cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rhizenia
Patéla Priniáksessa
Kukkulalta on löydetty lukuisia arkaaisten talojen perustuksia. Kukkulan lounaisosassa temppelien länsipuolella on neliskulmaisen oletettavasti hellenistisellä kaudella noin 100-luvulla eaa. rakennetun linnoituksen jäänteet. Sen koko on noin 40 × 36 metriä, ja sen kulmissa on neliskulmaiset tornit. Sen rakentamisessa on käytetty uudelleen varhaisempia hautakiviä, joista on löydetty piirtokirjoituksia.
Kukkulan itäosasta on löydetty niin kutsutun Käärmejumalattaren pyhäkkö. Tämän kultti vaikuttaa säilyneen paikalla subminolaiselta kaudelta arkaaiselle kaudelle saakka. Läheltä on löydetty lukuisia votiivilahjoiksi jätettyjä terrakottaesineitä, kuten Käärmejumalatarta esittäviä pienoispatsaita, sekä vaaseja.
Patélan läheltä Siderospiliásta on löydetty protogeometrisen kauden aikaisia tholos-hautoja sekä geometrisen kauden aikaisia polttohautoja. Kaupungin paikan läheltä on löydetty hautoja myös niinkin myöhäiseltä ajalta kuin ensimmäiseltä vuosisadalta jaa.
Apesokárissa
Kaupungin toiselta ehdotetulta sijaintipaikalta Apesokárista on tehty joitakin pintalöytöjä klassiselta ja hellenistiseltä kaudelta.
Hotline Miami
Hotline Miami on Dennaton Gamesin kehittämä ylhäältä päin kuvattu 2D-toimintapeli, jonka Devolver Digital julkaisi Microsoft Windowsille lokakuussa 2012. Dennaton Gamesin muodostavat Jonatan Söderström ja Dennis Wedin. Peli yhdistelee hiiviskelyä, äärimmäistä väkivaltaa ja surrealistista tarinankerrontaa 1980-luvun kulttuurista vaikutteita saaneeseen ääniraitaan ja visuaaliseen ilmeeseen. Kehittäjät ovat maininneet suureksi inspiraation lähteeksi Nicolas Winding Refnin neo-noir-rikoselokuvan Drive, ohjaajaa kiitetään lopputeksteissä.
Pelaaminen
Hotline Miami jakaantuu kappaleisiin, jotka puolestaan jakaantuvat tasoihin. Jokaisen kappaleen alussa nimetön päähahmo herää asunnossaan ja kuuntelee puhelinvastaajaansa tulleen kryptisen viestin. Viesteissä hänelle annetaan tehtäväksi jokin mielivaltainen askare tietyssä paikassa; viestit ovat metaforia sille, että pelaajan tulee tappaa jokainen kohteessa oleva henkilö. Ennen tehtävän aloittamista pelaaja valitsee puettavaksi yhden eläinnaamarin, joista jokainen antaa jonkin edun tai rajoitteen pelaamiseen. Jokaisessa tehtävässä pelaaja kulkee rakennuksessa tavoitteenaan tappaa jokainen paikalla oleva henkilö. Toisinaan pelaajan täytyy myös kohdata erillinen loppuvastus tai löytää avaimia tai muita tärkeitä esineitä tason läpäisemiseksi. Pelaajalla on saatavilla laaja valikoima erilaisia tuli- ja lähitaisteluaseita. Tehtävät voi pelata läpi taktisesti hiiviskellen tai voimalla rynnien. Pelaajan hahmo ei kuitenkaan ole vihollisia vahvempi, joten yksikin virhe on yleensä kuolettava. Vihollisten tekoäly vaihtelee: toisinaan viholliset liikkuvat arvaamattomasti, jolloin pelaajan on vaikea suunnitella reittiään. Pelaaja voi kuitenkin aloittaa tason välittömästi uudelleen kuoltuaan, mikä mahdollistaa pelistrategian nopean hiomisen. Peli arvioi pelaajan suoritusta jokaisen kappaleen lopussa ja antaa pisteitä, jotka avaavat uusia aseita, ja jos tulos on hyvä, myös uusia naamareita.
Vastaanotto
Hotline Miami sai myönteisen vastaanoton kriitikoilta. GameRankingsin laskema arvostelujen keskiarvo pelille on 85,18 % ja MetaCriticin laskema painotettu keskiarvo 86/100.
Jatko-osa
Pelin jatko-osa on nimeltään Hotline Miami 2: Wrong Number, ja se julkaistiin 10. maaliskuuta 2015. Dennis Wedin, joka on toinen pelin kehittäjistä, on sanonut, että kyseessä on sarjan viimeinen peli. Jatko-osa sisältää myös fanien toivoman kenttäeditorin.
Keriya
Keriya (,, pinyinin mukaan Yutian) on piirikunta Sinkiangin uiguurien autonomisella alueella Hotanin prefektuurissa Kiinassa. Kaupungin pinta-ala on 39,1 neliökilometriä ja väkiluku 249 899 (2010) Kaupunki on nykyisin suhteellisen pieni, mutta aikanaan siellä kukoisti Karadongin kaupunki, jonka rauniot sijaitsevat lähistöllä. Kaupungin asukkaat ovat pääosin uiguureja.
Maantiede
thumb|vasen|[[Kaksikyttyräinen kameli|Kameleja Keriyassa.]] Keriya sijaitsee Kunlunvuorten juurella Taklamakanin aavikon reunalla. Sen korkeus merenpinnasta on 1 459 metriä. Keriya on keidasalue, joka saa vetensä Keriyajoesta. Joki virtaa Kunlunvuorilta, jossa se saa vetensä sulavista jäätiköistä ja lumeta. Vielä viimeisen jääkauden aikana 9 700–4 000 vuotta eaa. joki virtasi aina Tarimjoelle saakka, mutta nykyisin se kuivuu aavikolle ennen joelle saapumistaan. Alueella vallitsee ankara mannerilmasto. Heinäkuun keskilämpötila on 25 °C ja tammikuun -6 °C. Keskimääräinen vuosittainen sadanta on vain 50 mm. Aavikoituminen ja vesivarantojen vähäisyys ovat Keriyan nykypäivän ongelmia.
Historia
thumb|vasen|[[Buddhaa esittävä maalaus Karadongista.]] Keriya asutettiin rautakaudella ja ensimmäisellä vuosituhannella eaa. paikalliset aloittivat kastelujärjestelmien rakentamisen, mikä mahdollisti laajempimittaisen maanviljelyksen alueella. 200-luvun eaa. ja ajanlaskun alun välillä Keriyan keitaan pääkaupungiksi muodostui Karadong, joka toimi silkkitien yhtenä etappina. Kaupungista lähti myös tie Taklamanin aavikon läpi. Paikallinen kuningaskunta oli kiinalaisen Han-dynastian alainen, mutta sinne rakennetuista buddhalaisistatemppeleistä voidaan päätellä sen saaneen vaikutteita Gandharan alueelta Intian niemimaalta. Silkkitien kautta kaupunkiin levisi persialaisia, intialaisia, kreikkalaisia, tokaarilaisia ja kiinalaisia taidevaikutteita. Han-dynastian aikaisessa kronikassa Houhanshu Keriya mainitaan nimellä Jumi. 400-luvulla jaa. Keriyajoen juoksu muuttui kaakkoon ja keidasalue siirtyi etelään, mikä päätti Keriyan kukoistuskauden. Marco Polo vieraili alueella vuonna 1275 ja mainitsi sen olevan tunnettu jaspiksestaan, kalsedonistaan ja puuvillasta. Keitaan pääkaupunkia kutsuttiin tuolloin nimellä Pem ja sen asukkaat olivat muslimeja.
Västö
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Keriyan piirikunnan asukasluku oli 249 899. Vuonna 2000 noin 92 % Keriyan asukkaista oli etniseltä taustaltaan uiguureja, mutta Kiinan keskushallinto on kannustanut han-kiinalaisia siirtolaisia asettumaan alueelle esimerkiksi hallinnon virkatehtävien työpaikkojen avulla.
