cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rob Druppers
Yleisurheilu-uran jälkeen Druppers on toiminut muun muassa jalkapalloseura FC Utrechtin kuntovalmentajana.
Chengdu Hunters
Chengdu Hunters (pinyin: Chéngdū Lièrén) on kiinalainen elektronisen urheilun Overwatch-ammattilaisjoukkue, joka kilpailee Overwatch Leaguen (OWL) Tyynenmeren divisioonassa. Seura perustettiin syyskuussa 2018 ja se on kotoisin Chengdusta. Se pelasi ensimmäisen OWL-kautensa vuonna 2019. Seuran omistaa kiinalainen striimausalusta Huya.
Sirdaryon alue
Sirdaryon alue on hallinnollinen alue Uzbekistanin itäosassa. Alueen pinta-ala on 4 276 neliökilometriä, ja vuonna 2009 siellä oli 708 400 asukasta. Alueen pääkaupunki on Guliston. Sirdaryon alue rajoittuu pohjoisessa Kazakstaniin, idässä Taškentin alueeseen, etelässä Tadžikistaniin ja lännessä Jizzaxin alueeseen. Se on saanut nimensä Syrdarjajoelta.
Gertrud Almqvist
pienoiskuva|Gertrud Almqvist Gertrud Almqvist-Brogren, kirjailijanimiä: Molly Molander Madame Sans Gêne, Madame Mère (16. lokakuuta 1875 – 1954) oli ruotsalainen kirjailija ja kirjallisuuskriitikko. Hänen vanhempansa olivat insinööri Edv. Almqvist ja Thora Nordström. Almqvist opiskeli kieliä ja kirjallisuutta Sorbonnen yliopistossa 1905–1906. Hän sai Stockholms Dagbladin ulkomaanstipendin 1909. Hän oli Idunissa kirjallisuuskriitikkona 1910–1912 ja kirjoitti lähinnä ranskalaisesta kulttuurista. Hän julkaisi kirjat Boken om Erland Höök (1911), Det törstande folket (1919) ja Den sällsamma resan (1924).
Almqvist oli vuodesta 1917 naimisissa kirjailija Erik Brogrenin kanssa.
Lahna (astia)
Lahna oli kieltolain aikaan pirtun salakuljetuksessa käytetyn puolen litran peltiastian kansanomainen nimitys.
Narvan piiritys (1581)
Narvan piiritys oli 25-vuotinen sodan osana Pontus De la Gardien johtamien ruotsalaisten joukkojen toteuttama venäläisen Narvan kaupungin piiritys ja valtaus syyskuussa 1581. Itse taistelu ei ollut kovin verinen, mutta kaupungin vallaneet ruotsalaiset toteuttivat verilöylyn, jossa kuoli joidenkin arvioiden mukaan 7 000 kaupungin asukasta.
Tausta
Narvan piiritys oli osana Liivinmaan sotaa käytyä Ruotsin ja Venäjän välistä 25-vuotista sotaa. Liivinmaan vanha ritarikuntavaltio luhistui ja Pohjois-Viro oli liitetty vuonna 1561 Ruotsiin. Venäläiset joukot olivat kuitenkin vallanneet suurimman osan alueesta vuonna 1575. Ruotsalaisten hallussa oli Virossa vain Tallinna, joka oli kestänyt seitsenviikkoisen piirityksen vuonna 1577. Vuonna 1579 Puola-Liettuan hallitsija Stefan Báthory aloitti hyökkäyksen Venäjälle, joka joutui samoihin aikoihin myös Krimin tataarien sotaretken kohteeksi. Ruotsi käytti Venäjän heikkoa tilannetta hyväkseen ja Ruotsin Viron-käskynhaltija Pontus De la Gardie johti ruotsalais-suomalaiset joukkonsa Viipurista jäätyneen Suomenlahden yli Viroon venäläisiä vastan. Rakvere vallattiin helmikuussa 1581 ja seuraava kohde oli Narva.
Piiritys
Narvan muurien tulitus alkoi 4. syyskuuta 1581. Ruotsalaiset olivat tuoneet mukanaan 24 raskasta kaksois- ja puolikartaunitykkiä. Kaksi päivää kestäneen tulituksen jälkeen Narvan muureihin oli tehty aukko ja ruotsalaiset valmistautuivat valtaamaan kaupungin rynnäköllä. Kaupungin varuskunnalle annettiin antautumiskehotus, johon ei kuitenkaan suostuttu. Rynnäkkö kaupunkiin tehtiin 6. syyskuuta. Itse taistelu ei ollut kovin verinen, vaikkakin joitakin ruotsalaisia kaatui rynnäkössä kaupunkiin. Kaikkiaan ruotsalaisia kaatui vain noin sata. Kaupunki kukistui jo rynnäkön ensimmäisellä yrityksellä.
Seuraukset
Narvan kukistuttua ruotsalaiset sotilaat aloittivat verilöylyn kaupungissa. Juhana III oli alun perin määrännyt, että valtauksen yhteydessä papit, munkit, nunnat, lapset ja vanhukset oli säästettävä ja "ylhäisiin tai alhaisiin" kohdistettu väkivalta oli kielletty kuolemanrangaistuksen uhalla. Hieman ennen valtausta Juhana III oli kuitenkin antanut uuden määräyksen, jonka mukaan valtauksessa sovellettaisiin "vanhoja sotatapoja". Joukot saivat ryöstellä kaupunkia vapaasti 24 tunnin ajan rajoituksena vain sotatarvikkeiden ja muonavarojen haltuunotto. Siviileitä, naisia, lapsia ja vanhuksia surmattiin surutta. Balthasar Russow arvioi noin 7 000:n narvalaisen saaneen surmansa.
Juhana perusteli kaupungin hävitystä kirjeessään Henrik Klaunpoika Hornille Venäjälle aiheutettavana merkittävänä vahinkona ja Ruotsin maineen kasvuna. Ruotsalaiset eivät myöskään uskoneet voivansa pitää Narvaa hallussaan ja venäläisiltä haluttiin riistää tärkeä kauppapaikka se tuhoamalla. Valtaukseen osallistuneet ruotsalaisjoukot saivat teoistaan rahapalkkion ja Pontus De la Gardie ylennettiin valtioneuvokseksi. Narvan valtauksen jälkeen ruotsalaiset etenivät vielä Narvajoesta itään vallaten Iivananlinnan, sekä Jaaman ja Kaprion linnat Inkerinmaalla.
Koulongon Habé
Koulongon Habé eli Koulogon Habé on maalaiskunta ja sen keskuskylä Moptin alueen Bankassin piirissä Malissa. Se sijaitsee Sénon tasangolla 35 kilometriä Bankassista etelään. Kunnassa on 14 500 asukasta (vuonna 2009).
Koulongon Habén kunta rajoittuu kaakossa Bankassin piirin Bayen, lounaassa Dialassagoun, lännessä Léssagou Habén, luoteessa Soubalan ja koillisessa Koron piirin Dougouténé II:n kuntiin.
Kuntaan kuuluu 17 kylää. Asukkaat ovat etupäässä dogoneja. Lisäksi on jonkin verran fulbeja.
Maiasaura
Maiasaura (tarkoittaa ”Hyvää äitiliskoa tai imettäjäliskoa”) oli suuri kasvinsyöjädinosaurus Hadrosauri, joka kuului Hadrosauridae-heimoon, joka eli nykyisen Montanan osavaltion alueella noin 65–76,7 miljoonaa vuotta sitten myöhäisellaliitukaudella.
Koulongon Habé
Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot. Palveluihin kuuluvat koulut ja terveysasema.
