cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jethro Tull
Paluu rock-juurille (1987–1994)
1988 yhtye juhli 20-vuotista historiaansa julkaisemalla 20 Years of Jethro Tull-kokoelmaboksin. Samana vuonna yhtyeeseen liittyi kosketinsoittajaksi Martin Allcock. Seuraava albumi, Rock Island, julkaistiin vuonna 1989. Albumi jatkaa edellisen albumin hard rock-voittoisampaa linjaa, tosin albumi ei menestynyt edeltäjänsä tavoin. Kappale "Kissing Willie" vinoili heavy-riffillään yhtyeen Grammy-voitolle.
1993 vietettiin Tullin 25-vuotisjuhlaa jonka kunniaksi yhtyeen nykyiset ja lähes kaikki elossa olevat ex-jäsenet kokoontuivat viettämään yhteistä juhlaa Lontoolaiseen pubiin. Tilaisuudesta on julkaistu video ja DVD A New Day Yesterday.
Maailmanmusiikkia, joululevyjä ja arkistojulkaisuja (1995-2014)
Vuoden 1995 Roots to Branches otti askeleen kohti maailmanmusiikkia, kuitenkaan unohtamatta yhtyeen folk rock-perinteitä. Vaikutteita itämaisesta ja arabialaisesta musiikista lisättiin joukkoon. Albumi jäi basisti Dave Peggin viimeiseksi hänen keskityttyä Fairport Convention-yhtyeeseen. Hänen tilalleen tuli Jonathan Noyce.
Anderson keskittyi sooloalbumien tekoon seuraavien vuosien aikana ja uusi Tull-albumi J-Tull Dot Com ilmestyi vuonna 1999. Albumi jatkoi maailmanmusiikki-vaikutteista linjaa. Vuonna 2002 ilmestyi live cd/dvd Living with the Past joka dokumentoi yhtyeen kiertuetta vuodelta 2001, sekä myös Tullin ensimmäisen kokoonpanon pienimuotoista reunionia pienessä pubiympäristössä.
2003 ilmestyi The Jethro Tull Christmas Album jolla yhtye versioi perinteisiä sekä Jethro Tullin omia jouluaiheisia lauluja. 2005 julkaistiin Aqualung Live-albumi jossa yhtye versioi Aqualung-albumin 40 hengen kutsuvierasyleisölle. Albumin tuotto meni hyväntekeväisyyteen. Samana vuonna entinen Tull-rumpali Mark Craney kuoli pitkäaikaisen sairastelun jälkeen. Ian Anderson oli tukenut vuosien aikana Craneyta mm. järjestämällä hänen hyväkseen erilaisia hyväntekeväisyysprojekteja joiden tuotoilla korvattiin hänen sairaalamaksujaan.
Seuraavana vuonna koettiin myös miehistönvaihdoksia, kun Andrew Giddings (perhesyyt) ja Jonathan Noyce (musiikilliset erimielisyydet) jättivät yhtyeen. Tilalle tulivat basisti David Goodier ja kosketinsoittaja John O'Hara. Myös Ian Andersonin poika James Duncan on toiminut yhtyeen toisena rumpalina vuodesta 2007 alkaen. Vuosi 2008 oli yhtyeen 40-vuotisjuhlavuosi ja sen kunniaksi yhtye teki suuren kiertueen ja myös aiheeseen liittyviä julkaisuja ilmestyi.
2000-luvulla yhtyeen katalogi on julkaistu remasteroituna bonus-kappalein varustettuna ja lisäksi albumeista This Was, Stand Up, Benefit, Aqualung ja Thick as a Brick on julkaistu 40-vuotisjuhlapainokset muhkeine lisämateriaaleineen. Myös arkistokuvamateriaaleja on julkaistu DVD-muodossa. Vuoden 2012 huhtikuussa Ian Anderson julkaisi Thick as a Brick-albumille jatko-osan Thick as a Brick 2: Whatever Happened to Gerald Bostock?. Albumi julkaistiin nimenomaan Ian Andersonin sooloalbumina.
Jethro Tull lopetti toimintansa huhtikuussa 2014 keulahahmo Ian Andersonin siirryttyä pysyvästi soolouralle. Myös kitaristi Martin Barrella on oma yhtye tällä hetkellä.
Moro-kapina
Moro-kapina oli Filippiinien muslimivähemmistön kapina yhdysvaltalaisia miehittäjiä vastaan. Sitä pidetään usein jatkona Filippiinien ja Yhdysvaltain sodalle, jonka seurauksena Filippiinit joutuivat Yhdysvaltain haltuun. Kapinan katsotaan kestäneen Filippiinien ja Yhdysvaltain sodan lopusta vuoteen 1913, jolloin käytiin Bud Bagsakin taistelu.
Taustaa
Vuoden 1898 Pariisin rauha päätti Espanjan ja Yhdysvaltain sodan. Yhdysvallat sai haltuunsa Puerto Ricon Karibianmerellä sekä Guamin Tyynellämerellä. Sopimus takasi myös itsenäisyyden Kuuballe sekä Yhdysvallat saattoi ottaa Filippiinit haltuunsa 20 miljoonan dollarin korvauksella. Aluelisäykset eivät saaneet täyttä kannatusta Yhdysvaltain senaatissa, mutta laajentuminen hyväksyttiin yhden äänen enemmistöllä. Yhdysvalloista tuli siirtomaavalta.
Tällä välin Filippiinit olivat ehtineet julistautua itsenäiseksi. Valtiota ei kuitenkaan tunnustettu ja poliittiset levottomuudet alkoivat itsenäisyyttä kannattavan alkuperäisväestön ja sitä vastustavien länsimaisten kolonialistien kesken. Filippiinien kongressin puhemies julisti sodan Yhdysvalloille 2. kesäkuuta 1899 aloittaen Filippiinien ja Yhdysvaltain sodan.
Yhdysvallat laivasi saarelle yli 100 000 miehen vahvuisen nykyaikaisesti aseistautuneen armeijan. Sodassa käytiin useita taisteluja, mutta vanhanaikaisesti aseistautuneet filippiiniläiset jäivät jatkuvasti alakynteen. Lisäksi kolera ja nälänhätä verottivat filippiiniläisiä. Yhdysvallat menettivät noin 5 000 miestä ja Filippiinit 12 000–20 000 miestä. Lisäksi tauteihin, nälänhätään ja väkivaltaisuuksiin kuoli arvioista riippuen 200 000–1 500 000 siviiliä. Filippiiniläiset antautuivat ja rauhansopimus kirjoitettiin Yhdysvaltain itsenäisyyspäivänä 4. heinäkuuta 1902.
Toinen vaihe
Filippiinien muslimivähemmistö, lähinnä Mindanaon ja Jolon alueilla asuneet morot olivat kannattaneet itsenäisyyttä ja käyneet sissisotaa miehittäjiä vastaan jo Espanjan siirtomaavallan aikana. Morot jatkoivat nyt taistelua uusia miehittäjiä vastaan. Vielä Filippiinien ja Yhdysvaltain sodan lopulla he väijyttivät yhdysvaltalaisten partioita ja osastoja, sekä tekivät ryöstöretkiä vastustajan varastoihin. Amerikkalaiset vaativat paikallisia johtajia datuja luovuttamaan soturit, jotka olivat osallistuneet hyökkäyksiin ja palauttamaan Yhdysvalloille kuuluvan omaisuuden. Datut eivät puolustaneet pelkästään itsenäisyyttään, vaan myös ikivanhoja säätyihin perustuneita yhteiskuntaluokkia sekä oikeutta pitää orjia ja maaorjia.
