cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aleksei Medvedev (painija)
Aleksei Vladimirovitš Medvedev (, 5. marraskuuta 1972 Minsk, Valko-Venäjä) on valkovenäläinen vapaapainija ja olympiamitalisti. Seurasaolla Medvedev edustaa Spartak Minskiä. Hän on edustanut maataan olympiatasolla kaksi kertaa. Atlantassa 1996 hän voitti hopeaa vapaapainin 130 kilon sarjassa ja Sydneyssä 2000 hän oli samassa sarjassa kuudes.
Taksvärkki (yhdistys)
Taksvärkki ry on kansalaisjärjestö, jonka kehitysyhteistyöhankkeilla on tarkoitus edistää lasten ja nuorten oikeuksien toteutumista globaalissa etelässä. Kampanjoillaan järjestö kannustaa suomalaisia nuoria maailmanlaajuiseen yhteisvastuuseen.
Taksvärkki ry on aatteellisesti, poliittisesti ja uskonnollisesti sitoutumaton järjestöjen järjestö, jonka jäseninä on 12 opiskelija-, palkansaaja-, rauhan- ja kirkon nuorisotyön järjestöä. Taksvärkki on yksi ensimmäisistä nuorten omista kehitysyhteistyöliikkeistä. Se on toteuttanut kehitysyhteistyöhankkeita suomalaisten koululaisten ja opiskelijoiden Taksvärkki-kampanjoiden keräystuotoilla vuodesta 1967 lähtien. Taksvärkki ry perustettiin vuonna 1989 jatkamaan Taksvärkkitoimikuntien työtä.
Taksvärkki on ulkoministeriön kehitysyhteistyön ohjelmatukea saava järjestö. Taksvärkki-keräysten tuoton lisäksi kehitysyhteistyötä rahoitetaan ulkoasiainministeriön kehitysyhteistyötuella. Keräystuotot mahdollistavat monivuotiset kehitysyhteistyöhankkeet, joilla edistetään lasten ja nuorten hyvinvointia, kouluttautumista ja vaikutusmahdollisuuksia kehittyvissä maissa. Taksvärkki on nuorten omaa kehitysyhteistyötä suoraan nuorelta nuorelle.
Suomessa järjestö tekee globaalikasvatusta peruskoulun yläluokilla, lukioissa ja ammatillisissa oppilaitoksissa. Oppitunneilla ja työpajoissa kerrotaan lasten ja nuorten arjesta, haasteista ja unelmista globaalissa etelässä, mutta myös herätetään pohtimaan ja purkamaan stereotypioita. Taksvärkki ry kouluttaa vuosittain kymmeniä vapaaehtoisia globaalikasvatuksen kouluttajia ohjaamaan kouluvierailuja toiminnallisin menetelmin.
Taksvärkki-kampanjat on suunnattu yläkoululaisille, lukiolaisille ja ammatillisten oppilaitosten opiskelijoille. Taksvärkki-keräykseen voi osallistua yksittäinen luokka tai koko koulu. Oppilas voi hakea Taksvärkki-työpaikkaa paikallisista yrityksistä tai kunnalta tai tehdä töitä kotona. Vaihtoehtoinen tapa on järjestää tapahtuma, myyjäiset tai viettää normaali koulupäivä.
Historia
Taksvärkin historia ulottuu 1960-luvulle, jolloin syntyi ajatus koululaisten avusta kehitysmaille. Suomen Teiniliitto käynnisti yhdessä suomenruotsalaisen sisarjärjestönsä kanssa koululaisten kehitysyhteistyön, taksvärkin, vuonna 1967 Perun inka-intiaanien hyväksi. Teiniliiton poliittinen kamppailu 1970-luvulla päättyi vähemmistökuommunistien eli taistolaisten voittoon. 1970-luvun loppua kohden teiniliitto kuihtui. Taksvärkin tausta kuitenkin laajeni, kun ammattiyhdistyväki osallistui vuoden 1974 Chile-taksvärkkiin. Vuosikymmenen lopussa taksvärkin taustalla oli mukana koko kehitysyhteistyön kenttä äärivasemmistosta kirkkoon.
1970- ja 1980-luvuilla Taksvärkkikeräyksiä järjestettiin muutaman vuoden välein. Vuonna 1988 perustettiin yhdistys jatkamaan taksvärkkitoimikuntien työtä. Uusi järjestö rekisteröitiin vuonna 1989. Yhdistys järjesti ensimmäisen keräyksensä lukuvuonna 1989–1990. Keräyksen tuotto käytettiin hankkeisiin Mosambikissa ja Filippiineillä. Filippiineillä järjestön yhteistyökumppani oli naisjärjestöjen kattojärjestö GABRIELA. Vuosina 1993–1994 järjestö keräsi varoja Mosambikin koulujen hyväksi sekä Kolumbiaan, jossa yhdistyksen kumppaneita olivat FIPMA ja alkuperäiskansojen kattojärjestö ONIC.
Lukuvuonna 1996–1997 Taksvärkki-keräyksen kohteena oli Nepal, jossa järjestö toimi lasten oikeuksien puolesta yhdessä CWINin kanssa. Lukuvuosina 1997–1998 keräys ohjattii Thaimaan lapsiprostituoitujen hyväksi. Lukuvuonna 1998–1999 varoja kerättiin Sambian aids-orpojen hyväksi ja lukuvuonna 1999–2000 varat suunnattiin Sudaniin entisten lapsisotilaiden kuntouttamiseen ja kotiuttamiseen.
Organisaatio
Taksvärkki ry on etujärjestöjen tapaan organisoitunut yhdistynyt, jonka jäseniä ovat 11 palkansaaja-, opiskelija-, rauhan- ja kirkon nuorisotyön järjestöä. Jäsenjärjestöjä ovat mm. Suomen Lukiolaisten Liitto, Suomen Rauhanliitto, STTK ja Sadankomitea.
Talous
Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustus nuorisojärjestöille :
Merkittävät henkilöt
Listaa päivitettävä
Japaninulpukka
Japaninulpukka (Nuphar japonica) on lummekasvilaji, joka kasvaa luonnonvaraisena Japanissa, Koreassa, Sahalinilla ja Venäjän Kaukoidän Primorjessa. Lajia viljellään suurissa akvaarioissa vesikasvina.
Ulkonäkö ja koko
Japaninulpukka kasvaa jopa 80 cm korkeaksi. Sillä on isokokoinen juurakko, vaaleanvihreitä keihäänkärjen muotoisia aaltoilevareunaisia uposlehtiä ja laajoja pyöreitä kelluslehtiä. Japaninulpukka kukkii keltaisin pinnalle nousevin kukin.
Elinympäristö
Japaninulpukka kasvaa lievästi happamassa tai neutraalissa (pH 5–8) vedessä, sekä pehmeä että kova vesi käy. Valon tarve on suuri ja lämpötila saa olla 10–28 astetta.
Mehmed III
thumb|Mehmed III
Mehmed III (26. maaliskuuta 1566 – 22. joulukuuta 1603) oli Osmanien valtakunnan sulttaani vuodesta 1595 kuolemaansa asti. Mehmed III:lla oli peräti 19 veljeä, jotka kaikki hän teloitutti ottomaanien perinnäistavan mukaisesti. Hän oli laiska sulttaani, joka jätti hallitsemisen äidilleen. Hänen hallituskautensa päätapahtuma oli sota Itävallan keisarikuntaa vastaan Unkarissa vuosina 1596–1605. Sodan aikana Mehmed III:n joukot valloittivat Egerin (1596) ja voittivat Habsburgien ja Transilvanian joukot.