Maiasaura
Kuvaus
pienoiskuva|264x264px|Taiteilijan näkemys pienoiskuva|263x263px|Maiasauruksen luuranko Maiasaurukset ollaan arvioitu olevan noin 7–9 metrin pituinen, 4,6 metrin korkuinen ja painavan noin 3 000 kilogrammaa. Maiasaurus niin kuin monet muut Hadrosauridaen-heimoon kuuluneet lajit olivat ankannokkasauruksia, koska niiden suut muistuttivat nykyajan ankan nokkaa. Maiasaurus käveli neljällä ajalla ja oli kumminkin nopea jouksemaan. Se luullaan jopa kävelleen 40,2 kilometriä tunnissa.
Paleoekologia
Maiasaurus eli noin 76,4 miljoonaa vuotta sitten. Maiasaurukset elivät muun muassa Troodonin ja Hypsilophodonin esimerkiksi Bampiraptor ja Daspletosaurus metsästivät Maiasauruksia. Maiasaurukset elivät liitukauden tasangoilla isoissa jopa 10 000 yksilön laumoissa Pohjois-Amerikassa ja palanneen jopa pesimäpaikoilleen. pienoiskuva|318x318px|Maiasaurukset kävelemässä laumassa|alt=
Luokkitelu
Seuraavan kladogrammin julkaisi Alberto Prieto-Márquez vuonna 2013.
Hangzhou Spark
Hangzhou Spark (pinyin: Hángzhōu Shǎndiàn) on kiinalainen elektronisen urheilun Overwatch-ammattilaisjoukkue, joka kilpailee Overwatch Leaguen (OWL) Tyynenmeren divisioonassa. Seura perustettiin syyskuussa 2018 ja se on kotoisin Hangzhousta. Se pelasi ensimmäisen OWL-kautensa vuonna 2019. Seuran omistaa kiinalainen videopalvelu Bilibili.
Karl Henrikson
Hänen vanhempansa olivat merikapteeni Walfrid Henrikson ja Sofia Wilhelmina Åhlberg. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Anna Wilhelmina Cajanderin kanssa, josta hän erosi vuonna 1936 ja avioitui uudelleen vuonna 1938 Hjördis Backmanin kanssa.
Maksu
Maksu voi tarkoittaa seuraavia:
Karl Henrikson
Opinnot
Henrikson kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta vuonna 1911 ja liittyi Vaasalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1911–1915 ja suoritti alkututkinnot oikeustutkintoa varten.
Jääkärikausi
thumb|Jääkäripataljoona 27:n 1. komppania Henrikson liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 23. maaliskuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 1. komppaniaan. Myöhemmin hänet sijoitettiin Kuninkaalliseen Preussin Jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan, josta hänet siirrettiin pataljoonan 1. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Kuore
Kuore eli norssi (Osmerus eperlanus) on pienehkö sisä- ja murtovesien kala, joka kuuluu lohikaloja muistuttavien kuorekalojen lahkoon. Kuore on läpikuultava, vihertävän kellertävä ja kyljistään hopeanhohtoinen kala, jolla on suuri, terävähampainen suu ja lohikalojen tapaan rasvaevä selkäpuolella lähellä pyrstöä.
Karl Henrikson
Sisällissodan jälkeinen aika
Henrikson palveli sisällissodan jälkeen 6. jääkärirykmentissä komppanianpäällikkönä. Rykmentistä muodostettiin myöhemmin Jääkäripataljoona n:o 6, jonka nimi muutettiin myöhemmin Jääkäripataljoona n:o 3:ksi. Armeijasta hän erosi 19. heinäkuuta 1918 ja siirtyi ensin pankkiiriliike C. W. Henriksson & c:on (myöh. Suomen kauppa ja emissioni Oy) palvelukseen, josta hän siirtyi 18. elokuuta 1922 Helsingin rahatoimikamarissa asiamiehen apulaiseksi ja 15. lokakuuta 1923 alkaen Ab Karl Fazer Oy:n kirjeenvaihtajaksi ja huoltokonttorin päälliköksi, kunnes viimein hän siirtyi Elit Oy:n osakkaaksi ja johtajaksi 7. maaliskuuta 1935. Henrikson osallistui Utissa vuonna 1938 järjestettyyn kertausharjoitukseen komppanianpäällikkönä.
Talvi- ja jatkosota
Henrikson osallistui talvisotaan pataljoonan komentajana 3. Divisioonassa. Jatkosotaan hän osallistui ensin huoltoupseerikursseilla Huoltokomppaniassa, josta hänet siirrettiin myöhemmin Savonlinnan suojeluskuntapiiriin ja viimein kotiutettiin vuonna 1942, jolloin hän siirtyi Rima Oy:n palvelukseen toimitusjohtajaksi Helsinkiin, mitä tointa hän hoiti vuoteen 1951 saakka.
Kuore
Kuvaus
thumb|left|Kuoreella on suuri, terävähampainen suu. Kuore on hoikka ja taaksepäin suippeneva kalalaji. Se on 7–20 senttimetriä pitkä ja painaa yleensä 10–100 grammaa. Suurimmat yksilöt ovat 30-senttisiä ja voivat painaa 300 grammaa. Kuoreella on rasvaevä, ja sen suu on melko suuri. Alaleuka on yläleukaa selvästi pidempi, ja leuoissa on pitkiä teräviä hampaita. Kylkiviiva on epätäydellinen ja päättyy jo rintaevän etupuolella.
Suomut ovat läpinäkyviä ja irtoavat helposti. Ihossa on vain vähän pigmenttejä, minkä takia kuoreet näyttävät läpinäkyviltä. Pienestä järvikuoreesta voi ihon läpi erottaa jopa kylkiluut ja sisäelimet. Kalan selkä on sinivihreä, ja erityisesti järvikuore on sinertävä myös yleisväritykseltään.
Koreansalmi
thumb|Koreansalmi (Korea Strait) Koreansalmi (, hanja 大韓海峽, Daehan Haehyeop; tai 朝鮮海峡, Tsushima Kaikyō tai Chōsen Kaikyō) on salmi joka sijaitsee Etelä-Korean ja Japanin välillä. Salmi yhdistää Itä-Kiinanmeren ja Japaninmeren. Se rajoittuu pohjoisessa Korean niemimaan eteläpuolelle, ja etelässä Japanin lounaissaariin.
Kuore
Levinneisyys ja elinympäristö
Merikuoreen levinneisyysalueisiin kuuluvat Vienanmeri, Barentsinmeri, Itämeri, Pohjanmeri sekä Pohjois-Atlantin rannikko Garonnen suistoalueelle saakka. Sitä tavataan myös Britannian ympärillä sekä Irlannin läntisellä rannikolla. Järvikuoretta esiintyy puolestaan Pohjanmeren, Itämeren, Vienanmeren ja Barentsinmeren rannikon joissa ja järvissä. Levinneisyysalueen pohjoisraja on noin 68:nnella leveyspiirillä.
Koreansalmi
Japanissa Koreansalmi tunnetaan yleisemmin nimellä Tshushiman salmi. Tshushiman salmella saatetaan viitata myös tarkemmin Tsushiman saariston ja Japanin pääsaarten väliin jäävään salmeen.
Instanssi (ohjelmointi)
Instanssi eli esiintymä eli ilmentymä on tietojenkäsittelytieteessä käytetty sana.
Kuore
Käyttäytyminen
Kuoreiden kutuvaellus alkaa syys-lokakuussa, jolloin sukukypsät yksilöt kerääntyvät jokien suistoalueille talvehtimaan. Jokivaellus alkaa maalis-huhtikuussa lämpötilan noustua yli 4–6 asteen. Kuoreet kerääntyvät silloin kutemaan virtavesiin tai järvien mataliin kivi- ja sorapohjaisiin rantavesiin. Järvikuore kutee ensimmäisen kerran 1–2-vuotiaana ja merikuore 2–3-vuotiaana. Järvikuoreet ja suuri osa merikuoreista lisääntyy vain kerran elämässään.
