkoreunan lähellä. Mutkittelevassa joessa syvänneura vaihtaa rantaa käyden aina mutkien ulkokaarteiden puolella. Joen rantojen kulutus on suurta juuri ulkokaarteen rannalla ja siksi mutkittelu muuttuu hiljalleen jyrkemmäksi.
Vesistösuunnittelua
Virtavesien uoman eroosiota voidaan vähentää huomioimalla syvänneuran sijainti uomaa ruopattaessa. Eroosiota voidaan vähentää sijoittamalla syvänneuran kohdalle uoman pohjalle kiviä. Kivet hidastavat virtausnopeutta niin, että veden kulutuksen ja kasautumisen tasapaino siirtyy kasautumisen puolelle. Kivien huolellisella sijoittamisella voidaan vähäsateisten kuukausien aikana onnistua säilyttämään uoman pohjalla riittävästi vettä, jotta syvänneura ei edelleen syventyisi ja samalla myös joen biodiveristeetti säilyisi hyvänä. Tällaisesta suojelutoiminnasta on kokemusta Meacham Creekin tapauksessa Yhdysvaltain Oregonissa.
Kokemukset Kokemäenjoen suistossa Porissa viittaavat huolellisen suunnittelun tärkeyteen. Porin kohdalla toimintaa motivoi suuri tulvariski, joka pahenee joen syvyyden pienentyessä. Ennen joenpohjaan kajoamista ruoppauksin, kannattaa selvittää sedimentaatio- ja eroosiotapahtumien kulloinenkin tilanne. Ruoppaamalla väärä kohta saadaan aikaan vain lyhytaikaisia hyötyjä, koska ruopattu alue täyttyy nopeasti sedimenteillä ennalleen. Oikeassa kohdassa tehty ruoppaus muuttaa virtauksia jopa niin, että ne pitävät alapuolisia uoman osuuksia pitempään syvinä ja avoimina. Ruoppauksien epätoivottavat vaikutukset joen alapuolisilla osuuksilla voivat syntyä uomien syventyessä siellä, koska liian syvän uoman reunat muuttuvat jyrkiksi ja ne voivat silloin sortua täyttäen syvänneuraa matalammaksi.
Valtion raja
Kansainvälisen lainopillisen periaatteen mukaan, jos kahden poliittisen yhteisön välissä kulkee tarkemmin määritelty vesireitti, tulee sen kulkea vesistön syvänneuraa pitkin. Rajalinja seuraa silloin pääasiallista navigoitavaa reittiä myöten, ja joka sen vuoksi tulee seurata vesistön syvintä uoman osaa. Jos uomassa on useita navigoitavia väyliä, tulee rajalinja seurata alavirtaan käytettyä väylää (syväväyläperiaate). Esimerkiksi Versailles’n rauhansopimuksessa on tästä tarkennus, että edellisessä tapauksessa raja vedetään navigoitavan väylän mediaania pitkin. Vesiväylien kautta vedettyjä valtionrajoja on lukematon lukumäärä. Suomea koskeva tapaus on Ruotsin vastainen raja Tornionjoessa. Rajajoessa on useita osuuksia, jossa on noudatettu tätä periaatetta. Samoin syvänneuran siirtymisestä johtuneita rajankäyntejä on ollut lukuisia. Nykyään rajankäynnit toistetaan 25 vuoden välein.
Jozef Lohyňa
Jozef Lohyňa (s. 13. huhtikuuta 1963 Zlaté Moravce) on slovakialainen, aikaisemmin myös Tšekkoslovakiaa/Tšekin ja Slovakian liittotasavaltaa edustanut, kilpauransa päättänyt vapaapainija, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
82–90 kilogramman painoluokissa kilpaillut Lohyňa voitti olympiapronssia Soulissa 1988. Lisäksi hän sijoittui kesäolympialaisissa Barcelonassa 1992 viidenneksi ja Atlantassa 1996 neljänneksi. MM-kilpailuista Lohyňa voitti yhteensä kolme ja EM-kilpailuista viisi mitalia. Hänen ainoa aikuisten arvokisojen kultamitalinsa tuli Tokion MM-kilpailuista 1990.
