cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Konttijärvi
Konttijärvi on valtaosin metsämaan reunustama järvi Tervolan itäosassa Lapin maakunnassa. Sen pinta-ala on 85 hehtaaria. Etäisyys Rovaniemeltä on 41 kilometriä eteläkaakkoon.
Maantiede
Konttijärven pituus lännestä itään on 1,7 kilometriä. Saaria on kaksi, joista toisella on karttanimi, Raatosaari. Sen pinta-ala on noin 40 aaria. Lammasniemi erottaa järven länsiosan Vanhantalonlahden pääaltaasta. Pohjoisrannan Konttikivalo kohoaa noin 90 metriä järven pintaa korkeammalle. Konttikivalon koillispuolella sijaitsee Pitkälampi (179,5 metriä mpy). Vanhantalonlahden pohjoisrannalta lähtee laskuoja Piilolampeen (139,6 metriä mpy), joka sijaitsee Konttijärven luoteispuolella.
Tervolan Konttijärvi on laajin Suomen viidestä Konttijärvestä. Konttijärvet sijaitsevat Itä- ja Pohjois-Suomessa.
Argon
Argon on järjestysluvultaan 18. alkuaine ja kuuluu jalokaasuihin. Sen kemiallinen merkki on Ar (, ’laiska’). Sitä on noin 0,94 prosenttia ilmakehästämme, ja se onkin maapallon yleisin jalokaasu. Argon on väritön, hajuton ja mauton inertti kaasu. Kuten muitakin jalokaasuja, argonia pidettiin pitkään reagoimattomana. Ensimmäinen tunnettu argon-yhdiste argonfluorihydridi (HArF) onnistuttiin tekemään Helsingin yliopiston kemian laitoksella elokuussa 2000.
Ominaisuudet
thumb|290px|−189 [[Celsiusaste|°C:n lämpötilaan jäähdytettyä, nopeasti sulavaa argonjäätä.]]
Fysikaaliset ominaisuudet
Argon on väritön, hajuton ja mauton kaasu. Sen tiheys on 1,784 g/l eli tiheämpää kuin ilma. Argonin kiehumispiste on 87,30 K ja sulamispiste 83,85 K. Argonilla on suhteellisen alhainen lämpökapasiteetti. Sen liukoisuus veteen on samaa luokkaa hapen kanssa.
Isotoopit
Argonilla on kolme pysyvää isotooppia, 36Ar, 38Ar ja 40Ar. Suurin osa ilmakehän argonista on 40Ar ja se on muodostunut maaperän kaliumin 40K-isotoopin hajotessa. Tähdissä tapahtuva nukleosynteesi luo enimmäkseen keveämpiä isotooppeja 36Ar sekä 38Ar ja ne ovatkin yleisempiä maailmankaikkeudessa. Myös maapallolta otetussa näytteessä 40Ar-pitoisuus vaihtelee välillä 94–100 % riippuen siitä mistä näyte on otettu. Maanpäällisissä näytteissä 36Ar isotoopin suhde 38Ar ja 40Ar nähden on yleensä noin 0,3:0,1:99,6, kun taas Auringossa se on lähempänä suhdetta 84:15:1.
Argonin isotooppia 40 käytetään yhdessä kaliumin kanssa määrittämään kivien ikää. Määritys perustuu 40K-isotoopin hajoamiseen 40Ar-isotoopiksi, jolloin näiden suhteesta saadaan määritettyä mineraalin ikä.
Argonin radioaktiivisilla isotoopeilla ei ole teollista merkitystä.
1 = Osuus kaikesta luonnossa esiintyvästä argonista. Ilmoitetaan stabiileille ja erittäin pitkäikäisille isotoopeille.
Lähde:
Kemialliset ominaisuudet ja yhdisteet
Argon kuuluu jalokaasuihin eikä muodosta normaaleissa olosuhteissa yhdisteitä. Tämä johtuu siitä, että sen elektronikonfiguraatiossa p orbitaali on täynnä. Tämä johtaa myös korkeaan ionisaatioenergiaan. Kuitenkin vuonna 2000 Markku Räsäsen johtama ryhmä Helsingin yliopistosta ilmoitti muodostaneensa HArF eli argonfluorihydridin. Ryhmä jäähdytti argonin ja vetyfluoridin seoksen 8 Kelvinin lämpötilaan sekä altisti seoksen ultraviolettisäteilylle. Argonista tunnetaan myös ArH+-ioni sekä ArF komplekseja. ja eräitä metastabiileja dikationeja, joissa on sidos argonin ja piin tai argonin ja hiilen välillä.
Argon ei ole myrkyllistä, mutta suurina pitoisuuksina voi syrjäyttää hapen hengitysilmasta. Tällöin ihminen voi tuntea huimausta ja päänsärkyä ja lopulta tukehtua.
Historia
Argonin löysi tietämättään brittiläinen kemisti Henry Cavendish 1700-luvun lopussa, kun hän tutki ilmakehän koostumusta. Hän huomasi, että yksi prosentti ilmasta ei reagoinut, mutta hän ei tutkinut kyseistä osuutta. Sata vuotta myöhemmin 1892 Lordi Rayleigh ja William Ramsay huomasivat, että ilmasta eristetyn typen tiheys oli suurempi kuin ammoniakista synteettisesti valmistetun typen. Myöhemmin Ramsay toisti Cavendishin kokeen, mutta analysoi reagoimattoman kaasun. Hän määritti sen spektrin, ja 1895 Ramsay ja Rayleigh julkistivat löytäneensä uuden alkuaineen. He nimesivät aineen kreikankielen sanan argos mukaan, joka tarkoittaa suomennettuna epäaktiivista tai laiskaa. Argon oli ensimmäinen jalokaasu, joka löydettiin, mutta loput jalokaasut löytyivät viidessä vuodessa. Molemmat palkittiin Nobelilla 1904.
Esiintyminen ja eristäminen
Argon esiintyy ilmakehässä, jossa sitä on 0,94 tilavuusprosenttia. Tämän lisäksi argonia löytyy maankuoresta, mutta hyvin vähän (4 ppm), sekä maakaasusta. Argon voidaan erottaa jakotislauksen avulla ilmasta. Toinen vaihtoehto on käsitellä ilmakehän typpeä magnesiumin tai kalsiumin avulla, jolloin muodostuu nitridejä, mutta argon ei reagoi. Argon on suhteellisen halpaa, se maksaa alle euron sadalta grammalta.
Vuonna 1993 Argonia tuotettiin pelkästään Yhdysvalloissa 716 000 tonnia.
Käyttö
thumb|290px|Argon tuottaa [[Geisslerin putki|Geisslerin putkeen sähkönsinisen valon.]] Argonia voidaan käyttää neonin kanssa neonvaloissa, jolloin se tuottaa sinistä tai vihreää väriä. Argonia käytetään myös lasereissa, joilla voidaan parantaa ihosairauksia. Argonlasereita on käytetty myös silmäoperaatioissa. Argonia käytetään myös UV-valoissa, sillä se tuottaa huomattavissa määrin ultraviolettisäteilyä.
Koska argon on normaaleissa olosuhteissa inerttiä, voidaan sitä hyödyntää monissa kohteissa. Sitä voidaan käyttää suojaukseen, kun halutaan että aine ei reagoi esimerkiksi ilman hapen kanssa. Tätä ominaisuutta hyödynnetään muun muassa hitsauksissa sekä kaarihitsauksissa. Argon on myös yksi automaattisissa palonsammutusjärjestelmissä käytettävä kaasu.
