cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Moskova (Petsamo)
Talvi- ja jatkosota
Koltat asuivat vuosina 1946–1948 Luttojoen varrella, jonne heidät oli tarkoitus myös aluksi asuttaa. Alue ei kuitenkaan olisi pystynyt elättämään kaikkia Petsamon kolmea kolttayhteisöä. Ja niinpä heidät asutettiin useampaan paikkaan Inarin kunnan alueelle. Moskovan koltat hajaantuivat Nellimiin ja Sevettijärvelle.
Purppurapääkottarainen
Purppurapääkottarainen (Hylopsar purpureiceps) on kottaraisten heimoon kuuluva afrikkalainen varpuslintu.
Levinneisyys
Purppurapääkottaraista tavataan laajalla alueella Afrikan keskiosissa. Lajin on raportoitu olevan paikallisesti yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Holmogoryn piiri
Holmogoryn piiri on kunnallispiiri Arkangelin alueella Venäjällä. Alueen keskiosassa Vienanjoen ja sen sivujokien Pinegan ja Jemtsan rannoilla sijaitsevan piirin pinta-ala on 16 800 neliökilometriä. Asukkaita on 27 300 henkeä (vuonna 2009).
Vuonna 1929 perustetut Holmogoryn ja Jemetskin piirit yhdistettiin vuonna 1959 Holmogoryn piiriksi, jonka hallinnollinen keskus on Holmogoryn kylä. Piiriin kuuluu 18 kuntaa:
Oz – ihmeiden maailma
Oz – ihmeiden maailma on vuonna 1985 ensi-iltansa saanut elokuva, joka on epävirallinen jatko-osa Victor Flemingin vuonna 1939 ohjamaan Ihmemaa Oz -elokuvaan. Elokuvan tuotti Walt Disney Pictures.
Norjan laivaston korvetit
Tämä on luettelo Norjan laivastossa palvelleista korveteista. thumb|KNM Ellida 1896
Ursula ja Sabina Eriksson
Ursula ja Sabina Eriksson (s. 1967) ovat ruotsalaiset kaksossiskot, jotka nousivat yleiseen tietoisuuteen Englannissa vuonna 2008 yhden ihmisen kuolemaan johtaneen tapahtumasarjan seurauksena. Varmoja syitä tapahtumille ei ole pystytty selvittämään, mutta taustalla oli harvinainen harhaluuloisuushäiriö, jonka vuoksi molemmat siskokset olivat tilapäisesti mielisairaita. Huumeet tai alkoholi eivät liittyneet tapaukseen millään tavoin.
Linja-automatkalla Liverpoolista Lontooseen naiset jätettiin kyydistä Stoke-on-Trentin lähellä oudon käytöksen takia, minkä jälkeen he juoksivat useita kertoja moottoritielle ja jäivät lopulta tiellä liikkuneiden ajoneuvojen alle. Ursula loukkaantui vakavasti, Sabina vastusti ensiapua ja hyökkäsi poliisin kimppuun. Hänet pidätettiin lyhyeksi aikaa mutta vapautettiin pian, ja eräs paikallinen henkilö tarjosi hänelle yöpaikan. Tämän henkilön Sabina myöhemmin tappoi provosoimattomassa hyökkäyksessä.
Taustaa
Ursula ja Sabina Eriksson viettivät lapsuutensa Sunnen kunnassa Länsi-Ruotsissa köyhissä olosuhteissa. Paikalliset ikätoverit pitivät heitä outoina ja heitä kiusattiin. Siskokset jättivät Ruotsin vuonna 2003, Sabina muutti Irlantiin ja Ursula Yhdysvaltoihin. Naiset tapasivat toisensa uudelleen Irlannissa, ja he matkustivat Liverpooliin toukokuussa 2008. Sabinalla oli Irlannissa aviomies ja kaksi lasta, jotka eivät tienneet hänen lähteneen Englantiin siskonsa kanssa.
Live at Brixton Academy (Pendulumin albumi)
Live at Brixton Academy on Pendulum-yhtyeen konserttitallenne vuodelta 2009. Julkaisu sisältää samassa paketissa CD:n ja DVD:n, jonka ohjasi Paul Caslin. Livemateriaali tallennettiin Lontoon Brixton Academyssä 4.–5. joulukuuta 2008.
Clark Gregg
Clark Gregg (s. 2. huhtikuuta 1962 Boston, Massachusetts) on yhdysvaltalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja ohjaaja.
Gregg syntyi Bostonissa, Massachusettsissa ja varttui aikuiseksi Chapel Hillissä, Pohjois-Carolinassa. Hän on esiintynyt pienissä rooleissa useissa elokuvissa kuten Lovely & Amazing, In Good Company ja Ihmisen tahra sekä televisiosarjoissa kuten Will & Grace, Sports Night, Sinkkuelämää ja West Wing. Hän myös käsikirjoitti vuoden 2000 trillerin Salaisuus pinnan alla ja on ohjannut elokuvan Choke.
2000-luvulla Gregg on esittänyt agentti Phil Coulsonia Marvel Comicsin sarjakuviin pohjautuvissa elokuvissa Iron Man, Iron Man 2, Thor, The Avengers ja Captain Marvel sekä S.H.I.E.L.D. Agentit -televisiosarjan pääosassa. Lisäksi hän on toiminut hahmon ääninäyttelijänä Disney XD:n animaatiosarjassa Ultimate Spider-Man sekä Disney+-animaatiosarjassa What If...?.
Gregg oli naimisissa näyttelijä Jennifer Greyn kanssa vuodesta 2001 vuoteen 2020. Pariskunnalla on joulukuussa 2001 syntynyt tytär.
José Cañas Ruiz-Herrera
José Alberto Cañas Ruiz-Herrera (s. 27. toukokuuta 1987 Jerez de la Frontera, Cádiz, Andalusia, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa serbialaista Belgradin Punaista tähteä ja on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura
Cañas pelasi viimeisen juniorivuotensa Betisissä 2004–2005. Vuosina 2005–2007 hän pelasi Betis C:ssä ja vuosina 2006–2010 Betis B:ssä, jossa hänelle merkittiin 79 Segunda División B:n ottelua ja neljä maalia. Kauden 2008–2009 lopulla Cañas pääsi edustusjoukkueeseen ja pelasi ensimmäisen ottelunsa Primera Divisiónissa 3. toukokuuta 2009 Atlético Madridia vastaan. Betis putosi kauden päätteeksi Segunda Divisióniin. Seuraavalla kaudella Cañas ei pelannut yhtään ottelua edustusjoukkueessa, mutta kaudella 2010–2011 hän pääsi pelaamaan 15 ottelua. Kauden päätteeksi Betis nousi kahden vuoden tauon jälkeen Primera Divisióniin, jossa Cañas pelasi kauden 2011–2012 aikana 22 ottelua.
Francis Teke Lysinge
Francis Teke Lysinge (s. 28. joulukuuta 1938) on kamerunilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 17. huhtikuuta 1966 ja nimitettiin Mamfen hiippakunnan johtoon 9. helmikuuta 1999. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Christian Wiyghan Tumi, jota avustivat Paul Mbiybe Verdzekov ja Pius Suh Awa.
Kuparipyrstökottarainen
Kuparipyrstökottarainen (Hylopsar cupreocauda) on kottaraisten heimoon kuuluva afrikkalainen varpuslintu.
