cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Selimin moskeija
Kupoli
Moskeijan kupoli on Turkin suurimpia 31,25 metrin halkaisijallaan. Korkeutta kupolilla on 43,25 metriä. 2 000 tonnia painava kupoli lepää kuuden metrin etäisyydellä olevien pylväiden varassa.
Metsänemät
Metsänemät (Epipogium) on kasvisuku kämmekkäkasvien heimossa. Siihen kuuluu viisi lajia, joita esiintyy Euraasiassa, Afrikassa ja Australiassa. Metsänemien tieteellinen nimi Epipogium (, "parran päällä") viittaa kukan muotoon, sen huulen alapuolelle kääntyneisiin kehälehtiin.
Concarneau
thumb|250px|Concarneau Concarneau on kunta Finistèren departementissa Bretagnen hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 19 453 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Concarneaun pinta-ala on 41 neliökilometriä.
Greater Sudbury
Greater Sudbury on kaupunki Ontarion provinssissa Kanadassa. Kaupunki muodostettiin vuonna 2001 entisen Sudburyn seutukunnan (Regional municipality) kuntien kuntaliitoksilla. ”Greater Sudbury” on käytännössä vain virallisissa yhteyksissä käytetty nimitys, ja kaupungista käytetään edelleen paikallisesti nimeä ”Sudbury” entisen Sudburyn kaupungin mukaan. Greater Sudbury on Ontarion ainoa kaupunki, jolla on sekä englannin- että ranskankielinen nimi.
Concarneau
Lähteet
47.87611°N, -3.91778°W
Greater Sudbury
Greater Sudbury on väkiluvultaan Pohjois-Ontarion suurin ja Kanadan 29. suurin kaupunki; kaupungissa asuu noin 158 000 ihmistä (2006). Kaupungin pinta-ala on 3 201 km², joten se on Ontarion suurin ja koko Kanadan toiseksi suurin kaupunki pinta-alaltaan.
Historia
thumb|left|180px|Sudbury 1942 Sudburysta tuli kauppala (town) vuonna 1883 ja kaupunki (city) vuonna 1930. Alueen alkuperäinen eurooppalaisperäinen nimi oli Sainte-Anne-des-Pins; Sudbury perustettiin metsurien leiriksi, johon myös alkuperäinen nimi viittaa (pin on ranskaa ja tarkoittaa mäntyä).
Kanadan halki kulkevan rautatien rakennustöiden yhteydessä 1880-luvulla paljastui Sudburyn alueelta rikas nikkeli- ja kuparimalmiesiintymä. Löydön jälkeen entinen metsuriyhteisö kasvoi vauhdilla kaivoskaupungiksi ja nimettiin Canadian Pacific Railwayn komissaarin vaimon englantilaisen kotikaupungin mukaan Sudburyksi.
Kaupungin taloudellinen tila myötäili maailman nikkelintarpeen mukaan. Ensimmäisen ja toisen maailmansodan aikaan nikkelintarve oli huipussaan ja kylmän sodan puhjettua Yhdysvallat nousi Sudburyn nikkelin tärkeimmäksi kauppakumppaniksi.
1950- ja 1960-luvuilla kaupunki oli levottomien kaivoslakkojen ja väkivaltaisiksi äityneiden mielenosoitusten näyttämönä. Vielä 1970-luvun lopulla kaupungin terästyöläiset lakkoilivat ja kaupunki ajautui taloudellisiin vaikeuksiin. Seurauksena oli 1980- ja 1990-luvuilla voimakas pyrkimys laajentaa kaupungin muita työllisyyssektoreita.
2000-luvulla kaivosteollisuus on edelleen merkittävä työllistäjä Sudburyssa, mutta kaupunkiin on syntynyt uusia kaupan-, hallinnon-, matkailun-, tieteen- ja teknologianalan yrityksiä ja toimijoita.
Vuoden 2001 kuntaliitos
1. tammikuuta 2001 alueen kaksi kaupunkia ja 5 kauppalaa (town) yhdistyivät ja muodostivat Greater Sudburyn kaupungin. Kaupungin johdosta vastaavat valtuusto ja pormestari. Greater Sudbury'iin liittyneet kunnat väkilukuineen olivat seuraavat vuoden 1996 väestönlaskennassa:
Maantiede ja väestö
thumb|left|Wahnapitae-järvi Greater Sudbury sijaitsee leveyspiirillä 46°29' N ja pituuspiirillä 81°00' W. Kaupunki on perustettu muinaisen meteoriittikraatterin päälle. Alueen kasvillisuus oli kärsinyt pahoin kaivos- ja metalliteollisuudesta 1970-luvun alussa. Happosateet olivat monin paikoin tappaneet kasvillisuuden ja eroosio paljastanut kallioperän. 1970-luvulla alkaneen kasvillisuuden ennallistamiskampanjan ansiosta luonto on elpynyt huomattavissa määrin.
Nykyisen Greater Sudburyn alueella on yli 300 järveä, joista Wahnapitae-järvi pitää hallussaan ennätystä maailman suurimmasta yhden kaupungin rajojen sisällä olevasta järvestä.
Kaupungin 158 000 asukkaasta 62 % on englanninkielisiä ja 28 % ranskankielisiä; kaupungissa asuu myös suomalaisten siirtolaisten jälkeläisiä. Asukastiheys on 49 as./km². Asukkaista 65 % on katolisia, 23 % protestantteja ja 10 % ei kuulu kirkkoon.
Fighting Demons
Fighting Demons on yhdysvaltalaisen räppäri Juice Wrldin neljäs studioalbumi ja toinen postuumisti julkaistu studioalbumi. Se julkaistiin 10. joulukuuta 2021 Grade A Productionsin ja Interscope Recordsin kautta.
Julkaisu
11. marraskuuta 2021 Grade A Productions julkisti yhdessä Juice Wrldin äidin Carmela Wallacen kanssa albumin, joka julkaistiin 10. joulukuuta 2021. Albumin johtava single ”Already Dead” julkaistiin 12. marraskuuta 2021, ja se ylsi Billboard Hot 100 -listan sijalle 20. Toinen single, ”Wandered to LA”, julkaistiin 3. joulukuuta 2021, ja se ylsi Billboard Hot 100 -listan sijalle 49.
Albumi ylsi Billboard 200 -listan sijalle 2. Aikaisemmatkin Juice Wrldin albumit ovat yltäneet listalle viiden parhaan joukkoon.
Albumille on lisätty myöhemmin ”Cigarettes”, ”Go Hard 2.0”, ”Sometimes”, ”Rich And Blind” ja ”Legends”, joista kaksi viimeisintä oli julkaistu jo vuonna 2018.
Annie Proulx
Edna Annie Proulx [] (s. 22. elokuuta 1935 Norwich, Connecticut Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen toimittaja ja kirjailija. Teoksissaan hän kuvailee usein Yhdysvaltojen vanhaa maaseutua, sen tavallisia ihmisiä, ja kiinnekohtana on maisema. .
Elämä
Proulx on isän puolelta kanadanranskalainen, äidin sukua tuli Amerikkaan pian Mayflowerin jälkeen. Proulx'n äiti oli taidemaalari. Proulx asuu Wyomingin maaseudulla lähellä Saratogan kaupunkia 300 ha:n Bird Cloudin maatilalla, talvet kaupungissa New Mexicon Albuquerquessa. Hän on tuotantonsa eri vaiheissa käyttänyt nimestään eri muotoja: E. A. Proulx, E. Annie Proulx, Annie Proulx. Proulxilla on kolme aikuista poikaa, ja hän on eronnut kolmesti. Hän on opiskellut historiaa ja tapahistoriaa, ja hän valmisteli tohtorintutkintoa, joka kuitenkin jäi kesken.