12-senttisessä kuoreessa on noin 10 000 mätimunaa, kun taas 20–senttisessä yksilössä munia on noin 30 000. Mätimunan halkaisija on 0,6–0,9 millimetriä. Munat takertuvat voimakkaasti ja kiinnittyvät pohjaan eräänlaisen varren avulla. Munat kuoriutuvat 20–35 päivän kuluessa.
Instanssi (ohjelmointi)
Tietokonegrafiikka
Tietokonegrafiikassa instanssilla viitataan objekteihin kun samoja polygonimalleja käytetään useita kertoja. Esimerkiksi sama teekannu voidaan näyttää 100 kertaa erilaisella paikalla ja asennolla (transformaatio), mutta käyttäen samaa geometriaa.
Käyttöjärjestelmissä
Tietokoneohjelman instanssilla tarkoitetaan suoritettavaa ohjelmaa, joka on ladattu tietokoneen muistiin.
Kuore
Kalastus
thumb|left|Kuivattuja kuoreita Kuore on merkittävin Suomessa sisävesi- ja rannikkokalastuksen sivusaaliina saatavista kalalajeista. Kuoretta kalastetaan nuotalla ja troolilla sekä harvoin pilkkimällä. Kalan liha on valkoista ja kiinteää ja varsin maukasta. Maku muistuttaa kuhaa. Mäti on keltaista ja pienirakeista. Kuore tunnetaan myös kurkkua muistuttavasta hajustaan.
Instanssi (ohjelmointi)
Käyttöjärjestelmissä
Unixissa ohjelma on suoritettava tiedosto ja prosessi on ohjelman suorituksen instanssi. Monia prosesseja voidaan suorittaa yhtä aikaa (moniajoksi kutsuttu ominaisuus) ja monia instansseja ohjelmasta voi esiintyä samaan aikaan järjestelmässä.
Kuore
Kalastus
Kudun aikana kuoretta on helppo kalastaa lipolla.
Instanssi (ohjelmointi)
Olio-ohjelmoinnissa
Olio-ohjelmoinnissa luokan edustajaa. Yhdestä luokasta voidaan luoda useita esiintymiä. Luokka määrittelee olion piirteet, sen sisältämät muuttujat ja metodit, esiintymä puolestaan antaa muuttujille arvot ja mahdollistaa metodien kutsumisen. Jos luokka on vaikkapa TuotteenVäri, siitä voitaisiin luoda esimerkiksi esiintymät sininen, punainen ja musta. Luokan määrittely voisi tässä tapauksessa kertoa, että TuotteenVärillä on RGB-väriarvon sisältävä muuttuja, mutta vasta luokan esiintymät antavat kyseiselle muuttujalle jonkun arvon.
Pääsääntöisesti ohjelmissa kutsutaan luotujen esiintymien metodeja, ei luokkien metodeja. Tähän on tosin poikkeuksia.
Via Campesina
European Coordination Via Campesina ECVC koordinoi Via Campesinan toimintaa Euroopassa. ECVC:n kuuluu 26 jäsenjärjestöä 18 Euroopan maasta. ECVC:n suomalainen jäsenjärjestö on Etelä-Suomen Luonnonmukaisen viljelyn yhdistys ESVY. Pohjoismaisia jäsenjärjestöjä on ESVY:n lisäksi kolme: Frie Bønder-Levende Land Tanskasta, Norsk Bonde-og Smabrukalag Norjasta ja NORDBRUK Ruotsista.
Aleksandr Možaiski
thumb|200px|Aleksandr Možaiski. thumb|200px|Možaiskin lentokone neuvostoliittolaisessa postimerkissä. Aleksandr Fjodorovitš Možaiski (, 21. maaliskuuta 1825 Ruotsinsalmi – 1. huhtikuuta 1890 Pietari) oli venäläinen kontra-amiraali ja ilmailun edelläkävijä.
Aleksandr Možaiski valmistui Pietarin merisotakoulusta vuonna 1841. Sen jälkeen hän palveli Venäjän sotalaivastossa ja työskenteli välillä talonpoikaisreformin parissa vuosina 1862–1879. Možaiski erosi laivaston palveluksesta kenraalimajurina vuonna 1882. Vuonna 1886 hän sai kontra-amiraalin arvon.
Možaiski kiinnostui ilmailusta 1850-luvulla. Vuonna 1876 hän rakensi hevosvaljakon vetämän purjelentokoneen, jolla hän nousi kahdesti ilmaan. Seuraavina vuosina hän esitteli jousimekanismilla ja potkurilla varustettuja malleja. Vuonna 1881 Možaiski sai Venäjän ensimmäisen lentokoneen pantentin. Samana vuonna hän toi Britanniasta kaksi höyrykonetta, joita oli tarkoitus käyttää koneen voimanlähteinä. Možaiski ryhtyi rakentamaan lentokonettaan Pietarin lähellä Kraasselassa kesällä 1882. Seuraavana kesänä valmistunut höyrykoneella toiminut kolmipotkurinen yksitaso oli Venäjän ensimmäinen kokeiluvaiheeseen yltänyt lentokone. Kaksi vuotta kestäneen kokeilu- ja viimeistelyvaiheen jälkeen Možaiskin kone oli valmis nousemaan ilmaan heinäkuussa 1885. Puisia kiskoja pitkin kiihdyttäessään kone kallistui ja sen siipi särkyi. Možaiskin tarkoituksena oli jatkaa kokeita ja asentaa koneeseen kolme 15 kilowatin höyrykonetta, mutta kuolema keskeytti hänen aikeensa.
Stalinin Neuvostoliitossa Možaiskia pidettiin lentokoneen keksijänä. Myöhemmin Možaiskin konetta luonnehdittiin yhdeksi ensimmäisistä yrityksistä rakentaa ihmisen ohjaama lentokone. Tuutarin taajama nimettiin keksijän kunniaksi Možaiskiksi vuonna 1950. Pietarissa on kaksi hänelle omistettua muistomerkkiä.
Oulun kasarmi
thumb|Entisiä kasarmirakennuksia talvella 2006. Oulun kasarmi toimi 126 vuotta varuskuntana. Se rakennettiin Oulun Tarkka-ampujapataljoonalle vuonna 1881. Museovirasto on luokitellut Oulun tarkka-ampujakasarmit valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Rakennukset ovat nykyisin Ammattiopisto Luovin omistuksessa.
Venäjän vallan aika 1881–1918
Venäjän keisari Aleksanteri II:n asettaman asevelvollisuuslain mukaan Suomeen muodostettiin suomalainen sotaväki. Eri puolille Suomea rakennettiin kahdeksan arkkitehti August Bomanin suunnittelemaa samankaltaista kasarmia suomalaisten tarkka-ampujapataljoonien käyttöön. Poikkeuksena useissa muissa maissa vallinneeseen käytäntöön Boman ei suunnitellut tiloista halleja, joissa nukutaan sivuseinien vieressä ja kuljetaan keskellä huonetta sänkyrivien välistä. Boman sijoitti huoneet eli tuvat ja käytävän erilleen toisistaan, jolloin sotilaiden lepo oli turvattu. Käytäntö jäi suomalaiseen sotaväkeen pysyväksi.
