cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Milatos
Varhaisin maininta Milatoksesta on Homeroksen Iliaan laivaluettelossa, jossa se esiintyy yhtenä kreetalaisista kaupungeista, joka lähetti laivoja Troijan sotaan. Milatos oli merkittävä siirtokuntien perustaja. Sen perustamaksi esitetetään kreikkalaisessa perinteessä muun muassa Joonian Miletos, joka olisi saanut myös nimensä kaupungista (Milatos on saman nimen doorilainen, Miletos joonialainen muoto). Kreikkalaisessa mytologiassa asuttaminen tapahtui Sarpedonin johdolla. Lyktos tuhosi Milatoksen 200-luvulla eaa.
Nimeä ”Milatos” on ehdotettu myös suhteellisen lähellä sijainneen Málian minolaisen palatsikeskuksen ja kaupungin alkuperäiseksi nimeksi.
William Joseph Dendinger
thumb|right|William Joseph Dendinger
William Joseph Dendinger (s. 20. toukokuuta 1939) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Omahan arkkihiippakuntaan 29. toukokuuta 1965 ja nimitettiin nebraskalaisen Grand Islandin hiippakunnan piispaksi 14. lokakuuta 2004. Piispaksi konsekroinnin suoritti 13. joulukuuta Elden Francis Curtiss, jota avustivat Fabian Wendelin Bruskewitz ja Lawrence James McNamara.
Chicxulubin kraatteri
pienoiskuva|200px|Chicxulub painovoimakartassa.
Chicxulubin kraatteri on Mesoamerikassa Etelä-Meksikossa Jukatanin niemimaalla oleva nyt jo maaperään hautautunut suuri impaktissa syntynyt törmäyskraatteri. Törmäys tapahtui 66 miljoonaa vuotta sitten. Alkuperäinen kraatteri oli läpimitaltaan noin 100 kilometriä ja syvyydeltään 10 kilometriä. Sittemmin se on laajentunut ja madaltunut, nyt sen halkaisija on noin 200 kilometriä.
Kraatterin synnyttänyt asteroidi oli laskelmien mukaan läpimitaltaan 12–15 kilometriä, ja sen nopeus osumahetkellä 20 km/s. Kraatterin synnyttäneen törmäyksen ajatellaan nykyään laajalti olevan syynä dinosaurusten joukkotuhoon. Törmäyksen ja joukkotuhon yhteyttä on joskus epäilty, ja vaihtoehdoksi dinosaurusten häviämiseen on tarjottu esimerkiksi Deccanin laavapurkauksia Intiassa, mutta ne kestivät kauan, ja massatuho oli äkillinen.
Hyvä kirjanpitotapa
Hyvä kirjanpitotapa tarkoittaa kirjanpitolakia ja -asetusta täydentäviä periaatteita ja sääntöjä kirjanpidossa ja tilinpäätöksen laadinnassa noudatettavista menettelytavoista. Kysymys on myös ohjeista kirjanpitolain oikeasta soveltamisesta.
Kirjanpidossa ja tilinpäätöksen laadinnassa tilanteiden kirjo eri yrityksissä ja toimialoilla on moninainen. Koska kirjanpitolaki ja -asetus yleissäädöksinä eivät voi antaa vastauksia kaikkiin kirjanpidossa ja tilinpäätöksessä eteen tuleviin kysymyksiin, hyvää kirjanpitotapaa tarvitaan antamaan ohjeet kirjanpitolain soveltamisesta näissä tilanteissa. Ilman hyvän kirjanpitotavan periaatteita ja sääntöjä menettelytavat samanlaisissakin tilanteissa voisivat muodostua erilaisiksi eri yrityksissä ja toimialoilla. Hyvää kirjanpitotapaa tarvitaan siten myös yhdenmukaistamaan kirjanpidon ja tilinpäätöksen käytäntöjä. Tässä merkityksessä puhutaan yhdenmukaisesta hyvästä kirjanpitotavasta.
Kirjanpitolautakunnan lausunnot ja yleisohjeet
Tärkeimmäksi hyvän kirjanpitotavan lähteeksi ovat muodostuneet Kirjanpitolautakunnan lausunnot ja yleisohjeet. Vuonna 1973 alkaneen toimintansa aikana se on antanut yhteensä 2 015 lausuntoa. Yleisohjeita se on antanut vuodesta 1983 lähtien. Voimassa olevia yleisohjeita on 16. Kirjanpitolautakunnan kuntajaoston toiminta alkoi vuonna 1996. Se on antanut 123 lausuntoa ja 9 voimassa olevaa yleisohjetta.
Kirjanpitolautakunnasta ja sen tehtävistä on säädetty asetuksessa kirjanpitolautakunnasta. Asetuksen mukaan kirjanpitolautakunnan tehtävänä on antaa yleisiä neuvoja ja ohjeita kirjanpitolain soveltamisesta ja kirjanpidon pitämisestä, milloin lautakunta yhdenmukaisen hyvän kirjanpitotavan edistämiseksi katsoo siihen olevan aihetta. Lausuntojen ja ohjeiden hakijoina voivat olla viranomaiset, elinkeinonharjoittajien tai kuntien järjestöt sekä kirjanpitovelvolliset.
Ennen kirjanpitolautakunnan perustamista 1960- ja vielä 1970-luvuilla hyvällä kirjanpitotavalla tarkoitettiin kirjanpidon konventioita, jotka olivat pääosin tilintarkastajakunnan määrittelemiä sovinnaista tapoja tai käytänteitä.
Muut hyvän kirjanpitotavan lähteet
EU-direktiivien mukaiset kirjanpidon yleiset periaatteet samoin, kuin kansainväliset tilinpäätösstandardit (IFRS) voivat olla hyvän kirjanpitotavan lähteinä silloin, kun niitä ei ole otettu huomioon kirjanpitolaissa ja -asetuksessa tai Kirjanpitolautakunnan ohjeissa.
Kirjanpitolain yleiset tilinpäätösperiaatteet hyvän kirjanpitotavan lähteenä
Kirjanpitolain yleisiä tilinpäätösperiaatteita voidaan pitää hyvän kirjanpitotavan lähteenä, koska ne lakiin kirjattuina yleisinä periaatteina edellyttävät soveltamista erilaisissa tilinpäätöstilanteissa. Kirjanpitolain yleisiä tilinpäätösperiaatteita ovat:
Melos (kaupunki)
Melos oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Meloksen (nyk. Mílos) saarella Kreikassa. Sen arkeologinen kohde sijaitsee nykyisten Trypitín ja Klíman kylien välisellä alueella.
Historia
pienoiskuva|vasen|240px|Meloksen teatterin rauniot. pienoiskuva|vasen|240px|Kaupungin roomalaisaikaista muuria ja porttia.
Meloksen kaupunki perustettiin viimeistään 800–700 eaa. Sen perustivat doorilaiset, jotka paikallisen perinteen mukaan asuttivat saaren noin 1100–1000 eaa. Kaupunki seurasi saaren keskuksena varhaisempaa, pronssikautista keskusta, joka tunnetaan nykyisin nimellä Fylakopí. Kaupungin ensimmäistä huippukautta oli klassisen kauden 400-luku eaa., vaikka se vaikuttaakin olleen tuolloin vielä pieni, sillä Thukydides kutsuu sitä kyläksi kaupungin sijasta. Kaupungista oli kotoisin muun muassa sofisti ja runoilija Diagoras.
