cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Etelä-Georgia ja Eteläiset Sandwichsaaret
Falklandin sota
thumb|right|220px| [[Falklandin sota|Falklandin sodan aikana alasammutun argentiinalaisen helikopterin jäännökset]] Argentiina on vaatinut Etelä-Georgiaa itselleen vuodesta 1927 lähtien, ja Falklandin sodan aikana vuonna 1982 saari oli lyhyen aikaa argentiinalaisten miehittämänä. Grytvikenin lähellä entisessä saarten hallintokeskuksessa King Edward Pointissa sijainnut tutkimusasema oli sotilastukikohtana Falklandin sodan jälkeen, mutta se palautettiin siviilikäyttöön vuonna 2001, minkä jälkeen se on toiminut biologisena tutkimusasemana.
Asutus saarella
Saarella ei ole enää varsinaisia asukkaita. Nykyään pääsaarella sijaitsee tutkimusaseman lisäksi Grytvikenin museo ja kirkko, jotka ovat avoinna satunnaisesti turisteja varten. Kapean salmen erottamana saaren länsipään edustalla sijaitsee Bird Island, jolla on pysyvästi miehitetty, brittiläistä Antarktiksen tutkimusta palveleva biologinen asema.
Saaren luonto
Saarten luonto on karu. Tyypillinen maksimilämpötila on välillä 0–10 °C. Saarilla on kuitenkaan harvoin talvellakaan kylmempää kuin −10 °C. Pääsaarella on suuri kuningaspingviinien (Aptenodytes patagonicus) yhdyskunta. Lisäksi saarella eli porokanta, joka tuotiin saarelle varhain 1900-luvulla. Viimeisetkin porot kuitenkin tapettiin vuonna 2014, koska ne vahingoittivat saaren luontoa syömällä lähes kaiken aluskasvillisuuden. Sääolosuhteet tekevät saaret vaikeasti lähestyttäviksi kohteiksi laivoille. Pääsaaren pohjoisrannalla on kuitenkin useita hyviä satamia; kaikki valaanpyyntiasemat sijaitsivatkin juuri saaren pohjoisrannalla. Saarelle on levinnyt rottakanta, joka aiheuttaa vaaran saaren alkuperäiselle lajistolle ja jota on siksi pyritty hävittämään myrkkysyöteillä. Kotoperäisinä lajeina saarella pesivät etelägeorgiankirvinen (Anthus antarcticus) sekä suippopyrstösorsa (Anas georgica).
Saarta ympäröivän meren eliölajiston lajimäärä ylittää monien trooppisten vesien lajimäärän.
Etelä-Georgiaan kuuluvat pääsaaren lisäksi pienemmät saaret Annenkov Island, Bird Island, Clerke Rocks, Cooper Island, Grass Island, Pickersgill Islands, Shag Rocks ja Willis Islands.
Eteläiset Sandwichsaaret
thumb|240px|Etelä-Georgia ja Eteläiset Sandwichsaaret Eteläisiin Sandwichsaariin kuuluu yksitoista asumatonta, kartion muotoista tulivuorista muodostunutta saarta. James Cook löysi saaret vuonna 1775. Hän nimesi ne ensin ”Sandwichin maaksi”, mutta kun myös hänen hieman myöhemmin löytämänsä Havaijin saariryhmä nimettiin Sandwichsaariksi, tarkennettiin Sandwichsaaret eteläisiksi. Argentiina on vaatinut saaria itselleen vuodesta 1938 lähtien, ja se ylläpiti saarilla laivastotukikohtaa vuodesta 1976 vuoteen 1982, jolloin tukikohta hävitettiin Falklandin sodan yhteydessä. Vuonna 1995 Argentiina sitoutui olemaan valtaamatta saaria itselleen väkipakolla.
Eteläiset Sandwichsaaret ovat nimiltään Bellingshausen, Bristolinsaari, Candlemas, Cook, Leskov, Montague, Saunders, Thule, Vindication, Visokoi ja Zavodovski. Lisäksi saarten pohjoispuolella on merenalainen tulivuori Protector Shoal, josta voi olla tulossa saariryhmän kahdestoista saari. Suurin saarista on Montagu (noin 12 kilometriä pitkä ja 10 kilometriä leveä), pienin Leskov (noin 900 metriä pitkä ja 460 metriä leveä).
Vaikka saaret ovat kauempana etelänavasta kuin Eteläiset Orkneysaaret, nillä on kylmempi ilmasto Waddellinmereltä tulevan kylmän merivirran takia. Lähes kaikki sade tulee lumena. Vallitsevat tuulet puhaltavat lännestä.
Leo (arkkipiispa)
Leo (siviilinimeltään Leo Makkonen; s. 4. kesäkuuta 1948 Pielavesi) on Suomen ortodoksisen kirkon johtaja, Helsingin ja koko Suomen arkkipiispa.
Varhainen elämä ja opinnot
Leo Makkosen vanhemmat Aleksanteri ja Jeudokia Makkonen olivat tulleet Pielavedelle evakkoina Salmista Laatokan Karjalasta. Leo Makkonen kirjoitti ylioppilaaksi Pielaveden yhteiskoulusta 1967. Ylioppilaskirjoitusten ja Kainuun prikaatissa suoritetun varusmiespalveluksen jälkeen hän opiskeli aluksi yhteiskuntatieteitä silloisessa Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa Tampereella yhden lukuvuoden, kunnes hän vaihtoi ortodoksiseen pappisseminaariin.
Makkonen suoritti ortodoksisen pappiskandidaatin tutkinnon Kuopiossa Suomen ortodoksisessa pappisseminaarissa. Vuonna 1995 hän suoritti teologian kandidaatin tutkinnon ja sai teologian maisterin arvon. Hän on arkkipiispa Hermanin ohella arkkipiispana toinen valkoisen papiston jäsen.
Kirkollinen ura
Leo Makkonen vihittiin diakoniksi ja papiksi 1973 ja piispaksi 1979. Hän on toiminut ortodoksisen nuorisotyön linjanjohtajana uskonnonopettajana Itä-Karjalan kansanopistossa 1972–1973, sen jälkeen ensin Ilomantsin ja sitten Turun piirin matkapappina 1973–1979. Vuonna 1979 hänet valittiin Suomen ortodoksisen kirkon apulaispiispaksi nimikkeellä Joensuun piispa. Hän täytti kanonisen naimattomuusehdon, koska oli jäänyt leskeksi vuonna 1977.
Leo valittiin 1979 Oulun hiippakunnan piispaksi nimikkeellä Oulun metropoliitta 1.1.1980 alkaen, ja 1996 hänet valittiin Helsingin hiippakunnan piispaksi nimikkeellä Helsingin metropoliitta. Lokakuussa 2001 hänet valittiin Karjalan ja koko Suomen arkkipiispaksi ja hän aloitti tehtävässä virallisesti 16. joulukuuta samana vuonna. Arkkipiispan istuimen siirtyessä Helsinkiin Leo siirtyi vuoden 2018 alusta sinne ja sai virkanimikkeekseen Helsingin ja koko Suomen arkkipiispa.
Luottamustoimet, järjestötoiminta ja kirkon työsuhderiidat
Leo on ollut jäsenenä Suomen ortodoksisen kirkon kirkolliskokouksessa vuodesta 1975 ja ortodoksisessa kirkollishallituksessa vuodesta 1980.
Leo perusti vuonna 2005 ortodoksisen kulttuurisäätiön, Karjalan hiippakunnan säätiön. Hän myös johti Karjalan Kielen Seuraa, johon liittyi taloussotkuja ja joka meni konkurssiin syyskuussa 2020.
