cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eero Melasniemi
Eero Melasniemi on Pertti Melasniemen veli. Melasniemi on naimisissa näyttelijä Kristiina Halkolan kanssa. Pariskunnalla on kolme yhteistä lasta, joista julkisuudessa tunnetuimmat ovat näyttelijä Vilma ja muusikko Joel. Eero Melasniemen ja Halkolan lapsenlapset Elli Melasniemi ja Aamu Milonoff ovat myös näyttelijöitä.
Tim Berners-Lee
thumb|Tim Berners-Lee [[TED (konferenssi)|TED 2009 -konferenssissa Kaliforniassa.]] Timothy ”Tim” John Berners-Lee (s. 8. kesäkuuta 1955 Lontoo, Iso-Britannia) on englantilainen tietojenkäsittelytieteilijä, joka tunnetaan parhaiten World Wide Webin (WWW) kehittäjänä. Keksinnöstään hänet on palkittu useita kertoja. Hän vastaanotti ensimmäisenä 15. kesäkuuta 2004 miljoonan euron suuruisen Millennium-palkinnon. Tim Berners-Lee sai myös toisen merkittävän kunniapalkinnon, kun 16. heinäkuuta 2004 kuningatar Elisabet II aateloi hänet myöntämällä hänelle Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentajan arvon. Berners-Lee on saanut myös Turing-palkinnon vuonna 2016. Berners-Lee on valittu Internet Hall of Fameen vuonna 2012.
Berners-Lee työskentelee nykyään Massachusetts Institute of Technologyn yhteydessä toimivan World Wide Web Consortiumin johtajana. Berners-Lee on koulutustaustaltaan fyysikko, mutta hän on työskennellyt jo ennen WWW:n kehittämistä lähinnä tietotekniikan parissa.
Vuonna 2009 Berners-Lee pyysi anteeksi internetosoitteiden kauttaviivojen internetinkäyttäjille aiheuttamaa vaivaa ja ylimääräisten viivojen kuluttaman paperin ja musteen määrää.
Hän esiintyi Lontoon olympialaisten 2012 avajaisissa omana itsenään.
Sedaatio
Sedaatio on lääketieteen termi, jolla tarkoitetaan ihmisen tai muun eläimen rauhoittamista tai lamaamista keskushermoston toimintaa vaimentavalla lääkeaineella eli sedatiivilla siten, että tajunnan taso laskee.
Sedaation aste vaihtelee lievästä voimakkaaseen. Lievä sedaatio on lähinnä potilaan maltillista rauhoittamista siten, että potilas kykenee esimerkiksi vastaamaan suullisiin kysymyksiin. Sedaation asteen kasvaessa potilaan muisti, keskittymiskyky ja lihastoiminnot heikkenevät ja lopulta potilas nukahtaa. Sedaation vahvin muoto on niin sanottu nukutus eli yleisanestesia, jossa potilaan tajunnan taso on laskenut niin vahvasti, ettei tuntoaisti enää toimi eikä potilas pysty yleensä myöskään hengittämään ilman lääketieteellisiä apukeinoja.
Sedaatio lääketieteellisten toimenpiteiden yhteydessä
Osa potilaista pelkää esimerkiksi hammaslääketieteellisiä toimenpiteitä siinä määrin, että on käytettävä rauhoittavia lääkkeitä. Myös itse toimenpide saattaa olla niin epämiellyttävä, että rauhoittava lääkitys katsotaan tarpeelliseksi, vaikkei potilas koe hoitopelkoa.
Leikkaushoitoa edeltävän sedaation tavoitteena on yleensä kivun, pelon ja ahdistuksen lievitys sekä hengityskoneen letkun ja hoitotoimenpiteiden sietäminen. Ideaalinen sedaatioaste on tällöin kevyt, josta potilas voidaan herättää helposti puheella.
Usein riittävän ja oikein ohjautuvan tehon saavuttamiseksi sedatiiviset lääkeaineet on annettava laskimoon (i.v.-sedaatio): laskimonsisäisellä annostelulla potilaan yksilöllinen annos titrataan kohdalleen. Itse toimenpiteiden suorittamisessa ei tule ongelmia ja potilaiden toipuminen on nopeaa.
Myös suun kautta otettuna (oraalinen sedaatio) rauhoittavat lääkkeet saavat pääosalla potilaita aikaan hyvän sedaation. Tällä annostelulla ongelmaksi jää potilaan yksilöllinen vaste lääkkeeseen: osa ylisedatoituu ja osa alisedatoituu.
Kuolevan potilaan olon helpottamiseksi käytetään palliatiivista sedaatiota, kun muut toimenpiteet eivät auta esimerkiksi kipuihin.
Huumeidenkäyttäjän tavoitteena voi olla sedaatio.
Pikajuna pohjoiseen
Pikajuna pohjoiseen on suomalainen näytelmäelokuva, joka valmistui vuonna 1947.
Elokuvan pääroolissa on Ansa Ikonen. Leif Wager esittää sairaalasta karannutta kuolemansairasta Reinoa, joka rakastuu Liisa Tuomen esittämään roolihahmoon. Aku Korhonen esittää vanhaa lehtitoimittajaa, jolla on halu tutustua muihin ihmisiin junissa ja pelata korttia. Mutta sitten tapahtuu inhimillisistä syistä johtuva junaonnettomuus.
Elokuvan on ohjannut Roland af Hällström ja käsikirjoittanut Viljo Hela.
Roland af Hällström voitti 1948 parhaan ohjauksen ja käsikirjoituksen sekä Aku Korhonen parhaan miessivuosan Jussi-palkinnot.
Elokuvan lopulla nähtävä junien törmäys oli toteutettu pienoismalleilla.
Sin After Sin
Sin After Sin on brittiläisen metallimusiikkiyhtyeen Judas Priestin kolmas albumi. Levy julkaistiin vuonna 1977. Levyllä yhtye haki tuottajana toimineen Roger Gloverin avustuksella kaupallisempaa soundia. Rumpuja soittaa albumilla sessio-muusikkona Simon Phillips. Albumi on ensimmäinen, jonka Judas Priest levytti CBS-yhtiölle. Thrash metal -yhtye Slayer on levyttänyt lainakappaleen albumin kappaleesta "Dissident Aggressor".
Kappaleet
Vuoden 2001 remasteroidun version bonuskappaleet:
Inesa Kravets
Inesa Mykolajivna Kravets (, s. 5. lokakuuta 1966 Dnepropetrovsk, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen kolmiloikkaaja ja pituushyppääjä.
Sevillan MM-hallikilpailuissa 1991 Kravets oli pituushypyssä neljäs tuloksella 671 cm ja voitti näytöslajina olleen kolmiloikan kultamitalin tuloksella 14,44 m. Genovan EM-hallikilpailuissa 1992 hän voitti kolmiloikassa kultaa tuloksella 14,15 m. Samana vuonna Barcelonan olympialaisissa hän saavutti pituushypyssä hopeaa tuloksella 712 cm. Toronton MM-hallikilpailuissa 1993 hän voitti kolmiloikassa kultaa tuloksella 14,47 m ja ponnisti pituushypyssä pronssille tuloksella 677 cm. Pariisin EM-hallikilpailuissa 1994 hän saavutti pituushypyssä pronssia 672 cm kantaneella hypyllä. Samana vuonna Helsingin EM-kilpailuissa hän saavutti pituushypyssä hopeaa tuloksella 699 cm ja kolmiloikassa pronssia tuloksella 14,67 m.
Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 Kravets oli pituushypyssä kymmenes ja kolmiloikassa voitti maailmanmestaruuden maailmanennätystuloksella 15,50 m. Tulos säilyi maailmanennätyksenä vuoteen 2021 jolloin Yulimar Rojas hyppäsi 15,67. Vuotta myöhemmin Atlantan olympialaisissa Kravets voitti kolmiloikassa olympiakultaa 15,33 metrin hypyllä. Vielä 2003 Birminghamin MM-hallikilpailuissa hän hyppäsi pituushypyssä hopealle tuloksella 672 cm.