Toyota Voltz
Toyota Voltz on Japanissa myytävä neliovinen, hatchback-mallinen henkilöauto, joka on käytännössä sama auto kuin Pontiac Vibe ja Pohjois-Amerikan markkinoilla myytävä Toyota Matrix – ainoastaan tarrat on muutettu. Voltz valmistetaan Viben tavoin Fremontissa, Kaliforniassa, NUMMI-nimisellä tehtaalla (New United Motor Manufacturing Inc.), joka on General Motorsin ja Toyotan yhteinen hanke. Voltz oli myynnissä vuosina 2002–2004. Voltzista on olemassa myös nelivetoinen versio, josta tehoa on hieman vähennetty, jotta vääntöä on saatu lisää.
Voltzin moottori on sama kuin Toyota Celicassa: 1ZZ-versiossa on VVT-i ja 2ZZ-versiossa VVTL-i.
Moottorivaihtoehdot:
Ruskonarsku
Levinneisyys
Ruskonarskuja elää Etelä-Amerikassa ja Afrikassa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi, mutta kannankehitys on laskeva.
Marc Soler
Marc Soler Giménez (s. 22. marraskuuta 1993 Vilanova y Geltrú, Katalonia) on espanjalainen maantiepyöräilijä. Hän on menestynyt parhaiten etappikilpailuissa ja mäkisessä maastossa ajettaessa. Hän aloitti ammattilaisuransa 2015, ja edusti Movistar Teamia vuoteen 2021 saakka. Kaudesta 2022 hän on kilpaillut UAE Team Emiratesissa.
Ruskonarsku
Ravinto
Ruskonarsku käyttää ravinnokseen pääasiassa kasvinosia, mutta myös eläinperäistä ravintoa. Laji syö erityisesti siemeniä, mutta myös juuria ja muita vesikasvien osia sekä vedessä eläviä selkärangattomia.
Lisääntyminen
Maljamainen pesä rakennetaan kasvinosista ja se sijaitsee vedessä, rantapenkereellä tai vähän matkan päässä vedestä heinien seassa. Pesien on joskus raportoitu sijainneen myös patoseinämissä, vanhoissa muurahaiskarhun koloissa tai muiden vesilintujen vanhoissa pesissä.
Marc Soler
Saavutuksia
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Kruunusillat
Kruunusillat on rakenteilla oleva hanke, joka sisältää kymmenen kilometrin pituisen raitiotieyhteyden Helsingin keskustan ja Laajasalon välille. Reitille kuuluu kolme uutta siltaa, jotka on tarkoitettu vain raitiotielle, pyöräilylle ja jalankululle. Sillat johtavat keskustasta Hakaniemenrannan kautta uusia siltoja Merihaansiltaa ja Finkensiltaa pitkin Korkeasaareen, josta reitti jatkuu yli kilometrin pituisen Kruunuvuorensillan kautta Kruunuvuorenrantaan Laajasalon saareen. Hankkeeseen kuuluu myös Näkinsillan uudelleenrakentaminen ja Uusi Hakaniemensilta.
Kruunusillat perustuu vuonna 2012 järjestetyn kansainvälisen suunnittelukilpailun voittajaehdotukseen. Sitä ennen suoraa yhteyttä kantakaupungista Laajasaloon tutkittiin muun muassa metro yhteytenä. Raitiosiltojen hankesuunnitelma hyväksyttiin alun perin elokuussa 2016, mutta kustannusarvion ylityttyä ja rakennusaikataulun muututtua hankkeesta päätettiin uudelleen elokuussa 2021. Siltojen rakentaminen alkoi lokakuussa 2021, ja raitiotien liikennöinnin on tarkoitus alkaa väliaikaisella reitillä Hakaniemestä Laajasaloon vuoden 2027 alussa.
Reitti
Raitiotie kulkee päärautatieasemalta Hakaniemen ja Merihaan kautta Nihtiin, josta se jatkaa Korkeasaaren pohjoispuolitse uutta Kruunuvuorensiltaa pitkin Laajasalon Kruunuvuorenrantaan. Reitillä liikennöi kaksi eri linjaa, jotka haarautuvat Kruunuvuorenrannassa eri suuntiin: etelään Haakoninlahdelle (linja 11) ja koilliseen Yliskylään (linja 12). Päätepysäkki sijoitetaan Laajasalontielle Yliskylän keskustan kohdalle. Linjaa jatketaan Reposalmentielle ja Ilomäentielle myöhemmin, mikäli liikenne tai maankäytön kehittäminen sitä edellyttää. Laajasalontieltä pohjoiseen säilyy yleiskaavassa esitetty varaus pikaraitioyhteydelle Herttoniemeen.
Väliaikaiset reitit ja muut reittivaihtoehdot
Matkustajaliikenteen on määrä käynnistyä Hakaniementorin kupeeseen rakennettavalle väliaikaiselle päätepysäkille vuoden 2027 alussa. Alustavan suunnitelman mukaan linja 11 liikennöidään Hakaniemeen ja linja 12 kahtena ensimmäisenä liikennöintivuonna Kalasatama–Pasila-raitiotietä pitkin Pasilaan. Hakaniemen väliaikaisen päätepysäkin kapasiteetti ei kestä molempia Laajasalon linjoja tiheillä vuoroväleillä, ja siksi Haakoninlahden linja ohjattaneen keskustaan vasta päärautatieaseman päätepysäkin valmistuessa.
Helsingin seudun liikenteen alustavissa suunnitelmissa raitiotielinja voidaan mahdollisesti jatkaa päärautatieasemalta Kampin kautta Jätkäsaareen. Tällöin ei tarvitsisi rakentaa päätepysäkkiä Rautatientorille tai Kaivokadulle.
Tavoitteet
pienoiskuva|[[Kruunuvuorenranta|Kruunuvuorenrannan osa-alueella Laajasalossa käynnistyi 2010-luvulla voimakas asuinrakentaminen. Asukasluvun arvioidaan olevan tulevaisuudessa 13 000. ]] Hankkeen tavoitteena on järjestää voimakkaasti kasvavalle Laajasalolle sujuva joukkoliikenneyhteys keskustaan ja kytkeä kaupunginosa runkoyhteydellä seudun joukkoliikennejärjestelmään. Siltojen myötä reitti Kruunuvuorenrannasta päärautatieasemalle lyhenee 5,5 kilometrillä, ja polkupyöräyhteys lyhenee 20 minuuttiin. Raitiotieyhteys vähentää myös Helsingin metrolle ennustettua ylikuormitusta ja myös Laajasalon ja Herttoniemen metroaseman välisen liityntäliikenteen kuormitusta. Hanke mahdollistaa uuden yleiskaavaehdotuksen mukaisen maankäytön, ja sen arvioidaan synnyttävän uusia liiketoimintoja erityisesti Hakaniemeen, Kruunuvuorenrantaan ja Kalasataman eteläpuolelle. Laajasalon täydennysrakentamista ei olisi mahdollista toteuttaa kaavaehdotuksessa esitetyssä laajuudessa ilman suoraa yhteyttä kantakaupunkiin.
Yhteensä hankkeessa toteutetaan noin yhdeksän kilometriä uutta pikaraitiotietä. Reitin varrelle suunnitellaan myös jalankulkuväylät, pyöräilybaana ja aukioita. Nihdin kohdalle rakennetaan raitioliikenteen solmukohta, jossa Kruunusillat yhdistyy Kalasatama–Pasila-raitiotien kanssa.
Raitiotiellä ennustetaan olevan vuonna 2030 noin 23 000 sekä vuonna 2050 noin 37 000 matkustajaa vuorokaudessa. Päivittäiseksi pyöräilijöiden määräksi vuonna 2030 on arvioitu 3 750. Kokonaisuudessaan raitioliikenteen käyttäjämäärien ennustetaan kasvavan Kruunusillat-yhteyden myötä 7–9 miljoonalla matkustajalla vuodessa.
