cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vaihtoehtoliike Itu
Ituja-lehdet
Kulttuurikerho Idun periaateohjelma, Marxilainen moraali – eräitä kysymyksiä, Esseitä: Teesejä ihmisluonnosta, Teesejä silmiin tuijottamisesta, Teesejä ihmissuhteista, runoja, novelleja, lauluja ym. Mitä ituja, uusia tuulia estetiikassa, sitten tuli Steinbock, kritiikin kritiikkiä, aivoituksia, teesejä, runoja, henkilökuvia, levyarvostelujakin. Marxilaisen maailmankatsomuksen kriisi, Ihmiskäsitys ja itsekasvatus, Althussserin ja Ottomeyerin kritiikkiä, Leniniläinen puolueteoria on ylitettävä, Neuvostoliiton taloudellinen umpikuja.
Morgenbladet
Vuonna 1993 Morgenbladetin osti Truls Lie, joka muutti lehden viikoittain ilmestyväksi. Lehti on nykyisin älymystösävyisempi ja keskittyy kulttuuriin, taiteeseen, kirjallisuuteen ja politiikkaan.
Vaihtoehtoliike Itu
Ituja-lehdet
Mitä on vallankumouksellinen työ nykyään? Marxismin kriisi ja perhe katoavana ilmiönä, Perhe – hitaasti katoava ilmiö, Vaihtoehtoliike Idun ihmiskäsitys, Neuvostoyhteiskunnan kriisi syvenee, Mikä on Vaihtoehtoliike Idun katsomuksissa parasta?, Soihtu ja Puola, Marxilaisen ihmiskäsityksen kritiikkiä, Ensimmäinen ja viimeinen arviointiperusta, On jo aika havaita: Neuvostoliiton talous tulee romahtamaan.
Matti Puolakan kirjoituksia monisteina
Teesejä 1900-luvusta ja aikakauden vaihtumisesta (1989), Uuden dialektiikan yleispiirteitä (1989), Sosiaalipsykologinen oikeudentaju itsetuntemuksen ja elämänymmärryksen perustana (1987), Näkökulmia aikakauteen (1989), Vaatikaamme filosofista äänioikeutta, koska poliittista äänioikeutta meillä ei enää ole (1989), Vihreät, feministit ja maailmanhistorian nykyvaihe (1989), Mitä on politiikka? (1989), Suhde omaan minään ja aikakauden olemukseen (1988).
Morgenbladet
Alf van der Hagen oli päätoimittaja vuosina 2003-2012. Hänen seuraajansa on Anna B. Jenssen.
Barnard Elliot Bee jr.
thumb|Barnard E. Bee jr. Barnard Elliott Bee Jr. (8. helmikuuta 1824 – 22. heinäkuuta 1861) oli Yhdysvaltain armeijan ammattisotilas ja etelävaltioiden kenraali Yhdysvaltain sisällissodassa. Hän haavoittui kuolettavasti ensimmäisessä Bull Runin taistelussa, yhtenä ensimmäisistä kenraaleista, joka kaatui sisällissodassa. Taistelun aikana hän keksi lempinimen eversti Thomas J. Stonewall Jacksonille.
Högborg
Högborg on Helsingin Katajanokalla osoitteessa Luotsikatu 11 sijaitseva jugendtalo. Se on rakennettu vuonna 1904. Högborgin on suunnitellut rakennusmestari Vilho Lekman. Högborgin kaunis katto tuhoutui helmikuun 1944 suurpommituksessa. Korjattaessa kattoa ei enää palautettu alkuperäiseen asuun ja räystään yläpuolelle nousseet jugend-henkiset torninhuippu ja päätykolmio jätettiin pois, jolloin rakennuksen ilme yksinkertaistui. Talon katujulkisivussa on kaksi erkkeriä, jotka liittyivät torni- ja päätykolmioaiheisiin, sekä yksi parveke, joka rakennettiin kyseisen asunnon alkuperäiselle asukkaalle, joka oli liikuntaesteinen. Väriltään talo on keltainen. Högborgin asuntojen koko on 26–151 neliömetriä. Högborg on pohjaratkaisultaan I-tyyppinen rakennus. Se poikkeaa muista Katajanokan vanhoista taloista siinä, että rakennuksessa ei ole lainkaan pihasiipeä, mikä jättää sisäpihan avaraksi ja koko talon mittaiseksi.
Barnard Elliot Bee jr.
Lapsuus ja nuoruus
Hän syntyi Charlestonissa Etelä-Carolinassa Barnard Elliott Bee Seniorin ja  Ann Wragg Fayssouxin pojaksi, jotka molemmat olivat vakavaraista charlestonilaissuvuista. 1833 Been perhe muutti Pendletoniin Etelä-Carolinaan, missä Been perhe meni Pendletonin akatemiaan. 1836 Been perhe muutti Texasiin mutta Bee jäi Pendletoniin ja eli äitinsä kolmen siskon kanssa harjoittaakseen opintojaan. Bee valmistui Yhdysvaltain sotilasakatemiasta 1845, 35. luokastaan ja sai komennuksen luutnantiksi 3. USA:n jalkaväkeen. Bee palveli ensiksi Teksasin sotilaallisessa valloittamisesta. Hänet palkittiin urheudesta kahdesti Meksikon–Yhdysvaltain sodan aikana, ensin Cerro Gordossa, missä hän haavoittui ja sitten Chapultepecissa.
Högborg
Rakennuksen erillinen pieni piharakennus oli 1960-luvulla Suomen elokuva-arkiston käytössä.
Barnard Elliot Bee jr.
Lapsuus ja nuoruus
Sodan jälkeen Bee sijoitettiin varuskuntapalvelukseen Pascagoulaan Mississippiin missä hän palveli adjutanttina. 1849-1855, Bee oli rajaseutupalveluksessa Uudessa Meksikossa. Suurimman osan tästä ajastaan hän oli Fort Fillmoressa lähellä Las Crucesia Uudessa Meksikossa. 1855 Bee ylennettiin 10. jalkaväkirykmentin D-komppanian kapteeniksi ja sijoitettiin Fort Snellingiin Minnesotaan. Fort Snellingissä hän tapasi ja nai Sophia Elizabeth Hillin, upseeritoverinsa siskon. 1857 Been komppania otti osaa Utahin sotaan, missä hän sai komentoonsa Utahin vapaaehtoispataljoonan ja yleni everstiluutnantiksi. 1860 Bee sijoitettiin Fort Laramieen Wyomingiin ja hän palveli vähän aikaa linnoituksen komentavana upseerina.
Sisällissota
Sisällissodan alkaessa Bee monien muiden etelävaltioista kotoisin olevien upseerien tapaan kamppaili kotiosavaltionsa ja armieijan välillä. Hän päätti pysyä etelässä, ja 3. maaliskuuta 1861 erosi Yhdysvaltain armeijasta ja palasi Charlestoniin, missä hänet valittiin everstiluutnantiksi 1. Etelä-Carolinan vakinaiseen väkeen.
17. kesäkuuta 1861 Bee nimitettiin prikaatinkenraaliksi prikaatiin joka mobilisoitiin Manassas Junctionissa. Hän sai komentoonsa kolmannen prikaatin Shenandoahin armeijassa prikaatinkenraali Joseph E. Johnstonin alaisena. Ensimmäisen Bull Runin taistelun aikana hänen on sanottu antaneen lempinimen Stonewall Thomas J. Jacksonille ja koko tämän Stonewall-prikaatille. (On väitelty oliko tämä ihailua vai tarkoitettu loukkaukseksi kun Jacksonin miehet eivät edenneet). Bee haavoittui kuolettavasti kun etelävaltiot olivat saavuttamaisillaan yliotteen taistelukentällä. Hän kuoli seuraavana päivänä ja on haudattu Pendletoniin Etelä-Carolinaan.
