cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Madelaine Petsch
Madelaine Grobbelaar Petsch (s. 18. elokuuta 1994) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Cheryl Blossomin roolista jännityssarjassa Riverdale.
Nuoruus
Petsch kasvoi Port Orchardissa, Washingtonissa. Kolmen vuoden iässä hänen intohimonsa tanssimiseen kehittyi, ja hän aloitti tanssikursseja. Kaksi vuotta myöhemmin hän osallistui teatterikursseille. Petschin vanhemmat ovat Etelä-Afrikasta, ja hän vietti ensimmäiset kymmenen vuottaan sekä Etelä-Afrikassa että Washingtonissa. Hän kävi Tacoma School of The Arts koulua ja muutti Los Angelesiin valmistumisensa jälkeen. Petschillä on yksi veli.
Ura
Petsch osallistui kansainväliseen kampanjaan Coca-Colalle vuonna 2014. Helmikuussa 2016 hän alkoi näytellä Cheryl Blossomia The CW:n jännityssarjassa Riverdale. Sarjan kuvaaminen aloitettiin syyskuussa samana vuonna, ja ensiesityksensä se sai seuraavan vuoden tammikuussa. Maaliskuussa 2017 Petsch aloitti näyttelemään elokuvassa Polaroid.
Huhtikuussa 2018 Petsch teki yhteistyötä aurinkolasiyhtiö Privé Revauxin kanssa ja julkaisi oman kokoelman aurinkolaseista. Näyttelemisen ulkopuolella Madelainella on YouTube-kanava omalla nimellään, johon hän julkaisee videoita elämästään. Kanavalla on yli viisi miljoonaa tilaajaa.
Yksityiselämä
14 vuoden iässä hänestä tuli vegaani. Hän on myös osallistunut tiedotuskampanjaan PETAlle.
Armeniankielinen Wikipedia
Armeniankielinen Wikipedia (arm. Վիքիպեդիա) on Wikipedian armeniankielinen versio. Se on perustettu 9. heinäkuuta 2003. Armeniankielisen Wikipedian artikkelit kirjoitetaan armenialaisilla aakkosilla.
Heithem Ben Salem
Heithem Ben Salem (, s. 25. huhtikuuta 1988) on tunisialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä ja keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Tunisian pääsarjassa pelaavaa CA Bizertinia.
Caroline Harrison
Caroline Harrison (o.s. Scott; 1. lokakuuta 1832 Oxford, Ohio – 25. lokakuuta 1892 Washington) oli Yhdysvaltain ensimmäinen nainen ja presidentti Benjamin Harrisonin vaimo. He menivät naimisiin 20. lokakuuta 1853 ja olivat naimisissa aina Carolinen kuolemaan asti.
Caroline Harrisonin äiti oli Mary Potts Neal Scott ja isä John Scott, joka työskenteli collegen opettajana ja pappina. Caroline Harrison pääsi nuorena hyviin kouluihin ja hän pärjäsi poikkeuksellisen hyvin koulussa, osoittaen erityistä lahjakkuutta musiikissa ja kuvataiteissa. Caroline tapasi Benjaminin tämän opiskellessa Carolinen isän koulussa. Pari meni naimisiin ja sai kaksi lasta vuosina 1854 ja 1858. Miehensä edetessä poliittisella urallaan Caroline Harrison toimi kotiäitinä ja osallistui aktiivisesti vapaaehtoistyöhön. Harrison toimi muun muassa edelleen toiminnassa olevan Daughters of the American Revolution -järjestön ensimmäisenä puheenjohtajana ja keräsi rahaa Johns Hopkinsin yliopiston uutta lääketieteellistä linjaa varten.
Caroline Harrison sairastui tuberkuloosiin Benjamin Harrisonin ensimmäisen presidenttikauden lopulla, kun Benjamin oli aloittamassa kampanjointiaan seuraavia presidentinvaaleja varten. Vaimonsa sairastumisen takia hänen kampanjointinsa jäi vähäiseksi. Caroline Harrison kuoli Valkoisessa talossa 25. lokakuuta 1892, vain kaksi päivää ennen vaaleja. Benjamin Harrison hävisi vaalit Grover Clevelandille ja meni neljä vuotta myöhemmin uusiin naimisiin Mary Dimmickin kanssa.
Semanttinen rooli
Kielitieteessä semanttisen roolin tai theta-roolin käsitteellä kuvataan sitä, mitä kukin verbin argumentti "tekee" lauseessa. Argumenttien semanttiset roolit eivät muutu sen mukaan, minä syntaktisena roolina ne on lauseeseen koodattu: esim. Henrik on agentti sekä lauseessa Henrik löi palloa että lauseessa Palloa lyötiin Henrikin toimesta, vaikka vain ensimmäisessä Henrik on subjekti. Eri tutkijat määrittelevät hieman erilaisen listan semanttisia rooleja. Semanttisia rooleja kuitenkin ovat mm. agentti, patientti, teema, kokija, stimulus, vastaanottaja, hyötyjä, kärsijä, paikka, määränpää, maali ja aika.
Osby
Osby on samannimisen Osbyn kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Skånen läänissä ja Skånen historiallisessa maakunnassa Etelä-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 7 157 asukasta.
Osby oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala. Brio-yhtiö on kotoisin Osbystä.
We Got Love
We Got Love (myös #We Got Love) on australialaisen laulajan Jessica Mauboyn esittämä kappale, jolla hän edusti Australiaa vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa. Kappale sijoittui loppukilpailussa 20. sijalle, ja sai yhteensä 99 pistettä (90 raatiäänestyksessä ja 9 puhelinäänestyksessä). Pelkillä puhelinäänien pisteillä kappale olisi sijoittunut finaalissa viimeiselle sijalle. thumb|left|250px|Mauboy esittämässä kappalettaan Euroviisujen harjoituksissa.
Montbazin
Montbazin on kunta Etelä-Ranskassa Hérault’n departementissa Languedoc-Roussillon-Midi-Pyrénées’n alueella.
Nähtävyyksiä
Kunnan nähtävyyksiä on romaaninen Saint-Pierren linnoitettu kirkko. Kirkossa on arvokkaat freskot, jotka esittävät Jeesusta ja apostoleita.
Carl-Axel Hastig
Carl-Axel Hastig (31. tammikuuta 1886 Lapinjärvi − 26. maaliskuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen juristi ja korkeimman oikeuden oikeusneuvos.
Hastigin vanhemmat olivat kauppias Carl Magnus Hastig ja Henrika Backas. Hän pääsi ylioppilaaksi 1906 Porvoon ruotsalaisesta lyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1913 ja ylemmän hallintotutkinnon 1914. Hastig sai varatuomarin arvon 1916.
Hastig oli Turun hovioikeudessa kanslistina 1919, kirjaajana 1919−1920, notaarina 1920−1929, viskaalina 1929−1932, asessorina 1932−1936 ja viimeksi hovioikeudenneuvoksena 1936−1945. Hän oli korkeimman oikeuden oikeusneuvoksena 1945−1956.
