cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Seututie 848
Reitti
Kiimingin kirkonkylällä tie kulkee keskustan lävitse, ja risteää valtatien 20 kanssa. Vilkas asutus- ja taajama-alue ulottuu Kiimingin kirkolta kuntakeskuksen lävitse aina Koiteliin saakka. Tälle osuudelle on rakennettu uusia kevyen liikenteen väyliä lukuisien vaaratilanteiden vuoksi.
Tie päättyy Lamukangas-nimisen mäen päälle, jossa se yhtyy Oulun ja Ylikiimingin taajaman väliseen seututiehen 833.
Historia
Tien länsipään alkuperäinen linjaus kulki Haukiputaan Jokikylästä Kiiminkijoen pohjoispuolitse Asemakylän ja Haukiputaan rautatieaseman ohitse Martinniemeen. Valtatien 4 uuden linjauksen valmistuessa syksyllä 1993, myös seututie 848 siirrettiin kulkemaan joen eteläpuolitse ja uusi liittymä valtatien 4 kanssa rakennettiin Murtoperänkankaalle, Haukiputaan keskustan kaakkoispuolelle. Samalla entinen valtatie 4 muuttui nykyiseksi seututieksi 847 ja Jokikylän ja Martinniemen välinen osuus maantieksi 846 ja 1990-luvun puolivälissä edelleen yhdystieksi 8460.
Suunnitelmia
Alakylän ja Kiimingin kirkonkylän välille ollaan suunnittelemassa kevyen liikenteen väylää. Hankkeen tavoitteena on tien liikenneturvallisuuden ja kevyen liikenteen yhteyksien parantaminen.
Reeta-Mari Kolkkala
Reeta-Mari Kolkkala (s. 21. tammikuuta 1969) on entinen suomalainen huippusuunnistaja, kaksinkertainen viestin maailmanmestari. Seuratasolla hän edusti Liedon Parmaa.
Kolkkala sijoittui ensimmäisissä aikuisten arvokisoissaan, West Pointin MM-kilpailuissa 1993 pikamatkalla kymmenenneksi ja normaalimatkalla 27:nneksi. Detmoldin MM-kisoissa 1995 hän suunnisti toisen osuuden Suomen viestijoukkueessa, joka voitti maailmanmestaruuden runsaan puolentoista minuutin erolla Ruotsiin. Pikamatkalla hän oli kahdestoista. Grimstadin MM-kilpailuissa 1997 Kolkkala sijoittui normaalimatkalla 20:nneksi ja viestijoukkueen mukana neljänneksi.
Kolkkala suunnisti Invernessin MM-kisoissa 1999 toisen osuuden Suomen viestijoukkueessa, joka saavutti hopeaa 14 sekuntia Norjalle hävinneenä. Normaalimatkalla hän oli kuudes. Truskavetsin EM-kilpailuissa 2000 Kolkkala sijoittui pikamatkalla 12:nneksi ja viestijoukkueen jäsenenä 14:nneksi.
Tampereen MM-kilpailuissa 2001 Kolkkala saavutti uransa ainoan henkilökohtaisen arvokisamitalin oltuaan normaalimatkalla kolmas Simone Luderin ja Marika Mikkolan jälkeen. Viestissä hän suunnisti avausosuuden Suomen voittaessa maailmanmestaruuden neljän minuutin erolla Ruotsiin. Lisäksi hän oli viides sekä sprintissä että pikamatkalla.
Kolkkala päätti arvokisauransa Rapperswil-Jonan MM-kisoissa 2003. Hän sijoittui sprintissä seitsemänneksi ja keskimatkalla 26:nneksi. Viestissä Suomi hylättiin.
Ruotsin akatemian Suomi-palkinto
Ruotsin akatemian Suomi-palkinto on Ruotsin akatemian vuodesta 1966 myöntämä tunnustus, joka annetaan vuosittain palkintona merkittävästä työstä Suomen ruotsinkielisessä kulttuurielämässä. Vuonna 2012 palkinnon suuruus oli 100 000 kruunua.
Tulipatsas
Tulipatsas (A Column of Fire) on Ken Follettin kirjoittama vuonna 2017 ilmestynyt historiallinen romaani. Kirja on itsenäinen jatko-osa Maailma vailla loppua ja Taivaan pilarit -kirjoille ja sijoittuu edeltäjiensä tavoin kuvitteelliseen Kingsbridgen kaupunkiin. Kirja sijoittuu 1500-luvulle ja kertoo katolisten ja protestanttien välisestä kamppailusta Englannissa.
Davide Anzaghi
Davide Anzaghi (29. marraskuuta 1936 Milano, Italia) on italialainen säveltäjä, musiikkipedagogi ja muusikko.
Tausta
Anzaghin isä, Luigi Oreste, oli muusikko, joka johti poikansa musiikin maailmaan jo varhain. Anzaghi opiskeli sävellystä, orkesterinjohtamista, koraalimusiikkia, kuoronjohtamista ja pianonsoittoa Giuseppe Verdi -konservatoriossa, Milanossa. Anzaghi voitti kaksi kertaa harmonikansoiton Coupe Mondiale -kilpailun vuosina 1950 ja 1952. Ennen säveltäjä-pedagogiuraansa Anzaghi toimi lyhyen aikaa konserttimuusikkona.
Ura
Anzaghi on opettanut Bergamon Instituto Musicale Donizetti:ssa sekä Brescian konservatoriossa, ennen kuin hänestä tuli sävellyksen professori Milanon konservatoriossa. Anzaghi on säveltänyt aktiivisesti vuodesta 1968 lähtien, ja hän on voittanut useita kansainvälisiä sävellyskilpailuja. 1970-luvulta lähtien Anzaghin sävellystuotanto on suuntautunut kokeilevaan uuteen musiikkiin. Hän perusti Novurgia-nimisen nykytaiteeseen keskittyvän yhdistyksen vuonna 1994. Yhdistys on järjestänyt useita kulttuuritapahtumia musiikin, runouden, maalaustaiteen ja kuvanveiston tiimoilta.
Mesoamerikkalaiset kalenterit
pienoiskuva|Asteekkien kalenteri Mesoamerikkalaisilla kalentereilla tarkoitetaan mayojen, atsteekkien ja muiden mesoamerikkalaiseen kulttuuripiiriin kuuluvien kansojen ennen espanjalaisten valloittajien saapumista 1500-luvulla käyttämiä kalentereita. Niillä oli yleensä rituaalinen tai uskonnollinen merkitys. Espanjalaiset valloittajat toivat Väli-Amerikkaan ensin juliaanisen kalenterin, jonka myöhemmin syrjäytti nykyisinkin käytössä oleva gregoriaaninen kalenteri. Silti joissakin alkuperäiskansojen yhteisöissä on edelleen käytössä perinteinen tapa laskea päiviä.
Kaikki mesoamerikkalaiset kulttuurit käyttivät 260 päivän kiertoon perustuvaa rituaalista kalenteria, joista esimerkkinä on mayojen tzolkin. Useissa Mesoamerikan kulttuureissa ihmisille annettiin syntymäpäivänä nimi tai nimeen kuuluva lisänimi, joka oli tuon kalenterin päivän nimi.
Tämä 260 päivän kierto oli yhtenevä aurinkovuoden kanssa siten, että 52 vuoden jälkeen nämä kaksi kalenterijaksoa kohtasivat toisensa. 52 vuoden kiertojakso, jota kutsutaan kalenterikierroksi, oli hyvin merkittävä. Yleisesti yksityiskohtaisia rituaaleja vietettiin tuon jakson päätteeksi: kaikki tulet sammutettiin, vanhoja keramiikka-astioita rikottiin ja sytytettiin uusi tuli symboloimaan uutta alkua.