Levinneisyys
Kuparipyrstökottaraista tavataan Sierra Leonessa, Liberiassa, Guineassa, Norsunluurannikolla ja Ghanassa. Lajin on kuvattu olevan yleinen. Sitä kuitenkin uhkaa metsien häviäminen, joten se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Kip Kay
thumb|Kip Kay Kip Kedersha (s. 12. joulukuuta 1957 Short Hills, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen tee-se-itse-videoiden tekijä. Vuonna 2008 hänestä tuli MetaCafen jäsen ja hän ansaitsi yli 120 000 dollaria opetusvideoillaan. Kip Kay kuvaa tee-se-itse-videoita siitä, miten ihmiset voivat käyttää uudelleen tavallisia joka kodin tavaroita, kuten taskulamppuja tai aurinkolaseja. Tammikuussa 2011 hänen YouTube-videonsa ylittivät kolmen miljoonan katsojan rajan.
Adam Lepa
pienoiskuva|Adam LepaAdam Antoni Lepa (17. maaliskuuta 1939 Łódź – 27. huhtikuuta 2022) oli puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Łódźin hiippakuntaan Jan-Wawrzyniec Kulik 18. maaliskuuta 1962. Hänet nimitettiin Łódźin vihkipiispaksi ja Regianan titulaaripiispaksi 4. joulukuuta 1987. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. tammikuuta 1988. Pääkonsekraattorina toimi Józef Glemp, jota avustivat Józef Rozwadowski ja Władysław Ziółek.
Francisque Sarcey
Francisque Sarcey, kirjailijanimi Satané Binet, (8. lokakuuta 1827 Dourdan, Ranska – 16. toukokuuta 1899 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen kirjailija. Hän kävi École normalen ja aloitti sen jälkeen opettajana maaseudulla, mutta vapaamielisyytensä vuoksi hän joutui vainon kohteeksi ja erosi 1858. Sen jälkeen hän keskittyi journalismiin.
Sarcey aloitti Le Figarossa, jossa hän kirjoitti myönteisesti vastaanotettuja kuvauksia maaseudulta kirjoittajanimellä Satané Binet. Sen jälkeen hän työskenteli useissa lehdissä. Jo 1859 hän oli löytänyt oman alansa: teatterikritiikin, jota hän alkuun kirjoitti L’opinion nationaleen, sitten vuodesta 1867 kuolemaansa saakka Le Tempsiin, ja sinä aikana hän saavutti suurimman maineensa ja nousi ainutlaatuiseksi auktoriteetiksi. Hän teki vaikutuksen suureen yleisöön mutta herätti sympatiaa kaikissa piireissä. Hän käytti mielellään henkilökohtaista sävyä, kertoi likinäköisyydestään ja muista ominaisuuksistaan ja oli ylipäänsäkin olemukseltaan, käytökseltään ja mielipiteiltään porvarillinen. Hän sai siitä nimityksen "Sarcey-setä".
Sarcey oli myös suosittu luennoitsija. Yleisö seurasi kiinnostuneena pyylevää, hyväntuulista vanhaa herraa, joka elehti vilkkaasti, puhui nokkelasti ja suorasukaisesti kaikesta mahdollisesta, ei aina aivan korrektisti mutta aina selkeäsanaisesti, ja itse hän uskoi olevansa oikeassa. Aikapulan vuoksi hän ei pyynnöistä huolimatta halunnut julkaista teatteriartikkeleitaan koottuina, ja siksi hänen elinaikanaan julkaistu tuotantonsa on aika suppea.
Sariola (Kalevala)
Sariola on suomalaisessa mytologiassa esiintyvä paikannimi. Erityisesti Sariola esiintyy Kalevalassa Pohjolan rinnakkaisnimenä ja tarkoittaa silloin Jäämerta, jota kuviteltiin jähmettyneeksi mereksi. Sana on väännös sanasta sarajas, joka on vanhin meren nimitys suomensukuisissa kielissä ja on indoiranilaista alkuperää.
Sielut kulkevat sateessa
Sielut kulkevat sateessa on Pasi Ilmari Jääskeläisen vuonna 2013 ilmestynyt kolmas romaani. Kirjan julkaisi Atena.
Johanna Manninen (korkeushyppääjä)
Johanna Perkiö (o.s. Manninen, s. 18. huhtikuuta 1968 Tampere) on entinen suomalainen korkeushyppääjä.
Seututie 186
Seututie 186 on Salosta Kiskon, Karjalohjan ja Mustion kautta Inkoon satamaan kulkeva seututie. Tien pituus on 67 kilometriä. Tielle pääsee liittymään Salon eteläpuolelta kantatieltä 52, valtatieltä 25 sekä Inkoosta kantatieltä 51. Kantatien 51 ja Valtatien 25 liittymäkohtiin on rakennettu eritasoliittymät.
Johanna Manninen (korkeushyppääjä)
Manninen on koulutukseltaan ekonomi. Hänen isänsä Juhani Manninen on pituushypyn Suomen mestari ja olympiaedustaja.
Seututie 186
Tie on kaksikaistainen, päällystetty ja monin paikoin mutkainen ja mäkinen. Heikkokuntoisin osuus Mustiosta Inkooseen on päällystetty uudelleen kesällä 2016. Kiskon ja Karjalohjan välillä on myös pitkähkö hirvivaara-alue. Salon ja Karjalohjan välillä on kesäaikaan 100 km/t nopeusrajoitus. Tiellä on Mustion kohdalla ohituskaista, joka on suunniteltu poistettavaksi jossain vaiheessa.
Metafyysisiä esseitä
Metafyysisiä esseitä on S. Albert Kivisen vuonna 1999 ilmestynyt kirjoituskokoelma. Artikkelit käsittelevät metafysiikkaa kuten Kivisen ontologista kantaa, onttista kommunismia.
Seututie 186
Tien osoitenimi vaihtelee useita kertoja koko matkan aikana. Salosta Uudenmaan maakunnan rajalle asti tien osoitenimi on Kiskontie. Uudenmaan rajalta Skönvikenin kohdalle asti osoitenimi on Mustiontie. Skönvikenin kohdalta valtatien 25 eritasoliittymälle Mustioon tien osoitenimi on Salontie. Valtatien 25 ja kantatien 51 eritasoliittymien välillä tien osoitenimi on Eteläinen Salontie. Kantatien 51 eritasoliittymältä tien päätepisteeseen osoitenimi on Satamatie.
Historia
Seututie 186 on rakennettu 1960-luvun lopun ja 1980-luvun alun välillä osin korvaamaan vanhoja maanteitä ja osin reitille, josta puuttui tieyhteys. Salon ja Mustion välinen osa valmistui 1970-luvulla. Mustion ja Inkoon välinen osa on alun perin 1960-luvulla rakennettua Inkoon satamaan johtanutta seututietä 112. Viimeinen osuus tiestä 186 valmistui 1980-luvulla korvaamaan reitillä kierrellyt yhdystie 1121. Tällöin seututie 112 muutettiin loppumaan tiehen 186 ja numerointia Inkoossa muutettiin. Tuolloin myös tien linjausta Mustiossa siirrettiin lännemmäksi, ja teiden 53 (nykyinen 25) ja 186 risteys rakennettiin eritasoliittymäksi. Aiemmin tie oli myös melko suosittu vaihtoehtoinen reitti Helsingin ja Salon välillä, mutta valtatien 1 valmistuminen moottoritieksi on hiljentänyt sitä merkittävästi.
