cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Macao
Hallinto
Erityishallintoalueen johtaja on Fernando Chui. Hänet valittiin Edmund Hon seuraajaksi 2009 ja toiselle viisivuotiskaudelle 2014. Valinnan tekee Kiinan keskusjohdon nimittänä 300-jäseninen komitea. Johtaja nimittää hallintoneuvoston 7-11 jäsentä. Lainsäädännöstä vastaa 33-jäseninen lainsäädäntöneuvosto, jonka jäsenistä 14 valitaan yleisillä vaaleilla, 12 erilaisten ryhmien edustajina ja 7 suoraan johtajan nimityksellä.
Roolipelaaja
Roolipelaaja oli suomalainen aikakauslehti, joka käsitteli pöytä-, live- ja sähköisiä roolipelejä sekä keräilykorttipelejä, figupelejä, lautapelejä sekä muita samaan alakulttuuriin liittyviä asioita.
Macao
Talous
thumb|Näkymä Nam Van -järveltä Macaon keskustaan. Vuonna 2017 Macaon bruttokansantuote oli 404,2 miljoonaa patacaa ja asukasta kohden 622,803 patacaa. Vuonna 2017 vaihtokurssi USD/MOP oli 8,026 patacaa dollaria kohden. Alueen taloutta hallitsee uhkapelisektori, joka tuotti vuonna 2016 47 prosenttia sen koko bruttokansantuotteesta. Uhkapelien tuotoissa Macao ohitti esimerkiksi Las Vegasin jo vuonna 2006, ja jotkin asiantuntijat ovat varoittaneet sen olevan liian riippuvainen yhdestä tulonlähteestä. Uhkapelien tuottoihin ovat vaikuttaneett esimerkiksi korruption vastaiset toimet mantereelta, joita pidettiin syynä Macaon tulojen vähenemiseen ensi kertaa 12 vuoteen vuonna 2014. Macao pyrkiikin kasvattamaan muiden talouden osa-alueiden osuutta kokonaistuotoista. Viisivuotissuunnitelma 2016–2020 on keskittynyt talouden monimuotoistamiseen. Uhkapelisektori on kuitenkin edelleen taloutta ajava tekijä, mistä hyötyvät myös muut palvelut, kuten hotellit.
Turismin kehittäminen on yksi viisivuotissuunnitelman aloista, ja Macaosta pyritään tekemään ”maailmanluokan matkailukohde”. Vuonna 2017 Macaolla vieraili 32,6 miljoonaa turistia. Erityishallintoalueena Macao muodostaa oman tullialueensa, ja sillä on suhteellisen pieni veroaste. Alueen suurimmat kauppakumppanit ovat manner-Kiina, Hongkong ja Taiwan.
Roolipelaaja
Roolipelaaja oli ennen H-Town Oy:n kustantama. Julkaisijan vaihdoksesta ilmoitettiin heinäkuussa 2007. Se vaikutti hieman lehden tekijätiimiin ja itse lehden ulkoasuun. H-Town julkaisi kaikkiaan yhdeksän Roolipelaaja-lehteä.
Macao
Väestö
Macaon väkiluku vuoden 2016 lopussa oli arviolta 644 900, hieman vähemmän kuin edellisenä vuonna. Vuonna 2016 Macaon asukkaista 88,4 % oli Kiinan kansalaisia. Suurimmat ulkomaalaisryhmät olivat filippiiniläiset (4,6 %), vietnamilaiset (2,4 %) ja portugalilaiset (1,4 %). 40,7 % paikallisista oli syntynyt Macaolla ja 43,6 % Kiinan mannermaalla. Kiinan mannermaalla syntyneistä 73,3 % oli syntynyt Guangdongissa ja 13,5 % Fujianissa. Kiinalaista ja portugalilaista sekoittunutta alkuperää olevaa väestönosaa kutsutaan joskus macaolaisiksi. Macaolaisuutta ei ole määritelty tarkasti ja eri arvioiden mukaan he muodostavat noin 1–3 % Macaon väestöstä.
Macaon viralliset kielet ovat kiina ja portugali. Julkiset tiedonannot, hallintoon liittyvät verkkosivut ja muut vastaavat tiedot tai julkaisut pyritään tarjoamaan molemmilla kielillä. Historiallisesti alueen kiinalaisten suuri valtaosa ei puhunut portugalia, vaan se oli yksinomaan Portugalin siirtomaahallinnon kieli. Yli 80 % paikallisista puhuu äidinkielenään kantoninkiinaa ja suurin osa osaa myös mandariinikiinaa. Vähemmän puhuttuja kieliä ovat myös hakka- ja min-kiina. Aikanaan Macaolla puhuttiin Macaon patuáa, joka oli kiinasta, portugalista ja malaijista muodostunut kreolikieli. Nykyisin patuá on kuitenkin käytännössä kadonnut käytöstä.
Macaolla harjoitettuja uskontoja ovat buddhalaisuus, taolaisuus, kungfutselaisuus sekä kristityistä kirkoista katolilainen kirkko ja eri protestanttiset kirkot. Katolilaisuus on peräisin Portugalin siirtomaa-ajoilta ja vuoden 2016 lopussa Macaolla oli 14 797 alueella vakituisesti asuvaa katolilaista ja väliaikaisesti alueella olevat mukaan laskettuna heitä oli 30 617. Pienempiä ryhmiä ovat lisäksi muslimit ja bahai-uskoiset.
Kulttuuri
Macaolainen kulttuuri on omaleimainen sekoitus portugalilaisia ja kiinalaisia perinteitä ja modernia kaupunkikulttuuria. Macaon epävirallisina tunnusmerkkeinä voidaan pitää kasinorakennusta ja portugalilaisten rakennuttamaa Pyhän Paavalin katedraalia.
Myös Macaolainen keittiö on saanut vaikutteita portugalilaisesta ja kiinalaisesta keittiöstä. Macaolaisessa keittiössä käytetään kiinalaisia, eteläaasialaisia ja portugalilaisia raaka-aineita. Aasialaisia vaikutteita ovat esimerkiksi soijakastike, kurkuma ja tamarindi. Portugalista ovat lähtöisin puolestaan esimerkiksi sipuli, valkosipuli ja pippuri. Joitakin paikallisia ruokalajeja ovat esimerkiksi macaolainen kana, porco bafassa ja tacho.
Aiheesta muualla
22.19861°N, 113.54472°W
Harun El Pullah
Harun El Pullah on yksi René Goscinnyn ja Jean Tabaryn Ahmed Ahne -sarjakuvan päähenkilöistä. Hän on Bagdadin kalifi, jonka paikalle suurvisiiri Ahmed Ahne yrittää monin keinoin päästä. Yleensä juonet epäonnistuvat tai kääntyvät suurvisiiriä ja tämän palvelijaa Saunabadia itseään vastaan.
Harun El Pullah on sarjakuvassa kuvattu lempeäksi, pyöreäksi ja yksinkertaiseksi hallitsijaksi. Hän puhuttelee suurvisiiriään "kunnon Ahmed Ahneeksi" eikä ole edes tietoinen tämän juonista kalifia vastaan. El Pullah onkin useaan otteeseen todennut, kuinka "Ahmed ajattelee sitten kaikkea" tai "tahtoo vain hänen parastaan". Kalifi kuvataan yleensä kansan keskuudessa erittäin suosituksi.
Harun El Pullah on alun perin väännös historiallisen kalifi Harun al-Rashidin nimestä. El Pullah on ainoastaan suomenkielisissä Ahmed Ahne -sarjoissa käytetty käännös, ja esimerkiksi ranskassa ja englannissa hänet tunnetaan yleensä "Haroun El Poussahina". Poussah on ranskankielinen sana, jolla tarkoitetaan lihavaa miestä, jollaiseksi kalifi juuri on kuvattu.