Liittyvät hankkeet
Kruunusillat-hankkeeseen liittyy monia muitakin hankkeita, kuten katutöitä, jotka on kokonaistaloudellisista syistä kannattavaa toteuttaa raitiotien rakentamisen yhteydessä. Esimerkiksi Asematunnelin kannen peruskorjaus Kaivokadulla on urakka, jonka yhteensovittaminen Kruunusiltojen rakennustöiden kanssa vähentäisi ydinkeskustalle aiheutuvia liikenteellisiä- ja muita haittoja. Muita liittyviä hankkeita ovat muun muassa Hakaniemen sillan uusiminen, Nihdin rantarakenteet, uusi Näkinsilta eli pyöräliikenteen ja jalankulun silta Sörnäisten rantatien yli sekä Hakaniemenrannan esirakentaminen uusia tontteja varten. Koska Näkinsilta ja uusi Hakaniemensilta rakennetaan samaan aikaan raitiosiltojen kanssa, on Kruunusillat-hankkeen sanottu rakentavan yhteensä viisi uutta siltaa.
Aikataulu
Kruunusiltojen rakentaminen alkoi lokakuussa 2021. Hanke toteutetaan kahdessa vaiheessa: ensin Hakaniemestä Laajasaloon ja vasta sen jälkeen Hakaniemestä keskustaan. Suunnitelman mukaan ensimmäisen vaiheen rakennustyöt valmistuvat vuoden 2026 loppuun mennessä ja matkustajaliikenne käynnistyy Hakaniemen väliaikaiselle päätepysäkille vuoden 2027 alussa.
Toinen vaihe
Jatkoyhteys päärautatieasemalle arvioidaan toteutettavaksi vuosina 2026–2028. Toinen vaihe vaatii oman jatkosuunnitteluvaiheensa, johon kuuluvat muun muassa Kaisaniemenkadun liittymäjärjestelyt ja Kaivokadun raidejärjestelyt. Vaiheistamisella pyritään varmistamaan, että yhteys Laajasalosta Hakaniemeen valmistuu tavoiteaikataulussa. Asematunnelin peruskorjaushankkeen aikataulullinen ja sopimustekninen selvittäminen on vielä kesken, ja keskustan alueella on myös muita lähitulevaisuudessa alkavia rakennushankkeita, minkä takia Kruunusiltojen raitiotien jatkaminen päärautatieasemalle on perusteltua toteuttaa vasta toisessa vaiheessa. Toiseen vaiheeseen mennessä päärautatieasemalle on valmistunut Kaisantunneli, joka helpottaa pyörä- ja jalankulkuliikenteen poikittaissuuntaista kulkua Kaivokadun työmaan aikana. Uusi Eliel -hanke eli Elielinaukion uudistaminen on vielä sisällöllisesti epävarma, ja sen lopputulos saattaa vaikuttaa Kaivokadun päätepysäkin suunnitteluun.
Tekniset tiedot
pienoiskuva|Liikennöintiä varten on tilattu [[Škoda Transtechin valmistamia Artic X54 -raitiovaunuja, joita käytetään myös Raide-Jokerilla.]] Kruunusillat-raitioreitin keskinopeus on 22 km/h ja nopeimmilla osuuksilla 60 km/h. HKL on tilannut 23 kaksisuuntaista Artic X54 -vaunua, jotka ovat Haakoninlahden linjalla 30 metriä pitkiä ja Yliskylän linjalla 45-metrisiä. Suunniteltu vuoroväli on noin 5–10 minuuttia. Uudet rataosat ovat pikaraitiotietä, ja ne ovat kantakaupungin raitiotieverkon kanssa yhteensopivia.
Sillat
pienoiskuva|Näkymä [[Hakaniemenranta|Hakaniemenrannasta Nihtiin. Tälle osuudelle rakennetaan Merihaansilta.]] Kaikki hankkeen kolme siltaa on suunniteltu ainoastaan raitiotie-, pyörä- ja kävelyliikenteen käyttöön, eikä niillä sallita auto- tai linja-autoliikennettä. Tarvittaessa ne sopivat kuitenkin pelastusajoneuvojen käyttöön. Mahdollisuuksien mukaan raitiotiet suunnitellaan nurmiratoina. Kruunuvuorensilta-vinoköysisilta olisi valmistuttuaan noin 1 200 metriä pitkä, eli siitä tulisi Suomen pisin silta.
pienoiskuva|[[Korkeasaari|Korkeasaaren ja Nihdin välisen Finkensillan rakennustöitä talvella 2022.]] pienoiskuva|[[Kruunuvuorensilta|Kruunuvuorensillan väliaikainen työsilta nähtynä Kruunuvuorenrannasta kohti Korkeasaarta.]] Merihaansillasta on tarkoitus myöhemmin haarautua Hanasaareen Hiilisatamansilta, joka ei kuitenkaan kuulu Kruunusillat-hankkeeseen. Hiilisatamansillalle ei myöskään toteuteta raitiotietä, vaan se tulee pyöräliikenteen ja jalankulun käyttöön.
Varikko
Uutta liikennelaitoksen raitiovaunuvarikkoa on suunniteltu Yliskylään. Suomen ensimmäinen hybridivarikko on suunniteltu niin kutsuttuun ratikkakortteliin, jossa varikkotilan päälle rakennettaisiin liiketiloja ja asuntoja. HKL tekee varikosta myöhemmin erillisen hankepäätöksen. Tarvittaessa Kruunusiltojen liikennöinti onnistuu Kalasatama–Pasila-raitiotien ja kantakaupungin raitiotieverkon kautta myös muilta varikoilta.
Kustannusarvio
Ensimmäisen vaiheen Laajasalo–Hakaniemi kustannusarvio on noin 326 miljoonaa euroa ja toisen vaiheen Hakaniemi–päärautatieasema karkeasti kymmenen miljoonaa. Lisäksi kalustohankinnat ovat noin 98 miljoonaa euroa ja uuden raitiovaunuvarikon rakentaminen noin 96 miljoonaa. ”Yliskylän lenkin” eli tarvittaessa rakennettavien Reposalmentien ja Ilomäentien raitioteiden kustannusarvio on noin 19 miljoonaa euroa.
Suunnittelutyö ja reittivaihtoehdot
Yhteys Laajasalosta kantakaupunkiin esitettiin ensimmäisen kerran jo vuoden 2002 yleiskaavassa. Vaihtoehtoihin kuului Kampista Senaatintorin ja Katajanokan kautta kulkeva Laajasalon metro, joka olisi voitu rakentaa joko kaksikilometrisenä siltana tai merenalaisena tunnelina. Kokonaisuudessaan uusi metrolinja olisi alkanut Pasilan metroasemalta. Haaroittamisvaihtoehdossa olemassaoleva metrorata olisi haaroitettu Herttoniemen metroasemalta Laajasalon suuntaan, mutta vaihtoehto oli teknisesti haastava, ja kolmas metrolinja olisi heikentänyt muiden metrolinjojen palvelutasoa. Joukkoliikennejärjestelmien vertailussa vuonna 2007 ja Laajasalon raidevaihtoehtojen järjestelmätarkastelussa vuonna 2008 tutkittiin metron, linja-auton ja raitiotien hyötykustannussuhteita, ja selvitysten perusteella esitettiin, että suunnittelua jatkettaisiin ensisijaisesti raitiovaihtoehdon pohjalta. Selvitysten mukaan metroyhteys olisi ollut huomattavasti kalliimpi ja matkustajakysyntä suhteessa sen kapasiteettiin vähäinen. Betonielementtitunnelin rakentamisessa todettiin myös olevan riskejä. Arvioituihin vaihtoehtoihin kuuluivat myös köysirata Hakaniementorille ja bussilautta Katajanokalle.