Meloksen ensimmäinen huippukausi päättyi siihen, että ateenalaiset tuhosivat kaupungin peloponnesolaissodan aikaan vuonna 416 eaa., koska nämä eivät suostuneet liittymään sodassa selkeästi Ateenan puolelle, vaan halusivat pysyä liittoutumattomina. Koko miespuolinen väestö surmattiin, ja naiset ja lapset myytin orjiksi. Tämän jälkeen kaupunki ja saari asutettiin uudelleen 500 ateenalaisella. Thukydides kuvaa tapahtumia ja niiden taustoja tunnetussa Melos-dialogissaan, joka on osa hänen teostaan Peloponnesolaissota.
Peloponnesolaissodan lopulla Sparta valtasi kaupungin ja saaren, ja Ateena menetti sen hallinnan. Myöhemmin Melos oli Makedonian ja Rooman vallan alla. Näillä hellenistisellä ja roomalaisella kaudella se vaikuttaa kukoistaneen uudestaan. Kaupunki hylättiin 400-luvulla jaa.
Vuonna 1820 paikallinen maanviljelijä löysi antiikin aikaisen kaupungin alueelta Afrodite-jumalatarta esittäneen patsaan, joka tunnetaan nykyisin Milon Venuksena eli ”Meloksen Afroditena”. Se on esillä Louvressa vuodesta 1821. Meloksen arkeologiset kaivaukset alkoivat 1800-luvun loppupuolella.
Rakennukset ja löydökset
Meloksen kaupungissa oli kaksi akropolista eli linnavuorta, jotka tunnetaan nykyisin nimillä Profítis Ilías ja Pyrgáki. Profítis Ilíaksella, joka on saanut nimensä paikalla nykyisin olevasta kirkosta, ja sen ympäristössä on näkyvissä jonkin verran linnoitusmuurien jäänteitä. Kaupungissa oli satama, joka sijaitsi nykyisen Klíman kylän paikalla.
Meloksen kaupunkia on kaivettu esille suhteellisen vähän. Merkittävin rauniokohde ovat suuren teatterin rauniot Profítis Ilíaksen kukkulan kaakkoisrinteessä. Teatteri rakennettiin uudelleen roomalaisella kaudella, mutta sen paikalla oli oletettavasti varhaisempi, hellenistisellä kaudella 200-luvulla eaa. rakennettu teatteri. Siihen mahtui noin katsojaa. Nykyisin teatterista ovat näkyvissä sen alimmat penkkirivit, orkhestra ja osa skene- eli näyttämörakennuksesta. Toinen merkittävä kohde on kaupungin länsiosassa sijainnut, Mystain taloksi kutsuttu yksityistalo, joka tunnetaan lattiamosaiikeistaan.
Stadion sijaitsi teatterin itäpuolella. Heti sen pohjoispuolella sijaitsi gymnasion, joka tunnetaan ennen kaikkea rakennusta oletettavasti koristaneen Milon Venuksen löytöpaikkana. Kaupungin hellenistisellä tai roomalaisella kaudella rakennettu päätemppeli sijaitsi mahdollisesti teatterin pohjoispuolella. Sataman lähellä oli Poseidonille omistettu pyhäkkö. Sieltä on löydetty Poseidonin kulttikuva, joka on nykyisin Kansallisessa arkeologisessa museossa Ateenassa. Kaupungin muita esinelöytöjä on Míloksen arkeologisessa museossa.
Kaupungin itäpuolella lähempänä nykyistä Trypitín kylää sijaitsivat Míloksen katakombeina nykyisin tunnetut laajat maanalaiset hautakäytävät. Ne kaivettiin varhaiskristillisellä kaudella ensimmäiseltä vuosisadalta jaa. alkaen ja säilyivät käytössä noin 400 vuoden ajan, ja ne ovat koko Kreikan varhaisin tunnettu kristillinen kohde. Katakombit koostuvat useista käytävistä, joista suurin on 184 metriä pitkä.
Tuulisen kylän poika
Tuulisen kylän poika on Jimmy Träskelinin vuonna 2011 ilmestynyt esikoissoololevy.
Levy on Kansanmusiikki-instituutin julkaisu, ja se sisältää pääasiassa Träskelinin uutta suomenkielistä tuotantoa soolona sekä pienillä kokoonpanoilla esitettynä. Musiikki yhdistelee folkia, bluesia, oldtimea ja suomalaista pelimannimusiikkia. Kappaleet ovat meriaiheisia.
Raidat 1-8 on äänitetty Kruununvoudintalolla, Kokkolassa toukokuussa 2011. Äänitykset on tehty pääasiassa livenä M/S-stereoparitekniikkaa käyttäen. Raita 9 on äänitetty Eeron kotona Espoon Kilossa sekä Jimmyn kotona Kokkolassa touko-kesäkuun vaihteessa 2011.
Minna Honkanen
Minna Honkanen (29. maaliskuuta 1965) on suomalainen jalkapalloilija.
Honkanen pelasi urallaan muun muassa Kaunis Nainen Futiksessa, PP-Futiksessa ja Hammarby IF:ssa. Naisten maajoukkueessa hän pelasi 18 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia.
Andrew Desjardins
Andrew Desjardins (s. 27. heinäkuuta 1986 Lively, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hän on voittanut urallaan Stanley Cupin Chicago Blackhawksissa. NHL:ssä Desjardinsilla on 408 runkosarjaottelua Blackhawksissa ja San Jose Sharksissa.
Ura
Desjardins pelasi ennen ammattilaisuraansa neljä kautta, vuodesta 2003 vuoteen 2007, juniorisarja OHL:n Sault Ste. Marie Greyhoundsissa. Hän ei saanut NHL-varausta, vaan siirtyi juniorivuosiensa jälkeen kauden ajaksi Central Hockey Leaguen Laredo Bucksiin. Vuonna 2008 hän siirtyi vapaana pelaajana AHL-seura Worcester Sharksiin. Kahden AHL-kauden jälkeen, joista jälkimmäisellä muodosti lempinimen Crazed Rats saaneen ketjun Dan DaSilvan ja John McCarthyn kanssa, hän teki vuonna 2010 sopimuksen Worcesterin emoseuran, NHL:ssä pelaavan San Jose Sharksin kanssa. Ennen NHL-sopimusta hän oli pelannut Worcester Sharksin lisäksi muutaman ottelun ECHL:n Phoenix Roadrunnersissa.
Desjardins teki NHL-debyyttinsä 3. tammikuuta 2011, jolloin San Jose kohtasi kotiottelussa Vancouver Canucksin. Hän pelasi kaudella 2010–2011 yhteensä 17 ottelua NHL:n runkosarjassa ja kolme NHL:n pudotuspeleissä. Pisteitä hän teki runkosarjassa yhteensä kolme, maalin ja kaksi syöttöpistettä, ja pudotuspeleissä yhden, maalin Vancouver Canucksia vastaan pelatun konferenssifinaalisarjan neljännessä ottelussa. Suurimman osan kaudesta, 58 ottelua, hän pelasi Worcesterissa AHL:ssä. Desjardins on toinen kahdesta NHL-pelaajasta, jotka ovat käyttäneet pelinumeroa 69.
Desjardins pelasi kaudella 2011–2012 76 ottelua San Josessa ja teki niissä 17 pistettä. Hänet valittiin kauden jälkeen paikallistoimittajien äänestyksessä Sharksin vuoden tulokkaaksi, ja hän solmi vuoden jatkosopimuksen kesäkuussa 2012.
Desjardins edusti Sharksia lopulta viidellä kaudella. Hän pelasi joukkueessa 272 runkosarjaottelua ja teki niissä 48 pistettä. Maaliskuussa 2015 Chicago Blackhawks hankki Desjardinsin Sharksista vaihdossa Ben Smithiin. Blackhawksissa Desjardins oli kevään aikana voittamassa Stanley Cupia. Kauden jälkeen hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Blackhawksin kanssa.
