cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Natsi-Saksa
Kulttuuri
pienoiskuva|[[Nürnbergin puoluepäivät|Nurnbergin puoluepäivät syksyllä 1937. Albert Speerin suunnittelema valopylväiden temppeli näkyi öisin juhlallisuuksien aikana.]] pienoiskuva|[[Arno Breker, Soihdunkantaja (aikaisemmin Puolue), 1939, pronssi, yksityiskohta.]] Kansallissosialistisessa Saksassa hallinto valvoi kansalaisiaan päästäkseen ideologiansa viitoittamiin päämääriin. Tarkoitus oli luoda kulttuurisesti, rodullisesti ja terveydellisesti mahdollisimman voimakas arjalainen kansa. Sellaiset taideteokset, jotka olivat ristiriidassa klassisen taideihanteen suhteen, nimettiin ”rappiotaiteeksi”. Kansallissosialismi suosi neuvostohallinnon tapaan helposti ymmärrettävää taidesuuntaa, realismia, jossa kuitenkin erotuksena Neuvostoliiton sosialistisesta realismista korostuivat germaaniseen mytologiaan liittyvät kansallisromanttiset teemat.
Natsi-Saksan kulttuurissa ihannoitiin arjalaista rotua, saksalaisuutta ja johtajaa. Hitlerin henkilökultti oli merkittävä osa Saksan kulttuuria. Propagandalla oli suuri osuus ihmisten elämässä. Kadut, radiolähetykset, elokuvat ja lehdet täyttyivät natsipropagandasta, jossa Hitler esitettiin suurena pelastajana, arjalainen rotu ylivertaisena ja juutalaiset ja muut ”ali-ihmiset” pahassa valossa. Hitlerin ympärille rakennetun henkilökultin keskeisin sanoma oli, että hänellä oli erityislaatuinen suhde Saksan kansan kanssa. Hitler itse kuvaili tätä Nürnbergin valtiopäivillä vuonna 1934: ”Johtajuutemme ei pidä kansaa vain johtamisen kohteena, vaan se elää ihmisissä, tuntee ihmisten kanssa ja taistelee ihmisten puolesta.” Führer oli kansan henkilöitymä, joka johti sen historialliseen kohtaloonsa. Valo- ja muotokuvien lisäksi johtajan kirjoituksia pyrittiin levittämään laajasti. Kolmannen valtakunnan kaatumiseen mennessä Mein Kampfia oli halpana nidottuna painoksena myyty 8–9 miljoonaa kappaletta. Vuodesta 1936 eteenpäin maistraateissa jaettiin kirjasta ilmainen kappale kaikille naimisiin meneville pareille.
Absoluuttisen johtajuuden (Führung) ja alamaisuuden (Gefolgschaft) ideologia ritualisoitiin myös Heil Hitler -tervehdyksellä, joka tuli 1933 pakolliseksi kaikille valtion työntekijöille. Se oli pakollinen myös kansallislaulun ja natsipuolueen virallisen puoluehymnin, Horst-Wessel-Liedin aikana. Kaikki julkinen kirjeenvaihto tuli päättää Heil Hitler -tervehdykseen, joka tuli suosituksi myös vastauksena puhelimeen. Maan virallinen kansallislaulu oli Deutschlandlied. Kotimaassa kuitenkin yleensä laulettiin vain kansallislaulun ensimmäinen säkeistö ja sen jälkeen puoluehymni.
Heinrich Himmler tutki esihistoriallisia uskontoja ja kansanuskoa pyrkien ottamaan SS:n piirissä käyttöön oletettuun germaaniseen muinaisuskoon liittyviä riittejä. Osoituksena uudesta ajattelusta SS-sotilaiden kenttähautausmaille ei pystytetty ristejä, vaan yleensä koivusta tehdyt ylöspäin osoittavat nuolet.
Musiikki
Natsien noustua valtaan he perustivat pian valtakunnanmusiikkikamarin valvomaan musiikkielämää. Sen johtoon Joseph Goebbels nimitti vuonna 1933 lähes 70-vuotiaan Richard Straussin. Strauss pakotettiin kuitenkin pian eroamaan, koska hän jatkoi yhteistyötä juutalaisen libretistin Stefan Zweigin kanssa. Natsit määrittelivät kolmannessa valtakunnassa sallitun musiikin tarkkaan: musiikki ei saanut olla dissonanttista, atonaalista, dodekafonista, ”kaoottista”, juutalaista, jazz-vaikutteista tai vasemmistolaista. Tämän perusteella valtaosa modernistisesta ja modernista musiikista kiellettiin. Vallanpitäjät keskittyivät 1800-luvun suurten saksalaisten säveltäjien kuten Ludwig van Beethovenin ja Anton Brucknerin teosten esittämiseen osoittaakseen Saksan kansan ylivertaisuutta muihin kansallisuuksiin nähden.
Erityisesti vallanpitäjien suosiossa oli Richard Wagner säveltäjän juutalaisvastaisten näkemyksien ja Ring-sarjan saksalaisen mytologian vuoksi. Adolf Hitler ihaili paljon Wagneria ja pyrki yhdistämään tämän musiikin kehittämäänsä Saksan kansan sankarilliseen historiaan. Hitler oli myös Bayreuthin oopperafestivaaleja johtaneen Winifred Wagnerin, säveltäjän pojan Siegfriedin lesken, henkilökohtainen ystävä ja oopperafestivaaleista tuli merkittävä kansallinen tapahtuma, joka sai valtiolta rahallista tukea. Wagnerin musiikki liitettiin myös kolmannen valtakunnan kohtaloihin: kun uutinen Stalingradin antautumisesta saapui Berliiniin, soitettiin radiossa toistuvasti useiden päivien ajan Siegfriedin hautajaismarssia Jumalten tuhosta.
Kuvataide
pienoiskuva|Ministeri [[Joseph Goebbels rappiotaiteen näyttelyssä Berliinissä vuonna 1937.]] Natsien vainon kohteeksi joutui moderni taide. ”Rappiotaiteeksi” julistettiin kaikki vuosisadan alussa syntyneet modernismin suuntaukset, kuten impressionismi, ekspressionismi, dada, uusasiallisuus, surrealismi, kubismi ja fauvismi. Saksalaiset avantgardetaiteilijat leimattiin sekä valtion vihollisiksi että uhkaksi Saksan kansakunnalle. Monet pakenivat maasta ja menettivät maineensa ja luotettavuutensa.
Elokuva
Elokuva-ala oli täysin valtiosta riippuvainen. Tunnetuimman natsipropagandistisen elokuvan Tahdon riemuvoitto ohjasi Hitlerin suosikkiohjaaja Leni Riefenstahl. Elokuva oli dokumentti NSDAP:n puoluekokouksesta. Elokuva palkittiin elokuvallisista ansioistaan muun muassa Yhdysvalloissa. Toinen keskeinen ohjaaja oli Veit Harlan.
Hitlerin aikana 1933–1945 Saksassa valmistui noin 1 150 pitkää elokuvaa, ja niistä kuudesosa oli selvästi propagandistisia. Kaikissa elokuvissa propaganda ei ollut yhtä näkyvää (esimerkiksi historiallinen draama Jud Süß), mutta joissakin se oli hyvin näkyvää (kuten juutalaisten maailmanvalloituksesta kertovassa dokumentissa Der ewige Jude). Propaganda vaihteli juutalaisvihamielisten tuntojen herättämisestä natsihallinnon ylistykseen, ja usein molempia esitettiin yhdessä. Muut elokuvat olivat draamaa, komediaa ja heimat-henkisiä todellisuuspakoisia elokuvia. Tuotantoa valvoi Valtion filmikamari, eikä juutalaisia hyväksytty tekijöiksi. Ennen vuotta 1933 valmistuneista elokuvista kiellettiin ne, joiden tekijöinä oli juutalaisia. Tuotanto joutui vuonna 1942 kokonaan valtion käsiin.