Robert Coleman Richardson
Robert Coleman Richardson (26. kesäkuuta 1937 – 19. helmikuuta 2013 ) oli yhdysvaltalainen fyysikko. Richardsonille, David Leelle ja Douglas Osheroffille myönnettiin Nobelin fysiikanpalkinto vuonna 1996 supranesteyden löytämisestä helium-3:n avulla.
Constanța
Constanța ([];, ) on kaupunki Kaakkois-Romaniassa Mustanmeren rannikolla, Dobrudžan alueella. Noin 304 000 asukkaallaan (2007) Constanța on Romanian viidenneksi suurin kaupunki ja samannimisen piirikunnan pääkaupunki. Kaupungissa on Romanian tärkein satama sekä kanavayhteys Tonavaan.
Robert Coleman Richardson
Richardson syntyi Yhdysvaltain pääkaupungissa Washingtonissa, hän opiskeli Virginia Techissä ja tohtorin arvon hän sai Duken yliopistosta vuonna 1965. Vuodesta 1987 Richardson työskenteli Floyd R. Newman -professorina Cornellin yliopistossa.
Constanța
Kuuluisia Constanțassa syntyneitä
thumb|left|Telakka Constanțassa
Tim Hardin
pienoiskuva|Tim Hardin James Timothy ”Tim” Hardin (23. joulukuuta 1941 – 29. joulukuuta 1980) oli yhdysvaltalainen folk-laulaja ja lauluntekijä. Hänen tunnetuimpia laulujaan ovat ”If I Were a Carpenter”, ”Hang On to a Dream” ja ”Reason to Believe”, joista tuli hittejä sekä Hardinin että erityisesti muiden artistien esittäminä.
Hardin syntyi Oregonin osavaltion Eugenessä. Hän jätti high schoolin kesken ja liittyi Yhdysvaltain laivastoon, jonka mukana palveli Vietnamissa vuonna 1959.
Vuonna 1961 Hardin muutti New Yorkiin, jossa hän opiskeli jonkin aikaa näyttelemistä American Academy of Dramatic Arts -koulussa mutta tuli erotetuksi poissaolojen takia. Hän alkoi esiintyä Greenwich Villagen klubeilla.
Hardinin muutettua Bostoniin 1963 hänet löysi Erik Jacobsen, joka myöhemmin toimi muun muassa The Lovin’ Spoonfulin tuottajana. Hän onnistui neuvottelemaan Hardinille levytyssopimuksen Columbia Recordsin kanssa. Hardin muutti takaisin Greenwich Villageen aloittaakseen levytykset, jotka jäivät kuitenkin julkaisematta kun Columbia purki sopimuksen.
Albumi Tim Hardin 2 julkaistiin 1967, ja sen lauluista nousi tunnetuimmaksi ”If I Were a Carpenter”. Kiertue Britanniaan jouduttiin keskeyttämään, kun Hardin sairastui keuhkopussitulehdukseen.
Kolmas albumi This is Tim Hardin (1967) sisältää jo vuosina 1963–64 äänitetyt cover-versiot muun muassa lauluista ”House of the Rising Sun” ja ”Hoochie Coochie Man”. Vuoden 1968 konserttialbumia Tim Hardin 3 Live in Concert seurasi Tim Hardin 4, joka sekin sisälsi ilmeisesti jo 1960-luvun alkupuolen nauhoituksia.
Vuonna 1969 Hardin teki jälleen sopimuksen Columbian kanssa ja sai Top 50 -hitin cover-versiostaan Bobby Darinin laulusta ”Simple Song of Freedom”. Paheneva heroiiniriippuvuus ja esiintymisjännitys estivät kuitenkin uuden suosion hyödyntämistä konserttiesiintymisten muodossa. Hän esiintyi kuitenkin Woodstockissa ja vuonna 1973 yhdessä Harry Chapinin kanssa New Yorkin Potsdamissa. Columbia-sopimus tuotti kolme albumia: Suite for Susan Moore and Damion: We Are One, One, All in One; Bird on a Wire ja Painted Head.
1970-luvulla Hardinin heroiiniongelma paheni. Hän asui välillä Englannissa ja välillä Yhdysvalloissa. Hänen viimeiseksi jäänyt albuminsa Nine julkaistiin Britanniassa 1973, mutta Yhdysvalloissa vasta 1976. Hardin myi tekijänoikeudet lauluihinsa 1970-luvun lopulla ja kuoli heroiinin yliannostukseen 1980.
Winona (Minnesota)
Winona on kaupunki Minnesotassa, Yhdysvalloissa. Se on Winonan piirikunnan keskus. Kaupungissa on 27 069 asukasta ja se on pinta-alaltaan 63,0 neliökilometriä.
thumb|180px|left|Winonan kaupungintalo Ensimmäiset asukkaat asettuivat Winonan alueelle vuonna 1851. Paikkakuntaa kutsuttiin alkujaan nimellä Montezuma. Myöhemmin se nimettiin uudelleen siouxprinsessan mukaan. Winonasta tehtiin oma hallinnollinen yksikkönsä vuonna 1857. Seuraavana vuonna kaupunkiin perustettiin nykyään nimellä Winonan valtionyliopisto tunnettu oppilaitos.
Winonan historiallisen keskustan rakennukset ovat vuosien 1857 ja 1916 väliltä. Muita nähtävyyksiä ovat Pickwick Millin myllyrakennus vuodelta 1858, Pyhän Stanislaus Kostkan kirkko vuodelta 1894 ja George W. Maherin suunnittelema pankkirakennus.
Näyttelijä Winona Ryder on syntynyt Winonassa.
Tulisalvia
thumb|vasen|Tulisalvioita.
Tulisalvia (Salvia splendens) kuuluu heimoon huulikukkaiskasvit (Lamiaceae). Sitä viljellään yksivuotisena koristekasvina, vaikka se on oikeasti monivuotinen. Tulisalvia on kotoisin Brasiliasta. Se kasvaa siellä pensasmaisena, jopa 90 senttimetriä korkeana perennanna. Viljelylajikkeet voivat olla monta kertaa matalampia. Kukinto on aluksi vaatimaton tupsu, joka tuuhenee kesän aikana. Lajikkeilla kukkien väri voi olla kirkkaanpunainen, vaaleanpunainen, valkoinen, violetti, liila tai kaksivärinen.
Kyösti Lampinen
Kyösti Lampinen (s. 28. kesäkuuta 1956 Rovaniemi) on suomalainen urheiluvalmentaja. Hän on vuodesta 2011 lähtien työskennellyt Eerikkilän urheiluopistossa toimivan Sami Hyypiä Akatemian johtajana, jonne hän siirtyi Suomen Urheiluopiston apulaisrehtorin tehtävästä.
Lampinen on aikaisemmin työskennellyt usean eri lajin parissa. 1980-luvulla hän toimi valmennusjohtajana Suomen Squashliitossa. Lampisen aikana muun muassa Sami Elopuro nousi squashin maailmanlistalla kuudenneksi, joka on kaikkien aikojen korkein suomalaispelaajan saavuttama sijoitus. Squashliitosta hän siirtyi Suomen Hiihtoliiton palvelukseen alppilajien valmennusjohtajaksi ja oli mukana nostamassa Kalle Palanderia ja Tanja Poutiaista maailman huipulle. Vuonna 1999 hän julkaisi Kalle Palanderin urasta kertovan kirjan Tie voittajaksi.
Lampinen on myös pitkään toiminut Saku ja Mikko Koivun henkilökohtaisena valmentajana.
