cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Centesimus annus
Centesimus annus on paavi Johannes Paavali II:n 1. syyskuuta 1991 antama kiertokirje, joka julkaistiin Rerum novarumin 100. juhlavuotena. Kommunismi oli pari vuotta aikaisemmin kaatunut Itä-Euroopassa ja Neuvostoliitto hajosi pian kirjeen julkaisemisen jälkeen. Kirjeessään paavi kritisoi sekä kommunismia että kapitalismia.
Teepensas
Teepensas (Camellia sinensis) on kamelioiden sukuun kuuluva teekasvien (Theaceae) heimon puu. Sen kuivatuista lehdistä valmistetaan uuttamalla teetä. Teepensas kasvaa luonnostaan 6–30 metriä korkeaksi, mutta sadonkorjuun helpottamiseksi teeviljelmien pensaita pidetään leikkaamalla 1–2 metrin korkuisina.
Teepensas jalostettiin luonnonpuusta hyötypensaaksi noin 5 000 vuotta sitten Kiinassa. Tavallisesti kasvin löytöhistoriaan liitetään myyttinen kertomus lukuisten kiinalaisen yrttien löytäjäksi väitetystä keisari Shen Nongista (eli Shennong). Tämän legendan mukaan vuonna 2737 eaa. Shennong istahti teepuun juurelle väsyneenä. Vettä laitettiin kiehumaan sen puhdistamiseksi. Veden kuumentuessa hän nukahti. Herättyään hän huomasi joitain lehtiä pudonneen kuuman veden joukkoon. Uteliaana hän maistoi juomaa ja tajusi, että huolimatta juoman kitkerästä mausta, sillä oli sekä puhdistava että piristävä vaikutus.
Ensimmäisen teepensaan kasvitieteellisen luokittelun teki Hollannin Itä-Intian komppaniaan kuulunut tohtori Kaempfer. Hän antoi kasville vuonna 1712 nimen Thea japonense. Ruotsalainen Carl von Linné uudelleennimesi kasvin nimelle Thea sinesis. Koska hän ei ollut nähnyt kasvia luonnossa, eikä tuntenut mustan teen valmistusprosessia, hän luuli mustan ja vihreän teen olevan kaksi eri kasvilajia: Camellia japonica ja Camellia sassanqua. Vielä tuolloin kasville käytettiin vaihtelevasti Thea tai Camellia -nimeä. Vuonna 1881 kasvitieteilijä O. Kuntze yhtenäisti teepensaan erilaiset nimitykset, josta syystä kasvin latinalaisen nimen näkee toisinaan muodossa Camellia sinensis (L.) O.Kuntze.
Muunnokset
Teepensaat voidaan jakaa (esimerkiksi) kolmeen eri muunnokseen:
Kesä (täsmennyssivu)
Kesä voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Teepensas
Camellia taliensis
Maailman vanhimpana, teepuiden kuninkaaksi kutsuttuna teepuuna pidetään yhä kasvavaa, jo yli 2 700-vuotiasta villiä, viljeltävän teepensaan kanssa samaan teekasvien heimoon (Theaceae) kuuluvaa 25,6 metriä korkeaa lähisukulaispuun (Camellia taliensis) yksilöä Kiinan eteläisen Yunnanin maakunnan Pu’erin prefektuuritason kaupungin Ailao-vuorella (Ailao Shan), noin 2 450 metrin korkeudella.
Käsin kerättyjä Camellia taliensis -lajin villipuiden lehtiä käytetään nykyäänkin pu’er-teen raaka-aineena, ja näiden teelehtien hinta on markkinoilla 10–100 kertaa kasvatetun teepensaan lehtiä arvokkaampaa. Tästä syystä vanhojen Camellia taliensis -villipuiden kantoja on alettu pitää uhanalaisena.
Rosanna Crawford
Rosanna Crawford (s. 23. toukokuuta 1988 Canmore) on kanadalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä.
Crawford on osallistunut olympialaisiin Vancouverissa 2010, Sotšissa 2014 ja Pyeongchangissa 2018. Parhaimmillaan hän on ollut takaa-ajokilpailussa 19:s 2018 ja Kanadan naisten viestijoukkueessa kahdeksas 2014. MM-kisoihin Crawford on osallistunut Nové Městossa 2013, Kontiolahdella 2015, Holmenkollenilla 2016 ja Hochfilzenissä 2017. Niissä hänen parhaat henkilökohtaiset sijoituksensa ovat 14:s normaalimatkalta ja 15:s yhteislähdöstä vuonna 2016.
Ampumahiihdon maailmancupissa Crawford kilpaili ensimmäisen kerran Ruhpoldingissa kaudella 2009–2010 ollen 77:s pikakilpailussa. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran Hochfilzenissä 2012 oltuaan pikakilpailun 24:s. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Ruhpoldingin normaalimatkalla tammikuussa 2018. Parisprintissä hän sijoittui Nathan Smithin kanssa toiseksi Östersundin osakilpailussa 2015.
Crawford lopetti uransa ampumahiihtäjänä keväällä 2019.
Olorotitan
Olorotitan (nimen merkitys "Suuri joutsen") on sukupuuttoon kuollut ankkanokkainen kasvinsyöjädinosaurus, joka kuului Lambeosaurinae-ryhmään. Se eli myöhäisellä liitukaudella, myöhäisessä Maastricht-vaiheessa. Olorotitan arharensis on suvun ainoa laji.
Apollonios Tyanalaisen elämä
Apollonios Tyanalaisen elämä on Filostratoksen kirjoittama teos, joka kertoo uuspythagoralaisen filosofi ja opettaja Apollonios Tyanalaisen elämästä, matkoista eri puolilla tunnettua maailmaa ja ihmeteoista.
Olorotitan
Fossiilit
Olorotitan löydettiin ensimmäisenä Kundurin Udurchukan-muodostelmasta, Kaakkois-Venäjän, Amurin alueelta läheltä Kunduria. Ensimmäinen luuranko on kaikkein täydellisin luuranko, jota Venäjältä on koskaan löydetty. Belgian kuninkaallisen luonnontieteiden instituutin paleontologi Pascal Godefroit ja hänen kollegansa kuvasivat alun perin Olorotitania vuonna 2003.
Apollonios Tyanalaisen elämä
Historia
Filostratoksen arvellaan kirjoittaneen teoksensa noin vuonna 220. Elämäkerran kohde Apollonios Tyanalainen eli noin vuosina 3–97 jaa. Näin elämäkerta oli kirjoitettu yli sata vuotta Apollonioksen kuoleman jälkeen, joten kyseessä ei ole aikalaiskuvaus. Filostratoksen mukaan hänen teoksensa perustui useisiin lähteisiin. Näitä olivat:
Olorotitan
Kuvaus
vasen|pienoiskuva|292x292px|Taiteilijan näkemys Olorotitanista Olorotitan oli noin 8-12 metrin pituinen ja painoi noin 3,1 tonnia. Olorotitanilla on myös oudon muotoinen harja päässään. Olorotitanilla saattoi olla myös erittäin jäykkä häntä, jonka osoittaa ylimääräinen nivel mikä tekee proksimaalisen kolmasosan hännästä jäykäksi, mutta sitä mahdollisuutta ei voida sulkea pois, että se olisi patologinen piirre. Olorotitanilla oli myös lihaksikkaat jalat ja hoikat käsivarret. Olorotitanilla oli luurangossa noin 18 kaulanikamaa enemmän kuin muilla tunnetuilla hadrosaureilla. Tämän takia Olorotitanilla on suhteellisen pitkä niska.
Apollonios Tyanalaisen elämä
Historia
Teoksensa historiakuvauksen mallina Filostratos vaikuttaa käyttäneen Herodotosta ja teoksen loppuosassa Ksenofonia. Filostratos selvästikin kirjoitti teoksensa Roomassa.
