cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Machine Head
Catharsis sekä soittajavaihdokset (2016-2020)
Kappale Beyond the Pale nousi puheenaiheeksi siinä esiintyneen pääriffin takia. Strapping Young Lad -yhtyeen kappale "Love?" sisältää samankaltaisen riffin ja jotkut jopa syyttivät yhtyettä plagioinnista. Strapping Yound Ladin nokkamies Devin Townsend kommentoi huomanneensä kyllä samankaltaisuudet, mutta kertoi myös Strapping Yound Ladin "varastaneen" kyseisen kappaleen kertosäkeen Yesin "City of Love" -kappaleesta. Flynn vitsaili "riffipoliisin" saaneensa hänet kiinni ja vertaillessaan kappaleita sanoi, että kyseessä on hauska yhteensattuma. pienoiskuva|Dave McClain lähti yhtyeestä vuonna 2019. Syyskuun 28. päivä 2018 Flynn kertoi Facebookissa pidetyssä livessä sekä Phil Demmelin että Dave McClainin lähteneen yhtyeestä ja tulevan kiertueen olevan viimeinen tällä kokoonpanolla. Tämä uutinen oli muutamalla sivustolla uutisoitu väärin koko yhtyeen jäähyväiskiertueena, johon Flynn kommentoikin, että kyseessä on vain tämän kokoonpanon jäähyväiskiertue hänen ja MacEachernin vielä jatkaessa Machine Headia.
Phil Demmel kertoi myöhemmin haastattelussa lähteneensä yhtyeestä, koska ei tykännyt suunnasta, johon Flynn oli yhtyettä ohjannut viimeiset kolme vuotta. Helmikuussa 2019 Demmel kertoi Talk Toomey -nimisessä podcastissa vihanneensa Catharsiksen tyyliä ja kommentoi levyllä olevan hetkiä, joista hän tykkää. Demmel kertoi myös kirjoittaneensa California Bleedingin ajatelleen sen olevan loistokappale, mutta kun Flynn sanoitti sen, niin Demmel toivoi, että olisi pitänyt kappaleen itsellään. Yhtyeestä tuli Demmelin sanojen mukaan Robb Flynnin sooloprojekti.
Tasan vuosi Demmelin ja McClainin lähdön jälkeen yhtye ilmoitti Decapitatedin kitaristin Wacław Kiełtykan sekä Devilmentin rumpalin Matt Alstonin liittyneen yhtyeeseen. Kuukausi myöhemmin yhtye julkaisi digitaalisena singlen "Do or Die". Helmikuussa 2020 yhtye julkaisi toisen singlen nimeltään "Circle the Drain". Neljä kuukautta myöhemmin yhtye julkaisi tuplasinglen "Civil Unrest". Killswitch Engage -solisti Jesse Leachia kuullaan kappaleessa "Stop the Bleeding", joka kertoo George Floydin kuoleman jälkeisistä protesteista. Kappale "Bulletproof" kertoo myös näistä protesteista. Viisi kuukautta myöhemmin yhtye julkaisi uuden singlen "My Hands Are Empty".
Of Kingdom and Crown (2021-)
Kesäkuun 11. päivä 2021 yhtye julkaisi kolme kappaletta sisältävän singlen Arrows in Words from the Sky. Nimikkokappaleen lisäksi singlellä on kappaleet "Become the Firestorm" sekä "Rotten". Huhtikuun 12. päivä 2022 yhtye julkaisi uuden singlen nimeltään "Choke on the Ashes of Your Hate" musiikkivideon kera. Yhtye ilmoitti samalla seuraavan albumin julkaisuajankohdan olevan 26. elokuuta 2022.
Of Kingdom and Crown julkaistiin 26. elokuuta 2022. Albumi on yhtyeen ensimmäinen kitaristi Wacław "Vogg" Kiełtykan kanssa, joka liittyi yhtyeeseen vuoden 2019 loppupuolella. Rumpali Matt Alston, joka liittyi samoihin aikoihin, ei kuitenkaan soita levyllä, vaan rumpuja levyllä soittaa mm. Animals as Leadersista tuttu Navene Koperweis sessiomuusikon roolissa.
Of Kingdom and Crown on konseptialbumi.
Entiset jäsenet
Kiertuejäsenet
Lähteet
Viitteet
Vatikaanivaltion jalkapallomaajoukkue
Vatikaanivaltion jalkapallomaajoukkue on jalkapallojoukkue, joka edustaa Vatikaanivaltiota jalkapallomaaotteluissa. Vatikaani ei ole kansainvälisen jalkapalloliiton FIFAn eikä minkään sen maanosaliiton jäsen, minkä johdosta se ei pysty osallistumaan maailman- tai maanosamestaruuskilpailuihin.
Vatikaanin ensimmäinen maaottelu oli San Marinoa vastaan vuonna 1994. Vuonna 2006 joukkue kohtasi sveitsiläisen seurajoukkueen SV Vollmondin aivan Vatikaanin ulkopuolella sijaitsevalla kentällä. Ottelu päättyi Vatikaanin 5–1-voittoon.
Paavi Franciscuksen luvalla maahan perustettiin naisten jalkapallomaajoukkue vuonna 2019.
Joukkueen pelaajisto koostuu pääasiassa Sveitsiläiskaartin jäsenistä sekä paavillisen neuvoston jäsenistä ja museoiden vartijoista. Kuitenkin vain sveitsiläiskaartilaiset ovat maan kansalaisia.
FIFA-jäsenyys
Vatikaanivaltio on yksi niistä vain kahdeksasta itsenäisestä valtioista, joiden kansallinen jalkapallomaajoukkue ei kuulu FIFAan. Muut seitsemän ovat Mikronesia, Kiribati, Marshallsaaret, Palau, Monaco, Tuvalu ja Nauru.
Kajaanin ortodoksinen kappeliseurakunta
Kajaanin ortodoksinen kappeliseurakunta on Pohjois-Suomen ortodoksisen seurakunnan alainen kappeliseurakunta, joka kattaa Kainuun maakunnan ja Vaalan kunnan alueet. Kappeliseurakunta toimi itsenäisenä Kajaanin ortodoksisena seurakuntana vuodesta 1950 vuoden 2021 loppuun, jolloin se yhdistyi Lapin ortodoksisen seurakunnan ja Oulun ortodoksisen seurakunnan kanssa Pohjois-Suomen ortodoksiseksi seurakunnaksi.
Kappeliseurakuntaan kuuluu noin 1 500 jäsentä. Kappeliseurakunnan pääkirkko on Kajaanissa sijaitseva Kristuksen kirkastumisen kirkko, joka valmistui vuonna 1959 ja jonka on suunnitellut Ilmari Ahonen. Kirkon seinämaalaukset, jotka on maalannut Petros Sasaki ja Alkiviadis Kepolas ovat valmistuneet 2005. Kajaanin Kristuksen kirkastumisen kirkko edustaa sisätiloiltaan bysanttilaista noin 500-luvulle ajoittuvaa tyyliä.
FC Kiffen
FC Kiffen (alun perin Kronohagens Idrottsförbund eli KIF) on vuonna 1908 perustetun helsinkiläisen urheiluseura Kiffenin jalkapallojaosto. Se luetaan yhdeksi Helsingin neljästä suuresta jalkapalloseurasta yhdessä HJK:n, HIFK:n ja HPS:n kanssa. Kiffen on voittanut Suomen mestaruuden neljästi, vuosina 1913, 1915, 1916 ja 1955. Se pelasi Suomen pääsarjassa viimeksi 1978. FC Kiffen pelaa maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Kakkosessa. Edustusjoukkueen lisäksi Kiffenillä on kakkos- ja kolmosjoukkueet sekä lukuisia ikämiesjoukkueita.