Argonia käytetään hehkulampuissa, joissa metallilanka reagoisi helposti ilman kanssa. Puolijohdeteollisuudessa argonia käytetään piin ja germaniumin kiteyttämisvaiheessa estämään hapen reagoiminen niiden kanssa. Argonia käytetään pakkauskaasuna tuotteiden (muun muassa viinit) säilyvyyden parantamiseksi.
Argonia voidaan käyttää myös eristeenä muun muassa ikkunoiden välissä.
Jani Viitanen
Jani Sulo Viitanen on suomalainen muusikko ja tuottaja. Hän on kotoisin Porista.
Viitanen on yksi Yön perustajajäsenistä, ja hän soitti Yössä kitaraa vuosina 1981–2000. Yöstä lähdettyään hän on perustanut oman studion (Headline recording studio) ja toimii äänittäjänä ja tuottajana. Viitanen on työstänyt muun muassa Apulannan ja Klamydian levyjä.
Viitanen soitti kitaraa vielä Yön 20-vuotiskiertueella 2001, jolla oli mukana vanhoista jäsenistä myös Jussi Hakulinen.
Viitanen on myös toiminut lauluntekijänä mm. Yölle, Tinalle ja Popedalle.
Huhtikuussa 2016 Viitanen toimi avustajana Apulanta-yhtyeen Kunnes siitä tuli totta -konserttisalikiertueella.
Manolon lumoava matka
Manolon lumoava matka on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut Jorge Gutierrezin ohjaama 3D-tietokoneanimaatioelokuva. Se sai Golden Globe -ehdokkuuden parhaasta animaatioelokuvasta.
Äänissä
Muissa rooleissa: Aku Hirviniemi, Annika Salminen, Irene Sorsa, Ari Koivunen, Annika Sjölund, Eero Melasniemi, Irene Suominen, Aku Louhimies, Kiira Korpi, Susanna Laine, Linnea Leino, Maaret Kallio, Vappu Pimiä, Maisa Torppa, Jasmin Hamid & Olga Temonen
Tuulikki Paananen
Tuulikki Paananen oli suomalainen elo­kuva­näyttelijä. Paananen eli suurimman osan elämästään Yhdys­valloissa. Hän vietti Suomessa ensimmäiset vuotensa ja 1930-luvun jälki­puoliskon. Tuolloin hän näytteli muun muassa elo­kuvissa Jääkärin morsian, Aktivistit ja Varastettu kuolema. Paananen elvytti suomen kielen taitonsa ja kohosi sekä kansan että kriitikoiden arvostamaksi näyttelijäksi.
Lapsuus ja nuoruus
Tuulikki Paanasen vanhemmat olivat amerikkalainen pianisti Fanny Bay ja suomalainen viulisti Ernest Paananen. Perhe palasi Suomesta Yhdys­valtoihin Tuulikin ollessa neljä­vuotias. Pohjois-Amerikassa Paanaset viettivät kiertue-elämää. Avioliitto päättyi eroon, Ernest Paananen palasi Suomeen ja Fanny Bay ja Tuulikki jäivät Yhdys­valtoihin. Bay avioitui uudelleen tohtori Herman Runon (Ruona­vaara) kanssa vuonna 1928. Tuulikki Paananen valmistui yli­oppilaaksi Hollywood High Schoolista erinomaisin arvo­sanoin. Hän harrasti tanssia lapsuudestaan alkaen alan ammattilaisten opetuksessa ja esiintyi myös joidenkin Holly­wood-elo­kuvien tanssi­kohtauksissa. Holly­woodista Paananen lähti menestyksekkäälle tanssi­kiertueelle, joka vei hänet aina New Yorkiin asti.
Elokuvaura Suomessa
Paananen kaavaili paluuta Yhdys­valtoihin, mutta kiinnostus suomalaiseen elo­kuva­taiteeseen sai hänet siirtämään lähtöään. Risto Orko kiinnitti hänet nais­pää­osaan elo­kuvaansa Jääkärin morsian (1938). Kriitikot antoivat Paanaselle suitsutusta kiihkeän­tulisen Sabinan osasta. Rooli­tehtävään kuului lukuisia yksin­tansseja näyttävissä puvuissa, ja sen myötä hänestä tuli kansan­suosikki. Niin ikään vuonna 1938 Paanasella oli pääosa Tapio­vaaran elo­kuvassa Varastettu kuolema. Manjan rooli oli taiteellisesti vaativa, ja Paananen sai siitä kiitettävät arviot.
Vuosi 1939 oli Paanasen kannalta erityisen työteliäs. Hän esiintyi Matti Jurvan kanssa Arvo Tammisen lyhyt­elo­kuvassa Seitsemän veli­miestä, Paananen tanssi ja Jurva lauloi. Saman vuoden huhti­kuussa Paanasella oli musta­sukkaisen venakon Katjuškan rooli aate­draamassa Aktivistit. Arvostelijat kehuivat hänen suoritustaan. Syys­kuussa 1939 tuli valko­kankaille Kalle Kaarnan ohjaama elo­kuva Rakuuna Kalle Kollola ja marras­kuussa Ilmari Unhon Punahousut. Molemmat olivat sotilas­farsseja, ja ne jäivät Paanasen viimeisiksi elo­kuva­töiksi Suomessa.
Paluu Yhdysvaltoihin
Paananen palasi Yhdys­valtoihin talvi­sodan kynnyksellä. Hänen viisumiaan ei ollut uusittu, ja häntä kehotettiin matkustamaan pikimmiten. Paananen oli yksi useista suomalaisista julkisuuden henkilöistä, joihin liitettiin perättömiä vakoilija­väitteitä toisen maailman­sodan aikana. Toisinaan hänen kerrottiin tehneen itse­murhan Suomessa, toisinaan taas väitettiin, että hänet olisi teloitettu vakoojana. Ester Toivonen paljasti muistelmissaan kuulleensa vähintään kymmenen erilaista variaatiota ”vakooja-Tuulikin” tarinasta. Kun huhut kulkeutuivat Paanasen korviin, hän suhtautui niihin pilana. Vasta vuosien kuluttua hänelle valkeni, että niitä levitettiin vakavissaan. Ensi­järkytyksestä selvittyään hän alkoi tehdä pilaa itseensä kohdistetuista harha­luuloista.
Todellisuudessa Paananen ryhtyi heti Yhdys­valtoihin palattuaan auttamaan ahdinkoon joutunutta synnyin­maataan. Hän piti New Yorkissa tuhat­päiselle yleisölle radioidun puheen Suomen puolesta ja keräsi huomattavia raha­summia toisen kotimaansa hyväksi. Palattuaan Holly­woodiin hän suoritti sihteerin opintoja ja sai palkka­työtä laki­toimistosta. Hän yritti Holly­woodissa elo­kuva­uraa taiteilija­nimellä Tula Parma, mutta heikolla menestyksellä. Hänellä oli taiteilija­nimellään rooli Jacques Tourneurin elo­kuvassa Leopardimies vuonna 1943, ja sittemmin hänet nähtiin myös amerikan­suomalaisista kertovassa koko­illan dokumentti­elo­kuvassa Sydämeni laulu (1948).
