cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Davy Klaassen
Seurajoukkueura
Kesällä 2018 Klaassen siirtyi Saksan Bundesliigan Werder Bremeniin, jossa hän pelasi kaksi kautta. Molemmilla kausilla hän pelasi 33 bundesliigaottelua ja kaikki niistä avauskokoonpanossa. Ensimmäisellä kaudella hän teki viisi ja toisella seitsemän maalia. Hän aloitti Bremenissä myös kolmannen kauden mutta siirtyi lokakuussa 2020 takaisin Ajaxiin.
Klaassen voitti kaudella 2020–2021 Ajaxissa sekä liiga- että cupmestaruuden. Hän pelasi Eredivisiessä 29 ottelua ja teki niissä 12 maalia. Hän pelasi sekä Mestarien liigassa että Eurooppa-liigassa kuusi ottelua ja teki jälkimmäisessä kolme maalia. Kaudella 2021–2022 hän voitti liigamestaruuden ja teki 31 liigaottelussaan yhdeksän maalia. Mestarien liigassa hän pelasi seitsemän ottelua ja teki yhden maalin.
Marianne Thyssen
Nuoruus, opiskelu ja ensimmäiset työt
Marianne Thyssen syntyi vuonna 1956 Belgian Sint-Gillis-Waasissa. Hän opiskeli oikeustiedettä Leuveninin katolisessa yliopistossa ja valmistui maisteriksi vuonna 1979. Hän toimi vuosina 1979–1980 yliopistossa tutkimusavustajana, ja vuosina 1980–1988 osa-aikaisesti yrittäjien UniZO-järjestön sekä naisten verkoston Markantin lainopillisena neuvonantajana. Terveysministeri Wivina Demeesterin lainopillisena neuvonantajana Thyssen oli vuosina 1986–1988.
Poliittinen ura
Thyssen valittiin Euroopan parlamenttiin vuonna 1991 ja Oud-Heverleen kunnanvaltuustoon vuonna 1995. Oud-Heverleen kunnanvaltuustossa hän oli vuodet 1995–2008. Hänet valittiin vuonna 2001 kunnanhallituksen johtajaksi. Hänen puolueensa flaamien krisillisdemokraatit (CD&V) pärjäsivät hyvin kunnallispolitiikassa, kun Thyssen oli hallituksen johtajana. Vuoden 2006 kunnallisvaaleissa puolueen kannatus nousi 23,4 prosentista 34,2 prosenttiin ja se sai kaksi lisäpaikkaa valtuustoon. Thyssen olisi ollut suosituin vaihtoehto kunnan pormestariksi, mutta vaaleissa eniten ääniä saaneen Fusiebelang-puolueen Albert Vandezande nostettiin pormestariksi.
Thyssen valittiin vuonna 1999 Euroopan parlamentin Euroopan kansanpuolueen Belgian-delegaation johtajaksi ja vuonna 2004 koko Euroopan kansanpuolueen parlamenttiryhmän varajohtajaksi. Hän jätti paikkansa Oud-Heverleenissä, kun hänet nimettiin vuonna 2008 CD&V:n puoluejohtajaksi. Thyssen johti puoluetta kaksi vuotta. Hän jätti paikkansa CD&V:n menetettyä paikkoja parlamenttivaaleisa. Ero oli hienoinen yllätys, sillä Thyssenillä oli edelleen kannatusta puolueen sisällä.
Thyssen nimettiin syyskuussa 2014 Belgian ehdokkaaksi Euroopan komissioon. Valinta tehtiin osana Belgian hallitusneuvotteluita. Valinta tuli mahdolliseksi, kun Belgian pääministeriksi ehdolla ollut CD&V-puolueen Kris Peeters ilmoitti, että voisi jättäytyä pois pääministerikeskusteluista. Tämä mahdollisti CD&V:n edustajan nimeämisen komissioehdokkaaksi. Junckerin komissiosta Thyssen sai paikan työllisyys- ja sosiaaliasioiden, osaamisen ja työvoiman liikkuvuuden komissaarina.
Luettelo Provinssirockin esiintyjistä
Tämä on luettelo Provinssirock- (1979–2014) ja Provinssi (2015–) -festivaalien esiintyjistä.
Lauantai 5.6.1982
Rockradio lähetti Heimo "Holle" Holopaisen johdolla neljä suoraa lähetystä. Lauantaina klo 13.00 rinnakkaisohjelmassa esiintyivät Päät ja klo 17.00 esiintyi Jonah Vex. Sunnuntaina klo 11.30 ääneen pääsi St. Petersaari ja klo 14.00 Hasse Walli Band feat. Jim Pembroke.
TUTTAVA
TUTTAVA® (sanoista Turvallisesti tuottavat työtavat) on Jorma Saaren tekemän tutkimuksen pohjalta kehitetty järjestykseen ja siisteyteen perustuva kehittämisohjelma. Tutkimuksessa huomattiin järjestyksen ja siisteyden merkitys työpaikalle. On laskettu, että huonon järjestyksen vallitessa saattaa esineiden etsimiseen kulua kymmeniä prosentteja työajasta. Siksi Tuttavalla parannetaan ja ylläpidetään työpaikkojen järjestystä, siisteyttä, työturvallisuutta ja tuottavuutta.
Toteutus
Työntekijöiden kanssa selvitetään millä asioilla on merkitystä turvallisuudelle ja tuottavuudelle heidän päivittäisessä toiminnassaan. Näihin asioihin liittyen sovitaan sitten yhteiset tavoitteet. Tavoitteiden perusteella mitataan niiden totetumista, ja lasketaan järjestysindeksiä. Mittaamisella saadaan palautetta, jonka perusteella voidaan keskittyä huonosti hallittuihin asioihin.
Käyttö
Tuttavaa on sovellettu enimmäkseen teollisuudessa, mutta myös muissa organisaatioissa on siitä saatu positiivisia kokemuksia. Tuttavaa käytetään yleisesti Suomessa, kansainvälisesti on laajemmin käytössä 5S-menetelmä, jolla on samansuuntaiset tavoitteet ja pyrkimykset.
Järjestyksen ja siisteyden edut
Parempi järjestys ja siisteys tuo muun muassa seuraavia etuja:
Marttila (Helsinki)
Marttila on osa-alue Pitäjänmäen kaupunginosassa ja peruspiirissä Helsingissä. Siellä asuu 323 asukasta (1.1.2015), ja työpaikkoja alueella on 20 (31.12.2013).
Pieni Marttilan alue rajoittuu idässä Vihdintien itäpuolella virtaavaan Mätäjokeen ja etelässä Kaupintiehen. Heti Kaupintien eteläpuolella on Pitäjänmäen yritysalue. Lännessä Korsupolun ja Partiotien talot luetaan vielä Marttilaan, mutta lännempänä ja pohjoisessa naapurina on Reimarlan osa-alue.
Marttila on melko väljä rintamamiestaloista koostuva omakotialue.
Historiaa
Suurin osa alueen taloista on rakennettu vuosien 1939 - 1942 välillä. Alue ei ole perinteinen rintamamiestaloalue, koska se on rakennettu sodan aikana. Talot oli tarkoitettu sodassa haavoittuneille rintamamiehille. Talot jaettiin Suomen Punaisen Ristin ja Sotainvalidien Veljesliiton toimesta. Talot on tyyppitaloja joko suomalaisia (Mottitie) tai ruotsalaisia (Korsutie) elementtipuutaloja.
Osuuskunta Helsingin Valokuidut
Osuuskunta Helsingin Valokuidut on lähtöisin alueelta. Osuuskunta on rakentanut alueelle 2014 valokuituverkon (FTTH). Alue on pilottikohde tekniikalle, jolla voidaan rakentaa moderni ja nopea tietoliikenne vanhalle omakotitaloalueelle. Osuuskunta voitti 2017 EU:n palkinnon "European Broadband Awards 2017" sarjassa avoimuus ja kilpailu.