Sateenkaarilippu
thumb|250px|Sateenkaarilippu. thumb|right|250px|Kaksi mielenosoittaa käyttää sateenkaarilippua Sateenkaarilippu on monivärinen lippu, joka kuvaa sateenkaaren eri värejä. Sitä on käytetty useissa eri yhteyksissä lähinnä kuvaamaan moniarvoisuutta. Nykyään tunnetuimpia ovat seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen, rauhanliikkeen sekä osuustoimintaliikkeen käyttämät liput.
Pridelippu
Pridelippu on seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen tunnetuimpia symboleja. Lipun suunnitteli sanfranciscolainen taiteilija Gilbert Baker vuonna 1978 paikallisten aktivistien pyynnöstä sikäläisen gay-yhteisön symboliksi.
Alun alkujaan lipussa oli kahdeksan väriä symboloimassa eri asioita (vaaleanpunainen seksiä, punainen elämää, oranssi parantavaa voimaa, keltainen aurinkoa, vihreä luontoa, turkoosi taidetta, indigonsininen harmoniaa ja violetti yhteishenkeä), mutta silloisen painotekniikan rajoittuneisuuden vuoksi vaaleanpunainen jouduttiin jättämään pois, koska myöhemmin lippua oli tarkoitus valmistaa teollisesti.
Syksyllä 1978 San Franciscon ensimmäinen avoimesti homoseksuaali kaupunginvaltuuston jäsen Harvey Milk murhattiin. Paikallinen pridekomitea päätti tragedian jälkimainingeissa, että seuraavassa paraatissa käytetään Bakerin suunnitteleman lipun värejä niin, että turkoosi poistettiin ja sinisen sävyä muutettiin. Näin saatiin kolme väriä molemmin puolin paraatireittiä. Nykyään lippu tunnetaankin kuusivärisenä:
Sateenkaarilipusta poistuneet värit:
Intersektionaalinen sateenkaarilippu
thumb|250px|Intersektionaalinen Progress sateenkaarilippu. Vuonna 2017 Philadelphian kaupunki Yhdysvalloissa lisäsi pride-lippuunsa kaksi uutta raitaa, mustan ja ruskean, jotka edustavat rodullistettuja LGBTQIA+ ihmisiä. Raitojen tarkoitus oli tehdä lipusta intersektionaalisempi lisäämällä siihen lisää ihmisryhmiä.
Vuonna 2018 suunnittelija Daniel Quasar julkaisi "Progress" (suom. edistys) nimisen uuden sateenkaarilipun, johon on klassisten sateenkaarten värien lisäksi lisätty vasempaan reunaan kolmio, jossa esiintyy jo viime vuonna lippuun lisätty musta ja ruskea, sekä uutena transvärit eli vaaleansininen, vaaleanpunainen ja valkoinen. Toisin kuin vapaassa käytössä oleva tavallinen sateenkaarilippu, Progress-lippu on Quasarin omistama tekijänoikeuslakien suojaama teos.
Osuustoiminta
Kansainvälisen Osuustoimintaliiton ICA:n sateenkaarilippu otettiin käyttöön vuonna 1925. Alkuperäinen oli samanlainen kuin nykyinen pridelippu. Se korvattiin sekaannusten välttämiseksi uudella mallilla vuonna 2001.
Ensimmäiset ehdotukset ICA:n sateenkaarilipusta oli tehty jo järjestön toisessa konferenssissa vuonna 1896. Ajatus tuli ranskalaiselta utopistilta Charles Fourierilta, joka oli ottanut sen ihanneyhteiskuntiensa tunnukseksi. Suomessa lippu on esiintynyt muun muassa vuonna 1973 julkaistun Sateenkaarilipun alla -albumin kannessa.
Aiheesta muualla
平和の旗
Waldo’s People (albumi)
Waldo's People on saman nimisen yhtyeen debyyttialbumi, joka julkaistiin 1998.
Hedy Bienenfeld
Hertha "Hedy" Bienenfeld (1907–1976) oli itävaltalainen uimari. Hän saavutti uransa aikana yhden pronssimitalin pitkän radan EM-kilpailuissa 1927 200 metrin rintauinnissa. Hän oli naimisissa valmentajansa Zsigo Wertheimerin kanssa. Hän saavutti myös urallaan 9 Itävallan mestaruutta, joista yksi oli Tonavassa käytävä Quer durch Wienin voitto 1925. Näiden lisäksi hän voitti 200 metrin rintauinnin 1925–1931 sekä 100 metrin selkäuinnin 1931. Hän voitti makkabiadeissa sekä 1932 että 1935 200 metrin rintauinnin ja -32 myös 100 metrin selkäuinnin.
Voukoliés
Voukoliés on Kreikan kylä sekä samanniminen Plataniáksen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Βουκολίων, Dimotikí Enótita Voukolíon) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Chanián alueyksikössä Kreetan alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 3 116 ja varsinaisen Voukoliésin kylän väkiluku 733 (vuonna 2011).
pienoiskuva|vasen|[[Tavronítisin kylää.]] Voukoliésin kylä sijaitsee Kreetan saaren länsiosassa Tavronítis-joen länsirannalla, noin 27 kilometriä Chanián kaupungista länsilounaaseen. Se on rakennettu noin 110 metrin korkeuteen. Voukoliésin nimi viittaa paimeniin. Kylän nähtävyyksiin kuuluu muun muassa bysanttilaisaikainen, 1200-luvulla rakennettu Pyhän Konstantinoksen (Ágios Konstantínos) kirkko. Voukoliésin kunnallisyksikkö käsittää Plataniáksen kunnan lounaisosan. Etelässä sen alue ulottuu Lefká Óri -vuorille.
Voukoliés oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Plataniáksen kuntaan yhdessä Kolymvárin ja Mousoúroin kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat
Voukoliésin kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
Lạng Sơn (maakunta)
thumb|Lang Son Vietnamin kartalla Lạng Sơn on maakunta Vietnamin koillisosassa, Kiinan rajalla Đông Bắcin alueella. Sen pääkaupunki on Lạng Sơn. Huhtikuussa 2009 maakunnassa oli noin 732 tuhatta asukasta.
Lạng Sơnissa kasvatetaan hedelmäpuita kuten päärynöitä, luumuja ja persimoneja. Siellä on erikoisia luolia ja tippukivimuodostelmia.
Kantatie 1A kulkee Hanoista Lang Sonin läpi Kiinan puolelle. Rajala oleva "Ystävyyden portti" on ollut tärkeä kauppareitti vuosisatojen ajan. Maakunnassa asuu etnisiä vähemmistöjä kuten tàyt, daot, nùngit ja mongit.
Ti’inik
Ti’inik on kylä Palestiinan Länsirannalla. Paikka on yhdistetty muinaiseen paikannimeen Taanak, joka esiintyy esimerkiksi Vanhassa testamentissa. Kylän asukasluku oli vuoden 2016 arvion mukaan 1 243.