Eversti Frank Baldwinin johtama rangaistusretkikunta hyökkäsi moroja vastaan Bandapatanin taistelussa 2. toukokuuta 1902. Bandapatanin cotta, morojen linnake, tarjosi yllättävän suuren vastuksen ja kun yhdysvaltalaisjoukot saivat tehtyä murron puolustukseen he surmasivat armotta kaikki puolustajat. Bandapatanin taistelu toimi esikuvana ja vastaavanlaisia verilöylyihin päättyneitä taisteluja käytiin koko kapinan ajan.
Sotilaskuvernöörit
Moro-kapinan aikana Yhdysvallat kierrätti Moro-provinssissa kolme sotilaskuvernööriä:
Raazi
Raazi (suom. ”Halukas”) on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen vakoojatrilleri, jonka ohjasi Meghna Gulzar. Se perustuu Harinder Sikkan tositapahtumiin pohjautuvaan romaaniin Calling Sehmat. Alia Bhattin näyttelemä intialainen agentti menee naimisiin pakistanilaisen armeijaperheen pojan kanssa urkkiakseen tietoja kotimaalleen ennen kolmatta Intian-Pakistanin sotaa.
Raazi sai ensi-iltansa 11. toukokuuta 2018. Se sai pääasiassa positiivisia arvosteluja, ja varsinkin Gulzarin ohjausta ja Bhattin roolisuoritusta ylistettiin. Elokuva voitti viisi palkintoa Filmfare Awards -gaalassa, mukaan lukien parhaasta elokuvasta, ohjauksesta ja naispääosasta.
Cardiffin mies
thumb|250px|Cardiffin mies nostetaan haudastaan. Valokuva lokakuulta 1869. Cardiffin mies on New Yorkin Cardiffista vuonna 1869 löytynyt kolmimetrinen kivettynyt ihminen, joka myöhemmin osoittautui huijaukseksi. Huijauksen suunnitteli George Hull -niminen tupakkatehtailija tehdäkseen naurunalaiseksi kiistakumppaninsa, metodistipapin, jonka mukaan raamattua olisi tulkittava kirjaimellisesti. Patsas oli tehty kipsistä ja käsitelty erilaisilla hapoilla sekä väreillä, jotta se olisi näyttänyt vanhemmalta.
Cardiffin mies myytiin 37 500 dollarin hintaan ryhmälle liikemiehiä, jotka asettivat sen näytteille New Yorkiin. Patsaan aitoudella oli puolustajansa, vaikka kaikki siihen tutustuneet paleontologit ja arkeologit tuomitsivat sen yksimielisesti väärennökseksi, sillä jopa taltan jäljet olivat näkyvillä. Myöhemmin Hull tunnusti miehen huijaukseksi.
Myöhemmin, vuonna 1876, Hull suunnitteli vielä toisenkin kivi-ihmishuijauksen, jonka uskottavuuteen oli panostettu Cardiffin miestä enemmän. Tämä Coloradon Beulahista kaivettu kivi-ihminen oli valmistettu laastista, kivipölystä, savesta, kipsistä, murskatuista luista, verestä ja lihasta. Tästä sanomalehdet kirjoittivat "sen aitoudesta ei ole epäilystäkään".
Shulamit Aloni
thumb|Shulamit Aloni vuonna 2002. Shulamit Aloni (o.s. Adler; 29. marraskuuta 1928 Tel Aviv, Brittiläinen Palestiina – 24. tammikuuta 2014 Kfar Shmaryahu, Israel) oli israelilainen poliitikko ja kansalaisaktivisti. Hänet tunnettiin liberaalina naisten ja vähemmistöjen oikeuksien puolustajana, joka arvosteli Israelin Palestiinan-miehitystä sekä vanhoillisten uskonnollisten ryhmien vaikutusvaltaa Israelin politiikassa ja yhteiskunnassa. Hän oli edustajana Israelin parlamentissa eli knessetissä vuosina 1965–1969 ja 1974–1996, ja toimi ministerinä vuosina 1974 ja 1992–1996. Alonin on sanottu olleen sukupolvensa vaikutusvaltaisin israelilainen naispoliitikko.
Elämänvaiheet
Alonin vanhemmat olivat puolanjuutalaisia. Aloni kävi Ben Shemen -koulua. Hän osallistui vuonna 1948 Israelin itsenäisyyssotaan Palmah-joukkojen sotilaana ja jäi lyhyesti jordanialaisten sotavangiksi Jerusalemissa. Sodan jälkeen hän kouluttautui opettajaksi David Yellin -opettajakoulussa. Työskenneltyään muutamia vuosia opettajana Aloni suoritti vuonna 1955 oikeustieteellisen tutkinnon Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa. Hän julkaisi vuonna 1958 suosituksi muodostuneen kansalaistaidon oppikirjan. Hän tuli laajemmin tunnetuksi kansalaisoikeuksien puolustajana ja byrokratian kriitikkona juontaessaan vuosina 1961–1965 lakikysymyksiin keskittynyttä radio-ohjelmaa.
Alonin puolue Ratz yhdistyi vuonna 1992 kahden muun vasemmistopuolueen Mapamin ja Shinuin kanssa uudeksi Meretz-puolueeksi, jonka puheenjohtaja hänestä tuli. Aloni oli Rabinin toisen hallituksen opetus- ja kulttuuriministerinä vuosina 1992–1993, salkuttomana ministerinä 1993 ja viestintäministerinä 1993–1995 sekä samanaikaisesti tiede- ja teknologiaministerinä lyhyen aikaa vuonna 1993. Hän joutui luopumaan opetusministerin paikasta, koska hänellä oli jatkuvia erimielisyyksiä samaan hallitukseen kuuluneen konservatiivisen Shas-puolueen kanssa. Hän muun muassa halusi lopettaa koulujen luokkaretket holokaustin muistopaikoille, koska hänen mielestään ne ruokkivat ksenofobiaa Israelin nuorisossa. Aloni jatkoi vielä viestintäministerinä Shimon Peresin hallituksessa vuoteen 1996, minkä jälkeen hän vetäytyi politiikasta. Hän luopui myös Meretzin puheenjohtajuudesta ja hänen seuraajakseen valittiin Yossi Sarid.
Sekulaaria valtiota kannattanut Aloni työskenteli ortodoksijuutalaisen papiston vaikutusvallan vähentämiseksi, ja hän muun muassa neuvoi ihmisiä uskonnollisten avioliittolakien kiertämisessä. Hän auttoi perustamaan tukikeskuksia perheväkivallan ja raiskausten uhreille. Erityisesti 1980–1990-luvuilla Aloni vaati äänekkäästi Israelin vetäytymistä vuoden 1967 kuuden päivän sodassa miehitetyiltä palestiinalaisalueilta ja rauhanprosessin aloittamista neuvottelemalla suoraan PLO:n kanssa. Lisäksi hän kampanjoi seksuaalivähemmistöjen, siirtotyöläisten, vammaisten ja aseistakieltäytyjien oikeuksien puolesta. Aloni kirjoitti useita kirjoja. Hän sai Bruno Kreisky -palkinnon vuonna 1985 ja Israel-palkinnon vuonna 2000. Hänet vihittiin useiden yliopistojen kunniatohtoriksi.
Aloni oli naimisissa ja hänellä oli kolme lasta.
Ahvenusjärvi (Padasjoki)
Ahvenusjärvi on Päijät-Hämeessä Padasjoella Nyystölän kylän lähellä sijaitseva järvi.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 130,3 metriä mpy.
