cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
100 metrin aitajuoksu
100 metrin aitajuoksu on naisten ja nuorten juoksulaji, joka kuuluu naisten olympiaohjelmaan. Aidat pitää ylittää mahdollisimman nopeasti ja juosta maaliin. Naisten 100 metrin aitajuoksussa juoksijoilla on ylitettävänään kymmenen kappaletta 83,8 senttimetrin korkuisia esteitä. Lähdön ja ensimmäisen aidan välin on oltava 13 metriä, seuraavien aitojen välin 8,5 metriä ja viimeisen aidan on sijaittava 10,5 metriä ennen maalia. Lajin maailmanennätyksen haltija on nigerialainen Tobi Amusan, joka juoksi Eugenen MM-kisoissa vuonna 2022 ajan 12,12 sekuntia. Samoissa kilpailuissa Amusan juoksi myös ajan 12,06, mutta kyseisessä tuloksessa myötätuuliraja ylittyi.
Vuoden 1968 loppuun saakka naisten pika-aitajuoksun virallinen pituus oli 80 metriä. Ensimmäisen kerran naisten aitajuoksussa olympialaisissa kilpailtiin Los Angelesissa 1932. Münchenissä 1972 naisten aitajuoksun matka vakiintui nykyiseen 100 metriin. Miesten vastaava matka on 110 metrin aitajuoksu. Aikuisurheilussa miesten lyhyt aitamatka on 100 metriä 50–65-vuotiaiden ikäluokissa.
100 metrin aitajuoksu arvokilpailuissa
100 metrin aitajuoksu on ollut olympialaisten lajivalikoimassa vuodesta 1972 ja yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa vuodesta 1983. Menestynein maa naisten pika-aidoissa on ollut Yhdysvallat.
Fritz Strassmann
thumb|Hahnin ja Strassmanin muistolaatta. Freie Universität Berlin. Fritz (Friedrich Wilhelm) Strassmann (22. helmikuuta 1902 Boppard – 22. huhtikuuta 1980 Mainz) oli saksalainen tiedemies, jonka Otto Hahnin kanssa tekemät tutkimukset johtivat fissioreaktion keksimiseen.
Kontu (täsmennyssivu)
Kontu voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Stéphane Richelmi
Stéphane Richelmi (s. 17. maaliskuuta 1990 Monte Carlo) on monacolainen moottoriurheilija. Hän on entisen MM-ralli kuljettajan Jean-Pierre Richelmin poika.
Formula Renault
Richelmi aloitti ajouransa Belgian Formula Renault 1.6-sarjassa vuonna 2006 sijoittuen sarjan 12:ksi. Seuraavana vuonna hän siirtyi Eurocup Formula Renault 2.0-sarjaan, jossa ei kuitenkaan päässyt pisteille ja sijoittui 18:nneksi. Richelmi kilpaili samana vuonna kaksi kilpailua Italian Formula Renault-sarjassa. Vuonna 2008 Richelmi kilpaili Formula Renault 2.0 West European Cup-sarjassa, missä hän sai 10 pistettä ja jätti sarjan kesken kauden sijoittuen lopputuloksissa 16:ksi.
Formula 3
Vuonna 2008 Richelmi kilpaili myös Formula 3 Euroseries-sarjassa kuuden kilpailun ajan. Hänen paras sijoituksena oli 18.sija, minkä hän saavuttii ensimmäisessä kilpailussaan Barcelonassa. Vuonna 2009 Richelmi siirtyi kilpailemaan Britannian Formula 3-sarjaan. Hän keräsi neljä pistettä sijoittuen sarjan 19:ksi. Richelmi ajoi samana vuonna myös Italian Formula 3-sarjaa. Siellä hän keräsi 92 pistettä ja sijoittui sarjan kuudenneksi. Kaudella 2010 hän sijoittui saman sarjan toiseksi ottaen neljä voittoa ja yhden paalupaikan.
Pierre ja Marie Curien yliopisto
pienoiskuva|Yliopiston logo. Pierre ja Marie Curien yliopisto (ransk. L'université Pierre-et-Marie-Curie eli UPMC), tunnetaan myös nimellä université Pierre et Marie Curie (Paris 6). Se sijaitsee latinalaiskorttelissa Pariisissa. Se perustettiin vuonna 1971 Pariisin yliopiston jaettaessa useiksi eri yksiköiksi. Yliopistossa on yli 30 000 opiskelijaa.
Kansainvälisten rankkausten perusteella yliopistoa pidetään yhtenä Ranskan parhaista.
Stéphane Richelmi
Blancpain Sprint Series
Vuodesta 2014 eteenpäin Richelmi on ajanut Blancpain Sprint Series -sarjassa.
Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen kirkko (Spiliá)
Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen kirkko eli Neitsyt Marian kirkko on bysanttilaisaikainen ortodoksinen kirkko Spilián kylässä Kreetan saarella Kreikassa. Se on omistettu Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle. Kirkko on koristeltu seinämaalauksin, jotka ovat peräisin 1300-luvulta.
Formula Regional European Championship
Formula Regional European Championship (FREC) on FIA:n hyväksymä eurooppalainen Formula 3 -luokan autourheilusarja.
Historia
Lokakuussa 2018 ilmoitettiin, että Automobile Club d'Italia (ACI) ja karting-promoottori WSK ovat saaneet oikeuden Euroopan alueelliselle Formula 3 -luokan mestaruussarjalle vuonna 2019. ACI ja WSK esittelivät Tatuusin valmistamalle rungolle ja Autotecnican virittämälle Alfa Romeon moottorille perustuvaa autoa, jota käytetään myös Aasian Formula 3 -sarjassa.
Myöhemmin autoihin on otettu Renaultin valmistamat moottorit kun Formula Renault Eurocup yhdistyi sarjaan vuoden 2020 lopussa.
Autot ja säännöt
Sarjaa ajetaan yhden merkkisillä identtisillä autoilla. Sarjassa on 36 autoa. Autoissa nelisylinterinen 1,8 litran turboahdettu Renaultin moottori, joka tuottaa 270 hevosvoimaa. Rengastoimittaja on Pirelli ja jokaisella kuljettajalla on kaksi sarjaa kuivan kelin renkaita ja kaksi sarjaa märän kelin renkaita jokaisessa tapahtumassa.
Kilpailuviikonloppuna perjantaina ajetaan kaksi 50 minuutin vapaata harjoitusta. Lauantaina ja sunnuntaina kumpanakin ajetaan 20 minuutin aika-ajot sekä kilpailut, jonka kesto on 30 minuuttia plus yksi kierros.
Pistejärjestelmä on tuttu Formula 1 -sarjan käyttämä kymmenelle kärkisijalle:
UTC+7
thumb|right|400px|Koko vuoden ajan UTC+7:a käyttävät maat kirkkaankeltaisella, kesällä käyttävät maat oranssilla, normaaliaikana käyttävät maat tummansinisellä, merialueet sinisellä. UTC+7 on aikavyöhyke, joka on 7 tuntia UTC±0-aikavyöhykettä edellä. Sitä käytetään noin 80–115 astetta itäistä pituutta. UTC+7 on käytössä Keski-Venäjällä ja Kaakkois-Aasiassa.
Aikavyöhykettä käyttävät valtiot ja alueet
Kaikki alueet käyttävät aikavyöhykettä UTC+7 ympäri vuoden eikä sitä käytetä alueilla, joissa on käytössä kesäaika.
