cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
José Varani
Varanista tuli Jaboticabalin piispa 7. helmikuuta 1961, ja hän toimi tässä virassa, kunnes erosi 7. kesäkuuta 1981. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Dadeus Grings
thumb|right|Dadeus Grings Dadeus Grings (s. 7. syyskuuta 1936 Porto Alegre) on brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Porto Alegren arkkihiippakuntaan Antonio Samorè 23. joulukuuta 1961, ja hänet nimitettiin São João da Boa Vistan hiippakunnan piispaksi 23. tammikuuta 1991. Tomás Vaquero konsekroi hänet 15. maaliskuuta Alfredo Vicente Schererin ja Aloísio Sinésio Bohnin avustamana.
Porrassalmen taistelu
Porrassalmen taistelu käytiin Mikkelissä 13. kesäkuuta 1789. Se oli osan Ruotsin ja Venäjän välistä Kustaan sotaa, jonka Ruotsi aloitti provokaatiolla. Suomalaisjoukot voittivat määrältään ylivoimaiset venäläisjoukot. Vain viikkoa myöhemmin uudessa taistelussa venäläiset kuitenkin löivät Ruotsin joukot ja valloittivat Mikkelin 19. kesäkuuta 1789.
Taustaa
Venäjän jouduttua sotaan Turkin kanssa Kustaa III päätti aloittaa Venäjän kanssa sodan, jossa edellisissä sodissa menetetyt alueet vallattaisiin takaisin. Kustaa uskoi Venäjän olevan niin kiinni Turkin-sodassa Mustallamerellä, ettei se kykenisi tehokkaaseen vastarintaan Suomenlahdella. Puumalan Vuolteensalmella käytiin 28. kesäkuuta 1788 rajakahakka venäläisten kanssa, minkä jälkeen ruotsalaiset lähtivät hyökkäämään Venäjän puolelle Itä-Savoon. Venäjän keisarinna Katariina II Suuri julisti sodan Ruotsille 11. heinäkuuta 1788. Ruotsalaisten hyökkäys epäonnistui ja he vetäytyivät takaisin Suomen puolelle talvileiriin.
Vuonna 1789 Venäjä pyrki valtaamaan Savon. Venäläisten tarkoituksena oli hyökätä Puumalasta ja Ristiinan Kyyröstä ja Savonlinnasta painopisteen suuntautuessa Savitaipale–Suomenniemi–Mikkeli-linjaa pitkin. Pääasiassa suomalaisista koostuvat ruotsalaisjoukot piti saartaa tai tuhota Mikkelin tai viimeistään Juvan alueella. Ensimmäinen taistelu käytiin Ristiinan Kyyrössä 11. kesäkuuta 1789 tykistön tukemana. Majuri von Knorringin johtamat ruotsalaisjoukot menettivät huomattavan osan varustustaan, muun muassa tykkinsä, telttansa ja kuormastonsa. Venäläiset pidättäytyivät takaa-ajosta ja joukko pelastautui Ristiinan kirkolle odottamaan vahvistuksia.
Keskittäminen
Von Knorringin kokeman Puumalan ja Ristiinan Kyyrön tappion jälkeen Ruotsi siirsi Ristiinan kirkolle vetäytyneet von Knorringin joukkojen rippeet sekä keskittää alueella olevia muita joukkoja Mikkelin pitäjään Porrassalmelle. Porrassalmelle ryhmitettiin 720 sotilasta, muun muassa Porin rykmentin osasto, Savon jääkäreitä, Karjalan rakuunoita, Karjalan rakuunoiden reserviä, Uudenmaan rakuunoita ja vapaakomppania. Joukosta rakuunoita on yhteensä noin 140. Lisäksi Heinolaan sijoittunut Porin rykmentin ensimmäinen pataljoona käskettiin marssimaan Mikkeliin. Tulossa oli myös Pohjanmaan rykmentti.
Ryhmittäminen
Porrassalmen puolustusvalmisteluita johti majuri Georg Henrik Jägerhorn. Porrassalmen kukkulan etelärinteeltä kaadettiin mäntymetsää ampuma-alan raivaamiseksi alarinnettä kohti. Harjun korkeimmalle kohdalle runsaan sadan metrin päähän sillasta perustettiin luutnantti Ugglan johtamille kolmelle kevyelle kolminaulaiselle tykille tuliasemat. Niiden oikealla puolelle sijoitettiin Savon jääkäreitä (vahvuus 80) ja näiden oikealle puolelle jatkoksi vielä osa vapaakomppaniasta (vapaakomppanian täysvahvuus 100). Tykkien vasemmalle puolelle sijoitettiin Porin rykmentin lähettämä joukko. Niiden vasemmalla puolelle tuli Karjalan rakuunoiden reservi, noin 50 rakuunaa. Ensimmäisen linjan taakse jätettiin toiseksi linjaksi vielä kohtalaisen suuri reservi.
Puolustajia komensi joukon virkaiältään vanhimpana upseerina Porin rykmentin eversti Jakob Karl Gripenberg. Hyökkääviä 6 000 venäläistä komensivat kenraalit Michelson, Rautenfelt ja Georg Magnus Sprengtporten, joka oli aikaisemmin toiminut Savon jääkäreitä komentavana everstinä Ruotsin armeijassa.
Taistelu
12. kesäkuuta iltakahdeksalta saivat ruotsalaiset tiedon venäläisten etenemisestä kymmenen kilometrin päässä olevaan Sokkalaan etelässä. Rakuunavartion vahvistukseksi lähetettiin 30 jalkaväkisotilasta viivytysjoukoksi. Viivytystä kesti kolme tuntia, minkä jälkeen joukko vetäytyi puolustusasemaan. Porrassalmen yli johtava silta purettiin.
Puolelta öin Michelsonin komentamat venäläiset alkoivat rakentaa Porrassalmen eteläpuolisille harjuille 12 raskaalle kuusinaulaiselle tykilleen tuliasemia. Aamuneljältä alkoi venäläisten tulivalmistelu. Tykeillä ammuttiin kaksi, joidenkin tietojen mukaan kolme tuntia ja hyökkäys alkoi aamukuudelta, joidenkin tietojen mukaan aamuseitsemältä. Venäjän henkivartiokaartin krenatöörit kahlasivat Porrassalmen yli ja taistelu muodostui pistintaisteluksi. Hyökkäyksen painopisteen uskotaan olleen aluksi ruotsalaisten vasen sivusta, minkä jälkeen painopiste olisi siirtynyt keskelle tielle.
Venäläisten ensimmäinen hyökkäys epäonnistui ja he vetäytyivät aloittaen uuden, edellistä voimakkaamman tulivalmistelun, mikä aiheutti ruotsalaisille tappioita. Uusi Sprengtportenin komentama hyökkäys alkoi yhdentoista aikoihin. Sprengtporten haavoittui sääreensä. Puolustajat onnistuvat lyömään tämänkin hyökkäyksen takaisin. Iltaneljältä, joidenkin tietojen mukaan iltaviideltä, venäläiset hyökkäsivät kolmannen kerran epäonnistuen jälleen.
Merkitys
Porrassalmen taistelun muistoksi alueelle on pystytetty muistokivi 1923, lakkautetetun Savon prikaatin vuosipäivä on Porrassalmen taistelun vuosipäivä ja joukko-osaston hyvästä palveluksesta jaettava joukko-osastoristi on nimeltään Porrassalmen risti. Savon prikaatin perinteitä vaali prikaatin lakkauttamiseen asti Savon prikaatin kilta.
BPM (Beats Per Minute)
BPM (Beats Per Minute) on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut ranskalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut Robin Campillo. Se sai Cannesin elokuvajuhlilla Grand Prix’n.
Elokuva kertoo 1990-luvun AIDS-aktivisteista.