John Compton
pienoiskuva|John Compton John George Melvin Compton (26. huhtikuuta 1925 Canouan, Saint Vincent ja Grenadiinit – 7. syyskuuta 2007 Castries) oli Saint Lucian kolminkertainen pääministeri.
Compton toimi Saint Lucian pääministerinä vuosina 1964–1979, 1982–1996 ja joulukuusta 2006 kuolemaansa asti. Hän johti Yhdistynyttä työväenpuoluetta vuosina 1964–1996 ja jälleen vuodesta 2005.
Compton oli myös viimeisen hallituksensa talousministeri. Toukokuussa 2007 hän päätyi New Yorkissa sairaalahoitoon kärsittyään aivoverenkiertohäiriön, joka jätti hänet liikuntavammaiseksi. Heinäkuussa 2007 hänen ilmoitettiin eroavan vuoden loppuun; 26. elokuuta hengitysvaikeudet veivät hänet sairaalaan, ja 1. syyskuuta hänet vietiin Martiniquelle saamaan hoitoa. Hän kuoli uusiutuneen aivoverenkiertohäiriönsä komplikaatioihin 82-vuotiaana 7. syyskuuta 2007.
Terveyshaitta
Terveyshaitalla tarkoitetaan terveydensuojelulain 1§ mukaan esimerkiksi asuinympäristössä olevasta tekijästä tai olosuhteesta aiheutuvaa sairautta tai sairauden oiretta. Lain tarkoittamana terveyshaittana pidetään myös altistumista terveydelle haitalliselle aineelle tai olosuhteelle siten, että sairauden tai sen oireiden ilmeneminen on mahdollista.
Asuntojen sisäilman aiheuttama terveyshaitta
Sisäilma saattaa sisältää terveyshaittaa aiheuttavia määriä kemiallisia aineita (epäpuhtauksia). Epäpuhtaudet voivat olla peräisin rakennus- tai sisustusmateriaaleista, kosteuden vaurioittamista rakenteista, ihmisen toiminnoista tai asunnon ja muun oleskelutilan ulkopuolelta (rakennuksen muut tilat, teollisuuden tai liikenteen päästöt). Kemialliset epäpuhtaudet ovat hiukkasmaisia tai kaasumaisia aineita, jotka voidaan jakaa orgaanisiin ja epäorgaanisiin yhdisteisiin.
Kemiallisten epäpuhtauksien pitoisuudet sisäilmassa saattavat vaihdella ympäristöolosuhteiden (sääolot, sisäilman lämpötila ja kosteus, ilmanvaihto) tai rakennuksessa ja sen ulkopuolella tapahtuvien toimintojen mukaan. Sisäilman kaasumaisten orgaanisten yhdisteiden epäillään olevan yhteydessä ihmisten kokemiin terveys- ja hajuhaittoihin ja erityisesti asumisviihtyvyyttä vähentäviin tuntemuksiin. Ilmassa samanaikaisesti esiintyvillä useilla yhdisteillä saattaa olla vaikutukseltaan myös toisiaan vahvistava ominaisuus.
Mikrobit saattavat tuottaa erittäin myrkyllisiä aineenvaihduntatuotteita, jotka leijuvat hiukkasten mukana mikrobivaurioisen rakennuksen sisäilmassa. Mikrobitoksiinit ovat terveydensuojelulain tarkoittama terveyshaitta, sillä terveyshaittana pidetään myös altistumista terveydelle haitalliselle aineelle tai olosuhteelle siten, että sairauden tai sen oireiden ilmeneminen on mahdollista. Tällainen tilanne saattaa syntyä esimerkiksi silloin, kun ihminen asuu tai oleskelee asunnossa, jossa hän voi altistua mikrobikasvustosta peräisin oleville aineenvaihduntatuotteille.
Terveyshaitan estäminen
Elinympäristön terveellisyys vaikuttaa yksilön hyvinvointiin. Tämän vuoksi elinympäristöön vaikuttava toiminta tulee terveydensuojelulain mukaan suunnitella ja järjestää siten, että yksilötason ja väestötason terveyttä ylläpidetään ja edistetään. Elinympäristöön vaikuttavaa toimintaa on harjoitettava siten, että terveyshaittojen syntyminen mahdollisuuksien mukaan estyy.
Koska ihminen viettää valtaosan ajastaan kotona ja työpaikalla, erityisen soveltamiskelpoisia lakeja ovat terveydensuojelulaki ja työturvallisuuslaki. Terveydensuojelulain mukaan sisätilojen sisäilman puhtauden ja muiden vastaavien olosuhteiden tulee olla sellaiset, ettei niistä aiheudu asunnossa tai sisätilassa oleskeleville terveyshaittaa. Asunnossa ja muussa oleskelutilassa ei saa olla mikrobeja siinä määrin, että niistä aiheutuu terveyshaittaa. Työturvallisuuslain tarkoituksena taas on suojella työntekijöiden terveyttä ja turvallisuutta uhkaavilta vaaroilta, jotka voivat aiheutua altistumisesta biologisille tekijöille työssä. Tätä lakia sovelletaan toimintoihin, joissa työntekijät altistuvat tai voivat altistua työnsä johdosta biologisille tekijöille. Pykälässä asetettaisiin työnantajalle velvollisuus rajoittaa työntekijöiden altistuminen turvallisuutta tai terveyttä haittaaville tai vaarantaville biologisille tekijöille niin vähäiseksi, ettei niistä aiheutuisi vaaraa ja haittaa työntekijöiden turvallisuudelle ja terveydelle. Tämä velvollisuus kattaisi myös lisääntymisterveydelle aiheutuvan vaaran torjumisen.
Terveydensuojelulain (763/94) 26 §:n mukaan asunnon ja muun sisätilan sisäilman tulee olla puhdasta eivätkä esimerkiksi mikrobit ja muut vastaavat tekijät saa aiheuttaa terveyshaittaa asunnossa tai sisätilassa oleskeleville. Puhtaudella tarkoitetaan esimerkiksi sisäilman kemiallisia epäpuhtauksia. Mikrobien tuottamia toksiineja ajatellen EU:n uusi kemikaalilainsäädäntö REACH olisi asianmukainen asetus, jota voisi soveltaa mikrobitoksiinien vaaranarvioinnissa. REACH astui voimaan 2007 ja asetus on suoraan jäsenmaita sitovaa lainsäädäntöä.
ISO 3166-2:TW
thumb|250px|Taiwanin hallintoalueet. {{legend|#e3edc3|Piirikunnat}}{{legend|#ceb2cd|Piirikuntatason kaupungit}}{{legend|#f5c3c4|Itsehallinnolliset kunnat}} ISO 3166-2:TW on ISO-standardointijärjestön standardi, joka määrittää geokoodit Kiinan tasavallalle eli Taiwanille. ISO 3166-2:TW on ISO 3166-2 -standardin osajoukko, joka määrittää 13 piirikunnan, kolmen piirikuntatason kaupungin ja kuuden itsehallinnollisen kunnan koodit.
Koska Kiinan kansantasavalta katsoo Taiwanin olevan yksi maakunnistaan, sillä on myös ISO 3166-2:CN -standardin mukainen koodi <tt>CN-TW</tt>.
Koodit
Koodin ensimmäinen osa on ISO 3166-1 -standardin mukainen Taiwanin maakoodi ”TW”. Toinen osa on aluekohtainen kolmikirjaiminen tunnus.
Familon
thumb|right Familon on suomalainen tuotemerkki, jonka valikoimiin kuuluu sänkyjä, patjoja, tyynyjä, peittoja ja vuodevaatteita. Vuonna 1966 perustetusta Familon-brändistä vastaa nykyään ruotsalaiseen Wendre Group -konserniin kuuluva suomalainen Wendre Finland Oy.