Suuri harppaus
thumb|[[Henanilaisen kommuunin jäsenet työskentelevät yöllä lamppujen valossa.]] Suuri harppaus oli Kiinan kansantasavallassa vuosina 1958–1960 toteutettu taloudellinen ja sosiaalinen suunnitelma, jonka tavoitteena oli käyttää Kiinan suurta väkilukua maan muuttamiseksi pääosin maatalousvaltaisesta, talonpoikien hallitsemasta taloudesta nykyaikaiseksi ja teollistuneeksi kommunistiseksi yhteiskunnaksi. Kiinan johtaja Mao Zedong perusti ohjelmansa tuotantovoimien teoriaan. Suuri harppaus nähdään nykyään sekä Kiinassa että sen ulkopuolella merkittävänä taloudellisena epäonnistumisena ja valtavana inhimillisenä katastrofina, sillä se aiheutti valtavan nälänhädän, jossa kuoli kymmeniä miljoonia ihmisiä. Kyseessä oli mahdollisesti tuhoisin nälänhätä ihmiskunnan historiassa.
Suunnitelman synty
Suurta harppausta alettiin suunnitella Kiinan kommunistisen puolueen johdossa vuoden 1957 lopussa ja vuoden 1958 keväällä. Mao oli rohkaistunut Neuvostoliiton johtajan Nikita Hruštšovin esittämistä kunnianhimoisista taloussuunnitelmista, ja Kiinan ja Neuvostoliiton huononevien välien vuoksi hän halusi panna paremmaksi. Maon mukaan maata oli mahdollista kehittää joko hitaasti ja huonosti tai nopeasti ja hyvin. Hän uskoi, että Kiinan valtavan työvoimareservin ja tarpeeksi suuren innostuksen avulla voitaisiin saada hyvin nopeita tuloksia. Mao otti vuoden 1958 alussa Kiinan talouspolitiikan omaan johtoonsa ja julisti, ettei talouden suunnitteluun tarvittu asiantuntemusta. Suuri harppaus oli nimenomaan Maon ja kommunistisen puolueen projekti, ja valtion keskushallinnon taloussuunnittelijat syrjäytettiin päätöksenteossa. Nimi ”suuri harppaus eteenpäin” esiintyi ensi kerran helmikuussa 1958 annetussa kommunistisen puolueen keskuskomitean ohjeistuksessa.
Neuvostoliitossa talouden modernisointi oli toteutettu viemällä viljaa ulkomaille ja sijoittamalla taloudellinen voitto teollisuuslaitosten ja koneiden ostoon. Kiina oli kuitenkin selvästi Neuvostoliittoa tiheämmin asutettu eikä maalla ollut elintarvikkeiden ylituotantoa. Hitaan pääomien kerryttämisen sijaan suuri harppaus päätettiin toteuttaa organisoimalla maan suuri väestö valtaviksi työkommuuneiksi.
Suurta harppausta suunniteltaessa vuoden 1958 aikana kaavaillut tuotantotavoitteet asetettiin jatkuvasti korkeammalle ja korkeammalle. Kiinan tuli ohittaa Iso-Britannia teräksentuotannossa viimeistään viidessä vuodessa ja Yhdysvallat tieteen ja teknologian kehityksessä 15 vuodessa. Varsinkin teräksentuotannon tavoitteet olivat hyvin kunnianhimoisia. Vuoden 1958 neljän viimeisen kuukauden aikana teräksentuotannon piti kaksinkertaistua, ja vuonna 1959 sen piti olla jo kuusinkertainen vuoden 1957 tasoon nähden. Vuonna 1970 Kiinan piti tuottaa 700 miljoonaa tonnia terästä, eli enemmän kuin koko maailman tuotanto oli vuonna 1958.
Toteutus
thumb|Virkamiehiä lähdössä maaseudulle suuren harppauksen alkuvaiheessa.
Suuren harppauksen aikana Kiinan taloustilastoinnissa otettiin käyttöön kaksinkertainen kirjanpito. Tuotannolla oli tämän jälkeen virallisten tavoitteiden ohella ”todelliset tavoitteet”, joiden piti olla paljon suurempia ja jotka piti mielellään pyrkiä ylittämään. Kun tuotantoyksiköt laitettiin kilpailemaan armottomasti keskenään, käytännöksi muodostui, että tuotantomäärät ilmoitettiin paljon todellista suuremmiksi. Mao ja puoluejohto saivat jatkuvasti valheellisia raportteja alati kasvavista tuotantoluvuista.
Suuren harppauksen aikana noin 650 miljoonaa kiinalaista määrättiin ympärivuorokautiseen vuorotyöhön tuotannon maksimoimiseksi. Maaseudulla peltotöitä oli tehtävä vähintään 12 tuntia päivässä ilman vapaapäiviä. Viralliset työvuorot olivat mahdottoman pitkiä, eivätkä työläiset todellisuudessa suoriutuneet niistä. Teollisuustyöntekijöille kiintiöitiin 6 tuntia unta kahta työpäivää kohti. Kommunistisen puolueen kaaderit joutuivat valvomaan hyvin ankarasti työnormien noudattamista ja langettamaan rangaistuksia niistä poikenneille. Maaseudulta siirrettiin miljoonia työläisiä kaupunkeihin, jotta tehtaat saatiin pyörimään ympäri vuorokauden. Suunnitelmia epärealistisiksi arvostelleet asiantuntijat lähetettiin vastavuoroisesti maaseudulle ruumiilliseen työhön.
Maatalous
thumb|left|Mao tapaamassa kansankommuunien maatyöläisiä, propagandakuva vuodelta 1959.
Suuren harppauksen aloittaminen maataloustuotannosta vaikutti vuonna 1958 edulliselta, koska tuolle vuodelle oli ennustettu ennätyssatoa. Elokuussa 1958 tehdyllä päätöksellä Kiinan maaseudun kyläyksiköt yhdistettiin suuriksi 20 000 – 30 000 asukkaan maatalouskollektiiveiksi, joita kutsuttiin kansankommuuneiksi. Maaseudun asukkaiden omaisuus asuinrakennuksia ja työkaluja myöten kollektivisoitiin kommuunien omaisuudeksi, mikä herätti paljon paikallistason vastarintaa. Ihmiset määrättiin syömään yhteisruokaloissa ja ruoanlaitto kotona kiellettiin. Tämä antoi myös puolueelle mahdollisuuden kontrolloida ihmisiä ruoka-annosten avulla. Kansankommuunien uskottiin toimivan tärkeänä askeleena kohti lopulliseen kommunismiin siirtymistä. Myös kaupungit oli määrä muuttaa maataloutta muiden elinkeinojen rinnalla harjoittaviksi omavaraisiksi kansankommuuneiksi, mikä olisi edellyttänyt niiden täydellistä uudelleenrakentamista. Kaupunkien osalta suunnitelma kuitenkin pantiin jäihin jo lokakuussa 1958 ennen kuin paljoakaan oli ehditty tehdä sen hyväksi.
Maataloustuotannon lisäämiseksi huomattava osa peltoalasta määrättiin kokeellisiksi ”sputnik-pelloiksi”. Niillä sovellettiin muun muassa neuvostoliittolaisen Trofim Lysenkon epätieteellisiä teorioita, kuten viljantaimien istutustiheyden tai -syvyyden lisäämistä. Noin kolmasosa maaseudun savitiilisistä asuintaloista purettiin ja jauhettiin lannoitteeksi. Nämä kokeelliset menetelmät johtivat kuitenkin tosiasiassa satojen tuhoutumiseen ja joissain tapauksissa myös maan muuttumiseen viljelykelvottomaksi. Propagandatarkoituksessa lavastettiin koepeltoja, joissa vilja oli muka saatu kasvamaan niin tiheässä, että sen päällä saattoi seistä. Koska koepeltojen uskottiin tuottavan jopa kymmenkertaisia satoja, osa viljelymaasta jätettiin kesannolle, mikä pahensi ruoantuotannon romahtamista.
