cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Neuvostoliiton avaruusohjelma
Mir
Mir 2 -projekti aloitettiin helmikuussa 1976, mutta asemaa ei koskaan toteutettu. Osa Mir 2-asemaa varten kehitetyitä avaruusasemamoduuleista otettiin käyttöön Kansainvälisessä avaruusasemassa. Zarya oli ensimmäinen ja Zvezda kolmas kiertoradalle viedyistä kansainvälisen avaruusaseman osista. Pirs-telakointimoduuli oli ISS- avaruusaseman kuudes kiertoradalle viety moduuli.
Buran
thumb|right|250px|Avaruussukkula Buranin staattista rakennetestausta varten rakennettu OK-TVA -sukkula [[Gorkin puisto (Moskova)|Gorkin puistossa, Moskovassa]]
Vuodesta 1976 Neuvostoliitto kehitti myös Buran-nimistä avaruussukkulaa vastineeksi Yhdysvaltain ohjelmalle. Buran oli jonkin verran Yhdysvaltain sukkulaa kehittyneempi, mutta se laukaistiin vain kerran 1988 miehittämättömänä kiertoradalle Energija-raketilla.
Siirtokirjoitus
Siirtokirjoitus (toisinaan siirtokirjainnus, siirrekirjoitus tai siirrekirjainnus) on kirjoituksen muuntamista kirjoitusjärjestelmästä toiseen. Siirtokirjoitus pyrkii korvaamaan vieraat kirjoitusmerkit sellaisilla, jotka ovat lukijalle tuttuja tai ainakin vähemmän outoja kuin alkuperäiset. Siirtokirjoituksen lajeja ovat translitterointi ja transkriptio, joiden välinen ero ei aina ole aivan selvä.
Siirtokirjoitus voi tapahtua kahden äännekirjoitukseen perustuvan järjestelmän (esimerkiksi latinalaisen ja kyrillisen) välillä, mutta toinen tai kumpikin kirjoitusjärjestelmä voi perustua tavu- tai sanakirjoitukseenkin. Muuntamista erityisesti latinalaiseen kirjaimistoon kutsutaan latinaistamiseksi ja siinä käytettävää järjestelmää samoin kuin lopputulosta latinaistukseksi (vieraskielisiä malleja seuraten voidaan puhua myös latinisaatiosta tai romanisaatiosta). Latinaistettuja nimiä voidaan nähdä päivittäin tiedotusvälineissä, kun esimerkiksi venäläisiä, arabialaisia tai kiinalaisia erisnimiä kirjoitetaan latinalaisin kirjaimin.
Translitterointia vai transkriptiota?
Jos siirtokirjoitus tehdään korvaamalla lähdekielen kirjaimet kohdekielen kirjaimilla jonkin säännöstön mukaan, voidaan puhua translitteroinnista tai translitteraatiosta. Koska muunnos tällöin tapahtuu kaavamaisesti kirjoitusasun pohjalta, sitä tehtäessä ei tarvitse erikseen pohtia kirjainten äänteellistä vastaavuutta. Tämä kuitenkin edellyttää, että sekä lähde- että kohdekieli käyttävät äännekirjoitusta. Sanakirjoituksen yhteydessä on sen sijaan pyrittävä valitsemaan kohdekielen merkit niin, että lukija osaa yhdistää ne lähdekielen mukaiseen ääntämykseen; tällöin voidaan puhua transkriptiosta tai transkriboinnista.
Termistö ei kuitenkaan ole täysin vakiintunutta, sillä usein transkriptiotakin kutsutaan translitteroinniksi. Toisaalta transkriptiota voidaan joskus pitää yläkäsitteenä ja translitterointia sen erikoistapauksena. Kahden äännekirjoitusjärjestelmän välistä siirtokirjoitusta voidaan kutsua transkriptioksi etenkin, jos se pyrkii heijastamaan äänneasua pikemmin kuin kirjoitusasua.
Translitterointi pyrkii siis ensisijaisesti heijastamaan alku­peräistä kirjoitus­asua, kun taas transkriptio heijastaa äänne­asua. Ihanteellisessa trans­litteroinnissa kutakin alku­kielen merkkiä vastaa aina tietty kohde­kielen merkki ja päinvastoin, niin että kirjoitus voidaan palauttaa täsmälleen alku­peräiseen muotoon yksin­kertaisesti toistamalla trans­litterointi käänteisenä. Oikean äänne­asun hahmottamiseksi pitäisi kuitenkin tällöin peri­aatteessa ymmärtää myös, miten alku­kielen oikeinkirjoitus kytkeytyy ääntämykseen. Koska kohde­kielisen kirjoituksen suhde ääntämykseen voi olla aivan erilainen kuin alku­kielisen kirjoituksen, trans­litteroinnissa päädytään usein tekemään moni­mutkaisia ja epätarkkoja sopimuksia kirjainten korvaamisesta. Tällöin yksittäistä kirjainta voi vastata usean kirjaimen yhdistelmä tai yhdellä merkintä­tavalla voi olla useita mahdollisia vastineita toisessa kirjoitus­järjestelmässä. Käytännössä siirto­kirjoitus onkin usein jonkin­lainen trans­litteroinnin ja transkription väli­muoto, joka ei ole yksi­selitteisesti palautettavissa alku­peräiseen kirjoitus­asuun ja joka toisaalta antaa vain ylimalkaisen kuvan alku­kielisestä ääntämyksestä.
Lähikäsitteitä
Mitään siirtokirjoituksen muotoa ei pidä sekoittaa kääntämiseen, jossa lähdekielen sanoilla ilmaistut ajatukset pyritään ilmaisemaan kohdekielen sanoilla. Siirtokirjoituksessa ei pyritä välittämään sanojen sisältöä vaan lähinnä niiden kirjoitus- tai ääntämisasua. Siirtokirjoitusta sovelletaankin yleensä vain erisnimiin, joita ei ole tarkoituksenmukaista tai mahdollistakaan kääntää.
Translitterointi on erotettava litteroinnista eli äänitetyn puheen tai sanelun kirjaintamisesta. Litteroinnissa puhe muunnetaan kirjoitukseksi, jota voidaan sitten välittää, eritellä tai arkistoida. Toisin kuin siirtokirjoituksessa, yleensä litteroinnissa keskeistä on sanojen sisältö.
The Longest Walk
The Longest Walk oli American Indian Movementin (AIM) ja muiden intiaaniryhmittymien vuonna 1978 organisoima tapahtuma, jossa sadat intiaanit kävelivät Yhdysvaltain länsirannikolta San Franciscosta mantereen poikki Washingtoniin. Marssi oli viimeinen 1970-luvun Red Power-liikkeen symbolisista poliittisista protesteista. Edeltäneistä vastaavista huomionhakuisista tapahtumista poiketen The Longest Walk suunniteltiin rauhanomaiseksi tapahtumaksi, kuvastamaan valtaväestölle intiaanikulttuurin hengellistä puolta ja kiinnittämään huomiota näiden kokemiin ongelmiin vallitsevassa yhteiskunnassa.
Siirtokirjoitus
Kyrillinen kirjaimisto
Kyrillisiä kirjaimia translitteroitaessa on Suomessa pyritty noudattamaan omaa yhtenäistä käytäntöä 1800-luvun lopulta lähtien. Suomen Standardisoimisliiton määrittämä kansallinen standardi SFS 4900 eroaa sekä YK:n suosittamasta kansainvälisestä ISO 9 -standardista että englanninkielisissä maissa noudatettavista käytännöistä. Esimerkiksi venäjänkielinen nimi Толстой translitteroidaan suomalaisten sääntöjen mukaan Tolstoi, ISO 9:n mukaan Tolstoj ja englanniksi yleisimmin Tolstoy. Usein translitterointi otetaan sellaisenaan englanninkielisestä tekstistä, ja tällöin päädytään lähes aina virheelliseen suomenkieliseen asuun.
