cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pertti Puikkonen
Puikkonen tunnetaan myös iskelmälaulajana. Hän on julkaissut kolme albumin. . Hänen veljensä Raineri Puikkonen on ohjastanut myös yli tuhat voittoa. Tytär Bea-Maria Puikkonen (s. 11.7.2000) on myös mukana raviurheilussa ja toimii isänsä tallilla Espoossa.
Kurikan rautatieasema
Kurikan rautatieasema oli liikennepaikka Suomen rataverkolla Kurikan kaupungissa Etelä-Pohjanmaan maakunnassa. Liikennepaikka sijaitsee rataosalla eli niin kutsutun Suupohjan radan varrella. Asemarakennus ja ratapiha sijaitsevat Kurikan keskustan ja Mosselokaupungin välissä.
Henkilöliikenne rataosuudella on lopetettu 1960-luvulla, mutta asemalla oli tavaraliikennettä ja siellä myytiin VR:n matkalippuja vielä 1990-luvulla. Myöhemmin liikennepaikka toimi vielä junien kohtaamispaikkana. Asemarakennus on nykyisin yksityisomistuksessa, ja se on kunnostettu alkuperäistä ulkonäköä kunnioittaen. Rakennuksessa toimii nykyään ruokaravintola.
Liikennepaikka poistui Ratahallintokeskuksen liikennepaikkarekisteristä 3. kesäkuuta 2007 voimaan tulleen uuden liikennepaikkaluettelon myötä.
Lyypekki
Lyypekki on kaupunki Saksassa Itämeren rannalla. Kaupungin asukasluku oli 216 712 vuoden 2016 lopussa. Keskusta sijaitsee Travejoen varrella 15 km Itämerestä. Jokien ja kanavien ympäröimä vanhakaupunki edustaa Saksan keskiaikaista tiiligotiikkaa parhaimmillaan. Huomattavimmat rakennukset ovat täysgoottilaisia.
Historia
Lyypekin juuret ja nimen alkuperä juontuvat Liubice-nimiseen vendiläiseen linnoitukseen. Saksalainen Lyypekin kaupunki perustettiin 1143 ja Oldenburgin piispanistuin siirrettiin sinne vuonna 1163. Fredrik I Barbarossa myönsi kaupungille merkittäviä etuoikeuksia 1181. Tanskalaiset valloittivat kaupungin 1201–1225. Saksan keisari Fredrik II antoi Lyypekille valtakunnankaupungin oikeudet vuonna 1226. Hampurin ja Lyypekin liitosta 1241 sai alkunsa Saksan kauppakaupunkien hansaliitto. 1300- ja 1400-luvuilla Lyypekistä tuli hansaliiton johtava kaupunki: sen laivastot hallitsivat Itämerta ja sillä oli vaikutusvaltainen asema Pohjoismaissa.
Lyypekin valta-asema heikentyi 1500-luvulla ja kolmikymmenvuotisessa sodassa se menetti lopullisesti poliittisen ja kaupallisen johtoasemansa. Hansapäivät kokoontuivat kaupungissa viimeistä kertaa vuonna 1669. Itämeren kaupan kannalta Lyypekki oli jatkossakin merkittävä keskus.
Lyypekki oli vuosisatojen ajan Pyhään saksalais-roomalaiseen keisarikuntaan kuuluva, mutta käytännössä miltei itsenäinen kaupunkivaltio, viralliselta nimeltään Freie Hansestadt Lübeck (Lyypekin vapaa hansakaupunki). 1800-luvulla se kuului itsenäisenä valtiona Saksan liittoon, kunnes siitä vuonna 1871 tuli yhdistyneen Saksan osavaltio. Vuonna 1937 se menetti asemansa erillisenä osavaltiona ja liitettiin Schleswig-Holsteinin hallintoalueeseen. Toisen maailmansodan jälkeen se tuli kuulumaan samannimiseen Saksan liittotasavallan osavaltioon. Saksan ollessa vuosina 1949–1990 kahtia jaettuna Lyypekki sijaitsi kuitenkin aivan Saksojen välisen rajan tuntumassa.
Asukasmäärän kehitys
thumb|Lyypekki 1600-luvulla. [[Matthäus Merianin kaiverrus.]]
Nähtävyydet ja kulttuuri
thumb|Marienkirche. Lyypekissä on useita nähtävyyksiä, kuten Marienkirche (n. 1260–1350), goottilainen raatihuone (alk. 1200-luvulta) ja goottilaiseksi uudistettu alkujaan romaaninen tuomiokirkko (1173). Lyypekkiä ympäröineistä vanhoista kaupunginporteista ovat jäljellä Burgtor (1515) ja Holstentor (1478).
Lyypekissä on tehty 1700-luvulta lähtien marsipaania ja paikallinen marsipaani (Lübecker Marzipan) on saanut Euroopan unionin suojan.
Vuonna 2016 Universität zu Lübeck valittiin maailman 20 lupaavimman joukkoon konsulttiyritys Firetailin raportissa yliopistoista, jotka voivat nousta maailman eliittiin vuoteen 2030 mennessä. (Suomesta listalle pääsi Lappeenrannan teknillinen yliopisto.)
Teollisuus
Lyypekin satama on Saksan suurin Itämeren satama. Vuonna 2003 sen kautta kulki noin 150 alusta viikossa, kaikkiaan 600 000 matkustajaa ja 25,4 miljoonaa tonnia rahtia. Lyypekin satamaan kuuluvasta Travemünden Skandinavienkai-terminaalista on autolauttayhteys muun muassa Helsinkiin. Lyypekissä on telakoita ja muun muassa metalli-, kone- ja kalasäilyketeollisuutta.
Talvivaate
pienoiskuva|Untuvatakkeja. pienoiskuva|[[Inuitit|Inuitteja turkistakeissa.]] Talvivaatteet ovat vaatteita, jotka suojaavat kylmältä säältä ja pakkaselta talviaikaan. Talvivaatteita ovat muun muassa talvitakki, toppapuku, pipot, huivit, pitkät alushousut ja villavaatteet, kuten villasukat, sekä käsineet, kuten lapaset. Kylmällä säällä suositellaan myös niin kutsuttua kerrospukeutumista.
Ludwigshafen am Rhein
Ludwigshafen am Rhein, lyhyemmin Ludwigshafen, on kaupunki Saksan lounaisosassa Rheinland-Pfalzin osavaltiossa. Se sijaitsee Reinjoen varrella, ja joki myös erottaa sen Mannheimin naapurikaupungista. Kaupungissa on arviolta 164 718 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 77,55 neliökilometriä.
Ludwigshafen perustettiin vuonna 1853, ja kaupunginoikeudet se sai vuonna 1859. Se onkin saksalaiseksi kaupungiksi verrattain nuori. Toisen maailmansodan aikana kaupunki kärsi merkittäviä vaurioita, vain 20 prosenttia rakennuksista jäi asuttavaan kuntoon.
Ludwigshafen tunnetaan kemikaaliteollisuudestaan. Kaupungissa pitää pääkonttoriaan kemian alan yhtymä BASF.
Aiheesta muualla
thumb|250px|left|Raatihuone.
Foo dog
Foo dog on kiinalainen koirarotu. Sillä ei ole FCI:n tunnustusta. Joidenkin mielipiteiden mukaan se on aidossa alkuperäisessä muodossaan kuollut sukupuuttoon.
Käpy
Käpy on paljassiemenisen kasvin emikukinto. Paljassiemenisillä kasveilla on tavallisesti erilliset hedekukinnot eli hedekävyt ja emikukinnot eli emikävyt. Nimitys käpy viittaa näistä yleensä erityisesti emikäpyyn.
Foo dog
Ulkonäkö
Rotu muistuttaa chow chow'ta, joskin on tätä vähemmän äärilleen jalostetun näköinen. Kieli voi olla joko vaaleanpunainen tai sininen. Kokomuunnoksia on kolme: Standard (keskikokoinen), Miniature (pieni) ja Toy (kääpiö).