Vihijärvi (järvi Toivakassa)
Vihijärvi on Keski-Suomessa Toivakassa Nisulan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Luettelo Imatran julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Imatran julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Imatran kaupungissa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Julkiset taideteokset, muistomerkit ja muistolaatat
Luettelossa on 52 kohdetta.
Pekka Nuorti
Nuorti väitteli lääketieteen tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 2000. Hän tutkii muun muassa tartuntatautien epidemiologiaa ja ehkäisemistä, tautien estämistä rokotteilla ja tautien puhkeamista.
Roger Ebert
Roger Joseph Ebert ['iːbərt] (18. kesäkuuta 1942 Urbana, Illinois, Yhdysvallat – 4. huhtikuuta 2013 Chicago, Illinois, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen Pulitzer-palkittu toimittaja, elokuvakriitikko ja elokuvakirjoittaja. Ebert kirjoitti viikoittaisia arvosteluja Chicago Sun-Times -sanomalehteen vuodesta 1967 lähtien. Lisäksi hän arvosteli elokuvia televisiossa, ensin 23 vuotta Gene Siskelin kanssa ja myöhemmin muutaman vuoden Richard Roeperin kanssa. Ebertin ja Siskelin ohjelma tuli tunnetuksi erityisesti ”kaksi peukkua ylös” -arviometodistaan.
Nuoruus ja opiskeluaika
Roger Ebertin isä Walter työskenteli Illinoisin yliopistossa sähköteknikkona, ja hänen äitinsä Annabel oli kirjanpitäjä. Roger oli jo lapsena innostunut lehtialasta, sillä hän julkaisi hektografilla painettua kaupunginosalehteä ja peruskoulunsa postimerkkien keräilijöiden lehteä. High school -aikanaan Ebert oli aktiivinen: hän kuului koulun uimajoukkueeseen, esiintyi näytelmissä, perusti scifi-yhdistyksen, juonsi koulun lauantaiaamun radio-ohjelmaa ja toimi luokkansa puheenjohtajana. Ensimmäisen työpaikkansa lehdestä hän sai 15-vuotiaana, kirjoittaen high school -urheilutapahtumista paikalliselle The News-Gazette -lehdelle.
Ebert aloitti opinnot Illinoisin yliopistossa. Hän teki siellä viikoittaista poliittista lehteä ja kirjoitti koulun Daily Illini -lehteen. Lisäksi hän kirjoitti myös freelancerina Chicago Sun-Times- ja Chicago Daily News -sanomalehtiin. Hän valmistui 1964 pääaineena journalismi. Hän jatko-opiskeli englantia Kapkaupungin yliopistossa saatuaan stipendin ulkomailla opiskelua varten. Ebertin oli tarkoitus väitellä tohtoriksi Chicagon yliopistossa, mutta hän jätti yliopiston saatuaan työpaikan Chicago Sun-Timesilta.
Ura
Ebert aloitti syyskuussa 1966 Chicago Sun-Timesin osa-aikaisena työntekijänä. Seuraavassa huhtikuussa häntä pyydettiin lehden elokuvakriitikoksi eläkkeelle jääneen Eleanor Keenin tilalle. Vaikka hänen elokuvatietämyksensä oli vielä vähäinen, lehdet etsivät tuona aikana nuoria kriitikoita kirjoittamaan nuorelle yleisölle. Elokuvakokemusta Ebert sai tehtyään muutamia elokuvakäsikirjoituksia. Hänen käsikirjoitukseensa perustui esimerkiksi tunnetun b-elokuvien ohjaajan Russ Meyerin elokuva Beyond the Valley of the Dolls (1970, Suomen tv-esityksessä nimellä Nukkelaakson amatsonit). Ebert oli selvästi myöhemmin ylpeä elokuvasta, joka oli ensimmäinen suuren elokuvayhtiön tuottama niin sanottu seksploitaatioelokuva.
Sun-Timesin James F. Hoge, Jr. vaati virkavapaata ottanutta Ebertiä päättämään pian, aikooko tämä jatkaa elokuvien tekemistä vai niiden arvioimista. Ebert jäi Sun-Timesille kirjoittamaan elokuvista. Hän alkoikin 1970-luvulla saada tunnettavuutta kriitikkona. Time-lehti kutsui häntä 1970 ”yhteisön kulttuurivaraksi”, ja Chicago Newspaper Guildin mukaan hän ”ohjaa Chicagoa uuden kritiikin aikakaudelle”. Hänen arvostustaan kuvaa se, että hän sai vuonna 1975 ensimmäisenä elokuvakriitikkona Pulitzer-palkinnon.
Ebert aloitti 1975 pitkän yhteistyön Chicago Tribunen kriitikon Gene Siskelin kanssa. He tekivät aluksi Opening Soon at a Theater Near You -nimistä ohjelmaa paikalliselle WTTW-kanavalle, mutta vuonna 1978 ohjelma siirtyi Sneak Previewsiksi nimettynä kansalliseen PBS-verkkoon. Ohjelmasta tuli julkisen televisiotoiminnan historian suosituin viihdeohjelma, ja Tribune Entertainment hankki oikeudet ohjelmaan nähtyään sen potentiaalin. Tribune alkoi esittää sitä 1981 nimellä At the Movies. Ohjelma siirtyi 1986 Buena Vista Televisionille, ja se tunnettiin jatkossa nimellä Siskel & Ebert & The Movies. Buena Vistalla Ebert kehitti myös tunnetun ”kaksi peukkua ylös” -arvosteluasteikon, josta ohjelma tuli tunnetuksi. Siskelin kuoltua 1999 Ebert etsi itselleen uutta työparia, joksi valitsi seuraavana vuonna Sun-Timesilla myös työskennelleen Richard Roeperin. Ebert & Roeper -ohjelma näkyi parhaimmillaan kahdellasadalla kanavalla. Ebert jatkoi ohjelmassa vuoteen 2006, jolloin hän joutui sairauden vuoksi jättäytymään sivuun.
Vaikka Ebert viimeisinä vuosinaan menetti sairautensa takia puhekyvynkin, hän jatkoi loppuun asti elokuva-arvostelujen tekemistä. Viimeisinä vuosinaan Ebertistä tuli myös merkittävä vaikuttaja sosiaalisessa mediassa. Hänellä oli Twitterissä yli 800 000 seuraajaa.
Ebertin elokuva-arvosteluja julkaistiin yli kahdessasadassa sanomalehdessä ympäri maailman. Hän kirjoitti yli 15 kirjaa, mukaan luettuna vuotuiset elokuvia käsittelevät vuosikirjansa. Hänen televisiosarjaansa lähetettiin useissa verkoissa, ja se oli useasti Emmy-palkintoehdokkaana. Helmikuussa 1995 Chicagon osa Erie Street -kadusta lähellä CBS:n studioita nimettiin Siskel & Ebert Wayksi. Vuonna 2005 Ebert sai tähden Hollywood Walk of Famelle ensimmäisenä elokuvakriitikkona. Forbes-lehti valitsi Ebertin Yhdysvaltain vaikutusvaltaisimmaksi kommentaattoriksi ennen Bill Maheria, Lou Dobbsia ja Bill O'Reillyä, jotka ovat tunnettuja poliittisia kommentaattoreita.
Perhe
Roger Ebert meni naimisiin vasta 50-vuotiaana, kun hän nai asianajaja Chaz Hammel-Smithin. He eivät saaneet omia lapsia, mutta Chazilla oli kaksi lasta Sonia ja Jay, joiden isäpuoli Ebert oli. Hänellä oli lapsipuoliensa kautta myös neljä lastenlasta.
