cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Saimaa
Vesiliikenne
Vuonna 2006 julkaistussa tutkimuksessa soudettavien veneiden, moottoriveneiden ja purjeveneiden määrä oli noin 20 000. Purjeveneiden, joita oli noin 500, syväys oli noin 1,5 metriä. Muiden veneiden syväykset vaihtelivat 0,3–0,9 metriin. Vuonna 1988 julkaistussa yhden viikonlopun venelaskennassa havaittiin 13 500 venettä. Myös vuonna 1972 oli suoritettu venelaskenta, jossa veneiden kokonaismääräksi saatiin noin 60 prosenttia vuoden 1988 määrästä. Veneilijöiden käytössä on kaikkiaan 112 retkisatamaa.
Saimaan sisäisessä liikenteessä harjoitetaan tukkipuun uittoa. Puut sivotaan nippuihin, joita kytketään toisiinsa rinnakkain ja peräkkäin suuriksi lautoiksi. Niitä vedetään Saimaalla hinaajilla puuteollisuuden tarpeisiin. Puunuitto on kuitenkin vähentynyt aikaisempien vuosikymmenten määristä murto-osaansa. Syväväylien kuljetuksista on siitä huolimatta edelleen 70 % metsäteollisuuden järjestämiä. Tavaraliikenteen määrät ovat suuria eteläiseltä Saimaalta Savonlinnaan ja Varkautaeen johtavilla väylillä.
Kanavat
Saimaan vesiliikenne kärsii kahdesta asiasta: järven mataluudesta ja saaristojen tiiviydestä. Vesireitistä tulee helposti pitkä ja se vaatii huolellista navigoimista. Yksi helpottava piirre on: laajan ja hajanaisen vesialueen vedenpinta on samalla korkeudella. Pitkiä kiertoreittejä on lyhennetty kaivamalla kapeisiin kannaksiin avokanavia. Joitakin laivaväyliä on syvennetty ruoppaamalla niitä tai poistamalla karikoita ja kiviä. Toisinaan kerran tehty työ on jouduttu toistamaan, koska laivojen koko on suurentunut tai maankohoaminen vaikuttanut syväykseen. Toisinaan Saimaalla esiintyy virtapaikkoja, jossa järven läpivirtaus on suuri salmissa tai kapeikoissa. Virtauksia syntyy myös silloin, jos järvenosien vedenpinnoissa on korkeuseroa. Erityisesti Savonlinnassa on tästä syystä voimakas virtaus ja tämän vuoksi on laivoille rakennettu uusi kanava helpottamaan kanavan läpi pääsemistä. Jos virtaamat ovat vaikeita hallita, on käytetty sulullista kanavaa. Siinä on yleensä vähintään kaksi sulkua. Kun laiva pyrkii kanavan läpi, avataan laivanpuoleinen sulku, annetaan vedenpinta tasaantua kanavassa, ajetaan laiva kanavaan ja suljetaan sulku, tasataan vedenpinta seuraavaan järvenosaan nähden raottamalla seuraavaa sulkua, ja ajetaan laiva kanavasta ulos. Käyttämällä useita sulkuja voidaan laiva ajaa ylempään tai alempaan vesistöön ”vesiportaiden läpi”.
Saimaalla on avokanavia 15–25 riippuen laskentatavasta. Historiallisesti kiinnostavia ovat Suvorovin sotakanavat, jotka rakennettiin vuoden 1791 jälkeen. Alun perin oli tarkoitus rakentaa kolme kanavaa. Ne ovat etelästä päin lukien Kutveleen, Käyhkään ja Kukonharjun kanava. Kutvele yhdistää Suur-Saimaan Kyläniemen erottamat itärannat toisiinsa, Käyhkää yhdistää Suur-Saimaan Käköveden Pihlajaveden yli 12 kilometriä pitkän lahdenpohjukan Polosselän toisiinsa, ja Kukonharju yhdistää saman Pihlajaveden lahden sen viereiseen lahteen. Vuonna 1794 valmistui vielä pohjoisemmaksi sijoittuva Telataipaleen kanava. Se yhdistää Pihlajavedellä Lepistönselän ja Siikaveden järvenosat toisiinsa. Erikoinen kanava on Raikuun kanava, joka on samanikäinen mutta paikallisten itse kaivama kanava. Suur-Saimaan luoteispuolella on Hurissalon länsipuolella kolme kanavaa. Ensimmäisenä niistä Vuolteen kanava valmistui vuonna 1836. Se jäi epäkäytännölliseksi, ja myöhemmin tarpeettomaksikin, kun Someenjärvi yhdistettiin pohjoisessa Varkaantaipaleen kanavalla Louhiveteen ja eteläpuolelta Kirkkotaipaleen kanavalla Yöveteen vuosina 1874–1877. Lappeenrannan lähellä sijaitseva Pien-Saimaan järvenosa on aikanaan osallistunut tukinuittoon. Siitä on muistona Telataipaleen kanava ja raunioitunut Rutolan tukinsiirtolaitos, jolla puutavaraa siirrettiin Saimaalta Valkealan reitille edelleen Kymijokeen. Kutilan kanava on kuuluisa siitä syystä, ettei sitä ole edelleenkään rakennettu.
Suuria avokanavia on rakennettu ja sittemmin paranneltu kauppalaivastojen käyttöön. Kun Saimaan kanavalta liikennöidään pohjoisiin satamiin, kuljetaan aina ensin Savonlinnan kautta Haukiveteen. Haukivedellä sijaitsee pieni Ketveleen kanava, joka johtaa viereiseen Raudanveteen. Kanavassa on yksi sulku. Suuret veneet kulkevat Enonveden kautta matkallaan itään päin. Silloin kuljetaan vierekkäisistä kanavista joko Oravin kanavan tai Haponlahden kanavan kautta. Matka voi jatkua Pyyveden läpi Savonrannan Vihtakannan kanavaan. Siitä tullaan Orivedelle ja matka voi jatkua Kivisalmen kanavan kautta Joensuuhun tai Pohokselle. Haukiveden pohjoisella reitillä on suora yhteys Varkauteen, joka on Joensuun tapaan Saimaan pohjoisia rantoja.
Kun haluaa pois Saimaalta, käytetään sulullisia kanavia, sillä kanava nousee aina yläjuoksulle seuraavaan vesistöön. Varkaudessa sijaitsevasta Taipaleen kanavasta noustaan 5,5 metriä Unnukkaan, joka on Leppävirran reitin alkukohta. Reitti johtaa Kuopion Kallaveden kautta Syvärillä sijaitseville Tahkolle ja Nilsiään taikka Porovedelle Iisalmeen. Jos poikkeaa Haukivedestä Enonveden Koloveden ja Ruokoveden kautta Pilpan kanavalle, noustaan ensin 4,3 metriä Kermajärveen, Kerman kanavasta Suvasveteen ja Kallaveteen Kuopioon. Pyhäselällä noustaan Joensuun kanavassa Pielisjoelle ja Pieliseen.
Ympäristö
Saimaan alue on alavaa tasankoa, jossa Saimaan ja ympärysjärvien vedenpinta sijaitsee noin 76 metriä mpy. Ympäristön maanpinnasta 71 % on alle 100 metrin korkeudessa ja yli 150-metrisiä huippuja esiintyy satunnaisesti eri puolilla aluetta. Saimaan vesialueet ja ympäristö on tasaista peruskalliota, jonka päällä on noin 0,5–3 paksuinen moreenikerrostuma. Moreenin läpi työntyy monin paikoin kalliopaljastumia, jossa kivilajina on kiilleliuskettä, kiillegneissiä tai migmatiittiä. Näiden lisäksi maastossa erottuu pitkittäisharjuja ja reunamuodostumia, joita on valuma-alueen pinta-alasta 8 %. Pinta on kumpuilevaa johtuen kallioperän muodoista, moreeniselänteistä ja moreenikummuista. Tämän vuoksi järvissä on paljon saaria, järvien rantaviiva on mutkitteleva ja bifurkaatiot ovat järvissä yleisiä. Järvien väliset vedenjakajat ovat matalia. Vuoksen vesistöalueen järvisyys on 19,9 %, mikä lisäksi vaihtelee alueittain suuresti. Ympäristö on noin 80 % mänty- ja kuusivaltaista metsämaata, jossa koivikot sijaitsevat vanhoilla kaskiviljelyalueilla. Peltomaata on noin 11 %. Se on jakautunut pääosin vesistön valuma-alueen eteläosiin niin, etelässä peltomaata on 20–30 % ja pohjoisempana 5–20 % maa-alasta.
