cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mustanaamio
Sarjakuvahahmosta
Nykyisellä Mustanaamiolla on kaksi lasta, Kit ja Heloise ja vaimo Diana Palmer-Walker. Lisäksi hänellä on vuoristosusi Devil, Hero-niminen hevonen, Joomba-norsu ja Kateena-leijona. Mustanaamion ottopoikana on Rex King, josta sarjassa tulee Baronkhanin kuningas. Päähenkilön ystäviä ovat kääpiöheimon päällikkö Guran, Bengalin presidenttinä pitkään toiminut Lamanda Luaga ja eräät muut harvemmin esiintyneet hahmot.
Hän asuu perheensä kanssa rakennuttamassaan puunlatvatalossa ja osin myös vanhassa pääkalloluolassa Bengalin viidakossa, jossa toimivan Viidakkopartion salainen ylipäällikkö hän on. Muita asuinpaikkoja ja piilopaikkoja ovat Walkerin kieleke USA:n ja Meksikon rajalla, Vaculin rauniolinna Euroopassa kuvitteellisessa valtiossa Karpatiassa, Pariisin Notre Damen kirkon tornissa oleva salakammio sekä Jade-maja Keela-Ween kultahiekkarannalla ja Edenin saari Bengalin merenrannalla.
Pääkalloluola on Mustanaamioiden ensimmäinen asumus. Se on pääkalloa ulkoapäin muistuttava luola, joka sijaitsee laaksossa viidakon sisimmässä osassa. Kääpiöheimolaisten asuttamaan laaksoon pääsee vesiputouksen tai erään ahtaan luolan läpi. Luolan suuaukosta pääsee valtaistuinsaliin, jossa Mustanaamio vastaanottaa vieraansa. Salista avautuu käytävät muihin huoneisiin kuten radiohuoneeseen, jossa on nykyaikaiset välineet yhteydenpitoon ja muiden tukikohtien vahtimiseen. Muita huoneita ovat ”pienempi aarrekammio”, jossa ovat lahjoituksina saadut kulta- ja jalokiviaarteet ja muut pienemmät kalleudet. Sen kautta mennään ”suurempaan aarrekammioon”, josta löytyy sellaisia tavaroita kuin Excalibur-miekka, Aleksanterin timanttimalja, Kleopatran surmannut käärme, Rolandin torvi ja Caesarin laakeriseppele. Pääkalloluolassa on myös hautaholvi, jonne kaikki Mustanaamion esi-isät on haudattu. Hautaholvin vieressä on myös toinen hautaholvi, jonne on haudattu Mustanaamioiden ystäviä, esimerkiksi 13. Mustanaamion vaimon veli Jean Lafitte, Karibianmeren merirosvopäällikkö. Yhdessä huoneessa on edellisten Mustanaamioiden käyttämät puvut ja eräässä huoneessa on esi-isien päiväkirjat.
Puunlatvatalon Mustanaamiolle rakensi köysikansa, joka on eräs puissa asuva viidakkoheimo. Talo on rakennettu puiden oksille ja sinne pääsee erityisen hissin avulla. Talo on nykyaikaisilla pesu- ja keittiötiloilla varustettu asumus.
Edenin saarella elää peto- ja saaliseläimiä sulassa sovussa. Siellä asuvat myös Mustanaamion löytämät Stegy-stegosaurus, Kalju-gorilla, apinaihmisten perhe Hzz ja Hrz ja delfiinit Salomon ja Nefertiti. Saaren ja mantereen välissä on piraijoja kuhiseva salmi. Saaren toisella puolen on koralliriutan merestä erottama uimaranta, jonne Mori-heimon kalastajat tuovat kaloja saaren kissaeläimille ruoaksi.
Viidakon sanonnat
Koska Mustanaamiolla on pitkä ja perinteikäs historia, on hahmosta syntynyt Bengalin viidakkoon lukuisia Vanhoja viidakon sananlaskuja. Sarjakuvissa näitä sanontoja esitetään tunnelmaa lisäävinä juontajateksteinä. Näistä tunnetuimpia ovat seuraavat, jotka julkaistiin tarroinakin Mustanaamio-lehden mukana:
Mustanaamioiden lyhyt historia
Nykyisissä seikkailuissa kuvattu Mustanaamio on järjestyksessä jo 21. sukunsa edustaja.
Mustanaamioiden ura alkoi vuonna 1536, kun Bengalin lahdella Singh-merirosvot hyökkäsivät ensimmäisen Mustanaamion isän laivan kimppuun ja tappoivat hänet. Vain ensimmäinen Mustanaamio selviytyi hyökkäyksestä hengissä ja ajautui rannikolle. Sieltä kääpiöheimolaiset (bandarit) eli pygmit löysivät hänet. Vähän myöhemmin löytyi isän murhaaja, jonka pääkallo kädessään ensimmäinen Mustanaamio vannoi pääkallovalansa: ”Vannon taistelevani julmuutta ja merirosvoutta vastaan. Poikani ja heidän poikansa jatkavat työtäni”. Näin he ovat jatkaneet jo 21 sukupolven ajan. Muut luulevat, että kyseessä on sama mies ja niin on syntynyt nimitys: ”mies, joka ei kuole koskaan”.
Ensimmäinen Mustanaamio käytti nimenään ”Kostajaa”. Hän sai keisari Neron käyttämän pääkallosormuksen Paracelsukselta. Toinen Mustanaamio kävi Pyhällä maalla, jossa häntä alettiin nimittää ”Vaeltavaksi aaveeksi” hänen esiinnyttyään kuolleena serkkunaan. Kuudes Mustanaamio perusti Punaparran johtamista merirosvoista Viidakkopartion, jonka merkiksi erään onnistuneen taistelun jälkeen kiitollinen ruhtinas luovutti hyvän merkin. Mustanaamiot ovat olleet aina miehiä ja nimeltään Cristopher eli Kit, mutta 17. Mustanaamion sisar Julie toimi ajoittain Mustanaamiona. Hän oli lääkäri, joka toimi viidakon kansan hyväksi.
Entisten Mustanaamioiden vaimojen joukossa on kuninkaallisia tai kuuluisuuksien sukulaisia: ensimmäisen Mustanaamion vaimo oli Kristoffer Kolumbuksen veljentytär. Kuudes Mustanaamio meni naimisiin Navarran kuningattaren Natalen kanssa ja kahdeksannen Mustanaamion vaimo oli Ruotsin Holsteinin herttuan tytär. Myös 16. Mustanaamion vaimo oli pohjoismaalainen. Kolme Mustanaamiota on mennyt naimisiin merirosvon kanssa.
Useissa sivuhahmoissa on käytetty malleina oikeita ihmisiä. Ensimmäisen Mustanaamion vaimo on piirretty mallinaan Marilyn Monroe (lehti nro 2 vuonna 1998).
Kun Mustanaamion on aika vaihtua, kuolemaisillaan oleva entinen asettuu erityisessä kuolinkammiossa olevalle vuoteelle, jonka yläpuolella on alkuperäinen merirosvon pääkallo. Nyt seuraaja tulee sisään vain lannevaatteeseen pukeutuneena, vannoo pääkallovalat ja saa sormukset sekä hyvästelee isänsä, joka kuolee yleensä saman tien. Nyt poika kantaa isänsä ruumiin hautaan joka on jo valmisteltu, sinetöi oviaukon ja pukeutuu hautakammion esihuoneessa odottaviin Mustanaamion vaatteisiin. Hän astuu ulos pukeutuneena ja paikalle keräytynyt viidakon kansa huutaa: Mustanaamio on kuollut, kauan eläköön Mustanaamio!
Sarjakuvan maailma
Hahmon kuvitteellinen kotimaa, Bengali, sijaitsee eri tarinoiden perusteella joko Afrikassa tai Intiassa. Naapurimaana on rotusortoa harjoittava Rodia ja ystävällismielinen Ivory Lana. Euroopassa puolestaan on kuvitteellinen Karpatia. Oikeitakin maita esiintyy. Esimerkiksi Diana on kotoisin Yhdysvalloista, ensimmäinen Mustanaamio Englannista ja useimmat ulkomaan seikkailut tapahtuvat oikeissa maissa. Suomessa Mustanaamio ei tiettävästi ole käynyt, mutta Ruotsissa hän yritti estää Kustaa III:n murhan.
