cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Indonesian historia
Uusi järjestys
Suharton aikana armeijan määräysvalta vahvistui ja Indonesiasta tuli armeijan hallitsema valtio. Armeijan upseereita nimitettiin siviilihallinnon ja oikeusjärjestelmän virkoihin sekä kansallisen öljy-yhtiön Pertaminan johtoon. Suharto itse hoiti korkeimpia virkoja. Presidentin tehtävien lisäksi hän hoiti puolustusministerin ja turvallisuusministerin tehtäviä. Puoluepolitiikka sivuutettiin Orde baru -politiikassa, eikä Indonesiassa ollut Suharton aikana demokratiaa. Ainoat sallitut puolueet olivat Indonesian demokraattinen puolue (PDI) ja Muslimien yhdistynyt kehityspuolue. Ihmisoikeusjärjestö Amnesty Internationalin mukaan Indonesiassa oli 1977 noin 100 000 poliittista vankia.
Kommunismin vastaisena maana Indonesia sai Yhdysvaltain tuen, ja maahan tuli muun muassa monikansallisten japanilaisten yhtiöiden sijoituksia, joilla oli merkittävä rooli maan talouskasvussa. Indonesia koki Suharton kauden alkuvuosikymmeninä taloudellisen nousukauden, mikä tuki Suharton suosiota 1970- ja 1980-luvuilla.
Irian Jaya ja Itä-Timor
Sukarnon ja Suharton politiikkaa yhdisti myös halu luoda yhtenäinen valtio Sumatralta Uudelle-Guinealle asti. Sukarnon kukistumisen jälkeen Konfrontasi päättyi ja Indonesia luopui aluevaatimuksistaan Malesialta. Indonesia laajeni Suharton aikakaudella, kun Uuden-Guinean saaren länsiosassa sijainnut Irian Jaya siirrettiin vuonna 1964 Alankomailta Indonesialle. Alueella syntyi Vapaa Papua -liike (OPM), joka olisi halunnut liittää Irian Jayan Papua-Uuteen-Guineaan, mutta kansanäänestyksellä ja osin paikallisia päälliköitä painostamalla alue liitettiin Indonesiaan vuonna 1969. OPM:n toiminta taas tukahdutettiin sotilaallisesti.
Timorin saari oli vuoteen 1975 asti jaettu Indonesian hallitsemaan länsiosaan ja Portugalin itäosaan. Itä-Timor oli köyhää siirtomaa-aluetta, mutta sen itsenäisyysliike edistyi vuonna 1974, kun maassa tapahtui vallankaappaus. Vuonna 1975 maassa syttyi sisällissota, mutta Portugali ei katsonut tarpeelliseksi puuttua Itä-Timorin tapahtumiin vaan antoi alueen itsenäistyä vuonna 1975. Indonesia yritti alun perin liittää Itä-Timorin itseensä rauhanomaisin keinoin. Vasemmistolainen vallankumouksellinen liike pääsi kuitenkin sisällissodassa voitolle, jolloin Indonesian armeija aloitti maahantunkeutumisen joulukuussa 1975. Suharton hallinto ei voinut hyväksyä sitä että, Indonesian kaakkoisosaan saattaisi syntyä pieni kommunistinen valtio. Indonesian hyökkäyksessä Itä-Timoriin ja sitä seuranneessa miehityksessä sai seuraavan kahden vuosikymmenen aikana surmansa kymmeniätuhansia ihmisiä. Arvioiden mukaan Itä-Timorin 650 000 asukkaasta 100 000 – 250 000 kuoli miehityksen aikana vallinneessa nälänhädässä.
Itä-Timor liitettiin Indonesiaan vuonna 1976, mutta sissivastarinta Indonesian miehitystä vastaan jatkui. Monet YK:n maat tuomitsivat Indonesian toimet Itä-Timorissa, mutta kylmän sodan hengessä Yhdysvallat ei puuttunut Indonesian suorittamiin julmuuksiin eikä näin vaarantanut kommunisminvastaisen Suharton kanssa luotuja suhteita. Indonesian eteläinen naapurimaa Australia ei puolestaan halunnut vaarantaa suhteita Indonesiaan Timorinmeren öljyvarojen hyödyntämisen takia.
Suharton kukistuminen
Indonesian vahvan talouskasvun ansiosta maahan syntyi keskiluokka, jonka tyytymättömyys Suharton politiikkaan kasvoi kasvoi. Hallinto oli hyvin korruptoitunutta, demokratiaa ei ollut ja Suhartoa syytettiin nepotismista ja lähipiirin monopoleista. Tyytymättömyys kasvoi erityisesti PDI:ssä, jota johti vuodesta 1993 alkaen Sukarnon tytär Megawati Sukarnoputri.
Aasian talouskriisi iski vuosina 1997–1998 pahiten juuri Indonesiaan, mikä lisäsi tyytymättömyyttä Suharton hallintoa kohtaan. Indonesiassa syntyi mielenosoituksia inflaation, työttömyyden ja ruokapulan vuoksi, jotka olivat seurausta maan valuutan, Indonesian rupian arvon romahtamisesta. Mielenosoitukset äityivät väkivaltaisiksi, ja niissä sai surmansa useita ihmisiä. Kriisin aikana useilla maan alueilla esiintyi myös itsenäisyyspyrkimyksiä, jotka tukahdutettiin sortotoimin.
Armeija taivutteli kriisin aikana Suharton eroamaan tehtävästään Jusuf Habibien hyväksi. Suharto erosi tehtävästään toukokuussa 1998. Habibie oli edeltäjäänsä liberaalimpi ja salli suuremman sananvapauden. Habibie lupasi myös järjestää maan neuvoa antavassa kongressissa (MPR) vaalit, joissa valittaisiin presidentti. Habibie ei kuitenkaan ollut Suharto-yhteyksiensä ja jatkuvien korruptioskandaalien myötä suosittu, ja vuonna 1999 MPR:ssä Indonesian presidentiksi valittiin Abdurrahman Wahid.
Reformasi - Suharton jälkeinen aika
Wahidin valinta hyväksyttiin laajalti, mutta sitä seurasi myös mielenosoituksia, sillä PDI:n johtaja Megawati Sukarnoputri nautti laajaa suosiota etenkin Jaavan ja Balin keskiluokassa. Wahidin presidenttikauden alussa maan syrjäisemmissä osissa syntyi etnisiä yhteenottoja. Vuodesta 1969 Indonesiassa oli noudatettu Jaavan ja Maduran liikakansoittumisen takia asutusohjelmaa, jossa väestöä siirrettiin syrjäisempiin osiin Kalimantaniin, Sulawesille, Etelä-Sumatralle Timoriin ja Irian Jayaan. Transmigrasi-muuttoliike aiheutti suuria sosiaalisia ongelmia, sillä siirtolaisille ei ollut riittävästi työpaikkoja, eivätkä alueiden alkuperäisasukkaat hyväksyneet uudisasukkaita. Väkivaltaisia yhteenottoja oli muun muassa Kalimantanin dajakkien ja Maduralta tulleiden muslimien välillä sekä Ambonilla muslimien ja kristittyjen välillä.
Wahid ei kyennyt hoitamaan maassa tapana ollutta korruptiota, vaan sotkeutui siihen myös itse. Kansalliskokous päätti erottaa Wahidin vuonna 2001 tämän epäpätevyyden ja korruptoituneisuuden vuoksi. Tilalle nimettiin varapresidenttinä toiminut Megawati Sukarnoputri. Wahid kieltäytyi eroamasta, turvautui edeltäjiensä Sukarnon ja Suharton tavoin itsevaltiaan otteisiin ja tukeutui armeijan apuun julistamalla maahan poikkeustilan. Armeija asettui kuitenkin tukemaan Megawatia, josta tuli presidentti elokuussa 2001.