Hänen veljensä Hamilton P. Bee oli myös konfederaation kenraali.
Bi Kidude
thumb|220px|Bi Kidude esiintymässä vuonna 2007. Bi Kidude (k. 17. huhtikuuta 2013) oli tansanialainen maailmanmusiikin esittäjä ja taarab-musiikin tunnetuimpia nimiä.
Hale & Pace
Hale & Pace on brittiläinen koomikkopari Gareth Hale ja Norman Pace. Heillä oli oma saman niminen tv-ohjelma, jota esitettiin Isossa-Britanniassa vuosina 1988--1998.
Bi Kidude
Bi Kidudelle myönnettiin vuonna 2005 arvostettu WOMEX-palkinto elinikäisistä saavutuksista maailmanmusiikin alalla. Hänen elämästään on tehty dokumenttielokuva As Old as My Tongue: The Myth and Life of Bi Kidude (2006).
Amerikan go-liitto
Amerikan go-liitto (AGA) on amerikkalainen keskusjärjestö, joka pyrkii toiminnallaan edistämään gon asemaa yhdysvalloissa. AGA:n perusti shakkimestari Edward Lasker ystäviensä kanssa New Yorkissa vuonna 1937. Amerikan go-liitto on yksi vanhimmista länsimaisista go-liitoista. AGA julkaisee kahdesti viikossa internetissä The American Go E-Journal lehteä ja vuosikirjan joka vuosi. AGA ylläpitää kansallista gon pelaajien luokittelujärjestelmää, järjestää vuosittaisia tapahtumia (esimerkiksi Amerikan go-kongressin) ja valitsee Pohjois-Amerikan edustajat kansainvälisiin turnauksiin. Amerikan go-liitto on kehittänyt oman gon sääntöjen muunnelmansa, jossa pyritään sovittamaan yhteen japanilaisten ja kiinalaisten sääntöjen eroavaisuuksia.
Hale & Pace
Historia
Gareth Hale ja Norman Pace tapasivat opiskeluaikoina Elthamissa, Lontoossa 1971. He jakoivat saman huoneen ja huomasivat nopeasti, että heillä oli samankaltainen huumorintaju. He alkoivat esiintyä musikaalisessa komediaryhmä Daffyssä. Vuoteen 1976 mennessä he olivat muodostaneet komediaduon ja vierailivat klubeissa ja pubeissa esittämässä sketsejään.
Bi Kidude
Ikä
Kiduden tarkkaa syntymäaikaa ei tiedetä, mutta hänen uskotaan ennättäneen yli 90 vuoden ikään. Kidude oli eittämättä iäkkäimpiä yhä esiintyviä muusikoita; äärimmäisillään hän väitti olleensa jo 113-vuotias, mutta hänestä kertovan dokumenttielokuvan tekijät olettivat naisen olevan korkeintaan 97-vuotias.
Hale & Pace
Historia
Gareth Halesta ja Norman Pacesta tuli tunnettu koomikkopari 1980-luvun puolivälissä. Esiinnyttyään mm. BBC1:n ja C4:n Pushing Up Daisies -sarjassa LWT-kanava myönsi heille oman erikoislähetyksen vuonna 1986. Varsinaisen sarjan lähetykset alkoivat vuonna 1988. Sarja tunnetaan Suomessa nimellä Hauskat pojat, myöhemmin Hale & Pace – Hauskat pojat.
Hale & Pace -sarja nähtiin ensimmäisen kerran televisiossa vuonna 1988. Sarjaa tehtiin kymmenen kautta. Sarjan muistetuimpia sketsejä ovat mm. lasten televisio-ohjelman juontajat Billy ja Johnny sekä The Two Rons, joka tunnetaan myös nimellä The Management. Osa sketseistä aiheutti keskustelua, esimerkkinä mainittakoon kohtaus, jossa esitellään mikrossa paistettu kissa. Vaikka teko oli lavastettu, se synnytti paheksuntaa.
1990-luvun puolivälissä kaksikko esiintyi vakavassa roolissa Reginald Hillin luoman etsiväparin Dalziel ja Pascoe televisiofilmatisoinnissa (A Pinch Of Snuff, ITV, 1994). Sarjasta esitettiin vain kolme jaksoa. Hillin luoma etsiväpari voitti itselleen yleisön suosion vasta vuonna 1996 kun BBC1 loi sarjan uudestaan nimellä Yorkshiren etsivät (Dalziel and Pascoe), tällä kertaa päänäyttelijöinään Warren Clarke ja Colin Buchanan.
Vuonna 1997 ITV aloitti sarjan April Fool's Day, jossa kummatkin näyttelijät esiintyivät. Sarja oli draamakomedia, jossa kaksi luotaantyöntävää naapuria yritti ylittää toisensa tekemällä käytännön piloja. Sarja oli lyhytikäinen. Hale ja Pace pitivät syynä huonoa lähetysaikaa ja syyttivät tästä ITV:tä. Tämä erimielisyys johti siihen, että kumppanit vaihtoivat BBC:n puolelle.
BBC:llä heidän ensimmäinen työnsä oli ei-komedia Jobs For The Boys (1997). Kyseinen kolmiosainen sarja käsitteli työttömyyden haasteita. Tätä seurasi surkean kritiikin saanut eri ohjelmalajeja (mm. varietee, komedia, tietovisa) yhdistelevä h&p@bbc (1999).
Lugburz
Albumi sisältää enimmäkseen demoja ja suurin osa riffeistä on sävelletty bassokitaralle, vaikka Protector lisäsikin joitakin melodisempia osuuksia kitaralla. Syntetisaattoria käytettiin vain säestyksessä, ei pääsoittimena kuten myöhemmillä albumeilla. ”Where Winters Forever Cry” -kappaleen on säveltänyt vain tällä albumilla soittava Trifixion.
Alain Touraine
Alain Touraine (3. elokuuta 1925 Hermanville-sur-Mer, Ranska – 9. kesäkuuta 2023 Pariisi, Ranska ) oli ranskalainen sosiologi. Hän kuului nykyajan eurooppalaisen yhteiskuntakeskustelun merkkihenkilöihin. Hän oli varsinkin uusien yhteiskunnallisten liikkeiden ja jälkiteollisen yhteiskunnan keskeinen teoreetikko.
Tourainen uran keskiössä on toiminnan sosiologia. Hänen ensimmäiset työnsä keskittyivät työn sosiologiaan, ja myöhemmin hän tutki erityisesti kansanliikkeitä. Touraine tutki muun muassa Pariisin opiskelijamellakoita 1968 sekä latinalaisen Amerikan sotilasvallankaappauksia.
Touraine työskenteli tutkimusjohtajana Pariisin École des hautes études en sciences sociales -laitoksessa, johon hän perusti CADIS-tutkimuskeskuksen.
Useita yhteiskuntatieteellisiä teoksia julkaissut Touraine sai vuonna 1998 Amalfi-palkinnon ja 2010 Asturian ruhtinattaren palkinnon.