Seura on alun perin kotoisin Kruununhaan kaupunginosasta. Se perustettiin vuonna 1908 nimellä Kronohagens Idrottsförbund, mutta jo seuraavana vuonna nimi muutettiin muotoon Kronohagens Idrottsförening. Kutsumanimi Kiffen vaihdettiin viralliseksi nimeksi vuonna 1976. Kiffenin lempinimi on Mustat Hurmurit, joka syntyi seuran jääpallojoukkueen pelimatkalla Ruotsissa vuonna 1926 ja siirtyi myöhemmin käsittämään myös jalkapallojoukkuetta.
Kiffen pelaa kotiottelunsa Töölön pallokentällä. Aiemmin se on pelannut kotipelejään myös muun muassa Helsingin olympiastadionilla.
Ensimmäiset vuosikymmenet
thumb|right|[[Helsingin Kisa-Veikot – Kiffen Eläintarhan kentällä 1910-luvulla. Kiffen pelaa mustaa asua edeltäneissä punavihreäraitaisissa paidoissaan.]] Kahdeksan koulupoikaa perusti Kronohagens Idrottsförbund -nimisen seuran 27. syyskuuta 1908. Perustamispaikkana toimi Helsingin Kruununhaassa sijainnut, pankinjohtaja Emil Schybergsonin kotitalona toimineen Maneesikatu 2:n kellari, josta tuli samalla seuran ensimmäinen klubihuone. Viralliseksi nimeksi annettiin Kronohagens Idrottsförbund (KIF), ja aluksi seura tunnettiin lisäksi suomenkielisellä nimellä Kruununhaan Urheiluseura (KUS). Jo vuonna 1909 nimi kuitenkin vaihdettiin muotoon Kronohagens Idrottsförening.
Ensimmäisen Suomen mestaruutensa KIF saavutti vuonna 1913, kun se voitti finaalissa ÅIFK:n 5–3. Seuraava mestaruus tuli vuonna 1915, kun ÅIFK kaatui jälleen – nyt Töölön pallokentällä 1–0. Voittomaalin viimeisteli neljä minuuttia ennen päätösvihellystä Knut Johansson 1 650 maksaneen katsojan edessä. Kiffenin valtakausi jatkui vuonna 1916, jolloin se voitti kolmannen mestaruutensa. Vuosien 1913–1916 aikana Kiffen ei hävinnyt yhtäkään mestaruusottelua. Vuoden 1916 finaalivastustaja oli jälleen ÅIFK. Ottelun loppulukemat olivat 3–2.
Joukkueen lempinimi Mustat Hurmurit syntyi KIF:n jääpallojoukkueen pelimatkalla Ruotsissa vuoden 1926 alussa. Idrottsbladet-lehden toimittaja Torsten Tegnerin keksimä nimi viittasi joukkueen mustaan asuun, mutta myös yleisöystävälliseen pelityyliin. Vuosien saatossa Mustat Hurmurit -nimi siirtyi myös jalkapallojoukkueen käyttöön.
Jalkapallon sarjajärjestelmä muutettiin cupista sarjamuotoiseksi vuonna 1930. KIF oli mukana heti ensimmäisellä sarjakaudella. Kahdeksan joukkueen sarjassa Kiffen sijoittui kuudenneksi. Joukkue säilyi sarjassa loppukirin ansiosta, sillä neljästä ensimmäisestä ottelusta Kiffen keräsi vain yhden pisteen, mutta kolmesta viimeisestä viisi pistettä. Olof Strömsten oli koko sarjan paras maalintekijä yhdeksällä osumallaan. Kaudella 1931 Kiffen jäi pisteen päähän pronssista. Seuraava kausi 1932 pelattiin kaksinkertaisena sarjana. Kevätkierroksen jälkeen Kiffen oli vahvasti mitalissa kiinni, mutta jäljellä olevat seitsemän ottelua eivät tuottaneet yhtäkään pistettä, ja joukkue putosi sarjasta.
Kaudella 1933 Kiffen ei yltänyt edes B-sarjaan, mutta vuosina 1934–1937 se saavutti siinä keskinkertaisia sijoituksia. Vuonna 1938 Kiffen pääsi lajitteluotteluun, jonka se kuitenkin hävisi KPT:lle, joka nousi. Kauden 1939 päätteeksi Kiffen nousi takaisin pääsarjaan, kun se voitti kaikki sarjaottelunsa maalierolla 85–8 sekä molemmat karsintaottelunsa.
Kaudella 1940–1941 Kiffen säilytti niukasti sarjapaikkansa. Seuraava kausi pelattiin sotatoimien vuoksi vasta 1943–1944. Tuolloin Kiffen sijoittui neljänneksi, pisteen päähän mestarista. Kauden 1946–1947 päätteeksi joukkue putosi Suomensarjaan, mutta nousi heti seuraavan kauden jälkeen takaisin.
Seuran yli 30 vuotta kestänyt mitaliton jakso päättyi kaudella 1949, jolloin se saavutti pronssia. Mestaruus jäi kahden pisteen päähän. Neljästä helsinkiläisjoukkueesta Kiffen oli ainoa, joka säilyi sarjassa; HIFK, HJK ja HPS putosivat.
1950- ja 60-luvut
thumb|upright|Kiffen juhlii vuoden 1955 Suomen mestaruutta [[Helsingin olympiastadionilla.]] Kaudella 1952 Kiffen oli Mestaruussarjan ainoa helsinkiläisjoukkue. Se säilytti sarjapaikkansa kuitenkin vain yhden pisteen turvin. Toistaiseksi viimeisimmän Suomen mestaruutensa seura voitti kaudella 1955. Ennen kauden alkua joukkuetta oli nimitetty muukalaislegioonaksi, eikä sen mahdollisuuksiin uskottu. Kiffenin Yrjö Asikainen oli sarjan paras maalintekijä 12 osumallaan. Seuraavaan kauteen 1956 Kiffen lähti suosikkina, mutta joutui tyytymään pronssiin.
Pääsarjasta Kiffen putosi lopulta historiansa ensimmäisen kerran vuonna 1957, vaikka oli sijoittunut edellisellä kaudella pronssille. Vuonna 1958 Kiffen ylsi Suomen Cupin finaaliin, mutta hävisi KTP:lle 2–4.
Kiffen pysyi kansallisen kärjen tuntumassa aina vuoteen 1964 asti, jolloin se voimakkaasti muuttuneena ja syöksykierteeseen ajautuneena putosi takaisin Suomensarjaan. Siinä joukkue joutui ainoana helsinkiläisjoukkueena länsilohkoon, ja edelleen muuttunut joukkue tippui heti perään Maakuntasarjaan. Vuonna 1968 Kiffen nousi takaisin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Suomensarjaan. Saman vuoden syksyllä käynnistyi yhteistyö Herttuan kanssa.
Talousvaikeudet ja hetkellinen uusi tuleminen
Vuonna 1973 Kiffen selvityi uuteen I divisioonaan. 1970-luvun ensimmäisen puoliskon aikana Kiffen kuitenkin ajautui talouskriisiin. Jo syksyllä 1973 Kiffenin vuosikokouksessa pohdittiin jalkapallojaoston lopettamista kokonaan. Kun joukkue kauden 1974 päätteeksi putosi II divisioonaan, järjestettiin ”katastrofikokous”, jossa seuran jalkapallotoiminta linjattiin kokonaan uusiksi. Kiffenin hallinnon jäsenistöä uudistettiin, kun manageriksi valittiin kymmenen vuoden takainen valmentaja Gunnar Westerholm ja jalkapallojaoston puheenjohtajaksi palasi Dennis Lindell. Lisäksi joukkueeseen hankittiin paljon uusia pelaajia lähinnä muista helsinkiläisseuroista. Tavoitteeksi asetettiin nousu Mestaruussarjaan kahdessa vuodessa.