Ihmeperhe
Ihmeperhe on Disneyn ja Pixarin tuottama Oscar-palkittu tietokoneanimaatioelokuva, joka sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 5. marraskuuta 2004 ja Suomessa viikkoa myöhemmin 12. marraskuuta. Elokuvan ohjaajana toimi Brad Bird. Ulkoasun tyyli on lainattu 1960-luvun James Bond -elokuvista ja tuon ajan TV-sarjoista kuten Myrskylinnuista.
Juoni
15 vuotta sitten supersankarit olivat hyvin suosittuja, kunnes hallitus toimeenpani uudelleensijoittamisohjelman, jolla nämä pakotettiin tavalliseen siviilielämään. Nyt Ilari "Ilu" Vaara alias Herra Ihme elää tavallista hiljaiseloa vaimonsa Ellin alias Neiti Rajattoman ja kolmen lapsensa Esan, Ilonan ja Jaskan kanssa. Toisinaan Ilun ystävä Julius Väre alias Hyytäjä tulee käymään heidän luonaan.
Eräänä iltana, juuri saatuaan potkut vakuutusyhtiöstä, Ilu saa yllättävän viestin. Hänet kutsutaan kaukaiselle saarelle suorittamaan vaarallista tehtävää. Myöhemmin hän saa tietää, että tämän tehtävän "järjestäjä" on Herra Ihmeen vanha tuttu, Pasi Pätkä, joka on nykyään ottanut nimekseen Syndrooma. Hän oli Herra Ihmeen uskollisin ihailija, joka halusi toimia Herra Ihmeen apurina, "Ihmepoikana". Herra Ihme ei kuitenkaan hyväksynyt tarjousta. Nyt Syndrooma on eri supereiden avulla kouluttanut mahtavaa taistelurobottia, Robodroidia, jonka hän aikoo lähettää kaupunkiin ja sitten itse tuhota näyttääkseen olevansa parempi superi kuin Herra Ihme. Elli seuraa Ilua saarelle salaa mukaan tulleiden Esan ja Ilonan kanssa.
Pian saarelta on kuitenkin päästävä pois, kun Syndrooma alkaa toteuttaa ilkeää suunnitelmaansa. Hän kuitenkin epäonnistuu robottinsa tuhoamisessa. Kuitenkin Ihmeperhe ja Hyytäjä saapuvat paikalle ja tuhoavat robotin ja kaupunkiin tulee taas rauha.
Kuukausia myöhemmin Esa voittaa juoksukilpailun helposti. Ihmeperheen ollessa urheilustadionin parkkipaikalla, maan alta ilmestyy mies ison kaivosporan kanssa. Hän sanoo itseänsä Raivaajaksi ja aikoo tuhota kaupungin, mutta ihmeperheen jäsenillä onkin siviilivaatteiden alla supersankaripuvut ja naamarit mukana.
Äänirooleissa
Suomenkielisen version ohjasi Markus Bäckman ja käänsi Teuvo Matala.
Martigny
Martigny (,, myös ) on vanha sveitsiläinen kaupunki Valais'n kantonin ranskankielisessä osassa. Martigny sijaitsee lähellä Sveitsin, Italian ja Ranskan rajojen risteyskohtaa. Martignyssä oli vuoden 2011 lopulla 16 345 asukasta. Martignyn seutu on tunnettu monista hiihtokeskuksistaan. Martigny on myös samannimisen hallintoalueen keskuspaikka.
Maantiede
Maantieteellisesti kaupunki on Rhônen laakson mutkakohdassa, jossa Drance-joki laskee Rhôneen ja jossa Rhône kääntyy pohjoiseen kohti Genevejärveä. Kaupungin pohjoispuolella sijaitsevat Bernin Alpit, kaakkoispuolella levittäytyvät Valais'n Alpit, eteläpuolella on Mont Blancin massiivi ja Chablaisin Alpit ovat kaupungin länsipuolella.
Liikenne
Rhônen laaksoa seuraava eurooppatie E62 (Autobahn A9, valtatie N9), Alppien yli Italiaan vievä eurooppatie 27 (valtatie N21) sekä pienempi tie Col de la Forclaz -solan yli Ranskaan kulkevat Martignyn kautta. Martigny on SBB-CFF-FFS:n Geneve-Brig-pääradan varrella. Lisäksi Martignystä on RegionAlps-yhtiön junayhteydet vuorille Le Châbleen ja Orsiéresiin sekä Genevenjärven kaakkoisrannalle, Ranskan rajalle St. Gindolphiin. TMR-yhtiön junat kulkevat Ranskaan, Chamonix'hin. Martignystä lähtee myös yhteensä kymmenkunta linja-autoreittiä lähikyliin ja kaupunkeihin sekä Italian puolelle, Ison Sankt Bernhardin solan yli Aostaan. Lähimmät kansainväliset lentokentät ovat Sionissa, Genevessä ja Bernissä.
Katso myös
Luettelo eurooppateistä
Jimmy Greaves
James Peter 'Jimmy' Greaves (20. helmikuuta 1940 Lontoo, Englanti – 19. syyskuuta 2021 ) oli englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Greaves aloitti uransa Chelseassa vuonna 1957. Neljän Chelsea-kauden aikana Greaves voitti maalikuninkuuden kahdesti (vuosina 1959 ja 1961), ja hänen kaudella 1960-61 tekemänsä 41 liigamaalia on edelleen seuran ennätys. Vuonna 1960 Greavesista tuli Englannin jalkapallohistorian nuorin sadan maalin tekijä – ollen 20 vuoden ja 290 vuorokauden ikäinen.
Vuonna 1961 Greaves piipahti pelaamassa 12 ottelua Italian Serie A:ssa AC Milanin joukkueessa, ennen kuin siirtyi Tottenhamiin 99 999 punnalla. Tottenhamissa Greaves pelasi vuosien 1961 ja 1970 välillä tehden 321 ottelussa 220 maalia. Maalikuninkuuden hän voitti kuudesti – 1959, 1961, 1963, 1964, 1965 ja 1969. Greaves oli myös mukana voittamassa kahta FA Cup -mestaruutta (1962 & 1967). Cup-voittajien Cupin Tottenham voitti vuonna 1963, kun loppuottelussa kaatui Atlético Madrid numeroin 5-1. Greaves teki ottelussa kaksi maalia.
Uransa Greaves lopetti West Hamissa vuonna 1971.
Englannin maajoukkuetta Greaves edusti uransa aikana 57 ottelussa ja teki niissä 44 maalia. Greaves on vielä vuonna 2018 Englannin maajoukkueen kautta aikojen neljänneksi paras maalintekijä Wayne Rooneyn, Bobby Charltonin ja Gary Linekerin jälkeen. Greavesin nimissä on Englannin maajoukkueen hattutemppuennätys – kuusi. Hän oli myös voittamassa maailmanmestaruutta Englannin kotikisoissa vuonna 1966. Sitä ennen hän oli edustanut maataan jo vuoden 1962 MM-kisoissa.
Jazz (Transformers)
Jazz on Transformers-universumissa esiintyvä Autobotti. Hasbron luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1984 The Transformers -animaatiosarjassa.
