cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Murat V
Valtaannousu kaappauksen avulla
Prinssi Muratilla oli läheiset suhteet osmaniälymystöön kuuluneen ryhmän muodostamaan salaseuraan, nuorosmaneihin. Nuorosmanit olivat pettyneitä Tanzimat-uudistuksiin, sillä he katsoivat niiden jääneen keskeneräisiksi ja halusivat valtakuntaan perustuslaillisen edustuksellisen monarkian ajan eurooppalaisen mallin mukaan. Seuraan kuului muutamien poliitikkojen lisäksi toimittajia ja kirjailijoita sekä sanomalehtien ja kirjojen julkaisijoita, kuten İbrahim Şinasi, Namık Kemal, Ali Suavi, Ziya pašša, and Agah Efendi. Namık Kemal ja Ziya pašša olivat lähimpiä Muratin kontakteja seuraan. Murat oli luvannut heille julistaa uuden perustuslain mahdollisimman pian, mikäli hän pääsee valtaan. Niinpä uudistushenkiset virkamiehet, joihin kuuluivat mm. salkuton ministeri Mithat pašša, suurvisiiri Mütercim Mehmed Rüşdi pašša, sotaministeri ja entinen suurvisiiri Hussein Avni pašša sekä ulkoministeri Mehmed Raşid pašša suistivat sulttaani Abd-ul-Azizin valtaistuimelta ja vangitsivat hänet 30. toukokuuta 1876.
Anders Behring Breivik
Aikuisuus ennen ampumisvälikohtausta
Breivik opiskeli Oslon kauppakoulussa (Oslo Handelsgymnasium). Hän asui äitinsä kanssa eikä seurustellut. Ennen iskuja Breivik oli pitänyt kolme vuotta vihanneksia kasvattavaa puutarhayritystä, mikä mahdollisti pommin tekoon tarvittavan lannoitteen oston suurina määrinä ilman suurempaa huomiota.
Murat V
Valtaannousu kaappauksen avulla
Vallankaappaajat noutivat Muratin kotoaan Çırağanin palatsista samana yönä, jotta tämä voisi vannoa sulttaanille kuuluneen valan ja päästä näin uudeksi sulttaaniksi. Murat kuitenkin ahdistui ja joutui paniikkiin, sillä hän luuli itseään vietävän teloitettavaksi. Hänet kuitenkin vihittiin valtaistuimelle, ja hän otti hallitsijanimekseen Murat V.
Anders Behring Breivik
Aikuisuus ennen ampumisvälikohtausta
Breivikin isä asuu nykyisin eläkeläisenä Ranskassa eikä ole ollut yhteydessä poikaansa sitten vuoden 2005. Isä oli vuonna 2010 sitä mieltä, ettei hänen varmaankaan kannata puhua poikansa kanssa, jos hänen poikansa on niin hullu kuin psykiatrit uskovat.
Murat V
Hallinto
Vallankaappaajilla oli korkeat odotukset uudesta demokraattisemmasta hallinnosta ja hetken aikaa näyttikin siltä, että nuorosmaneiden uudistusohjelma toteutettaisiin kokonaisuudessa. Murat V nimitti nuorosmanit Namık Kemalin ja Ziya paššan sihteereiksi kuningashuoneeseensa. Hän alkoi kuitenkin kuunnella suurvisiiri Mütercim Mehmed Rüşdi paššaa, joka kehotti sulttaania varovaisuuteen. Uudistusmielisten pettymykseksi hänen ensimmäinen asetuksensa käsitteli uudistuksia vain vähän ja epämääräisesti.
Anders Behring Breivik
Suhde aseisiin
Breivikillä ei ole sotilaskoulutusta, koska hän ei suorittanut asevelvollisuuttaan Norjan armeijassa. Manifestissaan Breivik kertoo, kuinka hän vältti asepalveluksen kolme kertaa väittämällä, että hänen pitää huolehtia sairaasta sukulaisestaan, eikä hän lisäksi voinut laittaa henkeään alttiiksi pakollisessa asevelvollisuudessa Norjan poliittisten puolueiden suuntauksen takia. Norjan viranomaiset sanovat hänen välttäneen asepalveluksen, koska hän ”ei ollut kelvollinen palvelukseen”.
Murat V
Hallinto
5. kesäkuuta 1876 vain viisi päivää vallankaappauksen jälkeen edellinen sulttaani ja Muratin setä Abd-ul-Aziz teki itsemurhan. Puhuttiin myös poliittisesta salamurhasta. Kuultuaan setänsä kuolemasta Murat järkyttyi syvästi ja alkoi elättämään pelkoja, että joutuisi itsekin samanlaisen kohtalon uhriksi. Sitten 15. kesäkuuta tapahtui Çerkes Hasanin välikohtaus, jossa nuori upseeri tunkeutui hallituksen kokoukseen ja ampui kaksi ministeriä mukaan lukien vallankaappaukseen osallistuneen Hussein Avni paššan sekä haavoitti useita virkamiehiä. Myös tämä tapaus vaikutti Muratin hermoihin ja hän alkoi turvautumaan alkoholiin. Välikohtaus kuitenkin muutti valtatasapainoa, sillä siinä kuoli ja haavoittui lähinnä hallituksen vanhoillisia jäseniä, joten edistysmieliset olivat nyt vahvemmilla.
Anders Behring Breivik
Suhde aseisiin
Aserekisterin mukaan Behring Breivikille oli rekisteröity haulikko, kivääri ja Glock-merkkinen pistooli.
Murat V
Hallinto
Uusi perustuslaki hyväksyttiin uuden hallituksen kokouksessa kuukautta myöhemmin 15. heinäkuuta. Tähän mennessä jo alkoholisoitunut ja luhistunut Murat ei kuitenkaan kyennyt suoriutumaan lain julistamisesta. Kun sulttaani oli tutkittu sekä osmani- että ulkomaisten lääkärien toimesta ja todettu kyvyttömäksi hallitsemaan, hallitus kysyi Muratin nuorempaa veljeä Hamit Efendiä sijaishallitsijaksi. Hamit kuitenkin kieltäytyi sijaisuudesta, jolloin hallitus suisti Muratin valtaistuimella ja nimitti Hamit Efendin uudeksi hallitsijaksi 31. elokuuta, nimellä Abd-ul-Hamid II.
Yksi Totuus
Yksi Totuus on rap-artistien Mäkki ja Dj Takapotku vuonna 2017 perustama rap-duo. Vuonna yhtyeen liittyi Adeline Kallio.
Murat V
Hallinto
Murat V:n hallinto oli kestänyt vain 93 päivää ja hän jäi Osmanien valtakunnan historian lyhytaikaisimmaksi sulttaaniksi.
Anders Behring Breivik
Puolue- ja järjestötausta
Breivik oli Norjan edistyspuolueen jäsen vuosina 1999–2004, puolueen nuorisojärjestön jäsen vuosina 1997–2007 ja nuoriso-osaston paikallisjohtaja 2002–2004.
Breivik oli vapaamuurari vuodesta 2008, mutta vapaamuurarijärjestö erotti hänet heti joukkosurman jälkeen, koska jäseniksi ei hyväksytä rikollisia.
