cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Adolf Loos
Loos oli kolmasti naimisissa, ja kaikki hänen liittonsa päättyivät eroon. Vuonna 1928 hänet tuomittiin ehdonalaiseen pedofiliasta. Oikeudenkäynnin aikana hän oli alkanut osoittaa merkkejä dementiasta. Hän kuoli halvauskohtauksen jälkeen 1933 Kalksburgissa, Itävallassa.
Kasain konflikti
Vuonna 2016
Vuonna 2016 Nsapu haastoi Kabilan ja hänen hallituksensa toiminnan. Kesäkuussa hän vannoi vapauttavansa kotimaakuntansa Keski-Kasain valtion hallinnosta ja valtion turvallisuusjoukoista, joita hän syytti väärinkäytöksistä selvennä asukkaita kohtaan. Nsapu hyökkäsi paikallista poliisia vastaan. 12. elokuuta hallituksen armeija hyökkäsi Nsapun kotiin ja tappoi hänet. Myös ruumista turmeltiin, eikä sitä annettu omaisille haudattavaksi perinteisellä tavalla.
Nsapun kannattajat vannoivat kostavansa murhan. He vaativat ruumista takaisin hallitukselta, jotta voisivat haudata sen perinteisellä tavalla. Nsapun kannattajat, enimmäkseen lapsisotilaat, hyökkäsivät hallintorakennuksiin ryöstäen ja polttaen niitä. YK:n mukaan armeija käytti taistelijoita vastaan suhteetonta voimaa siihen nähden, että kapinalliset olivat aseistautuneita viidakkoveitsillä, kotitekoisilla kivääreillä tai ainoastaan kepeillä.
Joulukuussa Kabilan toinen virkakausi päättyi, mutta hän kieltäytyi luopumasta virastaan. Presidentinvaaleja lykättiin toistamiseen: ilmoitettiin, että ne siirretään huhtikuulle 2019.
Vuonna 2017
YK:n mukaan tammikuussa 2017 tapettiin neljä kapinallista ja kaksi paikallispoliisia loukkaantui. Helmikuussa 300 kapinallista taisteli armeijaa vastaan Tšimbulussa, ja yli 100 hallituksen sotilasta kuoli. Maaliskuussa yhteenottoja oli Kasain, Keski-Kasain, Itä-Kasain, Länsi-Kasain ja Lomamin maakunnissa. pienoiskuva|162x162px|Kongon vuodesta 2001 lähtien virassa toiminut presidentti Joseph Kabila. Kuva vuodelta 2003. 12. maaliskuuta kaksi YK:n asiantuntijaa katosi, ja heidät löydettiin tapettuina heidän yritettyään tutkia väkivaltaisuuksia.
24. maaliskuuta 6. huhtikuuta Kabila julisti Keski-Kasain sotatoimialueeksi. Huhtikuussa kamwina-nsapuja vastaan alkoivat taistella myös Bana Mura -taistelijat, jotka ovat ilmeisesti hallituksen tukemia. Saman kuun aikana löydettiin 42 joukkohautaa. Sisäministeriön mukaan hallitus palautti Nsapun ruumiin hänen perheelleen 15. päivä, jolloin ruumis myös haudattiin. Nsapun perhe ilmoitti lopettavansa taistelut ja sanoi, etteivät sen jäsenet jatka väkivaltaisuuksia. Sisäministeriön mukaan kamwina-nsapu-joukot nimittivät Jacques Kabeya Ntumban uudeksi heimojohtajakseen.
Toukokuussa hallitus ilmoitti, että Keski-Kasaissa oli vuoden 2017 aikana tapettu yli 500 ihmistä, joista 390 oli kapinallisia, 85 poliisivirkailijoita ja 39 sotilaita.
30. kesäkuuta YK sanoi löytäneensä Suur-Kasain kolmen maakunnan alueelta 42 joukkohautaa ja heinäkuussa Länsi-Kasaista 38 todennäköistä joukkohautaa: yhteensä 80. YK:n mukaan suurin osa niistä on hallituksen armeijan tekemiä sen jälkeen, kun se on taistellut Nsapun jäseniksi oletettuja henkilöitä vastaan. Hallitus syytti haudoista Nsapun joukkoja ja väitti, ettei osassa haudoista ollut ruumiita. Hallitus kiisti käyttäneensä liikaa voimaa.
Heinäkuussa tuomioistuin tuomitsi seitsemän hallituksen sotilasta epäiltyjen Nsapun jäsenten joukkomurhaamisesta. Joukkomurha oli tallennettu videolle.
Taistelut kiihtyivät loppukesästä 2017, mikä johti myös nälänhätään. Unicefin mukaan kolme neljännestä Suur-Kasain terveyskeskuksista kykeni elokuussa toimimaan normaalisti. Taisteluissa oli tuhottu yli 200 terveyskeskusta. Satoihin kouluihin oli tehty hyökkäyksiä ja ryöstetty niitä. Opettajia oli tapettu ja paennut, ja koulunkäynti ollut keskeytyksissä vuoden verran, koska opettajat eivät ole uskaltaneet mennä työpaikoilleen tai vanhemmat lähettää lapsia kouluun.
Tilanne rauhoittui lokakuussa.
Pakolaisuus, nälänhätä ja hätäapu
Kesäkuussa 2017 sotaa oli paennut yli 1,3 miljoonaa ihmistä Kongon sisällä ja 30 000 ihmistä Angolaan.
Lokakuussa noin puolet Kasaista paenneista 1,5 miljoonasta ihmisestä oli palannut kotiin, koska tilanne oli rauhoittunut. Monien viljelmät ja kodit olivat tuhoutuneet, joten heillä ei ollut ruokaa. YK:n alainen Maailman ruokaohjelma varoitti 30. lokakuuta, että 250 000 lasta voi kuolla Kasaissa lähikuukausina, elleivät he saa nopeasti riittävän ravinteikasta ruokaa. Ruokaohjelma tiedotti tarvitsevansa rahaa. Sillä oli koossa prosentin verran tarvittavasta 116 miljoonasta eurosta, jotka se aikoo käyttää vuoden 2018 puoliväliin mennessä.
17. tammikuuta 2018 YK:n alainen Kansainvälinen siirtolaisuusjärjestö varoitti, että aika ihmishenkien pelastamiseksi Kongossa käytävissä sodissa uhkaa loppua kesken, ellei rahoitusta saada lisää.
Alan Devonshire
Alan Ernest Devonshire (s. 13. huhtikuuta 1956 Lontoo) on englantilainen jalkapalloilija, joka pelasi keskikentän vasemmalla laidalla.
Devonshire edusti toistakymmentä vuotta West Ham Unitedia. Hän voitti FA Cupin vuonna 1980, jolloin West Ham voitti loppuottelussa Arsenalin 1–0. Vuosina 1990–1992 hän edusti Watfordia. Pelaajauransa jälkeen hän toimi valmentajana alasarjoissa.
Devonshire pelasi Englannin maajoukkueessa kahdeksan ottelua vuosina 1980–1983.
Suomen euroviisukarsinta 2002
Suomen euroviisukarsinta 2002 oli kilpailu, jossa valittiin Suomen edustaja vuoden 2002 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailun järjesti nyt ensimmäistä kertaa Yle TV2, vaikka muutamaa euro- ja interviisujen yhteiskarsintaa lukuun ottamatta aina ennen kilpailun oli järjestänyt Yle TV1. Karsinta pidettiin avoimen sävellyskilpailun ja kutsukilpailun yhdistelmänä, kilpailuun saatiin yhteensä 476 kappaletta. Niistä 12 valittiin karsinnan finaaliin.
