cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Megan Boone
Megan Boone (s. 29. huhtikuuta 1983) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esittää FBI:n rikostutkija Elizabeth Keeniä NBC:n televisiosarjassa Blacklist (suom. 'musta lista'). Boonen isoisä on miljardööri H. Gary Morse ja perhe on asunut The Villagesissa eläkeläisten asuma-alueella Floridassa ollakseen lähellä perheen vanhempaa sukupolvea.
Ura
Hän on näytellyt jaksoja muutamassa televisiosarjassa, mm. Blue Bloods, Todistettavasti syyllinen ja The Cleaner. Elokuvarooleja on ollut myös useita, mm. My Bloody Valentine, Sex and the City – Sinkkuelämää 2 ja Step Up Revolution.
Mississippi-kausi
Mississippi-kausi oli geologinen ajanjakso, joka vastaa vanhempaa kivihiilikautta (alakivihiili) noin 359–318 miljoonaa vuotta sitten. Ajanjakson iän määrityksessä on useiden miljoonien vuosien epätarkkuus. Pohjois-Amerikassa tällä kaudella oli laajoja merialueita. Kivihiilimetsät syntyivät vasta myöhemmällä Pennsylvania-kaudella. Maa oli tällä kaudella suurimman osan ajasta lämmin, koska päiväntasaajaa kiersi lämmin merivirta suuren etelänavan ympärillä olevan Gondwanamantereen ja pohjoisempana olevan Euramerikan välistä Rheanmeren kautta. Idempänä Gondwanamantereen itäosissa ollut Australia ja sen pohjoispuolella saarena ollut Kiina olivat suunnilleen nykyisillä paikoillaan. Näiden välistä virtasi myös lämmin merivirta. Etelänavan ympärillä oli napalakki.
Squash Pan-Amerikan kisoissa 2019
right|230px Squashissa kilpailtiin Pan-Amerikan kisoissa 2019 25. – 31. heinäkuuta 2019. Kilpailut käytiin National Sports Villagessa. Sekä miehille että naisille oli yksin-, kaksin- ja joukkuepelit. Näiden lisäksi pelattiin sekakaksinpeli. Menestynein maa oli Yhdysvallat, joka voitti viisi kilpailua seitsemästä. Yhdysvaltain lisäksi Kanada saavutti seitsemän mitalia. Yhdysvaltain Amanda Sobhy voitti kolme kultamitalia.
Carles Puigdemont
Carles Puigdemont i Casamajó (29. joulukuuta 1962 ) on Katalonian itsenäistymistä kannattava poliitikko, joka toimi Katalonian itsehallintoalueen hallituksen puheenjohtajana eli pääministerinä tammikuusta 2016 lokakuuhun 2017, jolloin Espanja otti Katalonian suoraan hallintaansa. Hän oli sitä ennen Gironan pormestari.
Puigdemont valittiin Katalonian aluejohtajaksi 10. tammikuuta 2016. Hän sai Katalonian parlamentissa 70 puoltoääntä, ja 63 kansanedustajaa äänesti häntä vastaan.
Espanjan mukaan Puigdemont on syyllistynyt separatistisella politiikallaan Espanjan perustuslain vastaiseen kapinaan. Madridilainen tuomioistuin määräsi 2. marraskuuta 2017 Puigdemontin ja seitsemän muuta Espanjan syrjäyttämää Katalonian hallituksen jäsentä vangittavaksi.
Puigdemont vieraili Suomessa maaliskuussa 2018, jolloin hän luennoi Helsingin yliopistossa.
Puigdemont oleskelee toistaiseksi Belgiassa eikä saapunut Madridiin oikeuden kuultavaksi. Hänet pidätettiin 3. marraskuuta Brysselissä, kun Espanja oli antanut eurooppalaisen pidätysmääräyksen, mutta belgialainen tuomari päästi hänet vapaaksi 15 tunnin pidätyksen jälkeen. Puigdemont ei saa kuitenkaan poistua Belgiasta luvatta.
Cooper Car Company
Cooper Car Company on brittiläinen yhtiö, joka valmistaa nykyisin autonosia aikaisemmin sen tuotannossa olleisiin Mini Cooper -autoihin. Yhtiön perustivat Charles Cooper ja hänen poikansa John Cooper vuonna 1946.
Cooper muistetaan myös rallista sekä Formula 1 -valmistajana ja tallina.
Historia
thumb|left|Cooper-Climax T53, joka on maalattu näyttämään [[Jack Brabhamin vuoden 1961 Indianapolis 500 Cooper-Climax T54:ltä.]] Cooperit aloittivat kilpa-autojen rakentamisen Charlesin pienessä autotallissa Surbitonissa, Surreyssä vuonna 1946. 1950- ja 1960-luvuilla he saavuttivat autokilpailujen korkeimman tason, kun he onnistuivat pärjämään Formula 1-, Indianapolis 500- ja rallikilpailuissa. Formula 1 -sarjassa Cooper oli mukana valmistajana kausilla 1950 ja 1952–1969 osallistuen kaiken kaikkiaan 129 osakilpailuun, joista se voitti 16 (laskettu mukaan myös asiakastallit). Talli otti käyttöön Climaxin moottorin kaudelle, jolloin ensiesiintyminen Monacon osakilpailussa päättyi Jack Brabhamin kuudenteen sijaan. Varsinainen menestys uudella moottorilla alkoi seuraavalla kaudella asiakastallien kuljettajien Stirling Mossin ja Maurice Trintignantin ajaessa voittoon kahdessa ensimmäisessä osakilpailussa Argentiinassa ja Monacossa. Sekä kuljettajien että valmistajien mestaruuden Cooper voitti kahdesti.
Asiakastallit
‡ = Jaettu auto.
Umberto Cagni
Umberto Cagni (24. helmikuuta 1863 Asti – 22. huhtikuuta 1932 Genova) oli italialainen upseeri ja naparetkeilijä.
Cagnin yritys käydä pohjoisnavalla
thumb|220px|Umberto Cangnin kääntöpaikka pohjoisnaparetkelle oli [[Frans Josefin maan Rudolfinmaa, joka on merkitty karttaan punaisella.]]
Cagni oli aiemmin ollut luutnanttina varajohtaja Abruzzien herttuan, seikkailijan Luigi Amedeo di Savoia-Aostan yrityksessä tehdä retki pohjoisnavalle. Retki oli epäonnistunut ja Abruzzien herttua paleltunut. Nyt vuorostaan Cagni yritti matkustaa pohjoisnavalle koirarekien avulla. Hän lähti liikkeelle Stella Polare -laivalla varusteineen ja rantautui pohjoiselle Frans Josefin maalle Rudolfinmaalle. suunnilleen leveydelle 81° 46'.
Cagnin matka kohti pohjoisnapaa alkoi 11. maaliskuuta 10 miehen ja melkein sadan koiran voimin. Jo matkan alussa Cagnin joukosta irtautunut kolmimiehinen apupartio katosi, ja sen miehet todennäköisesti kuolivat.
Matkanteko oli railojen, jääkasojen, väsymyksen ja lumimyrskyjen vuoksi erittäin vaivalloista ja vauhti oli vain kuusi meripeninkulmaa päivässä.
Toinen apupartio, joka irtautui leveydellä 83° 10' N, pääsi tukikohtaan turvallisesti takaisin. Gagni jatkoi matkaansa kolmen miehen kanssa. Hän pyrki jatkamaan matkaa navalle tai ainakin ylittämään Fridtjof Nansenin aiemman ennätyksen.