Historia
thumb|vasen|Ti’inikistä löydetty [[terrakotta.]] Muinainen Taanak on liitetty nykyisen Ti’inikin vieressä sijaitsevaan telliin. Paikalla on ollut kaupunkimaista asutusta varhaiselta pronssikaudelta eli 2600–2500-luvuilta ennen ajanlaskun alkua lähtien. Myöhemmällä pronssikaudella paikka oli muinaisen Egyptin hallitsijoiden alainen. Taanak mainitaan useissa historiallisissa lähteissä muinaisesta Egyptistä. Se esiintyy esimerkiksi luettelossa Thutmosis III:n valtaamista paikkakunnista ja kanaanilaisten kuninkaiden lähettiläiden luettelossa. Paikalla tehdyissä arkeologisissa kaivauksissa on löydetty nuolenpääkirjoituksella tehtyjä savilevyjä 1400–1300-luvuilta eaa. Savilevyillä alueen Amenhotep-niminen egyptiläinen kuvernööri tai mahdollsiesti faarao määrää Taanakin hallitsijan luovuttamaan miehiä ja rakennustarpeita Megiddoon ja Gazaan. Paikka mainitaan Megiddon yhteydessä myös Amarna-kirjeissä.
Vanhassa testamentissa Joosuan kirjassa Taanak mainitaan Joosuan kukistamien kanaanilaisten kuninkaiden luettelon yhteydessä. Sittemmin se mainitaan Manassen hallitsemana paikkana, mutta taas Tuomarien kirjassa sanotaan päinvastoin, etteivät israelilaiset vallanneet kaupunkia. Arkeologisten kaivauksien perusteella kaupunki tuhoutui vuoden 1125 eaa. paikkeilla ja raunioitui seuranneen vuosisadan ajaksi. Kaupunki mainitaan jälleen Vanhassa testamentissa Daavidin ja Salomon valtakausilla israelilaisten kaupunkina. Sittemmin se mainitaan yhtenä faarao Siisakin valtaamista paikoista. Eusebios mainitsee Taanakin sijaitsevan muutaman kilometrin päässä Legiosta (Lajjun), ja ristiretkeläiset tunsivat paikallisen kylän nimellä Tannoc eli nykyinen Ti’inik.
Israelin itsenäistyttyä Ti’inik päätyi Jordanian puolelle rajaa. Israel valtasi kylän alueen kuuden päivän sodan aikana vuonna 1967.
Väestö
Ti’inikin asukasluku oli Palestiinan tilastokeskuksen vuoden 2016 arvion mukaan 1 243. Vuonna 2007 vastava lukema oli 988 ja vuonna 1967 294.
Jääkiekon SM-liigakausi 1976–1977
Jääkiekon SM-liigan kausi 1976–1977 oli järjestykseltään SM-liigan toinen kausi. Sarjaassa pelattiin kymmenen joukkueen nelinkertainen runkosarja, jonka jälkeen neljä parasta jatkoivat pudostuspeleihin ja kaksi viimeistä joutuivat SM-karsintasarjaan kahden I-divisioonan parhaan kanssa. Mestaruuden voitti Tappara, hopeaa sai TPS ja pronssia KooVee. Runkosarjan voitti Tappara. Liigasta putosi FoPS.
Walter Scherff
Sotilasura
Scherff palveli panssaripataljoonassa everstiluutnanttina vuonna 1939. Syyskuussa 1941 hän yleni everstiksi ja kenraalimajuriksi syyskuussa 1943. Toisen maailmansodan lopussa Scherff kritisoi rajusti Hitlerin sotilaallisia strategioita.
Jääkiekon SM-liigakausi 1976–1977
Runkosarja
Neljä parhaiten sijoittunutta joukkuetta välieriin, kaksi heikointa liigakarsintaan.
Liigakarsinta
Uusinta: Kärpät – FoPS 9–3. Lukko säilyi ja Kärpät nousi SM-liigaan. FoPS putosi I-divisioonaan.
Walter Scherff
Sotilasura
Scherff haavoittui Hitlerin salamurhaiskussa räjähteneestä pommista. Scherff sai ruhjeita päähänsä ja käsivarsiinsa, mutta selvisi ilman suurempia vammoja.
Scherff ampui itsensä 24. toukokuuta 1945, muutama viikko Saksan lopullisen antautumisen jälkeen.
Selina Anttinen
thumb|[[Helsingin yliopiston kirjaston Kaisa-talon muotokieltä - näkymä rakennuksen pääaulasta.]] Anna Selina Anttinen (s. 23. heinäkuuta 1977) on suomalainen arkkitehti. Hän on arkkitehtitoimisto Anttinen Oiva Arkkitehtien toinen perustajajäsen. Anttinen perusti toimiston vuonna 2008 yhdessä arkkitehti Vesa Oivan kanssa. He olivat ennen oman toimistonsa perustamista työskennelleet Jyrki Tasan arkkitehtitoimistossa.
Anttinen on valmistunut arkkitehdiksi vuonna 2007 Teknillisestä korkeakoulusta (nyk. Aalto-yliopisto). Anttisen tunnetuin työ on yhdessä Oivan kanssa suunniteltu Helsingin yliopiston pääkirjasto Kaisa-talo, jonka suunnittelukilpailun he voittivat vuonna 2008.
Performance (elokuva)
Performance (suomeksi myös Nottinghill klo 11.17 tai Notting Hill klo 11.17 ) on Nicolas Roegin ja Donald Cammellin ohjaama ja Cammellin käsikirjoittama brittiläinen rikoselokuva. James Foxin ohella toista miespääosaa näyttelee elokuvadebyytissään The Rolling Stones -yhtyeen Mick Jagger, joka tosin ilmestyy tarinaan vasta elokuvan puolenvälin tienoilla. Elokuva tehtiin 1968, mutta tuotiin ensi-iltaan vasta 1970. Ristiriitaisen vastaanoton saanutta synkkää elokuvaa on kutsuttu 1960-luvun svengaavan Lontoon päätepisteeksi.
Juoni
Tyylikäs pikkugangsteri, nuori ja salskea Chas (James Fox) on erikoistunut pomonsa saatavien enemmän tai vähemmän väkivaltaiseen perintään. Hän joutuu vaikeuksiin ja aikoo aluksi paeta maaseudulle, mutta kuuleekin sattumalta (vasta hieman ennen elokuvan puoliväliä) vapaasta kellariasunnosta. Se osoittautuu sijaitsevan julkisuudesta vetäytyneen rocktähden Turnerin (Jagger) talossa, jossa tämä asuu kahden nuoren naisen (Anita Pallenberg ja Michèle Breton kanssa.
Uraansa otteen menettänyt Turner näkee Chasissä jotain samaa kuin mitä itse ennen oli ja aloittaa psykologisen pelinsä jossa identiteetit sekoittuvat. Huumeiden ja seksin avulla hän saa Chasin pahasti sekaisin niin, ettei tämä tiedä enää kuka on. Gangsterit saavat tietää Chasin olinpaikan ja tulevat hakemaan häntä tapettavaksi. Elokuvan loppu on epäselvä: lähteekö heidän mukaansa Chas vai Turner, ja kumpi heistä sai sitä ennen luodin päähänsä?
