cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hells Bells
Muuta
Kappale toimi entisen nyrkkeilijän Amin Asikaisen sisääntulobiisinä ennen otteluita.
Lisa Andreas
thumb|Lisa Andreas Lisa Andreas (, s. 22. joulukuuta 1987 Kent) on englantilais-kyproslainen laulaja ja Kyproksen vuoden 2004 euroviisuedustaja.
Lisa Andreas voitti myöhemmin Gillinghamissa pidetyn kilpailun ja alkoi esiintyä satunnaisesti. Hän teki hyväntekeväisyyskeikkoja kerätäkseen rahaa muun muassa WTC-iskujen uhreille ja leukemiaa sairastaville lapsille. Lisäksi hän on esiintynyt Europride- ja Leicester Pride -kulkueissa ja tehnyt poliisien kanssa yhteistyötä näpistelyn kitkemiseksi.
16-vuotiaana vuonna 2004 Andreas edusti Kyprosta Eurovision laulukilpailussa sijoittuen viidenneksi kappaleellaan Stronger Every Minute. Hän oli vuoden 2004 kilpailun nuorin osanottaja.
Euroviisujen jälkeen Andreas on levyttänyt itse säveltämäänsä musiikkia.
Etelä-Afrikan Grand Prix 1980
Etelä-Afrikan Grand Prix 1980 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 1. maaliskuuta 1980 Kyalamin radalla Etelä-Afrikassa. Kilpailun voitti Renault'lla ajanut René Arnoux, jolle voitto oli kauden toinen.
Emilia Clarke
Emilia Isobel Euphemia Rose Clarke (s. 23. lokakuuta 1986 Lontoo) on englanti­lainen näyttelijä, joka tunnetaan roolistaan Daenerys Targaryenina televisio­sarjassa Game of Thrones (2011–2019). Clarke on ollut tästä roolista ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi: kolmasti parhaaseen nais­sivu­osaan ja kerran parhaaseen nais­pää­osaan. Clarke näytteli myös vuoden 2018 elo­kuvassa Solo: A Star Wars Story.
Varhainen elämä
Clarke syntyi 23. loka­kuuta 1986 Lontoossa Englannissa. Hänen isänsä on teatterin ääni­mies ja äiti on liike­nainen. Hän on etäisesti intialaista sukua: hänen äitinsä on neljäs­osaksi intialainen. Clarkilla on yksi nuorempi veli. Clarke kiinnostui näyttelemisestä kolme­vuotiaana nähtyään Teatterilaiva-musikaalin, jossa hänen isänsä silloin työskenteli. Clarke opiskeli St Edward’s Schoolissa Oxfordissa vuodesta 2000 vuoteen 2005 sekä Rye St Antony Schoolissa. Hän valmistui Drama Centre London -näyttelijä­koulusta vuonna 2009.
Ura
Vuonna 2010 Clarke sai Daenerys Targaryenin roolin HBO:n fantasia­sarjassa Game of Thrones, joka perustuu George R. R. Martinin kirja­sarjaan Tulen ja jään laulu. Hän korvasi roolissa toisen englantilais­näyttelijän Tamzin Merchantin, joka esitti Daenerysiä sarjan alku­peräisessä pilotti­jaksossa. Sarja alkoi huhti­kuussa 2011 ja sai erittäin hyvän vastaa­noton niin kriitikoilta kuin yleisöltäkin. Clarke voitti roolistaan parhaan nais­näyttelijän läpi­murto­roolin Scream-palkinnon ja myös Entertainment Weekly muisti näyttelijää omalla palkinnollaan. Vuonna 2013 Clarke sai Daenerysin roolistaan Emmy-ehdokkuuden parhaasta nais­sivu­osasta draama­sarjassa. Vuonna 2014 Askmenin lukijat äänestivät Clarken vuoden halutuimmaksi naiseksi maailmassa. Vuonna 2015 Clarke sai toisen Emmy-ehdokkuuden Game of Thronesista.
Marras­kuussa 2016 Clarke valittiin näyttelemään vuonna 2018 ensi-iltansa saavassa Han Solon nuoruudesta kertovassa Tähtien sota -elo­kuvassa Solo: A Star Wars Story.
Vuonna 2017 Clarke ansaitsi Game of Thrones -sarjasta 1,1 miljoonaa dollaria jaksolta ja hänestä tuli yksi television parhaiten palkatuista näyttelijöistä.
Filmografia
pienois|pysty|Clarke [[Cannesin elokuvajuhlat|Cannesin elo­kuva­juhlilla 2018.]]
Sanja
Sanja on ortodoksista alkuperää oleva naisen etunimi. Ortodoksisen kalenterin mukaan Sanjan nimipäivää vietetään 23. huhtikuuta. Sanja-nimen pyhittäjä on marttyyri Aleksandra.
Suomen Digi- ja väestötietoviraston Nimipalvelun mukaan nimi Sanja on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 362 henkilölle. Heistä 160 on syntynyt vuosina 1980–1999.
Sanja on yleinen nimi esimerkiksi entisen Jugoslavian maissa. Italiassa se on miehen nimi.
Rakkohauru
Selkämerellä ja Saarenmaan edustalla tavattavaa itämerenhaurua (Fucus radicans) pidettiin aiemmin rakkohaurun kääpiömuotona, mutta nyttemmin on huomattu, että se on oma lajinsa.
Rakkohauru on Itämeren avainlajeja
Rakkohauru on rehevöitymisen ja saastumisen vuoksi taantunut Itämerellä. 1900-luvun alussa rakkohauru kasvoi jopa 12 metrin syvyydessä Saaristomerellä ulkosaaristossa. Rakkohauru on eräs Itämeren avainlajeista. Kasvustot tarjoavat elinympäristön ja ravintoa runsaalle määrälle erilaisia selkärangattomia sekä pienille kaloille. Rakkohauru on muun muassa aikuisten leväsiirojen tärkeää ravintoa. thumb|250px|Rakkohaurua vedessä
Rakkohaurun taantuminen 1970-luvulla
Rakkohauru hävisi monin paikoin Suomen rannikolta 1978–1979. Syynä pidetään silloista erikoisen voimakasta Atlantilta saapunutta suolapulssia, joka nosti ravinnepitoista vettä Suomen rannikolle sillä seurauksella, että eräät yksivuotiset rihmamaiset ruskolevät runsastuivat nopeasti. Nopeakasvuiset pilviruskolevä (Ectocarpus siliculosus) ja lettiruskolevä (Pilayella littoralis) valtasivat rakkohaurun kasvualueita ja tukahduttivat kasvustoja. Lisäksi veden yleinen sameneminen ravinnepiikin (eli nopean rehevöitymisilmiön) seurauksena pienensi rakkohaurun kasvusyvyyttä. Myös esimerkiksi se, että leväsiiran poikaset runsastuivat erittäin voimakkaasti Pilayellan ja Ectocarpuksen tarjotessa niille määrättömästi ravintoa, vaikutti rakkohaurun elinmahdollisuuksiin. Aikuinen leväsiira nimittäin laiduntaa erityisen tehokkaasti rakkohaurua, ja räjähdysmäisesti kasvanut siirapopulaatio vaikutti varmasti leväkasvustojen vähenemiseen. Itämeri on 1900-luvun ajan rehevöitynyt myös hitaammalla nopeudella, ja samat ilmiöt kuin 1978–1979 vaikuttavat jatkuvasti rakkohaurun menestymiseen, kuin myös sen lukemattomiin seuralaislajeihin Itämerellä.
Rakkohauru muodostaa hartua
Myrskyjen pohjasta irrottamat rakkohaurut ajautuvat ruskeiksi valleiksi rannalle. Ennen näitä rantaan ajautuneita rakkohaurumassoja käytettiin kasvilannoitteena, sillä muiden ruskolevien tapaan rakkohaurussa on runsaasti mm. kaliumia.
