cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
The New Adventures of Zorro
The New Adventures of Zorro on yhdysvaltalainen piirrossarja, joka perustuu Johnston McCulleyn vuonna 1919 luomaan hahmoon Zorroon. Sarjaa esitettiin The Tarzan/Lone Ranger/Zorro Adventure Hour -ohjelman yhteydessä vuosina 1981–1982. Se oli myös ainut Filmationin tuottama sarja, jonka animoinnista vastasi toinen yhtiö Tokyo Movie Shinsha. Lisäksi sarja oli ensimmäinen Zorroon perustuva animaatio.
Tarina
Don Diego de la Vega on nuorimies korkealuokkaisesta yhteisöstä, joka asuu Los Angelesissa. Kenenkään tietämättä hän taistelee Zorrona kaupungin tyranniaa vastaan. Hänen apunaan on musta hevonen nimeltä Tempest ja nuori miekkailija Miguel. Zorron päävihollinen on kapteeni Ramón, joka yrittää päästä Zorrosta eroon saadakseen kaupungin haltuunsa.
Jaksoluettelo
thumb|right|250px|Zorro taistelemassa Kapteeni Ramónia vastaan jaksossa "Three Is a Crowd".
Hämeenlinnan Pallokerhon SM-liigakausi 2012–2013
SM-liigakausi 2012–2013 on HPK:n 36. kausi SM-liigassa. HPK on tällä hetkellä viidentenä. (Päivitetty 26.01.2012)
Marco Antonio Cortez Lara
pienoiskuva Marco Antonio Cortez Lara (s. 10. joulukuuta 1957 Chiclayo) on perulainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Chiclayon hiippakuntaan paavi Johannes Paavali II 3. helmikuuta 1985. Hänet nimitettiin Tacna y Moqueguan koadjuuttoripiispaksi 18. maaliskuuta 2005, ja piispaksi vihkiminen seurasi 4. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi José Hugo Garaycoa Hawkins, jota avustivat Rino Passigato ja Jesús Moliné Labarte.
Cortez Larasta tuli 1. syyskuuta 2006 Tacna y Moqueguan piispa.
Hämeenlinnan Pallokerhon SM-liigakausi 2012–2013
Tapahtumia
HPK ennakoitiin ennen kautta sijoille 10–14. HPK yltyi kuitenkin alkukaudesta loistavaan vireeseen, voittaen yhdeksän ottelua peräkkäin. HPK:n riveihin liittyi NHL:n työsulun takia Eric Fehr ja Antti Miettinen. Työsulku päättyi tammikuussa, ja HPK menetti Miettisen takaisin Winnipeg Jetsiin ja Fehrin Washington Capitalsiin. 25. tammikuuta 2013 HPK ilmoitti tehneensä 1+1 vuoden sopimuksen kasvattinsa Ville Järveläisen kanssa.
Sarjataulukko
Päivitetty 26. Tammikuuta 2013 klo 08.26.
Pistepörssi
Päivitetty 26. tammikuuta 2013 klo 08.26.
Sebastián Ramis Torrens
Sebastián Ramis Torrens TOR (s. 10. kesäkuuta 1943 Llubí) on Perussa toimiva espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 29. kesäkuuta 1969 ja nimitettiin Huamachucon alueprelatuurin johtoon 13. marraskuuta 1990. Piispaksi vihkiminen seurasi 13. tammikuuta 1991. Pääkonsekraattorina toimi Luigi Dossena, jota avustivat Manuel Prado Perez-Rosas ja Damián Nicolau Roig.
Bam Margera
Brandon Cole "Bam" Margera (s. 28. syyskuuta 1979 West Chester, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen ammattilaisrullalautailija, joka aloitti rullalautailun jo 9-vuotiaana. Hän on myös radiopersoona, televisiotähti ja musiikkivideo-ohjaaja, joka vaihtoi nimensä myöhemmin virallisesti Bamiksi. Bam-Bam on kuuluisa sanonnastaan "Hell Yeah Basically Fuck Yeah".
Margera nousi kuuluisuuteen 2000-luvun alussa Music Televisionin Jackass-sarjassa. Sen jälkeen hänellä oli MTV:llä myös oma ohjelmansa Viva La Bam, minkä lisäksi hän myös juontaa radio-ohjelmaa nimeltä Radio Bam. Vuonna 2005 hän julkaisi myös suosikkibändiensä kappaleita CD- ja DVD-kokoelmana Viva La Bands. Joitakin näistä bändeistä nähdään myös Viva La Bands -kiertueella.
Margera ohjasi ja käsikirjoitti yhdessä Brandon DiCamillon ja Chris Aspiten kanssa vuonna 2003 julkaistun, halvalla budjetilla toteutetun elokuvan Haggard: The Movie, jossa hän näytteli ystäviensä kanssa. Hän on myös mukana elokuvissa Jackass, Jackass 2, Jackass 2.5, Jackass 3D ja Jackass 3.5. Hänet kuitenkin poistettiin elokuvasta Jackass 4 kesken kuvauksien alkoholinkäytön vuoksi. Lisäksi hänellä on pieni rooli elokuvassa Grind. Margera käsikirjoittaa, tuottaa ja ohjaa elokuvan Minghags, joka on jatko-osa Haggardille. Hän työstää myös elokuvaa The Dream Seller. "The Dream Seller" on toisen skeittarin ja Bamin pitkäaikaisen ystävän Brandon Novakin lempinimi. Edesmennyt Ryan Dunn oli yksi hänen parhaista ystävistään.
Bam Margera esiintyy pelihahmona useissa Tony Hawkin nimeä kantavissa rullalautailupeleissä. Pelissä Tony Hawk's Underground 2 hän on yksi päähahmoista. Margeran ensiesiintyminen oli pelissä Tony Hawk's Pro Skater 3.
Bamin isä on Phil Margera, äiti April "Ape" Margera ja edesmennyt setä Vincent "Don Vito" Margera. Bamin veli on Jess "Jess Jess Idiot" Margera, joka on CKY:n rumpali. Bamin perhe esiintyi useasti Viva La Bam -ohjelmassa. Ohjelmassa Bamilla tuli usein pahaakin riitaa Don Viton kanssa.
Margeralla on paha käärmeiden fobia. Häntä kiusataan siitä usein Jackass-elokuvissa.
Boynen taistelu
Boynen taistelu oli 11. heinäkuuta (J: 1. heinäkuuta) 1690 Irlannin Boynejoen luona käyty taistelu syrjäytetyn Englannin kuninkaan Jaakko II:n sekä hänen kilpailijansa Vilhelm Oranialaisen armeijoiden välillä. Se oli osa sotaa, jota käytiin Irlannin alueella sen jälkeen, kun Englannin mainio vallankumous oli johtanut katolisen Jaakko II:n syrjäyttämiseen. Taistelu päättyi Vilhelm Oranialaisen voittoon. Vaikka taistelu ei vielä päättänytkään sotaa, se on saanut valtavan symboliarvon Irlannin protestanttien keskuudessa. Varsinkin Oranialaisveljeskunta on pitänyt sen muistoa yllä.
Bam Margera
Bam's Unholy Union
Unholy Union seuraa Margeran matkaa kohti häitä tyttöystävänsä kanssa. Kyseessä ei ollut vain pila tai temppu vaan oikeat häät. Apujoukoissa toimivat Margeran suku ja tuttu joukko tyhmänrohkeita kavereita. Bam Margera ja Missy menivät naimisiin 3. helmikuuta 2007. Margeran bestmanina toimi hänen veljensä Jess Margera. Häissä esiintyi Missyn lempibändi, ruotsalainen The Sounds, ja Iggy Pop and The Stooges. Sarjassa on yhdeksän jaksoa, ja siitä on ilmestynyt DVD.