Sairaus ja kuolema
Ebert sairasti syöpää vuodesta 2002. Kilpirauhassyöpä poistettiin häneltä 2002, ja seuraavana vuonna häneltä poistettiin osa sylkirauhasista sylkirauhassyövän takia. Syöpä uusiutui jälleen 2006, nyt leuassa. Sen vuoksi häneltä jouduttiin poistamaan osa alaleuasta. Ebert menetti puhekyvyn eikä pystynyt enää juomaan eikä syömään. Hän sai ravintoa viimeiset vuodet letkun kautta. Huhtikuun alussa 2013 Ebert kertoi blogissaan, että syöpä oli jälleen uusiutunut. Hän sanoi samalla olevansa hetken vapaalla, mutta jatkavansa vielä arvioiden tekemistä. Pari päivää myöhemmin hän kuoli.
Mellakka Kauhajoella 1658
Kauhajoella käytiin vuonna 1658 mellakka, jossa noin 20 kauhajokista miestä otti yhteen rakuunakapteeni Arvid Mikonpoika Timin ja luutnantti Nandelstadin kanssa.
Tausta
1600-luvun puolivälin tienoilla Ruotsin armeijaan otettiin väkeä väenotoilla. Väenottotilaisuuksista oli muodostunut vihattuja tapahtumia, ja armeijaan jo otetut pyrkivät toisinaan pakenemaan. Samoin vielä armeijaan ottamattomat miehet pyrkivät pakoilemaan. Kauhajoella olikin runsaasti hyviä pakopaikkoja, kuten Hämeenmetsä, joka sijaitsi lähellä Satakunnan rajaa. Pakoilijoiden kiinniottaminen ei ilmeisesti kiinnostanut paikallisia viranomaisia. Viranomaisilla ei myöskään ollut voimia tällaiseen.
Passittomia irtolaisia ja sotilaskarkureita pidättämään perustettiin 1630-luvulla Karviaan Kyrön skanssi -niminen varuskunta. Anders Jönsson tuli vuonna 1656 Kyrön skanssin komentajaksi ja samana vuonna komentajan paikan otti rakuunakapteeni Arvid Mikonpoika Timi. Timi komensi 43 miestä sekä kahdeksaa pohjoissatakuntalaisiin pitäjiin sijoitettua miestä.
Kauhajoella Kyrön skanssista ja sen värväreistä ei pahemmin välitetty. Paikalliset talonpojat suojelivat työvoiman turvaamiseksi karkureita.
Mellakka
Timi joukkoineen asettui Kauhajoen puolelle saavuttuaan lepäämään tupaan. Tällöin talonpojat Sigfridus Nicolain johtamina hyökkäsivät Timin kimppuun. Timi ja luutnantti Nandelstad pahoinpideltiin niin huonoon kuntoon, ”etteivät koskaan saaneet entistä terveyttään takaisin.” Kahakassa Timin värväämät rakuunat pakenivat. Myös mellakan aloittaneista talonpojista osa yritti karkuun.
Yrjö Tuomaanpojan onnistui mellakassa rikkoa rakuunakapteeni Timin miekka ja pistooli. Timi käräjöikin niitä vuosien kuluttua takaisin.
Seuraukset
Mellakkaa puitiin käräjillä moneen kertaan vuoteen 1665. Ilmajoen kihlakunnanoikeuden ja Turun hovioikeuden päätöksillä mellakkaan pääsyyllisinä olleet saivat kuolemanrangaistuksen. Kuolemaan tuomittiin kapinapäällikkö Sigfridus Nicolai, Lauri Tuomaanpoika Pukkila, Juho Teofiiluksenpoika, Pentti Brasieren, Matti Tajanu l. Taijanen, Jaakko Niilonpoika Filppula, Heikki Tuomaanpoika Filppula ja Yrjö Tuomaanpoika. Kuitenkin kuningas Kaarle XI armahti tuomitut ja määräsi heille 100–200 hopeatalarin sakkorangaistukset. Armahdetut määrättiin armeijan palvelukseen.
Muut mellakoitsijat, Antti Yrjönpoika Keturi, Sipi Antinpoika, Sakari Tuomaanpoika, Sipi Simonpoika, Klemetti Heikinpoika Heikkilä, Aukusti Hannunpoika Ikkelä, Matti Pertinpoika Kyyny, Pertti Sipinpoika Yrjänäinen, Simo Matinpoika ja Erkki Yrjönpoika Kokko, selvisivät kukin 50 hopeatalarin sakkorangaistuksella. Myös heidät määrättiin armeijaan. Tuomitut lisäksi tuomittiin maksamaan Timille ja Nandelstadille yhteisvastuullisesti kipurahoja 200 hopeatalaria. Sakot oli mahdollista maksaa myös kujanjuoksulla.
Vielä 1660-luvun lopullakin osalla sakkorangaistuksen saaneilla oli maksuja rästissä, mikä kertoo sakkojen olleen raskas rasite. Toisin kuin oli ollut tarkoitus, kukaan tuomituista ei joutunutkaan armeijaan. Ainoastaan Jaakko Niilonpoika Filppulan oli palkattava sotilas.
Jaakko Niilonpoika Filppula valittiin pian sakoista selvittyään lautamieheksi, mikä kertoo sen, ettei Kauhajoella mellakoitsijoita pidetty suurina rikollisina.
Pohjois-Suomen huoltorykmentti
Joukko-osaston palveluksessa eri puolella Suomea oli noin 100 henkilöä.
Se lakkautettiin vuoden 2014 lopulla materiaalilaitoksen fuusioiduttua uuteen Logistiikkalaitokseen.
Organisaatio
• Rovaniemen Misissä Rovajärven ampuma-alueen läheisyydessä,
• Oulussa ja
• Tervolassa Anttilankankaalla entisen Tervolan varikon yhteydessä.
Varasto-osastojen tehtävänä oli materiaalin valmiusvarastointi, kunnossapito ja joukkotuotannon tukeminen. Lisäksi organisaatioon kuului Tervolan vartiosto.
Laitoksen aikaisempina komentajina toimivat eversti (2007) Risto Kosonen (2008–2009) ja everstiluutnantti Jussi-Petri Hirvonen (2009–).
Kemin lumilinna
Kemin Lumilinna on talvisin vuodesta 1996 alkaen rakennettu suosittu matkailukohde. Linna on noussut historiansa aikana neljään eri paikkaan. Ensimmäinen lumilinna rakennettiin Ruutinpuistoon ja vuonna 2008 linna kohosi kauppatorille. Pisimpään Lumilinna on sijainnut Kemin sisäsatamassa, Perämeren rannalla. 21.1.2017 Lumilinna avasi ovet Mansikkanokan camping-alueella. Uusi osoite on Lumilinnankatu 15, entinen Mansikkanokankatu 15.
Ensimmäinen Lumilinna 1 100 metriä pitkine muureineen pääsi Guinnessin ennätystenkirjaan maailman suurimpana lumilinnana. Kolmena ensimmäisenä vuonna Lumilinnan kävijämäärä oli noin 300 000 henkilöä.
Lumilinnaan rakennetaan vuosittain kappeli, ravintola ja hotelli. Ravintola on kokonaan rakennettu lumesta ja jäästä, kuten lumilinnakin. Ravintolassa on tilaa noin 250 ruokailijalle kerrallaan. Ekumeenisessa kappelissa on pidetty lukuisten parien häitä, joista kaukaisimmat ovat tulleet Japanista ja Hongkongista.