Ura
Proulx'n kaunokirjallisen tuotannon suppeus johtuu siitä, että hän työskenteli aiemmin toimittajana, jolloin hän kirjoitti myös joitakin tietokirjoja. Kaunokirjallisuuden pariin hän siirtyi vasta yli viisikymmenvuotiaana, kun lapset, kolme poikaa, olivat muuttaneet pois kotoa. Syksyllä 2011 hänellä oli tekeillä romaani, jonka tapahtumat sijoittuvat osittain Kiinan Kantoniin.
Proulx'n kaunokirjallinen esikoisteos Postcard ilmestyi 1992, mutta sitä ennen hän oli kirjoittanut novelleja. Ensimmäisenä kaunokirjallisena tekstinä pidetään tieteiskertomusta "The Customs Lounge", joka ilmestyi syyskuussa 1963 If-lehdessä tekijänimellä "E. A. Proulx". Sitä varhaisempi oli tieteisnovelli "All the Pretty Little Horses", joka ilmestyi nuorisolehdessä Seventeen 1964. Sen jälkeen hänen novellejaan ilmestyi 1970-luvun lopulla Esquiressa ja Gray's Sporting Journalissa.
Ensimmäinen novellikokoelma Heart Songs and Other Stories ilmestyi 1988, ja vuonna 1992 ilmestyi romaani Postcard, jonka kirjoittamiseen häntä kannustettiin ja johon hän sai apurahoja. Teoksesta hänelle myönnettiin 1992 NEA-palkinto ja 1993 Guggenheimin stipendi.
Palkinnot
Proulx on saanut useita kirjallisuusalan palkintoja. Esikoisromaanista Postcards hän sai vuonna 1993 PEN/Faulkner-palkinnon ensimmäisenä naisena palkinnon historiassa. Hänen toinen romaaninsa Laivauutisia (The Shipping News) sai kaunokirjallisuuden Pulitzerin ja National Book Awardin vuonna 1994. Alun perin The New Yorkerissa vuonna 1997 ilmestynyt ja myöhemmin vuonna 1999 ilmestyneessä novellikokoelmassa Lyhyt kantama: Kertomuksia Wyomingista (Close Range: Wyoming Stories) julkaistu novelli Brokeback Mountain sai vuonna 1998 O. Henry -palkinnon. Vuotta myöhemmin samaisessa lehdessä ja novellikokoelmassa ilmestynyt Maan muta (The Mud Below) toi Proulx'lle toisen O. Henry -palkinnon.
Filmauksia
Kahdesta Proulx'n teoksesta on tehty elokuva. Vuonna 2001 sai ensi-iltansa Lasse Hallströmin ohjaama Laivauutisia ja vuonna 2005 Ang Leen ohjaama Brokeback Mountain.
Nykyrkan piiri
Nykyrkan piiri sijaitsee Mullsjön kunnassa Ruotsissa. Sen väkiluku on.
Aiheesta muualla
thumb|left|Mullsjön kunnan piirit
Crozon
thumb|250px|Cap de la Chèvre Crozon on kunta Finistèren departementissa Bretagnen hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 7 535 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Crozonin pinta-ala on 80 neliökilometriä.
Lähteet
48.24583°N, -4.4875°W
Heikki Nurmio
Heikki Eliel Nurmio (29. lokakuuta 1887 Pihlajavesi – 22. heinäkuuta 1947) oli suomalainen jääkärieversti, sotahistorioitsija ja salanimellä Aarne Mustasalo nuortenkirjailija. Nurmio tunnetaan Jääkärimarssin sanoittajana.
Tausta ja perhe
Nurmion vanhemmat olivat rovasti Henrik Nurmio ja Anna Alina Groundstroem. Heikki Nurmio vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Helvi Lydia Lausteen kanssa.
Pihlajaveden pappilan seinässä on muistolaatta siitä, kun pappilassa syntyi vuonna 1887 kirkkoherra Henrik Nurmion perheeseen poika Heikki. Perhe muutti Pihlajavedeltä jo kahden vuoden kuluttua, ensin Soiniin ja sieltä Raisioon.
Nurmion veli oli historiantutkija Yrjö Nurmio.
Opinnot
Nurmio kirjoitti ylioppilaaksi Turun suomalaisesta reaalilyseosta vuonna 1906. Hän jatkoi opintoja Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan historiallis-kielitieteellisellä osastolla ja liittyi Varsinaissuomalaiseen osakuntaan. Nurmio suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon vuonna 1911 ja kasvatusopin tutkinnon vuonna 1912. Hän auskultoi Helsingin suomalaisessa normaalilyseossa vuosina 1911–1912 ja suoritti filosofian maisterin tutkinnon vuonna 1926. Hän antoi opettajanäytteet suomalaisessa normaalilyseossa vuonna 1927.
Upseerin uraansa liittyen hän suoritti vuonna 1924 viiden kuukauden opintomatkan Karlbergin sotakorkeakouluun ja kadettikouluun seuraamaan sotahistorian opetusta. Sotakorkeakoulun komentajakurssin hän suoritti vuonna 1928.
Opetustyö
Nurmio hoiti marraskuun vuonna 1911 Turun suomalaisen yhteiskoulun maantiedon, historian ja suomen kielen opettajan toimia viransijaisena ja toimi kevätlukukauden vuonna 1914 Parikkalan yhteiskoulun johtajana sekä historian ja suomen kielen opettajana sekä kevätlukukauden 1915 Varsinais-Suomen Kansanopiston johtajan ja syyslukukauden 1915 Rauman yhteislyseon historian ja suomen kielen opettajan toimia. Hän toimi sotahistorian tuntiopettajana Kadettikoulussa vuosina 1920–1923 ja opettajana sotilaspedagogisilla kursseilla Helsingissä, Viipurissa, Mikkelissä ja Hämeenlinnassa vuosina 1924–1925 sekä sotilaspedagogiikan tuntiopettajana Sotakorkeakoulussa kevätlukukauden vuonna 1928 ja Kadettikoulussa syyslukukauden vuonna 1927.
Sodan jälkeinen aika
Nurmio siirrettiin sisällissodan jälkeen 5. kesäkuuta 1918 alkaen Ylipäällikön esikuntaan (myöhemmin Sotaväen esikunta), missä hän palveli henkilöstötoimistossa aluksi toimistoupseerina ja myöhemmin päällikkönä. Ylipäällikön esikunnasta hänet komennettiin lyhyeksi ajaksi vuonna 1919 kansliapäälliköksi sotakoulujen tarkastajan käyttöön. Sotaväen esikunnasta hänet siirrettiin 24. syyskuuta 1924 Kadettikouluun, missä hän toimi sotahistorian opettajana. Yleisesikunnan sotahistoriallisen toimiston päälliköksi hänet nimitettiin 18. helmikuuta 1925 ja Kadettikoulun johtajaksi 29. elokuuta 1925. Kadettikoulusta hän palasi 28. huhtikuuta 1927 aikaisempaan tehtäväänsä Yleisesikunnan sotahistoriallisen toimiston päälliköksi. Hän joutui kumminkin hoitamaan oman virkansa ohella myös Kadettikoulun johtajan tointa 27. syyskuuta 1927 saakka. Nurmio oli komennettuna Saksaan 15. marraskuuta – 8. joulukuuta 1929 väliseksi ajaksi. Saksassa hän suoritti sotahistoriallisia tutkimustöitä valtakunnanarkistossa. Nurmio nimitettiin vuonna 1938 puolustusministeriön Sotahistoriallisen arkiston päälliköksi, ja hän osallistui Suomen jääkärien elämäkerraston toimittamiseen. Talvi- ja jatkosodan aikana Nurmio työskenteli puolustusministeriön, Päämajan ja Puolustusvoimain pääesikunnan sotahistoriallisen toimiston päällikkönä. Hänet haudattiin Raisioon.