Bengali on Isosta-Britanniasta itsenäistynyt entinen siirtomaa, jonka ensimmäiseksi presidentiksi valittiin lääkäri, Llongo-heimon Lamanda Luaga. Maa kärsi itsenäistyessään lyhyen sisällissodan, jonka Mustanaamio pysäytti pidättämällä kapinakenraali Bababun. Maan rannikolla on moderneja kaupunkeja kuten pääkaupunki Mawitaan (ent. Morristown). Heti niiden laidalta alkaa kuitenkin viidakko, jossa asuu monia alkukantaisesti eläviä heimoja: rikas Wambesi, onnekas Llongo, kalastajaheimo Mori, puunveistäjien Oogaan ja kääpiöheimo. 1990-luvun pohjoismaisissa lehdissä Luaga menettää vilpillisissä vaaleissa presidenttyiden rikolliselle Lubangalle, mutta myöhemmin valitaan virkaan uudelleen. Hän joutuu kuitenkin eroamaan virkavirheen vuoksi ja toimii sen jälkeen lähiölääkärinä. Nykyään presidenttinä toimii Sandal Singh.
Viidakon ja myös kaupunkien järjestystä valvoo kuudennen Mustanaamion 1664 perustama Viidakkopartio, jonka tunnus on hyvä merkki ja motto ”Stamus contra malum” (Vastustamme pahuutta). Sen nykyinen johtaja on eversti Jonathan Worubu, joka seuraa tehtävässään pitkäaikaista eversti Weeksiä. Mustanaamio on järjestön salainen ylipäällikkö. Pitkään tilanne oli sellainen ettei kukaan ollut nähnyt tätä päällikköä. Kaksi viidakkopartiolaista tosin epäili nähneensä hänet Wamba-putousten majatalossa kun paikalla paljastui majatalon pitäjäkolmikon tekemä häikäilemätön menestyneiden kullanetsijöiden sarjamurha: he näkivät vain harteikkaan miehen, jolla oli pitkä leveäliepeinen päällystakki, mustat lasit ja leveälierinen hattu ja jonka puhetapa oli kiistattoman arvovaltainen ja vastaansanomaton. Vasta 1990-luvun lopussa Mustanaamio itse johti erästä Viidakkopartion operaatiota. Silloin hän oli pukeutuneena asepukuun, suurilippaiseen virkalakkiin ja mustiin laseihin – ja jäi yhtä salaperäiseksi kuin siihenkin asti.
Mustanaamio Suomessa
Mustanaamio-tarinoiden huumori ja toimintapainotteinen suoraviivaisuus ovat vedonneet suomalaisiin ja sarjakuva on ollut Suomessa hyvin suosittu sekä sanomalehtistrippinä että omana Mustanaamio-lehtenään. Sarjakuva alkoi ilmestyä ensimmäisen kerran sanomalehti Karjalaisessa 1. lokakuuta 1940.
Mustanaamio-tarinoita on julkaistu myös useina albumeina. Näistä voidaan mainita muun muassa 1975 ilmestynyt ”Super-Mustis”, jossa oli A4-koossa kaikkien aikojen ensimmäinen Mustanaamio-sarja (vuodelta 1936), useita muita sekä piirtäjäesittelyjä.
Mustanaamiota on Suomessa julkaistu myös nimillä Naamio ja Urja (Suomen Sosialidemokraatin luoma nimi). Ilkka Oy on julkaissut viisi albumia Fantom-nimellä vuosina 1957 (32 s.), 1959 (24 s.), 1961 (20 s.), 1963 (24 s.) ja 1997 (72 s.). Myös sanomalehdissä Kaleva ja Satakunnan Kansa, joissa Mustanaamiota on julkaistu hyvin pitkään, hahmo tunnetaan nimellä Fantom.
1980-luvun sarjakuvan kulta-ajoista Mustanaamion suosio on sittemmin hiipunut. Joka toinen viikko ilmestyneen lehden levikki oli julkaisun viimeisinä vuosina 2000-vuosikymmenellä noin 3 000 kappaletta. Mustanaamio-lehden julkaiseminen lopetettiin Suomessa 23. marraskuuta 2010. Viimeiseksi numeroksi jäi 25–26/2010. 18. toukokuuta 2011 Egmont Kustannus kuitenkin ilmoitti verkkosivuillaan, että Mustanaamio palaa myyntiin erikoisjulkaisuina, koska fanit olivat vaatineet sitä.
Siaminkrokotiili
Siaminkrokotiili (Crocodylus siamensis) on harvinainen krokotiililaji. Se elää Kaakkois-Aasiassa.
Koko ja ulkonäkö
Siaminkrokotiili kasvaa yleensä alle 3 metriä pitkäksi, mutta joskus noin 4-metriseksi. Siaminkrokotiili muistuttaa paljon suokrokotiilia, ja nuoria yksilöitä on hyvin vaikea erottaa toisistaan. Aikuiset erottaa pään rakenteen perusteella. Aikuisten siaminkrokotiilien kuono on kapeampi ja silmien välissä on harjanne. Nahan suomut ovat melko pieniä. Hampaita on 64–66. Nuoret eläimet ovat rastelikuvioisia ja väri himmenee vanhetessa. Laji voi risteytyä suistokrokotiilin kanssa, joiksi yli 4-metrisiä yksilöitä on epäilty. Laji tuli eläintieteilijöiden tietoon 1700-luvun lopulla, kun Thaimaassa liikkuneet ranskalaiset lähetyssaarnaajat tapasivat oudon näköisen krokotiilin, jonka kallon he veivät Eurooppaan tutkittavaksi.
Levinneisyys ja elinympäristö
Siaminkrokotiilia on tavattu ainakin viime aikoihin asti Bruneissa, Kambodžassa, Indonesian Borneossa ja Jaavassa, Laosissa, Myanmarissa, Thaimaassa, Vietnamissa ja Malesian Sarawakissa ja Sabahissa. Laji käynyt kaikkialla yhä harvinaisemmaksi ja levinneisyys on nykyään noin prosentti entisestä. Siaminkrokotiili elää hitaasti virtaavissa makeissa vesistöissä, jollaisia ovat suot, järvet ja suojaisat joet. Mahdollisesti se pystyy elämään myös murtovesissä.