M/S Silja Europa
M/S Silja Europa on virolaisen Tallinkin omistamista matkustaja-autolautoista matkustajakapasiteetiltaan suurin. Se rakennettiin Meyer Werftin telakalla Papenburgissa Saksassa alun perin Rederi AB Slitelle, yhdelle Viking Linen osakasvarustamoista M/S Europa -nimisenä.
M/S Silja Europa oli valmistumisestaan vuoteen 2001 saakka maailman suurin autolautta. Lisäksi alus oli pohjoisen Itämeren suurin matkustaja-autolautta bruttovetoisuudeltaan mitattuna vuoteen 2022 asti, jolloin M/S Viking Glory valmistui ja ohitti sen. Silja Europa on yksi maailman suurimmista matkustaja-autolautoista hyttimäärällä (1 152) mitattuna. Vuoteen 1995 asti aluksella oli 1 194 hyttiä. Vastaava arkkitehti oli Per Dockson.
Käyttöhistoria
Alus sijoitettiin reitille Helsinki–Tukholma korvaamaan M/S Silja Serenade, joka siirtyi puolestaan Turku–Tukholma-linjalle. Alukset vaihtoivat myöhemmin reittejä keskenään Silja Europan parempien ohjailuominaisuuksien takia. Tammi–helmikuun 2006 alus liikennöi Helsinki–Maarianhamina–Tukholma-reitillä, koska Silja Serenade ja Silja Symphony olivat silloin peräkkäin telakalla.
Maailman ensimmäinen kelluva McDonald’s-ravintola sijaitsi Silja Europalla laivan neitsytmatkasta vuoteen 1996 asti. McDonald’sin sulkeuduttua ravintolan nimi muutettiin Real Europa Burgeriksi. Real Europa Burger oli toiminnassa vuoteen 2003 asti.
8. marraskuuta 2012 Tallink Silja tiedotti, että Silja Europa vaihtaa reittiä Baltic Princess -aluksen kanssa. Silja Europa aloitti liikennöinnin Helsingistä Tallinnaan 23. tammikuuta 2013 ja Baltic Princess Turusta Tukholmaan. Samalla laivat vaihtoivat lippujaan, jolloin Silja Europa siirtyi Viron lipun alle ja Baltic Princess Suomen. Silja Europa siirtyi myös Silja Line -brändin alta Tallink-brändin väreihin.
Heinäkuussa 2014 Silja Europa siirtyi Pohjois-Australiaan kanadalaisen Bridgemans Services -yhtiön nesteytettyyn maakaasuun liittyvän projektin majoituslaivaksi. Alus oli vuokrattuna 7. elokuuta 2014 lähtien. Sen korvasi Helsinki–Tallinna-reitillä Tallinkin uusin risteilijä, M/S Baltic Queen.
Silja Europa asetettiin myyntiin vuoden 2015 syyskuussa, ja laivan 14 kuukautta kestänyt vuokrausaika Australiassa päättyi vuoden 2015 lopussa. Alus palasi takaisin Itämerelle matkustajaliikenteeseen uudistettuna maaliskuussa 2016. Laivan kaupat, ravintolat ja hytit uusittiin Virossa Muugan telakalla. Alus teki perinteisiä päiväristeilyjä, joilla voi pitää hytin koko matkan ajan. Alus oli edelleen rekisteröity Viron lipun alle, ja miehistö oli virolaista.
Silja Europa siirtyi telakalle 29. elokuuta 2016. Se aloitti 22 tunnin risteilyt Helsingin ja Tallinnan välillä 12. joulukuuta 2016 korvaten kyseistä risteilyä aiemmin hoitaneen M/S Baltic Queenin, joka puolestaan siirtyi Tukholman ja Tallinnan väliselle reitille.
Flogging a Dead Horse
Flogging a Dead Horse on englantilaisen punk-yhtye Sex Pistolsin vuonna 1980 julkaistu kokoelma-albumi. Albumi julkaistiin vuosi yhtyeen hajoamisen jälkeen. Se sisältää neljä yhtyeen singleä albumilta Never Mind the Bollocks, Here's the Sex Pistols ja kolme niiden B-puolta. Se sisältää myös seitsemän kappaletta yhtyeen soundtrack-albumilta The Great Rock 'n' Roll Swindle.
M/S Silja Europa
Käyttöhistoria
Alus teki kesäkausilla 2017 ja 2018 erikoisristeilyjä Visbyhyn ja Riikaan, sekä kesäkaudella 2019 Visbyhyn, Riikaan sekä vuoden uutena matkakohteena Maarianhaminaan. Kun kesäkaudella 2019 Silja Europa teki erikoisristeilyn Maarianhaminaan, oli se aluksen ensimmäinen kerta Ahvenanmaalla kuuteen vuoteen. Aluksen edellinen käynti Maarianhaminassa oli talvella 2013. Silja Europa palasi myös hieman yllättäen takaisin Turkuun 8. helmikuuta 2020 kello 12.15. Alus oli telakoitavana Naantalissa, kun telakoinnin aikana siitä löydettiin tekninen vika. Varaosan pitkän toimitusajan takia Silja Europa makuutettiin Turkuun odottamaan varaosaa. Alus korjattiin Turun satamassa, ja se palasi takaisin liikenteeseen 19. helmikuuta 2020.
Koronaviruspandemian takia alus makuutettiin Tallinnan satamaan 17. maaliskuuta 2020. Alus aloitti uudelleen liikennöinnin tekemällä 22 tunnin risteilyjä Helsingistä Tallinnaan 12. kesäkuuta 2020 alkaen. Tallink ilmoitti 4. syyskuuta 2020 keskeyttävänsä Silja Europan liikennöinnin toistaiseksi 21. syyskuuta 2020 alkaen. Alus makuutettiin jälleen Tallinnan satamaan. Liikenteen keskeyttämisen pääasialliset syyt olivat vähentyneet tulot lipunmyynneistä sekä vähentyneet matkustajamäärät. Silja Europa toimii kelluvana kauppakeskuksena yhtenä viikonloppuna (25.–27. syyskuuta 2020) Tallinnan satamassa. Iltalehti uutisoi 18. toukokuuta 2021, että alus vuokrataan poliisien majoituspaikaksi G7-kokouksen ajaksi 11.–13. kesäkuuta 2021 Iso-Britannian Cornwalliin. Alus palasi takaisin Tallinnaan 18. kesäkuuta 2021. Silja Europa aloitti liikennöinnin uudelleen Helsinki–Tallinna-reitillä 23. kesäkuuta 2021. Tallink Silja ilmoitti vuokranneensa Silja Europan Skotlantiin Yhdistyneiden kansakuntien ilmastonmuutoskonferensiin (COP26) hotellilaivaksi. Tapahtuma järjestettiin 31. lokakuuta 2021 – 12. marraskuuta 2021. Alus palasi takaisin Tallinnaan 17. marraskuuta 2021 ja aloitti liikennöinnin uudelleen Helsinki–Tallinna-reitillä 18. marraskuuta 2021.
Silja Europa vuokrattiin elokuussa 2022 seitsemäksi kuukaudeksi Hollantiin majoituslaivaksi turvapaikanhakijoille. Vuokra-aikaa voi jatkaa kolmella kuukaudella. Päätöstä kritisoitiin, sillä se perui useita charter-lähtöjä. Tallink päätti ottaa M/S Baltic Queen -laivan Silja Europan tilalle 10.–15. syyskuuta väliselle ajalle korvaamaan 22 tunnin risteilyitä sekä Ahvenanmaan risteilylle 16.–18. syyskuuta väliselle ajalle.