Vuonna 1947 Paananen avioitui Los Angelesissa elo­kuva­toimittaja Esko Miettisen kanssa. Lyhyeksi jääneen liiton jälkeen hän muutti Reedleyyn ja perusti tanssi­koulun nimeltä Tuulikki Dance Arts. Kesäisin hän matkusti Havaijille opiskelemaan polynesialaisia ja itä­maisia tansseja. Vuonna 1959 hän muutti vakinaisesti asumaan Honoluluun, jossa hän toimi tanssin­opettajana Kamehameha-oppi­laitoksessa. 1960-luvun puoli­välissä hän siirtyi töihin paikalliseen matka­toimistoon. Vuonna 1962 Paananen avioitui Howard Gott­schalkin (1911–1982) kanssa. Gott­schalk oli Yhdysvaltain armeijan sukeltaja ja toimi näyttelijänä Honolulussa. Eläkkeellä Paananen opiskeli havaijilaista musiikki- ja tanssi­kulttuuria. Hän myös esiintyi silloin tällöin televisio­mainoksissa.
Vuonna 1969 Paanasella todettiin rintasyöpä, johon hän kuoli 59-vuotiaana Honolulussa 10. lokakuuta 1974. Hänen tuhkansa siroteltiin hänen toivomuksestaan Waikikin pitkälle hiekka­rannalle.
Montgomery Countyn ampumavälikohtaus
Montgomeryn ampumavälikohtaus tapahtui Yhdysvalloissa Pennsylvanian osavaltiossa sijaitsevassa Montgomeryn piirikunnassa 15. joulukuuta 2014. Välikohtaus sai alkunsa noin kello 3.55 aamuyöllä, kun 35-vuotias sotaveteraani Bradley William Stone surmasi entisen puolisonsa sisaren, tämän aviomiehen ja näiden 14-vuotiaan tyttären. Perheen 17-vuotias poika haavoittui vakavasti. Seuraavaksi Stone ampui entisen puolisonsa sekä tämän äidin ja isoäidin. Veritekojensa jälkeen ampuja pakeni ja poliisi jahtasi häntä lähes puolentoista vuorokauden ajan. Tiistaina Stonen ruumis löydettiin metsästä. Hän oli tappanut itsensä veitsellä.
Karhumakaki
Karhumakaki (Macaca arctoides) kuuluu marakattiapinoiden alaheimoon, jonka lajeista useimmat elävät Aasiassa tai Afrikassa. Puissa eläviin apinoihin verrattuna niiden raajat ovat lyhyemmät ja muutamissa tapauksissa myös häntä on surkastunut. Niiden ravinto on monipuolista, eivätkä ne koskaan syö ensisijaisesti lehtiä.
Tuntomerkit
Karhumakaki on tummanruskea, sen päälaen turkissa on pyörtyäinen ja turkki harvenee otsan ympärillä muodostaen kaljun ja paljastaen ryppyisen otsan. Karvattomat kasvot ovat punaiset ja niissä on usein tummia täpliä. Ruumis on noin 50 cm pitkä, ja häntä puuttuu kokonaan.
Levinneisyys
Karhumakakia tavataan Assamista (Intiasta) Burman yli Etelä-Kiinaan asti sekä lisäksi Vietnamissa ja Thaimaassa.
Ravinto
Se syö kasvi- ja eläinravintoa.
Pohjois-Pohjanmaan Vasemmisto
Vasemmistoliitto on kunnallisvaalien 2017 Oulun vaalipiirin toiseksi suurin puolue ja sen listalta on valittu eduskuntavaaleissa (1991–2011) kolme ja 2015 kaksi kansanedustajaa. Kunnallisvaaleissa 2017 Vasemmistoliitto sai 83 kunnanvaltuutettua Pohjois-Pohjanmaan kunnissa.
Vaalit
Tulokset koko Oulun vaalipiirissä.
Acrow Haltin rautatieasema
Acrow Haltin rautatieasema oli pieni rautatieasema Saffron Walden Railwayn varrella Saffron Waldenissa, Essexissä. Se sijaitsi lähellä Acrow Engineering Ltd:n Coronation Worksin tehdasta, jonka työntekijöiden käyttöön asema alun perin tehtiin. Se oli käytössä vuosina 1957–1964.
Historia
Asema avattiin 25. maaliskuuta 1957. Sen rakennutti Acrow Engineering, joka lahjoitti valmistuneen aseman British Railwaysille. Avajaisseremoniaan osallistui Saffron Waldenin pormestari, ja ensimmäisen asemalla pysähtyneen junan kuljettajalle ja lämmittäjälle annettiin shamppanjapullo.
Asemalla oli yksi betoninen laituri, jonka keskellä oli betoninen katos. Katoksen takaa lähti betonipäällysteinen polku tehtaalle. Aseman valaistuissa, keltaisissa nimikylteissä oli myös Acrow-logo. Laiturin itäpäässä radasta erkani jyrkkä sivuraide tehtaalle.
Rautateiden käyttäjämäärät laskivat sodan jälkeen, ja vuoden 1963 Beechingin leikkauksissa Saffron Walden Railwayta ehdotettiin suljettavaksi. Paikallisten vastustuksesta huolimatta matkustajaliikenne linjalla loppui 7. syyskuuta 1964. Acrow Haltin asema suljettiin samana päivänä.
Nykytila
Sekä laituri että katos ovat edelleen olemassa. Laituri on pääosin umpeenkasvanut, mutta katoksen lähellä aluskasvillisuutta ei ole.
Christina Sophia Bielke
Christina Sofia Bielke (19. tammikuuta 1727 Tukholma, Ruotsi – 5. huhtikuuta 1803 Tukholma) oli poliittisesti aktiivinen ruotsalainen kreivitär. Hän oli naimisissa kreivi Carl Rudenschöldin kanssa ja hänen tyttärensä oli salaliitosta tuomittu Magdalena Rudenschöld.
Lapsuus
Christinan äiti kuoli tytön synnytyksessä ja Christina sisaruksineen asuivat kasvattilapsina isoäitinsä Christina Piperin luona. Christinan sai kasvatuksensa ranskalaiselta kuvernööriltä ja talouden papilta. Lapset asuivat isoäitinsä luona tämän kuolemaan vuonna 1752 asti.
Aikuiselämä
Vuonna 1766 Carl joutui eroamaan kansallisneuvoston tehtävistään Hattupuolueen voitettua vaalit. Christina ja Carl kärsivät taloudellisista vaikeuksista ja heidän oli myytävä maatilansa ja muutettava Tukholmaan vaatimattomiin oloihin. Christina rahoitti perheensä elämää vakoilemalla Ruotsissa Ranskan valtion puolesta. Hän sai Ranskalta rahaa ranskalaisten etujen edistämisestä ja ranskalaisen propagandan levittämisestä Ruotsissa. Hänet oli palkattu tehtävään todennäköisesti hyvien poliittisten kontaktiensa vuoksi.
Miehensä Carlin kuoltua vuonna 1783 Christina asui Tukholmassa kuolemaansa saakka seuralaisrouva Inga Lisa Linbergin kanssa. Myös hänen silloin jo aikuinen tyttärensä Magdalena asui äitinsä luona noin vuoden 1800 aikoihin, kunnes joutui häädetyksi Christinan talosta palvelijan kanssa aloittamansa epäsopivan suhteen vuoksi.
Antti Helin
Antti Helin (s. 1976 Helsinki) on suomalainen matkailutoimittaja ja tietokirjailija. Hän kuuluu matkailusivustojen Minnethaimaassa.com, Kerranelamassa.fi ja Tripsteri.fi perustajiin. Helin tunnetaan myös lempinimellä Paratiisireportteri, millä nimellä hän pitää matkailuaiheista blogia.
Ura toimittajana
Helin oli Ylioppilaslehden toimittaja vuosina 2001–2002, missä roolissa hän kakutti Suomen ylioppilaskuntien liiton (SYL) vastavalitun puheenjohtajan Elina Moision. Nuoruudessaan Helin oli muutenkin kiinnostunut gonzo-journalismista, jota hän harjoitti varsin maltillisessa muodossa City-lehdessä 2000-luvun alussa.
