cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eirik Hornborg
Poliittinen toiminta jääkärikauden jälkeen
Hornborg valittiin kesällä 1916 kansanedustajaksi Ruotsalaisen kansanpuolueen riveistä Uudenmaan vaalipiiristä ja sen johdosta hän matkustikin heti Venäjän vallankumouksen puhjettua Suomeen osallistuakseen valtiopäivätyöhön. Valtiopäivillä hän ajoi voimallisesti Suomen itsenäisyysasiaa sekä oli ajamassa suojeluskunta-aatetta Uudellamaalla. Hänet valittiin kansanedustajaksi myös vuonna 1917.
Hornborg jäi sisällissodan puhjettua edelleen Helsinkiin, koska hänen puolueryhmänsä sitä häneltä toivoi. Sisällissodan aikana hän laati paljon kirjoitelmia, joita sitten jaettiin monisteina punaisten miehittämässä Helsingissä valkoisille piireille. Hän vaikutti myös salaisesti toimivassa Helsingin suojeluskunnassa, joka aktivoitiin itse taistelutoimintaan saksalaisten aloitettua sotatoimet Helsingin vapauttamiseksi.
Sisällissodan jälkeinen aika
Hornborg vihittiin avioliittoon vuonna 1918 Ingeborg Ilmonin kanssa. Hornborg valittiin uudelleen kansanedustajaksi vuosina 1919 ja 1924, josta eteenpäin hän kieltäytyi ehdokkuudesta. Hän toimi valtiopäivillä perustuslakivaliokunnan jäsenenä vuonna 1918 ja sotilasasiainvaliokunnan puheenjohtajana vuosina 1918 ja 1919 sekä asevelvollisuuskomitean jäsenenä vuosina 1919–1920 ja puolustusrevisionin puheenjohtajana vuosina 1923–1926.
Hornborg toimi sisällissodan jälkeen vuodesta 1919 alkaen joukkueenjohtajana Helsingin suojeluskunnan Oldboys-rykmentissä ja kuului myös jäsenenä Viron Avustamisen Päätoimikuntaan.
Tammikuussa vuonna 1945 J. K. Paasikiven hallitus nimitti Hornborgin puheenjohtajaksi komiteaan, jonka tehtäväksi annettiin tutkia Suomen sodanaikaisen poliittisen johdon virkatoimien lainmukaisuus mahdollista oikeudenkäyntiä varten. Hornborgin komitean mietintö valmistui saman vuoden heinäkuussa, mutta se salattiin julkisuudelta valvontakomission vaatimuksesta.
Luottamustoimet
Hornborg toimi Finlands svenska författarföreningin puheenjohtaja vuosina 1922–1924 ja 1932–1933 ja Nya Argus -aikakauslehden toimituksen jäsenenä vuosina 1926–1948 sekä Svenska litteratursällskapet i Finlandin hallituksen jäsenenä vuosina 1930–1947 ja puheenjohtajana vuosina 1934–1947. Hän oli myös Uusmaalaisen osakunnan ja Suomen laivapäällystöliiton kunniajäsen.
Arvioita Hornborgin toiminnasta
Kirjailija Yrjö Soini on selostanut Hornborgin komitean mietintöä sotasyyllisyysoikeudenkäyntiä käsittelevässä teoksessaan Kuin Pietari hiilivalkealla. Komitean tehtäväksi oli annettu Suomen johtavien poliitikkojen virkatoimien tutkinta vuodesta 1938 alkaen. Soini arvelee, että mietinnön salaaminen julkisuudelta johtui juuri siitä, ettei komitea ollut todennut sodanaikaisten poliitikkojen toimineen missään vaiheessa Suomen lakien vastaisesti, vaikka eräissä suhteissa, muun muassa Saksan joukkojen kauttakulkusopimuksessa kesällä 1940 ja Ryti-Ribbentrop-sopimuksessa kesällä 1944, olikin sen mielestä huomautettavaa. Jatkosotaan joutumista komitea piti talvisodan suoranaisena ja väistämättömänä seurauksena. Mietinnön loppulauseessa komitea totesi, että oli mahdotonta jälkeenpäin arvioida toimenpiteiden oikeellisuutta, koska päätökset niistä oli tehty usein kriittisissä tilanteissa, eikä komitea pystynyt arvioimaan vaihtoehtoisten toimenpiteiden seurauksia. Komitean työskentelyä vaikeutti osaltaan se, että eräät sodanaikaisten päätösten tekoon osallistuneet tai niistä tietoiset henkilöt, mm. entinen presidentti Kyösti Kallio ja entinen ulkoministeri Rolf Witting olivat kuolleet. Soini on kiinnittänyt huomiota siihen, että valvontakomission puheenjohtaja kenraalieversti Andrei Ždanov saapui Helsinkiin juuri ennen komitean mietinnön luovuttamista valtioneuvostolle.
Rauhanenkeli ja haavoittunut soturi
60.61944°N, 23.515°W thumb|[[Aukusti Veuro, Rauhanenkeli ja haavoittunut soturi, Someron sankaripatsas, 1949.]] Rauhanenkeli ja haavoittunut soturi on Suomen talvisodassa 1939–1940 ja jatkosodassa 1941–1944 kuolleitten somerolaisten sankarivainajien sankarihautojen muistomerkki. Muistomerkin on suunnitellut kuvanveistäjä Aukusti Veuro ja se paljastettiin vuonna 1949 sankarihaudoilla Someron vanhalla hautausmaalla.
Ray Guy
Ray Guy (22. joulukuuta 1949 Swainsboro, Georgia – 3. marraskuuta 2022 ) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Pelipaikaltaan Guy oli lentopotkun potkaisija. Häntä pidetään NFL-liigan historian parhaimpana lentopotkun potkaisijana. Guy pelasi liigassa 14 kautta vuosina 1973–1986. Hänet valittiin Pro Football Hall of Fameen vuonna 2014 ensimmäinen lentopotkun potkaisijana.
Seikkailupuisto Huippu
Seikkailupuisto Huippu on Espoon Leppävaaran urheilupuistossa sijaitseva, vuonna 2015 avattu huvipuisto, jossa asiakkaat voivat kiipeillä erilaisilla köysiradoilla. Seikkailupuisto Huipun radat kulkevat 4-18 metrin korkeudessa.
Ray Guy
Guy varattiin baseballin MLB-sarjaan hänen ollessaan vielä lukiossa. Hän päätti kuitenkin jatkaa amerikkalaisen jalkapallon pelaamista ja pelasi yliopistouransa Etelä-Mississippin yliopistossa, jossa hän pelasi lentopotkun potkaisijan lisäksi tavallisena potkaisijana sekä takapuolustajana. Kolme yliopistokauden aikana Guy otti 18 syötönkatkoa.
Seikkailupuisto Huippu
Vuonna 2016 rakennettiin lisää ratoja ja Tarzan-hyppy. Seikkailuminigolf avattiin 2019, pakohuonepelejä ja verkkoseikkailu 2021. Vuonna 2022 verkkoseikkailua laajennettiin liulla ja pakopeleihin tuli lisätyn todellisuudenpeli.
Ray Guy
Oakland Raiders varasi Guyn NFL:n varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella vuonna 1973. Hän oli NFL:n historian ensimmäinen lentopotkun potkaisija joka varattiin ensimmäisellä kierroksella. Guy edusti koko pelaajauransa Raidersia. Lentopotkujen lisäksi hän antoi joukkueen aloituspotkut sekä toimi hätätilanteessa pelinrakentajana. Guy lopetti ammatilaisuransa vuonna 1986. 14 kauden aikana hän voitti kolme kertaa Super Bowlin, hänet valittiin seitsemän kertaa Pro Bowliin ja kuusi kertaa konferenssin tähdistöjoukkueeseen.
