cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Neptunuksentakaiset planeetat
Transneptunisten kohteiden löytäminen
300px|thumb|Suurimmat [[transneptuninen kohde|TNO:t kuineen kokovertailussa Maan kanssa]] Pluton ja Kharonin jälkeen muita transneptunisia kohteita (TNO:ita) ei löydetty ennen Albionin (väliaikainen nimi: ) löytämistä vuonna 1992. Sen jälkeen vastaavia kohteita on löydetty satoja. Suurin osa niistä luokitellaan osaksi Kuiperin vyöhykettä, jäisten kohteiden muodostamaa aluetta aurinkokunnan ulkoreunoilla. Vaikka mikään varhaisista löydöistä ei ollut Plutoa suurempi, joitakin niistä nimitettiin mediassa "uusiksi planeetoiksi", kuten Sednaa.
Vuonna 2005 tähtitieteilijä Mike Brown ryhmineen julkaisi tiedon 2003 UB313:n, hieman Plutoa suuremman transneptunisen kohteen löytämisestä. Se nimettiin myöhemmin Erikseksi kreikkalaisen jumalolennon mukaan. Pian tämän jälkeen NASA:n lehti Jet Propulsion Laboratorion kutsui kohdetta "kymmenenneksi planeetaksi".
Eristä ei kuitenkaan luokiteltu koskaan planeetaksi virallisesti. Vuonna 2006 IAU:n laatiman planeetan määritelmän mukaan Eris ja Pluto eivät ole planeettoja vaan kääpiöplaneettoja, sillä ne eivät ole vetäneet läheisiä kohteita puoleensa. Toisin sanoen ne eivät kierrä Aurinkoa yksin vaan samalla kiertoradalla pienten ja samankokoisten kappaleiden joukossa. Pluto luokitellaan nykyään Kuiperin vyöhykkeen osaksi ja toiseksi suurimmaksi kääpiöplaneetaksi Eriksen jälkeen. Joidenkin tähtitieteilijöiden mielestä Pluto, Eris ja Kuiperin vyöhykkeen suurimmat kohteet kuten Makemake, Sedna, Quaoar ja Varuna pitäisi luokitella planeetoiksi.
Eris lienee liian pieni vaikuttaakseen merkittävästi uloimpien planeettojen kiertoratoihin, ja virallisen käsityksen mukaan se ei ole Planeetta X.
Transneptuniset planeetat
Vaikka suurin osa tähtitieteilijöistä ajatteleekin, ettei Lowellin olettamaa Planeetta X:ää ole olemassa, monet ovat silti etsineet suurta, tuntematonta planeettaa selittääkseen aurinkokunnan ulkoreunojen poikkeamat. Tämän hypoteettisen kohteen ajatellaan sijaitsevan Kuiperin vyöhykkeellä ja myös sitä kutsutaan usein Planeetta X:ksi.
"Kuiperin pudotus"
Kuiperin vyöhykkeessä on aukko noin 48 AU:n päässä Auringossa (Neptunuksen etäisyys on 30 AU), ja on olemassa teorioita, että tämän "pudotuksen" voisi selittää Maata pienempi mutta Marsia suurempi kohde 48 AU:n päässä. Kuitenkin on hyvin todennäköistä, että kirkas planetoidi, joka olisi Marsia suurempi ja alle 60 AU:n päässä Auringosta, olisi jo havaittu. Lisäksi kohde olisi luultavasti vaikuttanut plutinojen määrään paljon enemmän. Silti ei voi täysin sulkea pois mahdollisuutta, että massiivisempi, Maan kokoinen planetoidi kiertäisi Aurinkoa jopa 100 AU:n päässä. Tällöin Kuiperin pudotuksen voisivat selittää myös useat Sednan kaltaiset pienemmät kohteet.
Eliittikisat 2001
Eliittikisat järjestettiin vuonna 2001 neljällä paikkakunnalla: Lappeenrannassa, Lapinlahdella, Tampereella ja Lahdessa
Lappeenranta
Lappeenrannan eliittikisat järjestettiin 15. heinäkuuta 2001.
Miehet
Naiset
Lapinlahti
Lapinlahden eliittikisat järjestettiin 12. heinäkuuta 2001.
III (Yatteringin albumi)
III on puolalaisen brutaalin death metal -yhtye Yatteringin neljäs studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2005.
Eliittikisat 2001
Lapinlahti
Miehet
Naiset
Tampere
Tampereen eliittikisat järjestettiin 22. elokuuta 2001.
Miehet
Naiset
Lahti
Lahden eliittikisat järjestettiin 26. elokuuta 2001.
Miehet
Naiset
Eliittikisojen paras urheilija
Vuoden 2001 Eliittikisojen parhaat urheilijat ratkaistiin neljän tuloksen yhteispisteillä.
Michael J. Fox
thumb|Michael J. Fox puolisonsa, näyttelijä [[Tracy Pollanin kanssa Emmy-gaalassa vuonna 1988.]] Michael Andrew Fox (s. 9. kesäkuuta 1961 Edmonton, Alberta, Kanada), taiteilijanimeltään Michael J. Fox, on kanadalais-yhdysvaltalainen näyttelijä.
Ura
Fox näytteli 15-vuotiaana kanadalaisessa tilannekomediasarjassa Leo and Me, joka esitettiin televisiossa vasta vuonna 1981. Vuonna 1979 hän muutti Los Angelesiin ja ensimmäinen elokuva, jossa hän Yhdysvalloissa näytteli, oli televisioelokuva Letter from Frank samalta vuodelta. Liittyessään ammattiliitto Screen Actors Guildin jäseneksi Fox lisäsi nimeensä J-kirjaimen, koska liiton jäsenenä oli jo toinen Michael A. Fox -niminen näyttelijä. Foxin mukaan J-kirjain on kunnianosoitus näyttelijä Michael J. Pollardille.
Foxin läpimurtorooli oli Alex P. Keatonin rooli tilannekomediasarjassa Perhe on paras (Family Ties), jota esitettiin seitsemän tuotantokautta vuosina 1982–1989. Hänet palkittiin roolista kolmesti, 1986, 1987 ja 1988, Emmyllä sarjassa paras miespääosa komediasarjassa ja vuonna 1989 Golden Globella sarjassa paras miespääosa televisiosarjassa, musikaali tai komedia.
Vuonna 1985 sai ensi-iltansa hänen uransa kolmas teatterielokuva Paluu tulevaisuuteen, jossa hän esitti päähenkilö Marty McFlyta. Elokuva oli suurmenestys ja sille tehtiin jatko-osat Paluu tulevaisuuteen II ja Paluu tulevaisuuteen III, jotka julkaistiin vuosina 1989 ja 1990. Komediasarjassa ja elokuvissa Fox näytteli teini-ikäistä poikaa, vaikka oli iältään jo yli 20-vuotias.
Vuonna 1996 alkoi tilannekomediasarja Spin City, jossa hänen roolihenkilönsä oli varapormestari Mike Flaherty. Nuorella iällä Parkinsonin tautiin sairastunut Fox jätti sarjan vuonna 2000 keskittyäkseen perheeseensä ja Parkinson-tutkimuksen tukemiseen. Hänen tilalleen sarjan pääosaan otettiin Charlie Sheen. Fox palkittiin Flahertyn roolista kolmesti Golden Globella, 1998, 1999 ja 2000, ja Emmyllä kerran, vuonna 2000. Spin Cityn jälkeen hän on vieraillut muun muassa sarjojen Tuho-osasto (Scrubs), Boston Legal, Asema 62 (Rescue Me) ja Good Wife jaksoissa. Vuonna 2009 hänet palkittiin Emmyllä roolistaan Asema 62:ssa, sarjassa paras vieraileva miesnäyttelijä draamasarjassa.
