cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dion (Akte)
Maantiede
Dion sijaitsi Akten niemellä, joka nykyisin tunnetaan nimellä Áthos ja joka on Chalkidikín niemimaan kolmesta niemestä itäisin. Antiikin aikana Aktea ei vielä luettu Khalkidiken alueeseen, josta koko niemimaa on myöhemmin saanut nimensä, vaan se luettiin yleisemmin vain osaksi Traakiaa. Kaupunki sijoitetaan Chilandárin luostarin ja Esfigménoksen luostarin välille.
Dionin kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä. Samalla rannikolla Dionista kaakkoon sijaitsi Olofyksoksen kaupunki.
Historia
Dionin historiasta tiedetään vain vähän. Strabonin mukaan sen, samoin kuin muut Akten kaupungit, olisivat perustaneet Lemnokselta tulleet pelasgit. Thukydideen mukaan kaupungin väestö koostui myöhemmin klassisella kaudella osaksi kreikkalaisista ja osaksi ei-kreikkalaisista eli barbaareista, ja sen asukkaat olivat kaksikielisiä. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Dieus.
Dionin tiedetään olleen olemassa poliksena suuren osan klassista kautta ja ainakin vielä hellenistisen kauden alussa vuonna 323 eaa. Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Dion kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 454/453–429/428 eaa. Peloponnesolaissodassa kaupunki vastusti vuonna 423 eaa. Brasidaan johtamien spartalaisten hyökkäystä, ja sen alueita tuhottiin. Vuonna 421 eaa. dionlaiset valtasivat Thyssoksen. 300-luvulla eaa. Dion kuului toiseen Ateenan liittoon.
Kaupunki saattoi lyödä omaa rahaa, tosin kyseiset Dionin nimellä lyödyt rahat voivat olla myös Pierian Dionin lyömiä.
Rakennukset ja löydökset
Dionista ei ole tehty selviä löytöjä. Thukydideen kuvauksen perusteella kaupunki on ollut ympäröity muurein.
Jules de Polignac
Jules de Polignac kuului vanhaan ja merkittävään ranskalaiseen Polignacin aatelissukuun. Hänen vanhempansa olivat vuonna 1780 herttuan arvon saanut Jules de Polignac sekä kuningatar Marie Antoinetten suosikki Yolande de Polastron. Hänen isänsä oli myös tunnettu ultrarojalisti. Polignac asui Ranskan suuren vallankumouksen jälkeen vuosia maanpaossa Englannissa. Palattuaan Ranskaan häntä syytettiin juonittelusta Napoleonia vastaan ja hän oli vangittuna vuosina 1804–1813. Bourbon-restauraation yhteydessä 1815 hän sai päärinarvon, joka oikeutti paikkaan uudessa parlamentin ylähuoneessa eli päärien kamarissa. Hän kuitenkin kieltäytyi aluksi vannomasta paikan vastaanottamisen edellytyksenä ollutta perustuslaillista valaa, koska katsoi sen loukkaavan paavillisia oikeuksia. Tästä ilahtuneena Pyhä istuin myönsi hänelle vuonna 1820 ruhtinaan arvon, joka tunnustettiin Ranskassa 1822. Kuningas Ludvig XVIII nimitti hänet Ranskan lähettilääksi Englantiin vuonna 1823.
Polignacin ultrarojalismi vetosi kuningas Kaarle X:een, joka nimitti hänet ulkoministeriksi 8. elokuuta 1829 ja pääministeriksi 17. marraskuuta samana vuonna. Äärikonservatiivisuutensa vuoksi uudella pääministerillä ei ollut paljoa kannatusta edes vanhoillisten parissa. Maaliskuussa 1830 kuningas joutui hajottamaan edustajainkamarin ja julistamaan uudet vaalit. Lisätäkseen suosiotaan vaalien alla Polignacin hallitus määräsi suoritettavaksi heinäkuussa 1830 Algerin valtauksen, jonka tarkoituksena oli vapauttaa Välimerellä liikkuvat kauppalaivat algerialaisten merirosvojen ahdistelusta ja suojelurahojen maksamisesta. Sotilaallinen menestys ei kuitenkaan vaikuttanut vaalitulokseen ja konservatiivit kärsivät tappion. Hallituksen menettettyä näin enemmistön tuen Polignac suostutteli Kaarlen antamaan 25. heinäkuuta 1830 heinäkuun ordonansseina tunnetut säädökset, jotka lakkauttivat lehdistönvapauden ja veivät äänioikeuden suurelta osalta porvaristoa. Tämä nähtiin hyökkäyksenä perustuslakia vastaan ja laukaisi Ranskassa välittömästi heinäkuun vallankumouksen, joka johti muutamassa päivässä Kaarlen kukistumiseen. Tilanteen tajutessaan Kaarle erotti Polignacin, mutta se ei enää tyydyttänyt kumouksellisia. Vallankumouksen seurauksena Polignac vangittiin ja joulukuussa 1830 hänet tuomittiin elinkautiseen vankeuteen. Hänet vapautettiin marraskuussa 1836 ja karkotettiin maasta. Hän pääsi palaamaan Ranskaan vasta vuonna 1845.
Jules de Polignacin lapsia olivat matemaatikko Alphonse de Polignac, Yhdysvaltain sisällissotaan Etelävaltioiden kenraalina osallistunut Camille Armand de Polignac ja harrastajasäveltäjä Edmond de Polignac.
Jung Joon-young
Jung Joon-Young (s. 21. helmikuuta 1989 Jakarta, Indonesia) on eteläkorealainen laulaja-lauluntekijä, radio-DJ, näyttelijä ja televisiopersoona. Ensimmäistä kertaa hän herätti huomiota eteläkorealaisen talent-shown, Superstarin, neljännellä tuotantokaudella vuonna 2012, jossa hän sijoittui kolmanneksi. Vuonna 2014 hän juonsi omaa radio-ohjelmaansa. Vuodesta 2015 asti Jung on toiminut laulajana rockyhtyeessä nimeltä Drug Restaurant (aiemmin JJY band).
Tuomio
Hänet tuomittiin vankeusrangaistukseen tajuttomana olevien naisten raiskauksesta. Tuomio oli aluksi kuusi vuotta, mutta sitä laskettiin viiteen vuoteen.
Canarias
Canarias on espanjaa ja se tarkoittaa Kanariansaaria. Sana voi lisäksi tarkoittaa seuraavia Espanjan laivaston aluksia:
Seututie 534
Seututie 534 on Pohjois-Savossa kulkeva seututie. Tie kulkee Leppävirran keskustasta samassa kunnassa sijaitsevaan Vuoriseen. Keskivuorokausiliikenne tiellä oli vuonna 2009 noin 600 ajoa vuorokaudessa. 80 kilometriä tunnissa on nopeusrajoituksena lähes jokaisessa tien kohdassa. Kuntoluokka tiellä 534 on hyvin vaihteleva. Tiellä on sekä hyvä että erittäin huonokuntoisia tieosuuksia. pienoiskuva|Seututie kulkee Leppävirran sillan yli. Leppävirran silta ja Turpeensalmen silta sijaitsevat seututiellä 534. Tie 534 kulkee suurilta osin Soisalon saaressa, joka on Suomen suurin saari.
Pannukakkutalo
Pannukakkutalosta on saatavilla lähes sata erilaista suolaista ja makeaa pannukakkua, joista kaikkia saa myös laktoosittomina, gluteenittomina, munattomina ja maidottomina. Ravintoloissa on arkipäivisin tarjolla myös lounas, johon sisältyy keitto ja pannukakku.