Ympäristöongelmat
Veden laatu on suurimmassa osassa Saimaata erinomainen tai hyvä. Merkittävimpiä kuormittajia ovat taajama- ja haja-asutus, teollisuuslaitokset, maa- ja metsätalous sekä turvetuotanto. Saimaan Voisalmesta nostettiin tammikuussa 2016 yhteensä 105 toisen maailmansodan aikaista lentopommia.
Eläimistö
Saimaalla kalastajien saaliina voi olla ahven, hauki, järvitaimen, järvilohi, kuha, erilaiset särkikalat tai harjus. Kuhan alamittaa on nostettu eri osa-alueilla 40–45 senttimetriin. Saimaan ja Pielisen alueen kotoperäinen järvilohi ei enää lisäänny luonnonvaraisesti, sillä sen lisääntymisjoet on padottu. Saimaan nieriä on Suomen uhanalaisin kalapopulaatio.
Saimaannorppa on vain Saimaalla elävä norpan erittäin uhanalainen alalaji, joka eristyi muista norppapopulaatioista noin 8 000 vuotta sitten. Saimaannorppakanta oli talvikaudella 2016 noin 360 yksilöä, kun se neljä vuotta aiemmin (2012) oli vain noin 310 yksilöä.
Hydrologia
Vuoksen virtaamia on mitattu perinteisesti Saimaan luusuassa Tainionkosken voimalalla. Tässä on käytetty mittaussarjaa vuodesta 1847 (tammikuu) vuoteen 1992 (joulukuu). Tilaston mukaan joen keskivirtaama on ollut 592 kuutiometriä sekunnissa (MQ, m³/s). Pienin mitattu virtaama on ollut 215 m³/s (NQ) ja suurin 1 151 m³/s (HQ).
Saimaaseen tulee keskimäärin noin 21 miljardia kuutiometriä eli 21 kuutiokilometriä (km³) vettä vuodessa. Vuoksen kautta poistuu alle 18 km³ vettä Laatokkaan ja Saimaasta haihtuu ilmaan yli 3 km³ vettä vuodessa. Tulovesi nostaisi vedenpintaa 4,8 metriä, mikäli vesi jäisi Saimaaseen, mutta siitä virtaa 4,3 metriä Vuokseen ja 0,5 metriä haihtuu. Saimaalle on ominaista voimakkaat vedenpinnan korkeusvaihtelut. Vedenpinta on ollut ylimmillään 77,65 metriä vuonna 1899 ja alimmillaan 74,32 metriä merenpintatason yläpuolella vuonna 1942.
Asutus- ja kulttuurihistoria
Mesoliittisen ja varhaisneoliittisen kivikauden (noin 10 000–5 700 vuotta sitten) aikana Saimaan vedenpinta oli paljon nykyistä alempana. Siksi sen alueelta etsitään merkkejä kivikautisesta asutuksesta, joka olisi nyttemmin jäänyt veden alle Olavinlinna rakennettiin 1400-luvulla Kalmarin unionin ja Novgorodin rajaseudulle. Sen rakennuspaikka valittiin siksi, että se oli kokonaan veden ympäröimä ja veden voimakas virtaus esti jäätymisen.
Saimaa oli tärkeä kulkureitti, jota pitkin kuljetettiin tervaa ja puutavaraa. Tutkimusmatkailija, eversti Johan Bartram kartoitti ja viitoitti ensimmäistä kertaa Saimaan vesistöä kahdeksana kesänä vuodesta 1856 alkaen. Työn tuloksia julkaistiin suomeksi teoksessa Purjelaitain osoitukset Saiman kanavasuun Lauritsalan, sekä Savonlinnan, Kuopion ja Joensuun kaupunkien välillä (1858). Bartramin kuoleman jälkeen 1865 työtä jatkoi Konstantin Lönneström.
Lappeenrannan, Joensuun ja Mikkelin kaupungit sijaitsevat Saimaan rannalla. Pienempiä Saimaan rannalla sijaitsevia kaupunkeja ovat Imatra, Savonlinna ja Varkaus.
Saimaan nimi vanhoissa kartoissa ja asiakirjoissa
Vanhimmat kirjalliset merkinnät Saimaa-nimisestä järvestä käyttivät nimestä muotoja Saimas wesi ja Saimas selkä. Paikallisessa puheessa Saimas-muotoa on käytetty Mäntyharjulla vielä 1990-luvulla, Taipalsaarella, Savitaipaleella ja Lappeella 1960-luvulla ja Ruokolahdella 1950-luvulla. Nykyinen venyttävä tapa Saimaa-nimessä saattaa tulla nimen taivuttamisesta, esimerkiksi Saimaa-n tai Saimaa-lla. Kielentutkijat ovat jo pitkään esittäneet, ettei Saimaa ole suomea tai saamea, vaan vielä kaukaisempaa perua ajalta, jolloin täällä puhuttiin eri muinaiskieliä. Samanlaisia selityksiä annetaan myös Päijänteen, Imatran ja Inarin nimien alkuperälle. Kaikille näille nimille on yhteistä se, että ne olisivat lainautuneet suomen kieleen saamen kautta.
Saimaa on ollut tavalliselle ihmiselle erittäin suuri järvi, joka on ”hävinnyt” saarien, niemien, kapeikojen ja salmien sokkeloihin. Järvenosilla on usein omat nimensä, jotta paikantaminen kävisi paremmin päinsä. Ikiaikainen tapa ei ole helpottanut ruotsalaisten ja venäläisten kartoittajien työtä. Kahden riitaisan valtion ja harvaan asutun rajaseudun järvestä saatiin aluksi piirrettyä osittaisia hahmotelmia. Kartantekijät tyytyivät useimmiten käyttämään vanhoja karttoja lähteinään, jolloin järven koko, muoto, nimi ja asutuksen kohteet saattoivat siirtyä seuraaviin karttoihin virheellisinä. Esimerkiksi Olaus Magnus kartassaan Carta marina vuodelta 1539 hän kirjoitti Saimaan nimeksi ”LACVSNIGER” (Mustajärvi). Järvi oli piirretty hänen kartassaan pyöreän muotoiseksi, jota voidaan ajatella eteläiseksi Saimaaksi. Eurooppaa tai Pohjois-Eurooppaa esittävissä yleiskartoissa Saimaa oli yleensä nimetön järvi tai Mangnuksen kartan tapaan Mustajärvi. Vasta 1600-luvulla sen karttanimeksi vakiintui joko Lappvesi tai Lappjärvi. Ruotsalaisen kartografin Anders Bureuksen pohjoismainen kartta vuodelta 1626 sai Euroopassa laajan levikin ja se toimi seuraavien kartanpiirtäjien mallina lähes sata vuotta. Bureuksen kartta ja Hesselo Gerardon kartta Tabvla Rvssiæ vuodelta 1613 esittivät ensimmäisinä Saimaan syheröisen rantaviivan, monipolvisen muodon ja sen saarien suuren määrän. Järven muodot alkoivat siten tarkentua Pitkän vihan (sota vuosina 1570–1595) aikana ja viimeistään Stolbovan rauhan jälkeen 1617. Saimaan ympäristö oli 1600-luvulla ajoittain levotonta seutua, joten sen kartoittamiseen käytettiin strategisista syistä paljon aikaa. Järvestä alettiin käyttää myös Saimaa-nimeä, vaikka sen rinnalla 1700-luvun loppuun asti käytettiin kartoissa myös Lappvesi-nimeä.