Luottamustoimet
Nurmio toimi Suomen Sotahistoriallisen Seuran sihteerinä vuosina 1921–1922 ja oli Jääkäritoimiston jäsenenä vuosina 1919–1921 sekä Jääkäriliiton johtokunnan jäsenenä vuosina 1922–1923 ja 1936–1938. Sotamuseolautakunnan jäsenenä hän toimi vuonna 1932 ja oli Valtioneuvoston määräämä apujäsenenä tutkintolautakunnassa suomen kielessä suoritettavia tutkintoja varten vuosina 1923–1945. Hänelle myönnettiin Kadettikunnan elinikäinen jäsenyys vuonna 1929 ja kunniajäsenyys vuonna 1938.
Juba II
Juba II (s. n. 50 eaa. – 24 jaa.) oli Juba I:n poika ja Numidian ja Mauretanian kuningas.
Noin viisivuotiaana Juba oli mukana Julius Caesarin triumfissa Roomassa Juba I:n kukistumisen ja itsemurhan jälkeen. Hänet kasvatti Italiassa Gaius Octaviuksen, tulevan keisari Augustuksen, sisar.
Augustus asetti hänet 29 eaa. Numidian kuninkaaksi. Numidia oli ollut Rooman provinssi Juba I:n tappiosta lähtien vuonna 46 eaa. Vuonna 25 eaa. Juba sai hallittavakseen myös Mauritanian. Juba nai Marcus Antoniuksen ja Kleopatra VII:n tyttären Kleopatra Selenen, jolla oli suuri vaikutus hänen hallintoonsa.
Juba oli myös tuottelias kirjoittaja ja käsitteli historiaa, maantiedettä, kielioppia ja teatteria. Vain katkelmia hänen teoksistaan on säilynyt. Juba keräsi myös aiempien kirjoittajien tietoa kirjastoonsa pääkaupungissaan Caesareassa (nykyisin Cherchell Algeriassa). Hän järjesti myös tutkimusretkiä Kanariansaarilla ja Niilin alkulähteille.
Namurin provinssi
Namur on yksi Belgian provinsseista. Se sijaitsee maan ranskankielisellä alueella Valloniassa ja koostuu kolmesta piiristä, jotka jaetaan 38 kuntaan. Provinssin pääkaupunki on Namur. Provinssi rajoittuu Belgian Hainaut'n, Flanderin Brabantin, Liègen ja Luxembourgin provinsseihin sekä Ranskaan.
Namurin provinssissa on arviolta 489 204 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 3 666 neliökilometriä.
Namurin provinssissa sijaitseva Dinant on Adolphe Saxin, saksofonin keksijän kotikaupunki.
Shih tzu
Shih tzu [] (kiin. leijona) on erittäin vanha, pienikokoinen ja pitkäturkkinen tiibetiläistä alkuperää oleva seurakoirarotu.
Yleisvaikutelma
Shih tzu on pieni, vahva, ryhdikäs ja runsasturkkinen koira. Se on matalaraajainen ja korkeuttaan pidempi. Karvapeite on pitkä ja tiheä ja harjaamattomana saattaa takkuuntua tyvestä. Tyypillinen ylälinja muodostuu pään ja hännän korkeuden tasapainosta, matalasta olemuksesta ja leveistä kasvoista.
Luonne ja hoito
Shih tzu on ystävällinen, itsenäinen, älykäs, aktiivinen ja valpas koirarotu, mutta hieman vaikea kouluttaa. Se on suosittu näyttelykoira, ja värivaihtoehtoja on useita. Shih tzua on hyvä pestä ja harjata säännöllisesti, sillä sen turkki on paksu ja pitkä. Mikäli koiraa pidetään ainoastaan kodin lemmikkinä, shih tzun turkin voi leikata lyhyeksi, jolloin se on erittäin helppohoitoinen. Silloin sitä on helpompaa harjata ja pestä. Mikäli koiraa on tarkoitus pitää rotumääritelmänsä mukaisessa näyttelykunnossa, sen hoitaminen vaatii säännöllisen pesun ja päivittäistä harjaamista. Turkin näyttelykuntoon laittaminen voi kestää jopa neljä tuntia. Kodinhoidon kannalta shih tzu on eräs ihanteellisimpia koirarotuja, koska sen karvanlähtö on lähes olematonta.
Take Five
Take Five on musiikkiyhtye The Dave Brubeck Quartetin jazzkappale, joka julkaistiin vuonna 1959 ilmestyneellä Time Out -albumilla. Take Five julkaistiin singlenä vuonna 1961 B-puolenaan ”Blue Rondo à la Turk”. Kappaleen on säveltänyt yhtyeen saksofonisti Paul Desmond. Take Five tunnetaan myös jazzrumpali Joe Morellon rumpusoolosta. Take Fiven tahtilaji on 5/4. Kappaleesta tuli radiohitti Yhdysvalloissa aikana, jolloin rockmusiikki oli muodissa.
Shih tzu
Luonne ja hoito
Yleinen myytti on, että shih tzu on melko vaikea opettaa sisäsiistiksi. Useiden kasvattajien käytännön kokemusten mukaan tämä ei kuitenkaan pidä paikkaansa. Koira on viisas ja oppivainen, mutta kouluttamiseen vaaditaan aikaa ja kärsivällisyyttä. Shih tzun omistajan tulee olla määrätietoinen, tiukka ja perehtynyt rotuun. Pilalle hemmoteltu shih tzu on omistajansa painajainen.
Take Five
Take Five on jazzstandardi.
Shih tzu
Luonne ja hoito
thumb|left
Kissan leukemiavirus
Kissan leukemiavirus (lyh. FeLV) on kissoilla esiintyvä retroviruksiin kuuluva gammaretrovirus, joka aiheuttaa kissan leukoosia. Virus erittyy tartunnan saaneen kissan sylkeen, ulosteisiin, virtsaan ja maitoon, joista virus voi levitä kissasta toiseen. Yleisin tartuntareitti on kuitenkin syljen välityksellä esimerkiksi pureman yhteydessä. Oireet sairastuneilla kissoilla ovat hyvin vaihtelevia, ja tauti on hengenvaarallinen etenkin immuunipuolustukseltaan heikoilla kissoilla.
Tautia vastaan on olemassa rokote, ja virustartunta voidaan todeta verinäytteestä.
Nissan Silvia
Nissan Silvia oli Nissanin S-pohjalevylle perustuva pitkäikäinen urheilullinen coupé-malli. Nimellä 200SX on aikojen saatossa myyty useita eri S-sarjan autoja.
Silvia CSP311 (1964–1968)
thumb|NIssan Silvia CSP311. Nissan Silvia CSP311 esiteltiin vuoden 1964 Tokion autonäyttelyssä. Ensimmäinen Silvia oli Albrecht von Goertzin suunnittelema Fairlady-avomalliin perustunut käsin tehty coupé-malli. Valmistus loppui vuonna 1968 554 valmistuneen auton jälkeen. Jokaisessa yksilössä oli ainutlaatuinen, käsin tehty kori. Suurin osa autoista jäi Japaniin, mutta 49 autoa vietiin Australiaan ja 10 yksilöä muihin maihin. Pienet valmistusmäärät ja valmistustapa tekivät autosta erittäin arvokkaan; auto oli tuolloin lähes kaksi kertaa kalliimpi kuin Nissanin malliston toiseksi kallein malli.