Yrityksen perustajan mukaan ravintola sai innoituksena Alankomaista, jossa pannukakku on yksi suosituimmista herkuista.
Georg Fraser (arkkitehti)
Bernhard Olof Georg Fraser (3. kesäkuuta 1882 tai 1886 Tuusula – 12. joulukuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti ja opettaja.
Nissan Cima
Nissan Cima on japanilaisen Nissanin valmistama iso ja ylellinen sedan-korimallinen auto. Cima on merkin lippulaivamalli. Autoa valmistetaan Tochigissa.
Nissan Cimaa myydään vain Japanissa.
Edith Hamilton
pienoiskuva|Edith Hamilton Edith Hamilton (12. elokuuta 1867 – 31. toukokuuta 1963) oli yhdysvaltalainen opettaja ja kirjailija, joka teki antiikin klassikoita tunnetuiksi suurelle yleisölle.
Hamilton julkaisi vuonna 1930 ensimmäisen kirjansa Tie Kreikkaan, josta tuli välittömästi myyntimenestys. Hän julkaisi myös muita kirjoja, muun muassa teokset Rooman Tie (1932), Mytologia (1942) ja Kaikuja Kreikasta (1957). Mytologiaa käytetään edelleen lukioissa ja yliopiston johdantokursseilla oppikirjana.
Lapsuus
Edith Hamilton syntyi Dresdenissä Saksassa, mutta varttui Yhdysvalloissa Indianan osavaltiossa. Hänellä oli kolme sisarta: Alice, Margaret ja Norah. Isäänsä Hamilton on kuvaillut seuraavasti: "Isäni oli hyvin toimeentuleva, mutta hän ei ollut kiinnostunut tekemään rahaa; hän oli kiinnostunut saamaan ihmiset käyttämään henkistä kapasiteettiaan." Hamiltonin mukaan juuri hänen isänsä opasti häntä kohti klassikoita. Kun Hamilton oli seitsemänvuotias, hänen isänsä alkoi opettaa hänelle latinaa ja myöhemmin ranskaa, saksaa ja kreikkaa.
1880-luvun alussa Hamilton kävi nuorille naisille suunnatun Miss Porterin viimeistelykoulun Farmingtonissa, Connecticutissa. Sen jälkeen hän opiskeli Bryn Mawr Collegessa, Pennsylvaniassa. Suoritettuaan kandidaatin ja maisterin tutkinnot hän sai apurahan, jonka turvin hän pääsi jatkamaan opintojaan Saksassa.
Opiskelu Saksassa
Edithin ja hänen sisarensa Alicen opiskeluajasta Saksassa on kerrottu Alicen omaelämäkerrassa. Sisarukset opiskelivat aluksi Leipzigin yliopistossa: Edith oli saanut apurahan klassisten kielten opiskeluun, Alice oli puolestaan suorittanut lääketieteen tutkinnon Michiganin yliopistossa ja aikoi jatkaa patologian opintojaan Saksassa. Saavuttuaan Leipzigiin he huomasivat, että yliopistossa opiskeli paljon ulkomaisia naisopiskelijoita. Edithille ja Alicelle kuitenkin kerrottiin, että he voisivat seurata luentoja, mutta heidän tulisi olla luennoilla "näkymättömiä", eivätkä he voisi ottaa osaa keskusteluihin.
Alice kuitenkin kertoo omaelämäkerrassaan, että kun Edith saapui luentosaliin, "hänet pakotettiin sen sijaan istumaan tuolilla katederilla lehtorin vieressä, yleisöön päin, niin että kukaan ei olisi saastunut yhteydestä hänen kanssaan". Edithin kerrotaan sanoneen: "Yliopiston rehtorilla oli tapana tuijottaa minua, sitten ravistaa päätään ja sanoa murheellisesti kollegoilleen: 'Näettekö nyt, mitä on tapahtunut? Olemme keskellä naisasiakysymystä'."
Opettaja ja rehtori
Edith Hamilton oli alun perin aikonut suorittaa tohtorin tutkinnon Münchenissä, mutta hänen suunnitelmansa muuttuivat, kun hänet suostuteltiin palaamaan Yhdysvaltoihin ottamaan vastaan johtajan virka hiljattain avatussa Bryn Mawrin valmistavassa koulussa. Baltimoressa sijaitseva koulu oli suunnattu tytöille, ja hänestä tuli sen innostava ja arvostettu johtaja.
Hamiltonia arvostettiin Bryn Mawrin koulussa paitsi asiaosaamisensa myös johtamistaitojensa takia. Hän kehitti koulun toimintaa ja loi uusia toimintatapoja, kuten koulun koripallojoukkueen vierasottelut lähikouluja vastaan. Vuonna 1906 Hamiltonin saavutukset saivat tunnustusta, kun hänet nimitettiin koulun historian ensimmäiseksi rehtoriksi. Hän siirtyi eläkkeelle vuonna 1922 toimittuaan tehtävässä kaikkiaan 26 vuotta.
Klassisen tutkija
Jäätyään eläkkeelle Hamilton muutti New Yorkiin. Siellä hän kirjoitti ja julkaisi useita artikkeleita kreikkalaisesta teatterista. Vaikka hänet oli jo pitkään tunnustettu parhaaksi naispuoliseksi klassisen historian tutkijaksi, hän julkaisi ensimmäisen kirjansa, Tie Kreikkaan, vasta vuonna 1930 ollessaan 62-vuotias.
Hamilton käsitteli antiikin mytologiaa täysin kirjallisuuden klassikoiden pohjalta, sillä hän ei ollut matkustanut Kreikkaan eikä hän ollut arkeologi. Hänen kirjansa Tie Kreikkaan vertaili antiikin Kreikan elämää nyky-Kreikan vastaavaan. Teoksessa Rooman Tie (1932) puolestaan vertailtiin antiikin Rooman arkielämästä nykyaikaan. Hamilton matkusti Kreikkaan lopulta 90-vuotiaana vuonna 1957. Tämän matkan aikana hänestä tehtiin Ateenan kunniakansalainen.
Vaikka Hamiltonin teokset ovat olleet menestyksekkäitä, hän kuitenkin näki, että oli toivotonta saada amerikkalaiset muuttumaan kreikkalaisiksi. Hän totesi, että "elämästä oli tullut liian monimutkaista Perikleen ajan jälkeen, jotta voitaisin jälleen soveltaa sen ajan yksinkertaista suoruutta."
Edith Hamiltonin kirjeenvaihtoa ja muuta arkistoa säilytetään Princetonin yliopistossa. Doris Fielding Reid on kirjoittanut Hamiltonista elämäkerran nimeltä Edith Hamilton: Intiimi muotokuva.
Elvis-osasto (radio-ohjelma)
Elvis-osasto oli suomalainen 1990-luvulla radiossa esitetty viihdeohjelma. Ohjelmassa esitettiin erilaisia sketsejä ja välissä soitettiin musiikkia.
Radio-ohjelman aloittivat alun perin Jope Ruonansuu ja Jari Vesa Radio Perämeressä. Myöhemmin ryhmään tuli mukaan kemiläinen Tommi Reponen. Jari Vesan mukaan ensimmäinen ohjelma tehtiin täysin ilman käsikirjoitusta. Ensimmäisessä ohjelmassa soitettiin levyjä, ja Ruonansuu esitti eri roolihahmoja. Ohjelman alkuperäinen työnimi oli Herjojen herkut, mutta ensimmäisen lähetyksen jälkeen ohjelman nimeksi päätettiin Elvis-osasto.