Käpy
Käpy koostuu lapakosta eli kukintorangasta, jonka ympärillä on suomumaisia emilehtiä eli emisuomuja sekä havupuilla myös peitinsuomuja. Toisinaan näitä käpyjen osia kutsutaan kukiksi, mutta täsmällisesti määriteltynä paljassiemenisillä kasveilla ei ole kukkia. Monilla paljassiemenisillä kasveilla emisuomut tai peitinsuomut paksuuntuvat ja puutuvat käpysuomuiksi kävyn kypsyessä, mutta toisilla, kuten esimerkiksi havupuihin kuuluvilla katajilla (Juniperus), ne voivat muuttua meheviksi, ja muodostaa koppisiemenisten kasvien hedelmää muistuttavan mehevän kävyn.
Francis Emmanuel Ogbonna Okobo
Francis Emmanuel Ogbonna Okobo (s. 4. marraskuuta 1936) on nigerialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Enugun hiippakuntaan 4. kesäkuuta 1966 ja nimitettiin Nsukkan hiippakunnan piispaksi 19. marraskuuta 1990. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1991. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Giovanni Battista Re ja Justin Francis Rigali.
Foo dog
Luonne ja käyttäytyminen
Foo dog on rohkea, omanarvontuntoinen, valpas, energinen ja ketterä.
Francis Emmanuel Ogbonna Okobo
Okobo jäi eläkkeelle 13. huhtikuuta 2013, jolloin hänen seuraajakseen nimitettiin Godfrey Igwebuike Onah.
Foo dog
Alkuperä
Foo dog on peräisin 1000-luvulta eaa. ja se on saanut nimensä kaakkoiskiinalaisesta Fuzhoun kaupungista (vaihtoehtoinen englanninkielinen kirjoitusasu on Foochow). Sen uskotaan syntyneen chow chow'n ja pohjoiseurooppalaisten metsästyskoirien välisistä risteytyksistä. Hieman erikoisemman teorian mukaan se olisi puolestaan chow chow'n ja kiinalaisen suden jälkeläinen. Rotu toimii paitsi vahtikoirana, myös paimen-, metsästys- ja rekikoirana.
Foo dogin luultiin jo kuolleen sukupuuttoon, mutta se löydettiin sittemmin uudelleen. Se vietiin Yhdysvaltoihin, missä perustettiin Chinese Foo Dog Club of America sekä International Chinese Foo Dog Association. Molempien järjestöjen johtaja Brad Tom ajaa aktiivisesti rodun asemaa. On esitetty kritiikkiä, jonka mukaan nykyinen foo dog olisi jalostettu juurikin Yhdysvalloissa chow chow'n ja pienempien rotujen välisistä risteytyksistä.
Laukauksia viulukotelossa
Kappaleet
Kaikki kappaleet sanoittanut Heikki Salo.
Länsi-Malesia
thumb|450px|Länsi-Malesian kartta.
Länsi-Malesia muodostuu Malakan niemimaan eteläosasta. Niemimaan itäpuolella ja Itä-Malesian välissä on Etelä-Kiinan meri. Länsipuolella on Malakansalmi ja pohjoisessa maa rajoittuu Thaimaahan. Niemimaan eteläkärjessä on Singaporen saari.
Niemimaalla sijaitsee 11 Malesian osavaltiota, jotka yhdistyivät Malesiaksi Itä-Malesiassa sijaitsevien Sabahin ja Sarawakin sekä Singaporen (joka erosi 1965) kanssa vuonna 1963.
Saluki
Saluki (persiaksi تازی ایرانی) eli persianvinttikoira tai gasellikoira on itämainen vinttikoira. Rotu kuuluu maailman vanhimpiin, sillä salukeja tai niiden läheisiä sukulaisia esiintyy monenlaisissa arkeologisissa löydöissä ajalta 5 000–6 000 eaa.
Ulkonäkö
Karva on laadultaan sileää ja pehmeää. Salukeista löytyy kahta erilaista muunnosta: hapsu- ja sileäkarvainen, joista jälkimmäinen on harvinaisempi. Hapsukarvaisella salukilla pitkää karvaa eli hapsutusta esiintyy korvissa, raajojen takaosissa, tassuissa sekä hännässä; sileäkarvaisen salukin turkki on kauttaaltaan lyhyt. Sileäkarvainen yksilö muistuttaa usein sloughia. Molempia karvanlaatuja voi syntyä samaan pentueeseen. Saluki saa rotumääritelmän mukaan olla minkä värinen tahansa, myös kaikki väriyhdistelmät sallitaan. Ainoastaan brindle (juovikkuus) ei ole toivottua, mutta sitäkin väriä esiintyy.
Syyrialaiset kasvattajat ovat perinteisesti typistäneet koiriensa korvat.
Luonne ja käyttäytyminen
Vieraita kohtaan salukit ovat jossain määrin varautuneita, mutta eivät aggressiivisia tai arkoja. Luonteeltaan saluki on suhteellisen pehmeä eikä sillä ole suurta miellyttämisen halua. Omistajalta vaaditaan määrätietoisuutta, kekseliäisyyttä sekä kärsivällisyyttä salukia koulutettaessa. Saluki pysyy yleensä leikkisänä koko elämänsä. Rotu on energinen ja tarvitsee varsinkin nuorena suhteellisen paljon liikuntaa purkaakseen energiaansa. Vanhemmiten saluki on tavallisesti huomaamaton ja rauhallinen perheenjäsen. Salukeilla on yleensä vain vähän vahti- ja vartiointitaipumusta.
Alkuperä
thumb|250px|Saluki tajikistanilaisessa postimerkissä. Salukin juuret löytyvät Lähi-idästä ja Pohjois-Afrikasta jo noin 6 000 vuotta eaa. Sitä voidaan pitää ehkä maailman vanhimpana koirarotuna. Rodun ulkonäkö ja käyttötarkoitus ovat säilyneet lähes ennallaan tähän päivään saakka.
Newtonin lait
Lait esitteli englantilainen fyysikko Isaac Newton vuonna 1687 teoksessaan Philosophiæ Naturalis Principia Mathematica, jossa hän käytti niitä yhdessä esittelemänsä yleisen painovoimalain kanssa, selittäen planeettojen ja kuiden liikkeet. Ne tunnetaan myös nimellä mekaniikan peruslait, sillä ne muodostavat klassisen mekaniikan perustan.
Too Hot to Rock
Too Hot to Rock on Ironcross-yhtyeen julkaisema vinyylilevy vuodelta 1987. Too Hot to Rock julkaistiin myös CD-muodossa vuonna 2002.
Saluki
Alkuperä
Parhaiden metsästyssalukien on jo pitkään sanottu löytyvän Wadi Sirhanista Syyriasta sekä Rutbasta Irakin ja Jordanian rajalta. Rotutyyppinä salukin levinneisyys ulottuu kuitenkin Länsi- ja Pohjois-Afrikasta Mesopotamiaan ja Iranin ja Afganistanin väliselle rajaseudulle asti.
Newtonin lait
Ensimmäinen laki
Ensimmäisen lain eli inertialain esimuodon esitti Galileo Galilei pyrkimyksenään osoittaa että kopernikaaninen aurinkokeskinen malli ei ole ristiriitainen. Aristoteelisessa mallissa maapallo pysyy paikoillaan ja taivaankappaleet pyörivät sen ympärillä. Aristoteelisen fysiikan kannattajat kyseenalaistivat kopernikaanisen mallin vedoten siihen että jos maapallo pyörisi, maapallon pinnan nopeus suhteessa maapallon keskipisteeseen olisi päiväntasaajan korkeudella noin 1700 km/h. Emme kuitenkaan huomaa tätä liikettä millään tavalla! Galileo huomautti että emme myöskään huomaa tasaisesti merellä liikkuvan laivan liikettä jos olemme sisällä hytissä verhot kiinni, vaan hytissä esineet liikkuvat samalla tavalla kuin jos laiva seisoisi paikoillaan satamassa. Galileo esitti, että kappaleiden luonnollinen liiketila on maapallon pinnan suuntainen kehämäinen liike.