Silvia S10 (1975–1979)
thumb|Nissan Silvia S10. S10-malli oli ensimmäinen S-pohjalevylle valmistettu Silvia. Se oli konservatiivisemmin muotoiltu kuin Toyotan ja Mazdan kilpailevat mallit, ja menestyi myös monilla markkinoilla heikommin. Japanissa autossa oli sama L18-moottori kuin Datsun 610/Bluebird 180B:ssä. Pohjois-Amerikassa myydyssä versiossa oli suurempi, Bluebird 200B:stä peräisin ollut L20B-moottori. Tässä mallissa oli suuremmat puskurit ja sitä myytiin nimellä Datsun 200SX. Malli ei menestynyt kummassakaan maassa erityisen hyvin, koska suurin osa ostajista valitsi Toyota Celican "tylsemmän" Nissanin sijaan.
Silvia S110 (1979–1983)
thumb|Nissan Silvia S110. S110-korimallin Silvia (Pohjois-Amerikassa Datsun 200SX ja Meksikossa Datsun Sakura) oli saatavilla sekä 2-ovisena hardtop-coupéna että 3-ovisena hatchbackina. Voimanlähteenä piti alun perin toimia Nissanin suunnittelema ja valmistama wankelmoottori, mutta luotettavuusongelmien takia moottori ei sopinut tuotantoon. Wankelmoottori korvattiin nopeasti uusilla Z-sarjan mäntämoottoreilla. Sukupolven huippumalli oli Silvia 240RS, 2.4-litraisella DOHC FJ24-moottorilla varustettu coupé. 240RS:ää valmistettiin vuosina 1983–1985, eli sen valmistus jatkui vielä S110-mallin valmistuksen loputtua. Nissan käytti 240RS:ää rallin maailmanmestaruussarjassa vuosina 1983–1985.
Silvia S12 (1984–1988)
thumb|Nissan Silvia (Gazelle) S12 Fastback. thumb|Super silhouette formula S12-korimallia valmistettiin vuosina 1984–1988, ja auton muotoiluun tehtiin pieniä muutoksia vuonna 1987 ("Mark II" -malli). S12:sta tehtiin kahta eri korimallia – kaksiovista coupéta ja kolmiovista fastback-mallia.
S12-korimallissa käytettiin useita eri moottoreita, riippuen valmistusvuodesta ja myyntialueesta. Moottorit olivat tuttuja aiemmista korimalleista, tai joissakin tapauksissa tultaisiin käyttämään myöhempien moottoriversioiden perustana (lukuun ottamatta FJ-sarjan moottoria, joka suunniteltiin ainoastaan rallikilpailuja varten). Esimerkiksi CA-sarjan moottori perustui NAP-Z-sarjaan. CA18DET-moottorin kannen muotoilua käytettiin myöhemmin RB-sarjan rivikuutosissa joita käytettiin R32-, R33, ja R34 -korimallien Skyline-malleissa. VG-sarja oli 350Z:ssa käytettävän VQ-moottorisarjan edeltäjä.
Eurooppa
S12-korimallia myytiin Euroopassa nimellä Silvia, ja ainoa korimalli oli fastback. Moottorina toimi sama 1.8-litrainen turboahdettu SOHC CA18ET-moottori jota myytiin myös Pohjois-Amerikassa, ja joillakin alueilla 2.0-litrainen DOHC FJ20E-moottori. FJ-moottori suunniteltiin alun perin 240RS-ralliautoa varten 2.4-litraisena kaasutinmoottorina (FJ24), mutta nyt sen iskutilavuutta oli pienennetty ja siinä oli polttoaineen suihkutus. Samaa moottoria käytettiin myös DR30-korimallin Skylinessä, sekä vapaastihengittävänä että turboahdettuna versiona.
Pohjois-Amerikka
Pohjois-Amerikassa S12-mallia myytiin nimellä 200SX. Coupé-koria myytiin 2.0-litraisella SOHC CA20E-moottorilla, ja fastback-koria sekä samalla 2-litraisella moottorilla, että 1.8-litraisella turboahdetulla CA18ET-moottorilla. Mallivuodeksi 1987 1.8-litraisen turbomoottorin myynti lopetettiin, ja myyntiin tuli "SE"-malli 3.0-litraisella SOHC VG30E V6-moottorilla, jota käytettiin myös Z31-korimallin 300ZXssä.
Australia
S12-mallin nimi Australiassa oli Gazelle. Gazellea myytiin sekä coupé- että fastback-korilla. Moottorina toimi sama 2.0-litrainen CA20E joka oli saatavilla muillakin markkinoilla.
Japani
S12:aa myytiin Japanissa sekä Silvia että Gazelle-nimellä. Mallien välillä on pieniä kosmeettisia eroja. Sekä S110- että S12-malleja myytiin molemmilla nimillä. Silvia oli Japanissa coupé-korinen (perusmallia myytiin myös fastback-korilla), ja Gazellea sai ainoastaan fastbackina. Molemmista malleista tehtiin kolmea versiota: perusmallia, RS- ja RS-X-versioita. RS:ssä oli 2.0-litrainen DOHC FJ20E-moottori, ja RS-X-mallissa oli sama moottori turboahdettuna (FJ20ET). Vuonna 1987 FJ-moottorit korvattiin vanhan CA-moottorin päivitetyllä versiolla, jossa oli kaksi nokka-akselia ja isompi turboahdin (CA18DET).
Silvia S13 (1988–1993)
thumb|Nissan Silvia S13. S13-mallin Silvia, joka esiteltiin vuoden 1988 puolivälissä mallivuodelle 1989, saavutti Japanissa välittömän suosion. Vientimalleja ei enää myyty Silvia-nimellä. Muotoilutrendien mukaisesti luukkulamput korvattiin perinteisillä.
Silvian fastback-malli korvattiin uudella S-pohjalevyyn perustuvalla mallilla Nissan 180SX:lla. 180SX:sta tehtiin myös lyhyen aikaa myös cabriolet-mallia, mutta vähäisen suosion takia tuotanto lopetettiin.
S13-korimallin Silvian voimanlähteenä toimi alun perin S12:ssa käytetyt CA18DE- ja CA18DET-moottorit. CA18DET-moottorissa oli nyt välijäähdytin, joka lisäsi sen tehoa hiukan. Vuonna 1990 (mallivuodelle 1991) uudet SR20DE- ja SR20DET-moottorit tulivat myyntiin. Näissä moottoreissa oli parempi teho ja vääntö suuremman iskutilavuuden ja (SR20DET-moottorissa) paremman turboahtimen ansiosta. S13-mallin Silvia oli ensimmäinen S-sarjan auto, jossa käytettiin J's, Q's, ja K's -merkintöjä kuvaamaan varustetasoja (kirjaimet viittaavat korttipakan arvoihin). J's oli perusmalli, jossa oli karu sisustus, vähän varusteita 14" peltivanteet steel wheels. Q's -mallissa oli ylellisempi sisustus ja enemmän elektroniikkaa. K's mallissa oli turboahdettu SR20DET-moottori. S13-mallin Silvia korvattiin mallivuoden 1993 jälkeen uudella S14-mallilla.
180SX/200SX/240SX RS13
thumb|Nissan 200SX RS13 (1989-1990). 180SX korvasi Silvia S12:n fastback-korin. Sitä myytiin Euroopassa ja Etelä-Afrikassa nimellä 200SX. Näissä malleissa oli alun perin 1.8-litrainen CA18DET-turbomoottori, joka korvattiin mallivuodelle 1991 2.0-litraisilla SR20DE- ja SR20DET-moottoreilla. Mallimerkinnät eivät aina viittaa moottorin kokoon: Euroopassa malli oli moottorista riippumatta aina 200SX ja Japanissa 180SX. Yhdysvalloissa myytiin 2.4-litraisella vapaastihengttävällä KA24E (1989-1990) tai KA24DE-moottorilla varustettua mallia nimellä 240SX. 180SX pysyi tuotannossa koko S14-mallin Silvian eliniän ajan, vuoteen 1998 asti.