Bam Margera ja Suomi
Margera on kuvannut Suomessa komediaelokuvan nimeltä Where The Fuck is Santa?. Elokuvan tarkoituksena on saada amerikkalaiset ymmärtämään että joulupukki asuu Korvatunturilla Suomessa eikä Pohjoisnavalla.
Boynen taistelu
Vilhelm Oranialaisen suunnitelmana oli saartaa Jaakon armeija pihtiliikkeellä. Taistelun aikana Vilhelm Oranialaisen ratsuväki ylitti Boynejoen taistelukentän molemmin puolin, Oldbridgessä ja Rosnareessa. Saarroksiin jäämistä pelännyt kuningas Jaakko pakeni paikalta ja hänen armeijansa kärsi tappion. Vilhelm Oranialainen ei saanut saarrettua Jaakon armeijaa, mutta taistelu kääntyi silti hänelle suureksi voitoksi, sillä Jaakko pakeni pian kokonaan Irlannista. Taistelussa kaatui arviolta noin 1 500 miestä.
Boynen taistelusta tuli Irlannin protestanteille legendaarinen symbolinen voitto, jota muistetaan edelleen. Protestantit viettävät perinteisesti Boynen taistelun muistopäivää 12. heinäkuuta, joka on todellisuudessa vuonna 1691 käydyn ratkaisevan Aughrimin taistelun päivä.
Bam Margera
Yksityiselämä
Margera avioitui vuonna 2013 Nicole Boydin kanssa ja heillä on jouluna 2017 syntynyt poika. He erosivat vuonna 2021, mutta vaimo haki asumuseroa ja lapsen yksinhuoltajuutta vasta alkuvuodesta 2023. Margera oli naimisissa aiemmin Missy Rothsteinin kanssa vuosina 2007–2012.
Margera kärsii alkoholismista ja on joutunut jo kolmesti vieroitushoitoon, viimeksi vuoden 2019 elokuussa. Hän jäi tammikuussa 2018 kiinni rattijuopumuksesta Los Angelesissa Kaliforniassa. Lokakuussa 2019 Bam Margeralla diagnosoitiin kaksisuuntainen mielialahäiriö. Margera sijoitettiin psykiatriseen pakkohoitoon kesäkuussa 2023 Los Angelesissa, koska hänen todettiin olevan vaaraksi itselleen ja muille.
Amaury Leveaux
Amaury Leveaux (s. 2. joulukuuta 1985 Belfort, Ranska) on ranskalainen uimari. Hän on olympiavoittaja ja MM-mitalisti.
Ura
Leveaux saavutti junioreiden EM-kilpailuissa Glasgow'ssa 2003 kultaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä sekä hopeaa 100 metrin vapaa- ja perhosuinnissa ja 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. Hän sai Madridin EM-kilpailuissa 2004 pronssia 4 × 100 ja 4 × 200 metrin vapaauintiviesteissä. Lisäksi hän ui alkuerissä 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, jossa Ranska sai hopeaa. Budapestin EM-kilpailuissa 2006 hän sai hopeaa 100 metrin perhosuinnissa ajalla 52,76 ja ui ankkuriosuuden Ranskan pronssijoukkueessa 4×100 metrin vapaauintiviestissä.
Leveaux ui Melbournen MM-kilpailuissa 2007 alkuerissä Ranskan 4 × 100 metrin vapaauintijoukkueessa, joka sijoittui lopulta kolmanneksi. Saman vuoden Debrecenin lyhyiden ratojen EM-kilpailuissa hän sai hopeaa 4×50 metrin vapaauintiviestissä. Eindhovenin EM-kilpailuissa 2008 hän sai hopeaa 200 metrin vapaauinnissa ajalla 1.46,99.
Leveaux sai Pekingin olympialaisissa 2008 hopeaa 50 metrin vapaauinnissa ajalla 21,45 ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Rijekan lyhyiden ratojen EM-kilpailuissa 2008 hän voitti kultaa 50 ja 100 metrin vapaauinnissa, 50 metrin perhosuinnissa ja 4×50 metrin vapaauintiviestissä. Rooman MM-kilpailuissa 2009 hän sai pronssia 50 metrin vapaauinnissa ajalla 21,25. Lisäksi hän ui alkuerissä 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä, jossa Ranska oli lopulta kolmas. Saman vuoden Istanbulin lyhyen radan EM-kilpailuissa hän voitti mestaruuden 100 metrin vapaauinnissa ajalla 45,56 ja 4 × 50 metrin vapaauintiviestissä sekä sai pronssia 4 × 50 metrin sekauinnissa. Budapestin EM-kilpailuissa 2010 hän ui alkuerissä 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä, jossa Ranska sai hopeaa. Szczecinin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2011 hän oli toinen 50 metrin perhosuinnissa.
Leveaux kuului Debrecenin EM-kilpailuissa 2012 Ranskan kultajoukkueeseen 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Lisäksi hän sai hopeaa 200 metrin vapaauinnissa. Kesäolympialaisissa 2012 Leveaux oli mukana Ranskan 4 × 100 metrin vapaauintiviestijoukkueessa, joka otti matkan olympiakultaa ajalla 3.09,93. Lisäksi hän sai hopeaa 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. Saman vuoden Chartres'n lyhyen radan EM-kilpailuissa hän sai kultaa 4 × 50 metrin vapaauintiviestissä. Lisäksi hän ui alkuerissä sekajoukkueiden 4 × 50 metrin vapaauintiviestissä, jonka Ranska niin ikään voitti.
Leveaux'lla on hallussaan 100 metrin vapaauinnin lyhyen radan maailmanennätys 44,94. Aiemmin hänen nimissään ovat olleet 25 metrin altaan maailmanennätykset myös 50 metrin vapaauinnissa (20,48) ja 50 metrin perhosuinnissa (22,18).
Tervajärvi (Parkano, Luomankylä)
Tervajärvi on Pirkanmaalla Parkanossa Luomankylällä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kuivasjärven valuma-alueeseen. Tervajärvi on osa Vatajanjoen valuma-aluetta.
Maantietoa
Järven pituus on 300 metriä, leveys 200 metriä ja sen pinta-ala on 3,9 hehtaaria. Se sijaitsee noin kolme kilometriä Kuivasjärveltä länteen Myllykankaalla loivassa painanteessa, joka liittyy vieresen Pitkäjärveen. Järveen laskee viisi suo-ojaa järveä ympäröiviltä soilta. Sen 350 metriä pitkä laskuoja on kaivettu painanteen pohjaan ja se laskee Pitkäjärven pohjoispäähän. Rantaviivan pituus on 800 metriä ja se on pääasiassa painanteeseen muodostunutta suota. Rannoille on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa metsätiet Luomankylältä.
Jalkapallo kesäolympialaisissa 2016 – naisten turnaus
Naisten jalkapalloturnaus vuoden 2016 kesäolympialaisissa pelattiin 3.–19. elokuuta. Turnauksessa pelasi 12 joukkuetta jaettuna kolmeen alkulohkoon. Turnauksen voitti Saksa, jolle olympiakulta oli sen ensimmäinen. Loppuottelussa se voitti Ruotsin. Kolmanneksi sijoittui Kanada, joka voitti pronssiottelussa Brasilian.
Ahmed Kantari
Ahmed Kantari (s. 28. kesäkuuta 1985 Blois, Loir-et-Cher) on ranskalais-marokkolainen jalkapalloilija. Puolustajana pelaava Kantari edustaa Ranskan pääsarjassa pelaavaa RC Lensia.
Ura
Kantari aloitti jalkapalloilun kotikaupungissaan Blois Foot 41:ssä. Myöhemmin 14-vuotiaana hän siirtyi yhdeksi kaudeksi US Orléansin junioreihin, josta matka jatkui Paris Saint-Germainin junioreihin.