Oulun kasarmi rakennettiin Intiöön, syrjään keskustasta. Kasarmi valmistui 1881 ja sinne majoittui Suomen sotaväen 4. Oulun Tarkk'ampujapataljoona, jossa palveli vain suomalaisia upseereja ja sotilaita. Sen ensimmäinen komentaja eversti Karl Saladin Werving muistetaan vielä tänäkin päivänä erityisesti kasarmialueen ja sen läheisyydessä olevan puistoympäristön kehittäjänä. Wervingin komentajakausi oli vuosina 1880–1885. Hänen jälkeensä komentajina olivat everstit Oskar Evert Andelin 1885–1890, Knut Elis Gustaf Edvard Furuhjelm 1890–1899 ja Alexander Sebastian Ehrnrooth 1899–1902. Ampumarata-alue oli tähän aikaan Nuottasaaressa. Koska kutsunnoissa otettiin armeijaan vain noin 20 prosenttia asevelvollisista suomalaismiehistä, muut suorittivat asepalveluksen reservipalveluna. Tätä varten rakennettiin Oulun lähelle Oulujokivarteen Maikkulan kasarmit.
Nikolai II:n ensimmäisellä sortokaudella suomalainen sotaväki lakkautettiin vuonna 1901 ja suomalaisten edellytettiin astuvan suorittamaan asevelvollisuuttaan Venäjän armeijan yksiköihin. Oulun kasarmilla viimeinen päiväkäsky annettiin 14. maaliskuuta 1902. Seuraavana vuonna sinne saapui venäläinen yksikkö. Ensimmäisen maailmansodan puhjetessa kesällä 1914 varuskunnan venäläissotilaiden määrää lisättiin. Raatin alueelle perustettiin kasarmi meriväkeä varten, jonka tehtävä oli valvoa Perämerta. Esikunnan komentaja oli eversti Nikolai Lidov, josta sittemmin venäläisvallan päätyttyä tuli kaupungin pysyvä asukas.
Suomen sisällissodan alkaessa kasarmilla oli vielä yli tuhat venäläistä sotilasta komentajanaan eversti Golikov. Kasarmilla valta kuitenkin siirtyi upseereilta sotamiesten johtamalle neuvostolle, joka aseisti paikallisia punaisia joukkoja. Taistelut puhkesivat kaupungissa paikallisten suojeluskuntalaisten sekä punaisten ja heitä tukeneiden radikaalien sotilaiden kesken 2. helmikuuta 1918. Seuraavana päivänä kaupunkiin saapuneiden valkoisten joukkojen Oulunjoen pohjoisrannalle Laanilaan sijoittamat kaksi tykkiä johtajanaan eversti Vilho Nenonen ampui suorasuuntauksella joen eteläpuolella olevaa kasarmialuetta. Kello 9 aamulla ammuttiin Oulussa itsenäisen Suomen tykistön ensimmäiset tykinlaukaukset. Ammukset osuivat maaliinsa, ja tulitus jatkui pitkin päivää. Oulun valtauksen jälkeen venäläinen sotaväki antautui ehdoitta illalla klo 23. Heille luvattiin, että he pääsevät lähtemään kotimaahansa. Sotilaat odottivat aseettomina kasarmilla kotiin pääsyä, mutta he pääsivät lähtemään Venäjälle vasta sodan jälkeen.
Pohjanmaan Jääkäripataljoona 1919–1933
Vuoden 1918 elokuussa Ouluun saapui vasta perustettu 3. jääkäripataljoona, jonka nimeksi 1919 tuli Pohjanmaan Jääkäripataljoona (PJP). Kasarmia täytyi venäläisten jäljiltä korjata, ja Pohjanmaan jääkäripataljoona pääsi muuttamaan sinne vasta 1920. Ampumarata-alueeksi otettiin vuonna 1928 käyttöön Hiukkavaaran alue. Armeijan uudelleenjärjestelyjen seurauksena 1933 jääkäripataljoona hajotettiin ja Oulun varuskunta jäi tyhjilleen. Itsenäisyyden alkuajan pataljoonankomentajia olivat majuri Hugo Österman 1918–1919, everstiluutnantti Gustaf Taucher 1919–1924, everstiluutnantti Lauri Taavetti Tiainen 1924–1925, everstiluutnantti Einari Weijo 1925–1933. Jälkipolville tältä ajalta kuuluisimmaksi on tullut kuitenkin jääkärikapteeni Nikke Pärmi. Muita tunnettuja aikansa upseereita oli kapteeni Frans Ilomäki, joka oli pitkäaikainen paikallisen urheiluseuran Oulun Pyrinnön aktiivijäsen.
Armeijan esikunta-aika 1930-luvun lopulla
Pataljoonan poistuttua kasarmi luovutettiin Pohjois-Pohjanmaan sotilasläänin ja alueen sotilaspiirien käyttöön. Sotilasläänin komentajana toimi eversti Hjalmar Siilasvuo. Rakennuksiin alettiin kasata liikekannallepanon materiaalia eli kasarmi oli silloin suuri varastokeskus.
Sotien aika 1939–1945
Toisen maailmansodan aikana kasarmilla koulutettiin rintamalle meneviä täydennysmiehiä. Syksyllä 1939 Oulussa perustettiin 9. divisioona, joka kunnostautui Raatteen ja Suomussalmen taisteluissa. Lisäksi syksyllä 1939 perustettiin Erillinen Pataljoona 21, joka taisteli talvisodassa Kotkan lohkolla. Oulussa oli ollut talvisodan aikana koulutettavana myös tanskalaisia ja amerikansuomalaisia vapaaehtoisia. Heidän majoituspaikkansa olivat eri puolilla kaupunkia muun muassa tanskalaisia Oulun Lyseolla ja amerikansuomalaisia aluksi Lyseolla ja myöhemmin Länsi-Tuirassa Kuurojen koululla.
Välirauhan aikana kesällä 1940 siirryttiin rauhanajan kokoonpanoihin. Tällöin muodostettiin V Armeijakunta komentajanaan kenraalimajuri Hjalmar Siilasvuo eli talvisodan 9. divisioonan komentaja toimien samalla myös varuskunnan päällikkönä. Varuskunnan päämaja sijaitsi Oulun seurahuoneella eli nykyisessä kaupungintalossa. Varuskuntaa laajennettiin myös Oulujoen pohjoispuolelle Laanilaan, jossa oli niin majoitus- kuin varastoparakkeja.
Jatkosodan sytyttyä Oulusta tuli leimallisesti useiden erillisten joukko-osastojen sijoituspaikka ilman yhteistä hallintoa. Kenraalimajuri Siilasvuon III armeijakunta (III AK) alistettiin kesäkuussa 1941 saksalaisten alaisuuteen taistellen joukoillaan Kuusamon suunnasta kohti Kiestinkiä ja Kuhmon suunnasta kohti Uhtuaa. Kenraalimajuri Siilasvuo piti kuitenkin varuskuntaa hallinnassaan, koska se toimi III AK:n huoltokeskuksena. Kasarmi toimi jatkosodan aikaan lisäksi koulutuskeskuksena armeijaan astuville alokkaille. Yksikkönä se oli Koulutuskeskus 15, joka pääosin majoittui kasarmille muiden osien sijaitessa muun muassa Limingassa. Kaupungin alueella oli lisäksi saksalaisten Wehrmachtin ja Waffen-SS:n alaisia yksikköjä muun muassa Hietasaaressa, Laanilassa ja Tuirassa merkittävät huoltoyksiköt omine varuskunta-alueineen. III AK:n siirryttyä keväällä 1944 Karjalankannakselle kasarmin merkitys ao. joukko-osaston huollolle väheni. Varuskunnasta vastasi tuolloin everstiluutnantti Kaarlo Kaarlonen.
Jatkosodan päättyminen syyskuussa 1944 loi vaaratekijöitä Oulun kaupungin osalle, koska kaupunki oli merkittävä Saksan armeijan huoltopiste. Neuvotteluissa päästiin kuitenkin sopimukseen, jonka mukaan Suomen ja Saksan armeijoiden välinen demarkaatiolinja kulki Oulun pohjoispuolitse. Sen mukaan saksalaisten tuli poistua 15. syyskuuta 1944 Oulusta; käytännössä saksalaiset olivat silloin Oulun pohjoispuolella olevan Kalimenojan pohjoispuolella. Ainoa välikohtaus tapahtui iltapäivällä 15. syyskuuta, kun Kasarmintien päässä sijainneen päävartion vartija ampui kaksi saksalaisia karkureita etsinyttä sotilasta.