Saimaa-nimi esiintyy alkuksi verollepanokartoissa 1600-luvun puolivälissä. Niissä tilojen pellot, niityt ja talot oli asemoitu kartalle ja kylän vesistöt on nimetty paikallisten kertomana. Vuonna 1659 julkaistussa Erik Niilonpoika Aspegrénin Viipurin läänin kartassa on teksti ”Store Saima siön löper åth Kexholm” (Suuri Saimaa juoksee Käkisalmeen). Myöhemmissä kartoissa Saimaa-nimi on kirjoitettu joko Saima, Saiman tai Saimen. Nykymuoto Saimaa esiintyy vasta 1859 painetussa P. Tikkasen painattamassa Suomen Ruhtinaanmaan kartassa.
Saimaa vanhoissa yleiskartoissa
Alle on koottu eräitä yleiskarttoja, jotka sisältävät Saimaan nimettynä tai nimeämättömänä. Saimaan muotojen ja nimistön kehitys näkyy valituissa esimerkkikartoissa hyvin.
Charity Opara
Opara edusti Nigeriaa olympialaisissa kaksi kertaa, vuosina 1996 ja 2000. Vuoden 1996 olympialaisissa Atlantassa hän oli mukana pronssia voittaneessa Nigerian pitkän viestin joukkueessa. Vuonna 2000 Sydneyssä Opara selviytyi 400 metrin juoksussa neljännesvälieriin ja oli mukana pitkän viestin joukkueessa, joka sijoittui finaalissa neljänneksi.
Saimaa
Luonnonhistoriaa
Kun viime jääkauden loppuvaiheessa mannerjäätikkö suli ja sen luoteeseen päin vetäytyvä reuna sijaitsi Suomenlahden rannikolla, alkoi Suomen maa-alue vapautua jäätikön alta. Maa jäi kuitenkin Kaakkois-Suomessa heti Baltian jääjärven veden alle. Jäätikön sulaminen oli jääkaudella epätasaista; välillä jäätikköä suli paljon, ja välillä vain vähän tai ei ollenkaan. Jääkaudella vallitsi Dryas-kausi alkaen noin 12 300 vuotta sitten, kun Saimaan alueet vapautuivat jäästä. Tämä kylmä ilmastokausi hidasti jääkauden päättymistä ja samalla se aiheutti Salpausselkien syntymisen. Saimaan muodostumiseen vaikuttivat yhtäällä maankohoaminen, jonka vaikutuksesta maakamara kohosi vedestä, ja toisaalta jäätikön vetäytymissuunta Pohjois-Ruotsiin, mikä vaikutti maankohoamisen epätasaisuuteen ja kallioperän asteittaiseen kallistumiseen. Näiden seurauksena Saimaan järvialtaat nousivat yksitellen vedestä ja niistä kuroutui järviä eri aikaan. Saimaan alueella maa kohoaa edelleenkin jonkin verran: luoteessa 5 millimetriä ja kaakossa 2,5 millimetriä vuodessa. Samaan aikaan Itämerikin kävi läpi eri kehitysvaiheita. Aluksi Itämeri oli jääjärvenä, sitten jääjärvi tyhjeni Atlanttiin ja muuttui Atlantin merenlahdeksi (Yoldiameri), sitten sen kuroutui taas järveksi (Ancylusjärvi), jonka aikana Saimaaksi tuleva järviallas kuroutui itsenäiseksi järveksi noin 9 500 vuotta sitten. Tämä järvi laajeni kallioperän kallistumisen vuoksi yhdistymällä etelässä sijaitseviin järviin. Kun kallioperä oli asettunut lähes vaakatasoon, oli Saimaa kasvanut Suursaimaaksi ja yhtyessään Muinais-Päijänteeseen 7 500 vuotta sitten, alkoi 500 vuotta kestänyt Sisä-Suomen suurjärvi-vaihe. Kallioperä alkoi kuitenkin kallistua kaakkoon päin ja järvet erkanivat toisistaan. Sekä Päijänne että Saimaa puhkaisivat itselleen uudet lasku-uomat etelään päin. Ensiksi puhkesi Saimaalle uusi lasku-uoma Ristiinassa 6 900 vuotta sitten, sitten Lappeenrannassa 6 300 vuotta sitten ja viimeinen puhkesi Imatralla 5 700 vuotta sitten. Viimeisen tapahtuman takia Saimaa laskee nykyään Vuoksen kautta Venäjän puolelle Laatokkaan. Saimaa pienenee edelleen hiljalleen kallioperän kallistumisen takia.
Charity Opara
400 metrin juoksun ennätyksensä 49,29 Opara juoksi vuonna 1998.
Jiulianchengin taistelu
Jiulianchengin taistelu oli ensimmäisen Kiinan-Japanin sodan maataistelu. Se käytiin 24. lokakuuta 1894 Korean ja Mantsuriassa rajalla keisarillisen Japanin ja Kiinan keisarikunnan joukkojen välillä japanilaisten ylittäessä Jalujokea.
Taustaa
Beiyangin armeija oli vetäytynyt tappiollisen Pyongyangin taistelun jälkeen Korean ja Mantsurian rajalla olevan Jalujoen taakse ryhmittyen uusiin puolustusasemiin. Mantsurian puolella Qing-dynastian joukkojen kenraali Song Qing sijoitti päämajansa Julianchengin linnoitettuun kaupunkiin sekä linnoitti Jalujoen rannan etelässä olevasta alueen pääkaupungista Dandongista aina pohjoispuolen Hushanqian kylään. Linnoitteita oli kaikkiaan noin kuusitoista kilometriä kumpaankin suuntaan sisältäen redutteja ja juoksuhautoja, joita miehitti noin 23 000 sotilasta.
Korean puoleisella rannalla keisarillisen Japanin armeijan kenraali Yamagata Aritomo Japanin 1. armeija miehitti 23. lokakuuta linnoitetun kaupungin Uijun. Armeijaan kuului noin 10 000 miestä, jotka kuuluivat 3. ja 5. divisioonaan. Vaikka japanilaisten pääjoukot eivät saapuneetkaan virralle niin tiedustelu- ja pioneerijoukkoja havaittiin tutkimassa joenvartta ja Pyongyangiin kulkevia linjoja.
Taistelu
Yamagatan suunnitelmana oli välttää rintamahyökkäystä Beiyangin armeijan Julianchengin linjoja vastaan, vaan pääjoukot iskisivät kiinalaisten sivustaan Hushanissa. Yöllä 24. lokakuuta japanilaiset asettivat paikalleen Jalujoen ylittävän ponttoonisillan aivan kiinalaisten linnakkeen edustalle. Kenraali Katsura Tarōn Japanin 3. divisioona teki yöllisen hyökkäyksen Hushaniin 25. lokakuuta, jolloin havaittiin kiinalaisjoukkojen pääosan karanneen edellisenä yönä. Samoin kenraali Nozu Michitsuran Japanin 5. divisioonan ylittäessä Jalujoen Julianchengissa havaitsivat tukikohdat tyhjiksi ja ainoastaan etuvartion tekevän vastarintaa. Alle kolmessa tunnissa kumpikin alue oli japanilaisten hallussa.
Dadong vallattiin vuorokautta myöhemmin ilman vastarintaa ja Beiyangin armeija jätti vetäytyessään japanilaisille suuren määrän aseita ja varusteita.
