cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vanajan kartano
Rakennus
Osittain maanalaisessa kellarikerroksessa on holvattu ja koristemaalauksin koristettu viinitupa, jonka alapuolelle on vielä sijoitettu talon viinikellari. Viinitupaan käydään pääportaikosta johtavaa käytävää pitkin tai keittiöstä tulevien niin sanottujen Piiloportaiden kautta. Alun perin tähän kellariosaan oli sijoitettu turkkilainen sauna ja marmorinen uima-allas. Tilat ovat nykyisin kokoustiloina, ja sauna sijaitsee toisaalla kellarikerroksessa. Pihan alla on säilytys- ja huoltotiloja, joiden kautta rakennuksen eri osat ovat yhteydessä toisiinsa.
Päärakennuksen toisessa kerroksessa sijaitsivat isännän ja emännän huoneistot, joihin kuului makuuhuone, pukeutumishuone sekä marmorilla verhoiltu kylpyhuone. Näiden kahden huoneiston lisäksi tässä kerroksessa ovat talon kunniavieraille, Suomen marsalkka Mannerheimille ja Fazerin suvun jäsenille varatut henkilökohtaiset huoneistot. Rakennuksen kolmanteen kerrokseen on sijoitettu kahdeksan makuuhuonetta, ja ne oli varattu metsästysmajan muiden vieraiden käyttöön. Nykyisin nämä kaksi kerrosta ovat hotellivieraiden käytössä.
Aiemmin mainuttu valeperspektiivi toistuu myös kartanon päärakennukseen saavuttaessa. Siipirakennukset ovat uloimpana, noin 70 metrin päässä pääosasta, noin 8 metriä kauempana toisistaan kuin itse rakennuksen luona. Tätä valeperspektiivin korostamaan etäisyysvaikutelmaa korostaa vielä ns. kunniapiha, joka on tasaista nurmikkoa ilman istutuksia. Vain vanha lehmus antaa sille oman ilmeensä. Samalla juhlava tamminen, graniitin ympäröimä pääsisäänkäynti tulee hyvin esiin, samoin sen yläpuolella oleva Rosenlewin suvun aatelisvaakuna, joka on myös kirjastohuoneen valkoisessa marmoritakassa.
Alueen muut rakennukset
Suomalaisesta perustyylistä poiketen kartanon rakennukset jakaantuvat selvästi päärakennukseen ja sitä ympäröivään herrasväen osuuteen sekä jonkin matkan päässä olevaan talousrakennusten alueeseen. Nämä kartanon päärakennuksen pohjoispuolelle suunnitellut rakennukset valmistuivat 1928. Alueella oli viisi henkilökunnan asuinrakennusta, vajarakennus käsityöläisten tarpeisiin, iso tallirakennus noin kahdenkymmenen hevosen käyttöön sekä navetta ja pieneläinsuoja. Kaikki talousrakennukset tehtiin punatiilestä, ja ne olivat malliltaan kartanon kokonaisuuteen sopivia. Osa talousrakennuksista on tuhoutunut, mutta esim. linnamaisesta tallirakennuksesta tehtiin Sirola-opiston aikana koulutus- ja majoitustiloja. Näihin tarkoituksiin tiloja voidaan käyttää edelleenkin. Uusin rakennelma on heti talouskartanon yhteyteen rakennettu golfkenttä, joka pystyy hyödyntämään olemassa olevia rakenteita.
Presidentit vai saksalaiset
Wilhelm Rosenlewin kuoleman jälkeen talon käyttö jäi vähäiseksi, ja perilliset totesivat sen ylläpidon tulevan liian kalliiksi. Lisäksi sota-aika aiheutti omat ongelmansa niin työvoiman kuin ylläpitotarvikkeiden hankkimisessa. Myöskään valtakunnan poliittisella ja taloudellisella eliitillä ei ollut aikaa pitkiin metsästysrientoihin. Kartano joutui myyntiin 1941, ja sille ilmaantui kaksi halukasta ostajaa: tasavallan presidentti Risto Ryti halusi tilan presidentin kesäasunnoksi Naantalin Kultarannan sijaan, ja saksalainen asekauppias Willy Daugs puolestaan halusi sen asunnokseen. Myynti ulkomaalaiselle vaati tuolloisen lainsäädännön mukaan sisäministeriön hyväksynnän, ja sellaisen Daugs saikin, kun ministeriksi tuli kokoomuslainen Horelli. Myynti saksalaiselle Daugsille tapahtui salaa presidentti Rytiltä. Kaupan jälkeen kartanosta tuli Daugsin asunto.
Moskovan välirauhanehtojen mukaan kaikki Suomessa ollut saksalainen omaisuus siirtyi Neuvostoliiton omaisuudeksi. Sopimus koski myös kaikkea yksityistä omaisuutta ja suomalaisia velkoja Saksalle. Näin Äikäälän kartano eli Vanajanlinna siirtyi muun suuren omaisuuden mukana Neuvostoliiton valtion omaisuudeksi. Paikan hallinnosta vastasi Neuvostoliiton Suomessa olevan omaisuuden hoitokunta (ks. Ulkomaalaisen omaisuuden hoitokunta). Paikallisten kertoman mukaan Neuvostoliiton suurlähetystö ja valvontakomissio käyttivät kartanoa vapaa-ajanviettopaikkanaan sodan jälkeisinä vuosina, mutta tästä ei kuitenkaan ole pitäviä todisteita. Hoitokunta huolehti tilan pelloista ja karjasta, mutta päärakennus jäi vähemmälle huomiolle ja alkoi rapistua.
Neuvostoliitto ja Sirola-säätiö
Kun kommunistien julkinen toiminta tuli sotien jälkeen mahdolliseksi, alkoi uudelleen myös aktiivinen opintotoiminta. Vuonna 1945 koulutustoimintaa varten perustettiin Yrjö Sirolan Säätiö, joka seuraavana vuonna vuokrasi Äikäälän kartanon Neuvostoliitolta Sirola-opistonsa majapaikaksi.
Ensimmäisinä Sirola-säätiön hallinnan vuosina tila oli monessa käytössä: se toimi juhlahuoneistona ja tanssitilana sekä puolueen jäsenten lomakotina. Kuitenkin 1950-luvulla opillista toimintaa vahvistettiin ja Vanajanlinnan tilat varattiin yksinomaan opistokäyttöön. Huonejärjestelyjä muutettiin ja edustustiloista remontoitiin opetustiloja.
Sirola-säätiö osti linnan Neuvostoliitolta vuonna 1956 tehdyllä kaupalla. Kauppaan kuuluivat kartanon rakennukset sekä yli 30 hehtaarin maa-alue. Kartanon valtavista peltomaista luovutettiin kaupan yhteydessä yli puolet rintamamiesten pientila- ja asutuskäyttöön ja loput päätyivät Vanajan kunnalle.
Myöhemmät vaiheet
Kartanon ylläpitäminen tuli mahdottomaksi Sirola-säätiölle, kun sen taustalla olleet puolueet katosivat puoluekartalta 1990-luvun alussa. Samalla puolueiden epäonnistuneet sijoitukset tuottivat tappioita. Kun lisäksi kiinnostus puoluetyöhön romahti ja kurssilaisten saaminen vaikeutui, niin edessä oli radikaalit toimenpiteet kommunistisen eliitin kouluttaneen opiston toiminnan uudelleenjärjestämiseksi.
Nykyisin Vanajanlinna Oy:n omistavat Harri Pekka Vihma ja Mika Walkamo, jotka ostivat Vanajanlinna Oy:n liiketoiminnan Vasemmistoliitolta ja Hämeenlinnan kaupungilta tammikuussa 1998. Vanajanlinna Oy harjoittaa alueella hotelli- ja ravintolatoimintaa. Monia valtakunnallisesti merkittäviä tapahtumia on järjestetty linnan sisätiloissa. Lisäksi alueelle on rakennettu kansainväliset mitat täyttävä golfkenttä ja uusi Klubirakennus otettiin käyttöön toukokuussa 2007. Samassa yhteydessä alueelle valmistui 18 uutta huoneistoa. Rakentamisessa hyödynnettiin alueen vanhaa rakennuskantaa, esimerkiksi klubirakennus valmistui vanhaan navettaan.