Suosion myötä ohjelma laajeni pian valtakunnalliseksi. Ryhmäkolmikko julkaisi vuonna 1992 albumin Elvis-osasto, joka myi kultalevyyn oikeuttavan määrän. Samana vuonna julkaistiin toinen albumi Täällä Washington, joka on myös myynyt kultalevyn verran. Ryhmä piti myös live-esityksiä yleisölle.
Troglitatsoni
Troglitatsoni (C24H27SNO5) on tiatsolidiinidionijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä on käytetty lääketieteessä diabeteksen hoitoon, mutta se vedettiin markkinoilta vuosina 1997–2000 vakavien haittavaikutusten vuoksi.
Vaikutusmekanismi ja käyttö
Troglitatsoni sitoutuu peroksisomiproliferaattoriaktivoituihin reseptoreihin, minkä seurauksena solujen herkkyys insuliinille lisääntyy ja monien hiilihydraattien ja lipidien aineenvaihduntaan vaikuttavien geenien ilmeneminen aktivoituu. Troglitatsoni alentaa veren glukoosipitoisuutta, ja myös kolesterolipitoisuus alenee. Yhdisteellä on havaittu olevan myös tulehdusta hillitseviä ominaisuuksia. Troglitatsonia on käytetty insuliinille resistenttien diabetestyyppien hoidossa. Japanissa se tuli markkinoille vuonna 1995, Yhdysvalloissa ja Euroopassa vuonna 1997.
Haittavaikutukset
Vakavin troglitatsonin haittavaikutus on maksavaurio, joka voi olla tappava. Maksatoksisuus johtuu maksan solujen suolapumppujen toiminnan estymisestä, ja lisäksi yhdiste voi olla glutationireduktaasin inhibiittori, mikä lisää oksidatiivista stressiä maksasoluissa. Erityisen myrkyllinen on troglitatsonista maksassa muodostuva sulfaattimetaboliitti. Troglitatsoni vedettiin Isossa-Britanniassa ja muualla Euroopassa markkinoilta vuonna 1997 vain kolme kuukautta lääkkeen markkinoille tulon jälkeen ja Yhdysvalloissa ja Japanissa vuonna 2000. Lääkkeen ovat korvanneet pioglitatsoni ja rosiglitatsoni, jotka ovat paitsi tehokkaampia, myös maksatoksisuudeltaan alhaisempia.
Alavan koulu
Alavan koulu on Kuopion kaupungissa toimiva sairaalakoulu. Koulu järjestää opetuksen Kuopion yliopistollisessa sairaalassa ja Niuvanniemen sairaalan NEVA-yksikössä tutkittavana tai hoidettavana oleville peruskouluikäisille lapsille ja nuorille. Lisäksi Alavan koulussa on opiskelee määräaikaisilla sairaalakoulujaksoilla polikliinisessä hoitosuhteessa olevia peruskoulun avo-oppilaita. Oppilaat opiskelevat pääsääntölisesti oman koulunsa opetussuunnitelman mukaan omista koulukirjoistaan.
Alavan koululla on neljä opetuspistettä:
The Walking Dead: Road to Survival
The Walking Dead: Road to Survival on Scopelyn julkaisema roolipeli Androidille ja iOS:lle vuonna 2015. Peli perustuu The Walking Dead -sarjakuvan universumiin.
Juoni
Tarinassa seurataan nimettömän pelaajahahmon selviytymistä kun tämä saapuu Woodburyn kaupunkiin Garrettin ja Dariuksen kanssa. Philip Blaken astuessa kaupungin diktaattoriksi tämä johtaa lähes kaikki kaupungin asukkaat kuolemaansa konfliktissa läheisen vankilan selviytyjien kanssa. Woodburysta tulee pian asuinkelvoton, ja pelaajahahmo lähtee matkalle kohti pelastusta kourallinen ystäviään mukanaan. Matkallaan ryhmä kohtaa niin vihamielisiä kuin ystävällisiäkin selviytyjiä.
Pelissä kohdataan niin sarjakuvista ja videopelistä tuttuja hahmoja ja yhteisöjä kuin myös peliä varten luotuja.
Pelaaminen
Pelissä tulee kehittää kaupunkia, tiimiä sekä pelaajan tasoa. Kaupunkiin voi lisätä esimerkiksi varastoja, farmeja sekä verstaita.
Pelaaja voi viljellä tarvikkeita jotka auttavat taisteluissa, esimerkiksi kranaatteja, kulkijan sisälmyksiä ja energiajuomaa. Survival Road-, Wars- ja Raids-moodeissa tarvikkeita ei voi käyttää.
Pelaaja voi liittyä halutessaan puolueryhmään, jossa on mahdollista kamppailla yhdessä muita ryhmiä vastaan. Kamppailun eri muotoja ovat ryöstöt, hahmojen kehitys, sodat sekä selviytyminen. Pelaaja voi halutessaan liittää tiimiinsä jonkin tehtävän ajaksi kuudennen hahmon, joka on toisen ryhmän jäsenen kehittämä.
Pelissä on tarinamoodi uusilla sekä sarjakuvasta ja Telltale Gamesin pelistä tutuilla hahmoilla. Pelaajan on mahdollista ryöstää toisia pelaajia. Tehtävänä on myös tietyn ajan välein vaihtuvia tehtäviä joista voi saada harvinaisia palkintoja kuten tarvikkeita ja hahmoja.
Pelissä voi saada eri poletteja, joita tarpeeksi kerättynä voi käyttää mm. viiden tähden ja neljän tähden hahmojen sekä aseiden aukaisuun. Peliin on mahdollista myös ostaa kaikkia yllä mainittuja tarvikkeita ja muita vastaavia.
Hahmot
Peliin on luotu paljon uusia hahmoja, ja niiden lisäksi pelissä esiintyy jo entuudestaan tuttuja hahmoja sarjakuvista, pelistä sekä romaaneista.
Hahmot voidaan jakaa eri luokkiin tähdillä.
Hahmot voidaan jakaa eri luokkiin taipumuksillaan.
Jokaisella hahmolla on myös oma persoona. Niiden kehittämiseen on suositeltavaa käyttää saman persoonan omistavaa hahmoja parhaan lopputuloksen saamiseksi.
Jokaisella hahmolla on jokin erityistaito kuten vihollisen tainnutus, omien parantaminen tai suojien nostaminen.
Suurella osalla hahmoista on jokin johtajataito. Asettaessaan tämän taidon omaavan hahmon tiimin johtajaksi koko tiimi voi saada esimerkiksi paremmat suojaukset ja kestävyydet.
Pienellä osalla hahmoista on jokin spesialistin taito. Osa taidoista kytkeytyy päälle itsestään, kun taas osaa voi itse hallita. Näitä ovat esimerkiksi kuolleiden tiimiläisten henkiinherättäminen ja tappavasta osumasta henkiinjääminen.
Tuomaslauluja
Tuomaslauluja on uudempia hengellisiä lauluja sisältä laulukirja, jota on käytetty erityisesti Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnissa järjestetyissä Tuomasmessuissa ja muissa jumalanpalveluksissa.