Venäjän ulkomaanpasseihin nimet kirjoitettiin ennen ranskankielisen, mutta nykyisin englanninkielisen translitteroinnin mukaisesti. Jos kyrillisin aakkosin kirjoitetun nimen haltija muuttaa ulkomaille, hän yleensä omaksuu paikallisen tavan mukaisen kirjoitusasun. Historialliset nimet eivät aina tällä tavoin muutu, vaan ne kirjoitetaan yhä kansallisen translitterointikaavan mukaisesti: Sergei Rahmaninov (ei ”Sergei Rachmaninoff”). Horjuvuutta esiintyy muun muassa seuraavissa nimissä: Igor Stravinski ~ Igor Stravinsky, Vatslav Nižinski ~ Vaslav Nijinsky, Maksim Šostakovitš ~ Maxim Shostakovich, Bella Davidovitš ~ Bella Davidovich.
Kyrillisen kirjaimiston siirtokirjoituksessa on jonkin verran myös lähdekielestä riippuvia eroja, joten asianmukainen translitterointi on syytä tarkistaa kunkin kielen kohdalla erikseen:
Kreikkalainen kirjaimisto
Kreikan kielen siirtokirjoituksessa on noudatettu suomenkielisissä teksteissä pääsääntöisesti standardia SFS 5807 (joka pohjautuu saksalaiseen standardiin DIN 31 634 ja osin eroaa kansainvälisestä standardista ISO 843). Se sisältää nykykreikan transkribointisääntöjen lisäksi translitterointisäännöt etenkin muinaiskreikkaa varten.
Kansainväliseen yhtenäistämiseen vedoten YK on suositellut latinaistamaan kreikkalaiset paikannimet kreikkalaisen standardin ELOT 743 mukaisesti. Tätä suositusta noudatettaessa paikannimien latinaistus osin poikkeaa suomen äänne- ja oikeinkirjoitusjärjestelmään mukautetusta transkriboinnista.
Vuonna 2015 Kotimaisten kielten keskus on ilmoittanut suosittavansa ELOT 743 -järjestelmää ja julkaissut ohjeen Kreikan hallituksen ministerien ja puolueiden nimien oikeinkirjoituksesta tätä järjestelmää käyttäen. Näin ollen voidaan todeta SFS-standardin vanhentuneen kokonaisuudessaan.
Arabialainen kirjaimisto
Arabian kielen translitteraation suomalainen standardi on SFS 5755. Sitä ei kuitenkaan usein noudateta, koska nimet haetaan ulkomaalaisista tiedotusvälineistä. Niinpä esiintyy runsaasti vaihtelua ja horjuvuutta, eikä sanojen ääntöasu käy yksikäsitteisesti ilmi, esimerkiksi džihād ~ jihad.
Japanin kieli
Japaniksi latinalaista aakkostoa kutsutaan nimellä "rōmaji". Yleisiä japanin latinaistamiseen käytettyjä järjestelmiä ovat Hepburn-latinaistus sekä Kunrei-shiki (ISO 3602).
Vuonna 1957 suomen kielen lautakunta antoi suosituksen, jonka mukaan japanilaiset nimet tulisi kirjoittaa suomenkielisissä tekstiyhteyksissä suomeen mukautetulla Hepburn-järjestelmällä. Tässä suomalaisessa Hepburnissa pitkiä vokaaleja ei ole ollut tapana merkitä. Konsonanttien merkitsemisessä tehdään englantilaiseen Hepburniin verrattuna seuraavat muutokset:
Tämän latinaistuksen mukaisina ovat suomen kieleen sovinnaisiksi vakiintuneet ainakin paljon käytetyt paikannimet Jokohama (Yokohama), Kioto (Kyōto) ja Tokio (Tōkyō). Kiinan virallistettua pinyin-latinaistuksensa vuonna 1979 alkoi suomalainen kielenhuolto kallistua sille kannalle, että japaniakin voitaisiin latinaistaa vakiintuneen kansainvälisen järjestelmän eli käytännössä lähinnä Hepburnin mukaan. Vielä vuonna 2002 suomalaista Hepburn-latinaistusta pidettiin virallisesti ensisijaisena ratkaisuna. Käytännössä esimerkiksi Helsingin Sanomat on 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä jo laajalti käyttänyt englantilaista Hepburn-latinaistusta ilman vokaalien pituusmerkkejä, nähtävästi suoraan englanninkielisten uutissähkeiden mukaan.
Korean kieli
Koreaksi latinalaista aakkostoa kutsutaan nimellä romaja. Yleisin latinaistamisjärjestelmä on viime vuosiin saakka ollut McCune–Reischauer-latinaistus, jota edelleen käytetään Pohjois-Koreassa. Sen sijaan Etelä-Koreassa hyväksyttiin vuonna 2000 korean uudistettu latinisaatio, joka ratkaisee useita McCune–Reischauer-järjestelmän ongelmakohtia. Tienviittojen ja oppikirjojen on siirryttävä uudistettuun järjestelmään niin pian kuin mahdollista. Henkilönnimet on jätetty heidän itse ratkaistavakseen, mutta virallisen järjestelmän käyttäminen on suositeltavaa. Kolmas järjestelmä on Yale-latinaistus, joka esiintyy pääosin englanninkielisessä akateemisessa kirjallisuudessa.
1900-luvun alussa, kun Venäjä osoitti mielenkiintoa Koreaa kohtaan, kehitettiin myös tapoja esittää koreaa kyrillisellä aakkostolla.
Historiallisia kirjoitusjärjestelmiä
Sellaisten historiallisten kielten kuin sumerin, akkadin ja heetin siirtokirjoitusta käsitellään nuolenpääkirjoituksen yhteydessä.
Ráigegáisi
Ráigegáisi on Skandeilla sijaitseva vuori Tromssan lääniin kuuluvassa Omasvuonon kunnassa, Norjassa. Se sijaitsee Norddalenin pohjoispuolella. Vuoren korkein kohta on 1 369 metriä merenpinnan tasoa ylempänä.
Jani Nieminen (kirjailija)
Jani Nieminen (s. 20. lokakuuta 1973 Uusikaupunki) on suomalainen kirjailija. Häneltä on julkaistu neljä runokokoelmaa.
Elämä ja ura
Nieminen vietti nuoruutensa Alavudella Etelä-Pohjanmaalla. Nykyisin hän asuu Helsingissä ja on ammatiltaan erikoiskirjastonhoitaja.
Niemisen esikoisrunoteos Kylässä ilmestyi vuonna 2009. Toinen runokokoelma, eroa käsittelevä Kodittomille koirille ilmestyi vuonna 2011. Teos Meren poika, joen poika ilmestyi vuonna 2014 ja Bigini vuonna 2016. Nieminen on kirjoittanut myös näytelmät Aina tässä talossa (2003) ja Pushkinin Morsian (2005).
CRS
CRS voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Kaarlo Ahokas
Kaarlo Ensio Ahokas (1958 – 30. huhtikuuta 2016 ) oli suomalainen raviohjastaja, joka tunnetaan erityisesti kaikkien aikojen menestyksekkäimmän suomenhevosen Vieskerin osaomistajana, valmentajana ja ohjastajana. Viesker saavutti muun muassa viisi ravikuninkuutta ja Pohjoismaiden mestaruutta sekä kymmeniä muita suurkilpailuvoittoja Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa. Yhteensä Ahokas ohjasti urallaan yli 18 000 ravilähtöä ja voitti niistä 1 836. Palkintorahoja hän ajoi yli 5,6 miljoonaa euroa.