Aiheesta muualla
60.97611°N, 24.55889°W
Whiteout – kuolema jäätiköllä
Whiteout – kuolema jäätiköllä on 11. syyskuuta 2009 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen trilleri. Elokuva perustuu vuoden 1998 sarjakuvaan Whiteout. Elokuvan ohjasi Dominic Sena ja tuotti Warner Bros. -tuotantoyhtiö. Elokuvan pääosissa näyttelevät Kate Beckinsale, Gabriel Macht, Columbus Short ja Tom Skerritt.
Vastaanotto
Whiteout sai kriitikoilta murska-arvostelut. Se äänestettiin vuoden 2009 kahdeksanneksi huonoimmaksi elokuvaksi. Elokuva sai Rotten Tomatoes -sivustolta 7 % hyväksynnän ja keskimäärin 3,5/10 pistettä. Vertailun vuoksi Metacritic-sivusto antoi elokuvalle 19 arvostelun perusteella 28/100 pistettä.
Sinikieliskinkki
Sinikieliskinkki (Tiliqua scincoides) on skinkkien heimoon kuuluva liskolaji. Se on kotoisin Australiasta sekä Tanimbarin ja Babarin saaristoilta Indonesiasta Molukkien provinssista.
Koko ja ulkonäkö
Sinikieliskinkin koko vaihtelee 28–68 sentin välillä. Selvästi havaittavia sukupuolieroja ei ole, mutta uroksella voi olla jykevämpi pää ja solakampi vartalo. Sen suomut ovat isot, kovat ja kiiltävät. Väritys vaihtelee lajikohtaisesti hyvinkin suuresti, pääväri on kuitenkin vaaleanruskean ja mustan välillä.
Nasos
Nasoksen historiasta ei tiedetä juuri mitään. Klassisella kaudella ainakin vuonna 425/424 eaa. Nasoksen tiedetään kuuluneen Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, sillä sen nimi esiintyy liiton verotusluetteloissa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Nasiōtas.
Lokki (elokuva)
Lokki (Isossa-Britanniassa myös Chekov’s The Sea Gull ) on vuonna 1968 ensi-iltansa saanut Sidney Lumetin ohjaama ja tuottama brittiläis-yhdysvaltalainen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat James Mason, Vanessa Redgrave, Simone Signoret ja David Warner. Elokuvan käsikirjoituksen sovitti Moura Budberg Anton Tšehovin näytelmän Lokki (1896) pohjalta. Lokki sijoittuu 1800-luvun lopun Venäjän maaseudulle, jossa joukko ihmisiä viettää kesäpäiviä huvilalla.
Lokki kuvattiin Ruotsissa, Sundbybergissä sijaitsevilla studioilla. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat Sydney Lumet Productions ja Warner Brothers/Seven Arts. Lokki sai ensi-iltansa Yhdysvaltain New Yorkissa 22. joulukuuta 1968, ja Ison-Britannian ensi-ilta oli joulukuussa 1969. Elokuvan levittäjinä olivat Warner Brothers/Seven Arts Yhdysvalloissa ja Warner-Pathé Isossa-Britanniassa. Lokki jäi Eileen Herlien viimeiseksi elokuvaksi. Warner Bros. Digital Distribution julkaisi elokuvan DVD:nä 27. marraskuuta 2012.
Oikeustutkinto
Oikeustutkinto oli 1895–1921 käytössä ollut korkeakoulututkinto, joka suoritettiin Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa. Se tuotti pätevyyden tuomarinvirkoihin, joihin aiemmin oli pätevyysvaatimuksena tuomarintutkinto. Se oikeutti esimerkiksi palvelemaan senaatin talousosastossa ja tuomiokapituleissa.
Ylempi ja alempi oikeustutkinto syrjäyttivät oikeustutkinnon. Ylempi oikeustutkinto oli käytössä 1922–1948 ja sen syrjäytti lainopin kandidaatin tutkinto, joka oli käytössä 1948–1962. Vuodesta 1963 lähtien tutkinnon nimenä oli oikeustieteen kandidaatin tutkinto. Vuodesta 2005 alkaen oikeustieteellinen ylempi korkeakoulututkinto on ollut oikeustieteen maisterin tutkinto. Ennen vuotta 2005 opintonsa aloittaneet saattoivat kuitenkin valmistua oikeustieteen kandidaateiksi myös vuoden 2005 jälkeen.
John Miles
John Miles (14. kesäkuuta 1943 Lontoo – 8. huhtikuuta 2018 Norwich) oli brittiläinen Formula 1 -kuljettaja ja näyttelijöiden Bernard Milesin ja Josephine Wilsonin poika. Hän osallistui 15 Formula 1 -osakilpailuun kausilla –, joista ajoi 12 kilpailussa. Hän saavutti yhteensä kaksi MM-pistettä ajamalla viidenneksi vuoden 1970 Etelä-Afrikan GP:ssä. Miles jätti Lotuksen Jochen Rindtin kuoleman jälkeen ja hänet korvattiin Reine Wisellillä.
Muuta
Miles toimi myös urheiluautojen teknisenä suunnittelija, autolehden reportterina sekä tuotti jazz-muusikoiden levyjä perustamassaan Miles Music levy-yhtiössä.
Erkki Aurejärvi
thumb|Erkki Aurejärvi lokakuussa 2008. Erkki Ilmari Aurejärvi (s. 8. joulukuuta 1941 Helsinki) on suomalainen siviilioikeuden emeritusprofessori.
Aurejärvi valmistui ylioppilaaksi vuonna 1960, oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1966 ja lisensiaatiksi vuonna 1969. Tohtoriksi hän väitteli vuonna 1976 Helsingin yliopistosta. Aurejärvi sai varatuomarin arvon vuonna 1983. Hän työskenteli lakimiehenä Eero Apajalahden asianajotoimistossa 1966–1968, Helsingin yliopiston assistenttina 1968–1982, apulaisprofessorina 1982–1983 ja professorina 1983–2006. Aurejärven tuotanto kohdistuu erityisesti luotto- ja sopimusoikeuteen sekä tupakkateollisuuteen.
Aurejärvi tuli tunnetuksi niin sanotuissa tupakkaoikeudenkäynneissä. Hän edusti Pentti Ahon tupakkaoikeudenkäynnissä vuonna 1992 kuollutta päämiestään näissä oikeudenkäynneissä vuosina 1988–2001, jolloin korkein oikeus hylkäsi kanteen äänin 4–1. Perusteena prosessiin Aurejärvellä oli, että tupakkateollisuus on järjestelmällisesti salannut tietoja tupakan vaaroista ja peittänyt niitä markkinoinnilla. Niin sanottu kevytsavukeoikeudenkäynti päättyi sopimukseen sen jälkeen, kun käräjä- ja hovioikeus olivat hylänneet Arajärven edustamien naisten kanteet, joissa he olivat vaatineet korvauksia.
Kokoomusta, aiemmin vihreitä, edustava Aurejärvi oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1993–2008. Hän toimi Stadion-säätiön hallituksen puheenjohtajana vuosina 1993–2009 ja edustajiston puheenjohtajana 2009–2013.
Āstika ja nāstika
Astika (, āstika, ”ortodoksinen” eli ”oikeaoppinen”) ja nastika (, nāstika, ”heterodoksinen”) viittaavat hindulaisessa filosofiassa koulukuntien ja filosofien luokitteluun sen mukaan, hyväksyvätkö ne Veda-kirjojen auktoriteetin korkeimpana ilmoituksena vai eivät. Tämän määritelmän mukaisesti Nyaya, Vaisheshika, Samkhya, Jooga, Purva Mimamsa ja Vedanta ovat astika-koulukuntia, kun taas Cārvāka, jainalaisuus ja buddhalaisuus ovat nastika-koulukuntia.