Silvia/200SX S14 (1994–1996)
Nissan 200SX S14-korimalli esiteltiin vuonna 1994 ja se oli varustettu 2.0-litraisella turboahdetulla epäsuorasuihkutteisella moottorilla, joka kehitti 200 hv/147 kW, mallimerkinnältään moottori oli SR20DET. Valmistajan ilmoituksen mukaan suorituskyky oli hieman parannettu edeltäjästä; 7,5 sekunnin kiihtyvyys ja 235 km/h huippunopeus.
Toisin kuin RS13, S14 ei ollut alkuperäisnimeltään "aito" SX vaan sen mallinimi Japanissa on Silvia (Eurooppaan tuotu turbomalli on "Silvia K's", K-kirjaimen viitatessa "king" -sanaan eli kuninkaaseen, vapaastihengittävät mallit olivat kuningattaria eli "Q"/"queen" -malleja).
S14a (1997 –1998)
S14-korimalli ei ollut suuri myyntimenestys joten auto päivitettiin Nissanin toimesta aggressiivisemman näköiseksi vuonna 1997. Auto sai tällöin myös uuden tyyppimerkinnän; S14a. Moottorina toimi edelleen sama turboahdettu SR20DET.
Mallia myytiin Suomessa vuoteen 2000 asti, jonka jälkeen 200SX ei ole enää kuulunut Suomen Nissanin malliohjelmaan.
S15 (1999–2002)
S15-mallin Silviaa ei tuotu koskaan Eurooppaan eikä sitä ole tehty vasemmanpuoleisella ohjauksella. Australiassa sitä myytiin 200SX-nimellä.
Auto on varustettu 249 hv/184 kW (manuaali) tai 225 hv/164 kW moottorilla, mallimerkinnältään edelleen SR20DET. Autoa on valmistettu myös SR20DE (turboton 162/158 hv) moottorilla.
Myöhemmät mallit
Vuonna 2005 liikkui huhuja S16-mallista 280 hv moottorilla, mutta huhut ja kuvat konseptiautosta osoittautuivat myöhemmin vääriksi. Näillä näkymin S15 oli viimeinen S-mallisarjan auto, Nissanin keskittyessä urheiluauto/coupépuolella Z-mallin.
Drifting
Nissanin koko S-mallisarja on ollut erittäin suosittu Japanista lähtöisin olevassa driftingissä. Driftingin ideana on ajaa radan mutkat joko tyylikkäässä sivuluisussa (show drift) tai nopeassa sivuluisussa (high speed drift). Ero näissä kahdessa tyylissä on lähinnä nopeus, jolla mutkaan tullaan.
Hannu Aho (poliitikko)
Hannu Tapio Aho (s. 16. maaliskuuta 1947 Perho) on suomalainen agrologi, maanviljelijä ja keskustalainen poliitikko, joka on saanut maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria
Aho syntyi maanviljelijä Rauni Ahon ja emäntä Eila Anttilan perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1969 on emäntä Maija-Liisa Elgland. Aho kävi kansalaiskoulun 1962 ja Kannuksen maatalousoppilaitoksen 1966 ja on suorittanut elementtiasentajakurssin. Hän on ollut rakennustyöläinen ja työskennellyt Lahnakosken nahkatehtaan ja B. Huhdan käsinetehtaan palveluksessa, samoin kuin ollut maanviljelijä Koivuniemen tilalla Perhossa 1976–2004.
Aho oli kansanedustajana 1999–2003. Hänet valittiin Vaasan vaalipiiristä. Aho on ollut Perhon kunnanvaltuuston jäsen vuodesta 1981 ja oli kunnanhallituksessa jäsenenä 1983–1996 ja kunnanvaltuuston puheenjohtajana 1991–1996. Kansanedustajakaudellaan hän oli jäsenenä eduskunnan maa- ja metsätalousvaliokunnassa ja varajäsenenä sosiaali- ja terveysvaliokunnassa.
Luottamustoimet
Aholla on ollut useita luottamustehtäviä, kuten seuraavat:
Kalojen parvikäyttäytyminen
Kalojen parvikäyttäytyminen tarkoittaa kalojen käyttäytymispiirrettä, jossa vapaasti uivat kalat pyrkivät kasaantumaan tiiviiksi ryppääksi. Tyypillistä parvikäyttäytymisessä on kalojen uiminen yhdensuuntaisesti ja samanaikaisin liikkein. Parvikäyttäytymistä esiintyy yleisesti merialueiden ja vesistöjen ulappa-alueiden kalalajeilla, joista esimerkkeinä voidaan mainita silli (Clupea harengus harengus) ja makrilli (Scomber scombrus).
On esitetty, että parvikäyttäytymisestä olisi kaloille ainakin seuraavanlaista hyötyä:
Briana Williams
Briana Williams (s. 21. maaliskuuta 2002) on jamaikalainen pikajuoksija, 4 × 100 metrin viestin olympiavoittaja.
Williams voitti Tampereen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2018 kultaa 100 metrillä ajalla 11,16 ja 200 metrillä nuorten Jamaikan ennätysajalla 22,50. Hän juoksi 100 metrin alle 20-vuotiaiden maanosaennätyksen 11,02 Albuquerquessa kesäkuussa 2019. Hän voitti samana vuonna Pohjois- ja Keski-Amerikan sekä Karibian alle 18-vuotiaiden mestaruuden 100 metrin juoksussa. Alle 20-vuotiaiden Pan-Amerikan-mestaruuskilpailuissa hän saavutti 2019 kultaa 100 metrillä ja hopeaa 4 × 100 metrin viestissä.
Williams juoksi vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa avausosuuden Jamaikan 4 × 100 metrin viestijoukkueessa, joka voitti kultaa maan ennätysajalla 41,02. Belgradin sisäratojen MM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui 60 metrin juoksussa kuudenneksi ennätyksellään 7,04. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän juoksi alkuerissä Jamaikan 4 × 100 metrin viestijoukkueessa, joka loppukilpailussa sai toisella kokoonpanolla hopeaa.
Williams juoksi 100 metrin ennätyksensä 10,94 Kingstonissa kesäkuussa 2022 ja 200 metrin ennätyksensä 22,50 Tampereella nuorten MM-kisoissa 2018.
Piskarjovka
thumb|200px|Piskarjovkan kunnallishallintoalue Pietarin kartalla. Piskarjovka on historiallinen kaupunginosa ja kunnallishallintoalue Pietarin Kalininin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee kaupungin koillisosassa Marsalkka Bljuherin kadun pohjoispuolella ja yhdysradan länsipuolella. Pohjoisessa Piskarjovka rajoittuu Graždankaan.
Kaupunginosa on saanut nimensä kauppias Piskarjovista, joka alkoi myydä sieltä tontteja 1800-luvun alussa. 1900-luvun alussa Piskarjovkaan rakennettiin Pietari Suurelle nimetty sairaala ja vuonna 1913 rautatieasema. Alue liitettiin kaupunkiin vuonna 1922. Leningradin piirityksen aikana sinne haudattiin yli 470 000 nälkään kuollutta siviiliä ja 50 000 sotilasta. Vuonna 1960 perustettiin Piskarjovkan muistohautausmaa, jonka ympärille luotiin puistoalue. Alueen nykyinen rakennuskanta on etupäässä 1960–1970-luvuilta.
