cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Henry Merimaa
Kuvataide
Merimaa opiskeli Porin Piirustuskoulussa vuosina 1978 - 1981, mutta hän debytoi jo vuonna 1979 Suomen Kulttuurirahaston Satakunnan rahaston näyttelyssä Porissa. Seuraavana vuonna hän osallistui Suomen Taiteilijaseuran 85. näyttelyyn Helsingissä. Sittemmin hän on esiintynyt useissa yksityis- ja yhteisnäyttelyissä. Vuonna 1991 hän piti galleria 1h+k:ssa Porissa näyttelyn Titanium & Ferrum, jonka teokset hän oli valmistanut mm. ferrosulfaatista ja titaanioksidijauheesta. Ne olivat peräisin hänen työpaikkansa vuorikemian tehtaan käyttämistä materiaaleista. Merimaan teoksia kuuluu Porin taidemuseon hallinnoimaan Porin kaupungin taidekokoelmaan, kuten installaatio Perhetarina vuodelta 1994.
Performanssit
Merimaa on esittänyt performansseja, kuten Pori Jazzien aikana 10.7.1985 Porin Etelärannassa performanssin jossa hän soitti vasaralla jokirannan rakenteita. Taiteilijaseura Nyten jäsenenä Merimaa on osallistunut 1990-luvun alussa mm. perfomanssien Poru-aktio, Jäähäät ja Arkipäivän syyhy toteutukseen. Vuonna 2016 hän kuratoi Porin taidemuseon Projektihuoneeseen näyttelyn Fluxus ny, jossa kohtasivat kansainväliset Fluxus-taiteilijat ja taiteilijaseura Nyten varhaiset teot.
Ympäristö- ja yhteisötaide
Porissa järjestettiin Yhteisötaiteen triennaali 18. - 22.4.2016. Merimaa osallistui triennaaliin teosprojektilla Hankaa mu kans, jossa hän perehdytti osallistujat frottage-menetelmään, minkä jälkeen osallistujat saivat tehdä kuvia valitsemistaan kaupungin pintarakenteista. Suomen ensimmäinen geokätköilyyn perustuva näyttely Kätketty taide järjestettiin Porissa 13.5. - 31.8.2016. Hänen teoksensa oli Joseph Beuysin taiteesta inspiroitunut ja löytäjää rakentelemaan aktivoiva. Vuojoen kartanossa kesällä 2016 pidettyyn Ympäristökoru-näyttelyyn hän osallistui teoksella, joka käsitteli Eurajoen veden puhtautta. Merimaa on todennut hänelle olevan tärkeää, että taiteilijan ja yleisön kohtaamisessa on yllätyksellisyyttä ja arvaamattomuutta.
Antti Kauppila (jääkiekkoilija)
Antti Kauppila (s. 7. lokakuuta 1989 Tornio) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Ruotsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Hockeyettan-joukkue Bodens HF:ssä.
Seuraura
Kauppila on Tornion IHC:n kasvatti. Hän edusti juniorina myös haaparantalaista Asplöven HC:ta sekä Haukiputaan Ahmoja, joista Kauppila siirtyi B-juniori-ikäisenä Tapparaan kaudeksi 2005–2006. Seuraavaksi kaudeksi 2006–2007 hän siirtyi Hämeenlinnan Pallokerhon A-nuoriin. Kauppila debytoi kaudella 2007–2008 SM-liigassa, jossa hän pelasi kolme ottelua ilman tehopisteitä. Hän teki liigadebyyttinsä 26. helmikuuta 2008 Tapparaa vastaan.
Kaudella 2008–2009 Kauppila ei pelannut SM-liigassa. Hän teki HPK:n A-nuorissa 26 runkosarjaottelussa tehot 5+15=20, joilla Kauppila oli joukkueen tehokkain puolustaja ja A-nuorten SM-liigan puolustajien pistepörssin kymmenes. Hän voitti myös joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +15. Kauppila kuitenkin siirtyi kesken kauden Ruotsiin ja Luleå HF:n J20-joukkueeseen. Hän pelasi kauden aikana miesten pelejä kolmen Mestis-ottelun verran alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa.
Heinäkuussa 2009 Kauppila siirtyi try-outille Oulun Kärppiin. Hän oli joukkueen mukana viikon ajan, kunnes Kauppila teki vuoden mittaisen sopimuksen Mestiksen nousijajoukkue Rovaniemen Kiekon kanssa kaudeksi 2009–2010. Hän teki Mestiksen runkosarjassa 42 ottelussa tehot 6+9=15, joilla Kauppila oli RoKin tehokkain puolustaja. Kauppila pelasi kauden aikana myös yhden Suomi-sarjan ottelun lainalla kasvattajaseurassaan Tornion IHC:ssä. RoKi putosi keväällä 2010 takaisin Suomi-sarjaan, mutta Kauppila kuitenkin jatkoi kaudella 2010–2011 Mestis-uraansa Heinolan Kiekossa.
Kauppila pelasi kaksi kautta Heinolassa; ensin HeKissä ja sitten nimen vaihdon jälkeen Peliitoissa. Kesäkuussa 2012 hän teki vuoden mittaisen sopimuksen Kauppilalle junioriuralta tutun, Ruotsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla I-divisioonassa pelanneen Asplöven HC:n kanssa. Joukkue nousi kesken kesän sarjatasoa ylemmäs HockeyAllsvenskaniin, kun Borås HC joutui luopumaan sarjapaikasta talousongelmien vuoksi. Kauppila jatkoi Asplövenissä elokuussa try-outilla, mutta jäi lopulta ilman sopimusta. Syyskuussa hän siirtyi monikansallisen Inter-National-Leaguen itävaltalaisjoukkue EHC Bregenzerwaldiin. Hän jakoi kaudella 2012–2013 tehoilla 6+21=27 koko liigan puolustajien pistepörssin voiton VEU Feldkirchin Stefan Wiedmaierin kanssa. Loukkaantumiset päätti kuitenkin Kauppilan kauden jo helmikuussa 2013, mutta hän voitti kauden päätteeksi INL:n mestaruuden. Elokuussa 2013 Kauppila teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Bregenzerwaldin kanssa. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja myös kaudella 2013–2014 tehoilla 7+19=26, joilla Kauppila jakoi INL:n puolustajien pistepörssin kahdeksannen sijan HC Eppan Piratesin Fabian Ebnerin kanssa. Bregenzerwald eteni taas finaaliin, mutta mestaruuden vei tällä kertaa kuitenkin italialainen HC Neumarkt/Egna otteluvoitoin 3–0.
Kaudeksi 2014–2015 Kauppila siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestiksen nousijajoukkue KeuPa HT:hen. Hänet nimettiin joukkueen varakapteeniksi. Kauppila oli tehoilla 2+22=24 joukkueen tehokkain puolustaja sekä paras syöttäjä Juuso Mörskyn kanssa. Kaudeksi 2015–2016 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Lempäälän Kisan riveihin. Kauppila jakoi joukkueen loppukauden sopimuspelaajista LeKin sisäisen tehotilaston voiton Jani Leinon kanssa lukemalla +1. Hän pelasi kauden aikana myös kaksi ottelua lainalla edellisen kauden joukkueessan KeuPassa paikkaamassa loukkaantumisia tammikuussa 2016.
Kauppila palasi kaudeksi 2016–2017 vuoden mittaisella sopimuksella EC Bregenzerwaldiin, joka siirtyi pelaamaan INL:n tilalle perustettuun Alps Hockey Leagueen. Siirtorajan kynnyksellä, helmikuussa 2017 hän palasi Mestikseen ja siirtyi loppukaudeksi Kokkolan Hermeksen riveihin. Kaudeksi 2017–2018 Kauppila palasi jälleen vuoden mittaisella sopimuksella Bregenzerwaldiin. Hän oli tehoilla 3+37=40 joukkueen paras syöttäjä, kolmanneksi paras pistemies ja tehokkain puolustaja. Kauppila jakoi koko AlpsHL:n puolustajien pistepörssin toisen sijan EHC Lustenaun Jason DeSantisin ja VEU Feldkirchin Steve Birnstillin kanssa edellään vain SSI Vipitenon Giffen Nyren.
