cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Naupaktos
Historia
Aigospotamoin taistelun vuonna 405 eaa. jälkeen Naupaktos palasi taas lokrislaisten haltuun. 300-luvulla eaa. Theban hegemonian aikana kaupunki tuli akhaialaisten haltuun. Makedonian Filippos II antoi kaupungin aitolialaisille vuonna 338 eaa. Aitolialaiset menettivät sen roomalaisille vuonna 191 eaa.
Roomalaisella kaudella Naupaktos vaikuttaa menettäneen merkitystään, mutta säilyi olemassa. Kaupunki tuhoutui maanjäristyksessä keisari Justinianus I:n hallituskauden aikana. Keskiajan ja osmanivallan aikana asutus samalla paikalla kehittyi nykyiseksi Náfpaktoksen kaupungiksi, joka on tunnettu myös venetsialaisvallan aikaisella italialaisperäisellä nimellä Lepanto.
Rakennukset ja löydökset
Antiikin Naupaktoksesta on tehty suhteellisen vähän arkeologisia löytöjä, koska nykyinen kaupunki sijaitsee sen päällä. Kaupungin akropolis eli linnavuori sijaitsi nykyisen kaupungin keskustan luoteispuolella samalla kukkulalla, jossa nykyisin on Náfpaktoksen keskiaikainen linna (Kástro). Muutoin kaupungin topografia tunnetaan pääsiassa antiikin kirjallisista lähteistä. Thukydideen mukaan Naupaktoksessa oli Apollonion eli Apollonille omistettu pyhäkkö. Pausaniaan mukaan kaupungissa oli Poseidonille omistettu temppeli, joka sijaitsi lähellä rannikkoa, sekä Artemiille ja Asklepiokselle omistetut pyhäköt ja Afroditeelle pyhitetty luola. Muiden lähteiden perusteella kaupungissa oli myös Dionysoksen ja Serapiin pyhäköt.
Luettelo valkoisten muistomerkeistä Suomessa
Luettelo valkoisten muistomerkeistä Suomessa sisältää vuonna 1918 Suomen sisällissodan voittaneiden valkoisten muistopatsaat ja vapaudenpatsaat. Listassa on myös sisällissodassa kaatuneiden valkoisten muistoksi pystytetyt erilaiset muistomerkit: patsaat, veistokset, muistopaikat ja muistolaatat. Luettelossa voi olla myös hautausmailla tai niiden lähellä olevia yleisiä, mutta ei yksittäisillä haudoilla olevia muistomerkkejä. Luettelossa patsaat ovat maakunnittain ja kunnittain ja kuntien alla kohteen nimen mukaisessa järjestyksessä. Tässä luettelossa on 94 muistomerkkiä.
Kuhmon reitti
Kuhmon reitti oli Oulujoen vesistöön kuuluva uittoreitti. Kuhmon reitti alkoi Pääjärven eteläosasta, Kuhmon Jämäksestä päättyen Nuasjärven pohjoisosaan, Kajaanin Petäisenniskaan. Reittiin kuuluivat myös väylät Nurmesperästä, Sapsoperästä ja Kuluntalahdesta. Reitin pituus sivuväylineen oli yhteensä 133 kilometriä.
Luumen
Luumen  (vanh. lumen ( ’valo’), tunnus lm, on SI-järjestelmän mukainen valovirran yksikkö. Se on valon määrä, jonka valovoimaltaan kandelan valonlähde säteilee steradiaanin avaruuskulmaan: tämä valon määrä lankeaa metrin päästä kartion pohjalle, jonka (pallomainen) pinta-ala on neliömetri.
60 W:n hehkulampun valovirta on noin 800 luumenia.
Anna Pavlova
Anna Pavlova voi tarkoittaa seuraavia:
Sienestys
pienoiskuva|200px|Sieniä korissa. pienoiskuva|200px|Tatteja korissa. pienoiskuva|200px|Kaksi sieniveistä: suora ja kokoontaitettava.
Sienestys on etenkin ruoaksi kelpaavien sienten keräämistä luonnosta. Sieniä kerätään, paitsi harrastukseksi ja omaan käyttöön, myös myyntiin. Sientenkeruu on Suomessa jokamiehenoikeus, ja sienten myynnistä saatavat tulot ovat verottomia.
Sienestäjän perustaitoihin kuuluu sienten tuntemus. Joskus myrkkysieniä on erehdytty pitämään syötävinä sieninä, ja ne ovat aiheuttaneet jopa kuolemaan johtaneita myrkytyksiä.
Paitsi syötäväksi, sieniä voidaan kerätä myös värjäyksessä käytettäviksi.
Sieniä kerätään myös päihteeksi. Jotkin sienet on Suomessa luokiteltu huumeiksi, joten niiden kerääjä voi syyllistyä rikokseen.
Välineet
Sienestyksessä käytettävät välineet ovat yleensä sieniveitsi, kumisaappaat ja kori.
Sienikirja
Sienikirja on yksi tärkeimpiä välineitä. Käytettävän kirjan suositellaan olevan mahdollisimman uusi, jotta kuvat ja tiedot olisivat tarkkoja ja ajantasaisia.
Aiheesta muualla
キノコ
Myyr York Times
Myyr York Times on ilmaislehti ja Myyrmäen kaupunginosalehti, jota jaetaan lisäksi Kivistössä, Honkasuolla, Malminkartanossa sekä Kuninkaantammessa. Sitä saa myös jakelupisteistä. Se alkoi ilmestyä kesäkuussa 2018. Lehden päätoimittaja on Ari Martinaho. Lehden nimi varmistui kolmannessa numerossa, jota ennen lukijoita pyydettiin ilmaisemaan mielipiteensä, sekä ehdottamaan vaihtoehtoisia nimiä.
Lehteä kustantaa Myyr York Media Oy jonka enemmistöomistajat ovat Myyrmäki-liike ja Myyrmäki-seura.
Kristian Heinilä
Tom Kristian Kalervo Heinilä (s. 24. helmikuuta 1976 Helsinki) on suomalainen, olympialaisissakin kilpaillut purjehtija.
Heinilä sijoittui olympialaisten 470-luokassa 16:nneksi Sydneyssä 2000 Petri Leskisen kanssa. He voittivat maailmanmestaruuden Kansainvälisen 470-luokkaliiton MM-kilpailuissa Tel Avivissa 1997 ja Kansainvälisen Purjehtijaliiton MM-kilpailuissa Dubaissa 1998 sekä sijoittuivat 470-luokkaliiton MM-kilpailuissa neljänneksi Mallorcalla 1998. Euroopan-mestaruuskilpailuissa he saavuttivat pronssia vuonna 1997 sekä sijoittuivat neljänneksi vuonna 1999.
Heinilä edusti seuratasolla Brändö Seglarea. Hän voitti Leskisen kanssa 470-luokan Suomen-mestaruuden vuosina 1998 ja 1999. Heidät valittiin yhdessä vuoden 1997 parhaaksi suomalaispurjehtijaksi.
The Best of... Part 2
The Best of... Part 2 on Uriah Heepin kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 1997. Se sisältää kappaleita alkuperäisen solistin David Byronin aikakauden jälkeen, vuosilta 1977–1991. The Best of... Part 2 on jatkoa vuonna 1975 julkaistulle The Best of... -kokoelmalle, joka sisälsi puolestaan David Byronin aikaisen Uriah Heepin kappaleita.
Elämän harhateillä
Elämän harhateillä (myös Deluxe Annie ) on Roland Westin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä melodraamaelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1918. Elokuvan pääosissa ovat Norma Talmadge ja Eugene O’Brien. Elämän harhateillä -elokuvan tuotantoyhtiönä oli Norma Talmadge Film Corporation, ja sen levitti Select Pictures Corporation.