Familon-tuotteet suunnitellaan Suomessa ja valmistetaan enimmäkseen Virossa yhtiön omalla tehtaalla.
Valjasliikkeestä Espeen 1912–1962
Familonin historia ulottuu vuoteen 1912, jolloin kuusi vuotta aiemmin Pohjois-Karjalasta Helsinkiin muuttanut ja siellä Suomen Liikemiesten Kauppaopiston käynyt Samuli Pajarinen perusti Valjasliike Oy:n myymään hevosvaljaita ja muita nahkatavaroita. Nahkatavarakaupasta Pajarinen laajensi toimintaa nahkateollisuuteen. Vuonna 1921 Pajarinen osti Oulun Valjastehtaiden Helsingin myymälät ja Valjasliikkeen nimi muutettiin Valjas- ja Nahkatavara Oy:ksi. Vuonna 1928 Pajarinen perusti Nahkateos Oy:n.
Vuonna 1935 yhtiö muutti nimensä perustajan nimikirjainten (SP, es pee) mukaan Espe Oy:ksi.
Vuonna 1937 Pajarinen perusti Salkkuteos Oy:n. Helsingissä Aleksanterinkatu 13:ssa sijainnut Espen liike myi nahkaa, laukkuja, käsineitä, valjaita, solkia, heloja sekä urheilu- ja verhoilutarvikkeita.
Kymen Vanu 1954–1965
Vuonna 1954 Irja ja Unto Huittinen perustivat Kymen Vanu Oy:n Kouvolassa. Yhtiö myi valmistamiaan flokkipatjoja ja -tyynyjä kaupungin keskustassa. Seuraavana vuonna yritys muutti Tornionmäen tehdasaluelle ja tuotanto teollistui 300 neliömetrin tiloissa. Yritys alkoi valmistaa myös peitteitä. Tuotantoa kasvatettiin vuosi vuodelta ja vuonna 1961 Tornionmäestä ostettiin tontti, jonne rakennettiin tehdas, jonka pinta-ala oli 5200 neliömetriä. Seuraavana vuonna alettiin valmistaa vaahtomuovia. Vuonna 1965 Espe osti Kymen Vanun.
Perheyhtiö Espen toinen sukupolvi 1963–1987
Perheyhtiön toiseen sukupolveen kuulunut Pajarisen tytär ekonomi Heli Vuorinen aloitti yrityksessä vuonna 1944. Hänen veljensä Jarmo ja Jarkko Pajarinen aloittivat yrityksessä 1950-luvulla.
Hevosvaljaiden kysynnän hiipuessa 1960-luvulla Espe Oy aloitti vaahtomuovituotteiden valmistuksen ostettuaan alan markkinajohtaja Kymen Vanun vuonna 1965. Tehtaaseen hankittiin uusi vaahtomuovinvalukone, joka monipuolisti ja tehosti tuotantoa. Lauttasaareen rakennettiin patja- ja pehmustetehdas.
Tuotemerkki Familon otettiin käyttöön vuonna 1966. Nimi juonnettiin sanoista family (perhe) ja porolon (vaahtomuovi venäjäksi). Ensimmäiset Familon-tuotteet olivat vaahtomuovipatjojen lisäksi joustin- ja runkopatjoja. Familon-tuotteita alettiin myydä myös Ruotsissa ja Neuvostoliitossa.
Vuonna 1968 yhtiöllä oli lähes 90 työntekijää. Yhtiön toimiala oli muuttunut kaupasta teollisuuteen.
1970-luvulla Familon alkoi valmistaa äitiyspakkauksen makuupusseja. Vuonna 1973 valmistui Kouvolan tehtaan laajennus, joka kaksinkertaisti vaahtomuovin tuotannon. Vuonna 1978 Kauhavalta ostettiin Sakulon Oy, joka valmisti vaahtomuovia ja patjoja. Puolet yhtiöstä myytiin öljy-yhtiö Shellille, jolta saatiin paitsi taloudellista tukea kilpailun kiristyessä myös asiantuntemusta muovialalle. Vuodevaatteiden ja patjojen tuotanto siirrettiin 1970-luvun loppupuolella Helsingin Lauttasaaresta Kouvolaan.
1980-luvulla perheyhtiön johtajaksi tuli Pajarisen poika Jarkko Pajarinen. Yhtiöllä oli noin 450 työntekijää. Vuonna 1983 Kouvolan tehtaalle avattiin uusi tuotantolinja. Heinolassa aloitettiin patjatuotanto vuonna 1984. Kankaanpäästä ostettiin Oy Testilnorion Ab. Peitteiden ja tyynyjen valmistus keskitettiin Kankaanpäähän. Vuonna 1987 Kouvolassa otettiin käyttöön varastoa automaattisesti valvova kuljetusrobotti.
Espe Shellin tytäryhtiönä 1988–1999
Vuonna 1988 Shell osti loput Espen osakkeista Pajarisilta. Yhtiön toimitusjohtajana aloitti Jouko Salakka. Yhtiöllä oli 400 työntekijää ja sen liikevaihto oli 180 miljoonaa markkaa. Espe oli ensimmäinen eurooppalainen vaahtomuovin valmistaja, joka luopui freonien käytöstä.
Vuonna 1996 Espen liikevaihto oli yli 200 miljoonaa markkaa ja yhtiöllä oli 260 työntekijää kuudella paikkakunnalla. Yhtiön tuotemerkkejä olivat Familonin lisäksi Teno, Eterlon-vaahtomuovi ja Espefill-vanu.
Vuonna 1998 Shell halusi luopua Espestä. Salakka teki muun toimivan johdon kanssa tarjouksen yrityksestä, mutta kun Shell halusi myydä heille myös tanskalaisen vaahtomuovitehtaan, hinta muodustui liian kalliiksi ja ostajat ottivat mukaansa pääomasijoittaja Capmanin. Huhtikuussa 1999 tehdyssä kaupassa Salakan osuus oli noin 20 prosenttia, muun johdon noin 10 prosenttia ja Capmanin osuus yli 70 prosenttia.
Espe ja Finlayson Capmanin alaisuudessa 1999–2014
Vuonna 1999 Espellä oli 400 työntekijää. Lokakuussa se osti Scanwovenin, joka oli keskittynyt vanujen ja kuitukankaiden valmistukseen. Yhtiö nosti myös omistuksensa joustinpatjoja valmistaneesta Unilonista 50 prosenttiin. Yhtiön toinen omistaja oli Isku.
Marraskuussa 2000 Espe kertoi ostavansa Finlaysonin norjalaiselta Winder ASA:lta. Yhtiöt jatkoivat itsenäisinä yrityksinä. Suomessa myytiin Familyn-tuotteita, mutta ulkomailla käytettiin vain Finlayson-nimeä.
Vuonna 2004 konserni jaettiin kolmeen yhtiöön:
Nimi Finlayson&Co otettiin käyttöön vuonna 2006 samalla, kun konserni perusti ensimmäisen oman myymälänsä Helsingin Kamppiin. Konserniin kuuluivat vaahtomuoviin keskittynyt Espe Oy, kuitualalla toiminut Ewona Oy ja sisustekstiiliyritys Finlayson Oy. Yhtiöllä oli tuotantoa Forssassa, Heinolassa, Helsingissä, Kankaanpäässä ja Kouvolassa sekä ulkomailla Tanskassa, Venäjällä ja Virossa.