Megawati joutui edeltäjänsä tavoin ratkomaan maan sisäisiä kiistoja eri kansallisuuksien välillä. Hän teki selväksi, ettei koskaan tulisi hyväksymään isänsä Sukarnon perustaman Indonesian tasavallan hajoamista. Hallinto tarjosi suurempaa autonomiaa separatistisille Acehille ja Papualle. Myös Molukeilla ja Riaulla vaadittiin itsenäisyyttä.
Itä-Timorissa oli äänestetty maan itsenäistymisen puolesta vuonna 1999 presidentti Habibien aikana. Itä-Timorin tapahtumia pelättiin maan armeijassa, sillä sen irtautuminen saattaisi rohkaista itsenäisyysliikkeitä myös muualla. Indonesia myönsi kuitenkin vuonna 2002 Itä-Timorille itsenäisyyden yli 25 vuotta kestäneen miehityksen jälkeen, kun YK:n väliaikainen hallitus luovutti hallinnon itätimorilaisille. Miehityksen aikaiset sortotoimet ja ihmisoikeusloukkaukset oli tuomittu kansainvälisesti.
Suharton kauden jälkeen demokratia on vahvistunut, ja Indonesiassa järjestettiin vuonna 2004 ensimmäinen suora presidentinvaali. Megawatin kansansuosio ei ollut riittävä demokraattisten vaalien voittamiseen, vaan presidentiksi nousi entinen armeijan kenraali Susilo Bambang Yudhoyono. Hänen kautensa alussa Indonesian poliittiset olot alkoivat vakiintua. Acehin konfliktissa päästiin vuonna 2005 sopuun, kun Acehin itsenäisyys­liike ja Indonesian hallitus sopivat Helsingissä tehdyllä sopimuksella vihamielisyyksien lopettamisesta. Martti Ahtisaaren johtamien neuvottelujen tuloksena Acehille myönnettiin laaja autonomia.
Yudhoyonon presidenttikauden aikana Indonesian talous otti edistysaskelia, mutta varat jakautuvat edelleen epätasaisesti maan eri alueiden kesken. Globaali finanssikriisi aiheutti myös taloudellisia ongelmia. Korruptio on edelleen suuri ongelma maan hallinnossa ja etnisiä ja uskonnollisia konflikteja esiintyy edelleen.
Vuonna 2014 Susilo Bambang Yudhoyono väistyi presidentin virasta ja hänen tilalleen astui Joko Widodo. Widodon vastaehdokas Prabowo Subianto väitti vaaleja vilpilliseksi, mutta istuvan presidentti Yudhoyono kehotti Subiantoa tunnustamaan Widodon vaalivoitto, jotta levottomuuksilta vältyttäisiin. Presidentiksi noussutta Widodoa kerrotaan lehdistössä pidettävän maassa maineeltaan puhtaana ja uudistusmielisenä.
Indonesian presidenttinä vuodesta 2014 ollut Joko Widodo valittiin huhtikuussa 2019 presidentinvaaleissa toiselle virkakaudelle. Vaalit hävinnyt vastaehdokas syytti vaaleja epärehellisiksi, mutta sekä vaalien valvontaelin että riippumattomat vaalitarkkailijat olivat todenneet vaalit vapaiksi ja rehellisiksi.
Koko Perhe Näyttelee
Koko Perhe Näyttelee on lautapeli, jossa pääsee näyttelemään monia erilaisia rooleja kuten tanssivaa kirahvia tai kengännauhoja sitovaa sarvikuonoa. Peli on suunnattu yli 6-vuotiaille, mutta lapsesta riippuen peliä voi pelata nuoremmatkin lapset. Peli valittiin vuonna 2008 Vuoden peli-finalistiksi. Koko Perhe Näyttelee-lautapelejä valmistaa suomalainen Tactic Games Oy Tactic-tuotemerkin alla.
Pelin kulku
Vuorossa oleva pelaaja heittää väriarpakuutiota, joka kertoo vuorossa olevalle pelaajalle, mikä hän on ja mitä hän tekee, jonka jälkeen hän näyttelee ja muut pelaajat yrittävät arvata hänen eleistään, liikkeistään ja ilmeistään, mitä hän esittää. Jos joku arvaa oikein, sekä vuorossa oleva pelaaja sekä oikein arvannut pääsevät liikkumaan pelilaudalla. Spinnerin pyöritys antaa mahdollisuuden edetä vieläkin nopeammin. Pelin aikana ei saa nauraa näyttelyesityksille, jos näin tapahtuu naurava pelaaja joutuu peruuttamaan pelilaudalla. Ensimmäinen maaliin päässyt pelaaja on voittaja.
Operaatio Outland
Operaatio Outland (Outland) on Peter Hyamsin ohjaama toimintaelokuva vuodelta 1981. Elokuva on uudelleenfilmatisointi Fred Zinnemannin klassikosta Sheriffi. Elokuvan pääosassa on Sean Connery. Elokuvan tapahtuma-aika on määrittelemätön lähitulevaisuus ja paikkana Jupiterin kuu Iossa sijaitseva titaanikaivos.
Juoni
Kaivoksen olot ovat äärimmäisen raskaat ja askeettiset, ja joku salakuljettaakin paikalle työtehoa lisäävää huumetta. Sheriffi McNeil (Connery) huomaa kummalliset onnettomuudet joita alkaa sattua – yksi mies muun muassa kävelee ulos ilmalukosta ilman painepukua – ja alkaa tutkia.
Kyyninen ja katkera lääkäri dr. Lazarus (Frances Sternhagen) avustaa häntä ja huume havaitaan.
Tutkinta meneekin vaikeaksi, koska ainoa pidätetty löytyy surmattuna sellistään ja luotettu apulaissheriffikin on tapettu.
Nyt paljastuu, että kaiken takana onkin kaivoksen johto – ja alkaa katkera aseellinen taistelu palkkamurhaajia vastaan.
Voitokkaan lopun jälkeen McNeil sanoutuu irti virastaan ja tyrmää omahyväisen johtajan.
Hän poistuu perheensä mukana ja sanoo viimeisenä repliikkinään haluavansa nukkua näiden kanssa mahdollisimman pitkään.
Tarinan erikoisuus on muihin tieteiselokuviin nähden se, että sädeaseita ei esiinny ensinkään vaan kaikki ampumiset tehdään tavallisilla luotiaseilla.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Esko Rautakorpi pitää Operaatio Outlandia mainiosti toimivana seikkailuelokuvana ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Annedroidit
Annedroidit (Annedroids) on kanadalainen lastensarja, jota esitettiin vuosina 2014–2017. Sarja kertoo 11-vuotiaasta lapsinerosta Annesta, joka ratkoo ongelmia yhdessä ystäviensä ja rakentamiensa ihmisrobottien kanssa.
Sarjaa alettiin esittää Suomessa Yle Teema & Fem -kanavalla 6. toukokuuta 2017.
Juoni
Sarja käynnistyy, kun Nick muuttaa äitinsä kanssa taloon, jota vastapäätä on salaperäinen romuvarasto. Yhdessä naapurintyttö Shanian kanssa Nick alkaa ottaa selvää, mitä romujen keskellä oikein tapahtuu. Heille selviää, että romuvarastolla asuu isänsä kanssa tyttö nimeltä Anne, joka on rakentanut kolme androidia eli ihmisrobottia. He ystävystyvät ja ratkovat yhdessä erilaisia pulmia, jotka liittyvät niin tieteeseen kuin tunteisiinkin.
Romsila
Romsila on Salon Perttelissä sijaitseva kylä. Yhdystiellä 2402 sijaitsee Romsilan silta. Romsilan postinumerot ovat 24540 ja 25180.