Finaali pidettiin lauantaina 26. tammikuuta Kalevan viihdekeskuksessa Tampereella ja televisioitiin suorana YLE TV2:ssa kello 19.00–21.00. Voittaja valittiin kahdessa osassa, ensimmäisellä kierroksella alueraadit kuudella paikkakunnalla äänestivät kappaleista kuusi parasta toiselle kierrokselle. Toisella kierroksella puhelinäänestäjät äänestivät voittajan. Vierailevana tähtenä finaalissa esiintyi kaksinkertainen euroviisuvoittaja Johnny Logan. Finaalia seurasi 1 062 000 televisiokatsojaa.
Hieskoivu
Hieskoivu (Betula pubescens) on koivukasvien (Betulaceae) heimoon kuuluva puu, joka kasvaa luonnonvaraisena Euraasiassa. Hieskoivun alalajiksi luokiteltava tunturikoivu esiintyy myös Grönlannissa. Hieskoivusta on myös punalehtinen muoto, jota kutsutaan punakoivuksi (Betula pubescens f. rubra).
Kuvaus
Hieskoivu on rauduskoivua pienempi puu, joka jää 8–20 metrin korkuiseksi. Hieskoivun varsi on nuorena rusehtava ja helposti repeilevä. Hieskoivun vuosikasvaimet ovat pehmeitä ja nukkamaisia. Latvus on pensasmainen ja oksat pystyhköjä.
Hieskoivun lehdet ovat muodoltaan puikeita ja lyhytsuippuisia. Lehdessä on yleensä yksinkertainen sahalaita, mutta lehti voi toisinaan olla myös lievästi toissahainen. Kukat ovat pieniä ja kehättömiä. Ne kehittyvät erillisiin hede- ja emikukintoihin. Hedekukinto on riippuva norkko. Emikukinto on aluksi pysty norkko, joka alkaa riippua kukinnan jälkeen. Hedelmä on pieni siipipalteinen pähkylä.
Levinneisyys ja kasvupaikat
Hieskoivu on kasvupaikkansa suhteen vaatimattomampi kuin rauduskoivu. Se kasvaa soilla ja korvissa sekä tiukkasavisilla mailla, ja kestää kylmää. Sen juuristo toimii edelleen niin vetisessä maassa, jossa rauduskoivun juuristo ”hukkuu” ja puut voivat huonosti tai kuolevat, esimerkiksi tulvan takia. Hieskoivua istutetaankin sen takia huonosti vettä läpäiseville maille, vaikka se ei ole niin tuottoisa kuin rauduskoivu.
Kasvatus ja käyttö
Hieskoivua on perinteiseti käytetty polttopuuna, nyttemmin myös kuitupuuna. Sitä käytetään myös rohtona ja saunavihtojen tekoon. Vaikka rauduskoivun lehdet pysyvät paremmin vihdassa kiinni, hieskoivun oksista tulee tuoksuvampi vihta.
Tuholaiset
Monet nisäkkäät vahingoittavat hieskoivua syömällä sen oksia. Niitä ovat hirvi, poro, metsäjänis, rusakko ja myyrät. Hyönteisistä tunturimittari ja äkämäpunkit syövät koivunlehtiä, koivunmantokuoriainen (Scolytus ratzeburgi) kaivaa käytäviä sen kuoren alle.
Hieskoivuissa usein nähtävät tuulenpesät ovat Taphrina betulina -tuulenpesäsienen aiheuttamia, ja vaarattomia. Sen sijaan muut sienet, esimerkiksi koivunruoste (Melampsoridium betulinum), voivat aiheuttaa tuhoja taimitarhoilla. Monet eri sienet voivat myös aiheutta hieskoivussa versolaikkutautia. Hieskoivun yleisimpiä lahottajasieniä ovat arina-, juuri-, pakuri- ja taulakäävät.
Gladiator
Elokuva perustuu löyhästi Rooman historiaan ja senaikaisiin todellisiin historiallisiin henkilöihin.
Juoni
Roomalainen kenraali Maximus Decimus Meridius, joka on syntynyt Hispanian roomalaisessa provinssissa (nykyajan Espanjassa), johtaa roomalaisen armeijan voittoon germaaneista vuonna 180 jaa., päättäen pitkittyneen markomannisodan ja ansaiten samalla ikääntyneen keisarin Marcus Aureliuksen kunnioituksen. Maximus Decimus Meridius on kuvitteellinen hahmo, joka perustuu osittain Marcus Nonius Macrinukseen, Narcissukseen, Spartacukseen, Cincinnatukseen sekä Hispanian Maximukseen. Kun taistelu päättyy, keisarin poika ja tytär, Commodus ja Lucilla, saapuvat.
Vaikka kuolevalla Aureliuksella on miespuolinen kruununperijä, Commodus, hän päättää luovuttaa vallan väliaikaisesti moraalisesti oikeamieliselle Maximukselle, toiveenaan että tämä palauttaisi vallan lopulta takaisin Rooman senaatille, jotta Rooman tasavalta voitaisiin elvyttää. Aurelius antaa Maximukselle aikaa miettiä päätöstään, ennen kuin asiasta kerrotaan Commodukselle, joka sitten, kateuden puuskassaan, murhaa isänsä. Keisariksi itsensä julistettuaan, Commodus kysyy Maximukselta tämän lojaaliutta, jonka Maximus kieltää saatuaan selville Commoduksen murhanneen isänsä. Commodus käskee Maximuksen teloitettavaksi ja lähettää pretoriaanikaartin sotilaita surmaamaan tämän vaimon ja pojan. Maximus pakenee täpärästi teloituksesta, mutta haavoittuu. Hän kiiruhtaa kotiinsa ainoastaan löytääkseen perheensä käristetyt ja ristiinnaulitut ruumiit ja villansa savuavat rauniot Emerita Augustassa (Hispaniassa). Haudattuaan vaimonsa ja poikansa, sureva Maximus antaa periksi väsymykselle ja verenhukalle ja pökertyy hautakummulle.
Roomassa Commodus aloittaa gladiaattorikisojen pidon jälleen kunnianosoituksena isälleen (joka tosin oli lopettanut kisat) ja saadaksen kansan suosion puolelleen. Proximon gladiaattoriryhmä palkataan esiintymään Rooman Colosseumilla. Zaman taistelua toisessa puunilaissodassa esittävässä näytännössä Maximus johtaa Proximon gladiaattoreita, Hannibalin sotureiksi pukeutuneina, ratkaisevaan voittoon ylivoimaisesta vihollisesta. Maximuksen voitto on ihmetys yleisölle, joka oli odottanut Rooman riemuvoittoa Karthagosta. Commodus laskeutuu areenalle tapaamaan voittajia ja määrää ”Espanjalaisen” ottamaan kypäränsä päästään ja kertomaan nimensä. Vihainen Maximus paljastaa vastahakoisesti kasvonsa ja sanoo: ”Nimeni on Maximus Decimus Meridius, pohjoisten armeijoiden komentaja, Felix-legioonien kenraali, todellisen keisarin, Marcus Aureliuksen uskollinen palvelija. Murhatun pojan isä, murhatun vaimon mies; ja minä tulen saamaan kostoni, tässä elämässä tai seuraavassa.” Keisari, kykenemättömänä tappamaan Maximusta yleisön suuren Maximukselle suuntaaman tuen takia, lähtee murjottaen areenalta. Kun kisat jatkuvat, Commodus panee Maximuksen taistelemaan Tigris gallialaista, Rooman ainutta voittamatonta gladiaattoria vastaan areenalla, jota ympäröivät ketjujen päissä olevat tiikerit, joiden ohjastajat on määrätty usuttamaan ne Maximuksen kimppuun. Äärimmäisen taistelun päätteeksi Maximus päihittää Tigriksen täpärästi ja odottaa Commoduksen tuomiota joko surmata tai säästää Tigris. Kun yleisö vaatii kuolemaa, Commodus käskee Maximuksen tappaa gladiaattori. Maximus kuitenkin säästää Tigriksen hengen, ehdoin tahdoin uhmaten keisaria. Buuaamisen sijaan yleisö hurraa Maximusta, antaen hänelle arvonimen ”Armollinen”. ”Maximus Armollisena” nyt tunnetun katkeran vihollisensa teloittamisen mahdottomuudesta turhautuneena Commodus päättää itse pysäyttää tämän kasvavan suosion ja pelastaa oman laskevan maineensa.