Rauhanenkeli ja haavoittunut soturi
Muistomerkki päätetään hankkia
Ehdotuksen sankarimuistomerkin hankkimisesta teki kaatuneiden muistopäivänä 1948 pitämässään puheessa maisteri Tapio Horila. Muistomerkin hankkimista varten järjestettiin kaatuneiden omaisille kokous Someron seurakuntatalolla elokuussa 1948. Kokouksessa esiteltiin muistomerkiksi kolme luonnosta, joista yhden oli tehnyt arkkitehti Matti Visanti ja kaksi kuvanveistäjä Aukusti Veuro.
Seikkailupuisto Huippu
Historia
Seikkailupuisto Huipun perusti Jari Saarhelo palattuaan Keski-Euroopasta Suomeen. Itävallassa ja Saksassa seikkailupuistot olivat toimineet pitkään, mutta sellaista ei vielä ollut pääkaupunkiseudulla.
Paikka löytyi kun hiihtoputkelle varattu tontti vapautui. Radat rakensi brittiläisen Go Ape! ketjun toimittajana tunnettu ranskalainen Altus. Seikkailupuisto avattiin toukokuussa 2015 yhdessä lähellä sijaitsevien Angry Birds-leikkipuiston ja skeittipuiston kanssa.
Toukokuussa 2023 toinen seikkailuminigolfrata avattiin Oittaan uimarannalle Espooseen. Radan maisemaelementit ovat Oittaan maamerkkejä pienoiskoossa kuten frisbeegolf -kori, soutuvene ja uimaranta.
Huippu on saanut kestävän matkailun Green Key- ja Sustainable Travel Finland-merkit.
Rauhanenkeli ja haavoittunut soturi
Valittu ehdotus ja sen toteuttajat
Ehdotuksista valittiin yksimielisesti toteutettavaksi Aukusti Veuron suunnitelma Rauhanenkeli ja haavoittunut soturi. Aukusti Veuron (1886–1954) tunnettuja töitä ovat muiden muassa Aleksis Kiven patsas Nurmijärvellä ja Vasikanjuottaja Hämeenlinnassa.
Toteutus ja julkistaminen
Paljastusajankohdaksi muistomerkille valittiin heinäkuu 1949, joka samalla oli Someron pitäjän valmisteilla olleen 500-vuotisjuhlan ajankohta. Muistomerkin kustannukset päätettiin kattaa yleisellä keräyksellä. Kivi patsaaseen saatiin Tammelan Letkulta. 20 tonnia painava patsasaihio kuljetettiin Somerolle helmikuussa 1949, ja patsas saatiin paikoilleen sankarihauta-alueen itäreunaan keväällä 1949.
Paljastustilaisuus järjestettiin osana Someron seurakunnan 500-vuotisjuhlia 3. heinäkuuta 1949. Tilaisuudessa puhuivat pankinjohtaja Hulda Soini ja kirkkoherra Sulo Tasanko.
Tripla-tupla
Tripla-tupla on koripalloon liittyvä termi. Saavuttaakseen tripla-tuplan pelaajan pitää yhdessä ottelussa päästä kaksinumeroisiin lukemiin (ts. 10 tai enemmän) kolmessa tilastokategoriassa. Kategorioita ovat pisteet, levypallot, syötöt, riistot sekä torjunnat. Useimmiten tripla-tupla saavutetaan pisteiden, levypallojen ja syöttöjen avulla.
Tripla-tuplat ovat NBA:ssa selvästi yleisempiä kuin muissa sarjoissa. Syy siihen löytyy otteluiden kestosta: NBA-ottelu kestää 48 minuuttia, kun muissa sarjoissa ottelun kesto on 40 minuuttia.
James Harden teki 1. tammikuuta 2017 historiallisen triplatuplan: 53 pistettä, 17 syöttöä ja 16 levypalloa. Harden on NBA-historian ensimmäinen pelaaja joka on ylittänyt 50 pistettä, 15 levypalloa ja 15 syöttöä.
Kupari(I)tiosyanaatti
Kupari(I)tiosyanaatti (CuSCN) on kupari- ja tiosyanaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään esimerkiksi laivojen pohjamaaleissa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Kupari(I)tiosyanaattia valmistetaan enimmäkseen kuparisulfaatin ja ammonium- tai natriumtiosyanaatin reaktiolla. Reaktiossa on mukana pelkistimenä esimerkiksi rikkidioksidia tai natriumsulfiittia. Toinen tapa on kupari(I)kloridin ja tiosyanaattisuolan reaktio.
Kupari(I)tiosyanaattia käytetään erityisesti alumiinirunkoisten laivojen pohjamaaleissa estämään eliöiden tarttumista pohjaan. Yhdistettä voidaan myös käyttää katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä ja apuaineena tekstiilien painoprosesseissa. Kupari(I)tiosyanaattia on tutkittu käytettäväksi muun muassa aurinkokennoissa, orgaanisissa ledeissä ja transistoreissa.
Karhumäen piiri
Karhumäen piiri on kunnallinen itsehallintoalue Karjalan tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee tasavallan keskiosassa Äänisen pohjoispuolella. Kaakossa se rajoittuu Puudožin, lounaassa Kontupohjan, lännessä Muujärven ja pohjoisessa Segežan piiriin sekä idässä Arkangelin alueeseen. Vuonna 1927 perustetun piirin pinta-ala on 13 694 neliökilometriä ja asukkaita on 35 100 henkeä (vuonna 2008).
Seudulla on paljon koskisia jokia. Suurimmat järvet ovat Ääninen ja Seesjärvi. Metsistä suurin osa havu- ja sekametsää. Hyötykaivannaisia ovat kromi, uraani, vanadiini, jalometallit, molybdeeni, kupari, kvartsiitti, dolomiitti, liuskekivi sekä seudulle ominainen šungiitti.
Hallinnollinen keskus on Karhumäen kaupunki. Piiriin kuuluvat kunnat
Kaikkiaan piirin alueella on 141 asutuskeskusta. Kaupunkiväestön osuus on 66 %.
Piiriin kuuluu kolme historiallista kulttuurialuetta. Seesjärven kylät ovat perinteistä karjalaisten asuinseutua. Uikujoen varrella toimi 1600-luvun lopulta lähtien vanhauskoinen Uikujoen yhteisö. Venäläisten asuttama Äänisniemi tunnetaan jääkauden muovaamasta ainutlaatuisesta luonnostaan, perinnekulttuuristaan ja puuarkkitehtuuristaan. 1930-luvun alussa rakennettiin vankityövoimalla Vienanmeren–Itämeren kanava. Poventsan länsipuolella sijaitsevassa Sandarmohissa ammuttiin tuhansia Stalinin vainojen uhreja. Jatkosodan aikana alueen länsiosa oli suomalaisten miehittämä. Seesjärven piiri liitettiin Karhumäkeen vuonna 1955 ja Äänisniemen piiri vuonna 1959.
Alueen kautta kulkevat Muurmannin rata, Pietarin ja Murmanskin välinen M18-valtatie sekä Norjasta Suomen kautta Arkangeliin johtava Sininen tie. Vienanmeren–Itämeren kanava saa alkunsa Poventsasta ja Karhumäessä on satama.
Talouden perustan muodostaa metsäteollisuus. Piirissä on puunhankintayrityksiä, sahalaitoksia, lastulevytehdas, rakennustarvike- ja elintarviketeollisuutta sekä telakka. Maatalous tuottaa lihaa, maitoa ja perunaa.