Olorotitan
Kallo
pienoiskuva|Olorotitanin kallo Olorotitanilla oli erottuva harja päässään, joka nousi ylös kallon ylä- ja takapuolelta ja osoitti taaksepäin. Tämä rakenne muiden hadrosaurien tapaan auttoi dinosaurusta erottamaan muut lajit. Se saattoi toimia myös ehkä kaikukammiona. Dinosaurus mahdollisesti teki ääniä kallon nenäkäytävällä, jolla se olisi tuottanut trumpettimaisia ääniä kuten Parasaurolophus.
Apollonios Tyanalaisen elämä
Historia
Filostratos kirjoitti elämäkerran suojelijansa keisarinna Julia Domnan, Septimius Severuksen vaimon, pyynnöstä. Jotkut tutkijat ovat katsoneet, että teos olisi kirjoitettu tarkoituksella asettamaan Apollonios samanlaiseksi hahmoksi kuin Jeesus, minkä tarkoituksena olisi ollut vähentää Jeesuksen ja nousemassa olleen kristinuskon merkitystä. Näin teos voisi olla Julia Domnan tilaama pakanauskonnon nostoyritys ja samalla tarkoituksellinen hyökkäys kristinuskoa vastaan. Sossianus Hierocles eli Hierokles rinnasti myöhemmin Apollonioksen Jeesukseen teoksessaan Totuuden rakastaja (Filalēthēs). Eusebios kirjoitti tätä ajatusta ja Apollonios Tyanalaisen elämää vastaan teoksen Hieroklesta vastaan.
Apollonioksen elämäkerran editio princeps oli Aldus Manutiuksen toimittama (Venetsia, 1502, fol.). Siihen kuuluivat myös Alemannus Rhinuccinuksen tekemä latinankielinen käännös sekä Eusebioksen Hieroklesta vastaan. Myöhemmissä laitoksissa elämäkerta julkaistiin osana Filostratoksen muita teoksia. Blaise de Vigenère teki Apollonios Tyanalaisen elämästä ensimmäisenä nykykielenä ranskankielisen käännöksen (1596, 2 osaa, 4to.).
Sisältö
Apollonios Tyanalaisen elämä käsittää kahdeksan kirjaa ja se on kirjoitettu muinaiskreikaksi. Teos kertoo Apollonioksen väitetyistä matkoista muun muassa Italiassa, Hispaniassa, Nubiassa, Mesopotamiassa ja Intiassa. Jotkut tutkijat pitävät teosta fiktiivisenä, eivätkä usko Apollonioksen koskaan käyneen näissä maissa, vaan pysyneen koko elämänsä Rooman valtakunnan itäosissa.
Kirja I kertoo Apollonioksen syntymästä ja siihen liittyneistä ihmeellisistä enteistä; Apollonioksen koulutuksesta, pythagoralaisuudesta ja tähän liittyneestä viiden vuoden vaitiolosta; sekä tämän matkoista itään. Hän kävi muun muassa Pamfyliassa, Lyykiassa, Antiokiassa ja Mesopotamiassa. Ninivessä hän tapasi Damiksen, joka pysyi tämän ystävänä läpi elämän.
Apollonios kävi myös Parthiassa ja Babylonissa. Matkalla hän oli usein kosketuksissa maageihin. Kirjan mukaan Apollonios sai Parthian kuninkaalta Vardanes I:ltä (40-47) kulkuluvan parthialaisen hallitsijan Fraoteen alueille Intiaan. Kirjeessä tälle Vardanes kiitti saamistaan hyvistä palveluksista.
Kirja III kertoo Apollonioksen matkoista intialaisten viisaiden luona. Viisaiden kanssa keskustellaan muun muassa viisaiden jumalallisuudesta, jälleensyntymästä, homeerisista ja intialaisista heeroksista, oikeudenmukaisuudesta, intialaisista kulteista, kosmologiasta ja astrologiasta. Viisaat esittelevät profetointia ja parantamistaitojaan. Neljän kuukauden jälkeen Apollonioksen seurue lähtee paluumatkalle. Kirja päättyy paluuseen Babylonin ja Antiokian kautta Jooniaan.
Kirja IV kertoo Apollonioksen käynneistä Joonian ja manner-Kreikan kaupungeissa, muun muassa Efesoksessa ja Smyrnassa, missä tämä opettaa paikallisia. Efesoksessa Apollonios varoittaa kaupunkilaisia ruttoepidemiasta; kun rutto myöhemmin puhkeaa, hän esittää syylliseksi erään vanhan kerjäläisen ja yllyttää kaupunkilaiset kivittämään tämän. Apolloniokselle pystytetään patsas kaupunkiin. Pergamonissa Apollonios vierailee Asklepioksen pyhätössä, Troijassa puolestaan Akhilleuksen hautakummulla.
Tämän jälkeen Apollonios käy Palamedeen haudalla Aiolian rannikolla sekä Orfeuksen pyhätössä Lesboksella. Ateenassa hän halusi initiaation Eleusiin mysteereihin. Aluksi hierofantti kieltää mysteereihin osallistumisen huijarina pitämältään mieheltä, mutta Apollonios nimeää hierofantin, joka tulisi antamaan hänelle initiaation myöhemmin. Apollonios luennoi ateenalaisille kulttimenoista ja arvostelee Dionysoksen teatterissa järjestettyjä gladiaattorinäytäntöjä.
Korintissa Apollonios tapaa kyynikkofilosofi Demetrioksen. Lisäksi hän muun muassa ennustaa, että keisari Neron yritys kaivaa kanava Korintin kannaksen läpi epäonnistuisi. Apollonios käy myös Olympiassa, jossa jatkaa eettisiä kehotuksiaan. Matkalla hän pääsee arvostelemaan spartalaisia sotilaita naismaisiksi, mikä saa kaupunkilaisissa aikaan eettisen herätyksen. Peloponnesokselta Apollonios purjehtii Kreetalle, jossa hän tutkii maanjäristyksen seurauksia.
Kirjan lopussa Apollonios matkustaa vielä Italiaan ja joutuu konfliktiin Neron hallinnon kanssa. Matkalla Roomaan Apollonios ja tämän oppilaat tapaavat erään Filolaos Kitionlaisen, joka pakenee Neroa ja kehottaa Apollonioksen seuruetta tekemään samoin. Osa oppilaista pakeneekin. Kun Demetrios karkotetaan Roomasta hänen arvosteltuaan Neron rakentamia kylpylöitä, epäluulo myös Apolloniosta kohtaan lisääntyy. Epäluulo kasvaa Apollonioksen tulkittua auringonpimennyksen enteeksi, jonka mukaan Nero välttää salamaniskun aiheuttaman kuoleman hiuksenhienosti. Tigellinus päättää pidättää Apollonioksen, mutta kun käskyn sisältävä käärö avataan, teksti on mysteerisesti pyyhkiytynyt pois. Apollonioksen yliluonnollisia voimia pekäävä Tigellinus lopulta kuitenkin vapauttaa hänet.
Roomassa Apollonios muun muassa herättää erääseen konsuliperheeseen kuuluvan nuoren naisen henkiin. Hän on myös yhteyksissä Neron vangitsemaan stoalaiseen filosofi Musonius Rufukseen. Kirja päättyy siihen, kun Apollonios lähtee Hispaniaan Neron kiellettyä kaiken filosofisen toiminnan kaupungissa.
