cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Isolaatio
Isolaatio tarkoittaa eri populaatioiden yksilöiden risteytymättömyyttä. Syynä tähän voi olla esimerkiksi maantieteellinen, ekologinen tai perinnöllinen syy.
Maantieteellinen isolaatio
Yleisin populaatioiden toisistaan erilleen joutumisen syy on maantieteellinen. Maantieteellisiä isolaatiotekijöitä ovat erilaiset kyseiselle lajille sopimattomat biotoopit, tavallisesti vuoristot, vesistöt, kanjonit tai autiomaat, jotka johtavat populaation jakautumiseen pienemmiksi osiksi, joiden välillä ei pääse tapahtumaan geenivirtaa, esimerkiksi kasveilla siitepölyn, siementen tai itiöiden, eläimillä yksilöiden mukana.
Eräs esimerkki maantieteellisestä eristäytymisestä on Australian alkuperäinen eläimistö, joka poikkeaa erittäin paljon muiden mantereiden eläimistöstä. Australia on ollut noin 70 miljoonan vuoden ajan eristyksissä muista mantereista. Australiassa elää paljon alkeellisia nisäkkäitä pussieläimiä. Fossiililöytöjen perusteella on katsottu, että myös kaikilla muilla mantereilla on elänyt pussieläimiä, mutta ne ovat nykyaikaan tultaessa kuolleet sukupuuttoon kehittyneempien istukallisten nisäkkäiden tieltä, jotka kaikki ovat nykytiedon mukaan kehittyneet samasta pussieläinkantamuodosta. Sen sijaan Australiassa pussieläimet pääsivät kehittymään ilman kilpailua istukkanisäkkäitä vastaan monimuotoiseksi joukoksi.
Muita esteitä
Maantieteellisen eristymisen aikana voi populaatioissa kehittyä myös ekologisia, rakenteellisia tai käyttäytymiseen liittyviä esteitä, jotka aiheuttavat sen, etteivät eri populaatioiden lajit voi keskenään risteytyä tai ainakaan saada lajinmääritelmään vaadittavia lisääntymiskykyisiä jälkeläisiä. Näitä esteitä kutsutaan isolaatiomekanismeiksi.
On osoittautunut, ettei risteytymistä tapahdu, vaikka lajit eläisivät myöhemmin samalla alueella, esimerkiksi harmaalokki ja selkälokki. Joillakin linnuilla soidinkäyttäytymisestä on tullut isolaatiotekijä, kun läheisten lajien soidinmenoissa on pariutumisen estäviä eroja. Monilla lajeilla risteytymisen estää lisääntymisajan ero. Esimerkiksi selkälokki ja harmaalokki pariutuvat eri aikaan sen lisäksi, että ne ovat ajautuneet ekologisen lokeron, ulkonäön ja soidinkäyttäytymisen osalta toisistaan hieman erilleen. Kuitenkin vankeudessa lajit ovat saaneet lisääntymiskykyisiä jälkeläisiä, mikä osoittaa että ne ovat perimältään yhä varsin läheistä sukua.
Vaikka uudelleenkohdatessa tapahtuisikin lajien kesken risteytymistä, se usein kasvattaa niiden välistä kuilua entisestään. Jälkeläiset ovat lisääntymiskyvyttömiä, jolloin sellaiset geenit, jotka vaikuttavat oman lajin tunnistamisessa, karsiutuvat pois.
Don Branson
Don Branson (2. kesäkuuta 1920 Rantoul, Illinois – 12. marraskuuta 1966 Gardena, Kalifornia ) oli yhdysvaltalainen moottoriurheilija, joka osallistui Indianapolis 500 -kilpailuun vuosina 1959–1966. Kilpailu kuului Formula 1:n MM-sarjaan kausilla ja. Tänä aikana hän saavutti kolme MM-pistettä ollen vuoden 1960 kilpailussa neljäs.
Branson kuoli onnettomuudessa sprint car -luokan kilpailussa.
Iisalmen kihlakunta
Iisalmen kihlakunta on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Kuopion läänissä. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat: Kihlakunnan ulkopuolella oli Iisalmen kaupunki.
Perinnöllinen ei-polypoottinen paksusuolisyöpä
Perinnöllinen ei-polypoottinen paksusuolisyöpä (HNPCC) eli Lynchin oireyhtymä on autosomissa dominantisti periytyvä sairaus, josta kärsivä sairastuu usein paksusuolen syöpään. Myös monien muiden syöpien riski on kasvanut. Sairaus aiheuttaa 2–7 % Yhdysvalloissa vuosittain todettavasta 160 000 suolisyövästä.
HNPCC-potilaan riski saada suolisyöpä elinaikanaan on 70–85 %. Syöpä puhkeaa tavanomaista varhaisemmin, keskimäärin 45-vuotiaana.
Mikrokivikausi
Mikrokivikausi on Harri "Wallu" Vaalion MikroBitti-lehdelle piirtämä sarjakuva, joka on ilmestynyt vuodesta 1985. Se kertoo Kivisten ja Sorasten tyyliin kivikauden ihmisistä. Sarja tapahtuu kuitenkin vuonna 3000 jaa., jolloin Yhdysvallat on pommittanut maailman kivikauden tasolle. Siksi tietokoneet ovat hahmoille tuttuja. Wallun mukaan sarjakuvan idea lähti siitä, että hän tunsi olevansa ”ihan kivikaudella” tietotekniikan kanssa.
Päähenkilöt ovat tulivuoressa asuvat tietokoneguru Guru ja tämän vaimo Helka. MikroBitti-lehti tosin järjesti numeroissaan 3/1989 ja 5/1989 lukijakilpailun sarjakuvan tietokonegurun nimestä, jolloin hahmon nimeksi valikoitui Hannu. Gurua on kutsuttu Mikrokivikausi-sarjakuvissa monilla nimillä, mutta ei kuitenkaan koskaan Hannuksi. Helka-hahmo perustuu Wallun vaimoon.
Vuosina 2014–2015 Mikrokivikautta julkaistiin Skrolli-lehdessä.
Kirjallisuutta
pienoiskuva|Sarjakuvakirja Kaiken takana on nainen!
Tom Bridger
Thomas "Tommy" Bridger (24. kesäkuuta 1934 Woolmer Green, Hertfordshire – 30. heinäkuuta 1991 Logie Coldstone, Aberdeenshire ) oli brittiläinen moottoriurheilija, joka osallistui yhteen Formula 1 -luokan kilpailuun BRP-tallin autolla. Kyseinen kilpailu oli Marokon Grand Prix 1958. Bridger keskeytti kilpailun kolariin 31. kierroksella.
Atlantis (avaruussukkula)
Atlantis (Nasan avaruussukkuloiden (orbital vehicle) luokituksessa OV-104) on yhdysvaltalainen avaruussukkula.
Atlantis-avaruussukkulan ensilento tapahtui 3. lokakuuta 1985 (lento STS-51-J) eli neljäntenä Nasan sukkuloista. Vuonna 1989 sen lastiruumasta lähetettiin kaksi avaruusluotainta, Magellan ja Galileo. Atlantis kävi monta kertaa neuvostoliittolaisen avaruusasema Mirin luona, esimerkiksi 22. marraskuuta 1995 se kuljetti avaruusasemalle lisämoduulin. Mirin käytöstä poistumisen jälkeen Atlantis aloitti käynnit kansainvälisellä avaruusasemalla (ISS).