Baabelin torni
thumb|[[Pieter Brueghel vanhempi|Pieter Brueghel vanhemman maalaus Baabelin torni (1563).]]
Baabelin torni (vuoden 1992 raamatunkäännöksessä Babylonin torni, heprean sanasta Bābhel ’sekaannus’, assyrialais-babylonialaisesta sanasta bāb-ili ’Jumalan ovi’) oli muun muassa Raamatun Ensimmäisen Mooseksen kirjan kertomuksen (1. Moos. 11) mukaan korkea torni, jota Nooan jälkeläiset ryhtyivät rakentamaan vedenpaisumuksen jälkeen Baabelin kaupunkiin.
Raamatun mukaan ihmiskunta tunsi olevansa yksikielinen ja yksimielinen, ja he halusivat rakentaa tornin maamerkiksi ja tavoittaakseen taivaan. Siksi Jumala sekoitti ihmisten kielet ja ihmiset hajaantuivat ympäri maailmaa. Kertomus on Raamatun selitys ihmisroduista ja ihmiskunnan jakautumisesta eri kansoihin, joilla on omat kielensä.
thumb|Mesopotamian zikkuratit, [[Etemenanki keskellä Babylonissa.]] Baabelin tornilla lienee viitattu Etemenanki-temppeliin, joka oli rakennettu Babylonian pääjumala Mardukille. Rakennuksesta ja sen mittasuhteista on olemassa uus- ja myöhäisbabylonialaisia nuolenpäätekstejä. Kaupungissa olleet juutalaiset nimittivät Etenemankia Baabelin torniksi. Rakennus oli seitsemänkerroksinen ja noin 90 metriä korkea zikkurat, joka oli kaupungissa hallitsevalla paikalla. Sitä käytettiin tähtitieteellisiin havaintoihin.
Lähteet
thumb|Porrasramppi Urissa, missä on parhaiten säilynyt zikkurat.
René Girard
thumb|René Girard René Noël Théophile Girard [ži'rar] (25. joulukuuta 1923 Avignon, Ranska – 4. marraskuuta 2015 Stanford, Kalifornia, Yhdysvallat ) oli ranskalainen historioitsija, kirjallisuudentutkija ja yhteiskuntafilosofi. Hänen tutkimustensa katsotaan joskus edustavan filosofista antropologiaa. Hänen teoksensa käsittelevät antropologiaa, sosiaalipsykologiaa, teologiaa ja kirjallisuutta yhtä lailla kuin filosofiaakin.
Girard toimi muun muassa Johns Hopkinsin, Buffalon (SUNY) ja Stanfordin yliopistojen professorina. Hän kirjoitti sekä ranskaksi että englanniksi, joskin enimmäkseen ranskaksi. Englanniksi Girard kirjoitti lyhyempiä esseitä sekä yhden kirjan (A Theatre of Envy: William Shakespeare).
Mimeettinen halu
René Girard pitää kaiken inhimillisen kulttuurin perustana jäljittelyä eli mimesistä. Mimeettinen halu taas merkitsee sitä, että jäljittely kohdistuu toisen haluihin. Girardin mukaan jäljittelemme yksilöitä, joiden kaltaisia haluaisimme olla, ja näin jäljitellessämme heitä päädymme haluamaan samoja asioita kuin he. Girardin mukaan riitelevät lapset ja nykykulttuurin snobit ovat mimeettisessä haluamisessaan toistensa kaltaisia: se, mitä toisella on, on arvokasta ja taistelemisen arvoista siksi, että toinen haluaa sitä.
Kaksoisside
Mimeettinen halu luo Girardin mukaan jäljittelijän ja jäljittelyn kohteen välille tilanteen, jota hän kutsuu Gregory Batesonin teoriaan nojautuen kaksoissiteeksi. Kaksoisside syntyy, kun jäljittelijä alkaa muistuttaa malliaan siinä määrin, että malli alkaa kokea tämän uhaksi, ja tämä johtaa ristiriitaan: toisaalta malli tuntuu käskevän häntä olemaan kuin hän itse, toisaalta kieltää häntä matkimasta itseään. Viesti on: "tee niin kuin minä" ja "älä tee niinkuin minä". Kun yksilö joutuu tällaiseen tilanteeseen, jossa malli on tällä tavoin muuttunut mahdottomaksi, se kasvattaa entisestään mallin haluttavuutta ja tätä kautta subjektin epätoivoa.
Girard esitteli teoriansa mimeettisestä halusta ensimmäisen kerran esikoisteoksessaan Mensonge romantique et vérité romanesque (1961), mutta ajatus on säilynyt keskeisenä hänen koko tuotannossaan. Hänen myöhempien ajatustensa voidaan katsoa perustuvan tähän ideaan.
Mimeettinen väkivalta
Mimeettinen halu johtaa siis mimeettiseen väkivaltaan. Mimeettinen väkivalta tarkoittaa väkivaltapyrkimyksiä, jotka tulevat jäljitellyksi. Juuri mimeettinen väkivalta, johon mimeettisen halun perusvietti johtaa, on keskeinen Girardin antropologisessa teoriassa. Ongelmana nimittäin on, että kun mimeettinen halu kiihdyttää kilpailua lähestulkoon eksponentiaalisesti, se lisää yhteisön väkivaltaisuutta. Niinpä mimeettinen halu on yhtäältä synnyttämässä kulttuuria, koska nimenomaan taitavan jäljittelyn kyky on kulttuurin synnylle välttämätön, ja toisaalta uhkaa myös tuhota kulttuurin, koska se luo yhteisöön mimeettisen väkivallan kehiä.
Mimeettinen väkivalta synnyttää tilanteen, jota Girard kutsuu erojen poispyyhkiytymiseksi: todelliset erot, joita yksilöiden välillä on havaittavissa, alkavat kadota ja yksilöt muistuttavat toisiaan yhä enemmän, mitä tulee todellisiin, ei pintapuolisiin eroihin. Yksilöt alkavat muistuttaa toistensa kaksoisolentoja, kuin kaksi verikoston kehään (blood-feud) ajautunutta sukua. Girardin mukaan yksilöllisessä kulttuurissa näennäiset erot kasvavat samalla kun todelliset erot häviävät. Tuollaisessa tilanteessa ei mimeettisen halun sokealle seuraamiselle ja siitä kumpuavalle kilpailulle ja väkivallalle ole mitään esteitä. Girard arvioikin monien nykyajan ongelmien kumpuavan nimenomaan mimeettisestä väkivallasta. Ihmistieteitä – Girard kritisoi erityisesti psykoanalyysia ja Claude Lévi-Straussia – ja moderneja ideologioita hän taas syyttää siitä, että he ovat sokeita tälle ja tulkitsevat sen väärin.
Uhraaminen
Teoksessaan Väkivalta ja pyhä Girard esittelee uhraamisteoriansa, josta hänet parhaiten tunnettaneen. Girardin teoria kulkee toisinaan myös "syntipukkiteorian" nimellä. Uhri on Girardin mukaan nimenomaan syntipukki, johon väkivallan kehään ajautunut yhteisö kanavoi vihansa ja lynkkaa tämän – tai ainakin karkottaa keskuudestaan.
Alkukantaisessa yhteisössä ei ole oikeuslaitosta eikä poliisia, jotka lakien nojalla pystyisivät katkaisemaan väkivallan. Kun tuollainen yhteisö ajautuu väkivallan kehään, johtaa tilanne Girardin mukaan ennen pitkää siihen, että koska tiettyjä yksilöitä jäljitellään muita enemmän, alkaa viha kohdistua johonkin rajattuun joukkoon tai yhteen ainoaan yksilöön ja tästä tulee uhrattava syntipukki. Tämä tilanne toimii Girardin mukaan kantanäkynä, johon kaikki järjestynyt kulttuuri pohjautuu. Kun yksilö on lynkattu, vapautuu yhteisö sitä piinanneesta väkivallasta. Helpotus puolestaan tulkitaan uhratun ansioksi, ja näin uhrilla on kahtalainen luonne: toisaalta hän on ehdottoman paha – hänhän oli syynä yhteisön kriisiin –, toisaalta taas ehdottoman hyvä, sillä hänet uhraamalla yhteisö saavutti uuden ykseyden tunteen. Siispä uhri on pyhä, jumala tai jumalan kaltainen.