GP3 Unkarin Grand Prix 2018
GP3 Unkarin Grand Prix 2018 oli GP3-kauden 2018 viides osakilpailu, joka ajettiin 28.–29. heinäkuuta Hungaroringin moottoriradalla Mogyoródissa Unkarissa.
Stormwarrior (albumi)
Stormwarrior on saksalaisen Stormwarrior-nimisen speed metal -yhtyeen debyyttialbumi vuodelta 2002.
Sean S. Cunningham
Sean S. Cunningham (s. 31. joulukuuta 1941 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja, joka aloitti uransa vuonna 1972. Hänen tunnetuin ohjaustyönsä lienee vuoden 1980 slasher-elokuva Perjantai 13., jonka hän myös tuotti. Elokuva menestyi hyvin ja aloitti samalla yhden kaikkien aikojen tunnetuimmista kauhuelokuvasarjoista. Elokuvaa tehdessään hän oli myös mukana luomassa Tom Savinin, Victor Millerin ja Ron Kurzin kanssa Jason Voorheesia.
Cunningham on myös tehnyt yhteistyötä ohjaaja Wes Cravenin kanssa ja oli vuonna 1972 tuottamassa Cravenin debyyttielokuvaa The Last House on the Left, sekä vuonna 2009 saman elokuvan uudelleenfilmatisointia.
Peikkoleikko
Peikkoleikko (Amorphochilus schnablii) on pienikokoinen raivotarlepakoihin kuuluva lepakkolaji. Se on sukunsa ainoa laji.
Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin suomenkieliseksi nimeksi on peikkoleikko.
Ulkonäkö ja koko
Peikkoleikko on pieni, painaen vain 3–5 grammaa, kyynärvarren pituuden ollessa 38–58 mm.
Pää on hyvin lajityypillinen. Aivokoppa on pallomainen ja korkea ja silmät pienet. Kuono on tylppä muistuttaen sian kärsää. Ylähuuli on korkea ulottuen alahuulen yli. Alahuulissa ja leuassa on pahkamaisia ulokkeita. Korvat ovat muodoltaan pyöreät ja melkein yhtä leveät kuin korkeat, sivusta katsottuna korvat ulottuvat kuonon päähän asti. Tragus on lyhyt ja leveän kolmiomainen.
Siivet ovat karvan peittämät kyljistä noin olkaluun puoliväliin asti. Peukalo on surkastunut ja osa siipikalvoa. Myös etusormi on lyhyt, muodostuen vain kämmenluusta. Naarailla siivet ovat suuremmat. Pitkän turkin väri vaihtelee sinertävän tummanharmaasta tummanruskeaan. Häntä on lyhyt, eikä ulotu edes häntäpoimun reunaan asti.
Levinneisyys ja elinympäristö
Laji luokitellaan vaarantuneeksi, koska sen populaation arvellaan tällä hetkellä vähenevän. On kuitenkin mahdollista, että laji on oletettua yleisempi, viimeaikaisissa tutkimuksissa lepakoita esiintyy ääntelyn tunnistuksen perusteella tunnettua enemmän Andien laaksoissa lounais-Perun alueella. Suurin uhka lepakoille on sopivan elinympäristön tuhoutuminen viljelysalueiden laajetessa. Niitä myös pyydystetään paikallisesti käytettäväksi perinteiseen noituuden harjoittamiseen.
Lisääntyminen
Peikkoleikkon lisääntymisestä ei tiedetä paljoa, mutta raskaana olevia naaraslepakoita on löydetty Ecuadorista marraskuussa ja Perusta helmikuussa, mikä viittaa siihen, että synnytys ja imetys tapahtuu samaan aikaan kuin levinneisyysalueen lyhyt sadekausi tammikuusta toukokuuhun, jolloin myös hyönteisten määrä lienee runsaimmillaan. Laji saa yleensä yhden poikasen kerrallaan.
Esa Vaahtera
Esa Vaahtera (s. 1963) on suomalainen raviohjastaja. Hän on ajanut raveissa vuodesta 1983. Hän valmentaa ja asuu Porissa. Vaahteralla on A-ajolupa sekä A-valmentaja lisenssi. Vaahtera on ajanut yli 3 000 starttia, joista voittoja on 220 ja voittorahoja yli 546 000 euroa.
Kuristusperiaate
Kuristusperiaate (myös kuristuslause) on analyysiin liittyvä lause funktion raja-arvon tai lukujonon raja-arvon määrittämiseksi: olkoot b(x), a(x) ja c(x) määriteltyjä d:n lähellä siten, että
ja
pätee d:n lähellä.
Tällöin.
Todistus
Todistetaan tapauksessa x \to d_{-}, tapaus x \to d_{+} todistetaan vastaavalla tavalla (jos funktiot ovat lauseen ehtojen mukaisesti määriteltyjä, kun x > d).
Olkoon. Oletuksista seuraa, että on olemassa siten, että, kun. Samaten on olemassa siten, että, kun.
Täten. \square
Esimerkkejä
ei ole määritelty, kun x = 0.
Sinifunktion ominaisuuksista tiedetään, että, kun x \neq 0, joten. Koska ja, niin kuristusperiaatteen nojalla.
Mikael Penninkangas
Mikael Penninkangas (s. 11. elokuuta 1996, Alavus) on suomalainen pesäpalloilija. Hän edustaa Superpesiksessä pelaavaa Alajärven Ankkureita. Kaudella 2015 alkaneella urallaan Superpesiksessä Penninkangas on 29. heinäkuuta 2018 mennessä pelannut 69 runkosarjaottelua, joissa on lyönyt kaksi kunnaria ja kolmetoista tavallista juoksua, tuonut 31 juoksua ja kerännyt 173 kärkilyöntiä.
Sommarfjellet
Sommarfjellet on Skandeilla sijaitseva vuori Tromssan lääniin kuuluvassa Omasvuonon kunnassa, Norjassa. Se sijaitsee Bergsdalenin ja Elsnesdalenin välissä. Vuoren korkein kohta on 1 540 metriä merenpinnan tasoa ylempänä.
Pussisika
Pussisika (Chaeropus ecaudatus) on Chaeropodidae-heimon ainoa, vielä 1920-luvulla elänyt australialainen pussieläinlaji.
Emilio Echevarría
Emilio Echevarría on meksikolainen näyttelijä. Kansainvälisesti hänet tunnetaan elokuvista Amores perros (El Chivo), Ja äitiäs kans ja Babel.
Echevarría on myös esiintynyt pienissä rooleissa kahdessa yhdysvaltalaisessa elokuvassa. Ensin hän näytteli kuubalaista agenttia, Raoulia, James Bond -elokuvassa Kuolema saa odottaa ja sen jälkeen Antonio Lopez de Santa Annaa elokuvassa Alamo.
Pekka Pöllä
Pekka Pöllä (10. elokuuta 1940 Inkeri – 22. maaliskuuta 1989) oli Karjalan tasavallassa asunut suomen kielellä kirjoittanut toimittaja, kääntäjä ja runoilija.
Pöllä syntyi Poritsan kylässä Leningradin alueella. Jatkosodan aikana Pöllän perhe evakuoitiin Suomeen josta Pöllä muutti myöhemmin työnhakuun edelleen Ruotsiin. Pöllä palasi 1957 Neuvostoliittoon ja asettui asumaan Petroskoihin. Hän suoritti 1970 loppututkinnon Petroskoin yliopiston suomen kielen osastolla.
Pöllä toimi Petroskoissa ensin kirjanpainajana Anohinin kirjapainossa ja sitten puuseppänä. Tämän jälkeen hän oli toimittajana Neuvosto-Karjala-lehdessä, Suomalaisessa draamateatterissa, Progress-kustantamon suomenkielisessä toimituksessa ja Punalippu-lehdessä. Pöllän ensimmäinen runo julkaistiin Punalippu-lehdessä 1958 ja hän kirjoitti lehteen runoja ja artikkeleita Petroskoin kulttuuritapahtumista käyttäen salanimeä M. Kuisma. Pöllä oli Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäsen vuodesta 1983.