8. heinäkuuta 2011 Atlantis lähti viimeiselle lennolleen (STS-135) kansainväliselle avaruusasemalle, mikä on samalla koko sukkulaohjelman viimeinen lento. Atlantis laskeutui viimeiseltä lennoltaan 21. heinäkuuta 2011 kello 12.57 Suomen aikaa Kennedyn avaruuskeskukseen Floridaan. Viimeisen lennon jälkeen Atlantis sijoitettiin Kennedy Space Center Visitor Complexiin. Yleisölle sukkula-näyttely avattiin 29. kesäkuuta 2013. thumb|450px|left|Kunnianosoitus Atlantikselle. Tulostettava kooste sijaitsee [[Kennedyn avaruuskeskus|Kennedyn avaruuskeskuksen lennonjohdon laukaisuhuoneessa ja siinä on kuvattu mm. avaruussukkula Atlantis, Atlantiksen sukkulalentojen tunnukset, Mir-avaruusasema ja ISS-avaruusasema, joilla Atlantis vieraili toistuvasti, sekä Hubble-avaruusteleskooppi, jota Atlantis huolsi Hubblen viimeisellä huoltolennolla STS-125. ]]
thumb|260px|Avaruussukkula Atlantis laskeutumassa.
Tilastotietoja
Lähde:
Atlantiksen
Ennen viimeistä lentoa (STS-135):
Lennot
thumb|Avaruussukkula Atlantis lähdössä lennolle STS-115.
Avaruussukkula Atlantiksella lennettiin 33 lentoa.
Fiktiossa
Avaruussukkula Atlantis esiintyy vuoden 1998 katastrofielokuvassa Armageddon, jossa se tuhoutuu meteoriittiparven iskeydyttyä siihen.
Hollannin Grand Prix 1955
Hollannin Grand Prix 1955 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 19. kesäkuuta 1955 Zandvoortin radalla. Kilpailun voitti Juan Manuel Fangio, jolle voitto oli kauden toinen.
Powerbomb
Powerbomb on showpainissa käytetty liiketyyppi, josta on useita variaatioita. Liikkeessä vastustaja nostetaan jalkovälistä hartioille istumaan ja paiskataan selälleen mattoon. Omia versioitaan liikkeestä käyttävät esimerkiksi Batista, nimellä Batista Bomb ja The Undertaker, nimellä The Last Ride.
Jackknife
Jackknife on powerbombin versio, jossa juostaan samalla, kun vastustaja paiskataan mattoon. Jackknifessa vastustajaa ei paiskata kuitenkaan selälleen vaan hartiat edellä. Tätä versiota käyttää muun muassa Kevin Nash.
Liperin kihlakunta
Liperin kihlakunta on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Kuopion läänissä. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat: Kihlakunnan ulkopuolella oli Joensuun kaupunki.
Kihlakunnan maapinta-ala oli 5 661,55 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 73 166 henkeä (31.12.1939).
Aheloi
Aheloi on kaupunki Burgasin alueella kaakkoisessa Bulgariassa. Kaupungissa asui vuoden 2018 arvion mukaan 2 262 asukasta.
Uleå (yritys)
Vuonna 1922 yhtiö osti 55 prosentin osake-enemmistön Kajaanin Puutavara Oy:stä. Tämä kauppa rasitti kuitenkin Uleå-yhtiön taloutta ja yhtiö säilytti enemmistön vain vuoteen 1926 saakka. Uleå-yhtiön ongelmina olivat suuri 200 miljoonan markan velkataakka, toiminnan keskittyminen suhdanneherkkään sahaustoimintaan sekä vanhentuneet sahalaitokset. Yhtiöllä ei velkaisuutensa takia ollut mahdollisuutta monipuolistaa tuotantoaan rakentamalla puuhioke-, selluloosa- tai paperitehtaita, kuten sen kilpailijat Kajaanin Puutavara Oy ja Kemi Oy olivat tehneet.
Uleå-yhtiö joutui huonon taloudellisen tilansa takia ja suuren velkataakan keventämiseksi lopettamaan tappiollisia sahoja ja myymään maaomaisuuttaan. Keväällä 1926 Uleå suunnitteli myyvänsä 97 500 hehtaaria metsää, Karolineburgin kartanon, Kajaanin joen koskiosuudet sekä omistamansa Kajaani-yhtiön osakkeet amerikkalaiselle West Virginia Pulp & Paper Co. -yhtiölle. Kajaani-yhtiön pääosakkaat A. Osw. Kairamo ja Kalle Välimaa olisivat joutuneet vähemmistöön, jos yhtiön osakkeiden myynti amerikkalaisille olisi toteutunut. He tekivätkin vaihtoehtoisia tarjouksia myytävästä omaisuudesta tarjoutuen lopulta ostamaan osakkeet, koskiosuudet ja Uleån koko Kainuussa sijainneen maaomaisuuden 72 miljoonalla markalla.
Amerikkalaiset eivät kuitenkaan olleet tyytyväisiä Uleå-yhtiön kauppaamien Kainuun metsien kuntoon ja heidän käsiinsä joutui myös metsistä tehty yhteenveto, jossa niiden puumäärä oli arvioitu hyvin alhaiseksi. Kaupat jäivät tekemättä, ja Uleå joutui myymään Kainuun metsäomaisuutensa noin 65 000 hehtaaria joulukuussa 1926 Kajaani Puutavara Oy:lle.
Friedrich Wieck
thumb|Friedrich Wieck Johann Gottlob Friedrich Wieck oli saksalainen pianonsoiton ja laulutaiteen opettaja, esseisti sekä pianokauppias. Hän oli pianisti-säveltäjä Clara Schumann-Wieckin isä sekä pianisti-säveltäjä-kapellimestari Robert Schumannin ja pianisti-kapellimestari Hans von Bülow'n opettaja. Wieckin kirjallinen pääteos on 1852 kirjoitettu ja 1853 julkaistu ''Clavier und Gesang. Didaktisches und Polemisches (Kauniin soinnin jalo taide'', suom. Tomi Mäkelä).
Uleå (yritys)
Vuonna 1927 Kajaanin Puutavara Oy osti Uleån osake-enemmistön, 82 prosenttia, 53 miljoonalla markalla; Kajaanin velat lisääntyivät tämän kaupan johdosta 50 prosenttia.
Friedrich Wieck
Friedrich Wieckin vanhemmat eivät olleet muusikkoja, ja pojan kiinnostus musiikkiin heräsi kodista riippumatta. Vuonna 1798 Friedrichin kauppiasisä antoi pojalleen periksi ja lähetti tämän Leipzigin Tuomaskouluun. Hän kuitenkin joutui sairauden vuoksi palaamaan kotiin kuuden viikon jälkeen. Ylioppilastutkintonsa jälkeen hän opiskeli Wittenbergissä teologiaa ja hänet vihittiin papiksi. Tuohon aikaan hänen ainoa musiikillinen koulutuksensa oli Johann Peter Milchmeyerilta saadut kuusi pianotuntia. Valmistuttuaan Wieck toimi kotiopettajana aatelisperheissä. Opettajana hän oli perehtynyt kasvatuspsykologian uusimpiin ajattelijoihin, kuten Jean-Jacques Rousseauhon ja Johann Pestalozziin, mikä vaikutti myöhemmin myös hänen piano-opetukseensa.
Uleå (yritys)
Uleån sahaustoiminnan huippuvuosi oli 1927, jolloin sen sahat tuottivat 301 000 kuutiometriä sahatavaraa, ja yhtiön voitto tältä vuodelta oli 13 miljoonaa markkaa. Tästä alkoi kuitenkin alamäki, ja jo ennen 1930-luvun talouspulaa yhtiö oli taloudellisissa vaikeuksissa joutuen luopumaan huonosti kannattavista sahoista. Korkeasaaren saha lopetettiin vuonna 1927, ja Varjakan sahan toiminta loppui vuonna 1928 sahan koneiston pääakselin katkettua. Toppilan saha alueineen myytiin vuonna 1926 Toppila Oy:lle, joka rakensi sahan paikalle selluloosatehtaan. 1920-luvun lopulla jäljellä oli enää Pateniemen saha, ja yhtiön sahatavaran tuotanto oli vain 93 000 kuutiometriä vuonna 1931.
