cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Command & Conquer: Red Alert 2
Neuvostoliiton kampanja
Tarina alkaa, kun pelaaja itse on tiedotustilaisuudessa itse Romanovin taholta. Sen jälkeen neuvostojoukot aloittavat invaasion niin Washington DC:hen, Floridaan kuin New Yorkiinkin. Voittoisten hyökkäysten takia Amerikkalaiset alkavat perääntyä useilla rintamilla. Huolestuneina tilanteesta Saksa ja Ranska lähettävät joukkoja Puolan rajalle auttamaan Yhdysvaltoja. Ranskan ollessa kiireinen Neuvostoliitto ottaa Pariisin haltuunsa. Tämän ja muiden tärkeiden voittojen avulla Eurooppa on pian pikemminkin avun tarpeessa kuin sitä antamassa. Samaan aikaan, Romanovin pääneuvonantaja Yuri saa koko ajan enemmän valtaa, pian hänelle annetaan armeijan ylipäällikkyys. Jotkut neuvostokenraalit alkavat kapinoida tätä vastaan, ja kenraali Vladimir matkustaa Washingtoniin aikoen pettää Yurin. Kuitenkin, Neuvostoliiton iskuryhmät saavat kenraalin ja Yhdysvaltojen presidentin haltuunsa. Paljastuu, että Yuri onkin oikeasti petturi ja syttyy sisällissota Yurin ja Neuvostoliitolle lojaalien joukkojen kesken. Päänäyttämö on Moskova, jossa petturi Yuri oleskelee. Neuvostojoukot hyökkäävät armottomasti hänen tukikohtaansa ja Yurin uskotaan kuolleen hyökkäyksessä, Puna-armeija on taas yhtenäinen. Lopuksi liittoutuneiden viimeinen toivo, tutkimusasema Alaskassa, tuhotaan. Neuvostoliitosta tulee maailman ainoa supervalta.
Yksiköt ja rakennukset
Vaikka eri puolet eroavat toisistaan, perusrakennukset ja joukkoyksiköt ovat kuitenkin samat. Vaikka rakennukset toimivat samalla tavalla, niistä ei saa samoja yksiköitä ja esimerkiksi niiden sähkönkulutus voi olla erilainen. Siinä missä liittoutuneet luottavat prisma- ja patriot-teknologiaan, neuvostojoukot käyttävät tesla- ja flak-tekniikkaa. Neuvostojoukkojen kaikki tankit ovat kestäviä ja korjaantuvat itsestään ajan kanssa, mutta ovat selvästi liittoutuneiden tankkeja hitaampia.
Martta Wendelin
Martta Maria Wendelin (23. marraskuuta 1893 Kymi – 1. maaliskuuta 1986 Tuusula) oli suomalainen kuvataiteilija.
Command & Conquer: Red Alert 2
Pelattavuus
Peli sisältää kampanjan molemmille puolille. Kampanja alkaa tilanteesta, jossa Neuvostojoukot aloittavat massiivisen hyökkäyksen USA:n maaperälle, niin ilmasta maasta kuin mereltä. Liittoutuneiden kampanjassa tehtäväsi on vastata hyökkäykseen ja johtaa Yhdysvaltojen johtama liittouma voittoon. Neuvostojoukkojen kenraalina tavoitteesi on päinvastainen. Molemmille puolille on yhteensä 12 eri tehtävää.
Martta Wendelin
Ura
Martta Wendelin pääsi ylioppilaaksi vuonna 1910 Kotkan suomalaisesta yhteiskoulusta ja opiskeli sen jälkeen Helsingin yliopiston piirustussalissa Eero Järnefeltin johdolla vuoteen 1916. Hän sai ohjausta myös Akseli Gallen-Kallelalta ja teki opintomatkan Saksan ja Sveitsin kautta Italiaan.
Command & Conquer: Red Alert 2
Pelattavuus
Skirmish-tilassa voit mitellä taitojasi tietokoneohjattavia pelaajia vastaan. Voit valita vaikeustasot, taistelutantereen, aloitusrahat sekä paljon muuta.
Martta Wendelin
Ura
Wendelin tunnetaan erityisesti korttien ja lehtien kansikuvien (mm. Kotiliesi) piirtäjänä sekä satukirjojen kuvittajana. Kuvitustyön varjoon on kuitenkin jäänyt mittava maalaus-, grafiikka- ja piirustustuotanto. Wendelinin ensimmäinen näyttely 1925 sai hyvät arvioinnit, mutta vuoden 1936 näyttelyssä hänet nähtiin lähinnä kuvittajana, jonka työhön oli hiipinyt maneereita. Strindbergillä pidetyssä näyttelyssä 1954 oli esillä piirustuksia, kuvituksia ja maalauksia, joista kuvitukset saivat eniten kiitosta.
Command & Conquer: Red Alert 2
Pelattavuus
Myös Internet-pelaaminen toisia pelaajia vastaan on mahdollista. Myös LANissa voi pelata. Internet- ja LAN peleissä voi olla mukana myös tietokoneen ohjaamia osapuolia. Verkkopelimoodi on rakennettu IPX-protokollan varaan.
Pelille on julkaistu lisäosa Command & Conquer: Yuri's Revenge, joka jatkaa tarinaa siihen, mihin se jää pelattuasi läpi liittoutuneiden kampanjan. Lisäosa tarjoaa myös uuden puolen, Yurin.
Martta Wendelin
Ura
Martta Wendelinin teosten kokoelma sijaitsee Tuusulan taidemuseossa. Museossa on peruskokoelmassa 2000 Wendelinin työtä, jotka hän aikoinaan lahjoitti Tuusulan kunnalle, sekä tilaa vaihtuville näyttelyille. Näyttelyjä järjestetään aineiston pohjalta vuosittain 3-4.
Wendelinin yhteys Tuusulaan syntyi, kun hän rakennutti itselleen Tuusulaan talon, muutti siihen 1946 ja asui ja työskenteli siinä koko loppuelämänsä.
Wendelinin kuvitustyöt edustivat samaa ihannoivaa, herttaista linjaa kuin Rudolf Koivu satukuvituksillaan tai ruotsalaiset Elsa Beskow ja John Bauer.
Alaska-luokka
Alaska-luokka oli Yhdysvaltain laivaston kahden aluksen muodostama raskas risteilijäluokka. Aluksia suunniteltiin rakennettavaksi kuusi, joista kolmen rakentaminen aloitettiin ja kaksi valmistui. Alukset ehtivät osallistumaan taisteluihin Okinawalla maalis–heinäkuussa 1945, jossa ne olivat ilmasuojana ja pommittivat maakohteita. Alukset poistettiin käytöstä 1947 ja romutettiin 1960.
Suunnittelu
Suunnittelun taustana oli 1930-luvun lopun laivastosopimusten rikkomukset. Saksa rakensi niin kutsuttuja taskutaistelulaivoja, kun taas Japanilla uskottiin olevan rakenteilla superristeilijöiden muodostama Chichibu-luokka. Yhdysvaltain sitoumukset Tyynellä valtamerellä ja Saksan alusten aiheuttama uhka Atlantilla aiheuttivat huolta Yhdysvaltain laivaston johdossa. Siten kiinnostus risteijän torjunta-aluksista lisääntyi jo niinkin varhain kuin vuonna 1938.
Aluksi suunniteltiin aluksia, joiden aseistuksena oli 12 tuuman tykit. Huolimatta käydyistä keskusteluista aluksia ei tilattu ennen kuin Yhdysvallat liittyi sotaan. Suunnitelmia oli tehty vuoden 1939 loppuun mennessä kolme, joista yksi oli 12 tuuman tykein varustettu alustyyppi ja kahdesta muusta kehittyivät Baltimore- ja Cleveland-luokan alukset. Yhdysvaltain liittyessä sotaan havainnot lisäsivät alusten tehtäväksi lentotukialusosastojen suojaamisen.