Kirja ”Tuomaslauluja” on saanut nimensä Tuomasmessuista, joka järjestettiin ensimmäistä kertaa Helsingin Mikael Agricolan kirkossa 1988. Etenkin näitä messuja varten julkaistiin Tuomaslauluja- kokoelma joka ilmestyi 1991. Siinä on 115 laulua, jotka on ryhmitelty aihepiireittäin. Useissa lauluissa on kaksi-, kolme- tai neliääninen sovitus, ja ne soveltuvat hyvin esilauluryhmän tai kuoron kanssa laulettavaksi. Useissa lauluissa on myös soitinsovituksia. Kirjan on toimittanut Petri Laaksonen.
Suuri osa kirjan lauluista on uusia, 1980- ja -90 luvulla tehtyjä lauluja. Laulujen tekijöiden joukossa on mm. Anna-Mari Kaskinen, Jaakko Löytty, Kaija Löytty ja Pekka Simojoki, säveltäjiä mm. Petri Laaksonen, Pekka Simojoki ja Jaakko Löytty. Osa lauluista on käännöksiä muista kielistä ja laulujen joukossa on joitakin virsiä Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjasta. Kirjassa on myös 20 ns. Taizé-laulua, jotka ovat lyhyitä meditatiivisia rukouslauluja, useat niistä ranskalaisen muusikon Jacques Berthierin säveltämiä. Taizé-lauluissa on suomenkielisen tekstin ohella myös alkukielinen teksti. Taizé-laulujen suomenkieliset tekstit ovat Anna-Maija Raittilan käännöksiä.
Kirjassa on myös liturginen osa, jossa on Tuomasmessun järjestys ja sitä varten sävellettyä liturgista musiikkia.
Audio, Video, Disco
Audio, Video, Disco. sai myönteisiä arvosteluja kriitikoilta ja onnistui myös kaupallisesti. Albumilta julkaistiin viisi singleä: ”Civilization”, ”On’n’On”, ”New Lands” sekä ”Helix”.
Charles Farrar Browne
Charles Farrar Browne, alun perin Brown, kirjailijanimi Artemus Ward, (1834 Waterford, Maine, Yhdysvallat – 1867 Southampton, Englanti) oli yhdysvaltalainen humoristinen kirjailija.
Browne oli Mark Twainin uran alkuaikojen kannustaja ja ystävä kuolemaansa saakka.
Miehuusvuodet
Miehuusvuodet (Carnal Knowledge) on Mike Nicholsin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1971. Kahden eriluonteisen miehen naissuhteita 1940-luvulta 1960-luvulle seuraavan tarinan on käsikirjoittanut Jules Feiffer ja sen pääosia näyttelevät Jack Nicholson, Art Garfunkel, Candice Bergen ja Ann-Margret.
Vastaanotto ja jälkimaine
Elokuvan suomenkielinen nimi viittaa Mike Nicholsin aiempaan menestyselokuvaan Miehuuskoe. Elokuvan alkuperäisnimen käsite carnal knowledge (sananmukaisesti ”lihallinen tieto”) on vanhassa uskonnollisessa ja lainopillisessa kielessä käytetty kiertoilmaus sukupuoliyhteydestä. Vapaita esiaviollisia seksisuhteita käsittelevä elokuva aiheutti ensi-iltakierroksellaan kohuja ympäri Yhdysvaltojen maaseutukaupunkeja. Georgian osavaltion Albanyssä poliisi takavarikoi esityskopion epäsiveellisenä, mutta ratkaisu kumottiin korkeammissa oikeusasteissa myöhemmin.
Jotkut aikalaiskriitikot arvostelivat elokuvaa pessimistisistä ja naisvihamielisistä asenteista rakkausasioita kohtaan, kun taas toiset kriitikot kiittivät amerikkalaisen miesšovinismin realistista kuvausta. Muun muassa Chicago Sun-Times ja The New York Times listasivat Miehuusvuodet vuoden 1971 kymmenen parhaan elokuvan joukkoon. Roger Ebert piti sitä Mike Nicholsin selvästi parhaana elokuvana siihen asti.
Ann-Margret sai roolistaan Golden Globe -palkinnon ja oli Oscar-ehdokkaana. Elokuva tuotti Golden Globe -ehdokkuudet myös miespääosan esittäjille Jack Nicholsonille ja Art Garfunkelille.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Miehuusvuodet vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Kleonai (Akte)
Kleonai oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Akten niemellä (nyk. Áthos) Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se sijoitetaan niemen länsirannikolle lähelle nykyistä Xiropótamoksen luostaria.
Akashi (1938)
Akashi oli Keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1939 valmistunut korjausalus toisessa maailmansodassa.
Kleonai (Akte)
Maantiede
Kleonai sijaitsi Akten niemellä, joka nykyisin tunnetaan nimellä Áthos ja joka on Chalkidikín niemimaan kolmesta niemestä itäisin. Antiikin aikana Aktea ei vielä luettu Khalkidiken alueeseen, josta koko niemimaa on myöhemmin saanut nimensä, vaan se luettiin yleisemmin vain osaksi Traakiaa. Kaupunki sijoitetaan nykyisten Xiropótamoksen luostarin ja Athoksen itsehallintoalueen pääsataman Dáfnin välille.
Akashi (1938)
Valmistus
Alus tilattiin vuoden 1934 hankinnoissa Sasebon laivastontelakalta, missä köli laskettiin 18. tammikuuta 1937. Alus laskettiin vesille 29. kesäkuuta 1938 ja otettiin palvelukseen 31. heinäkuuta 1939.
Palvelus
Alus upposi ilmahyökkäyksessä 30. maaliskuuta 1944 Palaulla. Se poistettiin alusluettelosta 10. toukokuuta.
Kleonai (Akte)
Historia
Kleonain tiedetään olleen olemassa poliksena suuren osan klassista kautta ja ainakin vielä hellenistisen kauden alussa vuonna 323 eaa. Se vaikuttaa kuitenkin olleen vahvempien naapureidensa, joko Thyssoksen tai Dionin, alaisuudessa. Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Kleonai kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 434/433–429/428 eaa. Peloponnesolaissodassa Kleonai oli aluksi Ateenan puolella, mutta vaihtoi Spartan puolelle Brasidaan yllytyksestä vuonna 424/423 eaa. Kleon sai ilmeisesti palautettua kaupungin takaisin Ateenan valtaan. Tämän jälkeen kaupungin merkitys väheni, ja myöhemmissä lähteissä se esiintyy vain maantieteellisissä maininnoissa.
Rakennukset ja löydökset
Kleonain paikkaa ei ole tunnistettu arkeologisesti, eivätkä kaivaukset alueella ole mahdollisia, mutta Xiropótamoksen luostarin läheltä on löydetty joitakin antiikin aikaisia rakennusjäänteitä.
Väinö Stenbäck
Emil Väinö Stenbäck (13. kesäkuuta 1862 Alavus – 19. marraskuuta 1937 Porvoo) oli suomalainen tehtailija, maallikkosaarnaaja ja suomentaja.
Stenbäck oli tehtailijana Porvoossa ja toimi aluksi Vapaakirkon maallikkosaarnaajana. Stenbäck oli Suomen vapaakirkollisen liikkeen sisälle 1890-luvulla syntyneen lakihenkisen synnittömyysliikkeen toinen johtaja Akseli Skutnabbin rinnalla. Hän toimi vuonna 1900 perustetun Evankeliset ystävät -liikkeen saarnaajana ja johtajana. Suomen sisällissodan jälkeen Stenbäck oli Suomenlinnan vankileirin kasvatusapulaisena.