Friedrich Wieck
Wieck asettui Leipzigiin vuoteen 1815 mennessä ja perusti liikkeen (Piano-Fabrik), jossa hän myi, vuokrasi, viritti ja korjasi pianoja sekä myi muun muassa nuotteja ja musiikkikirjoja. 1816 hän meni naimisiin Marianne Tromlitzin (1797–1872) kanssa. Heidän tyttärensä Claran (1819–1896) ollessa seitsenvuotias pari erosi, ja Wieck meni uudelleen naimisiin. Clarasta tuli myöhemmin 1800-luvun jälkipuoliskon merkittävimpiä pianisteja. Friedrich Wieck huolehti itse Claran kasvatuksesta. Musiikkiopinnot olivat erittäin huolellisesti suunniteltuja, eikä ankara isä sallinut Claran tuhlata liikaa aikaansa lukemiseen. Toisessa avioliitossa syntynyt tytär Marie (1832–1916) taas toimi hovipianistina ja opetti myös pianonsoittoa ja laulua. Friedrich Wieck opetti vuoteen 1840 Leipzigissa ja myöhemmin Dresdenissä. Hänen salongissaan kävivät monet kaupungissa vierailevat muusikot, joihin kuului myös Frédéric Chopin ja nuori Richard Wagner. Wieck myös sävelsi, mutta hänen briljantit tanssinsa ja poloneesinsa eivät menestyneet.
Uleå (yritys)
Uleå Osakeyhtiö sulautettiin lopulta vuonna 1937 osaksi Kajaani Puutavara Oy:tä (vuodesta 1944 lähtien Kajaani Oy). Vuonna 1935 perustivat Kajaani Oy ja Veitsiluoto Oy joint venture -yhtiön nimeltä Oulu Osakeyhtiö, johon Kajaani Oy siirsi Pateniemen sahan sekä Oulussa Nuottasaaressa sijainneen Uleå-yhtiön aiemmin omistaman maa-alueen, jolle vuonna 1937 rakennettiin selluloosatehdas. Vuonna 1986 Oulu Oy fuusioitiin Veitsiluotoon, joka sittemmin liitettiin osaksi Stora Ensoa. Pateniemen saha lopetti toimintansa vuonna 1990.
Friedrich Wieck
Wieck yritti viimeiseen saakka estää Claran ja Robert Schumannin avioliiton, koska piti nuorta säveltäjää liian epävakaana luonteena. Hänen arvionsa osoittautui oikeaksi, koska Schumann kuoli lopulta mielisairaalassa.
Wieck oli konservatiivi, jolle hyvä maku, tarkka korva ja rakkaus kauniiseen musiikkiin oli olennaista. Hän ei hyväksynyt radikaalia tulevaisuuden taidetta mutta oli kuitenkin kiinnostunut Frédéric Chopinin ja tulevan vävynsä Schumannin uudistuksista. Hän arvosti varauksellisesti Wagneria mutta suhtautui kriittisesti mm. Franz Lisztiin. Mahdollisesti jotkin Schumannin kirjoittamina pidetyt arvostelut olivat itse asiassa Wieckin käsialaa. Mm. "Zukunftsmusik" (tulevaisuuden musiikki) muotikäsite näyttäisi olleen Wieckin keksintö, tai ainakin hän julkaisi varhaisimman sanaa käyttävän saksankielisen esseen vuonna 1853. Näkemystensä takia Wieckiä pidettiin 1800-luvun lopulla vanhentuneen taidekäsityksen edustajana, mutta nykyään häntä ymmärretään paremmin.
Adolf Kullak kirjoitti 1866, että Wieckin pääteos Clavier und Gesang on "yhdistelmä kritiikkiä, polemiikkia, satiiria, kaunokirjallisuutta ja dramatiikkaa". Teos ei ole varsinainen oppikirja vaan sarja eriluontoisia tekstejä, joihin kuuluu jopa pienoisnäytelmiä. Teoksen paatollisten rivien välistä löytyy taiteelleen omistautunut, kokenut käytännön muovaama pedagogi. Suomalainen musiikkitieteilijä Tomi Mäkelä on toimittanut (yhdessä kahden saksalaiskollegan kanssa) Friedrich Wieckin kootut teokset joissa on runsaasti aiemmin lähes tuntematonta aineistoa. Näiden tekstien valossa myös Friedrich Wieckin suhde tyttäreeseen Claraan ja tämän puolisoon Robert Schumanniin voidaan arvioida uudelleen.
Emden
Emden on satamakaupunki Saksan pohjoisosassa Emsjoen suistossa Ala-Saksin osavaltiossa. Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 49 787 asukasta.
Se on kanavan kautta yhteydessä Pohjanmereen ja Ruhrin teollisuusalueeseen. Emdenissä on auto- ja laivateollisuutta ja Volkswagenilla onkin siellä suuri tehdas. Se on Arkangelin ystävyyskaupunki.
Emden on perustettu noin vuonna 800. Se kehittyi kauppapaikaksi josta käytiin ulkomaankauppaa Baltian maiden kanssa.
Toisen maailmansodan aikana kesäkuussa 1944 noin 80 % kaupungista tuhoutui alle tunnissa, kun liittoutuneiden tekivät valtavan pommitusaallon. Kerrotaan, että Emdenistä peräisin olleita arkistopapereita löydettiin seuraavana päivänä n. 30 kilometrin etäisyydeltä olevasta Aurichin kylästä. Pommituksissa ei kuitenkaan kuollut kuin noin 300 henkilöä, koska kaupunkiin oli rakennettu juuri ennen sotaa suuret pommisuojat.
Aiheesta muualla
Emden
Ilomantsin kihlakunta
Ilomantsin kihlakunta on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Kuopion läänissä. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat:
Kihlakunnan maapinta-ala oli 7 806,83 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 48 814 henkeä (31.12.1939).
Allwork (traktori)
Allwork oli Illinois'ssa 1890 perustettu yritys, joka valmisti metallisia vaununpyöriä. Kaksikymmentä vuotta myöhemmin se alkoi valmistaa traktoreiden ja kuorma-autojen alustoja. Ensimmäinen kokonaan omaa valmistetta ollut traktori oli EWC Quinty Model O 1911. Traktorin uusi malli, joka esiteltiin 1915 oli kooltaan vain noin puolet edellisestä. Sen seuraajamalli oli Allwork 14-28 vuonna 1916. Suomeen Allworkeja tuotiin itsenäisyyden alkuvuosina. Yhtiö lopetti traktoreiden tuotannon 1929.
Avery (traktori)
thumb|250px|Averyn tuoteluettelon kansi vuodelta 1919. Avery oli yhdysvaltalainen traktorinvalmistaja, jonka perustivat Curys Avery ja veljensä Robert Avery. Yhtiön ensimmäinen traktori, Avery Farm and City valmistui 1909. Yhtiön traktoreiden valmistus lakkasi toisen maailmansodan aikana.
Momodou Ceesay
Momodou Ceesay (s. 24. joulukuuta 1988 Banjul, Gambia) on gambialainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliiga-seura PS Kemiä 1+1 sopimuksella. Hänen pelipaikkansa on hyökkääjä.
Momodou Ceesay pelasi kotimaassaan Banjulissa Wallidan FC:ssä. Hänet valittiin Gambian alle 17-vuotiaiden maajoukkueeseen, joka osallistui Perussa käytyihin ikäluokkansa MM-kisoihin. Ceesay siirtyi jo alle 20-vuotiaana kotimaastaan Gambiasta ulkomaille. Ensin hän pelasi Sveitsissä Grassoppersin junioriorganisaatiossa ja sen jälkeen Englannissa Chealsean junioriorganisaatiossa.
Ceesay siirtyi Suomeen keväällä 2017 PS Kemin Veikkausliiga-joukkueeseen 1+1 vuoden sopimuksella. Maajoukkuetasolla Ceesay on edustanut Gambiaa lähes 20 maaottelussa vuodesta 2010 alkaen.
