cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jyrki Heino
thumb|Jyrki Heino elokuussa 2012. Jyrki Heino (s. 12. lokakuuta 1958 Rauma) on Turun yliopiston biokemian professori. Vuodesta 2004 Heino on myös toiminut BioCity Turku -biokeskuksen tieteellisenä johtajana.
Smokestack Lightnin’ Volume 1
Muusikot
"How Many More Years" (Memphis, elokuussa 1951) "Moanin' at Midnight" (Memphis, elokuussa 1951) "I Love My Baby" ja "All Night Boogie" (Chicago, lokakuussa 1953) "Neighbors", "I'm the Wolf" ja "Rockin' Daddy" (Chicago, maaliskuussa 1954) "Just My Kind" ja "I’ve Got a Woman" (Chicago, 1953) Muusikot (piano, kitara, rummut) eivät ole tiedossa. "Work for Your Money" Mahdollisesti samasta sessiosta kuin "Just My Kind". "Baby How Long" ja "Evil" (Chicago, 25. toukokuuta 1954) "No Place to Go" (Chicago, 25. maaliskuuta 1954) "Forty Four" ja "I'll Be Around" (Chicago, lokakuussa 1954) "Who Will Be Next?" (Chicago, maaliskuussa 1955) "I Have a Little Girl" (Chicago, 25. maaliskuuta 1955) Sama kokoonpano kuin edellisessä. "I Asked for Water (She Gave Me Gasoline)" ja "Natchez Burning" (Chicago, 19. heinäkuuta 1956) "Smokestack Lightnin'" (Chicago, tammikuussa 1956) Peruskokoonpanoksi muodostuisi:
Jyrki Heino
Tieteellinen ura
Jyrki Heino on tutkinut erityisesti integriinien eli solujen tarttumisreseptorien toimintaa. Turun yliopiston lisäksi hän on työskennellyt tutkijana ulkomailla Massachusettsin yliopistossa ja New Yorkin Sloan-Kettering Cancer Centerissä. Heino on ollut vuodesta 2011 Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen. .
Kirjallinen ura
Vuonna 2012 Heino julkaisi rikosromaanin Kellari, jossa ratkotaan murhamysteeriä 1700-luvun lopun Turussa. Päähenkilönä on aktiivipalvelusta vetäytynyt luutnantti Carl Wennehielm. Sama päähenkilö esiintyy myös vuonna 2014 ilmestyneessä teoksessa Kello, missä tutkitaan kadonneen henkilön arvoitusta. Uusi teos, missä seikkailevat samat henkilöt, ilmestyi vuonna 2016.
Ralf Weikert
Ralf Weikert (s. 1940 Sankt Florian) on itävaltalainen kapellimestari. Hän opiskeli Linzissä ja Wienissä muiden muassa Hans Swarowskyn johdolla. Hän sai 28-vuotiaana paikan pääkapellimestarina Bonnista ja toimi vuosina 1983–1992 Zürichin oopperan johdossa. Hän on asunut pitkään Sveitsissä. Vuonna 2017 Weikert julkaisi Böhlau-kustantamon kautta muistelmateoksen Beruf Dirigent.
Weikert voitti vuonna 1965 ensipalkinnon Kööpenhaminan Nicolai Malko -kilpailussa, vuosi myöhemmin Itävallan kulttuuriministeriön myöntämän Mozart-tulkintapalkinnon ja vuonna 1975 Karl Böhm -palkinnon Böhmin itsensä antamana. Weikert vieraili esimerkiksi Deutsche Oper Berlinissä, Metropolitan-oopperassa, San Franciscon oopperassa, Wienin valtionoopperassa, Baijerin valtionoopperassa, Tukholman kuninkaallisessa oopperassa, Suomen kansallisoopperassa, Pariisin oopperassa ja Gran Teatre del Liceussa. Weikertin levytys Gioacchino Rossinin Sevillan parturi -oopperasta palkittiin vuonna 2005 Echo Klassikilla. Weikert on tehnyt yhteistyötä myös konserttiohjelmiston parissa orkesterien kanssa eri puolilla maailmaa.
Wilanówin palatsi
thumb|350px|Wilanówin palatsi kuninkaallisen puutarhan suunnalta thumb|Palatsin ruokasali Wilanówin palatsi on kuninkaallinen palatsi Varsovassa. Puolan kuningas Juhana III Sobieski rakennutti palatsin itselleen 1600-luvun lopulla Puolan saavutettua merkittäviä voittoja turkkilaisten armeijasta.
Kuningas rahoitti palatsin rakentamisen itse, ja se oli hänen yksityistä omaisuuttaan. Hän osti paikalle jo aiemmin rakennetut perustukset 1677 ja aloitti palatsin suunnittelut välittömästi. Palatsin suunnittelijaksi hän valitsi italialaisen Agostino Loccin. Palatsin ensimmäinen versio oli vaatimaton, joten 1681 aloitettiin toinen rakennusvaihe, suunnittelijana jälleen Locci. Palatsia laajennettiin aina Sobieskin kuolemaan 1696 asti.
Palatsi on barokkityylinen. Sen läheisin esikuva rakenteen kannalta on Rooman Villa Pamphili. Sobieski keräsi palatsiin runsaasti taidetta, etenkin alankomaalaista, mutta myös ranskalaista, italialaista, kiinalaista ja islamilaista. Sobieskin kuoltua palatsin myöhemmätkin omistajat kartuttivat sen taidekokoelmaa, joka on nykyisin hyvin laaja.
Juhanan poika Konstantin myi palatsin vuonna 1720, minkä jälkeen sen omistivat ja sitä laajensivat vuorollaan useat Puolan tärkeimmistä magnaattisuvuista. Palatsista tuli julkinen museo 1805. Puolan valtio kansallisti palatsin 1945 ja teki siitä Varsovan kansallismuseon osan. Vuonna 1954 palatsi restauroitiin ja sen yhteyteen rakennettiin puisto.
X-Tiimi
thumb|275px|Maverick, Wolverine ja Punaomega Wolverine: Origins -sarjakuvan kannessa. X-Tiimi on fiktiivinen ryhmä, joka esiintyy Marvel Comicsin sarjakuvissa.
Sarjakuvissa X-Tiimi oli CIA:n erikoisjoukko, joka toimi 1960-luvulla ja liittyi Ase Plus -ohjelmaan. Alkuperäiseen ryhmään kuului Logan (Wolverine), Victor Creed (Sapelihammas), John Wraith, Maverick, Mastodontti, Hopeakettu ja Deadpool. Ryhmä hajosi lopulta Punaomegaan liittyvällä tehtävällä ja sen jäsenet vangittiin koekaniineiksi Ase-X -ohjelmalle.
Animaatiosarjat
X-Tiimi oli myös esillä vuonna 2008 alkaneessa Wolverine and the X-Men -animaatiosarjassa. Tässä versiossa ryhmään kuuluivat Wolverine, Sapelihammas sekä Mystikko ja he toimivat Ase-X:n osana Dr. Corneliuksen valvonnassa. Wolverinen ja Mystikon paettua ryhmästä, Maverick aivopestiin ja pakotettiin liittymään heidän tilalleen.
Elokuva
Ryhmä esiintyy myös X-Men Origins: Wolverine -elokuvassa. Elokuvassa sitä johtaa William Stryker ja siihen kuuluu Wolverine, Sapelihammas, Deadpool, John Wraith, Agentti Zero, Blob ja Chris Bradley.
Kun ryhmä hajosi, ainoastaan Sapelihammas, Zero ja Deadpool pysyivät lojaaleina Strykerille, vaikkakin Deadpool luultavasti aivopestiin tottelemaan. Myöhemmin alkavissa taisteluissa Sapelihammas murhaa Bradleyn sekä Wraithin. Lisäksi Wolverine tappaa peräänsä lähetetyn Zeron ja Sapelihammas ja Wolverine päihittävät Deadpoolin, joka kuitenkin jää henkiin.