Taistelun jälkeen
Haltuunsa jääneille Mantsurian alueille japanilaiset järjestivät siviilihallinnon, jonka johtoon määrättiin Komura Jutaro (myöh. Yasumasa Fukushima). Japanin 1. armeija jaettiin kahteen osastoon. Kenraaliluutnantti Katsura Taron komentama ensimmäinen osasto seurasi perääntyvää Antungin varuskuntaa, johon kuului muun muassa kenraali Nie Shicheng. Osa varuskunnasta vetäytyi pohjoiseen kohti Fenghaungchengiin, jonka japanilaiset valtasivat 30. lokakuuta. Loppuosa varuskunnasta vetäytyi länteen Xiuyaniin, jonka japanilaiset valtasivat 15. marraskuuta. Näin strategisesti tärkeä Lüshunkoun satamakaupunki oli eristetty.
Japanilaisten toinen kenraaliluutnantti Oku Yasukatan komentama osasto marssi vaikeissa talvioloissa pohjoiseen uhaten Mantsurian pääkaupunkia Mukdenia. Kenraali Song ja Jiulianchengin varuskunta miehittivät Mukdenin johtavaan tienvarressa sijaitsevan Liaoyangin sulkien japanilaisten tien, minkä jälkeen kumpikin armeija pystytti talvileirin.
Thomas Robinson
Thomas Earl Robinson (s. 17. maaliskuuta 1991 Washington, D.C.) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pieni laitahyökkääjä. Hän pelaa tällä hetkellä NBA-liigan Houston Rocketsissa. Robinson oli vuoden 2012 NBA:n varaustilaisuuden viides varaus.
NBA-ura
Yliopistokoripalloa Kansasin yliopiston joukkueessa pelannut Robinson oli yksi neljästätoista vuoden 2012 varaustilaisuuteen NBA:n paikan päälle kutsumasta pelaajasta. Sacramento Kings varasi hänet tilaisuuden ensimmäisellä kierroksella, viidentenä pelaajana.
Helmikuussa 2013 Robinson siirtyi kesken tulokaskautensa Houston Rocketsiin pelaajakaupassa, jossa Rockets sai hänen lisäkseen Francisco Garcían sekä Tyler Honeycuttin ja jossa Kingsiin siirtyivät Cole Aldrich, Toney Douglas sekä Patrick Patterson. Robinson oli ehtinyt pelata Kingsissä 51 ottelua keskiarvoin 4,8 pistettä ja 4,7 levypalloa per ottelu.
Kari Myllyniemi (poliitikko)
Kari Kalervo Myllyniemi (s. 1. huhtikuuta 1942 Karijoki) on suomalainen poliitikko. Ammatiltaan hän on poliisi ja arvonimeltään poliisimestari. Myllyniemi toimi kansanedustajana kaksi vaalikautta vuosina 1995–2003. Hän edusti vuosina 1995–1999 Oulun läänin vaalipiiriä ja vuosina 1999–2003 Oulun vaalipiiriä ja kuului Keskustan eduskuntaryhmään.
Fusa
Fusa on kunta Hordalandin läänissä Norjassa. Fusan kunta perustettiin vuonna 1856, kun se erotettiin Osin kunnasta. Hålandsdal ja Strandvik erotettiin Fusasta 1. tammikuuta 1903 ja yhdistettiin uudestaan 1. tammikuuta 1964. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Fusan kunnassa oli 3 818 asukasta.
Morena Baccarin
Morena Silva de Vaz Setta Baccarin (s. 2. kesäkuuta 1979 Rio de Janeiro) on brasilialais-yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan rooleistaan tieteissarjoissa Firefly, Tähtiportti ja V. Hän on näytellyt myös vuonna 2011 alkaneessa televisiosarjassa Isänmaan puolesta ja elokuvissa kuten Spy – vakoojan asussa ja Deadpool sekä Greenland.
Vuodesta 2015 hän on esittänyt James Gordonin tyttöystävää, Leslie Thompkinsia, tv-sarjassa Gotham. Hän on myös oikeassa elämässä Gordonia esittävän Benjamin McKenzie n puoliso.
Kari Myllyniemi
Kari Myllyniemi voi tarkoittaa seuraavia:
Tellervo Renko
Terttu Tellervo Renko (e. Nousiainen o.s. Ojantakanen, s. 15. joulukuuta 1942 Rantsila) on suomalainen opettaja ja poliitikko.
Koulutukseltaan Renko on filosofian maisteri ja on työskennellyt muun muassa maantiedon ja biologian lehtorina, Oulun yliopiston opetusharjoittelun ohjaajana, Kouluhallituksen vs. ylitarkastajana, lukion rehtorina sekä opetusneuvoksena opetushallituksessa.
Kunnallispolitiikassa Renko toimi Oulun kaupunginvaltuustossa vuosina 1981–1995 ja Oulun kaupunginhallitus 1981–1986. Renko toimi kansanedustajana ajalla 4. helmikuuta 1986 – 21. maaliskuuta 1991 noustuaan eduskuntaan Oulun läänin maaherraksi siirtyneen Ahti Pekkalan seuraajana ja 1. marraskuuta 1991 – 23. maaliskuuta 1995 niin ikään Oulun läänin maaherraksi siirtyneen Eino Siuruaisen seuraajana. Hän edusti Oulun läänin vaalipiiriä ja kuului Keskustan eduskuntaryhmään.
Tellervo Rengon puoliso vuodesta 1987 on kasvatustieteiden tohtori Manu Renko.
Granvin
Granvin on kunta Vestlandin läänissä Norjassa. Granvinin kunta (silloinen Graven) perustettiin 1. tammikuuta 1838. Vuonna 1858 kolme pitäjää sisältänyt kunta jaettiin kolmeen erilliseen kuntaan; Granvin, Eidfjord ja Ulvik. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Granvinin kunnassa oli 904 asukasta.
Tibor Maracskó
Tibor Maracskó (s. 8. syyskuuta 1948 Székesfehérvár) on unkarilainen entinen nykyaikainen viisiottelija. Hän kuului vuoden 1976 kesäolympialaisissa Montrealissa pronssia saaneeseen joukkueeseen ja lisäksi jäi 13. sijalle yksilökilpailussa. Vuoden 1980 kesäolympialaisissa Moskovassa hän sai joukkueen jäsenenä hopeaa ja sijoittui yksilökilpailussa viidenneksi.
Thermidor
Thermidor voi tarkoittaa seuraavia:
FK Metalac Gornji Milanovac
FK Metalac Gornji Milanovac on serbialainen jalkapalloseura Gornji Milanovacista. Metalac perustettiin 12. kesäkuuta 1961. Metalac pelaa Serbian Superliigassa, joka on Serbian jalkapallon korkein taso.
Vendémiaire
Vendémiaire voi tarkoittaa seuraavia:
Nivôse
Nivôse voi tarkoittaa seuraavia:
Wild Man Fischer
Larry ”Wild Man” Fischer (syntyjään Lawrence Wayne Fischer; 6. marraskuuta 1944 – 16. kesäkuuta 2011) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä. Hänet tunnetaan yhtenä ensimmäisistä niin sanotun outsider-musiikin edustajista.
Fischer syntyi Los Angelesissa, Kaliforniassa. Fischerin isä kuoli hänen ollessaan nuori ja hänellä diagnosoitiin paranoidinen skitsofrenia. Lempinimen ”Wild Man” hän on kertonut saaneensa soul-laulaja Solomon Burkelta, jonka kanssa hän on väittänyt esiintyneensä muutamaan otteeseen jo ennen levytysuransa alkua.
Fischer esitti improvisoituja laulujaan Los Angelesissa katumuusikkona ilman säestystä, kunnes muusikko Frank Zappa kiinnostui hänen musiikistaan. Hän tuotti Fischerin ensimmäisen albumin An Evening with Wild Man Fischer ja hänen Bizarre-levy-yhtiönsä julkaisi sen vuonna 1968. Fischer itse ei osannut soittaa mitään instrumenttia, mutta Zappan Mothers of Invention -yhtye soittaa osan albumin kappaleista taustalla. Rolling Stone -lehti julkaisi albumista myönteisen arvostelun ja se saavutti kulttisuosiota, mutta Frank Zappan leski Gail Zappa on kieltäytynyt julkaisemasta albumia CD:nä, väittäen että se on ”huono esimerkki” Zappan töistä.