Tuotanto
Toinen ohjaajista Nicolas Roeg myös kuvasi elokuvan itse. Hän käytti eri filmimateriaaleja kuvastamaan tarinan eri tapahtumapaikkoja, kuten rocktähden talon psykedeelistä ilmapiiriä. Elokuvassa on myös paljon Roegille tyypillisiä epälineaarisia leikkauksia, jotka sekoittavat katsojan ajantajua. Materiaalin parissa työskenteli neljä leikkaajaa.
Elokuvan kuvausten jälkeen James Fox hakeutui psykiatriseen hoitoon, tuli uskoon ja oli poissa elokuvien teosta kymmenisen vuotta. Syiksi on kerrottu kuvauksissa käytetty DMT-huume ja vuonna 1971 sattunut Foxin isän kuolema, mutta jo 1950-luvun alussa lapsinäyttelijänä uransa aloittanut Fox on sanonut olleensa ylirasittunut jo ennen Performancen kuvauksia ja tauon tehneen hänelle hyvää.
Vastaanotto
Performance sai aikalaiskriitikoilta hyvin ristiriitaisia arvioita, mutta sen maine on sittemmin parantunut. Time-lehden Richard Schickel kutsui sitä arvottomimmaksi elokuvaksi mitä oli nähnyt sen jälkeen kun ryhtyi elokuvakriitikoksi. Chicago Sun-Timesin Roger Ebert kehui Jaggerin roolityötä, muttei pitänyt elokuvaa muilta osin sen kummemmin hyvänä kuin huonona, ainoastaan kiinnostavana.
Vuonna 1999 Performance valittiin sijalle 48 British Film Instituten kokoamalla listalla 1900-luvun sadasta parhaasta brittielokuvasta.
Sommières
Sommières on kunta Etelä-Ranskassa Gardin departementissa Languedoc-Roussillon-Midi-Pyrénées'n alueella. Se sijaitsee Vidourlejoen varrella.
Nähtävyyksiä
Kunnan keskusta on säilynyt keskiaikaisena. Myös kaupungin linna Château de Sommières on peräisin samalta ajalta. Joen ylittävä silta Pont Tibère on alkujaan roomalaisten rakentama.
Bromölla
Bromölla on samannimisen Bromöllan kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Skånen läänissä ja Skånen historiallisessa maakunnassa Etelä-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 7 595 asukasta.
Bromölla oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Wolfgang Puck
thumb|right|Wolfgang Puck [[Oscar-palkinto|Oscar-gaalassa.]] Wolfgang Johannes Puck (syntyjään Wolfgang Johannes Topfschnig, 8. heinäkuuta 1949 ) on itävaltalais-yhdysvaltalainen julkkiskokki, ravintoloitsija ja liikemies. Puckin ravintoloita, catering-palveluita, keittokirjoja ja Puckin nimeä käyttäviä tuotteita hallinnoi hänen yhtiönsä Wolfgang Puck Companies.
Daring-luokka (hävittäjä, 1949)
Daring-luokka oli yhdentoista aluksen muodostama hävittäjäluokka, joista kahdeksan palveli Britannian kuninkaallisessa laivastossa ja loput kolme Australian laivastossa. Luokkaan kuului lisäksi Britannialle kahdeksan alusta ja Australialle yksi, mutta niiden tilaukset peruutettiin. Alukset valmistuivat toisen maailmansodan loputtua, ja ne palvelivat 1950-luvulta alkaen aina 1980-luvulle. Kuninkaallisen laivaston aluksista myytiin kaksi 1993 Perulle, missä toinen palveli aina vuoteen 2007 saakka, ja HMAS Vampire on museoitu.
Alukset olivat suurimpia ja raskaimmin aseistettuja Kansainliiton laivastojen palveluksessa olleita hävittäjiä. Ne olivat lisäksi viimeisiä, joiden pääaseina olivat tykit eivätkä ohjukset. Alukset osallistuivat Indonesian kansannousuun (1962–1966) ja Vietnamin sotaan (1959–1975).
Alukset
Britannian kuninkaalliselle laivastolle toimitetut hävittäjät valmistettiin kahdessa erässä. Ensimmäisessä, johon kuuluivat HMS Daring, HMS Dainty, HMS Defender ja HMS Delight, oli perinteinen vaihtovirtajärjestelmä ja lopuissa tasavirtajärjestelmä. Ensimmäinen erä sijoitettiin 2. ja toinen 5. hävittäjälaivueeseen. Luokan aluksista HMS Delight (ex-HMS Ypres) ja HMS Danae olivat alun perin Battle-luokassa tilattuja, mutta ainoastaan ensin mainittu valmistui toisen tultua peruutetuksi.
HMS Daring, HMS Decoy ja HMS Diana olivat ainoastaan osittain hitsaamalla valmistettuja, mutta loput täysin.
Australian laivasto tilasi alun perin 3. joulukuuta 1946 neljä luokan alusta, jotka nimettiin toisen maailmansodan romurautalaivueen mukaisesti. Valmistuksen aikaan alusten suunnitelmat muuttuivat ja pääosa muutoksista koski majoitustiloja. Aluksista valmistui lopulta ainoastaan kolme HMAS Waterhenin tilauksen tultua peruutetuksi maaliskuussa 1953.
Tullia Zevi
thumb|right|Tullia Zevi Tullia Calabi Zevi (2. helmikuuta 1919 Milano, Italia – 22. tammikuuta 2011 Rooma, Italia ) oli italialainen toimittaja ja kirjailija ja Italian juutalaisyhteisön johtaja.
Zevin isä Giuseppe Calabi oli asianajaja ja vastusti Mussolinin aikana julkisesti fasismia.
Gheorghe Gruia
Gheorghe Gruia (2. lokakuuta 1940 Bukarest – 9. joulukuuta 2015 México, Meksiko) oli romanialainen käsipalloilija, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Vasili Sleptsov
Vasili Sleptsov (1836–1878 ) oli venäläinen kirjailija ja yhteiskunnallinen uudistaja. Hän opiskeli ensin lääketiedettä ja pyrki sen jälkeen näyttelijäksi, mutta palasi pian Moskovaan, jossa oli nelisen vuotta vuodesta 1857 valtion palveluksessa. 1860-luvun alussa hän perusti Pietariin naisten kommuunin ja perusti naiskääntäjien yhteisön. Hän kirjoitti eri lehtiin kertomuksia, ja niitä kehui muun muassa Leo Tolstoi.
Vuonna 1866 hänet pidätettiin poliittisen toimintansa vuoksi ja siksi että hän oli yhteydessä Dmitri Karakozoviin, joka oli yrittänyt murhata keisari Aleksanteri II:n. Vapauduttuaan hän perusti naisten asemaan keskittyneen lehden Zenskii mir (Naisten maailma).