Kaudeksi 2018–2019 Kauppila siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Norjan GET-ligaenissa pelaavan Stjernen Hockeyn riveihin. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 1+12=13, mutta Kauppilan sopimus kuitenkin purettiin taloudellisista syistä joulukuussa 2018. Tammikuussa 2019 hän siirtyi try-outille Saksan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle DEL2-liigan EHC Freiburgiin. 11 päivää myöhemmin Kauppila sai joukkueeseen loppukauden jatkosopimuksen. Elokuussa hän siirtyi try-outille monikansallisen Erste Bank Eishockey Ligan itävaltalaisjoukkue Dornbirner EC:hen. Kauppila pelasi siellä 19 ottelua tehden yhden syöttöpisteen, kunnes hän jätti joukkueen marraskuun lopulla. Joulukuussa Kauppila siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella Ruotsin kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle Hockeyettan-joukkue Tranås AIF:ään.
Kauppila siirtyi kaudeksi 2020–2021 jatkamaan Hockeyettan-pelejään Bodens HF:n riveihin, jonne samalla teki jatkosopimuksen hänen serkkunsa Sebastian.
Bertalan Hock
Bertalan Hock (s. 1953 Budapest) on unkarilainen urkuri. Hän opiskeli Budapestissa ja Weimarissa. Hän aloitti vuonna 1976 työskentelyn Budan Matiaksenkirkossa, jossa valvoi urkujen rekonstruointia. Hock on esiintynyt sekä Unkarissa että ulkomailla, ja hänen soittoaan kuullaan muun muassa Naxoksen levyillä. Hänen ohjelmistoonsa kuuluu teoksia Bachista nykymusiikkiin.
Pustozersk
Pustozersk (, myös Pustozjorsk, Пу­сто­зёрск ) on entinen kaupunki Petšoran alajuoksulla Venäjällä. Se sijaitsi noin 20 kilometriä lounaaseen nykyisestä Narjan-Marista. thumb|right|210px| Pustozjorskin sijainti [[Petšora-joen lähistössä vuoden 1595 Mercatorin atlaksen Aasian kartalla (ote kartasta)]]
Historiaa
thumb|175px|left|[[vanhauskoiset|Vanhauskoisten ikoni, joka kuvaa Avvakumin elävältä polttamista Pustozerskissa.]] thumb|210px|right|Avvakumin hautapaikalle pystytetty muistoristi Pustozerskissa. Pustozerskin linnoitus perustettiin Iivana III:n määräyksestä vuonna 1499 Petšora-joen eteläpuolella sijaitsevan Pustoje- eli Gorodetskojejärven rannalle, josta se on saanut nimensä. Pustozersk oli Venäjän ensimmäinen napapiirin pohjoispuolella sijainnut kaupunki sekä tärkeä arktisten alueiden ja Siperian valloituksen tukikohta.
Vuoteen 1780 saakka Pustozersk toimi Petšoran alueen hallinnollisena keskuksena. Virkamiesten ja sotilaiden lisäksi kaupungissa asui kalastajia, metsästäjiä ja kauppiaita, joista 1500-luvun loppupuolella noin kolmannes oli komeja. Pustozersk oli myös poliittisesti epäluotettavien henkilöiden karkotuspaikka. 1600-luvun puolivälissä sinne oli karkotettuna vanhauskoisten johtaja Avvakum, joka teloitettiin kaupungissa vuonna 1682. Muita tunnettuja Pustozjorskiin karkotettuja ovat pajari Artamon Matvejev poikineen, ruhtinas Semjon Štšerbatov ja ruhtinas Ivan Dolgoruki.
Siperiaan johtavien eteläisten kulkureittien avautumisen jälkeen kaupunki menetti merkityksensä. Pustozjorskin linnoitus purettiin vuonna 1762. Vuonna 1780 perustettiin Mezenin kaupunki, josta tuli uusi paikallishallinnon keskus. Vuonna 1924 Pustozersk menetti kaupungin statuksen ja vuonna 1928 lakkautettiin sen kyläneuvosto. Viimeinen asukas muutti pois vuonna 1962. Kaupungin rakennuksista on jäljellä vain Ustjen kylään siirretty Kristuksen kirkastumisen kirkon hirsisalvos.
Vuonna 1964 Pustozjorskiin pystytettiin kivinen muistopatsas, ja vuonna 1989 Avvakumin ja hänen uskonveljiensä oletetulle teloituspaikalle rakennettiin puinen muistomerkki. Vuonna 1991 perustettiin Pustozjorskin historian ja luonnon museo.
Danielle Dax
Danielle Gardner (s. 23. syyskuuta 1958, Southend-on-Sea, Essex), tunnetumpi taiteilijanimellään Danielle Dax on goottia, post-punkkia ja kokeellista tyylisuuntaa edustava artisti, jonka ura alkoi 70-luvun lopulla ja jatkui 90-luvun puoliväliin saakka. Dax on multi-instrumentalisti, ja tyypillisesti hänen vokalisaationsa vaihtelee yhden kappaleen aikana: välillä ääni on matala, sitten korkea ja värisevä – tai jotain siltä väliltä. Musiikkiuran lisäksi Dax on suunnitellut muun muassa levynkansia, sisustuksia ja puutarhoja. Daniellen visuaalisen ilmeen, hätkähdyttävänkin ulkonäön, esiintymisen ja musiikin voidaan katsoa olleen aikaansa edellä, eikä hän koskaan saavuttanut valtavirran suosiota.
Ennen soolouraa
Danielle oli jo varhain kiinnostunut taiteista. Teinivuosinaan hän maalasi ja näytteli. Hän teki myös lyhyesti mallintöitä, ja hänet valittiin vuonna 1976 "Miss Evening Echo" -kilpailun voittajaksi. Hänen musiikillinen uransa käynnistyi vuonna 1979, kun hän liittyi kosketinsoittajaksi bändiin nimeltä Amy Turtle & the Crossroads. Ryhmä esiintyi vain kerran ja hajosi sitten, mutta esiintyminen kiinnitti Karl Blaken huomion. Blake perusti avantgardistisen post-punk-bändin nimeltä Lemon Kittens vuonna 1977 yhdessä Gary Thatcherin kanssa, ja yhtyeen muu jäsenistö vaihtui tiheään. Blake pyysi Daxia ensin suunnittelemaan Lemon Kittensin EP:n kannen, mutta hyvin pian Dax oli jo yksi yhtyeen jäsenistä. Dax ja Blake eivät kumpikaan itse asiassa soittaneet keikoilla mitään, mutta he hätkähdyttivät yleisöä muun muassa esiintymällä vain pelkkään vartalomaaliin verhoutuneina. Lemon Kittens sai aikaan kaksi kokeellista levyä, We Buy a Hammer for Daddy sekä The Big Dentist.
Pop-Eyes 1983 ja Jesus Egg That Wept 1984
Danielle Daxin ensimmäinen oma levy Pop-Eyes ilmestyi 1983. Levy antoi vahvan näytön Daniellen kyvykkyydestä, luovuudesta ja lahjoista: Dax kirjoitti laulut, soitti kaikkia instrumentteja, tuotti, miksasi ja suunnitteli jopa levynsä kannet. Kansitaide kuitenkin osoittautui joillekin musiikkialan edustajille liian shokeeraavaksi, ja niin se korvattiin: Holly Warburton vastasi uusista levynkansista. Kauppiaat eivät pitäneet Daniellen kannesta, jossa kuvakollaasit muodostavat kamanlannäköiset kasvot.
Espoo Basket Team
Espoo Basket Team (EBT) on vuonna 1993 perustettu koripalloseura.