Vaikeuksista huolimatta Cagni saavutti 25. huhtikuuta 1900 uuden pohjoisnavan läheisyysennätyksen 86° 34'. Matka oli vienyt 45 päivää. Pohjoisnapa jäi 381 kilometrin päähän, mutta aiempi Nansenin tekemä ennätys oli rikottu 21 kaariminuutilla, eli 35–40 kilometrillä. Paluu oli vielä vaikeampi kuin menomatka. Miehet nälkiintyivät ruokatarvikkeiden loputtua ja söivät koiriaan. Cagni pääsi kuitenkin 23. kesäkuuta elävänä retkeltään takaisin. Paluumatkalla haittasi kesän aiheuttama jäiden osittainen sulaminen ja ajautuminen merivirran mukana länteen. Paluu Frans Josefin maalle vei 60 päivää, vauhdilla noin 10 km/päivä Cagnin matka oli 1 400 km, 104 päivässä.
HMS Candytuft (M09)
HMS Candytuft (viirinumero M09) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1940 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 25. heinäkuuta 1939 Grangemouthista Grangemouth Dockyard Companyltä, missä köli laskettiin 31. lokakuuta. Alus laskettiin vesille 8. heinäkuuta 1940 ja valmistui 16. lokakuuta.
Palvelus
Alus luovutettiin 1942 Yhdysvaltain laivastolle, joka nimesi aluksen USS Tenacityksi.
USS Tenacity (PG-71)
Yhdysvaltain laivasto vastaanotti aluksen 4. maaliskuuta 1942 nimeten sen USS Tenacityksi. Alus otettiin palvelukseen 11. kesäkuuta New Yorkissa. Palveltuaan Karibialla alus siirrettiin syyskuun alussa Etelä-Atlantille sijoitettuun osastoon, joka myöhemmin nimettiin Yhdysvaltain 4. laivastoksi. Alus saapui 7. syyskuuta Brittiläiseen Länsi-Intiaan Trinidadiin, missä se oli seuraavat 17 kuukautta. Alus suojasi saattueita Länsi-Intiasta Brasilian rannikolle erityisesti Recifeen ja Bahiaan.
Alus vapautui tammikuun 1944 lopulla 4. laivastosta, jolloin se lähti Trinidadista Charlestoniin. Alus jatkoi matkaansa pohjoiseen 24. maaliskuuta palvellakseen Luoteis-Atlantilla ja se oli Bostonissa 28. maaliskuuta. Alus liittyi TF 24:ään, jonka tehtävänä oli suojata Bostonin ja Grönlannin välillä saattueita.
Euroopan sotatoimien päätyttyä 9. toukokuuta 1945 aluksen tarve Atlantilla päättyi. Alus lähti Bostonista 1. elokuuta ja vierailtuaan Ponta Delgadassa Azoreilla alus saapui Britteinsaarille 14. elokuuta. Alus poistettiin Yhdysvaltain laivastosta 22. elokuuta ja se palautettiin Britannian kuninkaalliselle laivastolle neljä päivää myöhemmin.
Alus myytiin 1947 Kiinaan ja uusi omistaja nimesi sen Maw Hwaksi.
Viskaali
Viskaali (< <  = [valtion]rahasto ) on hovioikeuden esittelijän entinen virkanimitys. Tuomioistuinlain tultua voimaan hovioikeuden viskaalin nimike muuttui hovioikeuden esittelijäksi.
Käräjäoikeuden viskaali eli käräjäviskaali on käräjäoikeuden lainoppinut jäsen, jonka ratkaisuoikeudet ovat samat kuin notaarilla. Yleensä käräjäviskaalit ovat tuomioistuinharjoittelunsa suorittaneita lakimiehiä, jotka pyrkivät tuomarinuralle. Käräjäviskaali voi toimia oikeuden puheenjohtajana yksinkertaisissa siviili- ja hakemusasioissa sekä muissa kuin vakavissa ja vaikeissa rikosasioissa.
20X Kari Peitsamo
20X Kari Peitsamo on Kari Peitsamon kokoelma-albumi vuodelta 2013. Levy on osa Universal Music Groupin julkaisemaa 20X-sarjaa, joka koostuu Love Recordsin ja Johannan katalogeista. Albumin on masteroinut Minerva Pappi ja koostanut Timo Vuorio. Levyn kappaleet ovat Peitsamon viideltä ensimmäiseltä, Love Recordsin kautta julkaistuilta levyiltä.
Ylikylän koulu (Rovaniemi)
Ylikylän koulu on Rovaniemen Ylikylässä sijaitseva peruskoulu. Opetusta annetaan luokka-asteille 1–6. Koulussa on oppilaita noin 400 ja opettajia noin 20. Rehtorina toimii Petri Mäkelä.
Ylikylän koulussa on kaukalo, joka on kesäisin tenniskenttänä ja talvisin jääkiekkossa. Kaukalon vierestä löytyy myös mittava jalkapallokenttä, jossa lumiaikana hiihdetään ja muulloin muun muassa pelataan jalkapalloa. Ylikylän koululla on myös hyvät liikuntamahdollisuudet. Koulun läheltä kulkee talvisin hyviä hiihtolatuja ja lähimaasto on myös hyvää suunnitusaluetta. Talvipakkasilla puolestaan liikuntaa voidaan järjestää koulun liikuntasalissa, joka voidaan tarvittaessa jakaa kahtia.
Ylikylän koulu sijaitsee Ylikyläntien varrella ja koulu sijaitsee Rovaniemen keskustasta katsottuna Kittilän suunnalla. Ylikylän kouluun tulee oppilaita Vennivaarasta ja Ylikylästä, molemmista suunnilleen yhtä paljon.
Koulu toimii kahdessa eri rakennuksessa. Punatiilisessa, suuremmassa päärakennuksessa sijaitsevat suurin osa opetusluokista sekä muun muassa kuvaamataidon luokka, liikuntasali, kanslia ja ruokala. Toisessa rakennuksessa, joka tunnetaan keltaisena kivipuolena, löytyvät puolestaan teknisen- ja tekstiilityön luokat, terveydenhuolto, näytelmäluokka, ja muita opetusluokkia. Ylikylän koulun kivipuoli on valmistunut 1950-luvulla ja uusi päärakennus valmistui vuonna 1995. Päärakennusta laajennettiin vuonna 2002. Vuonna 2010 Ylikylän koulu täytti 100 vuotta.
Ylikylän koulu toimii väistötiloissa Keltakankaalla ja Kairatiellä. Uuteen koulurakennukseen Ylikylälle koulu siirtynee 2021.
Oluttehtaan talo
Oluttehtaan talo oli Tampereella Tammelan kaupunginosassa Tammelantorin itälaidalla Kyllikinkadun ja Väinölänkadun välissä sijainnut punatiilinen yksikerroksinen tehdasrakennus jonka pituus oli 60 metriä ja leveys 18 metriä. Rakennus valmistui vuonna 1898 alun perin olutpanimoksi. Oy Iso Oluttehdas-nimisen panimon (vuodesta 1903 Näsijärven Osakeoluttehdas) vuosituotanto oli parhaimmillaan 1,2 miljoonaa litraa ja sen olutmerkkejä olivat Pöytä Olut ja Varasto Olut. Kunnallisen kieltolain tultua voimaan Tampereella 1903 tehtaan tuotteita sai ostaa enää vain itse tehtaalta ja tämä aiheutti järjestyshäiriöitä tehtaan lähiympäristössä. Oluttehtaan panimotoiminta päättyi jo joulukuussa 1906 ja sen jälkeen rakennus oli olutvarastona ja -pullottamona vuoteen 1916 saakka.
Pohjoinen Punaisenmeren alue
Pohjoinen Punaisenmeren alue (Zoba Seménawi-Qeyh-Bahri) on yksi Eritrean kuudesta aluehallinnon ylimmän tason alueista. Sen hallintokeskus on Massawan satamakaupunki (35 000 as., arvio).
Helsingin palo
Helsingin palo tai Helsingin suurpalo voi viitata ainakin seuraaviin suuriin Helsingissä riehuneisiin kaupunkipaloihin:
Pohjoinen Punaisenmeren alue
Alueen pinta-ala on 27 800 neliökilometriä.