Hän kirjoitti kymmenen kertomusta vaellettuaan tutkimassa kansanelämää, ja näitä kertomuksia pidetään parhaina narodnikkien piirissä syntyneistä.
Joystiq
Joystiq on videopeliaiheinen blogi, joka perustettiin vuonna 2004. Sen päätoimittaja on Chris Grant. Joystiqin pääasiallinen kilpailija on toinen videopeliblogi Kotaku.
Uutisten lisäksi Joystiqissa julkaistaan videopeliennakoita- ja arvosteluita sekä podcastia.
Sivusto suljettiin tammikuussa 2015.
John Lindroth (voimistelija)
Johan Hjalmar ”John” Lindroth (17. syyskuuta 1883 Karijoki – 24. heinäkuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen voimistelija ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla Ylioppilasvoimistelijoita.
Lindroth voimisteli Suomen joukkueessa sen voittaessa joukkuevoimistelun olympiapronssia Lontoosta 1908.
Kiinan kansantasavallan lippu
right|thumb|Kiinan kansantasavallan lippu. thumb|[[Qing-dynastian lippu (1889–1912).]] Kiinan kansantasavallan lippu, nimeltään viisitähtinen punalippu (yksinkertaistetut merkit: 五星红旗, pinyin: wǔ xīng hóng qí), on Kiinan kansantasavallan virallinen lippu. Sen suunnitteli Zeng Liansong (曾联松). Lipun esikuvana on käytetty Neuvostoliiton lippua. Lipun punainen tausta on paitsi kommunismin symbolinen väri, myös perinteinen kiinalainen kansallisväri. Keltaisten tähtien symboliikasta on erilaisia tulkintoja. Erään mukaan suurin tähti kuvastaa Kommunistista puoluetta ja pienemmät tähdet kenties neljää yhteiskuntaluokkaa: työläiset, maanviljelijät, pikkuporvaristo ja isänmaalliset kapitalistit. Toisen tulkinnan mukaan se kuvastaisi perinteistä viiden kansanryhmän ajattelua Kiinassa, jolloin iso tähti kuvastaisi han-kiinalaisia, pienet olisivat tällöin mongolit, mantšut, tiibetiläiset ja huit. Hallituksen virallisen tulkinnan mukaan punalippu kuvastaa vallankumousta ja keltaiset tähdet kansan yhtenäisyyttä kommunistisen puolueen alaisuudessa. Tähtien lukumäärä viisi on Kiinassa täydellisyyden ja täyttymyksen luku.
Lippu hyväksyttiin Kiinan kansantasavallan viralliseksi tunnukseksi 27. syyskuuta 1949. Lippu esiteltiin kansalle 1. lokakuuta 1949 Taivaallisen rauhan aukiolla, jossa pidettiin Kiinan kansantasavallan perustamisseremonia. Lippua varten aukiolle pystytettiin 22-metrinen tankoon, jonka tilalle rakennettiin vuonna 1991 uusi 32,6-metrinen tanko. Vuonna 1990 hyväksytyn lippulain mukaan vaurioituneella, haalistuneella tai määräysten vastaisella lipulla ei saa liputtaa. Erityisen tärkeää tämä on Taivaallisen rauhan aukiolla, jossa arvokkuuden säilyttämiseksi lippu vaihdetaan uuteen lähes päivittäin ja aina juhlapäiviä varten. Vaikka lippu olisi ehjä, sitä käytetään korkeintaan kymmenen päivää.
Pierre de Manchicourt
Pierre de Manchicourt (n. 1510 Béthune, Pas-de-Calais – 5. lokakuuta 1564 Madrid, Espanja ) oli ranskalais-flaamilainen säveltäjä. Hän toimi mahdollisesti vuodesta 1525 kuoropoikana Arrasin tuomiokirkossa. Myöhemmin hän työskenteli tuomiokirkoissa Toursissa ja Tournaissa. Vuonna 1556 hän palasi Arrasiin. Vuodesta 1559 hän johti Madridissa ainakin Filip II:n flaamilaista kappelia, mahdollisesti myös hänen espanjalaista kappeliaan.
Tomelilla
Tomelilla on samannimisen Tomelillan kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Skånen läänissä ja Skånen historiallisessa maakunnassa Etelä-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 6 444 asukasta.
Pierre de Manchicourt
Pierre de Manchicourt’n tuotantoon kuuluu muun muassa noin kaksikymmentä messua, yli kuusikymmentä motettia ja yli viisikymmentä chansonia.
Tomelilla
Tomelilla oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Wolin (kaupunki)
Wolin on kaupunki Wolinin saarella Luoteis-Puolassa. Kaupunki sijaitsee Kamieńin piirikunnassa Länsi-Pommerin voivodikunnassa. Wolin kuuluu ensimmäisiin slaavilaisiin kaupunkeihin, ja se tunnetaan nykyisin puolalaisena kalasatamana. Wolinissa on noin 4 000 asukasta ja se luovutettiin Puolalle muiden alueiden yhteydessä toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1945.
Rauno Sjöroos
Rauno Sjöroos (s. 16. huhtikuuta 1956 Naantali) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi maalivahtina SM-sarjassa ja SM-liigassa vuosina 1973–1981 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
FK Taraz
Futbolnyi klub Taraz on jalkapalloseura Tarazin kaupungista. Seura pelaa maansa korkeimmalla sarjatasolla Kazakstanin Valioliigassa. Kazakstanin mestaruuden Taraz on voittanut vuonna 1996. Kazakstanin cupin Taras voitti vuonna 2004.
No Man’s Land
No Man’s Land on Waldo’s Peoplen toinen albumi, joka julkaistiin 22. toukokuuta 2000.
Seija Lukkala
Seija Lukkala on suomalainen toimitusjohtaja ja Globe Hope -designyrityksen perustaja. Globe Hope valmistaa ekologisia tekstiilialan tuotteita kierrätysmateriaaleista. Ennen nykyistä yritystään Lukkala suunnitteli ja valmisteli tekoturkistakkeja SL-Studio-merkilleen.
Yrjö Linko
Yrjö Antti Linko (1. helmikuuta 1885 Hanko – 22. maaliskuuta 1934 Turku) oli suomalainen voimistelija ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla Ylioppilasvoimistelijoita.
Linko voimisteli Suomen joukkueessa sen voittaessa joukkuevoimistelun olympiapronssia Lontoosta 1908.
Camdenin taistelu
Camdenin taistelu oli 16. elokuuta 1780 käyty Yhdysvaltain vapaussodan taistelu. Taistelu käytiin Camdenissa, Etelä-Carolinassa kenraali Charles Cornwallisin ja kenraali Horatio Gatesin joukkojen välillä. Taistelu päättyi Cornwallisin murskavoittoon, ja se päätyi historiankirjoihin yhtenä Yhdysvaltain sotahistorian nöyryyttävimmistä tappioista.
Taistelun myötä britit saivat jalansijaa Pohjois-Carolinassa ja Horatio Gates poistettiin siirtokuntien armeijan eteläisen armeijakunnan johdosta.