Danielle Dax
Pop-Eyes 1983 ja Jesus Egg That Wept 1984
Dax levytti esikoisalbuminsa omassa kotistudiossaan nimeltä "Fortress Dax". Daxilla ei ollut tiedossa yhtään naispuolista artistia, joka olisi levyttänyt kokonaisen albumin täysin itse. Tee-se-itse-asenne juontui Daxin suuresta tarpeesta saada tilanteeseen muutos ja tuoda musiikkialalle sekä itsenäisyyttä että lisää naiskeskeisyyttä. Levyllä olevasta ”Bed Caves” -kappaleesta Dax kertoo runsaasti teknisiä yksityiskohtia ja toteaa perään, että hän kuunteli tuohon aikaan paljon krautrockia – se heijastui kappaleen toistavaan rumpukuvioon. Vokalisaatioon Danielle sai innoitteen jonkun radiokanavan ohjelmasta London Sounds Eastern. Ohjelmassa soitettiin erikoinen versio Cliff Richardin kappaleesta ”We Don't Talk Anymore”. Version musiikkiraita vastaa alkuperäistä, mutta sen päälle on vedetty raita, jolla nainen laula kimeällä äänellä joko hindiksi tai urduksi. Kontrasti kolahti ja näytti Daniellelle häivyttää musiikin tyylillistä ja jopa historiallista taustaa.
Espoo Basket Team
Historia
Espoo Basket Team syntyi keväällä 1993, kun Espoon Akilles ja EPS-Basket yhdistyivät. Akilles oli juuri noussut naisten SM-sarjaan ja EPS-Basket 1. divisioonaan. EBT peri Akilleksen sarjapaikan ja pelasi SM-tasolla yhtäjaksoisesti kevääseen 2012 saakka. Espoo Basket Teamin paras saavutus on naisten SM-hopea kaudella 2003–2004.
Danielle Dax
Pop-Eyes 1983 ja Jesus Egg That Wept 1984
Vuonna 1984 julkaistiin Daniellen toinen levy Jesus Egg That Wept. Levy osoitti Daxin kehittyneen sekä musiikillisesti että teknisesti. Levyltä tulee ilmi hänelle myöhemminkin tyypillinen tapa ottaa käsittelyyn jotain tuttua ja kehittää siitä jotakin tyystin erilaista, mutta silti säilyttää jotakin tunnistettavaa. Vaikka Danielle soittaakin useita soittimia ja joissakin kappaleissa jopa kaikki soittimet, levyllä soittaa myös Daxin myöhemmiltä levyiltä tuttu yhteistyökumppani David Knight. Kappaleella ”Ostrich” (suom. Strutsi) kitarasoolon soittaa Lemon Kittensistä tuttu Karl Blake. Levyn aloitusraitaa ”Evil Honky-Stomp” oli radiosoitossa myös Suomessa. Levyn kannen teki jälleen Holly Warburton.
Espoo Basket Team
Historia
Kaudesta 2004–2005 lähtien EBT ja Tapiolan Honka pelasivat naisten SM-sarjaa yhteisellä edustusjoukkueella nimellä Espoo Team. Sen paras saavutus on Suomen mestaruus ja Suomen Cupin voitto kaudella 2008–2009. Keväällä 2012 EBT ja Honka purkivat yhteisjoukkueensa ja EBT luopui SM-sarjapaikastaan. Seuran naisten edustusjoukkue jatkaa 1-divisioonassa.
Danielle Dax
Pop-Eyes 1983 ja Jesus Egg That Wept 1984
Danielle Dax esitti samana vuonna Neil Jordanin ohjaamassa kauhu-/fantasiaelokuvassa Sudet tulevat roolihahmoa "Wolfgirl".
Espoo Basket Team
Historia
Seuran toimintaan osallistuu vuosittain 600 pelaajaa, joista 100 harrastaa seuran tenavaputkessa, 300 juniorijoukkueissa ja 130 aikuisjoukkueissa. Valmentajia seurassa on 60 ja joukkueiden taustoissa työskentelee satoja ihmisiä.
Danielle Dax
Inky Bloaters 1987 ja Dark Adapted Eye 1988
Inky Bloaters -levy ilmestyi 1987 – jälleen Daxin omalla Awesome Records levymerkillä. Levyllä on nimikappaleen lisäksi muitakin Dax-klassikkoja, kuten ”Big Hollow Man”, ”Brimstone in a Barren Land” ja ”Fizzing Human Bomb”. Musiikillisesti Dax jatkoi yhteistyötään sävellyspuolella David Knightin kanssa, ja hänen ja Daniellen lisäksi osan instrumenteista soittaa Ian Sturgess. Kansikuva oli taas Holly Warburtonin käsialaa. Vain osassa levyjulkaisuista on kappale ”Yummer Yummer Man”, joka on yksi Daxin tunnetuimpia kappaleita. Laulu on mukana esimerkiksi muutamilla japanilaisen Vap-levy-yhtiön julkaisuilla, mutta ei Pohjoismaissa julkaistulla versiolla.
Espoo Basket Team
Historia
Seuran miesten edustusjoukkue nousi 1B divisioonaan kaudeksi 2012–2013, missä joukkue jatkoi myös kaudella 2013–2014.
Danielle Dax
Inky Bloaters 1987 ja Dark Adapted Eye 1988
Dax siirtyi Sire Records -levymerkille vuonna 1988. Aluksi julkaistiin kokoelmalevy Dark Adapted Eye, jolla oli aiemmilla levyillä julkaistua materiaalia, muun muassa lähes jokainen Inky Bloaters -levyn kappale. Sillä oli myös kappaleita 1987 ilmestyneeltä The Chemical Wedding -julkaisulta, jolla taas oli aiemmin singleinä ilmestyneitä levytyksiä, kuten ”Cat-House” ja ”Whistling for His Love”. Levykannessa luotettiin edelleen Warburtonin kuvitukseen. Sanoitukset ovat Daxin käsialaa, sävellykset taas Daxin ja David Knightin yhteistyötä. Dax ja Knight soittavat lukuisia eri instrumentteja, Pete Farrugia soittaa kitaroita ja bassoa.
Daxin ”Cat-House” -kappaletta on keikoillaan esittänyt esimerkiksi The Damned, ja version siitä on levyttänyt myös Kata Kärkkäinen Your Love -levyllään. Dark Adapted Eye -levyllä oli myös aiemmin julkaisematon kappale ”White Knuckle Ride” ja lisäksi Inky Bloatersin Suomi-versiolta puuttunut ”Yummer Yummer Man”. Suomessa ilmestyneellä Dark Adapted Eyen LP-versiolla ei kuitenkaan ollut kuin 12 kappaletta, kun taas UK-painoksessa on 19 laulua. Enemmän lauluja sisältävässä painoksessa on ”Cat-House”-kappaleen lisäksi toinen laulu, jonka nimi on ”House-Cat”. Kappaleet ovat tyylillisestikin aivan toistensa peilikuvia.
Blast the Human Flower 1990 ja uran päättyminen
Sire julkaisi 1990 Danielle Daxin seuraavan uuden levyn Blast The Human Flower. Levy meni Daxin tuotannossa ehkä eniten popin suuntaan, vaikka usea singlejulkaisu jo sitä ennenkin lähestyi enemmän valtavirtaa. Osa Daxin kannattajista suhtautui tähän negatiivisesti. Levyllä julkaistiin ensimmäinen kappale, joka ei ollut Danielle tai Daniellen ja David Knighting säveltämä: versio The Beatles -yhtyeen laulusta ”Tomorrow Never Knows”. Dax luo laulusta version, joka seisoo omilla jaloillaan, mutta ei hylkää alkuperäistä. Salon-lehti otti Daxin version mukaan, kun se julkaisi listan 30 uskomattomasta Beatles-coverista, jotka jokaisen tulisi kuulla. Daxista käytettiin myös nimitystä goth pop art genius – hätkähdyttävä artisti jo kauan ennen kuin Lady Gagan lihapuvusta oli kuultukaan.