Vuosina 2002–2008 Helin työskenteli Mondo-matkailulehden toimitussihteerinä ja toimituspäällikkönä, minkä jälkeen hän on jatkanut uraansa vapaana toimittajana ja tietokirjailijana. Helin on julkaissut artikkeleita myös muun muassa Helsingin Sanomissa, Ilta-Sanomissa, Avussa ja Imagessa. Hän on myös toiminut Aamulehden matkailuaiheisena kolumnistina vuosina 2005–2006.
Vuonna 2015, Kathmandussa asuessaan, Helin kuvasi ja kirjoitti artikkeleita Nepalin maanjäristyksestä Kirkon ulkomaanavulle.
Nykyisin Helin työskentelee perustamiensa matkailusivustojen toimittajana, minkä lisäksi hän jatkaa kirjoittamista Mondo-lehteen. Hän yleensä valokuvaa omat matkailureportaasinsa.
Ura tietokirjailijana
Helin on julkaissut Mondo-matkaopassarjassa teokset Prahasta, Thaimaasta ja Madeirasta sekä yhdessä Katja Lindroosin kanssa Amsterdamista.
Tripsteri-sarjassa Helin on julkaissut opaskirjan Thaimaasta sekä yhdessä Siru Vallealan kanssa opaskirjan Prahasta.
Helin on julkaissut myös teokset Thaimaa parhaimmillaan (Image Kustannus 2008) sekä Karaokekansa – tarinoita laulun voimasta (Avain 2007), jonka valokuvat on ottanut Juuso Westerlund. Viimeksi mainittu teos kertoo suomalaisesta karaokekulttuurista.
Tunnustukset
Vuonna 2006 Helin sai Tutkivan journalismin yhdistyksen Lumilapio-palkinnon osana Image-lehden työryhmää artikkelista, joka käsitteli eurooppalaista ihmiskauppaa. Työryhmään kuuluivat hänen ohellaan Ari Lahdenmäki, Anu Partanen ja Pekka Vänttinen.
Vuonna 2013 Helin sai Thaimaan matkailuviranomaisten myöntämän Friend of Thailand -palkinnon, jolla kunnioitettiin Helinin pitkäjänteistä työtä Thaimaan-matkailun parissa.
Urheilu-ura
Helin on miekkaillut Suomen maajoukkueessa ja edustanut seuratasolla sekä Ylioppilasmiekkailijoita että Helsingin Miekkailijoita. Hän on voittanut kalvalla miesten henkilökohtaisen Suomen mestaruuden vuonna 1999 ja Helsingin Miekkailijoiden joukkueessa kalvan miesten joukkuekilpailun mestaruuden vuosina 1997, 1999, 2000, 2001, 2002 ja 2004.
Yksityiselämä
Helin on naimisissa filippiiniläisen UNICEF-virkailijan Leotes Lugo Helin kanssa. Heillä on yhteinen poika (s. 2009). Helin on asunut perheensä kanssa Thaimaassa, Nepalissa, Itä-Timorissa ja Laosissa. Helin on rakennuttanut Filippiineille vaimonsa kotiseudulle Surigaoon majatalon Surigao Dream.
Ranskan Riviera
thumb|Ranskan Rivieran kartta thumb|[[Promenade des Anglais Nizzassa]] thumb|[[Menton]] thumb|Saint-Jeannet [[Alpes-Maritimessa]] thumb|Courtaden ranta [[Porquerollessa]]
Ranskan Riviera on Ranskan Välimeren-rannikon itäisin osa, joka sijaitsee Provencen alueella ja käsittää myös Monacon valtion. Ranskan Rivieran välittömänä jatkeena idässä on Italian Riviera. Alpit ja Apenniinit suojaavat aluetta pohjoisesta, ja siellä on erityisen leudot talvet ja kuumat aurinkoiset kesät. Sadetta saadaan tyypillisesti vain 60 päivänä vuodesta, lumisadetta ei juuri koskaan.
Ranskan Rivieran itäraja on Italian raja, mutta sen länsirajasta on eri käsityksiä. Encyclopædia Britannican mukaan riviera alkaa Cannesista, ja on vain osa aluetta jonka nimi ranskaksi Côte d’Azur, ”sininen rannikko”. Suomalaisten matkaoppaiden Riviera jatkuu jopa Marseilleen asti.
Tunnetuimmat kaupungit Ranskan Rivieralla ovat Cannes, Saint-Tropez ja Nizza, joka on myös sen suurin kaupunki.
Varakkaat britit alkoivat matkustaa Rivieralle talveksi 1700-luvun lopulla ja 1800-luvulla. Aluksi matkoja perusteltiin terveyssyillä – ilmaston katsottiin olevan hyväksi keuhkotautisille. Cannesin suosio alkoi 1830-luvulla, jolloin Nizzassa aiemmin talviaan viettänyt Lordi Brougham siirtyi sinne välttääkseen Nizzassa puhjenneen koleraepidemian.
Ranskan Riviera on edelleen hyvin suosittu kohde, joskin sinne matkustetaan talvikuukausien sijaan enemmänkin kesäkuukausina.
Rivieralla on talvisin (joulu-tammikuussa) epävakaista ja koleaa, lämpötilat ovat päivisin +5 ja +12 asteen välillä. Lunta tai räntää Rivieralla ei sentään saada koskaan, vaan talvisateet ovat pitkäkestoisia Atlantilta matalapaineiden tuomia vesisateita. Kesäisin on sen sijaan usein hyvin selkeää ja pilvetöntä, ja helteitä on lähes päivittäin huhtikuun lopulta lokakuun alkuun, minkä jälkeen ilmat taas viilenevät ja muuttuvat sateisemmiksi. Runsassateisimmat kuukaudet ovat joulu- ja tammikuu.
Rivieralla asuu luksusasunnoissa myös lukuisia kuuluisuuksia.
Paikkoja
Ranskan Rivieraan kuuluvat seuraavat paikat, lännestä itään:
Geologi
Geologit etsivät metalleja, öljyä ja muita Maan resursseja kaivosyhtiöille. He ovat myös luonnon uhkien ja katastrofien lieventämisen ja varoittamisen kärkikastissa, sillä he tutkivat maanjäristyksiä, vulkaanista toimintaa, tsunameja, myrskyjä ja muita vastaavia. Geologien tutkimuksia käytetään suuren yleisön varoittamiseen näiden tapahtumien mahdollisesta esiintymisestä. Tätä nykyä geologit ovat myös mukana ilmastonmuutokseen liittyvissä keskusteluissa, sillä he tutkivat todisteita ja historiaa tästä Maan prosessista.
Koulutus
Geologiksi aikovalla koulutukseen tyypillisesti kuuluu merkittävää opiskelua fysiikassa, matematiikassa ja kemiassa geologiaosaston tarjoamien opintojen lisäksi.
Erikoistumisaloja
thumb|Geologi työskentelemässä Arktiksella right|thumb|Geologeja tutkimassa jurakautisia sedimenttikiviä Makhtesh Gadolissa, Negevin aavikolla Israelissa Geologit voivat keskittää opintonsa tai tutkimuksensa yhteen tai useampaan seuraavista tieteenhaaroista: thumb|[[Kivivasara ja suurennuslasi (tai luuppi) ovat kaksi tyypillisintä kentällä työskentelevän geologin työkalua.]]