Uskottiin, että tietty tapahtuma tapahtui tarkalleen uudelleen samana päivänä 52 vuotta myöhemmin noudattaen tätä 52 vuoden jaksoa.
Mesoamerikkalaiset pitivät 52 vuoden jaksoa kaikkein tärkeimpänä ajanjaksona. Poikkeuksen tähän teki Mesoamerikan klassisella kaudella mayaeliitti, joka antoi erityisen merkityksen mayojen Long Count-kalenterille.
Vuoden 1994 talviolympialaisten mitalitaulukko
Vuoden 1994 talviolympialaisissa oli mukana urheilijoita 67 eri maasta, jotka kilpailivat 61 olympiatapahtumassa. Mitalitaulukon ykkössijan saavutti Venäjä.
Viitalemmikki
Viitalemmikki eli pohjanluhtalemmikki (Myosotis nemorosa) on luhtalemmikkiä muistuttava lemmikkikasvi.
Se on kaksivuotinen ruoho, joka kasvaa 15–50 senttimetriä korkeaksi. Luhtalemmikkiin verrattuna se on rönsytön ja viitalemmikin alimpien lehtien alapinnan karvat ovat lehden tyveä kohti suuntautuvia. Kukan teriö on ratasmainen, 4–6 millimetriä leveä, hieman pienempi kuin luhtalemmikillä, väriltään vaaleansininen.
Viitalemmikki esiintyy Euroopassa: keski- ja eteläosissa, Venäjällä ja Pohjoismaissa. Suomessa ja muissa Pohjoismaissa laji on harvinainen. Suomessa viitalemmikki kasvaa enimmäkseen Itä-Lapissa, Sallan, Savukosken ja Pelkosenniemen seudulla. Se on uhanalaisuusluokituksessa silmälläpidettävä.
Israelin alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue
Israelin alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue edustaa Israelia jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa. Se on osallistunut maailmanmestaruuskilpailuihin vain kerran vuonna 1997, jolloin joukkue sijoittui kolmannen divisioonan viidenneksi.
STS-Invest
STS-Invest Oy oli arvopapereihin erikoistunut pörssiyhtiö. Yhtiö oli listattu Helsingin pörssiin vuosina 1987–1991.
Josef Rieder
Rieder voitti vuonna 1958 Bad Gasteinissa, Itävallassa, kultaa alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailujen pujottelussa ja sijoittui hopealle suurpujottelussa sekä alppiyhdistetyssä.
STS-Invest
Yhtiö oli suomalaisen työväenliikkeen ensimmäinen pörssiyhtiö. Sen perusti suomalainen Sijoitus-Kantava Oy.
STS-Investin suurimmat omistajat vuonna 1990 olivat Työväen Opintorahasto, Nobiscum, Sijoitus-Kantava ja STS-Pankki.
Yhteysalus Pansio
Yhteysalus Pansio oli Suomen merivoimien 1947 valmistunut Pukkio-luokan yhteysalus.
Valmistus
Alus tilattiin Valmetin Helsingin telakalta ja se otettiin 1947 palvelukseen. Sen valmistumista viivyttivät vaikeudet laivateräksen maahantuonnissa.
Palvelus
Pansio varustettiin 1980 laivaston sukeltajakurssin jatkokoulutusalukseksi, jollaisena se oli kymmenen vuotta. Alus oli 1983-1984 peruskorjattavana. Vuonna 1990 se todettiin yli-ikäiseksi ja poistettiin palveluksesta, minkä jälkeen se myytiin romutettavaksi. Alusta ei kuitenkaan romutettu, vaan se toimii Rauman ammattiopiston merenkulun yksikön koulualuksena nimellä Hakuni.
Gourgé
Gourgé on Ranskan kunta Deux-Sèvresin departementissa Uuden-Akvitanian hallintoalueella. Se sijaitsee Parthenayn kaupungin koillispuolella. Kunnan pinta-ala on 50,4 neliökilometriä ja siellä on arviolta 965 asukasta (vuonna 2016).
Kunnan alueella kulkevat Loiren sivujoki Thouet ja sen sivujoki Cébron omine sivujokineen. Kunnan keskustasta on noin 11 kilometriä sekä Parthenayn että Airvault’n keskustaan.
Aiheesta muualla
pienoiskuva|vasen|Thouetjoki Gourgéssa
Eemeli Heikkinen
Eemeli Heikkinen (s. 29. elokuuta 1994 Helsinki) on suomalainen jääkiekkopuolustaja. Häntä aiemmin Mestis-joukkue Heinolan Peliitoissa valmentaneen Marko Tuomaisen mukaan Heikkinen on iso ja ulottuva peruspuolustaja, jolta voi odottaa vahvaa maalineduspelaamista ja yksinkertaista avauspelaamista. Hän laukoo oikealta.
Ura
Heikkinen on Järvenpään Haukkojen kasvatti. Hän pelasi sittemmin vuosina 2009–2011 KJT-paidassa ja kaudella 2011–2012 Heikkinen esiintyi sekä Helsingin IFK:n että Helsingin Jääkiekkoklubin B-nuorissa. Kaudeksi 2012–2013 hän siirtyi Kiekko-Vantaan A-nuoriin. Heikkinen pelasi myös ensimmäisen ottelunsa seuran miesten joukkueessa Mestiksen playout-sarjassa HC Keski-Uuttamaata vastaan helmikuussa 2013 tehden debyytissään kaksi syöttöpistettä. Kesäkuussa Kiekko-Vantaa teki hänen kanssaan Mestis-sopimuksen. Heikkinen pelasi Mestiksen tulokaskaudellaan 2013–2014 21 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Iso osa hänen kaudestaan kului vielä myös Kiekko-Vantaan A-nuorissa, mutta tilille tuli myös yksi ottelu lainalla Suomi-sarjajoukkue Bewe TuusKissa.
Elokuussa 2014 Heikkinen siirtyi try-outille Helsingin IFK:n SM-liigajoukkueeseen. Hän sai viisi päivää myöhemmin kolmivuotisen sopimuksen joukkueeseen. Heikkinen pelasi joukkueessa ensimmäisen virallisen sarjaottelunsa Mestarien liigan avauskierroksella 21. elokuuta 2014 vieraissa tanskalaista SønderjyskE Ishockeyta vastaan. SM-liigadebyyttinsä hän teki kauden 2014–2015 avausottelussa 11. syyskuuta 2014 Espoo Bluesia vastaan, jolloin Heikkinen sai jääaikaa 10.04 minuuttia. Kaikkiaan hän pelasi kauden aikana SM-liigassa yhdeksän runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. CHL:ssä Heikkinen pelasi viisi ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Loukkaantumisten vuoksi rikkonaisen kauden pelannut Heikkinen pelasi kauden aikana myös kolme ottelua lainalla Kiekko-Vantaassa.
Varsinaisella SM-liigan tulokaskaudellaan 2015–2016 Heikkinen pelasi 35 runkosarja- ja kuusi CHL-ottelua ilman tehopisteitä. Hän ei saanut kuitenkaan peliaikaa SM-liigan pudotuspeleissä, mutta voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Heikkinen vietti loppukautensa pääosin yli-ikäisenä HIFK:n A-nuorissa. Alkukaudella 2016–2017 hän pelasi HIFK:ssa kaksi runkosarja- ja kaksi CHL-ottelua sekä kymmenen ottelua lainalla Mestis-joukkue Rovaniemen Kiekossa. Siirtorajan kynnyksellä, helmikuussa 2017 Heikkinen siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella Mestis-joukkue Heinolan Peliittojen riveihin.