Nähtävyyksiä ovat Unescon maailmanperintölistalle kuuluva Äänisniemen Kižin saaren museoalue, perinteiset karjalais- ja venäläiskylät, Vienanmeren-Itämeren kanava, Karhumäen asema ja kanavahallinnon rakennus sekä jatkosodan aikaiset linnoitusrakennelmat ja taistelupaikat. Karhumäessä on kotiseutumuseo.
Petteri Sariola
Petteri Sariola (s. 16. lokakuuta 1984) on suomalainen kitaristi. Sariola toimii säveltäjänä, sovittajana ja sekä studio- että kiertuekitaristina. Hän on julkaissut kolme studioalbumia. Sariola vaikuttaa myös yhtyeessä Dead Sirius 3000.
Alkuvuodet
Sariola aloitti kitaransoiton 7-vuotiaana, ja hän on opiskellut sekä klassisen että sähkökitaran soittoa. Hänelle myönnettiin vuonna 2005 Nokia Young Talent -stipendi kaikkien aikojen nuorimpana artistina.
Sariola sai innoituksen perkussiiviseen fingerstyle-soittotekniikkaan vuonna 2003, kun hänen opettajansa Tomi Paju soitti hänelle soittotunnin päätteeksi yhdysvaltalaiskitaristi Michael Hedgesin albumin. Runsaan vuoden harjoittelun jälkeen hän esiintyi ensimmäistä kertaa fingerstyle-tyylillä konsertissa Pop & Jazz Konservatoriossa.
Sariola keskittyi musiikkiuraansa heti kun sai lukio-opinnot ja opinnot Helsingin pop jazz -konservatoriosta päätökseen. Hän aloitti soittotekniikkaansa esittävien videoiden kuvaamisen Youtubeen vuonna 2006. Videot keräsivät katsojia, ja Sariola sai konserttikutsuja eri puolilta maailmaa Yhdysvaltoja ja Japania myöten.
Sooloura
Sariolan ensimmäinen sooloalbumi Silence! julkaistiin vuonna 2007 ja toinen albumi Phases julkaistiin 7. lokakuuta 2009. Uran kannalta tilanne oli lupaava, mutta paineet saada uutta luotua ja pitkät konserttikiertueet veivät energian ja Sariola paloi loppuun vuonna 2010. Sooloura lähti uudelleen käyntiin kun Sariolalle tuli mahdollisuus lähteä Japaniin, jossa hän oli konsertoinut vuosia aiemmin. Kiertueen päätteeksi vuonna 2013 Sariola teki cover-levyn Through the Eyes of Others japanilaiselle King Recordsille. Albumi julkaistiin Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa toukokuussa 2014.
Levyn tekeminen sai hänet palaamaan takaisin omien sävellystensä pariin. Neljäs albumi ”Resolution” julkaistiin 2017, Silence!- ja Phases-levyjen kanssa se muodostaa trilogian ihmiselämästä teemoinaan syntymä, aikuisuus ja kuolema. Helsingin Sanomat ja Pohjalainen -sanomalehdet antoivat levylle viisi tähteä.
Yhteistyö muiden artistien kanssa
Sariola jätti soolouran väliaikaisesti tauolle palettuaan loppuun alkuvuonna 2010. Sariola alkoi tehdä pääasiassa yhteistyötä muiden artistien kanssa kuten Don Johnson Big Bandin ja The Northern Governorsin kanssa. Näiden lisäksi Sariola perusti Jukka ja Tapio Backlundin kanssa rockyhtyeen Dead Sirius 3000.
Sessiomuusikkona Sariola on toiminut noin 400 kappaleella artisteille kuten Alec Benjamin, Mikko Kuustonen, Kasmir, Arttu Wiskari, Lenno, Olivera ja Saara Aalto.
Sariola on ollut usein Elastisen artistivieraana eri yhteyksissa, mm. Elämä Lapselle 2018, Elastisen konserttisalikiertueen kokoonpanossa vuonna 2019 ja YleX Pop 2021 -tapahtumassa. Sariola soittaa Elastisen akustisessa kokoonpanossa.
Tyyli
Sariola soittaa pääasiassa akustista kitaraa perkussiivisella fingerstyle-tyylillä. Hän soittaa teräskielistä akustista kitaraa ja soittaa sitä ikään kuin lyömäsoittimena, jolloin hän luo kitarasta esiin basso- ja virvelirummut sekä haitsun iskuja. Rytmin päälle Sariola kokoaa bassolinjat sekä melodiakulut. Tyylilaji antaa mahdollisuuden dynamiikan eli äänen voiman vaihteluun sekä yhdistämään rockasenteen basson ja afrikkalaisen perkussion rytmikkyyteen.
Perhe
Sariola on musikaalisesta perheestä. Hänen vanhempansa ovat Eeva-Leena Pokela ja sellisti Raimo Sariola, ja hänen isovanhempansa olivat säveltäjä Marjatta Pokela ja kanteletaiteilija Martti Pokela. Lauluyhtye Rajattomassa laulava Soila Sariola on Petteri Sariolan sisko. Sariola vieraili Rajattoman 10-vuotisjuhlakiertueella vuonna 2007.
Sariola sai tytön vuoden 2019 alussa.
Béceleuf
Béceleuf on Ranskan kunta Deux-Sèvresin departementissa Uuden-Akvitanian hallintoalueella. Se sijaitsee Niortin pohjoispuolella. Kunnan pinta-ala on 19,0 neliökilometriä ja siellä on arviolta 753 asukasta (vuonna 2016).
Luettelo Intian saarista
Tämä on luettelo Intian saarista.
Aiheesta muualla
Indie
Valdivian maanjäristys 1575
150px|left|thumb|Chile maanjäristyksen aikaan. Valdivian maanjäristys tapahtui 16. joulukuuta 1575 aamuyöllä kello 14.30 Chilen Concepciónissa. Se oli voimakkuudeltaan 8,5 MS ja intensiteettiä X Mercallin asteikkolla.
Katumurha
Katumurha on Jarkko Sipilän Takamäki-dekkari, joka on ilmestynyt vuonna 2010. Kirja kertoo autoonsa liikenneruuhkassa ammutun liikemiehen murhatutkimuksista.
THK Tver
THK Tver oli venäläinen jääkiekkoseura Tveristä, Tverin alueelta. Seuran edustusjoukkue pelasi Venäjän toiseksi ja kolmanneksi korkeimmilla sarjatasoilla vuosina 2005–2017.
Historia
Tverissä on ollut jääkiekkojoukkue vuodesta 1949 asti. Useilla eri nimillä kulkenut joukkue tunnettiin 1999–2004 THK Tverinä. Rahoitusvaikeuksissa ollut joukkue siirtyi Venäjän sisäministeriön hallintaan huhtikuussa 2004 ja se nimettiin HK MVD:ksi ja siirrettiin myöhemmin muualle Balašihaan.
Vuonna 2005 perustettiin Tveriin uusi THK Tver, joka liittyi kolmannelle sarjatasolle Pervaja Ligaan. Kaudeksi 2009–2010 seura nousi Vysšaja Ligaan mutta palasi sitten Pervajaan. Pervaja Ligan lakkauttamisen jälkeen THK Tver liittyi uudelle kolmannelle sarjatasolle Venäjän jääkiekkoliigaan 2011–2012, josta seuraavana vuonna seura nousi VHL:ään.
THK Tver ajautui taloudellisiin vaikeuksiin ja seura lopetti toimintansa kauden 2016–2017 jälkeen.
Iosif Sîrbu
pienoiskuva|Iosif Sîrbu Iosif Sîrbu (21. syyskuuta 1925 Şibot − 6. syyskuuta 1964) oli romanialainen ampuja ja olympiavoittaja. Hän oli ensimmäinen Romaniaa edustanut olympiavoittaja kaikki lajit huomioiden.