Linna työllistää vuosittain rakentamisaikaan jopa useita kymmeniä henkilöitä, ja kauden aikana noin 40 henkilöä. Linnan rakennuttaa ja sen toiminnasta kokonaisuudessaan vastaa Kemin Matkailu Oy.
Teemat
Lumilinnan teemat vuosittain:
Tung Bui
Tung Bui (s. 15. marraskuuta 1982 Thaimaa) on suomalainen sijaisnäyttelijä ja näyttelijä. Hänen molemmat vanhempansa ovat vietnamilaisia. Tung Bui on valmistunut vuonna 2006 kauppatieteiden maisteriksi. Buin tunnetuin televisiorooli lienee Noa Okadan rooli saippuasarjassa Salatut elämät; hänen roolihahmonsa tuli sarjaan 11. syyskuuta 2009 ja poistui sarjasta 18. tammikuuta 2010.
Muuta
Tung Builla on mustan vyön arvo karatessa. Lisäksi hän on Suomen Parkour Ry:n perustaja. Bui osaa puhua äidinkielensä suomen lisäksi englantia, vietnamia, ruotsia, saksaa sekä kiinaa.
Tung Buin sisko Phuong ”Funi” Puhakka (o.s. Bui) valittiin voittajaksi vuonna 2004 televisiosarjassa Miljonääri-Jussi ja hän on nykyään naimisissa uimahyppääjä Joona Puhakan kanssa.
Pangea Software
Pangea Software (tai "Pangeasoft" ) on vuonna 1987 perustettu tietokonepelejä valmistava yritys, jonka toimipaikka on Austinissa, Texasissa. Se valmistaa pelejä ainoastaan Applen käyttöjärjestelmille (Mac OS 9, Mac OS X ja iOS). Sen pelit ovat koko perheen pelejä eli niissä ei juurikaan ole väkivaltaa. Apple on myös myynyt joitakin pelejä käyttöjärjestelmiensä mukana.
Peräkunnantie
Peräkunnantie, yhdystie 14278 eli Kuru–Ruovesi-tie on museotie Ruovedellä. Sen pituus on 8,9 kilometriä ja se otettiin museotieksi vuonna 1990.
Tie on osa Parkanon ja Mäntän välistä tietä, joka on kulkenut Kurun ja Ruoveden kirkonkylien kautta. Tienimenä on Paarlammintie. Kuru–Ruovesi-tie on muodostunut alkujaan vesiteitä täydentävistä kirkkoteiden osista ja reitti on täydentynyt yhtenäiseksi tieksi 1700-luvulla. Liikenneviraston museotiekokoelmassa se edustaa ”1600- ja 1700-lukujen tieverkon rakentumista” ja ”1800-luvun tieverkon täydentymistä”.
Asutuksen ja liikenteen kehittyminen
Kustaa Vaasa julisti vuonna 1542 asumattomat erämaat kruunun omaisuudeksi. Sen myötä Näsijärven vesireitin varrelle alkoi levitä asutusta, alueen taloista on merkintöjä 1500-luvun puolivälistä lähtien. Vanha Ruoveden pitäjä perustettiin 1565. Siihen muodostettiin myöhemmin kappeliseurakuntia, vuonna 1627 Keuruun ja vuonna 1666 Kurun kappeliseurakunta. 1610-luvulla Ruoveden kirkolle tuli nimismiehen talo ja seurakunnan ensimmäinen kirkko on vuoden 1650 kartassa nykyisessä kirkonkylässä. Myllymatkat ja Ruoveden velvollisuus osallistua salpietarinajoon Sääksjärven tehtaalle 1580-luvulta 1630-luvulle lisäsivät liikennöintitarvetta. Kauppamatkoja Tammerkosken markkinoille tehtiin vuodesta 1638 lähtien.
Tien synty
Kirkkomatkat ja matkat viranomaisten luo Ruoveden kirkolle tehtiin vanhastaan vesitse. Sillä keinoin ei tietenkään päästy perille asti, vaan kulkua jatkettiin maitse noin kolme kilometriä Pakan talon rannasta. Kulkuväylät yhdistivät vähitellen myös taloja vesireitille ja toisiinsa.
Tienvarren talot on merkitty jo 1650-luvulla tehtyyn karttaan, mutta Kuru–Ruovesi-tie vasta isojakokarttoihin, jotka ovat vuosilta 1791–1796. Isojakokartassa on viisi siltapaikka: Koski, Karjula, Riekkola, Myllykylä ja Paarlammi. Näistä museotiellä on kaksi : Paarlammin silta vuodelta 1897 ja Seppälän silta vuodelta 1904.
1800-luvun alkupuoliskolla tien varren asutus kasvoi moninkertaiseksi ja vuonna 1840 tieyhteys Ruovedeltä Kurun kautta Ylöjärvelle oli yleinen tie, jota matkaopas suositteli Uudenkaarlepyyn ja Tampereen välisille matkoille. Halkojen kuljetus vesitse Tampereen teollisuuden tarpeisiin lisäsi vesiliikennettä 1800-luvun lopulla ja höyrylaivaliikenne kuljetti matkustajia lopulta Virroille asti. Kuru–Ruovesi-tieltä oli yhteys Selviikin, Kontuniemen ja Muroleen laivalaitureille.
Oikaisuja
Tietä parannettiin 1860-luvulla ja vuosina 1895–1901 oikaistiin tie Pakan talon kirkkovenesataman ja Ruoveden kirkon välillä. Reitti oli tien vanhinta osaa ja jäi osin Autio-Pakan yksityistieksi museotien ulkopuolelle. Kuru–Ruovesi-tiestä tuli tielain myötä valtion tie vuonna 1921. Vajaan vuosikymmenen päästä 1929 sitä alettiin hoitaa koneellisesti eli lanaamaan tiekarhulla. Museotien eteläpuolelle jäänyttä osaa oikaistiin ja siltoja korjattiin 1930-luvun loppupuolella. Vuonna 1952 valmistui koko Kurun ja Ruoveden välisen tien korjaussuunnitelma, joka tuli vahvistetuksi viiden vuoden kuluttua. Suunnitelmasta toteutui liittymän rakennus Ruovedellä 1960-luvun lopulla ja 1974 tehty Seppälän kivisillan korjaus. Muutoin tien korjaussuunnitelmaa pidettiin liian kalliina tien liikennemäärään nähden eikä enempiä korjauksia toteutettu. Seuraavaa tiesuunnitelmaa alettiin tehdä 1982 ja päämääränä oli koko Kurun ja Ruoveden välisen tien peruskorjaus. Seututie 337 rakennettiin 1987-1990 ja vanhasta sivuun jääneestä soratiestä tuli museotie.
Tie nykyään
Peräkunnantie liittyy seututiehen molemmista päistään. Tiellä on kaksi opastaulua, joista toinen on lähellä tien eteläistä päätä ja toinen parin kilometrin päässä pohjoispäästä Selviikin laiturin lähellä. Museotie on sorapintainen lukuun ottamatta runsaan kilometrin matkaa Ruoveden taajaman alueella tien pohjoispäässä. Tienvarren kiviset kilometripylväät ovat vuonna 1938 annettujen ohjeiden mukaiset.
Argonne National Laboratory
pienoiskuva|Argonne National Laboratory
Argonne National Laboratory on yksi Yhdysvaltojen suurimmista energian tutkimuskeskuksista. Se on myös kansakunnan ensimmäinen kansallinen laboratorio, joka aloitti toimintansa vuonna 1946.