Kaudeksi 2017–2018 Heikkinen palasi vuoden mittaisella sopimuksella edellisen kauden lainajoukkueeseensa Rovaniemen Kiekkoon. Hän oli joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja kuudella osumallaan. Kaudeksi 2018–2019 Heikkinen palasi vuoden mittaisella sopimuksella Kiekko-Vantaan riveihin. Joulukuussa 2018 hänen sopimuksensa kuitenkin purettiin yhteisymmärryksessä.
Hacı Giray
Hacı Giray, myös Hacı I Giray (k. 1466) oli Krimin kaanikunnan perustaja ja sen ensimmäinen kaani. Giray-dynastian jäsenenä hän polveutui Tšingis-kaanista.
Stryikovskin puolalaiskronikan mukaan Hacı yritti itsenäistää Krimin alueen 1428, mutta epäonnistuttuaan hän joutui pakenemaan Liivinmaahan. Krimin alueen ylimykset lähettivät Liivinmaahan lähetystön 1443, joka pyysi Hacıa palaamaan hallitsijaksi. Varmana merkkinä uudesta vallasta pidetään vuonna 1441 painettua kolikkoa, jossa oli hänen nimensä. Myös aiemmissa kolikoissa olleiden kiptšakkien symbolien tilalle oli painettu uusi Krimin kaanien pöllöä kuvaava symboli.
CAS-numero
CAS-numero (Chemical Abstract Service) on yhdysvaltalaislähtöinen kemikaalien tunnistenumerojärjestelmä, jolla pyritään helpottamaan kemikaalien ja yhdisteiden tunnistamista sekä tietokanta- ja internethakuja ilman monimutkaisia kemiallisia nimiä.
Tai-Pan
Tai-Pan on vuonna 1986 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamaelokuva. Se perustuu James Clavellin samannimiseen romaaniin.
Tai-Pan oli ensimmäinen kokonaan Kiinassa kuvattu Hollywood-elokuva.
Juoni
Kaksi englantilaista liikemiestä Dirk Struan ja Taylor Brock kilpailevat Hongkongin liikemaailman herruudesta. Palkintona on oopiumia, kaunis nainen ja paljon rikkauksia. Kumpi miehistä voittaa, kenestä tulee Aasian mahtavin mies, Tai-Pan kaiken hallitsija?
Näyttelijät
Lähde:
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Salminen sanoo Tai-Panin juonta saippuoiduksi ja melodramaattiseksi ja koristeellisten yksityiskohtien runsautta lähes mauttomaksi. Hän antaa elokuvalle yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”. VideoHound's Golden Movie Retriever sanoo elokuvan esittelevän liian monia sivujuonia liian lyhyessä ajassa ja antaa sille puolitoista tähteä neljästä.
Maitokahviläiskä
thumb|right|Maitokahviläiskä [[neurofibromatoosi 1:ssä]] Maitokahviläiskä (myös "café au lait -läiskä") on iholla kohta, joka erottuu tummuneena ympäröivästä ihosta. Jos läiskiä on yli viisi, voi niiden aiheuttajana olla neurofibromatoosi. Neurofibromatoosissa läiskillä on tapana olla paitsi lukuisampia, myös suurempia. Muilla kuin neurofibromatoosia sairastavilla maitokahviläiskiä esiintyy noin kymmenellä prosentilla. Neurofibromatoosi 1:tä sairastavilla läiskien esiintyvyys on jopa noin 95 %.
Maitokahviläiskät ovat vaaleanruskeita ja syntymämerkkien kaltaisia.
Kotin kieli
Kotin kieli voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1995 (kreikkalais-roomalainen paini)
Vuoden 1995 kreikkalais-roomalaisen painin maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 12. lokakuuta – 15. lokakuuta 1995 Prahassa, Tšekin tasavallassa. Kisoissa painittiin kymmenessä painoluokassa.
Mikko Lasaroff
Mikko Lasaroff (s. 1978) on suomalainen lentopalloilija, joka pelaa tällä hetkellä Joensuun Riennossa, lentopallon SM-liigassa. Hän on Joensuun Riennon kasvatti sekä nykyisen edustusjoukkueen tärkeä lenkki. Lasaroff on ammatiltaan palomies-sairaankuljettaja. Hänen enimmäisulottuvuutensa on 330 cm.
Kalevalaisen Runokielen Seura
Kalevalaisen Runokielen Seura eli KaRuSe on suomalainen vuonna 1999 perustettu yhdistys, jonka tavoitteena on vaalia kalevalamittaista runoutta ja opettaa sitä suomalaisille.
KaRuSen tehtävä on vaalia nimenomaan Elias Lönnrotin ohjeiden perusteella kirjoitettua kalevalamittaa.
Vaajakosken vanha vesivoimalaitos
thumb|Vaajakosken vanha vesivoimalaitos 2012 Vaajakosken vanha vesivoimalaitos eli Wanha Woimala on Vaajakoskessa Vaajavirrassa Jyväskylässä sijaitseva vuonna 1920 rakennettu vesivoimalaitos, joka ei ole enää sähköntuotantokäytössä. Se toimii erilaisten tapahtumien, taidenäyttelyiden, konserttien ja tanssien järjestämispaikkana.
Vesivoimalaitoksen rakennutti SOK Vaajakosken tehtaiden tarpeisiin. Alun perin voimalaitoksen ympärillä ei ollut patolaitteita, vaan vettä virtasi myös voimalaitoksen turbiinien ohi. Voimalaitoksella oli kaksi turbiiniparia, joiden yhteenlaskettu teho oli 500 hevosvoimaa. Turbiinit oli kytketty kahteen vaihtovirtageneraattoriin, joiden yhteenlaskettu teho oli 368 kilowattia.
Vuonna 1942 Naissaaren toisella puolella sijaitsevaan Vaajavirran toiseen koskeen, Naiskoskeen, rakennettiin uusi voimalaitos. Sen valmistuttua vanha voimala poistettiin käytöstä ja veden virtaus paitsi voimalan läpi myös sen ohitse padottiin. Voimalaan johtavan sillan alla olevia patoja saatetaan edelleen avata vedenpinnan noustessa voimalaitosten yläpuolella.
Voimalaan asennettiin käyttövesijohdot 1996 ja samalla rakennettiin käymälä teollisuustalon puoleiselle rannalle voimalan läheisyyteen.
Vaajakosken vanha vesivoimalaitos on vuosikymmenien aikana muodostunut Vaajakosken ja sen teollisuuden tunnukseksi. Sen lähellä sijaitsee toinen Vaajakosken teollisuuden maamerkki, entinen naulatehdas, nykyinen Vaajakosken teollisuustalo. Vanhan voimalaitoksen vieressä kulkee Vaajakosken kanava.
Philippe Mora
Philippe Mora (s. 1949 Ranska) on Yhdysvalloissa uran luonut b-elokuvien ohjaaja. Mora aloitti uransa ohjaamalla lyhytelokuvia Euroopassa, joista Golden Globe -ehdokkaaksi päässyt dokumentti Vippaa mulle viitonen (1975) on kaikkein tunnetuin. Ensimmäisen näytelmäelokuvansa Mora ohjasi vuonna 1976 Australiassa. Hullu koira -westernin pääosassa näytteli Easy Rider -tähti Dennis Hopper, joka sai roolistaan Australian filmi-instituutin ehdokkuuden parhaasta miespääosasta. Mora sai ehdokkuuden parhaasta ohjauksesta.
Vuonna 1982 Mora ohjasi ensimmäisen Hollywood-elokuvansa The Beast Within, jonka levittäjäksi ryhtyi Metro-Goldwyn-Mayer. Elokuva keräsi 8 miljoonan dollarin lipputulot. Seuraavassa elokuvassaan The Return of Captain Invincible (1983) hän pääsi ohjaamaan Christopher Leetä, joka oli tähtenä myöhemminkin Moran elokuvissa. Filmi tuotettiin Australiassa.