Hammaspyörä
frame|Hammasratasanimaatio Hammaspyörä eli hammasratas on mekaanisen voimansiirtolaitteen osa, jonka avulla pyörivä liike voidaan siirtää akselilta toiselle tai muuttaa suoraviivaiseksi liikkeeksi. Hammaspyörässä on tasavälein poikittaisia tai viistoja harjanteita, joita kutsutaan hampaiksi. Hampaat vastaavat toisen hammaspyörän tai hammastangon hampaisiin ja välittävät siten voiman ja liikkeen kone-elimestä toiseen. Kun kaksi eri akseleilla olevaa hammasratasta on hampaidensa kautta yhteydessä toisiinsa, sanotaan, että ne ovat rynnössä.
Hammaspyörien avulla voidaan muuttaa pyörimisliikkeen nopeutta ja momenttia. Kun kaksi erikokoista hammaspyörää on rynnössä ja pyörii, pienemmän hammaspyörän pyörimisnopeus on suurempi kuin isomman hammaspyörän. Kun kaksi erikokoista hammaspyörää on rynnössä ja välittää voimaa, pienempään pyörään vaikuttaa pienempi momentti kuin suurempaan pyörään. Hammaspyörä välityksen avulla voidaan siis pienentää momenttia ja suurentaa nopeutta tai suurentaa momenttia ja pienentää nopeutta. Välityssuhde ilmaisee miten hammaspyörien momentit ja pyörimisnopeudet suhteutuvat toisiinsa. Esimerkiksi kun 20-hampainen hammasratas on rynnössä 60-hampaiseen hammasrattaaseen, 20-hampainen ratas pyörii kolminkertaisella nopeudella 60-hampaiseen verrattuna. Jos kyseisessä tilanteessa hammaspyörät välittävät voimaa, on 20-hampaisella rattaalla vaikuttava momentti yhden kolmasosan 60-hampaisella rattaalla vaikuttavasta momentista.
Rynnössä olevat hammaspyörät vaikuttavat toisiinsa yhtä suurella voimalla. Voimien vaikutuspisteet ovat kuitenkin hammaspyörien pyörimisakseleilta eri etäisyydellä, mikä aiheuttaa sen, että momentit ovat erisuuret.
Pyörimisliikkeen teho säilyy hammaspyörävälityksessä samana, jos häviöitä ei oteta huomioon.
Kun kaksi ulkopuolisesti hammastettua hammaspyörää laitetaan ryntöön, ne pyörivät eri suuntiin. Kun sisäpuolisesti ja ulkopuolisesti hammastettu pyörä laitetaan ryntöön, ne pyörivät samaan suuntaan.
Hammaspyöriä muistuttavat ketjupyörät ja hammashihnapyörät.
Sovellukset
Hammaspyörien pääasiallinen käyttötarkoitus on voiman mekaaninen siirto lyhyillä etäisyyksillä. Pidemmillä matkoilla käytetään hihnoja, köysiä tai ketjuvälitystä. Muita käyttötarkoituksia ovat hammaspyöräpumput ja -moottorit, joissa hampaiden välissä olevaa tilaa käytetään nesteen siirtämiseen.
Jaottelut
150 px|thumb|[[Yksinkertainen planeettavaihde|Planeettavaihde, joka koostuu sisähammastetusta kehäpyörästä ja ulkohammastetuista aurinko- ja planeettapyöristä.]] 150 px|thumb|Kierävaihde.
Hammaspyörätyypit
Tavanomaisin hammaspyörätyyppi on lieriöhammaspyörä, jota käytetään samansuuntaisten akselien välisessä voimansiirrossa.
Kartiohammaspyöriä käytetään kulmavoimansiirrossa, eli kun hammaspyörien akselit eivät ole yhdensuuntaiset.
Kierähammaspyörillä siirretään voimaa sellaisten akseleiden välillä, jotka eivät ole yhdensuuntaisia eivätkä leikkaa toisiaan.
Ulko- ja sisähammastus
Hammaspyörät jaetaan hammastuksen sijainnin mukaan ulko- ja sisähammastettuihin pyöriin. Hammastus voi olla suora, vino tai kaareva.
Hammastukset
150 px|thumb|Suorahampainen lieriöhammaspyörä. 150 px|thumb|Vinohampaisia lieriöhammaspyöriä kuorma-auton vaihteiston sivuakselilla. Akselin päässä on kartiorullalaakeri, joka kannattelee hammaspyörää myös aksiaalisuunnassa.
Suora hammastus
Yleisin hammastustapa on suora hammastus, jossa hampaat ovat yhdensuuntaiset akselin kanssa.
Vino hammastus
Vinohampaisten pyörien hampaat ovat kulmassa hammaspyörän akseliin nähden. Vinohampaisen pyöräparin hampaiden välissä ei synny äkillistä kosketusta, vaan vähintään kaksi hammasparia on jatkuvasti kosketuksessa keskenään. Tästä syystä vinohampainen pyöräpari on suorahampaista hiljaisempi. Vinohampaisen pyörän hampaat ovat pidemmät kuin saman levyisen suorahampaisen pyörän, joten hammaspyörän tehonsiirtokyky paranee vinouskulman kasvaessa. Rajoittavana tekijänä on kuitenkin hammaspyörien laakeroinnin kyky ottaa vastaan tästä aiheutuva aksiaalinen kuorma. Käytännössä vinouskulma on tyypillisesti 8°–15°.
Nuolihammastus
150 px|thumb|left|Nuolihammaspyöriä. Vinohampaisen hammaspyörän aiheuttama aksiaalikuorma voidaan poistaa laittamalla samalle akselille kaksi erikätistä, vinohampaista hammaspyörää, jolloin aksiaalivoimat kumoavat toisensa. Käytännössä hammaspyörät voidaan valmistaa yhdestä kappaleesta. Tämänkaltaista hammastusta sanotaan nuoli-, kulma- tai kalanruotohammastukseksi. Vinohampaisten pyörien tapaan nuolihammaspyörissä on jatkuva hammaskosketus ja ne ovat erittäin lujia sekä tärinättömiä. Nuolihammaspyöriä käytetään esimerkiksi raskaissa valssikoneissa sekä joissain laivojen vaihteissa.
Kaarihammastus
Kaarihampaisista, samoin kuin vinohampaisista kartiopyöristä, voidaan rakentaa hypoidivaihde, mikäli pyöräparin hammaspyörillä on erisuuruiset vinouskulmat. Tällöin käyttävän pyörän akseli ei leikkaa käytettävän pyörän akselia. Tyypillisesti hypoidivaihteita käytetään ajoneuvojen vetopyörästöissä.
Viitteet
Зубчаста передача
Marine Museum of Manitoba
thumb|250px|[[SS Keenora|SS Keenora Marine Museum of Manitoban museoalueella.]] Marine Museum of Manitoba (virallisesti The Marine Museum of Manitoba (Selkirk) Inc.) on vuosina 1972–1973 perustettu kanadalainen merenkulkua esittelevä museo. Se on myös Kanadan keskilännen ainoa merenkulkumuseo. Museo sijaitsee Manitoban provinssissa Winnipegin pohjoispuolella Selkirkin kaupungissa, Redjoen länsirannalla.
Marine Museum of Manitoba perustettiin vaalimaan Kanadan suurten keskilännen järvien, Winnipegjärven, Manitobajärven ja Winnipegosisjärven merenkulkuhistoriaa.
Kokoelmat
Museon kokoelmissa on seitsemän alkuperäistä Winnipegjärvellä purjehtinutta höyry- ja moottorialusta
Muu esineistö
Näytteillä oleva muu esineistö käsittää useita merenkulun apuvälineitä sekä alusten osia ja tarvikkeita.