Easy Rider – matkalla
Easy Rider – matkalla on Dennis Hopperin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1969. Se kuvaa 1960-luvulla aikuistunutta sukupolvea nuorten moottoripyöräilijöiden kautta. Elokuvan käsikirjoittivat Peter Fonda, Dennis Hopper ja Terry Southern. Fonda ja Hopper näyttelivät pääosia, kahta nuorta miestä Wyattia ja Billyä, jotka ”lähtivät etsimään todellista Amerikkaa, mutta eivät löytäneet sitä”. Easy Rider on Jack Nicholsonin ja Dennis Hopperin läpimurtoelokuva. Vuonna 1998 se valittiin ”kulttuurisesti, historiallisesti tai esteettisesti merkittävänä” elokuvana säilytettäväksi Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Film Registryssä.
Easy Rider kuuluu road movien lajityyppiin. Halvalla tehdystä independent-elokuvasta muodostui uuden sukupolven ja murroksen aikakauden tunnus. Elokuvan alle puolen miljoonan dollarin budjetti oli jo vuonna 1969 tuottanut yli 19 miljoonaa dollaria. Se on tavallaan jatkoa Roger Cormanin Helvetin enkelit -aiheiselle elokuvalle Helvetin jengi (1966), jossa Fonda oli näytellyt. Elokuvaa pidetään yhdysvaltalaisen vastakulttuurielokuvan virstanpylväänä, ja sikäläisittäin ”mittatikkuna eräälle sukupolvelle”, joka ”otti valtaansa koko kansan mielikuvituksen”. Sen on sanottu kuvastaneen Vietnamin sodan ajan synnyttämää jakautumista yhdysvaltalaisessa kulttuurissa vakiintuneeseen järjestelmään ja sitä vastustavaan alakulttuuriin.
Elokuva on runsaat kymmenen vuotta aiemmin ilmestyneen Jack Kerouacin beatromaanin Matkalla jälkeläinen suoraan alenevassa polvessa.
Juoni
Tarinan alussa Wyatt ja Billy käyvät kokaiinikauppaa saadakseen matkarahat. Määränpäänä on Florida, jonne heidän on tarkoitus vetäytyä ”eläkkeelle”, mutta sitä ennen he poikkeavat hippiyhteisössä matkalla New Orleansiin Mardi Gras'han. Huono käytös heittää heidät vankilaan, jossa istuu myös alkoholisoitunut juristi George Hanson (Nicholson). Hanson liittyy seuraan, kun kaverukset jatkavat matkaa. Kun New Orleans on jätetty taakse, Billy riemuitsee amerikkalaisen unelman saavuttamisesta, mutta Wyatt toteaa realistisesti: ”Me mokattiin.” Elokuvan loppu on synkkä.
Tuotanto
Pääosia Easy Riderissa näyttelevät Fonda ja Hopper. Fonda tuotti sen, ja se oli Hopperin ensimmäinen ohjaustyö. Se oli Nicholsonin ensimmäisiä elokuva ja hänen todellinen läpimurtonsa. Hän sai roolistaan kiitosta ja oli ehdokkaana sivuosa-Oscarin saajaksi.
Tekijänimet herättivät kysymyksiä, valmistuisiko elokuva. Moni mahdollinen rahoittaja epäili hankkeen onnistumista. Merkittävä osuus elokuvan synnyssä oli Bert Schneiderilla. Kun Peter Fonda ja Dennis Hopper olivat joutuneet kahnauksiin Foxin halpatuotantoyhtiön API:n kanssa, Schneider osti elokuvan oikeudet 350 000 dollarilla ja rahoitti sitä tuotantoyhtiönsä Raybertin (myöhemmin BBS) kautta. Schneider edisti Easy Riderin syntyä, ja hänen merkittävin tehtävänsä oli arvaamattoman Hopperin pitäminen ohjissa. Schneider myös järjesti roolin Jack Nicholsonille vain siksi, että tämä toimisi välittäjänä Fondan ja Hopperin välillä. Schneider taivutteli Columbia Picturesin elokuvan jakelijaksi. Kun Easy Riderista tuli yllättäen menestyselokuva, se oli myös Schneiderille läpimurto riippumattomana tuottajana. Hopperin silloinen vaimo Brooke Hayward on kommentoinut Schneiderin osuutta: "Bert oli sankari, joka pelasti elokuvan. Ilman häntä koko Easy Rideria ei olisi syntynyt".
Kuvaaja László Kovácsia ajatus moottoripyöräelokuvasta ei ensin innostanut, sillä hän katsoi tehneensä aiheesta jo riittävästi elokuvia. Kun Hopper esitteli alustavan suunnitelman, hän innostui kuitenkin heti. Kuvauksien alkamisella oli kiire, sillä Mardi Gras, jolla on merkittävä osuus elokuvassa, oli ovella. Ensimmäiset otokset päästiin kuvaamaan 16 mm:n filmille New Orleansissa Mardi Gras'n aikaan.
Elokuvan hippiyhteisö tehtiin Taosissa olleen yhteisön esikuvan mukaan. Koska yhteisö ei sallinut kuvaamista siellä, heistä otettiin still-kuvia, joiden perusteella tehtiin yhteisö Santa Monicaan.
Musiikki
Musiikki kommentoi elokuvan teemoja. Elokuvan tunnussävel on Steppenwolfin esittämä ”Born to Be Wild”, joka kutsuu seikkailuun. Matka Los Angelesista alkaa sen soidessa taustalla.
Elokuvan lopputeksteissä mainitut muut kappaleet ovat:
Elokuvan musiikki on suurelta osin julkaistu soundtrackina Easy Rider (1969). Levyn kappaleet ovat yhtä lukuun ottamatta alkuperäisnauhoituksia. Elokuvassa kappaleen ”The Weight” esitti The Band, mutta levyllä siitä esittää cover-version The Smiths. Versio muistuttaa alkuperäistä The Bandin esitystä vain hyvin etäisesti, vaikka se ehkä coveriksi on ihailtava, kuitenkin liian pehmeä. Levyltä on jätetty pois kaksi kappaletta, Little Evan ”Let's Turkey Trot” ja The Electric Flagin ”Flash, Bam, Pow”.
Moottoripyörät
Billyn pyörä edustaa varhaista chopper-tyyliä. Siinä on liekkikuvioilla koristeltu iso tankki ja lyhyt etuhaarukka. Captain American pyörä taas on näyttävä custom-pyörä. Siinä on pitkä keula, paljon kromia, ei etujarruja ja tankin koristeena Yhdysvaltojen lippu. Oikeasti se on lyhyiden matkojen pyörä.
Elokuvassa käytettiin yhteensä neljää entistä Hydra Glide -mallista poliisimoottoripyörää, vuosimallit 1948–1956. Kummallekin pyörälle oli varamoottoripyörä, ettei kuvaus keskeytyisi. Yksi ”Captain America” hajosi loppukohtauksessa, muut kolme varastettiin ja luultavasti purettiin ennen kuin niiden merkitys rekvisiittana tuli tietoon. Hajonneen pyörän kokosi uudestaan Dan Haggerty, ja hän myi sen huutokaupassa 2001. Se on esillä National Motorcycle Museumissa Anamosassa Iowassa. Elokuvan valmistumisen jälkeen on rakennettu useita replikoita, ja esimerkiksi Harley-Davidsonin museossa on replika.
Hopper ja Fonda järjestivät elokuvan valmistumisjuhlan ja huomasivat silloin, ettei lopun nuotiokohtausta ollut kuvattu. Niinpä se kuvattiin, kun pyörät oli jo varastettu, ja siksi niitä ei näy taustalla niin kuin muissa nuotiokohtauksissa.