Juoni
Julie Kendal (Norma Talmadge) menettää muistinsa kokonaan. Kun hän ei muista aviopuolisoaan tai ystäviään, hänestä tulee mestaririkollinen. Viimein Julien muisti palautuu, mutta hänen joutuu kohdata rikoksensa seuraukset.
Danjonin asteikko
Danjonin asteikko on kuunpimennyksen aikana Kuun kirkkautta mittaava viisiportainen asteikko. Asteikko on nimetty ranskalaisen tähtitieteilijän André Danjonin (1890–1967) mukaan. Danjonin asteita merkitään kirjaimella L ja niiden kuvaukset ovat
thumb|upright|Kuun kirkkausasteet pimennyksen aikaan Danjonin viisiportaisella asteikolla.
Sa’ud Kariri
Sa’ud Al Kariri (s. 3. heinäkuuta 1980) on saudiarabialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Seuratasolla hän edusti pitkään Al-Ittihadia.
Maajoukkueessa Kariri on pelannut 37 ottelua, joissa hän on tehnyt 12 maalia. Hän pelasi MM-kisoissa 2006 kaikki Saudi-Arabian kolme ottelua alusta loppuun.
Viisas Elämä
Viisas Elämä Oy (aikaisemmin Basam Books Oy ) on helsinkiläinen erikoiskustantamo. Sen erikoisaloina ovat itämainen kirjallisuus, käännösrunous, filosofia, kaunokirjallisuuden klassikot, uskonnot, viisauskirjallisuus ja henkinen kasvu. Kustantamo on toiminut vuodesta 1993 ja julkaisee vuosittain noin 35–40 teosta. Yrityksen perustaja ja kustannusjohtaja on Batu Samaletdin, joka aiemmin piti kirja-antikvariaattia.
Viisas elämä Oy on Suomen kustannusyhdistys ry:n jäsen.
Jack Lousma
Jack Robert Lousma (s. 29. helmikuuta 1936) on yhdysvaltalainen astronautti. Hän syntyi Grand Rapidsissä, Michiganissa.
Lousma oli NASA:n leivissä vuosina 1966–1983. Hänet muistetaan parhaiten Skylab 3:sta ja STS-3:sta; hänen oli mahdollisesti tarkoitus kuulua Apollo 20:n miehistöön, mutta lento ei koskaan toteutunut.
Lousma oli vuoden 1984 republikaaninen liittovaltion senaattoriehdokas Michiganista, mutta hävisi saamallaan 47 %:lla äänistä Carl Levinille.
Ryanodiini
Ryanodiini (C25H35NO9) on terpenoideihin ja alkaloideihin kuuluva heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää hyönteismyrkkynä. Ryanodiinia esiintyy eteläamerikkalaisessa Ryania speciosa-kasvissa.
Ominaisuudet ja käyttö
Huoneenlämpötilassa ryanodiini on kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee veteen ja useisiin poolisiin orgaanisiin liuottimiin, mutta ei hiilivetyihin. Ryanodiini on optisesti aktiivista ja sen kiertokyky metanoliliuoksessa on +26. Ryanodiini on myrkyllistä eläimille. Aine sitoutuu kalsiumkanaviin kuuluviin ryanodiinireseptoreihin ja sitoutuessaan estää kalsiumionien virtaamista niiden lävitse. Seurauksena on lihasten halvautuminen, oksentelu ja hengityksen vaikeutuminen.
Ryanodiinia sisältävää jauhettua Ryania speciosa-kasvin juurta ja kuorta käytetään erityisesti tuholaisperhosten torjuntaan.
Akhaios
Akhaios oli kreikkalaisessa mytologiassa akhaialaisten myyttinen kantaisä.
Jonathan Erlich
Jonathan Dario Erlich (s. 5. huhtikuuta 1977 Buenos Aires) on Argentiinassa syntynyt israelilainen tennispelaaja. Hänet tunnetaan varsinkin nelinpeleistä Andy Ramin parina.
Vuonna 2008 Erlich voitti Ramin kanssa miesten nelinpelin mestaruuden Australian avoimessa tennisturnauksessa. Heitä vastassa olivat ranskalaiset Arnaud Clément ja Michaël Llodra.
Muhammad Deif
Muhammad Deif (s. 1965) on palestiinalaisen Hamas-järjestön sotilaallisen siiven johtohahmo.
Elämäkerta
Muhammad Deifin elämästä tiedetään varmuudella vain suhteellisen vähän. Israelissa ja palestiinalaisissa medioissa hänen on usein sanottu syntyneen Khan Yunisin pakolaisleirillä tuolloin Egyptin hallitsemalla Gazan kaistalla vuonna 1965. Hänen alkuperäinen nimensä oli Muhammad Diab Ibrahim al-Masri. Nykyisin käytetty nimi "Deif" tarkoittaa vierasta ja se viittaa kiertelevään elämäntyyliin Israelin ilmaiskuja paossa.
Deif liittyi Hamas-järjestöön 1980-luvun lopulla. Hän kuului Hamasin sotilaalliseen siipeen Izzedine al-Qassam-prikaatit ja yleni nopeasti järjestön arvoasteikossa. Hamasissa hän tutustui myös järjestön radikaaleimpiin siipiin, kuten Yehya Ayyashiin. Ayyash toteutti 1990-luvun alussa sarjan busseihin kohdistuneita pommi-iskuja Israelissa. Ayyash kuoli Israelin toteuttamassa salamurhassa vuonna 1996. Kuolemaa seurasi uusia pommi-iskuja, joista on joskus syytetty Ayyashin suojattina pidettyä Deifiä.
Deif nousi vuonna 2002 Hamasin sotilaallisen siiven komentajaksi sen edellisen komentaja Salah Shehadehin kuoltua salamurhassa vuonna 2002. Sittemmin Deif oli suunnittelemassa Hamasin tunnetuksi tulleita Qassam-raketteja, sekä Gazan kaistalla kulkevaa tunneliverkostoa. 2000-luvulla Israel teki ainakin neljä Deifiin kohdistunutta salamurhayritystä. Deif ei kuollut, mutta hän kärsi huomattavia vammoja. Deif menetti muun muassa toisen silmänsä. Israelin hyökättyä Gazan kaistalle vuonna 2014 Deif yritettiin surmata vielä viidennen kerran. Tuolloin tehtiin ilmaisku Deifin kotiin Sheikh Radwanin kaupunginosaan Gazassa. Deif itse ei itse kuollut, mutta surmansa sai hänen vaimonsa Widad ja parin poika Ali. Yhdysvaltain ulkoministeriö kuvaili tuolloin Deifia Hamasin strategian suunnittelijaksi ja hänet luokiteltiin terroristiksi syyskuussa 2015.
Vuonna 2021 tilanne Gazan kaistalla kärjistyi uudestaan. Alueelta ammuttiin raketteja Israeliin ja Israel vastasi omilla ilmaiskuillaan. Deifin kuvailtiin olleen tuolloin Hamasin sotilasoperaatioiden johdossa. Deif yritettiin jälleen surmata kahteen eri otteeseen siinä onnistumatta.
Erkki K. M. Leppävuori
Erkki Keijo Mikael (K. M.) Leppävuori (s. 9. toukokuuta 1951 Varkaus) on entinen VTT:n pääjohtaja ja professori.
Henkilötiedot ja opinnot
Erkki K. M. Leppävuori syntyi Varkaudessa 1951 johtaja, DI Keijo Leppävuoren ja hammaslääkäri Sally Hartialan perheeseen. Hän valmistui ylioppilaaksi Varkauden yhteislyseosta vuonna 1969. Hän opiskeli Teknillisestä korkeakoulussa, josta valmistui rakennustekniikan diplomi-insinööriksi vuonna 1974 ja tekniikan lisensiaatiksi vuonna 1977.