Vuonna 2007 Espen Kouvolan vaahtomuovitehdas liitettiin Recticel Groupiin. Yhtiö toimi 267 maassa ja sillä oli noin 12 000 työntekijää. Yhtiön pääkonttori sijaitsi Brysselissä. Recticel valmisti vaahtomuovia, patjoja ja sänkyjä pääosin Euroopassa. Se teki myös alihankintaa autoteollisuudelle autojen sisä- ja ulkomateriaaleista, rakennusteollisuudelle toimitettiin eristemateriaaleja.
Vuonna 2011 Familon- ja Teno-brändeillä myytiin Suomessa muun muassa patjoja, tyynyjä, peittoja ja päiväpeitteitä. Familon-tuotteet olivat markkinajohtajia, niiden markkinaosuudet olivat tuotekategorioista riippuen 38–55 prosenttia.
Kesällä 2014 Capman myi Familon-liiketoiminnan Trading houselle. Familon-tuotteita valmisti Kankaanpäässä ja Heinolassa noin sata henkilöä. Jukka Kurttila, Petri Pesonen ja Risto Voutilainen ostivat Capmanilta Finlaysonin. Trading House Scandinavian omistaja oli ruotsinvirolainen tekstiilitehtailija Peter Hunt. Yhtiön asiakkaisiin kuului muun muassa Ikea ja Jysk.
Familon osana Wendreä 2015–
Kankaanpään tehdas lakkautettiin vuonna 2015 ja Heinolan tehdas vuonna 2016, kun loputkin tuotannosta keskitettiin Viroon.
Organisaatio
Familon-brändistä vastaa Wendre Finland Oy, joka on osa Peter Huntin omistamaa Wendre Group -konsernia. Ruotsalainen Wendre toimii myös Puolassa, Saksassa ja Virossa ja sillä on noin 800 työntekijää.
Tuotteita
Familon-tuotteet suunnitellaan Suomessa. Familon-brändillä on myyty esimerkiksi sänkyjä, patjoja, tyynyjä, peittoja, pussilakanoita, päiväpeitteitä, verhoja ja muita kodin tekstiilejä. Suurin osa tuotteista valmistetaan nykyisin Pärnussa Virossa.
Familon-brändin lisäksi brändiperheeseen kuuluu Familon Princess, jonka valmistus aloitettiin 1960-luvulla sekä Familon Home, joka lanseerattiin vuonna 2016.
Ensimmäiset kierrätyskuituja hyödyntävät Familon-tyynyt ja peitteet valmistettiin vuonna 1995, 2000-luvun alussa Familon-sänkymallistoon lisättiin älypehmustesängyt.
Luiz Soares Vieira
Luiz Soares Vieira (s. 2. toukokuuta 1937 Conchas) on brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 21. helmikuuta 1960 ja nimitettiin Macapán hiippakunnan johtoon 25. huhtikuuta 1984. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Domingos Gabriel Wisniewski, jota avustivat Geraldo Majella Agnelo ja Romeu Alberti.
Gaggenau Hausgeräte
Gaggenau on ollut müncheniläisen BSH Bosch und Siemens Hausgeräten tytäryritys vuodesta 1995 lähtien. Merkin kotipaikalla Gaggenaussa on yrityksen koulutuskeskus, jossa on esittelytila, neuvotteluhuoneita ja suuri opetuskeittiö. Kaiken kaikkiaan yrityksellä on toimipaikkoja yli 50 maassa. Nykyisin Gaggenaun palveluksessa on yli 550 työntekijää maailmanlaajuisesti. Vuonna 2007 liikevaihto oli noin 168 miljoonaa euroa.
Yrityksen historia
Yrityksen historia yltää vuoteen 1683, jolloin Gaggenaun rautatehdas perustettiin. Aluksi yritys valmisti metallisia käyttöesineitä, mutta aikojen saatossa tuotteet ja liiketoiminta muuttuivat. Vuonna 1873 teollistuminen alkoi Gaggenaussa, ja pian sen jälkeen 1880-luvulla yritys alkoi tuottaa myös maatalouskoneita, metalliesineitä ja työkaluja. Samalla se muutti nimensä "Uutuustehtaaksi". Yritys oli erikoistunut emalointiin, ja se tuotti myös mainoskilpiä esimerkiksi sellaisille yrityksille kuin Odol, Maggi ja Stollwerck.
1900-luvun alussa yritys alkoi tuottaa polkupyöriä ja hiili- ja kaasu-uuneja. Vuoteen 1908 mennessä myytiin jo 250 000 Badenia-polkupyörää. Vuonna 1961 yrityksen johtoon nousi Georg von Blanquet, joka keksi alkaa tuottaa mittatilaustyönä tehtyjä keittiökalusteita. Ne tulivat pian osaksi Gaggenaun tuotemerkkiä. Von Blanquet tahtoi myydä toimivia ja estetiikaltaan koruttomia laitteita.
Suotajärvi (Padasjoki)
Suotajärvi on Päijät-Hämeessä Padasjoella kirkonkylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 7,6 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.
Árta (alueyksikkö)
Ártan alueyksikkö on yksi Kreikan alueyksiköistä. Se sijaitsee Epeiroksen alueella ja sen hallinnollinen keskus on Árta. Alueyksikön pinta-ala on 1 662 neliökilometriä ja asukasluku 67 877 (vuonna 2011).
Alueyksikkö sijaitsee läntisessä Manner-Kreikassa. Se perustettiin vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman myötä ja se korvasi tuolloin lakkautetun Ártan prefektuurin (Νομός Άρτας, Nomós Ártas).
Kunnat
Alueyksikkö jakaantuu neljään kuntaan seuraavasti:
Carlo Cavalla
pienoiskuva|Carlo Cavalla (vasemmalla) Carlo Cavalla (19. kesäkuuta 1919 Villafranca d'Asti – 4. tammikuuta 1999) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 19. kesäkuuta 1943 ja nimitettiin Casale Monferraton hiippakunnan johtoon 1. maaliskuuta 1971. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Carlo Confalonieri, jota avustivat Andrea Pangrazio ja Franco Costa. Cavalla jäi eläkkeelle 3. kesäkuuta 1995.
Nisshin (Aichi)
Nisshinissä sijaitsi Iwasakin linna, jolla oli merkittävä rooli Toyotomi Hideyoshin ja Tokugawa Ieyasun välillä käydyssä Komakin ja Nagakuten taistelussa. Linna on rakennettu osin uudelleen vuonna 1987 ja toimii museona. Kaupungissa toimii useita yliopistoja, kuten Aichi gakuin -yliopisto. Nisshiniä palvelevat Nagoya-rautateiden Toyota-linja ja Nagoyan metron Tsurumai-linja, joilla harjoitetaan vastavuoroista läpiajoliikennettä.
Alfonso López Michelsen
Alfonso López Michelsen (30. kesäkuuta 1913 Bogotá – 11. heinäkuuta 2007 Bogota) oli kolumbialainen liberaalipuolueen poliitikko. Hän toimi maansa presidenttinä vuosina 1974–1978. Häntä edelsi presidenttinä Misael Pastrana Borrero ja seurasi Julio César Turbay Ayala.
Elämä
Alfonso López Michelsen syntyi Bogotássa, Kolumbiassa. Hänen isänsä Alfonso López Pumarejo toimi Kolumbian presidenttinä vuosina 1934–1938 ja 1942–1945. López Michelsen opiskeli lakitiedettä useissa korkeakouluissa ympäri maailmaa, mutta valmistui lopulta kolumbialaisesta Universidad del Rosariosta. Hänelle tarjottiin vastaperustetun Movimiento Revolucionario Liberal (MRL) -puolueen johtajuutta ja presidenttiehdokkuutta vuonna 1962. López Michelsen suostui, mutta hävisi presidentinvaalit konservatiivipuolueen ehdokkaalle Guillermo León Valencialle.