Manifesti
Internetissä levitetty, salanimellä Andrew Berwick kirjoitettu, kirja Eurooppalainen itsenäisyysjulistus (2083: A European Declaration of Independence) on Breivikin kirjoittama. Teos julkaistiin samana päivänä iskujen kanssa, muutama tunti ennen tapahtumia. Kirjassa on yli 1500 sivua ja valokuvia kirjoittajasta. Teksti sisältää Breivikin päiväkirjoja ja pomminteko-ohjeita ja siinä käsitellään maahanmuuttoa monikulttuurisuuden ja islamin vastaiselta kannalta. Osia kirjoituksesta on otettu suoraan yhdysvaltalaisen Unabomberin manifestista, ilman mainintaa lähteestä, siten, että sanat ”vasemmistolainen” korvaa termi ”kulttuurimarxilainen” ja sanaparin ”mustat ihmiset” korvaa sana ”muslimit”. Breivik lähetti manifestinsa monien, pääasiassa äärioikeistolaisten, puolueiden edustajille ympäri Eurooppaa, muun muassa Suomeen useille perussuomalaisille, kuten Pirkanmaan perussuomalaisten silloiselle piirisihteerille Terhi Kiemungille. Manifestissaan Breivik mainitsee lukuisia ideologioita ja henkilöitä, joita hän vastustaa.
Breivik luonnehtii ideologiaansa arvokonservatismiksi ja ”Wienin koulukuntaan” suuntautuvaksi konservatismiksi sekä nationalismiksi. Hän väittää edustavansa kansallista vastarintaliikettä, alkuperäiskansojen oikeusliikettä ja oikeisto-vallankumouksellista liikettä. Sanomalehti Verdens Gangin mukaan hän pitää itseään konservatiivina ja militanttina nationalistina. Breivikin on kerrottu julkaisseen internetissä islaminvastaisia kirjoituksia norjalaisella Document.no-sivustolla. Hän on kertonut ihailevansa Winston Churchillia, alankomaalaista poliitikkoa Geert Wildersiä , toisen maailmansodan aikaisen norjalaisen vastarintaliikkeen taistelijaa Max Manusta sekä filosofi John Stuart Milliä. Breivik mukaili Milliä Twitterissä ennen tapahtumaa: ”One person with a belief is equal to the force of 100 000 who have only interests”. Millin alkuperäinen sitaatti oli kuitenkin: ”One person with a belief is a social power equal to ninety-nine who have only interests”.
Breivikin manifesti on suurimmaksi osaksi muista lähteistä kopioitua tekstiä. Erityiseksi innoituksen lähteeksi mainitaan ”Wienin koulukunta”. Breivikin mukaan tämä ajatussuunta on ”sekoitus erilaisista konservatiivisista ja traditionalistisista virtauksista”, ”marxilaisen Frankfurtin koulukunnan vastakohta” ja voimakkaasti islamin vastainen. Hän nostaa esiin kolme keskeistä kirjoittajaa: norjalaisen bloggaajan Fjordmanin, egyptiläissyntyisen juutalaisen kirjoittajan Bat Ye’orin ja islamvastaisen amerikkalaisen kirjailijan ja keskustelijan Robert Spencerin. Näitä kirjoittajia ja Breivikin mainitsemia verkkosivuja, kuten amerikkalaista Gates of Viennaa, yhdistää kuuluminen samaan internet-kirjoittajien yhteisöön. Tämä blogikirjoittajien joukko käyttää itsestään nimitystä vastajihadistit.
Suomalaisista poliitikoista Breivik mainitsee manifestissaan Jussi Halla-ahon, Hannu Takkulan ja Martti Ahtisaaren. Hän kertoo jakavansa Halla-ahon mielipiteet maahanmuutosta ja myötäilee Takkulan näkemyksiä Israelista, mutta kritisoi Ahtisaaren Serbiaa koskevia lausuntoja. Breivik myös siteeraa suoraan Halla-ahoa ihailevaan sävyyn.
Fjordman oli internetissä monien samanmielisten ihailema hahmo. Esimerkiksi eräässä kirjoituksessaan Fjordman vaati, että ”tiedotusvälineissä ja yliopistopiireissä toimivat maanpetturit ja viideskolonnalaiset on syrjäytettävä vallasta ja korvattava ihmisillä, jotka ovat uskollisia meille ja meidän kansakunnillemme”. Toisessa hän kirjoitti: ”Meidän on varmistauduttava siitä, että ne, jotka ovat levittäneet myrkylliset ajatukset monikulttuurisuudesta ja vieraiden heimojen joukkomaahanmuutosta katoavat samalla kuin nämä ajatuksetkin”. Breivikin tavoin häntä kiinnostivat suuresti myös historialliset sankarit, joilla on ollut asema hänen mielestään ikuisessa sodassa islamia vastaan, muun muassa frankkien sotapäällikkö Kaarle Martel ja Puolan kuningas Juhana III Sobieski.
Sivut 11–37 ovat plagiaatti William Lindin toimittamasta teoksesta Political Correctness, jonka on julkaissut vuonna 2004 amerikkalainen Free Congress Foundation. Tämä kulttuurikonservatiivinen ajatushautomo on arvostellut muun muassa ”poliittista korrektiutta” ja ”kulttuurimarxilaisuutta”.
Breivik on todennut että hän pyrkii edistämään "puhdasta pohjoismaista ihannetta", puolustaen samanlaisen puolueen perustamista Norjaan jolle olisi esikuvana Ruotsissa toimiva uusnatsipuolue, Ruotsalaisten puolue. Breivik tunnistaa itsensä osaksi "Länsi-Euroopan fasistista liikettä".
Suhde uskontoon
Manifestin mukaan sen kirjoittaja on ”sataprosenttisesti kristitty” mutta hän ei ole ”erityisen uskonnollinen” ja pitää itseään ”kulttuurikristittynä” sekä ”nykyajan ristiretkeläisenä”. Breivikin manifestissa lukee, että ”en aio teeskennellä, että olisin erityisen uskonnollinen ihminen, se olisi valhe”, nimittää uskontoa tueksi ja henkisen voiman lähteeksi sekä sanoo, että ”olen aina ollut hyvin pragmaattinen ja saanut vaikutteeni sekulaarista ympäristöstäni”. Breivik kirjoittaa, että ”riittää, että on kristitty agnostikko tai kristitty ateisti (ateisti, joka haluaa säilyttää ainakin eurooppalaisen kristillisen kulttuurin perinnön perusasiat)”. Breivik toteaa, että ”minulla ja monella kaltaisellani ei välttämättä ole henkilökohtaista suhdetta Jeesukseen Kristukseen ja Jumalaan.” Hän sanoi suunnittelevansa, että olisi rukoillut Jumalan apua hyökkäysten aikana.
Aiemmin Norjan poliisi oli ilmoittanut, että Breivik on uskonnollinen kiihkoilija, jolla on äärioikeistolainen tausta. Hän on Jerusalem Post -lehden mukaan äärioikeistolainen siionisti. Breivik on todennut että hänen "tukensa" Israelille on rajoitettu, ja katsoo Israelin olevan paikka, jonne voidaan karkottaa kaikki ei-lojaalit juutalaiset.
Oslolaisen Rauhantutkimuksen instituutin johtaja Kristian Berg Harpvikenin mukaan Breivik ei ole äärikristitty, fundamentalisti tai minkään kristillisen järjestön jäsen, mutta kannatti kristillisiä perinteitä. Kansainvälisen politiikan tutkijan Toby Archerin mielestä Behring Breivikin aatemaailman juuret ovat vastajihad-liikkeessä, joka pitää Eurabia-teoriaa muslimien salaliittona syyksi islamisoida Eurooppa.
Videossaan Breivik ilmoitti ihailevansa Kaarle Martelia, Rikhard I Leijonamieltä, El Cidiä, Vlad Seivästäjää, Jacques de Molayta, Nikolai I:tä ja Juhana III Sobieskia. Manifestissaan Breivik väitti kuuluvansa Temppeliherrain ritarikuntaan.
Terroriteot
pienoiskuva|Oslon keskusta noin puoli tuntia Breivikin räjäyttämän autopommin jälkeen.