Levyn tuotti Stephen Street lähes kokonaan, paitsi kappaleet ”Bayou” ja ”Daisy” Street tuotti Daxin kanssa. Levyllä soittavat Daniellen ja David Knightin lisäksi tuottaja Street, Karl Blake ja Peter Farrugia. Lisäksi viulua soittivat David Cross (mm. King Crimson) ja Anna Palm. Levyn kansitaide oli tällä kertaa Simon Fowlerin eikä Holly Warburtonin tuotantoa.
Vaikka Inky Bloaters -levy oli saavuttanut menestystä indie-listoilla, ei Blast The Human Flower kuitenkaan ilmeisesti ollut sellainen menestys, kuin Sire oli toivonut. Siren ja Daxin tiet lähtivät eri suuntiin. Tämän jälkeen Daxilta ilmestyi omalla Biter of Thorpe -levymerkillä vuonna 1995 levy Timber Tongue EP ja uran kattava kokoelma Comatose Non-Reaction (The Thwarted Pop Career of Danielle Dax. Dax ei tämän jälkeen enää julkaissut levyjä. Blast the Human Flower sai kyllä hyvän vastaanoton muun muassa NME:ltä, mutta sitten taas BBC Radio One ei muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta soittanut levyä, koska ilmeisesti ei oikein tiedetty miten monipuoliseen ja kategorioihin sopimattomaan levyyn tulisi oikeastaan suhtautua. Dax itse sanoi haastattelussa, että jos ei pääse Radio Onella soittoon, on vaikea lyödä läpi.
Ian Phillips toteaa arvostelussaan (Discogs) levystä ja Daxista: "Ei ole mitenkään liioiteltua julistaa tätä levyä unhoon jääneeksi mestariteokseksi. Levy on rohkea, röyhkeä, seikkailuhenkinen, kekseliäs ja tajunnanräjäyttävä. Danielle Dax voi olla tunnustusta vaille jäänyt sankari, mutta hänen työnsä pysyy innovatiivisena. Dax ansaitsee tulla tunnustetuksi yhtenä rock-musiikin suurista naisista.
Musiikkiuran jälkeen
Vuodesta 1996 lähtien Danielle Dax on tehnyt muun muassa sisustussuunnittelua. Hän on esiintynyt esimerkiksi BBC:n sisustusohjelmassa Homefront. Lisäksi Dax suunnittelee puutarhoja.
Sanoitukset
Monissa Daxin sanoituksissa käsitellään uskontoa, etenkin organisoitua uskontoa, tekopyhyyttä, hurskastelua ja uskonnollista kiihkoilua; esimerkkeinä muun muassa ”Big Hollow Man” ja ”Jehovas Precious Stone”. Hurskastelu ja tekopyhyys yhdistyvät orjuuttamiseen kappaleessa ”Evil Honky-Stomp” (Jesus Egg That Wept, 1984). Täysilaidallisen saa myös asehulluus kappaleessa ”The Id Parade”. Sosiaalista kommentaaria sisältyy Blast the Human Flower -levyn kappaleeseen ”The Living and Their Stillborn”, joka käsittelee asunnottomuutta ja köyhyyttä. Haastattelussa Dax on kertonut, että tietää kyllä mitä köyhyys on: Viisi vuotta kului niin, ettei hänellä juuri ollut varaa mihinkään, ja myös hänen terveytensä horjui, koska asuinolot olivat niin huonot. Inky Bloaters -levyllä kappaleen ”Bad Miss 'M'” viittaa Margaret Thatcheriin. Kaikkien kappaleiden sanoma ei suinkaan ole synkkä; Daxin tuotantoon mahtuu myös kauniita näkymiä, rakkautta ja tunnetta: Where the Flies Are -singleltä ”When I Was Young”, White Knuckle Ride -singleltä ”Whistling for His Love” tai Blast the Human Flowerin ”Big Blue '82”. Kaksi ensin mainittua ovat mukana myös Dark Adapted Eye -kokoelmalla. ”Whistling for His Love” kertoo rakkaudesta, mutta siitä huolimatta siinä on kylmät väreet nostavaa synkkyyttä.
Seinäjoen kaupunginteatteri
Seinäjoen kaupunginteatteri sijaitsee Alvar Aallon suunnittelemassa, vuonna 1987 valmistuneessa Aaltokeskuksessa, johon kuuluvat muun muassa myös Lakeuden Risti -kirkko, Seinäjoen kaupungintalo ja Seinäjoen kaupunginkirjasto. Teatterin toimitusjohtaja on Milla Hautala ja taiteellinen johtaja 14.9.2020 alkaen on Pauliina Salonius.
Seinäjoen Kaupunginteatterissa on neljä näyttämöä. Päänäyttämö on 429-paikkainen Alvar-sali. Lisäksi teatterissa on satapaikkainen Elissa Aallon mukaan nimetty Elissa-studio, 60-paikkainen Verstasteatteri ja 120-paikkainen Teatteriravintola. Päänäyttämön Daidalos-esiripun suunnitteli kuvataiteilija Juhana Blomstedt ja ylälämpiön Isojako-seinäryijyn tekstiilitaiteilija Irma Kukkasjärvi.
Teatterissa järjestetään vuosittain noin 250 esitystä, joita käy katsomassa noin 55 000 katsojaa. Teatterissa työskentelee vierailevat työntekijät mukaan lukien noin 90 henkilöä.
Eero Ahmavaara
Veli Eero Ahmavaara (20. syyskuuta 1915 Oulu – 29. syyskuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen virkamies ja varatuomari, joka toimi Rovaniemen kauppalanjohtajana vuosina 1946–1948. Hän oli myös kirjallisuuden suomentaja.
Ahmavaara suomensi muun muassa Agatha Christien, Raymond Chandlerin, Carter Dicksonin ja Rex Stoutin rikosromaaneja, Göran Schildtin romaaneja sekä osia Carl Grimbergin Kansojen historiasta. Tunnettuja Ahmavaaran suomentamia kirjoja ovat muun muassa Christien Varjossa auringon alla, Murhenäytelmä kolmessa näytöksessä ja Murha Mesopotamiassa sekä Chandlerin Näkemiin, kaunokaiseni ja Pitkät jäähyväiset.
Eero Ahmavaara oli poliitikko Arvi Ahmavaaran poika. Eero Ahmavaaran puoliso oli toimittaja Anna-Liisa Ahmavaara (myöh. Rekola), joka oli Jarl Sundqvistin tytär. Ammattiyhdistysjohtaja Pekka Arvi Ahmavaara on heidän poikansa. Ahmavaara kuului Ylitorniolta lähtöisin olevaan Ahmavaaran sukuun, josta on noussut kansallisesti merkittäviä henkilöitä 1800-luvun lopulta lähtien.
Mithun Chakraborty
Mithun Chakraborty (oik. Gouranga Chakraborty; s. 16. kesäkuuta 1950 Kalkutta, Länsi-Bengali, Intia) on intialainen näyttelijä ja yrittäjä. Hän on esiintynyt yli 250 hindinkielisessä elokuvassa, ja on näytellyt myös useissa bengalin-, orijan- ja bhodžpurinkielisissä elokuvissa. Hän on voittanut kolme arvostettua National Film Awards -palkintoa.
Yksityiselämä
Chakraborty on naimisissa entisen näyttelijän Yogeeta Balin kanssa ja heillä on neljä lasta, kolme poikaa ja yksi tytär. Heidän vanhin poikansa, Mimoh Chakraborty, on myös näyttelijä.
Waratton
Waratton tai Waratto (k. 686) oli kahteen otteeseen Neustrian ja Burgundin major domus. Hän saattoi olla sukua edeltäjälleen Ebroinille.
