cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Leikkipaikka
Leikkipuistot tai -kentät
Leikkipuisto on joko valvottu tai valvomaton, yleensä lasten tai varhaisnuorten yleiseen käyttöön ajanviettopaikaksi tarkoitettu puisto tai puiston osa, johon on sijoitettu lapsille ja joskus myös aikuisille suunniteltuja palveluja, leluja tai laitteita. Usein leikkipuiston suunnittelussa pyritään ottamaan perheet huomioon ja tästä syystä leikkipuistosta saattaa löytyä esimerkiksi pöydät eväiden nauttimista varten.
Leikkipuiston yhteydessä saattaa toimia myös esimerkiksi koulu, päiväkoti, kahvio, nähtävyys tai yritys. Joidenkin leikkipuistojen tai -kenttien yhteydessä voi olla välineetön hiekka- tai sora-alue sekä koirien ulkoiluttamisalue.
Leikkipaikan välineistöä
Leikkipuistoon sijoitettuja yleisimpiä laitteita tai asioita ovat esimerkiksi
Mieheke
Vaimokkeen käsikirjoitus perustui Hilja Valtosen kirjeromaaniin – tähän elokuvaan Valtonen palkattiin tekemään alkuperäiskäsikirjoitus Vaimokkeen menestyksen innoittamana. Joitakin vuorosanoja kuitenkin lisättiin vielä kuvausvaiheessa. Mieheke kuvattiin loppukesällä ja syksyllä 1936.
Razak Omotoyossi
Razak Omotoyossi (s. 8. lokakuuta 1985 Lagos, Nigeria) on beniniläinen jalkapalloilija.
Mieheke
Näyttelijät
Kreditoimattomat näyttelijät
Razak Omotoyossi
Ura
Omotoyossi edusti kaudesta 2007 lähtien Ruotsin Allsvenskanin Helsingborgia, jonne hän siirtyi moldovalaisesta FC Sheriffistä. Hän teki debyyttikaudellaan 14 maalia 23 ottelussa, jakaen Allsvenskanin maalikuninkuuden IFK Göteborgin Marcus Bergin kanssa.
Heinäkuussa 2008 Omotoyossi siirtyi Saudi-Arabian valioliigaan Al-Nassrin riveihin. Hän pelasi joukkueessa vain yhden kauden, jonka aikana hän teki neljä maalia pelaamassaan yhdeksässä ottelussa.
Mieheke
Juoni
Nuori sihteeri Irmeli Venes hakee tointa johtaja Markkulan konttorista. Hän törmää ovella Markkulan poikaan Ensioon, joka kuullessaan tytön asian kertoo, että paikan saadakseen hakijan on parasta olla naimisissa, sillä valinnan tekee hänen äitinsä – miehestään mustasukkainen rouva Markkula suhtautuu neiti-ihmisiin epäluuloisesti. Irmeli saa paikan keksittyään hätävalheen, että on hiljattain mennyt naimisiin erään Lahtisen, työttömän piirtäjän, kanssa. Kun rouva Markkula haluaa tavata aviomiehen, Irmelin on hädissään metsästettävä mies vastapäisestä ravintolasta. Reino Lahtinen on saapunut ravintolaan odottamaan ystäväänsä Ensiota. Vahtimestarin kutsuessa molemmat miehet nousevat; Irmeli valitsee Reinon, vetoaa miestä suostumaan leikkiin ja lupaa selittää kaiken jälkeenpäin.
Razak Omotoyossi
Ura
Sittemmin Omotoyossi on edustanut useita seuroja, muun muassa Egyptin valioliigassa pelaavaa Zamalekia.
Mieheke
Juoni
Reino omaksuu aviomiehen roolin täysin rinnoin ja Irmeli taipuu vaimon osaan rouva Markkulan edessä. Eräänä iltana Reino ja Irmeli pakenevat Ension tunkeilevaa seuraa tanssiravintolaan ja sieltä edelleen kahdenkeskiselle autoajelulle. Parinkymmenen kilometrin päässä Helsingistä Reino moottorivikaan vedoten houkuttelee Irmelin läheiseen taloon, jonne hän tunkeutuu rikkomalla ulko-oven ikkunan – kyseessä on kuitenkin hänen oma maaseutuasuntonsa. Roolileikki ja ilonpito huvilalla johtavat suudelmaan.
Razak Omotoyossi
Maajoukkueura
Omotoyossi edusti Beniniä vuoden 2008 Afrikan-mestaruuskisoissa, joissa hän teki yhden maalin ottelussa Norsunluurannikkoa vastaan. Vuoden 2010 Afrikan-mestaruuskisoissa hän teki edellisten kisojen tavoin yhden maalin Mosambikia vastaan.
Omotoyossi on pelannut kaikkiaan 55 maaottelua ja tehnyt niissä 21 maalia vuosina 2004–2016. Hän on Beninin maajoukkueen kaikkien aikojen paras maalintekijä.
Mieheke
Juoni
Aamulla Reino lukee sanomalehdestä, että Suomeen on palaamassa opintomatkalta laulajatar Virva Suokuma, hänen morsiamensa takavuosilta. Rouva Markkula taas näkee iltalehdessä valokuvan, joka on otettu Virvasta suutelemassa vastaan tullutta Reinoa laivasatamassa, ja kiirehtii hädissään Irmelin luo. Tämä kuitenkin saa rouvan rauhoitettua selittämällä, että Virva on Reinon sisar. Tällöin rouva Markkula saa ajatuksen kutsua Virva yhdistyksensä Sinirusettiseuran hyväntekeväisyysjuhlan vetonumeroksi. Irmeli taivuttaa idean taakse myös Reinon, joka järjestää tapaamisen, ja Virva suostuu ilomielin esiintymään juhlassa.
Rouva Markkula lähettää miehensä Suomi-Filmiin neuvottelemaan juhlan filmauksesta. Samaan aikaan Virva saapuu keskustelemaan elokuvasopimuksestaan ja erehtyy luulemaan Markkulaa Suomi-Filmin johtajaksi. Markkula ja Virva liehittelevät kilvan toisiaan ja juhlivat Virvan esiintymispaikassa myöhään yöhön.
Hyväntekeväisyysjuhlassa sekä Markkula että Reino tuntevat olonsa tukalaksi ja yrittävät turhaan liueta paikalta. Virva tekee näyttävän sisääntulon ja löytää yllätyksekseen Markkulan piiloutuneena vaatekaappiin. Irmeli puolestaan komentaa Ension suutelemaan itseään Reinon nähden, jolloin Reino tulee mustasukkaiseksi ja tunnustaa rakastavansa Irmeliä. Rouva Markkula taas yllättää miehensä ja Virvan intiimistä tilanteesta. Kun Virva välienselvittelyn kuluessa ymmärtää, ettei Markkula olekaan elokuvayhtiön johtaja, hän poistuu raivoissaan paikalta seurueineen. Myös vieraat tekevät lähtöä haistaessaan skandaalinkäryä ja vain Markkula jää lohduttamaan rouvaansa, joka päivittelee maineensa ja asemansa menetystä.
Tuotanto
Huhtikuussa 1936 ensi-iltaan tullut Valtos-elokuva Vaimoke oli niin erinomainen yleisömenestys, että kirjailijan nimelle päätettiin rakentaa jatkossakin. Suomi-Filmin ja Valtosen laatiman sopimuksen mukaisesti kirjailijalta tilattiin alkuperäiskäsikirjoitus, joka sai nimekseen Mieheke. Näkökulma Miehekkeessä on selvästi urbaanimpi kuin romaanipohjaisessa Vaimokkeessa. Kuvauspaikat olivat pääasiassa helsinkiläiskortteleita; Reinon asuintaloa esitti Tammitie 1:n huvila Huopalahdessa. Sisäkuvia varten käytössä oli Haagan työväentalo.