Peräkunnantie
Tie nykyään
Museotie on säilyttänyt lähestulkoon alkuperäisen linjauksensa ja noudattaa maaston muotoja eli se on mutkainen ja mäkinen. Tie kulkee metsä- ja viljelymaisemassa ja siltä avautuu paikoitellen järvinäkymiä. Museotie sisältyy Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Argonne National Laboratory
Argonne on Chicagon yliopiston metallurgian laboratorion suora jälkeläinen, joka oli osana toisen maailmansodan aikaista Manhattan-projektia. Vuonna 1942 joulukuun 2. päivänä Enrico Fermi ja noin 50 kollegaansa kehittivät maailman ensimmäisen ydinketjureaktion. Sodan jälkeen Argonne luovutti ydinreaktorikehityksensä rauhanomaisiin tarkoituksiin. Vuosien saatossa Argonne on laajentanut tutkimustaan monille muille tieteen osa-alueille kuten tekniikan ja teknologian saralle. Argonne ei ikinä ole toiminut aseiden kehittelyyn osallistuneena laboratoriona.
Nykyisin laboratoriolla on noin 2 900 työntekijää, joista tuhat on tieteilijöitä ja insinöörejä ja noin 600:lla on tohtorin tutkinto. Argonne'n vuosittainen operatiivinen budjetti on noin 475 miljoonaa dollaria johtuen useista sadoista tutkimusprojekteista, jotka vaihtelevat atomitutkimuksesta ilmaston muutoksen tutkimukseen. Vuodesta 1990 Argonne on tehnyt yhteistyötä yli 600 yrityksen ja lukuisten osavaltioiden järjestöjen ja organisaatioiden kanssa.
Argonne ja tiede
Tieteen sektorilla Argonne toimii seuraavilla osa-alueilla:
Yleistiede etsii ratkaisuja moniin tieteellisiin haasteisiin. Näitä ovat muun muassa kokeellinen ja teoreettinen materiaalitutkimus, fysiikka, kemia, biologia, energiafysiikka sekä matematiikka ja informaatiotieteet mukaan lukien ohjelmointi. Argonne'n yleistiede etsii ratkaisuja jokapäiväisiin yhteiskunnallisiin teknologisiin läpimurtoihin.
Tieteentutkimus: laboratorioiden suunnittelu, rakentaminen ja toiminta sivistyneisiin tutkimusmenetelmiin saattaisivat olla liian kalliita yksittäiselle yritykselle tai yliopistolle rakentaa ja ylläpitää. Siksi näihin tarkoituksiin käytetään tiedemiehiä Argonne'sta, mutta myös teollisuussektorilta, akademioista ja muista laboratorioista.
Energiantutkimus-ohjelma etsii ratkaisuja luotettavaan energian toimitusketjuun ja puhtaaseen luontoystävälliseen energiantuotantoon ja -käyttöön tulevaisuudessa. Argonne'n tiedemiehet ja tutkijat kehittävät edistyksellisiä energiansäilöntäkeinoja ja polttoainekennoja, mutta myös energian jakelu- ja tuotantokeinoja ja varastointimenetelmiä.
Kansallinen turvallisuus: Argonne'n vahvuudet liittyvät ydinpolttoaineketjun asiantuntevaan hallintaan, biologiaan, kemiaan ja systeemien mallintamiseen ja analyyseihin. Tämä auttaa kehittämään uudenlaisia välineitä, joilla voidaan ehkäistä biologisia, kemiallisia ja radioaktiivisia uhkia.
Gianluca Pisanello
Gianluca Pisanello on italialainen entinen Manorin Formula 1 -tallin insinööri. Pisanello aloitti uransa Toyotalla vuonna 2003. Hän toimi Toyotalla ja Team Lotuksella Jarno Trullin kisainsinöörinä vuodet 2006–2011. Vuonna 2012 hän toimi Caterhamilla Vitali Petrovin kisainsinöörinä. Vuonna 2013 hän toimi tallin pääinsinöörinä. Vuonna 2015 Pisanello siirtyi Manorille pääinsinööriksi.
Tyttöjen Elvis
Elvis Presleyn vastanäyttelijänä nähtiin Shelley Fabares. Kuvaukset aloitettiin kesäkuun 22. päivänä vuonna 1964 ja elokuva valmistui tammikuun 1. päivänä vuonna 1965.
Elokuvassa Elvis esittää rockyhtyeen vetäjää Rusty Wellsiä, jonka chicagolainen gangsteri palkkaa suojelemaan tytärtään Valerieta. Nuoret lähtevät lomalle Fort Lauredaleen. Tytär ihastuu ensin Wellsiin, mutta raivostuu kuullessaan tämän olevan hänen isänsä palveluksessa. Loppu on kuitenkin onnellinen.
Michael Diamond (ampuja)
Michael Diamond (s. 20. toukokuuta 1972 Sydney) on australialainen haulikkoampuja, maailmanmestari ja olympiavoittaja.
Michael Diamond on voittanut olympialaisissa kaksi kultaa trapissa Atlantassa 1996 ja Sydneyssä 2000. Lisäksi hän on voittanut lukuisisa MM-mitaleita trapissa ja kaksoistrapissa aikuisten ja nuorten sarjoissa. Diamondilla on hallussa kaksoistrapin peruskilpailun maailmanennätys.
Diamond jäi toukokuussa 2016 kiinni ja häntä syytetään rattijuoppoudesta ja ampuma-aserikoksista. Siksi hänen osallistumisensa Rion kesäolympialaisiin 2016 on vaarassa peruuntua.
Melsungen
thumb|250px|Melsungenin sijainti Schwalm-Eder-Kreisin piirikunnassa. Pienemmässä kuvassa piirikunnan sijainti Hessenin osavaltiossa.
Melsungen on kaupunki Schwalm-Eder-Kreisin piirikunnassa Hessenin osavaltiossa keskisessä Saksassa. Se sijaitsee noin 130 kilometriä Frankfurt am Mainista koilliseen ja noin 20 kilometriä Kasselista etelään.
Maantiede
Melsungen sijaitsee Hessenin koillisosan ylänköseudulla. Kaupungin itäpuolella on Melsungen Bergland -niminen mäkimaa ja länsipuolella vastaavasti Homberger Hochland -niminen ylänkö. Edellä mainitut ylängöt kuuluvat matalahkoon Knüllgebirge-vuoristoon, jonka korkein kohta, Eisenberg, sijaitsee 635,5 merenpinnan yläpuolella. Melsungenin korkein kohta, Himmelsberg, kohoaa 557 metriä merenpinnan yläpuolelle. Kaupungin keskustan halki virtaa 220-kilometrinen Fulda, joka on Weserin sivujoki.
Historia
Varhaisin asiakirjamaininta Melsungenista on vuodelta 800. Alueella on todennäköisesti asuttu jo Hallstattin kulttuurin aikana satoja vuosia ennen ajanlaskun alkua. Kaupunkimaiseksi asutuskeskukseksi Melsungen oli kasvanut 1100-luvun loppuun mennessä. Paikkakunta oli usein maallisten ja kirkollisten vallanhavittelijoiden kiistakapulana. Melsungenin linna eli Schloss Melsungen rakennettiin 1550-luvulla. Se edustaa arkkitehtuuriltaan niin sanottua Weserin renessanssia. Tuonnempana Melsungen kärsi kolmikymmenvuotisesta sodasta ja seitsenvuotisesta sodasta.
Melsungen kohtasivat useat keskiaikaiset kauppareitit. Kaupunki ei ollut ainoastaan ohikulkupaikka, vaan myös kauppapaikka, jossa järjestettiin säännöllisesti markkinoita. Vuosina 1821–1973 Melsungen oli Landkreis Melsungenin hallintokeskus. Melsungenin piirikunnasta ja sen naapureista eli Fritzlar-Hombergin ja Ziegenhainin piirikunnista muodostettiin Schwalm-Eder-Kreisin piirikunta Hessen aluehallintouudistuksen yhteydessä 1970-luvulla.
