cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Patrick Pearse
Pearsen kirjoitukset
thumb|Pearsen patsas Traleessa Kerryn kreivikunnassa Pearse kirjoitti tarinoita iiriksi ja englanniksi, hänen tunnetuin englanninkielinen runonsa on ”The Wayfarer”. Hän kirjoitti myös allegorisia näytelmiä iiriksi joihin lukeutuvat muun muassa The King, The Master ja The Singer. Hänen iirinkielisiä novellejaan ovat muun muassa Eoghainín na nÉan, Íosagán, Na Bóithre ja An Bhean Chaointe. Suurin osa hänen ideoistaan koulutuksen suhteen tulee esille hänen kuuluisassa The Murder Machine -esseessään. Hän kirjoitti myös lukuisia poliittisia ja kielellisiä kirjoituksia kuten The Coming Revolution ja The Ghost.
Levottomuuksien puhjetessa Pohjois-Irlannissa vuonna 1969 Pearsen kirjallinen perintö yhdistettiin IRA:han ja sen aatteisiin. Monet historioitsijat ovat kritisoineet Pearsea jälkikäteen vihan ja väkivallan lietsomisesta. Pohjois-Irlannin tapahtumat olivat kuitenkin Pearsen kirjoitusten irvikuva ja sotivat hänen ideologiaansa vastaan.
Yksityiselämä
Patrick Pearsen äiti Margaret Pearse toimi edustajana Dáil Éireannissa 1920-luvulla. Patrickin sisko Margaret M. Pearse toimi myös edustajana Dáil Éireannissa ja senaattorina.
Christian Poulsen
Poulsen edusti seuratasolla muun muassa FC Kööpenhaminaa, Schalkea, Sevillaa, Juventusta, Liverpoolia, Eviania ja Ajaxia.
Poulsen oli yksi Tanskan maajoukkueen parhaista pelaajista. Hän edusti Tanskaa muun muassa vuosien 2002 ja 2010 MM-kisoissa sekä vuoden 2004 EM-kisoissa. Kaikkiaan hän pelasi 92 maaottelua ja teki niissä kuusi maalia.
Poulsen on yksi neljästä jalkapalloilijasta, joka on pelannut jokaisessa Euroopan viidessä suurimmassa sarjassa – Englannin Valioliigassa, Espanjan La Ligassa, Italian Serie A:ssa, Saksan Bundesliigassa ja Ranskan Ligue 1:ssä. Muut kolme kaikissa näissä sarjoissa pelannutta pelaajaa ovat romanialainen Florin Răducioiu, montenegrolainen Stevan Jovetić ja alankomaalainen Justin Kluivert.
Matti Kautto
Kari Matti Kautto (s. 13. heinäkuuta 1951 Lahti) on suomalainen rakennusarkkitehti ja poliitikko. Hän toimi kansanedustajana kaudella 1983–1987 Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä edustaen vuosina 1983–1986 SKDL:ää ja vuosina 1986–1987 Demokraattista Vaihtoehtoa.
Kautto valmistui ylioppilaaksi vuonna 1971 ja rakennusarkkitehdiksi 1976 Lahden teknillisestä opistosta. Hän työskenteli rakennustyöläisenä 1971–1972. Eduskuntauransa jälkeen Kautto työskenteli vuonna 1987 suunnitteluinsinöörin viransijaisena Nastolassa ja vuosina 1988–1990 kaavasuunnittelijana Hollolassa. Vuosina 1990–2006 hän toimi osastopäällikkönä insinööritoimisto Paavo Ristola Oy:ssä Hollolassa.
Kautto liittyi Suomen Kommunistiseen Puolueeseen (SKP) vuonna 1970. Hän toimi SKP:n Lahden piirijärjestön sihteerinä 1978–1983, kuului SKP:n keskuskomiteaan 1975–1988 ja oli Lahden kaupunginvaltuuston jäsen 1976–1988. Kautto edusti puolueen taistolaista oppositiota. Tultuaan erotetuksi puolueesta hän siirtyi vuonna 1986 SKP:n (yhtenäisyys) riveihin. Kautto valittiin SKP:n järjestöjen keskuskomiteaan keväällä 1986 pidetyssä edustajakokouksessa. Hän kuului myös puolueen poliittiseen toimikuntaan.
Alankomaiden taide
Vasta 1300-luvulla itsenäistynyt Alankomaiden taide irrottautui naapuriensa Ranskan ja Saksan taiteesta. Painopiste siirtyi 1400-, 1500-, ja 1600-luvuilla arkkitehtuurista maalaustaiteeseen. Kalvinilainen pohjoinen ja katolinen etelä alkoivat 1500-luvulla kehittyä voimakkaasti eri suuntaan. Hollantilainen taide eroaa monessa suhteessa flaamilaisesta barokista.
Alankomaiden taiteen kultakausi kesti noin sata vuotta ajoittuen lähinnä 1600-luvulle. Kultakausi näkyi etenkin maalaustaiteessa, kirjallisuudessa ja arkkitehtuurissa. Kultakauden maalarien teokset erosivat Peter Paul Rubensin edustamasta barokkityylistä. Maalaukset muuttuivat realistisemmiksi: arkipäivän aiheista maalattiin asetelmia, muotokuvia ja maisemia. Näitä töitä tilasi rikastunut porvaristo, ei enää kirkko eikä aatelisto.
Maalaustaide
thumb|150px|Jan van Eyck: Arnolfinin perhe. thumb|150px|Stavelot'n Raamatun kirjaminiatyyri.
Mike Stone (kitaristi)
thumb|Mike Stone
Alankomaiden taide
Maalaustaide
Alueen eteläosassa rinnastettiin 1400-luvulla Raamatun tapahtumat maallisiin ja realistinen väritys selkeään kuvarakenteeseen. Tavoitteena yksityiskohtien tarkka kuvaaminen ja tilan käyttö. Pohjoisessa oli vallalla karumpi, yksinkertaisempi ja asiallisempi ilmaisutapa.
Mike Stone (kitaristi)
Mike Stone (s. 30. marraskuuta 1969) on yhdysvaltalainen kitaristi. Hänet tunnetaan Queensrÿche-yhtyeestä, johon hän kuului vuosina 2003–2009. Hän soitti yhtyeen albumeilla Tribe, The Art of Live, Operation: Mindcrime II, Mindcrime at the Moore ja Take Cover.
Alankomaiden taide
Renessanssi
Renessanssin aloittajia olivat Antwerpenissä Leonardo da Vinciltä vaikutteita saanut Quentin Massys ja maisemamaalari Joachim Patinier. Pohjoisessa kehittyi kansallisempi ja omaperäisempi tyyli. 1500-luvun loppupuolta hallitsi oppinut manierismi. Maalaustaide alkoi jakautua eri lajeihin. Merkittävin 1500-luvun alankomaalainen taidemaalari oli Pieter Brueghel vanhempi, joka maalasi kansalliseen tyyliin niin uskonnollisia kuin maallisiakin aiheita.
Pohjois-Epeiros
pienoiskuva|upright=0.85|{{legend|#dcc9a7|[[Antiikin Epeiros|Historiallinen Epeiros}} {{legend|#fcc45f|Nykyinen Kreikan Epeiros}} {{legend|#77da9b|Kreikkalaisten asuttama ”Pohjois-Epeiros”}}]] Pohjois-Epeiros on nimi, jota käytetään niistä historiallisen Epeiroksen osista, jotka kuuluvat nykyään Albanialle. Pohjois-Epeiroksessa asuu merkittävä kreikkalaisvähemmistö.
Alankomaiden taide
Barokki
Vähitellen flaamilainen barokki vapautui italialaisista esikuvistaan ja kehittyi oma aistillisen liikkuva, eloisan täyteläinen tyyli, jonka merkittävimpiä mestareita oli muun muassa Peter Paul Rubens, joka oli nerokas uudistaja ja vaikutti kaikkiin taiteen alueisiin.