Alun perin oli tarkoituksena, että myös tässä elokuvassa olisivat pääparina Ansa Ikonen ja Tauno Palo, jotka olivat nousseet lopulliseen kansansuosioon Vaimokkeen lemmenparina. Ikonen ei kuitenkaan halunnut peruuttaa aiemmin sopimaansa opintomatkaa Moskovaan. Suomi-Filmi ei suostunut lykkäämään kuvaustöiden alkua Ikosen takia ja antoi naispääosan Vaalan uusimmalle löydölle, Yhdysvalloista tulleelle Tuulikki Paanaselle. Suomi-Filmin henkilökuntaa esiintyy elokuvassa cameo-rooleissa.
Miehekkeen yleisömenestys oli suurimpien kaupunkien teatteriesitysten mukaan laskien melko hyvä.
Musiikki
Miehekkeen musiikkiosiot ovat Harry Bergströmin sävellyksiä. Siinä kuullaan Eugen Malmsténin ja Tauno Palon tulkitsemana Eine Laineen sanoittama foksi ”Ah, ethän tiedä” sekä Turo Karton sanoittama nimikappale ”Mieheke”. Taustamusiikissa toistuu kappale ”Kun kuulen tuon”, joka on myös Laineen sanoitus. Palo levytti kaikki Miehekkeen musiikkikappaleet 1930-luvulla yhdessä Dallapé-orkesterin kanssa. Elokuvaan oli kaavailtu myös Karton sanoittamaa tangoa ”Marjatta”, mutta laulu jätettiin pois lopulliselta musiikkiraidalta.
Arviot
Aikalaisarvioissa elokuvan ohjaukseen suhtauduttiin suopeammin kuin Valtosen tarinaan, jota pidettiin mitäänsanomattomana ja ohuena. Uuden Suomen kriitikon mukaan juonen käänteet eivät olleet uusia tai yllättäviä ja vuoropuhelusta puuttui nasevuus. Ilta-Sanomat arvioi: ”Sisältö jää laihanlaiseksi, ja elokuvan koomilliset käänteet kulkevat melko totunnaisia katuja”. Vaalan panos ohjaajana sai sen sijaan tunnustusta: ”Siinä jälleen ilmenee hänen kykynsä ajatella kuvin. Vauhti on koko ajan reipas, toiminta notkeata ja huvittavien tilanteiden sarja katkeamaton”, kiitettiin Elokuva-Aitassa. Näyttelijöistä Tauno Paloa pidettiin entisestään kehittyneenä, mutta positiivisimman huomion sai ensikertalainen Tuulikki Paananen, jonka esiintymisessä nähtiin sulavuutta ja hallittua varmuutta.
Televisioesityksen yhteydessä vuonna 2011 tehdyssä arviossa arveltiin, että koska Mieheke haluttiin teattereihin vielä samana vuonna Vaimokkeen kanssa, elokuvanteossa tuli kiire, mikä saattoi viedä siitä parhaan terän.
Sergei Kartsevski
Sergei Iosifovitš Kartsevski (, ; 28. elokuuta 1884 Tobolsk, Tjumen, Venäjä – 7. marraskuuta 1955 Geneve, Geneven kantoni, Sveitsi) oli venäläissyntyinen kielentutkija. Kartsevski oli Prahan kielitieteellisen piirin perustajajäseniä, mutta hän toimi aktiivisesti myös Genèven kielitieteellisessä koulukunnassa. Hän opiskeli Genèven yliopistossa mm. Charles Ballyn ja Bernard Bouvier'n oppilaana
Johnson Controls
Johnson Controls on monikansallinen konglomeraatti, jonka pääkonttori on Corkissa, Irlannissa. Yritys on muodostettu vuonna 2016 kun yhdysvaltalainen Johnson Controls fuusioitui Tyco Internationalin kanssa. Vuonna 2018 Johnson Controls myi akkuliiketoimintansa 13,2 miljardilla dollarilla.
Johnson Controls valmistaa teollisuuslämpöpumppuja.
Ampuja
Ampuja on suomalainen sukunimi, jonka kantajia on parisataa. Se on ollut käytössä jo esihistoriallisena aikana, jolloin monet nimet olivat niin sanottuja toivenimiä: toivottiin, että lapsesta tulisi hyvä ampuja. Toisaalta myös aikuiselle metsästäjälle on voitu antaa lisänimeksi Ampuja, jos hän on taidoltaan ollut muita parempi. Ampuja-nimisiä asuu erityisesti Karjalassa, esimerkiksi Vahvialassa ja Taipalsaarella, jossa on Ampujalan kylä.
Okanagan
thumb|Näkymä Okanagaan Okanagan, tunnetaan myös nimillä Okanagan Valley ja Okanagan Country, on alue Kanadalle kuuluvassa Brittiläisen Kolumbian provinssissa. Alueella sijaitsee Okanaganjärvi ja Okanaganjoki. Vuonna 2001 alueen asukasluku oli 297 601. Sen keskeisin kaupunki on Kelowna. Pinta-alaltaan alue on 20 829 neliökilometrin suuruinen.
Alueen nimi juontuu okanaganinkielisestä sanasta S-Ookanhkchinx. Alue sai ensimmäiset eurooppalaiset asuttajansa 1800-luvun toisella puoliskolla. Se on nykyisin suosittu vapaa-ajanviettokohde. Alueella harjoitetaan myös viininviljelystä.
Kansakunnan tila -puhe 2012
thumb|upright=1.25|Presidentti Barack Obama pitämässä Kansakunnan tila -puhetta 24. tammikuuta 2012. Yhdysvaltain presidentti Barack Obama piti vuoden 2012 Kansakunnan tila -puheen edustajainhuoneessa 24. tammikuuta 2012. Kansakunnan tila -puhe on vuosittaiseksi perinteeksi muodostunut tilaisuus, jossa presidentti informoi edustajainhuonetta liittovaltion tilasta. Puhe on istuvalle presidentille tärkeä tilaisuus esitellä saavutuksiaan ja hallintonsa keskeisiä teemoja. Vuoden 2012 puhe arvioitiin mediassa presidentti Obaman uudelleenvalintakampanjan lähtölaukaukseksi.
Vuoden 2012 kansakunnan tila -puhe oli myös yksi viimeisistä julkisista tilaisuuksista, joihin edellisenä vuonna murhayrityksen kohteeksi joutunut edustajainhuoneen jäsen Gabrielle Giffords osallistui ennen tehtävästään eroamistaan. Ennen puhetta yleisö osoitti Giffordsille suosiotaan seisten tämän astuessa saliin.
Puheen sisältö
Presidentti Obama keskittyi puheessaan valtaosin talouspoliittisiin kysymyksiin ja valtion rooliin niiden ratkaisemisessa. Tämä oli linjassa hänen aikaisemman politiikkansa kanssa mutta asemoi hänet myös vuoden 2012 presidentinvaaleja ajatellen vastustamaan republikaanipuolueen ehdokkaita, jotka ajavat valtion roolin huomattavaa supistamista yhteiskunnassa.
Energia
Puheessaan presidentti Obama vaati valtiolta lisäpanostusta tutkimukseen, erityisesti maakaasun hyödyntämisen ja puhtaan energiantuotannon kehittämiseen. Hänen mukaansa julkiset investoinnit maksavat itsensä takaisin työllistämisvaikutuksellaan sekä vähentäessään Yhdysvaltain riippuvuutta ulkomailta tuodusta energiasta, erityisesti öljystä.
Ulko- ja turvallisuuspolitiikka
Puheen aluksi presidentti Obama mainitsi, että ensimmäistä kertaa yhdeksään vuoteen yhdysvaltalaiset sotilaat eivät taistele Irakissa. Hän palasi puheen lopussa laajemmin ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan, mainiten mm. Yhdysvaltain tuen Israelille, tavoitteen jatkaa voimatekijänä Tyynenmeren alueella sekä maan puolustusstrategian uudistamisen tehokkaammaksi ja halvemmaksi. Lopuksi presidentti ylisti Osama bin Ladenin surmanneita SEAL-erikoisjoukkoja.