Kantari nousi sittemmin PSG:n alle 18-vuotiaiden joukkueeseen ja seuraavaksi reservijoukkueeseen. Hän oli kirjoilla PSG:n edustusjoukkueessa kaudella 2005–2006, mutta ei pelannut otteluakaan. Kaudeksi 2006–2007 Kantari siirtyi Ligue 2:ssa pelanneeseen RC Strasbourgiin, jossa hän pelasi kahdeksan sarjaottelua ennen kuin hänet siirrettiin loppukaudeksi joukkueen reserviseuraan. Kantari aloitti reservijoukkueessa myös kauden 2007–2008, mutta siirtyi tammikuussa 2008 loppukaudeksi lainalle myös Ligue 2:ssa pelanneeseen Stade Brestoisiin.
Kesäkuussa 2008 Kantari siirtyi varsinaisella sopimuksella Stade Brestoisiin Strasbourgista. Kantari pelasi Brestois'ssa viisi kautta ja oli mukana seuran noustessa liigaan kaudella 2009–2010. Liigassa hän edusti Brestois'ta kolme kautta ja pelasi 73 pääsarjaottelua. Heinäkuussa 2013 hän siirtyi RC Lensiin.
Maajoukkueura
Maajoukkuetasolla Kantari edusti nuorten tasolla Marokon alle 20-vuotiaiden maajoukkuetta yhden ottelun verran. Sittemmin on edustanut aikuisten tasolla Marokkoa vuodesta 2005 lähtien. Kantari pelasi toisen ottelunsa viiden vuoden tauon jälkeen 9. lokakuuta 2010, vuoden 2012 Afrikan kisojen karsintaottelussa Tansaniaa vastaan.
Kantari pelasi ensimmäiset arvokisansa vuoden 2012 Afrikan-mestaruuskisoissa, jossa hän muodosti Marokon toppariparin yhdessä Mehdi Benatian kanssa. Marokon kisat päättyivät alkulohkoon.
Slovenia
Slovenia, virallisesti Slovenian tasavalta on valtio eteläisessä Keski-Euroopassa. Maan pinta-ala on 20 273 neliökilometriä, asukasluku noin kaksi miljoonaa ja pääkaupunki on Ljubljana.
Adrianmeren rannalta Balkanin vuoristoalueille ja Alpeille ulottuva Slovenia on ollut historiansa aikana niin roomalaisten kuin Habsburgienkin vallassa. Se kuului Jugoslaviaan vuosina 1918–1991, ja erosi siitä lyhyen sodan jälkeen. Nykyisin maa kuuluu Natoon ja EU:hun ja käyttää euroa valuuttanaan. Matkailu ja teollisuus tuovat valtiolle vakaita tuloja.
Poliittinen ja fyysinen maantiede
thumb|left|Slovenian [[topografinen kartta.]] Slovenia lasketaan kuuluvaksi Keski-Eurooppaan, ja sen rajanaapureita ovat Italia, Kroatia, Itävalta ja Unkari. Valtion pinta-ala on 20 273 neliökilometriä, ja sillä on hieman yli 45 kilometriä rantaviivaa Adrianmerellä.
Slovenia on pääosin vuoristoista, ja yli 90 prosenttia maasta on yli 200 metrin korkeudella merenpinnasta. Korkein vuori on Triglav, jonka korkeus on 2 864 metriä. Slovenia voidaan jakaa maantieteellisesti jopa 12 osaan, mutta siitä voidaan erottaa myös neljä erilaista topografista aluetta. Kaksi viidesosaa maasta kuuluu Alppien alueeseen, joka levittäytyy maan pohjois- ja luoteisosissa. Maan lounaisosassa on Dinaaristen Alppien jatke Karstin ylänköalue, joka on tyypillistä karstimaata ja myös antanut nimen muodostelmalle. Siellä sijaitsevat Škocjanin luolat ovat Unescon Maailmanperintöluettelossa. Viidesosa Slovenian alasta kuuluu Karpaattien altaaseen. Hedelmällinen tasanko sijaitsee maan itä- ja koillisalueilla. Tasankoa halkovat myös muun muassa Sava-, Drava- ja Murjoet. Neljäs merkittävä alue on Primorska, johon kuuluvat Slovenian osuus Istriasta sekä Soča- ja Vipavajokien laaksot.
Hugo (videopeli)
Hugo on ITE Median kehittämä ja julkaisema pelikokoelma, joka julkaistiin PlayStationille vuonna. Se on kokoelma uudelleentehtyjä Hugo-minipelejä paremmilla grafiikoilla ja äänillä. Peli käyttää samoja repliikkejä kuin Hugo Classic -tietokonepelit. Pelistä julkaistiin myös Microsoft Windows-versio nimeltä Hugo XL.
Slovenia
Ilmasto
thumb|left|120px|Ljubljanan ilmastodiagrammi (sademäärä sinisellä, lämpötila punaisella). Slovenia voidaan jakaa kolmeen ilmastovyöhykkeeseen. Istrian seutu on Dalmatian välimerenilmaston ja mannerilmaston välistä siirtymävyöhykettä. Maan keski- ja pohjoisosien mannerilmasto on leutokesäistä. Sen sijaan itäisessä Sloveniassa on kuumat kesät ja kylmät talvet. Tammikuu on kylmin kuukausi, ja sen keskipäivälämpötila on –2 astetta. Heinäkuun keskilämpötila on puolestaan 21 astetta. Vuotuinen sademäärä on idässä 800 ja luoteessa jopa 3 000 millimetriä. Rannikon leutoja talvia viilentää välillä kylmä bora-tuuli.
Hugo (videopeli)
Pelaaminen
Pelissä on kaksi pelitilaa: TV-versio ja pelihalliversio. TV-versiossa voi pelata joko yhden tai kahden pelaajan pelinä jotakin seuraavista peleistä: Metsä, Tukkijoki, Sukellus, Juna, Rullalauta, Vuori ja Lentokone. Pelihalliversiossa on toteutettu vaikeammat versiot TV-version tasoista ja Hugon ohjaaminenkin on vähemmän rajoitettua. Pelaajan päätehtävä on kuljettava samoilla lisäelämillä ja pisteillä kartan läpi, niin että pääsee lopulta Skylla-noidan luolassa tapahtuvaan Köysi-loppukohtaukseen. Pelaaja voi aloittaa pelaamalla ensin joko Metsän tai Tukkijoen. Sitten aloitustasosta riippuen voi valita minkä tason pelaa seuraavaksi. Mentyään pelihalliversiossa läpi yhden tason pelaaja voi halutessaan tallentaa tilanteensa ja jatkaa myöhemmin. Jos pelaaja menee yhden läpipeluun pelihalliversiossa läpi niin, että suorittaa onnistuneesti vähintään kerran läpi jokaisen seitsemästä tasosta ja saa loppukohtauksessa vielä pistebonuksen, saa pelin päävalikkoon avattua minipelin nimeltä Taikakädet.
Slovenia
Luonto
Sloveniassa elää noin 15 000 eläinlajia. Eläimistöön kuuluu muun muassa eurooppalaisia nisäkkäitä, kuten hirvieläimiä, gemssi, villisika, murmeleita, susi, ilves ja karhu. Karhuja on erityisen suuri populaatio Kočevjen alueella.
Noin 12 prosenttia Sloveniasta on suojeltu. Triglavin kansallispuisto, joka on 838 neliökilometrin laajuinen, on maan ainoa kansallispuisto. Se käsittää ison osan Julisista Alpeista. Lisäksi Sloveniassa on kolme alueellista luonnonpuistoa, 44 maisemapuistoa, noin 50 suojelualuetta ja yli 600 luonnonperintökohdetta.