Talous ja liikenne
Melsungenin teollisuusyrityksiin lukeutuu lääketieteellisiin tuotteisiin erikoistunut B. Braun Melsungen. Sen juuret ulottuvat 1830-luvulle. Elintarviketeollisuuden perinteet ovat myös pitkät, ja demografisesti keskeinen sijainti on oivallinen alan logistiikan kannalta.
Melsungenin rautatieasema sijaitsee rataosuudella Bebra–Baunatal-Guntershausen. Kaupungin halki kulkee Bundesstraße 83 ja BAB 7 -moottoritie kulkee keskustan länsipuolitse. Yli tuhatkilometrinen D-Route 9 (Weser-Romantische Straße) -polkupyöräreitti kulkee Melsungenin kautta. 260-kilometrinen pyörätie Fulda-Radweg (Hessische Radfernweg R1) on reititetty niin ikään Melsungenin kautta.
Saites
Nomoksen alkuperäisen egyptinkielisen nimen suomennos on ”Pohjoinen Neith” (tai ”Pohjoinen kilpi”). Nimestä esiintyy tutkimuksessa lukuisia erilaisia lukutapoja ja translitteraatioita, jo mainitun lisäksi myös muun muassa Nit Meḥtet, Nit Meḥetet ja Sap-Meh. Tutkimuksessa nomokseen viitataan usein tunnuksella L05.
Maantiede
Nomoksen pääkaupunki (mētropolis) oli Sais eli egyptiläisittäin Zau/Sau(t) (nyk. Sa al-Hagar). Sen muihin kaupunkeihin lukeutui muun muassa Kabasa.
Historia
Saiteen nomos oli olemassa egyptiläisellä nimellään Egyptin faaraodynastioiden kaudella. Kreikkalaisen nimensä se sai hellenistisellä kaudella eli Ptolemaiosten aikana, jolloin se nimettiin tuolloisen pääkaupunkinsa mukaan. Nimi oli käytössä Egyptin kreikkalais-roomalaisena aikana. Tutkimuksessa nomoksesta käytetään usein tunnusta L05, jolla siihen voidaan viitata nimenmuutoksista riippumatta.
Nomos on yksi Ala-Egyptin kahdeksasta vanhimmasta tunnetusta nomoksesta. Prosopiteen nomos (L04) erotettiin Saiteen nomoksesta jo hyvin varhaisina aikoina, niin että vanha nomos jakaantui pohjoiseen (Saites) ja eteläiseen (Prosopites) osaan. Tämän vuoksi myös niiden egyptinkieliset nimet ovat ”Pohjoinen Neith” ja ”Eteläinen Neith”. Nimet on usein tulkittu muodossa ”Pohjoinen kilpi” ja ”Eteläinen kilpi”. Kumpikin lukutapa on mahdollinen, sillä kilpi oli nomoksessa palvotun Neith-sodanjumalattaren symboleja.
Egyptin 26. dynastian aikana eli saisilaisella kaudella nomos oli Ala-Egyptin merkittävin. Antiikin ajan lähteistä nomoksen mainitsevat Strabon, Plinius vanhempi ja Klaudios Ptolemaios. Se tunnetaan myös nomoksen lyömistä roomalaisaikaisista rahoista.
Nomoksen pääjumala oli Neith, jonka kreikkalaiset yhdistivät Atheneen. Siellä oli myös Osiriksen pyhäkkö ja yksi tämän hautana pidetyistä paikoista. Faarao Senusret I:n niin kutsutussa Valkoisessa kappelissa nomoksen jumalana esiintyy Sau (”Sais(in)”). On kuitenkin mahdollista, että Prosopiteen ja Saiteen tekstit tulisi lukea yhdessä, eli ”Saisin Neith ja Sobek”.
Maunu Knaapinen
Maunu Kustaa Aadolf Knaapinen (5. marraskuuta 1863 Perniö – 18. heinäkuuta 1954 Perniö) oli suomalainen kouluneuvos ja paikallishistorioiden kirjoittaja.
Knaapisen vanhemmat olivat tilanomistaja, lautamies Abraham Johansson ja Lovisa Gustava Herlin. Hän pääsi ylioppilaaksi 1887 Turun yksityislyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1890.
Knaapinen toimi Länsi-Suomen kansanopiston johtajana Huittisissa 1892–1904 ja hän oli sen jälkeen kansakouluntarkastajana Rauman ja Turun piireissä 1902–1929. Knaapinen sai kouluneuvoksen arvon vuonna 1944.
Knaapinen kirjoitti Kiskon, Perniön ja Piikkiön paikallishistoriasta sekä teki yhteisöhistoriikkejä. Hän oli myös perustamassa Perniö Tunnetuksi-yhdistystä ja toimi sen puheenjohtajana.
Knaapinen oli naimisissa 1895–1920 Laina Sofia Stenborgin (k. 1920) kanssa.
USS New Jersey
USS New Jersey voi tarkoittaa seuraavia Yhdysvaltain laivaston aluksia:
Komsomolsk
Komsomolsk on:
Antonyymi
Antonyymi on sana, joka on jonkin toisen sanan vastakohta, esimerkiksi hyvä–paha, musta–valkoinen, sileä–rosoinen ja niin edelleen.
Antonymia ilmaisee kielitieteessä merkitysten vastakkaisuutta.
Antonymia voidaan lajitella viiteen alalajiin:
Ruutu (heraldiikka)
thumb|150px|Hopeakentässä punainen ruutu thumb|150px|Hopeakentässä punainen lävistetty ruutu thumb|150px|Hopeakentässä punainen kairattu ruutu Ruutu on heraldinen airutkuvion sukuinen suunnikkaan muotoinen tunnus. Sen pystylävistäjä on hieman pidempi kuin vaakalävistäjä, joten se esiintyy kilvessä aina pystyssä. Jos ruutu ulottuu kilven reunoihin saakka, sitä kutsutaan kokoruuduksi.
Lävistetty ruutu on ruutu, jostä on jäljellä vain hieman reunaviivaa paksumpi osuus sen sisäosan ollessa kilven värinen. Jos ruudun keskellä oleva reikä on pyöreän muotoinen, kyseessä on kairattu ruutu.
Poikkeuksena aiemmista kärkiruutu on muodoltaan selvästi epäsymmetrisempi; sen lyhyempi lävistäjä on pituudeltaan noin puolet pidemmästä. Se voi esiintyä niistä eroten myös kyljellään, jolloin selvyyden vuoksi kärkiruudun suunta tulisi ilmoittaa vaakunaselityksessä.
Halina Aszkiełowicz-Wojno
Halina Aszkiełowicz-Wojno (4. helmikuuta 1947 Słupsk – 22. kesäkuuta 2018 ) oli puolalainen lentopalloilija. Hän pelasi Puolan naisten lentopallomaajoukkueessa 1965–1973 ja voitti pronssimitalin Meksikon olympialaisissa 1968, hopeaa vuoden 1967 EM-kisoista ja pronssia vuoden 1971 EM-kisoista.
Miloslav Vlk
Miloslav Vlk (17. toukokuuta 1932 Lišnice, Tšekkoslovakia – 18. maaliskuuta 2017) oli tšekkiläinen roomalaiskatolisen kirkon kardinaali. Hän toimi Prahan arkkipiispana vuosina 1991–2010.
Vlk haaveili jo lapsuudessaan papintyöstä, mutta maan silloiset poliittiset olot eivät mahdollistaneet hänen alan opintojaan; hänet vihittiinkin papiksi vasta Prahan kevään aikana 23. kesäkuuta 1968. Hänen vaikutusvaltansa kohottua viranomaiset riistivät häneltä vuonna 1978 oikeuden toimia pappina.