Saksalaisten poistuttua Oulun kaupungista kaupungin merkitys Lapin sodan sotatoimien johtopaikkana ja III AK:n huoltokeskuksena korostui. Kenraaliluutnantti Siilasvuo saapui Ouluun 27. syyskuuta 1944. Armeijakunnan yksiköt olivat majoitettu Oulun ympäristöön ja siirtyen lokakuun alussa Toppilasta laivakuljetuksilla Tornioon tehtävään maihinnousuun. Lapin sodan kiihkein jakso kesti aina marraskuun puoliväliin, jonka jälkeen välirauhansopimuksen mukaisesti alkoi Suomen armeijan siirtyminen rauhanajankokoonpanoon, vaikka sota jatkui vielä aivan Lapin pohjoisosissa virallisesti aina huhtikuun lopulle 1945.
Sotien jälkeinen aika
Kesäkuussa 1945 Ouluun saapui Jalkaväkirykmentti 1 majoittuen vanhoihin kasarmeihin ja Laanilan parakkikylään. Vuosien 1949–1959 aikana kasarmialuetta laajennettiin, kun sotien aikana väliaikaiseksi rakennetut parakit alkoivat olla täysin soveltumattomia henkilökunnan asuintiloiksi. Uutta kasarmialuetta suunniteltiin ensin Laanilaan, mutta valtioneuvosto päättikin luovuttaa maat perustettavalle Typpi Oy:lle. Asemakaavan kasarmialueen laajentamiseksi laati arkkitehti, majuri Vilho Noko. Rakentaminen on tehty lähes muutoksetta Nokon suunnitelmien mukaan. Alueelle valmistui neljä yli 300 hengen miehistökasarmia, sotilaskoti, korjaamotiloja ja muita huoltorakennuksia. Kantahenkilökuntaa varten Intiönkankaan pohjoisrinteeseen rakennettiin arkkitehti Heidi Vähäkallio-Hirvelän suunnittelemia asuinkerrostaloja. Joukko-osaston komentajina olivat everstit Väinö Oinonen 1944–1947, Arvi Kurenmaa 1947–1949 ja Lauri Könönen 1949–1955. Joukko-osasto muuttui puolustusvoimain organisaatiouudistuksen myötä Pohjan Prikaatiksi (PohPr) siirtyen uusien tilojen valmistumisen myötä kaupungin ulkopuolelle Hiukkavaaran uudelle kasarmialueelle.
thumb|Pohjanmaan tykistörykmentin kalustoa ja miehiä Oulun kasarmilla keväällä 1960. Kesällä 1959 Pohjan Prikaatin tyhjiksi jättämiin tiloihin siirtyi Ylämyllyllä perustettu Pohjanmaan tykistörykmentti (PohmTR). Aluksi harjoituspaikkana uudelle yksikölle oli Kontinkangas, mutta sairaala-alueen ja uuden ohitustien valmistuttua harjoitukset siirrettiin Hiukkavaaraan. Joukko-osasto siirrettiin vuonna 1981–1982 Sodankylään Jääkäriprikaatin tykistöksi (PohmTR / JPr).
Tykistörykmentin siirtyessä Sodankylään Oulun kasarmille siirtyi kesällä 1982 Tampereelta Ilmatorjuntayksikkö, Oulun Ilmatorjuntapatteristo. Se toimi Oulussa aina vuoteen 1989 siirtyen silloin Rovaniemelle osaksi Lapin Ilmatorjuntarykmenttiä.
Ouluun oli perustettu vuonna 1962 myös Hiukkavaaran kasarmialue, joka tarjosi paremmat mahdollisuudet kouluttaa joukkoja maastossa kuin asutuksen keskelle jäänyt vanha kasarmialue. 1990-luvulle tultaessa oli selvää, että vanha keskusta-alueella sijaitseva kasarmi tullaan lakkauttamaan, mutta annettu päätös yllätti oululaiset, sillä sekä vanha kasarmi että myös Hiukkavaarassa toiminut Pohjan Prikaati lakkautettiin vuoden 1998 lopussa ja sotilastoiminta siirrettiin esikuntia lukuun ottamatta Kajaaniin. Viimeisenä yksikkönä kasarmilla toimi Pohjois-Suomen Viestipataljoona. Myös Sotilassairaala 1 (SS 1) lakkautettiin 31. joulukuuta 1999.
PSSlE:n kausi
thumb|Pohjoisen maanpuolustusalueen esikunta sijaitsi alun perin Oulun kasarmilla. Rakennuksen edessä kaksi vanhaa 155-millistä kenttätykkiä. Sodan jälkeen Ouluun sijoitettiin 1. divisioonan esikunta, josta vuonna 1966 muodostettiin Pohjois-Suomen sotilasläänin esikunta. Sijoituspaikkana oli Oulun kasarmialue. Komentajina toimivat:
Yksikön nimi muuttui 1990-luvulla Pohjoiseksi Maanpuolustusalueeksi. Sen komentajina olivat:
Aiheesta muualla
65.01944°N, 25.49833°W
Gösta Michelsson
Gustaf ”Gösta” Mathias Michelsson (27. lokakuuta 1878 Viipuri – 15. lokakuuta 1917 Vincennes, Ranska ) oli suomalainen insinööri ja kadettiupseeri, joka teloitettiin ensimmäisen maailmansodan aikana Ranskassa saksalaisten vakoojana.
Michelsson kävi Haminan kadettikoulun ja hänet nimitettiin 1901 Suomen kaartin aliluutnantiksi. Suomen kaartin hajottamisen jälkeen Michelsson erosi palveluksesta seuraavana vuonna ja lähti opiskelemaan Dresdenin polyteknilliseen korkeakouluun, josta hän valmistui diplomi-insinööriksi 1905. Hän toimi sitten insinöörinä eri tehdaslaitoksissa, muun muassa Littoisten kutomatehtaalla.
Michelsson meni 1905 naimisiin helsinkiläisen kunnallisneuvos Fredrik Wilhelm Grönqvistin nuorimman tyttären Ebba Fredrikan kanssa. Grönqvist myi Jokelan maatilan ja sillä sijainneen tiilitehtaan Michelssonille 1907. Michelsson johti jonkin aikaa tiilitehdasta, mutta hän jätti kuitenkin pian perheensä Suomeen ja muutti Yhdysvaltoihin. Tiilitehdas joutui konkurssiin, ja F. W. Grönqvist osti Jokelan maatilan tiilitehtaineen takaisin itselleen konkurssihuutokaupasta.
Michelsson lähti vuonna 1911 Etelä-Amerikkaan, jossa hän oleskeli aluksi eri maissa harjoittaen monenlaisia ammatteja. Hän asettui sitten asumaan Paraguayhin ja oli siellä erään karjanjalostusliikkeen palveluksessa kuljettaen ja myyden karjaa Chileen. Michelsson onnistui keräämään pääomaa mutta hän menetti sen sitten maakeinottelussa. Vuonna 1914 hän oli Paraguayn armeijan palveluksessa topografian, matematiikan ja ranskan kielen opettajana. Vuonna 1915 hän pyrki palaamaan Suomeen mutta ei onnistunut tässä hankkeessa, koska ei saanut tarvittavia papereita Venäjän Argentiinan suurlähetystöstä. Michelsson osti sitten aseita Venäjälle Paraguaysta ja hän pääsi lähtemään vasta maaliskuussa 1916 Eurooppaan Valbaneira-nimisellä espanjalaiselle laivalla. Michelsson saapui huhtikuussa 1916 Barcelonaan, josta käsin johdettiin Saksan Ranskassa harjoittamaa vakoilutoimintaa. Barcelonassa Michelsson tapasi saksalaisten asiamiehen Martino Oriolin, joka värväsi hänet vakoilemaan Ranskaan.