Kruunuvuorenselän ylittävästä sillasta järjestettiin kansainvälinen suunnittelukilpailu. Sen voitti WSP Finland ehdotuksellaan ”Gemma Regalis”.
Kaupunginvaltuusto hyväksyi marraskuussa 2008 jatkovalmistelun pohjaksi reitin Laajasalosta Kruununhakaan. Vuoden 2011 joukkoliikenneselvityksessä Kruunusillat linjattiin Sompasaaresta Tervasaarenkannaksen kautta Liisankadulle, eikä Hakaniemi kuulunut reittiin. Vuoden 2016 Kruunusillat-yleissuunnitelmassa 465-metrinen silta Tervasaarenkannakselle esitettiin luonnosteltuna vaihtoehtoisena linjauksena, joka olisi jatkunut joko Liisankadun kautta Unioninkadulle tai Pohjoisrannan kautta Aleksanterinkadulle. Raitiotien mahduttaminen Pohjoisrannalle ja erityisen ruuhkaiselle Meritullintorille olisi kuitenkin vaatinut katujen leventämistä merelle. Hakaniemi-reitti oli vaihtoehdoista halvin ja hyöty-kustannussuhteeltaan suurin, ja sen eduiksi katsottiin myös sujuva vaihtoyhteys muihin kulkuvälineisiin eli metroon, muille raitioteille, lukuisiin linja-autoihin ja myös mahdollisesti rakennettavalle Pisararadan maanalaiselle rautatieasemalle.
Valtuuston päätös ja kustannusarvion nousu
Helsingin kaupunginhallitus hyväksyi sillat mahdollistavan asemakaavan marraskuussa 2015 ja hankesuunnitelman elokuussa 2016 äänin 13–2. Päätöksen hankkeen toteuttamisesta teki kaupunginvaltuusto äänin 63–6 myöhemmin saman kuukauden lopussa. Tuolloin arvioitu kokonaishinta oli noin 359 miljoonaa euroa, josta 259 miljoonaa varattiin rakentamiseen ja 100 miljoonaa kalusto- ja varikkokustannuksiin.
Urakoitsijat
Hankkeen rakennustyöt toteutetaan kahden urakkamuodon yhdistelmänä. Kruunuvuorensilta, Finkensilta ja Korkeasaaren maarakennustyöt toteutetaan kokonaisurakkana, josta vastaa Kreaten ja YIT:n muodostama Työyhteenliittymä Kruunusillat. Urakkakilpailutuksen voittaneen Työyhteenliittymän osuus hankkeen kokonaishinnasta on 123 miljoonaa euroa, josta YIT:n osuus on noin 61,5 miljoonaa. Merihaansillasta ja muista rakennustöistä vastaa Kruunusillat-allianssi, johon kuuluvat Helsingin kaupunki, YIT, NRC, Ramboll, Sweco ja Sitowise.
Rakentaminen
pienoiskuva|Kruunuvuorensillan rakennustyömaalle toteutettiin väliaikainen ”tekosaari”, joka toimii työmaatukikohtana. Valmistelevat rakennustyöt alkoivat heinäkuussa 2021 Hakaniemenrannassa ja Siltavuorensalmella. Varsinainen toteutusvaihe alkoi lokakuussa 2021 Kruunuvuorensillan ja Finkensillan rakentamisella Kruunuvuorenrannan ja Nihdin välille. Korkeasaaren pohjoispuolella tehdään raitiotietä ja pyöräbaanaa varten maantäyttöjä. Työmaasiltoja rakennettiin syksyllä 2021 kaksi: Nihdistä Korkeasaareen sekä Kruunuvuorenrannasta Nimismies- ja Emäntä-nimisille luodoille. Korkeasaaren suunnasta Kruunuvuorensillan työsiltaa alettiin rakentaa kohti pylonia eli kannatinpylvästä helmikuussa 2022. Siltatyömaa aiheutti niin paljon melua Korkeasaaren eläintarhassa, että viisi villisikaa jouduttiin lopettamaan.
Ensimmäiset raitiotiekiskot asennettiin Kruunuvuorenrantaan toukokuussa 2022. Vuoden 2022 lopussa alettiin rakentaa Kruunuvuorensillan 135 metriä korkeaa pylonia. Raitiotien rakentaminen Finkensillalle ja Kruunuvuorensillalle on tarkoitus aloittaa aikaisintaan syksyllä 2025.
Vyöhykeorakas
Vyöhykeorakas (Hydnellum concrescens) on nahkaorakkaisiin kuuluva sieni, joka kasvaa yleensä kosteissa havumetsissä karikkeenlahottajana. Sen itiöemä on ruskea, reunasta vaaleampi, usein kiiltäväkin, ja yläpinnalla on sekä sisäkkäisiä vyöhykkeitä että säteittäisiä juomuja. Alapinta on suunnilleen samanvärinen, samoin hoikahko jalka. Piikit ovat hentoja ja ulottuvat johteisesti jalkaan. Itiöemän muoto on epäsäännöllisen suppilomainen, ja kasvaa päällekkäin ja limittäin toisten itiöemien kanssa. Malto on pehmeää eikä maussa ole karvautta. Haju on ominainen, seetripuumainen. Laji ei ole ruokasieni.
thumb|left|Vyöhykeorakasesiintymä [[Sotkamossa.]]
Vähä Kalajärvi
Vähä Kalajärvi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Sisätön Juhtimäellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Vähä Kalajärvi on osa Liesijoen aluetta.
Maantietoa
Järven pituus on 900 metriä, leveys 250 metriä ja sen pinta-ala on 15 hehtaaria. Se sijaitsee Juhtimäen pohjoispuolella jähellä Liesijokea. Järveen laskee kymmenen suo- tai metsäojaa. Yksi ojista on Iso Kalajärven laskuoja. Iso Kalajärveen laskee vuorostaan Kaakkolampi sekä kolme pienempää lampea. Järven oma laskuoja lähtee Viinikan kohdalta ja kulkee melko suureksi kaivettuna 2,7 kilometriä ennen laskemistaan Petäjäjärveen. Laskuojaan yhtyy alajuoksulla Kamppilampi. Rantaviivan pituus on 2,2 kilometriä. Järven pohjois- ja eteläpäissä sekä luusuassa ovat rannat soistunutta metsää, mutta muualla metsä on kuivaa. Järven ympäristössä sijaitsee kaksi kiinteistöä ja neljätoista vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet Juhtimäeltä lähtevältä pohjoiseen kulkevalta tieltä, joka seuraa harjujaksoa, mikä erottaa Vähä Kalajärven Liesijoesta.
Mesonychia
Mesonykit kehittyivät pian liitukauden massasukupuuton jälkeen,noin 64 miljoonaa vuotta sitten ja olivatkin sen ajan ainoita suuria petoja. Myöhäisemmällä paleoseenilla oli kehittynyt uusia maapetoja. Niitä olivat jättimäiset linnut (kuten Gastornis) sekä kreodontit (esim. Hyaenodon). Myöhemmin ilmestyivät vielä varsinaiset petoeläimet (Carnivora) (esim. Amphicyon). Mesonykit joutuivat kilpailemaan niiden kanssa. Ne alkoivat vähentyä eoseenikauden lopulla ja hävisivät oligoseenin alussa noin 30 miljoonaa vuotta sitten.
Mesonykit olivat peräisin Aasiasta ja levittäytyivät Pohjois-Amerikkaan ja Eurooppaan noin 50 miljoonaa vuotta sitten.
Mesonykit olivat aluksi pieniä, mutta muutamassa kymmenessä miljoonassa vuodessa niistä kasvoi Andrewsarchuksen kaltaisia, 5,5 metrin pituisia petoja.
Ingrid Bergmanin filmografia ja teatteriesiintymiset
thumb|Bergman Alfred Hitchcockin ohjaamassa elokuvassa [[Notorious – kohtalon avain (1946).]] Tämä on luettelo Ingrid Bergmanin filmografiasta ja teatteriesiintymisistä.