Howling-kauhuelokuvan ensimmäiset kaksi jatko-osaa ovat Moran ohjaamia. Howling II: Stirba – Werewolf Bithch (1985) löytyy The Internet Movie Databasen 100 huonoimman elokuvan listalta, kuten myös sarjan kolmas osa. Howling II -elokuvan ohella Communion (1989) on hänen suosituimpia ohjaustöitään. Christopher Walkenin näyttelijäntyö scifielokuvassa sai reilusti paremmat arvostelut kuin Moran ohjaus.
Kalervo Kallio
thumb|right|[[Kaarlo Marjanen, Kalervo Kallio ja Einari Vuorela vuonna 1944.]] Niilo Kalervo Kallio (28. maaliskuuta 1909 Nivala – 2. marraskuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä. Kalliota on kuvattu kansainvälistyvän ajan kansainväliseksi taiteilijaksi, joka matkusteli tilaustöitä tehden muun muassa Yhdysvalloissa, Euroopassa ja Afrikassa. Ulkomailla häntä työllistivät muotokuvatilaukset ja kotimaassa suuret muistomerkkihankkeet.
Kallion isä oli presidentti Kyösti Kallio. Kalervo Kallio on Walter Runebergin ohella toinen kuvanveistäjä, joka on tehnyt oman isänsä muistomerkin Helsinkiin.
Kotin kieli (nigeriläis-kongolainen)
Koti on bantukieli, jota puhutaan Mosambikissa Angochen ympäristössä. Sitä puhui vuonna 2006 äidinkielenään 77,000 ihmistä. Makhuwa on kotin läheinen sukukieli ja monet kotin puhujat osaavat sitä toisena kielenä.
Kotin pääasiallinen kirjoitusjärjestelmä on latinalainen kirjaimisto, mutta myös arabialaisia kirjaimia käytetään.
Tapiolan terveysasema
Tapiolan terveysasema on Espoon Tapiolassa sijaitseva Länsi-Uudenmaan hyvinvointialueen terveysasema. Terveyskeskus sijaitsee Tapiolan ydinkeskustan länsipuolella osoitteessa Ahertajantie 2.
KDM Peder Skram (F352)
KDM Peder Skram (runkonumero F352) oli Tanskan laivaston Peder Skram -luokan fregatti.
Valmistus
Alus tilattiin Halsingörin telakalta, missä köli laskettiin 25. syyskuuta 1964. Alus laskettiin vesille 2. toukokuuta 1965 ja valmistui 25. toukokuuta 1966.
Tapiolan terveysasema
Arkkitehtitoimisto Brunow & Maunulan suunnittelema terveysasema rakennettiin osittain vanhan Konsulttitalon tiloihin, ja se avattiin 3. lokakuuta 2005. Valmistuessaan se korvasi vanhan Tapiolan terveysaseman, joka sijaitsi Tapiolan ydinkeskustassa kauppakeskus Heikintorin laidalla.
KDM Peder Skram (F352)
Palvelus
Alus modernisoitiin kesäkuusta 1977 kesäkuuhun 1979 Helsingörin telakalla, jolloin se muutettiin ohjusfregatiksi. Muutostöiden jälkeen aluksen uppouma nousi 2 425 tonniin. Sen aseistuksesta poistettiin toinen 127 millimetrin tykkitorni ja sille asennettiin kaksi neljän ohjuksen Harpoon-merimaaliohjuksen laukaisualustaa, yksi Mk29 Sea Sparrow -ilmatorjuntaohjuksen laukaisualusta, jossa kahdeksan ohjusta. Muutostöiden jälkeen aluksen miehistötarve laski ainoastaan kahdella.
Alus poistettiin palveluksesta 5. heinäkuuta 1990. Se myytiin 7. huhtikuuta 1992 kontra-amiraali J. F. Borkin johtamalle ryhmälle, joka suunnitteli aluksen museoimista.
Ari Antikainen
Ari Kalevi Antikainen (s. 22. syyskuuta 1945 Kuopio) on Itä-Suomen yliopiston kasvatussosiologian emeritusprofessori ja tietokirjailija. Hänen erikoisalojaan ovat koulutuksen, sosialisaation, elämänkulun ja elämäkertojen sekä pohjoismaisen mallin tutkimus.
Antikainen suoritti yhteiskuntatieteiden kandidaatin tutkinnon Tampereen yliopistossa vuonna 1969 ja yhteiskuntatieteiden lisensiaatin tutkinnon vuonna 1972. Yhteiskuntatieteiden tohtoriksi hän väitteli Jyväskylän yliopistossa vuonna 1977. Antikainen julkaisi elämäkertatutkijana työelämäkertansa Kasvatussosiologiaa etsimässä vuonna 2011.
Tutkija, opettaja ja keskustelija
Antikainen aloitti ammattiuransa Tampereen yliopiston tutkimuslaitoksen projektitutkijana 1969 ja toimi sen jälkeen Eläketurvakeskuksen ja Helsingin kaupungin henkilöasiainkeskuksen tutkijana 1970-luvun alussa. 1972 hänet valittiin Joensuun korkeakoulun yhteiskuntatieteen lehtoriksi. Joensuun yliopiston kasvatussosiologian professorina hän toimi 1980-1986 ja 1990-2009, Tampereen yliopiston kasvatustieteen, erityisesti koulutuksen suunnittelun ja hallinnon professorina 1986-1990 ja Lapin yliopiston kasvatussosiologian dosenttina 1980-1990.
Antikainen on toiminut Kansainvälisen sosiologiliiton (International Sociological Association) kasvatuksen ja koulutuksen sosiologian tutkimuskomitean sihteerinä, varapuheenjohtajana ja puheenjohtajana. Hän on ollut seuraavien tieteellisten aikakauskirjojen toimitusneuvoston jäsen: Current Sociology (monografianumerot), European Education, Identity: An International Journal of Theory and Research, International Journal of Contemporary Sociology, International Journal of Leadership in Education, International Sociology Review of Books, Kasvatus ja Sociological Inquiry. Antikainen on työskennellyt vierailevana tutkijana/professorina Rochesterin (New York), Lontoon, Toronton ja Brittiläisen Kolumbian (Vancouver) yliopistoissa.
Antikainen on kirjoittajana ja toimittajana julkaissut useita kasvatussosiologian oppikirjoja kansalliseen ja kansainväliseen käyttöön. Hän on myös osallistunut yhteiskunnalliseen keskusteluun kasvatuksen ja koulutuksen kysymyksistä. Vuoden 2006 hän toimi Kotimaa-lehden kolumnistina.
Antikainen toimi 1970- ja 1980-luvun vaihteessa sihteerinä ja jäsenenä yliopistolaitoksen alueellista laajentamista suunnitelleissa opetusministeriön toimikunnissa ja työryhmissä. Vuosina 2003-2009 hän toimi valtakunnallisen aikuisten koulutustason kohottamisohjelman, Noste-ohjelman ohjausryhmän jäsenenä ja hakevan toiminnan seurantatutkimuksen johtajana.*
Kansainvälinen Mattei Dogan säätiö kutsui Antikaisen vuonna 2009 verkkojulkaisuunsa Dictionary of Eminent Social Scientists: Autobiographies. Suomen kulttuurirahaston eminentia-apurahan Antikainen vastaanotti vuonna 2010. Vuonna 2007 hänelle myönnettiin Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan 1. luokan ritarimerkki. Vuonna 2017 hänet vihittiin Turun yliopiston filosofian kunniatohtoriksi.