Säkkölänjärvi
Säkkölänjärvi on Pirkanmaalla Kangasalla Kangasalan keskutaajaman lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 22 hehtaaria ja se on 1,0 kilometriä pitkä ja 400 metriä leveä. Siinä on historiallista syistä kaksi jokimaista lahtea, joista kaakkoon työntyy Hyyrönhauta lähes Talviahteenlahdelle asti, ja itään kulkee Sarsanvirran 900 metriä pitkä entinen joenuoma. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria, mutta jos mukaan luetaan koilliseen työntyvä joenuoma, on siellä yksi luotomainen saari. Sen rantaviivan pituus on 5,0 kilometriä ja sen rannat ovat peltoaukean entistä pellonreunaa, joka on heinittynyt ja pajukoitunut. Järvellä ei ole vapaa-ajan asuntoja. Sen ympäri voi ajaa ja sen lähelle pääsee valtatieltä 12 käyttämällä yhdystietä 13991.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Roineen alueeseen (35.713) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 84,2 metriä mpy. Siihen laskee etelästä tuleva Kyläjärven laskuoja ja luoteesta Taivallammin laskuoja. Suurempi Kirkkojärvi virtaa Taivallammin läpi. Säkkölänjärvi laskee Hyyrönhaudan kautta Roineen Kaivannonselän Talviahteenlahdelle.
Historiaa
Järvi on jäänne entisestä Sarsanvirrasta, jonka virtaus loppui vuonna 1604 sattuneeseen Suur-Längelmäveden vedenpinnan nopeaan alenemiseseen. Uusi lasku-uoma aukesi Pälkänevedellä Syrjänharjulla, jossa nykyään virtaa Kostianvirta. Kuivuneessa Sarsanvirran uomassa oli muutama syvempi kohta, joihin jäi vettä makaamaan. Myös Säkkölänjärvi voidaan pitää Sarsavirran uoman laajentumana ja siten sen jäänteenä. Voidaan myös tulkita, että järvi olisi ollut Sarsavirran läpivirtausjärvi tai sen suvanto.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Sakolajärvi” ja sen luoteisrannassa sijaitsi ”Jokuisby” ja koillisrannassa ”Joutsniemi Gård”. Järven etelärannat oli raivattu asti niityiksi ja siihen laski luoteesta Kirkkojärvi ja ”Taivaslampi” ja etelästä ”Kilanjärvi”. Kuivuneen Sarsanvirran kohdalla kulki nyt tiet etelään ja länteen ilman ylityspaikkoja.
Vuoden 1953 peruskartassa järveä ympäröi kaikissa ilmansuunnissa laajat peltoaukeat. Pellot ulottuivat aivan rantaan saakka, mutta vuoden 1980 kartasta asti on pellonreunnoille jätetty laajemman suojavyöhykkeet. Luoteessa oleva maatila lopettanut jonkun peltopalstan viljelyn ja rakentanut sen kohdalle teollisuusrakennuksia.
Wilhelm Leibl
pienoiskuva|Wilhelm Leibl and Sperl on the hunt, öljy kankaalle, 1890-1895, Neue Pinakothek pienoiskuva|Kolme naista kirkossa (1881) Wilhelm Maria Hubertus Leibl (23. lokakuuta 1844 – 4. joulukuuta 1900) oli saksalainen realismia edustava taidemaalari, joka tunnetaan talonpoikaiselämää kuvaavista töistään.
Elämä
Leibl syntyi Kölnissä, missä hänen isänsä työskenteli katedraalikuoron johtajana. Leibl toimi lukkosepän oppipoikana ennen taiteellisten opintojensa aloittamista paikallisen taidemaalari Hermann Beckerin kanssa vuonna 1861. Hän aloitti Münchenin taideakatemiassa vuonna 1864 ja opiskeli useiden taiteilijoiden kanssa, mukaan lukien Carl Theodor von Piloty. Vuonna 1869, Leibl perusti studion Johann Sperlin, Theodor Altin, ja Rudolf Hirth du Frênesin kanssa. Samoihin aikoihin Gustave Courbet vieraili Münchenissä esittelemässä töitään, tehden paikallisiin taiteilijoihin suuren vaikutuksen alla prima -tekniikallaan. Leiblin maalauksista, joista oli jo nähtävillä hollantilaisten mestareiden vaikutus, tuli tyyliltään rennompia ja mallit kuvattiin niissä maalattuina paksuin siveltimenvedoin tummaa taustaa vasten.
Ura
Vuonna 1869 Leibl matkusti Courbet'n ehdotuksen johdosta Pariisiin, missä hän tapasi Édouard Manet'n, mutta joutui palaamaan Saksaan vuonna 1870 Saksan–Ranskan sodan syttymisen vuoksi. Leibl muutti Münchenistä Baijerin maaseudulle vuonna 1873, maalaten siellä teoksia paikallisten talonpoikien jokapäiväisestä elämästä. Hänen aiempien maalaustensa luonnosmainen tyyli muuttui täsmällisemmäksi. Asuessaan Berblingissä vuodesta 1878 vuoteen 1882, Leibl maalasi luultavasti tunnetuimman teoksensa "Kolme naista kirkossa" (Kunsthalle, Hampuri). Sen erittäin realistinen tyyli muistuttaa Hans Holbeinia selkeydellään. Seuraavien vuosien aikana Leibl muutti Bad Aiblingiin ja vuonna 1892 Kutterlingiin. Hänen maalauksissaan alkoi näkyä aikaisempien piirrosten kurinalaisuus yhdistettynä uuteen herkkyyteen ja valoisuuteen.
Leibl maalasi ilman luonnosta aloittaen työskentelynsä heti värein. Tämä työskentelytapa muistuttaa impressionismia. Hänen omistautumisensa todellisuuden realistiselle kuvaamiselle ansaitsi hänelle paikan Leibl-Kreis -nimisen ryhmän johtavana taiteilijana. Muita ryhmään kuuluineita olivat mm. Carl Schuch, Wilhelm Trübner, Otto Scholderer ja Hans Thoma.
1870-luvun alkupuolella Leibl toteutti 19 etsaustyön sarjan erityisen huolelliseen tyyliin. Hänen hiilipiirroksensa muodostuvat suurista valon ja varjon alueista, jotka vaikuttavat pensselillä ja maalilla tehdyiltä.
Leibl vieraili Alankomaissa vuonna 1898 ja hänen teoksensa olivat mukana Berliinin sesessionistien näyttelyssä seuraavana vuonna. Leibl kuoli Würzburgissa vuonna 1900.
Seppo Nevala
Seppo Väinö Ilmari Nevala oli suomalainen poliisineuvos ja Suojelupoliisin päällikkö 1996–2007.
Ennen poliisiuraansa Nevala oli muun muassa pääministeri Kalevi Sorsan poliittinen sihteeri. Suojelupoliisissa Nevala aloitti vuonna 1978. Nevalan poliisiuran ylimmät virat olivat sisäministeriön poliisijohtaja (1991), suojelupoliisin apulaispäällikkö ja lopulta suojelupoliisin päällikkö (vuosina 1996–2007). Sisäasiainministeriössä toimiessaan Nevala kannatti suojelupoliisin lakkauttamista. Suojelupoliisin päällikkönä Nevala ehdotti parlamentaarisen valvonnan tehostamisen vaihtoehdoksi sitä, että suojelupoliisin päällikön tehtävä muuttuisi määräaikaiseksi viiden vuoden jaksoissa.
Seppo Nevala joutui syyskuussa 2004 virkavapaalle ja vastaamaan oikeudessa suojelupoliisin toiminnasta. Syytteen mukaan Nevala oli alaisensa, Petri Knapen, kanssa jättänyt saattamatta tutkittavaksi, että niin sanotussa Soneran teleurkintajutussa Supon tutkijana toimineella Martti Pitkäsellä oli laittomasti saatuja televalvontatietoja. Syytteen mukaan tutkinta käynnistettiin vasta sen jälkeen, kun Sonera-juttua tutkinut keskusrikospoliisi ilmoitti Supolle laittomien tietojen paljastumisesta. Syytteet hylättiin käräjäoikeudessa 22. joulukuuta 2004 ja hovioikeudessa 31. maaliskuuta 2005.