Urheilu
pienoiskuva|Vuonna 1936 valmistuneen Berliinin olympiastadionin suunnitteli arkkitehti [[Werner March.]] Urheilua kansallissosialistisessa Saksassa arvostettiin paljon. Valtion satsauksen turvin saksalaiset menestyivät urheilukentillä aiempaa paremmin. Berliinin vuoden 1936 olympiakisat antoivat Saksan johdolle mahdollisuuden laajamittaiseen natsipropagandaan, mitä on myöhemmin pidetty häpeänä olympialiikkeelle. Aikaisemmin samana vuonna Saksa järjesti myös Garmisch-Partenkirchenin talviolympialaiset sekä epäviralliset shakkiolympialaiset Münchenissä (Saksa ei tuolloin ollut FIDE:n jäsen). Saksa tuki myös Mercedes-Benz ja Auto Union -autotehtaita, jotka hallitsivat sen aikaisia Grand Prix -kilpailuja. Propagandasyistä juutalaisten ja muiden hyljeksittyjen ryhmien vainoa lievennettiin kisojen alla ja niiden aikana.
Puolueen näkemyksen kisoista, urheilusta ja ruumiinkulttuurista kiteytti Riefenstahlin olympialaisista valmistama propagandistinen dokumenttielokuva Olympia.
Kansanterveys
Yksi kansallissosialistisen ideologian kulmakivistä oli kansanterveyden edistäminen. Toimintamuotoja olivat tupakoinnin vastustamiskampanjat, asbestirajoitukset, työturvallisuus- ja turvallisuussäännökset ja niin edelleen.
Hitler määräsi suunniteltavaksi saksalaisille työläisille myös useita lomakeskuksia, joista ensimmäisen, Proran, rakentaminen aloitettiin Rügenin saarelle Itämeren rannalle vuonna 1936. Hanke jäi kesken maailmansodan vuoksi. Nykyään 20 000 vieraalle suunnitellussa rakennuksessa toimii museo.
Rotuhygienia ja kansanmurhat
pienoiskuva|vasen|Pakkotyövankeja [[Buchenwald|Buchenwaldissa 1945.]] Historiaan kolmas valtakunta jäi etenkin ennen toista maailmansotaa ja sen aikana toteutetun kansanmurhan takia. Tammikuusta 1933 toukokuuhun 1945 murhattiin kuusi miljoonaa juutalaista ja tuhottiin viisi tuhatta juutalaista yhteisöä. Murhatuista 1,5 miljoonaa oli lapsia. Nämä kuolemat olivat kaksi kolmannesta Euroopan juutalaisten ja yksi kolmasosa maailman juutalaisten määrästä. Myös eri vähemmistöryhmiin, esimerkiksi homoseksuaaleihin, romaneihin ja slaaveihin kuuluneita murhattiin. Kansanmurhasta käytetään yleisesti nimitystä holokausti. Hallinto itse käytti vuodesta 1941 lähtien termiä ”die endgültige Endlösung” (lopullinen ratkaisu).
Rotuhygieniaohjelma
Kansallissosialistisen rotuhygieniaohjelman tehtävänä oli puhdistaa ”arjalainen” rotu haitallisista yksilöistä ja pitää se elinvoimaisena ja puhtaana. Sen pohja on eugenistisessa ajattelussa, joka oli tuolloin varteenotettava lääketieteen ala koko länsimaisen kulttuuripiirin alueella. Aluksi ohjelma käsitti lähinnä mielisairaiden ja kehitysvammaisten pakkosterilointia, jota harjoitettiin samaan aikaan myös muissa Euroopan maissa ja Yhdysvalloissa (katso eugeniikka).
A Day in the Life
”A Day in the Life” on vuonna 1967 julkaistun The Beatles -albumin Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band kolmastoista ja samalla viimeinen kappale. Laulu toimi eräänlaisena encorena noudattaen normaalin konsertin kaavaa, jossa aplodien jälkeen seuraa vielä loppufinaali. Kappale on saanut osakseen eniten huomiota albumilla ja musiikkikriitikot ovat viidellä vuosikymmenellä pitäneet sitä yhtenä Beatlesien parhaista lauluista. Muun muassa verkkosivusto ”Acclaimed Musicin” tilastoimilla listoilla ”A Day in the Life” on menestynyt erinomaisesti.
Natsi-Saksa
Rotuhygieniaohjelma
Jo ennen toista maailmansotaa natsit eliminoivat suuren osan Saksassa asuvista vammaisista ja mielisairaista. Saksalaiset suvut saattoivat ulkoistaa omat vammaisensa ja mielisairaansa hoitoon ”hoitokoteihin”. Tämän jälkeen hoitoon lähetetyistä ei enää kuultu mitään. Heidät eliminoitiin tuhoamalla. Näin tehtiin rakennemuutosta vielä suuremmalle tuhoamisoperaatiolle, juutalaisten suunnitelmalliselle tuhoamiselle.
A Day in the Life
BBC asetti aikoinaan ”A Day in the Lifen” soittokieltoon, koska osaa sen lyriikasta epäiltiin yllyttävän kuuntelijoita huumeiden käyttöön.
Natsi-Saksa
Rotuhygieniaohjelma
Sodan alettua rotuhygieniaohjelmassa siirryttiin syksyllä 1939 laajaan mielisairaalapotilaiden surmaamiseen nimellä ”Operaatio T4”. Tämän niin kutsutun ”eutanasiaohjelman” tavoitteena oli paitsi päästä eroon ”epäkelvoista yksilöistä”, myös vähentää ruokintakustannuksia ja vapauttaa sairaalan resursseja sodassa haavoittuneille sotilaille. Eutanasiaohjelmaa jatkettiin salassa aina sodan loppuun asti. Ohjelman uhreiksi joutui arviolta miljoona ihmistä.
A Day in the Life
Tausta ja tuotanto
Laulun sanoitusaihe tuli John Lennonin lukemasta lehtiuutisesta, jossa kerrottiin Guinnessin olutpanimon rikkaan perijän Tara Brownen kuolemaan johtaneesta auto-onnettomuudesta. John Lennonin raakaversioon yhdistettiin Paul McCartneyn myös keskeneräinen laulu, sillä kaksikosta ne sopivat yhteen. McCartneyn säveltämä osuus alkaa herätyskellon äänellä ja sanoilla "Woke up, fell out the bed." Herätyskello oli alkujaan merkki, joka ilmoitti nauhoitukseen jätetyn kohdan päättymisen, jonka sekunnit yhtyeen avustaja Mal Evans laski nauhalle. McCartney hyödynsi kellon sanoituksessaan.
Natsi-Saksa
Rotulait
Rotuhygienian lisäksi Saksassa säädettiin 1935 erilliset rotulait, joiden tarkoitus oli edistää arjalaisen rodun puhtautta ja panna omaksutut rotuopit käytäntöön. Tämä tarkoitti muun muassa kansalaisoikeuksien riistämistä useilta sellaisilta etnisiltä ryhmiltä, jotka olivat natsien asteikossa vähempiarvoisia (ennen kaikkea juutalaiset, romanit, mustat, erityisesti afro-saksalaiset ja slaavit). Myös rotujen väliset avioliitot kiellettiin. Myöhemmin erirotuisia alettiin järjestelmällisesti siirtää pois arjalaisasutuksen lähettyviltä.
A Day in the Life
Tausta ja tuotanto
Lisäksi Lennon ja McCartney laativat tuottaja George Martinin avulla pienen orkesterisovituksen. Siinä orkesterille kerrottiin aloitusnuotiksi kunkin instrumentin matalin ääni sekä lopetukseksi korkein ääni. Orkesterin jäsenet saivat ohjeeksi siirtyä annetun ajan kuluessa mielivaltaisesti, samalla lisäten soiton voimakkuutta, korkeimpaan nuottiin. Tulos lisättiin laskettuun nauhoituksen kohtaan.