Warattonin ensimmäinen virkakausi alkoi joko 680 tai 681 ja kesti vuoteen 682, jolloin hänen poikansa Gistemar syrjäytti hänet. Waratton onnistui kuitenkin nousemaan uudelleen valtaan ja piti asemansa kuolemaansa asti.
Waratton solmi vuonna 681 rauhan Austrasian major domuksen Pipin Heristalilaisen kanssa. Näin kaikkien kolmen frankkien kuningaskunnan välille tuli rauha. Warattonin tytär Anstrude meni myöhemmin naimisiin Pipinin vanhimman pojan Drogon kanssa.
Konstantinos X Dukas
Konstantinos X Dukas (1006–1067) oli Bysantin keisari 1059–1067. Isaak Komnenoksen sairastuttua Konstantinoksesta tuli uusi keisari Mikael Pselloksen ansiosta.
Hankasalmen vaakuna
thumb|150px|Hankasalmen vaakuna Hankasalmen vaakuna on Hankasalmen kunnan tunnus ja puhuva vaakuna. Aiheen hankain on sijoitettu salmeen viittaavan aaltokoroisen hirren päälle.
Konstantinos X Dukas
Konstantinos oli naimisissa Mikael Keroulariosin veljentyttären Eudokia Makrembolitissan kanssa. Eudokialla ja Pselloksella oli suuri vaikutusvalta Konstantinokseen.
Hankasalmen vaakuna
Vaakunan selitys on ”mustassa kentässä aaltokoroinen hopeahirsi, jossa punainen vitsahankain.” Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja Hankasalmen kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 25. kesäkuuta 1957. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 3. lokakuuta samana vuonna.
Konstantinos X Dukas
Konstantinos oli epäsuosittu Isaak Komnenoksen kannattajien parissa, ja he yrittivät murhata hänet vuonna 1060. Hän oli myös kansan epäsuosiossa, koska hän korotti verotusta, jotta voisi maksaa armeijan palkkoja.
Konstantinos menetti suurimmat osat Bysantin hallitsemasta Italiasta normanneille. Hän kärsi myös tappion Alp Arslania vastaan vuonna 1064.
Ainoat oikeat
Ainoat oikeat on Saara Cantellin ohjaama suomalainen romanttinen komedia, joka sai ensi-iltansa 27. joulukuuta 2013. Elokuvan on käsikirjoittanut Outi Keskevaari, joka on kertonut luonnostelleensa käsikirjoitusta jo vuosina 1999–2000.
Juoni
Kolmekymppisen fysioterapeutti Hannan (Anna-Maija Tuokko) ja hänen kahden parhaan ystävänsä elämä pyörii miessuhteiden ympärillä. Hanna on nirsompaa sorttia, Elli (Inka Kallén) vaihtaa miestä kuin sukkia ja Paula (Jenni Kokander) on vakiintuneemmassa suhteessa.
Eräänä yönä Hanna törmää Markukseen (Ilkka Villi), joka vie häneltä jalat alta. Mies kuitenkin katoaa hänen elämästään onnettoman sattuman kautta. Hanna yrittää löytää Markusta, mutta mies tuntuu kadonneen kuin tuhka tuuleen. Lopulta Hanna saa muuta ajateltavaa, kun hänet lähetetään työkomennukselle Lahteen. Hannan asiakas on auto-onnettomuudessa pahasti loukkaantunut Suomen pääministeri Ismo Majuri (Antti Reini). Kuntoutusjakson aikana Hanna päättää lakata etsimästä Markusta.
Kun kuntoutuskausi on ohi, Hanna ja Ismo palaavat Helsinkiin ja alkavat seurustella. He yrittävät pitää suhteensa salassa, mutta päätyvät lopulta juorulehden kanteen. Jonkin ajan kuluttua Hanna tapaa Markuksen uudelleen ja hänen on valittava kahden miehen välillä.
Hanna saa tietää olevansa raskaana ja uskoo lapsen isän olevan Markus, sillä Ismo on kertonut hänelle hedelmällisyysongelmistaan. Hanna synnyttää terveen tyttövauvan ja lapsen isäksi selviää Markus.
Sergei Yalovitsky
pienoiskuva|Olia Tira (vas.) ja Sergei Yalovitsky vuonna 2010. Sergei Yalovitsky (s. 1987, romaniankielinen kirjoitusasu Serghei Ialovițchii) on moldovalainen laulaja ja musiikintekijä. Yalovitsky kuuluu SunStroke Project -yhtyeeseen.
Yalovitsky edusti yhtyeensä ja Olia Tiran kanssa Moldovaa vuoden 2010 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Run Away". Moldovan loppusijoitus oli lopulta 22. Vuoden 2017 Eurovision laulukilpailussa Sergei Yalovitsky edusti Moldovaa uudestaan yhtyeensä SunStroke Projectin kanssa. Yhtye sijoittui kolmanneksi kappaleellaan "Hey Mamma" keräten 374 pistettä. Kyseessä on Moldovan kaikkien aikojen paras sijoitus Eurovision laulukilpailussa.
Tetjana Petljuk
Tetjana Petljuk (, s. 22. helmikuuta 1982) on ukrainalainen keskipitkän matkan juoksija, joka on erikoistunut 800 metrille.
Hän karsiutui alkuerissä Birminghamin sisäratojen MM-kilpailuissa 2003. Vuonna 2004 hän karsiutui välierissä sekä Budapestin sisäratojen MM-kilpailuissa että Ateenan olympialaisissa. Hän karsiutui välierissä myös Madridin sisäratojen EM-kilpailuissa 2005, Helsingin MM-kilpailuissa 2005 ja Moskovan sisäratojen MM-kilpailuissa 2006, kunnes pääsi loppukilpailuun Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 sijoittuen neljänneksi ajalla 1.58,65.
Vuonna 2007 hän voitti hopeaa Birminghamin sisäratojen EM-kilpailuissa ajalla 1.59,84, mutta karsiutui välierissä Osakan MM-kilpailuissa. Seuraavana vuonna hän voitti jälleen hopeaa, tällä kertaa Valencian sisäratojen MM-kilpailuissa ajalla 2.02,66, mutta karsiutui välierissä Pekingin olympialaisissa. Vuonna 2009 hän oli kuudes Torinon sisäratojen EM-kilpailuissa ajalla 2.03,77, mutta karsiutui jälleen kerran välierissä Berliinin MM-kilpailuissa. Hän karsiutui välierissä myös Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa 2011. Saman vuoden Daegun MM-kilpailuissa hän ei päässyt alkuerissä maaliin asti loukattuaan jalkansa. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän karsiutui 800 metrin alkuerissä.
Petljukin biologisen passin arvojen todettiin helmikuussa 2013 olevan epätavallisissa lukemissa. Hänen tuloksensa hylättiin 18. elokuuta 2009 alkaen ja hän sai kilpailukieltoa aina 19. helmikuuta 2015 saakka. Hän osallistui kilpailukieltonsa jälkeen arvokilpailuihin ensimmäisen kerran Glasgow'n EM-hallikilpailuissa 2019 karsiutuen alkuerissä.
Hän on juossut 800 metriä ulkoradoilla aikaan 1.57,34 Kiovassa 15. kesäkuuta 2006 ja sisäradoilla aikaan 1.58,67 Stuttgartissa 3. helmikuuta 2007. 1 500 metriä hän on juossut vastaavasti aikoihin 4.06,51 Jaltalla 22. heinäkuuta 2009 ja 4.10,91 Sumyssa 22. helmikuuta 2008.
Niina Mäkinen
Niina Mäkinen (s. 18. huhtikuuta 1992 Hankasalmi) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Mäkinen edusti naisten liigassa pelaavaa Oulun Kärppiä kaudesta 2011–2012 kauteen 2019–2020 saakka. Aiemmin hän edusti Jyväskylän Hockey Catsia, kanadalaista Warner Hockey Schoolia ja Team Oriflame Kuortanetta. Hän voitti Suomen-mestaruuden Kärpissä kausilla 2011–2012, 2016–2017 ja 2017–2018 sekä sai SM-pronssia kausilla 2012–2013 ja 2018−2019. .