Palvelut
Kiskon keskustaajama Toijassa on Neste-huoltoasema, kahvila-ravintola sekä ruokakauppa.
Nähtävyydet
Tärkein tienvarren nähtävyys on Mustion linna- ja ruukkialue.
Marko Salo
Marko Salo (8. elokuuta 1964 – 23. maaliskuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja (tenori) ja yksi suomalaisen musiikkiteatterin uranuurtajista.
Salo aloitti opinnot Sibelius-akatemiassa vuonna 1986. Oopperalaulajaksi Salo kouluttautui 1990-luvun alussa opettajinaan muun muassa Matti Tuloisela, Peter Lindroos sekä hänen oma isänsä Jorma Hynninen.
Marko Salo menehtyi aivokalvontulehdukseen 40-vuotiaana maaliskuussa 2005. Hän sairasti AIDS -tautia.
Ritsa (järvi)
thumb|250px|Näkymä Ritsajärvelle. Ritsa (abhaasiksi Риҵа, georgiaksi რიწა) on vuoristojärvi Georgiaan kuuluvassa, mutta de facto itsenäisessä Abhasian tasavallassa. Se sijaitsee Lašipse-joen laaksossa Gagran vuoriharjanteen itäpuolella 950 metrin korkeudella merenpinnasta. Järven pinta-ala on 1,49 neliökilometriä, keskisyvyys 63 metriä ja suurin syvyys 116 metriä. Ritsa laskee Jupšaran ja Bzybin kautta Mustaanmereen.
Järvi ympärillä on Ritsan luonnonsuojelualue. Kauniiden maisemiensa ansiosta se on suosittu matkailukohde. Rannalla sijaitsevat Ritsa-Avadharan kivennäisvesikylpylä sekä Stalinin ja Brežnevin huvilat.
Tom Harald Hagen
Tom Harald Hagen (s. 1. huhtikuuta 1978 Grue, Norja) on norjalainen jalkapalloerotuomari. Hänestä tuli kansainvälinen erotuomari vuonna 2009.
Hagen tuomitsi ensimmäisen ottelunsa Norjan pääsarjassa Tippeligaenissa vuonna 2006. Hän pääsi tuomitsemaan vuoden 2010 Norjan cupin loppuottelua, jossa kohtasivat Strømsgodset IF ja Follo FK.
Ensimmäisen ottelunsa Mestarien liigassa Hagen tuomitsi 19. lokakuuta 2011, jossa vastakkain olivat AC Milan ja FK BATE.
Springfield (Minnesota)
Springfield on kaupunki Minnesotan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kaupungissa asui arviolta 2 004 asukasta vuonna 2019 ja sen pinta-ala on 4,86 neliökilometriä.
Springfieldin kylä perustettiin vuonna 1881, vaikkakin siellä asuttiin jo vuonna 1865. Nykyisen Springfieldin alueen ensimmäisiä asukkaita olivat Skandinaviasta, Irlannista ja Saksasta saapuneet uudisasukkaat, joiden joukossa olivat muun muassa John Burns ja hänen veljensä Daniel. Vuonna 1873 alueelle rakennettiin taloja sekä rautatieasema, jolle annettiin nimeksi ”Burns”. Alue autioitui vuonna 1877, mutta kaksi vuotta myöhemmin siellä asui jo yli 250 asukasta. Alueella oli tuolloin neljä kauppaa, koulu, kaksi kirkkoa sekä lääkäri. Kaksi vuotta myöhemmin alue julistettiin kyläksi ja se sai nykyisen nimensä. Springfieldistä tuli kaupunki vuonna 1923.
Springfield esiintyy televisiosarjassa Pieni talo preerialla useassa jaksossa yhtenä Walnut Groven lähikaupungeista.
Andy Linden
Andy Linden (5. huhtikuuta 1922 – 10. helmikuuta 1987) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui Indianapolis 500 -kilpailuun seitsemän kertaa kausilla 1951–1957. Hän saavutti yhteensä viisi pistettä ajamalla neljänneksi vuoden 1951 kilpailussa ja viidenneksi vuoden 1957 kilpailussa. Hän oli kuudes vuoden 1955 kilpailussa. Hän starttasi toisesta lähtöruudusta vuoden 1952 kilpailussa, jossa hän keskeytti öljyvuotoon kierroksella 20. Hän oli aikansa nuorin pisteille ajanut kuljettaja ennen Bobby Ballia.
Livertäjät
Livertäjät (Lalage) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintusuku. Livertäjien sukuun kuuluu BirdLifen mukaan 18 lajia. Toisissa lähteissä sukuun on esitetty erilaisia lajimääriä.
Danmarks Radio
thumb|250px|Danmarks Radion nykyinen pääkonttori DR-Byen. thumb|250px|Danmarks Radion lähetyskeskus Radiohuset. Danmarks Radio (DR) on Tanskan kansallinen yleisradioyhtiö. Yhtiö perustettiin huhtikuun alussa vuonna 1925 nimellä Statsradiofonien. Vuonna 1959 nimeksi tuli Danmarks Radio ja vuonna 1996 alettiin käyttää pelkkää lyhennettä DR.
DR on Tanskan vanhin ja suurin sähköisen median toimija. Danmarks Radio oli yksi niistä 23 yleisradioyhtiöstä, jotka perustivat EBU:n vuonna 1950. Nykyisin DR ylläpitää neljää FM-radioasemaa, lukuisia digiradioasemia ja kuutta televisioasemaa. Lisäksi Danmarks Radiolla on kattava internetpalvelu.
Radio
DR pitää yllä yhteensä kymmentä radiokanavaa, joista ensimmäinen perustettiin jo vuonna 1926. Kanavia ovat:
Televisio
Yhtiöllä on seitsemän televisiokanavaa, joista ensimmäinen aloitettiin pilottiprojektina vuonna 1949.
Juhani Ruohonen
Juhani Ruohonen (s. 24. lokakuuta 1947 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa ja SM-liigassa vuosina 1965–1980 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Ruohonen edusti koko pääsarjauransa ajan Tampereen Koo-Vee:ta. Hän pelasi SM-sarjassa ja SM-liigan runkosarjassa yhteensä 393 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 35 + 35 = 70 ja jäähymääränsä 142 minuuttia. SM-liigan pudotuspeleissä hän pelasi viisi ottelua ja kokosi niissä tehopisteet 1 + 2 = 3 sekä jäähyminuutteja 16. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1968 sekä saavutti lisäksi SM-pronssin vuonna 1977. Toimi myös Ilveksen liigajoukkueen toisena valmentajana 1982-86. Voitti 1983 Ilveksessä pronssia ja 1985 kultaa. Valmensi myös Ilveksen B-junioreita 1989-1992. Vuonna 1990 joukkue voitti kultaa.
Sojuz T-5
Sojuz T-5 oli Neuvostoliiton miehitetty avaruuslento, jossa avaruusalus telakoitui Saljut 7 -avaruusasemaan. Kaksi kosmonauttia vietti tuolloin ennätykselliset 211 vuorokautta avaruudessa – aluksen lähtö tapahtui 14. toukokuuta 1982 ja paluu 27. elokuuta 1982, kosmonauttien palatessa toisella aluksella. Lennon radiokutsu oli Elbrus (Эльбру́с).