Pielisjärven kihlakunta
Pielisjärven kihlakunta on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Kuopion läänissä. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat:
Kihlakunnan maapinta-ala oli 8 442,18 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 51 256 henkeä (31.12.1939).
Jack Buckner
Buckner oli jo nuoruudessaan lahjakas juoksija. Opiskellessaan Workshop Collegessa Nottinghamshiressa hän juoksi 15-vuotiaana Englannin koululaisten mestaruuskilpailujen viidenneksi 1 500 metrin juoksussa ajalla 4.16,90. Kolme vuotta myöhemmin hän voitti maansa nuorten mestaruuden 1 500 metrillä ajalla 3.50,94. Valmistuttuaan collegesta Buckner aloitti maantieteen opinnot Loughboroughin yliopistossa. Myöhemmin hän suoritti MBA-tutkinnon. Opiskeluaikoinaan Buckner voitti yliopisto-opiskelijoiden mestaruuden 800 metrin juoksussa sekä teki 1983 uuden maansa alle 23-vuotiaiden ennätyksen 2 000 metrillä ajalla 5.01,90. Valmistuttuaan yliopistosta hän alkoi panostaa juoksuun enemmän ja vuonna 1986 hän oli saanut 1 500 metrin ennätyksensä lukemiin 3.35,38. Vaikka aika oli hyvä, ei hän pärjännyt brittien kolmelle nopeimmalle mailerille Sebastian Coelle, Steve Cramille tai Steve Ovettille.
Tästä syystä Buckner päätti kokeilla 5 000 metrin juoksua. Ensimmäisessä merkittävässä kilpailussaan 1986 Kansainyhteisön kisoissa hän sijoittui toiseksi ajalla 13.25,87 häviten ainoastaan Steve Ovettille. Samana vuonna hän voitti 5 000 metrillä Euroopan mestaruuden Stuttgartin EM-kisoissa. Bucknerin voittoaika oli 13.10,15, joka on edelleen EM-kisojen ennätys ja jäi Bucknerin omaksi ennätykseksi. Rooman MM-kisoissa 1987 hän voitti MM-pronssia ja sijoittui kuudenneksi Soulin olympialaisissa 1988, joka jäi hänen viimeiseksi merkittäväksi saavutuksekseen. Buckner osallistui vielä Barcelonan olympialaisiin 1992, mutta jäi kaatumisen seurauksena alkueriin. Lopetettuaan urheilu-uransa Buckner työskenteli 10 vuotta Adidaksen palveluksessa, kunnes muutti perheensä kanssa Uuteen-Seelantiin ja alkoi viljellä omenoita. Palattuaan Uudesta-Seelannista hänet nimitettiin Sport England -organisaation projektipäälliköksi. Lisäksi hän luennoi Exeterin yliopistossa strategisesta brändinhallinnasta.
Bucknerin veli Tom oli myös kansainvälisen tason juoksija.
Risa Niigaki
thumb|Risa Niigaki Risa Niigaki (, s. 20. lokakuuta 1988 Jokohama, Japani) on J-pop-ryhmä Morning Musumen 5. sukupolven jäsen. Hän on liittynyt yhtyeeseen vuonna 2001. Samaan aikaan liittyivät Ai Takahashi, Asami Konno ja Makoto Ogawa. Hänen ensiesiintymisensä oli Morning Musumen 13. singlellä Mr. Moonlight – Ai no big band. Morning Musumen tuottaja Tsunku kertoo valinneensa Risan, koska "hän loisti studionauhoitusten finaalissa", jossa kaikkien finalistien piti koe-esiintyä. Vuonna 2007 Kesäkuun ensimmäisenä päivänä tuli Risasta Morning Musumen "toinen johtaja" Miki Fujimoton äkkinäisen vetäytymisen vuoksi.
Christian Noël
Christian Noël (s. 13. maaliskuuta 1945) on entinen ranskalainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli floretti.
Noël saavutti florettimiekkailun joukkuekilpailussa mitalin neljissä peräkkäisissä kesäolympialaisissa: kultaa hän voitti Méxicossa 1968 ja sai lisäksi kolme pronssia. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän saavutti olympiapronssia Münchenissä 1972. Lisäksi hän sijoittui neljänneksi Méxicossa 1968 ja seitsemänneksi Montréalissa 1976.
Henkilökohtaisen maailmanmestaruuden Noël voitti Göteborgissa 1973 ja Budapestissa 1975.
Eeva Kurki
Eeva Johanna Kurki (s. 1948) on suomalainen elokuvan monitoimija, joka työskenteli Suomen elokuva-arkistossa (nyk. Kansallinen audiovisuaalinen instituutti KAVI) eri tehtävissä 1968–1986 pääasiallisesti esitystoiminnan parissa, mutta ajoittain myös vt. toiminnanjohtajana. Yhtenä merkittävänä työalana hänellä oli myös suomalaisen elokuvan kansainvälinen kulttuurivienti. Tästä syystä hänet kutsuttiin jäseneksi Opetusministeriön kansainvälisten asioiden osaston alaisuudessa 1973–1975 toimineeseen Esittävien taiteiden kansainvälisen vaihdon neuvottelukuntaan.
Filmihullu-lehden toiminnassa Eeva Kurki on ollut mukana näytenumerosta (1968) asti, välillä toimittajana, toimitussihteerinä ja taittajana. 16 mm:n elokuvien ei-kaupallista levitystoimintaa harjoittaneen Elokuvakontakti-yhdistyksen hän käynnisti 1970, samoin Risto Jarva -seuran 1978, molemmissa myös ensimmäisenä sivutoimisena toiminnanjohtajana. Sodankylän elokuvajuhlien ohjelmasihteerinä Eeva Kurki toimi juhlien ensimmäiset viisi vuotta 1986–1990.
Eeva Kurki johti Taideteollisen korkeakoulun elokuvataiteen osastolla Suomen Akatemian rahoittamaa, kansainvälisestikin uudenlaista monialaisesti tieteellistä ja taiteellista tutkimusta yhdistänyttä, audiovisuaalisen alan tutkijakoulu Elomediaa toistakymmentä vuotta 1998 lähtien.
Kurki on koulutukseltaan taiteen tohtori. Hän tarkasteli Taideteolliselle korkeakoululle tekemässään väitöskirjassaan (1997) Jean-Pierre Melvillen elokuvatuotantoa. Opinnäyte oli otsikoitu Varjojen ritarit - Jean-Pierre Melvillen elokuvat ja eksistentialistinen moraali. FM-tutkinto hänellä on teatteritieteestä Helsingin Yliopistosta (1988) ja FL-tutkinto aate- ja oppihistoriasta Oulun Yliopistosta (1994).
Kurki palkittiin Sodankylän elokuvajuhlilla 2017 Sodankylä-palkinnolla työstään suomalaisen elokuvataiteen hyväksi.
Jakutskin lentoasema
Jakutskin lentoasema on lentoasema Sahan tasavallan pääkaupungissa Jakutskissa Venäjällä. Se on Sahan suurin ja tärkein lentoasema. Lentoaseman kapasiteetti on 700 matkustajaa tunnissa. Nykyinen kansainvälinen terminaali valmistui vuonna 1996.
Historia
Jakutskin lentoaseman rakennustyöt aloitettiin vuonna 1931. Lentoasema palveli toisen maailmansodan aikana Eurooppaan lentävien yhdysvaltalaisten koneiden välilaskupaikkana.
Pentti Salmi (toimittaja)
Pentti Salmi (s. 13. tammikuuta 1928 Helsinki) on suomalainen urheilutoimittaja ja -selostaja sekä entinen koripalloilija ja koripallovalmentaja. Hän työskenteli Yleisradion urheilutoimituksessa vuosina 1972–1991 ja oli näkyvä kasvo Urheiluruutu-lähetyksissä ja tunnistettava urheiluääni monissa eri lajeissa. Hänet muistetaan erityisesti koripallo-, jalkapallo- ja yleisurheiluselostuksistaan.