Mr. Big
Mr. Big on yhdysvaltalainen rock-yhtye, jonka basisti Billy Sheehan perusti vuonna 1988. Sheehanin ohella yhtyeen tunnetuimpaan kokoonpanoon kuuluvat kitaristi Paul Gilbert, laulaja Eric Martin ja rumpali Pat Torpey. Yhtyeen musiikkityyli vaihtelee pop-balladimaisesta rock-ilmaisusta raskaampaan tilutukseen.
Alankomaiden taide
Kultakausi
Alankomaiden 1600-luvun maalaustaiteen kukoistus on länsimaisen taidehistorian merkittävimpiä kausia. Oman aikansa Euroopassa Alankomaiden koulu oli ainutlaatuisen moderni. Se toimi lähinnä vapaiden markkinoiden varassa, kun taide muualla Euroopassa sai tukea aristokraateilta taiteensuosioilta ja kirkollisilta tahoilta. Se oli säännöistä vapaa, realistinen ja perin porvarillinen. Kultakauden yksittäiset maalarit kuten Frans Hals, Jan van Goyen ja Vermeer keskittyivät usein luomaan ainoastaan yhden aiheen maalauksia, esimerkiksi muotokuvia tai maisemia. Taidemaalarit kuten Rembrandt tuottivat runsain mitoin teoksia ja kehittivät aiheitaan keskiluokan maun mukaisiksi.
Pohjois-Epeiros
Nimeä Pohjois-Epeiros käytettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1886 kuvaamaan Janinan (nyk. Ioánnina) vilayetin pohjoisosaa. Kreikkalaiset alkoivat käyttää nimeä vuonna 1913 kun Albania itsenäistyi. Kreikkalaisten pitivät aluetta maantieteellisesti, historiallisesti, kulttuurillisesti ja etnisesti osana Kreikan Epeirosta. Keväällä 1914 kreikkalaiset perustivat Pohjois-Epeiroksen autonomisen tasavallan. Alue oli Kreikan hallussa vuodesta 1914 vuoteen 1916. Maaliskuussa 1916 kreikka yritti valloittaa alueen uudestaan tuloksetta. Italia, jonka hallussa oli suuri osa Albaniaa, hääti kreikkalaisjoukot alueelta vuonna 1917. Kreikka sai alueen vuoden 1919 Pariisin rauhankonferenssissa. Alue palasi Albanian haltuun Kreikan–Turkin sodan jälkeen. Italian–Kreikan sodan aikana Kreikka miehitti Pohjois-Epeirosta kuuden kuukauden ajan Kreikan taisteluun asti.
Alankomaiden taide
1700-luku
Taidemaalaus oli 1700-luvun lähes täysin lamassa ja elpyi vasta 1800-luvulla.
Mr. Big
Historia
Yhtye tuli suosituksi toisella albumillaan Lean into It (1991), joka ylsi platinamyyntiin (1 000 000) Yhdysvalloissa. Albumilta singlenä julkaistu balladi ”To Be with You” oli vuonna 1992 kolme viikkoa Billboard Hot 100 -listan ensimmäisenä. Myöhempien julkaisujen myötä yhtye menetti maailmanlaajuista suosiotaan, mutta oli kuitenkin Japanissa erittäin suosittu koko ensimmäisen olemassaolonsa ajan.
Alankomaiden taide
Arkkitehtuuri
Keskiajalla Alankomaiden arkkitehtuuri oli vielä täysin naapurimaiden Saksan ja Ranskan esikuvien mukaista. Esiromaanisen tyylin arkkitehtuuria edustavat Kaarle Suuren palatsi Nijmegenissä, Pyhän Johanneksen kirkko ja Pyhän Lambertin tuomiokirkko Liégessä.
Mr. Big
Historia
Kitaristi Gilbert jätti yhtyeen 1990-luvun lopulla ja hänet korvasi Richie Kotzen kahden albumin ajaksi. Yhtye hajosi vuonna 2002, mutta teki paluun alkuperäisessä kokoonpanossaan vuonna 2009.
Alankomaiden taide
Arkkitehtuuri
Kultakauden arkkitehtuuri sai vaikutteita italialaisesta renessanssista, mutta siinä oli silti kansallisia ominaispiirteitä. Tyypillisiä rakennuksia olivat Amsterdamin raatihuone ja Haarlemin teurastajien kiltatalo.
Mr. Big
Jäsenet
thumb|280px|Mr. Big 2011
Alankomaiden taide
Elokuvat
Merkittäviä elokuvaohjaajia ovat Paul Verhoeven, Theo van Gogh ja Willem van de Sande Bakhuyzen.
Mr. Big
Diskografia
thumb|200px|Mr. Bigin menestysalbumi [[Lean into It. Kannessa on valokuva Montparnassen rautatieaseman vuoden 1895 onnettomuudesta.]]
Alankomaiden taide
Kirjallisuus
Alankomaiden ensimmäinen huomattava runoilija oli Henrik van Veldeke (noin 1140–1210), jonka tunnettu teos on keskifrankin murteella kirjoitettu eepos Eneit. Lisäksi häneltä on säilynyt kansanomaista minnelyriikkaa.
Alankomaiden kultakausi (1584–1702) oli myös kirjallisuuden kehityksen aikaa. Tämän ajanjakson päähahmoja olivat runoilija-näytelmäkirjailija Gerbrand Bredero (1585–1618), kirjailija ja runoilija Jakob Cats (1577−1660), historioitsija Pieter Corneliszoon Hooft (1581–1647), runoilija Constantijn Huygens (1596–1687) sekä runoilija, kirjailija ja näytelmäkirjailija Joost van den Vondel (1587–1679).
Kultakaudella kehittyi suvaitsevaisuuden ilmapiiri, joka avasi hollantilaisille mahdollisuuden nousta kirjakaupan eturintamaan. Nykyaikaiset historioitsijat kuvaavat tätä muutosta “hollantilaisena ihmeenä'” Lisäksi hollantilaisten lukutaito oli yleistä ja yrittäjät hyötyivät siitä. Seurauksena oli, että 1700-luvun Hollannista tuli suuri uutisten, Raamattujen ja poliittisten pamflettien tuottamisen keskus. Niinpä yrittäjä Louis Elzevir ja hänen jälkeläisensä loivat vahvan kirjakaupan dynastian. Tämä Elzevir-dynastia tuotti klassisten latinalaisten tekstien taskukirjoja, jotka olivat tieteellisiä, luotettavia ja kohtuuhintaisia. Elzevir-dynastia kuihtui vuonna 1712 ja samalla hävisi myös “hollantilainen ihme”, kun kansainvälinen kilpailu nitisti Hollannin kirjatuotannon.
Muiden aikakausien tunnettuja alankomaalaisia kirjailijoita:
Musiikki
Alankomaalainen koulukunta, jota kutsuttiin myös nimellä burgundilainen koulukunta, hallitsi eurooppalaista musiikkia noin 1430–1570. Sillä oli merkittävä asema siirtymävaiheessa keskiajalta uudelle ajalle ja renessanssikauteen. Messu, maallinen ja hengellinen motetti ja chanson olivat suosituimmat muodot. Alankomaalaisen musiikin luoja ja polyfonisen tyylin perustaja oli Guillaume Dufay (1400–1474).
Hupa
Hupa on Pohjois-Amerikan hupa-intiaanien puhuma uhanalainen athabasca-kieli. Valtaosa hupista on siirtynyt käyttämään englantia, ja hupan kieltä puhuu äidinkielenään enää 12 ihmistä Pohjois-Kalifornian Hoopa Valley -reservaatissa. Hupa on sukua jo kuolleille katon, mattolen ja wailakin kielille.
Dimetyylidisulfidi
Dimetyylidisulfidi on orgaaninen yhdiste (disulfidi), joka on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan tunnusomaisen hajun omaavaa nestettä. Sen kemiallinen kaava on C2H6S2 ja rakennekaava CH3SSCH3. Dimetyylidisulfidista käytetään myös nimitystä metyylidisulfidi.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset
Dimetyylidisulfidi ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Aineelle altistumisesta voi seurata vaikutuksia keskushermostossa.