Vuonna 2013 Fox teki ensimmäisen pääosaroolinsa yli kymmeneen vuoteen tilannekomediasarjassa The Michael J. Fox Show. Hän esittää Parkinsonin tautia sairastavaa uutisankkuria Mike Henryä. Ääninäyttelijänä Fox on ollut kuudessa elokuvassa. Elokuvat Kotia kohti – uskomaton seikkailu ja Kotia kohti II – Seikkailu San Franciscossa julkaistiin vuosina 1993 ja 1996, ja Atlantis – kadonnut kaupunki vuonna 2001. Hän on ollut Stuart Little -hiiren äänenä elokuvissa Stuart Little – pieni suuri hiiri, Stuart Little 2 ja Stuart Little 3.
Hassine Ayari
Hassine Ayari (s. 4. heinäkuuta 1985) on tunisialainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, joka on kolminkertainen Afrikan-mestari ja saavutti myös hopeaa Arabian mestaruuskisoissa, sekä Arabian kisoissa 2010 ja 2011. Ayari saavutti myös kerran 120 kilon vapaapainin sarjassa afrikan-mestaruuspronssia.
Michael J. Fox
Yksityiselämä
Foxilla diagnosoitiin Parkinsonin tauti vuonna 1991, kun hän työskenteli Doc Hollywood -elokuvan parissa. Julkisuudessa hän kertoi asiasta ensimmäisen kerran vuonna 1998. Hän on tehnyt myöhemmin paljon työtä taudista tehtävän tutkimustyön hyväksi. Vuonna 2000 hän perusti säätiön The Michael J. Fox Foundation for Parkinson's Research. Fox on kirjoittanut omaelämäkerran Lucky Man, joka julkaistiin vuonna 2002.
Fox avioitui vuonna 1988 näyttelijä Tracy Pollanin kanssa, joka esitti Alex P. Keatonin tyttöystävää Ellen Reediä sarjassa Perhe on paras. Heillä on neljä lasta: vuonna 1989 syntynyt poika, vuonna 1995 syntyneet kaksostytöt sekä vuonna 2001 syntynyt tytär.
Fox sai Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 2000, ja hänellä on nykyään Kanadan ja Yhdysvaltain kaksoiskansalaisuus.
Latómoksen luostari
Latómoksen luostari (myös Latomoun luostari) on bysanttilaisaikainen ortodoksinen luostari Thessalonikissa Kreikassa. Se kuuluu Thessalonikin varhaiskristillisiin ja bysanttilaisiin muistomerkkeihin, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.
thumb|left|220px|Latómoksen luostarin mosaiikkeja. Luostari on rakennettu 400-luvun lopulla tai 500-luvun alussa. Se sijaitsee Thessalonikin Áno Pólissa (”Yläkaupunki”). Luostarin pääkirkko (katholikon) on nimeltään Pyhittäjä Davidin kirkko (Ósios Davíd, Hosios Davidin kirkko), joka on omistettu David Thessalonikalaiselle. Kirkko rakennettiin varhaisemman roomalaisaikaisen rakennuksen päälle.
Kirkko muutettiin moskeijaksi osmanien vallattua kaupungin vuonna 1430. Se palautettiin kirkoksi vuonna 1921. Tuolloin sen turkkilaisvallan aikana peitetyt mosaiikit löydettiin uudelleen. Mosaiikeissa on harvinaisia aiheita, kuten Hesekielin näky Kristus Emmanuelista parrattomana nuorena miehenä, joka istuu sateenkaarella.
Eero Viima
Eero Jalmari Viima (12. elokuuta 1907 Kisko – 6. marraskuuta 1982 Helsinki ) oli Tukkukauppojen Oy:n pääjohtaja 1954–1972. Hän oli koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri ja sai vuorineuvoksen arvonimen 1960. Ennen pääjohtajakauttaan hän työskenteli yrityksessä konttoripäällikkönä 1942–1954.
Et’hem Beyn moskeija
pienoiskuva|Et’hem Beyn moskeija ja kellotorni. pienoiskuva|Moskeija sisältä Et’hem Beyn moskeija on Albanian pääkaupungin Tiranan keskustassa, Skanderbegin aukion laidalla sijaitseva moskeija. Sen rakennustyöt aloitti vuonna 1789 Molla Bey ja saattoi päätökseensä vuonna 1823 hänen poikansa Ethem Pasha (Haxhi Ethem Bey). Moskeija oli suljettu kommunistisessa Albaniassa, mutta sen uskonnollinen käyttö aloitettiin jälleen vuonna 1991 viranomaisten vastustuksesta huolimatta. Et’hem Beyn moskeija on viimeinen Tiranassa jäljellä oleva ottomaanien aikainen moskeija.
Sisinio González
Seurajoukkueura
Sisi siirtyi 15-vuotiaana Valencian junioriakatemiaan kotikaupunkinsa Albacetestä. Sisi pelasi kaudet 2004–2006 lainalla Segunda Divisiónissa pelanneessa Hérculesissa, josta hänet lainattiin kausiksi 2006–2008 samalla sarjatasolla pelanneeseen Valladolidiin. Kauden 2006–2007 päätteeksi Valladolid nousi Espanjan pääsarjaan ja niin hän pääsi tekemään ensiesiintymisensä maan korkeimmalla sarjatasolla.
Et’hem Beyn moskeija
Moskeijassa on puita, vesiputouksia ja siltoja kuvaavia freskoja.
Sisinio González
Seurajoukkueura
Heinäkuussa 2008 hän siirtyi kasvattajaseurastaan Recreativoon. Kesken kauden hänellä todettiin olevan hepatiitti A, minkä vuoksi hän joutui olemaan kaksi kuukautta pois pelikentiltä. 4. huhtikuuta 2009 hän teki paluun sairastumisensa jälkeen kotiottelussa Sevillaa vastaan.
24. elokuuta 2009 Recreativon pudottua pääsarjasta Sisi palasi Valladolidiin ja teki joukkueen kanssa kolmivuotisen sopimuksen.
Miķelis Rēdlihs
Miķelis Rēdlihs (s. 1. heinäkuuta 1984 Riika, Latvian SNT, Neuvostoliitto) on latvialainen jääkiekkoilija, joka edustaa latvialaista Dinamo Riikaa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Ura
Rēdlihs aloitti uransa kotikaupunkinsa seuran HK Prizma Rigan juniorijoukkueessa. Hän kävi kokeilemassa pelaamista Yhdysvaltojen juniorisarjoissa kaudella 2002–2003, mutta palasi Latviaan ja edusti seuraa HK Riga 2000 kaksi kautta. Kauden 2005–2006 Rēdlihs vietti Allsvenskanin joukkueessa IF Björklöven, minkä jälkeen hän pelasi kaksi kautta Valko-Venäjällä. 2008–2009 Rēdlihs aloitti KHL-liigassa Dinamo Riian paidassa. Hän siirtyi kaudeksi 2012–2013 Lokomotiv Jaroslavliin.
Rotumalaiset
Rotumalaiset ovat Rotuman saaren alkuperäisasukkaita. Rotumalaiset ovat saarelle muuttaneiden polynesialaisten ja melanesialaisten jälkeläisiä. Lisäksi heihin on sekoittunut eurooppalaisia aineksia saarelle paenneiden merimiesten mukana. Rotumalaisten mytologia kertoo heidän tulleen Samoalta prinssi Rahon johtamana.