Salmi pelasi koripalloa Helsingin Kisa-Toverien joukkueessa ja valmensi vuosina 1961–1965 seuran viiteen peräkkäiseen Suomen mestaruuteen. Koripallon parissa hän on toiminut myös tuomarina (Suomen ensimmäinen kansainvälinen koripallotuomari ) ja Suomen Koripalloliiton vuosikirjan pitkäaikaisena toimittajana. Hän on Suomen Koripalloliiton kunniajäsen numero 5 (3. joulukuuta 1995). Hän on myös käsikirjoittanut lyhytdokumentin Koripallo 100 vuotta (1991). Opetusministeriö palkitsi Salmen Pro Urheilu -mitalilla 17. joulukuuta 2007. Maaliskuussa 2017 Urheilutoimittajain Liitto myönsi Salmelle Elämäntyö urheilutoimittajana -tunnustuksen.
Salmi on toimittanut vuodesta 1971 suomalaisen koripallon vuosikirjaa Koripallokirja. Vuonna 2009 se ilmestyi 40. kerran.
Austin (traktori)
Austin oli henkilö- ja kuorma-autotehtailija Herbert Austinin 1918 valmistamaan aloittama traktori. Austinin tehdas oli Longbridgessä. Yritys toimi myös maahantuojana yhdysvaltalaisille traktorinvalmistajille. Austinin ensimmäinen traktori muistutti Fordsonia kuitenkin siten, että sen vaihteisto oli vain kaksinopeuksinen. Traktorin moottorina toimi Austin Heavy 20 -auton moottori, joka muunnettiin käyttämään petroolia. Moottori oli tehokkaampi kuin Fordsonin, mutta särkyi verrattain herkästi. Austinin suuret suosion vuodet olivat 1919-1924. Yhtiö muutti Englannista Ranskaan, ja lopetti traktorien valmistuksen 1951.
NHL:n varaustilaisuus 1983
NHL:n varaustilaisuus 1983 oli NHL:n 21. vuotuinen varaustilaisuus. Se pidettiin 8. kesäkuuta Montreal Forumissa, Montréalissa. Ensimmäinen varaus oli yhdysvaltalainen keskushyökkääjä Brian Lawton, jonka varasi Minnesota North Stars. Suomalaisista varattiin Ville Sirén numerolla 23, Vesa Salo numerolla 49, Iiro Järvi numerolla 54, Mikko Mäkelä numerolla 65, Esa Tikkanen numerolla 80, Jari Torkki numerolla 115, Arto Javanainen numerolla 118, Christian Ruuttu numerolla 134 sekä Harri Laurila numerolla 182.
Sami Pitkämö
Sami Petteri Pitkämö (s. 6. marraskuuta 1973 Kauhajoki) on suomalainen muusikko, laulaja ja lauluntekijä, sovittaja, kapellimestari ja tuottaja.
Pitkämö on esiintynyt ja levyttänyt useiden eri artistien kanssa, kuten Preeria, UMO, Hemma Beast, Jean S., Sami Saari, Lenni-Kalle Taipale ja Boston Promenade. Pitkämö johtaa myös omaa nimeään kantavaa orkesteria, joka toimii MTV3:n Tanssii tähtien kanssa -ohjelman yhtyeenä. Hänellä on myös jazz-kokoonpano, The Sami Pitkämö Quintet, joka esittää Pitkämön oman musiikin lisäksi standardeja sekä pophittejä uudelleensovitettuina. Pitkämö on valittu Jazzrytmit-lehden arvostelijaäänestyksessä vuosien 2004, 2005 ja 2008 mieslaulajaksi, ja hän on esiintynyt kahdesti tasavallan presidentin itsenäisyyspäivän vastaanotolla. Pitkämö johtaa myös Suo, kuokka & Jussi -kollektiivia. Pitkämö toimi syksyllä 2006 alkaneen televisiosarjan Nevada kapellimestarina sekä syksyllä 2010 musiikkiohjelma Obladiin kapellimestarina. Pitkämön bändi on nähty musisoimassa myös Putous-sketsisarjassa. Keväällä 2011 hän toimi tuomarina Nina Tapion ja Jone Nikulan kanssa Idols-televisiosarjan viidennellä tuotantokaudella. Syksyllä 2014 Sami Pitkämö isännöi The Sami Pitkämö Quintet -yhtyeensä kanssa Play it Again, Sami! -nimistä klubia. Klubin paikkana toimii ravintola Storyville, Helsingissä.
Suomen lisäksi Pitkämö on esiintynyt eri kokoonpanoissaan useissa maissa kuten Yhdysvalloissa, Australiassa, Kiinassa, Etelä-Afrikassa, Namibiassa, Kirgisiassa ja Kazakstaninssa sekä monissa Euroopan maissa.
Studiomuusikkona ja tuottajana Pitkämö on esiintynyt muun muassa Jari Sillanpään, Aki Sirkesalon, Johanna Kurkelan, Anna Erikssonin, Juha Tapion, Antti Tuiskun ja Heikki Helan albumeilla. Lisäksi hän on muun muassa tehnyt cover-musiikkia Syke-televisiosarjan neljälle ensimmäiselle tuotantokaudelle (Ylellä esitetyt kaudet).
Pitkämö asuu Helsingin Töölössä ja on kertonut kannattavansa Helsingin Jalkapalloklubia.
Emmi Mäkelin
Emma (Emmi) Serafia Mäkelin (o.s. Lindeman, 1. huhtikuuta 1874 Lappi Tl – 6. elokuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SSTP:n kansanedustajana vuosina 1922–1923.
Elämä
Emmi Mäkelin syntyi Lapin Kullanperän Arvelan talossa. Hänen vanhempansa olivat Eurajoella syntynyt tiilitehtaan työnjohtaja Karl Fredrik Lindeman (1845−1897) ja Lapin Kivikylässä syntynyt Serafia Samuelintytär Grönlund (1847−1915). Mäkelin kävi Porin suomenkielisen yksityistyttökoulun ja suoritti vuonna 1899 Helsingin Kätilöopiston kurssin. Tämän jälkeen hän työskenteli kätilönä Sahalahdella, Tainiokoskella ja Porissa sekä vuodesta 1904 lähtien Kuopiossa.
Mäkelin lähti politiikkaan sisällissodan jälkeen hänen puolisonsa ollessa vankilassa. Mäkelin valittiin Kuopion kaupunginvaltuustoon SDP:n listoilta vuoden 1918 kunnallisvaaleissa. Hän oli mukana myös sosialidemokraattisen naisliiton toiminnassa. Siirryttyään kommunistisen SSTP:n riveihin Mäkelin valittiin kansanedustajaksi vuonna 1922. Mäkelinin kansanedustajakausi päättyi jo vuoden kuluttua, kun hänet elokuussa 1923 pidätettiin niin sanotun suuren kommunistijutun yhteydessä. Mäkelin vapautui tutkintavankeudesta helmikuussa 1924, eikä häntä asetettu syytteeseen.
Vapautumisensa jälkeen Mäkelin luopui politiikasta ja työskenteli kätilönä Kuopiossa vuoteen 1931 saakka. Mäkelin asui 1930-luvulta lähtien Helsingissä, jossa hän kuoli 88-vuotiaana elokuussa 1962. Mäkelin on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Perhe
Mäkelinin puoliso oli kansanedustaja Antti Mäkelin, jonka kanssa hän avioitui 1901. Pariskunnalla oli kolme lasta.