Mäkinen on pelannut 251 SM-sarjan/liigan runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 115 maalia ja antanut 153 maalisyöttöä. Pudotuspeleissä hän on tehnyt 63 ottelussa 19 maalia ja antanut 24 maalisyöttöä.
Mäkinen on pelannut 89 naisten maaottelua, joissa hän on tehnyt viisi maalia ja antanut seitsemän maalisyöttöä. MM-kilpailuissa hän on pelannut 18 ottelua ilman tehopisteitä.
Mohammed Kaci Said
Mohammed Kaci Said (s. 2. toukokuuta 1958) on algerialainen jalkapalloilija. Hän kuului vuoden 1986 Algerian MM-kisajoukkueeseen, jossa hän pelasi kaikki kolme Algerian alkulohkon ottelua.
Ghost (yhtye)
Ghost (aikaisemmin myös tunnettu nimellä Ghost B.C. Yhdysvalloissa) on ruotsalainen hard rock -yhtye, joka perustettiin vuonna 2006 Linköpingissä.
Yhtye tunnetaan satanismiin flirttailevasta tematiikastaan musiikissaan ja esiintymisessään. Yhtyeen keulakuva-laulaja Tobias Forgen mukaan kyse ei ole provosoinnista tai vastakkainasettelusta, vaan viihteestä.
Ghost käyttää kasvot peittäviä esiintymisasuja. Laulaja Tobias Forge on esiintynyt perustamisesta saakka paavin asussa, mutta vuonna 2018 hahmo vaihtui Cardinal Copiaksi, jonka jälkeen hänet nähtiin kardinaaliksi pukeutuneena. Forgen aikaisemmat paavihahmot olivat nimeltään Papa Emeritus I, Papa Emeritus II ja Papa Emeritus III. Maaliskuussa 2020 A Pale Tour Named Death -kiertueen viimeisessä esityksessä Forge otti jälleen Papan roolin Papa Emeritus IV:n muodossa. Muita yhtyeen jäseniä kutsutaan nimellä ”Nameless Ghouls”, ja he käyttävät keskenään varsin samannäköisiä esiintymisasuja ja naamareita. Vuonna 2022 Ghostin kiertueella soittivat muusikot Chris Catalyst, Per Eriksson, Cos Sylvan, Hayden Scott, Jutty Taylor, Laura Scarbourough, Mad Gallica ja Sophie Amelkin.
Historia
Ghostin kolmas studioalbumi Meliora julkaistiin 21. elokuuta 2015. Tobias Forgen hahmoksi päivittyi Papa Emeritus III, edeltäjäänsä kolme kuukautta nuorempi veli. Ghost palkittiin ”Cirice” -kappaleestaan parhaan metalliesityksen Grammy-palkinnolla helmikuussa 2016.
Toukokuussa 2016 yhtye ilmoitti saaneensa tulevan EP-levynsä valmiiksi. Popestar-EP julkaistiin 16. syyskuuta 2016.
Yhtyeen jäsenet varoivat tarkoin paljastamasta henkilöllisyyksiään julkisesti. Useiden jäsenten oikeat nimet kuitenkin paljastuivat yhtyettä koskevan oikeusjutun yhteydessä. Oikeusjutun julkitulon jälkeen kitaristi Simon Söderberg vahvisti henkilöllisyydet omalla Facebook-sivullaan. Oikeudenkäynnin yhteydessä vuonna 2017 Tobias Forgea lukuun ottamatta kaikki bändin jäsenet erosivat yhtyeestä.
Yhtyeen neljäs studioalbumi Prequelle julkaistiin 1. kesäkuuta 2018. Albumin ensimmäinen single ”Rats” julkaistiin 13. huhtikuuta 2018 ja toinen single ”Dance Macabre” 17. toukokuuta 2018. Nameless Ghoul on kuvaillut Prequellea edeltäjäänsä Melioraa synkemmäksi ja raskaammaksi.
Ghostin viides studioalbumi Impera julkaistiin 11. maaliskuuta 2022 ja se voitti samana vuonna American Music Awards -gaalan rock-kategoriassa.
Jäsenet
thumb|300px|Kolme "Nameless Ghouls" soittajaa [[South Park Tampere|South Park -festivaaleilla Tampereella 2018.]]
Ghost Suomessa
Ghost on vieraillut Suomessa useita kertoja. Ghost esiintyi 11. marraskuuta 2011 Helsingin Jäähallissa In Flamesin, Triviumin ja Rise To Remainin kera. Yhtye esiintyi Suomen Sonisphere-festivaaleilla 4. kesäkuuta 2012. Konsertin teki poikkeukselliseksi se, että yhtyeen jäsenet eivät pukeutuneet mustiin kaapuihin niin kuin yleensä, vaan pitivät päällään valkoisia kaapuja. Yhtye esiintyi Helsingin Olympiastadionilla 20. heinäkuuta 2013 Iron Maiden -yhtyeen lämmittelijänä. Joulukuussa 2013 Ghost kiersi Suomessa kolme paikkakuntaa esiintyen Oulun Teatrialla, Tampereen Pakkahuoneella ja Helsingissä The Circuksessa. Ghost esiintyi myös vuoden 2014 Sonisphere-festivaalissa. Kesällä 2015 Ghost nähtiin Ilosaarirockissa, Joensuussa 19. heinäkuuta. Ghost saapui jälleen Suomeen 9. marraskuuta 2015 esiintyen Helsingin The Circuksessa. Yhtye nähtiin Suomessa myös kesällä 2016 Tuska-festivaalien lauantain pääesiintyjänä 2. heinäkuuta 2016. Yhtyeen ensimmäinen oma jäähallikeikka nähtiin Helsingin Jäähallissa vappuaattona 30. huhtikuuta 2017. Ghost nähtiin myös esiintymässä Suomessa Tampereella South Park -festivaaleilla 8. kesäkuuta 2018, yhtyeen toimiessa tapahtuman pääesiintyjänä. Yhtye lämmitteli Metallicaa Hämeenlinnassa Kantolan tapahtumapuistossa 16. heinäkuuta 2019. Yhtye nähtiin Suomessa jälleen omalla keikallaan Hartwall Arenalla 28. marraskuuta 2019.
Ghost esiintyi 27. huhtikuuta 2022 Tampereen Nokia Arenalla. Kesällä 2023 yhtye nähtiin lauantaina 1. heinäkuuta Seinäjoen Provinssin sekä sunnuntaina 2. heinäkuuta Helsingin Tuska-festivaalin pääesiintyjänä.
Gladys Horton
Hän kuoli 65-vuotiaana tammikuussa 2011 Los Angelesin pohjoispuolella olevassa hoitokodissa. Hän oli ollut siellä toipumassa sairauskohtauksesta.
Annie Chapman
thumb|Annie Chapman surmattuna. Kuva ruumishuoneelta. Annie Chapman (syyskuu 1841 – 8. syyskuuta 1888) on brittiläisen sarjamurhaaja Viiltäjä-Jackin toinen varmana pidetty uhri.
”Dark Anniena” tunnettu nainen oli kuollessaan 47-vuotias, varaton ja fyysisesti heikkokuntoinen. Hänen arvioitu pituutensa oli viisi jalkaa eli 1,52 metriä; hän oli sinisilmäinen ja tummatukkainen.
Varhaiset vaiheet
Annie syntyi Eliza Ann Smithinä syyskuussa 1841. Hän oli avioliiton ulkopuolinen lapsi, jonka vanhemmat menivät naimisiin vasta 22. helmikuuta 1842.
