cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Israelin jääkiekkomaajoukkue
pienoiskuva|Israelin jääkiekkomaajoukkue vuoden 2014 toisen divisioonan maailmanmestaruuskilpailuissa Israelin jääkiekkomaajoukkue edustaa Israelia kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa. Maan jääkiekkoliitto on perustettu vuonna 1988, ja samana vuonna Tel Avivissa otettiin käyttöön uusi kaukalo. Maa liittyi Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jäseneksi vuonna 1991. Vuonna 2021 maassa oli 270 rekisteröitynyttä miesjääkiekkoilijaa ja kaksi jäähallia.
Players Club Pirkkala
Players Club Pirkkala on vuonna 1997 perustettu pirkkalalainen rullakiekon erikoisseura. Joukkue on pelannut rullakiekon SM-liigassa vuodesta 2010 alkaen.
Israelin jääkiekkomaajoukkue
Vuonna 2023 Israel oli jääkiekon maailmanrankingissa 33. sijalla.
Historiaa
Maan ensimmäinen kaukalo otettiin käyttöön vuonna 1986. Israelin maajoukkue pelasi ensimmäisen ottelunsa kaudella 1989–1990, jolloin Israeli Selects kohtasi Golanin kukkuloille sijoitetusta kanadalaisista Yhdistyneiden kansakuntien työntekijöistä kootun joukkueen. Vaikka Israelin joukkueessa pelasi monia amerikanjuutalaisia ja Neuvostoliitoista lähtöisin olevia juutalaisia siirtolaisia, syntyperäinen Gal Assa teki maan ensimmäisen maalin ottelussa, joka päättyi 20–2 tappioon.
Maailmanmestaruuskilpailuissa
Israel otti ensi kertaa osaa maailmanmestaruuskisoihin vuonna 1992 C-sarjan B-lohkossa. Vuonna 2006 joukkue pelasi 1. divisioonan maailmanmestaruuskisoissa. Vuonna 2022 Israeli otti osaa 2. divisioonan A-lohkon maailmanmestaruuskilpailuihin. Se jäi 5. sijalle ja putosi 2. divisioonan B-lohkoon.
Harp
Harp on Priuralskin piirin länsiosissa sijaitseva kaupunkityyppinen taajama Jamalin Nenetsian autonomisen piirikunnan länsiosissa Luoteis-Siperiassa, aivan Ural-vuoriston itäpuolella, hieman Labytnangin kaupungista luoteeseen. Taajamassa on Labytnangista Komin Vorkutaan vievän radan rautatieasema. thumb|left|250px|Näkymä Harpin taajamaan Uralin itärinteen juurella
Harpissa sijaitsee IK-18 "Poljarnaja sova" (tunturipöllö) -niminen vankila elinkautisvangeille.
Äänes
Äänes on tietyntaajuuksinen ääni, jolla ei ole harmonisia komponentteja. Äänes on siis sinimuotoista värähtelyä, joka voidaan määritellä sen taajuudella (yksikkö hertsi, Hz). Ääneksestä käytetään joskus myös nimitystä siniääni. Äänes on aaltoliikkeen yksinkertaisin muoto. Osaäänekset ovat taajuudeltaan perusääneksen moninkertoja. Esimerkiksi jos perusäänes on 440 Hz, osaääneksiä ovat 880 Hz, 1 320 Hz ja niin edelleen. Osaäänes on myös äänes. Nimitystä osaäänes käytetään havainnollistamaan sitä, että itse ääni koostuu monista ääneksistä. Äänekset muodostavat yhdessä sävelen ja sävelet soinnin.
Käyttö
Ääneksiä käytetään muun muassa joissakin herätyskelloissa herätysäänenä. Näppäinpuhelimissa jokaisesta näppäimestä kuuluu erilainen ääni, kun niitä painaa. Numeroiden valinta perustuu DTMF-numeroiden (Dual-tone multi-frequency) välitystapaan. Siinä kukin numero on koodattu kahdeksi toisiinsa epäharmonisessa suhteessa olevan ääneksen muodostamaksi ääneksi. Tällä pyritään välttämään virheelliset numerovalinnat.
Fourier-muunnos
Fourier-muunnoksen avulla mikä tahansa jaksollinen aaltomuoto voidaan hajottaa äänesten summaksi. Tällöin jokainen äänes on taajuudeltaan aaltomuodon perustaajuuden (jaksonajan käänteisluku) kokonaislukukerrannainen. Hajotelmassa jokaisella ääneksellä on oma amplitudinsa ja vaiheensa.
Nattaporn Phanrit
thumb|right|Nattaporn Phanrit
Nattaporn Phanrit (s. 11. tammikuuta 1982 Nakhon Sawan) on thaimaalainen jalkapallopuolustaja. Hänen seuroinaan ovat olleet TTM Chiangmai FC (2001–2004), Provincial Electrical Authority FC (2004–2006), Chonburi FC (2006–2009), Muangthong United FC (2009–2012) ja BEC Tero Sasana FC (2012). Phanrit on Thaimaan jalkapallomaajoukkueen kapteeni.
Wilton
Wilton viittaa muun muassa seuraaviin:
Poloiset
Poloiset-sarja on suomalaisen independent-elokuvayhtiö Neitsytfilmin vuosina 1999-2008 tuottama, muutaman minuutin mittaisten lyhytelokuvien sarja, joka kertoo lyhyesti ja vähäeleisesti nykyajan hölmöläisiä muistuttavan joukkion kohtaloista.
Poloiset-elokuvien kollektiivisessa pääosassa on kalsariasuinen ja vaitelias miesryhmä, jolle tapahtuu milloin mitäkin kummallista. Poloiset saattavat päätyä pulkkamäkeen laskemaan päin puuta, viidakkoon sotimaan, ihmisten pihamaille puutarhatontuiksi tai vaikkapa kiukkuisten humanoidien tai ilkeiden pop-tähtien murjomiksi. Tuotantoyhtiön kotisivuilla Poloiset-elokuvia luonnehditaan ”säälimättömiksi analyyseiksi ihmisen metafyysisestä rimpuilusta alati muuttuvassa oudossa maailmassa”.
Poloiset-elokuville on ominaista intertekstuaalisten viittausten viljeleminen enemmän ja vähemmän tunnettuihin elokuviin, kirjallisuuteen, musiikkiin sekä muuhun populaarikulttuuriin. Poloiset -lyhytelokuvat on käsikirjoittanut ja ohjannut Sami Hantula, joka on toiminut mm. tv-satiiri Itse valtiaiden käsikirjoittajana vuosina 2002-2005.
Poloiset-sarjan lyhytelokuvista episodi Poloiset ja paranormaali on palkittu erikoispalkinnolla Tampereen kansainvälisillä lyhytelokuvajuhlilla 2001, Canal+ -palkinnolla Brestin kansainvälisillä lyhytelokuvajuhlilla Ranskassa 2001 sekä parhaan kansainvälisen lyhytelokuvan palkinnolla Rooman Arcipelagon elokuvajuhlilla Italiassa 2002. Poloiset-sarja kokonaisuutena on puolestaan saanut kunniamaininnan mm. Stuttgartin elokuvajuhlilla Saksassa vuonna 2003. Suomalaisista tv-kanavista Subtv on esittänyt Poloiset-lyhytelokuvia ohjelmistossaan vuosina 2002-2003.
Poloiset ovat seikkailleet oman lyhytelokuvasarjansa lisäksi myös samojen tekijöiden itsenäisissä lyhytelokuvissa Marietta, Valoisa päivä, Sähköinen ääni sekä Elektromagneettinen lyhytelokuva, joista ensinmainitussa kertojana toimii Elina Salo.
BMW 5-sarja
BMW 5-sarja on BMW:n vuodesta 1972 lähtien valmistama edustusluokkaan sijoittuva mallisarja. 5-sarja on 3-sarjan jälkeen BMW:n myydyin mallisarja.