Natsi-Saksa
Juutalaisvainot
Juutalaiset olivat natsien rotuajattelussa kaikkein alimmassa asemassa, ja puolueen asialistalla oli aina Hitlerin puheenjohtajuudesta lähtien juutalaiskysymyksen ratkaisu. Yleisesti juutalaiset herättivät saksalaisissa kateutta ja katkeruutta, koska nämä olivat keskimäärin varakkaampia ja toimivat usein ammateissa, kuten pankkiireina ja kauppiaina, ja talouden heiketessä heihin kohdistui voimakasta vihamielisyyttä. Lisäksi selkäänpuukotusteoria oli yleinen uskomus kansanmielisten sotilaiden sekä oikeistolaisten keskuudessa. Lisäksi juutalaisten epäiltiin olleen osallisina Venäjän vallankumoukseen, sillä useat vallankumouksen johtohenkilöistä olivat juutalaistaustaisia. Myöhemmin Hitlerin pääagendana olikin juutalaisten sekä kommunismin, lähinnä bolševistien hävitys koko maailmasta.
Kansallissosialistisen hallinnon laatimilla rotulaeilla Saksan juutalaisilta poistettiin vuonna 1935 kansalaisoikeudet, ja niillä kiellettiin seka-avioliitot. Vähitellen lainsäädäntöä kiristettiin yhä enemmän, ja natsit pyrkivät tuhoamaan juutalaiset kokonaan, aluksi Saksasta ja lopulta kaikilta valtaamiltaan alueilta sekä liittolaismaista. Ensimmäiset suuret juutalaisvankien keskitysleirit syntyivät natsien karkottaessa juutalaiset Saksaan liitetyiltä Puolan alueilta. Kaupunkien juutalaisväestö eristettiin nälän ja tautien vaivaamiin ahtaisiin ghettoihin, joissa asukkailla ei ollut mahdollisuuksia hankkia elantoa.
A Day in the Life
Tausta ja tuotanto
<div style="float: right; margin: 1em, font-size: 85%; background:#DBDB70; width:26em; max-width: 40%, padding:1ex">
Natsi-Saksa
Juutalaisvainot
Puolan, Ranskan, Britannian ja Saksan kesken selvitettiin 1930-luvun lopulla mahdollisuutta siirtää Euroopan juutalaisia Ranskan, Italian tai Britannian siirtomaihin. Keskustelujen sävy oli niin vakava, että Saksa piti sitä merkkinä antisemitistisestä konsensuksesta. Eri piireissä oli jo pitkään esitetty muun muassa Ranskan Madagaskaria ja brittien Palestiinaa juutalaisten karkotuspaikaksi. Kun Saksa valloitti 1940 Ranskan, Madagaskar-suunnitelman toteuttaminen näytti vähän aikaa mahdolliselta ja sen toteutusta alettiin valmistella. Asiasta kuitenkin luovuttiin jo samana vuonna, kun hyökkäystä Neuvostoliittoon alettiin suunnitella ja sota Britanniaa vastaan pitkittyi. Tämän jälkeen kansallissosialistinen hallinto alkoi pohtia juutalaiskysymyksen ”lopullista ratkaisua”.
Lopullinen ratkaisu
Kun organisoitua joukkomurhaa oli kokeiltu ”Operaatio T4”:n puitteissa, päätti hallinto tammikuussa 1942 pidetyssä Wannseen konferenssissa ”juutalaiskysymyksen lopullisesta ratkaisusta”, joka tarkoitti järjestelmällistä juutalaisten kansanmurhaa. Saksaan ja sen valtaamille alueille perustettiin useita tuhoamisleirejä, joissa oli tarkoitus tappaa sinne suljetut juutalaiset. Tuhoamisen ensimmäisiksi uhreiksi joutuivat työkyvyttömät. Työkykyiset juutalaiset määrättiin ankaraan pakkotyöhön, jossa monet kuolivat tauteihin ja aliravitsemukseen. Erilaisten kokeilujen jälkeen päädyttiin tehokkaimpana tappamisen muotona kaasukammioihin, joissa surmattaviksi määrätyt kaasutettiin kuoliaiksi. Juutalaisten lisäksi järjestelmällisen tuhoamisen uhreiksi joutuivat myös muun muassa romanit, homoseksuaalit ja Jehovan todistajat.
Natsi-Saksan lakkaaminen
right|thumb|Saksan hallinnassa olleet alueet sen antautuessa toukokuussa 1945 (sinisellä). pienoiskuva|Yhdysvaltalaiset sotilaat räjäyttävät [[hakaristitunnuksen Nürnbergissä (Zeppelinhaupttribüne) 1945.]] Natsi-Saksan lakkaaminen oli seuraus sen tappiosta toisessa maailmansodassa. Yhdysvallat oli liittynyt liittoutuneiden puolelle Pearl Harborin hyökkäyksen jälkeen, ja liittoutuneiden aseellinen voima kasvoi. Suurhyökkäys Neuvostoliittoon, jossa Saksa pyrki valloittamaan Moskovan, kääntyi menestyksestä tappiolliseksi, ja Neuvostoliitto ryhtyi vastahyökkäykseen. Normandian maihinnousun jälkeen natsi-Saksa ajautui kahden rintaman sotaan, jossa sekä itärintamalla että länsirintamalla sodittiin samaan aikaan.
Samalla puolella taistelleiden Yhdysvaltojen ja Neuvostoliiton joukot lähestyivät eri suunnista Berliiniä niin kutsutussa kilpajuoksussa Berliiniin. Saksa menetti jatkuvasti alueita ja tehtaita liittoutuneiden vallatessa alueita. Natsi-Saksa lakkasi olemasta antautuessaan Berliinin taistelun jälkeen. Vuonna 1944 oli tapahtunut Hitlerin salamurhayritys, joka johti useiden osaavien puolustusvoimien johtajien teloittamiseen, mikä osaltaan oli heikentänyt Saksan asevoimia. Natsi-Saksa menetti johtajansa, kun Hitler teki itsemurhan sodan viime hetkillä.
Sodan päättymisen jälkeen voittaneet järjestivät Nürnbergin sotarikosoikeudenkäynnit, joissa syytettiin ja tuomittiin kansallissosialisteja. Osa tuomituista teloitettiin.
Sodan viime päivinä ja sen loputtua liittoutuneet, enimmäkseen neuvostojoukot, raiskasivat jopa kaksi miljoonaa saksalaisnaista. Asiasta vaiettiin aina 2000-luvun alkuun saakka, sillä saksalaisia ei oltu totuttu näkemään sodan jälkeen uhreina. Ensimmäinen tieteellinen tutkimus aiheesta valmistui vasta vuonna 2009.
Saksan valtakunnan organisaatioita kansallissosialistisella kaudella
Puolisotilaalliset
Poliisi
RSHA Reichssicherheitshauptamt (valtakunnan pääturvallisuusvirasto): turvallisuusorganisaatioiden keskusvirasto
Poliittiset järjestöt
Pópi Malliotáki
Pópi Malliotáki (, sukunimi usein muodossa Maliotáki, s. 16. lokakuuta 1971, Ierápetra, Kreikka) on kreikkalainen laulaja.
Porsanki
Porsanki (,, kveeniksi Porsanki ) on kunta Tromssan ja Finnmarkin läänissä Pohjois-Norjassa Porsanginvuonon sisäosien ympäristössä. Tammikuussa 2019 tehdyn väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 3 944 asukasta.