Rakkohaurukasvustojen häviäminen heijastuu myös jopa aivan muiden eliöiden elinmahdollisuuksiin. Esimerkiksi rantakäärme on harvinaistunut, koska rakkohaurun vähentymisen myötä myös rantaan ajautuvat rakkohauruvallit, joihin rantakäärme munii, ovat vähentyneet.
Fucus-suvun rakkoleviä kasvaa yleisesti valtamerien vuorovesirannikoilla merenrannikon kallioihin ja kiviin kiinnittyneenä. Itämeressä elävää murtoveteen sopeutunutta F. vesiculosus -lajia tavataan yleisesti pitkin rannikkoamme esiintymisen kuitenkin vähentyessä Suomenlahden ja Pohjanlahden perukoita kohti.
Hyötykäyttö
Rakkohaurua on kerätty lannoitteeksi ja maanparannusaineeksi viljelyksille. Sitä on myös käytetty katteena. Kasvivärjäyksessä rakkohaurusta saadaan punertavia, kellertäviä ja ruskeita värisävyjä. Rakkohauru kelpaa värjäykseen sekä tuoreena että kuivattuna.
Rakkohauru sisältää runsaasti vitamiineja ja kivennäisaineita, ja sitä on syöty etenkin pula-aikoina. Rakkohauru on myrkytön, mutta se sisältää aineenvaihduntaa kiihdyttäviä ainesosia, jonka vuoksi sitä on käytetty rohtona. Aineenvaihduntaa kiihdyttävät ainesosat ovat vesiliukoisia, ja yleensä ravinnoksi tarkoitettu levä valmistetaan keittämällä tai höyryttämällä. Levä voidaan myös kuivata ja käyttää jauhettuna leivonnassa. Ravinnoksi yleensä kerätään kuluvan vuoden kasvustoa. Vanhemmat rakkohaurut sisältävät enemmän parkkiaineita, eivätkä ne sula elimistössä kovin hyvin.
Giulio Andreotti
Giulio Andreotti (14. tammikuuta 1919 – 6. toukokuuta 2013 ) oli italialainen poliitikko. Hän oli sodanjälkeisen Italian vaikutusvaltaisimpia poliitikkoja ja kiistelty hahmo, sillä hänellä oli tiiviit yhteydet niin mafiaan kuin Vatikaaniinkin. Hän oli pääministerinä seitsemässä hallituksessa vuosina 1972–1973, 1976–1979 ja 1989–1992, ja ulkoministerinä 1983–1989 sekä sisä- ja puolustusministerinä. Andreotti edusti konservatiivista kristillisdemokraattista puoluetta. Hän istui parlamentin alahuoneessa yhtäjaksoisesti vuodesta 1946, ja hänet nimitettiin elinikäiseksi senaattoriksi 1991.
Nuoruus ja opiskelu
Giulio Andreotti syntyi Roomassa vuonna 1919. Giulion ollessa kaksivuotias hänen isänsä kuoli, ja perhe joutui tulemaan toimeen äidin pienellä leskeneläkkeellä. Vaikka hän tuli vaatimattomista oloista, hän pääsi opiskelemaan lakitiedettä yliopistoon Roomassa. Andreotti erikoistui kanoniseen oikeuteen ja valmistui 1941. Hän liittyi jo opiskeluaikana Italian katolisten opiskelijoiden liittoon, ja hänet valittiin sen puheenjohtajaksi vuonna 1942. Andreotti johti liittoa vuoteen 1945 ja toimitti sen viikoittaista lehteä.
Nopeasti hallitukseen
De Gasperi nimitti Andreottin apulaisministeriksi. Hän piti tehtävänsä myös sen jälkeen, kun Giuseppe Pella oli korvannut De Gasperin pääministerinä. Andreotti toimi apulaisministerinä seitsemän vuoden ajan. Yksi hänen tehtävistään tuona aikana oli Italian elokuva-alan organisointi. Tuotanto siirtyi enemmän valtion vastuulle, minkä ansiosta Italia nousi vuonna 1954 Yhdysvaltain jälkeen toiseksi suurimmaksi elokuvien tuottajaksi. Andreotti hyökkäsi myös tuolloin vallinnuta neorealistista liikettä kohtaan.
Pääministerikaudet
thumb|left|Andreotti Valkoisessa talossa [[Frank Sinatran ja Richard Nixonin kanssa 1973.]] Andreotti oli hallituksen ulkopuolella vuosina 1968–1972. Italian hallitus kaatui 1972, kun sosialistinen puolue oli vetänyt tukensa siltä. Ilman sosialisteja oli vaikea saada tasapainoista hallitusta. Andreottista tuli ensimmäisen kerran pääministeri vuonna 1972, mutta hänen johtamansa heikko keskusta-oikeistolainen koalitio oli vallassa vain seuraavaan vuoteen.
Kommunistinen puolue sai vaalivoitot sekä vuonna 1975 että 1976 ja ehdotti kristillisdemokraattien kanssa ”historiallista kompromissia”. De facto -puoluejohtaja Aldo Moro piti sopimusta kommunistien kanssa välttämättömänä, mutta liiton toimeenpanemisessa piti edetä varovasti. Onnistuakseen hallituksen piti pystyä tyynnyttelemään Yhdysvaltoja, Vatikaania, Euroopan yhteisöä ja Italian talouselämää. Andreotti valittiinkin pääministeriksi, jona toimi tällä kertaa vuodesta 1976 vuoteen 1979. Marxilais-leninistisen Punaisten prikaatien aiheuttama poliittinen kriisi kaatoi kuitenkin puolueiden yhteistyön. Ryhmittymä kaappasi ja murhasi 1978 Aldo Moron. Terroristit vaativat oikeudessa olleiden johtajiensa vapauttamista, mutta Andreotti kieltäytyi neuvottelemasta heidän kanssaan, vaikka Andreottin vanhimpiin yhteistyökumppaneihin kuulunut Moro pyysi kirjeessään vapauttamaan vangit. Muutamia viikkoja myöhemmin Moron ruumis löytyi läheltä kristillisdemokraattien päämajaa. Andreottin kriitikot olivat sitä mieltä, että hän kieltäytyi lähinnä poliittisista syistä.
Andreotti oli vuosina 1979–1983 hallituksen ulkopuolella. Hän muodosti tuolloin liiton antikommunistisen sosialistin Bettino Craxin ja kristillisdemokraattien ja kommunistien välistä liittoa vastustaneiden kristillisdemokraattien kanssa. Craxista tuli pääministeri 1983 ja Andreottista ulkoministeri. Ulkoministerikaudellaan Andreotti pyrki vahvistamaan siteitään Yhdysvaltoihin ja vaikuttamaan Euroopan yhteisön vahvistamiseen ja integraatioon. Andreotti oli ulkoministerinä heinäkuulle 1989, jolloin hänestä tuli jälleen pääministeri. Hänet valittiin uudestaan pääministeriksi huhtikuussa 1991, vaikka kristillisdemokraatit kärsivät vaalitappion. Andreotti oli pääministerinä kesäkuulle 1992. Andreottin kiinnostus Italian sisäisiin asioihin väheni koko ajan, ja hän oli myös vaikuttamassa vuonna 1992 Maastrichtin sopimuksen syntymiseen.
Ensimmäisen tasavallan kaatuminen ja oikeudenkäynnit
Vuodesta 1946 Italiaa hallinneet kristillisdemokraatit menettivät valtansa vuonna 1992 alkaneissa korruptiotutkimuksissa, niin sanotussa tangentopolissa. Andreotti näytti selviävän niistä, mutta pian alkoi tulla epäilyjä Andreottin mafiayhteyksistä. Maaliskuussa 1992 Andreottin linkkinä mafiaan pidetty Salvatore Lima murhattiin Sisiliassa. Myöhemmin mafian ilmiantaja Tommaso Buscetta kertoi, että Andreotti olisi vaihtanut mafiajohtaja Salvatore Riinan kanssa rituaalisuudelman.