Vuosia myöhemmin sijoittuvassa X-Men -elokuvassa Kyklooppi ampuu Sapelihampaan säteellään alas Vapaudenpatsaalta ja Stryker hukkuu X-Men 2 elokuvassa Wolverinen jätettyä hänet kuolemaan. Täten ainoat henkiinjääneet ovat Wolverine, Blob ja Deadpool, mikäli Sapelihammas todella kuoli pudotuksesta kuten hänen poissaolonsa seuraavista elokuvasta antaa olettaa. Myös eräs Sapelihampaan kommentti antaisi ymmärtää, että hän olisi tappanut Blobin, mutta asia ei varma.
Dolopia
Polikset
Dolopian polikset eli kaupunkivaltiot olivat:
Historia
Dolopiaa asutti sille nimensä antanut dolopien heimo (Dolopes, ). Nämä olivat magneettien tavoin vanha helleeninen heimo, joka kuului amfiktyoniliittoon ja osallistui siihen yhdellä hieromnemonilla. Homeros mainitsee kansan kuuluneeksi Fthiaan, mutta kansalla oli silti omat päällikkönsä. Dolopian asukkaista käytettiin etnonyymiä Dolops.
Dolopia luettiin nimellisesti osaksi Thessaliaa ainakin silloin, kun Thessalia oli yhdistäytyneenä, mutta se oli ilmeisestä käytännössä itsenäinen alue. Persialaissotien aikaan 400-luvun eaa. alkupuolella Dolopia alistui Persian vallan alle ja osallistui tämän puolella vuoden 480 eaa. taisteluihin. Myöhemmällä ajalla alue oli Aitolian ja Makedonian välisten kiistojen kohteena.
Ray Enright
Raymond E. Enright (25. maaliskuuta 1896 – 3. huhtikuuta 1965) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja.
Elämäkerta
Enright syntyi Indianan Andersonissa, mistä perhe muutti Los Angelesiin hänen ollessaan viisivuotias. Hän kävi Los Angeles High Schoolia ja aloitti sen jälkeen uransa elokuvaleikkaajana Mack Sennettin Keystone Studiosilla vuonna 1913. Enright palveli viestijoukoissa ensimmäisessä maailmansodassa, jonka jälkeen hän jatkoi elokuvien parissa työskentelemistä. Enright teki ohjausdebyyttinsä vuonna 1921 lyhytelokuvassa Verse and Worse. Hän alkoi ohjata säännöllisesti muutamia vuosia myöhemmin 1927, jolloin ilmestyi hänen toinen ohjauksensa ja ensimmäinen kokopitkä elokuvansa.
Uransa aikana Enright ohjasi vuosien 1921–1953 välillä yli 70 elokuvaa, joista useimmat hän teki Warner Brothersille. Enright ohjasi Joe E. Brownin komediaelokuvia. Hän myös ohjasi viisi kuudesta Warner Brothersin kahden vaaleaverikön, Joan Blondellin ja Glenda Farrellin, yhteisistä elokuvista. 1940-luvulla Enright työskenteli myös Columbia Picturesille, Universal Studiosille ja RKO Picturesille ja laajensi reviiriään komedioista ja romantiikasta toimintaan ja westerneihin.
Hänen tunnetuimpia ohjauksiaan ovat muun muassa Tracked by the Police (1927), Takaisin elämään (1927), Ne naiset! Ne naiset! (1934), Myrsky Karibian merellä (1936), Vaunut vierivät yössä (1941), Kultaryöstö (1942) ja Montana (1950). Hän ohjasi monia suuria tähtiä, kuten Humphrey Bogartia, Marlene Dietrichia, Myrna Loyta, Errol Flynnia, James Cagneyta ja Henry Fondaa.
Hänen viimeinen elokuvaohjauksensa oli The Man from Cairo vuodelta 1953, jonka jälkeen 57-vuotias Enright jäi eläkkeelle. Hän kuitenkin ohjasi vielä Ethel Barrymoren sarjan Ethel Barrymore Theaterin ”This Is Villa” -nimisen jakson vuonna 1956.
Ray Enright kuoli 69-vuotiaana sydäninfarktiin 3. huhtikuuta 1965 Hollywoodissa, Kaliforniassa sairasteltuaan pitkään. Hänet haudattiin Glendaleen Forest Lawn Memorial Parkiin.
Kaappaus keittiössä
Kaappaus keittiössä on suomalainen ruoka-aiheinen viihdeohjelma, jota esitettiin kolmen tuotantokauden ajan MTV3-kanavalla vuosina 2013–2015. Sarjan neljännen tuotantokauden esittäminen alkoi 15. tammikuuta 2018. Ohjelmassa Kari Aihinen vierailee viikoittain yhdessä suomalaisessa perheessä laittamassa heidän ruoka-asiansa kuntoon. Seitsemäs tuotantokausi alkaa syyskuussa 2021.
Seitsemäs tuotantokausi
Seitsemännen kauden esittäminen alkaa MTV3-kanavalla syyskuussa 2021.
Kantoli
Kantoli oli historiallinen hindulais-buddhalainen kuningaskunta 400-luvulla aaj. Sen arvellaan sijainneen Etelä-Sumatralla jossain Jambin ja Palembangin kaupunkien lähettyvillä. Kiinalaisten kronikoista voidaan lukea: "Sanfotsi, joka ennen oli Kantoli." Tästä ja Kantolin sijainnista on päätelty, että Kantoli oli Srivijayan edeltäjä. Kiinalaiset käyttivät Srivijayasta nimeä Sanfotsi.
Liu-Song-dynastian aikana Kantoli lähetti useita lähetystöjä Kiinaan. Kuningaskunnat solmivat kauppasuhteet, mikä toi Kantoliin huomattavaa vaurautta. Kantoli oli tosin riippuvainen Kiinan-kaupasta. Kun Sui-dynastia kaappasi vallan Liu-Song-dynastialta, kaupankäynti romahti uuden hallitsijan ankaruuden takia. Keisari kielsi hovissa luksustavarat, joita muun muassa Kantoli oli toimittanut.
Cefalù
Cefalù (,, tai Cephaloedis) on italialainen kaupunki ja kunta Palermon metropolikaupungissa Sisilian saaren pohjoisrannikolla. Kaupungin asukasluku on noin 14 000.
Cefalù on tunnettu lomakohde. Vanhankaupungin itäpuolella on Roccavuori. Vanhassakaupungissa on kapeat kadut sekä tuomiokirkko eli Duomo. Kaupungin rantaa pitkin kulkee rantakatu, Lungomare. Kaupungista on matkaa Sisilian pääkaupunkiin Palermoon 70 kilometriä ja Messinaan 185 kilometriä.
Sandefjord Fotball
Sandefjord Fotball on vuonna 1998 perustettu norjalainen jalkapalloseura Sandefjordin kaupungista. Joukkue pelaa kaudella 2022 Norjan korkeimmalla sarjatasolla Eliteserienissä. Se pelaa kotiottelunsa Komplett.no Arenalla.
Historiaa
Sandejord taisteli kausilla 2011–2012 noususta takaisin liigaan, mutta kahden kolmossijan myötä pelit jatkuivat toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Kausi 2013 oli notkahdus kahdeksanneksi, mutta seuraavalla kaudella joukkue nousi Lars Bohinenin johdolla sarjan mestariksi ja takaisin pääsarjatasolle. Kausi 2015 oli joukkueelle vaikea ja seura jäi liigajumboksi pudoten jälleen takaisin 1. divisioonaan.