Auris (laiva)
Auris oli tankkeri ja ensimmäinen kauppalaiva, joka kulki kaasuturbiinin voimalla. Laiva valmistui vuonna 1948 Newcastlessa Hawthorn Leslie and Companyn telakalla rakennusnumerolla 686. Se kuljetti kolme vuotta öljyä dieselmoottorien voimalla, kunnes siirtyi Shellin laivateknisen osaston kokeilualukseksi.
Aluksi 12 250 tonnin säiliöaluksen neljä dieseliä pyörittivät neljää sähkögeneraattoria, joiden tuottamalla virralla pyöritettiin yhtä 2 760 kilowatin (3 750 hevosvoiman) potkurimoottoria. Vuonna 1951 aluksen yhden dieselmoottorin ja generaattorin tilalle asennettiin kaasuturbiini (883 kW / 1 200 hv) ja isompi generaattori. Kokeissa laiva kulki täydessä lastissa aivan hyvin kaasuturbiinin voimalla, nopeus tosin oli vain 7 solmua (13 km/h), koska tehoa oli käytettävissä vain neljäsosa normaalista.
Vuonna 1956 Britannian lipun alla purjehtineen laivan kaikki dieselmoottorit korvattiin kaasuturbiineilla. Laivan kohtaloksi tuli romutus vuonna 1962. Sillä oli myös kaasuturbiiniton sisaralus nimeltään Auricula.
Keski-Uusimaa (lehti)
Keski-Uusimaa on vuonna 1918 perustettu sanomalehti. Keski-Uusimaan toimitus on Tuusulassa ja lehti ilmestyy Keravalla, Järvenpäässä ja Tuusulassa. Lehden levikki vuonna 2017 oli 13 276 kappaletta. Keski-Uusimaa -lehteä julkaisee Etelä-Suomen Media.
Keski-Uusimaan julkaisema ilmaisjakelulehti on nimeltään Viikkouutiset.
Historia
Keski-Uusimaan ensimmäinen numero oli näytenumero, joka julkaistiin 21.11.1918. Lehti julistautui alusta alkaen puolueettomaksi. Vastaava toimittaja oli Eino Karttunen, ja lehden toimitus sijaitsi Keravalla. Kustantaja oli A. Hjalmar Suominen, mutta jo seuraavana vuonna perustettiin Keski-Uusimaan Kustannus Osakeyhtiö. Ensimmäinen toimitusjohtaja oli Onni J. Salovaara. Samana vuonna hankittiin painokone ja toimitalo. Toimitusjohtajaksi ja samalla lehden päätoimittajaksi tuli vuonna 1920 Aleksanteri Grönberg. Vuonna 1921 ostettiin käytetty latomakone ja pari vuotta myöhemmin oikovedoskone. Vuosina 1922-28 painosmäärä lähes kaksinkertaistui 1400:sta 2700:an. Grönbergin seuraaja oli Vilho Antero Salolampi, joka aloitti päätoimittajana vuonna 1925 ja toimitusjohtajana vuonna 1930. Vuonna 1943 painosmäärä ylitti ensimmäisen kerran neljän tuhannen rajan.
Tammikuussa vuonna 1951 valmistui uusi toimitalo Aleksis Kiven tiellä Keravalla. Sen oli piirtänyt arkkitehti Ilmari Niemeläinen. Salolammen kuoltua nimitettiin uudeksi päätoimittajaksi ja taloudenhoitajaksi vuonna 1953 Yrjö Soramies. Helsingin ympäristön väkiluvun kasvu asetti lehdelle uusia vaatimuksia, mutta johti myös toiminnan laajenemiseen. Ensimmäinen Keravan ulkopuolinen toimipiste avattiin Järvenpäässä maaliskuussa vuonna 1958, toinen sivutoimisto avattiin Tikkurilassa 24.4.1959. Vuoden 1960 marraskuun alusta lähtien Keski-Uusimaa alkoi jälleen ilmestyä kolme kertaa viikossa. Korson keskustassa avattiin kolmas sivutoimisto 18.6.1963. Vuonna 1966 saatiin valmiiksi toimitalon laajennus, minkä ansiosta tilat kolminkertaistuivat. Samana vuonna lehdessä siirryttiin offset-painantaan. Keski-Uusimaan levikki ylitti vuonna 1968 ensimmäisen kerran kymmenen tuhannen kappaleen rajan. Vuonna 1971 lehden konttoriin hankittiin ensimmäinen pienoistietokone sekä repro-osastolle suuri kamera ja valoladontalaitteet. Vuoden 1972 alussa alkoivat neuvottelut Helsingin Seutu -nimisen lehden ostamisesta. Kauppa toteutui 1.4.1972. Seuraavana vuonna ilmestymiskertoja lisättiin, ja lehti alkoi ilmestyä 4 kertaa viikossa. Viisipäiväiseksi ilmestymistiheys nousi vuonna 1975. Johtokuntaan kuuluivat tuolloin puheenjohtaja Martti Tiuri ja jäsenet Kauko Kammonen, Kaarlo Lausti, Eero Lehti, Heikki Leikoski, Kalervo Seppä ja Yrjö Soramies, joka oli myös päätoimittaja.
Vuonna 1979 Keski-Uusimaan johtoportaassa tapahtui henkilövaihdoksia. Yrjö Soramies jäi vuoden lopussa eläkkeelle, ja tilalle tulivat johtokunnan puheenjohtajaksi Eero Lehti, toimitusjohtajaksi Jukka Virta ja päätoimittajaksi Auvo Kantola. Seuraavana vuonna ostettiin teollisuustontti Hyrylästä uutta toimitaloa varten. Painotalo vihittiin käyttöön helmikuussa vuonna 1983. Toimintaa kehitettiin, ja vuonna 1986 Keski-Uusimaa alkoi ilmestyä seitsemän kertaa viikossa. Nettolevikki oli vuoden 1988 lopussa 24 084 kappaletta. Vuonna 1990 ilmoitusmyynti kääntyi laskuun, ja kahden vuoden kuluttua taantuma näkyi myös tilausmyynnissä. Vuonna 1994 päätoimittajaksi nimitettiin Kantolan yllättävän kuoleman jälkeen Reijo Hirvonen. Keväällä 1996 levikin lasku pysähtyi, ja seuraavana vuonna levikin kasvu oli jo ennätystasolla.
Närpiön kihlakunta
Kihlakunnan maapinta-ala oli 3 008,31 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 51 539 henkeä (31.12.1939).
Erfurt
Erfurt on Thüringenin osavaltion pääkaupunki Saksassa. Kaupungissa on sähkö- ja tekstiiliteollisuutta. Lisäksi kaupungissa on tiedeakatemia, goottilainen tuomiokirkko (1100-luvulta) ja Severuksen kirkko (1400-luvulta). Erfurtin vanha kaupunki on Saksan parhaiten säilyneitä selvittyään toisesta maailmansodasta vähin vaurioin. Martti Luther asui Erfurtin muinaisessa augustinolaisluostarissa vuosina 1505–1508.
Kaupunki sijaitsee Gera-joen varrella noin 320 kilometriä Berliinistä lounaaseen.
Kaupungin asukasluku oli 210 118 vuonna 2015.
Erfurtissa vuoden lämpimin kuukausi on elokuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on 22,7 °C, mutta heinäkuu on lähes yhtä lämmin. Keskimääräinen alin lämpötila on pakkasen puolella joulu-, tammi- ja helmikuussa, tammikuussa 3,1 °C. Sadetta saadaan melko tasaisesti ympäri vuoden 25–40 mm kuukaudessa. Sadepäiviä on kuukaudessa 7–10 kappaletta.
