cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aalto-yliopisto
Tausta
Hallitus ehdotti Aalto-yliopiston hallinnon mukaista säätiömallia muillekin yliopistoille maaliskuussa 2008. Yliopistot ovat vuodesta 2010 alkaen olleet julkisoikeudellisia laitoksia tai yksityisoikeudellisia säätiöitä. Mallissa valtioneuvosto määrää hallituksen viisi jäsentä ja elinkeinoelämä kaksi. Yliopisto saa valtiolta 2,5 kertaa niin paljon peruspääomaa kuin se saa kerättyä yksityisiltä rahoittajilta.
Aalto-yliopiston perustamisen yhtenä tavoitteena on maailmanluokan tutkimusyliopiston muodostaminen niillä aloilla, joilla Aalto toimii.
Perustaminen
Taideteollisen korkeakoulun rehtori Yrjö Sotamaa ehdotti Taideteollisen korkeakoulun lukuvuoden avajaisissa 2005, että Taideteollinen korkeakoulu, Teknillinen korkeakoulu ja Helsingin kauppakorkeakoulu pitäisi yhdistää kolmen kampuksen innovaatioyliopistoksi. Ehdotuksen mukaan ”pienen Suomen olisi näin mahdollisuus olla innovatiivisuuden terävimmässä kärjessä, kun muut vasta opettelevat muotoilun kytkemistä innovaatio- ja liiketoiminnan kehittämiseen”. Tuolloin Teknillisen korkeakoulun hallitus koki mainittujen kolmen alan tutkimusyhteistyön hedelmälliseksi, mutta suositteli ensi alkuun vain yhteistyön tiivistämistä.
Uusi yliopisto syntyi alun perin opetusministeriön suunnitteluryhmän 19. helmikuuta 2007 opetusministeri Antti Kalliomäelle jättämästä esityksestä. Tavoitteena oli muodostaa maailmanluokan tutkimusyliopisto, jonka toiminnassa ensi sijalla on yliopiston tutkimus- ja opetustehtävä. Aalto-yliopiston toteuttamisesta sovittiin Vanhasen II hallituksen hallitusohjelmassa huhtikuussa 2007. Valtio sitoutui sijoittamaan Aalto-yliopiston säätiövaroihin 500 miljoonaa euroa, mikäli ulkopuolista rahaa saatiin 200 miljoonaa.
Opetusministeri Sari Sarkomaa asetti 5. heinäkuuta 2007 johtoryhmän ohjaamaan "innovaatioyliopistoprojektin" valmistelutyötä. Suomen hallitus teki innovaatioyliopiston perustamisesta periaatepäätöksen 27. marraskuuta 2007. Uusi yliopisto aloitti toimintansa 1. tammikuuta 2010. Sarkomaan johtama raati valitsi yliopistolle virallisen nimen. Ehdotuksia tuli kilpailussa 1 600. Nimeksi valittiin 29.5. Aalto-korkeakoulu. Uuden yliopistolain luonnoksessa nimi muutettiin kuitenkin Aalto-yliopistoksi. Nimi on kunnianosoitus yhdelle kansainvälisesti tunnetuimmista suomalaisista, Alvar Aallolle. Aalto yhdisti muotoilun ja teollisuuden, kun hän työskenteli A. Ahlström Osakeyhtiölle.
Perustamisen kohtaama kritiikki
Taideylioppilaskunnat, etenkin Taideteollisen korkeakoulun ylioppilaskunta TOKYO, vastustivat yhdistämishanketta sen esitetyssä muodossa ja huomauttivat taiteellisten sisältöjen olevan vaarassa karsiutua uudessa asetelmassa. Yliopistohanketta vastustava Pro Arte -verkosto julkisti 12. huhtikuuta 2007 hanketta vastustavan vetoomuksen, jonka allekirjoitti yli 5 000 ihmistä- Ylioppilaskunnat sekä Suomen ylioppilaskuntien liitto esittivät työryhmän ehdotukseen muutoksia, jotka koskivat muun muassa säätiöpohjaisuutta, hallintomallia, oikeushenkilöasemaa sekä rehtorin valintatapaa. Hanketta kritisoivia mielenosoituksia järjestettiin kolme. Helsingissä järjestettiin 23. toukokuuta 2008 Eduskuntatalolla mielenosoitus sivistysyliopiston puolesta. Mielenosoituksessa vaadittiin hankkeen jäädyttämistä.
Eduskunnan perustuslakivaliokunnan kanta
Eduskunnan perustusvaliokunta näki lausunnossaan 13.5.2009, että yliopistohallitusten ulkopuolinen enemmistö on ristiriidassa perustuslain kanssa. Lisäksi perustuslakivaliokunta näki, että "Aalto-yliopiston säädekirja on allekirjoitettu kesäkuussa 2008 ja TTY-säätiön säädekirja helmikuussa 2009. Lisäksi ainakin Aalto-yliopistolle on jo valittu myös hallitus. Hallituksen esitys uudeksi yliopistolaiksi on annettu helmikuun lopussa 2009. Valiokunta pitää erikoisena, että yksinomaan säätiölakiin turvautuen on edetty nykyiseen vaiheeseen, ennen kuin säätiöyliopistoille on luotu perustuslain 123 §:ssä edellytetty lainsäädännöllinen pohja yliopistolakia uudistamalla ja ennen kuin perustuslakivaliokunnalla on ollut tilaisuus lausua käsityksensä uuden yliopistomallin perustuslainmukaisuudesta."
Lausuntonaan uudesta yliopistolaista perustuslakivaliokunta esitti, että "lakiehdotukset voidaan käsitellä tavallisen lain säätämisjärjestyksessä, 1. lakiehdotus kuitenkin vain, jos valiokunnan sen 15 §:stä sekä sen 1 §:ssä tarkoitettuja säätiöyliopistoja koskevasta sääntelystä esittämät valtiosääntöoikeudelliset huomautukset otetaan asianmukaisesti huomioon."
Rakenne
Aalto-yliopisto jakaantuu seuraaviin korkeakouluihin:
Näistä insinööritieteiden, kemian tekniikan, perustieteiden ja sähkötekniikan korkeakoulut syntyivät alkuperäisen Teknillisen korkeakoulun jakamisen tuloksena vuoden 2011 alussa.
Hallitus
thumb|right|Otakaari 1, entinen [[Teknillisen korkeakoulun päärakennus ja puisto]] Aalto-yliopiston vuoden 2021 hallitukseen kuuluu seitsemän jäsentä, ja sen puheenjohtaja on Mikko Kosonen. Hallituksen muut jäsenet ovat:
Hallituksen esittelijänä toimii Aalto-yliopiston rehtori Ilkka Niemelä ja sihteerinä päälakimies Kristiina Kemetter.
Kaikki hallituksen jäsenet tulevat yliopiston ulkopuolelta. Ensimmäinen hallitus oli Helsingin kauppakorkeakoulun, Taideteollisen korkeakoulun ja Teknillisen korkeakoulun hallitusten valitsema. Nykyisin hallituksen valitsee Aalto-yliopiston akateemisten asiain komitea.
Yliopiston tavoitteita ja monitieteisiä hankkeita
Aalto-yliopiston tavoitteena on antaa uudenlaisia mahdollisuuksia monialaiseen opiskeluun ja tutkimukseen sekä tuottaa ratkaisuja yhteiskuntien haasteisiin korkeatasoisen tutkimuksen ja opetuksen kautta. Aalto-yliopistolla on myös kansallinen erityistehtävä tukea Suomen menestymistä.
