cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tšekin historia
Kommunistivalta
thumb|left|Neuvostotankki Prahassa (Prahan kevään 40-vuotisjuhlissa). Sodan jälkeen kommunistien asema oli niin vahva, että heidän onnistui Neuvostoliiton tuella kaapata valta 1948. Tšekkoslovakiasta tuli käytännössä Neuvostoliiton satelliittivaltio. Tšekkoslovakian kommunistinen puolue käynnisti 1967–1968 poliittisen uudistusprosessin (Prahan kevät), jonka Neuvostoliitto rusensi elokuussa 1968 niin kutsutun Brežnevin opin mukaisesti miehittämällä valtion.
Ero Slovakiasta
Vuonna 1969 Tšekkoslovakia jaettiin kahteen osavaltioon, Tšekkiin ja Slovakiaan. Valtio siirtyi demokratiaan marraskuun 1989 lähes verettömällä "samettivallankumouksella". Patoutuneet kansallisuuskiistat halvaannuttivat demokratian oloissa liittovaltion toimintaa niin, että se lakkautettiin parlamentaarisella päätöksellä 1. tammikuuta 1993 alkaen, jolloin molemmat osavaltiot muuttuivat itsenäisiksi valtioiksi. Tšekki liittyi Natoon 1999 ja sekä Tšekki että Slovakia kuuluvat niihin kymmeneen valtioon, joista tuli Euroopan unionin jäseniä 1. toukokuuta 2004.
EU-jäsenmaana
Tšekin presidenttinä toimi vuoteen 2003 asti kirjailija ja entinen toisinajattelija Václav Havel. Sen jälkeen maan presidenttinä toimi kaksi kautta (2003–2013) hänen vanha kilpailijansa Václav Klaus. Klaus oli perustamassa kansalaisdemokraattista puoluetta (Občanská demokratická strana, ODS) ja johti sitä pitkään. Mirek Topolánekin puoluejohtajakaudella Klausin suhde puolueeseen on viilennyt ja hän on luopunut sen kunniapuheenjohtajuudesta. Valtavirrasta poikkeavista ilmastonmuutos- ja EU-kannoistaan tunnettu Klaus oli silti maan suosituimpia poliitikkoja. Vuonna 2013 presidentiksi valittu EU- ja maahanmuuttovastainen Milos Zeman valittiin uudelleen maansa presidentiksi vuonna 2018.
Kesäkuun 2002 parlamenttivaaleissa enemmistön saivat sosiaalidemokraatit (ČSSD) ja kommunistien enemmistösiipi. Puolueet eivät kuitenkaan voineet muodostaa hallitusta sosiaalidemokraattien johtajan Vladimír Špidlan kommunistivastaisuuden vuoksi. Hallitus muodostui sosiaalidemokraattien, kristillisdemokraattien (KDU-ČSL) ja liberaalien (US-DEU) kesken 101:99 parlamenttipaikkojen enemmistöllä. Kesäkuun 2004 hallituspuolueille katastrofaalisten europarlamenttivaalien jälkeen hallitus muodostettiin uudelleen samalle pohjalle, mutta Špidla syrjäytettiin puolueen sisäisen kapinan jälkeen. Häntä seurasi pääministerinä Stanislav Gross ja erinäisten skandaalien jälkeen Jiří Paroubek.
Topolánekin hallitus
Kesäkuun 2006 vaaleissa konservatiivinen ODS voitti niukasti, mutta oikeistopuolueiden, ODS:n, kristillisdemokraattien ja vihreiden paikkamäärä parlamentissa jäi tasan sataan kahdestasadasta. Klaus nimitti hallituksen muodostajaksi ODS:n johtajan Mirek Topolánekin, jonka ensimmäinen yritys muodostaa hallitus kaatui epäluottamuslauseeseen mutta toinen ODS:n, vihreiden ja kristillisdemokraattien hallitus selvisi luottamuslauseäänestyksestä.
Topolánekin hallitus joutui eroamaan saatuaan parlamentilta epäluottamuslauseen 24. maaliskuuta 2009. Suurimmat puolueet sopivat ensin ennenaikaisten vaalien järjestämisestä lokakuussa 2009, mutta luopuivat ehdotuksestaan, joten seuraavat vaalit pidettiin vasta vaalikauden päättyessä toukokuussa 2010. Vaaleihin asti toimeenpanovaltaa käytti Jan Fischerin virkamieshallitus.
2010-luvun hallitukset
Petr Nečasin keskustaoikeistolainen (ODS- ja TOP 09- ja Věci veřejné -puolueiden) hallitus nimitettiin kesäkuussa 2010. Nečas joutui eroamaan tehtävästä kesäkuussa 2013 korruptiosyytteiden takia. Nečasin kansliapäällikköä ja väitettyä rakastajatarta Jana Nagyovaa syytettiin lahjuksista ja osallisuudesta vallan väärinkäyttöön. Poliisi epäili Nagyovan pyytäneen sotilastiedustelua vakoilemaan pääministerin vaimoa Radka Nečsováa. Sen jälkeen hallinnut pääministeri Jiří Rusnokin hallitus hävisi parlamentin luottamusäänestyksen heinäkuun alkupuolella ja pyysi eroa 13.8.2013. Rusnokin hallitus pysyi pystyssä vain kuukauden. Parlamentti hajotettiin ja maassa pidettiin parlamenttivaalit lokakuussa 2013. Tammikuun 2014 puolivälissä saatiin sopu vaalien jälkeisestä hallituksesta. Uuden keskusta-vasemmistohallituksen pääministeriksi tuli vaalivoittajapuolue sosiaalidemokraattien puheenjohtaja Bohuslav Sobotka.
Nintendo Research & Development 2
Nintendo Research and Development 2 (R&D2) oli tiimi Nintendon sisällä joka kehitti videopelejä ja oheislaitteita. Ensimmäisellä vuosikymmenellään R&D2 ei kuitenkaan kehittänyt yhtään peliä.
Tšekin historia
2010-luvun hallitukset
Vuosina 2017-2021 Tšekin tasavallan pääministerinä toimi Andrej Babiš, yksi maansa rikkaimmista ihmisistä. Babiš perusti keskustapopulistisen Ano-puolueensa vuonna 2011. Vuonna 2013 puolue pääsi parlamenttiin ja seuraavana vuonna Babišista tuli valtiovarainministeri ja vuonna 2017 vaalivoiton jälkeen maan pääministeri.
2020-luvun hallitukset
Vuoden 2021 vaaliessa pääministeriksi nousi Kansallisdemokraattisen puolueen puheenjohtaja Petr Fiala, jonka SPOLU-vaaliliitto voitti Babišin ANO-puolueen niukasti.
Nintendo Research & Development 2
Kazuhiko Taniguchi otti Uemuran paikan vuonna 2004. R&D2 sulautettiin myöhemmin Nintendon EAD-jaostoon.
Stélios Giannakópoulos
Stylianós ”Stélios” Giannakópoulos (, s. 12. heinäkuuta 1974 Ateena, Kreikka) on kreikkalainen jalkapalloilija, joka edustaa Kreikan Superliigassa pelaavaa Larissaa. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Vuonna 1992 Giannakópoulos aloitti uransa kreikkalaisessa Ethnikos Asterasissa, jossa hän teki kuusi maalia avauskaudellaan. Seuraavalla kaudella hän siirtyi Paniliakosiin, missä hän pelasi kolmen kauden ajan, tehden 28 maalia 84:ssä pelaamassaan ottelussa. Kreikan menestynein jalkapalloseura Olympiakos osti keskikenttäpelaajan vuonna 1996.