Kosmonautit lähettivät avaruusasemalta 17. toukokuuta 28 kilogrammaa painavan radioamatöörien nanosatelliitin. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun avaruuslentäjä lähettää satelliitin avaruusalukselta. Progress 13 -rahtialus toi Saljutille muun muassa 300 litraa vettä tämän mission aikana ja myös rahtialukset Progress 14, 15 ja 16 täydensivät mission varusteita sen kestäessä.
Empire Earth: The Art of Conquest
thumb|Kuvankaappaus pelistä pelin voittohetkellä Empire Earth: The Art of Conquest, myös nimellä AoC, on virallinen lisäosa peliin Empire Earth. Mad Doc Software kehitti sen ja se julkaistiin Yhdysvalloissa 17. syyskuuta vuonna 2002. Peli julkaistiin Euroopassa myöhemmin samana vuonna ja sen jälkeen Japanissa. The Gold Edition of Empire Earth, joka sisältää sekä alkuperäisen Empire Earthin ja Art of Conquest -lisäosan, julkaistiin 6. toukokuuta 2003.
Art of Conquest sisälsi muutamia uusia ominaisuuksia Empire Earthiin verrattuna: uusia yksiköitä, uusia sivilisaatioita (Japani ja Korea), sivilisaatioiden erikoisvoimia ja uusia sankariyksiköitä. Art of Conquest sisältää myös uusia tehtäviä: Ancient Rome, World War II, ja 24th Century Mars.
Aiheesta muualla
Empire Earth
Juhani Manninen
Eero Juhani Manninen (s. 4. toukokuuta 1941 Toivakka) on suomalainen yleisurheilija, jonka päälaji urallaan oli pituushyppy.
Manninen kilpaili Rooman 1960 olympialaisten pituushypyssä mutta karsiutui loppukilpailusta. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän saavutti pronssia vuosina 1961 ja 1965. Hän edusti Suomea seitsemässä aikuisten maaottelussa.
Seuratasolla Manninen edusti Toivakan Rivakkaa ja Tampereen Pyrintöä. Hän voitti pituushypyn miesten Suomen mestaruuden 19-vuotiaana vuonna 1960; samana vuonna hän voitti myös nuorten Suomen mestaruuden kuten vielä vuonna 1961. Aikuisten SM-pronssia hän saavutti vuosina 1961 ja 1965. Tampereen Pyrinnön joukkueessa hän saavutti 4 × 100 metrin viestijuoksussa SM-hopeaa vuonna 1968 ja SM-pronssia vuonna 1969.
Mannisen ennätys pituushypyssä on 768 cm ja 100 metrin juoksussa 10,8 s.
Manninen on ammatiltaan peruskoulunopettaja ja hän on toiminut Kaukajärven ja Kämmenniemen koulun rehtorina. Hänen tyttärensä Johanna Manninen on korkeushypyn Suomen mestari.
Bzipi
Bzipi tai Bzyb(,, historiallisesti კაპოეტისწყალი, Kapoetistsqali) on joki Georgiaan kuuluvassa, mutta de facto itsenäisessä Abhasian tasavallassa. Se saa alkunsa Kaukasuksen etelärinteiltä ja laskee Mustaanmereen Pitsundan lähellä. Bzipi on Abhasian pisin joki. Sen pituus on 112 kilometriä ja sadealueen laajuus 1 510 neliökilometriä. Suuresta sademäärästä johtuen se on hyvin runsasvetinen. Sivujoen Jupšaran yläjuoksulla sijaitsee vuoristojärvi Ritsa. Bzipi on koskenlaskijoiden suosima matkailukohde.
Pitkä vaalea mustakenkäinen
Pitkä vaalea mustakenkäinen (Le Grand blond avec une chaussure noire) on Yves Robertin ohjaama ranskalainen komediaelokuva vuodelta 1972. Ohjaaja on tehnyt myös käsikirjoituksen yhdessä Francis Veberin kanssa. Elokuvan pääosissa näyttelevät Pierre Richard, Mireille Darc ja Bernard Blier.
Tarinassa pahaa-aavistamaton viulisti Perrin (Richard) joutuu tietämättään vakoiluosapuolten sekavan välienselvittelyn pyörteisiin.
Musiikki
Elokuvan musiikin on säveltänyt Vladimir Cosma, ja sen esittää tuolloin suosittu panhuilunsoittaja, romanialainen Gheorghe Zamfir. Koska päähenkilö on orkesteriviulisti, elokuvassa kuullaan myös katkelmia klassisen musiikin teoksista.
Esitykset Suomessa
Elokuva sai teatteriensi-iltansa Suomessa 1973, ja se on esitetty Suomen televisiokanavilla elokuussa 1986 (Yle TV2) ja joulukuussa 1994 (Yle TV1).
Vastaanotto ja jälkimaine
Pitkä vaalea mustakenkäinen palkittiin Hopeisella karhulla vuoden 1973 Berliinin elokuvajuhlilla.
Helsingin Sanomien tv-arvostelussa 1986 Mikael Fränti piti elokuvaa hupaisana kertakäyttökomediana, joka ”tarjoaa hauskoja oivalluksia ja vähän purevaa piruiluakin” etenkin Ranskan poliisitoimen suuntaan.
Jatko-osat ja uusintaversio
Elokuva sai monia jatko-osia ja jäljittelijöitä, kuten Pitkän vaalean mustakenkäisen paluu (Le retour du grand blond, 1974), Pitkä vaalea punatukkainen (La moutarde me monte au nez, 1974), Pitkä vaalea pinteessä (Le Jouet, 1976) ja Olen ujo... mutta paranemaan päin (Je suis timide... mais je me soigne, 1978), videona nimellä Pitkän vaalean kosto (Video-opas 2/5 tähteä). Monet muutkin Pierre Richardin pääosan ja olemuksen varaan rakennetut komediat saivat ranskaksi tai muilla kielillä nimiä, joissa esiintyvät sanat ”pitkä vaalea”, vaikkei tarinoilla tai Robertin kulloisellakin hahmolla ole välttämättä tekemistä tämän ”alkuperäisen” elokuvan kanssa. Myös Robertin hahmon nimi François Perrin toistuu monissa myöhemmissä Francis Veberin kirjoittamissa komedioissa muidenkin kuin Robertin näyttelemänä.
Turekin piirikunta
Turekin piirikunta on yksi Ison-Puolan voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 83 894. Piirikuntaan kuuluvat kahdeksan kuntaa ovat Brudzew, Dobra, Kawęczyn, Malanów, Przykona, Tuliszków, Turek ja Władysławów. vasen|pienoiskuva|220px|Piirikunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa Turekin piirikunnassa arvioitiin olevan 83 894 asukasta, joista 51 prosenttia naispuolisia ja 49 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 84 711 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 73 889 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioidaan vuoden 2019 lopussa muodostaneen 19,1 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 60,9 prosenttia ja eläkeikäisten 19,9 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,7 vuotta. Elävänä syntyneiden määräksi arvioitiin 816 lasta.
Strömsundin kunta
thumb|right|250px|Bredgårdsgatan kunnan keskustaajamassa, taustalla Grand Hotel. thumb|right|250px|[[Hällingsåfalletin vesiputous entisen Frostvikenin kunnan alueella.]]
Strömsundin kunta on Jämtlandin läänissä sijaitseva Ruotsin kunta. Maakuntajaossa se kuuluu Jämtlandiin, Ångermanlandiin ja Lappiin. Kunnan keskustaajama on Strömsund.
Kunnan maapinta-ala on 10 464,65 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 11 473 henkeä (31.12.2021).