Rotumalaiset muistuttavat enemmän polynesialaisia kuin melanesialaisia, jotka ovat Fidžin valtaväestöä. Heidän ihonsa on vaaleampi kuin fidžiläisillä, ja he ovat lyhyempiä kuin muut polynesialaiset. Rotumalaisten ulkonäössä on myös eurooppalaisia ja aasialaisia vaikutteita. Vaikka heidät voisi luokitella etnisesti polynesialaisiksi, heidän kielensä ei ole polynesialainen.
Aaltomaija
Hoito
Aaltomaija viihtyy varjossa tai puolivarjossa, sitä ei saa asettaa suoraan auringonpaisteeseen. Kastele säännöllisesti kasvukaudella, mutta anna mullan kuivahtaa hiukan kastelujen välissä. Kasvi tykkää suuresta ilmankosteudesta, joten sitä pitää suihkuttaa ahkerasti vedellä. Ihanteellinen kasviterraarioon. Kasvukaudella kasvi viihtyy normaalissa huoneenlämmössä, mutta talvella hieman viileämmässä. Aaltomaija ei siedä vetoa eikä sitä saa sijoittaa alle 12 °C tilaan.
Rotumalaiset
Rotuman saarella asuu 2002 ihmistä, joista suurin osa on rotumalaisia, mutta saarella asuu myös fidžiläisiä ja samoalaisia. Suurin osa rotumalaisista asuu Fidžin muilla saarilla, lisäksi heitä on muuttanut Samoaan, Uuteen-Seelantiin ja Australiaan. Rotumalaisilla on ollut erimielisyyksiä Fidžin hallituksen kanssa, ja he ovat muun muassa kumonneet lakiesityksen saaren avaamiseksi turisteille. Rotumalainen Mölmahao-klaani kieltäytyi liittymästä Fidžiin sen itsenäistyttyä, mutta se ei saanut rotumalaisten enemmistöä puolelleen.
Alli Wiherheimo
Alli Oivikki Wiherheimo (vuoteen 1905 Grönhag; 27. maaliskuuta 1895 Helsinki – 15. kesäkuuta 1978 Helsinki) oli Kotiliesi-naistenlehden ensimmäinen päätoimittaja 1922–1963 ja opetusneuvos. Hän toimi myös Suomen Naisten Kansallisliiton puheenjohtajana 1937–1938 ja Suomen Akateemisten Naisten Liiton puheenjohtajana 1938–1945.
Wiherheimon vanhemmat olivat rakennusmestari Anders Viktor Grönhag ja Amanda Poussa. Hänen veljiään olivat ministeri T. A. Wiherheimo ja kunnallistalouden asiantuntija Onni Wiherheimo. Wiherheimo valmistui ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta vuonna 1913 ja opiskeli Helsingin yliopistossa englantia, saksaa, estetiikkaa ja latinaa. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1919 ja maisteriksi 1920.
Opiskeluaikoinaan Wiherheimo tutustui Maila Talvioon, jonka kautta sai käännöstöitä WSOY:ltä. Vuosina 1919–1922 Wiherheimo työskenteli WSOY:n kustannustoimittajana, minkä jälkeen häntä pyydettiin vastaperustetun Kotilieden ensimmäiseksi päätoimittajaksi. Hän jatkoi tehtävässä yli 40 vuotta.
Vuonna 1963 Wiherheimo sai opetusneuvoksen arvonimen työstään ”suomalaisen naiskansalaisen kasvattajana”. Samana vuonna hän sai Suomen Kulttuurirahaston tunnustuspalkinnon elämäntyöstään aikakauslehden toimittajana ja suomalaisen kotikulttuurin vaalijana ja kehittäjänä. Wiherheimon testamenttilahjoituksella perustettiin hänen nimeään kantava rahasto Suomen Kulttuurirahastoon. Sen kautta tuetaan nuoria suomalaisia naistieteilijöitä, joiden tutkimuskohteita ovat nykykielet, latina, Rooman kirjallisuus, teologia tai kotitaloustieteet.
Eduard Wiiralt
pienoiskuva|Eduard Wiiraltin hauta [[Père-Lachaise|Père-Lachaisen hautausmaalla.]] Eduard Wiiralt (1898–1954) oli virolainen graafikko. Hän asui Pariisissa 1925–1939 ja uudestaan vuodesta 1949 asuttuaan Ruotsissa pakolaisena 1945–1949. Hän oli uransa alussa ekspressionisti, ja aihepiiri oli uskonnollista, kirjallissymbolistista ja eroottista, myöhemmin hän teki luonnonaiheita ja eläinkuvia.
Jenny Wihuri
pienoiskuva|Jenny ja Antti Wihuri Jenny Maria Wihuri o.s. Mäkelä (18. toukokuuta 1884 Raahe – 27. kesäkuuta 1943 Kulosaaren kunta ) oli suomalainen lahjoittaja. Hän oli perustanut sisarensa kanssa menestyvän sekatavarakaupan Raaheen Talouskaupan vuonna 1914, josta kuitenkin luopui mennessään naimisiin Antti Wihurin kanssa vuonna 1920. Hän perusti vuonna 1942 yhdessä miehensä kanssa Jenny ja Antti Wihurin rahaston.
Jenny ja Antti Wihurilla ei ollut omia lapsia, mutta he adoptoivat vuonna 1940 kaksi poikaa, veljekset Reijon ja Pentin, joiden isä oli kaatunut talvisodassa.
Hänen mukaansa on nimetty Suomen Meripelastusseuran pelastusristeilijä Jenny Wihuri.
Munakokkeli
pienoiskuva|Munakokkelia raastetulla [[juustolla.]] pienoiskuva|Munakokkelia paistinpannussa. Munakokkeli on munista valmistettu ruokalaji.
Munakokkeli valmistetaan rikotuista munista, jotka sekoitetaan maidon tai kerman kanssa. Seos kypsennetään rasvassa kattilassa tai paistinpannulla.
Raketti (lehti)
Raketti oli vuosina 1962-1989 ilmestynyt Suomen Demokratian Pioneerien Liiton julkaisema vasemmistolainen lasten- ja nuortenlehti. Lehti perustettiin vuonna 1946 Kiuru-nimisenä, jolla se ilmestyi vuoteen 1961 saakka. Raketin päätoimittajana on ollut muun muassa Asunnottomien yö -kansalaisliikkeen perustajiin kuuluva sosiaalineuvos Antti Honkonen.
Lehti sisälsi useita muuten vähän tunnettuja sarjakuvia, jotka olivat peräisin ranskalaisesta vasemmistolehdestä Pif Gadget. Niihin lukeutuivat muun muassa Pif ja Herkules sekä Urho Tulitukka eli Rahan.
Seppo Tukiainen
Tukiainen sai vaimonsa Sirpa Lannes-Tukiaisen kanssa kaksi lasta. Myös vaimo tuli tunnetuksi pitkän linjan viulupedagogina, ja pariskunnan perustama vuosittainen Tukiainen-viulukilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran Helsingissä vuonna 2010. Lannes-Tukiainen menehtyi vuonna 2015.
Stronger (Kanye Westin kappale)
Stronger Kanye Westin toinen single hänen kolmannelta studioalbumiltaan Graduationilta. Single julkaistiin 31. heinäkuuta 2007. Singlestä on julkaistu myös musiikkivideo.
Kappale
Kappaleen biitti koostuu talkboxin kautta nauhoitetusta vokaalisamplesta Daft Punkin kappaleesta "Harder, Better, Faster, Stronger", jonka tempo on hidastettu sopimaan Strongerin 90:n BPM:n tempoon. Tätä samplea on tuettu aika ajoin syntentisaattoriäänillä. Kappale kulkee siten, että intron jälkeen Kanye laulaa kertosäkeen kaksi kertaa, jonka jälkeen tulee ensimmäinen säkeistö. Tämä toistetaan kolmeen kertaan eri säkeistöillä, kunnes neljännen kertosäkeen jälkeen tulee break, jonka jälkeen tulee outro ja lopulta kappale loppuu. Kappaleessa West räppää myös tunnettua Friedrich Nietzschen sanontaa, "mikä ei tapa miestä vahvistaa häntä".