Leon arkkipiipakaudellaan ortodoksikirkossa on ollut myös vakavia työsuhderiitoja, joista osa niistä on päätynyt oikeuteen, osa on painettu villaisella.
Näkemyksiä
Arkkipiispa Leo on tuominnut jyrkin sanoin Venäjän hyökkäyksen Ukrainaan helmikuussa 2022. Maaliskuun alussa 2022 Leo tuomitsi Moskovan ja koko Venäjän patriarkan Kirillin sunnuntaina 6. maaliskuuta pitämän saarnan, jossa tämä osoitti tukensa Venäjän johdon toimille Ukrainassa. Moscow Times -lehden mukaan Kirill oli muun muassa sanonut Ukrainan sodassa olevan ”kysymys siitä, mille puolelle Jumalaa ihmiskunta asettuu”. Leon mielestä Venäjän ukrainalaiseen siviiliväestöön kohdistamat julmuudet Butšassa ja muualla Ukrainassa ”eivät edusta enää sodan kauheuksia vaan äärimmäistä inhimillistä pahuutta”.
Yksityiselämä
Arkkipiispa Leo on leski ja yhden lapsen isä. Leo toteutti 60-vuotispäivänään elämänikäisen haaveensa, kun hän rakennutti synnyinkyläänsä Pielavedelle tsasounan, jonka hän juhlapäivänään vihki käyttöön.
Tunnustukset
Arkkipiispa Leolle on myönnetty kunniatohtorin arvo Joensuun yliopiston teologisessa tiedekunnassa (2004) sekä ranskalaisessa Pyhän Sergein instituutissa (2005).
Theodor Haag
Haag pelasi Saksan miesten maajoukkueessa vuosina 1925–1933 yhteensä 22 ottelua. Hän kuului Saksan olympiapronssia voittaneeseen joukkueeseen Amsterdamissa 1928, missä hän pelasi kaikissa neljässä ottelussa ja teki seitsemän maalia. Hänen pelaajauransa aikana ei pelattu maailman- eikä euroopanmestaruuskilpailuja.
Vanttauskosken vesivoimalaitos
Vanttauskosken vesivoimalaitos sijaitsee Rovaniemeltä noin 50 kilometriä itään päin ja se on Kemijoessa toimiva jokivoimalaitos. Voimalan omistaa Kemijoki Oy.
Pato ja patoallas
Joen yli kulkee pato, jossa on 124 metriä pitkä betonipadon osuus ja sen molemmilla puolilla 620 metriä maapatoa. Pato kohoaa jopa 33 metrin korkeuteen. Patoallas muodostuu poikittaispadosta ja maaperään syvälle uurretusta jokilaaksosta. Betonipadossa on kaksi patoluukuin varustettua tulva-aukkoa. Niiden kautta juoksutettava vesi joutuu Hyypiöperän jokilahteen.
Voimalaitos
Voimalan putouskorkeus on 22 metriä, mutta patoaltaan vedenpintaa säännöstellään kahdeksan metrin sisällä. Voimalassa toimii kaksi pystyakselista Kaplan-turbiinin tyyppistä vesiturbiinia. Kummankin teho on 47,5 megawattia (MW) ja voimalaitoksen kokonaissähköteho on 95 megawattia. Turbiinien juoksupyörän halkaisija on 5,950 metriä ja ne pyörivät noin 100 kierrosta minuutissa. Voimalan vuosituotanto on noin 448 gigawattituntia (GWh).
Historiaa
Voimalaitosta rakennettiin vuosina 1967–1972 ja työvoimaa oli rakennustöissä enimmillään noin 900 henkeä. Voimalan suunnittelusta vastasi Imatran Voima Oy, arkkitehtina toimi Kai Blomstedt ja rakennustyömaan päällikkönä diplomi-insinööri Urpo Oksanen.
Voimalan asennettiin Kaplan-turbiinit, jotka tuottivat aluksi sähköä yhteensä 83 megawatin teholla eli kumpikin turbiini oli kapasiteetiltaan 41,5 MW. Voimalan vuotuinen energiantuotto oli noin 424 GWh, kun voimalan keskimääräinen virtaama oli 500 kuutiometriä sekunnissa. Vuosien 2010–2011 aikana voimalaitos peruskorjattiin, jolloin voimalaitoksen kapasiteetti kasvoi 12 MW.
Ympäristövaikutuksia
Vedennosto padon takana kohotti vedenpintaa noin kymmenen metriä, jolloin jokilaakson loivemmat rannat tulvivat ja joki leveni kymmeniä metrejä. Veden alle jäi muutamia jokisaaria. Uusi vedenpinnan korkeus ja vedenpinnan korkeusmuutokset ovat aiheuttaneet uusille rannoille näkyvää eroosiota. Myös esimerkiksi Törmälän kivikautinen asuinpaikka jäi veden alle. Voimalaitosrakentamisen seurausta on padon alle kaivettu alakanava Viinaväylä, jonka kaivanteet on kasattu joenuoman keskelle yli 600 metriä pitkäksi niemeksi. Alempana joenuomassa kaivanne jatkuu ja myös sen viereen on kaivanteet kasattu 1,3 kilometriä pitkäksi ja viivoittimensuoraksi saareksi.
Healing Rooms Finland
Healing Rooms Finland ry on tunnustuskuntiin sitoutumaton uuskarismaattinen yhteiskristillinen yhdistys, joka perustettiin vuonna 2006. Toiminnanjohtaja on Markku Laitinen.
Toiminta-alue
Espoo, Helsinki, Lieto, Nurmijärvi, Salo, Tampere, Vääksy, Vantaa, Seinäjoki, Hämeenlinna, Kouvola, Jämsä, Lappeenranta, Lapua, Turku
Historia
Ensimmäinen Healing Room aloitti toimintansa Espoon Leppävaarassa Albergan kartanossa heti perustamisvuonna. Healing Room on seurakuntien yhteinen palvelumuoto, jossa rukoillaan parantumisen puolesta. Healing Room ei ole seurakunta, vaan toiminnassa mukana olevia kannustetaan palvelemaan myös heidän omissa kotiseurakunnissaan.
Taustana toiminnalle on John G. Laken aloittama Healing Room toiminta Yhdysvalloissa vuonna 1915. Toiminta lopahti 1930-luvulla, mutta 1990-luvulla se elvytettiin uudelleen aktiiviseksi. Healing Rooms Finland ry kuuluu International Association of Healing Rooms'iin (IAHR), joka on apostolinen järjestö. IAHR:n näkynä on, että Healing Room rukouspalvelua syntyy jokaiseen kansakuntaan ja jokaiseen kaupunkiin.
Toiminta-ajatus ja visio
Rukousklinikalla koulutetut rukoilijat rukoilevat parantumisen puolesta. Seurakuntien yhteiset palvelutiimit koostuvat Healing Room -työhön koulutetuista, seurakunnan valtuuttamista vapaaehtoisista. Tiimin jäsenet koulutetaan ja haastatellaan ennen palvelutehtävän aloittamista. Jokaisessa palvelutiimissä on kolme henkilöä.
Healing Rooms Finland ry on Suomen Healing Rooms -rukousklinikoiden katto-organisaatio, joka tavoitteena on mahdollistaa Healing Rooms -toiminta eri puolella Suomea ja uusien Healing Room -klinikoiden synnyttäminen näyn pohjalta Suomessa jokaiseen kaupunkiin ja mahdollisesti myös Suomen lähialueille.