Vastaanotto
Aikalaiskriitikko Gene Moskowitz kiinnittää elokuvalehti Varietyssa heti huomiota siihen, että elokuvasta puuttuvat moottoripyöräjengeille ominaiset kielteiset piirteet, kuten väkivalta, rikollisuus ja aiheeton ylinopeuksien käyttö. Sen sijaan se kertoo kahdesta pudokkaasta, jotka itse joutuvat väkivallan kohteiksi. Hän toteaa myös että Nicholsonin roolihahmo, juoppo lakimies George, pukee sanoiksi sen, minkä kaksi muuta kokevat tunteiden kautta osaamatta kielellistää tuntemuksiaan. Kriitikko toteaa että elokuva nousee korkealle samaa aihetta käsittelevien tavallisten elokuvien yläpuolelle.
Elokuvaa on sanottu Yhdysvaltojen elokuvahistorian maamerkiksi. Se vangitsee aikansa nuorisokulttuurin levottoman energian, joka etsi vaihtoehtoisia elämänmuotoja. Se on nostettu monille merkittävien elokuvien listoille, muun muassa The A List: The National Society Of Film Critics' 100 Essential Films ja ennen kaikkea Yhdysvaltain National Film Registryyn.
Palkinnot
Lisäksi elokuva on valittu vuonna 1998 Yhdysvaltojen National Film Registryyn.
Young
Young on englanninkielinen suku- ja paikannimi. Tunnettuja Young-nimisiä henkilöitä:
Maataloustulo
Maataloustulo on se osa maatalouden kokonaistuotosta, joka jää maatalousyrittäjän ja hänen perheensä maataloudessa suorittaman työn palkaksi sekä maatalouteen sijoitetun oman pääoman koroksi. Maataloustulo lasketaan vähentämällä maatalousylijäämästä velkojen korot, eläkkeet ja muut rasitteet.
Yunnanosaurus
Yunnanosaurus (nimen merkitys: "Yunnanin lisko" ) oli varhaisjurakaudella 201–189 miljoonaa vuotta sitten elänyt kasvinsyöjädinosaurus. Siitä tunnetaan kaksi lajia: Y. huangi ja Y. youngi. Yunnanosauruksen fossiileita on löydetty Kiinasta, Yunnanin maakunnasta.
Yunnanosaurus on yksi myöhäisimpiä eläneitä prosauropodeja. Yunnanosauruksen lähin sukulainen näyttää olleen toinen aasialainen prosauropodi, Lufengosaurus.
Fossiililöydöt
Laji Y. huangi tunnetaan kahdesta kallosta ja yli 20 yksilön jäänteistä. Laji Y. youngi tunnetaan yhdestä osittaisesta luurangosta. Holotyyppi on osittainen luuranko, josta puuttuu kallo ja palasia etu- ja takajaloista.
Toisen Yunnanosaurus-lajin nimeltään Y. robustuksen ajatellaan nykyään yleisesti kuuluvan tyyppilajiin Y. huangi. Tämä johtuu siitä, että aikaisemmin näiden kahden lajin jäänteiden uskottiin kuuluvan eri lajeihin, mutta nykyään näiden kahden lajin jäänteiden uskotaan koostuvan yhden lajin eri kasvuvaiheissa olleista yksilöistä.
Nimi
Yunnanosaurus tarkoittaa "Yunnanin liskoa". Nimi tulee Kiinassa sijaitsevasta Yunnanin maakunnasta. Toisen lajin, Y. huangin, tieteellinen nimi huangi tulee Huangchiatienin alueesta.
Koko ja ulkonäkö
Yunnanosaurus huangin pituus oli arviolta enintään seitsemän metriä, korkeus lonkan kohdalta enintään kaksi metriä ja paino enintään 700 kilogrammaa. Yunnanosaurus youngin pituus oli arviolta noin 13 metriä. Vuonna 2007 löydetty Y. youngi oli kooltaan melkein kaksi kertaa suurempi kuin tyyppilaji Y. huangi. Myöhemmin eläneen Y. youngin suurempi koko on selvä osoitus siitä, miten sauropodomorfit kehittyivät ensimmäisiksi sauropodeiksi.
Yunnanosaurus oli rakenteeltaan hoikka. Sillä oli pitkä kaula ja häntä. Hampaat olivat samankaltaiset kuin sauropodeilla. Yunnanosaurus saattoi olla ensisijaisesti neljällä jalalla liikkuva, mutta analyysien perusteella Yunnanosaurus ei liikkunut vakituisesti neljällä jalalla, vaan se saattoi pystyä vähintään nousemaan takajaloilleen.
Muuta
Mahdollisia uhkia Yunnanosaurukselle ovat saattaneet olla teropodeihin kuuluneet dilophosauridit, kuten Sinosaurus.
Tervalampi (Keuruu, Karhunkylä)
Tervalampi on Keski-Suomessa Keuruulla Karhunkylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,3 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.
Tensidi
Tensidit tunkeutuvat vesiliuoksessa vesimolekyylien väleihin pienentäen pintajännitystä. Tensidit alentavat pintajännitystä, parantavat veden kostutuskykyä, irrottavat ja pilkkovat kuiduista tehokkaasti likaa, estävät sähköisten ominaisuuksiensa ansiosta lian tarttumisen takaisin puhdistettavalle pinnalle, minkä vuoksi niitä käytetään pesuaineissa.
Anioniset tensidit
Ionittomat tensidit
Kationiset tensidit
Amfoteeriset tensidit
Saippua on eräs tensidi, mutta synteettiset tensidit ovat syrjäyttäneet lähes kokonaan sen. Useimmat tensidit ovat sellaisenaan myrkyllisiä vesieliöille. Ympäristövaikutusten merkityksen lisäännyttyä niitä on alettu valmistaa myös uusiutuvista luonnonvaroista (kasvi- ja eläinrasvoista). Tensidien hajoavuuteen jätevesissä vaikuttaa niiden kemiallinen rakenne.
Markkinoille saatettavien pesuaineiden tensidien on Tukesin mukaan oltava pesuaineasetuksen (EY) N:o 648/2004 nojalla biologisesti hajoavia.
Joutsenmerkki rajoittaa ympäristölle vaarallisten tensidien käyttöä lainsäädäntöä pidemmälle. Joutsenmerkityissä tuotteissa käytettävien tensidien ominaisuudet, muun muassa hajoavuus, on tutkittu laboratoriotestien avulla.
Rick
Rick on englanninkielinen miehen etunimi.
Suomessa Rick-nimen on Digi- ja väestötietoviraston tilastojen mukaan saanut vuoden 2022 loppuun mennessä alle 99 miestä ja alle 15 naista.
Puiden tarinoita: Merenkulkija
Puiden tarinoita: Merenkulkija on käsikirjoittaja Iiro Küttnerin kirjoittama ja sarjakuvataiteilija Ville Tietäväisen kuvittama satukirja. Sen on vuonna 2015 julkaissut Books North, ja se on kolmas osa kirjasarjassa Puiden tarinoita, jonka kussakin kirjassa puu kertoo tarinoita ihmisistä.
Sarjan ideoi Küttner, ja kaksi sarjan aiempaa teosta, Puiden tarinoita: Puuseppä ja Puiden tarinoita: Ritari, ilmestyivät vuonna 2014. Kuvittajana kaikissa on Tietäväinen.