Samaan aikaan suuren harppauksen kanssa käynnistettiin kesällä 1958 niin sanottu kampanja neljää tuholaista vastaan, jossa maalaisia kehotettiin hävittämään neljää tuhoeläinlajia: rottia, varpusia, hyttysiä ja kärpäsiä. Näistä ainoastaan varpuskantaa onnistuttiin vähentämään merkittävästi. Tämäkin osoittautui enemmän haitalliseksi kuin hyödylliseksi, sillä varpusten väheneminen vain lisäsi tuhohyönteisten määrää. Kun tämä lopulta tajuttiin, varpuset korvattiin vuonna 1960 kampanjatunnuksissa luteilla, mutta paljon vahinkoa oli jo ehtinyt tapahtua siihen mennessä.
Terästuotanto
thumb|upright|Pienoismasuuneita Kiinassa vuonna 1958.
Mao uskoi, että riittävällä tahdolla ja kekseliäisyydellä tavalliset kiinalaiset kykenisivät merkittäviin tieteellisiin saavutuksiin, mikä tekisi maasta riippumattoman ulkomaisesta teknologiasta. Työläisiä ja maatyöläisiä määrättiin kehittämään uutta tuotantoteknologiaa. Eräs tunnetuimmista suureen harppaukseen liittyneistä projekteista olivat ihmisten takapihoille perustetut pienoismasuunit, joiden rakentamisella tähdättiin teräksen tuotannon lisäämiseen. Noin 100 miljoonaa kiinalaista rakensi noin miljoona tällaista masuunia lyhyessä ajassa. Niiden lämmittämiseen oli kivihiilen puuttuessa käytettävä puuta, mihin tarkoitukseen kaadettiin metsiä ja poltettiin jopa huonekaluja. Maataloustyökaluja ja metalliastioita sulatettiin masuuneissa teräksen raaka-aineiksi.
Kommunistisen puolueen johtohahmot eivät kuitenkaan ymmärtäneet aluksi, että pienoismasuuneilla ei suinkaan voitu tuottaa terästä, vaan raakarautaa. Jotta raakaraudasta olisi saatu terästä, olisi siitä täytynyt poistaa hiiltä erillisessä mellotusprosessissa. Useimmiten takapihoille perustetuissa pienoismasuuneissa tuotettujen rautaharkkojen laatu oli erittäin huono. Vaikka vuonna 1958 Kiina tuottikin huomattavasti enemmän terästä kuin aiemmin (10,7 miljoonaa tonnia), 3 miljoonaa tonnia tuotetusta määrästä oli käyttökelvotonta. Lähes kaikki jäljelle jäänyt teräs oli tuotettu jo harppausta edeltäneissä oikeissa terästehtaissa. Pienosmasuuneissa tuotetusta teräksestä alle kolmannes oli käyttökelpoista ja senkin valmistaminen tuli kalliimmaksi kuin tehdastuotanto. Hävitettyjen työkalujen ja astioiden tilalle kotitekoisesta teräksestä valmistetut uudet esineet olivat usein käyttökelvottomia teräksen huonon laadun vuoksi. Maatalouden tarpeisiin jouduttiin sen vuoksi valmistamaan puisia työkaluja ja koneita. Pienoismasuuneista luovuttiin keväällä 1959.
Kiina itse asiassa lisäsi suuren harppauksen aikana huomattavasti teknologian tuontia ulkomailta, varsinkin Neuvostoliitosta. Tämän tuonnin maksamiseksi maataloustuotteiden vientiä lisättiin vuonna 1959 noin 80 prosentilla, sillä kotimaisen maatalouden oletettiin pian tuottavan hyvin suuren ylijäämän.
Ongelmien nouseminen esiin
Suuren harppauksen toteuttamisessa ilmenneet ongelmat alkoivat tulla esiin jo vuoden 1958 syksyllä. Peltoja jäi viljelemättä, koska maatyöläiset oli määrätty avustamaan teräksentuotantoa ja rakennushankkeita. Ruokapulaa alkoi esiintyä. Seuraavan talven aikana Mao ja kommunistipuolueen johto kohtuullistivat hieman hurjimpia kasvutavoitteita, mutta ne pysyivät edelleen epärealistisen suurina. Eräiden tutkijoiden mukaan tavoitteita muutettiin vain ”fantastisista mahdottomiksi”, eikä kasvavaa nälkäkatastrofia tiedostettu maan johdossa. Kaupunkien ruokkimiseksi ja ruokaviennin mahdollistamiseksi kommuunit määrättiin maaliskuussa 1959 luovuttamaan kolmasosa sadostaan valtiolle, mikä oli suurempi osuus kuin ennen. Tuotantoaan liioitelleet kommuunit joutuvat luovuttamaan suhteellisesti vieläkin suuremman osuuden, jopa kaiken viljansa. Ruokapulan väitettiin johtuvan vain viljelijöiden harjoittamasta viljan kätkemisestä, joten viljan pakko-ottoja pyrittiin tehostamaan.
Ongelmien kasautuessa Kiinassa alkoi esiintyä valtiovaltaa vastaan hajanaista vastarintaa. Uskonnollinen fundamentalismi sekä salaseurat ja kultit lisääntyivät, minkä lisäksi ilmaantui entistä enemmän kruununtavoittelijoita. Ei ole olemassa luotettavaa tietoa siitä, kuinka laajaa vastarinta suurta harppausta vastaan oli, sillä kiinalaiset viranomaiset eivät erotelleet avoimen kumouksellista toimintaa muusta kielletystä toiminnasta, kuten pyhien paikkojen uudelleen perustamisesta tai salaseuraan kuulumisesta. Joka tapauksessa suuren harppauksen aikana tapahtui myös muutama merkittävämpi kapina. Jiangxissa kapinoi mahajanabuddhalainen kultti huhtikuussa 1958, mikä vaikutti useaan piirikuntaan. Yongjingissa Gansussa puolestaan virkavalta murskasi elo-syyskuussa 1958 kapinan ja teloitti 21 sen johtajaa. Sizhuangissa Henanissa ”taivaallisten soturien rykmentti” -ryhmä aloitti helmikuussa 1959 aseellisen kapinan, johon otti osaa 1200 seuraajaa ja joka kesti 20 päivää.
Vuoden 1959 keväällä ja kesällä aloitettiin pieni korjausliike. Kaikkein fanaattisimpia puoluekaadereita pyrittiin hillitsemään, ja asunnot ja kodin irtaimisto määrättiin palautettaviksi kommuunien asukkaiden omaan omistukseen. Tilanne kuitenkin muuttui, kun elokuussa 1959 Kiinan puoluejohdon Lushanin konferenssin aikana puolustusministeri Peng Dehuai esitti Maolle suuren harppauksen ongelmia ruotineen kirjeen. Mao tulkitsi Pengin arvostelun itseensä kohdistuneeksi juonitteluksi ja tuomitsi Pengin ”oikeistolaisena”. Peng syrjäytettiin asemastaan, ja Mao palasi puolustelemaan alkuperäistä politiikkansa. Puolue käynnisti välittömästi uuden valtaisan oikeisto-opportunismin vastaisen kampanjan, minkä vuoksi kukaan ei uskaltanut vähään aikaan arvostella suuren harppauksen toteutusta. Kommuuneissa palattiin aiempaan komentoon, ja keväällä määrätyt lievennykset kollektivisoinnissa kumottiin saman tien. Harva tavallisista kiinalaisista uskoi enää suureen harppaukseen, mutta sitä jatkettiin rangaistusten pelossa vielä hyvän aikaa.