Healing Rooms Finland on Suomen Evankelisen Allianssin yhteisöjäsen.
Heikki Karppanen
Heikki Olavi Karppanen (s. 9. lokakuuta 1944 Kitee) on suomalainen lääketieteen ja kirurgian tohtori, tiedemies ja keksijä. Hän on kansainvälisesti tunnettu ja tunnustettu kohonneen verenpaineen sekä sydän- ja verisuonitautien tutkija ja tuntija.
Koulutus ja akateeminen ura
Karppanen toimi Helsingin yliopiston lääketieteellisessä tiedekunnassa farmakologian professorina 1998–2007. Sitä ennen hän toimi apulaisprofessorina vuodesta 1978–1998, ensin Oulun yliopistossa ja vuodesta 1980 lähtien Helsingin yliopiston lääketieteellisessä tiedekunnassa. Hän jäi eläkkeelle 31. lokakuuta 2007.
Enzo Maresca
Ura
Maresca pelasi nuoruusvuosinaan Milanin sekä Cagliarin junioriakatemioissa. Vuonna 1998 hän siirtyi West Bromwich Albioniin, jossa hän pelasi ensimmäiset ottelunsa ammattilaisurallaan.
Heikki Karppanen
Koulutus ja akateeminen ura
Lääketieteenkandidaattiseura palkitsi Karppasen opetusansioista ”Vuoden luennoitsija” -valinnalla.
Enzo Maresca
Ura
Tammikuussa 2000 Maresca teki sopimuksen Juventuksen kanssa ja hänestä maksettiin 4,3 miljoonan punnan siirtokorvaus. Saatu siirtokorvaus oli Albionin seurahistorian suurin. Hän pelasi Juventuksessa loppukauden ajan, jonka jälkeen hän siirtyi lainasopimuksella Bolognaan.
Heikki Karppanen
Suolan saannin vähenemisen keskeinen merkitys sydän- ja verisuoniterveyden paranemisessa
Useat Heikki Karppasen tutkimukset ruokasuolan sekä kaliumin ja magnesiumin saannin keskeisestä merkityksestä verenpainetaudissa sekä aivohalvausten ja sydänsairauksien synnyssä ovat olleet uraauurtavia. Kansainvälistä huomiota ja tunnustusta on saanut muun muassa tutkimustulos, että sydän- ja verisuonitautien kääntyminen laskuun Suomessa 1960-luvulla tapahtui ennen muuta jääkaappien ja pakastimien yleistymisen ansiosta. Samassa tahdissa kuin kylmätekniikan tulo koteihin yleistyi, Suomessa aikaisemmin yleisesti käytetty suolasäilöntä väheni ja johti suomalaisten suolan käytön erittäin selvään vähenemiseen.
Väestön aikaisemmin erittäin korkea verenpaine aleni samassa tahdissa suolan vähenemisen kanssa. Verenpainetasojen alenemista seurasi odotetusti aivohalvausten ja sydäninfarktien suorastaan dramaattinen väheneminen työikäisillä miehillä ja naisilla.
FS Marceau (1887)
Marceau oli Ranskan laivaston vuonna 1887 vesillelaskettu Marceau-luokan ironclad-taistelulaiva.
Heikki Karppanen
Suolan saannin vähenemisen keskeinen merkitys sydän- ja verisuoniterveyden paranemisessa
Aikaisemmin on yleisesti uskottu, että väestön verenpainetasojen selvä aleneminen olisi ollut verenpainelääkkeiden lisääntyneen ja laajan käytön ansiota. Tämä väärä käsitys on edelleen yleinen myös asiantuntijapiireissä. Karppasen tutkimukset ovat kuitenkin kiistattomasti osoittaneet, että verenpainelääkkeiden laajalla käytöllä on ollut hyvin pieni merkitys, vain noin 4-6 prosentin osuus havaitussa väestön verenpainetasojen alenemisessa. Karppasen mukaan yli 90 prosenttia verenpainetasojen alenemisesta on ollut seurausta ruokien kivennäisainekoostumuksen ja ruokavalion muutoksista.
FS Marceau (1887)
Valmistus
Alus tilattiin La Seyne sur Meristä Forges et Chantiers de la Méditerranéelta ja sen köli laskettiin vuonna 1881. Alus laskettiin vesille 24. toukokuuta 1887 ja se otettiin palvelukseen helmikuussa 1891.
Heikki Karppanen
Suolan saannin vähenemisen keskeinen merkitys sydän- ja verisuoniterveyden paranemisessa
Karppanen on myös kiinnittänyt huomiota siihen tilastoista ilmenevään tosiasiaan, että sydän- ja verisuonitautien selvä väheneminen Suomessa alkoi jo 1960-luvulla eli useita vuosia ennen Pohjois-Karjala Projektin alkamista vuonna 1972 (Kuvio 7 ). Ennen Pohjois-Karjala Projektia Suomessa ei kohdistettu väestöön mitään sellaista terveysvalistusta, jolla olisi voinut olla vaikutusta sydän- ja verisuonitauteihin. Karppasen mukaan ainoa tunnistettavissa oleva suotuisaa käännettä sydän- ja verisuonitautikuolleisuudessa selittävä tekijä on 1960-luvulla tapahtunut suolan saannin väheneminen.
FS Marceau (1887)
Palvelus
Alus vieraili laivaston mukana Kronstadtissa, jossa tsaari Aleksanteri III tarkasti aluksen. Paluumatkalla laivasto pysähtyi Spitheadissä, jossa kuningatar Victoria vieraili aluksella. Ranskaan palattuaan alus siirrettiin Välimeren laivueeseen.
Heikki Karppanen
Pakkausten suolamerkinnät ja niiden vaikutus
Yhteistyössä STM:n neuvottelevan virkamiehen, erikoislääkäri Olli Simosen kanssa Karppanen kehitti ja ajoi läpi pakkausmerkintäsäädöksen, joka velvoitti lisäämään elintarvikkeiden pakkauksiin varoituksen suuresta suolapitoisuudesta, ellei suolapitoisuutta määräajassa vähennetty säädettyä tasoa pienemmäksi. Monissa sellaisissa elintarvikkeissa, joista suomalaiset saavat suurimman osan suolan haitallisesta natriumista, natriumin pitoisuudet vähenivät 15–25 prosenttia. Karppasen tutkimusten mukaan tämän säädöksen suotuisa vaikutus suomalaisten suolan saantiin, verenpaineeseen sekä sydän- ja verisuonitauteihin on ollut paljon suurempi kuin minkään muun tekijän, lukuun ottamatta jääkaappeja ja pakastimia.
Enzo Maresca
Ura
13. heinäkuuta 2009 hän siirtyi kolmivuotisella sopimuksella kreikkalaiseen Olympiakosiin. Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa ottelussa Slovan Bratislavaa vastaan, jossa hän onnistui myös maalinteossa. Hän teki maalin myös ensimmäisessä sarjaottelussaan Larissaa vastaan.