Desjardins sai kaudella 2015–2016 hieman aiempaa suurempaa roolia ja pelasi Blackhawksissa 77 ottelua ja teki 13 tehopistettä. Desjardinsin seuraava kausi oli kuitenkin paha pettymys. Hän pelasi 46 ottelua eikä tehnyt niissä ainuttakaan maalia. New York Rangers kutsui Desjardinsin ennen kauden 2017–2018 alkua koesopimuksella harjoitusleirille. Hän ei kuitenkaan saanut sopimusta ja oli myös kaksi harjoitusottelua pelikiellossa.
Desjardins teki lokakuussa 2017 vuoden sopimuksen Saksan DEL-liigan Adler Mannheimin kanssa. Vaikka hänen kautensa alkoi loukkaantumisten vaivaamana, hän nousi kauden aikana Mannheimin avainpelaajien joukkoon. Kauden jälkeen Mannheim ja Desjardins tekivät jatkosopimuksen.
Bertel Strömmer
pienoiskuva|Bertel Strömmer. Bertel Evert Strömmer (11. heinäkuuta 1890 Ikaalinen – 18. huhtikuuta 1962 Tampere) oli suomalainen arkkitehti.
SVR
SVR voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Bertel Strömmer
Strömmer pääsi ylioppilaaksi 1908 ja valmistui arkkitehdiksi 1913. Hän työskenteli eri piirustustoimistoissa vuoteen 1918 saakka ja toimi sitten vuosina 1918–1953 Tampereen kaupunginarkkitehtina hoidettuaan sitä ennen kolme vuotta apulaiskaupunginarkkitehdin virkaa. Strömmer suunnitteli yksityisiä ja julkisia rakennuksia pitkälle toista sataa, joista suurimman osan Tampereelle. Tunnettuja Strömmerin töitä Tampereella ovat muun muassa Hotelli Tammer ja linja-autoasema, muualla Suomessa esimerkiksi Kemin kaupungintalo. Strömmer suunnitteli myös oppikouluaikaisen luokkatoverinsa kirjailija F. E. Sillanpään Saavutus-huvilan Hämeenkyrössä.
Ken Anderson (showpainija)
Painin ohella Anderson on myös näytellyt elokuvassa Vihollisen keskellä: Kolumbia.
Eeva Jääskeläinen
Eeva Jääskeläinen (29. marraskuuta 1957) on suomalainen jalkapalloilija.
Bertel Strömmer
Valokuvausta harrastaneelta Strömmeriltä jäi noin 10 000 valokuvanegatiivia, jotka hänen perikuntansa sittemmin lahjoitti kotiseutuyhdistys Tampere-Seuralle. Kuvia ja Strömmerin talvisodan aikaista päiväkirjaa käyttäen on koottu Tampereen sota- ja jälleenrakennusaikaa käsittelevä teos Tampereen sota ja rauha.
Eeva Jääskeläinen
Jääskeläinen pelasi urallaan muun muassa Kopareissa. Naisten maajoukkueessa hän pelasi 19 maaottelua, joissa hän teki yhden maalin.
Bertel Strömmer
Bertel Strömmerin isä oli Ikaalisten apteekkari Sven Evert Strömmer. Hänen äitinsä oli Elin Ida Fredrika o.s. Fabritius, jonka vanhemmat olivat Zachris Wilhelm Fabritius ja Fredrika von Wright. Fredrika von Wrightin veljiä olivat taiteilijat Magnus, Wilhelm ja Ferdinand von Wright. Strömmerin puoliso suodesta 1914 lähtien oli Rosmari Nordenswan. Pariskunnan lapset olivat arkkitehti ja pianisti Gunnar ”Goony” Strömmer, Helena (s. 1916), Einar (s. 1918), Erik (”Pete”, s. 1921), Valter (s. 1923), Anita (s. 1928), Rainer (s. 1932) ja Matti (s. 1933).
Joulukuussa 2019 Tampereen yhdyskuntalautakunta päätti nimetä aukion ja puistoalueen Strömmerin mukaan. Bertel Strömmerin aukio on kaupungin pääkadun, Hämeenkadun, varressa Hatanpään valtatien liittymän yhteydessä lähellä Hämeensiltaa. Bertel Strömmerin pihaksi nimettiin Pyynikin ammattioppilaitoksen tontilla sijaitseva puistomainen alue.
Töitä Tampereella
thumb|Hotelli Tammer, Tampere.
Mungopapu
thumb| Mungopapu (Vigna radiata) on hernekasvilaji, joka on tärkeä viljelykasvi.
Mungopavusta on olemassa musta muoto, jota pidetään eri lajina.
Ravintosisältö 100 g mungpapuja sisältää:
Mihail Štalenkov
Mihail Aleksejevitš Štalenkov (, s. 20. lokakuuta 1965 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkomaalivahti.
Dynamo Moskova
Štalenkov aloitti seurajoukkueuransa Dynamo Moskovassa vuonna 1986 ja hänet valittiin vuonna 1987 Neuvostoliiton liigan vuoden tulokkaaksi. Hän voitti Neuvostoliiton-mestaruuden vuosina 1990, 1991 ja 1992.
Milwaukee Admirals ja Mighty Ducks of Anaheim
Hän siirtyi Pohjois-Amerikkaan vuonna 1992 ja pelasi kaudella 1992–1993 IHL-liigan Milwaukee Admiralsissa. Štalenkov valittiin liigan vuoden tulokkaaksi, minkä jälkeen Mighty Ducks of Anaheim varasi hänet NHL:ään vuoden 1993 varustilaisuuden viidennellä kierroksella numerolla 108.
Štalenkov aloitti uransa NHL:ssä hänet varanneessa Mighty Ducksissa. Venäläismaalivahdin täytyi aluksi tyytyä farmikiekkoon San Diego Gullsin riveissä mutta hänet kutsuttiin ylös seuraavaksi kaudeksi kun Ron Tugnutt myytiin Montreal Canadiensiin 1994. Štalenkov pääsi pelaamaan kakkosmaalivahtina heti Guy Hebertin jälkeen.
Štalenkov menestyi kansainvälisellä tasolla hyvin, pelaten 1998 Venäjän hopeaa voittaneessa joukkueessa tärkeänä osana NHL-tähtiä vilisseissä kisoissa. Kansainvälisestä menestyksestä huolimatta Štalenkov ei koskaan saanut osakseen suurta roolia NHL:ssä kuten muun muassa Nikolai Habibulin onnistui saamaan.
Edmonton Oilers, Phoenix Coyotes ja Florida Panthers
Nashville Predators valitsi Štalenkovin 1998 NHL:n laajennusvaraustilaisuudessa, mutta hän ei koskaan pelannut kyseisessä joukkueessa otteluakaan. Štalenkov myytiin Nashvillestä Edmonton Oilersiin. Oilersissa Štalenkov jakoi ykkösmaalivahdin paikan yhdessä Bob Essensan kanssa. Edmontonin visiitti jäi kuitenkin lyhyeksi kun Štalenkov siirrettiin Phoenix Coyotesiin, jossa hän pelasi aina kauden 1999–2000 alkuun asti, jolloin hänet myytiin Florida Panthersiin. Floridassa Štalenkov pelasi NHL-uransa viimeiset ottelut.
Dynamo Moskova ja uran loppu
Štalenkov palasi kasvattajaseuraansa Dynamo Moskovaan vuonna 2000. Hän päätti uransa Dynamossa kaudella 2001–2002.
Ura maajoukkueessa
Štalenkov pelasi myös Neuvostoliiton, Itsenäisten valtioiden yhteisön ja Venäjän maajoukkueissa. Hän voitti olympiakultaa Albertvillen talviolympialaisissa vuonna 1992 ja olympiahopeaa Naganon talviolympialaisissa vuonna 1998.