Iosif Sîrbu syntyi Şibotissa, mutta hänen perheensä muutti Romanian pääkaupunkiin Bukarestiin kun Iosif oli 7-vuotias. Hänen isänsä sai työpaikan Tunari Sports Ampumaradalta, jonka johtaja hänestä tuli heti toisen maailmansodan jälkeen. Tämä tarjosi nuorelle Iosifille mahdollisuuden aloittaa ampumisen vuonna 1937. Hän voitti ensimmäisen kansallisen tason kilpailunsa (Bukarest Cup) vuonna 1939.
Vuoden 1952 kesäolympialaisissa Helsingissä, Sîrbu voitti 50 metrin pienoiskiväärin makuuasentokilpailun maksimipistein 400. Saman tuloksen saavutti myös Neuvostoliiton Boris Andrejev. Voimassa olleiden sääntöjen mukaan Sîrbu voitti kultamitalin koska hänellä oli enemmän napakymppejä, 33 Andrejevin 28 vastaan. Sîrbusta tuli näin Romanian ensimmäinen olympiavoittaja kautta historian.
Heikkenevästä näkökyvystään huolimatta Sîrbu osallistu myös kaksiin seuraaviin olympialaisiin ollen Melbounessa viides ja Roomassa kymmenes. Makuukilpailun ohessa Sîrbu osallistui myös täysotteluihin, joissa hänen sijoituksensa olivat Helsingissä 6:s, Melbournessa 7:s ja Roomassa 12:sta.
Iosif Sîrbu löydettiin kuolleena kotoaan Bukarestista 6. syyskuuta 1964. Kuolinsyytä ei ole koskaan virallisesti vahvistettu, mutta yleisesti uskotaan, että hän teki itsemurhan, koska lääkäri kielsi häneltä osallistumisen 1964 olympialaisiin Tokiossa ja totesi lisäksi, ettei tämä enää koskaan voisi kilpailla silmäsairautensa takia.
Sardiini
Sardiini (Sardina pilchardus) on sillikalojen lahkoon ja jokisillien heimoon kuuluva merikalalaji. Se on sukunsa ainoa laji. Sardiinia tavataan Atlantin itärannikolla Pohjanmereltä Länsi-Afrikan Senegaliin sekä Välimeressä ja Mustassameressä. Sardiineiksi kutsutaan myös muita, lähisukuihin kuuluvia lajeja.
Nigerian yliopisto
Nigerian yliopisto (, lyh. UNN) on Nigerian Enugun osavaltion Nsukkan kaupungissa toimiva julkinen yliopisto. Nigerian ensimmäistä autonomista yliopistoa ennakoiva perustamispuhe pidettiin ja asetus siitä annettiin vuonna 1955; yliopiston toiminta käynnistyi 1960.
Yliopistossa on 15 tiedekuntaa, joissa opiskelee yli 36 000 opiskelijaa.
Nigerian yliopisto arvostetaan yleensä kotimaansa kolmen kärkiyliopiston joukkoon kuuluvaksi oppilaitokseksi. Brittiläinen THE-yliopistoranking luokitteli Nigerian yliopiston jaetulle 58. sijalle Afrikassa, ja maailmanlaajuisesti jaettuun sijaluokkaan 1201–1500 (2023). Verkkonäkyvyyttä korostava espanjalainen Webometrics luokitteli UNN:n Afrikan listallaan sijalle 31, ja maailmanlaajuisesti sijalle 1438 (1/2023). Arabiemiraateista käsin yliopistoarviointeja kokoava CWUR luokitteli Nigerian yliopiston toiselle sijalle Nigeriassa ja sijalle 1775 maailmanlaajuisesti. UniRank arvioi UNN:n puolestaan Nigerian kolmenneksi korkeatasoisimmaksi yliopistoksi, Afrikassa sijalle 51 ja maailmanlaajuisesti sijalle 3796 (2023).
Aamunkoittoilmiö
Aamunkoittoilmiö tarkoittaa diabeetikon aamulla mitattavaa korkeaa verensokeriarvoa sen noustua ennen heräämistä insuliinin tarpeen lisäännyttyä voimakkaasti.
Aamunkoittoilmiön syy on epäselvä. Se saattaa liittyä tiettyjen insuliinin vaikutuksia vastaan toimivien hormonien erittymiseen yön aikana. Aamunkoittoilmiötä voidaan hoitaa esimerkiksi diabeteslääkityksen tai insuliiniannoksen muutoksella. Lääkkeen tai insuliinin ottamisen ajankohta saatetaan myös muuttaa. Insuliinihoitoinen diabeetikko tarvitsee aamunkoittoilmiön ilmetessä suhteellisesti enemmän ateriainsuliinia aamiaisen kuin päivän muiden aterioiden yhteydessä. Aamun varhaisina tunteina aamunkoittoilmiöstä kärsivä diabeetikko voikin joutua ottamaan insuliinipumpulla ylimääräistä insuliinia.
Petri Kokko (taitoluistelija)
Petri Kokko (s. 21. helmikuuta 1966) on suomalainen kilpauransa lopettanut taitoluistelija, joka urheilu-uransa jälkeen on toiminut markkinoinnin johtotehtävissä kansainvälisissä yrityksissä.
Luistelu-ura
Hän luisteli yhdessä Susanna Rahkamon kanssa ja he kilpailivat jäätanssissa. Heidän parhaimpiin saavutuksiinsa kuuluvat Euroopan mestaruus vuodelta 1995, sekä samalta vuodelta maailmanmestaruuskilpailujen toinen sija. Vuoden 1995 jälkeen he ryhtyivät ammattilaisiksi. Heidän valmentajansa oli Martin Skotnicky.
Rahkamo ja Kokko ovat kehitelleet jäätanssiin oman tanssinsa nimeltä Finnstep. Kansainvälinen Luisteluliitto ISU pyysi paria kehittelemään kaudella 1994–1995 käyttämästään rytmitanssista uuden pakollisen tanssin jäätanssiin. Finnstep otettiin ohjelmaan kaudella 2008–2009.
Liikeura
Luistelu-uran jälkeen Kokko on toiminut mainonnan ja liikkeenjohdon alalla muun muassa Niken Suomen-maajohtajana, Urheilukanavan ohjelmajohtajana sekä mainostoimisto Stream Helsingin toimitusjohtajana. 23. lokakuuta 2006 hänet nimitettiin Googlen ensimmäiseksi Suomen maajohtajaksi. Kokko nimitettiin 24. marraskuuta 2009 Googlen kansainvälisen myynnin kehitysjohtajaksi 1. tammikuuta 2010 alkaen. Hän ilmoitti muuttavansa Kaliforniaan pääkonttorin lähettyville kesäkuuhun 2010 mennessä. Elokuussa 2011 ilmoitettiin Kokon siirtymisestä Googlen myyntijohtajaksi Saksaan.
Varjo menneisyydestä
Varjo menneisyydestä on yhdysvaltalaisen kauhukirjailija H. P. Lovecraftin vuosina 1934–1935 kirjoittama ja vuonna 1936 julkaistu pienoisromaani. Se kertoo muistinsa menettäneestä tiedemiehestä, jota vainoavat toistuvat painajaiset ja hämärät muistot oudoista olennoista.
Lovecraft ei itse pitänyt pienoisromaania erityisen hyvänä. Tarina julkaistiin lopulta vain, koska hänen ystävänsä kirjoittivat sen puhtaaksi omine lupineen ja myivät konekirjoitetun version Astounding Stories -lehdelle. Nykyään Varjoa menneisyydestä pidetään yleisesti eräänä Lovecraftin merkittävimmistä.