Andreottin poliittista uraa ja erityisesti 1990-luvun alun oikeudenkäyntejä ja kuulusteluja käsitteli myös Paolo Sorrentinon ohjaama elokuva Il Divo – Giulio Andreottin merkillinen elämä (Il Divo). Elokuva voitti Cannesin elokuvajuhlilla 2008 tuomariston palkinnon.
Yksityiselämä
Andreottin vaimo oli Livia, jonka kanssa hän meni naimisiin 1945. He saivat kaksi poikaa ja kaksi tyttöä. Andreottit elivät melko vaatimattomasti, eikä Andreotti pyrkinyt urallaan luomaan itselleen varallisuutta tai edistämään lähimpien sukulaistensa ansioita. Andreottilla oli pieni epämuodostuma selkärangassa, minkä vuoksi hän käveli hieman kumarassa. Hänet esitettiinkin usein pilakuvissa ilkeänä, kyttyräselkäisenä kääpiönä, vaikka hän oli todellisuudessa melko pitkä.
Anna Carin Zidek
Anna Carin Helena Cecilia Zidek (o.s. Olofsson, s. 1. huhtikuuta 1973 Sveg, Härjedalen, Ruotsi) on ruotsalainen ampumahiihtäjä ja olympiavoittaja.
Ensimmäisen arvokisamitalinsa Zidek voitti MM-kisoista 2005 saatuaan yhteislähdössä hopeaa. Hän voitti olympiakultaa 12,5 km yhteislähdössä Torinossa 2006, josta hän jäi myös olympiahistoriaan, koska naisten yhteislähtö oli ensimmäistä kertaa olympiaohjelmassa. Lisäksi hän voitti aikaisemmin sprintistä hopeaa.
Zidek voitti yhteensä 12 maailmancupin osakilpailua, kaiken värisiä MM-mitaleja ja useita Ruotsin mestaruuksia. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli toinen kaudella 2005–2006 ja kolmas kaudella 2006–2007.
Ismael Borrero
Ismael Borrero Molina (s. 6. tammikuuta 1992 Santiago de Cuba) on kuubalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Borrero on 160 senttimetriä pitkä ja painaa 59 kilogrammaa. Hän edustaa Cerro Pelado -seuraa.
Anna Carin Zidek
Hänen seuransa on Lillhärdals IF ja hän asuu Lillhärdalissa.
Ismael Borrero
Borrero voitti Pan-Amerikan-mestaruuden 60 kg:n painoluokassa 2012 ja 2013 sekä 59-kiloisissa 2014. Hän voitti 2014 kultaa myös kaksista Keski-Amerikan ja Karibian kisoista. Saman vuoden MM-kilpailuissa hän oli viides.
Anna Carin Zidek
Zidek ilmoitti uransa lopettamisesta heinäkuussa 2011. Syyksi hän kertoi motivaation puutteen.
Ismael Borrero
Borrero saavutti kultaa alle 59-kiloisten sarjasta vuoden 2015 MM-kilpailuista Las Vegasista. Saman vuoden Pan-Amerikan kisoissa hän oli seitsemäs. Vuoden 2016 kesäolympialaisista Rio de Janeirosta Borrero saavutti kultaa.
Borrero voitti 67 kg:n painoluokassa vuonna 2018 kultaa Keski-Amerikan ja Karibian-mestaruuskilpailuissa, Pan-Amerikan-mestaruuskilpailuissa ja Keski-Amerikan ja Karibian kisoissa. Seuraavana vuonna hän voitti samassa painoluokassa kultaa Pan-Amerikan-mestaruuskilpailuissa, Pan-Amerikan kisoissa ja Nur-Sultanin MM-kilpailuissa.
Anthony Mantha
Anthony Mantha (s. 16. syyskuuta 1994 Longueuil, Quebec ) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä, joka edustaa Washington Capitalsia. Red Wings varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 20. pelaajana vuoden 2013 varaustilaisuudessa. Mantha on kanadanranskalainen.
Manthan isoisä André Pronovost on nelinkertainen Stanley Cup -voittaja Montreal Canadiensin riveistä.
Junioriura
Ennen ammattilaistasolle siirtymistä Mantha pelasi kolmen kokonaisen kauden ajan QMJHL-joukkue Val-d’Or Foreursissa. Joukkue varasi Manthan viidennellä kierroksella CHL:n varaustilaisuudessa vuonna 2010. Hän siirtyi joukkueeseen kauden 2010-2011 lopulla, jolloin ehti pelata kauden päätteeksi kaksi runkosarjaottelua.
Kaudella 2011–2012 Mantha pelasi ensimmäisen kokonaisen kautensa joukkueessa. Hän pelasi 63 ottelua ja teki niissä 51 tehopistettä. Lisäksi hän pelasi neljässä pudotuspeliottelussa, joissa teki kaksi maalia sekä kaksi syöttöpistettä. Mantha voitti QMJHL:n maalipörssin kaudella 2012–2013, kun iski 50 osumaa. Pistepörssissä hän sijoittui kymmenenneksi. Yhdeksässä pudotuspeliottelussa Mantha teki viisi maalia ja seitsemän syöttöpistettä.
Detroit Red Wings varasi Manthan ensimmäisellä kierroksella 20. pelaajana NHL:n vuoden 2013 varaustilaisuudessa.
Mantha valittiin viimeiseksi juniorikaudekseen 2013–2014 Foreursin varakapteeniksi. Kauden päätteeksi Mantha voitti QMJHL:n maali- ja pistepörssit tehtyään 57 pelaamassaan ottelussa yhtä monta maalia sekä yhteensä 120 tehopistettä. Hänet valittiin syyskuussa sekä lokakuussa kuukauden parhaaksi pelaajaksi. Foreurs eteni pudotuspeleihin, joissa Mantha teki 24 ottelussa jälleen yhtä monta maalia voittaen myös pudotuspelien maalipörssin. Pistepörssissä hän sijoittui toiseksi Jonathan Drouinin jälkeen. Foreurs voitti QMJHL:n mestaruuden ja eteni Memorial Cupiin. Mantha teki voittomaalin QMJHL-finaaleiden seitsemännessä ottelussa Baie-Comeau Drakkaria vastaan. Neljässä Memorial Cup -ottelussa Mantha teki yhden maalin sekä kolme syöttöpistettä.
Ammattilaisena
Mantha teki ennen viimeisen juniorikautensa alkua, lokakuussa 2013 hänet varanneen Detroit Red Wingsin kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen.
Mantha debytoi ammattilaistasolla marraskuussa 2014 Red Wingsin AHL-farmiseura Grand Rapids Griffinsin riveissä ottelussa Texas Starsia vastaan. Yhteensä Mantha pelasi ensimmäisellä ammattilaiskaudellaan 62 ottelua, joissa teki 15 maalia ja 18 syöttöpistettä eli yhteensä 33 tehopistettä. Lisäksi hän pelasi 16 pudotuspeliottelua tehden kaksi maalia sekä kaksi syöttöpistettä.
Mantha osallistui kautta 2015–2016 edeltäneelle Red Wingsin harjoitusleirille, mutta hän joutui kuitenkin aloittamaan kauden farmissa Grand Rapidsissa. Maaliskuussa 2016 Red Wings nosti hänet ensimmäisen kerran NHL-kokoonpanoon. Mantha debytoi 16. maaliskuuta ottelussa Philadelphia Flyersia vastaan. Hän sai peliaikaa 14.45 minuuttia. Hän laukoi ottelussa neljä kertaa maalia kohti. Mantha teki ensimmäisen NHL-maalinsa 24. maaliskuuta Montreal Canadiensia vastaan hänen perheensä ollessa katsomassa ottelua.