Kirja V kertoo Apollonioksen käynnistä Hispaniassa sekä matkasta Sisilian, Ateenan ja Rhodoksen kautta Aleksandriaan. Hän muun muassa ennustaa neljän keisarin vuoden poliittiset ja sotilaalliset tapahtumat. Etnan juurella keskustellaan vulkaanisesta toiminnasta ja Aisopoksen faabeleiden ansioista. Ateenassa Apollonios initioidaan vihdoin Eleusiin mysteereihin, ja Rhodoksella hän käy Rhodoksen kolossilla. Aleksandriassa hän pelastaa erään syyttömänä kuolemaantuomitun miehen sekä moittii kaupunkilaisia veriuhreista ja julmista hevoskilpailuista.
Aleksandriassa Apollonios tapaa myös uuden keisari Vespasianuksen. Hän tapaa myös reetori Dion Khrysostomoksen ja stoalaisen filosofi Eufrateen, ja riitelee näiden kummankin kanssa. Kirja päättyy siihen, että Apollonios lähtee kymmenen oppilaansa kanssa Etiopiaan tapaamaan paikallisia gymnosofisteja.
Kirja VI kertoo enimmäkseen Apollonioksen seurueen käynnistä etiopialaisten gymnosofistien luona. Nämä osoittautuvat vähemmän viisaiksi kuin intialaiset vastineensa. Apollonios puolustaa pythagoralaisuuttaan ja ylistää intialaista viisautta. Keskustelut koskevat muun muassa egyptiläisten ja kreikkalaisten erikoispiirteitä, sielun kuolemattomuutta ja kosmologiaa. Kirja käsittelee myös yhteyksiä Vespasianukseen ja tämän poikaan Titukseen. Apollonios antaa vaikeaselkoisen ennustuksen Tituksen kuolemasta.
Kirjan loppuosa sisältää sekalaisia kertomuksia Apollonioksen elämän vaiheista, joita ei ole sijoitettu kronologisesti; tapahtumat sijoittuvat muun muassa Vähään-Aasiaan ja Syyriaan.
Kirja VII kertoo Apollonioksen elämän dramaattisesta käänteestä, kun tämä kohtaa keisari Domitianuksen. Filostratos kertoo aiempien filosofien asenteista tyranneja kohtaan sekä siitä, kuinka Apollonios vastusti tyranni Domitianusta ja kehotti maaherroja, senaattoreita ja tulevaa keisari Nervaa vastustamaan tämän hallintoa. Apollonios määrätään pidätettäväksi, osittain siksi, koska Eufrates on parjannut tätä keisarille. Apollonios siirtyy Damiksen kanssa Smyrnasta Dikaiarkheiaan, ja myöhemmin he purjehtivat Roomaan. Siellä Apollonios vangitaan. Hän puolustaa itseään syytteitä vastaan. Filostratos sanoo, että Apollonioksen nimiin laitettu kirje, jossa tämä anoo armoa keisarilta, on väärennös.
Kirja VIII kertoo Apollonioksen oikeudenkäynnistä, vapauttavasta tuomiosta ja tämän ihmeellisestä poistumisesta paikalta. Tätä seuraa sen puheen koko teksti, jonka Apollonios kirjoitti puolustuksekseen, vaikka puhetta ei koskaan pidettykään. Vapauduttuaan Apollonios matkustaa Damiksen ja Demetrioksen kanssa Dikaiarkheiaan ja edelleen Kreikkaan. Hän käy uudelleen Olympiassa sekä tapaa Trofonioksen oraakkelin Lebadeiassa sijaitsevassa luolassa; hän viettää seitsemän päivää maan alla ja palaa Pythagoraan opetuksia sisältävän kirjan kanssa. Filostratoksen mukaan tätä kirjaa sekä joukkoa Apollonioksen kirjeitä säilytettiin keisari Hadrianuksen huvilassa Antiumissa.
Oltuaan Kreikassa kaksi vuotta Apollonios siirtyy Jooniaan. Ollessaan Efesoksessa hän näkee ihmeenomaisesti Domitianuksen Roomassa tapahtuneen murhan. Hän hylkää Nervan pyynnön toimia tämän neuvonantajana, ja lähettää sen sijaan Damiksen tämän luokse kirjallisten ohjeiden kanssa. Filostratoksen mukaan Damiksen kertomus loppuu tähän. Loppuun Filostratos on poiminut tietoja Apollonioksen maallisen vaelluksen loppuajoista muista lähteistä. Apollonios poistuu ruumiistaan Diktynnan temppelissä Kreetalla ja ilmestyy myöhemmin eräälle nuorelle miehelle osoittaakseen tälle sielun olevan kuolematon.
State Route 262 (Kalifornia)
State Route 262 on valtatie Kaliforniassa, Yhdysvalloissa. Sillä on pituutta 1,722 kilometriä. Tie yhdistää Fremontissa sijaitsevat Interstate 880- ja Interstate 680 -tiet toisiinsa.
Vismeistri
Vismeistri on asuinalue Haaberstin kaupunginosassa Tallinnassa. Sen pinta-ala on 143 hehtaaria ja väkiluku 1 943 henkeä (1.1.2018). Vuoden 2014 alussa asuinalueen väestöstä 69 prosenttia oli virolaisia.
Gubaha
Gubaha on kaupunki Permin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kaman sivujoen Kosvan rannalla 142 kilometriä Permistä koilliseen. Kaupunki on Gubahan piirin keskus. Sen kautta kulkee Tšusovoin ja Solikamskin välinen rautatie. Asukkaita on 26 600 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt hiilikaivosten yhteyteen. Vuonna 1928 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen ja vuonna 1941 siitä tuli kaupunki. Nykyään Gubahassa on mm. sähkövoimala sekä kemian ja metalliteollisuutta.
HeLa-solut
HeLa-soluiksi kutsutaan kohdunkaulan syöpää sairastaneen yhdysvaltalaisen Henrietta Lacksin kohdunkaulan kasvaimesta otettuja soluja. Solut jakautuivat jakautumistaan, eivätkä kuolleet parin päivän päästä kuin muut laboratorioissa siihen asti kasvatetut solut. HeLa-soluja on vieläkin laboratorioissa ympäri maailman, ja niitä onkin kutsuttu kuolemattomiksi ihmissoluiksi. Niiden avulla on tehty monia lääketieteellisiä läpimurtoja.
OpenRefine
OpenRefine, entiseltä nimeltään Google Refine ja sitä ennen Freebase Gridworks, on itsenäinen avoimen lähdekoodin työpöytäsovellus tiedon siivoamiseen ja muuntamiseen muihin muotoihin. Se toimii vastaavalla tavalla kuin taulukkolaskentasovellukset (ja voi työstää taulukkolaskennan tiedostomuotoja). Se kuitenkin käyttäytyy enemmän kuin tietokanta.
Ohjelmiston toimintaperiaate
OpenRefine käsittelee tietorivejä, joissa on soluja sarakkeissa, samaan tapaan kuin relaatiotietokantojen taulukoissa. OpenRefinessa projekti koostuu yhdestä taulukosta. Käyttäjä voi suodattaa näytettäviä rivejä käyttämällä fasetteja, jotka määrittävät suodatuskriteerit (esimerkiksi näyttää rivit, jossa tietty sarake ei ole tyhjä). Toisin kuin taulukkolaskennassa, useimmat toiminnot OpenRefinessa tehdään kaikille suodatettuna oleville riveille: tietyssä sarakkeessa olevan tiedon muokkaus, uuden sarakkeen luominen perustuen olemassa olevan sarakkeen tietoihin, jne. Kaikki datasetissä tehdyt toimet tallennetaan ohjelmaan ja ne voidaan toistaa toiselle datasetille.
Toisin kuin taulukkolaskennassa, kaavoja ei tallenneta soluihin, vaan muuntaminen kaavalla tehdään kerran ja kaava tallennetaan myöhempää käyttöä varten. Muuntamislausekkeet voidaan kirjoittaa General Refine Expression Language (GREL) -kielellä, Jythonilla (eli Python) ja Clojurella.