Taistelun jälkeen Maximus tapaa vanhan palvelijansa Ciceron, joka paljastaa Maximuksen armeijan pysyneen tälle uskollisena kaiken aikaa. Maximus laatii juonen Lucillan, Commoduksen sisaren, ja senaattori Gracchuksen kanssa kootakseen armeijansa kukistaakseen Commoduksen. Aavistaen sisarensa petoksen, Commodus uhkaa tämän nuorta poikaa pakottaen hänet paljastamaan juonen. Pretoriaanit syöksyvät valittömästi Proximon gladiaattorikasarmille ja taistelevat gladiaattoreita vastaan samalla kun Maximuksen onnistuu paeta. Hagen ja Proximo kaatuvat piirityksessa kun taas Juba ja muut selviytyneet vangitaan. Maximus pakenee kaupunginmuurien luokse ainoastaan huomatakseen Ciceron joutuneen pretoriaanien väijyttämäksi ja surmaamaksi.
Päätellen että Colosseumilla syntyneen legendan täytyisi myös kuolla siellä, Commodus haastaa Maximuksen kaksintaisteluun huutavan yleisön edessä. Hyväksyttyään Maximuksen taistelijan kyvyt omiaan mahtavammiksi, Commodus puukottaa Maximusta tikarilla, lävistäen hänen keuhkonsa. Vamma piilotetaan Maximuksen gladiaattorihaarniskan alle. Areenalla, lyhyen iskujen vaihdon jälkeen Maximus riistää miekan Commoduksen kädestä. Commodus pyytää vartijoita antaamaan hänelle miekan, mutta Quintus, joka on salaa yhä lojaali Maximukselle, määrää miehensä laittamaan miekat huotriinsa. Maximus pudottaa oman miekkansa, mutta Commodus vetää esiin piilottamansa tikarin ja hyökkää uudelleen. Maximus kuitenkin pakottaa Commoduksen alistumaan ja tappaa hänet hänen omalla tikarillaan, iskien sen hänen kaulaansa. Kun Commodus kaatuu nyt hiljentyneelle Colosseumille, kuoleva Maximus alkaa nähdä vaimonsa ja poikansa tuonpuoleisessa. Hän lähestyy heitä, mutta pretoriaaniprefekti Quintus vetää hänet takaisin todellisuuteen kysyäkseen ohjeita. Maximus määrää Proximon gladiaattorit vapautettaviksi ja palauttaa senaattori Gracchuksen virkaan ja ohjeistaa tätä perustamaan Rooman senaatin uudestaan. Maximus kaatuu ja Lucilla juoksee hänen avukseen. Vakuutettuaan, että Lucillan poika on turvassa ja Commodus kuollut, Maximus kuolee ja kulkee tuonpuoleisessa perheensä luokse. Senaattori Gracchus, Quintus ja Proximon gladiaattorit kantavat hänen ruumiinsa ulos areenalta. Sinä yönä, vasta vapautettu Juba hautaa Maximuksen tekemät kaksi pienoispatsasta, jotka esittävät tämän vaimoa ja poikaa, Colosseumille, ja sanoo että hän itse liittyy lopulta heidän seuraansa, mutta, elokuvan viimeisinä sanoina: ”Ei vielä, ei vielä.”
Tuotanto
Elokuvassa on siihenastisen elokuvahistorian pisin yhtämittaisena esitetty taistelukohtaus: alussa tapahtuva roomalaisten ja germaanien välinen taistelu, joka kestää yhteensä seitsemän minuuttia. Taistelukohtausta varten elokuvan tekijät olivat ostaneet palstan kaadettavaksi tarkoitettua metsää, jonka roomalaiset polttavat ja ampuvat matalaksi katapulteillaan.
Elokuvantekoa vaikeutti näyttelijä Oliver Reedin kuolema kesken kuvausten. Puuttuvissa kahdessa kohtauksessa jouduttiin käyttämään sijaisnäyttelijää, jonka kasvojen paikalle siirrettiin digitaalisesti Reedin kasvot, sekä ylimääräistä kuvamateriaalia.
Vaikutus
Gladiaattori näyttävine taistelukohtauksineen nosti historialliset spektaakkelielokuvat pinnalle. Sitä seurasivat useat muinaisaikoihin sijoitetut toimintaelokuvat, kuten Troija, Kuningas Arthur, Aleksanteri, Kingdom of Heaven, 300, Titaanien taistelu sekä Prince of Persia.
Oscarit
Ehdokkuudet:
Stasanor
Stasanor (, 300-luku eaa.) oli kreikkalainen sotilas joka palveli Aleksanteri Suurta. Hän oli kotoisin Kyproksen Soloista ja luultavasti Soloin hallitsijasuvun jäsen.
Stasanor kuului Aleksanteri Suuren lähipiiriin (hetairoi) vuodesta 332/331 eaa. alkaen. Stasanor sai tehtäväkseen vangita Arian kapinaan nousseen satraapin Arsakeen vuonna 328 eaa. Stasanor toi kapinallisen Aleksanterille kahleissa ja hänet nimitettiin Arian uudeksi satraapiksi. Myöhemmin Aleksanteri antoi Stasanorin hallitavaksi myös Drangianan. Kun Aleksanteri oli palaamasta Intian sotaretkeltään Stasanor saapui häntä vastaan Karmaniaan mukanaan suuri määrä kameleja ja muita kuormaeläimiä. Stasanor palasi maakuntaansa, mutta saapui taas Aleksanterin luokse tämän ollessa Susassa. Tällä kertaa Stasanorilla oli mukanaan persialaisia sotilaita, joita oli koulutettu Aleksanterin määräysten mukaan. Stasanor oli mukana Medeios Larissalaisen järjestämissä juhlissa, joiden jälkeen Aleksanteri sairastui ja myöhemmin menehtyi. Diadokit päättivät Babylonissa että Stasanor saisi jatkaa Arian ja Drangianan satraappina. Triparadisoksessa vuonna 321 eaa. Stasanor nimitettiin tärkeämmän Baktrian ja Sogdianan satraapiksi.
Antigonos I:n ja Eumeneen välisessä sodassa Stasanor tuki ilmeisesti Eumenesta, mutta ei itse lähtenyt sotaan vaan lähetti ainoastaan joukkoja joita johti Stasandros. Vuoden 317 eaa. jälkeen Stasanorista ei tiedetä mitään. Seleukos I valtasi Baktrian vuonna 305 eaa., joko Stasanorilta tai tämän seuraajalta.
Plynteria
Plynteria oli antiikin Ateenassa vietetty juhla, joka oli omistetu Athenelle. Sitä vietettiin Thargelion-kuun 25. päivä eli nykyisen touko-kesäkuun aikoihin.
Historia
Plynteria oli puhdistus- ja sovitusjuhla Athenen lepyttämiseksi ennen sadonkorjuun alkua. Sen nimi viittaa pesemiseen. Juhlassa jumalatarta kunnioitettiin pesemällä Erekhtheionissa pidetty Athene Poliaan muinainen puinen kulttikuva sekä sen vaatteet. Perinteessä juhla kytkettiin Aglauroksen kuolemaan. Tämän katsottiin eläessään palvelleen jumalatarta samalla tavalla. Seremonia suoritettiin vielä ainakin 400-luvulla eaa. senkin jälkeen, kun Athenen arvokkaimmaksi kultikuvaksi kaupungissa oli tullut Feidiaan veistämä, Parthenonissa sijainnut Athene Parthenos.