Alusten suunnittelutyö saatiin päätökseen kesällä 1941. Suunnitelman mukaan alusten standardiuppouma olisi 27 000 tonnia ja sen aseistuksena olisi yhdeksän 12 tuuman tykkiä. Alusten nopeus olisi 33,4 solmua. Alusten suojana olisi 9,5 tuuman vesirajaan asennettu panssarivyö, joka kaartaisi 10 astetta reunoiltaan. Vyö suojaisi sekä konehuoneita että ammusvarastoja taaten suojan 12 tuuman tykin osumilta, jotka olisi ammuttu yli 23 500 jaardin päästä kohtisuoraan kylkeä vasten.
Alusten koeajot olivat pettymys. Ne kykenivät ainoastaan 32,71 solmuun uppouman ollessa 33 148 tonnia ja koneiston tuottaessa 154 846 hevosvoimaa.
Ylistenjärvi
Ylistenjärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi kuuluu Ylistenjärven valuma-alueeseen, jonka laskujoki Pesurinoja laskee Roismalanlahteen Liekoveteen.
Jean Périsson
Jean Périsson (6. heinäkuuta 1924 – 18. helmikuuta 2019) oli ranskalainen kapellimestari. Hän toimi Pariisin oopperan taiteellisena johtajana vuosina 1965–70. Hän toimi lisäksi pääkapellimestarina Strasbourgin filharmonikoissa ja varhaiseen musiikkiin keskittyneessä Ensemble Clément Janequinissa.
Périsson voitti ensipalkinnon Besançonin kansainvälisessä nuorten kapellimestarien kilpailussa vuonna 1952. Hän loi kansainvälisen uran ja sai usein kutsuja muun muassa Wieniin ja San Franciscoon. Hänen ohjelmistoonsa kuului sellaisten säveltäjien kuin Hans Werner Henzen, Dmitri Šostakovitšin, Sergei Prokofjevin, Leoš Janáčekin ja Jacques Offenbachin teoksia. Vuonna 2014 L'Harmattan-kustantamo julkaisi Périssonin omaelämäkerran.
Nordre Aker Budstikke
Nordre Aker Budstikke (lyh. NAB) on norjalainen vuonna 2004 perustettu verkkolehti, jonka kotikunta on Oslo. Vuosina 2004–2014 se ilmestyi painettuna ilmaisjakelulehtenä. Lehti kuuluu Amedia-konserniin.
Sofia Ennaoui
Sofia Ennaoui (s. 30. elokuuta 1995) on puolalainen keskimatkojen juoksija. Hän on menestynyt parhaiten 1 500 metrin juoksussa.
Ennaoui sijoittui vuonna 2016 Amsterdamin EM-kilpailuissa seitsemänneksi ja Rio de Janeiron kesäolympialaisissa kymmenenneksi 1 500 metrin juoksussa. Hän ylsi yleisessä sarjassa arvokisamitaleille ensimmäisen kerran vuonna 2017, kun hän saavutti sisäratojen EM-kilpailuissa 1 500 metrillä pronssia ajalla 4.06,59. Ulkoratojen EM-kilpailuissa Berliinissä 2018 hän saavutti hopeaa ajalla 4.03,08. Vuonna 2019 hän saavutti sisäratojen EM-kilpailuissa hopeaa ajalla 4.09,30. Vuonna 2022 Ennaoui ylsi ulkoratojen MM-kilpailuissa ensi kertaa loppukilpailuun ja sijoittui 1 500 metrillä viidenneksi ajalla 4.01,43. Münchenin EM-kilpailuissa 2022 hän saavutti pronssia ajalla 4.03,59. Vuonna 2023 hän saavutti sisäratojen EM-kilpailuissa pronssia ajalla 4.04,06.
Ennaouin ennätys 1 500 metrin juoksussa on 3.59,70, jonka hän juoksi Chorzówissa syyskuussa 2020. Se on maaliskuun 2023 loppuun mennessä hänen ainoa neljän minuutin alituksensa. Sisäradoilla hän on parhaimmillaan juossut ajan 4.04,06 Istanbulin EM-kilpailuissa 2023
Paul Azinger
pienoiskuva|Paul Azinger vuonna 2005. Paul William Azinger (s. 6. tammikuuta 1960 Holyoke, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen golfaaja. Hän opiskeli Floridan osavaltionyliopistossa ja aloitti uransa ammattilaisena vuonna 1981.
Azinger voitti vuoden 1993 PGA Championshipin. Hän harrastaa myös pokeria ja osallistui vuoden 2006 World Series of Pokeriin.
Pierre Sagna
Pierre Sagna (11. heinäkuuta 1932 – 24. toukokuuta 2008) oli senegalilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin spiritaanien papiksi 4. lokakuuta 1959 ja nimitettiin Saint-Louis du Sénégalin hiippakunnan piispaksi 19. joulukuuta 1974. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. toukokuuta 1975. Pääkonsekraattorina toimi Augustin Sagna, jota avustivat Théodore-Adrien Sarr ja Michael Joseph Moloney.
Sagna erosi tehtävistään 22. helmikuuta 2003.
Jost Amman
Jost Amman (1539 – 1591) oli tunnettu sveitsiläinen renessanssitaiteilija, joka teki kulttuurihistoriallisesti merkittäviä puu- ja kuparipiirroksia, kuten Lutherin ja Hans Sachsin muotokuvat sekä monta Ranskan ja Baijerin ruhtinaiden muotokuvaa. Teoksia pidetään kulttuurihistoriallisesti kiinnostavina. Amman myös kuvitti kirjoja, esimerkiksi ajan elämää kuvaavat puku- ja aseaiheet sekä Raamatun kuvituksen. Amman toimi Nürnbergissä vuodesta 1561.
FS Desaix (1901)
FS Desaix oli 1900-luvun alussa valmistettu Ranskan laivaston Dupleix-luokan panssariristeilijä.
Valmistus
Alus tilattiin St. Nazairesta Ateliers et Chantiers de la Loirelta, missä köli laskettiin 1897. Alus laskettiin vesille 21. maaliskuuta 1901 ja otettiin palvelukseen 6. elokuuta 1904.
Palvelus
Alus romutettiin 1927.
Rise, O Voices of Rhodesia
Rise, O Voices of Rhodesia (tai Voices of Rhodesia) oli tunnustamattoman valtion Rhodesian kansallislaulu vuodesta 1974 vuoteen 1979. Laulun sävelenä oli Ludwig van Beethovenin Oodi ilolle, josta tuli myöhemmin Euroopan neuvoston nimissä virallisesti Euroopan hymni.
Sanat
Rise, O voices of Rhodesia, God may we Thy bounty share. Give us strength to face all danger, And where challenge is, to dare. Guide us, Lord, to wise decision, Ever of Thy grace aware, Oh, let our hearts beat bravely always For this land within Thy care.
Rise, O voices of Rhodesia, Bringing her your proud acclaim, Grandly echoing through the mountains, Rolling o’er the far flung plain. Roaring in the mighty rivers, Joining in one grand refrain, Ascending to the sunlit heavens, Telling of her honoured name.