Heikki Karppanen
Terveellisten suolojen keksiminen ja kehittäminen
1970-luvun lopulla Heikki Karppanen päätteli siihenastisen tiedekirjallisuuden perusteella, että ruokien epäterveellinen koostumus on tärkein syy sekä yksittäisten ihmisten että koko väestön korkeisiin verenpainetasoihin. Verenpaine kohoaa siksi, että ruoat sisältävät liikaa natriumia niihin lisätyn ruokasuolan takia. Karppasen mukaan verenpaineen kohoaminen on elimistön välttämätön suojamekanismi muuten nopeasti kehittyvää suolamyrkytystä vastaan. Kun elimistö kohottaa verenpainetta, lisääntynyt paine munuaisvaltimoissa työntää liiallista suolaa tehostetusti virtsaan. Suolan verenpainetta kohottavaa vaikutusta pahentavana tekijänä Karppanen esitti sen, että verenpainetta alentavan kaliumin pitoisuus on voimakkaasti pienentynyt elintarvikkeissa teollisten käsittelyjen seurauksena. Koska kohonnut verenpaine on pahin aivohalvauksia sekä sydänsairauksia aiheuttava tekijä, Karppanen päätteli, että vähentämällä ruokien natriumpitoisuutta ja lisäämällä niiden kaliumpitoisuutta aivohalvauksia ja sydäntauteja voitaisiin tehokkaasti vähentää.
FS Marceau (1887)
Palvelus
Ensimmäisen maailmansodan puhjettua alus muutettiin kelluvaksi työpajaksi torpedoveneiden ja sukellusveneiden tueksi. Alus oli alun perin sijoitettuna Maltalle, josta se siirrettiin Korfulle ja edelleen vuonna 1918 Bizerteen. Se poistettiin alusluettelosta 1. lokakuuta 1920 ja se myytiin vuonna 1921 toulonilaiselle yritykselle romutettavaksi. Hinattaessa alusta Touloniin puhkesi myrsky ja alus ajautui karille Bizerten edustalla.
Enzo Maresca
Ura
Maresca purki sopimuksensa joukkueen kanssa elokuussa 2010, ja harjoitteli tämän jälkeen muun muassa vanhan seuransa Fiorentinan kanssa pitääkseen yllä pelikuntoaan. 7. joulukuuta 2010 espanjalaisseura Málaga ilmoitti tehneensä kaksivuotisen sopimuksen hänen kanssaan.
Heikki Karppanen
Terveellisten suolojen keksiminen ja kehittäminen
Pohtiessaan ja kehitellessään ratkaisuja suolan aiheuttamiin ongelmiin, Karppanen totesi, että kun ihmiset ovat tottuneet suolaiseen makuun, hyväksi koetusta mausta luopuminen on vaikeaa ja useimmille mahdotonta. Teollisuudessa suolan vettä elintarvikkeisiin sitova kyky on tuotteiden maun lisäksi muodostunut hyvin tärkeäksi. Ratkaisuksi Karppanen keksi suolakoostumuksen muuttamisen sellaiseksi, että sitä käyttämällä verenpainetta kohottavaa natriumia saadaan vähemmän ja verenpainetta alentavaa kaliumia enemmän.
Enzo Maresca
Saavutukset
Juventus:
Heikki Karppanen
Terveellisten suolojen keksiminen ja kehittäminen
Patentoidun keksinnön ja kehitystyön tuloksena kauppoihin tuli vuonna 1979 Mineraalisuola-niminen tuote. Myöhemmin ensimmäisen keksinnön mukaisesti hiukan muutettua koostumusta on käytetty Seltin-nimellä myytävässä suolatuotteessa.
Karppasen keksinnön yllättävyys oli se, että pahanmakuisen kaliumsuolan maku suurelta osin hävisi, kun hän lisäsi seokseen magnesiumsuolaa eli toista terveellistä, mutta pahanmakuista ravintoainetta.
Elintarviketeollisuus ei kuitenkaan ole ottanut Karppasen ensimmäistä suolakeksintöä käyttöön, koska teollisuuden mukaan se aiheuttaa tuotteisiin jonkin verran vierasta makua.
Vuonna 1983 Heikki Karppanen teki ja patentoi uuden suolakeksinnön, joka hävitti epämiellyttävän maun ja korjasi kalium- ja magnesiumpitoisen suolan tavallisen suolan makuiseksi.
Tämän uuden keksinnön mukainen suola tuli jatkokehittelyn ja lääketieteellisten tutkimusten jälkeen kauppoihin vuonna 1986 nimellä Pansuola. Myös elintarviketeollisuus on hyväksynyt tämän tuotteen käyttöön, mutta teollisuus on kuitenkin pitäytynyt valtaosin tavallisen suolan käytössä sen erittäin halvan hinnan takia.
GOOD SALT
Terveellinen GOOD SALT -niminen kivennäissuola on uusin Karppasen keksintöihin perustuva kaupallistettu tuote. Sen Karppanen on kehittänyt yhteistyössä singaporelaisen IMI Lifestyle Productsin kanssa. GOOD SALT on saatavilla myös Yhdysvalloissa.
Verenpainetta ja kolesterolia alentava MultiBene-keksintö
Eräs Heikki Karppasen patentoiduista keksinnöistä on kohonnutta verenpainetta ja kolesterolia alentava MultiBene-nimellä tunnettu elintarvikekoostumus. Merkittävin tämän keksinnön käyttäjä on maailman suurin elintarvikkeiden valmistaja Nestlé, jonka OMEGA Acticol valmistetaan MultiBene-keksinnön mukaisesti.
Yksityiselämä
Heikki Karppanen on ollut naimisissa vuodesta 1969. Hän on kahden lapsen isä ja neljän lapsen isoisä.
Karppasen harrastuksia ovat tennis, kalastus, matkailu ja puutarhanhoito. Nuorena hän harrasti muun muassa kilpahiihtoa.
Matej Beňuš
Matej Beňuš (s. 2. lokakuuta 1987 Bratislava, Tšekkoslovakia) on slovakialainen koskimelonnan maailmanmestari ja olympiamitalisti.
Hän otti Rion olympialaisissa 2016 hopeaa kanadalaisyksikön henkilökohtaisesta kilpailusta, saavuttaen uransa ensimmäisen olympiamitalin.
Ura
Maailmanmestaruuskilpailuissakin hän on saanut monia kultamitaleita, joista kaikki joukkuekilpailussa. Ensimmäisen henkilökohtaisen MM-mitalinsa hän sai vuosi kotoisten EM-kisojen jälkeen niin ikään Bratislavassa vuonna 2011, meloen pronssia. Riossa 2016 hän sai olympiahopeaa, ja uransa viidennen henkilökohtaisen arvokisamitalin. Hän saavutti koskisyöksyssä MM-hopeaa Paussa 2017.
Tunnustukset
Lähde:
Mustavuoren suojelualue
thumb|Pähkinäpensaita lehdossa. thumb|Vanha tykkitie. Mustavuori (viralliselta nimeltään Mustavuoren lehto ja Östersundomin lintuvedet) on Natura-luonnonsuojelualue (FI0100065) Itä-Helsingissä lähellä Vuosaaren satamaa. Viereisen Porvarinlahden kanssa alue muodostaa Natura 2000 -alueen.
Mustavuori on pääkaupunkiseudun arvokkain lehtoalue. Erikoisuutena alueella on ensimmäisen maailmansodan aikaisia Krepost Sveaborgin linnoitusrakennelmia, kuten tykkiteitä.
Alueen pinta-ala on 36,6 hehtaaria, josta vettä on 0,13 hehtaaria. Alueen omistaa Helsingin kaupunki. Alueen pohjoisosa, joka ennen vuoden 2009 alkua kuului Vantaaseen, kuuluu valtakunnalliseen lehtojensuojeluohjelmaan.
Alueen eteläosassa on sekametsässä lehtomaisia kangasmetsäkaistaleita sekä avokallioita ja kitukasvuisia kalliomänniköitä. Keväällä lehtokaistaleet täyttyvät harvinaisen keltavuokon ja kevätlinnunherneen kukista.