GPGPU
GPGPU eli General-purpose computing on graphics processing units (lyhyemmin GPU-compute) on tekniikka, jossa grafiikkasuorittimella suoritetaan laskentaa, joka on yleisesti ollut pelkän suorittimen laskettavana.
Āstika ja nāstika
Termien etymologia ja merkitys
Astika on sanskriitinkielinen adjektiivi ja substantiivi, joka on johdettu sanasta asti (”se on [olemassa]”), ja se merkitsee ”uskovaa”, ”hurskasta” tai ”jotakuta joka uskoo [Jumalan, toisen todellisuuden tms.] olemassaoloon”. Nastika (na, ”ei” + āstika) on edellisen negatiivi, joka tarkoittaa kirjaimellisesti ”epäuskoista” tai ”epähurskasta”.
GPGPU
Grafiikkasuorittimet ovat perinteisiin keskussuorittimiin nähden hyvin tehokkaita rinnakkaislaskennassa. Tietyissä algoritmeissa nopeusero voi olla 10–100-kertainen GPU:n hyväksi.
Āstika ja nāstika
Termien etymologia ja merkitys
Joskus termi astika tulkitaan tai käännetään löyhästi ”teismiksi” ja nastika ”ateismiksi”. Varsinainen merkitys liittyy kuitenkin Veda-kirjojen pitämiseen auktoritatiivisina tai ei: esimerkiksi Samkhya ja Purva Mimamsa -koulukunnat eivät hyväksy jumalia, mutta ne pitävät Veda-kirjoja auktoriteetteinaan, joten ne luetaan ateistisiksi astika-koulukunniksi.
GPGPU
GPU:n suorituskyky laskennassa perustuu yksinkertaisiin suorittimiin, joita on huomattavan paljon rinnakkain. GPU:n transistoreista suuri määrä on käytetty datan käsittelyyn sen sijaan, että niitä käytettäisiin ehtorakenteisiin, vuonhallintaan ja datan välimuistiin. GPU soveltuu käytettäväksi algoritmeissa joissa on korkea laskentaintensiteetti sekä datan riippumattomuus. Laskentaintensiteetti määritellään operaatioina datayksikköä kohden. Tästä syystä esimerkiksi säteenseuranta on yksi mahdollinen käyttökohde.
Āstika ja nāstika
Koulukuntien luokittelu
Intian monet filosofiset perinteet luokiteltiin keskiajalla kuuden oikeaoppisen hindulaisen koulukunnan järjestelmäksi, shaddarshana (şaddarśana), jotka kaikki pitävät Veda-kirjoja uskonnollisena auktoriteettinaan:
GPGPU
Historia
Varhaiset grafiikkasuorittimet (GPU) olivat verrattain yksinkertaisia, kiinteätoimisia komponentteja. Ohjelma-algoritmien toteuttaminen GPU:n mikropiirillä tehosti 3D-grafiikkaa ja vapautti keskussuorittimen muihin operaatioihin.
Āstika ja nāstika
Koulukuntien luokittelu
Koulukunnista kolme luokiteltiin heterodoksisiksi, eivätkä ne perusta uskomuksiaan Veda-kirjoihin:
GPGPU
Historia
Renderöidyn tiedon siirtäminen takaisin keskusmuistiin kuvan (frame) jälkikäsittelyä varten lisäsi tarvetta kaksisuuntaiselle väylälle ja GPU ei ollut enää sidottu vain näytölle suuntautuviin toimintoihin.
Āstika ja nāstika
Koulukuntien luokittelu
Tantra-perinteillä on sekä astikan että nastikan ominaisuuksia, ja siksi ne jaetaan myös kahtia astikaan eli vedalaiseen ja nastikaan eli ei-vedalaiseen osaan, ja astikalaiset teokset edelleen viiteen osaan, Śākta, Śaiva, Saura, Gāṇapatya ja Vaiṣṇava. Tantran seuraajat pitävät Veda-kirjoja auktoriteettinaan, joten sikäli heidät voidaan lukea astikaan.
GPGPU
Historia
Shader-kielet lisäsivät joustavuutta ja sovittamista uusien algoritmien toteuttamiseen GPU:lla ilman tarvetta, että algoritmi olisi kiinteätoimisena piirinä mikrosirulla. Näiden kehittyminen johti lopulta nykyisen kaltaiseen tilanteeseen, jossa GPU on ohjelmoitavissa oleva komponentti ja käytettävissä laajalti muuhunkin kuin näyttötoimintoihin.
Varhaiset shader-kielet (pixel shader, vertex shader) olivat vielä varsin rajoittuneita ja muistuttivat assembly-kieltä. Unified Shader -kehityksen myötä toiminnoista tuli geneerisempiä, joustavampia ja ohjelmoitavuus korvasi kiinteätoimiset osat GPU:n rakenteessa.
Myöhemmin on tullut mahdollisuus ohjelmoida C-tyylisellä korkeamman tason kielellä (ks. GLSL, HLSL, Cg, C++ AMP). Shader-kielellä tehty ohjelma käännetään joko suoraan tai välillisesti (ks. SPIR-V ) GPU:n itsensä käyttämään muotoon. Johtuen useiden eri arkkitehtuurien määrästä viimeinen käännös GPU-kohtaisesti tapahtuu usein ajuritasolla.
Ohjelmarajapinnat ja kirjastot
Vulkan-rajapinta käyttää termiä Compute Pipeline tekniikalle. Applen Metal tukee GPGPU-käyttöä Compute Pipeline -toiminnon kautta.
Ohjelmakoodikirjastoja ovat esimerkiksi OpenACC ja Torch.
Käyttökohteet
Eräät supertietokoneet käyttävät menetelmää laskentakapasiteetin lisäämiseen. Käyttökohteita ovat muun muassa fysiikkamallinnus ja tekoälytutkimus.
Esimerkkeinä Oak Ridgen Titan ja Facebookin julkaisema avoin Big Sur -laitealusta.
Tisna
Tisna oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Aioliissa nykyisen Turkin alueella. Se sijoitetaan noin kaksi kilometriä länteen nykyisestä Uzunhasanlarista.
Tisnan historiasta ei tiedetä juuri mitään. Kaupungin tiedetään lyöneen omaa pronssirahaa ainakin 300-luvulla eaa., mikä on ainoa todiste kaupungin olemassaolosta. Sen oletetaan ottaneen nimensä läheisestä Tisna-joesta, jonka henkilöitymä esiintyy rahojen kuvituksessa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Tisnaios.
Orwo
right|150px pienoiskuva|Orwo-tehdas Saksan Wolfenissa. Orwo oli alun perin itäsaksalaisen filmejä sekä magneettisia ääninauhoja valmistaneen valtionyhtiön VEB Film- und Chemiefaserwerk Agfa Wolfen tuotemerkki. Se tulee saksan kielen sanoista original Wolfen, joka viittaa tehtaan sijaintipaikkaan Wolfeniin. Tuotemerkki sai alkunsa vuonna 1964. Itä-Saksan ja Neuvostoliiton romahdettua 1990-luvun alussa tehdas yksityistettiin ja pilkottiin. Nykyisin Orwo-merkillä valmistaa mustavalkofilmejä Wolfenissa toimiva FilmoTec.
Liliales
Liliales on yksisirkkaisten kasvien lahko, jonka noin 1 500 lajista useimmat ovat monivuotisia ruohoja, jotkut myös köynnöksiä tai pensaita. Monet lajit varastoivat ravintoa sipuliin tai maavarteen. Corsiaceae-heimon kasvit ovat loiskasveja.