Kunnallisalan kehittämissäätiö
Kunnallisalan kehittämissäätiö (KAKS) on vuonna 1990 perustettu suomalainen säätiö, joka rahoittaa kuntia palvelevaa tutkimus- ja kehittämistoimintaa. Säätiön toiminnan tavoitteena on tukea kuntien itsehallintoa ja parantaa niiden toimintamahdollisuuksia. Säätiön toiminta suuntautuu hankkeisiin, joiden merkityksen säätiö arvioi kuntien tulevaisuuden kannalta kaikkein keskeisimmiksi.
Toiminta
KAKS on taloudellisesti riippumaton organisaatio, ja se toimii täysin itsenäisesti. Säätiön peruspääoma noin 80 miljoonaa markkaa (13,5 miljoonaa euroa) on peräisin vuonna 1989 myydystä Kunnallispainosta. Säätiön toiminta rakentuu pelkästään pääoman sijoitustuotolle.
KAKS järjestää vuosittain seminaarin, johon osallistuu tutkijoita ja kunta-alan vaikuttajia. Seminaarissa KAKS jakaa Arjen turvaaja -palkinnon. Palkinnolla säätiö haluaa nostaa esiin arjen kuntatyön tekijöitä. Palkinnon antaa presidentti Tarja Halonen. Ensimmäinen palkinto myönnettiin vuonna 2004.
Historia
Säätiön ensimmäisenä päätoimisena asiamiehenä toimi vuosina 1992–2007 Lasse Ristikartano. Alkuvaiheessa asiamiehen tehtäviä hoiti oman toimensa ohella Kunnallisliiton silloinen toimitusjohtaja Mikko Jokela. Säätiön hallituksen ensimmäisenä puheenjohtajana toimi vuosina 1990–2006 Kuntaliiton varatoimitusjohtaja Timo Kietäväinen.
Organisaatio
Säätiöllä on 16-jäseninen hallitus ja tieteellinen neuvottelukunta, joka toimii yhdyssiteenä tiedeyhteisöihin. Säätiön hallitus valitsee neuvottelukunnan, jonka toimikausi on kolme vuotta. Neuvottelukunnassa ei tehdä rahoituspäätöksiä.
Hallitus
Lähde
Tieteellinen neuvottelukunta (2022–2024)
Lähde
Ranskan 1. panssaridivisioona
1. panssaridivisioona oli Ranskan maavoimien panssariyhtymä, joka perustettiin toisessa maailmansodassa vuonna 1943 Pohjois-Afrikassa ja se otti osaa sotatoimiin Länsi-Euroopassa osana Ranskan 1. armeijaa. Yhtymä lakkautettiin 1999, jolloin sen perinteet siirrettiin 1. mekanisoidulle prikaatille.
Perustaminen
Kenraali de Laminant määräsi divisioonan perustettavaksi 1. toukokuuta 1943 Mascarassa Ranskan Algeriassa, jolloin sen komentajaksi määrättiin kenraalimajuri Jean Touzet du Vigier.
Palvelus
Divisioona nousi Garbo Forcen mukana maihin Provencessa 15. elokuuta 1944, jolloin se kuului kenraali Jean de Lattre de Tassignyn Ranskan 1. armeijaan. Se osallistui Toulonin ja Marseillen vapauttamiseen ja oli ensimmäinen liittoutuneiden osasto, joka saavutti Rhônen 25. elokuuta, Reinin 19. marraskuuta ja Tonavan 21. huhtikuuta 1945. Divisioona lakkautettiin 31. maaliskuuta 1946.
Yhtymä perustettiin uudelleen 1948 ja se sijoitettiin 1951 Trieriin Saksaan. Divisioona osallistui Persianlahden sotaan ja se lähetettiin Bosniaan 1992 osana UNPROFORia. Se kuului IFORiin 1995 ja muodosti Mostariin sijoitetun eteläisen monikansallisen divisioonan esikunnan elokuusta marraskuuhun 1997.
Ranskan maavoimia uudelleen järjesteltäessä 1999 divisioona hajotettiin 1. heinäkuuta ja sen perinteet siirrettiin 1. mekanisoidulle prikaatille, joka lakkautettiin 21. heinäkuuta 2015.
Ranskan 1. divisioona perustettiin uudelleen 1. heinäkuuta 2016. Divisioonaan kuuluu kolme prikaatia sekä ranskalais-saksalaisen prikaatin ranskalaiset osat ja osa Scorpion Forcesta yhdessä 3. divisioonan kanssa. Lisäksi divisioonaan on liitetty Ranskan emämaan ulkopuolelle sijoitetut yksiköt.
Kokoonpano
Divisioonan vahvuus oli kesällä 2016 noin 26 000 henkeä. Siihen kuuluu Besançoniin sijoitetun esikunnan lisäksi seuraavat joukkoyksiköt :
Sewell
Useiden vuosien vilkkaan elämän ja maailman suurimman maanalaisen kaivoksen hyödyntämisen jälkeen kaupunki hylättiin 1970-luvulla. Kaivosyhtiö alkoi siirtää asukkaita läheiseen laaksoon vuonna 1977. UNESCO hyväksyi Sewellin maailmanperintöluetteloonsa vuonna 2006.
Portugalin Intian rupia
thumb|Portugalin Intian rupian kolikko vuodelta 1882. Portugalin Intian rupia oli Portugalin Intian rahayksikkö vuosina 1881–1959.
Rupiat laski liikkeelle aluksi Portugalin Intian hallitus ja vuodesta 1906 lähtien Portugalin siirtomaapankki Banco Nacional Ultramarino. Rupia korvattiin vuonna 1959 paikallisella escudolla, joka oli saman arvoinen kuin Portugalin escudo.
Mirjam Kalland
Mirjam Johanna Kalland (s. 16. elokuuta 1961 Helsinki) on suomalainen kasvatustieteen tohtori ja lastenpsykoterapeutti, joka on toiminut Helsingin yliopiston varhaiskasvatuksen ruotsinkielisenä professorina vuodesta 2018.
Hän on kasvatustieteilijä, joka väitteli tohtoriksi vuonna 1995 aiheena vauvan huuli- ja suulakihalkion merkityksestä vanhemmille tutkielmalla Psychosocial aspects of cleft lip and palate: Implications for parental education. Hänellä on myös psykoterapeutin koulutus. Hän on tutkinut muun muassa huostaanotettuja nuoria. Hänen erityinen mielenkiintonsa kohde on mentalisaatio ilmiönä, miten lapsen vanhemmat tulkitsevat lasta.
Kalland on toiminut Mannerheimin Lastensuojeluliiton pääsihteerinä vuosina 2008–2015 ja puheenjohtajana vuodesta 2018 alkaen. Svenska social- och kommunalhögskolanin rehtorina hän toimi vuosina 2014–2018. Hän on myös Sibelius-Akatemian musiikkikasvatuksen dosentti sekä Opetusalan eettisen neuvottelukunnan jäsen. Hänellä on runsaasti tieteellisiä julkaisuja.
Kalland on myös arvioinut oman lapsuutensa ajan ja nykyajan lapsuutta ja vanhemmuutta. Pienenä lapsena hän joutui eroon vanhemmistaan sairaalaan oltuaan tukehtumaisillaan, ja sen aikaista eroahdistusta hän on puinut julkisesti. Nykyajassa hän ihailee sitä, että lapsille on kyetty antamaan enemmän itsevarmuutta ja vähemmän epäonnistumisen pelkoa kuin aiemmin.
Kalland on avioliitossa ja hänellä on kaksi lasta, jotka ovat syntyneet vuosina 1987 ja 1988.
Joan
Joan on etunimi, joka voi olla naisen tai miehen nimi. Englantilaisella kielialueella sitä käytetään naisennimenä; siellä se käsitetään Janen ja Joannan tavoin Johanna-nimen lyhentymäksi. Kataloniassa Joan on sen sijaan miehennimi ja vastaa nimeä Johannes.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Joan on vuoteen 2023 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 240–250 naisella ja noin 90–100 miehellä.