Väinö Stenbäck oli naimisissa vuodesta 1893 Ingrid Sofia Nybergin kanssa. Heidän poikansa oli jääkärimajuri Gunnar Stenbäck.
Nettideittailu
Nettideittailun suosio ja tavat
pienois|Kumppani löytyy nykyään useimmiten nettideittailun kautta. Toiseksi suosituin tapa on tavata kumppani baarissa tai ravintolassa. Joskus harvemmin kumppanin voi löytää myös ystävien tai työtovereiden kautta. Suomalainen IRC-Galleria sai suuren suosion jo 2000-luvun alussa, kun Facebookia ei vielä ollut. Tutkimukseen osallistuneista nuorista kumppanin oli löytänyt deittipalveluista 9,8 % ja sosiaalisesta mediasta 5,8 %. Vuosina 2005–2012 jo kolmannes yhdysvaltalaisista aviopareista oli tavannut toisensa netissä. Näistä 45 % löysi kumppanin deittipalvelun kautta. Kumppanin muualta netistä löysi 55 %.
Palvelusivustoissa monet aloittavat nettideittailun usean kumppanin kanssa ja suhteen tiivistyessä siirtyvät deittaamaan vain yhtä kumppania. Toimintaa varten on luotu etikettejäkin. Sokerideittailu on molempia osapuolia hyödyttävä suhde.
Deittihuijarit ja rikollisuus
Nettideittailun varjopuolena muun muassa kaupallisilla sivustoilla ja sähköpostein mainostaen deittailijoita on vaanimassa paljon nettihuijareita ansaintatarkoituksessa. Huijarit luovat profiilisivuja vetovoimaisin valokuvin. Huijarien kirjeitä nimitetään myös nigerialaiskirjeiksi romanssihuijauksissa. Esimerkiksi Venäjällä, Ghanassa ja Malesiassa tästä osasta huijauksia on tullut jopa satoja miljoonia tuottava rikollisuuden ala. Marin tasavallan Yoshkar-Olassa on suurimpana elinkeinona jopa nettihuijaus. Moldovan Chișinăussa luotuna on yleinen The Bat! -toimisto-ohjelma, jolla pystyy käsittelemään runsaita määriä eri sähköpostitilejä. Sähköpostit yleensä edelleen lähetetään esimerkiksi tietokoneen satelliittiyhteydestä eri maissa toimivien palvelinten kautta.
Huijatulla on mahdollisuus ilmoittaa huijarit niistä varoittaviin sivustoihin kuvineen ja kertomuksineen.
Vuonna 2015 Isossa-Britanniassa tilastoitiin 400 rikosta, joihin liittyi Tinder-mobiilideittisovellus. Näiden joukossa oli esimerkiksi raiskaus, lapsen seksuaalinen hyväksikäyttö ja murhan yritys. Yleensä rikosilmoitukset koskivat väkivalta- tai seksuaalirikoksia. Vuonna 2016 israelilainen Tinder-huijari sai kahden vuoden ehdottoman tuomion yhteensä noin 200 000 euron kavalluksesta, jonka uhreiksi oli joutunut kolme eri suomalaisnaista. Internetissä on lukuisia suomenkielisiäkin huijaussivustoja, joiden maksullisiin viesteihin vastaa robotti tai iso joukko henkilökuntaa. Sivustot perustuvat suurelta osin tekaistuihin valeprofiileihin.
Kameleontti ja gekko
Kameleontti ja gekko on eteläafrikkalainen kansansatu. Kun korkein jumala loi ihmiset, hän päätti, että he saisivat elää ikuisesti. Jumala etsi eläintä, joka kertoisi heille hyvän uutisen. Silloin hän havaitsi kameleontin. Nämä eläimet liikkuvat perin hitaasti, ja tämäkin yksilö pysähtyi alituiseen etsimään ruokaa tai ottamaan päiväunet. Jumala pohti ja tuli siihen tulokseen, että hänen luomuksillaan sittenkin tulisi olla rajallinen elinajanodote. Nyt hän valitsi lähettilääkseen vikkelän gekon. Koska jumalallista käskyä ei voi peruuttaa sen jälkeen, kun se on saatu perille, ihmisten kohtalo riippui siitä, kumpi eläin olisi nopeampi. Harmiksemme gekko ohitti kameleontin ja luovutti ihmisille suru-uutisen: he eivät eläisi ikuisesti.
Facebook Messenger
Facebook Messenger on Metan kehittämä pikaviestin, joka on integroitu Facebookin verkkosivulle. Facebook Messengeristä on saatavilla pakettikooltaan normaalia Messengeriä pienempi ja ominaisuuksiltaan rajoitettu Facebook Messenger Lite, joka on tarkoitettu kehittyville markkinoille. Facebook Messenger oli aluksi mainokseton, mutta tammikuussa 2017 Facebook lisäsi Messengerin kotinäkymään mainoksia rajatuilla alueilla.
Alustatuki
Facebook Messenger on integroitu Facebookin selainversioon, ja siitä on saatavilla myös oma selainversio. Facebook Messenger -sovellus on saatavilla Windows 10:lle ja mobiilisovelluksena Androidille, iOS:lle sekä Windows 10 Mobilelle. Messenger-sovellus tuli maaliskuussa 2014 saataville myös Windows Phone -puhelimille, mitä ennen Messengeriä saattoi käyttää Windows Phonella kolmannen osapuolen tekemillä epävirallisilla sovelluksia. Heinäkuuhun 2014 asti Messengeristä ei ollut iPadeille optimoitua sovellusta, vaan niillä piti käyttää iPhonelle suunnatun sovelluksen venytettyä versiota. Messengerin tuki Windows Phone 8:lle ja Windows Phone 8.1:lle loppui maaliskuussa 2017.
Ominaisuudet
Facebook Messengerin tekstimuotoisia viestejä voi elävöittää emojeilla ja tarroilla. Kirjoitettaessa viestiä näppäimistön yläpuolella on palkki, jossa on pikavalintoja erilaisille Messengerin toiminnoille. Tekstimuotoisten viestien lisäksi Messengerillä voi lähettää kuvia, videoita, ääniviestejä ja GIF-animaatioita. Messengerissä voi käydä kavereiden kanssa ryhmäkeskusteluja, korkeintaan kuuden käyttäjän ryhmävideopuheluja ja äänipuheluja ryhmässä Ryhmille voi määrittää nimen ja tunnuskuvan. Messenger näyttää ensin ne kaverit, joiden kanssa käyttäjä on viestitellyt eniten.
Facebook Messenger oli aluksi käytettävissä vain Facebook-tilillä, mutta siihen lisättiin kesäkuussa 2015 mahdollisuus kirjautua sisään pelkästään nimen, puhelinnumeron ja kuvan avulla. Facebook pyrki laajentamaan Messengerin käyttäjäkuntaa tyrkyttämällä Facebook-tilin käyttöä niille Facebook-tilin omistaville käyttäjille, jotka kirjautuivat Messengeriin ilman Facebook-tiliä. Helmikuusta 2016 lähtien Messengerin Android-sovelluksessa on ollut mahdollisuus käyttää useita käyttäjätilejä. Kesäkuussa 2016 julkaistun Messengerin päivityksen myötä puhelimen yhteystiedoissa olevat puhelinnumerot yhdistettiin Facebook-tietoihin ja Messenger-käyttäjille alettiin näyttää kaikki yhteystiedoissa olevien henkilöiden profiilit, vaikkeivät he olisi Facebook-kavereita.