Musiikkivideo
Musiikkivideo, joka julkaistiin kesäkuussa 2007, on Hype Williamsin ohjaama. Video kuvattiin yhdeksän päivän aikana Japanissa. Videolla nähtiin myös Kanyen kuuluisat nimikkolasit, jotka West oli tilannut nimenomaan videota varten.
Sulfamiinihappo
thumb|275px|Sulfamiinihappo
Sulfamiinihappo (H3NSO3) on epäorgaaninen yhdiste ja rikkihapon johdannainen. Yhdistettä käytetään puhdistusaineena ja orgaanisessa synteesissä. Sulfamiinihaposta käytetään myös nimiä amidorikkihappo, aminosulfonihappo ja sulfamidihappo.
Ominaisuudet
thumb|250px|left|Pallo-tikkumalli sulfamiinihapon kaksoisionista, jossa muodossa se esiintyy kiteisenä Sulfamiinihappo on kiinteää ainetta, joka liukenee jonkin verran veteen ja myös eräisiin orgaanisiin liuottimiin, kuten formamidiin ja metanoliin, huonommin etanoliin. Kiteisenä se esiintyy kaksois-ionimuodossa. Sulfamiinihappo on vahva happo ja protolysoituu vedessä muodostaen sulfamaatti-ioneja. Erityisesti väkevät vesiliuokset hydrolysoituvat hitaasti muodostaen ammoniumvetysulfaattia. Yhdiste sulaa 205 °C lämpötilassa ja alkaa hajota kuumennettaessa 209 °C:n lämpötilaan. Hajoamistuotteina muodostuu lämpötilasta riippuen rikkidioksidia, rikkitrioksidia, typpeä, typpiyhdisteitä ja vettä.
Emäksiset metallisuolat, kuten hydroksidit, karbonaatit ja oksidit reagoivat sulfamiinihapon kanssa muodostaen sulfamaattisuoloja, Vahvat hapettimet, kuten halogeenit voivat hapettaa yhdisteen typeksi ja rikkihapoksi. Tämä reaktio tapahtuu myös typpihapokkeen ja nitriitti-ionien kanssa. Typpihappo hapettaa sen dityppioksidiksi.
Valmistus
Sulfamiinihappoa valmistetaan urean ja väkevän rikkihappoliuoksen tai savuavan rikkihapon eli oleumin välisellä reaktiolla. Reaktio suoritetaan 50–80 °C:n lämpötilassa ja on hyvin nopea ja voimakkaasti eksoterminen ja tämän vuoksi reaktioita on jäähdytettävä voimakkaasti. Reaktion tapahtuu kahdessa vaiheessa. Ensin muodostuu aminokarbonyylisulfamiinihappovälituote.
Trefonen
pienoiskuva|Trefonenin kylää Trefonen [trɪˈvɒnɪn] on kylä Shropshiren kreivikunnassa Englannissa lähellä Walesin rajaa. Kylä sijaitsee alueella, jolla on vahvat kulttuuriset ja historialliset yhteydet Walesiin, sillä seudulla on puhuttu vanhastaan kymrin kieltä. 1800-luvulla paikallisessa kirkossa pidettiin jumalanpalveluksia kymriksi, ja kymrin puhuminen on jatkunut seudulla ainakin 1900-luvun puolelle ja joissain yksittäisissä perheissä mahdollisesti näihinkin päiviin asti. Kylän nimi on sekin kymrinkielistä alkuperää ja muodostuu kymrin kielen sanoista tref 'kylä, pikkukaupunki' ja onnen 'saarni'. Nimi tarkoittaa siis suomeksi "saarnikylää".
Sulfamiinihappo
Valmistus
Sulfamiinihappoa muodostuu myös hydroksyyliamiinin ja rikkihapokkeen välisellä reaktiolla.
Käyttö
Sulfamiinihappoa käytetään muun muassa orgaanisten yhdisteiden valmistuksessa, erityisesti sulfonoinneissa. Se reagoi muun muassa alkoholien kanssa muodostaen alkyyliammoniumsulfaattisuoloja. Aine kykenee sulfonoimaan myös aldehydejä. Suurin käyttö orgaanisessa synteesissä on makeutusaineiden natriumsyklamaatin ja asesulfaami K:n valmistus.
Good Life
”Good Life” on kappale Kanye Westin kolmannelta studioalbumilta Graduation. Se julkaistiin singlenä samaan aikaan albumin kanssa, 11. syyskuuta 2007. Kappaleella vierailee T-Pain. Kappale voitti parhaan rap-kappaleen Grammy-palkinnon.
Sulfamiinihappo
Käyttö
Sulfamiinihappoa käytetään myös puhdistusaineena, muun muassa karbonaattisaostumien poistoon ja metallipintojen kiillottamiseen. Muita käyttökohteita ovat sellun valkaisu, nitriittien hävitys ja kvantitatiivinen analyysi, standardina happo-emästitrauksissa ja kloorin vesiliuosten stabilisoiminen.
Good Life
Kappale
Kappale sämplää Michael Jacksonin kappaleen ”P.Y.T” outrosta löytyviä ääniä, jotka muodostavat kappaleen biitille perusasetelman jota syntentisaattorit tukevat. Kappaleen rumpujen ohjelmointiin West sai apua hip-hop-supertuottaja Timbalandilta. Kappaleen taustalla laulavat Ne-Yo ja John Legend.
Amanda Plummer
Amanda Michael Plummer (s. 23. maaliskuuta 1957) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan teatteriurastaan sekä rooleistaan elokuvissa kuten Joe ja tulivuori (1990), The Fisher King (1991), Tarpeellista tavaraa (1993), Pulp Fiction – Tarinoita väkivallasta (1994) ja Nälkäpeli – Vihan liekit (2013). Plummer voitti Tony-palkinnon vuonna 1982 roolistaan näytelmässä Jumalan Agnes. Plummerin isä oli näyttelijä Christopher Plummer ja hänen äitinsä näyttelijä Tammy Grimes.
Kacey Musgraves
Kacey Lee Musgraves (s. 21. elokuuta 1988 Golden, Texas, Yhdysvallat ) on yhdysvaltalainen country-laulaja ja lauluntekijä. Hän voitti vuoden albumin ja country-albumin Grammy-palkinnot vuonna 2018 julkaistulla albumillaan Golden Hour.
Ura
Musgraves julkaisi omakustanteena kolme ensimmäistä albumiaan Movin' On (2002), Wanted: One Good Cowboy (2003) ja Kacey Musgraves (2007). Vuonna 2007 hän osallistui Nashville Star -laulukilpailuun, jossa hän sijoittui seitsemänneksi.
Vuonna 2012 hän teki levytyssopimuksen Mercury Recordsin kanssa ja julkaisi singlen ”Merry Go 'Round” myöhemmin samana vuonna. Maaliskuussa 2013 ilmestyi hänen ensimmäinen levy-yhtiön kautta julkaistu albuminsa, nimeltään Same Trailer Different Park.
Musgravesin ensimmäinen EP Apologize / See You Again ilmestyi vuonna 2013. EP sisältää akustiset cover-versiot OneRepublicin kappaleesta "Apologize" ja Miley Cyrusin kappaleesta "See You Again". Kappaleet julkaistiin myöhemmin uudelleen miksattuina Acoustic Remixed -EP:llä vuonna 2018.