Strömsund on lääninsä pohjoisin kunta, ja lännessä se rajoittuu Norjaan. Pinta-alaltaan Strömsund on Ruotsin kuudenneksi suurin kunta. Sen läpi kulkevat Inlandsbanan-rautatie ja maantiet E-45, 342 ja 345.
Vuonna 2007 kunnassa oli 47,54 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 0,4 prosenttia kunnan maapinta-alasta.
Kunnassa sijaitsevat Fångsjönin kalliomaalaukset, jotka on luokiteltu muinaisjäännöksiksi.
Kuntajaon kehitys
Vuoden 1952 kuntauudistuksessa muodostettiin seuraavat "suurkunnat": Tåsjön maalaiskunta liitettiin Fjällsjön maalaiskuntaan vuonna 1967. Fjällsjö ja Tåsjö kuuluivat aiemmin Västernorrlandin lääniin, mutta ne siirrettiin Jämtlandin lääniin vuonna 1971. Samana vuonna maalaiskunnat muutettiin kunniksi. Vuonna 1974 perustettiin nykyinen Strömsundin kunta yhdistämällä Strömin, Frostvikenin, Hammerdalin ja Fjällsjön kunnat. Uusi kunta sai nimekseen Strömsund keskustaajamansa mukaan. Strömsund oli taajaväkinen yhdyskunta vuosina 1901–1962 ja Hammerdal vuosina 1941–1965.
Muodostamisensa aikoihin uudessa kunnassa oli noin 17 600 asukasta, joten väkiluku on vähentynyt yli 5 000 asukkaalla 1970-luvun puolivälin jälkeen. Strömsundin kunta on leimallisesti haja-asutusaluetta. Taajamissa asuu 60 % väestöstä; keskustaajaman osuus kunnan väestöstä on 28 %.
Vaakuna
Kaikilla Strömsundin alueella sijainneilla maalaiskunnilla oli käytössään vaakuna.
Väestönkehitys
Kunnan väestö taustan mukaan on esitetty seuraavassa taulukossa.
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 80 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 0,7 prosenttia kunnan väestöstä.
Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 2,5 prosenttia kunnan asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin kunnassa asui 119 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 0,7 prosenttia kunnan väestöstä.
Vuoden 2011 lopussa kunnan väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
Elinkeinot
Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo kunnassa sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan kunnassa asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus- ja kierrätysteollisuus, energia- ja ympäristöyritykset sekä rakennusteollisuus. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden elinkeino on tuntematon.
Taajamat
Kunnassa on 7 taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 55,7 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 5 400 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Entiset taajamat
Ruotsissa on tilastoitu taajamaväestö aikaisemmin myös vuosina 1960, 1965, 1970, 1975, 1980, 1990, 1995, 2000 ja 2005. Jonakin tai joinakin näistä vuosista kunnassa on ollut myös seuraavan luettelon mukaiset taajamat, jotka eivät enää ole taajamia:
Pientaajamat
Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Entiset pientaajamat
Ruotsissa on tehty tilastoja pientaajamista aikaisemmin myös vuosina 1990, 1995, 2000 ja 2005. Seuraavat paikkakunnat ovat olleet pientaajamia jonakin tai joinakin vuosina vuosien 1995, 2000 ja 2005 aikana, mutta ne eivät olleet pientaajamia vuonna 2010:
Kunnanvaltuusto
Ruotsissa valitaan joka neljäs vuosi edustajat valtiopäiville, aluevaltuustoihin ja kunnanvaltuustoihin. Seuraavassa taulukossa on esitetty valtiopäivillä edustettuina olevien puolueiden saamat valtuustopaikat Strömsundin kunnanvaltuustossa vuodesta 1973 lähtien.
Piirit
thumb|right|250px|Kartta Strömsundin kunnan piireistä.
Vuodesta 2016 alkaen kunta on jaettu seuraaviin piireihin:
Seurakunnat
Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
Historialliset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri", joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Sorsan I hallitus
Sorsan I hallitus oli Suomen tasavallan 56. hallitus, jonka muodostivat SDP, Keskustapuolue, RKP ja LKP. Paasion II hallituksen eron jälkeen aloittanut hallitus toimi 4. syyskuuta 1972 – 13. kesäkuuta 1975 ja nousi Suomen siihen saakka toiseksi pitkäikäisimmäksi hallitukseksi vuosina 1932–1936 istuneen Kivimäen hallituksen jälkeen.
Hallituksen muodostaminen ja toiminta
Vain kolme vuotta aikaisemmin, kesäkuussa 1969, SDP:n puoluesihteeriksi valittu ja suurelle yleisölle siihen saakka täysin tuntematon Kalevi Sorsa oli lyhyessä ajassa noussut poliitikkona asemaan, jonka saavuttamiseen useimmilta muilta oli mennyt vuosikymmeniä, ja ohittanut Ahti Karjalaisen presidentti Urho Kekkosen luottomiesten joukossa. Edellisessä Paasion hallituksessa Sorsa oli toiminut keskeisellä ulkoministerin paikalla. Edellisen pääministerin Rafael Paasion ehdotuksesta Kekkonen nimitti Sorsan hallitustunnustelijaksi elokuun alussa 1972, ja kuukauden kestäneiden neuvottelujen jälkeen ministerilista ja hallitusohjelma olivat valmiit.
SDP:n eduskuntaryhmän valitsemien ministerien joukossa opetusministeri Ulf Sundqvistia ja oikeusministeri Matti Louekoskea pidettiin Sorsan luottomiehinä, mutta heidän poliittinen kokemuksensa oli vähäinen. Työministeri Valde Nevalainen ja toinen valtiovarainministeri Esko Niskanen olivat kokeneita poliitikkoja, mutta heidän suhteensa pääministeriin olivat ongelmalliset. Keskusta olisi halunnut jäädä kaksien tappiollisten eduskuntavaalien jälkeen oppositioon, mutta presidentti Urho Kekkonen pakotti sen menemään mukaan hallitukseen. Liberaaleja edustaneella liikenneministeri Pekka Tarjanteella ei ollut päivääkään ministerikokemusta, kun taas RKP:sta tulivat mukaan puolueen kestoministerit, kauppa- ja teollisuusministeri Grels Teir ja puolustusministeri Kristian Gestrin. Hallitus aloitti toimintansa hyvien taloudellisten näkymien alla, jotka mahdollistivat kalliidenkin sosiaalisten uudistusten, kuten eläkepaketin ja kansanterveyslain toteuttamisen. Sorsan hallitus alkoi myös suunnitella suuria investointeja teollisuuteen. Suomen ensimmäinen neuvostovalmisteinen ydinvoimala oli jo rakenteilla Loviisassa, ja toinen oli jo tilattu. Hallitus ajautui kuitenkin ongelmiin taloudellisen tilanteen muututtua 1973–1974 Lähi-idän öljykriisin myötä. Hallitus joutui rajoittamaan maan rahankäyttöä. Sorsan I hallitus erosi keväällä 1975 Keskustan edus­kunta­ryhmän ilmoitettua, ettei se voinut hyväksyä kehitysalueita koskevia lain­säädäntö­hankkeita sellaisina kuin hallitus­puolueet olivat asiasta sopineet. Tasavallan presidentti hajotti eduskunnan määräämällä eduskuntavaalit syyskuulle 1975. Sorsan hallituksen jälkeen vaaleihin ja heti niiden jälkeiseen aikaan saakka istui virkamiehistä koostunut Liinamaan hallitus
Kokoonpano
Lähde:
Mikkelin Passarit
Mikkelin Passarit on mikkeliläinen lentopalloseura. Se perustettiin vuonna 1994, kun Mikkelin Lentopallo -73 ja Mikkelin Vauhdin lentopallojaosto siirsivät kaiken toimintansa yhden seuran hoidettavaksi. Seuralla on sekä miesten että naisten edustusjoukkueet, jotka pelaavat kaudella 2019–2020 miesten 3-sarjassa ja naisten 2-sarjassa.