Pohjoinen Punaisenmeren alue jakautuu kymmeneen alialueeseen seuraavasti:
QuickTime
QuickTime on Applen kehittämä Windows- ja macOS-käyttöjärjestelmissä toimiva multimedian toistamiseen tarkoitettu tiedostoformaatti ja tietokoneohjelma.
QuickTime pystyy toistamaan kuvia, liikkuvaa kuvaa, ääntä sekä suoratoistomediaa. Sen ensimmäinen versio julkistettiin vuonna 1991 Macintosh-tietokoneille. Myöhemmin ohjelmasta julkaistiin Windows-versio. Myöhemmin varsinkin web-käytössä QuickTime-video on yleistynyt runsaasti.
Vuonna 2005 Apple julkaisi version 7.0, joka tuki ensi kertaa H.264-koodekkia, jota Applekin oli kehittämässä. Versio 7.0 tuki myös ensi kertaa HD-tarkkuuksia.
Tiedostomuoto
QuickTime File Format (QTFF) on levylle tallennettavien elokuvien muoto, joka koostuu lohkoista (QuickTimen termistössä atomit). Lohkot merkitään 32-bittisellä kokonaisluvulla, joka voidaan tulkita neljänä ASCII-merkkinä ("OSType", "FourCC").
QuickTime X
Apple julkaisi syksyllä 2009 Snow Leopardin julkaisun yhteydessä Quicktime X:n, joka laajentaa Quicktimen tukemia koodekkeja sekä tuo mukaan mahdollisuudet käsitellä videota ja ääntä (muun muassa leikkaus ja rajaus) sekä nauhoittaa niitä eri lähteistä. Quicktime X on saatavilla vain Mac OS X 10.6:lle ja uudemmille.
QuickTime Pro
QuickTime Player on rajoitettu vain perustoimintoihin. Kaikki toiminnot saa ostamalla lisenssin pro-toimintoihin. Apple kauppaa lisenssiä hintaan 29,95 Yhdysvaltain dollaria.
Esa Mäntymaa
Esa Mäntymaa (s. 9. tammikuuta 1961 Nurmo) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Vuosina 1977–1993 Mäntymaa pelasi pesäpallon SM-sarjassa ja Superpesiksessä Nurmon Jymyn ja Seinäjoen Maila-Jussien joukkueissa. Mäntymaa valittiin pelaajaurallaan kahdesti Itä–Länsi-otteluun ja viidesti Liitto–Lehdistö-otteluun.
Juniorivuodet
Mäntymaa vietti lapsuutensa Nurmon Viitalankylällä, jossa pesäpallo kuului tiiviisti päivittäiseen elämään. Ensimmäinen merkittävämpi tapahtuma lajin parissa oli Tampereen suurkilpailut 1971, jossa joukkueen valitsijana toimi Pentti Yli-Torala. Mäntymaa pelasi Nurmon Jymyn eri ikäluokissa vuodesta 1973 vuoteen 1979 asti.
Aktiiviura
Mäntymaa pelasi ensimmäisen ottelun SM-sarjassa vuonna 1977. Tuolloin 16-vuotias Mäntymaa nousi mukaan kokoonpanoon ja pelasi ensimmäisen SM-sarjaottelunsa 21. elokuuta 1977 Hyvinkään Tahkoa vastaan 2-vahtina. Myöhemmin pelipaikka vakiintui koppariksi.
Kauden 1980 jälkeen Mäntymaa siirtyi Seinäjoen Maila-Jusseihin. Tuttu pelipaikka takakentällä oli kuitenkin kovan työn takana Veijo Parhialaa ja Jari Karjanlahtea vastaan. Ensimmäiset vuodet SMJ:ssa menivätkin pääasiassa polttolinjassa. Kaudesta 1983 lähtien pelipaikka vakiintui kuitenkin tutusti taakse.
Kausi 1984 alkoi Mäntymaan osalta alkoi lupaavasti. Viiden pelatun ottelukierroksen jälkeen Mäntymaa johti niin etenijä- kuin kärkilyöntitilastoa ja oli lyöjätilaston kolmantena. Kausi päättyi kuitenkin ennenaikaisesti Vimpelissä, kun Mäntymaan nivelside rikkoitui omaa pelaajaa väistäessä. Kaudelle 1985 Mäntymaa teki paluun tavoitteenaan etenijätilaston voitto. Samana vuonna myös joukkueen tavoite on Suomen mestaruudessa. Alkukauden joukkueen peli takerteli erityisesti kotikentällä, mutta lpoppusarjaan tultaessa peli löysi uomansa ja Suomen mestaruus suuntasi jälleen Seinäjoelle.
1990-luvulla SMJ:n kirkkaimmat menestysvuodet olivat takana päin. Aktiivinen pesäpalloura päättyi lopulta työ- ja perhe-elämään keskittymisen johdosta kauden 1993 jälkeen.
Itsenäisyyspäivä (albumi)
Itsenäisyyspäivä on Kapasiteettiyksikön kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 3. joulukuuta 2003. Albumilta julkaistiin myös yksi single, "Pakko saada sut". Kappale on yksi menestyneimpiä suomalaisia rap-kappaleita. Hieman ennen albumin julkaisua Kapasiteettiyksikkö perusti Fintelligensin kanssa Rähinä Records -levy-yhtiön.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 12.
Helmuth Johannes Ludwig von Moltke
pienoiskuva|Helmuth Johannes Ludwig von Moltke vuonna 1914. Helmuth Johannes Ludwig von Moltke (23. toukokuuta 1848 Gersdorf – 18. kesäkuuta 1916 Berliini) oli preussilainen kenraalieversti ja Saksan keisarillisen armeijan yleisesikuntapäällikkö ensimmäisen maailmansodan alussa.
Helmut von Moltke, joka tunnetaan myös nimellä Moltke nuorempi, oli sotamarsalkka kreivi Moltken veljenpoika ja toimi Saksan armeijan yleisesikunnan päällikkönä 1906–1914. Hänen nimityksensä oli ja on edelleen kiistanalainen. Schlieffenin jäädessä eläkkeelle vuonna 1908 todennäköisiä ehdokkaita esikuntapäälliköksi olivat Hans Hartwig von Beseler, Karl von Bülow, ja Colmar Freiherr von der Goltz. Moltke nuoremman rooli saksalaisen sotakäynnin kehittämisessä ja aloitteesta ensimmäisessä maailmansodassa oli erittäin kiistanalainen. Moltke suunnitteli Saksan hyökkäyksen länsirintamalla Schlieffen-suunnitelman pohjalta. Varovainen Moltke muokkasi tuntuvasti suunnitelmaa. Ranskan vastatoimien pelossa armeijan miesvahvuutta pienennettiin Belgian rajalla ja vastaavasti vahvistettiin Sedanista Strasbourgiin. Belgian operaation pitkittyminen antoi ranskalaisille aikaa organisoida armeijansa puolustuskannalle. Suoristettu rintamalinja juuttui heti alussa Belgiaan. Nopea painopisteen siirto kohti Englannin kanaalia johti rintamalinjan tarpeettomaan levenemiseen muutoinkin kuluneilla joukoilla taistelleille saksalaisille. Aikaa oli kulutettu loppuun ja nopean voiton edellytykset haaskattu Flanderin ja Pohjois- Ranskan mutaisille pelloille.
Suunnitelma ei onnistunut, ja länsirintamalla päädyttiin vuosien asemasotaan.
Saksalaisten hävittyä ensimmäisen Marnen taistelun ensimmäisen maailmansodan alussa Moltke ennusti keisari Vilhelm II:lle sodan jo hävityksi. Seuranneen eripuran myötä Moltke sai hermoromahduksen, ja hänet erotettiin. Hänen tilalleen astui Erich von Falkenhayn. Moltken terveys romahti, ja hän kuoli 1916.