Verotus
Kenties eniten huomiota saaneessa puheen osiossa presidentti Obama kiinnitti huomiota Yhdysvaltain verotusjärjestelmään ja erityisesti rikkaimman kansanosan verotukseen. Hän esitti, että yli miljoona dollaria vuodessa ansaitsevien ei pitäisi saada verohelpotuksia ja heidän tulisi maksaa vähintään 30% veroa. Lisäksi Obama vetosi presidentti Bushin kaudella säädettyjen, väliaikaisiksi tarkoitettujen rikkaiden veronalennusten lopettamiseksi.
Grodnon kuvernementti
Grodnon kuvernementti eli Hrodnan kuvernementti oli Venäjän keisarikunnan hallinnollinen alue vuosina 1795–1915. Se käsitti alueen, joka nykyisin muodostaa Valko-Venäjän Brestin, Hrodnan alueiden länsiosat ja suuren osan Puolan Podlasian voivodikunnasta.
Kansakunnan tila -puhe 2012
Verotus
Verotuksen esiin nostamista pidettiin median analyyseissa erinomaisesti ajoitettuna. Puhetta edeltävänä viikkona oli käynyt ilmi, että miljardööri Warren Buffettin veroprosentti oli verohelpotusten takia pienempi kuin hänen sihteerinsä, ja että republikaanipuolueen presidenttiehdokkuudesta vahvasti kamppaileva, 21 miljoonaa dollaria vuodessa tienaava Mitt Romney oli maksanut vain 14% veroa.
Grodnon kuvernementti
Venäjän keisarikunnan ensimmäisessä koko maan kattaneessa väestönlaskennassa 1897 Grodnon kuvernementin asukasluku oli 1 603 409 henkeä ja pinta-ala 33 900,8 neliövirstaa eli nyky-yksiköissä 38 581,2 neliökilometriä. Väestöstä 84,1 prosenttia (1 348 818 as.) asui maaseudulla ja 15,9 prosenttia (254 591 as.) kaupungeissa. thumb|250px|left|Hrodnan kuvernementin naapurikuvernementit pohjoisessa (Liettuan historian näkökulma) thumb|250px|left|Grodnon kuvernementti naapurialueineen 1902. Kuvernementti jakautui kihlakuntiin (ujezd), joiden määrä oli esimerkiksi vuonna 1897 yhdeksän. Kuvernementinkaupunki oli vuodesta 1801 lähtien Grodno (Hrodna) (46 919 as.). Myös Slonim oli ollut muutaman vuoden kuvernementtiä vastaavan käskynhaltijakunnan (наместничество) hallintokeskus. Myös kihlakuntakaupungit Belostok (Białystok, 66 032 as.) ja Brest (Brest-Litovsk, 46 568 as.) olivat merkittäviä.
Kansakunnan tila -puhe 2012
Reaktiot
Media arvioi puheen ohjelmajulistukseksi presidentti Obaman uudelleenvalintakampanjalle. Rikkaiden matalan verotuksen esiin nostamisen ajoitusta kehuttiin mutta esimerkiksi The Telegraphin Raf Sanchez oli sitä mieltä, ettei puhe yltänyt vakuuttavuudeltaan lähellekään Obaman ensimmäisen presidentinvaalikampanjan aikaisia esityksiä eikä inspiroinut hänen tukijoitaan.
Grodnon kuvernementti
Kuvernementin suurimmat väestöryhmät olivat vuonna 1897 äidinkielen mukaan ryhmiteltynä: valkovenäläiset 44,0%, ukrainalaiset 22,6%, juutalaiset 17,4%, puolalaiset 10,1%, (iso)venäläiset 4,6%, saksalaiset 0,6%, liettualaiset ja samogiitit 0,2%, tataarit 0,2% ja muut 0,3%.
Kansakunnan tila -puhe 2012
Reaktiot
Opposition perinteisen vastineen Kansakunnan tila -puheelle esitti vuonna 2012 Indianan kuvernööri Mitch Daniels. Daniels kritisoi Obaman esittämää näkemystä julkisen sektorin panostuksesta talouskasvun aikaansaamiseksi ja hänen toimiaan valtiontalouden tasapainottamiseksi kolmen viime vuoden aikana ja syytti häntä poliittisia ristiriitoja kärjistävästä politiikasta. Republikaanien taholta esitettiin myös kritiikkiä, jonka mukaan puhe oli liikaa ehdokkaan, liian vähän istuvan presidentin tyyliin sopiva
São Tomén ja Príncipen kansalliskirjasto
São Tomén ja Príncipen kansalliskirjasto on São Tomén ja Príncipen demokraattisen tasavallan pääkaupungissa São Toméssä toimiva kansalliskirjasto. Nykyinen kansalliskirjaston rakennus on vuodelta 2002.
Vuosina 1994–2002 São Tomén ja Príncipen kansalliskirjaston tehtävää hoiti parlamentin kirjasto. Osa sen kokoelmista oli peräisin vuodesta 1975 lähtien São Tomén kaupungintalolla toimineesta, mutta myöhemmin rappiolle joutuneesta kaupunginkirjastosta. Kaupunginkirjaston kokoelmiin kuului 3 500–5 000 teosta.
Kansalliskirjastoa johti vuosina 2011–2012 tohtori Maria Nazaré Ceita.
Read My Lips
Read My Lips on brittiläisen poplaulajan Sophie Ellis-Bextorin debyyttialbumi. Se julkaistiin alun perin 27. elokuuta vuonna 2001 levymerkillä Polydor. Albumilta singlenä julkaistun "Murder on the Dancefloor" -kappaleen menestyksen myötä albumista julkaistiin uudistettu versio vuonna 2002. Uudistettu versio sisältää kolme uutta kappaletta vanhaan verrattuna ("Music Gets the Best of Me", "Get Over You" sekä liveversio kappaleesta "Groovejet (If This Ain't Love)").
Kappaleet "Murder on the Dancefloor" ja "Take Me Home" julkaistiin molemmat singleinä vuonna 2001. Molemmat kappaleet myös ylsivät Ison-Britannian singlelistan kolmen kärkeen. "Murder on the Dancefloor" pysyi Britannian singlelistalla useiden kuukausien ajan. Kolmansina ja neljänsinä singleinä julkaistiin "Music gets the Best of Me" ja "Get Over You/"Move This Mountain".
Isossa-Britanniassa Read My Lips myi kaksinkertaiseen platinaan oikeuttavan määrän verran. Lisäksi se myi myös platinaa Australiassa, sekä kultaa Saksassa, Ranskassa ja Brasiliassa. Koko Euroopassa albumia myytiin yli miljoona kappaletta.
Franco Baresi
Franco Baresi (s. 8. toukokuuta 1960 Travagliato, Italia) on italialainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Baresi oli pelipaikaltaan puolustaja. Häntä pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista puolustajista. Baresi pelasi joko keskuspuolustajana tai liberona. Hänet tunnettiin erityisesti pelinlukutaidostaan ja kovuudestaan.
Baresi edusti koko ammattilaisuransa eli vuodet 1978–1997 Milania. Hän saavutti Milanin riveissä muun muassa kuusi Italian-mestaruutta, kolme Euroopan cupin/Mestarien liigan voittoa ja kaksi Intercontinental Cupin voittoa. Baresi muodosti Milanissa yhtenä kaikkien aikojen parhaista pidetyn puolustuslinjan yhdessä Mauro Tassottin, Alessandro Costacurtan ja Paolo Maldinin kanssa. Hän toimi myös pitkään Milanin kapteenina. Milan on "jäädyttänyt" Baresin pelinumeron 6.