Pyöräsuunnistuksen nuorten maailmanmestaruuskilpailut
Pyöräsuunnistuksen nuorten maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin ensimmäisen kerran Ostródassa Puolassa vuonna 2008, jonka jälkeen ne tullaan järjestämään vuosittain. Osallistumisoikeus on, kuten muissakin suunnistuksen nuorten arvokisoissa, kilpailuvuoden aikana enintään 20 vuotta täyttävillä.
Nikolas Arnesson
Nikolas Arnesson (1150– 7. marraskuuta 1225, Oslo) oli norjalainen piispa ja poliitikko. Hänet vihittiin Oslon piispaksi vuonna 1190 ja hän oli yksi baglien puolueen perustajista.
Tanskassa Nikolas nostatti baglit kuningas Sverreä vastaan ja toimi puolueen sotilaallisena ja henkisenä johtajana. Nikolas Arnesson ja kuningas Haakon Sverrenpoika tekivät rauhan kesällä 1202, mutta Nikolas nostatti baglit uudelleen kapinaan Haakonin kuoltua 1204. Nikolas Arnesson valitutti baglien vastakuninkaaksi sisarenpoikansa Filippus Simonssonin.
Baglien ja birkebeinien Kvitsøyn rauhansopimuksessa vuonna 1208 Filippus tunnustettiin Vikenin alueen hallitsijaksi, mikä oli piispa Arnessonille merkittävä poliittinen voitto. Arnesson näyttää tämän jälkeen vetäytyneen politiikasta. Hän suostui säilyttämään rauhan, eikä Filippuksen kuoleman jälkeen 1217 enää vastustanut Haakon Haakoninpojan kuninkuutta.
Jälkimaine
Käsitys Nikolas Arnessonista petollisena juonittelijana on syntynyt saagojen ja Henrik Ibsenin Kuninkaan alut -näytelmän perusteella. Niistä välittyvä kuva perustuu Arnessonin vastustajien näkemyksiin, eikä siihen voi täysin luottaa. Nikolas näyttäytyy muutoin aktiivisena organisaattorina hiippakunnassaan. Todennäköisesti juuri hän esitteli varhaisen prosti-järjestelmän Oslon hiippakunnassa, ja Arnesson lienee myös aloittanut piispanlinnan rakentamisen Oslossa.
Vuori-isokirvinen
Vuori-isokirvinen (Anthus hoeschi) on etelafrikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Etelä-Afrikan Lohikäärmevuoret ja Lesothon. Se talvehtii Angolassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa ja Sambiassa. Erwin Stresemann kuvaili lajin holotyypin Damaramaasta Namibiasta 1938.
Pesäpallon Ykkössarja 1989
Pesäpallon Ykkössarjan kausi 1989 oli yhdeksäs ykkössarjakausi pesäpallossa. Sarjan voittaja Vimpelin Veto ja kakkonen Oulun Lippo nousivat Superpesikseen.
Aate
Aate on yksilön tai toimijan maailmankatsomusta hallitseva tai yhteisölle ominainen yleisluonteinen näkemys, käsitys tai pyrkimys. Aate on välittömistä tarpeista riippumaton, mahdollisesti olemalla niille myös vastakkainen. Toisessa yleiskielen merkityksessä aate on yleisesti ajatus, mieleenjohtuma, jonka tarkoitus on esim. kehittää ongelmaan ratkaisu.
Škoda Superb (2001)
Škoda Superb Typ 3U on Škoda Superbin ensimmäisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2001–2008.
Škoda Superb Typ 3U (2001–2008)
Ensimmäisen sukupolven Superb oli uudelleennimetty Volkswagen Passat B5 10 senttimetriä pidemmällä akselivälillä (sama kuin Kiinassa myydyssä Passatissa). Moottori oli sijoitettu pitkittäin.
Vuoden 2003 Euro NCAP -kolaritestistä Superb sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Bensiinimoottoreina olivat turboahdettu 1,8-litrainen (150 hv), vapaasti hengittävä kahdeksanventtiilinen 2,0-litrainen (115 hv) sekä 2,8-litrainen V6 (190 hv). Dieselvalikoimassa olivat aluksi nelisylinterinen 1,9 TDI (130 hv) ja 2,5 V6 TDI (155 hv). Vuonna 2002 1,9-litraisesta dieselistä tuli tarjolle 100-hevosvoimainen versio. Vuoden 2005 lopulla sen teho nousi 105 hevosvoimaan ja uutena moottorina esiteltiin 2,0 TDI (140 hv). vasen|pienoiskuva|Ensimmäisen sukupolven facelift-malli. Vuonna 2006 Superb koki kasvojenkohotuksen, jossa siihen tehtiin pieniä muutoksia etusäleikköön ja takavaloihin. Sivuvilkut siirtyivät lokasuojista peileihin.