Hietatähystäjä
Hietatähystäjä (Trichodon trichodon) on hietatähystäjien (Trichodontidae) heimoon kuuluva kalalaji. Se on sukunsa Trichodon ainoa laji.
Ulkonäkö ja koko
Hietatähystäjän maksimipituus on 30,5 senttimetriä. Sillä on ylöspäin suuntautunut pää, suurikokoinen suu. Selkäpuolella on selkeästi erottuvia harmaita ja ruskeita täpliä. Tämä erottaa selkäpuolen hyvin muusta ruumiista, joka on väritykseltään hopeinen. Vatsaevät ovat suuret, rintaevissä on mustia laikkuja ja sen peräevä on pitkä. Lajin pyrstö on haarautunut.
Ravinto ja elintavat
pienoiskuva|vasen|Hietatähystäjä vaanimassa saalista kaakkoisessa [[Alaskassa.]] Aikuiset ja hieman nuoremmat hietatähystäjät syövät pääosin kaloja, poikaset pääosin kymmenjalkaisia. Hietatähystäjä viettää suurimman osan ajastaan kokonaan hiekkaan kaivautuneena päätä lukuun ottamatta. Tällä tavoin se saalistaa odottaen kunnes uhri on tarpeeksi lähellä ja iskee sitten. Mätimunat ovat hyytelömäistä massaa, joka kiinnittyy kiviin. Munien hautominen kestää yhden vuoden.
Uhat
Ilmaston lämpeneminen ja tästä aiheutuva vesien lämpeneminen sekä merenpinnan nousu ja tästä aiheutuva rantaviivojen muuttuminen voivat vaikuttaa haitallisesti hietatähystäjäkantoihin niiden lisääntymistapojen vuoksi.
Pelionin taistelu
Pelionin taistelu käytiin loppukesästä 335 eaa. Aleksanteri Suuren johtamien makedonialaisten ja illyrialaisen kuninkaan Kleitoksen johtamien joukkojen välillä.
Tausta
Aleksanteri oli juuri saapunut Tonavalta Paioniaan kuullessaan että Kleitos Bardylliksen poika, aikoi hyökätä hänen kimppuunsa. Myös taulantien kuningas Galukias ja autariatait aikoivat hyökätä Aleksanterin kimppuun. Agrianien kuningas, joka oli Aleksanterin ystävä, lupasi auttaa autariataita vastaan.
Mustat silmät (vuoden 1987 elokuva)
Mustat silmät (Oci ciornie) on Nikita Mihalkovin ohjaama neuvostoliittolais-italialainen draamakomedia vuodelta 1987. Ohjaaja laati italiankielisen elokuvan käsikirjoituksen yhdessä Aleksandr Adabashjanin ja Suso Cecchi D’Amicon kanssa, ja se perustuu Anton Tšehovin novelleihin. Pääosia näyttelevät Marcello Mastroianni, Jelena Sofonova, Silvana Mangano, Marthe Keller ja Pina Cei.
Juoni
Kehyskertomuksessa 1900-luvun alun laivan tyhjässä ravintolassa italialainen Romano (Mastroianni) alkaa kertoa elämäntarinaansa toiselle matkustajalle, Pavelille (Vsevolod Larionov). Takaumassa arkkitehdiksi opiskellut köyhä Romano nai rikkaan perheen tyttären Elisan (Mangano). Avioliitto tai arkkitehdin ura eivät oikein ota sujuakseen, ja vuosia myöhemmin Romano rakastuu venäläiseen Annaan ja lähtee tämän perässä Venäjälle.
Vastaanotto ja myöhempi arvostus
Helsingin Sanomien ensi-ilta-arvostelussa Mikael Fränti piti elokuvaa mestariteoksena. Hän sanoi elokuvan painavien teemojen (rakkauden moraali, äidin perintö, totuus ja valhe, petos ja itsepetos jne.) tulevan käsitellyksi jännittämättä ja pingottamatta. ”Mihalkovin elokuvassa venäläinen surumielisyys ja italialainen teatraalisuus lyövät sopusuhtaisella tavalla kättä.”
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Sierpcin piirikunta
Sierpcin piirikunta on yksi Masovian voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 81 362. Siihen kuuluvat 12 kuntaa ovat Gozdowo, Mochowo, Rościszewo, Sierpc, Szczutowo ja Zawidz. vasen|pienoiskuva|220px|Piirikunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa Sierpcin piirikunnan asukkaista 50,7 prosenttia oli naispuolisia ja 49,3 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 18,4 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 61,6 prosenttia ja eläkeikäiset 20 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 503 lasta. Sierpcin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 78 683 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Baetisca
Baetisca on päivänkorentojen (Ephemeroptera) lahkoon ja Baetiscidae-heimoon kuuluva hyönteissuku. Sukuun lasketaan kuuluvaksi 12 lajia.
Tosimiehet (televisiosarja)
Tosimiehet on MTV-kanavalla syksyllä 2017 esitetty reality- ohjelma, jossa viisi suomalaista miestä käyvät läpi kuntoremontin fysiikkavalmentajansa Thomas Tallbergin kanssa.
Heaven’z Movie
Heaven'z Movie on rap-artisti Bizzy Bonen debyyttialbumi, joka ilmestyi 6. lokakuuta 1998. Albumi on saavuttanut Yhdysvalloissa RIAA:n hyväksymän kultarajan.
Keuhkoverenpainetauti
Keuhkoverenpainetauti eli pulmonaalihypertensio tarkoittaa kohonnutta verenpainetta keuhkojen valtimoissa, laskimoissa tai hiussuonissa. Taudin kuvasi ensimmäisenä lääkäri Ernst von Romberg vuonna 1891.
Keuhkoverenpainetaudin oireita ovat muun muassa hengenahdistus, väsymys, yskä ja turvotukset. Hoitamattoman taudin ennuste on huono, ja kuolinsyynä on useimmiten sydämen oikean kammion pettäminen (nk. cor pulmonale). Tauti voi olla itsesyntyinen eli idiopaattinen, jolloin se aiheutuu pienten keuhkovaltimoiden sisäkalvon paksuuntumisesta. Keuhkoverenpainetauti voi olla seurausta myös muista sairauksista, kuten keuhkoveritulpasta tai sklerodermasta.
Piotr Kusiewicz
Piotr Kusiewicz (s. 30. kesäkuuta 1953 Gdańsk) on puolalainen laulaja (tenori), pianisti ja musiikkipedagogi.
Kusiewicz opiskeli Gdańskin musiikkiakatemiassa pianonsoittoa Zbigniew Śliwińskin johdolla ja valmistui vuonna 1977. Lauluopinnoistaan Jerzy Szymańskin johdolla hän valmistui vuonna 1980. Vuonna 1978 Kusiewicz sai ensipalkinnon ja kaksi erikoismainintaa 13. kansainvälisessä Antonín Dvořák -laulukilpailussa Karlovy Varyssa. Kusiewicz on luonut kansainvälisen uran konsertti- ja oopperalaulajana. Kapellimestareita, joiden kanssa hän on tehnyt yhteistyötä, ovat olleet muiden muassa Leonard Bernstein, Charles Dutoit, Daniele Gatti, Adrian Leaper, Kazimierz Kord, Antoni Wit, Jacek Kaspszyk, Krzysztof Penderecki, Jerzy Katlewicz, Tomasz Bugaj ja Stefan Stuligrosz. Kusiewicz on tehnyt yhteistyötä myös vanhaan musiikkiin erikoistuneiden kokoonpanojen kanssa.
