cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tarkastusmaksu
Seuraukset
Tarkastusmaksu perustuu lakiin joukkoliikenteen tarkastusmaksusta (469/1979). Maksu ei ole rikosoikeudellinen sakko, vaan niin sanottu hallinto-oikeudellinen kurinpitomaksu. Tarkastusmaksu on maksettava viikon kuluessa sen määräämisestä, joskin Helsingin seudun liikenteessä maksuaikaa on 30 vuorokautta. Maksamaton maksu on suoraan ulosottokelpoinen ilman oikeuden päätöstä. Tarkastusmaksu ei ole kuitenkaan rikosoikeudellinen seuraamus. Ulosottoperuste on täytäntöönpanokelpoinen viiden vuoden ajan maksuunpanovuotta seuraavan vuoden alusta lukien, minkä jälkeen se vanhentuu. Mikäli velkaa joudutaan perimään ulosotossa toistuvaistulosta vähintään puolentoista vuoden ajan, ulosotto ei saa henkilöön yhteyttä, tai ulosotto toteaa henkilön varattomaksi, tarkastusmaksusta seuraa myös maksuhäiriömerkintä.
The Book of Souls: Live Chapter
Albumin rakenne
Esimerkiksi Soundin kriitikko Mape Ollila kehui albumin laajaa kappalevalikoimaa: ”Maiden uskoo täysillä tuoreeseenkin materiaaliinsa eikä suostu vaikkapa Kissin kaltaiseksi kiertäväksi jukeboksiksi. Live Chapterin veisut ovat noin puoliksi ajalta ennen laulaja Bruce Dickinsonin lähtöä bändistä ja toinen puoli tämän paluun jälkeisiä.”
Tarkastusmaksu
Seuraukset
Matkustaja, jolle on määrätty tarkastusmaksu, saa vaatia tarkastajan päätökseen oikaisua 14 päivän kuluessa tarkastusmaksun määräämisestä tarkastusmaksun perimiseen oikeutetun julkisyhteisön tai viranomaisen tähän tehtävään määräämältä toimielimeltä tai virkamieheltä. Oikaisuvaatimuksesta annettuun päätökseen saa edelleen hakea muutosta valittamalla hallinto-oikeuteen. Jos oikaisuvaatimus tai valitus hyväksytään, maksu palautetaan.
The Book of Souls: Live Chapter
Albumin rakenne
Albumin kappaleiden valinta oli yhtyeen basisti Steve Harrisin mukaan pitkän työn takana, ja Harris on kertonut yhtyeen käyttäneen tuntikausia aikaa The Book of Souls World Tour -kiertueen taltiointien läpikäymiseen. Harris on sanonut pitävänsä The Book of Souls: Live Chapteria valikoimana kiertueen ”parhaimpia vetoja, joista myös välittyy kokonaisvaltainen keikkaelämys.”
Albumin nauhoittaminen ja tuottaminen
thumb|Iron Maiden konsertoimassa [[The Book of Souls World Tour -kiertueella Lontoossa vuonna 2017.]] Iron Maidenin basisti Steve Harris tuotti albumin yhdessä tuottaja Tony Newtonin kanssa. Näin ollen The Book of Souls: Live Chapterista tuli Iron Maidenin ensimmäinen livealbumi sitten vuoden 2002 livealbumin Beast over Hammersmith, jota ei tuottanut yhtyeen pitkäaikainen yhteistyökumppani ja tuottaja Kevin Shirley.
Steve Harris on kommentoinut halunneensa tehdä albumista ”mahdollisimman todentuntuisen Maiden-keikkaelämyksen”, jossa yhtyeen fanit ympäri maailman olisivat edustettuina. Harris on sanonut kuunnelleensa läpi ”tuntikaupalla” taltiointeja kiertueen jokaisesta konsertista:
The Book of Souls World Tour oli ensimmäinen kiertue, jonka Iron Maiden toteutti laulaja Bruce Dickinsonin toivuttua syöpäsairaudestaan. Kiertue oli yhtyeen uran menestynein Pohjois-Amerikassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa pysähtynyt kiertue. Iron Maidenin manageri Rod Smallwood on sanonut yhtyeen halunneen dokumentoida kiertueen muun muassa näiden seikkojen valossa sekä itselleen että faneilleen.
Tuottajana toiminut Tony Newton vastasi myös albumin nauhoittamisesta ja miksaamisesta. Albumin masteroi Lontoossa Table of Tone -studiolla Ade Emsley.
Konserttivideo
Iron Maiden julkaisi The Book of Souls: Live Chapterista myös digitaalisesti ladattavan videoversion, jonka kappalemateriaali ja sisältö on yhtenäinen varsinaisen albumin kanssa. Yhtye striimasi konserttivideon omalla YouTube-kanavallaan marraskuussa 2017 ennen virallista albuminjulkaisua. The Book of Souls: Live Chapter on Iron Maidenin ensimmäinen vain digitaalisesti ladattavana tiedostona saatavilla oleva julkaisu, eikä sitä ole julkaistu virallisena DVD- tai Blu-ray-tallenteena.
Julkaisu
Levy-yhtiö Parlophone julkaisi The Book of Souls: Live Chapterin maailmanlaajuisesti 17. marraskuuta 2017. Yhdysvalloissa albumin julkaisi BMG Rights Management. Albumi tuli saataville kahden levyn CD:nä, kolme levyä sisältävänä vinyylilevynä sekä digitaalisesti ladattavana ja suoratoistettavana. Albumista julkaistiin tavallisen kahden levyn CD-painoksen ohella rajoitettu kahden levyn erikoispainos, jonka mukana on kirja. Kyseinen versio on mukaelma vuoden 2015 The Book of Souls -albumin kirjan sisältävästä erikoispainoksesta.
Vastaanotto ja listamenestys
The Book of Souls: Live Chapter nousi kahdeksassa Euroopan maassa albumilistojen kymmenen parhaan joukkoon. Esimerkiksi Suomen virallisella albumilistalla se ylsi parhaimmillaan sijalle kahdeksan, ja fyysisellä albumilistalla sijalle kaksi.
Soundin julkaiseman arvostelun kirjoittanut Mape Ollila kehui albumin kappalelistaa ja kuvaili yhtyeen uskovan ”täysillä tuoreeseenkin materiaaliinsa”, eikä suostuvan ”vaikkapa Kissin kaltaiseksi kiertäväksi jukeboksiksi.” Ollila kirjoitti yhtyeen olevan albumin perusteella yhä soitannollisesti ”timanttisessa tikissä, ettei sen särmää ja vaikuttavuutta syö edes miekkosten hyvää vauhtia lähestyvä eläkeikä.”
AllMusic-verkkosivuston Thom Jurek kirjoitti pitävänsä albumin julkaisemista kyseenalaisena ratkaisuna, koska Iron Maiden on uransa varrella julkaissut mittavan määrän livealbumeja. Jurekin mukaan ”niin kiehtova kuin The Book of Souls: The Live Chapter onkin, se on suunniteltu yhtyeen omistautuneimpien fanien miellyttämiseen.” Jurek kehui laulaja Bruce Dickinsonin kuulostavan albumilla ”erinomaiselta” taannoisesta syöpäsairaudestaan huolimatta, ja kuvaili myös esimerkiksi rumpali Nicko McBrainin soiton kappaleessa ”Powerslave” olevan ”virtuoosimaista”.
Oksitosiini
thumb|Oksitosiinin rakennekaava Oksitosiini (kreik. oksys = nopea, tokos = synnytys) on yhdeksästä aminohappomolekyylistä muodostunut hormoni, joka syntetisoituu hypotalamuksen neuroendokriinisten solujen soomaosissa ja vapautuu verenkiertoon aivolisäkkeen takalohkossa sijaitsevista hermopäätteistä.