Bernardo José Bueno Miele
Bernardo José Bueno Miele (10. syyskuuta 1923 – 22. joulukuuta 1981) oli brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 8. joulukuuta 1950 ja nimitettiin Campinasin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Bararusin titulaaripiispaksi 22. marraskuuta 1962. Hänet konsekroi piispaksi Antônio Maria Alves de Siqueiran ja Agnelo Rossin avustama Paulo de Tarso Campos 10. helmikuuta 1963.
Bueno Miele sai 25. tammikuuta 1967 nimitykset Ribeirão Preton arkkihiippakunnan koadjuuttoriarkkipiispaksi ja Uppennan titulaariarkkipiispaksi. Hänestä tuli Ribeirão Preton arkkipiispa 12. heinäkuuta 1972, ja hän kuoli virassa 58-vuotiaana. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Painin maailmanmestaruuskilpailut 2017
Mitalitaulukko
Isäntämaa
Atlético de Rafaela
Asociación Mutual Social y Deportiva Atlético de Rafaela on argentiinalainen jalkapalloseura, joka pelaa tällä hetkellä Argentiinan pääsarjassa. Seura tunnetaan paremmin nimellä Atlético de Rafaela. Se on perustettu 13. tammikuuta 1907.
Historia lyhyesti
Joukkue perustettiin Rafaelan kaupungissa Santa Fen maakunnassa 1907 nimellä Club Atlético de Rafaela. Nimi muutettiin vuonna 1915 Club Atlético de Rafaelaksi. Vuonna 1988 nimeksi tuli nykyinen nimi Asociación Mutual Social y Deportiva Atlético de Rafaela.
Joukkue nousi Argentiinan 1.divisioonaan vuonna 2003 pelattuaan 14 vuotta 2. divisioonassa. Vierailu pääsarjatasolla jäi kuitenkin lyhyeksi, koska seura putosi takaisin 2.divisioonaan heti ensimmäisen kauden päätteeksi. 2009 seura oli taas lähellä nousua takaisin 1.divisioonaan, mutta nousu toteutui vasta toukokuussa 2011.
Tommy Rundgren
Tommy Rundgren on suomalainen uimari, radiojuontaja ja urheiluselostaja. Rundgren oli nuorempana maajoukkuetason uimari. Sittemmin hän on siirtynyt töihin mediaan: Rundgren on toiminut juontajana Radio Voimassa ja urheiluselostajana Eurosportilla.
Talviolympialaisissa 2018 Rundgren selosti maastohiihtoa Eurosportille. Kesäolympialaisissa 2021 hän selostaa TV5:llä uintia.
Ammattiopisto Luovi
pienoiskuva|[[Oulun kasarmi|Oulun vanha Kasarmirakennus, jossa nykyään toimii Ammattiopisto Luovi.]] Ammattiopisto Luovi on valtakunnallisesti toimiva ammatillisen erityisopetuksen tarjoaja ja kehittäjä ja Suomen suurin ammatillinen erityisoppilaitos. Luovissa opiskelee vuosittain 1 700 opiskelijaa yli 20 paikkakunnalla. Luovissa työskentelee noin 700 henkilöä ja Luovin hallinnollinen keskus on Oulussa. Luovi on osa Hengitysliittoa.
Luovin koulutustarjontaan kuuluu valmentava koulutus ja ammatillinen tutkintokoulutus. Valmentavaa koulutusta tarjotaan sekä VALMA-koulutuksena (ammatilliseen koulutukseen valmentava) että TELMA-koulutuksena (työhön ja itsenäiseen elämään valmentava).Tutkintotavoitteisena koulutuksena tarjolla on laaja valikoima perus-, ammatti- ja erikoisammattitutkintoja.
Luovin koulutuksessa painottuvat muun muassa yksilölliset opintopolut, monipuoliset ja työelämäläheiset oppimisympäristöt, tekemällä oppiminen, elinikäiseen oppimiseen kannustaminen sekä henkilökohtainen ohjaaminen ja tukeminen. Luovin opiskelijat voivat osallistua myös kansainväliseen toimintaan.
Luoviin hakeminen
Luoviin valitaan opiskelijoita, jotka ovat oikeutettuja saamaan opinnoissaan ja työllistymisessään erityistä ohjausta, tukea ja neuvontaa. Tuen tarve voi johtua esimerkiksi terveydellisistä syistä, vammasta, sairaudesta, oppimisvaikeuksista tai sosiaalisista syistä. Luoviin voi hakea joko jatkuvassa haussa ympäri vuoden koulutuskalenterin kautta tai kevään yhteishaussa opintopolku.fi-palvelun kautta (haku vaativana erityisenä tukena järjestettävään ammatilliseen koulutukseen).
Luovin historia
Ammattiopisto Luovi syntyi 1. elokuuta 2007, kun Hengitysliiton koulutusorganisaatiot Merikosken ammatillinen koulutuskeskus, Kaprakan ammatillinen koulutuskeskus sekä Hoikan opisto yhdistyivät. Luovi laajeni vuoden 2009 alusta lähtien, kun Alavuden erityisammattikoulu yhdistyi Luoviin.
Pecos Bill
Tarinan mukaan Pecos Bill syntyi Texasissa 1830-luvulla. Hän joutui eroon vanhemmistaan pienenä lapsena, kun hän putosi vaunuista lähellä Pecos-jokea. Preeriasudet ottivat Pecos Billin kasvatikseen, ja hän oppi heidän seurassaan puhumaan eläinten kieltä. Palatessaan ihmisten ilmoille Pecos Bill keksi lasson, kesytti pyörremyrskyn ja ratsasti sillä, käytti kalkkarokäärmettä ruoskana, juotti ranchinsa Rio Granden vedellä ja teki useita muita samantapaisia urotekoja. Hänen hevosensa nimi on Myrskytuuli ja vaimokseen hän otti Sue Nopsajalan.
Pecos Bill on ollut sarjakuvan ja piirroselokuvan aiheena.
José Antônio Peruzzo
pienoiskuva José Antônio Peruzzo (s. 19. huhtikuuta 1960 Cascavel) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Cascavelin arkkihiippakuntaan 22. joulukuuta 1985 ja nimitettiin Palmas-Francisco Beltrãon hiippakunnan piispaksi 24. elokuuta 2005. Piispaksi vihkiminen seurasi 23. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Armando Círio, jota avustivat Lúcio Ignácio Baumgaertner ja Agostinho José Sartori.
Rob Bironas
James Robert Douglas "Rob" Bironas (29. tammikuuta 1978 – 20. syyskuuta 2014) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän oli pelipaikaltaan potkaisija. Bironas pelasi urallaan yhdeksän kautta NFL-liigan Tennessee Titansissa. Hän oli aikoinaan yksi liigan tarkimmista potkaisijoista.
Sokeritoppa (vuori)
pienoiskuva|200px|Sokeritoppa
Sokeritoppa on vuori Rio de Janeiron kaupungissa Brasiliassa. Se kohoaa 396 metriä merenpinnan yläpuolelle ja sijaitsee Guanabaranlahden suulla. Sen arvellaan saaneen nimensä sokeritoppaa muistuttavasta muodostaan. Nimitys otettiin käyttöön 1900-luvun alussa.
Sokeritoppavuori on Rio de Janeiron tunnetuimpia nähtävyyksiä. Sen huipulle pääsee köysirataa pitkin. Ensimmäinen rata rakennettiin 1912, se uusittiin 1970-luvulla ja vaunut uusittiin 2008.
Sokeritoppa on yksi Rion monista graniittisista ja kvartsiittisista doomeista. Se on syntynyt vuosimiljoonien aikana rapautumisen ja eroosion seurauksena, kun kemiallinen rapautuminen murensi sen ympäriltä gneissikerrostumat, ja ilmaston muuttuminen kosteammaksi sai rapautuneen maan huuhtoutumaan pois.