Saluki
Alkuperä
Salukeilla oli aivan erityinen asema islaminuskoisten keskuudessa, vaikka uskonnon mukaan koirat ovat yleensä saastaisia. Salukeita pidettiin "Allahin lahjana maailmalle". Salukia ei voinut ostaa, vaan sen saattoi saada ainoastaan lahjaksi. Kiimaisia narttuja suojeltiin uroksilta, jotta rotu pysyisi puhtaana. Kerrotaan, että saluki sai nukkua isäntänsä kanssa teltassa ja syödä samaa ruokaa kuin isäntä.
Etymologia
Erään teorian mukaan rodun nimi tulee suoraan muinaisen sumerin kielen sanasta salu-ki, joka tarkoittaa "maahansyöksyä". Ei ole kuitenkaan todisteita siitä, että saluki olisi ollut olemassa rotuna jo tuolloin eikä siitä, että sumerilaiset olisivat kutsuneet sitä kyseisellä nimellä. Ei ole myöskään varmaa mitä "maahansyöksy" olisi voinut koirista puhuttaessa tarkoittaa - se voisi viitata maakoloissa piileskelevien saaliseläinten ylös kaivamiseen tai tarinaan jonka mukaan kameleilla ratsastaneet metsästäjät heittivät koiria riistaa kohti.
Newtonin lait
Ensimmäinen laki
Nykymuotoisen inertian lain, jonka mukaan kappaleen liike on suoraviivaista jos siihen ei vaikuta voimia, esitti René Descartes ensimmäisenä ja toisena luonnonlakinaan teoksessa Philosophiæ Principia. Newton yhdisti Descartesin kaksi lakia yhdeksi laiksi, jonka mukaan "kappale jatkaa tasaista suoraviivaista liikettä vakionopeudella tai pysyy levossa, jos siihen ei vaikuta ulkoisia voimia". Nykyään ensimmäisen lain sisältönä pidetään usein sitä että se määrittelee inertiaalikoordinaatiston. Ensimmäistä lakia kutsutaan myös jatkavuuden laiksi.
Saluki
Etymologia
Toisen teorian mukaan nykyinen nimi on johdettu sanasta Saluqiyyah, joka on mesopotamialaisen Seleukeian kaupungin arabiankielinen nimi. Brittiläinen diplomaatti Terence Clark esitti, että arabiaksi sana saluqi tarkoittaisi "ihmistä tai asiaa joka on kotoisin Saluq-nimisestä paikasta". Arabialaisen perintötiedon mukaan Saluq oli muinainen kaupunki Yemenissä lähellä nykyistä Ta'izzia, ja arabien mukaan saluki olisikin kotoisin juuri kyseisestä kaupungista. Termi saluqi on kuitenkin saattanut juontaa juurensa myös muutaman muun paikan nimestä: Armenian Saluqista sekä kolmesta kaupungista nimeltä Saluqiyah. Yksi niistä on nykyinen Silifke Turkissa, toinen taas on lähellä Antiokiaa, ja kolmas sijaitsee lähellä Baghdadia.
Eri teorioista huolimatta adjektiivi saluqi on hyvinkin saattanut johtua Seleukidien valtakunnan aramean- ja syyriankielisestä nimestä. Tällekään väitteelle ei ole kuitenkaan olemassa kiistattomia todisteita.
Salukit maailmalla
Vuonna 1835 black-and-tan-värinen "persianvinttikoira" (Persian Greyhound) Zillah oli esitteillä Lontoon eläintarhassa. 1870-luvulla fawn-värinen narttu Tierma voitti palkinnon Kennel Club:n järjestämässä näyttelyssä. Kuitenkin vasta 1920-luvulla ensimmäinen brittiläinen rotujärjestö perustettiin, ja sen myötä rotu hyväksyttiin Englannissa vuonna 1923. Maan ensimmäinen challenge certificate -voittaja oli prikaatin kenraali Lancen omistama Sarona Kelb, joka oli kasvatettu Damaskoksessa. Hän teetti sillä pentueen, johon kuului mm. maan ensimmäinen muotovalio Orchard Shahin. Lance vaimoineen olivat huolissaan siitä, että rodusta kehitettäisiin Britanniassa pelkkä näyttelykoira, joten he tekivät töitä säilyttääkseen sen alkuperäisen käyttötarkoituksen.
Newtonin lait
Toinen laki
Newton ei käyttänyt Principiassaan differentiaali- ja integraalilaskentaa, vaan esitti tuloksensa geometristen konstruktioiden avulla. Niinpä toista lakia ei löydy kirjasta yllä annetussa modernissa muodossa. Sen sijaan Newton muotoilee lakinsa seuraavalla tavalla: "Kappaleen liikkeen muutos on verrannollinen siihen vaikuttavaan voimaan ja samansuuntainen sen kanssa."
Saluki
Salukit maailmalla
Heinäkuussa 1977 Mazuri-kennelin Gwen Angel kertoi kirjeessä, kuinka hänen pentueeseensa syntyi sileäkarvaisia yksilöitä. Hän oli tuonut peuranharmaan, melko hapsuttuneen Nanjan Sharoonin Bagdadista, missä paikalliset yleensä pitivät sileäkarvaisia salukeja. Se sai hapsuttuneen Mazuri Haj Khalidin kanssa pentueen, jossa oli neljä hapsuttunutta ja neljä sileäkarvaista pentua. Deborah Copperthwaiten sileäkarvaisen linjan uskotaan puolestaan syntyneen 17. täysin hapsuttuneen sukupolven jälkeen.
Lehmuskiitäjä
Lehmuskiitäjä (Mimas tiliae) on kiitäjiin kuuluva yöperhonen.
Koko ja ulkonäkö
Lehmuskiitäjä on keskikokoinen, helposti tunnistettava kiitäjälaji, jonka siipien kärkiväli vaihtelee 63–78 mm. Etusiivet ovat pohjaväriltään vihertävän ruskeat, mutta värin sävy vaihtelee yksilöittäin huomattavasti. Naaraat ovat paitsi koiraita kookkaampia, myös usein sävyltään ruskeampia kun taas koiraiden yleisväritys painottuu enemmän vihreään. Etusiiven poikki kulkee leveä, tummanvihreä vyö, joka saattaa olla poikki keskeltä tai surkastunut yhdeksi tai kahdeksi täpläksi. Tunnetaan myös värimuoto f. obsoleta, jolla vyö puuttuu kokonaan. Takasiivet ovat kellanruskeat ja niissä on huonosti erottuva, tumma poikkiraita.
Toukka on kookas, yleisväritykseltään vihreä ja kauttaaltaan vaaleiden nystyjen peittämä. Toukan peräpäässä on selkäpuolelta turkoosinsininen, alta punakeltainen piikki. Ennen koteloitumista toukan väri vaihtuu harmahtavaksi tai punertavaksi, jolloin sen havaitsee kasvillisuuden joukosta hieman helpoimmin. Täysikasvuisena toukka on 65–75 mm pitkä.
Levinneisyys ja lentoaika
pienoiskuva|Lehmuskiitäjän toukka Lehmuskiitäjä on pääasiassa Euroopassa esiintyvä laji. Levinneisyys ulottuu Iberian niemimaalta Ison-Britannian eteläosiin, Skandinavian eteläosiin ja idässä Pohjois-Turkkiin, Pohjois-Iraniin ja Uralille. Yksittäishavaintoja on Etelä-Siperiastakin.