Elintavat
Siaminkrokotiilin elintavat tunnetaan erittäin huonosti, ja sen käyttäytymisestä luonnossa ei tiedetä juuri mitään. Sen tärkeintä ravintoa on kala, mutta se syö myös sammakkoeläimiä, matelijoita ja mahdollisesti pieniä nisäkkäitä ja haaskoja. Ihmisen kimppuun se saattaa hyökätä vain itsepuolustuksena. Tiedot lajin lisääntymisestä perustuvat enimmäkseen vankeudessa elävistä krokotiileista. Muninnan tiedetään tapahtuvan sadekaudella touko-elokuussa. Pesä on kekomainen, ja naaras munii siihen 20–50 munaa. Naaras vartioi pesää poikasten kehittyessä. Munat hautuvat noin 80 päivää. Poikasten kuoriuduttua emo avaa pesän ja kantaa poikaset veteen. Poikaset ovat kuoriutuessaan hieman alle 25-senttisiä. Poikasten selkäpuoli on hyvin vaalea ja sitä koristavat täplät ja juovat. Lisääntymisikäisiksi ne tulevat vankeudessa noin 10-vuotiaina. pienoiskuva
Uhat ja suojelu
Siaminkrokotiili on nykyään äärimmäisen uhanalainen. Niitä arvellaan elävän luonnossa alle 5 000, mahdollisesti vain muutamia satoja. Syitä lajin vähenemiseen ovat salametsästys ja elinympäristön muutokset. Lihaa pidetään maukkaana ja sitä syödään etenkin Thaimaassa ja myös nahka on arvokas. Nykyään lajia tarhataan ahkerasti ja se lisääntyy helposti vankeudessa. Sen esiintymismaissa on lukuisia krokotiilifarmeja, joissa sitä kasvatetaan ruuaksi ja nahkakaupan tarpeisiin. Alustavia luontoonpalautussuunnitelmia on tehty jo Thaimaassa ja Vietnamissa. Tarhaaminen on myös kitkenyt hyvin salametsästystä, ja ehkä suurin nykyinen uhkatekijä on elinalueiden katoaminen. Tarhakantojen puhtautta uhkaa puolestaan risteytyminen suistokrokotiilin kanssa, jota tehdään paljon tarkoituksella, koska risteymien nahka on hyvälaatuista ja arvokasta. Laji elää joillain suojelualueilla. Lajin luultiin kadonneen Thaimaasta 1980-luvulla, mutta yllättäen laji löydettiin uudelleen vuonna 2001 Kaeng Krachanin kansallispuistosta maan länsiosasta. Siellä se saatiin tallennettua filmille liikkeeseen reagoivalla kameralla, kun Khao Ang Rue Nai Wildlife Sanctuary tutki alueen eläimistöä. Siaminkrokotiilin tilanne on pysytellyt viime aikoina vakaana. pienoiskuva|Tarhattuja siaminkrokotiileja
Jelena Belevskaja
Jelena Belevskaja (, s. 11. lokakuuta 1963 Jevpatorija, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on entinen valkovenäläinen pituushyppääjä, joka edusti Neuvostoliittoa. Hänen ennätyksensä on 7,39 metriä, minkä hän hyppäsi Brjanskissa 18. heinäkuuta 1987.
Belevskaja osallistui yleisurheilun EM-kilpailuihin 1986 ja sijoittui pituushypyssä seitsemänneksi. Vuonna 1987 hän osallistui sisäratojen EM-kilpailuihin ja sisäratojen MM-kilpailuihin saavuttaen molemmissa pronssia. Vuonna 1987 hän osallistui vielä yleisurheilun MM-kisoihin ja saavutti hopeaa. Belevskaja osallistui Soulin olympialaisiin 1988 ja sijoittui neljänneksi. Vuoden 1991 MM-kilpailuissa Belevskaja sijoittui kahdeksanneksi.
Vesilentokone
300px|pienoiskuva|Pienikokoinen vesilentokone [[Hampurin satamassa.]] Vesilentokone (tai meritoimintakone) on lentokone, joka nousee lentoon vedestä ja laskeutuu veteen. Vesilentokoneet voidaan jaotella kahteen päätyyppiin: vesitasoihin ja lentoveneisiin. Vesitasolla on pyörien sijasta kellukkeet eli ponttonit. Lentoveneessä itse koneen runko on venemäinen. Jos kellukkeissa tai rungossa on sisäänvedettävät pyörät, kyseessä on amfibiolentokone.
Pääosa vesilentokoneista on pieniä yksi- tai kaksimoottorisia lentokoneita. On olemassa myös suuria vesilentokoneita, joissa voi olla jopa neljä potkuria tai suihkumoottorit. Suuret vesilentokoneet, jotka olivat lentoveneitä, toimivat yleisesti matkustajalentokoneina 1920-luvulta 1940-luvulle etenkin suuria vesialueita ylittävillä reiteillä. Maalentokenttäverkostojen tulo 1930-luvun alusta alkaen johti maalentokoneiden voittoon ilmakuljetuksessa jopa valtameret ylittävillä lennoilla. Vastaavaan aikaan siirryttiin tehokkaampiin lentokonemoottoreihin, kokometalliseen lentokonerakenteeseen, tarkempaan lentosuunnistukseen ja ylipäätään lentämisen luotettavuus nousi. Sotilaskäytössä ennen toista maailmansotaa kyky laskeutua järville tai merelle katsottiin etenkin tiedustelulentokoneille merkittäväksi avuksi. Sotilaskäytössä vesilentokoneet alkoivat harvinaistua toisen maailmansodan aikana ja jälkeisinä vuosina niiden hitaamman lentonopeuden takia, joka teki niistä alttiita vihollistulelle. Sodan jälkeen matkustajakoneet rakennettiin raskaiden pommikoneiden pohjalta ja 1950-luvun puolivälistä alkaen ne siirtyivät suihkumoottorikauteen.
Suomen Siemenperunakeskus
Suomen Siemenperunakeskus Oy (SPK) on entinen valtion liikelaitos, joka muuttui syyskuussa 2002 osakeyhtiöksi. Suomessa säädettiin laki sertifioidusta eli virallisesti tarkastetusta siemenperunasta vuonna 1975, ja vuonna 1976 perustettiin siemenperunakeskus.
Vesilentokone
Vesilentokone Suomessa
Suomessa vesilentokoneita on nykyisin melko paljon yleisilmailussa, koska Suomessa on paljon sopivia vesistöjä, joissa koneita voidaan käyttää. Kevytlentokoneista merkittävä osa on vesikoneita. Suomen vesilentokoneista vain harvat ovat kaksimoottorisia.
Suomen Siemenperunakeskus
Yhtiön toimialana on Suomessa yleisesti viljeltävien perunalajikkeiden terveen siemenaineiston ylläpito sekä tällaisten lajikkeiden perus- ja sertifioidun siemenen tuotanto ja markkinointi. Yhtiön kotipaikka on Tyrnävän kunta Pohjois-Pohjanmaalla, joka sijaitsee korkealaatuisen siemenperunan tuotantoalueella.
Yhtiön tuotanto-ohjelmassa ovat tällä hetkellä seuraavat lajikkeet: Acoustic, Blue Congo, Dartiest, Fambo, Hankkijan Tanu, Jazzy, Jussi, Kardal, Lady Amarilla, Lady Britta, Lady Claire, Lady Felicia, Maksim,  Melody, Musica, Nicola, Posmo, Puikula, Rock, Rosamunda, Saprodi ja Siikli (Sieglinde).
Omistus
Yhtiön omistivat valtion osakkeiden myynnin jälkeen vuonna 2002: HG Vilper Oy (4 900 osaketta), Lapuan Peruna Oy (1 100 osaketta), Maa- ja metsätaloustuottajain Keskusliitto (900 osaketta), Ravintoraisio Oy (300 osaketta), Evijärven Peruna Oy (300 kpl), Järviseudun Peruna Oy (300 kpl) ja Suomen valtio (2 200 kpl).
Jauhoiset kiinteämaltoiset perunat
Jauhoiset kiinteämaltoiset perunat ovat kiinteämaltoisten ja jauhoisten perunoiden väliin jäävä perunaluokka, joiden tärkkelyspitoisuus on yleensä suurempi kuin kiinteämaltoisten mutta vähäisempi kuin yleisperunoiden.
Suomessa jauhoisia kiinteämaltoisia perunoita ovat:
Anna-Lisa Eriksson
Anna-Lisa Eriksson (21. kesäkuuta 1928 Selånger – 26. toukokuuta 2012 Härnösand) oli ruotsalainen maastohiihtäjä. Hän saavutti olympiapronssia 3×5 kilometrin viestissä Cortina d'Ampezzossa 1956. Henkilökohtaisessa 10 kilometrin kilpailussa hän sijoittui 13:nneksi.
Hiihdon MM-kilpailuissa Falunissa 1954 hän sijoittui pronssille viestissä. Vuonna 1957 hän voitti 10 kilometrin kilpailun Holmenkollenin kisoissa.
Ruotsin mestaruuskisoissa hän voitti kolme viestimestaruutta Selånger SK -seuran joukkueessa ja sijoittui henkilökohtaisilla matkoilla kahdeksan kertaa hopealle.
Liberation Through Hearing
Liberation Through Hearing on yhdysvaltalaisen teknisen/brutaalin death metalin yhtyeen Inanimate Existencen esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2012 levymerkillä Unique Leader Records.