Spread Your Wings
Kappale julkaistiin singlenä 10. helmikuuta 1978 Britanniassa sekä suurimmassa osassa Manner-Euroopan valtioita, mutta jätettiin julkaisematta Yhdysvalloissa ja Japanissa. Kappale ylsi Britanniassa listasijalle 34, mitä pidettiin pettymyksenä. Myös Record Mirror -lehti otti singlen vastaan nihkeästi ja uskoi kappaleen olevan kohdistettu ”yhtyeen uusille kuuntelijoille, joita tuskin kuitenkaan on olemassakaan”. ”Spread Your Wings” muodostui kuitenkin suosituksi livenumeroksi yhtyeen konserteissa.
”Spread Your Wingsista” kuvattiin myös tammikuussa 1978 promovideo, samana päivänä ”We Will Rock You” -kappaleen videon kanssa.
Kappaleet
A-puoli B-puoli
Kaarlo Hänninen
Kaarlo Hänninen (31. lokakuuta 1876 Kuusamo – 25. maaliskuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, tutkija ja Maalaisliiton kansanedustaja.
Elämäkerta
Hännisen vanhemmat Erland Törmänen ja Susanna Eliaksentytär Käkelä kuuluivat molemmat vauraisiin talonpoikaissukuihin. Perheessä oli paljon lapsia. Kaarlo oli ainoa, joka pantiin kouluun. Hän kävi koulunsa Kuusamon kirkonkylän yksityisessä kansakoulussa ollen luokkansa parhaimpia oppilaita. Luonteeltaan Kaarlo oli hiljainen pohtija. Pojan tiedonhalu ilmeni innokkaana kyselemisenä ja kuuntelemisena.
Koulusivistystä on nyt tarpeeksi, tuumi isä Erland, Hännis-Lanteri kansakoulun päättyessä. Kuitenkin pastori ja kansakouluntarkastaja J. Reini suostutteli isän laittamaan poikansa Jyväskylän seminaariin. Hänninen opiskeli opettajaksi Jyväskylän seminaarissa vuosina 1897–1899. Valmistumisvuonna hän teki kahden toverinsa kanssa pitkän matkan Vienan Karjalaan ja Ruijan Lappiin ja julkaisi myöhemmin kokemuksensa kirjassaan Kolme partiopoikaa Lapin erämaassa.
Vuonna 1900 Kaarlo Hänninen sai ensimmäisen opettajan virkansa Kemistä. Hän ryhtyi miltei saman tien suorittamaan ylioppilastutkintoa yksityisoppilaana. Tenttimässä hän kävi Helsingissä. Hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 1906, minkä jälkeen hän muutti perheineen Helsinkiin, kirjoittautui Helsingin Aleksanterin yliopiston filosofiseen tiedekuntaan ja alkoi opiskella pääaineenaan maantiede. Filosofian kandidaatin tutkinnon hän suoritti vuonna 1910.
Hänninen tutustui tulevaan vaimoonsa Rauha Saima Falleriin opiskelumatkallansa ja avioitui 1902. Perheeseen syntyi seitsemän lasta ja Hänninen muutti perheineen Helsinkiin. He palasivat Kemiin vuonna 1910 ja Hänninen palkattiin tuntiopettajaksi Kemin yhteiskouluun. Hän ei kuitenkaan viihtynyt virassaan kuin vuoteen 1913 asti. Sen jälkeen hänestä tuli Helsingin suomalaisen jatko-opiston maantieteen lehtori, jonka virassa hän toimi 1920 asti. Kaarlo halusi jatkaa opintojaan ja tutkimuksiaan. Hän valmisteli väitöskirjaansa kuusamolaisista drumlinmaisemien järvistä ja reiteistä Oulankajoen alueella Kuusamossa. Se valmistuikin vuonna 1915. Helsingin suomalaisen jatko-opiston maantieteen lehtorina hän toimi samalla vuoteen 1920 asti.
Vuonna 1919 Hänninen hankki yhdessä ystävänsä Jaakko Kiven kanssa Tapola-nimisen maatilan Tampereen läheltä, jonne he perustivat kananhoidon mallitilan. He julkaisivat vuonna 1924 Kananhoidon käsikirjan. Tila ei kuitenkaan kannattanut ja se jouduttiin myymään tappiolla pois. Selvitäkseen tilanpidon jättämistä veloista Hänninen alkoi kirjoittaa oppikirjoja ja myös kaunokirjallisia teoksia.
Vuonna 1916 hän julkaisi oppikirjan Nykyaikainen maantieteen opetus ja sittemmin 1920-luvulla lisää oppikirjoja mm. Yleismaantieteen oppikirjan yhdessä K. E. Kivirikon kanssa, Talousmaantiede I ja II:n sekä Kansakoulun maantieto- ja kotiseutuopin. Samaan aikaan hän oli tuntiopettajana Helsingin Suomalaisen Tyttökoulun jatkoluokilla ja Helsingin Uudessa yhteiskoulussa. Oppikirjojen kirjoittaminen auttoi kanatilan vuoksi velkaantunutta Hännistä talousvaikeuksissa.
Kaarlo Hännisen kaunokirjallinen tuotanto käsittää nuorten seikkailukirjoja ja satuja. Hänen ensimmäinen kaunokirjallinen teoksensa Kiveliön karkurit ilmestyi vuonna 1923. Vuonna 1927 ilmestyi mainittuun teokseen perustuva mykkäelokuva Muurmanin pakolaiset, jossa näytteli muun muassa iiläisen kansanedustajan Maria Sofia Paason tytär Eine Laine. Erkki Karu ohjasi. Viimeinen teos Kolme partiopoikaa Lapin erämaassa ilmestyi vuonna 1936. Lähes kaikessa Kaarlo Hännisen kirjallisuudessa näkyy rakkaus kotiseutuun, jonka luontoa hän kuvaa vivahteikkaasti. Häneltä ilmestyi 30 teosta, joista puolet oli kaunokirjallisia ja puolet tutkimus- tai oppikirjoja. Kuoleman jälkeen löytyi kahteen teokseen keskeneräisiä konsepteja.
Kaarlo Hänninen valittiin ensimmäisen kerran Maalaisliiton kansanedustajaksi vuonna 1924. Hänen tärkeimmäksi poliittiseksi kysymyksekseen nousi Oulun–Kuusamon rautatie, josta hän kirjoitti kahdessa kirjassaan. Hänninen ajoi Koillismaan alueen maatalousväestön elinolosuhteiden parantamista, ja hänen ansiostaan sipulinviljelystä alettiin maksaa markkinointitukea. Kuusamoa varten säädettiin vuosina 1932–1934 oma pientilojen asutuslaki, jolloin pientilat voitiin lunastaa itsenäisiksi tiloiksi. Hännisen aloitteesta vuonna 1935 säädettiin Kuusamoa ja Posiota varten velkojen vakauttamislaki, jossa valtio takasi kohtuullisen velkamäärän velkaantuneille tiloille.
Henkilönä Hänninen oli miellyttävä, hyväntahtoinen, sydämellinen ja loputtoman kärsivällinen. Kansandustajana toimiessaan Kaarlo Hänninen sai sydänkohtauksen noustessaan eduskunnan portaita 25. maaliskuuta 1939. Tieto hänen kuolemastaan tuli järkytyksenä kuusamolaisille. Kuusamon kunta kustansi hautajaiset ja hautakiven. Kuusamon keskustaajamassa on nimetty Kaarlo Hännisen mukaan nimetty tie.
Hännisen tilalle eduskuntaan nousi sosialidemokraattien O. H. Kekäläinen. Paikka siirtyi SDP:lle, kun Maalaisliiton ja edistyspuolueen vaaliliiton kahdesta varamiehestä toinen oli kuollut ja toinen menettänyt kansalaisluottamuksensa.
Arbovirukset
Arbovirusryhmä koostuu viruksista, joilla on samankaltainen leviämistapa ja virusinfektio-oireisto. Tämäntapaista luokittelua ei kuitenkaan nykyään enää käytetä. Arbovirus, (arbo=arthropod-borne=niveljalkaisten levittämä) Arbovirukset kuuluvat eri ryhmiin mutta niitä yhdistävät epidemiologiset ja ekologiset samankaltaisuudet, joista ne ovat saaneet yhteisnimityksensä. Arbovirukset lisääntyvät sekä selkärankaisissa että niveljalkaisissa isännissä.