Kusiewiczin barokkiohjelmistoon kuuluu oratorioita sekä Claudio Monteverdin ja Georg Friedrich Händelin oopperoita. Hänen ohjelmistonsa ulottuu nykymusiikkiin, ja säveltäjät ovat usein antaneet teoksiaan hänen kantaesitettävikseen. Säveltäjiä, joiden modernia musiikkia Kusiewicz on tulkinnut, ovat olleet muiden muassa Witold Lutosławski, Krzysztof Penderecki, Krzysztof Baculewski, Wojciech Kilar, Juliusz Łuciuk, Edward Pałłasz, Krzysztof Szwajgier, Paweł Łukaszewski ja Bernadetta Matuszczak. Kusiewicz esiintyi yhtenä solisteista Karol Szymanowskin Król Roger -oopperan esityksissä Charles Dutoit'n johtaman Montrealin sinfoniaorkesterin kanssa Pariisissa, Montrealissa, New Yorkin Carnegie Hallissa ja Tokiossa. Levytyksiä Kusiewicz on tehnyt esimerkiksi Naxokselle, Eratolle ja Polskie Nagrania Muzalle.
Lokakuussa 2004 Kusiewicz esiintyi Szczecinin filharmonikkojen kanssa sekä pianistina että laulajana tulkitsemalla Johann Sebastian Bachin kantaatin BWV 189 ja Henryk Góreckin pianokonserton. Pianistina Kusiewicz on usein myös säestänyt puolalaisia laulajia, kuten Urszula Mitręgaa, Jadwiga Rappéa ja Jerzy Mechlińskia. Hän on johtanut Gdańskin musiikkiakatemian vokaalimusiikin laitosta. Hän on opettanut ja luennoinut myös useissa muissa paikoissa sekä johtanut barokkimusiikin tulkintakursseja. Vuonna 2008 Kusiewicz sai Pro Ecclesia et Pontifice -mitalin.
Gremilly
Gremilly on kunta Koillis-Ranskassa Meusen departementissa Grand Estin alueella. Kunnassa asui 40 asukasta vuonna 2017 ja sen pinta-ala on 17,81 neliökilometriä.
Gremillyn väkiluku on kasvanut 15 asukkaalla vuodesta 2007, jolloin kunnassa asui 25 asukasta. Vuonna 2012 kunnan väkiluku oli 29, eli siellä asui 11 asukasta vähemmän kuin vuoden 2017 väestönlaskennassa.
Valfrid Vasenius
Vasenius oli 1880–1887 Helsingin yliopiston estetiikan ja kirjallisuushistorian dosentti ja yliopiston kirjaston amanuenssi 1877–1892 ja varakirjastonhoitaja 1892–1902. Vuosina 1902–1908 hän oli Suomen ja Pohjoismaiden kirjallisuushistorian ylimääräinen professori. Hän oli opettajana myös koulussa ja kirjoitti kirjallisuuskritiikkiä ja yhteiskunnallisia ja kulttuuriaiheisia kirjoituksia muun muassa Valvojaan, jonka perustajia hän oli. Vasenius oli myös Naisasialiitto Unionin perustajia.
Kuuraiset puut
Kuuraiset puut on Maija Vilkkumaan kappale, joka julkaistiin 29. marraskuuta 2010 kolmantena singlenä hänen kuudennelta studioalbumiltaan Kunnes joet muuttaa suuntaa. Kappaleeseen tehtiin musiikkivideo, jonka ohjasi Pete Eklund.
Valfrid Vasenius
Vaseniuksen isä oli kirjankustantaja, kirjakauppias Gustaf Otto Wasenius.
Veeti Lahtinen
Veeti Lahtinen (s. 17. toukokuuta 1999) on suomalainen futsalpelaaja, joka edustaa Futsal-Liigassa pelaavaa seuraa Futsal Mad Max. Pelaajaprofiililtaan Lahtinen on pohjapelaaja.
ARA General Belgrano
ARA General Belgrano (runkonumero C-4) oli Argentiinan laivaston General Belgrano -luokan kevyt risteilijä, jonka Britannian kuninkaallisen laivaston ydinsukellusvene HMS Conqueror upotti 2. toukokuuta 1982 Etelä-Atlantilla Falklandin sodassa.
Alus oli alun perin vuonna 1938 vesille laskettu Yhdysvaltain laivaston Brooklyn-luokan risteilijä USS Phoenix, joka selvisi Japanin hyökkäyksestä Pearl Harboriin ja palveli toisessa maailmansodassa osallistuen useisiin taisteluihin. Alus poistettiin Yhdysvaltain laivaston vahvuudesta vuonna 1946 ja myytiin 12. huhtikuuta 1951 Argentiinalle, minkä jälkeen se huollettiin Philadelphian laivastontelakalla. Aluksen kansirakenteita supistettiin, torpedovyöt lisättiin, leveyttä kasvatettiin sekä maston tasanteet ja katapultit poistettiin. Se sai palvelukseen otettaessa 5. joulukuuta nimekseen ARA 17 de Octubre ("17. lokakuuta") presidentti Juan Perónin puolueelle tärkeän päivämäärän mukaan.
Valmistus
Alus tilattiin New York Shipbuilding Corporationilta Camdenista New Jerseystä, missä köli laskettiin 15. huhtikuuta 1935. Alus laskettiin vesille 13. maaliskuuta 1938 kumminaan rouva Dorothea Kays Moonan ja otettiin palvelukseen saman vuoden lopulla 3. lokakuuta Philadelphian laivastontelakalla ensimmäisenä päällikkönään John W. Rankin.
Palvelus
Alus lähti koeajojen päätyttyä purjehdukselle, jonka aikana se vieraili Trinidadissa Port of Spainissa, Brasiliassa Santosissa, Argentiinassa Buenos Airesissa, Uruguayssa Montevideossa ja Puerto Ricossa San Juanissa. Alus palasi tammikuussa 1939 Philadelphiaan.
pienoiskuva|vasen|USS Phoenix, myöhemmin ARA General Belgrano, Pearl Harborissa japanilaisten hyökkäyksen jälkeen. Taustalla näkyy liekehtivistä sotalaivoista nousevia savupilviä. Yhdysvaltain laivasto poisti aluksen palveluksesta 3. heinäkuuta 1946 ja se myytiin 9. huhtikuuta 1951 Argentiinalle, joka otti sen palvelukseen 17. lokakuuta nimellä ARA Diecisiete de Octubre (runkonumerolla C-4). Aluksen miehistö osallistui kapinaan Perónia vastaan vuonna 1955. Seuraavana vuonna alus nimettiin uudelleen Argentiinan itsenäisyyssodan sankarin, kenraali Manuel Belgranon mukaan.
ARA General Belgranon pääaseistuksen muodostivat viisitoista 152 mm:n tykkiä. 1960-luvun alussa alukselle asennettiin Alankomaista hankittu merivalvontatutkajärjestelmä. Alusta modernisoitiin 1967 asentamalla siihen Sea Cat -ilmatorjuntaohjusjärjestelmä ja kahden helikopterin laskeutumisalustat.
