cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Harald Edelstam
Ura
Vuoden 1973 sotilasvallankaappaus Chilen presidentti Salvador Allendeä vastaan, oli Kuuban suurlähetystö oli tulessa tankkien toimesta sisällä olevat kuubalaiset pakenivat ikkunoista ulos; Edelstam otti Ruotsin lipun käteen ja käveli tankkien eteen kun luodit viuhuivat ohi. Hän nouti kuubalaiset suurlähetystöstä ja vei heidät Ruotsin suurlähetystöön, siten sai heidät Chilestä turvaan Tapahtuman jälkeen Santiago de Chilen Kuuban suurlähetystö jäi Ruotsin suojelukseen 18 vuoden ajaksi aina vuoteen 1991 asti. Pääministeri Olof Palme antoi Edelstamille täyden tukensa.
Edelstam auttoi myös monia muita kuubalaisia pakenemaan Chilestä ja Fidel Castro kunnioitti häntä sankarina. Hänen merkittävän rohkeutensa ja moraalisen koskemattomuutensa vuoksi Edelstamin katsotaan nykyään olevan todellinen nykypäivän sankari miljoonille Latinalaisessa Amerikassa, ja erityisesti sadan tuhannen chileläisen joukossa, jotka pakenivat maansa diktatuurihallintoa ulkomaille.
Chilen sotilashallinto ei arvostanut Edelstamin sitoutumista ja julisti hänet persona non grataksi joulukuussa 1973.
Edelstam palasi Tukholmaan ja oli ulkoministerin käytettävissä 1974, ennen kuin hänet lähetettiin suurlähettilääksi Algeriin Edelstamin päävastustajan, diplomaatti Wilhelm Wachtmeisterin neuvosta. Hän jätti asemansa ja jäi eläkkeelle vuonna 1979
Yksityinen elämä
Hän oli naimisissa vuosina 1939–1958 kreivitär Louise von Rosenin kanssa (s. 1918) joka oli kreivi Hans von Rosenin ja Dagmarin (o.s. Wikström) tytär ja 1959–1963 Natascha Michéewin kanssa. . Edelstam avioitui kolmannen kerran vuonna 1981 Christine Colmainin kanssa. Avioliitostaan von Rosenin kanssa hänellä oli kolme poikaa: Carl (s. 1941), Hans (s. 1943) ja Erik (s. 1946). Edelstam kuoli syöpään vuonna 1989.
Jan Drozg
Jan Drozg (s. 1. huhtikuuta 1999 Maribor, Slovenia) on slovenialainen jääkiekkoilija, joka pelaa QMJHL-joukkue Shawinigan Cataractesissa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Drozg laukoo oikealta.
Seuraura
Drozg on HDK Mariborin kasvatti. Hän oli kaudella 2013–2014 monikansallisessa B-juniorisarja EJBL:ssä joukkueensa paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 20+11=31. Kaudella 2014–2015 Drozg debytoi vain 15-vuotiaana Mariborin miesten joukkueessa Slovenian liigassa, jossa hän teki 11 runkosarjaottelussa tehot 4+3=7. Loppukaudella seura lainasi Drozgin HK Celjen B-nuoriin. Hän voitti koko EJBL:n piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 47+31=78. Drozg vahvisti joukkuetta myös Slovenian B-juniorisarjan pudotuspeleissä, joiden piste-, maali- ja syöttöpörssin hän voitti tehoilla 10+9=19. Drozg voitti kauden päätteeksi Slovenian B-nuorten mestaruuden.
Kaudeksi 2015–2016 Drozg siirtyi Ruotsiin Leksands IF:n J18-junioreihin. Hän oli J18 Elitissä tehoilla 16+15=31 joukkueen paras pistemies ja syöttäjä sekä jakoi sisäisen maalipörssin voiton Emil Lindin kanssa. Drozg voitti kauden päätteeksi J18 Allsvenskanin hopeaa. QMJHL-joukkue Rouyn-Noranda Huskies varasi hänet 54. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2016. Drozg päätti jatkaa kaudella 2016–2017 vielä Leksandissa, jonka paras syöttäjä hän oli J18 Allsvenskanissa 14 syöttöpisteellään. Drozg pelasi osan kaudestaan myös seuran J20-junioreissa.
Pittsburgh Penguins varasi Drozgin viidennellä kierroksella 152. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2017. Hänestä tuli kaikkien aikojen kuudes NHL:ään varattu slovenialaispelaaja sekä toiseksi pienimmällä numerolla varattu slovenialaispelaaja Anže Kopitarin (11. varaus vuonna 2005) jälkeen. Drozg oli myös ensimmäinen NHL:ään varattu slovenialaispelaaja 11 vuoteen. Samana kesänä hänet varattiin myös uudelleen CHL:ään QMJHL-joukkue Shawinigan Cataractesin toimesta numerolla 41. Drozg siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2017–2018. Hän voitti joukkueen sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 16+34=50. QMJHL-kauden jälkeen, maaliskuussa 2018 Drozg siirtyi loppukevääksi amatööritry-out -sopimuksella AHL-joukkue Wilkes-Barre/Scranton Penguinsin vahvuuteen. Hän pelasi siellä yhden ottelun tehden yhden maalin.
Maajoukkueura
Drozg pelasi myös alle 18-vuotiaiden IB-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2015, 2016 ja 2017, joista ensimmäinen turnaus päättyi hopeaan ja viimeinen pronssiin. Vuoden 2015 turnauksessa hän voitti Slovenian sisäisen tehotilaston lukemalla +5. Vuoden 2016 turnauksessa Drozgilla oli paras aloitusprosentti (71,64%) ja hän voitti tehoilla 3+4=7 joukkueensa sisäisen pistepörssin sekä jakoi sisäisen maalipörssin voiton Jaka Sodjan ja Erik Svetinan kanssa. Drozg valittiin turnauksen parhaaksi hyökkääjäksi ja Slovenian parhaaksi pelaajaksi. Hän voitti myös tehoilla 5+8=13 koko vuoden 2017 turnauksen piste- ja maalipörssin sekä jakoi Slovenian sisäisen maalipörssin voiton Rok Kapelin kanssa. Drozg jakoi myös turnauksen tehotilaston voiton Italian Stefan Spinellin ja joukkuetoverinsa Anej Kujavecin kanssa. Hänet valittiin turnauksen parhaaksi hyökkääjäksi ja Slovenian parhaaksi pelaajaksi.
Those Who Tell the Truth Shall Die, Those Who Tell the Truth Shall Live Forever
Those Who Tell The Truth Shall Die, Those Who Tell The Truth Shall Live Forever on teksasilaisen post-rock-yhtye Explosions in the Skyn toinen kokopitkä albumi. Se sisältää kuusi raitaa, jotka on jaettu kansilehtisessä kuvattuun kahteen osioon; ensimmäiset kolme kuuluvat "Die" -puolelle, ja toiset kolme "Live Forever" -puolelle. Albumin nimi viittaa tähän jakoon.
Albumin ulkoasu on David Loganin käsialaa. Se perustuu The Angel of Monsiin, ensimmäiseen maailmansotaan sijoittuvaan legendaan Monsin taistelussa brittisotilaita suojanneesta enkelistä.
Albumin julkaisun paikkeilla syntyi keskustelua sen viittauksista syyskuun 11. päivän terrori-iskuihin. Se julkaistiin vain muutamia päiviä ennen tapahtumaa, ja sen kannessa olevat lauseet "This plane will crash tomorrow" ("Tämä kone törmää huomenna") ja "Help us stay alive" ("Auta meitä pysymään hengissä") voitaisiin tulkita asiaan liittyviksi. Viittaukset ovat tietysti sattumaa.
Levyn raita "Have You Passed Through This Night?" on yksi harvoista yhtyeen kappaleista, jolla on sanoja. Kappaleella on sample sotaelokuvasta Veteen piirretty viiva.