Ammattiura
Leppävuori toimi Teknillisen korkeakoulun tutkijana ja vt. apulaisprofessorina 1974–1979 sekä erikoisopettajana myöhemmin 1982–1988. VTT:n tutkijana hän työskenteli vuosina 1979-1981 ja vt. tutkimusprofessorina 1981–1983. Vuosina 1986-1986 hän toimi Tekesin jaostopäällikkönä, sitten taas VTT:llä laboratorion johtajana 1986-1989 ja Rautaruukki Oy:ssä johtajana vuodesta 1989 vuoteen 1994. VTT:n rakennustekniikan tutkimusyksikön johtaja ja professori hänestä tuli vuonna 1994. VTT:n pääjohtajana hän toimi vuosina 1999 - 2015.
Leppävuorella on ollut lukuisia kotimaisia ja kansainvälisiä tieteellisiä ja ammatillisia luottamustehtäviä. Näistä mainittakoon hänen nimityksensä eurooppalaisten tutkimus- ja teknologiaorganisaatioiden yhdistyksen EARTO:n puheenjohtajaksi vuonna 2005.
Leppävuori harrastaa golfia ja on toiminut sekä Suomen golfliiton hallituksen jäsenenä ja puheenjohtajana että vastaavan maailmanlaajuisen ja Euroopan-järjestön hallituksen jäsenenä.
Huomionosoitukset
Erkki Leppävuorelle myönnettiin kunniatohtorin arvonimi Teknillisen korkeakoulun 20. tohtoripromootiossa 2. huhtikuuta 2008.
A1 Belarus
A1 on televiestintä-, tieto- ja sisältöpalveluja tarjoava operaattoriyritys. Yritys tarjoaa GSM 900/1800, UMTS (WCDMA/HSDPA/HSUPA/HSPA+) ja 4G-viestintäpalveluja beCloud-verkon kautta ja se on asiakasmäärältään Valko-Venäjän toiseksi suurin matkapuhelinoperaattori. Vuodesta 2017 alkaen yritys on tarjonnut Internet-yhteyspalveluja GPON- ja Ethernet-standardien mukaisesti sekä IPTV –digitaalitelevisiopalveluita VOKA-brändillä.
Historia
Yritys aloitti kaupallisen toimintansa 16. huhtikuuta 1999 nimellä SP OOO Mobinlnaja tsifrovaja svjaz (suom. Mobiili digitaalinen viestintä) ja se oli Valko-Venäjän ensimmäinen GSM-standardin mukainen matkapuhelinoperaattori.
SP OOO Mobinlnaja tsifrovaja svjaz liittyi osaksi A1 Telekom Austria Groupia marraskuussa 2007, jolloin 70% osakkeista siirtyi A1 Telekom Austria Groupin omistukseen. Loput 30% SP OOO Mobinlnaja tsifrovaja svjazin osakkeista siirtyi A1 Telekom Austria Groupin omistukseen lokakuussa 2010.
Vuonna 2014 A1 käynnisti uuden digitaalisen television, VOKA:n, ja aloitti oman datakeskuksensa rakentaminen.
Vuoteen 2017 mennessä A1sta on tullut suuri pelaaja Valko-Venäjän kiinteän puhelinverkon markkinoilla, kun yhtiö osti muutaman Internet-palveluntarjoajan. Vuonna 2017 A1 sai luvan Valko-Venäjän ensimmäisen NB-IoT-nimisen kapeakaistaisen verkon kaupalliseen käynnistämiseen, ko. verkko on tarkoitettu Esineiden internetille. Samana vuonna A1:sta on tullut maailman ensimmäinen matkapuhelinoperaattori, joka aloitti täysin virtualisoidun ydinverkon kaupallisen käytön.
Huhtikuusta 2018 lähtien A1-tilaajat ovat voineet käyttää Wi-Fi-puheluita VoWiFi-tekniikalla. Joulukuussa 2019 A1 ensimmäisenä maassa otti käyttöön VoLTe-teknologian (Voice over LTE). 21. maaliskuuta 2019 А1 alkoi tuottaa tietojensiirtopalveluja 4G-teknologian mukaisesti. Vuoden 2019 lopussa 4G-verkko oli saatavilla A1-asiakkaille jo kaikissa suurissa kaupungeissa 1800 MHz radiotaajuudessa. Joulukuussa 2019 yhtiö julisti strategian kolme vuotta kestävästä yhteistyökumppanuudesta beCloud-suhdanneoperaattorin kanssa koskien 4G-standardin mobiiliyhteyden kehittämistä Valko-Venäjällä. Vuodesta 2020 lähtien A1 on antanut puitteet perusasemille, sekä liikenneverkoston hybridi-, radiorelee- ja optiikan kuituyhteyslinjojen perusteella, jotta 4G-verkko 800 MHz taajuudessa olisi saatavilla maaseudulla.
8. huhtikuuta 2019 yhtiö ilmoitti aloittavansa uudelleenbrändäyksen, jonka mukaan vuoden 2019 loppuun mennessä viestinnässä käytetään aluksi Velcom | A1 – kaksoisbrändiä, ja lopulta A1-brändiä.
12. elokuuta 2019 A1 esitteli ensimmäisen älypuhelimen omalla A1 Alfa -tavaramerkillään. Samana päivänä yhtiö otti käyttöön virtuaaliset eSIM-kortit, ja marraskuussa 2019 se antoi käyttäjilleen mahdollisuuden siirtyä eSIM-kortteihin on-line omapalvelussa.
Omistus
Vuodesta 2022 alkaen yhtiön CEO:na on toiminut Helmut Duhs.
Sudenmarja
Sudenmarja eli lehtosudenmarja (Paris quadrifolia) on tuoreissa metsissä ja lehdoissa kasvava monivuotinen, ruohovartinen kasvi. Siitä käytetään myös kansanomaisia nimityksiä karhunmarja, kuolemanmarja ja käärmeenmarja. Sudenmarja on myrkyllinen.
Kuvaus
pienoiskuva|oikea|250px|Sudenmarjan marja Sudenmarja kasvaa 10–35 cm korkeaksi. Sillä on neljä soikeaa, ehytreunaista lehteä kiehkurana varren yläosassa. Kasvin tieteellinen lajinimi quadrifolia viittaa nelilehtisyyteen. Joskus lehtiä on kuitenkin viisi tai useampia.
Sudenmarja kukkii toukokuun ja kesäkuun vaihteessa. Sen kukka koostuu neljästä verho- ja terälehdestä, kahdeksasta heteestä ja yhdestä emiöstä. Kukasta kehittyy myöhemmin heinäkuussa myrkyllinen, hieman mustikan näköinen marja. Marja, kuten kasvin muutkin osat, sisältää saponiiniryhmän yhdistettä, joka aiheuttaa aluksi pahoinvointia, oksentelua ja ripulia, sitten päänsärkyä ja huimausta. Yleensä myrkytys menee ohi parissa tunnissa. Myrkytystapaukset ovat kuitenkin olleet harvinaisia, sillä marjoja on vain yksi kasvia kohti ja sen maku on vastenmielinen.
Levinneisyys
Sudenmarjaa tavataan Euroopassa pohjoisesta aina Välimeren pohjoisrannalle asti sekä harvinaisempana Aasian puolella. Suomessa sitä esiintyy koko maassa.
Käyttö
Huolimatta myrkyllisyydestä sudenmarjaa on aiemmin käytetty lääkekasvina. Koko kasvia on käytetty ulkoisesti haavojen ja paiseiden hoidossa, myös silmälääkkeenä.
Kulttuurissa
Akseli Gallen-Kallelan symbolistisessa maalauksessa Lemminkäisen äiti esiintyy kalman kukkina tyyliteltyjä sudenmarjoja.
