cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hevonpää (Halikko)
Hevonpää on perustettu varhaiskeskiajalla, sillä se on kuulunut suomalaisen vero-oikeuden piiriin. Varhaisin maininta Hevonpäästä on kuitenkin vasta vuodelta 1471. Kylä on kuulunut Paimiossa olevalle Viksbergin kartanolle, jonka nimi oli Hevonpää 1700-luvulle saakka. Kylän kantatilat Ylistalo ja Alastalo ovat myöhemmin itsenäistyneet ja jääneet kunta-asetuksessa 1866 Halikon puolelle.
Enkelit ja demonit
Enkelit ja demonit on yhdysvaltalaisen kirjailijan Dan Brownin vuonna 2000 ilmestynyt jännitysromaani. Sen suomennos ilmestyi vuonna 2005.
Kirjan tapahtumat sijoittuvat lähinnä Roomaan ja Vatikaaniin. Sen aiheina ovat niin ambigrammit, Vatikaani kuin myös salainen Illuminati-järjestö. Kirjan päähenkilö on yhdysvaltalainen tutkija Robert Langdon, joka on päähenkilönä myös myöhemmin ilmestyneissä kirjoissa Da Vinci -koodi, Kadonnut symboli, Inferno, sekä vuonna 2017 julkaistussa Alku.-teoksessa.
Juoni
CERNin ydintutkija löydetään murhattuna. Hänen rintakehäänsä on poltettu pahamaineisen veljeskunnan illuminatin tunnus. Robert Langdon kutsutaan paikalle ja lennätetään X-33 avaruuslentokoneen prototyypillä Sveitsiin ja Italiaan. Tarinassa X-33 on lentokone, joka kykenee 15-kertaiseen äänennopeuteen.
Pian havaitaan 250 milligrammaa antimateriaa kadonneeksi. Määrä vastaa viiden kilotonnin ydinlatausta. Langdon parinaan biofyysikko Vittoria Vetra jäljittää antimateriaa ympäri konklaaviin valmistautuvaa Vatikaania. Samaan aikaan neljä vaalin suosikkeina pidettävää kardinaalia on kadonnut.
Aikaa on alle vuorokausi, jonka jälkeen antimaterian suojana olevan antimaterialoukun suojaus pettää, ja seuraa räjähdys.
Elokuva
Vuonna 2003 Sony osti kirjailija Dan Brownilta elokuvaoikeudet kirjoihin Da Vinci -koodi ja Enkelit ja demonit. Heti Da Vinci -koodin ilmestymisen jälkeen kuvaukset aloitettiin helmikuussa 2008 ja elokuvan Suomen ensi-ilta oli 13.5.2009.
Suvi Salmimies
Suvi Tuulikki Salmimies (syntynyt 6. elokuuta 1985) on suomalainen vapaaottelija ja laulaja. Salmimies on otellut vapaaottelun ammattilaissarjassa vuodesta 2014 alkaen. Hän edustaa Team East Front -ammattilaistiimiä, jonka managerina toimii Jukka Paananen. Salmimiehen virallinen painoluokka on kärpässarja eli alle 56,7kg sarja.
Mike Mottau
Michael Joseph Mottau (s. 19. maaliskuuta 1978 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja, jonka seura on Florida Panthers. Hänet on varattu vuonna 1997 NHL:n varaustilaisuudessa seitsemännellä kierroksella numerolla 182.
Suvi Salmimies
Salmimies on kotoisin Kuusankoskelta, mutta hän asuu ja harjoittelee nykyisin Porissa. Salmimies on aloittanut vapaaottelemisen vuonna 2011 Kouvolassa MMA Utti -nimisen seuran riveissä. Hän on edustanut myös Gracie Barra Kouvolaa Brasilialaisen Jujutsun kilpailuissa. Salmimies on vuoden 2017 sinivöisten naisten alle 69-kiloisten brasilialaisen jujutsun suomenmestari. Hän on myös saman sarjan vuoden 2016 Finnish Open pronssimitalisti. Salmimies edustaa nykyään Porin Kamppailu-Urheilukeskusta kilpaillessaan muissa lajeissa.
Mike Mottau
Pelaajaura
Mottau pelasi neljä vuotta Boston Collegessa, minkä jälkeen hän teki sopimuksen NHL:ään New York Rangersin kanssa. Hän oli suurimman osan kaudesta AHL:ssä Hartford Wolf Packissa, mutta pelasi NHL:ssä silti 18 ottelua. Hän viipyi Rangersissa kahden kauden ajan, minkä jälkeen hän lähti Calgary Flamesiin. Tälläkin kerralla suurin osa kaudesta sujui AHL:ssä. Kauden jälkeen hän pelasi neljä kautta AHL:ssä. Sinä aikana hän ehti pelata Cincinnati Mighty Ducksissa, Worcester IceCatsissa, Peoria Rivermenissa ja Lowell Devilsissä. AHL:stä lähtiessään hän siirtyi New Jersey Devilsiin. Hän pelasi siellä kolme kautta ilman muissa liigoissa käyntiä. Syyskuussa 2010 hän allekirjoitti sopimuksen New York Islandersin kanssa.
Suvi Salmimies
Vapaaottelussa Salmimies kilpaili amatööritasolla vuosina 2012–2014, jolloin hän otteli yhteensä 9 ottelua. Näissä otteluissa ainoat kaksi häviötä tulivat Suomen ensimmäistä UFC-naisottelijaa Tina Lähdemäkeä (nykyään Tina Hanninen) vastaan. Salmimies on vuoden 2013 vapaaottelun amatöörien naisten alle 65.8kg sarjan Finnish Open mestari.
Mike Mottau
Pelaajaura
27. helmikuuta 2012 Mottau vaihdettiin Brian Rolstonin kanssa Boston Bruinsiin. Bruins antoi vastineeksi Yannick Riendeaun ja Marc Cantin.
Suvi Salmimies
Ammattilaiseksi Salmimies siirtyi vuoden 2014 keväällä. Hänen päivitetty ottelutilastonsa löytyy Sherdogista Salmimies on otellut suurimman osan uransa otteluista Cage MMA Finland organisaatiossa.
Musiikki
Salmimies osallistui The Voice of Finladin kolmannelle tuotantokaudelle vuonna 2014. Salmimies oli ohjelmassa Michael Monroen tiimissä ja tippui juuri ennen live-lähetyksiä. Tämän jälkeen Salmimies on keikkaillut maltillisesti kitaristin kanssa eri puolilla Suomea. Laulajan oma tyylilaji on rock.
Mike Mottau
Pelaajaura
NHL-kauden 2012-2013 työsulun takia Mottaun sopimus umpeutui. 7. joulukuuta 2012 Mottau allekirjoitti tryout -sopimuksen AHL-joukkue San Antonio Rampagen kanssa. Hän pelasi 16 ottelua ja syötti niissä kuusi maalia. Työsulun loputtua Mottau allekirjoitti Toronto Maple Leafsin kanssa vuoden sopimuksen.
5. heinäkuuta 2013 Panthersin varatoimitusjohtaja ja general manager Dale Tallon ilmoitti solmineena Mottaun kanssa yhden vuoden kaksisuuntaisen sopimuksen.
19. elokuuta 2014 Mottau illmoitti päättävänsä uransa.
Yksityiselämä
Mottau asuu South Shore Massachusettsissa vaimonsa ja lapsiensa kanssa.
Tupac Shakurin diskografia
Musiikkivideot
Тупак Шакур
Claus Norréen
Claus Norréen (s. 5. kesäkuuta 1970 Charlottenlund) on tanskalainen muusikko ja tuottaja, joka tunnetaan parhaiten lähes 33 miljoonaa levyä myyneen eurodanceyhtye Aquan jäsenenä.