Virret (Club for Fiven albumi)
Virret on suomalaisen a cappella -yhtye Club for Fiven 24. syyskuuta 2020 julkaistu yhdeksäs studioalbumi.
Liberation Through Hearing
Kappaleesta "Transcendent Absorption" kuvattiin musiikkivideo.
Kokoonpano
+
Pinni
Tavallisimmissa kotelotyypeissä mikropiirien pinnien numerointi kulkee yläpuolelta katsottuna vastapäivään lähtien ykköspinnistä, joka on kotelossa olevan loven, kolon, ulkoneman tai väripisteen kohdalla oleva tai siitä vastapäivään katsottuna ensimmäinen. Piirikaavioissa pinnien järjestys voi olla periaatteessa mikä tahansa ja piirin toiminnotkin voivat olla eri lohkoihin purettuna, kunhan pinnien numerointi pitää paikkansa.
Liittimissä pinnien numerointi lukee useimmiten pinnien vieressä. Mikäli liittimessä on paljon pinnejä, usein merkitään vain muutaman ensimmäisen ja viimeisen pinnin numerot. Toisinaan voidaan numeroinnin sijasta käyttää kirjaimia kuten transistorin kolmea jalkaa kuvattaessa; B,C & E jotka tarkoittavat kantaa (base), kollektoria (collector) ja emitteriä (emitter).
Komponenttien pinnien väli on standardoitu 2,54 millimetriksi (0,1 tuumaa), joka on elektroniikan DIP-pakattujen komponenttien jalkojen väli.
Michael Monroe
Michael Monroe, ensin Mike Monroe (oikealta nimeltään Matti Antero Kristian Fagerholm, s. 17. kesäkuuta 1962 Helsinki) on suomalainen rockmuusikko, joka tunnetaan erityisesti Hanoi Rocks -yhtyeen laulajana. Monroe perusti yhtyeen vuonna 1979 Nasty Suiciden ja Stefan Piesnackin kanssa. Vuonna 2012 Wall Street Journal mainitsi Monroen ehkäpä maailman arvostetuimmaksi vähemmän tunnetuksi rockmuusikoksi.
Hanoi Rocksin ohella hän on laulanut useissa muissa yhtyeissä ja julkaissut sooloalbumeja.
Monroesta ilmestyy dokumentti tammikuussa 2023.
Uran alku: 1971–1979
Matti Fagerholm on Yleisradion entisen pääkuuluttajan Pentti Fagerholmin nuorin poika. Matti Fagerholm perusti ensimmäisen yhtyeensä Hooplen yhdeksänvuotiaana 1971 veljensä ja serkkunsa kanssa. Hänen seuraava yhtyeensä oli Black Sabbath -vaikutteinen Black Magic, jonka jälkeen hän soitti Madness-yhtyeessä 1976–1979. Hän soitti siinä ensimmäisen keikkansa eräässä vappujuhlassa. Samoissa tiloissa Töölön kirkon alakerrassa harjoitteli Antti Hulkon Briard-kokoonpano. 1970-luvun lopussa Fagerholm soitti myös yhtyeessä Easy Living, Maukka Perusjätkän ja Ralf Örnin eri projekteissa sekä satunnaisesti Briardin konserteissa. Häntä ei otettu Briardin viralliseksi kitaristiksi, sillä hän ei suostunut laulaja Pete Malmin käskyyn leikata hiuksensa. Fagerholm, Hulkko ja Jesu Hämäläinen soittivat yhtyeessä nimeltä Bolin. Maukka Perusjätkän orkesterin mukana hän tutustui Jan "Nasse" Stenforsiin, joka tunnettiin myöhemmin nimellä Nasty Suicide.
Vuonna 1979 Fagerholm, Hulkko ja Jesper Sporre perustivat Tukholmassa uuden yhtyeen The Nymphomaniacs, joka ei kuitenkaan levyttänyt eikä esiintynyt. Silti yhtye lasketaan yhdeksi "esi-Hanoi Rocksiksi". Tämän jälkeen Hulkko yritti saada Helsingissä Fagerholmia basistiksi Pelle Miljoona Oy:hyn. Onnistuneesta koesoitosta huolimatta tehtävään valittiin 16-vuotias Sami Takamäki, josta myöhemmin tuli Hanoi Rocksin basisti Sam Yaffa ja joka on sittemmin soittanut myös Monroen sooloyhtyeessä ja legendaarisessa New York Dollsissa.
Hanoi Rocks: 1980–1985
thumb|200px|Hanoi Rocks -yhtyeen logo. thumb|200px|Michael Monroe esiintymässä vuonna 2005.
Matti Fagerholm ja Nasty Suicide perustivat Hanoi Rocksin Herttoniemen vanhalla kansakoululla syksyllä 1979 Pelle Miljoona & 1980:n Viimeinen syksy -albumin julkaisutilanteessa. Yhtyeen kolmantena perustajahenkilönä oli Pelle Miljoona & 1980:stä huumeidenkäytön takia erotettu kitaristi Stefan Piesnack. Peki Sirola oli basisti ja Nedo rumpali. Yhtye pysyi pystyssä luultavasti noin kevääseen 1980 asti. Kun Hanoi Rocks perustettiin uudelleen kolmikolla Fagerholm-Suicide-McCoy elokuussa 1980, Andy McCoyn käyttämät taiteilijanimet kiersivät yhtyeen jäsenillä. Itse asiassa Hanoi Rocksin ensimmäisen kokoonpanon aikana Jan Stenfors käytti taiteilijanimenä Antti Hulkon Briard-aikaista nimeä McCoy ja Antti Hulkko taas käytti nimeä Andy Monroe. Lopulta nimet jaettiin uudelleen ja Matti Fagerholmista tuli Michael Monroe, Antti Hulkosta Andy McCoy ja Jan Stenforsista Nasty Suicide. Hanoi Rocksin aikana Monroe vieraili myös muiden artistien levyillä Nasty Suiciden, Andy McCoyn ja Razzlen kanssa. Vuodet 1982–1985 hän ja muut Hanoi Rocksin jäsenet asuivat Lontoossa.
Sooloura ja Jerusalem Slim
Michael Monroe lähti soolouralle heti Hanoi Rocksin hajottua. Syksyllä 1985 lehdet kirjoittelivat Cherry Bombzin ohella Michael Monroen ja hänen kämppäkaverinsa Stiv Batorsin yhteistyöstä. Yhteistyön tuloksena syntyi muutamia kappaleita. Loppusyksystä Little Steven kutsui Batorsin ja Monroen New Yorkiin apartheidin vastaisen Sun City -albumin nimikappaleen musiikkivideokuvauksiin. Joulukuussa 1985 Monroe ilmoitti muuttavansa pysyvästi New Yorkiin, missä hän kokosi vuonna 1986 yhtyeen Secret Chiefs, joka teki muutaman kiertueen Suomessa aina eri kokoonpanolla ja nauhoitti Monroen ensimmäisen sooloalbumin Nights Are So Long 1987. Sooloalbumin ansiosta Monroen ura lähti uuteen nousuun, ja hän solmi maailmanlaajuisen levytyssopimuksen PolyGram Recordsin kanssa. Sopimuksen tuloksena julkaistiin toinen sooloalbumi Not Fakin' It vuonna 1989, ja se nousi Billboard-listan sijalle 161. Albumin ansiosta Monroe pääsi esiintymään huippuluokan maailmantähtien kanssa. Esimerkiksi kitaristi Les Paulin 75–vuotissyntymäpäivillä New Yorkin Hard Rock Caféssa Steven Tyler kutsui Monroen soittamaan Aerosmithin kappaleessa "Big Ten Inch Record".