Michelsson saapui heinäkuussa 1916 Pariisiin ja sai paikan insinöörinä sotilaslentokoneita valmistaneessa Henriotin lentokonetehtaassa. Elokuusta 1916 lähtien Michelsson lähetti salakirjoitettua postia Oriolille Barcelonaan, posti sisälsi muun muassa uusien pommikoneiden piirustuksia. Salakirjoitus ei kuitenkin ollut riittävän tehokas vaan viranomaiset saivat Michelssonin avattua postia käsiinsä Ranskan ja Espanjan rajalla. Ranskan vastavakoilu pidätti Michelssonin asunnostaan 22. lokakuuta 1916. Yli vuoden kestäneissä kuulusteluissa ja oikeudenkäynnissä Michelsson ei kiistänyt syyllistyneensaä vakoiluun. Ranskalainen sotaoikeus tuomitsi hänet 25. heinäkuuta 1917 kuolemaan. Erään tietolähteen mukaan Michelsson ammuttiin Pariisin esikaupungissa Vincennesissä 15. lokakuuta 1917 samalla kertaa kuin tunnettu saksalaisten vakooja Mata Hari (oikealta nimeltään Margaretha Zelle). Toisen tiedon mukaan hänet ammuttiin vasta 19. marraskuuta 1917.
Viidakkovekara Juuso elokuvasankarina
Viidakkovekara Juuso elokuvasankarina on vuonna 1996 ensi-iltansa saanut tanskalainen piirroselokuva. Elokuvan tuotti Per Holst Filmproduktion ja sen ohjasivat Flemming Quist Møller, Jørgen Lerdam ja Stefan Fjeldmark. Elokuva on jatko-osa vuonna 1993 ilmestyneelle Viidakkovekara Juusolle.
Suomessa elokuva sai ensi-iltansa vuonna 1997. Elokuvaa on myös esitetty televisiossa Yle TV1:llä vuosina 1998, 2000 ja 2004.
Juoni
Viidakkovekara Juuso joutuu elokuvantuottajien vangiksi ja hänestä yritetään tehdä filmitähteä. Aluksi Juuso yrittää kaikkensa paetakseen studiolta, mutta tottuu kuitenkin pian filmitähden rooliin, sillä suoriutuessaan hyvin elokuvan kuvauksissa, hänet palkitaan herkuilla. Juuson ystävä Riitta-kettu saapuu yöllä studion pihalle ja yrittää saada Juuson pakenemaan, mutta kun Juuso kertoo tottuneensa filmitähden elämään, Riitta lähtee suuttuneena pois.
Seuraavana päivänä Juuso pakenee studiolta ja lähtee tapaamaan Riittaa. Riitta antaa Juusolle anteeksi, mutta kertoo tälle, että hänen on tehtävä pian itselleen oma pesä, sillä hänen äitinsä pesä on käymässä pieneksi koko pesueelle. Yhdessä he ryhtyvät kaivamaan pesäkoloa, mutta heidän työnsä keskeyttää pian Juuson perässä olevat elokuvantuottajat. Juuso ja Riitta pakenevat paikalta ja piiloutuvat karsinaan.
Hetken päästä Juuso ja Riitta päästävät karsinassa asuvat siat vapaaksi ja pakenevat niiden mukana läheiseen metsään. Metsässä Juuso ja Riitta tekevät Riitalle uuden pesäkolon. Talvi on kuitenkin saapumassa ja sää kylmenemässä, eikä Juuso ole tottunut moiseen. Kun hän harkitsee antautumista elokuvantuottajille, Riitta suuttuu ja lähtee pois.
Pian elokuvantuottajat löytävät Juuson ja aikovat vangita tämän jälleen, mutta poliisit saapuvat paikalle ja pidättävät elokuvaohjaajan. Juuso ja Riitta lähtevät tämän jälkeen pois kaupungista junalla.
Maurice Brunner
pienoiskuva|Maurice Brunner vuonna 2017. Maurice Brunner (s. 29. tammikuuta 1991 Männedorf, Sveitsi) on sveitsiläinen jalkapalloilija, joka edustaa kotimaansa Raiffeisen Super Leaguessa pelaavaa FC Zürichiä. Brunnerin numero joukkueessa on 24. Hän on pelannut Sveitsin alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa yhden ottelun vuonna 2011.
Zürichin lisäksi oikean laitakeskikenttäpelaajan paikalla pelaava Brunner on pelannut Challenge Leaguen FC Winterthurissa sekä FC Zürichin kakkosjoukkueessa. Nykyistä seuraansa hän on edustanut vuodesta 2011 asti. Kaudella 2013-2014 hän voitti seuran kanssa Sveitsin cupin. Seuraavalla kaudella eli kaudella 2014-2015 Brunner debytoi Zürichin paidassa Eurooppa-liigassa.
Brunner on 180 senttimetriä pitkä.
Bill of Rights
right|thumb|Englannin Bill of Rights laadittiin 1689.
Surxondaryon alue
Surxondaryon alue on hallinnollinen alue Uzbekistanin eteläosassa. Alueen pinta-ala on 20 099 neliökilometriä, ja vuonna 2009 siellä oli 2 054 400 asukasta. Alueen pääkaupunki on Termiz. Surxondaryon alue rajoittuu etelässä Afganistaniin ja Turkmenistaniin, idässä Tadžikistaniin ja lännessä Qashqadaryon alueeseen.
Bill of Rights
Bill of Rights on yleisesti käytetty lyhenne Englannin parlamentin vuonna 1689 säätämästä ja edelleen voimassa olevasta laista, jonka täysi nimi kuuluu  An Act Declaring the Rights and Liberties of the Subject and Settling the Succession of the Crown. Lain pääsisältöä ovat parlamentin oikeudet.
Raportti eli balladi laivatytöistä
Raportti eli balladi laivatytöistä Maunu Kurkvaaran ohjaama mustavalkoinen elokuva vuodelta 1964.
Bill of Rights
Mainio vallankumous
Englannin parlamentin kutsusta Alankomaiden käskynhaltija Vilhelm III Oranialainen nousi joukkoineen maihin Englannissa ja kukisti appensa, protestantteja sortavan katolisen kuningas Jaakko II:n. Tästä käytetään nimitystä Mainio vallankumous.
Vallankumouksen yhteydessä hyväksyttiin Bill of Rights, joka sisältää lain muotoon kirjoitettuna asiakirjan, jonka konventtihallitus esitti hallitsijaparille Vilhelm III ja Maria II.
Raportti eli balladi laivatytöistä
Sosiaalidraamaksi luonnehdittua sensaatioaihetta käsittelevää elokuva pidetään onnistuneena muuten paitsi henkilökuvauksen uskottavuuden suhteen. Sauli oli juuri palannut Saksasta ja tästä tuli hänen ensimmäinen elokuvansa paluun jälkeen. Aihetta oli käsitelty uutisissa, ja elokuvatekoa harkittiin muissakin yhtiöissä. Kurkvaara onnistuu saamaan sensaatioaiheeseen syvempiä ulottuvuuksia, mitä kehystää 1500-luvun cembalomusiikki. Samaa aihetta oli vähän aiemmin käsitellyt Jean-Luc Godard elokuvassaan Elää elämäänsä.