Katso myös dimetyylisulfidi.
Skræling
Skræling oli viikinkien Grönlannin thulelaisista eskimoista ja Vinlandin alkuasukkaista eli luultavasti Newfoundlandin beothukien esi-isistä käyttämä nimitys. Skraelingi tarkoittaa nykyislannin kielessä barbaaria ja nykynorjassa heikkoa ihmistä. Alkujaan nimitys skraeling on saattanut viitata alkuasukkaiden käyttämiin nahkavaatteisiin, skrá tarkoitti keskiajan islannissa nahkaa ja (nahalle) kirjoittamista. Toisaalta skandinaavinen skral, islannin skrælna vihjaa nimitykseen ohut, laiha, mutta tämä tulkinta ei välttämättä sovi tähän yhteyteen. Skrælna tarkoittaa kasvien tms. kutistamista tai kuivattamista. Grönlannin kansan nimi Kalaalleq saattaa pohjautua Norjan sanaan skræling tai vaatetta tarkoittavaan klæði-sanaan. Eskimoiden kielessä ei esiinny skr-yhdistelmää, ja skraeling ääntyisi kaeling.
Vaarallinen tehtävä
Vaarallinen tehtävä on vuonna 1996 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintaelokuva, joka pohjautuu 1960–1970-lukujen samannimiseen televisiosarjaan. Elokuvan on ohjannut Brian De Palma ja sen pääosaa näyttelee Tom Cruise. Elokuvalle on tehty useita jatko-osia.
Juoni
Elokuvan pääosassa on Ethan Hunt -niminen agentti (Cruise), jota hänen oma järjestönsä epäilee vakoojaksi. Huntin on etsittävä oikea vakooja ja puhdistettava maineensa.
Åsta Holth
Tausta
Hän lähti kotiapulaiseksi jo 14-vuotiaana. Kotiapulaisen työ oli tuohon aikaan mielivaltaisiin työaikoihin sidottua, huonosti palkattua ja isäntäväki saattoi suhtautua hyvinkin alentavasti palkkalaisiinsa. Holth kirjoitti näytelmän kokemuksiinsa pohjautuen, lainaten repliikkejä omiin kokemuksiinsa pohjautuen. Näytelmä kuitenkin torjuttiin liioittelevana. Ajan myötä Holthille avautui mahdollisuuksia käydä koulua, kuten puutarhakoulua, piirustuskurssia ja muun muassa Nordisk Folkehøgskulen kurssi Genevessä.
Hän avioitui 1951 metsätyömies Per Vestlienin kanssa.
Ura
Holth oli kirjailijana hyvin tietoinen sukujuuristaan ja hänen tuotannostaan juuri rikkaasta metsäsuomalaisperinteestä kertova osa on tavoittanut eniten lukijoita.
Holthin uran alku amatööriteatterin näytelmäkirjailijana ei ole kovin tunnettu, mutta hän kirjoitti useita näytelmiä, joista ensimmäinen valmistui 1929. Holth kykeni ansaitsemaan puoliammattimaisesti kirjoittamisella vuodesta 1935, erityisesti novelleilla, joita julkaistiin eri viikkolehdissä. Arbeidermagasinet julkaisi monia Holthin novelleja, joita hän kirjoitti myös vanhalla suomalaisperäisellä sukunimellään Paavolainen. Novellikokoelma Gamle Bygdevegen julkaistiin 1944. Metsäsuomalaisia runoja sisältänyt runokokoelma Porkkalafela julkaistiin 1946.
Sodan jälkeen Holth muutti Suomalaismetsiin pysyvästi. Hän työskenteli sijaisopettajana, piti kahvilaa ja kirjoitti. Hänen kirjallinen läpimurtonsa oli romaani Kornet og freden vuonna 1955. Romaani perustuu Holthin omaan sukututkimukseen hänen isänpuoleisen esi-isänsä Pål (Paavo) Tyyskiäisen ja Kerttu Mullikkan jälkeläisistä. Kirjasarja täydentyi kahden seuraavan osan, Steinen blømer ja Kapellet, myötä trilogiaksi, joka kuvaa metsäsuomalaisten elinoloja ja heidän kokemaansa sortoa 1600-luvulta lähtien. Kornet og freden on käännetty myös tanskaksi ja eestiksi.
Holth kirjoitti trilogian myös äidinpuoleisen sukunsa vaiheista teoksissa Gullsmeden, Presten ja Johannes. Holthin henkilöhahmoja kuvataan lämpimästi, erityisesti vahvoja naishahmoja ja heidän rakkauttaan maahan ja eläimiin. Mieskuvat eivät aina ole yhtä imartelevia.
Naisasia oli eräs Holthin kirjoitusten perusteemoja. Romaanissa Den blå hesten Holth kuvaa naista, jolle ei riitä miehen myötä saavutettu talo ja asema, vaan joka haluaa käyttää ominaisuuksiaan myös kodin ulkopuolella. Vaikka Holthia pidetään realistina, hän oli myös kiinnostunut mystiikasta.
Yhteiskunnallinen vaikuttaminen ja loppuelämä
Holthille tärkeää oli suomalaisperäisen perinteen ja kulttuurin vaaliminen Suomalaismetsissä. Hän oli kunnanvaltuutettu Norjan kommunistisen puolueen edustajana vuodet 1948-1963 sekä paikallismuseo Finnetunetin johtokunnan jäsen. Holth testamenttasi oman talonsa museolle. Hän piirsi Suomalaismetsien kansallispuvut sekä miehille että naisille ja teki aloitteen kulttuurifestivaali Finnskogdaganen perustamiseksi. Festivaali on järjestetty Svullryassa vuodesta 1970. Festivaalin aikana Suomalaismetsät julistetaan "itsenäiseksi tasavallaksi" vuosittain kolmen päivän ajaksi ja Holth oli itseoikeutettu tasavallan presidentti koko elinaikansa.
Holth osti takaisin synnyinkotinsa Revholtin "Klondyken" vuonna 1977, johon hänen oman muistelmateoksensa mukaan "ympyrä sulkeutui". Holth kuoli 95-vuotiaana ja hänet on haudattu Gruen kuntaan metsäsuomalaisten kirkon viereen Svullryassa.
Tunnustukset
Holth nautti taiteilijastipendejä vuosikaudet sekä sai lukuisia palkintoja kirjallisuudestaan sekä kulttuurityönsa johdosta.
Liikkeen luovutus
Liikkeen luovutus on työsopimuksiin ja yrityskauppoihin liittyvä käsite, jolla tarkoitetaan tilannetta, jossa tietty pysyväksi organisoitu taloudellinen kokonaisuus, kuten yritys, vaihtaa omistajaa ja liikkeen toiminta jatkuu. Liikkeen luovutus tarkoittaa sitä, että yritys tai sen toiminnallinen osa luovutetaan toiselle yritykselle. Julkisella sektorilla liikkeen luovutus voi esimerkiksi tarkoittaa sitä, että virasto tai sen osa yhtiöitetään tai toiminta ulkoistetaan.
Liikkeen luovutuksessa työntekijöiden siirtymistä koskevan pääsäännön mukaan työntekijät siirtyvät vanhoina työntekijöinä uuden työnantajan palvelukseen niin, että heidän työsuhteeseen liittyvät etuutensa eivät heikkene. Osakekauppaa ei pidetä liikkeen luovutuksena siinäkään tapauksessa, että kaupan kohteena on yhtiön koko osakekanta, koska työntekijöiden työnantaja ei vaihdu osakekaupan yhteydessä, vaan työnantajana on koko ajan sama yhtiö.