Noppabaseball
Noppabaseball on nopilla pelattava peli. Nopilla pelattava baseball on hyvä esimerkki noppapelistä, joka antaa pelaajille valinnanmahdollisuuksia, mutta jättää myös paljon puhtaan sattuman varaan. On myös hyötyä siitä, jos pelaajat tuntevat oikean baseballin säännöt.
Pelin kulku
Pelissä kumpikin pelaaja komentaa omaa joukkuettaan. Sisävuorossa olevat toimivat lyöjinä ja ulkovuorossa olevat syöttäjänä ja kiinniottajina. Kun sisävuorossa oleva joukkue on saanut kolme paloa, joukkueet vaihtavat vuoroja. Pelin voittaa se pelaaja, jonka joukkue on kerännyt eniten juoksuja pelin päätyttyä. Aloitusvuoro arvotaan nopalla, eli suurimman silmäluvun saanut saa valita, onko hänen joukkueensa ensin sisällä vai ulkona. Syöttäminen lyöntivuorossa olevalle pelaajalle tapahtuu siten, että ulkovuoroa pelaava pelaaja asettaa kämmenen taakse piilottamansa nopan näyttämään joko ykköstä, kakkosta tai kolmosta. Nämä tarkoittavat erilaisia syöttöjä (1=laiton syöttö, 2=tavallinen syöttö ja 3=kierresyöttö). Pelaaja siis valitsee jonkin näistä eikä heitä noppaansa. Vastapuoli eli sisävuorossa oleva pelaaja taas pyrkii arvaamaan, minkälaisen syötön syöttäjä aikoo heittää, ja asettaa omaan noppaansa vastaavan luvun myös kämmenellä suojaten. Kumpikaan pelaaja ei saa nähdä toisen valitsemaa lukua. Tämän jälkeen nopat paljastetaan ja tuloksia verrataan seuraavasti (Tarkoittaa kuka on valinnut minkäkin numeron. Ylhäällä lyöjän valintanumerot ja sivulla syöttäjän valintanumerot)
Lyöjä Syöttäjä  1     2      3 1   väärä   huti   huti 2   huti    osuma  huono 3   huti    huono  osuma
Kun syöttö on väärä, pallon ei ole tarkoituskaan osua syöttörinkiin, vaan lyöjää halutaan huijata lyömään ilman osumista. Jos taas lyöjä arvaa syötön vääräksi, hän jää rauhallisesti odottamaan pallon putoamista maahan ja syötön tuomitsemista vääräksi. Mikäli saman lyöjän aikana syötetään kaksi väärää syöttöä, pelaaja saa vapaataipaleen ja voi siirtää pisimmälle edennyttä nappulaansa kentällä (tai lyöjää, jos kentällä ei ole ketään) yhden pesän verran eteenpäin. Huomattava on, että jos pelaaja yrittää lyödä väärin syötettyä palloa, kyseessä ei enää olekaan väärä syöttö vaan lyönti on huti. Jos sama lyöjä lyö kolme hutia lyöntivuoronsa aikana, kyseinen pelaaja palaa. Osuman sattuessa sisävuorossa oleva pelaaja heittää noppaa ja saa sen jälkeen päättää, lähteekö juoksemaan vai ei. Jos hän päättää yrittää juosta, ulkovuorossa oleva pelaaja heittää myös noppaansa, ja jos hän saa suuremman tuloksen (yhtä suuri ei riitä) kuin lyöjä, joku juoksijoista on palanut - ulkovuorolainen saa päättää kuka; muussa tapauksessa sisävuorossa oleva pelaaja voi siirtää kaikkia pesillä olevia juoksijoita yhden pesän verran eteenpäin. Jos lyöjä onnistuu heittämään kuutosen, hän on lyönyt kunnarin ja sisävuorossa oleva pelaaja saa tyhjentää kaikki pesänsä kotiin (juoksu jokaisesta juoksijasta sekä kunnarin tekijästä). Huono osuma on muuten samanlainen osuman kanssa, mutta jos tällöin juoksuyrityksen osalta sattuu palo, kyseessä on koppi ja kaikki juoksijat haavoittuvat ja joutuvat palaamaan kotipesään (ei juoksuja). Kolme haavaa vastaa yhtä paloa.
Satu Tuuli Karhu
Satu Tuuli Karhu (s. 5. joulukuuta 1994 Kajaani) on suomalainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa roolistaan elokuvassa Ilosia aikoja, Mielensäpahoittaja (2018), josta hänet palkittiin parhaan naissivuosan Jussi-palkinnolla. Karhu sai naissivuosaehdokkuuden myös elokuvasta Eden.
Vuonna 2019 Karhu esitti toista pääosaa Zaida Bergrothin ohjaamassa elokuvassa Marian paratiisi. Vuonna 2020 hän näytteli elokuvissa Eden ja Naurun varjolla sekä rikostelevisiosarja Karpin toisella tuotantokaudella. Karhu on myös näytellyt Suomen Kansallisteatterin suurella näyttämöllä. Vuonna 2021 Karhu esiintyi sarjoissa Sisäilmaa sekä Mädät omenat. Vuonna 2022 hän tuli valituksi Q-teatterin ensembleen.
Pitkäjärveläiset
Pitkäjärveläiset on Wilho Ilmarin ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1951. Se perustuu Jalmari Finnen vuodelta 1923 olevaan näytelmään Pitkäjärveläiset, joka puolestaan perustuu oikeudenkäyntipöytäkirjoihin. Sekä näytelmä että elokuva sijoittuvat vuoteen 1765 Oriveden Pitkäjärvelle. Näytelmän kantaesitys oli itsenäisyyspäivänä 1930 Tampereen Työväen Teatterissa.
SF-halleille oli vastikään hankittu uudet taustaprojisointilaitteet, joita käytettiin kuvattaessa hevosella ajelua. Ulkokuvauksia kuvattiin kesällä 1951 muun muassa sydän-Hämeessä Aitoossa, Luopioisissa ja Tuuloksessa.
Pitkäjärveläisiä oli Wilho Ilmarin kymmenes ja samalla viimeinen elokuvaohjaus. Sen yleisömenestys oli vähintään keskimääräistä parempi, Tampereella jopa vuoden paras, olivathan näyttelijät pääosin tamperelaisia. Tässä elokuvassa esiintyvät valkokankaalla ensimmäistä kertaa Kosti Klemelä, Sirkka Lehto, Toivo Mäkelä ja Eila Roine.
Pitkäjärveläisiä on esitetty televisiossa jokseenkin säännöllisesti etenkin 2000-luvulla.
Arviot
Aikalaisarviot olivat pääasiassa suorastaan ihastuneita. Paula Talaskivelle (Helsingin Sanomat) se oli ”iloinen yllätys”, ja Modest Savtschenko (Työkansan Sanomat) sanoi sitä hyväksi, puhdastyyliseksi kansankomediaksi. Kun Talaskiven mukaan elokuva olisi voinut muodostua teatterimaiseksi eikä näin kuitenkaan käynyt, muutama muu, Savtschenko ja Eugen Terttula (Suomen Sosialidemokraatti) näkevät siinä juuri filmattua teatteria. Henkilöohjaus saa kiitosta, ja näyttelijät ovat tehneet valmistavat työt hyvin, kiittää Terttula.
Myöhemmissä lehdistöarvioissa elokuvaa luonnehditaan eloisaksi kansankomediaksi, jonka reippaasta menosta sanotaan, että hämäläinen hitaus ei ole koskaan ollut niin vilkasta. Elokuvan tarina on tavanomainen kilpakosioasetelma, jossa parasta on juuri hahmojen kansanomaisuus.