Taustaa
Vallattuaan Charlestonin kaupungin toukokuussa 1780 britit päättivät rakentaa Etelä-Carolinaan useita sotilastukikohtia, joiden tarkoituksena oli parantaa brittien otetta alueesta. Yksi tärkeimmistä tukikohdista tuli Camdeniin, joka oli keskeisen sijaintinsa vuoksi brittijoukkojen kulku- ja viestiliikenteen solmukohta.
Valmistelut
Taistelutilanne lähti liikkeelle, kun siirtokuntien armeijan eteläisen armeijakunnan komentajan Horatio Gatesin johtamat joukot yrittivät hyökätä brittijoukkojen tukikohtana toiminutta Camdenin kaupunkia vastaan. Gatesilla oli komennossaan yli 3 400 sotilasta. Ammattisotilaita oli 1 400 miestä, ja loput olivat heikosti koulutettuja miliisijoukkoja. Punatauti ja huonojen huoltoyhteyksien aiheuttama ruoanpuute olivat heikentäneet Gatesin joukkoja jo ennen taistelua. Gates kuitenkin uskoi, että hän pystyisi suuren miesylivoiman turvin valtaamaan Camdenin.
Gates tajusi vasta Cornwallisin kohdatessaan, että britit olivat vahvistaneet Camdenin puolustusta. Tässä vaiheessa Gatesilla oli kaksi huonoa vaihtoehtoa: hän voisi joko yrittää valloittaa Camdenin, mikä vaikutti Cornwallisin apujoukkojen myötä lähes mahdottomalta tehtävältä, tai yrittää perääntyä, mikä olisi brittien ratsuväkijoukkojen takia ollut myös hyvin hankalaa. Gates päätti jäädä taistelemaan brittejä vastaan.
Taistelu
Varsinainen taistelu käytiin 16. elokuuta. Gates ryhmitti joukkonsa Saratogan voitokkaan taistelun tavoin puolustusasemiin niin, että miliisijoukot tulisivat taistelemaan brittien rakuunoita sekä brittien rinnalla taistelleita hesseniläissotilaita vastaan ja ammattisotilaat taistelisivat brittien miliisijoukkoja vastaan. Cornwallis jätti ratsuväkijoukkonsa reserviin odottamaan myöhempää käyttöä.
Heikosti koulutettujen miliisijoukkojen sijoittaminen brittiläisiä ammattisotilaita vastaan osoittautui Gatesin kannalta valtavaksi virheeksi. Britit aloittivat taistelun ampumalla muutaman yhteislaukauksen kohti siirtokuntien miliisijoukkoja ja lähtivät etenemään niitä kohti. Miliisijoukkojen rivit hajosivat heti, ja useimmat miliisit hylkäsivät aseensa ja lähtivät juoksemaan karkuun ampumatta laukaustakaan. Gates yritti upseeriensa kanssa turhaan pysäyttää miliisijoukkojensa joukkopakoa. Gatesin ammattisotilaat pärjäsivät jonkin aikaa brittijoukkoja vastaan, mutta miliisien joukkopaon jälkeen nekään eivät enää pystyneet pitämään asemiaan. Pian myös ammattisotilaat joutuivat vetäytymään taistelusta. Lopulta myös Gates itse hylkäsi joukkonsa ja lähti pakoon.
Gates sai koottua joukkonsa rippeet uudelleen vasta Hillsboroughissa Pohjois-Carolinassa, yli 300 kilometrin päässä Camdenista. Siirtokuntien armeija menetti taistelussa kuolleina, haavoittuneina ja vangittuina yli 2 000 miestä sekä huomattavan määrän kalustoa. Vain 324 brittisotilasta sai surmansa. thumb|160px|Horatio Gatesin maine oli Camdenin taistelun myötä pilalla ja hänet siirrettiin nopeasti syrjään kaikista johtotehtävistä
Taistelun jälkeen
Camdenin torjuntavoiton ansiosta britit pystyivät myöhemmin valloittamaan Pohjois-Carolinan. Siirtokuntien armeija yritti hyökätä Camdeniin uudestaan huhtikuussa 1781 kenraali Nathanael Greenen johdolla, mutta britit torjuivat hyökkäyksen Hobkirk’s Hillin taistelussa. Voitostaan huolimatta siirtokuntien sissijoukkojen kuluttamat brittijoukot päättivät taistelun jälkeen polttaa ja hylätä kaupungin.
Taistelun jälkeen joukkonsa hylännyttä Gatesia syytettiin pelkuriksi, ja saman vuoden lokakuussa hänet siirrettiin syrjään kaikista johtotehtävistä. Eteläisen armeijakunnan uudeksi komentajaksi nousi kenraali Nathanael Greene. Gatesin toiminnasta aloitettiin virallinen tutkinta, mutta häntä vastaan ei koskaan nostettu syytteitä.
Nykyään Camdenin taistelu muistetaan yhtenä Yhdysvaltain sotahistorian noyryyttävimmistä tappioista. Camdenin taistelukenttä on ollut National Historic Landmark -listattu kohde vuodesta 1961 ja National Register of Historic Places -listalla vuodesta 1966 lähtien.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1969
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen 1969 A-sarja pelattiin Tukholmassa, Ruotsissa. Turnaus pelattiin kuuden joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Kärkijoukkueet Neuvostoliitto, Ruotsi ja Tšekkoslovakia päätyivät tasapisteisiin, ja niiden järjestys jouduttiin selvittämään maalilukujen avulla. Neuvostoliitto nousi maailmanmestariksi. Tšekkoslovakialle mestaruuttakin tärkeämpää oli Neuvostoliiton lyöminen keskinäisissä otteluissa maiden välien ollessa kireät Prahan kevään tapahtumien takia. Kisat piti alun perin pelata Tšekkoslovakiassa, mutta vallankumouksen takia ne siirrettiin Ruotsiin.
B- ja C-sarjaa isännöi Jugoslavia Ljubljanassa ja Skopjessa.
Suomi turnauksessa
Suomen joukkueeseen oli otettu paljon uusia nuoria pelaajia, joten joukkueen runko oli muuttunut edellisen vuoden olympiaturnauksesta. Suomen valmentajana toimi Gustav Bubník, mutta hänen valmennusmenetelmänsä herättivät jonkin verran arvostelua. Tämä heijastui Suomen pelaajien asenteisiin. Suomi voitti turnauksessa Yhdysvallat ensin tiukassa ottelussa maalein 4–3 ja toistamiseen ylivoimaisesti maalein 3–7. Kovista otteistaan tunnettu Juha Rantasila asetettiin jo ennen turnauksen alkamista Ruotsin joukkueen ja sen taustajoukkojen vaatimuksesta erotuomarien erityistarkkailuun. Rantasila oli lopulta Suomen joukkueen paras maalintekijä turnauksessa.
A-sarja
Yhdysvallat putosi B-sarjaan.