Italian maajoukkueessa Baresi pelasi 81 ottelua ja teki niissä yhden maalin vuosina 1982–1994. Vuosina 1990–1994 hän toimi Italian kapteenina. Baresi edusti Italiaa MM-kilpailuissa vuosina 1982, 1990 ja 1994 sekä EM-kilpailuissa vuonna 1980 ja 1988. Hän saavutti Italian riveissä MM-kultaa vuonna 1982, MM-pronssia vuonna 1990 ja MM-hopeaa vuonna 1994. Baresi ei tosin pelannut minuuttiakaan vuosien 1980 ja 1982 kisoissa. Vuoden 1994 kisoissa hän oli yksi loppuottelun rangaistuspotkukilpailun epäonnistujista. Baresi edusti Italiaa lisäksi 1984 kesäolympialaisissa.
Baresin veli Giuseppe on myös entinen jalkapalloilija. Hän edusti pääosan urastaan Milanin paikallisvastustajaa Interiä.
Theodor Björnström
Johan Theodor Björnström (21. toukokuuta 1890 Joroinen – 10. kesäkuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen graafinen suunnittelija, kuvittaja ja taidemaalari.
Björnström vietti lapsuus- ja nuoruusvuotensa Viipurissa jossa hänen isänsä oli rautateiden palveluksessa seppänä. Hän kävi Viipurin taiteenystäväin piirustuskoulua ja opiskeli stipendin saatuaan Münchenin taideakatemiassa Saksassa 1913–1914. Myöhemmin Björnström opiskeli vielä Ateneumissa. Hän oli Kulutusosuuskuntien Keskusliiton palveluksessa mainospäällikkönä 1927–1957. Björnström suunnitteli postimerkkejä (1922 ilmestynyt Eestin tasavallan Kutoja- ja seppä-aiheinen käyttösarja) ja postikortteja sekä teki opetustauluja kouluja varten. Taidemaalarina hän maalasi erityisesti maisemia Kolin ja Pielisjärven seuduilta.
Erkki Kaira
Erkki Rainer Kaira (5. kesäkuuta 1926 Turku – 28. huhtikuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen kenraalimajuri. Hän oli Uudenmaan jääkäripataljoonan komentaja vuosina 1971–1975, sotilasasiamies Washingtonissa 1975–1978 ja Helsingin sotilaspiirin ja varuskunnan päällikkö 1978–1980.
Malá fatran kansallispuisto
Malá fatran kansallispuisto on Slovakiassa Länsi-Karpaateilla sijaitseva kansallispuisto. Puiston alueella on jyrkkäseinämäisiä kanjoneita. Terchovasta pääsee puiston poluille, missä on mahdollisuus kulkea köysiratojen tai tuolihissien avulla. Matalassa mäkimaastossa kasvaa pyökkejä, mutta korkeammalla vuoristossa kasvaa kuusta ja pihtaa. Puiston kukkakasveja ovat vuorikatkero, kultaesikko, neilikka ja pyöreälehtikihokki. Puistossa esiintyy myös tikankonttia. Puistossa esiintyviä lintuja ovat maakotka, huuhkaja ja mustahaikara. Puiston ylängöillä ja vuoristossa elää karhuja, ilveksiä, susia, villikissoja, saukkoja ja kivinäätiä. Puistossa on luola nimeltä Kryštálová jaskyňa, missä on kalsiittimuodostumia.
Ilkka Nummela
Ilkka Nummela (s. 24. syyskuuta 1950 Turku) on Jyväskylän yliopiston Suomen historian professori vuodesta 1995 ja taloushistorian vuodesta 2001. Nummela valmistui ylioppilaaksi Turun normaalilyseosta vuonna 1969 ja suoritti tohtorintutkinnon Jyväskylän yliopistossa vuonna 1990.
Hänen tutkimuskohteitaan ovat olleet: Suomen talouden suorituskyky, elintaso ja taloudellinen eriarvoisuus vuosina 1400–2000; nikkelikauppa sekä yhteiskunnan historian huippuyksikön tutkimuskohde kontekstuaalinen analyysi suomalaisen yhteiskunnan rakenteista ja identiteeteistä 1400-2000. . Nummela johti Biografiakeskuksen Talouselämän vaikuttajat -julkaisuhanketta (2007–2013).
Monohybridiristeytys
Monohybridiristeytyksessä seurataan yhden ominaisuuden periytymistä jälkeläisille. Ominaisuuden periytymisen selvittämisessä voidaan käyttää Punettin neliötä, johon sijoitetaan naaras- ja koiraspuoleisen "vanhempien" alleelit (A tai a). Yhdistämällä yksittäiset alleelit alleelipareiksi saadaan selville jälkeläisten mahdolliset genotyypit ja niiden todennäköisyydet. Genotyypeistä voidaan edelleen määrittää risteytyksen tuloksena saatujen yksilöiden erilaiset fenotyypit ja niiden todennäköisyydet.
Hieman monohybridiristeytyksen kaltaisessa dihybridiristeytyksessä tutkitaan kahden ominaisuuden periytymistä.
Super Idol
Super Idol oli kreikkalainen television kykyjenetsintäkilpailu, joka perustui brittiläisestä Pop Idolista alkunsa saaneeseen Idols-formaattiin. Vuonna 2004 järjestetyn ainoan Super Idol -kauden voitti Stávros Konstantínou. Tuomareina toimivat Élena Katravá, Konstantís Spyrópoulos ja Ilías Psinákis. Koelauluja järjestettiin Ateenassa, Thessalonikissa ja Kyproksella.
Heikon menestyksen vuoksi Mega Channel luopui ohjelman tuottamisesta yhden kauden jälkeen. Vuonna 2010 Kreikassa alkoi toinen Idols-formaattiin perustuva sarja, Greek Idol. Sitä FremantleMedia tuottaa yhteistyössä Alpha TV:n kanssa.
Shoot from the Hip
Shoot from the Hip on brittiläisen pop-dance-laulajan Sophie Ellis-Bextorin toinen musiikkialbumi. Se julkaistiin Isossa-Britanniassa 27. lokakuuta vuonna 2003 Polydor-levymerkin alla. Albumin tuottivat Gregg Alexander, Matt Rowe, Jeremy Wheatley ja Damian IeGassick.
Shoot from the Hip ei yltänyt edeltäjäalbuminsa Read My Lipsin menestyksen tasolle. Se onnistui yltämään vain 19. sijalle Ison-Britannian virallisella albumilistalla. Albumilta julkaistiin kaksi singleä, "Mixed Up World" joka ylsi Ison-Britannian singlelistalla sijalle seitsemän, ja "I Won't Change You" jonka korkein listasijoitus oli yhdeksäs. Albumi myi Britanniassa kultalevyyn oikeuttavan määrän.
Vladislav Bojarintsev
Vladislav Andrejevitš Bojarintsev (s. 31. lokakuuta 1994) on venäläinen mäkihyppääjä, joka edustaa seuratasolla CSKA:a. Bojarintsev debytoi mäkihypyn maailmancupissa marraskuussa 2014 Klingenthalissa ollen suurmäen kilpailun 41. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä Bojarintsev saavutti vajaata viikkoa myöhemmin Rukalla ollen suurmäen kilpailun 27. Bojarintsevin paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on 14. tila Nižni Tagilista suurmäen kilpailusta joulukuulta 2014. Hän on osallistunut myös kaksiin nuorten MM-kilpailuihin sekä Continental Cupiin.
Google Maps
[[Tiedosto:Google Maps Navigation (Beta) Availability.svg|250px|Google Maps -navigoinnin kansainvälinen saatavuus
Herman Adolf Printz
Herman Adolf Printz (14. syyskuuta 1849 Wanhala, Vihti – 13. lokakuuta 1923 Hämeenkyrö) oli suomalainen insinööri, paperimestari, kasvien keräilijä ja puutarhaviljelyjen harrastaja.