Samanlainen seremonia tunnetaan muun muassa Parokselta, jossa juhlalla oli myös sama nimi, sekä Argoksesta. Roomassa tunnettiin samankaltainen seremonia nimeltä Megalesia.
Ohjelma
Juhlan aluksi Erekhtheion suljettiin köydellä, jotta kukaan ei olisi astunut sisään luvatta kesken toimitusten. Tämän jälkeen seremoniaa perinteisesti johtaneet Praksiergidai-sukukunnan naiset riisuivat Athene Poliaan kulttikuvalta kypärän ja keihään. Tämän jälkeen kaksi naista ( tai ), joiden tehtävänä oli vuorollaan kulttikuvan ja/tai sen peploksen peseminen, riisuivat vaatteen kuvapatsaan yltä. Patsaan ja vaatteiden pesupaikasta on antiikin lähteissä kolme eri tietoa: joidenkin mukaan se tapahtui Erekhtheionissa, joidenkin mukaan Kallirrhoen lähteessä ja joidenkin mukaan meressä Faleronissa, jonne patsas vietiin kulkueessa.
Kulkueesta on säilynyt enemmänkin tietoa, joten se on kaikkein todennäköisin vaihtoehto ainakin jossakin vaiheessa historiaa. Suolavettä pidettiin muutoinkin parhaana puhdistautumiseen, ja sitä käytettiin myös muun muassa Eleusiin mysteereissä. Kulttikuva ja sen vaatteet vietiin merenrannalle vaunuissa. Kulkueessa kulki myös pappeja ja papittaria sekä efebejä ja muuta kansaa. Kulttikuva tuotiin takaisin kaupunkiin illalla soihdunvalossa. Kulkueessa kannettiin myös muun muassa viikunoita. Temppelissä kulttikuvalle puettiin sen puhdas peplos. Patsaan jalustan pesi erillinen katanēptēs.
Plynteria-päivää pidettiin yhtenä epäonnen päivistä, jolloin ei haluttu käydä oikeutta tai tehdä kauppoja, sillä kaupunki oli silloin vailla suojelijajumalatartaan. Plynteria-juhlan edeltävänä päivänä oli siihen läheisesti liittynyt Kallynteria-juhla.
Proerosia
Proerosia ( tai, harvemmin , )  oli antiikin Ateenassa vietetty juhla, joka oli omistettu Demeterille. Sitä vietettiin Pyanopsion-kuun 6. päivä eli nykyisen loka-marraskuun aikoihin.
Proerosia tarkoitti yleisemmin kyntämisen ja kylvämisen yhteydessä suoritettuja riittejä. Niitä suoritettiin eri alueilla eri aikaan maanviljelysvuoden tarpeiden mukaisesti. Ateenan vuosittaisena juhlana Proerosia sijoittui Eleusiihin. Se oli yksi vuodenkierron lukuisista maanviljelykseen liittyvistä juhlista Thesmoforian, Haloan, Thargelian, Skiran ja Eleusiin mysteereiden ohella.
Al Jawf
Al Jawf (myös al Ǧauf, al Džauf ja al Jauf) on usean paikan nimi:
Pietarin moskeija
thumb|Katto sisältä Pietarin moskeija on Pietarin muslimiyhteisöä palveleva moskeija. Se rakennettiin vuosina 1910–1914. Moskeijan mallina toimi Samarkandin suuri moskeija, mutta seinien materiaaliksi on valittu Pietarin arkkitehtuuriin sopiva harmaa graniitti. Kupoli on päällystetty sinisellä keramiikalla, ja sitä kannattelevat rakennuksen sisäpuolella vihreällä marmorilla päällystetyt pylväät. thumb|left
Falcon (videopeli)
Pelin seuraaja oli Falcon A.T..
Vastaanotto
CU Amiga -lehti antoi arvosanaksi 95% Amiga-version arvostelussaan.
Computer and Video Games -lehti antoi 93% arvosanaksi Atari ST -version arvostelussaan.
The One -lehti antoi 93% arvosanaksi molemmille Amiga ja Atari ST versioille arvosteluissaan.
Aura Noir
Aura Noir on norjalainen, Oslosta kotoisin oleva black metal -yhtye. Yhtyeen musiikkia luonnehditaan thrash metalin ja black metalin yhdistelmäksi, joka on saanut vaikutteita Slayer-, Sodom- ja Kreator-yhtyeiden musiikista.
Historiaa
Yhtyeen perustivat vuonna 1993 Aggressor ja Apollyon, jotka tekivät yhdessä kaksi demoa ennen Dreams Like Deserts -EP:n julkaisua 1995. Vuonna 1996 Mayhem-yhtyeen kitaristi Blasphemer liittyi yhtyeen jäseneksi ja hän oli mukana ensimmäisen albumin julkaisuun asti.
Aura Noir teki 2004 levytyssopimuksen Tyrant Syndicate Productions -yhtiön kanssa, joka on Darkthrone-yhtyeen rumpalin Fenrizin johtama yritys. Kyseisen levy-yhtiön kautta yhtye julkaisi myönteistä kritiikkiä saaneen albumin The Merciless, jolla esiintyy vierailevina muusikkoina Nattefrost Carpathian Forest -yhtyeestä sekä Fenriz.
Tällä hetkellä yhtye on tauolla rumpali Aggressorille maaliskuussa 2005 tapahtuneen onnettomuuden takia. Hän joko hyppäsi tai putosi neljännen kerroksen ikkunasta kymmenen metriä tullen jalat edellä alas. Toukokuussa 2006 vieraillessaan norjalaisessa radio-ohjelmassa hän myönsi istuvansa pyörätuolissa, koska on halvaantunut vyötäröstä alaspäin.
Al Dali (maakunta)
right|thumb|Al Dalin maakunnan sijainti Al Dalin maakunta (, Aḍ Ḍāli') on yksi Jemenin maakunnista. Maakunta on nimetty sen hallinnollisen keskuksen Al-Dalin mukaan. Maakunnan pinta-ala on noin 4 000 neliökilometriä ja vuonna 2012 sen asukasluku oli 585 700.
Piirikunnat
Maakunta on jaettu yhdeksään piirikuntaan:
Cradockin nelikkö
Turvallisuuspoliisi kaappasi Cradockin nelikön heidän palatessaan Cradockiin Port Elizabethissa pidetystä kokouksesta. Heidät kuljetettiin Olifantshoekin solaan ja edelleen Port Elizabethiin, missä heidät pahoinpideltiin ja murhattiin. Turvallisuuspoliisi poltti ruumiit ja niiden kuljetukseen käytetyn auton 27. kesäkuuta 1985. Seitsemän poliisia (Eric Alexander Taylor, Gerhardus Johannes Lotz, Nicholas Janse van Rensburg, Harold Snyman, Johan Martin van Zyl, Hermanus Barend du Plessis ja Eugene de Kock) anoivat Totuuskomissiolta armahdusta murhasta vuonna 1998.
Craig Pollock
Craig Pollock (s. 20. helmikuuta 1956 Falkirk, Skotlanti, Iso-Britannia) on liikemies ja kauden 1997 Formula 1 -maailmanmestari Jacques Villeneuven manageri.
Pollock otti Villeneuven suojatikseen ja järjesti tälle ajomahdollisuudet Formula Atlantic- ja CART-sarjoissa. Villeneuve menestyi hyvin ja siirtyi Williamsin F1-talliin kaudeksi 1996. F1-mestaruus heltisi jo seuraavalla kaudella.