Marraskuussa 2020 Mantha teki Red Wingsin kanssa nelivuotisen ja yhteensä 22,8 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
12. huhtikuuta 2021 ennen siirtotakarajaa Red Wings kauppasi Manthan Washington Capitalsiin ja sai vaihdossa hyökkääjät Jakub Vranan ja Richard Panikin sekä vuoden 2021 ensimmäisen kierroksen varausvuoron ja 2022 toisen kierroksen varausvuoron.
Perhe
Manthan sisko Elisabeth Mantha on Kanadan naisten jääkiekkomaajoukkueen pelaaja ja isoisä André Pronovost nelinkertainen Stanley Cup -voittaja.
Arktisen alueen alkuperäiskansat
thumb|[[Nenetsit|Nenetsiperhe Pohjois-Siperiassa.]] Arktisen alueen alkuperäiskansat eli arktiset kansat ovat Arktiksella eli maapallon pohjoisimmilla seuduilla eläviä alkuperäiskansoja. Näitä ovat lännestä itään lukien Pohjois-Euroopassa saamelaiset, Venäjällä komit, nenetsit, hantit, mansit, nganasanit, dolgaanit, evenkit, jakuutit, eveenit ja tšuktšit, Alaskassa aleutit, jupikit ja inuitit (iñupiat), Kanadassa inuitit (inuvialuit) ja Grönlannissa inuitit (kalaallit). Eskimokieliä puhuvia inuiteja ja jupikeja kutsutaan yhteisnimityksellä eskimot.
Määrä ja väestöosuudet
Alkuperäiskansat ovat asuttaneet Arktista tuhansien vuosien ajan. Arviot alkuperäiskansoihin kuuluvien lukumäärästä vaihtelevat, sillä alkuperäisyyden määritelmä ei ole vakiintunut. Samoin on eri käsityksiä siitä, mitkä ovat erillisiä alkuperäiskansoja. Arktisen alueen asukkaiden määrä kasvoi 1950- ja 1960-luvulla nopeasti kun alkuperäiskansojen terveydenhoito parani ja alueen luonnonvaroja alettiin hyödyntämään. Väestön kasvu on sittemmin pysähtynyt ja joillakin alueille esimerkiksi Venäjän pohjoisissa osissa se on pysähtynyt.
Nykyisin arktisiin alkuperäiskansoihin kuuluu noin 400 000 ihmistä, mikä on kymmenesosa Arktiksen alueen noin neljästä miljoonasta ihmisestä. Kanadassa arktisten alueiden väestöstä noin puolet (yli 20 000 henkeä) kuuluu alkuperäiskansoihin. Grönlannissa he ovat enemmistönä. Venäjällä asuu virallisten tietojen mukaan noin 50 000 alkuperäiskansojen edustajaa, mutta YK:n tiedotteessa vuodelta 2009 arvioitiin siellä asuvan 44 eri alkuperäiskansaan kuuluvia ihmisiä noin 250 000 henkeä.
Kulttuuri
Alkuperäiskansat eroavat valtaväestöstä muun muassa kielen, kulttuurin ja elinkeinojen osalta. Monet alkuperäiskansojen harjoittamat perinteiset elinkeinot perustuvat poronhoitoon, kalastukseen ja metsästykseen.
Arktiset kansat ovat hankkineet elantonsa vuodenaikojen mukaan. Kalastus, mursujen ja valaiden pyynti sekä peurojen metsästys ovat yleisiä perinteisiä elinkeinoja. Poropaimentolaiskansat ovat muuttaneet talveksi etelämmäksi, ja kesällä he ovat palanneet poroineen satoja kilometrejä pohjoisemmaksi Jäämeren rannan laitumille.
Pohjois-Kanadan eskimot valmistivat asumuksensa eli iglun sekä ruokavarastonsa ja ulkokäymälänsä lumesta. Lumen ohella tärkeitä materiaaleja olivat nahka, luu ja kivi, sillä rautaa ei tunnettu. Liikkumiseen on käytetty perinteisesti kajakkia. Vaatteet tehtiin turkiseläinten nahoista lämpimiksi ja kuiviksi.
Kielet
Eskimot ja tšuktšit puhuvat paleoaasialaisiin kieliryhmiin kuuluvia kieliä. Nenetsit ja nganasanit puhuvat samojedikieliä, jotka kuuluvat uralilaisiin kieliin. Saamelaiset, komit, hantit ja mansit puhuvat suomalais-ugrilaisia kieliä, jotka myös kuuluvat uralilaisiin kieliin. Jakuutit puhuvat turkkilaisia kieliä.
Asema
Arktisen alueen alkuperäiskansojen lainsäädännöllinen asema vaihtelee maasta toiseen. Norjassa saamelaiset on tunnustettu perustuslaissa alkuperäiskansaksi, samoin Suomessa, mutta ei Ruotsissa ja Venäjällä. Kanadassa Nunavutin territorio perustettiin inuittien vaatimasta maa-alueesta. Venäjällä muun muassa alkuperäiskansojen elintavat ja kulttuurit ovat paikoin hyvinkin ahtaalla, ja taloudelliset hankkeet ajavat toisinaan näiden oikeuksien ohi.
Steve Beshear
Steven Lynn ”Steve” Beshear (s. 21. syyskuuta 1944) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän on toiminut Kentuckyn osavaltion kuvernöörinä vuodesta 2007 lähtien. Ennen sitä Beshear toimi Kentuckyn oikeusministerinä ja varakuvernöörinä. Beshear on valmistunut Kentuckyn yliopistosta lakimieheksi.
Trulli
Trulli voi tarkoittaa seuraavia:
Väkänokkasepät
Väkänokkasepät (Semnornis) eli aiemmalta nimeltään aprikoosisepät on tikkalintusuku, joka on alaheimon Semnornithinae ainoa suku.
Galina Tšistjakova
Galina Valentinovna Tšistjakova (,, s. 26. heinäkuuta 1962) on Neuvostoliittoa, Venäjää ja Slovakiaa edustanut pituushyppääjä ja kolmiloikkaaja. Hän on pitänyt naisten pituushypyn maailmanennätystä hallussaan vuodesta 1988 lähtien.
Tšistjakova hyppäsi 11. kesäkuuta 1988 Leningradissa pituushypyn maailmanennätyksen 752 cm. Se on pysynyt voimassa yli 30 vuotta. Lähimmäksi on päässyt yhdysvaltalainen Jackie Joyner-Kersee, joka on hypännyt 749 cm.
Väkänokkasepät
Sukuun kuuluu 2 lajia :
Toni Berkowits
Toni Kristian Berkowits (s. 12. maaliskuuta 1975 Pori) on suomalainen yritysjohtaja.
Hän toimii Markkinointi-instituutin ja Rastorin muodostaman konsernin toimitusjohtajana. Tehtävään hän siirtyi Markkinointi-instituutin toimitusjohtajan paikalta. Berkowits on toiminut kansainvälisessä logistiikassa johtajana ja muun muassa Jari Sarasvuon perustamassa Trainers’ Housessa partnerina sekä valmennuskonsulttina. Hän on vuosina 2014–2016 kirjoittanut Kauppalehdessä, Talouselämässä ja Markkinointi & Mainonta-lehdessä liike-elämään liittyviä blogikirjoituksia, joiden aiheet ovat käsitelleet johtamista, asiakaspalvelua, innovaatioita, digitalisaatiota ja liike-elämän murrosta. Berkowits on koulutukseltaan tuotantotalouden diplomi-insinööri ja MBA, minkä lisäksi hän on opiskellut Harvard Business Schoolissa. Hän on toiminut myös MARK Suomen Markkinointiliiton hallituksen varapuheenjohtajana.