Vuori on kaupungin huomattavimpia maamerkkejä yhdessä Corcovado-vuoren ja sen suuren Kristus-patsaan kanssa.
Edvininpolku
Edvininpolku on ulkoilualue Vaasassa. Se sijaitsee Asevelikylän ja Purolan rajamailla, ja on kuuluisa polun varrella olevien Edvin Hevonkosken ulkoilmataideteosten ansiosta. Teokset voidaan luokitella outsider- tai ITE (itse tehty elämä) -taiteeksi.
Edvininpolku perustettiin vuonna 1981, kun Asevelikylän kuntopolkua ryhdyttiin rakentamaan ja Hevonkoski siirsi teoksiaan polun varteen. Parhaimmillaan teoksia on ollut noin 300, mutta puusta valmistetut teokset olivat osin tuhoutuneet, joten teosten lukumäärä on enää vain yli 100. Teokset ovat syntyneet puusta, romumetallista ja kierrätysmateriaaleista. Ensimmäiset teokset valmistuivat vuonna 1983, eli muutama vuosi Edvininpolun perustamisen jälkeen. Alueella sijaitsee myös korsumuseo.
Garrett Hedlund
Garrett John Hedlund (s. 3. syyskuuta 1984 Roseau, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetaan muun muassa rooleistaan elokuvissa Troija, Eragon ja Inside Llewyn Davis.
Hedlund vietti lapsuutensa vanhempiensa maatilalla. Hänen vanhempansa Robert Martin Hedlund ja Kristi Ane erosivat hänen ollessaan pieni. Yhdeksännellä luokalla hän muutti perheensä kanssa Arizonaan, jossa hän alkoi ottaa yksityistunteja näyttelemisessä. Hän toimi myös mallina Teen Magazinelle ja LL Beanille. Valmistuttuaan lukiosta Hedlund muutti Los Angelesiin aloittaakseen uransa näyttelijänä ja sai osan ensimmäiseen elokuvaansa Troija, jossa hänen vastanäyttelijänään toimi Brad Pitt. Hänen seuraava elokuvansa oli amerikkalaisesta jalkapallomaailmasta kertova Friday Night Lights, jossa hän pääsi näyttelemään nuorena ihailemansa Tim McGrawin poikaa.
Berry Oakley
thumb|200px|Oakley The Allman Brothers Bandin konsertissa vuonna 1972. Raymond Berry Oakley III (4. huhtikuuta 1948 Chicago, Illinois – 11. marraskuuta 1972 ) oli yhdysvaltalainen basisti ja taustalaulaja. Hän kuului The Allman Brothers Bandin perustajajäseniin.
Vuonna 1972 Oakley törmäsi moottoripyörällä linja-autoon lähellä samaa paikkaa, jossa yhtyeen Duane Allman menehtyi. Oakley sai onnettomuudessa päävammoja sekä sisäistä verenvuotoa, joihin hän menehtyi myöhemmin.
Viktoriaaninen muoti
thumb|Naisten muodin muutoksia 1800-luvulla.Viktoriaaninen muoti viittaa viktoriaanisen ajan pukeutumis- ja sisustustyyliin vuosien 1837–1901 välillä. Tyyli on saanut nimensä Iso-Britannian kuningatar Viktorian mukaan.
Myös miesten pukeutuminen oli muodollisempaa kuin 2020-luvulla. Ruumiillisen työn tekijöitä lukuun ottamatta miesten odotettiin käyttävän takkia, liiviä ja hattua. Paitahihasillaan näyttäytyminen oli sopimatonta. Housujen vyötärö nousi navan korkeudelle asti, ja vyön sijasta käytettiin olkaimia. thumb|Gazette-muotilehden kuvitusta, kävelyllä rannalla 1859.|225x225px
1840-luvulla
Länsimaissa 1840-luvun muotia määritti naisten osalta pukeutumisen muuttuminen aiempaa vanhoillisemmaksi vuonna 1837 alkaneen viktoriaanisen aikakauden vaikutuksesta ja miesten osalta asustemuodin muuttuminen. Naisten hameet levenivät entisestään, mikä johti vuosikymmenen loppupuolella vannehameen käyttöönottoon ja päällystakkien häviämiseen muodista. Naisten mekkojen ja miesten takkien hihat olivat pitkiä ja tyköistuvia. Sekä miesten että naisten vaatteissa vyötärölinja piteni. 1840-luvun tyylille tyypillistä oli vino hartialinja niin mekoissa kuin miesten päällystakeissakin. Hiusmuoti muuttui sileästi kammatummaksi. Myös korkkiruuvikiharat olivat muodissa. Myös miehet saattoivat kihartaa hiuksensa J:n muotoisesti.
1850-luvulla
1850-luvun länsimainen muoti oli varsin konservatiivista ja hillittyä. Vuonna 1856 keksitty metallinen, aiempaa kevyempi vannehame tuli nopeasti suosituksi kaikkien yhteiskuntaluokkien naisten keskuudessa, ja muodikkaista hameista tuli kupolin muotoisia. Naisten korsettimuoti muuttui vuosikymmenen aikana rintoja litistävästä hieman pyöreämmäksi. Tavanomaisia miesten vaatteita olivat paita, liivi, solmio, takki ja housut. Työläismiehet saattoivat pukeutua pukeutua housujen lisäksi vain yksinkertaiseen paitaan. 1850-luvun loppupuolella miesten keskuudessa oli muodikasta pitää eri värisiä housuja ja liiviä.
Surupukeutuminen
Viktoriaaniseen aikaan liittyy surupukeutuminen perheessä tai suvussa kuolleen henkilön muistoksi. Surupuvut olivat mustia ja sen ajan mittapuun mukaan yksinkertaisia ja naiset – varsinkin lesket – saattoivat käyttää suruhuntua. Miehet pukeutuivat arkisinkin tummaan, joten heidän surupukeutumisensa ei juuri eronnut tavallisesta. Suruajan pituus vaihteli surijan sukupuolen ja edesmenneen henkilön läheisyyden perusteella. Kuningatar Viktoria pukeutui puolisonsa Albertin kuoleman jälkeen loppuelämänsä mustaan.
Sisustus
Sisustuksessa vallitsevia olivat kertaustyylit, kuten uusrokokoo ja uusrenessanssi. Muodikas sisustus oli vaatetuksen tapaan raskasta ja koristeellista.
Sōhei
thumb|[[Saitō Musashibō Benkei|Benkei-sōhei ja Yoshitsune]]
Sōhein perinteinen ase oli naginata. Muita tunnettuja aseita olivat muun muassa jouset ja miekat.
Vexillology
Vexillology on deadmau5:n toinen studioalbumi, joka julkaistiin 6. marraskuuta 2006. Albumin nimi tulee lippuja tutkivasta tieteestä.
Tyttökoulu St. Trinian’s
Tyttökoulu St. Trinian’s on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut Oliver Parkerin ohjaama brittiläinen komediaelokuva. Se tuli ensi-iltaan Suomessa vasta vuonna 2008 ja Yhdysvalloissa 2009. Elokuva perustuu Ronald Searlen alkuperäisiin piirustuksiin. St. Trinian’sista kertovan elokuvan ensimmäinen versio oli The Belles of St. Trinian’s vuodelta 1954. Uutuusversioon on myös yhdistetty joitakin edeltäjänsä juonikuvioita. Elokuvan jatko-osa on vuonna 2009 valmistunut St. Trinian’s 2: Tyttökoulu aarrejahdissa. Näyttelijä Rupert Everettillä on elokuvassa sekä sen jatko-osassa naisen rooli.