Imettävällä äidillä oksitosiini saa maidon erittymään rinnoista supistamalla maitotiehyitä ympäröiviä pieniä sileitä lihaksia. Lapsen imettäminen, piteleminen ja jopa pelkkä näkeminen tai haistaminen lisäävät oksitosiinin eritystä. Odottavalla äidillä oksitosiini saa kohdun lihakset supistelemaan ja sikiön liikkeelle. Oksitosiinia käytetäänkin synnytyksen keinotekoiseen käynnistämiseen. Oksitosiinin rooli luonnollisessa synnytyksessä on kuitenkin epäselvä.
Oksitosiinia erittyy seksuaalisen mielihyvän sekä eräiden hellyydenosoitusten, kuten halaamisen ja suutelun yhteydessä. Oksitosiinin on havaittu herättävän miehillä niin negatiiviset kuin positiivisetkin varhaislapsuuden muistot äitisuhteesta myös myöhemmällä iällä.
Oksitosiinin ja ketamiinin yhdistelmävalmisteesta on lupaavaa näyttöä voimakkaan kivun hoidossa.
Oksitosiinin kemiallinen kaava on C43H66N12O12S2, moolimassa 1007,19 g/mol ja CAS-numero 50-56-6.
LP Kangasala
Lentopalloseura Kangasala ry (LP Kangasala) on kangasalalainen naisten lentopalloseura, joka pelaa lentopallon Naisten Mestaruusliigaa. Joukkue nousi lentisliigaan kauden 2009–2010 päätteeksi, kun se voitti 1-sarjan ja liigakarsinnat. Kauden 2011–2012 päätteeksi LP Kangasala voitti historiansa ensimmäisen SM-mitalin, kun joukkue voitti pronssia. Lentopallon Suomen Cupin mestaruuden joukkue on voittanut 2013, 2014 sekä 2020. Kaudella 2012–2013, 2014–2015 ja 2021-2022 LP Kangasala saavutti SM-hopeaa, sekä kaudella 2017–2018 SM-pronssia.
2018-2019 CEV Women's Challenge Cup
2. kierros
29.11.18 Nova Gorica - LP Kangasala 3-0 (25-18, 25-22, 25-13)
05.12.18 LP Kangasala - Nova Gorica 0-3 (17-25, 19-25, 16-25)
2016-2017 CEV Women's Challenge Cup
1. kierros
14.12.16 Randaberg 🇳🇴 -LP Kangasala 0-3 (14-25, 15-25, 15-25)
11.01.17 LP Kangasala - Randaberg 🇳🇴 3-0 (25-23, 25-14, 25-17)
2. kierros
24.01.17 Schwerin 🇩🇪 - LP Kangasala 3-0 (25-18, 25-14, 25-20)
08.02.17 LP Kangasala - Schwerin 🇩🇪 0-3 (21-25, 16-25, 20-25)
2015-2016 Women's CEV Cup
11.11. LP Kangasala – SF Paris Saint Cloud, Ranska 3-2 (25-22, 20-25, 20-25, 26-24, 13-15) Lisäerä LP Kangasalle 15-9
2.kierros
10.12. LP Kangasala – Khimik Yuzhny 🇺🇦 1-3 (15-25, 21-25, 25-17, 15-25)
16.12. Khimik Yuzhny 🇺🇦 – LP Kangasala 1-3 (25-22, 20-25, 17-25, 16-25) Lisäerä Khimikille 15-12
2013–2014 CEV Women's Challenge Cup
Karsintakierros
20.11. Vasas Budapest 🇭🇺 -LP Kangasala 3-0 (25-16, 25-20, 25-17)
27.11. LP Kangasala-Vasas Budapest 🇭🇺 1-3 (25-21, 17-25, 20-25, 23-25)
Joukkue kaudella 2021-2022
Valmentaja Arttu Keränen Joukkueenjohtaja Jarmo Virtanen Manageri Jorma Malm Huoltaja Heikki Jaatinen Valmentaja Ari-Matti Joki Fysiikkavalmentaja Tatu Peltonen
Dolores Hart
Dolores Hart (s. 20. lokakuuta 1938) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on elänyt vuodesta 1963 katolisena nunnana Connecticutissa.
Hart syntyi Chicagossa ja esiintyi Elvis-elokuvissa Kiihkeitä rytmejä (1957) ja Kitara kainalossa (1958). Myöhempiä rooleja hänellä oli muiden muassa elokuvissa Missä pojat, siellä tytöt (1960), Fransiskus Assisilainen (1961), Poliisitarkastaja (1962) ja Lentoemäntä kiipelissä (1963).
Hart oli ehdolla Tony-palkinnon saajaksi. Vaikka hän on viettänyt vuosikymmeniä luostarissa, hän on Yhdysvaltain elokuva-akatemian Oscar-äänioikeutettu jäsen. Hän kärsii perifeerisestä neuropatiasta.
XOXO (albumi)
XOXO on eteläkorealaisen poikabändi EXOn ensimmäinen albumi, joka julkaistiin 3. kesäkuuta 2013.
Thomas Newman
Thomas Montgomery Newman (s. 20. lokakuuta 1955 Los Angeles) on yhdysvaltalainen säveltäjä. Hänen kuuluisimpia teoksiaan ovat muun muassa Mullan alla ja Angels in America -sarjojen teemamusiikit sekä musiikki elokuviin Hevoskuiskaaja, Nemoa etsimässä, Vihreä Maili, Lemony Snicketin surkeiden sattumusten sarja, Rautarouva sekä Sam Mendesin ohjaama 007 Skyfall. Newman on säveltänyt musiikin myös Mendesin elokuviin American Beauty, Matkalla Perditioniin, Merijalkaväen mies ja ''Revolutionary Road.
Nuoruus
Newman syntyi vuonna 1955 Los Angelesissa. Hän opiskeli musiikkia ensin kaksi vuotta Etelä-Kalifornian yliopistossa ja suoritti sitten säveltämisen master-tutkinnon Yalessa. Hän soitti syntetisaattoria usean vuoden ajan yhtyeessä The Innocents.
Valmistuttuaan Newman teki töitä teatterissa ja soitti monissa yhtyeissä. Broadwayn Stephen Sondheim vaikuttui hänen soitostaan ja palkkasi hänet säveltämään musiikin teatteriesitykseen Three Mean Fairy Tales. Newmanin läpimurtoelokuva oli vuonna 1985 ensi-iltansa saanut Missä olet, Susan?.
Tunnettu suku
Newmanin isä on yhdeksän Oscaria saanut elokuvasäveltäjä Alfred Newman, eikä isän varjosta nouseminen ollut hänelle helppoa. Newmanin muita tunnettuja sukulaisia ovat Lionel Newman, Emil Newman, Randy Newman, David Newman, Maria Newman ja Joey Newman.
Palkinnot ja ehdokkuudet
Newman on saanut muun muassa useita Emmy-, Grammy- ja BMI-ehdokkuuksia ja palkintoja muun muassa elokuvista Hevoskuiskaaja, American Beauty, Vihreä maili, Pikku naisia, Lemony Snicketin surkeiden sattumusten sarja ja Matkalla Perditioniin.
Dražen Petrović
Dražen Petrović (22. lokakuuta 1964 Šibenik – 7. kesäkuuta 1993 Denkendorf) oli kroatialainen koripalloilija.
Petrović aloitti kotipallon KK Šibenikin juniorijoukkueissa, joista hän nousi edustusjoukkueeseen vuonna 1979. Hän edusti seuraa vuoteen 1983 ja vuonna 1984 hän siirtyi KK Cibonaan, jossa hän voitti muun muassa kaksi Euroopan-mestaruutta. Vuonna 1986 Petrović varattiin NBA:han, mutta hän jatkoi uraansa Euroopassa vielä kolme kautta, joista viimeisen hän pelasi Real Madridissa. Vuonna 1989 Petrović siirtyi NBA:han Portland Trail Blazersiin, josta hänet myytiin New Jersey Netsille vuonna 1991.