1970-luvulla Fischer siirtyi Rhino Records -levy-yhtiölle, joka julkaisi hänen kolme viimeistä albumiaan. Hänen singlensä ”Go to Rhino Records” oli yhtiön ensimmäinen levyjulkaisu. 1980-luvun puolivälissä hän lopetti osittain musiikinteon ja esiintymiset, muutamia esiintymisiä lukuun ottamatta.
Vuonna 1999 Rhino Records julkaisi CD-kokoelman, joka sisältää kaiken Fischerin Rhino Recordsille levyttämän tuotannon. Fischer on esiintynyt muutamaan kertaan televisiossa, ohjelmissa Rowan & Martin's Laugh-In vuonna 1968 sekä Jimmy Kimmel Live! vuonna 2004. Hänestä on julkaistu sarjakuvakirja The Legend of Wild Man Fischer (2004) ja häntä käsittelevä dokumentti Derailroaded: Inside The Mind Of Wild Man Fischer sai ensi-iltansa vuonna 2005.
Fischer kuoli kesäkuussa 2011 sydämen vajaatoimintaan Los Angelesissa 66-vuotiaana.
Tamás Szombathelyi
Tamás Szombathelyi (s. 1. toukokuuta 1953 Budapest) on unkarilainen entinen nykyaikainen viisiottelija. Hän kilpaili vuoden 1980 kesäolympialaisissa Moskovassa ja sai siellä hopeaa sekä yksilö- että joukkuekilpailussa.
Pronssinen olkakirves
pienoiskuva|Pronssiset olkakirveet. pienoiskuva|Oletettu tapa varttaa olkakirves. pienoiskuva|Kolme kirvestyyppiä ja kolme varttamaistapaa. Keskimmäinen on olkakirves. Pronssinen olkakirves on pronssista valumuottiin valamalla valmistettu kapeateräinen kirves, joka on soveltunut sekä työkirveeksi että asekirveeksi. Olkakirveet eivät olleet kauan käytössä, mutta niiden kehitystyö tuotti niistä monenlaisia malleja. Euroopassa ja Brittein saarilla niitä käytettiin keskisellä pronssikaudella 1800 eaa. alkaen ja Suomessa Skandinavian pronssikaudella periodien II ja III aikana eli 1500–1100 eaa.
Määritelmä ja nimityksiä
Kirvestyypin toinen käytetty kotimainen nimitys on varsikeltti. Kirveellä on esiintymisalueellaan erikielisiä vastineita:, , , ja.
Kehitys
Oscar Montelius selvitti pronssikirveiden kehitysvaiheet Skandinavian pronssikaudella jo 1800-luvun puolella. Ensimmäinen olkakirveeseen johtanut työkirveen tyyppi oli laakakirves, joka oli kuin tasapaksua kupari- tai pronssilevyä, joka oli kirveen muotoinen. Laakakirveellä oli pitkä varsi, joka työnnettiin halkaistuun puuhun ja sidottiin narulla siihen kiinni. Ratkaisu ei ollut kovin hyvä, sillä tätä kokeiltaessa puun varsi halkeaa helposti ja iskettäessä terä kääntyy lopulta vinoon. Vinoon kääntymistä ehkäistiin reunuskirveellä, jossa varren sivuille valettiin reunukset. Nyt puuvarsi sai reunuksista tukea eikä terä enää iskettäessä kääntynyt vinoon. Ongelmaksi jäi vielä puuvarren halkeaminen. Sitä yritettiin ehkäistä valamalla varren puoliväliin olka. Olka otti vastaan iskun eikä antanut puuvarren liikkua eteenpäin. Kokeiltaessa tätä kirvestä, on senkin huomattu halkaisevan puuvarsia. Lopullinen ratkaisu varren halkeiluun oli putkikirves.
Ajoitus
Alankomaissa, kuten muuallakin läntisessä ja luoteisessa Keski-Euroopassa sekä Brittein saarilla ajoitetaan olkakirveet noin 1500–1100 eaa. eli sikäläiselle keskiselle pronssikaudelle. Nitä on löydetty myös Saksassa samoihin aikoihin. Kirveet on ajoitettu Suomessa ja Virossa periodille II noin 1400 eaa., mutta niitä käytettiin täällä vielä myös periodilla III noin 1200 eaa. asti.
Brittein saarilla alkoi kuparisten kirveiden valmistus ja yleistyminen 2500–2200 eaa., aluksi laakakirveiden ja sitten 1800 eaa. jälkeen myös reunuskirveiden muodossa. Pronssi esiteltiin noin 220 eaa., jonka jälkeen kupariesineet harvinaistuivat. Reunuskirveet saivat melko nopeasti rinnalleen olkakirveiden esimuotoja 1700–1600 eaa., jotka muuttuivat lopulta täysin kehittyneiksi muodoiksi noin 1500 eaa. jälkeen. Olkakirveiden rinnalle ilmaantuvat lisäksi putkikirveet noin 1300 eaa. Olkakirveitä käytettiin vielä 1000 eaa. jälkeen.
Valenciennes
thumb|Valenciennesin kaupungintalo Valenciennes on kaupunki Pohjois-Ranskassa lähellä Belgian rajaa Nordin departementissa. Kaupungin läpi virtaa Scheldejoki. Kaupungissa on noin 40 000 asukasta (1994). Agglomeraation asukasluku on noin 351 000 (1994). Kaupunki tunnettiin aikanaan pitsinnypläyksestä.
Kaupunki on Ranskan tärkeimpiä kivihiilialueita, ja siellä on rauta- ja terästeollisuutta. Vuonna 2001 Toyota perusti kaupunkiin tehtaan, jossa kootaan Toyota Yaris -autoja.
Valenciennes FC on kaupungissa toimiva jalkapalloseura.
Ventôse
Ventôse voi tarkoittaa seuraavia:
Rising
Rising (tunnettu myös nimellä Rainbow Rising) on heavy metal/hard rock -yhtye Rainbow'n toukokuussa 1976 julkaistu toinen albumi. Se on musiikillisesti progressiivisempi kuin yhtyeen esikoisalbumi.
Kokoonpanomuutokset
Yhtyeen johtohahmoa Ritchie Blackmorea ja laulaja Ronnie James Dioa lukuun ottamatta kokoonpano oli muuttunut kokonaan edellisen albumin jälkeen, koska Blackmore halusi kokoonpanoon musiikillisesti lahjakkaampia muusikoita. Rumpaliksi oli liittynyt Jeff Beckin yhtyeessä soittanut Cozy Powell, uusi basisti oli skotlantilainen Jimmy Bain ja kosketinsoittimien taakse asettui amerikkalaismuusikko Tony Carey.
Albumin sisältö
Osaa albumin kappaleista oli soitettu ja hiottu vuoden 1975 kiertueilla ja albumi nauhoitettiin vuoden 1976 helmikuussa Münchenissä Musicland-studioilla noin kymmenen päivän aikana Martin Birchin toimiessa tuottajana. Albumin avaavassa ”Tarot Woman” -kappaleessa Tony Careyn soittama syntetisaattori on vahvasti esillä Blackmoren suoraviivaisen riffin päällä. Seuraavat kolme kappaletta ”Run with the Wolf”, ”Starstruck” ja ”Do You Close Your Eyes” edustavat perinteikkäämpää hard rock -suuntausta ja viimeksi mainitusta kappaleesta tuli vakionumero Dion aikaisen kokoonpanon konserteissa.