Seitesemän Olympiakos-kauden jälkeen Giannakópoulos siirtyi Englannin Valioliigaan Boltonin riveihin. Debyyttiottelussa Manchester United nöyryytti Boltonin numeroin 4–0. Boltonin jälkeen hän siirtyi Hull Cityyn, jossa hän ei kuitenkaan onnistunut vakiinnuttamaan asemaansa joukkueessa. Tammikuussa 2009 hän siirtyi takaisin kotimaahansa Larissa FCn riveihin.
Kreikan maajoukkueessa Giannakópoulos on tehnyt 12 maalia 61:ssä ottelussa. Hän oli myös mukana voittamassa Euroopan mestaruutta vuoden 2004 Portugalissa pidetyissä EM-kisoissa.
Teemu Vesterinen
Teemu Vesterinen (s. 19. syyskuuta 1977 ) on suomalainen stand up -koomikko, joka aloitti uransa vuonna 2001 Jyväskylässä. Hän on kotoisin Saarijärveltä ja muutti takaisin kotipaikkakunnalleen vuonna 2017 asuttuaan yli kymmenen vuotta Helsingissä. Hän on esiintynyt myös ruotsiksi ja englanniksi Suomessa, Ruotsissa ja Kanadassa. Hän on esittänyt stand upia televisiossa muun muassa Yle TV2:n Club Act!one- ja Komiikkatehdas-ohjelmissa sekä Nelosen Stand up! -ohjelmassa.
Opinnot
Vesterinen opiskeli vuoden Jyväskylän kristillisessä opistossa viestinnän linjalla, armeijan jälkeen niinikään vuoden Kuopion Ammattikorkeakoulussa kaupan ja hallinnon koulutusohjelmassa ja myöhemmin kolme vuotta Jyväskylän yliopistossa pääaineenaan suomen kieli, mutta lopetti sen stand up -uransa vuoksi.
Aikuisopiskelijana hän opiskelee TRE-stressinpurkumenetelmän ohjaajaksi.
Radio ja tv
Hän teki vuonna 2007 The Voice -kanavalla ohjelmaa nimeltä Kivelän ja Vesterisen ohjelma radiossa. Saman kanavan Heräämö-ohjelman juontajana ja käsikirjoittajana hän toimi lokakuusta 2011 lokakuuhun 2012 saakka. Vuosina 2003–2008 hän kirjoitti kolumneja sanomalehti Keskisuomalaiseen ja toimi Uutisvuoto-ohjelman taustatoimittaja/käsikirjoittajana kolme tuotantokautta vuosina 2010–2011. Keväällä 2013 hän kirjoitti vitsejä YleLeaks-ohjelmaan.
Vesterinen oli perustamassa ja käsikirjoittamassa ja esiintyjänä Noin viikon uutiset -ohjelmaa 2014–2016, jolloin ohjelma voitti ensimmäisen Kultainen Venla -palkintonsa.
Näytteleminen
Näyttelemisestä hänellä on hieman kokemusta muutamissa elokuvissa ja tv-sarjoissa tehdyistä sivurooleista. Varsinaisesti näyttelijänä hän debytoi kesällä 2018 Teatteri Eurooppa 4:n kesäteatterinäytelmässä, jonka toinen käsikirjoittaja hän on. Toinen käsikirjoittaja on Kalle Pylvänäinen.
Tuottajana
Vesterinen on perustanut Jyväskylään Seisomapaikka-klubin, joka toimii stand up -komiikan estradina edelleen. Hän järjestää myös Saarijärvellä Liikelataamolla Seisomapaikka-klubin nimen alla stand up -iltoja säännöllisesti.
Hän on ollut perustamassa useita komiikkaklubeja ja toiminut myös Tomaatteja tomaatteja -festivaalin tuottajana muutaman kauden.
Yksityiselämä
Vuodesta 2018 lähtien Vesterinen on asunut Kuopiossa.
Luettelo hevosroduista
Luettelo hevosroduista aakkosjärjestyksessä. 1 rodun oikeassa yläkulmassa tarkoittaa, että rotu on kuollut sukupuuttoon
Huomautukset
1: rotu on kuollut sukupuuttoon.
Henrik Haukeland
Henrik Haukeland (s. 6. joulukuuta 1994 Fredrikstad, Norja) on norjalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa Saksan DEL-liigan EHC Münchenissä.
Seuraura
Haukeland pelasi Stjernen Hockeyn U17-junioreissa, jonka jälkeen hän siirtyi vain 15-vuotiaana Ruotsiin ja IF Björklövenin J18-junioreihin kaudeksi 2010–2011. Kaudella 2011–2012 Haukeland puki myös seuran miesten joukkueen paidan viiteen otteluun Ruotsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla maan I-divisioonassa. Kaudeksi 2012–2013 hän palasi kotimaahansa ja siirtyi Stjernenin A-nuoriin. Haukeland debytoi kauden aikana myös seuran miesten joukkueessa, jossa hän pelasi kaksi runkosarjaottelua GET-ligaenissa. Haukeland debytoi liigassa 3. helmikuuta 2013 vieraissa Frisk Askeria vastaan, kun hänet vaihdettiin Stjernenin maalille loukkaantuneen Pål Grotnesin tilalle ottelun toiseen erään. Haukeland päästi taaksee kaksi maalia, mutta Stjernen voitti ottelun lukemin 2–3.
Toukokuussa 2013 Haukeland teki kaksivuotisen sopimuksen Stjernen Hockeyn GET-ligaen -joukkueen kanssa. Hän lähti kauteen 2013–2014 Chris-Henrik Nygårdin aisaparina ja pelasi varsin tasaisella vastuunjaolla 20 runkosarja- ja viisi karsintasarjan ottelua torjuen yhden nollapelin. Kaudella 2014–2015 Haukeland nousi Nygårdin ohi Stjernenin selkeäksi ykkösmaalivahdiksi ja hän pelasi 42 runkosarja- ja neljä playoff-ottelua torjuen kaksi nollapeliä.
Kaudeksi 2015–2016 Haukeland siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue Leksands IF:ään. Hän lähti kauteen Frans Tuohimaan aisaparina. Tuohimaa pelasi suurimman osan runkosarjan otteluista, joita Haukelandille kertyi puolestaan 22, joissa hän torjui yhden nollapelin. SHL:n nousukarsinnoissa Haukeland nousi Leksandin ykkösmaalivahdiksi ja hän torjui joukkueen lopulta SHL:ään. Haukeland torjui ottelusarjan seitsemännessä ottelussa vieraissa MODO Hockeyta vastaan 47 kertaa, kun Leksand voitti ratkaisevan ottelun jatkoajalla lukemin 3–4. Sarjanousupäivänä Haukeland teki Leksandin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kaudella 2016–2017 hän toimi lähinnä joukkueen kakkosmaalivahtina Atte Engrenille ja pelasi runkosarjassa 22 ottelua. Karsintasarjassa he jakoivat varsin tasaisesti Leksandin torjuntavastuun. Mora IK voitti ottelusarjan kuitenkin lukemin 4–2 ja Leksand putosi takaisin Allsvenskaniin.
Haukeland ei jatkanut Leksandissa enää toista sopimuskauttaan, vaan hän siirtyi kaudeksi 2017–2018 vuoden mittaisella sopimuksella jatkamaan uraansa Allsvenskan-joukkue Timrå IK:hon. Haukeland toimi joukkueen selkeänä ykkösmaalivahtina ja torjui 37 runkosarjaottelussa seitsemän nollapeliä, mikä oli eniten koko sarjassa. Hänellä oli myös Allsvenskanin paras torjuntaprosentti (92.9%) ja päästettyjen maalien keskiarvo (1.72). Haukeland eteni Timrån kanssa SHL:n karsintoihin saakka. Seitsemännessä ja ratkaisevassa karsintasarjan ottelussa 6. huhtikuuta 2018 vieraissa Karlskrona HK:ta vastaan hän onnistui torjumaan nollapelin Timrån voitettua ottelun lukemin 0–2. Haukeland torjui ottelussa 36 kertaa. Timrå nousi kauden päätteeksi SHL:ään.