Klaus Mahlamäki
Klaus Mahlamäki (s. 23. elokuuta 1949) on suomalainen kilpauransa lopettanut koripalloilija.
Seurajoukkueet
Mahlamäki on Karkkilan Urheilijoiden kasvatti ja voitti seurassa A-poikien Suomen mestaruuden vuonna 1968. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa kaudella 1968–1969, jolloin hän teki 18-vuotiaana keskimäärin 15,8 pistettä ottelua kohden Karkkilan sijoittuessa historiansa ensimmäisellä SM-sarjakaudella neljänneksi. Seuraavaksi kaudeksi Mahlamäki aloitti varusmiespalveluksensa Santahaminan urheilukomppaniassa, mistä hänet houkuteltiin Tapion Honkaan, jossa hän ensimmäisellä kaudellaan voitti Suomen mestaruuden ja pelasi EuroCupia Italiassa. Mahlamäki vietti myös Hongassa vain yhden kauden ja palasi kaudeksi 1970–1971 Karkkilan Urheilijoihin, jossa hän teki edelliskauden tapaan keskimäärin 19,3 pistettä ottelua kohden. Tämä oli myös hänen uransa korkein ottelukohtainen pistekeskiarvo.
Kauden 1971–1972 päätyttyä Mahlamäki jatkoi uraansa Playhongassa, jossa hän voitti sekä cup-mestaruuden että Suomen-mestaruuden kaudella 1973–1974. Lisäksi hän voitti cup-mestaruuden kahdesti vuosina 1974–1975 sekä kolmannen Suomen-mestaruutensa kaudella 1974–1975. Mahlamäki lopetti pääsarjauransa kauden 1976–1977 päätteeksi.
Maajoukkue
Vuonna 1968 Kalevi Tuominen nosti tuntemattomiksi jäänein perustein 18-vuotiaan, vain yhden kauden miesten SM-sarjassa pelanneen, Mahlamäen miesten maajoukkueeseen olympiakarsintoihin. Miesten maaotteludebyyttinsä Mahlamäki teki toukokuussa Georgiaa vastaan. Tšekkoslovakiassa karsintoihin valmistautunut Suomi jäi Sofiassa pelatuissa karsinnoissa ilman olympiapaikkaa, minkä jälkeen Mahlamäki liittyi Suomen U18-maajoukkueen mukaan Viron- ja Neuvostoliiton-harjoitusmatkoille. Hän kuului Suomen U18-maajoukkueen kokoonpanoon ikäluokan saman vuoden EM-kilpailuissa Espanjan Vigossa, missä Suomi sijoittui kahdeksanneksi.
Méxicon 1968 olympiakarsintojen jälkeen maajoukkueen päävalmentajaksi tuli Robert Petersen. Pääasiassa hänen alaisuudessaan Mahlamäki toimi maajoukkueen kapteenina vuodet 1972–1977. Mahlamäki edusti Suomea vuoden 1977 EM-kilpailuissa, joissa hän teki keskimäärin 6,6 pistettä ottelua kohden. Pisteiden valossa turnauksen parhaassa ottelussaan hän teki 18 pistettä Tšekkoslovakiaa vastaan. Mahlamäki päätti maajoukkueuransa EM-kilpailuihin tehtyään lopettamispäätösensä jo ennen lopputurnausta perhe- ja toimeentulosyistä. . Kaiken kaikkiaan Mahlamäki pelasi miesten maajoukkueessa 134 ottelua.
Pelityyli ja ominaisuudet
Mahlamäki pelasi maajoukkueessa pelintekijänä, mutta seuratasolla Karkkilassa hän pelasi lähempänä koria: 187-senttisenä eli tuona aikanakin verrattain lyhyenä hän täydensi korinaluspelaamistaan "taistelutahdolla".
Yksityiselämä
Mahlamäki siirtyi työelämään kansakoulun käytyään ja työskenteli Eirikuvalla ja Luhdalla. Valmentaja-Petersen houkutteli aikanaan Mahlamäkeä hakemaan suomalaispelaajille tuttuun yhdysvaltalaiseen Brigham Youngin yliopistoon, mitä Mahlamäki ei omien sanojensa mukaan uskaltanut tehdä: myöhemmin hänen Anu-tyttärestään tuli Yhdysvalloissa opiskellut ammattilaiskoripalloilija ja naisten maajoukkueen kapteeni. Espoossa asunut Mahlamäki jatkoi eläköidyttyään työntekoa omistamassaan paikallisessa kahvilakioskissa.
Demetrious Johnson
Vapaaottelu
Johnson otteli ensi kerran huhtikuussa 2007, jolloin hän voitti Brandon Fiedsin 17 sekunnissa ensimmäisessä erässä. Johnson otteli sittemmin vaihtelevasti pienissä promootioissa, kuten AX Fighting Championships, KOTC ja Genesis.
WEC
Johnson sai sopimuksen WEC:hen voitettuaan AFC 68 -tapahtumassa Jesse Brockin tyrmäyksellä ensimmäissä erässä. Ensimmäisen ottelunsa hän kävi 24. huhtikuuta 2010 Brad Pickettiä vastaan. Hän hävisi kamppailun tuomariäänin. Johnson otteli vielä kaksi ottelua, ennen kuin WEC siirtyi UFC:n omistukseen. Hän voitti syyskuussa Nick Pacen tuomariäänin ja marraskuussa Damacio Pagen giljotiinikuristuksella kolmannessa erässä.
UFC
Johnson kohtasi ensimmäisessä ottelussaan entisen HERO'Sin keskisarjan mestarin Norifumi Yamamoton, joka otteli myös ensimmäistä kertaa UFC:ssä. 5. helmikuuta 2011 käyty kamppailu päättyi Johnsonin voittoon tuomariäänin. Hän voitti myös toisen kamppailunsa toukokuussa Miguel Torresia vastaan tuomariäänin.
Haastaminen kääpiösarjan mestaruudesta
Johnson pääsi voittojen myötä haastamaan Dominick Cruzin kääpiösarjan mestaruudesta. Cruz oli aiemmin voittanut mestaruuden Scott Jorgensenia vastaan ja puolusti voitokkaasti kerran aikaisemmin Urijah Faberia vastaan. Mestaruuskamppailu käytiin 1. lokakuuta 2011 UFC Live: Cruz vs. Johnson -tapahtumassa, jossa Johnson hävisi kamppailun tuomariäänin.
Kärpässarjan mestaruus
Hävityn mestaruuskamppailun jälkeen Johnson osallistui UFC:n järjestämään ensimmäiseen kärpässarjan turnaukseen. Turnaus käytiin neljän ottelijan välillä pudotuspelillä. Johnson kohtasi Ian McCallin maaliskuussa 2012 ja heidän välinen kamppailu päättyi tasapeliin, jonka myötä heidän välille järjestettiin uusintaottelu. Uusinta käytiin kesäkuussa 2012, jossa Johnson voitti kamppailun tuomariäänin ja eteni turnauksen loppuotteluun. 22. syyskuuta 2012 Torontossa käydyssä kärpässarjan loppuottelussa Johnson kohtasi Joseph Benavidezin, jonka hän voitti hajaäänin.