Elämä
Claus Norréen syntyi Gentoftessa, lähellä Kööpenhaminaa. Ennen kuin Claus alkoi tehdä vakavasti musiikkia, hän halusi tulla kemistiksi. Kouluaikoina yksi hänen kiinnostuksensa kohde oli elektropoppinen musiikki. Sittemmin hän osti kosketinsoittimia ja alkoi soittaa teknoa. Kun Claus lopetti koulun, hän meni työskentelemään sisarensa vaatekauppaan. Työ kaupassa innoitti häntä muuttamaan musiikkityyliään. Vuonna 1989 Claus tapasi Søren Rastedin ja alkoi hiljalleen muuntaa harrastustaan työksi.
Rhodoslainen peristyyli
Rhodoslainen peristyyli voi tarkoittaa seuraavia:
Hadžimurat Gatsalov
Hadžimurat Soltanovitš Gatsalov (s. 11. joulukuuta 1982) on venäläinen vapaapainija, olympiavoittaja, viisinkertainen maailmanmestari ja kolminkertainen Euroopan-mestari. Gatsalovin seura on Venäjän armeijan keskusurheiluseura. Venäjän maajoukkueeseen hän on kuulunut vuodesta 2001 lähtien. Kansallisuudeltaan hän on osseetti.
Ensimmäisissä maajoukkue-edustustehtävissään maailmancupissa vuonna 2001 Gatsalov sijoittui sarjassaan 85-kiloisissa kuudenneksi. Saman vuoden elokuussa hän voitti juniorien maailmanmestaruuden ja sijoittui sotilaiden MM-kisoissa hopealle 97-kiloisissa. Vuosina 2002 ja 2003 Gatsalov voitti sarjansa maailmancupissa.
Vuonna 2003 Gatsalov siirtyi 96 kilogramman painoluokkaan. Riian EM-kisoissa hän voitti aikuisten Euroopan-mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Turkin Fatih Cakiroglun. Hän uusi Euroopan-mestaruutensa myös seuraavana vuonna Ankaran kisoissa, missä loppuotteluvastustajana oli Ukrainan Vadim Tasojev.
Hämmästyttävä Hämähäkkimies
Hämmästyttävä Hämähäkkimies on yhdysvaltalainen Culver Entertainmentin tuottama animaatiosarja, joka alkoi 8. maaliskuuta 2008. Sarja perustuu nimensä mukaan Stan Leen luomaan sarjakuvasankariin Hämähäkkimieheen. Itse sarjaa olivat luomassa Victor Cook ja Greg Weisman. Jaksoja on tuotettu yhteensä 26.
Hämmästyttävä Hämähäkkimies -sarja käsittelee alkuperäisiä Hämähäkkimiehen tarinoita hänen ensimmäisistä vuosista sankarina. Peter Parker on 16-vuotias nuorukainen, joka käy ensimmäistä vuottaan high schoolissa. Vietettyään kesälomansa taistellen rikollisia vastaan uusilla kyvyillään, Parkerin täytyy nyt opetella salaamaan henkilöllisyyttään käydessään high schoolia ja eläessään tavallista teini-ikäisen elämää. Hän myös tapaa ensimmäistä kertaa pahimmat ja tunnetuimmat vihollisensa, kuten Tohtori Mustekalan, Vihreän Menninkäisen, Venomin ja monia muita.
Hasbro muun muassa julkaisi sarjaan perustuvan lelusarjan huhtikuussa 2008.
Suomessa sarjaa esitettiin ensi kerran Nelosella 7. tammikuuta 2010. Sittemmin Nelonen aloitti sarjan uusinnat elokuussa 2010.
Tuotanto
thumb|right|Sarjan juliste ennen ensi esitystä. Hämmästyttävä Hämähäkkimiehen tuotannosta ilmoittivat maaliskuussa 2007 Kids' WB:n Betsy McGowenin ja Sony Pictures Televisionin Zack Van Amburg. Sarjan tuottivat Sony Picturesin päätoimisesti suoraan videolle elokuvia ja sarjoja julkaiseva Culver Entertainment ja saman yhtiön animaatiostudio Adelaide Productions. The Spectacular Spider-Man lopulta sai ensilähetyksensä 8. maaliskuuta 2008 Kids' WB:llä viikkoa ennen kuin sarjaa oli tarkoitus lähettää.
Culver Entertainment halusi julkaista neljä DVD:tä Hämähäkkimiehestä, jotka sijoittuisivat sankarin nuoruusvuosiin. Yhtiö otti yhteyttä sarjan kehittivämistä varten Victor Cookiin ja Greg Weismaniin, jotka toimivat sarjan valvovina tuottajina, joista Cook toimi myös sarjan valvovana ohjaajana ja Weisman käsikirjoituksien muokkaajana. Hahmojen suunnittelusta vastasi päätoimisesti Sean Galloway. Sarjan piirrostyyli tehtiin hyvin yksinkertaiseksi verrattuna edellisiin Hämähäkkimies-sarjoihin. Tähän Cook sai idean ohjaamastaan elokuvasta Hellboy Animated: Blood and Iron, jonka animointityyli teki häneen vaikutuksen. Tyyli mahdollisti Hämähäkkimiehen nopean liikkuvuuden sujuvammin, jota Cookin mukaan ei ole nähty aikaisemmissa animaatioissa, johon Sam Raimin ohjaamissa näytelmäelokuvissa on tuotu aivan toiselle tasolle.
Hämmästyttävä Hämähäkkimies koostuu tarinallisesti muutamista yhtenevistä jaksoista, jotka on julkaistu DVD:lle kyseisen mukaan. Ensimmäisen tuotantokausi käsittää neljä tarinaa, joista ensimmäinen on sarjan kolme ensimmäistä jaksoa, jotka kertovat Tohtori Connorsista ja hänen kokeista, sekä Peter Parkerin tapahtumia Empire State yliopistolla. Toisessa kolmiosaisessa tarinassa tarina keskittyy Norman Osbornin kokeisiin ja heidän luomiinsa superrikollisiin Big Man nimisellä rikospomolle. Kolmannessa tarinakoostumiksessa käsitellään Vihreää Menninkäistä ja Harry Osbornin elämää. Lopulta sarjan päättää viimeinen tarina Hämähäkkimiehestä symbiootti asussa.
Toinen tuotantokausi käsittää myös neljä tarinakoostumusta, jossa ensimmäiset neljä jaksoa keskitytään Tohtori Mustekalan suunnitelmaan, kun hän tekeytyy Master Planner nimiseksi konnaksi. Toisessa tarinassa keskitytään Venomin paluun ja kolmannessa Jengien keskinäiseen sotaan. Viimeisessä tarinassa puolestaan Vihreä Menninkäinen on tarinan pääkohteena.
Sarjasta tuotettiin 26 jaksoa, ja kolmas kausi oli tuotannossa. Sarjan toinen luoja Greg Weismanin mukaan hänen tavoitteensa olisi saada yhteensä 65 jaksoa. Kolmas kausi ei kuitenkaan toteutunut Disneyn ostettua Marvelin, jonka myötä se suunnitteli uutta Hämähäkkimies-sarjaa Ultimate Spider-Mania, jonka myötä Hämmästyttävä Hämähäkkimies jäi kahteen tuotantokauteen.
Vastaanotto ja arvostelu
Sarja nousi hyvin äkkiä suosituksi ja muun muassa tammikuussa 2009 IGN-sivuston laatiman sadan parhaan animaatiosarjan listan mukaan The Spectacular Spider-Man oli sijalla 30 eli korkeammalla kuin mikään toinen Hämähäkkimies-sarja.
Kupjansk
Kupjansk on Itä-Ukrainassa Harkovan alueen itäosissa, Donetsin sivujoki Oskilin varrella sijaitseva kaupunki, joka aiemmin muodosti oman kaupunkipiirinsä. Heinäkuusta 2020 lähtien se on ollut aiempaa laajemman Kupjanskin piirin hallinnollinen keskus.