Varhaiset vaiheet
Nykyiseltä Slovenian alueelta on tehty vain vähän löytöjä paleoliittiselta ajalta, mutta neoliittiselta ajalta ja rautakaudelta niitä jo on. Vuosina 400–100 eaa. alueella asui kelttejä. Heidän valtakuntansa liitettiin Rooman provinssiksi nimeltä Noricum vuonna 10 eaa. Roomalaiset rakensivat alueelle teitä ja Emonan kaupungin nykyisen Ljubljanan paikalle. Kansainvaellukset kulkivat Slovenian yli, ja maa oli ensin länsigoottien, sitten itägoottien ja lopulta langobardien vallassa.
Slaavit asuttivat alueen 500-luvulla ja vuodesta 788 sitä hallitsivat frankit ja 907–955 Unkari. Vuodesta 1335 nyky-Slovenian alueet olivat Habsburgien hallinnossa aina Itävalta-Unkarin romahdukseen asti, eli vuoteen 1918.
Osa Jugoslaviaa
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Sloveniasta tuli osa Jugoslaviaa, joka tunnettiin 1918–1929 Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskuntana. Toisessa maailmansodassa Italia, Saksa ja Unkari miehittivät Slovenian.
Maailmansodan jälkeen Josip Broz Titon johdolla perustettiin Jugoslavian sosialistinen liittotasavalta ja Sloveniasta tuli yksi sen tasavalloista (Slovenian sosialistinen tasavalta). Titon ja Stalinin vuonna 1948 tapahtuneen välirikon jälkeen maan talous kasvoi paljolti länsimaiden tuen varassa. Slovenia oli sosialistisen Jugoslavian vaurainta aluetta. Titon aikana maata johti muodollisesti useiden puolueiden rintama, mutta käytännössä järjestäytynyt oppositio kuihtui pois. 1960-luvun lopussa liberaalit saivat tilapäisesti enemmän valtaa etenkin talousasioissa, mutta vuoden 1974 perustuslaki takasi kommunisteille yksinvallan.
Titon kuoleman jälkeen 1980 hänen seuraajansa pyrkivät vallan keskittämiseen, jolloin alkoi talouden alamäki ja kansallismielisyyden voimistuminen. Slovenian itsenäistymisliike alkoi myös voimistua. Slovenia avautui kulttuurin, hallinnon ja talouden alueilla vauhdilla, joka oli ennennäkemätön koko kommunistisessa maailmassa. Toukokuussa 1989 Slovenian parlamentti muutti perustuslakia niin, että ero Jugoslaviasta oli mahdollinen. Huhtikuussa 1990 pidettiin ensimmäiset monipuoluevaalit. Kommunistit nimesivät itsensä Demokraattisten uudistusten puolueeksi (SDP) ja otti käyttöön sosiaalidemokraattisen ohjelman, mutta hävisivät kuuden puolueen Slovenian demokraattiselle oppositiolle (DEMOS). Oikeistolainen ja nationalistinen DEMOS ajoi itsenäisyyttä, mutta SDP:n Milan Kučan, joka valittiin vapaasti presidentiksi, loi uuden hallituksen, joka ajoi löyhempää Jugoslavian liittovaltiota, mitä Serbia vastusti.
Itsenäinen Slovenia
Joulukuussa 1991 Slovenia otti käyttöön uuden perustuslain. Samassa kuussa DEMOS hajosi. Euroopan yhteisö ja Yhdysvallat tunnustivat Slovenian tammikuussa 1992. Yhdistyneisiin kansankuntiin Slovenia liittyi 22. toukokuuta 1992.
Hallitus hajosi huhtikuussa 1992, jonka jälkeen Janez Drnovšek nimettiin uudeksi pääministeriksi. Joulukuun 1992 vaalit voittivat liberaalidemokraatit, sosialistit ja kristillisdemokraatit ja Milan Kučan valittiin uudelleen presidentiksi. Tammikuussa 1993 parlamentti valitsi Janez Drnovšekin uudelleen pääministeriksi. Sosiaalidemokraatit (ZLSD) vetäytyivät hallituksesta tammikuussa 1996.
Kesäkuussa 1996 Slovenia allekirjoitti lähentymissopimuksen Euroopan unionin kanssa ja haki jäsenyyttä. Marraskuun 1996 vaaleissa pääministeri Drnovšekin Liberaalidemokraatit menettivät asemiaan oikeistopuolueille. Yksi oikeiston edustaja kuitenkin vaihtoi puoluetta ja konservatiivinen Kansanpuolue (SLS) liittyi myös Drnovšekin rinnalle, jolloin hän sai jatkaa. Myös Milan Kučan valittiin uudelleen marraskuussa 1997. Pankkiiri Andrej Bajukin oikeistohallitus nousi valtaan kesäkuussa 2000. Sen hallituskoalitio kesti kuitenkin vain kuukauden, jonka jälkeen Kučan määräsi uudet vaalit ja Janez Drnovšekista tuli taas pääministeri marraskuussa. Kučanin toinen kausi päättyi joulukuussa 2002 ja Drnovšek voitti vastaehdokkaansa merkittävällä enemmistöllä ja aloitti presidenttikautensa 22. joulukuuta 2002. Valtiovarainministeri Anton Rop seurasi häntä pääministerinä. Lokakuun 2002 vaaleissa oikeistolainen Slovenian demokraattinen puolue sai 29 prosenttia äänistä ja sen johtajasta Janez Janšasta tuli pääministeri 9. marraskuuta 2004.
thumb|150px|left|Borut Pahor, presidentti 2012 alkaen. Slovenia liittyi Natoon 29. maaliskuuta 2004 ja Euroopan unioniin 1. toukokuuta 2004 ja otti käyttöön euron vuoden 2007 alusta tolarin tilalle. Asevoimien päällikkönä aloitti 28. marraskuuta 2018 Alenka Ermenc, ja Slovenia oli näin ensimmäinen Nato-maa, jossa nainen johti asevoimia.
Presidentiksi valittiin marraskuussa 2007 sosiaalidemokraatteja edustava diplomaatti Danilo Türk. Syksyllä 2008 vasemmisto nousi valtaan myös parlamentissa. Pääministeri Janša joutui hiukan ennen vaaleja Patria-kauppoja koskevien lahjusepäilyjen kohteeksi. Vuonna 2011 järjestettiin ennenaikaiset vaalit. Janša palasi pääministeriksi vuoden 2012 alussa. Joulukuussa 2012 sosiaalidemokraatti Borut Pahor valittiin presidentiksi. Presidentti Pahor valittiin toiselle viisivuotiskaudelle marraskuussa 2017 presidentinvaaleissa, joissa hän sai toisella kierroksella äänistä 53 % ja vastaehdokkaana ollut entinen koomikko Marjan Sarec sai äänistä 47 %. Vastaehdokas edusti puoluetta, jolla ei tuolloin ollut lainkaan edustajia maan parlamentissa.
Kesäkuussa 2018 parlamenttivaaleissa voittaja oli maahanmuuttovastaisuudella profiloitunut keskustaoikeistolainen Slovenian demokraattinen puolue (SDS), joka sai äänistä 25 %. Puoluetta johti entinen pääministeri Janez Jansa, joka oli ollut maan pääministeri vuosina 2004–2008 ja 2012–2013. Jansa oli viettänyt kuusi kuukautta vankilassa vuonna 2014 saatuaan tuomion vuoden 2006 asekauppoihin liittyvistä lahjussyytöksistä. Toiseksi vaaleissa tuli keskustavasemmistolainen Marjan Sarecin johtama puolue nimeltä Marjan Sarecin lista (LMS), joka sai 12,6 % äänistä. Vaalit järjestettiin keskustavasemmistolaisen pääministerin Miro Cerarin erottua alkuvuonna 2018. Uuden hallituksen muodostaminen vaikutti haastavalta myös vaalien jälkeen.