Luonne
Jazz on Maan kulttuurin asiantuntija ja siksi hän on korvaamaton Autobottina Maassa oleskelun aikana. Jos on jotain, jota tarvitsee tietää ihmisten tarpeista tai aktiviteeteista, hän on Autobotti, jolta kysyä. Jazzilla on joskus taipumusta menettää keskittymiskykynsä työtehtäviinsä, tiedonjanonsa takia Maan kulttuuria kohtaan, joka voi johtaa hänet potentiaalisesti musertaviin tilanteisiin. Vaikka hänen fyysiset ominaisuutensa ja aseistus jättävät paljon toivomisen varaan taistelukentällä, hänen taidoillansa ja nerokkuudellansa vaikeissa tilanteissa, voi usein auttaa Autobotit pois kiperistä tilanteista.
The Transformers
Jazz toimii Optimus Primen oikeana kätenä ja alempana tehtäväjohtajana. Jazz on Autobotti Cliffjumperin ja ihmisliittolaisen Spiken ystävä ja pyörii useasti molempien kanssa. Jazzilla on aina rento asenne, mutta hän suhtautuu tehtäviin vakavasti.
Hahmon ääninäyttelijä Scatman Crothers kuoli vuonna 1986. Tämän takia Jazzin hahmo ei esiintynyt televisiosarjan kolmannella tuotantokaudella kuin mykässä cameo-roolissa.
The Transformers: The Movie
Vuoden 1986 elokuvassa Jazz on Kuuasema 1:n tarkkailupäällikkö. Unicronin hyökättyä ja tuhottua kuun, Jazz ja Cliffjumper jäivät Unicronin vangeiksi. Elokuvan lopussa Daniel onnistuu pelastamaan heidät ja kaikki palaavat Cybertronille.
Sarjakuva
Sarjakuvassa Jazz oli alusta asti mukana. Alussa Jazzin liian nopea toiminta aiheutti Autobottien ihmisliittolaisen Buster Witwickyn isälle sydänkohtauksen. Nopeasti Jazz alkoi rakastaa Maa-planeetan Rock ja pop -musiikkia. Jazz myös hankki Autoboteille vanhavan ihmisliittolaisen, öljypohatta G.B. Blackrockin. Jazz lupasi Autobottien suojelevan tämän öljykenttiä. Vastapalvelukseksi Autobotit saivat käyttöönsä Blackrockin polttoainetta. Jazz toimi pitkään sarjakuvassa taustajoukoissa. Paljon myöhemmin, Decepticon Starscreamin saatua valtavat voimat, alikantalta, Jazz kuului Starscreamin pysäyttämään lähetettyyn Autoboteista ja Decepticoneista koostuvaan partioon. valitettavasti Starscream tuhosi hyökkääjät ja Jazz joutui kymmenien muiden Autobottien ja Decepticonien kanssa deaktivoiduksi, pitkäksi aikaa.
Myöhemmin Autobot lääkäri Ratchet herätti Grimlockin, Bumblebeen ja Jazzin takaisin eloon, käyttämällä avuksi Pretender-kuoria. Näin Jazzista tuli Predenter. Jazz kuului yhdessä Grimlockin, Bumblebeen ja muutaman Micromasterin kanssa maahan lähetettävään pelastuspartioon, minkä tehtävä oli täydentää Optimus Primen vajaita joukkoja. Valitettavasti Decepticonien hyökkäys aiheutti siirtimenä toimineen avaruusportin sekoamisen ja ryhmä joutui syvälle Cybertronin ytimeen. Sieltä he löysivät oman luojansa Primuksen, nukkumassa. Decepticonien hyökätessä heidän kimppuunsa, Primus heräsi ja huusi valtavan tuskanhuudon. Unicron kuuli tämän ja paikallisti Cybertronin. Cybertronin Autobot johtaja Emirate Xaaron onnistui lähettämään partion viime hetkellä avaruusportilla maahan, missä he liittyivät Optimus Primen joukkoihin.
Myöhemmin, Matrixin etsinnän aikana Jazz kuului Grimlockin johtamaan Autobot partioon, minkä Optimus Prime oli lähettänyt etsintöihin. Partio myös löysi Matrixin, mutta menetti sen pian Decepticon-lordi Thunderwingille. Myöhemmin, kun Thunderwingistä oli päästy, Optimus lähetti Autobot partion pelastamaan heikkoina olevat Grimlockin, Bumblebeen ja Jazzin. Seuraavaksi ja viimeistä kertaa Jazz nähtiin taistelemassa yhdessä muiden Transformerien rinnalla, kotiplaneetta Cybertronilla, Unicronin hyökättyä sinne.
Transformers
thumb|230px|Jazz robottimuodossaan, elokuvassa [[Transformers (elokuva)|Transformers (2007).]] Jazz on mukana vuonna 2007 julkaistussa näytelmäelokuvassa Transformers. Hän on edelleen samanlainen kuin alkuperäisessä The Transformers -sarjassa. Vain hänen muuntautumismuotonsa ja robottiulkonäkönsä on päivitetty.
Elokuvassa Jazz puhuu katuslangia ja käyttää hip hop -liikkeitä. Hän on myös ainoa Autobot, joka kuolee lopputaistelussa, Decepticoneja vastaan. Megatron repii hänet kahtia, Jazzin ärsytettyä häntä.
Transformers: The Game
Transformers: The Game -pelissä Jazzilla voi pelata vain kaksi pakollista tehtävää. Jazz oli Autobottihahmoista ainoa, joka kuoli molemmissa kampanjoissa. Autobottikampanjassa Brawl tappoi hänet. Decepticon-kampanjassa hänet tappoi Barricade.
Transformers: Revenge of the Fallen -videopeli
Transformers: Revenge of the Fallen -pelissä Jazz on saatavilla pelihahmoksi Xbox 360- ja PlayStation 3 -versioille erään lisäsisällön kautta. Jazz käyttää aseinaan luotikivääriä ja plasmasirppilaukaisinta. Erikoiskykynä hänellä on supernopeus, jonka ansiosta hän pystyy liikkumaan nopeammin.
Transformers: Animated
Täysin yhdysvaltalaisessa Transformers: Animated -sarjassa Jazz kuuluu Cybertronin Eliittivartiostoon. Hahmon äänenä toimi näyttelijä Phil LaMarr.
Transformers: War for Cybertron
Transformers: War for Cybertron -pelissä Jazz on yksi lukituista hahmoista, joilla voi pelata vain moninpelitilassa. Jazzin voi saada hahmoksi esitilauksena Best Buysta tai EB Gamesiltä. Jazz tuli myöhemmin saataville pelihahmoksi myös ladattavan lisäsisällön kautta.
Suojaikäraja
Suojaikäraja on lakisääteinen ikäraja, jota nuoremman henkilön kanssa ei saman ikärajan ylittänyt henkilö saa olla seksuaalisessa kanssakäymisessä, paitsi mahdollisesti, jos osapuolten välillä ei ole suurta kypsyyseroa. Suojaikärajan tarkoitus on suojella lapsia ja nuoria vanhempien henkilöiden suorittamalta seksuaaliselta hyväksikäytöltä, sillä suojaikärajaa nuorempien lasten ja nuorten ei katsota vielä olevan tarpeeksi kypsiä antamaan suostumustaan seksiin. Useimmissa maissa suojaikäraja on 14–16 vuotta, Suomessa 16 vuotta, mutta kaikkiaan se vaihtelee maailmalla nykyisin 12–18 vuoden välillä.
Tarkoitus
Suojaikäraja perustuu yhtäältä lapsen kykyyn antaa suostumus seksiin, ja toisaalta lapsen kypsyystasoon. Laki katsoo suojaikärajan ylittäneen ihmisen olevan vasta riittävän kypsä kantaakseen aikuiselle kuuluvat vastuut ja kyetäkseen tekemään järjellisiä ratkaisuja, mukaan lukien päätöksen suostumisen antamisesta seksiin. Vasta kypsä ihminen kykenee tekemään valintoja sekä havaitsemaan ja erottamaan erilaiset vaikutteet harjoittaessaan vapaata tahtoaan, koska hänellä on silloin kyky käsitellä ja arvioida relevanttia informaatiota. Vaikka suojaikärajaa nuorempienkin lasten ja nuorten tiedetään pystyvän ilmaisemaan halujaan ja mieltymyksiään, sitä ei pidetä ratkaisevana ennen suojaikärajan saavuttamista, eikä seksiä alaikäisen kanssa harjoittanut voi siksi käyttää sitä puolustusargumenttinaan tai nuori itse käyttäytymisensä oikeutuksena.