Suomessa lehmuskiitäjä on levinneisyydeltään eteläinen ja jo Keski-Suomen korkeudella sitä tavataan enää satunnaisesti. Lentäviä perhosia tavataan kesäkuun alusta heinäkuun puoliväliin. Syys-lokakuussa on tavattu harvinaisen toisen sukupolven yksilöitä.
Saluki
Salukit maailmalla
Suomeen saapui ensimmäinen saluki vuonna 1941, ja nykyisin maassa rekisteröidään vuosittain noin 70 pentua.
Lehmuskiitäjä
Elinympäristö ja elintavat
Naaras houkuttelee koiraita luokseen erittämillään feromoneilla ja parittelu, jonka ajan koiras roikkuu naaraan takaruumiista, saattaa kestää jopa 20 tuntia. Heti parittelun jälkeen naaras aloittaa munimisen ja munii muutaman yön aikana jopa 130 munaa, yleensä pareittain lehtien alapinnoille, tavallisimmin latvustoon. Toukat kuoriutuvat reilun parin viikon kuluttua ja ovat aktiivisia lähinnä öisin. Toukat ovat täysikasvuisia heinä-elokuun vaihteessa, jolloin ne lähtevät etsimään koteloitumispaikkaa. Laji talvehtii maanalaisena kotelona lähellä ravintokasvina toimineen puun tyveä, harvoin kauempana. Joskus kotelo voi sijaita myös oksilla sammaleen alla tai kaarnan raossa. Kotelo voi talvehtia kaksikin kertaa.
Saluki
Aavikkosaluki
Aavikkosalukin takana ei ole länsimaisia linjoja ja sillä onkin yleensä näitä alkukantaisempi ulkonäkö. Lisäksi sillä on usein leveämpi kallo, lyhyempi kuono, lyhyempi ja tiiviimpi runko, leveämpi rintakehä, vähemmän kulmauksia ja lyhyempi häntä. Joillain alkuperäisalueelta tuoduilla aavikkosalukeilla on typistetyt korvat, koska typistäminen on vanha perinne Iranin, Irakin, Turkin ja Syyrian kaltaisissa maissa. Aavikkosalukin ja länsimaisen salukin välinen raja on kuitenkin vaikea määritellä tarkkaan, sillä jopa alkuperäisistä sukulinjoista polveutuvaa koiraa aletaan usein kutsua 4-5 länsimaissa kasvatetun sukupolven jälkeen "länsimaiseksi". Alkuperäistyyppiä oli Yhdysvalloissa jo 1980-luvulla ja sitä on kasvatettu Ranskassa 1990-luvulla. Suomen ensimmäiset aavikkosalukit tuotiin Israelista helmikuussa 2000. Sen jälkeen uusia on tuotu esimerkiksi Syyriasta, Omanista, Qatarista ja Turkista. Synnyinmaidensa lisäksi niillä on suvussaan muiden muassa iranilasia, marokkolaisia, bahrainilaisia ja saudiarabialaisia "beduiinisalukeja".
Terveys
Saluki kehittyy hitaasti ja on suhteellisen pitkäikäinen. Saluki on perusterve rotu. Rodussa tavataan sekä autoimmuuni- että sydänsairauksia. Myös allergiat ovat yleistyneet jonkin verran. Salukit voivat saada suuria pentueita, tyypillisesti pentuja on 6−10.
Newtonin lait
Toinen laki
Jos toinen laki esitetään muodossa missä p on kappaleen liikemäärä, sitä voidaan käyttää sellaisenaan erityisessa suhteellisuusteoriassa. Erona on liikemäärän määritelmä: klassisessa mekaniikassa liikemäärä on massan ja nopeuden tulo, missä m on massa ja v on nopeus. Klassisessa kuvassa massa on vakio. Tällöin päädytään alussa esitettyyn lakiin, sillä. Relativistisessa tapauksessa, missä kappaleen nopeus lähenee valon nopeutta tyhjiössä, täytyy kuitenkin ottaa huomioon erityisen suhteellisuusteorian antamat korjaukset.
Kolmas laki
Kolmas laki, eli voiman ja vastavoiman laki, yhdistää kahden kappaleen toisiinsa kohdistamat voimat. Esimerkiksi lautanen aiheuttaa pöytään voiman, ja pöytä aiheuttaa lautaseen yhtä suuren mutta vastakkaissuuntaisen voiman. Lain välitön seuraus on että kahden kappaleen yhteenlaskettu liikemäärä säilyy vuorovaikutustapahtumassa. Liikemäärän säilymislaki on yksi fysiikan peruslaeista. Lain merkittävä seuraus, jonka Newton johtaa Principian ensimmäisessä kirjassa, on että kappaleen sisäiset voimat eivät voi muuttaa sen massakeskipisteen liiketilaa. Kolmas laki siis vaaditaan jotta ensimmäinen laki olisi voimassa monista osasista koostuvan kappaleen massakeskipisteelle.
Kolmannen lain mukaista voimaa ja vastavoimaa ei pidä sekoittaa toisesta laista johdettuun tasapainoyhtälöön, joka on usein algrebrallisesti samankaltainen, mutta jonka fysikaalinen merkitys on toinen. Oleellisena erona on se, että voima ja vastavoima vaikuttavat aina eri kappaleisiin. Esimerkiksi pöydän pinnan lautaseen kohdistama tukivoima, joka tasapainoyhtälössä kumoaa maan lautaseen kohdistaman painovoiman vaikutuksen, ei voi olla painovoiman vastavoima, sillä nämä molemmat voimat vaikuttavat samaan kappaleeseen. Todellisuudessa pöydän lautaseen kohdistaman tukivoiman vastavoima on voima, jolla lautanen vaikuttaa pöytään, ja maan lautaseen kohdistaman painovoiman vastavoima on painovoima, jolla lautanen vaikuttaa maahan. Voiman vastavoima on aina olemassa.
Neljäs laki
Esiteltyään kolme lakiaan Principiassa Newton antaa vielä ylimääräisen säännön, jota toisinaan kutsutaan Newtonin neljänneksi laiksi. Säännön mukaan kappaleeseen vaikuttavat voimat voidaan laskea yhteen niin että kokonaisvoima eli resultantti on yhteenlaskettavien voimien vektorisumma.
Absoluuttinen aika ja avaruus
Newtonin mekaniikan peruskäsitteitä ovat aika, avaruus, ja liike. Principian kolmannen painoksen johdantoon lisäämässään kommentaarissa (lat. scholium) Newton tarkastelee näitä käsitteitä. Hänen mukaansa käsitteitä lähestytään yleensä arkikokemuksen kautta, suhteessa havaitsijan kehoon. Newtonin mukaan voidaan kuitenkin määritellä absoluuttiset aika ja avaruus, jotka eivät ole suhteellisia, eivätkä riipu niiden sisältämistä kappaleista. Absoluuttinen aika on Newtonin mukaan jotain, joka virtaa riippumatta mistään todellisesta kellosta, tai luonnonilmiöstä kuten maapallon pyörimisliikkeestä. Absoluuttinen avaruus puolestaan pysyy samanlaisena ja liikkumattomana, riippumatta kappaleiden liikkeistä. Newtonin näkemykset eroavat kartesiolaisen fysiikan kannattajien, eritoten Leibnizin näkemyksistä, sillä heidän mukaansa avaruus on suhteellinen, niin että ainoastaan kappaleiden väliset etäisyydet ovat merkityksellisiä.
Kommentaarissaan Newton kuitenkin myöntää, että liikelakien mukaan absoluuttista avaruutta ei voi havaita tai mitata millään tavoin, sillä inertian lain mukaan hiukkasjoukko, joka liikkuu tasaisesti absoluuttisen avaruuden suhteen, käyttäytyy täsmälleen samalla tavalla kuin hiukkasjoukko, joka on paikoillaan. Voidaan myös kuvitella voima, joka vaikuttaa yhtä voimakkaana ja samansuuntaisena jokaiseen hiukkaseen. Tätäkään ei Newtonin mukaan voida havaita hiukkasjoukon sisältä, sillä hiukkasjoukon sisäinen dynamiikka pysyy ennallaan.