Vuonna 1998 Pollock osti jo parhaat vuotensa nähneen Tyrrell Racing -tallin ja nimesi sen British American Racing'ksi (BAR) pääsponsori British American Tobaccon (BAT) nimeen viitaten. Ykköskuljettajaksi palkattiin Villeneuve. Tallin debyyttikausi 1999 oli kaikkea muuta kuin menestyksekäs, sillä se ei saavuttanut lainkaan pisteitä. Seuraavana vuonna menestys oli jo huomattavasti parempaa ja talli sijoittui valmistajien MM-sarjassa viidenneksi. Pääsponsorin odotukset olivat silti Pollockin suurten puheiden jäljiltä kovempia, ja niinpä Pollock ilmoitti joulukuussa 2001 väistyvänsä tallipäällikön paikaltaan tehden tilaa David Richardsille. Pollock pysyi kuitenkin osakkeenomistajana siihen saakka kunnes Honda osti koko BAR-tallin lokakuussa 2005.
Vuonna 2003 Pollock perusti PK Racing -nimisen CART-tallin yhdessä australialaisen liikemiehen Kevin Kalkhovenin kanssa ja oli osaomistajana vuoteen 2004 saakka. Tallissa ajoi vuonna 2003 muun muassa Mika Salo.
Pollockilla oli vuonna 2006 yhä kiinnostusta F1-tallipäällikön tehtäviin, joten hän jätti monien muiden joukossa hakemuksen uudesta F1-tallista kaudeksi kaudeksi 2008. FIA hyväksyi hakemuksista kuitenkin vain yhden, David Richardsin Prodrive-projektin.
Pollock ja Villeneuve lopettivat työsuhteensa tammikuussa 2008.
Toukokuussa 2011 Pollock ilmoitti perustavansa uuden moottoripajan PURE Corporation, jonka olisi ollut tarkoitus toimittaa ainakin kahdelle F1-tallille moottorit kaudesta 2014 lähtien.
Novodevitšin hautausmaa (Pietari)
250px|thumb Novodevitšin hautausmaa on vanha hautausmaa Pietarissa. Se sijaitsee kaupungin eteläosassa (Moskovski prospekt 100), ja sen pinta-ala on noin kymmenen hehtaaria. Hautausmaa oli käytössä vuodesta 1849 1930-luvulle asti. Sinne on haudattu monia kuuluisia venäläisiä kuten runoilijat Nikolai Nekrasov ja Fjodor Tjuttšev, taidemaalari Mihail Vrubel, arkkitehti Léon Benois ja šakin suurmestari Mihail Tšigorin.
Myös Moskovassa on tunnettu Novodevitšin hautausmaa.
Hautausmaa on saanut nimensä viereisestä luostarista, johon tuli sen perustamisen aikaan vuonna 1764 monia nunnia Moskovan Novodevitšin luostarista. Osa luostarille suunnitelluista rakennuksista käytettiin nuorten naisten oppilaitoksen tiloiksi. Pian luostarin perustamisen jälkeen sen viereisestä mäntykankaasta tehtiin hautausmaa. Alkuvuosina sinne haudattiin vain muutamia kuolleita vuosittain. Luostarialueen kuudesta kirkosta ja kappelista kaksi oli hautausmaalla. Toiseen niistä lahjoitti varat Aurora Karamzin kuolleen miehensä muistoksi. 1800-luvun loppupuolella Novodevitšin hautausmaa oli Pietarin toiseksi arvostetuin hautausmaa, johon haudattiin kuuluisia ja varakkaita henkilöitä. Useimmat tuon ajan haudat ovat tuhoutuneet. Jäljellä on kuitenkin joitakin graniittijalustoja, sarkofageja, muureja ja obeliskeja. Molemmat kirkot tuhottiin 1929. 1960-luvulla alueelle suunniteltiin museota, ja lisää rakenteita purettiin. 1980-luvulla osa niistä on restauroitu.
Celje
Celje on kaupunki Slovenian Štajerskan alueella Savinja-, Loznica- ja Voglajnajokien yhtymäkohdassa. Celjen kunnassa on 50 039 asukasta (vuonna 2008) ja sen pinta-ala on 94,9 neliökilometriä.
Adlersköld
Adlersköld oli Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 1041. Suku on lähtöisin Mecklenburgista, mistä Hans Bartels (k. 1664) muutti kauppiaaksi Tukholmaan, missä keräsi suuren omaisuuden. Hänen poikansa Lydert (1629–1700) jatkoi isänsä kauppatointa ja hänet aateloitiin vuonna 1683 nimellä Adlersköld. Hänen poikansa Jonas (1661–1697) toimi Valtakunnanarkiston kanslistina, mutta palatessaan ulkomaanmatkalta hän "kuoli melankoliaan".
Emaar Properties
Emaar Properties on Dubaissa toimiva kiinteistösijoitusyhtiö. Yrityksellä on kiinteistöjä Arabiemiirikuntien lisäksi Lähi-idässä sekä Intiassa ja Yhdysvalloissa.
Adlersparre
Adlersparre on Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 1988, jonka yksi haara on korotettu vapaaherralliseen (numero 337) ja kreivilliseen (numero 130) arvoon. Valtionkonttorin sihteerin, komissaari Christoffer Christoferssenin (1682–1743) ja hänen vaimonsa Sophia Nordlindin lapset Christoffer (1718–1799), Johanna (1720–1776) ja Hedvig (1729–1790) aateloitiin vuonna 1757 nimellä Adlersparre. Pojanpoika Georg (1760–1835) eteni amiraaliksi läntisessä laivastossa ja hänet korotettiin vapaaherraksi 1809 ja kreiviksi 1816. Vuonna 1809 hän johti Värmlannissa kuningas Kustaa IV Aadolfin vastaista kapinaa. Georgin poika Carl August (1810–1853) tuli kuuluisaksi salanimellä Albanon julkaistujen runojensa ansiosta.
Krokotiilisalamanteri
Krokotiilisalamanteri (Tylototriton verrucosus) on Aasiasta kotoisin oleva sammakkoeläin. Sitä tavataan ainakin Kiinassa, Intiassa, Nepalissa, Myanmarissa ja Thaimaassa.
Krokotiilisalamanterin pääväri on ruskea, leuka, maha ja kyljet ovat lähes mustat, häntä on vaaleampi kuin vartalo. Krokotiilisalamanterin kasvaa 15-20 cm pitköksi. Sen selässä on kaksi riviä nystyröitä, mikä saa sen näyttämään pieneltä krokotiililta.
Krokotiilisalamantereita pidetään lemmikkeinä akvaterraariossa tai terraariossa. Jotkut niistä viihtyvät pitkiä aikoja vedessä, toiset eivät.
Eerik Maununpoika (herttua)
Eerik Maununpoika (1282–1318) oli Ruotsin kuningas Maunu Ladonlukon poika, Ruotsin herttua. Hän ja hänen veljensä Suomen herttua Valdemar vangitsivat veljensä Birger-kuninkaan Håtunassa ja pakottivat hänen luovuttamaan heille suuren osan valtakuntaa. Eerik ja Valdemar vangittiin vuonna 1317 Nyköpingissä ja he kuolivat nälkään.
Eerik Maununpojan puoliso oli Ingeborg Norjalainen. Heidän poikansa oli myöhemmin sekä Norjan että Ruotsin kuninkaaksi kohonnut Maunu Eerikinpoika. Eerikin toinen lapsi Eufemia Eerikintytär oli kuningas Albrekt Mecklenburgilaisen äiti.
Itävallan Grand Prix 1970
Itävallan Grand Prix 1970 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 16. elokuuta 1970 Österreichringin radalla. Kyseessä oli ensimmäinen Österreichringillä ajettu F1-kilpailu. Sen voitti Jacky Ickx, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.