Uhraaminen säännöllisesti toistuvana rituaalina taas pyrkii Girardin mukaan toistamaan tämän kantanäyn tuottaman vaikutuksen. Ihmisuhreista voidaan myös ennemmin tai myöhemmin luopua ja siirtyä eläinuhreihin, ja lopulta tästäkin käytännöstä voidaan luopua. Mytologiat taas kuvaavat Girardin mukaan yleensä juuri alkuväkivaltaa, joskin peitellysti.
Girardin mukaan mimeettiseen haluun perustuva inhimillinen kulttuuri vaatii uhreja. Hän tulkitsee antiikin myyttejä verhotuiksi ritualistisen väkivallan purkauksiksi. Uhraaminen on prosessi, jossa syntipukki joutuu yhteisön sisäisen väkivallan purkautumisväyläksi. Esimerkiksi länsimaisessa kulttuuriperinteessä Kuningas Oidipus ja Raamatun evankeliumit ovat Girardin mukaan verhottuja kertomuksia yhteisöväkivallan uhreista. Uhraamisen prosessi on tiedostumaton: uhraamisen hetkellä syntipukin syyllisyys uskotaan todeksi ja ylilyövä väkivalta oikeudenmukaiseksi. Uhri puhdistaa yhteisön sen sisäisistä konflikteista, ja juuri tästä juontuu Girardin mukaan myös tragedian katarttinen vaikutus. Kuollut uhri kohotetaan myyteissä jumalalliseen asemaan; näin peitetään tietoisuudelta yhteisön ja uskontojen keskiössä toimiva väkivaltainen yksiuhrimekanismi.
Ernest Emerson
thumb|Ernest Emerson Ernest R. Emerson (s. 7. maaliskuuta 1955) on yhdysvaltalainen veitsiä tilauksesta valmistava kamppailulajien taitaja ja teräaseiden ekspertti. Emerson oli alun perin insinööri ja koneistaja ilmailuteollisuuden alalla. Emersonista tuli veitsien valmistaja hänen valmistaessaan veitsiä itämaisia kamppailulajeja varten. Hän valmisti myös taideveitsiä varhaisella urallaan. 1980-luvulla hän tuli tunnetuksi taisteluveitsistään ja Emersonin "Tactical-folder" -taittoveitset keräsivät suosiota.
Selene (sarjakuvahahmo)
Selene on Marvel-universumin avaruusolento.
Selene tuli maahan valloittaakseen sen; hänen yrityksensä kilpistyivät Kostajien ja Ryhmä-X:n ansiosta. Luonteeltaan hän on peripaha ja itsekäs.
Grand Prix Formula 1
Grand Prix Formula 1 on lautapeli, jossa tarkoituksena on ajaa voittajana ruutulipulle. Neljässä osakilpailussa on tarkoitus ajaa autoa mahdollisimman nopeasti ja taitavasti saadakseen parhaan mahdollisen sijoituksen. Grand Prix Formula 1 on vauhdikas peli, jossa pelaajien kokonaispisteet neljän kilpailun jälkeen ratkaisevat voittajan.
Pelin kulku
Jokaisen osakilpailun alussa ratkaistaan aloittaja arpakuutiolla. Suurimman luvun heittänyt aloittaa ja tämän jälkeen heittovuoro siirtyy myötäpäivään seuraavalle pelaajalle. Yksi osakilpailu on yhden pelilaudan kierroksen mittainen. Jokaisella kierroksella on oma aloitusruutu: Monaco, Monza, Silverstone ja Hockenheim. Autot lähtevät kierrokselle vuorollaan samasta lähtöruudusta ja etenevät radan ruuduilla arpakuution mukaisesti. Ruudussa saa olla vain yksi auto kerrallaan. Kun pelaajia on kaksi tai kolme, he siirtävät vuorollaan erikseen molempia autojaan arpakuution mukaisesti.
MagnumLive
MagnumLive Oy on suomalainen ohjelma- ja tapahtumatuotantotalo. Yhtiö jakaa toimintansa neljään lohkoon; tapahtumatuotantoon, tekniseen toteutukseen, messuosastojen toteutukseen sekä esiintyjä- ja ohjelmapalveluun.
Vuonna 2016 MagnumLiven liikevaihto oli 11,3 miljoonaa euroa.
MagnumLive Oy on enemmistöosakas konsernissa, jonka se muodostaa yhdessä tekniseen toteutukseen keskittyneiden yhtiöiden RMC Light & Sound Oy:n ja Lakeus Sound Oy:n kanssa. Konsernin palveluksessa on lähes 50 kokopäiväistä alan ammattilaista ja sen toimipisteet sijaitsevat Vantaalla, Turussa sekä Seinäjoella. Vuonna 2016 konsernin liikevaihto oli 14,3 miljoonaa euroa.
MagnumLiveen on fuusioitunut useita alalla pitkään toimineita yhtiötä: Extra Viihde Oy (artisti- ja ohjelmapalvelut), Magnum Music Oy (levy-yhtiö), Musiikkimyynti Oy (artistipalvelut), Promosystems Oy (tekninen toteutus ja videotuotanto), Manari Oy (musiikki- ja komiikkateatterituotannot), Viihdekeskus Oy (Viihdekeskusten ja hotellien ohjelmapalvelut) sekä Formaatti Oy (messuosastojen suunnittelu ja toteutus).
Yritysfuusioiden ansiosta MagnumLive on 100 % omavarainen tapahtumatuotantojen toteuttaja. MagnumLiven palvelukonseptiin kuuluu yhden luukun periaate: asiakas saa kaikki alan palvelut yhdeltä toimijalta.
Historia
MagnumLive Oy toimi aiemmin nimellä Extra Viihde Oy. MagnumLive-nimisenä yhtiö on toiminut vuodesta 2012 alkaen. Yhtiön historia ulottuu vuoteen 1969, jolloin Extra Viihdepalvelut Suomi Ky perustettiin. Vuonna 1991 se muutettiin osakeyhtiöksi.
Vuonna 1987 perustettu messu- ja suunnittelutoimisto Formaatti Oy:n liiketoiminta fuusioitui MagnumLiveen kesällä 2015. Vuonna 2003 perustettu levy-yhtiö Magnum Music Oy on nykyään MagnumLiven levymerkki, joka julkaisee kotimaista viihdettä.
MagnumLive-konserniin kuuluu kaksi itsenäistä teknistä toteutusta harjoittavaa sisaryhtiötä, RMC Light & Sound Oy (perustettu 1980, konsernissa vuodesta 2011) ja Lakeus Sound Oy (perustettu 2008, konsernissa vuodesta 2015). MagnumLive ja RMC Light & Sound kuuluvat myös KOKO Tapahtumaan, joka on alalla toimivien yritysten yhteismarkkinointiryhmä.
Toiminta
Yritys toteuttaa monipuolisena alihankkijana yleisö- ja yritystapahtumapalveluja, messuosastoja sekä tilaratkaisuja Suomessa ja ulkomailla. MagnumLive tarjoaa myös kattavat esiintyjä-, elämys- ja ohjelmapalvelut.
Yhtiö huolehtii vuosittain yli 4 000 esiintyjä- ja tapahtumatoimeksiannosta.