Haukeland siirtyi kaudeksi 2018–2019 vuoden mittaisella sopimuksella Turun Palloseuraan. Hän jäi runkosarjassa niukasti joukkueen kakkosmaalivahdiksi Rasmus Tirroselle. Kesken puolivälieräsarjan Haukeland nousi kuitenkin hänen ohitseen TPS:n pääasialliseksi vastuuntajaksi ja hän aloitti joukkueen neljä viimeistä ottelua. Kaudeksi 2019–2020 Haukeland siirtyi jatkamaan SM-liigauraansa vuoden mittaisella sopimuksella KooKoon maalinsuulle. Hänet valittiin SM-liigan tammikuun kuukauden pelaajaksi. Haukeland pelasi kauden aikana 50 runkosarjassa yhteensä 2920.22 minuuttia, mikä oli eniten koko liigassa. Hän voitti myös SM-liigan nollapelitilaston kahdeksalla nollapelillään. Haukeland oli ehdolla liigan parhaalle maalivahdille myönnettävän Urpo Ylönen -palkinnon voittajaksi, mutta äänestyksen voitti kuitenkin Ilveksen Lukáš Dostál. Norjan jääkiekkoliitto valitsi hänet kauden parhaaksi norjalaiseksi mieskiekkoilijaksi ja palkitsi Haukelandin Gullpuckenilla.
Kaudeksi 2020–2021 Haukeland palasi Ruotsiin ja siirtyi kaksivuotisella sopimuksella SHL-joukkue Färjestad BK:hon. Haukeland oli ensimmäisellä Färjestadin-kaudellaan joukkueen ykkösvahti. Hän aloitti myös toisen kauden ykkösenä, mutta sitten joukkue hankki Dominik Furch, minkä seurauksena Haukelandin peliaika väheni. Hän halusni tämän jälkeen vaihtaa seuraa ja päätyi tammikuussa 2022 Saksan DEL-liigan EHC Müncheniin.
Maajoukkueura
Haukeland pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2014. Hänen turnauksensa eteni melko heikosti, sillä Haukeland päästi kymmenen maalia avausottelussa Venäjää vastaan, joka päättyi lopulta Norjan 0–11-murskatappioon. Hän päästi kymmenen maalia myös alkulohkon kolmannessa ottelussa Ruotsia vastaan, joka päättyi puolestaan Norjan 0–10-tappioon. Lopputurnauksen ajan joukkueen torjuntavastuun kantoi lopulta Joachim Svendsen. Haukeland edusti Norjan alle 20-vuotiaiden maajoukkuetta myös U20 Super Challengessa syksyllä 2013.
Haukeland edusti Norjaa Sotšin olympiakisoissa 2018, joissa hän toimi lähes koko turnauksen ajan joukkueensa kakkosmaalivahtina Lars Haugenille. Haukeland pelasi ainoastaan kaksi erää puolivälieräottelussa Venäläisiä olympiaurheilijoita vastaan. Hän pelasi myös Sotšin olympialaisten karsinnoissa, jolloin Haukeland toimi Norjan pääasiallisena kakkosmaalivahtina ja sai Kazakstania vastaan pelatussa ottelussa jääaikaa vain 15 sekuntia. Haukeland edusti Norjaa myös vuoden 2022 olympiakarsinnoissa.
Haukeland on pelannut MM-kilpailuissa vuosina 2017, 2018, 2019, 2021 ja 2022. Ensimmäisessä turnauksessa hän toimi turnauksessa pääasiassa joukkueensa kakkosmaalivahtina Lars Haugenille ja pelasi kaksi ottelua. Vuoden 2018 turnauksessa Haukeland jakoi varsin tasaisesti torjuntavastuun Haugenin kanssa ja pelasi neljä ottelua, vuoden 2019 turnauksessa hän jakoi torjuntavastuun Henrik Holmin kanssa. Yhteensä hän on pelannut 42 maaottelua. Haukeland teki maajoukkuedebyyttinsä Euro Ice Hockey Challengessa 10. helmikuuta 2016 Etelä-Koreaa vastaan. Hän torjui Norjan 5–2-voittoon päättyneessä ottelussa 15 kertaa.
Lentopallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 1994
Lentopallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 1994 pelattiin Brasiliassa 17.–30. lokakuuta. Nämä olivat 12. naisten maailmanmestaruuskilpailut. Mitaliottelut pelattiin São Paulossa, ja toinen kisakaupunki oli Belo Horizonte. Mukana oli 16 joukkuetta. Ne pelasivat alkusarjan neljässä neljän joukkueen lohkossa, joista kustakin paras pääsi suoraan puolivälieriin kahden seuraavan ratkoessa ensimmäisissä pudotuspeleissä paikkoja kahdeksan parhaan joukkoon. Alkulohkojen viimeiset joukkueet jäivät sijoille 13–16. Kärkisijoitukset ratkottiin cupsysteemillä. Mestaruuden voitti Kuuba, hopealle sijoittui Brasilia ja pronssia sai Venäjä.
Veli-Matti Puumala
Veli-Matti Puumala (s. 18. heinäkuuta 1965 Kaustinen) on suomalainen säveltäjä. Hän opiskeli Paavo Heinisen johdolla Sibelius-Akatemiassa ja myöhemmin Franco Donatonin johdolla Accademia Musicale Chigianassa, Italian Sienassa.
Puumala on vuodesta 2005 hoitanut sävellyksen professuuria Sibelius-Akatemiassa. Hänen teoksiaan ovat muiden muassa kontrabassokonsertto Taon, Chain-tetralogia ja ooppera Anna Liisa. Puumala sai vuonna 2005 Teosto-palkinnon pianokonsertostaan Seeds of Time sekä Erik Bergman -palkinnon vuonna 2011. Puumala on toiminut vuodesta 2016 Kaustisen kamarimusiikkiviikon taiteellisena johtajana.
Kustaa Aadolfin kirkko (Tukholma)
Kustaa Aadolfin kirkko on kirkkorakennus Tukholman Östermalmin kaupunginosan itäosassa, Kustaa Aadolfin puistossa. Uusgoottilaista arkkitehtuuria edustavan punatiilisen kirkon on suunnitellut arkkitehti Carl Möller. Se on rakennettu vuosina 1891–1892. Piispa Gottfrid Billing vihki kirkon käyttöön vuonna 1892. Se oli alun perin Tukholman varuskunnan varuskuntakirkko, mutta se on sittemmin muutettu tavalliseksi kirkoksi. Oscarin seurakunta osti kirkon itselleen 1960-luvulla. Samaan seurakuntaan kuuluu myös läheinen Oscarskyrkan. Kirkko restauroitiin vuonna 1968 arkkitehti Björn Linnin johdolla.
Wittenberg
Wittenberg (virallisesti saksaksi Lutherstadt Wittenberg) on Saksan kaupunki, jossa Martti Luther 31. lokakuuta 1517 legendan mukaan naulasi 95 teesiä linnankirkon oveen. Wittenbergistä tuli luterilaisen uskonpuhdistuksen keskus, jonne kerääntyi oppilaita ympäri Eurooppaa. Wittenberg sijaitsee Saksi-Anhaltin osavaltiossa Elben varrella, ja se on Wittenbergin piirikunnan hallinnollinen keskus. Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 47 390 asukasta.
Kaupungissa sijaitsee Wittenbergin yliopisto.
Linnankirkossa (Schloßkirche Wittenberg) ovat Lutherin ja hänen työtoverinsa Philipp Melanchthonin haudat sekä taidemaalari Lucas Cranach nuoremman tekemiä uskonpuhdistajien muotokuvia. Osa Lutherin asumasta augustinolaisluostarista on entisöity ja toimii nykyään Luther-museona (Lutherhaus). Myös Melanchthonin talo toimii museona (Melanchthonhaus). Kaupungissa on lukuisia Lutherin ja Melanchthonin patsaita ja muita muistoesineitä. Lutherin ja Melanchthonin talot sekä kaupungin- ja linnankirkko kuuluvat myös yhdessä Eislebenin Luther-kohteiden kanssa Unescon maailmanperintöluetteloon.