BMW 5-sarja (E12) 1972–1981
left|frameless|150x150px
BMW 5-sarja (E39) 1995–2004
left|frameless|150x150px
BMW 5-sarja (E60) 2003–2010
left|frameless|150x150px
BMW 5-sarja (F10) 2010–2016
left|frameless|150x150px
TAP-Team
TAP-Team on tamperelainen rullakiekon erikoisseura. Joukkue on pelannut rullakiekon SM-liigassa vuodesta 2012 alkaen.
Suomen kielenhuolto
Suomen kielenhuolto eli suomen kielen institutionaalinen huolto – kielenkäytön tarkoituksellinen ohjailu suosituksia esittämällä – alkoi Suomalaisen Kirjallisuuden Seurassa ja Helsingin yliopistossa 1800-luvulla. Kielenohjailu ja -huolto oli tullut tarpeelliseksi, kun suomen kielen asemaa vahvistettiin lainsäädännöllä Suomen suuriruhtinaskunnassa vuodesta 1858 alkaen (kieliasetus) ja suomenkielinen opetus alkoi kansakouluissa.
Suomalaisen Kirjallisuuden Seuraan perustettiin vuonna 1868 Kielitieteellinen Osakunta tutkimaan itämerensuomalaisia kieliä, mutta sen toiminta kuihtui jo 1870-luvulla. Helsingin yliopistoon perustettiin Kotikielen Seura vuonna 1876 August Ahlqvistin aloitteesta tutkimaan ja edistämään suomen kielen käyttöä. Seura perusti Virittäjä-aikakauskirjan, jolla oli tärkeä sija kirjakielen ohjailussa; tästä tehtävästä se luopui vähitellen 1990-luvun alussa, kun Kielikellosta tuli kielenhuollon pää-äänenkannattaja.
Historia
Ensimmäisen merkittävän normatiivisen muoto-opin julkaisi Emil Nestor Setälä vuonna 1898. Se perustui Arvid Genetzin ja Ahlqvistin kielioppeihin. Setälästä tuli vuonna 1893 suomen kielen professori. Virkaanastujaisesitelmässään hän käsitteli kielenohjailun periaatteita ja arvioi, että tietoista kielenhuoltoa ja -ohjailua ei tarvita lainkaan. Kielitieteilijän tulee ainoastaan ymmärtää kielen lakeja, ei tuomita kielivirheitä. Kielen mittapuuksi olisi otettava ”paraiden kirjailijain kieli”. 1920-luvulle tultaessa havaittiin kuitenkin, ettei käytäntö sen enempää kuin kirjailijain paraimmistokaan kyennyt ratkaisemaan yleiskielen kaikkia ongelmia. Ensimmäisen kielioppaan julkaisi Knut Cannelin vuonna 1916.
Suomen kirjakielen varhaiset kehittelyperiaatteet voidaan jakaa kolmia:
Eduskunnan aloitteesta käynnistettiin vuonna 1927 Nykysuomen sanakirjan toimitustyö. Käsikirjoitus laadittiin Suomalaisen kirjallisuuden Seuran Nykysuomen laitoksessa. Aineiston keruu lopetettiin vuonna 1938, mutta sanakirja ilmestyi vasta vuosina 1951–1961, ja se antaa siksi kuvan lähinnä 1930-luvun kielestä. Nykysuomen sanakirja on sekä kuvaileva että normatiivinen teos.
Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran yhteydessä oli toiminut jo vuodesta 1903 kolmimiehinen kielitieteellinen valiokunta. Vuonna 1927 sitä laajennettiin Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kielivaliokunnaksi, ja sen oli määrä ohjata kaikkia suomalaisia oikeakielisyysasioissa. Vuonna 1945 valiokunnan yhteyteen perustettiin kielitoimisto, ja vuonna 1949 kielivaliokunta eli tuolloin kielilautakunta siirrettiin valtion ja Suomen Akatemian alaisuuteen. Nykysuomen laitos siirtyi Suomen Akatemian suojiin vuonna 1960 ja kielitoimisto 10 vuotta myöhemmin. Vuonna 1976 perustettiin opetusministeriön alaisuuteen Kotimaisten kielten tutkimuskeskus (Kotus), johon Nykysuomen laitos siirrettiin Suomen Akatemiasta. Samana vuonna kielilautakunta muutettiin suomen kielen lautakunnaksi, ja sen rinnalle perustettiin ruotsin ja saamen kielen lautakunnat. Suomen kielen lautakunta on kuusijäseninen, ja se päättää periaatteellisista ja yleisluontoisista suosituksista. Lautakunnan päätöksistä ja muista kielenhuollon ja -ohjailun asioista julkaistaan kirjoituksia Kielikello-lehdessä.
Suosittuja yksityisten tekijöiden kielenkäytön oppaita ovat olleet muun muassa Osmo Ikolan Nykysuomen käsikirja (1. laitos 1971) sekä Terho Itkosen ja Sari Maamiehen Uusi kieliopas (useita laitoksia 1982–2012).
TP Formula
TP Formula on italialainen pikkuformulatalli, joka kilpailee nykyään Formula Abarth ja Italian F3 sarjoissa. Talli on kilpaillut myös Auto GP-sarjassa vuosina 2007-08 ja 2011.
Suomen kielenhuolto
Historia
Vuosina 1990–1994 julkaistiin kolmiosainen Suomen kielen perussanakirja, jossa on noin 100 000 hakusanaa. Se pyrkii korvaamaan Nykysuomen sanakirjan nykykielen kuvauksena. Teoksen uudistettu versio julkaistiin vuonna 2006 nimellä Kielitoimiston sanakirja. Sanakirjassa esitetään oikeinkirjoitusohjeita, tyyliohjeita, käyttöesimerkkejä, synonyymeja ja selvitetään sanontojen merkityksiä; sanakirjassa on myös normatiivisia suosituksia (”paremmin” ja ”pitää olla”).
Ruotsinsuomen huoltoa harjoitetaan Ruotsissa sikäläisen yhteiskunnan tarpeisiin. Maahan muutti varsinkin 1960–1970-luvulla paljon suomalaisia, jotka eivät kaikki osanneet ruotsia; he tarvitsivat tulkkeja ja suomenkielistä tiedotusaineistoa. Ruotsinsuomalainen kielilautakunta toimi vuosina 1975–2006, ja sen jälkeen kielenhuolto siirrettiin maan Kielineuvoston tehtäväksi. Suosituksia julkaistaan Kieliviesti-lehdessä.
Winchelsey
Winchelsey voi tarkoittaa seuraavia:
Scrolls of the Megilloth
Scrolls of the Megilloth on australialaisen death metal -yhtyeen Mortificationin toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1992 Nuclear Blast Records -levymerkillä. Scrolls on yhtyeen kuuluisin, ylistetyin, äärimmäisin, synkein ja raain julkaisu. Albumin musiikki on silkkaa death metalia, ja sanoitukset käsittelevät suuntauksen tyypillisiä aiheita kristillisestä näkökulmasta. The Metal Observerin mukaan Scrolls on "mestariteos", "palanen australialaisen metallimusiikin historiaa" ja toi yhtyeen "death metal -suuntauksen eliittiin 1990-luvun alussa". The Metal for Jesus! -sivuston mukaan Scrolls oli yhtä merkittävä kristillisen metallimusiikin teko 1990-luvulla kuin Stryperin To Hell with the Devil oli 1980-luvulla. Albumilta kuvattiin neljä musiikkivideota. Scrollsista tuli niin maineikas, että kaikkia Mortificationin myöhempiä albumeita tultaisiin vertaamaan siihen. Vuonna 2010 HM-lehti sijoitti albumin 17. sijalle 100 kaikkien aikojen parasta kristillistä metallialbumia -listallaan.