Šibenik (1979–1983)
Petrović harjoitteli nuorena poikana veljensä Aleksandarin kanssa koripalloa. Kolmetoistavuotiaana Petrović siirtyi paikalliseen KK Šibenikiin pelaamaan. Hän harjoitteli 2–3 kertaa päivässä ja pelasi vanhempien junioreiden kanssa samassa joukkueessa. Ollessaan 15-vuotias Petrović nostettiin Šibenikin edustusjoukkueeseen. Joukkueen valmentaja antoi nuorille pelaajille paljon peliaikaa ja hän huomasi Petrovićin potentiaalin. Kahdella ensimmäisellä kaudellaan Petrović pelasi kuitenkin vähän ja teki 0,8 sekä 2,0 pistettä ottelua kohden pääsarjassa. Kausi 1981–1982 oli hänen läpimurtokautensa ja Petrović johdatti joukkueensa Korać Cupin loppuotteluun, jossa joukkue kohtasi CSP Limogesin. Petrović teki ottelussa yhdeksäntoista pistettä, mutta siitä huolimatta Limoges voitti ottelun. Myös seuraavalla kaudella Šibenik selviytyi sarjan loppuotteluun, jossa vastassa oli jälleen Limoges. Myös tällöin Šibenik jäi voitoitta Petrovićin tehtyä kaksitoista pistettä. Samana kautena Petrović johdatti joukkueensa Jugoslavian liigan loppuotteluun. Ratkaisevassa mestaruusottelussa hän teki viimeiset pisteet, joilla joukkue varmisti mestaruuden. Poliittisten syiden takia seuralta kuitenkin vietiin mestaruus kaksi päivää myöhemmin.
Hyvien peliesitysten takia Euroliiga-seurat sekä yhdysvaltalaiset yliopistojoukkueet kiinnostuivat Petrovićista. Šibenik halusi pitää hänet seurassa, mutta myös muun muassa Notre Damen yliopiston valmentaja pyysi häntä siirtymään yliopistojoukkueeseen. Kauden 1983–1984 Petrović joutui olemaan joka tapauksessa sivussa armeijan takia. Koska hänen veljensä oli siirtynyt Cibonaan, oli Petrović päättänyt jo hyvissä ajoin siirtyä joukkueeseen.
Cibona (1984–1988)
Kausi 1985–1986 oli hänen parhaan tilastollisesti. Petrović teki Jugoslavian liigassa 43,3 pistettä ottelua kohden. Yhden ottelun piste-ennätykseksi hän teki 112 pistettä Olimpijaa vastaan lokakuussa 1985. Kauden päätteeksi Cibona voitti toisen Euroopan mestaruuden perättäin, sillä se voitti loppuottelussa Žalgirisin. Kotimaassa Cibona sijoittui hopealle, kun mestaruuden voitti KK Zadar. Kesällä 1986 Petrović osallistui NBA:n varaustilaisuuteen, jossa hän oli Portland Trail Blazersin 60. varaus. Kaudella 1986–1987 Petrović johdatti joukkueensa Cup voittajien cupissa mestariksi. Kotimaassa Cibona voitti runkosarjan, muttei päässyt lopulta edes loppuotteluihin. Viimeisellä kaudellaan seurassa Petrović johdatti Cibonan Korać Cupin loppuotteluun, jonka joukkue hävisi Real Madridille. Hän voitti myös uransa kolmannen Jugoslavian cupin, kun joukkue voitti Jugoplastikan.
Real Madrid (1988–1989)
Neljän Cibona-vuoden jälkeen Petrović mietti siirtymistä NBA:han, mutta päätti lopulta jäädä vielä Eurooppaan. Petrović teki Real Madridin kanssa neljän miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen. Joukkue selviytyi Cup-voittajien cupissa välieriin, jossa Real Madrid voitti Cibonan Petrovićin tehtyä pelin ratkaisseet vapaaheitot. Sarjan loppuottelussa Real Madrid voitti Juventus Casertan. Petrović teki ottelussa 62 pistettä, joka oli sarjan uusi piste-ennätys. Espanjassa Petrović johdatti joukkueensa ACB:n loppuotteluihin. Neljännessä osaottelussa hän teki 42 pistettä, mikä oli sarjan ennätys loppuotteluissa. Kausi päättyi kuitenkin ACB-hopeaan FC Barcelonan voitettua mestaruuden. Koska Petrović oli voittanut Euroopassa kaikki merkittävät mestaruudet, halusi hän hakea uutta vastusta NBA:sta. Kauden päätteeksi hän siirtyi Portland Trail Blazersiin. Koska hänellä oli sopimus Real Madridin kanssa, joutui hän maksamaan itsensä ulos sopimuksesta. Loppujen lopuksi Petrović maksoi seuralle 1,5 miljoonaa dollaria.
St. Leonhard in Passeier
St. Leonhard in Passeier on kunta Etelä-Tirolin autonomisessa maakunnassa, Italiassa. Se sijaitsee noin 80 kilometriä pohjoiseen Trentosta ja noin 35 kilometriä pohjoiseen Bolzanosta (Bozen). Vuonna 2014 kunnan asukasluku oli 3 603. Sen pinta-ala on 88,4 neliökilometriä ja asukastiheys 41 as./km². Vuoden 2001 väestölaskennassa 98,30 prosenttia kunnan asukkaista puhui äidinkielenään saksaa, 1,61 prosenttia italiaa ja 0,09 prosenttia ladinoa.
Dražen Petrović
Portland (1989–1991)
Petrović pelasi ensimmäisen NBA-ottelunsa Sacramento Kingsiä vastaan ja teki seitsemän pistettä. Ensimmäisellä kaudellaan Petrović ei saanut paljon peliaikaa, sillä valmentajana ollut Rick Adelman ei luottanut hänen taitoihinsa. Adelman ei koskaan valittanut Petrovićin pelistä, muttei koskaan kertonut, miksei antanut hänelle enemmän peliaikaa. Toisaalta seuralla oli jo heittävän takamiehen pelipaikalla Clyde Drexler, jonka lisäksi Petrovićin puolustusta ei pidetty tarpeeksi hyvänä NBA:han. Ensimmäisellä kaudella hän pelasi 77 ottelua, joissa hän teki 7,6 pistettä ottelua kohden. Joukkue selviytyi NBA:n loppuotteluihin, mutta hävisi ne Detroit Pistonsille voitoin 4–1.
Kauden 1990–1991 Petrović aloitti Portlandissa. Hän sai kuitenkin entistä vähemmän peliaikaa ja teki kahdeksassatoista pelaamassaan ottelussa 4,4 pistettä ottelua kohden. Näistä otteluista joukkue hävisi vain neljä. Kun kautta oli pelattu 38 ottelua, oli Petrović jäänyt ilman peliaikaa kahdessakymmenessä ottelussa. Lopulta tammikuussa 1991 Petrović siirtyi New Jersey Netsiin kolmen seuran välisessä vaihdossa.