Epoksi
pienoiskuva|363x363px|Viidessä minuutissa kovettuvaa epoksia ruiskussa. Epoksihartsi ja kovetusaine ovat eri putkiloissa.Epoksi on kertamuovi, joka kovettuu kovettajan avulla. IG Farben keksi materiaalin Saksassa vuonna 1939.
Epoksimuovien käyttökohteita ovat maalit, liimat ja rakennuspinnoitteet, sähkötarvikkeet, elektroniikka, autojen ja veneiden osat sekä urheiluvälineet.
Epoksin historia
Epoksikemian historia alkoi luultavasti vuonna 1909, kun venäläinen kemisti Nikolai Priležajev keksi, että olefiinit reagoivat peroksibentsoehapon kanssa muodostaen epoksideja. 1930-luvun puolivälissä saksalainen Paul Schlack haki patenttia korkean molekyylipainon omaavien polyamiinien valmistustavalle, jossa amiinit reagoivat useampaa kuin yhtä epoksidiryhmää sisältävien epoksidiyhdisteiden kanssa. Patenttia kuvailtiin epoksidiyhdistereaktioksi, jossa epikloorihydriini reagoi bisfenoli-A:n kanssa.
Nykyisen epoksikemian keksivät samanaikaisesti sveitsiläinen Pierre Castan ja yhdysvaltalainen Sylvan Owen Greenlee. Molemmat kemistit hakivat useita patentteja 1930-luvun lopulla. Sveitsiläinen kemianteollisuusyritys Ciba toi ensimmäiset epoksihartsityypit markkinoille vuonna 1946.
Seututie 409
Seututie 409 on Savitaipaleelta Suomenniemen Kauriansalmelle johtava seututie. Tie alkaa valtatieltä 13 Savitaipaleelta, kulkee Suomenniemen taajaman ja muiden kylien läpi takaisin valtatielle 13. Tien päällyste on alku- ja loppupäissä asfaltti, mutta keskivaiheilla sora.
HMS London (1670)
HMS London oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1670 vesillelaskettu 96-tykkinen toisen luokan linjalaiva, joka rakennettiin kahdesti uudelleen. Se oli palvelukSESSA koko olemassaolonsa aikana ainoastaan noin puoli vuotta. Täten alus on selkeä esimerkki ensimmäisen luokan aluksien käyttämistä pelotteena ennemmin kuin aktiivipalveluksessa olevina aluksina.
Valmistus
Alus tilattiin 15. heinäkuuta 1667 Deptfordin telakalta, jossa rakennustöistä vastasi Christopher Pett maaliskuuhun 1668 ja sen jälkeen Jonas Shish. Se laskettiin vesille 25. heinäkuuta 1670. valmistuskustannukset olivat 19 680 puntaa.
Palvelus
Alus otettiin palvelukseen 22. kesäkuuta 1670 ensimmäisenä päällikkönään John Tinker, joka oli tehtävässä 6. elokuuta 1670 saakka. Aluksen päällikkönä oli 12. helmikuuta 1672 alkaen Sir Edward Spragge, jolloin alus oli samalla punaisen laivueen vara-amiraalin lippulaivana. Aluksen päälliköksi tuli 25. kesäkuuta Thomas Elliot, jonka alaisuudessa alus osallistui 28. toukokuuta Solebayn taisteluun. Yorkin herttuan lippulaivan HMS Saint Michaelin tultua toimintakyvyttömäksi herttua siirtyi alukselle ja teki siitä uuden lippulaivansa.
Uudelleen rakentaminen vuonna 1706
Aluksen uudelleen rakentaminen tilattiin 6. maaliskuuta 1702 Chathamin telakalta, jossa sen vastaavaksi mestariksi määrättiin Benjamin Rosewell. Alus laskettiin vesille 2. heinäkuuta 1706.
London otettiin palvelukseen 12. joulukuuta 1706, jolloin aluksen päällikkönä oli William Clevland. Alus poistettiin palveluksesta 23. kesäkuuta 1707, jolloin se sijoitettiin reserviin. Alus siirrettiin huollettavaksi 3. heinäkuuta 1718 Chathamin telakalle.
Aluksen aseistus muutettiin käsittämään 26 kpl 32 naulan puolikanuunaa, 28 kpl 18 naulan kulveriinia, 28 kpl 9 naulan puolikulveriinia ja 18 kpl 6 naulan tykkiä. Miehistöä alukselle tarvittiin 750 miestä.
Uudelleen rakentaminen vuonna 1721
Aluksen aseistus koostui korjaustyön päätyttyä ala- ja keskikasille sijoitetuista 56 kpl:n 42 naulan, yläkannen 28 kpl:n 12 naulan sekä puoli- ja etukansille sijoitetuista 16 kpl:n 6 naulan tykistä. Laivan miehistöksi tarvittiin 780 miestä.
Loppupalvelus
Alusta ei otettu palvelukseen, vaan se sijoitettiin suoraan reserviin. Aluksesta tehtiin 1746 kirkkolaiva ja myytiin Amiraliteetin 29. heinäkuuta 1747 tehdyllä päätöksellä romutettavaksi. Aluksen romuttaminen päättyi lokakuussa 1747 Chathamissa.
Hsu Shu-ching
Hsu Shu-ching (s. 9. toukokuuta 1991 Lunbei, Yunlin, Taiwan) on taiwanilainen painonnostaja, joka edustaa urheilussa Kiinan Taipeita. Hän on hakka-kiinalaista syntyperää. Hsu on saavuttanut kaikki arvokisamitalinsa alle 53 kilogramman sarjassa. Kesäolympialaisissa 2016 ja 2012 hän voitti tuossa sarjassa kultaa.
Maaliskuussa 2019 Hsu kärähti dopingista ja asetettiin kolmen vuoden kilpailukieltoon.
Pekko
Pekko voi tarkoittaa:
Rytkönen
Tunnettuja Rytkösiä:
James A. Barcia
thumb|James A. Barcia James Allan ("Jim") Barcia (s. 25. helmikuuta 1952 Bay City, Michigan) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän syntyi Bay Cityssä, Michiganissa, ja valmistui Saginaw Valley State Universitysta vuonna 1974. Hän on naimissa Vicki Barcian kanssa.
Barcia on toiminut pitkään Michiganin osavaltiollisessa kongressissa, ensin osavaltionkongressin alahuoneessa 1977–83 ja sitten senaatissa 1983–93. Vuodesta 1993 vuoteen 2003 saakka Barcia edusti Michigania Yhdysvaltain edustajainhuoneessa Michiganin viidennestä vaalipiiristä. Hän ei enää vuonna 2003 päättyneen kautensa jälkeen pyrkinyt jatkokaudelle, vaan palasi takaisin Michiganin osavaltiopolitiikkaan ja Michiganin senaattiin vuosiksi 2003–11. Barcia ilmoitti vuonna 2010 jättäytyvänsä politiikasta 34 vuoden yhtäjaksoisen poliittisen uran jälkeen.
Arte povera
Arte povera, (italiaa = köyhtynyt tai köyhä taide) on italialaisen taidekriitikon Germano Celantin vuonna 1967 lanseeraama nimitys tuon ajan italialaisen nuoren taiteen uudelle taiteilijaryhmälle.
Arte poveran voimakkain esiintymisaika oli 1960- ja 1970-luvuilla. Ryhmälle oli tyypillistä ei-traditionaalinen ja poliittisesti latautunut taide. Arte poveran taiteilijat tekivät usein lyhytaikaista taidetta, performansseja, installaatioita ja assemblaaseja, josta tuli myöhemmin taiteen yleisiä ilmaisuvälineitä.