Bill of Rights
Lain sisällöstä
Täyden nimensä mukaisesti laki luettelee joitakin oikeuksia, joiden katsottiin kuuluvan 1600-luvun jälkipuoliskon perustuslaillisen monarkian kansalaiselle tai sen pysyvälle asukkaalle - kuten oikeuden vedota hallitsijaan ja omistaa aseita puolustatumista varten - sekä vaatimuksen kruunulle hakea parlamentissa edustetun kansan hyväksyntää.
Bill of Rights kirjasi joitakin tuon ajan kaikkien englantilaisen perusoikeuksia. Ne ovat voimassa edelleen. Tämän lain mukaan:
Laissa myös kiellettiin monia Jaakko II:n tekoja.
Lain vaikutukset
Yhdessä vuoden 1701 Act of Settlement-lain kanssa Englannin Bill of Rights on edelleen yksi tärkeimmistä Yhdistyneen kuningaskunnan (sekä Brittiläisen kansainyhteisön maiden) kruununperimystä säätävistä asiakirjoista. Englannin Bill of Rights -lain katsotaan vaikuttaneen suuresti Yhdysvalloissa vuonna 1789 säädetyn saman nimisen lain sisältöön.
Laki johti vahvemmin perustuslailliseen monarkiaan ja oli YK:n ihmisoikeusjulistuksen (mm. artikla 5) ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen esikuva.
Vuonna 1976 tapauksessa "Fitzgerald v. Muldoon and Others" tuomari esti Bill of Rightsin 1. artiklaan vedoten Uuden-Seelannin pääministeri Robert Muldoonin ja (hallitsijaa edustavan) kuvernöörin lainsäätämistä edeltävän toimen.
Jussi Henttinen
thumb|150px|Juho (Jussi) Henttinen Juho (Jussi) Henttinen (12. toukokuuta 1891 Räisälä – 22. toukokuuta 1944) oli suomalainen jääkärivänrikki. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Matti Henttinen ja Eva Torsti. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1922 Lilja Maria Keturin kanssa.
Opinnot
Henttinen kävi kansakoulun ja Räisälän kansanopiston. Merisotakoulun kanta-aliupseerikurssin hän suoritti vuosina 1933–1934.
Jääkärikausi
thumb|300px|Jääkäripataljoona 27:n 1. komppania Tämä kotitilaansa viljellyt maanviljelijä liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 4. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella, josta hänet lähetettiin 25. marraskuu 1916 Altonan työosastoon, mistä hänet laskettiin edelleen siviilitöihin 4. elokuuta 1917.
Suomen sisällissodan jälkeinen aika
Suomeen hän palasi sisällissodan jo päätyttyä 29. marraskuuta 1918 ja siirtyi aluksi maanviljelijäksi Räisälään, kunnes astui 1. huhtikuuta 1921 alkaen Suomen armeijan palvelukseen kersanttina ja hänet sijoitettiin Ilmailupataljoonaan, missä hän toimi Ilmailuvarikolla moottorien korjaajana ja varastonhoitajana. left|240px|thumb|M1 tuleva miinalaiva Louhi Armeijasta hän erosi 1. huhtikuuta 1924 siirtyi linja-autoliikennöitsijäksi, mutta astui uudelleen armeijan palvelukseen 1. tammikuuta 1931 ja hänet sijoitettiin Rannikkolaivueeseen aluksi konealiupseeriksi ja 1. lokakuuta 1933 alkaen torpedoaliupseeriksi sekä 24. marraskuuta 1936 alkaen konepursimieheksi.
Talvi- ja jatkosota
Henttinen osallistui talvisotaan konealiupseerina miinalaiva Louhessa. Henttinen palveli edellä mainitulla laivalla myös välirauhan aikana. Jatkosodan puhjettua hän oli edelleen palveluksessa miinalaiva Louhella, kunnes jatkosodan edelleen kestäessä vuonna 1942 hänet siirrettiin toimistoupseeriksi Helsingin Laivastoasemalle. Hänet on haudattu Räisälään.
Bochum
pienoiskuva|Bochumin teatteri Bochum on kaupunki Saksassa Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa Dortmundin ja Essenin välissä Ruhrin alueella. Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 362 286 asukasta.
Bochum perustettiin 1300-luvulla, mutta se pysyi pienenä maalaiskaupunkina 1800-luvulle, jolloin Saksan teollistuminen alkoi. Kaupungin kasvu johtui hiilikaivoksista ja niiden mahdollistamasta terästeollisuudesta. Bochumin väkiluku kymmenkertaistui 1850–1890. Hiilikaivokset jouduttiin kuitenkin sulkemaan 1960–1973.
Bochum on merkittävä teollisuuskeskus, jossa on runsaasti etenkin metalli-, kone- ja kulkuneuvoteollisuutta. Siellä oli Opelin tehdas, jossa valmistettiin Opel Astraa. Opel kuitenkin sulki tehtaan vuonna 2016. Lisäksi kaupungissa oli Nokian tehdas, jossa valmistettiin aluksi televisioita ja myöhemmin matkapuhelimia. Nokia kuitenkin sulki tehtaan kesällä 2008. Uusi korvaava matkapuhelintehdas rakennettiin Romaniaan.
Bochum on myös tärkeä koulutuskeskus, jossa sijaitsee Ruhrin yliopisto (perustettu 1965), teatterikoulu ja lisäksi runsaasti tieteellisiä tutkimuslaitoksia. Kaupungissa on kaksi keskiaikaista linnaa sekä Kaivosmuseo (Deutsches Bergbaumuseum) että nostalginen Junamuseo.
David Skogman
Skogmanin vanhemmat olivat torppari Mikael Mikkola ja Saara Stiina Juhontytär. Hän pääsi ylioppilaaksi 1860, suoritti teologian erotutkinnon 1862 ja hänet vihittiin papiksi vuonna 1863, minkä jälkeen hän toimi väliaikaisena pappina useissa Satakunnan seurakunnissa. Viimeksi Skogman toimi vuodesta 1865 alkaen Suodenniemen pitäjänapulaisena.
Los Angeles Gladiators
Los Angeles Gladiators on yhdysvaltalainen elektronisen urheilun Overwatch-ammattilaisjoukkue, joka kilpailee Overwatch Leaguen (OWL) Tyynenmeren divisioonassa. Seura perustettiin elokuussa 2017 ja se on toinen Los Angelesista, Kaliforniasta oleva OWL-joukkue. Se on yksi kahdestatoista OWL:n perustajajoukkueista ja pelasi ensimmäisen kautensa sarjan avajaiskaudella 2018. Seuran omistavat yhdysvaltalainen miljardööri Stan Kroenke ja hänen poikansa Josh.
David Skogman
Skogmanin kuoltua vuonna 1867 keuhkotautiin tämän keruumatkan tulokset julkaistiin postuumisti vuonna 1870 Suomi-kirjassa keskeneräisenä kirjoitelmana Suomalaiset Ruotsissa ja Norjassa.
Skogmanin puoliso vuodesta 1866 oli Emmy Fredrika Böcker (k. 1923).
Margot Wallström
Valtiopäivillä
Wallström valmistui ylioppilaaksi 1973. Valmistumisensa jälkeen Wallström aloitti työt Ruotsin sosiaalidemokraattisen nuorisoliiton asiamiehenä vuonna 1974, josta hän siirtyi 1977 pankkivirkailijaksi Alfa-säästöpankin palvelukseen Karlstadiin. Hänet valittiin valtiopäiville ensimmäisen kerran 25-vuotiaana vuoden 1979 vaaleissa. Vuoden 1985 valtiopäivävaalien jälkeen Wallström palasi takaisin Alfa-pankkiin, jossa hän työskenteli 1986–1988.