Juoni
Miskatonicin yliopiston professori Nathaniel Wingate Peaslee saa hermoromahduksen kesken oppitunnin. Toivuttuaan hän alkaa käyttäytyä oudosti eikä muista mitään aiemmasta elämästään. Hän osoittaa kuitenkin poikkeuksellista älyä ja lukee yliopiston kirjastossa Necronomiconia.
Kun Peaslee vuosia myöhemmin palaa entiselleen, hän ei muista hulluudestaan mitään. Hän näkee kuitenkin outoja unia, jotka paljastavat totuuden: ”Yithin suurrotuun” kuuluva vieras elämänmuoto oli asettunut hänen ruumiiseensa. Suurrotu matkustaa ajassa, mutta ei ruumiillisesti, vaan vaihtamalla tietoisuutensa muina aikakausina elävien älyllisten olentojen kanssa. Peasleen ruumiiseen asettunut mieli oli lähetetty kaukaisesta menneisyydestä tarkkailemaan ja tutkimaan 1900-luvun Yhdysvaltoja. Peasleen tietoisuus puolestaan oli vankina suurrodun ruumiissa, 150 miljoonan vuoden takaisessa Australiassa. Seuraa pitkä selonteko maapallon muinaisesta historiasta ja suurrodun tieteestä ja elämäntavasta.
Peaslee uskoo uniensa olevan pelkkiä harhoja, joiden alkuperä löytyy hänen salatieteellisestä lukuharrastuksestaan. Myöhemmin Australian aavikolta löytyy kuitenkin outo raunio, joka vastaa Peasleen unia. Hän järjestää alueella kaivaukset ja löytää hiekan alta valtavan muinaisen kirjaston. Kirjastosta Peaslee löytää ikivanhan käsikirjoituksen, joka on kirjoitettu hänen omalla käsialallaan.
Kirjoittaminen ja julkaisu
Ajatus mieliä vaihtavista olennoista oli ilmeisesti peräisin useista aihetta käsitelleistä kirjoista. H. B. Draken The Shadowy Thing (1928) oli innoittanut Lovecraftin aiemman novellin ”Hän joka tuli käymään”. Henri Béraudin romaani Lazarus (1925) kertoo muistinsa menettäneestä miehestä, joka vähitellen kehittää itselleen uuden persoonallisuuden. S. T. Joshin ja David E. Schultzin mukaan tärkein innoittaja oli kuitenkin vuoden 1933 elokuva Berkeley Squaren aave, jossa nykyaikana elävän miehen tajunta siirtyy hänen 1700-luvulla eläneeseen esikuvaansa. Lovecraft havaitsi elokuvassa kaksi virhettä: se ei selittänyt, mihin esi-isän mieli siirtyi tapauksen ajaksi, eikä myöskään sitä, miksei tapahtuneesta ollut merkkejä esi-isän päiväkirjassa. Varjo menneisyydestä oli Lovecraftin yritys vastata näihin kysymyksiin.
Lovecraft keksi tarinan perusajatuksen jo 1930, jolloin hän harmitteli kirjailija Clark Ashton Smithille lähettämässään kirjeessä, etteivät aikamatkustustarinat selittäneet, millä tavoin menneisyyteen matkustaminen muutti nykyhetkeä ja tulevaisuutta. Ajatus aikamatkustuksesta mieliä vaihtamalla syntyi maaliskuuhun 1932 mennessä. Lovecraft aloitti Varjon menneisyydestä 10. marraskuuta 1934. Kolmas ja viimeinen versio valmistui 22. helmikuuta 1935. Lovecraft ei kuitenkaan ollut lopputulokseen tyytyväinen eikä vaivautunut kirjoittamaan sitä puhtaaksi. Hän lähetti luonnoksen ensin kirjeystävälleen August Derlethille, joka ei kuitenkaan ilmeisesti lukenut tarinaa. Kesällä 1935 Lovecraft vieraili Floridassa ystävänsä R. H. Barlow’n luona. Barlow oli kiinnostunut tarinasta, ja Lovecraft pyysi Derlethiä lähettämään käsikirjoituksen Barlow’lle. Tämä konekirjoitti Varjon menneisyydestä puhtaaksi omine lupineen, minkä jälkeen Lovecraft lähetti pienoisromaanin ystävälleen Donald Wandreille luettavaksi. Wandrei lähetti tekstin edelleen Astounding Storiesiin, joka julkaisi sen kesäkuussa 1936.
Barlow’n haltuun jäänyt käsikirjoitus löytyi 1994. Se poikkeaa melko paljon julkaistusta versiosta. Syynä oli ilmeisesti se, ettei Barlow osannut lukea Lovecraftin käsialaa. Lisäksi Astounding Stories oli tehnyt tekstiin joitakin muutoksia.
Vastaanotto
Varjo menneisyydestä sai Astounding Storiesin lukijoilta murskaavan vastaanoton, sillä se poikkesi lehden totutusta science fiction -tyylistä, joka suhtautui tulevaisuuteen ja teknologiaan optimistisesti. Pienoisromaanilla oli silti myös puolustajansa, ja nykyään se on Lovecraftin arvostetuimpia ja tunnetuimpia tekstejä. Cinescape Magazine -lehden lukijat äänestivät sen vuonna 2001 kymmenen parhaan tieteis- ja fantasiakirjan joukkoon.
L. Sprague de Camp totesi 1975, että vaikka Varjo menneisyydestä ei ole Lovecraftin paras tarina, on se kuitenkin lähellä kärkeä. De Campin mukaan kyseessä oli Lovecraftin viimeinen merkittävä teos. Lovecraft-tutkija S. T. Joshin (1990) mukaan Varjo menneisyydestä perustuu kauhuun, jonka synnyttää ihmisen pienuus valtavien hirviöiden ja pitkien aikakausien keskellä. Joshi ylistää tarinan tieteisvaikutteita, jotka tekevät siitä perinteistä yliluonnollista kauhua uskottavamman, ja vertaa sen rakennetta Lovecraftin toiseen pienoisromaaniin Hulluuden vuorilla (1931). Kummassakin huomio keskittyy ihmishahmojen sijaan muukalaisolentoihin ja heidän yksityiskohtaisesti kuvailtuun kulttuuriinsa. Varjo menneisyydestä upottaa nämä kuvailut tarinaan onnistuneemmin, mutta ”kosmisessa mittakaavassa” se häviää edeltäjälleen.
Juhani Hinkkanen arvosteli Varjon menneisyydestä, kun se julkaistiin suomeksi vuonna 1993. Hinkkasen mukaan tarina ”ei toimi tekijän parhaiden juttujen tavoin. Sen merkitys on enemmänkin siinä lisävalaistuksessa, jota se tuo Cthulhu-mytologiaan, kuin missään välittömissä kirjallisissa ansioissa.” Hinkkasen mukaan tarina toistaa Lovecraftin aiempien teosten teemoja, joita tämä oli jo laajasti käsitellyt esimerkiksi pienoisromaanissaan Hulluuden vuorilla. Tarina on ennalta-arvattava ja Peasleen hahmo ”aivan liian tyypillinen lovecraftilainen oppinut, eli tutkimuksiinsa hautautunut ja hysteriaan taipuvainen tiedemies, jota tosielämässä tuskin kukaan päästäisi lähellekään mitään ilmeisen tärkeitä arkeologisia kaivauksia.”
Susanna Rahkamo
Susanna Rahkamo (s. 25. helmikuuta 1965) on suomalainen taitoluistelija ja urheilujohtaja.