Kutsumanimi Kiffen vaihdettiin seuran viralliseksi nimeksi vuonna 1976. Vuosista 1975–1976 muodostui Kiffenin uuden tulemisen aika. Vahvistunut joukkue nousi ensin kaudeksi 1976 I divisioonaan, ja pelaajista kunnostautui erityisesti Jarmo Lindahl 20 maalillaan. I divisioonasta Kiffen nousi suoraan Mestaruussarjaan kaudeksi 1977. Jarmo Lindahl teki kaudella 1976 yhteensä 15 maalia ja oli koko I divisioonan paras maalintekijä. Gunnar Westerholm jätti valmennuksen suunnitellusti kauden jälkeen ja hänet korvasi Matti Aarni.
Mestaruussarjan kaudella 1977 joukkueessa pelasivat muun muassa Atik Ismail ja Juha Dahllund. Kiffen sijoittui kahdeksanneksi, neljän pisteen päähän pronssista. Kaudeksi 1978 joukkue uudistui rajusti ja putosi I divisioonaan. Lisäksi yleisömäärät olivat laskeneet rajusti, kun joukkue siirtyi pelaamaan kotiottelunsa Helsingin olympiastadionilta Töölön pallokentälle. Tämä heikensi seuran taloutta. Kausilla 1977–1978 kohua herätti Postipankin kanssa solmittu 120 000 markan yhteistyösopimus, joka oli todennäköisesti sen ajan suurin yhteistyösopimus. Visiitti pääsarjassa toi Kiffenille paljon uusia kannattajia, jotka kuitenkin myöhemmin katosivat.
I divisioonan kauteen 1979 Kiffen lähti vähin varoin, sillä mainostajat eivät enää olleet siitä kiinnostuneita. Uudeksi puheenjohtajaksi tuli Ingvar E. F. Qvist ja valmentajaksi Kimmo Silventoinen. Uusia pelaajia hankittiin lähinnä HIFK:sta ja omista junioreista. Nuori joukkue putosi II divisioonaan, kun se keräsi koko kauden aikana vain neljä pistettä. Kiffen ei tämän jälkeen ole pelannut kahdella ylimmällä sarjatasolla.
Kakkosen ja Kolmosen väliä
I divisioonasta putoamisen jälkeen Kiffen on pelannut Kakkosessa ja Kolmosessa. Kaudella 1982 Kiffen ylsi neljän muun II divisioonan joukkueen kanssa samaan pistemäärään, mutta maalierovertailun vuoksi se ei päässyt edes nousukarsintaan. Kauden 1985 viimeinen ottelu ratkaisi sen, että Kiffen putosi III divisioonaan. Seura ei ollut koskaan aiemmin pelannut yhtä matalalla sarjatasolla. Kaudeksi 1990 Kiffen nousi uudelleen II divisioonaan, mutta putosi heti takaisin neljänneksi korkeimmalle sarjatasolle. Seuraavan kerran Kiffen pelasi Kakkosessa kaudella 1994. Vuonna 1996 Kiffenin jalkapallotoiminnan taustayhtiöksi perustettiin Football Club Kiffen 08 ry.
Mika Helinin valmentamana Kiffen kamppaili Kakkosen kaudella 2010 HIFK:n kanssa lohkovoitosta ja pääsystä Ykkösen karsintoihin. Lopulta useat tasapelit pudottivat sen toiselle sijalle. Kiffen putosi Kolmoseen kauden 2012 päätteeksi. Joukkueen tavoite kaudella 2013 oli nousta heti takaisin Kakkoseen, mutta joukkue jäi FC Espoon jälkeen toiseksi. Palloliitto kuitenkin tarjosi vielä vuoden lopulla Kiffenille paikkaa Kolmosen parhaana lohkokakkosena, koska KTP:n sarjapaikka vapautui. Parin viikon harkinnan jälkeen Kiffen päätti jättää ottamatta paikkaa vastaan. Seura piti riittävän hyvän joukkueen rakentamista muutamassa kuukaudessa ilman hallivuoroja liian kovana haasteena.
Yhtämittaisesti Kakkosessa
Kiffen nousi Kakkoseen kaudeksi 2015. Kaudella 2016 Kiffen sijoittui Kakkosessa omassa lohkossaan kuudenneksi. Kaudella 2017 sijoitus oli kahdeksas. Sarjapaikka varmistui viimeisellä kierroksella, kun Kiffen voitti kotonaan sarjakakkosen PEPOn 4–1. Hyökkääjä Cheikh Toure teki Kiffenin 28 maalista yhteensä 16.
Marraskuussa 2017 Kiffen ilmoitti, että sen uusi päävalmentaja on Tommi Lingman, kun joukkuetta viisi kautta valmentanut Timo Salo joutui jättämään tehtävät työkiireiden vuoksi. Kaudella 2018 joukkue sijoittui Kakkosessa lohkonsa yhdeksänneksi ja säilyi viimeisenä joukkueena sarjassa. Pysymisen Kakkosessa mahdollisti päätöskierroksen kotivoitto BK-46:sta.
Viimeksi NJS:aa valmentanut Mako Tukiainen tuli FC Kiffenin uudeksi päävalmentajaksi kaudelle 2019. Joukkue sijoittui A-lohkon kymmenenneksi ja varmisti sarjapaikkansa jälleen viimeisellä kierroksella. Tukiainen jatkoi Kiffenin päävalmentajana myös kaudella 2020. Kiffeniä vahvistivat muun muassa FC Espoosta tulleet keskikenttäpelaaja Riku Heinonen ja hyökkääjä Samuli Heiska, ja sijoitus A-lohkossa oli viides. Päävalmentaja Tukiainen vapautettiin tehtävistään heinäkuussa 2023, ja hänet korvasi kakkosvalmentajana toiminut Juuso Kevari.
Muut joukkueet
Kaudella 2021 Kiffenillä on edustusjoukkueen lisäksi kakkos- ja kolmosjoukkueet, kaksi futsal-joukkuetta (FC Kiffen ja FC Kiffen/Broccoli ) ja neljä ikämiesjoukkuetta. Kakkosjoukkue FC Kiffen/2 pelaa Vitosessa ja kolmosjoukkue FC Kiffen/3 Nelosessa. FC Kiffen/2 tarjoaa peliaikaa pelaajille, jotka eivät mahdu edustusjoukkueeseen.
Naisten joukkue aloitti Mestaruussarjassa kaudella 1980 päästyään sinne karsinnan kautta. Toiminta kuitenkin päättyi kauden 1989 jälkeen.
Kiffenin junioritoiminta oli pitkään lakkautettuna, mutta käynnistyi uudelleen talvella 2022 esikoulu- ja alakouluikäisille suunnatulla perhefutiksella.
Värit ja logot
Syksyllä 1909 Kiffenin jalkapallojoukkue otti käyttöönsä ensimmäiset peliasunsa, johon kuuluivat valkoiset paidat leveällä vaakasuoralla sinisellä raidalla ja tummat housut. Valkoisia paitoja ei kuitenkaan pidetty tarpeeksi värikkäinä. Niinpä uudeksi asuksi valittiin punavihreäraitaiset paidat, siniset housut ja tummanruskeat sukat punavihreillä raidoilla. Siniset housut korvattiin myöhemmin punaisilla. Lopulta vuonna 1931 tehtiin päätös koko seuran kattavasta yhtenäisestä kilpailuasusta, jolloin kaikki Kiffenin joukkueet alkoivat pelata mustissa paidoissa seuran jääpallojoukkueen mukaan, joka oli käyttänyt mustia paitoja jo vuodesta 1914.