Google Maps
Google Maps (aiemmin nimellä Google Local) on yhdysvaltalaisen Googlen tuottama karttapalvelu. Se tarjoaa katseltavaksi katu- ja satelliittikarttoja sekä mahdollisuuden matkareitin suunnitteluun ja paikallisten yritysten etsimiseen. Google Maps käyttää Web Mercator -projektiota, joten napa-alueiden katselu ei ole mahdollista.
Herman Adolf Printz
Vanhaan sotilassukuun kuuluneen Printzin vanhemmat olivat Vihdissä Juotilan ratsutilan omistanut alikapteeni Fabian Printz ja Antoinetta Margaretha Sjöstedt. Hän oli naimisissa vuodesta 1889 Anna Pauliina Välimäen kanssa.
Google Maps
Google Maps API on julkinen ohjelmointirajapinta, jonka palvelun karttoja on mahdollista liittää muille verkkosivuille.
Google tarjoaa myös kuvia Marsista sekä Kuusta Google Mapsia vastaavissa Google Mars ja Google Moon -palveluissa. Näitä sivustoja vastaava projekti on myös monipuolisempia ominaisuuksia sisältävä Google Earth -ohjelma, joka on saatavilla muun muassa macOS:lle, Windowsille ja Linux-jakeluille.
Herman Adolf Printz
Printz osti vuonna 1896 yhdessä hämeenkyröläisen kauppiaan Janne Elialan kanssa Keikyästä Äetsän kosken, jossa sillä hetkellä oli vain kaksi vanhanaikaista jauhomyllyä. Kosken rannalle rakennettiin sitten villakehruutehdas, joka aloitti toimintansa 1898. Tehtaan kolmanneksi osakkaaksi tuli Mouhijärven villakehruutehtaan isännöitsijä, myöhempi kauppaneuvos Alfred Viljanen (1870–1932). Pari vuotta myöhemmin tehtaasta muodostettiin osakeyhtiö jonka neljänneksi osakkaaksi tuli hartolalainen leipomoliikkeenomistaja Toivo Aleksander von Schrowe. Eliala ja von Schrowe myivät sittemmin osuutensa niin että vuonna 1905 Viljanen ja Printz omistivat yhtiön kaksistaan. Printz muutti 1905 Kyröskoskelta Äetsään ja asui siellä vuoteen 1907 saakka. Hän myi kuitenkin osuutensa yhtiöstä 1906 Viljaselle, joka omisti tehtaan yksin vuoteen 1913 saakka, jolloin perustettiin uusi osakeyhtiö Printz & Co, jonka osakkaaksi Printz myös palasi. Viljasesta tuli yhtiön toimitusjohtaja. Villakehruutehtaan lisäksi oli Äetsään perustettu 1905 trikootehdas ja 1914 puuvillatehdas. Vuonna 1918 yhtiön osti porilainen Wilhelm Rosenlew.
Eläkkeelle jäätyään Printz perusti Hämeenkyröön rakentamansa Kukkasmaan huvilan yhteyteen puutarhan, jonne hän istutti noin 400 erilaista puu-, pensas- ja kukkakasvilajia. Hän keräsi noin 4 000 kasvia käsittäneen herbaarion eli kasvion ja lahjoitti myös kasvioita Ikaalisten, Forssan ja Tyrvään yhteiskouluille sekä keräsi kasvinäytteitä Helsingin yliopistolle. Printz kirjoitti 1896 puutarhanhoidon opaskirjasen.
Google Maps
Google Maps on saatavissa myös kännyköihin. Kännykkäsovellukseen sisältyy myös navigointitoiminto.
Karttojen sisältöä voi muokata liittymällä Googlen Local Guides -ohjelmaan, johon tarvitaan vähintään 18 vuoden ikä ja Google-tili.
Avaruus
thumb|319x319px|Kuva avaruudesta ja [[Ilmakehä|ilmakehästä maapallon ulkopuolella. Kuva otettu Kansainväliseltä avaruusasemalta Yhdysvaltojen yllä vuonna 2015.]] thumb|150px|Avaruuden voidaan sanoa alkavan [[Kármánin rajasta (100 km), jonka on katsottu erottavan maan ilmakehä ja avaruuden vyöhykkeet toisistaan.]]
Avaruus on tähtitieteessä pääosin tyhjiön muodostama osa maailmankaikkeutta Maan ilmakehän ulkopuolella. Tarkkaa rajaa maapallon ilmakehän loppumisen ja avaruuden alkamisen välille ei voida asettaa, koska ilmakehän tiheys alenee maapallon painovoimakentän heikentyessä Maasta loitonnuttaessa eikä ole olemassa selkeää rajaa, mutta avaruuden voidaan katsoa alkavan 100 kilometrin korkeudella sijaitsevasta Kármánin rajasta. Tällä korkeudella ilmakehän tiheys on enää vain noin 1/2 200 000 maanpinnan ilmakehän tiheydestä.
Avaruus on lähes yksinomaan tyhjiö. Tyhjiötä täyttävä massa on pimeässä aineessa, tähdissä ja planeetoissa. Tähtienvälisessä avaruudessa leijuu silti erittäin pienitiheyksisiä vetypilviä (tiheys on suuruusluokkaa yksi atomi kuutiosenttimetrissä) sekä fotoneita, neutriinoita ja muita alkeishiukkasia. Osa tähtienvälisestä aineesta on molekyyleinä (molekyylipilvet) sekä pölyhiukkasina, joiden arvellaan koostuvan etupäässä grafiitista ja silikaateista.
Suurin osa avaruuden massasta on nykytiedon mukaan niin sanottua pimeää ainetta. Pimeän aineen koostumusta ei tiedetä tarkasti, mutta on arveltu, että se voisi koostua esimerkiksi neutriinoista, pienistä mustista aukoista tai toistaiseksi tuntemattomista alkeishiukkasista.
Mistä avaruus alkaa?
Maan ilmakehä ohenee ylöspäin mennessä, eikä ilmakehän ja avaruuden välillä siksi ole selkeää rajaa.
Historiallisia käsityksiä
400-luvulla kreikkalainen filosofi Parmenides totesi, että avaruudessa ei mitenkään voi olla tyhjiötä. Länsimaissa uskottiin satoja vuosia tämän olevan totta. Vielä 1600-luvulla ranskalainen filosofi René Descartes väitti, että avaruuden on pakko koostua jostain.
Muinaisessa Kiinassa oli monenlaisia teorioita avaruudesta, jotka muistuttavat paljon nykyistä käsitystä. 100-luvulla tähtitieteilijä Zhang Heng oli vakuuttunut, että avaruus on loputon ja jatkuu kauas oman aurinkokuntamme ulkopuolelle. Hsüan Yeh -koulun nykyaikaan säilyneissä kirjoissa todetaan, että taivas on rajaton, ”tyhjä, ja vailla ainetta”. Lisäksi ”Aurinko ja Kuu, tähdet seuranaan, kelluvat tyhjässä avaruudessa, liikkuen tai paikoillaan”. left|thumb|174x174px|Elohopealla toimiva ilmapuntari. Italialainen tieteilijä Galileo Galilei päätteli, että ilmalla on massaa ja painovoima pystyy vaikuttamaan siihen. Vuonna 1640 hän osoitti, että vakaa voima vastustaa tyhjiön muodostumista. Hänen oppilaansa Evangelista Torricelli onnistui vuonna 1643 valmistamaan koneen, joka pystyi luomaan tyhjiön. Tämä kokeilu antoi alun ensimmäiselle elohopea-ilmapuntarille, joka oli vallankumouksellinen keksintö Euroopassa. Ranskalainen filosofi Blaise Pascal väitti, että jos elohopeapylväs olisi tuettu ilmalla, niin pylvään pitäisi olla lyhyempi korkealla, jossa ilmanpaine on matalampi. Vuonna 1648, hänen lankonsa Florin Périer kokeili laitetta Puy de Dôme-vuorella Keski-Ranskassa, ja totesi että elohopeapylväs oli noin kahdeksan senttiä lyhyempi. Tämä muutos ilmanpaineessa havaittiin myös, kun puoliksi täynnä oleva ilmapallo vietiin vuorenhuipulle ja sen huomattiin laajentuvan noustessa.