Hän kilpaili puolisonsa Petri Kokon kanssa jäätanssissa. He voittivat Euroopan-mestaruuden ja MM-hopeaa vuonna 1995, MM-pronssia 1994 ja EM-pronssia 1993. Pari kilpaili kahdesti olympialaisissa, vuonna 1992 Albertvillessä (6. sija) ja 1994 Lillehammerissa (4. sija).
Ammattilaisura
Vuoden 1995 jälkeen Rahkamo ja Kokko ryhtyivät ammattilaisiksi. He luistelivat erilaisissa näytöksissä ja kilpailuissa viisi vuotta kunnes päättivät uransa Suomessa Tango Cafe -kiertueella vuoden 2000 lopussa. Ammattilaisvuosina pari osallistui lukuisiin ammattilaiskilpailuihin Yhdysvalloissa vuoden 1994 olympialaisten jälkimainingeissa riehuneen taitoluistelubuumin aikana. Kaudella 1995–1996 pari kiersi Yhdysvaltoja Stars on Ice -kiertueen tähtirykelmässä. Pari tuotti luistelukiertueita, kymmeniä näytöksiä ja tv-tuotantoja Suomessa, Saksassa ja Yhdysvalloissa. Parilla oli kaksi kautta myös omaa nimeään kantava TV-show MTV3-kanavalla. Vuonna 1996 pari esiintyi Enigma-yhtyeen musiikkivideolla. Rahkamo ja Kokko jättivät jälkensä jäätanssiin. Kansainvälinen luisteluliitto ISU pyysi paria kehittelemään kaudella 1994–1995 käyttämästään quickstep-rytmitanssista uuden pakollisen tanssin jäätanssiin. Tämä Finnstep otettiin ohjelmaan kaudella 2008–2009. Finnstep-tanssin askeliin on kilpailtu muun muassa Sotšin olympialaisissa. Myös kaudella 2020–2021 Finnstep muodostaa lyhyttanssin pakollisen osion.
Urheilujohtajaura
Vuosina 2004–2014 Rahkamo toimi Suomen Taitoluisteluliiton puheenjohtajana yhteensä viisi kautta. Hänen puheenjohtajakautenaan suomalainen taitoluistelu menestyi kansainvälisesti. Kolme eri naisluistelijaa saavutti yhteensä yhdeksän arvokisamitalia, ja muodostelmaluistelussa voitettiin viisi maailmanmestaruutta sekä kaikkiaan kolmetoista arvokisamitalia. Suomi järjesti Rahkamon kaudella kolme taloudellisesti ja urheilullisesti menestyksellistä arvokilpailua, joissa 2009 Laura Lepistö voitti Euroopan mestaruuskultaa ja Susanna Pöykiö pronssia. Muodostelmaluistelun maailmanmestaruuskilpailuissa Helsingissä 2011 suomalaisjoukkueet Rockettes toi kultaa ja Marigold Ice Unity hopeaa. Kautensa lopussa Rahkamo oli hakemassa Suomelle vuoden 2017 maailmanmestaruuskisaisännyyden.
Marraskuusta 2008 alkaen hän on toiminut Suomen Olympiakomitean hallituksessa ja vuodesta 2012 sen varapuheenjohtajana. Vuonna 2014 Rahkamo valittiin Euroopan olympiakomiteoiden (EOC) Olympic Culture and Legacy -valiokunnan puheenjohtajaksi. Rahkamon kaudella komission missiona on ollut olympia-arvojen edistäminen. Tätä missiota edistääkseen komissio loi eurooppalaisille 18–25-vuotiaille nuorille vaikuttajille suunnatun valmennusohjelman, joka kouluttaa nuoria ryhmänjohtajia 15–17-vuotiaiden urheilijoiden Nuorten Olympiafestivaaleille. Neljäs koulutusohjelma alkoi kesällä 2020.
Työura, koulutus ja tutkimus
Vuodesta 2005 Rahkamo on toiminut johtamisen konsulttina ja vuodesta 2010 senior partnerina  johtamisen konsultointiin erikoistuneessa Pertec Consulting’issa. Syksyllä 2019 hän oli myymässä Pertecin Hyvinvointivalmennus Hälsa Oy:lle.
Vuonna 2016 Rahkamo valittiin International Skating Unionin (ISUn) vetämään liiton strategista ”Development”-kärkihanketta. Development-komission työryhmät ovat rakentaneet globaalin ISUn Centers of Excellence -verkoston sekä lanseeranneet ISUn sähköisen oppimisjärjestelmän. Lisäksi development-ohjelmasta tuetaan ISUn jäsenmaiden paikallisia ja alueellisia kehityshankkeita. 2020 Rahkamo valittiin myös ISUn digitalisaatiota ja tekoälyä kehittävän ryhmän ohjausryhmään.
Léon Serpollet
Serpollet myös ajoi kilpaa veljensä Henrin kanssa valmistamillaan autoillaan. Hän saavutti maanopeusennätyksen. Se tapahtui kun hän ajoi 120 kilometriä tunnissa vauhdilla Nizzan promenaadilla vuonna 1902. Se oli sikälikin merkittävä että vauhti oli parempi kuin mihin polttomoottoreilla pystyttiin.
Hänen asiakkaisiinsa kuuluivat muiden muassa Persian šaahi sekä kuningas Edvard VII.
Kunnianosoitukset
Serpolletin patsas on Jean Boucherin veistämänä. Se sijaitsee Pariisin 17. arrondissementissä Saint Ferdinandin aukiolla. Pariisin 18. arrondissementtissa on hänen mukaansa nimetty puisto Parc Léon Serpollet. Hänelle myös myönnettiin Kunnialegioonan kunniamerkki vuonna 1900.
Baden
Baden on entinen valtio nykyisen Saksan lounaisosassa. Alueella keskiajalla vallinneen hajaannuksen jälkeen vuonna 1803 muodostettiin Napoleonin vaikutuksesta lyhytaikaiseksi jäänyt Badenin vaaliruhtinaskunta ja vuonna 1806 yhtenäinen Badenin suurherttuakunta (Großherzogtum Baden). Vuonna 1871 Baden liittyi osaksi vasta perustettua Saksan keisarikuntaa. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen 1918 monarkia lakkautettiin kaikkialla Saksassa, ja Badenista tuli tasavalta (Republik Baden).
Toisen maailmansodan jälkeen Badenin alue jaettiin kahden eri miehitysvyöhykkeen kesken, minkä seurauksena valtio lakkasi olemasta entisessä muodossaan. Kun miehitysvyöhykkeille alettiin muodostaa osavaltioita, entisen Badenin pohjoisosa liitettiin Württembergin pohjoisosien kanssa Württemberg-Badenin osavaltioksi, kun taas sen eteläosasta muodostettiin (Etelä-)Badenin osavaltio. Osavaltioiden vuonna 1952 tapahtuneen yhdistymisen seurauksena koko Baden kuuluu nykyisin Baden-Württembergiin.
Ozric Tentacles
Ozric Tentacles, Ozricit on vuonna 1983 perustettu englantilainen, Somersetista kotoisin oleva instrumentaalista psykedeelis – progressiivista rockia soittava yhtye. Sen musiikissa ovat tyypillisesti yhdistyneet leikkisä kitarointi, elektroninen, usein tanssahtava musiikki tai vaihtoehtoisesti rauhallinen ambient sekä erilaiset etniset vaikutteet. Live-esiintyjänä sitä on pidetty värikkäänä. Yhtye on tehnyt yli 20 albumia ja myynyt maailmanlaajuisesti noin miljoona äänitettä, vaikka se ei ole koskaan ollut minkään suuren levy-yhtiön palkkalistoilla.