Kiffenin kaikki lajijaostot ottivat helmikuussa 2022 käyttöönsä hieman uudistetun logon. Siihen lisättiin vuosiluku 1908, mihin saatiin malli seuran useita vuosikymmeniä aikaisemmin käytössä olleesta logosta. Kiffen halusi nostaa seuran perustamisvuoden paremmin esiin ja värimuutoksella kunnioittaa värejä, jotka määriteltiin Kiffenin väreiksi seuran satavuotisjuhlissa.
Stadion
Kiffen pelaa kotiottelunsa Töölön pallokentällä. Joukkueen varsinainen kotikenttä on pallokentän luonnonnurmi (Pallokenttä 2), mutta se pelaa toisinaan myös viereisellä tekonurmella (Pallokenttä 1).
Seuran yleisöennätys on 8 239, joka syntyi vuonna 1962 Mestaruussarjan ottelussa Lahden Reipasta vastaan.
Identiteetti
Kiffen luetaan yhdeksi Helsingin neljästä suuresta jalkapalloseurasta yhdessä HJK:n, HIFK:n ja HPS:n kanssa.
Kun Kiffen perustettiin vuonna 1908, helsinkiläisessä jalkapallossa näkyi selkeästi yhteiskunnallista ja kielipoliittista profiloitumista. Kiffenissä kotikieli tai yhteiskuntaluokka eivät kuitenkaan olleet jäsenyyden esteenä, sillä seuran perustajiin kuului sekä suomen- että ruotsinkielisiä henkilöitä. Helsingin muut 1900-luvun alun seurat HJK, IFK, Unitas ja IF Sport eivät sopineet Kiffenin jäsenille, jotka vieroksuivat kuulumista johonkin tiettyyn ryhmään. Alusta asti Kiffeniä pidettiinkin suvaitsevaisena seurana, johon kaikki olivat taustasta riippumatta tervetulleita. Vaikka Kiffenin perustajat olivat Kruununhaan porvareita, kamppailussa suomenruotsalaisten nuorten suosiosta se edusti proletariaattia. Seuran yhteiskunnallisesti avoimen toiminnan haittana oli se, ettei Kiffeniin liittymisellä ollut kielellisiä tai sosiaalisia syitä, minkä myötä siitä alkoi tulla ”ei-kenenkään seura”.
Ensimmäisinä vuosikymmeninään Kiffen oli ruotsinkielinen seura, jossa oli myös suomenkielisiä jäseniä. Suomen kieli kuitenkin yleistyi jatkuvasti, ja sittemmin suomesta on tullut seuran selkeä enemmistökieli. Suomenkielisessä lehdistössä seurasta käytettiin ensimmäisten vuosien aikana nimeä Kruununhaan Urheiluseura (lyhenne KUS) ennen kuin nimi Kiffen yleistyi.
Nimestään huolimatta Kiffen ei ole ollut vuosikymmeniin kruununhakalainen seura, eikä sillä ole 1990- ja 2000-luvuilla ollut enää selkeää kotipaikkaa. Muutoksen myötä seura menetti osan aiemmasta identiteetistään.
Pelaajat
''Päivitetty 6. elokuuta 2023.''
Taustahenkilöt
''Päivitetty 6. elokuuta 2023.''
Hallitus
Football Club Kiffen 08 ry:n hallitus 2023:
Ikämiesjoukkueet
Suomen mestaruudet
Merkittävät vuodet
thumb|right|Kiffenin SM-hopeajoukkue 1961.
Pyöreälehtikihokki
Pyöreälehtikihokki (Drosera rotundifolia) on lähinnä soilla kasvava kihokkeihin kuuluva lihansyöjäkasvi. Monivuotisen kasvin lehdet kasvavat ruusukkeena, ja niissä on punaisia nystykarvoja, joista erittyy tahmeaa ainetta ja joiden avulla kasvi pyydystää hyönteisiä. Kasvin lehtiä käytetään yskänlääkkeen raaka-aineena.
Ulkonäkö ja koko
thumb|220px|vasen|Pyöreälehtikihokin kukka thumb|220px|vasen|Pyöreälehtikihokin nystykarvainen, tahmea lehti Monivuotisen pyöreälehtikihokin lehdet kasvavat ruusukkeena maata vasten. Lehtiruoti on 5–45 mm pitkä. Lehtilapa on muodoltaan pyöreähkö tai munuaismainen ja kooltaan 3–12 × 5–15 mm. Vaaleanvihreissä lehdissä on punaisia, nuppineulan muotoisia nystykarvoja, joiden päistä erittyy tahmeaa, hieman hunajalta tuoksuvaa mutta kirkasta, liimamaista ainetta. Lehtien keskeltä nousee 5–20 cm korkea suora kukintovana. Kukinto on vaatimaton, yksihaarainen viuhko. Pienet kukat ovat kaksineuvoisia ja säteittäisiä. Verhiö ja teriö ovat neljä- tai viisilehtisiä. Terälehdet ovat väriltään valkoisia. Kukat avautuvat aamupäivisin vain lyhyeksi aikaa aurinkoisella säällä. Suomessa pyöreälehtikihokki kukkii kesä-heinäkuussa. Siemenkota on sileä. Kota sisältää suuren määrän keveitä, sileitä siemeniä, joita tuuli ja suovedet kuljettavat uusille kasvupaikoille.
Pyöreälehtikihokki voi levitä paitsi siementen avulla, myös kasvullisesti syyskesällä muodostuvista jälkisilmuista. Kasvi talvehtii lehtiruusukkeen kärkisilmun avulla, muiden lehtien lakastuessa.
Pyöreälehtikihokki risteytyy helposti samoilla kasvupaikoilla kasvaessaan toisen kihokkilajin, pitkälehtikihokin (D. longifolia) kanssa. Risteymä D. longifolia x rotundifolia on kantalajejaan kookkaampi ja sen lehtilavat ovat vastapuikeita ja pyöreäkärkisiä.
Levinneisyys
Pyöreälehtikihokkia tavataan Euroopassa Pohjois-Espanjasta itään aina Venäjälle saakka. Esiintymisalueen eteläraja kulkee Etelä-Ranskassa, Pohjois-Italiassa, Balkanin pohjoisosissa, Pohjois-Ukrainassa ja Keski-Venäjällä. Pohjoisessa levinneisyysalue ulottuu Fennoskandian ja Venäjän pohjoisosiin. Lajia kasvaa myös Britteinsaarilla ja Islannissa. Venäjältä levinneisyysalue jatkuu Aasian puolelle läpi Etelä-Siperian Tyynelle valtamerelle asti, jossa sitä tavataan myös Japanissa. Pohjois-Amerikassa pyöreälehtikihokin levinneisyysalue kattaa suurimman osan Alaskaa ja Kanadaa sekä suuren osan Yhdysvaltain itä- ja länsiosia. Kasvia kasvaa harvinaisena myös Grönlannissa, Turkissa, Kaukasuksen alueella ja Uudessa-Guineassa.
Suomessa pyöreälehtikihokki on alkuperäislaji, jota tavataan koko maassa. Runsain laji on maan itäosissa Pohjois-Karjalasta Pohjois-Lappiin.
Elinympäristö ja ekologia
Pyöreälehtikihokkia tavataan varsinkin soilla, rämeiden ja nevojen kuivahkoilla mätäs- ja välikköpinnoilla. Lajia voi tavata myös rantapalteissa ja kosteissa sorakuopissa.
Lehtiensä tahmeilla karvoilla pyöreälehtikihokki pyydystää hyönteisiä. Hyönteisen jäätyä kiinni karvoihin kietoutuu lehti hitaasti sen ympärille ja lopulta se tukehtuu limaan. Lehden entsyymit sulattavat saaliin kasvin ravinnoksi muutamassa päivässä tai viikossa, hyönteisen koosta riippuen. Pyöreälehtikihokki ottaa ravintoa myös juurillaan, mutta hyönteisravinto on silti arvokas ravinnonlisä muuten niukkaravinteisilla soilla.