Yksityiselämä
27. maaliskuuta 2012 uutisoitiin Štalenkovin kadonneen hänen palattuaan Moskovaan Magnitogorskista valmentamasta maalivahteja. Hän soitti vaimolleen sunnuntaina 25. maaliskuuta 2012 Moskovan Vnukovon lentokentältä, mutta ei palannut enää kotiinsa. Štalenkovin vaimo teki tämän jälkeen katoamisilmoituksen miehestään.
Minoa (Kreeta)
Minoa (, joskus myös Mino,, Minō; ) oli kahden antiikin aikaisen kaupungin nimi Kreetan saarella Kreikassa:
Venäjän koripallon superliiga-kausi 2006–2007
Kausi 2006–2007 oli 16. kausi, jolloin pelattiin Venäjän koripallon superliigan mestaruudesta. Kauden voitti PBK TsSKA Moskova.
HMS Freja
HMS Freja oli Ruotsin laivaston vuonna 1885 vesillelaskettu potkurikorvetti.
Valmistus
Alus tilattiin Kockums Mekaniska Verkstadin telakalta ja se laskettiin vesille 25. heinäkuuta 1885. Alus otettiin palveluksen 5. kesäkuuta 1886.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1907 ja se muutettiin vuosina 1908-1909 Karlkronan telakalla majoitusalukseksi. Alus myytiin romutettavaksi vuonna 1943.
Finnjolla
Finnjolla on miesten kilpapurjehdusluokka kesäolympialaisissa. Finnjollalla kilpaillaan yksin ja se luokitellaan "heavy"-kategoriaan. Jollan on suunnitellut ruotsalainen Rickard Sarby 1949 kilpajollaksi Helsingin olympialaisiin 1952.
Purjehtijalla olisi hyvä olla painoa vähintään 85 kg, mieluiten yli 90 kg. Olympiatasolla finnjollan purjehtijoiden painojakauma liikkuu noin 85–115 kg:n välillä. Finnjollan luokkasääntö tarjoaa suhteellisen vapaan mahdollisuuden muokata maston taipuisuutta ja purjeen muotoja. Finnjollan maksiminopeus on noin 30 solmua.
Finnjolla Suomessa
Nykyään luokan suosio Suomessa on jälleen kasvanut. Finnjollalla purjehditaan aktiivisesti kilpaa Suomessa. Suomen Finnjollapurjehtijat järjestää vuosittain leirejä ja suomenmestaruuskilpailut luokan aktiiveille purjehtijoille.
Menestyneimpiä suomalaisia finnjollailijoita ovat muiden muassa vuoden 1980 olympiavoittaja Esko Rechardt, Kim Weber, Jan Winqvist sekä Peter Tallberg. Tapio Nirkko osallistui luokassa vuosien 2008 ja 2012 olympialaisiin.
Reisaavaisen laulu
Reisaavaisen laulu on Jimmy Träskelinin ja Sampo Korvan vuonna 2013 ilmestynyt albumi.
Levyllä Jimmy Träskelin ja Sampo Korva eläytyvät amerikansuomalaisen siirtolaismusiikin maailmaan yhdessä rapakon takaa löytyneiden tuttavuuksiensa Robert Jorosen ja Jason Kulomaen kanssa. Reisaavaisen laulu -levyn äänimaisema muodostuu huuliharppujen, ukulelen, kitaran, viskiruukun sekä lauluäänten kokonaisuudesta. Antti Janka-Murros on toiminut keikoilla kontrabasistina.
Kappaleet
Kaikki kappaleet sovittaneet Jimmy Träskelin ja Sampo Korva.
Grand Hotel
Grand Hotel tai Grand Hôtel voivat viitata ainakin seuraaviin asioihin:
Taidetta:
Khronos Group
Khronos Group on yritysten yhteenliittymä (konsortio), joka luo ja edelleen kehittää avoimia ohjelmointirajapintoja ja muita työkaluja multimediasovellusten käyttöön. Khronos toimii yhteistyössä ISO-standardisoimisjärjestön kanssa.
Khronos-rajapintoja
Lisäksi ryhmittymällä on SPIR-V-välikielen määrittely ja standardi.
Muita määrittelyjä ovat OpenGL Shading Language (GLSL) ja WebGL.
Ryhmittymä on julkaissut myös KTX 2.0 tekstuurimuodon ja sen käsittelyyn tarvittavan ohjelmiston avoimena lähdekoodina. Khronos on julkaissut myös avoimen ja rojaltivapaan tietomuotomäärittelyn.
AKK-Motorsport
AKK-Motorsport ry (ent. Autourheilun Kansallinen Keskusliitto ry) on suomalaisen autourheilun kattojärjestö, jonka muodostaa 320 jäsenyhdistystä ympäri maata. Järjestön yhtenä tehtävänä on edustaa Suomea FIA:ssa ja tärkeimpänä tehtävänä tukea autourheilun harrastamista Suomessa. Suomi on jaettu kahdeksaan alueeseen, joilla kaikilla on oma aluevaltuusto. Nämä alueelliset valtuustot järjestävät pääasiallisesti kuljettajantutkintoja ja koulutusta. AKK on jakautunut kolmeentoista eri lajiryhmään, joiden edustusryhmät koostuvat lajin asiantuntijoista. Lajiryhmien työtä taas toteuttavat lajipäälliköt. Järjestön hallituksen puheenjohtajana toimii Jarmo Mahonen.
AKK Sports Oy on AKK-Motorsport ry:n omistama markkinointiyhtiö, joka on perustettu vuonna 1993.
Historia
AKK aloitti toimintansa vuoden 1960 alussa nimellä Autourheilun Kansallinen Kilpailulautakunta, ja se sai siihen saakka Suomen Autoklubin hallussa olleet oikeudet Suomessa pidettäviin autokilpailuihin. Autourheilun Kansallinen Keskusliitto itsenäistyi Autoliiton alaisuudesta vuonna 1992, ja samalla Autoliitto lakkautti autourheiluosastonsa.
AKK:n pitkäaikaisena puheenjohtajana vuosina 1982–2011 toimi toimitusjohtaja Kari O. Sohlberg.
Jäsenmäärät
Jäsenyhteisöjen jäsenmäärät vaihtelevat suuresti. Pienimmissä on alle 10 jäsentä, suurimmissa yli 500. Alle 50 jäsenen yhdistyksiä on 34 prosenttia, alle 100 jäsenen 30 prosenttia, alle 200 jäsenen yhdistyksiä 21 prosenttia, ja yli 200 jäsenen yhdistyksiä on 14 prosenttia jäsenyhteisöjen määrästä. Autourheilun suurimpina lajeina on jokamiehenluokka (jokkis) ja ralli. Rallissa järjestetään noin 50 kilpailua vuosittain, jokamiehenluokassa sata. Jokamiehenluokan kilpailuissa on keskimäärin 147 kilpailijaa, rallissa 116. Harrastajiakin on eniten jokamiehenluokassa. Vuonna 2019 liiton jäsenyhdistyksissä oli noin 28 500 jäsentä.
HMS Saga
HMS Saga oli Ruotsin laivaston vuonna 1877 vesillelaskettu potkurikorvetti. Alus oli viimeinen Ruotsin merivoimille valmistunut suuri puurunkoinen purjealus.
Valmistus
Alus tilattiin Karlskronan telakalta ja se laskettiin vesille 12. marraskuuta 1877. Alus otettiin palveluksen 20. kesäkuuta 1878. Alus oli fregattitakiloitu ja sen purjepinta-ala oli 1 177 neliömetriä.