Kupjanskin kaupungissa oli 29 487 ja koko kaupunkipiirissä 57 898 asukasta (2013). Kaupunkipiiriin kuului Kupjanskin kaupungin ohella kaksi kaupunkimaista taajamaa: Kivšarivka (19 422 as.) ja Kupjansk-Vuzlovyi (8 989 as.).
Kupjansk on yhdessä siihen eteläpuolelta kiinni kasvaneen Kupjansk-Vuzlovyin taajaman kanssa merkittävä rautateiden risteyspaikka. Siellä Harkovasta itään johtava päärata kohtaa pohjoisesta Venäjän Belgorodin alueelta saapuvan, Donetskin alueen Svjatohirskin pikkukaupunkia ja rautateiden risteyspaikkakuntaa kohti vievän pääradan.
Vanuatun musiikki
Vanuatun musiikki on Tyynellä valtamerellä sijaitsevan Vanuatun saaristovaltion asukkaiden tekemää musiikkia, niin perinteistä kuin nykyaikaistakin.
Vanuatulaisessa perinnemusiikissa käytettäviä soittimia ovat muun muassa tantam-rumpu sekä eräänlaiset säkkipillit.
Vanuatun musiikkiteollisuus alkoi kasvaa nopeasti 1990-luvulla. Vuosikymmenen alussa suosioon nousivat muun muassa yhtyeet Huarere ja Tropic Tempo.
Polykarpos
Polykarpos Smyrnalainen (, ; 69?–155?, 80?–166?, 81?–167?, 79?–165? tai 70?–156?) oli Smyrnan piispa toisella vuosisadalla. Hänet poltettiin marttyyrinä, ja häntä pidetään pyhimyksenä sekä katolisessa että ortodoksisessa kirkossa. Perimätiedon mukaan hän oli evankelista Johanneksen opetuslapsi. Tämän vuoksi hänet lasketaan apostolisten isien joukkoon.
Polykarpos oli kirjeenvaihdossa Ignatios Antiokialaisen kanssa. Ignatios kirjoitti hänelle kirjeen, ja mainitsee hänet Kirjeessä efesolaisille ja Kirjeessä magnesialaisille. Polykarpos vieraili Roomassa paavi Anicetuksen aikana, ja havaitsi, että heidän tapansa viettää pääsiäistä on hyvin erilainen. He päättivät olla asiasta eri mieltä rauhanomaisesti. Polykarpos nautti paavin seurakunnassa ehtoollisen.
Hänen ainoa säilynyt kirjoituksensa on Polykarpoksen kirje filippiläisille. Sen lisäksi apostolisten isien kirjoitusten joukkoon luetaan hänen kuolemastaan kertova Polykarpoksen marttyyrikuolema. Se on varhaisin aidoksi todettu Raamatun ulkopuolinen kuvaus kristillisestä marttyyrikuolemasta, ja yksi harvoista aidoista vastaavanlaisista kirjoituksista todellisten vainojen ajalta.
Irenaeus kertoo, kuinka Polykarpos tuli kristityksi, ja kirjeessään Florinukselle hän kertoo myös tavanneensa ja kuulleensa häntä henkilökohtaisesti Vähässä-Aasiassa. Hän myös kertoo kuulleensa, että Polykarpos oli tavannut evankelista Johanneksen ja muita, jotka olivat nähneet Jeesuksen. Irenaeus kertoo myös, että Polykarpos kääntyi kristityksi apostolien vaikutuksesta, nimitettiin piispaksi, ja oli yhteydessä useisiin Jeesuksen tavanneisiin henkilöihin. Hän mainitsee usein Polykarpoksen hyvin korkean iän. Polykarpoksen marttyyrikuolema mainitsee, että Polykarpos sanoi itse kuollessaan olevansa 86-vuotias.
Polykarpoksen kuolinvuodesta ei ole täyttä varmuutta. Eusebius ajoittaa sen Marcus Aureliuksen valtakaudelle noin vuosiin 166–167. Eusebiuksen jälkeen tehdyt lisäykset Kirjeeseen Polykarpoksen marttyyrikuolemasta antavat kuitenkin kuolinpäiväksi lauantain 23. helmikuuta Statius Quadratuksen prokonsulikaudella eli joko vuonna 155 tai 156. Aiemmat vuodet täsmäävät paremmin hänen yhteyksiinsä Ignatiokseen ja evankelista Johannekseen.
Ԇ
Ԇ on kyrillinen kirjain. Se sisältyy Molodtsovin aakkosiin, joita käytettiin virallisesti komin kirjoittamiseen 1919–1931.
Ääntäminen
Ԇ ääntyy komissa liudentuneena soinnillisena alveolaarisena affrikaattana /dzʲ/.
Rippi
thumb|150px|Ortodoksinen pappi kuuntelee synnintunnustusta. Rippi on kristinuskossa synnintunnustus ja siihen liittyvä synninpäästö. Usein ripittäytyminen tapahtuu yksityisrippinä, jossa ripittäytyjä tunnustaa syntinsä ripittäjälle, joka on usein pappi. Yhteiseksi tai yleiseksi ripiksi nimitetään tilannetta, jossa (usein jumalanpalveluksessa) seurakunta tunnustaa valmista tunnustustekstiä käyttäen syntinsä ja pappi julistaa yleisen synninpäästön. Katolisessa kirkossa ja ortodoksisessa kirkossa yksityisrippiä nimitetään usein myös parannuksen tai katumuksen sakramentiksi tai mysteerioksi. Jumalanpalveluksessa käytetyllä yleisellä ripillä ei ole sakramentaalista asemaa.
Katumuksen sakramentti ortodoksisessa kirkossa
Osallistuessaan katumuksen sakramenttiin eli mysteerioon ihminen tekee mielenmuutoksen. Hänen on tarkoitus hylätä synninteko ja turvautua Jumalaan. Papin kautta ja avustuksella ihminen pyytää anteeksi tekemiään syntejä ja pahoja tekoja ja ajatuksia. Katumuksen sakramentin kautta hän saa anteeksiannon. Se on hengellinen parannus, joka auttaa ihmistä lähestymään paremmin Jumalaa, lähimmäisiään ja itseään.
Rippi katolisessa kirkossa
Ripittäytyvä henkilö valmistautuu rippiin tutkiskelemalla omaatuntoaan. Ripittäytyessään hän katuu syntejään, tunnustaa kaikki vähänkin vakavammat syntinsä papille ja päättää vakaasti olla tekemättä niitä enää. Pappi antaa ripittäytyjälle synninpäästön ja määrää tälle katumustyön, jonka ripittäytyjä suorittaa myöhemmin. Tällä tavoin kristitty pääsee sopuun Jumalan ja kirkon kanssa ja saa anteeksi kuolemansynnin, joka johtaisi iankaikkiseen rangaistukseen. Hän saa sisäisen rauhan ja voimaa kristillisen elämän taisteluihin.
Rippi toimitetaan lähes aina yksityisrippinä. Antaessaan synninpäästön pappi tavallisesti lausuu seuraavat sanat: "Jumala, laupeuden Isä, joka Poikansa kuoleman ja ylösnousemuksen kautta sovitti maailman itsensä kanssa ja vuodatti Pyhän Hengen syntien anteeksi saamiseksi, hän itse antakoon sinulle anteeksiannon ja rauhan kirkkonsa palveluviran kautta. Ja minä päästän sinut synneistäsi Isän ja Pojan ja Pyhän Hengen nimeen."
Rippi luterilaisessa kirkossa
Suomen evankelisluterilaisessa kirkossa ripin vastaanottajana voi olla pappi, seurakunnan työntekijä tai seurakunnan jäsen. Yleensä ripin ottaa vastaan pappi tai seurakunnan työntekijä, mutta erityisesti rippi sekä sielunhoito kuuluvat papin tehtäviin. Papilla on myös erityinen rippiä koskeva vaitiolovelvollisuus. Ehtoolliselle valmistava rippi ja synninpäästö toteutetaan yleensä jumalanpalveluksen alussa olevalla yhteisellä ripillä eli synnintunnustuksella ja siihen liittyvällä synninpäästöllä.