Ti-Ti Nallen rytmiretki
Ti-Ti Nallen rytmiretki on Ti-Ti Nallen kolmas studioalbumi, jonka solistina toimii Riitta Korpela. Albumista on olemassa myös kasettiversio. Vuonna 1994 tehtiin Ti-Ti Nallen taikarumpu-videokasetti, jolla esiintyy lauluja sekä tältä levyltä, edellisiltä Ti-Ti Nallen Lauluja 1- ja Ti-Ti Nallen talossa tapahtuu-albumeilta, sekä vuonna 1993 ilmestyneeltä Ti-Ti Nallen laulutupa-albumilta.
Erkki Korhonen (pianisti)
Erkki Korhonen (s. 10. syyskuuta 1956 Hämeenlinna) oli Suomen kansallisoopperan pääjohtaja vuosina 2001–2007. Korhonen on suorittanut pianodiplomin Sibelius-Akatemiassa 1983 ja esiintynyt solistina, kamarimuusikkona ja liedpianistina miltei kaikissa Euroopan maissa, Israelissa ja Yhdysvalloissa. Hän on tehnyt lukuisia radio- ja televisionauhoituksia Euroopassa ja Yhdysvalloissa.
Korhonen on opettanut Sibelius-Akatemiassa vuosina 1982–2000 ja ollut oopperakoulutuksen osaston varajohtajana 1996–1997. Vuonna 1997 Erkki Korhonen kutsuttiin Zürichin oopperan kansainvälisen oopperastudion johtajaksi.
Erkki Korhonen aloitti Suomen kansallisoopperan pääjohtajana vuodesta 2001. Hän ilmoitti 15. kesäkuuta 2007 eroavansa tehtävästään. Ero astui hänen mukaansa voimaan heti.
Vuonna 2015 Korhonen sai Pro Finlandia -mitalin.
Muuta
Erkki Korhonen pitää hallussaan epävirallista särän syönnin maailmanennätystä. Vuonna 2004 hän söi 13 lautasellista särää, minkä on laskettu vastanneen 1,3 kiloa lihaa ja 16 perunaa. Tämän lisäksi Korhoselta kului myös kokonainen rieska ja puolitoista lautasellista voita.
Livealbumi
Livealbumi on albumi, jonka kappaleet on nauhoitettu livenä yleisön edessä. Albumi voidaan koota yhdestä konsertista tai yhdistää usean konsertin äänitteet yhdelle albumille. Livealbumin äänenlaatu on usein huonompi kuin studioalbumin, ja taustalla kuuluu usein yleisön ääntä. Joskus livealbumit sisältävät myös ennen julkaisemattomia kappaleita.
Blufferit
Blufferit on lapsille suunnattu piirrossarja. Sarja tehtiin Alankomaissa ja sen ensiesiintyminen oli vuonna 1984. Yksittäisen jakson pituus on noin 25 minuuttia. Ohjelman tuotantoyhtiönä oli Frank Fehmers Productions. Tarinan hahmot seikkailevat "Bluffooniassa", jossa sarjan päävihollinen "Salakelmi" ja hänen robottiavustajansa "Silikoni" suunnittelevat Bluffoonian ainoan metsän ja sen asukkien Bluffereiden tuhoamista. Suomessa sarjaa on julkaistu kaseteilla 90-luvulla suomenkielisellä jälkiäänityksellä. Suomenkielisessä versiossa Pauli Virta näytteli kaikki roolit.
Könönpellon koulu
Könönpellon koulu on peruskoulun luokkien 1–6 koulu Varkauden kaakkoisosassa Könönpellossa.
Koulua kävi vuonna 2016 yhteensä 260 oppilasta. Koulussa annetaan myös englantipainotteista opetusta vuosiluokilla 1–6.