Juoni
St. Trinian’sin kuuluisa ja epäsovinnainen tyttökoulu on talouskriisissä. Pankki uhkaa rehtori Camilla Frittonia konkurssilla ja näin koulua uhkaa sulkeminen. Tilanne tukaloituu entisestään, kun virkaintoinen opetusministeri ja Frittonin entinen heila Geoffrey Thwaites on päättänyt tuoda anarkistiseen kouluun kuria ja järjestystä. Oppilaitostaan rakastavat omalaatuiset ja hallitsemattomat teinitytöt eivät kuitenkaan aio alistua, ja heidän on nyt unohdettava keskinäinen kinastelunsa ja kehittää jostakin rahat koulun pelastamiseen – ja nopeasti.
Iakkhos
thumb|right|200px|Eleusiin mysteereiden harjoittamista kuvaava votiivilaatta (Iakkhos kuvattuna alhaalla kantaen kahta soihtua), noin 350 eaa. Iakkhos oli kreikkalaisessa mytologiassa Dionysoksen epiteetti erityisesti Eleusiin mysteereihin liittyen. Hänestä muodostui henkilöitymä rituaaliselle ilon huudahdukselle iakkhe, jota käytettiin Eleusiksen kulkueissa
Hirvas (Rovaniemi)
Hirvas on taajama ja kaupunginosa Nelostien, Kemi–Rovaniemi-rautatien ja Kemijoen varrella Rovaniemellä Lapin maakunnassa, noin 11–18 kilometriä keskustasta etelään. Kylä sijaitsee Kemijoen länsirannalla. Taajama levittäytyy rautatien ja Kemijoen väliselle alueelle peltoaukeina ja metsäsaarekkeina. Taajamassa on toiminut peruskoulun ala-asteen (aik. kansakoulun) lisäksi myös metsäalan oppilaitoksia.
Valtatie 4 on alueen tärkein liikenneväylä. Aiemmin Kemijoki ja sen rinnalle rakennettu rautatie toimivat tärkeinä kulkuväylinä. Rautateiden henkilö- ja tavaraliikenne Hirvaalla on päättynyt Hirvaan rautatieaseman lakkauttamisen myötä.
Hallitseva maisematekijä on Kemijoki. Valajaskosken alapuolella olevan Isosuvannon jälkeen joki kapenee Rautiosaaren kohdalla, levenee jälleen, nyt Hirvassuvannoksi ja kapenee taas Peterinniemen kohdalla. Entisen metsäkoulun alueen jälkeen joki levenee järvimäiseksi, seuraavan voimalaitoksen altaaksi.
Hirvaan kohdalla jokeen laskee Hirvasoja Hirvasmutkassa sekä Tuomioja Häkinvaaran alapuolella.
Entinen Hirvaan metsäopisto (virall. Rovaniemen metsäopisto, aik. Rovaniemen metsäkoulu ja alkuaan Rovaniemen metsänvartijakoulu), rautatien länsipuoli ja Peterinniemen alueet ovat metsäistä Hirvasojan painanteeseen asti, mistä alkaen aukeaa näkymiä joelle. Vanhalla yleiskaava-alueella tie kulkee hyvin lähellä joen rantaa. Maamerkkeinä toimivat koulurakennus ja etelästä tullessa myös Valajaskosken voimalaitoksen ja padon rakenteet. Alueen länsipuolella nousee laakea Jussilanvaara. Vähän ennen Tuomiojaa maasto alkaa nousta kohti Häkinvaaraa, joki jää kauemmas maantiestä ja maisema muuttuu taas metsäiseksi.
Pinnanmuodot
Vedenpinnan korkeus Valajaskosken voimalaitoksen yläpuolella on +74,1 m ja padon alapuolella +63,0 m. Rannat ovat Valajaskosken jälkeen loivat.
Maasto kohoaa joen länsipuolella kohti Häkinvaaraa ja nelostien länsipuolella kohti Kalliovaaraa, joka onkin Alakemijoen yleiskaava-alueen korkein kohta – yli 160 m merenpinnan yläpuolella.
Häkinvaarasta laskeudutaan lähelle jokea, ja tien metsäpuolella kohoaa Jussilanvaara. Hirvasojan alue on alavaa, ja Peterinniemen tienoilla maasto kohoaa hieman Vinsanselän/Kalliokummun alueelle.
Kylän historia
Kemijoen varteen ovat kauppamatkoja tehneet niin suomalaiset, viikingit kuin karjalaisetkin. Vuonna 1227 Lapin verotusoikeus annettiin pirkkalaisille, jotka olivat uskollisia Ruotsille. Myös karjalaiset ovat verottaneet Kemijoen varsien asukkaita.
Varsinaisia karjalaiskyliä ei Rovaniemen alueelle syntynyt. Karjalaiset olivat liikkuvaa kansaa ja vastapainoksi ruotsalaiset ryhtyivät tukemaan länsisuomalaisten levittäytymistä alueelle. Hirvaalla on vanhaa nautintaoikeutta pohjalaisella Leiston suvulla ja karjalaisella Klemetin suvulla.
Yhden Hirvaan kantatalon, Jussilan, esi-isä Olli Pekanpoika Karvonen on vuonna 1591 tullut Oulunsalosta tai Pyhäjärveltä Muurolaan. Toinen kantasuku, Kunnarit taas ovat 1600-luvulla pohjoiseen tulleita ja todennäköisesti karjalaislähtöisiä.
Otaheiteomena
Otaheiteomena (Spondias dulcis) on sumakkikasvien heimoon kuuluva trooppinen hedelmäpuu.
Hirvas (Rovaniemi)
Kylän historia
1800-luvun alkupuolella perustettiin suursavotoita, valtio tuki asutustoimintaa, ja kruununtorppalaitos perustettiin 1872. Tämän jälkeen pystyi solmimaan vuokrasopimuksen valtion kanssa 25 vuodeksi, mutta torpan sai lunastaa myös omakseen. Tämän johdosta savuluvut kasvoivat nopeasti ja myös mäkitupia perustettiin.
Otaheiteomena
Ulkonäkö ja koko
Otaheiteomena on lehtipuu, joka kasvaa 15–25 metriä korkeaksi. Sen rungon paksuus voi olla 45 cm. Lehdet koostuvat 9–25 soikeasta lehdykästä. Kukat ovat pienet ja valkoiset, soikean hedelmän pituus on noin 10 cm ja sen sisällä on syötävä siemen.
Hirvas (Rovaniemi)
Kylän historia
Kärrytie Kemistä Rovaniemelle kulki Hirvaan kautta. Se oli rakennettu 1840 ja oli vilkkaasti liikennöity. Tie kulki usein pihamaiden poikki, ja ventovieraatkin poikkesivat pirttiin tai pihalla vaihdettiin ainakin muutama sana. Kiirettä ei tunnettu. Hirvaalla oli paha mäki hevosten vetämille rahtikuormille. Paitsi, että se oli raskas nousta, oli se vaarallinen myös maantierosvojen takia. Niinpä rahdinajajat pysähtyivätkin mielellään ennen mäkeä olleeseen Jussilan taloon tai viereiseen Maalarin kestikievariin, joka oli viimeinen kievari ennen Rovaniemeä.
Otaheiteomena
Ulkonäkö ja koko
Otaheiteomena tuottaa hedelmää jo neljäntenä vuonna siementen kylvöstä, tai kaksi vuotta pistokkaan istuttamisen jälkeen.
Hirvas (Rovaniemi)
Kylän historia
Kemijoen yhteisuitto alkoi 1860-luvulla. Puunkaato päättyi yleensä maaliskuulla. Puut lanssattiin jokilatvoille, leimattiin ja mitattiin. Keväällä kulkujätkät parkkasivat puut, ja sen jälkeen, kun kirkonjyrhämästä olivat jäät lähteneet, oli 30 vuorokautta aikaa uittaa tukkeja. Syysuitto alkoi 15. elokuuta, kun lohenkalastus oli saatu päätökseen. Uitto loppui vuonna 1991.