A-sarjan ottelut
1. kierros
– 	6–1 (1–0, 2–1, 3–0)
15. maaliskuuta 1969 – Tukholma
Maalit: 13:41 Jiří Holík, 28:12 Nedomanský, 33:45 Suchý (Jiří Holík), 49:43 Ševčík (Jiřík), 50:22 Suchý (Černý), 52:17 Horešovský (Golonka) – 23:26 King.
Tuomarit: Wiking, Dahlberg (SWE)
Jäähyt: 3x2 : 5x2
Yleisöä: 6 440 Tšekkoslovakia: Dzurilla (Lacký) – Suchý, Horešovský, Machač, Pospíšil, Bednář – Ševčík, Golonka, Jiřík – Nedomanský, Jar. Holík, Jiří Holík – Hrbatý, Farda, Černý.
Kanada: W. Stephenson (Rex) – Begg, O‘Malley, K. Stephenson, Bownas, Murdoch, Demarco – Pinder, Huck, Mott – Bayes, Caffey, King – Bourbonnais, Lefley, Hargreaves.
–  6–3  (3–1, 1–1, 2–1)
Maalit: 4:56 Henriksson (Olsson), 12:46 Henriksson Nilsson), 16:07 Lundström (Sjöberg), 39:56 Lundström (Carlsson), 40:28 Sterner (Nilsson), 47:49 Nilsson (Sterner) – 18:43 Isaksson (Jylha), 32:42 Keinonen, 48:22 J. Peltonen (Mononen).
Tuomarit: Joyal, Villancourt (CAN)
Yleisöä: 4 368
–  17–2 (3–0, 11–0, 3–2)
Maalit: 9:12 Staršinov, 14:34 Staršinov (Zimin), 17:27 Michajlov (Charlamov), 20:13 Jurzinov (Firsov), 20:36 Firsov, 21:58 Staršinov (Kuzkin), 27:52 Mišakov (Firsov), 28:35 Petrov (Michajlov), 29:08 Michalov (Charlamov), 29:21 Michajlov, 30:47 Jurzinov, 32:43 Firsov, 37:29 Paldjev (Charlamov), 39:27 Mišakov (Jurzinov), 40:18 Malcev (Romiševskij), 51:13 Firsov (Romiševskij), 56:48 Staršinov (Petrov) – 41:15 C. Lackey (Christiansen), 58:34 C. Lackey (Coppo).
Tuomarit: Sillankorva (FIN), Baťa (TCH)
Jäähyt: 3x2 : 7x2
Yleisöä: 2 237
2. kierros
–  5–1 (1–1, 1–0, 3–0)
16. maaliskuuta 1969 – Tukholma
Maalit: 17:38 Pinder, 21:54 Caffery, 56:25 Bourbonnais (Heindl), 56:44 Huck (Bourbonnais) – 7:49 Keinonen.
Jäähyt: 6x2 : 1x2
–  2–4 (2–1, 0–1, 0–2)
Maalit: 12:10 Nilsson (Sterner), 18:04 S.-G. Johansson (Nilsson) – 3:37 Malcev (Charlamov), 20:54 Michajlov (Paldjev), 47:20 Staršinov (Jakušev), 50:50 Charlamov (Firsov).
Tuomarit: Trumble (USA), Joyce (CAN)
Yleisöä. 10 014
– 	8–3  (2–1, 4–2, 2–0)
Maalit: 1:21 Nedomanský (Jaroslav Holík), 19:06 Farda, 21:48 Suchý (Jaroslav Holík), 26:35 Jaroslav Holík (Suchý), 26:52 Hrbatý (Suchý), 35:50 Golonka (Havel), 42:48 Jaroslav Holík (Nedomanský), 55:38 Nedomanský (Klapáč) – 15:54 Lackey (Coppo), 31:47 Christiansen (Sheehy), 34:04 Stordahl (Riechert).
Tuomarit: Dahlberg (SWE), Vaillancourt (CAN)
Jäähyt: 4x2 : 11x2
Yleisöä: 1 791 Tšekkoslovakia: Dzurilla (Lacký) – Machač, Pospíšil, Suchý, Horešovský, Bednář – Havel, Golonka, Augusta – Nedomanský, Jar. Holík, Klapáč – Hrbatý, Farda, Černý – Ševčík. Yhdysvallat: Curran – Riutta, C. Lackey, Branch, Paradise, Mayasich – Nasland, Coppo, Pleau – Stordahl, Reichert, Cambucci – Sheehy, Christiansen, Markle.
3. kierros
– 	7–4  (4–1, 3–1, 0–2)
18. maaliskuuta 1969 - Tukholma
Maalit: 10:43 Suchý (Nedomanský), 12:07 Machač (Pospíšil), 13:40 Machač (Jar. Holík), 16:59 Jiří Holík (Jar. Holík), 26:00 Nedomanský (Jar. Holík), 30:14 Nedomanský (Jar. Holík), 34:56 Machač (Jar. Holík) – 11:20 Partinen (Rantasila), 33:22 Mononen (Ketola), 45:25 Rantasila (J. Peltonen), 48:36 Rantasila.
Jäähyt: 9x2 : 3x2
Yleisöä: 6 771 Tšekkoslovakia: Dzurilla – Machač, Pospíšil, Suchý, Bednář, Horešovský – Ševčík, Golonka, Augusta – Nedomanský, Jar. Holík, Jiří Holík – Hrbatý (Klapáč), Farda, Černý.
Suomi: Ylönen – Lindström, Marjamäki, Rantasila, Partinen, Koskela – Oksanen, Wahlsten, Keinonen – E. Peltonen, J. Peltonen, Leimu – Mononen, Ketola, Harju – Isaksson.
–   8–2 (1–2, 3–0, 4–0)
Maalit: 4:49 Karlsson, 23:44 Sterner (Nilsson), 27:54 Olsson (Henriksson), 32:17 S.-G. Johansson (Lundström), 44:43 Lundström (S.-G. Johansson), 45:34 Sterner (Palmqvist), 57. Carlsson (Sterner), 57:58 Milton (Hysing) – 5:10 Markle (Sheehy), 12:11 Pleau (Lackey).
Tuomarit: Seglin (URS), Sillankorva (FIN)
Jäähyt: 0 : 3x2
Yleisöä:7 887
–  7–1 (5–1, 2–0, 0–0)
Maalit: 5:09 Vikulov, 5:53 Firsov (Malcev), 6:07 Charlamov (Paladjev), 8:26 A. Jakušev (Zimin), 12:07 Firsov (Malcev), 22:09 Charlamov, 35:46 Vikulov (Lutčenko) – 14:58 Pinder (Mott).
Jäähyt: 7x2 : 6x2
Yleisöä: 10 177
4. kierros
- 6–1 (3–0, 1–0, 2–1)
19. maaliskuuta 1969 - Tukholma
Tuomarit: Baťa (TCH), Dahlberg (SWE)
Jäähyt: 4x2 : 3x2
Yleisöä: 3 349
- 	0–2   (0–1, 0–0, 0–1)
Maalit: 2:32 Palmqvist (Sterner), 57:05 Nilsson (Nordlander).