Mikey Graham
thumb|Mikey Graham ja [[Ronan Keating.]] Michael Christopher Charles Graham (s. 15. elokuuta 1972, Dublin, Irlanti) on irlantilainen pop-laulaja ja Boyzone-yhtyeen jäsen.
Mikey on julkaissut yhden singlen, "You're My Angel", joka meni sijalle 13 Ison-Britannian listalla kesäkuussa 2000. Hän julkaisi myös albumin Meet Me Halfway samana vuonna.
Hän nai pitkäaikaisen tyttöystävänsä, Karen Corradin 14. elokuuta 2004. Pari oli kihloissa heinäkuusta 2000 alkaen. Mikeyllä on myös tytär Hannah, joka syntyi toukokuussa 1996.
Elixia
Elixia on SATS ELIXIA -konserniin kuuluva pohjoismaalainen kuntokeskusketju. Suomessa Elixialla on keskuksia Helsingissä, Espoossa, Turussa, Tampereella, Vantaalla ja Jyväskylässä.
Ruotsissa SATS ELIXIA -konsernin kuntokeskukset toimivat nimillä SATS, SATS Base ja Balance. Norjassa konsernin kuntokeskukset toimivat nimillä Elixia, SATS, SATS Base ja Fresh Fitness. Tanskassa konserni pyörittää fitness dk -ketjua. SATS ELIXIA on osa Altorin (51 %) ja TryghedsGruppenin (49 %) omistamaa Health & Fitness Nordicia (HFN).
Kuntosalin lisäksi Elixia tarjoaa erilaista ryhmäliikuntaa kuten jumppia, joogaa ja indoor cyclingiä. Ryhmäliikuntatarjonta sisältää sekä Les Mills -tunteja, että Elixian omia tunteja. Elixialla on myös kolme ryhmäliikuntakonseptia.
Elixian on jäsensali, jossa jäsenyydestä maksetaan kuukausimaksua. Lisäpalveluita ovat muun muassa käytettävien salien määrä, ryhmäliikunnan laajus ja lastenhoito.
Historia
SATS perustettiin vuonna 1995 Norjassa, josta se laajeni yritysostoin vuonna 1999 Ruotsiin ja vuonna 2000 Tanskaan. Suomeen SATS laajeni vuonna 2003, kun se osti kuntokeskusketju Club Wellnessin. Vuoden 2013 alusta Tanskan SATS-kuntokeskukset myytiin Fitness World -ketjulle.
Lyhenne SATS on muodostettu norjalaisesta nimestä Sport Aerobic Treningssenter.
SATS- ja Elixia-ketjujen omistus on vaihtunut useita kertoja.
Vuonna 2014 kilpailevat kuntokeskusketjut SATS ja Elixia yhdistyivät SATS ELIXIA:ksi. Myöhemmin kaikki Suomen keskukset muutettiin Elixia-kuntokeskuksiksi ja Ruotsin keskukset SATS-kuntokeskuksiksi. Norjassa ketju toimi edelleen molemmilla vanhoilla nimillään.
Vuonna 2018 SATS ELIXIA osti pohjoismaisen Fresh Fitness -ketjun, jonka kuntosalit muutettiin Suomessa Elixia Base -keskuksiksi sekä Ruotsissa ja Norjassa SATS Base -keskuksiksi. Myöhemmin samana vuonna konserni osti myös pienen tukholmalaisen Balance-ketjun sekä neljäkymmentä liikuntakeskuksen tanskalaisen fitness dk -ketjun.
Aiemmin SATS- ja Elixia-kuntokeskuksia on sijainnut Suomessa myös muun muassa Oulussa. Pohjoismaiden lisäksi Elixia-nimeä käyttäviä kuntokeskuksia löytyy Saksasta sekä aiemmin myös Itävallasta ja Ranskasta. Nämä eivät kuulu kuitenkaan pohjoismaiseen SATS ELIXIA -konserniin.
Julkisuudessa
Helsingin Sanomat uutisoi 25.2.2014 otsikolla "Kuntosaleilla on villit työehdot – "kukaan ei uskalla valittaa" siitä, miten kuntosaliohjaajat ovat työehtosopimusten ulkopuolella.
Spartak (makeistehdas)
Spartak on Valko-Venäjän Homelissa (Gomel) päätoimipaikkaansa pitävä makeistehdas. Tämä maan suurin makeistehdas on tunnettu esimerkiksi suklaistaan, konvehdeistaan ja kekseistään. Osakeyhtiön (OAO) enemmistöomistaja on loppusyksyn 2012 toimenpiteiden jälkeen Valko-Venäjän valtio. Yhtiön palveluksessa oli vuonna 2012 noin 2 000 työntekijää. thumb|250px|Spartakin tehdas ja pääkonttori Gomelissa. Yrityksen liikevaihto oli vuonna 2012 yhteensä 867 miljardia ja nettotulos 125 miljardia Valko-Venäjän ruplaa. Euroiksi muunnettuna liikevaihto oli 76,4 miljoonaa ja nettotulos 11,0 miljoonaa (valuuttamuunnos Valko-Venäjän virallisin vuoden 2012 lopun kurssein). Yritys vie osan tuotannostaan ulkomaille.
Yksityistäminen perutaan ja yhtiö kansallistetaan uudelleen
Spartakin samoin kuin Valko-Venäjän toiseksi suurimman makeis- ja suklaatehtaan Kommunarkan yksityistäminen oli pitkällä vuonna 2012. Yhtiön aiempi ja nykyinen henkilöstö oli päässyt osakkeenomistajaksi jo vuosia aiemmin. Hankittujen osakkeiden myyntirajoitusten takaraja oli tullut täyteen. Monet myivät osakkeitaan uusille omistajille, erityisesti yhdelle maasta aiemmin Yhdysvaltoihin muuttaneelle suursijoittajalle. Valko-Venäjän viranomaiset kuitenkin keskeyttivät yksityistämishankkeen niin yhtiön toimivan johdon, työntekijät kuin ulkomaalaiset sijoittajat yllättäneesti syksyllä 2012. Vuonna 1994 tehty makeistehtaan yksityistäminen oli uuden pikatulkinnan mukaan tehty laittomasti. Osakeyhtiömuotoisten Spartakin ja Kommunarkan osake-enemmistö siirrettiin valtiolle, eli yhtiöt kansallistettiin uudelleen: Valtio otti haltuunsa 60 % osuuden Spartakin ja 57 % Kommunarkan osakkeista. Valtiojohdon kehotuksesta yhtiöiden johtokunnat vapautettiin tehtävistään yhtiökokousta kuulematta. Näin mitätöitiin yhtiön osakkeenomistajien päätösvalta ja sivuutettiin Valko-Venäjän osakeyhtiöitä koskeva yrityslainsäätö, jonka mukaan tällaiset muutokset on mahdollista tehdä ainoastaan yhtiökokousten kautta. Tämän tapahtumasarjan on arveltu vieneen lukuisten sijoittajien investointihalukkuutta valkovenäläisyhtiöihin.
Hieron (Ksenofon)
Hieron eli Tyranni (Tyrannikos, ) on Ksenofonin kirjoittama sokraattinen dialogi. Se kuvaa keskustelua Syrakusan tyrannin Hieronin ja lyyrisen runoilijan Simonideen välillä noin vuonna 474 eaa. Keskustelu käsittelee tyranniuden etuja ja haittoja tyrannille itselleen. Ksenofon esittää näkemyksen, ettei tyrannilla ole sen parempia mahdollisuuksia olla onnellinen kuin tavallisilla ihmisillä.
Leo Strauss käsitteli dialogia tyranniaa koskevassa analyysissään On Tyranny: An Interpretation of Xenophon's Hiero (1948). Straussin teoksen myöhemmät laajennetut painokset sisälsivät kriittisen keskustelun aiheesta Alexandre Kojèven kanssa.