Nälänhätä
Suuren harppauksen aiheuttamien kuolonuhrien määrää ei tunneta tarkasti. Lauri Paltemaa ja Juha A. Vuori (2012) ovat esittäneet arvioiden haarukaksi 15–60 miljoonaa kuollutta. Encyclopædia Britannican suurta harppausta käsittelevä artikkeli antaa kuolleiden määräksi 20 miljoonaa ja maolaisuutta käsittelevä artikkeli 15–30 miljoonaa. Kiinan presidentti Liu Shaoqi esitti nälänhädän vielä jatkuessa arvion, jonka mukaan kuolleita olisi ollut 30 miljoonaa. Kyseessä oli mahdollisesti tuhoisin nälänhätä ihmiskunnan historiassa.
Arviot kiinalaisten saamista ruokamääristä vaihtelevat: erään arvion mukaan keskivertokiinalainen sai päivässä 1 534,8 kilokaloria. Ne, jotka eivät löytäneet lisäruokaa, kuolivatkin yleensä nälkään muutamassa kuukaudessa. Myös syntyvyys aleni suuren harppauksen aikana niin voimakkaasti, että parina vuotena Kiinan väkiluku laski. Kokonaiset maaseudun asutuskeskukset kuolivat, ja kannibalismia raportoitiin ympäri Kiinaa. Joillain alueilla paikallishallinto lakkasi toimimasta, ja rosvojoukkoja alkoi liikkua maaseudulla. Suurin osa ihmisistä selvisi hengissä syömällä satoja suoraan pelloilta ennen pakko-ottoja, vaikka tämä oli virallisesti kiellettyä. Erään tutkimuksen mukaan 6–8 prosenttia suuren harppauksen seurauksena kuolleista olisi kuollut viime kädessä puoluekaaderien väkivallan eikä itse nälän seurauksena.
Jälkeenpäin on arvioitu, että suuren harppauksen aikana Kiinan johdon epäonnistunut politiikka aiheutti noin kaksi kolmasosaa ruoan määrän vähenemisestä. Luonnonolot aiheuttivat korkeintaan kymmenesosan. Nälkäkatastrofin keskelläkin Kiina jatkoi elintarvikkeiden vientiä ulkomaille. Erään arvion mukaan vientiin menneellä viljamäärällä olisi voinut ruokkia 16 miljoonaa ihmistä. Nälänhädän olemassaoloa ei koskaan tunnustettu julkisesti, ja se onnistuttiin pitkään salaamaan ulkomaailmalta. Tieto alkoi levitä vuonna 1962, kun kymmeniätuhansia vähemmistöihin kuuluneita ihmisiä loikkasi Xinjiangin rajaseudulta Neuvostoliittoon ja Kantonissa rajan hetkellisen avaamisen seurauksena 100 000 ihmistä siirtyi parissa viikossa brittiläisen Hongkongin puolelle. Arvovaltasyistä Kiina ei hakenut missään vaiheessa kansainvälistä kriisiapua. Kaupunkien ruokahuoltoa varten alettiin tosin vuonna 1961 ostaa viljaa ulkomailta, mutta sitä ei toimitettu maaseudulle, jossa tilanne oli paljon pahempi. Maan poliittisen eristäytyneisyyden vuoksi avuntarjouksetkin jäivät tosin vähäisiksi.
Suuresta harppauksesta luopuminen
thumb|upright|Suuren harppauksen aikainen [[propagandamaalaus maalaistalon seinässä. Kuva vuodelta 2019.]]
Keväällä 1960 Mao alkoi ensimmäisen kerran reagoida raportteihin laajoista nälkäkuolemista, mutta vielä tässä vaiheessakin hän piti niitä vain yksittäistapauksina. Monet suuret rakennushankkeet lamautuivat, kun Neuvostoliitto heinäkuussa veti kaikki tekniset asiantuntijansa pois Kiinasta maiden pahentuneen välirikon vuoksi. Tämän jälkeen työvoimaa alettiin siirtää kaupungeista takaisin maaseudulle. Vuoden 1960 lopussa aloitettiin ensimmäiset hätäapuhankkeet ja puoluekaadereita kehotettiin ensimmäisen kerran ilmoittamaan ennemmin todelliset kuin propagandistiset tuotantoluvut. Käynnistettiin myös niin sanottu ”viiden tuulen kampanja”, jonka aikana ylilyönteihin syyllistyneitä puoluekaadereita rangaistiin, tosin usein varsin lievästi ja vain väliaikaisesti. Osa maasta ja omaisuudesta palautettiin jälleen takaisin viljelijöille. Tämä merkitsi suuren harppauksen radikaalin vaiheen päättymistä. Vuoden 1961 alussa Mao myönsi, että sosialismin rakentamista oli kiirehditty liikaa ja että se vaatisi oikeasti vähintään 50 vuotta. Kokonaan suurta harppausta ei koskaan julistettu viralliseksi päättyneeksi.
Suuren harppauksen lopullisena päätepisteenä on mainittu tammikuussa 1962 pidetty suuri puoluekaaderien kokous, jossa presidentti Liu Shaoqi ruoti ilmenneitä vastoinkäymisiä. Suljettu kokous totesi katastrofin puolueen itsensä aiheuttamaksi. Tämän kokouksen jälkeen valtion taloussuunnittelun keskuselimet saivat aiemman valtansa takaisin ja syrjäytetty Chen Yun kutsuttiin johtamaan talouden elvytystoimia.
Suuren harppauksen epäonnistumista ei Maon elinaikana myönnetty julkisesti Kiinassa. Puutteen väitettiin johtuneen peräkkäisille vuosille osuneista epätavallisista luonnonkatastrofeista ja vastavallankumouksellisista, jotka olivat kaapanneet vallan maaseudun kylissä ja suorittaneet ”luokkakoston”. Myös Neuvostoliittoa ja paikallistason puoluekaadereita syytettiin epäonnistumisista. Vasta 1980-luvulla Kiinan johto myönsi suunnitelman olleen alusta alkaen virheellinen.
Saavutukset ja seuraukset
Suuren harppauksen aikana Kiinan teollisuustuotanto kasvoi merkittävästi, joskin suuri osa lisäyksestä oli huonolaatuista. Vuonna 1962 monien teollisuuden alojen tuotanto oli itse asiassa supistunut suuren harppauksen alusta. Maataloustuotanto oli laskenut neljänneksellä, ja monet elintarvikkeet oli siirrettävä säännöstelyn piiriin. Normaalitilanne tuotannossa alkoi palautua vuoden 1962 aikana. Monia suuria rakennusprojekteja ja infrastruktuurihankkeita saatiin toteutettua, joukossa suuria patoja ja kastelujärjestelmiä. Niistäkin useat tosin tehtiin liian hätäisesti ja ne olivat täynnä suunnittelu- ja rakennusvirheitä, jotka kostautuivat myöhemmin.
Suuren harppauksen jälkipuinti loi Kiinan kommunistisen puolueen ylimpään johtoon piilevän mutta merkittäväksi muodostuneen kahtiajaon Maolle uskollisiin ja Maoon kriittisesti suhtautuneisiin. Varsinkin Maon ja presidentti Liu Shaoqin keskinäinen epäluottamus voimistui. Suuren harppauksen virheiden korjaamisen yhteydessä Mao menetti muutaman vuoden ajaksi otteensa päivänpolitiikan asioiden johtamisesta, kun taas Liun, Zhou Enlain ja Deng Xiaopingin asema vahvistui. Mao korjasi myöhemmin tämän tilanteen entistä radikaalimmalla tavalla kulttuurivallankumouksen yhteydessä.