Nevala profiloitui myös niin sanottuihin Stasi-oikeudenkäynteihin johtaneissa vuoden 2002 tutkinnoissa valtiollisen poliisin päällikkönä, mikä huipentui tapaus Alpo Rusiin ja sen jälkipuintiin vuosina 2005–2007. Stasi-listojen asiassa Nevala oli ulkoasiainvaliokunnan kuulustelujen aikana sairauslomilla. Rusin tapauksesta suoritettu esitutkinta ei kuitenkaan johtanut syytteen nostamiseen.
Seppo Nevala jätti eroanomuksensa suojelupoliisin päällikön tehtävästä 27. heinäkuuta 2007 ja jäi eläkkeelle 1. joulukuuta 2007. Hän kuoli 4. joulukuuta 2008 61-vuotiaana kotonaan sairauskohtaukseen.
ELF Cup
ELF Cup oli jalkapallon maajoukkueturnaus, joka järjestettiin vuoden 2006 marraskuussa Pohjois-Kyproksella. Turnauksen järjesti Pohjois-Kyproksen jalkapalloliitto KTFF. Turnaukseen osallistuneista maajoukkueista suurin osa, mukaan lukien isäntäjoukkue Pohjois-Kypros, eivät olleet kansainvälisen jalkapalloliiton FIFAn tai sen maanosaliittojen jäseniä. Turnaus tarjoasi niille harvinaisen tilaisuuden pelata maaotteluita muita maita vastaan.
Alun perin Pohjois-Kyproksen piti järjestää NF-Board-liiton joka toinen vuosi järjesttäväksi kaavaillun ensimmäisen vastaavalla tavalla ei-FIFAn tunnustamille maajoukkueille tarkoitetun VIVA World Cup -turnauksen, mutta kiistojen vuoksi turnaus päätettiin sittemmin järjestää Oksitaniassa. NF-Board ilmoitti erimielisyyden syyksi Pohjois-Kyproksen haluttomuutta ottaa turnaukseen mukaan tiettyjä joukkueita, kun taas Pohjois-Kypros ilmoitti syyksi taloudelliset erimielisyydet. Sn vuoksi ELF Cup ja VIVA World Cup järjestettiin samaan aikaan marraskuussa. KTFF lupasi maksaa osallistuvien joukkueiden matkakustannukset, mikä houkutteli monia NF-Boardin jäsenliittoja valitsemaan ELF Cupin alkuperäisen VIVA World Cupin sijaan.
Turnaus pelattiin neljällä stadionilla kansainvälisesti tunnustamattomassa Pohjois-Kyproksen turkkilaisessa tasavallassa. Turnaukseen osallistui kahdeksan joukkuetta, joista kolme FIFAn ja Aasian maanosaliiton AFC:n jäseniä.
Osallistuneet joukkueet
(tähdellä merkityt FIFAn ja AFC:n jäseniä)
Dol Guldur (albumi)
Dol Guldur on black metalia soittavan Summoningin kolmas studioalbumi. Albumin nimi viittaa Sauronin hallitsemaan Dol Guldurin linnoitukseen J. R. R. Tolkienin luomassa fantasiamaailmassa. Levyn on julkaissut itävaltalainen Napalm Records vuonna 1996.
Musiikillisesti Dol Guldur jatkaa edeltävän Minas Morgul -albumin linjoilla. Kappaleet ovat huomattavasti tunnelmallisempia ja melodisempia kuin yhtyeen ensimmäisellä albumilla, Lugburzilla. Dol Guldur on tähän mennessä Summoningin parhaiten myynyt albumi. Albumin viimeinen kappale ”Over Old Hills” perustuu lähes kokonaan erääseen Protectorin toisen yhtyeen, Ice Agesin, ensimmäisen levyn kappaleeseen. Dol Guldur, kuten Minas Morgulkin, on nauhoitettu Hörnix Studiolla, missä tuotoksiaan on äänittänyt myös muun muassa Abigor.
Albumi sisältyy myös Temple of Darkness Recordsin vuonna 2007 julkaisemaan Sounds of Middle-Earth -laatikkoon, jonka painos on rajoitettu 1 000 kappaleeseen.
Verner Eklöf
pienoiskuva|Verner Eklöf Chamonix’n olympialaisissa 1924.Verner Eklöf (8. maaliskuuta 1897 Helsinki – 2. joulukuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija, jääpalloilija ja yhdistetyn urheilija. Varsinaiselta ammatiltaan hän oli konttoristi ja etsivä. Hän oli mukana ensimmäisessä itsenäisen Suomen jalkapallomaajoukkueessa vuonna 1919. Hän toimi maajoukkueessa kapteenina vuosina 1923–1926.
Jalkapalloura
Eklöfin ensimmäinen jalkapalloseura oli HIFK, johon hän liittyi 16-vuotiaana vuonna 1913. Kaksi vuotta seurassa oltuaan hän sai vakiinnutettua paikkansa vasempana tukimiehenä joukkueen kokoonpanossa. Vuoden 1918 hyvät peliesitykset HIFK:n tukilinjassa herättivät huomiota ja hän pääsi mukaan Suomen ensimmäiseen jalkapallomaajoukkueeseen. Maajoukkueessa hänet koulutettiin välihyökkääjän paikalle ja se vakiintuikin hänen pelipaikakseen seurajoukkueessakin. Vuonna 1920 Verner Eklöf siirtyi HJK:n riveihin. Samana vuonna hän onnistui tekemään maajoukkueuransa ensimmäiset maalit Viroa vastaan käydyssä ottelussa. HJK:n riveissä Eklöf saavutti ensimmäisen mestaruutensa kesällä 1923. Maajoukkueen paidassa hänelle annettiin kapteeninnauha samaisena vuonna. Toisen Suomen-mestaruutensa HJK:n riveissä hän saavutti vuonna 1925. Heinäkuussa 1925 hän sai kunnianosoituksena kutsun Itävallan maajoukkueeseen, joka Suomen-vierailun jälkeen jatkoi ottelumatkaansa Viroon ilman joitakin kotimaansa peleihin palanneita pelaajia.
Maajoukkueessa Eklöf lopetti vuonna 1926 ja aktiiviura HJK:ssa päättyi 1927. Hän pelasi kaikkiaan 32 maaottelua ja teki niissä 17 maalia; maalintekijätilastossa hänet ohitti Ari Hjelm vasta vuonna 1995.
Eklöf oli ensimmäisenä suomalaisena jalkapalloerotuomarina ulkomaisessa maaottelussa vuonna 1922, kun hän Riiassa tuomitsi Latvian ja Viron välisen ottelun.
Jääpalloura
Verner Eklöf vakiinnutti paikkansa niin HIFK:n jalka- kuin jääpallojoukkueessa jo 18-vuotiaana. Hän pelasi IFK:n jääpallojoukkueessa kaudet 1916–1920, jonka jälkeen hän siirtyi HJK:n riveihin myös jääpallossa. HJK:ssa hän pelasi kaudet 1921–1924. HIFK:n riveissä Eklöf oli kaksi kertaa jääpallon SM-loppuottelussa eli talvella 1916 ja 1920. Molemmilla kerroilla tuli tappio Viipurin Susille. HJK:ssa pelatessaan Eklöf saavutti mestaruudet kausina 1921, 1923 ja 1924. Hän pelasi maajoukkueessakin kolme kertaa.
Eklöf toimi talvikaudella 1921–1922 myös Tallinnan Sportin jääpallovalmentajana.
Yhdistetyn ura
Yhdistetyssä hiihdossa Verner Eklöf osallistui veljensä Alfredin jälkeen toisena suomalaisena Holmenkollenin kisoihin vuonna 1920. Tukholman Pohjoismaisissa kisoissa 1922 hän sijoittui kuudenneksi. Hän voitti kaksi Suomen-mestaruutta vuosina 1923 ja 1924. Vuoden 1923 SM-kilpailu käytiin ensimmäisten Salpausselän Kisojen yhteydessä. Eklöf sijoittui yhdeksänneksi olympialaisissa 1924.