Liikennöintihistoria
M/S Silja Europa on valmistumisensa jälkeen liikennöinyt seuraavilla reitteillä: (menoreitti: Tallinna–Algeciras–Suez–Jeddah–Colombo) (paluureitti: Singapore–Colombo–Jedda–Napoli–Gibraltar–Muuga)
Muut reitit
Silja Europa toimi Silja Serenaden ja Silja Symphonyn sijaisena Helsinki–Ahvenanmaa–Tukholma–Helsinki-reitillä:
Kansikuvaus
500px|thumb|M/S Silja Europan vanha kansikartta.
Hytit
Silja Europan kaikissa hyteissä on WC ja suihku sekä TV. Kaikki hytit on uusittu syksyllä 2016.
Näiden hyttiluokkien lisäksi laivalla oli myös Seaside-S-hyttiluokka vuoteen 1995 asti. Hytit sijaitsivat kannella 6. Ne oli tarkoitettu vain yhdelle hengelle, varustelu ja hytin koko vastasivat muuten sen aikaista Turisti I-S (B2) -hyttiluokkaa, paitsi että Seaside-S-hyteissä oli pieni ikkuna.
Sopimukset 1993
'''Alkuperäinen tilaussopimus 6. lokakuuta 1989'''
Lainanantajat '''6. lokakuuta 1989'''
26. maaliskuuta 1992
10. joulukuuta 1992
Nordbanken vetäytyy uudishankeesta
21. tammikuuta 1993
22. tammikuuta 1993
Uusi pitkäaikainen vuokraussopimus tehdään Meyer Werftin sekä Effjohn ja Silja Line varustamon välille.
Omistussuhteet
'''22. tammikuuta – 17. toukokuuta 1993'''
'''6. maaliskuuta 1996 – 7. toukokuuta 2002'''
'''8. toukokuuta 2002 – 26. joulukuuta 2004'''
'''27. joulukuuta 2004 – 24. toukokuuta 2005'''
'''25. toukokuuta 2005 – 18. heinäkuuta 2006'''
'''18. syyskuuta 2008 – 21. tammikuuta 2013'''
1. heinäkuuta 2019 –
Oopperaa ja festivaaleja
M/S Silja Europa oli oopperalaivana 6.–9. huhtikuuta 2000. Giacomo Puccinin ensimmäisen oopperan ’’Le Villin’’ Suomen ensi-esitys tapahtui Maarianhamina–Turku-reittiosuudella. Saattaa olla mahdollista, että esitys olisi ollut kaikkien aikojen ensimmäinen millään laivalla esitetty täysimittainen ooppera. Kapellimestari oli Jani Sivén ja ohjauksesta vastasi Markku Arokanto. Oopperan oli tuottanut MatkaKaleva. Giacomo Puccinin pojantytär Simonetta Puccini oli laivalla kunniavieraana.
Silja Europalla on järjestetty joka tammikuu vuodesta 1997 kansainvälinen kansanmusiikin ja kansantanssin Folklandia-festivaali.
Keulaporttivaurio 1994
M/S Silja Europa sai keulaporttivaurion M/S Estonian onnettomuusyönä 28. syyskuuta 1994 matkalla Helsingistä Tukholmaan. Laiva oli hidastanut selvästi vauhtia myrskyn takia noin 10 solmuun. Saatuaan hätäkutsun Estonialta, Silja Europa kääntyi välittömästi Estoniaa kohti ja ajoi myrskystä piittaamatta täydellä matkavauhdilla onnettomuuspaikalle. Silja Europa saapui vasta seuraavana aamuna kello 5.30 Tukholmaan johdettuaan ensiksi M/S Estonian pelastustöitä koko edellisen päivän merikapteeni Esa Mäkelän johdolla (Silja Europa toimi pelastustöiden johtoaluksena). Satamassa laivan miehistö huomasi, että laivan BB puolen keulaportti avautui vain 40 senttimetriä. Laiva jouduttiin kääntämään ympäri ja lastaaminen tapahtui peräporttien kautta. Tarkkaa aikaa vaurioitumiselle oli mahdotonta antaa selvityksen mukaan.
Lähempi vaurioiden tarkastelu osoitti, että BB puolen keulaportti oli saanut seuraavat vauriot:
Karilleajo 1995
Silja Europa oli matkalla Turusta Tukholmaan 12. tammikuuta 1995, kun se ajautui karille Tukholman saaristossa. Silja Europalla oli tapahtumahetkellä 2 575 matkustajaa. Laivan automaattisen nopeudensäätöjärjestelmän SPEEDPILOT-liitäntäkortin irtoaminen oli syy karilleajolle. Liitäntäkortin irtoaminen aiheutti sen, että SPEEDPILOT siirtyi MANUAL SPEED -moodiin, joka sai virheellisen nopeustiedon 17,62 solmua, joka oli ollut laivan nopeus ennen Tukholman saaristoa. Tästä syystä SPEEDPILOT antoi hälytyksen SP SPEED FAULT ja samalla SPEEDPILOT alkoi vähentämään automaattisesti potkurien lapakulmaa. Mutta koska moodi oli virheellisesti MANUAL SPEED, potkurien lapakulmat menivät nollaan ja aluksesta tuli ohjailukyvytön. Silja Europa ajautui karille kello 04.35. SPEEDPILOT yritettiin saada pois päältä BY-PASS-kytkimellä sekä ottamalla ohjaus konehuoneeseen, mutta SPEEDPILOT pysyi päällä koko ajan. Laivan ohjaus saatiin takaisin toimimaan käyttämällä manuaalista hätäohjausta (KaMeWaN BACK-UP), jolloin SPEEDPILOT saa olla kytkettynäkin, koska hätäohjaus ohittaa SPEEDPILOT-järjestelmän. Laiva irtosi karilta käyttämällä hätäohjausta. Laiva jatkoi karilleajon jälkeen matkaansa Tukholmaan, ja seuraavana päivänä alus meni telakalle korjattavaksi. Alus sai vain vähäisiä vaurioita keulabulbiin. Alus palasi liikenteeseen 19. tammikuuta 1995.
Avunannot
Silja Europa oli ensimmäinen vuonna 1994 uponneen autolautta Estonian hätäkutsuun vastannut laiva. Aluksella oli suora radioyhteys Estoniaan. Silja Europa saapui paikalle noin kello 2.30, kun ensimmäinen paikalle tullut laiva, M/S Mariella saapui kello 2.12. Aluksella oli tuolloin helikopterikansi valmiudessa. Silja Europan kapteeni Esa Mäkelä johti pelastustoimia paikan päällä. Alus pelasti yhden ihmisen vedestä, ensimmäinen helikopteri toi alukselle viisi pelastettua ja toinen helikopteri toi yhden loukkaantuneen pintapelastajan.
Jorma Pitkänen
thumb|200px|Jope Pitkänen Necrocomicon-tapahtumassa Turussa marraskuussa 2008. Jorma Juhani ”Jope” Pitkänen (s. 31. heinäkuuta 1947 Kuopio) on suomalainen, savolaisaiheistaan tunnettu sarjakuvantekijä Suonenjoelta. Pitkäsen tunnetuimmat sarjakuvat ovat Näkymätön Viänänen ja Lempi. Tyyliltään ne ovat humoristisia strippejä, joissa satiirin keinoin ilkutaan yhteiskuntaa, joukkoliikkeitä ja joskus uskontoakin. Osansa saavat myös sarjakuvantekijät ja taiteilija itse; Elämätä sarjakuva-albumissa (Like, 2006) hän kertoo planeettamme tuotteliaimman sarjakuvataiteilijan, suomalaisen Ruben Oscar Roligsonin työpäivästä.