Ripin teologia
Kristilliset kirkot katsovat yleisesti, että ripittäytymisen käytännön perusteena ovat Jeesuksen oppilailleen antama valtuutus päästää synneistä (esim. Matt. 16:19, Joh. 20:22–23).
Katolinen näkemys
Katolisen näkemyksen mukaan rippi on sakramentti. Pappi toimii siinä Kristuksen sijaisena ja julistaa synninpäästön siten jumalallisella valtuutuksella, minkä vuoksi se on ehdottoman varma. Ripin tarkoituksena on tuoda anteeksianto kasteen (ja edellisen ripin) jälkeen tehtyihin kuolemansynteihin, mutta sen anteeksiantava vaikutus ulottuu toki myös lieviin synteihin.
Luterilainen näkemys
Luterilaisessa kirkossa rippiä ei lueta sakramentteihin. Luther piti rippiä aluksi sakramenttina. Koska sakramentin määritelmän mukaan sakramentin osat ovat paitsi armon lupaus myös näkyvä merkki, aine eli elementti, rippiä ei muodollisesti pidetä sakramenttina elementin puuttumisen vuoksi.
Augsburgin tunnustuksen 11. artikkeli toteaa, että "yksityinen synninpäästö on pidettävä seurakunnissa voimassa eikä sitä saa hävittää, vaikkakaan kaikkia syntejä ei ole tarpeen luetella, sillä se on mahdotonta." 12. artikkelissa todetaan, että "kasteensa jälkeen syntiä tehneet saavat koska tahansa tehdä parannuksen, eikä seurakunta saa tällöin kieltää heiltä synninpäästöä. Oikean parannuksen katsotaan olevan syntien katumista ja tuskaa ja pelästymistä synnin tähden, samalla kuitenkin uskomista evankeliumiin ja synninpäästöön siten, että synti on anteeksiannettu ja armo hankittu Kristuksen kautta, mikä usko tuo lohdun." Parannukseen kuuluu myös synneistä luopuminen. 25. artikkelissa todetaan luterilaisten noudattavan sellaista tapaa, ettei ehtoollista anneta niille, joita ei ole ennen sitä tutkittu ja joille ei ole annettu synninpäästöä. Synninpäästön ei katsota olevan läsnä olevan ihmisen ääni ja sana, vaan Jumalan sana, sillä se lausutaan Jumalan sijasta ja Jumalan käskystä, ja se antaa synnit anteeksi.
Julkirippi
Luterilaisen kirkon vanhoissa katekismuksissa julkirippiä – jossa pahennusta herättänyt seurakuntalainen tunnustaa julkisesti seurakunnan edessä rikkomuksensa ja saa synninpäästön – pidettiin hyödyllisenä. Uppsalan arkkipiispana 1600-luvun lopulla toimineen Olaus Svebiliuksen mukaan julkisynnin tehneen julkirippi on ”ei ainoastansa tarpeellinen, vaan myös hyödyllinen; sillä siitä ihminen saa sydämessänsä lohdutuksen ja omalletunnollensa rauhan ja levon.” Hänen mukaansa sitomista ”ei ole kadotukseksi annettu, vaan sielun parannukseksi ja ojentamiseksi.” Suomen evankelis-luterilaisen kirkon jumalanpalveluselämästä julkirippi poistettiin vuonna 1889.
Rippisalaisuus
Rippisalaisuus tarkoittaa papin velvollisuutta pitää ehdottomasti salassa kaikki ripissä kuulemansa.
Windows Aero
thumb|180px|"Windows Aero" -tila. thumb|Aeron käyttämä Segoe UI -fontti. Windows Aero on nimi Windows Vistan ja Windows 7:n käyttöliittymälle. Se on akronyymi sanoista Authentic, Energetic, Reflective and Open, joka tarkoittaa suomeksi vapaasti kääntäen: Aito, innokas, kuvastava ja avoin.
Näkyvimmät Aeron uudistukset ovat ne, että se lisää ikkunoihin lasi- ja läpinäkyvyystehosteita ja esimerkiksi ikkunaa pienennettäessä ja suurennettaessa ikkuna "lentää" takaisin alapalkkiin. Myös ainoa kolmiulotteinen tehoste, Flip3D-toiminto voidaan laskea osaksi Aeroa. Se ei ole käytössä, mikäli Aerokaan ei ole. Aerossa on myös monia muitakin kuin visuaalisia uudistuksia. Oletusfonttina Aerossa on Segoe UI.
Peniskateus
Peniskateus (saks. Penisneid) on psykoanalyyttiseen teoriaan sisältyvä käsitys, jonka mukaan miehen ulkoiset sukupuolielimet herättävät naisissa kateutta ja alemmuudentunnetta. Tyttöjen psyykkiseen ja seksuaaliseen kehitykseen vaikuttaa tyttöjen havainto siitä, ettei heillä ole siitintä. "”Tyttö tulee panneeksi merkille veljensä tai kanssaan leikkivän pojan silmäänpistävän, suureksi pyrkivän peniksen, oivaltaa sen heti oman pienen ja piilevän elimensä vastineeksi ja lankeaa siitä hetkestä peniskateuden pauloihin. – – Hänen mielipiteensä ja päätöksensä on samassa selvä: hän on nähnyt sen, hänellä ei ole sitä, hän tahtoo sen.”"
Teoriaa on arvosteltu muun muassa siitä, ettei Freud tiedostanut, missä määrin teoria juontui patriarkaalisesta kulttuurista, eikä hän tutkinut yksityiskohtaisesti kuin poikien tilannetta.
Lehet Más a Politika
Lehet Más a Politika tai LMP on unkarilainen, vuonna 2008 perustettu vihreä puolue.
Vuoden 2009 europarlamenttivaaleissa se keräsi 2,61 % äänistä pian perustamisensa jälkeen ja vuoden 2010 vaaleissa 16 paikkaa.
Sellaista elämä on
Sellaista elämä on voi viitata seuraaviin asioihin:
Georgette Leblanc
250px|thumb|Georgette Leblanc 11. maaliskuuta 1911 Georgette Leblanc (8. helmikuuta 1875 Rouen – 27. lokakuuta 1941 Cannes) oli ranskalainen sopraano, näyttelijä ja kirjailija. Hän oli Nobel-palkitun kirjailijan Maurice Maeterlinckin pitkäaikainen kumppani ja puoliso (1895–1918), jolle Maeterlinck omisti kirjansa Le trésor des humbles (1896) (Köyhäin aarteet, suom. F. E. Sillanpää).
Musiikillinen ura
Georgette Leblanc suoritti ensiesiintymisensä lyyrisenä laulajana Pariisin Opéra-Comique'ssa 23. lokakuuta 1892, Émile Zolan tekstiin pohjautuvassa oopperassa L'Attaque du Moulin, johon musiikin oli säveltänyt Alfred Bruneau. LeBlanc esiintyi useissa päärooleissa Maeterlinckin teoksissa. Hänet kuitenkin hyllytettiin ehdottomasti tunnetuimman näytelmän Pelléas et Mélisande pohjalta tehdyn oopperan pääroolista 1902, kun rooli annettiin säveltäjä Claude Debussyn tahdosta Mary Gardenille. Kirjailija Maurice Maeterlinck kimpaantui asiasta ja loisti poissaolollaan oopperan esityksistä. Jean Sibelius sävelsi samaiseen näytelmään musiikkia, Opus 46 (1905).