New Jersey Nets (1991–1993)
thumb|150px|Petrovićin haudan muistomerkki. Netsissä Petrović sai enemmän peliaikaa, ja heti ensimmäisessä ottelussa hän teki neljätoista pistettä. Nets antoi hänelle aluksi vähän peliaikaa, mutta loppukautta kohden vastuu suureni. Nets voitti kaudella 26 ottelua ja hävisi 56, eikä täten päässyt pudotuspeleihin. Petrovićin peliaikaa kohden tehty pistelukema oli kuitenkin sarjan parhaimpia. Seuraavalla kaudella hänen peliaikansa lisääntyi ja hän nousi joukkueensa avausviisikkoon. Petrovićia pidettiin yleisesti sarjan parhaana heittäjänä; varsinkin kolmen pisteen heitoissa. Hän olikin sarjan kolmanneksi tarkin kolmen pisteen heitoissa. Kauden tilastollisesti parhaan pelinsä Petrović pelasi maaliskuussa 1992 ottelussa Bostonia vastaan. New Jerseyn voittoon päättyneessä ottelussa Petrović teki 39 pistettä. Myös joukkueen tulokset paranivat ja Nets voitti 40 ottelua, jolloin se selviytyi pudotuspeleihin. Pudotuspeleissä joukkue kohtasi Clevelandin ja hävisi otteluvoitoin 3–1.
Uransa viimeisellä kaudella Petrović jatkoi kehitystä ja teki 22,3 pistettä, jolla hän oli joukkueensa paras pistemies. Tammikuussa 1993 hän paransi piste-ennätystään, kun hän teki 44 pistettä Houstonia vastaan. Nets paransi edelleen edellisestä kaudesta ja voitti 43 ottelua 82 ottelusta, jolloin seura eteni toista kertaa perättäin pudotuspeleihin. Joukkue sai jälleen vastaansa Clevelandin ja hävisi pudotuspelien ensimmäisen kierroksen otteluvoitoin 3–2. Kauden päätteeksi hänet valittiin NBA:n kolmostähdistöön. Petrović ei ollut tyytyväinen seurajohdon hitauteen uuden sopimuksen luomisessa ja sanoi lähtevänsä muutoin Kreikkaan kaksivuotisella sopimuksella. Sopimusta ei kuitenkaan ehditty tekemään ennen hänen kuolemaansa.
Maajoukkueura
Petrović pelasi ensimmäiset arvokisansa vuonna 1980, jolloin hän edusti Jugoslavian nuorten maajoukkuetta. Vuonna 1982 hän pelasi ensimmäistä kertaa Jugoslavian maajoukkueessa ottelussa Italiaa vastaan. Petrović oli mukana Los Angelesin olympialaisissa vuonna 1984. Olympialaisten ensimmäisessä ottelussa hän teki 21 pistettä Saksan liittotasavaltaa vastaan. Hänen johdollaan maa selviytyi kisojen pronssiotteluun, jossa maa voitti Kanadan. Seuraavan kerran Petrović pelasi arvokisoissa vuonna 1986, Espanjan MM-kilpailuissa. Hän aloitti turnauksen tekemällä 34 pistettä Uutta-Seelantia vastaan, mutta eniten pisteitä, 47, hän teki Alankomaita vastaan. Kisojen päätteeksi Jugoslavia voitti MM-pronssia. Petrović oli ollut mukana vuosien 1983 ja 1985 EM-kilpailuissa, mutta molemmilla kerroilla Jugoslavia oli jäänyt seitsemänneksi. Kreikan EM-kilpailuissa vuonna 1987 Petrović saavutti ensimmäisen EM-pronssimitalinsa, kun maa voitti mitaliottelussa Espanjan. Petrović oli mukana Soulin olympialaisissa vuonna 1988. Heti ensimmäisessä ottelussa hän teki 25 pistettä Neuvostoliittoa vastaan, mikä oli myös hänen suurin pistemääränsä kisoissa. Turnauksen loppuottelussa maat kohtasivat uudestaan ja Petrović teki 24 pistettä. Tämä ei kuitenkaan riittänyt voittoon, sillä Neuvostoliitto voitti olympiakultaa luvuin 76–63. Ensimmäisen arvokisojen kultamitalinsa hän voitti vuoden 1989 EM-kilpailuissa, jolloin hänet valittiin myös kisojen arvokkaimmaksi pelaajaksi. Viimeisen kerran Petrović edusti Jugoslaviaa arvokisoissa Argentiinan MM-kilpailuissa vuonna 1990. Tällöin maa voitti loppuottelussa Neuvostoliiton. Vuonna 1992 Petrović edusti itsenäistä Kroatiaa Barcelonan olympialaisissa. Kroatia selviytyi kisojen loppuotteluun, jossa maa kohtasi Yhdysvaltain Dream Team -nimeä kantaneen joukkueen. Kroatia hävisi ottelun luvuin 117–85 ja Petrović teki 24 pistettä.
Yksityiselämä ja tunnustukset
Petrović kuoli 7. kesäkuuta 1993 lähellä Ingolstadtia. Hän istui auton etupenkillä ja autoa ajoi hänen tyttöystävänsä, jonka lisäksi autossa oli toinen nainen. Aikaisemmin vastakkaiseen suuntaan matkalla ollut rekka oli suistunut toiselle ajotielle, koska se oli väistänyt rankkasateen jälkeen luisunutta autoa. Tämän takia rekka sulki vastakkaiseen suuntaan liikkuneen liikenteen. Rekan kuljettaja oli yrittänyt varoittaa vastaantulevia autoja, mutta siitä huolimatta Petrovićin auto törmäsi rekkaan. Autossa nukkuneella Petrovićilla ei ollut turvavyötä.
Cibona on vaihtanut kotiareenansa nimeksi Dražen Petrović Basketball Hall. Kroatian posti on tehnyt postimerkin, jossa on hänen kuvansa. Myös Kroatian Olympiakomitea painatti kultamitalit Petrovićin kuvalla. Lausannen Olympiamuseon edustalla on hänen patsaansa. Petrovićin kunniaksi hänelle avattiin Zagrebissa oma museo. Vuonna 2011 Šibenikissä paljastettiin Petrovićin pronssinen muistopatsas.
Pelityyli
Petrović tunnettiin suurista harjoittelumääristään, ja jo nuorena hän saattoi harjoitella kahdeksan tuntia päivässä. Euroopassa hän käytti hyväksi taidokasta pallonkuljetustaan sekä peliälyään. NBA:ssa hänen puolustuksensa ei ollut yhtä hyvä kuin normaalilla pelaajalla, jonka takia hän sai aluksi vähän peliaikaa. Myöhemmällä urallaan hän nousi sarjan parhaimpien heittäjien joukkoon. Netsin kannattajat arvostivat Petrovićin energisyyttä sekä intoa kentällä. Valmentajat ihailivat hänen haluaan tulla paremmaksi sekä harjoittelua kauden ulkopuolella.
Xánthi
Nykyinen Xánthin kunta muodostui, kun Xánthi ja Stavroúpoli yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Xánthin kaupungissa toimii Traakian Demokritos-yliopiston teknillinen tiedekunta.
Kunnan osat
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Xánthin kunta muodostuu kahdesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Laodameia
Laodameia viittasi Kreikan mytologiassa kahteen naiseen:
Rensselaerin piirikunta
Rensselaerin piirikunta on Yhdysvaltojen New Yorkin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 158 714 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Troyn kaupunki. Piirikunta on perustettu vuonna 1791.
Nietos
Nietos oli Rukan ja Pyhätunturin hiihtokeskusten vuoteen 2015 saakka julkaisema elämäntapalehti, joka keskittyi laskettelun, lumilautailun ja hiihtämisen lisäksi erilaisiin ilmiöihin, ihmisiin, kulttuuriin, historiaan ja luontoon. Nietos julkaistiin kerran vuodessa ja oli jakelussa SkiExposta vappuun. Painos oli 30 000 lehteä.
Nietos oli ilmainen ja se postitettiin Rukan ja Pyhän kausikortin ostajille ja kanta-asiakkaille. Sitä jaettiin Rukan ja Pyhätunturin hiihtokeskuksissa ja valtakunnallisesti muun muassa dropinmarket.comin asiakkaille (talvituotteiden tilaajat), Peak Performancen Kämpin liikkeessä ja VR:n yöjunissa (sesonkiviikot). Nietosta pystyi lukemaan myös kahviloissa eri puolella Suomea.