Palvelus
Alus palveli koulutuskorvettina sekä HMS Vanadisin jälkeen vuodesta 1893 alkaen kadettien koululaivana, jolle voitiin majoittaa jopa 50 kadettia. Alus oli modernisoitavana vuonna 1898 Karlskronan telakalla, jolloin alukselle asennettiin kuusi uutta höyrykattilaa sekä pääkansi. Alus oli telakalla vuosina 1884, 1888, 1893 ja 1906 huollettavana. Vuonna 1884 aluksen 167 millimetrin tykki korvattiin 152 millimetrin Armstrongin toimittamalla M/83 kanuunalla ja kuudella 122 millimetrin rihlatulla takaaladattavalla M/73 kanuunalla. Vuonna 1888 122 millimetrin tykit korvattiin kahdellatoista 122 millimetrin M/81 kanuunalla, yhdellä 65 millimetrin M/86 tykillä ja kahdella 38 millimetrin M/84 pikatykillä sekä neljäällä kymmenpiippuisella 12 millimetrin ksp M/75 konekiväärillä. Konekiväärit korvattiin myöhemmin kahdella 25,4 millimetrin ksp M/84 konekiväärillä. Vuonna 1893 alukselta poistettiin kaksi 122 millimetrin tykkiä ja vuonna 1906 poistettiin 65 millimetrin tykki sekä kaksi konekivääriä.
Aluksesta tehtiin vuonna 1920 majoitusalus. Alus poistettiin palveluksesta 25. kesäkuuta 1926, jonka jälkeen siitä tehtiin maalilaiva. Alus upposi 19. heinäkuuta 1928 rannikkopanssarilaivojen HMS Sverigen ja HMS Drottning Victorian 283 millimetrin tykkien kouluammunnoissa.
Medal of Honor (pelisarja)
Medal of Honor (lyhennettynä MoH) on Electronic Artsin julkaisema ja osittain DreamWorks Interactiven, EA Los Angelesin ja 2015 Incin kehittämä ensimmäisen persoonan ammuntapelisarja. Pelisarjan osissa pelaaja taistelee liittoutuneiden puolella toisessa maailmansodassa. Pelisarjan vuoden 2010 peli Medal of Honor sijoittuu edellisistä osista poiketen Afganistanin sotaan. Medal of Honor: Warfighter (2012) vie pelaajan ainakin Somalian rannikoille ja Filippiineille. Pelisarjan uusin osa on joulukuussa 2020 julkaistu Medal of Honor: Above and Beyond, joka on pelisarjan aiemmista osista poiketen pelattavissa virtuaalitodellisuuslaseilla.
300 metrin vapaakiväärin joukkuekilpailu ammunnan maailmanmestaruuskilpailuissa 1924
Vapaakivääriammuntoihin maailmanmestaruuskilpailuissa 1924 osallistui 14 joukkuetta. Joukkueen tulos muodostui viiden ampujan yhteistuloksesta. Kukin ampuja ampui pystystä, polvelta ja makuulta 40 laukausta. Samassa yhteydessä jaettiin mitalit joukkuekilpailun lisäksi henkilökohtaisessa täysottelussa ja jokaiselta asennolta erikseen. Yhdysvaltain joukkue puolusti kolmannen kerran menestyksellä joukkuemestaruutta, jonka se oli vuonna 1921 ensimmäisen kerran voittanut. Voittajan kiertopalkinto, Argentiina-pokaali, säilyi siis heidän hallussaan.
Kilpailu alkoi 14. kesäkuuta, jolloin ammuttiin pystystä. Seuraavana päivänä jatkettiin polvelta ja kolmantena kilpailupäivänä makuulta. Belgialaiselta van Asbroeckilta jäi 20 laukausta pystystä ampumatta ajan loputtua kesken.
Ruotsinsuomalaisten arkisto
Ruotsinsuomalaisten arkisto (Sverigefinländarnas Arkiv) on Ruotsissa toimiva arkisto, joka kokoaa ruotsinsuomalaisten elämää ja toimintaa koskevaa aineistoa. Se myös tukee ja edistää ruotsinsuomalaista kulttuuria ja tutkimusta. Arkisto on perustettu 1977.
Arkiston jäsenenä voivat olla ruotsinsuomalaiset, suomalaiset ja ruotsalaiset yhdistykset ja yritykset. Yksityishenkilöt voivat olla jäseniä Gottlund-verkoston kautta. Arkisto tallentaa aineistoa Eskilstunan kaupunginarkistoon.
Arkiston vanhin asiakirja on Tukholman Suomalaisen Seuran perustamisasiakirja vuodelta 1894. Arkisto ottaa vastaan aineistoa yksityisiltä ja järjestöiltä.
4. elokuuta
Juhlapäiviä
Katso myös: kalenteri ~ 3. elokuuta, 5. elokuuta
Stanford Stadium
Stanford Stadium on monikäyttöinen urheilustadion Stanfordin kaupungissa Kaliforniassa, Yhdysvalloissa. Stadionilla on järjestetty mm. Super Bowl XIX, jalkapallon MM-kilpailujen 1994, naisten jalkapallon MM-kilpailujen 1999 sekä vuoden 1984 olympialaisten otteluita.
left|400px|thumb
Valkeisaaren kalliomaalaus
Valkeisaaren kalliomaalaus sijaitsee Etelä-Karjalassa Taipalsaaren kunnassa Etelä-Saimaan Valkeissaaren Lampuvuoren rantakalliossa.
Paikalla on tehty arkeologinen kaivaus, mikä on Suomen oloissa toistaiseksi poikkeuksellista. Kaivauksista selvisi, että maalauksen edessä on käyty tuhansia vuosia esimerkiksi uhraamassa kallion hengelle. Alin maalaus on tehty aikaisintaan 3900–3300 eaa. eli myöhäisellä kivikaudella. Ylemmän maalauksen ajoitus jäänee auki.
Maalaukset
Kalliomaalaus sijaitsee Valkeissaaren lounaisosassa Lampuvuoren pystysuorassa seinämässä rantakalliossa (ks. valokuvat tai kuva). Maalaus on sään haalistama ja erottuu huonosti kallion tummasta pinasta. Kuviota on kahdella eri korkeustasolla, joista ylin, kuvakenttä A, on 9–9,5 metrin korkeudella järven pinnasta.
Kuvakenttä mahtuu 43×30 senttimetrin alueelle ja siitä puoli metriä oikealle sijaitsee tunnistamaton väriläiskä. Kuvakentässä erottuu kaksi päällekkäin maalattua venekuviota, joissa on ihmishahmoja. Haalistumisen takia on esitetty toinenkin tulkinta. Kentässä olisi kaksi päällekkäistä venemäistä kuviota sekä neljä vieretysten olevaa nuolimaiseksi tehtyä ihmishahmoa. Ylimmässä veneessä saattaa olla hirvenpääkoristetta tarkoittava veto.
Pekka Kivikäs mainitsee rantaa seurailevan alatasanteen kallioseinämässä myös laajalla alueella olevan punavärijälkiä, jossa ei ole pystytty erottamaan varmuudella tunnistettavia kuvioita. Tätä kutsutaan kuvakentäksi B, joka olisi 2,5 metriä leveä ja 2,3 metriä korkea. Eräs kohta, joka jättää tulkinnanvaraa, voisi olla kahden punamaalissa olevan käden painalluksia.
Löytyminen ja tutkimus
Maalauksen löytäjä Keijo Koistinen tajusi kohteen luonteen ja arvasi maalauksen alta löytyvän merkkejä ihmisen toiminnasta. Hän löysi maalauksesta noin 35 metriä etelään tekstiilipainanteista epineoliittista keramiikkaa ja vähän piitä. Myöhemmin juuri kaivetusta kohdasta löytyi maalausalue B alle viisi metriä Saimaan nykypinnan yläpuolelta.