Suuri harppaus merkitsi myös sitä, että kiinalaisten usko kommunismiin järkkyi ensimmäisen kerran todella laajasti. Osa kansasta hylkäsi kommunismin ja liittyi maailmanloppua odottaviin kultteihin ja salaseuroihin, joista osa säilytti suosionsa vielä suuren harppauksen jälkeenkin. Henanissa mahdollisesti yli 1,8 miljoonaa ihmistä kuului eri uskonnollisiin ääriliikkeisiin 1960-luvun alkupuoliskolla.
Suuri harppaus auttoi Kiinaa sitomaan Xinjiangin alueen talouden muun Kiinan talouteen, vaikka se myös huononsi han-kiinalaisten ja Xinjiangin alkuperäiskansan uiguurien välejä merkittävästi. Suuren harppauksen aikana ja välittömästi sen jälkeen Neuvostoliitto yritti houkutella uiguureja muuttamaan pois Xinjiangista rajan yli Neuvostoliittoon. Tällä oli osuutensa Kiinan ja Neuvostoliiton välirikon syntymisessä.
Suuren harppauksen aikana maaseudulle perustetut kansankommuunit lakkautettiin vasta Deng Xiaopingin valtakaudella vuonna 1982.
Bernard Barmasai
Bernard Barmasai (s. 6. toukokuuta 1974 Keiyo, Kenia) on kenialainen kestävyysjuoksija. Hän on estejuoksun kaksinkertainen MM-mitalisti.
Maailmanmestaruuskilpailuissa Barmasai sijoittui pronssille Ateenassa 1997 ja Edmontonissa 2001. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän sijoittui neljänneksi. Muita merkittäviä saavutuksia ovat Afrikan kisojen voitto 1995 ja Afrikan mestaruus sekä hyvän tahdon kisojen voitto vuonna 1998. Vuonna 1999 hän voitti estejuoksun GP-finaalissa sekä voitti GP-sarjan miesten kokonaiskilpailun.
13. elokuuta 1997 Barmasai juoksi Zürichissä Kultaisen liigan kilpailussa toiseksi ajalla 8.00,35. Kilpailun voitti Wilson Boit Kipketer ME-ajalla 7.59,08. Runsas viikko myöhemmin, 24. elokuuta, Barmasai juoksi Kölnissä maailmanennätyksen 7.55,72. Ennätyksen rikkoi tasan neljä vuotta myöhemmin marokkolainen Brahim Boulami.
2000-luvun alkupuolella Barmasai kärsi loukkaantumisista ja vuonna 2003 hänen polveaan operoitiin. Tuolloin hän päätti siirtyä sileille juoksumatkoille ja myöhemmin hän siirtyi maantiejuoksuihin. Maaliskuussa 2004 Barmasai juoksi Pariisissa ensimmäisen puolimaratoninsa aikaan 1.02.05. Huhtikuussa hän juoksi ensimmäisen maratoninsa Rotterdamissa aikaan 2.14.49 sijoittuen sijalle 15. Toisen maratoninsa hän juoksi aikaan 2.10.52. Kolmannessa maratonissaan keväällä 2006 Pariisissa Barmasai juoksi jo ajan 2.08.52 sijoittuen kolmanneksi. Lähes saman ajan hän juoksi myöhemmin samana vuonna Amsterdamissa juostuaan toiseksi ajalla 2.08.54.
Riebeeckosaurus
Riebeeckosaurus (nimen merkitys: ”Riebeeckin lisko”) on sukupuuttoon kuollut Dinocephalia-alalahkoon kuuluva terapsidisuku. Se eli permikaudella, ja oli keskikokoinen kasvinsyöjä. Sukuun luetaan yksi laji, Riebeeckosaurus longirostris.
Riebeeckosaurus kuuluu heimoon Tapinocephalidae. Tämän suvun erityispiirteisiin kuuluu pitkä ja kapea kuono. Sen kallon pituus on noin 45 cm ja kokonaispituus todennäköisesti noin 2,5 metriä. Eläimen painoksi on arvioitu noin 500 kg. Riebeeckosaurus tunnetaan kahdesta fossiilisesta kallosta, jotka on löydetty Karoosta, Etelä-Afrikasta.
Roy Ward Baker
Roy Ward Baker (19. joulukuuta 1916 Lontoo, Iso-Britannia – 5. lokakuuta 2010 Lontoo, Iso-Britannia) oli brittiläinen elokuvaohjaaja.
Baker muistetaan muun muassa elokuvastaan Titanicin kohtalonyö (A Night to Remember), joka palkittiin Golden Globella vuonna 1959. Hän meni 14. helmikuuta 1948 naimisiin Joan Daviesin kanssa ja sai yhden pojan.
Aftonbladet
Aftonbladet (suom. iltalehti) on vuonna 1830 perustettu ruotsalainen iltapäivälehti. Lehti kuvailee itseään sitoutumattomana sosiaalidemokraattisena lehtenä ja on levikiltään Skandinavian suurimpia sanomalehtiä.
Historia
Lehteä alkoi julkaista Lars Johan Hierta vuonna 1830. Se arvosteli myös Ruotsin uutta kuningasta Kaarle XIV Juhanaa, jolloin lehti lakkautettiin. Tähän vastattiin perustamalla uusi lehti Det andra Aftonbladet, joka myös kiellettiin. 26 nimenmuutoksen jälkeen lehti sai jatkaa ilmestymistään.
Vuonna 1929 lehti päätyi Kreugerin perheen haltuun, kun sen osti Ivar Kreugerin Swedish Match. Vuodesta 1932 lehti tuki Per Albin Hanssonin sosiaalidemokraattista hallitusta, sittemmin liberaalipuoluetta. Toisen maailmansodan aikana lehti oli Saksan puolella.
Vuonna 1956 Torsten Kreuger myi lehden Ruotsin ammattiliittojen keskusjärjestölle LO:lle. LO luopui lehden omistuksesta 1996, jolloin 49,9 % osakkeista osti norjalainen mediakonserni Schibsted. Kesäkuussa 2009 Schibsted lunasti vielä 41 % osakkeista ja on nyt pääomistaja 91 prosentilla.
Lehden päätoimittajana on aiemmin toiminut suomalainen Yrsa Stenius.
Elokuussa 2009 lehti joutui Israelin vihan kohteeksi julkaistuaan artikkelin, jossa väitettiin Israelin armeijan irrottaneen ja myyneen elimiä surmaamiltaan palestiinalaisilta 1980-luvulla ja 1990-luvun alussa.
Kultamalawintonkija
Kultamalawintonkija (Lethrinops auritus) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalalaji. Charles Tate Regan kuvasi lajin tieteelle vuonna 1922.
Koko ja ulkonäkö
Hopeamalawintonkijan suurin tavattu pituus on 14 senttimetriä.
Elinympäristö ja levinneisyys
Laji elää makeissa, trooppisissa vesissä. Valkomalawintonkijaa on tavattu Malawista, jossa se elää kotoperäisenä Njassajärvessä. Se on pohjakala. Lajin uhanalaisuusluokitus on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan elinvoimainen.
Iso Lahnajärvi (Virrat)
Iso Lahnajärvi on Pirkanmaalla Virroilla Vaskiveden kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 6,0 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Havanganjärven valuma-alueeseen (35.416) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 99,5 metriä mpy.
Filigraani
thumb Filigraani on kultasepäntekniikka, jossa ohuita metallilankoja juotetaan metalliin. Metallilankoja voidaan myös kiinnittää kehykseen jolloin tulos on pitsimäinen. Tekniikkaa käytettiin jo Troijassa 2000 eaa.