Pitkänen on kertonut olleensa sarjakuvauransa alussa taistolainen. Ilkka Heilän B. Virtanen ja Kari Suomalainen ovat Pitkäsen suosikkeja. Ensimmäinen julkaistu sarjakuva oli savonmurretta käyttävä Näkymätön Viänänen Sarjis-lehdessä. Sen jälkeen hän on laatinut kymmeniä eri sarjakuvia (mm. Vossikka ja Näläkämäk) varsinkin paikallislehtiin sekä joihinkin miestenlehtiin.
Sarjakuvassa Mauno Mansikka hän kuvasi ulkohuussia ortodoksikirkon muotoisena. Tapaus joutui uskonnon pilkkaamisena Julkisen sanan neuvostoon. Mauno Mansikan koostealbumin alaotsikkona oli ”sarjakuvapornoa Savosta”.
Pitkäselle myönnettiin Puupäähattu vuonna 1983 ja valtion taiteilijaeläke 2008.
Tammikuusta 2015 alkaen turkulainen Lempo Kustannus alkoi julkaista Pitkäsen albumeita kuukausittain Jopen kirjakerhon kautta.
Inajat Allah Khan
Inajat Allah Khan (20. lokakuuta 1888 − 12. elokuuta 1946) oli Afganistanin kuningas muutaman päivän ajan tammikuussa 1929 hänen veljensä Aman Allahin luovuttua kruunusta hänen hyväkseen Habib Allah Kalakani uhkaavan kapinan takia. Myös Inajat Allah joutui eroamaan Kalakanin pakottamana. Inajat Allah pakeni ensin Intiaan ja eli sittemmin Iranissa.
Elämäkerta
thumb|vasen|Inajat Allah ja hänen perheensä. Inajat Allah Khan syntyi 20. lokakuuta 1888. Hänen isänsä oli Afganistanin emiiri Habib Allah Khan, jolla oli myös toinen poika ja Inajat Allahin nuorempi veli Aman Allah Khan. Kruununprinsseinä veljekset menivät naimisiin Afganistanin politiikassa ja kulttuurielämässä vaikutusvaltaisen Mahmud Beg Tarzin kahden tyttären kanssa. Hän sai isältään marsalkan arvonimen vuonna 1905 ja vuonna 1916 hänestä tuli opetusministeri.
Habib Allah Khan murhattiin helmikuussa 1919 hämärissä olosuhteissa. Seurauksena oli lyhyt valtakamppailu, jonka osapuolia olivat Inajat Allahin veli Aman Allah ja heidän setänsä Nasr Allah. Kisan voitti tuolloin Kabulin kuvernöörinä toiminut Aman Allah. Amman Allah tarjosi muodollisesti kruunua vanhemmalle veljelleen, joka kuitenkin kieltäytyi, eikä puuttunut suuremmissa määrin politiikkaan veljensä valtakaudella. Aman Allah tuli vaimonsa Soraja Tarzin kanssa tunnetuksi uudistusmielisenä hallitsijaparina. Afganistanin vanhoillisissa piireissä tämä herätti kuitenkin suuttumusta. Marraskuussa 1928 syttyi kapina šinwar-pašujen keskuudessa ja hallitsijan talvipalatsi Jalalabadissa poltettiin. Myöhemmin myös tadžikkijohtaja Habib Allah Kalakani nostatti kapinan Kabulin pohjoispuolisilla alueilla. Kalakanin johtamien sotajoukkojen lähestyessä Kabulia tammikuussa 1929 Aman Allah päätti paeta Dorrani-heimon tukialueelle Kandahariin. Rolls-Roycellaan tiehensä ajanut hallitsija luopui kruunusta veljensä Inajat Allahin hyväksi. Hänen valtakautensa jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä kalakani pakotti hänet luopumaan itse kruunustaan vain kolme päivää myöhemmin.
Brittien kuninkaallisten ilmavoimien lentokone evakuoi Inajat Allahin ja hänen perheensä Brittiläisen Intian Peshawariin. Myöhemmin hän asui Iranissa ja kuoli Teheranissa 12. elokuuta 1946.
Warez
Alun perin termiä käyttivät pienet harrastajapiirit, mutta se on sittemmin yleistynyt Internetin käyttäjien keskuudessa. Warez on substantiivi, mutta siitä voidaan johtaa myös verbi ja samalla suomalainen väännös "warettaa", joka tarkoittaa tekijänoikeudenalaisen materiaalin hankkimista tai levittämistä tekijänoikeuksista välittämättä. Alun perin englanninkielisissä piireissä warez-sanaa käytetään substantiivina ja verbinä samaan tapaan kuin sen suomalaisia vastineita. Warez-materiaalia tuottavia ihmisiä kutsutaan piraateiksi, englannin kielen merirosvoa tarkoittavan sanan pirate mukaan.
Sanasta warez on myös johdettu erinäisiä warez-materiaaliluokkia tarkoittavia sanoja kuten "gamez", (englannin kielen peliä tarkoittavasta sanasta game) "appz" (englannin kielen tietokonesovellusta tarkoittavasta sanasta application) ja "moviez" (englannin kielen elokuvaa tarkoittavasta sanasta movie). Kaikissa on yhteistä s-kirjaimen korvaaminen z-kirjaimella "leet"-alakulttuurin tyylin mukaisesti.
Kräkkäyskulttuuri
Kräkkäyskulttuuriin kuului olennaisena osana pelien kopiointisuojausten murto eli kräkkääminen sekä introjen tekeminen ja laittaminen kräkättyihin peleihin. Intro (tai crack intro eli cracktro) on kräkätyn pelin alussa tuleva ruutu, jossa yleensä vierii tekstiä ja mukana on myös grafiikkaa ja kräkkäysryhmän logo. Tekstissä intron tekijät kertovat terveisensä muille ryhmille ja mahdollisesti kommentoivat erilaisia kräkkäykseen tai muuhun liittyviä asioita. Kräkki-introjen grafiikkapuoli oli usein varsin vaatimatonta, vaikkakin joissakin introissa joku ohjelmoija on saattanut luoda mukaan jonkun vaativan graafisen efektin. Introissa on mukana lähes aina myös musiikki, joka tyypillisesti edusti chiptune-tyyliä (myös Amigalla, koska levykkeille ei usein mahdu isoja soitinsampleja ja niiden lataaminen veisi aikaa). Introissa on myös toisinaan annettu warezin levittämiseen erikoistuneiden purkkien puhelinnumerot. Useat kopioituja pelejä pelaavat lapset eivät ymmärtäneet kräkkäyskulttuuria, vaan ohittivat kräkkääjien tekemät introt usein olankohautuksella.
thumb|250px|Eaglesoftin [[Commodore 64 -intro ja ryhmän logo]] Usein introjen yhteydessä oli mukana myös "traineri", eli kopiosuojauksen murtamisen lisäksi kräkkääjä oli antanut pelaajalle mahdollisuuden helpottaa peliä esimerkiksi laittamalla päälle loputtomat elämät tai ajan (mikäli kyseisessä pelissä oli aikaraja tai rajallinen määrä elämiä). Trainerit ovat huijauskoodeihin verrattava menetelmä.
Kräkkäyskulttuuriin liittyvät copypartyt, jotka olivat kräkkääjien kokoontumistapahtumia. Kräkkäyskulttuuri oli osaksi yhteydessä demoskenen ja muun tietokoneisiin liittyvän harrastuneisuuden parissa. Alun perin koko demoskene sai pitkälti alkunsa kräkkäysryhmien välisestä kilpailusta tehdä parempia introja. Jotkut ryhmät toimivat sekä demoskenessä että kräkkäämisen puolella. Monet kräkkääjät myös itse luonnollisesti pelasivat tietokonepelejä. Kräkättyjen pelien kopioimisen katsotaan olleen suuri ongelma pelien myynnin kannalta. Varsinkin Atari ST:n pelitarjonnan katsottiin kärsineen oleellisesti kräkkäyksestä, ja saman ongelman katsotaan koskeneen pahasti myös Commodore 64:ää ja Amigaa.