Altmünster
Altmünster on kunta Gmundenin piirissä Ylä-Itävallan osavaltiossa Itävallassa. Vuoden 2019 arvion mukaan siellä asui 9 782 asukasta.
Liikenne
Altmünsterin kautta kulkee Steinbachiin menevä moottoritie. Siellä on myös lähi- ja pikajunille tarkoitettu, 1900-luvun alussa rakennettu rautatieasema.
Nyrkkeily kesäolympialaisissa 2016 – naisten sarja 60 kg
Nyrkkeilyn naisten 60 kg sarjaan (kevytsarja) osallistui 12 nyrkkeilijää, joista jokainen edusti eri maata.
Sokrates-ohjelma
Sokrates-ohjelma oli Euroopan unionin koulutusohjelma, jonka tavoitteena oli tarjota mahdollisuuksia koko Euroopan laajuiseen yhteistyöhön koulutuksen alueella.
Yksikkö 8200
Yksikkö 8200 on Israelin tiedustelupalvelun Mossadin tietotekniikkaan ja -verkkoihin, signaalitiedusteluun ja koodien murtamiseen erikoistunut osasto. Se on Israelin puolustusvoimien suurin yksikkö ja sen palveluksessa on useita tuhansia sotilaita.
Sokrates-ohjelma
Ohjelmaan osallistui 31 maata, Euroopan unioniin kuuluvien maiden lisäksi tuolloin kandidaatteina olleet Bulgaria ja Romania, sekä Islanti, Liechtenstein, Norja ja Turkki.
Yksikkö 8200
Historia
Israelin armeija perusti yksikkö 8200:n signaalitiedusteluyksiköksi. Yksikköä on kutsuttu sen historian aikana nimillä toinen tiedustelupalvelun yksikkö, ''515. tiedustelupalvelun yksikkö ja yksikkö 848''. Nykyään osastosta käytetään nimeä yksikkö 8200.
Sokrates-ohjelma
Ohjelma oli nimetty länsimaisen filosofian isänä pidetyn Sokrateen mukaan.
Yksikkö 8200
Toiminta
Yksikkö 8200 toimii Israelin puolustusvoimien alaisena kybersodankäynnin alalla. Se on erikoistunut signaalimurtoihin, koodien murtamiseen ja tietotekniikkaan.
Sokrates-ohjelma
Alaohjelmat
Sokrates-ohjelmassa oli kahdeksan alaohjelmaa, joista tärkeimmät olivat:
Yksikkö 8200
Toiminta
Vuoden 2010 maaliskuussa Israelin sotilastiedustelun johtaja Amos Yadlin totesi, että Israelista on tullut maailman johtava kybersodankäynnin valtio. Mahdollisilla kyberaseilla Israel kykenisi lamaannuttamaan vihollisvaltion infrastruktuurin sisältäen sähkön- ja vedenjakelun, logistiikkajärjestelmät, armeijan sekä rahoituslaitosten tietoliikenneverkot.
Sokrates-ohjelma
Alaohjelmat
Osa ohjelmista jatkaa osana Elinikäisen oppimisen ohjelmaa.
Yksikkö 8200
Toiminta
Yksikkö 8200:n tukikohta sijaitsee Urimissa Negevin autiomaassa. Siellä työskentelee tuhansia sotilaita ja se on näin Israelin puolustusvoimien suurin yksikkö. Osastoa epäillään muun muassa Stuxnet-madon kehittämisestä, vaikka israelilaisen tietoturvayhtiö Maglanin johtaja Shai Blitzblau on vakuuttanut, ettei yksikkö 8200:lla ei ole osuutta asiaan.
Dubrouna
Dubrouna eli Dubrovno  on pieni Dneprin jokivarren kaupunki ja hallintoalue Valko-Venäjän Vitsebskin alueella. Dubrounan kaupunki sijaitsee Venäjän Smolenskin alueen länsirajan ja Oršan kaupungin välissä. Vuoden 2009 väestönlaskennassa kaupungin asukasluvuksi saatiin 8 041; koko hallintopiirissä asui 16 974 ihmistä.