Otaheiteomena
Levinneisyys ja elinympäristö
Otaheiteomenan alkuperäistä esiintymisaluetta ei tunneta, mutta sen arvellaan olleen Aasiassa. Nykyisin sitä tavataan vain viljeltynä.
Se kasvaa parhaiten kosteilla trooppisilla alueilla, eikä tuota hedelmää ilmastoissa, joissa on talvella pakkasta.
Hirvas (Rovaniemi)
Kylän historia
Rataosuus Kemi–Rovaniemi avattiin vuonna 1909. Hirvaan pysäkki oli myös postipysäkki. Matka Rovaniemelle taittui Hirvaalta tunnissa. Hirvasmäen päälle nousu tuotti junalle suuria vaikeuksia. Vauhti hiljeni niin, että kyytiin saattoi hypätä. Paikkaa kutsutaan Mölsän pysäkiksi, koska Rautiosaaren kunnalliskodilla töissä ollut Mölsä-niminen hoitaja hyppäsi siinä junaan.
Metsäkoulu on perustettu Hirvaalle vuonna 1905 Venäjän keisarin Nikolai II "Armollisella Asetuksella". Opiskelijoiden ja kyläläisten välinen kanssakäyminen oli silloin vilkasta urheilun, kulttuurin ja muun seurustelun eri muodoissa. Luonnollisesti opiskelijoiden kiinnostuksen kohteena olivat kylän tytöt, mutta nämä opiskelijat olivat myös kovia urheilemaan. Elingonkoskessa järjestettiin sauvontakilpailuja, talvisin hiihdettiin, pelattiin lentopalloa, ja näytelmäkerho toimi oppilaiden ja kyläläisten yhteistyönä.
Kansakoulu on perustettu Hirvaalle jo vuonna 1927, jolloin kylän isännät kyllästyivät lapsille niin vaaralliseen koulumatkaan yli joen Rautionsaaren puolelle. Koulu sijaitsi ensin Jussilan tuvassa liki vastapäätä nykyistä koulua joen rannassa. Huhtikuussa 1952 pääsivät lapset opettajineen muuttamaan nykyiseen koulurakennukseen parakista, joka oli toiminut sodan jälkeen väliaikaisena koulutilana. Laajennusosan, joka käsittää urheilusalin, veistotilat ja peseytymistilat, vihkiäisiä vietettiin keväällä vuonna 1990.
Voimalaitostyömaa 1950-luvulla toi kylälle uusia työpaikkoja ja paljon myös asukkaita, joista osa jatkoi muutaman vuoden kuluttua seuraavalle työmaa-alueelle ja osa jäi vakinaisiksi asukkaiksi. Rakennustyöt aloitettiin vuonna 1957, ja voimalaitos valmistui vuonna 1960.
Lähteitä
66.41944°N, 25.41667°W
Tommi Piirainen
Tommi Piirainen (s. 1996) on suomalainen pesäpalloilija. Piirainen edustaa Superpesiksessä pelaavaa Manse PP:tä. Piirainen on edustanut Superpesiksessä myös kasvattajaseuraansa Sotkamon Jymyä, Siilinjärven Pesistä ja Imatran Pallo-Veikkoja. Hän teki lokakuussa 2021 kaksivuotisen sopimuksen Manse PP:n kanssa. Hän pelaa sisäpelissä kotiuttajana. Sotkamon Jymyssä pelatessaan Piirainen saavutti SM-hopean kaudella 2017. Piirainen on kauden 2020 loppuun mennessä pelannut urallaan 17 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä hän on lyönyt 23 tavallista juoksua, tuonut kaksi juoksua ja kerännyt 45 kärkilyöntiä.
Yksikkövektori
thumb|Eräät kaksi yksikkövektoria kaksiulotteisessa koordinaatistossa. Yksikkövektoreita on muitakin. Matematiikassa yksikkövektoriksi kutsutaan vektoria, jonka pituus on 1. Näin ollen mielivaltainen vektori x on yksikkövektori, jos ja vain jos se toteuttaa ehdon
Kolmiulotteisen karteesisen koordinaatiston virittäviä yksikkövektoreita merkitään yleisesti symboleilla \hat \imath, \hat \jmath ja \hat k. Muut yksikkövektorit merkitään usein joko pelkällä hatulla tai pienellä hatullisella e-kirjaimella, jonka alaindeksi kertoo yksikkövektorin suunnan. Esimerkiksi vektorin x suuntaista yksikkövektoria merkitään usein symboleilla
Tikkurilan Silkki
Tikkurilan Silkki on Vantaan Tikkurilassa sijaitseva historiallinen tehdasrakennuskokonaisuus. Keravanjoen mutkaan vuonna 1934 perustetussa punatiilisessä korttelissa on toiminut muun muassa kutomo, värjäämö, painamo, tarkkaamo ja pakkaamo. Kortteli on suojeltu asemakaavalla.
Historia
pienoiskuva|Silkkitehtaan alue toukokuussa 2003. Saksalaissyntyisen insinööri Kurt Wrede perusti silkkitehtaan alun perin Helsinkiin vuonna 1933 nimellä Suomen Silkkiteollisuus Oy. Siitä tuli Suomen ensimmäisiä silkkitehtaita. Vuosina 1934–1935 toiminta siirrettiin Tikkurilaan, ja vuonna 1935 yrityksen nimeksi vaihdettiin Tikkurilan Silkki Oy. Kokonaisuus rakentui vuosina 1934–1964: ensimmäiset osat suunnitteli Herman Kues ja uudemmat Matti Finell. Tehdastiloja rakennettiin ja laajennettiin pala kerrallaan sitä mukaa kun uusille koneille ja toiminnoille tarvittiin tilaa, erityisen paljon vuosina 1950–1954. Vuosikymmenten aikana korttelissa on ollut arviolta noin 20 rakennusvaihetta.
Tehdasalue oli laaja: se työllisti 1950-luvulla jopa 550 henkilöä. Valmisvaatteita ja erikoistuotteita tehdas alkoi tuottaa 1960-luvulla. Tehtaassa valmistettiin esimerkiksi Finn-Marin-valmisvaatteita, muotikankaita, lippuja ja pöytäliinoja. Leninkejä lähetettiin Neuvostoliittoon.
Vuonna 1958 toiminta siirtyi Wreden yritykseltä Suomen Puuvillateollisuudelle ja sittemmin Finlaysonille. Silkkikutomon ja -värjäämön toiminta lopetettiin vuonna 1977. Tehtaan tiloissa jatkettiin vielä lippujen valmistusta vuoteen 1990, jolloin tuotanto siirtyi Äetsään.
Silkkitehtaan omistajaksi vaihtui 1980-luvun puolessavälissä Asko, joka osti Finlaysonin osakekannan enemmistön. Asko suunnitteli alueelle liiketiloja ja parkkilaitoksen, mutta hanke kaatui 1990-luvun alun lamaan. Asko Kiinteistöjen nimi vaihtui Renor Oy:ksi, ja syyskuussa 2005 Renor ilmoitti aloittavansa suunnitella uusia asuntoja entisten tehtaiden tiloihin. Sitä ennen aikomus oli kunnostaa rakennuksia enimmäkseen toimistoiksi. Vuonna 2019 silkkitehdas muutettiin peruskorjauksen myötä toimistotiloiksi ja asuinkäyttöön. Tehtaan eteläisin osa purettiin, ja sen paikalle rakennettiin asuinkerrostalo, joka valmistui tammikuussa 2020. Tehtaan teknisen johtajan Moritz Kranckin kodiksi vuonna 1952 valmistunut Åvikin puinen huvila Tikkurilantien varressa purettiin vuonna 2013.
pienoiskuva|Silkkitehtaalla on teollisuustoiminnan päätyttyä toiminut muun muassa [[Teatteri Vantaa|Teatteri Vantaa.]]