Kunta rajoittuu keskellä ja pohjoisessa Porsanginvuonoon, pohjoisessa Nordkappin eli Kapan kuntaan, idässä Lebesbyn ja Tenon kuntiin, etelässä Kaarasjoen kuntaan, lounaassa Alattion kuntaan, lännessä Kvalsundin eli Valasnuoran kuntaan, sekä luoteessa Moseijan kuntaan.
Porsangin kunnan viralliset kielet ovat norja, saame ja kveeni.
Luonto
Porsangin kunta ympäröi Porsanginvuonoa sen etelä-, länsi- ja itäpuolella. Porsanginvuono on Pohjois-Norjan pisin vuono, joka jakautuu kunnan alueella useisiin pienempiin vuonoihin tai lahtiin, kuten Lemmivuonoon (Vesterbotn), Sokkuvuonoon (Østerbotn) ja Leipovuonoon (Olderforden). Alueella on useita saaria, joista suurimmat ovat Taunusaari (Tamsøya) ja Vassa (Reinøya) sekä jokia, kuten Lemmijoki (Lakselva), Palojoki (Brennelva), Iso Karhujoki (Store Bjørnelva), Sappirjoki, Pyssyjoki (Børselva) ja Rautusjoki (Stabburselva), järviä, suoalueita ja tuntureita.
Kunnan korkein kohta on Rautusvuoman kansallispuistossa sijaitseva Čohkkarášša, jonka korkeus on 1138,9 metriä meren pinnan yläpuolella.
Porsangissa on hyvät edellytykset kalastukselle, metsästykselle ja tunturivaelluksille.
Kieli ja kulttuuri
Porsangin kunta on virallisesti kolmikielinen ja -kulttuurinen.
Asukkaista merkittävällä osalla on Ruijan suomalaiset sukujuuret. Kunnassa virallisen kielen ja Norjassa vähemmistökielen aseman saaneen kveenin kielen katsotaan koostuvan suomen kielen peräpohjalaisiin murteisiin kuuluvista ruijan murteista. Porsanki on nykyisin ainoa Norjan kunta, jossa kveenin kielellä on virallinen asema. Kunnassa sijaitsee muun muassa kveenin kielen ja kulttuurin keskus Kainun institutti. Yksityisessä Saarela Barnehage AS - Bærtua -päiväkodissa on mahdollista saada päivähoitoa ainakin osittain kveenin kielellä.
Merisaamelaista kulttuuria ja saamen kieltä Porsangin kunnassa edustaa muun muassa Pillavuonon kylässä sijaitseva Mearrasiida-keskus.
Norjan kielestä Porsangissa käytetään kirjanorjaa ja saamesta käytännössä pohjoissaamea. Kunnan verkkosivut on julkaistu norjan ja saamen kielillä, mutta ei kveeniksi. Kunnan alueella käytetään kolmikielisiä paikannimikylttejä kyliin tai taajamiin saavuttaessa , mutta muut tieopasteet ovat pääosin norjaksi ja joidenkin paikannimien osalta myös saameksi.
Vuonna 2018 porsankilaisista 82,8 % kuului Norjan kirkkoon ja 5,6 % muihin uskollisiin yhdyskuntiin.
Kunnassa järjestetään useita tapahtumia, kuten Midnattsrock ("Keskiyönrock"), Glad Lakselv ("Iloinen Lemmijoki"), Finnmark Fylkesrevyfestival, Fefo Cup, Storhallmesse, Snøscootermesse.
Väestö
Väkiluvun kehitysundefined
Sukupuolijakaumaundefined
Taajamaväestöundefined 1 Tiheään asutut (urbaanit) alueet.
Warhammer Online
Warhammer Online: Age of Reckoning (WAR) on MMORPG-peli, joka on Mythic EAn edellisen hittipelin, Dark Age of Camelotin tapaan erittäin RvR (Realm vs Realm, suom. valtakunta vs valtakunta) -painotteinen. Tämä tarkoittaa mm. sitä että pelaajilla on mahdollisuus vallata ja pitää hallussaan vastaliittouman tukikohtia ja kaupunkeja. Peli julkaistiin 18. syyskuuta 2008 ja sen palvelimet suljettiin lopullisesti 13. joulukuuta 2013.
Porsanki
Väestö
Väestö osa-alueittain
Warhammer Online
Pelissä pelataan Warhammer-maailmassa, jossa vallitsee jatkuva sota.
Porsanki
Väestö
Vuonna 2019 Porsangin kunta oli jaettu 22 osa-alueeseen, joista 19:ssä oli asutusta. Kuuden kuntalaisen osa-alue ei ollut tiedossa. Osa-alueen virallinen nimi sisältää koodin ja norjankielisen nimen, esimerkiksi 20200103 Børselv. Suomen/kveenin kieliset nimet on poimittu Norgeskart-karttapalvelusta.
Warhammer Online
Järjestyksen voimat
Empire: Ihmiset, aluksi pelattavat urat olivat Witch Hunter, Warrior Priest ja Bright Wizard. Knight of the Blazing Sun lisättiin peliin myöhemmin päivityksessä 1.1.
Porsanki
Kyliä ja paikkoja
Hesteniemi (Hestnes), Keisi (Kjæsklubben), Kenttä (Leirpollen), Kiksiniemi (Børselvnes), Lemmijoki (Lakselv), Lemmivuono (Vesterbotn), Leppivuono (Olderfjorden), Lottijoki (Brennelv), Louttijoki (Brennelv), Palojoki (Brennelv), Piesankoppa	(Ytre Leirpollen), Pillavuono (Billefjord), Pyssyjoki (Børselv), Ryssämarkka (Kistrand), Sarvesvuono (Kolvik), Smirvuono (Smørfjord), Sokkuvuono (Austerbotn), Suoluvuono (Holmfjord), Taumusaari / Tamsöijä (Tamsøya), Tuorisjoki (Tverrelva), Vassa (Reinøya), Väkkärä (Vækker)
Warhammer Online
Järjestyksen voimat
Dwarfs: Kääpiöt, aluksi pelattavat urat olivat Engineer, Runepriest ja Ironbreaker. Slayer lisättiin peliin myöhemmin päivityksessä 1.2.
High Elves: Korkeahaltiat, kouluttautuvat Swordmastereiksi, Shadow Warrioreiksi, White Lioneiksi ja Archmageiksi.
Jaana Sintonen
Jaana Katriina Sintonen (s. 10. elokuuta 1969 Lahti) on suomalainen kilpauransa lopettanut koripalloilija.
Warhammer Online
Kaaoksen voimat
Chaos: Myös ihmisiä, ainakin osittain. Urat: Marauder, Chosen, Zealot ja Magus.
Jaana Sintonen
Pelaajaura
SB-Girlsin kasvatti Sintonen aloitti pääsarjauransa Sampo Basketissa, jossa hän pelasi neljä kautta saavuttaen kaksi Suomen mestaruutta, kaksi SM-pronssia ja kaksi Suomen cup-mestaruutta. Syksyllä 1989 Sintonen siirtyi Turun Rientoon, jossa hän saavutti yhden Suomen mestaruuden, yhden SM-pronssin ja kerran Suomen cupin. Kauden 1990–1991 Sintonen pelasi Mercerin yliopistossa. Kauden 1993–1994 Sintonen pelasi Forssan Alussa, jossa voitti sekä Suomen mestaruuden että cupin. Seuraavat kaksi kautta hän edusti Tampereen Pyrintöä, minkä jälkeen hän kävi pelaamassa Saksassa ennen paluutaan Alkuun kolmen kauden ajaksi. Alku voitti jokaisella kaudella Suomen mestaruuden ja kerran Suomen cupin. Syksyllä 1999 Sintonen siirtyi Saksaan, DJK Aschaffenburgiin, jossa hän voitti kauden päätteeksi Bundesliigan hopeaa ja joka selviytyi Ronchetti Cupissa välieriin asti.