Kaivaukset vuonna 2005
Maalauksen B alapuolelta terassin kulttuurimaakerros avattiin vuonna 2005 järjestetyssä arkeologisessa kaivauksessa, jota johti Antti Lahelma. Kaivaus koski ainoastaan 10 neliömetriä kivikkoista maata, mutta tulokset olivat melko vakuuttavat. Maanäytteiden fosforianalyysit antoivat korkeita pitoisuuksia, mikä vihjaa liharuuan ja muun ravinnon käsittelyä ja niistä tulleiden jätteiden maatumista paikalla. Koska kaivauksissa huomattiin ihmistoiminnasta syntyvän likamaan ulottuvan 50 senttimetriä syvälle, on toimintaa ollut pitkiä aikoja juuri tuolla samalla paikalla.
Paikalta löytyneet piikiven palaset olivat kelta-ruskeaa ja harmaata piitä. Jäljistä päätellen se saattoi olla ruutiaseissa käytettävää iskurin piitä. Myös kvartsiesineitä löytyi kahdessa kohtaa. Iskoksien puute tarkoittanee, että esineet valmistettiin muualla ja tuotiin sitten Valkeisaareen. Kaksi esineistä olivat kvartsikaapimia ja muut katkelmia. Paikalta löytyi neljä kappaletta pienen keraamisen astian palasta, jonka pintakuviointi viittaa tekstiilikeramiikkaan.
Maan joukosta seulottiin esille luunpalasia, joista osa olivat palaneita ja osa palaamattomia. Luuanalyysillä todettiin, että kaksi palasta olivat lammasta tai vuohta. Se ei olekaan yllättävää, sillä Lampuvuoren juurella on käsitelty varmasti lampaita, jotka laidunsivat saarella kesällä vanhoina aikoina. Luun ajoitus antoi kuolinvuodeksi noin 1805 (115 vuoden marginaalilla). Yksi luu tunnistettiin metson luuksi, mutta tämän ajoitus epäonnistui.
Maan joukosta seulottiin esille myös kasvin osia. Yleisin siementyyppi kuului sianpuolukalle, mutta joukossa oli myös paljon ahomansikkaa, vadelmaa, hierakkaa ja jauhosavikkaa. Viimeksi mainittua on aikoinaan käytetty myös ravintona, vaikka sitä on saattanut esiintyä saarella lampaiden takia.
Outo löydös oli palygorskiitti-lastujen löytyminen. Mineraalia on aikoinaan käytetty väriaineena, josta on valmistettu myös maalin sideainetta. Sitä on saatettu raaputtaa irti yläpuolisesta kalliosta, jotta maali tarttuisi paremmin kallioon. Mineraalin löytymisen syy saattaa jäädä arvoitukseksi.
Ajoitus
Ylempi maalaus A sijaitsee noin 10,5 metriä Saimaan nykypinnan yläpuolella ja on maalattu seisomalla maalauksen alapuolella sijaitsevan kalliokielekkeen päällä seisten. Jos maalaus olisi pitänyt maalata veneestä tai jään päältä käsin, olisi maankohoamisen aiheuttamat vedenpinnakorkeudet antaneet tälle jonkinlaisen arvion.
Sen sijaan maalaus B voidaan ajoittaa maankohoamisen avulla. Vaikka osa maalausta voidaan maalata varpastamalla viereisen kielekkeen päältä tai edessä olevan laattakiven päältä, olisi se erittäin vaivalloista ja tekijälle tulisi mieleen maalata kuviot alemmaksi kohtaan, jonne ylettyisi helposti. Saimaan maankohoamisen vaikutukset vedenpinnan korkeuksiin tunnetaan karkeasti ja niiden mukaan maalauksen yläosa tehtiin 3900–3300 eaa. Maalauksen alaosa on voitu maalata tämän jälkeen milloin vain seisten kielekkeeltä, mutta todennäköisesti josku vuoden 2000 eaa. jälkeen. Kaivauksista löytyneet nuotion hiilenpalaset ajoitettiin noin 1400 eaa. eli varhaiselle metallikaudelle. Tällöin Valkeisaaren nykyinen rantaterassi olisi ollut märkä, mutta ajoittain kuivana ja sille olisi voinut pystyttää leirin. Muitakin ajoituksia tehtiin. Marjansiemenistä saatiin ajoitus 1200–1300 jaa. eli keskiajan ajoitus.
Antropomorfinen kallio
Maalauskohdan B edessä, jossa kaivaukset tehtiin, sijaitsee luontaisen oloinen kivipaasi maaten vaakatasossa kallion edessä. Vaikutelma on kuin siinä olisi "uhripöytä". Pöydän yläpuolella kalliossa voi hyvällä mielikuvituksella erottaa valtavan suuret ihmiskasvojen karikatyyrin. Vinon aamuauringon valo luo sille kohtalokkaan voimakkaat varjot, jolloin katsoja näkee kallion luoman tuiman katseen "uhripöydälle". Ajatus saamelaisen uhripaikasta eli seitakalliosta on uskottava. Kun juuri sillä kohtaa on tavattu korkeita fosfaattipitoisuuksia, voidaan ne selittää palvontamenojen jäänteiksi.
Katso myös
Seuraavat kalliomaalaukset ovat lähellä tätä maalausta:
Takashima
Takashima on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Shigan prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin luoteisosassa Biwajärven rannalla Ōtsun pohjoispuolella. Takashimassa on 49 975 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 693,05 neliökilometriä.
Branko Đurić
thumb|Branko Đurić vuonna 2011. Branko "Đuro" Đurić (s. 28. toukokuuta 1962 Sarajevo) on bosnia-hertsegovinalainen näyttelijä, koomikko, elokuvaohjaaja ja rockmuusikko. Hän on naimisissa slovenialaisen Tanja Ribičin kanssa. Pari on yhdessä esiintynyt elokuvassa Kajmak in marmelada (2003), jonka Đurić ohjasi. Đurić on esiintynyt myös elokuvassa Ei kenenkään maa (2001).
Takashima
Maantiede
Takashima on laaja kaupunki, joka syntyi, kun Takashiman, Adogawan, Imazun, Kutsukin, Makinon ja Shin-Asahin kunnat yhdistyivät vuonna 2005 uudeksi Takashiman kaupungiksi. Suuri osa kaupunkia on maaseutumaista, ja maasto vaihtelee lännen vuoristosta laskeutuen itään päin Biwajärven ranta-alangoille. Korkeimmat huiput kohoavat lähes tuhannen metrin korkeuteen.
Matkailu
Biwajärven pohjoisosan rannat ovat säilyneet hyvin uimakelpoisina. Niinpä Takashiman hiekkarannat houkuttelevat kesäisin lomailijoita.
Talvella alueen vuorilla sataa paljon lunta. Kaupungissa on useita laskettelukeskuksia.
Rautatiet
JR Nishi-Nihon -yhtiön Kosei-linja kulkee Kiotosta Takashiman kautta Ōmi-Shiotsuun, josta on yhteys edelleen Japaninmeren rannikkokaupunkeihin. Kaupungin alueen asemat ovat Ōmi-Takashima, Adogawa, Shin-Asahi, Ōmi-Imazu, Ōmi-Nakashō ja Makino.
Maantiet
Biwa-järven rannikolla Ōtsusta Fukuin prefektuurin Tsurugaan kulkee valtatie 161, jonka yhteyteen kuuluvat myös Takashima-ohitustie ja Kohoku-ohitustie. Poikittainen yhteys on tie 303, joka johtaa Japaninmeren rannikolta Obamasta Gifuun.
Branko Đurić
Đurić tunnetaan myös televisiosta. Muusikonurallaan hän on vaikuttanut Bombaj štampa -yhtyeessä.
Australian avoin tennisturnaus 2016
Vuoden 2016 Australian avoin tennisturnaus pelattiin 18.–31. tammikuuta 2016 Melbournessa. Se oli kaikkiaan 104:s Australian avoin tennisturnaus ja vuoden ensimmäinen Grand Slam -turnaus.