Luigi Luca Cavalli-Sforza
thumb|Luigi Luca Cavalli-Sforza vuonna 2010.
Todistustaakka
Todistustaakka voi Wikipediassa viitata kahteen eri artikkeliin:
Luigi Luca Cavalli-Sforza
Luigi Luca Cavalli-Sforza (25. tammikuuta 1922 Genova – 31. elokuuta 2018 Belluno ) oli italialainen populaatiogeneetikko ja professori. Hän tutki ihmispopulaatioiden siirtymisen ja veriryhmien välisiä yhteyksiä. Hänet nimitettiin Stanfordin yliopiston professoriksi vuonna 1970.
Stéphane Mallarmé
Stéphane Mallarmé (18. maaliskuuta 1842 Pariisi – 9. syyskuuta 1898 Valvins, lähellä Fontainebleauta), oikealta nimeltään Étienne Mallarmé, oli ranskalainen symbolistirunoilija.
”Maailma on olemassa päätyäkseen kirjaan”
Vuonna 1866 Le Parnasse contemporain julkaisi kymmenen Mallarmén runoa, muun muassa runon ”Brise marine” (Merituuli). Hän kirjoitti myös runomuotoista näytelmää Hérodiade, joka jäi kuitenkin keskeneräiseksi. Sille läheistä sukua on pitkä rooliruno ”Faunin iltapäivä” (L’après-midi d’un faune, 1876).
Mallarmé suunnitteli pitkään suurta teosta, Kirjaa isolla K:lla, josta hän kertoi kirjeenvaihdossaan ystävilleen. Tätä suurteosta hän ei kuitenkaan koskaan julkaissut. Siitä on jäljellä vain katkelmia, joista Jacques Scherer on toimittanut kokoelman Le ’Livre’ de Mallarmé (1957/1977). ”Kirjan” piti olla kaikkien kirjojen hyperbola ja sen tarkoitus oli kattaa koko kaikkeus. Mallarmén kuningasajatus on, että ”Maailma on olemassa päätyäkseen Kirjaan.” (Le monde existe pour aboutir à un Livre). thumb|250px|[[Édouard Manet, Stéphane Mallarmé, 1876.]]
Mallarmén merkitys jälkipolville
Paul Valéry välitti luennoissaan Mallarmén ajatuksia Kirjasta, josta Maurice Blanchot sai ajatuksia teoksiinsa Kirjallinen avaruus (1955) ja Le livre à venir (1959, Tulevaisuuden kirja). Mallarmén ja Lautréamont’n runokielen uudistus on aiheena myös Julia Kristevan väitöskirjassa La révolution du language poétique (Runokielen vallankumous, 1969). Jean-Paul Sartren postuumisti ilmestyneessä teoksessa ''Mallarmé. La lucidité et sa face d’ombre'' (Mallarmé. Älyn kirkkaus ja sen varjopuoli, 1986) Sartre korottaa Mallarmén runoilijaksi ylitse muiden. Mallarmé on suuresti vaikuttanut myös muihin ranskalaisiin ajattelijoihin, kuten Roland Barthesiin, Jacques Derridaan, Michel Foucault'hon ja Jacques Lacaniin.
Tunnetuimmat teokset
Mallarmén tunnetuimpia teoksia ovat Faunin iltapäivä (1876, suom. Einari Aaltonen (2006), Divagations (Harhautumia, 1897) ja Un coup de dés jamais n’abolira le hasard (Yksi nopanheitto ei milloinkaan poista sattumaa, 1897) sekä postuumisti ilmestynyt Igitur (1925).
Fredrik Wilhelm Knoblock
Fredrik Wilhelm Knoblock (23. toukokuuta 1806 Kristiansund, Norja – 17. heinäkuuta 1874 Muoniovaara, Ruotsi) oli Lapin ensimmäisiä ornitologeja ja Muoniovaaran ensimmäisen talon rakentaja. Knoblockin vaimo oli muoniolaissyntyinen Mathilda Adolfina, omaa sukua Kolström (16. elokuuta 1798 - 22. joulukuuta 1874).
Knoblock toimi englantilaisen ornitologi John Wolleyn apulaisena neljän vuoden ajan auttaen tätä linnunmunien keräilyssä. Hän maalasi myös Muonion kirkon ensimmäisen alttaritaulun, joka nykyään on restauroituna esillä kirkossa.
Knoblockin poika Ludvig Matias (1836 Muoniovaara – 1893 Tornio) toimi nuorena John Wolleyn oppaana ja asiamiehenä.
Kristdemokratiska ungdomsförbundet
Kristdemokratiska ungdomsförbundet ( lyh. KDU) on Ruotsin Kristillisdemokraattien nuorisojärjestö. KDU määrittelee poliittisen linjansa oikeistolaiseksi ja porvarilliseksi. Järjestö perustettiin vuonna 1966, kun joukko nuoria politiikan harrastajia kokoontui Sundsvalliin perustamaan puolueen nuorisoliittoa.
Kristillisdemokraattinen nuorisoliitto perustettiin vuonna 1966. Kristillisdemokraattien (silloin Kristillisdemokraattien kokouksen) valtakunnalliseen kokoukseen Sundsvallissa joukko nuoria harrastajia kokoontui perustamaan puolueen tulevaisuuden nuorisoliittoa. Nuorisoliiton ensimmäinen puheenjohtaja oli Bernt Olsson. Vuonna 1985 Kristillisdemokraatit pääsi ensimmäistä kertaa Ruotsin valtiopäiville nuorisojärjestön entisen puheenjohtajana Alf Svenssonin johdolla. Vuonna 1997 KDU oli mukana perustamassa YEPP-yhteistyöjärjestöä konservatiivisten ja kristillisdemokraatisten nuorisoliittojen välillä.
Sonja Kuittinen
Sonja Kuittinen (s. 30. syyskuuta 1990 Puumala) on suomalainen näyttelijä ja muusikko. Hän on koulutukseltaan teatteritaiteen maisteri.
Näyttelijänä
Kuittinen sai heti valmistuttuaan Taideyliopiston Teatterikorkeakoulusta vuonna 2016 pääroolin Zaida Bergrothin draamaelokuvassa Miami yhdessä Krista Kososen kanssa. Rooli toi sekä Kuittiselle että Kososelle Jussi-ehdokkuuden parhaasta naispääosasta, jonka Kosonen voitti.
Kuittinen on tehnyt myös roolin Kansallisteatterissa yhtenä Macbeth-näytelmän kolmesta noidasta.
Kuittisella on myös pieni rooli televisiosarja Sorjosen toisella kaudella. Vuonna 2021 hän esiintyy yhdessä päärooleista Mädät omenat -sarjassa ja vuonna 2022 Pysäyttäkää Nyqvist -satiirisarjassa.
Kesällä 2022 Kuittinen esitti Ylen kuunnelmasarjassa Mä haluun olla Nylon Erin Anttilaa.
Muusikkona
Kuittinen muodostaa yhdessä Fanni Noroilan kanssa rap-yhtyeen Sofa, jonka he itse ovat määritelleet feministibändiksi. Kuittinen esiintyy taiteilijanimellä MC SonSon.
Elis Ask
Elis Johan ”Negru” Ask (10. huhtikuuta 1926 Helsinki – 13. maaliskuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen nyrkkeilijä.