Kaikille saman suojaikärajan ongelma on se, että nuoret kypsyvät eri tahdissa. Fyysisen murrosiän ajoittuminen on yksilöllistä, ja se tapahtuu yleensä joskus 9. ja 14. ikävuoden välillä. Kypsymisikään, ja sitä kautta kykyyn tehdä valintoja, käsitellä tietoa tai vastustaa pakottamista, vaikuttavat yksilöllä myös esimerkiksi sukupuoli, seksuaalisuus, etnisyys, luokka ja vammaisuus. Lisäksi lapsen tai nuoren ympäristö, kuten perhe ja ikätoverit, vaikuttaa siihen, kuinka paljon hän tietää ja ymmärtää seksistä. Suojaikäraja voikin rajoittaa varhaiskypsien nuorten vapauksia mutta samalla sivuuttaa hitaasti kypsyvien lasten turvallisuuden. Keskustelu oikeasta suojaikärajasta käsitteleekin sitä väestötasollista kysymystä, kuinka suuri osa esimerkiksi 14–16-vuotiasta nuorista on saavuttanut riittävän kypsyyden.
Maittain
Eri maissa on käytössä erilaiset suojaikärajat. Useimmiten luku on 14–16 vuotta, mutta se vaihtelee 12:n ja 18:n välillä. Yhdysvalloissa suojaikärajasta päättävät osavaltiot, ja se on yleensä 16–18 vuotta. Katolisissa maissa suojaikärajat ovat usein matalia, koska näissä maissa perhesiteet ovat vahvempia ja uskonto kieltää esiaviollisen seksin. Monessa maassa suojaikäraja ei koske keskenään samanikäisiä nuoria, paitsi jos nuorten vanhemmat haluavat puuttua asiaan. Toisaalta suojaikärajaksi voidaan katsoa normaalia korkeampi ikä silloin, kun vanhempi osapuoli on nuorempaan jonkinlaisessa valtasuhteessa.
Heteroseksuaalisen kanssakäymisen suojaikäraja eri maissa: 600px|thumb|left| murrosikä 12    13    14    15    16    17    18  oltava avioliitossa     tietoja ei saatavilla.
Suomessa
Suomen rikoslainsäädännössä suojaikäraja on ollut pitkään 16 vuotta. Jos vanhempi osapuoli on lapsen vanhempi tai vanhempaan rinnastettavassa asemassa lapseen nähden oleva henkilö, joka asuu lapsen kanssa samassa taloudessa, suojaikäraja on 18 vuotta.
Suojaikäraja on 18 vuotta silloin, kun kyseessä on seksuaalipalvelujen ostaminen nuorelta, nuoren houkuttaminen seksuaalisiin toimiin ja nuoren henkilön sisältävän sukupuolisiveellisyyttä loukkaavan materiaalin seuraaminen, levittäminen, esittäminen tai hallussapito.
Suomen kansalainen joutuu noudattamaan ulkomailla ollessaan sekä Suomen että kyseisen ulkovallan seksuaalirikoslainsäädäntöä. Näin täysi-ikäisen harjoittama seksuaalisuus alle 16-vuotiaan kanssa on lainvastaista myös ulkomailla.
Suomessa suojaikäraja koskee laajasti seksuaalista kanssakäymistä alkaen erilaisista seksuaalisista teoista, joita pidetään yleensä muissa yhteyksissä seksuaalisena häirintänä. Esimerkiksi seksuaalisesti värittyneiden tekstiviestien lähettäminen voidaan tulkita lapsen seksuaaliseksi hyväksikäytöksi. Useissa muissa maissa rikoslainsäädännön hyväksikäyttösäännöksin puututaan ainoastaan yhdynnän käsittäviin tekoihin.
Seksuaalisista teoista ikärajaa nuorempaan henkilöön tuomitaan lapsen seksuaalisena hyväksikäyttönä tai törkeänä lapsen seksuaalisena hyväksikäyttönä. Ikäraja tarkoittaa, että sitä nuoremman henkilön seksuaalista itsemääräämisoikeutta suojataan lailla myös silloin, kun seksuaalinen teko ei täytä pakottamiseen perustuen raiskausrikoksen tunnusmerkistöä tai sitä ei ole kriminalisoitu muuna seksuaalisena hyväksikäyttönä.
Suomen hallitus on esittänyt ikärajan asettamista muiden olosuhteiltaan Suomeen rinnastettavien maiden tasolle 15 vuoteen seksuaalirikoksia koskevien lakiuudistusten yhteydessä vuosina 1970 ja 1997. Molemmilla kerroilla esityksen ikäraja on muutettu takaisin 16 vuoteen eduskunnan käsittelyssä. Vuonna 1997 rikoslain kokonaisuudistuksen osana annetussa lakiesityksessä 15 vuoden ikärajaa perusteltiin tutkimuksin nuorten aikaistuneella sukupuolisella kypsymisellä sekä sukupuolisuhteessa olleiden 15-vuotiaiden nuorten suhteellisen suurella osuudella. 16 vuoden ikärajaa pidettiin tapahtuneeseen kehitykseen nähden korkeana. Kokonaisuudistus muutti homoseksuaalisuutta koskevan ikärajan yhdenvertaiseksi muun seksuaalisuuden kanssa. Ennen uudistusta vuoden 1999 alusta, homoseksuaalisia tekoja oli koskenut erillinen 18 vuoden suojaikäraja.
Morten Brørs
Brørs voitti sprinttihiihdon maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 1999–2000 voitettuaan vapaan hiihtotavan sprintin Kitzbühelissä ja sijoituttuaan toiseksi Lahdessa. Seuraavalla kaudella hän voitti vapaan hiihtotavan sprinttikilpailun Nové Městossa ja sijoittui sprintticupin kokonaispisteissä neljänneksi.
Nico Vikstén
Nico Vikstén (s. 29. maaliskuuta 1997 Tampere) on suomalainen jääkiekkomaalivahti.
Seuraura
Lempäälässä kasvanut Vikstén aloitti jääkiekkoilun omien sanojensa mukaan 7-vuotiaana Tampereen Ilveksessä ja hän siirtyi pian aloitettuaan myös maalivahdin pelipaikalle. Kaudella 2011–2012 hän jakoi varsin tasaisesti seuran C-nuorten torjuntavastuun Viksténiä vuotta vanhemman Mikael Saaren kanssa ja hän jäi niukasti vähemmälle peliajalle. Kaudella 2012–2013 Vikstén otti luonnollisesti C-nuorten vastuunkantajan roolin Saaren tultua yli-ikäiseksi. Kaudella 2013–2014 hän jatkoi Ilveksen B-nuorissa Saaren aisaparina. Molemmat saivat otteluita tililleen myös seuran A-nuorissa, joiden kakkosmaalivahtina Vikstén toimi pudotuspeleissä Lassi Yrjölälle. Hän ei kuitenkaan saanut pudotuspeleissä peliaikaa, toisin kuin B-nuorten pudotuspeleissä Ilveksen torjuntavastuun kantanut Saari.