Oslo ja Utøya
Breivik vei 22. heinäkuuta 2011 Oslon keskustaan autopommin, joka räjähti kello 15.26 paikallista aikaa. Pommin räjähdyksestä kuoli 8 ihmistä. Kaksi tuntia myöhemmin Breivik saapui poliisiksi pukeutuneena Norjan työväenpuolueen leirille Utøyan saarelle Oslon lähettyvillä ja avasi tulen kohti teini-ikäisiä leiriläisiä ja muita saarella olleita, joista kuoli 69, yksi välillisesti ja haavoittui useita. Yhteensä Behring Breivikin uhreja oli 77. Hänet pidätettiin Utøyassa. Asianajajansa Geir Lippestadin mukaan Breivik on myöntänyt kuulusteluissa molemmat terroriteot, joita hän kutsuu ”kauhistuttaviksi mutta välttämättömiksi” toimiksi, mutta kieltää rikkoneensa lakia. Lippestadin mukaan Breivik halusi muutosta yhteiskuntaan ja omasta näkökulmastaan katsottuna hän tarvitsi pakkokeinoja vallankumouksen kautta. Hän toivoi hyökkäävänsä yhteiskuntaa ja yhteiskunnan rakennetta vastaan.
Breivik tuomittiin 24. elokuuta 2012 Norjan lain mukaisesti pisimmäksi mahdolliseksi ajaksi eli 21 vuodeksi vankilaan.
Mielentilatutkimus
29. marraskuuta 2011 julkistetun mielentilatutkimuksen mukaan Breivik oli ampumisvälikohtauksen ja poliisitutkinnan aikana psykoottisessa tilassa ja siten syyntakeeton. Huhtikuussa 2012 julkaistiin toinen mielentilatutkimus, jonka mukaan Breivik oli tekohetkellä täydessä ymmärryksessä. Breivik itse piti syyntakeettomaksi leimaamista nöyryytyksenä ja halusi tulla tuomituksi veriteoistaan.
Motiivi
Breivik kutsui itse iskuja hienostuneimmaksi ja vaikuttavimmaksi poliittiseksi hyökkäykseksi toisen maailmansodan jälkeisessä Euroopassa. Breivikin mukaan hänen tekemänsä iskut olivat välttämättömiä Norjan ja Euroopan säästämiseksi monikulttuurisuudelta ja islamilta. Breivik on heitä vastaan, jotka sallivat vieraista kulttuureista tulevien ja erityisesti islaminuskoisten suurimittaisen maahanmuuton. Breivikin mukaan Utøyan saarella olleet leirille osallistuneet vasemmistolaiset nuoret olisivat edistäneet Norjan muuttumista monikulttuuriseksi ja islamilaiseksi maaksi. Breivikin mukaan leiriläiset eivät olleet viattomia ja on verrannut kyseisiä poliittisia nuoria Hitler-Jugendiin.
Breivik on kertonut iskujen toimineen markkinointioperaationa kirjoittamalleen 1 500-sivuiselle manifestille 2083 – A European Declaration of Independence. Ensimmäisen mielentilatutkimuksen mukaan Breivik sairastaa skitsofreniaa, mutta sen jälkeen tehdyn mukaan ei, minkä johdosta oikeus totesi Breivikin syyntakeiseksi ja tuomitsi hänelle 24. elokuuta 2012 maksimaalisen rangaistuksen, joka on Norjassa 21 vuoden vankeusrangaistus. Breivik itse halusi tulla tuomituksi syyntakeisena. Breivik totesi oikeudenkäynnissä, että hän ei tunnusta Norjan tuomioistuimia. Breivikin teko ja tuomio synnyttivät yhteiskunnallista keskustelua kuolemanrangaistuksesta, jollaista Norjassa ei ole.
Breivik on yhdistetty äärioikeistoon, fasisteihin ja nationalisteihin.
Tuomio ja vankeus
pienoiskuva|Ilan erikoisvankila. Oikeudenkäynnin aikana Breivik kertoi toivovansa joko vapautusta tai kuolemanrangaistusta. Breivik tuomittiin 24. elokuuta 2012 Oslon käräjäoikeudessa 21 vuodeksi vankeuteen. Norjassa ei ole käytössä elinkautista vankeusrangaistusta, vaan ankarin tuomio on 21 vuotta vankeutta. Eristämistä voidaan tosin jatkaa pidempään mikäli vangin turvallisuutta ei voida taata tai hän vapauduttuaan aiheuttaisi todennäköisesti vaaraa muille ihmisille.
Hän tulee kärsimään rangaistustaan Ilan erikoisvankilassa 20 km Oslosta pohjoiseen. Siellä hänellä on käytössä kolme kahdeksan neliön selliä, joista yksi on makuuselli, toinen oleskelutila ja kolmas kuntoilua varten. Breivikillä on oma ulkoilutila. Breivikin turvallisuuden vuoksi hän ei ole missään yhteydessä vankilan muihin vankeihin.
Vankeutensa aikana, jota on kestänyt huhtikuuhun 2014 mennessä 33 kuukautta, Breivik ei ole saanut tavata muita vankeja. Ulkopuolisten vierailut ovat rajoittuneet äitiin, joka kuoli vuonna 2013 syöpään, sekä ammattiauttajiin. Myös Breivikin kirjeenvaihtoa ulkomaailmaan on rajoitettu.
Syyskuussa 2015 Breivik uhkasi aloittaa syömälakon ja näännyttää itsensä kuoliaaksi, koska hän ei ole pystynyt jatkamaan yliopisto-opintojaan. Hän ei edelleenkään saa olla yhteydessä muihin vankeihin. Norjan viranomaiset ilmoittivat vastaukseksi, että hän saa halutessaan vapaasti näännyttää itsensä hengiltä eikä vankilan hoitohenkilökunta puuttuisi asiaan. Breivik perui uhkauksensa vähän myöhemmin.
Ehdonalainen vapaus
Tammikuussa 2022 käsiteltiin Breivikin mahdollisuutta päästä ehdonalaiseen vapauteen. Oikeusistunto alkoi Breivikin natsitervehdyksellä lehdistölle ja tuomarille. Käräjäoikeus päätti ettei hän pääse ehdonalaiseen vapauteen. Päätöksessä todettiin että ”On selvä riski, että (Breivik) palaa käyttäytymiseen, joka johti heinäkuun 22. päivän terrori-iskuihin”.
Breivikin vankeus päättyy 2032 poislukien tutkintavankeuden aika. Teoriassa hänellä olisi mahdollisuus päästä ehdonalaiseen vapauteen istuttuaan 14 vuotta. Normaalisti norjalaisvangit vapautuvat kärsittyään kaksi kolmasosaa tuomiostaan.
Yksityiselämä
Breivik aloitti valtiotieteen opinnot Oslon yliopistossa tuomionsa jälkeen. Vuonna 2015 Breivik hyväksyttiin opiskelijaksi Oslon yliopiston valtiotieteellisen tiedekuntaan, luettuaan valtio-oppia jo kaksi vuotta vankilasta käsin. Breivikin on suoritettava kaikki opintonsa eristyssellistään, eikä hän osallistu luennoille tai seminaareihin, minkä vuoksi hän ei pysty suorittamaan kandidaatin tutkintoa loppuun saakka.
Breivik pääsee sellissään käsiksi kirjoihin, mutta ei internetiin.
Murat V
Yksityiselämä
Murat oli ensimmäinen ja viimeinen sulttaanijäsen Turkin vapaamuurareiden suurloosissa. Hän meni naimisiin yhdeksän kertaa ja hänellä oli seitsemän lasta.
Viron puolustusvoimat
Viron puolustusvoimat vastaavat Viron valtion aseellisesta puolustuksesta. Se muodostuu maavoimista (Maavägi), merivoimista (Merevägi), ilmavoimista (Õhuvägi) ja suojeluskuntajärjestö Kaitseliitosta. Kansallisen puolustuspolitiikan perustana on maan itsenäisyyden ja itsemääräämissoikeuden turvaaminen sekä maa- ja merialueen että ilmatilan suojaaminen. Viron puolustusvoimien tärkeimpinä tavoitteina ovat uskottavan puolustuskyvyn ylläpitäminen ja edelleen kehittäminen. Viron asevoimat on rakennettu yhteensopivaksi Nato- ja EU-maiden järjestelmien kanssa. thumb|Viron puolustusvoimien organisaatio
Historiaa
Huhtikuussa 1917 Venäjä pääesikunta määräsi virolaiset sotilaat palvelemaan oman maansa puolustuksessa. Ensimmäinen kansallinen virolainen sotilasyksikkö muodostettiin 20. toukokuuta 1917 jolloin Venäjän sotaministeri antoi virallisti 1. Virolaisen rykmentin. Eversti Aleksander Tõnisson otti yksikön komentoonsa. Se koostui 32 upseerista ja 3 372 sotilaasta. Yksikkö siirrettiin Rakvereen jossa se saavutti lopullisen kokonsa 118 upseerillaan ja 10 151 sotilaansa. Olemassaolonsa aikana siinä ehti palvella 216 upseeria ja 11 538 sotilasta. Viron julistauduttua itsenäiseksi 24. helmikuuta 1918, Viron asevoimat perustettiin 16. marraskuuta 1918, pian ensimmäisen maailmansodan päättymisen jälkeen.
Itsenäisen Viron tasavallan kohtaloksi oli joutua Saksan ja Neuvostoliiton solmiman Molotov–Ribbentrop-sopimuksen ja sen salaisen lisäpöytäkirjan kohteeksi. Osapuolet jakoivat keskenään koko itäisen Euroopan. Viron hallitus oli pakotettu hyväksymään maaperällään neuvostoliittolaisten sotilastukikohdat ja niiden mukana 25 000 sotilasta. Neuvostoliiton Itämeren laivasto saartoi Viron 12. kesäkuuta 1940. Verenvuodatusta välttääkseen Viron hallitus päätti 17. kesäkuuta ettei se ryhdy vastarintaan. Viron täydellinen miehitys saatettiin loppuun 21. kesäkuuta mennessä. Viron puolustusvoimat riisuttiin aseista heinäkuun aikana. Ainoastaan yksi pataljoona Tallinnassa jatkoi vastarintaa.
Neuvostoliiton kansankomissaarien neuvoston 6. elokuuta 1940 antamalla salaisella määräyksellä muodostettiin Virosta, Latviasta ja Liettuasta Baltian Erillinen Sotilaspiiri, jonka komentajaksi määrättiin kenraalimajuri A. D. Loktionov. Sotilaspiirin esikunta sijoitettiin Riikaan. Kaikkien Baltian valtioiden armeijat alistettiin Baltian Erillisen Sotilaspiirin alaisuuteen ja muutettiin puna-armeijan yksiköiksi. Vuoden 1940 loppuun mennessä oli Viron puolustusministeriö ja Viron armeijan esikunta lakkautettu ja Viron armeijasta muodostettu puna-armeijan 22. tarkk'ampuja-armeijakunta, johon kuuluivat 180. ja 182. tarkk'ampujadivisioonat. Se kuitenkin lakkautettiin jo 22. elokuuta 1941, koska suuri osa virolaisista sotilaista oli loikannut Saksan puolelle. Neuvostoliitto oli pannut toimeen kutsunnat 20. heinäkuuta 1941 niissä osissa Viroa, joita saksalaiset eivät vielä olleet miehittäneet. Se oli merkinnyt 33 000 virolaiselle miehelle pakollista asepalvelusta puna-armeijassa. Syyskuun 25. päivänä 1942 muodostettiin puna-armeijaan 8. Virolainen Tallinnan tarkk'ampuja-armeijakunta, joka lakkautettiin sodan jälkeen 6. toukokuuta 1946. Sen jälkeen ei puna-armeijassa ollut enää virolaisia joukko-osastoja.
Nykytilanne
Viron puolustusvoimat perustettiin uudelleen 3. syyskuuta 1991 maan saadessa itsenäisyytensä takaisin. Virossa on asevelvollisuus. Varusmiespalveluksen pituus on kahdeksan tai 11 kuukautta, ja reserviläiset kutsutaan kertausharjoituksiin viiden vuoden välein. Viime vuosina asepalveluksen on suorittanut 30–36 % miespuolisesta ikäluokasta. Naisilla on ollut mahdollisuus suorittaa vapaaehtoinen asepalvelus vuodesta 2013 lähtien.
Fiat Cronos
Fiat Cronos on Fiatin vuodesta 2018 lähtien Etelä-Amerikan markkinoille valmistama alemman keskiluokan automalli, joka on Fiat Argon neliovinen sedan-versio. Se korvasi edeltäneen Fiat Linean.
Oskari Herttua
Oskari Mikko (Mikko Oskari) Herttua (23. huhtikuuta 1876 Ylistaro – 4. lokakuuta 1953 Seinäjoki) oli suomalainen toimitusjohtaja, talousneuvos ja suomalaisen puolueen kansanedustaja.
Herttuan vanhemmat olivat maanviljelijä Mikko Herttua ja Anna Juliana Luoma. Hän kävi kansakoulun ja sen jälkeen kansanopiston 1897 ja maamieskoulun 1901. Herttua toimi maanviljelijänä Ylistarossa. Hän oli tilanhoitajana Ilmajoella 1902–1903, Suomen Ayrshire-yhdistyksen neuvojana Oulun läänin Pyhäjärvellä 1903–1904, Keski-Suomen maanviljelysseuran maatalousneuvojana 1904–1906, Etelä-Pohjanmaan maanviljelysseuran maatalousneuvojana 1906–1908 sekä Keski-Pohjanmaan maanviljelysseuran sihteerinä ja maa- ja karjatalouskonsulenttina 1909–1917. Tämän jälkeen Herttua oli Osuusteurastamo Itikan johtajana Seinäjoella 1917–1923, Tornion teurastamon johtajana 1923–1925, Maakuntain-Osake-Pankin Seinäjoen konttorin johtajana 1925–1932 ja Alkoholiliikkeen Seinäjoen konttorin johtajana 1932–1942. Hän sai talousneuvoksen arvon 1946.
Herttua oli kansanedustajana 1911–1914 edustaen Vaasan läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän kuului Seinäjoen kunnanvaltuustoon ja kauppalanvaltuustoon. Herttua oli muun muassa Keski-Pohjanmaan osuuskaupan hallintoneuvoston ja Seinäjoen osuuskaupan hallintoneuvoston puheenjohtajana ja Osuusteurastamo Itikan johtokunnan ja Etelä-Pohjanmaan maataloustuottajain liiton varapuheenjohtajana.
Oskari Herttua oli naimisissa vuodesta 1907 Sanni Maria Hannukselan kanssa.
Nastia Liukin
Anastasia (Nastia) Liukin (s. 30. lokakuuta 1989 Moskova, Neuvostoliitto) on amerikkalainen telinevoimistelija.
Moskovassa syntyneen, mutta jo pienenä lapsena Yhdysvaltoihin muuttaneen, Liukinin molemmat vanhemmat ovat entisiä voimistelijoita. Hänen isänsä on kaksinkertainen telinevoimistelun olympiakultamitalisti Valeri Ljukin ja äitinsä rytmisen voimistelun maailmanmestari Anna Kotšneva. Perhe sai Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 2000. Liukin aloitti voimistelu-uransa vuonna 1993.
Vanhempiensa valmentama Liukin saavutti ensimmäiset arvokisamitalinsa vuoden 2003 Pan-Amerikan kisoista Santo Domingosta. Hän voitti kultaa puomilta ja joukkuekilpailusta, hopeaa neliottelusta ja pronssia eritasonojapuilta sekä permannolta. Hän ei päässyt osallistumaan seuraavana vuonna käytyihin Ateenan olympialaisiin, koska oli liian nuori. Ensimmäisissä MM-kisoissaan 2005 Melbournessa Liukin saavutti kultaa eritasonojapuilta ja puomilta sekä hopeaa permannolta ja neliottelusta. Aikaisemmin samana vuonna hän oli voittanut New Yorkin maailmancupin kilpailussa kultaa puomilta. 2006 MM-kisoissa Århusissa Liukin saavutti hopeaa eritasonojapuilta ja joukkuekilpailusta. .
Vuonna 2007 Liukin oli kärsinyt loukkaantumisista ennen heinäkuisia Rio de Janeirossa käytyjä Pan-Amerikan kisoja ja kilpaili vain puomilla ja nojapuilla. Hän saavutti hopeaa molemmilta telineiltä ja oli mukana voittamassa joukkuekilpailun kultaa Samana vuonna Stuttgartin MM-kisoissa hän voitti kultaa puomilta ja joukkuekilpailuista sekä hopeaa eritasonojapuilta. Neliottelussa hän oli viides, mutta permannolla ei selviytynyt finaaliin. Pekingin olympialaisissa 2008 Liukin saavutti kultaa henkilökohtaisesta moniottelusta, hopeaa joukkuekilpailusta, puomilta ja eritasonojapuilta, sekä pronssia permannolta. Nojapuilla hän saavutti saman pistemäärän kuin kultamitalin vienyt He Kexin, mutta joutui tyytymään hopeaan huonompien avaussuorituksen pisteiden perusteella.
Willibald Ruch
Willibald Ruch (s. 1956, Kühnsdorf ) on itävaltalaissyntyinen Zürichin yliopiston psykologian professori persoonallisuuden ja henkilöarvioinnin alueella (vuodesta 2002). Hänen tutkimusalueisiinsa kuuluvat muun muassa persoonallisuus, henkilöarviointien koejärjestelyt, positiivinen psykologia (luonteenvahvuudet, positiiviset interventiot), nauru, iloisuus, taipumus nauruun ja hullunkurisuuteen.
Professori Ruch kuuluu tunnettuihin eurooppalaisiin positiivisen psykologian tutkijoihin.
Osmo Vuoristo
Henkilöhistoria
Vuoriston puoliso vuodesta 1954 oli lehtori Edit Helena Korpinen. Vuoristo tuli ylioppilaaksi 1949 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1960 ja lisensiaatiksi 1977. Filosofian tohtoriksi hän väitteli 1978. Uransa alkuvuosina 1955–1958 Vuoristo toimi Pohjois-Karjalan museon hoitajana. Hän perehtyi Länsi-Uudenmaan ja Lounais-Hämeen kansankulttuuriin tehdessään opiskeluaikana seuduille rakennusinventointimatkoja ja työskennellessään kotiseutuyhdistyksen toiminnanjohtajana. Vuodesta 1958 hän työskenteli Muinaistieteellisen toimikunnan (vuodesta 1972 Museovirasto) palveluksessa ja vastasi muun muassa Seurasaaren ulkomuseosta. Vuoristo sai nimityksen Helsingin yliopiston kansatieteen dosentiksi 1979. Vuodet 1979–1992 hän oli Kansallismuseon osastonjohtaja.
Vuoristo osallistui kolmentoista kansatieteellisen dokumenttielokuvan tekoon suunnittelijana, käsikirjoittajana ja ohjaajana. Hänen kirjallisiin julkaisuihinsa kuuluu Antiikkikirja (1964), josta on julkaistu 15. uudistettu painos vielä 2000-luvulla.
Murderlive
Murderlive on grindcore-yhtye Rotten Soundin live-DVD, joka on julkaistu vuonna 2004 levymerkillä Spinefarm Records.
Kappaleet
Bonusmateriaali
Heikki Peltonen
Heikki Peltonen (27. kesäkuuta 1947 Uusikaupunki – 3. heinäkuuta 2019 ) oli suomalainen toimittaja, radiopersoona ja elokuva-alan vaikuttaja.
Peltonen työskenteli Yleisradiossa vuosina 1971–2016, mitä ennen hän työskenteli Sanoman palveluksessa vuosina 1967–1968 ja vapaana toimittajana vuosina 1969–1970. Hän toimi Yle-vuosinaan monissa johtotehtävissä, muun muassa Yle Radio Suomen ohjelmapäällikkönä 1980-luvulta 1990-luvulle, Ylen suomenkielisen radiotoiminnan ohjelmistojohtajana 2002–2007 ja Yle Radio 1:n kanavapäällikkönä 2008–2010. Hän toimi myös radiojuontajana ja -toimittajana, muun muassa ohjelmissa Amatöörioppaat ja Ajankohtainen Ykkönen.
Peltonen myös kirjoitti kuunnelmia, kuten Ääniä hiljaisuuden keskellä, jolla voitti Ylen Radioteatterin 1980-luvulla järjestämän jännityskuunnelmakilpailun. Kuunnelman ohjasi radiolle Rauni Ranta ja sen päähenkilöä Toivo Penttilää esitti Heikki Nousiainen. Peltonen nähtiin myös tv- ja elokuvanäyttelijänä, sisäministerinä televisiosarjassa Barr-niminen mies (1984) sekä yhdessä pääosista elokuvassa Pimeys odottaa (1985).
Peltosen luottamustehtäviin kuuluivat elokuvan laatutukilautakunnan ja valtion kamerataidetoimikunnan puheenjohtajuudet sekä Suomen elokuvasäätiön hallituksen varapuheenjohtajuus.
Fitzroy Dunkley
Fitzroy Dunkley (s. 20. toukokuuta 1993) on jamaikalainen pikajuoksija. Hän edustaa LSU-seuraa ja on pituudeltaan 188 cm.
Dunkley kilpaili vuoteen 2014 saakka kolmiloikassa ja korkeushypyssä sekä osallistui 4 × 400 metrin viestijuoksuihin. Vuodesta 2015 hän on kilpaillut pikajuoksuissa päämatkanaan 400 metrin juoksu.
Dunkley karsiutui Portlandin MM-hallikilpailuissa 2016 400 metrin välierissä ja kuului neljänneksi sijoittuneeseen Jamaikan viestijoukkueeseen. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän karsiutui 400 metrin alkuerissä ja juoksi toisen osuuden hopeaa saaneessa Jamaikan 4 × 400 metrin viestijoukkueessa.
Tourakolomba
Tourakolomba on maalaiskunta Ségoun alueen Sanin piirissä Malissa. Sen keskuskylä Toura Nabitokan sijaitsee Banijoen eteläpuolisella tasangolla 70 kilometriä Sanista etelään. Kunnassa on 7 900 ja keskuskylässä 615 asukasta (vuonna 2009).
Tourakolomban kunta rajoittuu pohjoisessa Sanin piirin Diakourounan ja Kanieguén, idässä Kassorolan ja etelässä Moribalan sekä lännessä Sikasson alueen Koutialan piirin Koromon kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin ja Sudanin siirtymävyöhykkeeseen. Pysyviä vesistöjä ei ole.