Kirjallinen ura
Georgette Leblanc kirjoitti lastenkirjoja, matkakertomuksia ja mm. kaksiosaisen, omaelämäkerrallisen teoksen "Souvenirs", jonka ensimmäinen osa julkaistiin vuonna 1931. Hän asui Maurice Maeterlinckin kanssa Nizzassa. Myöhemmän kumppaninsa kirjailija, kustannustoimittaja Margaret Andersonin kanssa hän asui Seine-Maritimessa. Sekä Anderson että Leblanc olivat kreikkalais-armenialaisen mystikko G. I. Gurdjieffin oppilaita, ja he kuuluivat Gurdjieffin erityiseen 'Köysi' -naisryhmään, johon kuului myös kirjailija Kathryn Hulme. Georgette oli kirjailija Maurice Leblancin sisar, Maurice tuli erityisesti tunnetuksi luomastaan Arsene Lupin -romaanihahmosta. Jean Cocteau oli Georgetten läheinen ystävä.
Elokuva
Yksi Georgette Leblancin uran huippukohtia oli pääosa Marcel L'Herbierin ohjaamassa elokuvassa "L' Inhuman" (1924).
Lucía Hiriart Rodríguez
Lucía Hiriart de Pinochet (oikea sukunimi Rodríguez, 10. joulukuuta 1922 – 16. joulukuuta 2021 ) oli Chilen entisen diktaattorin Augusto Pinochetin leski. Hän meni naimisiin Augusto Pinochetin kanssa tammikuussa 1943. He saivat viisi lasta.
Vuonna 2005 Chilen verotarkastusvirasto syytti Rodríguezia veronkierrosta miljoonien dollareiden tulojen osalta.
Vuonna 2016 häntä syytettiin miljoonien dollarien kavaltamisesta valtion varoista myymällä asukastoimintaan tarkoitettuja tiloja. Hänen epäiltiin myös ohjanneen johtamansa kansalaisjärjestön rahoja maanpaossa eläneen kenraali Pinochetin elinkustannuksiin.
The Collection (Michael Jackson)
The Collection on yhdysvaltalaisen laulajan Michael Jacksonin kokoelmasetti sekä kymmenes kokoelmalevy, joka julkaistiin neljä päivää hänen kuolemansa jälkeen 29. kesäkuuta 2009. Albumi oli tarkoitus julkaista jo ennen Jacksonin kuolemaa. Setti sisältää albumia HIStory: Past, Present and Future, Book I lukuun ottamatta kaikki Epic Recordsin julkaisemat Jacksonin studioalbumit.
Setti oli alun perin saatavilla, vaikkakin erilaisessa pakkauksessa, vuonna 2001 erittäin harvinaisena Britannian promona, joka julkaistiin Invinciblen juhlan kunniaksi 34 Westferry Circusissa, Canary Wharfissa, Lontoossa. Setti on ensimmäinen postuumisti julkaistu äänite Jacksonilta. Sen kansikuva on samanlainen kuin albumin King of Pop Britannian painoksessa.
Polaroid (albumi)
Polaroid on yhdysvaltalaisen hard rock -yhtye Phantom Planetin kokoelma-albumi, joka sisältää ylijäämäkappaleita yhtyen esikoisalbumin Phantom Planet Is Missing nauhoituksista. Albumi on saatavilla ainoastaan yhtyeen kotisivuilta.
Vieskalainen
Vieskalainen oli vuonna 1997 perustettu kerran viikossa, torstaisin ilmestynyt ilmaisjakelulehti, jonka jakelualue oli Alavieska, Sievi ja Ylivieska. Lehteä jaettiin noin kerran kuukaudessa myös muihin lähikuntiin jakelumäärien vaihdellessa välillä 10 500−30 400 kpl. Lehti painettiin Suomalainen Lehtipaino Oy:ssä Kajaanissa. Lehden julkaisu lopetettiin toukokuussa 2013
Lehtiä eri vuosilta
Lehden ulkoasu on huomattavasti uudistunut kahdesti, marraskuussa 2004 lehden siirryttyä Suomen Paikallissanomille ja kesäkuussa 2008 lehtien ulkomittojen muututtua painopaikan siirtyessä Oulaisista Kajaaniin.
Gunnar Laatio
Kaino Gunnar Laatio synt. Lindfors (10. syyskuuta 1915 Turku – 12. huhtikuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen upseeri, vuori-insinööri ja Kokoomuksen kansanedustaja.
Laation isä oli makkaratehtailija Hjalmar Lindfors, valkoisten tukija Suomen sisällissodassa. Punaiset hävittivät tehtaan, perhe pakeni ensin Loimaalle, isä sittemmin Kanadaan. Gunnar Laatio ryhtyi koulun jälkeen opiskelemaan Teknillisessä korkeakoulussa geologiaa 1937. Vuonna 1939 hän lähti talvisotaan vänrikkinä. Jatkosodan alussa hän oli luutnantti. Karhumäen taistelun jälkeen hänet ylennettiin kapteeniksi ja hän toimi Poventsassa pataljoonankomentajana. Myöhemmin hänestä tuli majuri ja Suomen sotaveteraaniliiton puheenjohtaja.
Sodan jälkeen Gunnar Laatio toimi Outokumpu Oy:n Orijärven kuparikaivoksella Kiskossa toimitusjohtajana, minkä jälkeen Vihannin kaivoksen johtajana.
Gunnar Laation poliittisen uran alku on erikoinen. Hän ilmoitti yhtiön johtajalle vuorineuvos Petri Brykille asettuneensa Kokoomuksen ehdokkaana ehdolle eduskuntavaaleissa. Laatio oli kaivosinsinöörinä lähes korvaamattomana pidetty, ja Bryk aikoi kieltää ehdokkuuden. Valtionyhtiö Outokummun tilitarkastajista SKDL:n kokenut humppilalainen Kaino Haapanen totesi ettei sitä todellakaan voi kieltää, mutta ei olisi syytä huoleen, koska Vihanti oli pieni kunta täynnä maalaisliittolaisia ja SKDL:n kannattajia. Vaalit 1970 menivät Kokoomuksen osalta hyvin puolueen saadessa peräti 11 lisäpaikkaa, mutta Gunnar Laatio valittiin eduskuntaan Oulun läänin vaalipiiristä 1970 ainoana kokoomuslaisena, ja hän sai uusituksi valintansa 1972. Hänen kansanedustajauransa päättyi vuonna 1975. Koko kansanedustajakautensa Laatio hoiti myös kaivoksen johdon eikä näin ollen siirtynyt päätoimiseksi poliitikoksi. Lisäksi hän toimi Oulun kaupunginvaltuustossa vuosina 1973–1976. Laatiolle myönnettiin yli-insinöörin arvonimi vuonna 1971.
Japanin korealaiset
Japanin korealaiset ovat Japanissa asuvia korealaisia. Rekisteröityneitä korealaisia oli vuonna 1997 yhteensä 645 373. Luku ei sisällä Japanin kansalaisuuden saaneita korealaisia. Suurimmat korealaiskeskittymät Japanissa ovat Osakassa ja Tokiossa.
Japanin korealaisista käytetty termi Japanissa on zainichi.
Historia
230px|thumb|vasen|Koreaan palaavia korealaisia vuonna 1960. Suurin osa nykyisistä Japanin korealaisista polveutuu niistä korealaisista, jotka muuttivat Japaniin maan hallitessa Koreaa vuosina 1910–1945. Ensimmäiset muuttajista olivat lähinnä opiskelijoita ja kausityöläisiä. Heidän määränsä nousi nopeasti, vuonna 1911 Japanissa asui 2 527 korealaista, kun taas vuonna 1931 heitä oli jo 311 247. Vuodesta 1939 lähtien Japani alkoi tuoda Koreasta pakkotyöläisiä Japanin kaivoksille ja tehtaille. Vuodesta 1941 lähtien korealaisista miehistä tuli myös asevelvollisia. Tämän myötä korealaisten määrä kasvoi entisestään ja vuonna 1944 heitä oli jo 1 936 843, ja toisen maailmansodan lopussa vuonna 1945 2,4 miljoonaa. Sodan loputtua suuri osa korealaisista palasi nyt japanilaisvallasta vapautuneeseen Koreaan. Vuonna 1948 korealaisia oli Japanissa enää 588 170.