Liikkeen luovutusta säätelee EY:n liikkeen luovutusdirektiivi 2001/23/EY. Liikkeen luovutusta koskevan direktiivin mukaan liikkeen luovutuksena ei pidetä hallintoviranomaisten uudelleen organisointia eikä hallinnollisten tehtävien siirtoa hallintoviranomaiselta toiselle.
Sinfonia nro 2 (Mahler)
Gustav Mahlerin sinfonia nro 2 c-molli, lisänimeltään "Ylösnousemussinfonia", on sävelletty vuosina 1884–1894, tarkistettu 1903.
Sopraanolle, altolle, sekakuorolle, orkesterille ja uruille sävelletty toinen sinfonia jatkaa siitä, mihin ensimmäinen päättyy. Teoksen viidestä osasta altto-laulajaa käytetään ensin neljännessä osassa ja finaalin lopussa käytetään sen lisäksi myös sopraanoa ja kuoroa. Heti toisessa sinfoniassaan Mahler lähti viemään sinfoniaa äärimmäisiin mittoihin. Teoksen kokonaiskesto on runsaat 80 minuuttia, ja sen alkuosa kestää noin kaksikymmentä minuuttia. Tässä alkuosassa hallitsevana elementtinä on marssimainen mollissa kulkeva teema. Mahlerin tapaan mennään ajoittain rauhallisiin, kauniisiin jaksoihin ja ajoittain suuriin purkauksenomaisiin voimakkaisiin vaiheisiin. Alkuosaa on luonnehdittu rakenteeltaan "laajennetuksi sonaattimuodoksi". Sinfonian kaksi seuraavaa osaa ovat molemmat kestoltaan noin 10-minuuttisia ja luonteeltaan kepeän tanssimaisia.
Toinen osa on valssimainen ländler, kolmas osa taas on Mahlerille tyypillinen, humoristisia sävyjä sisältävä scherzo. Neljäs osa on lyhyt, orkesterin ja alttolaulajan osa, jonka Mahler sävelsi alun perin Des Knaben Wunderhorn -kokoelmaansa, mutta poisti sen sieltä käyttääkseen laulua tässä teoksessa. Viimeinen osa on runsaan puolen tunnin mittainen. Sen ensimmäiset kymmenen minuuttia on katkelmallista ja tunnelmoivaa musiikkia. Melodiat eivät lähde käyntiin ennen kuin noin kymmenen minuutin kohdalla seuraavan marssimaisen teeman myötä, joka on välillä jäntevä ja hilpeä, mutta muuttuu myöhemmin raskassävyisemmäksi. Ennen kuoron mukaan tuloa seuraa vielä runsaan viiden minuutin mittainen tunnelmoiva jakso, jossa kuullaan esimerkiksi konserttilavan ulkopuolelle siirrettyjen torvien ja huilujen rytmiltään hyvin vapaamuotoinen osa. Lopulta tulevat mukaan kuoro ja solistit. Finaalin päätös alkaa kuoron "mystisellä" (mysterioso) osuudella mutta yltyy mahtipontiseksi.
Klassismi (kuvataide)
Klassismi (aikaisemmin klassisismi) tarkoitti kuvataiteissa pyrkimystä puhtauteen, paluuta selkeisiin linjoihin rokokoon koristeellisuuden jälkeen. Malleja ja ihanteita haettiin antiikin Kreikasta ja Roomasta. Pompejin vaikutteita haettiin niin väreihin kuin muotokieleen. Klassismi vaikutti voimakkaasti arkkitehtuurissa.
Antiikin ihanteiden paluu taiteeseen 1800-luvulla
Ranskan vallankumouksen jälkeen Napoleonin hovissa alettiin arvostaa antiikin klassista tyyliä niin rakennustaiteessa, sisustuksessa, vaatteissa kuin myös maalaustaiteessa. Ranska oli keisarikunta kuten muinainen Rooma. Maalaustaiteessa Jacques-Louis David (1748–1825) haki aiheita maalauksiin antiikin aiheista. Tätä on nähtävissä Davidin historiallisissa maalauksissa Horatiuksen vala ja Sokrateen kuolema. Ajan muoti niin asuissa kuin sisustuksessa on nähtävissä hänen maalauksessaan Madame de Verninacin muotokuva, 1799. Antiikin veistosten ehjä ja puhdas muoto oli hänelle lähtökohtana maalauksilleen. Useimmat hänen tauluistaan olivat kuin maalattua veistostaidetta. Hänen aiheisiinsa kuului myös vallankumoukselliset aiheet ja Napoleonin keisarinvallan ihannointi. Hänen tunnetuimpia töitään keisari Napoleonista on Napoleon St. Bernhardin solassa.
Jean Auguste Dominique Ingres (1780–1867) oli eräs Jacques Louis Davidin tunnetuimmista oppilaista. Myös Ingres arvosti ehjää veistoksellista muotoa taiteessa. Hänen tunnetuimpia klassistisia alastonaiheitaan ovat Suuri odaliski, Turkkilainen kylpylä ja Lähde. Ingresin lyijykynäpiirustuksia on myös arvostettu, ja ovat nykyisin esillä useissa museoissa.
Lentiera
thumb|220px |Lentieran kunta Mujejärven piirin kartalla. Lentiera (myös Lendiera, Lentiira; ; ) on maalaiskunta ja sen keskustaajama Karjalan tasavallan Mujejärven piirissä Venäjällä. Lentieran ja Lentiera-1:n taajamat sijaitsevat Lentieranjärven rannalla noin 70 kilometriä Mujejärvestä lounaaseen. Taajamissa on yhteensä 1 100 ja kunnassa 1 500 asukasta (vuonna 2012).
Maantiede ja asutus
Lentieran kunnan pinta-ala on 3 240 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Mujejärven piirin Repolan, koillisessa Voloman ja Pieningän, idässä Sukkajärven ja etelässä Suojärven piirin Porajärven kuntiin sekä lännessä Suomeen. Pinta-alasta valtaosa on metsää.
Seutu kuuluu Länsi-Karjalan ylänköön, jonka maisemaa leimaavat harjut ja järvet. Kunnan alueella virtaavia jokia ovat Pieninkäjoki (ven. Peninga), Lieksanjoki (yläjuoksulla ven. Lenderka), Vaska, Muotkajoki (Motko), Nola, Suulajoki (Sula), Kjuno, Suoverkkajoki (Šaverka), Komarinaja, Tuulijoki (Tula), Voidoma, Kivi, Kondi ja Marja. Järviä ovat Lieksajärvi, Tuulijärvi, Vonkajärvi, Suulajärvi, Muotkajärvi, Kuikkaselkä, Karkiejärvi (Kargiozero), Luovutjärvi ja Aimojärvi (Aimoozero). Hyötykaivannaisiin kuuluu hiekka ja sora.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluu Lentiera-1:n (ven. Lendery-1), Kiimanvaaran ja Muotkan taajamat sekä Lentieran ja Muotkan asemat. Asemilla ei ole vakituista asutusta. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 71 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 12 % valkovenäläisiä, 10 % karjalaisia, 3 % ukrainalaisia ja 2 % suomalaisia.
Historia
Lentieran kylä kuului aikoinaan Repolan kuntaan. Vuonna 1905 se oli osa Repolan Kiimanvaaran kyläkuntaa. Kylässä oli koulu, 11 taloa ja 96 asukasta. Ennen Tarton rauhan toteutusta vuosina 1918–1921 ja jatkosodassa 1941–1944 alue oli Suomen miehittämä.
1920-luvulla perustettiin aluksi Repolan piiriin kuulunut Lentieran kyläneuvosto, jossa vuonna 1933 oli 11 asutusta: Aimalahti, Akanvaara, Karhuvaara, Kippo, Koskiniemi, Lentiera, Luovutsaari, Maitovaara, Suula, Sulaansaari ja Suoverkka. Kyläneuvostoalueen 415 asukkaasta karjalaisia oli 349, venäläisiä 39 ja suomalaisia 27.