Samana vuonna Monroe teki Hanoi Rocksia esikuvanaan pitäneen Guns N' Rosesin kanssa yhteistyötä, joka konkretisoitui Hanoi Rocksin albumien uudelleen julkaisemisena Uzi Suicidelta ja Monroen ja Axl Rosen duettona Dead, Jail Or Rock 'N' Roll -musiikkivideolla. Rose ja Monroe ystävystyivät yhteistyön myötä. 14. joulukuuta 1989 Yhdysvaltain-kiertueen päätöskeikalla Los Angelesissa Whisky a Go Gossa esiintyivät yhdessä Michael Monroe, Slash, Axl Rose ja Stronzo-lämppäriyhtyeen Sam Yaffakin, joka esitti Monroen kanssa muutamia Hanoi Rocks -kappaleita. Monroe ja Slash esiintyivät vielä yhdellä kiertueella, kunnes vuosi huipentui uudenvuodenaattona 1989 Monroen 70 000 ihmisen keikkaan Loudnessin, Don Henleyn, Bryan Adamsin ja Huey Lewisin kanssa Tokyo Domen stadionilla. Saman esiintyjäkaartin show nähtiin myös Osakassa ja kahdessa muussa japanilaisessa kaupungissa.
Vaikka Not Fakin' It -albumi sai hyvän vastaanoton, sen levityksessä oli ongelmia. Monroe huomasi maailmalla keikkaillessaan, että levyä ei yleensä löytynyt suurten liikkeiden valikoimista ollenkaan. Palattuaan jo toiselta Japanin kiertueeltaan vuonna 1990 Monroe näki hänen kanssaan ennaltasopimattoman Music Televisionin mainoksen, jossa sanottiin muun muassa "Monroen olleen aivot Hanoi Rocksin takana". Monroen mukaan yhtyeessä oli parasta juuri se, ettei sillä tai sen takana ollut aivoja. Rehellisenä henkilönä Monroe vaati mainoksen hyllyttämistä. Tällaista toimintaa PolyGram ei suvainnut ja lopetti albumin Not Fakin' It markkinoinnin.
Saman vuoden alkupuolella Jetboysta eronnut Sam Yaffa muutti Los Angelesista New Yorkiin, jossa hän liittyi Monroen porukkaan. Monroe suunnitteli uutta yhtyettä, jolle Yaffa keksi nimeksi Jerusalem Slim. Kokoonpanoon kuuluivat Monroen ja Yaffan lisäksi kitaristi Steve Stevens (Billy Idol), rumpali Greg Ellis ja pianisti Ian McLagan. Stevens ja Monroe ajautuivat rankkoihin musiikillisiin ristiriitoihin, ja Monroe vastusti albumin julkaisua, mutta lopulta julkaistiin yhtyeen ainoksi jäänyt albumi Jerusalem Slim.
Jerusalem Slimin jälkeen Monroe teki Yhdysvaltain ja Japanin kiertueen kiertueyhtyeellä, johon kuuluivat Nasty Suicide, Sam Yaffa, kitaristi Phil Grande ja rumpali Thommy Price. Suurin piirtein näihin aikoihin Monroe keikkaili New York Dollsin Sylvain Sylvainin kanssa nimellä "Trash Cowboys".
Demolition 23.
Vuonna 1992 syntyi Demolition 23.:n ensimmäinen versio nimellä Michael Monroe & Friends, johon kuuluivat Monroen lisäksi Yaffa, rumpali Rat Scabies (The Damned) ja kitaristi Little Steven. Vuonna 1993 Monroe jatkoi GNR-yhteistyötä. Monroe duetoi Spaghetti Incident? -albumilla Rosen kanssa kappaleen "Ain't It Fun". Lisäksi Monroe soitti huuliharppua Englannissa GNR:n keikalla kappaleessa "Knockin' on Heaven's Door". Kevätkesällä 1993 Sam Yaffa, Monroe ja Slash nauhoittivat Steppenwolfin kappaleen "Magic Carpet Ride", jota käytettiin elokuvassa Coneheads. Lisäksi Monroe, Suicide ja Yaffa vierailivat Johnny Thundersin muistoksi tehdyllä tribuutilla "I Only Wrote This Song For You". 10. elokuuta 1993 New Yorkissa The Grand Clubilla esiintyivät Joey Ramonen kanssa Michael Monroe, Jay Hening, Sam Yaffa ja Jimmy Clark. Ilmeisesti viimeistään tuolloin oli muodostunut yhtye Demolition 23., jossa Hening oli kitaristi ja Jimmy Clark rumpali Monroen laulaessa ja Yaffan soittaessa bassoa.
Keväällä 1994 ilmestyi albumi Demolition 23. ja sitä seurasi muutto Lontooseen, josta voitiin järjestää Euroopan ja Japanin kiertueet. Jay Hening ei kuitenkaan päässyt passiongelmien takia pois Yhdysvalloista, joten kitaristiksi tuli Nasty Suicide. Demolition 23. menestyi hyvin ja nopeasti albumin saadessa hyvän vastaanoton. Demolition 23 on menestynein Hanoi Rocksin jäsenten yhtyeen hajoamisen jälkeen perustama yhtye. Lisäksi se on ainut Hanoi Rocksin hajoamisen jälkeen toiminut levyttänyt yhtye, jossa on ollut enemmistö vanhan Hanoi Rocksin jäsenistä. Kiertueyhtyeissä kolmikko Monroe-Suicide-Yaffa oli soittanut ennenkin. Demolition 23. soitti hard rockia ja punkia. Toisessa Tavastian konsertissa 14. helmikuuta 1995 lavalle astui myös Andy McCoy. Tämä on toistaiseksi viimeisin kerta, kun kaikki Hanoi Rocksin ydinjäsenet ovat olleet yhtä aikaa lavalla.
Yhtye hajosi maaliskuussa 1995, kun Nasty Suicide ilmoitti eroavansa yhtyeestä ja palaavansa normaalielämään. Demolition 23.:sta oli pitänyt tulla Hanoi Rocksin veroinen yhtye vaihtelevien kokoonpanojen jälkeen. Suiciden päätös oli jäsenvaihdoksiin kyllästyneelle Monroelle niin kova isku, että hän päätti lopettaa yhtyeen.
Michael Monroe Band (1996–2001)
Demolition 23.:n hajoamisen jälkeen Suomeen takaisin muuttanut Michael Monroe aloitti jälleen omaan persoonaansa ja karismaansa perustuneet kiertueet. Ensimmäinen kokoonpano esiintyi Messilän juhannusfestivaaleilla 1996, ja siinä olivat mukana Michael Monroe (laulu, saksofoni), Monroen vaimo Jude Wilder (taustalaulu), Monroen serkku Olli Hilden (kitara), Danny Eklund (kitara), Björne Fröberg (basso) ja Jimmy Clark (rummut). Syksyllä 1996 Monroe aloitti kolmannen sooloalbuminsa nauhoitukset, mutta multi-instrumentalistina soitti levyllä kaikki instrumentit paitsi rummut, joista vastasi Jimmy Clark. Yaffa ei päässyt basistiksi, koska hän oli tuolloin Stenforsin yhtyeessä. 1997 Monroe teki yhteistyötä Backyard Babiesin kanssa soittaen saksofonia kappaleella "Rocker". Monroe esiintyi tämän jälkeen Torontossa ja New Yorkissa paikallisten muusikoiden tukemana ja lisäksi Englannissa ja Japanissa Backyard Babies -keikoilla. Suomessa Monroe keikkaili koko ajan kiertueyhtyeellään, jossa kokoonpano vaihteli. Vuonna 1999 ilmestyi Monroen neljäs sooloalbumi Life Gets You Dirty, jonka jälkeen Monroen esiintyi muun muassa kesällä 2000 Buenos Airesissa, Argentiinassa kaksi kertaa. Vuonna 1999 Timpa Laine ja Kari "Lacu" Lahtinen liittyivät Michael Monroe Bandin tamperelaiseen kokoonpanoon. Samana vuonna Michael Monroe Bandissa oli kaksi muuta kokoonpanoa, kunnes vuodesta 2000 lähtien Lacu ja Timpa Laine kuuluivat vakituiseen kokoonpanoon.