Sarjakuvassa Harun El Pullahin mielihuveja ovat lähinnä syöminen, nukkuminen ja laiskottelu.
Héctor Cúper
Héctor Cúper (s. 16. marraskuuta 1955) on argentiinalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja.
Ura pelaajana
Cúper aloitti jalkapallouransa argentiinalaisessa Ferro Carril Oesten joukkueessa vuonna 1976. Cúper edusti pelaajaurallaan myös Independiente Rivadaviaa ja Huracánia ja pelasi viisi maaottelua Argentiinan paidassa. Hänen pelipaikkansa oli puolustaja.
Ura valmentajana
Valmennusuransa Cúper aloitti Huracánissa vuonna 1992, heti pelaajauransa lopettamisen jälkeen. Kolmen vuoden kuluttua hän siirtyi Lanúsin valmentajaksi ja vuonna 1997 Eurooppaan, RCD Mallorcan ruoriin. Mallorca saavutti Cúperin debyyttikaudella Espanjan cupin loppuottelun, jossa se hävisi FC Barcelonalle. Seuraavalla kaudella Mallorca otti Barcelonasta revanssin Espanjan supercupissa voittaen sen. Kaudella 1998–1999 Mallorca pääsi Cup-voittajien cupin loppuotteluun ja sijoittui sarjassa kolmanneksi, mikä oli Mallorcan historian paras saavutus.
Vuonna 1999 Cúper siirtyi Valencian valmentajaksi. Valencia ylsi Cúperin ohjauksessa kaksi kertaa peräkkäin Mestarien liigan loppuotteluun, häviten vuonna 2000 Real Madridille ja vuonna 2001 Bayern Münchenille. Kauden 2000–2001 päätteeksi Cúper jätti Valencian, jonka kannattajat syyttivät joukkuetta liian puolustusvoittoisesta pelityylistä ja siirtyi Interin valmentajaksi Italiaan. Interissä Cúper saavutti kaudella 2002–2003 Mestarien liigan välierät ja oli Italian liigan kärkipäässä. Kaudella 2003–2004 Cúper sai potkut Interistä kahdeksan ottelun jälkeen kauden alettua huonosti.
Kaudella 2004–2005 Cúper korvasi Mallorcassa Tomeu Llompartin joka hoiti väliaikaisen päävalmentajan tehtäviä Benito Floron saatua potkut Mallorcasta. Cúper onnistui nostamaan joukkueen putomisahdingosta – sarjapaikka säilyi kauden viimeisessä ottelussa. Seuraava kausi meni huonosti ja Cúper päätti erota helmikuussa 2006. Paluun valmentamiseen Cúper teki vuonna 2007 siirtyessään Betisin valmentajaksi, mutta hän sai potkut tehtävästä jo 14 kierroksen jälkeen joukkueen juututtua sarjataulukon häntäpäähän.
Maaliskuussa 2008 Cúper siirtyi Serie A:n putoamistaisteluun joutuneen Parma FC:n päävalmentajaksi. Cúperin johdolla Parma on yrittänyt epätoivoisesti säilyttää sarjapaikkansa. Toiseksi viimeisellä kierroksella Parma hävisi ACF Fiorentinalle 3–1. Cúper sai pian ottelun jälkeen potkut seurasta, joka on ennen viimeistä otteluaan kaksi pistettä putomaisviivan alapuolella.
Elokuun alussa 2008 Georgian jalkapalloliitto ilmoitti palkanneensa Cúperin maajoukkueensa uudeksi päävalmentajaksi MM2010-karsintoihin. Menestys MM-karsinnoissa jäi vaisuksi ja Georgia oli lohkonsa jumbo voittamatta ainoatakaan ottelua. Cúper jätti tehtävänsä karsintojen päätyttyä.
Marraskuun alussa 2009 Cúper allekirjoitti kesään 2010 ulottuvan sopimuksen Kreikan Superliigassa viidentenä majailevan Aris Thessalonikin kanssa. Cúperin johdolla seura säilytti saman sijan kauden loppuun asti. Cupissa Cúper luotsasi Arisin aina finaaliin asti, mutta voitto karkasi Panathinaikosille 1–0.
Cúper erosi yllättäen Arisin päävalmentajan tehtävistä tammikuussa 2011. Cúper oli tehnyt seurassa hyvää työtä johdattamalla Arisin yllättäen jatkoon kovasta Eurooppa-liigan alkulohkosta.
Kesäkuussa 2011 Cúper palasi valmentajaksi Espanjaan allekirjoitettuaan vuoden sopimuksen Racing Santanderin kanssa. Cúperin urakka Racingissa jäi lyhyeksi, sillä hän sai kehnon menestyksen vuoksi potkut jo marraskuun lopussa 2011. Seura voitti argentiinalaisen alaisuudessa vain yhden pelaamastaan 13 ottelusta.
Joulukuussa 2011 Cúperista tuli Turkin Superliigassa pelaavan Ordusporin päävalmentaja. Cúperin johdolla Orduspor onnistui säilyttämään paikkansa Superliigassa kauden 2011/12 päätteeksi ollen 14:s. Kaudella 2012/13 joukkue jumittui putoamiskamppailuun ja Cúper jätti seuran huhtikuussa 2013.
Marraskuussa 2013 Cúper jatkoi uraansa Al Waslin päävalmentajana. Hän sai kuitenkin potkut dubailaisseurasta jo maaliskuussa 2014 heikkojen tulosten vuoksi.
Maaliskuun alussa 2015 Cúperista tuli Egyptin jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja. Argentiinalaisvalmentaja luotsasi Egyptin Afrikan mestaruuskisoihin 2017. Egypti oli ennen Cúperin pestiä karsiutunut turnauksesta kolme kertaa perättäin. Cúperin johdolla historiassaan seitsemän mestaruutta voittanut Egypti palasi huipulle ja raivasi turnauksessa tiensä loppuotteluun saakka. Finaalissa Egypti joutui taipumaan Kamerunille 2–1.
Cúper luotsasi Egyptin MM-lopputurnaukseen 2018. Edellisen kerran Faaraot pelasivat lopputurnauksessa vuonna 1990. Egyptin lopputurnausta varjosti supertähti Mohamed Salahin loukkaantuminen juuri ennen kisoja. Egyptin turnaus päättyi kuitenkin jo alkulohkoon joukkueen hävittyä kaikki kolme otteluaan. Turnauksen jälkeen Cúper jätti tehtävänsä.
Elokuussa 2018 Cúperista tuli Uzbekistanin maajoukkueen päävalmentaja. Hän sai potkut syyskuussa 2019, kun Uzbekistan hävisi yllättäen Palestiinalle.
Toukokuussa 2021 Cúperin maajoukkuevalmentajan ura jatkui Kongon demokraattisessa tasavallassa. Cúper luotsasi joukkueen Afrikan MM-karsintojen pudotuspeleihin, mutta kisapaikka kariutui tappioon Marokolle. Hän sai potkut kesäkuussa 2022 Afrikan mestaruuskisojen karsintatappioiden jälkeen.
Vivion de Valera
Vivion de Valera (13. joulukuuta 1910– 16. helmikuuta 1982) oli irlantilainen poliitikko Fianna Fáil -puolueessa. Hän toimi kansaneduatajana vuosina 1945-1981.