Zimmermann-sähke
thumb|Zimmermann-sähke koodattuna thumb|200px|Zimmermann-sähke purettuna ja englanniksi käännettynä Zimmermann-sähke oli koodattu viesti Saksan ulkoasiain sihteeriltä Arthur Zimmermannilta Saksan Meksikon suurlähettiläälle Heinrich von Eckardtille 16. tammikuuta 1917 eli ensimmäisen maailmansodan aikana. Sähkeessä kehotettiin suurlähettilästä ehdottamaan Meksikon hallitukselle liittoutumista Yhdysvaltoja vastaan. Britit saivat viestin kuitenkin haltuunsa ja sen sisällön puretuksi. Viestin sisältö nopeutti Yhdysvaltojen mukaan tuloa ympärysvaltojen puolelle sotaan Saksaa vastaan.
Sähkeen sisältö
Sähkeen taustalla on ajatus, että Meksikolla olisi halua vallata Yhdysvalloilta kolme osavaltiota (Teksas, Arizona ja New Mexico), jotka se oli menettänyt Yhdysvalloille 1800-luvulla. Sähkeessä Meksikolle ehdotettiin liittoutumista Saksan kanssa Yhdysvaltoja vastaan, samalla kun Saksa ylläpitäisi Yhdysvaltoihin neutraalit suhteet, jotta Yhdysvallat ei liittyisi Euroopan sotaan. Jos tämä suunnitelma epäonnistuisi, liittoumaan taivuteltaisiin mukaan myös Japani. Saksa lupasi hyökkääjille taloudellista tukea.
Meksikon reaktio
Meksikon presidentin Venustiano Carranzan valtuuttamat kenraalit vastustivat ajatusta kolmen osavaltion takaisin valtaamisesta useista syistä: tulevaisuudessa rajakiistat Yhdysvaltojen kanssa tulisivat todennäköisesti jatkumaan, alueelle vakiintunutta amerikkalaista väestöä olisi vaikea sulauttaa meksikolaiseen väestöön, eikä Saksan tuen jatkuvuuteen luotettu, jos puhkeaisi kapinoita. Carranza hylkäsi Zimmermannin ehdotuksen 14. huhtikuuta 1917, jolloin Yhdysvallat oli jo julistanut Saksalle sodan.
Douglas
Douglas tarkoittaa seuraavia:
Douglas-nimisiä henkilöitä
Douglas on myös seuraavien henkilöiden sukunimi:
Katso myös
Douglas liittyy myös seuraaviin:
Stefan Ruzowitzky
thumb|Stefan Ruzowitzky (Wien 2008) Stefan Ruzowitzky (s. 25. joulukuuta 1961 Wienissä) on itävaltalainen elokuvaohjaaja. Hän on opiskellut teatteritiedettä ja historiaa. Itävaltalainen Stefan Ruzowitzky on ohjannut sekä kirjoittanut elokuvat Anatomie ja Anatomie 2. Elokuvat ovat saksalaisia. Ruzowitzky on ohjannut myös elokuvat Siebtelbauern, Väärentäjä sekä All the Queen's Men. Lisäksi hän on ohjannut musiikkivideoita esimerkiksi Justin Timberlaken yhtyeelle ’N Sync.
Eero Kasanen
Eero Olavi Kasanen (s. 25. joulukuuta 1952, Turku) on suomalainen kauppa- ja taloustieteilijä.
Kasanen syntyi lääketieteen tohtori Antero Kasasen ja Sylvi Järven perheeseen. Hän on suorittanut filosofian kandidaatin tutkinnon Turun yliopistossa vuonna 1974 ja väitellyt kauppatieteiden tohtoriksi Turun kauppakorkeakoulussa vuonna 1982. Lisäksi hän on suorittanut kauppatieteiden tohtorin (Doctor of Business Administration) tutkinnon Harvardin yliopistossa vuonna 1986. Kasanen toimi Helsingin kauppakorkeakoulun (HSE) rehtorina 1996–2009. Vuonna 2010 hän toimi Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun johtavana dekaanina ja vuodesta 2011 alkaen rahoituksen professorina. Ennen valintaansa HSE:n rehtoriksi Kasanen työskenteli useissa opetus- ja tutkimustehtävissä eri yliopistoissa Suomessa ja Suomen Akatemiassa, HSE:n laskentatoimen professori hän oli vuoden 1996 alusta. Kasasen tutkimustyö käsittelee lähinnä rahoitusteoriaa.
Akateemisten tehtäviensä lisäksi Kasanen on toiminut esimerkiksi Keskon, Emil Aaltosen säätiön, Suomen Kansallisteatterin ja Henki-Sammon hallituksissa. Vapaa-ajallaan Kasanen harrastaa purjehdusta ja moottoripyöräilyä.
Köln-luokka
Alukset
Luokan alukset muodostivat Wilhelmshaveniin sijoitetun 2. fregattilaivueen.
Thunderbird
Thunderbird tarkoittaa seuraavia asioita:
Esperantonkielinen Wikipedia
pienoiskuva|230x230px|Esperantonkielisen Wikipedian logo
Esperantonkielinen Wikipedia (Vikipedio) on Wikipedian esperantonkielinen versio. Se aloitettiin marraskuussa 2001, samaan aikaan afrikaansinkielisen Wikipedian kanssa. Esperantonkielinen Wikipedia oli aikajärjestyksessä Wikipedian yhdestoista versio. Heinäkuussa 2012 esperantonkielisessä Wikipediassa oli yli 167 500 artikkelia, tuolloin se oli artikkelimäärältään Wikipedian 27. suurin versio. Nykyään artikkeleita on noin. Esperantonkielinen Wikipedia on artikkelimäärältään suurin keinotekoisten kielten kieliversio. Sen näkökulmaa leimaa jossakin määrin sen kieli, esim. paikkakunta-artikkeleissa on mainintoja esperanton harrastuksesta paikkakunnalla ja joissakin tapa- ja ilmiöartikkeleissa mainintoja noiden tapojen ja ilmiöiden esiintymisestä esperantistien keskuudessa.
Lähteet
Edycje językowe Wikipedii
Hyppyheitto
Hyppyheitto tarkoittaa koripallolla suoritettavaa heittoa, joka tehdään hypäten. Yleensä hyppyheitossa pallo päästetään irti hypyn ollessa korkeimmillaan. Heitto voidaan myös tehdä ylöspäin mentäessä: "quick-release", tai tultaessa alaspäin: "slow-release".
Kupluskylä
Kupluskylä on kylä Kontiolahden kunnassa, lähellä Joensuun rajaa. Se sijaitsee noin kuudentoista kilometrin päästä kunnan keskustasta, ja noin kymmenen kilometrin päästä Joensuun kaupungin keskustasta.
Kylä sijaitsee Pielisjoen rannassa, joen ja Utranharjun välissä, Utran (Joensuun) kaupunginosan naapurissa. Kupluskylän lähellä on Jynkän vedenottamo, josta Joensuu saa juomavetensä.
Nimi kuplus viittaa kalastukseen.
Joensuun Kalevaiset
Seuran maineikkaimpia urheilijoita on ollut Aksel Lihr, joka menestyi pikaluistelussa ja pyöräilyssä.
