cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Carpenters
Karenin kuolema
Karen hakeutui lopulta hoitoon läheistensä kehotuksesta ja vietti vuoden 1982 New Yorkissa tavaten anoreksiaan erikoistunutta psykoterapeuttia. Hän sai vuoden lopulla lisää painoa, suurimmaksi osaksi tosin suonensisäisesti leikkauksen jälkeen. Hän keskeytti hoidon vuoden lopulla ja muutti Downeyyn vanhempiensa luo joulukuussa 1982, jolloin hän pystyi jälleen syömään melko normaalisti. Hän sai kuitenkin kohtalokkaan sydänkohtauksen helmikuun 4. päivän aamuna vuonna 1983 ja kuoli 32-vuotiaana. Kuolintodistuksen mukaan kuoleman aiheuttanut sydänkohtaus oli seurausta anoreksiasta. Kuoleman aiheuttajaksi on esitetty myös ipecac-oksennuslääkkeen käyttö, joka olisi heikentänyt sydänlihasta. Richard ei usko siskonsa käyttäneen kyseistä lääkettä, mutta Karenin psykoterapeutti uskoo Karenin alkaneen käyttää sitä hoidon päätyttyä.
Richard julkaisi vuoden 1983 lopulla Carpenters-kokoelmalevyn Voice of the Heart, jolla oli myös vuonna 1982 äänitettyjä, ennen julkaisemattomia lauluja. Seuraavina vuosina Richard jatkoi Carpenters-äänitysten julkaisemista uusilla kokoelmalevyillä, usein uudelleen miksattuina.
Musiikki ja arvostus
Vaikka Carpenterit eivät olleetkaan median suosiossa, Karen ja Richardkin saivat tunnustusta monilta kollegoiltaan. Paul McCartneyn mukaan Karen Carpenterilla oli ”maailman paras naisääni: melodinen, sointuva ja yksilöllinen”.
Herb Alpert rakasti Karenin ääntä mutta korosti erityisesti Richardin roolia duon menestyksessä: ”Richard oli Carpenterien menestyksen avain. Hän tiesi kuinka kietoa Karenin ääni oikeaan tapettiin – lauluihin jotka toimivat hänelle. Eikä hän tyytynyt yhtään vähempään kuin mitä piti parhaana.” Myös Karen korosti usein haastatteluissaan, kuinka hän arvosti veljensä lahjakkuutta ja kuinka turhautunut hän oli Richardiin kohdistuneeseen aliarvostukseen.
Karenin ääniala oli peräti neljä oktaavia, mutta lauluissaan hän käytti etupäässä alarekisteriään – kuten hän itse sanoi laulutavastaan: ”Rahat ovat kellarissa”.
Tauno Timoska
Tauno Johannes Timoska (5. huhtikuuta 1932 Turku – 15. kesäkuuta 2022 Helsinki ) oli suomalainen jääpalloilija ja maahockeypelaaja.
Helsingin 1952 olympiakisoissa Tauno Timoska oli mukana Suomen maahockeyjoukkueessa, joka karsiutui ensimmäisellä kierroksella.
Jääpalloilijana Timoska sai MM-kisoissa hopeaa 1957 ja pronssia 1961. Hän teki jääpallon MM-kisojen kaikkien aikojen ensimmäisen maalin 28. helmikuuta 1957. Maaotteluissa hän pelasi hyökkääjänä 32 kertaa ja teki niissä 29 maalia. SM-sarjan maalikuninkuuden hän voitti neljästi.
Luettelo ministereistä Suomen maa- ja metsätalousministeriössä
Tämä on luettelo Suomen maa- ja metsätalousministeriössä (vuosina 1917–1971 maatalousministeriö) toimineista ministereistä.
Luettelossa on lueteltu sekä ministeriötä johtavat (ensimmäiset) maa- ja metsätalousministerit että erikseen muut ministeriössä toimineet ministerit. Ministeriössä oli kaksi varsinaista ministeriä vuoteen 1968 saakka. Luettelossa on mainittu myös toisen maa- ja metsätalousministeriön varsinaisen ministerin jälkeen toimineita sivutoimisia ministereitä.
Meri Stén
Meri Ellen Stén (16. elokuuta 1901 Mikkeli – 15. tammikuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen näytelmäkirjailija.
Innerworld
Innerworld on kanadalaisen synthpop-yhtyeen Electric Youthin ensimmäinen studioalbumi, jonka julkaisi Kanadassa Last Gang Records ja muualla maailmassa Secretly Canadian 30. syyskuuta 2014.
National Public Radio esitti albumin ensimmäistä kertaa ”First Listen” -ohjelmassaan 20. syyskuuta 2014.
Albumi nauhoitettiin Torontossa ja Los Angelesissa ja sen tuotti Electric Youth. Vince Clarke ja Peter Mayes auttoivat myös albumin tuottamisessa ja Mayes myös miksasi sen.
Albumin kansikuvassa esiintyy Electric Youthin Austin Garrick ja Bronwyn Griffin englantilaisen taidemaalarin Paul Robertsin maalaamana.
HLBT
thumb|Kirjaston sateenkaarihylly, jossa on käytetty HLBTIQ-lyhennettä. HLBT (englanniksi LGBT) on seksuaali- ja sukupuolivähemmistöistä käytetty kirjainlyhenne. Kirjaimet tulevat sanoista homo, lesbo, biseksuaali ja transsukupuolinen.
HLBT lyhenteestä on käytössä lukuisia eri versioita. Variaatioita on olemassa enemmän englannin kuin suomen kielellä, ja niistä eniten käytetty sekä parhaiten tunnettu on englanninkielinen LGBT (engl. sanoista lesbian, gay, bisexual, transgender).
Kattis Ahlström
thumb|Kattis Ahlström Katarina Sofie ”Kattis” Ahlström (9. kesäkuuta 1966 Göteborg) on ruotsalainen toimittaja ja TV-juontaja. Hän juonsi yhdessä Anders Lundin kanssa vuoden 2000 Eurovision laulukilpailussa Tukholmassa. Hän toimi Ruotsin pisteidenlukijana 2003 Eurovision laulukilpailussa. Vuonna 2009 hän emännöi TV4 Plusin talk show -ohjelmaa ”Kattis & Company”.
HLBT
Muunnelmia
Kirjainlyhenteen pidempiä versioita ovat esimerkiksi
Kirjainlyhenteestä on olemassa myös versioita, joissa yksi A-kirjaimista viittaa sanaan liittolainen (engl. ally). Liittolainen tarkoittaa LGBTQ+ ihmisten tukijaa, joka ei itse kuulu kyseiseen vähemmistöön. Liittolaisten maininta kirjainlyhenteessä on kuitenkin herättänyt vähemmistön keskuudessa ristiriitaisuutta. Liittolaiset eivät ole osa seksuaali- ja sukupuolivähemmistöä, joten heihin viittaaminen sekä heille kirjainnipussa tilan tekeminen koetaan itse vähemmistöön kuuluvien keskuudessa usein kyseenalaiseksi.
Chung Chung-hoon
Chung Chung-hoon (s. 15. kesäkuuta 1970 Soul) on eteläkorealainen elokuvaaja, joka tunnetaan yhteistyöstään Park Chan-wookin kanssa sekä elokuvista Minä & Earl & kuolemansairas tyttö (2015), Se (2017) ja Last Night in Soho (2021).
Kontiolahden kirkko
Kontiolahden kirkko on Kontiolahden seurakunnan kirkko Pohjois-Karjalassa, Kuopion hiippakunnassa.
Vanhat kirkot
pienoiskuva|Kontiolahden vanha kirkko vuodelta 1789. Kontiolahden seurakunta erotettiin Liperin seurakunnasta omaksi seurakunnaksi 1857. Ensimmäinen pieni puukirkko oli rakennettu 1739. Toinen puukirkko valmistui lopullisesti 1789. Se oli vihitty käyttöön jo 1783, mutta rakentamista jatkettiin vuoteen 1816 asti. Se oli itäsuomalaistyylinen ristikirkko. Kirkon kuorin jatkeena oli kuoria kapeampi ja matalampi sakaristo, joka valmistui 1897, ja kirkon länsipäädyssä oli eteinen. Ristikeskustaa korosti kaksinivelinen torni Kirkko oli huonokuntoinen, ja 1870-luvulla alettiin kerätä varoja uuden kirkon rakentamiseen. Rakennustyöstä tehtiin päätös maaliskuussa 1879. Kirkko paloi kuitenkin juhannusyönä 1879. Palon syyksi on epäilty kirkon lähistöllä liikkunutta miesjoukkoa, joka olisi etsinyt suojaa sateelta kirkon alta. Kirkon kellotapuli säästyi tulipalosta, mutta se purettiin 1898.
Nykyinen kirkko
pienoiskuva|Kirkon kuori ja alttari. Uusi, nykyinen kirkko valmistui vuonna 1881.Se rakennettiin parin kilometrin päähän palaneesta kirkosta kirkonkylän korkeimmalle kohdalle. Kirkko on pohjois-eteläsuuntainen, pääsisäänkäynti pohjoisesta. Kirkon suunnittelivat Georg Wilenius ja Axel Hampus Dahlström.. Muodoltaan se on uusgoottilainen, puinen, pitkärunkoinen ja ristivarsin varustettu ristikirkko, jonka pääsisäänkäynnin yläpuolella on kellotapuli ja kuorin jatkeena matalampi sakaristo. Kirkkosali on kolmilaivainen ja keskilaivaa kattaa kasettikuvioinen karjakatto. Alttariseinä, johon sivulehterit ulottuvat, on tasainen.
Kirkontornissa on kaksi kelloa, joista vanhempi on valettu Lokomolla vuonna 1962 ja uudempi hankittu vuonna 1989 Juutilan valimosta, Kaavilta. Kellojen käsisoitto muutettiin sähkökoneistolle 2009. Kirkko on sakastin ja tapulin kanssa 42,3 metriä pitkä ja korkeutta on tornin huipulla 20,65 metriä. Istumapaikkoja parven kanssa kirkossa on noin 1 000 hengelle.
Urut ovat urkurakentaja Gustav Normanin vuonna 1877 rakentamat, joten ne ovat vanhemmat kuin kirkko itse. Ne ostettiin 1943 Leppävirran seurakunnalta ja niissä on 14 äänikertaa. Alttaritaulun Ristiinnaulittu on maalannut Yrjö Ollila vuonna 1929.
Anthony Mann
Anthony Mann (oik. Emil Anton Bundmann) (30. kesäkuuta 1906 San Diego, Kalifornia – 29. huhtikuuta 1967 Berliini, Saksa) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Mann sai Golden Globe -ehdokkuuden El Cid – kuninkaan soturi -elokuvasta. Hän kuoli sydänkohtaukseen Berliinissä 1967.
KDM Narhvalen (S320)
KDM Narhvalen (runkonumero S320) oli Tanskan laivaston Narhvalen-luokan sukellusvene.
Valmistus
Alus tilattiin Kööpenhaminen laivastontelakalta, missä köli laskettiin 16. helmikuuta 1965. Se laskettiin vesille 10. syyskuuta 1968 ja valmistui 27. helmikuuta 1970.
The Octagon – hiljaiset tappajat
The Octagon – hiljaiset tappajat (The Octagon) on vuonna 1980 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi Eric Karson ja pääosassa esiintyvät Chuck Norris, Karen Carlson ja Lee Van Cleef.
Juoni
Scott Jamesin paha velipuoli Seikura on alkanut kouluttamaan terroristeja ninjoiksi. Pian kaupungissa alkaa tapahtumaan salaperäisiä murhia ja eräs nainen haluaa Jamesin henkivartijakseen. James ei suostu tehtävään, mutta ninjojen murhatessa naisen James epäilee sittenkin ninjojen olevan murhien takana ja lähtee selvittämään asiaa. Pian hänen epäilyksensä saavat vahvistuksen, kun hän kuulee Seikuran olevan kaiken takana.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Salminen kutsuu Octagonia ”kelpo väkivaltaelokuvaksi” ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Lähiöfest
Lähiöfest on vuodesta 2017 järjestetty useista tapahtumista koostuva tapahtumaviikko, jonka käynnisti tuotantoyhtiö Urban Practice Oy. Rahoituksesta vastaavat yhdessä kunnat ja yksityiset. Tavoitteena on nostaa keskustan ulkopuolisia asuinalueita esille ja kehittää niitä. Tapahtuma ei tuota voittoa, vaan ylijäämä ohjataan sopivaan tarkoitukseen.
Tapahtumalla pyritään yhdistämään kaupunkeja, yrityksiä ja yhdistyksiä sekä paikallisia asukkaita.
Limoncello
pienoiskuva|Sisilialaista limoncelloa. Limoncello on sitruunan kuoresta tehty likööri, jota tuotetaan eteläisessä Italiassa erityisesti Napolinlahden, Amalfin rannikolla ja Caprilla, mutta myös Sisiliassa ja Sardiniassa. Se on ollut tunnettu ainakin yli sata vuotta, mutta sen tarkkaa syntyaikaa ja paikkaa missä se on kehitetty ei tiedetä. Sen maku ei ole kovin makea, kitkerä tai katkera.
August Alexander Levón
August Aleksander Levón (14. marraskuuta 1820 Raahe – 30. elokuuta 1875 Vaasa) oli suomalainen teollisuusmies, joka perusti Vaasaan ruisjauhojen jauhamiseen keskittyneen Vaasan Höyrymylly Oy:n ja Vaasan puuvillatehtaan. Levón oli Suomen ensimmäisen höyrymyllyn perustaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen vuonna 1864.
Limoncello
Valmistaminen
Valmistamiseen käytetään kymmenestä viiteentoista paksukuorista sitruunaa, joiden puhdistettuja kuoria liotetaan huoneenlämmössä litrassa kirkasta viinaa kahdesta neljään viikkoa. Tämän jälkeen tehdään sokerisiirappia kuumentamalla vettä kiehuvaksi ja sekoitetaan siihen sokeria. Sokerisiirapin annetaan jäähtyä huoneenlämpöiseksi. Sitruunankuorista liuotettu uute suodatetaan ja sekoitetaan yhteen sokerisiirapin kanssa. Valmis limoncello pullotetaan sopiviin annospulloihin ja pannaan jääkaappiin kypsymään. Mitä pidempi säilytysaika sitä maukkaampi maku on. Yleensä limoncellon tekemiseen menee aikaa kokonaisuudessaan noin kolme kuukautta. Juoma tarjoillaan hyvin jäähdytettynä. Limoncello sopii hyvin esimerkiksi digestiiviksi eli aterian päätteeksi tarjottavaksi juomaksi.
August Alexander Levón
Levónit olivat alun perin maanviljelijöitä Saloisilta. August Levónin isä Johan Levón muutti sukunimen Leinonen Levóniksi päästyään henkikirjoittajan toimeen Raahessa.
Limoncello
Valmistaminen
Italiassa kasvaa sitruunalajike, joka on erityisen suurikokoinen ja jonka kuori on erityisen ryppyinen. Sitä käytetään erityisesti limoncellon valmistukseen.
August Alexander Levón
Kuusilapsiseen perheeseen syntynyt Levón ei käynyt koulua, vaan sai ilmeisesti alkeisopetusta kotonaan. Hän joutui jo 12-vuotiaana apteekkarin oppipojaksi. Vuonna 1841 hän pääsi farmaseutiksi Vaasan ainoaan apteekkiin ja opiskeli sitten vuoden ajan Helsingissä hankkien proviisorin arvon. Levónin tarkoituksena oli perustaa oma apteekki, mutta hänen anomuksensa hylättiin, ja tästä ärsyyntyneenä hän päätti vaihtaa kokonaan toiselle alalle.
Levón osti 1847 Vaasasta maatilan, jota hän alkoi kutsua Alkulaksi ja muutti sinne perheineen. Levón perusti tilalle puutarhan ja rakennutti myös sinne tehdasrakennuksia, joihin hän sijoitti aluksi värejä, etikkaa ja mineraalivesiä valmistavan pienen yrityksen. Marraskuussa 1849 Levón sai luvan perustaa Alkulaan jauhoja ja ryynejä tuottaneen Vaasan Höyrymylly Oy:n. Tämä laitos oli Suomen ensimmäinen höyrykäyttöinen viljamylly ja sen tuotteita Levón myi aluksi suoraan myllyltä, mutta sittemmin hän perusti sitä varten oman kaupan Vaasaan. Myllyn tuotteita alettiin viedä Ruotsiin ja Venäjälle. Levón harjoitti myös viljakauppaa niihin sekä Englantiin. Tämän lisäksi Levón perusti yhdessä muiden osakkaiden kanssa 1856 myös puuvillatehtaan Vaasan Puuvilla Manufaktuuri Osakeyhtiön myllyn lähettyville.
Vuonna 1852 tapahtuneen Vaasan palon jälkeen kaupunki siirrettiin uuteen paikkaan ja tämän jälleenrakennuksen ansiosta Levón saattoi laajentaa omia liiketoimiaan. Hän perusti jälleenrakennusta varten Hietalahteen 1854 tiilitehtaan ja 1861 sahalaitoksen. Molemmissa näissä käytettiin höyrykonetta voimanlähteenä. Levónin johtama Vaasan puuvillatehdas joutui pahoihin vaikeuksiin 1860-luvulla, kun Amerikan sisällissota katkaisi puuvillan saannin ja sen ohella myös vuoden 1865 rahanuudistus sekä vuosien 1867–1868 nälkävuodet haittasivat tehtaan toimintaa. Levón onnistui kuitenkin pitämään tehtaan pystyssä.
Vaasassa on kaksi Levónin rintakuvaa, jotka on tehnyt kuvanveistäjä Lauri Leppänen (1895–1977). Vanhempi rintakuva on kaupungintalon puistossa ja se paljastettiin Vaasan Höyrymylly Oy:n 100-vuotisjuhlien yhteydessä vuonna 1949. Toinen rintakuva löytyy Palosaaresta entisen Vaasan Puuvilla-Osakeyhtiön pääkonttorin edestä ja se paljastettiin vuonna 1956 Vaasan Puuvilla-Osakeyhtiön 100-vuotisjuhlien yhteydessä.
Matias Sointu
Matias Valtteri Sointu (s. 10. helmikuuta 1990 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Unkarin Erste Ligan Ferencvárosi TC:ssä. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Seuraura
Sointu on Tampereen Ilveksen kasvatti. Hän voitti kaudella 2005–2006 koko C-nuorten SM-sarjan runkosarjan syöttöpörssin 24 syöttöpisteellään. Kaudella Sointu oli Ilveksen B-nuorten paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 22+23=45, joilla hän sijoittui B-nuorten SM-sarjan pistepörssissä viidenneksi. Kaudella 2007–2008 Sointu oli 21 osumallaan Ilveksen A-nuorten toiseksi paras maalintekijä Juuso Antosen jälkeen. Hän jakoi A-nuorten SM-liigan maalipörssin viidennen sijan JYPin Harri Pesosen ja KalPan Mika Mäkiahon kanssa. Tampa Bay Lightning varasi Soinnun seitsemännellä kierroksella 182. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2008.
Kaudeksi 2010–2011 Sointu palasi Ilvekseen vuoden mittaisella sopimuksella. Hän teki liigadebyyttinsä 28. syyskuuta 2010 Rauman Lukkoa vastaan. Sointu teki liigauransa avausmaalin heti ensimmäisessä vaihdossaan ajassa 3.37. Yhteensä hän teki kauden aikana SM-liigassa 43 runkosarjaottelussa tehot 7+13=20 ja kuudessa playoff-ottelussa tehot 2+1=3. Sointu sijoittui runkosarjassa tulokkaiden pistepörssissä viidenneksi. Hän pelasi kauden aikana myös kuuden ottelun verran lainalla Mestis-joukkue Lempäälän Kisassa. Soinnun kauteen mahtuu myös parin viikon mittainen huili marraskuussa 2010 tulleen kylkivamman vuoksi. Saman vuoden joulukuussa hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Ilveksen kanssa.
Soinnun kautta 2011–2012 lyhensi useiden viikkojen verran tammikuussa 2012 tullut solisluumurtuma. Hän pelasi kauden aikana myös yhden ottelun lainalla LeKissä. Kaudella 2012–2013 Sointu teki selkeän läpimurtonsa SM-liigassa ja sarjan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 14+18=32, joilla hän voitti runkosarjassa viimeiseksi sijoittuneen Ilveksen sisäisen piste-, maali-, ja syöttöpörssin.
Kaudeksi 2013–2014 Sointu siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Turun Palloseuran riveihin. Tammikuussa 2015 hän palasi takaisin Ilvekseen vaihdossa Patrik Moisioon. Saman vuoden toukokuussa Sointu teki kaksivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Kaudella 2016–2017 hän pelasi runkosarjassa loukkaantumisten vuoksi vain 43 ottelua. Ensimmäisessä puolivälieräottelussa 21. maaliskuuta 2017 vieraspeliasussa paikallisvastustaja Tapparaa vastaan Sointu teki kaksi maalia, joista ensimmäinen syntyi siirretyn rangaistuksen aikana ja toinen jäi Ilveksen 3–6-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Tappara voitti kuitenkin koko ottelusarjan ja eteni välieriin otteluvoitoin 4–3.
Marraskuussa 2017 Sointu siirtyi loppukauden 2017–2018 kattavalla ja kuukauden mittaisen tryoutin sisältävällä sopimuksella monikansallisen Erste Bank Eishockey Ligan italialaisjoukkue HC Bolzanoon oltuaan alkukauden ilman sopimusta. Joukkuetta siirtyi valmentamaan kauden mittaan hänelle TPS:stä tuttu Kai Suikkanen. Tammikuussa 2018 Sointu sai Bolzanoon loppukauden kattavan jatkosopimuksen. Hän oli pudotuspeleissä joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 1+13=14. Sointu voitti kauden päätteeksi EBEL:n mestaruuden. Marraskuussa 2018 hän siirtyi loppukauden 2018–2019 kattavalla sopimuksella Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue IK Oskarshamniin oltuaan alkukauden ilman sopimusta. Joukkueen kausi päättyi sarjanousuun SHL:ään.
Kaarlo Asp
Kaarlo Kustaa Asp (3. syyskuuta 1894 Helsinki – 29. kesäkuuta 1979 Kankaanpää) oli suomalainen kouluneuvos, kansanopiston johtaja, päätoimittaja ja kirjailija.
Matias Sointu
Seuraura
Elokuun 2019 lopulla Sointu solmi lyhytkestoisen sopimuksen Britannian EIHL-liigan walesilaisjoukkue Cardiff Devilsin kanssa. Hänet hankittiin ensisijaisesti paikkaamaan joukkueen kapteeni Joey Martinin loukkaantumista. Sointu oli Mestarien liigassa Devilsin paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 1+5=6. Hän jakoi myös joukkueen sisäisen tehotilaston voiton neljän muun pelaajan kanssa lukemalla 0. Sointu jätti Devilsin marraskuussa. Tammikuussa 2020 hän palasi EBEL:ään ja siirtyi loppukauden 2019–2020 kattavalla sopimuksella itävaltalaisjoukkue Dornbirner EC:n riveihin. Joukkuetta valmensi Soinnulle TPS:stä ja Bolzanosta tuttu Kai Suikkanen.
Kaarlo Asp
Aspin vanhemmat olivat kauppias Karl Oskar Asp ja Wilhelmiina Pilvinen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1913 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1919. Hän toimi Etelä-Pohjanmaan kansanopiston johtajana 1924–1926, Oriveden kansanopiston ja kotitalouskoulun vt. johtajana 1926–1928, Pohjois-Satakunnan kansanopiston ja Kankaanpään kotitalouskoulun johtajana 1928–1961 ja oli Kankaanpään Sanomien päätoimittajana 1939–1961.
Teoksia
Nimellä Kaarlo Asp: Nimellä Kaarlo Haapa:
Matias Sointu
Seuraura
Syyskuussa 2020 Sointu siirtyi toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Mestis-joukkue Kiekko-Vantaaseen. Seuran toimitusjohtajana toimi hänen isänsä Kai. Joulukuussa Matias Sointu siirtyi loppukauden 2020–2021 kattavalla sopimuksella ICE Hockey Leaguen (ent. Erste Bank Eishockey Liga) itävaltalaisjoukkue Graz 99ersiin. Seura hankki hänet ensisijaisesti paikkaamaan yllättäen uransa lopettaneen Parker MacKayn jättämää aukkoa. Helmikuussa 2021 Soinnun sopimus kuitenkin purettiin. Noin kaksi viikkoa myöhemmin hän siirtyi loppukauden sopimuksella Sveitsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Swiss Leaguen HC La Chaux-de-Fondsiin. Sointu hankittiin ensisijaisesti paikkaamaan loppukauden sivussa olevan Tim Coffmanin jättämää aukkoa. Lokakuussa 2021 hän siirtyi loppukauden 2021–2022 kattavalla sopimuksella EIHL:n englantilaisjoukkue Sheffield Steelersiin, samalla kun Travis Oleksuk lähti joukkueesta Itävaltaan. Sointu oli EIHL Cupissa joukkueen paras maalintekijä seitsemällä osumallaan. Hän edusti Steelersia kauden aikana myös Continental Cupissa.
Kaudeksi 2022–2023 Sointu siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Puolan Polska Hokej Ligan Cracovia Krakówiin. Tammikuussa 2023 hän siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella Unkarin Erste Ligan Ferencvárosi TC:hen.
Maajoukkueura
Sointu pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2010 sekä alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2008, jolloin hän jakoi kolmella osumallaan Suomen sisäisen maalipörssin voiton Toni Rajalan kanssa. Sointu pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2007, jolloin hän voitti hopeaa. Yhteensä Sointu on pelannut yhdeksän nuorten ja 19 poikien maaottelua.
Muuta
Soinnun isä Kai toimii Kiekko-Vantaan Mestis-joukkueen toimitusjohtajana. Hän on toiminut aiemmin myös Tampereen Ilveksen toimitusjohtajana. Matias Sointu seurustelee vuoden 2008 Miss Suomi -finalisti ja televisiopersoona Katariina Orimuksen kanssa. Pari on ollut yhdessä syksystä 2016 lähtien.
HMS Cavalier
HMS Cavalier (viirinumero R73) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Ca-luokan hävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin John Brown and Companyltä Clydebankistä nimellä HMS Pique. Tilaus peruutettiin ja siirrettiin marraskuussa 1942 J. Samuel White and Companylle Cowesiin, missä köli laskettiin 28. helmikuuta 1943. Vesillelasku viivästyi aluksen kärsittyä vaurioita telakalle kohdistuneessa ilmahyökkäyksessä. Alus laskettiin lopulta vesille 7. huhtikuuta 1944 ja valmistui 22. marraskuuta.
Palvelus
Alus lähti 2. tammikuuta 1945 Portsmouthista Scapa Flowhun miehistönkoulutukseen, kunnes se liittyi 11. helmikuuta Kotilaivaston 6. hävittäjälaivueeseen. Alus osallistui välittömästi iskuun saksalaisten rannikkoliikennettä vastaan, suojasi miinanraivausta operaatio Shredissä ja suojasi operaatio Groundsheetissä lentotukialusosastoa. Alus lähetettiin 23. helmikuuta kahden muun hävittäjän kanssa täydennyksenä saattueeseen RA64, jonka mukana ne olivat 23. helmikuuta - 1. maaliskuuta.
Euroopan sotatoimien päätyttyä laivue siirrettiin Brittiläiseen Tyynenmeren laivastoon. Alus siirrettiin 20. kesäkuuta huollettavaksi Rosythiin, mistä se vapautui 26. elokuuta. Alus lähti Kaukoitään ja saapui 2. lokakuuta Trincomaleehen. Sotatoimien Japania vastaan päätyttyä 6. laivue korvasi 11. hävittäjälaivueen Itä-Intian laivastossa. Lokakuussa 1945 helmikuuhun 1946 alus osallistui sotatoimiin Indonesian kansallismielisiä vastaan Alankomaiden Itä-Intiassa kuten Intian 5. divisioonan maihinnousuun Surabayaan 1. marraskuuta 1945.
Syklopentadieeni
Syklopentadieeni (C5H6) on tyydyttymätön rengasrakenteinen hiilivety, tarkemmin syklinen dieeni. Syklopentadieeniä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä valmistettaessa polymeerejä ja orgaanisia metalliyhdisteitä.
Ominaisuuksia
Syklopentadieeni on säilytettävä hyvin kylmässä, koska jo huoneenlämmössä se dimerisoituu helposti disyklopentadieeniksi. Dimerisoituminen on Diels–Alder-reaktio ja disyklopentadieeni hajoaa syklopentadieeniksi kuumennettaessa 250–300 asteen lämpötilaan.
Syklopentadieeni on poikkeuksellinen hiilivety, sillä se on hapan, ja sen pKa on 17. Aine reagoikin esimerkiksi emäksisten alkalimetallien kanssa muodostaen suolankaltaisia yhdisteitä kuten natriumsyklopentadienidin. Myös suhteellisen heikot orgaaniset emäkset, kuten pyridiini ja dietyyliamiini voivat protolysoida syklopentadieenin.
Käyttö
Syklopentadieeniä käytetään orgaanisessa synteesissä. Suurin käyttö yhdisteelle on polymeerien valmistus. Polymeerit sisältävät yleensä alle 2 000 syklopentadienyyliyksikköä ja ovat ulkomuodoltaan vahamaisia. Syklopentadieeni reagoi helposti Diels–Alder-reaktiolla, ja sitä voidaan käyttää useiden erilaisten syklisten molekyylien synteeseissä. Sitä käytetään myös syklopentadieeniyksikön sisältävien molekyylien, kuten ferroseenin, synteesissä.
Turvallisuus
Syklopentadieeni ärsyttää hengitysteitä aiheuttaen hengenahdistusta ja yskää. Aine syttyy helposti ja muodostaa ilman kanssa räjähtäviä yhdisteitä.
Montenegron albaanit
Montenegron albaanit ovat Montenegron eteläosiin lähelle Albanian ja Kosovon rajaa keskittynyt albaanivähemmistö. Vuoden 2003 väestönlaskennan mukaan heitä oli 31 163. Suurin osa heistä on uskonnoltaan muslimeja, mutta noin kolmasosa heistä on katolilaisia.
Asuinalueet ja lukumäärä
thumb|vasen|150px|Albaanien osuus väestöstä alueittain Montenegrossa. Suurin osa Montenegron albaaneista asuu Ulcinjin kunnassa, jossa heitä oli vuoden 1991 tietojen mukaan 17 469. Tuolloin he muodostivat 72,19 % alueen väestöstä. Toinen suurempi keskittymä on Barin kunnassa, jossa heitä oli samana vuonna 4 619 eli 12,38 % väestöstä. Myös Podgoricassa asuu suuri määrä albaaneja, ja heitä oli vuonna 1991 12 777 (7,73 %). Podgoricassa he heivät ole keskittyneet itse Podgoricaan, vaan samaan kuntaan kuuluvaan Tuzin kaupunkiin ja kunnan eteläosiin. Kosovon rajan tuntumasta albaaneja löytyy Plavista (4 032, 20,89 %) ja Rožajesta (900, 3,91 %).
Historia
Maan ensimmäinen etnisten albaanien puolue Lidhja demokratike në Mal të Zi eli LDMZ perustettiin Montenegrossa vuonna 1990. Se menestyi Montenegron saman vuoden joulukuussa järjestetyissä parlamenttivaaleissa liittouduttuaan muiden etnisten vähemmistöjen puolueiden kanssa. Albaanivähemmistölle annettiin muilta vähemmistöiltä puuttuvia etuoikeuksia 1990-luvulla. Esimerkiksi albaanien asuttamista alueista muodostettiin oma vaalipiirinsä ja heille taattiin viisi maan 78:sta parlamenttipaikasta.
Kosovon sodan aikana Montenegron alueella tapahtui yksi merkittävä albaaneihin kohdistunut väkivallanteko, kun Jugoslavian armeijan joukot tappoivat useita Kaludjerski Lazin kylän asukkaita vuonna 1999. Tapaus jäi kuitenkin Montenegron alueella yksittäistapaukseksi, ja alueelle tuli tuhansia albaanipakolaisia Kosovosta. Montenegrossa Serbian alueen kaltainen välirikko albaanien kanssa onnistuttiin välttämään. Nationalistit pitivät kuitenkin albaaneja uhkana Montenegrossakin ja nämä aatteet saivat tuulta alleen etenkin Makedonian albaanivähemmistön levottomuuksien takia vuonna 2001. Albaanien vastaista politiikkaa ovat harjoittaneet etenkin Belgradiin suuntautuneet puolueet. Montenegrossa ei kuitenkaan ole ollut albaanien aseellista toimintaa, kuten esimerkiksi Kosovossa ja Makedoniassa on ollut. Poliittiset vaatimukset ovat rajoittuneet esimerkiksi kunnan aseman saamiseksi Tuzin kaupungille, albanialaisen laitoksen avaamiseksi Podgorican yliopistoon ja toisen rajanylityspaikan avaamiseksi Albaniaan Ulcinjissa.
Uskonto
Suurin osa Montenegron albaaneista on muslimeja, ja he kuuluvat Montenegron islamilaiseen yhteisöön (Bashkësia islame në Mal të Zi), johon kuuluu albaanien lisäksi myös muita muslimivähemmistöjä. Katolilaiset albaanit kuuluvat Barin arkkihiippakuntaan, jonka jäsenet ovat pääasiassa albaaneja, mutta johon kuuluu myös pieni joukko slaaveja. Barin nykyinen arkkipiispa Zef Gashi on etninen albaani.
Koulutus ja media
Montenegron albaaneilla on mahdollisuus käydä peruskoulua ja jatkokoulutusta omalla äidinkielellään, mutta suurin osa heistä osaa myös sujuvasti serbokroatiaa. Albaanien asuttamilla alueilla toimii useita albaaninkielisiä lähetyksiä tekeviä radioasemia, minkä lisäksi Montenegron valtion televisio ja radio lähettää jonkin verran albaanin kielistä ohjelmaa. Albaanin kielellä ilmestyy myös viikoittain Koha Jone -niminen lehti. Albaanit ovat kuitenkin aliedustettuja julkisessa elämässä kuten poliisivoimissa ja koulutussektorilla.
HMS Newcastle (1909)
HMS Newcastle oli Britannian kuninkaallisen laivaston Bristol-luokan kevyt risteilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Armstrong Whitworthilta, missä köli laskettiin 14. huhtikuuta 1909. Alus laskettiin vesille 25. marraskuuta ja otettiin palvelukseen syyskuussa 1910.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kiinan asemalle korvaamaan HMS Bedford. Alus osallistui 23. kesäkuuta 1913 Shanghain kapinan kukistamiseen.
Elokuussa 1914 alus oli Esquimaltissa. Se tulitti Yapia ennen siirtoaan Valparaisoon etsimään Saksan keisarikunnan laivaston apuristeilijä SMS Prinz Eitel Friedrichiä Etelä-Amerikan rannikolta. Alus valtasi tammikuussa 1916 saksalaisen kauppalaivan Mazatlanin. Se palasi marraskuussa 1916 Englantiin huollettavaksi.
Vuonna 1917 alus siirrettiin Mudrosiin ja edelleen maaliskuussa Itä-Intian asemalle, josta se jo toukokuussa siirtyi Adrianmerelle. Alus palasi 1918 Etelä-Amerikan rannikolle, jossa se määrättiin Kaakkoisenosaston lippulaivaksi. Alus palasi Englantiin 1919.
Newcastle poistettiin palveluksesta ja se siirrettiin helmikuussa 1920 Noren reserviin. Joulukuussa alus sijoitettiin poistolistalle ja se myytiin romutettavaksi 9. toukokuuta 1921 Wardille, jonka purkutelakalle Lelantiin se saapui 3. toukokuuta 1923.
Grand Theft Auto: The Trilogy – The Definitive Edition
Grand Theft Auto: The Trilogy – The Definitive Edition on  Grand Theft Auto -pelisarjaan kuuluva toimintaseikkailupelikokoelma. Sen kehitti Grove Street Games ja julkaisi Rockstar Games Microsoft Windowsille, Nintendo Switchille, PlayStation 4:lle, PlayStation 5:lle, Xbox Onelle ja Xbox Series X/S:lle 11. marraskuuta 2021. Kokoelma julkaistiin myös Android- ja iOS-laitteille alkuvuodesta 2022. Kokoelma sisältää pelit Grand Theft Auto III, Grand Theft Auto: Vice City ja Grand Theft Auto: San Andreas, jotka on remasteroitu visuaalisilla parannuksilla ja päivitetyllä pelattavuudella.
The Definitive Edition on saanut julkaisunsa jälkeen pääosin ristiriitaisen vastaanoton; kriitikot ovat kehuneet paranneltuja visuaaleja, päivitettyä valaistusta, päivitettyä pelattavuutta sekä lisättyjä pelimekaniikoita, mutta ovat kritisoineet pelin teknisiä ongelmia ja joitakin hahmomalleja. Peli joutui arvostelupommituksen kohteeksi Metacriticin sivuilla.
Helmikuussa 2022 Rockstar julkaisi 1.04-päivityksen, joka korjasi pelien isoimmat ongelmat.
Durio
Durio (Durio zibethinus) on kaakkoisaasialainen malvakasveihin (Malvaceae) kuuluva puulaji. Sen hedelmä näyttää lähinnä isolta piikkipallolta (malaijin dury tarkoittaa piikkiä).
Duriota kutsutaan hedelmien kuninkaaksi Malesiassa ja Singaporessa. Kuuluisa on myös durion useimpien kuvottavana kokema löyhkä, joka läpäisee kaikki mahdolliset muovikelmut, jopa tölkittämisen jälkeen lemu on vahvana ilmassa. Keittiömestari Anthony Bourdain esitti tuoksun kerran verbaalisessa muodossa: ”Se haisee siltä kuin olisi haudannut jonkun, joka pitelee kokonaista stiltonjuustoa sylissään, ja kaivanut hänet esiin pari viikkoa myöhemmin.” Hajun takia jotkin hotellit kieltävät durion syömisen hotellihuoneessa.
Kun durion ulkokuori avataan suurella veitsellä, sisältä paljastuu neljä vaalea hedelmälohkoa, joiden sisällä on kova siemen. Maukas hedelmä voidaankin nauttia useilla eri tavoilla: raakana, jäätelössä, vihanneksen tapaan, kakuissa, sipuleiden, suolan ja etikan kanssa paistettuna, kookosöljyssä paahdettuna tai hillojen ja makeisten muodossa.
Durion hedelmä voi painaa yli kaksi kilogrammaa, ja koska puut ovat usein 30 metriä korkeita, hedelmän putoaminen voi olla kohtalokasta – kuten Alfred Wallace pani merkille vuonna 1869: ”''Kun hedelmät alkavat kypsyä, niitä putoilee päivittäin ja melkein tunneittain, eivätkä onnettomuudet ole lainkaan harvinaisia puiden alta kävelevien tai niiden alla työskentelevien ihmisten kohdalla. Kun durio pudotessaan osuu ihmiseen, se saa aikaan karmean haavan, terävät piikit repivät lihan auki ja itse osuma on varsin kova. Toisaalta kuolemantapaukset ovat harvinaisia: runsas verenvuoto estää tulehdukset, joita muutoin saattaisi esiintyä.''”
pienoiskuva|vasen|240px|Avatun durion hedelmälohkot ja siemen
Suuren Pohjan sodan aikainen rutto
Suuren Pohjan sodan aikainen rutto oli ruttoepidemia, joka vuosina 1708–1712 levisi laajalle alueelle ja moniin kaupunkeihin Itämeren ympärillä ja itäisessä Keski-Euroopassa. Suomeen rutto levisi vuonna 1710.
Tämä epidemia oli toden­näköisesti osa pandemiaa, joka oli levinnyt Keski-Aasiasta Välimereen saakka ulottuvalle alueelle. Toden­näköisesti se levisi Istanbulin kautta Pińczówiin Etelä-Puolaan, jossa ensimmäiset maininnat siitä ovat ruotsalaisessa sotilassairaalassa vuodelta 1702. Sen jälkeen rutto levisi kauppiaiden, matkustajien ja sotilaiden mukana ja saavutti Itämeren rannikon Preussissa vuonna 1709, levisi vuonna 1711 kaikille Itämerta ympäröiville alueille ja vuonna 1712 myös Hampuriin. Tämän vuoksi sota­tapahtumat ja rutto vaikuttivat molemmat toisiinsa: toisaalta sotilaat ja pakolaiset usein levittivät ruttoa, toisaalta ruton aiheuttama kuolleisuus sotilaiden keskuudessa sekä siitä aiheutunut kaupunkien ja maaseutu­alueiden autioituminen toisinaan vaikeutti suuresti sotajoukkojen vahvuuteen ja mahdollisuuksia puolustautua vihollista vastaan.
Anika
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on marraskuuhun 2021 mennessä tilastoitu noin 170–180 Anika-nimistä naista.
Suuren Pohjan sodan aikainen rutto
Koska ruton aiheuttajaa ei siihen aikaan tunnettu, sitä selitettiin milloin uskonnollisin käsittein, milloin taas miasmateorian mukaisesti "pahasta ilmasta" tai saastuneista vaatteista johtuvaksi. Näin ollen ainoa keino taistella tautia vastaan oli sairaiden erottaminen terveistä. Ruton saastuttamat kaupungit kuten Stralsund ja Königsberg eristettiin ympäristöstään (Cordon sanitaire), samoin joksikin ajaksi koko Preussin herttuakunta ja Skåne sekä Juutinrauman varrella olevat Tanskan saaret, joista Saltholm oli keskeinen karanteenipaikka. Kaupunkien laidoille perustettiin "ruttotaloja", joihin sairastuneet joutuivat karanteeniin. Sellainen oli esimerkiksi Charité Berliinissä, joka välttyi rutolta.
Tausta
Ruton paikalliset esiintymiset jaetaan kolmeen rutto­pandemiaan, joskin niiden alkamis- ja päättymis­ajat sekä joidenkin esiintymisten kuuluminen johonkin tiettyyn pandemiaan on yhä kiistan­alaista. Joseph P. Byrnen mukaan nämä pandemiat olivat:
Joskus myöhäis­keski­ajan mustaa surmaa ei kuitenkaan pidetä toisen pandemian alkuna vaan ensimmäisen pandemian viimeisenä vaiheena, missä tapauksessa toisen pandemian olisi katsottava alkaneen vuonna 1361. Toisen pandemian ovat eri tutkijat myös katsoneet päättyneen eri aikoina noin vuosien 1840 ja 1890 välisenä aikana.
Euroopassa ruttoa oli edellisen kerran esiintynyt Pohjois-Saksassa vuosina 1682–1684. Kun se suuren Pohjan sodan aikana palasi Eurooppaan, se oli todennäköisesti lähtenyt Keski-Aasiasta ja levinnyt länteen Anatolian ja Istanbulin kautta. Georg Sticker numeroi tämän kauden ruttoepidemoiden 12. jaksoksi, joka oli alkanut Ahmedabadissa vuonna 1683 ja joka vuoteen 1724 mennessä oli levinnyt alueelle, joka ulottui Intiasta Persian, Vähän-Aasian, Levantin ja Egyptin kautta toisaalta Nubiaan, Etiopiaan, Marokkoon ja Etelä-Ranskaan, toisaalta itäisen Keski-Euroopan kautta Skandinaviaan. Istanbuliin rutto saapui vuonna 1685, ja siellä tartuntoja esiintyi useiden vuosien ajan. Ajoittain vuodesta 1697 lähtien se levisi myös Puolaan ja Liettuaan, ja suuren Pohjan sotaan osallistuneissa sotajoukoissa ensimmäiset tapaukset kirjattiin Puolassa vuonna 1702.
Ruton lisäksi sodan aikana levisivät muutkin tartuntataudit kuten punatauti, isorokko ja pilkkukuume, ja ainakin joillakin seuduilla, joihin ne levisivät, nähtiin jo sitä ennen nälkää. Jo vuosina 1695–1697 oli laajaa aluetta Pohjois-Euroopassa koetellut ankara nälän­hätä, johon Suomessa oli kuollut ainakin neljäs­osa, ehkä jopa kolmas­osa väestöstä, Virossa noin viidesosa, ja nälkää nähtiin myös Liivinmaalla ja Liettuassa. Vuosien 1648 ja 1697 välillä yli puolet Liettuan suuri­ruhtinas­kunnan väestöstä olikin menehtynyt nälän­hätien, kulkutautien ja sotien vuoksi. Lisäksi talvi 1708–1709 oli poikkeuksellisen pitkä ja ankara, mahdollisesti kylmin Keski-Euroopassa tähän mennessä koettu, minkä seurauksena Tanskassa ja Preussissa syysvilja paleltui kuoliaaksi ja maa oli keväällä kynnettävä uudestaan.
1702–1706: Etelä-Puola
Heinäkuussa 1702 Kaarle XII:n hallitseman Ruotsin sotajoukot olivat torjuneet Saksia, Puolaa ja Liettuaa hallinneen August II Väkevän joukkojen hyökkäykset ja voittivat ne Klissowin taistelussa Kielcen lähellä. Danzigilainen lääkäri Johann Christoph Gottwald raportoi "luotettavilta paikallisilta asukkailta" saamiensa tietojen mukaisesti, että Ruotsin sotilaisiin rutto­tartunnat levisivät ensimmäisinä läheiseen Pińczówiin perustetussa sotilas­sairaalassa. Puolassa ruttoa esiintyi eri paikkakunnilla vuoteen 1714 saakka.
Seuraavien kahden vuoden aikana rutto levisi Podoliaan ja Volhyniaan. Esimerkiksi se tappoi vuosina 1704–1705 noin 10 000 henkeä, mikä oli noin 40 prosenttia kaupungin asukkaista. Vuosina 1705–1706 ruttoa mainitaan Puola-Liettuan alueella esiintyneen myös Kolomyjassa, Stanyslavissa (nyk. Ivano-Frankivsk), Stryissä, Sambirissa, Przemyślissä ja Jarosławissa.
Leviäminen Puolaan ja Liettuaan vuoden 1706 jälkeen
Ruotsalaisten maahan­hyökkäyksen jälkeen Puola-Liettuassa vallitsi sisällissota, jonka osapuolina olivat Ruotsin tukemaa kuningas Stanisław Leszczyńskiä tukenut Varsovan konfederaatio sekä Ruotsia vastustanut Sandomierzin konferaatio, joka kannatti Venäjän tsaari Pietari Suurta ja Puolan kuningas August Väkevää, jonka Kaarle XII vuonna 1706 pakotti luopumaan vallasta.
Kun Puolan ruttoa koskeneet uutiset saapuivat Preussin kuningaskuntaan, joka vielä silloin oli sodassa puolueeton, siellä ryhdyttiin varotoimiin, jotta tauti ei leviäisi rajan yli. Vuodesta 1704 lähtien Puolasta maahan saapuvilta vaadittiin terveys­todistus. Vuodesta 1707 lähtien entisen Preussin herttua­kunnan rajalla oli cordon sanitaire, ja rajan ylittäjät joutuivat karanteeniin. Maiden raja oli kuitenkin pitkä ja metsäinen eikä kaikkia kulkuteitä kyetty vartioimaan; niinpä sillat purettiin, pienet tiet suljettiin ja määrättiin, että henkilöt, jotka ylittivät rajan muualla kuin vartioiduilla rajan­ylitys­paikoilla, oli hirtettävä ja kaikki heidän tuomansa tavarat poltettava tai savustettava. Tästä sallittiin kuitenkin poikkeuksia monille henkilöille, jotka omistivat maata rajan molemmilla puolilla tai jotka työnsä vuoksi joutuivat ylittämään rajan.
Preussi
thumb|250px|Samuel Donnet: Kuva suuresta rutosta Danzigissa 1709, aikalaisen puupiirros, johon liittyy huomautus suuresta kuolleisuudesta
Muuan Soldaussa, lähellä Puolan rajaa toiminut preussilainen upseeri välitti tiedon, että 18. elokuuta 1708 rutto oli saapunut läheiseen, Puolan puolella sijainneseen Piekiełkoon. Vain muutamaa päivää myöhemmin epidemia levisi Preussin puolelle Bialutteniin, ja seuraavan kuukauden kuluessa suurin osa sen asukkaista sai surmansa. Preussin viran­omaiset päättivät eristää kylän, mutta silloin eloon jääneet olivat jo paikallisen pastorin johdolla paenneet läheisiin metsiin. Eräs preussilainen upseeri Hohensteinista raportoi 13. syyskuuta 1708, että ruton oli tuonut tähän pieneen rajakylään paikallinen hatuntekijä, joka palasi kotiin oltuaan Puolan palveluksessa. Joulukuuhun mennessä Hohensteinissa oli kuollut 400 henkilöä. Ankaran talven aikana epidemia hiipui, mutta elin­tarvikkeista tuli sotaverojen ja pakko-ottojen vuoksi pulaa. Cordon sanitaire ja muut vastaavat rajoitukset pysyivät voimassa, kunnes ne kumottiin 12. heinäkuut 1709 annetulla asetuksella.
Tammikuussa 1709 rutto levisi Preussin maatalous­valtaisessa itäosassa sijainneeseen Pillupöneniin, joka nykyisin on nimeltään Nevskoye ja kuuluu Venäjän Kaliningradin alueeseen, ja talven loppuun mennessä se oli saavuttanut Danzigin (nykyisen Gdanskin). Danzig oli siihen aikaan laajaa autonomiaa nauttinut protestanttinen ja saksankielinen kaupunki Puolaan kuuluneessa Kuninkaallisessa Preussissa, ja sen asema Veikseliä pitkin harjoitetun Puolan sisäisen kaupan ja kansainvälisen kaupan yhtymäkohdassa oli tehnyt siitä yhden Itämeren suurimmista rannikkokaupungeista. Vaikka kaupunki oli siihen saakka välttynyt sodalta, konflikti oli sielläkin vaikuttanut epäsuorasti vähentämällä kaupan volyymia, minkä vuoksi veroja oli korotettu ja elintarvikkeista oli pulaa. Kaupungin raati omaksui kaksinaisen strategian yrittäen aktiivisesti estää ruttoa leviämästä sinne muista kaupungeista, joiden kanssa Danzig kävi kauppaa, jotta kaupunki voitiin pitää avoimena ja sekä kansain­välinen että paikallinen kauppa jatkua jatkua vähin rajoituksin,. Samaan aikaan toisaalta hautaus­tointa koskevia rajoituksia lievennettiin, koska ruumis­arkuista oli pulaa ja monet haudan­kaivajat olivat kuolleet. Suunniteltiin erityisiä rakennuksia ruttoon sairastuneita varten, uusia hautausmaita avattiin ja perustettiin erityinen "terveyskomissio", jonka tehtävänä oli organisoida toimen­piteet ruttoa vastaan. Sen oli viikoittain vastaan­otettava lääkäreiltä raportit ja tarjottava ruttoon sairastuneille ruokaa. Toukokuun loppuun saakka näytti siltä, ettei tilanne ollut kovin vakava, ja terveys­komission raportit olivat julkisesti saatavila. Kesäkuun alussa rutto kuitenkin levisi ruttotaloista köyhiin esikaupunkeihin ja ympäröivälle maaseudulle, ja kuolleisuus nousi merkittävästi. Jotta ei syntyisi paniikkia, terveys­komission raportit julkaistiin salaisiksi. Joulu­kuussa 1709 rutto lopulta hävisi Danzigista eikä sitä ole koskaan myöhemmin siellä esiintynyt, mutta siihen mennessä kaupunki oli menettänyt puolet asukkaistaan.