Ensimmäinen eristetty arbovirus on ollut keltakuumeenaiheuttaja, joka kuuluu flavirusryhmään, ja se on myös ensimmäinen ihmisestä eristetty virus. Keltakuumetta esiintyy Afrikassa, Etelä- ja Keski-Amerikassa. Sen levittäjänä toimii hyttynen.
Suurin osa arboviruksista ei uhkaa ihmisten terveyttä, mutta ne muutamat, jotka uhkaavat, ovat pelättyjä virustauteja aiheuttavia.
Neljä päätautityyppiä ovat:
Arbovirukset on jaoteltu kolmeen ryhmään, jotka ovat Flaviviridae, Togaviridae, jonka alaryhmänä ovat alfavirukset, ja Bunyavirukset. Arbovirusryhmään kuuluu myös muita viruksia, kuten orbi-, rabdo- ja iridoviruksia. Myös nämä virukset ovat samankaltaisia, kuten muut ryhmään kuuluvat virukset. Arboviruksia on tunnistettu tähän mennessä ainakin 550.
Martina Hellmann
Martina Hellmann (o.s. Opitz, s. 12. joulukuuta 1960 Leipzig) on saksalainen, Saksan demokraattista tasavaltaa edustanut entinen kiekonheittäjä ja olympiavoittaja.
Martina Hellmann, silloiselta nimeltään Opitz, heitti vuonna 1979 kiekkoa 64,50 m. Kolmena seuraavana vuonna kehitystä ei tapahtunut, mutta vuonna 1983 hän voitti Helsingin MM-kilpailuissa kultaa. Loppukilpailussa hän ei saanut ensimmäisellä kierroksella tulosta mutta oli toisen kierroksen jälkeen toisena tuloksella 66,42 m ja nousi kolmannella, 67,76 m kantaneella heitollaan kilpailun johtoon. Neljännellä kierroksella hän heitti tuloksen 67,22 m, viidennellä 68,74 m ja kuudennella lopullisen voittotuloksensa 68,94 m. Hänen vuoden 1983 pisin heittonsa kantoi 70,40 m.
Vuonna 1984 Hellmannilla oli viikon ajan nimissään Itä-Saksan ennätys. Los Angelesin olympialaisiin hän ei päässyt sosialististen maiden boikotin vuoksi. Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 hän sai pronssia tuloksella 68,26 m. Rooman MM-kilpailuissa 1987 hän voitti toisen maailmanmestaruutensa. Hän johti kilpailua alusta saakka heitettyään ensimmäisellään 71,08 m. Seuraavat heitot kantoivat 68,90, 69,66 ja 71,62 m, viides heitto oli mitätön, ja kuudennen tulos oli 67,86 m. Olympialaisiin Hellmann pääsi vihdoin Soulin kisoissa 1988 ja voitti kultaa tuloksella 72,30 m. Splitin EM-kilpailuissa 1990 Hellmann sai pronssia tuloksella 66,66 m ja Tokion MM-kilpailuissa 1991 Tsvetanka Hristova pudotti viimeisen kierroksen voittoheitollaan hänet neljänneksi tuloksella 67,14 m.
Spontaani järjestys
Spontaani järjestys tarkoittaa sitä, että järjestys emergoituu itsestään näennäisestä kaaoksesta; omaa etuaan tavoittelevat yksilöt synnyttävät monenlaista sosiaalista järjestystä yrittämättä tietoisesti luoda järjestystä.
Elämän evoluutio maapallolla, kieli, Wikipedia ja vapaa markkinatalous on esitetty spontaanin järjestyksen kautta kehittyneiksi järjestelmiksi. Ateistit ja naturalistit usein esittävät myös ekosysteemin ja maailmankaikkeuden spontaanin järjestyksen esimerkkeinä.
Yksilöiden tietoisesti luomaa sosiaalista järjestystä kutsutaan organisaatioksi. Organisointi yleensä tehostaa toimintaa, esimerkiksi yrityksissä ja armeijoissa. Työnjako on esimerkki yhteiskunnallisesta organisoinnista.
Historiaa
Murray Rothbardin mukaan Zhuangzi (369 – n. 286 eaa.) esitti ensimmäisenä spontaanin järjestyksen idean, myöhemmin Pierre-Joseph Proudhon ja Friedrich Hayek. Taolainen Zhuangzi sanoi: "Hyvä järjestys seuraa itsestään, kun asioiden annetaan tapahtua vapaasti." Proudhon sanoi: "Anarkian käsite politiikassa on yhtä rationaalinen ja positiivinen kuin mikä tahansa muukin. Se tarkoittaa, että kun teolliset toiminnot otetaan pois poliittisesta toiminnasta, taloudellinen vuorovaikutus yksin tuottaa sosiaalisen järjestyksen." Proudhonin kanta oli, että vapaus on välttämätöntä spontaanin järjestyksen syntymiselle, sen sijaan että vapaus olisi spontaanin järjestyksen seuraus. Siksi hän sanoi, että vapaus "ei ole järjestyksen tytär vaan äiti".
Skotlantilaisen valistuksen ajattelijat esittivät ensimmäisinä vakavasti kehitellyn näkemyksen markkinoista spontaanina järjestyksenä ("ihmisen toiminnan tulos muttei minkään ihmisen suunnittelun", kuten Adam Ferguson ensimmäisenä muotoili).
Carl Menger, Ludwig von Mises ja Friedrich Hayek kehittivät käsitettä ja muodostivat siitä taloustieteen Itävaltalaisen koulukunnan sosiaalisen ja taloudellisen ajattelunsa kulmakiven.
Markkinat
Monet klassiset liberaalit kuten Hayek ovat todenneet markkinatalouksien olevan spontaanin järjestyksen luomus, "tehokkaampi yhteiskunnallisten voimavarojen kohdentaja kuin mihin mikään suunnittelu yltäisi." Suunnittelun käyttämä tilastodata ei voi sisältää kaikkea sitä tietoa, mitä yksittäisillä ihmisillä ja yrityksillä on heidän omasta tilanteestaan markkinoilla kunkin tapahtuman yksityiskohdissa. Hinta välittää markkinoilla toimijoille enemmän informaatiota kuin kukaan heistä voisi yksin hankkia.
Antti Mäkelin
Antti Mäkelin (12. huhtikuuta 1871 Iitti – 6. maaliskuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1909 ja 1917–1918.
Varhaiset vuodet
Iitin Lyöttilässä syntyneen Mäkelinin vanhemmat olivat mäkitupalainen Matti Mäkelin (1830−1905) ja Eva Sofia Eerikintytär (1834−1903). Hän kävi kiertokoulua ja työskenteli yhdeksänvuotiaasta lähtien paimenpoikana ja renkinä. 16-vuotiaana Mäkelin lähti Kuusansaaren paperitehtaalle, mutta palasi parin vuoden kuluttua maataloustöihin kotiseudulleen. Vuosina 1893−1896 Mäkelin suoritti asevelvollisuutensa Uudenmaan pataljoonassa. Työskenneltyään kolme vuotta Helsingin Sähkövalaistus Osakeyhtiön palveluksessa Mäkelin jatkoi sähkötyömiehenä Tainionkoskella, Tampereella ja Porissa. Vuonna 1900 Mäkelin liittyi Tainionkosken työväenyhdistykseen ja toimi myöhemmin sen puheenjohtajana. Hän osallistui työväenyhdistyksen edustajana myös Forssan kokoukseen. Tainionkoskella Mäkelin oli perustamassa Osuusliike Tippaa ja Porissa hän vaikutti Porin Työväen Osuuskaupan johdossa.