AOC
AOC tai AoC voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Demetrious Johnson
Kärpässarjan mestaruus
Johnson puolusti ensimmäistä kertaa mestaruuttaan 26. tammikuuta 2013 John Dodsonia vastaan. Hän voitti UFC on Fox: Johnson vs. Dodson -tapahtumassa käydyn kamppailun tuomariäänin. Se palkittiin myös Illan kamppailu bonuksella.
27. heinäkuuta 2013 Johnson puolusti toista kertaa mestaruuttaan. Hän sai vastaansa kolmatta UFC-otteluaan otelleen John Moragan. UFC on Fox: Johnson vs. Moraga -tapahtumassa käyty kamppailu päättyi Johnsonin voittoon viidennessä ja viimeisessä erässä käsilukolla. Hänen voitto palkittiin myös Illan luovutus bonuksella.
Johnson puolusti kolmannen kerran mestaruuttaan Joseph Benavidezia vastaan, jota vastaan hän oli otellut kärpässarjan ensimmäisestä mestaruudesta. Ottelu käytiin 14. joulukuuta 2013 UFC on Fox: Johnson vs. Benavidez 2 -tapahtumassa. Viisieräinen ottelu päättyi Johnsonin tyrmäysvoittoon ensimmäisessä erässä. Voitto palkittiin Illan tyrmäys bonuksella.
14. kesäkuuta 2014 Johnson puolusti mestaruuttaan Ali Bagautinovia vastaan. Bagautinov oli ennen UFC:hen siirtymistä Fight Night -organisaation kärpässarjan mestari, jota hän oli puolustanut kolmesti ennen siirtymistään UFC:hen. UFC 174 -tapahtumassa käyty kamppailu päättyi Johnsonin voittoon tuomariäänin.
Johnsonin seuraava mestaruuden puolustaminen tapahtui 27. syyskuuta 2014 Chris Cariasoa vastaan. Cariaso oli voittanut 2009 ISCF:n kääpiösarjan mestaruuden ja oli otellut UFC:ssä kymmenen ottelua vuodesta 2011 lähtien. Kahden perättäisen tappion jälkeen Cariaso oli voittanut kolme ottelua perättäin, joista viimeinen päättyi Louis Smolkaa vastaan hajaäänin. Johnson voitti kamppailun toisessa erässä kahden minuutin jälkeen kimuralla.
Alcatraz – kohtaloni
Alcatraz – kohtaloni (Murder in the First) on Marc Roccon ohjaama tositapahtumiin perustuva vuonna 1995 ensi-iltansa saanut elokuva. Elokuva kertoo nuoresta Henri Youngista, joka joutuu pikkurikkeestä vankilaan ja päätyy pahamaineiselle Alcatrazin vankilasaarelle.
Young joutuu pakoyrityksessä toverinsa Rufus McCainin petoksen kohteeksi ja joutuu sen seurauksena kolmeksi vuodeksi eristyksiin, jossa hän vähä vähältä menettää mielenterveytensä. Päästyään eristyksistä hän tappaa McCainin vartijoiden silmien edessä.
Young joutuu oikeuteen, ja käsittelyä pidetään muodollisuutena. Hänet tuomitaan kuitenkin vain taposta, ja valamiehistö tekee vetoomuksen Alcatrazin olojen ja johdon tutkimisesta. Young kuljetetaan Alcatraziin kärsimään tuomiotaan, ja hän kuolee pian sinne saapumisensa jälkeen.
Elokuva ja todellisuus
Tositapahtumiin verrattuna elokuvan käsikirjoitukseen on tehty muutoksia. Todellisuudessa Young oli vanha rikollinen, joka oli tehnyt murhankin. Hän vietti eristyksessä vain muutaman kuukauden ja tappoi McCainin vasta vuoden kuluttua, eikä filmissä esitettyyn tapaan heti päästyään eristyksestä. Ja toisin kuin elokuvassa, hän ei kuollut vankilassa pian sinne palattuaan, vaan kärsi vankilassa elinkautista murhasta vuoteen 1972, jolloin hänet vapautettiin, eikä hänen myöhemmistä vaiheistaan tiedetä mitään. Hän oli syntynyt 1918.
Elokuvan valmistumisen jälkeen apulaisjohtaja, joka vastasi muun muassa Youngin oloista, tuomitaan virkavirheestä ja erotetaan. Myöhemmin myös eristyksissä pitäminen kielletään lailla.
Vuoden 2016 nuorten talviolympialaisten mitalitaulukko
Vuoden 2016 nuorten talviolympialaisten mitalitaulukko sisältää osan mitaleista ja mitalisteista vuoden 2016 nuorten talviolympialaisista.
Mitalitaulukko
Tilanne 42/70 kilpailun jälkeen. Päivitetty.
Isäntämaa
ISRC
ISRC-tallennekoodi on äänitteiden ja musiikkivideoiden tunnistamisessa käytetty koodi. ISRC -tallennekoodi määritetään ISO-standardissa ISO 3901. ISO on antanut koodien jakelun kansainvälisen äänitetuottajien järjestön IFPIn tehtäväksi. Suomessa ISRC -koodien antamisesta vastaa Musiikkituottajat - IFPI Finland ry
I’m Serious
I'm Serious on rap -artisti T.I.:n debyyttialbumi, joka julkaistiin 9. lokakuuta 2001. Albumi myi ensimmäisellä viikollaan 12,000 kappaletta. Albumi on Yhdysvalloissa myynyt yli 270,000 kappaletta ja maailmanlaajuisesti albumi on myynyt 1 miljoonaa kappaletta.
ISRC
ISRC -koodi annetaan erikseen kullekin teoksesta julkaistulle tallenteelle. Näin jokaisella teoksesta julkaistulla versiolla on oma koodinsa. Luokittelu luo perustan kansainväliselle tallenteiden EDI-rekisteröinnille. Sillä on tarkoitus helpottaa paitsi kirjastojen ja arkistojen luettelointia, myös teosten tunnistamista tekijänoikeusraportoinnin yhteydessä. ISRC ei kuitenkaan yksilöi itse teosta, joten se toimisi raportoinnissa lähinnä viiteavaimena teokset yksilöivään tietokantaan.
ISRC -koodi tallennetaan itse kappaleeseen masteroinnin yhteydessä PQ -koodausvaiheessa.
Muoto
ISRC -koodi muodostuu 12 merkistä seuraavassa muodossa: CC-XXX-YY-NNNNN. Koodin neljä osaa määritellään seuraavasti:
Lähteet
https://www.ifpi.fi/isrc/
Mylène Demongeot
Marie-Hélène ”Mylène” Demongeot (29. syyskuuta 1935 Nizza, Alpes-Maritimes – 1. joulukuuta 2022 ) oli ranskalainen näyttelijä. Hän näytteli vuodesta 1953 lähtien yhteensä 72 elokuvassa.
Etelä-Ranskan Nizzassa syntynyt Demongeot avioitui 1968 ohjaaja Marc Simenonin kanssa.
Filmografia
thumb|Mylène Demongeot Cannesissa vuonna 1990.