Falklandin sodan puhjettua keväällä 1982 General Belgrano lähetettiin huhtikuun lopulla eräiden muiden Argentiinan laivaston alusten tavoin asemiin Falklandinsaarten ympärille odottamaan lähestyviä Royal Navyn voimia. Alus kuitenkin pysytteli Britannian julistaman, Falklandinsaaria ympäröivän säteeltään 200 meripeninkulmaa laajan sotatoimialueen ulkopuolella. HMS Conqueror löysi General Belgranon Burdwoodinmatalikolta saarten eteläpuolelta 30. huhtikuuta ja alkoi varjostaa alusta. General Belgranon arveltiin olevan osa pihtiliikettä, jossa argentiinalaiset sota-alukset lähestyivät saaria sekä pohjoisen että etelän suunnasta.
pienoiskuva|oikea|Uppoava General Belgrano Matalalla merialueella sukellusveneen oli vaikea seurata General Belgranoa turvallisesti. Pääministeri Margaret Thatcher antoi lopulta käskyn tuhota risteilijä. Sukellusvene laukaisi 2. toukokuuta kello 15.57 kolme torpedoa, joista kaksi osui maaliin. Konehuoneeseen osunut torpedo tuhosi konehuoneen ja sen yläpuolella sijainneet virkistystilat surmaten välittömästi arvioiden mukaan noin 275 miestä. Alukseen alkoi tulvia vettä, eivätkä pumppulaitteistot toimineet sähköjen katkettua. Kaksikymmentä minuuttia osumien jälkeen General Belgranon päällikkö Hector Bonzo antoi käskyn jättää uppoava alus. Vajaa kolmasosa risteilijän miehistöstä sai surmansa upotuksen yhteydessä. Yhteensä kuolonuhreja oli 323, joukossa kaksi laivan mukana ollutta siviiliä. Seuraavina päivinä merestä pelastettiin yli 700 eloonjäänyttä. Myös Chilen laivasto osallistui pelastustehtävään, vaikka maa oli erittäin huonoissa väleissä Argentiinan kanssa.
General Belgranon upotus tapahtui sotatoimialueen ulkopuolella tilanteessa, jossa alus vieläpä suuntasi poispäin alueesta mannerta kohti. Thatcherilla ei upotuskäskyn antaessaan todennäköisesti ollut tietoa siitä, että aluksen kurssi vei pois sotatoimialueen suunnasta. Tapahtuma herätti arvostelua Britanniassa, jossa jotkut pitivät sotatoimialueen ulkopuolella tapahtunutta ikivanhan sotalaivan upotusta tarpeettomana joukkomurhana. Argentiinassa upotus herätti suuttumusta ja aiheutti sen, että maan hallitus hylkäsi Perun luonnosteleman rauhansuunnitelman ja Britannian myöhemmät aselepoesitykset. Aiemmin vain melko vähäisiä ihmishenkien menetyksiä aiheuttanut sota kiihtyi upotusta seuranneina viikkoina.
Thatcherin arvostelijat katsoivat upotuksen pilanneen rauhanomaisen ratkaisun mahdollisuudet. Thatcher vakuutti vuonna 1983, että upotuskäsky annettiin tilanteessa, jossa tieto Perun rauhansuunnitelmasta ei vielä ollut tullut Britannian hallitukselle. pienoiskuva|vasen|Uppoamispaikka merkitty ympyröidyllä 1:llä karttaan. Espanjankielisessä kartassa Falklandinsaaria ("Islas Malvinas") ympäröinyt sotatoimialue on merkitty vaaleanharmaalla. Upotusta on perusteltu sillä, että General Belgrano oli iästään huolimatta tulivoimainen alus ja muodosti sellaisena uhan Falklandinsaaria lähestyville brittiläisille voimille. Toisaalta vihollisen alukset olivat laillisia sotatoimien kohteita myös kansainvälistä meri- ja ilmaliikennettä varten julistetun sotatoimialueen ulkopuolella. Britannian hallitus oli jo 23. huhtikuuta välittänyt Argentiinan hallitukselle tiedon, että hyökkäykset voidaan ulottaa myös sotatoimialueen ulkopuolella oleviin Argentiinan asevoimien aluksiin ja lentokoneisiin. Vuonna 1994 Argentiinan hallitus myönsi, että General Belgranon upottaminen oli ollut laillinen sotatoimi. Alus oli ollut suorittamassa sotilaallista tehtävää, vaikka sen kurssi ennen upotusta sekä sotatoimialueen ulkopuolella pysyttely perustuivat taktisiin syihin.
Palokka-Puuppola
pienoiskuva|Kerrostaloasutusta Palokan kaupunginosassa. Palokka-Puuppola on Jyväskylän 11. suuralue. Suuralue muodostettiin vuoden 2009 alussa kuntaliitoksessa lakanneen Jyväskylän maalaiskunnan keskisestä osasta. Siihen kuuluvat Palokan, Mannisenmäen, Rippalanmäen, Haukkamäen, Kirrin, Heikkilän, Pappilanvuoren, Hiekkapohjan, Matinmäen, Jylhänperän, Puuppolan, Saarenmaan ja Vertaalan kaupunginosat. Suuralue sijaitsee 5–6 kilometrin etäisyydellä kaupungin keskustasta.
HD 132406 b
HD 132406 b on eksoplaneetta, joka löydettiin 20. syyskuuta 2007. Se kiertää keltaista G-tyypin pääsarjan tähteä HD 132406 noin 232 valovuoden päässä Maasta, Karhunvartijan tähdistön suunnalla.
Planeetta kiertää emotähteään 1,98 AU:n etäisyydellä, ja sen kiertoaika on noin 2,67 vuotta. Planeetan massa vastaa noin 5,61 Jupiterin massaa. Planeetta on todennäköisesti kaasujättiläinen.
Need To
Need To on metalliyhtye Kornin kolmas single. Se julkaistiin albumissa 24. lokakuuta 1994 ja singlenä 1995. Need to:on melodia samanlainen kuin albumi Take a Look in the Mirror:n kappaleessa "Alive".
U.S. Route 141
U.S. Route 141 (US 141) on tie Yhdysvalloissa Wisconsinin ja Michiganin osavaltioissa. Tien pituus on 271 kilometriä. pienoiskuva|vasen|U.S. Route 141 Wausaukeessa, Wisconsinissa.
Heikki Takkinen
Heikki Takkinen (s. n. 1951 Kemi ) on suomalainen tuottaja, toimittaja ja käsikirjoittaja, joka on työskennellyt mm. elokuvatuotannoissa sekä Yleisradion lastenohjelmissa. Tunnetuin lastenohjelmista on 1970-luvulla tehty lastenohjelma Noppa. Takkinen on tehnyt myös opetusohjelmia, mm. Opinportti-sarjaa. Hänet on palkittu Humanismin käsi -palkinnolla vuonna 1991 (elokuvien Kadunlakaisijat, Kiljusen herrasväen uudet seikkailut sekä Viiva Vinita tuottamisesta). Lisäksi hän on saanut Jussi-palkinnon vuonna 1991 elokuvan Kiljusen herrasväen uudet seikkailut tuottamisesta.
Gustaf Otto Wasenius
Gustaf Otto Wasenius (4. kesäkuuta 1789 Hämeenlinna – 19. huhtikuuta 1852 Helsinki) oli suomalainen liikemies.
Wasenius perusti 1823 Helsinkiin Pohjois-Esplanadille Waseniuksen kirjakaupan, 1828 kirjapainon sekä 1829 lehden Helsingfors Tidningar ja kustansi myös kirjoja. Hän kauppasi viljaa Itämeren alueella ja kävi kauppaa ranskalaisilla viineillä.
Waseniuksen poikia olivat professori Valfrid Vasenius ja yritysjohtaja, valtiopäivämies Adolf Wasenius.
APT (elokuva)
APT on vuonna 2006 valmistunut eteläkorealainen kauhuelokuva, jonka on ohjannut Ahn Byeong-ki. Elokuva perustuu Kang Fullin sarjakuvaan.
Juoni
Nuori, tavaratalossa työskentelevä nainen Se-jin muuttaa kerrostaloon. Eräänä päivänä hän huomaa, että vastapäisen rakennuksen ikkunoiden valot alkavat välähdellä kummallisesti tasan kello 21:56. Hän alkaa epäillä, että näillä tapahtumilla on jokin yhteys naapuriston mysteerisiin kuolemantapauksiin.