Tick Tock (Clean Banditin ja Mabelin kappale)
Tick Tock on brittiläisyhtyeen Clean Banditin ja brittiläislaulajan Mabelin musiikkikappale, jolla vierailee myös yhdysvaltalaisräppäri 24kGoldn. Sen julkaisi Atlantic Records Clean Banditin tulevan kolmannen studioalbumin ensimmäisenä singlenä 21. elokuuta 2020. Kappaleen ovat sanoittaneet Mabel, 24kGoldn, Kamille, Grace Chatto ja Jack Patterson, joista kaksi viimeisintä myös tuottivat sen Mark Ralphin kanssa. Kappale on liitetty myös Mabelin High Expectations-debyyttistudioalbumille. Kappaleelle on toteutettu myös itse Clean Banditin ohjaama musiikkivideo, joka julkaistiin singlen julkaisupäivänä.
Nokia Asha 200
Nokia Asha 200 on kahdella SIM-kortti-paikalla ja QWERTY-näppäimistöllä varustettu matkapuhelinvalmistaja Nokian valmistama matkapuhelin, joka julkistettiin lokakuussa 2011 Nokia World-tapahtumassa Lontoossa. Se muistuttaa hyvin paljon Nokia Asha 201:tä, ainoa merkittävä ero on SIM-korttipaikkojen lukumäärä (200:ssa kaksi, 201:ssä yksi). Nokia Asha 200:n hintaluokka on noin 60 euroa ilman veroja.
Yizhak Sadai
Sadai kirjoitti sävellystyönsä ohessa myös artikkeleita, esseitä ja musiikkikirjoja. Hän perusti Rubin-musiikkiakatemian elektronisen musiikin studion Tel Avivissa vuonna 1974. Hän opetti Rubin-musiikkiakatemian lisäksi myös Jerusalemin musiikki- ja tanssiakatemiassa ja vieraili luennoitsijana Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Hänelle myönnettiin vuonna 2008 EMET-palkinto.
Sadai on säveltänyt muun muassa orkesteriteokset Ricercare symphonique (1957), Nuances (1965), Anagramme (1975) ja Canti Fermi (1986), kantaatteja, kamarimusiikkiteoksia sekä elektroakustista musiikkia.
Asım Pars
Asım Pars (s. 1. huhtikuuta 1976 Kalesija, Bosnia ja Hertsegovinan ST, Jugoslavia) on turkkilainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Pars edusti Turkin maajoukkuetta yksissä MM- ja kaksissa EM-kilpailuissa saavuttaen EM-hopeaa vuonna 2001. Seuratasolla hän edusti turkkilais- ja venäläisseuroja voittaen kolme maan mestaruutta ja yhden cup-mestaruuden.
Elämä ja urheilu-ura
Pars edusti Turkin miesten maajoukkuetta vuoden 2002 MM-kilpailuissa sekä vuosien 1999 ja 2001 EM-kilpailuissa. Turkin koti-EM-kilpailuista 2001 maa saavutti hopeaa. Seurajoukkueuransa Pars teki turkkilais- ja venäläisseuroissa. Hän voitti Turkin mestaruuden Ülkerissä vuonna 1998 ja Tofaş Bursassa vuosina 1999 ja 2000. Tofaşissa hän voitti vuonna 2000 myös Turkin cup-mestaruuden.
Operaatio Sotavaunut
Operaatio Sotavaunut oli brittiläinen kommandohyökkäys Saint-Nazairen satamaan Ranskassa 28. maaliskuuta 1942. Hyökkäyksen tarkoitus oli tuhota kaupungissa oleva forme Joubert -telakka, joka oli käytännössä ainoa Saksan ulkopuolinen telakka, jossa taistelulaiva Tirpitz olisi voitu telakoida operoidessaan Atlantilla.
Iskun merkitys
thumb|350px|Saint-Nazairen satama vuonna 1942 Saint-Nazairen telakka oli alun perin rakennettu aikansa suurinta matkustaja-alusta S/S Normandieta varten ja oli täten Ranskan Atlantin rannikon ainoa tarpeeksi suuri telakka huoltaakseen suuria saksalaisia taistelualuksia kuten Tirpitziä. Telakan tuhoaminen merkitsisi sitä, että Britannian merenkululle merkittävänä vaaratekijänä olevat suuret taistelulaivat jouduttaisiin Atlantilla operoidessaan viemään Saksaan tai Norjaan asti telakoitavaksi. Britannian sodanjohdon oletuksena oli, ettei aluksia täten tultaisi käyttämään Atlantilla laisinkaan paluumatkaan yhdistyvien riskien vuoksi Englannin kanaalin ollessa käytännössä mahdoton meritie vaurioituneelle taistelulaivalle.
Toteutus
thumb|250px|HMS Campbeltown vuonna 1936 (tuolloin USS Buchanan niminen) Tehtävään valittiin yksi yhdysvaltalaisista Lend-Lease-aluksista, vanha Town-luokan hävittäjä HMS Campbeltown. Alus riisuttiin aseista, sen majoitustiloista ja etuosaan tehtiin kehikko, johon sijoitettiin 40 syvyyspommia sekä niiden ympärille vastaava määrä irtoräjähteitä, joita yhteensä oli viisi tonnia. Alus miehitettiin vapaaehtoisilla. Aluksen ulkoasua muutettiin sen verran, että se näytti vanhentuneelta saksalaiselta Möwe-luokan torpedoveneeltä.
Saattajiksi alus sai neljätoista moottorivenettä sekä neljä moottoritykkivenettä, joiden miehityksenä oli 80 räjäytyseksperttiä sekä 100 kommandosotilasta.
Isku
Monimutkaisen viestijuonittelun ja Saksan sotalipun turvin saattue pääsi aivan sataman suulle asti ennen kuin saksalaiset avasivat tulen kello 1.27, jolloin britit vaihtoivat natsiliput omiin taistelulippuihinsa. Kello 1.34 miinoitettu hävittäjä törmäsi täydellä vauhdilla telakan sulkuportteihin, jotka se murskasi juuttuen paikalleen niin, ettei sitä olisi saatu pois muuten kuin romuttamalla paikalla.
Nyt kommandojoukot ryntäsivät pikkuveneistä maihin ja tuhosivat sekä telakan pohjoispuolisen sillan sekä telakan pumppuaseman sekä miinoittivat kaksi hinaajaa. Tulitukiosasto kävi koko ajan kiivasta taistelua saksalaisen rannikkopuolustuksen kanssa.
Räjähdys
Noin kello 10.00 aamulla miinoitetun hävittäjän moninkertaiset sytyttimet, joita saksalaiset eivät onnistuneet poistamaan, toimivat ja HMS Campbeltown sekä telakan sulkuportit lensivät ilmaan mukanaan satakunta saksalaista pioneeria, jotka loppuun asti yrittivät tehdä panoksia toimimattomiksi. Räjäytyksen suunnitellut englantilainen pioneeriupseeri oli kuitenkin tehnyt työnsä taitavasti. Tärkeimmät räjäyttimet olivat paikoissa, joihin ei päässyt käsiksi purkamatta koko räjähderakennetta, ja se taas oli estetty ansoittamalla rakenne. Varmistimet oli poistettu viime hetkessä jokimatkan aikana. Panokset viritettiin sähkökytkennän avulla, ja kellojen käynnistyttyä johdot poistettiin.
Lopputulos
Forme Joubert -telakka pysyi poissa käytöstä sodan loppuun asti. Taistelulaiva Tirpitziä ei lähetetty Atlantille, joskin on epävarmaa oliko telakan tuhoamisella vaikutusta tähän. Joka tapauksessa Tirpitz pysytteli Norjassa suorittaen ainoastaan yhden merkittävän operaation Huippuvuorilla ennen tuhoutumistaan liittoutuneiden ilmapommituksessa marraskuussa 1944. Myös Norjassa liittoutuneet kohdistivat Tirpitziin uhkarohkeita hyökkäyksiä kuten pienoissukellusveneillä suoritetun Operaatio Lähteen syyskuussa 1943.