Goodbye (Creamin albumi)
Goodbye Cream on rock-yhtye Creamin neljäs ja viimeinen albumi. Levyn nimi on kuvaava, sillä se julkaistiin postuumisti maaliskuussa 1969, jolloin yhtye ei ollut enää toiminnassa.
Yhtyeen jäsenet olivat sopineet, että kukin säveltäisi jäähyväislevylle kolme kappaletta. Ilmeisesti intoa säveltämiseen ei riittänyt, ja lopulta kukin teki vain yhden uuden kappaleen. Uutta studiomateriaalia on vain kymmenisen minuuttia. Levyn alkuun laitettiin pitkät live-versiot yhtyeen kolmesta aiemmin levyttämästä kappaleesta. Kolmesta uudesta kappaleesta tunnetuin on "Badge", jossa The Beatlesin jäsen George Harrison soittaa rytmikitaraa. Yhtyeen tuottaja Felix Pappalardi soittaa studiokappaleilla muun muassa pianoa ja mellotronia.
Albumi nousi Isossa-Britanniassa ainoana Cream-albumina listan kärkeen. Yhdysvalloissa sijoitus oli 2.
Kappaleet
A-puoli B-puoli
Jotkut CD-versiot sisältävät myös Eric Claptonin säveltämän ja Martin Sharpin sanoittaman "Anyone for Tennis?" -kappaleen, joka ilmestyi vain singlenä. Kappale on sävelletty The Savage Seven -nimiseen elokuvaan vuodelta 1968. Se tunnetaan siten myös "The Savage Seven Theme" -nimellä. Singlen B-puolena oli "Pressed Rat and Warthog" Wheels of Fire -albumilta.
Suomalainen Royals-yhtye teki "Badge"-kappaleesta cover-version albumilleen Spring '76.
Heinz Hofmann
Heinz Hofmann syntyi Zwickaussa kaivosmiehen poikana 15. huhtikuuta 1919. Hän lauloi koulun ohella Paul Kröhnen johtamassa Zwickaun Pyhän Katariinan kirkon poikakuorossa.
DDR myönsi Hofmannille vuonna 1974 DDR:n valtion taidepalkinnon ja korkeakouluopettajan (Dozentur) pätevyyden. Vuonna 1976 Dresdenin Carl Maria von Weber -musiikkikorkeakoulu myönsi Hofmannille henkilökohtaisen professorin arvonimen. Vuonna 1978 presidentti Urho Kekkonen myönsi Hofmannille Suomen Valkoisen Ruusun 1. luokan ritarimerkin arvonosoitukseksi hänen Suomessa tekemästään ansiokkaasta musiiki- ja nuorisotyöstä.
Heinz Hofmannin poika Heinz-Juhani Hofmann (s. 1973) on säveltäjä.
Robert Adam
thumb|right|Robert Adam Robert Adam (3. heinäkuuta 1728 – 3. maaliskuuta 1792) oli skotlantilainen uusklassismia edustanut arkkitehti ja sisustussuunnittelija. Hän oli Englannin uusklassismin uranuurtaja. Adamin isä William Adam oli arkkitehti, ja Robert Adam jatkoi aluksi yhdessä veljiensä John Adamin ja James Adamin kanssa isänsä työtä Skotlannissa. Veljekset perustivat myöhemmin oman arkkitehtitoimiston Lontooseen. Adamin yhdessä veljensä kanssa kehittämää siroa sisustus- ja huonekalutyyliä kutsutaan Adam-tyyliksi. Eräs hänen tunnetuimmista töistään on Edinburghin yliopiston Old College.
Adam syntyi Kirkcaldyssä Fifessä. Myös hänen veljensä James ja John Adam nousivat kohtalaiseen maineeseen, mutta ovat sittemmin jääneet Robert Adamin varjoon. Robert Adam opiskeli Edinburghin yliopistossa ja tutustui skotlantilaisen valistuksen ajan johtaviin henkilöihin. Isänsä kuoleman jälkeen Robert Adam ryhtyi veljensä Johnin liikekumppaniksi, ja vuoteen 1754 mennessä hän oli kerännyt riittävästi pääomaa Grand Touria varten. Italiassa hän palkkasi opettajakseen ranskalaisen piirtäjän ja arkkitehdin Charles-Louis Clérisseaun. Clérisseau opetti Adamin arvostamaan uusklassismia. Adam perehtyi matkalla antiikin taiteeseen ja arkkitehtuuriin ja tutustui taidegraafikko Piranesiin. Vuonna 1755 Adam ja Clérisseau vierailivat Napolissa ja Herculaneumin kaivauksilla, ja vuonna 1757 Spalatossa eli nykyisessä Splitissä, jossa he näkivät Diocletianuksen palatsin rauniot. Vuonna 1764 he julkaisivat loisteliaasti kuvitetun kirjan Ruins of the Palace of Emperor Diocletian at Spalatro in Dalmatia, joka vaikutti uusklassismin suosion nousuun.
Palattuaan Englantiin vuonna 1758 Adam asettui Lontooseen, jossa hän perusti veljiensä James Adamin ja William Adamin kanssa arkkitehtitoimiston. Robert Adam toimi toimiston johtajana ja John Adam auttoi yrityksen rahoituksessa. Adam sai toiminnalleen tukea skotlantilaisilta Argyllin herttualta ja Buten jaarlilta, ja hän onnistui vuonna 1761 saamaan nimityksen kuninkaan arkkitehdin virkaan.
Robert Adam esiintyi antiikin Rooman asiantuntijana ja ryhtyi muuttamaan brittiläisen arkkitehtuurin painopistettä pois palladianismista kohti klassismia. Veljensä Jamesin kanssa Robert Adam viimeisteli Kedleston Hallin lisäten rakennukseen salongin, jossa oli kupoliholvi. He lisäsivät myös eteläfasadiin riemukaaren. Adamin veljekset käyttivät sisustuksissaan usein italialaisten maalarien koristelemia paneeleita sekä Joseph Rose vanhemman tekemiä kipsitöitä. Adamin veljesten yrityksen palkkalistoilla olikin useita taitavia käsityöläisiä toteuttamassa heidän visioitaan. Pohjapiirustuksissaan Adamit asettivat usein pohjaltaan erimuotoiset huoneet rinnakkain. Heidän esikuvinaan toimivat Diocletianuksen palatsin ja roomalaisten kylpylöiden pohjakaavat.
Syon House on hyvä esimerkki huoneiden vaihteleviin geometrisiin muotoihin perustuvista pohjaratkaisuista. Sen eteishallissa on joonialaiset pylväät ja entablementin yllä kullatut patsaat. Halli on väritykseltään uusklassisen monivärinen. Muita tunnettuja sisustuksia ovat Osterley Park, Lontoon Derby House ja Kenwood Housen kirjasto.
Adamien mittavin hanke lienee 24 talosta muodostuva Adelphi Buildings Lontoossa. Hanke käynnistyi vuonna 1768. Talot rakennettiin valtavalle jalustalle Thamesin pohjoisrannalle. Jalustan alla oli holvatut tilat varastoja varten. Suurin osa rakennuksista purettiin 1930-luvulla. Jäljellä on vielä 11 Adelphi Terrace ja Royal Society of Artsin päämaja. Adamit suunnittelivat yhtenäisten terassitalojen rivin myös Edinburghin Charlotte Squarelle ja Lontoon Fitzroy Squarelle.