Uskila
Uskila on Hollolan kylä, joka sijaitsee kirkonkylästä länteen päin. Kylässä on Hollolan vanhin 1867 perustettu 53 oppilaan (20.9.2006) 1-5 luokkien koulu, joka päätettiin säilyttää. Koulua johdetaan yhdessä Pyhäniemen koulun kanssa ja se sijaitsee Hatsinantien (paikallistie 3161) varrella. Uskila on mainittu ensimmäisen kerran historiallisessa kirjallisessa lähteessä 1458. Hannulan, Koukkulan ja Palkkilan talot on perustettu 1600-luvulla.
Uskilassa sijaitsee merkittävä vesilähde, neljäntoista maanalaisen lähteen Kiikunlähde, josta otetaan suoraan juomavettä läheisiin kahteen kiinteistöön, ja siellä on Hammonjoen perhokalastusalue. Uskilan keskuspaikan muodostaa Uskilan koulun ympäristö. Siitä Hatsinantietä eteenpäin on toinen suuri rakennus, Uskilan työväentalo. Ensimmäinen työväentalo saatiin valmiiksi 1909 kaksi vuotta aikaisemmin ostetulle tontille, mutta se paloi 1930. Toinen työväentalo avattiin heinäkuussa 1937. Talo on hirsirakenteinen, ja se on vuorattu mineriittilevyillä. Talossa on toiminut viisi vuotta suurehko posliinikauppa.
Uskilan koulu
Uskilan koulu on Hollolan vanhin. Se on perustettu 1867. Nykyinen koulurakennus valmistui 1916, ja sitä on jatkettu myöhemmin. Koulua on uudistettu 2005. Uskilan koulussa ei ollut monta oppilasta, mikä vuoksi toisen luokan jälkeen siirryttiin Pyhäniemen kouluun kolmanneksi, neljänneksi, viidenneksi ja kuudenneksi luokaksi. Aikaisemmin Uskilan koulussa oli myös neljäsluokkalaisia. Uskilan koulu kuitenkin lakkautettiin vuonna 2012 huonon sisäilman takia, ja kaikki koulun oppilaat siirrettiin Pyhäniemen kouluun.
Muuta
Uskila kuuluu Hollolan kirkonkylän seutuun tilastoalueena. Uskilasta (Uskela) on valittu Matti Brandt, talonpoikaissäädyn valtiopäivämies, 1649-1664.
Aiheesta muualla
61.03889°N, 25.40694°W
Nicholas Winton
Nicholas George Winton (syntyjään Wertheim; 19. toukokuuta 1909 Hampstead, Lontoo – 1. heinäkuuta 2015 Slough, Berkshire) oli englantilainen mies, joka järjesti 669 lapsen pelastamisen natsi-Saksan miehittämästä Tšekkoslovakiasta juuri ennen toisen maailmansodan alkua. Pelastetut olivat pääasiassa juutalaisia lapsia, jotka olivat paenneet Sudeettialueilla sijainneista kodeistaan pakolaisleireille Prahaan ja muualle Tšekkoslovakiaan. Winton onnistui laajamittaisen mainoskampanjan avulla järjestämään lapsille brittiläiset sijaisperheet, joka oli Ison-Britannian hallituksen asettama ehto pakolaisten vastaanottamiselle. Lisäksi hän järjesti rahankeräyksen, jotta myös vähävaraisten perheiden lapset voitiin kuljettaa Euroopan läpi. Lapset kuljetettiin maaliskuun ja elokuun välillä vuonna 1939 pääosin kahdeksalla junakuljetuksella Prahasta Atlantin rannikolle ja edelleen Englannin kanaalin yli Lontooseen. Pelastettuihin lapsiin kuului muun muassa elokuvaohjaaja Karel Reisz ja matemaatikko Heini Halberstam.
Sodassa Winton ajoi aluksi ambulanssia ja palveli myöhemmin Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimissa. Sodan jälkeen Winton ei kertonut kenellekään pelastusoperaatiosta. Hänen vaimonsa sai tietää asiasta vuonna 1988, kun hän löysi sattumalta perheen kodin ullakolta pelastettujen lasten kuvia ja nimiä sisältäneitä papereita. Uroteon tultua julkisuuteen, Wintonia kutsuttiin lehdistössä "Britannian Oskar Schindleriksi". Winton nimitettiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäseneksi (MBE) vuonna 1983 tunnustukseksi hänen suorittamastaan hyväntekeväisyydestä vanhusten hoivakodin hyväksi. Vuonna 2002 Ison-Britannian kuningatar Elisabeth II myönsi hänelle ritarin arvon. Vuonna 2014 Tšekin presidentti Miloš Zeman luovutti hänelle maan korkeimman siviilitunnustuksen, Valkoisen leijonan ritarikunnan kunniamerkin.
HMS Celandine (M75)
HMS Celandine (viirinumero M75) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1941 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 25. heinäkuuta 1939 Grangemouthista Grangemouth Dockyard Companyltä, missä köli laskettiin 30. huhtikuuta 1940. Alus laskettiin vesille 28. joulukuuta ja valmistui 30. huhtikuuta 1941.
Palvelus
Alus romutettiin lokakuussa 1948.
Dan Ratushny
Ura
Ratushny pelasi Cornellin yliopistojoukkueessa vuoteen 1991 asti. Kauden 1991–92 hän edusti suurimmaksi osaksi myös Kanadan maajoukkuetta, mutta pelasi myös kaksi ottelua sveitsiläisessä EHC Oltenissa. Vuonna 1992 hän pelasi Albertvillen olympiakisoissa ja voitti hopeaa. Kaudella 1992–93 hän pelasi uransa ainoan NHL-ottelun Vancouver Canucksin riveissä ja sai siinä myös syöttöpisteen. Samalla kaudella hän voitti myös IHL:n mestaruuden, Turner Cupin.
Ratushny pelasi vuoteen 1999 asti IHL:ssä ja AHL:ssä, kunnes siirtyi kaudeksi 1999–00 Japaniin. Kaudella 2000–01 jääkiekon SM-liigajoukkue HPK hankki kesken kauden Ratushnyn riveihinsä. Hänet hankittiin joukkueeseen loukkaantumissuman aikana ja nousi liigan alivoimapelaajien eliittiin. Ratushny oli myös erinomainen luistelija.
Lasíthi (alueyksikkö)
Lasíthi eli Lasíthin alueyksikkö  on yksi Kreikan alueyksiköistä. Se sijaitsee Kreetan alueella ja sen hallinnollinen keskus on Ágios Nikólaos. Alueyksikön pinta-ala on 1 823 neliökilometriä ja asukasluku 75 381 (vuonna 2011).
Maantiede
Lasíthin alue rajautuu etelässä Välimereen kuuluvaan Libyanmereen ja pohjoisessa vastaavasti Egeanmereen, joka myös on osa Välimerta. Lännessä alue rajautuu Iraklionin alueyksikköön.
Kunnat
Alueyksikkö jakaantuu neljään kuntaan seuraavasti:
Entisen prefektuurin kunnat
thumb|200px|right|Entisen Lasíthin prefektuurin kunnat.
Ennen vuoden 2011 aluehallintouudistusta alue jakaantui yhdeksään kuntaan seuraavasti:
Julian Savea
Sio Julian Savea (s. 7. elokuuta 1990 Wellington) on uusiseelantilainen rugby union -pelaaja, joka edustaa ITM Cupissa Wellingtonia ja Super Rugbyssä Hurricanesia. Hän kuuluu myös Uuden-Seelannin rugby union -maajoukkueeseen. Pelipaikaltaan 192 senttimetriä pitkä ja 108 kilogrammaa painava Savea on laitapelaaja.