Äänislinnan Teatteri
thumb|Äänislinnan teatterin "Tapahtui kaukana" -esityksen ensi-illan ja ensiesiintymisen kenraaliharjoituksesta. Äänislinna 24. huhtikuuta 1942 SA-kuvathumb|Äänislinnan teatteri lähdössä viihdyttämään joukko-osastoja juhannuspäivänä. Äänislinna 24. kesäkuuta 1942 SA-kuvaÄänislinnan Teatteri oli yksi kuudesta Suomen miehittämässä Itä-Karjalassa sekä Karjalankannaksella jatkosodan aikana toimineesta niin sanotusta sotateatterista. Se perustettiin Petroskoin kaupunkiin keväällä 1942. Teatteri otti käyttöönsä venäläisen teatterin toimitilat pyörönäyttämöineen ja ajanmukaisine pukusuojineen.
Äänislinnan Teatterin ensimmäinen näytelmä oli Tapahtui kaukana 25. huhtikuuta 1942. Teatteri teki runsaasti vierailuja, muun muassa Karhumäelle. Sen ohjelmistoon kuului näytelmiä kuten Jääkärin morsian, Syntipukki, Pohjalaisia sekä karjalaisaiheinen Anu ja Mikko. Erikoisimpia tapauksia oli Viisas neitsyt, joka yhden esityskerran jälkeen salaperäisesti katosi ohjelmistosta.
Teatterin ensimmäinen johtaja oli Oke Tuuri. Häntä seurasi taiteellisena johtajana pitkän linjan teatterilainen Aku Käyhkö. Teatterissa vieraili muun muassa Henny Waljus näytelmässä Anu ja Mikko. Äänislinnan teatterin viimeinen ensi-ilta oli Kaarlo Hiltusen ohjaama Aina vain yllätyksiä toukokuussa 1944. Viimeiset suomalaiskauden näytännöt teatterin tiloissa antoi vierailijana Karhumäen Teatteri, joka esitti kahteen otteeseen kesäkuussa 1944 operetin Rose Marie loppuunmyydyille katsomoille. Itse Äänislinnan Teatteri oli tuolloin kiertueella.
Auch
Auch [ɔʃ] on Gersin departementin pääkaupunki Ranskassa Gers-joen varrella. Vuonna 1999 siellä oli 21 838 asukasta. Kaupungin pinta-ala on 72 neliökilometriä.
Auch on hyvin vanha kaupunki. Roomalaiset antoivat kaupungille nimen Augusta Auscorum. Nimi tulee akvitanialaisesta heimosta, joka asui siellä roomalaisten valloittaessa Galliaa 50 eaa. Kun vandaalit vuonna 409 tuhosivat Novempopulanan (myöhemmin Gascogne) silloisen pääkaupungin Éauzen, alueen hallinto siirtyi Auchiin. Samalla sinne siirtyi arkkipiispan istuin, joka säilyi kaupungissa Ranskan vallankumoukseen asti.
Alexandre Dumas’n romaanin Kolme muskettisoturia hahmo D’Artagnan pohjautuu Auchissa 1600-luvulla eläneeseen todelliseen henkilöön. Hänelle on omistettu kaupungissa patsas.
Ryan Whitney
pienoiskuva|300px|Whitney vuonna 2006. Ryan Whitney (s. 19. helmikuuta 1983 Scituate, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa SHL-liigassa pelaavaa MODO Hockeyta.
Pittsburgh Penguins varasi Whitneyn NHL:ään varaustilaisuudessa 2002 koko tilaisuuden viidentenä varauksena. NHL:ssä hän on Edmontonin ja Pittsburghin ohella edustanut myös Anaheim Ducksia.
Pittsburgh Penguins
Ammattilaiseksi Whitney siirtyi keväällä 2004, jolloin hän pelasi AHL:n pudotuspeleissä Pittsburghin farmiseurassa Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa. Seuraavan kauden hän pelasi kokonaan AHL:ssa. Hyvän kauden jälkeen hän nousi Pittsburghiin kaudeksi 2005–2006. NHL:n tulokaskaudellaan Whitney teki 38 pistettä 68 ottelussa. NHL:n runkosarjan jälkeen Pittsburgh lähetti Whitneyn pelaamaan vielä AHL:n pudotuspelejä Wilkes-Barre/Scrantoniin. Kaudella 2006–2007 Whitney nousi NHL:n johtavien hyökkäävien puolustajien joukkoon, sillä hän sijoittui puolustajien pistepörssissä kuudenneksi 59 pisteellään. Kauden jälkeen Pittsburgh teki Whitneyn kanssa kuuden vuoden sopimuksen.
Kaudella 2007–2008 Whitneyn pistemäärä laski, mutta hän oli mukana Stanley Cup -finaaleissa, jotka Pittsburgh hävisi kuitenkin Detroit Red Wingsille. Kauden jälkeen paljastui, että Whitney joutuisi jalkaleikkaukseen. Whitneyn vasemmassa jalassa oli kroonisia ongelmia, joita oltiin yritetty korjata luistimiin laitetuilla ortopedisillä lisäkkeillä. Tämä ei ollut kuitenkaan auttanut ja Whitney joutui leikkaukseen. Whitney pelasi ensimmäisen ottelunsa kaudella 2008–2009 vasta joulukuun lopulla.
Anaheim Ducks
Whitney kaupattiin Pittsburghista Anaheim Ducksiin 26. helmikuuta vaihdossa Chris Kunitziin ja Eric Tangradiin. Kauden 2008–2009 pudotuspeleissä Whitney merkkautti viisi syöttöpistettä, mutta Detroit Red Wings nujersi Anaheimin läntisen konferenssin puolivälierissä.
Edmonton Oilers
Maaliskuussa 2010 Whitney oli jälleen osallisena vaihtokaupassa. Tällä kertaa uudeksi osoitteeksi tuli Edmonton Oilers, josta vastineeksi Anaheim sai Lubomir Visnovskyn.
Megara
Megara oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Megariin alueella Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Mégaran kaupungin paikalla.
Maantiede
Megaran kaupunki sijaitsi Saroninlahden rannalla länteen Eleusiista ja Ateenasta ja itään Korintista. Kaupungin ympäristöä kutsuttiin nimellä Megaris. Se toimi eräänlaisena Ateenan hallitseman Attikan ja Korintin hallitseman Korinthian välisenä puskurivyöhykkeenä. Kaupunki oli rakennettu kahdelle kukkulalle, jotka toimivat sen akropoliina, sekä niiden väliseen satulalaaksoon. Lännemmän akropolis-kukkulan nimi oli Alkathus (Alkathous) ja idemmän nimi Karia. Kaupungin satamana toimi rannikolla sijainnut Nisaia. Korintinlahden puolella Megaralla oli toinen satama Pagai.
Historia
pienoiskuva|vasen|220px|[[Demeterin luolaksi kutsuttu paikka.]] pienoiskuva|vasen|220px|Reliefi Megarasta. [[Mégaran arkeologinen museo.]] Kreikkalaisessa mytologiassa Megaran ensimmäinen kuningas oli Kar, Argoksen kuninkaan Foroneuksen poika. Kaupungissa palvottiin erityisesti Demeteriä, joka liittyi läheisesti Karin hahmoon. Demeteriin ja tämän kulttiin liittyy mahdollisesti myös kaupungin nimi, joka saattaa olla sukua sanoille megaron, ”sali”, ja megarizein, ”kamaririittien suorittaminen”.
Geometriselta kaudelta 700-luvulta eaa. lähtien Megara osallistui siirtokuntien perustamiseen. Sen perustamiin lukuisiin siirtokuntiin kuuluvat muun muassa Astakos, Byzantion, Herakleia Pontike, Kallatis, Khalkedon, Megara Hyblaia, Mesembria ja Selinus. Arkaaisella kaudella 600-luvulla eaa. Megaran tyrannina toimi Theagenes. Viimeistään noin 630 eaa. kaupunki päätyi Ateenan kanssa kiistaan Salamiin saaren hallinnasta, ja kaupungit sotivat usein keskenään. Megara menetti saaren Ateenalle lopullisesti noin vuonna 570 eaa.