Äänitys
Albumi äänitettiin Studio RBX:ssä, Richmondissa, Melbournessa ja miksattiin Toybox Studiosissa Northcoressa, Melbournessa. Albumin tuotti Doug Saunders. Mortificationin kokoonpano koostui laulaja-basisti Steve Rowesta, kitaristi Michael Carlislesta ja rumpali Jayson Sherlockesta. Sekä Carlisle että Sherlock lauloivat taustoja albumilla, ja Sherlock soitti soolokitaraa albumin päättävällä kappaleella "Ancient Prophecy", koska Carlisle oli pätevämpi rytmikitaristi kuin soolokitaristi. Tällä albumilla yhtye jätti thrash metal -juurensa ja siirtyi täysin death metaliin.
Yleiskatsaus
Scrolls of the Megilloth alkaa "Nocturnal"-kappaleen introlla, joka käsittää yöllisiä ääniä heinäsirkkojen sirinästä sammakoiden kurnutukseen, luoden kulttikauhuelokuvatunnelmaa. Tätä seuraa hitaasti voimistuva, uhkaava rummutus. Dropped D -vireinen kitarariffi käynnistää kaoottisen nopeuden, ja Steve Rowe murisee sanat "Nocturnal/ Creatures of the Night", jossa sana "Creatures" on lausuttu erityisen raastavalla, riipivällä äänellä. Tämän jälkeen albumi jatkaa grindcore-vaikutteisella death metal -linjalla, muistuttaen osin brittiläisen suuntauksen deathgrind-tyyliä. Enimmäkseen nopeatempoisena pysyvästä otteesta poikkeavat lähinnä laahustavat "Raise the Chalice" ja eeppinen päätöskappale "Ancient Prophecy". Albumin tunnistettavimpia piirteitä ovat Jayson Sherlocken nopea ja erikoinen tuplabasarityöskentely, Michael Carlislen raaka mutta tarkka kitarointi sekä Steve Rowen groovaava, korkeavireinen basson soitto ja erittäin matala murinalaulu, joka on erityisen korisevaa "Ancient Prophecy" -kappaleen eräässä säkeistössä. Uhkaavalla urkumelodialla alkava nimikappale "Scrolls of the Megilloth" on albumin tunnetuimpia kappaleita ja se julkaistiin singlenä. "Death Requiem" sisältää kolkkoa puheääntä, joka kuvailee hautajaistilaisuutta.
Sanoitukset ja aiheet
Sanoitukset albumilla ovat yhtä äärimmäisiä kuin musiikki. Yhtye käsittelee death metalin tyypillisiä aiheita, kuolemaa, väkivaltaa, okkultismia ja kauhua kristillisestä näkökulmasta: "Eternal Lamentationilla" jumalattomat kirkuvat tuskaansa helvetin liekeissä, "Terminate Damnation" kertoo henkisestä sodankäynnistä pahuutta ja moraalittomuutta vastaan ja "Necromanicide" varoittaa harjoittamasta spiritismiä kuolleiden tavoittamiseen, koska "vain demonit vastaavat niiden kutsuun". Konseptin takaa löytyy raamatullinen pohja: Scrolls of the Megilloth on vanhan testamentin termi viidelle käärölle (alun perin juutalaisessa Raamatussa, Tanakhissa, "Viisi megillaa"), jotka ovat Ruut, Salomon, Ester, Valitusvirret ja Saarnaaja. Kansilehden sivuhuomautuksissa Steve Rowe selostaa, että näillä kirjoilla oli erityisasema juutalaisessa perinteessä, ja niitä luetaan edelleen usein tärkeissä juutalaisissa juhlissa, esimerkiksi Esterin kirjaa luetaan Purimin aikana. Jayson Sherlocken maalaamasta kansitaiteesta Rowe kertoo, että hämähäkinseitit viittaavat siihen, kuinka jotkut eivät koskaan lue näitä kirjoja ja että luuranko kuvastaa monia kristittyjä, jotka ovat osittain kuolleita koska eivät tunne Jumalan koko Sanaa.
Vastaanotto
Scrolls of the Megillothia pidetään yleisesti Mortificationin magnum opuksena - uransa huippusaavutuksena. No Life 'til Metal -sivuston kirjoittajan Scott Watersin mukaan albumista tuli niin maineikas ja ylistetty, että yhtyeen kaikkia myöhempiä julkaisuja tultaisiin aina vertaamaan Scrollsiin. The Metal Observerin kriitikko Chris Kraemer luonnehtii albumia "mestariteokseksi". Kraemerin mukaan Scrolls of the Megilloth on "palanen australialaisen metallimusiikin historiaa", ja hänen mukaansa tämän albumin ansiosta yhtye "kuului death metal -suuntauksen eliittiin 1990-luvun alussa". The Metal for Jesus! -sivuston Johannes Jonssonin mukaan albumi oli yhtä uraauurtava kristillinen metalliteko 1990-luvulla kuin Stryperin To Hell with the Devil oli 1980-luvulla. Samoin The Whipping Postin ja HM Magazinen kriitikko Matt Morrow nimittää albumia "death metalin klassikoksi". All Music Guiden Kirk Dombekin mukaan albumi "toi yhtyeelle huomiota metallimusiikin alakulttuurissa" ja "sisältää joitain pelottavimmista koskaan äänitetyistä lauluäänistä." Suosion siivittämänä albumin neljästä kappaleesta tuotettiin musiikkivideot, jotka ohjasi ja kuvasi videokuvaaja Neil Johnson. Musiikkivideot julkaistiin videokokoelmalla Grind Planets.
Kappaleet
Bonuskappaleet
TP Mazembe
Tout Puissant Mazembe tai TP Mazembe on jalkapalloseura Kongon demokraattisen tasavallan toiseksi suurimmasta kaupungista Lubumbashista. Viisitoistakertaisena Kongon mestarina se on maan menestynein. Joukkue on myös viisinkertainen Afrikan Mestarien liigan voittaja. Seura on perustettu vuonna 1939 ja tunnettiin pitkään entisen sponsorinsa mukaan nimellä Tout Puissant Englebert. Kotiottelunsa joukkue pelaa modernilla vuonna 2012 valmistuneella Stade TP Mazembella ja seuralla on myös eurooppalaisten suurseurojen sekä norsunluurannikkolaisen ASEC Mimosasin mallin mukaan rakennettu junioriakatemia Katumbi Football Académie.
George Elokobi
thumb|250px|Elokobi 2012 George Nganyuo Elokobi (s. 31. tammikuuta 1986, Mamfe, Kamerun) on kamerunilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen puolustaja. Hän pelaa tällä hetkellä Englannin Valioliigan Wolverhampton Wanderersissa.
Ura
Elokobi muutti synnyinmaastaan Kamerunista Englantiin 16-vuotiaana, vuonna 2000. Hän aloitti pelaamaan alemmilla sarjatasoilla pelanneessa Dulwich Hamlet FC:ssä, josta siirtyi vuonna 2004 Colchester Unitediin. Sieltä matka jatkui vuonna 2008 Wolverhampton Wanderersiin, jossa Elokobi pääsi pelaamaan ensimmäistä kertaa urallaan Englannin korkeimmalla sarjatasolla, Valioliigassa.
Wolverhampton lainasi Elokobin helmikuussa 2012 Nottingham Forestiin, loppukauden mittaisella sopimuksella.
Hateform
Hateform on turkulainen death- ja thrash metal -yhtye.
Lipputankosota
Lipputankosota oli ensimmäinen maorisodista. Sotaa käytiin 11. maaliskuuta 1845 – 11. tammikuuta 1846 Bay of Islandsin alueella Uudessa-Seelannissa. Sota alkoi Hone Heken kaadettua brittien lipputangon.