Luettelo tunnetuista suomussalmelaisista
Tunnettujen suomussalmelaisten listalle kuuluu useita suomalaisia merkkihenkilöitä, jotka ovat vaikuttaneet tahollansa Suomen historiaan, kulttuuriin, tieteeseen sekä teknologiaan. Suomussalmelta on myös kotoisin henkilöitä, jotka ovat omaksuneet vienankarjalaista runonlaulantaa, jotka ovat täten vaikuttaneet myös Suomussalmen ulkopuolella. Listalla on toki myös muitakin henkilöitä, jotka eivät koko elämäänsä ole viettäneet Suomussalmella.
James Harper
James Harper (s. 9. marraskuuta 1980 Chelmsford, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Readingia. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Harper aloitti uransa Arsenalin organisaatiossa, muttei koskaan murtautunut edustusjoukkueeseen asti. Kaudella 2000-01 hän vietti kolme ottelua lainalla Cardiff Cityssä, ennen kuin siirtyi Readingiin. Readingissa Harper auttoi joukkueensa Englannin mestaruussarjan mestaruuteen ja nousuun Valioliigaan. Ensimmäisen Valioliiga-maalinsa hän teki 3–2 tappio-ottelussa Newcastle Unitedia vastaan joulukuussa 2006.
Toini Vartiainen
pienoiskuva|Toini Vartiainen vasemmalla mikrofonin takana. Kuva: Ruth Träskman, 1949.|alt= Toini Sirkka-Liisa Vartiainen oli suomalainen näyttelijä. Hän oli naimisissa näyttelijä Erkki Viljoksen kanssa 1955–1957. He näyttelivät yhdessä muun muassa elokuvan Siltalan pehtoori uusintafilmatisoinnissa 1953. Vartiaisen muita tunnettuja elokuvia ovat muun muassa Levoton veri (1946), Nuoruus sumussa (1946), Sadan miekan mies (1951), Kesäillan valssi (1951) ja Minäkö isä! (1954).
Ura
Toini Vartiainen muutti kotikaupungistaan Raumalta Helsinkiin päästyään opiskelemaan Suomen Filmiteollisuuden perustamaan filmikouluun. Hän esiintyi ensimmäisen kerran valkokankaalla 15-vuotiaana elokuvassa Herrat ovat herkkäuskoisia vuonna 1939. Uransa aikana hän esiintyi kaikkiaan 26 elokuvassa, skaalaan kuului niin melodraamoja kuin kepeitä komedioita.
Toini Vartiainen kuoli 66-vuotiaana vuonna 1990. Hänet on haudattu Helsinkiin Hietaniemen hautausmaalle.
Ulosottolaitos
Ulosottolaitos on 1. joulukuuta 2020 toimintansa aloittanut Suomen ulosottotointa johtava valtakunnallinen viranomainen. Viranomainen syntyi, kun entinen Valtakunnanvoudinvirasto ja 22 alueellista ulosottovirastoa yhdistettiin uudeksi valtakunnalliseksi laitokseksi.
Ulosottolaitosta johtaa valtakunnanvouti Juhani Toukola.
Itku
thumb|right|170px|Itkevä lapsi Itku on tunneperäinen ilmiö, jossa kyynelnestettä purkautuu silmän kyynelkanavista, yleensä luonteenomaisen ilmehtimisen ja/tai ääntelyn kanssa. Kyynelnesteen purkautumista voi aiheuttaa myös silmään joutunut ärsyke, mutta yleensä itkemisestä puhutaan, kun syynä on nimenomaan psyykkinen olotila. Tämä tila vaihtelee äärimmäisen surun ja äärimmäisen onnellisuuden välillä. Myös voimakas kipu saattaa laukaista itkun riippuen ihmisen itkuherkkyydestä.
Itku on nykykäsityksen mukaan stressiä laukaisevan parasympaattisen hermoston tapa palauttaa elimistö lepotilaan tunnekuohun aiheuttamassa hermojännitystilanteessa. Itku on yleensä myös merkki siitä, että elimistö on jo alkanut rauhoittua. Vielä ei tiedetä, onko itku tärkeä osa hermoston palautumista vai ainoastaan palautumisen sivutuote.
Itkeminen on toisinaan myös väline ilmaista tunteita muille ihmisille. Muiden ihmisten seurassa itkemisen hyväksyttävyys on kuitenkin erittäin kulttuurikohtaista ja vaihtelee historiallisesti samassakin kulttuuripiirissä. Itkemiseen on suhtauduttu Euroopassa joskus aiemmin nykyistä huomattavasti sallivammin. Monet ihmiset ahdistuvat tai hätääntyvät kohdatessaan itkevän ihmisen. Kaikki eivät kuitenkaan osaa pidätellä itkuaan. On myös olemassa henkilöitä, jotka eivät voi tai eivät halua itkeä. Ihmiset, jotka eivät koskaan itke, kokevat muita enemmän negatiivisia tunteita.
Synnyttäessä ensimmäinen ääni ihmisestä on voimakas itku. Vauvat ja pienet lapset itkevät paljon. Vauvan itku on viestinnällisesti tärkeää, koska se kiinnittää vanhempien huomion vauvan pahaan oloon.
Itkusta seuraava nenän vuotaminen johtuu siitä, että osa kyynelnesteestä menee silmästä kyynelkanavaan ja sieltä nenään.
Eläimillä
Esimerkiksi koira saattaa itkeä tunnekuohun vallassa, kuten tavatessaan omistajansa pitkän poissaolon jälkeen.
Gregg Allman
thumb|Gregg Allman esiintymässä vuonna 2006. Gregory Lenoir ”Gregg” Allman (8. joulukuuta 1947 Nashville, Tennessee – 27. toukokuuta 2017 Savannah, Georgia ) oli yhdysvaltalainen rock- ja blues-laulaja, -kosketinsoittaja, -kitaristi ja -lauluntekijä, joka tunnetaan parhaiten Allman Brothers Bandin jäsenenä. Hänet otettiin vuonna 1995 yhtyeen mukana Rock and Roll Hall of Fameen ja vuonna 2006 Georgia Music Hall of Fameen. Musiikkilehti Rolling Stone sijoitti hänet 70. sijalle sadan suurimman laulajan listalla vuonna 2010.
Gregg Allmanin kitaristiveli Duane muodosti Allman Brothers Bandin vuonna 1969. Yhtyeessä olivat mukana kitaristi Dickey Betts, basisti Berry Oakley ja rumpali Butch Trucks ja tämän vastaavaa tehtävää hoitanut Jai Johanny ”Jaimoe” Johanson. Gregg Allman lauloi (myös Betts lauloi), soitti sähköurkuja ja kirjoitti jotkut yhtyeen kestävimmistä kappaleista, kuten ”Midnight Rider” ja ”Melissa”. Gregg Allmanin taitava työskentely Hammond B3 -uruissa auttoi yhtyettä nousemaan kansalliseksi ilmiöksi varhaisella 1970-luvulla. Konsertit kestivät usein yli kolme tuntia ja keräsivät stadionit täyteen.
Vuonna 1971 ilmestynyttä live-albumia At Fillmore East pidetään yhtenä hienoimmista live-albumeista rockin historiassa. Puolen vuoden kuluessa levyn ilmestymisestä Duane Allman kuoli moottoripyöräonnettomuudessa lähellä yhtyeen kotia Tudorin kartanoa Maconissa.
Allman Brothers Band hajosi ensimmäisen kerran 1970-luvun lopulla ja sen jälkeen se on perustettu muutaman kerran uudelleen. Allmanilla on ollut myös sooloura: hänen ensimmäinen oma albuminsa oli Laid Back vuonna 1973. Hän julkaisi puolisen tusinaa sooloalbumia. Allman Brothers Band on jatkanut toimintaansa vuosituhannen vaihteen jälkeenkin ja julkaisi tuoreimman studioalbuminsa vuonna 2003.