Aalto-yliopisto määrittelee myös yrittäjyyden edistämisen tärkeänä tavoitteena. Yliopiston ympärille on kasvanut merkittävä innovaatiokeskittymä, joka lukeutuu yhdysvaltalaisen Massachusetts Institute of Technologyn (MIT) teettämän selvityksen mukaan maailman viiden lupaavimman yliopistopohjaisen innovaatioekosysteemin joukkoon. Yliopiston piirissä toimii muun muassa Startup Sauna -kiihdyttämö, Startup Center -kiihdyttämö ja Aaltoes-yrittäjyysyhteisö. Yrittäjyyden koulutusta yliopisto tarjoaa muun muassa Aalto Ventures Program -ohjelman kautta.
Yliopiston monitieteisiä hankkeita ovat muun muassa Design Factory ja Media Factory. Niin kutsutut osaamisen pajat ovat oppimis-, opetus- ja tutkimusympäristöjä, joissa akateemiset työryhmät ja projektit sekä yritykset tai julkiset yhteisöt tekevät yhteistyötä. Tavoitteena on edistää kansainvälisyyttä, avointa innovointia ja poikkitieteellisyyttä sekä uusia opetuksen ja oppimisen tapoja. Pajoissa syntyvää tutkimustietoa hyödynnetään opetuksessa.
Arvioita yliopistosta
Aalto yltää monilla avainalueillaan maailman 200 parhaan yliopiston joukkoon alakohtaisissa rankingeissa. Myös nuorten, alle 50-vuotiaiden yliopistojen joukossa Aalto on arvioitu maailman 7. parhaaksi yliopistoksi vuonna 2017. Kokonaisrankingeissa paras suomalainen yliopisto löytyy tutkimuksesta tai rankingista riippuen noin sadan paikkeilta. Vuonna 2015 Aalto-yliopisto oli esimerkiksi Shanghain Jiao Tong -yliopiston yliopistorankingin (ARWU) mukaan maailman 401.–500. paras yliopisto. Times Higher Educationin (THE) luokittelussa Aalto ylsi vuonna 2016 maailmanlistan luokkaan 251.–300. ja Euroopan listan sijaluokkaan 121.–130. paras yliopisto. Keväällä 2016 kolme tieteen akateemikkoa ja heidän lisäkseen seitsemän Suomen Akatemian nimeämää akatemiaprofessoria työskenteli Aalto-yliopistolla.
Erik ten Hag
Erik ten Hag (s. 2. helmikuuta 1970) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskuspuolustaja. Hän toimii englantilaisen Manchester Unitedin päävalmentajana kesästä 2022 alkaen.
Ura pelaajana
Ten Hag aloitti pelaajauransa FC Twenten juniorijoukkueissa ja nousi edustusmiehistöön kaudella 1989/90. Nuori puolustaja urakoi debyyttikaudellaan vain 13 Eredivisie-ottelussa, kun Twente sijoittui sarjakolmoseksi. Kauden jälkeen hän jatkoi uraansa De Graafschapissa, jossa peliaika jäi kuitenkin vähäiseksi. Hän palasi Twenteen vuonna 1992 ja Rob Baanin paletissa topparina pelanneelle ten Hagille tuli jo enemmän vastuuta. Säännölliseksi avauskokoonpanon pelaajaksi hän nousi kuitenkin vasta RKC Waalwijkissa kaudella 1994/95 ja FC Utrechtissa 1995/96. Kausien jälkeen ten Hag palasi jälleen Twenteen, jossa hän oli niin Fred Ruttenin kuin Hans Meyerin luottopelaaja vuosien ajan. Ten Hagin ura Twentessä huipentui Alankomaiden cupin finaaliin kaudella 2000/01, jolloin hän kipparoi joukkueensa mestariksi kaatamalla PSV Eindhovenin rangaistuspotkuilla. Ten Hag lopetti aktiiviuransa kauden 2002/02 jälkeen.
Ura valmentajana
Ten Hag aloitti valmennusuransa FC Twentessä kesällä 2006, kun hänestä tuli Fred Ruttenin apuvalmentaja. Hän jatkoi myös Steve McClarenin apuvalmentajana seurassa kaudella 2008/09, kun Twente sijoittui Eredivisiessä toiseksi ja kärsi tappion Alankomaiden cupin finaalissa SC Heerenveenille. Kauden jälkeen ten Hag siirtyi Ruttenin valmennustiimiin PSV Eindhoveniin. Kaksikko luotsasi PSV:n kahdesti liigakolmoseksi, mutta tavoiteltu mestaruus jäi saavuttamatta. Lopulta Rutten ja ten Hag saivat potkut maaliskuussa 2012.
Kesällä 2012 ten Hagin ura jatkui Go Ahead Eaglesin peräsimessä. Hän luotsasi seuran Eerste Divisien kuudenneksi, ja nousukarsinnoissa Eagles varmisti paikkansa pääsarjassa kaudelle 2013/14. Ten Hag itse jätti seuran menestyksekkään kauden jälkeen ja siirtyi FC Bayern Münchenin reservijoukkueen peräsimeen. Ten Hag johdatti joukkueen Regionalliga Bayernin mestariksi kaudella 2013/14 ja toiseksi seuraavalla kaudella. Hän jätti Bayernin kesällä 2015 ja siirtyi FC Utrechtin päävalmentajan ja urheilutoimenjohtajan rooliin. Ten Hagin johdolla Utrecht palasi kahden alavireisen kauden jälkeen Eredivisien kärkikamppailuun ja sijoittui kaudella 2015/16 viidenneksi.
Kaudella 2016/17 ten Hag luotsasi Utrechtin neljänneksi ja eurokarsintojen kautta joukkue selvitti tiensä Eurooppa-liigaan. Kauden sijoitus oli Utrechtin seurahistorian paras sitten kauden 1990/91 neljännen sijan. Kaudella 2017/18 Utrecht menestyi ten Hagin alaisuudessaan edelleen hyvin. Eurooppa-liigassa joukkue karsiutui viimeisellä karsintakierroksella Zenitille, mutta Eredivisiessä joukkue taisteli europelipaikoista. Joulukuun lopussa 2017 ten Hag jätti Utrechtin ja siirtyi 1. tammikuuta 2018 alkaen AFC Ajaxin päävalmentajaksi. Ajax pelasi ten Hagin johdolla vahvan kevätkauden ja hävisi vain kaksi ottelua Eredivisiessä sijoittuen toiseksi.
Kaudella 2018/19 ten Hag piiskasi Ajaxin menestykseen kotimaan kentillä ja europeleissä. Ajax selvisi Mestarien liigan lohkovaiheeseen neljän vuoden tauon jälkeen ja sijoituttuaan lohkonsa kakkoseksi tie pudotuspeleihin aukesi 13 vuoden tauon jälkeen. Pudotuspeleissä Ajax pudotti ensin Real Madridin haettuaan 1–4 vierasvoiton. Puolivälierissä Ajax pelasi kotonaan 1–1 tasapelin Juventusta vastaan, mutta voitti jälleen vieraissa 1–2 ja eteni välieriin. Välierissä ten Hagin nuori Ajax kohtasi Tottenhamin. Ajax voitti vierasottelun 0–1 ja johti ottelua kotonaan 2–0, mutta Tottenham nousi toisella puoliajalla 2–3 voittoon ja katkaisi Ajaxin tien välieriin. Välieräpaikka oli kuitenkin Ajaxin paras saavutus Mestarien liigassa sitten kauden 1996/97. Kotimaan kentillä ten Hag johdatti Ajaxin tuplamestariksi, kun joukkue kaatoi Willem II:n Alankomaiden cupin finaalissa ja juhli cup-mestaruutta yhdeksän vuoden tauon jälkeen. Eredivisiessä ten Hag palautti Ajaxin myös mestaruuskantaan, kun joukkue varmisti viimeisen ottelun voitollaan liigamestaruuden. Kaudella 2019/20 Ajax johti sarjaa, kun se jouduttiin koronapandemian vuoksi keskeyttämään huhtikuussa 2021 eikä mestaruutta lopulta jaettu. Kaudella 2020/21 ten Hag luotsasi Ajaxin toistamiseen tuplamestariksi.