Kegworthin lento-onnettomuus
Kegworthin lento-onnettomuus tai British Midlandin lento 92 tapahtui sunnuntaina 8. tammikuuta 1989 kello 20.25, kun hätälaskua yrittänyt Boeing 737 putosi M1-moottoritien penkkaan. Koneessa olleista 126 henkilöstä 47 sai surmansa.
Onnettomuus
Kone lähti Heathrow'lta kello 19.52 nousten lentopinnalle 283. Noin 13 minuuttia lähdön jälkeen miehistö havaitsi matkustamossa savua, joka johtui vasemman moottorin lavan vaurioitumisesta. Miehistön keskustelu:
Miehistö päätti lentää koneen kohti East Midlandin lentoasemaa, jossa yritettiin laskeutua kiitotielle 27.
Vasemman moottorin teho laski äkisti koneen ollessa kilometrin päässä kiitotiestä. Kone osui useisiin puihin, ylitti moottoritien ja törmäsi tiepenkereeseen kymmenen metrin päähän moottoritiestä ja hajosi useaan osaan. Törmäyksessä kuoli heti 39 ihmistä ja kahdeksan kuoli myöhemmin vammoihinsa. Kaikki koneen kahdeksan miehistön jäsentä selvisivät hengissä.
Seuraukset
Onnettomuudessa tapahtuneet useat loukkaantumiset johtivat uuteen pakkolaskuasentoversioon, joka julkaistiin vuonna 1993.
Babsk
pienoiskuva|Kirkko ([[1806)]] Babsk on kylä Biała Rawskan kunnassa Rawan piirikunnassa Łódźin voivodikunnassa keskisessä Puolassa. Se sijaitsee noin 62 kilometriä Varsovasta lounaaseen. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kylässä asui 578 asukasta.
Kuninkaiden koitos
Kuninkaiden koitos on George R. R. Martinin kirjoittaman Tulen ja jään laulu -fantasiasarjan toinen osa. Alkuperäisteos ilmestyi vuonna 1999 ja suomennos vuonna 2004.
Yhdysvaltalaisen kaapelitelevisioyhtiö HBOn tuottaman Tulen ja jään lauluun pohjautuvan televisiosarjan, Game of Thronesin toinen tuotantokausi sijoittuu Kuninkaiden koitoksen tapahtumiin.
Juoni
Seitsemän kuningaskunnan kuninkaan Robert Baratheonin kuoltua valtakunta on ajautunut sisällissotaan. Joffrey Baratheon on kruunattu isänsä seuraajaksi, mutta Robertin veljet Stannis ja Renly vaativat valtaistuinta itselleen. Robb Stark on julistautunut Pohjoisen kuninkaaksi ja Balon Greyjoy Rautasaarten kuninkaaksi. Sarjan ensimmäisen osan tavoin kirjassa on kolme pääjuonta, joista yksi keskittyy mahtisukujen väliseen valtataisteluun, yksi tapahtumiin valtakunnan pohjoisrajan Muurilla ja sen takana sekä yksi idän mailla maanpaossa olevaan Daenerys Targaryeniin. Pääjuonten lisäksi seurataan useita alajuonia. Kirjan luvut on kirjoitettu eri henkilöiden näkökulmista.
Vastaanotto
Legolas-lehden Teemu Naarajärvi katsoi kirjan olevan hieman liian pitkä ja pääjuonen liikkuvan verrattain vähän eteenpäin.
Lähteet
A Clash of Kings
Glykoproteiini
Glykoproteiini on proteiini, johon on liittynyt hiilihydraattiryhmä tai -ryhmiä. Proteiiniin liittyneitä hiilihydraatteja kutsutaan glykaaneiksi. Glykoproteiinit kuuluvat proteoglykaanien ja glykolipidien ohella glykokonjugaatteihin.
Glykoproteiinien esiintyminen
Glykoproteiineja esiintyy suurimmalla osalla organismeista, bakteereista ihmiseen. Myös monet virukset sisältävät glykoproteiineja. Monet sekalaisia tehtäviä suorittavat proteiinit ovat glykosyloituneita. Esimerkiksi tietyt hormonit, jotkut veriryhmätekijät ja melkein kaikki plasman proteiinit albumiinia lukuun ottamatta ovat glykoproteiineja. Solukalvolla kalvon glykoproteiinien hiilihydraattiketjut muodostavat solun uloimman osan eli glykokalyksin. Solukalvon glykoproteiinin tarkoituksena on tunnistaa soluun saapuvia komponentteja ja samalla suojata solua. Hiilihydraatin osuus glykoproteiinin massasta vaihtelee 1–85 %.
Glykaanin rakenne
Hiilihydraattiketjut kiinnittyvät proteiiniin O- tai N-glykosidisilla sidoksilla. Glykoproteiinit voidaan jakaa neljään pääluokkaan polypeptidiketjun ja glykaanin välisen sidoksen perusteella:
Joissakin glykoproteiineissa on sekä O- että N-glykosidisidoksilla kiinnittyneitä glykaaneita. Yhdessä glykoproteiinissa voi olla kiinnittyneenä yhdestä useisiin kymmeniin hiilihydraattiosaa, joiden pituus voi vaihdella muutamasta monosakkariditähteestä paljon laajempiin. Yleisimmät glykaaneissa esiintyvät monosakkaridit ovat glukoosi, galaktoosi, ksyloosi, N-asetyyliglukosamiini, N-asetyyligalaktosamiini, fukoosi, N-asetyylineuramiinihappo ja mannoosi. Galaktoosi, glukoosi ja mannoosi ovat heksooseja, N-asetyylineuramiinihappo on tyypiltään siaalihappo ja sitä tavataan usein glykaaniketjun hännässä, fukoosi on deoksiheksoosi, N-asetyyliglukosamiini ja N-asetyyligalaktosamiini ovat aminoheksooseja.
Punakirkiruoho
Punakirkiruoho (Gymnadenia conopsea) on kämmekkäkasvilaji, jota esiintyy laajalla alueella Euraasiassa.
Laji voidaan jakaa moniin alalajeihin ja muunnoksiin, mutta useimpien lajitietokantojen mukaan sen lajinsisäisiä taksoneita ei erotella itse lajista. Suomessa, missä alalajit ja muunnokset erotetaan, kasvavat seuraavat punakirkiruohot:
Ulkonäkö
Punakirkiruoho on 15–50 senttimetriä korkeaksi kasvava juurimukulallinen ruoho. Sen kukinto on tiheä tähkä, joka koostuu 15–50 kukasta. Kukat ovat tuoksuvat, yksivärisen vaaleanpunaiset tai joskus valkoiset. Kukan huuli on kannuksellinen, alaspäinen, leveä ja matalaan kolmiliuskainen tai lähes ehyt. Kannus on pitkä, kapea, kaareva ja terävä. Hedelmänä on kota, joka sisältää pölymäisen pieniä siemeniä.
Elinympäristö
Punakirkiruoho kasvaa muun muassa niityillä ja ravinteisilla soilla. Se on kalkinsuosija.
Uneasy Listening Vol. 2
Uneasy Listening Vol. 2 on HIM-yhtyeen kappaleista tehdyistä remixeistä koottu albumi, joka julkaistiin 20. huhtikuuta 2007. Albumi sisältää yhtyeen raskaampaa tuotantoa, josta lisänimi "The harder side of HIM".
Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen listan sijalle 12 ja pysyi listalla viisi viikkoa.
Kappaleet
* -merkityt ennenjulkaisemattomia.
Nutty Blocc Compton Crips
Nutty Blocc Compton Crips on Crips-jengi, jonka toimialue on Kalifornian Compton. Jengi hallitsee aluetta, jota rajaavat Central Avenue, Wilmington, Alondro ja Greenleaf. Heidät tunnetaan muun muassa siitä, että he käyttävät New York Yankeesin vaatteita.