Ozric Tentacles on historiansa aikana kokenut useita miehistönvaihdoksia. Alkuperäisestä kokoonpanosta on vuonna 2007 jäljellä vain johtohahmo, kitaristi-kosketinsoittaja Ed Wynne. Yhtyeen entisiä jäseniä soittaa nykyään muun muassa sellaisissa yhtyeissä kuin Eat Static, Dream Machine ja Nodens Ictus.
Musiikki
Ozric Tentaclesin musiikki on psykedeelinen sekoitus intensiivisiä bassorytmejä, erilaisia äänitehosteita sekä tanssittavaa kitara- ja kosketinsaundia. Yhtyeen musiikissa on vaikutteita muun muassa Gongilta ja Steve Hillagelta. Monet yhtyeen kappaleista ovat epätavallisissa tahtilajeissa ja/tai epätavallisissa itämaistyylisissä moodeissa. Sen lisäksi niissä on usein monimutkaisia sovituksia, joissa tahtilajeja, sävellajeja sekä tempoa vaihdetaan säännöllisesti kappaleen aikana. Toisaalta yhtyeen musiikissa on myös suoraviivaisempia funk-tyylisiä hetkiä. Lisäksi Ozriceilla on useita vahvasti dub- ja ambient-vaikutteisia kappaleita, jotka tasapainottavat muuten usein niin nopeatempoista ja intensiivistä materiaalia.
Musiikkiin sekoitetaan paljon elektronisia elementtejä, muun muassa tiheästi kerrostettua psytrance- ja teknovaikutteista syntetisaattorisaundia, padeja, bassorytmejä syntetisaattoreilta, ääniefektejä sekä ohjelmoituja rumpubiittejä. Yhtyeen käyttämä soitinvalikoima on laaja, sisältäen muun muassa erilaisia kitaroita, huiluja ja ksylofoneja. Lisäksi musiikissa käytetään usein esimerkiksi digitaalisesti muokattuja ihmisääniä.
Enzo Francescoli
Enzo Francescoli Uriarte (s. 12. marraskuuta 1961 Montevideo) on uruguayalainen jalkapalloilija, joka lopetti uransa 1997. Hän edusti Uruguayn maajoukkuetta vuosien 1986 ja 1990 MM-lopputurnauksissa. Kaikkiaan hän pelasi maajoukkueessa 73 kertaa ja teki niissä 17 maalia vuosina 1982–1997.
Ura
Francescolin ura alkoi uruguayalaisessa joukkueessa nimeltä Montevideo Wanderers. Francescoli edusti Uruguayn jalkapallomaajoukkuetta vuosien 1986 ja 1990 maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän pelasi myös useita vuosia argentiinalaisessa River Platessa. Ranskassa hän edusti Racing Club de Parisia ja Olympique de Marseillea. Sieltä hän siirtyi Italiaan, jossa hän edusti Cagliaria ja Torinoa.
Francescoli oli Zinedine Zidanen lapsuuden sankari ja Zidane nimesikin poikansa Enzoksi hänen mukaansa.
Francescoli tunnettiin nimillä El Príncipe (Espanja) tai Le Prince (Ranska) jotka tarkoittavat prinssiä.
Maaliskuussa 2004 Pelé nimesi hänet FIFA 100:aan, eli luetteloon 125 parhaasta elävästä jalkapalloilijasta.
Matti Liski
Matti Liski on suomalainen taloustieteilijä. Hän työskentelee professorina Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun taloustieteen laitoksella. Liski on Helsingin yliopiston taloustieteen dosentti.
Liski on koulutukseltaan kauppatieteiden tohtori. Hän väitteli tohtoriksi Helsingin kauppakorkeakoulusta vuonna 1997.
Seitsenkulmio
thumb|240px|Säännöllinen seitsenkulmio Seitsenkulmio eli heptagoni on monikulmio, jossa on seitsemän kulmaa ja sivua. Seitsenkulmion kulmien summa on 900 astetta. Säännöllisen seitsenkulmion kaikki sivut ovat yhtä pitkiä ja jokainen kulma on noin 128,5714 astetta (tarkalleen 128 4/7 astetta).
Andamaanit
Andamaanit on Bengalinlahdella sijaitseva Intialle kuuluva saaristo, joka on osa suurempaa Andamaanien ja Nikobaarien saariryhmää. Andamaanien asukasluku oli vuoden 2011 väestönlaskennassa 343 125. Saarten suurin kaupunki on Port Blair.
Seitsenkulmio
Ominaisuuksia
Olkoot säännöllisen seitsenkulmion pinta-ala A ja sivun pituus a. Tällöin
Andamaanit
Andamaanit koostuu 550 saaresta, joista 26 on asutettuja. Saarilla on maapinta-alaa yhteensä 6 408 neliökilometriä. Saariketjun pituus on 352 kilometriä.
Seitsenkulmio
Ominaisuuksia
Jos lisäksi eripituisten lävistäjien pituudet ovat d1 ja d2, on voimassa 1/a = 1/d1 + 1/d2. Tämä tulos seuraa helposti Ptolemaioksen lauseesta. Jos valitaan indeksointi siten, että d_1<d_2, on voimassa ja sekä
Andamaanit
Saarten alkuperäisasukkaat, joita ei ole paljon jäljellä, puhuvat andamaanilaisia kieliä. Ne jaetaan Isojen Andamaanien (Great Andamanese) ja Pienten Andamaanien kieliin.
Seitsenkulmio
Ominaisuuksia
Säännöllinen seitsenkulmio voidaan jakaa seitsemään yhtenevään tasakylkiseen kolmioon. Jos seitsenkulmio on ympyrän sisään piirretty, näiden kolmioiden kaksi kärkeä on ympyrän kehällä ja kolmas ympyrän keskipisteessä. Kulma, jonka kärki on ympyrän keskipisteessä, on suuruudeltaan 360/7 = 51 3/7 astetta eli radiaania.
Konstruointi
Koska luku 7 on pariton alkuluku, joka ei kuulu Fermat’n alkulukuihin, säännöllistä seitsenkulmiota ei voida klassisten sääntöjen mukaan piirtää harpilla ja viivoittimella. Tämä seuraa siitä, että on jaottoman kolmannen asteen polynomin  nollakohta. Näin ollen tämä polynomi on :n minimaalipolynomi. Näin konstruoitavissa ovat kuitenkin vain sellaiset pisteet ja etäisyydet, joiden minimaalipolynomin aste on kahden potenssi.
Jos sen sijaan viivoittimeen sallitaan tehdä merkintöjä ja sallitaan sen liu'uttaminen annetun pisteen ympäri, tällaisen viivoittimen ja harpin avulla voidaan piirtää myös säännöllinen seitsenkulmio. Tällöin kyseessä ei kuitenkaan ole enää klassinen geometrinen konstruktio, vaan tällaisia konstruktioita sanotaan neusis-konstruktioiksi.
right|thumb|Neusis-konstruktio säännöllisen seitsenkulmion sisäkulman piirtämiseksi. Tämä voidaan tehdä useammallakin tavalla. Eräs neusis-konstruktio, jolla säännöllinen seitsenkulmio voidaan konstruoida, on seuraava:
Piirretään ensin neliö OPQR sekä sen sivujen OP ja QR yhteinen keskinormaali ja jatketaan sitä neliön ulkopuolelle. Piirretään O keskipisteenä ja lävistäjä OQ säteenä ympyrä ja jatketaan sivua OP sinne saakka, missä se leikkaa tämän ympyrän.