Huhtikuussa 2022 vahvistettiin, että ten Hag siirtyy kauden 2021/22 jälkeen Englannin Valioliigaan Manchester Unitedin päävalmentajaksi kolmevuotisella sopimuksella.
Latin Eagles
Tunnistus
Latin Eaglesin jäsenet tunnistavat toisensa harmaasta ja mustasta väristä. He käyttävät myös symboleja, kuten kotkan pään kuva tai lentävän kotkan kuva. He käyttävät myös Folk Nationin symboleja.
Jengin kehitys
Jo hieman syntymisensä jälkeen ALEN osallistui huumeiden kuljetukseen, ryöstöihin ja murhiin, joka tapauksessa lisäsivät rikollisuutta 1980-luvulla.
ALEN on myös alkuperäinen Folk Nationin perustaja. He kuuluivat myös latinalaisten katujengien liittoon ULO:on (United Latino Organization). Tähän liittoon kuului myös esimerkiksi Maniac Latin Disciples ja Insane Spanish Cobras, jotka olivat muiden ohella alkuperäisin Folk Nationin perustajia.
Latin Eaglesin levitessä he joutuivat sotaan People Nation jengin, Almighty Latin King Nationin, kanssa. ALENilla on vieläkin sota alueista Latin Kingsin kanssa.
Mozartin veljekset
Mozartin veljekset on ruotsalainen komediaelokuva vuodelta 1986. Elokuvan on ohjannut Suzanne Osten. Osten sai palkinnon parhaasta ohjauksesta vuoden 1987 Guldbagge-gaalassa. Olof Palme näki elokuvan Tukholman Grand-elokuvateatterissa murhayönään.
Niklas Sundin
Niklas Sundin (s. 13. elokuuta 1974) on ruotsalainen muusikko. Hän soittaa kitaraa yhtyeissä Dark Tranquillity ja Laethora.
Manic Miner
Manic Miner on Matthew Smithin suunnittelema tasohyppelypeli, jonka Bug-Byte julkaisi ZX Spectrumille vuonna 1983. Peli oli yksi varhaisimmista tasohyppelyistä ja aloitti Miner Willy -pelien sarjan. Se käännettiin Spectrumin lisäksi myös useille muille tietokonearkkitehtuureille.
thumb|Manic Minerin ensimmäinen taso
Pelissä on kaksikymmentä tasoa, joista kukin näkyy vuorollaan kuvaruudussa kokonaisena. Jokaisella tasolla Miner Willyn on kerättävä kaikki näkyvät avaimet ennen hapen loppumista ja samalla varottava vaarallisia otuksia ja korkealta putoamista. Kun avaimet on kerätty, avautuu vilkkuva ovi, josta pääsee seuraavalle tasolle.
Manic Miner on vaikeampi kuin useat uudemmat tasohyppelyt. Jokaisesta virheestä menettää heti elämän, ja kolmen elämän menetyksen jälkeen pelin joutuu aloittamaan kokonaan alusta. Toisaalta jokaisen 10 000 pisteen kohdalla saa bonuksena ylimääräisen elämän, joka näkyy hitaana ruudun välähtämisenä kirkkaaksi.
Hokkaidonvaahtera
Hokkaidonvaahtera (Acer japonicum) on pienikokoinen Japanista kotoisin oleva vaahteralaji, jota käytetään paljon koristekasvina. Englannista käännetyissä puutarhakirjoissa sitä kutsutaan kääpiöjapaninvaahteraksi. Varsinainen japaninvaahtera (Acer palmatum) on lajin sukulainen, samoin toista sukulaislajia Acer shirasawanum on joskus kutsuttu suomeksi japaninvaahteraksi.
Ulkonäkö ja koko
Hokkaidonvaahtera kasvaa noin 2–3 m korkeaksi. Sen pyöreähköt lehdet ovat 8–10 cm halkaisijaltaan ja sormiliuskaiset. Jalostetuilla lajikkeilla 'Aconitifolium' ja 'Dissectum' liuskaisuus on voimakkaampaa; Dissectumin lehdet ovat pitsinkaltaiset. Syksyllä lehdet saavat voimakkaan oranssinpunaisen syysvärin.
Levinneisyys
Hokkaidonvaahtera on alun perin kotoisin Honshūn ja Hokkaidōn saarilta Japanista. Se kasvaa tuoreissa runsasravinteisissa lehti- ja sekametsissä.
Sideways
Sideways on yhdysvaltalainen Alexander Paynen ohjaama draamakomedia. Payne myös käsikirjoitti elokuvan Jim Tailorin kanssa, ja sen keskeisimpiä rooleja esittävät Paul Giamatti, Thomas Haden Church‚ Virginia Madsen ja Sandra Oh. Elokuva pohjautuu Rex Pickettin samannimiseen romaaniin.
Elokuvaa kuvattiin syyskesällä 2003, ja sen ensi-ilta oli vuonna 2004. Elokuva sai Oscar-palkinnon parhaasta sovitetusta käsikirjoituksesta.
Sidewaysin vaikutus viinien myyntiin on ollut hyvin merkittävä. Elokuvassa Miles (Paul Giamatti) kehuu Pinot Noir -rypäleistä valmistetut viinit maasta taivaisiin. Elokuva sai ensi-iltansa Suomessa 18.2.2005, ja vuonna 2005 Pinot Noir -viinejä myytiin Alkossa litroina 51 % enemmän kuin vuonna 2004.
Timo Peltonen löytää Paynen elokuvassa yhtäläisyyksiä monella tasolla erityisesti Kurosawan Seitsemään samuraihin.
Juoni
Miles (Paul Giamatti), masentunut ja menestyksetön kirjailija sekä intohimoinen enologi, vie pian naimisiin menevän ystävänsä ja college-kämppäkaverinsa Jackin (Thomas Haden Church) automatkalle Santa Ynez Valleyhyn suunnitelmanaan rentouttava loma Kalifornian viinitiloja kierrellen. Jack - seurahenkisempi, mutta vain hiukan menestyneempi tv-näyttelijä - hautoo kuitenkin toisenlaista suunnitelmaa: viimeistä irtosuhdettaan ennen avioliittoa.
Parivaljakon matkaan punoutuvat pian naiset Maya (Virginia Madsen) ja Stephanie (Sandra Oh). Suhteiden syventyessä ja viinin virratessa elokuva maalaa loppua kohden yhä tarkentuvampaa kuvaa Milesin ja Jackin persoonallisuuksista, tarinoista, motiiveista, sekä heidän omasta ystävyyssuhteestaan.
Musée Fabre
Musée Fabre on Ranskan Montpellier’ssa, Hérault’n departementin pääkaupungissa, sijaitseva taidemuseo.
Kokoelmat
Ranskalaiset:
Ulkomaiset:
1800- ja 1900-luvun maalaustaide, lukuisia fauvistisia maalauksia:
Veistokset:
Naukion yhtenäiskoulu
Naukion yhtenäiskoulu on peruskoulun yhtenäiskoulu Kouvolan Kuusankoskella, Naukion kaupunginosassa. Koulun rehtorina toimii Kai Mikkonen ja apulaisrehtorina Sari Grekula.
pienoiskuva|vasen|Naukion yhtenäiskoulu syyskuussa 2011. Rakennuksessa toimi ennen Naukion koulu (yläkoulu) ja Tähteen koulu (alakoulu), jotka yhdistyivät hallinnollisesti elokuussa 2015 Naukion yhtenäiskouluksi.
pienoiskuva|Naukion yhtenäiskoulu Kouvolan kaupungin uuden kouluverkkosuunnitelman mukaan Naukion yhtenäiskoulu lakkautetaan viiden muun kuusankoskelaisen koulun kanssa ja Kuusankoskelle rakennetaan uusi 500-600 oppilaan yhtenäiskoulu entisen Kuusankosken Ammattikoulun tontille. Kouluun siirtyy Kuusankosken Keskustan, Pilkanmaan ja Tähteenkadun alakoulujen, Hirvelän ja Kymintehtaan koulun yläkoulujen sekä Naukion yhtenäiskoulun oppilaat.