Muuta
Urheilu-uransa jälkeen Eklöf toimi etsivänä ja konttoristina muun muassa Työväen Urheiluväline Oy:ssä.
Juha Jokinen (urheiluselostaja)
thumb|Juha Jokinen kuvattuna kotonaan [[Rajamäki|Rajamäellä, Nurmijärvellä elokuussa 1980.]] Juha Aleksi Jokinen (10. lokakuuta 1937 Nurmijärvi – 19. heinäkuuta 2023 Nurmijärvi ) oli suomalainen urheiluselostaja. Alun perin Jokinen oli liikunnanopettaja. Jokinen aloitti pitkän televisio-uransa Yleisradion freelance-toimittajana vuonna 1961. Hän toimi vuodesta 1979 Yleisradion vakituisena toimittajana vuoteen 1993 saakka. Selostajan uransa Jokinen lopetti vuoden 1992 Barcelonan kesäolympialaisiin.
Kimaltelevista koruistaan ja kestorusketuksestaan tunnettu Jokinen muistetaan useiden suurien suomalaisten urheiluhetkien, kuten Tapio Korjuksen Soulin olympialaisten kultamitaliheiton selostajana. Hän toimi myös useiden vuosien ajan Ylen selostajana Wimbledonin tennisturnauksessa. Monien suomalaisten mieliin ovat syöpyneet myös Jokisen suunnistusjutut, erityisesti Jukolan viestistä.
Jokinen lausui selostaessaan järjestysluvut omintakeisesti. Hän ei esimerkiksi sanonut norminmukaisesti kahdeskymmeneskolmas, vaan käytti muotoa kaksikymmentäkolmas. Jokisen mukaan aloite tuli kielitoimistolta ja hänen ystävältään suomen kielen professori Terho Itkoselta. Näyttelijä Pirkka-Pekka Petelius parodioi Juha Jokista komediasarjoissa Pulttibois ja Manitbois.
Jokinen selosti muiden lajien ohessa myös F1-kisoja. Ensimmäinen Jokisen selostama F1-kilpailu oli Ruotsin Grand Prix 1975. Formula 1 -kausi 1982 oli ensimmäinen, josta lähtien Jokinen selosti useamman kuin yhden F1-kilpailun kauden aikana. Toukokuussa Jokinen selosti Monacon kilpailun paikan päällä. Jokinen oli selostamassa paikan päällä myös kauden kahdessa viimeisessä kilpailussa, Italian Monzassa ja Yhdysvaltojen Las Vegasissa. Jälkimmäisessä kilpailussa Keijo "Keke" Rosberg varmisti maailmanmestaruutensa vuonna 1982. Jokinen sai kritiikkiä erityisesti siitä, ettei hän saanut Rosbergia haastateltua Urheiluruutuun tämän voiton jälkeen. Jokinen selosti tyypillisesti F1-kilpailut yksin, mutta viimeisellä selostuskaudellaan 1991 hän selosti kaksi kilpailua Peter Geitelin toimiessa kommentaattorina. F1-selostajan uransa hän päätti vuoden 1991 Barcelonan kilpailuun.
Legendaariseksi selostajaksi luonnehdittu Juha Jokinen asui osan vuodesta Espanjassa. Juha Jokisen poika on elokuvaohjaaja Antti J. Jokinen.
Jokinen menehtyi 85-vuotiaana tenniskentällä saamaansa äkilliseen sairauskohtaukseen.
Firenzen maakunta
Firenzen maakunta oli maakunta Toscanan alueella Italiassa. Vuoden 2015 alussa sen korvasi Firenzen metropolikaupunki. Sen pääkaupunki oli Firenze.
Maakunnan pinta-ala oli 3 514 km² ja asukasluku runsas miljoona. Siellä oli 42 kuntaa.
Arnojoki virtaa Firenzen maakunnan halki. Maakunnan koillisosa sijaitsee Apenniineilla.
Taivallammi
Taivallammi on Pirkanmaalla Kangasalan keskutaajaman lähellä Jokioisten kylässä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 10,0 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Se on peltomaiden ympäröimä ja sen rantojen lähialueet suota tai soistunutta metsämaata. Lammella ei ole kartan mukaan saaria, ja sen rannat ovat autiot. Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Roineen alueeseen (35.713) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 84,5 metriä mpy. Siihen on johdettu neljä pelto-ojaa lammen lähiympäristöstä. Lammen läpi virtaa oja Kirkkojärvelta Säkkölänjärveen, josta se jatkaa vielä Roineeseen.
Luontoarvoja
Järvi on voimakkaasti rehevöitynyt. Nykyään järvi on luonnonsuojelualuetta ja se kuuluu Natura 2000-alueeseen (FI0316005), johon sisältyvät myös Ahuli, Kyläjärvi, Kirkkojärvi ja Säkkölänjärvi.
Historiaa
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Taivaslampi”. Jokioisten kylän pellot ulottuivat Tavallammiin asti pohjoisesta ja Leipin peltomaat todennäköisesti etelästä, mutta lammen ja Kirkkojärven välissä oli vain kosteita niittymaita.
Brian Keith
thumb|Brian Keith elokuvan Pelipankin ryöstö trailerissa. Brian Keith (14. marraskuuta 1921 – 24. kesäkuuta 1997) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi kahden näyttelijän, Robert Keithin ja Helena Shipmanin poikana New Jerseyn Bayonnessa ja teki elokuvadebyyttinsä itsekin jo vuonna 1924.
Keith oli Air Medalilla palkittu toisen maailmansodan veteraani.
Keith oli luonut pitkän uran jo ennen tähtirooliaan vuosina 1966–1971 näytetyssä Family Affair -sarjassa. Muita elokuvia, joissa hän esiintyi, ovat muiden muassa Tuuli ja leijona (1975) ja Meteori (1979). Hänellä oli rooli myös minisarjassa Kolmas maailmansota (1982). Näyttelijä oli vuosina 1967–1969 kolminkertainen Emmy-ehdokas Family Affairin ansiosta.
Keith oli kolmesti naimisissa ja hänellä oli sekä biologisia että adoptoituja lapsia. Hän teki itsemurhan Malibussa, Kaliforniassa 75-vuotiaana sairastettuaan emfyseemaa ja keuhkosyöpää. Kaksi kuukautta aiemmin oli tehnyt itsemurhan hänen tyttärensä, joka on haudattu hänen viereensä.
A. B. Mäkelä
August (Aukusti) Bernhard Mäkelä (12. heinäkuuta 1863 Kustavi – 28. helmikuuta 1932 Sointula, Malcolm Island, Vancouver, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija sekä yksi Suomen työväenliikkeen perustajista. Kirjailijana hänen mielilajinsa oli pakina.
Mäkelän vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Gabriel Bernhard Mäkelä (aik. Mattson) ja Sofia Mikontytär. Hän solmi avioliiton kahdesti, ensimmäisen vuonna 1890 Emilia Sofia Strömin kanssa ja toisen vuonna 1897 Ellen Sofia Exellin kanssa.
Elämäkerta
Mäkelä kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1882. Hän liittyi opiskeluaikanaan savokarjalaiseen osakuntaan 1882, jossa hän tutustui Nils Robert af Ursiniin ja Matti Kurikkaan. Mäkelä valmistui Sortavalan seminaarista kansakoulunopettajaksi 1887.
Valmistuttuaan hän muutti Kuopioon, jossa mm. avusti Minna Canthia Wapaiden Aatteiden toimittamisessa (1889–1890). Lisäksi hän työskenteli Savon, Tapion ja Uuden Savon toimittajana vuosina 1888–1892. Viipurin Sanomien toimittajana hän toimi 1892–1894 ja Työmiehen päätoimittajana 1899–1901.