Jäähyt: 7x2 + Horešovský 5 min + Suchý 10 min : 5x2
Yleisöä: 7 840 Tšekkoslovakia: Dzurilla – Machač, Pospíšil, Suchý, Bednář, Horešovský – Hrbatý, Golonka, Augusta – Nedomanský, Jar. Holík, Jiří Holík – Ševčík, Farda, Černý.
Ruotsi: Holmqvist – Carlsson, Svedberg, Nordlander, Sjöberg, Milton, N. Johansson – Palmqvist, Sterner, Nilsson – Karlsson, S. Johansson, Lundström – Yderström, Nygren, Hysing.
–   5–0 (1–0, 0–0, 4–0)
Maalit: 10:49 Huck (O’Malley), 44:15 Caffery, 51:20 Hargreaves (Mott), 52:42 King (Caffery), 57:43 Bayes (Begg).
Tuomarit: Wiking (SWE), Sillankorva (FIN)
Jäähyt: 4x2 : 2x2
5. kierros
Tuomarit: Seglin (URS), Trumble (USA)
Yleisöä: 9 916
-  2–0   (0–0, 1–0, 1–0)
21. maaliskuuta 1969 - Tukholma
Jäähyt: 4x2 : 5x2
Yleisöä: 7 957
Tšekkoslovakia: Dzurilla – Suchý, Horešovský, Machač, Pospíšil, Bednář – Hrbatý, Jar. Holík, Jiří Holík – Ševčík, Golonka, Černý – Klapáč, Nedomanský, Augusta – Havel.
Neuvostoliitto: Zinger – Davydov, Romiševskij, Ragulin, Lutčenko, Paladjev – Zimin, Staršinov, Jakušev – Vikulov, Malcev, Firsov – Charlamov, Petrov, Michajlov – Mišakov.
–   4–3 (1–1, 1–0, 2–2)
22. maaliskuuta 1969 – Tukholma
Maalit: 9:07 E. Peltonen (J. Peltonen), 21:47 Leimu, 40:33 Wahlsten (Oksanen), 42:53 E. Peltonen (J. Peltonen) – 1:30 Pleau (Coppo), 56:04 Mayasich, 58:13 Sheehy.
Tuomarit: Baťa (TCH), Wiking (SWE)
Jäähyt: 2x2 : 4x2
Yleisöä: 5 194
6. kierros
–  4–8 (1–3, 1–2, 2–3)
23. maaliskuuta 1969 - Tukholma
Maalit: 18:40 Mayasich (Stordahl), 34:27 Skime (Sheehy), 47:36 Mayasich (Stordahl), 48:26 Naslund (Coppo) – 1:37 Firsov (Vikulov), 11:25 Paladjev (Vikulov), 17:10 Jurzinov (Mišakov), 23:02 Mišakov, 31:56 Charlamov, 45:23 Petrov (Charlamov), 54:44 Michajlov, 55:47 Mišakov (Staršinov).
Tuomarit: Silankorva (FIN), Joyal (CAN)
Jäähyt: 2x2 : 3x2
Yleisöä: 3 341
–  5–0 (2–0, 2–0, 1–0)
23. maaliskuuta 1969 – Tukholma
Maalit: 3:14 Karlsson (S.-G. Johansson), 8:26 Karlsson (Lunström), 20:35 Karlsson (S.-G. Johansson), 26:24 S.-G. Johansson (Milton), 42:04 Sjöberg (S.-G. Johansson).
Tuomarit: Seglin (SWE), Villancourt (CAN)
Jäähyt: 4x2 : 4x2
Yleisöä: 9 980
- 	3–2  (1–1, 1–0, 1–1)
Maalit: 14:43 Golonka (Suchý), 33:10 Hrbatý (Jar. Holík), 51:13 Jar. Holík (Jiří Holík) – 9:57 Heindl (Stephenson), 47:15 Bayes (Coffery).
Tuomarit: Dahlberg (SWE), Trumble (USA)
Kanada: W. Stephenson – O‘Malley, Begg, Demarco, K. Stephenson, Murdoch - Heindl, Huck, Bourbonnais – Mott, Pinder, Hargreaves – King, Caffery, Bayes - O‘Shea.
7. kierros
24. maaliskuuta 1969 – Tukholma
Maalit: 13:08 Nygren (Hysing), 26:29 Sjöberg (Sterner) – 17:45 Petrov (Michajlov), 24:44 Michajlov (Firsov), 47:35 Michajlov (Petrov).
USS Dictator
USS Dictator oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1863 vesillelaskettu yksitorninen ironclad monitori.
Valmistus
John Ericssonin kanssa tekemänsä sopimuksen mukaan Delamater Iron Works New Yorkista laski aluksen vesille 26. joulukuuta 1863. Alus otettiin palvelukseen 11. marraskuuta 1864 päällikkönään J. Rodgers.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1969
A-sarjan ottelut
Jäähyt: 3x2 : 3x2
Yleisöä: 9 942
USS Dictator
Palvelus
Palvelukseenotettaessa alus liitettiin Pohjois-Atlantin sulkulaivueeseen ja siten alus partioi Yhdysvaltain itärannikolla 15. joulukuuta alkaen. Alus poistettiin palveluksesta 5. syyskuuta 1865 League Islandin laivastontelakalla, missä se oli reservissä vuoteen 1869.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1969
A-sarjan ottelut
- 	4–2   (2–2, 1–0, 1–0)
USS Dictator
Palvelus
Alus palautettiin palvelukseen 20. heinäkuuta 1869, jonka jälkeen se palveli Pohjois-Atlantin laivastossa. Alus poistettiin uudelleen palveluksesta 28. kesäkuuta 1871, jolloin se sijoitettiin New Yorkin laivastontelakan reserviin. Alus palautettiin palvelukseen 12. tammikuuta 1874, jolloin se aloitti palveluksen Pohjois-Atlantin asemalla. Alus poistettiin palveluksesta 1. kesäkuuta 1877 League Islandilla, missä se oli myyntiinsä saakka 27. syyskuuta 1883.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1969
A-sarjan ottelut
25. maaliskuuta 1969 - Tukholma
Maalit: 14:45 Jiřík (Machač), 19:25 Jiří Holík (Hrbatý), 28:39 Nedomanský (Machač), 59:55 Jiřík (Ševčík) – 8:28 Keinonen (Isaksson), 9:01 Isaksson.
Tuomarit: Wiking (SWE), Trumble (USA)
Jäähyt: 6x2 : 6x2
Yleisöä: 3 893 Tšekkoslovakia: Dzurilla (Lacký) – Horešovský (Bednář), Suchý, Machač, Pospíšil – Ševčík, Golonka, Jiřík – Hrbatý, Jar. Holík, Jiří Holík – Klapáč (Havel), Nedomanský, Černý.
Suomi: Ylönen – Lindström, Partinen, Rantasila, Koskela, Marjamäki – Oksanen, Wahlsten, Keinonen – E. Peltonen, J. Peltonen, Leimu – Mononen, Isaksson, Jylhä – Johansson.
-   0–1 (0–1, 0–0, 0–0)