Uransa loppuvaiheessa Rober Adam sai useita suurten rakennusten tilauksia. Näihin lukeutuvat Edinburghin Register House ja Edinburghin yliopisto sekä muutamat yksityistalot, jotka muistuttivat ulkoa keskiaikaisia linnoja, mutta sisätilat olivat uusklassismia. Tunnetuimpia näistä linnamaisista rakennuksista on Culzean Castle Skotlannissa.
Adam valittiin Royal Society of Artsin jäseneksi vuonna 1758. Royal Academy of Artsin jäsentä hänestä ei tullut muiden arkkitehtien vastustuksen vuoksi. Hän kuoli äkillisesti kotonaan Lontoossa 63-vuotiaana.
Jonathan Safran Foer
thumb|Jonathan Safran Foer Jonathan Safran Foer (s. 1977 Washington, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hänen tunnetuimmat teoksensa ovat esikoisromaani Kaikki valaistuu (2002, suom. 2003), Extremely Loud and Incredibly Close (2005) ja tietokirja Eläinten syömisestä (2009, suom 2011). Tällä hetkellä Foer opettaa luovaa kirjoittamista New Yorkin yliopistossa.
Lapsuus ja nuoruus
Jonathan Safran Foer syntyi vuonna 1977 Washingtonissa. Hänen vanhempansa ovat Alfred Foer, lakimies ja American Antitrust Instituten johtaja, ja Esther Safran Foer, puolalaissyntyinen Sixth & I Historic Synagoguen toimitusjohtaja. Foerin äidin vanhemmat olivat selviytyneet holokaustista. Jonathan on juutalaisperheen keskimmäinen poika. Hänen isoveljensä Franklin on kirjailija ja The New Republic -lehden toimittaja, ja hänen pikkuveljensä Joshua on vapaa toimittaja.
Foer opiskeli Georgetown Day Schoolissa ja myöhemmin Princetonin yliopistossa, jossa hän osallistui kirjoituskurssille, jota opetti kirjailija Joyce Carol Oates. Myöhemmin Oates toimi Foerin tutkielman ohjaajana, joka käsitteli hänen holokaustista selvinneen isoisänsä Louis Safranin elämää. Foerin tutkielma palkittiin Princeton's Senior Creative Writing Thesis -palkinnolla. Valmistumisensa jälkeen Foer opiskeli jonkin aikaa lääketiedettä Mount Sinai School of Medicinessä, kunnes keskeytti opintonsa keskittyäkseen kirjailijan uraansa.
Ura
Foer valmistui Princetonista vuonna 1999 pääaineenaan filosofia, minkä jälkeen hän matkusti Ukrainaan laajentaakseen tutkielmaansa. Vuonna 2001 hän toimitti esseeantologian A Convergence of Birds: Original Fiction and Poetry Inspired by the Work of Joseph Cornell, johon hän itse kirjoitti novellin "If the Aging Magician Should Begin to Believe". Hänen tutkielmansa toimi pohjana hänen esikoisromaanilleen Kaikki valaistuu, jonka Houghton Miffin -kustantamo julkaisi vuonna 2002. Kirja voitti useita palkintoja, kuten National Jewish Book Award, Guardian First Book Award ja PEN Book Award (jaettu Will Heinrichin ja Monica Truongin kanssa). Liev Schreiber on käsikirjoittanut ja ohjannut Foerin esikoisromaanista samannimisen elokuvan, jossa pääosia esittävät Elijah Wood ja Eugene Hütz.
Foerin toinen romaani Extremely Loud and Incredibly Close julkaistiin vuonna 2005. Kirja kertoo 9-vuotiaasta Oskar Schellistä, joka yrittää päästä yli isänsä kuolemasta World Trade Center -pilvenpiirtäjässä 11. syyskuuta 2001. Stephen Daldry on ohjannut Foerin toisesta romaanista elokuvan Äärimmäisen lujaa ja uskomattoman lähellä.
Vuonna 2005, Foer kirjoitti libreton Seven Attempted Escapes From Silence -oopperaan, joka sai ensi iltansa Berliinin valtionoopperassa 14. syyskuuta 2005.
Foerin ensimmäinen tietokirja Eläinten syömisestä julkaistiin marraskuussa 2009. Foer oli kertonut olleensa pitkään epävarma lihan syömisestä, ja epävarmuutta vahvisti entisestään hänen ensimmäisen lapsensa syntymä, koska isänä hänen tulisi tehdä ratkaisuja poikansa puolesta. Kirjassa henkilökohtainen näkökulma yhdistyy laajempaan argumenttiin kasvissyönnin puolesta.
Myllymäen koulu (Lappeenranta)
Myllymäen koulu on noin 370 oppilaan Lappeenrannan Myllymäessä sijaitseva koulu, joka on perustettu vuonna 2003. Koulun rehtori on Hanna-Maria Toivanen. Koulu kuuluu Kimpisen palvelualueeseen, ja siellä opiskelevat luokat 1–9. Vuonna 2012 oppilaita oli noin 350.
Koulussa toimii oppilasparlamentti, johon kuuluu kahdeksan koulun oppilaita edustavaa oppilasta.
Lähteet
61.03833°N, 28.22239°W
Heaven and Hell
Heaven and Hell voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Samuel Pufendorf
thumb|200px|Samuel Pufendorf
Paroni Samuel von Pufendorf (8. tammikuuta 1632 Dorfchemnitz – 13. lokakuuta 1694 Berliini) oli saksalainen juristi, poliittinen filosofi, taloustieteilijä, valtiomies ja historioitsija. Hänet aateloitiin vuonna 1684 ja hänestä tuli paroni muutamia kuukausia ennen kuolemaansa vuonna 1694. Hänen saavutuksiinsa lukeutuvat Thomas Hobbesin ja Hugo Grotiuksen poliittisten teorioiden kommentointi ja muokkaaminen. Pufendorfia pidetään Ruotsin valtakunnanhistorioitsijana.
Hallitsijan itsevaltius oli asia, joka jakoi 1600-luvun filosofien mielipiteet. Itsevaltiuden kannattajat painottivat, että kuningas voi vahvoin toimivaltuuksin ylläpitää suvereenin maan vakautta ja alamaisten turvallisuutta. He vetosivat usein siihen, että kuningas on saanut valtansa Jumalalta. Kriitikot tukeutuivat Hobbesin rationalismiin, jonka mukaan uskontoa ei voi yhdistää yhteiskunnan hallitsemisen keskusteluun. Hobbesin näkökanta oli, että kansalaiset luovuttavat valtiolle osan vapaudestaan saadakseen valtiolta suojelua. Tämä tuottaa Hobbesin mukaan hyötyä sekä hallitsijalle että kansalle, koska vakaassa maassa hyvinvointi lisääntyy. Pufendorf oli Hobbesin kannalla. Hän kuitenkin lisäsi, että turvallisuuden takaaminen ei ollut valtion ainoa tehtävä, vaan hallitsijan velvollisuus on muutoinkin huolehtia alamaistensa hyvinvoinnista ja tyytyväisyydestä.
Nebraska (elokuva)
Nebraska on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut Alexander Paynen ohjaama mustavalkoinen draamakomediaelokuva. Se kertoo aikuisen pojan ja iäkkään isän yhteisestä automatkasta. Sen pääosissa ovat Bruce Dern ja Will Forte.
Elokuva sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla 23. toukokuuta 2013. Yhdysvalloissa ensi-ilta oli 15. marraskuuta 2013 ja Suomessa se oli 28. helmikuuta 2014.
Nebraska sai kuusi Oscar-ehdokkuutta kategorioissa: paras elokuva, ohjaus, miespääosa, (Bruce Dern), naissivuosa (June Squibb), alkuperäinen käsikirjoitus ja kuvaus. Elokuva sai viisi Golden Globe-ehdokkuutta kategorioissa: paras musikaali- tai komediaelokuva, ohjaus, miespääosa musikaali- tai komediaelokuvassa (Bruce Dern), naissivuosa (June Squibb) ja käsikirjoitus.