Kakkospuolen avaa albumin ja yhtyeen suurimpiin klassikoihin kuuluva, eeppinen ”Stargazer”, jossa yhtyettä säestää Münchenin filharmoninen orkesteri. Blackmore on kertonut säveltäneensä kappaleen sellolla. Albumin päättää nopeatempoinen ”A Light in the Black”, jonka tuplabasarikomppi sekä kosketin- ja kitarasoolot enteilivät voimakkaasti power metal -tyylilajin syntyä. Albumilla Ronnie James Dion kirjoittamat sanoitukset käsittelevät pääasiassa fantasia- ja mytologia-aiheita. Kokonaiseksi albumiksi Rising on yllättävän lyhyt kestäen vain hieman yli puoli tuntia kun normaali albumimitta tuohon aikaan oli n. 40–45 minuuttia.
Albumin saama vastaanotto ja myöhempi vaikutus
Rising julkaistiin toukokuussa 1976 ja se nousi Britannian albumilistalla sijalle 11 ja Yhdysvalloissa Billboardin listalla sijalle 48. Julkaisun aikaan amerikkalaisen Rolling Stone -lehden arvostelija Robert Duncan piti Blackmoren kitaratyöskentelyä kohtuullisen hyvänä, mutta kritisoi Dion sanoituksia joko ”epäselvinä” tai ”liian itsestäänselvinä”. Albumin amerikkalaisessa painoksessa yhtyeen nimi oli muodossa Blackmore’s Rainbow. Britanniassa vuonna 1981 Kerrang!-lehti valitsi albumin kaikkien aikojen parhaaksi levyksi. Saman lehden vuonna 2005 tekemällä listalla albumi pääsi sijalle 74. Allmusic-sivuston arvostelija kehuu albumin soitantaa ”tiukaksi ja värikkääksi”.
Nykyään niin monet kriitikot kuin fanitkin pitävät albumia parhaimpana yhtyeen tuotannosta. ja albumin arvioidaan vaikuttaneen runsaasti myöhemmin 1990-luvulla suosioon nousseeseen power metal -genreen. Tästä hyvänä esimerkkinä albumilla ovat Blackmoren neoklassisvaikutteinen kitaratyyli, Dion fantasia-aiheiset sanoitukset sekä Cozy Powellin voimakas rumpujen soitto ja tuplabassorumpujen käyttö kappaleessa ”A Light in the Black”. Ronnie James Dio on myöhemmin todennut Rising-kokoonpanon olleen musiikillisesti paras yhdistelmä jossa hän on ollut mukana. ja myös Ritchie Blackmore on kertonut pitävänsä albumista.
Rainbow vuonna 1976
Vuonna 1976 yhtye teki laajan maailmankiertueen aina Kaukoitää myöten. Rising-albumilta keikkasettiin nousivat ”Stargazer”, ”Do You Close Your Eyes”, osana medleyta soitettu ”Starstruck” sekä joksikin aikaa ”A Light in the Black”. Konserttinauhoituksista julkaistiin seuraavana vuonna On Stage -niminen livealbumi, jolla tosin on tältä albumilta mukana vain osa kappaletta ”Starstruck”. Liveversiot ”Stargazer”- ja ”Do You Close Your Eyes” -kappaleista löytyvät 1990- ja 2000-luvuilla julkaistuilta arkistolivealbumeilta (Live in Germany 1976 ja kuuden CD:n Deutschland Tournee 1976). Kiertueen jälkeen Blackmore alkoi järjestellä kokoonpanoa uudelleen ja pian Jimmy Bain ja Tony Carey saivat lähteä yhtyeestä.
CD-julkaisut
Ensimmäisessä CD-painoksessa oli alkuperäiseen vinyyliversioon verrattuna hieman erilainen miksaus. Kyseessä oli New Yorkissa tehty miksaus, jonka Blackmore hylkäsi. Alkuperäisen albumin varsinainen miksaus tehtiin Los Angelesissa ja vuoden 1999 remasteroitu versio sisältää tämän miksauksen. Vuonna 2011 julkaistiin albumista ”Deluxe Edition”, joka sisältää molemmat edellä mainitut miksaukset sekä albumin raakamiksauksen ja ”Stargazer”-kappaleen liveharjoituksen.
Kappaleet
A-puoli B-puoli
2011 Deluxe Edition
CD 2
Pat Roberts
thumb|right|Pat Roberts Charles Patrick ”Pat” Roberts (s. 20. huhtikuuta 1936 Topeka) on yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko ja entinen senaattori Kansasista. Ennen aloittamistaan senaatissa 3. tammikuuta 1997 hän oli istunut Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuodesta 1981.
Juho Holmstén-Heiniö
pienoiskuva|Juho Henrik Holmsten-Heiniö Juho Henrik Holmstén-Heiniö (o.s. Holmstén, myöhemmin Heiniö; 30. kesäkuuta 1857 Pori – 7. marraskuuta 1932 Tampere) oli tamperelainen kelloseppämestari ja sähköteknikko. Hänen kokoelmiensa pohjalta on perustettu Tampereen teknillinen museo vuonna 1949.
Juho Holmstén aloitti 13-vuotiaana opiskelun kellosepän toimialalla J.G. Stenvallilla valmistuen kisälliksi 1875. Jo seuraavana vuonna oli hänen töitään Suomen yleisessä teollisuusnäyttelyssä ja hän sai palkinnon valmistamastaan kellonsoittimen painamiskoneesta. Vuonna 1878 hän osallistui Pariisin maailmannäyttelyyn, jossa hänen rakentamansa kalenterikello palkittiin ja hänet merkittiin kello- ja kultaseppien sekä hienomekaanikkojen akatemian jäseneksi. Holmstén palkittiin myös Moskovan maailmannäyttelyssä 1882 ja Antwerpenin maailmannäyttelyssä 1888 ja lukuisissa muissa näyttelyissä tämän jälkeen. Moskovan näyttelyssä ollut Holmsténin kronometrikello ostettiin Venäjän valtiolle. Holmstén julistettiin mestariksi 1879 Porissa mestarinäytteenään regulaattori-tarkkuuskello.
Holmstén tutki kello- ja sähkötekniikkaa Ruotsissa, Saksassa, Ranskassa, Sveitsissä, Belgiassa, Englannissa ja Amerikassa, suorittaen viimeksimainitussa maassa sähkötekniikan tutkinnon Limbachin teknikumissa. Vuonna 1911 Holmstén-Heiniö valmisti Bohmeyer-mallisen sähkökellon. Holmstén julkaisi useita kellosepänalaa koskevia oppikirjoja kuten 1883 Teollisuuslehdessä painatettu Kelloseppien oppikirja sekä oppikirjat niklauksesta, kultauksesta, hopeoinnista, kuparoinnista, jne. Vuonna 1916 Holmstén-Heiniö sai Suomen Teollisuusvaltuuskunnan kunniamerkin ja kutsuttiin vuonna 1925 Suomen kelloseppäliiton kunniajäseneksi.
Tampereen Käsityö- ja Tehdasyhdistyksen puheenjohtaja hän oli 1883–1887, ja vuodesta 1888 yhdistyksen sihteeri kuolemaansa asti. Vuonna 1908 Holmstén-Heiniö valittiin Suomen Teollisuusvaltuuskunnan keskuskomiteaan. Vuonna 1912 Holmstén-Heiniö teki Tampereen Käsityö- ja Tehdasyhdistykselle kirjastolahjoituksen ja järjesti yhdistyksen huoneistoon käsityömuseon. Vuodesta 1882 Juho Holmstén-Heiniö piti Tampereella nimeään kantavaa kellosepän- ja sähköteknillistä liikettä.
Juho Heiniön puoliso oli Flora Fatima Heiniö (o.s. Jägerroos) Floran kuolemaan 1927 asti.