Liikenne, talous ja palvelut
Lentierasta on soratiet Repolaan, Porajärven ja Mujejärven väliselle maantielle sekä Suomen rajalle (Inarin rajanylityspaikka). Taajamasta on linja-autoyhteys Repolan kautta Mujejärvelle. Suojärven ja Jyskyjärven väliseltä rautatieltä haarautuu Brusnitšnajassa sivurata Lentieran asemalle. Radalla on henkilöliikennettä Sukkajärvelle.
Kunnan tärkein yritys on Lentieran metsäteollisuuspiiri. Lentierassa toimii myös leipomo, metsänhoitoalueen konttori ja rajavartioston komendantinvirasto.
Lentieran taajamien palveluihin kuuluu lastentarha, keskikoulu, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskus, kirjasto, paikallissairaala, urheilutalo, posti, kaksi kahvilaa ja joukko kauppoja. Siellä on myös luterilainen rukoushuone.
Nähtävyydet ja matkailu
Lentieralla, Kiimanvaaralla ja Muotkalla on historiallisen asutuksen status. Entisen Suulaansaaren (ven. Suloostrov) kylän lähellä on kivikautisia asuinpaikkoja. Historialliset kohteet liittyvät Venäjän sisällissotaan ja toiseen maailmansotaan. Lentierassa on hotelli ja vierasmaja, Lieksajärvellä lomakylä ja Suulaansaarella leirintäalue.
Hans Petter Buraas
Hans Petter Buraas (s. 20. maaliskuuta 1975 Bærum, Norja) on norjalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä. Buraas voitti pujottelun olympiakultaa Naganossa 1998. Buraas voitti ainoastaan yhden osakilpailun maailmancupissa 13 vuotta kestänellä urallaan.
Karkeakarvainen slovakianseisoja
Karkeakarvainen slovakianseisoja (Slovenský Hrubosrstý Stavač - Ohar) on slovakialainen koirarotu. Se on Slovakiassa melko suosittu.
Ulkonäkö
Slovakianseisoja tuo mieleen karkeakarvaisen weimarinseisojan. Se on jalopiirteinen, keskivahva ja vankkarakenteinen olematta kuitenkaan raskas. Pää ja kaula ovat korkea-asentoiset. Pää on riittävän pitkä, kallo suorakaiteen muotoinen ja otsapenger kohtalaisen viisto. Silmät ovat mantelinmuotoiset ja meripihkan väriset; aivan kuten weimarinseisojalla, myös tämän rodun pennuilla silmät voivat olla taivaansiniset. Korvat ovat riippuvat, suhteellisen pitkät ja kärjistä pyöristyneet. Kuono on riittävän syvä, leveä ja suunnilleen kallon pituinen, kuononselkä suora, kirsu suuri ja tumma. Purenta on aina leikkaava. Rintakehä on leveä ja riittävän pitkä, selkä vaakasuora. Vatsaviiva on kohtalaisen ylösvetäytynyt. Koiran metsästäessä hännän asento on vaakasuora, levossa alaspäin riippuva. Häntä on Slovakiassa perinteisesti typistetty puoleen alkuperäisestä pituudestaan. Karvapeite on karkea, sileä ja noin 4 cm pitkä, ja muodostaa kuonon alaosaan "viikset". Väri on aina harmaa, virallisesti "rusehtavan harmaa"; rotumääritelmän mukaan siinä esiintyy eri vivahteita, mutta käytännössä koira näyttää yleensä samanväriseltä kuin joko weimarinseisoja (tasaisen hopeanharmaa) tai saksanseisoja (harmaa mustin laikuin/päistärikkö). Urosten säkäkorkeus vaihtelee 62–68 cm ja narttujen 57–64 cm välillä.
Luonne ja käyttäytyminen
Slovakianseisoja on tottelevainen ja helposti koulutettavissa. Se sekä seisoo että noutaa riistan.
Alkuperä
1950-luvun lopulla Slovakiassa risteytettiin keskenään harmaa tšekinseisoja-uros ja Australiasta tuotu weimarinseisoja-narttu. Toiset lähteet mainitsevat jalostukseen käytetyn myös karkeakarvaista saksanseisojaa. Uusi rotu rekisteröitiin Tšekkoslovakiassa alun perin nimellä "karkeakarvainen weimarinseisoja" (Hrubosrstý Weimarský Stavač) ja slovakialaiset kasvattajat ja harrastajat pyysivät myös Saksan weimarinseisojaklubia tunnustamaan rodun karkeakarvaisena weimarinseisojana. Kun todettiin, etteivät saksalaiset hyväksyisi rotua kyseisellä nimellä, sille keksittiin uusi nimi: karkeakarvainen slovakianseisoja. Tällä nimellä se saavutti lopulta myös FCI-tunnustuksen vuonna 1983. Vielä nykyisinkin rodun kotimaassa sitä risteytetään mm. karkeakarvaisen saksanseisojan, lyhytkarvaisen saksanseisojan ja villakoirapointterin kanssa.
Messier 85
Messier 85 (tunnetaan myös nimillä M85 ja NGC 4382) on linssimäinen galaksi Bereniken hiuksissa. Siinä on noin 400 miljardia tähteä Pierre Méchain löysi sen 4. maaliskuuta 1781.
Charles Samuel Keene
thumb|Charles Samuel Keene Charles Samuel Keene (1823–1891) oli brittiläinen pilapiirtäjä. Hän kuvasi huumorimielessä maansa porvarien elämää toimien vuodesta 1851 Punchin piirtäjänä ja kuvitti monta kirjaa.
Rukai
Rukai on Taiwanilla puhuttava austronesialainen kieli. Kieli jakautuu kuuteen tärkeimpään murteeseen. Kieltä kirjoitetaan latinalaisilla aakkosilla. Rukailla on noin 10 500 äidinkielistä puhujaa (2002).
Kimmo Vesa
Kimmo Vesa (s. 18. huhtikuuta 1973 Vantaa) on entinen suomalainen jääkiekkomaalivahti.
Vesaa on pidetty yhtenä kaikkien aikojen kovimmista kakkosmaalivahdeista. Kaudet 2005–2009 Vesa pelasi Tanskan pääsarjassa Odensen joukkueessa, josta hän siirtyi kaudeksi 2009–2010 Jeppis HT:n riveihin. Kausi Jeppiksessä jäi kuitenkin varsin lyhyeksi ja Vesa siirtyi naapurikaupunkiin ja tuttuun Kokkolan Hermeksen joukkueeseen, jossa hän pelasi ainakin kauden loppuun saakka ollen samalla mukana nostamassa Hermekstä takaisin Suomi-sarjaan.
Sinfonia nro 9 (Mahler)
Gustav Mahlerin sinfonia nro 9 D-duuri on sävelletty vuosina 1908–1909. Yhdeksäs sinfonia jäi Mahlerin viimeiseksi valmiiksi sinfoniaksi. Lähestyvästä kuolemastaan tietoinen säveltäjä teki siitä jäähyväisensä musiikille (Leonard Bernsteinin mukaan teos oli Mahlerin "testamentti ja viimeinen tahto"). Kuoleman läsnäolo on jatkuvasti havaittavissa – hetkittäiset toivonpilkahdukset vaihtuvat pian jälleen epätoivoon.
Noin 80–85-minuuttinen teos koostuu neljästä osasta: Andante on taistelua toivon ja tuskan välillä; toinen osa on tanssinomainen mutta raskas Ländler; kolmannen osan groteskissa Scherzossa (jota kutsutaan myös nimellä Rondo Burlesque) on mukana häivähdyksenomainen kaunis teema, joka ennakoi kymmenettä sinfoniaa; finaali on riipaiseva Adagio, jossa jouset saavat aikaan sanoin kuvaamattoman kiihkeän tunnelman, kunnes ne lopussa hiipuvat hiljalleen pois ilman Mahlerille tyypillistä huikeaa loppuhuipennusta.
Schönberg (Holstein)
Schönberg on kunta Plönin piirikunnassa Schleswig-Holsteinin osavaltiossa Saksassa.