Jengi on tunnettu muutamasta tunnetusta rap-muusikosta, jotka ovat liittyneet Cripsiin. Heitä ovat muun muassa Blue Church, Young Nutty, B.G. Knocc Out ja Dresta.
Nutty Blocc Compton Crips liittoutui South Side Compton Cripsien, Atlantic Drive Compton Cripsien, Original Front Hood Compton Cripsien, ja Original Swamps Compton Cripsien kanssa. He ovat tunnettuja pitkästä vihollislistastaan, johon kuuluu niin Cripsejä kuin Bloodsejakin. Listaan kuuluu esimerkiksi Farm Dog Compton Crips, Acacia Blocc Compton Crips, Spook Town Compton Crips, Latana Blocc Compton Crips ja Tragniew Park Compton Crips Cripseistä ja Compton Pirus, erityisesti West Side Piru ja Campenella Park Pirus Bloodseista. He myös pukeutuvat tummansiniseen ja harmaaseen.
Jacques Henric
Jacques Henric (s. 1938 Pariisi, Ranska) on kriitikko, esseisti ja ranskalainen kirjailija.
Henric perusti Ranskan kommunistisen puolueen kanssa yhteistyössä toimivan Brèches, arts et lettres -lehden vuonna 1960. Hän on elänyt pitkään avoliitossa kirjailija ja toimittaja Catherine Millet’n kanssa.
Fiction
Fiction on melodisen death metal -yhtye Dark Tranquillityn 17. huhtikuuta 2007 julkaistu kahdeksas studioalbumi. Levyltä on julkaistu videona kappale ”Focus Shift”. Fiction debytoi Suomen albumilistalla sijalla 19.
Laila Ali
Laila Amaria Ali (s. 30. joulukuuta 1977 Miami Beach, Florida) on yhdysvaltalainen entinen nyrkkeilijä ja naisten WBC-liiton maailmanmestari. Hän on raskaansarjan kolminkertaisen maailmanmestari Muhammad Alin ja tämän kolmannen vaimon Veronica Porsche Alin tytär. Laila Ali on Muhammad Alin toinen ja tunnetuin hänen kaikkiaan yhdeksästä lapsestaan.
Ura
Laila Alin ensimmäinen ammattilaisottelu oli 8. lokakuuta 1999 April Fowleria vastaan. Kaksi vuotta myöhemmin, 8. marraskuuta 2001, Valerie Mahfoodin ja saavutti WIBA:n ja IWBF:n ylemmän keskisarjan maailmanmestaruuden. Ali voitti 11. marraskuuta 2005 teknisellä tyrmäyksellä Shelley Burtonin ja hänestä tuli ensimmäinen WBC:n naisten ylemmän keskisarjan maailmanmestari. Toistaiseksi viimeisessä käymässään ottelussa Ali kukisti haastaja Gwendolyn O'Neilin vain 56 sekunnissa. Kamppailua edeltäneessä punnitustilaisuudessa Ali alitti painoluokan rajan kahdella grammalla. Ali on otellut ammattilaisena 24 ottelua, jotka on kaikki voittanut (21 tyrmäyksellä).
Ali asuu nykyään Los Angelesissa. Tammikuusta 2008 hän on juontanut yhdessä Hulk Hoganin kanssa NBC:n American Gladiators -ohjelmaa. Vuonna 2007 Ali oli mukana Dancing with the Stars -tanssiohjelman neljännellä tuotantokaudella parinaan Maksim Tšmerkovskyi.
Rollin 60 Neighborhood Crips
Rollin 60 Neighborhood Crips on katujengi Los Angelesissa, Kaliforniassa. Vuonna 1976 Rollin' 60's oli osa normaalia Crip-jengiä, Westside Cripsiä.
Heistä tuli pahamaineisia, kun muutamat miehet, jotka tunnistettiin Rollin' 60 -jengin jäseniksi, pidätettiin poliisin tutkiessa Kermit Alexanderin perheen murhaa.
Los Angeles Daily News kertoi, että Rollin' 60 Neighborhood Crips "on Los Angelesin suurin mustien rikollinen katujengi yli 1 600 aktiivisella jäsenellään."
Luettelo Bette Davisin saamista palkinnoista ja ehdokkuuksista
Tämä on luettelo Bette Davisin saamista palkinnoista ja ehdokkuuksista.
Li Ka-shing
Li Ka-shing (s. 13. kesäkuuta 1928) on hongkongilainen liikemies. Hän on talouslehti Forbesin mukaan Aasian rikkain ja maailman kahdeksanneksi rikkain ihminen. Hänen varallisuutensa arvo on noin 21,3 miljardia dollaria.
Ka-shing toimii tällä hetkellä Hutchison Whampoan ja Cheung Kong Holdingsin johtajana. Shantoun yliopisto perustettiin hänen rahoittamanaan vuonna 1981.
Ka-singh syntyi Chaozhoussa. Asiaweek nimitti hänet vuonna 2001 "Aasian vaikutusvaltaisimmaksi mieheksi". Hänelle on myönnetty Grand Bauhinia Medal; hän on lisäksi Brittiläisen imperiumin ritarikunnan ritari ja Kunnialegioonan komentaja.
Kiovan keskusrautatieasema
Kiovan rautatieasema eli Kiovan matkustajaliikenteen rautatieasema on Ukrainan pääkaupunki Kiovan keskusrautatieasema. Asema koostuu oikeastaan useasta toisiinsa liitetyistä tai erillisistä rakennuksesta ja toimii sekä Ukrainan rautateiden kaukojunien että Kiovan seudun paikallisjunien keskusasemana.
Liityntäliikenne
Aseman lähistöllä (150 m rautatieaseman vanhan puolen pääsisäänkäynnistä luoteeseen, lähijunien lähtölaitureiden suuntaan) sijaitsee käynti Kiovan metron Voksalnajan asemalle.
Nummi-Seura
Nummi-Seura ry on vuonna 1979 perustettu kotiseutuyhdistys, jonka kotipaikkana on Nummi. Seura ylläpitää Nummen seurataloa sekä Nummen kotiseutumuseota. Nummi-Seuralla on noin 200 jäsentä. Nummi-Seura on saanut käyttöoikeuden entiseen Nummi-Pusulan kunnanvaakunaan.
Nummi-Seuran toimintaan kuuluu museotoiminnan lisäksi keskeisesti Nummen seuratalolla järjestettävät kotiseutuaiheiset tapahtumat, eri kotiseuturetket, kotiseutuaiheisten kirjojen julkaisu ja valokuva-arkiston hoito. Lisäksi seura vuokraa seurataloa juhlatilaksi.
Kunniajäsenet
Seuran jäsen, joka on erityisesti ansioitunut seuran hyväksi tehdyssä työssä voidaan nimetä Nummi-Seuran kunniajäseneksi. Kunniajäsenelle luovutetaan Nummen vaakuna -litografiataulu.
August Natterer
pienoiskuva|Nattererin maalaus vuodelta 1920. August Natterer (3. elokuuta 1868 Schornreute, Saksa – 7. lokakuuta 1933 Rottenmünster, Saksa) oli saksalainen taidemaalari.
Elämä
Natterer oli nuorin yhdeksästä lapsesta toimistotyöläisen perheessä. Hän varttui Stuttgartissa, opiskeli sähköasentajaksi siellä ja meni naimisiin. Sitten hän sairastui uskonnollisiin näköharhoihin ja ahdistukseen vuonna 1907. Natterer yritti itsemurhaa. Hän joutui psykiatriseen sairaalaan, joissa hän vietti seuraavat 26 vuotta elämästään. Natterer väitti olevansa keisari Napoleonin tunnustamaton lapsi ja maailman pelastaja. Natterer inspiroitui näyistään ja maalasi niitä. Hän oli Hans Prinzhornin potilaana ja Prinzholm keräsi potilaidensa töitä.