Savea debytoi kotimaansa ITM Cupissa Wellington Lionsin paidassa vuonna 2010. Monikansallisessa Super Rugby -sarjassa Savea debytoi seuraavana vuonna Hurricanesin paidassa. Vuonna 2015 hän oli häviämässä Super Rugby -finaalia Highlandersille.
Uuden-Seelannin rugby union -maajoukkueeseen Savea on kuulunut vuodesta 2012 alkaen. Hän kuului joukkueeseen vuoden 2015 MM-kilpailuissa, joissa Uusi-Seelanti voitti kultaa ja Savea teki eniten try-maaleja, kahdeksan kappaletta.
Savea on pelannut myös rugby-7:ä maajoukkuetasolla. Vuonna 2014 hän oli ehdolla vuoden parhaaksi rugby union -pelaajaksi. Myös Savean pikkuveli Ardie Savea on rugby union -pelaaja.
Esitumalliset
thumb|300px|Bakteerin, tyypillisen prokaryoottisolun rakennekaavio. Solun seinämä ja kalvo ympäröivät solulimaa. Keskellä on bakteerin [[genomi eli kromosomi, joka on DNA:ta. Vaikka solulimassa ui ribosomeja ja suurmolekyylejä, pitkälle kehittyneet soluelimet puuttuvat.]]
Jude Ayodeji Arogundade
Arogundadesta tuli 26. marraskuuta 2010 Ondon piispa.
Esitumalliset
Niiltä puuttuvat mitoottisesti jakautuva kotelon ympäröimä tuma ja pitkälle kehittyneet soluelimet. Näin ollen ne ovat rakenteeltaan tumallisia soluja alkeellisempia. Esitumallisten ribosomit ovat suurelta osin toisenlaisia kuin tumallisten. Esitumalliset ovat monesti aitotumallisia pienempiä ja niistä löytyvätkin pienimmät elävät solut. Tumallisten uskotaan kehittyneen esitumallisesta eliöstä, mutta ei ole selvää, miten ja milloin nykyiset kunnat ovat syntyneet.
On väitetty, että olisi olemassa nanobeja tai nanobakteereja, jotka ovat huomattavasti bakteerejakin pienempiä, viruksen kokoisia, mutta tätä ei ole kyetty todistamaan.
Esitumalliset
Esitumallisista käytetään monia nimiä: prokaryootit, prokariootit, alkeistumalliset, esitumaiset ja tumattomat. Esitumallisten olennaisin puute on kaksoiskelmun ympäröimän tuman puuttuminen. Solun keskustassa on sen sijaan rengasmainen kromosomi, jossa esimerkiksi arkeonien tapauksessa on eukaryooteille luonteenomaisia histoneita.
Esitumallisilla on genomina yksi rengasmainen kromosomi, minkä lisäksi geneettistä materiaalia saattaa olla plasmideissa. Esitumallisilla on solukalvon lisäksi yleensä jäykkä soluseinä, joka estää solun tilavuuden muuttumisen.
Eliökunnan jako kolmeen kuntaan
Esitumalliset on jaettu mm. Carl Woesen näkemyksen mukaan bakteereihin ja arkeoneihin muun muassa geenien rakenteen pohjalta. Bakteereita sanotaan myös eubakteereiksi, arkeoneja arkeiksi. Bakteerien ja arkeonien geenit ovat hyvin erilaisia. Bakteerit, arkeonit ja tumalliset solut ovat geeneiltään yhtä kaukana toisistaan. Näin ollen Maan eliöt voidaan jakaa kolmeen suureen kuntaan, ns. domeeniin: eubakteereihin, arkkeihin ja eukaryootteihin.
Jakob Ulfsson
thumb|right|250px|Jakob Ulfssonin patsas Uppsalan tuomiokirkon luona. Patsaan on tehnyt [[Christian Eriksson (1858–1935).]]
Jakob Ulfsson l. Jakob Ulvsson (k. 1521) oli Uppsalan arkkipiispa 1469–1514. Hän oli Sturejen vastustaja ja kannatti rauhaa ja unionia. Osallistui vuonna 1497 Sten Sture vanhemman erottamiseen ja toimi sen jälkeenkin sukua vastaan. Hän oli Uppsalan yliopiston perustajia 1477.
Jakob Ulfsson osallistui arkkipiispana vuonna 1514 Turussa piispa Hemmingin autuaaksijulistamisjuhlaan yhdessä Strängnäsin piispa Mattiaksen kanssa.
National Lampoon
National Lampoon on yhdysvaltalainen vuosina 1970–1998 julkaistu huumorilehti ja sen pohjalta syntynyt mediatuotantoyhtiö. Se syntyi alun perin aiemmasta Harvardin yliopiston Harvard Lampoon -huumorilehdestä. Lehden perustivat Doug Kenney, Henry Beard ja Robert K Hoffman.
Elokuvan Delta-jengi (1978) menestyksen myötä National Lampoon alkoi panostaa yhä enemmän elokuvatuotantoon. Syntyivät muun muassa Chevy Chasen pääosien varaan tukeutuva perhelomakomedia Faijalla hommat hanskassa (1983) ja sen monet jatko-osat kuten Mieletön kesis (1985) ja Joulupuu on kärvennetty (1989). Lehden ja elokuvien lisäksi National Lampoon julkaisi kirjoja ja äänilevyjä ja teki myös radio- ja teatterituotantoja. Chevy Chasen sekä Delta-jengin pääosanäyttelijä John Belushin ohella National Lampoonin projekteihin ovat vuosien varrella osallistuneet muiden muassa Billy Crystal, Gilda Radner, Harold Ramis, Christopher Guest, Al Jean, P. J. O’Rourke, Boris Vallejo, Richard Belzer ja Bill Murray.
Elokuvien paremman joskin vaihtelevan menestyksen vastapainona alkuperäinen huumorilehti alkoi vähitellen menettää suosiotaan. Viimeinen säännöllinen numero ilmestyi toukokuussa 1992, ja siitä lähtien lehti ilmestyi vain kirjana kerran vuodessa. Vuonna 1990 National Lampoonin osti Los Angelesissa toiminut J2 Communications, jonka omisti entinen Disney-johtaja James P. Jimirro. Hän oli kiinnostunut lähinnä yhtiön omistamista elokuvaoikeuksista. Vuosituhannen vaihteesta lähtien National Lampoon on toiminut National Lampoon, Inc. -nimisenä komedian ja viihteen tuotantoyhtiönä, johdossa Daniel S. Laikin.
National Lampoon -elokuvia
thumb|National Lampoonin perhelomaelokuvissa käytetty auto
Jules Noël (yleisurheilija)
thumb|250px|Jules Noël. Jules François Joseph Noël (27. tammikuuta 1903 Norrent-Fontes – 19. toukokuuta 1940 Escaudœuvres'n lähistöllä) oli ranskalainen kiekonheittäjä ja kuulantyöntäjä. Kolmissa kesäolympialaisissa ja kaksissa EM-kilpailuissa kilpaillut Noël sijoittui parhaimmillaan kiekonheitossa neljänneksi Los Angelesin kesäolympialaisissa 1932. Hän kaatui toisessa maailmansodassa.
Elämä ja urheilu-ura
Noël kilpaili kolmissa kesäolympialaisissa: Amsterdamissa 1928, Los Angelesissa 1932 ja Berliinissä 1936. Amsterdamissa hän kilpaili vain kiekonheitossa, Los Angelesissa hän sijoittui kiekonheitossa neljänneksi ja kuulantyönnössä kymmenenneksi, ja Berliinissä hän sijoittui kiekonheitossa 12:nneksi sekä karsiutui kuulantyönnössä loppukilpailusta. Los Angelesissa ja Berliinissä Noël toimi olympiakisojen avajaisissa Ranskan lipunkantajana. Torinon EM-kilpailuissa 1934 hän sijoittui kiekonheitossa seitsemänneksi ja kuulantyönnössä kymmenenneksi, Pariisin EM-kilpailuissa 1938 hän oli kiekonheitossa seitsemäs ja kuulantyönnössä yhdeksäs. Noëlin henkilökohtaiset ennätykset, kiekonheiton 49,44 metriä ja kuulantyönnön 15,12 metriä, syntyivät kumpikin vuonna 1932. Hän voitti kaksinumeroisen määrän Ranskan mestaruuksia. Noël kuoli 37-vuotiaana toisen maailmansodan taistelussa Escaudœuvres'n lähistöllä saamaansa haavaan.