Ohjelmalla on web-käyttöliittymä. Se ei kuitenkaan ole verkossa isännöity (SAAS), vaan sen voi ladata vapaasti ja asentaa paikallisesti. Kun OpenRefine käynnistetään, se käynnistää web-palvelimen ja selainkäyttöliittymän, jolla palvelinta hyödynnetään.
Tuettuja tuonnin ja viennin tiedostomuotoja
Tuonti on tuettu seuraavissa muodoissa:
Jos lähtötiedot ovat ei-standardissa tekstimuodossa, ne voidaan tuoda konaisina riveinä jakamatta sarakkeisiin, ja sarakkeet erotetaan myöhemmin OpenRefinen työkaluilla. Refine tukee arkistoituja ja pakattuja tiedostoja (.zip, .tar.gz, .tgz, .terva.bz2, .gz tai .bz2) ja se voi ladata lähtötiedostoja URL-osoitteesta.
Vienti on tuettu seuraavissa tiedostomuodoissa:
OpenRefine -projektin voi viedä .tar.gz arkistona.
Historia
OpenRefine oli alkujaan Metawebin kehittämä Freebase Gridworks ja se on ollut saatavilla avoimena lähdekoodina tammikuusta 2010 alkaen. Google osti Freebasen kehittäjän Metawebin 16. heinäkuuta 2010, ja nimesi Freebase Gridworksin Google Refineksi 10. marraskuuta 2010, julkistamalla samalla version 2.0. Alkuperäinen ohjelmoija David Huynh ilmoitti 2. lokakuuta 2012, että Google lopettaisi pian aktiivisen tukensa Google Refinelle. Siitä lähtien ohjelmistokoodi on ollut siirtymävaiheessa avoimen lähdekoodin projektiksi nimeltä OpenRefine.
Ester Ringnér-Lundgren
Ester Ringnér-Lundgren (4. lokakuuta 1907 Norrköping – 26. heinäkuuta 1993) oli ruotsalainen lastenkirjailija, joka kirjoitti satuja, lastenkirjoja ja nuorisoromaaneja. Hän julkaisi elinaikanaan yli 140 kirjaa. Ringnér-Lundgren on tunnetuin Lotta-sarjasta, jota hän kirjoitti salanimellä Merri Vik. Joitakin hänen kirjojaan käytettiin kouluissa ruotsinopetuksessa.
Vuonna 2005 perustettiin Sällskapet för Ester Ringnér-Lundgren -seura, jonka tarkoituksena on edistää kirjailijan tunnettuutta.
Elämäkerta ja kirjailijanura
Ester Ringnérin isä Birger Ringnér oli merikapteeni ja meri ja merenkulku tulee esiin hänen kirjoissaan. Ester Ringnér kouluttautui alaluokkien kansakoulunopettajaksi. Hän julkaisi sadun Svenska Dagbladet -lehdessä vuonna 1927. Vuosien mittaan julkaistiin useita satuja Folkskolans Barntidning -lehdessä ja satukokoelma Bland tomtar och troll. Vuonna 1931 hän meni naimisiin opettaja Kurt Lundgrenin kanssa. Ringnér-Lundgrenin esikoisteos vuodelta 1951, Kvirre och Hoppsan, on satuteos kahdesta pienestä peikosta. Sitä seurasi samasta aiheesta jatkossa 20 kirjaa. Lotta-kirjoja julkaistiin vuosina 1958–1991 kaiken kaikkiaan 47 nimekettä. Lotta-kirjat käsittelevät Marie-Sofie Charlotta Månsson -tyttöä. Lotta-kirjoja on julkaistu Ruotsin lisäksi Islannissa, Norjassa, Tanskassa ja Suomessa.
Suomeksi Lotta-sarjan julkaisu aloitettiin vuonna 1974 kirjoista Käytä järkeäsi, Lotta! (Skärp dig, Lotta!) ja Niin Lotan tapaista (Ja, se Lotta) ja kirjoja julkaistaan edelleen.
Sirkku Juhola
Sirkku K. Juhola (s. 1978) on suomalainen kansainvälisen kehitystutkimuksen tutkija, joka työskentelee kaupunkiympäristöpolitiikan professorina Helsingin yliopistossa. Hän tutkii Ekosysteemit ja ympäristö -tutkimusohjelman osana kaupunkien ympäristöhallintaa, erityisesti niiden toimintaa ilmastonmuutoksen hillinnässä ja siihen sopeutumisessa. Juhola on Suomen ilmastopaneelin jäsen (2020–2023), jossa roolissa hän keskittyy erityisesti sopeutumisen tematiikkaan.
Juhola on suorittanut alemman korkeakoulututkinnon (B.A.) Britanniassa Sussexin yliopistossa. Maisteriksi ja tohtoriksi (M.Sc., ja Ph.D. kehitystutkimus) hän valmistui Itä-Anglian yliopistosta. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (2006) oli otsikoitu Reconceptualising institutional interplay : a discursive analysis of agricultural biodiversity.
Lorenzo Palomo
pienoiskuva|Lorenzo Palomo Lorenzo Palomo (s. 1938) on espanjalainen säveltäjä. Hänen teoksiaan on esitetty muun muassa Carnegie Hallissa, Covent Gardenissa ja Suntory-salissa. Hänen alkuperäinen kotikaupunkinsa on Córdoba; hän opiskeli siellä ennen opintojensa täydentämistä Barcelonassa opettajinaan sävellyksessä Joaquín Zamacois ja pianonsoitossa Sofía Puche de Mendlewicz. Palomo myös opiskeli stipendin turvin orkesterinjohtoa Boris Goldovskyn johdolla New Yorkissa.
Palomo asuu Berliinissä, jossa hän toimi Deutsche Operin henkilökunnan jäsenenä vuosina 1981–2004.
Jussi-palkinnot 1996
Jussi-palkinnot 1996 jaettiin 31. maaliskuuta 1996 Kaapelitehtaalla järjestetyssä jakotilaisuudessa vuoden 1995 elokuville.
Campora San Giovanni
thumb|300px|Panoraama Campora San Giovannista auringonnousun aikaan Mirabellin kylästä nähtynä
Campora San Giovanni on noin seitsemäntuhannen asukkaan kylä Amantean kunnassa Calabrian alueella Italian eteläosassa. Se sijaitsee Cosenzan maakunnassa. Kaupunki sijaitsee Tyrrhenanmeren rannalla. Se on levittäytynyt kukkulalle, jolla kasvatetaan viinirypäleitä ja oliiveja, josta on myös näkymät Stromboli-tulivuorelle. Kaupungin talous perustuu suurimmaksi osaksi maatalouteen ja turismiin.
Ainoa huomattava historiallinen nähtävyys on suuri torni, joka on rakennettu 1300-luvulla. Seudun ruokaperinne pohjautuu maataloustuotteisiin ja meren antimiin. Siellä tehdään yksinkertaisia ruokia, monimutkaisia leivonnaisia ja sianlihamakkaraa.
Prokloksen talo
Prokloksen talo oli antiikin aikainen yksityistalo, joka sijaitsi Ateenassa Akropoliin etelärinteellä. Sen arvellaan kuuluneen uusplatonilaiselle filosofi Proklokselle. Talon raunioita on tutkittu nykyaikana. Tutkimuksessa se tunnetaan usein nimellä "Rakennus Khii" ("Building Chi").
A Lyga -kausi 2015
A Lyga -kausi 2015 oli A Lygan 26. kausi. Hallitsevana mestarina kauteen lähti FK Žalgiris. Žalgiris uusi myös mestaruutensa kauden päätteeksi.