Belgian Grand Prix 2000
Belgian Grand Prix 2000 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 27. elokuuta 2000 Spa-Francorchamps'n radalla. Kilpailun voitti Mika Häkkinen, joka ohitti kilpailua johtaneen Michael Schumacherin kilpailun viimeisillä kierroksilla. Kemmel-suoralle tultaessa Schumacherin ja Häkkisen edellä oli kierroksella ohitettava Ricardo Zonta. Schumacher lähti ohittamaan häntä vasemmalta, mutta Häkkinen oikealta. Häkkinen pääsi Les Combes -mutkaan tultaessa sekä Zontan että Schumacherin ohi ja ajoi kilpailun voittoon.
Kilpailu
Ennen kilpailua oli satanut paljon, minkä takia rata oli märkä. Tästä syystä kaikki lähtivät liikkeelle sadekelin renkailla. Ennen lähtöä tapahtunut lämmittelykierros ajettiin turva-auton perässä. Turva-auton poistuttua varikolle tapahtui niin sanottu lentävä lähtö, eli ei lähdetty lähtöruudukoista.
Heti ensimmäisellä kierroksella taistelu sijoituksista oli kovaa. Neljäntenä ajanut Michael Schumacher yritti ohittaa Les Combes -mutkaan tultaessa edellään ajanutta Jenson Buttonia. Hän ei kuitenkaan tässä onnistunut, mutta samalla viidentenä ajanut David Coulthard oli päästä Schumacherista ohi. Ensimmäisen kierroksen päätteeksi kuljettajien sijoitukset eivät juurikaan muuttuneet. Ainoastaan Rubens Barrichello ohitti Johnny Herbertin ensimmäisessä mutkassa ja Mika Salo ohitti Jean Alesin. Pedro Diniz putosi ensimmäisen kierroksen aikana viimeiselle sijalle.
Kärjessä ajanut Mika Häkkinen kasvatti koko ajan eroa muihin. Kolmen ajetun kierroksen jälkeen oli ero toisena ajaneeseen Jarno Trulliin jo lähes neljä sekuntia. Kun Trulli tuli radan ensimmäiseen mutkaan, tuli Button hänestä ohi. Button kuitenkin ajautui mutkan ulkoreunaan, kun taas Trulli pääsi ajamaan sisäreunaa, minkä takia Trulli ohitti Buttonin heti mutkasta ulos tultaessa. Saman kierroksen lopussa tultaessa bussipysäkki-mutkaan Button oli hyvin Trullin imussa. Trulli kuitenkin siirtyi ajamaan keskelle tietä, eikä Button päässyt hänestä ulkokautta ohi. Michael Schumacher onnistui samalla ohittamaan Buttonin nousten näin kolmanneksi. Kun uusi kierros oli taas alkanut, ohitti Schumacher Trullin radan ensimmäisessä mutkassa. Samalla myös Button änkesi Trullin rinnalle osuen tämän kylkeen. Trulli pyörähti ja joutui keskeyttämään. Samalla Coulthard ja Ralf Schumacher ohittivat Buttonin. Michael Schumacher nousi siis toiseksi, Coultahard kolmanneksi ja Ralf neljänneksi, samalla, kun Häkkinen ajoi kärjessä kilpailun nopeimpia kierroksia.
Kun oli ajettu kuusi kierrosta, tuli Michael Schumacher varikolle vaihdattamaan sadekelin renkaansa kuivankelin renkaisiin. Samalla moni muu, kuten Ralf Schumacher ja Barrichello, tuli renkaidenvaihtoon. Heti seuraavalla kierroksella myös kilpailua johtanut Häkkinen tuli varikolle. Tultuaan varikolta takaisin varikolle hän palasi tallikaverinsa Coulthardin edelle. Coulthard ei kuitenkaan vielä ollut käynyt varikolla. Hän kuitenkin tuli seuraavalla kierroksella varikolle. Varikkoruljanssin aikana Alesi onnistui loistavasti nousemaan neljänneksi. Samalla Michael Schumacher ajoi kierros toisensa jälkeen kilpailun nopeimpia kierroksia saavuttaen näin pikkuhiljaa Häkkistä.
Kierroksella 13 Mika Häkkinen pyörähti poikittain tielle ja ajautui nurmikolle. Aikaa kului runsaat kymmenen sekuntia hukkaan ja Schumacher onnistui ohittamaan hänet. Kierroksen päättyessä Schumacher johti Häkkistä noin kuudella sekunnilla. Pikkuhiljaa Schumacher kasvatti eron Häkkiseen jo runsaaseen kymmeneen sekuntiin.
Kun 27 kierrosta oli ajettu, tuli kärjessä ajanut Häkkinen tekemään toista ja viimeistä varikkopysähdystään. Häkkinen putosi toiselle sijalle vain vajaan kahdeksan sekunnin päähän johtaneesta Schumacherista. Schumacherin edessä oli kierroksella ajettavia, minkä takia ero putosi noin kuuteen sekuntiin yhden kierroksen aikana. Seuraavien kierrosten aikana oli huomattavissa, että Schumacher ajoi Kemmel-suoralla aina märkää oikeaa reunaa vilvoitellakseen ja säästelläkseen renkaitaan. Huolimatta siitä, että myös Häkkisellä oli kierroksella ohitettavia, saavutti hän Schumacheria koko ajan pikkuhiljaa. Pian hän oli aivan Schumacherin takana.
Kun viisi kierrosta oli enää matkaa maaliin, yritti Häkkinen ohittaa Schumacherin Kemmel-suoran päässä oikealta, mutta Schumacher muutti ajolinjansa juuri Häkkisen ajolinjan eteen, eikä hän päässyt Schumacherista ohi. Seuraavalla kierroksella samassa paikassa Schumacherin edessä oli kierroksella ohitettava Ricardo Zonta. Schumacher lähti ohittamaan Zontaa vasemmalta, kun taas Häkkinen oikealta. Seuraavaan mutkaan tultaessa Häkkinen oli sisälinjalla ja pääsi Schumacherista ohi siirtyen näin kärkeen.
Häkkinen voitti ja Schumacher sijoittui toiseksi vain noin sekunnin päähän Häkkisestä.
Antero Valtasaari
Kalle Antero Valtasaari (15. joulukuuta 1908 Rymättylä – 6. huhtikuuta 1976 Helsinki ) oli suomalainen seminaarinjohtaja, kouluneuvos ja tietokirjailija.
Henkilöhistoria
Antero Valtasaaren vanhemmat olivat opettaja Kalle Jalmari Valtasaari ja Alma Holopainen ja puoliso vuodesta 1933 lehtori Hanna Kasurinen. Tapani Valtasaari oli heidän poikansa. Antero Valtasaari tuli ylioppilaaksi 1928 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1931. Hän toimi Kuopion yhteiskoulun suomen kielen opettajana 1933–1937, Kajaanin seminaarin suomen kielen ja kirjallisuuden lehtorina 1937–1945, Raahen seminaarin johtajana 1945–1952 ja Heinolan seminaarin johtajana 1952–1972. Turun opettajakorkeakoulun rehtori Valtasaari oli 1949–1953 ja hoiti useaan otteeseen kouluhallituksen kouluneuvoksen virkaa. Kouluneuvoksen arvon hän sai 1968.
Efraim
Efraim oli Raamatun Joosefin ja Onin papin Poti-Feran tyttären Asenatin toinen poika. Efraim ja hänen isoveljensä Manasse syntyivät Egyptissä seitsemän hyvän vuoden aikana (1. Moos. 41:50-52). Isoisä Jaakob kuitenkin siunauksessaan nosti Efraimin esikoisasemaan.
Charlie Hebdo
thumb|right|200px|Charlie Hebdon toimitus [[Pariisissa.]] Charlie Hebdo on ranskalainen viikoittain ilmestyvä satiirilehti, joka edustaa Ranskan poliittista vasemmistoradikalismia. Charlie Hebdon päätoimittaja, Stéphane Charbonnier kuvaili lehteä sekularistiseksi ja ateistiseksi. Lehti julkaisee artikkeleita kulttuurista, uskonnosta, politiikasta ja eritoten Ranskan kansallismielisestä poliittisesta oikeistosta (etenkin Kansallinen rintama puolueesta)
Lehti on ilmestynyt keskiviikkoisin, ja lisäksi se julkaisee epäsäännöllisesti erikoisnumeroita.