Senna (elokuva)
Senna on Asif Kapadian ohjaama brittiläinen dokumenttielokuva vuodelta 2010, joka on palkittu Sundancen, Adelaiden ja Los Angelesin Film Festivaleilla 2011. Dokumentti kertoo Ayrton Sennan todellisesta, monille etäiseksi ja vieraaksi jääneestä sielunelämästä.
Hylätyt lelut
Hylätyt lelut on Hibbert Ralph Entertainmentin (nyk. Silver Fox Films) vuosina 1997–1999 tuottama brittiläinen animaatiosarja, joka perustuu James Stevensonin kirjaan The Night After Christmas. Sarja kertoo kahdesta hylätystä lelusta: teddykarhu Teddystä ja räsynukke Annista, jotka matkaavat halki kaupungin, yrittäen etsiä itselleen uutta omistajaa. Ennen itse sarjaa Hibbert Ralph Entertainment tuotti Cosgrove Hallin kanssa vuonna 1995 puolen tunnin mittaisen lyhytelokuvan, joka toimii pilottijaksona tälle piirrossarjalle. Suomessa sarjaa on esitetty YLE TV2:lla.
Suomenkieliset äänet
Suomenkielisen jälkiäänityksen ohjasi ja suomensi Arja Kataja.
Paavo Honkimäki
Paavo Honkimäki on suomalainen näyttelijä.
Ura
Honkimäki on tehnyt uraansa suurimmalta osin Lahden kaupunginteatterissa ja Teatteri Eurooppa Neljässä. Hän roolitehtäviään ovat muun muassa Timo (Seitsemän veljestä), Paul McCartney (The Beatles Story), Juhana Vilen (Tankki täyteen), Reino Helismaa (Tapsa ja Repe - ohjelmalliset iltamat) ja Jussi Ollenberg / Topias Kinkkunen (Miehen kylkiluu). Kesällä 2015 Honkimäki teki useita rooleja Paavo Väyrysestä Alli Paasikiveen Laajavuoren kesäteatterin tuotannossa Kekkonen - syntymästä kuolemattomuuteen.
Honkimäellä on sivurooli Auli Mantilan draamaelokuvassa Pelon maantiede (2000).
Pyhän Marian kirkko (Longfleet)
Pyhän Marian kirkko on vuosina 1830–1833 rakennettu kirkko, jonka on suunnitellut arkkitehti Edward Blore. Se arvioitiin Grade II -luokan suojelukohteeksi vuonna 1995.
Klerestoriossa on kolme ikkunasyvennystä. Luoteistorni on noin 35 metriä korkea. Lasimaalaukset esittävät 4 evankelistaa, Kristusta viimeisellä tuomiolla ja sotilasta, joka herää taivaasta.
Kiiltolupikka
Kiiltolupikka (Sesleria nitida) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon ja lupikoiden (Sesleria) sukuun kuuluva kasvilaji. Kiiltolupikkaa kasvaa luonnossa Etelä-Euroopassa Italiassa. Lisäksi sitä kasvatetaan myös koristeheinänä.
Kiiltolupikka on monivuotinen ja mätästävä heinälaji. Sen varret ovat kasvutavaltaan pystyjä ja voivat kasvaa noin 20–70 cm korkeiksi. Lehtilavat ovat 10–27 cm pitkiä, 3,5–6 millimetriä leveitä ja tasapintaisia. Lehtien kielekkeet ovat 0,2–0,4 mm pitkät ja kalvomaiset. Kiiltolupikan kukintona on tähkää muistuttava, soikea tai pitkulainen röyhy, joka on 2–3 cm pitkä ja 0,9–1,2 cm leveä. Tähkylät ovat röyhyssä yksittäin ja ovat muodoltaan pitkulaisia, 5,5–6,5 mm pitkiä sekä hieman sivusuunnassa litistyneitä. Osa tähkylöistä on martoja, mutta lisääntymiskykyisiä kukkia sisältävissä tähkylöissä on kahdesta kolmeen fertiiliä kukkaa. Kukissa on kolme pontta ja kaksi luottia. Tähkylöiden kaleet ovat keskenään samannäköisiä ja hieman tähkylää lyhyempiä. Tähkylöiden helpeet ovat lyhytvihneisiä.
Cundinamarca
thumb|Departementti Kolumbian kartalla. Cundinamarca on yksi Kolumbian 32 departementista. Se sijaitsee pääkaupunki Bogotán ympärillä. Bogotá on departementin pääkaupunki, vaikkakaan kaupunki ei ole osa departementtia. Vuonna 2011 departementissa oli 2 517 200 asukasta.
Cundinamarcassa on hedelmällinen maaperä ja ilmastotyypit vaihtelevat alueen eri osissa. Departementti on Kolumbian tärkeimpiä maanviljelyalueita. Alueen maatalous painottuu erityisesti kukkien tuotantoon.
Tiina Myllyntausta
Tiina Myllyntausta on suomalainen diplomaatti. Hän on toiminut suurlähettiläänä Pretoriassa 1. syyskuuta 2009 – 31. elokuuta 2012 ja toimi samalla Namibiassa Windhoekissa. Hän aloitti ulkoministeriön palveluksessa vuonna 1990.
Suomen ulkomaanedustustoissa Myllyntausta on työskennellyt suurlähetystössä Madridissa ja Lissabonissa sekä Suomen YK-edustustossa New Yorkissa.
Myllyntausta toimi kotimaassa ulkoministeriön apulaisporotokollapäällikön tehtävässä 2005–2009. Hän on työskennellyt protokollaosastolla eri tehtävissä myös muun muassa kanslian esimiehenä ja EU-puheenjohtajuussihteeristön protokollakoordinaattorina. Ministeriössä Myllyntausta on työskennellyt myös Länsi-Euroopan integraatiotoimistossa ja Eteläisen Afrikan yksikössä. Ulkoministeriön protokollapäällikön tehtävään hänet nimitettiin määräajaksi 1.9.2012–31.8.2016.
Google Sky
Google Sky on Googlen ylläpitämä tähtikarttaohjelmisto, joka on saatavilla Google Earthin ominaisuutena ja erillisenä verkkosivuna. Sen kautta voi tarkastella taivaankappaleita, tähtikarttaa, vanhoja tähtikarttoja ja joidenkin satelliittien sekä avaruusteleskooppien (mm. Hubble) ottamia kuvia.
Toyota Crown Majesta
Toyota Crown Majesta on japanilaisen Toyota Motor Companyn valmistama sedan.
Puijonsarven koulu
Puijonsarven koulu on Kuopion Päivärannassa sijaitseva suomenkielinen yhtenäiskoulu (luokka-asteet 1–9). Koulua käy noin 480 oppilasta. Samassa rakennuksessa toimii myös päiväkoti, annetaan esiopetusta ja nuorisotoimintaa.
Islantilainen maatiaiskana
Islantilainen maatiaiskana (Íslenska landnámshænan) on kanarotu. Se on luonteeltaan aktiivinen ja sopeutunut hyvin ankariin olosuhteisiin.
Eurooppalaisten kanapopulaatioiden perimää vertailleessa tutkimuksessa todettiin, että islantilainen maatiaiskana on sukua pohjoisafrikkalaiselle beduiinikanalle. On päätelty, että se polveutuu kanoista, joita viikingit veivät Islantiin Välimeren alueelta.
Apinankukat
Apinankukat (Mimulus) on kasvisuku apinankukkakasvien (Phrymaceae) heimossa. Aikaisemmin suku luokiteltiin osaksi naamakukkaiskasvien (Scrophulariaceae) heimoa.
Apinankukat ovat monivuotisia ruohoja. Niiden rönsyt ovat lehdelliset, lehdet ovat vastakkain. Suvun kasveilla on suuret, silmiinpistävän värikkäät kukat, jotka ovat yksittäin lehtihangoissa tai harsuina latvakukintoina.