Musgravesin toinen studioalbumi Pagent Material julkaistiin vuonna 2015. Albumi sai hyvät arvostelut ja oli ehdolla parhaaksi country-albumiksi Grammy-gaalassa. Albumilta julkaistiin singlenä kappaleet "Bisquits" ja "Dime Store Cowgirl".
Seuraavana vuonna Musgraves levytti joulumusiikkia albumille A Very Kacey Christmas. Albumi sisältää kahdeksan perinteistä joululaulua ja neljä uutta sävellystä. .
Musgraves julkaisi albumin Golden Hour vuonna 2018. Albumilta on julkaistu singlenä mm. kappaleet "Butterflies", "Space Cowboy" ja "Rainbow". Musgraves voitti albumilla useita palkintoja, mm. vuoden albumin ja vuoden country-albumin Grammy-palkinnot. "Butterflies" palkittiin parhaan country-esityksen ja "Space Cowboy" parhaan country-kappaleen Grammy-palkinnolla.
Yksityiselämä
Musgraves on seurustellut aiemmin muusikko Misa Arriagan kanssa. Arriaga soitti kitaraa hänen yhtyeessään. Musgraves alkoi seurustella muusikko Ruston Kellyn kanssa tavattuaan tämän musiikkitapahtumassa Blue Bird Cafessa vuonna 2016. Pari meni naimisiin vuonna 2017. Musgraves on sanonut, että osa Golden Hour -albumin kappaleista kertoo hänen suhteestaan Kellyn kanssa.
Day the World Ended
Day the World Ended on Roger Cormanin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1955.
Juoni
Elokuvassa joukko ydinsodasta henkiinjääneitä löytää turvapaikan suojaisesta laaksosta, jonka omistaa Jim Maddison (Paul Birch) yhdessä tyttärensä Louisen (Lori Nelson) kanssa. Laaksossa osoittautuu kuitenkin olevan runsaasti radioaktiivisia mutanttieläimiä. Myöhemmin laaksoon saapuu myös mutatoituneita ihmisiä.
Matti Yrjölä
Matti Manu Ilmari Yrjölä (s. 26. maaliskuuta 1938 Hämeenkyrö) on suomalainen kuulantyöntäjä ja kuulantyöntövalmentaja. Yrjölä voitti aktiiviurallaan kuusi mestaruutta Kalevan kisoista ja teki 15 ulkoratojen Suomen ennätystä vuosina 1958–1973.
Yrjölä oli ammatiltaan liikunnanopettaja ja hän edusti Kyröskosken Pontta. Matti Yrjölän isä Paavo Yrjölä oli olympiavoittaja kymmenottelussa.
Urheilu-ura
Yrjölä työnsi jo 18-vuotiaana vuonna 1956 kuulaa 15,43 joka oli noin metrin vähemmän kuin silloinen Suomen ennätys. Seuraavana vuonna Yrjölä osallistui ensimmäisiin maaotteluihinsa.
Ensimmäisen viidestätoista Suomen ennätyksestään Yrjölä teki 20-vuotiaana kesäkuussa 1958. Tulos oli 16,61. Viimeinen ennätys syntyi Lohjalla elokuussa 1973 tuloksen ollessa 20,49. Yrjölä saavutti Kalevan kisoista urallaan kuusi Suomen-mestaruutta, seitsemän SM-hopeaa ja kuusi SM-pronssia, yhteensä 19 mitalia vuosien 1957–1979 aikana. Hän osallistui Kalevan kisoihin kaiken kaikkiaan 27 kertaa. Näistä 24 kertaa hän sijoittui kuuden parhaan joukkoon. Viimeinen kerran Yrjölä osallistui Kalevan kisoihin Porissa vuonna 1983. Ensimmäisen SM-mitalinsa hän sai 1957 Tampereella työntäessään pronssille tuloksella 15,71 ja viimeisen mitalinsa hän saavutti Helsingissä 1979, jolloin hän sai pronssia tuloksella 18,31. Yrjölällä onkin eniten mitaleita sekä kuuden joukkoon sijoittumisia samassa lajissa Kalevan kisoissa. Lisäksi hän on sekä nuorin että vanhin miesten kuulantyönnön mitalisti.
Ensimmäisen kerran 20 metrin rajan Yrjölä ylitti 2. elokuuta 1972 Hämeenkyrössä työnnettyään 20,04. Hän oli toinen suomalainen 20 metrin rajan ylittäjä, kun kaksi viikkoa häntä ennen Seppo Simola oli pukannut 20,15. Henkilökohtaisen ennätyksensä 20,84 Yrjölä teki 38-vuotiaana vuonna 1976 kolme päivää Kalevan kisojen jälkeen, kun hänet jälleen kerran oli jätetty valitsematta olympialaisiin. 19 metriä Yrjölä ylitti viimeisen kerran 40-vuotiaana vuonna 1978.
Arved Viirlaid
Arved Viirlaid (11. huhtikuuta 1922 − 21. kesäkuuta 2015 ) oli virolainen kirjailija. Hän pakeni 1943 Suomeen ja osallistui jatkosotaan. Myöhemmin hän siirtyi ensin Ruotsiin ja Englantiin, sittemmin Kanadaan.
Matti Yrjölä
Urheilu-uran jälkeen
Matti Yrjölä on oman uransa jälkeen tullut tunnetuksi kotiseudullaan Kyröskoskella järjestetyistä kuulakarnevaaleista, jotka ovat vuodesta 1973 olleet osa suomalaisen yleisurheilukesän lajikohtaisia tapahtumia. Vuonna 1996 hän sai liikuntaneuvoksen arvonimen.
Yrjölä on valmentanut muun muassa Arttu Kangasta.
Antifascistisk aktion (Ruotsi)
AFA:n toiminta on joissain tapauksissa ollut väkivaltaista, ja järjestö on syyllistynyt muun muassa tuhopolttoihin, pahoinpitelyihin ja uhkauksiin vastustajinaan pitämiänsä tahoja kohtaan. AFA:n mukaan väkivalta on yksi keinoista saavuttaa järjestön tavoite. Ruotsin turvallisuuspoliisin mukaan AFA on yksi autonomisen vasemmiston johtavista järjestöistä. Vaikka järjestöä ei nähdäkään uhkana Ruotsin demokraattiselle järjestelmälle, se nähdään vakavana uhkana yksittäisiä henkilöitä kohtaan.
Historia
Autonominen vasemmisto alkoi 1990-luvun alussa kiinnittää yhä enemmän huomiota kasvavaan Valkoinen ylivalta -liikkeeseen. Syynä tähän olivat luultavasti raa'at väkivaltarikokset ja toimet, jotka kohdistuivat noin 15 pakolaisten vastaanottokeskukseen. Kyseiset rikokset loivat pohjan autonomiselle antifasismille.
Nimi Antifascistisk aktion tuli ensimmäisen kerran esille vuonna 1991 kuningas Kaarle XII:n kuoleman vuosipäivänä järjestettyjen vastamielenosoitusten yhteydessä, mutta koko Ruotsin kattava verkosto perustettiin vasta vuonna 1993, jolloin tavoitteena oli anarkismin parempi organisointi.
Ideologia
AFA-verkosto on vallankumouksellinen, sosialistinen liike, jonka tavoitteena on yhteiskunta ilman valtiota ja luokkia. Liike uskoo luokkataisteluun. Tarkoitus on korvata parlamentarismi anarkososialistisen mallin mukaisella suoralla kansanvallalla.
AFA-ryhmien yhteinen nimittäjä on tahto taistella seksismiä, kapitalismia, rasismia ja homofobiaa vastaan. AFA kuvaa itseään militantiksi, mikä määritellään valmiutena puolustaa itseään ja ihanteitaan tekemättä kompromisseja ja päättämällä itse, mikä on oikein ja mikä väärin.