Muualla Euroopassa ja Yhdysvalloissa samanhenkisistä teoksista puhutaan usein minimalismina. Siihen verrattuna Arte poveran teokset ovat useammin installaatioita ja lähenevät joskus käsitetaidetta. Tyypillisiä arte poveran käyttämiä materiaaleja ovat lasi, valo, hiekka, puu ja heinä. Arte povera on usein suurikokoista. Mario Merz igluineen on 1960-luvulta alkaen ollut arte poveran tunnetuin tekijä. Ryhmän taiteilijat asuivat Torinossa, Milanossa, Genovassa ja Roomassa.
Calatravan ritarikunta
Calatravan ritarikunta oli ensimmäinen Espanjaan perustetuista hengellisistä ritarikunnista. Se perustettiin vuonna 1158.
Dallas (täsmennyssivu)
Dallas on kaupunki Yhdysvaltojen Texasin osavaltiossa. Dallas voi tämän lisäksi tarkoittaa seuraavia:
Nils Björklöf
Nils Torolf Björklöf (13. huhtikuuta 1921 Inkoo – 16. syyskuuta 1987 Tukholma, Ruotsi) oli suomalainen meloja ja olympiamitalisti.
Björklöf voitti yhdessä Ture Axelssonin kanssa kaksi pronssimitalia Lontoon kesäolympialaisissa 1948 kajakkikaksikoiden 1 000 ja 10 000 metrin matkoilla. Viikko olympialaisten jälkeen he voittivat MM-kultaa 500 metrillä.
Björklöf voitti yhteensä 16 Suomen mestaruutta kajakkiyksiköissä ja -kaksikoissa. Vuonna 1956 hän muutti Ruotsiin ja sai maan kansalaisuuden 1963.
Felipe VI
Felipe VI, koko nimi Felipe Juan Pablo Alfonso de Todos los Santos de Borbón y Grecia (s. 30. tammikuuta 1968 Madrid, Espanja) on ollut Espanjan kuningas vuodesta 2014. Hän on edellisen kuninkaan Juan Carlos I:n ja kuningatar Sofían kolmas lapsi. Felipe on nimetty Espanjan ensimmäisen Bourbon-sukuisen kuninkaan Filip V:n mukaan. Hänellä on kaksi sisarta, Elena ja Cristina. Felipe VI edustaa Bourbon-sukua, joka puolestaan polveutuu kapetingien hallitsijasuvusta.
Felipe kihlautui espanjalaisen uutistoimittaja Letizia Ortiz Rocasolanon kanssa 1. marraskuuta 2003, ja pari meni naimisiin 22. toukokuuta 2004. Heillä on kaksi lasta, Leonor (s. 31. lokakuuta 2005) ja Sofía (s. 29. huhtikuuta 2007).
Felipe kilpaili vuonna 1992 Barcelonan kesäolympialaisten purjehduskilpailujen Soling-luokassa ja sijoittui kuudenneksi.
Kuninkaana
Espanjan pääministeri Mariano Rajoy kertoi kesäkuussa 2014 kuningas Juan Carlosin päätöksestä luopua kruunustaan Felipen hyväksi. Vallanvaihdon toteutuminen vaati kuitenkin lakimuutoksen, sillä Espanjan perustuslaki ei tuntenut kruunusta luopumista. Espanjan hallitus valmisteli lakimuutoksen pikavauhtia ja parlamentti hyväksyi lain 11. kesäkuuta.
Felipen valtaanastumisseremonia järjestettiin 19. kesäkuuta 2014. Kuninkaana hänestä tuli Felipe VI. Edellisistä samannimisistä kuninkaista on suomen kielessä käytetty nimeä Filip, mutta nykykäytännön mukaan uusien hallitsijoiden nimiä ei suomalaisteta.
Katalonian itsenäisyysäänestyksen jälkeen lokakuussa 2017 pitämässään puheessa Felipe tuomitsi voimakkaasti Katalonian aluehallinnon ajaman äänestyksen, jota hän kuvaili laittomaksi ja epädemokraattiseksi. Felipe sanoi olevansa sitoutunut Espanjan yhtenäisyyteen ja perustuslakiin. Valtion tuli hänen mukaansa varmistaa Kataloniassa perustuslain mukainen järjestys. Felipen katsottiin puheessaan puolustavan Mariano Rajoyn hallituksen toimia. Kuninkaan jouluaattona 2017 pitämän joulupuheen sävy oli sovittelevampi hänen kehottaessaan katalonialaisia poliitikkoja välttämään vastakkainasettelua ja vasta valittua alueparlamenttia ottamaan huomioon kaikki Katalonian asukkaat.
Felipeä oli pyydetty ottamaan etäisyyttä korruptioepäilyissä ryvettyneeseen isäänsä Juan Carlosiin. Juan Carlos ilmoitti elokuun alussa 2020 lähtevänsä vapaaehtoiseen maanpakoon. Hänen toimiaan on tarkoitus alkaa tutkia, sillä hallitsijan syytesuoja ei enää koske häntä. Espanjan lehdistö arvelee hänen lähteneen Karibialle, kahden televisiokanavan mukaan hän olisi Portugalissa Lissabonin lähellä sijaitsevassa Cascaisin rantakohteessa.
Lapinvuokkorousku
Lapinvuokkorousku (Lactarius dryadophilus) on tunturipaljakoilla kasvava, violetiksi värjääntyvä rouskulaji. Sen lakin halkaisija on 4–8,5 senttimetriä leveä. Lakki on kupera ja paksumaltoinen, ja se on kermankellertävä, vanhemmiten valkeanruskea. Lakissa on niukkaa karvoitusta. Heltat ovat kellanvalkoiset. Lapinvuokkorouskun kermanvärinen jalka on paksu ja 2–4 senttimetriä pitkä. Maitiaisneste on valkoista, mutta se värjää vahingoittuneet kohdat violetiksi. Lapinvuokkorousku on erittäin harvinainen laji, ja sitä on tavattu Suomessa vain muutamasta paikasta Enontekiöltä ja Utsjoelta. Sieni kasvaa kalkkipitoisessa maassa ja on luultavasti lapinvuokon juurisieni. Kasvuaika on heinäkuusta elokuuhun.
Lapinvuokkorousku kelpaa syötäväksi ryöppäyksen jälkeen.
Lapinvuokkorousku on Suomessa silmälläpidettävä laji.
Juutuanjoki
Juutuanjoki tai Juutuajoki (tunnetaan myös nimellä Joenjoki) on toinen kahdesta Inarijärveen lounaasta laskevasta merkittävästä Lapin joesta. Toinen on 40 kilometriä etelämpänä Inarin kuntakeskuksen Ivalon halki virtaava Ivalojoki. Juutuajoki laskee Inarijärveen sen äärimmäisessä länsikolkassa, keskellä Inarin kirkonkylää.
Juutuanjoki on ollut kautta aikain tärkeä Inarijärven tienoiden asukkaille. Jokisuulta, Vuopajan rannoilta, on löydetty merkkejä asutuksesta 8 000–9 000 vuoden takaa. Nykyisin löytöpaikalla sijaitsee Siida, jossa toimivat Saamelaismuseo ja Ylä-Lapin luontokeskus.
Juutuanjoki on aina toiminut läheisen asutuksen ruoka-aittana. Yhä edelleen se tunnetaan yhtenä Euroopan parhaista, ellei parhaana, taimenjokena. Vielä 1900-luvulla saaduista kalasaaliista kerrotaan niin huimia tarinoita, että niiden perään voi liittää toteamuksen: Uskokoon ken tahtoo, totta se kuitenkin on. Viimeksi kuluneiden vuosikymmenten aikana joen taimensaaliit ovat pudonneet yksittäisiin onnenkantamoisiin. Yhtenä syyllisenä tähän pidetään Inarijärven ylitroolausta 1980–1990-luvuilla.