Hateform
Yhtyeen perustivat kitaristi Tomy Laisto, basisti Joni Suodenjärvi ja rumpali Tuomas Vähämaa vuonna 2004. Piakkoin perustamisen jälkeen yhtyeeseen liittyi laulaja Petri Nyström. Vuonna 2005 Insomniumin kitaristi Ville Vänni liittyi Hateformiin, kunnes hänet korvasi vuonna 2006 Mordredin ja Scorched Earth Tacticsin kitaristi Tom Gardiner.
Yhtyeen ensimmäinen albumi Dominance ilmestyi 7:45 Records -levymerkin kautta tammikuussa 2008. Albumin Japanin-painos sisälsi cover-version Leevi and the Leavingsin kappaleesta ”Teuvo, maanteiden kuningas”, mikä julkaistiin myöhemmin singlenä. Vuoden 2008 Finnish Metal Awardsissa yhtye valittiin vuoden tulokkaaksi.
Lipputankosota
Taustat
250px|thumb|vasen|Hone Heke kaatamassa brittien lipputankoa Kiistat maa-alueista uudisasukkaiden ja maorien välillä alkoivat, kun osapuolten välillä solmittiin Waitangin sopimus. Wairaun verilöylyssä 1843 maorit tappoivat 23 uudisasukasta heidän yritettyä laajentaa maitaan kiistellylle alueelle.
Hone Heke oli huolestunut brittien kasvavasta vaikutusvallasta ja välien kiristymisestä. Hone Heken hallitsema alue Bay of Islandsin alueella oli kärsinyt Uuden-Seelannin pääkaupungin siirtämisestä Waitangista Aucklandiin, sillä laivat eivät tästä syystä enää käyneet ostamassa elintarvikkeita alueelta. Lisäksi Hone Hekeä huolestutti amerikkalaisten ja ranskalaisten kauppiaiden kertomukset siitä, että Russellin kaupunkiin pystytetty Ison-Britannian lippu olisi merkki maorien tulevasta orjuutuksesta. 1844 Hone Heke meni joukkoineen kaatamaan lipputangon. Tämän seurauksena britit lähettivät alueelle 170 sotilasta.
Kawiti, erään maori-heimon johtaja halusi kokeilla voimiaan brittejä vastaan. Häntä rohkaisi Hone Heken uhmakkuus, sillä Heke oli kaatanut lipputangon jo toisen kerran. Brittijoukot pystyttivät sen uudelleen mutta tällä kertaa he laittoivat miehiä vartioon lipputangolle.
Hone Heke lähti kaatamaan lipputankoa uudelleen, mutta tällä kertaa hänellä oli brittejä vastassaan. Maaliskuun 11. päivänä 1845 maorit hyökkäsivät lipputangolle, tappoivat sen puolustajat ja kaatoivat sen. Samaan aikaan Kawiti hyökkäsi Russelliin ja poltti sen, asukkaat saatiin kuitenkin evakuoiduksi. Eurooppalaisia oli kuollut 19 ja haavoittunut 27.
Sota
200px|thumb|H.M.S North Star Pomoressa Tāmati Wāka Nene vastusti Hone Heken toimia ja liittyi brittien puolelle. Britit lähtivät hyökkäämään paikallista Pomoren pāata (linnoitettu kylä) vastaan William Hulmen johdolla. Briteillä kävi tuuri, sillä heidän onnistui vangita Pomoren päällikkö pān ulkopuolella. Päällikkö käski miestensä olla vastustamatta brittejä ja nämä lähtivätkin Pomoresta. Vaikka Pomore oli ollut liittoutumaton, britit polttivat sen.
Toukokuussa 1845 britit lähtivät Heken pāata kohti. Heillä ei ollut tykkejä mutta heillä oli käytössään raketteja. Raketit olivat kuitenkin hyvin epätarkkoja ja ammutuista raketista vain yksi osui kylään, sekin vain aitaan. Britit lähtivät rynnäkköön, mutta he joutuivat ankaran tulituksen kohteeksi. Kun britit eivät päässeet etenemään, Hulme määräsi heidät perääntymään.
Ohaeawain taistelu
Britit jatkoivat tappiosta huolimatta sotaretkeään ja seuraava kohde oli sisämaassa sijaitseva Ohaeawain pā. Olosuhteet olivat kurjat, jatkuva sade ja muta heikensivät sotilaiden moraalia, mutta tällä kertaa heillä oli mukanaan tykkejä. Brittien lisäksi mukana oli 250 Tāmati Wāka Nenen maorisoturia. Britit perustivat leirin 500 metrin päähän kylästä ja asettivat tykit tuliasemiin. Tykit tulittivat kylää päivän ajan mutta eivät saaneet aikaan paljonkaan vahinkoa. Tykkien kuulat eivät rikkoneet joustavasta puusta rakennettuja aitoja. Britit tekivät rynnäkön mutta epäonnistuivat ja menettivät 33 kuolleena. Britit olivat lopettamaisillaan koko hyökkäyksen, mutta heidän maori-liittolaisensa saivat heidät jatkamaan tykistötulta. Heken joukot hylkäsivät pān 8.6. ja britit tuhosivat sen. Heke toipui kuitenkin tappiosta ja rakensi entistä vahvemman pān tilalle.
Ruapekapekan taistelu
Uuden-Seelannin uusi kuvernööri George Grey halusi tehdä rauhan maorien kanssa. Maorit kokivat olevansa selvästi voitolla, joten he eivät suostuneet rauhaan. Britit kokosivat voimakkaan sotilasosaston ja alkoivat piirittää Heken uutta pāata ja toivat tykkejä alueelle 27.12. Tammikuun 11. päivä 1846 joukko brittejä oli valtaamassa maorien perunapeltoa, kun he huomasivat pān olevan lähes tyhjä. He rynnäköivät sisään ja joutuivat taisteluun takaisin sisään yrittävien maorien kanssa. Britit voittivat maorit ja ajoivat heidät karkuun. Maorit olivat olleet kirkossa, ja koska myös britit olivat kristinuskoisia maorit uskoivat heidän tekevän samoin. Taistelun jälkeen Kawiti ja Heke pyysivät rauhaa Tāmati Wāka Neneltä. Koska haluttiin välttää tulevia konflikteja tyydyttiin pelkkiin anteeksipyyntöihin eivätkä maorit menettäneet maitaan.
Lopputulos
Sotaa pidettiin sen jälkeen brittien voittona. Maorien kapina saatiin lopetettua ja sen leviäminen estettiin. Maorit kärsivät heidän joukkoihinsa nähden suuria tappioita, mutta on vaikea sanoa olisivatko he voineet jatkaa taistelua. Ruapekapekan pān valloitusta voidaan pitää brittien voittona, mutta sen alkuperäinen tarkoitus olikin vetää brittien huomio itseensä. Sodan syynä ollutta lipputankoa ei pystytetty uudelleen.
Hateform
Hateformin toinen albumi Origins of Plague ilmestyi vuonna 2010.
Jäsenet
Entiset jäsenet
Diskografia
Studioalbumit
Singlet
Demot
Julio Maglione
pienoiskuva|Julio Maglione vuonna 2018. Julio César Maglione (14. marraskuuta 1935 Montevideo, Uruguay) on uruguaylainen tohtori, kansainvälisen olympiakomitean jäsen ja kansainvälisen uimaliiton FINA:n presidentti.
Uruguayn kansallisen olympiakomitean (Comité Olímpico Uruguayo) presidenttinä jo vuodesta 1987 lähtien vaikuttanut ja useassa urheiluun liittyvässä vastuutehtävässä toiminut Maglione valittiin vuonna 1996 KOK:n jäseneksi, vuonna 2002 Amerikan kansallisten olympiakomiteoiden ANOC:n varapuheenjohtajaksi ja pitkän aiemman FINA -uran jälkeen vuonna 2009 FINA:n presidentiksi seuraavalle nelivuotiskaudelle pitkäaikaisen jo vuodesta 1988 lähtien FINA:n presidenttinä toimineen algerialaisen Mustapha Larfaouin jäätyä eläkkeelle.