Politiikka
Slovenian valtionpäämies on presidentti, joka valitaan kansanvaalilla viiden vuoden välin, sama presidentti voi olla vallassa korkeintaan kaksi kautta. Toimeenpanovaltaa edustaa pääministeri ja hallitus, jonka pääministeri kokoaa ja josta parlamentti äänestää. Pääministeriksi valitaan yleensä parlamenttivaalien jälkeen suurimman puolueen tai koalition puheenjohtaja.
Vuoden 1991 perustuslain mukaan Slovenian parlamentin (Parlament Slovenije) alahuoneen eli kansalliskokouksen (Državni zbor) jäsenistä 38 valitaan suoraan, 50 suhteellisella vaalitavalla ja kaksi nimettyä edustajaa edustavat kansallisia vähemmistöjä: italialaisia ja unkarilaisia. 40-jäsenisessä ylähuoneessa eli kansallisneuvostossa (Državni svet) on 22 jäsentä, jotka valitaan paikallisesti ja 18 edustaa eri intressiryhmiä, kuusi ei-kaupallisia järjestöjä, neljä työntekijöitä ja neljä työnantajia sekä neljä maanviljelijöitä, kauppaa, käsityöläisiä ja itsenäisiä ammatinharjoittajia. Kansalliskokouksen kausi on nelivuotinen ja kansallisneuvosto kootaan samassa yhteydessä. Äänioikeus on kaikilla 18 vuotta täyttäneillä ja niillä 16 vuotta täyttäneillä, jotka ovat töissä.
Vuoden 2011 vaalien jälkeen alahuoneen suurimmat puolueet ovat Positive Slovenia (PS, 28 paikkaa), keskustaoikeistolainen Slovenian demokraattinen puolue (SDS, 26), sosiaalidemokraatit (SD 10), keskustaliberaalinen Državljanska lista (LGV 8), Slovenian eläkeläisten demokraattinen puolue (DeSUS 6), konservatiivinen Slovenska ljudska stranka (SLS 6) ja kristillisdemokraattinen Nova Slovenija – Kršcanska ljudska stranka (NSi, 4 paikkaa).
Heinäkuussa 2014 Sloveniassa järjestettiin ennenaikaiset vaalit pääministeri Alenka Bratušekin erottua puolueensa puheenjohtajan vaihduttua.
Slovenia luopui yleisestä asevelvollisuudesta 2003, ja nykyisin asepalvelus on vapaaehtoista 18–25-vuotiaille. Slovenia liittyi Natoon 2004, ja Italia hoitaa sen ilmavalvonnan. Maan omat ilmavoimat, joilla on helikoptereita ja lentokoneita, keskittyvät maavoimien tukemiseen ja Naton rauhanturvaoperaatioihin.
Hallinnollinen jako
Sloveniassa on 211 kuntaa (občine, yksikkö – občina), joista yhdellätoista on kaupungin asema. Kaupunkeja ovat Celje, Koper, Kranj, Ljubljana, Maribor, Murska Sobota, Nova Gorica, Novo Mesto, Ptuj, Slovenj Gradec ja Velenje.
Hallitus suunnittelee myös suurempien hallinnollisten alueiden luomista. Vuonna 2009 alueesta vastaava ministeri kertoi, että provinsseja tulee olemaan kolmesta kahdeksaan kappaletta.
Suurimmat kaupungit ovat pääkaupunki Ljubljanan (272 554 asukasta vuoden 2012 alussa) jälkeen Maribor (94 984 as.), Celje (37 584 as.), Kranj (37 129 as.) sekä Velenje (25 378 as.).
Talous
Slovenian talous on vakaa ja menestyksekäs. Sillä on toimiva infrastruktuuri, koulutettua työvoimaa ja keskeinen sijainti Balkanin ja Länsi-Euroopan välissä. Sen bruttokansantuote henkeä kohti on Keski-Euroopan korkeimpia. Se liittyi euron käyttäjiin vuonna 2007, ensimmäisenä niin sanotuista ″Uusista jäsenmaista”, eli niistä, jotka liittyivät Euroopan unioniin vuonna 2004. Merkittävä osa maan taloutta on matkailu, joka kohdistuu pääasiallisesti meren rannalle ja Alpeille. Lisäksi raskas teollisuus, tekstiiliteollisuus ja kaivokset työllistävät kansalaisia. Merkittävimmät luonnonvarat ovat ligniitti, lyijy, kivihiili, sinkki, elohopea, hopea ja uraani. Merkittävimmät vientituotteet ovat koneet, kemikaalit ja elintarvikkeet.
Slovenian pääasialliset energialähteet ovat öljy, kiinteät polttoaineet (ruskohiili) ja ydinvoima, joita seuraavat maakaasu ja uusiutuvat energialähteet, mikä käytännössä tarkoittaa lähinnä vesivoimaa. Vuonna 2004 kotimaisesta energiantuotannosta 41 % käytti ydinvoimaa, 35 % kiinteitä polttoaineita ja 24 % uusiutuvia energialähteitä. Slovenialla on yhteinen ydinvoimala Kroatian kanssa, vuonna 1981 avattu Krškon voimalaitos.
Liikenne
Sloveniassa on 16 lentokenttää, joista yhdellä on yli kolmen kilometrin kiitotie. Rautatietä on 1 228 km ja maantietä 38 925 km, josta 658 km on moottoritietä.
Sloveniassa ei ole maan sisäistä aikataulun mukaista lentoliikennettä. Tieverkosto on hyväkuntoinen. Polkupyöräily on suosittua ja pyöriä voi kuljettaa linja-autoissa. Rautateillä on jäljellä viisi höyryveturia, joita käytetään joskus kesäaikaan matkailijoiden iloksi.
Väestö
thumb|[[Novo meston historiallinen kaupunki talvella.]] Heinäkuussa 2011 slovenialaisia arvioitiin olevan kaksi miljoonaa. Etnisistä ryhmistä sloveeneja (83,1 %) seuraavat serbit 2 %, kroaatit 1,8 % ja bosniakit 1,1 %. Muita tai määrittelemättömiä oli 12 % vuoden 2002 laskennassa. Sloveniaan on muuttanut toisen maailmansodan jälkeen monia asukkaita muualta entisen Jugoslavian alueelta lähinnä taloudellisista syistä.
Slovenian virallinen kieli on sloveeni (puhujia 91,1 %), joka on latinalaisilla aakkosilla kirjoitettu slaavilainen kieli. Italia ja unkari ovat virallisia kieliä niitä puhuvien vähemmistöjen asuttamissa kunnissa. Vuoden 2002 väestönlaskennassa sloveenin lisäksi merkittävin kieli oli serbokroatia (4,5 %), muiden kielten puhujia oli 4,4 %.
Uskonnoltaan katolisia on 57,8 %, uskonnottomia 10,1 % muslimeita 2,4 %, ortodokseja 2,3 %, muita kristittyjä 0,9 %, kirkkokuntiin kuulumattomia kristittyjä 3,5 %, muita tai määrittelemättömiä 23 %.
Vuonna 2012 vastasyntyneiden eliniänodote oli 77,48 vuotta, naisilla (81,36 vuotta) selvästi korkeampi kuin miehillä (73,83 vuotta).
Maailman terveysjärjestön tilastojen mukaan vaarallisia tartuntatauteja, kuten keltakuumetta ja japanin aivokuumetta, ei esiinny Sloveniassa. HIV-positiivisten määrä on hyvin pieni. Yksivuotiaista kurkkumätä-, tuhkarokko- ja Hib-rokotteen saaneiden osuus on noussut 2000-luvulla 93 prosentista 95–97 prosenttiin.
Maailman terveysjärjestö WHO:n vuonna 2004 tekemän selvityksen mukaan Sloveniassa käytettiin puhtaaksi alkoholiksi muunnettuna 6,55 litraa aikuista kohti.