Avioliitto & lapset
Chapman meni naimisiin 1. toukokuuta 1869 ja sai kolme lasta:
Perhe siirtyi maalle Berkshireen vuonna 1881. Emily Ruth kuoli meningiittiin 12 vuoden iässä. Tämä lienee ollut osasyynä pariskunnan alkoholisoitumiseen ja lopulta avioeroon. Äitinsä kuoleman aikaan rampa John asui laitoksessa. Annie Georginan väitetään karanneen sirkusseurueen matkaan ja olleen tuolloin Ranskassa.
Surma
Chapman siirtyi Lontooseen, jossa hän myöhemmin kohtasi surmaajansa. Hän eli alun perin yhdessä miehen kanssa, jolla kuitenkin oli alkoholiongelma ja joka kuoli pian ennenaikaisesti.
Chapmania vaivasi alkoholismi ja heikentynyt terveydentila. Hän myi tekemiään käsitöitä (hyväksytty tulonansaitsemiskeino Viktorian ajan Englannissa) ja toimi entisen naapurinsa kylvettäjänä. Hänet nähtiin viimeisen kerran elossa ilmeisesti noin 5:30 aamulla 8. syyskuuta 1888. Ruumis löytyi puolisen tuntia myöhemmin.
Chapman haudattiin 14. syyskuuta, eikä hänen murhaajaansa tunnistettu saati saatu koskaan kiinni.
Elizabeth Stride
Stride oli ruotsalainen. Hänen ristimänimensä oli Elisabeth Gustafsdotter, ja vanhemmat olivat maanviljelijä Gustaf Ericsson ja tämän vaimo Beata Carlsdotter. Stride otti käyttöön englantilaistetun nimensä muutettuaan Lontooseen vuonna 1866.
Stride aloitti prostituution jo 1860-luvulla. Hän sai hoitoa sukupuolitautiin ja sai kuolleena syntyneen tytön 21. huhtikuuta 1865.
Stride meni 7. maaliskuuta 1869 naimisiin John Thomas Striden kanssa, mutta suhde ilmeisesti rakoili ja päättyi lopulta eroon. Mies kuoli 24. lokakuuta 1884.
Stride surmattiin syyskuussa 1888. Murhatyylissä esiintyi tiettyjä poikkeavuuksia Jackin muihin uhreihin verrattuna. Valtaosa tutkijoista tunnustaa Striden Viiltäjä-Jackin uhriksi, mutta eräiden teorioiden mukaan Elizabethin olisi murhannut hänen rakastajansa Michael Kidney.
Stride haudattiin 6. lokakuuta, eikä murhaajan henkilöllisyyttä ole selvitetty sen koommin.
Terttilä
Terttilä on kylä, kyläkeskus ja postinumeroalue (31490 Terttilä) Somerolla.
Opus Eponymous
Opus Eponymous on ruotsalaisen metalliyhtye Ghostin debyyttialbumi, joka julkaistiin 18. lokakuuta 2010. Se julkaistiin Pohjois-Amerikassa 18. tammikuuta 2011 ja Japanissa 6. huhtikuuta 2011.
Terttilä
Kylä
Terrttilä kylän väkiluku vuonna 2011 oli 132, mikä teki siitä Someron 47 varsinaisesta kylästä väkiluvultaan kahdeksanneksitoista suurimman. Terttilän lähin naapurikyliä Somerolla on viereinen Lautela etelässä. Rajanaapureita ovat lisäksi Someron Härkälä ja Harju luoteessa, Ihamäki pohjoisessa ja Hirsjärvi koillisessa sekä Somerniemen Kaskisto idässä. Salon puolella Kiikalassa rajanaapureina ovat Hirvelä lännessä sekä Satakoski ja Komisuo etelässä.
Kyläkeskus
Terttilän postinumeroaleeseen kuuluvat Terttilän naapurikylä Lautela sekä viereinen Uuden-Kaskiston kulmakunta. Tämä alue on 1900-luvulta alkaen tunnettu myös nimellä Etelä-Somero, ja nimi on esiintynyt alueella toimivien yhdistysten ja aiemmin myös yritysten nimissä. Näistä ovat 2000-luvulla toiminassa ainakin Etelä-Someron maamiesseura ja metsätysseura Etelä-Someron omat pojat. Lisäksi alueella on toiminut ainakin puolueiden paikallisyhdistyksiä.
Terttilässä toimi vuodesta 1895 vuoteen 2016 Terttilän koulu. Sitä kävivät myös viereisen Someron Lautelan kylän ja vuodesta 1986 myös Somerniemen Kaskiston kylän oppilaat. Kokoontumispaikkana on Etelä-Someron maamiesseuran ylläpitämä seurantalo Toukola.
Aiemmin 1900-luvulla Terttilässä ovat toimineet koko Etelä-Someroa palvelleet Etelä-Someron Osuusmeijeri vuosina 1929–1973 ja vuosina 1925–1984 Etelä-Someron Osuuspankki (vuoteen 1970 Etelä-Someron Osuuskassa), joka vuoteen 2000 jatkoi toimintaansa Someron Osuuspankin sivukonttorina. Vuonna 1957 Terttilässä oli kaksi kauppaa, vuonna 1980 ja 1992 enää yksi. Terttilän postikonttori oli vuonna 1980 Lautelassa, vuonna 1992 Terttilässä. 2000-luvulla kylässä ei enää ole toimivia kauppoja eikä pankkien tai postin konttoreita.
Luonto
Keskeisin luonnonelementti kylän alueella on Kaskistosta Somerniemellä alkunsa saava ja Uskelanjokeen Kiikalan Rekijoella yhtyvä Uskelanjoen latvahaara Terttilänjoki. Siihen yhtyy pohjoisesta Mustjoki, johon lasketaan Someron keskustaajaman puhdistetut jätevedet.
Historia
Terttilä kuuluu yhdessä naapurikyliensä Someron Lautelan, Somerniemen Kaskiston, Suojoen ja Mäyrämäen sekä lännempänä sijaitsevien Someron Talvisillan, Häntälän, Syvänojan ja Kerkolan kanssa niihin kyliin, jotka vuonna 1492 siirrettiin Uskelan seurakunnasta osaksi Someroa lähiseurakuntien alueita järjesteltäessä. Vuoteen 1870 nämä kylät olivat kirkollisesti osa Someron seurakuntaa mutta kuuluivat edelleen hallinnollisesti Turun ja Porin lääniin, kunnes lääninrajat vuonna 1870 koko Suomessa yhtenäistettiin seurakuntarajojen kanssa, ja kylistä tuli myös hallinnollisesti osa Hämeen lääniä muun Someron tavoin.
Isossajaossa Terttilä oli samaa jakokuntaa viereisen Lautelan kylän kanssa. Terttilän historiallinen kylätontti on sijainnut nykyisten Terttilän- ja Kaskistonteiden risteyksen luona, missä vanhalla kylänpaikalla ovat edelleen Kaapon, Piekkalan ja Yli-Lauttian talot. Näistä Kaapo muodostaa maisemallisesti ja rakennus- ja kulttuurihistoriallisesti merkittävän kokonaisuuden, ja maisemallisesti ja kulttuuri- ja rakennushistoriallisesti merkittävä on myös Terttilänkosken varrella sijaitseva Luukkala, jonka rakennutti asunnokseen kylässä vuosina 1849–1874 toimineen Terttilän paperitehtaan ruukinpatruuna Bolin 1800-luvun puolivälissä.
Moniezia expansa
Moniezia expansa on ainoa Suomessa lampailla, vuohilla ja naudoilla esiintyvä suolistoheisimatolaji, mutta lampaalla ja vuohella tartunta on yleisempi kuin naudalla. Heisimadot elävät naudan, vuohen ja lampaan ohutsuolen limakalvoon kiinnittyneenä. Väli-isäntänään ne käyttävät punkkia. Tartunta on yleisempi nuorilla eläimillä kuin vanhemmilla. Tartunnan yleisyydessä on havaittu vuodenaikavaihtelua, jonka epäillään johtuvan punkkien suuremmasta esiintyvyydestä ja aktiivisuudesta kesällä.