Lähteet
47.28056°N, -2.20861°W
Sähköverkko
pienoiskuva|Suurjännitelinjan pylväs
Peter Frenkel
Peter Frenkel (s. 13. toukokuuta 1939 Eckartsberga, Saksa) on saksalainen kilpakävelijä, jonka päämatkana oli 20 kilometriä. Kilpailu-urallaan hän edusti Itä-Saksaa.
Sähköverkko
Sähköverkko on siirto- ja jakeluverkko voimalaitoksissa tuotetun sähköenergian toimittamiseksi sähkön kuluttajille.
Peter Frenkel
Frenkel voitti Münchenin 1972 kesäolympialaisissa kultaa 20 kilometrin kävelyssä ajalla 1.26.42,4. Seuraavissa olympialaisissa Montréalissa 1976 hän saavutti pronssia ajalla 1.25.29,4. Jo Méxicon 1968 olympialaisissa hän sijoittui kymmenenneksi ajalla 1.37.20,8. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän sijoittui neljänneksi ajalla 1.27.52,8. Rooman EM-kilpailuissa 1974 hän keskeytti.
Sähköverkko
Mitä suuremmalla jännitteellä sähköä siirretään, sitä pienempi virta ja myös pienempi siirtohäviö eli sähköä menee hukkaan vähemmän. Sähköverkoissa käytetään vaihtovirtaa, koska sen jännitettä on helpompi muuntaa muuntajalla. Euroopassa sähköverkko toimii 50 Hz:n ja muun muassa Yhdysvalloissa 60 Hz:n taajuudella.
Peter Frenkel
Frenkel saavutti kaksi kolmatta sijaa kävelyn maailmancupissa vuosina 1970 ja 1975. Hän käveli 20 000 metrin ratakävelyssä maailmanennätyksen 1.25.50,0 heinäkuussa 1970 ja 1.25.19,4 kesäkuussa 1972. Lisäksi hän teki kahden tunnin ratakävelyn maailmanennätyksen 26 658 metriä huhtikuussa 1971 ja 26 930 metriä huhtikuussa 1974; jälkimmäisessä kilpailussa hän teki myös 30 000 metrin ratakävelyn maailmanennätyksen 2.14.21,2.
Frenkel aloitti keskimatkojen juoksijana ja siirtyi vuonna 1960 kävelyyn. Häntä valmensi vuoteen 1968 saakka Wilhelm Kustak ja tämän jälkeen Hans-Joachim Pathus. Ennen Münchenin olympialaisia hän harjoitteli Schönefeldin lentokentän alipainekammiossa.
Sähköverkko
Siirtotapoja
Maakaapeleilla on pienempi tilantarve, ne ovat paremmin suojassa ympäristön häiriöiltä ja ovat väestön paremmin hyväksymiä. Maakaapeleille on luonteenomaista myös moninkertaiset perustamiskustannukset ilmalinjoihin nähden, suuremmat korjausviiveet vian sattuessa ja herkkyys teknisille ongelmille suurilla välimatkoilla.
Peter Frenkel
Frenkel edusti ASK Vorwärts Potsdam -seuraa. Aktiiviurallaan hän oli 182 senttimetriä pitkä ja painoi 75 kilogrammaa. Urheilu-uransa jälkeen hän toimi valokuvaajana ja Kansanarmeijan majurina.
Sähköverkko
Siirtoverkkotyypit
thumb|250px|Sähköasema Isojen sähkötehojen siirtäminen jakeluverkoissa pienin häviöin edellyttää suurten siirtojännitteiden käyttöä.
Korkeajännitteinen sähkönsiirto on perusteltua:
Sähkönjakelualalla käytetään seuraavaa luokittelua sähköverkkojen jännitetasoista (nimellinen tehollinen jännite): Suurjännitteen ja keskijänniteen raja voi vaihdella riippuen jakelujärjestelmästä.
Serhi Tihipko
Serhi Leonidovytš Tihipko (,, s. 3. helmikuuta 1960 Dragonešty, Moldavian SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen oligarkki, poliitikko ja taloustieteilijä. Hän on ollut Ukrainan talousministeri (31. joulukuuta 1999– 5. heinäkuuta 2000).
Sähköverkko
Siirtoverkkotyypit
Suurjänniteverkko on sähkönsiirron runkoverkko. Suurjänniteverkko kytkeytyy suuriin voimalaitoksiin. Nämä voimalaitokset huolehtivat perustarjonnan syöttämisestä verkkoon, minkä lisäksi verkossa voi olla myös siirtoyhteyksiä naapurivaltioiden verkkoihin, sekä nopeasti käynnistettävissä olevaa varavoimakapasiteettia.
Suurjänniteverkko huolehtii sähkönsiirrosta pitkillä etäisyyksillä. Johdot kulkevat kaupunkien sähköasemille ja raskaan teollisuuden laitoksiin. Tehoa on käytettävissä aina tuhanteen megawattiin asti.
Serhi Tihipko
Serhi Tihipko on osallistunut ehdokkaana myös Ukrainan presidentinvaaleihin sekä vuonna 2010 että vuonna 2014. Hänen johtamansa Vahva Ukraina-puolue keräsi syksyn 2014 parlamenttivaaleissa liki puoli miljoonaa ääntä (3,1% kannatus), mutta kansallisen viiden prosentin äänikynnyksen takia läpi meni vain yksi vaalipiirissään riittävän kannatuksen saanut kansanedustajaehdokas.
Sähköverkko
Siirtoverkkotyypit
Keskijänniteverkko siirtää sähkön suurjänniteverkosta 1–35 kV:n jännitteellä pienjänniteverkkoon johtaville jakelumuuntajille, jotka sijaitsevat esimerkiksi asutuksen läheisyydessä. Siirrettävät tehot ovat yleensä muutamien megawattien luokkaa. Pienimmät voimalaitokset syöttävät sähkönsä tähän verkkoon. Pieni- ja keskikokoiset teollisuuslaitokset, sekä suuret julkiset ja liikerakennukset liittyvät yleensä suoraan keskijänniteverkkoon ja käyttävät omia muuntokeskuksiaan.
Pienjänniteverkot vastaavat lopullisesta sähkön levityksestä pienkuluttajille ≤ 1 000 V jännitteellä. Keskijännite muunnetaan Euroopassa 230/400 volttiin toimitettavaksi asuin-, liike- ja virastokiinteistöille. Jakelumuuntaja sijaitsee kaupunkialueilla usein vain satojen metrien päässä käyttöpaikasta, kun taas maaseudulla etäisyys on usein muutama kilometri.
Sähköverkkojen synnyttämät sähkömagneettiset kentät
Virrallisen johtimen ympärille syntyy sähkömagneettinen kenttä.
Sähkömagneettinen säteily on energian aaltoina etenevää virtausta tietyn suuruisina pulsseina, joita kutsutaan säteilykvanteiksi eli fotoneiksi. Sähkömagneettiset aallot muodostuvat nopeasti värähtelevistä sähkö- ja magneettikentistä. Pulssien värähtely tapahtuu säteilyn etenemissuuntaa vastaan kohtisuorasti kaikkiin suuntiin.
Sähkömagneettista säteilyä on ympäristössä jatkuvasti ja kaikkialla. Ihminen altistuu pääsääntöisesti alle 100 kHz pientaajuisille kentille.