Filigraani on lähellä granulointia, ja samassa työssä käytetään usein molempia.
Sanaa filigraani käytetään myös valmiista kultasepäntöistä, joissa on usein käytetty hyvin ohuita kulta- ja hopealankoja. Lasitaiteessa filigraanilasiksi nimitetään väritöntä tai hyvin vaaleaa lasia, jonka massaan on sulatettu ohuita värillisiä, spiraali- tai verkkokuvioita muodostavia lasilankoja.
Filigraani tarkoittaa lisäksi myös paperissa olevaa vesileimaa.
Janne Ryynänen
Janne Pekka Ryynänen (s. 1. tammikuuta 1988 Rovaniemi) on suomalainen uransa lopettanut yhdistetyn hiihtäjä, joka edusti Ounasvaaran Hiihtoseuraa.
Ryynänen oli mukana Suomen joukkueessa, joka voitti yhdistetyn maailmanmestaruuden vuonna 2007 Sapporossa. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän oli yhteislähtökilpailussa yhdestoista, normaalimäen Gundersen-kilpailussa viidestoista ja suurmäen vastaavassa kilpailussa neljäs. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän johti normaalimäen Gundersen-kilpailua mäkiosuuden jälkeen, mutta putosi lopulta 26:nneksi. Suurmäen Gundersen-kilpailussa hän oli kahdestoista.
Nuorten MM-kilpailuihin Ryynänen osallistui ensimmäisen kerran jo vuonna 2003, mutta ensimmäisen mitalinsa hän sai vasta viidensissä kisoissaan Zakopanessa vuonna 2008 sijoituttuaan henkilökohtaisessa kilpailussa pronssille.
Maailmancupissa Ryynänen pääsi ensimmäisen kerran urallaan palkintosijoille tullessaan kahdessa kilpailussa toiseksi Kuusamossa 2008. Kolmannen kakkossijansa hän saavutti marraskuussa 2011 niin ikään Kuusamossa. Suomen mestaruuden hän on voittanut vuosina 2009 ja 2011.
Janne Ryynänen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 2008.
Construcciones y Auxiliar de Ferrocarriles
Construcciones y Auxiliar de Ferrocarriles (lyh. CAF) on espanjalainen kiskoliikennekaluston valmistaja. Yrityksen päämaja on Beasainin kaupungissa Baskimaassa. CAF suunnittelee ja valmistaa kauko- ja lähijunakalustoa sekä raitiovaunuja ja metrojunia sekä tuottaa kalustonhuoltopalveluita. Yritys on valmistanut ensimmäiset kymmenen Sm4-lähijunayksikköä suomalaiselle VR:lle ja Helsingin metron M300-sarjan metrojunat.
XrossMediaBar
thumb|250px|right|PSP:n Cross Media Bar, teemana "August".
XrossMediaBar (lausutaan Cross Media Bar) tai lyhyemmin XMB on Sony Computer Entertainmentin PlayStation Portablessa, PlayStation 3:ssa, Blu-ray-soittimissa ja televisioissa käytettävä käyttöliittymä. Käyttöliittymä esiintyi ensimmäistä kertaa PSX:ssä (PlayStation 2:n ja DVR-laitteen yhdistelmä).
Se koostuu vaakasuuntaisesta rivistä kuvakkeita, joita liikutellaan ruudulla perinteisen kursorin asemasta. Suuntanäppäimillä valitsemalla valitaan aihealuetta (esimerkiksi asetukset, verkkotoiminnot) vastaava kuvake, paljastuu edelleen pystysuuntainen alavalikko, jossa on kuvakkeita seliteteksteineen joita rullataan pystysuunnassa käyttäen ohjaimen suuntanäppäimiä.
Ruostekärpässieni
Koko ja ulkonäkö
Ruostekärpässienen usein pienikokoinen lakki on väriltään kellertävän ruskea, eikä siinä ole pilkkuja. Lakin muoto on aluksi puolipallomainen, mutta se laakenee sienen ikääntyessä. Lakin reunassa on säteittäisiä uurteita. Heltat ovat valkoiset. Lajin jalka on pitkä ja ontto, eikä siinä ole rengasta. Vaalean jalan tyvellä oleva tuppi on väljä, minkä vuoksi se jää usein maahan sientä poimittaessa. Kuivuessaan sieni alkaa nimensä mukaan myös saada ruskehtavan värin. Sienen maku ja haju ovat mietoja.
Samankaltaiset lajit
Samankaltaisia renkaattomia kärpässienilajeja on useita. Tämän lisäksi myös joiltain renkaallisilta lajeilta rengas voi joissain yksilöissä jäädä syystä tai toisesta puuttumaan. Näiden seikkojen vuoksi ruostekärpässienen ravintokäyttöä ei suositella. Yksi erityisesti ruostekärpässientä muistuttavista lajeista on lievästi myrkyllinen kangaskärpässieni (Amanita porphyria). Sen lakki on kuitenkin väriltään vaalean violetin harmaa, eikä sen reunassa ole uurteita. Kangaskärpässienen jalassa on myös rengas, joka tosin usein putoaa vanhemmasta sienestä.
Kasvuaika ja -paikka
Lajia tavataan mm. Suomessa yleisenä heinäkuun alusta lokakuun loppuun. Tyypillisimmin se kasvaa karuissa kangasmetsissä.
Veronluonteinen maksu
Veronluonteiseksi maksuksi kutsutaan niitä käytännössä pakollisia viranomaismaksuja, joita ei ole säädetty veroina voimaan.
Maksu on julkishallinnollinen vastike jonkin palvelun saamisesta. Maksu eroaa verosta siinä, että ilmoitetulla verolla ei ole pakko kattaa tietyntyyppisiä menoja, vaan veron tuotto voidaan käyttää aina mihin budjettitarkoitukseen tahansa. Esimerkiksi kiinteistövero Suomessa alkoi katumaksuna, koska maksuvelvollisuutta perusteltiin kuntien suorittamalla katujen ja väylien hoidolla. Myöhemmin tästä perustelusta luovuttiin, jolloin velvoitteen nimeksi tuli kiinteistövero, ja tämän verotuoton kunnat saavat käyttää mihin tahansa menoonsa tekniseen toimialaan tai kunnallistekniikkaan liittymättä.
Veronluonteisia maksuja Suomessa
Joitakin veronluonteisia maksuja Suomessa ovat:
Remission
Remission on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Mastodonin esikoisalbumi, joka julkaistiin 28. toukokuuta 2002 levymerkillä Relapse Records. Albumista julkaistiin uusintapainos 21. lokakuuta 2003.
Kesäkuussa 2009 verkkomedia MetalSucks valitsi albumin 2000-luvun parhaimpien metallialbumeiden listan sijalle 19.
Vastaanotto
Albumi sai hyvän vastaanoton. Allmusicin Brian O’Neill antoi albumille neljä tähteä viidestä, ja sanoi sen huokuvan teknistä ekstaasia. Pitchfork Median Brad Haywood antoi albumille arvosanan 9.0/10. Hän ylisti albumin matemaattisen hallittua, kaoottista raivoa ja eri tyylilajien onnistunutta yhdistelyä. Imperiumin Kari Laakso antoi albumin uusintapainokselle arvosanan 8/10, ja piti kappaleiden ankaran tykityksen sekä tunnelmoinnin toimivan erinomaisina vastavoimina toisilleen, ja totesi kappaleiden melkein sortuvan omaan nokkeluuteensa. Laakso myös rokotti yhden pisteen kokonaisarviosta DVD:n huonon miksauksen vuoksi.