Orwo
Historiaa
Saksalainen Wolfenin kaupunki oli ennen toista maailmansotaa yksi Agfa-kemikaaliyhtiön tuotantopaikoista, joka oli valmistanut valoherkkiä filmejä jo vuodesta 1910. Wolfenissa syntyi muun muassa Agfacolor ja muita yhtiön filmityyppejä. Toisen maailmansodan jälkeen Wolfen jäi Itä-Saksan puolelle, ja liittoutuneet antoivat neuvostojoukkojen tehtäväksi huolehtia Agfan tehtaista. He veivät paljon tuotantotekniikkaa ja -menetelmiä Neuvostoliittoon, jossa ne loivat pohjaa muun muassa Sovcolor-elokuvafilmin tuotannolle. Vuonna 1953 Itä-Saksan valtio sai tehtaan omistukseensa ja neuvotteli Länsi-Saksan Leverkuseniin siirtyneen Agfan kanssa oikeuden myydä valmistamiaan filmejä Agfa-tuotemerkillä Itä-Saksassa, kun taas Agfa käyttäisi merkkiään muualla maailmassa. Itäsaksalaistehtaan tuotannon viemiseksi myös muualle maailmaan kehitettiin vuonna 1964 tuotemerkki Orwo, jota alettiin viedä Britanniaan ja muualle Länsi-Euroopan maihin edullisena mutta hieman epätasalaatuisena vaihtoehtona Agfan ja Kodakin tuotteille.
Liliales
Suuret heimot (yli sata lajia) ovat joko levinneet ainoastaan pohjoiselle pallonpuoliskolle tai niiden levinneisyys on painottunut sinne. Pienet heimot (korkeintaan kymmenen lajia) taas ovat levinneet ainoastaan eteläiselle pallonpuoliskolle, joskus pelkästään Australiaan tai Etelä-Amerikkaan.
Orwo
Historiaa
Suomeen Orwo-filmejä toi Einar Ahlströmin perustamaan ja sittemmin hänen poikansa Kauko Ahlströmin omistamaan yhtiöryhmään kuulunut Orwo Oy. Ahlströmien toinen yritys Rego toi maahan itäsaksalaisia autoja kuten Zwickau, Ifa, Trabant ja Wartburg.
Liliales
Kuten muillakin ruohoilla, on lahkosta tehty vain vähän fossiililöytöjä. Eoseeniltä tunnetaan useita lajeja, kuten Petermanniopsis anglesaensis ja Smilax ja mioseenilta Ripogonum scandens. Ryhmä kehittyi ilmeisesti alaliitukaudella yli 100 miljoonaa vuotta sitten ja alkoi monimuotoistua eri heimoiksi 82–48 miljoonaa vuotta sitten.
Orwo
Historiaa
Itäsaksalaisesta tehtaasta tuli noin 15 000 työntekijällään maailman toiseksi suurin filmitehdas. Wolfen ja sen naapurikaupunki Bitterfeld (nykyisin yhdistyneet kunnaksi Bitterfeld-Wolfen) tunnettiin kemianteollisuutensa takia Euroopan saastuneimpiin kuuluvina, ja niiden puhdistamisessa Saksojen yhdistyessä oli valtava työ.
Liliales
Nykyisen luokittelun (APG II -luokittelu) mukaan Liliales-lahkoon kuuluu yksitoista heimoa; aiemmin siihen katsottiin kuuluvan useita muitakin heimoja, jotka nykyisin on sijoitettu omiin lahkoihinsa Dioscoreales ja Asparagales. Lisäksi liljakasvien heimosta on sijoitettu joitakin sukuja muihin heimoihin.
Heimot
Lahkossa on 11 heimoa, joista lilja- ja sudenmarjakasveja kasvaa myös Suomessa.
1. luokan armeijankomentaja
1. luokan armeijankomentaja, oli puna-armeijan käyttämä korkea-arvoinen sotilasarvo talvisodassa. Puna-armeija otti kenraalinarvot käyttöön talvisodan jälkeen 1940. 1. luokan armeijankomentajalle ei löydy Suomen sotilasarvoista vastaavaa arvoa, mutta se on korkeampi arvo kuin Suomen kenraaleiden arvo. 1. luokan armeijankomentajan ylempi arvo on Neuvostoliiton marsalkka ja alempi arvo 2. luokan armeijankomentaja.
Ω-rajoitettu avaruus
Matematiikassa ω-rajoitettu avaruus on topologinen avaruus jonka jokaisen numeroituva osajoukon topologinen sulkeuma on kompakti. Yleisemmin, jos P on jokin osajoukkojen ominaisuus on P-rajoitettu avaruus avaruus jonka jokaisen osajoukon, jolle P pätee, topologinen sulkeuma on kompakti.
Jokainen kompakti avaruus on ω-rajoitettu, ja jokainen ω-rajoitettu avaruus on numeroituvasti kompakti.
Streng
Streng on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Kallio Block Party
Kallio Block Party on järjestetty seuraavissa paikoissa:
Videopelivuosi 1984
Tämä artikkeli käsittelee vuoden 1984 videopelijulkaisuja ja videopelimaailman merkittäviä tapahtumia.
Korpirisakas
Korpirisakas (Inocybe stellatospora) on kupera kanelinruskea risakaslaji. Sen tunnistaa parhaiten risaisesta lakista. Sen jalka on ruskea. Heltat ovat kanelinväriset. Risakas ei ole ruokasieni. Se kasvaa tiheissä havumetsissä kohtalaisen yleisenä.
Canterbury Sound Festival 2001
Canterbury Sound Festival 2001 (tunnetaan myös nimellä Canterbury Fayre 2001) on Hawkwindin livealbumi vuodelta 2002. Huw Lloyd Langton esiintyy yhtyeessä albumilla pitkän tauon jälkeen. Albumi on nauhoitettu 18. elokuuta 2001 Canterburyn musiikkifestivaaleilla.
Fernán Caballero
Fernán Caballero, oikea nimi Cecilia Böhl von Faber, (1797−1877) oli espanjalainen kirjailija. Hänen isänsä oli saksalainen ja äiti espanjalainen. Caballero oli kolmasti naimisissa ja viimeksi sevillalaisen asianajajan de Arromin kanssa, mutta käytti kirjailijana aina mainittua salanimeä. Hänen isänsä, Saksan konsuli Cadizissa, antoi tyttärelleen erittäin huolellisen kasvatuksen, jota sen ajan espanjalaisiin oloihin nähden oli loistava. Cecilian koti Sevillassa tarjosi hänen toisen avioliittonsa aikana kokoontumispaikan kaupungin ylhäisölle ja taiteellisille ja tieteellisille piireille, myös ulkomaalaisille.
Caballero kirjoitti ensimmäisen kaunokirjallisen tuotteensa saksaksi ja käänsi sen 18 vuotta myöhemmin espanjan kielelle, ja se ilmestyi nimellä Sola, cuadro de costumbres sevillanas. Se kuvasi erästä Sevillassa suurta huomiota herättänyttä tapausta. Vuonna 1849 hän julkaisi El heraldo de Madrid -lehdessä ensimmäiset luvut sittemmin kirjan muodossa suuren menestyksen saavuttanutta romaaniansa La Gaviota, joka elävästi ja oivallisin paikallisvärein kuvasi eteläespanjalaisia oloja. Kansanelämän kuvaus oli siinä aivan uutta.
Manuel de Cabanyes
Manuel de Cabanyes (1808−1833) oli espanjalainen runoilija. Cabanyesilla oli laajat tiedot niin hyvin vanhoissa kuin uusissa kielissä. Hänen makunsa oli hieno ja itsekritiikkinsä ankara, mikä hillitsi hänen tuotteliaisuuttaan, jota leimaa muodon täydellisyys ja syvä synkkämielisyys. Hänelle on pystytetty muistopatsas Villanuevaan.