Peloponnesolaissodan aikana vuosina 431–404 eaa. Megariin alue oli Ateenan valloittamana, mutta Megaran kaupunki itse ei kukistunut. 300-luvulla eaa. kaupunki toipui jonkin verran, mutta pysyi poliittisesti merkityksettömänä. Tämän jälkeen kaupungin historiaa tunnetaan huonosti. Megara säilyi kuitenkin olemassa läpi roomalaisen ja bysanttilaisen kauden. Herulit ilmeisesti tuhosivat kaupunkia vuonna 267 jaa.
Antiikin Megarasta oli kotoisin filosofi Eukleides Megaralainen, joka perusti antiikin filosofian niin kutsutun megaralaisen koulukunnan. Kaupungista oli kotoisin myös filosofi Filon Megaralainen.
Megara autioitui venetsialaisvallan aikana 1500-luvulla. Paikalle myöhemmin syntynyt asutus on ottanut nykyaikana Mégaran nimen antiikin ajan kaupungilta. Kaupungin alueella on suoritettu suhteellisen vähän arkeologisia kaivauksia, koska nykyinen Mégaran kaupunki on pääosin muinaisjäännösten päällä. Arkeologiset löydöt ovat pääasiassa sattumalöytöjä tai peräisin pelastuskaivauksista rakennustöiden yhteydessä.
Rakennukset ja löydökset
pienoiskuva|220px|Theageneen lähdekaivon raunioita.
Alkathus-kukkulalla oli Demeter Thesmoforokselle omistettu temppeli. Karia-kukkulan etelärinteessä oli Demeterin luola. Megaran agora eli kauppapaikka sijaitsi kukkuloiden välisellä alueella. Kaupunki oli yhdistetty Nisaian satamaan pitkillä muureilla hieman Ateenan ja Pireuksen yhdistäneiden Pitkien muurien tavoin. Nisaiassa oli Demeter Maloforokselle omistettu temppeli.
Merkittävin rauniokohde ovat Theageneen lähteenä tunnetun doorilaista tyyliä edustaneen lähdekaivorakennuksen rauniot. Se arvioidaan rakennetuksi arkaaisen kauden lopulla 500- ja 400-lukujen eaa. taitteessa, jolloin se ei todellisuudessa liity Theageneehen vaan on tätä myöhempi. Rakennuksen koko on noin 13,7 x 21 metriä, ja se koostui kahdesta vierekkäisestä vesisäiliöstä. Sen katto oli tuettu viidessä rivissä olleilla pylväillä, kussakin rivissä seitsemän pylvästä.
Marvel Cinematic Universe: Toinen vaihe
Toinen vaihe on sarja yhdysvaltalaisia Marvel Cinematic Universeen (MCU) sijoittuvia supersankarielokuvia, jotka perustuvat Marvel Comicsin sarjakuviin. Toiseen vaiheeseen kuuluu kuusi elokuvaa. Ensimmäisenä niistä julkaistiin Iron Man 3 vuonna 2013 ja viimeisenä Ant-Man vuonna 2015. Elokuvat ovat tuottaneet yhteensä 3,8 miljardia dollaria. Kevin Feige on ollut tuottamassa kaikkia vaiheen elokuvia.
Ensimmäisen vaiheen päänäyttelijöistä Robert Downey Jr., Chris Hemsworth, Chris Evans palasivat näyttelemään Tony Starkia / Rautamiestä, Thoria, ja Steve Rogersia / Kapteeni Amerikkaa. Sivunäyttelijöistä Mark Ruffalo, Scarlett Johansson, Jeremy Renner, Don Cheadle, Sebastian Stan, Cobie Smulders ja Samuel L. Jackson palasivat näyttelemään Bruce Banneriä / Hulkia, Natasha Romanoffia / Mustaa Leskeä, Clint Bartonia / Haukansilmää, James Rhodesia / Sotakonetta, Bucky Barnesia / Talvisotilasta, Maria Hilliä ja Nick Furya.
Uusina päänäyttelijöinä MCU:hun liittyivät Chris Pratt ja Paul Rudd, jotka näyttelevät Peter Quilliä / Tähtilordia ja Scott Langia / Muurahaismiestä. Uusina sivunäyttelijöinä liittyivät Elizabeth Olsen, Anthony Mackie, Zoë Saldaña, Dave Bautista, Bradley Cooper, Vin Diesel ja Evangeline Lilly, jotka näyttelevät Wanda Maximoffia, Sam Wilsonia / Haukkaa, Gamoraa, Draxia, Rocketia, Grootia ja Hope van Dynea. Lisäksi Starkin tekoälypalvelija J.A.R.V.I.S.:n ääninäyttelijä Paul Bettany näytteli Visionia.
MCU:hun tehtiin toisen vaiheen aikana kaksi uutta Marvel One-Shots -lyhytelokuvaa ja sitä laajennettiin myös oheissarjakuvien puolelle. Toinen vaihe on myös yhdessä ensimmäisen vaiheen ja kolmannen vaiheen ohella osa Ikuisuus-saagaa.
Iron Man 3 (2013)
thumb|left|150px|upright|Kevin Feige on tuottanut jokaisen Marvel Cinematic Universen elokuvan. Tony Stark kohtaa voimakkaan vihollisen, Mandariinin, joka hyökkää hänen kartanoonsa ja tuhoaa sen. Jäätyään omien laitteittensa varaan ja kärsiessään traumaperäisestä stressihäiriöstä, Stark kamppailee päästäkseen salaperäisten räjähdysten jäljille.
Vuoden 2010 lopulla Marvel ja Disney ilmoittivat kehittelevänsä kolmatta Iron Man -elokuvaa. Helmikuussa 2011, Marvel palkkasi Shane Blackin ohjaamaan Iron Man 3:n. Black teki käsikirjoituksen yhdessä Drew Pearcen kanssa. Downey, Paltrow ja Cheadle palasivat rooleihinsa Iron Man 2:sta, kun taas Guy Pearce ja Ben Kingsley liittyivät näyttelijäkaartiin Aldrich Killianin ja Trevor Slatteryn rooleissa. Kuvaukset alkoivat toukokuussa 2012 Pohjois-Carolinassa. Lisäkuvaukset toteutettiin Etelä-Floridassa, Kiinassa, ja Los Angelesissa. Iron Man 3 sai ensiesityksensä Le Grand Rexissä, Pariisissa 14. huhtikuuta 2013, sekä Los Angelesin El Capitan Theatressa 24. huhtikuuta. Elokuva ilmestyi maailmanlaajuisesti 25. huhtikuuta 2013 ja Yhdysvalloissa 3. toukokuuta 2013.
Elokuva sijoittuu kuukausia The Avengersin tapahtumien jälkeen. Elokuvassa Tony Stark kokee traumaperäisen stressihäiriön oireita The Avengersissa tapahtuneen New Yorkin taistelun jäljiltä. Black selitti, että ”on ahdistavaa tuntea itsensä Kostajia alhaisemmaksi, mutta tuntea nöyryyttä näyistä, joita hän ei voi mahdollisesti ymmärtää tai sopia niiden tosiasioiden kanssa, joihin on tottunut... Elokuvassa on ollut raja niiden välillä 'siitä asti kun iso kaveri vasaran kanssa putosi taivaalta, säännöt ovat muuttuneet'. Sitä asiaa me täällä käsittelemme.”
Thor: The Dark World (2013)
Thor tapaa taas astrofyysikko Jane Fosterin, kun maailmoja toisiinsa yhdistävät useat portaalit aukeavat satunnaisiin paikkoihin. Hän saa selville, että Malekith sekä armeija pimeähaltioita aikovat tuhota universumin voimakkaan artefaktin avulla. Thorin on yhdistettävä voimansa vangitun veljensä Lokin kanssa pysäyttääkseen heidät.