Vesiväylänä Juutuanjoki on lyhyt, vain noin 10 kilometrin pituinen. Vetensä se saa Lemmenjoen tuomina laajoilta samannimisiltä erämaa-alueilta, hieman ylempää Muotkatuntureilta Vaskojoen kuljettamina sekä pohjoisemmalta tunturiylängöltä Kaamasjoen Muddusjärven kautta tuomina. Kaikkien kolmen joen vedet yhtyvät Paatarissa, laskevat Solojärven kautta ja purkautuvat vuolaana ja monikoskisena Juutuanjokena Inarijärveen.
Kalastuskohteena Juutuajoki ympäristöineen on nykyisin tarkoin säädelty ja valvottu. Lupia myönnetään vain tiettynä aikana vuodesta ja rajoitettu määrä vuorokaudessa.
Petkana Makaveeva
Petkana Makaveeva (, s. 4. lokakuuta 1952 Lipen, Montanan alue) on bulgarialainen kilpauransa päättänyt koripalloilija ja olympiamitalisti.
Omaelämäkerta
Omaelämäkerta on faktapohjainen, elämäkertohin kuuluva teos, joka kuvaa kirjoittajansa elämän vaiheita. Omaelämäkerran toinen nimitys autobiografia juontuu kreikan kielen sanoista autos (itse-), bios (elämä) ja grafein (kirjoitus). Termiä on käytetty ainakin 1700-luvun lopulta, mutta itse kirjallisuuden muoto on jo vanhempi.
Petkana Makaveeva
Makaveeva saavutti Bulgarian naisten maajoukkueessa olympiahopeaa Moskovassa 1980, olympiapronssia Montréalissa 1976, EM-hopeaa Unkarissa 1983 ja EM-pronssia Ranskassa 1976. Hän kuului Bulgarian kokoonpanoon myös vuosien 1983 ja 1986 MM-kilpailuissa sekä vuosien 1974, 1980 ja 1981 EM-kilpailuissa.
Omaelämäkerta
Elämäkerran kirjoittaja joutuu yleensä käyttämään apunaan useita dokumentteja, mutta omaelämäkerta perustuu tyypillisesti kirjoittajan omaan muistiin.
Omaelämäkertaa muistuttava teostyyppi on muistelmateos. Muuten oman elämänsä vaiheita voi kuvata esimerkiksi päiväkirjan tai blogin avulla.
Deiran kellotorni
pienoiskuva|Deiran kellotorni vuonna 2015. Deiran kellotorni tai Dubain kellotorni on betoninen monumentti  Dubain kaupungissa Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa. Se sijaitsee Deiran kaupungiosassa Dubain itäosassa olevassa liikenneympyrässä D89-tiellä, kaupungiosia yhdistävän sillan tuntumassa. Torni oli sheikin lahja langolleen. Sen suunnitteli insinoori Otto Bulard.
Sitä alettiin rakentaa vuonna 1964. Sen beteoni tehtiin tuohon aikaan yleiseen tapaan rantahiekasta jossa on suolaa. Suola heikentää betonia joka alkaa myöhemmin rapautumaan. Sille tehtiin perusteellinen korjaus betonin rapauduttua vuonna 1972.
Lähteet
25.25861°N, 55.32639°W
Ivan Franko
Ivan Jakovytš Franko, salanimiä: Džedžalyk, Žyvyi, Kremin, Myron jne., (, 27. elokuuta (J: 15. elokuuta) 1856 Nahujevytši, Drohobytšin piiri, Galitsia – 28. toukokuuta (J: 15. toukokuuta) 1916 Lviv) oli ukrainalainen runoilija, kirjailija, yhteiskunta- ja kirjallisuuskriitikko, toimittaja, taloustieteilijä ja poliittinen aktivisti. Hän oli vallankumouksellinen demokraatti, joka perusti Ukrainan sosialistisen liikkeen. Oman tuotantonsa lisäksi hän käänsi muun muassa William Shakespearea, Dantea, Victor Hugoa ja Johann Wolfgang von Goethea. Taras Ševtšenkon ohella hänellä on ollut valtava vaikutus Ukrainan moderniin kirjallisuuteen ja poliittiseen ajatteluun.
Frankon poikia olivat kirjailija Petro Franko ja kielitieteilijä Taras Franko.
M/S Viking 5
M/S Viking 5 oli suomalaisen Viking Line -laivanvarustamon omistama autolautta, joka liikennöi Suomen ja Ruotsin välillä 1970-luvulla.
Tilaus
Viking 5 tilattiin Rederi AB Sallylle saksalaiselta Meyer Werftin telakalta. Saman tyyppisiä aluksia oli ennen Viking 5:n toimitusta tilattu Viking Linen kahdelle osakasvarustamolle viisi kappaletta. Aluksen valmistenumero oli 573 ja se luovutettiin tilaajalleen heinäkuun alussa 1974. Alus oli suunniteltu asetettavaksi Helsinki – Tukholma reitille, joten siihen tehtiin jo tilausvaiheessa huomattavasti suurempia muutoksia aiempiin "Papenburgin sisariin" verrattuna. Muun muassa hyttikapasiteettia lisättiin huomattavasti, samoin autopaikkoja. Myös muita matkustajatiloja muutettiin vastaamaan paremmin tarkoitustaan.
Reitit
Viking 5 liikennöi Helsinki–Tukholma-reitillä aina vuoden 1980 kevään loppuun, jonka jälkeen se asetettiin Turku–Maarianhamina–Tukholma-reitille. Tämän jälkeen sitä käytettiin vielä jonkin aikaa Naantali –Maarianhamina–Kapellskär-reitillä. Vuoden 1981 toukokuussa se siirtyi edelleen Rederi AB Sallyn omistuksessa, mutta The Viking -nimisenä Englannin kanaalin liikenteeseen. vasen|pienoiskuva|Boughaz (vasemmalla) romutettavana vuonna 2015. Tämän jälkeen alus tuli vielä kerran käymään Suomen liikenteessä, mutta nyt Vaasalaivojen operoimana Sally Express -nimisenä, välillä Vaasa–Sundsvall/Uumaja. Tätä liikennettä kesti keväästä 1983 saman vuoden loppupuolelle. Sen jälkeen alusta käytettiin varsin monipuolisesti eri puolilla Euroopan merialueita. Vuonna 2012 laiva oli liikenteessä Gibraltarin alueella. . Heinäkuussa 2015 laiva lähti romutettavaksi Turkkiin.
Düsseldorf-Kaiserswerth
Düsseldorf-Kaiserswerth on Düsseldorfin vanha kaupunginosa. thumb|Kaiserpfalzin rauniot Kaiserswerth sijaitsee Düsseldorfin pohjoisosassa Reinjoen varrella. Se sai alkunsa benediktiiniluostarista, joka perustettiin vuoden 700 paikkeilla joessa olevaan saareen. Saari oli tärkeä joenylityspaikka, ja siihen tehtiin pian linnoitus. 1000-luvulla sinne perustettiin Pyhän Saksalais-Roomalaisen keisarikunnan keisarille palatsi, josta kaupunki on saanut nimensä. 1100-luvulla paikalle rakennettiin jokiliikenteen tulliasema. 1200-luvulla kaupunki siirtyi Kölnin vaaliruhtinaiden haltuun. Espanjalaiset miehittivät kaupunkia vuosina 1589-1592. Vuonna 1702 Espanjan vallanperimyssotaan liittyvissä taisteluissa linnoitus vaurioitui pahoin, ja se menetti strategisen merkityksensä. Läheinen Düsseldorf kasvoi suuremmaksi, ja Kaiserswerthistä tuli sen lähiö.
Kaiserswerthissa on toiminut kätilöopisto ja diakonissalaitos vuodesta 1836 asti.
Margarita Štărkelova
Margarita Štărkelova (, s. 5. heinäkuuta 1951 Sofia) on bulgarialainen kilpauransa päättänyt koripalloilija ja olympiamitalisti.
Saima Korhonen
Saima Korhonen (o.s. Tikander, 6. maaliskuuta 1893 Viipuri – 29. joulukuuta 1983 )   oli suomalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja. Hän näytteli muun muassa Viipurin Työväen Teatterissa ja Viipurin Näyttämöllä 1910- ja 1920-luvuilla.
Ura
Saima Korhosen vanhemmat olivat kauppias ja jalkineentekijä David Tikander ja Anna Maria Laihanen. Hän työskenteli kiinnitettynä näyttelijänä Viipurin Työväen Teatterissa vuosina 1916–1917 ja Viipurin Näyttämöllä 1918–1923 ja 1926–1927. Vuosina 1923–1924 Korhonen näytteli Kansan Näyttämöllä. Kiinnitystensä jälkeen hän työskenteli kiertuenäyttelijänä.
Korhosen näyttämötehtäviä olivat muun muassa Elinan ja Kirstin roolit balladissa Elinan surma ja Marusjan rooli Sam Sihvon laulunäytelmässä Jääkärin morsian. Korhonen näytteli niin ikään Neiti Julien nimiroolin ja Åsen roolin näytelmässä Peer Gynt.
Korhonen ohjasi muun muassa komediat Juurakon Hulda, Syntipukki ja Nummisuutarit.
Elokuvatehtäviä Saima Korhosella oli kolme. Hän näytteli Fiinan osan Valentin Vaalan komediassa Varaventtiili (1942). Lisäksi hänellä oli kreditoimatta jääneet roolitehtävät musiikkielokuvassa Poretta eli Keisarin uudet pisteet (1941) ja komediassa Uuteen elämään (1942). Saima Korhosen puoliso Aku Korhonen näytteli Kello-Kallen roolin viimeksi mainitussa. Korhosten avioliitto alkoi 1916 ja päättyi avioeroon 1947.
Jalmari Sulonen
Jalmari Sulonen, vuoteen 1896 Grålund (15. helmikuuta 1884 Hollola – 22. toukokuuta 1952 Rooma  ) oli  opettaja ja rehtori, joka julkaisi kauppalaskennon oppi- ja harjoituskirjoja.
Henkilöhistoria
Sulosen vanhemmat olivat maanviljelijä Johan Gustaf Grålund ja Wilhelmiina Stålhammar ja puoliso vuodesta 1913 Bertta Kartio (Karén). Sulonen tuli ylioppilaaksi 1904 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1910. Hän toimi yhteiskoulun opettajana Riihimäellä 1910–1918 ja Lahdessa kauppa- ja liikeapulaiskoulun opettajana 1918–1929 sekä koulun johtajana vuodesta 1920. Lahdessa hän oli myös työväenopiston johtaja 1920–1929 ja tyttölyseon fysiikan opettaja 1923–1929 sekä kaupunginvaltuuston jäsen 1920–1929. Suomen Liikemiesten Kauppaopiston opettajaksi ja rehtoriksi Sulonen tuli 1929 ja hoiti tehtävää vuoteen 1940 asti, minkä jälkeen hän oli oppilaitoksen fyysis-matemaattisten aineiden yliopettaja. Sulonen oli myös opiskellut Frankfurt am Mainin kauppakorkeakoulussa ja toiminut pankkivirkailijana.
Ilmari Niemeläinen
Heikki Ilmari ("Immu") Niemeläinen (16. joulukuuta 1910 Jyväskylä – 28. toukokuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, uimahyppääjä ja olympiamitalisti.
Niemeläinen voitti Lontoon 1948 kesäolympialaisten taidelajien kaupunkisuunnittelusarjassa pronssia Kemin urheilukeskussuunnitelmallaan. Hän osallistui uimahyppääjänä Berliinin 1936 olympiakisoihin, jossa hän sijoittui ponnahduslautahypyissä 13:nneksi ja kerroshypyissä 14:nneksi, sekä Lontoon 1948 kisoihin, jossa hän sijoittui kerroshypyissä 19:nneksi. Uimahyppyjen Pohjoismaiden mestaruuden hän voitti 8 kertaa ja Suomen mestaruuden 30 kertaa. Urheilu-urallaan hän edusti Helsingin Uimareita.
Arkkitehtina Niemeläinen on suunnitellut muun muassa uimaloita ja urheilukeskuksia. Hän suunnitteli Hämeenlinnan Ahveniston urheilukeskuksen yhdessä Olavi Sahlbergin kanssa.
Todorka Jordanova
Todorka Jordanova (, s. 3. tammikuuta 1956) on bulgarialainen kilpauransa päättänyt koripalloilija ja olympiamitalisti.
Jordanova voitti Bulgarian naisten maajoukkueessa olympiapronssia Montréalissa 1976.
Jasmin Andreasen
Jasmin Andreasen (s. 7. huhtikuuta 2002 Rauma) on suomalainen pesäpalloilija. Andreasen edustaa Superpesiksessä pelaavaa Rauman Feraa. Fera on myös hänen kasvattajaseuransa. Kauden 2022 Andreasen pelasi Manse PP:ssä. ja saavutti tuolla kaudella SM-hopean. Hän pelaa ulkokentällö kolmospolttajana tai lukkarina Andreasen on pelannut 87 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt kaksi kunnaria ja kymmenen tavallista juoksua, tuonut 56 juoksua ja kerännyt 271 kärkilyöntipistettä. Andreasen on pelannut 21 Superpesiksen ylempien pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt yhden tavallisen juoksun, tuonut kuusi juoksua ja kerännyt 36 kärkilyöntipistettä. Tilastot päivitetty ennen kauden 2023 alkua.
Lauluja sinusta
Lauluja sinusta on Marion Rungin vuonna 1974 julkaistu albumi. Albumi on myynyt kultalevyyn oikeuttavan määrän.
Aiheesta muualla
Albumi discogs.com-sivustolla
Timo ja Tuomo Suomalainen
Arkkitehtitoimisto Timo ja Tuomo Suomalainen oli veljesten Timo ja Tuomo Suomalainen omistama arkkitehtitoimisto, joka toimi Tuomo Suomalaisen kuolemaan, 1988, saakka. Toimiston nimissä he suunnittelivat Helsingin Temppeliaukion kirkon lisäksi muun muassa Keuruun varuskunnan, Haagan ammattikoulun, Espoon kaupunginkirjaston, Espoonlahden kirkon, Haminan poliisi- ja oikeustalon, Hotelli Mesikämmenen Ähtärissä sekä Espoon kauppakoulun laajennuksen.
Suomalaiset suunnittelivat yhdessä 150 kohdetta, joista maineikkain on Temppeliaukion kirkko. Sen suunnittelutyön he saivat voitettuaan suunnittelukilpailun 1960. Alkuinnostuksen jälkeen kollegat vastustivat suunnitelmaa. Se edusti uutta vapaamuotoisempaa arkkitehtuuria, joka poikkesi silloin vallalla olleesta rationaalisesta arkkitehtuurista. Erityisesti Rakennustaiteen museo ja sen johtaja Aarno Ruusuvuori olivat sitä vastaan. Myös yleinen mielipide kääntyi kirkkoa vastaan osin sen kalleuden vuoksi. Niihin aikoihin suunnitelmaa vastustavat kristilliset opiskelijat maalasivat perustuksiin useaan paikkaan sanan Biafra!, joista yksi on edelleen huoltokäytävässä. Ongelmana olivat myös plagiointisyytteet, joissa viitattiin Pauli Blomstedtin 1930-luvulla tekemään suunnitelmaan. Timo Suomalainen kuitenkin sanoo, ettei Blomstedtin suunnitelma ollut heille tuttu.
Samoihin aikoihin Temppeliaukion kirkon kanssa Suomalaiset saivat kilpailuvoiton perusteella toimeksiannoksi Jyväskylän hallinto- ja kulttuurikeskuksen suunnittelun. Työn sai kuitenkin Alvar Aalto, sillä Jyväskylän kaupunki halusi kaupungista Aalto-kaupungin. Tieto tuli Suomalaisille lehdistön välityksellä, ja he järkyttyivät siitä, että Aalto oli ottanut suunnitelman tehtäväkseen.
Nicolas Roy
Nicolas Roy (s. 5. helmikuuta 1997 Quebec) on kanadalainen jääkiekkoilija. Roy edustaa NHL-seura Vegas Golden Knightsia. Roy on pelipaikaltaan keskushyökkääjä ja hän laukoo oikealta. Roy on pelannut NHL-urallaan Hurricanesissa ja Golden Knightsissa yhteensä 85 NHL-runkosarjaottelua. Näissä hän on tehnyt 11 maalia ja 14 syöttöä eli 25 tehopistettä. Roy on pelannut urallaan 19 NHL-runkosarjaottelua. Näissä hän on tehnyt neljä maalia ja viisi syöttöä eli yhdeksän tehopistettä. Tilastot päivitetty ennen kauden 2021-2022 alkua.
Roy kuului Kanadan maajoukkueeseen vuoden 2017 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa. Carolina Hurricanes varasi hänet vuoden 2015 varaustilaisuuden neljännellä kierroksella 96. varausvuorolla. Kesäkuussa 2021 Hurricanes kauppasi Royn ja ehdollisen viidennen kierroksen varausvuoron Golden Knightsiin vaihdossa Erik Haulaan. Elokuussa 2022 Roy teki Golden Knightsin kanssa viisivuotisen ja yhteensä 15 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Aasianmaksaruohot
Aasianmaksaruohot (Phedimus) on maksaruohokasveihin kuuluva kasvisuku. Suvussa on 17 lajia, joita kasvaa alkuperäisenä enimmäkseen Aasiassa, myös Etelä-Euroopassa kasvaa yksi laji. Tulokaslajeina koristekasveina viljeltyjä aasianmaksaruohoja esiintyy myös Pohjois-Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa.
Luettelo Kalajoen julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Kalajoen julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Kalajoen kaupungissa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. Kalajokeen on liitetty Raution ja Himangan kunnat.
Jon Dahl Tomasson
Jon Dahl Tomasson (s. 29. elokuuta 1976 Kööpenhamina, Tanska) on tanskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä tai hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän on Tanskan maajoukkueen kaikkien aikojen paras maalintekijä yhdessä Poul Nielsenin kanssa; hän teki 112 maaottelussa 52 maalia. Kesästä 2022 lähtien hän on toiminut Blackburn Roversin päävalmentajana.
Ura pelaajana
Tomasson aloitti ammattilaisuransa Køgessä, josta hän siirtyi alankomaalaisen Heerenveenin riveihin vuonna 1994. Vuonna 1997 hän siirtyi englantilaiseen Newcastleen, mutta ei onnistunut tekemään läpimurtoa. Hän palasikin vain vuoden jälkeen takaisin Alankomaihin tehdessään sopimuksen Feyenoordin kanssa. Feyenoordin riveissä Tomasson voitti Alankomaiden-mestaruuden kaudella 1998–99 ja UEFA Cupin vuonna 2002. Kesällä 2002 hän siirtyi ilmaisella siirrolla italialaiseen Milaniin ja voitti seuran riveissä Mestarien liigan ja Italian Cupin vuonna 2003 sekä Italian-mestaruuden vuonna 2004. Kesällä 2005 Tomasson siirtyi Saksaan Stuttgartin paitaan, ja tammikuussa 2007 kuusikuukautisella lainasopimuksella espanjalaiseen Villarrealiin. Kevätkauden jälkeen Tomasson siirtyi Villarrealiin miljoonan euron siirtosummalla. Kausi 2007/08 ei kuitenkaan sujunut tanskalaiselta hyvin ja kauden jälkeen hän palasi ilmaissiirrolla Feyenoordiin. Hän pelasi Feyenoordissa kolme kautta, kunnes lopetti pelaajauransa vuonna 2011.
Ensimmäisen maaottelunsa Tomasson pelasi vuonna 1997. Hän kuului Tanskan joukkueeseen vuosien 2000 ja 2004 EM-kilpailuissa sekä vuosien 2002 ja 2010 MM-kilpailuissa. Vuoden 2002 MM-kilpailuissa Tomasson teki neljä maalia ja vuoden 2004 EM-kilpailuissa kolme. Hänet on valittu Tanskan vuoden pelaajaksi vuosina 2002 ja 2004.
Ura valmentajana
Valmennusuransa Tomasson aloitti heinäkuussa 2011 SBV Excelsiorin apulaisvalmentajana. Seura putosi kauden päätteeksi Eerste Divisioniin. Kaudella 2012/13 Excelsior pelasi surkean kauden myös sarjaporrasta alempana ja kauden jälkeen Tomasson nousi seuran päävalmentajaksi. Tapaninpäivänä 2013 hän jätti Excelsiorin ja siirtyi Eredivisiessä pelaavan Rodan päävalmentajaksi. Rodan kausi sujui Tomassonin alaisuudessakin heikosti ja lopulta joukkue putosi Eredivisiestä. Kauden jälkeen Tomasson sai potkut seurasta.
Kesäkuussa 2015 Tomassonista tuli SBV Vitessen apuvalmentaja. Pesti jäi odotettua lyhyemmäksi, sillä jo maaliskuussa 2016 hän siirtyi Åge Hareiden valmennustiimiin Tanskan maajoukkueeseen.
Tammikuussa 2020 Tomasson jätti maajoukkueen apuvalmentajan tehtävät ja siirtyi Allsvenskan-seura Malmön päävalmentajaksi. Hän luotsasi debyyttikaudellaan Malmön Ruotsin mestariksi. Kaudella 2021/22 Tomasson johdatti Malmön Mestarien liigan lohkovaiheeseen. Allsvenskanissa seura voitti toisen mestaruutensa tanskalaisen alaisuudessa. Mestaruus ratkesi maalieron turvin ennen AIK:ta. Tomasson jätti Malmön toisen mestaruuskautensa jälkeen joulukuun lopussa 2021.
Kesäkuussa 2022 Tomassonista tuli Englannin Mestaruussarjan Blackburn Roversin päävalmentaja.
Vesannon seurakunta
Vesannon seurakunta oli seurakunta Pohjois-Savossa, Vesannon kunnassa. Seurakunta kuului Kuopion hiippakunnassa Rautalammin rovastikuntaan. Kirkkoherrana toimi Jarmo Paananen. Vuonna 2018 seurakunnassa oli 1 718 jäsentä. Vuoden 2019 lopussa Tervon seurakunta ja Vesannon seurakunta lakkautettiin ja tilalle perustettiin Niiniveden seurakunta vuoden 2020 alusta alkaen.
Otto Steinert
Otto Steinert (12. heinäkuuta 1915 Saarbrücken – 3. maaliskuuta 1978 Essen) oli saksalainen valokuvaaja.
Ura
Steinert vaikutti merkittävästi subjektiivisen valokuvauksen kehitykseen. 1950-luvulla muodissa ollut tyylisuunta korostaa valokuvaajan omaa kokemusta, kuvauskohde sinänsä ei ole tärkeä - tärkeämpiä ovat muodot ja kuviot.
Steinert oli mukana perustamassa Fotoform-ryhmää vuonna 1949. Vuodesta 1959 hän opetti Folkwang Universität der Künste -taideoppilaitoksessa.
Steinertin valokuvat kuuluvat esseniläisen Museum Folkwang -taidemuseon kokoelmiin.
Coffin–Lowryn oireyhtymä
Coffin–Lowryn oireyhtymä on geneettinen ja neurologinen oireyhtymä, jonka oirekuvaan kuuluvat muun muassa psykomotorinen kehitysviive, kehitysvamma, oireyhtymälle tyypilliset kasvonpiirteet, luuston poikkeavuudet ja lyhytkasvuisuus. Coffin–Lowryn oireyhtymä periytyy X-kromosomissa ja ilmenee yleensä voimakkaammin miehillä kuin naisilla, jotka saattavat kantaa oireyhtymän aiheuttavaa mutaatiota myös oireettomasti.