Merkittävimmät sähköverkoista aiheutuvat sähkömagneettiset altistukset ovat suurjännitejohtojen alla sekä muuntoasemien, muuntamoiden ja muuntajien läheisyydessä. Ne jakaantuvat sähkökentän aiheuttamiin sekä magneettikentän aiheuttamiin altistuksiin. Sähkökentästä syntyvät altistukset ovat vähäisempiä, sillä sähkökenttä vaimenee nopeasti kasvillisuuden ja rakennusten seinien vaikutuksesta. Magneettikenttää ne eivät juurikaan vaimenna.
Magneettikenttien keskiarvo asunnoissa ja työpaikoilla on noin 0.1 µT. Sähkökentän voimakkuus suoraan 110 kV siirtojohdon alla on 3kV/m.
Sosiaali- ja terveysministeriön asetuksen 294/2002 suositusarvot pitkäaikaiselle altistukselle ovat magneettikentälle 100 µT ja sähkökentälle 5 kV/m. Jakeluverkon aiheuttamat magneettikentät eivät yleisesti ylitä rakennuksien omien sähköjärjestelmien aiheuttamia tasoja, poikkeuksena kuitenkin rakennukset, joiden sisään on sijoitettu muuntamo. Näitä kiinteistömuuntamoita on Suomessa noin 8 400. Kiinteistömuuntamoita on lähinnä kaupunkikeskustoissa, joissa tilan puute vaikeuttaa erillisten muuntamorakennusten rakentamisen.
Sähkö- ja magneettikenttien vaarat ja sähkömagneettisten häiriöiden synty
Sähköverkon suunnittelun tärkeimpänä tavoitteena on ettei sähkönsiirto ja -jakelu aiheuta vaaraa ihmiselle eikä omaisuudelle tai kohtuuttomasti häiritse ympäristöä ja siellä olevaa laitteistoa.
Sähkön siirrossa aiheutuu häiriöitä esimerkiksi koronapurkauksina (lähinnä 400kV siirtojohdot). Koronapurkaus on jopa megahertsien taajuudella toistuvaa pulssivirtaa. Se aiheuttaa kohinaa radiotaajuuksille, jonka voi havaita autoradiossa siirtojohdon alla. Myös vioittunut tai väärin toimiva sähkölinjan eristys voi toimia häiriölähteenä.
Sähköverkkojen magneettikentät voivat aiheuttaa häiriöitä sähköä tai magneetteja hyödyntävissä laitteissa, mikäli niitä käytetään niiden välittömässä läheisyydessä. Kuitenkaan sähkö- ja magneettikenttien altistumisen myötä syntyneistä terveysvaikutuksista ei olla varmoja, sillä niistä ei ole saatu pitävää tieteellistä näyttöä, mutta niitä ei voida täysin sivuuttaa.
Altistuksen terveysvaikutukset
Sähkö- ja magneettikenttien aiheuttamia pitkäaikaisia vaikutuksia on ollut vaikea todentaa. Kuitenkin yli 7 000 kV/m ja 100 mT sähkö- ja magneettikentät aiheuttavat kammiovärinää. Tätäkin pienemmät voimakkuudet aiheuttavat jo lihasten nykimistä. WHO:n syöpätutkimuskeskuksen mukaan pitkäaikainen altistuminen yli 0.4 µT magneettikentälle lisää syöpäriskiä. Tutkijat ovat väitelleet mm. DNA-vaurioista ja hormonien tuotannon häiriöistä.
Joitain akuutteja vaikutuksia, kuten suuren tehotiheyden aiheuttama lämmön nousu, on pystytty todentamaan. Epäilyksiä pitkäaikaisista riskeistä on kuitenkin.
Altistuminen jaetaan kahteen luokkaan:
Pitkäaikaisen altistumisen suositusarvot ovat magneettikentälle 100 µT ja sähkökentälle 5 kV/m.
Ritolammi (Jämsä, Valkealuomi)
Ritolammi on Koskenpäällä Jämsän pohjoisosassa sijaitseva viiden hehtaarin laajuinen metsäjärvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on 21 kilometriä pohjoisluoteeseen ja Tampereelta 90 kilometriä koilliseen.
Maantiede
Ritolammin pituus on 400 metriä. Järveä ympäröi metsä ja suo. Sen eteläosasta lähtee laskuoja länteen puolen kilometrin päässä sijaitsevaan Ritolahteen, joka on Lahnajärven pohjoinen lahti. Noin 900 metriä koilliseen sijaitsee Vilus. Ritolammen eteläpuolitse kulkee yhdystie 16543. Pohjoisessa on Uuttana ja Iso Rautavesi.
Ritolammi kuuluu Kankarisveden-Pirttijärven alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä. Toinen jakovaihe on Jämsänjoen alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Ritolammi on Kankarisveden-Pirttijärven alueen luoteisia vakavesiä.
Lauri Haikola
Lauri Robert Haikola (2. syyskuuta 1917 Sievi – 21. tammikuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen luterilainen pappi, teologian tohtori ja professori, jota arvostetaan kansainvälisesti merkittävänä Luther-tutkijana.
Haikola pääsi ylioppilaaksi Ylivieskassa sijaitsevasta Raudaskylän lukiosta 1937 ja ryhtyi opiskelemaan teologiaa. Hän osallistui talvisotaan 1939–1940 ja haavoittui menettäen toisen jalkansa. Haikola vihittiin papiksi vuonna 1944.
Haikola jatkoi opintojaan Ruotsissa. Hän suoritti teologian lisensiaatin tutkinnon vuonna 1947 ja väitteli teologian tohtoriksi Lundin yliopistossa vuonna 1952. Hän toimi Lundin yliopistossa 1948–1956 opettajana, dosenttina ja vt. professorina opetusalueinaan dogmatiikka, etiikka ja kirkkojen tunnustuksia tutkiva symboliikka. Uppsalan yliopistossa hän toimi teologisen etiikan ja uskonnonfilosofian dosenttina 1955–1959 sekä vt. professorina 1957. Haikola siirtyi Helsingin yliopistoon vuonna 1959 saadessaan teologisen etiikan ja uskonnonfilosofian professuurin, jota hän hoiti eläkkeelle siirtymiseensä asti vuoteen 1978.
Haikolan keskeinen tutkimusala oli Lutherin ja myöhäisemmän luterilaisuuden välinen opillinen suhde.
Freya Mavor
thumb|Freya Mavor vuonna 2016. Freya Mavor (s. 1993 Edinburgh, Skotlanti) on skotlantilainen näyttelijä ja malli. Hän näytteli televisiosarjan Skins – liekeissä viidennellä ja kuudennella kaudella Mini McGuinnessia. Hänet on myös valittu Skotlannissa vuoden 2011 muoti-ikoniksi.
Síle de Valera
Síle de Valera (s. joulukuussa 1954), irlantilainen poliitikko Fianna Fáil -puolueessa. Síle de Valera istuu vuodesta 1977 Dáil Éireannissa, Irlannin parlamentissa. Síle de Valera on entisen Irlannin presidentin ja taoiseachin, Eamon de Valeran lapsenlapsi.
Hän oli Euroopan parlamentin jäsen vuosina 1979–1984.
Mandariinikiina
Mandariinikiina eli mandariini (, ’byrokraattien kieli’) on siniittinen kieli, jota puhuu noin 920 miljoonaa ihmistä pääosin Itä-Aasiassa sekä kiinalaisyhteisöjen keskuudessa muualla maailmassa. Se on virallinen kieli Kiinan kansantasavallassa, Kiinan tasavallassa ja Singaporessa, ja se on kiinan kirjakielen pohja. Sen standardimuotoa kutsutaan Manner-Kiinassa nimellä pǔtōnghuà ja Taiwanissa nimellä guóyǔ.
Lähes miljardilla puhujallaan mandariinikiina on maailman puhutuin kieli. Sitä puhuu toisena kielenä noin 200 miljoonaa ihmistä.