Jalasjärven seurakunta
Jalasjärven seurakunta on nykyisin Kurikan seurakuntaan kuuluva kappeliseurakunta, joka kuuluu Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Lapuan hiippakunnan Etelä-Pohjanmaan rovastikuntaan. Seurakunnan jäsenmäärä vuoden 2013 alussa oli 7518 henkeä. Lukuun ei sisälly seurakunnan poissaolevassa väestössä olevat (l. ulkomailla oleskelevat) henkilöt.
Historiaa
Jalasjärven seurakunnan historia alkaa vuodesta 1689, jolloin Ilmajoen seurakunta perusti alueelle oman rukoushuonekunnan. Oman kirkon jalasjärveläiset saivat viimeistään vuonna 1725, luultavasti jo aikaisemmin. Vuonna 1728 Ilmajoen pitäjänapulainen määrättiin asumaan Jalasjärvelle ja kaksi vuotta tästä Jalasjärvestä muodostettiin Ilmajoen kappeliseurakunta. Vuonna 1793 jalasjärveläiset anoivat tuomiokapitulilta seurakunnalle itsenäistä asemaa, mutta kapitulissa ei ajatukselle lämmetty. Toinen vastaava anomus tehtiin vuonna 1858 ja se sai lopulta kapitulin hyväksynnän vuonna 1882. Ensimmäinen oma kirkkoherra astui virkaansa vuonna 1894 sinetöiden lopullisesti seurakunnan itsenäistymisen Ilmajoesta. Vuonna 1912 Jalasjärven Koskuen kylälle perustettiin oma rukoushunekunta. Seurakunta lunasti kiinteistön vuonna 1934 ja rukoushuone muuttui siten Koskuen kyläkirkoksi. Jalasjärvi sai kolmannen pappinsa vuonna 1941 ja hänet määrättiin Koskuen kyläkirkon papiksi.
Papisto
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Jalasjärven kappeliseurakunnan kappalaisina ja Jalasjärven seurakunnan kirkkoherroina:
Korvaamattomat
__EISISLUETT__ Korvaamattomat on Tero-Petri Suovasen kolmas soololevy, joka julkaistiin vuonna 2013.
COTS
COTS (, "hyllytavara") tarkoittaa kaupallisesti "suoraan hyllyltä" ostettaviin komponentteihin perustuvaa järjestelmää. Tällöin vertailukohtana on käyttötarkoitusta varten erityisesti kehitetty ratkaisu. Termiä käytetään hankinnoissa tietotekniikassa ja puolustusvälineissä.
Esimerkiksi puolustusvälinemateriaalin hankinnoissa siviilikäytössä olevan materiaalin mahdollisimman laaja käyttö mahdollistaa kustannustehokkaammat hankinnat ja suuremman materiaalimäärän kuin erikoistilauksesta yleensä pienempinä määrinä valmistettava varsinainen puolustusvälinemateriaali, mille ei ole niin laajaa kaupallista kilpailua.
Eri maiden puolustusvoimat lisäävät COTS tai MOTS tyyppisten ratkaisujen käyttöä.
Victor Serge
Victor Serge (30. joulukuuta 1890 – 17. marraskuuta 1947), alkuperäiseltä nimeltään Victor Lvovitš Kibaltšitš (ven. Виктор Львович Кибальчич), oli belgialaissyntyinen venäläinen anarkisti, kriittinen bolševikkivallankumouksellinen ja kirjailija.
Elämä
Victor Serge syntyi Brysselissä 30. joulukuuta 1890. Hänen vanhempansa Leon Ivanovitš Kibaltšitš ja Vera Poderewski olivat venäläisiä vallankumouksellisia, jotka olivat joutuneet pakenemaan Belgiaan hallituksenvastaisten aatteidensa vuoksi.
Serge kiinnostui aikaisin sosialismista ja individualistisesta anarkismista. Vuosina 1909–1914 hän toimi aktiivisesti anarkistisessa lehdistössä toimittajana ja kääntäjänä. Vuonna 1912 Sergen yhteydet rikolliseen Bonnot-anarkistiryhmittymään johtivat viiden vuoden vankeustuomioon.
Vankilasta vapauduttuaan vuonna 1917 Serge matkusti Barcelonaan osallistuakseen espanjalaisten anarkosyndikalistien kapinaan. Espanjassa hän myös kirjoitti ensimmäistä kertaa nimellä Victor Serge.
Vuonna 1919 Serge saapui ensi kertaa Petrogradiin ottaakseen osaa vallankumouksen jälkeiseen sisällissotaan. Serge liittyi kommunistiseen puolueeseen ja työskenteli kääntäjänä sekä toimittajana Komintern-järjestössä Grigori Zinovjevin alaisena. Serge käänsi ranskankieliselle yleisölle muun muassa Leninin, Trotskin, Zinovjevin ja Vera Fignerin kirjoituksia.
Venäjän sisällissodan päätyttyä Serge matkusti Berliiniin ja Wieniin edistääkseen toivomaansa eurooppalaista vallankumousta. Hän työskenteli Kominternin toimittajana ja agenttina. Saksan vallankumousyrityksen epäonnistuttua vuonna 1923 ja Leninin kuoltua vuonna 1924 Sergen kritiikki Neuvostoliittoa kohtaan voimistui.
Serge palasi Neuvostoliittoon vuonna 1925 liittyäkseen Vasemmisto-oppositioon. Serge kuitenkin erotettiin kommunistisesta puolueesta vuonna 1928, sillä hän oli edeltävä vuonna kritisoinut artikkeleissaan Kominternin linjausta koskien Kiinan kommunistista puoluetta. Valtion poliittinen hallinto karkotti Sergen kolmeksi vuodeksi Orenburgiin, minkä jälkeen hän menetti Neuvostoliiton kansalaisuuden.
Serge onnistui perheineen jättämään Neuvostoliiton taakseen huhtikuussa 1936, mutta NKVD takavarikoi Sergen käsikirjoituksia. Takavarikoituja käsikirjoituksia ei ole onnistuttu sittemmin löytämään.
Serge asettui asumaan Belgiaan ja myöhemmin Ranskaan, jossa hän jatkoi poliittista toimintaansa trotskilaisessa oppositiossa. Sergen poliittinen toiminta muodostui hänen kirjoittamistaan kriittisistä artikkeleista, joiden kohteina olivat Moskovan oikeudenkäynnit ja Stalinin diktatuurin alainen Neuvostoliitto. Serge ei kuitenkaan täysin hyväksynyt trotskilaisen opposition poliittisia kantoja, mikä johti Sergen ja Trotskin ystävyyden katkeamiseen vuonna 1939.
Toisen maailmansodan seurauksena Serge perheineen muutti maanpakoon Meksikoon. Meksikossa Serge jatkoi kirjoittamista ja työskenteli yhdessä muun muassa Trotskin puolison Natalia Sedovan kanssa saattaakseen murhatun Trotskin elämäkerran Vie et mort de Léon Trotsky (1951) päätökseen.
Serge kuoli sydänkohtaukseen 17. marraskuuta 1947.
Kirjallinen tuotanto
Serge kirjoitti aktiivisesti koko elämänsä ajan. Hänen tuotantonsa koostuu historiankirjoista, poliittisista teksteistä, romaaneista ja runoudesta sekä lukuisista sanomalehtiartikkeleista. Sergen kirjallinen tuotanto on teemoiltaan lähellä hänen ja hänen ystäväpiirinsä kokemuksia 1900-luvun poliittisesti epävakaassa maailmassa.