Charles (täsmennyssivu)
Charles voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Kumi Kōda
Kumiko Kōda (, s. 13. marraskuuta 1982), joka tunnetaan paremmin nimellä Kumi Kōda (倖田來未), on japanilainen, Kiotossa syntynyt laulaja-lauluntekijä. Hänen esittämänsä musiikki on pääosin J-Urbania ja R&B:tä. Kōdan ensimmäinen single oli vuonna 2000 julkaistu Take Back, mutta kuuluisuuteen hän nousi seitsemännellä singlellään Real Emotion/1000 no Kotoba, jonka kappaleita käytettiin Final Fantasy X-2-videopelissä. Kōdan suosio kasvoi vuonna 2005 hänen neljännen albuminsa Secret, kuudennentoista singlensä Butterfly ja ensimmäisen kokoelma-albuminsa Best: First Things myötä. Ne nousivat Oricon-listan sijoille kolme, kaksi ja yksi.
Kōdaa on kutsuttu muoti-ikoniksi "ero-kawaii"-tyylinsä vuoksi, ja siitä on tullut trendi nuorten naisten keskuudessa. Hän on voittanut myös useita muotipalkintoja, kuten "Best Jeanist" -palkinnon ja "Nail Queen" -tittelin kolme kertaa vuodesta 2006 lähtien. Suosionsa myötä Kōda on esiintynyt lukuisissa mainoksissa. Vuosina 2006 ja 2007 Oricon myönsi Kōdalle parhaiten myyneen artistin arvonimen.
Päivä seitsemännen albuminsa Kingdom julkaisun jälkeen 31. tammikuuta 2008 Kōda aiheutti kohun All Night Nippon -radio-ohjelmassa lausumallaan kommentilla.
Lapsuus ja kiinnostus musiikkiin
Kōda syntyi muusikkoperheeseen. Hänen isoisänsä oli shakuhachi-mestari ja äitinsä koto-opettaja. Kōda päätti jo nuorena ryhtyvänsä laulajaksi käytyään äitinsä kanssa karaokessa. Käydessään lukiota toista vuotta Kōda osallistui Avex-levy-yhtiön "Dream Audition" -koe-esiintymiseen, jossa hän sijoittui toiseksi yhteensä 120 000 osallistujasta. Hänet otettiin Avexin tytäryhtiön Rhythm Zonen listoille. Hänen nuorempi sisarensa on Misono, entinen Day After Tomorrow -yhtyeen jäsen ja nykyinen sooloartisti.
2000–2004: uran alku ja muutos imagossa
Kōda debytoi 6. joulukuuta 2000 singlellä Take Back. Sitä seurasivat kappaleet Trust Your Love, Color of Soul (vuonna 2001) ja So Into You (vuonna 2002). Trust Your Love ja Color of Soul ylsivät molemmat top 30:een, edellinen ylsi listan sijalle 18 ja siitä tuli Kōdan ensimmäinen top 20 -single. Hän käytti taiteilijanimeä Koda ja levytti kappaleet Take Back ja Trust Your Love englanniksi, minkä jälkeen ne julkaistiin Yhdysvalloissa Orpheus Records -levy-yhtiön kautta. Take Back ylsi sijalle 18 Hot Dance Music/Maxi-Singles Sales -listalla, mutta Trust Your Love menestyi paremmin ja nousi listan kärkeen. Syyskuun 11. päivän iskujen jälkeen Kōda levytti hyväntekeväisyyssinglen The Meaning of Peace yhdessä korealaisen laulajan BoAn kanssa osana Avexin Song+Nation-projektia, jossa kerättiin varoja hyväntekeväisyyteen. Maaliskuussa 2002 Kōda julkaisi ensimmäisen albuminsa Affection Rhythm Zone -yhtiön kautta. Se nousi Oricon-albumilistan sijalle 12.
Affectionin julkaisun jälkeen Kōdalta ilmestyi kolme singleä: Love Across the Ocean, Maze (vuonna 2002) ja Real Emotion / 1000 no Kotoba (vuonna 2003). Love Across the Ocean ja Maze nousivat listan sijoille 19 ja 25. Kōda menestyi paremmin kappaleella Real Emotion / 1000 no Kotoba, joka ylsi parhaimmillaan sijalle 3 oltuaan listalla kolmen viikon ajan. Lauluja käytettiin Final Fantasy X-2 -videopelin avaus- ja lopetuskappaleina, ja Kōda toimi pelin Lenne-hahmon äänenä sen japanilaisessa versiossa. Hän julkaisi toisen albuminsa Grow Into One maaliskuussa 2003. Se nousi ensimmäisellä viikolla listan sijalle 11 ja saavutti parhaimmillaan sijan 8 neljännellä viikollaan.
Sen jälkeen Kōda teki useita top 20:een yltäneitä singlejä: Come with Me, Gentle Words (vuonna 2003) ja Crazy 4 U (vuonna 2004). Hän julkaisi kolmannen albuminsa Feel My Mind helmikuussa 2004 ja se nousi heti sijalle 7. Kōda lauloi myös animesarja Cutie Honeyn tunnuslaulun, jonka oli alun perin levyttänyt Yoko Maekawa, vuoden 2004 elokuvaan ja sarjaan Re: Cutie Honey. Kappale, jolla on sama nimi kuin sarjalla, otettiin albumin bonuskappaleeksi ja siitä tuli Kōdan yhdennentoista singlen Love & Honey (2004) nimikkokappale albumin julkaisun jälkeen. Vuoden lopussa Kōda julkaisi vielä kaksi muuta singleä, Chase ja Kiseki.
2005–2006: kasvava suosio
Kōda julkaisi sitten 16. singlensä Butterfly. Se nousi heti Oricon-listan sijalle 2 ja oli Kōdan ensimmäinen niin korkealle ensimmäisellä listaviikolla noussut single. Butterflyn jälkeen tulivat Flower ja Promise/Star, jotka ylsivät molemmat listan sijalle 4. Syyskuussa Kōda julkaisi ensimmäisen kokoelma-albuminsa Best: First Things. Se nousi ensimmäisellä viikollaan listan sijalle 2 ja ylsi seuraavalla viikolla huipulle – tämä oli ensimmäinen kerta, kun Kōdan albumi nousi niin korkealle. RIAJ myönsi Best: First Things -albumille kaksi miljoonalevyä ja se myi yli miljoona kappaletta.
Joulukuussa Kōda aloitti "12 singleä" -projektin, jossa hän julkaisi yhden singlen viikossa kahdentoista viikon ajan (yhdeksästä singlestä otettiin rajoitettu painos). Projektin ensimmäinen single You nousi listan huipulle ja siitä tuli Kōdan ensimmäinen niin hyvin sijoittunut single. Kōda julkaisi singlet Birthday Eve, D.D.D. ja Shake It Up ennen uuttavuotta ja loput kahdeksan singleä seuraavan vuoden alussa: Lies, Feel, Candy, No Regret, Ima sugu hoshii, Kamen, Wind ja Someday / Boys Love Girls. Projekti viides single Feel ylsi listan kärkeen. You pysyi Oriconin top 10:ssä, kun Shake It Up ja Lies julkaistiin, joten Kōdasta tuli ensimmäinen naisartisti, jolla oli samanaikaisesti kolme singleä Oricon-listan top 10:ssä. Kōda käytti tähän aikaan paljastavia vaatteita ja hänen käyttämänsä muoti aloitti Japanissa ero-kakkoii-trendin.