Sintonen pelasi Suomen maajoukkueessa vuosina 1987–2000 104 maaottelua 6,3 pisteen keskiarvolla. Hän kuului Suomen Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 2000 voittaneeseen joukkueeseen.
Warhammer Online
Kaaoksen voimat
Greenskins: Örkit ja hiidet, aluksi pelattavat urat olivat Black Orc, Sguig Herder ja Shaman. Choppa lisättin peliin myöhemmin päivityksessä 1.2.
Dark Elves: Pimeähaltiat, aluksi pelattavat urat olivat Disciple Of Khaine, Sorceress, Witch Elf. Blackguard lisättiin peliin myöhemmin päivityksessä 1.2.
S/S Wellamo (1907)
S/S Wellamo on vuonna 1907 Tampereella teräksestä hinaajaksi rakennettu höyrylaiva. Laivan pituus on 21,18 m, leveys 4,53 m ja syväys: 1,6 m.
Warhammer Online
Muuta
Warhammer Onlinen julkaisua siirrettiin useita kertoja alkuperäisestä julkaisuajankohdastaan.
Euroopassa pelin ennakkoon tilanneille tarjottiin 3 päivän ns. head-start joka mahdollisti pelin aloittamisen 3 päivää ennen virallista julkaisua. Tämä ei kuitenkaan toiminut suunnitelmien mukaisesti, vaan suurin osa pelaajista pääsi pelaamaan vasta head-startin toisena päivänä. GOA lahjoitti korvikkeeksi head-starttiin osallistuneille viikon maksutonta peliaikaa.
Betatestaajia Warhammer Onlinessa oli parhaimmillaan jopa 600 000. Vain kahden viikon jälkeen virallisesta julkaisupäivästä pelaajia oli maailmanlaajuisesti jo yli 750 000. Vuodenvaihteeseen mennessä pelaajamäärä oli laskenut kuitenkin 300 000:een.
Fine Gael
Fine Gael (lyh. FG) on irlantilainen keskusta-oikeistolainen puolue, joka on tällä hetkellä johtava hallituspuolue Oireachtasissa, Irlannin kansallisessa parlamentissa. Fine Gael on kuvaillut itseään "edistyksellisen keskustan" puolueeksi, ja sen on perinteisesti nähty edustavan maanviljelijöitä ja koulutettua kaupunkilaisväestöä.
Historia
Fine Gael perustettiin 8. syyskuuta 1933 Cumann na nGaedhaelin, Kansallisen keskustapuolueen ja Blueshirtsin (alun perin Army Comrades Association) yhdistyessä. Puolueen ensimmäiseksi johtajaksi valittiin Blueshirtsin Eoin O'Duffy. Kolmesta ryhmästä Cumann na nGaedhael omasi tuolloin pisimmän historian, kun taas keskustapuolue ja Blueshirts olivat varsin uusia toimijoita.
Puolueen juuret ovat taistelussa Irlannin itsenäisyystaistelun puolustamisessa ja Irlannin vapaavaltion kannattamisessa Irlannin sisällissodassa. Ideologia kiteytyy Irlannin kansallissankariin, Michael Collinsiin.
Enda Kennyn kausi
Enda Kenny oli ehdolla Fine Gaelin puheenjohtajaksi jo vuonna 2001 John Brutonin jouduttua eroamaan tehtävästä hävittyään häntä kohtaan esitetyn luottamusäänestyksen äänin 39–33. Puheenjohtajaäänestyksessä Kenny kuitenkin hävisi Michael Noonanille, jonka kausi puolueen johdossa jäi lyhyeksi Fine Gaelin kärsittyä siihen astisen historiansa surkeimman tuloksen vuoden 2002 vaaleissa. Pian vaalien jälkeen pidetyssä puoluekokouksessa Enda Kenny valittiin Fine Gaelin uudeksi puheenjohtajaksi. Valintansa jälkeen Kenny julisti Fine Gaelin suruajan olevan ohi, puolueen nousevan ylös maasta ja näyttävän sen olevan varteenotettava poliittinen voima.
Kennyn johtama Fine Gael -puolue voitti helmikuussa 2011 järjestetyt parlamenttivaalit. Siitä tuli parlamentin suurin puolue, mutta ei saavuttanut ehdotonta enemmistöä. Fine Gael aloitti hallitusneuvottelut Työväenpuolueen kanssa. Puolueet pääsivät sopuun koalitiohallituksen muodostamisesta 6. maaliskuuta. Vaalikampanjan aikana Kenny ilmaisi hänen tärkeimpiä tavoitteitaan olevan uudelleenneuvotella Irlannille järjestetyn usean miljardin euron pelastuspaketin ehdoista.
Ennen vuoden 2011 vaaleja Fine Gael oli ollut hallituksessa kuusi kertaa historiansa aikana. Jokaisella kerralla Fine Gael on toiminut päähallituspuolueena ja muodostanut hallituksen yhdessä Työväenpuolueen kanssa.
Vuoden 2016 parlamenttivaaleissa Kennyn johtama hallitus ei onnistunut säilyttämään enemmistöään, mutta Kenny piti asemansa taoiseachina sitoutumattomien parlamenttiedustajien ja oppositiopuolue Fianna Fáilin hiljaisella tuella. Vaalituloksen lisäksi Kennyn toiminta Irlannin poliisivoimiin kohdistuneiden kriisien hoidossa johti kuitenkin hänen asemansa heikkenemiseen puolueen sisällä. Lopulta kesällä 2017 Kenny ilmoitti eroavansa. Hän oli erotessaan pitkäaikaisin Fine Gael -taustainen taoiseach Irlannin historiassa. Kennyn tilalle puolueen johtoon ja taoiseachiksi nousi Leo Varadkar 14. kesäkuuta 2017.
Leo Varadkarin kausi
Kesäkuussa 2017 Leo Varadkarista tuli Fine Gael -puolueen johtaja ja Irlannin uusi pääministeri (taoiseach) edeltäjänsä Enda Kennyn erottua. Varadkar on ensimmäinen osittain intialaistaustainen ja ensimmäinen avoimesti homoseksuaalinen sekä tuolloin 38-vuotiaana kaikkien aikojen nuorin pääministeri Irlannin historiassa.
Helmikuussa 2020 pidettyjen parlamenttivaalien tulos oli historiallinen, sillä vasemmistolainen ja kansallismielinen Sinn Féin sai valeissa eniten ääniä. Keskustaoikeistolaiset Fine Gael ja Fianna Fáil ovat hallinneet Irlantia vuodesta 1922 saakka vuorotellen. Lopulta eniten paikkoja sai Fianna Fáil: 160-paikkaiseen parlamenttiin 38 edustajaa. Kansallismielinen ja vasemmistolainen Sinn Féin kasvatti paikkamääräänsä 37:ään, mikä on 14 edustajaa enemmän kuin vuoden 2016 vaaleissa. Pääministeri Leo Varadkarin Fine Gael -puolue sai parlamenttiin 35 edustajaa.
Kesäkuussa 2020 Fianna Fáilin puoluejohtajasta Micheál Martinista tuli Irlannin uusi pääministeri, kun pitkien neuvottelujen jälkeen muodostettiin yhteistyöhallitus Fine Gaelin ja Vihreän puolueen kanssa. Perinteiset kilpakumppanit Fianna Fáil ja Fine Gael eivät koskaan ennen olleet muodostaneet yhdessä hallitusta. Hallitussopimuksen mukaan Fine Gaelin johtajan Leo Varadkarin on tarkoitus palata taas pääministeriksi vuonna 2022.