Sergen vankilatuomio vuosina 1912–1917 oli raskas kokemus, jonka vaikutus jatkui pitkään vapautumisen jälkeen. Serge kirjoittaa muistelmissaan, että hänen ensimmäisen romaaninsa, Les Hommes dans la Prison (suom. Miehet vankilassa), kirjoitusprosessi oli hänelle keino käsitellä vankilatuomioon liittyviä kokemuksia ja tuntemuksia.
Sergen kaunokirjallisuus oli osa hänen vallankumouksellista toimintaansa. Hän pyrki purkamaan kirjallisuuden porvarillista perinnettä jättämällä romaaneistaan pois sankarihahmon tai yksittäisen päähenkilön. Hänen romaaneissaan yksittäinen päähenkilö on korvattu joukolla hahmoja, jotka yhdessä muodostavat romaanin kollektiivisen sankarin.
Toimiessaan Kominternin toimittajana Serge kirjoitti ranskankieliselle vasemmisto- ja anarkistilehdistölle lukuisia artikkeleita, joissa hän puolusti ja perusteli Venäjän vallankumousta. Sisällissodan aikana kirjoitetut artikkelit ja esseet ovat tulkittavissa neuvostoliittolaiseksi propagandaksi.
Myöhemmin Sergen poliittiset kirjoitukset keskittyivät kritisoimaan kommunistisen puolueen toimintaa ja paljastamaan Stalinin diktatuurin korruption.
Sergen tuotantoa ei ole käännetty suomeksi.
Unterwalden
Unterwalden oli yksi Sveitsin vanhan valaliiton alkuperäisistä kantoneista eli niin sanotuista metsäkantoneista. Se sijaitsi Vierwaldstätterseejärven eteläpuolella ja kuului valaliittoon koko sen olemassaolon ajan vuosina 1291–1798. Nykyään sen alueet muodostavat kaksi kantonia: Obwalden ja Nidwalden.
Keskistenjärvi
Keskistenjärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi kuuluu Ylistenjärven valuma-alueeseen, jonka laskujoki Pesurinoja laskee Vammalassa Roismalanlahteen Liekoveteen.
Maantiede
Järven pinta-ala on 2,4 hehtaaria ja sen pituus on 300 metriä ja leveys 100 metriä. Järveen laskee ympäristöstä muutamia tulo-ojia, joista yksi on Ylistenjärven laskuoja. Järven luusua sijaitsee järven luoteisrannalla, josta saa alkunsa 450 metriä pitkä kanava tai oja Kravinojaan, joka laskee Tapiolanjärven ja Pesurinojan kautta Liekoveteen.
Järven rantaviiva on 0,67 kilometriä pitkä ja ranta on puoliksi moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa ja puoliksi umpeen kasvaneen suuremman järven kosteikkoa. Rannoilla ei ole asutusta eikä sinne johda tietä. Järvi ja suurempi kosteikko on rauhoitettu luonnonsuojelulain perusteella.
Historiaa
Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven muoto on muuttunut suuresti, mikä tarkoittaa, että järven vedenpintaa on laskettu suuresti.
Räyhällistä joulua
Räyhällistä joulua on Hevisaurus-yhtyeen 7. marraskuuta 2011 julkaisema joulualbumi.
Cuno Amiet
Cuno Amiet (28. maaliskuuta 1868, Solothurn – 1961 ) oli sveitsiläinen taidemaalari ja graafikko. Hän opiskeli ainakin Gauguinin ja Hodlerin opettamana ja oli Sveitsin ensimmäisiä aikansa uuden väritaiteen soveltajia. Hänen teoksiinsa kuuluu varsinkin kansanelämänkuvia, maisemia ja muotokuvia.
Christopher Diesen
Christopher Ditlev Diesen (7. huhtikuuta 1874 Hamar, Norja – 1957) oli norjalaissyntyinen Suomeen muuttanut konsuli ja Diesen Wood-metsäteollisuusyhtiön perustaja ja toimitusjohtaja.
Diesen siirtyi opinnot päätettyään liikealalle ja perusti 1907 Oslossa Diesen Wood Company A/S:n jonka toiminta kuitenkin pian lopetetettiin Norjassa ja siirrettiin Suomeen 1908. Yhtiö perustettiin uudelleen Suomessa 1910 nimellä Diesen Wood. Diesen oli itse yhtiön toimitusjohtajana alusta lähtien.
Vuonna 1909 Diesen Wood rakensi sahalaitoksen Saimaan kanavan varrelle Juustilaan lähelle Viipuria, tämä laitos siirrettiin vuonna 1917 Nurmisaarelle lähelle Pitkärantaa. Vuonna 1914 ostettiin Oy Ladoga Trävaru Ab ja myöhemmin venäläinen Gromoff ja Kumppanit jolla oli sahalaitos Nurmisaaressa ; Diesen Woodin päämarkkinat olivat tähän aikaan Venäjällä. Konsuli Diesen osti 1916 Oy Pitkäranta Bruk-yhtiön jolla oli kaivostoimintaa Pitkärannassa. Vuonna 1920 Diesen Wood yhtiö rakensi Nurmisaarelle myös sulfaattiselluloosatehtaan.
Vuonna 1931 valuuttakurssitappiot siirsivät Diesen Woodin Kansallis-Osake-Pankin hallintaan. Yhtiön nimeksi muuttui 1935 Pitkäranta Oy. Tämä yhtiö lopetettiin 1946 kun Pitkärannan tuotantolaitokset olivat jääneet Neuvostoliitolle luovutetulle alueelle.
Diesen oli vuoteen 1931 saakka Suomen Sahanomistajayhdistyksen hallituksen jäsenenä ja hän toimi Norjan konsulina Viipurissa 1920–1931. Vuodesta 1931 alkaen hän harjoitti itsenäistä liiketoimintaa Helsingissä.
Christopher Diesenin poika Andreas Diesen (1906–1997) oli vuodesta 1933 G. A. Serlachius Oy:n palveluksessa ja oli viimeksi yhtiön varatoimitusjohtajana.
Signature Pictures
Signature Pictures on yhdysvaltalainen tuotantoyhtiö, joka on keskittynyt tuottamaan elokuvia. Yhtiö on tuottanut elokuvia vuodesta 1993 lähtien.
Moottoritorpedovene Hurja (H 3)
Hurja (H 3) oli Suomen merivoimien italialaisvalmisteinen jatkosodan lopun Hurja-luokan moottoritorpedovene, joka Pariisin rauhansopimuksen ehtojen mukaisesti muutettiin 1949 moottoritykkiveneeksi.
Valmistus
Alus tilattiin talvisodan aikana 1940 Bagliettolta Italiasta, mutta materiaalien puute hidasti aluksen tekoa. Se luovutettiin 13. huhtikuuta 1943 La Speziassa Suomesta saapuneille insinöörikomentaja professori Jaakko Raholalle, komentajakapteeni Orvo Peuranheimolle ja luutnantti diplomi-insinööri Jarl von Schantzille. Alus lähti sisaraluksineen maantiekuljetuksena Stettiniin, mitä oli vaikeuttanut Saksan ja Italian kiristyneet välit. Italian meriministetin Riccardin avustamana tarvittava kuljetuskapasiteetti saatiin kuitenkin järjestettyä. Aluksia kuljettaneeseen Päämajan rahtaus- ja huolintatoimiston päällikön luutnantti Aarno Kaivolan johtamaan saattueeseen kuului 20 moottoriajoneuvoa, kun se lähti Genovasta ylittämään Alppeja kohti Saksaa ja edelleen laivalla Turkuun, jossa se laskettiin Aurajokeen kaksitoista päivää myöhemmin. Alukset vastaanotti aluksista muodostetun osaston päällikkö kapteeniluutnantti ekonomi Ilmari Lehtonen, joka varusti veneensä ensimmäisiä harjoituksia varten.