12 singlen projektin jälkeen Kōda julkaisi ensimmäisen digitaalisen singlensä Get It On ja toisen kokoelma-albuminsa Best: Second Session. Albumilla oli kaikki 12 singleä ja kaksi uutta kappaletta kanssa, ja se julkaistiin kolmessa eri formaatissa (CD+2DVD, CD+DVD ja CD-only). Best: Second Session nousi jälleen listan huipulle ja levyä myytiin ensimmäisellä viikolla yhteensä 983 000 kappaletta, mikä teki Kōdasta ensimmäisellä listaviikolla eniten albumeita myyneen naisartistin sitten Hikaru Utadan (kokoelmalla Utada Hikaru Single Collection Vol. 1). Kuten Best: First Things, Best: Second Session sai RIAJ:n miljoona-palkinnon.
Best: Second Session -kokoelman jälkeen Kōda julkaisi kappaleen Koi no tsubomi. Se laitettiin myyntiin Internetissä päivää ennen varsinaista julkaisuaan ja se ladattiin miljoona kertaa. Single ylsi listan sijalle 2 ensimmäisellä viikollaan ja sitä myytiin 140 000 kappaletta. Ensimmäisen viikon myynti oli naisartistien suurin vuonna 2006, kunnes Ayumi Hamasaki ohitti sen singlellään Blue Bird. 26. heinäkuuta 2006 Kōda julkaisi ensimmäisen valokuvakirjansa Maroc, jonka kuvat otti Leslie Kee ja jota myytiin yhdessä hänen 32. singlensä 4 Hot Wave kanssa. Kōda sai 4 Hot Wave -kappaleella jälleen takaisin parhaiten ensimmäisellä listaviikolla vuonna 2006 myyneen naisartistin aseman, ja single sijoittui listalla toiseksi Kinki Kids -yhtyeen kappaleen jälkeen. Siitä tuli Kōdan 19. perättäinen single, joka nousi ensimmäisellä viikollaan top 10:een Kisekin jälkeen.
Seuraava single Yume no uta / Futari de... oli Kōdalle musikaalinen kokeilu, sillä hän otti haltuunsa singlen ja musiikkivideoiden tuotannon; hän kirjoitti sanat, valitsi asut ja suunnitteli konseptit molempien laulujen musiikkivideoihin. Kōda levytti sitten coverin Bubblegum Brothersin kappaleesta Won't Be Long samalle levy-yhtiölle työskentelevän Exilen kanssa. Cherry Girl / Unmei oli viimeinen Kōdan julkaisema single ennen hänen viidettä albumiaan Black Cherry, joka tuli myyntiin joulukuussa. Black Cherrystä tuli ensimmäinen naisartistin levyttämä studioalbumi, joka pysyi listan huipulla neljän viikon ajan sitten Ayumi Hamasakin levyn Duty. Vuoden 2006 lopussa Oricon nimesi Kōdan vuoden parhaiten myyneeksi artistiksi, joka oli tuottanut 12 702 200 000 jenin (eli yli 136 miljoonan dollarin) voitot. Yahoo! Japan julisti hänet kaikkein haetuimmaksi naisartistiksi ja vuoden 2006 kymmenenneksi haetuimmaksi kohteeksi yleensä.
2007–nykyhetki: jatkuva suosio ja kohu
14. maaliskuuta 2007 Kōda julkaisi 35. singlensä But/Aishō, uuden kokoelmalevyn Best: Bounce & Lovers ja DVD:n toisesta kiertueestaan (Live Tour 2006–2007: Second Session). Vuoden 2007 toinen single ”Freaky” nousi Oricon-listan kärkeen ja siitä tuli Kōdan neljäs listan huipulle yltänyt single. Kōda esiintyi Live Earth -konsertin Japanin-osiossa Tokiossa 7. heinäkuuta 2007 ja osallistui 15. heinäkuuta luonnonsuojeluaiheiseen Ap Bank Fes '07 -konserttiin, jota isännöi Mr. Children -yhtyeen Kazutoshi Sakurai.
Vuoden 2007 lopussa Kōda julkaisi singlet Ai no uta ja Last Angel, joista jälkimmäinen tehtiin yhteistyössä korealaisen poikabändin Tohoshinkin kanssa. Kappaletta Last Angel käytettiin Resident Evil: Extinction -elokuvan japanilaisen version tunnuslauluna. 1. joulukuuta, joka oli hänen musiikkidebyyttinsä vuosipäivä, Kōda piti erityiskonsertin Tokyo Domessa kolmannella kansallisella ja ensimmäisellä areenakiertueellaan. Kōdasta tuli seitsemäs Tokyo Domessa esiintynyt naissooloartisti ja häntä oli katsomassa arviolta 45 000 henkeä. Myytyään vuonna 2007 CD:itä ja DVD:itä yli 7,3 miljardin jenin arvosta Kōdasta tuli jälleen Oriconin mukaan vuoden parhaiten myynyt artisti.
Kōda julkaisi 39. singlensä Anytime 23. tammikuuta 2008; sitä seurasi hänen kuudes albuminsa Kingdom, joka julkaistiin samassa formaatissa kuin edellinen albumi. Hieman yli 420 000 myydyllä kappaleella Kingdom nousi heti Oricon-listan kärkeen. 31. tammikuuta Kōda toimi All Night Nippon -ohjelman emäntänä ja totesi keskustellessaan managerinsa viimeaikaisesta avioliitosta ja suunnitelmasta hankkia lapsia: "Kun naiset täyttävät 35 vuotta, heidän lapsivetensä mätänee, joten haluaisin että he hankkisivat lapsia ennen sitä." Koska kommentti aiheutti kohun, Avex julkaisi anteeksipyynnön ja ilmoitti lopettavansa kaiken Kingdom-albumin markkinoinnin. Lisäksi useat Kōdan kaupallisista esiintymisistä laitettiin tauolle. Kōda pyysi itse julkisesti anteeksi Fuji TV:ssä. Kohusta huolimatta Kingdom pysyi listan kärjessä toisenkin viikon. Kaksi kuukautta kommenttinsa jälkeen Kōda julkaisi neljännen live-DVD:nsä Live Tour 2007: Black Cherry Tour Special Final in Tokyo Dome. Hänen neljäs maanlaajuinen kiertueensa Koda Kumi Live Tour 2008: Kingdom alkoi 12. huhtikuuta 2008.
Kōdan 40. single Moon ilmestyi 11. kesäkuuta 2008. Freakyn tavoin Moon sisälsi neljä kappaletta. Kappaletta Moon Crying käytettiin TV Asahin draamasarjan Puzzle tunnussävelmänä ja singlelle sisältyi myös Black Eyed Peas -yhtyeen Fergien kanssa yhteistyössä äänitetty kappale. Kōda osallistui jälleen Avexin vuosittaiseen A-Nation-kesäkonserttisarjaan. Hän esiintyi kaikissa kahdeksassa konsertissa yhdessä muiden Avexin artistien kuten Every Little Thingin, Ai Ōtsukan, Namie Amuron, Ayumi Hamasakin, Tohoshinkin ja Maki Gotōn kanssa.
Lokakuussa Kōda julkaisi 41. singlensä Taboo. Se myi ensimmäisen viikon aikana 66 000 kappaletta, nousi listan kärkeen ja siitä tuli Kōdan viides listalla yhtä korkealle yltänyt single. Kōda julkaisi 42. singlensä Stay with Me jouluaattona ja se debytoi listan huipulla 58 000 myydyn kappaleen voimin. Kōdan seuraava albumi Trick tuli myyntiin 28. tammikuuta 2009.