Kielen nimi viittaa kiinalaiseen virkamieheen.
Virallinen asema
Mandariinikiina on Kiinan virallinen kieli. Yleiskieli tästä pohjoisesta kielestä tuli Kiinan tasavaltaa hallinneen Guomindang-puolueen päätöksestä 1920-luvulla nimellä guóyǔ, eli valtion kieli, millä nimellä se yhä tunnetaan Taiwanilla. Yleiskielen nimen sille antoivat kommunistit 1950-luvulla.
Kansan päivälehden mukaan vuonna 2004 mandariinikiinaa puhui äidinkielenään 53 prosenttia Kiinan väestöstä, mutta yli 40 prosenttia kansalaisista ei puhunut sitä lainkaan. Mandariinikiina on opetuskieli kaikissa Kiinan oppilaitoksissa, joten sitä osataan heikoiten juuri vähän koulutetun väestön keskuudessa.
Äänteet
Mandariinikiinan äännevarasto on seuraavanlainen.
Puhuttu mandariinikiina koostuu kaksiosaisista tavuista. Useimmat tavut alkavat tavunalkajalla eli alukkeella ja päättyvät tavunlopettajaan eli lopukkeeseen. Tavunalkajia on yhteensä 21 ja tavunlopettajia 38. Näiden lukujen tulo on 798, mutta koska kaikki tavunalkajat ja -lopettajat eivät yhdisty toistensa kanssa tavuiksi, on kielessä tavuja kaiken kaikkiaan vain hieman yli 400. Toonit eli sävelkorot mukaan lukien mandariinikiinassa on yhteensä 1196 tavua.
Tavunalkajat ovat konsonanttiäänteitä (tässä kansainvälisen foneettisen aakkoston mukaan kirjoitettuna): /p pʰ m f t tʰ n l k x ts tsʰ s ɻ tʂ tʂʰ ɕ ʂ/.
Tavunlopettajissa on yksi, kaksi tai kolme vokaalia, ja ne voivat joskus loppua n- tai ng-äänteeseen. Erhua on erityisesti pohjoismurteiden piirre, jossa tavun loppuun äännetään ɻ. Jotkin tavut koostuvat pelkästään tavunlopettajasta. Seuraavassa taulukossa ovat mandariinikiinan tavunlopettajat sekä niiden esitystavat pinyin-järjestelmällä niiden esiintyessä yksinään ja konsonantin kanssa.
1 ü kirjoitetaan u:na j:n, q:n tai x:n jälkeen. 2 uo kirjoitetaan o:na b:n, p:n, m:n tai f:n jälkeen.
Sävelkorot
Mandariinikiinassa on neljä (tai viisi, jos neutraali lasketaan) toonia eli sävelkorkoa. Sanojen merkitys eri tooneilla lausuttuna on täysin erilainen. Ensimmäinen on tasainen ja pitkä, toisessa ääni nousee matalalta korkealle nopeasti, kolmas pysyy matalana hetken ja nousee sitten ylös, ja neljäs laskeutuu nopeasti ylhäältä alas. Esimerkkinä voidaan mainita, että sana "ma" voi tarkoittaa lausuttuna:
Kolmanteen tooniin liittyy sandhi-ilmiö, jonka seurauksena nousua ei äännetä, jos tavua seuraa mikä tahansa toinen tavu.
Kirjoitus
pienoiskuva|300x300px|[[Wang Xianzhi|Wang Xianzhin kirjoittama Tang-dynastian aikainen runo kirjoitettuna kursiivilla. Kiinalaisia kirjaimia voidaan kirjoittaa usealla eri kirjoitustyylillä.]]
Kiinalaiset merkit
Mandariinikiinaa kirjoitetaan samoilla kiinalaisilla kirjoitusmerkeillä kuin muitakin kiinan kieliä. Kiinan kirjoitusjärjestelmä on yli 3 000 vuoden ikäinen. Nykyiset kirjoitusmerkit saivat muotonsa Han-dynastian loppupuolella, 1 800 vuotta sitten. Vuoden 1949 kommunistien valtaannousun jälkeen normaalikirjoitusmerkkejä yksinkertaistettiin, jotta kansa oppisi paremmin lukemaan ja kirjoittamaan. Yksinkertaistetut merkit ovat käytössä kaikkialla Manner-Kiinassa. Mandariinikiinaa kirjoitetaan perinteisillä yksinkertaistamattomilla merkkeillä kuitenkin edelleen muun muassa Taiwanissa.
Kirjoitusjärjestelmässä merkit eivät kerro ääntämyksestä, vaan merkityksestä. Nykyisin käytössä olevia kiinan kielen kirjoitusmerkkejä (hanzi tai 汉字) on noin 20 000. Virallinen lukutaitoisuusraja on 1 500 merkkiä. Yleisimmät 2 400 merkkiä kattavat 99 prosenttia kaikkien kiinalaisten tekstien merkeistä. pienoiskuva|300x300px|Kiinalaisen lastentarhan tunnuslause sekä kiinalaisilla kirjaimilla ja pinyinillä (ilman toonimerkkejä). Kyltissä lukee "puhutaan kaikki standardikiinaa, standardiääntämyksellä ja kirjoituksella".
Kiinan latinisointi (Pinyin)
Mandariinikiinaa kirjoitetaan latinalaisilla aakkosilla (sama mitä suomen kieli käyttää) kielen opetuksessa länsimaissa sekä Kiinan sisällä mandariinikiinaa vieraana kielenä opiskeleville muita kiinan kieliä puhuville. Pinyin kehitettiin alkujaan opetuskäyttöön, jotta lukutaito kasvaisi Kiinassa. Manner-Kiinan viralliseksi translitterointisysteemiksi on vakiintunut pinyin, joskin muitakin vähemmän käytettyjä on olemassa. Pinyin on myös yleisin tapa muuntaa kiinalaiset nimet länsimaissa luettaviksi. Kiinan latinisointiin käytetään nykyisin lähes yksinomaan pinyin-järjestelmää. pienoiskuva|300x300px|Xujiahuin puistossa (徐家汇公园) oleva kyltti, jossa teksti on sekä [[Hanzi|Hanzi-merkeillä että pistekirjoituksena.]]
Braille eli pistekirjoitus
Mandariinikiinan pistekirjoitus perustuu pinyiniin. Kiinan pistekirjoituksessa kirjoitetaan äänteitä merkitysten sijasta. Sitä luetaan vasemmalta oikealle, kuten suomea. Jokainen tavu koostuu kolmesta pistekirjoitusmerkistä: ensin on alkuäänne eli aluke, sitten äänteen loppu eli lopuke ja kolmas merkki kertoo toonin, joskin kolmatta merkkiä ei usein käytetä. Sanojen välissä on tyhjä tila suomen kielen tavoin. Kun sekaannuksen vaaraa ei ole, jotkin alukkeet kirjoitetaan samalla tavoin (esimerkiksi g ja j tai h ja x) pienoiskuva|Bopomofo kolmella eri tyylillä|300x300px
Bopomofo
Bopomofo, virallisesti yleensä zhuyin (kiinaksi 注音, zhùyīn), on translitterointisysteemi, joka on kehitetty kiinalaisista kirjoitusmerkeistä. Nykyään sitä käytetään lähinnä vain Taiwanissa poliittisista syistä.
Bopomofossa on yhteensä 37 symbolia. Tooneja merkitään samanlaisilla merkeillä kuin pinyinillä, mutta ne sijoittuvat vokaalimerkin jälkeen eivätkä yläpuolelle. Bopomofoa käytetään niin aikuisille kuin syntyperäisille lapsillekin tarkoitetuissa oppimateriaaleissa Taiwanissa. Taiwanin ulkopuolella bopomofoa ei juurikaan opiskella. pienoiskuva|300x300px|Museon kyltti sekä venäjäksi että dungaanin kielellä.