Kräkätyt pelit pyrittiin saamaan levitykseen kopioina, ennen kuin ne olivat saatavilla kaupan hyllyillä. Usein tässä onnistuttiinkin tavalla tai toisella. Oleellista tässä oli pelien hankkiminen myyntiketjun lopullista kohdetta edeltävistä vaiheista. Tunnetuimpia kräkkäykseen liittyneitä tapahtumia oli, kun eräs Eagle Softin jäsen murtautui Commodore 64:n Gunship-helikopteripelin ohjelmoijan taloon ja varasti tämän kaikki levykkeet. Eagle Soft sai tästä mainetta, joskin heidän käsiinsä saama ja levitykseen laskema versio itse pelistä oli vielä pahasti keskeneräinen.
Jotkut kräkkäysryhmät rupesivat myös rahoittamaan toimintaansa laittomin keinoin. Esimerkiksi Paranoimia-ryhmän johtaja jäi lopulta kiinni huumelastissa erään Keski-Euroopan maan tullissa. Tämä johti ryhmän lakkautumiseen, mutta sen jäsenet jatkoivat toimintaansa SKIDROW -nimellä. Muita tunnettuja ryhmiä ovat esimerkiksi Razor 1911, Fairlight ja Red Sector.
Oi, aika vanha, kultainen...!
Oi, aika vanha, kultainen...! on Orvo Saarikiven ohjaama elokuva vuodelta 1942. Elokuva pohjautuu Matti Hällin romaaniin Oi aika sä entinen, joka ilmestyi kuitenkin vasta 1942.
Sotien välillä kuvattu elokuva pääsi ensi-iltaan vasta jatkosodan ollessa meneillään. Mukana on dokumenttikuvaa vuoden 1941 vapunvietosta. Saarikivi piti sitä parhaana elokuvanaan, mutta yleisömenestys jäi heikohkoksi.
Tarina
Elokuva kertoo koulukavereiden tapaamisesta 30 vuotta ylioppilaaksi pääsyn jälkeen. Sekatyöläinen, ikuinen ylioppilas Joonas Karhu (Urho Somersalmi) saapuu tapaamaan akateemista uraa luoneita luokkatovereita. Tarinoiden välissä selvitellään niin yksityisiä kuin keskinäisiäkin ongelmia.
Arviot
Aikalaiskritiikeissä elokuvaa kiitettiin lähes kautta linjan: ”Elokuvaa katseli sangen mielellään, samoin Urho Somersalmen roolisuoritus ylioppilaana hänen luodessaan ”todella miehekkään karun, suorasukaisen ja peräti suomalaisen tyypin” nähtiin ansiokkaana.
Eräässä myöhemmässä televisioesityksen aikaisessa kritiikissä katsotaan, että se on ansiokkaampi ajankuvana kuin elokuvallisesti.
Valeri Tsilent
Valeri Antonovich Tsilent  (, 22. syyskuuta 1969 Lida Valko-Venäjä) on valkovenäläinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja olympiamitalisti. Seurasaolla Tsilent edustaa University Sports Clubia. Hän on edustanut maataan olympiatasolla kaksi kertaa. Atlantassa 1996 hän voitti kreikkalais-roomalaisen painin 82 kilon sarjassa ja Sydneyssä 2000 hän oli painoluokkaa alemmassa sarjassa neljäs.
Northern Star
Northern Star on brittiläisen laulajan Melanie C:n esikoisalbumi sooloartistina. Se julkaistiin vuonna 1999.
The Chant
The Chant on suomalainen seitsenhenkinen rock-yhtye, joka perustettiin Vantaalla vuonna 1999. Yhtyeen demo, Sighs, valittiin Kuukauden demoksi Inferno Magazinessa sekä Imperiumi.net -webzinessä. Yhtye nousi suuren yleisön tietouteen voitettuaan YleX:n järjestämän demokilpailun vuonna 2006, minkä myötä yhtye sai maailmanlaajuista kuuluvuutta. Yhtye teki levytyssopimuksen Shadow World Recordsin kanssa, ja yhtyeen esikoisalbumi, Ghostlines, julkaistiin helmikuussa 2008.
Esikoisalbumi, Ghostlines julkaistiin Suomessa, Virossa, Liettuassa ja Latviassa helmikuussa 2008 ja muualla maailmassa maaliskuussa. Yhtyeen toinen albumi, This Is the World We Know, julkaistiin huhtikuussa 2010. Kolmas albumi, A Healing Place, julkaistiin Suomessa toukokuussa 2012 ja muualla Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa saman vuoden elokuussa. Neljäs studioalbumi, New Haven, julkaistiin Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa kesäkuussa 2014.
Diskografia
Studioalbumit
EP:t
Jacques Demy
thumb|Jacques Demyn hauta. Jacques Demy (5. kesäkuuta 1931 – 27. lokakuuta 1990) oli ranskalainen elokuvaohjaaja. Hänen muistetuin elokuvansa on elokuvamusikaali Cherbourgin sateenvarjot (1964), johon Michel Legrand sävelsi musiikin.
Demyn avioliitto elokuvaohjaaja Agnès Vardan kanssa kesti vuodesta 1962 aina hänen aivoverenvuodon aiheuttamaan kuolemaansa asti syksyllä 1990. Demyn kaksi lasta työskentelevät elokuva-alalla.
Agnès Varda teki miehensä elämästä elokuvan Jacquot – poika Nantesista (1990).
Eero Ekqvist
Eero Adam Kalervo Ekqvist (27. lokakuuta 1911 Turku – 5. marraskuuta 1997 Turku) oli suomalainen kirjailija.
23. joulukuuta
23. joulukuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 357. päivä (358. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä kahdeksan päivää. Kyseistä päivää kutsutaan jouluaatonaatoksi tai lyhemmin aaton­aatoksi.
Eero Ekqvist
Ekqvist on kirjoittanut nuortenkirjoja, romaaneja, kuunnelmia ja murrepakinoita. Vuonna 1989 hän julkaisi romaanin Ja vuorilla kaartelivat korpit jossa kuvattiin turkulaisista sotilaista kootun pataljoonan taisteluja saksalaisten rinnalla jatkosodan hyökkäysvaiheessa 1941 Kalastajasaarennossa Jäämeren rannalla.
Aleksei Medvedev
Aleksei Medvedev on seuraavien henkilöiden nimi:
23. joulukuuta
Juhlapäiviä
Katso myös: kalenteri ~ 22. joulukuuta, 24. joulukuuta
Perustuslaillinen konventti (Yhdysvallat)
thumb|415px|Näkymä Yhdysvaltain perustuslain allekirjoitustilaisuudesta, [[Howard Chandler Christyn historiamaalaus vuodelta 1940. Korokkeella seisomassa George Washington, keskellä edessä istumassa Alexander Hamilton ja Benjamin Franklin ja heistä oikealla James Madison.]] Perustuslaillinen konventti oli vuonna 1787 Philadelphiassa kokoontunut edustajakokous, joka laati Yhdysvaltain perustuslain. Perustuslaki korvasi aiemmat konfederaatioartiklat ja muutti Yhdysvallat löyhästä valtioliitosta tiiviimmäksi liittovaltioksi. Konventin myötä ensimmäisen kerran maailmassa otettiin valtionpääksi presidentti. Konventti työskenteli Pennsylvania State Housessa (nyk. Independence Hall) eli samassa rakennuksessa, jossa Yhdysvaltain itsenäisyysjulistus oli hyväksytty vuonna 1776.