Kaudella 2014–2015 17-vuotias Vikstén otti itselleen Ilveksen A-nuorten pääasiallisen vastuunkantajan roolin ja pelasi joukkueen kaikki kymmenen playoff-ottelua. Hän debytoi kauden aikana myös miesten peleissä pelattuaan yhden ottelun lainalla Mestis-joukkue Lempäälän Kisassa 7. tammikuuta 2015 Kiekko-Vantaata vastaan. Joukkue tarvitsi pikaisesti maalivahtia, kun LeKissä kauden mittaan pelanneet lainamaalivahdit Dominik Hrachovina ja Aaro Peltonen olivat molemmat mukana Tapparan SM-liigajoukkueen vahvuudessa. Lisäksi Lassi Yrjölä oli siirtynyt Pohjois-Amerikkaan ja sopimusmaalivahti Jerry Kaukinen aloittanut varusmiespalveluksen. Vikstén torjui LeKin 5-3-voittoon päättyneessä ottelussa 26 kertaa.
Toukokuussa 2015 Vikstén teki Ilveksen kanssa vuoden mittaisen SM-liigasopimuksen. Hän puki kaudella 2015–2016 yhdeksään liigaotteluun, mutta jäi kuitenkin ilman peliaikaa. Vikstén pelasi suurimman osan runkosarjastaan Ilveksen A-nuorissa, mutta myös ison osan lainalla LeKin Mestis-joukkueessa, jossa hän sai tililleen 16 runkosarjaottelua. Vikstén sai Dominik Hrachovinan kanssa joukkueesta eniten otteluita tililleen, mutta loppukaudella hän palasi kuitenkin Ilveksen A-nuorten vahvuuteen. Vikstén jakoi pudotuspeleissä joukkueen torjuntavastuun Mikael Saaren kanssa ja hän torjui Ilveksen maalilla lopulta ratkaisevassa toisessa finaaliottelussa 2. huhtikuuta 2016 vieraissa Espoo Bluesia vastaan. Ilves vei A-nuorten Suomenmestaruuden lukemin 1–2. Vikstén torjui ottelussa 14 kertaa.
Kesällä 2016 Vikstén haki pelipaikkaa Yhdysvaltojen USHL-junioriliigan Waterloo Black Hawksista. Hän jäi kaudella 2016–2017 joukkueen kolmosmaalivahdiksi Robbie Beydounille ja Severi Isokankaalle, eikä ollut runkosarjassa kertaakaan Black Hawksin kokoonpanossa. Vikstén palasi Ilveksen A-nuoriin, jossa hän pelasi yhdeksän ottelua, kunnes siirtotakarajalla helmikuussa 2017 Vikstén siirtyi loppukauden sopimuksella Mestis-joukkue Espoo Unitediin. Joukkue tarvitsi uuden maalivahdin Pelicansiin palanneen lainamaalivahti Joonas Haraldin tilalle. Vikstén pelasi Espoossa neljä runkosarjaottelua, mutta toimi pääasiassa koko pudotuspelien ajan joukkueen kakkosmaalivahtina Rasmus Tirroselle. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia.
Kauden 2017–2018 mittaan Vikstén nousi Espoo Unitedin ykkösmaalivahdiksi Mika Norjan ohi ja torjui 30 runkosarjaottelussa kolme nollapeliä. Kaudeksi 2018–2019 hän siirtyi jatkamaan Mestis-uraansa vuoden mittaisella sopimuksella Savonlinnan Pallokerhoon. Vikstén jakoi varsin tasaisesti joukkueen torjuntavastuun Roope Urpolahden kanssa, jolle hän jäi pudotuspeleissä niukasti kakkosmaalivahdiksi. Mestis-kauden päätyttyä, huhtikuussa 2019 Vikstén siirtyi yhden kauden eli elokuun loppupuolelle asti kestävällä sopimuksella Australian AIHL-liigan Perth Thunderiin. Hän eteni joukkueen kanssa aina Goodall Cup -finaaleihin saakka, mutta mestaruuden vei lopulta kuitenkin Sydney Bears lukemin 5–2. Vikstén pelasi kauden aikana myös AIHL:n tähdistöottelussa.
Vikstén siirtyi kaudeksi 2019–2020 vuoden mittaisella sopimuksella KeuPa HT:hen. Hän lähti kauteen joukkueen toisena maalivahtina JYPin lainamaalivahti Niko Parkkisen aisaparina. Joulukuussa 2019 Viksténin sopimus kuitenkin purettiin, kun hän päätti keskittyä jatkossa jääkiekon ulkopuolisiin asioihin.
Maajoukkueura
Vikstén edusti Suomea alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015, jolloin hän voitti hopeaa. Vikstén kuitenkin toimi joukkueensa kolmosmaalivahtina, eikä ollut kertaakaan Suomen kokoonpanossa. Yhteensä hän on pelannut yhden nuorten ja yhdeksän poikien maaottelua.
Risto Jussilainen
Risto Kalevi Jussilainen (s. 10. kesäkuuta 1975 Jyväskylä) on suomalainen uransa lopettanut mäkihyppääjä ja olympiamitalisti. Hän edusti Jyväskylän Hiihtoseuraa.
Jussilainen osallistui Salt Lake Cityn olympialaisiin 2002, joissa hän saavutti hopeaa joukkuemäestä. Hän osallistui myös Torinon olympialaisiin 2006, mutta ei saanut mitalisijaa.
MM-kilpailuista Jussilainen sai kolme hopeaa. Lahdessa 2001 hän sai hopeaa normaalimäen ja suurmäen joukkuekilpailuista. Oberstdorfissa 2005 hän sai hopeaa suurmäen joukkuekilpailusta.
Jussilainen kertoi marraskuussa 2007 lopettavansa uransa. Viimeisenä kilpailunaan hän hyppäsi normaalimäen SM-kisat 29. tammikuuta 2008 kotimäessään Jyväskylässä.
Charlien enkelit: Kurvit suoriksi
Charlien enkelit: Kurvit suoriksi (Charlie’s Angels: Full Throttle) on vuonna 2003 valmistunut toimintakomedia. Se on jatko-osa vuonna 2000 tehdylle Charlien enkelit -elokuvalle.
Illéla (departementti)
thumb|175px|Tahouan alueen departementit ennen vuotta 2011. Illéla on departementti Nigerin Tahouan alueella. Se käsittää Illélan kaupunkikunnan sekä Badaguichirin ja Tajaén maalaiskunnat. Hallinnollinen keskus on Illéla. Departementissa on 336 600 asukasta (vuonna 2012).
Charlien enkelit: Kurvit suoriksi
Elokuvassa esiintyvät myös The Pussycat Dolls ja Frendit-sarjasta tuttu Matt LeBlanc.
Tarina
Tällä kertaa enkelit pelastavat maailmaa yrittämällä napata HALO-sormukset. Dylanin entinen, vankilasta vapautunut, poikaystävä yrittää napata sormukset enkelien nenän edestä. Enkelit myös tapaavat pahaksi muuttuneen entisen enkelin, Madison Leen.
Illéla (departementti)
Bagarouan kunta erotettiin Illélasta omaksi departementikseen vuonna 2011.
Constans
thumb|Constansin rintakuva Constans (320 – 28. tammikuuta 350) oli Konstantinus Suuren ja keisarinna Faustan nuorin poika. Isänsä kuoltua vuonna 337 Constansista tuli keisari yhdessä veljiensä Constantius II:n ja Konstantinus II:n kanssa. Veljesten keskinäisessä vallanjaossa Constansin valtapiiriksi määriteltiin Italian ja Afrikan alueet.
Constans joutui pian riitoihin valtakunnan läntisiä osia hallitsevan Konstantinus II:n kanssa. Konstantinus II yritti vallata Italian Constansilta vuonna 340, mutta Constansin joukot surmasivat hänet Aquileian lähistöllä. Constans valtasi itselleen veljensä alueet, eli hän hallitsi tämän jälkeen Rooman länsi- ja keskiosia, kun taas Constantius II hallitsi yhä edelleen itäosia.