Kihokkisulkasen (Buckleria paludum) toukat käyttävät pyöreälehtikihokkia ravinnokseen.
Käyttö
Monista kihokkilajeista on tehty yskänlääkkeitä. Niitä on käytetty jo kauan kouristuksia laukaisevina rohtoina erityisesti hinkuyskään. Suomessa pyöreälehtikihokkia kerätään edelleen ammattimaisesti lääketeollisuuden tarpeisiin Keski-Eurooppaan. Ulkoisesti kihokeilla on perinteisesti hoidettu myös känsiä ja liikavarpaita. Suomessa kihokeilla on ollut myös potenssirohdon maine, mihin viittaavat monet sen kansanomaisista nimistä, kuten himoheinä ja kiimaruoho.
Alkemistit yrittivät käyttää kihokkeja kullan valmistukseen. Lehtien eritteen uskottiin kestävän kuumintakin auringonpaistetta ja siten olevan hyvä raaka-aine kullan valmistusprosessissa.
Kihokkeja on Ruotsissa käytetty myös viilin tapaisen maitotuotteen valmistukseen. Astia hierottiin kihokinlehdillä ja sitten siihen kaadettiin vastalypsettyä maitoa käymään. Kihokkeja on myös käytetty lankojen värjäämiseksi punaisiksi.
Hans Elo
Hans Einer Elo (15. huhtikuuta 1891 Uusikirkko Tl – 24. marraskuuta 1981 Rauma ) oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Hans Stenros-Laurila ja Olga Palmroos. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1923 Elly Tuomisen kanssa.
Opinnot
Hän kävi kansakoulun ja yksityisesti keskikoulukurssin Viipurissa vuonna 1926. Suojeluskuntaupseerikurssin Suojeluskuntain päällystökoulussa hän suoritti vuonna 1922 ja täydennyskurssin vuonna 1924, reserviupseerikurssin hän suoritti vuonna 1926, taktiikan soveltamiskurssin hän suoritti vuonna 1928 ja komppanianpäällikkökurssin vuonna 1933.
Jääkärikausi
thumb|300px|Jääkäripataljoona 27:n 1. komppania. Tämä kalantilainen merimies liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 27. lokakuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella, josta hänet siirrettiin 23. maaliskuuta 1917 pataljoonan pioneerikomppaniaan.
Sisällissodan jälkeinen aika
Suomen sisällissodan jälkeen hän palveli edelleen 2. Krenatöörirykmentissä ja nyt 1. komppaniassa vääpelinä sen hajottamiseen asti, jolloin hänet siirrettiin 17. heinäkuuta 1918 Viipurin vartiopataljoonaan komppanianvääpeliksi, josta edelleen myöhemmin muodostettuun Terijoen rajavartiopataljoonaan. Hän erosi armeijasta 4. joulukuuta 1918 ja liittyi 1. tammikuuta 1919 Eräjärven suojeluskuntaan paikallispäälliköksi, missä toimi vuoden loppuun asti, jolloin hänet siirrettiin harjoituspäälliköksi Pohjois-Hämeen suojeluskuntapiiriin. Akaan–Toijalan suojeluskuntaan hän siirtyi 1. kesäkuuta 1920 ja edelleen Pyhärannan suojeluskunnan paikallispäälliköksi hän siirtyi 1. joulukuuta 1920 ja oli tehtävässä vuoden 1921 loppuun saakka, jonka jälkeen hän siirtyi Varsinais-Suomen suojeluskuntapiirin 12. alueen ja 1. helmikuuta 1927 alkaen 13. alueen päälliköksi.
Talvi- ja jatkosota
Talvisotaan hän osallistui komppanianpäällikkönä JR 13:n konekiväärikomppaniassa ja osallistui taisteluihin Summassa. Myöhemmin hänet komennettiin Suomen suojeluskuntapiirin esikuntaan toimistoupseeriksi. Välirauhan aikana hän toimi Vakka-Suomen suojeluskuntapiirin taisteluvälineupseerina ja sotilasohjaajana. Jatkosotaan hän osallistui Jalkaväenkoulutuskeskus 18:ssa pataljoonan komentajana ja koulutusupseerina. Pataljoonan nimi muutettiin myöhemmin Järjestelykeskus 1:ksi. Vuodesta 1943 alkaen hän toimi Maaselän esikunnassa koulutusupseerina ja Osasto Elon komentajana Henkilötäydennyskeskus 8:ssa.
Sotien jälkeinen aika
Sotien jälkeen hän työskenteli osastonhoitajana ja kustannuslaskijana Rauman Nahkatehdas Oy:ssä.
Välilampi (Soini)
Välilampi on Etelä-Pohjanmaalla Soinissa ja Saarijärvellä Ulvon kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 4,4 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä.Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä. .
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Pussijoen valuma-alueella (35.64), jonka Suolamminjoen valuma-alueeseen (35.643) se kuuluu.
Lombardian ympäriajo 2008
pienoiskuva|Kilpailureitti Lombardian ympäriajo 2008 oli järjestyksessään 102. maantiepyöräilyn Lombardian ympäriajo. Kilpailu käytiin 242 kilometrin reitillä Varesesta Comoon 18. lokakuuta 2008. Damiano Cunego voitti Giro di Lombardian kolmannen kerran.
Yhdentoista ajajan ryhmä irtosi kilpailun alkuvaiheessa pääjoukosta kasvattaen eron parhaimmillaan 9 minuuttiin ja 25 sekuntiin. Mauro Santambrogio, Valerio Agnoli, Michael Rogers ja Pablo Lastras irtautuivat puolestaan kärkiryhmästä ennen 11,3 kilometrin mittaisen Ghisallon nousun alkua. Nousun huipulla neljä karkulaista olivat 18 sekuntia ennen Chris Anker Sørenseniä. Lampre ja Team CSC vastasivat vetotyöstä takaa-ajajien ryhmässä, joka onnistuikin tavoittamaan kärkiajajat ennen 2,5 kilometrin Civiglion nousua.
Civiglion huipulle saapuivat ensimmäisinä Chris Horner, Damiano Cunego ja Francesco Failli vähän ennen Daniel Morenoa, joka liittyi alamäessä kärkiryhmään. Cunego teki ratkaisevan irtioton samoihin aikoihin, kun Samuel Sánchez tavoitti kärkiryhmän. Cunego aloitti vajaan kolmen kilometrin mittaisen San Fermon nousun 12 sekunnin erolla takaa-ajajien ryhmään, johon liittyi pian lisää ajajia. Nousun huipulla, viisi kilometriä maalista, Cunegon johto oli 24 sekuntia seuraavaan ryhmään, josta Janez Brajkovič ja Rigoberto Uran lähtivät irtiottoon. Cunego säilytti 24 sekunnin eron maaliin saakka. Brajkovič voitti loppukirissä Uranin sijoittuen toiseksi.
Tulokset
Lähde: Cyclignews {|
Vehunjärvi
Vehunjärvi on Etelä-Pohjanmaalla Ähtärissä Mäkikylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 51 hehtaaria ja se on 1,7 kilometriä pitkä ja 550 metriä leveä. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 484 600 kuutiometriä eli 0,485 miljoonaa kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 1 metri ja suurin syvyys 2,5 metriä. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta. Sen rantaviivan pituus on 4,3 kilometriä. .
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Pussijoen valuma-alueella (35.64), jonka Suolamminjoen valuma-alueeseen (35.643) se kuuluu.
Amiga 1200
pienoiskuva|Amiga 1200 lisälaitteineen Amiga 1200 (A1200) oli Commodoren kotimarkkinoille suunnattu kolmannen sukupolven Amiga-tietokone. Se julkaistiin lokakuussa 1992, 399 punnan hintaan Isossa-Britanniassa ja 599 dollarin hintaan Yhdysvalloissa.