Kielioppi
Kiina on peruskieliopiltaan analyyttinen kieli. Kiinan sanoja ei taivuteta lainkaan eikä kieliopillista sukua ole. Myöskään varsinaisia aikamuotoja, tapaluokkia tai monikkoa ei ole. Sen sijaan kielessä on runsaasti kieliopillisia partikkeleita, joiden käyttö on vivahteikasta. Verbit jaetaan useaan alatyyppiin, joiden käyttäytyminen lauseenjäseninä eroaa toisistaan. Yksinkertaisen lauseen sanajärjestys on subjekti + adverbi + verbi + objekti, ja tästä voidaan poiketa vain eräissä kieliopillisissa tilanteissa, tosin eräät näistä poikkeuksista ovat käytännössä hyvin yleisiä. Erilaisilla adverbeillä on kieliopillisesti keskeinen asema.
Mandariinikiinan lauseenmuodostus on hyvin topikaalista: lauseet aloitetaan kertomalla, milloin ja missä asiat ovat tapahtuneet ja lauseen edetessä edetään ikään kuin tutuista asioista tuntemattomiin.
Esimerkkilauseessa suomen imperfekti tulee kiinassa ilmaistuksi täsmällisen ajan ilmauksen kautta.
Kuten muissakin itäaasialaisissa kielissä, kysymyslauseessa kysymyssana sijoitetaan kysyttävän asian paikalle, eikä lauseen alkuun. Kielessä on myös kysymyspartikkeleita, joiden paikka on vasta lauseen lopussa.
Esimerkiksi:
她是谁? Tā shì shéi Hän olla kuka = Kuka hän on?
她是我的朋友. Tā shì wǒde péngyǒu Hän olla minä+GEN ystävä = Hän on ystäväni.
Sanasto
Kiinassa on selkeästi erillinen rekisteri tavanomaiselle "puhekielelle" ja virallisissa yhteyksissä käytettävälle "kirjakielelle". Esimerkiksi sana "potilas" on puhekielessä ja puhekielisessä tekstissä 病人 bìngrén, mutta virallisissa teksteissä ja virallismuotoisessa puheessa 患者 huànzhě.
Lassi (juoma)
thumb|Kaksi rasvatonta lassia [[Mumbain tyyliin]] thumb|Mintulla maustettu lassi Lassi (pandžabiksi: ਲੱਸੀ, hindiksi: लस्सी, urduksi: لسی, marathiksi: ताक, gudžaratiksi: છાસ, bengaliksi: লস্যি) on perinteinen intialainen pakistanilainen tai nepalilainen sakeahko juoma.
Lassi valmistetaan sekoittamalla maustamatonta jogurttia veteen, suolaan ja mausteisiin, kunnes juoma on vaahtoavaa. Makeassa versiossa (metha lassi) on lisänä sokeria tai vaniljasokeria ja mahdollisesti sitruunamehua. Maustamiseen käytetään yleisesti hedelmäpaloja, kardemummaa tai ruusuvettä. Lassia juodaan usein aamiaisella, ja siihen voidaan lisätä myös jääpaloja. Juoman suosittu nykyaikainen muunnos on mangolassi, joka on mangonmakuinen ja väriltään oranssi. Turkissa valmistetaan lassin kaltaista ayran-juomaa.
Ave Maria (Piirpauken albumi)
Ave Maria on vuonna 1996 ilmestynyt Piirpauke-yhtyeen 12. studioalbumi. Kahden edellisen albumin tapaan yhtye esiityy levyllä triona Cinta Hermo, Ismaila Sane ja Sakari Kukko, joka laulaa kaksi kappaletta salanimellä Auvo Z. Kaipaala. Hänen lisäkseen neljällä kappaleella on laulajana Markku Suominen.
Flamencovaikutteinen Ave Maria on ensimmäinen Piirpauken albumi, jolla ei ole yhtään sen johtohahmon Sakari Kukon sävellystä. Levyllä kuullaan muun muassa versio virrestä 408, Joutukaa, sielut, on aikamme kallis sekä Franz Schubertin säveltämä Ave Maria.
Winterin maalitehdas
Winterin maalitehdas oli Tampereella vuosina 1907–1992 toiminut maalitehdas. Tehtaan perustivat Daniel Winter ja Rudolf Winter vuonna 1907. Toiminta siirtyi Tammelasta Epilään vuonna 1909. Enimmillään työntekijöitä oli 1960-luvulla yli 300. Yhtiö siirtyi Oy Lohja Ab:n omistukseen 1981. Vuonna 1986 liiketoiminta myytiin edelleen Teknos Oy:lle. Toiminta Epilässä loppui vuonna 1992. Alue kaavoitettiin asuinalueeksi.
Gisl
Gris Suomen kronikassa
Kronikoitsijan mukaan Gristä eli Krisiä kutsuttiin kansankielellä Porsaaksi. Hän sai lempinimensä siitä, ettei ollut vielä varttua aikuiseksi, kun hänen isoisänsä Altus (Aude Rikas) kuoli. Siksi hänen äitinsä, Altuksen tytär ja Visburin ensimmäinen vaimo huolehti hallinnosta ilman vastarintaa.
Kolmentoista vuoden kuluttua Gris ja hänen veljensä Amund lähetettiin vaatimaan isältään, kuningas Visburilta huomenlahjaa, jonka oli luvannut heidän äidilleen. Lahjaan sisältyi kolme maatilaa ja kultaiset kaulakäädyt. Visbur torjui vähäisen pyynnön ja vaikka pojat luopuivat vaatimuksistaan maatiloihin, ei kuningas antanut mitään. Pojat palasivat takaisin kotiin, mutta uhkasivat palata takaisin ja hankkia oikeutta äidilleen.
Suomalaisia teko miellytti ja veljesten urhoollisuutta ylistettiin. Vanhin heistä, Gris asetettiin kuninkaaksi. Gris aloitti samalla varustelun, koska ruotsalaiset saattaisivat kostaa kuninkaansa surman. Kronikoitsijan mukaan mitään sotaa ei kuitenkaan mainittu. Tähän voi vaikuttaa se, että kronikoitsija mainitsee Suomessa hallinneen ruotsalaissukuisen kuninkaan ja Ruotsin valtakunnan päämiehenä oli suomalaissyntyinen kuningas. Grishän oli Ruotsin kuninkaan poika.
Kuollessaan Gris jätti kuninkuuden veljelleen Amundille, johon hän oli elämänsä aikana syvästi kiintynyt.
Evergrey
Evergrey on progressiivista metallia soittava Göteborgista, Ruotsista kotoisin oleva yhtye, joka perustettiin vuonna 1996. Yhtyeen ensimmäinen albumi The Dark Discovery julkaistiin vuonna 1998.
Evergreyn sanoitukset käsittelevät ihmisen tuskaa ja ahdistusta. Solitude, Dominance, Tragedy -albumin kantava teema on yksinäisyys. Laulaja-kitaristi Tom S. Englund sai inspiraation In Search of Truth -albumin aihepiiriin luettuaan Whitley Strieberin Ufosieppauskokemuksensa pohjalta kirjoittaman kirjan Communion. Vuonna 2003 ilmestynyt Recreation Day puolestaan kertoo elämän uudelleenrakentamisesta suuren menetyksen tai trauman jälkeen. Vuoden 2004 The Inner Circle -albumin sanoitukset käsittelevät uskontoa ja lasten hyväksikäyttöä.