Constans oli harras kristitty ja halusi toimia aktiivisesti kristinuskon yhtenäisyyden puolesta. Hän muun muassa tuki kirkkoisä Atanasiosta tämän taistelussa areiolaisia oppeja vastaan. Tämä tosin johti vaaralliseen vastakkainasetteluun hänen veljensä Constantiuksen kanssa, joka kannatti areiolaisuutta. Veljekset pystyivät kuitenkin sopimaan uskonnolliset erimielisyytensä. Ainakin he olivat yhtä mieltä siitä, että pakanauskonnot pitää tukahduttaa, ja niinpä he kielsivät vuonna 341 pakanalliset uhritoimitukset koko valtakunnan alueella.
Vaikka Constans saavuttikin joitakin merkittäviä voittoja muun muassa frankeista, hän ei kuitenkaan koskaan tullut suosituksi sotilaiden keskuudessa. Syy on saattanut olla hänen määräileväksi ja ahneeksi väitetyssä luonteessaan. Joka tapauksessa vuonna 350 kenraali Magnentius asettui Constansin vastaisen sotilaskapinan johtoon Galliassa. Constans huomasi pian olevansa hengenvaarassa ja yritti paeta kohti Hispaniaa, mutta Magnentiuksen kätyrit saivat hänet kiinni ja murhasivat hänet.
Suomen ja Namibian väliset suhteet
thumb| thumb|Suomen suurlähetystö [[Windhoekissa]] Suomen ja Namibian väliset suhteet alkoivat jo ennen Namibian itsenäistymistä lähestystyön kautta. Suomalaisella lähetystyöllä on pitkät perinteet Namibiassa, jotka alkoivat jo ennen Namibian itsenäisyyttä alkaen vuodesta 1869, jolloin suomalaisia lähetystyöntekijöitä saapui Pohjois-Namibiaan. Suomalaiset kehittivät maassa terveydenhuoltoa ja koulutusta. Suomalaiset vaikuttivat myös maan nimistöön, sillä namibialaisille annettiin paljon suomalaisia etunimiä. Suomi tuki Namibian itsenäistymistä ja erityisesti Martti Ahtisaaren panos itsenäistymisessä oli merkittävä. Namibia oli Suomen tärkeimpiä kehitysyhteistyökohteita 1990-luvulla ja Suomi oli yksi ensimmäisiä maita, jonka kanssa Namibia solmi diplomaattisuhteet maan itsenäistyttyä.
Taloudelliset suhteet
Suomen ja Namibian välinen kauppa on kasvavaa, mutta vähäistä. Suomesta viedään pääasiassa koneita ja elektroniikkaa, kun taas Namibiasta tuodaan pääasiassa lihaa.
Diplomaattiset suhteet
Suomi lausui olevansa Namibian itsenäistymisen vankka tukija ennen Namibian itsenäistymistä.
Koulutus
Mailla on yhteistyötä korkeakoulutuksen saralla sekä oppilasvaihdon että eri hankkeiden muodossa. Yhdeksällä suomalaisella korkeakoululla on ollut yhteistyötä Namibian yliopiston kanssa ja 12 korkeakoululla Namibian teknillisen yliopiston kanssa. Turun yliopisto avasi vuonna 2019 Namibian yliopiston Windhoekin pääkampuksen yhteyteen oman etäkampuksensa, jossa se tarjoaa ohjelmistotekniikan alan koulutusta.
Valtiovierailut
Kesäkuussa 2008 Namibian pääministeri Nahas Angula vieraili Suomessa.
Helmikuussa 2011 Suomen presidentti Tarja Halonen vieraili Namibiassa.
Ruostehiusheinä
Ruostehiusheinä (Loudetia simplex) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, hiusheinien (Loudetia) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen ja eteläisessä Afrikassa alkuperäinen sekä laajalti yleinen laji.
Ruostehiusheinä kasvaa noin 30–150 cm korkeaksi ja on kasvutavaltaan mätästävä. Varret ovat haarattomia, ja lehtien tyvitupet ovat karvaisia. Ruostehiusheinän kukinto on supussa oleva tai avoin röyhy, joka on ulkomuodoltaan suurin piirtein soikea. Röyhyn haarat ovat pitkiä ja tähkylät ovat 8–14 mm pitkiä sekä vihneettömiä. Eteläisessä Afrikassa ruostehiusheinä kukkii marras–maaliskuussa.
Ruostehiusheinä kasvaa kallioisilla tai kivisillä kasvupaikoilla avoimessa tai puoliavoimessa maastossa. Ruostehiusheinää kasvaa Afrikan trooppisissa osissa sekä niiden eteläpuolella ja Madagaskarilla.
Sebastian Giovinco
Sebastian Giovinco (s. 28. tammikuuta 1987 Torino) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Giovinco edustaa Saudi-Arabian Valioliigassa pelaavaa Al-Hilalia.
Lapsuus
Giovinco syntyi Torinossa, jonne hänen vanhempansa olivat muuttaneet Sisiliasta. Hänen äitinsä on Catanzarosta Calabriasta, ja hänen isänsä on Palermosta Sisiliasta. Lapsena hän kiinnostui kovasti jalkapallosta ja onnistui kiinnittämään paikallisen suurseuran Juventuksen huomion. Juventus otti lupaavan 14-vuotiaan nuorukaisen seuraansa vuonna 2001. Hän kasvoi juniorijoukkueissa nopeasti ja voitti Campionato Primaveran (alle 21-vuotiaiden Serie A:n) Juventuksen riveissä kaudella 2005–2006.
Seurajoukkue
Giovinco siirrettiin Juventuksen edustusjoukkueeseen, jossa hän teki debyyttinsä 12. toukokuuta 2007 Serie B:ssä Bolognaa vastaan. Hän tuli vaihdosta sisään Raffaele Palladinon tilalle ja syötti heti joukkueen ranskalaisen hyökkääjän David Trezeguet'n maalin. Peli päättyi Juventuksen 3–1 voittoon.
4. heinäkuuta 2007 Giovinco lainattiin Empoliin hakemaan kokemusta Serie A:sta sekä UEFA Cupista, johon Empoli osallistui. Giovinco teki ensimmäisen Serie A maalinsa 30. syyskuuta 2007 Palermoa vastaan. Peli päättyi Empolin 3–1 voittoon, ja Giovincon maalista tuli lopulta pelin voittomaali.
Giovinco herätti suuren median kiinnostuksen näyttävällä vapaapotkumaalillaan Roomaa vastaan 4. lokakuuta 2007. Maali oli ottelun viime hetkillä tehty tasoitusosuma, jota on verrattu brasilialaisen Ronaldinhon vapaapotkumaaliin Englantia vastaan vuoden 2002 MM-kisoissa.
Kesäkuun 25. päivänä 2008 Juventus ilmoitti Giovincon pelaavan kasvattajaseurassaan seuraavalla kaudella.
Maajoukkue
Giovinco on edustanut Italiaa joka vuosiluokassa lähtien U-16:sta. Hän sai kutsun U-21-joukkueeseen Pierluigi Casiraghilta 1. kesäkuuta 2007. Giovincon debyyttiottelu Albaniaa vastaan päättyi 0–1 Italian hyväksi. Hän syötti Roberto Acquafrescan maalin, joka jäi pelin ainoaksi. Giovinco sai albanialaisyleisöltä pelin jälkeen runsaat suosionosoitukset.
U-21 Toulon-turnauksessa Giovinco valittiin koko turnauksen parhaaksi pelaajaksi. Italia voitti turnauksen kaadettuaan loppuottelussa Chilen 1–0. Giovinco teki turnauksessa kaksi maalia, syötti lukuisia ja onnistui välierässä myös laukomaan ratkaisevan rangaistuspotkun Japania vastaan. Viimeistään Toulon-turnauksessa Giovinco onnistui saamaan suuren yleisön huomion.