Prokloksen talo
Proklos oli uusplatonilaisen koulun johtaja ja kaupungin merkkihenkilöitä. Rakennus on tunnistettu Prokloksen taloksi perustuen sekä antiikin aikaisiin tekstilähteisiin että arkeologisiin löytöihin. Tekstilähde, johon tunnistus perustuu, on myöhemmän uusplatonilaisen Marinoksen teos Prokloksen elämä (Vita Procli). Marinos kirjoitti, että Prokloksen talo, jossa hänen edeltäjänsä Syrianos ja Plutarkhos olivat asuneet aiemmin, sijaitsi Sofokleen tunnetuksi tekemän Asklepieionin sekä Dionysoksen teatterin vieressä sijainneen Dionysoksen temppelin läheisyydessä. Marinoksen mukaan talo myös näkyi Akropoliille.
Useimmat tutkijat ovat katsoneet arkeologisten löytöjen tukevan johtopäätöstä siitä, että löydetty talo olisi juuri kuvattu Prokloksen talo. Talossa on suuri keskussali, jonka ympärillä on pienempiä saleja sekä apsis, jossa on syvennyksiä mahdollisesti patsaita varten. Talossa on suoritettu pakanallisia uhrimenoja ja muita toimituksia, ja sieltä on löydetty pakanallisia patsaita, kuten Kybelen patsas; Marinoksen kuvauksen mukaan Kybele oli eräs Prokloksen erityisesti palvomista jumalista. Apsista on voitu käyttää luentosalina. Tunnistus on kuitenkin myös kyseenalaistettu.
Tutkimusten jälkeen talon rauniot täytettiin ja Dionysíou Areopagítou -katu rakennettiin sen päälle. Rakennuksen ääriviivat on merkitty katuun Parthenónos- ja Dionysíou Areopagítou -katujen risteykseen.
Edward Newton
Edward Newton työskenteli Mauritiuksen siirtomaa-asiain sihteerinä vuosina 1859–1877. Hän lähetti veljelleen Alfred Newtonille lukuisia eläinnäytteitä, muun muassa jo tuolloin sukupuuttoon kuolleen dodon ja rodriguezindodon. Edward Newton toimi myöhemmin 1877–1883 Jamaikan siirtomaasihteerinä ja kuvernöörinä.
Newton oli British Ornithologists’ Unionin ja sen lehden The Ibis perustajia.
Edward Newton nimesi nyttemmin sukupuuttoon kuolleen seychellienkaijan (Psittacula wardi). Hänen kunniakseen on nimetty madagaskarintuulihaukka (Falco newtoni).
Emmanuel Todd
Emmanuel Todd (16. toukokuuta 1951 Saint-Germain-en-Laye, Yvelines, Ranska) on ranskalainen historian ja väestötieteen tutkija. Hän on aktiivinen keskustelija, joka on ottanut vilkkaasti kantaa islamilaisen maailman kysymyksiin kumoamalla kielteisiä tulkintoja.
Arabimaissa keväällä 2011 levinneiden vapauspyrkimysten vuoksi Todd nousi länsimaisen ja islamilaisen sivilisaation kohtaamista käsittelevien kirjoitustensa vuoksi julkisuuteen eri puolilla Keski-Eurooppaa. Toddin mukaan muslimit eivät ole jääneet vanhoilliseen elämäntapaan peruuttamattomasti, vaan on käymässä kohti uudenaikaistumista niin väestöllisesti kuin ajattelultaan. Syntyvyys on monissa islamilaisissa maissa voimakkaasti vähentynyt naisten koulutuksen lisääntyessä ja ehkäisyn yleistyessä. Ne kertovat yhteiskunnan ja sen jäsenten maallistumisesta. Ääri-islamilaista liikehdintää hän pitää tilapäisenä torjuntareaktiona uudenaikaistumiseen. Al-Qaidan hän katsoo kuolleen poliittisesti jo ennen Osama bin Ladenin surmaamista, kun siitä ei tullut laajojen piirien tukemaa liikettä. Todd katsoo, että hitaan kehityksen taustalla on muun muassa perherakenne. Suositaan suvun sisäisiä avioliittoja, ja sen seurauksena syntyvän patriarkaalisen vallan vaikutuksesta yhteiskunnallinen kehitys pysähtyy.
Todd on käsitellyt myös Ranskaa teoksessaan Après la démocratie, jossa hän luonnehtii maata henkisesti tyhjäksi, demokratian vastaisille voimille alttiiksi maaksi, jossa niin ilmapiiri kuin mediakin keskittyvät rahaan, seksiin ja väkivaltaan. Dominique Strauss-Kahnin tapauksen valossa "siinä saattoi olla hieman profetiaa", kirjoittaa Kaija Virta analyysissään.
Nälkäpäivä (lyhytelokuva)
Nälkäpäivä on suomalaisen indie-elokuvaryhmä Anti-Teatterin valmistama lyhytelokuva, joka julkaistiin vuonna 2003. Elokuva on yhtiön kolmas. Nälkäpäivästä julkaistiin HD -remasteroitu versio helmikuussa 2012.
Juoni
Kahvitauko-elokuvasta tuttu Setä-Samuli saapuu erään Nakkikioskin luokse tilaamaan nakkia ja maitoa. Paikalla olevat eläinaktivistit ja homojen edustaja alkavat ärsyttää Samulia. Kun Samuli oli melkein syömässä nakin, homojen edustaja tuuppaa Samulia, jonka seurauksena Samuli pudottaa nakkinsa maahan. Samuli hermostuu ja heittää maidon homoa päin, joka sytyttää tämän tuleen. Alkaa tulitaistelu. Samuli tappaa kaikki paikalla olevat ja käy viimeisen taistelun nakkimyyjää vastaan. Samuli lyö myyjältä ensin käden irti ja myöhemmin kasvosta palan. Taistelun jälkeen Samuli alkaa juoda olutta.
Kanavinskajan metroasema
Kanavinskaja on yksi Nižni Novgorodin metron asemista. Se avattiin 20. joulukuuta 1993.
Walnut Creek
thumb|250px|Walnut Creek Mount Diablosta käsin nähtynä Walnut Creek on kaupunki Contra Costan piirikunnassa Kaliforniassa. Se sijaitsee noin 26 kilometrin päässä Alamedan piirikunnan pääkaupungista, Oaklandista. Vuoden 2000 väestönlaskennassa kaupungissa oli 64 296 asukasta. Asukastiheys oli tuolloin 1 276,2 asukasta neliökilometrillä.
Walnut Creekillä on pinta-alaa 50,4 km2. Kaupungissa ei ole lainkaan vesialueita.
Gregory’s Girl – nykypäivän romanssi
Gregory’s Girl – nykypäivän romanssi (Gregory’s Girl) on Bill Forsythin käsikirjoittama ja ohjaama romanttinen komediaelokuva vuodelta 1981.
Skotlannin pikkukaupungissa 16-vuotias Gregory (John Gordon Sinclair) ihastuu urheilulliseen Dorothyyn (Dee Hepburn) huolimatta siitä, että Dorothy tulee mukaan jalkapallojoukkueeseen ja syrjäyttää Gregoryn keskushyökkääjästä maalivahdiksi. Gregory yrittää tehdä Dorothyyn vaikutusta, mutta ujolle ja kömpelölle teinipojalle se ei ole niin helppoa.
Ohjaaja on kertonut saaneensa idean elokuvaan Jack Kerouacin nuoruusmuistoihin perustuvasta romaanista Maggie Cassidy.
Vastaanotto
Vuonna 1999 British Film Instituten kyselyssä Gregory’s Girl äänestettiin kaikkien aikojen 30. parhaaksi britti­elokuvaksi. Vastaajina oli tuhat Ison-Britannian elokuva- ja televisio­ammattilaista. The New York Timesin kriitikot valitsivat Gregory’s Girlin vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Yle Teeman sivustolla vuonna 2016 Vesa Nykänen arvostaa elokuvaa siitä, ettei se monien amerikkalaisten teinielokuvien tavoin sorru alatyyliin eikä aikuisten ja nuorten välisten suhteiden kärjistyksiin. Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano piti elokuvaa nautittavana ja näyttelijätyötä sydämellisenä. Hän antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Gregory’s Girl sai Suomen teatterikierroksellaan 2 143 katsojaa, millä se sijoittui vuonna 1983 Suomen-ensi-iltansa saaneen 238 elokuvan joukossa sijalle 176.