Absoluuttisen avaruuden perusteluksi Newton esittää kokeen, jossa tarkastellaan pitkästä köydestä roikkuvaa, vedellä täytettyä ämpäriä. Jos ämpäri on paikoillaan, veden pinta on tasainen. Oletetaan sitten että ämpäriä kierretään niin että köysi kiertyy itsensä ympäri. Kun ämpäri vapautetaan, se pyörii itsensä ympäri, ja veden pinnan havaitaan kaareutuvan ns. keskipakoisvoiman takia niin että vesi on reunoilla korkeammalla kuin keskellä. Newtonin mukaan koe osoittaa absoluuttisen avaruuden olemassaolon, sillä ämpärin rakenneosaset eivät liiku toistensa suhteen. Kartesiolaisen koulukunnan edustajat ja myöhemmin esimerkiksi Ernst Mach ovat kritisoineet tätä Newtonin tulkintaa, sillä heidän mukaansa koe osoittaa vain kiertoliikkeen absoluuttisuuden, ei paikan absoluuttisuutta.
Sugny
Historia
Ensimmäisen maailmansodan aikana kunnan alueella oli saksalaisten kenttäsairaala. Se oli perustettu kalkkikivikukkulaan kaivettuihin tunneleihin. Sairaalassa hoidettiin yhteensä 6 002 sotilasta. Tunnelin sisäänkäynti on yhä nähtävissä, sekä sitä vartioiva kivinen leijona, Lion de Sugny.
Itämainen tanssi
thumb|200px|Saksassa vaikuttava kreikkalaissyntyinen tanssija Chryssanthi Saharthumb|Vatsatanssiesitys Itämainen tanssi on alun perin Pohjois-Afrikassa ja Lähi-idässä eri kulttuurien yhteisvaikutteissa pitkän ajan kuluessa kehittynyt esittävä soolotanssityyli, jota joskus kutsutaan myös kansanomaisesti vatsatanssiksi tai napatanssiksi. Egyptissä ja muualla arabiankielisellä alueella tätä tanssia kutsutaan myös nimellä Raqs Sharqi ja Turkissa on käytössä nimi oryantal dansı (tai pelkästään oryantal).
Yleistä
Itämaisen tanssin historiaa ei voida kovinkaan tarkkaan jäljittää, mutta sitä muistuttavia tansseja on tanssittu satojen, ellei peräti jo tuhansien vuosien ajan. Joidenkin teorioiden mukaan tanssi perustuu jo muinaisessa Egyptissä tanssittuihin tansseihin, toisten teorioiden mukaan tanssin taustalla on hedelmällisyyskultteihin liittyvät rituaalit. Hieman myöhäisempinä aikoina voidaan tanssin historiaa jäljittää Intiasta vaeltamaan lähteneiden mustalaisten tansseihin sekä ottomaanien hovissa monien kulttuurien sulatusuunissa esitettyihin tansseihin. Yhteistä itämaisen tanssin monille teorioille on kuitenkin se, että kyseessä on naisten pääasiallisesti keskenään tanssima tanssi, jonka taito on siirtynyt äidiltä tyttärelle.
Tarkempaa tanssin historiaa tunnetaan vasta noin sadan vuoden ajalta, kun länsimaiset matkailijat näkivät ja dokumentoivat erilaisia tansseja eri puolella osmani- ja arabikulttuurien vaikutuspiirissä olevia alueita. Länsimaihin tanssi saapui ensimmäisiä kertoja 1800-luvun lopulla, kun itämaisia tansseja esitettiin sekä Pariisin että Chicagon maailmannäyttelyissä ja nämä aikakaudelleen eksoottiset ja erikoiset tanssit kiihottivat katsojien mielikuvitusta ja aiheuttivat omalta osaltaan tanssin länsimaisen suuntauksen alkusysäyksen luomalla muun muassa myytin "Pikku Egypti" -nimisestä tanssijasta.
Nykyiseen muotoonsa esittävänä tanssina itämainen tanssi kehittyi kuitenkin vasta 1900-luvun alkupuolella, jolloin Kairossa ja Istanbulissa perustettiin tanssiesityksiä sisältäviä yökerhoja. Kuuluisaksi nousi etenkin Egyptissä vaikuttanut libanonilaissyntyinen Badia Masabni, jonka yökerhon tanssiestradeilta kohosi yleisön rakastamia tanssitähtiä, kuten Samia Gamal, Tahia Carioca ja Naima Akef. Egyptin viihdeteollisuus alkoi samoihin aikaan myös tuottaa laajalle arabimaailmaan levinneitä elokuvia, jolloin tanssin näkyvyyskin kasvoi ja samalla tanssiin alkoi sulautua vaikutteita myös länsimaisista tansseista ja Hollywoodin haaremimystiikasta. Kun tanssi alkoi muodostua viihdemäiseksi, yleisölle esiintyvät tanssijat leimattiin helposti prostituoiduiksi, mutta samanaikaisesti taitavimpia tanssijoita myös ihailtiin ja ihaillaan edelleen. Tunnettuja egyptiläisiä tanssijoita ovat: Nagwa Fouad, Suheir Zaki, Fifi Abdou, Lucy ja Dina. Libanonin tanssijoista tunnetaan etenkin Nadia Gamal, Amani ja Samara ja turkkilaista tanssia parhaimmillaan ovat edustavat Nesrin Topkapi, Prenses Banu, Sema Yildiz, Tulay Karaca ja Asena.
Nykyään itämainen tanssi on levinnyt joka puolelle maailmaa, ja siitä on olemassa useita eri muotoja. Suomessa tanssitaan eniten egyptiläistä tanssityyliä, mihin on vaikuttanut monien tunnettujen egyptiläisten opettajien, kuten Raqia Hassanin, Mahmud Redan ja Yousry Sharifin, vierailut Suomessa ja suomalaisten tanssiyhdistysten ja tanssikoulujen tiivis yhteistyö. Tämä tyyli on nykyään maailmanlaajuisesti itämaisen tanssin tunnetuin muoto, jossa ei tarvita juuri harjoitusvälineitä, ja se sopii kaiken ikäisille. Turkkilainen tyyli poikkeaa egyptiläisestä lähinnä siinä suhteessa, että sen kokonaisilme on vauhdikkaampi ja liikeradat suurempia, mutta perusliikekieli on kuitenkin hyvin samanlainen eli itämaisen tanssin liikeradat pohjautuvat naisen vartalon luonnolliseen liikehdintään. Länsimaissakin, etenkin Yhdysvalloissa, jossa oma vatsatanssihistoria on lähes yhtä pitkä kuin nykymuotoisen egyptiläistanssinkin, on kehittynyt aivan omia vatsatanssin tyylejä, joista tunnetuimmat on niin sanotut American Cabaret ja American Tribal, jossa painopiste on usean tanssijan yhteistyössä ja tanssin tunnelmassa, vaikka tässäkin tyylissä liikekieli pohjautuu itämaisen tanssin yleisesti käytettyihin liikkeisiin. Voidaankin ajatella, että koska vatsatanssi on jo alkuperältään monia kulttuureita yhdistävä tanssimuoto, on luonnollista, että siihen sulautuu jatkuvasti myös uusia vaikutteita.
Länsimaissa myös miehet voivat harrastaa itämaista tanssia, ja länsimaista perua ovat myös useiden tanssivälineiden, kuten ison huivin ja miekan, käyttäminen tanssissa, vaikka tanssin alkulähteiltäkin löytyy välineitä, kuten kynttiläkruunu "shamadan", kansantanssin pohjalta tanssiin omaksuttu keppi "assaya", suuri päällysvaatteena käytetty vartalon ympärille kiedottu huivi "milaya" sekä etenkin tanssin säestyksenä ja korostamiseen usein käytetyt sormisymbaalit "zillit".