Miguel Cid
Miguel José Ferreira Andrade Cid (s. 21. toukokuuta 1992 Porto ) on portugalilainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on puolustava keskikenttäpelaaja. Cid edustaa Suomen Ykkösessä pelaavaa PS Kemiä.
Cidin ensimmäiset seurat aikuistasolla olivat Gondomar (2011–2012) ja SC Coimbrões (2012). Kesällä 2012 hän siirtyi Boavistaan, jossa hän joukkueen noustua pääsarjaan pelasi kolme Primeira Ligan ottelua kauden 2014–2015 alussa. Helmikuussa 2015 hänet lainattiin Latvian pääsarjassa Virslīgassa pelaavaan Daugavpilsiin. Siellä Cid pelasi kymmenen liigaottelua, joissa teki yhden maalin. Elokuussa 2015 Cid siirtyi Suomen Ykkösessä pelaavaan PS Kemiin.
Carlo Lizzani
Carlo Lizzani (3. huhtikuuta 1922 Rooma – 5. lokakuuta 2013 Rooma ) oli italialainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hän sai David di Donatello -palkinnon 1996 elokuvansa Celluloide käsikirjoituksesta kahden muun kanssa ja vuonna 2007 elämäntyöstään. Lisäksi hän oli ehdolla muun muassa Berliinin elokuvajuhlien Kultaisen karhun saajaksi 1968 ja 1969 sekä Oscar-palkinnon saajaksi vuonna 1951 elokuvan Katkeraa riisiä toisena käsikirjoittajana. Hän kuului 1987 Venetsian elokuvajuhlien ja 1994 Berliinin elokuvajuhlien tuomaristoon.
Lizzanin käsikirjoituksia on varhainen mestariteos Saksa vuonna nolla (1948). Myöhempiin ohjauksiin kuuluvat muiden muassa Tarina köyhistä rakastavaisista vuodelta 1954 ja Nitistäjä vuodelta 1974.
KIC Motorsport
pienoiskuva|Elias Seppänen autolla numero 58 vuonna 2021. KIC Motorsport on suomalainen autourheilutalli, joka kilpailee Formula Regional European Championship -sarjassa. Tallin omistaa Petri Lappalainen.
Historia
Tallissa ovat ajaneet muun muassa Konsta Lappalainen, Isac Blomqvist, Jake Hughes, Nico Göhler, Niko Kari, Nicola Marinangeli, Juri Vips, Elias Seppänen, Jasin Ferati, Gianluca Petecof, Santiago Ramos, Francesco Braschi ja William Alatalo.
Vuonna 2020 Patrik Pasma ajoi tallissa neljä voittoa kauden 23 osakilpailussa ja sijoittui neljänneksi.
Kaudella 2023 tallissa ajavat Maya Weug, Iker Oikarinen ja Shannon Lugassy.
The Hunting Party Tour
thumb|300x300px|Linkin Park esiintymässä Jämsässä 31. elokuuta 2015 osana kiertuetta. The Hunting Party Tour on yhdysvaltalaisen alternative rock -yhtye Linkin Parkin yhdestoista konserttikiertue Se käynnistettiin yhtyeen kuudennen studioalbumin, The Hunting Party (2014), tukemiseksi. Kiertue julkistettiin virallisesti 23. marraskuuta 2014. Sen ensimmäinen osa nimellä European Tour alkoi 30. toukokuuta 2014 Lissabonissa, Portugalissa, ja päättyi 14. kesäkuuta Castle Doningtonissa, Englannissa, jossa he soittivat Hybrid Theory -albumin kokonaisuudessaan. Kiertueella esiintyi vierailevia jäseniä yhtyeistä Of Mice & Men ja Rise Against. 15. tammikuuta 2015 yhtye aloitti The Hunting Partyn maailmankiertueen, jonka ensimmäinen osa oli Pohjois-Amerikassa. Indianapolisissa kesken esiintymisen Chester Bennington loukkasi jalkansa, joka johti Pohjois-Amerikan kiertueen perumiseen. Yhtye jatkoi esiintymisiä 9. toukokuuta 2015 esiintyen Rock in Riossa, Las Vegasissa.
Linkin Park esiintyi Himoksella, Jämsässä 31. elokuuta 2015 osana kiertuetta.
Dead Rising (pelisarja)
Dead Rising on Capcomin selviytymiskauhupelisarja. Sarjan ensimmäisessä pelissä päähahmo on Frank West ja tapahtumat sijoittuvat Willametten kaupunkiin.
Sarjan uusin osa Dead Rising 4 on julkaistu Steam-palvelussa 14. maaliskuuta 2017.
Sarjan ensimmäinen osa on kehitetty Japanissa, mutta muita osia on kehittänyt Capcom Vancouver.
Hannu Räisä
Hannu Räisä (s. 1965 Pieksämäki) on hämeenlinnalainen nukketeatteritaiteilija.
Räisä on työskennellyt Tukholman Marionetteaternissa vuosina 1996–2000 ja Teatteri Mukamaksessa vuosina 2000–2002. Hän toimi Hämeen näyttämötaiteen läänintaiteilijana 2002–2009. Räisä toimii kouluttajana alan oppilaitoksissa ja on Nasty Puppet Promotions -yrityksen taiteellisena johtaja. Räisä on perustanut Kuninkaallisen Nukketeatterin. Hän on julkaissut Johnny Knigan kustantaman Nasty Puppet – nukketeatteritekniikoita -kirjan 2009. pienoiskuva|Sotahevonen Tampereen Teatteri
Joukkohauta
Joukkohauta on hauta, johon on haudattu useita ihmisiä, joita syystä tai toisesta ei ole voitu viedä takaisin synnyinpaikkakunnalleen tai jollekin siunatulle maakaistaleelle. Useimmiten joukkohaudoissa vainajia on kymmeniä, mutta joskus jopa useita satoja.
Jotkin joukkohaudat sisältävät erilaisten luonnonmullistusten uhreja, mutta suurin osa sisältänee erilaisten sotien siviili- tai sotilasuhreja.
Joukkohautoja on ympäri maailman, mutta uutisoiduimmat niistä löytyvät muun muassa Bosniasta ja Kosovosta.
Joukkohaudat Japanissa
Maailman suurin joukkohauta sijaitsee Japanin Okinawalla. Joukkohaudassa on peräti 189 000 uhria, jotka kaikki ovat toisen maailmansodan uhreja. Vuonna 1985 hautaa laajennettiin, jotta kaikki Okinawan alueella haudatut sodan uhrit mahtuisivat kyseiseen suurhautaan.
Joukkohaudat Suomessa
Suomessa joukkohautoja on etupäässä sisällissodan ajalta eli keväältä 1918. Kaikille niistä on pystytetty muistomerkki pääosin sotavuosina tai heti niiden jälkeen. Muutama suurempi, esimerkiksi Tammisaaren vankileirin muistomerkki, on valmistunut myöhemmin.
M/S Tor Baltica
M/S Tor Baltica on Balticum Shippingin omistuksessa oleva ro-ro-rahtialus. Alus on rakennettu vuonna 1977 Ulsanissa, Etelä-Koreassa. Tor Baltica on rekisteröity Latvian lipun alle ja sen kotisatama on Riika. Nykyisin DFDS Tor Line liikennöi aluksella Saksan Kielin ja Venäjän Pietarin välillä.