Coffin–Lowryn oireyhtymän kuvasivat ensimmäisinä vuonna 1966 Grange S. Coffin, Evelyn Siris ja Laurence C. Wegienka. Vuonna 1971 Roberts Bryan Lowry kuvasi oireyhtymän neljännessä perheessä. Vuonna 1975 oireyhtymästä otettiin käyttöön sen nykyinen nimi, jottei sitä sekoitettaisi virheellisesti Coffin–Sirisin oireyhtymään.
Oireet
Coffin–Lowryn oireyhtymään liittyviä tyypillisiä fyysisiä piirteitä ovat suipponevat, lyhyet sormet sekä pehmeät ja isot, iholtaan löysät kädet. Oireyhtymään liittyvät myös sille luonteenomaiset kasvonpiirteet. Nämä fyysiset piirteet usein voimistuvat ihmisen ikääntyessä. Oireyhtymästä kärsivillä vastasyntyneillä poikavauvoilla havaitaan usein hypotonia, joka voi aiheuttaa syömisen ja liikkumisen oppimisen vaikeutta. Lyhytkasvuiseksi jääminen on vaikeassa taudinkuvassa yleistä. Tässä tapauksessa raajat voivat olla erityisen pienikokoisia muun kehon kokoon suhteutettuna. Osalla potilaista on myös mikrokefalia. Puheen kehityksen ongelmat ovat tyypillisesti merkittävämpiä kuin motorisen kehityksen vaikeudet; osa potilaista jää puhekyvyttömiksi. Kyfoskolioosista kärsii vähintään 47 % oireyhtymän kanssa elävistä miehistä ja 32 % sen kanssa elävistä naisista. Selkä- ja rintarangassa voi esiintyä hengittämistä vaikeuttavia ja elinikää lyhentäviä muutoksia. Potilailla saattaa esiintyä lihasten surkastumista ja nivelten ylitaipuisuutta. Lihasjäykkyys saattaa korostua ihmisen ikääntyessä, ja joskus oireyhtymän takia kehittyy alaraajahalvaus. Sydämen rakenne on poikkeava noin neljällätoista prosentilla oireyhtymästä kärsivistä miehistä ja viidellä prosentilla siitä kärsivistä naisista. Oireyhtymä saattaakin aiheuttaa sydämen rytmihäiriöitä ja jopa sydänperäisen äkkikuoleman.
Miehillä Coffin–Lowryn oireyhtymän tuottama kehitysvamma on tyypillisesti vaikea tai syvä. Naisilla saatetaan todeta normaali älykkyysosamäärä.
Muita Coffin–Lowryn oireyhtymän yhteydessä havaittuja oireita ovat olleet nivus- tai napatyrä, kohdunlaskeuma, peräsuolen esiinluiskahdus, maksan kirroosi, suolen divertikuloosi, keuhkoahtauma ja toistuvat keuhkoinfektiot. 30 prosentilla potilaista on todettu sensorineuraalinen heikkokuuloisuus tai kuulon menetys. 20 prosentilla esiintyy lihasjäntevyyden äkillinen aleneminen ja tästä mahdollisesti johtuva kaatuminen äkillisten kovien aistiärsykkeiden ja odottamattomien tunnetilojen seurauksena. Osalla oireyhtymän kanssa elävistä ihmisistä esiintyy käytöshäiriöitä, joihin voivat kuulua pakko-oireisuus ja itsetuhoinen käyttäytyminen. Oireyhtymän kanssa elävillä naisilla esiintyy keskimääräistä enemmän skitsofreniaa ja kaksisuuntaista mielialahäiriötä.
James Joseph Sylvester
thumb|James Joseph Sylvester James Joseph Sylvester (1814–1897) oli englantilainen matemaatikko. Hän vaikutti merkittävästi matriisilaskennan, lukuteorian ja kombinatoriikan kehitykseen.
Coffin–Lowryn oireyhtymä
Syyt, esiintyvyys ja diagnoosi
70–80 %:lla Coffin–Lowryn oireyhtymästä kärsivistä potilaista geenimuutos on satunnainen ja uusi. Oireyhtymän esiintyvyyden on arvioitu olevan 1/40 000:n ja 1/50 000:n välillä. Diagnoosi voidaan asettaa kliinisen oirekuvan ja geenitutkimusten pohjalta. Mahdollisia Coffin–Lowryn oireyhtymän erotusdiagnooseja ovat ATR-X-oireyhtymä, Börjeson–Forssman–Lehmannin oireyhtymä, tyypin 1 FG-oireyhtymä, Williamsin oireyhtymä, Fragile-X-oireyhtymä, Sotosin oireyhtymä ja Pitt–Hopkinsin oireyhtymä.
James Joseph Sylvester
Sylvester oli juutalainen. Hän kävi koulunsa Lontoossa ja Liverpoolissa ja opiskeli Cambridgen yliopistossa. Siellä hänelle ei kuitenkaan voitu myöntää uskontonsa takia tutkintoa, joten Sylvester valmistui Irlannissa Trinity Collegesta. Kun teologiset vaatimukset poistettiin, Cambridge myönsi Sylvesterille maisterin arvon. Hänestä tuli fysiikan professori Lontoon University Collegeen ja vuonna 1841 matematiikan professori Amerikkaan Virginian yliopistoon. Neljän vuoden kuluttua hän palasi Englantiin ja kouluttautui asianajajaksi. Vuonna 1855 hän pääsi Woolwichin kuninkaalliseen sotakorkeakouluun matematiikan professoriksi. Siinä virassa viettämänsä 15 vuoden aikana hän teki merkittävimmät matemaattiset teoksensa. 1880-luvulla hänestä tuli geometrian professori Oxfordin yliopistoon.
Coffin–Lowryn oireyhtymä
Ennuste
Coffin–Lowryn oireyhtymän ennuste on laajalti yksilöllisesti vaihteleva. Raporteissa, jotka on julkaistu lääketieteellisissä julkaisuissa, on kuvattu keskimäärin 13–34-vuotiaiksi eläneitä potilaita. Elinajanodotteeseen vaikuttaa muun muassa se, esiintyykö potilaalla sydämen ja keuhkojen ongelmia.
James Joseph Sylvester
Royal Society myönsi Sylvesterille Copley-mitalin vuonna 1880. Vuonna 1901 Society perusti Sylvesterin mukaan nimetyn Sylvester-mitalin.
Champasak
thumb|250px|Champasakin sijainti [[Laosissa.]] Champasak (tai Champassak, laoksi ຈໍາປາສັກ) on provinssi Laosin eteläosassa, Thaimaan ja Kambodžan rajalla. Champassakin kuningaskunta on yksi kolmesta entisestä kuningaskunnasta, jotka edelsivät Laosin kuningaskuntaa Lan Xangia (Laosin kansantasavallan edeltäjä). Vuoden 2015 väestönlaskennassa maakunnassa oli  694 000 asukasta. Provinssin pääkaupunki on Pakxe.
Vesa Heikkinen
Vesa Heikkinen (s. 14. toukokuuta 1963 Salla ) on suomalainen kielitieteilijä ja tietokirjailija. Hän on Oulun yliopiston suomen kielen dosentti ja Kotimaisten kielten keskuksen erikoisasiantuntija. Heikkinen on erikoistunut lingvistiseen tekstintutkimukseen, kuten politiikan ja journalismin kieleen sekä kielen ja ideologian suhteeseen.
Heikkinen on juontanut Yle Puheen Politiikkaradion Puheet päreiksi -ohjelmaa yhdessä Tapio Pajusen kanssa. Heikkisen ja Pajusen Kansalaistaito-teos oli vuoden 2016 tietokirjallisuuden Finlandia-palkintoehdokkaana.