Nietos julkaistiin myös digiversiona lehden verkkosivuilla. Viimeinen Nietos julkaistiin marraskuussa 2015.
Ruotsin kieltolakikansanäänestys 1922
Ruotsin kansanäänestys kieltolaista järjestettiin 27. elokuuta 1922. Se oli ensimmäinen koskaan Ruotsissa järjestetty kansanäänestys, ja myös tähän mennessä tasaisin: ei-äänet voittivat 51 prosentin osuudella kyllä-äänten jäädessä 49 prosenttiin. Äänestysprosentti oli 55.
Huomionarvoista oli, että äänestyksessä miesten ja naisten antamat äänet laskettiin erikseen. Ajatuksena oli, että jos naiset olisivat innokkaampia kieltolain kannattajia (kuten tulosten perusteella olivatkin), jäisi mahdollisuus sille, että miesten antamien äänten ei-enemmistö estäisi kieltolain. Äänestys oli tosin vain neuvoa-antava eikä sitova, mutta kieltolaki jäi kuitenkin Ruotsissa toteutumatta.
Rakkularauhanen
thumb|250px|Miehen sukuelinten anatomiaa. 1. Virtsarakko. 2. Häpyliitos. 3. Siitin. 4. Paisuvaiskudos. 5. Terska. 6. Esinahka. 7. Virtsaputki. 10. Rakkularauhanen. 11. Siemenheittotiehyt. 12. Eturauhanen. 13. Bulbouretraali- eli Cowperin rauhanen. 15. Siemenjohdin. 16. Lisäkives. 17. Kives. 18. Kivespussi. Rakkularauhanen on miehen lisäsukupuolirauhasiin kuuluva rauhanen, joka tuottaa suurimman osan siemennesteen nestemäisestä osasta.
Anatomiaa
thumb|250px|Rakkularauhanen. Seminal vesicle = rakkularauhanen. Vas deferens = siemenjohdin. Urethra = virtsaputki. Prostate = eturauhanen. Ejaculatory duct = siemenheittotiehyt. Rakkularauhanen on muutaman senttimetrin mittainen, parillinen, pitkänomainen ja kiemurainen rauhanen, joka sijaitsee eturauhasen takana siemenjohtimien loppupäässä virtsarakon ja peräsuolen välissä.
Rakkularauhasta ympäröi sileän lihaksen kerros, joka supistelee siemensyöksyn aikana tyhjentäen rakkularauhasen eritteen siemenheittotiehyiden kautta virtsaputkeen.
Rakkularauhasen merkitys
Rakkularauhanen tuottaa suurimman osan siemennesteen plasmasta, jota suurin osa siemennesteen tilavuudesta on. Rakkularauhasen erite sisältää ravinteita siittiöitä varten, ja siittiöt kulkeutuvat sen mukana. Rakkularauhasen supistelu siemensyöksyn yhteydessä aiheuttaa siemennesteen pumppautumista elimistöstä pois.
Rakkularauhasen sairaudet
Tavallisin rakkularauhasen sairaus on rakkularauhasen tulehdus eli vesikuliitti tai vesiculitis. Usein eturauhasen tulehdukseen voi liittyä myös rakkularauhasen tulehdus, jolloin kyseessä on prostatovesikuliitti tai prostatovesiculitis. Etu- ja rakkularauhasen tulehdukset ovat yleensä vaarattomia, joskin ikäviä. Tulehdusten yhteydessä voi mm. verta esiintyä siemennesteessä.
Bundesautobahn 5
Bundesautobahn 5 (BAB 5), lyhyemmin Autobahn 5 (A 5), on 440 kilometriä pitkä pohjois–eteläsuuntainen moottoritie Saksassa. Noin 178 kilometriä väylästä sijaitsee Hessenin osavaltiossa ja eteläinen 262 kilometrin osuus puolestaan Baden-Württembergin osavaltiossa. A 5:n reitti alkaa keskeltä Saksaa Hattenbachin risteyksestä ja kulkee Frankfurt am Mainin kautta Saksan lounaisrajan tuntumassa Sveitsin Baseliin.
A 5 kuuluu Euroopan keskeisiin pohjois–eteläsuuntaisen tieliikenteen väyliin. Sitä myöten kulkee liikenne Pohjois-Euroopasta Sisiliaan ja Espanjaan. Frankfurtissa (Frankfurter Kreuz) A 5 risteää moottoritie A 3:n kanssa, joka kulkee Alankomaiden rajalta Ala-Reinin alueelta Passauhin Itävallan rajalle. Freiburg im Breisgaun eteläpuolella A 5:ltä on yhteys Ranskan moottoritieverkkoon ja sitä kautta Espanjaan. A 5 on suurimmaksi osaksi neli- tai kuusikaistainen. Frankfurt am Mainin seudulla kaistoja on neljä suuntaansa, eli kahdeksan.
Historia
thumb|left|BAB 5 Frankfurtin pohjoispuolella. thumb|left|Bernd Rosemeyerin muistomerkki. thumb|left|Hardtwaldin levähdysalue Heidelbergin lähistöllä. thumb|left|Moottoriteiden A 5 ja A 98 risteys Weil am Rheinissa.
Moottoritietä Frankfurt am Main–Darmstadt alettiin rakentaa 23. syyskuuta 1933. Osuus avattiin 19. toukokuuta 1935. Sen oli määrä kuulua moottoritieyhteyteen Hampuri–Frankfurt am Main–Basel (HaFraBa), jota alettiin suunnitella vuonna 1926. Kommunistit ja kansallissosialistit kaatoivat yksityisen HaFraBa-hankkeen ja toivat tilalle oman valtiollisen hankkeensa. Frankfurt am Main–Darmstadt oli Saksan ensimmäinen "valtakunnanmoottoritie" eli Reichsautobahn. Maan vanhin moottoritie on kuitenkin 18-kilometrinen Köln–Bonn (nykyinen BAB 555), jonka rakennustyö aloitettiin Weimarin tasavallan aikana 1929 ja joka avattiin liikenteelle 6. elokuuta 1932.
1920-luvulla kaavailtu moottoritie Hampurista Frankfurt am Mainin kautta Baseliin ei toteutunut aivan sellaisenaan, sillä reitin pohjoinen osuus on moottoritietä A 7, joka kulkee Saksan halki Tanskan rajalta Itävallan rajalle. A 5:n ja A 7:n yhtymäkohta on Hattenbachin risteys Niederaulan kunnan alueella. Nelisen kilometriä risteyksestä pohjoiseen sijaitsee puolestaan A 7:n ja A 4:n risteys.
Moottoritieosuus Ettlingen–Bruchhausen otettiin käyttöön vuonna 1955, osuus Bruchhausen–Baden-Baden vuonna 1956 ja Baden-Baden–Bühl vuonna 1958. Osuudet Bühl–Achern ja Müllheim/Neuenburg–Märkt avattiin liikenteelle 1959. Osuus Achern–Offenburg oli valmis 1960 ja seuraavana vuonna avattiin Offenburg–Riegel ja Freiburg-Süd–Müllheim/Neuenburg. Vuonna 1962 saatiin valmiiksi Riegelin ja Freiburg-Süd -liittymän väli. Vuonna 1963 oli vuorossa osuus Märktistä Weil am Rheiniin. BAB 5:n eteläisin osuus Weil am Rheinista Sveitsin rajalle avattiin vihdoin 14. kesäkuuta 1980.