Oswaldo Brenes Álvarez
Oswaldo Brenes Álvarez (5. elokuuta 1942 Liberia – 11. helmikuuta 2013) oli costaricalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Tilaránin hiippakuntaan 18. joulukuuta 1966 ja nimitettiin Ciudad Quesadan hiippakunnan johtoon 19. maaliskuuta 2008. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Osvaldo Padilla, jota avustivat José Francisco Ulloa Rojas ja Hugo Barrantes Ureña.
HD 170469 b
Planeetta kiertää emotähteään 2,24 AU:n etäisyydellä, ja sen kiertoaika on noin 3,14 vuotta. Planeetan massa vastaa noin 0,67 Jupiterin massaa. Planeetta on todennäköisesti kaasujättiläinen.
Aucassin ja Nicolette
thumb|upright|[[Lucien Pissarron kuvitusta aiheeseen vuodelta 1903.]] Aucassin ja Nicolette (Aucassin et Nicolette) on kuuluisa sekä suorasanainen että runotyylinen muinaisranskalainen kertomus 1200-luvun alkupuolelta. Se kertoo nuoresta kreivin pojasta Aucassinista, joka monien taistelujen ja vaivojen jälkeen voittaa rakastettunsa, ihmeen ihanan vankina olevan saraseenittaren Nicoletten.
André Ernest Modeste Grétry on säveltänyt kertomuksesta oopperan Aucassin et Nicolette, ou les moeurs du bon vieux temps (1779).
Histiaiotis
Maantiede ja historia
Strabonin mukaan Histiaiotis tunnettiin jossakin vaiheessa myös nimellä Doris. Herodotoksen mukaan doorilaiset olisivat asuneet alun perin tällä seudulla Ossa- ja Olympos-vuorten juurella ennen siirtymistään myöhemmin Doriina tunnetulle alueelle. Nimen Histiaiotis alueen kerrotaan saaneen samannimisestä alueesta Euboialla, josta perrhaibit ajoivat asukkaat Thessaliaan. Näin nimi olisi sukua Euboian pohjoisosan Histiaian kaupungin nimelle. Tämä selitys on kuitenkin voinut syntyä myöhemmin pelkästään nimien perusteella.
Margareeta Anjoulainen
Margareeta Anjoulainen (23. maaliskuuta 1430–25. elokuuta 1482) oli Englannin kuningatar. Hän oli Anjou n herttuan Renén tytär. Vuodesta 1445 alkaen hän oli Henrik VI:n puoliso. Ruusujen sodassa hän oli Lancasterin puolueen todellinen johtaja, ja hän puolusti puolisonsa sekä poikansa prinssi Edvardin oikeuksia. Edvard IV voitti hänet vuonna 1471 Tewkesburyn taistelussa, jossa hänen poikansa kaatui ja hän itse jäi vangiksi. Vuodesta 1476 alkaen hän asui Ranskassa.
Histiaiotis
Maantiede ja historia
Histiaiotiin alueeseen kuului Perrhaibia, jossa asui perrhaibien heimo. Perrhaibit mainitaan jo Homeroksella, mutta heidän alueestaan ei koskaan tullut yhtä Thessalian tetrarkioista. Perrhaibit asuttivat alun perin mahdollisesti koko Histiaiotista, mutta Thesprotiasta Epeiroksesta tulleiden thessalialaisten vallattua alueen perrhaibit siirtyivät seudun vuoristoisempaan osaan. Homeros mainitsee myös toisen alueella asuneen varhaisen heimon nimeltä Aithikes.
Margareeta Anjoulainen
Margareetan avioliitto Englannin tasapainottoman kuninkaan Henrik VI:n kanssa oli osa satavuotisen sodan rauhanponnisteluja Ranskan ja Englannin välillä. Pian Margareetasta tuli keskeinen henkilö miehensä joukoissa, kun Ruusujen sota puhkesi Henrikin edustamien Lancasterien ja Yorkien välillä. Vuonna 1461 Yorkit pääsivät voitolle, Edvard IV nousi valtaistuimelle ja Henrik, Margareeta ja heidän pieni poikansa Edward pakenivat Skotlantiin. Vuonna 1470 Lancasterit tekivät vastaiskun liittoutuneina Richard Nevillen kanssa. Henrikin toinen valtakausi kesti vajaan vuoden, ja sen päätteeksi Margareeta vangittiin. Ranskan kuningas maksoi lunnaat ja hän pääsi Ranskaan, missä vietti loppuelämänsä köyhänä.
Histiaiotis
Maantiede ja historia
Nykyinen Trípolin kunnan osa Estiaiótidan kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta, on nimetty antiikin aikaisen alueen mukaan.
Polikset
Histiaioitiin poliksia eli kaupunkivaltioita olivat:
Muut kaupungit
Muiksi kaupungeiksi tai asutuksiksi mainitaan muun muassa:
Benjamin Leino
Benjamin Leino, alkujaan Ahlgren (14. helmikuuta 1853 Ylistaro – 1. helmikuuta 1908 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Leinon vanhemmat olivat kiertokoulun opettaja Matias Ahlgren ja Gustava Nordström. Leino oli naimisissa vuodesta 1876 kollegansa Amanda Vilhelmina eli Mimmy Hellstenin (k. 1921) kanssa, joka tuli näyttelijäksi Suomalaiseen teatteriin vuonna 1874. Leino työskenteli ensin kauppa-apulaisena Vaasassa, mutta toimi sittemmin näyttelijänä Suomalaisessa teatterissa 1873–1902 ja Kansallisteatterissa 1902–1908. Hänen esittämään rooleja olivat muun muassa Nummisuutarien Esko, Kuningas Lear, Shylock, Filip II, Macbeth, Mefisto, Brand, Skule-jaarli, Stockman sekä Hebbelin sankarit. Kuningas Learin roolissa Leino sai suuren suosion, näytelmä pysyi ohjelmistossa parikymmentä vuotta.
The Pink Phink
The Pink Phink on ensimmäinen DePatie & Freleng Enterprizes -yhtiön tekemä Vaaleanpunainen pantteri -lyhytanimaatio. Se valmistui vuonna 1964, ja se voitti samana vuonna Oscar-palkinnon parhaan lyhytanimaation sarjassa. Sen innoittajana toimi vuonna 1963 julkaistun elokuvan Vaaleanpunainen Pantteri alkuteksteihin sisältynyt animaatio, jossa Vaaleanpunaisen pantterin hahmo oli esiintynyt ensimmäisen kerran.
Juoni
Animaatiossa ei itse asiassa ole juonta, vaan siinä pikemminkin esitetään Vaaleanpunaisen pantterin tekemiä temppuja animaation toiselle päähenkilölle, valkoiselle miehelle. Tämä ajatus toimii monissa muissakin myöhemmissä Vaaleanpunainen pantteri -animaatioissa.
Animaatiossa Vaaleanpunainen pantteri ja valkoinen mies maalailevat taloa. Mies haluaa tehdä talosta sinisen, mutta Vaaleanpunainen pantteri haluaa arvattavasti vaaleanpunaisen talon. Animaation aikana näytetään useita erilaisia kohtauksia tähän liittyen, esim. molemmat maalaavat yhtä seinää siten, että yläosa on sininen ja alaosa vaaleanpunainen. Sitten sinistä maalia maalataan vaaleanpunaisen päälle ja toisinpäin. Lopussa käy niin, että mies ampuu vahingossa koko talon vaaleanpunaiseksi ja hautaa kaikki vaaleanpunaiset maaliämpärit. Tämä muuttaa maailman vaaleanpunaiseksi ja Vaaleanpunainen pantteri asettuu asumaan taloon ja maalaa miehenkin vaaleanpunaiseksi.
Leigh Julius
Leigh Ignatius Julius (s. 25. maaliskuuta 1985 Cradock) on eteläafrikkalainen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksussa. Hän edustaa seuratasolla Mr. Price Athletics Clubia ja useassa arvokilpailussa Etelä-Afrikkaa. Aikuisten tasolla Juliusin paras saavutus Afrikan kisojen 200 metrin mestaruus vuonna 2007.