Hajgiri
Hajgiri on Koillis-Intiassa sijaitsevan runsaasti heimokulttuureja sisältävän alueen, Tripuran yksi tunnetuimpia intialaisia kansantansseja. Tanssia esittävät yleensä nuoret tytöt jumalatar Lakshmin kunniaksi järjestetyssä seremoniassa jotta saataisiin varmistettua hyvä viljasato. Tanssiin kuuluu mm. tasapainotaiteilua erilaisin välinein esimerkiksi pulloihin sijoitettujen palavien kynttilöiden kantamista pään päällä ruukkujen päällä tanssien. Tripuralaisten heimojen jäsenet (yleisimmin Riang-heimon jäsenet) tanssivat Intian pääfestivaalien aikoina juuri näitä tansseja omilla pihoillaan.
S/S Wellamo (1846)
S/S Wellamo valmistui Englannissa vuonna 1846 Hackman ja Co:n tilauksesta. Wellamo liikennöi Helsingistä Haminan ja Viipurin kautta Pietariin. Laiva liikennöi reitillä vuoteen 1854, jolloin se myytiin Lyypekkiin.
Space Shot
thumb|Space Shot (nyk. "Raketti") [[Linnanmäki|Linnanmäellä]] Space Shot on vapaapudotustorni, jota valmistaa amerikkalainen huvipuistolaitevalmistaja S&S Sansei Technologies. Laite on tornityyppinen laite joka käyttää paineilmaa laukaistakseen matkustajat tornin huipulle ja hidastaakseen vapaata pudotusta kevyin pomppauksin takaisin lastausalueelle. Suomessa tällainen laite on Linnanmäellä ja se käyttää nimeä Raketti.
Laitteen toiminta
thumb|Laitteen toimintaperiaate Mekaniikka käsittää keskustornin, jonka ympärillä on tornin ympärillä liikkuva vaunu. Vaunussa on istuinrivejä, joilla matkustajat istuvat kasvot ulospäin tornista. Tornin sisällä on iso pilarinen putkijärjestelmä. Pääputkessa on vaijeri joka on kiinnitetty mäntään toisesta päästään ja tornin ympärillä olevaan vaunuun toisesta päästään.
Lastausasennossa istuinvaunu on tornin juurella ja mäntä on tornin huipulla putken sisällä. Kun laite on lastattu, vaunua nostetaan hieman ylöspäin maasta ja lastatut penkit punnitaan jotta saadaan laskettua tieto siitä, paljonko painetta tarvitaan laukaisemaan matkustajat turvallisesti tornin huipulle. Ilmajärjestelmän lataamisen jälkeen paineistettu ilma päästetään keskimmäiseen putkeen jolloin se painaa putkessa olevaa mäntää nopeasti alaspäin. Kun mäntä liikkuu alaspäin, se vetää kaapelia alaspäin väkipyörän yli ylhäällä, nostaen tornin ulkosyrjällä olevaa vaunua ylöspäin.
Kun ilma on poistettu painejärjestelmästä, vaunu laskeutuu alaspäin palauttaen männän takaisin putken yläpäähän. Kun mäntä liikkuu ylöspäin, ilma putken sisällä paineistuu ja laajenee, aiheuttaen sen, että vaunu ponnahtaa takaisin ylöspäin muutaman kerran. Jokaisen pompun aikana venttiili putken päässä päästää pois paineilmaa jolloin aina seuraava ponnahdus pienenee kunnes vaunu laskeutuu takaisin lastausalueelle.
Alla on kuvin selitetty laitteen toiminta:
Tietokonejengi (televisiosarja)
Tietokonejengi-televisiosarjaa (Whiz Kids ) esitettiin Suomessa Mainos-TV:llä vuonna 1984. Ohjelma kertoi amatöörihakkereista ja -etsivistä koostuvan jengin seikkailuista. Sarjaan oli kopioitu ideoita Sotaleikit-elokuvasta.
Pääosaesittäjiin kuuluivat Matthew Laborteaux, Dan O'Herlihy, Todd Porter ja Andrea Elson.
Lattianpesijät
Lattianpesijät kuuluu Juho Rissasen vuoden 1908 suurehkoihin kansankuvaus töihin. Se maalattiin Nilsiässä Heikkilän talossa, todennäköisesti jo vuonna 1907. Rissanen asui Heikkilän isossa maalaistalossa kaikkiaan kaksi vuotta. Maalauksessa malleina ovat alushameisillaan nilsiäläiset Anna Kainulainen edessä ja Erikka Lipponen taempana. Noina aikoina maalaistuvissa oli maalaamattomat lattiat, jotka puhdistettiin vedellä ja hiekalla puhtaan valkoisiksi. Pesun jälkeen ne kuivattiin luutuilla. Isoissa tuvissa pesijöitä saattoi olla useita ja he kulkivat tällöin säännöllisenä rintamana tuvan laidasta laitaan. Juho Rissanen ikuisti lattianpesijät patsasmaisiksi vahvarakenteisiksi naisiksi. Heissä on sanottu olevan ikuista kuin vanhojen jumalattarien kiveen veistettyä olemusta.
Lattianpesijät oli mukana Rissasen Pariisin Syyssalongin- töissä vuonna 1908. Täällä esittämiensä kolmentoista vesiväri- ja öljymaalauksen avulla Rissanen pääsi Syyssalongin jäsenistöön yhdessä kahdeksan muun suomalaistaiteilijan kanssa. Tämä toi hänellekin oikeuden asettaa sinne jatkossa töitä ilman juryä. Ulkolainen, eikä suomalainenkaan lehdistö ei kuitenkaan täysin ymmärtänyt Rissasen töitä tuona vuonna. Niitä mainittiin koviksi, raskasliikkeisiksi, karkean realistisiksi, symbolisia ihmishahmoja (ei liikkuvia) sisällään pitäviksi, yksitoikkoisiksi. Toisaalta kirjoitettiin, että niissä oli persoonallisuutta, suurta tyyliä, koskettavuutta, erään kirjoittajan mukaan niitä oli "lopulta vaikea saada mielestä pois". Syyssalongin pääsihteeri Etienne Avenard antoi näistä uusista teoksista positiivisen arvion, mutta toivoi silti lisää väriä taiteilijan seuraaviin töihin.
Muita tuona vuonna Pariisin Syyssalongissa olleita Rissasen töitä olivat: Ruumiinpesijät, Seulojatar, Rauta kaulassa, Pajassa, Lepäävä Seppä, kaksi Paja- tutkielmaa, Sepän pää, kaksi henkilötutkielmaa Nilsiän alttaritaulumaalausta verten, Kuppari sekä tutkielma Lapsuuden muisto. Rissanen oli ollut vuonna 1900 Pariisissa mukana Pariisin maailmannäyttelyssä Suomen paviljongissa viidellä teoksella sekä kansainvälisessä Grand Palais des Champs-Èlysèessä Venäjän osastossa. Maailmannäyttely oli ollut tuolloin Rissaselle menestys, jossa "hienostuneet ranskalaiset kilvan ihailivat nuorta Rissastamme" Eino Leinon mukaan. Nyt vuoden 1908- töistä kuului useammanlaisia lausuntoja.
WikiScanner
WikiScanner eli Wikipedia Scanner on Virgil Griffithin (s. 1983) laatima tietokoneohjelma, jonka avulla voidaan pyrkiä selvittämään, mitkä tahot muokkaavat Wikipediaa anonyymisti. Griffith latasi tietokoneelle tietosanakirjan erottaen XML-pohjaiset tiedot nimettömistä muutoksista artikkeleissa ja muokkaajien käyttämistä IP-osoitteista. Lopulliseksi tietokannan kooksi tuli 34,4 miljoonaa muokkausta, jotka oli tehty 2,6 miljoonasta organisaatioille tai yksityisille kuuluvasta osoitteesta. Griffith teki internetiin hakupalvelun, josta voi helposti hakea esimerkiksi organisaatioiden kuten Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelun (CIA), Microsoftin tai Yhdysvaltain kongressin tekemiä muutoksia.