Ilmasto
Schönbergissä kylmin kuukausi on helmikuu ja lämpimin heinäkuu.
Wanda Landowska
thumb|Wanda Landowska Wanda Louise Landowska (5. heinäkuuta 1879 Varsova, Puola – 16. elokuuta 1959 Connecticut, Yhdysvallat) oli puolalaissyntyinen cembalisti. Landowska vaikutti voimakkaasti 1900-luvun alkupuolella siihen, että kiinnostus cembaloa kohtaan heräsi uudelleen. Landowska opiskeli sävellystä ja tutki varhaista musiikkia sekä kosketinsoittimia ja opetti Schola Cantorumissa.
Landowska oli ensimmäinen, joka levytti Johann Sebastian Bachin Goldberg-muunnelmat cembalolla. Wanda Landowska on erityisen tunnettu Bachin, Louis Couperinin ja Jean-Philippe Rameaun tulkitsijana. Landowskalle sävellettiin hänen uransa aikana monia merkittäviä uusia cembaloteoksia, kuten Manuel de Fallan El retablo de maese Pedro ja cembalokonsertto sekä Francis Poulencin Concert champêtre.
Elämäkerta
Landowskan isä oli lakimies ja äiti kielitieteilijä, joka käänsi Mark Twainin tuotantoa puolaksi. Hän aloitti piano-opinnot nelivuotiaana ja opiskeli myöhemmin Varsovan konservatoriossa Jan Kleczynskin ja Alexander Michalowskin johdolla. Hän opiskeli myös sävellystä Berliinissä vuonna 1896 opettajanaan Heinrich Urban. Vuonna 1900 hän muutti Pariisiin, jossa toimi vuoteen 1912 asti Schola Cantorumin opettajana. Vuonna 1903 hän soitti ensi kertaa julkisesti cembaloa ja julkaisi miehensä kanssa vuonna 1909 Musique ancienne -tutkielman 17.- ja 18.-vuosisadan musiikista. Vuosina 1912–1919 Landowska toimi cembalo-opettajana Berliinin Hochschule für Musikissä. Vuonna 1925 hän perusti koulun varhaisen musiikin tutkimiseen Saint-Leu-La-Forêtissa lähellä Pariisia.
Landowska perusti Pariisiin vuonna 1927 École de Musique Anciennen ja eli Ranskassa vuoteen 1940 asti, jolloin saksalaisten miehittäessä maan hän joutui juutalaisena pakenemaan Portugalin kautta Yhdysvaltoihin. Elämänsä loppuvuodet hän asui Lakevillessä, Connecticutissa.
A1-talli Malesia
A1-talli Malesia on malesialainen talli, joka kilpaili A1 Grand Prix -sarjassa kausilla 2005–2006–2008–2009.
Sinfonia nro 3 (Mahler)
Gustav Mahlerin sinfonia nro 3 d-molli on sävelletty vuosina 1893–1896, tarkistettu 1906. Teos on sävelletty altolle, naiskuorolle, poikakuorolle ja orkesterille.
Mahlerin kolmas sinfonia on säveltäjän pisin. Kapellimestarista riippuen sen kesto on noin 90-100 minuuttia. Ensimmäinen osa (Kräftig. Entschieden) on valtava, yli puolituntinen kokonaisuus, jossa toistuvat moneen kertaan samat rytmiset aiheet sekä teemat. Lyömäsoittimet ovat tärkeässä asemassa ensimmäisessä osassa. Toinen osa, Tempo di menuetto, alkaa oboen soittamalla kepeällä teemalla, josta kehitytään tahtilajivaihdosten myötä aivan erilaiseen tunnelmaan. Kolmas osa, Scherzo, alkaa hiljaisilla puupuhaltimien melodian tyngillä. Tämäkin osa on lähes kaksikymmenminuuttinen ja siinä on pitkä, postitorvelle tarkoitettu soolo. Neljännessä osassa on mukana alttosolisti. Sanat ovat Nietzschen Zarathustran keskiyönlaulusta; ''O Mensch! Gib acht!''
Viides osa on sinfonian lyhyin, mutta juuri siinä ovat mukana naiskuoro ja poikakuoro, sekä yhä myös alttosolisti. Kuorot laulavat Des Knaben Wunderhorn -runokokoelman tekstiä. Tämä osa on ehkäpä kaikista valoisin kaikista sinfonian osista. Finaali, joka sekin reilusti yli kaksikymmenminuuttinen, on rauhallinen tempoltaan ja myös monin paikoin sävyltään. Mahler ei kiirehdi minkään kanssa, kunnes lopulta sinfonia päättyy mahtaviin D-duurisointuihin koko orkesterin soittamina ja kaksien patarumpujen rytmittäminä.
Elizabeth Swann
Elizabeth Swann (myöhemmin Elizabeth Turner) on yksi päähenkilöistä Walt Disney Picturesin tuottaman Pirates of the Caribbean -elokuvasarjan kolmessa ensimmäisessä osassa. Hän esiintyy myös lyhyesti sarjan uusimmassa, viidennessä osassa Pirates Of The Caribbean: Salazar's Revenge. Häntä näyttelee Keira Knightley lukuun ottamatta ensimmäisen elokuvan prologia, jossa häntä lapsena esittää Lucinda Dryzek.
Mustan helmen kirous
Ennen ensimmäisen elokuvan tapahtumia Elizabeth Swann on elänyt varsin ylellistä elämää Port Royalissa, sillä hän on kuvernööri Weatherby Swannin tytär. Elokuvan prologissa, joka paljastuu Elizabethin uneksi, hän purjehti Port Royaliin HMS Dauntlessin mukana noin 12 vuoden ikäisenä. Matkalla he poimivat mukaan nuoremman William ”Will” Turnerin, jonka merirosvomedaljongin Elizabeth ottaa itselleen ja on säilyttänyt sitä nykyiseen päivään asti. Elizabeth saa isältään Weatherbyltä kultaisen juhlapuvun lahjaksi James Norringtonin virkaanastujaisjuhliin, joissa James kosii häntä. Elizabeth ei kuitenkaan ehdi vastata kosintaan korsetin aiheuttaessa hapenpuutteen. Elizabeth putoaa meriveteen merirosvomedaljonki kaulassaan. Samaan aikaan lähistöllä Itä-Intian kauppakomppanian laivaa varastava Jack Sparrow pelastaa hänet, kuitenkin joutuen lopulta itse tästä tyrmään. Medaljonki houkuttelee luokseen Mustan Helmen, jonka kapteeni Hector Barbossa kaappaa Elizabethin laivaan, koska Elizabeth valehteli nimensä ”Turneriksi”, jonka verta tarvitaan pakanakirouksen purkamiseen. Häntä lähtevät pelastamaan Will Turner sekä Mustan helmen kapteenin titteliä havitteleva kapteeni Jack Sparrow. Kaksikko kaappaa Interceptorin Port Royalin satamasta saaden näin Itä-Intian kauppakomppanian peräänsä. Elizabeth ei ole tietoinen siitä, mitä nimenvaihdos voi aiheuttaa hänelle. Hän saa myöhemmin tietää kirouksesta sekä siitä, kenen verta kirottu miehistö tarvitsee. Hän yrittää tappaa Hectorin käyttämällä veistä, mutta kirouksen takia yritys epäonnistuu. Elizabeth pelastetaan ennen verenvuodatusta Isla de Muertalta, mutta hän joutuu hylätylle saarelle keskelle Karibianmerta Jackin kanssa Willin vaihdettua itsensä hänen sekä miehistön turvallisuuteen. Saarelta ennenkin karannut Jack saa sieltä pelastuksensa toisen kerran Elizabethin isän ansiosta. Elizabeth vastaa myöntyvästi James Norringtonin kosintaan saadakseen kauppakomppanian pelastamaan hänen tosirakkautensa Will Turnerin Hector Barbossan kynsistä. Elizabethin viimeinen kohtaus elokuvassa päättyy siihen, kun Will keskeyttää kapteeni Sparrow’n hirttäjäiset. Will tunnustaa rakkautensa Elizabethiä kohtaan, ja purkaa kihlauksen Jamesin kanssa. Kohtaus loppuu hänen ja Willin suudelmaan.