Korean jakautuessa Etelä-Koreaan ja Pohjois-Koreaan myös Japanin korealaiset jakautuivat näiden kahden hallinnon kannattajiin. Vaikka suurin osa Japanin korealaisista olikin peräisin Etelä-Korean hallitsemilta alueilta, vasemmistolaisuudella ja kommunismilla oli paljon kannatusta heidän joukossaan ja ylipäätään sodan jälkeisessä Japanissa. Korealaisten liiga oli vuonna 1945 perustettu korealaisten järjestö, joka järjesti muun muassa koulutusta koreaksi. Poliittisesti järjestö tuki Pohjois-Koreaa. Vuonna 1948 järjestön toteuttaman koulutuksen puolesta järjestettiin mielenosoituksia Kobessa ja Osakassa, jotka kuitenkin Yhdysvaltojen miehitysjoukot hajottivat. Vuonna 1949 järjestön johtajat pidätettiin ja sen omaisuus takavarikoitiin.
Vuonna 1955 perustettiin puolestaan myös Pohjois-Koreaa kannattanut korealainen järjestö Ch'ongryŏn. Järjestö järjesti korealaista koulutusta, jonka tavoitteena oli kuitenkin osaltaan levittää Pohjois-Korean ideologiaa. Pohjois-Korean johtaja Kim Il-sung käynnisti vuonna 1959 ohjelman, jossa japaninkorealaisia houkuteltiin muuttamaan Pohjois-Koreaan. Yksi seuraavien vuosien aikana muuttaneista oli Pohjois-Korean tulevan johtajan Kim Jong-ilin tuleva puoliso ja hänen seuraajansa Kim Jong-unin äiti Ko Young-hee.
Kulttuuri
220px|thumb|Korealainen koulu Tokiossa. Suurin osa Japanin korealaisista puhuu paremmin japania kuin koreaa. Korealaisissa kouluissa käyneet puhuvat jonkin verran myös koreaa. Ensimmäisen sukupolven ollessa vielä elossa saattoi Japanin korealaisten kielestä erottaa murre-erojakin. Esimerkiksi Osakassa puhuttiin Jejun murretta. Korealaiset ovat tavallisesti muita japanilaisia köyhempiä. Ongelmaksi työmarkkinoilla muodostuu syrjintä ja kansalaisuudettomuus. Japanin korealaiset harjoittavat korealaista šamanismia, buddhalaisuutta ja vähemmissä määrin kristinuskoa.
Bohumil Němeček
Bohumil Němeček (2. tammikuuta 1938 Tabor, Tšekkoslovakia – 2. toukokuuta 2010 Usti nad Labem, Tšekki) oli tšekkiläinen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja ja Euroopan mestari.
Nuoruudessaan Bohumil Němeček oli aktiivi jääkiekkoilija, mutta vuonna 1955 hän keskittyi nyrkkeilyyn. Rooman 1960-luvun olympialaiset olivat ensimmäinen suuri nyrkkeilyturnaus hänelle. Kaikkien yllätykseksi Němeček eteni finaaliin voittamalla neljännesfinaalissa Italian Piero Brandin, välierässä Yhdysvaltain Quincey Danielsin. Loppuotteluun hän sai vastaansa Ghanan edustajan Clement Quarteyn pistein 5-0.
Seuraavan vuoden Belgradin EM-kisoissa ei kuitenkaan tullut menestystä, sillä sarjaa ylemmäsä alle 67 kg nousseena hä hävisi heti ensimmäisen ottelunsa Ranskan Jean Josselinille. Vuoden 1963 EM-kisat Moskovassa olivat sitten Němečekille menestyksellisemmät, sillä hän saavutti pronssia voittamalla ensin saksalaioset vastustajansa, ensin länsisaksalaisen Heinrich Dieterin ja sitten itäsaksalaisen Bruno Gusen, mutta koki sitten välierässä tappion Neuvostoliiton liettualaiselle Ričardas Tamulisille.
Vuoden 1964 Tokion olympialaisissa ei tullut samanlaista menestystä kuin Roomassa. Tällä kertaa puolivälierässä suomalainen Pertti Purhonen otti Němečekistä voiton keskeytyksellä 3. erässä.
Němeček nousi vielä kerran nyrkkeilyn turnauksen huipulle. Tämä tapahtui touko-kesäkuun taitteessa 1967 Rooman EM-kisoissa, joissa hän sarjassa alle 67 kg eteni Euroopan mestaruuteen voittamalla ensin Länsi-Saksan Dieter Kottyschin, sitten Turkin Celal Sandalin, välierässä Romanian Ion Hodosanin ja loppuottelussa Itä-Saksan Manfred Wolken.
Urheilun uransa lopettamisen jälkeen hänestä tuli vuonna 1968 nyrkkeilyvalmentaja kotiseudullaan Usti nad Labemissa. Hän työskenteli aina vuoteen 2000, jolloin hän sai sydänkokohtauksen, jonka jälkeen hän pitkään sairastettuaan kuoli vuonna 2010.
Fily Keita
Vuonna 2007 Keita aloitti ensimmäisen albuminsa levyttämisen Lontoossa ja Pariisissa.
Thomas Neill Cream
thumb|Thomas Neill Cream Tohtori Thomas Neill Cream (27. toukokuuta 1850 – 16. marraskuuta 1892) oli sarjamurhaaja, joka murhasi ihmisiä myrkyttämällä Yhdysvalloissa ja Englannissa. Hänet teloitettiin sen jälkeen, kun hänen yrityksensä lavastaa toisia syyllisiksi olivat kiinnittäneet Lontoon poliisin huomion.
Creamin kerrotaan viimeisinä sanoinaan väittäneen olleensa Viiltäjä-Jack, mikä on ilmeisen epätotta, sillä Cream oli vankilassa Viiltäjä-Jackin murhien aikana. Tästä tosiseikasta huolimatta väite on saanut paljon julkisuutta.
Varhaiset vuodet
Thomas Cream syntyi vuonna 1850 Skotlannin Glasgow’ssa. Hän varttui Quebecissä vanhempiensa muutettua 1854 Kanadaan. Cream oli erinomainen oppilas, ja jatkoi opintojaan Lontoossa lääketieteen parissa 1876. Atlantin ylityksen syynä oli opintojen lisäksi nainen, jonka Cream oli joutunut naimaan tämän tultua raskaaksi. Morsiamen perhe oli pakottanut Creamin kirkkoon aseella uhaten.
Kuherruskuukausi oli hädin tuskin ehtinyt päättyä, kun Cream lähti yöllä kohti Englantia. Jälkeensä hän jätti lappusen, jossa hän kertoi uudelle vaimolleen määränpäänsä. Hän palasi sittemmin takaisin Kanadaan, mutta hänen vaimonsa menehtyi varsin pian salaperäiseen sairauteen. Cream siirtyi harjoittamaan lääkärin tointa Edinburghiin, mutta joutui elokuussa 1879 siirtymään Yhdysvaltoihin, kun hänen rakastajansa löytyi eräältä kujalta raskaana ja kloroformimyrkytykseen kuolleena.
Cream muutti Chicagoon ja perusti paikallisen punaisten lyhtyjen alueen lähelle vastaanoton, jossa hän tarjosi laittomia abortteja seksityöntekijöille. Häntä tutkittiin erään potilaan kuoltua, mutta todisteiden puuttuessa hän välttyi tuomiolta.
Cream vapautettiin kymmenen vuoden kuluttua, kun hänen veljensä oli anonut armahdusta ja mahdollisesti myös lahjonut viranomaisia. Cream oli epäilemättä jo ennen vangitsemistaan naisia inhoava psykopaatti, eikä rouva Stottin petollisuus auttanut asiaa.