Edeltäjiensä tapaan (Amiga 500, Amiga 600) A1200:n keskusyksikössä oli sisäänrakennettuna näppäimistö ja levykeasema. Mukana tuli 2 megatavua keskusmuistia, Commodoren kolmannen sukupolven piirisarja, AGA-piirisarja (Advanced Graphics Architecture) ja AmigaOS 3.0 -käyttöjärjestelmä. Suorittimena toimi 32-bittinen Motorolan MC68EC020 CISC-suoritin (68020 24-bittisellä muistiosoituksella) 14 MHz:n taajuudella. Laajennusta varten A1200:ssa oli muisti-/suoritinliitin, ns. kelloportti ja PCMCIA-portti.
Helvetistä
Helvetistä (From Hell) on Alan Mooren käsikirjoittama ja Eddie Cambellin piirtämä laaja sarjakuvaromaani, joka kertoo yhden version Viiltäjä-Jackin tarinasta. Faktaa ja fiktiota sekoittava 16-osainen teos julkaistiin alun perin vuosina 1991–1996. Like julkaisi vuosina 1994–1997 tarinan suomennoksen, joka ilmestyi viitenä niteenä. Sarjakuvaa täydentävä sarjakuvamuotoinen essee From Hell: The Dance of the Gull-Catchers julkaistiin 1998; sitä ei ole suomennettu.
Amiga 1200
Koska keskusyksikön ns. chip-muisti jaettiin suorittimen, video- ja äänipiirien kesken, muistin lisääminen yli kahden megatavun (eli ns. fast-muisti) kasvatti suuresti A1200:n nopeutta. Tietokonetta nopeuttavia kolmannen osapuolen turbokortteja tuli pian saataville (mm. Motorolan 68020-, 68030-, 68040-, 68060- ja myöhemmin PowerPC-suorittimilla varustettuja). Monet aktiivikäyttäjät ovatkin varustaneet omat Amiga 1200 -koneensa tornikoteloilla, turbokorteilla, PCMCIA-verkkokorteilla, SCSI-ohjaimilla, PCI-väyläkorteilla ja niihin kytkettävillä PCI-näytönohjaimilla, verkkokorteilla, äänikorteilla, televisiokorteilla ja USB-ohjaimilla.
MGP Nordic
MGP Nordic (Melodi Grand Prix Nordic) on laulukilpailu 8–15-vuotiaille lapsille. Neljä pohjoismaata, Suomi, Ruotsi, Norja ja Tanska lähettävät kilpailuun kaksi kappaletta, joiden tekijät ja esittäjät ovat lapsia. Voittaja valitaan maiden välisellä puhelinäänestyksellä.
Amiga 1200
Toisin kuin A500 ja A600, jotka olivat pieniä päivityksiä vuonna 1985 julkaistuun alkuperäiseen Amiga 1000:een, Amiga 1200 oli merkittävä askel eteenpäin, sillä siinä oli nelinkertaisesti enemmän suoritintehoa ja suuresti paremmat graafiset ominaisuudet. Amiga 1200:n perusmallissa ei tosin ollut lainkaan Fast-muistia, mikä heikensi potentiaalista suorituskykyä pahoin. Fast-lisämuistin hankkimisesta tulikin eräänlainen välttämättömyys A1200-käyttäjien keskuudessa. A1200 menestyi varsin hyvin, vaikkei yhtä hyvin kuin A500. A1200 on nykyään suosituin Amiga-malli niiden harrastajien joukossa, jotka eivät vain pelaa pelejä. A1200 julkaistiin aikana, jolloin PC:t olivat jo selvästi lujittamassa asemaansa kotitietokoneiden käyttäjien parissa.
Helvetistä
Helvetistä-sarjakuvan lähtökohtana on Stephen Knightin 1980-luvun alussa esittämä salaliittoteoria. Tämän teorian mukaan viiltäjämurhien syynä oli prinssi Albert Viktorin avioton lapsi, jolla murhien uhriksi joutuneet seksityöntekijät olivat yrittäneet kiristää kuningashuonetta lähellä ollutta taiteilija Walter Sickertiä. Moore on kiistänyt uskovansa teoriaan itse, mutta hän on katsonut sen tarjoavan hyvän lähtökohdan tarinalle. Helvetistä on monisyinen ja pikkutarkka kuvaus viktoriaanisesta Lontoosta. Se yhdistelee Viiltäjä-Jackin tarinaan politiikkaa, mytologiaa ja Lontoon historiaa.
MGP Nordic
Historia
MGP Nordic sai alkunsa Tanskassa, jossa järjestettiin vuosina 2000 ja 2001 lasten versio maan euroviisukarsinnasta. Kilpailu kantoi nimeä Melodi Grand Prix Junior. Seuraavana vuonna kilpailu laajeni kolmen maan väliseksi, kun mukaan otettiin lauluja myös Ruotsista ja Norjasta, kolme kustakin maasta. Samalla kisa sai nykyisen nimensä.
Otava (kirjankustantamo)
thumb|250px|Otavan [[Otavan toimitalo|kivinen toimitalo Uudenmaankadulla täytti kesäkuussa 2006 sata vuotta.]]
MGP Nordic
Historia
Suuren suosion saanut ohjelma-idea päätettiin laajentaa koko Euroopan laajuiseksi lasten laulukilpailuksi. Vuonna 2003 käytiin ensimmäisen kerran Lasten Eurovision laulukilpailu kuudentoista maan kesken. Kilpailu on jatkunut vaihtelevalla menestyksellä. Välillä osanottajamaiden määrä on laskenut, mutta vuoden 2007 kilpailuun se jälleen kasvoi.
Otava (kirjankustantamo)
Kustannusosakeyhtiö Otava on Suomen vanhimpia ja suurimpia kirjankustantamoja. Otava on ollut merkittävä suomenkielisen kirjallisuuden julkaisija jo varhain. Otava on julkaissut muun muassa Eino Leinon, Veijo Meren, Teuvo Pakkalan, Marja-Liisa Vartion, Paavo Haavikon, Tuomas Anhavan, Mauri Kunnaksen, Antti Tuurin ja Kjell Westön tuotantoa. Suurimpiin painosmääriin on yltänyt Laila Hirvisaari (ent. Hietamies) yli neljällä miljoonalla painetulla kirjalla.
Amiga 1200
Vaikkakin Amiga 1200:n graafiset ominaisuudet pärjäsivät verrattuna Intelin 386-, 486- ja Pentium-pohjaisiin PC-koneisiin, monissa PC-klooneissa oli enemmän suoritintehoa ja monin verroin enemmän ohjelmia. PC-tietokoneiden osien suuresta tuotannosta ja siitä seuraavasta yksikköhintojen putoamisesta johtuen ei ollut enää helppoa valmistaa huokeita ja PC:lle tehokkuudessa pärjääviä tietokoneita, kuten vielä Amiga 500:n ilmestymisen aikoihin. A1200:lle julkaistiin lopulta PCI-väyläkortti, jonka avulla tornikotelossa olevaan A1200:n pystyi kytkemään tavallisia halpoja ja yleisiä PCI-kortteja. Tämä paransi A1200:n laajennettavuutta ja käytettävyyttä huomattavasti. Vaikkei Commodore koskaan julkaissut mitään virallisia tietoja myyntiluvuista, on arvioitu että Commodore myi hivenen alle miljoona laitetta maailmanlaajuisesti ennen ajautumistaan konkurssiin huhtikuussa 1994.