Germinal
Germinal voi tarkoittaa seuraavia:
Jared Sullinger
Jared Sullinger (s. 4. maaliskuuta 1992, Columbus, Ohio) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan iso laitahyökkääjä. Hän on edustanut NBA-liigan Boston Celticsiä sekä Toronto Raptorsia. Ennen ammattilaisuraansa Sullinger pelasi yliopistokoripalloa Ohion valtionyliopiston joukkueessa.
NBA:n varaustilaisuus 2012
Sullingerin varausajankohdaksi veikattiin ennen tilaisuutta ensimmäisen kierroksen loppupäätä tai toisen kierroksen alkua. Hänet varattiin lopulta ensimmäisen kierroksen 21. pelaajana.
Kalamarián metroasema
Kalamariá ( eli Σταθμός Καλαμαριά, Stathmós Kalamariá) on Thessalonikin metron rakenteilla oleva asema Linjalla 2 (sininen). Se sijaitsee Kalamarián kaupungissa Thessalonikin metropolialueen eteläosassa.
Metroasema on tarkoitus avata vuonna 2023. Seuraava asema pohjoiseen on Nomarchía ja etelään Aretsoú.
Jääkiekon maailmancup 1996
Jääkiekon maailmancup 1996 oli IIHF:n, NHL:n ja NHLPA:n järjestämä, laatuaan ensimmäinen jääkiekkoturnaus. Turnaus korvasi aiemman Kanada-cupin.
Turnaukseen osallistui kahdeksan maata jotka jaettiin kahteen, Euroopan ja Pohjois-Amerikan lohkoon. Jatkoon pääsi lohkon kolme parasta joukkuetta. Lohkovoittaja pääsi suoraan välieriin, toinen ja kolmas pelasivat vielä ristiin puolivälieräottelut.
Nefropatia
Nefropatia, kansanomaisesti "munuaistauti" voi aiheutua pitkäaikaisesta kipulääkkeiden käytöstä tai lyijymyrkytyksestä. Se voi olla seurausta myös muista sairauksista.
Jääkiekon maailmancup 1996
Voiton vei ensimmäistä kertaa maan historiassa Yhdysvallat, toiseksi tuli Kanada. Hienoiseksi yllätykseksi voidaan laskea Tšekin alisuorittaminen, muun muassa Saksa voitti alkusarjan ottelussa Tšekin 7–1.
Lopputulokset
thumb|right|Kisojen pokaali
Maalivahtien torjuntatilastot
Maalivahdit, jotka ovat pelanneet 40% joukkueensa peleistä.
Floréal
Floréal voi tarkoittaa seuraavia:
Prairial
Prairial voi tarkoittaa seuraavia:
Tyler Zeller
Tyler Paul Zeller (s. 17. tammikuuta 1990 Visalia, Kalifornia) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pieni laitahyökkääjä. Hän on edustanut NBA-liigassa Cleveland Cavaliersia 2012–2014, Boston Celticsia 2014–2017, Brooklyn Netsiä 2017–2018 sekä Milwaukee Bucksia vuonna 2018.
Ura
Yliopistokoripalloa Pohjois-Carolinan yliopiston joukkueessa pelannut Zeller oli yksi 14:stä NBA:n vuoden 2012 varaustilaisuuteen paikan päälle kutsumasta pelaajasta, yhdessä joukkuetovereidensa Harrison Barnesin ja John Hensonin kanssa. Hän varattiin tilaisuudessa 17. pelaajana.
George Horvath
George Anthony Harry Horvath (14. maaliskuuta 1960 Danderyd – 3. toukokuuta 2022 Växjö) oli ruotsalainen nykyaikainen viisiottelija. Hän sai vuoden 1980 kesäolympialaisissa Moskovassa pronssia joukkuekilpailussa. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän sijoittui yhdeksänneksi.
Malawi kesäolympialaisissa 2008
Malawi osallistui Pekingin olympialaisiin vuonna 2008 neljän urheilijan joukkueella. Lipunkantajana avajaisissa toimi uimari Charlton Nyirenda.
Margarita Mamun
Margarita Mamun (, s. 1. marraskuuta 1995 Moskova) on venäläinen rytminen voimistelija, olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari.
Mamun edusti äitinsä kotimaata Venäjää. Hän edusti lyhyen ajan juniori-ikäisenä myös isänsä kotimaata Bangladeshia, mistä hänen lempinimensä ”Bengal Tigress” johtuu.
Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016 Mamun voitti yksilökilpailun olympiakultaa ennen ennakkosuosikki Jana Kudrjavtsevaa tämän sorruttua virheeseen keilaohjelmassaan. Mamun voitti myös runsaasti mitaleita maailman- ja euroopanmestaruuskilpailuista.
Margarita "Rita" Mamun lopetti rytmisen voimistelun Rio de Janeiron kesäolympialaisten jälkeen 20-vuotiaana.
Malawi kesäolympialaisissa 2012
Malawi osallistui Lontoon olympialaisiin vuonna 2012 joukkueella, johon kuului kolme urheilijaa kahdesta eri lajista. Lipunkantajana avajaisissa sekä päättäjäisissä toimi maratoonari Mike Tebulo.
Anguillan jalkapallomaajoukkue
Anguillan jalkapallomaajoukkue on jalkapallomaajoukkue, joka edustaa Yhdistyneeseen kuningaskuntaan kuuluvaa Karibialla sijaitsevaa Anguillaa kansainvälisissä jalkapallo-otteluissa. Anguilla on FIFAn sekä Pohjois- ja Väli-Amerikan sekä Karibian maanosaliiton CONCACAFin jäsen. Joukkue ei ole koskaan selviytynyt jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin tai maanosansa mestaruusturnaukseen.
Useat joukkueen pelaajat ovat lontoolaisia alasarjojen puoliammattilais- tai amatööripelaajia.
Niklas Virtanen
Niklas Virtanen (s. 23. syyskuuta 1999 Laitila) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa Mestis-joukkue Heinolan Peliitoissa. Hän toimii joukkueen kapteenina. Virtanen on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Ura
Virtanen on Laitilan Jyskeen kasvatti. Hän juniorina sittemmin Rauman Lukkoon. Virtanen voitti kauden 2014–2015 päätteeksi C-nuorten SM-pronssia. Kaudella 2016–2017 hän oli 20 osumallaan seuran B-nuorten paras maalintekijä.
Virtanen siirtyi kaudeksi 2020–2021 vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Heinolan Peliittoihin. Hän pelasi siellä tulokaskaudellaan 17 runkosarjaottelua tehopistein 4+5=9 ja kaksi playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Heinäkuussa 2021 Virtanen teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2021–2022 hän pelasi Peliittojen lisäksi myös kaksi ottelua lainalla Suomi-sarjajoukkue HC Giantsissa. Toukokuussa 2022 Virtanen teki Peliittojen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudeksi 2022–2023 hänet nimettiin joukkueen varakapteeniksi. Helmikuussa 2023 Virtanen nimettiin Peliittojen kapteeniksi, kun Juuso Arola lainattiin loppukaudeksi Saimaan Palloon.
Bradley Beal
Bradley Emmanuel Beal (s. 28. kesäkuuta 1993, St. Louis, Missouri) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan heittävä takamies. Hän on pelannut koko vuonna 2012 alkaneen NBA-uransa ajan Washington Wizardsissa.
NBA-ura
Yliopistokoripalloa Floridan yliopiston joukkueessa pelannut Beal oli yksi 14:stä vuoden 2012 varaustilaisuuteen NBA:n paikan päälle kutsumasta pelaajasta. Washington Wizards varasi hänet ensimmäisellä kierroksella, koko tilaisuuden kolmantena pelaajana.
Vaasan sotavankileiri
Vaasan sotavankileirin eli Sotavankien kurileiri 24:n (virallinen kirjaintunnus Ri) perustamisesta annettiin käsky 25. kesäkuuta 1942 ja leiri lakkautettiin 31. lokakuuta 1944. Ensin leiri perustettiin Kerimäen Riitasensuolle mutta siirrettiin vuoden 1943 alkupuolella Vaasan Mustasaareen, jolloin siitä tuli pääleiri ja Helsingbystä tuli alaleiri.