Maglione sai pian FINA:n johtoon nimeämisensä jälkeen myös ikävän kunnian olla tiettävästi ensimmäinen FINA:n presidentti, jonka aikakautena FINA:n järjestämässä kilpailussa on kuollut uimari, kun Rooman vuoden 2009 maailmanmestaruuskilpailujen 10 km matkan pronssimitalisti yhdysvaltalainen avovesiuimari Fran Crippen kuoli vuonna 2010 sairauskohtaukseen kesken kilpailun Fujairassa Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa.
Christophe Berra
Christophe Didier Berra (s. 31. tammikuuta 1985 Edinburgh, Skotlanti) on skotlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on edustanut skotlantilaisseura Heartsia sekä englantilaisseuroja Wolverhampton Wanderers ja Ipswich Town.
Ura
Berra aloitti ammattilaisuransa kasvattajaseurassaan Heartsissa, josta hän siirtyi vuonna 2009 Wolverhamptonin riveihin. Siirtosumman arvioidaan olleen noin 2,5 miljoonaa puntaa.
Skotlannin maajoukkueessa Berra on pelannut toistaiseksi 41 A-maaottelua, joissa hän on tehnyt neljä maalia. Halutessaan Berra olisi myös voinut edustaa isänsä synnyinmaata Ranskaa, jonka joukkueeseen pääsemisessä hänellä olisi tosin ollut kova, lähes ylitsepääsemätön urakka.
Pop Sunda
Pop Sunda on Länsi-Jaavalla, Indonesiassa 1970-luvulla kehittynyttä musiikkia. Siinä yhdistellään paikallista kansanmusiikkia länsimaiseen populaarimusiikkiin. Pop Sunda on yleensä laulettu sundan kielellä. Tunnetuimpiin pop Sunda -artisteihin kuuluu muun muassa Detty Kurnia.
Kevin Hart
thumb|Kevin Hart vuonna 2014.
Kevin Hart (s. 6. heinäkuuta 1979 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen stand up -koomikko ja näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Scary Movie -elokuvissa ja julkaissut viisi live-DVD:tä: I'm A Grown Little Man (2009), Seriously Funny (2010), Laugh At My Pain (2011), Let Me Explain (2013) ja What Now (2016).
Hart valittiin vuoden 2012 NBA:n tähdistöottelun yhteydessä pelatun julkkisottelun arvokkaimmaksi pelaajaksi. Hän pelasi Dwight Howardin valmentamassa voittajajoukkueessa.
Yksityiselämä
Hart avioitui vuoden 2016 elokuussa malli Eniko Parrishin kanssa. Heille syntyi poika marraskuussa 2017. Hartilla on edellisestä avioliitostaan kaksi lasta. Hart joutui syyskuussa 2019 Los Angelesissa auto-onnettomuuten, jossa hän loukkasi selkänsä niin pahoin että joutui leikkaukseen.
Laurentius Kempe
Laurentius Andreae Kempe (n. 1620 Närpiö – 1669 Lapväärtti) oli suomalainen kirkkoherra ja filosofian maisteri. Hänet tunnetaan myös suomalaisen teatteritaiteen edistäjänä.
Ilmapallo
270px|thumb|Ilmapalloja [[Aachenin raatihuoneen edessä]] Ilmapallo on kaasulla täytettävä, kevyestä materiaalista yleensä koristelu- tai mainontatarkoituksiin valmistettu pallo.
Laurentius Kempe
Ura
Kempe kirjoitti ylioppilaaksi Turussa keväällä 1642 ja valmistui filosofian maisteriksi toukokuussa 1653. Hän aloitti Uudenkaarlepyyn triviaalikoulun rehtorina vuonna 1655. Kaupungin pormestari Cordt Bochmöller piti häntä epäkelpona tehtäväänsä ja ryhtyi toimiin hänen erottamisekseen. Piispa Aeschillus Petraeus ehdotti Kempelle kirkollista uraa, jonka tämä sittemmin valitsi. Superintendentti Petrus Erici Steuchius vihki Kempen papiksi 1658. Turun tuomiokapituli nimitti Kempen Lapväärtin kirkkoherraksi 13. toukokuuta 1658. Kristiinankaupungin porvaristo olisi halunnut tehtävään Närpiön kappalaisen Johannes Johannis Wazaeuksen.
Kempe kohtasi uudessa virassaan pian ongelmia. Hänet pidätettiin virantoimituksesta helmikuussa 1659, sillä hänen oli väitetty puhuneen saarnatuolistaan ”sopimattomuuksia”. Kempe anoi virkaansa takaisin useaan otteeseen, kunnes joulukuussa 1659 tuomiokapituli myönsi hänelle luvan hoitaa tehtäväänsä joulunpyhinä.
Ilmapallo
Useimmat ilmapallot ovat muodoltaan yksinkertaisen soikeita, ja kumista valmistettujen pallojen muotoiltavuus onkin rajallinen. Tavallisten pallomaisten ilmapallojen lisäksi kumista valmistetaan usein pidempiä, makkaramaisia palloja. Foliopallot sen sijaan voivat olla minkä muotoisia tahansa. Ne eivät veny kumipallojen tapaan, joten niiden pintaan voidaan myös helpommin painaa yksityiskohtaisia ja värikkäitä kuvia. Foliopallot valmistetaan yleensä muovista, joka on päällystetty metallilla. Siksi niiden on pelätty aiheuttavan oikosulkuja voimajohtoihin takertuessaan.
Laurentius Kempe
Ura
Laurentius Kempe on mainittu myös Suomen teatterihistorian yhteydessä. Hänen aikanaan Suomessa ei ollut ammattimaista näyttelijätoimintaa, vaan teatteritaide oli harrastajapohjaista ja levisi opiskelijoiden myötä koulukaupunkeihin. Kempe arvosti teatteria ja oli itse näyttelijänä ainakin komediassa Surge Eller Flijt och Oflitighetz Skodes Spegel. Kappale esitettiin Turussa 6. toukokuuta 1647; sen oli kirjoittanut Jacobus Petri Chronander.
Ilmapallo
Kumipalloja voidaan täyttää myös nesteillä, yleensä vedellä. Nämä ns. vesi-ilmapallot hajoavat melko herkästi, ja niitä voi siten käyttää vesisodassa tai muussa keppostelussa.
Laurentius Kempe
Ura
Laurentius Kempen vanhemmat olivat Närpiön kappalainen ja myöhempi Lapväärtin kirkkoherra Andreas Magni Kempe ja Anna Mårtensdotter Wargh.
Haris Međunjanin
Međunjanin on syntynyt Sarajevossa, mutta vuonna 1992 käydyn Bosnian sodan takia hän joutui 7-vuotiaana pakenemaan perheensä kanssa Alankomaihin. Lukuun ottamatta hänen isäänsä, joka oli sodassa ja menehtyi myöhemmin Sarajevon piirityksessä.
Seurajoukkueura
Međunjanin teki 20. helmikuuta 2005 ensiesiintymisensä Eredivisiessa AZ Alkmaarin riveissä. Tämän jälkeen hänen peliaikansa jäi kuitenkin hyvin vähälle, ja niin hän pelasi kauden 2006–2007 lainalla Sparta Rotterdamissa. Vastuu jäi myös kolmannella kaudella Alankomaissa hyvin vähälle.
Elokuussa 2008 hän siirtyi espanjalaisseura Valladolidiin. Ensimmäisellä kaudellaan hän pelasi 18 ottelua, joissa syntyi yksi maali. Toisella kaudellaan hän teki viisi maalia pelaamissaan 24 ottelussa. Heinäkuussa 2010 hän siirtyi israelilaiseen Maccabi Tel Aviviin.