Miesten kaksinpeliturnauksen voitti jo kuudennen kerran urallaan Novak Đoković. Loppuottelussa hän päihitti Andy Murrayn luvuin 6–1, 7–5, 7–6(3). Naisten kaksinpelissä Saksan Angelique Kerber saavutti uransa ensimmäisen Grand Slam -voittonsa päihitettyään loppuottelussa Serena Williamsin luvuin 6–4, 3–6, 6–4.
Lukengu Ngalula
Lukengu Ngalula (s. 11. elokuuta 1971 Kinshasa) on kinshasankongolainen entinen koripalloilija. Hän kilpaili vuoden 1996 kesäolympialaisissa Atlantassa ja kuului siellä kahdenneksitoista sijoittuneeseen maansa naisten joukkueeseen. Ngalula myös toimi kisoissa maansa lipunkantajana.
Uranofaani
thumb|right|Uranofaania Uranofaani on harvinainen uranyylisilikaattimineraali, jonka kemiallinen kaava on Ca(UO2)2SiO3(OH)2 · 5 H2O. Se on yleinen uraanimalmien rapautumistuote ja yleisin luonnossa esiintyvä uranyylimineraali. Se on väriltään keltaista.
Kuten kaikki uraanimineraalit, uranofaani on radioaktiivinen.
Fabian Bruskewitz
thumb|right|Fabian Bruskewitz
Bruskewitz sai 24. maaliskuuta 1992 nimityksen Lincolnin piispaksi. Piispaksi konsekroinnin suoritti 13. toukokuuta Daniel Eugene Sheehan, jota avustivat Glennon Patrick Flavin ja Leo Joseph Brust. Bruskewitz jäi eläkkeelle 14. syyskuuta 2012.
Tuulenpesä
Tuulenpesällä voidaan tarkoittaa seuraavia:
Nicodemus Tessin vanhempi
thumb|Nicodemus Tessin vanhempi Nicodemus Tessin vanhempi oli yksi 1600-luvun Ruotsin tärkeimmistä arkkitehdeista. Hänestä tuli vuonna 1661 Tukholman kaupunginarkkitehti ja vuonna 1676 hoviarkkitehti.
Tessin vanhemman kuoltua hänen poikansa Nicodemus Tessin nuorempi jatkoi hänen hankkeitaan.
Rakennuksia
thumb|Tessin vanhemman suunnittelema Drottningholmin linna.
Brandon Boyd
thumb|250px|Brandon Boyd esiintymässä vuonna [[2012.]]
Brandon Boyd (s. 15. helmikuuta 1976 Van Nuys, Kalifornia) on yhdysvaltalainen muusikko ja taiteilija, joka toimii mm. alternative rock -yhtyeen Incubusin laulajana.
Elämä ja ura
Brandon Boyd kasvoi Kalifornian Calabasasissa. Hänen vanhempansa Dolly ja Charles, joilla molemmilla oli kokemusta viihdebisneksessä, kasvattivat hänestä taiteellista lapsesta saakka. Hänen nuorempi veljensä, Jason Boyd, on myös laulaja, hän laulaa yhtyeessä Audiovent.
Boyd valmistui Calabasas High Schoolista vuonna 1994, ja opiskeli Moorpark Collegessa kahden vuoden ajan, kunnes lopetti koulun ja alkoi soittaa musiikkia Incubusissa täysaikaisesti. Bändikaverinsa Boyd tunsi jo lapsuudestaan ja bändi harjoittelikin aluksi sen jäsenten autotalleissa.
Boyd on kirjoittanut kirjat White Fluffy Clouds ja From the Murks of the Sultry Abyss, joissa hän kuvaa omia mietteitään ja jotka sisältävät myös runsaasti Boydin omaa kuvataidetta. Boyd on opiskellut kuvataidetta ja piti ensimmäisen taidenäyttelynsä nimeltä Ectoplasm vuonna 2008.
Naamioväijyt
Naamioväijyt (Pitangus) on tyrannien heimoon kuuluva lintusuku. Sukuun kuuluu kaksi lajia, joilla molemmilla on myös alalajeja.
Away
Alun perin kappaleen oli tarkoitus olla mukana jo Garrettin aikaisemmin samana vuonna julkaistulla Turbo 919 -albumilla, mutta hän antoikin sen Iglesiasin esitettäväksi.
Kappaleen musiikkivideo, jonka ohjasi Anthony Mandler, esitettiin ensimmäisen kerran TRL-kanavalla 12. marraskuuta.
Michał Sędziwój
Michał Sędziwój ( katso muita nimityksiä, 1566–1636) oli puolalainen alkemisti, lääkäri ja filosofi. Hän kehitti useita erilaisia tapoja tehdä ja puhdistaa happoja ja metalleja. Hän havaitsi muun muassa sen, että ilma ei koostu yhdestä ainoasta alkuaineesta ja sen, että ilma sisältää ainetta, jonka ansiosta eläminen on mahdollista. Aine tunnetaan nykyään happena. Sędziwójin kirjoitukset olivat laajasti tunnettuja, ja hänen teoksiaan luki muun muassa Isaac Newton.
Elämäkerta
Sędziwójin syntymäpaikasta ei ole täyttä varmuutta, mutta todennäköisimmin hän syntyi Skorskossa tai Lukawicassa Puolassa. Hänen synnyinpäivästään tai vuodesta ei ole myöskään täyttä varmuutta. Vaihtoehtoina ovat vuosi 1556 tai 1566, joista jälkimmäistä pidetään yleisesti hyväksyttynä. Hänen vanhempansa Jacob Sedizimir ja Catherine Pelsz Rogowska olivat molemmat aatelissukuisia. He omistivat pienen kartanon Nowy Saczissa, Krakovassa.
Sędziwój kävi koulua Wienissä ja Leipzigissa. Viitteitä toisen asteen koulutuksesta ei ole, mutta hänen uskotaan opiskelleen krakovalaisen munkkiluostarin koulussa. Vuonna 1590 hän aloitti yliopisto-opinnot Leipzigissa. Vuoden Leipzigissa opiskelun jälkeen hän vaihtoi Wienin yliopistoon. Kandidaatin tutkinnon suorittamisesta ei ole löydetty viitteitä.
Vuonna 1593 Sędziwój sai paikan Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarin Rudolf II:n kuriirina Prahassa. Vuonna 1594 Sędziwój avioitui varakkaan lesken Veronica Stieberin kanssa. 1590-luvun loppua kohti hänen vaikutusvaltansa hoveissa kasvoi merkittävästi. Samalla Sędziwójin taloudellinen tila kohentui niin, että hän osti itselleen Fumbergin kartanon englantilaisen alkemistin Edward Kelleyn leskeltä. Hänen omistuksessaan oli lisäksi kaksi muuta kartanoa Lukawicissa ja Lhotassa. Vuonna 1598 hänet nimitettiin valtakunnanneuvokseksi ja hän ansaitsi niin paljon rahaa, että hänestä tuli pian Böömin merkittävin maanomistaja.
Sędziwój vangittiin rikkaan kauppias Koralekin huijaamisesta vuonna 1599. Hänen päästyään vapaaksi puolalainen Mikołaj Wolski esitteli hänet Puolan kuningas Sigismund III:lle, jonka hovissa hän palveli sihteerinä. Kuitenkin vuonna 1602 hän palasi takaisin Prahaan, jossa hänet nimitettiin jälleen valtakunnanneuvokseksi.
Vuonna 1605 Sędziwój siirtyi Württembergin herttua Fredrich I:n hoviin. Tuolloin hän oli diplomaattisissa tehtävissä tarkoituksenaan saada Alexander Seton vapautettua vankilasta.