Sukuun kuuluu nyt vain seitsemän lajia, joista kaksi on kotoisin Pohjois-Amerikan itäosista ja viisi muuta Aasiasta, Australiasta, Afrikasta tai Madagaskarista. Aikaisemmin tähän sukuun sijoitettiin noin 150 lajia, joista suurin osa on sittemmin luokiteltu muihin suvuihin, suurin osa Erythranthe-sukuun.
Suvun kasvit ovat pääosin kotoisin Pohjois-Amerikan länsiosista. Euroopassa apinankukkia ei tavata alkuperäislajeina, mutta jotkut lajeista ovat levinneet maanosaan tulokkaina.
Joissakin Euroopan maissa eräät apinankukkalajit on luokiteltu vaarallisiksi vieraslajeiksi.
Maija Lähteenmäki
Maija Lähteenmäki (s. 1945, Helsinki ) on suomalainen diplomaatti. Hän on ollut Suomen suurlähettiläs Australiassa Canberrassa vuosina 2010–2013 ja jäi sieltä eläkkeelle. Hän aloitti ulkoministeriön palveluksessa vuonna 1974.
Finnon kartano
Finnon kartano sijaitsi Kaitaalla eteläisessä Espoossa. Sen päärakennus ja talousrakennukset on purettu, ja niiden tilalle on rakennettu varastoja ja myymälöitä. Vakituisen asutuksen historia kartanon lähiympäristössä ulottuu Hannusjärvestä tehdyn siitepölytutkimuksen mukaan rautakaudelle.
Maija Lähteenmäki
Turun murteen hallitseva Lähteenmäki tuli ylioppilaaksi vuonna 1964 Turussa. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1967. Jo Lähteenmäen perustutkintovaiheen loppututkielma käsitteli diplomaatin uraa. Hän jatkoi opintojaan ja valmistui lisensiaatiksi 1973. Valtiotieteen tohtoriksi Lähteenmäki valmistui Turun yliopistosta vuonna 1994. Hänen työnsä ohessa kymmenen vuoden aikana kirjoittama englanninkielinen väitöskirjansa käsitteli Palestiinan vapautusjärjestön PLO:n kansainvälistä asemaa. Työ oli otsikoitu The Palestine Liberation Organization and its international position : until the Palestine National Council of Algiers in November 1988.
Finnon kartano
Historia
Finnon kartanon historia alkaa 1600-luvun lopulta, jolloin Finnon keskiaikaisesta kylästä muodostettiin kartanomainen ratsutila. Vakinaista peltoviljelystä alueella harjoitettiin jo rautakaudella vuoden 1000 tienoilla. Finno tunnettiin 1900-luvun alkupuolella laajasta puu- ja hedelmätarhastaan. Finnon viimeinen päärakennus valmistui Helsingin olympiavuonna noin 200 metriä länteen vanhasta, myös puretusta päärakennuksesta. Alueen maalaismainen ilme alkoi muuttua 1960-luvulla, jolloin moottoritie Länsiväylä rakennettiin aivan päärakennuksen pohjoispuolitse. Vuosisadan lopussa Finnon vanhalle tonttimaalle rakennettiin muun muassa varastohalli ja seuraavan vuosisadan alussa myymälähalleja. Tuolloin viimeisetkin vanhat kulttuurikerrokset katosivat.
Maija Lähteenmäki
Työurallaan Lähteenmäki aloitti Ulkoasiainministeriön palveluksessa vuonna 1974. Lähteenmäki toimi 1991–1995 Santiago de Chilessä suurlähettiläänä ja 1995–2000 New Yorkissa Suomen pääkonsulina. Helsingissä hän toimi protokollapäällikkönä ennen siirtymistään suurlähettilääksi Madridiin vuonna 2005. Suomen suurlähetystöissä hän on palvellut myös Brysselissä, Ottawassa, Tukholmassa ja Kairossa.
Finnon kartano
Viimeinen päärakennus
Vuonna 1952 valmistunut päärakennus oli kaksikerroksinen ja 13-huoneinen kivitalo. Barokista ammentaneine, symmetrisine julkisivuineen se oli ilmeeltään jossain määrin yksitotinen. Rakennuksen keskiakselia oli korostettu frontonein ja eteiskuistein. Kuistin päällä oli balusterikaiteinen parveke. Rakennuksen pohjoissivulle rakennettiin kaari- ja ympyräaiheinen sisääntulokatos 1971.
Maija Lähteenmäki
Lähteenmäki on työskennellyt kotimaassa ulkoministeriössä muun muassa poliittisella osastolla, toimistopäällikkönä lehdistö- ja kulttuuriosastolla sekä valvonta- ja tarkastusyksikössä. Vuosina 2002–2003 hän työskenteli apulaisprotokollapäällikkönä ja 2003–2005 protokollaosaston päällikkönä.
Apinankukat
Mimulus-lajit suosivat kosteita tai kosteita alueita, eivätkä ne kestä kuivuutta. Useita viljellään puutarhan koristekasveina.
Korporatsioon Sakala
pienoiskuva|Korp! Sakalan vaakuna. pienoiskuva|Korp! Sakalan talo Tartossa. Korporatsioon Sakala (lyhennetään korp! Sakala) on virolainen korkeakouluopiskelijoiden akateeminen miesjärjestö (opiskelijajärjestö), joka on perustettu Tarton yliopiston yhteyteen 14. marraskuuta 1909. Korp! Sakala on Hämäläis-Osakunnan ystävyysjärjestö.
Sydäntenmurskaaja
Sydäntenmurskaaja (The Heartbreak Kid) on Elaine Mayn ohjaama romanttinen musta komediaelokuva vuodelta 1972. Neil Simonin tekemä käsikirjoitus perustuu Bruce Jay Friedmanin novelliin ”A Change of Plan”. Elokuvan pääosia esittävät Charles Grodin, Cybill Shepherd, Jeannie Berlin ja Eddie Albert.
Juoni
Nuori New Yorkin juutalaismies Lenny (Grodin) menee naimisiin Lilan (Berlin, ohjaaja Elaine Mayn tytär) kanssa vanhanaikaisesti ilman avioliittoa edeltävää parempaa tutustumista, seksistä puhumattakaan. Nuoripari lähtee autolla häämatkalle Miami Beachiin, mutta jo matkalla Lennyä alkaa ärsyttää yhä useampi piirre nuorikossaan. Perillä Lila polttaa ihonsa ensimmäisenä päivänä ja jää toipumaan huoneeseen. Lenny kohtaa kiusoittelevan, upean blondin Kelly Corcoranin (Shepherd) ja huomaa rakastuvansa tähän nuoren vaimonsa sijasta. Kelly osoittautuu Minnesotasta kotoisin olevan miljonääriperheen tyttäreksi. Pian Lennyn uuden onnen tiellä tuntuu olevan enää pari pikkuasiaa: hän on juuri mennyt naimisiin, huoneeseen toistuvasti yksin jätetty Lila alkaa hermostua, hän ei ole varma onko Kelly tosissaan romanssin suhteen, ja Kellyn isä (Albert) inhoaa kaikkea Lennyssä.
Peräänantamaton Lenny kuitenkin ottaa eron Lilasta ja matkustaa talviseen Minnesotaan tapaamaan Kellyä. Miljonääri-isä yrittää lahjoa Lennyn 25 tuhannella dollarilla jättämään Kellyn, mutta lopulta vietetään Lennyn ja Kellyn häitä.
Vastaanotto ja jälkimaine
Charles Grodin oli roolistaan ehdolla Golden Globe -palkintoon parhaasta miespääosasta musikaali- tai komediaelokuvassa. Ehdolla olivat myös käsikirjoituksestaan Neil Simon ja naissivuosastaan Jeannie Berlin, jonka New York Film Critics Circle roolista palkitsikin.