Kuolleen miehen kirstu
Elizabeth Swannin ja hänen sulhasensa Will Turnerin hääseremoniaa aloitetaan. Lordi Cutler Beckett kuitenkin pidättää heidät syyttäen Jack Sparrow’n vapauttamiseen liittyvästä salaliitosta. Elizabeth kuitenkin pakenee tyrmästä ja matkustaa kauppalaivan salamatkustajana merirosvosaari Tortugaan Cutlerin asiakirjojen kanssa. Samaan aikaan Will on Jackin ansiosta värvätty Davy Jonesin miehistöön Elizabethin tietämättä. Elizabeth löytää Jackin saarelta. Jack tarjoaa hänelle tilaisuuden löytää rakastettunsa oman kompassinsa avulla. Matkalle otetaan mukaan myös entinen kommodori James Norrington. Elizabethin tunteet Jackiä kohtaan syvenevät, mutta hän pysyy uskollisena Willille. Elizabeth saa myöhemmin tietää Jackin huijauksesta Willin ilmaantuessa elävänä takaisin samalla kun Jack etsii Kuolleen miehen kirstua. Elizabeth houkuttelee Jackin ansaan ja suutelee tätä pelastaakseen Mustan helmen miehistön, itsensä ja Willin merihirviö Krakenilta. Suudelman väärin ymmärtänyt Will tulee mustasukkaiseksi ja janoaa Jackille kostoa.
Maailman laidalla
Elizabeth kaupataan Saon haaremiin, mikä saa Willin entistä vihaisemmaksi merirosvoille. Lentävä hollantilainen tekee yllätyshyökkäyksen Saon laivaan sen purjehtiessa kohti Haaksirikkosaarta. Ennen kuolemaansa Sao tekee Elizabethistä kapteenin, koska hän luulee tätä pakanajumalatar Kalypsoksi. Neljännessä Brethrenin oikeudessa Elizabethistä tulee merirosvokuningas. Hän pitää puheen innostaen merirosvoja käymään sodan lordi Cutler Beckettiä vastaan, jolle hän vannoo kostoa isänsä Weatherbyn kuoleman vuoksi. Hän menee myös naimisiin pitkäaikaisen kumppaninsa Willin kanssa miehen kosittuaan tätä keskellä taistelutannerta. Davy Jones lävistää miekkansa terällä Willin sydämen, minkä seurauksena Jack antaa miehelle mahdollisuuden selvitä, jos Willistä tulee uusi Lentävän hollantilaisen kapteeni. Kaksikko viettää elokuvan loppuvaiheessa yhden päivän maissa, ennen kuin Will lähtee toteuttamaan kymmenen vuoden tehtäväänsä uutena Lentävän hollantilaisen kapteenina. Elizabeth lupaa olla uskollinen hänelle.
Vainajala (albumi)
Vainajala on suomalaisen rock-yhtyeen CMX:n albumi, joka julkaistiin 1998.
Elizabeth Swann
Salazar’s Revenge
Elizabeth Swann on asunut koko tämän ajan samalla saarella yhdessä Willin ja poikansa Henry Turnerin kanssa. Will on päässyt pois Lentävältä hollantilaiselta takaisin saarelle. Elizabeth näkyy myös lopputekstien jälkeen esitettävässä kohtauksessa yhdessä Willin ja Davy Jonesin kanssa.
Vainajala (albumi)
Albumi äänitettiin mökissä Ylläsjärvellä Lapissa siirrettävää äänityskalustoa käyttäen. Albumin tuotti Billy Gould. Vainajalan äänitys kesti kaksi viikkoa. Levy viimeisteltiin Herodes-studiolla Helsingissä.
Albumi on luonteeltaan pelkistetty rock-levy. Ilmestyessään se nousi Suomen virallisen listan ykköseksi.
Willem Hendrik Keesom
Willem Hendrik Keesom (21. kesäkuuta 1876 Texel – 3. maaliskuuta 1956 Leiden) oli alankomaalainen fyysikko. Hän työskenteli ensin fysiikan professorina ja myöhemmin Leidenin yliopiston kokeellisen fysiikan professorina. Hän ansioitui erityisesti kylmäfysiikan alalla. Keesom oli ensimmäinen, joka sai heliumin kiinteään muotoon. Tämä tapahtui vuonna 1926. Vuonna 1936 hän havaitsi lämmönjohtavuuden anomalian.
HMS Wrangel (1917)
HMS Wrangel (runkonumerot 9 ja vuodesta 1940 25) oli Ruotsin laivaston Wrangel-luokan hävittäjä.
Palvelus
HMS Wrangel aloitti palveluksensa 4. toukokuuta 1918. Aluksen hiilikäyttöiset kattilat vaihdettiin 1927 öljypolttoisiin. Toisen maailmansodan puhjetessa alus aloitti jälleen puolueettomuuden valvonnan. Vuonna 1940 aluksen aseistusta muutettiin, ja se koostui muutoksen neljästä 75 millimetrin tykistä, yhdestä 25 millimetrin 44 pituuskaliiperin M/32-ilmatorjuntatykistä, kahdesta 8 millimetrin M/36-ilmatorjuntakonekivääristä ja neljästä torpedoputkesta. Samalla aluksen uppouma kasvoi.
Alus poistettiin palveluksesta 13. kesäkuuta 1947, ja se upposi maalilaivana 1960.
Joseph Keilberth
pienoiskuva|Joseph Keilberth vuonna 1945. Joseph Keilberth (1908–1968 ) oli saksalainen kapellimestari. Hän toimi Prahassa ja Dresdenissä. Vuodesta 1951 Keilberth oli Hampurissa päämusiikkitirehtöörinä. Hän johti Baijerin valtionoopperaa vuodesta 1959 lähtien. Hän ansioitui varsinkin Mozartin, Wagnerin sekä Brucknerin tulkitsijana.
Katja Kassin
Katja Kassin (s. 24. syyskuuta 1979, Leipzig) on saksalainen pornonäyttelijä. Hän on toiminut myös Penthousen mallina.
Hän syntyi entisen Itä-Saksan Leipzigissa vanhempiensa esikoisena ja sai myöhemmin kaksi sisarusta. Hänen ensimmäinen työpaikkansa 15-vuotiaana oli myydä jäätelöä italialaisravintolassa koulun jälkeen. Hän jatkoi tarjoilijan uraansa kuusi vuotta opiskelujensa ajan.
Vuonna 2000 hän aloitti esiintymisensä paikallisten amatöörikuvaajien alastonkuvissa ja internet-sivuilla. Kolmessa vuodessa hän siirtyi esiintymään softcore-pornotuotannoissa. Kassin esiteltiin tuottaja Mark Spieglerille, jolle hän työskenteli sittemmin kolmen ja puolen vuoden ajan. Ennen muuttoaan vuonna 2004 pysyvästi Yhdysvaltoihin Kassin opiskeli Leipzigin yliopistossa. Vuoden 2006 syyskuussa Kassin allekirjoitti sopimuksen LA Direct Modelsin kanssa. Hänen ensimmäinen roolinsa Yhdysvalloissa oli vuonna 2003 elokuvassa Straight to the A 4. Tätä ennen hän oli näytellyt Euroopassa kahdessa elokuvakohtauksessa. Hän avioitui pornonäyttelijä Sledge Hammerin kanssa tammikuussa 2004. Kesäkuussa 2007 Kassin laitatti 3,5 desin silikoni-implantit rintoihinsa.
Rendille
Rendille on afrikkalainen etninen ryhmä, joka asuu Kaisut-aavikolla Keniassa ja on sukua somalialaisille paimentolaisille. National Geographicin mukaan se kuuluu katoaviin kulttuureihin.