Vlk vietti hiljaiseloa vuoteen 1988 saakka toimien Prahassa mm. ikkunanpesijänä. Vuodesta 1989 hän sai aloittaa kirkollisen uransa jälleen, ja jo 14. helmikuuta 1990 paavi nimitti hänet České Budějovicen piispaksi. Hän osallistui vuonna 2005 uuden paavin valintaan, ja häntä pidettiin myös itse papabilena eli eräänä todennäköisimmistä ehdokkaista uudeksi paaviksi.
Hydraulic Press Channel
Hydraulic Press Channel on suomalaisen Lauri Vuohensillan luoma YouTube-kanava. Kanavalla Vuohensilta hajottaa vaimonsa Anni Vuohensillan kanssa erilaisia esineitä hydraulipuristimen avulla. Kanava luotiin lokakuussa 2015.
Hydraulic Press Channel nousi suosioon maaliskuussa 2016, kun kanavan paperinmurskausvideo jaettiin Reddit-palvelussa.
Kanavan videoissa on murskattu myös muun muassa keilapallo, jääkiekko ja Nokian 3310-puhelin. Huhtikuussa 2016 Vuohensillalle tuli Valkoisesta talosta pyyntö kaapeliboksin murskaamisesta. Valkoinen talo julkaisi murskausvideon sosiaalisessa mediassaan.
Tammikuussa 2019 kanavalla oli yli kaksi miljoona tilaajaa ja yli 312 miljoonaa näyttökertaa YouTubessa. Vuonna 2023 tilaajia oli YouTubessa 6,2 miljoonaa ja Tiktokissa 14,4 miljoonaa.
Toukokuussa 2016 Vuohensilta vieraili myös Arto Nyberg -ohjelmassa sekä Possessa.
Iso Jouhtjärvi (Toivakka)
Iso Jouhtjärvi on Keski-Suomessa Toivakassa Nisulan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 10,7 hehtaaria, se on 900 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Vihijärven valuma-alueeseen (14.235) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 117,1 metriä mpy.
Inarijärvi
alt=Kartta 1700-luvulta Inarijärvi ympäristöineen.|pienoiskuva|Kartta 1700-luvulta Inarijärvi ympäristöineen. Inarijärvi, käytetään myös nimiä Inari ja Inarinjärvi (, ja ), on vajoamajärvi Inarissa Taka-Lapissa.
Sen pinta-ala on 1 084 neliökilometriä, ja se on Suomen järvistä kolmanneksi suurin ja koko Lapin maakunnan suurin. Inarijärvi on Suomen suurin vain yhden kunnan alueella sijaitseva järvi. Järvi laskee Paatsjokea pitkin Barentsinmeren Varanginvuonoon. Järven pinta on 117–119 metriä merenpinnan yläpuolella, ja sitä säännöstellään Paatsjoessa Venäjän puolella sijaitsevalla Kaitakosken voimalaitoksella. Inarijärvi on Päijänteen jälkeen Suomen järvistä syvin. Syvin kohta sijaitsee Vasikkaselällä pohjoisessa painaumassa. Suurin osa Inarijärvestä on kuitenkin matalaa. Inari­järvi ympäristöineen on lähialueen Lappia hieman lämpimämpi ja vähäsateisempi. Rantaviivan pituus on noin. Kasvukausi on Inarin järvialueella noin 125 päivää (4 kk), kun läheisillä tunturialueilla se on vain 90 päivää (3 kk).
Inarijärven selkiä ovat Ukonselkä, Kasariselkä, Sammakkoselkä, Vasikkaselkä ja Satepetäjänselkä. Järvessä on, joista suurimmat ovat Kaamassaari, Mahlatti, Viimassaari ja Roiro. Tunnetuimmat ovat historiallinen saamelaisten uhripaikka Ukonsaari sekä hautausmaina toimineet Vanha Hautuumaasaari ja Hautuumaasaari. Korkia-Mauran saaressa sijaitsee jääluola, jossa jää ei yleensä sula kesälläkään. Järvellä on runsas autiotupien verkosto. Mahlatti on Suomen sisävesien saarista 21. suurin ja Kaamassaari 22. suurin. Mahlatti on koko Suomen sisävesien suurin saari, johon ei ole kulkuyhteyttä mantereelta.
Kalasto ja kalastus
Järvessä on paljon lohikalaa: lohta, taimenta, nieriää, harmaanieriää, siikaa, muikkua, harjusta ja näiden lisäksi muuta kalaa. Suuri osa kalastosta on istutettua. Kalaston velvoiteistutukset aloitettiin 1976 järven 1940-luvulla alkaneen säännöstelyn aiheuttamien menetysten korvaamiseksi.
Järven alkuperäinen kalasto käsitti vain kymmenen lajia: taimen, nieriä eli rautu, siika (ja sen kääpiömuodot rääpys ja reeska), harjus, hauki, ahven, made, mutu, kymmenpiikki ja kolmipiikki. Näiden lisäksi nyt tavataan istutettuna harmaanieriää, järvilohta sekä muikkua. Järvilohen istutukset lopetettiin vuonna 2001.
Luonnonvaraisen muikun ekologisen lokeron on järvessä alun perin täyttänyt Inarin kääpiöitynyt siikamuoto reeska. Järveen istutettu muikku lisääntyi huomattavasti 1970-luvulta alkaen, ja järven kokonaiskalansaalis nousi yli kaksinkertaiseksi säännöstelyä edeltäneeseen verrattuna, enimmillään 1989. Muikkubuumi kuitenkin ehtyi varsin nopeasti vajaassa kymmenessä vuodessa. Järven kalansaaliit ovat taas kasvaneet 1990-luvulta lähtien, varsinkin suurempien petokalojen osalta. Vuonna 2007 saalis oli noin, josta eniten siikaa (, tästä neljä tonnia reeskaa) ja taimenta (, suurin taimensaalis mistään Suomen järvestä). Muikun saalis oli 19, nieriän 13, harjuksen 12, hauen 12, ahvenen yhdeksän, harmaanieriän kahdeksan, mateen kuusi ja järvilohen kaksi tonnia.
Inarijärveen istutetaan säännöstelyyn liittyvinä velvoitusistutuksina vuosittain noin miljoona kalanpoikasta, pääosin paikallista kantaa olevaa siikaa, nieriää ja taimenta, sekä lisäksi harmaanieriää. Kalansaaliissa istutettujen kalojen osuudeksi kokonaissaaliista näiden lajien kohdalla on arvioitu noin puolet.
Jatkosota
Jatkosodan aikana saksalaisten vastuulle jäi Pohjois-Suomen rintama Neuvostoliittoa vastaan. Saksalaisilla oli kaksi tavoitetta: turvata sen sotateollisuudelle tärkeän Petsamon nikkelin saanti sekä katkaista Muurmannin rata ja vallata Murmansk. Tähän tarkoitukseen Luftwaffella oli Lapissa ja saksalaisten miehittämässä Pohjois-Norjassa toistakymmentä lentokenttää. Inarissa ei kuitenkaan ollut tarkoitukseen sopivaa kenttää. Ensimmäisenä sotatalvena 1941–1942 natsien rakennusjärjestö Organisation Todt rakennutti sotavankien avulla lentokentän Inarinjärven jäälle. Kiitotie tehtiin Juutuanvuonon suulle, minne myös tehtiin tarvittavat huoltorakennukset. Kiitotien pitäminen puhtaana tuiskuavasta lumesta oli kuitenkin niin vaikeaa, että paikallisten asukkaiden muistitiedon mukaan lentokenttää ei tehty enää seuraavana talvena.