Vuonna 2002 American Film Institute valitsi Sydäntenmurskaajan sadan kaikkien aikojen hauskimman amerikkalaiselokuvan listalleen. The New York Timesin kriitikot valitsivat se vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Helsingin Sanomien Mikael Fränti kirjoitti elokuvan tv-esityksen alla sen olevan salakavalasti älykäs komedia, koska se murskaa miehisyyden myyttejä mutta ”täyttää kuin varkain miehisen katseen tavoitteet” Cybill Shepherdin hahmossa.
Uusintaversio
Vuonna 2007 Farrellyn veljekset toivat ensi-iltaan uuden version tarinasta nimellä Sekaisin suhteessa.
Vehmersalmen koulu
pienoiskuva|270x270px|Vehmersalmen koulu Vehmersalmen koulu on Kuopion Vehmersalmella toimiva suomenkielinen yhtenäiskoulu (luokka-asteet 1–9). Koulun alakoulua käy lukuvuonna 2022 -2023 noin 150 oppilasta.
Koulu toimii osoitteessa Vehmersalmenkatu 27. Koulurakennus koostuu kolmesta erillisestä vuonna 1966 yläkouluksi suunnitellusta ja rakennetusta osasta (A-, B. ja C-rakennus). Alkujaan erilliset rakennukset on yhdistetty vuoden 2005 peruskorjauksessa suljetuilla katosrakenteilla yhdeksi kokonaisuudeksi. Rakennus A on luokkarakennus ja C työpajarakennus, jossa on teknisen ja tekstiiliopetuksen luokkatilat. Rakennus B:ssä on ruokasali ja liikuntatila sekä kirjastotilat. B-osaa on laajennettu kahdesti, vuonna 1988 kirjaston laajennus sekä vuonna 2005 keittiön laajennus. Kirjaston kirjastoautohalli on muutettu myöhemmin kuntosaliksi. Rakennus D on entinen alakoulu, joka on rakennettu vuonna 1930 Vehmersalmen kansakouluksi. Tilat on peruskorjattu vuonna 2005. Vuoden 2021 alusta D-rakennuksessa eli vanhassa kolmikerroksisessa kansakoulussa toimii Vehmersalmen päiväkoti (ent. Poijun päiväkoti).
Vehmersalmen nuorisotoimen nuorisotila siirtyi loppukesällä 2022 Vehmersalmen koulun C-rakennukseen.
Valdemar Møller
Hans Valdemar Møller (19. tammikuuta 1885 Kööpenhamina – 16. helmikuuta 1947) oli tanskalainen näyttelijä.
Valdemar Møller syntyi syyttäjän ja näyttelijän perheeseen. Hän opiskeli Kuninkaallisen teatterin näyttelijäkoulussa ja työskenteli siellä vuodesta 1905 aina kuolemaansa saakka. Møllerin elokuvaura alkoi Nordisk Filmillä vuonna 1908. Vuodesta 1912 hän teki yli 30 elokuvaa Filmfabriken Danmarkilla, usein vaimonsa Hildur Møllerin kanssa. Vuodesta 1917 hän työskenteli Olaf Fønssin Dansk Filmillä ja Dansk Astra Filmillä. Kaikkiaan Møller näytteli lähes 50 mykkäelokuvassa ja lähes 20 äänielokuvassa. Hän teki myös paljon radiokuunnelmia. Møllerin sisar Petrine Sonne oli myös näyttelijä.
Partaorakas
Partaorakas (Hydnellum mirabile) on nahkaorakkaiden sukuun kuuluva sienilaji, jonka itiöemä on melko kookas.
Itiöemä on leveydeltään 5–15 senttimetriä ja sen yläpinta on vaaleanruskean tai oliivinsävyinen, karvainen ja huopamainen. Alapinta on keltainen ja vanhemmiten ruskettuva. Alapinnalla on piikistö. Jalka on lakin värinen ja karvainen. Malto on kellanruskeaa. Vanha partaorakas voi muistuttaa siniorakasta.
Kone-Suomi
Kirja on muodoltaan artikkelikokoelma, jossa on 21 erillistä artikkelia. Niitä ovat kirjoittaneet teoksen myös toimittanut Kalle Kinnunen sekä muiden muassa Iida Sofia Hirvonen, Perttu Häkkinen, Minna Kontkanen, Mikko Mattlar, Oskari Onninen ja Janne Siironen.
Artikkelien aiheina ovat muiden muassa teknotapahtumat ja niiden järjestäjät kuten Hyperdelic Housers, konemusiikin vastaanotto suomalaisessa musiikkijournalismissa, useat eri DJ:t, Flow-festivaali, Weekend-festivaali ja yhtye Huoratron. Kirjaan on haastateltu yli viittäkymmentä alakulttuurin vaikuttajaa, esimerkiksi Mika Vainiota, Jori Hulkkosta, DJ Orkideaa, Hannu Niemistä, Leena Lehtistä, Mikko Viljakaista ja Toni Rantasta.
Tausta
Kinnunen lähti suunnittelemaan kirjaa kustantaja Iina Eskon pyynnöstä yhdessä Perttu Häkkisen kanssa vuonna 2014. Kinnunen kertoi YleX:n haastattelussa kirjan tekemisen motiiveista: ”Tämä on ollut meille rakas alakulttuuri ja olemisen tila. Musiikki yhdistää ihmisiä ja tuo heidät tiettyihin tilanteisiin. Sitä kuunnellaan yhdessä, mutta olennaisempaa on sosiaalisuus ja sen monimuotoisuus: voit olla bileissä yksinkin. Introvertti ihminen voi nauttia teknobileistä, joissa ei ole pakko olla toisten kanssa.” Artikkelien aihevalintoja Kinnunen kuvaili näin: ”On heimoja, joita yhdistää tämä musiikki, mutta todelliset syyt, jotka yhdistävät tyyppejä voivat olla myös ideologisia, esteettisiä, seksuaalisia tai kemiallisia. Kaikki kiinnostava populaarimusiikista kirjoittaminen on lopulta kirjoittamista identiteeteistä, siitä millaisia ihmiset oikeastaan ovat.”
Arvostelut
Soundi-lehden päätoimittajan Mikko Meriläisen mukaan Kone-Suomi on ”parhaita suomalaisia musiikkikirjoja koskaan”. Meriläisen mukaan näkemyksellistä ja taitavasti kirjoitettua kirjaa lukee ahmien. ”Kone-Suomi myös tallentaa kiinnostavaa aikalais- ja paikalliskulttuuria muualtakin kuin vain pääkaupunkiseudulta. Ja lisäksi kirja on poikkeuksellisen kaunis esine.”
”Tiukan historiallisen kronikoinnin sijaan kirjan artikkeleista välittyy halu ymmärtää sitä, mitä konemusiikki tarkoittaa ja miltä se on meistä kansakuntana tuntunut”, kirjoittaa Jantso Jokelin Aamulehdessä. ”Konemusiikin rantautumista Suomeen voisikin pitää teeman variaationa siitä, kuinka Suomi löysi tiensä ulos metsästä.”
Helsingin Sanomien Ilkka Mattilan mukaan teos on ”värikäs ja huojuva, mutta viihdyttävä”.
”Konemusiikki jakautuu lukuisiin alanimikkeisiin teknosta acidiin ja housesta tranceen. Kirja käsittelee erot ja yhtäläisyydet sekä miltei kaiken aiheeseen liittyvän hippireivaajista gay-elementteihin. Painopisteinä voi pitää laitekeskeisyyttä, intoa uudesta musiikinlajista sekä huolta valtavirtaistumisesta”, kuvailee Suomen Kuvalehden Herman Raivio. ”Konemusiikkia katsotaan kirjassa sisältäpäin, mikä on sekä etu että haitta.”