Vuonna 1650 saksalainen tieteilijä Otto von Guericke rakensi ensimmäisen tyhjiöpumpun. Tämä oli laite, joka todistaisi Aristoteleen teorian horror vacuin vääräksi. Von Guericke myös päätteli, että ilmakehä ympäröi maapalloa kuin kuori, ja että ilman tiheys vähenee noustessa ylöspäin. Hän myös totesi, että maapallon ja Kuun välissä on pakko olla tyhjiö.
1400-luvulla saksalainen teologi Nicolaus Cusanus arveli, että universumilla ei ole keskustaa tai ympärysmittaa. Hän uskoi, että universumi ei ehkä ole loputon, mutta niin suuri, että sillä ei voisi olla rajaa. Nämä ideat loivat spekulointia avaruuden loputtomuudesta, jota harrasti italialainen filosofi Giordano Bruno 1500-luvulla. Hän jatkoi Kopernikuksen aurinkokeskistä kosmologiaa niin pitkälle, että uskoi loputtoman universumin koostuvan aineesta nimeltä eetteri, joka ei loisi vastusta avaruudessa liikkuville massoille. Englantilainen filosofi William Gilbert oli osittain samaa mieltä. Hän totesi että tähdet ovat näkyvissä vain siksi, että niitä ympäröi ohut eetteri tai tyhjiö. Eetteri-konsepti sai alkunsa kreikkalaisilta filosofeilta kuten Aristoteleelta. Nämä kokivat avaruuden kankaana, jossa taivaalliset esineet ovat upotettuina.
Teoria universumista täynnä valoeetteriä pysyi suosiossa joidenkin tieteilijöiden kesken vielä 1900-luvulle asti. Valoeetterin nähtiin olevan aine, jonka läpi valo pystyisi leviämään. Vuonna 1887 Michelsonin–Morleyn koe yritti havaita maan liikkeitä valoeetterin avulla etsien muutoksia valonnopeudessa riippuen maan liikesuunnasta. Tulokseton koe osoitti, että teoriassa on jotakin vikaa, joten konsepti valoeetteristä hylättiin. Konsepti korvattiin Einsteinin suhteellisuusteorialla, joka sanoo että valonnopeus tyhjiössä on muuttumaton.
Adenosiinitrifosfataasi
thumb|250px|Malli [[lituruohon ATPaasista.]] Adenosiinitrifosfataasi, lyhenne ATPaasi, on entsyymi, joka hydrolysoi adenosiinitrifosfaatin (ATP) adenosiinidifosfaatiksi (ADP) ja samalla vapautuu ortofosfaatti (Pi) ja energiaa. ATPaasit voidaan jakaa eri ryhmiin: P-tyypin ATPaasit, V-tyypin ATPaasit ja F-tyypin ATPaasit eli ATP-syntaasit. Entsyymiryhmän EC-numero on 3.6.1.
Monet ATPaasit ovat solukalvoilla sijaitsevia kalvoproteiineja. Niiden tehtävänä usein joko tuottaa ATP-molekyyleistä energiaa, tai sitoa konsentraatiogradientin avulla energiaa ionien siirtyessä gradientin potentiaalienergian avulla ATPaasien läpi. Toisin sanoen ATPaasit joko tekevät mekaanista työtä tai sitovat liike-energiaa ATP-molekyyleihin.
Natrium-kaliumpumppu ja vetyionipumppu ovat P-tyypin adenosiinitrifosfataaseja. F-tyypin ATPaasit katalysoivat vastakkaista reaktiota ja muodostavat ATP:tä ADP:stä ja ortofosfaatista.
Allan Kemakeza
pienoiskuva|Allan Kemakeza vuonna 2005. Allan Kemakeza (s. 1951) on Salomonsaarten entinen pääministeri. Hän on myös johtanut People's Alliance Partya.
Parlamentti nimitti Kemakezan pääministeriksi 17. joulukuuta 2001. Hän astui virkaansa kaksi päivää myöhemmin. Vuonna 2006 Kemakezan seuraajaksi valittiin Snyder Rini.
Holvi (yritys)
Holvi Payment Services Oy on suomalainen mikroyrittäjien taloudenhallinnan palveluja tuottava yritys. Yritys tunnetaan paremmin nimellä Holvi. Sen tarjonnan keskiössä on yritystili, johon on yhdistetty laskutustyökalu, oma verkkokauppa, talousraportit ja automatisoituja kirjanpito-ominaisuuksia.
Holvi tarjoaa mikroyrittäjille ja pienyrityksille yritystilin, mutta se ei ole pankki, vaan Holvilla on Finanssivalvonnan myöntämä maksupalvelulaitoksen toimilupa.
Holvin perustivat Helsingissä vuonna 2011 Tuomas Toivonen, Kristoffer Lawson, Teemu Hukkanen ja Mikko Teerenhovi. Vuonna 2016 espanjalainen pankkikonserni BBVA osti Holvin.
Historia
Tuomas Toivonen, Kristoffer Lawson, Teemu Hukkanen ja Mikko Teerenhovi perustivat Holvin Helsingissä vuonna 2011. Yrittäjinä itsekin toimineet perustajat olivat havainneet helppokäyttöisen yritystilin puuttuvan markkinoilta ja rakensivat Holvin vastaamaan tähän tarpeeseen. Vuonna 2014 Holvi sai Finanssivalvonnalta maksupalvelulaitoksen toimiluvan ja laajensi toimintansa 19 eurooppalaiseen maahan.
Vuonna 2016 espanjalainen pankkikonserni BBVA osti Holvin. Oston myötä Holvi säilytti edelleen itsenäisyytensä ja jatkoi Finanssivalvonnan myöntämän maksupalvelulaitoksen toimiluvalla. Vuonna 2016 Holvi haki jalansijaa Saksassa ja Itävallassa.
Holvi on kasvanut voimakkaasti BBVA:n oston jälkeen: vuonna 2014 yritys työllisti 9 ihmistä, vuonna 2016 noin 20 henkeä ja vuonna 2018 työntekijöiden lukumäärä on jo 90. Holvin pääkonttori sijaitsee Helsingissä, ja sillä on toimistot myös Madridissa ja Berliinissä.
Holvilla on Euroopan talousalueen laajuinen toimilupa. Holvin palvelut on saatavilla suomeksi, englanniksi ja saksaksi.
Vuonna 2017 Holvi ryhtyi yhteistyöhön Viron e-Residency-ohjelman kanssa. Näin mikroyrittäjät ympäri maailman voivat perustaa yrityksen Viroon e-kansalaisina ja käyttää Holvia.
Vuoden 2020 syksyllä Holvi ilmoitti vetäytyvänsä Iso-britannian markkinoilta Brexitin luoman epävarmuuden vuoksi.
3.2.2021 ilmoitettiin laajoista muutoksista, joissa BBVA myi yhtiön perustajaosakas Tuomas Toivosen holdinyhtiölle Keru Fintech Investments oy:lle. Samalla Tuomas Toivosesta tuli yhtiön toimitusjohtaja aiemman Antti-Jussi Suomisen tilalle. Uusi omistaja Keru Fintech investments oy on rekisteröity Suomen kaupparekisteriin 20.1.2021 toimialanaan Rahoitusalan holdinyhtiöiden toiminta.
Toimintamalli
Holvin tavoite on tehdä pienyrittäjien taloudenhallinnasta helpompaa. Holvin tarjoamat palvelut perustuvat yrityksille ja yhdistyksille suunnattuun käyttötiliin ja siihen yhdistettyihin erilaisiin liiketoimintatyökaluihin.