Fernán Caballero
Caballeron suuria romaaneja ovat edelleen Clemencia (1852), jonka aiheen kirjailija on ottanut omasta elämästään, Elfa õ la España treinta años ha, Lágrimas, jossa viimemainitussa kirjailijan jyrkkä katolisuus pistää silmään, ja La familia de Alvareda, traagisuutta sisältävä kansanelämän kuvaus. Vuosina 1852−1861 hän kirjoitti seitsemän novellia, jotka on julkaistu yhteisnimellä Novelas de costumbres ('tapainkuvauksia'). Toisella hänen kertomussarjallaan on nimenä Relaciones ('kertomuksia') ja Cuadros de costumbres ('tapojen maalauksia'). Kaunokirjallisten teosten lisäksi Caballero on julkaissut ensimmäisen kokoelman espanjalaisia kansansatuja ja -lauluja sekä folkloristisia kirjoituksia. Caballero toimitti kootut teoksensa painosta kahdesti, ensin 19 nidoksena (1856) ja myöhemmin 13 nidoksena (1860−1861). Hänen kuoltuaan ilmestyivät hänen viimeiset kertomuksensa Ultimas produciones, (1878). Fernando de Gabriel y Ruiz de Apodaca liitti niihin elämäkerrallisen luonnoksen.
Huanggang
Huanggang (, pinyin: Huánggāng Shì) on prefektuuritason kaupunki Hubein maakunnan itäosassa Kiinassa. Kaupunki sijaitsee Jangtsejoen pohjoisrannalla noin 60 kilometriä maakunnan pääkaupunki Wuhanista itään. Kaupungin väkiluku on 6,162 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 17 453 neliökilometriä.
Kaupungin naapureina ovat lännessä Huangshin, Ezhoun, Wuhanin ja Xiaoganin, pohjoisessa Xinyangin, idässä Lu’anin ja Anqingin, sekä etelässä Jiujiangin prefektuuritason kaupungit.
Piirikuntatasolla prefektuuri jakautuu kahteen kaupunkipiiriin (Huangzhou, Longhu eli Longganghu ), kahteen piirikuntatason kaupunkiin (Macheng, Wuxue) ja seitsemään piirikuntaan (Hong'an, Luotian, Yingshan, Xishui, Qichun, Huangmei, Tuanfeng).
Huanggang on historiallinen kiinalaiskaupunki. Seutu kuului kiinalaisiin hallintojakoihin jo Xia- (21.-16. vuosisata eaa.) ja Shang-dynastian (16.-11. vuosisata eaa.) kausina. Ensimmäinen kaupunkitason hallintopiiri perustettiin vuonna 329 jaa. Seudulla ovat syntyneet esimerkiksi vaihdettavia posliinikirjaisimia käyttäneen kirjapainon keksijäksi mainittu Bi Sheng (990–1051 jaa.) ja Li Shizhen, yksi muinaisen kiinalaisen lääketieteen kuuluisuuksista, Compendium of Materia Medica-teoksen kirjoittaja.
Nicolas (Ruotsin prinssi)
Kuningas Kaarle XVI Kustaa päätti syksyllä 2019, että prinssi Nicolaksella, prinsessa Leonorella ja prinsessa Adriennella ei ole enää kuninkaalliseen perheeseen kuuluvia oikeuksia, eivätkä he tulevaisuudessa osallistu hovin edustustehtäviin. Heille jo aiemmin myönnetyt herttuattarien ja herttuan tittelit kuitenkin säilyvät.
Million Dollar Legs (vuoden 1939 elokuva)
Million Dollar Legs on Nick Grinden ja Edward Dmytrykin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1939. Elokuvan pääosissa näyttelevät Betty Grable, John Hartley, Donald O’Connor ja Jackie Coogan. Million Dollar Legs sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 14. heinäkuuta 1939. Elokuvan käsikirjoittivat Richard English ja Lewis R. Foster. Elokuvan on tuottanut Paramount Pictures.
Elokuvalla ei ole mitään yhteyttä seitsemän vuotta aikaisemmin 1932 valmistuneeseen Miljoonan dollarin sääret -elokuvaan.
Kieliasenne
Kieliasenne (usein monikossa kieliasenteet) on suhtautumistapa, joka ihmisillä on eri kielimuotoja tai näiden käyttäjiä kohtaan. Kieliasenteet voivat koskea joko eri kieliä tai saman kielen alueellisia tai sosiaalisia murteita. Kieliasenteet eivät yleensä perustu itse kieleen, vaan sen ulkopuolisiin tekijöihin. Esimerkiksi kirjakielen kehittämisessä mallia on otettu siitä kielestä, jota sivistyneistö, kirkko, hallitsijat tai muut auktoriteetit ovat käyttäneet.
Kieliasenteita on tutkittu 1960-luvulta lähtien etenkin Kanadassa, Yhdysvalloissa ja Isossa-Britanniassa. Vuonna 1960 sosiaalipsykologi W. E. Lambert kumppaneineen tutki sitä, miten kanadalaiset suhtautuivat englannin ja ranskan kieleen ja näiden puhujiin. Ilmeni, että puhetapa vaikuttaa suuresti henkilöstä muodostettuun ensivaikutelmaan.
Kieliasenteet saattavat vaikuttaa hyvinkin voimakkaasti siihen, miten ihminen oppii tietyn kielen. Jos hän haluaa samaistua opittavan kielen puhujiin, se on otollista myös oppimisen kannalta. Tähän vaikuttavat usein etniset tai muut sosiaaliset tekijät.
Petteri Forsell
Jani Petteri Forsell (s. 16. lokakuuta 1990 Kokkola) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa tällä hetkellä Veikkausliigaa FC Interissä. Hän on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Uran alku
Forsellin kasvattajaseura on Kokkolan Pallo-Veikot, jota hän edusti vuoteen 2008 asti. Kaudeksi 2009 hän siirtyi Veikkausliigaan Vaasan Palloseuraan. Forsell pelasi osan kaudesta lainassa Kakkosen Lapuan Virkiässä. Marraskuussa 2009 Forsell siirtyi IFK Mariehamniin.
Bursaspor (2012–2013)
Elokuussa 2012 IFK Mariehamn myi Forsellin Turkin Superliigassa pelaavaan Bursasporiin. Siirtosummaa ei kerrottu julkisuuteen. Transfermarkt-sivuston arvion mukaan summa oli 500 000 euroa. Forsell teki ensiesiintymisensä Bursasporissa 23. elokuuta, kun se voitti kotonaan Twenten 3–1 Eurooppa-liigan kauden 2012–2013 karsintojen play off -kierroksella. Hän tuli kentälle 69. minuutilla Stanislav Šestákin tilalle.
4. joulukuuta 2012 Forsell teki ainoaksi jääneen maalinsa Bursasporissa, kun se voitti Nazilli Belediyesporin vieraissa 3–0 Turkin cupin ottelussa. Turkin Superliigassa Forsell teki ensiesiintymisensä 9. helmikuuta 2013, kun Bursaspor voitti Kardemir Karabüksporin vieraissa 3–0. Hän korvasi Tuncay Şanlın ottelun 90. minuutilla. Maaliskuussa 2013 Forsell lainattiin elokuun puoliväliin asti ulottuvalla sopimuksella takaisin IFK Mariehamniin. Lainansa aikana Forsell pelasi kahdeksan Veikkausliigan ottelua ja teki niissä neljä maalia.
Forsellin sopimus turkkilaisseuran kanssa purettiin elokuussa 2013. Hän ehti edustaa Bursasporia kahdessa Turkin Superliigan ottelussa yhteensä neljän peliminuutin verran. Lisäksi Forsell pelasi seitsemän Turkin cupin ottelua ja yhden Eurooppa-liigan karsintaottelun.