Oireet
Moniezia expansa -tartunta aiheuttaa harvoin kliinisiä oireita, mutta pahimmillaan se voi aiheuttaa suolistotukoksen ja ripulia.
Opus Eponymous
Albumin kappaleet kirjoitettiin jo vuosina 2007–2008. Tuohon aikaan yhtyeestä tuli myös teatterillisen saatanallinen.
Helioksen karja
Helioksen karja viittaa kreikkalaisessa mytologiassa auringonjumala Helioksen karjalaumaan, joka laidunsi Thrinakiassa. Paikan uskotaan sijainneen nykyisessä Sisiliassa. Karja koostui seitsemästä laumasta nautoja ja seitsemästä katraasta lampaita, joissa kussakin oli viisikymmentä eläintä. Homeros kuvaili eläimiä komeiksi, kiiltäväkarvaisiksi ja leveäotsaisiksi.
Karja ei ikääntynyt eikä se myöskään poikinut. Sitä paimensivat Helioksen tyttäret, Faethusa ja Lampetia.
Odysseus
Tunnetuin viittaus Helioksen karjaan on Odysseiassa, jossa Ithakan kuningas Odysseus joutui sen kanssa tekemisiin yrittäessään palata kotiin Troijan sodasta.
Odysseusta varoittivat sekä tietäjä Teiresias että Kirke kiertämään Thrinakian saaren kaukaa, mutta käskiessään miehistöään purjehtimaan saaren ohi hän kohtasi kapinan. Koska Odysseuksella ei ollut jäljellä enää kuin viimeinen aluksensa niistä kahdestatoista, joiden kanssa hän oli lähtenyt Troijasta, joutui hän vastentahtoisesti myöntymään saarella pysähtymiseen. Hän kuitenkin vannotti miehistiöön olemaan koskematta saarella laiduntavaan jumalaiseen karjaan.
Lampetian kerrottua tapahtuneesta isälleen tämä oli raivoissaan karjansa kohtalosta ja vaati Zeusta kostamaan rikoksen uhaten muutoin mennä loistamaan Haadekseen kuolleille. Kuusi päivää Odysseuksen miehistö nautti karjasta, jonka vuodat liikkuivat kuolemankin jälkeen, ja jonka sekä raa'asta ja kypsästä lihasti kuului vielä mylvintä, mutta seitsemäntenä tuulet tyyntyivät ja Odysseus miehineen lähti matkaan. Merellä kuitenkin Zeus tuhosi salamoillaan laivan ja sen miehistön Odysseusta lukuun ottamatta.
Herakles
Toinen viite Helioksen karjaan on gigantomakhian kuvauksessa. Oraakkeli oli kertonut tästä giganttien ja Olympoksen jumalien kamppailusta, että jumalat voivat voittaa sen ainoastaan kuolevaisen avulla, jolloin Herakles osallistui kamppailuun isänsä rinnalla.
Giganteista suurimmat olivat Alkyoneus ja Porfyrion, joista ensin mainitun Pindaros kertoo olleen paimenen ja Apollodoroksen mukaan hän varasti Helioksen karjan Erytheiasta. Taistelu päättyi jumalien voittoon ja Herakles surmasi Alkyoneuksen raahaamalla tämän pois kotimaastaan.
George Sampson
thumb|George Sampson George William Sampson (s. 29. kesäkuuta 1993) on street dancer joka on syntynyt Warringtonissa, Englannissa. George Sampson on tullut tunnetuksi Britain's Got Talentista, jonka hän voitti 14-vuotiaana, vuonna 2008. Palkinnoksi hän sai 100 000 puntaa.
The Marvelettes
thumb|The Marvelettes vuonna 1963 The Marvelettes oli yhdysvaltalainen lauluyhtye. Yhtyeen kuuluisin kappale oli ”Please Mr. Postman” vuodelta 1961. Se nousi Billboard Hot 100 -listan ykköseksi ja oli Motown-levymerkin ensimmäinen ykköshitti.
George Sampson
Britain's Got Talent
Sampson meni koe-esiintymiseen ensimmäisen kerran vuonna 2007. Lopullisessa karsinnassa Simon Cowell ei kuitenkaan pystynyt vakuuttamaan kahta muuta tuomaria. Niinpä Sampson putosi kisasta eikä päässyt semifinaaliin.
The Marvelettes
The Marvelettesin keulahahmona toimi alkujaan Georgia Dobbins. Hän oli myös ollut tekemässä ”Please Mr. Postman” -kappaletta. Dobbinsin isä kuitenkin kielsi tyttäreltään yökerhoesiintymiset, ja täten The Marvelettesin pääsolistiksi tuli Gladys Horton.
George Sampson
Britain's Got Talent
Vuonna 2008 Sampson meni Talentin koe-esiintymisiin toisen kerran tanssikappaleella 'Rock this party'. Esityksen jälkeen Simon Cowell kuvailee, että vuonna 2007 George oli fantastinen, mutta tänä vuonna hän oli aivan ilmiömäinen. Sampson siis jatkoi semifinaaliin ja siitä vielä finaaliin tanssibiisillään Big Beat remix 'Singin in the rain'. Lopulta hänet julistettiinkin voittajaksi. Toiseksi sijoittui Group Signature ja kolmanneksi Andrew Johnston.
Sampson näytteli elokuvassa StreetDance 3D Eddien roolin.
Catherine Eddowes
Catherine "Kate" Eddowes (14. huhtikuuta 1842 – 30. syyskuuta 1888) oli Viiltäjä-Jackin neljäs ja toiseksi viimeinen varmana pidetty uhri. Hänen syntymätodistuksessaan ilmoitettu nimi on Catharine, mutta tätä kirjoitusmuotoa hän ei itse käyttänyt.
Eddowesilla oli pitkäaikainen rakkaussuhde Thomas Conwayn kanssa, ja parilla oli kolme lasta:
Naimisiin Eddowesin ja Conwayn ei kuitenkaan tiedetä koskaan menneen. Suhde tuli tiensä päähän vuonna 1880. Eddowes oli myöhempinä vuosinaan alkoholisti ja munuaistaudin vaivaama.
Kuolema
thumb|100px|right|Catherine Eddowesin ruumis Endowes kuoli aamuyöllä 30.9.1888. Hänet nähtiin viimeksi elossa noin kello 1.30, ja poliisi löysi hänet surmattuna hieman myöhemmin. Nainen haudattiin 8. lokakuuta, eikä hänen murhaajaansa tunnistettu sen koommin.
Preeriahiirihaukka
Ulkonäkö ja koko
Preeriahiirihaukan sulkapeitteessä on kolmea eri väriä: tummanruskeaa, vaaleanruskeaa ja kermanvalkoista. Sen siipisulat ovat tummanruskeat ja pään seutu vaaleanruskea lukuun ottamatta valkoisia kasvoja. Alavatsa on lähes valkoinen. Linnun voi tunnistaa muista samankaltaisista haukoista lyhyen ja tumman koukkunokan ansiosta. Sukupuolet ovat samannäköiset.
Preeriahiirihaukan tyypillinen ruumiinpituus on 50 senttimetriä ja siipien kärkiväli 120–140 senttimetriä. Se painaa 700–1 350 grammaa. Ruumiinrakenne on vankka ja siivet ovat suuret ja leveät.
Ravinto
Preeriahiirihaukan ruokavalio on petolinnuille harvinainen ja vaihteleva. Kesän aikana se syö ensisijaisesti pikkunisäkkäitä, mutta myös matelijoita, lintuja ja ahvenkaloja. Talvehtiessa ja muuttomatkalla sekä joskus kesälläkin sen ruokavalioon kuuluvat pienet selkärankaiset ja hyönteiset, esimerkiksi sudenkorennot, perhoset, koit ja heinäsirkat.