Liikenne ja rajanylityspaikat
Oršasta sen koillispuolella olevaan Dubrounaan on kantatietä P22 pitkin 21 kilometriä. Sama kantatie jatkaa kaupungista myös pohjoiseen M1-valtatielle. Valtatie M1 vie piirin pohjoisosien läpi Minskistä Venäjän rajalle ja rajan takana Smolenskiin ja Moskovaan.
Oršasta Smolenskia kohti kulkeva rautatie kulkee hieman tämän valtatien eteläpuolella Dubrounan piirin pohjoisosien läpi; piirissä on useita radanvarren asemia. Kansainvälisten rajanylityspaikkojen (M1-valtatie ja rautatie) ohella pienempi rajanylityspaikka Venäjän Smolenskin alueelle on ollut myös Dubrounasta itään sijaitsevan Ljadyn kylän kautta kulkevalla paikallistiellä.
Vesiteistä tärkein on Venäjältä saapuva ja kaupungin läpi Oršaa ja esimerkiksi Kiovaa kohti virtaava Dnepr.
Garuda
thumb|220px|[[Vishnu ja Lakshmi ratsastavat Garudalla.]]
Garuda on hindulaiseen ja buddhalaiseen mytologiaan kuuluva isokokoinen tarulintu, jonka syntymästä ja elämästä kerrotaan Mahabharatassa. Vishnu-jumala käyttää sitä kulkuneuvonaan. Taruolennon kotipaikka on Meru-vuoren juurella kasvavassa metsässä, Himaphanissa. Garudan pahin vastustaja on käärmehahmoinen Naga, ja taiteessa se kuvataan usein kamppailussa käärmeen kanssa.
Humberto de Alencar Castelo Branco
Marsalkka Humberto de Alencar Castelo Branco, portugali ääntäminen:  <span class="IPA" title="Representation in the International Phonetic Alphabet (IPA)">[ ũbɛʁtu dʒi alẽkaʁ kastɛlu bɾɐku] (20. syyskuuta 1897 – 18. heinäkuuta 1967) oli brasilialainen sotilasjohtaja ja poliitikko. Hän oli ensimmäinen viidestä kenraalista, jotka toimivat presidentteinä vuoden 1964 sotilasvallankaappauksen jälkeen. Castelo Branco kuoli lento-onnettomuudessa heinäkuussa 1967, pian presidenttikautensa loputtua.
Garuda
Garuda on myös Indonesian ja Thaimaan vaakunaeläin.
Humberto de Alencar Castelo Branco
Sotilasura
Castelo Branco liittyi armeijaan vuonna 1918. Hän opiskeli Escola Militar de Realengossa eli Rio de Janeiron sotilaskoulussa, ja vuonna 1921 hän liittyi 12. Jalkaväkirykmenttiin Belo Horizontessa. Vuonna 1927 hän palasi vanhaan oppilaitokseensa jalkaväen kouluttajaksi. Hänet ylennettiin kapteeniksi vuonna 1938.
Castelo Branco ylennettiin everstiluutnantiksi vuonna 1943. Toisen maailmansodan aikana hän oli eversti Brasilian tiedustelujoukoissa, ja taisteli Italiassa Saksaa vastaan. Hän toimi operatiivisena ylipäällikkönä ("chief de seção de operações") ja hänen sanotaan viettäneen 300 päivää sota-alueilla.
Myöhemmin Castelo Branco kirjoitti lukuisia akateemisia tutkimuksia ja tutkielmia sodankäynnistä. Hänet nimitettiin esikuntapäälliköksi vuonna 1963 ja reservin marsalkaksi vuonna 1964.
Poliittinen ura
Castelo Brancosta tuli yksi vuoden 1964 vallankaappauksen johtajista. Kaappaus kukisti Goulartin ja lakkautti Brasilian toisen tasavallan. 11. huhtikuuta kongressi valitsi hänet Goulartin virkakauden loppuosalle, ja hän vannoi virkavalan 15. huhtikuuta 1964.
Presidentti Branco julkaisi 27. lokakuuta 1965 asetuksen, jolla poistettiin valta Brasilian parlamentilta ja oikeusistuimilta sekä kiellettiin opposition toiminta.
Hänen seuraajansa presidenttinä oli Costa e Silva 15. maaliskuuta 1967.