IFK Mariehamn (2014–2015)
Syyskuussa 2013 Allsvenskanissa pelaava AIK anoi pelilupaa Forsellille loppukaudeksi, vaikka siirtoikkuna oli kiinni. Ruotsin jalkapalloliitto kuitenkin hylkäsi anomuksen. Lokakuussa Forsell kävi Tanskan Superliigassa pelaavan Viborgin testissä. Tammikuussa 2014 häntä testasivat Saksan 2. Bundesliigassa pelaava VfR Aalen ja puolalainen Śląsk Wrocław.
Helmikuussa 2014 Forsell palasi IFK Mariehamniin 1+1-vuotisella sopimuksella. Forsell teki kaudella 2014 Veikkausliigassa 31 ottelussa 11 maalia. Niillä hän oli joukkueensa paras maalintekijä yhdessä Diego Assisin kanssa ja sijoittui koko sarjan maalipörssissä jaetulle neljännelle sijalle.
Marraskuussa 2014 IFK Mariehamn ilmoitti käyttäneensä Forsellin sopimuksessa ollen seuran option ja jatkaneen sopimusta kattamaan kauden 2015. Myöhemmin samassa kuussa Forsell kävi Saksan 3. Ligassa pelaavan Arminia Bielefeldin testattavana. Veikkausliigan kauden avauskierroksella 12. huhtikuuta 2015 Forsell loukkasi Jaroa vastaan pelatussa ottelussa polvensa sivusiteen Jamar Dixonin taklauksen seurauksena. Hän joutui olemaan sivussa liigapeleistä lähes kolmen kuukauden ajan, kunnes pelasi 5. heinäkuuta Ilvestä vastaan. Yhteensä Forsell pelasi kauden aikana 17 liigaottelua, joissa hän teki kolme maalia. 26. syyskuuta 2015 Forsell pelasi täydet minuutit, kun IFK Mariehamn voitti Suomen Cupin loppuottelussa Interin 2–1.
Miedź Legnica (2016–2017)
Forsell teki helmikuussa 2016 sopimuksen Puolan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla I ligassa pelaavan Miedź Legnican kanssa. Sopimus solmittiin ulottumaan kesään 2017 asti. Tammikuussa 2017 hän teki uuden sopimuksen, joka ei pidentynyt, mutta jossa kuukausipalkkaa ja sopimuksen ulosostohintaa korotettiin. Samassa sarjassa pelaavat pelaajat valitsivat Forsellin I ligan vuoden 2016 parhaaksi pelaajaksi. Forsell pelasi maaliskuun 2016 ja toukokuun 2017 välisenä aikana Miedź Legnicassa yhteensä 44 sarjaottelua, joissa hän teki 17 maalia. Kaudella 2016–2017 hän oli joukkueensa paras ja koko sarjan viidenneksi paras maalintekijä 13 maalillaan.
Örebro (2017)
Heinäkuun 2017 lopussa Forsell meni Allsvenskanissa pelaavan Örebron testattavaksi. Elokuussa Forsell teki loppukauden kattavan sopimuksen Örebron kanssa. Tammikuussa 2018 hän palasi Miedź Legnicaan.
FC Inter Turku (2021–)
Elokuussa 2021 Forsell siirtyi Puolasta turkulaiseen Veikkausliiga-seuraan FC Interiin. Helmikuussa 2022 Forsell allekirjoitti vuoden mittaisen jatkosopimuksen FC Interin kanssa. 13. elokuuta 2022 mennessä Forsell oli pelannut Interin paidassa yhteensä 35 virallista ottelua ja viimeistellyt niissä 9 maalia.
Ura maajoukkueessa
Forsell pelasi ensiottelunsa Suomen maajoukkueessa 6. helmikuuta 2013 Israelia vastaan pelatussa ottelussa Netanyassa. Hän teki 1–2-tappioon päättyneessä pelissä Suomen ainoan maalin.
Yksityiselämä
Forsellin puoliso on myös jalkapalloilija Kaisa Kotka, joka pelasi Naisten Liigaa Kuopion Palloseurassa.
Saavutukset
IFK Mariehamn
Kirjallisuusvuosi 1858
Kirjallisuusvuosi 1858 käsittelee vuoden 1858 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Doningtonin 6 tunnin ajo
thumb|Donington Parkin Rata Doningtonin 6 tunnin ajo (6 Hours of Donington) on moottoriurheilun kestävyysajo, joka ajetaan Donington Parkin moottoriradalla Englannissa. Ensimmäinen kestävyyskilpailu siellä ajettiin vuonna 1989 ja kilpailua on järjestetty vaihtelevasti. Kilpailu on kuulunut muun muassa World Sportscar Championship, Le Mans Series ja European Le Mans Series -sarjoihin.
Kilpailun kesto on vaihdellut sen historian aikana.
Thorvald Ekholm
Thorvald Aleksis Ekholm (22. maaliskuuta 1913 Turku – 9. huhtikuuta 1990 Helsinki ) oli Suomen korkeimman oikeuden jäsen ja oikeusneuvos.
Ekholm valmistui ylioppilaaksi vuonna 1932 Turussa ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1937. Hän työskenteli aluksi muun muassa notaarina, mutta tuli korkeimpaan oikeuteen jo vuonna 1942, ensin ylimääräiseksi virkamieheksi, sitten notaariksi, nuoremmaksi oikeussihteeriksi ja vuonna 1952 vanhemmaksi oikeussihteeriksi. Vuosina 1945–1946 hän oli mukana sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä sihteerinä.
Honda CB1000R
Honda CB1000R tai Honda CB 1000 R on Hondan valmistama nakupyörätyylinen moottoripyörämalli. Se tuli markkinoille vuonna 2008.
Tekniikka
CB1000R:n moottori on otettu vuoden 2007 Honda CBR1000RR Firebladesta, ja muokattu tuottamaan vähemmän huipputehoa. Vaikka mallissa onkin pienempi huipputeho, niin siinä on enemmän tehoa keski- ja alakierroksilla.
CB1000R:ssä on yksipuolinen takahaarukka pyörän vasemmalla puolella. Sen toisioveto on toteutettu ketjulla. Vaihteisto on 6-portainen, ja kytkin on märkä monilevykytkin.
Pyörän mittaristo on täysin digitaalinen, ja se sisältää nopeus-, kierrosnopeus-, moottorinlämpötila- ja polttoainemittarin.
Eturenkaan koko on 120/70-17. Takarenkaan koko on 180/55-17.
Teknisiä tietoja
CB1000R:n painoksi on punnittu 223,8 kg ajokunnossa, ja sen painojakauma on 48,9% eturenkaalle ja 51,1% takarenkaalle.
Pyörän huippunopeus on rajoitettu mittarin näyttämään 249 km/h, mutta todellinen nopeus tuolloin on 229,66 km/h.
Kiihtyvyyksiä
Suurimmalla vaihteella:
Jani Lehtinen
Jani Petri Lehtinen (s. 23. helmikuuta 1974 Masku) on suomalainen kävelijä, joka on vuodesta 2016 edustanut seuratasolla Espoon Tapioita. Aiemmin hän on edustaa Esbo IF:ää, Kenttäurheilijat-58:ää ja Lappeenrannan Urheilu-Miehiä.
Lehtinen voitti ensimmäisen aikusten SM-mitalinsa vuonna 1992, jolloin hän sijoittui toiseksi sisäratojen SM-kisoissa 5 000 metrin kävelyssä. Seuraavana vuonna hän voitti matkan sisäratojen Suomen-mestaruuden, kuten myös vuonna 1994. Hän voitti samana vuonna Kalevan kisoissa hopeaa 20 kilometrin kävelyssä ajalla 1.29.53 ja pääsi edustamaan Suomea Helsingin EM-kisoissa 1994, joissa hän käveli 20 kilometrin kävelyssä kahdenneksikymmenenneksitoiseksi. Vuonna 1995 Lehtinen voitti hopeaa sisäratojen 5 000 metrillä, hopeaa Kalevan kisojen 20 kilometrillä ja kultaa 50 kilometrin kävelyn SM-kisoissa ajalla 3.57.29,4. Hän voitti seuraavana vuonna jälleen sisäratojen 5 000 metrin kävelyn SM-kultaa.