Ruokokutoja
Ruokokutoja (Ploceus xanthopterus) on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Marvel Cinematic Universe: Toinen vaihe
Thor: The Dark World (2013)
Thorin jatko-osasta ilmoitettiin kesäkuussa 2011, ja Hemsworthin ilmoitettiin palaavan Thorin rooliin. Syyskuussa Hiddleston oman paluunsa Lokin rooliin, ja Alan Taylor allekirjoitti sopimuksen elokuvan ohjaamisesta joulukuussa. Heinäkuussa 2012 San Diego Comic-Con Internationalissa paljastettiin elokuvan nimeksi Thor: The Dark World, ja kuukausi myöhemmin Christopher Eccleston valiittiin näyttelemään Malekithiä. Tuotanto alkoi syyskuussa 2012 Surreyn Bourne Woodissa, ja lisäkuvaukset tehtiin Islannissa ja Lontoossa. Elokuva sai ensiesityksensä Lontoon Odeon Leicester Squaressa 22. lokakuuta 2013. Se julkaistiin maailmanlaajuisesti 30. lokakuuta 2013 ja Pohjois-Amerikassa 8. marraskuuta 2013.
Captain America: The Return of the First Avenger (2014)
Steve Rogers, joka työskentelee nyt S.H.I.E.L.D.:ille, liittoutuu Natasha Romanoffin / Mustan Lesken ja Sam Wilsonin / Haukan paljastaakseen salaliiton, johon liittyy salaperäinen salamurhaaja, joka tunnetaan vain nimellä Talvisotilas.
Jatko-osasta Captain America: The First Avengerille ilmotettiin huhtikuussa 2012. Anthony ja Joe Russo palkattiin ohjaajiksi kesäkuussa, ja heinäkuussa sen viralliseksi nimeksi Yhdysvalloissa ilmoitettiin Captain America: The Winter Soldier. Evans ja Jackson uusivat roolinsa kapteeni Amerikkana ja Nick Furyna, ja Johansson näyttelisi jälleen Mustaa Leskeä. Sebastian Stan, joka näytteli Buckya Captain America: The First Avengerissä, palasi Talvisotilaana. Tuotanto alkoi huhtikuussa 2013 Manhattan Beachillä ja kuvaukset sijoittuvat myös Washingtoniin ja Clevelandiin. Elokuva sai ensiesityksensä Los Angelesissa 13. maaliskuuta 2014. Captain America: The Winter Soldier (joissakin maissa nimeltään Captain America: The Return of the First Avenger) sai maailmanlaajuisesti ensi-iltansa 26. maaliskuuta ja Pohjois-Amerikassa 4. huhtikuuta.
Elokuva sijoittuu kaksi vuotta The Avengersin jälkeen. Jasper Sitwell mainitsee nimeltä Stephen Strangen, supersankari Tohtori Oudon oikean henkilöllisyyden. Uudelleenrakennettu Stark-torni The Avengers -elokuvasta, tunnettu nyt Kostajat-tornina, tekee myös esiintymisen elokuvassa. Whedon ohjasi lopputekstien aikana näytetyn kohtauksen, jossa nähdään paroni Wolfgang von Strucker (Thomas Kretschmann), tohtori List (Henry Goodman), sekä Pietro (Aaron Taylor-Johnson) ja Wanda Maximoff (Elizabeth Olsen), jotka esiintyvät Avengers: Age of Ultronissa. Elokuvan paljastus siitä, että Hydra oli soluttautunut S.H.I.E.L.D.:iin, vaikutti suuresti MCU:hun sijoittuvan televisiosarjan S.H.I.E.L.D. Agentit ensimmäisen tuotantokauden kuuteen viimeiseen jaksoon.
Guardians of the Galaxy (2014)
Peter Quill / Tähtilordi ja joukko lainsuojattomia, kuten Gamora, pesukarhu Rocket, Drax ja Groot, taistelevat pitääkseen voimakkaan pallon poissa ilkeän Ronanin käsistä.
Nicole Perlman aloitti käsikirjoituksen tekemisen vuonna 2009. Marvel Studios ilmoitti Guardians of the Galaxy -elokuvan tekemisestä heinäkuussa 2012. Elokuvan ohjasi James Gunn, joka oli Perlmanin ohella toinen käsikirjoittajista. Helmikuussa 2013 Chris Pratt valittiin pääosaan esittämään Peter Quilliä / Tähtilordia. Elokuva kuvattiin Lontoon Shepperton Studiosilla heinäkuusta lokakuuhun 2013, ja jälkituotanto päättyi 7. heinäkuuta 2014. Elokuva sai ensiesityksensä 21. heinäkuuta 2014 Hollywoodissa. Guardians of the Galaxy sai ensi-iltansa Yhdistyneessä kuningaskunnassa 31. heinäkuuta 2014, ja Pohjois-Amerikassa 1. elokuussa.
Thanos, superroisto The Avengersin lopputekstien välissä näytetystä kohtauksesta, esiintyy tässä elokuvassa liike- ja ääninäyttelijänään Josh Brolin. Gunn huomautti, että elokuvalla on yhteys Avengers: Infinity Wariin. Useita muita merkittäviä esineitä nähdään Keräilijän museossa, kuten chitauri The Avengersistä ja pimeä haltija elokuvasta Thor: The Dark World. Gunn kommentoi niiden esiintymistä, ”Keräilijän museossa on paljon tavaraa. Ja minulle se oli suurimmalta osin hauskaa. Marvel-fanina, antaa faneille jotain mihin he voivat pysäyttää blu-raynsa kotona ja vain poimia kaiken siellä olevan. Joten tässä sitä ollaan, tarkoitan, oikeasti kaikissa noissa laatikoissa oli jotain kiinnostavaa, joten se on aika hauskaa.” Ronanin rotu, kriit, esiteltiin ensi kertaa sarjan S.H.I.E.L.D. Agentit jaksossa ”T.A.H.I.T.I.”.
Avengers: Age of Ultron (2015)
thumb|150px|upright|Joss Whedon, The Avengersin sekä Avengers: Age of Ultronin käsikirjoittaja ja ohjaaja. Rautamiehen, Kapteeni Amerikan, Thorin, Hulkin, Mustan Lesken, ja Haukansilmän on työskenneltävä yhdessä Kostajina pysäyttääkseen Ultron, ihmisten sukupuuttoa tavoitteleva teknologinen vihollinen, samalla kun he kohtaavat voimakkaat kaksoset Pietro ja Wanda Maximoffin, sekä uudenlaisen olennon nimeltä Vision.
DIsney julkisti tiedon The Avengersin jatko-osasta toukokuussa 2012, pian ensimmäisen elokuvan ilmestymisen jälkeen. Elokuussa 2012, Joss Whedon allekirjoitti sopimuksen käsikirjoittajaksi ja ohjaajaksi palaamisesta. Kesäkuussa 2013, Downey allekirjoitti sopimuksen Rautamiehen roolin uusimisesta toiseen ja kolmanteen Avengers-elokuvaan. 20. heinäkuuta 2013, San Diego Comic-Con Internationalissa, Whedon ilmoitti elokuvan lisänimen olevan Age of Ultron. Elokuussa 2013, James Spaderin ilmoitettiin näyttelevän Ultronia. Second unit -kuvaukset alkoivat 11. helmikuuta 2014 Johannesburgissa, Etelä-Afrikassa. Elokuvan varsinaiset kuvaukset alkoivat maaliskuussa 2014 Surreyn Shepperton Studiosilla, ja lisäkuvaukset tehtiin Fort Bardissa ja useissa muissa paikoissa, kuten Italian Aostanlaaksossa, ja Soulissa, Etelä-Koreassa. Kuvaukset päättyivät 6. elokuuta 2014. Avengers: Age of Ultron sai ensiesityksensä Los Angelesissa on 13. huhtikuuta 2015, ja julkaistiin maailmanlaajuisesti 22. huhtikuuta alken, Pohjois-Amerikan ensi-illan ollessa 1. toukokuuta.