Aiheesta muualla
60.23369°N, 25.14155°W
Saapasjalkakissa (vuoden 2011 elokuva)
Saapasjalkakissa (Puss in Boots) on Dreamworksin animaatioelokuva, jonka päähenkilönä nähdään Shrek-elokuvasarjasta tuttu Saapasjalkakissa. Elokuva kertoo Saapasjalkakissan menneisyydestä, ja siitä, kuinka hän yrittää saada haltuunsa kultamunia munivan hanhen ystäviensä Tyyris Aleksanteri Tyllerön sekä Kitty Pehmotassun kanssa.
Tarina sijoittuu aikaan, jolloin Saapasjalkakissa ei ollut vielä tavannut Shrekiä.
Mount Whitney
Mount Whitney on Sierra Nevadan vuorijonossa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa, sijaitseva vuori. Se on Yhdysvaltojen korkein vuori Alaskan ulkopuolella. Vuori nimettiin yhdysvaltalaisen geologin, Josiah Whitneyn, mukaan.
Ensimmäisenä vuoren valloittivat kalifornialaiset kalastajat Charles Begole, A. H. Johnson ja John Lucas vuonna 1873.
Lihaton lokakuu
Lihaton lokakuu on ensimmäisen kerran lokakuussa 2013 ja sen jälkeen vuosittain järjestetty kampanja, joka kannustaa ihmisiä lopettamaan kuukauden ajaksi lihansyönnin tai vähentämään sitä merkittävästi. Kampanja sai alkunsa, kun Docventures-televisio-ohjelman studiovieras Leo Stranius haastoi Riku Rantalan kuukauden lihattomaan ruokavalioon.
Eläinsuojeluliitto Animalia myönsi Docventuresin Riku Rantalalle ja Tuomas Milonoffille Pro Animalia -palkinnon Lihaton lokakuu -kampanjan aloittamisesta. Järjestö kiitti Rantalaa ja Milonoffia siitä, että he olivat herättäneet keskustelua eläinten tehotuotannosta. Animalian mukaan kampanja oli saanut monet miettimään suhdettaan eläintuotantoon sekä tutustumaan kasvisperäisiin ruokavaihtoehtoihin.
Tilastojen mukaan suomalainen söi vuonna 2012 keskimäärin 78 kiloa lihaa, jonka tuotantoon kuluu 550 000 litraa vettä. Keskiverto suomalainen säästäisi kuukauden lihattomalla ruokavaliolla 6,5 kiloa lihaa ja 45 500 litraa vettä. Suomalainen syö keskimäärin yli 200 grammaa lihaa päivässä, kun syöpäjärjestöjen mukaan lihaa saisi syödä korkeintaan 300 grammaa viikossa.
Juan Carlos Higuero
Juan Carlos Higuero (s. 3. elokuuta 1978) on espanjalainen kestävyysjuoksija, päämatkanaan 1 500 metrin juoksu.
Sydneyn 2000 olympialaisissa Higuero sijoittui 1 500 metrillä kahdeksanneksi. Ensimmäisen arvokisamitalinsa hän saavutti sisäratojen EM-kilpailuissa 2002 sijoittuessaan hopealle 1 500 metrillä. Tämän saavutuksen hän toisti kolme vuotta myöhemmin. Göteborgin EM-kisoissa 2006 Higuero voitti pronssia 1 500 metrillä ja 5 000 metrillä. Sisäratojen EM-kilpailuissa 2007 hän voitti kultaa ja sisäratojen MM-kilpailuissa 2008 pronssia 1 500 metrillä. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui 1 500 metrillä neljänneksi. Sisäratojen EM-kilpailuissa 2011 hän oli 1 500 metrillä kuudes. Göteborgin EM-hallikilpailuissa 2013 hän sijoittui 3 000 metrillä toiseksi.
Sunnylven
pienoiskuva|200px|Sunnylvenin kirkko Sunnylven on entinen Norjan kunta Møren ja Romsdalin läänissä. Se perustettiin vuonna 1837 ja yhdistettiin vuonna 1965 Strandan kuntaan. Yhdistymishetkellä Sunnylvenissä oli 1221 asukasta ja sen pinta-ala oli 570 neliökilometriä.
Bhubaneswar
Bhubaneswar on Odishan osavaltion pääkaupunki Intiassa. Kaupungilla on pitkä historia, se oli jo antiikin ajalla Kalingan valtakunnan pääkaupunki. Bhubaneswarista tuli Orissan osavaltion pääkaupunki 1948, vuosi Intian itsenäistymisen jälkeen. Kaupungissa asui 885 363 ihmistä vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan.
Kaupungin lempinimi on temppelikaupunki, koska kaupungissa on sadoittain erilaisia temppeleitä; arviot temppeleiden määrästä vaihtelevat 500–700 välillä.
Vuonna 2013 trooppinen sykloni Phailin aiheutti laajoja tuhoja, ja Bhubaneswarissa satoi 130 millimetriä vuorokaudessa.
Biju Patnaikin lentoasema kaupungin lähellä on osavaltion tärkein lentoasema. Usealla intialaisella lentoyhtiöllä on säännöllisiä maan sisäisiä reittilentoja asemalta.
Aiheesta muualla
thumb|left|200px|Hahmo [[Lingarajin temppelin seinustalla]]
Unelmien poikamiestyttö
Unelmien poikamiestyttö on yhdysvaltalaisen tosi-tv-sarjan Unelmien poikamies spin-off-sarja. Konsepti on sarjoissa sama: Mies/nainen tapaa kerralla 25 vapaata naista/miestä, tapailee heitä ja pudottaa aina ruususeremoniassa tietyn määrän naisia/miehiä pois. Lopussa mies/nainen valitsee kahdesta viimeisestä naisesta/miehestä sen, jonka kanssa hän haluaa mennä kihloihin tai jatkaa suhdetta ilman kihlausta. Sarja debytoi tammikuussa 2003 ABC:lla Yhdysvalloissa. Sarjaa ei esitetty 2005–2008 välisenä aikana.
1. tuotantokausi (2003)
Trista Rehn, Unelmien poikamies-sarjan ensimmäisellä kaudella toiseksi tullut, valitsi Ryan Shutterin ja kauden päätösjakso oli yksi tosi-tv:n historian katsotuimmista ohjelmista. Pari meni naimisiin ja nyt heillä on kaksi yhteistä lasta; heinäkuussa 2007 syntynyt poika, Maxwell Alston ja huhtikuussa 2009 syntynyt tytär, Blakesley Grace. Perhe asuu Vailissa, Coloradon osavaltiossa, jossa Trista työskentelee laukkusuunnittelijana ja Ryan palomiehenä.
2. tuotantokausi (2004)
Meredith Phillips, joka osallistui Unelmien poikamieheen neljännellä kaudella, valitsi Ian McKeen. Pari kuitenkin päätti suhteensa helmikuussa 2005.
4. tuotantokausi (2008)
DeAnna Pappas, joka esiintyi aluksi Unelmien poikamiehen 11. kaudella ja jonka silloinen poikamies Brad Womack torjui, valitsi Jesse Csincsakin ja torjui Jason Mesnickin. Heidän oli määrä mennä naimisiin 9. toukokuuta 2009, mutta pari erosi marraskuussa 2008. Pappas teki yllätyspaluun Unelmien poikamiehen 13. tuotantokaudelle, jossa Jason Mesnick etsii elämänsä rakkautta. DeAnna Pappas on nykyään naimisissa Stephen Staglianon kanssa, jonka veli Michael oli mukana kilpailemassa Jillianin suosiosta Unelmien poikamiestytön 5.tuotantokaudella.