Lontoon kaduilla
13. lokakuuta 1891 19-vuotias seksityöntekijä Ellen "Nellie" Donworth kävi juomassa Creamin kanssa. Seuraavana päivänä hän oli erittäin sairas, ja menehtyi 16. lokakuuta strykniinimyrkytykseen.
20. lokakuuta Cream kävi ulkona 27-vuotiaan Matilda Clover -nimisen seksityöntekijän kanssa. Hän sairastui jo samana iltana ja menehtyi seuraavana aamuna; kuolinsyy merkittiin alkoholismista johtuvaksi.
2. huhtikuuta 1892 Cream oli palannut lomamatkalta Kanadasta takaisin Lontooseen, jossa hän yritti myrkyttää erään naisen. Uhri piti Creamin käytöstä epäilyttävänä eikä suostunut juomaan tarjottuja drinkkejä.
11. huhtikuuta Cream tapasi kaksi seksityöntekijää, 21-vuotiaan Alice Marshin sekä 18-vuotiaan Emma Shrivellin. Hän meni tyttöjen asunnolle, jossa hän tarjosi heille Guinnessia. Kun strykniini alkoi vaikuttaa, Cream oli jo kaukana. Molemmat tytöt kuolivat tuskallisesti.
Ԅ
Ԅ on kyrillinen kirjain. Se sisältyy Molodtsovin aakkosiin, joita käytettiin virallisesti komin kirjoittamiseen 1919–1931. Kirjain on muodostettu kyrillisestä kirjaimesta з, johon on lisätty oikealle suuntautuva koukku.
Ääntäminen
Ԅ ääntyy komissa liudentuneena soinnillisena alveolaarisena frikatiivina /zʲ/.
Yrjö Vuorinen
Akseli Armas Yrjö Vuorinen (23. huhtikuuta 1887 Lahti – 18. helmikuuta 1931 Helsinki) oli suomalainen nimismies ja kirjailija.
Vuorisen vanhemmat olivat kiertokoulun opettaja Willehad Vuorinen ja Anna Jaakkola. Hän pääsi ylioppilaaksi Lahden yhteiskoulusta 1906 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa. Vuorinen oli sittemmin liikealalla. Suomen sisällissodan alettua Vuorisen onnistui päästä punaisten linjojen läpi Lahdesta Vilppulan rintamalle, jossa hän oli sitten mukana taisteluissa. Hänet siirrettiin sitten eversti Hans Kalmin osastoon ja hän oli sodan loppuun saakka tämän osaston riveissä. Vuoden 1918 lopulla hänet nimitettiin Savitaipaleen ja Suomenniemen piirin vt. nimismieheksi ja vakinainen nimismies hänestä tuli seuraavana vuonna. Hänet nimitettiin Lappeen piirin nimismieheksi vuonna 1922 ja tätä virkaa hän hoiti vuoden 1929 loppuun saakka. Lappeen piirin nimismiehenä toiminut Vuorinen pidätettiin tammikuussa 1930 kun paljastui että hän oli kavaltanut 150 000 markkaa hänen kauttaan kulkeneita varoja. Lappeenrannan raastuvanoikeus tuomitsi 3. maaliskuuta 1930 Vuorisen raskauttavien asianhaarain vallitessa virkamiehenä tehdystä kavalluksesta 2 vuoden 6 kuukauden kuritushuonerangaistukseen sekä korvaamaan valtiolle kavaltamansa rahasummat.
Yrjö Vuorinen kuoli keuhkokuumeeseen Helsingin keskusvankilassa helmikuussa 1931.
Keltahaarakas
Keltahaarakas (Ramaria flava) on sieni, joka kasvaa kangasmetsissä. Sen itiöemä on vaaleankeltainen, haaroittunut ja tyveltä vaalea. Keltahaarakas on nuorena syötävä, eikä se tarvitse esikäsittelyä. Vanhemmiten maku muuttuu kitkeräksi. Se voi kasvaa kilojen painoiseksi. Voi sotkea kavalahaarakkaaseen (Ramaria formosa), joka on lievästi myrkyllinen, tai kuusihaarakkaaseen (Ramaria eumorpha) ja keltasarvikkaan (Calocera viscosa).
Jaún kansallispuisto
Jaún kansallispuisto on kansallispuisto, joka sijaitsee Amazonasin osavaltiossa, Brasiliassa. Se on perustettu 24. syyskuuta 1980.
Jaú on hyvä esimerkki trooppisen sademetsän suojelusta Amazonin alueella. Puistossa elää muun muassa jaguaareja, manaatteja ja amazonindelfiinejä.
Kansallispuisto on osa UNESCOn maailmanperintökohdetta, johon kuuluu myös Mamirauán ja Amanan kestävän kehityksen suojelualueet sekä Anavilnahasin ekologinen asema.
Ristinmerkki
thumb|110px|Itäisen tavan mukainen sormien asento. Ristinmerkki on ortodoksisessa sekä katolisessa sekä uudelleen myös enenevässä määrin luterilaisessa kirkossa käytettävä rukouksen muoto.
Ristinmerkkiä käyttävät ortodoksisessa sekä katolisessa ja luterilaisessa kirkossa niin papit kuin kirkkokansakin rukouksena.
Ristinmerkillä kuvataan ihmisen eteen risti, kristillisyyden symboli. Ortodoksit ja katolisen kirkon kreikkalaiskatoliset jäsenet tekevät ristinmerkin koskettamalla otsaa ja rintaa sekä sen jälkeen ensin oikeaa sitten vasenta olkaa ja katolisen kirkon roomalaiskatoliset jäsenet loppuosassa toisin päin: ensin vasen sitten oikea olkapää. Luterilaiset tekevät ristinmerkin läntisen perinteen mukaisesti samoin kuin roomalaiskatoliset. thumb|250px|left|[[Vanhauskoisuus|Vanha- uskoisten käyttämä asento.]]
Ortodokseilla ja kreikkalaiskatolisilla on ristinmerkkiä tehdessä yhdistetty kolme sormea, roomalaiskatolisilla merkki tehdään usein koko kämmenellä. Itäisessä tavassa käytetään yhteen puristettuja peukaloa, etusormea ja keskisormea, jotka symboloivat Jumalan kolmea persoonaa. Erillään ovat kämmentä vasten puristetut pikkusormi ja nimetön, jotka symboloivat Jeesuksen inhimillistä ja jumalallista olemusta. Venäjän vanhauskoiset tekevät kuitenkin ristinmerkin kahdella sormella.
Varhaisin maininta ristinmerkistä on kirkkoisä Tertullianukselta, jolloin kyseessä oli ristinmerkin ilmeisesti kaikkein vanhin muoto, otsaan tehtävä niin sanottu pieni ristinmerkki.
Luterilainen kirkko
Martti Luther neuvoi Vähässä katekismuksessaan aloittamaan päivän ristinmerkillä: ”Noustessasi aamulla vuoteesta siunaa itsesi pyhällä ristinmerkillä ja lausu: Isän ja Pojan ja Pyhän Hengen haltuun. Aamen.” Samat sanat tuli lausua illalla nukkumaan mentäessä. Ristinmerkin käyttöön aamuin illoin neuvoi myös Mikael Agricolan Abc kiria sekä monet muut 1500- ja 1600-lukujen ruotsalaiset ja suomalaiset katekismukset.
1664 ilmestyneessä saarnakirjassaan Loimaan kirkkoherra Laurentius Petri esitti neljä syytä, miksi ristinmerkki tehdään: "1. Pyhä risti muistuttaa Jeesuksen kärsimyksestä ja kuolemasta. 2. Se muistuttaa myös Kristuksen antamasta esikuvasta sekä kristityn halusta eritä tästä maailmasta ja olla Kristuksen kanssa (Fil. 1:23) 3. Risti kuvaa uskon asettamista perkeleen kiusauksia, helvettiä ja kuolemaa vastaan ja niiden voittamista. 4. Ristinmerkki erottaa kristityn pakanoista. Sillä me tunnustamme uskomme Kolmiyhteiseen Jumalaan ja annamme itsemme Hänen haltuunsa". Kun ristinmerkki myöhemmin hävisi messusta luterilaisessa kirkossa, pieni ristinmerkki säilyi Suomessa edelleen osana kasteliturgiaa.