Haarat
Mannheimin keskusta sijaitsee kymmenisen kilometriä A 5:n länsipuolella. A 5:stä erkanee Kreuz Weinheimissa (liittymä 33) kuusikilometrinen kokoojatie A 659, joka vie Mannheimiin. Hieman etelämpänä, Kreuz Heidelbergissa, A 5:stä erkanee puolestaan 11,9-kilometrinen A 656 kohti Mannheimin keskustaa. Eteläosassaan A 5 seurailee Reinin rantaa, ja sitä myöten myös Saksan ja Ranskan välistä rajaa. Baden-Württembergin lounaiskolkassa tie kulkee vain kivenheiton päässä rajalta. Neuenburgin risteyksessä (Dreieck Neuenburg, liittymänumero 66) Freiburgin eteläpuolella Ranskan Autoroute A36 muotoutuu A 5:n länteen suuntaavista rampeista. Virallisesti A36 alkaa Ranskan rajalta 400 metriä risteyksestä itään keskellä Reinin ylittävää siltaa. A36:n ja A 5:n yhdistävä tienpätkä tunnettiin ennen nimellä A 862. Nykyisin A 862 on A 5:n haarautuma. Aikoinaan A 862 oli 0,4 kilometrin pituudellaan Saksan lyhyin moottoritie.
Huomioita
A 5:n alkupiste eli Hattenbacher Dreieck on nollan kilometrin sijasta määritetty kohdaksi km 372. Etäisyys on laskettu pohjoisesta tulevan A 7:n mukaisesti. A 5:n etäisyysnumerointi päättyy Sveitsin puolelle Baseliin kohtaan km 814. Osuudella Frankfurter Kreuz – Zeppelinheim/Dreieich kulkee 150 700 ajoneuvoa vuorokaudessa, joten se kuuluu Saksan vilkkaimmin liikennöityihin tieosuuksiin.
Nykyisen Frankfurter Kreuzin eteläpuolella tehtiin nopeuskokeiluja 1930-luvulla. Kilpa-autoilija Bernd Rosemeyer sai surmansa tällaisessa kokeilussa 28. tammikuuta 1938, hän oli päässyt ennen kuolemaansa 400 km:n tuntinopeuteen. Langen/Mörfeldenin liittymän lähellä sijaitsevalle parkkipaikalle on pystytetty muistokivi Rosemeyerille ("Bernd-Rosemeyer-Mahnmal"). Moottoriteiden A 5 ja A 8 risteysalueella järjestettiin vuosina 1946–1951 kilpa-ajoja nimellä Karlsruher Dreiecksrennen. Niihin osallistuivat muun muassa Karl Kling ja Hans Stuck.
Ranskan, Saksan ja Sveitsin valtakunnanrajojen yhtymäpiste eli Dreiländereck sijaitsee noin kilometrin verran länteen BAB 5:n reitiltä.
Topeliuspriset
Topeliuspriset on suomenruotsalaisille toimittajille vuosittain myönnettävä palkinto, jota on vuodesta 1991 jakaneet kaksi järjestöä, Svenska folkskolans vänner ja Finlands svenska publicistförbund. Sakari Topeliuksen mukaan nimetty palkinto pyrkii nostamaan esiin journalisteja, jotka ovat edistäneet suomenruotsalaista kulttuuria ja ruotsinkielistä journalismia Suomessa. Palkinto jaetaan vuosittain Topeliuksen syntymäpäivänä 14. tammikuuta, ja se on nykyisin suuruudeltaan 7 500 euroa.
Ennen Topeliuspalkinnon perustamista Finlands svenska publicistförbund jakoi vuodesta 1957 alkaen toimittajapalkintoa.
Politiikka (lehti)
Politiikka on Valtiotieteellisen yhdistyksen julkaisema suomalainen tieteellinen aikakauslehti, joka ilmestyy neljästi vuodessa. Politiikka-lehdessä julkaistaan vertaisarvioituja valtio-opillisia artikkeleita sekä lyhyempiä katsauksia, puheenvuoroja ja kirja-arvosteluja, pääasiassa suomeksi ja ruotsiksi. Se on arvioitu Julkaisufoorumissa kakkostasolle, ja se on saanut Tieteellisten seurain valtuuskunnan (TSV) Vertaisarvioitu-tunnuksen.
Lehti on ilmestynyt vuodesta 1959 alkaen. Se oli saatavilla painettuna paperiversiona vuoteen 2018 saakka. Vuodesta 2019 lukien Politiikka on ilmestynyt avoimesti digitaalisena. Lehden vastaava päätoimittaja on Mikko Lahtinen.
The Sound of Madness
The Sound of Madness on yhdysvaltalaisen Shinedownin vuonna 2008 julkaistu kolmas studioalbumi. Albumi sijoittui Yhdysvaltain albumilistan sijalle 8. Se on myös ylittänyt RIAA:n platinalevyyn vaadittavan miljoonan myydyn levyn rajan. Albumin parhaiten myynyt single "Second Chance" puolestaan ylsi Yhdysvaltain singlelistan sijalle 7.
Kappaleet
Kaikki kappaleet ovat Brent Smithin ja David Bassettin säveltämiä ja sanoittamia.
Juho Mäkelä
Juho Mäkelä on seuraavien henkilöiden nimi:
Elimäki
Elimäki (aik. myös Elimä, ) on entinen Suomen kunta, joka sijaitsee Kymenlaaksossa ja on nykyisin osa Kouvolaa. Sen väkiluku oli lakkautushetkellä 8 199 henkeä. Elimäki oli pääosin maaseutumainen kunta, jonka asukkaista vajaat kaksi kolmannesta asui taajama-alueella. Kunnan suurin taajama oli Koria, joka sijaitsee Kymijoen varrella vastapäätä Kouvolaa, sekä kirkonkylä. Elimäki oli kunnan lakkautushetkellä väkiluvultaan Suomen 134. suurin ja Kymenlaakson seitsemänneksi suurin kunta.
Elimäen naapurikunnat olivat Anjalankoski, Iitti, Kouvola, Kuusankoski, Lapinjärvi, Pyhtää, Ruotsinpyhtää (nyk. osa Loviisaa) ja Valkeala.
Väestönkehitys
Vuoden 2015 väkiluku koskee nykyistä Elimäen suuraluetta, joka kattaa kokonaan entisen Elimäen kunnan alueen.
Taajamat
Vuoden 2000 lopussa Elimäellä oli 8 594 asukasta, joista 5 684 asui taajamissa, 2 884 haja-asutusalueilla ja 26:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Elimäen taajama-aste oli siten 66,3 %. Elimäen taajamaväestö jakautui kahden eri taajaman kesken:
Kunnan keskustaajama on lihavoitu. Korian taajama kuului suurimmilta osin Elimäkeen, mutta Kymijoen itäpuolinen alue (Tammiranta) kuului Kuusankoskeen.
Historia
Pyhtään seurakuntaan kuuluneen Elimäen ensimmäinen kappelikirkko on rakennettu luultavasti 1570-luvulla. Kappeli sijaitsi nykyään kuivatetun Elimäenjärven etelärannalla lähellä nykyistä Elimäen kirkkoa. Nykyinen kirkko valmistui 1638. Sana Elimäki pohjautuu saamelaiskieliin, jossa sanan alkuosa viittaa ”ylhäällä olevaan”.
Ruotsin kuningas Kaarle IX menetti hevosensa Kirkholman taistelussa, joka käytiin Ruotsin ja Puolan armeijoiden välillä lähellä Riikaa vuonna 1605. Ratsumestari Henrik Wrede antoi hänelle oman hevosensa ja siten todennäköisesti pelasti kuninkaan hengen. Wrede itse kuoli taistelussa. Kiitollisena henkensä pelastamisesta kuningas Kaarle IX lahjoitti Wreden leskelle Gertrud von Ungernille laajan läänityksen nykyisen Elimäen kunnan alueelta. Tämän lahjoituksen myötä Wreden suku nousi alueen voimasuvuksi. Vuonna 1649 maat siirtyivät edelleen ratsumestarin pojalle Kasper Wredelle ja myöhemmin edelleen de la Gardie -suvulle. Wrede af Elimän aatelissuku sai vapaaherrallisena sukuna Suomen Ritarihuoneen järjestysnumeron 2.