Pavel Durov
Pavel Valerjevitš Durov (, s. 10. lokakuuta 1984 Leningrad, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen yrittäjä, joka perusti sosiaalisen verkkosivuston VK:n.
Haris Međunjanin
Maajoukkueura
Međunjanin teki ensiesiintymisensä Bosnia ja Hertsegovinan maajoukkueessa 31. lokakuuta 2009 vuoden 2010 MM-karsintaottelussa Portugalia vastaan. Hän on pelannut 60 maaottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia.
Pavel Durov
Huhtikuussa 2014 VK:n hallitus irtisanoi Durovin tämän kieltäydyttyä luovuttamasta Venäjän turvallisuuspalvelulle Ukrainan Euromaidan-sivujen ylläpitäjien tietoja. Pian irtisanomisen jälkeen Durov ilmoitti muuttaneensa pysyvästi ulkomaille, koska näkee Venäjän olevan sopimaton internetliiketoiminnan harjoittamiseen. Hän osti itselleen Saint Kitts ja Nevisin kansallisuuden.
Ilmapallo
Ilmapallot tuovat myös paljon iloa lapsille. Etenkin vapun aikoihin pallot ovat hyvin suosittuja. Eikä vain ainoastaan lasten keskuudessa, koska ne soveltuvat myös hyvin koristeiksi iloa tuomaan.
Käyttö
thumb|270px|Ilmapallokauppias
Ilmapalloja käytetään tavallisimmin koristeina ja mainonnassa. Ne kuuluvat usein riehakkaisiin, karnevaalimaisiin juhliin kuten vappuun Suomessa. Myös erilaisissa tapahtumissa värikkäitä ilmapalloja käytetään huomion kiinnittäjinä ja tunnelman kohottajina. Mainosilmapalloja jaetaan usein ilmaiseksi kansalaisille: niiden etuja ovat heliumtäytteisten pallojen hyvä näkyvyys ja ihmisten myönteinen suhtautuminen varsinkin lapsille mieluisiin ilmapalloihin.
Appiukko vauhdissa
Appiukko vauhdissa on vuonna 1953 ensi-iltansa saanut Edward Buzzellin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka pääosissa ovat Van Johnson ja Janet Leigh.
Ilmapallo
Käyttö
Kaupoista ilmapalloja voi ostaa tavallisesti vain täyttämättöminä. Erityistapahtumissa ilmapallokauppiaat myyvät täytettyjä palloja. Ilmapallokauppias sitoo pallot usein korkeaksi torniksi, jonka hän sitoo vyötärölleen, ja irrottaa nipusta asiakkaan haluaman pallon. Suomessa ilmapallokauppiaiden tornit ovat vappuisin yleisiä katukuvassa.
Appiukko vauhdissa
Appiukko vauhdissa on Metro-Goldwyn-Mayerin tuottama ja levittäjä. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 13. maaliskuuta vuonna 1953, ja Suomessa elokuva julkaistiin 24. elokuuta vuonna 1956.
Warner Bros. julkaisi elokuvan DVD:lle 5. helmikuuta vuonna 2013.
Suomi-tytöt New Yorkissa
Suomi-tytöt New Yorkissa on tositelevisiosarja, jossa seurataan neljän nuoren suomalaisen naisen (Alexandra Alexis, Annabella Åsvik, Sara Nurmi ja Minna Ajo) elämää New Yorkissa.
Marsh
Marsh on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
João Miranda Teixeira
João Miranda Teixeira (s. 1. joulukuuta 1935 Felgueiras) on portugalilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Porton hiippakuntaan 7. elokuuta 1960 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Castellum Iabarin titulaaripiispaksi 13. toukokuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Júlio Tavares Rebimbas, jota avustivat António Ferreira Gomes ja Domingos de Pinho Brandão.
Miranda Teixeira jäi eläkkeelle 7. lokakuuta 2011.
Suomen Ammattinyrkkeilyliitto
Suomen Ammattinyrkkeilyliitto (SAN) on vuonna 1935 perustettu ammattinyrkkeilyn järjestö. Se toimii ammattilaisnyrkkeilyn edistämiseksi ja valvoo ammattinyrkkeilykilpailujen ja -tilaisuuksien järjestelyjä. Se kuuluu jäsenenä erilaisiin kansainvälisiin ammattinyrkkeilyorganisaatioihin. Liiton pääsihteeri on Pertti Augustin. SAN toimi promoottorina ensimmäisessä Suomessa järjestetyssä ammattilaisnyrkkeilyottelussa 16.5.1935.
SAN:in lisenssin edellytyksenä on osallistuminen amatöörinä SM-kilpailuihin tai vähintään viisi ottelua, hyväksytty lääkärintarkastus, johon liittyy pakollinen pään magneettikuvaus. Lisenssi voidaan myöntää Suomen kansalaiselle tai Suomessa tai Norjassa pysyvästi asuvalle henkilölle.
SAN ei kuulu Kansainvälisen antidopingtoimiston WADA:n eikä Suomen antidopingtoimikunnan piiriin. SAN ei testaa nyrkkeilijöitä harjoituskaudella, ja sen antamat kilpailukiellot ovat normaalia lyhyempiä, koska se ei kuulu antidopingtoiminnan piiriin.
Aiheesta muualla
www.ammattinyrkkeily.net
Sevlievo
Sevlievo on kaupunki Bulgarian keskiosissa Gabrovon alueella. Kaupungissa on noin 36 000 asukasta. Varhaisimmat merkit asutuksesta kaupungin alueella ovat neoliittiselta kaudelta peräisin olevat haudat.
HMS Zealous
HMS Zealous on ollut kolmen Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
Bronx
thumb|right|Loreleyn suihkulähde Bronxissa. Taustalla Yankee Stadium. Bronx (virallisesti The Bronx) on piirikunta ja kaupunginosa  New Yorkin kaupungissa Yhdysvalloissa. Bronxissa asuu noin 1,3 miljoonaa ihmistä. Se sijaitsee kaupungin pohjoisosassa ja on ainoa New Yorkin kaupungin alueista, joka sijaitsee mantereella. Alue on saanut nimensä piirikunnan alueelle tilansa vuonna 1693 perustaneen färsaarelaisen Jonas Bronckin perheen mukaan nimetystä Bronx-joesta. Bronx saavutti 1970-luvulla lisääntyneen rikollisuuden ja slummiutumisen seurauksena huonon maineen, josta se kärsii yhä nykyäänkin muun muassa vähäisen matkailun muodossa. Bronxissa on kuitenkin keskenään hyvin erilaisia asuinalueita, joista osa varakkaiden suosiossa. Bronx on tunnettu graffiteistaan, joita näkee melkein joka korttelissa.
Historia
Bronxin asuttivat ensimmäiseksi maanviljelijät ja se säilyi maaseutuna vuosisatoja. Alun perin Bronxin yhdisti Manhattaniin vain King's Bridge, joka kulki Spuyten Duyvil Creekin yli. Vapaussodan jälkeen varakkaat poliitikot ja kauppiaat rakensivat sinne kesäsasuntoja. Siellä oli laukkarata, missä järjestettiin Belmontin laukkakilpailut vuoteen 1889 saakka. Rautatiet, uudet sillat ja kaupankäynti yhdistivät vähitellen Bronxin alakaupunkiin, ja vuonna 1874 Morrisanian, West Farmsin ja Kingsbridgen kaupungit liitettiin New Yorkin kaupunkiin, joka sitä ennen käsitti vain Manhattanin. Uusille alueille rakennettiin ilmaradat ja sinne perustettiin suuria puistoja; nykyäänkin Bronxin pinta-alasta neljäsosa on yhä puistoja.