Ohjuksen harhautuminen vuonna 1984
Inarijärven ohjus oli neuvostoliittolainen maaliohjus, joka syöksyi järveen 28. joulukuuta 1984 ja herätti aikanaan suuren mediahuomion.
Muuta
Inarijärvestä kertovan laulun Inarinjärvi on säveltänyt Evert Suonio ja lauletuimman version on suomeksi sanoittanut Eino Leino. Väinö Linnan romaanitrilogia Täällä Pohjantähden alla päättyy tähän lauluun.
Markkinointiviestintä
Markkinointiviestintä on yrityksen ulkoisiin sidosryhmiin kohdistuvaa viestintää, jonka tarkoituksena on välillisesti tai suoraan saada aikaan kysyntää tai kysyntään myönteisesti vaikuttavia ilmiöitä. Markkinointiviestintä on yksi markkinoinnin neljästä pääkilpailukeinosta (product, place, promotion, price).
Markkinointiviestinnän muodot
Markkinointiviestinnän muotoja ovat muun muassa
Mainonta on maksettua, tavoitteellista tiedottamista, joka yleensä kohdistuu suureen ihmisjoukkoon. Tiedotus- ja suhdetoiminta tarkoittaa määrätietoista toimintaa jolla pyritään vaikuttamaan yrityksen sidosryhmien mielikuviin yrityksestä. Suhdetoiminnan tavoitteena on yleensä luoda yritykselle myönteinen imago. Tyypillisesti suhdetoimintaa harjoitetaan pyrkimällä vaikuttamaan tiedotusvälineisiin tai muutoin vaikuttamalla yrityksen toimintaympäristössä avainasemassa oleviin henkilöihin. Myös sponsoroinnin tavoitteena on usein myönteisen imagon vahvistaminen yrityksestä. Myynninedistäminen on kirjava joukko erilaisia toimenpiteitä jotka vaihtelevat laajalti eri alojen välillä. Myynninedistämistä on määritelty esimerkiksi sellaiseksi markkinointiviestinnäksi jota ei voida lukea henkilökohtaiseen myyntityöhön, suhdetoimintaan, sponsorointiin eikä mainontaan. Esimerkiksi erilaiset hinnanalennukset, kuponkitarjoukset ja kilpailut lukeutuvat myynninedistämiseksi. Myös messut ovat useille yrityksille juuri myynninedistämistoimintaa. Myyntityö tarkoittaa henkilökohtaista myyntityötä joka tapahtuu yrityksen edustajan ja asiakkaan välillä. Tyypillisesti myyntityö sisältää henkilökohtaisia tapaamisia, sähköpostiviestintää ja puhelinkeskusteluita.
Mainonta sekä tiedotus- ja suhdetoiminta ovat tyypillisesti pitkäjännitteistä toimintaa jolla pyritään ohjaamaan ja vaikuttamaan ihmisten mielikuviin joko yrityksestä tai sen tuotteista. Myynninedistäminen (myös menekinedistäminen) ja henkilökohtainen myyntityö ovat enemmän aktiiviseen toimintaan perustuvia toimintoja joiden tähtäimenä on yleensä lisätä myyntiä hyvinkin lyhyellä tähtäimellä.
Internetin sekä muiden sähköisten viestimien kasvu on monipuolistanut ja kasvattanut markkinointiviestinnän toiminta-aluetta ja nykyisin markkinointiviestintään katsotaan läheisesti kuuluvaksi muun muassa verkkomarkkinointi. Uusia markkinointiviestinnän muotoja ovat 2000-luvulla olleet muun muassa verkkokampanjat, blogit, hakusanamainonta ja hakukoneoptimointi. Sähköisten medioiden tarjoamat palautekanavat ja vuorovaikutteisuus ovat myös lisänneet vuorovaikutteisen markkinointiviestinnän käyttöä. Onkin sanottu, että 2000-luvun markkinointiviestinnässä aktiivisia osapuolia ovat sekä viestin lähettäjä että vastaanottaja jotka kumpikin vaikuttavat sekä viestin sisältöön että kulkuun.
Integroitu markkinointiviestintä
Markkinointiviestinnän strategisena tavoitteena on usein integroitu markkinointiviestintä, jossa organisaatio suunnittelee markkinointiviestintänsä niin, että kaikki elementit ovat yhdenmukaisia ja tukevat toisiaan. Integroidun markkinointiviestinnän vastakohtana pidetään yleensä tilannetta, jossa markkinointi, viestintä ja myynti toimivat erillisinä yksikköinä omien strategioidensa ohjaamina. Integroidun markkinointiviestinnän tuoma hyöty organisaatiolle on suuremman tehokkuuden saavuttaminen alhaisemmilla kustannuksilla, koska koko organisaatio ja kaikki kanavat vahvistavat yhteistä sanomaa.
Markkinointiviestinnän suunnittelu
Markkinointiviestinnän suunnittelu aloitetaan yleensä kohderyhmien arvioinnilla ja kohderyhmien ominaisuuksien vertaamisella organisaation ominaisuuksiin ja tarpeisiin. Markkinointiviestinnän suunnittelussa otetaan kantaa yleensä muun muassa seuraaviin asioihin:
Markkinointiviestintä Suomessa
Markkinointiviestinnässä työskenteli vuonna 2011 noin 3 000 suomalaista. Suomessa investoitiin markkinointiviestintään 2,9 miljardia euroa vuonna 2014; tästä mediamainonnan eli lehdissä, televisiossa, radiossa ja verkossa näkyvän mainonnan osuus oli 1,2 miljardia (40 % alan kokonaisliikevaihdosta). Toiseksi eniten, noin 700 miljoonaa euroa (24 %), käytettiin suoramarkkinointiin. Menekinedistämiseen eli muun muassa messuihin ja myymälämateriaaleihin investoitiin noin miljoonaa euroa (21 %).
Rajanylityspaikka
thumb|Suomen ja Norjan välinen raja Nuorgamissa.
Rajanylityspaikka on varsinainen raja-asema tai muu paikka, jossa voidaan ylittää kahden valtakunnan välinen raja.
Maaraja
Perussäännön mukaan tulo Suomeen (maahantulo) ja maasta poistuminen on sallittua vahvistettujen rajanylityspaikkojen kautta. Schengenin sopimuksen seurauksena perussäännöstä on kuitenkin poikkeuksia. Mikäli ei kuljeta mukanaan tullattavaa tavaraa, Schengenin maiden sisärajan saa ylittää missä tahansa, kunhan matkustusasiakirjat ovat mukana. Siten Suomesta on luvallista mennä Ruotsiin tai Norjaan myös muualta kuin virallisilta rajanylityspaikoilta.
Rajanylityspaikalla tarkoitetaan Suomen lainsäädännössä paikkaa, jonka kautta voi ylittää Schengen-alueen ulkorajan. Rajanylityspaikat määrätään valtioneuvoston asetuksessa. Asetuksen mukaisia rajanylityspaikkoja on Venäjän maarajalla, lentoasemilla, satamissa ja merivartioasemilla. Rajanylityspaikkoja ei ole Ruotsin ja Norjan vastaisilla rajoilla.
Norjaan
Mikäli matkustajan mukana on tullattavaa tavaraa, on Norjaan mennessä tai sieltä tullessa kuljettava tullitoimipaikan kautta. Kansainväliset rajanylityspaikat Suomen ja Norjan välillä ovat:
Ruotsiin
Ruotsin rajan saa ylittää mistä vain myös tullattavan tavaran kanssa, mutta tullaus on tällöin hoidettava erikseen asioimalla tullipaikkaan. Tulliasiat voi hoitaa myös rajaa ylitettäessä rajanylityspaikalla, mikäli siellä on tulliasema. Kansainväliset rajanylityspaikat Suomen ja Ruotsin välillä ovat: