cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alma Pihl
Pihl opettajana
Pihl oli opettajana arvostettu. Hänen entiset oppilaansa muistelivat häntä myöhemmin lämminhenkiseksi, jalomieliseksi ja sivistyneeksi ihmiseksi. Oppilaat kutsuivat häntä ”Tant Almaksi”. Pihlin taiteellisuus ja piirustustaito herättivät oppilaissa myös ihastusta. Pihl ei ollut opettajana niinkään kiinnostunut teknisistä asioista, vaan hän kannusti oppilaitaan välittämään piirustuksissa tunteita ja lennokkutta. Hän osasi olla myös kriittinen, jos oppilaat eivät saavuttaneet tavoitteitaan. Hän käytti omaa kynäänsä ja lisäsi opettaessaan oppilaiden töihin varjoja, sävyjä ja syvyyttä. Monet oppilaat ovat muistelleet Pihliä innostavimpana opettajanansa.
Perhe-elämä
Alma ja Nikolai Klee asuivat ensimmäiset kaksi vuotta Kymi-yhtiön Klubilla. Sieltä he muuttivat Kouvolan Öljymäellä sijainneeseen neljän perheen hirsihuvilaan. Heidän seinänaapureinansa olivat Katajat. Perheenäiti Lydia Kataja auttoi Almaa ja Nikolaita kodinhoidossa. Kun Alma ja Nikolai muuttivat myöhemmin 160-neliöiseen asuntoon Lauttakadulle, Lydia Kataja auttoi edelleen pariskuntaa. Hänen tyttärensä toimi jonkin aikaa heidän puolipäiväapulaisenaan.
Alman ja Nikolain perheeseen muutti vuonna 1934 kuusivuotias Lydia, joka oli Arthur Pihlin ja Irene Afanasjeffin tytär. Arthur ja Irene olivat muuttaneet Suomeen Pietarin vaikeiden olojen takia. Kun Irene sairastui tuberkuloosiin, Lydia lähetettiin turvaan Alman ja Nikolain luokse. Hänestä tuli heidän kasvattityttärensä. Alkutalvesta 1939 perheen ovella oli Nikolai Kleen nälkiintynyt serkku Josef, joka oli pukeutunut riekaleiseen naistentakkiin. Josef oli onnistunut pakenemaan Neuvostoliitosta. Alma ja Nikolai ottivat Josefin huostaansa, ja tämä jäi loppuiäkseen perheeseen.
Nikolai Klee jäi eläkkeelle kesäkuussa 1951. Nikolai ja Alma Klee sekä heidän talouteensa kuuluneet Lydia ja Josef muuttivat Helsingin Munkkiniemeen. He hankkivat taloon uudet huonekalutkin, sillä Pietarista tuotuja koruja oli vielä joitakin jäljellä.
Alma ja Lydia jäivät kahden, kun Nikolai kuoli vuonna 1960 ja Josef vuonna 1964. Alma Pihl oli ollut Suomessa hyvin hiljainen ajastaan Pietarissa. Hän ei kertonut taustastaan 1920–1930-lukujen venäläisvastaisen ilmapiirin Suomessa. Hän pelkäsi leimautumista ja uskalsi olla Venäjältä tullut vain kotonansa. Hän alkoi vasta 1970-luvulla kertoa elämästään Lydialle, joka myös nauhoitti näitä kertomuksia. Alma Pihlinkin vointi heikkeni hiljelleen, ja hän sokeutui. Hän vietti neljä viimeistä elinvuottansa Koskelan sairaalassa. Alma Pihl kuoli vuonna 1976, ja hänet haudattiin Hietaniemen sukuhautaan. Lydia jäi Alma ja Nikolai Kleen asuntoon ja vaati, ettei mitään heitetä pois. Hän teki siitä käytännössä kasvattivanhempiensa museon.
Tuotanto ja merkitys
thumb|Jäämuna (1914) on tyypillinen Pihlin suunnittelemista Fabergélle harvinaisista jääaiheista. Sen tilaaja oli [[Emanuel Nobel, ja siihen on käytetty platinaa, hopeaa, timantteja, helmiä ja emalia. Munan sisällä oli yllätyksenä timanttikoristeinen kelloriipus. ]] Pihl ehti suunnitella vuodesta 1911 lähtien vuoden 1917 helmikuun vallankumoukseen mennessä lähes 2 000 korua. Maineikkaimmat suunnittelutyöt ovat kaksi keisarillista pääsiäismunaa, Talvimuna ja Ristipistomuna. Pihlin ensimmäisen jääkukkakokoelman menestys oli ajalleen poikkeuksellinen, sillä hän oli nuori itseoppinut nainen. Fabergélla noudatettiin pääosin käytäntöä, jonka mukaan työntekijöiltä vaadittiin koulutusta ja pitkää kokemusta. Yrityksellä ei myöskään ollut aiemmin ollut naispuolisia suunnittelijoita.
Pihlin laaja tuotanto oli pitkään tuntematon, sillä hän oli pitänyt asian niin hyvin piilossa. Vasta hänen kuolemansa jälkeen tutkija ja kultaseppä Ulla Tillander-Godenhielm onnistui vuonna 1980 todistamaan, että Pihl oli työskennellyt Fabergélle. Tillander-Godenhielm pystyi näyttämään asian toteen vanhojen luonnoskirjojen ja käsialanäytteiden perusteella. Kultaseppämestari August Holmströmin verstaan tavarakirjat olivat sitä ennen löytyneet Wartskin jalokiviliikkeestä Lontoosta. Tillander-Godenhielm kävi useasti Lontoossa tutkimassa käsin kirjoitettuja tekstiä ja mallikuvia. Hän vei niistä otettuja kuvia ystävälleen Lydia Pihlille, jonka kanssa hän tutki löytöjään. Käsiala täsmäsi Alma Pihliin. Tillander-Godenhielm tiedotti asiasta Wartskille, ja asiasta tuli sensaatio. Pihlin töiden arvo nousi, kun niille saatiin suunnittelija.
Pihl tunnetaan yleisesti paremmin ulkomailla kuin Suomessa. Hänen suunnittelemiaan koruja on säännöllisesti myynnissä suurissa huutokauppataloissa, jolloin niitä analysoidaan tarkasti. Suomessa korutaide on sen verran pienen piirin taidetta, että hän on jäänyt varsin tuntemattomaksi. Kouvolan Poikilo-museoiden intendentti Mari Lehtosalon mukaan Pihl on silti historian kuuluisin kymenlaaksolainen. Pihlin entisen kotitalon seinään on 2000-luvun alussa sijoitettu muistolaatta. Kaksoislaatta paljastettiin syyskuussa 2003, ja sen ylempi osa on messinkiä ja alempi osa pronssia. Muistoteksti on ruotsiksi, venäjäksi, suomeksi ja englanniksi.
Pihlin suunnittelema Talvimuna on monessa yhteydessä arvioitu jopa Fabergén kauneimmaksi esineeksi. Talvimuna myytiin vuonna 1994 Christie’s-taidehuutokaupassa 5,6 miljoonan dollarin hinnalla, mikä oli siihen mennessä suurin yhdestäkään Fabergén munasta maksettu kauppasumma. Vuonna 2002 se myytiin uudelleen 9,6 miljoonalla dollarilla, mikä oli uusi ennätys. Se kuuluu Qatarin museoviranomaisen omistuksiin. Ristipistomuna on nykyään Englannin kuningatar Elisabet II:n kokoelmissa.
Fabergén korut edustivat usein uusklassismin tai rokokoon ihanteita, mutta Pihl rikkoi tuon suunnittelumallin ja käytti ympäröivää maailmaa korujensa luomiseen. Jää- ja lumiaiheita ei oltu aiemmin nähty Fabergén tuotannossa. Pihl oli tyyliltään hyvin persoonallinen, ja hänen suunnitelmissaan näkyvät art nouveaun, art decon ja modernismin vaikutus. Tillander-Godenhielmin mukaan Pihl oli suunnittelijana edelläkävijä ja hänen tuotantonsa olisi täysin sopinut noin kaksikymmentä vuotta myöhempäänkin ajankohtaan.
Pihl haki usein inspiraatiota pohjolan luonnosta, ja hänelle talviset aiheet olivat erityisen läheisiä. Hänen suunnitelmissaan toistuvatkin usein lumihanki, sulavat jäälohkareet, jääkukat ja kiteet. Pihl oli myös edelläkävijä paikallisten materiaalien käyttämisessä. Hänen muotokieleensä sopivat mainiosti muun muassa sellaiset koristeelliset mineraalit kuin kalsedoni ja vuorikide.
Fernando Vázquez
Fernando Vázquez Pena (s. 24. lokakuuta 1954 O Pino, Espanja) on espanjalainen jalkapallovalmentaja.
Valmentajaura
Hänet erotettiin vigolaisseuran päävalmentajan paikalta 9. huhtikuuta 2007 paikallisvastustaja Deportivo La Coruñalle hävityn paikallistaiston jälkeen. Valmentaessaan vielä Celtaa, hän otti vastuulleen myös epävirallisen Galician jalkapallomaajoukkueen vetovastuun yhdessä pitkäaikaisen Deportivo-luotsi Arsenio Iglesiasin kanssa.
11. helmikuuta 2013 Vázquez siirtyi Deportivo La Coruñan päävalmentajaksi, oltuaan lähes kuusi vuotta pois seuravalmennustehtävistä. Vázquez korvasi tehtävästä erotetun Domingos Paciêncian ja hänestä tuli näin jo joukkueen kauden kolmas päävalmentaja. Vázquezin johdolla Deportivo sijoittui Segunda Divisiónissa toiseksi ja nousi takaisin pääsarjatasolle. Kauden jälkeen Deportivo teki Vázquezin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Hän sai kuitenkin yllättäen potkut heinäkuun alussa.
Jurmon kappeli
Jurmon kappeli (ruots. Jurmo kapell) on kirkkorakennus Jurmon saarella entisen Korppoon kunnan alueella Paraisilla. Kappeli on yksi Korppoon ruotsinkielisen kappeliseurakunnan alueen kuudesta kirkollisesta rakennuksesta ja valmistunut vuonna 1846. Sen tekijä on korppoolainen kirvesmies Adolf Abraham Gräneback.
Kappeli on seurakunnan omistuksessa ja sen samoin kuin kappelin ympärillä olevan pienen hautausmaan kunnossapidosta vastaavat asukkaat talkoovoimin. Kappelissa järjestetään jumalanpalvelus kerran vuodessa, perinteisesti heinäkuun toisena sunnuntaina. Kappeli on auki kesäisin hiljentymistä ja tutustumista varten ja käytössä myös kirkollisiin toimituksiin.
Nykyinen kappeli on saaren kolmas. Ensimmäinen kappeli oli korkealla Kappelinmäellä, sijaintinsa vuoksi sitä erehdyttiin pitämään pookina ja se oli siirrettävä alemmalle maastopaikalle. Toinen kappeli sijaitsi nykyisen kappelin paikalla ja oli rakennettu vuonna 1703. Rakennus oli 1800-luvun alkupuolella jo niin huonossa kunnossa, että siellä ei voitu pitää jumalanpalveluksia.
Portti sydämeen
Portti sydämeen on Heidi Kyrön viides albumi, joka julkaistiin vuonna 1999.
Waama
Waama on nigeriläis-kongolainen kieli. Sitä puhuu äidinkielenään noin 50 000 ihmistä (2000), suurin osa heistä Beninissä. Myös läntisessä Nigeriassa elää jonkin verran kielen puhujia. Lähes puolet waaman puhujista on monikielisiä.
Energiaköyhyys
Energiaköyhyys tarkoittaa ajanmukaisten energiapalvelujen puutetta. Siihen voivat kuulua muun muassa hyvin alhaisen energiankäytön haitalliset vaikutukset, saastuneiden tai saastuttavien polttoaineiden käyttö, ja suuri polttoaineen keräämiseen käytetty aika.
Vuonna 2018 kolme miljardia ihmistä energiaköyhyydessä
thumb|Puuta polttamalla laitetaan ruokaa ja lämmitetään asuintiloja. Köyhissä talouksissa ei aina ole käytössä edes rakennettua [[tulisijaa kuten puuliettä, joten savukaasut ja savun pienhiukkaset leviävät ensin sisäilmaan.]] thumb|Intialainen "halkopino" eli pinottuja kuivia ja kuivumassa olevia, polttoaineena käytettäviä lantakakkuja. Lantakakkujen polttaminen synnyttää runsaasti savua ja pienhiukkasia.
Maailman terveysjärjestön (WHO) mukaan vuosittain maailmassa noin kolme miljardia ihmistä valmistaa ruokaa kiinteillä polttoaineilla (kuten puulla, sadonkorjuusta jääneillä kasvinosilla, puuhiilellä, hiilellä ja kuivatulla lannalla) ja petrolilla avotulella tai tehottomilla liesillä. Suurin osa tästä väestöstä asuu matalan tai keskitulotason maissa (vuonna 2018). Tämä synnyttää suuria pitoisuuksia terveydelle haitallisia epäpuhtauksia sisäilmaan, kuten pieniä, syvälle keuhkoihin kulkeutuvia nokihiukkasia. Huonosti tuuletuissa asunnoissa sisätilassa voi olla 100-kertainen määrä pienhiukkasia hyväksyttävänä pidettyyn pitoisuustasoon nähden. Altistus on erityisen suurta naisilla ja pienillä lapsilla, jotka viettävät suurimman osan ajasta lähellä kotiliettä.
Petrolia (kuten valopetrolia) polttavat, palaessaan ilman epäpuhtauksia tuottavat valaisimet ovat yleisiä. Lähes puolessa WHO:n tutkimista 25 Afrikan maan talouksissa se ovat ensisijaisia valaisimia ja Kaakkois-Afrikassa petrolivalaisin oli 30 prosentissa talouksista. Useimmissa maissa aurinkokäyttöinen valaistus oli enintään 1 prosentissa talouksista.
Esimerkiksi Saharan eteläpuoleisesta Afrikasta kerätty 13 maan aineisto osoitti, että saastuttavien liesien kodeista tulevat tytöt käyttivät noin 18 tuntia viikossa polttoaineen tai veden keräämiseen, ja pojat käyttivät 15 tuntia viikossa. Parempien liesien ja puhtaampien polttoaineiden talouksissa tytöt käyttivät 5 tuntia viikossa polttoaineen tai veden keräämiseen ja pojat vain 2 tuntia.
3,8 miljoonaa ennenaikaista kuolemaa vuosittain
WHO:n arvion mukaan vuonna 2016 menehtyi 3,8 miljoonaa ihmistä ennenaikaisesti siitä syystä, että ruuanlaittoon käytetään tehottomasti poltettavia kiinteitä polttoaineita ja petroolia, ja nämä synnyttävät sairauksia aiheuttavia sisäilman epäpuhtauksia. Näistä 3,8 miljoonasta kuolemasta:
Yhdessä ulkoilman epäpuhtauksien kanssa maailmassa noin 7 miljoonaa ihmistä menehtyi vuonna 2016 ennenaikaisesti ilman epäpuhtauksien johdosta. Ilman epäpuhtauksien aiheuttama riski vaihteli maakohtaisesti suuresti.
Kestävän kehityksen tavoite 7: Kaikille edullista ja puhdasta energiaa 2030 mennessä
Vauraiden teollisuusmaiden perustaman Kansainvälisen energiajärjestön (IEA) näkemyksen mukaan Yhdistyneiden kansakuntien Kestävän kehityksen tavoite 7 - kaikille luotettavaa, edullista, kestävää ja uudenaikaista energiaa - on mahdollista saavuttaa  vuoteen 2030 mennessä.
Tapausesimerkkejä energiaköyhyydestä
Tapausesimerkki 1: Intia, New Delhi, tammikuu 2020 (ja laajemminkin) Intiassa energiaköyhyys syynä vakaviin ilmanlaatuongelmiin ja savusumuun. Nämä johtavat osaltaan suureen määrään ennenaikaisia kuolemia ... Intiassa vielä vuonna 2012 yli 20 prosenttia väestöstä luokiteltiin äärimmäisessä köyhyydessä eläviksi, jonka väestönosan yhteismäärä oli selvästi yli 200 miljoonaa ihmistä. Talvikaudella biopolttoaineiden pienpoltto lämmitykseen on yleistä, ja tästä aiheutuu...
Tapausesimerkki 2/ EU-28: Tilastollinen kansantaloudellinen lähestyminen kotitalouksien menoista voi auttaa ymmärtämään missä energiaköyhyyttä todennäköisimmin on. Pääseminen EU:n laajuiseen näkemykseen kesti yli 10 vuotta.
Furman University
Furman University on Yhdysvaltojen Etelä-Carolinassa sijaitseva liberal arts college, joka on perustettu 1826. Greenvillen kaupungissa sijaitsevassa oppilaitoksessa on mahdollista suorittaa nelivuotisia bachelor-tutkintoja yli 40 pääaineessa.
Pesäpallon naisten Mestaruussarjan kausi 1970
Pesäpallon naisten Mestaruussarjassa kaudella 1970 pelattiin yhdentoista joukkueen yksinkertainen sarja, jonka perusteella määräytyivät suoraan lopulliset sijoitukset. Mestaruuden voitti Puna-Mustat ja koko joukkue valittiin pelinjohtajaa myöten Idän edustajiksi Itä-Länsi -otteluun. Ainoastaan Jyväskylän Kiri sai lisäksi Idän joukkueeseen mukaan kaksi vaihtopelaajaa. Sarjasta luopui kesken kaiken kaksi joukkuetta.
Naisten Mestaruussarja
Uusinta säilymisestä: Jyväskylän Kiri - Hämeenlinna Paukku 13-12. Hämeenlinna putosi sarjasta
Imatran Pallo-Veikot ja Vaasan Maila luopuivat sarjasta.
Sarjaan nousivat Kiuruveden Jänteen naisvoimistelijat, Kouvolan Pallonlyöjät ja Laitilan naisvoimistelijat. Yksikään näistä ei kuitenkaan lopulta pelannut 1971 mestaruussarjassa.
Helvi Herlevi
Helvi Johanna Elisabet Herlevi (14. syyskuuta 1898 Mäntsälä – 31. joulukuuta 1927 Kulosaaren huvilakaupunki) oli suomalainen näytelmäkirjailija.
Helvi Herlevin puoliso oli vuodesta 1920 Rafael Gyllenberg ja heidän poikansa Helge Gyllenberg.
All-Star Superman (elokuva)
All-Star Superman on vuonna 2011 suoraan DVD:lle julkaistu animaatioelokuva. Se perustuu Grant Morrisonin ja Frank Quitelyn tekemään DC Comicsin 12-osaiseen All-Star Superman sarjakuvaan, jossa Teräsmies tekee kuolemaa Luthorin huijattua häntä omaksumaan liikaa auringon sädettä, jonka myötä hänen solurakenteensa on hajoamassa. Teräsmies päättää saavuttaa jäljellä olevan vuoden aikana pyrkimänsä tehtävät, kuten pelastaa eräs planeetta, opettaa Luthorille ihmisyydestä ja antaa Lois Lanelle päiväksi hänen supervoimansa.
Elokuvan ohjaa Sam Liu ja käsikirjoituksesta vastaa Dwayne McDuffie. Pääosassa ääninäyttelevät muun muassa James Denton, Christina Hendricks ja Anthony LaPaglia.
All-Star Superman on kymmenes peräkkäinen elokuva Warner Premieren ja Warner Bros. Animationin tuottamista DC universumin alkuperäisistä animaatioelokuvista, jonka aloitti Superman: Doomsday vuonna 2007.
Juoni
Tohtori Leo Quintum ja hänen PROJECT ryhmänsä ovat matkalla avaruudessa tutkimaan aurinkoa, mutta kesken matkan eräs aluksen miehistöstä osoittautuukin olevan Lex Luthorin geneettisesti luotu klooni ja samalla kävelevä aikapommi. Teräsmies ennättää kuitenkin paikalle pelastamaan miehistön ja lähettää kloonin aurinkoon. Taistelun aikana hän kuitenkin saa yliannostuksen auringon säteilystä, joka lisää Teräsmiehen voimia ja antaa uusia kykyjä, mutta vähitellen tappaa hänet kuin syöpä. Luthor paljastuu olleen koko juonittelun takana työskennellessään kenraali Sam Lanelle. Clark Kentin julkaiseman uutisen myötä Luthor saa kuolemantuomion ja joutuu kärsimään sitä usean viikon ajan vankilassa.
Teräsmies päättää olla kertomatta maailmalle tekevänsä kuolemaa ja päättää tehdä viimeiset hyvät tekonsa ihmiskunnalle ja muille olennoille. Aluksi hän paljastaa salaisen henkilöllisyytensä Lois Lanelle, jonka kanssa hän haluaa viettää lopun aikaa. Teräsmies vie Loisin yksinäisyyden linnakkeeseensa, jossa hän esittelee linnakkeensa. Samalla Teräsmies antaa Loisille syntymäpäivälahjaksi häntä varten räätälöidyn asun ja seerumin, joka sisältää samat supervoimat, kuten Teräsmiehellä 24 tunnin ajaksi, mutta ilman heikkouksia punaiselle auringolle ja kryptoniitille. Kaksikko lähtee viettämään aikaa Metropolisiin Loisin uusilla voimilla. Matkalla he kohtaavat Samsonin ja Atlasin, jotka estivät juuri Krullien hyökkäyksen Metropolisin kaduilla. Sankari kaksikko yrittää vietellä itselleen Loisin, joka vain huvin vuoksi kuuntelee miesten uhoiluja. Samson antaa Loisille varastetun jalokivikaulakorun, jonka hän myöhemmin myöntää varastaneensa Ultra-Sphinxiltä. Hetkeä myöhemmin Ultra-Sphinx saapuu paikalle ja vie Loisin energiakentän sisälle panttivangiksi ja vaatii Teräsmieheltä vastausta vastaamattomaan kysymykseen. Vastattuaan oikein Lois jäi henkiin ja Ultra-Sphinx sai jalokivensä takaisin. Samalla Teräsmies päättää päästä eroon Samsonista ja Atlasista haastamalla heidät kädenvääntöön. Voitettuaan molemmat yhellä kertaa Teräsmies jatkaa iltaansa Loisin kanssa. Supervoimien hiipuessa pois Teräsmies vieä Loisin takaisin kotiin.
Myöhemmin Teräsmies tapaa Clark Kentin roolissa Lex Luthorin yksityishaastattelun merkeissä Strykerin saarella sijaitsevassa vankilassa. Kierreltyään Luthorin kanssa pitkin vankilaan haastattelun merkeissä he ohittavat Parasiitin vankilan, joka huomaa Clarkin Teräsmiehen energian ja murtautuu vapaaksi sellistään jahdatakseen Clarkia. Luthorin tietämättä Parasiitti jahtaa Clarkia ja kaksikko pakenee vartijoiden kanssa vankilan ruokalaan, jossa Parasiitti imee useiden vankien ja vartijoiden energiat. Clark auttaa Luthorin tietämättä kaksikkoa pakenemaan Parasiitilta, jonka päätteeksi Luthor vie Clarkin turvaan salareittiään pitkin. Reitin päässä hänen veljentyttärensä Nasthalthia auttaa Clarkin turvaan vesiteitse. pienoiskuva|[[Lois Lane ja Teräsmies.]] Teräsmiehen viedessä Kandor kaupungin uudelle planeetalle turvaan hän paljastaa Loisille tekevänsä kuolemaa ja siksi tekee nämä viimeiset tekonsa. Teräsmies palaa Maahan kaksi kuukautta myöhemmin, vaikka oletti palaavansa noin kolme viikkoa myöhemmin. Sillä välin Metropolis on saanut uuden ilmeen, kun kaksi kryptonilaista Bar-El ja Lilo ovat vallanneet kaupungin ja rakentaneet sen muistuttamaan enemmän Kryptonia. Teräsmies on aluksi iloinen nähdessään hänen alkuperäiskansaansa, mutta huomaa pian kaksikolla olevan vain valta mielessä, kuin Maan asukkaiden hyvinvointi. Bar-El ja Lilo kuitenkin yhtäkkiä alkavat heikentyä ja menettävät auringon säteiden tuomat supervoimat. Teräsmies kertoo heidän altistuneen reitillään Maahan Kryptonin rippeisiin, jotka olivat kyllästettyjä kryptoniitillä. Vihamielisyydestä Teräsmiestä kohtaan huolimatta supersankari päättää pelastaa kaksikon ja lähettää heidät varjovyöhykkeelle, jotta he selviytyisivät hengissä siihen asti kunnes hän löytäisi parannuskeinon.
Lähestyessään loppuaan Teräsmies viimeistelee päiväkirjaansa viimeisistä hetkistään. Samalla Luthor on joutumassa teloitettavaksi sähtötuolin kautta. Hän kuitenkin onnistuu huijaamaan vartijaa, joka tietämättään antaa hänelle virkistävän juoman sijasta samaa seerumia, joka antoi Loisille supervoimat 24 tunnin ajaksi. Luthor pakenee teloituksestaan ja suuntaa Nasthalthian luolaan, jossa hän viimeistelee suunnitelmansa. Teräsmies saa päiväkirjansa valmiiksi ja saa kuulla yhdeltä roboteistaan Luthorin tehneen yhteistyötä Solarisin kanssa, joka muutti auringon keltaiset säteen punaisiksi. Teräsmies pukee ylleen erikoisasun ja matkaa palvelija robottiensa kanssa tuhoamaan Solarisin, tyrannitähtitietokoneen. Luthorin tietämättä Solaris huijasi häntä ja väärensi auringon muuttumaan siniseksi. Teräsmiehen tuhottua Solarisin Sun-Eaterin osittaisella avustuksella.
Teräsmies palaa Daily Planetille Clark Kentinä hoiperrellen ja kertoo saaneensa vuosisadan tarinan valmiiksi. Juuri esiteltyään tietokoneellaan kirjoittamansa uutisen hän kaatuu maahan. Työkavereidensa yrittäessä herätellä Clarkia Luthor saapuu paikalle kertomaan olevansa uusi Maan puolustaja ja pelastaja. Lois ja lehden omistaja Perry White eivät kuitenkaan ota kuuleviin korviinsa Luthorin puheita ja syyttävät häntä typeryydestä tehdessään yhteistyötä Solarisin kanssa. Suutuspäissään Luthor yrittää tappaa työntekijät, kunnes Clark tulee tajuihinsa ja ampuu taskustaan ottamallaan painovoima-aseella Luthoria. Tarkoituksenaan hänellä oli muuttaa aikaa kulumaan nopeammin Luthorissa, jotta hän menettäisi voimansa nopeammin. Juuri ennen voimiensa ehtymistä Luthor näkee maailman, kuten Teräsmies näkee sen. Teräsmiehen kehon alkaessa muuttua puhtaaksi energiaksi hän pelastaa Maan viimeisen kerran lentämällä siniseksi muuttuneen auringon luokse pelastaakseen maailman viimeisen kerran.
Vuotta myöhemmin Teräsmiehelle pidetään Metropolisissa muistotilaisuus. Lois ei aio osallistua vaan kertoo Jimmylle Teräsmiehen vielä palaavan ollessaan vain korjaamassa aurinkoa. Illemmalla tohtori Quintum vierailee Luthorin luona vankilassa, joka katuu tekosiaan koettuaan valaistuksen vuotta aiemmin. Hyväksyessään kuolemansa Luthor päättää hyvittää vuosien pahat teonsa antamalla Quintumille muistiinpanojaan, jotka sisältävät kaavakkeen, jolla luoda Teräsmiehen geneettinen rakenne terveen ihmissikiön avulla.
Tuotanto
Elokuvan vastaavan tuottajan Bruce Timmin mukaan elokuvaan ei otettu kaikkia tarinapätkiä sarjakuvista, koska elokuvan piti kestää hieman yli 70 minuuttia, jonka vuoksi heidän piti lyhentää tarinaa. Sarjakuvan piirrostyyli oli liian hankala siirtää animaatioksi, jonka myötä he pyysivät mukaan alkuperäisen sarjakuvan piirtäneen Frank Quitely, jotta elokuvan hahmot saataisiin mahdollisimman lähelle piirtäjän alkuperäistä työtä.
Marcelo Grohe
Marcelo Grohe (s. 13. tammikuuta 1987 Campo Bom) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Campeonato Brasileiro Série A:ssa pelaavaa Grêmiota.
Grohe nousi Grêmion edustusjoukkueeseen kaudella 2005 ja teki ensiesiintymisensä Brasilian pääsarjassa kaudella 2006. Kauden 2015 loppuun mennessä Grohe on pelannut Grêmiossa 135 Brasilian pääsarjan ottelua.
Brasilian maajoukkueessa Grohe pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa vuonna 2015.
Insuliinivaste
Insuliinivaste määrittää insuliinin tarpeen muun muassa aikuisiän diabeteksen hoidossa.
Teit sen taas
Teit sen taas on Heidi Kyrön kuudes albumi, joka julkaistiin vuonna 2001.
Petri Sahlström
Petri Tapani Sahlström (s. 23. joulukuuta 1971) on suomalainen taloustieteilijä. Hän on toiminut Oulun yliopiston laskentatoimen professorina vuodesta 2005. Hän on toiminut myös Oulun yliopiston kauppakorkeakoulun dekaanina.
Sahlström kirjoitti ylioppilaaksi Haukiputaan lukiosta (1990). Hän valmistui Vaasan yliopistosta kauppatieteen maisteriksi 1995, lisensiaatiksi (1998) ja tohtoriksi (2000). Osan jatko-opinnoistaan hän suoritti Yhdysvalloissa Louisianan osavaltionyliopistossa (1997-1998). Hänen englanninkielinen, laskentatoimen ja rahoituksen alaan kuuluva väitöskirjansa (2000) oli otsikoitu The effects of stock derivative markets on the underlying stock market : a study of the option markets using Finnish market as a laboratory. Sahlström on ollut Vaasan yliopiston dosentti vuodesta 2007.
Työurallaan Sahlström on toimi Vaasan yliopiston määräaikaisena professorina vuosina 1999–2003 ja varsinaisena professorina vuosina 2003–2005. Vuodesta 2005 hän on ollut Oulun yliopiston laskentatoimen professorina.
Þorbjörg Pálsdóttir
Þorbjörg Guðrún Pálsdóttir (10. helmikuuta 1919 Reykjavík – 11. marraskuuta 2009) oli islantilainen kuvanveistäjä.
Elämä
Þorbjörg aloitti opiskelun kotimaassaan ja jatkoi sitä Ruotsissa, josta vuonna 1961 palattuaan hänen opettajinaan toimivat vielä Ásmundur Sveinsson, Sigurjón Ólafsson ja Jóhann Eyfell. Vuonna 1972 hän oli mukana perustamassa Islannin kuvanveistäjäseuraa. Hän järjesti soolonäyttelyitä ja matkusti myös kansainvälisesti osallistuakseen ryhmänäyttelyihin.
Þorbjörg oli vuodesta 1942 naimisissa lääkäri Andrés Ásmunds­sonin (1916–2006) kanssa. Pariskunnalle syntyi viisi lasta, joiden lisäksi he adoptoivat kaksi lasta.
Työ
Þorbjörgin töitä kuuluu muiden muassa Islannin kansallisgallerian ja Reykjavíkin taidemuseon kokoelmiin.
Kesäkuussa 2014 Reykjavíkissa avattiin Hljómskálagarðurin puistossa kuuden naiskuvanveistäjän töille omistettu osa. Þorbjörgin ohella edustetuiksi tulivat Gunnfríður Jónsdóttir, Nína Sæmundson, Tove Ólafsson, Ólöf Pálsdóttir ja Gerður Helgadóttir. Näitä kuutta Islannin varhaisimpiin naispuolisiin kuvanveistäjiin kuulunutta taiteilijaa pidetään alansa pioneereina maassaan.
Þorbjörgin työ "Tanssi" (1970) on neljän noin kahden metrin korkuisen pronssipatsaan muodostama kokonaisuus, jonka taiteilija lahjoitti Reykjavíkin kaupungille vuonna 1995 ja joka sijoitettiin luontonäyttelyiden pitopaikkana tunnetun Perlan-keskuksen ulkopuolelle.
Andrea Mugione
pienoiskuva|upright Andrea Mugione (9. marraskuuta 1940 Caivano – 26. helmikuuta 2020) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 28. kesäkuuta 1964 ja nimitettiin Cassano all'Jonion hiippakunnan johtoon 17. maaliskuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Bernardin Gantin, jota avustivat João Gazza ja Giuseppe Agostino.
Mugione sai 21. marraskuuta 1998 nimityksen Crotone-Santa Severinan ja 3. toukokuuta 2006 Beneventon arkkipiispaksi.
Akitsumaru
Akitsumaru oli keisarillisen Japanin armeijan Akitsumaru-luokan maihinnousutukialus toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Nippon Kaiun K.K. tilasi risteililyaluksen Harima Shipbuilding Companylta Aioista. Sen köli laskettiin 17. syyskuuta 1939. Kesäkuussa 1941 keisarillisen Japanin armeija lunasti aluksen muuttaakseen sen maihinnousutukialukseksi. Alukselle rakennettiin lentokansi, mutta ei hangaaria lentokoneiden kuljettamiseksi. Alus laskettiin vesille 24. syyskuuta 1941 nimellä Akitsumaru, valmistuen 30. tammikuuta 1942.
Palvelus
Yhdysvaltain laivaston sukellusvene USS Crevallen laukaisi 18. marraskuuta 1943 alusta kohden kuusi Mark 13-4A -torpedoa, mutta epäluotettavat torpedot eivät onnistuneet vaurioittamaan Akitsumarua. Alus upposikin vasta vuotta liki myöhemmin 15. marraskuuta 1944 sukellusvene USS Queenfishin torpedoimana. Aluksella oli uppoamishetkellä noin 2 300 miestä, joista 310 saatiin pelastettua seuraavan päivän aikana.
Muna (tuoli)
Ulkopinnaltaan linnunmunan muotoa muistuttavaa korkeaselkäistä, pyörivää ja kallistuvaa lepotuolia valmistetaan sekä nahka- että kangasverhoiltuna. Tuolin istuinosan sisus muodostuu teräs- ja lasikuituvahvisteisesta polyuretaanirungosta. Tähtimäinen jalkaosa on alumiinia. Jacobsen suunnitteli tuolin lisäksi myös samaa muotokieltä noudattavan korkeaselkäisen sohvan, mutta sitä on valmistettu vain vähän. Tuolin saumattomaan nahkaverhoiluun tarvitaan yksi kokonainen naudanvuota tuolin molemmin puolin, kun taas sohvan verhoilupinnat piti tehdä kahdesta vierekkäisestä vuodasta ja niitä yhdistävästä ommellusta saumasta sohvan keskellä. Tuolin lisäksi on saatavissa samanhenkinen rahi. Niitä, kuten muitakin aitoja Jacobsenin kalusteita, valmistaa Fritz Hansen.
Turun yliopiston kasvimuseo
pienoiskuva|Turun yliopiston kasvimuseon kokoelmia. Turun yliopiston kasvimuseo muodostaa yhdessä eläinmuseon kanssa luonnontieteellisen museon, jotka kuuluvat Turun yliopiston biodiversiteettiyksikköön yhdessä aerobiologian laboratorion, Ruissalon kasvitieteellisen puutarhan, Lapin tutkimuslaitos Kevon, Saaristomeren tutkimuslaitoksen, Tiedekeskus Tuorlan ja Lounais-Suomen LUMA-keskuksen kanssa.
Kasvimuseon herbaariokokoelmat (kansainvälinen herbaariotunnus TUR) ovat tärkeä osa Suomen luonnontieteellistä kansalliskokoelmaa. Kasvimuseon perustehtävä on näytteitä keräämällä, tallentamalla ja tutkimalla kartuttaa tietoa maapallon lajistosta. Kasvimuseo tallentaa näytteitä kasveista, jäkälistä, sienistä ja levistä.
Historia ja kokoelmat
Kasvimuseo sai alkunsa jo vuonna 1919, kun Turun Suomalainen Yliopistoseura osti Edvard August Vainion jäkäläkokoelman. Museotoiminta alkoi varsinaisesti 1922, kun kokoelmat siirrettiin Helsingistä Turkuun ja niiden luettelointi aloitettiin. Kasvimuseon nykyisen, nimenomaan kasvimuseokäyttöön suunnitellun rakennuksen avajaiset pidettiin 1999. Vuonna 2000 Turun yliopisto ja Åbo Akademi solmivat sopimuksen, jonka mukaisesti Akademin noin 230 000 näytteen kasvikokoelma (tunnus TUR-A) siirtyi kasvimuseon tiloihin. Sopimuksen mukaisesti Akademi tarjoaa kokoelman kunnostamiseen ja tiedostointiin tarvittavan työvoiman ja museoteknisen materiaalin. Kasvimuseo vastaa kokoelman säilymisestä, hallinnoimisesta, järjestyksestä ja sen käytöstä tieteelliseen ja muuhun tutkimukseen.
Tällä hetkellä kasvimuseon kokoelmissa on lähes 1 100 000 näytettä, joista putkilokasveja on noin 610 000, sieniä 205 000, sammalia 125 000, jäkäliä 77 000 ja leviä 6 500. Kokoelmat karttuvat vuosittain tuhansilla näytteillä. Laajuutensa puolesta kokoelmat ovat maailman yli 3 000 kasvimuseon joukossa noin sijalla 50. Kokoelmien arvokkain osa on Edvard August Vainion kansainvälisesti arvokas, yli 35 000 jäkälänäytteen kokoelma (tunnus TUR-V), joka sisältää noin 4 000 tyyppinäytettä eri puolilta maailmaa. Turun yliopiston aktiivisen Amazon-tutkimuksen myötä Amazonian alueelta kerätyt kasvinäytteet muodostavat yhden kokoelmien vilkkaimmin tutkimukseen käytetyistä osista. Vanhempaa näyteaineistoa edustavat mm. seuraavien kerääjien kokoelmat: Auvo Vilho Auer, Augusto Chaves Batista, Aimo Kaarlo Cajander, Olof Fortelius, Alexander Wilhelm Gadolin, Paavo Kallio, Lauri Eerikki Kari, Ilmari Kause, Unto Laine, Thorvald Lange, Axel Lindfors, Elias Lönnrot, Yrjö Mäkinen, Justus Montell, Jaakko Nurmi, Holger Såltin, ja Antero Vaarama.
Museon tutkimus ja muu toiminta
Kasvimuseo varmistaa, että materiaaliarkistoa on olemassa niin tämän päivän kuin tulevaisuuden biodiversiteettitutkimukselle, sekä ylläpitää ja kehittää taksonomista tietotaitoa Suomessa. Museon henkilökunta osallistuu biologian laitoksella annettavaan opetukseen, tekee kokoelmiin perustuvaa tutkimustyötä ja toimii oman alansa asiantuntijatehtävissä yliopiston ulkopuolella. Museon tehtäviin kuuluu myös kasvinäytteiden kunnostaminen, tiedostointi ja muu kokoelmiin liittyvä museologinen toiminta.
Kasvimuseon kokoelmat on tarkoitettu tieteelliseen käyttöön, mutta niitä käytetään rajoitetusti myös opetuksessa. Museo on kansainvälisesti verkostoitunut ja palvelee aktiivisesti tutkijoita kaikilla mantereilla. Museon hallinnoimia tuhansia tyyppinäytteitä lainataan tutkittavaksi eri maailmankolkkiin taksonomiseen tutkimustyöhön. Museo ylläpitää laajaa taksonomiaan, kasvitieteeseen ja luontotietouteen keskittyvää kirjastoa. Kasvimuseolla työskentelevien tutkijoiden käytössä on myös molekyylisystematiikan tutkimukseen soveltuvat laboratoriotilat.
Näyttelytoiminta
Näyttelytiloja kasvimuseolla ei ole, mutta museon toimintaa on esitelty eri puolilla Suomea. Yhdessä Luonnontieteellisen keskusmuseon kanssa toteutettu "Kekkonenkin keräsi kasveja" –näyttely on ollut esillä Turun pääkirjastossa 2018 ja sen jälkeen Seilin tutkimusasemalla 2018 ja Porin Luontotalo Arkissa 2019.
Of Vengeance and Violence
Of Vengeance and Violence on Dry Kill Logicin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 19. syyskuuta 2006.
Patraksen yliopisto
Patraksen yliopisto on yliopisto, joka toimii Patraksessa ja Agríniossa Kreikassa. Se on perustettu vuonna 1964 ja se aloitti toimintansa vuonna 1966.
Yliopistolla on kaksi yksikköä. Sen pääkampus sijaitsee Ríossa noin seitsemän kilometriä Patraksen keskustasta itään ja toinen kampus Agríniossa. Yliopistossa on viisi tiedekuntaa ja yhteensä 24 laitosta. Niissä on yhteensä 32 686 opiskelijaa, joista 3 959 on jatko-opiskelijoita. Henkilökunnan määrä on 1 199.
Tiedekunnat
thumb|right|240px|Patraksen yliopiston hallintorakennus.
Haiyr
Haiyr eli Xajyr  on Omoloin kansallisen naslegin (kunnan) keskuskylä Ust-Janskin ulusissa Sahan tasavallassa. Haiyr sijaitsee Omoloijoen keskijuoksulla, 463 kilometriä uluusin keskuksesta Deputatskista luoteeseen.
Haiyrissä on peruskoulu, klubi, kauppa ja terveyskeskus.
Hermes Conrad
Hermes Conrad on kuvitteellinen hahmo Futurama-televisiosarjassa. Hahmon ääninäyttelijä on Phil LaMarr.
Hermesillä ei ole mitään vakiintunutta hokemaa, mutta hänen voi kuulla usein toteavan "Sweet [jotain] of [jokin paikka]!" Tällaisia ovat olleet mm.: "Sweet lion of Zion!" (jaksossa Xmas Story), "Sweet three-toed sloth of ice planet Hoth!" (The Sting) ja "Sweet dodo of Lesotho!" (The Duh-Vinci Code). .
Elintarviketeollisuusliitto
Elintarviketeollisuusliitto ry (ETL) on elintarviketeollisuuden elinkeino- ja työmarkkinapoliittinen edunvalvontajärjestö, jonka tehtävänä on luoda Suomessa toimiville alan yrityksille kilpailukykyiset kasvun mahdollistavat toimintaedellytykset. Liitolla on 260 jäsenyritystä.
Hermes Conrad
Elämä
Hermes Conrad on jamaikalainen byrokraatti-rastafari. Hermes on 34. tason byrokraatti ja kunnia-Globetrotter. Hermesin työnkuvaan kuuluu pitää Planet Express jotenkin tuottavana, ja siksi hän joutuu usein nuhtelemaan muita työntekijöitä.
Hermesillä on vaimo LaBarbara ja 12-vuotias poika Dwight Conrad. Ennen Planet Expresillä työskentelyä Hermes oli olympiatason limbooja. Hän kilpaili vuoden 2980 Olympialaisissa Maan joukkueessa. Siellä tapahtuneen tragedian vuoksi hän lopetti limboamisen kokonaan. Hermesin pahin kilpailija oli Barbadokselta oleva Barbados Slim, joka on myös kiinnostunut Hermesin vaimosta LaBarbarasta.
Elintarviketeollisuusliitto
Liiton jäsenistä noin 75 prosenttia on pieniä ja keskisuuria yrityksiä. Liiton hallituksen puheenjohtaja on Valion toimitusjohtaja Annikka Hurme.
Muu toiminta
ETL:n järjestämä Elintarvikepäivä on alan suurin koulutustapahtuma ammattilaisille. Tapahtuma järjestetään Elintarvikkeiden Tutkimussäätiön nimissä, ja sen tuotolla tuetaan tutkimusta ja jatko-opintoja. Myös ETL:n vuosittain järjestämä Tähtiteko-kilpailu palkitsee vuoden vaikuttavimman elintarvikealalla tehdyn teon. Aiemmin kilpailu tunnettiin nimellä Vuoden Suomalainen Elintarvike, joka nosti esiin Suomessa kehitettyjä ja valmistettuja innovatiivisia tuoteuutuuksia.
Anatolikí Sámos
Anatolikí Sámos ( eli Δήμος Ανατολικής Σάμου, Dímos Anatolikís Sámou) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Sámoksen alueyksikössä Pohjois-Egean saarten alueella. Kunnan väkiluku on 20 513 (vuoden 2011 väestönlaskennan perusteella). Kunnan kuntakeskus on Sámoksen kaupunki.
Anatolikí Sámoksen kunta, suomeksi ”Itä-Sámos”, käsittää nimensä mukaisesti Sámoksen saaren itäosan. Sen lisäksi kuntaan kuuluvat pienemmät saaret Ágios Nikólaos, Diapórti, Karávotra, Kasonísi, Makróniso, Prasonísi, Samiopoúla, Strongyló ja Vareloúdi.
Anatolikí Sámoksen kunta syntyi 1. syyskuuta 2019, kun aiempi vuonna 2011 Kallikrates-suunnitelman myötä muodostettu Sámoksen kunta jaettiin Kleisthenes I -suunnitelman mukaisesti kahdeksi kunnaksi, joista toinen on saaren länsiosan käsittävä Dytikí Sámoksen kunta (”Länsi-Sámos”).
Kunnan osat
Anatolikí Sámoksen kunta muodostuu kahdesta kunnallisyksiköstä, jotka olivat vuosina 2011–2019 osa Sámoksen kuntaa ja jotka vastaavat vuoden 2011 Kallikrates-suunnitelmaa edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat (vuoden 2011 väestönlaskennan perusteella):
Suonihuopasammal
Suonihuopasammal (Aulacomnium palustre, (Hedw.) Schwaegr.) on huopasammalten (Aulacomnium) sukuun ja heimoon kuuluva lehtisammallaji.
Se on melko suureksi, yli kymmensenttiseksi kasvava kellanvihreä sammal jonka varren ympärillä on paksusti ruskeaa juurtumahapsihuovastoa. Suonihuopasammalta esiintyy koko Suomessa ja se on yleinen, runsas ja elinvoimainen koko maassa. Se kasvaa erilaisilla kosteilla paikoilla soiden mättäillä, kallioilla, niityillä, metsissä jne.
Aiheesta muualla
Kuvalinkit:
Seurakuntaliitto
Seurakuntaliitto, virallisesti Suomen evankelisluterilainen seurakuntaliitto (19. joulukuuta 2012 asti Suomen vapaa evankelis-luterilainen seurakuntaliitto ) on evankelis-luterilainen, Suomen evankelis-luterilaisesta kirkosta irrallinen uskonnollinen yhteisö. Se rekisteröityi uskonnolliseksi yhdyskunnaksi 23. elokuuta 1928. Nykyään seurakuntaliittoon kuuluu viisi jäsenseurakuntaa, joiden keskuspaikat ovat Helsinki, Karstula, Marttila, Tampere ja Veteli. Seurakuntaliiton jäsenmäärä oli 530 vuonna 2011.
Taustaa
Tämän oppositioryhmän mukaan evankelinen liike oli sellainen yhteisö, jonka jäsenyys oli ensisijainen varsinaiseen valtionkirkkoon kuulumisen sijasta. He pitivät Evankeliumiyhdistyksen rukoushuoneita seurakunnan kirkon sijasta varsinaisina hengellisinä koteinaan. Yhteinen oppi asetettiin keskinäisen yhteyden mittariksi. Evankeliumiyhdistyksen johtokunnan linjana oli kuitenkin pysyä kirkon yhteydessä.
Koska Evankeliumiyhdistyksen johto ja oppositioryhmä eivät päässeet yhteisymmärrykseen, katsoi oppositio ratkaisuksi erota sekä Evankeliumiyhdistyksestä että kirkosta. Tämän mahdollisti vuonna 1922 säädetty uskonnonvapauslaki. Ratkaisevaksi tuli Hämeenlinnassa vuonna 1922 pidetty keskustelukokous, jossa Pätiälä kehotti evankelisia ”marssimaan ulos leiristä”. Evankeliumiyhdistyksen johtokunta irtisanoutui välittömästi koko kokouksesta ja sen päätöksistä.
Uusi kirkko muotoutuu
1923 pienet ryhmät ja yksittäiset ihmiset alkoivat erota kirkosta ja perustaa vapaita evankelisluterilaisia seurakuntia. Aluksi ne olivat itsenäisiä organisaatioita, joita johtivat muutamat eronneiden joukkoon kuuluvat papit. Uuteen ryhmittymään liittyminen oli alueellisesti hyvin vaihtelevaa. Aktiivisin vaihe oli vuoden 1924 alussa. Tällöin perustettiin pääosa vapaista luterilaisista seurakunnista. Vuoden 1924 elokuun loppuun mennessä seurakuntia oli 10, joissa oli yhteensä 434 jäsentä, lapset mukaan lukien (jäsenmäärä suluissa): Luopioinen (40), Lahti (47), Hämeenlinna (50), Tampere (36), Veteli (73), Marttila (14), Karstula (109), Ilmajoki (30), Kuolemajärvi (27) ja Teuva (8). Tämän jälkeen syntyi uusia seurakuntia vain vähän, 1925 Koskenpäähän, 1926 Jämsään ja 1927 Viipuriin. Lisäksi aiemmista seurakunnista erottui Lahdesta Kuusankoski 1926, Hämeenlinnasta Turku ja Helsinki sekä Karstulasta Kyyjärvi. Erimielisyydet pysäyttivät kasvun talvella 1924–1925. Syynä oli oppiristiriita, mikä johtui Pätiälän tunnustuskirjojen opetuksesta eroavasta sovitusoppiin liittyvästä yksityiskohdasta. Pääosa liikkeen papeista oli sitä mieltä, että uskon yhteys vaatii yksimielisyyttä kaikissa opinkohdissa. Niinpä liike hajosi, vaikka Pätiälä olisi ollut valmis yhteistoimintaan. Papeista häneen liittyi vain yksi, B. A. Uusitalo, mutta pääosa maallikkosaarnaajista liittyi häneen sekä seurakunnista kuusi. Nämä olivat Luopioinen, Ilmajoki, Veteli, Tampere, Karstula ja Viipuri, joitten jäsenistö asui 22:lla paikkakunnalla. Toinen osapuoli muodosti Suomen Vapaan Evankelis-Luterilaisen Kirkon (myöhemmin Suomen tunnustuksellinen luterilainen kirkko (STLK)), johon liittyi yhdeksän seurakuntaa. Huolimatta alkuajan ristiriidoista ja seurakuntien pienuudesta lähetti Luopioisten vapaa evankelisluterilainen seurakunta vuonna 1924 B.A. Uusitalon vaimoineen Japaniin lähetystyöhön. He toimivat siellä lähetteinä vuoteen 1928 asti lähetysasemanaan Tokio, jossa kastettiin tuona aikana heidän toimintansa tuloksena 24 henkilöä.
Oppiriitojen aiheuttama hajaannus oli vapaalle luterilaiselle kirkolle pahempi kuin seurakuntaliitolle, sillä Evankeliumiyhdistyksen toiminnassa aiemmin olleet ja nyt vapaisiin luterilaisiin seurakuntiin liittyneet tunsivat monissa tapauksissa Pätiälän johtaman joukon toiminnan itselleen omemmaksi kuin vapaan luterilaisen kirkon tiukan tunnustuksellisen seurakuntatoiminnan. Pätiälä nimittäin esimerkiksi jatkoi selkeämmin evankelisen liikkeen toimintalinjalla järjestäen evankeliumijuhlia, hyväksyen maallikkosaarnan sekä sallien yhteistoiminnan Evankeliumiyhdistyksen paikallistason kanssa. Tällainen yhteistoiminta oli vapaassa luterilaisessa kirkossa ehdottomasti kielletty. Seurakuntaliiton etuna oli myös se, että Pätiälä oli jo ennestään tunnettu julistaja evankelisen liikkeen piirissä, mikä myös lisäsi ihmisten halukkuutta liittyä nimenomaan hänen ryhmäänsä, vapaan luterilaisen kirkon papit kun olivat liikkeen piirissä melko tuntemattomia.
Seurakuntaliitto järjestyi vuonna 1928 viralliseksi yhdyskunnaksi. Yhdyskuntajärjestyksessä korostettiin Raamatun yksinomaista arvovaltaa, ja Tunnustuskirjoihin tunnustauduttiin ”koska ja mikäli ne perustautuvat Pyhä Raamatun sanaan”. Varauksellinen kanta Tunnustuskirjoihin johtui Pätiälän sovitusopillisesta näkemyksestä. Ennen perustamista oli liittoon siirtynyt yksi seurakunta Vapaasta Evankelis-Luterilaisesta Kirkosta, nimittäin Kuolemajärven seurakunta.
Perustamisvaiheen jälkeen
Jakautumisen ja oppiriitojen kiihkeimmän vaiheen jälkeen seurakuntaliiton seurakuntien jäsenmäärä alkoi jälleen kasvaa. Tämä kehitys alkoi jo vuonna 1926. Vuosina 1926–1928 Pätiälä toimi aktiivisesti Etelä-Karjalassa, jossa Viipurista ja Ruokolahden Immolasta tuli tärkeitä keskuksia. Vuonna 1927 Pätiälä aloitti toiminnan myös ruotsinkielisellä Pohjanmaalla. Hän piti kokouksia Jepualla ja Purmossa, julkaisi kirjansa ”Ulos leiristä” ruotsiksi sekä toimitti vuosina 1929–1931 lehteä ”Herdens Röst”. Svenska Lutherska Evangeliföreningenin tiukat vastatoimenpiteet aiheuttivat kuitenkin sen, ettei ero kirkosta saanut alueella kannatusta. Pätiälää kyllä kuunneltiin mielellään, mutta sikäläiset evankeliset eivät halunneet erota kansankirkosta.
Vuonna 1950 seurasi Pätiälää seurakuntaliiton esimiehenä B. A. Uusitalo, joka toimi tässä tehtävässä vuoteen 1976 asti. Vuonna 1953 seurakuntaliiton jäsenmäärä oli 543. Tämän jälkeen jäsenmäärä nousi, ollen 602 vuonna 1959. Vuonna 1963 jäsenmäärät seurakunnittain olivat: Veteli 195, Tampere 175, Helsinki 110, Karstula 105, Luopioinen 56 ja Ilmajoki 42, kaikkiaan kuusi seurakuntaa ja 683 jäsentä. 1966 muodostettiin osasta Tampereen seurakuntaa itsenäinen Marttilan seurakunta. Vuonna 1971 jäsenmäärä oli 753.
1970-luvun lopulla seurakuntaliiton sisällä oli kiistaa yhteiskristillisestä toiminnasta. Suurin osa jäsenistöstä kannatti tällaista toimintaa. Osa nuorista kävi kastamassa itsensä uudelleen ja alkoi käyttää luterilaisuudesta poikkeavaa kirjallisuutta ja kasetteja. Tällöin osa jäsenistöstä vaati näitten nuorten erottamista. Koska erottamistoimiin ei ryhdytty, erosi osa seurakuntalaisista SVELS:istä ja perusti Luterilaisen Sanan yhdyskunnan vuonna 1983. Siihen kuuluvat Luopioisten ja Tampereen Luterilaisen Sanan seurakunnat. Näin Seurakuntaliiton jäsenmäärä putosi vuoden 1980 756:sta vuoden 1985 652:een. 1990 jäsenmäärä oli 580, vuonna 2000 551 ja vuonna 2011 530. Vuoden 2012 lopulla seurakuntaliitto muutti viralliseksi nimekseen Suomen evankelisluterilainen seurakuntaliitto. Edellinen nimilyhenne Svels jäi samalla pois käytöstä ja tilalle tuli Seurakuntaliitto. Syinä ”vapaa”-sanan poistoon olivat seurakuntaliiton sekoittaminen vapaisiin suuntiin, jotka eivät noudata luterilaista tunnustusta, sekä lyhyemmän nimen kokeminen paremmaksi.
Seurakunnat ja organisaatio
Seurakuntaliitto on näiden seurakuntien yhteistyöelin. Seurakunnat ovat vapaita ja itsenäisiä ja päättävät itse omista asioistaan, ollen kuitenkin yhteydessä toisiinsa esimerkiksi siten, että seurakuntien julkista saarnavirkaa hoitavat matkustavat pastorit. Muita yhteistoiminnan muotoja ovat julkaisutoiminta ja leirit.
Toiminta
Seurakuntaliiton yhteistä toimintaa ovat leirit, joita pidetään Kukkian Keidas -nimisellä toimintakeskuksella Luopioisten Kuohijoella, sekä julkaisutoiminta, johon kuuluu esimerkiksi liiton Seurakunta -nimisen lehden julkaisu, jonka levikki on 450 kappaletta. Seurakuntien omia toimintamuotoja ovat jumalanpalvelusten lisäksi nuorten ja lasten kerhot sekä kotikokoukset, joita ovat esimerkiksi raamattupiirit ja lauluillat. Seurakuntaliitolla on oikeus vihkiä avioliittoon.
Kirkolliset yhteydet ja lähetystyö
Seurakuntaliitto on täydessä opillisessa yhteydessä vain jäsenseurakuntiinsa, mutta se on valmis antaakseen todistuksen raamatullisesta uskosta tukemaan valikoidusti niitä, jotka tahtovat toimia Kristuksen ristin ja veren evankeliumin mukaisesti. Käytännössä yhteistyötä tehdään lähinnä lähetystyössä. Seurakuntaliiton lähetyskohde on Sudan. Seurakuntaliiton jäsen voi olla Suomen evankelis-luterilaiseen kirkkoon kastettavan kummi.
Ryu Seung-min
Ryu Seung-min (s. 5. elokuuta 1982, Soul) on eteläkorealainen pöytätennispelaaja. Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalin hän saavutti Osakasta vuonna 2001. Syyskuussa 2004 hänen rankingsijoituksensa oli 2. Hän on saavuttanut kolme mitalia olympialaisissa: yhden kaikkia eri mitaleita ja niistä yhden kaksinpelissä (eli kultaa Ateenassa 2004) ja loput kaksi joukkuepelissä.
Rion olympialaisten aikana Ryu Seung-min valittiin urheilijakomissioon ja sen myötä Kansainvälisen olympiakomitean jäseneksi 8 vuoden ajanjaksolle 2017-2024.
250px|thumb|Kuva Ruy Seung-Minin ja [[Tang Peng|Tang Pengin välisestä ottelusta Lontoon olympialaisista 2012 ]]
Yūji Naka
Yūji Naka (, s. 17. syyskuuta 1965) on videopelisuunnittelija, joka tunnetaan parhaiten aiempana Sonic Teamin johtajana. Hän lähti Sonic Teamilta 8. toukokuuta 2006, ja on sittemmin perustanut oman peliyhtiönsä, Propen.
On Through the Night
On Through the Night on Def Leppardin debyyttialbumi, joka julkaistiin 14. maaliskuuta 1980.
Yūji Naka
Hän ohjelmoi alkuperäisen Sonic the Hedgehog -pelin, kun Naoto Ōshima suunnitteli hahmon ja Hirokazu Yasuhara laati pelialueet. Naka on myös tuottanut useita muita Segan kuuluja pelejä, kuten NiGHTS Into Dreamsin ja Phantasy Star Onlinen. Aikaisemmissa peleissään hänet mainittiin nimimerkillä "YU2", joka on viittaus Segan kuuluun pelisuunnittelijaan, Yū Suzukiin.
Niilo Teerimäki
Niilo Samuli Teerimäki (11. syyskuuta 1914 Vaasa – 15. syyskuuta 1995 Espoo) oli suomalainen tiedotuspäällikkö ja päätoimittaja.
Yūji Naka
Vuonna 2018 Naka liittyi Square Enixiin ja perusti tytäryhtiö Balan Companyn, jonka tarkoituksena oli helpottaa sisäisen ja ulkoisen henkilöstön välistä yhteistyötä. Naka kuvaili Balan Companya suunnittelijoiden ja taiteilijoiden kollektiiviksi, joka keskittyy Square Enixin normien ulkopuolisiin genreihin. Prope pysyi toiminnassa, mutta Naka oli sen ainoa työntekijä.
Niilo Teerimäki
Teerimäen vanhemmat olivat kirvesmies Sameli Teerimäki ja Maria Theberg. Hän kävi kansakoulun ja kauppa-apulaiskoulun sekä Ruotsin työväenliikkeen kansanopiston 1940–1941 ja pohjoismaisten sos.dem. sanomalehtimiesten kurssin Ruotsin Bommarsvikin nuoriso-opistossa 1943. Teerimäki oli konttoriapulaisena 1930–1937, Pohjanmaan Kansa-lehden toimittajana 1937–1940 ja Työväen sanomalehtien tietotoimistossa päätoimittajana 1941–1948. Teerimäki toimi sitten pääministeri K. A. Fagerholmin sihteerinä 1948–1950 ja oli tamperelaisen Kansan Lehden päätoimittajana 1950–1956. Viimeksi Teerimäki oli Imatran Voima Oy:n tiedotuspäällikkönä 1956–1979.