Ministeriksi ja Ruotsin EU-komissaariksi
Wallströmin ensimmäinen ministerintehtävä oli kuluttaja-, tasa-arvo- ja nuorisoasioista vastaavan ministerin paikka Ingvar Carlssonin hallituksessa vuosina 1988–1991. Vuoden 1994 vaalien jälkeen Carlsson palasi pääministeriksi kolmen vuoden tauon jälkeen ja Wallströmistä tuli uuden hallituksen kulttuuriministeri vuosiksi 1994–1996. Göran Perssonin ensimmäisessä hallituksessa Wallström toimi sosiaaliministerinä 1996–1998.
Ulkoministerinä
Vuoden 2014 valtiopäivävaalien jälkeen Wallström nimitettiin Stefan Löfvenin johtaman hallituksen ulkoministeriksi 3. lokakuuta 2014. Wallström ilmoitti noudattavansa ”feminististä ulkopolitiikkaa”. Hänen mukaansa konflikteja on tarkasteltava sukupuolten näkökulmasta. Esimerkiksi Ukrainan kriisissä olisi hänen mukaansa kiinnitettävä paljon enemmän huomiota naisten ja lasten tilanteeseen; samoin olisi kyseenalaistettava valtarakenteita ja resurssien jakamista.
Ruotsi tunnusti 30. lokakuuta 2014 Palestiinan valtion. Wallströmin mukaan päätöksellä haluttiin vauhdittaa rauhanprosessia ja ns. kahden valtion ratkaisun syntymistä. Protestina päätökselle Israel kutsui suurlähettiläänsä kotiin Ruotsista. Haastattelussa maaliskuussa 2018 Wallström myönsi, ettei Palestiinan tunnustaminen ollut tuonut kahden valtion ratkaisua lähemmäksi toivotulla tavalla.
Jeanette Ottesen
Jeanette Ottesen Gray (s. 30. joulukuuta 1987 Kongens Lyngby, Lyngby-Taarbækin kunta) on tanskalainen uimari.
Ottesen voitti 100 metrin vapaauinnin maailmanmestaruuden Shanghaissa 2011. Hän jakoi kultamitalin valkovenäläisen Aljaksandra Herasimenjan kanssa ajalla 53,45. Hän voitti 50 metrin perhosuinnin maailmanmestaruuden Barcelonassa 2013 ajalla 25,24. Kazanin MM-kilpailuissa 2015 hän sai hopeaa 50 ja 100 metrin perhosuinnissa. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän saavutti pronssia 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Lyhyen radan MM-kilpailuissa hän on voittanut kultaa 50 metrin perhosuinnissa, kolme viestikultaa, yhden MM-hopean ja seitsemän pronssia. Pitkän radan EM-kilpailuissa hän on saavuttanut kaksi kultaa, neljä hopeaa ja kaksi pronssia, lyhyen radan EM-kilpailuissa kahdeksan kultaa, kymmenen hopeaa ja kymmenen pronssia.
Margot Wallström
Ulkoministerinä
Arabiliiton pääsihteeri Nabil Elaraby kutsui Wallströmin kunniavieraaksi järjestön kokoukseen maaliskuussa 2015. Wallströmin oli määrä pitää kokouksessa puhe, joka kuitenkin peruutettiin Saudi-Arabian vaatimuksesta. Puheessaan hänen oli tarkoitus puhua ihmisoikeusasioista, kuten naisten aseman parantamisesta ja uskonnonvapauden takaamisesta. Saudi-Arabia veti 11. maaliskuuta lähettiläänsä Ruotsista syyttäen maata sekaantumisesta sisäisiin asioihinsa. Islamilainen yhteistyöjärjestö syytti puolestaan Ruotsia Saudi-Arabian sosiaalisten normien, oikeus- ja poliittisen järjestelmän halventamisesta. Myös Arabiemiraatit veti lähettiläänsä Ruotsista. Saudi-Arabia ilmoitti maaliskuussa myös ettei se enää myönnä viisumeja ruotsalaisille liikematkailijoille.
Adrian Aeschbacher
Adrian Aeschbacher (1912–2002) oli sveitsiläinen pianisti. Hän oli Artur Schnabelin oppilas ja muistutti soittotyyliltään tätä selvästi. Hän tuli tunnetuimmaksi Ludwig van Beethovenin, Franz Schubertin, Robert Schumannin ja Johannes Brahmsin teosten tulkitsijana.
Aeschbacherin tutustutti musiikin perusteisiin hänen isänsä Carl, joka johti kuoroa ja sävelsi. Päästyään konservatorioon Zürichiin hän opiskeli Emil Freyn ja Volkmar Andreaen johdolla. Schnabelin oppiin hän lähti Berliiniin. Aeschbacher aloitti uransa esiintyjänä vuonna 1934. Romantiikan ajan keskeisten säveltäjien teosten lisäksi hän otti ohjelmistoonsa uudempaa musiikkia Othmar Schoeckilta, Arthur Honeggerilta, Heinrich Sutermeisterilta ja Walter Langilta. Aeschbacher toimi opettajana Hochschule des Saarlandes für Musikissa Saarbrückenissä vuosina 1965–1977.
Margot Wallström
Ulkoministerinä
Pakolaiskriisin aikana lokakuussa 2015 Wallström totesi Dagens Nyheterin haastattelussa, että Ruotsin kantokyvyllä on rajansa: "Uskon, että useimmat katsovat, ettemme voi ylläpitää järjestelmää, jossa 190 000 ihmistä saattaa saapua Ruotsiin vuosittain." Samassa haastattelussa hän myös piti ruotsidemokraattien retoriikkaa vaikuttavana tekijänä vastaanottokeskuksien tuhopoltoissa Ruotsissa.
Ruotsin korruption vastainen syyttäjä asetti tammikuussa 2016 Wallströmin esitutkintaan tämän otettua ammattiliitto Kommunalilta vastaan hyvin halvan vuokra-asunnon ohi 10–20 vuoden asuntojonon. Wallströmin mukaan hän oli toiminut tuolloin hyvässä uskossa ja saanut takuun siitä, että Kommunal oli toiminut asiassa oikein. Oikeustieteen professori Dennis Töllborg piti asiaa selvänä lahjuksena ja korkean tason korruptiona, mutta syyttäjä ei löytänyt asiasta viitteitä rikoksesta ja kertoi esitutkinnan päättymisestä toukokuussa.
Panjin
Panjin (, pinyin: Pánjǐn Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Liaoningin maakunnan keskiosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 140 kilometriä maakunnan pääkaupunki Shenyangista lounaaseen. Prefektuurin pinta-ala on 4 084 neliökilometriä ja väkiluku 1,39 miljoonaa (2010).
Kaupunki rajoittuu lännessä ja pohjoisessa Jinzhoun, idässä Anshanin ja Yingkoun prefektuuritason kaupunkeihin. Etelässä naapurina on Bohainmeri.
Hallinnollinen jako
Piirikuntatasolla kaupunki jaetaan kolmeen kaupunkipiiriin ja yhteen piirikuntaan.
Hauki
Hauki (Esox lucius) on sisä- ja rannikkovesissä elävä petokala, jota tavataan suurimmasta osasta pohjoista Euraasiaa ja Pohjois-Amerikkaa. Se on elinvoimainen laji, jolla on laaja levinneisyysalue ja joka tulee toimeen monenlaisissa järvissä ja joissa sekä vähäsuolaisessa Itämeressä. Hauen vartalo on pitkulainen ja solakka, ja sen evät ovat peräpäässä. Hauen kyljet ovat vihreät, vatsa vaalea ja selkä tumma tai lähes musta. Kyljissä on 7–9 hailakankeltaista täpläriviä, ja punaruskeissa evissä on tummia läiskiä. Suurimmat naaraat saattavat painaa jopa 20 kg mutta äärimmäisen harvoin yli 25 kg. Hauki voi luonnossa saavuttaa jopa 30 vuoden iän.