AFA:n omien verkkosivujen mukaan siitä huolimatta, että heitä toisinaan syytetään siitä, että he uskovat väkivallan välttämättömyyteen kamppailussa fasismia vastaan, heillä ei ole tarvetta keräillä poliittisia pisteitä, kalastella ääniä tai saada myönteisiä arvioita porvarilliselta medialta.
Organisaatio ja toiminta
AFA:lla ei ole keskushallintoa tai -johtoa, vaan järjestön toiminta perustuu puhtaasti verkostoihin. AFA-verkoston pääasiallinen tehtävä on vaihtaa tietoja, jakaa kokemuksia ja koordinoida toimintaa paikallisryhmien välillä. Järjestöllä kuitenkin on tietynlainen rakenne, ja joka vuosi järjestetään maanlaajuisia kokoontumisia, joissa määritellään toiminnan suuntalinjoja ja päätetään tärkeysjärjestyksistä, mikä joskus johtaa kansallisten kampanjoiden järjestämiseen. Kaikki AFA-ryhmät eivät kuitenkaan ole osa maanlaajuista verkostoa.
Maanlaajuiseen verkostoon kuuluvat AFA:n omien verkkosivujen mukaan : Sellaisia AFA-ryhmiä, joita ei pidetä Antifascistisk Aktion Sverigen paikallisryhminä, ovat muun muassa:
AFA on osallistunut Ruotsissa monenlaiseen yhteistyötoimintaan rasismia vastustavan Nätverket mot rasism -verkoston ja erilaisten paikallisryhmien kanssa. AFA tekee myös yhteistyötä muiden eurooppalaisten rasisminvastaisten verkostojen kanssa.
AFA:lla on myös tiedusteluyksikkö, AFA dokumentation, joka ylläpitää tietoja äärioikeistosta. Yksikön materiaaleja käyttävät joskus myös toimittajat ja lehdet. AFA dokumentation on myös kirjoittanut ruotsalaisten kansallissosialistien uusista organisaatiomalleista antologiaan Brunt!, joka kertoo äärioikeistolaisista liikkeistä. Vuonna 2004 AFA dokumentation tunkeutui äärioikeistolaisia teoksia kustantavan Nordiska förlaget -kustantamon tietokoneille ja sai haltuunsa heidän asiakaslistansa.
Työskentelytapa
AFA on tunnettu siitä, että se on ottanut vastuulleen laittomia hyökkäyksiä, jotka ovat kohdistuneet nationalistiseen liikkeeseen kuuluvien poliittisten puolueiden ja järjestöjen edustajiin. Hyökkäykset ovat kohdistuneet muun muassa Kansallisdemokraatteihin (Nationaldemokraterna), Ruotsidemokraatteihin (Sverigedemokraterna) ja Ruotsalaiseen vastarintaliikkeeseen (Svenska motståndsrörelsen). Järjestö on myös hyökännyt eduskunnassa istuvia Kristillisdemokraatteja (Kristdemokraterna) ja Keskustapuoluetta (Centerpartiet) vastaan.
AFA toimii suoran toiminnan periaatteen mukaisesti ja soveltaa eri toimintatapoja tilanteen mukaan, vaikka toiminta sisältäisikin lain ja järjestyksen rikkomista. AFA:n mukaan väkivalta on väistämätöntä taistelussa kansallissosialismia ja kapitalismia vastaan. Nämä toimintatavat ovat joissakin tapauksissa johtaneet selkkauksiin poliisin kanssa. Järjestön laatimassa oppaassa todetaan, että väkivalta on eräs keino saavuttaa järjestön tavoite.
Panagía Chalkéonin kirkko
Panagía Chalkéonin kirkko on bysanttilaisaikainen kirkko Thessalonikissa Kreikassa. Se kuuluu Thessalonikin varhaiskristillisiin ja bysanttilaisiin muistomerkkeihin, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.
Antifascistisk aktion (Ruotsi)
Työskentelytapa
AFA ylläpitää rekisteriä yksityishenkilöistä, jotka ovat järjestön vastustamien puolueiden ja järjestöjen jäseniä tai toimivat niissä aktiivisesti. AFA tiedottaa yhdistyksiä ja työpaikkoja kyseisten henkilöiden mielipiteistä, mikä saattaa johtaa siihen, että henkilöt suljetaan ulkopuolelle tai syrjäytetään työstään ja yhdistystoiminnasta. Rekisteri sisältää muun muassa henkilöiden nimiä, osoitteita, henkilötietoja ja tietoa heidän suhteistaan muihin. Ihmisten rekisteröinnin tavoitteena on tietojen avulla pakottaa äärioikeistolaisia jättämään järjestönsä.
Panagía Chalkéonin kirkko
thumb|left|220px|Panagía Chalkéonin kirkko. Kirkko on rakennettu vuonna 1028. Se on omistettu ”Kupariseppien Neitsyt Marialle”, mikä viittaa alueella työskennelleisiin käsityöläisiin. Se sijaitsi alun perin kaupungin antiikin aikaisella agoralla eli torilla niin kutsutun Kupariseppien stoan lähellä. Kirkon rakennuttaja oli sen länsipään sisäänkäynnin yläpuolelle kirjoitetun omistuskirjoituksen mukaan prōtospatharios Kristoforos, Lombardian katepanō (kummatkin bysanttilaisia arvonimiä).
Antifascistisk aktion (Ruotsi)
Työskentelytapa
Useimmat AFA-aktivistit ovat halunneet pysyä nimettöminä. Syyksi siihen on ilmoitettu jäsenien henkilökohtaisen turvallisuuden suojaaminen. Poikkeuksena tästä on Salka Sandén, joka kertoo kirjassaan Deltagänget ajastaan järjestön jäsenenä.
Panagía Chalkéonin kirkko
Kirkko on tyypiltään ristikirkko, jossa on kupoli. Se on rakennettu punatiilistä ja siksi sitä kutsutaan myös ”Punaiseksi kirkoksi”. Siinä on paljon vaikutteita konstantinopolilaisesta arkkitehtuurista. Kirkosta tehtiin moskeija vuonna 1430 osmanien vallattua kaupungin ja se tunnettiin nimellä Kazantzilarin moskeija (”Kupariseppien moskeija”).
Antifascistisk aktion (Ruotsi)
Työskentelytapa
Kirjan Extremister kirjoittanut Magnus Sandelin on analysoinut poliittisia ääriryhmiä ja kirjoittaa, että AFA-verkoston sisällä vallitsee ajatus siitä, että järjestön harjoittama väkivalta on oikeutettua. Sandelin sanoo, että AFA hyödyntää itse luomaansa "väkivaltapääomaa" uhkaillakseen ja harjoittaakseen väkivaltaa toisin ajattelevia kohtaan.
Muut järjestöt
AFA:a ovat kritisoineet sellaiset järjestöt, joiden ajatellaan kuuluvan vallankumouksellisiin ja reformistisiin liikkeisiin. AFA:n liikkumatila ja tuki Ruotsin vasemmiston keskuudessa väheni voimakkaasti Göteborgin vuoden 2001 mielenosoitusten jälkeen.
Ruotsin turvallisuuspoliisi
Ruotsin turvallisuuspoliisi pitää AFA:a yhtenä tärkeimmistä järjestöistä autonomisen vasemmiston keskuudessa. Järjestön ei katsota uhkaavan Ruotsin demokraattista järjestelmää, mutta sitä pidetään vakavana uhkana tiettyjä henkilöitä kohtaan. Turvallisuuspoliisi sanoo AFA:n kannattajien kartoittavan laajamittaisesti Valkoinen ylivalta -liikkeen jäseniä, tekevän uhkauksia ja hyökkäyksiä yksittäisiä henkilöitä vastaan sekä puolustavan militantteja ja symbolisia toimia.