Vastaanotto
thumb|250px|Elokuvantekijöitä Cannesin elokuvajuhlilla 2013.
Arvostelut
Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 205 arvostelun perusteella laskettuna kriitikoiden arvosteluista 92 prosenttia oli positiivisia.
Edie McClurg
thumb|McClurg [[Annie-palkintogaalassa vuonna 2007.]] Edie McClurg (s. 23. heinäkuuta 1951 Kansas City, Missouri) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän aloitti uransa vuonna 1976 Brian De Palman kauhuelokuvassa Carrie.
Tanajoki
Tanajoki on Kenian pisin joki. Joen pituudeksi mainitaan lähteestä riippuen 708 –1 014 kilometriä. Joen katsotaan alkavan Aberdarevuoristosta. Osan joen yläjuoksun sivuhaaroista alkaa Mount Kenyalta. Tanajoen valuma-alueen laajuudeksi mainitaan esimerkiksi 126 028 neliökilometriä.
Joki saa alkunsa kulkee Aberdarevuoriston itärinteellä Nyerin piirikunnassa. Tärkeimpiä Tanajokeen laskevia sivujokia ovat Chania, Thika, Sagana, Thiba ja Mutonga.
Tanajokeen ja sen pato-altaisiin rakennetut vesivoimalat, joita KenGen (Kenya Electricity Generating Company Limited) operoi, tuottavat keskimäärin 40–64 % Kenian sähkötarpeesta. Joen valuma-alueen vettä hyödynnetään myös taajamien talousvetenä sekä maatalouden kasteluveden lähteenä. Esimerkiksi Tanajoen yläjuoksun valuma-alueen lounaispuolella sijaitseva Kenian pääkaupunki Nairobi hankkii 70–80 % juomavedestään Ndakainin tekojärveltä, tarvittaessa vettä otetaan myös Sasumuan ja Ruirun tekojärvistä. Lopulta joki laskee Intian valtameren Formosanlahdella, Kipinin kaupungin eteläpuolella. Aiempi laskukohta ja joen suu oli noin 32 kilometriä lounaampana. Joen suistoalue ulottuu sinne nykyäänkin.
Léon Sée
Léon Sée (23. syyskuuta 1877 Lille – 20. maaliskuuta 1960 Pariisi) oli ranskalainen miekkailija, kaksinkertainen olympiamitalisti. Hän voitti Pariisin olympialaisista 1900 kaksi pronssimitalia: avoimesta kalvasta sekä kalvasta.
Vasastaden
thumb|200px|Vasaparkenia, yhtä Vasastadenin tärkeintä puistoa.
Vasastaden (myös Vasastan) on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee kaupungin keskustan alueella, ja kuuluu Norrmalmin kaupunginosa-alueeseen. Se muodostettiin kaupunginosaksi vuonna 1926. Sitä rajaavat Norrmalmin, Kungsholmenin, Östermalmin ja Norra Djurgårdenin kaupunginosat sekä Solnan kunta.
Noin 52 000 asukkaallaan se on toiseksi väkirikkain kaupunginosa Tukholmassa, kuten myös toiseksi tiheimmin asutettu: 17 220 asukasta yhtä neliökilometriä kohden. Yhteensä kaupunginosalla on maa-alaa 2,94 neliökilometrin verran.
Norrmalm
Las Ventas
thumb|250px|Las Ventasin härkätaisteluareena
Plaza de Toros Monumental de Las Ventas on härkätaisteluareena Espanjan pääkaupungissa Madridissa. Se sijaitsee Madridin itäosassa Calle de Alcalán varrella Salamancan alueella. Areenan suunnitteli arkkitehti José Espeliú, ja se otettiin käyttöön 17. kesäkuuta 1931 nimellä Las Ventas del Espíritu Santo. Sillä on lähes 25 000 istumapaikkaa, joiden hinta vaihtelee riippuen ovatko ne auringossa vai varjossa sekä etäisyydestä kenttään.
Härkätaistelukausi kestää maaliskuusta joulukuuhun. Toukokuussa kaupungin suojeluspyhimyksen Pyhän Isidoruksen juhlan aikoihin tapahtumia on päivittäin, muulloin taistelut käydään yleensä sunnuntaisi-iltaisin.
Vuonna 1951 areenan tiloihin avattiin härkätaistelumuseo, jossa esitellään lajia ja areenan historiaa julisteiden, viittojen, miekkojen, maalauksien ja valokuvien muodossa. Vuodesta 2002 Las Ventasilla on järjestetty freestyle motocrossin Red Bull X-Fighters -tapahtuma.
Areenalle on suora metroyhteys Madridin metron linjojen 2 ja 5 kautta, jotka risteävät läheisellä Ventasin asemalla.
Trey Thompkins
Seurajoukkueura
Georgian yliopiston Bulldogs-joukkueessa yliopistokoripalloa vuosina 2008-2011 pelannut Thompkins varattiin NBA:han vuonna 2011 numerolla 37 Los Angeles Clippersin toimesta. Kaudella 2011-2012 hän pelasi NBA:ssa 24 ottelua tehden yhteensä 57 pistettä. Maaliskuussa 2013 Thompkins ja Clippers purkivat sopimuksensa.
Elokuussa 2014 Thompkins siirtyi Venäjän VTB United-liigan BK Nižni Novgorodiin. Hän debytoi kaudella 2014-2015 Euroliigassa pelaten siinä 23 ottelua. Elokuussa 2015 Thompkins siirtyi Espanjan Liga ACB:n Real Madridiin.
Maajoukkueura
Thompkins voitti Yhdysvaltain alle 19-vuotiaiden maajoukkueen kanssa ikäluokan MM-kultaa vuonna 2009 Uudesta-Seelannista.
Maajoukkuetasolla
Yhdysvallat
SNP
SNP voi tarkoittaa seuraavia:
Philip Jones (klimatologi)
pienoiskuva|2015 Philip D. Jones (s. 1952 Surrey, Iso-Britannia) on brittiläinen klimatologi. Hän johtaa Norwichissä sijaitsevaa Itä-Anglian yliopiston ilmastotutkimusta tekevää Climatic Research Unitia ja toimii yliopiston ympäristötieteiden laitoksella professorina. Hän valmistui tohtoriksi 1973 Newcastle-upon-Tynen yliopiston ympäristötekniikan osastolta ja on saanut useita tunnustuksia työstään ilmastotutkimuksen alalla.
Hänen tunnettuja tutkimuksiaan ovat muiden ohella yhdessä yhdysvaltalaisen Michael E. Mannin kanssa julkaistut "Maapallon pintalämpötilat viimeisten 2000 vuoden aikana" (Global surface temperatures over the past two millennia, 2003) ja "Ilmasto viimeisten 1000 vuoden aikana" (Climate over past millennia, 2004).
Yhden emäksen monimuotoisuus
thumb|Yhden emäsparin ero DNA-ketjussa aiheuttaa snipin Yhden nukleotidin polymorfismi, yhden emäksen monimuotoisuus, SNP eli snippi (, SNP) on populaatiossa esiintyvä pistemutaation aiheuttama ero DNA-ketjussa, geneettinen polymorfismi joka perustuu yksittäisen emäsparin vaihdokseen. Jotta tällainen muuntelu määritellään snipiksi, harvinaisemman alleelin (nukleotidin) tulee esiintyä populaatiossa vähintään yhden prosentin taajuudella. Snipit edustavat 90% ihmisyksilöiden genomien välisistä eroista ja niitä esiintyy genomissa 100—300 emäksen välein sekä introneissa että eksoneissa.