Ura
Ask on yksi suomalaisen nyrkkeilyn tunnetuimmista nimistä. Hänestä tuli kevyen sarjan Euroopan mestari tyrmättyään Pierre Montanén elokuussa 1951. Seuraavan vuoden tammikuussa hän menetti mestaruuden tanskalaiselle Jørgen Johansenille. Aiemmin hän oli kokeillut uraa Yhdysvalloissa. Siellä hän nousi maailmanmestari Willie Pepin 3. haastajaksi. Vuonna 1957 hän perusti ammattilaistallin, joka järjesti ammattinyrkkeilyiltoja vuoteen 1974 asti. Elis Ask oli myös Ugandan diktaattorin Idi Aminin ystävä. Amin kutsui Askin vuonna 1977 heinäkuussa Ugandaan. Amin kustansi Askin matkan. Sieltä hän toi mukanaan talliinsa Helsinkiin MM-kolmosen Joszef Nsubugan. Hän otteli 50-vuotiaana näytösottelun Melbournen kultamitalistia Terry Spinksiä vastaan Helsingissä.
Elis Ask ei päässyt vuoden 1951 Euroopan mestaruudestaan huolimatta Vuoden urheilija -äänestyksessä listoille. Urheilutoimittajat vannoivat 1950-luvun loppupuolelle asti ”jalon amatööriurheilun” nimiin.
Elokuvissa
Olli Mäestä kertovassa elokuvassa Hymyilevä mies Elis Ask on keskeinen hahmo ja häntä näyttelee Eero Milonoff.
Pure nenääs!
Pure nenääs! on vuonna 2002 julkaistu tupla-CD. Sille on koottu kaikki 29 säilynyttä Spede Pasasen ja Leo Jokelan G. Pula-aho -sketsiä.
Levyjen sketsit
CD 1:
CD 2:
Kirjava (kirjankustantamo)
Kustannusosakeyhtiö Kirjava on suomalainen pienkustantamo, joka on erikoistunut fantasia- ja tieteiskirjallisuuden suomentamiseen. Suomalaiset kustantamot eivät olleet kiinnostuneita julkaisemaan George R. R. Martinin Tulen ja jään laulu -sarjaa, jonka Satu Hlinovsky halusi suomentaa, joten hän perusti miehensä Jan Hlinovskyn kanssa tämän kustantamon.
Yhtiön perustaminen ja kirjat
Satu ja Jan Hlinovsky perustivat Kirjavan vuonna 2002, ja sen ensimmäinen julkaisu, Valtaistuinpeli , ilmestyi vuonna 2003. Sen jälkeen Kirjava on julkaissut koko tähänastisen Tulen ja jään laulu -sarjan sekä muuta fantasia ja sci-fi -kirjallisuutta, muun muassa Neil Gaimanin, Ursula Le Guinin sekä Philip K. Dickin teoksia. Kirjava on myös suomentanut ja julkaissut myös muita uusien nousevien kirjailijatähtien kuten Joe Abercrombien ja Patrick Rothfussin kirjasarjoja.
Muuta
Ennen Kirjavaa Satu Hlinovsky on suomentanut muille kustantajille Margaret Weisin ja Tracy Hickmanin yhdessä kirjoittaman Mustamiekka-trilogian kaikki neljä osaa, Elaine Cunninghamin Hopeavarjot sekä Kirjavan perustamisen jälkeen Anthony Horowitzin Viisi vartijaa -sarjan avausosan Korpinportti sekä Bryan Cogmanin laatiman teoksen Game of Thrones – Valtaistuinpelin kulisseissa''.
ATEX
ATEX tai vanhemmalta nimeltään Ex-määräys tarkoittaa räjähdysvaarallisissa tiloissa käytettäviä laitteita koskevaa lainsäädäntöä ja standardisointia. Euroopan unionin alueella nämä perustuvat EU-direktiiviin (94/9/EY).
Määräykset koskevat pääosin sähkö- ja elektroniikkalaitteita, joille joudutaan hakemaan luokitus. Räjähdysherkkiä tiloja luokitellaan niiden vaarallisuuden suhteen. Samoin ATEX-hyväksyntä annetaan tiettyyn tilaan. Tuotteiden suojauksella pyritään siihen, että ei missään tilanteessa lähtisi kipinää joka voisi sytyttää tulenarkoja kaasuja palamaan.
Esimerkiksi akun joutuessa oikosulkuun, staattisen sähkön vaikutuksesta tai akun irrotessa tuotteesta ei saa tulla pientäkään kipinää tai sähköpurkausta.
ATEX-luokiteltuja tuotteita on pakko käyttää vaarallisiksi luokitelluissa paikoissa, kuten paikoissa, joissa varastoidaan tai valmistetaan tulenarkoja tuotteita. Näissä pienikin kipinä saattaisi aiheuttaa palo- tai räjähdysvaaran. Tällaisten tilojen luokituksesta ja tarkastuksesta vastaavat paloturvallisuusviranomaiset.
Lisa D’Amato
Lisa Marie D'Amato (s. 22. lokakuuta, 1981) on yhdysvaltalainen muotimalli Los Angelesista, Kaliforniasta. Hän oli kilpailija suositussa tositelevisiosarjassa Huippumalli haussa (5. kausi).
Elämäkerta
D'Amaton päästessä Huippumalli haussa -ohjelmaan, hän oli 24-vuotias kaappistylisti Los Angelesista.
Huippumalli haussa
D'Amato muistetaan sarjasta parhaiten kuohuttavana persoonana. Sarja esitteli D'Amaton henkilönä, jolla oli erittäin törkeä persoonallisuus ja joka joi paljon. Hän kuitenkin osasi ottaa huumoria irti kaikesta ja teki kuohuttavia asioita kuten virtsasi aikuisten vaippaan muiden kilpailijoiden edessä.
Huippumalli haussa -tuomarit eliminoivat hänet seitsemäntenä siksi, että hän oli liian pirteä ja liian vanha alalle, vaikka hänen kuvansa ja persoonallisuutensa olivat olleet erittäin vahvoja verrattuna muihin kilpailijoihin. D'Amato kuitenkin voitti sarjan 17. kauden, jonka kilpailijat olivat edellisten kausien yleisösuosikkeja.
D'Amato voitti myös "The Reality Remix Really Awards" -kilpailun.
Mallintyöt
Huippumalli haussa -ohjelman jälkeen D'Amato allekirjoitti sopimukset L.A. Modelsin sekä L.A. Talentin kanssa. D'Amato on tehnyt mallintöitä Jared Goldille, Shoshanna Lonsteinille, ELLEgirl Magazinelle, Lemonade Magazinelle, Lilian Khalle sekä Permission Magazinelle, jonka kannessa oli hänen kuvansa. Mallintöihin on myös liittynyt muotinäytöksiä ja mainoksia.
Yksityiselämä
Huhujen mukaan Lisa alkoi seurustella brittiläisen laulajan Robbie Williamsin kanssa lokakuussa 2006 sen jälkeen, kun he olivat tavanneet Hollywood-juhlissa.
D'Amato synnytti ensimmäisen lapsensa, pojan syyskuussa 2013 ja toisen lapsensa, myös pojan syyskuussa 2016, välittäen jälkimmäisen synnytyksensä live-lähetyksenä Facebookissa.
Luettelo Calvadosin kunnista
border|right|200px|Calvadosin sijainti Tämä on luettelo Calvadosin departementin kunnista Ranskassa. Departementissa on 706 kuntaa.
Uvby
uvby on UBV-järjestelmän kanssa kilpaileva tähtien väri-indeksijärjestelmä jonka kehitti Bengt Strömgren, jossa tähden väri määritetään neljällä värillä, jotka ovat ultraviolet, violet, blue, yellow eli ultravioletti, violetti, sininen ja keltainen. Tältä pohjalta voidaan määritellä väri-indeksit u-v, v-b ja b-y sekä c1 = (u-v) - (v-b) ja m1 = (v-b) - (b-y). uvby:n kanssa kilpailee monia muita väri-indeksijärjestelmiä joista tunnetuimpia ovat UBVRI ja DDO.