Tuotteet
Holvin ytimessä on yritystili, johon on yhdistetty liiketoimintaa tukevia ja taloudenhallintaa automatisoivia työkaluja. Holvi tarjoaa seuraavat tuotteet ja palvelut:
Salavatin piiri
thumb|200px|Salavatin piirin sijainti [[Baškortostanin koillisosassa.]] Salavatin piiri on kunnallinen itsehallintoalue Baškortostanin koillisosassa Tšeljabinskin alueen vastaisella rajalla. Piiri on perustettu vuonna 1935.
Holvi (yritys)
Maksulaitoksen toimilupa
Holvi on maksulaitos, jolla on Finanssivalvonnan myöntämä maksulaitoksen toimilupa. Holvi toimii Eurooppalaisen maksulaitosdirektiivin alaisuudessa Euroopan talousalueella.
Holvi ei ole pankki, ja pankeista poiketen Holvi ei lainaa asiakkaidensa rahoja eteenpäin. Holvi-tileillä olevat varat säilytetään hajautetusti eurooppalaisissa pankeissa. Holvin asiakkaiden varat ovat erillään yhtiön taseesta, joten rahat eivät katoa, vaikka Holvi yrityksenä ajautuisi maksuvaikeuksiin.
Salavatin piiri
Salavatin piirin pinta-ala on 2 051 km². Piirin asukasluku oli vuonna 1995 noin 27 300 ja asukastiheys 12 asukasta/km². Suurimmat etniset ryhmät ovat baškiirit, tataarit ja venäläiset. Piirissä on 16 maalaiskuntaa. Piirin hallintokeskus on Salavatin maalaiskuntaan kuuluva Malojazin kylä (Малояз). Salavatin kaupunki ei sijaitse tässä piirissä vaan aivan toisaalla Baškortostanissa.
Piiri on nimetty baškiirien kansallissankarin Salawat Julajevin mukaan.
Kasavuori (Kauniainen)
Kasavuori on Kauniaisten ainoa nimetty kaupunginosa ja sijaitsee kaupungin länsipuolella, Turunväylän ja rantaradan pohjoispuolella.
Kasavuori liitettiin Kauniaisiin 1957.
Paitsi asuinalue Kasavuori on myös metsäinen 64 metriä korkea kukkula. Siitä näkee laajalti kukkulan jyrkältä länsilaidalta: Espoon keskuksen ja Bembölen suuntaan – Karvasmäen pelloille. Kukkulan itälaita loivenee hitaasti kohti Kauniaisten keskustaa. Kukkula on suosittu retkeilyalue. Alueella on valaistu pururata, jossa on talvella hiihtoladut.
Kasavuoren alueella sijaitsee Kauniaisten hautausmaa – erillään kirkosta – kukkulan luoteislaidalla, ja tämän itäpuolella on Kasavuoren koulukeskus.
Kasavuoren asuinalue sijaitsee kukkulan, keskustan ja rantaradalla olevan Koivuhovin aseman rajaamana. Alueen katunimistössä ovat muun muassa Kasavuorentie, Bredantie, Yrjö Liipolan tie ja Mikael Lybeckin tie.
Scott LaFaro
Rocco Scott LaFaro (3. huhtikuuta 1936 – 6. heinäkuuta 1961) oli 1900-luvun jazzmusiikin merkittävimpiä kontrabasisteja.
LaFaro syntyi Newarkissa New Jerseyssä ja kasvoi musikaalisessa perheessä (hänen isänsä soitti monissa big bandeissä). Hän aloitti pianonsoiton ollessaan vielä peruskoululainen ja vaihtoi tenorisaksofoniin siirtyessään high schooliin. Hän alkoi soittaa kontrabassoa vasta collegeen menoa edeltävänä kesänä, koska musiikin pääaineopiskelijoilta vaadittiin jousisoittimen hallintaa. Kolmen kuukauden collegessa olon jälkeen LaFaro päätti keskittyä kontrabassoon.
LaFaro meni collegeen opiskellakseen musiikkia, mutta keskeytti sen toisen vuoden alussa liittyessään Buddy Morrowin big bandiin. Hän jätti kouluympyrät soitettuaan eräällä Yhdysvaltain kattavalla kiertueella ja päätti kokeilla onneaan Los Angelesin musiikkiympyröissä. Siellä hän tuli nopeasti tunnetuksi yhtenä parhaista nuorista kontrabasisteista. Vuonna 1959, monien esiintymisen jälkeen muun muassa Chet Bakerin, Percy Heathin, Victor Feldmanin, Stan Kentonin ja Benny Goodmanin kanssa, LaFaro liittyi Miles Davisin sekstetin juuri jättäneen Bill Evansin trioon. Juuri yhtyeen pianistin Evansin ja rumpali Paul Motianin kanssa LaFaro kehitti omintakeisen vastamelodioihin ja rytmisiä vapauksia sisältävän tyylinsä, joka oli hänen soitolleen luonteenomaista. Myös Ornette Coleman työskenteli hänen kanssaan noihin aikoihin.
LaFaro kuoli auto-onnettomuudessa kesällä 1961 Flintissä lähellä New Yorkin Genevaa kaksi päivää sen jälkeen, kun hän oli soittanut Stan Getzin kanssa Newportin jazzfestivaaleilla. Vaikka hän esiintyi julkisesti vain kuusi vuotta, 1955–1961, hänen innovatiivinen lähestymistapansa bassonsoittoon on muokannut basson roolia jazzissa ja innostanut lukuisia basisteja hänen jälkeensä.
Diskografiaa
'''Ornette Coleman Bill Evans Booker Little
Hampton Hawes
Victor Feldman
Stan Getz and Cal Tjader
Pat Moran
Tony Scott
John Lewis
Yoshitaka Amano
Yoshitaka Amano (, s. 28. heinäkuuta 1952) on japanilainen taiteilija, joka tunnetaan parhaiten hahmo- ja logosuunnittelustaan Final Fantasy -pelisarjan parissa. Amanon muita töitä ovat hänen moniin romaaneihin ja anime-elokuviin tekemänsä kuvitukset.
Ensimmäiset 30 vuotta
Shizuokassa, Shizuokan prefektuurin pääkaupungissa syntynyt Amano käytti nuorena runsaasti aikaa piirtämiseen, minkä mahdollistivat hänen veljensä hankkimat suuret paperikääreet. 14-vuotiaana hän alkoi työskennellä animea tuottavassa Tatsunoko Productionsissa. Ensimmäisen yhtiön asuntolassa viettämänsä vuoden hän käytti harjoittelemiseen, ja ryhtyi sen jälkeen suunnittelemaan hahmoja sarjoihin Time Bokan, Gatchaman ja Tekkaman. Oltuaan Tatsunokon työllistämä 15 vuoden ajan Amano päätti irtisanoutua ja jatkaa työtään vailla vakituista työsuhdetta. Syyksi hän ilmoitti sen, että hän kykeni nyt toteuttamaan luovuttaan paremmin.
Ura freelancerinä
thumb|225px|Amanon maalaus ensimmäistä Final Fantasy -peliä varten 1980-luvun alussa Amano kuvitti kaksi Hideyuki Kikuchin vuonna 1983 julkaistua romaania, Demon City Shinjukun ja ensimmäisen Vampire Hunter D -kirjan. Kumpikin sovitettiin myöhemmin animaatioelokuviksi, ja Amano toimi näistä jälkimmäisen hahmosuunnittelijana. Hän teki yhteistyötä myös monen muun kirjailijan kanssa, tuloksena lähes 20 romaania. 1984 ilmestyi ensimmäinen Amanon fantasia-aiheisia maalauksia sisältävä kokoelma, Maten.
Amano osallistui jälleen Vampire Hunter D -sarjan tekoon vuonna 2000, kun hän suunnitteli hahmoja Vampire Hunter D: Bloodlust -animaatioon. Samana vuonna hän kuvitti Neil Gaimanin kirjoittaman Sandman: The Dream Hunters -lyhytromaanin, jonka arvosteluissa kiiteltiin sekä Gaimanin luomaa tarinaa että Amanon maalauksia. The Dream Hunters voitti myös Bram Stokerin palkinnon ja pääsi ehdolle Hugo-palkinnon saajaksi. Vuotta myöhemmin Amano sai mahdollisuuden toimia myös sarjakuvataiteilijana Greg Ruckan käsikirjoittamassa ja Marvel Comicsin julkaisemassa  Elektra and Wolverine: The Redeemerissä.