Natterer kuoli sydänkohtaukseen laitoksessa lähellä Rottweiliä.
Brooklyn Museum
Brooklyn Museum on vuonna 1897 avattu taidemuseo New Yorkin Brooklynissa Yhdysvalloissa. Brooklyn Museum on kaupungin toiseksi suurin taidemuseo ja eräs Yhdysvaltain suurimmista taidemuseoista.
thumb|left|250px|Brooklyn Museum Museon johtajana toimii Arnold L. Lehman. Museo sijaitsee osoitteessa 200 Eastern Parkway.
Johannes Canuti Forthelius
Johannes Canuti Forthelius oli suomalainen teologi ja filosofi. Hän oli kotoisin Pedersörestä. Hänen vanhempansa olivat Knuut Henrikinpoika (k. 1621) ja Lucia Fordell (k. 1599). Forthelius opiskeli Uppsalan, Helmstedtin, Jenan ja Wittenbergin yliopistoissa ja valmistui vuonna 1615 etiikkaa käsitelleellä opinnäytteellä.
Fortheliuksen voi katsoa olleen Suomen ensimmäinen todellinen filosofinen osaaja. Hän kannatti uusaristotelismia ja vastusti ramismia. Töissään hän painotti fysiikkaa ja metafysiikkaa.
Mohamed Kader
thumb|Mohamed Kader Mohamed Abdel Kader Coubadja Touré (s. 8. huhtikuuta 1979 Sokodé) on togolainen jalkapalloilija.
Ura
Kader aloitti jalkapallouransa kotimaassaan Togossa Etoile Filante de Lomessa. Vuonna 1998 hän siirtyi Italiaan Serie A -seura AC Parmaan. Parmassa hänen ottelunsa jäivät vähiin, koska joukkue lainasi Kaderia useisiin seuroihin Sveitsin, Italian ja Egyptin liigoihin. Kaudella 2002–2003 hän pelasi yhden parhaista kausistaan sveitsiläisessä Servette FC:ssä, jossa hän teki 19 maalia pelaamissaan 35:ssä ottelussa. Hänet palkittiin kauden päätteeksi parhaana ulkomailla pelaavana togolaisena pelaajana. Myöhemmin hän edusti muun muassa Ranskan Ligue 2:ssa pelannutta En Avant Guingampia.
Maajoukkueura
Maajoukkueessa Kader teki läpimurtonsa ratkaisemalla vuoden 1998 Afrikan maiden välisen turnauksen voiton Togolle, tekemällä voittomaalin ottelussa Ghanaa vastaan. Hän oli myös johdattamassa Togoa vuoden 2006 jalkapallon MM-kilpailuihin, jotka olivat Togon joukkueen ensimmäiset. Hän pelasi täyden ajan joukkueensa kaikissa kolmessa ottelussa ja teki sen kaikkien aikojen ensimmäisen MM-kisamaalin Etelä-Koreaa vastaan.
Sotkan seisake
Sotkan seisake oli rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla. Liikennepaikka sijaitsi Utajärven kunnan Sotkan kylässä, noin kahdeksan kilometrin päässä Utajärven rautatieasemalta länteen.
Liikennepaikka avattiin liikenteelle 1. joulukuuta 1928, kun Muhoksen ja Utajärven välinen rataosuus otettiin käyttöön. Se lakkautettiin 23. toukokuuta 1971.
Montan vesivoimalaitos
Montan vesivoimalaitos on vesivoimalaitos Oulujoessa. Se sijaitsee Montassa noin kahden kilometrin päässä Muhoksen keskustaajamasta. Voimalaitos on Oulujoen voimalaitoksista toinen Oulun Merikosken jälkeen. Voimalaitoksen ja lähellä sijaitsevan asuntoalueen on suunnitellut arkkitehti Aarne Ervi. Oulujoki Osakeyhtiön rakentama voimalaitos valmistui vuonna 1955.
Voimalaitoksen omistaa Fortum Oyj. Siinä on kolme Kaplan-turbiinia, joista saadaan sähkötehoa yhteensä 47 MW. Voimalan pudotuskorkeus on 12,2 metriä.
Voimalaitoksen rakenteet on paalutettu saveen betonista valettujen paalujen päälle. Sen putouskorkeuteen sisältyy Pyhäkosken alaosa ja Montankoski.
Paskaperänjärvi
Paskaperänjärvi on Naantalissa, entisen Rymättylän kunnan alueella, Otavan saarella sijaitseva pieni 12,3 hehtaarin kokoinen järvi.
Enimmillään kolme metriä syvä Paskaperänjärvi on itä-länsisuunnassa pitkulainen. Sen länsipäähän laskee ojan kautta Ylttistenjärvi, ja itäpäästä laskuoja mereen Nuikonlahteen. Järvi on luultavasti hyvin herkkä rehevöitymään. Järven rantaa reunustavat pellot ja metsä sekä muutama talo. Seututie 189 kulkee järven itäpäädyn vieritse.
Kjell-Åke Nilsson
Kjell-Åke "Sörmarkarn" Lennart Nilsson (5. huhtikuuta 1942 Torsby, Värmlanti) oli ruotsalainen korkeushyppääjä. Hän nousi maailman kärkihyppääjiin 1960-luvun alussa. Kaksissa olympialaisissa hän oli kahdeksan parhaan joukossa.
Kjell-Åke Nilsson paransi ennätystään vuosina 1955-1959 korkeuteen 2,05 cm. Näin hänestä tuli uraansa lopettamassa olleen Euroopan mestari Richard Dahlin seuraaja Stig "Stickan" Petterssonin kilpakumppanina ja aisaparina Ruotsia edustaessaan. Seuraavana vuonna 18-vuotiaana hän nousi tuloksella 2,07 cm Ruotsin olympiajoukkueeseen Roomaan, jossa hän sijoittui kolmen kilpailijan jakamalle 7. sijalle tuloksella 2,03 cm. Maanmies Stig "Stickan" Pettersson tuli viidenneksi. Seuraava vuosi oli armeijan vuoksi Nilssonilla välivuosi, mutta vuonna 1962 oli hän jälleen mukana ja saavutti kolmannen maansa mestaruushopean Petterssonin jäljessä. Seuraavana vuonna 1963 tuli sitten ensimmäinen Ruotsin mestaruus tuloksella 2,10 cm ennen "Stickania". Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa "Stickan" oli jälleen parempi ottaen mestaruuden ja Nilsson hopeasijan.
Tokion vuoden 1964 olympialaisissa Nilsson oli yhdessä "Stickanin" kanssa. Olympialaisten loppukilpailussa kulta meni Neuvostoliiton Brumelille tuloksella 2,18 cm "Stickanin" ollessa neljäs tuloksella 2,14 cm ja Kjell-Åke Nilssonin jaetulla kuudennella sijalla tuloksella 2,09 cm. Vuoden 1965 merkittävimpiä saavutuksia oli Ruotsin mestaruus tuloksella 2,10 cm ennen "Stickania". Pohjoismaiden mestaruus ja voitto Suomi-Ruotsi -maaottelussa. Kaikkiaan Nilsson oli urallaan mukana Suomi-Ruotsi -maaotteluissa viisi kertaa, joissa hän voitti vain mainitun yhden kerran. Vuoden 1965 Ruotsin mestaruus meni Bo Jonssonille. Vuoden 1966 alussa olivat ensimmäiset sisähallin EM-kisat Dortmundissa, joissa Nilsson otti pronssia tuloksella 2,08 cm. Kesällä Budapestin EM-kisoissa hän sijoittui kahdeksanneksi tuloksella 2,03 cm.