Martins Dukurs
Martins Dukurs (s. 31. maaliskuuta 1984 Riika) on latvialainen skeletonkelkkailija ja olympiamitalisti.
Dukurs osallistui MM-kisoihin ensimmäistä kertaa jo vuonna 2001, jolloin hän oli kilpailun 28. Hän sijoittui vuoden 2006 kisoissa jo kuudenneksi ja oli saman vuoden olympialaisissa seitsemäs. Dukurs voitti kultaa EM-kisoista 2010 ja sai vuonna Vancouverin olympialaisista hopeaa jäätyään vain seitsemän sekunnin sadasosan päähän voittaja Jon Montgomerystä. Hän voitti maailmancupin kokonaiskilpailun kausilla 2009–2010 ja 2010–2011. Vuosina 2011 ja 2012 Dukurs voitti kultaa sekä MM- että EM-kilpailuista.
Dukurs on valittu Latvian vuoden miesurheilijaksi vuosina 2010 ja 2011. Myös Martinsin veli Tomass on skeletonkelkkailija.
Amago Haruhisa
thumb|Amago Haruhisa. Amago Haruhisa (, 8. maaliskuuta 1514 – 9. tammikuuta 1562) oli merkittävä daimio Chūgokun alueella Japanissa.
Kun hänen isänsä Amago Masahisa, menehtyi varhain taistelussa, Haruhisasta tuli Amago-klaanin johtaja vuonna 1537. Hän aloitti sarjan valloituksia laajentaakseen valtapiiriään ja eteni Harimaan asti. Vuonna 1540 hän piiritti Mōri Motonarin hallussa ollutta Koriyaman linnan, mutta koki karvaan tappion. Seuraavana vuonna hänen isoisänsä Amago Tsunehisa menehtyi ja Ōuchi Yoshitaka aloitti hyökkäykset tuhotakseen Amago-klaanin lopullisesti. Haruhisa onnistui kuitenkin torjumaan hyökkäykset kerättyään lisää joukkoja. Tämän seurauksena Haruhisa hylkäsi suunnitelmansa laajentumisesta, ja aikoi varmistaa otteensa alueistaan. Kuitenkin vuonna 1552 Ōuchi Yoshitaka menehtyi Sue Harukatan kapinassa, ja Ashikaga-shōgunaatti tarjosi Haruhisalle kahdeksan alueen omistusta, joista neljää hän jo valmiiksi hallitsi.
Myöhempinä vuosinaan Haruhisa päätti murhata enonsa Amago Kunihisan sekä Shingūn kaupungista kotoisin olleet palvelijat, minkä myötä hän menetti monta merkittävää johtajaa. Vaikka useat fiktiokirjailijat ovatkin esittäneet nämä murhat Mōri Motonarin työnä, nykyään uskotaan niiden olleen Haruhisan tapa saada Amago-klaani yksinomaan hänen haltuunsa.
Kun Sue Harutaka menehtyi Motonaria vastaan Itsukushiman taistelussa, Haruhisa näki tämän mahdollisuutena vallata Iwami, ja liittoutua Ogasawara-klaanin kanssa. Hän hyökkäsi Ōmorin hopeakaivoksille, mutta kohtasikin taistelussa Motonarin. Kaksikko kävi useita taisteluita, kunnes Harahusa menehtyi Motonarin hyökkäyksessä Gassantodan linnaan vuonna 1560.
Genex
Historia
Geneks perustettiin 1997 tullauspalveluksi. Kesäkuussa 2003 yritys päätti laajentaa toimintaansa lentoyhtiöksi ostamalla venäläisen Antonov An-2 -lentokoneen. 2006 Geneks aloitti kansainväliset rahtilennot An-26B -rahtikoneella. Tammikuussa 2014 yhtiön laivastoon kuului kaksi An-26B-rahtikonetta. Toimintavuosiensa aikana yhtiö on kasvanut kolmen hengen tullauspalvelusta 45 hengen rahtilentoyhtiöksi.
Yhteistyökumppanit
Tammikuussa 2014 Geneks teki neljän lentoyhtiön kanssa yhteistyötä:
Felix Cavaliere
Felix Cavaliere (s. 29. marraskuuta 1944 Pelham) on yhdysvaltalainen muusikko, joka tunnetaan popyhtye The Young Rascalsin (myöhemmin The Rascals) laulajana ja urkurina. Hän toimi Eddie Brigatin ohella yhtyeen pääasiallisena laulunkirjoittajana. Cavaliere on yhtyeen hajoamisen jälkeen nauhoittanut myös sooloartistina ja työskennellyt musiikkituottajana. Hänet on valittu Rock and Roll Hall of Fameen ja Songwriters Hall of Fameen.
Elämä ja ura
Cavaliere syntyi Pelhamissa, New Yorkin osavaltiossa vuonna 1944. Hän sai nuoruudessaan oppitunteja klassiseen pianonsoittoon ja säveltämiseen Allaire School of Music -oppilaitoksessa. Hänen ensimmäisiä yhtyeitään olivat The Stereos sekä The Escorts, jonka hän perusti opiskellessaan Syracusen yliopistossa. Hän julkaisi yliopistoaikanaan paikallisella levy-yhtiöllä singlen ”The Syracuse”, josta tuli suosittu yliopistossa.
Ammattilaisuransa Cavaliere aloitti New Yorkissa Sandy Scottin taustamuusikkona. Pian hänet otettiin soittajaksi Joey Dee & The Starliters -yhtyeeseen, jonka jäseniä olivat myös laulaja Eddie Brigati ja kitaristi Gene Cornish.
Vuonna 1964 Cavaliere, Brigati ja Cornish perustivat yhdessä rumpali Dino Danellin kanssa oman yhtyeensä, jonka nimeksi tuli The Young Rascals. Danelli oli soittanut aiemmin muun muassa Lionel Hamptonin ja Little Willie Johnin yhtyeissä. Cavaliere ja Brigati toimivat yhtyeen laulajina ja pääasiallisina laulunkirjoittajina ja yhtye sai levytyssopimuksen Atlantic Recordsilta.
Vuonna 1967 The Young Rascals julkaisi Cavalieren ja Brigatin säveltämät singlet ”Groovin’” ja ”How Can I Be Sure?”. Jälkimmäinen kappale nousi Ison-Britannian singlelistan kärkeen vuonna 1972. Yhtyeen nimi lyhennettiin vuonna 1968 muotoon The Rascals. Myöhempiä hittejä olivat ”A Beautiful Morning”, ”People Got to Be Free”, ”See” ja ”Carry Me Back”.
The Rascalsin hajottua vuonna 1972 Cavaliere aloitti soolouran. Hän on myös toiminut tuottajana muun muassa Laura Nyrolle, Jimmy Spheerisille ja The Deadly Nightshadelle. Cavaliere valittiin The Rascalsin jäsenenä Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 1997. Vuonna 2009 hänet valittiin Brigatin ohella Songwriters Hall of Fameen.
Legio XII Fulminata
Legio XII Fulminata (Salamoiva) oli roomalainen legioona. Julius Caesar perusti legioonan ja Legio XI Claudian helvetialaisia vastaan käymäänsä sotaa varten vuonna 58 eaa.
Legioona otti osaa Caesarin sisällissotaan. Se taisteli muun muassa Farsaloksen taistelussa. Sisällissodan jälkeen Caesar päästi tämän jälkeen legioonalaisensa eläkkeelle, mutta legioona palasi palvelukseen Caesarin murhan jälkeen. Legio XI Claudia astui Marcus Antoniuksen palvelukseen. Se osallistui luultavasti toisen triumviraatin sotiin Caesarin murhaajia vastaan. Myöhemmin se osallistui Antoniuksen epäonnistuneeseen Armenian sotaretkeen. Augustuksen kukistettua Antoniuksen Legio XII Fulminata lähetettiin takaisin itään, aluksi Egyptiin, mutta lopulta se päätyi Syyriaan.