Merenkulkija
Merenkulkija voi tarkoittaa merenkulun harjoittajaa, merenkävijää ja merimiestä sekä lisäksi seuraavia:
TUL:n jalkapallon Suursarjan kausi 1936
TUL:n suursarja 1936 oli 17. kerran järjestetty Suomen Työväen Urheiluliiton jalkapallomestaruuskilpailu. Mestaruuden voitti Töölön Vesa. Kyseessä oli seuran neljäs TUL:n mestaruus.
Suursarja pelattiin kahdessa viiden joukkueen lohkossa, joiden kolme parasta selvisivät kuuden joukkueen loppusarjaan. Lohkojakoon tuli edellisvuoteen nähden muutoksia, kun Visa ja Ponnistus vaihtoivat lohkoja arvonnan perusteella. Alkulohkojen viimeiseksi sijoittuneet menettivät paikkansa Suursarjassa.
Karsinnat
Nousukarsinnat pelattiin elo–syyskuussa 1935. Suursarjaan selvisivät Porvoon Veikot ja Pietarsaaren Into.
Itä
Porvoon Veikot – Sorvalin Veikot 3–2
Länsi
Maarian Pyrkivä – Maarian Kisa-Veikot 2–4
Into – Vaasan Toverit 2–2, uusinta: Vaasan Toverit – Into 1–2
Helsingin Kalervo – Helsingin Visa 2–3
Maarian Kisa-Veikot – Into 3–4
Hangon Toverit – Helsingin Visa 1–4
Into – Helsingin Visa 6–2 ja. (2–2)
Alkusarja
Alkusarja pelattiin 17. toukokuuta – 26. kesäkuuta.
Loppusarja
Loppusarja pelattiin 7. elokuuta – 20. syyskuuta.
Akkunusjärvi
Akkunusjärvi on suojärvi Tervolan ja Keminmaan rajalla Lapin maakunnan lounaisosassa. Sen pinta-ala on 38,3 hehtaaria. Etäisyys Rovaniemeltä on 69 kilometriä lounaaseen ja Kemistä 30 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede
Akkunusjärven ympäristössä on suuria rimpi- ja allikkoalueita. Alueen suolinnusto on monipuolinen.
Akkunusjärvi (65.196.1.001) kuuluu Saaranjoen valuma-alueeseen (65.196), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kemijoen vesistössä (65). Toinen jakovaihe on Akkunusjoen valuma-alue (65.19) ja ensimmäinen jakovaihe Ala-Kemijoen alue (65.1). Akkunusjärvi on laajin Saaranjoen alueen kahdestatoista vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Toiseksi laajin on Jänkäjärvi ja kolmanneksi laajin nimetön järvi 65.196.1.005.
Metro-Auto
MetroAuto aloitti toimintansa 17.1.1925 Helsingissä Kaisaniemenkadulla myymällä Fordeja toimitusjohtajanaan Gerdt H. Wrede. Sotien jälkeen Kuortaneenkadulle perustettiin autokorjaamo, jossa oli 200 työntekijää. Nykyään yritystä johtaa perheen neljäs sukupolvi.
Vuonna 2012 konsernin liikevaihto oli 383 miljoonaa euroa, työntekijöitä oli yli 800 ja myynti yli 19 000 autoa.
Christian Neureuther
pienoiskuva|Christian Neureuther vuonna 2014. Christian Neureuther (s. 28. huhtikuuta 1949) on saksalainen, vuosina 1969–1981 maailmancupissa kilpaillut alppihiihtäjä. Hän menestyi parhaiten pujottelussa, jossa hän voitti kuusi maailmancupin osakilpailua ja sijoittui olympialaisissa kahdesti viidenneksi.
Neureuther kilpaili arvokisoissa ensimmäisen kerran Sapporon olympialaisissa 1972, ja siellä hän sijoittui pujottelussa 11:nneksi ja keskeytti suurpujottelukilpailun ensimmäisellä kierroksella. Innsbruckin olympialaisissa 1976 hän sijoittui pujottelussa viidenneksi yli kaksi sekuntia pronssimitalistille hävinneenä ja suurpujottelussa 30:nneksi. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 1978 hän sijoittui pujottelussa kuudenneksi. Lake Placidin olympialaisissa 1980 hän oli pujottelussa viides 0,08 sekunnin päässä mitalisijasta.
Neureuther voitti urallaan kuusi maailmancupin pujottelun osakilpailua, joista kaksi tammikuussa 1973, kaksi tammikuussa 1974 ja kaksi tammikuussa 1979. Hän ylsi kolmen parhaan joukkoon 20 kertaa, ensimmäisen kerran tammikuussa 1971 ja viimeisen kerran helmikuussa 1980. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui parhaimmillaan neljänneksi kaudella 1972–1973, kahdeksanneksi kaudella 1970–1971 ja yhdeksänneksi kaudella 1973–1974. Pujottelun maailmancupissa hän sijoittui toiseksi kausina 1972–1973 ja 1973–1974 edellään molemmilla kerroilla Italian Gustav Thöni.
Neureuther avioitui alppihiihdon olympiavoittaja Rosi Mittermaierin kanssa. Heidän lapsistaan poika Felix menestyi myös alppihiihtäjänä ja tytär Ameli on työskennellyt muotisuunnittelijana.
Biafran sota
Biafran sota eli Nigerian sisällissota käytiin vuosina 1967–1970 itsenäiseksi julistautuneen Kaakkois-Nigerian eli Biafran tasavallan ja Nigerian liittovaltion joukkojen välillä. Sota päättyi liittovaltion joukkojen voittoon ja Nigerian jälleenyhdistämiseen.
La Bastide-Clairence
La Bastide-Clairence on Ranskan kunta Uuden-Akvitanian alueella Pyrénées-Atlantiquesin departementissa. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 1 016. La Bastide-Clairence kuuluu departementissaan Pays de Bidache, Amikuze et Ostibarre -kantoniin Bayonnen arrondissementissa.
Biafran sota
Sodan tausta
Nigerian itsenäistyttyä vuonna 1960 maa oli liitto­valtio, jonka osavaltioiden rajat kulkivat pitkälti etnisten ryhmien mukaan, joista tärkeimmät olivat lännen jorubat, pohjoisen hausat ja fulbet sekä kaakon igbot.
La Bastide-Clairence
Ranskan lounaiskulman baskialueella sijaitseva La Bastide-Clairence kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön Les Plus Beaux Villages de France.
Biafran sota
Sodan tausta
Hausa- ja jorubapuolueiden liittouduttua ja pohjoisnigerialaisten upseerien kaadettua lyhytikäisen, paljolti igbojen muodostaman sotilashallituksen, muslimit kohdistivat kristittyihin igboihin verilöylyjä. Igbot julistivat 30. toukokuuta 1967 Itä-Nigerian sotilaskuvernöörin, everstiluutnantti Chukwuemeka Odumegwu Ojukwun, johdolla Kaakkois-Nigerian itsenäiseksi Biafran tasavallaksi. Nigerian hallitus reagoi aluksi saarrolla ja 6. heinäkuuta lähetti armeijan kukistamaan kapinaa.
Sodan kulku
Sodan alkuvaiheessa Biafran joukot etenivät kohti Lagosia heinä-elokuussa 1967, mutta joutuivat sen jälkeen puolustuskannalle. Biafran pääkaupunki Enugu joutui liittohallituksen haltuun jo lokakuussa 1967, mutta hallituksen joukkojen eteneminen pysähtyi igbojen puolustaessa tiukasti ydinalueitaan. Saarretussa Biafrassa puhkesi pian nälänhätä, josta kapinalliset syyttivät hallituksen joukkojen toimintaa. Lopulta Biafraa johtanut Ojukwu pakeni Norsunluurannikolle ja sitten Lontooseen, ja Biafran armeija antautui 12. tammikuuta 1970.