Televalvonta
Televalvonnalla tarkoitetaan telekuuntelua lievempää pakkokeinoa, jossa hankitaan esimerkiksi puhelimen, taikka muiden "televiestien", tunnistetietoja ja matkaviestimen sijaintitietoja tai suljetaan laite tilapäisesti, mutta ei kuunnella tai tallenneta itse viesti-, puhe-, tai dataliikennettä.
Televalvonnalla tarkoitetaan siis salassa pidettävien tunnistamistietojen hankkimista televiesteistä, jotka on lähetetty viestintäverkkoon kytketystä teleliittymästä, teleosoitteesta tai telepäätelaitteesta taikka vastaanotettu tällaiseen teleliittymään, teleosoitteeseen tai telepäätelaitteeseen, sekä matkaviestimen sijaintitiedon hankkimista ja tällaisen teleliittymän tai telepäätelaitteen tilapäistä sulkemista.
Televalvonnan edellytykset
Kun on syytä epäillä jotakuta
rikoksen esitutkintaa toimittavalle viranomaiselle voidaan antaa lupa kohdistaa televalvontaa epäillyn hallussa olevaan tai hänen oletettavasti muuten käyttämäänsä teleliittymään, teleosoitteeseen tai telepäätelaitteeseen taikka hankkia epäillyn hallussa olevan tai hänen oletettavasti muuten käyttämänsä matkaviestimen sijaintitiedot taikka tilapäisesti sulkea tällainen liittymä tai laite, jos televalvonnalla saatavilla tiedoilla taikka teleliittymän tai telepäätelaitteen sulkemisella voidaan olettaa olevan erittäin tärkeä merkitys rikoksen selvittämiselle.
Rikoksen esitutkintaa toimittavalle viranomaiselle voidaan asianomistajan suostumuksella antaa lupa kohdistaa televalvontaa tämän hallussa olevaan tai muuten käyttämään teleliittymään tai teleosoitteeseen siltä osin kuin se on tarpeen edellä mainitun rikoksen selvittämiseksi. Jos esitutkinta koskee rikosta, jonka johdosta joku on saanut surmansa, luvan myöntäminen ei edellytä surmatun oikeudenomistajien suostumusta.
Matkaviestimien sijaintitiedon hankkiminen
Sijaintietoja voidaan luovuttaa kaikissa edellämainituissa epäilyissä, paitsi törkeissä tulliselvitysrikoksissa. Kyseisten rikosten esitutkintaa toimittavalle viranomaiselle voidaan antaa lupa saada tieto niistä matkaviestimistä, joista on rikoksen oletettuna tapahtuma-aikana kirjautunut tieto rikoksen oletetun tekopaikan tai muun, rikoksen selvittämisen kannalta merkityksellisen paikan läheisyydessä sijaitsevan tukiaseman kautta telejärjestelmään, jos tietojen saamisella voidaan olettaa olevan erittäin tärkeä merkitys rikoksen selvittämiselle.
Yellowstonen kaldera
thumb|300px|Yellowstonen kansallispuisto sijaitsee kolmen limittäisen kalderan päällä.
Keisarikärpässieni
Keisarikärpässieni (Amanita caesarea) on suuressa osaa eteläistä ja keskistä Eurooppaa tavattava kärpässieniin (Amanita) kuuluva sieni. Sieni on syömiskelpoinen: sen nimi juontaa juurensa siitä, että se oli antiikin Roomassa keisarien erityisesti suosima ja arvostettu sienilaji.
Sieni muistuttaa paljon eräitä muita, myrkyllisiä kärpässieniä, joten sen tunnistamisessa tulee olla erityisen tarkkaavainen. Lajista esiintyy Pohjois-Amerikassa läheisiä lajeja, joiden syömiskelpoisuus on epäselvää.
Yellowstonen kaldera
Yellowstonen kaldera on Yellowstonen kansallispuistossa, Yhdysvalloissa, sijaitseva supertulivuori, jonka mitat ovat 55 × 72 kilometriä. Jättimäinen tulivuorenpurkaus tuotti Yellowstonen Lava Creekin tuffin 640 000 vuotta sitten. Tällöin purkautui arviolta 2 500 km³ vulkaanista ainetta, kuten laavaa ja tuhkaa. Sitä pienempiä purkauksia on sattunut noin 20 000 vuoden välein, mutta edellisestä pienehköstä purkauksesta on jo 70 000 vuotta. Sellainen vastasi voimakkuudeltaan suunnilleen samaa kuin St. Helensin purkaus vuonna 1980. Yellowstonen purkauksen arvioidaan tuhoisimmillaan olevan jopa tuhat kertaa vuoden 1980 St. Helensin purkausta voimakkaampi.
Vuonna 1985 alueella mitattiin kolmen kuukauden aikana yli 3 000 pientä maanjäristystä. Kalderan pinta nousi vuosina 2004–2009 nopeasti, mutta keväällä 2009 arveltiin nousun hidastuneen. Vuoden vaihteessa 2008–2009 koettiin Yellowstonessa jälleen pienjäristysten sarja, ja tuolloin niitä rekisteröitiin yli 900. Tutkijat pitivät niitä poikkeuksellisena. Syksyllä 2008 tutkijat kertoivat, että maankuori on alueella noussut kolmena edellisenä vuonna noin seitsemän senttiä vuodessa, mikä on selvästi eniten sinä aikana kun mittauksia on tehty. Sen uskottiin johtuneen siitä, että suurikokoinen Yellowstonen luonnonpuiston alla oleva 1 450-asteinen laavamassa puski ylöspäin.
Viime aikoina alueella on tapahtunut enemmän maanjäristyksiä kuin kahteenkymmeneen vuoteen, mutta tutkijoiden mukaan viitteitä suuresta purkauksesta ei ole.
Historiaa
Ensimmäisen kerran tulivuori purkautui voimalla yli kaksi miljoonaa vuotta sitten, ja se synnytti läpimitaltaan 50 × 80 kilometrin mittaisen kraatterin, joka oli satoja metrejä syvä. Seuraava jättipurkaus tapahtui 1,3 miljoonaa vuotta sitten ja kolmas noin 630 000 vuotta sitten. Kraatteri on sittemmin täyttynyt, ja muodostumaa kutsutaan nimellä Huckleberry Ridge Tuff. Yellowstonen kalderan useat purkaukset vapauttivat maan ilmakehään turhkaa ja kaasuja ja aiheuttivat luultavasti säähäiriöitä. Siten purkaukset ehkä edistivät joidenkin lajien sukupuuttoa Pohjois-Amerikan mantereella. Viimeksi Yellowstonen kaldera purkautui noin 13 000 vuotta sitten, jolloin se synnytti viiden kilometrin mittaisen kraatterin.
Luonnonpuiston alueella rekisteröidään pieniä maanjäristyksiä jatkuvasti. Toistaiseksi tuhoisin maanjäristys tapahtui vuonna 1959, jolloin Richterin asteikolla 7,5 vahvuiseksi mitattu järistys sai aikaiseksi maanvyörymän, joka vaati 28 ihmisen hengen.
Purkauksen vaikutukset
thumb|250px|left|Kalderan koillinen laita. [[Yellowstone (joki)|Yellowstone-joki virtaa Hayden Valleyn läpi. Kalderan reuna näkyy horisontissa.]]
Tutkija Michael Rampinon mukaan on vain ajan kysymys, milloin Yellowstone purkautuu. Yellowstonen kaldera on kuitenkin vain yksi maailman seitsemästä tällä hetkellä tunnetusta supertulivuoresta, eikä tiedetä, mikä niistä seuraavaksi räjähtää, sillä supertulivuorien toiminnasta ei tiedetä paljoakaan. Purkausta olisi myös tämän tietämättömyyden takia hyvin vaikea, ehkä mahdotonkin estää.