Talvella 2001 Monroen ja McCoyn välit lämpenivät Hanoi Rocks 4CD Box -kokoelman mainostustilaisuuksissa. Samoin Monroen mukaan välien lämpenemiseen oli suuri vaikutus sillä, että McCoy oli päässyt eroon huumeista ja oppinut arvostamaan hänen lahjakkuuttaan kappaleidentekijänä. Lopulta McCoy esiintyi kesällä 2001 Ruisrockissa Michael Monroe Bandin kanssa nimellä "Michael Monroe & Andy McCoy Hanoi Revisited", jonka kokoonpano oli Michael Monroe (laulu, saksofoni), Andy McCoy (kitara), Mickey Crane (kitara), Timpa Laine (basso) ja Kari "Lacu" Lahtinen (rummut). Näin ollen Michael Monroe Band toimi uudelleen syntyneen Hanoi Rocksin pohjana, johon Andy McCoy liittyi. 12. tammikuuta 2002 Michael Monroe Band soitti viimeisen keikkansa Tavastia Klubilla kokoonpanolla Michael Monroe (laulu, saksofoni), Pink Gibson (tunnetaan paremmin nimellä Adam Bomb) (kitara), Costello Hautamäki (kitara), Timpa Laine (basso) ja Kari "Lacu" Lahtinen (rummut). Tästä kokoonpanosta syntyi ensimmäinen virallinen Hanoi Rocks Revisitedin eli uudelleen syntyneen Hanoi Rocksin kokoonpano, kun Gibsonin tilalle tuli Andy McCoy.
Vaaleahiuksisuus
Vaaleahiuksista ihmistä on perinteisesti kutsuttu vaaleaveriköksi. Vastaavasti ruskeahiuksista tai tummahiuksista on kutsuttu tummaveriköksi, ja tumman ja vaalean välissä olevia ristiverisiksi. Nykyaikana vaaleahiuksisista ihmisistä puhuttaessa on suomessa yleistynyt englanninkielinen, alkujaan latinasta peräisin oleva käsite blondi, varsinkin naispuolisista ihmisistä puhuttaessa. Tumma- tai ruskeahiuksisista naisista saatetaan käyttää nimitystä ”brunetti”.
Michael Monroe
Michael Monroe Band (1996–2001)
Vaikka Hanoi Rocks perustettiin kesäkuussa 2001 Michael Monroe Bandin pohjalta, julkaistiin tämän Monroen yhtyeen pohjalta vielä talvella 2002 Monroen Japanin markkinoille tarkoitettu EP Take Them and Break Them ja tammikuussa 2003 hänen viides sooloalbuminsa Whatcha Want, jotta Monroen levytyssopimus saatiin täytetyksi.
Vaaleahiuksisuus
Alkuperä
Vaaleahiuksisuutta ei tule sekoittaa albinismiin, joka on resessiivisten geenien aiheuttama mutaatio, joka estää melaniinin tuotannon.
Michael Monroe
Hanoi Rocks: 2001–2009
Hanoi Rocksin uudelleen perustamista varjosti Monroen henkilökohtainen suru, kun hänen vaimonsa Jude Wilder kuoli aivoverenvuotoon 19. kesäkuuta 2001. Monroe kuitenkin selvisi pikkuhiljaa surustaan ja avioitui nykyään Johanna Fagerholmina tunnetun naisen kanssa 3. heinäkuuta 2003. Uusi Hanoi Rocks menestyi hyvin, ja yhtye keikkaili muun muassa Japanissa, Euroopassa, Britanniassa ja Etelä-Amerikassa. Uusi Hanoi Rocks julkaisi kolme albumia: talvella 2002 ilmestyi Twelve Shots on the Rocks, vuonna 2005 Another Hostile Takeover ja syksyllä 2007 Street Poetry. 21. lokakuuta vuonna 2008 Hanoi Rocks ilmoitti lopettavansa. Vuoden 2008 jo sovitut keikat tehtiin sovitusti, samoin Britannian kiertue, jonka jälkeen yhtye suuntasi Japaniin jäähyväiskiertueelle keväällä 2009. Viimeiset Hanoin keikat tehtiin Tavastia-klubilla Helsingissä huhtikuussa 2009.
Vaaleahiuksisuus
Alkuperä
Kanadalaisen genetiikkaan perehtyneen antropologi Peter Frostin esittämän teorian mukaan vaaleahiuksisuus yleistyi pohjoisessa jääkauden jälkeisenä aikana noin 10 000—11 000 vuotta sitten. Euroopassa miesten metsästämä suurriista oli tärkein ravinnon lähde, mikä johti siihen, että miehiä kuoli pitkillä metsästysretkillä suuret määrät. Näin ollen kaikille naisille ei riittänyt miehiä. Eniten miehiä viehättivät vaaleahiuksiset naiset, joilla on enemmän estrogeeniä kuin tummempihiuksisilla, minkä johdosta vaaleahiuksisuuden aiheuttava hiusvärigeeni (MC1R), yksi seitsemästä, pääsi yleistymään. Etelämmässä, missä ravinnonsaannista suurempi osa oli hedelmien ja muun keräiltävän ravinnon varassa, jota naisetkin kykenivät hankkimaan, ei vastaavanlaista puutetta miehistä esiintynyt, ja eteläisten maiden väestö onkin huomattavasti tummahiuksisempaa.
Michael Monroe
Michael Monroe ja X Factor
thumb|250px|Michael Monroe ja [[Steve Conte Ilosaarirockissa heinäkuussa 2011.]]
Vaaleahiuksisuus
Alkuperä
Evoluutiopsykologit Alan S. Miller ja Satoshi Kanazawa ovat selittäneet vaaleahiuksisuutta sillä, että vaaleilla hiuksilla on tapana tummentua iän myötä. Miehet ovat täten suosineet tiedostamattaan vaaleahiuksisia, koska vaaleita hiuksia oli nuorilla ja lapsilla. Nuoremmat naiset ovat keskimäärin terveempiä ja lisääntymiskykyisempiä. Siten vaaleahiuksisuus yleistyi erityisesti Skandinaviassa ja Pohjois-Euroopassa, mahdollisesti koska vaaleahiuksisuus oli näkyvin merkki nuoresta iästä, kun naisten muu ruumis oli kylmän sään takia raskastekoisten vaatteiden peitossa.
Michael Monroe
Michael Monroe ja X Factor
Tammikuussa 2010 Monroen perustama uusi yhtye Michael Monroe esittäytyi medialle Los Angelesissa. Yhtyeen jäseniä olivat tuolloin Sami Yaffa, Jimmy Clark, Ginger ja Todd Youth. Ennen ensimmäisiä keikkoja Youth ja Clark jättivät kuitenkin yhtyeen ja heidän tilalleen tulivat Karl Rockfist ja Steve Conte. Yhtye lähti maaliskuussa kiertueelle, jonka aikana se esiintyi Yhdysvaltojen ja Suomen lisäksi Tukholmassa ja Lontoossa.
Vaaleahiuksisuus
Vaaleat naiset ja tummat miehet
Naiset ovat kaksi kertaa miehiä useammin vaaleahiuksisia. Miehet ovat kolme kertaa naisia useammin mustatukkaisia. Tutkijat arvelevat evoluutiota syyksi, koska vaaleatukkaiset naiset saavat helpommin miehiä ja vastaavasti tummatukkaiset miehet ovat suositumpia naisten keskuudessa. Ero havaittiin kaikissa valkoisten populaatioiden alaryhmissä.
Ero ei ole geeneissä vaan epigenetiikassa: kasvavilla miehillä vaaleahiuksisuutta aiheuttavat geenit kytkeytyvät pois päältä useammin kuin naisilla.