Useimmat länsimaisistakin tanssijoista haluavat kuitenkin korostaa sitä, että itämaisen tanssin maantieteellinen alkuperä on Lähi-itä ja Pohjois-Afrikka. Tanssilla ei kuitenkaan ole suoraa yhteyttä arabialaisen tai turkkilaisen kulttuurin tai islamin uskonnon kanssa, vaan samanlainen tai samantyyppinen tanssi on tyypillinen koko alueelle kulttuureista ja uskonnoista riippumatta.
Itämaiseen tanssiin liittyy koko kehon liikettä päästä varpaisiin. Siihen kuuluvat olennaisesti erilaiset vartalon sekä terävät että pehmeät liikkeet. Selkä- ja vatsalihakset tulee hallita tanssissa hyvin, koska oleellista tanssille on pystyä eristämään ylä- ja alavartalon liikkeet toisistaan. Tanssin yleisilme on hyvin naisellinen, ja siitä sanotaankin usein, että siinä naisen vartalo on instrumentti, joka tulkitsee syvällisesti kuultua musiikkia.
Mongolia (alue)
Mongolia on historiallinen alue Keski-Aasiassa. Siihen kuuluvat Mongolia, Sisä-Mongolia ja pienempiä mongolien asuttamia alueita pääasiassa Venäjällä. Alueella on yli 28 miljoonaa asukasta.
John Ifeanyichukwu Okoye
John Ifeanyichukwu Okoye (s. 4. elokuuta 1950) on nigerialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Enugun hiippakuntaan 22. heinäkuuta 1978 ja nimitettiin Awgun hiippakunnan piispaksi 8. heinäkuuta 2005. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Renzo Fratini, jota avustivat Anthony Okonkwo Gbuji ja John Olorunfemi Onaiyekan.
Steel Warrior
Steel Warrior on Ironcross-yhtyeen toinen albumi vuodelta 1984.
Kappaleet
A-puoli
B-puoli
Ráisduattarháldi
Ráisduattarháldi tai Ráisduottarháldi on Haltin tunturiryhmän korkein huippu ja se sijaitsee Norjassa noin 2 kilometrin päässä Suomen korkeimmasta kohdasta samassa kivikossa, välissä on matala kannas. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1 361 metriä.
Hallinnollisesti huippu sijaitsee Kaivuonon ja Raisin  kuntien rajalla.
Lyhin reitti huipulle on kulkea Norjan puolelta Guolasjärven rannalta, jonne pääsee autolla. Yhden päivän aikana pystyy helposti käymään sekä Norjan että Suomen puoleisilla huipuilla. Autotie on huonossa kunnossa pitkälle heinäkuuhun ja myös sen jälkeen nousuun suositellaan nelivetoautoa ja taitavaa kuljettajaa. Matka Guolasjärveltä huipuille on suhteellisesta lyhyydestään huolimatta erittäin rankka, eikä sitä missään nimessä suositella ensikertalaisille tai huonokuntoisille vaeltajille. Matka muodostuu terävistä kivistä, joten horjahtaminen voi johtaa vakavaan loukkaantumiseen.
Telemarkin käräjäoikeus
pienoiskuva|200px|Skienin käräjätalo Telemarkin käräjäoikeus (norj. Telemark tingrett) on yksi Norjan 23 käräjäoikeudesta ja se kuuluu Agderin laamanninoikeuden alaisuuteen. Se perustettiin vuonna 2021 yhdistämällä aiemmat Itä-Telemarkin, Nedre Telemarkin ja Länsi-Telemerkin käräjäoikeudet. Käräjäoikeuden toimipisteet sijaitsevat Kviteseidissä, Notoddenissa ja Skienissä.
Tuomiopiiri
Käräjäoikeuden tuomiopiirin muodostavat seuraavat kunnat:
MSV Duisburg
MSV Duisburg on jalkapalloseura Duisburgista, Saksasta. Se pelaa kaudella 2021–2022 maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla 3. Ligassa, jonne se putosi 2. Bundesliigasta keväällä 2019.
Historia
Seura perustettiin vuonna 1902 nimellä Meidericher SV samannimisen kaupunginosan mukaan. Kolme vuotta myöhemmin nimi muutettiin SC Viktoria Meiderichiksi. Nykyinen nimi otettiin käyttöön vuonna 1967. Alkuaikoinaan seura voitti lukuisia alueellisia mestaruuksia. Vuosina 1929 ja 1931 se voitti Niederrheinin paikallismestaruuden ja pääsi valtakunnalliseen mestaruusturnaukseen. Sota-aikana menestys karttoi Duisburgia, mutta 1950-luvulla otteet paranivat. 1951 se nousi jälleen alueensa pääsarjaan Oberliga Westiin, joka noihin aikoihin oli eräs kovatasoisimmista Saksan aluesarjoista, voitettuaan alemman sarjatason mestaruuden. Yhtä kautta lukuun ottamatta Duisburg säilyi sarjassa aina Bundesliigan perustamiseen saakka (1963).
Saavutuksia
Duisburg ei ole koskaan voittanut minkäänlaista valtakunnallisen tason pokaalia. Vuonna 1963 se sijoittui liigassa toiseksi, mikä on yhä sen paras liigasaavutus. Kaudella 1978–1979 joukkue selviytyi UEFA Cupissa välieriin. Saksan Cupin loppuottelussa Duisburg on ollut kolmesti (1966, 1975 ja 1998) aina häviävänä osapuolena. Seuran nuoriso- ja amatöörijoukkueet ovat sen sijaan saavuttaneet mestaruuksia myös valtakunnallisella tasolla.
Pertti Koskimies
Koskimies on koulutukseltaan filosofian lisensiaatti. Hän on erikoistunut lintuihin ja on toiminut BirdLife Suomen lintutieteellisen julkaisun Lintumiehen päätoimittajana. Hänen kaudellaan lehden nimeksi vaihdettiin Linnut.
Koskimies on julkaissut useita kirjoja ja on myös ollut toimittamassa monia kirjoja. Hän on kirjoittanut ahkerasti lintuihin ja luonnonsuojeluun liittyvistä asioista ja pakinoinut myös radiossa sekä esiintynyt televisiossa. Koskimies kirjoittaa kirja-arvosteluja mm. seuraaviin lehtiin; Luonnon Tutkija, Opettaja, Tieteessä tapahtuu, Hiidenkivi, Linnut ja Suomen Luonto.
Kirjoituksessaan ”On tilaa taivahalla” (teoksessa Linna, Ari 2003: Rakkaudesta lintuihin, lintuharrastajien antologia. Tammi. ISBN 951-31-2725-7) Koskimies tunnustautuu luontouskovaiseksi.
Anthony Okonkwo Gbuji
Anthony Okonkwo Gbuji (s. 29. lokakuuta 1931 Ubulu-Uku) on nigerialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 23. marraskuuta 1958 ja nimitettiin Issele-Ukun hiippakunnan piispaksi 5. heinäkuuta 1973. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Anthony Olubunmi Okogie, jota avustivat Francis Arinze ja Patrick Ebosele Ekpu.
Orthanc
Orthanc on kuvitteellinen musta torni J. R. R. Tolkienin kirjassa Taru sormusten herrasta. Nimi merkitsee sindariksi torahammasvuorta ja vanhalla Markin kielellä viekasta mieltä. Torni sijaitsee keskellä Angrenostia, Rautapihaa, joka on Rohanin länsilaidalla velho Sarumanin hallinnassa.
Orthancin rakensivat Gondorin númenorilaiset Kolmannella ajalla yhdestä kivestä tuntemattomin menetelmin, ja sitten se kovetettiin eikä yksikään tunnettu ase tehonnut siihen. Orthanc kohosi 80 sylen eli runsaan 140 metrin korkeuteen Rautapihan keskellä ja päättyi neljään terävään huippuun. Ainoa sisäänpääsy oli korkeiden portaiden päässä oleva ovi, ja oven päällä oli pieni ikkuna.