Vuonna 75 Domitianus lähetti legioonan avustamaan Albanian ja Iberian kuningaskuntia. Legioona otti luultavasti osaa Trajanuksen Armenian sotaan, joka johti Armenian liittämiseen Roomaan. Vuonna 134 alaanit hyökkäsivät Roomaan, mutta Arrianos löi heidät Legio XII Fulminatan ja Legio XV Apollinariksen avulla. Vuosina 162-166 legioona otti osaa Lucius Veruksen sotaan Parthiaa vastaan.
Vuoden 193 sisällissodassa legioona tuki Pescennius Nigeriä. Legioona osallistui luultavasti Rooman 200-luvulla käymiin sotiin Persiaa vastaan. Legioona tuki niin sanottua Palmyran valtakuntaa, jonka Aurelianus kukisti vuonna 274. Legio XII Fulminata oli vielä 400-luvulla vartioimassa Rooman itärajaa, mutta häviää tämän jälkeen lähteistä.
Legio XII Fulminata esiintyy Rick Riordanin fantasiaromaanissa Merenjumalan poika, jonka mukaan legioona selvisi Rooman hävityksestä ja muutti San Franciscoon jumalten tullessa Amerikkaan.
Matt Fraser
Ura
Fraser oli mukana voittamassa WHL:n mestaruutta kaudella 2010–2011 Kootenay Icen joukkueessa.
Dallas Stars poimi marraskuussa 2010 Fraserin vapaiden pelaajien markkinoilta kolmen vuoden tulokassopimuksella. Fraser aloitti kauden 2011–2012 Dallasin AHL-farmijoukkue Texas Starsissa, jossa teki ensimmäisissä 40 pelissä 21 maalia. Hän johti AHL:n maalipörssiä 24. tammikuuta 2012, kun hänet nostettiin Dallasiin. Debyyttiottelun jälkeen hän palasi takaisin Texasiin, jossa kasvatti kauden maalimääränsä 37:ään, joka oikeutti liigan maalipörssin toiselle sijalle. 25. helmikuuta 2013 hän teki uransa ensimmäisen NHL-maalin ohittaessaan Nashville Predatorsin Pekka Rinteen.
Fraser vaihtoi 4. heinäkuuta 2013 joukkuetta Dallasin ja Boston Bruinsin välisessä kaupassa, jossa kolme pelaajaa molemmista joukkueesta vaihtoi seuraa. Dallasista Bostoniin siirtyivät Tyler Seguin, Rich Peverley ja Ryan Button. Heidän tilalleen Dallasiin matkasivat Loui Eriksson, Fraser, Joe Morrow ja Reilly Smith.
Edmonton Oilers otti Fraserin joulukuussa 2014 siirtolistalta. Pelattuaan kevään 2015 Oilersissa Fraser teki vuoden sopimuksen Winnipeg Jetsin kanssa. Hän edusti Jetsin organisaatiota vajaan kauden ajan. Hän ei pelannut Jetsissä yhtään ottelua mutta 44 peliä AHL-joukkue Manitoba Moosessa. Fraser oli helmikuussa 2016 osa Jetsin ja Chicago Blackhawksin välistä neljän pelaajan vaihtokauppaa. Fraser ja Andrew Ladd siirtyivät Blackhawksiin, josta Jets sai Jay Harrisonin ja Marko Daňon. Loppukauden aikana Fraser pelasi 21 ottelua Blackhawksin farmijoukkueessa Rockford IceHogsissa.
Fraser siirtyi kaudeksi 2016–2017, kun hän teki sopimuksen SHL-seura Röglen kanssa. Hänen kautensa jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä hän pystyi pelaamaan loukkaantumisen takia vain viisi ottelua. Fraser teki kaudeksi 2017–2018 sopimuksen itävaltalaisen Dornbirner EC:n kanssa. Fraser oli Itävallan pääsarjan viidenneksi paras maalintekijä tehtyään 27 maalia 51 runkosarjaottelussa. Seuraavaksi kaudeksi hän teki sopimuksen Saksan DEL-liigan Augsburger Pantherin kanssa.
Kankaanpään Pallo
Kankaanpään Pallo on kankaanpääläinen jalkapalloseura, joka on perustettu vuonna 1961. Kaudella 2012 KaPa pelasi Vitosessa.
Edustusjoukkue
Kankaanpään Pallo on perinteikäs alasarjajoukkue Pohjois-Satakunnasta. 2000-luvun paras sijoitus on vuodelta 2003, Satakunnan Kolmosen neljäs. Kaudella 2012 KaPa sijoittui toiseksi Satakunnan Vitosessa ja nousi Neloseen.
Impi (nimi)
Impi on suomalainen naisen etunimi, joka johtuu kainoa nuorta neitoa tarkoittavasta sanasta impi. Impi viettää nimipäiväänsä 11. kesäkuuta. Rinnakkaismuoto Immi viittaa vanhan suomalaisen uskonnon rakkauden valtiattareen. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi on annettu 9273 henkilölle, joista yli puolet on syntynyt vuosien 1900 ja 1920 välisenä aikana.
Lahdenvuoren rautatietunneli
Lahdenvuoren tunneli on Jyväskylän Korpilahdella sijaitseva rautatietunneli Orivesi–Jyväskylä-rataosalla. Sen pituus on 4 293 metriä ja se rakennettiin vuosina 1974–1976. Tunnelin louhintatyöt saatiin valmiiksi vuoden 1975 alussa ja lujitustyöt 2. marraskuuta 1976. Tunnelin leveys on 5,2 m ja korkeus 7,5 m. Louhintatöiden urakkamäärittelyssä käytettiin kattavasti kallioluokitusmäärittelyä, jossa kallio jaettiin neljään luokkaan lujitustarpeen mukaan. Vähäisen lujitustarpeen I ja II -kallioluokkaa oli yhteensä 76 % tutkitusta pituudesta. Aikanaan tunneli oli Suomen pisin liikennetunneli, ja valmistumisestaan vuoteen 2008 se oli pisin rautatietunneli. Sittemmin siitä tuli Suomen kolmanneksi pisin rautatietunneli Vuosaaren satamaradan 13,5 kilometrin pituisen Savion tunnelin (2008) ja Kehäradan 8,2 kilometrin pituisen tunnelin (2015) jälkeen.
Tunnelin turvallisuutta on parannettu 2000-luvulla rakentamalla sinne kaksi hätäpoistumissuojatilaa (Km 309+580 ja 311+093). Vuonna 2005 läntiselle suuaukolle tehtiin teräsbetoninen suuaukkorakenne ja itäpäässä avarruslouhintatöitä. Tunnelissa on 160 km/h nopeusrajoitus.
Ilmari Koppinen
pienoiskuva|Ilmari Koppinen vuonna 2013 Yrjö Ilmari Koppinen (s. 8. tammikuuta 1918 Rauma ) on suomalainen apulaisprofessori, sotaveteraani ja veteraaniurheilija.
Henkilökohtainen elämä
Koppinen syntyi Raumalla ja jäi orvoksi 12-vuotiaana. Asuttuaan usealla eri paikkakunnalla lapsuudessaan hän asettui uudelleen Raumalle, jossa aloitti partiotoiminnan. Koppinen oli aktiivinen partiolainen, ja hän on kutsunut partiojärjestöä toiseksi kodikseen. Hän valmistui ylioppilaaksi Rauman lyseosta vuonna 1938.