Snapchatista kopioidut ominaisuudet
Messengerissä otettiin Ranskassa marraskuussa 2015 testikäyttöön Snapchatista inspiraationsa saanut ominaisuus, joka poistaa lähetetyt viestin tunnin kuluttua. Tunnin ajastus aktivoitui klikkaamalla viestin vieressä olevaa tiimalasia. Viestin poistumisen jälkeen sen kohdalle viestikenttään jäi tyhjä tila, joten vastaanottaja sai tiedon viestin lähettämisestä.
Messengeriin lisättiin joulukuussa 2016 Snapchatista kopioitu Oma päivä -ominaisuus, jossa voi julkaista 24 tuntia näkyvissä olevia kuvia ja videoita. Nämä postaukset näkyvät Facebook-kavereille ja henkilöille, joilla on lähettänyt Messenger-viestejä. Oma päivä -ominaisuus tuli maailmanlaajuisesti saataville maaliskuussa 2017. Uudistuksen yhteydessä Messengeriin lisättiin Snapchatin kameraa muistuttava kameranäkymä, jossa kuvia ja videoita voi koristaa filttereillä ja niiden päälle voi piirtää.
Tekstiviestit
Kesäkuussa 2016 Messengerin Android-versio alkoi pyytää pääsyä tekstiviestien lähettämisen oletussovellukseksi. Hyväksymällä pyynnön Facebook saa tiedon siitä, ketkä milloinkin viestittelevät keskenään. Tekstiviestit erotetaan normaalisti sinisistä Messenger-viesteistä violetilla taustalla.
Pelit
Messengerista paljastui helmikuussa 2016 toiminto, joka mahdollistaa shakin pelaamisen kirjoittamalla yksityisviestiin ”@fbchess play”. Messengerin shakkipelissä nappuloita ohjataan merkintätavalla, jossa nappula yhdistetään tavoitteena olevan ruudun koordinaattiin. Facebook lisäsi Messengeriin maaliskuussa 2016 ilmestyneen päivityksen myötä pääsiäismunana yksinkertaisen koripallopelin, joka aukeaa klikkaamalla lähettämäänsä koripalloemojia. Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailujen kunniaksi Facebook lisäsi Messengeriin kesäkuussa 2016 jalkapallon pompauttelupelin, joka aukeaa klikkaamalla lähettämäänsä jalkapalloemojia.
Chatbotit
Facebook julkisti huhtikuussa 2016 F8-kehittäjätapahtumassa keskustelun omaisesti toimivat botit ja ohjelmointirajapinnan, jolla yritykset voivat luoda omia bottejaan Messengeriin. Samalla Messengerin kautta alettiin lähettää mainosviestejä käyttäjille, jotka olivat ottaneet yritykseen yhteyttä aiemmin. Aluksi botit kykenivät tekemään lähinnä avainsanoihin perustuvia tietohakuja yksityiskeskusteluissa.
Virtuaaliavustaja M
Facebookin pitkään Messengeriin kehittämä virtuaaliavustaja M laajeni huhtikuussa 2017 saataville kaikille yhdysvaltalaiskäyttäjille. Se suosittelee käyttäjälleen keskustelun perusteella erilaisia toimintoja. Aluksi niitä olivat tarrat keskustelussa, sijainnin jakaminen, äänestykset ryhmäkeskustelussa, Uber- ja Lyft-kyydin tilaaminen sekä rahasiirron pyytäminen ja antaminen.
Suosio
Facebook Messengerillä oli huhtikuussa 2014 reilut 200 miljoonaa käyttäjää. Kun Facebook pakotti käyttäjänsä lataamaan Messengerin poistamalla kesällä 2014 viestitoiminnot mobiilisovelluksestaan, Messengerin käyttäjämäärät nousivat nopeasti. Lokakuussa 2014 Messengerillä oli yli 500 miljoonaa aktiivista käyttäjää. Vuoden 2016 alussa Messengerillä oli 800 miljoonaa kuukausittain aktiivista käyttäjää. Huhtikuussa 2016 Messengerillä oli 900 miljoonaa kuukausittain aktiivista käyttäjää. Facebook Messenger oli toukokuussa 2016 Android-laitteiden suosituin pikaviestin 49 valtiossa. Kesäkuussa 2016 Facebook poisti keskustelumahdollisuuden myös mobiiliverkkosivuiltaan. Messenger ylitti 21. heinäkuuta 2016 miljardin kuukausittaisen aktiivisen käyttäjän rajapyykin, mikä teki siitä maailman toiseksi suosituimman pikaviestimen.
Turvallisuus ja yksityisyys
Elokuussa 2019 selvisi että Facebook on tallentanut käyttäjien käymiä äänikeskusteluja. Keskusteluja on jaettu sadoille yhtiön palkkaamille alihankkijoille, jotka ovat litteroineet keskustelut tekstiksi. Yhtiön mukaan tarkoituksena oli kehittää tekoälyn kykyä tulkita puhetta. Facebookin mukaan käyttäjät ovat antaneet tähän luvan. Puheluiden kuuntelu lopetettiin kun se tuli julkiseksi.
Ro-12 (1917)
Ro-12 (aiemmin sukellusvene No.20) oli Keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1919 valmistunut K-luokan sukellusvene.
Valmistus
Alus tilattiin vuoden 1916 hankinnoissa Kuren laivastontelakalta, missä köli laskettiin 25. huhtikuuta 1917. Alus laskettiin vesille 1. joulukuuta ja otettiin palvelukseen 18. syyskuuta 1919 nimellä sukellusvene No. 20.
Sieradzin piirikunta
Sieradzin piirikunta on yksi Łódźin voivodikunnan piirikunnista. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 117 674. Piirikunnan ainoa kaupunkikunta on hallintokeskus Sieradz. Kymmenen maalaiskuntaa ovat Błaszki, Brąszewice, Brzeźnio, Burzenin, Goszczanów, Klonowa, Sieradz, Warta, Wróblew sekä Złoczew ja niissä on kylien lisäksi kolme kaupunkia; Błaszki, Warta ja Złoczew.
Sieradzin piirikunnan pinta-alasta 20,4 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.
Sieradzin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 5,5 prosenttia. vasen|pienoiskuva|220px|Piirikunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa Sieradzin piirikunnassa oli 117 674 asukasta, joista 51,2 prosenttia naispuolisia ja 48,8 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 120 835 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 93 753 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaat muodostivat vuoden 2019 lopussa 17,7 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,5 prosenttia ja eläkeikäiset 21,8 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41,9 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 1 075 lasta.
Sähköheikko tähti
Sähköheikko tähti on hypoteettinen eksoottinen tähtityyppi, jossa tähden gravitaatioromahduksen estää sähköheikosta palamisesta aiheutuva säteilypaine, toisin sanoen energia, joka vapautuu kvarkkien muuttumisesta leptoneiksi sähköheikon vuorovaikutuksen tuloksena. Tämä prosessi tapahtuu tähtien ytimessä, joka on tilavuudeltaan suunnilleen omenan kokoinen mutta on massaltaan noin kaksi kertaa Maan suuruinen.