Urheilu-ura
Julius voitti vuonna 2006 Afrikan-mestaruuskisoissa pronssia 200 metrillä ja pääsi samassa lajissa välieriin saakka Kansainyhteisön kisoissa. Etelä-Afrikan viestijoukkue sai Kansainyhteisön kisoissa hopeaa ajallaan 38,98 sekuntia 4 × 100 metrin matkalta, jossa Julius juoksi kolmannen osuuden. Maa sai pikaviestin hopeaa myös vuoden 2007 universiadeissa, ja Julius sai 200 metrin henkilökohtaisen hopeamitalin juostuaan matkan ajassa 20,96. Hän voitti samana vuonna 200 metrin kultaa Afrikan kisoista seitsemän sekunnin sadasosan erolla Ghanan Seth Amoohon, ja Etelä-Afrikka saalisti jälleen hopeaa 4 × 100 metriltä.
Julius oli maansa pikaviestijoukkueen jäsen Pekingin olympialaisissa 2008, mutta joukkue joutui keskeyttämään alkueräjuoksunsa. Hän oli 4 × 100 metrin viestijoukkueen jäsenenä voittamassa universiadien pronssia vuonna 2009. Julius kilpaili samoissa universiadeissa myös 200 metrillä.
Henkilökohtaiset ennätykset
Lähde: Tilastopaja
Huvipuisto (televisio-ohjelma)
Huvipuisto oli MTV3-kanavalla 30. kesäkuuta 2012 alkanut viihdeohjelma, jonka juontajana toimi Viivi Avellán. Ohjelmassa kymmenen henkilöä kilpaili toisiaan vastaan Powerparkin elämyspuistossa. Ohjelma oli kymmenosainen, ja sen oli tuottanut Mikael Tammi.
Suomalaiset stunt-ammattilaiset olivat suunnitelleet Powerparkissa suoritettavat tehtävät. Ohjelmaan haki yli 300 henkilöä, joista mukaan valittiin viisi miestä ja viisi naista. Kilpailun voittaja sai palkinnoksi elinikäisen rannekkeen Powerparkiin sekä kotimaan matkalahjakortin.
Ohjelman jokaisessa jaksossa vähiten pisteitä saanut henkilö putosi pois kilpailusta. Ohjelman kuvaukset olivat kesäkuussa 2012.
Tähtien törmäykset
Tähtien törmäykset ovat avaruudessa liikkuvien tähtien osumisia toisiinsa. Ne ovat erittäin harvinaisia, eikä yhtään tähtien törmäystä ole havaittu suoraan kaukoputkella. Tähtitiheissä galaksien keskustoissa ja tähtijoukoissa tähdet törmäävät useammin toisiinsa kuin muualla. Pallomaisissa tähtijoukoissa yleisiä sinisiä harhailijoita pidetään useimmiten kahden tähden sulautumina. Röntgenkaksoistähdet ovat monesti tähtitörmäyksistä syntyneitä.
Törmäyksien todennäköisyys
Tähdet ovat Linnunradassa yhtä harvassa kokoonsa nähden kuin kaksimetriset autot olisivat 14 000 km:n päässä toisistaan. Läpimitaltaan miljoonan kilometrin luokkaa olevat tavalliset tähdet ovat keskimäärin valovuoden päässä toisistaan.
Tähtien törmäystiheys on Linnunradassa luokkaa 107–1013 vuotta kohden. Linnunradassamme tapahtuu yksi tähtitörmäys keskimäärin miljardien vuosien välein. Tähtien osumistodennäköisyyttä lisää niiden keskinäinen vetovoima, jolla on taipumus ohjata tähdet toisiaan kohti silloin, kun ne ohittavat kyllin läheltä toisensa.
Pallomaisessa tähtijoukossa on miljoona tähteä muutaman kymmenen valovuoden läpimittaisella alueella. Tähdet liikkuvat vauhdilla 10–20 m/s. Pallomainen joukko on tiivis, koska pienimaissaisten ja suurimassaisten tähtien lähiohitukset sinkoavat pois pienimassaiset tähdet ja pienentävät suurimassaisten tähtien liike-energiaa kutistaen joukkoja. Tällöin tähtien lähiohitukset ja törmäykset yleistyvät entisestään. Pallomaisissa joukoissa tapahtuu 40%:n tapauksessa törmäys. 150 tunnetussa pallomaisessa joukossa tapahtuu törmäys kerran 10 000 vuodessa.
Tähtitörmäyksen tuotteet
Tähtien törmäyksen lopputulokseen vaikuttaa törmäävien tähtien tiheys, nopeus ja törmäyskulma. Tavallisten tähtien törmäystuotteet eivät ole yleensä mitenkään kummallisia. Kahden Auringon massaisen törmäyksessä syntyy tunnin sisään kahden Auringon massainen pääsarjan tähti. Jonkin verran massaa karkaa avaruuteen.
Tiheä tähti, kuten valkea kääpiö ei yleensä muutu törmäyksessä, harva voi jopa räjähtää tai muuttua tiheää tulostähteä ympäröiväksi kaasukiekoksi. Törmäyksissä kuoriutuvat jättiläistähtien ulko-osat pois. Jos tiheäkeskustainen jättiläinen ylijättiläinen törmää muuhun tähteen, sen ydin muuttuu valkeaksi kääpiöksi.
Jos valkea kääpiö kulkee Auringon läpi se venyttää sen vetovoimallaan ja kulkee kuin luoti Auringon läpi räjäyttäen sen. Läpi kulkeva valkea kääpiö sytyttää vedyn laajalta alueelta ja Aurinko tuottaa valtavassa leimahduksessa energiaa tunnissa yhtä paljon kuin tavallisesti 100 miljoonassa vuodessa. Tällöin Aurinko räjähtää, mutta valkoinen kääpiö kulkee ehjänä tähtemme läpi.
Tähtien törmäyksissä syntyy monesti toisenlaisia tähtiä kuin törmääjät. Joitakin erikoisen tyyppisiä tähtiä, niin sanottuja sinisiä harhailijoita, pidetään kevyiden pääsarjan tähtien törmäystuotteina. Tunnetuimmat tähtien törmäyksissä syntyvät kohteet ovat röntgenkaksoistähtiä.
Kahden valkean kääpiön törmäys voi synnyttää tyypin 1a supernovan. Kahden ruskean kääpiön törmäys saattaa synnyttää punaisen kääpiön ja sen ympärille planeettakunnan, jolla voi olla elämää.
Kaksoistähtien tähtien törmäykset tuottavat erilaisia tuloksia. Neutronitähti sinkauttaa tavallisen tähden kumppanin pois, jolloin tuloksena on tähtipari neutronitähti ja tavallinen tähti eli röntgenkaksoistähti. Uuden tavallisen tähden törmäys vaihtaa neutronitähden kumppanin toiseen tavalliseen tähteen.
Syndicate (vuoden 2012 videopeli)
Syndicate (kehitysvaiheessa nimellä Project RedLime) on ruotsalaisen Starbreeze Studiosin kehittämä ja EA:n julkaisema scifiaiheinen ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli julkaistiin helmikuussa 2012 Microsoft Windowsille, PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle. Peli on uusi versio vuonna 1993 Bullfrog Productionsin kehittämästä Syndicatesta, joka on taktinen ammuntapeli.