Snippien suuren määrän takia on syytä olettaa, että suurin osa niistä ei vaikuta yksilöiden elinkelpoisuuteen, vaan ne ovat pääosin neutraaleja. Joissakin tapauksissa snipit voivat kuitenkin vaikuttaa merkittävästi taipumukseen sairastua tiettyihin tauteihin tai vasteeseen lääkeaineille. Snippien analysointi on myös helpompaa kuin kokonaisten genomien analysointi ja siksi niiden tutkimus on tullut tärkeäksi lääkekehityksessä. Niitä käytetään myös DNA-profiloinnissa.
Kampurajalka
thumb|250px|Molemminpuoliset kampurajalat Kampurajalka on eräs yleisimmistä alaraajan synnynnäisistä epämuodostumista. Kampurajalan luut ovat muovautuneet virheasentoon. Jänteet, nivelsiteet, lihakset sekä joskus myös jalan verisuonet ovat kehittyneet epänormaalisti. Jänteet ja nivelsiteet ovat hyvin kireät, ja lihakset ovat rakenteellisesti pienemmät kuin normaalissa jalassa.
Kampurajalan jalkaterä voi olla normaalia pienempi tai lyhempi. Jalan liikettä ja tuntoa kontrolloivat hermot saattavat olla epänormaalisti kehittyneet. Jalka on jäykkä, ja siitä puuttuu normaali liikkuvuus. Lyhyet jänteet ja nivelsiteet jalan sisäpuolella rajoittavat liikettä ulospäin ja aiheuttavat jalan kääntymisen sisäänpäin. Tiukka akillesjänne nostaa kantapään tavanomaista korkeammalle ja sisemmäksi. Vastasyntyneellä on kampurajalasta huolimatta hyvin pehmeät ja joustavat luut ja jänteet, joten oikein toteutettu manipulointi asennon korjaamiseksi on päteville lääkäreille helppoa.
Kampurajalan uskotaan yleisesti kehittyvän raskauden ensimmäisellä kolmanneksella, ja se voidaan havaita ultraäänitutkimuksessa, yleensä 20. raskausviikon paikkeilla. Kampurajalka voi olla molemmissa jaloissa (bilateral, bilateraalinen) tai vain toisessa jalassa (unilateral, unilateraalinen). Noin puolet tapauksista on molemminpuolisia.
Yleisyys
thumb|180px|[[Nätti-Jussi|Juho "Nätti-Jussi" Nätin vasen jalkaterä osoitti taaksepäin, koska kampurajalkaa ei koskaan hoidettu.]] Kampurajalkaa esiintyy yleensä yhdellä tuhannesta elävänä syntyneestä vauvasta. Polynesiassa on havaittu kampurajalkaa esiintyvän kuudella lapsella tuhannesta. Pojilla kampurajalkaa esiintyy kaksi kertaa useammin kuin tytöillä.
Jos jommallakummalla vanhemmista on kampurajalka, jälkikasvulla on suurempi riski saada se. Jos toinen vanhemmista on kampurajalkainen, todennäköisyys sen periytymiseen on 3–4 prosenttia. Jos molemmilla vanhemmista on kampurajalka, jälkikasvulle se tulee 15 prosentin todennäköisyydellä. Kampurajalkaisen lapsen sisaruksilla on noin 2 prosentin todennäköisyys saada myös kampurajalka.
Hoito
Kampurajalka on korjattava, jotta käveleminen onnistuu kunnolla. Korjaamiseen on kehitetty monia eri tapoja, joista lääkärit ovat kiistelleet jo 150 vuotta. Ennen nykyaikaista lääketiedettä jalkoja korjattiin manipuloinnein, eli jalkaa hierottiin ja venytettiin oikeaan asentoon. Manipulointia tehtiin monta tuntia päivässä, ja sen jälkeen jalkaan saatettiin laittaa side, jolla korjattu asento pyrittiin säilyttämään. Jo Hippokrateen kirjoituksista löytyy tietoa kampuroiden hoidosta, johon kuului muun muassa venyttelyä ja sitomista. Eräät Australian alkuperäiskansat käyttävät tätä menetelmää edelleen, ja siellä yleensä isoäidit hoitavat lapsenlastensa jalat kuntoon.
Lääketieteen kehittyessä ja tehokkuusajattelun vallatessa alaa kampurajalkoja alettiin korjata leikkausten avulla. 1800-luvulla konservatiivisen hoidon rinnalle tuli leikkaushoito, jota yhä edelleen käytetään yleisesti kampuroiden hoidossa Suomessa ja muualla maailmassa. Tiettyinä aikoina jalat leikattiin heti vauvan synnyttyä, kun taas viime aikoina on pyritty palaamaan konservatiivisempaan hoitoon, manipulointiin, johon jossakin vaiheessa kuitenkin yhdistetään leikkaus. Vanhemmat ovat usein kiinnostuneita mahdollisimman lempeästä tavasta korjata epämuodostumaa, ja eräs lääkäri on sanonut ympyrän sulkeutuvan kampurajalan hoidossa, kun pikkuhiljaa palataan pääasiassa manipulointi- ja sidonta- (kipsaus)menetelmän käyttöön.
Kampurajalka voidaan jaotella neljään eri ryhmään: synnynnäinen, teratologinen, syndroominen tai positionaalinen. Tässä artikkelissa puhutaan synnynnäisestä kampurajalasta. Neljä eri kampurajalkatyyppiä määritellään seuraavasti:
Bonden palatsi
pienoiskuva|Bonden palatsi. Bonden palatsi on Ruotsin pääkaupungissa Tukholmassa sijaitseva palatsi. Siinä on vuodesta 1949 alkaen toiminut Ruotsin korkein oikeus, joka muutti sinne Tukholman kuninkaallisesta linnasta.
Palatsi rakennettiin alun perin ruotsalaisen valtiomiehen Gustaf Bonden yksityisasunnoksi vuosina 1662–1673, historialliselle Stadsholmenin saarekkeelle, lähelle kuninkaanlinnaa. Rakennuksen pääsuunnittelijoina toimivat arkkitehdit Nicodemus Tessin vanhempi sekä Jean de la Vallée. Rakennus toimi vuosina 1732–1915 Tukholman raatihuoneena. Riddarhustorgetin puoleiset eteläiset siivet rakennettiin 1754.
Bonden palatsin vieressä sijaitsee sen kanssa samoihin aikoihin rakennettu Ruotsin ritarihuone.
Suomihiphoppia Vol. 4
Suomihiphoppia Vol. 4 on Warnerin Suomihiphoppia-levysarjan neljäs osa, joka julkaistiin vuonna 2004. Kappale ”Valtakunnan vihatuimmat” julkaistiin ensimmäistä kertaa tällä kokoelmalla.
Prilep
Prilep on kaupunki Pohjois-Makedonian eteläosassa Pelagonian tasangolla. Kaupungissa on 73 675 asukasta (vuonna 2010), ja se on Prilepin kunnan keskuspaikka. Prilepin lempinimi on ”kaupunki Markon tornien alla”, sillä sen lähellä sijaitsee Prinssi Markon mukaan nimettyjä kuuluisia kivimudostelmia. Prilep on erityisesti tupakkateollisuuden keskus.
Prilepissä puhuttu murre on otettu vuonna 1943 makedonian kirjakielen pohjaksi. Prilepissä on syntynyt nykyisen Pohjois-Makedonian ensimmäinen moderni näytelmäkirjailija, Vojdan Tšernodrinski. Tärkeitä nähtävyyksiä ovat Zrzen luostari ja Arkkienkeli Mikaelin luostari, joissa on 1100- ja 1300-lukujen freskoja, turkkilainen basaari ja kaupungin vanha islamilainen arkkitehtuuri sekä useat muut keskiaikaiset luostarit ja kirkot.