James Connolly (yleisurheilija)
James Brendan Bennet Connolly (28. lokakuuta 1868 South Boston, Massachusetts, Yhdysvallat – 20. tammikuuta 1957) oli yhdysvaltalainen yleisurheilija, sanomalehtimies ja kirjailija. Hän voitti urallaan neljä olympiamitalia, kaksi kolmiloikasta ja yhden sekä korkeus- että pituushypystä. Connollystä tuli Ateenan olympialaisissa 1896 ottamansa kolmiloikan kultamitalin ansiosta ensimmäinen nykyaikainen olympiavoittaja.
Connolly kirjoitti urheilu-uransa jälkeen 25 kirjaa. Hän oli tunnettu erityisesti meriaiheisista kirjoistaan, sillä hän vietti urheilu-uransa jälkeen ison osan elämästään merillä.
Nuoruus
Connolly syntyi South Bostonissa köyhään amerikanirlantilaiseen perheeseen. Hän oli yksi perheen 12 lapsesta.
Connollyn muodollinen koulutus päättyi hänen suoritettuaan nykyistä peruskoulun yläastetta vastaavan tutkinnon. Hän muutti 1892 veljensä Michaelin kutsusta Georgian Savannahiin, jossa Michael työskenteli pioneerijoukoissa. Hän sai myös veljelleen työpaikan armeijasta. James Connolly työskenteli kolmen vuoden ajan armeijan yksikössä ja harrasti Savannahissa muun muassa yleisurheilua ja amerikkalaista jalkapalloa.
Urheilu-ura
thumb|left|James Connolly [[Kesäolympialaiset 1896|Ateenan olympialaisissa.]]
Ensimmäinen nykyaikainen olympiavoittaja
Connolly kävi vuonna 1895 kuuden kuukauden ajan kirjekursseja ja pääsi syksyllä opiskelemaan Harvardin yliopistoon. Hän jätti yliopiston kuitenkin ensimmäisen vuoden aikana kilpaillakseen Ateenan olympialaisissa, eikä palannut enää opiskelemaan.
Connolly kertoi itse, että hän jätti Harvardin, koska yliopiston urheilukomitean puheenjohtaja ei suostunut myöntämään hänelle kahdeksan viikon mittaista poissaololupaa. Hän kertoi myös, että hän maksoi olympiamatkansa Ateenaan itse. Jonathan Shaw kirjoitti vuonna 1996 Harvard Magazinen artikkelissa, että Connolly saattoi hieman liioitella. Shawn mukaan Connollyllä oli elinikäinen tapa kaunistella totuutta. Ei ole olemassa kirjallista merkintää siitä, että Connolly olisi puhunut urheilukomitean puheenjohtajalle, mutta hän lähetti komitealle kirjeen, jossa ei kuitenkaan maininnut olympialaisista. Hän sai kunniaeron Euroopan-matkaa varten; eron syyksi merkittiin "Euroopassa vierailu". Jonathan Shawn mukaan Connollyn matkan maksoi suurimmalta osalta South Bostonin katolinen seurakunta, joka keräsi rahat matkaa varten.
Kolmiloikkamitaleille myös vuonna 1900
Connolly osallistui myös Pariisin olympialaisiin 1900. Hän oli suunnittelemassa matkaa Pariisiin, kun hän sai tietää, että kaupungissa järjestettäisiin samaan aikaan olympialaiset. Connolly päätti ystävänsä Dick Grantin kanssa osallistua kisoihin. Connolly sijoittui kolmiloikassa hopealle tuloksella 13,97 Myer Prinsteinin jälkeen.
Kirjailijana, toimittajana ja merimiehenä
Connolly sai nopeasti mainetta tyylistään ja alkoi kirjoittaa säännöllisesti muun muassa Scribner’s Magazineen ja Collier’siin. Presidentti Theodore Roosevelt ihaili Connollyn töitä ja antoi tälle luvan matkustaa millä tahansa Yhdysvaltain laivaston aluksella, joista Connolly kirjoitti useita tarinoita ja artikkeleita.
Lontoon olympialaisissa 1908 Connolly oli mukana Collier’s-lehden toimittajana. Hän matkusti ympäri maailmaa sekä Collier’sin että Scribner’s Magazinen kirjeenvaihtajana. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän kirjoitti Collier’sille sukellusvenetoiminnasta.
Olmavaara
Olmavaara on Skandeilla sijaitseva vuori Tromssan lääniin kuuluvassa Omasvuonon kunnassa, Norjassa. Se sijaitsee Signaldalenin pohjoispuolella. Vuoren korkein kohta on 1 552 metriä merenpinnan tasoa ylempänä. Mannfjelletin huipulla on myös jäätikköä. Lisäksi rinteiltä ja sen useilta tasanteilta laskee lukuisia "puroja" sekä Signaldaleniin että koillisessa sijaitsevaan Sørdaleniin.
Camp Rising Sun
Järjestäjät
Camp Rising Sun -leirien järjestäjä ja rahoittaja on The Louis August Jonas Foundation -niminen, voittoa tavoittelematon säätiö, jonka kotipaikka on Doylestownissa Pennsylvanian osavaltiossa.
Historia
Leirin syntytarina alkaa 1800- ja 1900-lukujen vaihteesta, jolloin newyorkilainen Louis August Jonas vaurastui huopatehtaansa menestyksestä kertyneen voiton turvin. 1920-luvulla Jonasin poika George E. ”Freddie” Jonas oli perinyt suvun suuromaisuuden, ja halusi käyttää rahat humaaniin kokeiluun: hän perusti kesällä 1930 New Yorkin maaseudulle kesäleirin köyhille, mutta lahjakkaille ja lupaaville kaupunkilaispojille, joilla ei ollut taloudellisia mahdollisuuksia kehittää itseään.
Vuosien kuluessa leiri ja leiriläisten määrä kasvoivat. Leiri profiloitui entistä selkeämmin lahjakkaiden nuorten johtajuustaitoja ja humaania ajattelutapaa kehittäväksi ohjelmaksi. Leiriläisiä alettiin kutsua New Yorkin lisäksi muualtakin Yhdysvalloista, ja toisen maailmansodan jälkeen myös muualta maailmasta. Freddie Jonasin kuollessa vuonna 1978 Camp Rising Sun oli jo kasvanut suureksi instituutioksi, jota haluttiin laajentaa edelleen – leirikokemus haluttiin tarjota myös tytöille. Tyttöjen leiri avattiin vuonna 1989, noin 15 kilometrin päähän poikien leiristä.
Alumneja löytyy tällä hetkellä yli 5 000 ympäri maailman ja neljän vuoden välein järjestetään kansainvälisiä kokoontumisia yhteydenpidon ylläpitämiseksi.
Leiri
CRS on seitsemän viikkoa kestävä kansainvälinen kesäleiriohjelma ja sinne valitaan noin 60 nuorta eri puolilta maailmaa. CRS-leirit kokoavat yhteen "nuoria lupauksia" ja "tulevaisuuden johtajia" eri puolilta maailmaa. Erilaisia kulttuurisia, etnisiä ja sosiaalisia taustoja edustavat nuoret oppivat kesän aikana paljon toisistaan ja samalla itsestään : leirillä opetellaan vastuullista ja monimuotoisuutta kunnioittavaa johtajuutta ruohonjuuritason yhteisöllisten kokemusten kautta. Ohjelma on monipuolista; yliopistoluentoja, vaellusta, musikaaleja tai esimerkiksi uusien kielien opettelua.