Seuraava suuri kaupunki Danzigista itään oli Königsberg (nykyinen Kaliningrad) Preussin kuningaskunnassa. Se oli hyötynytkin sodasta, kun osa Ruotsin ja Puolan Liivinmaan käymästä kaupasta oli siirtynyt sinne. Siellä ruttoon varauduttiin perustamalla terveys­komissio, Collegium Sanitatis, johon kuului yliopiston lääkäreitä sekä kaupungin johtavia siviili- ja sotilasvirkamiehiä. Sinne ruton toi elokuussa 2009 todennäköisimmin eräs danzigilainen merimies. Maakunnan hallitus pakeni Wehlauhun, kun taas kansleri Georg Friedrich von Creytzen jäi Königsbergiin ja jatkoi tehtävässään joka päivä kokoontuneen terveyskomission päämiehenä. Sotilaat miehittivät kaupungin muurit, kaupungin porvarit määrättiin työvelvollisiksi katupartioihin ja kaupunkiin vuokrattiin lääkintä- ja muuta henkilökuntaa, joka pukeutui mustiin vahattuihin vaatteisiin ja majoittui erillisiin rakennuksiin. Aluksi kaupungin viranomaiset vähättelivät ruttoa, joka saavutti ensimmäisen huippukohtansa lokakuun alussa ja väheni sen jälkeen, mutta tästä asenteesta luovuttiin, kun kuolleisuus marraskuussa alkoi jälleen merkittävästi nousta. Ilman ennakkoilmoitusta kaupungin ympärille muodostettiin cordon sanitaire, joka eristi sen kokonaan ympäristöstään marraskuun 14. tai 15. päivästä joulukuun 21. päivään saakka 1709. Ennen kuin rutto kokonaan väistyi Königsbergistä kesällä 1710, siihen oli kuollut yli 9 5000 kaupunkilaista, suunnilleen neljäsosa kaupungin väestöstä.
Danzigin ja Königsbergin välissä sijaitsevaan Elbingiin (Elblag) ruton toivat syyskuun lopulla 1709 todennäköisesti Sleesiasta saapuneet suutarit. Siellä sairastuneiden lukumäärä vaihteli harvinaisella tavalla: heitä oli erityisen runsaasti lokakuussa 1709, talvella epidemia hiipui, mutta voimistui keväällä 1710, hiipui jälleen kesällä, minkä jälkeen epidemian viimeinen huippu sattui syksyllä ennen kuin se talvella hävisi lopullisesti. Siihen mennessä se oli tappanut noin 1200 henkeä, 15 % kaupungin asukkaista. Tämä on saanut Frandsenin epäilemään, oliko Elbingissä raivonnut tauti sittenkään rutto vai jokin muu, mitä on kuitenkin vaikea selvittää, koska kaupungin vanhat asiakirjat tuhoutuivat toisessa maailmansodassa. Toisaalta jotkut Elbingin porvarit hyötyivätkin naapurikaupungeissa levinneestä rutosta, kun sikäläisten laivurien sallittiin vierailla Königsbergissä sellaisissa taloissa, joissa tartuntoja ei ollut. Frandsenin mukaan he välittivät laitonta, mutta todennäköisesti hyvin tuottoisaa kauppaa Königsbergin ja Danzigin välillä. Elbing suojasi asukkaitaan vartioimalla kaupungin muureja ja määräämällä sinne muualta saapuneet 40 päiväksi karanteeniin.
Itä-Preussissa, johon rutto oli ensimmiäsen kerran levinnyt vuonna 1708 ja palannut vuosina 1709 ja 1711, siihen kuoli yli 200&nbps;000, mahdollisesti jopa 245 000 henkeä , enemmän kuin kolmasosan alueen noin 600&npbs;000 asukkaasta. Alueen talonpojat olivat kärsineet huonoista sadoista ja korkeista veroista: vaikka 38,4 & kuningas Fredrik I:n alamaisista asui Itä-Preussista, alueelta saatiin 1600-luvun lopulla vain 16,4 % valtion verotuloista, mutta sodan alettua vuonna 1700 talonpoikien veroja oli korotettu 65 % entisestään, ennen kuin ruttoepidemia vuonna 1708 alkoi. Lisäksi poikkeuksellisen ankara talvi 1708–1709 tuhosi kylvetyt syysviljojen siemenet, ja punatauti ja pilkkukuume heikensivät väestön tilaa entisestään. Niinpä Kossertin mukaan talonpojat olivat "helppo saalis rutolle, kun heidän terveydentilansa oli jo ennestään surkea", ja 10 800 maatilaa autioitui täysin. Erityisen pahoin epidemiasta kärsivät seudut, joissa asui runsaasti ei-saksalaista väestöä: Masuria etelässä samoin kuin itäiset piirikunnat, joiden talon­poikais­väestöstä merkittävä osa oli liettua­laisia. Noin 128 000 henkilöä kuoli Insterburgin, Memelin, Ragnitin ja Tilsitin amteissa, ja alueen 1830 täysin liettua­laisesta kylästä oli ruton jälkeen jäljellä enää 35. Tilalle muutti saksalaisia uudis­asukkaita, suurin osa heistä uskonnollista vainoa paenneita protestantteja (ekskulantteja).
Brandenburg
Kun Preussin kuningas Fredrik I marraskuussa 1709 palasi Venäjän tsaari Pietari Suuren kanssa pitämästään tapaamisesta Berliiniin, hän joutui kokemaan merkillisen kohtauksen henkisesti häiriintyneen vaimonsa Sophia Louisen kanssa, joka valkoisessa puvussa ja kädet verissä osoitti häntä sanoen, että rutto tulisi vaatimaan uhrikseen Babylonin kuninkaan. Koska jo ennestään oli tunnettu legenda "Valkoisesta rouvasta", jonka väitettiin ennustavan Hohenzollernien kuolemat, Fredrik otti vaimonsa sanat vakavasti ja määräsi, että hänen kotikaupungissaan oli ryhdyttävä varotoimiin. Hän muun muassa määräsi, että kaupunginmuurin ulkopuolelle oli rakennettava ruttosairaala, Berliinin Charité.
Berliini kuitenkin välttyi rutolta, mutta se levisi Brandenburgin provinssin koillisosiin kuten Neumarkiin vuonna 1710 ja Uckermarkin alueelle, jossa muun muassa Prenzlauhun 3. elokuuta 1710. Siellä Preussin armeija pani pakolla toimeen karanteenin ja naulasi niiden talojen ovet kiinni, joissa asui tartunnan saaneita henkilöitä. Tammikuuhun 1711 mennessä Prenzlaussa oli ruttoon kuollut 665 henkilöä, jotka haudattiin kaupungin muuriin, ja karanteeni oli voimassa saman vuoden elokuun 10. päivään saakka.