Kalevaiset liittyi Suomen Palloliiton Karjalan piiriin vuonna 1931 ja piirin jakauduttua 1938 Joensuun piiriin, jonka perustajajäsenistöön se kuului. Piirin jäsenenä Kalevaiset oli vuoteen 1956 saakka. Palloliiton puitteissa Kalevaiset harjoittivat sekä jalka- että jääpalloa, jalkapalloa ainakin jo vuonna 1927. Myös pesäpallo kuului seuran ohjelmistoon. Miehet osallistuivat lajin SM-kilpailuun kaudella 1928 ja naiset pääsivät puolivälieriin saakka vuonna 1933.
Fredrik Skagen
Fredrik Skagen (30. joulukuuta 1936 Trondheim, Norja – 20. heinäkuuta 2017 Trondheim, Norja) oli norjalainen kirjailija, joka on kirjoittanut pääasiassa rikoskirjoja mutta myös joitakin lastenkirjoja. Hän on suosituimpia ja merkittävimpiä norjalaisia jännityskirjailijoita.
Skagen on käynyt Norjan kirjastokoulun 1960–1961 ja työskennellyt kirjastonhoitajana 1961–1969 ja yliopistokirjatonhoitajana Trondheimissa Norjan teknillisessä korkeakoulussa 1969–1975. Vuodesta 1976 hän oli päätoiminen kirjailija. Hän soitti harrastuksekseen pianolla jazzmusiikkia ja harrasti myös jalkapalloa, ja hän hyödynsi näitä harrastuksia kirjoissaan.
Skagenin teoksissa on keskeistä se, kuinka rikollinen saadaan kiinni, ei niinkään se, kuka rikoksentekijä on, ja siksi ne luokitellaan jännityskirjallisuuteen. Kirjojen tapahtumapaikka on usein Trondheim, jossa hän on enimmäkseen asunut.
Skagenin esikoisteos Jakten etter Auriga ilmestyi 1968. Hänen kirjojensa päähenkilöitä on Morten Martens, joka on norjalaisen rikoskirjallisuuden johdonmukaisimpia antisankareita. Hän on pääehenkilö seitsemässä romaanissa. Toinen hänen kirjojensa päähenkilö on Trondheimin poliisissa työskentelevä Christian Rønnes.
Jännityskirjojen ohella Skagen on kirjoittanut lastenkirjoja, joista on suomennettu Matti Maradona, novellikokoelmia sekä dokumenttiromaanin Purpurhjertene, joka kertoo norjalaisen Vietnam-sotilaan tarinan. Sen dokumentaarisuudesta on kuitenkin kiistelty.
Not Another Teen Movie
Not Another Teen Movie on Joel Gallenin ohjaama teinielokuvia parodioiva komedia vuodelta 2001.
Hahmot
Elokuvassa on useita kliseisiä hahmoja:
Cameot
Lisäksi Good Charlotte esiintyy koulun juhlissa.
H. C. Stülcken Sohn
H. C. Stülcken Sohn, joka tunnetaan myös nimellä Stülcken-Werft, oli saksalainen Heinrich Christoph Stülckenin vuonna 1846 Hampuriin perustama telakka.
Ensimmäisen maailmansodan aikana yhtiö valmisti Saksan keisarikunnan laivastolle yhden pienen sukellusveneen U-157, joka palveli sodan aikana tunnetun päällikön Max Valentinen alaisuudessa. Alus teki sodan pisimmän partiomatkan 27. marraskuuta 1917 – 15. huhtikuuta 1918 eli 139 päivää. Toisen maailmansodan aikana yhtiö valmisti Kriegsmarinelle 24 kappaletta tyypin VIIC sukellusveneitä. Yhtiö käytti työvoimanaan Neuengammen keskitysleirin vankeja.
Kantele
pienoiskuva|350px|[[Koistinen Kanteleen rakentama 38-kielinen konserttikantele.]] Kantele (myös muodossa kannel) on perinteinen kielisoitin ja Suomen kansallissoitin. Kantele tunnetaan myös muualla itäisen Itämeren alueella. Kantele kuuluu näppäiltävien kielisoitinten, itäbalttilaisten kotelo-sitrasoitinten alaryhmän balttilaisten psalttereiden soitinperheeseen.
Kanteleen historia ulottuu ainakin tuhannen vuoden taakse, ehkä paljon kauemmaskin. Suomalaisessa kansanrunoudessa kantele on Väinämöisen soitin, ja sillä on näkyvä asema 1800-luvulla kootussa Kalevala-eepoksessa. Kantele oli suosittu ja suomalaisille symbolisesti tärkeä soitin aina 1900-luvun alkuun asti. Sen jälkeen sen suosio hiipui, kunnes 1970-luvulla sen asemaa ryhdyttiin aktiivisesti parantamaan. Nykyisin kanteleensoitto ja -rakennus ovat jälleen elpyneet, ja kanteleensoittoa voi opiskella esimerkiksi Taideyliopistossa.
Kanteletta soitetaan tavallisesti pitämällä sitä vaakatasossa sylissä tai pöydällä ja näppäilemällä kieliä sormilla. Perinteinen kantele on viisikielinen, mutta nykyaikaisissa kanteleissa kieliä voi olla jopa 40. Viisikielinen kantele on yleensä viritetty D-duuriin tai vastaavaan molliin. 1800-luvulla kehitetyssä kromaattisessa kanteleessa on perinteistä enemmän kieliä, ja 1920-luvulla kehitetyssä koneistokanteleessa on sävelvaihtajakoneisto. Sähkökantele on soittimen uusin kehitysmuoto. Suurimmat suomalaiset kanteleenvalmistajat ovat Lovikka ja Koistinen.
Varhainen historia
Vanhimmat todisteet kantelesoittimista ovat ilmeisesti novgorodilaiset sekä Puolan Opolen ja Gdańskin 900–1400-luvulta peräisin olevat arkeologiset löydöt.
Väinämöisen soittimena
thumb|[[Johan Zacharias Blackstadius, Väinämöinen kiinnittää kielet kanteleeseen, 1851.]] Kantele esiintyy suomalaisessa kansanrunoudessa. Kanteleella on keskeinen asema etenkin Elias Lönnrotin kokoamassa Kalevalassa, jossa se on tietäjä ja runonlaulaja Väinämöisen soitin. Kalevalassa soitin toimii henkisen ja taiteellisen hyvinvoinnin takaajana siinä kun sampo antaa aineellisen hyvinvoinnin. Vuonna 1849 julkaistussa Kalevalan versiossa Väinämöinen takoo kanteleen 40. runossa, ja kantele on 50-runoisen teoksen viimeisen viidenneksen keskeinen aihe. Siinä Väinämöinen nousee eepoksen todelliseksi sankariksi, jonka kestävimmäksi ominaisuudeksi nousee muusikkous, taiteilijan taito.
Aluksi Väinämöinen takoo kanteleen hauen luista. Hänen soittonsa vaikutus on järisyttävä ja yliluonnollinen, ja kaikki rientävät liikuttuneina soittoa kuuntelemaan. Väinämöinen myös nukuttaa kanteleellaan Pohjolan väen, ja sampo saadaan veneeseen ja merelle. Kantele kuitenkin katoaa aaltoihin, joten Väinämöinen tekee uuden koivusta. Runossa 50 Väinämöinen poistuu jättäen kanteleensa Suomen kansalle perinnöksi.
Lönnrot käyttää kanteleen synonyymeinä myös sanoja soitto, ilo, iki-ilo, käyrä, romu, visaperä ja harppu. Runonlaulajilta kantelekuvauksia Lönnrot oli kerännyt vain pari-kolmekymmentä, ja hän itse laajensi runot sadoiksi säkeiksi.
Kalevalan sisarteoksessa Kantelettaressa kantele mainitaan vain seitsemässä laulussa yli kuudestasadasta.