Michael Monroe
Michael Monroe ja X Factor
Syksy 2011 vei yhtyeen myös Yhdysvaltoihin, missä Michael Monroe esiintyi pitkän tauon jälkeen 15 kaupunkia kattaneella kiertueella. Sensory Overdrive julkaistiin Pohjois-Amerikassa lokakuussa 2011. Vuoden päätteeksi yhtye kiersi vielä Englannissa yhdessä Wednesday 13:n kanssa, ja vuosi päättyi kahteen keikkaan Helsingin Nosturissa 30.-31. joulukuuta 2011. Nosturissa yhtyeelle ojennettiin myös kultalevy 10 000 myydyn levyn rajan Suomessa ylittäneestä Sensory Overdrivesta.
Vaaleahiuksisuus
Vaaleahiuksisuuden esiintyminen eri ihmisryhmissä nykyään
pienoiskuva|Vaaleahiuksisten osuus alkuperäisväestöissä Euroopassa ja sen lähialueilla antropologi Peter Frostin mukaan. Keltainen yli 80 %, oranssi 50–79 %, vaaleanruskea 20–49 %, tummanruskea 1–19 %, musta ei vaaleahiuksisia. Vaaleahiuksisuus on yleensä liitetty Pohjois-Eurooppaan, etenkin Pohjoismaihin. Pohjoismaissa eri asteista vaaleahiuksisuutta esiintyy yli 80 prosentilla väestöstä. Tämä käsittää kaikki vaaleahiuksisuuden variantit vaaleanruskeasta lähes valkoiseen. Keski-Euroopassa, muun muassa Saksassa, Puolassa ja Britteinsaarilla, ihmisistä on vaaleahiuksisia noin 35-40 prosenttia. Etelä-Euroopassa luku on noin 10 prosenttia.
Michael Monroe
Michael Monroe ja X Factor
Vuonna 2012 yhtye työsti toista albumiaan ja keikkaili Suomessa maaliskuussa. Toukokuussa Monroe yhtyeineen palasi Pohjois-Amerikkaan, missä ohjelmaan kuului Bamboozle-festivaali New Jerseyssä, keikat Argentiinassa ja Brasiliassa sekä muutama klubikeikka Seattlessa sekä Hollywoodissa. Monroen kesä kului tiiviisti festivaalikeikoilla Suomessa ja Ruotsissa kesäkuusta elokuuhun. Lokakuussa yhtye suuntasi Tukholmaan äänittämään uutta Horns & Halos -studioalbumia yhdysvaltalaistuottaja Joe Barresin kanssa. Albumin ensimmäinen single "Ballad of the Lower East Side" julkaistiin 19. huhtikuuta 2013, ja yhtye esitti kappaleen Voice of Finlandin suorassa lähetyksessä samana päivänä. Albumin toinen single "Eighteen Angles" julkaistiin 20. elokuuta. Albumi julkaistiin Suomessa 23. elokuuta 2013, ja se myi neljässä päivässä kultaa. Siltä julkaistiin 8. marraskuuta kolmas single "Stained Glass Heart". Kappaleesta tehtiin myös musiikkivideo, joka on kuvattu Linnanmäellä.
Vaaleahiuksisuus
Vaaleahiuksisuuden esiintyminen eri ihmisryhmissä nykyään
Vaaleahiuksisia on lisäksi pieninä vähemmistöinä pääosin tummapiirteisten ihmisten kansoittamilla alueilla. Pohjois-Amerikassa ja Lähi-idässä noin viisi prosenttia ihmisistä on vaaleahiuksisia. Varsinkin Amerikassa kyse lienee suurelta osin pohjoiseurooppalaisten siirtolaisten jälkeläisistä. Pääasiassa mestitsien asuttamissa Latinalaisen Amerikan maissa, kuten Meksikossa ja Kolumbiassa, Saharan eteläpuolisen Afrikan alkuperäisväestössä sekä itäaasialaisten mongolidien keskuudessa määrä on alle prosentin, ja näissäkin tapauksissa kyse on usein albinismista. Vaaleahiuksisuutta esiintyy myös eräillä Australian aboriginaaleilla etenkin lapsena.
Michael Monroe
Michael Monroe ja X Factor
Lokakuussa 2013 yhtye lähti kiertueelle, joka huipentui saman vuoden joulukuussa Helsingin Kaapelitehtaalle. Kiertueella kitaraa soitti englantilainen Rich Jones, joka korvasi Dregenin tämän ollessa omalla soolokiertueellaan. Maaliskuussa 2014 Jones liitettiin yhtyeen vakituiseksi kitaristiksi Dregenin erottua yhtyeestä. Dregen kertoi haluavansa keskittyä soolouraansa, eikä hänellä ollut aikaa kahdelle yhtyeelle. Dregen toimi lämmittelijänä yhtyeen kevätkiertueella ja tuurasi Contea yhtyeen Venäjän-keikoilla. Vuonna 2014 Monroe keikkaili aktiivisesti ja aloitti kolmannen studioalbuminsa työstämisen.
Querqueville
Kuntaliitos
Kunta liitettiin 1. tammikuuta 2016 perustettuun Cherbourg-en-Cotentin kuntaan yhdessä neljän muun kunnan kanssa, jotka olivat Cherbourg-Octeville, Équeurdreville-Hainneville, La Glacerie ja Tourlaville.
Kiinteämaltoiset perunat
Kiinteämaltoiset perunalajikkeet sisältävät verrattain vähän tärkkelystä ja kestävät keitettäessä hyvin koossa. Näin ollen ne ovat tyypillisiä salaattiperunoita, koska keitettynäkin niitä on helppo pilkkoa tavalla, mitä yleisperunat tai ainakaan jauhoiset perunat eivät kestäisi.
Vaaleahiuksisuus
Kulttuurisia seikkoja
Pohjoisen ihmistyypin vaaleisiin edustajiin liittyvät myös muun muassa aikanaan kansallissosialistisen Saksan propagandistiset ja epätieteelliset rotuopit muita ihmisiä paremmasta arjalaisesta rodusta, vaikka esimerkiksi natsijohtajat Adolf Hitler ja Joseph Goebbels olivatkin ulkoisilta piirteiltään siitä hyvin kaukana. Samansuuntaisia näkemyksiä esitettiin 1900-luvun alkupuolella myös Yhdysvalloissa esimerkiksi rotuajattelija Madison Grant. Hitler jopa lähetti Grantille kirjeen, jossa hän kertoi Grantin vuonna 1916 ilmestyneen kirjan The Passing of the Great Race ”olevan hänen raamattunsa”.
Kiinteämaltoiset perunat
Kiinteämaltoisia perunalajikkeita Suomessa ovat Adora, Appell, Bintje, Fambo, Nicola, Ostara, Rocket, Siikli, Sini, Hankkijan Timo, Ukama, Velox ja Venla. Kiinteämaltoisten perunoiden pakkausten väri vähittäiskaupassa on vihreä. Kiinteämaltoisia lajikkeita käytetään yleensä keittoperunoina, koska ne eivät helposti hajoa keitettäessä, ja perunasalaattien tai muiden leikkuukestävyyttä vaativien perunaruokien tekoon.
Vaaleahiuksisuus
Kulttuurisia seikkoja
Nykyaikana vaaleahiuksiset ovat suosittu vitsien aihe – blondivitseistä on muotoutunut jopa kokonainen vitsien lajityyppi, joka polveutuu 1950- ja 1960-luvuilla vallinneesta kliseestä yhdysvaltalaisissa elokuvissa, joissa vaaleahiuksiset näyttelijät kuten Marilyn Monroe esittivät ”tyhmiä blondeja”. Monroe tosin oli oikeasti ruskeatukkainen.
Michael Monroe
Michael Monroe ja X Factor
Monroe on yksi Suomen X Factorin neljästä tuomarista yhdessä Saara Aallon, Suvi Teräsniskan ja Mikael Gabrielin kanssa.
Vaaleahiuksisuus
Kulttuurisia seikkoja
Vuonna 2002 tiedotusvälineissä levisi perätön huhu tutkimuksesta, jonka mukaan tiedemiehet ennustaisivat ”blondien katoavan” tulevaisuudessa.