Kaikki tähän mennessä suoritetut toimenpiteet voidaan suorittaa klassisten sääntöjen mukaan geometrisena konstruktiona. Seuraava vaihe on kuitenkin neusis-konstruktio: piirretään pisteen P kautta kulkeva, neliön sivun pituinen jana, jonka toinen päätepiste (A) on neliön sivuille piirretyllä keskinormaalilla, toinen taas edellä piirretyllä ympyrällä. Tämä edellyttää, että viivoittimeen on merkitty kaksi pistettä, joiden välinen etäisyys on sama kuin neliön sivu.
Tämän jälkeen piirretään pisteestä A lähtevä, neliön kärkipisteen O kautta kulkeva jana, joka sekin on neliön sivun pituinen. Tämä jana sekä jana AB ovat kaksi säännöllisen seitsenkulmion sivuista. Kun täten on saatu konstruoiduiksi säännöllisen seitsenkulmion kaksi sivua ja niiden välinen kulma, voidaan kuvio täydentää säännölliseksi seitsenkulmioksi.
Verohallinto
Verohallinto on Suomen viranomainen, joka huolehtii verojen keräämisestä yhteiskunnalle.
Verohallinto kerää noin kaksi kolmasosaa Suomen veroista ja veronluonteisista maksuista. Keräämänsä verot Verohallinto tilittää yhteiskunnan palveluja ylläpitäville veronsaajille, eli valtiolle, kunnille, Kansaneläkelaitokselle (Kela), sekä evankelisluterilaisille että ortodoksisille seurakunnille, ja Ahvenanmaan metsänhoitoyhdistykselle. Verohallinnon edeltäjä Verohallitus lakkautettiin Verohallinnon organisaation uudistuksen yhteydessä 1.9.2010.
Verohallinto ilmoittaa arvoikseen luottamuksen, yhteistyön ja uudistumisen.
Verotus Suomessa
Suomen verotuksesta päätetään eduskunnassa ja Euroopan unionissa. Kunnat ja seurakunnat päättävät omista veroprosenteistaan. Lisäksi Ahvenanmaan maakunnalla on joitakin muusta Suomesta poikkeavia verotussäädöksiä. Verolait valmistellaan valtiovarainministeriössä ja hyväksytään eduskunnassa.
Verotulot ovat julkisen talouden merkittävin tulonlähde. Verohallinnon lisäksi veroja ja veronluonteisia maksuja keräävät myös liikenteen turvallisuusvirasto ja tulli. Suomessa Verohallinto on valtiovarainministeriön alainen organisaatio.
Verohallinto tekee yhteistyötä julkishallinnon, muiden viranomaisten, yksityisen sektorin ja asiakkaiden etujärjestöjen kanssa. Tavoitteena on vaihtaa tietoa ja osaamista sekä kehittää palveluja. Yhteistyön avulla Verohallinto myös tehostaa verovalvontaa, varmistaa sujuvan maksuliikenteen ja tarjoaa parempia ennusteita verotuloista.
== Organisaatio ==
Verotusyksikkö hoitaa asiakkaiden verotuksen sujuvasti, laadukkaasti ja yhtenäisesti kaikissa olosuhteissa. Yksikköön kuuluu yhdeksän verotoimistoa sekä Ohjausyksikkö.
Asiakkuusyksikkö ohjaa ja johtaa asiakaslähtöistä toimintaa koko Verohallinnon tasolla.
Hallintoyksikkö vastaa henkilöstö-, talous- ja yleishallintotehtävistä.
Esikunta- ja oikeusyksikkö huolehtii esikuntatehtävistä sekä pääjohtajan määräysten valmistelusta ja esittelystä.
Viestintäyksikkö vastaa Verohallinnon konsernitason viestinnästä, verkkopalveluista sekä kielipalveluista.
Bessines (Deux-Sèvres)
Bessines on Ranskan kunta Deux-Sèvresin departementissa Uuden-Akvitanian hallintoalueella. Se sijaitsee aivan Niortin lounaispuolella. Kunnan pinta-ala on 11,4 neliökilometriä ja siellä on arviolta 1 659 asukasta (vuonna 2016).
Verohallinto
Verotus Suomessa
Sisäisen tarkastuksen yksikkö arvioi Verohallinnon sisäisen valvonnan riittävyyttä tarkastamalla kaikkia Verohallinnon toimintoja.
Turvallisuus- ja riskienhallintayksikkö vastaa Verohallinnon turvallisuus- sekä riskienhallinta-asioista.
Harmaan talouden selvitysyksikkö tuottaa tietoa harmaan talouden ilmiöstä ja laatii yrityksistä ja yhteisöistä selvityksiä muille viranomaisille.
Tulorekisteriyksikkö toimii kansallisen tulorekisterin ylläpitäjänä ja vastuuviranomaisena. Tulorekisteri on valtiovarainministeriön ja Verohallinnon yhteishanke.
Verohallinnosta riippumattomia toimielimiä ovat keskusverolautakunta, joka antaa ennakkoratkaisuja, ja verotuksen oikaisulautakunta, joka käsittelee oikaisuvaatimuksia.
Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö (Vova) korvasi vuonna 2008 kunnalliset veroasiamiehet ja se valvoo veronsaajien (valtio, kunnat, seurakunnat, Kela, metsänhoitoyhdistykset ja metsäkeskus) oikeuksia verotuksessa ja verotusta koskevassa muutoksenhaussa. Yksikön tehtävä on valittaa sekä verohallinnon että hallintotuomioistuinten päätöksistä verovelvollisen vahingoksi ja antaa vastineita vero- ja maksuvelvollisten valituksiin.
Veronsaajien oikeudenvalvontayksikköä on pidetty ongelmallisena yritysten ja veroasiantuntijoiden taholta, sillä sen kautta Verohallinto voi valittaa sen itse tekemistään päätöksistään. Tällöin yritykset eivät voi luottaa Verohallinnon itsensä tekemien ennakkoratkaisujen sitovuuteen, ja mahdollisen oikeusprosessin kustannukset jäävät yleensä verovelvollisen maksettavaksi siinäkin tapauksessa, että hän lopulta voittaa oikeusjuttunsa veronsaajien oikeudenvalvontayksikköä vastaan hallinto-oikeudessa tai korkeimmassa hallinto-oikeudessa. Vero-oikeuden dosentti Janne Juuselan mukaan oikeudenvalvontayksikkö toimii monissa verotarkastuksissa ja jälkiverotustilanteissa aggressiivisesti, ja yksikön vireille laittamat pitkäkestoiset veroriidat heikentävät verotuksen ennustettavuutta ja yritysten oikeusturvaa.
Kustannusten kehitys
Verohallinnon kustannukset ovat kehittyneet viime vuosina seuraavasti:
Henkilöstö
Verohallinnossa työskenteli vuoden 2020 lopulla 5 117 henkilöä. Henkilöstön keski-ikä oli 47 vuotta.
Ympäristövastuu
Verohallinto on tehnyt konkreettisia tekoja kustannusten ja hiilidioksidipäästöjen pienentämiseksi. Ympäristökuormituksen vähentämiselle on asetettu prosentuaaliset tavoitteet, joita seurataan järjestelmällisesti. Vuonna 2008 aloitetussa yhteistyössä Maailman luonnonsäätiön WWF:n kanssa verotoimistot ja pääkonttori laativat toimitiloilleen ympäristöohjelman ja sitoutuivat noudattamaan valittuja Green Office -kriteerejä. Näitä olivat muun muassa paperin-, energian- ja sähkönkulutuksen sekä jätemäärien vähentäminen.
Työmies
Työmies oli Helsingissä vuosina 1895–1918 ilmestynyt sanomalehti, joka oli myös Suomen ensimmäinen työväenlehti. Vuodesta 1906 lähtien se toimi Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen pää-äänenkannattajana.