Puukari
Puukari on kylä Nurmeksen Valtimolla Pohjois-Karjalassa, valtatie 6:n ja Joensuun-Kontiomäen radan varrella noin 10 km Valtimon kirkonkylältä pohjoiseen. Puukarin asukasluku on noin 400, kun tähän Nurmeksen osa-alueeseen lasketaan myös naapurialueet mukaan. Puukarin keskus sijaitsee Valtimonjoen vesistöalueella viljellyllä joenvarsialueella Puukarinjärven pohjoispäässä, jossa Maaselältä laskevat Kokkojoki-Hallajoki ja Rasimäestä tuleva Rumonjoki yhtyvät. Joet ovat koskisia ja muodostavat useita kauniita suvantoja. Jokireitin varsia seurailee entinen päätie Puukarintie. Myös Joensuu–Kontiomäki-rata kulkee kylän halki. Radalla on Puukarin asema. Henkilöliikenne osuudella Nurmes–Kontiomäki lakkautettiin vuonna 1993.
Bronx
Historia
Nykyinen Bronxin kaupunginosa syntyi, kun sen alueet liitettiin New Yorkiin vuonna 1898. Vuoteen 1910 mennessä metrolinjat etenivät pohjoiseen ja edistivät väestönkasvua. Kun Bronxin piirikunta perustettiin 1914, siellä asui paljon italialaisia, juutalaisia, irlantilaisia ja armenialaisia. Julkiset rakennushankkeet työllistivät monia, kun alueelle rakennettiin puistoja, eläintarha, kasvitieteellinen puutarha ja Jerome Parkin tekojärvi. Työpaikkoja tarjosivat myös New Yorkin yliopiston kampus, metroverkoston laajentaminen ja Yankee Stadiumin rakentaminen (1923). Fordham Roadista tuli pääostoskatu, ja Grand Concourse oli yksi kaupungin arvostetuimpia osoitteita. Bronxissa on yhä eniten art deco -tyylin rakennuksia koko maailmassa. Bronx yhdistettiin muuhun kaupunkiin Triborough'n sillalla 1936 ja Whitestonen sillalla 1939.
Puukari
Laajemmin Puukariin katsotaan kuuluvan myös Nuolijärven, Omenamäen ja Verkkojoen kylät.
Bronx
Historia
Bronxin kukoistuskausi päättyi äkillisesti urbaaniin rappeutumiseen yhdessä vuosikymmenessä 1960-luvun puolenvälin jälkeen. Sen aiheuttivat rikollisuus, huumeiden välittäjät, laittomat vuokranantajat ja yhä uudet siirtolaisaallot. Puertoricolaiset saivat poliittisen vallan, kun Herman Badillo valittiin kaupunginosan johtajaksi ja myöhemmin edustajainhuoneeseen. Kuitenkaan Bronx ei tullut tunnetuksi etnisten ryhmien edistyksestä vaan tulipaloista ja huume- ja jengisodista. Etelä-Bronxin Mott Haven, Hunts Point ja Morrisania muuttuivat slummeiksi, joista muutettiin pois niin nopeasti kuin mahdollista. Rappeutuminen levisi pohjoiseen ja uhkasi pilata koko kaupunginosan.
1900-luvun lopulla kehitys muutti suuntaansa ja Bronx toipui huomattavasti. Kun vakuutuskorvauksia rajoitettiin lailla, vuokranantajien masinoimat tuhopoltot loppuivat. Tyhjille tonteille rakennettiin omakoti- ja rivitaloja ja tuhansia asuntoja kunnostettiin kaupungin varoin. Kansallisuusryhmien väliset jännitteet – kaupunginosan asukkaista kolmannes on afroamerikkalaisia, kolmannes latinoja ja kolmannes aasialaisia ja valkoisia – ovat lieventyneet ja alueen korkeakoulujen opiskelijamäärät ovat nousseet. Bronxin väkiluku alkoi nousta 1990-luvun puolessavälissä, ja yläluokan asuinalueet Riverdalessa ja City Islandin saarella ovat jälleen tulleet suosituiksi. Poliittinen valta on pysynyt latinoäänestäjien käsissä, mutta koko kaupunginosa on hyötynyt historiallisesta elpymisestä.
Puukari
Etymologia
Nimi Puukari juontuu tapauksesta, kun nykyisin nähtävyytenä tunnetusta Padankielestä eli ”kalliokoskesta” irtosi maapala, jossa oli myös puita. Tämä maapala pysähtyi alajuoksun Puankielen niityille tammeten Kokkojokea. Siitä syntyi nimi Puukari, joka otettiin myös rautatieaseman nimeksi ja samalla unohdettiin kylän vanha nimi Elomäki. Puukari on ollut aikaisemmin talon nimenä. Puukari on myös sukunimi ja väestörekisterikeskuksen mukaan nykyisenä nimenä alle sadalla ihmisellä.
Historiaa
Puukarin Kalliokosken rantapenkasta on löydetty harvinaisen pitkä, 122 cm:n pituinen miekka, joka on ajoitettu rautakauden aikaan, 1200-luvulle. Ennen kulki vanha Kajaanintie (nyk. Puukarintie) jokireitin itärantaa seuraten pohjoiseen. Vanhan maantien korvasi myöhemmin lännempää kulkeva, päällystetty Kajaanintie, nykyinen valtatie 6. Ennen alue tunnettiin Elomäen nimellä. Nykyään alueen nimenä käytetään enemmän Puukaria. Sodan jälkeen alueelle, Rumon- ja Kokkojoen varsille tuli paljon siirtokarjalaisia. Nykyään alueella on paljon autioituneita tiloja. Parhaimmillaan 1950-luvulla kylällä toimi 3 kauppaa ja koulussa oli yli 100 oppilasta. Sittemmin kaupat, postitoimipaikka ja koulu on lakkautettu.
Kokoontumispaikkoja, palveluja
Kylällä toimii edelleen Puukarin maamiesseuran talo, jossa järjestetään erilaista ohjelmaa. Kylällä on myös mm. uimaranta Kajaanintien varrella Lipaslammen rannalla sekä Puukarin vanhusten palvelutalo. Matkailua palvelee mm. majoitusta ja ruokaa tarjoavat yritykset Välijoen Lomat ja Puukarin Pysäkki.
Nähtävyydet
Puukarin Pysäkin viereisellä Paalajanvaaralla on näköalapaikka ja vaaran rinteillä 5 km pitkä valaistu pururata/hiihtolatu. Puukarissa sijaitsee myös Kalliokosken koskinähtävyys Kokkojoessa, jonne on valtatieltä noin 1 km.
Fikret Abdić
Fikret Abdić (s. 29. syyskuuta 1939 Donja Vidovska, Bosnia) johti Bosnian sodassa pientä Länsi-Bosnia-nimistä muslimivaltiota, joka taisteli Bosnian hallitusta vastaan ja joka liittoutui lopulta Bosnia ja Hertsegovinan serbien kanssa.
Uran alku liike-elämässä
Fikret Abdić johti menestyksekkäästi 80-luvun loppupuolella valtion yritysrypästä nimeltä Agrokomerc. Alkujaan pienestä, valtion tuen varassa eräällä Jugoslavian köyhimmistä alueista toimivasta yrityksestä tuli Fikret Abdićin johdon alla yksi Jugoslavian parhaiten menestyvistä yrityksistä.
Abdićin yritys toimi Velika Kladusassa Dalmatiasta itään lähellä Kroatian rajaa. Vuonna 1987 Abdić erotettiin Akrokomercin johtajan paikalta, sillä häntä syytettiin petoksesta. Jugoslavian kommunistijohtajat väittivät, ettei Akrokomercin hyvä menestys johtunut kovasta työnteosta, vaan siitä että Abdić teki rahaa 300 dollaria laittomilla velkakirjoilla sopimuskumppaniensa ja tavarantoimittajiensa kanssa. Abdić joutui vankilaan Jugoslavian historian suurimmasta petoksesta. Hän vapautui kahden vuoden kuluttua, ja vaikka hän olikin syyllinen, vankilatuomio laajensi hänen kannattajiensa piiriä Velika Kladusasta koko Bosnia-Hertsegovinaan.