Tausta ja työn lähtökohdat
Yhdysvaltain ensimmäisenä perustuslakina toimivat vuonna 1781 voimaanastuneet konfederaatioartiklat, jotka tekivät maasta pikemminkin osavaltioiden välisen valtioliiton kuin liittovaltion. Järjestelmä oli melko tehoton ja konfederaation kongressin arvovalta vähäinen, joten monet toivoivat vahvemman keskushallinnon luomista. Lisäksi maata vaivasivat taloudelliset vaikeudet, joiden seurauksena puhkesi talonpoikien levottomuuksia, kuten vuoden 1786 Shaysin kapina. Osa maan johtajista ja perustajista ei pitänyt siitä, että valta oli valunut osavaltioiden demokraattisesti valituille paikallisille elimille, ja he toivoivat vallankumouksen suunnan tarkistamista luomalla luja keskushallinto. Näin saataisiin turvattua paremmin sisäinen järjestys sekä paremmat mahdollisuudet toimivalle talous- ja ulkopolitiikalle ja alueelliselle laajenemiselle länteen. Toisaalta suuri osa talonpoikaisväestöstä ei halunnut valtiovallan vahvistamista, sillä he suhtautuivat epäluuloisesti kaupunkien ja rannikkoseudun porvareihin ja suurmaanomistajiin, joille vallan arveltiin keskittyvän. Jälkimmäiset piirit olivat juuri keskusvallan vahvistamisen vankimmat tukijat.
Uuden perustuslain säätämisen merkittäviä kannattajia olivat muun muassa vapaussodan ylipäällikkö George Washington, James Madison ja Alexander Hamilton. Washingtonin ja Madisonin aloitteesta Annapolisissa järjestettiin 1786 viittä osavaltiota edustanut kokous, jossa Hamilton esitti tiukkaa arvostelua maan poliittisten olojen kaoottisuudesta. Hamilton myös ajoi läpi päätöksen, jonka mukaan osavaltioiden pitäisi lähettää edustajansa seuraavana vuonna Philadelphiaan pohtimaan konfederaatioartiklojen muuttamista. Osavaltioiden edustajakokoukset valitsivat 74 edustajaa, joista Philadelphian konventtiin osallistui lopulta 55. He edustivat kahtatoista osavaltiota kolmestatoista. Rhode Island kieltäytyi lähettämästä edustajia, sillä se ei hyväksynyt konfederaatioartiklojen muuttamista.
Konventti avattiin 25. toukokuuta 1787, ja se totesi heti työnsä alussa, että konfederaatioartiklat olisi korvattava kokonaan uudella perustuslailla, joka tekisi maasta liittovaltion. Monet liittovaltiosuuntauksen vastustajista oli jätetty tai jättäytyneet vapaaehtoisesti syrjään konventin jäseniä valittaessa. Konventtiin kuuluivat muun muassa George Washington, James Madison, Alexander Hamilton, Benjamin Franklin, Robert Morris, John Dickinson, James Wilson, John Rutledge, Charles Pinckney, Oliver Ellsworth ja Gouverneur Morris. Washington valittiin konventin puheenjohtajaksi, mutta Madisonia pidettiin asiantuntemuksensa vuoksi sen johtavana hahmona.
Perustuslaillisen konventin esikuvina toimivat muun muassa Rooman tasavalta, Hollannin ja Sveitsin liittovaltiot, siirtomaa-ajan hallinnon perintö, John Locken filosofia sekä erityisesti Montesquieun vallan kolmijako-oppi.
Perustuslain muotoilu
thumb|200px|James Madison, [[Gilbert Stuartin maalaama muotokuva vuodelta 1804.]] Konventin työn pohjana toimi Madisonin laatima niin sanottu Virginian suunnitelma, jonka Edmund Randolph esitteli hyväksyttäväksi. Sen mukaan keskushallinnon ytimenä olisi kaksikamarinen kongressi, jossa alahuone edustaisi osavaltioiden asukkaita niiden väkiluvun mukaisissa suhteissa ja ylähuone olisi alahuoneen valitsema. Tämä järjestely olisi ollut epäedullinen pienille osavaltioille, koska ne olisivat jääneet kongressin molemmissa kamareissa vähemmistöön. William Paterson esitteli pieniä osavaltioita suosineen vaihtoehtoisen niin sanotun New Jerseyn suunnitelman, jonka mukaan kongressi olisi yksikamarinen ja kaikilla osavaltioilla olisi siellä yhtä suuri edustus. Konventti ratkaisi tulevan kongressin kokoonpanon kompromissina näistä kahdesta ehdotuksesta: kaksikamarisen kongressin alempi kamari eli edustajainhuone vastasi ensimmäistä ehdotusta (edustus väkiluvun mukaan) ja ylempi kamari eli senaatti jälkimmäistä (kaikilla osavaltioilla yhtä monta ääntä). Ratkaisu tunnetaan nimellä suuri kompromissi tai Connecticutin kompromissi, ja se perustui Oliver Ellsworthin ja Roger Shermanin tekemään sovintoehdotukseen. Kompromissiesitys hyväksyttiin konventissa 16. heinäkuuta.
Koventissa sovittiin myös, että edustajapaikkojen määriin ja vero-osuuksiin vaikuttavia osavaltioiden väkilukuja laskettaessa yksi orja vastaisi 3/5 valkoisesta miehestä. Orjakaupan kieltämisestä syntyi erimielisyyttä, joka ratkaistiin sopimalla, että kielto ei astuisi voimaan ainakaan ennen vuotta 1808.
Konfederaatioartikloista poiketen uudessa perustuslaissa kongressi sai oikeuden säätää osavaltioita sitovia lakeja ja määrätä niille veroja sekä päättää tulleista ja maksuista. Vallan kolmijako-oppi toteutettiin erottamalla lainsäädäntövalta kongressille, toimeenpanovalta presidentille ja oikeusvalta korkeimalle oikeudelle. Alexander Hamilton teki myös monarkiaa muistuttaneen esityksen, jota ei kuitenkaan hyväksytty. Presidentille annettiin kuitenkin vahvat valtaoikeudet ja hänestä tehtiin kongressista riippumaton. Perustuslaki ei perustunut kansansuvereniteettiajatukselle, vaan sisälsi monenlaisia järjestelyitä, jotka rajoittivat kansalaisten suoraa vaikutusta ja enemmistön valtaa. Perustuslain myöhempi muuttaminen tehtiin hyvin monimutkaiseksi ja vaikeaksi.
Perustuslain ratifiointi
Konventin työ päättyi 17. syyskuuta. Kiista perustuslain hyväksymisestä loi Yhdysvaltoihin sen ensimmäisen varsinaisen puoluejaon, jaon liittovaltiota puolustaneisiin federalisteihin ja sitä vastustaneisiin antifederalisteihin, joiden mielestä perustuslaki olisi lopettanut vuoden 1776 vapauden ja demokratian hengen. Koska osavaltioiden edustajakokousten tiedettiin vastustavan uutta perustuslakia, konventti ei antanut sitä niiden ratifioitavaksi. Sen sijaan konventti määräsi – konfederaatioartiklojen vastaisesti – että osavaltioihin tulisi perustaa erityiset perustuslakikonventit, ja että perustuslaki tulisi voimaan kun se olisi ratifioitu yhdeksässä osavaltiossa. Raja saavutettiin kevään 1788 aikana, mutta perustuslailta puuttui vielä poliittisesti ja taloudellisesti merkittävien Virginian ja New Yorkin hyväksyntä. Virginia antoi hyväksyntänsä sillä ehdolla, että perustuslakiin lisättiin vielä Bill of Rights eli luettelo kansalaisvapauksista. Saatuaan siitä takeet Virginia ja New York ratifioivat perustuslain, minkä jälkeen sen katsottiin astuneen voimaan. Ensimmäiseksi presidentiksi valittiin Washington vuonna 1789. Virginialaisten vaatima kymmenkohtainen Bill of Rights liitettiin perustuslakiin vuonna 1791.