Vuonna 1901 Mäkelä muutti Matti Kurikan perustamaan Sointula-yhteisöön Kanadaan. Hän palasi Suomeen vuosiksi 1905–1910, ja sen jälkeen hän palasi taas takaisin Kanadaan Sointula-yhteisöön. Mäkelä toimi Sointulassa osuuskaupanhoitajana ja majakanvartijana.
Mäkelä vietti vanhuutensa Sointulan ihanneyhteiskunnan vaatimattomissa puitteissa ja sai majakanvartijan toimestaan pientä eläkettä Kanadan valtiolta.
Kirjallinen toiminta
Kirjailijana Mäkelä käytti nimeä Kaapro Jääskeläinen. Hänen kirjailijanimiään olivat myös A. B. M., A. B. Mäkelä, Jeaskelinen, Koapro, Jääskeläinen, K., Jääskeläinen, Kaapo, Austin McKela, A. McKela, Tuomas.
Kaapro Jääskeläisen pakinoita julkaistiin Iloisia juttuja -nimisinä kokoelmina, joita on kaikkiaan neljä ja jotka ovat nykyisin saatavissa vapaasti sähköisinä. Parhaimmillaan niissä on ajatonta kieli-iloittelua, joka on kohtuullisesti kestänyt aikaa. Niiden tarinat perustuvat usein anekdootteihin.
Ampumahiihdon maailmancup 1995–1996
Ampumahiihdon maailmancup 1995–1996 alkoi 7. joulukuuta Ruotsin Östersundista ja päättyi 17. maaliskuuta Itävallan Hochfilzeniin.
Kilpailukalenteri
Ohjelmaan kuului kuusi kilpailuviikonloppua, sekä maailmanmestaruuskilpailut.
High School Musical: Sing It!
High School Musical: Sing It! on videopeli, joka perustuu elokuviin High School Musical ja High School Musical 2. Peli käy sekä Sonyn PlayStation 2:lle että Wiille. Peli on yhteensopiva SingStar-pelien kanssa. SingStar-yhtiö onkin valmistanut pelin, mutta se ei kuulu heidän päämallistoonsa. Pelin tekemiseen innoitti elokuvan suuri suosio ympäri maailman.
Pelin ominaisuudet
Peli sisältää laulut kahdesta elokuvasta, High School Musical ja High School Musical 2. Peliä voi pelata yhdestä kahdeksaan henkilöä. Peliä voi pelata kolmella tavalla, tarinapelinä, nopealla pelinä ja juhlapelinä. Tarinapelissä pelaaja pääsee laulamaan ensimmäisen elokuvan lauluja järjestyksessä. Tarinapeli sisältää ainoastaan laulut ensimmäisestä elokuvasta. Nopeassa pelissä voit laulaa aina yhden valitsemasi laulun kerrallaan. Nopea peli on hyvä vaihtoehto, jos laulat yksin tai kaverisi kanssa, etkä halua mennä lauluja järjestyksessä. Juhlapeli on samankaltainen, mutta tällöin voit laulaa suurella porukalla.
Pelin ideana on suorittaa erilaisia tehtäviä, josta ansaitsee uusia hahmoja, paikkoja, vaatteita ja lauluja peliin. Vaatekokonaisuuksia saa jokaiselle hahmolle kolmea tasoa. Noiden lisäksi päähenkilöille saa vielä muita asuja.
Pelin grafiikkaa on haukuttu huonoksi, sillä pelin hahmot ovat piirrettyjä. Peli on kuitenkin saavuttanut suuren suosion kaikkialla, missä High School Musicalia katsotaan. Peli sisältää myös Dance-a-long videon ensimmäisestä elokuvasta, jolloin kaikki tutut High Schoolin näyttelijät & roolihahmot opettavat laulujen tanssikuviot.
Nimikkopuu
Nimikkopuu (joskus myös elämänpuu) on ihmistä varten istutettu puu. Puuntaimi istutetaan yleensä jo varhain, joskus jo pian syntymän jälkeen. Puu kuvaa ihmisen elämää ja kukoistusta.
Myös poliitikot tai suurmiehet istuttavat toisinaan nimikkopuun esimerkiksi ulkomaanmatkalla. Tällöin kyse on pelkästään vertauskuvallisesta teosta, johon yleensä ei liity mytologiaa. Puu saattaa kuvata rauhaa tai yhteistyötä.
Joissakin perinteissä uskotaan myös, että nimikkopuun ja ihmisen välillä vallitsee kohtalonyhteys. Nimikkopuun hyvinvointi parantaa myös ihmisen hyvinvointia, kun taas puun vahingoittuminen vahingoittaa myös ihmistä. Pitkäikäisen puun toivotaan pidentävän myös ihmisen elinikää. Joskus nimikkopuuhun on merkitty ihmisen kannalta tärkeitä tapahtumia. Jos ihminen kuolee ennen puutaan, voi puu säilyä ikään kuin muistomerkkinä ihmisestä.
Nimikkopuita tunnetaan monissa kulttuureissa, myös suomenkielisillä.
S/S Meri
S/S Meri  oli suomalainen vuonna 1897 rakennettu rahtihöyrylaiva. Laiva toimi valmistumisen jälkeen Pietarin rahtiliikenteessä, mutta Venäjän vallankumouksen jälkeen se alkoi toimia Saimaalla. Usean nimen vaihdoksen ja omistajan jälkeen laiva päätyi OY Itämeren omistukseen vuonna 1933. Laivan nimi oli S/S Kuopio vuoteen 1916 asti, jonka jälkeen se nimettiin S/S Minervaksi vuonna 1916 ja vuonna 1933 S/S Mereksi. Laiva kuljetti viimeisinä vuosina rahtia itämerellä. Laiva upposi talvimyrskyssä Gotlannin rannikolle 18. tammikuuta 1936 eikä ole sen jälkeen ollut liikenteessä. Laivaa ei ole Ruotsin merihistoriallisenmuseon mukaan löydetty.
Suoramanjärvi
Suoramanjärvi on Pirkanmaalla Kangasalan keskutaajaman lähellä Ranta-Koiviston länsipuolella ja Suoraman eteläpuolella sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 14,0 hehtaaria ja se on 900 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Se on muodostunut itä-länsi suuntaiseen muinaiseen lasku-uomaan, jossa sijaitsevat myös Pitkäjärvi ja Kaukajärvi. Varsinkin järven lounaisrannat ja itäpään rannat viettävät jyrkemmin kuin muut rannat. Järven rantaviivan pituus on 2,1 kilometriä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria, mutta sen rannat ovat asuttuja. Rannoilla on ollut viisi maatilaa, mutta sinne on rakennettu lisää rakennuksia. Niille tulee tiet Ranta-Koivistosta. Pohjoisrannassa on yleinen uimaranta.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Roineen alueeseen (35.713) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 89,2 metriä mpy.
Timorinepolettikaija
Timorinepolettikaija (Aprosmictus jonquillaceus) on harvinainen oseanialainen kaijalaji.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 35 cm ja paino noin 130 g. Väritykseltään ja habitukseltaan se muistuttaa epolettikaijaa, mutta siiven pienissä ja keskimmäisissä peitinhöyhenissä on laaja kellanvihreä laikku ja siivellä on vähemmän punaista kuin epolettikaijalla. Nokka on korallinpunainen, koivet tummanharmaat ja iiris oranssinpunainen (koiras) tai ruskeanoranssi (naaras). Naaras on väritykseltään huomattavasti himmeämpi, nuori lintu muistuttaa naarasta, hyvin nuorilla iiris on vaaleankeltainen.