Perinteinen koverrettu kantele
Entisaikoina kantele valmistettiin aina yhdestä puusta, joka koverrettiin ylä- tai alapuolelta. Näistä vanhoista kanteleista on museoissa tallella pari sataa. Kovertamisen tekotapa jakaa kanteleet jyrkästi kahteen alueelliseen ryhmään, pohjoiseen ja eteläiseen. Näiden alueiden raja kulkee suurin piirtein reittiä Kokkola–Jyväskylä–Joensuu, ehkä hiukan sen pohjoispuolella. Pohjoisella alueella puu koverrettiin alhaalta päin ja kantele jätettiin pohjattomaksi. Eteläisellä alueella kantele koverrettiin ylhäältä päin ja allas peitettiin kannella, joka kiinnitettiin koppaan tuohivanteilla tai puu- tai rautanauloilla. Raja-alueilla nähtiin kumpaakin tekotapaa. Myös sivulta kaiverrettuja kanteleita oli: niitä koverrettiin Vepsässä ja Inkerissä, joskus Laatokan pohjoispuolellakin.
Alta koverrettua, pohjatonta kannelta soitettiin tavallisesti pöydän päällä niin että jykevä pöytä toimi kaikupohjana ja resonoi kanteleen mukana. Sylissäkin soitettuna pohjattoman kanteleen ääni saattaa soida muhkeammin kuin päältä koverrettu ja kannellinen kantele.
Suomen kansallismuseon hallussa olevassa Kurkijoen kanteleessa on vanhin vuosiluku, mitä kanteleista on Suomesta löytynyt, 1698. Kurkijoen kanteleessa on viisi kieltä, ja siitä löytyy riimukirjoituksen pätkiä, jonkinlainen kissan kuva piirrettynä toiselle puolelle ja kaikenlaisia pieniä yksityiskohtia.
Lautakantele, koneistokantele ja muut uudistukset
1700-luvun lopulla tai viimeistään 1800-luvun alussa kanteleita alettiin tehdä laudoista, jolloin kanteleista voitiin tehdä niin leveitä kuin haluttiin. Lautakanteleen keksimisen myötä soitinta alettiin uudistaa monin muinkin tavoin. Metallia alettiin käyttää tappien ja vartaan materiaalina. Kanteletta oli aiemmin soitettu lyhyt sivu soittajaa päin, mutta nyt yleisimmäksi soittosuunnaksi Suomessa vaihtui pitkältä puolelta soittaminen.
Elias Lönnrot oli merkittävä kanteleen kehittäjä 1800-luvulla. Hänen ansiostaan viisikielisestä kanteleesta tuli Suomen kansallissoitin. Lönnrot oli itsekin kanteleensoittaja, ja hän kantoi kanteletta matkoillaan 1830-luvulta lähtien. Hänestä tuli myös kanteleensoiton opettaja ja kanteleiden rakentaja. Vuonna 1847 Lönnrot rakensi 38-kielisen kromaattisen kanteleen, kielimäärältään koko vuosisadan suurimman. Kaikki 1800-luvun kromaattiset kanteleet luetaan Lönnrotin nimiin. Lönnrot kehitti neljän vuosikymmenen aikana ainakin viisi erilaista, tietoisesti suunniteltua kantelemallia.
Vanhoissa kanteleissa ei soivia kieliä sammutettu, vaan ne helisivät vapaasti näppäilyn jälkeenkin. Sointuun kuuluvien kielien sammutus alettiin katsoa tarpeelliseksi 1900-luvun alkuun mennessä, ja soittimeen lisättiin sammutuslauta. Näin kanteleella voitiin alkaa soittaa myös uudenlaista musiikkia. Paul Salminen kehitti 1920-luvulla koneistokanteleen, joka on vipukoneistolla varustettu kantele. Kanteleen rakenne muuttui myös niin, että kielitapit olivat kaarevassa muodossa entisen suoran sijaan. Soittimen muutosten myötä kansanmusiikin ja tanssimusiikin ohella kanteleella alettiin soittaa yhä enemmän myös klassisen musiikin teoksia.
Suosion hiipuminen ja uusi nousu 1970-luvulla
Kantele oli 1800-luvun ja 1900-luvun alun Suomessa symbolisesti tärkeä soitin. Kanteleensoittajat olivat laulujuhlien tärkeitä esiintyjiä, ja kaupoissa myytiin erilaisia kanteleita, nuotteja ja soitto-oppaita. Tiedotusvälineissä oli kuitenkin jo alkanut näkyä huolestuneita kirjoituksia soittimen suosion vähenemisestä ja ehdotuksia keinoista kanteleperinteen elvyttämiseksi.
thumb|Martti ja Marjatta Pokela esiintymässä juhlassa [[Suomen kansallismuseon pihalla syyskuussa 1966]] Kanteleen suosio laski vuosi vuodelta, kunnes se saavutti aallonpohjansa 1960-luvulla. Viiskielinen kantele oli katoamaisillaan, ison kanteleen soittajia oli harvakseltaan, ja ammattimaisia soittajia ja soitinrakentajia enää muutamia. Vuosikymmenen lopulla kanteleen katoamisesta huolestuneet kansanmuusikot kuten Martti Pokela ryhtyivät aktiivisesti elvyttämään perinnettä. Pokela kehitti uusia kantelemalleja ja laati Erkki Ala-Könnin kanssa kanteleen oppikirjan Suomen Kulttuurirahaston apurahalla. Pokela julkaisi vuonna 1974 Kansanmusiikki-lehdessä kanteleen elvytysohjelman, jossa hän ehdotti esimerkiksi kantelekerhoja, kantelekursseja ja kanteleensoiton opetusta Sibelius-Akatemiaan sekä vaati valtiovaltaa tukemaan kanteleen harrastusta, opetusta ja valmistusta. Kanteletta alkoikin pian näkyä entistä enemmän televisiossa ja muussa mediassa. Kanteleenrakennus elpyi 1970-luvun lopulla ja kantelekursseista tuli suosittuja. Kantele kouluun -hankkeen myötä vuosina 1985–1987 Suomen kouluihin lahjoitettiin 4 000 viisikielistä kannelta.
Tampereella perustettiin vuonna 1977 Suomen Kanteleensoittajat ry. Yhdistys muutti nimensä vuonna 1984 Kanteleliitoksi. Kantele-lehti on ilmestynyt vuodesta 1979. Kanteleliiton ansiosta esimerkiksi kanteleensoiton opetus saatiin musiikkiopistoihin ja konservatorioihin. Sibelius-Akatemiassa, nykyisessä Taideyliopistossa, kanteleensoittoa alettiin opettaa solistisena aineena vuonna 1987. Ensimmäisen 25 vuoden aikana kanteleluokalta valmistui 25 musiikin maisteria.
Merkittävä väylä kantelemusiikin suosion kasvussa oli maailmanmusiikin nousu 1990-luvulla. Kanteletta soittivat silloin esimerkiksi ruotsalainen Hedningarna-etnorockyhtye sekä suomalainen Värttinä.
Elokuvissa kanteletta on 2000-luvulla kuultu Disneyn elokuvassa Narnian tarinat: Velho ja leijona (2005) ja suomalaisessa Jadesoturissa (2006).
Jyväskylässä on vuodesta 2009 alkaen toiminut Suomen kantelemuseo.
Sähkökantele
Viimeisin kanteleen kehitysmuoto on sähkökantele. Sähköistä kannelta käytti jo esimerkiksi Tuulenkantajat Roskilden rockfestivaaleilla 1985, ja myös Dingolla oli keikkakäyttöä varten 5-kielinen sähkökannel. Vuonna 1999 Koistinen julkaisi oman sähkökanteleensa. Nykyaikainen sähkökannel on 39-kielinen soitin, joka on kokonaan kiinteää puuta ilman kaikutilaa. Sen ääni on vahvistettu, ja sitä voi muokata efektilaitteilla. Sähkökanteleesta saa myös matalia ääniä.