Vankileiri sijaitsi Vanhan Vaasan ja Runsorin rajoilla Hovioikeudenmetsässä. Hovioikeudenmetsässä on vankileirin jäänteiden lisäksi vanhan asutuksen ja viljelyn jäänteitä ja Vaasan kaupunki esittää metsää suojeltavaksi.
Kirill Semjonov
Seuraura
Semjonov debytoi KHL:ssä kaudella 2013–2014 Avangard Omskin joukkueessa. Hän pelasi debyyttikaudellaan kolme KHL-ottelua ilman tehopisteitä ja rangaistusminuutteja sekä 45 MHL-ottelua tehopistein 15+33=48 keräten 24 rangaistusminuuttia. Seuraavalla kaudella Semjonov teki tehopisteet 2+4=6 pelaamassaan 49 ottelussa. Pudotuspeleissä hän pelasi kymmenen ottelua tehopistein 3+1=4. Kaudella 2015–2016 Semjonov pelasi seitsemän ottelua Omskin paidassa, kunnes hän siirtyi kesken kauden Metallurg Novokuznetskin joukkueeseen. Seuraavalla kaudella Semjonov pelasi Novokuznetskin paidassa 60 ottelua tehopistein 13+14=27 keräten 69 rangaistusminuuttia.
Semjonov palasi Avangard Omskin riveihin kaudella 2017–2018, jolloin hän teki uuden piste-ennätyksensä 13+17=30 pelaamassaan 54 ottelussa. Pudotuspeleissä hän pelasi seitsemän ottelua tehden yhden maalin. Kaudella 2019–2020 Semjonov pelasi uransa tähän asti tehokkaimman KHL-kautensa, kun hän teki tehopisteet 16+30=46 pelaamassaan 62 ottelussa. Kaudella 2020–2021 Semjonov nimitettiin Avangard Omskin varakapteeniksi.
Toukokuussa 2021 Semjonov teki yksivuotisen tulokassopimuksen NHL-seura Toronto Maple Leafsin kanssa.
Maajoukkueura
Semjonov edusti Venäjän olympiakomitean joukkuetta Pekingin talviolympialaisissa 2022 ja voitti hopeaa. Hän pelasi turnauksessa kuusi ottelua tehopistein 2+1=3. Semjonov on pelannut Venäjän maajoukkueessa 14 EHT-ottelua tehopistein 2+1=3.
Latakian maakunta
thumb|270px|Maakunnan jako neljään piirikuntaan. Latakian maakunta on yksi Syyrian 14 maakunnasta. Se sijaitsee Välimeren rannalla, läntisessä Syyriassa Turkin rajalla. Maakunnan pääkaupunki on Latakia. Toinen merkittävä kaupunki on Jabla.
Vuoden 2004 väestönlaskennassa maakunnan väkiluku oli 879 551 asukasta. Vuoden 2011 tammikuun väkiluvuksi Syyrian tilastokeskus kirjasi jo 1 229 000. Vuoden lopussa, kun Syyrian sisällissota oli jo meneillään, väestöarvio (31.12.2011) oli 1 008 000 asukasta. Maakunta rajoittuu idässä Idlibin ja Haman, sekä etelässä Tartusin maakuntaan. Lännessä vastassa on Välimeri ja pohjoisessa naapurina on Turkki.
Latakian maakunta on maataloustuotantoaluetta, jossa viljellään tupakkaa, puuvillaa, viljoja ja hedelmiä.
Aluehallinnossa maakunta on jaettu neljään piirikuntaan. Vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan niiden väkivuvut oja väestöosuudet maakunnan väkiluvusta olivat:
Cluvius Rufus
Marcus Cluvius Rufus oli roomalainen poliitikko ja historioitsija. Hänen teoksensa ei ole säilynyt nykypäivään. Hän oli konsulina Caligulan aikana ja seurasi Neron mukana tämän Kreikan-matkallaan. Hänen teoksensa käsitteli ilmeisesti ainakin Neron hallituskautta ja esimerkiksi Tacitus käytti häntä lähteenään. Hän oli Hispania Tarraconensiin maaherrana vuonna 69 ja kannatti sisällissodassa Othoa.
Sten Tolgfors
Sten Sture Tolgfors (s. 17. kesäkuuta 1966 Forshaga) on ruotsalainen poliitikko. Hän on maltillisen kokoomuksen entinen valtiopäiväedustaja, joka toimi Fredrik Reinfeldtin hallituksessa ensin kauppaministerinä 2006–2007 ja myöhemmin puolustusministerinä 2007-2012.
Tolgfors on koulutukseltaan filosofian kandidaatti pääaineenaan valtiotieteet. Hän on suorittanut asevelvollisuutensa aseettomana palveluksena.
Poliittinen ura
Tolgfors nousi Reinfeldtin hallituksen kauppaministeriksi lokakuussa 2006, kun hänen edeltäjänsä Maria Borelius joutui jättämään tehtävän verosotkujen vuoksi. Borelius ehti olla ministerinä vain kahdeksan päivää.
Tolgfors nostettiin hallituksen uudeksi puolustusministeriksi, kun hänen edeltäjänsä Mikael Odenberg ilmoitti eroavansa tehtävästä. Puolustusministerinä Tolgfors painotti kansainvälisten kriisinhallintatehtävien tärkeyttä ja korostanut, että Venäjä ei ole Ruotsille sotilaallinen uhka. Hänen kaudellaan Ruotsi luopui asevelvollisuudesta.
Tolgfors erosi puolustusministerin tehtävistä Ruotsin ja Saudi-Arabian välisten ohjustehdashankkeiden tultua julkisuuteen. Paljastukset teki Ruotsin radion Ekot-toimitus. Tolgforsin osuus ilmeni löytyneestä puolustusministeriön kirjaamattomasta asiakirjasta.
Tolgfors jätti paikkansa valtiopäivillä tammikuussa 2013, jotta voisi ottaa vastaan työpaikan konsulttiyhtiö Rud Pedersenillä.
Parsman III
Parsman III tai Pharasmanes III oli Iberian eli Kartlin (nykyisen Georgian itä- ja keskiosan) kuningas. Hän hallitsi samaan aikaan kuin Rooman keisari Antoninus Pius (138–161). Professori Cyril Toumanoff on ehdottanut vuosia 135–185 hänen hallintonsa mahdolliseksi ajankohdaksi.
Keskiaikaisten georgialaisten kronikoiden mukaan Parsman oli yksivuotias, kun hänen isänsä Ghadam kuoli vuonna 135. Hän nousi valtaistuimelle sijaishallitsijanaan äitinsä Ghadana, kunnes hän kasvoi täysi-ikäiseksi.
Antiikin lähteet kertovat Parsmanin ystävällisistä suhteista Roomaan. Cassius Dion mukaan hän matkusti Roomaan Antoninus Piuksen vieraaksi yhdessä vaimonsa, poikansa ja aatelispalvelijoidensa kanssa. Häntä kunnioitettiin erityisesti: hän sai uhrata Capitolium-kukkulalla, hänen ratsastajapatsaansa asetettiin Bellonan temppeliin ja keisari kasvatti hänen kuningaskuntansa pinta-alaa. Tämä saattoi tapahtua vuonna 154. Epäluotettavaan Historia Augustan perustuen tätä Rooman-matkaa on joskus vahingossa pidetty Iberian aiemman kuninkaan Parsman II:n tekemänä.
Kriketin Euroopan-liiga 1999
ECC Trophy 1999 pelattiin Korfussa Kreikassa syyskuussa. Turnaus vastaa nykyistä Euroopan-liigan 3. divisioonaa.
OOMPH!
OOMPH! (lausutaan ) on saksalainen industrial metal -yhtye.