Mihail Kaigorodov
thumb|Mihail Kaigorodov. Mihail Nikiforovitš Kaigorodov (6. marraskuuta (J: 25. lokakuuta) 1853 – lokakuu 1918 Moskova) oli venäläinen jalkaväenkenraali, joka toimi Uudenmaan läänin kuvernöörinä vuosina 1901–1905.
Elämäkerta
Mihail Kaigorodovin isä oli kenraalimajuri Nikifor Kaigorodov ja hänen veljiään olivat Viipurin ja Viaporin linnoitusten komentajana toiminut kenraaliluutnantti Nestor Kaigorodov sekä tunnettu luonnontieteilijä Dmitri Kaigorodov. Mihail Kaigorodov valmistui upseeriksi Pietarissa toimineesta Mikaelin tykistökoulusta vuonna 1873 ja palveli sen jälkeen upseerina Venäjän armeijassa. Hän suoritti myös Nikolain yleisesikunta-akatemian 1880 ja toimi sen jälkeen esikuntaupseerina eri joukko-osastoissa. Vuosina 1900–1901 Kaigorodov oli 2. suomenmaalaisen tarkk’ampujarykmentin komentaja. Maaliskuussa 1901 hänet nimitettiin Uudenmaan läänin kuvernööriksi ja ylennettiin samalla kenraalimajuriksi. Kaigorodv oli tässä virassa neljä vuotta, kunnes siirtyi toukokuussa 1905 Irkutskin kuvernööriksi. Jo seuraavan vuoden alussa hänet kutsuttiin Venäjän sisäministeriön ja sitten pääesikunnan käyttöön.
Kaigorodov oli myöhemmin prikaatin ja jalkaväkidivisioonan komentajana sekä vuodesta 1913 Grodnon linnoituksen komendanttina. Hänet ylennettiin 1907 kenraaliluutnantiksi ja 1913 jalkaväenkenraaliksi. Ensimmäisen maailmansodan aikana Kaigorodov joutui joukkoineen perääntymään Grodnosta vuonna 1915, mutta hän pysyi kirjoilla linnoituksen komentajana, kunnes hänet heinäkuussa 1916 siirrettiin reserviin. Kaigorodov teloitettiin vallankumouksen jälkeen ampumalla Moskovassa lokakuussa 1918.
Jorma Kinnunen
Jorma Vilho Paavali Kinnunen (15. joulukuuta 1941 Pihtipudas – 25. heinäkuuta 2019 Äänekoski ) oli suomalainen keihäänheittäjä ja olympiamitalisti.
Kinnunen saavutti hopeaa Meksikon olympialaisissa 1968 tuloksella 88,58 m. Vuonna 1964 hän oli Tokion olympialaisissa kuudes (Pauli Nevalan voittaessa) ja 1972 Münchenin olympialaisissa samaten kuudes. Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän sijoittui 12:nneksi Budapestissa 1966, kymmenenneksi Ateenassa 1969 ja viidenneksi Helsingissä 1971.
Kinnunen heitti 18. kesäkuuta 1969 keihäänheiton maailmanennätyksen 92,70 m Ratinan stadionilla Tampereella. Vuonna 1965 hän paransi Suomen-ennätystä ensimmäisen kerran tulokseen 88,14 m, ja myös hänen olympiamitaliheittonsa 88,58 m oli Suomen-ennätys. Vuonna 1965 hän voitti Pohjoismaiden-mestaruuden. Suomen-mestaruuden hän voitti 1964, 1965, 1966, 1968 ja 1969. Pihtiputaan keihäskarnevaaleilla hän voitti vuosina 1972 ja 1975.
Kinnunen heitti vuonna 1961 Laukaassa lupaavan tuloksen 77,07 m. Kahtena seuraavana vuonna hän ei pystynyt samaan. Kesäkuussa 1964 hän ylitti ensimmäisen kerran 80 metrin rajan Viitasaarella tuloksellaan 84,42 m. Hän ylitti 80 metrin rajan 15 peräkkäisenä vuotena eli vuoteen 1978 saakka. Toisen kerran hän ylsi urallaan 90 metriin Helsingissä elokuussa 1970, kun hän heitti tasatuloksen 90,00 m. Saman vuoden Kalevan kisoissa Kouvolassa Suomen Urheiluliiton johdon kanssa kinastelleet Kinnunen ja Pauli Nevala astuivat karsintakilpailussa kaikki kolme heittoaan tahallaan yli.
Pienikokoisen Kinnusen lempinimi oli ”Äänekosken pikkujättiläinen”. Hän sai liikuntaneuvoksen arvonimen vuonna 2010. Urheilutoimittajain liitto palkitsi hänet vuoden valmentajana vuonna 1991, jolloin hänen poikansa Kimmo Kinnunen voitti hänen valmennuksessaan keihäänheiton maailmanmestaruuden. Jorma Kinnusen toinen poika Jarkko Kinnunen oli alle 20-vuotiaiden EM-kisojen hopeamitalisti keihäänheitossa. Myös Kimmon poika Jami Kinnunen heittää keihästä.
Jorma Kinnusen isä kuoli sodassa näkemättä poikaansa. Äiti luovutti pojan muiden hoitoon. Kinnunen opiskeli Jyväskylässä kirvesmieheksi ja pääsi töihin Metsäliiton Äänekosken-tehtaille. Hän avioitui kesällä 1964. Kahden pojan lisäksi Jorma Kinnusen jälkeläisiin kuuluu vuonna 1966 syntynyt tytär.
Eeva Hongisto
Eeva Inkeri Hongisto (o.s. Haimi, s. 15. joulukuuta 1945 Valkeala) on entinen suomalainen yleisurheilija.
Eeva Haimin päälaji oli 400 metrin juoksu, mutta hän kilpaili menestyksekkäästi myös 200 metrillä ja 800 metrillä. Hänellä on eri ikäluokissa 24 Suomen mestaruutta, joista 11 on Kalevan kisoista. Hän on ainoa nainen, joka on voittanut Kalevan kisoissa 200, 400 ja 800 metrin mestaruuden. 400 metrin mestaruuden hän voitti kahdeksan kertaa peräkkäin vuosina 1962–1969. Ensimmäisen mestaruutensa hän voitti 16-vuotiaana, ja hän on edelleenkin nuorin 400 metrin voittaja kautta aikojen. 200 metrin mestaruuden hän voitti vuonna 1965 ja 800 metrin mestaruuden vuosina 1968 ja 1969. Henkilökohtaisia Suomen ennätyksiä hän juoksi 11, joista kaksi 200 metrillä, kaksi 800 metrillä ja seitsemän 400 metrillä.
Eeva Hongisto on 200 metrin juoksun nuorten Euroopan mestarin Visa Hongiston äiti.
Alyson Michalka
Elämäkerta
Vuonna 2015 Michalka meni Italiassa naimisiin tuottaja Stephen Ringerin kanssa.
Ura
Michalkan ensimmäinen rooli oli Keely Teslow Disney Channelin televisiosarjassa Poika tulevaisuudesta. Vuonna 2005 hän esiintyi elokuvassa Now You See It..., jossa hän esitti Allyson Milleriä. Seuraavana vuonna ilmestyi Michalkan sisarusten tähdittämä elokuva Cow Belles.
Alyson Michalka ja hänen sisarensa Amanda ovat perustaneet duon Aly & AJ, joka julkaisi ensimmäisen albuminsa Into the Rush vuonna 2005 Hollywood Recordsin tuottamana. Aly & AJ on julkaissut singlejä soundtrackeille ja kokoelmalevyille ja esiintynyt konserttitaltioinneissa.