Anjalan evankelis-luterilainen seurakunta erotettiin itsenäiseksi seurakunnaksi Elimäestä vuonna 1863. Elimäen naapurikunnat olivat kunnan lakkautushetkellä Anjalankoski, Iitti, Kouvola, Kuusankoski, Lapinjärvi, Ruotsinpyhtää ja Valkeala.
Elimäen talonpoikaislevottomuudet vuosina 1772–1774 johtuivat epäoikeudenmukaisiksi koetuista päivätöistä. Liikehdintään osallistui toistasataa kartanoiden alustalaistalonpoikaa. Kruunu vangitsi heistä monia, mutta lopulta suurin osa heistä selvisi varoituksella.
Peippolan kartanon omistaja Emil sekä Mustilan kartanon omistajat Ernst ja Wilhelm af Forselles allekirjoittivat Elimäen kansakoulun perustamisasiakirjan 31. toukokuuta 1864.
Vaakuna
Elimäen vaakunan hopeisessa yläkentässä on kuvattu musta, takajaloilleen noussut, kruunupäinen hevonen, jonka kruunu, kaviot,suitset ja satula ovat kultaa. Punaisessa alakentässä on kaksi hopeista päivätyökapulaa ristissä ja niiden yläpuolella hopeinen neliapila. Ratsuhevonen liittyy Elimäen historiaan Wrede-suvun kautta. Päivätyökapulat viittaavat torpparilaitokseen. Apilanlehti symboloi maanviljelyä, joka on kunnan pääelinkeino. Elimäen vaakuna on ollut käytössä vuodesta 1951, ja sen on suunnitellut Eero-Eetu Saarisen aiheiden pohjalta Gustaf von Numers.
Kylät
Tässä on lueteltu Elimäen rekisterikylät. Niiden perässä on niihin kuuluvat osakylät tai merkittävän kokoiset alueet. Elimäellä oli 15 rekisterikylää.
Ruokakulttuuri
Elimäen pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla perunakeitto, uuniliha ja potaattiloota sekä ohrauunipuuro ja rusinasoppa.
Saaristomeren meripuolustusalue
thumb|[[6. ohjuslaivueeseen kuuluva miinalaiva Uusimaa Pansiossa.]] Saaristomeren meripuolustusalue (lyhenne SMMEPA, aik. SmMepa) oli Suomen merivoimien yhtymä, jonka päätukikohta sijaitsi Turussa Pansion varuskunnassa.
Cortlandin piirikunta
Cortlandin piirikunta on Yhdysvaltojen New Yorkin osavaltiossa sijaitseva, vuonna 1808 perustettu piirikunta. Sen väkiluku oli 47 581 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Cortlandin kaupunki.
Saaristomeren meripuolustusalue
Meripuolustusalueet lakkautettiin 31. joulukuuta 2014, jolloin meripuolustusalueiden laivastojoukoista muodostettiin Pansioon Rannikkolaivasto.
Joukkoyksiköt
Meripuolustusalueen esikunnan lisäksi siihen kuuluivat seuraavat joukkoyksiköt:
Meripuolustusalueen palveluksessa oli vuodenvaihteessa 2013 yli 500 henkilöä.
Historia
Joukko-osaston historian voidaan katsoa alkaneen jo 1918, jolloin yksikkö toimi Helsingissä ja Koivistolla. Usean nimenvaihdoksen jälkeen nimeksi vakiintui Turun laivastoasema vuonna 1939.
Joukko-osaston aikaisemmat nimet ovat:
Rannikkolaivaston organisaatioon kuului vielä 1980-luvulla Teknillinen huolto-osasto ja sukellusviirikkö (SukVkö). Miinakoeasema eli MiKoeAs, nykyisen Merivoimien tutkimuslaitoksen edeltäjä oli ollut toiminnassa jo 1970-luvulla.
Osana Puolustusvoimien rakennemuutosta Korppoon (nyk. Paraisten) Gyltössä toiminut Turun rannikkopatteristo (TurRPsto) lakkautettiin vuoden 2006 lopussa. Samassa rakennemuutoksessa Saaristomeren meripataljoona (MeriP/TurLAs ja SmMeriP) muuttui Turun rannikkopataljoonaksi, jonka alaisuuteen kuuluvat alasajetut linnakkeet sekä Korppoon merivalvontakeskus Gyltössä.
Perinteet
Joukko-osaston kunniamarssi oli Johann Stranenskyn säveltämä Ernst von Vegesachin marssi.
Ararat (kaupunki)
Ararat on kaupunki Armeniassa, Jerevanin eteläpuolella sijaitsevassa Araratin maakunnassa. Ararat sijaitsee maanteitse vajaa 50 kilometriä Jerevanista kaakkoon. Vuonna 2011 kaupungin oli 20 235 asukasta (vuonna 2001: 20 480 as.).
Olavi Metsistö
Olavi Onni Metsistö (14. lokakuuta 1924 Helsinki – 27. helmikuuta 2009) oli suomalainen unkarinkielisen kirjallisuuden kääntäjä.
Metsistö tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta lyseosta 1943. Hänellä oli opintoja Budapestissa 1947–1952. Metsistö työskenteli toimittajana Suomen kultaseppien liitossa 1964–1967, kääntäjänä Unkarin suurlähetystössä 1954–1961, ja vuodesta 1976 eteenpäin. Metsistö sai Unkarin tekijänoikeustoimisto Artisjusin tunnustuspalkinnon 1980.
Metsistön vanhemmat olivat koneasentaja Onni Edvard Metsistö ja Suoma Esteri (o.s. Laakso)
Strangeland
Strangeland on Dee Sniderin kirjoittama kauhu/jännityselokuva vuodelta 1998. Elokuva kertoo skitsofreniasta kärsivästä sadistisesta Captain Howdystä/Carlton Hendricksistä (häntä näyttelee Dee Snider itse), joka houkuttelee Internetistä uhreikseen nuoria kiduttaakseen heitä.
Captain Howdy
Captain Howdy on tuttu nimi muistakin yhteyksistä. Twisted Sisterin (jonka laulusolisti Dee Snider myös on) levyllä Stay Hungry (1984) kappaleessa Horror-teria mainitaan Captain Howdy. Sama nimi mainitaan myös Manaaja-elokuvassa, jossa Linda Blair kommunikoi tämän nimisen aaveen kanssa käyttäen Ouija-lautaa.
Dee Snider on ripotellut elokuvaan pieniä viittauksia niin Twisted Sisterin musiikkiin, kuin mm. Robert Englundin näyttelemän Freddy Kruegerin (Painajainen Elm Streetillä) hahmoon.
Juoni
Captain Howdy käyttää Internetin chat-huoneita hyväkseen houkutellakseen luoksensa nuoria, joita tämän jälkeen kiduttaa julmasti eri tavoin. Suuri osa toiminnasta pyörii erilaisten lävistysoperaatioiden ympärillä. Kun Captain Howdy nappaa etsivä Mike Gagen tyttären, tämä ryhtyy ajojahtiin löytääkseen tämän. Captain Howdy saadaan lopulta kiinni, ja tämä tuomionsa kärsittyään ja saatuaan lääkityksen skitsofreniaansa palaa kotiinsa vain huomatakseen, ettei ole tervetullut sinne. Kaupungin väki käy hänen kimppuunsa, muttei onnistu hänen tappamisessaan. Lääkkeet katoavat, ja kohta Captain Howdy on taas entistä kovemmassa vauhdissa. Hän kidnappaa Gagen tyttären uudelleen, ja etsivän on pakko lähteä tämän perään vielä kerran.