Musiikkityyli
Kōdan musiikki on pääosin j-urbania ja R&B:tä. Nuorena Kōda kertoo kuunnelleensa kielen vuoksi pelkästään japanilaista musiikkia ja kiinnostuneen länsimaisesta musiikista vasta uransa alettua. Uransa aikana hänen musiikissaan on ollut vaikutteita muistakin tyyleistä, kuten rockista, hip hopista, electropopista ja dancesta. Hän mainitsee äitinsä lisäksi tärkeäksi musiikilliseksi esikuvakseen m-flon.
Uransa alusta lähtien Kōda on kirjoittanut laulujensa sanoituksia. Toisen studioalbuminsa Grow Into One aikaan Kōda ei osallistunut sanoitusprosessiin yhtä aktiivisesti, sillä vain neljä kappaletta on hänen kynästään lähtöisin. Hänen roolinsa kasvoi 33. singlen Yume no uta / Futari de... myötä. Singlen tuli alun perin sisältää yksi "onnellisesta rakkaudesta" kertova kappale, mutta Kōda ajatteli melodian sisältävän aiheita sekä onnesta että surusta. Hän kirjoitti sanat kahteen lauluun, joilla on sama melodia, jotta molemmat puolet olisivat edustettuina. Hän totesi: "Tämä kokeilu oli minulle ensimmäinen kerta, mutta onnistuin välittämään, miten onni ja suru ovat saman kolikon eri puolet."
Kōda ei ole osallistunut laulujensa säveltämiseen yhtä paljon. Kappale Milk Tea albumilta Black Cherry oli ensimmäinen hänen säveltämänsä laulu. Hänen osallistumisensa sävellysprosessiin kasvoi seitsemännen studioalbumin Trick tuotannon aikana.
Palkinnot
Kōda voitti ensimmäisen palkintonsa 47:nnessä Japan Record Awards -gaalassa 1. tammikuuta 2006 singlestä Butterfly, ja hänelle myönnettiin "kolmoiskruunu" Japan Gold Disc Awards -tilaisuudessa 10. maaliskuuta 2006 kolmen palkinnon voittamisesta: "vuoden popartisti", "vuoden popalbumi" ja "vuoden musiikkivideo". Sama kappale toi hänelle vielä lisää palkintoja: 27. toukokuuta 2006 MTV Video Music Awards Japan palkitsi Kōdan "parhaasta naisartistin videosta" ja "vuoden parhaasta videosta" Butterfly-kappaleen ansiosta ja hän sai "buzzASIA from Japan" -palkinnon laulusta Trust You, joka oli albumilta Secret. Myöhemmin vuonna 2006 kappale Yume no uta Kōdan 33. singleltä Yume no uta / Futari de... sai palkintoja. Kōda voitti Grand Prix -palkinnon 39:nnessä Japan Usen Grand Prize -gaalassa.
26. toukokuuta 2007 MTV Video Music Awards Japan myönsi Kōdalle jälleen kolme palkintoa. Yume no uta oli ehdolla kolmessa kategoriassa ja se voitti "parhaan naisartistin videon" ja "vuoden parhaan videon" palkinnot. Kōda voitti itse erikoispalkinnon "Best Stylish Artist Award". Vuoden 2007 Best Hit Kayōsai -gaalassa kappale Ai no uta toi Kōdalle Grand Prix -palkinnon popkategoriassa, ja hän voitti kultaisen palkinnon 49:nnessä Japan Record Awards -tilaisuudessa.
Kōda on menestynyt Oricon-listoilla, jotka mittaavat fyysistä levymyyntiä, mutta hänen musiikkinsa on myynyt hyvin myös Internetissä. Hänen musiikkivideoistaan 22 kerrotaan olevan sadan ladatuimman videon joukossa, neljä videota top viidessä ja kappale Koi no tsubomi latauslistan huipulla.
Muoti
Kōda on tunnettu seksikkäästä imagostaan. Vuonna 2003 hän aloitti avointen kaula-aukkojen trendin esiinnyttyään mainoksessa metallisissa rintaliiveissä. Hänen työnsä anime-elokuva Cutie Honeyn parissa vuonna 2004 jatkoi samaa teemaa, ja vuonna 2005 hän sai Japanissa aikaan "ero-kakkoii" tai "ero-kawaii"-trendin. Singaporelainen sanomalehti The New Paper ehdotti, että seksikäs julkisuuskuva auttoi Kōdan levymyyntiä – hän myi enemmän levyjä kuin "j-popin hallitseva kuningatar" Ayumi Hamasaki vuosina 2006 ja 2007. Vuonna 2006 Kōda alkoi saada palkintoja trendikkyydestään: niihin kuuluivat "Best Jeanist Award" 4. syyskuuta 2006 ja Japan Nail Expon myöntämä "Nail Queenin" titteli kynsitaiteesta 21. marraskuuta 2006.
Yksityiselämä
Elokuussa 2007 Kōdan huhuttiin tapailevan SMAP-yhtyeen johtajaa Masahiro Nakaita. Tiedotusvälineet kyselivät artistien edustajilta huhujen todenperäisyydestä, mutta kummankaan edustajat eivät vahvistaneet tai kieltäneet niitä. Josei Seven -lehden joulukuun numerossa "vahvistettiin", että Kōda ja Nakai tapailevat.
Varaus
Varaus voi tarkoittaa:
Luis Arce
Luis Alberto Arce Catacora (s. 28. syyskuuta 1963 La Paz, Bolivia) on bolivialainen taloustieteilijä ja poliitikko, joka toimii maansa presidenttinä marraskuusta 2020. Arce oli Evo Moralesin presidenttikauden talousuudistusten suunnittelija. Uudistuksissa maan öljyvarat kansallistettiin, maatalousmaa jaettiin uudelleen, varakkaiden verotusta nostettiin ja paljon alkuperäisväestöä nostettiin köyhyydestä.
Moralesin ja Acren välissä maata johti väliaikainen oikeistolainen presidentti Jeanine Áñez, ja Morales oli maanpaossa.
Pyhäkosken vesivoimalaitos
Pyhäkosken vesivoimalaitos on Oulujoessa Pohjois-Pohjanmaan Muhoksella Leppiniemellä sijaitseva vesivoimalaitos, joka on tyypiltään jokivoimalaitos. Se on yksi Suomen suurimmista ja Oulujoen suurin vesivoimalaitos. Sen omistaa Fortum Oyj. Voimalaitos ja siihen liittyvä Leppiniemen asuinalue on arkkitehti Aarne Ervin suunnittelema.
Vikingligr Veldi
Vikingligr Veldi on Enslaved-yhtyeen ensimmäinen albumi. Se on julkaistu vuonna 1994.
Pyhäkosken vesivoimalaitos
Pato
Oulujoki virtaa syvälle uurtamassaan jokilaaksossa. Vaikka joen vedenpintaa on nostettu noin 32 metriä, riittävät uoman äyräät veden hallintaan. Voimalaitoksen kohdalla sijaitsee betoninen voimalaitospato, jossa on säännöstelyluukut ja voimalaitosrakennus. Se on tyypiltään lamellipato. Pato alkaa joen pohjoisrannasta ja ylittää joenuoman pohjois–etelä-suunnassa 330 metrin pituisena. Vastarannalla patorakenteet jatkuvat betonipadolta maapatona 250 metriä kaakkoon päin. Padon pohjoispuolella sijaitsee joen yläaltaasta alkava oja, joka on toiminut puutavaran uittoreittinä. Se laskeutui ala-altaaseen jyrkkää rinnettä seuraten viistosti alas jokeen asti.
Yläallas muodostuu joenuomasta, joka päättyy 8,3 kilometriä yläjuoksulle päin Pällin vesivoimalaitokselle. Ala-allas jatkuu syvällä joen uomassa 4,3 kilometriä etelään päin tehden Murtokankaan ympäri mutkan. Juuri ennen Montan vesivoimalaitosta joki levenee Montanlammeksi.