Esiintyminen
Timoerinepolettikaija elää vain Timorilla (alalaji jonquillaceus) ja läheisellä Wetarin saarella (alalaji wetterensis). Populaation koko on noin 10 000 yksilöä, ja kanta on vähitellen taantunut ihmisen aiheuttaman elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi ja lemmikkieläinkaupan takia. Vuosina 1981–1985 vietiin Indonesiasta 1 343 yksilöä.
Elinympäristö
Metsät, akasiaa kasvavat savannit ja metsänreunat aina 2 600 m:n korkeudelle merenpinnasta.
Lisääntyminen
Pesimäbiologia tunnetaan puutteellisesti, mutta se lienee samanlainen kuin epolettikaijan.
Ravinto
Ruokavalio lienee sama kuin epolettikaijan, eli se koostuu hedelmistä, pähkinöistä, siemenistä, marjoista, silmuista, kukista, medestä sekä hyönteisistä ja niiden toukista.
Ihmisen luuranko
Ihmisen luuranko on ihmisen tukirangan luista koostuva osa. Aikuisella ihmisellä on keskimäärin 206 luuta. Luurangossa on kaksi pääosaa: aksiaalinen luuranko (kallo, selkäranka, kylkiluut ja rintalasta: yhteensä 80 luuta) ja raajojen luuranko (olkapää, käsivarsi, ranne, käsi, lantio, jalka, nilkka ja jalkaterä: yhteensä 126 luuta). Luut liittyvät toisiinsa nivelistä, joita kehossa on yli 300. Jotkin luut liittyvät toisiinsa rustoilla tai sidekudoksella.
Suurimmat luut
Kuvassa naisen luuranko edestä ja suurimpien luiden nimet (suluissa kuvassa näkyvä latinan- tai englanninkielinen nimitys):
Kehittyminen
Sikiön luusto alkaa kehittyä joko suoraan sidekudoksesta tai rustoisesta mallista luutumalla. Luutuminen kestää pitkään, ja vastasyntyneen tulevasta luustosta osa onkin edelleen rustoista. Tämä on itse asiassa erittäin hyödyllistä muun muassa mahdollistaen normaalin synnytyksen, sillä lapsen osittain rustoinen kallo joustaa. Syntymisen jälkeen viimeisetkin rustot kallosta alkavat luutua, ja aikuisella kallo on kiinteä ja joustamaton. Jos kallon luut eivät luudu normaalisti syntymän jälkeen, voi seurauksena olla esimerkiksi pää- tai suulaen halkio.
Erot lähisukulaisten luurankoon
Ihmisen luuranko poikkeaa lähimpien yhä elävien sukulaislajien luustosta muun muassa siinä, että se mahdollistaa pystyasennon. Pystyasennon vuoksi ihmisen luusto on jäykempi ja suorempi. Selkäranka on suorempi, ja tavallisesti seisovan ihmisen jalat osoittavat lantiosta alaspäin melko lailla selkärangan suuntaisesti, eivätkä käänny polvista. Pystyasennon vuoksi ihmisen jalat ovat suhteessa pitemmät ja kädet suhteessa lyhemmät kuin muilla nykyisin elävillä kädellisillä. Toinen tärkeä ero sukulaislajeihin on huomattavan suuri aivokoppa, joka mahdollistaa suuremmat aivot. Lisäksi ihmisen elävillä lähisukulaisilla kylkiluiden koossa pitämä ruumiinontelo on hartioiden kohdalta kapeampi ja levenee kohti vatsan seutua, kun taas ihmisen rintakehä on leveämpi. Tämä on sopeutumaa ihmisen muita kädellisiä paremmasta kyvystä metsästää; liharuoka sulaa helpommin eikä edellytä niin isoa suolistoa.
IronPython
IronPython on Python-ohjelmointikielen C#-kielinen toteutus .NET- ja Mono-alustoille. Versio 1.0 julkaistiin 5. syyskuuta 2006.
IronPython on kirjoitettu kokonaan C#-kielellä ja sen lähdekoodi on saatavilla Microsoftin luoman jaetun lähdekoodin mallin mukaisella Shared Source -lisenssillä. IronPython julkaistiin aluksi Common Public License -lisenssillä.
Ominaisuuksia
Eräs IronPythonin tärkeimmistä ominaisuuksista on sen toiminta laajennoskerroksena (extensibility layer) .NET-tekniikalla toteutetuille sovelluskehyksille. On suhteellisen helppoa integroida IronPython-tulkki olemassa olevaan .NET-sovelluskehykseen. Kun tällainen sovelluskehys on valmis, kehyksen .NET-olioiden käyttäminen on mahdollista Python-kielisillä komentosarjoilla.
IronPython käyttää reflektiota: kun tulkille annetaan viite .NET-olioon, IronPython pääsee käsiksi olion muuttujiin ja metodeihin. Tällä tekniikalla voidaan toteuttaa C#-kielinen ohjelma, joka käyttää Python-kielisiä lisäosia.
I²C
I²C on yksinkertainen kaksisuuntainen ohjaus- ja tiedonsiirtoväylä. Tavallisin käyttö kulutuselektroniikassa on näytön tai television liitännän kyky kertoa nimensä ja tarkkuutensa tietokoneelle VGA-, DVI- tai HDMI-liittimen sisässä olevan I²C-liitynnän kautta (DDC2B- tai uudempi DDC/CI-standardi).
I²C-väylässä on sarjamuotoinen data- ja kellolinja. Väylään kiinnitetyt komponentit on osoitettavissa yksilöivällä osoitteella. Väylä toimii isäntä–orja-periaatteella.
I²C-väylästandardia hallinnoi ja määrittelee elektroniikkayhtiö NXP Semiconductors, joka peri standardin edeltäjältään Philips Semiconductorsilta.
J. Jyrä
J. Jyrä eli Jukka-Pekka Isokangas (ent. Jyrä; s. 23. kesäkuuta 1965) on Vaasassa 1960-luvulla syntynyt, mutta Seinäjoella varttunut gospel-artisti. Hän on julkaissut kolme äänitettä: "Viimeisen jälkeen", "Kumma maailma" ja "Kaunis maa, köyhän ikävä". J. Jyrä keikkailee säännöllisesti joko yksin kitaroineen tai yhtyeensä kanssa nimellä J. Jyrä band. J. Jyrän kappaleet käsittelevät uskonasioita, mutta myös maallisempia teemoja on.
J. Jyrä on esiintynyt vuonna 1997 ilmestyneessä elokuvassa Kummeli Kultakuume.
Roche
Roche tai La Roche voi tarkoittaa seuraavia:
Yvette Horner
pienoiskuva|Yvette Horner (1960) Yvette Horner (22. syyskuuta 1922 Tarbes, Ranska – 11. kesäkuuta 2018 Courbevoie, Ranska ) oli ranskalainen musette-harmonikkataiteilija.
Tiskiharja
thumb|Vaihtopäällä varustettu tiskiharja. Tiskiharja on astioiden käsinpesuun tarkoitettu väline. Sitä käytetään yhdessä astianpesuaineen kanssa irrottamaan lika astioista. Tiskiharjassa on noin 25 cm pitkä varsi ja tiheähkö harjaosa. Tiskiharjaa säilytetään yleensä astiankuivauskaapin pohjassa roikkuen, sillä näin se on lähellä tiskiallasta, sekä kuivuu hyvin.
Tiskiharjoissa voi olla vaihdettava harjaosa. Nämä harjat ovat hieman edullisempia verrattuna yksiosaisiin harjoihin.
Tiskiharjaa voi käyttää juuresharjana, jolla puhdistetaan juureksia mullasta ennen ruoan valmistusta.