Muokattuja artikkeleita
CIA:n muokkaamiksi uskotaan joitain Yhdysvaltain presidenteistä kertovia artikkeleita, artikkelia Iranin presidentistä Mahmud Ahmadinežadista sekä lisäys Tähtien sota -elokuvan valosapelitaisteluun. Vatikaanin uskotaan poistaneen Sinn Féinin johtajaan Gerry Adamsiin liitetystä epäilystä, joka koski 1970-luvulla tehtyä kaksoismurhaa.
Toinen sortokausi
Toinen sortokausi oli Suomen historiassa sortokausiksi kutsutun ajanjakso﻿n jälkimmäinen vaihe vuosina 1908–1917, jolloin Venäjä pyrki merkittävästi kaventamaan Suomen autonomiaa.
Toinen sortokausi alkoi ﻿Pjotr Stolypinin tultua Venäjän pääministeriksi ja hänen toteuttaessaan vuoden 1908 uuden Suomen asiain esittelyjärjestyksen, jonka jälkeen Suomea ﻿hallittiin enemmän Venäjän ministerineuvoston kautta. Aikaisemman käytännön mukaan suomalainen ministerivaltiosihteeri oli esitellyt Venäjän keisarille ne ﻿Suomea koskevat lakiasiat, jotka tulkittiin kuuluviksi yleisvaltakunnallisiin asioihin. Uuden esittelyjärjestyksen jälkeen tämä valta oli Venäjän ministerineuvostolla. Vuonna 1910 annettiin laki yleisvaltakunnallisesta lainsäädännöstä, joka käytännössä riisti Suomen senaatilta ja eduskunnalta lähes kaiken lainsäädäntövallan. Sen turvin säädettiin vuonna 1912 myös yhdenvertaisuuslaki, joka antoi Venäjän kansalaisille Suomessa samat oikeudet kuin Suomen alamaisilla oli, äänioikeutta lukuun ottamatta. Tämä mahdollisti venäläisten nimittämisen korkeisiin virkoihin Suomessa.
Ensimmäisen sortokauden aikana merkittävässä roolissa olleen ﻿myöntyväisyyssuuntauksen kannattajat menettivät toisen sortokauden kuluessa uskonsa myöntyväisyyden hyödyllisyyteen ja lähentyivät passiivisen vastarinnan kannattajia. Toisen sortokauden loppuvaiheiden aikana Suomessa syntyi sotilaalliseen vastarintaan valmistautunut jääkäriliike. Ensimmäinen maailmansota esti ﻿suureksi venäläistämisohjelmaksi nimitetyn ohjelman toteuttamisen. Toinen sortokausi päättyi Pietarissa maaliskuussa 1917 tapahtuneeseen helmikuun vallankumoukseen, jonka jälkeen Venäjän uudet vallanpitäjät palauttivat Suomen autonomian vuotta 1899 edeltäneessä laajuudessaan.
Suomen asema Nikolai II:n hallitsijakauden aikana 1894–1917
thumb|upright|Nikolai II 1898 Nikolai II:n hallitsijakauden aikana Suomen erityisasema ja autonomia joutuivat monien sortotoimenpiteiden kohteiksi.
Toisen sortokauden alkaessa Venäjällä olivat päässeet johtoasemaan kiihkokansalliset ja taantumukselliset piirit, duumassa valtaa pitivät nationalistiset puolueet, jonka johdosta sortotoimenpiteet varsinkin Suomea kohtaan olivat entistä voimakkaampia.
Venäjän valtakunnanduumassa Stolypin piti 18. toukokuuta 1908 kiihkoisan puheen, jossa hän hahmotteli ohjelmansa Suomea varten. Puheessaan hän korosti halituksensa pyrkimystä kukistaa kaikki vallankumoukselliset pyrkimykset ja totesi ettei yhteisvaltakunnallisen lainsäädännön voimaansaattaminen Suomessa edellytä maan oman eduskunnan hyväksymistä.
Ensimmäisen sortokauden aikana noussut epäluulo ja katkeruus myöntyväisyyssuunnan ja passiivisen vastarinnan puolueiden välillä jatkui melkein heikentymättömänä. Työväestö alkoi kulkea omaa tietään. Epäsopua työväestön ja porvarillisen tahon välille toivat perättömät huhut, jotka pelottelivat vuoden 1905 suurlakon aikana saatujen myönnytyksien heikentämisellä.
Suomen asiain esittelyjärjestys 2.6.1908
1. elokuuta 1891 annetun asetuksen mukaan suomalaisen ministerivaltiosihteerin oli asianomaisten venäläisten ministerien kanssa keskusteltava Venäjän etuja koskevista asioista, ennen kuin asiat oli lopullisesti esitetty keisarille. Vain kenraalikuvernöörillä oli oikeus esitellä Suomen asiat suoraan keisarille. Suomalainen ministerivaltiosihteeri sai ratkaista mitkä asiat olivat yleisvaltakunnallista laatua. Stolypin tahtoi saada Suomen asiain valvonnan Venäjän ministerineuvoston alaisuuteen perustellen, että siten estettäisiin suomalaisella taholla tapahtuvat Venäjän etujen loukkaukset. Venäjän finanssiministeri Kokovtsov oli eri mieltä asiasta.
Uusi esittelyjärjestys vahvistettiin 2. kesäkuuta 1908. Se tuotti Suomelle suuria vaikeuksia. Muodostettiin Suomen komitea, jossa jäseninä olivat Suomen autonomista asemaa vastustavat virkamiehet. Asetus sai aikaan sen, että Suomea hallittiin enemmän Venäjän ministerineuvoston kautta, kun aikaisemmin keisari oli hallinnut suoraan. Käytännössä melkein kaikki Suomea koskevat lakiasiat tulkittiin kuuluviksi yleisvaltakunnallisiin asioihin, jotka piti alistaa neuvoston kontrolliin. Venäjän ministerineuvosto tuli tosiasiassa Suomen korkeimman hallituselimen asemaan. Tämä järjestys hidasti valtiollista toimintaa Suomessa. Asiat ruuhkautuivat ministerineuvostoon, ja Suomen valtiokoneisto uhkasi pysähtyä. Muutos oli toimeenpantu ilman eduskunnan suostumusta ja sitä kuulematta.
19. kesäkuuta 1908 senaatti lähetti hallitsijalle lausunnon, jossa tuotiin esille suomalaisten näkökohdat. Siinä mainittiin että Suomen autonomisen aseman eräs keskeinen kohta on Suomen viranomaisten suora suhde hallitsijaan.
Asevelvollisuutta koskeva julistuskirja 7.10.1909 ja sotilasmiljoonat
Julistuskirjassa käsiteltiin asevelvollisuuspalveluksen korvauksena maksettavaa 10 miljoonan markan vuosittaista summaa, joka määrättiin nousemaan vuosittain miljoonalla, aina 20 miljoonaan summaan asti.
Vanhasuomalainen tynkäsenaatti erosi sotilasmiljoona-asian tähden. Sen jälkeen nimitettiin Venäjällä palvelleita suomalaisia upseereja senaattiin, tätä uutta senaattia kutsuttiin amiraalisenaatiksi ja sapelisenaatiksi.
Korouoma
Korouoma on Posion kunnassa sijaitseva rotkolaakso ja luonnonsuojelualue. Se on harjualueineen noin 30 kilometriä pitkä ja muutamia satoja metrejä leveä. Kanjonin pohja on suhteellisen tasainen, ja siinä virtaa mutkitteleva (meanderoiva) Korojoki, joka laskee Kemijokeen Rovaniemen puolella. Korouomaa reunustavat kalliot, joista pieni osa on pystysuoria seinämiä, kohoavat jopa 130 metriä uoman pohjaa ylemmäksi. Monimuotoisessa luonnossa elää monia harvinaisiakin kasvi- ja eläinlajeja.