Vatikaanin obeliski
thumb|Vatikaanin obeliski Pietarinaukiolla. thumb|Obeliski ja [[Pietarinkirkko.]] Vatikaanin obeliski on Egyptistä peräisin oleva obeliski Rooman Pietarinaukiolla, Vatikaanivaltion alueella.
Historia
Plinius vanhemman mukaan obeliskin olisi pystyttänyt Egyptiin Neonkoreos, Sesostriksen poika. Tämännimisestä henkilöstä ei tiedetä enempää, mutta Sesostris tarkoittanee jotakuta Senusret-nimisistä 12. dynastian faraoista. Nykykäsityksen mukaan alkuperäinen pystyttäjä oli farao Amenemhet II ja obeliski sijaitsi alkuaan Heliopoliissa. Kun Egypti oli liitetty Rooman valtakuntaan, Octavianus (myöhempi keisari Augustus) siirrätti obeliskin Aleksandriaan.
Obeliski siirrettiin nykyiselle paikalleen paavi Sixtus V:n määräyksestä Pietarinkirkon rakentamisen aikana vuonna 1586. Arkkitehti Domenico Fontanan suunnittelema siirto alkoi 30. huhtikuuta 1586, ja siihen tarvittiin 800 työmiestä ja 140 hevosta. Fontana käytti hankkeeseen 13 kuukautta. Obeliskin huipulla siihen saakka ollut, auringonjumalaa edustanut ontto, piikkikärkinen pallo korvattiin ristillä. Huhun mukaan pallon sisällä olisi säilytetty Julius Caesarin tuhkia, mutta pallo osoittautui tyhjäksi. Obeliskiin lisättiin ristin ohella muita veistoskoristeluja, jotka esittävät Sixtuksen vaakunan aiheita: leijonia ja kolmea vuorta. Ristiin kätkettiin 1700-luvulla väitetty pyhän ristin pyhäinjäännös.
Kuvaus
thumb|Lähikuva obeliskin jalustasta. Vatikaanin obeliski on 25,3 metriä korkea, jalustoineen 33,56 metriä. Se on toiseksi suurin Roomassa sijaitsevista 13:sta egyptiläisestä ja antiikin aikaisesta obeliskista; suurin on Lateraanikirkon luona oleva Lateraaniobeliski. Vatikaanin obeliski on punaista graniittia. Se painaa 330 tonnia, josta jalustan paino on 175 tonnia.
Obeliski on ellipsinmuotoisen Pietarinaukion keskipisteessä, ja sen pohjois- ja eteläpuolilla ellipsin polttopisteissä on Gian Lorenzo Berninin suunnittelemat suihkulähteet. Obeliskin itä- ja länsisivulla on edelleen näkyvissä piirtokirjoitus, jonka mukaan se on omistettu Caligulan edeltäjille, Augustukselle ja Tiberiukselle: DIVO CAESARI DIVI IULII F AUGUSTO, TI CAESARI DIVI AUGUSTI F AUGUSTO SACRUM (”Pyhitetty jumalalliselle Caesar Augustukselle, jumalallisen Juliuksen pojalle [ja] Tiberius Caesar Augustukselle, jumalallisen Augustuksen pojalle”). Obeliskin jalustassa on paavien aikana lisättyjä piirtokirjoituksia. Obeliski ei sisällä egyptiläisiä hieroglyfejä.
Siouxsie and the Banshees
Siouxsie and the Banshees oli brittiläinen rockyhtye, joka perustettiin vuonna 1976 Lontoossa. Sitä pidetään yhtenä ensimmäisistä post-punk-yhtyeistä. Yhtye hajosi virallisesti vuonna 1996.
Yhtye on vaikuttanut moniin nykyisiin rock-yhtyeisiin, esimerkkeinä Joy Division, The Cure, the Smiths, Radiohead, U2, Massive Attack, ja Bloc Party.
Historia
Yhtyeen ensimmäinen kokoonpano, joka levytyssopimuksen Polydor-levymerkille saatuaan ehti julkaista kaksi kiinnostavaa pitkäsoittoa. Vuonna 1978 ”Hong Kong Garden” -singlen jälkeen ilmestynyt The Scream antoi uudet, angstiset kasvot uuden aallon rockille. Keväällä 1979 yhtye julkaisi ensimmäisellä kokoonpanollaan vielä Alfred Hitchcockille hattua nostavan singlen ”The Staircase (Mystery)”. Join Hands -levyn sessiot etenivät kivuliaasti, ja levy on tunnelmaltaan ehkä yhtyeen synkin.
Magazinessa soittaneen skottilaissyntyisen, maaliskuussa 2004 menehtyneen John McGeochin selustama yhtyeen kokoonpano on se, jonka myötä yhtye miellettiin goottirockin varhaisiksi airuiksi. Lähes sadasta sessiokitaristista valittu McGeoch muutti yhtyeen soundin myös täysin uuteen suuntaan, ilmavaksi artpopiksi, jossa McKayn runnovien ja usein riitasointuisten riffien sijaan nousi pääosaan vahvalla flanger-efektillä väritetty kitarointi, josta yhtyeen vuonna 1980 julkaistu joulusingle ”Israel” antaa ehkä parhaan kuvan.
Kaleidoscope-levyllään yhtye syventyi enimmäkseen musiikillisiin kokeiluihin ja kikkailuihin, vaikka levyn ensimmäinen single ”Happy House” antoikin hyvää kuvaa tulevasta. Uransa yhtye sementoi kuitenkin 1981 ilmestyneellä Juju-albumilla, jossa se yhdisti niin psykedeliarockia kuin väkevänä eteenpäin runnovaa vaihtoehtopoppia. Modernin ajan taikauskosta tilittävä Juju on ennen kaikkea konseptilevy, mutta samalla myös ehjä kokonaisuus, jonka lauluista niin ”Spellbound” kuin karkean kaunis ”Night Shift” voidaan yhä laskea uuden aallon klassikoiksi.
Raskaasti vuonna 1981 keikkaillut kokoonpano haki jo seuraavalla levyllään uusia tuulia, ja John McGeoch kommentoikin tulevia äänityksiä keväällä 1982 ”Jujun ja Kaleidoscopen avioliittona”. Toukokuussa 1982 yhtye soitti Skandinavian kiertueensa ohessa kolme keikkaa myös Suomessa: Helsingin Tavastialla, Turun Konserttitalossa ja Vaasan Kauppaoppilaitoksessa. Hieman ennen syksyn 1982 A Kiss in the Dreamhouse -kiertuetta kitaristi John McGeoch sai kiertueen Espanjan lämmittelykeikoilla hermoromahduksen, ja hänet paikattiin kiertueella jälleen kerran The Curen Robert Smithillä.
Siouxsie and the Bansheesin tunnetuimpiin kappaleisiin kuuluvat ”Switch”, ”Christine”, ”Red Light”, ”Arabian Knights”, ”Melt!”, ”Dazzle”, ”Cities In Dust”, ”Peek-A-Boo”, ”The Last Beat Of My Heart”, ”Kiss Them For Me” sekä ”Face To Face”. Albumit The Scream (1978) ja Juju (1981) valittiin vuonna 2005 hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.
Frans Lejon
Frans Lejon tai Leijon (1879–1947) oli varhaisimpia Suomessa tunnettuja ja menestyneitä kuurosokeita.
Lejon kuurosokeutui 2-vuotiaana. Hän hoiti elämänsä aikana useita toimia mm. käsitöiden ja vihannesviljelyn alalla. Hänen tekemänsä keinutuoli ja kynttilänjalka tulivat jopa palkituiksi Tampereen teollisuusnäyttelyssä vuonna 1922.