Siirtyminen politiikkaan
Vankilasta vapautumisensa jälkeen Abdić alkoi toimia politiikassa. Abdić liittyi Muslimien demokraattiseen puolueeseen (SDA:han). Abdićin karisma auttoi SDA:n voittoon. Abdić keräsi runsaasti myös serbien ja kroaattien ääniä Izetbegovićin saadessa pääasiassa vain muslimien ääniä ja Abdić hankki ääniä enemmän kuin Izetbegović. Abdić ei kuitenkaan jostain tuntemattomasta syystä ottanut hänelle kuuluvaa presidentin paikkaa.
Bosnian sota
Serbit ottivat Alija Izetbegovićin panttivangiksi 2.–3.5.1992, kun bosniakit vangitsivat liittoarmeijan serbikenraalin. Itzetbegović puhui vankeusaikanaan televisiossa. Samaan aikaan Fikret Abdić saapui Sarajevoon luultavasti kaapatakseen vallan Izetbegovićilta. Abdić ei paljastanut näkemystään jonka mukaan taistelu ylivoimaista Jugoslavian liittoarmeijaa vastaan oli typerää. Kun sota alkoi täydessä mitassaan, Abdić palasi Velika Kladusaan liiketoimiensa pariin ja haalimaan avustuksia alueelleen.
Tämä johti yhteistyöhön serbien kanssa. Länsi joka oli uskonut Bosnian sodan johtuvan pelkästään serbien ja kroaattien sotatoimista, sai huomata miten jyrkästi Izetbegović vastusti monia kompromissiyrityksiä jotka olisivat saattaneet lopettaa sodan. Izetbegović olisi halunnut olla kaikkien Bosnian kansojen johtaja, mutta muut Bosnia-Hertsegovinan kansat kuin muslimit, jos nekään, eivät tietenkään luottaneet Izetbegovićiin. Koska Izetbegović ajoi neuvottelut umpikujaan, Eurooppa kutsui Fikret Abdićin ("Babon", "Isän") apuun rauhanneuvotteluihin. Eurooppalaiset diplomaatit halusivat hyvin suositun Abdićin haastavan rauhanneuvotteluihin taipumattoman Izetbeovićin. Koska Abdić vastusti Izetbegovićin ajatuksia mistä voitaisi sopia serbien ja kroaattien kanssa, hänestä tuli oman SDA-puolueensa hylkimä, ja Abdićin rauhansuunnitelma hylättiin. Tällöin Abdić perusti oman Länsi-Bosnian itsehallintoalueen Velika Kladusaan 27.9.1993. Sen ytimenä toimi Akrokomergin tehtaat ja keskiaikainen linnoitus. Valtio oli osa Bihacin mottia. Abdić sopi serbien kanssa erillisrauhasta ja Kroatian presidentti Franjo Tuđmanin kanssa siitä, ettei taistelisi kroaatteja vastaan.
On väitetty, että Abdićin valtiosta olisi sovittu Serbian Miloševićin ja [Tuđmanin kesken. "Turkkilainen Krajina" olisi kuulunut Hercegin tavoin Kroatialle Serbian ja Kroatian johtajien salaisesti sopimassa Bosnian jaossa. Vastauksena Abdićin itsenäisyysjulistukselle hänet erotettiin Bosnian hallituksesta ja bosniakkien 5. armeijakunta Bihacin motissa alkoi taistella kukistaakseen hänet.
Velika Kladusassa käytiin hyvin ankaria taisteluja. Abdićin puolisotilaallista puolustusjoukkoja pidettiin bosniakkien keskuudessa luopioina. Abdićin joukkoja syytettiin muslimihallinnossa moskeijoiden tuhoamisesta jotta huonosti motivoituneet bosniakit saataisiin taisteluun Abdićia vastaan. Serbien "Radio Belgrad":in mielestä Abdić oli todellinen jugoslaavi. Abdićin valtio romahti kymmenen kuukautta syntymänsä jälkeen bosniakkien hyökkäykseen elokuussa 1994. Abdić ja noin tuhat hänen kannattajaansa pakenivat Krajinan serbialueelle, mutta serbit riisuivat heidät aseista ja antoivat heidän asettua asumaan Agrokomergin aikoinaan omistamaan kanalaan talveksi 1994–1995. Abdić muodosti pakolaishallituksen ja palasi serbien tukemana Velika Kladusaan keväällä 1995. Taistelu oli hyvin ankaraa ja vangittuihin bosniakkien 5. armeijakunnan sotilaisiin kohdistettiin julmuuksia Drmeljevon maatilalla. Abdićin valtio luhistui lopullisesti kroaattien ja bosniakkien yhteishyökkäyksessä elokuussa 1995. Bosniakit murtautuivat Bihacin motista. Kroaattien erikoisjoukot kaapasivat Abdićin pelastaakseen hänet etenevän bosniakkihyökkäyksen jaloista. Epäillään, että tästäkin olisi sovittu salaa Tuđmanin ja Miloševićin kesken.
Sodan jälkeen
Abdić sai Kroatian kansalaisuuden ja Izetbegovićin mielestä "Abdić kärsi jonkinlaisesta muistinmenetyksestä". Kaikki 1990-luvun yritykset palauttaa Abdić Bosnia-Hertsegovinaan valuivat hiekkaan. Mutta pian Franjo Tuđmanin kuoleman jälkeen kroaatit pidättivät Fikret Abdićin 121 siviilin murhasta ja muista sotarikoksista. Uhrit kuolivat keskitysleirillä jollaisia rakennettiin Abdicin vastustajia varten.
Abdić tuomittiin syylliseksi ja 20 vuodeksi vankilaan. Abdićin puolue DNZ jäi Bosnia-Hertsegovinan politiikkaan, mutta sen kansansuosio heikkeni.
McKinnon
McKinnon on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
West Pirates
West Pirates on Paraisten Sport ry:n alainen rullakiekon erikoisseura. Joukkue on pelannut rullakiekon SM-liigassa vuodesta 2011 alkaen.
Limbonic Art
Limbonic Art on norjalainen black metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 1993. Heidän ensimmäinen albuminsa oli Moon in the Scorpio, joka ilmestyi vuonna 1996. Samana vuonna yhtye liittyi Nocturnal Art Productions -levy-yhtiön riveihin, jonka omisti Samoth. Yhtye hajosi vuonna 2003, mutta aloitti toimintansa uudelleen 6. kesäkuuta 2006, "pedon päivänä". Limbonic Art ei käytä oikeaa rumpalia, joten rummut valmistetaan rumpukoneella.
Pieni yösoitto (televisioelokuva)
Pieni yösoitto on MTV:n tuottama televisioelokuva vuodelta 1987. Sen on käsikirjoittanut Ilse Rautio ja ohjannut Neil Hardwick. Komediallinen elokuva kertoo nuoresta sellististä (Leena Uotila), joka uuteen asuntoon muutettuaan ihastuu naapurissa asuvaan putkimieheen (Aapo Vilhunen).
Vuonna 2014 MTV ja Finnkino julkaisivat elokuvan dvd-muodossa, mutta elokuvassa käytetty alkuperäismusiikki oli korvattu Neil Hardwickin mukaan ”tökerösti” arkistomusiikilla, josta ei tarvitse maksaa tekijänoikeus korvauksia. Alkuperäismusiikkiin kuuluu muun muassa Frank Sinatraa ja otteita kuuluisista sellolevytyksistä, kuten Jacqueline du Prén soittamasta Elgarin sellokonsertosta. MTV sanoi musiikin vaihtamisen halvempaan olevan normaali käytäntö alalla, mutta lupasi kuitenkin vetää kaikki elokuvan dvd-tallenteet pois markkinoilta.