MGP Nordic
Historia
Vuonna 2006 pohjoismaiset yleisradioyhtiöt päättivät yllättäen erkaantua Lasten Eurovision laulukilpailusta. Syynä oli se, että tv-yhtiöiden mielestä nuorien esiintyjien harteille kerääntyi tuon tyylisessä kilpailussa liikaa paineita. Kolme alkuperäisen Melodi Grand Prix Juniorin järjestäjämaata päättivät pitää eurooppalaisen laulukilpailun sijaan jälleen yhteispohjoismaisen mittelön. Kilpailun formaatti ja nimi olivat samat kuin kolme vuotta aiemmin, vaikkakin nimessä suosittiin lyhyttä muotoa MGP Nordic. Ruotsi osallistui kuitenkin myös Lasten Eurovision laulukilpailuun kaupallisen tv-yhtiön kautta.
Amiga 1200
A1200 tuli uudelleen myyntiin 1995, kun Amigan rippeet oli myyty Escomille, mutta uudet yksiköt olivat yhä samanhintaisia kuin vuonna 1992.
MGP Nordic
Historia
Vuonna 2007 MGP Nordic laajeni yhden maan verran, kun Suomi osallistui kisaan ensimmäistä kertaa. Karsinnan järjestää Yleisradion kanava FST5, ja kilpailukappaleiksi Suomen karsintaan hyväksyttiin vain ruotsinkielisiä kappaleita, mutta vuodesta 2010 eteenpäin hyväksytään myös suomenkielisiä ja saamenkielisiä kappaleita, kunhan artisti/yhtye osaa ruotsin kieltä. Suomen tultua mukaan jokaisen maan kappaleiden määrä putosi kolmesta kahteen.
Amiga 1200
Teknisiä yksityiskohtia
Tekniset ominaisuudet:
Otava (kirjankustantamo)
Omistus ja johto
Kustannusosakeyhtiö Otava muodostaa yhdessä muun muassa Otavamedia Oy:n kanssa Otava-konsernin (aiemmin Otava-Kuvalehdet-konserni). Sen omistavat vuosina 1999–2004 tehdyn yksityistämisen jälkeen Reenpään suku ja Otavan kirjasäätiö. Konsernin toimitusjohtaja on Alexander Lindholm.
MGP Nordic
Suomen karsinnan voittajat
2007
Voittaja: Sister Twister - Fröken Perfekt
Otava (kirjankustantamo)
Omistus ja johto
Yhtiön hallituksen puheenjohtaja on Henrik Ehrnrooth (vuodesta 2014) ja varapuheenjohtaja Jorma Ollila (vuodesta 2022). Muut jäsenet ovat Heikki Lehtonen (1991–), Alexander Lindholm (2008–), Eva Reenpää (2017–) ja Philip Aminoff (2021–). Varajäseniä ovat Pasi Vainio (2009–), Minna Castrén (2011–), Minna Kokka (2018–) ja Anne Mantila (2022–). Hallituksen sihteeri on Ora Lyytikäinen (2006–).
MGP Nordic
Suomen karsinnan voittajat
Hopea: Linn Nygård - En liten önskan (lopullinen sijoitus kilpailussa 4.)
Otava (kirjankustantamo)
Otavan historia
Otavan perustivat Hannes Gebhard ja Eliel Aspelin-Haapkylä vuonna 1890 suomenkielisen kansalliskirjallisuuden kustantajaksi. Vuodesta 1892 johdossa on ollut Alvar Renqvist jälkeläisineen, jotka ovat suomentaneet nimensä Reenpääksi. 1906 valmistui Helsingin Uudenmaankadulle arkkitehtien Karl Lindahlin ja Valter Thomén piirtämä toimitalo, jossa yhtiö toimii edelleen. Kirjapainotoiminta alkoi 1908 ja aikakauslehtien kustantaminen Suomen Kuvalehden myötä 1916. Otava perusti 1934 yhdessä WSOY:n kanssa Yhtyneet Kuvalehdet, joka ryhtyi julkaisemaan muun muassa Seura-lehteä. Vuosina 1945–1991 Otava oli pörssiyhtiö. Kun sukuomistajat hankkivat yhtiönsä pörssistä takaisin itselleen, perustettiin uusi Otava, joka on eri juridinen henkilö kuin 1890 perustettu vanha Otava. Otava lunasti Yhtyneet Kuvalehdet Oy:n 1998 WSOY:ltä kokonaan itselleen. Keuruun painotalon Otava perusti 1955. Otavan painolaitoksista ja Editan painolaitoksista muodostettiin Acta Print. Acta Print Oy myi 1999 aikakauslehtipainot ja liiketoiminnan Edita-konsernille.
MGP Nordic
Suomen karsinnan voittajat
2008
Määritelmädirektiivi
Määritelmädirektiivi eli direktiivi 2011/95/EU vaatimuksista kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelemiseksi kansainvälistä suojelua saaviksi henkilöiksi, pakolaisten ja henkilöiden, jotka voivat saada toissijaista suojelua, yhdenmukaiselle asemalle sekä myönnetyn suojelun sisällölle (uudelleen laadittu) on Euroopan parlamentin ja EU-neuvoston direktiivi. Määritelmädirektiivi yhtenäistää sitä, miten Euroopan unionin (EU) jäsenmaat tulkitsevat Geneven pakolaissopimuksen mukaista pakolaisen määritelmää. Se myös määrittelee toissijaisen suojelun kriteerit. Direktiivissä säädetään, miten pakolaisia ja toissijaista suojelua saavia tulee kohdella. Määritelmädirektiivi asettaa kansainvälistä suojelua saavien oikeuksien ja etujen vähimmäisvaatimukset EU:ssa ja yhtenäistää alansa terminologian. Direktiivi ei anna jäsenmaille harkintavaltaa oleskelulupien antamisen suhteen vaan toteaa, että kun sen määrittelemät turvapaikan tai toissijaisen suojelun kriteerit täyttyvät, jäsenmaan on annettava hakijalle oleskelulupa.
Otava (kirjankustantamo)
Otavan historia
Vuoden 2006 alusta Otavan omistuksessa on ollut myös Like Kustannuksen kirjankustannustoiminta. Lisäksi kirjaryhmään kuuluu Suuri Suomalainen Kirjakerho. Otava-konserni muodostuu neljästä liiketoiminta-alueesta: kirjat, lehdet, kauppa ja uudet liiketoiminnot. Kirjapainotoiminnasta vastaa Otavan kirjapaino Oy Keuruulla.
Nebukadressar II
thumb|300px|[[William Blaken Nebukadressar (1795), käsin väritetty etsaus. ]]
Helvetistä
Vuonna 2001 ilmestynyt Hollywood-elokuva From Hell perustuu osittain sarjakuvaan, mutta sitä on syytetty sarjakuvaromaanin pinnallistamisesta yksinkertaiseksi "kuka sen teki" -salapoliisikertomukseksi.
Määritelmädirektiivi
Pakolaisten osalta määritelmädirektiivi perustuu osittain Geneven pakolaissopimukselle ja osittain se on sitä laajempi. Toissijainen suojelu taas ei perustu kansainvälisiin sopimuksiin. Määritelmädirektiivi on ensimmäinen ylikansallinen asiakirja, joka määritelee toissijaisen suojelun kriteerit.
Otava (kirjankustantamo)
Otavan historia
31. joulukuuta 2014 Otava osti kirjankustantamo Moreenin osake-enemmistön. Kustannustoiminta jatkui samalla nimellä. Vuonna 2015 Otava osti muun muassa Suuri toivelaulukirja -sarjaa julkaisevan F-Kustannus Oy:n koko osakekannan. Kustannusosakeyhtiö Nemon osto oli vuorossa 2016 ja vuoden 2018 alussa Otavan omistukseen siirtyi oppimateriaalikustantamo Oy Finn Lectura Ab. Syksyllä 2020 Otava osti yleiskustantamo Atenan pääomistajan Svenska folkskolans vänner -yhdistyksen hallussa olleet osakkeet. Atena jatkoi toimintaansa Jyväskylässä säilyttäen oman nimensä ja oman julkaisuohjelmansa sekä vanhan henkilöstönsä.