Raiskauskulttuuri
Raiskauskulttuuri on 1970-luvulla käyttöön otettu nimitys, jolla kuvataan laajalle levinnyttä sosiaalista ilmapiiriä, jossa seksuaalinen väkivalta normalisoidaan ja oikeutetaan. Termi luotiin havainnollistamaan tapoja, joilla seksuaalisen väkivallan uhrit syyllistetään ja seksuaalista väkivaltaa normalisoidaan. Termillä kuvataan myös kulttuuria, jossa jotkut hyötyvät rahallisesti tai muutoin seksuaalisen väkivallan ja hyväksikäytön normalisoinnista. Raiskauskulttuurin katsotaan vallitsevan sellaisessa yhteisössä tai ympäristössä, jossa yhteisölliset uskomukset ja asenteet normalisoivat seksuaalisen väkivallan, kannustavat ihmisiä yhdistämään seksin väkivaltaan ja väheksyvät seksuaalisen väkivallan vakavuutta.
Tietoisuutta seksismistä ja naisiin kohdistuvasta väkivallasta muovanneessa elokuvassa Rape Culture (1975) määritettiin ensimmäisen kerran raiskauskulttuurin käsite. Emilie Buchwald määritteli raiskauskulttuurin käsitettä ja kuvaili sen sisältöä edelleen kirjassaan Transforming a Rape Culture. Teoksessa hän piti raiskauskulttuuria kompleksisena uskomusten joukkona, joka rohkaisee miehiä seksuaaliseen aggressioon ja tukee naisiin kohdistuvaa väkivaltaa.
Raiskauskulttuurin käsitettä on kritisoitu miesten syyllistämisestä ja syyllisyyden siirtämisestä pois raiskaajien itsensä harteilta. Lisäksi on esitetty raiskauskulttuurin eliminointipyrkimysten johtaneen sensuuriin.
Larimo
Larimo on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Verner Humble
Verner Alexander Humble (17. huhtikuuta 1874 Valkeala – 24. tai 25. syyskuuta 1919 Arkangeli, Venäjä) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Verner Humble kävi Haminan ruotsalaista reaalilyseota ja sitten Haminan kadettikoulun josta hän valmistui 1893. Hän palveli aliluutnanttina aluksi Suomen kaartissa ja sitten Venäjällä Pavlovitshin rykmentissä Pietarissa ja kävi Venäjän yleisesikunta-akatemian 1896. Vuonna 1897 hän erosi armeijan palveluksesta kaartinluutnanttina. Humble toimi sitten Suomessa sanomalehtimiehenä ja venäjän kielen opettajana. Hän oli Fredrikshamns Tidning-lehden päätoimittajana Haminassa 1898–1900 ja sen jälkeen lehtimiehenä Helsingissä. Humble palveli uudelleen Venäjän armeijassa vapaaehtoisena kapteenina Venäjän–Japanin sodan aikana 1904–1905. Tämän jälkeen Humble erosi 1906 aktiivipalveluksesta alikapteenin arvoisena ja toimi Suomessa lehtimiehenä kirjoittaen muun muassa Finsk Tidskrift-lehteen. Hän palasi vielä Venäjän armeijan palvelukseen ensimmäisen maailmansodan puhjettua 1914 ja toimi erilaisissa sotilastehtävissä..
Vuonna 1917 ilmestyneessä kirjassaan Den stora ryska revolutionen Humble kuvasi Venäjän maaliskuun 1917 vallankumouksen tapahtumia silminnäkijäkertomusten pohjalta. Suomen sisällissodan aikana Humble lähti Helsingistä Tallinnan kautta Pietariin oman kertomansa mukaan pelastakseen erään valkoisen suomalaisen punaisten käsistä. Hän oleskeli Pietarissa maaliskuulta kesäkuulle 1918 ja palasi sitten Suomeen. Humble kuvasi tätä retkeä ja Pietarin silloisia olosuhteita kirjassaan Från rödt till hvitt: rundt Finska viken februari-juli 1918.
Suomen sisällissodan jälkeen Humble lähti keväällä 1919 Pohjois-Venäjälle, missä hän kuoli sairaalassa keuhkotuberkuloosiin syyskuussa 1919 valkoisten venäläisten hallussa olleessa Arkangelissa.
Jared Borgetti
Jared Francisco Borgetti Echeverría (s. 14. elokuuta 1973 Culiacan, Sinaloa) on meksikolainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Borgetti aloitti menestyksekkään uransa meksikolaisessa CF Atlas -joukkueessa. Uransa menestyksekkäimmät kaudet hän pelasi Santos Lagunassa, jossa hänet palkittiin kolmesti kultaisella kengällä tehdessään eniten maaleja kauden aikana. Santosin kanssa hän voitti kahdesti Primera División de Méxicon mestaruuden.
Kesällä 2005 Borgetti kirjoitti sopimuksen Englannin Valioliigassa olevan Bolton Wanderers FC:in kanssa. Täten hänestä tuli ensimmäinen englantilaisessa seurassa pelannut meksikolainen. Siirtosummaksi tuli 900 000 puntaa. Kauden 2005-2006 jälkeen sopimus Boltonin kanssa purettiin ja Borgetti siirtyi saudiarabialaiseen Al-Ittihadiin. MM-kisojen 2006 karsintasarjan päätyttyä Borgetista tuli Meksikon maajoukkueen kaikkien aikojen eniten maaottelumaaleja tehnyt pelaaja: hänen ennätyksensä oli tuolloin 37 maalia 60 ottelussa. Joulukuussa 2006 Borgetti jätti kuitenkin tämän seuran sopimuksessaan olleen kohdan mukaan, jonka mahdollisti lähdön milloin vain, jos hänen perheensä ei pystyisi mukautumaan saudiarabialaiseen kulttuuriin.
Kaudella 2007 Borgetti palasi kotimaahansa ja pelasi yhden kauden sopimuksella Cruz Azulin riveissä. Kaudella 2008 hän siirtyi edustamaan CF Monterreyta.
Borgetti on edustanut Meksikoa vuosien 2001 ja 2004 Copa Américassa, vuoden 2002 ja vuoden 2006 MM-kisoissa sekä vuoden 2005 Maanosaliittojen Cupissa. Hän pelasi kaikkiaan 89 maaottelua ja teki niissä 46 maalia. Hänen maaliennätyksensä rikkoi 2010-luvun lopulla Javier Hernández.
Delirium tremens
Delirium tremens (usein myös juoppohulluus) on pitkäaikaisen ja runsaan (satunnaisesti myös lyhytaikaisen) alkoholin käytön äkillisestä lopettamisesta johtuva psykofyysinen sairaustila. Juoppohulluus tulee yleensä muutama päivä juomisputken lopettamisen jälkeen, kun krapula on jo mennyt ohi. Latinaksi delirium tarkoittaa sekavuustilaa ja tremens vapinaa.
Oireet
Tavallisimpia oireita ovat aggressiivisuus, sekavuus ja pelottavat hallusinaatiot, joita ovat etupäässä visuaaliset näyt (”pikku-ukkojen” näkeminen). Toinen yleinen aistiharha on formikaatio, jolloin potilas tuntee hyönteisiä ryömivän ihollaan. Alkoholiaistiharhaisuus on alkoholipsykoosin muoto, jossa potilas kärsii aistiharhoista ilman varsinaista deliriumia (sekavuutta).
Joissakin tapauksissa on havaittu epileptisiä kohtauksia sekä juoppohulluuden uusiutuminen 5–7 vuorokauden kuluttua. Pitkäaikaiset oireet, kuten levottomuus, univaikeudet ja autonomisen hermoston oireet, voivat jatkua jopa puoli vuotta, minkä seurauksena useat potilaat sortuvat jälleen juomaan päästäkseen oireista eroon.