Välirauhan aikana Koppinen ehti opiskella hetken Turun yliopistossa. Jatkosodan jälkeen hän aloitti opinnot Teknillisen korkeakoulun maanmittausosastolla, mistä hän valmistui vuonna 1948. Hän työskenteli sittemmin erilaisissa maanmittausalan tehtävissä pääasiassa Lahdessa ja Salossa. Lisäksi hän on työskennellyt Teknillisen korkeakoulun maanmittausosaston apulaisprofessorina
Koppinen tapasi vaimonsa Esterin jatkosodan aikana Oulussa ollessaan. He menivät naimisiin vuonna 1943, kun Koppinen sai yhden päivän häälomaa.
Vuonna 1987 Koppinen aloitti veteraaniurheilutoiminnan. Hän osallistui myöhemmin 70-vuotiaiden sarjassa 80 metrin aitajuoksun Euroopan-mestaruuskisoihin Italian Veronassa, missä hän voitti hopeaa. Sittemmin Koppinen on voittanut yhteensä yli 1 600 veteraaniurheilun mitalia, joista 12 on maailmanmestaruuksia. Hänellä on hallussaan myös 300 metrin aitajuoksun maailmanennätys 90-vuotiaiden miesten sarjassa.
Koppinen on aktiivinen veteraanikuorolaulaja. Hän oli mukana laulamassa paljon julkisuutta saaneessa, vuoden 2015 itsenäisyyspäivän vastaanoton spontaanissa lauluesityksessä presidenttiparille.
Koppinen asuu Salossa. Sotilasarvoltaan hän on yliluutnantti.
Sotilasura
Vuonna 1939 Koppinen aloitti varusmiespalveluksensa Niikkalan linnakkeessa Valamon saaristossa. Hän palveli sittemmin matruusina panssarilaiva Ilmarisella. Kesken hänen aliupseerikurssinsa hänet komennettiin Suomenlinnaan kouluttamaan alokkaita, missä hän oli myös sodan syttyessä. Sittemmin hänet komennettiin reserviupseerikurssille Merisotakouluun.
Välirauhan aikana Koppinen opiskeli Turun yliopistossa ja harrasti aitajuoksua. Jatkosodan syttyessa Koppinen siirtyi Rysäkarille keskiöupseeriksi. Vuonna 1942 hänet siirrettiin Lieksaan joukkueenjohtajaksi Rajajääkäripataljoona 6:teen. Joukkueenjohtajana Koppinen toimi etenkin Sorokan (nyk. Belomorski) ympäristössä eri tehtävissä, muun muassa kaukopartiomiehenä.
Keväällä 1943 Koppinen sai erikoiskoulutuksen joka sisälti sotilaspoliisi- ja autokoulutusta. Hänen tehtäviinsä kuuluivat muun muassa liikenteen seuraaminen ja arkistojen tutkiminen kenraali A. F. Airon suorilla valtakirjoilla. Myöhemmin Koppinen siirrettiin Karjalankannakselle, missä hän toimi autojakoelimen päällikkönä. Hän siirtyi reserviin marraskuussa 1944.
Ilola (Muolaa)
Ilola eli Ovsjanoje on maaseututaajama Suulajärven pohjoisrannalla Viipurin piirin Raivolan kunnassa Karjalankannaksella. Ennen sotia Ilola kuului Suomeen ja oli Muolaan kunnan kylä.
Kyläkuva
Suomelle kuuluessaan Ilola sijaitsi Muolaan eteläosassa Kivennavan ja Kanneljärven vastaisella rajalla noin 13 kilometriä Muolaan kirkonkylästä Kirkkorannasta lounaaseen. Sen naapurikyliä olivat Muolaan puolella lännessä Perkjärvi, pohjoisessa Sormula, koillisessa Harvola ja Soittola, Kivennavan puolella idässä Pamppala ja kaakossa Kaukolempiälä sekä Kanneljärven puolella etelässä Häme.
Ilolan kylä sijaitsi hieman syrjässä metsäisten taipaleitten takana. Viipurista Kivennavalle johtaneesta Kantatie 63 johti Ilolaan kylätiet Äimisuon länsipuolelta ja eteläpuolelta. Vuonna 1936 Ilolan pinta-ala oli 18,73 neliökilometriä, josta oli peltoa 258 hehtaaria, niittyä yhdeksän hehtaaria ja metsää 1 605 hehtaaria. Ilolan kylän talot sijoittuivat noin 4-5 kilometrin matkalle Suulajärven koillispuolelle kylätien varrella ja kylän pellot sijaitsevat pääasiassa kylätien ja Suulajärven välisellä alueella. Kyläkeskustassa sijaitsee kanskoulu, nuorisoseurantalo ja kauppa. Ilolan koulupiiri perustettiin vuonna 1904 ja oma koulurakennus valmistui 1905. Koulupiiriin kuului Ilolan kylän lisäksi Maisniemen hovin alue Perkjärven kylän itäosasta Suulajärven länsirannalta. Koulu säilyi ehjänä talvisodasta.
Sota-aika
Ilolan väestö evakuoitiin läntisempään Suomeen heti talvisodan alettua vuonna 1939. Moskovan rauhassa 1940 alue luovutettiin Neuvostoliitolle, mutta Suomi valtasi alueen takaisin jatkosodan alussa 1941 ja kylän asukkaat pääsivät palaamaan raunioituneeseen kotikyläänsä. Jälleenrakennus keskeytyi vuonna 1944 Neuvostoliiton suurhyökkäyksen alettua ja kylän asukkaat evakuoitiin uudelleen. Rauhanteossa kylä jäi taas Neuvostoliiton puolelle. Nykyisen venäläisen nimensä se sai vuonna 1948.
Sodan jälkeen Muolaan siirtoväki asutettiin Lounais-Hämeeseen, jossa Ilolan kylän asukkaat asutettiin Sääksmäelle ja Valkeakoskelle.
Liquid Tension Experiment
Liquid Tension Experiment on Yhdysvalloista kotoisin oleva instrumentaalinen, progressiivista metallia esittävä yhtye. Se sai alkunsa vuonna 1997, kun Magna Carta -levy-yhtiön Mike Varney pyysi Dream Theaterin rumpalia Mike Portnoyta kasaamaan superyhtyeen. Lopulta kokoonpanoksi muodostui Portnoy, kitaristi John Petrucci (Dream Theater), kosketinsoittaja Jordan Rudess (Dixie Dregs, nyk. Dream Theater) ja basisti Tony Levin (Yes, King Crimson, Peter Gabriel). Yhtye soitti fuusiojazz-vaikutteista Dream Theaterin tyylistä musiikkia, mutta ilman laulua.
Liquid Tension Experiment on julkaissut kaksi studioalbumia Magna Cartan kautta sekä kolme livealbumia ja CD/DVD-boksin oman levy-yhtiönsä Lazy Tomato Entertainmentin kautta. Yhtyeestä muodostunut Liquid Trio Experiment on myös julkaissut yhden albumin.
Kokoamisvaikeuksia (1996–1997)
Puoli vuotta myöhemmin Varney ja Morticelli pyysivät Portnoyta yrittämään uudelleen superyhtyeen kokoamista. Aika oli jälleen tiukalla: Portnoyn ensisijaisen yhtyeen Dream Theaterin Falling Into Infinityn julkaisun ja sitä seuraavan kiertueen harjoitusten alkamisen väliin jäi aikaa yksi viikko kappaleiden säveltämiseen ja nauhoittamiseen. Näin ahtaan aikavälin vuoksi Johansson ja Sheehan joutuivat tällä kertaa torjumaan projektin, mutta Rudess ja Levin olivat vapaina ja tulivat mukaan yhtyeeseen. Kitaristin ongelma säilyi kuitenkin yhä, kunnes Portnoyn vaimo Marlene ehdotti Dream Theaterin kitaristia John Petruccia. Portnoy epäröi, sillä hän halusi pitää sivuprojektin täysin erossa Dream Theaterista, mutta muutti lopulta mielensä.