The Kick Inside
The Kick Inside on brittiläisen laulajan Kate Bushin ensimmäinen, 17. helmikuuta 1978 julkaistu albumi. Hän oli tehnyt sen kappaleet usean edellisen vuoden aikana. Emily Brontën romaanin (Humiseva harju) pohjalta nimetty "Wuthering Heights" nosti Bushin maailmanmaineeseen, ja single saavutti listaykkössijan Britanniassa sekä Australiassa.
Albumin julkaisuissa on ollut kuusi erilaista kansikuvaa. Tässä artikkelissa käytetty kuva on tavallisen Britannian julkaisun kansi, joka on niistä yleisin.
David Aardsma
thumb|225px|David Aardsma David Allan Aardsma (s. 27. joulukuuta 1981) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja (syöttäjä). Hän syntyi Coloradon Denverissä ja valmistui Cherry Creek High Schoolista. Yliopistoinaan hänellä olivat Pennsylvania State ja Rice.
Aardsma teki Major League Baseball -debyyttinsä keväällä 2004. Hänen ammattilaisseuroinaan ovat olleet San Francisco Giants (2004), Chicago Cubs (2006), Chicago White Sox (2007), Boston Red Sox (2008) sekä nykyinen seura Seattle Mariners.
Aardsman sisko Amanda Aardsma on näyttelijä ja missi.
Beli Orao
Beli Orao oli Jugoslavian kuninkaan jahti, joka oli suunniteltu toimimaan sodan aikana saattajana.
Valmistus
Köli laskettiin 23. joulukuuta 1938. Alus laskettiin vesille 3. kesäkuuta 1939 ja otettiin palvelukseen 29. lokakuuta.
Palvelus
Akselivaltojen hyökätessä Jugoslaviaan huhtikuussa 1941 alus oli Kotorinlahdella, mistä Italian joukot valtasivat aluksen. Alus liitettiin Regia Marinaan nimellä Alba. Se nimettiin uudelleen Zagabriaksi.
Aluksen 40 millimetrin tykit korvattiin kahdella Oerlikonin 20 millimetrin ilmatorjuntatykillä. Sen tehtävänä olivat satamien suojaus sekä saattueiden suojaaminen. Italian antauduttua syyskuussa 1941 liittoutuneille niin alus palautettiin 7. joulukuuta Jugoslavian pakolaishallinnolle, jonka alaisuudessa se palveli alkuperäisellä nimellään sodan loppuun.
Sodan päätyttyä alus nimettiin ensin Biokovoksi ja sitten Jadrankaksi. Alus palveli presidentin jahtina. Alus oli 1969–1970 yhteysaluksena ja 1978 yksityisomistuksessa jahtina.
Rainer von Fieandt
Berndt Rainer von Fieandt (26. joulukuuta 1890 Turku – 28. huhtikuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen poliitikko. Hän oli Suomen pääministeri vuosina 1957–1958 ja Suomen kansanhuoltoministeri 1939–1940. Von Fieandt oli toiminut vuodesta 1955 Suomen Pankin pääjohtajana, kunnes hänet vuoden 1957 lopulla kutsuttiin muodostamaan uusi hallitus. Hän kuului aateliseen von Fieandtin sukuun.
Von Fieandtin virkamieshallitus on toistaiseksi viimeisin Suomen hallitus, joka on kaatunut välikysymykseen. Keväällä 1958 von Fieandtin johtama hallitus kaatui kiistaan leivän hinnasta äänin 143–50. Hallitus oli poistanut säästösyistä viljan kaksoishintajärjestelmän, joka edellytti tuottajahintojen subventointia. Päätös johti samalla leivän hinnan nousuun. Eroamaan joutuneen von Fieandtin hallituksen jälkeen toimintansa aloitti Reino Kuuskosken johtama virkamieshallitus, joka palautti viljan kaksoishintajärjestelmän.
Von Fieandt sai erikoislähettilään ja täysivaltaisen ministerin arvonimen vuonna 1941.
Rainer von Fieandtin puoliso vuodesta 1920 oli Vera o.s. Strahoff (1900–1995). Heillä on neljä lasta, joista vanhin poika Johan (s. 1924) oli naimisissa taiteilija Dorrit von Fieandtin kanssa.
Naveta
pienoiskuva|Naveta des Tudons lähellä [[Minorcan länsikärkeä.]]
Naveta on varhaispronssikautinen megaliittinen käytävähautatyyppi, jota käytettiin vain Baleaarien Minorcalla. Niitä on rakennettu noin 1 600–1 000 eaa. vuotta, ja niitä on käytetty yhteishautoina. Sisältä niistä on löydetty ihmisten jäännöksiä, henkilökohtaisia tavaroita, pronssikoruja, keramiikkaa ja aseita. Lattiana on ollut pelkkä paljas maalattia. Navetat on rakennettu kyklooppimuuri tekniikalla latomalla kivet ilman laastia.
Jomali
Jómali oli islantilaisen Bósin saagan mukaan bjarmien jumala. Saagan mukaan Jómalille oli pystytetty patsas, jolle uhrattiin arvometalleja. Patsaan kaulassa oli kultaketju, päässä kruunu, ja kädessä malja täynnä hopeaa.
Abdel Wael Zwaiter
Abdel Wael Zwaiter (, k. 16. lokakuuta 1972 Rooma, Italia) oli palestiinalainen kääntäjä, joka kuoli Israelin salaisen poliisin Mossadin Jumalan kosto -operaatiossa, jolla likvidoitiin Münchenin verilöylyn suunnittelijoiksi epäiltyjä.
Jomali
Sana Jómali on todennäköisesti sukua suomen sanalle jumala. Bjarmit olivat itämerensuomalainen, mahdollisesti Vienanmeren rannalla asunut kansa.
Abdel Wael Zwaiter
Zwaiter syntyi Nablusissa 1930-luvulla. Hän opiskeli Irakissa arabiankielistä kirjallisuutta ja filosofiaa Bagdadin yliopistossa. Zwaiter muutti ensin Libyaan ja sitten Roomaan, jossa hän oli PLO:n Italian edustajana. Roomassa hän toimi tulkkina ja kääntäjänä Libyan suurlähetystössä.
Zwaiter oli lahjakas kielissä. Hän puhui sujuvasti ranskaa, italiaa ja englantia. Italiassa ollessaan hän käänsi Tuhannen ja yhden yön tarinat arabiasta italiaksi.
Elokuussa 1972 Italian poliisi kuulusteli Zwaiteria, koska hänen uskottiin olleen Musta syyskuu -järjestön jäsen, mutta hänet vapautettiin.
Israelin salainen poliisi Mossad uskoi Zwaiterin syyllisyyteen, joten hän oli ensimmäisenä tappolistalla. Kun Zwaiter palasi asuntoonsa 16. lokakuuta vuonna 1972, Mossadin agentit ampuivat häntä 12 kertaa.
94 Ceti
94 Ceti on kaksoistähti noin 73 valovuoden päässä Valaskalan tähdistössä. 94 Ceti A on massaltaan 1,3 kertaa Auringon kokoinen, kun taas 94 Ceti B on punainen kääpiö. Vuonna 2000 löydettiin eksoplaneetta 94 Ceti b.
Franz Joseph Gall
Elämä
Gall syntyi varakkaaseen villakauppiasperheeseen Tiefenbronnin kylässä Badenissa, Saksassa. Gallit olivat alun perin lombardialaisia aatelisia, mutta olivat asuneet Badenissa jo vuosisadan ajan. Toiseksi vanhimpana poikana Gallista piti tulla pappi, mutta sen sijaan hän lähti opiskelemaan lääketiedettä Strasbourgin yliopistoon. Hän valmistui lopulta Wienin yliopistosta.