Lehtinen voitti vuonna 2002 SM-kultaa sisäratojen 5 000 metrillä sekä Kalevan kisojen 20 kilometrillä. Hän käveli samana vuonna SM-viesteissä hopealle ja Suomi–Ruotsi-maaottelussa toiseksi. Seuraavana vuonna hän uusi Suomen-mestaruutensa sisäratojen 5 000 metrillä ajalla 20.18,14 sekä Kalevan kisojen 20 kilometrillä ajalla 1.28.17. Hän sijoittui samana vuonna SM-viesteissä hopealle, Euroopan cupissa kolmanneksikymmenenneksikolmanneksi ja Suomi–Ruotsi-maaottelussa toiseksi. Vuonna 2004 Lehtinen voitti jälleen SM-kultaa sisäratojen 5 000 metrillä sekä Kalevan kisojen 20 kilometrillä. Hän osallistui Ateenan olympialaisiin, joissa sijoittui 50 kilometrillä kahdenneksikymmenenneksikahdeksanneksi. Seuraavana vuonna hän voitti sisäratojen SM-kultaa 5 000 metrillä sekä Kalevan kisoissa SM-hopeaa 20 kilometrillä. Hänet valittiin Suomen joukkueeseen Helsingin MM-kisoihin, mutta hän keskeytti 50 kilometrillä. Vuonna 2006 Lehtinen oli sisäratojen SM-kisoissa 5 000 metrillä toinen ja Kalevan kisoissa 20 kilometrillä kolmas. Hän voitti kultaa SM-viesteissä vuosina 2006, 2007 ja 2008. Vuonna 2008 Lehtinen oli lisäksi sisäratojen SM-kisoissa 5 000 metrillä toinen. Hän saavutti SM-viesteissä 3 × 3 000 metrin kävelyviestissä hopeaa 2021 ja pronssia 2018.
Janne Malmivaara
Janne Malmivaara on suomalainen viulisti ja viulupedagogi. Hän on toiminut Helsingin ammattikorkeakoulu Stadian lehtorina ja vuodesta 2006 Sibelius-Akatemian viulumusiikin lehtorina ja Savonlinnan uuden viulukoulun perustajana vuodesta 2009 yhdessä viulisti Elina Vähälän kanssa. Janne Malmivaara piti ensikonserttinsa Sibelius-Akatemian Seria-classica -sarjassa vuonna 2002 valmistuttuaan Sibelius-Akatemiasta edellisenä vuonna 2001. Hän on konsertoinut kamarimuusikkona Suomessa eri kokoonpanoissa, mutta myös solistina kuten Nauvon musiikkijuhlilla. Opiskeluvuosinaan hän osallistui Virtuosi di Kuhmo -kamariorkesterin toimintaan vuosina 1992–2002.
Yule Ritual
Yule Ritual on Hawkwindin Lontoon Astoriassa 29. joulukuuta 2000 nauhoitettu livealbumi.
Yhtyeen ydinkokoonpanon muodostivat tuolloin laulaja Ron Tree, kitaristi-laulaja Dave Brock, rumpali Richard Chadwick, kitaristi Jerry Richards sekä paluun yhtyeeseen muutaman vuoden tauon jälkeen tehnyt basisti Alan Davey. Tällä vuoden 2000 joulukuussa taltioidussa kiertueen päätöskonsertissa vierailijoina ovat vanhat yhtyeen jäsenet Simon House, Harvey Bainbrige ja Tim Blake. Myös kirjailija ja Hawkwind-taustavaikuttaja Michael Moorcock on mukana lausujana. Muita vierailijoita ovat kosketinsoittaja Keith Kniveton, saksofonisti Jez Huggett sekä rastafari-dj Captain Rizz.
Albumin kappalevalikoima on pääosin 1970- ja 1980-luvuille painottuva. Uudempia 1990-luvun Hawkwind-kappaleita albumilla ovat "Spacebrock", folk-vaikutteisen sovituksen omaava "Damage of Life" sekä arabialais-henkinen "Space Is Their (Palestine)". Moorcock lausuu kaksi kirjoittamaansa runoa ("Warrior at the Edge of Time" ja "Sonic Attack") ja Tim Blake esittää soolonumeronsa "Lighthouse". Yhtyeen ensialbumilta kuullaan kappale "Hurry on Sundown" ja myös "Space Is Deep" edustaa yhtyeen varhaistuotantoa. Robert Calvertin aikakaudelta kuullaan kappaleet "Flying Doctor", "High Rise", "Free Fall", "Spirit of the Age" ja "Assassins of Allah". 1980-luvun aikaista Hawkwind-materiaalia edustavat "Levitation", "Angels of Death" ja "Motorway City".
Kappaleet
CD 1
CD 2
Muusikot
sekä:
Ner
Ner on joki Keski-Puolassa. Se on 134 kilometriä pitkä ja laskee Wartajokeen. Ner virtaa Puolan kolmanneksi suurimman kaupungin Łódźin halki.
Hahtuvarisakas
Hahtuvarisakas (Inocybe flocculosa) on kellanruskea tai kanelinruskea risalakkinen risakaslaji. Lakin leveys on 2–5 senttimetriä ja se on aluksi kartiomainen, mutta myöhemmin laakeneva. Sen jalka on valkea ja muuttuu sienen vanhetessa ruskeaksi. Pituudeltaan jalka on 3–6 senttimetriä. Heltat ovat tasatyviset ja aluksi valkoiset, mutta ne muuttuvat myöhemmin punertavanruskeiksi. Malto on valkoista. Sieni kasvaa lehti- ja havumetsissä.
Nyugati pályaudvar
Nyugati pályaudvar [ˈɲugɒti ˈpaːjɒˌudvɒr] (, arkikielessä usein vain Nyugati) on yksi Budapestin kolmesta päärautatieasemasta. Se sijaitsee Budapestin VI osa-alueella Terézvárosin kaupunginosassa, vanhankaupungin pohjoispuolella.
Nykyisen asemarakennuksen suunnitteli August de Serres vuonna 1873, rakennustyöt alkoivat 1875, ja rakennus otettiin käyttöön 28. lokakuuta 1877. Sen paikalla sijaitsi uuden asemahallin valmistumiseen asti Pestin ja Vácin välisen rautatien eteläinen pääteasema, Pesti Indóház.
Budapestin päärautatieasemien nimet eivät viittaa niitten sijaintiin vaan siihen, minne liikenne niiltä aikanaan suuntautui. Nyugatista eli Läntiseltä rautatieasemalta oli 1840-luvun lopulta lähtien yhteys Bratislavaan (silloin Preßburg/Pozsony), ja asema sai nykyisen nimensä vuonna 1891. Suhteessa toisiin päärautatieasemiin ja kaupungin keskustaan Nyugati pályaudvar sijaitsee pikemminkin pohjoisessa tai koillisessa.
MÁV liikennöi asemalta kaukoliikenteen lisäksi myös junia Ferihegyn lentoaseman terminaalille 1. Rautatieaseman välittömässä läheisyydessä, noin 26 metrin syvyydessä, sijaitsee samanniminen metroasema, jonka kautta kulkee linja M3 (ns. Sininen maanalainen). Läntinen asema on huomattava liikennesolmu: sen luona sijaitsee myös paikallislinjurien päätepysäkkejä sekä erittäin keskeisten raitiovaunulinjojen 4 ja 6 pysäkki.