5. tuotantokausi (2009)
Jillian Harris, jonka poikamies Jason Mesnick torjui Unelmien poikamiehen 13. kaudella, oli viides poikamiestyttö. Hän on myös ensimmäinen kanadalainen poikamiestyttö. Viidennen kauden ensi-ilta oli 18 toukokuuta 2009 ja kauden finaalissa Ed Swiderski kosi Jilliania. Kauden kilpailija Jake Pavelka valittiin seuraavaksi Unelmien poikamieheksi. Jillian ja Ed erosivat kesällä 2010.
6. tuotantokausi (2010)
Ali Fedotowskysta, joka osallistui Unelmien poikamiehen 14. tuotantokaudelle, tuli kuudes poikamiestyttö. Sarja alkaa toukokuussa 2010. ja uudet jaksot alkavat 2013. Ali oli todella ihana tyttö mutta sitten hän joutui valitsemaan työnsä ja Jaken väliltä, mutta hän välitsi työnsä.
7. tuotantokausi (2011)
Ashley Hebert osallistui Brad Womack'n toiselle kaudelle ja tuli kolmanneksi. Hän oli seitsemännen kauden poikamiestyttö. Hebert antoi viimeisen ruusun J.P. Rosenbaumille ja he ovat kihloissa. Häät olivat keväällä 2012. Nyt heillä on yhteinen poika.
Loisto (merenkulku)
Loisto on navigoinnin avuksi tarkoitetulla valolaitteella varustetun, kiinteän merenkulun turvalaitteen yleisnimitys.
Esimerkiksi valotunnus Q(4)WRG.6s tarkoittaa ryhmäpikavilkkua, jossa neljän välähdyksen ryhmä toistuu kuuden sekunnin jaksoissa, ja loisto näyttää valkoista, punaista ja vihreää valoa eri suuntiin. Pikavilkku tarkoittaa vilkkuvaloa, jonka toistotiheys on tavallisesti joko 50 tai 60 välähdystä minuutissa.
Päivällä loistot toimivat paikannuksen apuna kummeleiden tapaan, ja ne havaitaan rakenteensa, esimerkiksi sektoriloistot useimmiten valkoisen loistokojunsa perusteella.
Sektoriloisto
Sektoriloisto on kiinteä merenkulun turvalaite, joka näyttää eriväristä rytmitettyä jaksoittaista valoa eri suuntiin. Valosektorien välissä voi olla pimennettyjä sektoreita. Valon väri opastaa merenkulkijaa kohti turvallista vesialuetta. Yleensä sektoriloisto näyttää valkoista valoa kulkukelpoiseen suuntaan. Mereltä katsottuna valkoisen sektorin vasemmalla puolella on punainen ja oikealla puolella vihreä valosektori.
Sektoriloisto on sijoitettu kulkuväylän varrelle yleensä niin, että sitä käytetään kohtiajoon loiston ohjaamalla väyläosuudella. Sen valosektorit on suunnattu niin, että alus on valkoisessa sektorissa niin kauan kuin se pysyy turvallisella väyläalueella. Aluksesta katsottuna sektoriloiston valon väri muuttuu vihreäksi, jos alus loistoa lähestyessään ajautuu väylältä liiaksi oikealle, tai punaiseksi, mikäli alus harhautuu liikaa vasemmalle.
Sektoriloiston erikoissovellus on suuntaloisto, jossa on vain yksi, yleensä valkoinen valosektori. Se on kohtiajoon tarkoitettu loisto, joka ei ole linjassa minkään muun loiston kanssa.
Linjaloisto
Linjaloisto on valolaitteella varustettu linjamerkki, joka yhdessä toisen linjamerkin kanssa osoittaa väylälinjan sijainnin. Linjamerkin päivämerkkinä toimii yleensä linjataulu. Saman linjan merkkejä kutsutaan nimikkeillä alempi ja ylempi. Alempi linjamerkki sijaitsee väylältä katsottuna lähempänä ja se on vedenpintaan nähden alempana. Alus on väylällä silloin kun linjamerkit näkyvät aluksesta katsottuna olevan päällekkäin.
Linjaloistoissa käytetään ensisijaisesti valkoista valoa, mutta toisinaan myös oranssia valoa. Suomessa alemman linjaloiston valotunnus on yleensä pikavilkku (Q) ja ylemmän kestovilkkuvalo (LFl), toisin sanoen alemman valon rytmi on huomattavasti nopeampi ja välähdykset lyhyempiä kuin ylemmän valon.
Päiväloisto on linjamerkki, joka on varustettu erityisen voimakkaalla, päivällä näkyvällä valolla. Yöllä on yleensä käytössä toinen, valovoimaltaan heikompi valo. Valon voimakkuus voi lisäksi olla porrastettu ulkoisten valaistusolosuhteiden mukaan.
Majakka
Majakka on kooltaan huomattavan, valaistun kiinteän merenkulun turvalaitteen yleisnimitys. Majakat helpottavat avomerellä kulkevien laivojen navigointia ja varoittavat niitä ajautumasta liian lähelle rannikkoa. Ne myös varoittavat karikoista ja voivat opastaa saariston sisään vievien väylien alkuun.
Merimajakka on kooltaan tai valovoimaltaan huomattava majakka, joka usein on ensimmäisenä merkkinä väylän ulkosuulla. Se voi sijaita myös yksittäisenä merkkinä avomerellä kaukana varsinaisista väylistä. Se voi olla varustettu erivärisillä valosektoreilla.
Useimmissa vanhoissa majakoissa ei käytetä värillisiä valosektoreita, vaan ainoastaan yhtä tai yleensä korkeintaan kahta laajaa valkoista sektoria. Yleinen on myös ympäri koko näköpiirin (0°–360°) näkyvä valkoinen vilkkuvalo. Värillisten sektoreiden puute juontaa juurensa majakoiden tarkoituksesta, sillä niillä yleensä pyritään varoittamaan maan tai vaarallisten kohteiden läheisyydestä eikä ohjaamaan turvalliselle väylälle.
Muut loistot
Pääloistoksi kutsutaan majakan tai muun loiston päävaloa. Lisäloisto on loisto, joka on rakennettu esimerkiksi merimajakan yhteyteen tavanomaisen merimajakkavalon lisäksi. Se osoittaa yleensä erillistä kulkuväylää.
Apuloisto on väylän sivussa navigoinnin apuna, esimerkiksi ristisuuntimien ottamiseen tai käännöksen alkamisen merkkinä, eikä ole tarkoitettu kohtiajoon. Apuloistot noudattavat tavallisesti Kansainvälisen majakkaliiton IALA:n viitoitusjärjestelmän mukaisia tunnuksia.
Kalastusloisto on kalastuskäyttöön tarkoitettu loisto, esimerkiksi linjaloisto tai sektoriloisto. Se sytytetään useimmiten vain tarvittaessa kun kalastajat ovat merellä, ja se on yleensä kunnan tai yksityisen omistama ja ylläpitämä.
Taro Tsujimoto
Taro Tsujimoto oli kuvitteellinen japanilainen jääkiekkoilija, jonka Buffalo Sabres väitti varaavansa NHL:n vuoden 1974 varaustilaisuudessa 11. kierroksella varausnumerolla 183.