Castelo Branco pyrki edistämään valtion puuttumista talouteen (esim. lakkauttamalla asetuksella valtion lippulaivan, Panair do Brasil). Castelo Brancon hallitus, toisin kuin edelliset vaaleilla valitut presidentit Juscelino Kubitschek, Jânio Quadros ja João Goulart, sai alusta asti vankkaa rahoitusta maailmanpankilta, Kansainväliseltä Valuuttarahastolta ja suuria investointeja monikansallisilta yhdysvaltalaisilta yrityksiltä, joiden silmissä Brasilian oikeistolainen sotilasdiktatuuri oli uusi, taloudellisesti vakaa länsimaiden liittolainen taistelussa kansainvälistä kommunismin läeviämistä vastaan latinalaisessa Amerikassa kylmän sodan aikana
Kalle Valtola
Kalle Valtola (s. 21. joulukuuta 1995 Turku) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Puolan Polska Hokej Ligan GKS Katowicessa. Hänellä on hallussaan Mestiksen puolustajien yhden kauden runkosarjan piste-ennätys (14+32=46) kaudelta 2017–2018.
Seuraura
Valtola aloitti jääkiekkoilun 5-vuotiaana Kiekko-67:n luistelukoulussa, mutta hän on varsinaisesti Turun Palloseuran kasvatti. Valtola voitti kaudella 2010–2011 tehoilla 11+13=24 koko C-nuorten SM-sarjan runkosarjan puolustajien pistepörssin ja hän jakoi puolustajien maalipörssin voiton Tapparan Jaakko Hällin kanssa. Valtola voitti myös sarjan pudotuspelien puolustajien piste- ja syöttöpörssin tehoilla 3+15=18. Hänet palkittiin kauden päätteeksi C-nuorten SM-sarjan parhaana puolustajana Ilpo Koskela -palkinnolla ja valittiin tähdistökentälliseen. Kauden 2011–2012 päätteeksi Valtola voitti B-nuorten SM-pronssia.
Valtola koki roolinsa TPS:n A-nuorten SM-liigajoukkueessa jäävän pieneksi, joten hän siirtyi kaudeksi 2013–2014 hakemaan peliaikaa samassa sarjassa pelaavasta Rauman Lukosta. Valtola pelasi siellä kaksi vuotta, jonka jälkeen hän siirtyi kaudeksi 2016–2017 vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue TUTO Hockeyn riveihin. Valtola aloitti kautensa lainalla Suomi-sarjajoukkue VG-62:ssa, jossa hän pelasi kymmenen ottelua. Hän teki TUTOssa tulokaskautensa aikana 39 runkosarjaottelussa tehot 9+12=21 ja 11 playoff-ottelussa neljä syöttöpistettä. Valtola oli runkosarjassa joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja sekä tehokkain puolustaja Kristian Tuohilammen kanssa. Hänet valittiin Mestiksen marraskuun 2016 kuukauden tulokkaaksi.
Kaudella 2017–2018 Valtola oli TUTOn toiseksi paras pistemies Niclas Luceniuksen jälkeen tehoilla 14+32=46. Runkosarjan päätöskierroksella, 7. maaliskuuta 2018 Kokkolan Hermestä vastaan hän rikkoi Mestiksen kaikkien aikojen yhden kauden piste-ennätyksen syötettyään Aki Keinäsen tekemän maaliin. Ennätys oli aiemmin Pasi Järvisen (45 tehopistettä kaudella 2007–2008). Valtola valittiin Mestiksen lokakuun 2017 kuukauden pelaajaksi. Pudotuspeleissä hän oli TuTon paras pistemies tehoilla 6+8=14. Valtola sivusi myös Mestiksen pudotuspelien yhden kauden piste- (Teemu Suhosen 14 tehopistettä kaudella 2015–2016) ja syöttöennätystä (Pasi Järvisen kahdeksan syöttöpistettä kaudella 2000–2001). Piste-ennätystä sivusi myöhemmin myös Sameli Ventelä seuraavalla kaudella 2018–2019 tehoilla 2+12=14, jolloin hän myös rikkoi syöttöennätyksen. Valtola voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa. Hän voitti kauden aikana myös Suomen Cupin. Valtola palkittiin Mestiksen parhaana puolustajana Jari Lippojoki -palkinnolla ja valittiin ensimmäiseen tähdistökentälliseen.