Palvelus
Hurja sijoitettiin sisaraluksineen moottoritorpedoveneosaston 2. laivueeseen, joka siirtyi 19. toukokuuta Teikariin emälaivansa Döbelnin johtamana. Laivue siirrettiin heinäkuuksi Helsinkiin koulutettavaksi. Lentokonemoottorien laatu oli huono ja niiden käyttö harjoituksissa oli kiellettyä, mikä heikensi koulutuksen tehoa. Kahdenkymmenen tunnin käytön jälkeen moottorien teho oli pahasti laskenut. Laivue palasi elokuun alussa Virolahdelle uuteen tukikohtaan.
Aluksen käyttö moottoritorpedoveneenä lopetettiin ja siitä tehtiin nopea miinanlaskija ja savunkehittäjä. Aluksen torpedoputket korvattiin miinakiskoilla, joilla kyettiin kuljettamaan kaksi miinaa sekä 2-4 raivausestettä. Alus osallistui uudessa roolissaan Lavansaareen johtavien huoltoväylien miinoittamiseen syksyllä 1943. Ensimmäisen matkansa se teki 14.-15. syyskuuta Seiskarin koilliskulman Salpa 2 -miinoitetta rakennettaessa Hyökyn ja Hyrskyn kanssa. Samoin se osallistui Lavansaaren luoteiskulman Salpa 3:n 24.-25. syyskuuta, lounaiskulman Salpa 4:n 15.-16. lokakuuta ja Diamant-matalan Salpa 1:n täydentämiseen 2.-3. joulukuuta sekä 3.-4. joulukuuta miinojen laskuihin.
Alus siirrettiin 9. joulukuuta laivueen mukana Helsinkiin talviteloille jäätilanteen estäessä toiminnan. Kesän taistelutoimet aloitettiin siirtymällä toiminta-alueelle Klamilaan 13. toukokuuta 1944.
Coruscant
Coruscant on fiktiivinen planeetta George Lucasin Tähtien sota -elokuvasarjassa.
Erityispiirteitä
Coruscant sijaitsi Coruscantin sektorissa lähellä galaksin keskustaa. Planeetan pinta oli kokonaan kilometrien korkuisten pilvenpiirtäjien ja muiden rakennusten peitossa. Ainoa koskematon maa-alue oli Manarai-vuorten kaksoishuiput, jotka sijaitsivat lähellä keisarillista palatsia. Vuoret olivat suosittu turistikohde, ja niiden lähellä sijaitsi useita ravintoloita turisteja varten. Coruscantin valtameret oli imetty kuiviin, ja niiden vesimassoja pidettiin maanalaisissa luolissa sijaitsevissa suurissa säiliöissä. Planeetan napajäätiköihin oli asennettu valtavia putkia, jotka pumppasivat vettä Coruscantin asukkaiden tarpeisiin.
Coruscantin planeetan laajuinen kaupunki, oli nimeltään Galaktinen Kaupunki. Kaupunki oli jaettu tuhansiin sektoreihin. Suurin osa planeetan asukkaista asui kaupungin rikkaissa yläkerroksissa, mutta köyhälistö ja rikolliset elivät pimeissä ja likaisissa alakerroksissa. Galaktisen kaupungin merkittävimpiä nähtävyyksiä olivat senaatintalo, ylikanslerin toimisto, jeditemppeli ja keisarillinen palatsi.
Coruscantissa yksi vuorokausi kesti 24 tuntia, ja planeetan vuodessa oli 368 vuorokautta. Galaktinen standardikalenteri kehitettiin seuraamaan Coruscantin vuotta. Coruscantilla oli neljä kuuta. Planeetalla asui noin biljoona asukasta. Coruscant oli galaksin pääkaupunki, ja sen hyperavaruuskoordinaatit olivat 0-0-0.
Historia
Coruscant-planeetan alkuperäisiin asukkaisiin kuuluivat rauhanomaiset zhellit, jotka alisti valtansa alle sotaisa taung-rotu. Zhellit ja taungit kuolivat sukupuuttoon tuntemattoman luonnonkatastrofin seurauksena tuhansia vuosia ennen Galaktisen tasavallan syntyä. Useimpien arkeologien mukaan ihmiset luultavasti kehittyivät Coruscant-planeetalla. Planeetta oli ollut rakennusten peitossa jo noin 100 000 vuotta ennen Yavinin taistelua.
Suuren hyperavaruussodan aikana Naga Sadowin johtama sith-laivasto hyökkäsi Coruscantille. Jediritari Memit Nadallin johtamat sotajoukot puolustivat Coruscantia, ja lopulta sithien avaruuslaivasto joutui vetäytymään.
Suuren sith-sodan aikana pimeälle puolelle kääntynyt jedi Ulic Qel-Droma valloitti Coruscant-planeetan, mutta jedi-ritareista koostuva iskujoukko kaappasi Droman. Coruscant-planeetta päätyi takaisin Galaktisen Tasavallan haltuun, ja Droma joutui oikeudenkäyntiin. Sithlordi Exar Kun tappoi jedi-mestarinsa Vodo Siosk-Baasin ja pakeni Ulic Qel-Droman kanssa Coruscant-planeetalta.
Kloonisodan aikana Coruscant joutui useiden Itsenäisten aurinkokuntien konfederaation järjestämien salamurhien ja terroristi-iskujen kohteeksi. Iskujen uhreihin kuului entinen ylikansleri Finis Valorum. Ylikansleri Palpatine kiristi planeetan turvatoimia, ja kokonaisista kaupunkialueista tehtiin kloonisotilaiden tukikohtia. Sodan loppupuolella kreivi Dooku ja kenraali Grievous hyökkäsivät Coruscantille. Grievous kaappasi Palpatinen, mutta Obi-Wan Kenobi ja Anakin Skywalker pelastivat ylikanslerin separatistien lippulaivasta Näkymättömästä kädestä. Näkymätön käsi putosi Coruscantin pinnalle ja suurin osa separatistilaivastosta tuhoutui.
Palpatinen järjestämät jedivainot alkoivat Darth Vaderin johtamasta hyökkäyksestä jeditemppeliin. Vader ja eliittikloonisotilaista koostuva 501:s legioona tappoivat kaikki temppelissä olleet jedit. Temppeli syttyi liekkeihin, ja sen rauniot säilyivät hylättyinä ja autioina vielä Palpatinen kuoltua Endorin taistelussa.
Galaktisen Imperiumin aikana Coruscant nimettiin "Keisarilliseksi keskukseksi". Keisari Palpatine vaihtoi hallintorakennuksensa ylikanslerin toimistosta vanhan Tasavallan aikaiseen presidentinpalatsiin, joka rakennettiin uudelleen keisarilliseksi palatsiksi. Palatsista tuli keisarin asunto ja Coruscantin suurin rakennus. Palpatine asensi tuhansia turvajärjestelmiä Coruscantille, ja valtavia suojakilpigeneraattoreja rakennettiin suojelemaan planeettaa. Imperiumi syrji avaruusolentoja, joten muukalaisrotujen edustajat pakotettiin asumaan köyhälistökortteleissa.