Vapauden henki
Vapauden henki (Le Génie de la Liberté) on ranskalaisen Auguste Dumontin tekemä veistos, joka sijaitsee Pariisissa Place de la Bastille -aukiolla olevan Colonne de Juillet -pylvään huipulla.
Veistos esittää maskuliinista vapauden hahmoa. Hahmo on hoikkarakenteinen, ja sen käsivarret ja siivet ovat levitetyt. Hahmo seisoo vasemman jalan varpaidensa varassa ja on ikään kuin nousemassa ilmaan.
Holger Petersen Dyggve
Holger Niels Petersen Dyggve, sukunimi vuoteen 1928 Petersen (11. kesäkuuta 1880 Maarianhamina – 5. syyskuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen romaanisen filologian professori.
Henkilöhistoria
Petersen Dyggven vanhemmat olivat lennätinpäällikkö Julius August Peter Petersen ja Anna Lovisa Holmberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1898 (Åbo samskola) ja valmistui filosofian maisteriksi 1903 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1925. Petersen Dyggve toimi opettajana helsinkiläisissä oppikouluissa 1904–1919. Hän oli Åbo Akademin saksan- ja ranskankielen lehtorina 1919–1920 ja toimi Helsingin nya svenska läroverketin johtajana 1920–1924 ja Helsingin ruotsalaisen normaalilyseon vanhempana lehtorina 1922–1938. Petersen Dyggve oli Helsingin yliopiston dosenttina 1925–1938 ja romaanisen filologian ylimääräisenä professorina 1938–1950. Hän oli Suomen tiedeseuran jäsen vuodesta 1937.
Petersen Dyggve oli naimisissa vuodesta 1907 Elsa Maria Ulrika Salénin (k. 1953) kanssa. Heidän poikansa Lars Erik Petersen Dyggve (s. 1908) oli lääketieteen ja hammaslääketieteen lisensiaatti.
Petersen Dyggve julkaisi oppikirjoja, toimitti ranskalais-ruotsalaisen sanakirjan sekä käänsi ruotsin kielelle ranskalaisen kirjailijan François Rabelais'n teoksia.
Mikropiiri
thumb|250px|Metallikoteloitu mikropiiri vuodelta 1984 (kotelo avattu) thumb|250px Mikropiiri eli integroitu piiri (, IC) on elektroniikan puolijohdekomponentti, johon on integroitu suuri määrä aktiivisia (transistorit, diodit) ja usein myös passiivisia (vastus, kondensaattori) elektronisia komponentteja.
Tyypillisiä mikropiirejä ovat erilaiset vahvistimet, digitaalipiirit (mm. suorittimet ja mikroprosessorit), elektroniset muistit, ja sovelluskohtaiset mikropiirit (ASIC), jotka on suunniteltu tiettyyn tarkoitukseen yhden laitevalmistajan tarpeisiin, esimerkiksi kännykän keskeiseksi osaksi.
Mikropiirien rakenne
Mikropiirit perustuvat puolijohdeilmiöön, transistoriin.
Nykyaikaisen mikropiirin aktiivisen osan koko on muutamasta neliömillimetristä muutamiin neliösenttimetreihin. Transistorien määrä niissä vaihtelee pienten mikrokontrollerien muutamista tuhansista aina modernien prosessoreiden useampaan miljardiin kappaleeseen.
Edellä mainitun aktiivisen elektronisen osan lisäksi mikropiiri sisältää koteloinnin ja liitosjohtimet eli pinnit, joilla se liitetään esimerkiksi piiri- tai emolevyyn. Mikropiirin ja piirilevyn väliin voidaan kytkeä mikropiirikanta, jolloin mikropiiri on helposti irrotettavissa. Useimpien yleisten pienten kaksirivisten (DIL) mikropiirien liitosjohtimien välinen etäisyys toisistaan on tuuman kymmenesosa eli 2,54 mm tai sen kerrannainen, rivien välinen etäisyys on 7,62 mm. Nykyisin piirit kiinnitetään piirilevyyn usein pintaliitostekniikalla juotosnystyjen avulla.
Historia
Kun tietokonejärjestelmät kasvoivat monimutkaisemmiksi insinöörit etsivät yksinkertaisempi tapoja kytkeä tuhansia transistoreja.
Geoffrey Dummer oli keksinyt mikropiirien konseptin. Dummer esitteli työtään konferenssissa vuonna 1952 kirjoittaen, että transistorin ja puolijohteiden myötä oli mahdollista kuvitella elektroninen laite kiinteänä lohkona ilman kytkeviä johtoja. Keksintö ei kuitenkaan johtanut rahoitukseen tai valmistukseen. Useat projektit onnistuivat liittämään useita komponentteja 1950-luvulla.
12. syyskuuta vuonna 1958 Texas Instrumentsin Jack Kilby esitteli samalle sirulle integroituja vastuksia ja transistoria. Kilby rakensi piirin germanium-pohjaisilla p-n-p-transistoreilla. Sirulla esiteltiin pienentämisen konseptia toteuttamalla integroitu oskillaattori. Texas Instruments ilmoitti Kilbyn "kiinteän piirin" konseptista maaliskuussa 1959 ja esitteli ensimmäisen kaupallisen laitteen maaliskuussa 1960. "Flying-wire"-liitokset eivät kuitenkaan olleet käytännöllinen tuotantomenetelmä ja vain muutamia toimitettiin arviointitarkoituksissa. Vuonna 1959 Fairchild Semiconductorin perustaja Robert Noyce kehitti valmistusmenetelmää Jean Hoernin työn pohjalta. Käyttämällä suojaavaa oksidikerrosta pystyi rakentamaan kokonaisia sähköisiä piirejä yhdelle piisirulle piikiekon yhdelle puolelle. Poistamalla "flying-wire" -liitokset se olisi käytännöllinen menetelmä Kilbyn "kiinteille piireille".
Kilbyn patenttihakemus jätettiin aikaisemmin kuin Noycen, mutta myönnettiin myöhemmin. Tämä johti oikeustaisteluun, jonka tuloksena mikropiirien valmistajat joutuivat maksamaan sekä Fairchild Semiconductorille että Texas Instrumentsille. Kilby tunnustetaan ensimmäisenä, jolla oli toimiva piiri jossa kaikki komponentit muodostettiin puolijohdemateriaalista; Noyce tunnustetaan "metalli oksidin päällä" -kytkennästä, joka tuottaa monoliittisen rakenteen.
Noyce pyysi Jay Lastia kehittämään integroidun piirin perustuen Hoernin prosessiin ja Noycen patenttiin. Last rakensi kiikun esittelemään konseptia ja perusti ryhmän. Ensimmäiset toimivat monoliittiset laitteet valmistettiin 26. toukokuuta 1960. Laitetta kehitettiin eteenpäin ja kiikut julkaistiin maaliskuussa 1961. Texas Instruments otti nopeasti käyttöön tasomenetelmän ja julkaisi lokakuussa 1961 "täysin integroitujen piirien" sarjan.
Kanavatransistoritekniikkaan perustuva MOSFET (MOS-transistori) saatiin toimimaan Bell Labsilla vuonna 1959. Tekniikan mahdollisuudet integroiduissa piireissä huomattiin Fairchildilla ja RCA:lla. Aluksi MOS-tekniikka ei ollut kiinnostavaa bipolaaritransistoreihin verrattuna, mutta myöhemmin tekniikalla saatiin korkeampi tiheys ja alhaisemmat valmistuskustannukset.