Vuonna 1966 López Michelsen valittiin senaattoriksi, vuonna 1968 Cesarin departementin kuvernööriksi ja vuonna 1969 ulkoministeriksi. Hän sulautti MRL:n takaisin liberaalipuolueeseen vuonna 1967. López Michelsen voitti vuoden 1974 presidentinvaalit ja toimi Kolumbian presidenttinä vuoteen 1978 asti. López Michelsen pyrki uudelleen presidentiksi vuonna 1982, mutta konservatiivien ehdokas Belisario Betancur voitti vaalit.
Presidenttikautensa jälkeen Lopez Michelsen yritti neuvotella Kolumbian kapinallisten kanssa panttivankien vapauttamisesta. López Michelsen kuoli 11. heinäkuuta 2007 sydäninfarktiin Bogotássa. Hän oli kuollessaan 94-vuotias.
Onhan päivä vielä huomennakin
”Onhan päivä vielä huomennakin” on suomenkielinen versio italialaisesta kappaleesta ”Piangi con me”. Suomenkielisen version sanat kirjoitti Juha Vainio, ja ensimmäisenä sen levytti Fredi vuonna 1968. Popeda-yhtye levytti cover-version vuonna 2008. Popedan laulusolisti Pate Mustajärvi oli äänittänyt oman versionsa jo vuonna 1984.
Fredin versio
Iskelmälaulaja Fredin esittämä alkuperäinen versio äänitettiin 1. helmikuuta 1968. Se julkaistiin myöhemmin samana vuonna ”Kolmatta linjaa takaisin” -singlen b-puolella. Kappale sisältyi myös Fredi-nimiselle studioalbumille.
Singlen kappaleet
A-puoli B-puoli
Popedan versio
Popeda teki kappaleesta oman version, joka julkaistiin singlenä 27. elokuuta 2008. Se on toinen single syyskuussa 2008 ilmestyneeltä Täydelliset miehet -albumilta. Pate Mustajärvi on levyttänyt kappaleen jo vuonna 1984 Masi Luoman albumille Masi Luoma & Luojanluomat. Popeda on esittänyt sitä ahkerasti etenkin vuoden 2008 keikoillaan.
Rasvapatti
Rasvapatti eli lipooma on rasvakudoksen hyvänlaatuinen kasvain. Se on pieni, n. 1–5 cm:n kokoinen patti. Rasvapatit eivät ole kiinni luussa, vaan kehittyvät rasvakudokseen. Ne ovat yleensä liikkuvia, soikeita ja aristamattomia. Rasvapatit ovat vaarattomia ja voivat kadota vuosien myötä.
Patteja voi ilmestyä minne tahansa kehon osaan, mutta yleisimpiä ovat kaula ja takaraivo. Myös alapäähän ilmestyvät patit ovat täysin normaaleita. Lähes jokaisella ihmisellä on jossain elämänvaiheessa rasvapatteja, ja niiden löytyessä huolestutaan turhaan. Yleensä niille ei tarvitse tehdä mitään. Häiritsevät lipoomat voidaan poistaa pienellä leikkauksella.
Pukkilanjärvi
Pukkilanjärvi on Päijät-Hämeessä Padasjoella Seitniemen kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 22 hehtaaria, se on 950 metriä pitkä ja 550 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kolme saarta. Sen rantaviivan pituus on 3,0 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 81,2 metriä mpy.
SønderjyskE Ishockey
thumb|240px|Sønderjysken kotihalli. SønderjyskE Ishockey on tanskalainen jääkiekkoseura. Joukkue pelaa Tanskan pääsarjassa Metal Ligaenissa. Joukkue on yksi SønderjyskEn jaostoista. Seuralla on myös toimintaa jalkapallossa ja käsipallossa. Seura on kotoisin pienestä Vojensin kaupungista.
Joukkue
(Tilanne 16. elokuuta 2023)
Joukkueenjohto
Lähde: EliteProspects
Suomen keskiaikaiset killat
thumb|right|200px|[[Ahvenanmaan Pyhän Knuutin killan keskiaikainen sinetti on ainoa Suomessa säilynyt kiltasinetti.]]
Keskiajan Suomessa killat olivat tietyn pyhimyksen kultin ympärille rakentunutta paikallisyhdistystä. Kiltoja toimi sekä kaupungeissa että maaseudulla, Suomen alueella erityisesti Turussa ja Satakunnassa. Useimmista killoista on säilynyt vain yksittäisiä tietoja, ja ainoastaan Ahvenanmaan Pyhän Knuutin killan sinetti on säilynyt. Kiltoja on todennäköisesti ollut enemmän kuin lähteet kertovat. Kirjallisia tietoja on säilynyt kaupunkikilloista Turussa, Porvoossa, Ulvilassa ja Viipurissa, sekä maaseutukilloista Ahvenanmaalla sekä Satakunnassa. Kaikkiaan Suomen keskiajalta tunnetaan 17–18 kiltaa. Kaikkiaan Ruotsin valtakunnan kaupungeissa toimi keskiajalla noin sata kiltaa. Vanhin maininta killasta Suomessa on vuodelta 1347 ja koskee Ulvilan Pyhän Kerttulin (Gertrud) kiltaa. Katoliseen kirkkoon sidoksissa ollut kiltalaitos lakkautettiin Ruotsissa Västeråsin valtiopäivillä vuonna 1544 ja kiltojen omaisuus takavarikoitiin kruunulle.
Maaseutukillat
Ahvenanmaalla toimi keskiajalla Pyhälle Knuutille omistettu kilta. Sen tarkkaa sijaintia ei tiedetä, mutta kilta on saattanut olla Finströmin kirkon viereiselle Gilleshagen-nimisellä alueella. Kilta on mahdollisesti perustettu jo 1200-luvulla, ja sen sinetti on ainoa Suomessa säilynyt kiltasinetti.
Kaikkein eniten mainintoja maaseutukilloista on Satakunnasta, josta tunnetaan kaikkiaan kuusi kiltaa, Huittisten Sammun kilta, Kokemäen kilta, Koiviston kilta, Suosmeren kilta, Euran kilta ja Nakkilan Villilän kilta (maininta 1492). Varsinais-Suomen maaseudulta tunnetaan ainoastaan Kemiön kilta.
Turun killat
thumb|right|150px|Pyhän Ursulan killan arvellaan sijainneen Turun [[Katedralskolan i Åbo|Katedralskolanin paikalla olleessa rakennuksessa.]] Turussa toimi keskiajalla ainakin kuusi kiltaa. Nämä olivat Luostarikorttelissa sijainnut Pyhän Nikolauksen kilta (mainittu 1355), Kerttulinmäellä sijainnut Pyhän Kerttulin kilta (mainittu 1439), Kirkkokorttelissa tai Vartiovuorenmäen juuressa sijainnut Kolmen kuninkaan kilta (perustettu 1449), Kirkkokorttelissa sijainnut Pyhän Erasmuksen kilta (mainittu 1466), Luostarikorttelissa sijainnut Pyhän Annan kilta (mainittu 1491) ja Suurtorin varrella sijainnut Pyhän Ursulan kilta (mainittu 1537).
Porvoon kilta
Porvoosta on lähdemaininta killasta, jonka suojeluspyhimys on tuntematon.