Siuntion sankarihautausmaa
Siuntion sankarihautausmaa on sotilashautausmaa Siuntiossa Uudellamaalla. Hautausmaalle on haudattu Suomen itsenäisyyden ajan sodissa kaatuneita Siuntiolaisia ja se sijaitsee Siuntion hautausmaalla alueella VIII. Alue vihittiin käyttöön kaatuneitten muistopäivänä 15. toukokuuta 1949. Sankarihautausmaalla on yhteensä haudattuna 81 sankarivainajaa. Hautausmaasta huolehtii Siuntion seurakuntayhtymä.
Hautamuistomerkki
pienoiskuva|195x195px|Sankarihautamuistomerkki. Siuntion sankarihautausmaan hautamuistomerkin on suunnitellut kuvanveistäjä Uuno Luoma. Muistomerkki koostuu suuresta rististä, jonka vasemmalla ja oikealla puolella on kivipaasi. Vasemmanpuoleisessa kivipaadessa lukee För Fosterlandet ja oikeanpuoleisessa Isänmaan Puolesta.
Jerry Hardin
Jerry Hardin (s. 20. marraskuuta 1929 Dallas, Texas) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Metalizer
Sabatonin ensimmäinen albumi, demokokoelma Fist for Fight on sisällettynä ”bonuslevynä” ennenjulkaisemattoman raidan kanssa tälle julkaisulle. Suurin osa Metalizerin kappaleista on Fist for Fight -äänitteen uudelleennauhoitettuja versioita.
Jerry Hardin
Hardin opiskeli näyttelemistä texasilaisessa Southwestern Universityssa sekä Royal Academy of Dramatic Artissa Englannissa. Hän on esiintynyt useissa televisiosarjoissa, muun muassa Salaisissa kansioissa, jossa hän esitti Syväkurkkua. Elokuvia, joissa hän on esiintynyt, ovat muun muassa Punaiset ja Cujo – kauhun silmät.
Aakkoslaji
thumb|150px|Suuraakkonen A ja pienaakkonen a ovat saman kirjaimen ilmentymiä eri aakkoslajeissa.
Aakkoslaji on yläkäsite, joka kuvaa eräiden äännekirjoitusjärjestelmien tapaa jakaa kirjaimet suuraakkosiin (versaalit, majuskelit eli isot kirjaimet) ja pienaakkosiin (gemenat, minuskelit eli pienet kirjaimet). Näistä kahdesta aakkoslajista voidaan erottaa toisiinsa rinnastuvia kirjaimia, jotka edustavat samaa äännettä mutta erilaisissa tilanteissa. Niinpä esimerkiksi suuraakkonen A ja pienaakkonen a ymmärretään yleensä saman kirjaimen vaihtoehtoisiksi ja toisiaan täydentäviksi muodoiksi.
Kirjainten koko ja muoto
Aakkoslajien suomenkieliset nimet viittaavat kirjainten kokoeroon, joka esimerkiksi latinalaisten kirjainten O|O/o ja S|S/s kohdalla onkin aivan olennainen piirre. Usein kokoeroa merkittävämpi on kuitenkin muotoero, kuten kirjaimissa A|A/a ja R|R/r, joissa pienaakkonen näyttää aivan erilaiselta kuin vastaava suuraakkonen. Toisinaan pienaakkonen voi (osin ehkä fontista riippuen) näyttää kookkaammaltakin kuin vastaava suuraakkonen, kuten islantilaisessa kirjaimessa Þ|Þ/þ.
Termit suuraakkonen ja pienaakkonen ovat peräisin kielenhuollosta. Nimityksiä iso ja pieni kirjain voi pitää monitulkintaisina, koska kirjainten ”isous” tai ”pienuus” voi viitata myös fontin kokoon. Siksi erityisesti kirjapainoalan ammattikielessä suositaan termejä versaali ja gemena. Termejä majuskeli ja minuskeli käytetään lähinnä kirjoituksen historian yhteydessä.
Eräänlainen suur- ja pienaakkosten risteymä ovat kapiteelikirjaimet, jotka näyttävät pienikokoisilta suuraakkosilta. Aakkoslajiltaan kapiteelit ovat kuitenkin pienaakkosia, joiden muoto vain poikkeaa totutusta, ja varsinaiset suuraakkoset ovat kapiteelityylissäkin tavallisten suuraakkosten kokoisia. Kapiteelia voidaan käyttää tavanomaisen tekstin seassa tyyli- tai korostuskeinona hieman samaan tapaan kuin kursivointia tai lihavointia.
Aakkoslajien kehitys ja käyttö
thumb|300px|Antiikin Rooman piirtokirjoitusta [[Tituksen riemukaari|Tituksen riemukaaressa (82 jaa.).]] thumb|300px|Roomalaista kursiivikirjoitusta keisari [[Claudius|Claudiuksen hallintokaudelta (41–54 jaa.).]] thumb|300px|Suuraakkosin täydennettyä karolingista minuskelia 900-luvun Raamatussa ([[Vulgata, Luuk. 1:5–8).]]
Alun perin kirjaimet olivat muodoltaan lähinnä suuraakkosia eli majuskeleita, kuten antiikin piirtokirjoituksissa, jotka kaiverrettiin tai hakattiin johonkin kovaan alustaan. Kynällä kirjoitettaessa kirjaimet kuitenkin pyrkivät muovautumaan sellaisiksi, että ne sopivat juoksevaan kirjoitukseen. Niin sanottua roomalaista kursiivikirjoitusta (vrt. ’juosten, pikaisesti’) on säilynyt ainakin ensimmäiseltä esikristilliseltä vuosisadalta asti, ja vaikka sen vanhimmat muodot voivat nykysilmin näyttää varsin vaikeaselkoisilta, 300-luvulla siinä alkoivat jo olla tunnistettavissa monet nykyisten pienaakkosten perusmuodoista. Kristillisen ajanlaskun toisen vuosisadan tienoilla syntyneet pyöreämuotoiset unsiaalikirjaimet olivat majuskeleita, mutta niihinkin alkoi kehittyä pienaakkosten muotopiirteitä, kuten ylä- ja alapidennyksiä.
Vaikka antiikin Roomassa siis tunnettiin sekä majuskeli- että minuskelimuodot, niitä ei vielä yhdistelty, niin että suur- ja pienaakkosia olisi esiintynyt samassa tekstissä. Varsinainen jako aakkoslajeihin tapahtui ensimmäisen kerran 800-luvulla, jolloin kehitettiin karolingiset minuskelit. Pienaakkosista tuli yleinen ja tavallinen aakkoslaji, mistä johtuu nimi gemena (vrt. ’yhteinen, yleinen’). Suuraakkoset jäivät kuitenkin pienaakkosten rinnalle käytettäviksi samoissa teksteissä erikoistarkoituksiin, kuten sellaisten sanojen alkukirjaimina, joiden haluttiin erottuvan muusta tekstistä.
Monissa kielissä suuraakkosia käytetään muun muassa
Suur- ja pienaakkosten käyttö alkukirjaimina vaihtelee kuitenkin jonkin verran eri kielissä. Esimerkiksi eräät erisnimien johdannaiset kuten kansallisuuksien ja asukkaiden nimet, samoin kuin kuukausien, viikonpäivien ja juhlapäivien nimet kirjoitetaan muun muassa englannin kielessä isolla, suomen ja ruotsin kielissä sen sijaan pienellä alkukirjaimella. Saksan kielessä kaikki substantiivit kirjoitetaan isolla alkukirjaimella.
Yksinomaan suuraakkosin kirjoitetun tekstin lukeminen on noin 13–20 % hitaampaa kuin pienaakkosin kirjoitetun tekstin.