Elokuva vahvisti Lokin valtikassa olevan Mielikivi, yksi Ikuisuuskivistä, ja Brolin uusii Thanoksen roolin lopputekstien aikana näytetyssä kohtauksessa käsissään Ikuisuuden rautahanska. Elokuvassa on viittauksia myös vibraniumiin ja Wakandaan, jotka liittyvät molemmat Mustaan Pantteriin, esitellen molemmat asiat tähän elokuvauniversumiin ennen Mustan Pantterin sooloelokuvaa. Lisäksi elokuvassa Andy Serkis näytteli Ulysses Klaue'ta, joka on perinteisesti ollut Mustan Pantterin vihollinen.
Ant-Man (2015)
Varkaan nimeltä Scott Lang on autettava mentoriaan, tohtori Hank Pymiä, suojelemaan Muurahaismies-teknologiaa – joka kutistaa ihmisen mutta säilyttää keskikokoisen ihmisen lihasvoimat – sekä toteuttamaan ryöstön, joka pelastaa koko maailman.
Ant-Manin ohjasi Peyton Reed, Edgar Wrightin, Joe Cornishin, Adam McKayn ja Paul Ruddin käsikirjoittaessa elokuvan Wrightin ja Cornishin tarinan pohjalta. Elokuvassa esiintyvät Muurahaismiehenä sekä Scott Lang että Hank Pym. Edgar Wrightin oli alun perin tarkoitus sekä ohjata että käsikirjoittaa elokuvaa, mutta jätti projektin toukokuussa 2014 luovien erimielisyyksien vuoksi. Tammikuussa 2013, Feige ilmoitti, että Ant-Man olisi Marvel Cinematic Universen kolmannen vaiheen ensimmäinen elokuva. Mutta lokakuussa 2014, paljastettiin, että elokuva olisikin toisen vaiheen viimeinen elokuva. Esituotanto alkoi lokakuussa 2013, ja kuvaukset kestivät elokuusta joulukuuhun. Elokuvaa kuvattiin San Francisco, Fayetten piirikunnassa, Georgiassa, Pinewood Atlantalla, sekä Atlantan keskustassa. Joulukuussa 2013, Rudd valittiin näyttelemään Muurahaismiestä, ja tammikuussa 2014 Michael Douglas valittiin Pymin rooliin, mikä vahvisti Ruddin version Muurahaismiehestä olevan Scott Lang. Ant-Man sai ensiesityksensä maailmalla Los Angelesissa 29. kesäkuuta 2015, ja sai ensi-iltansa Ranskassa 14. heinäkuuta, sekä Pohjois-Amerikassa 17. heinäkuuta.
Elokuva sijoittuu useita kuukausia Avengers: Age of Ultronin tapahtumien jälkeen. Scott Lang yrittää soluttautua Kostajien uuteen tukikohtaan New Yorkin osavaltion pohjoisosissa, ja kohtaa Sam Wilsonin / Haukan, näyttelijänä Anthony Mackie. McKay ja Rudd päättivät lisätä Haukan Ant-Maniin katsottuaan Captain America: The Return of the First Avengerin. Russon veljekset ohjasivat lopputekstien jälkeen näytetyn kohtauksen, joka oli kohtaus elokuvasta Captain America: Civil War, ja siinä Chris Evans, Anthony Mackie ja Sebastian Stan esiintyivät Steve Rogersin / Kapteeni Amerikan, Sam Wilsonin / Haukan sekä Bucky Barnesin / Talvisotilaan rooleissa.
Näyttelijät ja hahmot
Lyhenteiden merkitykset
Mihail Kalinin
Mihail Ivanovitš Kalinin (19. marraskuuta (J: 7. marraskuuta) 1875 – 3. kesäkuuta 1946) oli bolševikkivallankumouksellinen ja neuvostopoliitikko. Maaliskuusta 1919 vuoteen 1938 hän oli toimeenpanevan komitean puhemies, sekä 1919–1946 nimellinen valtionpäämies (tosin vuosina 1922-1938 Kalinin oli vuoden 1924 perustuslain mukaisesti yksi useista toimeenpanevan keskuskomitean puheenjohtajista, jonkinlainen jaettu valtionpäämiehen rooli).
Elämä
Kalinin syntyi maatyöläisen perheeseen Verhnjaja Troitsan kylässä (Верхняя Троица), Venäjän keisarikunnan Tverin kuvernementissa lähellä Tveriä. Hän muutti Pietariin 1889 ja meni metallityöläiseksi Putilovin tehtaaseen. Hän liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen vuonna 1898 ja bolševikkeihin 1903.
Kalinin oli mukana sekä vuoden 1905 että vuoden 1917 vallankumouksessa. Lokakuun vallankumouksen jälkeen hänestä tuli Pietarin kaupunginjohtaja.
Maaliskuusta 1919 vuoteen 1938 hän oli yleisvenäläisen toimeenpanevan keskuskomitean puhemies ja Neuvostoliiton toimeenpanevan keskuskomitean presidiumin puheenjohtaja eli maan muodollinen valtionpäämies. Kalinin oli politbyroon ehdokasjäsen 1919–1925, jolloin hänestä tuli varsinainen jäsen. Politbyroossa hän oli vuoteen 1946, toimien myös korkeimman neuvoston puhemiehistön (presidium) puheenjohtajana 1919–1946 ja oli tässä asemassa neuvostovaltion seremoniaalinen presidentti 27 vuoden ajan. Hän oli myös puheenjohtajana komiteoissa, joissa vuosina 1923 ja 1936 laadittiin Neuvostoliiton perustuslakia.
Leninin kuoleman jälkeen Kalinin liittoutui Stalinin kanssa puolustamaan NEP-politiikkaa Trotskia ja vasemmisto-opposition kannattajia vastaan. Stalinin muutettua kantaansa ja ryhtyessä ajamaan maatalouden kollektivisointia, Kalinin liittyi Nikolai Buharinin rinnalla vaatimaan maltillisuutta ja vastusti kulakkien kovaa käsittelyä. Stalinia hän ei tosin julkisesti arvostellut.
Stalinin puhdistusten aikana monet kirjoittivat Kalininille vedoten tuomittujen puolesta, ja hänen puuttumisensa joskus auttoi, mikä antoi hänellä maineen lempeänä isoisä Kalininina. Stalin piti Kalininin vaimoa panttivankina Siperiassa.
Kalinin jäi eläkkeelle 1946 ja kuoli pian syöpään Moskovassa. Königsbergin kaupunki nimettiin 1946 uudelleen Kaliningradiksi hänen kunniakseen. Myös Tverin nimi oli 1931–1990 Kalinin.
Martin Savolin
Martin Elias Savolin (15. maaliskuuta 1884 Kaarina – 18. toukokuuta 1964 Helsinki ) oli lääkintäeversti, joka sai professorin arvonimen.