Vuonna 2006 Amano palkattiin suunnittelijaksi Final Fantasy XIII -peliin.
Johnny (albumi)
Johnny on vuonna 1966 julkaistu Johnny Liebkindin ensimmäinen sooloalbumi.
Albumilla on säestäjänä Esko Linnavallin orkesteri.
Kappaleet
1-puoli
2-puoli
Lähteet
LP-levy SLP 512 (Scandia, 1966)
Kurtuusit
Kurtuusit (Kurtidae) on ahvenkaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja tavataan Australiasta ja Kaakkois- ja Itä-Aasiasta.
Lajit ja anatomia
Kurtuusien heimoon kuuluu kaksi lajia kurtuusi (Kurtus gulliveri) ja intiankurtuusi (Kurtus indicus). Ne ovat ulkomuodoltaan ahvenkalojen ja limapääkalojen (Beryciformes) välimuotoja ja mahdollisesti läheistä sukua kardinaaliahvenille (Apogonidae). Lajeita kurtuusi on kookkaampi ja voi saavuttaa noin 60 cm:n pituuden. Ruumiinmuodoltaan kurtuusit ovat korkearuumiisia ja litteitä kaloja. Koiraalla on otsassaan koukkumainen lisäke ja selkeä kyttyrä. Kurtuuseilla on yksi selkäevä, peräevä on pitkä ja pyrstöevä selkeästi haarautunut. Lajien kylkiruodot ympäröivät uimarakkoa ja sulkevat sen.
Levinneisyys ja elintavat
Kurtuusia tavataan Pohjois-Australian ja Uuden-Guinean voimakkaasti virtaavista joista sekä rannikkoseudun murtovesistä. Intiankurtuusi on mereisempi ja sitä tavataan Intian rannikolta Kiinaan saakka. Kurtuusien levinneisyys on varsin laikuttainen ja ne liikkuvat pienehköinä parvina. Lajien ravintoa ovat pienet kalat ja äyriäiset. Koiraiden otsan koukkumaisella lisäkkeellä ja kyttyrällä on tehtävänsä lisääntymisessä ja naaraan hedelmöittyneet mätimunat kiinnittyvät koiraan otsaan. Muuten kurtuusien elintavoista on hyvin vähän tietoa. Lajeja käytetään paikoitellen ruokakaloina ja niiden lihan sanotaan olevan hyvänmakuista.
Lipinlahti
63.51342°N, 29.28025°W Lipinlahti on pieni Nurmeksen kylä, jossa asuu alle 1 000 asukasta. Se sijaitsee aivan Nurmeksen vieressä ja yksi sen naapurikyliä on Höljäkkä. Lipinlahdessa on Kohtavaaran seisake, jolla pysähtyy kiskobussi.
Lipinlahdessa on ollut koulu, mutta se lakkautettiin vuonna 2006. Kylän nähtävyyksiä ovat Tuohuspirtti ja entinen Nurmeksen Evankelinen Opisto. Tuohuspirtillä on yleensä järjestetty kesäteatteriesityksiä, joihin on tullut ihmisiä kauempaakin. Kylällä toimii myös Lipinlahden Nuorisoseura. Aiemmin Lipinlahden Nuorisoseura on järjestänyt muun muassa 24 tunnin hiihtotapahtuman, Kuutamohiihdon sekä Pyssyvaaran hölökän. Nykyään Nuorisoseuran aktiviteetteihin kuuluvat esimerkiksi Laskiaistapahtuma, Ikinuorten kerho vanhuksille, perinteiset hiihtokilpailut sekä lastendiscot Tuohuspirtillä. Seuran jäsenmaksu on 5 euroa/henkilö ja alle kouluikäisten jäsenyys on ilmainen.
Lipinlahdessa on monia lomamökkiyrittäjiä, joiden mökit ovat usein Pielisen rannalla. Lipinlahden maisemaan kuuluvat olennaisena osana vaarat, metsät ja järvet.
Vuorineuvos Sulo Albin Tervo on syntynyt Lipinlahdessa.
Pihlajajoki (Kuhmoinen)
Pihlajajoki, mutta usein myös Pihlajakoski, on Pirkanmaalla Kumoisten Pihlajakoskella virtaava noin 900 metriä pitkä joki, joka muodostaa valuma-alueensa yli 15 kilometriä pitkän pääuomansa alajuoksun osuuden.
Joen kulku
Pihlajajoki alkaa Ison Pihlajajärven itäpäästä, jossa se virtaa mutkitellen Kompanmäen ja Miilumäen välisessä jyrkästi laskevassa laaksossa. Joella on pituutta 890 metriä (myös 990 metriä ) ja sillä pudotusta 9,2 metriä. Kummallakin jokeen viettävällä rinteellä on hieman peltomaata ja tasaisilla alueilla sijaitsee Pihlajakosken kylän asutusta. Tiet seuraavat jokea ylempänä rinteillä. Joessa on kaksi koskialuetta. Niitä on kutsuttu Yläkoskeksi ja Alakoskeksi, mutta niiden rinnalla on Yläkoskesta käytetty myös nimeä Sahakoski, ja Alakoskesta nimeä Myllykoski. Yläkoskella on pudotusta 1,7 metriä. Kosken niskalla on sijainnut säännöstelypato, jolla on säännöstelty Isoa Pihlajajärveä. Joen kautta on myös uitettu tukkirännejä myöten tukkipuuta Päijänteelle. Alemman kosken pudotus on 2,0 metriä ja koskessa on toiminut vesimylly, vesisaha ja vesivoimalaitos. Heti joensuussa sijaitsee kylän satama ja täällä joen ylittää yhdystie 16981. Myös yläjuoksulla on silta.
Historiaa
Kylän perimätiedon mukaan ensimmäinen vesimylly on toiminut jo 1600-luvulla ja se kuului Pihlajalahden maatalolle. Loviisan kaupungin liikemiehet alkoivat 1840-luvulla etsiä Päijänteeltä puutavaran sahaustoiminnalle sopivia rantoja. He vuokrasivat vuonna 1846 paikallisilta maa-alueen ja Alakosken. Siihen hankittiin Fiskarsin konepajalta sahauslaitteet ja vesivoimalla toimiva vientisaha valmistui vuonna 1851. Sahaustoiminta alkoi vuonna 1852 ja päättyi 1894. Sahatavara lastattiin omassa satamassa ja laivattiin ensin purjelaivoilla ja sitten höyrylaivoilla Anianpellolle, josta se päätyi lopulta merenrannikolle. Puutavaraa myytiin esimerkiksi Espanjaan asti.
Paikalliset perustivat vuonna 1905 entisen sahan tilalle pienemmän sahan kotitarvesahausta varten. 1920-luvulla vesimylly toimi tullimyllynä, jonka omisti viiden paikallisen talon muodostama lahko. Myllyn yhteydessä toimi vesivoimalaitokseksi miellettävä sähkögeneraattori, jolla tuotettiin sähköä läheisiin rakennuksiin. Sahayhtymä ja myllylahko yhdistyivät vuonna 1948 muodostaen Pihlajakosken mylly- ja sahaosakeyhtiön, joka toimi vuoteen 1955 asti. Silloin sen toiminnot siirtyivät yksityiseen omistukseen. Myllyn rauniot sijaitsevat edelleen kylän keskustassa ja sahan rauniot ovat jääneet 1990-luvun alun lopettamisen jälkeen paikoilleen. Sen raamisahasta on tehty muistomerkki, joka on vuonna 2003 pystytetty kylän satamaan.