Taavetti Kaunisto
Taavetti Roopertti Kaunisto oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Nestori Kaunisto ja Iida Langen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1922 Martta Irene Mälkiän kanssa.
Opinnot
Kaunisto kävi kansakoulun ja Länsi-Suomen kansanopiston vuonna 1906 ja Kokemäen maamieskoulun samana vuonna sekä suoritti yksityisesti viidennen luokan Tyrvään yhteiskoulussa vuonna 1909. Kurkijoen maamiesopiston hän kävi vuosina 1910–1911.
Suomen sisällissota
Kaunisto saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana luutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan aluksi 3. Jääkärirykmentin 5. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan, josta hänet siirrettiin komppanianpäälliköksi 25. maaliskuuta 1918 alkaen 10. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Tampereella ja Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika
Sisällissodan jälkeen Kaunisto palveli 3. konekiväärikomppanian päällikkönä 1. heinäkuuta – 23. lokakuuta 1919 välisen ajan ja puoli vuotta 3. pataljoonan väliaikaisena komentajana 3. Jääkärirykmentissä, josta muodostettiin myöhemmin Jääkärirykmentti n:o 3, Savon jääkärirykmentti n:o 3 ja Uudenmaan rykmentti. Armeijasta Kaunisto erosi 4. helmikuuta 1920 ja siirtyi sen jälkeen maanviljelijäksi Tyrväälle, missä hänellä oli omistuksessaan lisäksi saha.
Talvi- ja jatkosota
Kaunisto osallistui talvisotaan komppanianpäällikkönä Jalkaväkirykmentti 65:n konekiväärikomppaniassa. Hän osallistui taisteluihin Suomussalmella ja Kuhmossa. Välirauhan aikana hän hoiti tilaansa ja sahaansa. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin pataljoonan komentajaksi Jalkaväenkoulutuskeskus 7:ään, josta hänet siirrettiin seuraavana vuonna Jalkaväenkoulutuskeskus 8:aan, missä hän palvelikin koko sodan ajan. Sotien jälkeen hän palasi siviiliaikaisiin toimiinsa tilalleen ja sahalleen. Hänet haudattiin Tyrväälle.
Entisten Punakaartilaisten Keskusjärjestö
Entisten Punakaartilaisten Keskusjärjestö oli 1940-luvulta 1980-luvulle saakka toiminut Suomen sisällissodan punakaartilaisten etujärjestö. Järjestö oli kommunistien hallinnassa, eli se ei edustanut kaikkia entisiä punakaartilaisia.
Taavetti Kaunisto
Talvi- ja jatkosota
Paavo Susitaival on haastatellut miehistöä 1960-luvun alussa. Näin vänrikki Paavo Helin kertoi ääninauhalle Kaunistosta talvisodan ajasta: ”Kaunisto oli hyvä mies. En tiedä ammattitaitoa, mutta K. ei hermostunut kovassakaan paikassa. Ja Hakanen (pataljoonan komentaja majuri Yrjö Hakanen) teki ainakin siinä viisaasti, että useimmiten, kun tilanne alkoi, H. alisti pataljoonan Kaunistolle. Kaunisto oli kuin pataljoonan isä. Hän oli se runko, jonka ympärille pojat henkisesti keskittyivät. Kun oli Kaunisto mukana, silloin luotettiin aina täydellisesti, että tässä jotain on tolkkuakin. Kaunistoon luotettiin paljon enemmän kuin pataljoonan komentajaan.”
Audi Quattro
Audi Quattro oli saksalaisen Audin valmistama GT-luokan henkilöauto, jonka pohjalta rakennettiin myös tehtaan B-ryhmään luokiteltu ralliauto. Audi Quattro oli ensimmäisiä nelivetoisia henkilöautoja. Ennen Audia nelivetokonstruktioon oli päädytty henkilöautossa vain vuoden 1966 Jensen FF -urheiluautossa ja Subaru Leonessa vuonna 1972. Quattro on italiaa ja tarkoittaa numeroa neljä.
Taavetti Kaunisto
Talvi- ja jatkosota
Edelleen Susitaipaleen haastattelemana Kaunisto itse: ”Tuli sitten sana, että on annettu hyökkäyskäsky. (25. joulukuuta 1939) Me lähdimme siitä menemään. Minun sotapoikani hiihtivät niin jumalattoman lujaa, ja minä astmainen mies olin silloin jo viidenkymmenenkolmen ylitse niin enhän minä jaksanut sitä peliä. Minä menin kuorman päälle ja ajattelin että perhana, kyllä kai minä tästä vielä sotaan ehdin. Ei se sota semmonen ole, ettei sinne kerkiä. Ja niin sitä tultiin Valkealahti-nimiseen paikkaan. Sinne johti oikotie. Ja minä sanoin H:lle, että kiireesti yli. Nyt koko sakki, ettei mitään käskyäkään ehditä laatia muuta kuin perässä vain. Yksi jalkaväkikomppania siellä oli ja minun komppaniani. Taisi niitä siellä tiellä olla pidemmälläkin. Koko tie oli täynnä väkeä. Sitten tuli ilta, ja meidän olisi pitänyt siellä metsässä olla, niin minä tein hakokojun. Sillä yhdellä kirveellä se tehtiin ja vähän muitakin autettiin. Oli jumalattoman kylmä yö. Niitä hakokojuja oli määrä useampiakin tehdä. Mutta ei keritty.Ryssät rupesivat ampumaan kranaatinheittimillä, ja silloin se kojumme tyhjeni täysin. Ne menivät sinne metsään. Mutta minä tein valkean keskelle hakokorsua. Ehdittiin jo tuoda puita. Se oli melko iso, ja rupesin siinä lämmittelemään. Ajattelin, että ampukaa nyt mitä tahdotte. Kun kranaatinheittimillä ampuu, ei sitä tiedä, mihinkä se putoaa. Se putoaa niskaan, vaikka kuopassakin olisi. Siinä minä sitten olin ja vähän ajan perästä kurkistaa pari miestä ja sanoo, että täälläkös kapteeni vaan on? Minä sanoin, että täällä. Mitäs hätää täällä on? Tässä on paljon mukavampi lämmitellä. Eikä kulunut kauan, kun se hakokorsu tuli niin täyteen, että minä jouduin itse ihan syrjään, koska minä tahdoin päästää niitä poikia siihen, kun oli kylmä. Me olimme siinä sen yön, ja aamulla, minä en nyt enää oikein sitä muista minkä tähden mentiin siitä, mutta kumminkin oli semmoinen tilanne että me jatkoimme siitä Haapavaaraan.”
Entisten Punakaartilaisten Keskusjärjestö
Historia
Toukokuun 1947 edustajakokouksessa perustettiin "Entisten Punakaartilaisten maatakäsittävä Keskustoimikunta", jolle punakaartiasiat siirtyivät ESTL:ltä. Toiminta virallistettiin 1952, jolloin rekisteröitiin Entisten Punakaartilaisten Keskusjärjestö. EPK:lla oli paikallisosastoja Helsingissä, Inkeroisessa, Järvenpäässä, Karkkilassa, Lahdessa, Laviassa, Lohjalla, Loimaalla, Oulussa, Perniössä, Porissa, Raumalla, Tampereella ja Turussa.
Taavetti Kaunisto
Talvi- ja jatkosota
Ennen JR65:n lähtöä Oulusta Suomussalmelle Kaunisto oli vielä 1. pataljoonan komentaja, mutta syrjäytettiin välittömästi sen jälkeen kun hän kävi varsin suorasukaiseen tyyliin esikunnassa vaatimassa omansa ja kahden muun pataljoonan puolesta varustetäydennyksiä ajautuen sanaharkkaan majuri Hakasen kanssa.