Martin Savolinin vanhemmat olivat teologian tohtori, kirkkoherra Emil Joachim Savolin ja Johanna Albertina Bergh ja puoliso vuodesta 1918 Aina Toini Laurell. Savolin tuli ylioppilaaksi 1908 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1913. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1917 aiheesta Undersökningar över lipemien. Helsingin yliopiston sisätautiopin dosentti hän oli 1923–1951. Savolin ylennettiin lääkintäkapteeniksi 1928, -majuriksi 1930, -everstiluutnantiksi 1932 ja -everstiksi 1942. Hän toimi Helsingin yleisen sairaalan avustavana lääkärinä 1914–1917 ja apulaisopettajana 1917–1927, samoin kuin Kammion sairaalan lääkärinä 1917–1918, Kivelän sairaalan lääkärinä 1918, Humaliston keuhkotautisairaalan ylilääkärinä 1919–1921, Tuberkuloosin vastustamisyhdistyksen sihteerinä 1921–1924 ja Naantalin kylpylaitoksen lääkärinä 1924–1927. Suomen valkoisen kaartin pataljoonan lääkäri ja v.s. rykmentin lääkäri Savolin oli 1928–1929, sotilasapteekkilaitoksen ja saniteettivaraston päällikkö 1929–1930, puolustusministeriön lääkintätoimiston päällikkö 1930–1936, Helsingin sotilassairaalan sisätautiosaston lääkäri 1936–1944 ja päällikkölääkäri 1941–1944. Professorin arvonimen hän sai 1951. Suomen sisällissodassa Savolin toimi etappipataljoonan lääkärinä.
Hirvensalo (Juva)
Hirvensalo on saari varsinaisella Saimaalla Luonterin järvenosassa Mikkelin Anttolassa ja Juvalla Etelä-Savossa. Saarelle on tieyhteys Uimasalosta. Samassa kohdassa pitäisi kartan mukaan olla umpeen kasvamassa oleva salmi, mutta yhtä hyvin voidaan tulkita Hirvensalon olevan niemi, joka on kapealla kannaksella kiinni mantereen Hakolahden ja Pienen Hakolahden välissä. Salmen voi ylittää pengertietä pitkin kuivin jaloin, vaikka tien alta vaihtuukin lahtien välinen vesi.
Maantietoa
Hirvensalo on 6,2 kilometriä pitkä, 4,7 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 16 neliökilometriä. Saari on eteläosastaan leveä ja pohjoisosastaan kapea. Saaren seutu on mäkistä vuorimaata, jossa lyhyelläkin matkalla voi kulkija kohdata suuria korkeuseroja. Saaren rantaviiva on selkeäpiirteinen ja vain Heponiemi muodostaa pitkän ja kapeakannaksisen niemen Hepovirran kohdalla. Sen asema Luonterin ja Lietveden välissä on ahdas, sillä luoteispuolella on heti Saukonsalo, lounaassa ja etelässä Hurissalo, koillisessa ja idässä Uimasalo sekä lounaassa Ihantsalo. Lueteltujen saarien edessä on vain kapeita salmia, joissa Luonterista tuleva vesi virtaa Lietveteen päin. Pohjoisessa sijaitsevalta Luonterin pääselältä tulee salmi etelään päin ja se on kapeimmillaan Hepovirran kohdalla. Salmessa sijaitsee Korkiasaari, jonka takana on luoteeseen päin levittäytyvä Hietavesi. Hietavesi tuo Luonterin vettä luoteesta ja se virtaa Korkiasaaren eteläpuolella kapeaan Kuparonvirran eli Hotteinvirran salmeen. Hirvensalon eteläpuolella on Linnunpäänselkä ja sen keskellä Kirvessaari. Kuntaraja seuraa täällä selkää itään päin kulkien kapenevan Hirvensalmen läpi Lietveden puolelle. Näin ollen Ihantsalon sijaitsee jo Lietveden puolella ja kuntaraja Lietveden pohjoisosia kohti pohjoista.
Vuorimaan selkein geologinen muodostuma on saaren eteläosaa halkova pohjois-etelä-suuntainen kalliomurros, joka kulkee maastossa Etelälahdelta Sikolahdelle. Se muodostaa saareen syvän ja kapean laakson. Toinen murrosjakso erottaa Hirvensalon Uimasalosta. Sen pohjalle on tulvinut Pieni Hakolahti, joka on L-kirjaimen muotoinen vuonomainen lahti. Se päättyy ojitettuun kosteikkoon, joka jatkuu toisella puolella Hakolahtena. Saarella kohoaa joitakin korkeita mäkiä, joita ovat esimerkiksi Hakolahdenvuori (korkeus 150 metriä mpy.), Rajavuori (150 m), Rapionvuori (145 m) ja Paavonpuksunmäki (140 m). Rapionvuorella nousee pystysuoraan sileä länteen aukeava kallioseinämä, jolla on korkeutta 50–60 metriä. Seinämä soveltuu kalliokiipeilyn harjoitteluun.
Mäkien väliin on muodostunut pienialaisia soita, joitakin lampia ja jopa järviä. Saaren pohjoispäässä sijaitseva Ruskolampi (18 ha) on järvi, jonka voisi määritellä lahdeksikin, koska sillä on lasku-uomana Ruskosalmi. Se on ainoa vesistö, joka laskee saaren länsirantaan. Saaren pitkittäislaakson lounaispuolella on suurimpana järvenä Ohmolampi (23 ha). Siihen laskevat pohjoisesta Sopukkalampi (2 ha) ja Rapiolampi. Rapiolammen vedenpinta on 113,6 metriä (mpy.) ja se on siten saaren korkein lampi. Ohmolampi laskee Pienet-Ohmot lampien kautta saaren lounaisrantaan Linnunpääselkään. Sikolahteen laskee metsäpuro, joka alkaa Sikolammesta ja jonka kautta laskee myös pieni Tetrilampi. Laakson itäpuolella sijaitsevat lammet ovat Haukilampi (2 ha), joka laskee Pieneen Hakolahteen, Pöytälampi, joka laskee itärantaan, Pitkuslampi (6 ha), joka laskee etelään Hirvensalmeen. Saaren keskellä on vielä Patalampi (2 ha), jolla ei ole laskuojaa.
Saaren noin 15 talouden asutus on haja-asutusta eikä mitään kylämäistä asutusta ole saarella ollutkaan. Vapaa-ajan asuntoja on alle 100 ja niitä on eniten saaren kaakkois- ja luoteisosassa. Saarelle on nykyään hyvät tieyhteydet. Koillisesta saapuu Uimasalon läpi yhdystie 15147 Juvan ja Puumalan suunnilta. Saaren kaakkoispäässä on lossipaikka, josta Kuparonvirran lossi ylittää Kuparonvirran 230 metriä leveän salmen Hurissalon saarelle. Sieltä pääsee samaa yhdystietä (tienumero 15147) Anttolaan, Mikkeliin ja Ristiinaan. Kolmas tie johtaa pengertienä ja lyhyenä siltana viereiselle Saukonsaarelle. Saaren vesialueilla kulkee etelässä ja idässä Puumalan vastainen kuntaraja. Saari on jakautunut pitkittäislaakson kautta länteseen Mikkeliin kuuluvaan ja itäiseen Juvalle kuuluvaan alueeseen.
Luontoarvoja
Luonterissa on rauhoitettu laaja Natura 2000-hankkeeseen kuuluva rantojensuojelualue (Luonteri (FI0500021), 8 441 ha), joka levittäytyy Juvan, Mikkelin ja Puumalan kuntien alueille ja jonka kokonaispinta-ala on 84,41 km². Suojelualue sijaitsee pääosin Saukonsalon luoteispuolella olevilla Luonterin saarilla ja Uimasalon alueella, mutta osa suojelualueista sijaitsevat Hirvensalossa. Suojeluun kuuluu yksityisiä maita saaren pohjois- ja koillisrannoilta, joissa voi suojelusta huolimatta harjoittaa metsätaloutta. Hirvensalon pohjoisosassa siihen kuuluu Kotaniemessä Kotavuoden itäpuoli, Hakolahden pohjukkaan, Pienen Hakolahden rannikon rinteet sekä saman lahden Sulavirran kohdalta Haukilamppen ulottuva alue.
Väinö Teriö
Väinö Valfrid Teriö, vuoteen 1906 Rosenström (26. heinäkuuta 1895 Nurmijärvi – 23. maaliskuuta 1971 Tampere) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.