Ulvilan killat
Ulvilasta tunnetaan kaksi tai kolme kiltaa: Pyhän Gertrudin kilta (maininta 1347), Pyhän Olavin kilta sekä Ulvilan kilta, joka saattaa myös olla jompikumpi edellisistä.
Viipurin kilta
Viipurista on säilynyt maininta Pyhän Hengen killasta (mainittu 1485).
Talviolympialaiset 1998
XVIII talviolympialaiset pidettiin Naganossa Japanissa. Kilpailut avattiin 7. helmikuuta ja päätettiin 22. helmikuuta vuonna 1998.
Valintaprosessi
Kisojen valintaprosessi pidettiin 15. kesäkuuta 1991 Birminghamissa, Britanniassa.
Kisojen avajaiset
Kisojen avajaisten luonne oli hillitty, mutta vastoin japanilaisten toiveita seremoniat vietiin läpi päivänvalossa. Avajaiset aloitettiin lauantaina paikallista aikaa jo kello 11 aamupäivällä, jolloin Yhdysvalloissa oli perjantai-ilta, New Yorkissa kello yhdeksän.
Pääosaan avajaisissa nousivat isäntämaassa huippusuositut sumopainijat, joille annettiin koko tilaisuuden suurimmat aplodit. Aluksi 36 japanilaisen kansallisurheilun harjoittajaa suorittivat shiko-rituaalin, minkä jälkeen avajaisten päätähti, suurmestari Akebono nousi sumopainin ottelukenttää dohyota muistuttaneelle lavalle ja esitti yokozuna dohyo-iri -rituaalin. Jalkojen nostamisella ja tarmokkaalla maahan laskemisella (shiko) oli tarkoitus ajaa pahat henget tiehensä ja viestittää, että kilpailut pidettäisiin reilun urheiluhengen nimissä. Sumopainijoiden lisäksi avajaisten teema noudatteli muiltakin osin Japanin satu- ja tarinakulttuuria, muun muassa balettitanssin muodossa.
Avajaisten kisojen rauhaan vedonneen kappaleen oli säveltänyt britti Andrew Lloyd Webber ja sen lauloi Ryoko Moriyama. Avajaiset lopetettiin Ludwig van Beethovenin sävelmään, jonka kuoro-osuuteen yhtyivät eri puolilla maapalloa, New Yorkissa, Pekingissä, Berliinissä, Hyväntoivonniemellä ja Sydneyssä sijainneet orkesterit.
Suurkisojen avajaisille tyypillisesti avajaisissa puheen pitivät maan keulahahmo, keisari Akihito, olympiatoimikunnan puheenjohtaja Eishiro Sato sekä Kansainvälisen olympiakomitean puheenjohtaja Juan Antonio Samaranch.
Osallistujamaat
250px|thumb|Osallistuneet maat kartalla. Kisoihin osallistui 2 180 urheilijaa 72 maasta.
Mitalitaulukko
Vuoden 1998 talviolympialaisten mitalitaulukon ykkössijan saavutti Saksa.
Mika Keränen
Mika Keränen (s. 24. marraskuuta 1973 Helsinki) on suomalainen kirjailija, joka on kirjoittanut lastenkirjoja viroksi ja suomeksi.
Keränen kirjoitti ylioppilaaksi Kiteen lukiosta. Hän on opiskellut Ilomantsissa ja Tartossa puutarha-alaa, mutta valmistui Tarton yliopistosta pääaineena viron kieli. Keränen on asunut Tartossa vuosina 1993–2002 ja nyt pysyvästi vuodesta 2006. Hän työskentelee virolaisen kirjallisuuden ja suomen kielen opettajana Jõgevan peruskoulussa.
Keräsen kirja Peidetud hõbedane aardelaegas (suom. Hopeinen aarrearkku, 2010) valittiin maaliskuussa 2010 Virossa edellisvuoden parhaaksi lastenkirjaksi, ja se sai Viron kulttuurirahaston kirjallisuuspalkinnon. Kaikkiaan Keränen on julkaissut 15 kirjaa, joista osa on suomennettu. Lisäksi hän on suomentanut virolaista kirjallisuutta. Hänen lastenkirjojensa pohjalta on tehty myös koko perheen seikkailuelokuva Supilinna salaselts virolais-suomalaisena yhteistuotantona. Elokuva ensiesitettiin Suomessa nimellä Soppalinnan salaseura vuonna 2016.
Elle ja Blair Fowler
thumb|Elle ja Blair Fowler vuonna 2012. Lisa ”Elle” Fowler (s. 25. toukokuuta 1988) ja Laura Elizabeth ”Blair” Fowler (s. 1. huhtikuuta 1993) ovat yhdysvaltalaiset siskokset, jotka tulivat internetissä tunnetuiksi muotiin ja kauneudenhoitoon liittyvällä internet-yhteisöllään. Vanhempi sisaruksista Elle perusti vuonna 2008 YouTube-kanavan AllThatGlitters21, jolla hän jakoi vinkkejä kauneudenhoitoon ja pukeutumiseen liittyen. Kanava saavutti yllättävän suosion ja pian Elle pyysi myös siskonsa Blairin toimintaan mukaan. Sisarukset julkaisivat videoita neljällä eri kanavalla viikoittain ja perustivat pian toimintaansa nojaavat internet-sivut. Muutaman vuoden jälkeen YouTube-kanavien katsojaluvut nousivat yhteensä yli 200 miljoonaan näyttökertaan ja sisarukset alkoivat vastaanottaa toimittajien yhteydenottoja. He antoivat haastatteluja muotilehtiin sekä vierailivat alan keskusteluohjelmissa. Blair on myöhemmin näytellyt myös Walt Disneylle.
Fowlerin siskokset ovat ilmaisseet haluavansa jakaa amerikkalaisille naisille ripauksen glamouria joka päivä. Videoille on tyypillistä ylitsepursuava positiivisuus sekä keveys.
Lee Fierro
Elizabeth Lee Fierro (13. helmikuuta 1929 – 5. huhtikuuta 2020 Aurora, Ohio, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet muistetaan parhaiten elokuvasta Tappajahai, jossa hän esitti Mrs. Kintneriä. Hänet nähtiin myös elokuvassa Tappajahain kosto, mutta hän teki pääasiallisen uransa draamanopettajana. Fierro oli alun perin kotoisin Cape Codin eteläpuolella sijaitsevalta Martha’s Vineyardin saarelta, jossa Tappajahai kuvattiin. Fierro menehtyi COVID-19:ään huhtikuussa 2020.
Alijärvi (Padasjoki)
Alijärvi on Päijät-Hämeessä Padasjoella Seitniemen kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 115 hehtaaria eli 1,1 neliökilometriä, se on 2,3 kilometriä pitkä ja 1,5 kilometriä leveä. Järvellä on kartan mukaan 6 saarta. Sen rantaviivan pituus on 11,1 kilometriä.
Manzana
Manzana on tamperelainen rock metal -yhtye. Manzana yhdistelee musiikissaan rockin, metallin s ekä industrial-musiikin elementtejä. Manzanan ensimmäinen albumi Nothing as Whole as a Broken Heart julkaistiin Suomessa tammikuussa 2007 sekä Pohjois-Euroopassa ja osissa Aasiaa kesällä 2007. Se nousi listan sijalle 24 ja single "Falling to Pieces" puolestaan sijalle 2.