4-metyyliaminoreksi
4-metyyliaminoreksi on huumaava piristekemikaali. Se on metamfetamiinin kaltainen, mutta sillä on pitempi vaikutusaika.
4-metyyliaminoreksin kemiallinen kaava on C10H12N2O, moolimassa 176,215 g/mol ja CAS-numero 3568-94-3.
4-metyyliaminoreksi on Suomessa luokiteltu laittomaksi huumeeksi.
Slovenia
Väestö
OECD:n ja Slovenian opetusministeriön 1990-luvun lopussa tekemän tutkimuksen mukaan aikuisten lukutaito oli Sloveniassa huonompi kuin useissa muissa maissa; noin 70 % aikuisista ei saavuttanut lukutaidon tasoa 3. Uudempiin tutkimuksiin Slovenia ei ole osallistunut. Myös slovenialaiset nuoret ovat menestyneet huonosti PISA-tutkimuksessa. Alakoulu on pakollinen ja alkaa kuusivuotiaana. Opetuskieli on slovenia, paitsi unkarin- ja italiankielisten vähemmistöjen alueilla. Sloveniassa toimii neljä julkista yliopistoa: Ljubljanan, Mariborin, Primorskan ja Nova Gorican yliopistot.
Kulttuuri
Slovenialaiset ovat katsoneet kuuluvansa Keski-Eurooppaan myös silloin kun Slovenia oli osa Jugoslaviaa. Maassa ylläpidetään tasapainoa slaavilaisen kulttuuriperinnön ja läntisten vaikutteiden välillä.
Slovenialainen keittiö yhdistää Välimeren, Alppien ja Itä-Euroopan perinteitä. Ateriat ovat tärkeä osa perhe-elämää, ja sosiaaliseen elämään kuuluu viinilasillisen tai kahvikupin nauttiminen ystävien kanssa baarissa tai kahvilassa. Eri alueilla on omia perinneruokiaan, mutta yleisiä raaka-aineita ovat jauhot, tattari, ohra, peruna ja kaali.
Maailman terveysjärjestön vuonna 2004 tekemän selvityksen mukaan alkoholinkäyttö Sloveniassa on maailman keskitasoa, puhtaaksi alkoholiksi muunnettuna noin 6,5 litraa aikuista kohti vuodessa. Kaikissa naapurimaissa kulutus on selvästi suurempaa.
Slovenialainen kemisti Fritz Pregl sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1923.
Kirjallisuus on ollut slovenialaisille tärkeää kautta aikojen. Ensimmäiset sloveniankieliset tekstit olivat uskonnollisia ja ilmestyivät vuonna 970. Ensimmäinen kirja ilmestyi vuonna 1550, ja kielioppi ja koko Raamattu sloveniaksi käännettynä vuonna 1584. Kirjallisuuden kulta-aikaa oli 1800-luvun romantiikan aika, jolloin kirjallisuus ja runous muovasivat kansallista identiteettiä. Kansallisrunoilija France Prešeren eli tuolla kaudella. Slovenialainen kirjailija Boris Pahor on ollut ehdokkaana Nobel-palkinnon saajaksi. Vladimir Bartol on toinen kuuluisa kirjailija. Hänen pääteoksensa Alamut kertoo islamilaisesta fanaatikosta, joka kouluttaa taistelijoita. Kirjassa on myöhemmin nähty ennustuksia Al-Qaidan noususta.
Nykyisen Slovenian alueella on muodostettu laaja-alainen taiteilijakollektiivi Neue Slowenische Kunst, joka on sittemmin julistautunut itsenäiseksi valtioksi. Taiteilijaryhmittymää oli perustamassa muun muassa industrial-yhtye Laibach, joka on antanut vaikutteita saksalaiselle Rammsteinille.
Slovenian perustuslaki tukee mielipiteiden ilmaisun vapautta. Maassa ilmestyy kolme päivittäistä yleissanomalehteä Dnevnik, Delo ja Vecer, yksi iltapäivälehti ja yksi päivittäinen talouslehti. Televisiota hallitsevat julkinen verkko RTV Slovenia sekä yksityiset Pop TV ja Kanal A. Monissa kotitalouksissa on digitaalinen satelliitti- tai kaapelivastaanotto. Myös maanpäällinen digitaalinen antenniverkko on varsin kattava.
Urheilu
Slovenia on osallistunut itsenäisenä valtiona olympialaisiin Albertvillen talvikisoista 1992 lähtien. Se on saavuttanut yhteensä kymmenen kulta-, 14 hopea- ja 21 pronssimitalia (tilanne Tokion kesäkisojen 2020 jälkeen). Sydneyssä 2000 kultaa voittivat Rajmond Debevec pienoiskivääriammunnan kolmiasentokilpailussa sekä Iztok Čop ja Luka Špik soudun pariairokaksikossa. Primož Kozmus voitti kultaa moukarinheitossa Pekingissä 2008 ja Urška Žolnir judon 63 kg:n sarjassa Lontoossa 2012. Tina Maze voitti kultaa syöksylaskussa ja suurpujottelussa Sotšissa 2014, Tina Trstenjak judon 63 kg:n sarjassa Rio de Janeirossa 2016. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa voittivat kultaa Janja Garnbret kiipeilyssä, Primož Roglič maantiepyöräilyn aika-ajossa ja Benjamin Savšek koskimelonnan kanadalaisyksikössä. Alppihiihdon, ammunnan, judon, kiipeilyn, melonnan, pyöräilyn, soudun ja yleisurheilun lisäksi Slovenia on saanut olympialaisissa mitaleja ampumahiihdossa, lumilautailussa, maastohiihdossa, mäkihypyssä, purjehduksessa sekä uinnissa. Ennen itsenäistymistä menestyneimpiin slovenialaisiin olympiaurheilijoihin kuuluivat muun muassa telinevoimistelijat Miroslav Cerar ja Leon Štukelj.
Slovenian koripallomaajoukkue voitti Euroopan-mestaruuden 2017. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa se sijoittui neljänneksi. Koripallon MM-kilpailuissa Slovenia on ollut seitsemäs 2014 ja kahdeksas 2010. Miesten lentopallomaajoukkue saavutti hopeaa EM-kilpailuissa 2015, 2019 ja 2021. Maan miesten käsipallomaajoukkue sai hopeaa EM-kilpailuissa 2004 ja pronssia MM-kilpailuissa 2017 sekä oli kuudes Rio de Janeiron olympialaisissa 2016. Slovenian jalkapallomaajoukkue on selviytynyt MM-lopputurnaukseen 2002 ja 2010 sekä EM-kilpailuihin 2000. Jääkiekkomaajoukkue sijoittui seitsemänneksi Sotšin olympialaisissa 2014 ja on pelannut MM-kisojen A-ryhmässä, vesipallomaajoukkue puolestaan EM-kilpailuissa.
Primož Peterka voitti mäkihypyn maailmancupin kausilla 1996–1997 ja 1997–1998, Peter Prevc kaudella 2015–2016 sekä Nika Križnar kaudella 2020–2021. Tina Maze voitti alppihiihdon maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2012–2013, Anže Kopitar voitti jääkiekon Stanley cupin mestaruuden ja pudotuspelien pistepörssin kaudella 2011–2012. Muita menestyneitä talviurheilijoita ovat itsenäisyyden aikana olleet muun muassa mäkihyppääjät Rok Benkovič, Robert Kranjec ja Ema Klinec , alppihiihtäjät Špela Pretnar , Jure Košir ja Ilka Štuhec , maastohiihtäjä Petra Majdič , lumilautailija Žan Košir ja kroatialaissyntyinen ampumahiihtäjä Jakov Fak sekä Jugoslavian aikana alppihiihtäjät Bojan Križaj , Rok Petrovič ja Mateja Svet sekä mäkihyppääjät Franci Petek ja Primož Ulaga. Tadej Pogačar voitti Ranskan ympäriajon 2020 ja 2021 sekä Primož Roglič Espanjan ympäriajon 2019, 2020 ja 2021. Muita menestyneitä ammattipyöräilijöitä ovat olleet muun muassa Borut Božič, Andrej Hauptman, Janez Brajkovič ja Simon Špilak. .Tennispelaaja Katarina Srebotnik on voittanut kolme sekanelinpelin Grand Slam -turnausta. Dejan Zavec (ottelijanimeltään Jan Zaveck) oli ammattinyrkkeilyn IBF-liiton välisarjan maailmanmestari joulukuusta 2009 lokakuuhun 2011. Maailmanmestaruuksia ovat voittaneet myös muun muassa koskimeloja Peter Kauzer, telinevoimistelijat Aljaž Pegan ja Mitja Petkovšek sekä motocrossajaja Tim Gajser.