Rendillet ovat paimentolaisia, jotka matkaavat kameleineen 16 000 neliökilometrin alueella Pohjois-Keniassa. Naiset, lapset ja vanhukset asuvat puolipysyvissä kylissä, naisten rakentamissa majoissa, joita siirretään muutaman kerran vuodessa. Rendillet uskovat, että he eivät asu autiomaassa sattumalta, vaan se on heidän "luvattu maansa".
Ingrid Hultin
Ingrid Aurora Hultin (6. huhtikuuta 1876 Vaasa – 23. huhtikuuta 1951 Vaasa) oli suomenruotsalainen näytelmäkirjailija.
Hultin toimi avustajana Vasabladet-sanomalehdessä. Hän kirjoitti ensimmäisen näytelmänsä En sommaridyll i tre tablåer Vaasan sotilaskodin vihkiäisiä varten ja julkaisi myöhemmin pari juhlarunoa ja yhden kansannäytelmän.
Slevi
Slevi on Kanadan orjaintiaanien puhuma athabasca-kieli. Kieli voidaan jakaa maantieteellisesti eristäytyneisiin pohjois- ja eteläslevin murteisiin. Molemmilla on virallisen kielen asema Kanadan Luoteisterritorioiden provinssissa.
Musta aukko (teatteri)
Musta Aukko on Matinkylässä Espoossa toimiva harrastajateatteri. Teatteri on perustettu vuonna 1979 ja toiminta tapahtuu pääosin Matinkylän monitoimitalon teatterisalissa.
Näytelmien ohjauksesta ovat (1990 lähtien) vastanneet lähinnä Asta Vuori, (2008, 2005, 2004, 2003, 2001, 1994) sekä Taina Lehtisalo (2004, 1999, 1998, 1997, 1992, 1991). Yksittäisiä ohjauksia ovat tehneet Timo Turtiainen, Jouni Nurminen, Timo Hannelin, Harri Liuksiala, Jan Matvejeff, Asta Vuori ja Hillevi Westman.
Vuoden 2008 tuotantona oli Takapirut jonka teksti on Alistair Beatonin käsialaa, ohjaajana Asta Vuori.
Teatteri Musta Aukko on Suomen Harrastajateatteriliiton ja Työväen Näyttämöiden Liiton jäsen.
Plongeur (1892)
Plongeur oli Portugalin laivaston vuonna 1892 vesillelaskettu sukellusvene.
Valmistus
Fontes Pereiro de Mellon suunnittelema sylinterimäinen alus laskettiin vesille 1892 Lissabonin laivastontelakalta. Alus sukelsi ja nousi pintaan painolastitankkien ja vaakatasossa olevien peräsimien avulla.
Palvelus
Alus poistettiin laivastoluettelosta vuonna 1910.
Volkswagen Kübelwagen
thumb|300px|VW Kübelwagen Volkswagen Kübelwagen (Kfz.1, l.gl.Pkw Typ K1, VW Typ 82) on Ferdinand Porschen vuonna 1939 suunnittelema ja Volkswagenin Saksan sotavoimille toisen maailmansodan aikana valmistama, Volkswagen Kuplaan perustuva takamoottorinen ja takavetoinen henkilöautomalli. Sen alkuperäinen mallinimi oli Typ 62, myöhemmin Typ 82. Autoa valmistettiin vuosien 1940–1945 välillä arviolta 52 000 – 55 000 kappaletta. Suomen armeijan panssarijoukoilla oli käytössään muutamia Kübelwageneita jatkosodan lopussa. Kübelwagen on yleiskäsite ajoneuvosta, minkä oviaukot ovat joko avoinna tai ovet kevyttä tekoa (kangas, yksinkertainen kiinteä ovi) ajoneuvosta nousun helpottamiseksi. Ajoneuvon kyydistä putoamisen vaaraa torjutaan siksi saavimaisilla kuppi-istuimilla (Kübel saks. saavi) mitkä pitävät ajoneuvossa matkustavia henkilöitä turvallisesti paikallaan.
Tekniset tiedot
thumb|300px|Renkaanvaihtoa Sisiliassa vuonna 1943.
Marmorirapu
Marmorirapu (Procambarus virginalis) on saksalaisesta eläinkaupasta 1990-luvun puolivälissä löytynyt kymmenjalkaisiin kuuluva Cambaridae-heimon äyriäinen. Marmorirapu on ainut kymmenjalkainen, joka kykenee lisääntymään partenogeneesillä ilman hedelmöitystä.
Kaikki tunnetut yksilöt ovat geneettisesti identtisiä, ja laji kykenee lisääntymään suurella nopeudella.
Yksi ainoa yksilö voi perustaa uuden nopeasti lisääntyvän populaation. Laji on lisääntynyt voimakkaasti etenkin Madagaskarilla, mutta se selviää myös lammikoissa, jotka jäätyvät talvella. Euroopan unioni on säätänyt lajin haitalliseksi vieraslajiksi, ja sen maahantuonti, kasvatus, myynti ja muu hallussapito sekä ympäristöön päästäminen on kielletty.
Lajiutuminen
Vuonna 2010 tunnistettiin, että marmorirapu on läheisintä sukua Procambarus fallax -lajille, ja vuonna 2017 marmorirapu kuvattiin omana lajinaan. Marmorirapu on esimerkki saltaatiosta; se on lajiutunut yhdessä sukupolvessa polyploidisaation seurauksena, mahdollisesti vankeudessa. Tällainen lajiutuminen on kasveilla yleistä, mutta eläimillä erittäin harvinaista. Procambarus fallax on ploidialtaan diploidi, kun taas marmorirapu on autotriploidi. Morfologisesti lajit ovat lähellä toisiaan, mutta nopeampi kasvu ja parempi lisääntymiskyky tekevät marmoriravusta elinkelpoisuudeltaan ylivertaisen kantalajiin verrattuna.
Anoftalmia
Anoftalmia eli silmättömyys on hyvin harvinainen, synnynnäinen epämuodostuma, jossa ihmiseltä puuttuu toinen tai pahimmassa tapauksessa molemmat silmät. Anoftalmia-tapauksia diagnosoidaan vuosittain vain yksi 10 000 syntynyttä lasta kohden.
Epämuodostuman syyt
Epämuodostuman tarkkaa syytä ei tiedetä, vaikka teorioita onkin useampia. Monet lääkärit epäilevät, että epämuodostuman taustalla on geenivirhe, joka on peräisin joko toiselta tai molemmilta vanhemmilta.
Erään toisen teorian mukaan poikkeavuuden aiheuttaa raskauden aikainen altistuminen ympäristömyrkyille, esimerkiksi tietyille lääkkeille, viruksille tai torjunta-aineille.
Eliniänodote
Anoftalmia ei tiettävästi vaikuta potilaan elinikään, mutta osa silmän kasvua säätelevistä geeneistä vaikuttaa myös sydämen, aivojen ja munuaisten kehitykseen. Potilas on siis tutkittava, jotta kaikki muut mahdolliset ongelmat voitaisiin sulkea pois ennen hoidon aloittamista.
Hoito
Epämuodostumaa ei voida hoitaa raskauden aikana, vaikka se huomattaisiinkin jo niin varhaisessa vaiheessa. Kokonaista silmää ei ainakaan toistaiseksi voida myöskään siirtää ihmiseltä toiselle. Kehitteillä on kuitenkin erilaisia menetelmiä, joiden avulla voitaisiin korjata osia silmästä, esim. siirtää verkkokalvo tai kasvattaa uusi näköhermo.
Ratkaisu potilaan hoidosta on tehtävä mahdollisimman pian lapsen syntymän jälkeen, koska kalloluu muotoutuu ja kasvaa miltei kokonaan silmien ympärille. Ilman silmiä potilaan silmäkuopat eivät kasva oikein ja hänen kallonsa alkaa pian muotoutua kapeaksi ja painuneeksi.