Toinen sortokausi
Nevan miljoonat 30.10.1908
Heinäkuussa 1904 Nikolai II oli määrännyt että Suomesta Pietariin menevä rata piti yhdistää Venäjän rataverkkoon. Sen vuoksi suomalaisten piti maksaa neljäsosa tarvittavista yhdistämiskustannuksista, 6 670 000 markkaa.
Korouoma
Alue on maastonmuodoiltaan ja maisemaltaan jylhä. Luonnonsuojelualueen tavoitteena on vanhojen luonnonmetsien, lehtojen ja kallioiden lajiston suojelu.
Toinen sortokausi
Nevan miljoonat 30.10.1908
Suomen kenraalikuvernööri Böckmann odotti hermostuneena senaatin päätöstä asiasta.
Korouoma
Korouoman alue tarjoaa mahdollisuudet luonnon tarkkailuun, kalastukseen ja luonnon käytön kulttuurihistoriaan tutustumiseen.
Toinen sortokausi
Nevan miljoonat 30.10.1908
Stolypin ja hänen ystävänsä olettivat kyseessä olevan vaarallisen kapinahankkeen, jonka johdosta Pietarissa oli pidetty sotilaallinen neuvottelu, jossa läsnä olivat Helsingin ja Viaporin korkeimmat sotapäälliköt, joita valmisteltiin sotatoimia varten. Viaporista Helsinkiin suunnattua järeätä tykistöä piti lisätä ja Helsingin pommittamista suunnitella. Samaten korkea-arvoisia venäläisiä suunniteltiin evakuoitavaksi Viaporiin.
Senaatti kuitenkin hyväksyi 10. lokakuuta 1908 Nevan miljoonien maksamisen, ja Stolypin sai huomata, että hänen suomalaiset tiedottajansa olivat johtaneet hänet harhaan. Suomen eduskunnan suostumusta maksuun ei hankittu.
Yhtenäistämistoimenpiteet Franz Albert Seynin aikana 1909
Yhtenäistämistoimenpiteet aloitettiin jälleen 1909, nyt Franz Albert Seynin alaisuudessa. Uusi sortokausi alkoi keisarin alistaessa Suomen asiat valtakunnan ministerineuvostolle. Tänä aikana venäläiset pyrkivät erottamaan Viipurin läänin Suomen yhteydestä perustellen aiettaan Pietarin turvallisuuden vaatimuksilla. Venäjän kansallinen duuma otti Suomen asiat alaisuuteensa vuonna 1910.
Korouoma
Historia ja suojelutoimenpiteet
Ihminen on vaikuttanut Korouoman alueella 1800-luvun loppupuolelta lähtien. Sen metsiä on käytetty taloudellisesti hyväksi ja puita on uitettu Korojoessa ja sen sivujoissa. Uitosta on jäänyt jälkeen uittajien kotuksen ja uittorännin jäänteet.
Toinen sortokausi
Yhtenäistämistoimenpiteet Franz Albert Seynin aikana 1909
Uusi esittelyjärjestys ja sen soveltaminen maanvuokralain toimenpanoon vaikeutti perustuslaillisten senaattorien toimintaa, jonka tähden he erosivat vuonna 1909. Senaatin oikeusosasto erosi kokonaisuudessaan. Jäljelle jäi vain vanhasuomalaisista muodostunut tynkäsenaatti.
Korouoma
Historia ja suojelutoimenpiteet
Rotkolaakson pohjalla ovat lampaat ja karja laiduntaneet, ja niityiltä on saatu heinää karjalle. Ylimääräiset heinät varastoitiin latoihin ja ladon pohjia onkin vielä jokivarressa. Osa ladoista on korjattu ja Korouoman luonnonniittyjä hoidetaan yhä vuosittain niittämällä.
Pianosonaatti nro 11 (Mozart)
400px|thumb|Sonaatin kolmannen osan alku.
Wolfgang Amadeus Mozartin Pianosonaatti nro 11 A-duuri (KV 331) on kolmiosainen teos, jonka Mozart sävelsi luultavasti Wienissä tai Salzburgissa vuoden 1783 tienoilla. Teoksen kolmatta osaa "Alla Turca" ("Turkkilainen marssi", "Turkkilainen rondo") esitetään usein yksin. Osa jäljittelee turkkilaisten janitsaarisoittokuntien musiikkia, joka oli muodissa säveltämisen aikoihin.
Korouoma
Historia ja suojelutoimenpiteet
Korouoman alueesta on vuonna 1996 suojeltu 26 neliökilometrin laajuinen osa vanhojen metsien suojelualueena. Korouoman lehdot on suojeltu lehtojensuojeluohjelmassa, ja sen kanssa osittain päällekkäinen Korouoma-Jaakonkangas alue kuuluu Natura-ohjelmaan.
Toinen sortokausi
Yhtenäistämistoimenpiteet Franz Albert Seynin aikana 1909
thumb|left|upright|Venäläinen valtiomies [[Pavel Miljukov.]]
Korouoma
Geologia
thumb|300px|Jääseinä Korouomassa. Korouoma sijaitsee Posion kunnan länsiosassa. Se on noin 30 kilometriä pitkä ruhjelaakso ja kulkee luode-kaakkosuunnassa. Korouoma sijaitsee keskellä satoja miljoonia vuosia vanhaa kallioperän ruhjevyöhykettä, joka kulkee Rovaniemeltä Kemijokilaaksoa pitkin Auttiin ja Auttikönkäälle ja sieltä Kuusamoon.
Toinen sortokausi
Yhtenäistämistoimenpiteet Franz Albert Seynin aikana 1909
Seynin harjoittamaa Suomen oikeuksien sortamista vastustivat vuonna 1910 venäläiset Mihail Stahovitš, joka kuului valtakunnanneuvostoon ja josta sittemmin tuli Suomen kenraalikuvernööri, sekä valtakunnan duumassa pitämässään puheessaan kadettipuolueen johtaja, professori Pavel Miljukov.
Korouoma
Geologia
Korouoman keskipaikkeilla laakso kapenee varsinaiseksi kanjoniksi. Tämä osuus on kymmenen kilometriä pitkä, noin 500 metriä leveä ja  100–130 metriä ympäröivän maaston alapuolella. Kanjonin seinämät ovat paikoin lähes pystysuoria ja useita kymmeniä metrejä korkeita. Jyrkänteiltä laskevat pienet purot jäätyvät talvisin jääputouksiksi, jotka säilyvät sulamatta kevääseen. Korouoman pohja on melko tasainen ja leveydeltään noin 200̣–500 metriä. Pohjan keskellä on kapea Korojoki, joka virtaa kohti luodetta. Pohja on osittain soistunut.
Toinen sortokausi
Yleisvaltakunnallinen lainsäädäntäjärjestys 30.6.1910
Nikolai II nimitti 1908 Venäjän ministerineuvoston esityksestä erityisen Stolypinin johtaman konferenssin Suomen asioita varten. Huhtikuussa 1909 konferenssin esityksen johdosta perustettiin venäläis-suomalainen komitea, jonka puheenjohtajaksi valittiin valtakunnan kontrollööri P. A. Haritonov. Suomalaisia jäseniä olivat Johansson, E. N. Setälä, August Nybergh, Robert Hermanson sekä Ernst Gustaf Palmén. Venäläisten mielipide tuli komitean päätökseksi. Eduskunnalle annettiin vuoden 1910 valtiopäiville lausunnon antamista varten Stolypinin allekirjoittama ”Ministerineuvoston puheenjohtajan ehdotus, niiden Suomea koskevien lakien ja asetuksien säätämisen järjestyksestä, joilla on yleisvaltakunnallinen merkitys”. Se perustui Haritonovin komitean venäläisten osallistujien lausuntoihin.