Sandhemin piiri
Sandhemin piiri sijaitsee Mullsjön kunnassa Ruotsissa. Sen väkiluku on.
Aiheesta muualla
thumb|left|Mullsjön kunnan piirit
Victory Monument (Bangkok)
thumb|250px|Voiton muistomerkki pystytettiin 1941 Ranskan-Thaimaan sodan kunniaksi. Nykyään se on tärkeä liikenteen solmukohta Bangkokissa. thumb|250px|Voiton muistomerkki
Victory Monument (, Anusawari Chai Samoraphum) on Bangkokissa Thaimaassa sijaitseva sotamuistomerkki. Se sijaitsee Ratchathewin kaupunginosassa koilliseen Bangkokin keskustasta keskellä liikenneympyrää Phahon Yothin ja Ratchawithi -katujen risteyskohdassa. Paikalla on myös samanniminen ilmajunarata-asema.
Muistomerkki vihittiin 24. kesäkuuta 1941 ja se kunnioittaa thai-armeijan ja -laivaston voittoa Ranskan Indokiinan siirtomaahallinnon (Vichyn Ranska) joukoista Ranskan-Thaimaan sodassa 1940–1941. Sodan tuloksena Thaimaa jälleenliitti itseensä osia Kambodžasta ja Laosista, jotka se oli menettänyt Ranskalle 1893 ja 1904. Thaimaa pitää näitä alueita historiallisesti itselleen kuuluvina.
Toisen maailmansodan jälkeen 1945 monumentista tuli poliittisesti kiusallinen, sillä liittoutuneet pakottivat Thaimaan luovuttamaan voittamansa alueet takaisin Ranskalle. Nykyään monet thaimaalaiset pitävät muistomerkkiä militarismin symbolina ja epäsuositun sotilashallinnon jäänteenä. Muistomerkki on kaikesta huolimatta kuitenkin pääkaupungin tunnetuimpia maamerkkejä.
Ranskan-Thaimaan sota
Taistelut Thaimaan ja Ranskan joukkojen välillä joulukuusta 1940 tammikuuhun 1941 olivat lyhyet ja niiden lopputulos kiistelty. Thaimaan miestappiot olivat ainoastaan 59 miestä, ja lopulliset rauhanehdot saneli Japani, jonka valloitussotasuunnitelmiin pitkäkestoinen konflikti kahden liittolaismaan välillä sopi huonosti. Kumpikaan osapuoli ei ollut tyytyväinen sopimukseen. Thaimaa ei saavuttanut tavoitettaan saada kaikkia menettyjä alueita takaisin. Ranska taasen menetti enemmän kuin oli valmis luovuttamaan. Kaikesta huolimatta kenraali Phibunsongkhramin sotilashallinto käänsi sodan lopputuloksen selkeäksi voitoksi itselleen, jota varten monumentti tilattiin ja pystytettiin muutamassa kuukaudessa.
Muistomerkin symboliikka
Muistomerkki on ulkoasultaan täysin länsimainen, toisin kuin Bangkokin toinen maamerkki Democracy Monument, joka käyttää koristelussaan perinteistä thaimaalaista merkkikieltä. Obeliskeja on käytetty länsimaissa usein sotamuistomerkeissä, vaikka itse aihe on peräisin Egyptistä. Obeliski symboloi maskuliinista voimaa ja sen ulkomuoto muistuttaa miekkaa. Bangkokin monumentin obeliskin muodostaa viisi yhteenliitettyä pistintä. Viisi sankaripatsasta muistomerkin juurella edustavat jalkaväkeä, laivastoa, ilmavoimia, poliisilaitosta ja virkamiehistöä. Patsaat on kuvattu ajalle tyypilliseen herooiseen tyyliin, jota käyttivät fasistiset ja kommunistiset hallinnot Euroopassa 1930-luvulla. Patsaat veisti italialainen kuvanveistäjä Corrado Feroci, joka käytti thai-nimeä Silpa Bhirasri. Hän vastusti patsaidensa yhdistämistä obeliskiin, jota hän nimitti "Hämmennyksen voitoksi". Patsaiden alla on kunniataulut, joihin on kaiverrettu 809 nimeä. Luvussa ovat mukana toisessa maailmansodassa ja Korean sodassa menehtyneet sotilaat. Monumentti kuuluu ulkomaisten valtiovieraiden virallisiin vierailukohteisiin. Sotaveteraanit laskevat seppeleen muistomerkille vuosittain 3. helmikuuta.
Liikenteen solmukohta
Voiton muistomerkki sijaitsee liikenteen solmukohdassa. Sen eteläpuolella on samanniminen BTS-asema ja maksullinen pikatie lähtee lähistöltä pohjoiseen Sanam Paon kohdalla. Voiton muistomerkin liikenneympyrässä on pysäkit useille linja-autoille, kuten bussit nro 8, 12, 14, 18, 92, 96, 97, 108, 112, 26, 27, 28, 29, 34, 38, 39, 54, 59, 63, 74, ja 77. Monet yksityiset pikkubussiyhtiöt käyttävät muistomerkkiä lähtö- ja päätepisteenään. Rajvithin sairaala ja Robinson Department Store -tavaratalo sijaitsevat nekin risteyksessä.
Pommi-isku
Uuden vuoden aattona 31.12.2006 muistomerkin läheisyydessä räjäytettiin pommi, joka oli ensimmäinen useamman pommin sarjasta eri puolilla kaupunkia. Ainakin yksi ihminen kuoli muistomerkillä ja kaksikymmentä haavoittui.
Aiheesta muualla
13.76472°N, 100.53861°W
Kumykit
Kumykit ovat turkkilais-tataarilainen kansa Dagestanissa Kaukasian itäosassa Venäjällä. Heidän asuinalueensa ulottuu pohjoisessa Kumykkiylänköön ja etelässä Terekkiin sekä idässä Kaspianmereen. Kumykkiylänkö on hyvin hedelmällistä aluetta.
Venäjällä asui vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 422 000 kumykkiä, joista asui Dagestanissa 267 500, jossa he muodostavat 12 prosenttia väestöstä ja ovat näin ollen maan kolmanneksi suurin etninen ryhmä. Pohjois-Ossetia-Alaniassa asuu 12 659 kumykkia mikä on 1,78 prosenttia tasavallan väestöstä. Jonkin verran kumykkeja asuu myös Venäjän ulkopuolella lähinnä entisen Neuvostoliiton alueella. Esimerkiksi Ukrainassa asui vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan 718 kumykkia.
Kumykit puhuvat turkkilaisiin kieliin kuuluvaa kumykkia. Uskonnoltaan kumykit ovat pääasiassa sunnalaisia muslimeita, mutta heillä on säilynyt joitain uskonnollisia rituaaleja ajalta ennen islamiin kääntymistä.
Historia
Oletettavasti Klaudios Ptolemaios tunsi kumykit nimellä kami ja kamaks. Useat tutkijat pitävät kumykkeja kasaarien jälkeläisinä. A. Vambry olettaa kumykkien asettuneen nykyiselle asuinalueelleen kasaarien kuningaskunnan kukoistusaikana 700-luvulla. Kumykeilla oli 1500-, 1600- ja 1700-luvuilla itsenäinen kuningaskunta, jonka pääkaupunkina oli Tarki ja jonka hallitsijaa kutsuttiin nimellä Šamkhal.
Venäjä rakensi kumykkien alueelle linnoituksia vuonna 1559. Kumykit olivat naapurikansojaan sivistyneempiä, minkä vuoksi muut kaukasialaiset kansat kunnioittivat heitä.