Pertti Melasniemi
Pertti Tapani Melasniemi (s. 24. marraskuuta 1947 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja tuottaja. Hän on Eero Melasniemen veli.
Näyttelijänä hänen tunnetuimpia filmejään ovat Kesyttömät veljekset (1969), Speedy Gonzales – noin 7 veljeksen poika (1970), Bensaa suonissa (1970), Laulu tulipunaisesta kukasta (1971) ja Viaporin kapina (1972). Hän on työskennellyt arvostettujen ja tunnettujen ohjaajien kuten Erkko Kivikosken, Mikko Niskasen, Jörn Donnerin ja Risto Jarvan kanssa.
Ohjaajana Melasniemi aloitteli television palveluksessa 1980-luvulla. Spede Pasanen kiinnitti hänet ohjaamaan Uunon huikeat poikamiesvuodet maaseudulla -elokuvan, joka valmistui vuonna 1990. Se on jäänyt Melasniemen tähän mennessä ainoaksi teatterilevitykseen päässeeksi ohjaustyöksi. TV-sarjaohjauksista mainittakoon lisäksi Seitsemän kuolemansyntiä (1988) ja Hyvät herrat (1991). Pertti Melasniemi on asunut Espoon Luukissa vuodesta 1998 lähtien.
Myllypuro
Myllypuro on Helsingin 45. kaupunginosaan Vartiokylään kuuluva osa-alue Itä-Helsingissä, Kehä I:n länsi- ja Itäkeskuksen pohjoispuolella. Myllypuro muodostaa oman peruspiirinsä. Alueen rakennuskanta koostuu pääosin 1960-luvulla rakennetuista elementtikerrostaloista, sen länsiosassa on laaja pientaloalue ja eteläosassa 2010-luvulla rakennettu, puutaloista koostuva Puu-Myllypuron asuinalue. Myllypuron keskusta uudistettiin 2010-luvun alussa voimakkaasti, muun muassa ostoskeskuksen kortteli rakennettiin kokonaan uudelleen.
Alueen nimi viittaa sen halki virtaavaan puroon, jonka varrella esiintyy jo 1700-luvun kartassa paikannimi Grötkvarn (puuromylly). Alue liitettiin Helsingin kaupunkiin vuoden 1946 suuressa alueliitoksessa. 1950-luvun puolivälistä 1960-luvun alkupuolelle saakka Myllypuron eteläosan kohdalla sijaitsi Vartiokylän kaatopaikka. Alkujaan Herttoniemen kylään ja kaupunginosaan kuulunut Myllypuro siirrettiin Vartiokylään vuonna 1959 ja muodostettiin siihen kuuluvaksi osa-alueeksi, jolloin nimi tuli viralliseen käyttöön. Alueen kadut on nimetty pääosin myllyyn liittyvän aihepiirin mukaan.
Yleiskuvaus alueesta
Myllypuro on metsäinen ja kallioinen väljästi rakennettu asuinalue. Vapaasti tonteilla seisovat talot sijoittuvat runsaan puuston ja kalliosaarekkeiden väliin. Kerrostaloalue on pääosin 1960-luvulla rakentunut esikaupunkialue, ja suuri osa taloista on peruskorjattu.
Myllypuron keskusta uudistettiin 2010-luvun vaihteessa. Vanha ostoskeskus purettiin vuonna 2009 ja se korvattiin uudella, selvästi suuremmalla keskuskorttelilla. Lisäksi sen läheisyyteen on rakennettu ja rakennetaan uusia asuinrakennuksia. Metron vieressä on suurta osaa Itä-Helsingistä palveleva Myllypuron terveysasema. Uusille toimitiloille on varattu useita tontteja.
Painonnoston Suomen-mestaruuskilpailut 2006
Painonnoston Suomen-mestaruuskilpailut 2006 järjestettiin 11.–12. maaliskuuta 2006 Kokkolassa.
Myllypuro
Yleiskuvaus alueesta
Myllypuron länsiosassa on laaja pientaloalue, josta uusin osa eli niin sanottu Hallainvuorentien alue on rakentunut 2000-luvun alussa. Myllypuron keskuksen eteläpuolelle Alakiventielle valmistui 2018 uusi puistoalue paikalle, josta vuosi­tuhannen vaihteessa jouduttiin purkamaan asuintaloja entisen kaato­paikan aiheuttaman maaperän pilaantumisen takia. Etelä-Myllypuroon on rakennettu uutta Puu-Myllypuron pientaloaluetta vuodesta 2009.
Myllypuron myrkkyjuttu
Helsingin kaupunki ilmoitti huhtikuun alussa 1999, että Myllypurossa osoitteissa Alakiventie 6 ja 8 sijaitsevat kymmenen kerrostaloa ja päiväkoti Leipuri puretaan, sillä alueen maaperästä oli löytynyt suuria pitoisuuksia PCB-yhdisteitä, raskasmetalleja ja öljyä. Alueella oli sijainnut kaatopaikka, joka oli poistettu käytöstä vuonna 1962, ja sen päälle oli 1970-luvulla rakennettu useita kerrostaloja. Silloisten selvitysten perusteella paikka oli katsottu terveelliseksi asuinalueeksi.
Epäilykset myrkyistä olivat heränneet vuosien 1997 ja 1998 aikana tehdyissä mittauksissa. Lisäksi kaatopaikan päälle rakennettujen talojen asukkailla oli todettu keskimääräistä enemmän syöpätapauksia. Tutkimuksissa vertailualueena käytettiin aluetta Kontulassa. Ensimmäisen kerran myrkkyongelmasta tiedotettiin asukkaille joulukuussa 1998. Silloinen Helsingin apulaiskaupunginjohtaja Pekka Korpinen vakuutti kuitenkin alueen olevan turvallinen asuttavaksi. Sama vakuutus annettiin maaliskuussa 1999 ja vielä talojen purkupäätöksen yhteydessä.
Helsingin kaupungin ympäristökeskuksen ja Syöpärekisterin tekemien tutkimusten jälkeen kaupunki määräsi Alakiventie 6:n ja 8:n kerrostalot tyhjennettäviksi vuoden 1999 loppuun mennessä. Kaupunki lupasi avustaa talojen noin 500 asukasta vastaavan uuden asunnon etsimisessä ja ilmoitti lunastavansa asunnot päivän hintaan ikään kuin myrkkyongelmaa ei olisi olemassakaan. Verrokkina päätettiin käyttää Myllypuron lisäksi Puotilan ja Itäkeskuksen asuntojen hintatasoa. Kaupunki varasi 130 miljoonaa markkaa asuntojen lunastamiseen, talojen purkamiseen ja maaperän puhdistamiseen.
Monille pitkäaikaisille asukkaille, jotka olivat suunnitelleet asuvansa Alakiventiellä loppuelämänsä, poismuutto oli henkisesti raskasta. Alueen tyhjentämispäätöstä arvosteltiin hätiköiden tehdyksi, ja purettaviksi määrätyissä taloissa asui vielä viimeisen muuttopäivän jälkeen noin 40 ihmistä. Vuokralla asuneet löysivät uudet asunnot suhteellisen nopeasti, mutta suuri osa asuntonsa omistaneista piti kaupungin tarjoamaa hintaa liian alhaisena. Oikeudenkäynnit Helsingin kaupungin ja lunastuksen riitauttaneiden omistusasukkaiden kesken jatkuivat vuoteen 2008 saakka, jolloin kaupunki määrättiin maksamaan korvauksia asuntonsa menettäneille.
Myrkylliseksi todettu maa-alue oli vielä toistakymmentä vuotta kerrostalojen purkamisen jälkeen aidattuna työmaana. Helsingin Uutiset kertoi vuonna 2014, että paikalle suunnitellun puiston rakentaminen oli kariutunut rahapulan vuoksi. Lopulta alueelle valmistui puisto vuonna 2018.