Säännöstely
Vesivoimalaitoksen jatkuva toiminta perustuu veden riittävyyteen Oulujärvessä. Järven laskujoki on Oulujoki, jonka veden säännöstelyssä tulee huomioida, että vettä on riittävästi kaikkien vesivoimaloiden toimintaan. Oulujoessa peräkkäiset voimalat tuottavat useaan kertaan sähköä samasta vedestä, joka on yläjuoksulla päästetty jokeen Oulujärvestä. Oulujärven säännöstelyväli on 120,5–123,2 metriä mpy., joten järvessä on käytettävissä 2,7 metriä korkea säännöstelyallas. Tällä vesimäärällä laskettiin aikoinaan voivan tuottaa 500 miljoonan kilowattitunnin eli 500 gigawattitunnin (GWh) sähkömäärän. Tästä määrästä Pyhäkosken voimalalle koituu vain osa.
Voimalaitos
Voimalarakennus, jossa on 12 kerrosta, sijaitsee joen vasemmalla sivustalla ja ylijuoksutuskanavat sijaitsevat sen oikealla puolella. Voimalarakennuksessa tuottaa sähköä kolme samanlaista Kaplan-turbiinia, joiden kapasiteetti on noin 49 megawattia (MW). Tuotettu sähkö johdetaan joen vasemmalla äyräällä Murtokankaalla sijaitsevalle muuntamokentälle, josta lähtee korkeajännitelinjat kohti pohjoista ja etelää. Voimalaan kuuluu lähiympäristössä sijaitseva korjaamo, varastotilat ja huoltorakennuksia. Voimalarakennuksessa sijaitsevasta valvomosta ohjataan kauko-ohjauksella kaikkia Oulujoen vesivoimaloita. Vesivoimalaitoksen yhteydessä toimii niin kutsuttu Sähkömuseo, jossa esitellään Oulujoen voimaloiden rakentamista 1940–1960-luvuilla. Yhdessä voimalaitos, museo ja asuinalue muodostavat valtakunnallisestikin merkittävän kulttuurihistoriallisen kokonaisuuden.
Vesi johdetaan padon läpi tuloputkea pitkin teräksiseen spiraaliputkeen, joka suuntaa veden virtauksen ympyräliikkeeksi ennen sen joutumista vesiturbiiniin. Turbiinista poistuva vesi johdetaan imuputkeen, jonka alta vesi pääsee takaisin luonnonuomaan. Turbiinit ovat Tampellan rakentamia ja niiden yhteistuotanto on nykyään parhaimmillaan 147 MW. Silloin kun voimalan kapasiteetti oli 120 MW, ilmoitettiin vuosituotannoksi 550 GWh. Vuosituotanto on nykyään suurempi, koska voimalan kapasiteettikin on kasvanut. Voimalan nykyinen keskivirtaama on 237 kuutiometriä sekunnissa (m³/s).
Turbiinit pyörivät 150 kierrosta minutissa. Turbiini on kiinnitetty suoraan sähkögeneraattoriinsa suoralla akselilla. Ensimmäiseksi asennetussa generaattorilla on tehon kilpimerkintänä 45 MVA ja muilla generaattorieilla 40 MVA. Ne tuottavat sähköä 10 500 voltin jännitteellä, joka nostetaan korkeajännitteeksi viereisellä muuntamokentällä.
Koskenlasku
Pyhäkosken koskijaksoon kuului useita koskia noin 20 kilometriä pitkällä taipaleella, jossa vesi putosi yhteensä 56 metriä. Näistä koskista Pälli oli kuohuvin ja Pyhäkoski rajuin. Kainuun ja Oulujärven seuduilla valmistettua tervaa kuljetettiin merenrannalle Ouluun kapeilla koskiveneillä, joita erityiset laskumiehet ohjasivat vaikeilla koskiosuuksilla. Pyhäkoskella toimi 18 laskumiestä, jotka vuoron perään ohjasivat oman veneensä henkilökohtaisen soutajansa kanssa kosken alapuolelle. Siellä veneen oma väki otti veneensä haltuun ja he jatkoivat matkaa taas seuraavalle koskelle. Koskireitti on ollut käytössä 1600-luvulta alkaen ja kun tervanvalmistus loppui, alkoivat reitillä koskenlaskun yleisönäytökset vuonna 1906. Niissä yleisöä otettiin kyytiin koskiveneisiin ja niillä heidät laskettiin koskista alas. Koskiveneissä kulki 1920- ja 1930-luvuilla vuosittain noin 1 500 matkailijaa, ja parhaimmillaan vuonna 1937 laskijoita oli noin 4 500. Suvantojen ja tyynempien virtapaikkojen ohi matkailijat kuljetettiin junalla tai linja-autolla. Silloinen Suomen Matkailijayhdistys ylläpiti vuodesta 1935 Leppiniemen matkailumajaa joen rannalla.
Viimeinen yleisölle tarkoitettu koskenlasku tehtiin 2.8.1944. Silloin sattui 18 hengen seurueelle vakava onnettomuus, jossa hukkui kuusi ihmistä. Tämän jälkeen ei enää myönnetty lupaa järjestää yleisölle tarkoitettuja koskenlaskuja. Näytökset tuli lopettaa siksikin, että rakenteilla olevan voimalan rakennustyöt saataisiin vietyä häiriöittä loppuun. Leppiniemen matkailumaja jäi voimalan patoaltaan alle.
Rakentaminen
Oulujoen kosket kiinnostivat 1900-luvun alussa sekä yksityistä että julkista sektoria. Suurin kimmoke vesivoimarakentamiselle oli suunnitelma rautateiden sähköistämisestä. Vuonna 1917 perustettu valtion koskitoimikunta ryhtyi hankkimaan joen ja erityisesti Pyhäkosken varsilta koskiosuuksia itselleen. Kuitenkin jo 1920-luvulla koskitoimikunta katsoi Oulujoen valjastamisen kannattamattomaksi, sillä vuoden 1902 vesioikeuslaki ei sallinut lohijokien ja vaellussiikajokien jokiväylien sulkemista kokonaan.
Kun Pyhäkoskea alettiin suunnitella, oli tähtäimessä 200 megawatin suurvoimalan rakentaminen. Sen patoallas olisi alkanut Sotkajärveltä ja päättynyt Muhoslampeen. Sen rakentaminen olisi kuitenkin tullut kalliiksi ja siksi päätettiin pitkä Pyhäkoski rakentaa kolmivaiheisena hankkeena, jossa ylin voimalaitos oli Pällin-, toinen Pyhäkosken- ja alin Montan vesivoimalaitos.
Vuonna 1940 eduskunta hyväksyi lain, jolla valtion omistamat Oulujoen koskiosuudet voitiin myydä Imatran Voima Oy:lle. Yhtiö osti valtiolta nämä osuudet ja se alkoi valmistella Pyhäkoskeen Leppiniemessä rakennettavaa voimalaa vuonna 1941. Hankkeen omistuspohjaa laajennettiin perustamalla Oulujoki Oy, jossa Imatran Voima oli yhtenä osakkaana 65,6 prosentin osuudella. Valmisteluihin kuului 4,5 kilometrisen rautatien rakentaminen pääradasta voimalatyömaalle. Myös Oulujärven säännöstelyä aloitettiin työmaata ajatellen. Rakennustyöt kuitenkin keskeytettiin jatkosodan takia, mutta kun työväen määrän rajoitukset sodan jälkeen poistettiin, jatkettiin työtä osin käsityönä ja osin konetyönä vuosien 1945–1948 aikana. Vuonna 1946 voitiin ostaa Yhdysvaltain armeijan ylijäämävarastosta useita maansiirtotyökoneita, jotka nopeuttivat rakentamista. Vuonna 1947 oli työmaalla töissä 1 205–1 295 työntekijää ja voimalaitoksen säännöstelyaltaan betonityöt saatettiin maaliskuussa 1948 loppuun. Vedenpinta nostettiin 32 metrin korkeuteen ja sen jälkeen alettiin asentaa koneistoja. Ensimmäisen koneiston sähköntuotanto alkoi huhtikuussa 1949 ja sen tuottamaa sähkö syötettiin valtakunnan sähköverkkoon. Toinen koneisto asennettiin vuoden 1949 aikana ja kolmas vuoteen 1951 mennessä. Vesiturbiinien yhteinen kapasiteetti oli aluksi 120 MW. Voimalasta tuli siten Suomen toiseksi suurin voimalaitos.