Michael Monroe
Muuta
Monroe on vieraillut Beats and Styles -yhtyeen kolmella kappaleella, "Renegades" (2004), "Ocean Wave" (2006) ja "Walk, Don't Talk" (2007), sekä White Flame -yhtyeen kappaleella "Swimsuit Issue Centerfold" (2007). Monroe on myös vieraillut Guns N' Rosesin levyillä. Hän muun muassa soittaa huuliharppua Use Your Illusion I -levyn kappaleessa "Bad Obsession" sekä laulaa duettona Axl Rosen kanssa The Spaghetti Incident? -levyn kappaleessa "Ain't it Fun" sekä Backyard Babies -yhtyeen kappaleessa "Friends". Monroe soitti saksofonia vuonna 1993 julkaistulla Warrior Soul -yhtyeen levyllä ''Chill Pill. Monroe on soittanut huuliharppua ja tenorisaksofonia Wigwamin vuonna 2005 ilmestyneellä levyllä Some Several Moons.
Monroe osallistui vuonna 2012 julkaistuun L'Arc~en~Cielin tribuuttialbumiin kappaleella "Heaven's Drive".
Monroe soittaa saksofonisoolon Lordin vuonna 2020 julkaisemalla Like A Bee To The Honey singlellä.
Monroe on toiminut Kissakaveria ei jätetä -kampanjan kummina.
Monroe esiintyy ääninäyttelijänä Sing 2 -animaatioelokuvassa näytellen jakkihärkä Dariusta.
Diskografia
Soolotuotanto
Michael Monroe (vuodesta 2010 toiminut yhtye)
Cunning Stunts
Cunning Stunts on vuonna 1997 tallennettu Metallican konsertti Fort Worthista, Texasista. Konsertissa käytettiin poikkeuksellisia lavasteita. Enter Sandmanin kohdalla lavasteet menivät ns. "pieleen" ja lavalla syntyi lavastettu kaaos, joka hämäsi monet katsojat luulemaan tilannetta todelliseksi varsinkin kiertueen ensimmäisillä keikoilla. Lavastemiehiä lenteli, palavia henkilöitä sammutettiin, valonheittimet kaatuivat ja lamput sammuivat. Loppukeikan Metallica soitti muutaman pienen kattolampun valossa.
Cunning Stunts tarjoaa myös paljon ylimääräistä amateriaalia esimerkiksi takahuoneesta, faneista, Metallica-yhtyeen jäsenistä, yhtyeen avustajista ja noin 1 000 kuvaa kiertueelta.
Jerusalem (Volume 1)
Jerusalem on ruotsalaisen hard rock -yhtye Jerusalemin ensimmäinen studioalbumi. Albumin eponyyminen ruotsalaispainos julkaistiin vuonna 1978 Prim Records -levymerkillä. Englanninkielinen painos (uudelleennimettynä Volume 1) julkaistiin vuonna 1980 Lamb & Lion Records -levymerkillä Yhdysvalloissa ja Word Recordsilla Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Jerusalem ja yhdysvaltalaisyhtye Resurrection Bandin albumi Awaiting Your Reply ovat kaksi ensimmäistä kristillistä esimetallialbumia. Albumista tuli menestys kristittyjen kuuntelijoiden piireissä ja myi kuudessa kuukaudessa 20 000 kappaletta, mikä oli ennen kuulematonta eurooppalaisen kristillisen rockin parissa.
Kappalelista
Ulf Christiansson on kirjoittanut kaikki kappaleet paitsi "Days Passing By" ("Dagarna går"), jonka kirjoitti Dan Tibell.
Jousisoitinsovituksista kappaleella "Come to Me" ("Kom till mej") vastasi Swante Bengtsson.
Frankie & Johnny
Frankie & Johnny on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut draamaelokuva. Elokuvan ohjasi Garry Marshall ja pääosissa ovat Al Pacino ja Michelle Pfeiffer.
Elokuva kertoo vankilasta vapautuvasta pikkurikollisesta Johnnystä (Pacino), joka toimi siellä kokkina. Monet vangit myös pitivät hänen ruoistaan. Ensitöikseen Johnny etsii töitä ja lopulta päätyy kokiksi pieneen kuppilaan. Työtoverinaan Johnnyllä kaunis tarjoilijatar Frankie (Pfeiffer), johon Johnny myös pian rakastuu. Frankie ei kuitenkaan lämpene Johnnyn iskuyrityksille sillä hänen edelliset miessuhteensa ovat epäonnistuneet, mutta vähitellen heidän välilleen syntyy romanssi.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Olavi Similä pitää Frankie & Johnnya onnistuneena yhdistelmänä realismia, romantiikkaa ja huumoria. Hän antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Vihtori Aromaa
Viktor (Vihtori) Aromaa (vuoteen 1906 Qvist, 9. marraskuuta 1872 Sysmä – 27. toukokuuta 1932 Sysmä) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1909.
Elämä
Sysmän Soiniemessä syntyneen Aromaan vanhemmat olivat muonarenki Antti Vilhelm Qvist (1829−1885) ja Adolfiina Sarén (1838−1878). Hän työskenteli kotiseudullaan maatöissä ja myöhemmin rakennustyöläisenä eri puolilla Suomea muun muassa Helsingissä.
Aromaa oli Sysmän työväenyhdistyksen puheenjohtaja ja osallistui sen edustajana vuoden 1906 Tampereen torpparikokoukseen. Vuonna 1907 Aromaa valittiin kansanedustajaksi Suomen ensimmäisissä yksikamarisen eduskunnan vaaleissa. Hän nousi eduskuntaan enemmän ääniä saaneen Maria Raunion sijasta, kun tämä pääsi läpi kahdesta vaalipiiristä. Aromaan ainoaksi jäänyt kansanedustajakausi päättyi jo heinäkuussa 1908 eduskunnan hajottamiseen. Myöhemmin hän työskenteli muurarina Sysmässä. Aromaa oli Sysmän kunnanvaltuuston jäsen ja kuului muun muassa kirkkovaltuustoon sekä Sysmän Osuuskaupan hallitukseen.
Aromaa kuoli lyhyen sairauden jälkeen kotonaan Sysmän Käenmäen kylässä 59-vuotiaana toukokuussa 1932.
Perhe
Aromaan puoliso oli Hilma Sofia Glad (1875−1916), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1900.
Yleisperunat
Yleisperunat ovat perunoita, joiden tärkkelyspitoisuus on keskinkertainen verrattuna kiinteämaltoisiin ja jauhoisiin perunoihin. Ne pysyvät kohtalaisen hyvin koossa keitettäessä, paremmin kuin jauhoiset perunat.
Yleisperunoita Suomessa ovat Asterix (Pohjoisen Kantaperuna), Bellona (Ravintoraisio), Idole (Kesko/Agrico), Matilda (Kesko/Svalöf Weibull ja Sabina (Kesko/Svalöf Weibull). Yleisperunoiden pakkauksissa olevan täplän väri vähittäiskaupassa on keltainen. Muita yleisperunoita ovat aikainen talviperuna Sabina.
thumb|left|300px|Kotimaista yleisperunaa.
Porlammin yläaste ja lukio
Porlammin yläaste ja lukio oli pienehkö koulu Lapinjärven kunnan alueella Porlammilla. Oppilaita Porlammin yläasteella oli noin 190 ja lukiossa noin 60. Porlammin peruskoulun ylimpiä luokkia ja lukiota kävivät pääsääntöisesti Lapinjärven, Myrskylän ja Artjärven oppilaat.
Porlammin lukio perustettiin 1960-luvun alussa. Lukuvuoden 2001-2002 aikana valmistui Taitotalo, jossa sijaitsivat koulun uudet, nykyaikaiset kotitalouden ja teknisten töiden tilat. Koulun käyttöön oli myös valmistunut nykyaikaisella teknologialla varustettu 89-paikkainen auditorio, jossa on täydet valmiudet etäopetukseen ja erilaisten medioiden käyttöön opetuksessa. Koulu otti käyttöönsä lukukautena 2008 Wilma -järjestelmän, jolla opiskelijan huoltaja voi tarkastella lastensa koulunkäyntiä.