HMS Argonaut (1898)
HMS Argonaut oli Britannian kuninkaallisen laivaston Diadem-luokan ensimmäisen luokan risteilijä (panssarikansiristeilijä).
Valmistus
Alus tilattiin Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista, missä köli laskettiin 23. marraskuuta 1896. Alus laskettiin vesille 24. tammikuuta 1898 ja valmistui 19. huhtikuuta 1900.
Palvelus
Alus siirrettiin sairaalalaivaksi Portsmouthiin 1915 ja siitä tehtiin majoitusalus 1918. Alus myytiin romutettavaksi 18. toukokuuta 1920.
Paranormal Activity 2
Paranormal Activity 2 on Tod Williamsin ohjaama kauhuelokuva. Se on Paranormal Activity -elokuvan esiosa.
Elokuva kuvataan turvakameroista ja perheen omasta videokamerasta. Elokuva kuvattiin kolmessa viikossa. Elokuva kertoo ensimmäisen elokuvan päähenkilö Katien siskon Kristin perheestä. Tapahtumat sijoittuvat noin 60 päivää ennen ensimmäisen osan tapahtumia. Elokuvan juoni on hyvin samanlainen kuin ensimmäisen osan, eli perhe joutuu yliluonnollisen olennon riivaamaksi.
Huuri (täsmennyssivu)
Huuri tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Anastasius III
Anastasius III (n. 865–913) oli paavina kesä–syyskuusta 911 kesä–elokuulle 913. Hän oli roomalainen syntyjään, ja hänen väitetään olleen paavi Sergius III:n avioton poika. Anastasiuksen valinta paaviksi on osa ajanjaksoa ja tapahtumaketjua, jota sanotaan pornokratiaksi.
The Legend of Korra
The Legend of Korra on Michael Dante DiMartinon ja Bryan Konietzkon Nickelodeonille kehittämä animaatiosarja, joka on jatkoa vuosien 2005–2008 Avatar-sarjalle. Sarjan esittäminen alkoi Yhdysvalloissa 14. huhtikuuta 2012. Sarjan työnimiä olivat tuotantovaiheessa Avatar: Legend of Korra ja The Last Airbender: Legend of Korra.
The Legend of Korran oli tarkoitus olla vain 12 jakson pituinen, kunnes se sai 14 jaksoa lisää. Myöhemmin päätettiin, että sarjaan tulee vielä kaksi 13 jakson tuotantokautta.
Sarjan kolmannen kauden katsojaluvut televisiossa jäivät niin pieniksi, että Nickelodeon päätti näyttää loput sarjasta, alkaen jaksosta ”The Stakeout”, yksinomaan Internetin välityksellä, missä sarja oli paljon suositumpi. Syksystä 2014 alkaen sarjan loput jaksot kuitenkin päätettiin esittää myös televisiossa Nicktoons-kanavalla. Sarja päättyi 19. joulukuuta 2014, jolloin kaksi viimeistä jaksoa esitettiin sekä televisiossa että Nick.comissa.
Ennen sarjan tapahtumia
Satavuotisen sodan päätyttyä, Avatar Aang ja Tulen valtias Zuko perustivat Tulikansan entisten siirtokuntien tilalle Kansakuntien yhdistyneen tasavallan, jossa taitajat ja ei-taitajat voisivat elää yhdessä. Sen pääkaupunki tunnettiin nimellä Tasavalta City.
Neljä vuotta Aangin kuoleman jälkeen Valkoisen Lootuksen seura löytää Eteläisestä vesiheimosta seuraavan Avatarin, vedentaitajan nimeltä Korra. Seuraavien 13 vuoden aikana hän oppii hallitsemaan vedentaitamisen lisäksi myös maantaitamisen ja tulentaitamisen. Mutta hän ei ole vielä oppinut tuulentaitamista eikä hallitsemaan Avatar-tilaa.
Ensimmäinen kirja: Ilma (气)
Korra lähtee Tasavalta Cityyn oppimaan tuulentaitamista Tenziniltä, Aangin ja Kataran pojalta, sekä tämän omilta lapsilta, Jinoralta, Ikkiltä ja Meelolta. Hän joutuu ensin hankaluuksiin paikallisten triadien sekä poliisipäällikkö Lin Beifongin, Tophin tyttären, kanssa. Kaupungin pahin ongelma ovat kuitenkin naamiota käyttävän Amonin johtamat Ekvalistit, jotka vastustavat alkuvoimien taitajia. Korra osallistuu ammattilaistaitamisturnaukseen liittymällä orpojen veljesten, Makon ja Bolinin, joukkueeseen. He ystävystyvät myös Tulevaisuus-yhtiöiden perijättären, Asami Saton, kanssa.
Pian Korra saa selville Amonin kykenevän poistamaan ihmisiltä näiden taitajuudet ja liittyy väliaikaisesti myös Tasavaltaa johtavan neuvoston puheenjohtajan, Tarrlokin, kokoamaan iskuryhmään. Kun Ekvalistit aloittavat terroristihyökkäykset kaupunkiin, Tarrlok vastaa siihen vangitsemalla Ekvalistien lisäksi jopa tavallisia kansalaisia. Korran ja Tenzinin vastustaessa tätä, Tarrlok kidnappaa Korran verentaitamisen, vedentaitamisen laittoman muodon, avulla. Paljastuu, että hänen isänsä oli Yakone, rikollispäällikkö ja verentaitaja, jonka taitajuuden Aang oli poistanut 42 vuotta sitten. Amon poistaa Tarrlokin taitajuuden ja Korra saa tilaisuuden paeta.
Yhdistyneiden joukkojen laivasto saapuu Zukon tyttärenpojan, kenraali Irohin, johtamana apuun. Korra ja Mako saavat selville, että Amon on oikeasti Noatak, Tarrlokin kauan kadoksissa ollut isoveli, joka oli keksinyt keinon käyttää verentaitamista ihmisten taitajuuden poistamiseen. Viimeisessä taistelussa hän onnistuu poistamaan Korran voimat, mutta Korra oppii tuulentaitamisen ja onnistuu paljastamaan koko Yhdistyneen tasavallan kansalle Amonin olevan vedentaitaja. Amon pakenee Tarrlokin kanssa aloittaakseen uuden elämän, mutta Tarrlok räjäyttää veneen tappaen heidät molemmat. Korra suree voimiensa menetystä, mutta Aangin henki palauttaa ne ja opettaa hänelle voimantaitamisen, jotta tämä voisi tehdä saman muille Amonin uhreille.
Toinen kirja: Henget (神靈)
Ekvalistien kukistumisesta on kulunut kuusi kuukautta. Neuvosto on lakkautettu ja Yhdistynyttä tasavaltaa johtaa nyt presidentti. Kun pimeyden henget hyökkäävät Eteläiseen vesiheimoon, Vesiheimojen päällikkö ja Korran setä, Unalaq, alkaa opettaa Korralle henkimaailman asioita vastoin Tenzinin sekä Korran isän, Tonraqin, toiveita. Tenzin itse lähtee perheensä ja sisarustensa, Kyan ja Bumin, kanssa käymään tuulitemppeleissä.