Jumalanpalveluksen alku- ja päätössiunauksessa liturgi tekee ristinmerkin lausuessaan: Isän ja Pojan ja Pyhän Hengen nimeen. Myös seurakuntalainen voi tällöin tehdä ristinmerkin Messun aikana seurakuntalainen voi tehdä ristinmerkin alkusiunauksen yhteydessä, vastaanottaessaan synninpäästön, evankeliumin lukemisen alkaessa, vastaanottaessaan ehtoollisen sakramentin ja kiittäessään siitä sekä Herran siunauksen yhteydessä..
Mayumi Iizuka
Mayumi Iizuka (, s. 3. tammikuuta 1977 Tokio, Japani) on japanilainen ääninäyttelijä ja laulaja, joka työskentelee enimmäkseen Tokuma Japan Communicationsille.
Heathrow’n terminaali 4:n metroasema
7. tammikuuta 2005 asema ja silmukka suljettiin terminaali 5:n osuuden liittymän rakentamisen vuoksi, joten kaikki junat ajoivat suoraan terminaaleille 1-3. Tämän ajaksi Hatton Crossin ja terminaali 4:n välillä oli korvaava linja-autoyhteys. Asema avattiin uudelleen 17. syyskuuta 2006 rakennustöiden ja aseman turvallisuuteen liittyneen tekniikan valmistuttua. Nykyisin joka toinen Piccadillyn Heathrow’n vuoro ajaa terminaali 4:n kautta viidennen terminaalin avauduttua maaliskuussa 2008.
Toisin kuin Heathrow Connect ja lentoaseman sukkulabussit, metro ei tarjoa ilmaista vaihtoyhteyttä terminaalien välillä, sillä matkustajien on ostettava metrolippu eikä suoraa pohjois-eteläsuuntaista yhteyttä ole.
Rhodoslainen peristyyli (Efesos)
Rhodoslainen peristyyli on tutkimuksessa käytetty nimitys eräästä antiikin aikaisesta temenoksesta eli pyhäkköalueesta Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Rakennuksen alkuperäistä nimeä ei tunneta.
Temenos koostui avoimesta peristyylipihasta, jonka koko oli noin 33 × 28 metriä. Se oli ympäröity kolmelta sivulta joonialaista tyyliä edustaneilla pylväiköillä. Kokonaisuus muistuttaa rhodoslaisia pylväikköpihoja, mistä rakennus on saanut nykyisen nimensä. Pylväiden puolestaan voidaan nähdä viittaavaan Efesoksen Artemiin temppeliin. Pihan länsiosassa oli podium, jolle johti portaat. Sillä sijaitsi kaksi pientä temppeliä, jotka rakennutti keisari Augustus varhaisella roomalaisella kaudella noin vuonna 29 eaa. Ne oli omistettu erään tulkinnan mukaan Divus Juliukselle eli jumalaksi korotetulle Julius Caesarille ja Dea Romalle eli Rooman kaupungin henkilöitymälle, joskin näille omistetuksi on ehdotettu myös niin kutsuttua Hallinnollisen agoran temppeliä. Rakennus esiintyy kuitenkin usein nimellä ”Dea Roman temppeli”. Toisen tulkinnan mukaan temppelit olisi omistettu Augustukselle itselleen sekä Artemiille. Aiemmin rakennelma tulkittiin kaupunkivaltion alttariksi. Rakennus tuhoutui 300-luvulla jaa.
Temenoksen eteläpuolella sijaitsi niin kutsuttu Basilika-stoa ja sen takana Hallinnollinen agora, itäpuolella Buleuterion, jota kutsutaan myös Odeioniksi, ja länsipuolella Prytaneion.
Zjablikovon metroasema
Zjablikovo on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 2. joulukuuta 2011.
Avarua
Avarua on Cookinsaarten pääkaupunki. Se sijaitsee Rarotongan saaren pohjoisrannikolla lähellä kansainvälistä lentokenttää. Avaruan pinta-ala on 67,2 neliökilometriä ja vuonna 2010 arvioitu asukasluku noin 13 300. Tärkeimpiin elinkeinoihin kuuluvat muun muassa matkailu ja kalastus. Rannikko on kivikkoinen, mutta koska Avaruaan pääsee riuttojen välistä, sen satama on suosittu huvialusten kohde toukokuusta syyskuuhun.
Avarua on jaettu 18 tapereen eli kaupunginosaan:
Japani ensimmäisessä maailmansodassa
Japani osallistui ensimmäiseen maailmansotaan keskusvaltojen vastaisessa liittoutumassa, mutta ajaakseen omia etujaan Aasiassa eikä puolustaakseen ympärysvaltoja. Se julisti sodan Saksalle elokuussa 1914 ja vaati itselleen Saksan Kiinasta vuokraamia alueita. Qingdao oli tärkeä Saksan laivastotukikohta Kaukoidässä. Kaksikymmentätuhatta japanilaista sotilasta rantautui Longkouhun ja hyökkäsi sieltä Qingdaoon. Japani hankki haltuunsa alueen rautatiet ja hallitsi pian entisiä saksalaisalueita täysin.
Seuraavana vuonna Japani esitti Kiinalle niin kutsutut 21 vaatimusta, jotka olisivat käytännössä toteutuessaan tehneet Kiinasta Japanin vasallivaltion. Se olisi taannut Japanille Kiinan rannikkojen hallinnan, Port Arthurin vuokralle 99 vuodeksi ja oikeuden asuttaa miljoonia kansalaisiaan Mantšuriaan ja Mongolian sisäosiin. Vaatimuksia lievennettiin kahteen otteeseen, ja lopulta Kiina, tietäen että se ei pärjäisi Japanille täysimittaisessa sodassa, suostui myönnytyksiin. Amerikkalaiset ja britit tukivat Kiinaa lievennysvaatimuksissa, koska tiesivät ja pelkäsivät Japanin havittelevan Tyynenmeren herruutta.
Qingdaon jälkeen Japanin laivasto valtasi saksalaisilta näiden Tyynenmeren tukikohdat Marshallsaarilla ja Carolinesaarilla. Japanilaiset laivat saattoivat ympärysvaltojen miehistönkuljetusaluksia myös Intian valtamerellä. Ne partioivat Kaukoidässä vuoteen 1917 ja auttoivat brittejä tukahduttamaan Singaporen kapinan 1915. Vuonna 1917 neljätoista hävittäjää siirrettiin Maltalle, missä ne suojasivat saattueita sukellusveneiltä.
Sininen ja valkoinen – levytyksiä vuosilta 1971–1973
Sininen ja valkoinen – levytyksiä vuosilta 1971–1973 on Jukka Kuoppamäen 5. syyskuuta 2014 julkaistu kahden CD-levyn kokoelma-albumi hänen materiaalistaan vuosilta 1971–1973. Se sisältää kokonaisuudessaan Kuoppamäen albumit Trubaduurilauluja (1971), Love (1972), Valtatie (1972) ja Lapsuuteni lumijoulu (1973). Lisäksi sillä on ainoastaan singlenä julkaistuja kappaleita sekä arkistoista löytyneitä, aiemmin julkaisemattomia levytyksiä.
Veden vartija
Veden vartija on Saara Saarelan ohjaama suomalainen 2. syyskuuta 2022 ensi-iltansa saanut tieteiselokuva. Se perustuu Emmi Itärannan kansainvälisesti menestyneeseen, yli 20 kielelle käännettyyn Teemestarin kirja -romaaniin.