Ensimmäinen albumi (1997–1998)
Ennen studioon astumista Liquid Tension Experiment kokoontui Portnoyn kotiin aloittamaan sävellystyön. Yhtye, kuten levy-yhtiökin, oli etukäteen huolissaan lyhyestä studioajasta, mutta nämä harjoitukset osoittivat, että yhtye kykeni toimimaan nopeasti. Kokoontumisen aikana kolme ensimmäistä kappaletta, Paradigm Shift, Kindred Spirit, ja Universal Mind saatiin jo suurimmilta osin tehtyä. Muutamia viikkoja myöhemmin 20. syyskuuta 1997 ensimmäisen albumin äänitykset aloitettiin New Yorkin Millbrook Studiosissa. Nauhoitukset saatiin päätökseen jo kuuden päivän kuluttua. Materiaali oli osin sävellettyä, mutta myös suurelta osin improvisoitua. Albumin miksasi seuraavan marraskuun aikana paljon Dream Theaterin kanssa työskennellyt Kevin Shirley. Ensimmäinen albumi Liquid Tension Experiment julkaistiin 10. maaliskuuta 1998.
Toinen albumi (1998–1999)
Vaikka ensimmäinen albumi ei ollutkaan varsinainen myyntimenestys, Liquid Tension Experiment kokoontui jälleen Millbrook Studiosiin nauhoittamaan toista albumiaan vuoden 1998 lokakuussa. Albumi tehtiin jälleen lyhyessä ajassa luottaen paljon spontaaniin improvisaatioon. Äänitysten aikana John Petruccin oli lähdettävä studiolta tukemaan vaimoaan Renaa heidän kolmannen lapsensa synnytyksessä. Portnoy, Rudess ja Levin jäivät studioon jammailemaan ja äänittivät kahden päivän aikana paljon materiaalia. Osa näistä täysin suunnittelemattomista improvisaatioista päätyi muokatussa muodossa uudelle albumille, ja osa julkaistiin myöhemmin vuonna 2007 Liquid Trio Experiment-nimellä levyllä Spontaneous Combustion alkuperäisessä muodossaan. Yhtyeen erityisen hyvin yhteensopivat musiikilliset mieltymykset johtivat äänitysten loppupuolella siihen, että Portnoy ja Petrucci pyysivät Jordan Rudessia liittymään Dream Theateriin Derek Sherinianin tilalle. Rudess otti tarjouksen vastaan. Liquid Tension Experiment 2:n julkaisun yhteydessä yhtye teki myös muutaman konsertin kiertueen. Konserttien jälkeen Liquid Tension Experiment laitettiin jäihin, sillä nyt jo kolme yhtyeen neljästä jäsenestä kuului Dream Theateriin.
Odotettu paluu (2008)
Kymmenen vuotta ensimmäisen albumin julkaisun jälkeen Liquid Tension Experiment heräsi jälleen hetkeksi eloon ja teki lyhyen kiertueen Yhdysvalloissa kesäkuussa 2008. Kiertueeseen kuului muun muassa esiintyminen NearFestin pääesiintyjänä. Yhtyeen työskentelylle ominaisesti kiertueen ohjelmiston harjoitteluun jäi vain kaksi päivää. Konserteissa oli varattu aikaa yhtyeen kappaleiden lisäksi myös improvisoidulle osuudelle.
Kiertueelta julkaistiin livealbumi When the Keyboard Breaks: Live in Chicago vuonna 2009. Konsertti oli erikoislaatuinen, koska se oli improvisoitu alusta loppuun. Rudessin kosketinsoitin oli hajonnut kiertuebussissa, ja vika huomattiin vasta lavalla. Varasoitinta ei ollut, joten yhtye ei voinut soittaa kappaleitaan. Rudess poistui lavalta selvittämään ongelmaa sillä aikaa, kun yhtyeen muut jäsenet jäivät improvisoimaan lavalle. Albumi julkaistiin nimellä Liquid Trio Experiment 2 yhtyeen oman levy-yhtiön Lazy Tomato Entertainmentin kautta. Kiertueelta julkaistiin myös albumit Live in NYC ja Live in LA, kuten myös Liquid Tension Experiment Live 2008 - Limited Edition Boxset, joka sisälsi edellä mainitut livealbumit CD:nä ja DVD:nä, kaikkien kiertueen konserttien improvisoidut jamit ja kirjasen.
Valkovatsatrappi
Valkovatsatrappi (Eupodotis senegalensis) on trappeihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan laajalta alueelta Keski-Afrikasta ja eteläisestä Afrikasta.
Koko ja ulkonäkö
Valkovatsatrappi voi kasvaa 50–61 cm pitkäksi ja koiraat ovat hieman naaraita suurempia. Sukupuolet eroavat toisistaan hieman ulkonäöltään. Valkovatsatrappikoiraan pitkä kaula ja päälaki ovat väriltään sinertävän harmaat ja alalajilla E. s. barrowii on kaulan takaosassa punaruskeaa. Toisinaan tätä alalajia pidetään omana lajinaan. Koiraan naama on valkoinen ja siinä on mustia raitoja. Naaraan kaula harmaata niskaa lukuun ottamatta ja päälaki ovat ruskeat. Valkovatsatrapin selkä ja siivet ovat ruskeat ja vatsa on valkoinen.
Levinneisyys ja elinympäristö
Valkovatsatrapin levinneisyysalue on laaja ja laikuttainen. Sitä tavataan Guineasta itään Sudanin asti, Etiopiasta etelään Kongon tasavallasta Sambian sekä Botswanasta, Swasimaasta ja Etelä-Afrikasta. Linnun elinympäristöä ovat ruohoiset savannit, joilla kasvaa pensaita ja matalia puita. Ne elävät pareittain tai pienissä ryhmissä. Valkovatsatrappi syö selkärangattomia eläimiä, liskoja, siemeniä, marjoja ja juurakoita. Lajin pesimäkausi kestää Länsi-Afrikassa heinäkuulta lokakuulle, Afrikan sarvessa maaliskuulta kesäkuulle ja eteläisessä Afrikassa lokakuulta toukokuulle.
Immi
Immi on suomalainen etunimi, joka on harvinaisempi muunnelma nimestä Impi. Suomalaisessa kansanuskossa Immi on myös ihmisten sydämiä vaivaava rakkauden valtiatar.
Immi viettää nimipäiväänsä 11. kesäkuuta. Nimi on ollut almanakassa vuodesta 1929 lähtien Impi-nimen rinnakkaismuotona. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi oli annettu hieman yli 70 naiselle ja muutamalle miehelle. Miehen nimenä se on muunnelma nimestä Immanuel.
Maailman eläimet seikkailupeli
Maailman eläimet seikkailupeli on lautapeli, jossa on noin 300 korttia eläinaiheisia kysymyksiä ympäri maailmaa. Pelissä liikutetaan puista pelinappulaa maailmankartalla tavoitteena käydä kaikilla mantereilla. Peli kuuluu Tacticin Green Globe -tuoteperheeseen, joka koostuu ympäristötietoutta opettavista peleistä.
Alcest
Alcest ("Al-sest", IPA: [al'sɛst]) on vuonna 1999 perustettu ranskalainen yhtye, jota pidetään, yhdessä Amesoeursin kanssa, yhtenä keskeisimpänä blackgazen kehittäjänä. Alcest alkoi sooloprojektina, mutta nykyään siinä vaikuttaa kaksi vakituista jäsentä. Yhtyeen musiikki oli tyyliltään alun perin black metallia, josta se sittemmin kehittyi post-metalliksi, jossa oli black metallin lisäksi vaikutteita myös shoegazesta ja dream popista. Alcest ei tarkoita mitään, mutta se valittiin nimeksi, sillä äännettynä se kuulostaa yhtyeen musiikkia kuvaavimmalta.