Teorian mukaan tähdet saattaisivat päätyä tällaiseen tilaan supernovaräjähdyksen jälkeen. Sähköheikot tähdet ovat tiheämpiä kuin kvarkkitähdet, ja sellaisia voi muodostua, kun kvarkin degeneratiivinen paine ei enää kestä gravitaatiovoimaa mutta voi silti vastustaa elektrolyysipolttoa. Tähtien elinkaaren vaihe voi kestää yli 10 miljoonaa vuotta.
Hämähäkki (elokuva)
Hämähäkki on Michael Curtizin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1949. Draaman pääosissa ovat Joan Crawford, Zachary Scott, Sydney Greenstreet ja David Brian. Hämähäkki kertoo pikkukaupungin poliittisesta korruptiosta. Tanssija Lane Bellamy (Crawford) ihastuu apulaissheriffi Fielding Carlisleen (Scott), jonka uraa kontrolloi Titus Semple (Greenstreet). Semple pitää Bellamya uhkana ja onnenonkija, joka tietää harmia, ja menee romanssin väliin rikkoakseen sen. Tuotantoyhtiöinä olivat Warner Bros. ja Michael Curtiz Productions. Warner Brothers toimi elokuvan jakelijana.
Hämähäkki perustuu Robert ja Sally Wilderin näytelmään Flamingo Road, jonka pohjalta Robert Wilder ja Edmund H. North laativat käsikirjoituksen. Näytelmä on myös sovitus Robert Wilderin vuoden 1942 romaanista. Jerry Wald oli elokuvan tuottajana.
Tuotanto
Hämähäkin kuvaukset alkoivat syyskuussa vuonna 1948. Elokuva kuvattiin Warner Brothersin studioilla Kalifornian Burbankissa 1,5 miljoonan dollarin budjetilla. Kuvaukset päättyivät lokakuussa 1948.
Alun perin Lane Bellamyn roolia tarjottiin Ann Sheridanille, joka hylkäsi roolin. Roolin sittemmin otti vastaan Joan Crawford.
Julkaisu ja vastaanotto
Hämähäkki sai ensi-iltansa kotimaassaan Yhdysvalloissa 30. huhtikuuta 1949; maanlaajuinen ensi-ilta oli 6. toukokuuta 1949 ja Suomen ensi-ilta oli 30. syyskuuta 1949. Elokuva oli sekä taloudellinen että kriittinen menestys. Hämähäkki tuotti yhteensä 2 896 000 dollaria, joista 2 263 000 dollaria Yhdysvalloissa. Ulkomailla elokuva tuotti 633 000 dollaria. Hämähäkki oli vuoden 1949 32. menestynein elokuva.
Screen Director's Playhouse lähetti 30-minuuttisen radiosovituksen elokuvasta 26. toukokuuta vuonna 1950, jolloin Joan Crawford uusi elokuvaroolinsa.
Hämähäkistä tehtiin 1980-luvulla yhdysvaltalainen televisiosarjasovitus Flamingo Road (1980–1982).
Hämähäkki julkaistiin VHS:lle vuonna 1998 ja DVD:lle vuonna 2008. DVD on kokoelman The Joan Crawford Collection: Volume 2 osa.
Ro-11 (1917)
Valmistus
Alus tilattiin vuoden 1916 hankinnoissa Kuren laivastontelakalta, missä köli laskettiin 25. huhtikuuta 1917. Alus laskettiin vesille 15. lokakuuta ja otettiin palvelukseen 31. heinäkuuta 1919 nimellä sukellusvene No. 19.
Palvelus
Alus nimettiin 1. marraskuuta 1924 Ro-11:ksi. Se poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1932.
Genesis G90
Genesis G90 (Etelä-Koreassa Genesis EQ900) on ylellinen henkilöauto, jota Hyundai Motor Company valmistaa Genesis Motors -brändin alla. Malli esiteltiin Detroitin autonäyttelyssä tammikuussa 2016. vasen|pienoiskuva|G90 takaa.
Xingtain maanjäristys
8. maaliskuuta 1966 Hebein maakunnassa Kiinassa tapahtunutta Xingtain maanjäristystä seurasi sarja järistyksiä, jotka päätyivät 22. maaliskuuta järistykseen, jonka voimakkuus oli 7,2 magnitudia.
Ro-13 (1919)
Ro-13 (aiemmin sukellusvene No.23) oli Keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1920 valmistunut K-luokan sukellusvene.
Valmistus
Alus tilattiin vuoden 1917 hankinnoissa Kuren laivastontelakalta, missä köli laskettiin 14. syyskuuta 1918. Alus laskettiin vesille 26. elokuuta 1919 ja otettiin palvelukseen 30. syyskuuta 1920 nimellä sukellusvene No. 23.
Palvelus
Alus nimettiin 1. marraskuuta 1924 Ro-13:ksi. Se poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1932.
Sirokattara
Sirokattara (Bromus lepidus) on yksivuotinen töpökattaroihin (Bromus) kuuluva heinäkasvilaji. Sirokattara voi kasvaa jopa 70 cm korkeaksi ja sen varret ovat pystyjä. Lehdet ovat harmaanvihreitä ja noin 5 mm leveitä. Lehtitupet ovat karvallisia ja kieleke on lyhyehkö.
Sirokattaran kukinto on röyhy, joka koostuu suurehkoista, kaljuista, puhtaanvihreistä tähkylöistä. Kussakin tähkylässä on viidestä kahdeksaan kukkaa. Kaleet ovat epätavallisen pitkät ja alimmissa kaleissa on kolmesta viiteen suonta. Ulkohelpeet ovat pyöreäselkäisiä sekä noin 6 mm pitkiä ja niissä on 5 mm pitkät vihneet. Sirokattara kukkii kesä–heinäkuussa.
Sirokattara muistuttaa eniten mäkikattaraa (Bromus hordeacus), ja toisinaan sirokattaraa on pidetty myös mäkikattaran yhtenä alalajina. Sirokattara on harvinainen ja se kasvaa ratapihoilla, tienpientareilla sekä niitä muistuttavilla kasvupaikoilla.
Suomessa sirokattarasta on muutama havainto lähes sadan vuoden takaa eteläisestä Suomesta. Uusimmat havainnot Suomesta ovat pääkaupunkiseudulta 1950-, 1960- ja 1980-luvuilta. Ruotsissa sirokattaraa tavataan ainoastaan Skånessa. Sirokattara on myös löydetty ensimmäisen kerran Skånesta ja tuo löytö on julkaistu vuonna 1924.
Litovel
Litovel on kaupunki Olomoucin läänissä Tšekissä. Kaupunki sijaitsee Hanán alueen luoteisosassa Moravajoen laaksossa noin 20 kilometrin päässä Olomoucin kaupungista. Kaupunkia halkoo kuusi Moravajoen haaraa, josta kaupunki on saanut lempinimen Hanán Venetsia.
Vuoden 2020 arvion mukaan kaupungissa asui 9 738 asukasta.
Nähtävyyksiä
Kaupungin keskustassa on Přemysl Otakar –aukio. Aukion laidalla on kaupungintalo torneineen. Se on toiminut paikallisena hallintorakennuksena, kartanona ja 1500-luvulta lähtien kaupungintalona. Rakennusta on uudistettu useasti. Kaupungintalon torni on 72 metriä korkea. Aukiolla on Václav Renderin tekemä muistomerkki kaupunkia vaivanneiden ruttoepidemioiden muistoksi. Ne vaivasivat kaupunkia kahdesti 1500-luvulla ja vielä kerran 1700-luvulla. Litovelissa on myös Ruotsalaisten muistomerkki, kun Ruotsin armeija valtasi kaupungin Kolmikymmenvuotisessa sodassa 1600-luvulla.