Tsujimoton väitettiin aikaisemmin pelanneen Tokyo Katanas -nimisessä joukkueessa. Puolet NHL:n joukkueiden toimitusjohtajista ei edes tiennyt, että Japanissa oli jääkiekkoliiga, vaan maata pidettiin baseball-maana. Toisaalta edes baseball-seurat eivät tarkkailleet japanilaisia pelaajia. Varaustilaisuuden jälkeen tiedotusvälineet uutisoivat tapahtuneesta. Muun muassa arvostettu kiekkolehti The Hockey News julkaisi Tsujimoton nimen muiden varattujen yhteydessä.
Vasta viikkojen päästä kävi ilmi, että Sabresin omalaatuinen General Manager Punch Imlach oli keksinyt Tsujimoton koko olemassaolon. Imlach oli kaivanut Taro Tsujimoto -nimisen miehen Buffalon alueen puhelinluettelosta, kyseessä oli ilmeisesti japanilaisen ravintolan kokki. Edes Tokyo Katanas -nimistä joukkueetta ei ole, vaan Buffalon joukkueen nimessä oleva sana sabre 'sapeli' ja katana ovat molemmat miekkoja. Imlach teki varauksen mielenilmauksena liian pitkäksi venyneelle varaustilaisuudelle. Varaus mitätöitiin, mutta vasta 15 vuotta myöhemmin NHL muutti vuoden 1974 varausilastoihinsa 183. varauksen kohdalle tekstin invalid claim 'viallinen varaus'. Buffalo Sabres kuitenkin kunnioittaa Imlachin omituisuutta, ja seuran omissa tilastoissa, muun muassa mediaoppaassa Tsujimoton nimi on edelleen.
Poimuvatukka
Poimuvatukka (Rubus plicatus) on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon, vatukoiden (Rubus) sukuun kuuluva kasvilaji. Laji on yksi apomiktisten karhunvatukoiden lajikompleksiin kuuluvista pikkulajeista.
Poimuvatukka on puolipensas, joka voi kasvaa noin yhdestä kahteen metriä korkeaksi. Sen varret ovat piikkisiä. Piikit ovat noin 5 mm pitkiä, leveätyvisiä ja suoria tai kaarevia. Vuosikasvaimet ovat kasvutavaltaan pystyjä tai kaarevasti kohenevia sekä täysin kaljuja. Poimuvatukan kukat ovat 1–2 cm leveitä. Kukkien verholehdet ovat vihreitä ja valkoreunaisia. Terälehdet ovat useimmiten vaaleanpunaisia. Poimuvatukka kukkii tavallisesti heinäkuussa. Hedelmät ovat suuria ja kiiltävänmustia.
Poimuvatukkaa tavataan laajalti Euroopassa kylmimpiä ja lämpimimpiä alueita lukuun ottamatta. Levinneisyysalue ulottuu etelässä Ranskan keskiosista Romaniaan ja pohjoisessa Irlannista ja Isosta-Britanniasta Etelä-Ruotsiin ja Puolaan.
Valtteri Tynkkynen
Perttu Valtteri Tynkkynen (s. 6. huhtikuuta 1971 Laukaa) on suomalainen muusikko ja tuottaja. Hän tuli tunnetuksi vuosina 1987–2009 toimineen YUP-yhtyeen basistina, taustalaulajana ja lauluntekijänä. Vuodesta 2012 Tynkkynen on soittanut Timo Rautiainen & Neljäs Sektori -yhtyeessä.
YUP:n ohella Tynkkynen toimi Lataamon laulajien kitaristina, Rock Cadillacin basistina ja Teatteri Eurooppa 4 -teatterin orkesterissa. Tynkkynen on toiminut myös eri artistien ja yhtyeiden tuottajana 2000-luvun alusta alkaen. Hän tuotti YUP:n viimeisimmän albumin Vapauden kaupungit ja Maria Lundin albumin Ajan sävel vuonna 2008, mistä hän oli sittemmin ehdolla vuoden tuottajan Emma-palkinnon saajaksi vuonna 2009. Vuonna 2010 hän oli soittajana, lauluntekijänä ja tuottajana Timo Rautiaisen kolmannella sooloalbumilla En oo keittäny enkä myyny. Yhteistyö Rautiaisen kanssa laajeni vuonna 2012 Timo Rautianen & Neljäs Sektori -yhtyeeksi.
Simo Kokko
Simo Kokko (s. 21. syyskuuta 1963 Helsinki) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Valtteri Tynkkynen
Tynkkynen on työskennellyt myös muun muassa tiskijukkana ja nuoriso-ohjaajana. Hän on opiskellut kontrabasson soittoa.
Simo Kokko
Keskikentällä pelannut Kokko edusti urallaan mestaruussarjassa Helsingin Jalkapalloklubia 1983–1985 ja 1. divisioonassa FC Honkaa 1980–1982 sekä Finnairin Palloilijoita 1986. Hän voitti HJK:ssa Suomen mestaruuden 1985 ja Suomen Cupin 1984. Kaikkiaan Kokko pelasi kolmen pääsarjakauden aikana 40 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. 1. divisioonan otteluita hänelle kertyi 67.
Valtteri Tynkkynen
Yksityiselämä
Tynkkynen oli vuodet 2010-2018 avoliitossa Maria Lundin kanssa. Pariskunnalla on kaksi lasta. Vuonna 2011 syntynyt poika ja 2015 syntynyt tyttö.
Simo Kokko
Kokko pelasi maajoukkueessa kaksi maaottelua vuonna 1983.
Valtteri Tynkkynen
Tekniikka
Bassot:
Painajainen Elm Streetillä 2 – Freddyn kosto
Toisin kuin edeltäjänsä, elokuva sai ilmestyessään huomattavasti ristiriitaisemman vastaanoton, eikä se myöskään lipputulollisesti tuottanut läheskään hyvin edeltäjään nähden, mutta vuosia myöhemmin elokuvalle alkoi hiljattain kehittyä kulttimaine ja sen homoeroottista teemaa ovat ihmiset alkaneet tarkastella täysin uusin silmin.
Juoni
Elm streetille muuttaa uusi asukas nimeltä Jesse (Mark Patton). Hän sattuu muuttamaan samaan taloon, missä edellisosan Nancy Thompson oli asunut. Öisin Jesse näkee unia Freddystä (Robert Englund) ja lopultakin huomaa, että Freddy käyttää Jessen kehoa hyväkseen.
Tuotanto
Elokuvasarjan viidennen osan, Painajaisten lapsen ideoinut ja käsikirjoittanut Leslie Bohem lähestyi Freddyn koston suunnitteluvaiheessa idealla hyödyntää tarinassa raskautta ja hengen riivausta teemoina eräänlaisena kunnianosoituksena Roman Polanskin vuoden 1968 elokuvalle Rosemaryn painajainen; näistä vain hengen riivaamista käsittävää ideaa päätettiin käyttää ja raskausteemaa hyödynnettiin vasta viidennessä elokuvassa. Lopulta Freddyn koston käsikirjoituksen laati David Chaskin. Tuottaja Robert Shaye yritti tarjota ensimmäisen elokuvan ohjanneelle Wes Cravenille mahdollisuuden ohjata jatko-osakin, mutta Craven torjui tarjouksen pidettyään elokuvan käsikirjoitusta liian ongelmallisena.
Ederson Moraes
Ederson Santana de Moraes (s. 17. elokuuta 1993 Osasco), tunnetaan yleisesti vain nimellä Ederson, on brasilialainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Manchester Cityä ja Brasilian maajoukkuetta.