Jatko-osa
Bill Forsyth teki vuonna 1999 pitkän ohjaustauon jälkeen elokuvalle jatko-osan nimeltä Gregoryn tytöt, joka kuvaa 35-vuotiaaksi varttuneen Gregoryn vaiheita, nyt vanhan koulunsa opettajana.
Kerskakulutus
Kerskakulutus tarkoittaa sellaista kuluttamisen muotoa, jossa taloudellista valtaa omaavat henkilöt osoittavat hankkimillaan luksustuotteilla varakkuuttaan. Kerskakulutuksellaan kuluttajat haluavat hankkia tai ylläpitää saamaansa sosiaalista arvostusta. Kerskakulutus-käsite on peräisin sosiologi ja taloustieteilijä Thorstein Veblenin teoksista.
Suomen Messusäätiö
pienoiskuva|250x250px Suomen Messusäätiö edistää suomalaista elinkeinoelämää ja tekee tunnetuksi suomalaista teollisuutta, kauppaa ja muuta elinkeinoelämää. Säätiö jakaa vuosittain noin 400 000 euron arvosta stipendejä, apurahoja sekä tunnustus- ja kannustuspalkintoja. Palkinnoista tunnetuimpia ovat Kaj Franck -muotoilupalkinto, Habitare-suunnittelukilpailun palkinto, Rakkaudesta kirjaan -palkinto ja Vuoden nuori suunnittelija -palkinto.
Väike-Õismäe
Väike-Õismäe on asuinalue Haaberstin kaupunginosassa Tallinnassa. Sen pinta-ala on 218 hehtaaria ja väkiluku 27 012 henkeä (1.1.2018). Vuoden 2014 alussa asuinalueen väestöstä 39 prosenttia oli virolaisia.
Burnakovskajan metroasema
Burnakovskaja on yksi Nižni Novgorodin metron asemista. Se avattiin 20. joulukuuta 1993.
Pentti Kähkönen
Pentti Pellervo Kähkönen (s. 29. heinäkuuta 1932 Kaukola) on suomalainen tietokirjailija ja Jules Vernen teosten suomentaja. Hän on käyttänyt myös nimimerkkejä Akseli Temmes ja Heikki Havina.
Kaukolan Sylijärven kylässä syntyneen Kähkösen vanhemmat olivat kyläseppä, pienviljelijä Viljo Kähkönen ja Laina o.s. Meronen. Kähkösen perhe oli sotavuosina kaksi kertaa evakossa ja sodan jälkeen he muuttivat Ruovedelle jossa perheellä oli sitten maatila. Pentti Kähkönen luki oppikoulukurssin omin päin ja pääsi ylioppilaaksi 1960. Hän joutui lopettamaan opinnot Helsingin yliopistossa sairauden takia ja kävi sitten kauppaopiston Tampereella 1961-1962 ja sen jälkeen ammattikursseja.
Kähkönen työskenteli useissa ammateissa renkinä, metsätyömiehenä, rakennustyömiehenä, puhelinlinjamiehenä, konttoristina ja merimiehenä. Hän oli 30 vuoden ajan Helsingin Puhelinyhdistyksen palveluksessa ja jäi eläkkeelle 1992. Kähkönen on asunut Vihdin Nummelassa vuodesta 1998 lähtien.
Teoksia
Nimimerkillä Heikki Havina:
Charles James Fox
thumb|right|Charles James Fox Charles James Fox PC (24. tammikuuta 1749 – 13. syyskuuta 1806) oli merkittävä brittiläinen Whig-puolueeseen kuulunut valtiomies, jonka parlamentaarinen ura kesti 38 vuotta 1700-luvun lopulla ja 1800-luvun alussa. Hän oli tunnettu erityisesti William Pitt nuoremman pääkilpailijana. Fox nousi merkittävään asemaan parlamentin alahuoneessaissa vaikuttavana puhujana, jolla oli värikäs ja huonomaineinen yksityiselämä, mutta perinteiset ja konservatiiviset mielipiteet. Foxin mielipiteiden muuttuminen radikaaleiksi oli hänen mentorinaan toimineen Whig-poliitikko Edmund Burken vaikutusta.
Fox toimi lähes koko poliittisen uransa oppositiossa. Hänestä tuli tunnettu orjuuden vastustaja, Ranskan suuren vallankumouksen ja Irlannin itsenäisyyden kannattaja sekä parlamentin johtava uskonnollisen suvaitsevaisuuden ja henkilökohtaisen vapauden puolestapuhuja. Foxin ystävyys Edmund Burken kanssa ja hänen uskottavuutensa parlamentissa kärsivät hänen kannatettuaan Ranskaa Ranskan vallankumoussodissa. Fox vastusti Pittin sodanaikaista lainsäädäntöä ja puolusti uskonnollisten vähemmistöjen sekä poliittisten ääriryhmien oikeuksia. Pittin kuoltua tammikuussa 1806 Foxista tuli William Wyndham Grenvillen hallituksen ulkoasiainministeri, mutta hän kuoli itse puolisen vuotta myöhemmin.
Tšormoz
Tšormoz (, myös Tšermoz, Чермо́з) on kaupunki Permin aluepiirin Iljinskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kaman tekojärven rannalla 102 kilometriä Permistä pohjoiseen. Asukkaita on 4 000 henkeä (vuonna 2009).
Substantiivitauti
Substantiivitauti viittaa lauserakenteeseen, jossa yksinkertainen predikaatti korvataan abstraktisubstantiivin ja sopivan verbin liitolla. Suomen kielessä tällaisia verbejä ovat esimerkiksi olla, tehdä, suorittaa, osoittaa, toteuttaa, toteutua, tapahtua, ilmetä, vaikuttaa. Esimerkiksi "naimattomien naisten määrä osoittaa lisääntymistä", "pyykin ulkokuivausta suoritetaan" ja "toteutetaan hintojen korotus" ovat substantiivitautisia lauseita. Substantiivitautia pidetään yleisesti ymmärtämistä vaikeuttavana, ja mainitunlaisia lauserakenteita suositellaan yleiskielessä välttämään ja käyttämään luontevampia rakenteita, kuten "naimattomien naisten lukumäärä kasvaa", "pyykkiä kuivatetaan ulkona" ja "korotetaan hintoja".
Tšormoz
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1701 perustetun kuparisulaton (myöhemmin rautatehdas) yhteyteen. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1943. Nykyään Tšormozissa toimii sähkölaitetehdas, maatalous- sekä metsäteollisuusyritys. Nähtävyyksiin kuuluvat entisen rautatehtaan rakennukset ja 1820–1830-luvuilla rakennettu Jumalanäidin syntymän kirkko.
Substantiivitauti
Saksalainen kirjailija Ludwig Reiners sanoi, että verbi on ”lauseen selkäranka, joka katkeaa, jos toiminta puristetaan substantiiviksi ja predikaatiksi otetaan 'yleisverbi'”. On sanottu, että substantiivitautia ilmentävässä lauseessa verbi ei ole lauseen ydin vaan pelkkä ”välttämätön paha.”
Karjamaa
Karjamaa on asuinalue Põhja-Tallinnan kaupunginosassa Tallinnassa. Sen pinta-ala on 97 hehtaaria ja väkiluku 5 247 henkeä (1.1.2018). Vuoden 2014 alussa asuinalueen väestöstä 32 prosenttia oli virolaisia.