Viime vuosina kumykkinationalistit, kuten Salau Aliev ovat, kasaarien historian innoittamina vaatineet kumykeille johtoasemaa Dagestanissa.
thumb|300px|Kumykkien asuinalue Keski-Dagestanissa Kaspianmeren rannalla.
Franklin (Tennessee)
Franklin on kaupunki Tennesseessä Yhdysvalloissa. Se on piirikuntansa hallintokeskus. 1700-luvun lopulla perustetun Franklinin kehitys kärsi Yhdysvaltain sisällissodasta, ja kaupungin uusi nousu alkoi vasta 1980-luvulla.
Maantiede
Franklin sijaitsee 185-kilometrisen Harpeth-joen varrella 36. pohjoisen leveysasteen tuntumassa Tennesseen keskiosassa Nashvillen metropolialueella. Etäisyys Nashvillen keskustasta on 30 kilometriä etelälounaaseen. Harpeth on Cumberland River -joen sivujoki.
Historia
Franklin perustettiin 26. lokakuuta 1799, ja se sai nimensä tiedemies Benjamin Franklinin mukaan. Kaupungin perustajaksi on mainittu Abram Maury, Jr. (1766–1825). Franklinin kaupunki ja Williamsonin piirikunta olivat kukoistavan maataloutensa ansiosta Tennesseen vauraimpia seutuja sisällissotaan saakka. Sota tuhosi talouselämän, ja liittovaltion joukot miehittivät aluetta lähes kolme vuotta. Franklinin taistelu, The Battle of Franklin, käytiin 30. marraskuuta 1864, ja se oli sodan tuhoisimpia. Kaatuneiden lukumäärä oli noin 8 000. Franklinin talouselämän toipuminen kesti peräti 120 vuotta. Mustien ja valkoisten väliset jännitteet vaivasivat kaupunkia, ja se jäi Nashvillen takamaaksi. Afrikkalaistaustaisia ihmisiä muutti pohjoisen teollisuuskaupunkeihin etenkin vuosina 1910–1940.
Franklinin nousu alkoi Nashvillen imussa 1980-luvulla. Vuonna 1980 väkiluku oli noin 12 400, vuonna 2010 se oli noin 62 500. Tuolloisessa väestönlaskennassa afrikkalaistaustaisten osuus väestöstä oli noin kymmenesosa, valkoihoisiksi tilastoitiin noin 85 prosenttia. 2020-luvulle tultaessa Franklinin kaupunki ja Williamsonin piirikunta kuuluivat valtakunnan vauraimpiin.
Talous
Franklinin merkittäviä elinkeinoja ovat maatalous ja valmistava teollisuus. Matkailu on niin ikään tärkeä tulonlähde. Keskeinen maantieliikenteen väylä on Interstate 65. Maantiet U.S. Route 31 ja 431 risteävät Franklinissä.
Pirkanmaan Sanomat
Lehden jakelualueena oli Tampere, Hämeenkyrö, Kangasala, Kuhmalahti, Kuru, Lempäälä, Luopioinen, Mouhijärvi, Orivesi, Punkalaidun, Vammala, Viljakkala, Kangasala, Äetsä, Toijala, Viiala, Kylmäkoski, Valkeakoski, Urjala, Pirkkala, Pälkäne, Nokia ja Ylöjärvi.
Duke Worne
Duke Worne (14. joulukuuta 1888 Philadelphia, Pennsylvania – 13. lokakuuta 1933 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen mykkäelokuvien ohjaaja ja näyttelijä. Hän ohjasi 74 elokuvaa vuosina 1919–1931 ja esiintyi lisäksi 27:ssä elokuvassa vuosina 1914–1928.
Douarnenez
Douarnenez on kunta Finistèren departementissa Bretagnen hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 15 827 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Douarnenezin pinta-ala on 25 neliökilometriä.
Näppäimistö
thumb|250px|Tyypillinen suomalais-ruotsalainen PC-näppäimistö. thumb|250px|Suomalais-ruotsalaisen näppäimistön kaavio, johon on merkitty myös, mitkä näppäimet tuottavat erilaisen kirjoitusmerkin norjalaisessa (vihreät merkit) ja tanskalaisessa (siniset merkit) näppäinasettelussa. Näppäimistö on tiedon syöttämiseen tarkoitettu laite, joka koostuu sormilla painettavista näppäimistä. Näppäimistöjä on monissa teknisissä laitteissa, kuten tietokoneissa, kirjoituskoneissa ja laskimissa.
Tietokoneiden näppäimistöt muistuttavat yleensä perusasettelultaan kirjoituskoneiden näppäimistöjä, mutta niissä on enemmän näppäimiä. Eri tietokoneperheissä käytetyt näppäimistöt eroavat jonkin verran toisistaan, mutta nykyisin erot ovat suhteellisen vähäiset. PC-tyyppisissä tietokoneissa on ollut käytössä kolme yleistä näppäimistöstandardia, joista nykyisin yleisimmässä on 105 näppäintä, mutta joissain uusimmissa malleissa voi olla vielä erityisiä lisänäppäimiä. PC-näppäimistöjä voi usein käyttää myös muissa koneissa.
Ergonomiseksi näppäimistöksi voidaan kutsua keskeltä taitettua mallia, jonka on tarkoitus vähentää ranteisiin kohdistuvaa rasitusta.
Historia
Ensimmäinen näppäimistö tietokoneeseen yhdistettiin 4.7.1956 Whirlwind I:een, jolloin ohjelmoijat pääsivät syöttämään koneeseen käskyjä suoraan ilman reikäkortteja tai katkaisimia.
Qwerty-näppäimistö
thumb|250px|Unkarilaisen näppäimistön erikoismerkkejä. Yleisintä kirjoituskonetyyppisten näppäimistöjen asettelua kutsutaan Qwerty-asetteluksi, koska sen ylimmän kirjainrivin kuusi ensimmäistä näppäintä muodostavat tämän kirjainyhdistelmän. Qwerty-asettelusta on olemassa useita kansallisia muunnelmia, esimerkiksi saksankielisten maiden Qwertz ja ranskalainen Azerty. Useimmissa muunnelmissa erot kuitenkin keskittyvät perusnäppäinalueen oikeaan laitaan, jonne esimerkiksi ruotsalais-suomalaisessa versiossa on istutettu skandinaavisten kirjainten näppäimet, ja.
Vaihtoehtoiset asettelut
Qwerty-näppäimistön rinnalle on esitetty vaihtoehtoisia malleja kuten Dvorak-näppäimistö ja portugalilainen HCESAR, mutta ne eivät ole saavuttaneet yhtä suurta suosiota.
PC-näppäimistö
thumb|250px|Näppäimistö voi olla toteutettu ohjelmallisesti, jolloin sitä ohjataan kosketusnäytöllä tai muulla osoitinlaitteella, kuten hiirellä. Tällöin näppäimistön merkinnät ovat vaihdettavissa lennossa.
Tyypillinen suomalainen PC-näppäimistö perustuu Qwerty-näppäimistöasetteluun, jossa on perusnäppäimistön lisäksi erikoisnäppäimiä. Kaikkiaan näppäimiä on tavallisesti 101–105.
Perusnäppäimet
thumb|250px|PC-näppäimistön vasenta laitaa. Tyypillisessä suomalaisessa näppäimistössä vasen - eli -näppäin on pienempi, sillä sen ja ‑näppäimen väliin on lisätty ‑näppäin. Alarivissä sijaitsevat näppäimet (control),  (meta/Windows) sekä  (alternate), joiden avulla käyttäjä voi antaa komentoja käyttöjärjestelmälle ja ohjelmille.