Sähkökanteleen myötä kanteleen ääntä alettiin kuulla 1990-luvulta alkaen myös populaarimusiikissa, etenkin melodisessa rockissa, johon sen sähköinen volyymi, kaiut, viiveet, säröt ja muut sähköiset efektit sopivat. Kannelta soitetaan esimerkiksi CMX:n Rautakanteleella (1995) ja Nightwishin Dark Passion Playlla (2007). Vuonna 2011 Tevana3-yhtye julkaisi albumin Mieron tiellä, joka oli maailman ensimmäinen metallilevy, jossa sähkökitarat korvattiin täysin sähkökanteleella.
Perinteisen kanteleen rakenne
thumb|350px|5- ja 10-kieliset kanteleet. Kielet on kiinnitetty toisesta päästään vartaaseen, toisesta päästä tappeihin.
I/JR 28
I/JR 28:n eli Jalkaväkirykmentti 28:n I pataljoonan perusti Savonlinnan suojeluskuntapiiri 17. kesäkuuta 1941 alkaen.
Perustaminen
Pataljoona pyrittiin varustamaan määrävahvuuksien mukaan, mutta puolustusvoimien kalustotilanteesta johtuen niitä ei kaikin osin saavutettu. Siihen kuuluivat:
Kantele
Perinteisen kanteleen rakenne
Carl Rahkosen kanteleväitöskirjan aineistona käytetyt viisikieliset museokanteleet ovat pituudeltaan 56–81 senttimetriä ja leveydeltään 9,5–17 senttimetriä. Saman aineiston useampikieliset kanteleet ovat viisikielisiä keskimäärin muutaman senttimetrin lyhyempiä mutta selvästi leveämpiä, 12–23 senttimetriä.
I/JR 28
Perustaminen
Pataljoonan komentajana oli majuri Eino Muller.
Kantele
Perinteisen kanteleen rakenne
Kanteleen lyhimmällä sivulla on korotus, johon varras kiinnitetään. Korotus jatkuu kopan reunan yli ylimääräisenä koristeena, jota kutsutaan ponneksi. Ponsi löytyy vain Suomenlahden pohjoispuolen kanteleista, niin päältä kuin alhaaltakin koverretuissa. Ponnella ei soittamisen kannalta ole merkitystä, ja sitä on arveltu pelkäksi koristeeksi.
I/JR 28
Keskittäminen
Pataljoona keskitettiin tulevalle toiminta-alueelleen rykmentin mukana 21.– 23. kesäkuuta 1941.
Kantele
Perinteisen kanteleen rakenne
Ponteen on veistetty lovi varrasta varten. Lovi voi olla kaareva tai suora. Varras on tehty raudasta tai puusta, ja se on kohtisuorassa kanteleen pisimpään sivuun nähden. Kielet on kiinnitetty vartaaseen samaan linjaan solmulla, joka aiheuttaa kielen sointiin tiettyä häilyvyyttä. Kielet lähtevät vartaasta säteittäin niin, että niiden etäisyydet kasvavat pitkää päätä kohti. Kielien säteittäisyydestä luovuttiin 1800-luvun lopulla, sillä klassisen musiikin soittajien mielestä se vaikeutti soittamista, ja kielet säädettiin samansuuntaisiksi ja tasavälisiksi.
I/JR 28
Jatkosodan hyökkäysvaihe
Sodan sytyttyä 25. kesäkuuta 1941 pataljoonan tehtävänä oli puolustaa 2. divisioonan osana valtakunnan aluetta ja samalla valmistautua hyökkäykseen. Pataljoona siirtyi yöllä 28.– 29. kesäkuuta lähemmäksi valtakunnan rajaa. Siirto tapahtui II armeijakunnan käskystä, jolla siirrettiin divisioona suunnitellun hyökkäyksen lähtöasemiin.
Kantele
Perinteisen kanteleen rakenne
Kanteleet jaetaan pienkanteleisiin (alle 15 kieltä) ja suurkanteleisiin (jopa 39 kieltä). Museoissa säilyneidessä päältä koverretuissa kanteleissa on kieliä viidestä 21:een, ja alta koverretuissa viidestä 17:ään. Kanteleen kielet ovat luultavasti olleet aikaisemmin hevosten jouhista, mutta jo 1700- ja 1800-luvulla käytettiin metallisia kieliä. "Vaskikantele" tarkoittaa kanteletta jonka kielet ovat vaskea, eli jotain kuparisekoitetta (messinki- tai pronssilankaa).
I/JR 28
Jatkosodan hyökkäysvaihe
Divisioona aloitti 30. kesäkuuta kello 19 etenemisen valtakunnan rajan yli. I pataljoona eteni aluksi vastarintaa kohtaamatta Kurkelanjärven ja Pienen-Iijärven väliselle kannakselle, jonne puna-armeijan yksiköt olivat asettuneet puolustukseen. Hyökkäys pysähtyi 1. heinäkuuta 1941 aamupäivän aikana.
Kantele
Perinteisen kanteleen rakenne
Kanteleen toisessa päässä kopan kannen jatkeeseen on veistetty reikiä. Niihin on alhaalta päin työnnetty puiset viritystapit, joissa kielet ovat kiinni. Kielet kiristetään vääntämällä tappien siivekkeistä kopan jatkeen alapuolella.
I/JR 28
Jatkosodan hyökkäysvaihe
Vihollinen pakotettiin pohjoisesta tehdyllä koukkauksella irtautumaan iltapäivällä 1. heinäkuuta asemistaan ja pataljoona pääsi jatkamaan etenemistään kohti itää. Seuraavana päivänä se oli saavuttanut Parikankylän alueen, jossa se joutui torjumaan vihollisen idästä ja etelästä aamupäivän aikana tekemiä vastahyökkäyksiä. Tykistön tukemana pataljoona pystyi torjumaan vihollisen saarrostusyritykset puoleen päivään mennessä.
Kantele
Perinteisen kanteleen rakenne
Kanteleen kärjessä on joskus koristeellinen kierukka. Kärjessä on usein reikä, josta pujotetulla narulla kantele voidaan ripustaa seinälle.
I/JR 28
Jatkosodan hyökkäysvaihe
Ristilahden taisteluiden aikana 4. heinäkuuta pataljoona oli puolukseen ryhmittyneenä varmistamassa Parikankylän alueella rykmentin huoltoyhteyksiä rykmentin muun osan koukatessa pohjoisempana sijaitsevien venäläisjoukkojen selustaan. Päivän aikana puna-armeijan joukot pyrkivät etelästä katkaisemaan suomalaisten selustayhteydet muutaman panssarivaunun tukemana. Pataljoona pystyi kuitenkin vastahyökkäyksellään torjumaan muodostuneen uhan. Se siirtyi divisioonan reserviksi illan aikana luovuttaen asemansa rykmentin II pataljoonalle.
Kantele
Perinteisen kanteleen rakenne
Kanteleeseen on useimmiten veistetty yksi tai useampia ääniaukkoja, jotka ovat kanteleissa yleensä erilaiset. Soinnin kannalta ääniaukot eivät ole välttämättömiä.
I/JR 28
Jatkosodan hyökkäysvaihe
I pataljoona siirtyi 7. heinäkuuta rykmentin reserviksi Ristilahden taistelualueen eteläosaan ottaen samalla osittaisen rintamavastuun taistelualueen eteläosassa. Seuraavana päivänä pataljoonan 3. komppania osallistui Ristilahden alueen taisteluun hyökäten tuloksetta vihollisen asemia vastaan. Komppania vetäytyi lähtöasemiinsa. Taistelut päättyivät aamuyöllä 9. heinäkuuta neuvostojoukkojen hyökätessä muodostumassa olevasta motista itäänpäin. Hyökkäyksen johdosta osa suomalaisjoukoista hajosi ja rykmentin III pataljoonan joukkoja ohjattiin I pataljoonan alueelle. Suurempia taisteluita ei pataljoonan alueella enää käyty.