Yhtyeen ytimen muodostavat laulaja-sanoittaja Piritta Lumous ja kitaristi Henri Virsell. Virsell tunnetaan myös miksaajana (Diablo, Negative, Yö ja Fantom Studion toisena omistajana. Lumous puolestaan on tehnyt omaehtoista uraansa vuodesta 1995 alkaen mm. Mellow, Not Guilty ja Lumous-yhtyeidensä kanssa sekä on valmistunut Turun Taideakatemiasta teatteri-ilmaisun ohjaajaksi vuonna 2004. Lumous sanoittaa myös mm. Villieläin-yhtyeelle (Universal), Agnes Pihlavalle sekä useille muille artisteille. Lumous tunnetaan myös musiikkiteatterirooleistaan sekä kirjailijana.
Manzanan rytmisektiossa soittivat aluksi basisti Ville "Mr. Willy" Mäkinen (mm. ex-Bomfunk MC’s, nyk. Apulanta) sekä eräänä Suomen parhaista rumpaleista pidetty Heikki Malmberg (Diablo, ex-Dame, ex-Bulldozer, ex-Snakegod, ex-Wolfpack). Manzanan nykyisessä kokoonpanossa soittavat Lumouksen ja Virsellin lisäksi basisti Johannes Tolonen (ex-Katra, ex-When the Empire Falls, ex-Minerva, ex-Nocturn) sekä myös Elias Viljasen (Sonata Arctica) Evil Spirit -yhtyeessä vaikuttava rumpali Tomi Ylönen. Vuonna 2014 yhtyeeseen liittyi toiseksi kitaristi Matti Auerkallio. Auerkallio on julkaissut viisi soololevyä.
Manzana kiersi Suomea ja Eurooppaa vuonna 2007–2009 mm. Lovexin, Apulannan ja Teräsbetonin kanssa sekä vieraili muun muassa MTV:n Headbangers Ballissa. Yhtye on sittemmin tehnyt kymmeniä kiertueita Baltiassa ja 11. kiertuetta Keski-Euroopassa, vuosina 2016 ja 2017 yhtye teki pitkät kiertueet myös Kiinassa.
Vuonna 2008 bändi teki levytyssopimuksen tamperelaisen Dynamic Arts Recordsin kanssa ja julkaisi toisen levynsä Babies of Revolution 24.9.2008. Levy meni listan sijalle 28.
Kolmas levy Industrial Hippies julkaistiin syksyllä 2010 ja neljäs levy Toy Machine Tuupa Recordsin julkaisemana yhtyeen kuudennen Euroopan kiertueen jälkeen 17.5.2013. Viides levy ilmestyi 2018, jonka jälkeen yhtye on tehnyt kaksi kiertuetta Kiinassa ja Keski-Euroopassa. Kuudes levy ilmestyy Taiteen Keskustoimikunnan tukemana 2021.
Johan Aksel Malmgren
Johan Aksel Malmgren (14. huhtikuuta 1847 Uusikaupunki – 7. joulukuuta 1913 Turku ) oli suomalainen virkamies ja sanomalehdentoimittaja.
Malmgrenin vanhemmat olivat kauppias Johan Malmgren ja Johanna Helena Westergren. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun lukiosta vuonna 1865, opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1870 ja maisteriksi vuonna 1873.
Malmgren työskenteli opettajana vuodesta 1871 ja Turun tuomiokapitulin notaarina vuodesta 1876. Hän toimi Suomen Evankelisen Seuran ja Suomen Pipliaseuran sihteerinä, seurojen arkistonhoitajana, Turun synodaalikokousten notaarina, kirkolliskokousten arkiston- ja rahastonhoitajana, piispainkokousten sihteerinä ja kirkollisviraston leski- ja orpolasten kamreerina.
Malmgren oli Sanomia Turusta -lehden päätoimittaja vuosina 1875–1886 ja 1888–1901. Hän kuului Turun Säästöpankin isännistöön ja Suomen Talousseuran johtokuntaan ja toimi Turun suomalaisen tyttökoulun johtokunnan puheenjohtajana.
Eteonos
Eteonos sijaitsi Boiotian Parasopiassa lähellä Skolosta ja Tanagran alueen rajaa. Kaupungin tiedetään olleen rakennettu kukkulalle, mutta sillä ei ilmeisesti ollut muureja. Kaupungin tarkempaa sijaintipaikkaa ei kuitenkaan tiedetä.
Varhaisin maininta Eteonoksesta on Homeroksen Iliaan laivaluettelossa, jossa se esiintyy yhtenä boiotialaisista kaupungeista, joka lähetti laivoja Troijan sotaan. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Eteōnios. Vaikka kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Peloponnesolaissodan alkupuolella noin 431 eaa. (tai 426–424 eaa.) Eteonos yhdistettiin Thebaan (sympoliteia), ja kaupungin väestö muutti sinne. Kaupunki perustettiin uudelleen sodan jälkeen noin vuonna 400 eaa., ja sen nimi muuttui Skafaiksi ilmeisesti tuossa vaiheessa.
Kleonai (Argolis)
Kleonai oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Argoliin maakunnassa Kreikassa. Se sijaitsi Korintin ja Nemean pyhäkköalueen välillä. Kaupungin arkeologinen alue sijaitsee nykyisessä Neméan kunnassa noin kaksi kilometriä itään Archaíes Kleonésin kylästä.
Maantiede
pienoiskuva|vasen|Kleonain [[Herakles|Herakleen temppelin rauniot.]]
Historia
pienoiskuva|vasen|Kleonain kivilouhoksia. Myös historiallisella ajalla Kleonain tiedetään olleen Argoksen liittolainen. 400-luvun eaa. alkupuolen persialaissotien jälkeen kleonailaiset auttoivat Argosta alistamaan Mykenen ja taistelivat kaupungin rinnalla myös peloponnesolaissodassa Mantineian taistelussa vuonna 418 eaa. Muutoin Kleonain historiasta tiedetään vain vähän. Kleonai tunnettiin ennen kaikkea siitä, että Nemean pyhäkköalue oli kaupungin alaisuudessa, ja se järjesti pitkään alueella pidetyt Nemean kisat, jotka tunnettiin tämän vuoksi joskus myös Kleonain kisoina. Lopulta kisat kuitenkin siirrettiin Argokseen.
Rakennukset ja löydökset
Kleonain akropolis eli yläkaupunki sijaitsi kukkulalla, ja alakaupunki oli rakennettu sen rinteille. Kaupunki oli ympäröity muureilla. Kaupungin lähellä sijaitsi Herakleelle omistettu pyhäkkö, joka liittyi edellä mainittuun myyttiin, ja jonka rauniot on löydetty (37.8175°N, 22.77139°W). Lisäksi kaupungista on säilynyt akropolis-kukkulan terassimuurien sekä erinäisten rakennusten ja katujen jäänteitä.
Ioánnina (alueyksikkö)
Alueyksikkö sijaitsee läntisessä Manner-Kreikassa. Se perustettiin vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman myötä ja se korvasi tuolloin lakkautetun Ioánninan prefektuurin (Νομός Ιωαννίνων, Nomós Ioannínon).
Kunnat
Alueyksikkö jakaantuu kahdeksaan kuntaan seuraavasti:
Viidennen tasavallan vaalit
Ranskan Viidennen tasavallan vaalit ovat perustana edustukselliselle vallankäytölle. Ranskan kansalaiset valitsevat kaikki lakiasäätävät tai toimeenpanovaltaa käyttävät edustajiksi joko suorilla vaaleilla tai erilaisten valitsijamiesyhteisöjen välityksellä. Ranskan kansalaisilta voidaan myös kysyä neuvoa erinäisissä yhteyksissä neuvoantavalla kansanäänestyksellä.
Kansallinen taso
Kansallisella tasolla ranskalaiset valitsevat valtionpäämiehensä, tasavallan presidentin sekä lakiasäätävän kansalliskokouksen: