cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Purso
2010-luvulla Purso Groupin alumiiniteollisuuteen kuuluvat sulatto Ikaalisten Kilvakkalassa sekä Nokian Siurossa toimivat pursottamo ja kevytmetallityöpaja, rakennusteollisuutta palveleva järjestelmäyksikkö, anodisointilaitos ja Linjapinta Oy:nä toimiva maalaamo. Porissa toimiva Purso-Tools tuottaa raskaiden diesel- ja kaasumoottoreiden osia, Parkanossa toimiva Fennosteel Oy pakoputkia ja ohutseinäputkia sekä Laitilassa toimiva Veme Oy tuotteita ohutlevystä ja putkimateriaalista. Tervajoella toimiva Purso AluCool Oy valmistaa alumiinisia jäähdytyselementtejä.
Lisäyslajittelu
Lisäyslajittelu (insertion sort) on hidas (O(n2)) ja vakaa lajittelualgoritmi, joka toimii 'paikallaan' (eli ei vaadi lisämuistia). Lisäyslajittelun asymptoottinen suoritusaika on yhtä suuri kuin kuplalajittelulla, mutta käytännössä sen ajoaika on kuitenkin usein huomattavasti tätä pienempi. Yksinkertaisuutensa vuoksi se onkin usein nopein vaihtoehto lajittelualgoritmiksi hyvin pienillä taulukoilla.
Algoritmi toimii pitämällä taulukon alkuosan koko ajan järjestyksessä lisäämällä yksitellen jokaisen alkion käsittelemättömästä loppuosasta oikealle paikalleen alkuosaan.
Ohessa lisäyslajittelun pseudokielinen toteutus:
algoritmi Lisäyslajittelu(taulukko t)   n := taulukon t alkioiden lukumäärä // Käydään taulukon jokainen (paitsi ensimmäinen) alkio läpi for i = 2 to n      j := i     // Siirretään alkio oikealle paikalleen järjestettyyn alkuosaan while(t[j] < t[j-1] ja j > 1) Vaihda alkioiden t[j] ja t[j-1] arvot keskenään j := j - 1 end while end for
Esimerkkitoteutus C-kielellä
Sorteringsalgoritme
Barbora Strýcová
Ammattilaisura
Ranskan avoimissa Strýcová hävisi avauskierroksella Rossana de los Ríosille. Wimbledonissa hän puolestaan pääsi kolmannelle kierrokselle voitettuaan Jelena Vesninan ja Daniela Hantuchován, mutta hävisi sitten Marija Šarapovalle. Heinäkuussa hän pääsi Prahan turnauksen finaaliin voitettuaan mm. Johanna Larssonin ja Patty Schnyderin. Finaalissa hän hävisi Ágnes Szávaylle luvuin 6–2, 1–6, 6–2. Yhdysvaltain avointen ensimmäisellä kierroksella hän hävisi Marija Kirilenkolle.
Vuoden 2011 Australian avoimissa hän voitti Aravane Rezaïn ja Jelena Dokićin, kunnes kolmannella kierroksella hävisi Li Nalle. Indian Wells Masters -turnauksessa Strýcová voitti toisella kierroksella maannaisensa, Petra Kvitován, mutta hävisi kolmannella kierroksella Ana Ivanovićille. Ranskan avointen ensimmäisellä kierroksella hän hävisi kuudenneksi sijoitetulle Li Nalle luvuin 3–6, 7–6(6), 3–6. Wimbledonissa Strýcová hävisi toisella kierroksella Francesca Schiavonelle. Yhdysvaltain avoimissa hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Petra Martićille. Syyskuussa hän otti ensimmäisen WTA-turnausvoittonsa kaksinpelissä, kun hän voitti Bell Challengen loppuottelussa Marina Erakovicin.
16. lokakuuta 2012 Strýcován dopingnäytteestä löytyi kiellettyä ainetta, ja hän sai kuuden kuukauden kilpailukiellon.
Şäken Aymanov
thumb|upright|Şäken Aymanoville omistettu postimerkki. Şäken Kenjetayulı Aymanov (, ; 15. helmikuuta 1914 nykyisen Pavlodarin alueen Bayanawılin piiri – 24. joulukuuta 1970 Moskova) oli kazakstanilainen näyttelijä ja ohjaaja.
Aymanov opiskeli Kazakstanin valistusinstituutissa Semipalatinskissa ja työskenteli vuodesta 1933 lähtien Kazakstanin draamateatterin näyttelijänä ja ohjaajana. Hänen ohjaamansa Muxtar Äwezovin näytelmä Abay (1949) sai Stalin-palkinnon vuonna 1952. Hän näytteli myös elokuvissa kuten Abay änderi (ven. Pesni Abaja, 1946) ja Jambıl (Džambul, 1953).
Vuodesta 1953 lähtien Aymanov työskenteli Kazakstanin elokuvastudion Qazaqfïlmin taiteellisena johtajana. Hänen Karl Gakkelin kanssa ohjaamastaan elokuvasta Maxabbat turalı añız (Poema o ljubvi, 1954) alkoi näytelmäelokuvien säännöllinen tuotanto tasavallassa. Aymanovin muita elokuvia ovat naiskuvaus Dala qızı (Dotš stepei, 1955), maaseutukuvaukset Biz osında turamız (My zdes živjom, 1957) ja Bir awdanda (V odnom raione, 1961), musiikkielokuva Bizdiñ süyikti däriger (Naš milyi doktor, 1958), Atameken (Zemlja otsov, 1967) ja vallankumoushistoriallinen Kasakkapäällikön loppu (Atamannıñ aqırı, ven. Konets atamana, 1971). Aymanov oli perustamassa Kazakstanin elokuvatyöntekijöiden liittoa vuonna 1958 ja työskenteli vuodesta 1963 lähtien sen pääsihteerinä.
Nummen kansakoulu
Nummen kansakoulu voi tarkoittaa seuraavia kansakouluja:
Nightrage
Nightrage on kreikkalais-ruotsalainen melodinen death metal -yhtye, jonka perustivat aiemmin Exhumationissa soittanut kitaristi Marios Iliopoulos ja hänen läheinen ystävänsä Gus G. Yhtye muutti myöhemmin Göteborgiin, Ruotsiin.
Gaudi Afternoon
Gaudi Afternoon (Tardes de Gaudí) on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut Susan Seidelmanin ohjaama elokuva amerikkalaisesta Barcelonassa asuvasta kääntäjästä (Judy Davis), jonka outo nainen palkkaa etsimään kadonnutta aviomiestään.
Näyttelijät
Lähde:
Antti Leppä
Antti Leppä on Jarkko Pajusen esittämä kuvitteellinen hahmo draamasarjassa Ex-onnelliset.
Antti on naimisissa Reijan kanssa ja heillä on kolme lasta: Markus, Sara ja Reino. Antilla on myös neljä muuta lasta, joista Luukas Sini-Marjan kanssa, Miina Maijun kanssa, Sirkku Anitan kanssa sekä Santeri Saijan kanssa.
Antti pettää Sini-Marjaa Reijan kanssa, mistä syntyy Reino. Pettämisen jälkeen Sini-Marja kertoo Antille olevansa raskaana. Tässä vaiheessa Sini-Marja luulee, että Antilla on viiden lapsen sijasta vain kaksi lasta. Sini-Marja herkistyy nähdessään koko perheen ja jättää Antin, mutta palaa myöhemmin takaisin ja lopulta pari menee kihloihin. Antti on kuitenkin antanut Saralle luottokorttinsa, ja Sini-Marja joutuu maksamaan kihlasormuksen. Kuullessaan Reijan olevan edelleen raskaana ja heidän olevan edelleen naimisissa, hän jättää Antin lopullisesti ja Antti palaa Reijan luo. Kun Antti irtisanotaan yliopistolta yt-neuvotteluissa, hän ryhtyy kirjottamaan ja jää kotiin, Reijan palatessa työelämään.
Latenttilämpö
Latenttilämpö (tunnus Ql) on se entalpiamuutos, joka tapahtuu aineen olomuodon muutoksen yhteydessä aineen lämpötilan pysyessä kuitenkin vakiona. Jos olomuodonmuutos tapahtuu vakiopaineessa, latenttilämpö vastaa olomuodonmuutoksessa vapautunutta tai sitoutunutta lämpöä. Latenttilämmön eli piilevän lämmön käsitteen kehitti skotlantilainen tiedemies Joseph Black 1750-luvulla. Black kehitti myös lämpökapasiteetin käsitteen, jota hän kutsui nimellä havaittava lämpö, sillä toisin kuin latenttilämpö, se liittyy aineen lämpötilan muutoksiin.
Sulamisen yhteydessä käytetään termiä sulamisen latenttilämpö, joka esimerkiksi vedelle on noin 334 kJ/kg. Nesteen höyrystymisen yhteydessä puhutaan höyrystymisen latenttilämmöstä. Latenttilämmön suuruuteen vaikuttavat lämpötila ja paine, joskin paineen vaikutus voidaan usein jättää huomiotta.
Meteorologiassa keskeinen latenttilämmön muoto on vesihöyryyn sitoutunut lämpöenergia, joka vapautuu ilmakehään vesihöyryn tiivistyessä esimerkiksi pilviksi ja sateeksi. Sillä on tärkeä merkitys matalapainesysteemien kehityksessä: Varsinkin trooppisissa hirmumyrskyissä pääasiallinen energianlähde on latentti lämpö, joka vapautuu matalapaineen keskiosan ukkospilvissä tiivistymisen yhteydessä, ja lämmittää ympäröivää ilmaa siellä.
Salibandyn Euroopan cup 2006–2007
Euroopan cup 2006–2007 oli järjestyksessään 14. salibandyn seurajoukkueiden Euroopan-mestaruusturnaus. Ne pelattiin 3.–7. tammikuuta 2007 Varbergissa Ruotsissa. Miesten seurajoukkueiden mestaruuden voitti ruotsalainen AIK ja naisten mestaruuden sveitsiläinen UHC Dietlikon.
Kynopiástes
Kynopiástesin kylä sijaitsee Korfun keskiosissa noin kymmenen kilometriä etelälounaaseen saaren keskuksesta Korfun kaupungista. Kylän monet vanhat talot ovat kartanoita 1600–1800-luvuilta.
Kynopiástes muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Κυνοπιαστών, Dimotikí Koinótita Kynopiastón), johon kuuluvat varsinaisen Kynopiástesin kylän lisäksi kylät Chrysiís, Pikoulátika ja Soulaíika. Koko yhdyskunnan väkiluku on 2 290. Aiemmin kylä kuului Achílleion kuntaan ja vuosina 2011–2019 Korfun kuntaan ja sen Achílleion kunnallisyksikköön.
Baby Daddy
Baby Daddy on yhdysvaltalainen tilannekomediasarja, jonka on luonut Dan Berendsen. Sen esittäminen aloitettiin Freeformin (alussa nimellä ABC Family) kanavalla kesäkuussa 2012. Suomessa sarjaa on esittänyt Nelonen Media Hero-kanavalla ja Ruutu-suoratoistopalvelussa.
Sarjan viimeinen jakso esitettiin Freeformilla 22. toukokuuta 2017.
Juoni
Sarjassa seurataan Beniä ja hänen kavereitaan, joiden elämä muuttuu kun Benin aikaisemman yhden illan tyttöystävä jättää heidän yhteisen lapsensa hänen oven taakse. Ben päättää kasvattaa lapsen kaverien, äitinsä ja veljensä avustuksella.
Tuotanto
Helmikuussa 2012 ABC Family (myöhemmin Freeform) tilasi sarjan ensimmäisen kauden. Kuvaukset alkoivat saman vuoden maaliskuussa.
Entäs sitten, Leevi
Entäs sitten, Leevi on Lauri Viidan viimeinen romaani, ja se ilmestyi vuonna 1965. Se oli tarkoitettu trilogian ensimmäiseksi osaksi, mutta Viita kuoli auto-onnettomuudessa saamiinsa vammoihin joulun alla teoksen ilmestymisvuonna.
Romaanin taustaa
Viita asui romaania kirjoittaessaan kolmannen vaimonsa Anneli Kuurinmaan kanssa Oitissa. Romaanin tapahtumaympäristönä ovat 1930-luvun pulavuodet ja Pispalaa muistuttava seutu. Romaanin käsikirjoitusversioita on Tampereen yliopiston Viita-kokoelmassa. Niiden joukossa on myös näytelmäversio. Teoksen on kääntänyt unkariksi vuonna 1982 Gombár Endre, jälkisanat Gábor Bereczki. Romaani valmistui varsin nopeasti, joulukuun 1964 ja elokuun 1965 välisenä aikana.
Trilogian avaus
Viita oli suunnitellut Leevi Luupäästä kertovaa trilogiaa, ja juuri ennen onnettomuutta ilmestyneen Entäs sitten, Leevin piti olla sen ensimmäinen osa. Viita piti seuraavaa osaa esittelevän alustuksen Järvenpään työväenopistossa kaksi viikkoa ennen kuolemaansa. Alustus ilmestyi seuraavana vuonna Parnassossa. Toisen osan hahmotelmasta on säilynyt 37 sivua, kaksi ensimmäistä lukua; ensimmäisessä luvussa Viita panee Leevin suuhun sanat, joilla hän kohtalonomaisesti viittaa oman työnsä katkeamiseen: ”On parempi, että kuolen kesken työni, kuin että työni kuolee ennen minua.” Toiselle osalle Viita oli Kari Aronpuron mukaan kaavaillut nimeä Leevi – runoilija.
Romaanin päähenkilö on nuori, hyvin kunnianhimoinen Leevi, joka on juuri tekemässä ensimmäistä romaanikäsikirjoitustaan. Kirjailija kuvaa hienovaraisen ironisesti hänen toimekkuuttaan: ”Leevi oli lukaissut pari menestysromaania ja luullut tuota pikaa rahoittuvansa aina maisteriksi saakka. Hän oli jo sentään yhdeksäntoistavuotias, ja koulu oli yhä vuoden vajaa. Yliopistoa ei tarvinnut ajatellakaan, ellei jostakin olisi ollut pulpahtava tuntuva tulolähde. Ei muuta kuin kynä käteen ja anna tulla kuin sudenkuraa. Leevi tiesi, mikä naula veti. Hänen lankonsa, joka oli kustannustoimittaja, oli sanonut, että kaikista yrityksistä huolimatta kansan valtava enemmistö oli jäänyt taiteen tavoittamatta.
Yksi romaanin teema on, kuten monissa Viidan runoissakin, soutaminen salmeen. Se kuvaa kaukaista tulevaisuutta. Aila Meriluoto on luonnehtinut romaanin varhaista versiota ”käsittämättömäksi”.
Rikkasinappi
Rikkasinappi (Sinapis arvensis) on yksivuotinen ruohovartinen kasvi, joka kuuluu ristikukkaiskasvien heimoon.
Ulkonäkö ja koko
thumb|vasen|150px|Rikkasinapin lituja. thumb|vasen|150px|Rikkasinapin siemeniä. Rikkasinappi kasvaa 20–60 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat karheita ja kasvavat kierteisesti. Alimmissa lehdissä on ruoti, ylimmät ovat ruodittomia. Kukat ovat keltaisia. Suomessa tavataan rikkasinapin muunnoksina sekä kaljulituista kaljurikkasinappia (var. arvensis) että karvalituista karvarikkasinappia (var. orientalis).
Levinneisyys
Rikkasinappia kasvaa koko Euroopassa ja laajoissa osissa Pohjois-Amerikkaa, mihin se on levinnyt ihmisen mukana. Myös Suomessa se on muinaistulokas, ja yleisin Ahvenanmaalla.
Käyttö
Rikkasinappi tuottaa paljon siemeniä, joista voisi tehdä sinappia, mutta nykyisin ruoanvalmistusta varten viljellään muita lajeja. Rikkasinappia käytetään usein kiinalaisessa lääketieteessä.
Pekka Peltomäki
Pekka Peltomäki (s. 20. elokuuta 1950 Alajärvi) on uransa lopettanut ja koko uransa Alajärven Ankkureita edustanut pesäpalloilija. Hänet on valittu vuoden pesäpalloilijaksi vuonna 1978. Peliuransa jälkeen Peltomäki toimi pelinjohtaja jolloin hän voitti kaksi SM-kultaa.
Anaconda (Montana)
Anaconda on kaupunki Deer Lodgen piirikunnassa Montanan osavaltion luoteisosassa Yhdysvalloissa. Se on piirikuntansa hallintokeskus. Vuoden 2019 arvion mukaan siellä asui 9 140 asukasta. Vuosina 2010–2019 väkiluku laski 1,7 prosenttia.
The Gift (Bizzy Bonen albumi)
The Gift on rap-artisti Bizzy Bonen toinen studioalbumi, joka ilmestyi 20. maaliskuuta 2001. ”Fried Day” -kappale esiintyy myös vuoden 2000 elokuvan Next Friday soundtrackillä. The Giftiä myytiin ensimmäisen viikon aikana 150 000 kopiota, mutta myynti loppui jo kolmen viikon kuluttua.
Jobinkyynelheinä
Jobinkyynelheinä (Coix lacryma-jobi) on suurikokoinen tropiikissa kasvava heinäkasvi. Jobinkyynelheinä kasvaa noin metrin korkuiseksi. Sen siemeniä voi syödä keitettyinä.
Pöytyän koulut
Pöytyän koulut ovat Pöytyän kunnassa Varsinais-Suomen maakunnassa toimivia tai toimineita perus- tai keskiasteen kouluja. Pöytyän kuntaan on liitetty Karinaisten kunta vuonna 2005 ja Yläneen kunta vuonna 2009. Lisäksi käsitellään kunnassa toimivat tai toimineet muut oppilaitokset.
Koulujen toimipisteet 2018
Syksyllä 2018 toimintansa aloittaneet Riihikosken ja Elisenvaaran yhtenäiskoulut toimivat lukuvuonna 2018-2019 useissa toimipisteissä kunnes niiden pysyvät tilat valmistuvat. Pysyvien tilojen arvioitiin valmistuvan Elisenvaarassa syksyksi 2021 ja Riihikoskella syksyksi 2019. Yläneellä yhtenäiskoulu on toiminnut jo vuodesta 2005. Kuntaliitoksia edeltäneen Pöytyän alueella ei ole aikaisemmin järjestetty yläkouluopetusta. Koulujen toimipisteet syksyllä 2018 olivat:
Lukio
Lukio-opetusta tarjosi vuonna 2018 Elisenvaaran lukio.
Vapaa kansansivistystyö
Pöytyän kunnan ylläpitämänä kunnassa toimi vuonna 2018 Auranlaakson kansalaisopisto joka antaa opetusta Auran, Marttilan, Pöytyän ja Oripään kuntien alueella.
Koulut ennen yhtenäiskouluun siirtymistä 2018
Ennen yhtenäiskouluihin siirtymistä elokuussa 2018 Pöytyällä toimivat seuraavat perusopetuksen koulut:
Pöytyä
1959 kansalaiskouluopetus Pöytyällä aloitettiin yhteisenä Auran ja Oripään kuntien kanssa Kyntäjätuvalla Pöytyällä. Oripää jäi pois yhteistyöstä 1961. 1965 Opetus siirtyi entiselle Ihavan koululle Pöytyällä lähellä Auran rajaa. Auran kunta jäi pois yhteistyöstä 1966. Kansalaiskoulu yhteisenä Pöytyän, Auran ja Karinaisten kuntien kanssa aloitti toimintansa Kyrössä Karinaisissa 1971 siirtymisen peruskouluun ollessa jo vireillä.
Yläne
Yläneen kansalaiskoulu aloitti toimintansa 1959 yhteisissä uusissa tiloissa kolme vuotta aiemmin perustetun Yläneen kunnallisen keskikoulun kanssa. Kansalaiskoulu kuten kunnallinen keskikoulukin olivat vuodesta 1965 yhteiset Paattisten kunnan kanssa. Tämä yhteistyö päättyi kesällä 1975 kun Paattinen vuonna 1972 oli liittynyt osaksi Turkua.
Pöytyän yksityinen oppikoulu
Pöytyällä toimi Pöytyän seudun yksityinen oppikoulu vuodesta 1942 vuoteen 1948 aluksi kaksivuotisena. Sen toiminta loppui kun Elisenvaaran yhteiskoulu vuonna 1948 aloitti toimintansa Karinaisten Kyrössä. Tämän jälkeen Pöytyältä käytiin yhteiskoulua Oripään seudun yhteiskoulussa Oripäässä tai yksityisessä Elisenvaaran yhteiskoulussa Kyrössä.
Oripään seudun yhteiskoulu ja Pöytyän-Oripään kunnallinen keskikoulu
Oripäässä toiminut Oripään seudun yhteiskoulu muutettiin Pöytyän-Oripään kunnalliseksi keskikouluksi 1969. Vuonna 1971 Auvaisten ja Kaulanperän koulupiirit Pöytyältä siirrettiin Kyrössä Karinaisissa toimineen, vuonna 1969 kunnalistetuksi tulleesta Elisenvaaran yhteiskoulusta muodostetun Karinaisten-Auran-Pöytyän kunnallisen keskikoulun oppilasalueeseen. Tämä järjestely päättyi peruskouluun siirryrräessä 1976. Silloin Oripää tuli kuulumaan samaan peruskoulun yläasteen oppilasalueeseen Alastaron kunnan kanssa ja yläasteen sijaintipaikaksi tuli Alastaron kirkonkylä. Kun Alastaron kunta 2000-luvulla liittyi Loimaaseen, sama kouluyhteistyö jatkui edelleen Oripään kunnan ja Loimaan kaupungin välisenä.
Elisenvaaran yhteiskoulu ja Auranlaakson kunnallinen keskikoulu
Karinaisissa Kyrössä aloitti vuonna 1948 toimintansa yksityinen Elisenvaaran yhteiskoulu. Se oli perustettu vuonna 1927 Karjalassa Kurkijoen kunnan Elisenvaaran asemaseudulle, siirtyi vuonna 1994 Suolahdelle Keski-Suomeen ja vuonna 1948 Kyrön asemaseudulle Karinaisiin. Koulu kunnallistettiin 1969, jolloin keskikoulun nimeksi tuli Karinaisten-Auran kunnallinen keskikoulu. Vuonna 1971 koulun nimi muuttui Karinaisten-Auran-Pöytyän kunnalliseksi keskikouluksi, kun osa Pöytyää liitettiin koulupiiriin. Vuosina 1971–1976 koulun nimenä oli Auranlaakson kunnallinen keskikoulu.
Yläneen kunnallinen keskikoulu
Yläneelle perustettiin vuonna 1956 Yläneen kunnallinen keskikoulu. 1960-luvun puolivälin paikkeilla Yläneen kunnallista keskikoulua alkoivat käydä myös Paattisten oppilaat. Tämä yhteistyö päättyi kesällä 1975 kun Paattinen vuoden 1972 alusta oli liittynyt osaksi Turkua.
Yläneen peruskoulun yläaste
Yläneellä, missä kunnallinen keskikoulu ja kansalaiskoulu olivat koko ajan toimineet samoissa tiloissa, peruskouluun siirtyminen ei tuonut suurta muutosta. Yläneen yhtenäiskoulu Yläneen kirkonkylän ylä- ja alakouluista muodostettiin vuonna 2005.
Elisenvaaran yhteiskoulu ja Elisenvaaran lukio
Kurkijoella luovutetussa Karjalassa vuonna 1927 perustettu yksityinen Elisenvaaran yhteiskoulu siirtyi Kyrön asemakylään Karinaisiin vuonna 1948 toimittuaan sitä ennen Suolahdella Keski-Suomessa. Koulu aloitti Kyrössä viisiluokkaisena mutta laajeni uudelleen kahdeksanluokkaiseksi 1950 ja yliopistoon johtavaksi 1952. Kun koulu kunnallistettiin, sen jatkajaksi tuli lukio-opetuksen osalta Elisenvaaran lukio.
Säkylän yhteiskoulu
Kun Säkylän yhteiskoulu perustettiin 1957, se vakiintui yläneläisten lukionkäynnin suunnaksi. Vanhastaan oli lukiota Yläneeltä käyty Turussa ja jonkin verran käytiin myös tämän jälkeen.
Rest in Peace
Rest in Peace on Steppenwolfin kokoelma-albumi vuodelta 1972. Se julkaistiin yhtyeen ensimmäisen hajoamisen jälkeen, mihin nimi ja kansitaidekin viittaavat. Periaatteessa albumi on jatko-osa edelliselle Gold: Their Great Hits -kokoelmalle, sillä se ei sisällä yhtään samaa kappaletta.
Vetoraha
Vetoraha oli 1734–1965 Suomessa käytössä ollut rahasumma, joka maksettiin alioikeuden tuomarille haluttaessa hakea muutosta alioikeuden riita-asiassa antamaan lopulliseen päätökseen hovioikeudesta. Veto oli määrämuotoinen tyytymättömyyden ilmoittamistapa ja muutoksenhakukeino.
Vetorahan suuruus oli aluksi 3 taaleria, vuodesta 1926 lähtien 50 markkaa ja vuodesta 1963 lähtien 50 penniä vuoteen 1965 saakka, jolloin vetoraha kokonaan poistettiin.
Edmond
Edmond voi viitata seuraaviin asiohin:
Vivian Stanshall
Vivian ”Viv” Stanshall ['stænʃəl] (oik. Victor Anthony Stanshall, 21. maaliskuuta 1943 Shillingford, Oxfordshire – 5. maaliskuuta 1995 Muswell Hill, Lontoo ) oli englantilainen muusikko, koomikko, runoilija ja kuvataiteilija. Hänet tunnetaan parhaiten 1960-luvun lopun huumoriyhtyeen The Bonzo Dog Doo-Dah Bandin (myöhemmin The Bonzo Dog Band) yhtenä perustajana, laulusolistina ja trumpetistina sekä seremoniamestarin roolista Mike Oldfieldin menestysalbumilla Tubular Bells.
Yläluokkaisesta puhe- ja laulutyylistään ja eksentrisestä käytöksestään tunnettu Stanshall syntyi Oxfordshiressä ja palveli Britannian laivastossa ennen kuin lähti opiskelemaan Lontoon Central School of Art -oppilaitokseen. Opiskelijatoverien kanssa vuonna 1962 perustettu yhtyeen ja kabareeseurueen yhdistelmä The Bonzo Dog Doo-Dah Band nousi vähitellen kulttisuosioon ja esiintyi muun muassa Cream-yhtyeen lämmittelijänä ja The Byrds -yhtyeen Yhdysvaltojen kiertueella. Yhtyeen kappale ”I’m the Urban Spaceman” nousi singlelistan viidennelle tilalle vuonna 1968. Yhtye oli mukana myös ITV:n vuosina 1967–1969 esitetyssä komediasarjassa Do Not Adjust Your Set, jossa esiintyivät myös sittemmin Monty Python -ryhmästä tunnetut Eric Idle, Terry Gilliam, Terry Jones ja Michael Palin.
The Bonzo Dog Band hajosi ensimmäisen kerran vuonna 1970, eikä Stanshall onnistunut luomaan kovin merkittävää soolouraa alkoholi- ja mielenterveysongelmiensa takia. Yhtye koottiin myöhemmin uudelleen 1972 ja 1988, ja Stanshall oli mukana. Stanshall vieraili puheroolissa Mike Oldfieldin Tubular Bells -albumilla ja teki muitakin speaker-tehtäviä sekä sanoituksia ja sävellyksiä muun muassa Steve Winwoodille. Stanshallin tunnetuin sooloprojekti oli brittiläisestä yläluokasta kertova surrealistinen tarina Sir Henry at Rawlinson End, jota hän esitti näytöksinä ja tallensi levyalbumille. Tarinasta tehtiin myös 73-minuuttinen elokuva vuonna 1980. Vivian Stanshall teki myös kaksi sooloalbumia muusikkona, Men Opening Umbrellas Ahead (1974) ja Teddy Boys Don’t Knit (1981).
Team Roces
Team Roces on helsinkiläinen urheiluseura, joka voitti rullakiekon ensimmäisen Suomen mestaruuden vuonna 1996. Joukkueessa pelasivat mm. Petri Aaltonen, Simo Saarinen ja Pekka Tuomisto.
Shapiro-reaktio
Reagenssit ja mekanismi
Reaktion lähtöaineena on tosyylihydratsoni, joka muodostuu aldehydin tai ketonin reagoidessa tosyylihydratsidin kanssa. Reaktio vaatii tapahtuakseen hyvin vahvasti emäksiset olosuhteet, ja emäksisenä reagenssina käytetään tyypillisesti butyylilitiumia. Shapiro-reaktion mekanismin ensimmäisessä vaiheessa organolitiumreagenssi ottaa vastaan protonin tosyylihydratsoniryhmän typpiatomilta. Tämän jälkeen toinen emäsekvivalentti ottaa vastaan protonin hydratsoniryhmän viereiseltä hiileltä, niin kutsutusta α-asemasta. Näin muodostuneesta karbanionista eliminoituu ensin p-tolueenisulfinaattiryhmä ja tämän jälkeen typpimolekyyli. Näin muodostuu vinyylilitiumyhdiste. Tämä vinyylilitiumyhdiste on reaktiivinen ja reagoi happojen kanssa muodostaen alkeenin. Yhdiste voi reagoida myös muiden elektrofiilien, esimerkiksi karbonyyliyhdisteiden, kanssa. Mekanismin on varmistettu tapahtuvan näin isotooppileimauskokeiden avulla.
Lyhyt frenulum
thumb|200px|Lyhyt frenulum Lyhyt frenulum eli frenulum breve on tila, jossa frenulum, terskan alla oleva joustava ihopoimu joka kiinnittyy esinahkaan ja auttaa esinahan vetäytymisessä terskan päälle, on lyhyt ja estää esinahan liikkumista. Frenulumin tulisi tavallisesti olla riittävän pitkä ja joustava mahdollistaakseen esinahan täydellisen vetäytymisen, jolloin se jää sujuvasti erektiossa olevan siittimen taakse. Siittimen frenulum on verrattavissa kielen alaosan alaleukaan kiinnittävään ihopoimuun tai ylähuulen ja ylemmän ikenen väliseen ihopoimuun.
Lyhyt frenulum voi pahentua frenulumin revetessä seksuaalisen tai muun toiminnan seurauksena. Revennyt frenulum arpeutuu itsestään, mutta arpikudos vähentää frenulumin joustavuutta entisestään ja altistaa repeämisille jatkossakin. Lyhyen frenulumin diagnoosi sekoitetaan lähes aina fimoosin ja ahtaan esinahan kanssa, koska oireena on esinahan taakse vetämisen vaikeus. Suurimmalla osalla fimoosista kärsivillä miehillä on myös jossain määrin lyhyt frenulum.
Lyhyt frenulum voidaan korjata päiväkirurgisella frenuloplastia-nimisellä toimenpiteellä, tai vaihtoehtoisesti täydellisellä ympärileikkauksella johon kuuluu frenulumin poistaminen kokonaan.
Lähteet
Frenulo corto
Frans Salesilainen
Pyhä Frans Salesilainen C.O., O.M., O.F.M. Cap. (eng. Francis de Sales, ransk. François de Sales; 21. elokuuta 1567 Château de Sales – 28. joulukuuta 1622 Lyon) oli renessanssiaikainen ranskalainen roomalaiskatolinen piispa, lähetystyöntekijä, sääntökuntalainen, sääntökunnan perustaja, miespyhimys ja yksi katolisen kirkon nykyään 36:sta kirkonopettajista arvonimellä Doctor caritatis eli armeliaisuuden tohtori. Miehen kerrotaan kirjoittaneen ainakin 21 000 kirjettä, 4 000 saarnaa, käännyttäneen ainakin 70 000 henkilöä ja laatineen hengellisiä kirjoja, kuten tunnetun teoksen Introduction to the Devout Life. Hän on kirjoittajien, Bakerin hiippakunnan Oregonissa, Cincinnatin arkkihiipakunnan Ohiossa, katolisen lehdistön, Columbuksen hiippakunnan Ohiossa, ripittäjien, kuurojen ihmisten, kuurouden, Wilmingtonin hiippakunnan Delawaressa, kouluttajien, journalistien ja opettajien suojeluspyhimys. Lisäksi häntä kunnioitetaan sääntökunnassa Institutum Christi Regis Summi Sacerdotis ja hänen mukaansa ovat nimetyt sääntökunnat Institutum Oblatorum S. Francisci Salesii, Missionarii S. Francisci Salesii de Annecio ja Societas S. Francisci Salesii. Pyhimyksen tunnuksia ovat kalju mies pitkällä parralla piispan vaatteissa pitäen kirjaa, piikkien pistämä sydän ja Neitsyt Marian kuva. Paavi Aleksanteri VII julisti miehen autuaaksi 8. tammikuuta 1661 ja pyhimykseksi 19. huhtikuuta 1665 sekä hänestä tehtiin kirkonopettaja autuaan paavi Pius IX:n hallintokaudella 1877. Katolisessa kirkossa pyhän Fransin muistopäivää vietetään 24. tammikuuta. Pyhä Frans Salesilainen saatetaan mainita vähintään vuodelta 590 peräisin olevassa Kaikkien pyhien litaniassa ja hänelle on laadittu myös englanninkielinen litania.
Elämä
Pyhä Frans syntyi aatelisperheeseen Château de Salessa, Duché de Savoiessa, lähellä Geneveä 21. huhtikuuta 1567. Jo varhaisessa iässä hän tahtoi palvella Jumalaa, mutta salasi kutsumuksensa pappeuteen perheeltänsä. Hänen isänsä halusi hänelle uran lakitieteessä ja politiikassa. Pyhä Frans opiskeli Pariisissa (1580–1588) ja Padovassa, missä hän vastaanotti tutkinnon lakitieteen tohtoriksi. (1591) Miellyttääkseen isäänsä hän opiskeli myös miekkailua ja ratsastusta. Harjoitettuaan lakia ja keskusteltuaan isänsä kanssa hän lopulta ryhtyi papiksi, joksi hänet vihittiin vuonna 1593 Annecyssä, Ranskassa. Mies alkoi harjoittaa lähetystyöntekoa Chablaisissa, jossa hän katolisen Savoyn herttua Charles Emmanuelin suojeluksessa käännytti ihmisiä katolisuuteen. Piispa Claude de Granierin kuoltua pyhimys vihittiin 8. joulukuuta 1602 hänen tilalleen Geneven piispaksi ja 1608 hän kirjoitti kuuluisan kirjansa Introduction to the Devout Life, joka ei ollut tarkoitettu ainoastaan papistolle, vaan myös tavallisille maallikoille ja joka käännettiin pian monille kielille. Piispana hän tutustui myöhemmin myös kanonisoituun leskeen nimeltä Jane de Chantal ja vuosien yhteistyön jälkeen he perustivat vuonna 1610 naisille tarkoitetun sääntökunnan Ordo Visitationis Beatissimae Mariae Virginis, jonka motto on Vive Jésus. Vuoden 1622 joulukuun 27. päivänä pyhä Frans koki paralyyttisen kohtauksen ja kuoli seuraavana päivänä 56-vuotiaana ja piispuutensa 20. vuotena. Hänen ruumiinsa palsamoitiin ja sydäntä lukuun ottamatta tuotiin Annecyyn, jossa se oli Ranskan vallankumoukseen asti, jonka uhkaamana se siirrettiin turvaan ja sittemmin tuotiin takaisin.
Elämänvaiheita
Pyhän Frans Salesilaisen elämä voidaan jakaa seuraaviin vaiheisiin:
Kirjallisuutta
Pyhä Frans kirjoitti eläessään ainakin seuraavat kirjat:
No More Lies
No More Lies – Dance of Death Souvenir EP on brittiläisen heavy metal -yhtyeen Iron Maidenin studio-EP. Se julkaistiin 29. maaliskuuta 2004.
EP julkaistiin "kiitokseksi" yhtyeen faneille. EP sisältää 12-sivuisen vihkosen ja Iron Maiden rannekkeen.
Albumi sisältää "No More Lies" -kappaleen studioversion (alun perin albumilla Dance of Death). EP sisältää kaksi versiota Dance of Deathin kappaleista: orkesteriversion "Paschendalesta" ja sähköisen version "Journeymanista". EP sisältää piilotetun bonuskappaleen, joka on "Age of Innocence". Kappaleessa laulaa rumpali Nicko McBrain.
The Ellen DeGeneres Show
Ohjelmaa kuvattiin Kaliforniassa. Julkisuuden henkilöiden vierailuiden lisäksi ohjelma sisälsi musiikkivieraita ja pelejä studioyleisön kanssa. Ohjelmasta on tehty myös monia spin-off- sarjoja, kuten Ellen's Game of Games ja Ellen's Design Challenge.
Robert Guiscard
Robert Guiscard (noin 1015 – 17. heinäkuuta 1085) oli normandialainen seikkailija, joka valloitti Etelä-Italian. Hän kuului Hautevillen sukuun.
Vuonna 1046 Robert liittyi Etelä-Italiassa jo olevien veljiensä seuraan. Robert kunnostautui pian sodassa bysanttilaisia ja paavia vastaan. Vuonna 1057 hänestä tuli Apulian kreivi veljensä Humphreyn tilalle. Vuonna 1059 paavi Nikolaus II teki Robertista Apulian, Calabrian ja Sisilian herran vaikka suurin osa näistä maista oli vielä valloittamatta. Yhdessä nuoremman veljensä Rogerin kanssa Robert valloitti Sisilian arabeilta. Calabria vallattiin kreikkalaisilta vuonna 1060, Bari vuonna 1071 ja Salerno vuonna 1076. Vallattuaan Salernon Robert meni naimisiin kaupungin hallitsijan lombardialaisen Gisulfin siskon Sikelgaitan kanssa. thumb|left|Robert Guiscard ja kreivi Roger Hyökättyään Beneventoa vastaan, joka oli paavin alainen läänitys, paavi julisti Robertin pannaan vuonna 1074. Paavi kuitenkin perui pannan vuonna 1081, koska tarvitsi normannien apua keisari Henrik III:a vastaan.
Toukokuussa vuonna 1081 Robert suuntasi joukkonsa Bysanttia kohti. Hän nousi maihin 16 000 miehen kanssa Dyrrhachiumin kaupungin lähellä. Robert aikoi avustaa syrjäytettyä Mikael VII Dukasta, mutta hänen sanotaan havitelleen keisaruutta itselleen. Robert löi keisari Aleksios I Komnenoksen Dyrrhachiumin taistelussa. Hän ei kuitenkaan pystynyt käyttämään voittoaan hyväksi, koska hänen oli palattava Roomaan, jossa paavi Gregorius VII tarvitsi kiperästi hänen apuaan keisaria vastaan. Robert jätti poikansa Bohemund I:n jatkamaan valloitusta idässä ja palasi Italiaan. Palattuaan Balkanille Robert kuoli kuumeeseen 17. heinäkuuta 1085.
Robertin ja Sikelgaitan tytär Mafalda nai Barcelonan kreivin Ramón Berenguer II:n.
Runeberginpuisto
Runeberginpuisto sijaitsee Turussa aivan Aurajoen kupeessa Kirjastosillan ja Auransillan välisellä osuudella Hämeenkadun ja Itäisen rantakadun välissä.
Puiston rakentaminen aloitettiin vuonna 1834 ja se sai valmistuttuaan nimeksi Tullihuoneentori lähellä sijainneen tullihuoneen mukaan. Puistoa nimitettiin myös Keittohuoneen puistikoksi kiviterassin alla olleen merimiesten yhteiskeittiön vuoksi. Vuonna 1929 keittohuone muutettiin sähkölaitoksen muuntamoksi ja puistoa korotettiin. Hieman tätä ennen, vuonna 1928, puistoon oli saatu Wäinö Aaltosen veistämä Liljan patsas. Monet turkulaiset tuntevatkin patsaan Liljan puistona. Patsaaseen liittyy vuodesta 1945 katkeamattomana jatkunut vappuperinne, Liljan lakitus. Sen on perinteisesti hoitanut Turun yliopiston hammaslääketieteen opiskelijat.
Sähkömuuntamon lounaispäätyyn rakennettiin 1960-luvulla luola, johon sijoitettiin vessa, kioski ja puhtaanapitolaitoksen varasto. Sinne avautui vuonna 1988 nykyinen Titanik-taidegalleria. Vuonna 2008 puistoon tehtiin mittavia parannustöitä, muun muassa puiston tukimuuria korjattiin sortumavaaran vuoksi, mutta puisto on vieläkin hyvin pitkälti 1920-luvun asussaan.
Lithakiá
Lithakiá on Kreikan kylä, joka sijaitsee Zákynthoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Zákynthoksen kuntaan, Zákynthoksen alueyksikköön ja Jooniansaarten alueeseen. Lithakiá muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Λιθακιάς, Dimotikí Koinótita Lithakiás). Kylän väkiluku on 1 307 (vuonna 2011).
Lithakián kylä sijaitsee Zákynthoksen eteläisissä sisäosissa linnuntietä noin 10 kilometriä lounaaseen Zákynthoksen kaupungista ja noin 2,5 kilometriä sisämaahan saaren etelärannikon Laganáksenlahdesta. Kylän tärkeimmät kirkot ovat Neitsyt Maria (Panagía) Faneroménin kirkko 1300-luvulta ja Pyhän Johannes Teologin (Ágios Ioánnis Theológos) kirkko 1500-luvulta.
Aiemmin kylä kuului Laganáksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Zákynthoksen kunnan Laganáksen kunnallisyksikköön.
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 1934
Vuoden 1934 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut pelattiin Italiassa. Ne olivat historian toiset jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut. Halukkaiden osallistujamaiden määrä oli kasvanut 32:een, joten ensimmäistä kertaa oli järjestettävä myös karsinnat. Karsinnoista lopputurnaukseen selviytyi 16 maata. Hallitseva mestari Uruguay ei osallistunut Italiassa pidettävään MM-turnaukseen protestiksi eurooppalaisten joukkueiden poissaololle vuoden 1930 kisoista.
Italian isännöimän turnauksen taustalla toimi vahvasti fasistipuolueen johtaja Benito Mussolini, jolle kisat olivat poliittisen propagandan näytös. Italia voitti turnauksessa maailmanmestaruuden, mikä takasi Mussolinille täydellisen propagandavoiton. Mussolinin on väitetty painostaneen otteluiden tuomareita, jotta nämä olisivat tuominneet italialaisten eduksi. Etenkin Italian ja Espanjan välinen tasatulokseen päättynyt puoliverierä ja sitä seurannut uusintaottelu jäivät historiaan useista räikeistä tuomarivirheistä, jotka koituivat Italian eduksi. Samanlaisia viitteitä oli myös Italian välieräottelussa Itävaltaa vastaan ja loppuottelussa Tšekkoslovakiaa vastaan. Kiistanalaisista tapahtumista huolimatta Italia oli ennen turnausta yksi voittajasuosikeista, mutta epäiltäväksi jäi kuinka turnaus olisi päättynyt ilman poliittista vaikutusta.
Helena Munktell
Helena Mathilda Munktell (24. marraskuuta 1852 – 10. syyskuuta 1919) oli ruotsalainen säveltäjä ja pianisti, joka ei kuitenkaan koskaan toiminut ammattimuusikkona. Hän asui vuodesta 1885 vuoteen 1910 Pariisissa, jossa hänen sävellyksensä saivat hyviä arvioita Société Nationale de Musiquen tilaisuuksissa.
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 1934
Järjestelyt
Italian ja Benito Mussolinin halukkuus järjestää MM-turnaus ei johtunut pelkästään urheilullisista syistä, ennen kaikkea kyse oli politiikasta. Mussolini itse ei jalkapallosta perustanut, mutta hän ymmärsi MM-turnauksen arvon poliittisen propagandan välineenä. Hän oli kiinnostunut järjestämään jo vuoden 1930 MM-turnauksen. Italia jätti osallistumatta koko turnaukseen, kun kisat myönnettiin Uruguaylle. Italian valinta vuoden 1934 kisaisännäksi oli täynnä poliittista juonittelua, huhuja pelottelusta ja laittomista maksuista. Italian jalkapalloliitto lobbasi Kansainvälistä jalkapalloliittoa (FIFA) Italian fasistisen hallituksen nimissä. Kansallinen liitto pyrki vakuuttamaan FIFAn lupaamalla Italian valtion sitoutuvan maksamaan kilpailuista mahdollisesti koituvat taloudelliset tappiot. Lobbaus teki lopulta vaikutuksen valiokuntaan, joka myönsi kisaisännyyden Italialle. Ainoa varteenotettava kilpailija oli Ruotsi, joka kuitenkin vetäytyi kisaisännyyden tavoittelusta ennen äänestystä. FIFA päätti kisojen järjestäjästä toukokuussa 1932.
Helena Munktell
Munktell syntyi Taalainmaalla vauraaseen yläluokkaiseen perheeseen ja oli Grycksbon ruukinpatruuna Henry Munktellin yhdeksästä lapsesta nuorin. Hänen äitinsä Augusta asui perheestä erillään Tukholmassa, jonne lapsetkin muuttivat heidän isänsä kuoltua.
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 1934
Karsinnat
Halukkaita MM-turnaukseen osallistuvia maita oli 32, minkä takia jouduttiin järjestämään ensimmäiset MM-karsinnat. Vuoden 1930 MM-turnaukseen joukkueet olivat tulleet kutsuttuina, ja osa maista oli jopa pitänyt taivutella osallistumaan. Myös kisojen isäntämaa Italia joutui osallistumaan karsintaan, jolloin oli teoriassa mahdollista että isäntämaa ei edes selviytyisi turnaukseen. Italia kuitenkin selvitti karsinnat helposti voittamalla Kreikan Milanossa pelatussa ottelussa 4–0. Karsinnan oli tarkoitus olla kaksiosainen, mutta sovittua korvausta vastaan Kreikka luopui toisesta osaottelusta. Myös Tšekkoslovakia selviytyi kisoihin vain yhden ottelun perusteella, sillä Puolan hallitus ei päästänyt maan joukkuetta matkustamaan Tšekkoslovakiaan. Tšekkoslovakia voitti Puolassa pelatun ainoan ottelun.
Helena Munktell
Munktellin sävellyksiä esitettiin ensi kerran Ruotsissa 1885. Monista niistä tuli sittemmin varsin suosittuja, ja koominen ooppera I Firenze pysyi Ruotsin kuninkaallisen oopperan ohjelmistossa peräti kolme näytäntökautta.
Munktell kutsuttiin Ruotsin musiikkiakatemian jäseneksi 1915. Silmäsairaudesta kärsinyt säveltäjä kuoli 57-vuotiaana 1919.
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 1934
Karsinnat
Turnaukseen selviytyi karsinnoista 16 joukkuetta:
Joukkueet
Italian MM-turnaukseen selviytyneistä 16 maasta 12 oli Euroopasta. Ensiesiintymisen MM-turnauksessa teki yhdeksän eurooppalaista maata. Euroopan maista ensimmäisessä MM-turnauksessa oli mukana Ranska, Belgia, Romania sekä Jugoslavia, joka puolestaan ei ollut Italian kisoissa. Ensimmäisenä afrikkalaisena maana kisoissa oli mukana Egypti. Pitkän matkan tehneistä eteläamerikkalaisista Argentiina ja Brasilia eivät osallistuneet turnaukseen parhailla kokoonpanoillaan. Argentiinasta puuttui muiden muassa edellisten kisojen maalitilaston voittaja Guillermo Stabile sekä Italiaan muuttanut ja sen maajoukkueeseen siirtynyt Luis Monti. Montin lisäksi Italian joukkueessa argentiinalaissyntyisiä olivat Raimundo Orsi ja Enrique Guaita. Säännöt kielsivät ulkomaalaispelaajien värväämisen, mutta heidät nähtiin italialaisten maahanmuuttajien jälkeläisinä. Isäntämaa Italian poliittinen tilanne oli samankaltainen kuin Saksassa. Saksassa suhtauduttiin yhä nihkeästi jalkapalloammattilaisuuteen, ja maan joukkue koostui amatööreistä, vaikkakin pelaajat olivat kansallissosialistisessa hengessä eräänlaisia valtionammattilaisia. Ennen turnauksen alkua vahvoiksi maiksi ja mahdollisiksi mestarikandidaateiksi nostettiin isäntämaa Italian lisäksi Itävallan wunderteam sekä Unkari ja Tšekkoslovakia.
Stadionit
Maailmanmestaruuskilpailujen otteluita pelattiin kahdeksalla eri paikkakunnalla. Tämän vuoksi piti parantaa myös kaupunkien välistä infrastruktuuria. Torinoon rakennettiin kisoja varten uusi stadion ja Napolin stadionia parannettiin. Kisat olivat fasistisen Italian voimannäyte, ja tämän piti näkyä myös stadionien nimissä, Rooman stadionin nimen PNF tulee sanoista Partito Nazionale Fascista. Stadioneista Napolin stadion tuhoutui toisen maailmansodan pommituksissa. Stadio PNF:n paikalle rakennettiin myöhemmin Stadio Flaminio. Muut stadionit ovat edelleen olemassa.
Ottelut
thumb|left|Hollannin ja Sveitsin välinen ottelu. thumb|right|Ruotsin Nils Axelsson yrittää murtautua Argentiinan puolustuksen läpi.
Ensimmäinen kierros
Ensimmäisestä MM-turnauksesta poiketen kisat pelattiin vuonna 1934 cup-järjestelmällä, jolloin tappion myötä hävinneen joukkueen kisat olivat ohi. Ensimmäisellä kierroksella hävinneiden joukkueiden ottelut jäivät näin ollen yhteen. Neljä vuotta aikaisemmin pelatuissa Uruguayn kisoissa eteläamerikkalaiset olivat lähettäneet parhaat kokoonpanonsa kisoihin, mutta parhaat eurooppalaiset eivät kisoihin lähteneet. Italiassa tilanne oli päinvastainen, sillä argentiinalaiset seurat eivät päästäneet parhaita pelaajiaan kisoihin, koska he pelkäsivät, että heidät houkuteltaisiin jäämään Italiaan. Brasiliassa taas kärsittiin sisäisistä kiistoista, minkä vuoksi maan joukkue koostui lähes yksinomaan Botafogon pelaajista. Molempien eteläamerikkalaisten kisat päättyivät ensimmäisellä kierroksella. Argentiina hävisi Ruotsille maalein 3–2 hukattuaan johtoasemansa kaksi kertaa. Ruotsi-tappion jälkeen Argentiinan seuraava MM-ottelu pelattiin vasta 24 vuoden jälkeen. Espanja taas päihitti Brasilian 3–1 johdettuaan peliä jo puolen tunnin jälkeen 3–0. Myös muiden Euroopan ulkopuolelta tulleiden joukkueiden kisat päättyivät ensimmäiselle kierrokselle. Yhdysvallat hävisi reservipitoisenakin pelanneelle isäntämaa Italialle 7–1. Turnaukseen yhtenä suosikeista lähtenyt Unkari säästeli myös parhaita pelaajiaan avausottelussa. Se onnistui kuitenkin varamiehistölläänkin voittamaan Egyptin 4–2.
Saksa kohtasi ensimmäisellä kierroksella Belgian. Saksaan vaikutti voimakkaasti valtion harjoittama kansallissosialismi, joka kontrolloi myös maan jalkapalloa. Saksan mahdollisuuksiin ennen turnausta ei juuri uskottu, mutta se kukisti avausottelussa Belgian 5–2. Itävallan joukkue oli yksi aikakauden parhaista maajoukkueista. Ranska laittoi sen kuitenkin tiukille avausottelussa, ja ensimmäisen kierroksen tasaväkisin ottelu päättyi Itävallan hyväksi vasta jatkoajalla. Myös Tšekkoslovakia tiedettiin ennen kisoja vahvaksi. Sen joukkue koostui lähes kokonaan maan jalkapalloa hallitsevien Spartan ja Slavian pelaajista. Se voitti ensimmäisessä ottelussaan Romanian 2–1. Hollantia pidettiin mahdollisena yllättäjäjoukkueena ennen kisoja, mutta se hävisi ensimmäisellä kierroksella Sveitsille 3–2. Ensimmäistä ja toistaiseksi ainoaa kertaa MM-kilpailujen kahdeksan parasta joukkuetta tulivat yksinomaan Euroopasta.
Puolivälierät
thumb|right|[[Gianpiero Combi ja Ricardo Zamora ennen Italian ja Espanjan välisen ottelun alkua.]] Puolivälierissä yksi tasokkaimmista ottelupareista oli Itävallan ja Unkarin kohtaaminen. Entisen Itävalta-Unkarin perillismaat olivat kohdanneet toisensa perinteisesti vuosittain, viime vuosina itävaltalaiset olivat saaneet yliotteen. Unkari lähti otteluun vaihtamalla puolet edellisen ottelun kokoonpanostaan, mutta Itävalta hallitsi kuitenkin kamppailua ja johti puoliajalla 2–0. Unkari kavensi György Sárosin rangaistuspotkumaalilla. Pian tämän jälkeen Unkarin Imre Markos ajettiin ulos kentältä ja István Avar joutui jättämään pelin kesken loukkaannuttuaan. Itävalta pystyi puolustamaan 2–1 johtoaan vajaamiehistä Unkaria vastaan ottelun loppuun asti.
Tšekkoslovakia joutui omassa puolivälierässään tiukoille Sveitsiä vastaan. Tšekkoslovakian joukkue koostui nimekkäistä pelaajista, kirkkaimpina tähtinään muiden muassa Oldřich Nejedlý ja maalivahti František Plánička. Sveitsi siirtyi alussa ottelussa johtoon, mutta Tšekkoslovakia oli lopulta liian kova vastus Sveitsille. Ottelu ratkesi Nejedlýn voittomaaliin vasta alle kymmenen minuuttia ennen ottelun päättymistä. Saksa ja Ruotsi pelasivat oman puolivälieräottelunsa Milanossa rankkasateessa. Ensimmäiset maalit nähtiin 60. minuutin jälkeen, kun Saksan Karl Hohmann iski kolmessa minuutissa kaksi maalia. Ruotsi onnistui vielä kaventamaan ottelun loppulukemat 2–1:een, mutta Saksa eteni välieriin Tšekkoslovakiaa vastaan.
Puolivälierien tiukin koitos nähtiin Italian ja Espanjan välillä. Italia oli ennakkosuosikki, mutta Espanja oli viime vuosien aikana kirinyt kiinni Euroopan huippumaiden tasoa. Isäntämaa Italia oli kotikisoissaan ehdottoman pakkovoiton edessä, olihan kyseessä myös poliittinen propaganda, jolla tuotiin ilmi fasistisen järjestelmän ylivertaisuutta. Espanja meni puolen tunnin pelin jälkeen johtoon. Espanjan yksi tukipilareista oli maalivahti Ricardo Zamora, joka torjui ottelussa useat italialaisten yritykset. Italian ainoa maali tuli, kun Zamoraa estettiin pääsemästä palloon erotuomarin näkemättä ja Giovanni Ferrari onnistui tasoittamaan ottelun. Espanja onnistui vielä maalinteossa, mutta erotuomari hylkäsi maalin kyseenalaisesti paitsiona, vaikka la Fuente oli itse harhautellut itsensä maalintekotilanteeseen. Ottelun päättyessä tasan ratkaisua yritettiin hakea jatkoajalta. Jatkoajalla italialaiset jyräsivät Zamoran yli, mutta tämä pelasi kuitenkin ottelun loppuun asti pitäen päätöslukemat 1–1:ssä. Seuraavan päivän uusintaottelussa hän ei kuitenkaan enää pystynyt pelaamaan. Zamoran lisäksi moni muukin espanjalaispelaaja oli loukkaantuneena sivussa. Espanja joutui vaihtamaan avauksesta seitsemän pelaajaa. Uusintaotteluun tuomaria vaihdettiin, mutta kyseenalaisia ratkaisuja ja rumia otteita nähtiin silti. Espanjalaispelaaja telottiin heti alussa pelikyvyttömäksi ja 11. minuutilla Giuseppe Meazza puski pallon kiistanalaisesti Espanjan maaliin. Espanjalta sen sijaan hylättiin kaksi selvältä näyttänyttä maalia ja Italia eteni välieriin. Otteluita tuominneet sveitsiläinen ja belgialainen erotuomari hyllytettiin tuomaritoiminnasta kotimaissaan. Taustalla vaikuttaneen Mussolinin väitettiin lahjoneen tuomarit.
Välierät
Italia sai vain kaksi päivää aikaa palautua uusintaottelusta, kun se jo kohtasi Milanon San Sirolla välierissä Itävallan. Itävalta oli joukkueiden välisissä aiemmissa otteluissa ollut selvästi niskan päällä, sillä Italia oli voittanut vain yhden maiden 13 viimeisestä kohtaamisesta. Ottelu oli tasainen, mutta jo alussa saatiin viitteitä Espanja-ottelusta, kun Itävallan maalivahti pudotti pallon Meazzan häiritsemänä käsistään, minkä seurauksena Enrique Guaita pisti pallon maaliin. Osuma oli kyseenalainen, ja itävaltalaiset syyttivät tuomaria Italian suosimisesta. Ottelussa ei enää nähty muita maaleja, joten Italia eteni loppuotteluun. Toisessa välierässä Tšekkoslovakia oli Saksaa parempi maalein 3–1. Ottelussa maalivahtipeli oli hyvin suuressa roolissa, missä Tšekkoslovakian Plánička osoittautui Saksan Willibald Kreßiä vahvemmaksi. Tšekkoslovakian kaikista maaleista vastasi turnauksen maalikuninkuuden voittanut Oldřich Nejedlý.
Pronssiottelu
Itävallalle pronssiotteluun joutuminen oli suuri pettymys. Myöskään pronssiottelu ei alkanut hyvin, sillä saksalaiset siirtyivät jo puolen minuutin kohdalla johtoon. Saksa halusi voittoa Itävaltaa enemmän ja voitti ottelun maalein 3–2. Itävallalle Italian kisat olivat suuri pettymys, kun taas pelkästään amatööreistä koostunutta Saksan joukkuetta juhlittiin kotimaassaan maailman parhaana amätöörijoukkueena.
Loppuottelu
thumb|right|[[Angelo Schiavio viimeisteli voittomaalin jatkoajalla.]]
Italian ja Tšekkoslovakian välisen loppuottelun pelipaikka oli Stadio Nazionale del PNF Roomassa. Ottelua oli seuraamassa myös Benito Mussolini, joka sai kunnian ojentaa ottelun voittajajoukkueelle Jules Rimet -pokaalin. Italia oli päässyt loppuotteluun hyvin kyseenalaisin keinoin, vaikkakin se oli osoittanut olevansa iskukykyinen joukkue. Italian pelaajat kohottivat ennen ottelua kätensä fasistitervehdykseen. Myös ottelun ruotsalaisen erotuomarin Ivan Eklindin väitettiin käyneen tapaamassa Mussolinia ennen ottelua, mutta tästä ei ole todisteita.
Pelillisesti ottelussa ei nähty hienouksia. Tšekkoslovakia loi paremmat maalintekopaikat, mutta Giampiero Combi Italian maalilla torjui tšekkoslovakialaisten yritykset. Molempien maiden puolustukset olivat vahvoja omassa päässään ja ottelu eteni pitkään maalittomana. Kun ottelua oli pelaamatta parikymmentä minuuttia, Antonín Puč antoi kulmapotkun, jonka jälkeen pallo ajautui uudelleen hänelle. Hän yllätti pienestä kulmasta maalilla pelanneen Combin ja Tšekkoslovakia siirtyi johtoon. Pian tämän jälkeen Tšekkoslovakia oli jo kasvattaa johtoaan Jiří Sobotkan osuttua tolppaan. Maailmanmestaruus oli lipeämässä Italian käsistä, mutta yhdeksän minuuttia ennen ottelun loppua Raimundo Orsi rakensi itselleen maalintekotilanteen ja laukaisi kierteisen pallon Tšekkoslovakian maaliin. Ottelu eteni lopulta tasatilanteessa jatkoajalle. Jatkoajalla Italia löysi kotiyleisön tukemana uusia voimia itsestään. Jatkoajan alussa Italia keskitti Tšekkoslovakian maalille. Keskitykseen ehti ensin Angelo Schiavio, joka iski pallon maaliin ratkaisten maailmanmestaruuden Italialle.
Italia ja Mussolini saivat kotikisoissaan haluamansa, mutta muualla maailmassa jälkipuheet jatkuivat tavasta, jolla Italiaa oli autettu tavoitteisiinsa. Osa syytöksistä ei ole totta, mutta joka tapauksessa yksittäiset tapahtumat pelaajista, jotka eivät saaneet pelata, ja tuomareista, jotka eivät olisi saaneet tuomita, sekä kyseenalaiset maalit, yhdistyvät manipulaatioketjuksi ja Italian eduksi. Syytöksistä huolimatta Italialla oli kisoissa loistava joukkue, joka oli ennen turnausta yksi suosikeista. Joka tapauksessa Mussolini saavutti kisoissa omille tavoitteilleen fasismin propagandavoiton. Symbolisesti neljän päivän kuluttua turnauksen päättymisestä Mussolini tapasi Adolf Hitlerin Venetsiassa historiallisessa tapaamisessa. Kokous toimi akselivaltojen liittouman alkuna ja tapahtumat johtivat lopulta toiseen maailmansotaan.
Puolivälierät
Uusinta