Palpatinen kuoltua keisarilliset sotalordit, kuten Sate Pestage ja Ysanne Isard, hallitsivat Coruscantia. Uusi tasavalta kaappasi Coruscantin, mutta Isard yritti tappaa planeetan muukalaisväestön krytos-viruksella. Tasavalta tuhosi viruksen ja Isard pakeni supertähtituhooja Lusankyalla. Lusankyan suorittama kiertoratapommitus tuhosi useita rakennuksia ja tappoi miljoonia, ennen kuin alus pakeni Coruscantin aurinkokunnasta.
Uusi tasavalta yritti korjata Ysanne Isardin aiheuttamat tuhot, mutta suuramiraali Thrawn pommitti Coruscantia asteroideilla. Thrawnin suunnitelma valloittaa Coruscant kuitenkin epäonnistui, ja hän kuoli pian Bilbringin taistelussa.
Uusi tasavalta valloitti Coruscantin takaisin itselleen ja päätti palauttaa planeetan entiseen loistoonsa. Keisarillinen palatsi jälleenrakennettiin, uusia rakennuksia pystytettiin ja miljardeja asukkaita muutti muilta planeetoilta asumaan Coruscantissa. Vanha senaatintalo otettiin uudelleen käyttöön, ja kiertoradalla sijaitsevat avaruusalusten hylyt tuhottiin. Amiraali Daala yritti tuhota Coruscantin pudottamalla tähtituhooja Basiliskin planeetan pinnalle, mutta suunnitelma epäonnistui Kyp Durronin ansiosta.
Yuuzhan vong -invaasion aikana Coruscant joutui yuuzhan vongien hyökkäyksen kohteeksi. Planeetan puolustusjärjestelmät tuhoutuivat taistelun aikana. Yuuzhan vongit valloittivat Coruscantin, ja planeetta nimettiin "Yuuzhan'tariksi". Coruscantin rakennukset tuhottiin, ja planeetan pinta muutettiin viidakoksi. Yksi Coruscantin kuista tuhottiin, ja siitä tehtiin "Silta"-niminen asteroidivyöhyke.
Uusi tasavalta hyökkäsi Yuuzhan'tarille, ja valloitti planeetan pitkän taistelun päätteeksi. Yuuzhan vongit antautuivat, ja tasavalta päätti rakentaa jälleen koko Coruscantin. Yuuzhan vongien avulla Coruscantin jälleenrakentaminen onnistuttiin aloittamaan, ja planeetalle rakennettiin suuri puisto symboloimaan tasavallan ja yuuzhan vongien rauhansopimusta.
Uusi tasavalta päätti siirtää pääkaupunkinsa Denon-planeetalle, kunnes Coruscantin jälleenrakentaminen olisi valmis.
Taustaa
Coruscant pohjautui George Lucasin suosikkikirjailijoihin kuuluneen Isaac Asimovin Säätiö ja Imperiumi-sarjassa esiintyneeseen Trantor-kaupunkiplaneetaan, ja eräs planeetan nimiehdotuksista olikin Trantor-nimeen viittaava "Jhantor". Coruscantin piti esiintyä jo ensimmäisessä Tähtien sota -elokuvassa, ja planeetan nimen piti olla "Alderaan". Elokuvan budjetti ei kuitenkaan sallinut Imperiumin pääkaupungin näyttämistä, ja suurin osa Alderaanille tarkoitetuista toimintakohtauksista sijoitettiin Kuolemantähdelle. Alderaanista tuli prinsessa Leian kotiplaneetan nimi.
Jedin paluun varhaisissa käsikirjoitusversioissa esiintyi Imperiumin pääkaupunkiplaneetta nimellä "Had Abbadon". Planeetan laajuisen kaupungin toteuttaminen olisi kuitenkin ollut silloisilla erikoistehosteilla mahdotonta, ja Had Abbadon korvattiin toisella Kuolemantähdellä.
Coruscant nähtiin itse asiassa ensimmäisen kerran Tähtien sodan oheiskirjallisuudessa. "Coruscant"-nimi esiintyi ensimmäistä kertaa Timothy Zahnin kirjassa Imperiumin perillinen. Elokuvissa Coruscant nähtiin vuonna 1997 ilmestyneessä Jedin paluun erikoisversiossa, mutta varsinaisesti vasta Pimeässä uhassa. Jedin paluun DVD-versiossa voi nähdä jeditemppelin ja senaatintalon Coruscantissa.
Eräiden 1990-luvun alussa esiintyneiden Tähtien sota -kirjojen esittämät näkemykset Coruscantista olivat ristiriidassa elokuvissa nähdyn Coruscantin kanssa. Esimerkkinä Black Fleet Crisis -kirjasarja väitti, että Coruscant koostui kahdesta mantereesta, joiden välissä oli trooppisten saarten täyttämä valtameri.
Coruscantin joutuminen yuuzhan vongien haltuun tapahtui New Jedi Order -kirjasarjassa.
Aiheesta muualla
Lista över platser i Star Wars
Mimas
Mimas on Saturnuksen kuu. Sen löysi William Herschel vuonna 1789.
Nimi
Kuu on nimetty kreikkalaisen mytologian henkilön, Gaian pojan Mimaksen mukaan. Se tunnetaan myös tunnuksella Saturnus I.
William Herschelin poika, John Herschel, ehdotti kuulle nimeä "Mimas" vuonna 1847 julkaisussaan Results of Astronomical Observations made at the Cape of Good Hope. Myös muut silloin tunnetut kuusi kuuta ovat saaneet nimensä kyseisestä julkaisusta.
Fyysiset ominaisuudet
Mimaksen alhainen tiheys (1,17 g/cm³) viittaa siihen että se koostuu lähinnä vesijäästä kiven osuuden ollessa pieni. Vuorovesivoimat vaikuttavat kuuhun niin, ettei se ole täysin pallomainen; sen pisimmän ja lyhimmän akselin ero on noin 10 %. Mimaksen jokseenkin munamainen muoto on erityisen selkeästi nähtävissä uusissa Cassini-luotaimen ottamissa kuvissa.
Mimaksen huomattavin piirre on valtava, 130 kilometrin läpimittainen törmäyskraatteri nimeltään Herschel kuun löytäjän mukaan. Herschelin läpimitta on lähes kolmasosa koko kuun halkaisijasta; kraatterin reunavallit ovat noin 5 km:n korkuisia, osa sen pohjasta ulottuu 10 km:n syvyydelle, ja sen keskushuippu kohoaa 6 km kraatterin pohjan yläpuolelle. Jos Maassa olisi suhteessa samankokoinen kraatteri, olisi sen oltava halkaisijaltaan yli 4 000 km eli Kanadaa leveämpi. Kraatterin muodostanut törmäys on lähes hajottanut koko kuun; Mimaksen vastakkaisella puolella on nähtävissä halkeamia, jotka saattavat olla peräisin kuun läpi kulkeneista šokkiaalloista.
Pinta on pienten törmäyskraatterien täyttämä, mutta toista lähellekään Herschelin kokoista kraatteria ei kuussa ole. Vaikka Mimas onkin hyvin kraatteroitunut, kraatteroituminen ei ole ollut tasaista. Suurin osa pinnasta on yli 40 km:n läpimittaisten kraatterien peittämä, mutta eteläisellä napa-alueella yli 20 km:n läpimittaisia kraattereita ei juurikaan ole. Tämä viittaa siihen, että jokin prosessi on hävittänyt suuremmat kraatterit.
Tutkijat ovat määrittäneet virallisesti kaksi geologista muodostelmatyyppiä Mimaksella: crater (kraatterit) ja chasmata (rotkot).
Cassini-luotain on ohittanut Mimaksen ja ottanut siitä kuvia.