Kantele
Perinteisen kanteleen rakenne
Kanteleen kielet kulkevat joskus tallan yli. Talla on yleensä tappisivun viereen kiinnitetty kisko, joka on tehty raudasta, joskus puusta. Talla puhdistaa kanteleen ääntä ja tekee siitä kirkkaamman ja selkeämmän. Talla on ilmeisesti uusi piirre, ja sitä esiintyy lähinnä Karjalassa.
Kanteleen soitto
thumb|[[Robert Wilhelm Ekman|R.W. Ekman, Kreeta Haapasalo soittaa kannelta, 1868.]] Koverrettua kannelta pidettiin aina lyhin kieli soittajaa lähinnä, varras ja ponsi oikealla, tappisivu vasemmalla. Nykyisin soittoasento vaihtelee eri paikkakunnilla.
Kannelta soitetaan pitämällä sitä vaakatasossa sylissä tai pöydällä – nykyään vaihtoehtoisesti kaulaan ripustettuna. Pienempiä kanteleita soitetaan näppäilemällä kieliä ja sammuttamalla niitä sekä sormin että kämmenellä, mutta suurempia kanteleita soittaessa käytetään sormisammutusten lisäksi usein sammutuslautaa.
Perinteisiä soittotapoja ja -tyylejä on edelleen käytössä useita. Tikkusoitoksi tai Saarijärven tyyliksi kutsutussa soittotavassa kieliä krapsitaan puutikuilla. Tämä soittotapa oli yleinen 100 vuotta sitten Keski-Suomessa ja Pohjanmaalla, mutta se oli sittemmin vähällä hävitä kokonaan. Nykypäivän kanteleensoittajista tikkusoiton hallitsevat muun muassa Kari Dahlblom, Rauno Nieminen, Timo Väänänen, Maija Kauhanen, Emmi Knuutinen, Essi Olkanen ja Pauliina Syrjälä.
Kannelta soitettaessa näppäillään yleensä melodiaa oikealla kädellä vasemman säestäessä matalammilla kielillä. Useimmat kanteleet on viritetty diatonisesti. Viisikielinen kantele on yleensä viritetty D-duuriin (d–e–fis–g–a) tai vastaavaan molliin (d–e–f–g–a), mutta myös muita virityksiä käytetään.
Konserttikanteleissa on sävelvaihtajakoneisto, joka mahdollistaa kromaattisten sävelten (ylennysten ja alennusten) käyttämisen.
Muissa kantelemaissa Virossa, Latviassa, Liettuassa, Karjalan tasavallassa ja Venäjällä on myös konserttisoittimeksi kehitettyjä kantelesoittimia, joilla on mahdollista soittaa kromaattisia säveliä.
Kantelesoittimet eri kansoilla
thumb|[[Viktor Vasnetsov, Guslinsoittajia, 1899]] thumb|Neuvostoliiton aikainen postimerkki, jossa kuvataan latvialaisia kansansoittimia. Mukana myös latvialainen kokles
Tunnettuja kanteleensoittajia
thumb|Laulaja Lucia Tepponen ja kanteleensoittajat Toivo Vajonen ja Maksim Gavrilov [[Karjalais-suomalainen neuvostotasavalta|Karjalais-suomalaisesta neuvostotasavallasta vuonna 1949.]] Ennen sotia eräs kuuluisimpia kanteleensoittajia oli Shemeikkojen runonlaulajasuvun jäsen Teppana (Teppo) Jänis. Kuuluisimpia kanteletaiteilijoita on professori Martti Pokela. Monet tunnetut kanteleensoittajat ovat kotoisin Haapaveden kantelepitäjästä. Pokelan lisäksi haapavetisiä kantelekuuluisuuksia ovat esimerkiksi Antti Rantonen ja Pasi Jääskeläinen. Nykyään paikkakunnalla toimii useita perinteisen soiton yhtyeitä, muun muassa suurkokoonpano Jokilaaksojen kanteleet. Sähkökanteleen tunnetuimpia soittajia ovat musiikin tohtorit Hannu Saha ja Timo Väänänen, Eva Alkula, Senni Eskelinen, Anttu Koistinen ja Juha Jyrkäs. Norjan suomalaismetsäalueella tunnetaan kanteleen soittaja Sinikka Langeland. Eija Kankaanranta on tilannut ja kantaesittänyt runsaasti suomalaisten nykytaidemusiikin säveltäjien teoksia.
Domodedovon kansainvälinen lentoasema
thumb|250px|Terminaali ulkoa thumb|250px|Terminaali sisältä thumb|250px|Lentoaseman rautatieasema thumb|250px|[[Swiss International Air Lines|Swissin Airbus A320 -kone kentällä.]] thumb|250px|[[British Airwaysin Boeing 767 -kone kentällä.]] thumb|250px|[[Polet Airlinesin Saab 2000 -kone kentällä.]] Domodedovon kansainvälinen lentoasema  on lentoasema, joka sijaitsee 42 kilometriä Moskovan keskustasta etelään. Se on toinen Moskovan kahdesta tärkeimmästä lentoasemasta yhdessä Šeremetjevon kansainvälinen lentoaseman kanssa.
Domodedovo on johtava kotimaan- ja IVY-maiden lentojen lentoasema ja on haastanut Šeremetjevon lentoaseman kansainvälisten matkustajien määrässä. Vuonna 2006 Domodedovo on noussut Venäjän suurimmaksi lentoasemaksi, ohittaen Šeremetjevon jopa kansainvälisten matkustajien määrässä. Vuonna 2007 kentän läpi kulki lähes 19 miljoonaa matkustajaa.
East Line Group vuokrasi Domodedovon lentoaseman toiminnot kiitoteitä lukuun ottamatta 75 vuoden sopimuksella vuonna 1996. Se on investoinut suuria summia lentoaseman kunnostamiseen. Lisäksi on panostettu matkustajien viihtyvyyteen ja lentoaseman puhtauteen. Edellä mainituista syistä sekä Šeremetjevon lentoaseman ongelmien takia British Airways, Qatar Airways, Swiss International Air Lines, Emirates, SN Brussels Airlines (nyk. Brussels Airlines) ja Thai Airways International ovat siirtäneet kaikki Moskovan lentonsa Domodedovoon. Aeroflot on myös siirtänyt kaikki rahtitoimintonsa Šeremetjevolta Domodedovoon.
Domodedovon lentoasemalta on Aeroexpress-junayhteys Moskovan Paveletsin rautatieasemalle. Matka kestää noin 40 minuuttia. Lentomatkustajat voivat tehdä lähtöselvityksen jo rautatieasemalla.
Nurmeksen apostolien Pietarin ja Paavalin kirkko
Nurmeksen ortodoksinen kirkko eli täsmällisemmin Pyhien apostolien Pietarin ja Paavalin kirkko Nurmeksessa on Nurmeksen ortodoksisen seurakunnan pääkirkko. Jälleenrakennusvaroilla vuosina 1958–59 rakennetun kirkon suunnitteli arkkitehti Ilmari Ahonen. Aikakaudelleen tyypillisesti "kulmikkaan" kirkon vihki käyttöön apulaispiispa Paavali 6. syyskuuta 1959. Kirkko on pyhitetty apostoleille Pietarille ja Paavalille.
Lähteet
63.54167°N, 29.14611°W
Valkovatsakukastaja
Valkovatsakukastaja (Dicaeum hypoleucum) on kukastajien heimoon kuuluva varpuslintu.
Satish Dhawan Space Centre
Satish Dhawan Space Centre (SDSC)  on Intian avaruusjärjestön avaruuskeskus, jota käytetään satelliittien ja luotainten laukaisuun. Se sijaitsee Intian eteläkärjen länsipuolella Andhra Pradeshin maakunnassa Sriharikota-saarella.