Omar de Jesús Mejía Giraldo
pienoiskuva Omar de Jesús Mejía Giraldo (s. 21. tammikuuta 1966 El Santuario) on kolumbialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Sonsón-Rionegron hiippakuntaan 16. marraskuuta 1991 ja nimitettiin Florencian hiippakunnan johtoon 27. huhtikuuta 2013. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Fidel León Cadavid Marin, jota avustivat Ricardo Antonio Tobón Restrepo ja Flavio Calle Zapata.
Mars-luokka (linjalaiva)
Mars-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kahden 74-tykkisen kolmannen luokan linjalaivan muodostama alusluokka, jonka alukset suunnitteli Sir John Henslow.
Suunnittelu
Kaksikantisen luokan alusten aseistuksena oli alemmalla tykkikannella 28 kappaletta 32 naulan tykkiä ja ylemmällä tykkikannekka kolmekymmentä 24 naulan tykkiä. Näiden lisäksi puolikannella oli kaksitoista ja etukannella neljä yhdeksän naulan tykkiä.
Syyrian sisällissodan pakolaiset
Tammikuussa 2011 alkaneen Syyrian sisällissodan pakolaisia on Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisjärjestön UNHCR:n arvioiden mukaan lähtenyt maasta huhtikuuhun 2014 mennessä noin 2,58 miljoonaa. Heistä yli 2 miljoonaa on paennut naapurimaihin Jordaniaan, Libanoniin, Turkkiin ja Irakiin sekä Pohjois-Afrikan maihin, kuten Egyptiin ja Libyaan. Syyrian jättäneiden pakolaisten lisäksi maan sisäisiä pakolaisia on noin 3,5 miljoonaa ja YK:n arvioiden mukaan määrän odotetaan kasvavan vuoden 2014 loppuun mennessä jopa 6,5 miljoonaan.
Libya
Suurimman osan Libyan syyrialaisyhteisöstä, joka on kooltaan viranomaisten arvion mukaan 110 000 henkeä, uskotaan saapuneen viimeisen 1,5 vuoden aikana, kertoi The New Humanitarian 23.5.2013. Siirtolaisvirta Syyriasta alkoi lähes välittömästi sen jälkeen, kun Libyan ensimmäinen sisällissota päättyi lokakuussa 2011. Silloin maahan pääsi ilman visaa, mutta säännöt tiukkenivat syyskuun 2012 jälkeen, jolloin islamistit olivat hyökänneet USA:n Bengasin suurlähetystöön. UNHCR aloitti syyrialaispakolaisten rekisteröinnin syyskuussa 2012. Se oli vain näennäistä, sillä järjestöllä ei ollut sopimusta Libyan hallituksen kanssa jatkotoimista. Huhtikuun lopussa 2013 rekisteröintejä oli kertynyt noin 8000. Toukokuussa 2014 alkoi Libyan toinen sisällissota. 1.1.2016 maassa oli enää 97 UNHCR:n rekisteröimää syyrialaispakolaista. 1.4.2022 heitä oli 15 014.
30.11.2013 UNHCR oli rekisteröinyt 15 898 Syyrian pakolaista Libyassa. Amnesty Internationalin mukaan syyrialaiset, kuten muutkin pakolaiset, olivat laittomuuden ja rikollisuuden kasvun takia hakeutumassa pois maasta."Näiden olosuhteiden seurauksena kasvava määrä syyrialaispakolaisia on alkanut ylittää Välimerta viime kuukausina."
Italia ja Libya solmivat vuonna 2017 sopimuksen, jonka mukaan "Italia auttaa Libyan rannikkovartiostoa pysäyttämään siirtolaisveneitä ja palauttamaan niissä olleet pidätyskeskuksiin Libyaan". Vuoden 2022 helmikuussa 96 järjestöä vaati sopimuksen kumoamista, koska sopimus helpottaa "hyväksikäytön ja orjuuttamisen malleja, joissa rikokset ihmisyyttä vastaan tehdään järjestelmällisesti".
Saudi-Arabia ja Persianlahden maat
Saudi-Arabia ja pienet Persianlahden maat (GCC-maat) eivät ota vastaan pakolaisia uudelleensijoitettaviksi, koska ne eivät hyväksy sanaa "pakolainen" laillisena käsitteenä. "Jopa Jordaniassa sisällissotaa pakenevia pakolaisia kutsutaan vierailijoiksi, koska heidän ei odoteta jäävän." Arabimaat eivät ole suostuneet allekirjoittamaan vuoden 1951 kansainvälistä pakolaissopimusta.
Syyskuun 11. päivänä 2015 Saudi-Arabian suurlähetystö antoi lehdistötiedotteen: "Saudi-Arabia on ottanut vastaan 2,5 miljoonaa syyrialaista konfliktin alkamisen jälkeen". Sen mukaan maa on avustanut Syyriaa, ja erityisesti Jordaniassa olevaa Zaatarin pakolaisleiriä, 700 miljoonalla dollarilla. Samana päivänä ilmestyi New York Timesin pääkirjoitusaukeamalla kolumni, jossa Yhdistyneiden arabiemiirikuntien suurlähettiläs ilmoitti, että "Syyrian kriisin alusta lähtien Emiraatit ovat vastaanottaneet yli 100 000 syyrialaista".
Vuonna 2020 UNHCR:n mandaatilla, pakolaisiksi hyväksyttäjä, syyrialaisia oli Saudi-Arabiassa 173 ja Arabiemiraateissa 383. Luvut kertovat, mitä mieltä pakolaisjärjestö on asiasta.
Saudi-Arabiassa oli UNHCR:n mukaan vuonna 2015 noin 500 000 syyrialaista vierastyöläistä, joista moni avusti sukulaisiaan. Se helpotti pakolaisten ahdinkoa. Saudihallitsijoilla sotahuolet ovat rahallisesti suurempia kuin Syyrian pakolaiset, joihin kului 700 miljoonaa dollaria: miljardeja meni DW:n mukaan Syyrian sisällissodan jihadistien rahoittamiseen. Saudien puolustusmenot olivat vuonna 2015 Siprin mukaan 90,3 miljardia dollaria, josta paljon hupeni Jemenin sisällissotaan, toisuskoisten pommituksiin.
Pakolaiset Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa
Tammikuuhun 2014 mennessä noin 64 000 syyrialaista oli hakenut turvapaikkaa Euroopasta. Vuoden 2014 aikana EU:sta haki turvapaikkaa lähes 123 000 syyrialaista. EU-maista Syyrian pakolaisia ovat vastaanottaneet eniten Ruotsi ja Saksa, mutta myös Italiaan ja Bulgariaan on saapunut runsaasti syyrialaisia. Euroopan unionin ulkopuolista maista pakolaisia ovat ottaneet eniten Armenia ja Venäjä. Suomen hallitus teki syyskuussa 2013 päätöksen 500 syyrialaispakolaisen vastaanottamisesta. Vuodesta 2011 lähtien Suomeen on saapunut noin 600 syyrialaista turvapaikanhakijaa.