Hong Un-jong
Hongin ensimmäiset kansainväliset arvokisat olivat 2006 MM-kisat Århusissa, missä hän osallistui kaikkiin lajeihin saavuttamatta kuitenkaan yhtään loppukilpailupaikkaa. Saman vuoden joulukuussa Aasian kisoissa Dohassa hän saavutti hypystä pronssia. Seuraavana vuonna Stuttgartin MM-kisoissa hän oli hypyssä neljäs ja moniottelussa sijalla 23. Muilla telineillä hän ei saavuttanut loppukilpailupaikkaa. Vuonna 2008 Mariborissa käydyssä maailmancupin kilpailussa Hong voitti hypyn kilpailun ja oli neljäs nojapuilla. Saman vuoden elokuussa Pekingin olympialaisissa hän saavutti hypystä kultaa.
Tourakolomba
Kuntaan kuuluu 15 kylää. Asukkaat ovat etupäässä miniankoja, fulbeja ja soninkeja.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Myytäväksi kasvatetaan puuvillaa. Käsityöammattien ja kaupankäynnin merkitys on vähäinen. Palveluihin kuuluu neljä alakoulua, koulutus- ja kehittämiskeskus (CED) ja terveyskeskus.
Hong Un-jong
Hong sijoittui Lontoon MM-kilpailuissa 2009 hypyssä viidenneksi. Hän voitti maailmancupin hyppykilpailun Moskovassa 2010. Antwerpenin MM-kilpailuissa 2013 hän sai hypyssä pronssia. Hän voitti samana vuonna hyppykultaa Kazanin universiadeissa. Hän voitti saman telineen maailmanmestaruuden Nanningissa 2014 ja sai MM-hopeaa Glasgow'ssa 2015.
Hong on 155 senttimetriä pitkä ja painaa 43 kilogrammaa.
Maahockey kesäolympialaisissa 1932
Maahockey oli Los Angelesin olympialaisissa 1932 neljättä kertaa olympiakisoissa.
Olympiaturnauksen kaikki ottelut pelattiin olympiastadionilla, ja siihen osallistui vain kolme maata: isäntämaa Yhdysvallat, hallinnut olympiavoittaja Intia ja Japani. Yhdysvallat ja Japani tekivät ensiesiintymisensä olympiatasolla. Maat pelasivat kertaalleen toisiaan vastaan. Intia otti ylivoimaiset voitot haastajistaan, ja Japanin onnistui ottaa selvä voitto Yhdysvalloista sekä tehdä maali Intiaa vastaan: edellisessä olympiaturnauksessa Amsterdamissa Intialle ei tehty yhtään maalia. Myös Yhdysvallat onnistui maalinteossa Intiaa vastaan häviten kuitenkin ennätysmäisin 24–1-lukemin. Intia voitti Los Angelesissa toisen kuudesta peräkkäisestä maahockeyn olympiakultamitalistaan. Japanin mitali on edelleen maan olympiahistorian ainoa ja Yhdysvaltojen mitali ainoa miesten olympiaturnauksesta.
Olympiaturnauksen kolmea ottelua seurasi yhteensä 35 958 katsojaa, eli ottelukeskiarvo oli 11 986 katsojaa.
Adam Ginning
Per Adam Erik Ginning (s. 13. tammikuuta 2000 Linköping, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa NHL-seura Philadelphia Flyersin organisaatioita.
Seuraura
Ginning on Linköping HC:n oma kasvatti. Kaudella 2014–2015 hän oli U16 Elitissä joukkueensa tehokkain puolustaja tehoilla 7+11=18, kuten myös kaudella 2015–2016 U16 SM:ssä tehoilla 1+4=5. Samalla kaudella Ginning oli J18 Allsvenskanissa Linköpingin tehokkain puolustaja tehoilla 1+6=7. Hän voitti kauden aikana myös TV-Puckenin puolustajien piste- ja syöttöpörssin tehoilla 2+9=11. Ginning toimi turnauksessa Itä-Gotanmaan aluejoukkueen kapteenina.
Kaudella 2016–2017 Ginning toimi Linköpingin J18-junioreiden varakapteenina. Hän voitti kauden päätteeksi J18 Allsvenskanin pronssia. Vain 16-vuotias Ginning debytoi samalla kaudella myös seuran SHL-joukkueessa, jossa hän sai tililleen 12 runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua tehden niissä kaksi syöttöpistettä. Ginning sai tililleen ensimmäisen SHL-ottelunsa jo 21. lokakuuta 2016 vieraissa Djurgårdens IF:ää vastaan, mutta hän ei saanut ottelussa kuitenkaan peliaikaa. Ensimmäiset jääaikansa SHL:ssä Ginning sai hänen kolmannessa ottelussaan, kuusi päivää ennen 17-vuotissyntymäpäiväänsä 7. tammikuuta 2017 Luleå HF:ää vastaan. Hän sai ottelussa peliaikaa 8.43 minuuttia ja keräsi teholukeman –1.
Huhtikuussa 2017 Ginning teki Linköpingin kanssa kaksivuotisen SHL-sopimuksen. Hän teki kaudella 2017–2018 liigassa 28 runkosarjaottelussa tehot 1+1=2 ja seitsemässä playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Ginning teki SHL-uransa avausmaalin runkosarjan toiseksi viimeisellä kierroksella 8. maaliskuuta 2018 vieraissa Brynäs IF:ää vastaan. Hän keräsi ottelusta teholukeman +3.
Philadelphia Flyers varasi Ginningin toisella kierroksella 50. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2018. Kaudella 2018–2019 hän teki Linköpingin SHL-joukkueessa 48 runkosarjaottelussa tehot 1+4=5. Ginning vahvisti myös seuran J20-junioreita, jossa hän voitti kauden päätteeksi J20 SuperElitin hopeaa. Kaudella 2019–2020, lokakuussa 2019 Linköping lainasi Ginningin toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella sarjatasoa alemmas HockeyAllsvenskan-joukkue HC Vita Hästeniin.
Maajoukkueura
Ginning pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2017, jolloin hän voitti pronssia. Ginning pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2016, jolloin hän voitti kultaa. Yhteensä Ginning on pelannut 29 nuorten ja 41 poikien maaottelua.
Ruotsin A-maajoukkueessa Ginning on pelannut kaksi ottelua. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä vain 18-vuotiaana Euro Hockey Challengessa 5. huhtikuuta 2018 Norrköpingissä Slovakiaa vastaan. Ginning keräsi ottelussa myös yhden kahden minuutin poikittaisesta mailasta.
Fiat Toro
Fiat Toro (toro = ’sonni’) on Fiatin vuodesta 2016 lähtien Etelä-Amerikan markkinoille valmistama lava-automalli. Se perustuu samalle pohjalevylle kuin Fiat 500X sekä Jeep Compass ja Renegade. Kolumbiassa, Panamassa, Perussa ja Chilessä mallia myydään nimellä Ram 1000.
Moottoreina Torossa ovat sekä bensiinillä että etanolilla käyvät 1,8-litrainen E.torQ (137 hv) ja 2,4-litrainen Tigershark II (186 hv) sekä dieselmoottori 2,0 Multijet (170 hv), jonka yhteyteen on valittavana neliveto.
ISOFIX
ISOFIX on kansainvälinen standardi kiinnikkeille, joilla lasten turvaistuin kytketään autoon.
ISOFIX on ISO:n standardi ISO 13216, joka määrittää kiinnitysjärjestelmän ryhmän 1 lasten turvaistuimille. Standardi määrittää kiinnityspisteiden sijainnin autossa ja mahdollistaa yhteensopivien turvaistuimien kiinnittämisen nopeasti ja turvallisesti vaihtoehtona turvavyölle.
Staunton-tyyppiset shakkinappulat
Staunton-tyyppiset shakkinappulat ovat tietyntyyppiset shakinpeluussa käytettävät nappulat. Nappuloiden tyypin suunnitteli Nathaniel Cook vuoden 1835 paikkeilla. Cook rekisteröi nappulansa vuoden 1849 maaliskuussa. Syksyllä Cookin sukulainen John Jaques osti oikeudet shakkisettiin ja aloitti niiden valmistuksen. Samana päivänä kun ensimmäinen setti valmistettiin, Howard Staunton kehotti The Illustrated London News -lehdessä julkaistussa kolumnissa käyttämään Cookin suunnittelemia nappuloita tarkoituksena yhtenäistää nappuloita. Staunton kutsui settiä nimellä Mr. Stauntons pattern. Myöhemmin Staunton lisäsi jokaiseen myytävään settiin mukaan allekirjoituksensa. Jaquesin tehdas lopetti nappuloiden valmistamisen lopulta vuonna 1935.
Nappuloista tuli lopulta hyvin suosittuja. Nykyään niitä käytetään lähes poikkeuksetta ja ne ovat ainoat sallitut Maailman shakkiliiton järjestämissä kilpailuissa.
Cook sai innoituksen shakkisettiin British Museumin kreikkalaisesta hevosesta.
Münchenin kuros
Münchenin kuros on antiikin kreikkalainen kuros-veistos, joka on tehty arkaaisella kaudella noin vuonna 540–530 eaa. Nykyisin se on esillä Münchenin Glyptothekissä (esine 169).
pienoiskuva|vasen|upright=0.94|Münchenin kuros, yksityiskohta kasvoista. Kuroksen sanotaan olevan peräisin Attikasta. Sen arvellaan toimineen alun perin hautamuistomerkkinä. Veistos esittää kuroksille tyypilliseen tapaan alastonta nuorta miestä, joka on kuvattu frontaaliasennossa vasen jalka eteenpäin astuneena. Veistos on tehty mahdollisesti paroslaisesta marmorista. Sen korkeus on 2,08 metriä. Nuorukaisella on suuret mantelinmuotoiset silmät ja arkaainen hymy. Monet yksityiskohdat, kuten lihakset, ovat aikaisempia kuroksia luonnollisempia.
Lyonin kore
Lyonin kore on antiikin kreikkalainen kore-veistos, joka on tehty arkaaisella kaudella noin vuonna 550–540 eaa. Nykyisin sen yläosa on esillä Musée des Beaux-Arts -museossa Lyonissa (esine H1993), mistä se on saanut nimensä, ja alaosa Akropolis-museossa Ateenassa (esine 269).
pienoiskuva|vasen|upright|Lyonin kore, yksityiskohta kasvoista. Veistos on sijainnut Ateenan Akropoliilla. Yläosa on löydetty ehkä 1600-luvulla, ja se tunnetaan Marseillesta vuonna 1719. Se tuli Lyonin museoon vuonna 1956. Aiemmin se tunnettiin nimellä Marseillen Afrodite, koska sen luultiin olevan peräisin Marseillesta eli antiikin kreikkalaisesta Massaliasta. Alaosa löydettiin Akropoliilta 1880-luvulla. Humfry Payne osasi ensimmäisenä yhdistää Marseillen varhaisemman löydön sen ateenalaiseen vastinkappaleeseen.
Veistos on tehty marmorista, ja sen säilyneiden osien yhteiskorkeus on 1,13 metriä ja yläosan korkeus 0,65 metriä. Se esittää naista, joka on pukeutunut khitoniin ja himationiin sekä polos-kruunuun ja pitää kädessään uhrilahjaksi tarkoitettua kyyhkystä. Koriste-elementit ovat itäistä, joonialaista tyyliä. Veistoksesta on tehty nykyaikaisia kopioita, joissa yläosa ja alaosa esitetään jälleen yhdessä.
Gettyn kuros
Gettyn kuros on antiikin kreikkalaisen kuros-veistoksen näköinen veistos, joka on kuitenkin osoitettu nykyaikaiseksi väärennökseksi. Kuros on J. Paul Getty Museumin hallussa, ja se on aiemmin ollut esillä museossa (esine 85.AA.40).
Alun perin kuros ajoitettiin arkaaiselle kaudelle noin vuodelle 530 eaa. Veistos tuli esille vuonna 1983, ja sen väitettiin olleen sveitsiläisen Jean Lauffenbergerin hallussa vuodesta 1930. Tätä väitettä tuettiin kirjeaineistolla. Veistoksen aitous kyseenalaistettiin alusta lähtien. Epäilyksen aitoudesta herättivät alun perin muun muassa veistoksen mittasuhteet sekä tyylipiirteet, jotka tuntuvat yhdistelevän piirteitä eri aikakausilta, sekä se, että veistos on tehty thasoslaisesta marmorista, mikä sopii huonosti arkaaisen kauden veistokselle. Museo arvioi veistoksen silti aidoksi, koska sen marmori vaikutti kuluneelta tavalla, jonka arveltiin vievän satoja vuosia. Museo hankki veistoksen vuonna 1985 noin 9,5 miljoonalla dollarilla.
Tutkijat torjuivat veistoksen aitouden vuonna 1987, ja lisää todisteita tämän puolesta kerääntyi vuosien varrella. Veistokseen liittynyt kirjeaineisto todettiin väärennökseksi, ja esille tuli toisen melko samanlaisen mutta selvästi väärennetyn kuroksen torso. Lisäksi tutkimukset osoittivat, että ilmennyt marmorin kuluminen, tarkemmin sanottuna marmorissa olevan magnesiumin ulosvuotaminen, voidaan tuottaa keinotekoisesti laboratoriossa. Veistoksen ohessa oli museossa pitkään kyltti ”noin 530 eaa. tai nykyaikainen väärennös”. Veistos todettiin virallisesti väärennökseksi vuonna 2018, ja siirrettiin näyttelytiloista museon varastoon. Väärennöksen arvellaan olevan peräisin 1980-luvun alusta, ja sen tekijä saattaa olla Fernando Onore.
Veistos esittää kuroksille tyypilliseen tapaan alastonta nuorta miestä, joka on kuvattu frontaaliasennossa vasen jalka eteenpäin astuneena. Sen korkeus on 2,06 metriä. Mikäli veistos olisi ollut aito, se olisi ollut yksi harvoja kokonaisena säilyneitä kuroksia.
Fiat Oggi
Fiat Oggi on Fiatin Etelä-Amerikan markkinoille vuosina 1983–1985 valmistama pieni henkilöautomalli, joka oli Fiat 147:n kaksiovinen sedan-versio. Oggin korvaajaksi tuli Fiat Unon sedan-versio Prêmio.
Pikku Pietarin piha
Pikku Pietarin piha on Simo Puupposen eli Aapelin kirjoittama romaani vuodelta 1958.
Kirjan pohjalta on tehty elokuva Pikku Pietarin piha (1961), jonka on ohjannut Jack Witikka. Siitä on tehty myös näytelmäsovitus, jota esitetään paljon kesäteattereissa.
2018 ja 2019 Valkeakosken Kaupunginteatterilla esitetään näytelmä kyseisestä romaanista. Sen ohjaaja on Minna Kangas.
Fiat Argenta
Fiat Argenta on Fiatin vuosina 1981–1985 valmistama ylemmän keskiluokan neliovinen sedan, joka korvasi Fiat 132:n. Argenta oli viimeinen takavetoinen Fiat-malli. Sen seuraajaksi tuli Fiat Croma.
Argenta perustui tekniikaltaan täysin edeltäjäänsä, mutta sekä ulkoa- että sisältäpäin sitä oli uudistettu perusteellisesti. Moottoreina olivat suihkutustyyppiset 1,6- ja 2,0-litraiset bensiinimoottorit sekä 2,5-litrainen dieselmoottori. Joillekin markkinoille vietiin myös 2,0-litraisen kaasutinversiota. vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin Fiat Argenta. Vuonna 1983 Argenta koki kasvojenkohotuksen, jossa muun muassa sen etusäleikköön ja puskureihin tehtiin muutoksia. Seuraavana vuonna esiteltiin mekaanisesti ahdettu versio 2,0-litraisesta bensiinimoottorista sekä Fiatin ensimmäinen turbodiesel, joka tuli alkuperäisen vapaasti hengittävän dieselmoottorin rinnalle.