Aitotumaiset
thumb|300px|Solun rakenne. Aitotumaiset (Eucarya) eli tumalliset, eukaryootit tai aitotumalliset ovat yksi eliöiden kolmesta domeenista. Ne koostuvat solusta tai soluista, joissa on tuma ja monenlaisia erikoistuneita soluelimiä eli soluorganelleja. Ne ovat rakenteeltaan huomattavasti mutkikkaampia ja suurempia kuin esitumalliset bakteerit ja arkeonit.
Koko eliökunta voidaan jakaa esi- ja aitotumaisiin, joista ensimmäiseen kuuluvat bakteerit sekä arkeonit ja jälkimmäiseen kaikki muut. Ongelmana tällaisessa jaossa on kuitenkin se, että arkeonit ja aitotumaiset ovat toisilleen läheisempää sukua kuin bakteereille.
Monisoluiset kasvit, sienet ja eläimet kuuluvat aitotumaisiin. Yksisoluisia eukaryootteja on perinteisesti kutsuttu alkueläimiksi.
Aito- ja esitumaisten eroja
Aitotumaisten solujen selvin tunnusmerkki on se, että niillä on selvä tumakalvo, jonka sisällä solun perintöaines on. Tumakalvon vuoksi aitotumaiset solut kuljettavat lähetti-RNA:n eli mRNA:n ulos tumasta ribosomeille, jotta nämä voisivat aloittaa solulimassa tapahtuvan proteiinisynteesin.
Aitotumaisilla on tuman lisäksi muita erilaistuneita, kalvon ympäröimiä soluelimiä. Niiden uintisiimat ovat paljon monimutkaisempia kuin esitumallisilla tavattavat. Aitotumaisilla nämä siimat muodostuvat tosiinsa limittyvistä mikrotubuluksista.
Aitotumaisten synty
Bakteerit, arkit ja aitotumaiset ovat ilmeisesti polveutuneet samasta kantamuodosta. Nämä ryhmät ovat kuitenkin eronneet toisistaan erittäin varhaisessa vaiheessa. Ensin bakteerit eriytyivät omaksi kehityslinjakseen. Arkit ja aitotumaiset erosivat toisistaan myöhemmin.
Aitotumaisten syntyä on väitetty jopa elämän syntyä merkittävämmäksi harppaukseksi elämän historiassa. Aitotumaisia väitetään jopa 2,7 miljardia vuotta vanhoiksi, mutta väite on kiistanalainen ja perustuu kemiallisiin jäämiin eli ns. biomarkkereihin ja kivimuodostelmiin, akritarkkeihin, joita on vaikeaa tulkita. Ensimmäiset nykyisenkaltaisiin aitotumaisiin viittaavat fossiilit on tavattu 1,2 miljardin vuoden takaa. Aitotumaisia oli olemassa kuitenkin viimeistään 800 miljoonaa vuotta sitten.
Aitotumaisten eliöiden tuma ja kromosomisto kehittyivät, kun eliöiden genomit olivat kasvaneet liian suuriksi, jotta yksittäisen rengasmaiseen kromosomiin perustuva rakenne olisi toiminut tehokkaasti. Kromosomisto puolestaan edellytti mitoosin kehittymistä.
Tumakalvo, uintisiimat ja mitokondriot ovat ilmeisesti kehittyneet jo ennen kromosomiston syntymistä. Aitotumaisen solun uskotaan syntyneen, kun aitotumaisten kantamuoto otti soluihinsa endosymbiontiksi ilmeisesti purppurabakteerien kehityslinjaan kuuluneet esitumallisen mikrobin. Tällä tavoin isäntäsolu sai kyvyn soluhengitykseen. Mitokondriot ovat tämän käsityksen mukaan näitä taantuneita bakteereja. Kasvien ja viherlevien viherhiukkaset ovat vastaavasti taantuneita endosymbionttisia sinileviä. On todettu, että nykyäänkin on yksisoluisia, jotka elävät bakteerien ja sinilevien tai toisten yhteyttävien aitotumaisten kanssa symbioosissa. thumb|300px|Aitotumaisten eri kehityshaarojen väliset sukulaisuudet.
Zamoskvoretskaja
Zamoskvoretskaja (vuoteen 1990 Gorkovsko-Zamoskvoretskaja ) on Moskovan metron toinen linja. Linja avattiin 11. syyskuuta 1938.
Nivelsarvet
Nivelsarvet (Tecticornia) on revonhäntäkasvien (Amaranthaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu ainakin kaksi lajia, mutta suvun lajilukumäärä voi olla noin 60.
Syanobakteerit
Sinibakteerit eli syanobakteerit (Cyanobacteria) ovat yhteyttäviä esitumallisia. Niitä kutsutaan myös sinileviksi, vaikka ne eivät ole leviä. Sinibakteerit tunnetaan kesäisistä massaesiintymisistään ('sinileväkukinnat') lämpimissä ja ravinteikkaissa vesissä, joissa ne tuottavat myrkyllisiä aineita. Syanobakteerit voivat elää yksittäisinä bakteereina tai muodostaa jonomaisia ketjuja.
"Syano" nimessä viittaa väriin: kreikan kielen κυανός (kyanós) = sininen. Sinibakteerit eivät ole sinisiä eläessään, vaan ne muuttuvat sinisiksi vasta kuoltuaan. Sinibakteerien yhteyttäminen tapahtuu litteässä yhteyttämiskalvostossa. Muutamat lajit elävät alkueliöiden kanssa endosymbioosissa, eli kumpaakin osapuolta hyödyttävässä yhteiselossa alkueliön sisällä.
Soluseinältään sinibakteerit ovat gramnegatiivisia bakteereja, eli niiden soluseinässä on paljon rasva-aineita. Niillä ei ole siimoja, mutta ne pystyvät liikkumaan toistaiseksi tuntemattomalla keinolla.
Sinibakteerit ovat levien tapaan ekosysteemissä tuottajia, eivätkä hajottajia, kuten useat muut bakteerit. Ne kuuluvat harvoihin eliöihin, jotka kykenevät sitomaan typpeä ilmakehästä. Typen sidonta on tärkeää ekosysteemin typenkierrolle. Typen yhteyttäminen kuluttaa runsaasti energiaa ja sen sivutuotteena syntyy vetyä.
Sinibakteerit tuottavat ja vapauttavat happea yhteyttämisen sivutuotteena ja tämän on nähty muuntaneen maapallon varhaisen happiköyhän ilmakehän nykyisenkaltaiseksi paljon happea sisältäväksi. Tällä oli dramaattiset vaikutukset maapallon eliöstöön.
Sinilevähavaintojen määrään Itämeressä vaikuttavat mm. suolapulssit.