Harold Lamb
Harold Albert Lamb (2. syyskuuta 1892 Alpine, New Jersey – 9. huhtikuuta 1962) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hän kirjoitti 1920- ja 1930-luvulla suosittuja, itämaihin sijoittuvia seikkailukertomuksia pulp-lehtiin. Hän kirjoitti myös useita elokuvakäsikirjoituksia Cecil B. DeMillen elokuviin. Myöhemmällä urallaan hän oli palkittu historioitsija ja elämäkertojen kirjoittaja.
Elämä ja ura
Lamb kiinnostui itämaisista kulttuureista kouluaikoinaan. Hän palveli lyhyesti ensimmäisessä maailmansodassa jalkaväessä mutta ei osallistunut taisteluihin. Hän meni naimisiin vuonna 1917 ja sai kaksi poikaa. Lamb puhui useita eurooppalaisia ja aasialaisia kieliä. Hän matkusteli paljon Aasiassa kirjojensa tapahtumapaikoilla.
Lamb kirjoitti kahdenkymmenen vuoden ajan seikkailunovelleja Adventure-pulplehteen, ja hänestä tuli lehden suosituimpia kirjoittajia. Lambin tarinoiden tapahtumapaikkana ovat yleensä itämaat, ja tarinat kertovat usein kasakoiden tai ristiretkeläisten seikkailuista. Lamb kirjoitti yli 100 kertomusta ja novellia. Hänen pisin sarjansa, lähes 30 tarinaa, kertoo 1500-luvulla eläneestä Khlit-nimisestä kasakasta.
Lambin tarinat ovat historiallisesti tarkkoja ja yksityiskohtaisia. Hänen kerrontansa on suoraviivaista, kieli tiivistä ja juonet yllätyksellisiä. Fantasiaelementtejä Lambin tarinoissa ei suoranaisesti ole. Lamb oli toisen pulp-kirjailijan, Robert E. Howardin, suosikkikirjailija ja tärkeä vaikuttaja.
Fiktion lisäksi Lamb kirjoitti elämäkertoja ja elokuvakäsikirjoituksia. Hän kirjoitti Tšingis-kaanin elämäkerran vuonna 1927. Sen jälkeen elokuvaohjaaja Cecil B. DeMille palkkasi Lambin elokuvansa käsikirjoittajaksi, ja Lamb avusti uransa aikana DeMilleä yli 30 elokuvakäsikirjoituksessa. Lopetettuaan kioskikirjallisuuden kirjoittamisen Lambista tuli arvostettu historioitsija, joka sai useita kirjallisuuspalkintoja.
Suuri onnettomuus viljavarastossa
Suuri onnettomuus viljavarastossa (, ”Viljakeinottelija”) on vuonna 1916 valmistunut tanskalainen mykkäelokuva. Vilhelm Glückstadtin ohjaaman draaman pääosaa esittää Valdemar Møller.
Juoni
Keinotteleva viljakauppias ahtaa varastonsa liian täyteen. Kun rakennus sortuu ja syttyy tuleen, hän jää liekkien vangiksi. Kauppias kutsuu puhelimella apua, ja hänen tyttärensä ja tämän sulhanen pelastavat hänet. Kauppiasta tavoitellut femme fatale saa surmansa takaa-ajossa.
Tuotanto
Filmfabriken Danmarkin tuottama Suuri onnettomuus viljavarastossa valmistui vuonna 1916, mutta sai Tanskan ensi-iltansa vasta kahta vuotta myöhemmin. Vilhelm Glückstadtin ohjaajuutta ei pidetä täysin varmana.
Puutteellisena kopiona säilyneen elokuvan ansioita ovat sen kuvaus ja leikkaus, jotka tuovat mieleen 1920-luvun saksalaisen ekspressionismin. Suomessa ”jännittävää nykyajan draamaa” esitettiin pian sen valmistuttua syksyllä 1916.
Elokuva on nähtävissä European Film Gateway -sivustolla.
HMS Taurus (P339)
Valmistus
Alus tilattiin Vickers Armstrongilta Barrow-in-Furnessista ja sen köli laskettiin 30. syyskuuta 1941. Alus laskettiin vesille 27. kesäkuuta 1942 ja se otettiin palvelukseen vielä samana vuonna 3. marraskuuta.
Palvelus
Alus palveli toisessa maailmansodassa Välimerellä ja Tyynellä valtamerellä Kauko-idässä. Ollessaan Välimerellä se upotti pienen ranskalaisen kauppalaivan Clairetten, espanjalaisen kauppalaivan Bartolon, italialaisen kauppalaivan Dernan, ranskalaisen hinaajan Ghribin ja kaksi proomua, portugalilaisen Santa Irenen, pienen italialaisen tankkerin Alcione C:n, italialaisen purjealuksen Luigin, 28 kreikkalaista purjealusta ja pienen kreikkalaisen Romanon. Alus vaurioitti lisäksi kahta purjealusta ja kreikkalaista kauppalaivaa Konstantinos Louloudisia.
Alus siirrettiin Kauko-itään, jossa se operoi keisarillisen Japanin laivastoa vastaan. Alus upotti 12. marraskuuta 1943 Penangin edustalla sukellusvene I-34:n, kaksi hinaajaa ja proomun ja pelastusalus Hokuan I-Gon. Alus myös laski runsaasti miinoja, jotka vaurioittivat sukellusvene I-37:ää ja upottivat kuljetusalus Kasumimarun.
Alankomaiden laivastossa
Sotatoimien päätyttyä alus lainattiin viiden vuoden sopimuksella 4. kesäkuuta 1948 Alankomaile, joka liitti sen laivastoonsa samana päivänä nimellä Hr. Ms. Dolfijn. Alus teki useita partiomatkoja Atlantilla ja Norjan rannikolla koeajoissa ja koulutuksen aikana. Alus osallistui marraskuussa 1949 Hr. Ms. Zeehondin kanssa Britannian laivaston merisotaharjoitukseen.
Alus teki laivastovierailun 13. helmikuuta - 28. maaliskuuta 1950 Bornoyaan, Jan Mayenille ja Tromssaan. Matkan aikana alus sukelsi snorkkelin avulla 450 tuntia lähes yhteenmenoon. Maalis-huhtikuussa alus teki partiomatkan Pohjoiselle Jäämerelle.
Alus poistettiin palveluksesta 7. joulukuuta 1953 ja se palautettiin Britannian laivastolle, joka otti sen seuraavana päivänä uudelleen palvelukseen alkuperäisellä nimellä HMS Taurus. Alus palveli vielä seitsemän vuotta ennen kuin se myytiin romutettavaksi huhtikuussa 1960.
OnePlus 5T
OnePlus 5T on OnePlussan valmistama älypuhelin, joka on OnePlus 5:n seuraaja.
Julkistus
OnePlus julkaisi OnePlus 5T:n 16. marraskuuta 2017 New Yorkissa järjestetyssä tilaisuudessa.
Ominaisuudet
Puhelin on saatavilla pienemmällä 64 gigatavun tallennustilalla ja kuuden gigatavun RAM-muistilla varustettuna mallina sekä suuremmalla 128 gigatavun tallennustilalla ja kahdeksan gigatavun RAM-muistilla varustettuna mallina. Toisin kuin edeltäjänsä, molemmat versiot julkaistiin ainoastaan mustana. Puhelimesta julkaistiin myös valkoinen Star Wars -erikoisversio, joka tuli myyntiin 13. joulukuuta 2017 Star Wars: The Last Jedi -elokuvan ensi-illan yhteydessä. Erikoisversion mukana toimitetaan Kylo Ren -suojakotelo sekä puhelimeen esiasennettua Star Wars mediamateriaalia.
Puhelimessa on Qualcomm Snapdragon 835 prosessori ja Adreno 540 grafiikkapiiri. Uutena ominaisuutena puhelimen lukituksen voi avata kasvojentunnistuksella. Myös puhelimen AMOLED-näyttö on nyt 18:9 kuvasuhteinen AMOLED tavallisen 16:9 kuvasuhteen sijaan. Uuden suuremman näytön vuoksi puhelimen sormejälkitunnistin on siirretty takapinnalle.