Helvetistä
Sarjakuvamuotoisessa esseessä "The Dance of the Gull-catchers" Alan Moore analysoi ironiseen sävyyn erilaisia Viiltäjä-Jack-teorioita, myös edellä mainittua Stephen Knightin teoriaa. Essee sisältyy liitteenä joihinkin Helvetistä-romaanin englanninkielisiin laitoksiin.
Nebukadressar II
Nebukadressar rakennutti Ištarin portin. Legendan mukaan hän rakennutti myös Babylonin riippuvat puutarhat (rinnepuutarhat), yhden maailman seitsemästä ihmeestä, jotta hänen vuoristomaasta kotoisin oleva vaimonsa Amyitis tuntisi olonsa kotoisammaksi. Riippuvia puutarhoja ei välttämättä ole koskaan ollut oikeasti olemassa. Nedukadressarin hallintopalatsi Etelälinna ja sen koillispuolella sijainnut puutarharakennelma, mahd. Riippuvat puutarhat, on löydetty arkeologisissa kaivauksissa. Puutarharakennelmasta, joka hyvin sopisi kuvaukseen Riippuvista puutarhoista, on löydetty holvikaarin koristeltuja muureja ja kaivoja puutarhan kasteluun.
Helvetistä
Tarina
Mooren versio Viiltäjä-Jackista ei ole murhamysteerio. Tekijä ja hänen näkyvin motiivinsa paljastetaan jo varhaisessa vaiheessa. Tappaja on kuninkaallinen lääkäri Sir William Withey Gull, joka kuningatar Viktorian käskystä raivaa tieltä prinssi Albert Viktorin salaisesta lapsesta tietävät seksityöntekijät. Gullin perimmäiset motiivit ovat kuitenkin toiset: murhat muodostavat hänen mielessään okkultistisen rituaalin, jonka alttarina toimii koko viktoriaaninen Lontoo. Gull uskoo että naiset hallitsivat kerran miehiä ja irrationaalinen, dionyysinen vietti hallitsi samalla rationaalista mieltä. Gull uskoo miesten ja rationaalisuuden kahlinneen naiset ja dionyysisyyden erilaisiin symboleihin. Symboliverkosto tarvitsee kuitenkin Gullin mielestä vahvistamista, jota edustavat Whitechapelin murhat.
Nebukadressar II
Nedukadressar lisäsi viljelysmaata kaivauttamalla Eufrat-virrasta kastelukanavia tasangolle. Viljelijöiden ei tarvinnut pelätä kuivuutta. Nebukadressarin aikana Babylonia vaurastui taloudellisesti ja sen liike-elämä kukoisti. Erityisesti kahvikauppa kukoisti ja nautti Nebukadressarin suosiota, sillä hänet tunnettiin suureksi kahvin kuluttajaksi. Babylonin eli Baabelin kaupunkiin rakennettiin Baal-jumalan temppeli 91 metriä korkeaksi ja perinteisen zikkurratun muotoiseksi. Temppelistä tuli sen ajan turistinähtävyys. Baalin eli Mardukin temppelin pohjakuva oli neliö, sivun pituus oli 90 m. Rakennusaineet otettiin luonnonympäristöstä: koska kiviä ei juurikaan ollut, valmistettiin savitiiliä ja muurauslaastiksi käytettiin asvalttipikeä. Polttamaton tiili ei kestä sadetta eikä tulvia, siksi seinän uloin kerros tehtiin poltetuista tiilistä. Ennen polttoa tiiliin painettiin kuninkaallinen leima.
Helvetistä
Tarina
Tarinassa esiintyviä todellisia henkilöitä ovat Viiltäjä-Jack-tapauksiin välittömästi liittyvien hahmojen ohella muun muassa Joseph Merrick (elefanttimies), Oscar Wilde, W. B. Yeats ja poikaikäinen Aleister Crowley.
Otava (kirjankustantamo)
Kirjasodat ja kohut
Paavo Haavikkoa käsittelevä Mauno Saaren elämäkertakirja Haavikko-niminen mies nostatti kohun jo ennen ilmestymistään kesällä 2009, ja aihetta kommentoitiin laajasti merkittävimmissä lehdissä, muun muassa Helsingin Sanomien Kuukausiliitteessä, Suomen Kuvalehdessä ja Avussa oli kussakin pitkät artikkelit. Maaliskuussa 2010 Otava tiedotti Reenpään suvun jäsenten, kirjankustantaja Leena Majander-Reenpään ja kirjaryhmän johtaja Antti Reenpään, jättävän tehtävänsä yhtiössä.
MGP Nordic
Suomen karsinnan voittajat
Hopea: Big Bang! - Här är vi
2009
Otava (kirjankustantamo)
Tietokirjallisuutta
thumb|Iso Tietosanakirja, 1931–1958 Otavalla on pitkä historia myös tietokirjallisuuden osalta. Vuodesta 1906 alkaen (ensimmäinen osa, viimeinen julkaistiin vuonna 1920) se julkaisi yhdessä WSOY:n kanssa kymmenosaisen Tietosanakirjan, lempinimeltään Iso Musta. Myöhemmin Otava julkaisi 17-osaisen Ison tietosanakirjan (1931–1958), 10-osaisen Otavan ison tietosanakirjan (1960–1965) ja Otavan Suuren Ensyklopedian (1976–1991). Muita tunnettuja tietokirjoja ovat Mitä missä milloin -sarja (vuodesta 1951) ja Kuka kukin on (vuodesta 1909, alkujaan nimellä Aikalaiskirja).
MGP Nordic
Suomen karsinnan voittajat
Voittaja: Amanda Sjöholm - Jag vill leva
Otava (kirjankustantamo)
Tietokirjallisuutta
Skepsis ry myönsi vuonna 2018 Huuhaa-palkinnon Otavan tietokirjojen kustannusyksikölle harhaanjohtavan ja pseudotieteellisen sisällön julkaisemisesta tietokirjoina. Samalla yhdistys pyysi kustantamoa kantamaan yhteiskunnallista vastuuta ja kiinnittämään enemmän huomiota tietokirjojen luotettavuuteen ja sisällön tarkistuttamiseen.
MGP Nordic
Suomen karsinnan voittajat
Hopea: The Black White Boys - Kommer du ihåg mig?
Nebukadressar II
Vanha testamentti kuvaa, että Jumala vei Nebukadressarilta vallan ja syöksi hänet eläinten keskuuteen seitsemäksi vuodeksi, kunnes hän oppisi, että Jumala antaa vallan kenelle haluaa. Tuon seitsemän vuoden kuluttua Nebukadressar parani ja hänelle annettiin takaisin hänen paikkansa Babylonin hallitsijana.
Otava (kirjankustantamo)
Oppikirjoja
Peruskoulu-uudistus lisäsi 1970-luvun alussa oppikirjojen kysyntää, ja Otava onnistui saamaan merkittävän osan alan markkinoista. Oppikirjojen tuotantoa varten yhtiöllä oli kouluosasto (myöhemmin nimeltään Otavan oppimateriaalit). Osaston pitkäaikaisena johtajana oli vuodesta 1974 alkaen tohtori Manu Renko. Nykyinen oppimateriaaliyksikön johtaja Teuvo Sankila on toiminut tehtävässään vuodesta 2011.
MGP Nordic
Suomen karsinnan voittajat
2010
Voittaja: IzaBella - Ett dunkande hjärta
2011
Voittaja: Petter - En framtid
2012
Voittaja: Linnéa - Ängeln