1950-luvun lopulla Yhdysvaltain armeija ja RCA kehittivät hybridimikropiirejä, jotka olivat tiheitä rakennelmia elektronisilla komponenteilla. Monoliittisten integroitujen piirien tultua toiminnot, jotka vaativat tiheää pakkausta mutta joita ei voitu integroida teknisistä tai taloudellisista syistä jatkoivat hybridivalmistusta. IBM kehitti Solid Logic Technology (SLT) piirit IBM S/360 -tietokoneeseen kustannuksien ja nopeuden vuoksi ennen monoliittisien integroitujen piirien saatavuutta.
Varhaiset integroidut piirit olivat suhteellisen hitaita ja korvasivat vain muutamia komponentteja, sekä maksoivat useita kertoja enemmän kuin diskreetteihin transistoreihin perustuvat vastineensa. Ilmailun ja aseteollisuuden järjestelmät olivat harvoja sovelluskohteita, joissa alhainen virrankäyttö ja pieni koko olivat tärkeämpiä kuin nämä haittapuolet. Apollo Guidance Computer (AGC) oli varhainen merkittävä käyttökohde: sen suunnitteli MIT vuonna 1962 ja sen valmisti Raytheon.
Vuonna 1963 Sah ja Wanlass Fairchild Semiconductorilta julkaistivat artikkelin CMOS-prosessista. RCA oli pioneeri CMOS-tekniikan käytöstä alhaisen virrankäytön integroituihin piireihin.
Standardoidut logiikkapiiriperheet (DTL ja TTL) ilmeistyivät 1960-luvun alussa. Vuonna 1961 James Buie patentoi TTL:n, josta tuli suosituin logiikkakonfiguraatio seuraavaksi kahdeksi vuosikymmeneksi.
Ensimmäiset MOS-tekniikkaan perustuvat kaupalliset mikropiirit julkaistiin vuonna 1964. General Microelectronicsin piirissä oli Robert Normanin suunnittelema kaksivaiheiseen kelloon perustuva 20 bitin siirtorekisteri 120 p-kanavatransistorilla. Bipolaaritransistoreihin verrattuna korkeampi tiheys ja alhaisemmat kustannukset olivat ennakoitua vaikeampia saavuttaa MOS-transistoreilla monimutkaisen valmistuksen ja luotettavuuden johdosta. Frederic Heiman ja Steven Hofstein valmistivat kokeellisen 16 transistorin mikropiirin RCA:lla vuonna 1961 ja tekivät merkittävää työtä pinnan oksidin laadussa. Vuosien 1963 ja 1966 välillä Bruce Deal, Andrew Grove ja Ed Snow tekivät työtä Fairchildilla ja julkaisivat artikkeleita. Useat yritykset globaalisti toimivat yhdessä ja kilpailivat tuottosuhteen ja luotettavuuden ratkaisemisessa.
Gordon Mooren artikkeli integroitujen piirien kehityksestä ilmestyi vuonna 1965 ja ennakoi trendin jatkumista vuoteen 1975. Alun perin artikkeli ennakoi komponenttien määrän tuplaantumista 12 kuukauden välein ja vuonna 1975 tätä päivitettiin tuplaantumiseksi kahden vuoden välein. Arviosta tuli itseään toteuttava ennustus, kun se otettiin haasteena julkaista vuosittaisia edistysaskeleita "lain" mukaan.
Ensimmäiset monoliittisia mikropiirejä käyttävät suurtietokoneet julkaistiin vuosina 1965 ja 1966 kuten Burroughs B2500/3500, RCA Spectra 70 ja SDS Sigma 7.
Ensimmäiset ROM-muistipiirit ilmestyivät vuonna 1965. Vuonna 1966 ilmestyivät eri tahojen suunnittelemat puolijohteeseen perustuvat RAM-muistit. George Erdi suunnitteli vuonna 1968 yhden ensimmäisistä integroiduista piireistä datamuunnoksiin analogisesta digitaaliseen (ADC) ja digitaalisesta analogiseen (DAC).
1970-luvun taiteessa MOS-tekniikkaan pohjautuva DRAM-muisti haastoi ferriittirengasmuistin hinnalla ja ensimmäiset mikroprosessorit ilmestyivät.
Mikropiirien valmistus
Mikropiirit valmistetaan lähes tasomaisina tuotteina alhaalta-ylös periaatteella ja kerros- ja monivaiheprosessina, massatuotantona ja hyvin valokuvausta muistuttavasti. Tuotanto on pitkälle automatisoitua. Valmistusprosessin tärkeimmät vaiheet ovat:
Näitä vaiheita toistetaan, kunnes haluttu rakenne on saavutettu.
Mi-sa Yang
Mi-sa Yang (s. 1987 Osaka) on Japanissa varttunut korealaistaustainen viulisti. Hän opiskeli Pariisin konservatoriossa. Hän voitti Yehudi Menuhin -kilpailun nuorille viulisteille (2000) ja saavutti kolmannen sijan kansainvälisessä kilpailussa Sendaissa (2001). Maria Canals -kilpailussa Barcelonassa hän ylsi vuonna 2009 ensimmäiselle sijalle pianotrion viulistina.
Orkesteridebyyttinsä Yang teki 12-vuotiaana. Sittemmin hän on soittanut muun muassa useissa japanilaisissa orkestereissa, London Mozart Players -orkesterissa ja Suk-kamariorkesterissa. Hän on Les Esprits -pianotrion perustajajäsen ja Ardeo-kvartetin viulisti. Yang on tehnyt useita levytyksiä, kuten pianisti Jonas Vitaud'n kanssa keväällä 2019 julkaistun tulkinnan Wolfgang Amadeus Mozartin sonaateista.
Mikropiiri
Mikropiirien valmistus
Lopuksi valmis piikiekko muutetaan komponenteiksi:
Massatuotanto tarkoittaa, että yhdelle aiholle (15–30 cm:n halkaisijainen piikiekko) tehdään satoja mikropiirejä kerralla. Jokaisen mikropiirin jokaisen transistorin tietty kerros syntyy samalla prosessilla.
Mikropiirien sukupolvet
thumb|250px|Lähikuva EPROM:n ikkunasta(elektronisesti ohjelmoitava ja UV-valolla tyhjennettävä muistipiiri)
Transistorien määrä mikropiirissä Mooren lain mukaan kasvaa tasaisin väliajoin. Alkuperäisen Mooren lain mukaan transistorien määrä kasvoi kustannusten pysyessä vakiona. Dennard-skaalaus on havainto, että jännite ja virta ovat suhteessa transistorin kokoon, jolloin transistorin pienentäminen vähensi myös tarvittavaa virtaa ja jännitettä. Pienempi transistori myös vaihtaa tilaa nopeammin.
Mikropiirien kehitystä kuvaa muun muassa yhteen mikropiiriin sisältyvien transistorien määrä. Nämä sukupolvet ovat:
Muita merkittäviä vaiheita mikropiirien historiassa ovat olleet suurnopeuksiset mikropiirit (VHSIC; Very High Speed IC) 1980- luvulla ja galliumarsenidimikropiirit. Jälkimmäisillä mikropiirien nopeusalue on nostettu useisiin gigahertseihin. Galliumnitridi ja galliumarsenidi ovat käytössä korkean energian laitteissa kuten tutkajärjestelmissä.
1980-luvulta lähtien yksi kehityssuunta on ollut myös ohjelmoitavat logiikkapiirit kuten FPGA-piirit, joiden sisältämien yleiskäyttöisten logiikkaelementtien toiminnallisuus ja niiden väliset kytkennät voidaan ohjelmoida uudelleen. Tämän ansiosta ohjelmoitavalla logiikkapiirillä voi toteuttaa teoriassa minkä tahansa toiminnon siinä missä normaalin mikropiirin toiminnallisuutta ei voi muuttaa valmistuksen jälkeen.