Sodan seuraukset
Sodan seurauksena kuoli noin miljoona nigerialaista, pääasiassa nälkään ja tauteihin. Sodan jälkeen kansanryhmien välisiä suhteita on yritetty sovitella ja muun muassa Nigerian osavaltiojakoa on muutettu niin, ettei se samaistuisi etnisten ryhmien jakaumaan.
Eugene Jeter
Jeteriä ei varattu NBA:han vuoden 2006 varaustilaisuudessa. Pelattuaan NBA:n kehitysliigassa hän siirtyi Eurooppaan ja pelasi muun muassa Espanjan pääsarjassa. Kaudella 2010–2011 Jeter pelasi NBA:ta Sacramento Kingsin joukkueessa 4,1 pisteen ja 2,6 syötön ottelukohtaisilla keskiarvoilla.
Jeterin sisko Carmelita Jeter on pikajuoksun olympiavoittaja.
Chesterfield FC
Chesterfield Football Club on vuonna 1866 perustettu englantilainen jalkapalloseura. Chesterfield pelaa Englannin viidenneksi korkeimmalla sarjatasolla Kansallisliigassa. Joukkue on parhaimmillaan pelannut Englannin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Ykkösliigassa. Joukkueen arvo on noin 2 miljoonaa euroa.
Chesterfieldin vihollisiin kuuluu muita Etelä-Yorkshiren seuroja, kuten Rotherham United, Sheffield United sekä Sheffield Wednesday. Kuitenkin seuran päävihollinen on Nottinghamshireläinen Mansfield Town FC.
Trimetyylisilyyliatsidi
Trimetyylisilyyliatsidi eli atsidotrimetyylisilaani (C3H9SiN3) on silaanijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa trimetyylisilyyliatsidi on väritöntä nestettä. Yhdiste liukenee useisiin aproottisiin orgaanisiin liuottimiin. Veden kanssa se sen sijaan reagoi hydrolysoituen myrkylliseksi vetyatsidiksi. Trimetyylisilyyliatsidi saattaa olla räjähdysherkkää. Trimetyylisilyyliatsidi on myrkyllistä.
Valmistus ja käyttö
Trimetyylisilyyliatsidia valmistetaan tyypillisesti natriumatsidin ja trimetyylisilyylikloridin välisellä reaktiolla. Liuottimena reaktiossa voidaan käyttää esimerkiksi dibutyylieetteriä tai polyetyleeniglykoleja. Tuote puhdistetaan tislaamalla. Trimetyylisilyyliatsidi reagoi muun muassa organohalogeeniyhdisteiden, epoksidien ja esterien kanssa muodostaen orgaanisia atsideja. Tämän lisäksi yhdiste reagoi sykloadditioilla muun muassa alkeenien, alkyynien, nitriilien ja isosyanaattien kanssa muodostaen heterosyklisiä yhdisteitä esimerkiksi triatsoleja.
Karimonlampi
Karimonlampi, tai myös Korimonlampi , on Keski-Suomessa Keuruulla Karhunkylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 30 hehtaaria, se on 1,3 kilometriä pitkä ja 600 metriä leveä. Lammella on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 4,0 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Kitusjärven alueeseen (35.482) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 154,3 metriä mpy.
Victory Boogie-Woogie
Victory Boogie-Woogie on hollantilaissyntyisen abstraktin taidemaalari Piet Mondrianin viimeinen, keskeneräiseksi jäänyt maalaus. Kooltaan 127x127 cm oleva maalaus jäi kesken vuonna 1944 ja vuodesta 1998 se on kuulunut Haagissa sijaitsevan Gemeentemuseumin kokoelmiin. Se hankittiin 80 miljoonana guldenin (noin 35 miljoonan euron) hintaan yhdysvaltalaiselta keräilijältä S. Newhouselta. Maalauksen osti Stichting Nationaal Fonds Kunstbezit (Alankomaiden kansallinen taidesäätiö) Alankomaiden keskuspankilta saadun lahjoituksen turvin euron käyttöönoton juhlistamiseksi. Lahjoitus herätti keskustelua myös Tweede Kamerissa eli Alankomaiden alahuoneessa.
Positroni
Positroni on elektronin antihiukkanen eli antimateriaa. Positronin massa ja spin ovat yhtä suuret kuin elektronilla, mutta sen sähkövaraus päinvastainen, +1 e.
Positroneja syntyy myös positroniemissiossa, joka on eräs beetasäteilyn muoto. Siinä protoni muuttuu heikon vuorovaikutuksen vaikutuksesta neutroniksi, positroniksi ja elektronin neutriinoksi.
Tutkimuksen historia
Positronin olemassaoloa esitti Paul Dirac vuonna 1928. Hän johti Wolfgang Paulin työn pohjalta elektronia kuvaavan Diracin yhtälön. Tämä sai hänet ennustamaan elektronin antihiukkasen olemassaolon, jonka hän selitti tyhjiön täyttävän negatiivisen energian merellä (niin sanottu Diracin meri).
Neljä vuotta myöhemmin Carl David Anderson havaitsi näitä antimateriahiukkasia ensimmäisen kerran avaruudesta maahan säteileviä hiukkasia tutkiessaan ja antoi niille nimen positron. Hän käytti hiukkasten havaitsemiseen sumukammiota, joka oli täytetty superjäähdytetyllä höyryllä. Kun varattu hiukkanen lävistää tällaisen kammion, syntyy hiukkasen kulkureitille silminhavaittavia nestetippoja.
Hiukkasfysiikka
Hiukkasfysiikan tutkimuksessa positroneita on käytetty tietynlaisissa hiukkaskiihdyttimissä, joissa ne törmäytetään elektroneihin relativistisilla nopeuksilla. Tällaisessa hiukkas-antihiukkas-törmäyksessä hiukkanen ja sen antihiukkanen annihiloituvat ja niiden energia muuttuu toisiksi hiukkasiksi. Tähän perustui muun muassa vuosina 1989–2001 toimineen LEP-törmäyttimen toiminta.
Lääketiede
thumb|right|200px|Positroniemissiotomografiakuva ihmisen aivoista
Lääketieteessä positroneja käytetään positroniemissiotomografiassa (PET), jolla voidaan kuvantaa kehon eri elimiä. Menetelmässä potilaalle annetaan radioaktiivista ainetta, joka hakeutuu elimistössä tiettyihin kohtiin, esimerkiksi syöpäpesäkkeisiin. Radionuklidit hajoavat tietyllä nopeudella elimistössä emittoiden positroneja, jotka annihiloituvat elimistön elektronien kanssa. Vapautunut gammasäteily havaitaan kehon ulkopuolelle asetetulla ilmaisimella.
Materiaalitutkimus
Positroneita käytetään myös materiaalitutkimuksessa positroniannihilaatiospektroskopiassa (PAS). Positroniannihilaatiospektroskopialla voidaan tutkia aineen paikallista atomirakennetta, erityisesti kiteiden hilavirheitä.
Geronimo (vuoden 1993 elokuva)
Juoni
Elokuva perustuu Geronimon elämään. Apassi-intiaanit ovat sopineet Yhdysvaltojen kanssa reservaatteihin menemisestä. Kaikki Apassit eivät kuitenkaan tyydy kohtaloonsa Maissin kasvattajina, varsinkaan Geronimo. Yhdysvaltojen hallitus ei pidä lupauksiaan koskien intiaanien maita, ja Geronimo, yhdessä 30 muun intiaanin kanssa, aloittaa taistelun intiaanien puolesta.