Myrkyllisyys
Sinileväkukinnoista yli puolet on myrkyllisiä. Sinibakteereissa on kahdenlaisia myrkkyjä, maksamyrkkyjä ja hermomyrkkyjä. Maksalle myrkylliset sinilevät ovat yleisempiä kuin hermostolle myrkylliset. Makeiden vesien maksamyrkyt (mikrokystiinit) ja murtoveden maksamyrkyt (nodulariinit) ovat rakenteeltaan aminohapoista muodostuneita rengasrakenteisia peptidejä aiheuttaen eläimille maksan turpoamisen ja šokin. Hermostoon vaikuttavat toksiinit (mm. anatoksiinit ja saksitoksiinit) ovat rakenteeltaan pienimolekyylisiä hiilivetyrenkaita sisältäviä alkaloideja tai organofosfaatteja aiheuttaen mm. lihasten halvaantumista. Myrkkyihin kuolee satunnaisesti lehmiä ja koiria, mutta Suomessa ei ihmisille ole aiheutunut vakavia myrkytyksiä. Sinibakteereja sisältävässä vedessä uimisesta voi tulla ihottumaa, päänsärkyä ja kuumetta. Järvivedestä otetussa puhdistetussa juomavedessä ei sinibakteerimyrkkyjä ole merkittäviä määriä.
Anne Desclos
Anne Desclos (23. syyskuuta 1907 Charente-Maritime, Ranska – 27. huhtikuuta 1998 Corbeil-Essonnes, Île-de-France ) oli ranskalainen journalisti ja kirjailija joka käytti salanimiä Dominique Aury ja Pauline Réage. Kääntäjänä Desclos ranskansi mm. T.S. Eliotin, Evelyn Waughin, F. Scott Fitzgeraldin ja Virginia Woolfin tuotantoa. Hän oli Gallimard-kustantamon julkaisukomitean (reading committee) ainoa naispuolinen jäsen. Hänellä oli Ranskan kunnialegioonan ritarin arvonimi.
Hän tuli julkisesti tunnetuksi sadomasokistisen klassikkoromaanin O:n tarina tekijänä paljastettuaan tekijyytensä 86-vuotiaana antamassaan haastattelussa. Dorothy Kaufmanin (2004) mukaan tekijän henkilöllisyys oli kuitenkin julkinen salaisuus jo 1960-luvun Pariisissa: kun Desclos ja Jean Paulhan kättelivät Charles de Gaullea tämän järjestämällä vastaanotolla, De Gaulle huomautti Desclosille tietävänsä hänet O:n tarinan tekijäksi. Kaufmanin mukaan Desclos ei myöntänyt eikä kieltänyt asiaa.
Hän oli naimisissa Raymond d'Argilan kanssa ja erosi. Hänellä oli poika Phillipe. Keski-iässä Desclos rakastui esimieheensä Jean Paulhaniin. Desclos otti haasteena rakastajansa Paulhanin lausuman, että naiset eivät osaa kirjoittaa eroottisia romaaneja, ja sen tuloksena oli O:n tarina. Carmela Ciurarun (2011) tulkinnan mukaan hän pelkäsi menettävänsä Paulhanin rakkauden ja kirjoitti O:n tarinan "ainutlaatuiseksi rakkauskirjeeksi". Tämä ajatus esiintyy Paulhanin kirjoittaman esipuheen väliotsikoissa "Päättäväinen kuin kirje" ja "Kiintoisa rakkauskirje".
1930-luvun lama
thumb|Varhaisen valokuvadokumentaristin [[Dorothea Langen kuva Siirtolaisäiti vuodelta 1936 Florence Owens Thompsonista, 32-vuotiaasta cherokeeintiaaniheimoon kuuluvasta sadonkorjaajasta kahden lapsensa kanssa Nipomossa Kaliforniassa. Kuva esittää työn perässä kulkevia laman uhreja.]] 1930-luvun lama  tai vaihtoehtoisesti suuri lama oli Yhdysvalloista vuonna 1929 alkanut taloustaantuma. Lama aiheutti tuotannon ja bruttokansantulon romahduksen Yhdysvalloissa. Teollisuustuotanto väheni 47 ja bruttokansantuote 33 prosenttia. Työttömyys nousi pahimmillaan yli 20 prosentin. Talous elpyi entiselle tasolle vasta toisen maailmansodan jälkeen.
Eräänä suuren laman alkupisteenä pidetään ”mustaa torstaita” 24. lokakuuta 1929, jolloin New Yorkin pörssi romahti. Se ei kuitenkaan ollut laman varsinainen syy.
Suuren laman vaikutukset levisivät lähes kaikkiin maailman maihin, ja koko maailman kansantuotteen arvioidaan romahtaneen jopa 15 prosenttia. Latinalaisessa Amerikassa lama alkoi hiukan Yhdysvaltoja aiemmin. Saksassa teollisuustuotannon romahdus oli samaa suuruusluokkaa kuin Yhdysvalloissa. Britanniassa ja Ranskassa lama alkoi vasta 1930-luvun puolella.
Erimielisyydet laman synnyn, syvyyden ja pituuden syistä
thumb|Suuri lama lisäsi köyhyyttä koko maailmassa. Kuvassa yhdysvaltalainen perhe Oklahoman Elm Grovessa vuonna 1936. (Kuva: Dorothea Lange.)
Keskuspankin vaikutus
Ekonomisti Lawrence W. Reedin mukaan keskuspankki lisäsi rahan tarjontaa yli 60 prosenttia vuoden 1921 puolivälistä vuoden 1929 puoliväliin. Tämä laski korkoja ja nosti osakekurssin pilviin synnyttäen ”iloisen kaksikymmentäluvun”. Vuonna 1929 keskuspankki nosti korkoja ja antoi rahan tarjonnan vähetä lopulta 30 prosenttia kolmessa vuodessa, mikä Reedin mukaan aiheutti deflaation ja laskukauden.
Professori Scott Sumnerin mukaan 1920-luku oli ainoa 1900-luvun deflaatiovuosikymmen Yhdysvalloissa ja vuosien 1927–1929 buumi oli ainoa ekspansio deflaation vallitessa. Nimellinen bruttokansantuote (NBKT) nousi viisi prosenttia, mutta NBKT henkilöä kohden putosi 1920-luvulla kymmenen prosenttia.
Tilapäinen toipuminen
Toipuminen lamasta alkoi kesällä 1932, ja kesäkuuhun 1933 mennessä teollisuustuotanto nousi 50 prosenttia huomattavan deflaation aikana. Kun kesäkuussa 1933 irrottauduttiin kultakannasta, alkoi inflaatio. Sen sijaan työnteko oli vuonna 1934 tuntimääräisesti pienempi kuin vuonna 1932. Kuitenkin vuonna 1939 BKT oli 27 prosenttia trendin alla, mikä professoreiden Harold L. Cole ja Lee E. Ohanian mukaan johtui työmarkkinapolitiikasta, jota ilman työllisyys olisi ollut 20 prosenttia parempi. Presidentti Roosevelt myönsi vuonna 1938 osan hallituksen politiikasta haittaavan toipumista ja palautti työnantajien oikeuden irtisanoa istumalakkoilijoita.
Vertailu muihin lamoihin
Reedin mukaan vuotta 1929 edeltäneet Yhdysvaltain lamat kestivät enintään 4 vuotta, useimmat enintään 2 vuotta. Suuri lama kesti 12 vuotta. Reed syyttää tästä keskuspankin rahapolitiikan lisäksi Hooverin pystyttämiä tulleja (Smoot-Hawley), miljardien yritys- ja maataloustukiaisia sekä Rooseveltin New Dealia, vaikka omassa vuoden 1932 vaalikampanjassaan Roosevelt vielä arvosteli Hooverin runsaita julkisia menoja, korkeita veroja, velkaantumista ja kaupan rajoittamista.
Keynesiläiset ovat arvioineet new dealia suopeammin.
1930-luvun lama Suomessa
Maailmalla 1930-luvun lamana tunnettua ilmiötä kutsuttiin Suomessa yleisesti pula-ajaksi. Suomessa lama oli melko lyhyt. Elpymistä edisti keynesiläisyyden mukaan markan irrottaminen kultakannasta vuonna 1931. Vuonna 1933 markka liitettiin ”puntaklubiin”, mikä lisäsi vakautta ja ennustettavuutta.