Toukokuussa 2010 yhtye ilmoitti, että Jari Kainulainen, Jonas Ekdahl sekä Henrik Danhage eroavat bändistä yhteisymmärryksessä jäljelle jääneiden jäsenien kanssa. Tilalle tulivat Marcus Jidell, Johan Niemann sekä Hannes Van Dahl.
Yhtye esiintyi keväällä 2022 Suomessa kolmella keikalla.
Keski-Porin kirkko
Keski-Porin kirkko on Porin kaupungin suurin kirkko, joka sijaitsee ydinkeskustan tuntumassa Kokemäenjoen rannalla. Keski-Porin seurakuntaan kuuluva kirkko rakennettiin vuosina 1859–1863 ja se vihittiin käyttöön uudenvuodenpäivänä 1864. Ulkoasultaan Keski-Porin kirkko edustaa uusgotiikkaa, sisustus puolestaan on kansallisromanttisen tyylisuunnan mukainen. Kirkon ovat suunnitelleet arkkitehdit Carl Johan von Heideken ja Georg Theodor Chiewitz.
Keski-Porin kirkko puistoineen on osa vuonna 2002 perustettua Porin kansallista kaupunkipuistoa. Se kuuluu myös samaan kokonaisuuteen kuin Kokemäenjoen rantakorttelit eli niin sanottu Kivi-Pori, jonka Museovirasto on määritellyt valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Historia
Keski-Porin kirkko on järjestyksessään Porin kolmas pääkirkko. Sen edeltäjiä olivat kaupungin perustamisen yhteydessä vuonna 1558 rakennettu Porin ensimmäinen kirkko, joka tuhoutui vuoden 1698 kaupunkipalossa, ja Porin palossa 1852 tuhoutunut vuonna 1701 rakennettu toinen kirkko. Kaksi vanhempaa sijaitsi lännempänä Hallituskadun (silloinen Kuninkaankatu) varrella, nykyisen Satakunnan Museon edustalla.
Puukirkon tilalle piti rakentaa uusi kivikirkko jo 1830-luvulla, mutta varojen puutteessa hanke ei toteutunut. Porin lähes kokonaan raunioittaneen kaupunkipalon jälkeen uusi kirkko päätettiin rakentaa paikalle, jossa 1500–1600-luvuilla oli toiminut Porin kuninkaankartano. Se oli alkanut rappioitumaan 1680-luvulla Porin kreivikunnan lakkauttamisen myötä, niin että kuninkaankartanon rakennukset olivat lopullisesti hävinneet 1700-luvun loppuun mennessä ja aluetta käytettiin lähinnä kaupungin laivaveistämön tarpeisiin.
Uuden kirkon varsinainen rakennustyö aloitettiin vuonna 1859 kaupunginarkkitehti C. J. von Heidekenin suunnitelmien mukaan. Tiilirakenteisen kirkon muuraaminen kesti kaksi vuotta, ja siihen käytettiin yhteensä 1,8 miljoonaa tiiltä. Valmistumisen jälkeen ensimmäinen kirkossa pidetty tilaisuus oli 3. joulukuuta 1863 järjestetty iltahartaus, joka päättyi ruotupataljoonan torvisoittokunnan esittämään Porilaisten marssiin. Kirkko vihittiin käyttöön 1. tammikuuta 1864. Vihkiäisjumalanpalveluksen suoritti lääninrovasti Herman Hellén. Kirkkoon mahtui alun perin jopa 5 000 ihmistä, mutta muuttuneen sisustuksen ja lukuisten korjaustöiden jälkeen sen nykyinen kapasiteetti on 1 700 henkilöä. Viimeisin peruskorjaus kirkkoon on suoritettu vuosina 1995–1996. Kirkon kuparikatto uusittiin vuonna 2012, kun edellisenä jouluna riehunut Tapani-myrsky oli vaurioittanut sitä.
Rakennus ja sisustus
Georg Theodor Chiewitz suunnitteli tornin lisäksi myös kirkon kiinteän sisustuksen. Kansallisromantiikkaa edustava sisämaalaus on arkkitehti August Krookin suunnittelema, ja se valmistui vasta vuonna 1898. Kirkon alttaritaulu kuvastaa Kristuksen ylösnousemusta. Sen on maalannut hovitaiteilija R. W. Ekman. Huomionarvoinen on myös alttarin yläpuolisen kattoholvin koristelu, jonka muodostaa 4 092 kullattua tähteä. Sisäosan pylväkoristelut puolestaan edustavat jugendtyyliä. Kirkon nykyinen sisustus on säilynyt samana vuodesta 1925 lähtien, jolloin ikkuihin asennettiin Magnus Enckellin lasimaalaukset.
Kirkkopuisto, sankarihaudat ja muistomerkit
thumb|Sankarihaudat. Keski-Porin kirkon puisto suunniteltiin alun perin samaan aikaan itse kirkon kanssa. Puistoon istutettiin muun muassa 350 puuta, mutta istutukset eivät kuitenkaan kaikilta osin onnistuneet, minkä vuoksi puisto uusittiin vuonna 1917. Kirkon ympäristö ei ole sankarihautojen lisäksi milloinkaan toiminut hautausmaana. Paikalle on haudattu 445 viime sotien vainajaa, lisäksi taistelukentälle jääneitä on sankarihautausmaalle siunattu 91. Kirkkopuistoon haudattiin tiettävästi myös jatkosodan aikana kaupungissa majailleita saksalaissotilaista, mutta heidät on jo 1950-luvulla siirretty Saksalaisten sotilaiden hautausmaalle Vantaalle.
Kirkkopuistossa sijaitsee myös Keski-Porin kirkkotupa, jossa on muun muassa pieni juhlasali erilaisten tilaisuuksien järjestämistä varten.
Keski-Porin kirkko puistoineen on osa vuonna 2002 perustettua Porin kansallista kaupunkipuistoa. Se kuuluu myös samaan kokonaisuuteen kuin Kokemäenjoen rantakorttelit eli niin sanottu Kivi-Pori, jonka Museovirasto on määritellyt valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Kirkkopuistosta löytyy myös polulta vanhat junanraiteet, jotka veivät aikoinaan Seikun sahalle ja ne oli jatkettu Porin jokisataman raiteista.
Urut
thumb|Keski-Porin kirkon Paschen Kiel -urut Ensimmäiset urut Keski-Porin kirkkoon asennettiin vuonna 1872. Ne olivat 29-äänikertaiset ja Uudessakaupungissa vaikuttaneen tanskalaissyntyisen Jens Zachariassenin valmistamat. Vuonna 1927 tilalle vaihdettiin Kangasalan urkutehtaan valmistamat 45-äänikertaiset urut. Vanhoista säilytettiin 23 äänikertaa ja urkufasadi. Kolmannet urut olivat myös Kangasalan urkutehtaan valmistamat, 50-äänikertaiset urut asennettiin paikalleen vuonna 1966. Samalla vaihdettiin myös niiden fasadi.
Vuoden 1966 urut poistettiin käytöstä toukokuussa 2006, jolloin ne siirrettiin Oradean kaupunkiin Romaniaan. Musiikki tuotettiin kirkossa digitaalisesti marraskuuhun 2007 asti, jolloin uudet urut otettiin käyttöön. Nykyisissä, Suomen suurimmissa ranskalais-romanttisissa uruissa on 58 äänikertaa ja niiden rakentamisesta on vastannut saksalainen urkurakentamo Paschen Kiel Orgelbau yhteistyössä ruotsalaisen Åkerman & Lund Orgelbyggerin kanssa. Ne on suunnitellut ranskalainen professori ja urkuri Kurt Lueders. Urkujen uusgotiikkaa edustava fasadi on valmistettu tammesta.