Yhdysvaltoihin on turvapaikkahakemuksen jättänyt helmikuuhun 2014 mennessä noin 135 000 pakolaisleireillä asuvaa syyrialaista, mutta tiukkojen terrorismilakien vuoksi turvapaikka on myönnetty vain reilulle sadalle ihmiselle. Kanada puolestaan on luvannut ottaa vastaan 1 300 pakolaista, mutta kevääseen 2014 mennessä heitä oli maahan saapunut vain 13. Etelä-Amerikan maista on Argentiina vastaanottanut 300 syyrialaisperhettä.
Pakolaisten määriä eri maissa
Huomautuksia taulukkoon: Vuoden 2014 alussa Saksa oli iupautunut ottamaan 11 000 syyrialaispakolaista ja Ranska 500. Ruotsin tilastokeskuksen tietokanta kertoo kaikista maahan tulleista vuosittain. Valintakohtia ovat: Invandringar; födelseland: Länder; Sök här: Syrien ja år. Vuosina 2011–14 maahan tuli yhteensä 47 628 syyrialaista. Vuonna 2021 tulijoita oli 3538. Vuoden 2020 palstalla ovat kaikki ne maat, jotka ovat ottaneet vähintään sen verran pakolaisia kuin Suomi.
Hugo 2
Hugo 2 on ITE Median kehittämä ja julkaisema videopeli joka julkaistiin PlayStationille vuonna. Se on kokoelma uudelleentehtyjä Hugo-minipelejä paremmilla grafiikoilla ja äänillä. Siinä ovat käytössä lähes samat repliikit kuin Hugo Classic -peleissä.
Pelaaminen
Pelissä on kaksi pelitilaa: TV-versio ja pelihalliversio. TV-versiossa pelaaja voi pelata joko yhden tai kahden pelaajan pelinä jotakin seuraavista peleistä: Lumilauta, Kelkka, Jääluola, Kaivos, Suo (Hugo Classicissa Nummi), Vuorenjyrkänne ja Salama (perustuu Hugo Classicin Noita-loppukohtaukseen). Pelihalliversiossa on toteutettu vaikeammat versiot TV-version tasoista ja siinä pelataan peräkkäin läpi kaikki pelin seitsemän tasoa samoilla lisäelämillä ja pisteillä. Mentyään pelihalliversiossa läpi yhden tason pelaaja voi halutessaan tallentaa tilanteensa ja jatkaa myöhemmin.
Exochomus
Exochomus on leppäkerttujen heimoon kuuluva kovakuoriaissuku. Suvun lajimäärä vaihtelee eri lähteissä. Maailmanlaajuisesti sukuun kuuluu lähes 30 lajia. Suomessa suvun edustajia on tavattu yksi laji. Suomessa esiintyy vakiintuneena ja yleisenä nelitäpläpirkko (Exochomus quadripustulatus).
Ragvalda
Ragvalda on arabialaisen maantieteilijän al-Idrisin laatimassa keskiaikaisessa maailmankartassa esiintyvä muinainen suomalainen kaupunki tai kauppapaikka. Sen on yleisesti tulkittu sijainneen Ulvilassa Ravanin kylässä, jonka vanha ruotsinkielinen nimi on Ragvaldsby.
Tabula Rogeriana ja Ragvalda
Al-Idrisi laati nimellä Tabula Rogeriana tunnetun kartan ja siihen kuuluvan Geografia-nimisen kirjan vuosina 1138–1154 Palermossa Sisilian kuninkaan Roger II:n hovissa. Se koottiin haastattelemalla hovissa vierailleita ihmisiä, jotka olivat matkustaneet eri puolilla sen aikaista tunnettua maailmaa.
Tabula Rogerianassa mainitaan nimeltä kolme suomalaista kaupunkia, joista yksi on Ragvalda. Al-Idrisi kertoo tekstissään Ragwaldan etäisyydet Ruotsissa sijaitsevaan Sigtunan kaupunkiin sekä Viron länsirannikolla olevaan Hanilaan. Lisäksi hän ilmoittaa matkan Ragvaldasta Mälarenin suulle.
Tarkemmassa kuvauksessaan al-Idrisi kertoo Ragvaldan olevan meren rannalla sijaitsevan suuren ja kukoistavan kaupungin, joka kuuluu Tavastin maahan. Aihetta 1930-luvulla tutkineen O. J. Tuulion mukaan Ragvaldan merkittävyyttä kansainvälisenä kauppapaikkana korosti se seikka, että etäisyydet on ilmoitettu ulkomaisiin paikkoihin suomalaisten sijaan.
Liikistö
thumb|Vuonna 1982 pystytetty muistomerkki Liikistössä. Nykyisestä Ravanista pari kilometriä Ulvilan Vanhakylään päin sijaitsee Liikistön muinaismuistoalue. Paikka on ympäristöstään selvästi erottuva metsäinen kumpare, joka on muinoin ollut saari. Sitä ympäröivät jo varhain keskiajalla maankohoamisen johdosta kuivuneet Kokemäenjoen uomat. Liikistössä on sijainnut yksi Suomen vanhimmista kristillistä hautausmaista sekä todennäköisesti myös Ulvilan pitäjän ensimmäinen kirkko. Liikistö on aikaisemmin kuulunut Ravanin kylään ja Ragvaldan on arveltu sijainneen juuri siellä. Maininta Ragvaldasta on kaiverrettu muun muassa paikalle 1980-luvun alussa pystytettyyn muistokiveen.
Mitään pitäviä todisteita Ragvaldan sijainnista Liikistössä ei kuitenkaan ole. Osa vanhoista suomalaistutkijoista, kuten O.J. Tuulio piti Ulvilaa Ragvaldan paikkana. Jalmari Jaakkola puolestaan tyrmäsi ajatuksen kokonaan. Alueella on suoritettu arkeologisia kaivauksia 1930-luvulla sekä vuonna 2002. Hautojen lisäksi paikalta on löydetty muun muassa 1200-luvulta peräisin olevia rahoja.
Elektroninen rock
Elektroninen rock, usein kutsuttu myös nimillä Synthrock, Digitaalinen rock ja ERM (Electronic Rock Music) on yhdistelmä elektronista musiikkia ja perinteistä rock-musiikkia. Tämän suhteellisen nuoren musiikkilajin syntyminen alkoi 1960-luvulla.
Yksiä tunnetuimpia elektronisia rockyhtyeitä ovat muun muassa australialainen Pendulum, israelilainen Infected Mushroom, brittiläiset The Prodigy, Depeche Mode, Modestep ja Hadouken! sekä yhdysvaltalaiset Imagine Dragons, Phuture Doom, Celldweller ja Linkin Parkin uusin tuotanto.
Kenraaliharjoitus
Kenraaliharjoitus tarkoittaa viimeistä harjoitusta ennen näytelmän, oopperan tms. ensi-iltaa, jossa kaikki produktion osat (musiikki, valot, meikki, lavasteet) ovat silloin samanlaiset kuin varsinaisessa ensi-illassa.
Sanan osa "kenraali" juontanee juurensa käännösvirheestä ruotsin kielen sanasta "general" (yleinen). Yleensä kenraaliharjoituksissa käytetään juhlassa käytettävää asua.
Hole in One (vuoden 2010 elokuva)
Hole in One: American Pie Plays Golf (myös nimellä ParFection: The Golf Movie) on vuonna 2010 julkaistu komediaelokuva, jota tähdittää Steve Talley.
Hole in One elokuva liitetään usein virheellisesti American Pie -elokuvasarjaan, koska näyttelijä Steve Talley on ollut Amerikan Pie The Naked Mile ja Beta House -elokuvissa.
André Castro
André Castro Pereira (s. 2. huhtikuuta 1988 Gondomar, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän edustaa turkkilaista Kasımpaşaa ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.