Lehden toimitukseen tehtiin tammikuussa 2015 aseellinen hyökkäys, jossa suuri osa sen piirtäjistä surmattiin.
Efraim
Raamatussa on Efraimin mukaan nimetty metsä Jordanin itäpuolella (2 Sam. 18:6) ja eräs Jerusalemin kaupungin porteista (2. Kun. 14:3).
Efraim on symboloinut myös myöhemmin heimon asuttamalla alueella sijainnutta Samariaa.
Charlie Hebdo
Sisältö
Omien sanojensa mukaan lehti pilkkaa kaikenlaista ääriajattelua ja uskonnollista fundamentalismia. Ääri-islamilaisuuden ohella se on pilkannut yhtä lailla katolisen kirkon johtajaa paavia.
Efraim
Aiheesta muualla
เผ่าเอฟราอิม
Charlie Hebdo
Sisältö
Lehden piirtäjän Willemin mukaan lehden satiiri on vahvasti kulttuurisidonnaista, ja sen huumori toimii vain ranskan kielellä.
Historia
Charlie Hebdo sai alkunsa, kun marraskuussa 1970 Hara-Kiri-lehti kiellettiin Charles de Gaullen kuoleman jälkeen julkaistun pilkallisen etusivun vuoksi. Virallisena syynä oli tosin sukupuolisiveellisyyden loukkaaminen. Lehden toimittajat perustivat uuden lehden nimellä Charlie Hebdo.
Alun perin lehteä julkaistiin vuosina 1970–1981, minkä jälkeen se lakkautettiin lukuisten oikeusjuttujen tuottamien kustannusten vuoksi. Lehti herätettiin uudelleen henkiin 1992. Vuodesta 2009 tammikuun 2015 hyökkäykseen asti päätoimittaja oli hyökkäyksessä kuollut sarjakuvantekijä Stéphane Charbonnier alias Charb. Hänen edeltäjiään olivat François Cavanna (1970–1981) ja Philippe Val (1992–2009).
Siné-tapaus
Siné-tapaus 2008 liittyi pilapiirrokseen, jossa Ranskan presidentti Sarkozyn poika kääntyy juutalaisuuteen taloudellisista syistä. Taustana oli Jean Sarkozyn pojan avioliitto varakkaan juutalaisen perijättären kanssa. Pilapiirros johti 20 vuotta Charlie Hebdossa toimineen poliittisen pilapiirtäjän Sinén irtisanomiseen. Charlie Hebdon päätoimittaja Philippe Val pyysi Sinétä pyytämään anteeksi, mutta tämä kieltäytyi. Vuonna 2008 lehteen piirtänyt taiteilija Siné sai tappouhkauksia juutalaiselta Jewish Defense League -järjestöltä. Ligue contre le racisme et l’antisémitisme (LICRA) haastoi Sinén oikeuteen kiihotuksesta kansanryhmää vastaan, mutta hänet vapautettiin syytteistä. Charlie Hebdo tuomittiin Sinén perusteettomasta irtisanomisesta 90 000 euron korvauksiin.
Muhammad-jupakka
Lehden julkaistua vuonna 2005 Jyllands-Postenin pilakuvan se joutui oikeuteen, mutta vapautettiin syytteistä. Oikeudenkäynnin aikana sisäministeri Nicolas Sarkozy ilmaisi tukensa Charlie Hebdolle. Vuotta aiemmin pääministeri Dominique de Villepin oli luonnehtinut lehden toimintaa vastuuttomaksi.
Hyökkäykset lehteä vastaan
Kun 2. marraskuuta 2011 julkaistiin lehden erikoisnumero Charia Hebdo, jonka vierailevana toimittajana oli olevinaan profeetta Muhammad, lehden toimitustilat tuhottiin polttopulloiskulla.
Lehden toimitukseen 7. tammikuuta 2015 tehdyssä hyökkäyksessä sai surmansa 12 ihmistä. Hyökkäyksen jälkeistä numeroa painettiin 7 miljoonaa kappaletta. Kannessa profeetta Muhammedilla on kyltti, jossa lukee "Minä olen Charlie". Kannessa on myös teksti: "Kaikki on annettu anteeksi". Kannen piirsi Renald Luzier, joka selvisi iskusta. Toukokuussa 2015 hän kuitenkin ilmoitti eroavansa lehden palveluksesta, sillä jatkaminen lehdessä kävi raskaaksi. Hän on poliisin suojeluksessa, kuten muutkin selviytyneet. Lehden tilaajien määrä nousi iskun jälkeen kymmenestä tuhannesta kahteensataan tuhanteen.
Toimitukseen tehdyn hyökkäyksen jälkeen lehti jäi tauolle julkaistuaan yhden numeron 14. tammikuuta. Seuraava numero ilmestyi 25. helmikuuta 2015.
Zachary Sanford
Zachary Michael Sanford (s. 9. marraskuuta 1994 Salem, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Arizona Coyotesia. Hän on Washington Capitalsin toisen kierroksen varaus vuodelta 2013.
Ura
Washington Capitals valitsi Sanfordin toisella kierroksella 61. pelaajana NHL:n vuoden 2013 varaustilaisuudessa. Varausta seuranneeksi kaudeksi Sanford siirtyi USHL-joukkue Waterloo Black Hawksiin. Hän pelasi kauden 2013–2014 aikana 52 ottelua tehoin 17+18=35. 12 pudotuspeliottelussa hän teki yhtä monta pistettä.
Black Hawksista Sanford siirtyi yhden kauden jälkeen yliopistosarja NCAA:han Boston Collegen joukkueeseen. Kaudella 2014–2015 hän teki 38 pelaamassaan ottelussa tehot 7+17=24. Toisella kaudellaan, 2015–2016, Sanford teki 41 ottelussa 13+26=39 tehopistettä, jolla oli joukkueen sisäisen pistepörssin kolmas.
Kahden yliopistokauden jälkeen Sanford teki hänet varanneen Washington Capitalsin kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen. Sanford teki debyyttinsä Capitalsin paidassa 13. lokakuuta 2016 ottelussa Pittsburgh Penguinsia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 14.46 minuuttia. Ensimmäisen maalinsa hän teki 11. helmikuuta 2017 Anaheim Ducksia vastaan. Helmikuun viimeisenä päivänä Sanford kaupattiin St. Louis Bluesiin yhdessä Brad Malonen ja ehdollisen toisen kierroksen varauksen kanssa vaihdossa Kevin Shattenkirkiin ja Pheonix Copleyhyn. Loppukauden aikana Sanford pelasi Bluesissa 13 runkosarjaottelua, joissa teki kaksi maalia sekä kolme syöttöpistettä, ja neljä pudotuspeliottelua, joissa jäi pisteittä. Lisäksi hän pelasi Bluesin AHL-farmiseura Chicago Wolvesissa kaksi pudotuspeliottelua.
Syyskuussa 2017 Sanfordin kerrottiin olevan noin viidestä kuuteen kuukautta kokoonpanosta sivussa olkapäävamman takia.
Elokuussa 2021 Sanford teki Bluesin kanssa yksivuotisen ja kahden miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Syyskuussa 2021 Blues kauppasi Sanfordin Ottawa Senatorsiin vaihdossa Logan Browniin ja ehdolliseen neljännen kierroksen varausvuoroon vuoden 2022 varaustilaisuudessa.
Maaliskuussa 2022 Senators kauppasi Sanfordin Winnipeg Jetsiin vaihdossa viidennen kierroksen varausvuoroon.