Seurajoukkueura
Ederson aloitti uransa São Paulossa vuonna 2008, kunnes liittyi vuotta myöhemmin portugalilaiseen Benficaan, jossa hän vietti kaksi kautta junioripelaajana. Vuonna 2012 hän siirtyi Ribeirãosta Rio Aveen, jossa pelasi 37 Primeira Ligan ja kaksi Eurooppa-liigan ottelua. Hän liittyi uudelleen Benficaan vuonna 2015 pelaten ensin reservijoukkueessa ennen debyyttiään ykkösjoukkueessa maaliskuussa vuonna 2016. Benficassa hän voitti Portugalin pääsarjamestaruuden kahdesti (2016, 2017), ja Portugalin cupin (2017) sekä Liigacupin (2016) kerran. Hän pelasi seurassa kaikkiaan 37 Portugalin pääsarjaottelua sekä kymmenen Mestarien liigan ottelua.
Ederson siirtyi englantilaisen Manchester Cityn riveihin 35 miljoonan punnan siirtosummalla kesäkuussa 2017. Hän voitti tulokaskaudellaan Valioliigan mestaruuden pelattuaan kahta vaille seuran kaikki pääsarjaottelut. Mestarien liigassa hän pelasi yhdeksän ottelua. Kaudella 2018−2019 City voitti kansallisen triplamestaruuden, ja Ederson pelasi kaikki 38 valioliigaottelua, kaikki FA cupin ottelut sekä liigacupin finaalin. Hänet valittiin Valioliigan kauden joukkueeseen. Mestarien liigassa hän pelasi Cityn kaikki kymmenen ottelua.
Ederson pelasi kaudella 2019–2020 Valioliigassa 35 ottelua, joista 16:ssa piti vastustajan maaleitta voittaen Golden Glove -palkinnon. Mestarien liigassa hän pelasi kahdeksan ottelua. Hän sai Golden Glove -palkinnon myös kaudella 2020–2021 pelattuaan jälleen eniten nollapelejä liigassa, tällä kertaa 19 pelaamissaan 36 ottelussa Cityn voittaessa liigamestaruuden. Hänet nimettiin myös sarjan tähdistöjoukkueeseen. Mestarien liigassa hän pelasi 12 ottelua, myös tappiollisen finaalin, ja päästi kaikkiaan viisi maalia.
Ederson piti kaudella 2021–2022 pelaamissaan 37 valioliigaottelussa maalinsa puhtaana 20 ottelussa, millä hän jakoi Golden Glove -palkinnon Liverpoolin Alissonin kanssa Cityn voittaessa liigamestaruuden. Mestarien liigassa pelaamissaan 11 ottelussa hän päästi 14 maalia. Kaudella 2022–2023 City voitti triplamestaruuden. Ederson pelasi Valioliigassa 35 ottelua, joissa 11:ssä hän piti vastustajan maaleitta. Mestarien liigan 11 ottelussa hän päästi vain neljä maalia ja pelasi seitsemän nollapeliä finaali mukaan lukien. FA Cupin voittajajoukkueessa hän pelasi yhden puoliajan viidennen kierroksen ottelussa.
Maajoukkueura
Ederson pelasi viisi ottelua Brasilian alle 23-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa. Brasilian A-maajoukkueeseen hänet valittiin ensimmäisen kerran MM-karsintaotteluun Uruguayta vastaan maaliskuussa 2017. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi MM-karsintapelissä Chileä vastaan saman vuoden lokakuussa. Hän kuului Brasilian joukkueeseen MM-kilpailuissa 2018, muttei päässyt pelaamaan. Hän ei päässyt kentälle myöskään Brasilian voittaessa Copa Américan 2019. Hän pelasi neljä ottelua, mukaan lukien tappiollisen finaalin, Copa Américassa 2021. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi alkulohko-ottelun Kamerunia vastaan.
LÉ Fola
LÉ Fola (viirinumero CM12) oli Irlannin laivaston ulkovartiolaiva, joka oli valmistunut Britannian kuninkaallisen laivaston Ton-luokan miinanraivaajana HMS Blaxton.
Valmistus
Alus tilattiin Woolstonista john I. Thornycroft and Companyltä, missä köli laskettiin 17. kesäkuuta 1954. Se laskettiin vesille 21. kesäkuuta 1955 nimellä HMS Blaxton ja valmistui 24. huhtikuuta 1956. Alus otettiin palvelukseen Britannian kuninkaallisessa laivastossa 23. toukokuuta 1956.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus määrättiin Harwichiin 105. raivaajalaivueeseen, johon se liittyi 26. toukokuuta. Alus lähti 25. elokuuta laivueen mukana Maltalle, jonne se saapui 2. syyskuuta. Alus oli itäisellä Välimerellä 31. lokakuuta - 14. marraskuuta, jona aikana se osallistui operaatio Musketeeriin. Alus osallistui 8. joulukuuta alkaen tammikuun puoliväliin 1957 Kyproksen rannikkoalueiden valvontaan.
Alus lähti 31. tammikuuta Portsmouthiin, jonne se saapui 10. helmikuuta. Alus poistettiin 11. helmikuuta palveluksesta siirrettäessä telakalle, missä sen propulsiojärjestelmä piti päivittää. Työ jäi kuitenkin kesken ja alus sijoitettiin 1958 Hythen reserviin, missä se oli vuoteen 1964. Alus hinattiin huhtikuussa 1966 Singaporeen, missä se sijoitettiin reserviin. Se hinattiin huhtikuussa 1967 Gibraltarille, missä se oli edelleen reservissä.
Gibraltarilla ollut alus myytiin helmikuussa 1971 Irlannin laivastolle, joka otti aluksen palvelukseen 23. helmikuuta 1971 ensimmäisenä päällikkönään J. Deasy. Se nimettiin legendaarisen Tuatha Dé Danannin kuningattaren Folan mukaan.
Alus lähti 20. maaliskuuta sisaraluksen LÉ Banban kanssa Välimereltä kohti Irlantia, mutta ne joutuivat hakeutumaan myrskyltä suojaan Lissaboniin. Alukset saapuivat lopulta 29. maaliskuuta Irlantiin. Se myytiin romutettavaksi Espanjaan 1987.
David Lander
David L. Landau eli Lander (22. kesäkuuta 1947 Brooklyn, New York – 4. joulukuuta 2020 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet muistetaan parhaiten vuosina 1976–1982 näytetyn Laverne and Shirley -sarjan Squiggynä.
Lander on nähty lisäksi muun muassa Pulmusissa ja Bob Newhartin show’ssa. Hän sairastui vuonna 1984 MS-tautiin, mutta puhui asiasta julkisuudessa vasta viisitoista vuotta myöhemmin; hän on nykyisin National Multiple Sclerosis Societyn hyvän tahdon lähettiläs ja julkaissut kyseisen sairauden kanssa elämistä käsittelevän kirjan Fall Down Laughing (How Squiggy Caught Multiple Sclerosis and Didn't Tell Nobody) (2002).
Lander oli Michael McKeanin opiskelutoveri Carnegie Mellon -yliopistossa. Hän oli vuosina 1971–1978 naimisissa Thea Poolen kanssa, mutta erosi ja solmi 10. maaliskuuta 1979 uuden avioliiton Kathy Fieldsin kanssa. Landerilla on yksi lapsi. Hänet tunnetaan television ohella elokuvista ja jopa ääninäyttelijänä.
Lander kuoli MS-taudin komplikaatioihin 73-vuotiaana Cedars-Sinai Medical Centerissä Los Angelesissa 4. joulukuuta 2020.