Substantiivitauti
On kuitenkin eräitä ilmaisuja, joissa verbistä johdetun abstraktisubstantiivin ja merkitykseltään ”kalpeamman” verbin liiton käyttöä pidetään yleisesti parempana vaihtoehtona kuin vastaavan pelkän verbin käyttöä. Esimerkiksi lause hän tappoi (surmasi) itsensä ilmaistaan yleisemmin hän teki itsemurhan.
Bósin saaga
Bósin saaga (isl. Bósa saga ok Herrauðs) on muinaissaagoihin luettu islantilainen saaga, jonka kirjoittajaa ei tunneta. Bósin saaga kertoo kahdesta sankarista: kuninkaanpojasta nimeltä Herrauðr sekä hänen viikinkiystävästään Bósista, jotka lähtevät Bjarmien maahan (Bjarmaland) suorittamaan vaarallista tehtävää. Saagasta tunnetaan kaksi hieman toisistaan poikkeavaa versiota. Niistä vanhempi on todennäköisesti kirjoitettu ennen vuotta 1350, joidenkin näkemysten mukaan vuosisadan loppupuolella. Kyseisen version varhaisimmat säilyneet pergamenttikäsikirjoitukset ovat 1400-luvulta. Nuorempi versio saagasta on säilynyt 1600–1700-luvuilta peräisin olevissa paperikäsikirjoituksissa. Tämä versio poikkeaa jonkin verran varhaisemmasta ja on sitä laajempi. Bósin saagasta on säilynyt useita keskiajan jälkeen laadittuja käsikirjoituskopioita, mikä osoittaa, että saaga on ollut Islannissa hyvin suosittu. Saagan suomennos on ilmestynyt muinaissaagojen kokoelmassa Egill Yksikätinen (Finn Lectura 2013).
Bósi ja Herrauðr
Bósi on saagassa kovaotteinen nuori mies, jota toiset eivät uskalla uhmata, koska Bósi on Herrauðrin suojeluksessa. Eräänä kertana pallo-ottelu, johon Bósin osallistuu, riistäytyy käsistä ja mies kuolee ja muutama muu loukkaantuu. Kuningas Hringr tekee Bósista lainsuojattoman, mutta Herrauðr lähtee viikinkiretkille ja ottaa mukaan Bósin. Yhdessä he tekevät ryöstöretkiä eri paikkoihin. Samaan aikaan Herrauðrin ahne veli Sjóðr lähtee keräämään kuninkaan veroja ja ryövää Bósin isän. Bósi lähtee vaatimaan Sjóðria tilille asiasta, ja lopulta surmaa Sjóðrin taistelussa.
Bósi pyytää apua Herrauðrilta, joka yrittää puhua Bósin puolesta kuninkaalle. Kuningas kieltäytyy ja ystävykset taistelevat kuninkaan joukkoja vastaan. Heidät otetaan kuitenkin kiinni, ja kuningas asettaa sekä Bósille että Herrauðrille kuolemantuomion. Tällöin Bósin vanha kasvatusäiti Busla tulee eräänä yönä kuningas Hringrin huoneeseen ja lausuu loitsuja, jotka pakottavat kuninkaan muuttamaan tuomiotaan niin, että tämän on luovuttava kuolemantuomiosta ja lähetettävä Bósi ja Herrauðr sen sijaan suorittamaan vaarallista tehtävää. Kuningas lähettää nämä noutamaan itselleen kullalla koristellun korppikotkan munan.
Kultaisen munan nouto Bjarmiasta
Ystävykset lähtevät Idäntielle (Austrvegr) ja saapuvat Bjarmien maahan. Bjarmiassa Herrauðr ja Bósi tutkivat erämaata. He saavat tietää kultaisen korppikotkan munan sijaitsevan metsässä olevassa suuressa pyhätössä, jonka omistaa kuningas Hárekr ja jossa on Jómali-niminen jumala. Pyhättöä hallitsee Hárekrin äiti Kolfrosta, joka on velho ja ryöstänyt myyttisen Kaunotantereen (Glæsisvellir) kuninkaan Guðmundrin siskon, Hleiðrin, josta tulisi pyhätön papitar Kolfrostan jälkeen. Pyhätössä on korppikotka, jonka alla muna on, mutta eläin on paha ja tappaa kaiken näkemänsä. Bósi ja Herrauðr lähtevät pyhätölle, surmaavat siellä vastustajansa ja löytävät kuolleen korppikotkan pesästä kultakoristeisen munan. Lisäksi he löytävät pyhätöstä Jómalin alttarilta suuren määrän kultaa ja salaisesta huoneesta prinsessa Hleiðrin.
Morsiamenryöstö Kaunotantereella
Guðmundr on luvannut Hleiðrin puolisoksi yhdelle miehistään, kuningas Hárekrin pojalle Siggeirille, ja Kaunotantereella valmistellaan häitä. Bósi ja Herrauðr matkaavat paikalle yhdessä Bósin taikataitoisen veljen, Smiðrin (suom. ”seppä”) kanssa. Smiðr loihtii itsensä ja Bósin niin, että heidän hahmonsa muuttuvat ja he pääsevät mukaan hääjuhlaan. Herrauðr jää tuhoamaan vastustajien laivoja. Juhlassa Bósi ja Smiðr aikaansaavat lopulta sellaisen sekasorron, että pystyvät miehineen sieppaamaan Hleiðrin ja pääsevät pakoon.
Kaksoishäät
Saagan lopussa Bósi ja Herrauðr järjestävät kaksoishäät ja Herrauðrista tulee isänsä valtakunnan hallitsija. Hän ja Hleiðr saavat tyttären nimeltä Þóra Linnanpeura. Tämä nai myöhemmin Ragnarr Karvahousun, mistä kerrotaan Ragnarr Karvahousun saagassa (Ragnars saga loðbrókar). Bósi lähtee myöhemmin puolisonsa prinsessa Eddan kanssa Bjarmien maahan, missä hänestä tulee Bjarmian kuningas.
Saagassa kuvatut itäiset paikat
Bósin saagan tapahtumat sijoittuvat Skandinaviaan, saagan mukaan erityisesti Göötanmaalle. Saagassa Bósi ja Herrauðr lähtevät myös Idäntielle (Austrvegr). Sanalla ei tarkoitettu pelkästään merireittiä vaan myös idässä sijaitsevia alueita. Idäntielle sijoitettiin monia alueita, kuten esimerkiksi Vendien maa (Vindland/Wendland), missä Bósi kohtaa veroja keräävän Sjóðrin ja surmaa tämän. Tämän Vendien maa katsotaan viittaavan alueisiin Pohjois-Saksan ja Puolan alueella. Idäntielle sijoittui myös todennäköisesti Karjalan kannakseen ja Viipurin alueeseen viittaava Kirjálaland. Idäntiellä on voitu viitata myös nykyisen Venäjän, Suomen ja Baltian alueeseen.
Bósin saaga lähteenä
Bósin saaga on yhdistelmä eurooppalaisia vaikutteita ja vanhaa skandinaavista tarinaperinnettä sekä kansansaduille tyypillisiä teemoja. Saagan sisäiset viittaukset muihin ”saagoihin” osoittavat kuitenkin, että Bósin saaga on syntynyt voimakkaan kirjallistuneessa kulttuurissa. Bósin saaga on luettu niin sanottuihin seikkailusaagoihin (Abenteuersagas), joissa sankarin elämään liittyy ensin etsintävaihe, ja tarina päättyy etsinnän kohteen, esimerkiksi puolison tai oman valtakunnan löytämiseen. Seikkailusaagat ovat Bósin saagan tavoin muita muinaissaagoja nuorempia. Bósin saaga eroaa vanhemmista muinaissaagoista myös siinä, että sen loppu on seikkailusaagojen ja keskiajan eurooppalaisen romanssikirjallisuuden käännösten ja niiden inspiroimien kotoperäisten ritarisaagojen tapaan onnellinen traagisen sijaan. Bósin saaga eroaa kuitenkin ritarisaagoista siinä, että sen tunnekuvaus on lakonista muiden suulliselle tarinaperinteelle pohjautuvien islantilaisten saagojen tavoin.