Gregg Allman oli kuusi kertaa naimisissa ja sai viisi lasta. Avioliitosta laulajatar Cherin kanssa vuosina 1975–1979 syntyi muusikkopoika Elijah Blue Allman (1976–). Muita musiikkialalle siirtyneitä lapsia hänellä ovat Michael Sean Allman, Honeytribe-yhtyeen Devon Allman ja Picture me Broken -yhtyeen laulaja Layla Brooklyn Allman. Gregg Allman oli vuodesta 2001 naimisissa Stacey Fountainin kanssa. Pari asui Richmond Hillissä, Georgiassa.
Acrotriche
Acrotriche on kanervakasvien heimoon kuuluva suku. Suvun lajeja tavataan Australiassa.
Alessandro Ballan
Alessandro Ballan (s. 6. marraskuuta 1979 Castelfranco Veneto) on italialainen maantiepyöräilijä. Lempinimellä Bontempino tunnetun Ballanin suurimmat menestykset ovat tulleet kevään klassikkokilpailuissa. Lisäksi hän on maantiepyöräilyn maailmanmestari 2008.
Ballan siirtyi ammattilaiseksi vuonna 2004 Lampre-tallin ajajana, jota hän edusti aina vuoden 2009 loppuun saakka. Vuoden 2005 Flanderin ympäriajossa, Ronde van Vlaanderenissa, Ballan hyökkäsi kärkiryhmästä 37 kilometriä ennen maalia sijoittuen lopulta kuudenneksi. De Pannen kolmen päivän ajossa hän voitti ensimmäisen etapin ja sijoittui kokonaiskilpailussa toiseksi. Hän saavutti uransa ensimmäisen UCI ProTour -kilpailun voiton saman vuoden Eneco Tourin neljännellä osuudella.
Ballanin lopullinen läpimurto tapahtui vuonna 2006. Hän sijoittui Milano–San Remossa kahdeksanneksi, Flanderin ympäriajossa viidenneksi sekä Pariisi–Roubaix´ssa – sen jälkeen kun Peter Van Petegem, Vladimir Gusev ja Leif Hoste oli hylätty – kolmanneksi. Tirreno–Adriaticon ja Puolan ympäriajon yhteistuloksissa hän sijoittui kolmanneksi, Ranskan ympäriajon 12. etapilla toiseksi sekä UCI ProTour -sarjan loppupisteissä kuudenneksi. Lisäksi hän voitti Trofeo Laigueglia -kilpailun.
Vuosi 2007 alkoi hänellä huonosti: Ballanin solisluu murtui Tirreno–Adriaticossa. Vain muutamaa viikkoa myöhemmin hän voitti De Pannen kolmen päivän ajon. Saman viikon sunnuntaina oli vuorossa Flanderin ympäriajo. Ballan karkasi kärkiryhmästä legendaarisessa Muurin nousussa 16 kilometriä ennen maalia saaden seurakseen vain Leif Hosten. Ballan avasi loppukirin, Hoste pääsi ohi, luuli jo voittaneensa, mutta viime metreillä Ballan työntyi väkisin ohi uransa tuohon asti suurimpaan voittoon. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui neljänneksi Clásica de San Sebastiánissa ja voitti Vattenfall Cyclassicsin niukasti ennen Óscar Freireä.
Ballan sairasti pitkäkestoisen virustaudin keväällä 2009 joutuen jättämään muun muassa Italian ympäriajon väliin. Elokuussa hän voitti Puolan ympäriajon kokonaiskilpailun ja viidennen etapin.
Kaudesta 2010 alkaen Ballan edusti BMC Racing Team -joukkuetta. Hän sijoittui toiseksi saman vuoden Ranskan ympäriajon 15. etapilla. Vuonna 2011 hän oli toinen Montepaschi Strade Bianche -kilpailussa, neljäs Milano – San Remossa ja kuudes Pariisi–Roubaix'ssa. Vuonna 2012 hän sijoittui kolmanneksi Flanderin ympäriajossa ja Pariisi–Roubaix'ssa. Hän voitti Giro della Toscana -kilpailun ja Eneco Tourin seitsemännen etapin. MM-kilpailuissa hän sai joukkuekilpailussa hopeaa BMC Racing Teamin joukkueessa.
Tammikuussa 2014 Ballan sai kahden vuoden kilpailukiellon dopingin käytöstä, eikä enää jatkanut uraansa kilpailukiellon päätyttyä.
Morten Bødskov
Morten Bødskov (s. 1. toukokuuta 1970 Karup) on tanskalainen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko ja Tanskan elinkeinoministeri joulukuusta 2022. Hän on aiemmin toiminut oikeusministerinä, veroministerinä ja puolustusministerinä. Bødskov on istunut kansankäräjillä vuodesta 2001.
Jani Kääriä
Jani Petteri Kääriä (s. 24. joulukuuta 1969), taiteilijanimeltään Kaaria, on suomalainen taidemusiikin säveltäjä.
Kääriä on opiskellut Sibelius-Akatemiassa Eero Hämeenniemen, Anders Eliassonin ja Kaija Saariahon johdolla, ja University of Miamissa Dennis Kamin johdolla. Lisäksi hän on opiskellut Magnus Lindbergin ja Anders Hillborgin mestarikursseilla. Vuonna 1998 Kääriä sai ainutkertaisen Einojuhani Rautavaara -stipendin.
Kääriän tärkein teos on Suomen Kansallisoopperan tilaama modernissa ympäristössä tapahtuva muinaisegyptiaiheinen Osiris-ooppera, jonka synopsiksen laatijana ja puolilibretistinä hän oli ja jonka kantaesitys oli vuonna 2003 yhteistyössä Musica Novan kanssa. Hän on säveltänyt orkesterimusiikkia, muun muassa Yleisradion tilauksesta syntyneen orkesteriteoksen Per-Djet. Sen kantaesitys oli 2002 Radion sinfoniaorkesterin toisessa 75-vuotisjuhlakonsertissa. Lisäksi hän on säveltänyt sellokonserton "The distance of love" 2012, kantaesitys Heinäveden musiikkipäivät 2020 Helsinki Sinfonietta, neljä kuoroteosta, lukuisia kamarimusiikkiteoksia ja teoksia sooloinstrumenteille.
Kääriä on sanonut olevansa maailman ensimmäinen säveltäjä, joka on säveltänyt muinaisegyptiläistä uskontoa a cappella kuoromusiikiksi. (Egyptian book of the Dead) Vuonna 2007, 2013, ja lopulta vuonna 2015 hän kehitti aiheen oopperalibretosta Tutankhamun. Libretto aiheesta on englanniksi mutta myös suomeksi nimellä Tutankhamon. Musiikillisesti hänen kirjoittamansa libretto antaa monipuolisia mahdollisuuksia lyyriseen muotoilevaan ilmaisuun, jossa hengellinen temaattisuus on kauaskantoista.
Sävellystyylissään hän on kehittänyt oman harmonisen tekniikkansa, jossa kolmekin tonaalista tasoa voi esiintyä pyramidimaisesti päällekkäin kehittäen dissonansseja. Tällä tavalla hänen musiikkinsa voi kuulostaa romanttiselta ja modernilta samanaikaisesti.
Baptistinen suksessio
Baptistinen suksessio on yksi monista teorioista baptistikirkkojen alkuperästä ja jatkumisesta. Teorian mukaan baptistikirkolla on Johannes Kastajasta asti katkeamaton ketju kirkkoja, joilla on samanlaisia näkemyksiä kuin nykyisillä baptisteilla. Ryhmiin lasketaan kuuluviksi usein paulikiaanit, valdolaiset, lollardit ja anabaptistit.
Teoria
pienoiskuva|400px|Diagrammi James Milton Carrollin kirjasta The Trail of Blood (1931).