Alumnit Suomesta
Suomi tuli leiriohjelmaan mukaan vuonna 1946 ja alumneja on tällä hetkellä lähes sata. Suomessa uusien leiriläisten valinnasta huolehtii vapaaehtoisvoimin entisten leiriläisten eli alumnien yhdistys Camp Rising Sun Alumni Association of Finland (CRSAAF). CRSAAF hakee vuosittain yhtä kahdeksas- tai yhdeksäsluokkalaista tyttöä ja yhtä samanikäistä poikaa Yhdysvaltain-leirille. Tammi–helmikuussa järjestetään ensimmäinen hakukierros, jossa hakijat lähettävät kirjallisen hakemuksen. Parhaat hakijat kutsutaan ryhmä- ja henkilökohtaiseen haastatteluun – lopullinen valinta tehdään maaliskuun loppuun mennessä. Leirille lähdetään juhannuksen tienoilla, ja leiri päättyy elokuun puolessavälissä.
Suomea Camp Rising Sun -leireillä ovat edustaneet muun muassa kirjailija, professori Anselm Hollo (leirillä 1951), suurlähettiläs Jaakko Kaurinkoski (1952) ja MTK:n entinen puheenjohtaja Esa Härmälä (1970).
Toivo Sukari
Toivo Ilmo Kalevi "Topi" Sukari (s. 8. huhtikuuta 1954 Karjala ) on suomalainen yrittäjä. Hän on Maskun Kalustetalon sekä Ideaparkin perustaja ja suurin omistaja. Lisäksi Sukari omistaa muun muassa halpahalliketju Masku Kodin ja Sukarin Lomarakennuksen sekä oli aiemmin osakkaana Aurinko Golfissa sekä vaateketju Mangon Suomen-yhtiössä, jonka omistuksesta hän on luopunut. Sukarin lapsuudenperhe nykyisessä Mynämäen Karjalassa oli esikoislestadiolainen ja hänellä on seitsemän sisarusta. Hänen isänsä oli pienviljelijä ja -yrittäjä. Kesäkuussa 2021 Sukari osti osan Alfa-tv:stä.
Oozaru
Oozaru on Akira Toriyaman luoma mangahahmo, joka esiintyy Dragon Ball-, Dragon Ball Z- ja Dragon Ball GT -sarjoissa. Jos hahmo haluaa muuttua oozaruksi eli jättiapinaksi, pitää olla täysikuun aika, hahmon pitää kuulua saiyalaisten rotuun ja sillä täytyy olla häntä.
Vegeta muuttui oozaruksi taisteltuaan Gokua vastaan. Hän loi kuun taivaalle, katsoi sitä ja muuttui. Oozaru muuttuu takaisin, jos sen häntä leikataan tai se katkeaa. Häntä kasvaa takaisin vain kerran.
Toivo Sukari
Elämäkerta
Kaarinan hankkeen menestyksestä syntyi ajatus suuresta liikekeskuksesta, Ideaparkista vuonna 2003 tamperelaisen yrittäjä Toni Virkkusen sekä Teräselementti -konsernin omistajan liikemies, insinööri Jarmo Viitalan kanssa. Sukari otti hankkeesta suurimman taloudellisen vastuun ja käytti hankkeeseen omia rahojaan ensimmäiset kaksi vuotta. Vasta hieman yli vuosi ennen Ideaparkin suunniteltua avajaispäivää pankki myönsi siihen lainaa.
Oozaru
thumb|250px|Kultainen jättiapina Golden oozaru on voimakkaampi jättiapina, joka nähdään vain Dragonball GT:ssä.
Toivo Sukari
Elämäkerta
Ideapark valmistui Lempäälään 1. joulukuuta 2006. Avaamisen suoritti eduskunnan puhemies Paavo Lipponen. Hankkeen innoittamana ryhdyttiin suunnittelemaan uusia Ideaparkeja rakennettavaksi Pieksämäelle, Kiiminkiin ja Vihdin Nummelaan. Keväällä 2010 Sukari kuitenkin ilmoitti luopuvansa näistä kolmesta uudesta Ideapark-hankkeesta ja suuntautuvansa toisella konseptilla toimiviin hankkeisiin. Ideapark Oulu kuitenkin toteutui myöhemmin ja se avattiin vuonna 2014. Oulun Ideaparkin Sukari Invest myi elokuussa 2016 sijoitusyhtiö Avant Capital Partnersille ja Alma Property Partners -rahastolle. Sukari on jatkanut Ideapark -hankkeiden kehittämistä ja marraskuussa 2019 avattiin Seinäjoelle noin 63 000 neliön suuruinen Ideapark Seinäjoki. Tontille jää vielä rakennusoikeutta noin 35.000 m2 (3,5 ha.) Seinäjoen hankkeen suurimmat käyttäjät ovat Keskon Citymarket, XXL, Stadium, Jysk, Masku ja lähes kaikki Suomessa toimivat ketjumuotoiset vaateliikkeet.
Oozaru
Aiheesta muualla
Oozaru
Toivo Sukari
Elämäkerta
Maskun Kalustetalo Oy perustettiin 1983, Toivo Sukari omistaa (90 %) sen yhdessä ex-vaimonsa Eevan (10 %) kanssa. Masku on yksi Suomen suurimmista huonekalukaupan yrityksistä. Yhtiön liikevaihto oli 31. joulukuuta 2018 päättyneellä tilikaudella 92,1 miljoonaa euroa. Yhtiöllä on yli 50 paikkakunnalla oma myymälä. Maskun Kalustetalo Oy:n hallituksen puheenjohtajana toimii SOK:n entinen pääjohtaja, vuorineuvos Kari Neilimo.
Toivo Sukari on keskittynyt viime vuosina itse kiinteistöliiketoimintaan. Sukari Konserni Oy, joka hallinnoi ja pääosin omistaa perheen kiinteistöliiketoiminnan, toimii Turussa. Yhtiön toimitusjohtajana toimii KTM Tuomas Henttula ja hallituksen puheenjohtajana Pekka Sukari, joka toimii myös muiden perheen kiinteistösijoitusyhtiöiden johtajana.
Vuonna 2007 Toivo Sukari oli yksi viidestä sijoituskohteita etsineistä "leijonista" MTV3:n viihdeohjelmassa Leijonan kita. Muut olivat kauppaneuvokset Eero Lehti, Kaija Ward ja Kyösti Kakkonen sekä brändiasiantuntija Lisa Sounio-Ahtisaari. Sukaria parodioitiin vuonna 2009 esitetyssä Pasila-sarjan jaksossa Tauno Muikku. Sukarista on tehty myös useita tosi-tv-ohjelmia, mm. MTV:llä esitetty sarja Sukari.
Yksityiselämä
Sukari kihlautui juhannuspäivänä 2018 kazakstanilaissyntyisen SM-tason fitnessurheilija, kemistin Nadja Eerolan kanssa ja he asuvat Turussa, Brysselissä ja Kustavissa. Heidät vihittiin Turun tuomiokirkossa 20. heinäkuuta 2019. Sukari oli naimisissa Maskun Kalustetalossa edelleen työskentelevän Eeva Sukarin kanssa vuosina 1977–2009 ja heillä on viisi lasta, joista kolme tytärtä yhdessä johtavat nyt Maskun Kalustetaloa. Maskun Kalustetalon toimitusjohtajana on tällä hetkellä Toivo Sukarin vanhin tytär Hanna Kuronen. Vanhin poika Pekka Sukari toimii perheen kiinteistösijoitusyhtiön Sukari Konsernin yhtenä johtajana.
Kehittyvien maakuntien Suomi
Vuonna 2008 paljastui, että Sukari oli rahoittanut Kehittyvien maakuntien Suomi -yhdistystä ystäviensä Kyösti Kakkosen ja Arto Merisalon sekä Lauri Juntusen, Harri Toivaisen ja Tapani Yli-Saunamäen kanssa. Yhdistys liitettiin osaksi vaaleissa ehdokkaita rahoittavien ihmisten salaamista tuettuaan useiden näkyvien poliitikkojen eduskuntavaalikampanjointia, muun muassa pääministeri Matti Vanhasta 10 000 eurolla.