Ludvig Napoleon
Ludvig Napoleon tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Stornoway
Stornoway on Hebridien saariryhmään kuuluvan Leodhàs agus na Hearadh'n suurin kaupunki ja samalla koko Hebridien suurin ja Skotlannin Ylämaiden kolmanneksi suurin kaupunki. Kaupunki sijaitsee saaren Lewisiksi kutsutussa pohjoisosassa, ja sieltä on lauttayhteys Ullapoolin rannikkokylään Skotlannin mannermaalle. Vuonna 2001 siellä oli noin 5 600 asukasta.
Stornoway sijaitsee Ulko-Hebridien parhaassa luonnonsatamassa. MacNicolin suku rakensi sinne linnan vuoden 1100 paikkeilla.
Erkka Valkila
Erkka Ilpo Eerik Valkila (s. 1953 ) on suomalainen yritysjohtaja, joka toimi Saton toimitusjohtajana vuosina 2003–2015. Koulutukseltaan Valkila on insinööri. Hän toimii useissa eri luottamustehtävissä, kuten EcoReal Oy:n hallituksen puheenjuohtajana ja Finavian hallituksen jäsenenä.
Hellenistinen filosofia
Hellenistinen filosofia käsittää antiikin filosofian aikakauden, joka alkoi Aristoteleen jälkeisistä filosofeista (noin vuodesta 300 eaa.) ja päättyi Rooman keisariaikaan ja uusplatonismin syntyyn.
Yleiskuva
Hellenistisellä kaudella filosofian pääasiallisena tutkimuskohteena oli etiikka. Filosofit pitivät tärkeimpänä esittää, kuinka ihminen voi saavuttaa onnellisuuden ja tasapainoisen elämän ja hallita ihmisen itsensä ulkopuolisten asioiden aikaansaamat tunteet, kuten halut ja pelot. Tällä ajalla syntyneisiin ja vaikuttaneisiin koulukuntiin kuuluivat kyynisyys, stoalaisuus, epikurolaisuus, skeptisyys ja kyreneläisyys. Näitä koulukuntia askarruttivat samanlaiset eettiset ongelmat, mutta niiden tarjoamat vastaukset poikkesivat toisistaan huomattavastikin. Aikakauden filosofikouluista merkittävimpinä pidetään stoalaisuutta, epikurolaisuutta ja skeptisyyttä.
Stoalaisuus kehittyi kyynisyyden pohjalle. Koulukunnan perustaja Zenon Kitionilainen sai paljon vaikutteita erityisesti Antistheneeltä ja Diogeneeltä. Stoalaiset opettivat mielenrauhan saavuttamista tunteiden hillitsemisellä ja elämällä sopusoinnussa sellaisen todellisuuden kanssa, jonka tapahtumia ihmiset eivät kykene suoraan hallitsemaan. He uskoivat jumalallisen kaitselmuksen kuitenkin loppujen lopuksi olevan ihmisten turvana.
Epikuroksen perustama epikurolaisuus asetetaan usein vastakkain stoalaisuuden kanssa. Päinvastoin kuin stoalaiset, epikurolaiset eivät uskoneet kaitselmukseen. Epikurolaisuus kehittyi materialistisen atomistin pohjalle ja seurasi näin Demokritoksen oppeja. Epikurolaisten mukaan mielenrauha seurasi ennen kaikkea kivun välttämisestä, sekä jumalten ja kuoleman pelon poistamisesta. Heidän mukaansa ihmisten tehtävänä sattumanvaraisessa maailmassa oli vain pyrkiä etsimään nautintoja ja ystävyyttä, kuitenkin kohtuullisuuden huomioon ottaen. Käytännössä epikurolaisuus saattoi olla hyvinkin askeettista.
Skeptisyys syntyi pythagoralaisuuden pohjalle. Skeptikoiden on sanottu kieltäneen totuuden ja sen löytämisen mahdollisuuden. Tosiasiassa he olivat ensi sijassa kriittinen koulukunta, jonka mielestä kukaan ei ollut vielä löytänyt totuutta, eikä sitä voitaisi löytää logiikan avulla. Tunteiden hillitsemisen keinona skeptikot pitivät maailmaa koskevien arvostelmien välttämistä. Tunnetuimmat skeptikot olivat Pyrrhon ja Sekstos Empeirikos. Skeptisyys vaikutti huomattavasti myös myöhempään Platonin Akatemiaan.
Näitä kolmea hellenististä pääkoulukuntaa yhdisti se, että ne katsoivat onnellisuuden (eudaimonia) koostuvan mielenrauhan (ataraksia) saavuttamisesta. Ne katsoivat, että onnellinen ja rauhallinen elämä vaatii, että ihmisellä on oikea käsitys todellisuudesta. Koulukuntien oleellinen ero oli tiedonkäsityksessä. Stoalaiset ja epikurolaiset suhtautuivat positiivisesti tiedon hankkimisen mahdollisuuteen, mutta niiden käsitys todellisuudesta ja ihmisten intellektuaalisista kyvyistä kuitenkin poikkesi toisistaan täysin. Ymmärrys maailman perimmäisestä luonteesta ja toiminnasta sekä eläminen sen mukaan johti heidän mukaansa mielenrauhaan. Skeptikot puolestaan kiistivät sekä stoalaisten että epikurolaisten positiivisen käsityksen tiedon hankkimisesta ja katsoivat, ettei ihminen voi tietää mitään. Tämä oikea käsitys todellisuudesta, eli tieto tietämisen mahdottomuudesta, johti kuitenkin samoin tavoiteltuun lopputulokseen eli mielenrauhaan.
Stoalaisuuden ja epikurolaisuuden menestyksen taustalla voidaan nähdä juuri näkemys ihmisen tiedollisista kyvyistä luonnon suhteen, ja tähän perustuva käytännöllinen etiikka. Filosofialla oli siis kaikenkattava teoreettinen pohja.
Hellenistisen filosofian sokraattinen perintö
Sokrateen perintö näkyy hellenistisen filosofian koulukunnissa ja erityisesti niiden etiikassa vahvemmin kuin monissa muissa antiikin filosofisissa koulukunnissa, kuten peripateettisuudessa. Sokraattinen perintö voidaan jakaa kahteen osaan: toisaalta Sokrateen suoraan vaikutukseen eettisissä teorioissa, ja toisaalta niihin reaktioihin, joita Sokrateen henkilö, elämäntapa tai kohtalo ovat epäsuoremmin saaneet aikaan.
Kaikkiin hellenistisiin koulukuntiin vaikutti "viisaan miehen" ideaali, joka oli peräisin viimeistään jo Kreikan seitsemästä viisaasta, ja johon Sokrateen "pyhimyskultti" ei voinut hellenistisenä aikana olla vaikuttamatta. Monet Sokrateelta peräisin olevista eettisistä käsitteistä olivat yhtä keskeisiä hellenistiselle filosofialle kuin Sokrateelle itselleen. Tällaisia käsitteitä ja ajatuksia olivat muun muassa:
Sokrateen etiikan tulkitseminen
Hellenistiset koulukunnat tulkitsivat Sokrateen perintöä hyvin eri tavalla, koska sokraattinen kirjallisuus antoi epämääräisiä vastauksia muun muassa seuraaviin kysymyksiin:
Esimerkiksi kyynikoiden ja kyreneläisten Sokrates-tulkintojen eroa selittää se, että he ylikorostivat Sokrateen persoonan joitakin puolia toisten kustannuksella.
Obwalden
220px|thumb|Obwaldenin kartta. 220px|thumb|Näkymä [[Engelbergistä Hahnenin huipulle.]] Obwalden on kantoni Sveitsissä. Sen pinta-ala on 491 km². Kantonissa on vajaat 40 000 asukasta. Obwaldenin hallinnollinen keskus on Sarnen.