Bayliss Levrett
Bayliss Levrett (14. helmikuuta 1914 – 13. maaliskuuta 2002) oli yhdysvaltalainen moottoriurheilija. Hän osallistui kahteen Indianapolis 500 -kilpailuun kausilla 1949–1950. Hän keskeytti molemmissa kilpailuissa, eikä saanut pisteitä. Hänet lasketaan Formula 1 -kuljettajaksi, koska Indy 500 oli osa Formula 1 -sarjaa vuosina 1950–1960.
Plussa
Plussa voi tarkoittaa seuraavia asioita
Helen Wainwright
Helen E. Wainwright (myöh. Stelling; 15. maaliskuuta 1906 New York – 11. lokakuuta 1965 Hampton Bays) oli yhdysvaltalainen uimahyppääjä, uimari ja olympiamitalisti. Hän saavutti uimahypyissä yhden hopeamitalin Antwerpenin vuoden 1920 kesäolympialaisten 3 metrin ponnahduslaudassa ja uinnissa yhden hopeamitalin Pariisin vuoden 1924 kesäolympialaisten 400 metrin vapaauinnissa.
Häntäputkikuono
Häntäputkikuono (Nyctimene vizcaccia) on Papua-Uusi-Guineassa ja Salomonsaarilla elävä hedelmälepakoiden heimoon kuuluva lepakkolaji. Sitä tavataan luonnotilaisissa trooppisissa metsissä, harvoin myös häirityissä metsissä ja plantaaseilla, päivänsä se viettää puissa tai tiheässä kasvillisuudessa.
Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin suomenkieliseksi nimeksi on häntäputkikuono.
The Eternal Sapho
The Eternal Sapho (myös nimikkeinä Bohemia ja The Eternal Sappho ) on vuonna 1916 ensi-iltansa saanut Bertram Brackenin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä draamaelokuva, jonka pääosaa näyttelee Theda Bara. Elokuvan oletetaan olevan nykyisin kadonnut.
The Eternal Sapho perustuu ranskalaisen Alphonse Daudet’n romaaniin Sapho (1881), jonka pohjalta Mary Murillo laati käsikirjoituksen. Elokuvan tuotanto- ja jakeluyhtiönä toimi Fox Film Corporation, ja se kuvattiin työnimellä A Modern Sapho Foxin studioilla New Jerseyn Fort Leessä. The Eternal Sapho sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 8. toukokuuta vuonna 1916.
Juoni
The Eternal Sapho kertoo vampista, Laura Bruffinsista, jonka avioliittosuunnitelmat varakkaan nuoren miehen kanssa kariutuvat. Laura palaa entisen kuvanveistäjänä työskentelevän rakastajansa luokse, mutta löytää hänet kuolleena. Entinen rakastaja on tehnyt itsemurhan, mikä järkyttää Lauraa pahoin. Tragedia vie Lauran mielenterveyden.
Helsingin Kiri -60
Helsingin Kiri -60 on helsinkiläinen lentopalloseura. Se aloitti toimintansa vuonna 1960 ohjelmassaan koripallo ja yleisurheilu. Lentopallo tuli mukaan muutamaa vuotta myöhemmin ja vuodesta 1993 lähtien lentopallo on ollut seuran ainoa laji.
Nykyisin Kirin toiminta muodostuu:
Seura käyttää Nimenhuuto-palvelua ja uudet harrastajat voivat ilmoittautua kuntolentopallo ryhmään halutessaan sitä kautta.
Aiheesta muualla
Seuran kotisivut
HMS Havelock (1915)
HMS Havelock oli Britannian kuninkaallisen laivaston Abercrombie-luokan monitori ensimmäisessä maailmansodassa.
Taustaa ja valmistus
Bethlehem Steelin Charles M. Schwab tarjosi 3. marraskuuta 1914 amiraliteetin ensimmäiselle merilordille Winston Churchillille käyttöön neljä neljäntoista tuuman 45 pituuskaliiperin BL Mk II kaksoistykkitornia, jotka oli tilattu Kreikan laivaston Salamista varten. Torneja ei kuitenkaan voitu toimittaa brittien kauppasaarron vuoksi saksalaiselle telakalle. Kuninkaallinen laivasto suunnitteli torneja varten monitoriluokan, joka oli suunniteltu nimenomaan rannikkomaalien tulittamiseen.
Alus tilattiin Belfastista Harland and Wolffilta, missä köli laskettiin 12. joulukuuta 1914. Alus laskettiin vesille 29. huhtikuuta 1915. Yhdysvaltain ollessa edelleen puolueeton alus nimettiin uudelleen 31. toukokuuta palvelukseen otettaessa HMS M2:ksi ja edelleen 19. kesäkuuta HMS General Grantiksi. Lopulta 21. kesäkuuta aluksen nimeksi tuli HMS Havelock.
Seychelliensinikyyhky
Seychelliensinikyyhky (Alectroenas pulcherrima) on Intian valtamerellä sijaitsevan Seychellien saariryhmän Praslinilla, Félicitéllä, Silhouettella, Frigatella, Mariannella ja Mahélla elävä kyyhkylintu. Sen holotyypin kuvaili Giovanni Antonio Scopoli Seychelleiltä 1786.
Mirja Bolgár
Mirja Bolgár (o.s. Voutilainen; 16. lokakuuta 1927 Helsinki – 15. marraskuuta 2013 Carsac-Aillac, Dordogne, Ranska ) oli suomalais-ranskalainen suomentaja, tietokirjailija ja toimittaja. Hän teki merkittävän elämäntyön ranskalaisen kulttuurin tunnetuksi tekemiseksi Suomessa.
Marvin Zeegelaar
Marvin Romeo Kwasie Zeegelaar (s. 12. elokuuta 1990 Amsterdam, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on vasen laitapuolustaja. Hän on pelannut kotimaansa lisäksi Espanjan, Turkin, Englannin, Portugalin ja Italian sarjoissa.
Mirja Bolgár
Bolgár aloitti sodan päätyttyä opintonsa Helsingin yliopistossa mutta saattoi ne päätökseen Sorbonnen yliopistossa. Sen jälkeen hän työskenteli toimittajana muun muassa Ranskan radiossa sekä Yleisradion ja Uuden Suomen Pariisin kirjeenvaihtajana.
Toimittajan työn lisäksi Bolgár teki ranskalaista kulttuuria tunnetuksi Suomessa muun muassa suomentajana, esseistinä ja kirjallisuuskriitikkona. Suomentajana hänet tunnetaan erityisesti Simone de Beauvoirin monista teoksista. Hänen toimittamaansa lyriikka-antologiaan Sanat että tietäisimme (1975) sisältyy muun muassa Pierre Emmanuelin ja Yves Bonnefoyn runotuotantoa. Bolgár esitteli usein suomalaisille tuoreeltaan nykyranskalaisen kirjallisuuden uusia tuulia. Esimerkiksi Jean-Marie Gustave Le Clézion tuotantoa hän käsitteli jo esseekokoelmassaan Rinnakkaiseloa vuodelta 1967.
Bolgár esitteli suomalaista kulttuuria ja erityisesti kirjallisuutta Ranskassa ja käänsi Mika Waltarin, Veijo Meren ja Paavo Haavikon teoksia. Hänelle myönnettiin muun muassa valtion kääntäjäpalkinto vuonna 1984 ja valtion ulkomainen kääntäjäpalkinto 1989.