Untamalan arkeologinen opastuskeskus
thumb|300px|Arkeologiakeskus Untamala elokuussa 2013. Untamalan arkeologinen opastuskeskus oli Laitilan kaupungissa Untamalassa toimiva arkeologinen opastuskeskus, joka esitteli yleisölle arkeologien työtä ja Lounais-Suomen esihistoriaa. Opastuskeskus sijaitsee vanhaan kivinavettaan remointoiduissa tiloissa mäellä, jolla sijaitsee roomalaisen rautakauden kalmisto. Keskus suljettiin säästötoimenpiteiden vuoksi vuonna 2010.
Aiheesta muualla
60.9075°N, 21.63694°W
Taiteilijaresidenssi
thumb|Taiteilijaresidenssinä toimiva [[Schloss Wiepersdorf.]] thumb|[[Önningebyn taiteilijasiirtokunta kesällä 1886. Mukana muun muassa Elin Danielson.]] thumb|Kolin Ryynänen Lieksassa. Taiteilijaresidenssi tarjoaa mahdollisuuden määräaikaiseen työskentelyyn eri alojen taiteilijoille kotimaassa tai ulkomailla.
Residenssijaksot voivat olla eri mittaisia viikosta vuoteen. Myös työskentely- ja majoitusmahdollisuudet vaihtelevat. Esimerkiksi muusikoille tarkoitetussa residenssissä on useimmiten tarjolla soittimia kuten piano, ja kuvataiteilijoille ateljeetiloja.
Taiteilijaresidenssien tavoitteena on tarjota resursseja työskentelyyn, rohkaista vuorovaikutusta ja aktivoida taide-elämää residenssipaikkakunnalla. Taiteilijat valitaan useimmiten hakemusten perusteella, mutta joskus myös kutsumenettelyllä. Residenssin ylläpitäjä määrittelee siihen liittyvät ehdot, kuten kuinka pitkäaikaiseen käyttöön residenssi voidaan myöntää, ja minkä taiteenalan ammattilaisille se on tarkoitettu.
Taiteilijaresidenssejä ylläpitävät esimerkiksi taidetoimikunnat, yhdistykset, kunnat ja säätiöt.
Historiaa
Taiteilijaresidenssien kaltaista toimintaa on ollut pitkään. Taiteilijaresidenssien ensimmäinen vaihe oli 1900-luvun vaihteessa. Residenssejä kutsuttiin aluksi taiteilijakolonioiksi tai taiteilijasiirtokunniksi, joista ensimmäiset syntyivät 1800-luvun alussa. Worpsweden siirtokuntaa Saksassa Bremenin lähellä oli perustamassa muun muassa Rainer Maria Rilke vuonna 1889. Pohjoismaissa suosittu taiteilijakolonia oli Skagenissa Tanskassa. Myös Suomessa toimi Önningebyn taiteilijasiirtokunta Ahvenanmaalla.
Taiteilijaresidenssejä alettiin perustaa enemmän 1960-luvulta alkaen. Niiden toiminta-ajatuksena oli tarjota mahdollisuus vetäytyä työskentelemään rauhassa, mutta myös yhteiskunnallisesti suuntautuneita residenssejä syntyi. Niissä oli keskeistä yhteys paikalliseen yleisöön.
Residenssejä perustettiin eri puolilla maailmaa yhä enemmän 1990-luvulla. Myös residenssien monimuotoisuus lisääntyi ja mukaan tuli muun muassa lähes tilaustyön kaltaisia projekteja.
Tyyppi 23 -fregatti
Tyyppi 23 on Britannian kuninkaallisen laivaston kuudentoista fregatin muodostama alusluokka, joka muodostaa Kuninkaallisen laivaston pinta-alusten rungon muodostaen määrällisesti puolet palveluksessa olevista fregateista/hävittäjistä. Aluksista kolme on myyty Chileen, jossa ne ovat edelleen Chilen laivaston käytössä. Luokan aluksista ensimmäinen otettiin palvelukseen 1989 ja viimeinen kesäkuussa 2002.
Alukset suunniteltiin alun perin sukellusveneneidentorjuntaan, mutta modernisointien myötä niistä on kehittynyt monipuolisia aluksia, jotka kykenevät palvelemaan missä tahansa. Luokan alukset on nimetty brittiläisten herttuoiden mukaan, minkä seurauksena luokkaa kutsutaan toisinaan Duke-luokaksi.
Grünerløkka
Grünerløkka on Oslon kaupunginosa. Se liitettiin Osloon 1858.
Grünerløkkan väkiluku oli 56 283 vuonna 2016.
Thorvald Meyers gate on trendikäs ravintolakatu, ja Markveien suosittu ostoskatu. Olaf Ryes plass -aukio on kesäaikaan eläväinen ajanviettopaikka.
Friends Will Be Friends
Friends Will Be Friends on brittiläisen Queen-yhtyeen single heidän kahdenneltatoista studioalbumiltaan A Kind of Magic. Kappale on julkaistu kesäkuussa 1986. Friends Will Be Friendsin ovat tehneet Queenin laulaja Freddie Mercury ja basisti John Deacon.
Friends Will Be Friends on ensimmäinen ja ainoa kappale, jonka Queen on esittänyt konserteissaan We Are the Championsin ja We Will Rock Youn välissä sitten vuoden 1977 News of the World Tour -kiertueen.
Friends Will Be Friends oli Irlannin singlelistalla parhaimmillaan neljäs ja Britannian singlelistalla parhaimmillaan neljästoista.
Christ Church Cathedral (Nassau)
Christ Church Cathedral on kirkkorakennus Bahamasaarten pääkaupungissa Nassaussa. Se on rakennettu alueelle, jossa sitä ennen sijaitsi neljä pienempää kirkkoa. Peruskiven muurasi kuvernööri Francis Cockburn vuonna 1837 ja kirkon vihki käyttöön piispa Spenser vuonna 1845. Vuosina 1864–1865 kirkkoa laajennettiin. Vuonna 1868 kirkkoon asennettiin lasimaalatut ikkunat, mutta niiden vaurioiduttua vuonna 1945 ne korvattiin uusilla.
Ritaritokko
Ritaritokko (Stigmatogobius sadanundio) on pienikokoinen kala, joka elää Intian jokisuissa. Se kasvaa noin 9 cm pitkäksi. Koiraalla on harmahtavan vaaleanpunaisella pohjavärillä mustia silmäkuvioita. Evät ja pyrstö ovat liehuvan viirimäiset, etummainen selkäevä muistuttaa kruunua. Naaras on kellertävä ja sillä on pienemmät evät.
Ritaritokkoja pidetään akvaarioissa sekä makeassa että murtovedessä.
Työväen marssi
Työväen marssi on vanha suomalainen työväenlaulu, joka on edelleen suosittu sosiaalidemokraattien tilaisuuksissa.
Työväen marssi on vanhin yhä esitettävistä suomalaisista työväenlauluista. Kappale tehtiin Helsingin työväenyhdistyksen (HTY) 10-vuotisjuhliin vuonna 1894. Sen sävelsi tuolloin HTY:n kuoronjohtajana ja Johanneksenkirkon urkurina toiminut Oskar Merikanto ja sanoitti nimimerkki Tuokko eli kirjailija Antti Törneroos. Kappaleen juhlavat sanat henkivät wrightiläisen työväenliikkeen optimismia.
Sisällissodan jälkeen Työväen marssista tuli ensisijaisesti Suomen sosialidemokraattisen puolueen laulu. Sitä on laulettu muun muassa sosiaalidemokraattien puoluekokouksissa.
Skopolamiini
Skopolamiini eli (–)-hyoskiini (Suomessa kauppanimillä Scopoderm ) on useissa koisokasveissa esiintyvä atropiinin kaltainen tropaanialkaloidi, joka toimii hermostossa muskariinireseptoria salpaavana antikolinerginä. Skopolamiinia käytetään lääkkeenä muun muassa matkapahoinvointiin ja värikalvontulehdukseen. Skopolamiini on atropiinin ohella toinen merkittävimmistä ns. belladonna-alkaloideista.