Vincent Gallo
thumb|Vincent Gallo Vincent Gallo (s. 11. huhtikuuta 1962 Buffalo, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja, taiteilija, moottoripyöräilijä, break-tanssija, malli ja muusikko. Hänen tunnetuimmat teoksensa ovat kulttimaineen saavuttanut elokuva Buffalo 66 ja viime aikoina festivaaliyleisöjä kuohuttanut, ristiriitainen The Brown Bunny.
Gallo oli nuoruudessaan tekemisissä myös New Yorkin underground-kulttuurin kanssa ja hän soitti muun muassa Jean-Michel Basquiatin kanssa Gray-nimisessä kokeellisessa yhtyeessä. Hän on tunnettu kitkeristä kommenteista kriitikoita, fanejaan sekä ohjaamiaan näyttelijöitä kohtaan.
Minbei
Minbein katsotaan olevan elinvoimainen ja sen läheisiä sukulaiskieliä ovat mm. minnan ja mindong.
After the Gold Rush
After the Gold Rush on Neil Youngin soolouran kolmas albumi, joka julkaistiin 19. syyskuuta 1970. Young yhdisti albumiin CSN:n rauhallista country-vaikutteista folkia (esimerkiksi ”Helpless”) ja hänen edellisen albuminsa Everybody Knows This Is Nowheren tyyppistä säröistä jammailevaa rockia (esimerkiksi ”Southern Man”). Ensimmäiset kritiikit muun muassa Rolling Stone -lehdessä eivät olleet mairittelevia, mutta aika on tuonut julki albumin ansiot. Tästä levystä alkoi Youngin kaupallinen menestys. Kappaleet ”Only Love Can Break Your Heart” ja ”When You Dance I Can Really Love” julkaistiin myös singleinä. Tutuin kappale albumilta lienee ”Southern Man”. Sen kriittinen sanoma sai vastineensa Lynyrd Skynyrdin kappaleessa ”Sweet Home Alabama”.
Vuonna 2022 Helsingin Sanomat pyysi yli 70:ää suomalaista musiikkialan vaikuttajaa nimeämään korkeintaan 20 itselleen juuri sillä hetkellä tärkeintä laulua paremmuusjärjestyksessä, minkä perusteella lehti laati sadan parhaan laulun listan. Albumin nimikappale ylsi kyselyn kokonaistuloksissa sijalle 65.
County-luokka (hävittäjä)
County-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston ensimmäinen ohjushävittäjäluokka, johon kuului kahdeksan 1962-1996 palvellutta alusta. Neljä aluksista on myyty palveluksesta poiston jälkeen Chilelle.
Daniel Ortega
Daniel Ortega Saavedra (s. 11. marraskuuta 1945 La Libertad, Chontales) on Nicaraguan presidentti ja entinen sissijohtaja. Hän johti maata 1979–90, oli maan ensimmäinen vapailla vaaleilla valittu presidentti 1985–1990 ja sittemmin suurimman oppositiopuolueen FSLN:n puheenjohtaja. Vuoden 2006 presidentinvaaleissa hänet valittiin uudelleen Nicaraguan presidentiksi, joka hän on yhä.
YK:n mukaan Ortegan hallinto on tappanut, kiduttanut ja vanginnut mielivaltaisesti vastustajiaan.
Nuoruus
Ortegan keskiluokkaiset vanhemmat vastustivat Anastasio Somozan diktatuuria. Daniel Ortega pidätettiin poliittisen toiminnan vuoksi ensimmäisen kerran 15-vuotiaana. Opiskeltuaan muutaman kuukauden Keski-Amerikan yliopistossa Managuassa hän liittyi 1960-luvulla sandinisteihin. Hänestä tuli sandinistien kaupunkisissien siiven johtaja 1967. Samana vuonna Somozan kansalliskaarti kuitenkin vangitsi hänet, ja hän oli vankilassa vuoteen 1974. Ortega vapautettiin vankienvaihdossa, jonka jälkeen hän siirtyi maanpakoon Kuubaan ja palasi sieltä sotimaan Nicaraguan hallitusta vastaan.
Sandinistivallankumous ja valta 1979–1990
Ortega oli yksi Nicaraguan sandinistivallankumouksen johtajista, ja hänet valittiin Kansallisen jälleenrakennuksen juntan johtoon 1979. Junttaan kuului aluksi edustajat kaikista Somozaa vastaan taistelleista ryhmistä, mutta oikeiston edustajat jättivät juntan syytettyään sitä liian sandinistimieliseksi.
Ortega toimi juntan johdossa, kunnes hänet valittiin maan presidentiksi Nicaraguan ensimmäisissä vapaissa monipuoluevaaleissa marraskuussa 1984. Sandinistien voitto oli etukäteen selvä, sillä heidän suosionsa oli valtava, ja sitä paitsi osa oikeisto-oppositiosta boikotoi vaaleja. Ortega ja FSLN saivat äänistä kaksi kolmasosaa. Yhdysvallat pyrki jo etukäteen julistamaan vaalit "neuvostotyyliseksi huijaukseksi", mutta paikalla olleet sadat kansainväliset tarkkailijat pitivät vaaleja rehellisinä ja hyvin järjestettyinä.
Ortegan valinnan jälkeen Yhdysvallat julisti Nicaraguan kauppasaartoon ja lisäsi entisestään tukeaan hallitusta vastaan taisteleville contra-sisseille. 1980-luvun kuluessa Nicaragua ajautui käytännössä sotatilaan ja taloudelliseen syöksykierteeseen. Vaikka contrien rahahanat sulkeutuivat niin sanotun Iran–Contra-skandaalin vuoksi, sota päättyi vasta vuonna 1989 Costa Rican Óscar Ariasin välittämään rauhansopimukseen.
Rauhansopimuksen teon yhteydessä seuraavia vaaleja aikaistettiin helmikuuhun 1990. Tuolloin yhdistynyt kansallinen oppositio UNO, johon kuuluivat miltei kaikki sandinistien ulkopuoliset poliittiset ryhmät, sai yllätysvoiton presidenttiehdokkaansa ja entisen Kansallisen jälleenrakennuksen juntan jäsenen Violeta Chamorron johdolla, josta tuli presidentti vuosiksi 1990–1997.
Oppositiokausi 1990–2006
Jouduttuaan luopumaan presidentin tehtävästä Ortega alkoi keskittää valtaa FSLN:ssä itselleen entistä enemmän. Hänestä tuli puolueensa ehdoton johtaja. Puolueesta erosi 1990-luvun kuluessa merkittävä osa aktiiveja, osin juuri Ortegan itsevaltaisuuden takia. Ortega kuitenkin säilytti otteensa ja suuren osan kansansuosiotaankin. Hänen johtamanaan FSLN pääsi sosiaalidemokraattisten puolueiden Sosialistisen internationaalin jäsenjärjestöksi, ja myöhemmissä vaaleissa puolue luopui enimmästä vallankumousretoriikasta. Vuosien 1996 ja 2001 presidentinvaaleissa Ortega joutui kuitenkin pettymään kahdesti peräkkäin. Äänisaalis jäi noin 40 prosenttiin, ja oikeiston yhteisehdokas sai kummallakin kerralla yli puolet äänistä.