Orthanciin oli sijoitettu yksi eteläisen kuningaskunnan palantír, ja sitä vartioi erikoisjoukko kunnes Gondor myöhemmin lähes hylkäsi tornin, ja sen jälkeen torni lukittiin. Kun Gondorin käskynhaltija Beren antoi Rautapihan Sarumanille, hän antoi myös Orthancin avaimet velholle. Siitä tuli Sarumanin päämaja kun hän yritti löytää Valtasormuksen ja tuhota Rohanin Sormuksen sodan aikana. Kun Saruman oli lyöty, kuningas Théoden, Gandalf ja Aragorn kohtasivat hänet, jolloin Gríma Kärmekieli heitti palantírin ulos ikkunasta yrittäen osua sillä Gandalfiin. Saruman jäi vangiksi torniinsa. Häntä vartioi Puuparta, joka lopulta vapautti Sarumanin säälistä.
Neljännellä ajalla Sauronin ja Sarumanin kaatumisen jälkeen kuningas Elessar tutki Orthancin ja löysi sieltä Isildurin perintökalleuksia kuten Elendilmirin, alkuperäisen Arnorin tähden. Tämä johdosta epäiltiin, että Saruman oli löytänyt Isildurin jäännökset ja tuhonnut ne. Aragorn löysi myös rasian, jossa oli luultavasti tarkoitus säilyttää Sormusta.
Isengard Isengard Orthanc アイゼンガルド
Yki Nummi
Yrjö Kalevi ”Yki” Nummi (31. lokakuuta 1925 Yungshuen, Hunan, Kiina – 12. maaliskuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen muotoilija, joka tunnetaan erityisesti valaisinsuunnittelijana ja Tikkurilan Jokeri-värikartan kehittäjänä.
Ura
Nummi syntyi vuonna 1925 Kiinassa suomalaiseen lähetyssaarnaajaperheeseen. Suomeen muutettuaan hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 1945 ja ryhtyi sen jälkeen opiskelemaan fysiikkaa ja matematiikkaa. Mieli kuitenkin muuttui ja Nummi vaihtoi Helsingin Taideteolliseen oppilaitokseen, josta valmistui vuonna 1950.
Valmistuttuaan Nummi kaavaili taidemaalariksi ryhtymistä, mutta sai muotoilijan töitä Ornon valaisintehtaalta, jossa työskenteli vuoteen 1958 asti. Hän suunnitteli valaisimia myös Sanka Oy:lle. Hänen moderneille valaisimilleen tunnusomaista oli muovimateriaalien uraauurtava käyttö. Monet valaisinmallit ovat nykyisin perikunnan lisenssillä kotimaisen valaisinvalmistajan (Innolux) Innojok Oy:n uustuotannossa.
Nummi kuvasi valaisinmuotoiluaan vuonna 1958 näin: "Jokainen tarpeeton osa tai koriste lisää valaisimen hintaa ja huonontaa sen hyötysuhdetta. – – Tämä on tietenkin erittäin voimakas muotoa karsiva ja puhdistava tekijä: yksinkertaisimmat geometriset muodot, pallot, kartiot, lieriöt sekä hyperboloidi- ja paraboloidipinnat muodostavat tällä hetkellä oikeaoppisen muotovaraston."
Vuodesta 1958 vuoteen 1975 Nummi työskenteli Tikkurilan maalitehtaalla ja suunnitteli muun muassa Jokeri-värikarttajärjestelmän. Hän jatkoi työskentelyä myös Ornossa vuoteen 1974, jolloin päätti keskittyä värisuunnitteluun, jota piti merkittävimpänä saavutuksenaan. Nummi oli ahkera lehtikirjoittaja ja suunnitteli myös kirjankansia sekä 1950-luvulla jalopuuta ja muovia yhdistäviä astioita Sanka-yhtiölle.
Argaali
Argali on mongolian kielen sana, joka tarkoittaa pässiä.
Koko ja ulkonäkö
Argaali on jäljellä olevista villilampaista suurin. Se painaa 65–180 kg, se on 120–200 cm pitkä ja säkäkorkeus on 90–120 cm. Argaalien värit vaihtelevat vaaleankeltaisesta tummanruskeanharmaaseen. Urosargaaleilla on pitkät kaarevat sarvet, naarailla paljon lyhyemmät.
Elintavat
Argaalit elävät poikimisajan ulkopuolella erikseen koiras- ja naaraslaumoissa.
Vuoritinamit
Vuoritinamit (Nothocercus) on tinamien (Tinamidae) heimoon kuuluva lintusuku, joka jakautuu seuraaviin kolmeen lajiin:
Köynnöskrassit
Köynnöskrassit eli koristekrassit (Tropaeolum) on kasvisuku, joka käsittää noin 80 yksi- ja monivuotista ruohoa, joista valtaosa on kotoisin Andeilta. Suvun lajeista tunnetuin on isoköynnöskrassi (Tropaeolum majus), joka on suosittu yksivuotinen köynnös. Toinen yleisesti viljelty laji on kanarianköynnöskrassi (Tropaeolum peregrinum), joka nimestään huolimatta on kotoisin Perusta.
Krassi vaatii aurinkoisen kasvupaikan ja kuohkean maan, sillä se ei siedä juurillaan seisovaa vettä. Suomessa yleensä taimet esikasvatetaan sisällä ja istutetaan ulos tai parvekkeelle hallojen loputtua. Krassin siemeniä voi kerätä seuraavan vuoden istutuksia varten. Toisaalta kukkimiskausi venyy pitemmäksi, jos kukat leikataan pois ennen siementen muodostumista.
Krassin kukkia voi käyttää myös salaatissa.
Herralan saha
Herralan Saha Oy on vuonna 1903 perustettu perheyritys, joka on ollut Mäkelän perheen omistuksessa alusta alkaen. Saha sijaitsee Hollolan Herralassa. Sahalla on pitkä historia sen yli satavuotiselta taipaleelta, ja se muun muassa koki vaurioita Lahden pommituksissa talvisodan aikana.
Vuonna 2003 sahan satavuotispäivänä julkaistiin teos Herralan Saha sata vuotta 1903–2003.
Action Replay
thumb|Action Replay -moduuli [[Amiga 500|Amiga 500:lle.]] Action Replay on Datelin tuotemerkki laitteille, joita on pääasiassa käytetty videopelien toiminnan muuttamiseen. Laitteita on julkaistu aina 8-bittiseltä aikakaudelta nykypäivään saakka. Uusimpia alustoja ovat Wii, Nintendo DS ja Nintendo DSi.
Herralan saha
Sahan tuotanto katkesi tuhoisaan tulipaloon 23. toukokuuta 2017.
Ir. D.F. Woudagemaal
'''ir. D.F. Woudagemaal''' (insinööri Woudan pumppuasema) on Alankomaissa sijaitseva maailman suurin käytössä olevista höyryvoimalla toimivista pumppuasemista. Sitä käytetään pumppaamaan tarpeeton vesi Friisinmaasta. Se on otettu käyttöön 7. lokakuuta 1920, jolloin kuningatar Vilhelmiina avasi pumppuaseman.
Action Replay
Laite on julkaistu nimellä GameShark Yhdysvalloissa.
Ir. D.F. Woudagemaal
47 vuotta hiilikäyttöisinä olleet höyrykattilat muutettiin öljykäyttöisiksi vuonna 1967. Vuonna 1998 ir. D.F. Woudagemaal lisättiin UNESCOn maailmanperintöluetteloon.