Coldworker / Deathbound
Coldworker / Deathbound on ko. yhtyeiden split-albumi, joka on julkaistu vuonna 2009.
Projekti 1234
thumb|320px|Neuvostoliitossa rakennettuja ohjusveneitä Mustallamerellä. Vasemmalla ja oikealla 1234.1-luokan ohjusveneet Štil ja Miraž, keskellä [[Projekti 1239 -luokan ohjusveneet|1239-luokan Samum.]] thumb|300px|Miraž [[Sevastopolissa]]
Projekti 1234 ”Ovod” on Neuvostoliitossa 1960-luvun loppupuolella kehitetty pieniin ohjusveneisiin (Малые ракетные корабли), MRK) kuuluva luokka aluksia, joita rakennettiin 1977–1991. Aluksia on käytetty myös Intiassa, Algeriassa ja Libyassa.
Aluksia rakensi Primorsk SSZ -telakka. Täydessä lastissaan aluksen uppoama on 730 tonnia ja nopeus 34 solmua. Aluksen pituus on 59,3 metriä, leveys 11,8 metriä ja syväys 3,08 metriä. Pääkoneina aluksessa on kolme M-521-diesel-moottoria, kolme potkuria ja 30 000 akselihevosvoimaa. Miehistön vahvuus on 64. Tulenjohtojärjestelmiä on kaksi: MPZ-301 Baza ja 1 Titanit.
Projekti 1234 -luokka rakennettiin P-120 Malahit (SS-N-9 Siren) -ohjuksen ympärille, joita veneessä on kuusi. Vientimalleissa käytettiin neljää vanhempaa P-15 Termit -ohjusta.
Luokkaa uudistettiin Projekti 1234.1 -luokaksi 1970-luvun puolivälin jälkeen. Tämän mallin veneitä rakennettiin 18, joista 11 on vielä käytössä Venäjän laivastossa. Vanhemman mallin 17 venettä poistettiin käytöstä 1990-luvulla. Lisäksi on rakennettu yksi kokeellinen 1234.7 -alus, joka on varustettu P-800 Oniks -ohjuksin.
Lisäksi veneissä on yksi ilmatorjuntaohjusjärjestelmä 9M-33 Osa, jossa on 20 ohjusta. Tykistöaseistuksena ohjusveneessä on yksi 57 mm AK-725 tai 76,2 mm:n AK-176 (1234.1) ja yksi kuuden putken gatling-tyyppinen 30 mm konetykki.
Veneistä yksi, Musson upposi sotaharjoituksessa 16.4.1987, kun siihen osui ohjus. Libyalaisen Ain Zaquitin upottivat Yhdysvaltain ilmavoimien alukset Iso-Syrtillä 24.3.1986.
Ohjusvene Miraž upotti Georgian merivoimien aluksen Mustallamerellä elokuussa 2008.
Venäjän Mustanmeren laivasto
right|75px
Venäjän Tyynenmeren laivasto
Luokan valmistuneista aluksista on kolme siirretty Algeriaan, kolme Intiaan ja Neljä Libyaan. Osa siirretyistä aluksista kuuluu muuhun alaluokkaan.
Matti Nissinen
thumb|upright|Matti Nissinen. Matti Johannes Nissinen (s. 18. marraskuuta 1956 Vaala) on suomalainen juristi, joka toimi valtakunnansyyttäjänä 1. huhtikuuta 2010 alkaen.
Nissinen irtisanottiin valtakunnansyyttäjän virasta 25. tammikuuta 2018.
Koulutus ja ura
Nissinen valmistui oikeustieteen kandidaatiksi 1981. Hän sai varatuomarin arvon 1982 ja valmistui oikeustieteen lisensiaatiksi 1997. Lisensiaatintyössään Nissinen käsitteli rikosvastuun kohdentamiseen osakeyhtiössä liittyviä kysymyksiä.
Vuosina 2007–2010 hän työskenteli Itä-Suomen syyttäjänviraston johtavana kihlakunnansyyttäjänä ja viraston päällikkönä.
Elokuussa 2018 Nissinen aloitti Etelä-Suomen aluehallintoviraston työsuojelun vastuualueen lakimiehenä.
Valtakunnansyyttäjänä
Tasavallan presidentti nimesi Matti Nissisen valtakunnansyyttäjäksi huhtikuusta 2010 alkaen, kun maan historian ensimmäinen valtakunnansyyttäjä Matti Kuusimäki oli jäänyt eläkkeelle.
Valtakunnansyyttäjänä Nissinen toi esiin syyttäjänlaitoksen resurssipulan. Maan syyttäjänvirastoissa työskenteli vuonna 2016 yhteensä 350 syyttäjää, joka oli Nissisen mukaan ainakin 30 henkilöä liian vähän työmäärään nähden. Tämä johti mm. kohtuuttomiin viivästyksiin käsittelyajoissa.
Vuonna 2015 Nissinen haki poliisiylijohtajan virkaa. Tuolloin valituksi tuli Seppo Kolehmainen. Myöhemmin Nissinen kritisoi yleisellä tasolla Suomen hyvä veli -verkostoja ja korkeiden virkojen poliittisia jakoperusteita.
Virkavelvollisuuden rikkominen ja erottaminen
Helmikuussa 2017 Suomen Kuvalehti kertoi, että syyttäjänvirastot ovat ostaneet johtamiskoulutusta Nissisen veljen yhtiöltä, ja Nissinen itse on päättänyt koulutuksen hankinnasta. Tiedon tultua julki keskusrikospoliisi aloitti esitutkinnan Nissisen toimista epäiltynä tuottamuksellisena virkavelvollisuuden rikkomisena, mutta tutkintanimike koventui tutkinnan aikana tahalliseksi virkavelvollisuuden rikkomiseksi. Heinäkuussa 2017 tapaus siirtyi syyteharkintaan oikeuskanslerinvirastoon. Nissinen haki virkavapautta esitutkinnan ajaksi ja virkavapauden päättyessä elokuussa 2017 hänet pidätettiin virantoimituksesta.
Korkein oikeus tuomitsi Nissisen tahallisesta virkarikoksesta sakkorangaistukseen 20. joulukuuta 2017. Hän sai 40 päiväsakkoa, josta kertyi maksettavaa 1720 euroa.
Professori Olli Mäenpään mukaan valtakunnansyyttäjän saama rikostuomio heikensi luottamusta koko syyttäjälaitoksen toimintaan. Helsingin Sanomien tekemässä gallup-kyselyssä valtaosa syyttäjistä katsoi, ettei Nissisellä ollut edellytyksiä jatkaa tehtävässään ja hänen tulisi erota.
Oikeusministeriö esitti valtioneuvostolle Nissisen irtisanomista 24. tammikuuta 2018. Seuraavana päivänä valtioneuvosto päätti erottaa Nissisen. Tämä oli ensimmäinen kerta Suomen historiassa, kun näin korkeassa asemassa oleva lainkäytöstä vastaava virkamies irtisanottiin tehtävästään.
Nissisen irtisanomisaika oli kuusi kuukautta, miltä ajalta hänelle maksettiin palkkaa, jonka suuruus oli 10 578 euroa kuukaudessa. Irtisanomisajan palkka oli näin 63 500 euroa. Lisäksi Nissiselle maksettiin lakisääteiset lomarahat. Hän ei kuitenkaan irtisanomisaikana enää tehnyt työtään.