Pelaaminen
Pelissä pelaaja voi kantaa kahta asetta ja käsikranaatteja. Pelihahmon DART 6 -sirun avulla pelaaja voi nähdä digitaalisen maailman, jossa aika on hidastunut. Sirun avulla voi myös nähdä viholliset röntgennäön tavoin ja pelaaja pystyy hakkeroimaan vihollisten siruja siten, että pelaaja voi saada vihollisen tekemään kolme vaihtoehtoa; ”Suicide”, jossa vihollinen tekee itsemurhan räjäyttämällä käsikranaatin kädestään, ”Persuade”, jossa vihollisesta tulee rajoitetuksi ajaksi pelaajan apuri (vihollinen tappaa lähellä olevat viholliset ja lopuksi tappaa itsensä) ja ”Backfire”, jossa vihollisen ase ikään kuin ”räjähtää”. Peliin on tullut myös neljän pelaajan co-op-kampanja, jossa kampanja tasot jäljittelevät alkuperäisen Syndicaten tehtäviä. Co-opissa pystyy myös ”tutkimaan” ja päivittämään pelin aseita. Päätarinan tapaan, co-opissa pystyy myös päivittämään DART 6 -sirua.
Syndicate-remixit
Syndicate-remixit ovat Neron, Flux Pavilionin, Skrillexin ja Digitalismin tekemiä remixejä alkuperäisen Syndicaten taustamusiikista. Kappaleet esiintyvät pelin trailereissa. Syndicate-remixeistä ainoastaan Skrillexin ”Syndicate”-kappale esiintyy itse pelissä muun muassa loppuvastustaisteluissa ja lopputeksteissä.
Vastaanotto
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 7.5/10.
Henrik Klaunpoika Djäkn
Henrik Klaunpoika Djäkn (mainitaan vainajana vuonna 1459) oli ritari, Pariisin-ylioppilas, valtaneuvos ja Pohjois-Suomen laamanni.
Djäknin isä oli Turun linnan vouti Klaus Lydekenpoika Djäkn, johon liitetään Elinan surman tarina. Isä-Djäkn solmi toisen avioliiton Kristina Jönsintytär Garpin kanssa, joka oli Henrikin äiti. Henrik Djäkn sai isänperintönä kahdesta puolen manttaalin suuruisesta tilasta muodostuneen Kaskisten tilan.
Djäknin arvellaan olleen se Henrik Nicolai, joka tuli vuonna 1427 Pariisin yliopistosta baccalaureukseksi ja 1428 maisteriksi. Hän oli isänsä jälkeen Turun linnan päällikkö vuosina 1435 ja 1436, jolloin kuningas Kaarle VIII Knuutinpoika Bonde pakotti hänet luopumaan tehtävästä. Djäkn toimi vuodesta 1445 vuoteen 1447 Ala-Satakunnan tuomarina ja 1448–1459 Pohjois-Suomen laamannina. Ritari hänestä tuli ilmeisesti vuonna 1441 ja valtaneuvos viimeistään vuonna 1450. Vuonna 1452 tai 1453 kuningas lähetti Djäknin Novgorodiin rauhanneuvottelijaksi ja ollessaan maanpaossa vuonna 1457 hän pyysi Djäkniä yhdeksi sovintotuomariksi itsensä ja valtaneuvoston välille.
Djäknin puoliso vuodesta 1438 oli Lucia Olavintytär Skielge. Pariskunta oli lapseton ja teki suuria lahjoituksia mm. Turun tuomiokirkkoon. Naantalin luostari sai heiltä vuonna 1442 Raisiossa olleen Ailosen tilan ehdolla, että luostari siirretään sinne alkuperäiseltä paikaltaan Maskusta. Lucia Djäkn, jonka mainitaan tehneen luostarille lahjoituksia vielä vuonna 1485, asui siellä viimeiset elinvuotensa. Kaskisten tilan Lucia myi leskeksi jäätyään Maunu Tavastille, Sten Sturelle ja Knut Posselle, joilta se siirtyi Naantalin luostarin omistukseen.
Osmo Kock
Osmo Olavi Kock (14. syyskuuta 1929 Hollola – 15. syyskuuta 1994 Lahti) oli suomalainen poliitikko. Kock toimi SKDL:n kansanedustajana vuosina 1966–1970 ja 1972–1974. Hän vaikutti myös kotikuntansa Lahden kaupunginvaltuustossa. Kock jätti eduskunnan siirtyessään Suomen Itä-Saksan suurlähettilääksi, missä virassa hän toimi 1974–1979. Myöhemmin hän oli suurlähettiläänä Algeriassa 1979–1983 ja Romaniassa 1987–1990.
Kock valittiin kansanedustajaksi Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä. Eduskunnassa hän kuului laki-, 2. laki- ja perustuslakivaliokuntaan. Toisessa lakivaliokunnassa Kock oli myös puheenjohtajana. Hän kuului lisäksi Pohjoismaiden neuvoston Suomen valtuuskuntaan.
Kock valmistui ylioppilaaksi vuonna 1949, lainopin kandidaatiksi 1959 ja varatuomariksi 1965. Hän työskenteli Suomi–Puola-yhdistyksen toiminnanjohtajana 1951–1958, pankkivirkailijana 1959 ja lakimiehenä 1959–1961. Vuodet 1961–1971 Kockilla oli virka Lahden apulaiskaupunginsihteerinä ja 1971–1974 Kymen lääninhallituksen sosiaali- ja terveysosaston osastopäällikkönä.
Kock vaikutti SKDL:n ohella lukuisissa muissa järjestöissä. Vuonna 1949 Suomen kommunistiseen puolueeseen liittynyt Kock kuului SKP:n keskuskomiteaan (1969–1970, varajäsen 1966–1969 ja 1970–1972) ja hän johti puolueen Lahden piirikomiteaa. Kockilla oli luottamustehtäviä myös Suomi–Puola-yhdistyksessä, Kriminaalihuollossa, Lahden osuuskaupassa, Suomen työväen säästöpankissa, Kulutusosuuskuntien keskusliitossa ja Osuustukkukaupassa.
Oitaia
pienoiskuva|Oitaia ja muut [[antiikin Thessalian ja keskisen Kreikan alueet kartalla.]] Oitaia oli antiikin aikainen alue Kreikassa. Se sijaitsi Thessalian eteläpuolella ja luettiin joskus osaksi Thessalian aluetta.
Maantiede
Oitaia sai nimensä siitä, että sen alueella sijaitsi Oita-vuori (nyk. Oíti). Oitaia käsitti vuoren ympäristön Sperkheios-joen ylemmässä laaksossa Dolopian itäpuolella. Sen pohjoispuolella sijaitsi Ainis eli Ainiania, itäpuolella Malis, kaakkoispuolella Doris ja eteläpuolella Aitolia.
Polikset
Oitaian polikset eli kaupunkivaltiot olivat:
Muut kaupungit
Muiksi kaupungeiksi tai asutuksiksi mainitaan muun muassa:
Historia
Oitaiaa asuttivat sille nimensä antaneet oitaialaiset (Oitaioi, ). Nimi vaikuttaa olleen yhteinen nimi useille eri heimoille, joiden kerrotaan välillä ryöstelleen Maliin ja Doriin alueita. Merkittävin heimoista olivat ainianit (Ainianes, ), Homeroksella ja Herodoroksella enienit (Eniēnes, ), joka oli osa amfiktyoniliittoa. Heimon sanotaan alun perin asuneen Thessalian itäosan Pelasgiotiin alueella ja myöhemmin myös lännempänä Epeiroksen rajalla, kunnes se asettui Oitaiaan. Heimosta sai nimensä Oitaian pohjoispuolinen Ainiin alue.
Baetisca becki
Baetisca becki on päivänkorentojen (Ephemeroptera) lahkoon ja Baetiscidae-heimoon kuuluva hyönteislaji. Lajin kuvasivat tieteelle ensimmäisen kerran Schneider ja Berner vuonna 1963. Sillä ei ole alalajeja.