Tekniset tiedot
Pituutta Tor Balticalla on 163,61 metriä, leveyttä 22,9 metriä ja syväys on 7,52 metriä. Laivan koko tilavuus (bruttovetoisuus) on 6 182 bruttorekisteritonnia ja matkustus- ja lastitilojen tilavuus (nettovetoisuus) 2 802 nettorekisteritonnia. Aluksen kuollut paino eli kantavuus on 8 593 tonnia. Aluksen lastikapasiteetti on 1 886 kaistametriä. Laivan huippunopeus on noin 17 solmua.
Laivan pääkoneina on kaksi Pielstick 12PC2-5V-400 V-dieselmoottoria, jotka yhdessä kehittävät 11 475 kilowatin tehon.
1977–2000
21. kesäkuuta 1977 alus laskettiin vesille eteläkorealaisella Hyundai Shipbuilders & Heavy Industriesin telakalla (nyk. Hyundai Heavy Industries). Aluksen rakennusnumero on 645. Alus valmistui joulukuun lopulla kolmantena 11 aluksen sarjasta, jonka muodostavat valmistumisjärjestyksessä M/S Global Freighter (nimi valmistuessa Merzario Ausonia), M/S Stena Transfer (Stena Runner), M/S Kilmore (Norsky), uponnut M/S Finnbirch (Stena Prosper), M/S Finnforest (Stena Project), M/S Atlantic Freighter (Tor Felicia), M/S Stena Partner (Alpha Enterprise), M/S Stena Transporter (Merzario Espania) ja M/S Diplomat (Stena Trader). Aluksista yhdessä käytetään nimitystä Stena Searunner-sarja ja kaikki alukset ovat tanskalaisen Knud E. Hansen A/S:n suunnittelemia.
28. joulukuuta alus luovutettiin Stena Linen omistukseen, joka rekisteröi aluksen Elk -nimisenä Yhdistyneen kuningaskunnan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Lontoo. Tämän jälkeen laiva aikarahdattiin eli vuokrattiin P&O Ferries -varustamolle, jonka jälkeen P&O Ferrymasters aloitti liikennöinnin sillä Göteborgin ja Middlesbroughin välillä. Vuonna 1978 Standard Chartered Merchant Bank osti Elkin. 10. maaliskuuta 1979 alus ajoi karille Göteborgin edustalla. Kolmen päivän kuluttua se irrotettiin karilta ja hinattiin telakalle korjattavaksi. 5. joulukuuta 1981 North Sea Ferries B.V. vuokrasi Elkin tekemään yhden Rotterdamin ja Ipswichin välisen matkan. 9. ja 13. joulukuuta sama toistui. Huhtikuussa 1982, Falklandin sodan aikana, Britannian puolustusministeriö tilasi Elkin kuljettamaan kalustoa Falklandinsaarille. 12. heinäkuuta 1982 alus meni Smit Shiprepairsin telakalle Plymouthiin, Englantiin. Kuukauden kuluttua se palasi takaisin Göteborgin ja Middlesbroughin välille. Syyskuussa alus siirtyi Elk Leasing Co Ltd:n haltuun. Vuonna 1986 P&O Ferries osti Elkin, jonka jälkeen laiva meni pidennettäväksi Reunis Du Nord et de I´Ouestin telakalle Dunkerqueen, Ranskaan.
2000–
Elokuussa 2003 Baltica Shipping & Trading Co. Ltd. osti aluksen, rekisteröi sen Belizen lipun alle ja teki vuokrasopimuksen, jolla alus siirtyi DFDS Tor Linen liikenteeseen kolmeksi vuodeksi. Syyskuun alussa Tor Baltica aloitti liikennöinnin linjalla Fredericia–Kööpenhamina–Klaipėda. Seuraavana vuonna reitti vaihtui: Göteborg–Harwich–Rotterdam. Vuonna 2005 reitti vaihtui kahdesti: ensin Immingham–Zeebrugge ja sen jälkeen Kiel–Pietari.
Marraskuussa 2007 Balticum Shipping osti laivan ja aikarahtasi sen DFDS Tor Linen liikenteeseen. Tor Baltica myös rekisteröitiin samalla Latvian lipun alle ja kotisatamaksi tuli Riika.
Fillmore East, June 1971
Fillmore East - June 1971 on Frank Zappan ja The Mothers of Invention -yhtyeen vuonna 1971 julkaistu konserttitaltiointi. Konsertti on näytelmänomainen vilkaisu rockyhtyeen esiripuntakaiseen kiertue-elämään, jota laajemmin luonnehditaan elokuvassa 200 Motels.
Yhtyeessä ovat edelleen mukana vokalistit Mark Volman ja Howard Kaylan. Ohjelmiston huipennukseksi on valittu heidän Turtles-yhtyeensä suurin hitti Happy Together.
Levyn sisältö
Kaikki sävellykset Frank Zappa, ellei muuta mainita
Kim Darby
thumb|Kim Darby vuonna 1974. Deborah Zerby (s. 8. heinäkuuta 1947), taiteilijanimeltään Kim Darby, on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvassa Teen Wolf Too (1987).
Los Angelesissa syntynyt Darby oli 1970-luvulla Bafta-, Emmy- ja Golden Globe -ehdokkaana. Hän oli lyhyesti naimisissa James Stacyn kanssa.
Hubble Deep Field South
thumb|300px|Hubble Deep Field South
Hubble Deep Field South (lyhyemmin HDF-S) on galaksienvälistä avaruutta esittävä kuva. Se otettiin avaruusteleskooppi Hubblen Wide Field and Planetary Camera 2:lla kymmenen päivän aikana syys- lokakuussa vuonna 1998. Kuva otettiin eteläisen taivaan vastineeksi vuonna 1995 suurta huomiota saaneelle Hubble Deep Fieldille.
Hubble Deep Field South kuvattiin eteläiseltä taivaanpallolta, Tukaanin tähdistön alueelta, jonka epookin J2000.0 mukainen rektaskensio on 22h 32m 56.22s ja deklinaatio −60° 33' 02.69". Kuvassa näkyvä taivaan alue valittiin siten, että näkyvyys Linnunradan ulkopuolelle oli hyvä. Muiden Hubblen syvän taivaan kuvien tapaan Hubble Deep Field South kuvattiin kohdassa, johon jää mahdollisimman vähän oman galaksimme tähtiä ja toisaalta alue oli nähtävissä avaruusteleskoopista joka hetki sen kiertäessä Maata.
Tieteellinen arvo
Hubble Deep Field Southin suurin tieteellinen merkitys oli sen sisältämän galaksiotoksen samanlaisuus kokonaan toiselta puolen taivasta kuvatun Hubble Deep Fieldin kanssa. Kohteiden yhdenmukaisuus pohjoisen taivaan kuvan kanssa kaikilla mittareilla (galaksien väri, rakenne, lukumäärä etäisyyden kasvaessa jne.) mitattuna on suora osoitus kosmologisen periaatteen pätevyydestä maailmankaikkeudessa. Hyvän läpinäkyvyyden lisäksi kuvan ottopaikan valintaan vaikutti mahdollisuus saada optinen kuva tunnetusta kvasaarista (punasiirtymällä z = 2,24), mikä mahdollisti vertailun samalla etäisyydellä sijaitsevien galaksien ja kvasaarien välillä. Deep Field Southin analysoinnista saadut tulokset galaksien evoluutiosta ja tähtien syntymisnopeuksista myös vahvistivat aikaisemmat Hubble Deep Fieldistä saadut tulokset.
Moottoritorpedovene Sisu
Moottoritorpedovene Sisu oli Suomen merivoimien Sisu-luokan moottoritorpedovene, joka hankittiin Italiasta vuonna 1920.
Valmistus
Alus rakennettiin Italian Livornossa 1917 nimellä MAS 220. Suomi osti aluksen 1920, jolloin se nimettiin MTV 1:ksi.