Ritarisaagojen tavoin Bósin saaga sisältää runsaasti eroottista kuvausta. Herrauðr ja Bósi eivät vain ryöstä morsiamia, vaan matkojen aikana Bósi myös kohtaa talonpoikien tyttäriä, joiden kanssa kokee monia eroottisia seikkailuja. Teema ei ole kirjoittajan oma vaan perustuu laajalle levinneeseen eroottissävytteiseen kansanlaulutyyppiin. On myös esitetty, että Bósin saaga parodioisi ritari- ja muinaissaagoja sekä ritarisaagojen taustalla vaikuttanutta hovikulttuuri-ideologiaa.
Bósin saagalla on joitain keskiajan oppineelle historiankirjoitukselle tyypillisiä piirteitä. Se kuuluu niihin muinaissaagoihin, jotka voidaan määritellä origo gentis -tyyppisiksi teksteiksi, sillä se kertoi keskiajan skandinaaveille näiden myyttisestä alkuperästä ja esihistoriasta. Saagassa Herrauðrin kerrotaan polveutuvan suoraan jumalista, eli hänen tapauksessaan pakanajumala Óðinnista. Saagan lopussa luodaan Herrauðrin ja Hleiðrin tyttären Þóra Linnapeuran kautta yhteys myös Ragnarr Karvahousun saagaan (Ragnars saga loðbrókar), josta taas voitiin jäljittää keskiajan skandinaavisten kuningashuoneiden ja merkittävien islantilaissukujen muinaiset esi-isät aina Óðinn-jumalaan saakka. Tässä saagan kirjoittaja on seurannut keskiajan eurooppalaista kirjallista perinnettä ja oppinutta kulttuuria, jonka parissa kiinnostus kansojen muinaista tarunhohtoista menneisyyttä kohtaan oli alkanut 1100-luvulla ja joka tuotti myös Islannissa tunnettuja latinankielisiä kansojen historioita (esim. Geoffrey Monmouthilaisen Historia regum Britanniae).
Bósin saaga ja suomalainen kansanrunous
Matti Kuusi on havainnut Bósin saagassa useita yhtäläisyyksiä suomalaiseen Sampo-tarustoon, osin yksityiskohtia myöten: esimerkiksi eräässä Bósin saagan kohtauksessa noita ajaa takaa neitoa pelastavaa sankaria ja tämän seppätoveria linnun hahmoisena kuten Pohjolan emäntä kansanruno Sammon ryöstössä. Saagassa päähenkilö Bósi pyrkii ja pääsee mukaan sotaretkelle, kun hänen ystävänsä Herrauðr purjehtii kallioniemen ohi; vastaavalla tavalla Vesi-liito otetaan Sampo-retkelle muun muassa Ontrei Maliselta tallennetuissa Sammon ryöstön toisinnoissa.
CMake
CMake on alustariippumaton käännösautomaation työkaluohjelma tietokoneohjelman konfigurointiin lähdekoodista käännettäväksi. CMake ei itse käännä projektia vaan tuottaa tiedostot käännöksen tekemiseen muilla työkaluilla.
Käyttökohteet
Työkalua voidaan käyttää useiden projektien käännökseen kuten LLVM ja Qt. KDE-projekti päätti vuonna 2006 siirtyä vanhenevasta GNU Autotools -järjestelmästä CMakeen.
Burevestnikin metroasema
Burevestnik on yksi Nižni Novgorodin metron asemista. Se avattiin 9. syyskuuta 2002.
Guanosiini
Guanosiini (C10H13N5O5) on nukleosidi. Guanosiinin rakenteessa puriiniemäksiin kuuluvaan guaniiniin on liittynyt N-glykosidisidoksella riboosisokeri. Guanosiini on yksi RNA-molekyylissä esiintyvistä nukleosideista. Guonosiinin fosforyloidut nukleotidit kuten cGMP, GMP, GDP ja GTP ovat tärkeitä molekyylejä monissa biokemiallisissa reaktioissa, kuten nukleiinihappojen ja proteiinien biosynteesissä.
Guanosiini metaboloituu ihmisen elimistössä puriininukleosidifosforylaasientsyymin katalysoimana guaniiniksi, josta muodostuu edelleen hypoksantiinia.
Mieczysław Pemper
Mietek (Mieczysław) Pemper (24. maaliskuuta 1920 Krakova, Puola – 7. kesäkuuta 2011 Augsburg, Saksa ) oli puolanjuutalainen, joka kirjoitti oman henkensä vaarantaen puhtaaksi Oskar Schindlerin listan, jonka ansiosta 1 200 juutalaista pelastui natsien joukkotuholta.
Pemper joutui keskitysleirille Plaszowiin ja toimi siellä komentaja Amon Göthin henkilökohtaisena konekirjoittajana. Hän antoi Steven Spielbergille neuvoja tämän tehdessä elokuvaa Schindlerin lista.
Xeronemataceae
Xeronemataceae on Asparagales-lahkoon kuuluva yksisirkkaisheimo, jonka ainoa suku on kaksilajinen Xeronema. Lajeja kasvaa Uuden-Seelannin Poor Knights -saarilla ja Uudessa-Kaledoniassa.
Tuntomerkit
Molemmat lajit ovat suurikokoisia ja juurakollisia ruohoja, joiden lehdet ovat miekkamaisia ja sijaitsevat syrjittäin kahdessa rivissä. Kukinto on tiheän tähkämäinen ja ulkonäöltään harjamainen, haarainen ja suojuslehdellinen. Kukat ovat melko kookkaita, säteittäissymmetrisiä ja ylöspäin suuntautuvia. Heteet ulottuvat pitkälle ulos kukasta, ja ponnet kiinnittyvät palhoon keskikohdastaan. Kromosomiluku on n = 17, 18.
Luokittelu
Xeronemataceae-heimo kuuluu Asparagales-lahkossa evoluutiopuun haaraan, jossa ovat myös heinäpuukasvit (Xanthorrhoeaceae), narsissikasvit (Amaryllidaceae) ja parsakasvit (Asparagaceae). Tässä evoluutiopuun haarassa on mitokondrion rpl2-geeni kadonnut. Aikaisemmin Xeronema on viety soihtukasveihin (Asphodelaceae) tai päivänliljakasveihin (Hemerocallidaceae), jotka ovat nyt heinäpuukasvien laajasti käsitetyssä heimossa.
Suvun kaksi lajia ovat:
Brentford FC
Brentford Football Club on lontoolainen ammattilaisjalkapallojoukkue, joka on perustettu vuonna 1889. Sen kotikenttä on ollut vuodesta 1904 Griffin Park. Vuodesta 2002 lähtien on kaavailtu joukkueen uudeksi kotikentäksi Lionel Roadilla sijaitsevaa 20 000 henkeä vetävää uutta stadionia, joka on avattu 2020 ja saanut nimensä seuran sponsorin Grey Techology Communityn mukaan. Seuran edustusjoukkue pelaa Englannin Valioliigassa.
thumb|left|350px|Brentfordin sarjasijoitukset vuoteen 2014. Korkeimmalla sarjatasolla, silloisessa ensimmäisessä divisioonassa, joukkue pelasi muutamia vuosia toisen maailmansodan kynnyksellä. Vuonna 1935 joukkue sijoittui kaikkien aikojen parhaaseen sijoitukseensa viidenneksi ja seuraavana vuonna kuudenneksi. Toinen maailmansota pysäytti kehityksen.