Galvanizer
Galvanizer on vuonna 2013 Laitilassa Varsinais-Suomessa perustettu deathgrind/death metal yhtye. Bändin ensimmäinen demo oli nimeltään "Ground Above" 2014. Yhtye on julkaissut kaksi albumia "Sanguine Vigil" (2018) ja "Prying Sight of Imperception" (2021) ja Galvanizer / Morbific split 2023.
Yhtyeen musiikissa on vaikutteita old school death metallista. Galvanizer oli Saarihelvetti bändikilpailun yksi voittaja vuonna 2017. Mukaan ilmoittautui yli 200 yhtyettä. Voittajat pääsivät esiintymään Tampereen Dog's Home-ravintolaan. Yhtye esiintyi vuonna 2018 Japanissa (Tokyo) Asakusa Deathfest tapahtumassa. Yhtye on esiintynyt siitä lähtien monissa tapahtumissa ja festivaaleilla ympäri Eurooppaa Saksassa,Hollannissa Tšekissä. mm. Obscene Extreme festival. Ensimmäinen Euroopan kiertue oli Yhdysvaltalaisen Funebrarumin kanssa. Galvanizer nähdään Tuska festivaaleilla kesällä 2023.
Pina (elokuva)
Pina on Wim Wendersin 2011 valmistunut 3D-tanssielokuva, joka on omistettu koreografi ja ohjaaja Pina Bauschille.
Elokuvassa Bauschin monikansallisen tanssiryhmän jäsenet esittävät tämän tunnetuksi tekemiä koreografioita ja muistelevat vuonna 2009 kuollutta oppiäitiään kameran edessä, kukin omalla äidinkielellään. Tanssinumeroita esitetään näyttämön lisäksi esimerkiksi puistossa, teollisuuslaitoksessa, avolouhoksessa, junassa, kadulla ja liikenneympyrässä.
Wenders oli sopinut dokumentin teosta Bauschin kanssa, mutta Bausch kuoli keuhkosyöpään ennen työn alkua. Elokuvassa on kuitenkin paljon dokumenttiaineistoa.
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1986
Vuoden 1986 painin maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 19. lokakuuta – 26. lokakuuta 1986 Budapestissa, Unkarissa. Kisoissa painittiin sekä kreikkalais-roomalaista painia että vapaapainia kymmenessä painoluokassa.
Kreikkalais-roomalainen paini
* Kreikkalais-roomalaisen painin 82 kilon sarjan loppuottelussa molemmat painijat, Puolan Bogdan Daras ja Unkarin Tibor Komaromi, ajettiin matolta, ja samoin kävi myös pronssiottelun molemmille painijoille, Ruotsin Magnus Fredrikssonille ja Romanian Sorin Hertealle, joten loppuottelijoille jaettiin vain kaksi hopeista mitalia ja pronssiottelijat jäivät kokonaan ilman mitaleja. Seuraavana vuonna kansainvälisen painiliiton FILA:n kokouksessa päätöstä kuitenkin muutettiin ja maailmanmestaruus jaettiin painijoiden kesken.
Krinuola
Krinuola (lyhenne sanoista Kristillinen nuoriso laiva) on Tampereella toimineen Nuorisolaivayhdistys ry:n omistama matkustajalaiva. Alkujaan Krinuola oli Längelmäki-niminen matkustajalaiva, joka oli rakennettu vuonna 1917 Sommers af Hällström & Waldensin konepajalla Tampereella. Längelmäki liikennöi Länkipohjan ja Oriveden aseman väliä. Myöhemmin, matkustajaliikenteen vähettyä 1930-luvun alussa, laivan osti Näsijärven Metsä oy. Laiva siirrettiin tällöin Näsijärvelle ja muokattiin "Metsä" -nimiseksi hinaajaksi. Vuonna 1967 nuorisopastori Matti Näykki perusti yhdistyksen ja remontoi nuorison kanssa vanhan Teiskosta ostamansa laivan rungon. Näykin porukka "asensi" vanhan rungon päälle 1,5 vanhaa turistibussia, ja tämän perin erikoisen näköinen laiva seilasi vajaan parinkymmenen vuoden ajan.
1980- ja 1990-luvulla ryhmä aktiivisia nuoria yritti peruskorjata laivan alkuperäisen kuntoiseksi höyrylaivaksi, mutta varojen puuttuessa ajautui laiva viimein upoksiin Jäminkipohjan telakan rantaan.
Nykyään laivan runko on Sahalahdella kuivalla maalla.
Han-koira
Han-koira on sukupuuttoon kuollut kiinalainen koirarotu.
Ulkonäkö
Rotu muistutti lyhytkarvaista chow chow'ta ja shar peita. Se oli tukevarakenteinen. Pää oli leveä ja leuat vahvat. Korvat olivat eteenpäin taittuneet tai typistetyt. Niska oli paksu. Raajat olivat lyhyehköt. Häntä oli selän päälle kiertynyt.
Luonne ja käyttäytyminen
Han-koira oli hurjaluonteinen vahtikoira, jota pidettiin pihalla kytkettynä estämässä tunkeilijoiden pääsyä taloon ja hälyttämässä äänekkäästi heidän lähestyessään.
Alkuperä
Han-koira oli suosittu Kiinassa Han-dynastian aikaan. Sitä käytettiin talojen vartiointiin ja siitä tehtyjä patsaita hautojen vartiointiin. Se puettiin tietynlaisiin valjaisiin, jotka koostuivat paksusta rintalukkoon kytkeytyneestä kaulapannasta ja niskan päällä sijainneesta vahvasta renkaasta.
Vuosien 25–220 jaa. vallalla olleen itäisen Han-dynastian aikana rotua esittäviä patsaita vietiin paikallisiin hautakammioihin. Niiden symbolisen merkityksen uskottiin olleen kuolleiden omistajiensa vartiointi. Niitä oli sekä lasitettuina että lasittamattomina versioina.
Vaikutus muihin rotuihin
Desmond Morriksen mukaan rotu saattoi olla chow chow'n ja shar pein varhainen kantamuoto.
City-Pallo
City-Pallo pelasi naisten SM-sarjassa vuosina 1974–1980 sijoittuen parhaimmillaan neljänneksi. Seuran pelaajista maajoukkueeseen ylsivät Arja Henriksson ja Sirkka-Liisa Pesonen.
Itä-Malesia
thumb|300px|right|Itä-Malesian sijainti Kaakkois-Aasiassa. thumb|300px|right|Itä-Malesiaan kuuluu Borneon saaren pohjoisosa Bruneita lukuun ottamatta. Saaren eteläpuolella on Indonesialle kuuluva Kalimantan. Itä-Malesia muodostuu Malesian liittovaltiolle kuuluvasta Borneon saaren pohjoisosasta, jossa sijaitsevat Malesian osavaltiot Sabah ja Sarawak, sekä liittovaltion territorio Labuan. Osavaltiot rajoittuvat etelässä vuorijonoon, jonka eteläpuolella Indonesialle kuuluva Kalimantanin alue. Sarawakilla on lisäksi maarajaa Brunein kanssa. Labuanin saari sijaitsee Borneon luoteisrannikolla.
Maantiede
Alun perin Itä-Malesian alue on ollut lähes kokonaisuudessaan trooppista sademetsää, mutta metsiä on tuhottu mikä on johtanut lajien uhanalaistumiseen. Saarelle on perustettu suojelualueita Orankien ja muiden uhanalaisten lajien suojelemiseksi. Sisämaassa kohoaa korkea vuoristo, jonka korkein vuori on Kinabalun kansallispuistossa sijaitseva 4 101 metriä korkea Kinabalu.
Historia
Suuri osa nykyisen Itä-Malesian alueesta kuului Brunein sulttaanikuntaan 1800-luvun alussa. Vuosisadan loppuun mennessä brittiläiset olivat ottaneet alueen hallintaansa. Vuonna 1963 Sabah ja Sarawak liitettiin Malaijan liittovaltion ja samalla maan nimeksi tuli Malesia.