Vehmasmäen koulu
Vehmasmäen koulu on Vehmasmäellä, vanhan viitostien länsipuolella, noin 20 kilometriä Kuopion keskustasta etelään sijaitseva suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 1–6). Kyläkoulua käy noin 140 oppilasta.
Litovel
Nähtävyyksiä
Moravajoen ylittävä Pyhän Johanneksen silta on Määrin vanhin kivisilta ja Tšekin kolmanneksi vanhin. Se on 5-aukkoinen holvisilta, jonka keskellä on Jan Sturmerin tekemä Johannes Nepomukilaisen patsas.
Yksi Litovellin kauneimmista rakennuksista on vuonna 1901 rakennettu uusrenessanssityylinen Jan Opletalin kymnaasi. Rakennuksen julkisivun mosaiikit kertovat kaupungin historiasta. Rakennuksen edessä on Tšekkoslovakian ensimmäisen presidentin Tomáš Masarykin patsas. Rakennuksen edessä on myös koulusta valmistuneen Jan Opletalin patsas. Hän kuoli mielenosoituksessa vastustaessaan Saksan miehitystä Prahassa lokakuussa 1939.
Talous
Litovelissa on runsaasti elintarviketeollisuutta, kuten panimo-, sokeri-, mallas-, pasta- ja juustotuotantoa sekä säilyketeollisuutta. Litovelissa on pantu olutta vuodesta 1291 lähtien, jolloin kuningas Venceslaus II antoi kaupungille oikeuden myllyyn. Kaupungissa on myös puunjalostusta ja koneenrakennusteollisuutta.
Barry Barish
Barry Clark Barish (s. 27. tammikuuta 1936) on yhdysvaltalainen kokeellinen fyysikko. Hän on California Institute of Technologyn emeritusprofessori ja yksi johtavista gravitaatio­aaltojen asiantuntijoista.
Vuonna 2017 Barishille myönnettiin myönnettiin Nobelin fysiikanpalkinto yhdessä Rainer Weissin ja Kip Thornen kanssa "ratkaisevasta osuudesta LIGO-ilmaisimeen ja gravitaatio­aaltojen havaitsemisesta".
Syntyperä ja koulutus
Barish on synty­perältään juutalainen. Hän syntyi Omahassa, Nebraskassa. Hänen vanhempansa, Lee ja Harold Barish, olivat myös syntyneet Keski­lännessä, mutta hänen isovanhempansa olivat muuttaneet sinne nykyisin Valko-Venäjään kuuluvasta osasta silloista Puolaa. Pian toisen maailman­sodan jälkeen perhe muutti Los Angelesin Los Feliziin. Barish kävi John Marshall High Schoolia ja muita kouluja.
Hän suoritti Kalifornian yliopistossa vuonna 1957 Bachelor of Arts -tutkinnon fysiikassa ja väitteli vuonna 1962 tohtoriksi kokeellisen suur­energia­fysiikan alalta. Hän liittyi Caltechiin vuonna 1963, kun hiukkasfysiikassa aloitettiin uusi tutkimushanke. Aluksi hän toimi tutkimusryhmän jäsenenä, vuosina 1966–1991 apulaisprofessorina, ylimääräisenä professorina ja fysiikan professorina. Vuosina 1991–2005 hän toimi fysiikan Linde-professorina. Vuosina 1984–1986 hän toimi Caltehcin suur­energia­fysiikan ryhmän johtavana tutkijana.
Tutkimustyö
Ensimmäiset tieteelliset kokeensa Barish suoritti Fermilabissa. Hän tutki muun muassa neutriinoja ja pystyi lisäksi osoittamaan kokeellisesti nukleonien kvarkkirakenteen. Nämä kokeet olivat ensimmäisiä, joissa havaittiin heikko neutraali virta, joka sai keskeisen merkityksen Glashowin, Salamin ja Weinbergin kehittämässä sähköheikossa yhtenäisteoriassa.
Ro-14 (1920)
Ro-14 (aiemmin sukellusvene No.22) oli Keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1921 valmistunut K-luokan sukellusvene.
Barry Barish
Tutkimustyö
Vuonna 1980 hän johti MACRO -nimistä tutkimusryhmää (Monopole, Astrophysics and Cosmic Ray Observatory), joka toimi Italiassa Gran Sasso -tutkimuslaitoksen kellarissa. Siellä yritettiin etsiä hypoteettisia magneettisia monopoleja sekä tutkittiin myös kosmista säteilyä ja tehtiin neutriinomittauksia, jotka osoittivat omalla merkittävällä tavallaan, että neutriinolla on massa ja että ne värähtelevät.
Ro-14 (1920)
Valmistus
Alus tilattiin vuoden 1917 hankinnoissa Kuren laivastontelakalta, missä köli laskettiin 14. syyskuuta 1918. Alus laskettiin vesille 31. maaliskuuta 1919 ja otettiin palvelukseen 17. helmikuuta 1921 nimellä sukellusvene No. 22.
Gamab
Gamab tai Gauna on Etelä-Afrikan khokhoi-kansan korkein jumala, taivaan ja kuoleman jumala. Hänen sanotaan lopettavan ihmisen elämän ampumalla nuolen taivaasta. Muita khokhoiden jumalia ovat esimerkiksi pahuuden jumala Gunab sekä sateen ja noitien suojelija Tsui, jolla on valta palata elämään kuoleman jälkeen. Pahantahtoisia olioita khoikhoiden mytologiassa ovat Aigamuxa, joka näyttää ihmiseltä, mutta hänellä on silmät jaloissa, ja Ga-gorib, leopardinkaltainen olio, joka odottaa uhrejaan kuopan pohjalla kärsivällisesti.
Ro-14 (1920)
Palvelus
Alus nimettiin 1. marraskuuta 1924 Ro-14:ksi. Se poistettiin alusluettelosta 1. syyskuuta 1933.
Barry Barish
Tutkimustyö
Vuonna 1991 Barish nimitettiin Caltechin Maxine ja Ronald Linde -professoriksi.
1990-luvun alussa hän oli kärkihahmona suunniteltaessa GEM-ilmaisinta (gammat, elektronit, myonit), joka rakennettiin Superconducting Super Colliderille sen jälkeen, kun laitoksen johtaja Roy Schwitters oli hylännyt Samuel Tingin aiemmin johtaman L* -projektin. Siinäkin Barish oli ollut mukana yhteistoimintalautakunnan johtajana.
Barish nimitettiin LIGO:n (Laser Interferometer Gravitational-wave Observatory) johtajaksi vuonna 1994. Siihen aikaan projekti oli vaarassa menettää rahoituksensa, koska ennen Barishia sitä oli johdettu huonosti. Vuonna 1994 hän johti pyrkimyksiä varojen saamiseksi NSF National Science Boardille. Vuonna 1997 hänen johdollaan rakennettiin LIGO:n interferometrit Los Angelesin Livinstoniin ja Hanfordiin Washingtonin osavaltioon. Hän perusti LIGO Scientific Collaboration -järjestön (LSC), johon nykyisin kuuluu noin 1200 tutkijaa eri puolilla maailmaa.
Vuosina 2001–2002 Barish toimi yhtenä johtajista suurenergiafysiikan neuvoa-antavan keskusteluryhmän alaryhmässä, joka laati Yhdysvaltain suurenergiafysiikan pitkän aikavälin suunnitelman.