Heinäkuussa 2023 Sanford teki vapaana agenttina Arizona Coyotesin kanssa yhden vuoden ja 775 tuhannen dollarin arvoisen sopimuksen.
Egill Skallagrímsson
thumb|200px|Egil Skallagrimsson
Egill Skallagrímsson (n. 910 – n. 990) oli islantilainen skaldi eli viikinkiajan runoilija. Hän on kirjoittanut muun muassa ylistysrunoelman Höfudlausn (suom. 'Pään lunnaat'). Hänen elämäänsä kuvataan Snorri Sturlusonin kirjoittamassa Egillin, Kalju-Grimrinpojan saagassa.
FC Eindhoven
FC Eindhoven on alankomaalainen jalkapallojoukkue, joka pelaa Jupiler Leaguessa (Eerste divisie). Kaudella 2007–08 se oli sarjan 19.
Joukkueen historia
FC Eindhovenin paikallisvastustaja on PSV Eindhoven. Joukkueiden välisiä otteluita kutsutaan nimellä Lichtstad Derby. FC Eindhovenilla on ollut vahva kannatus roomalais-katolisten keskuudessa, kun taas PSV on ollut protestanttien kannattama joukkue. FC Eindhoven oli kaupungin joukkueista suurempi vuosina 1930–55.
Adlerstam
Adlerstam on Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 2057. Suku on lähtöisin Skotlannista, missä Valtin Lulle toimi suurkauppiaana. Hänen poikansa Valtin nuorempi (k. 1649) opiskeli Nürnbergissä ja joutui vankina Ruotsiin. Bengt Valtinsson syntyi 1644 Lidköpingissä ja hänestä tuli Wennersborgin pormestari. Tämän poika Adrian aateloitiin, mutta hän ei kirjoittautunut ritarihuoneeseen, mutta kun hänen kolme poikaansa aateloitiin vuonna 1767, ottivat he paikan ritarihuoneesta.
Robert Pattinson
Robert Douglas Thomas Pattinson (s. 13. toukokuuta 1986 Lontoo) on englantilainen näyttelijä, malli ja muusikko. Hän aloitti uransa esittämällä velhopoika Cedric Diggorya elokuvassa Harry Potter ja liekehtivä pikari (2005). Myöhemmin hän on näytellyt muun muassa vampyyri Edward Cullenia Houkutus-fantasiakirjasarjaan perustuvassa Twilight-elokuvasarjassa sekä Batmania elokuvassa The Batman.
Nuoruus
Pattinson syntyi Lontoossa Englannissa. Hänen äitinsä Clare työskenteli lontoolaisessa mallitoimistossa ja isä Richard toimi antiikkikauppiaana. Hänellä on kaksi vanhempaa sisarta, Victoria ja laulaja Lizzy Pattinson. Pattinson kasvoi Barnesissa Lounais-Lontoossa ja kävi Tower House Schoolia ja myöhemmin Harrodian School -yksityiskoulua. Hän harrasti pianon ja klassisen kitaran soittoa, ja kiinnostuttuaan yhä enemmän näyttelemisestä, hän liittyi paikalliseen teatteriryhmään Barnes Theatre Companyyn ollessaan 15-vuotias.
Ura mallina
Pattinson aloitti mallin työt ollessaan kaksitoista, mutta joutui lopettamaan uransa neljä vuotta myöhemmin kun ei enää ollut saada töitä. Pattinsonin mukaan syy oli hänen miehistymisensä. Hän kertoi joulukuussa 2008: ”Kun aloitin mallintyöt, olin melko pitkä ja näytin aika lailla tytöltä, joten sain paljon töitä silloin kun androgyyninen tyyli oli muodissa. Sitten taisin alkaa näyttää liian miehekkäältä, joten en saanut enää töitä samalla tavalla kuin ennen. Minulla oli erittäin menestyksetön mallin ura.”
Varhaisura
Pattinson teki ensiesiintymisensä televisiossa vuonna 2004 esiintyessään sivuroolissa televisioelokuvassa Legenda Niebelungin sormuksesta. Samana vuonna hän esiintyi Mira Nairin ohjaamassa elokuvassa Turhuuden turuilla. Hänen kohtauksensa jätettiin pois elokuvan teatteriversiosta, mutta ne ovat mukana DVD-julkaisussa. Vuonna 2005 hän esitti velhopoika Cedric Diggorya neljännessä Harry Potter -elokuvassa Harry Potter ja liekehtivä pikari.
2008–
thumb|left|200px|Robert Pattinson [[The Lost City of Z -elokuvan ensi-illassa Berliinin elokuvajuhlilla vuonna 2017.]] Vuonna 2008 Pattinson esitti vampyyri Edward Cullenia yhdysvaltalaisen kirjailijan Stephenie Meyerin kirjoittaman menestyskirjasarjan ensimmäiseen osaan perustuvassa elokuvassa Twilight – Houkutus. Aluksi Pattinson epäröi ottaa vastaan roolia, sillä hän pelkäsi ettei kykenisi välittämään hahmon ”täydellisyyttä”. Sarjan ihailijatkaan eivät aluksi pitäneet Pattinsonin valinnasta ja keräsivät muun muassa adressin saadakseen toisen näyttelijän rooliin. Elokuva julkaistiin 21. marraskuuta 2008 ja kriitikot ylistivät Pattinsonin roolisuoritusta sekä hänen ja hänen kanssanäyttelijänsä Kristen Stewartin välistä kemiaa.
Seuraavaksi Pattinson näytteli taiteilija Salvador Dalía elokuvassa Little Ashes (2008). Vuonna 2008 hän esiintyi myös elokuvassa How To Be ja lyhytelokuvassa The Summer House. Hän uusi roolinsa Edward Cullenina Twilightin jatko-osassa Twilight – Uusikuu, joka julkaistiin 20. marraskuuta 2009. Vaikka elokuvakriitikot eivät pitäneet elokuvasta – ja Pattinson oli roolistaan ehdolla huonoimman miesnäyttelijän Razzie-palkintoon – elokuva tuotti silti yli 700 miljoonaa dollaria maailmanlaajuisesti.
Lokakuussa 2009 Revolver Entertainment ilmoitti tehneensä dokumentin Pattinsonin elämästä. Robsessed-niminen dokumentti kertoo Pattinsonin lapsuudesta ja elämästä ennen Twilight-elokuvasarjaa. Dokumentti julkaistiin DVD:lle 10. marraskuuta 2009, hieman ennen Twilight – Uudenkuun ensi-iltaa. Twilight-elokuvasarjan kolmas osa Twilight – Epäilys sai ensi-iltansa 30. kesäkuuta 2010. Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti 698 miljoonaa dollaria.
Pattinson näytteli pääosaa draamaelokuvassa Remember Me, joka sai ensi-iltansa 12. maaliskuuta 2010. Vuonna 2011 hän esiintyi Jacob Jankowskin roolissa elokuvassa Vettä elefanteille, joka perustuu Sara Gruenin samannimiseen kirjaan. Pattinsonin roolisuoritusta on kiitetty, vaikka elokuva itsessään on saanut vaihtelevia arvioita.
Pattinson palasi Edward Cullenin rooliin Twilight-elokuvasarjan kaksiosaiseen päätöselokuvaan Twilight – Aamunkoi. Elokuvan ensimmäinen osa julkaistiin 18. marraskuuta 2011 ja se tuotti maailmanlaajuisesti 705 miljoonaa dollaria. Elokuvan toinen osa julkaistiin 16. marraskuuta 2012.
Vuonna 2012 Pattinson esitti journalisti Georges Duroyn roolia vuoden 1885 romaaniin perustuvassa elokuvassa Bel Ami. Elokuva sai maailmanensi-iltansa Berliinin elokuvajuhlilla vuonna 2012.