cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Uusikartano
Kartano Björnin suvulla ja Yläneen kunnalla
Björni myi vuonna 1913 Uudenkartanon pojalleen Sulho Björnille (Rantasalo). Vuonna 1924 tilan osti häneltä Kaarlo Selin, joka sitten myi sen 1929 Yläneen kunnalle. Kartanon entiseen päärakennukseen perustettiin kunnalliskoti, mutta rakennus tuhoutui 27. tammikuuta 1938 (ehkä) erään mielisairaan hoidokin sytyttämässä tulipalossa. Palossa kuoli 10 henkilöä. Uudenkartanon peltomaisemat edustavat edelleen komeinta suomalaista ikivanhaa peltokulttuuria, toiseksi vanhinta nykyisellä Pöytyällä heti Yläneenkartanon ydinpeltojen jälkeen.
John Bigler
Bigler syntyi saksalaistaustaisille vanhemmille Carlislessa, Pennsylvaniassa. Hänet nimitettiin pian kuvernööriyden jälkeen Yhdysvaltain suurlähettilääksi Chileen. Hän kuoli Sacramentossa 66-vuotiaana.
Uusikartano
Kylä
Uudenkartanon alueella asuu noin 500 asukasta, ja kylässä on jo kolmen vuosikymmenen ajan toiminut Himolan teatteri. Vuonna 2011 Uusikartano valittiin Varsinais-Suomen vuoden kyläksi.
John Bigler
Johnilla oli nuorempi veli William Bigler, joka toimi Pennsylvanian kuvernöörinä.
Päijänne (täsmennyssivu)
Päijänne tarkoittaa usein pientä suolampea, mutta Suomen toiseksi suurin järvi on tästä säännöstä poikkeus. Päijänne voi viitata muun muassa seuraaviin asioihin:
1797
Tapahtumia aiheittain
1751 – 1800
Hayato Sakurai
Hayato Sakurai (, s. 24. elokuuta 1975 Ibaraki, Japani) on japanilainen vapaaottelija. Hän voitti Shooton keskisarjan mestaruuden vuonna 1998 tuomariäänin Jutaro Nakaoa vastaan. Sakurai onnistui myöhemmin 2000 puolustamaan titteliään voitettuaan Tetsuji Katon tuomariäänin. Hän pääsi myöhemmin ottelemaan UFC:n välisarjan mestaruudesta, mutta hävisi ottelunsa Matt Hughesille teknisellä tyrmäyksellä.
Jouni Kesti
Jouni Veli Kesti (21. syyskuuta 1946 Oulu – 21. huhtikuuta 2015 Oulu ) oli suomalainen kuvataiteilija, säveltäjä, rumpali, kirjailija ja poleemikko. Musiikillisen koulutuksensa Kesti hankki Oulun konservatoriossa opiskelemalla puoli vuotta lyömäsoitinten soittamista 1960-luvulla, minkä lisäksi hän toimi tanssi- ja jazzrumpalina monissa orkestereissa 1960- ja 1970-luvuilla. Kuvataidetta Kesti opiskeli Juhani Hakalahden yksityisoppilaana vuosina 1980–1984.
Kesti debytoi kuvataiteilijana vuonna 1983. Hän on Suomen Taidemaalariliiton ja Suomen Säveltäjät ry:n jäsen. Hänen teoksiaan löytyy muun muassa Helsingin kaupungin taidemuseon, Oulun taidemuseon, Wäinö Aaltosen museon, Turun kaupungin, Rovaniemen taidemuseon, Kuusamon kaupungin ja Sanomalehti Kalevan kokoelmista.
Kestin musiikkia on kuultu esimerkiksi Avanti! -orkesterin konserteissa ja hän on säveltänyt Suomen Kansallisoopperaan Jorma Uotisen pyynnöstä baletin Petroolitaivas.
Oulun taidemuseon entinen johtaja Ullamaria Pallasmaa on kuvannut Kestiä ”yltiöyksilölliseksi” taiteilijaksi, joka ”ei mahdu mihinkään asialliseen lokeroon”.
Kuvataiteilijan ja säveltäjän töidensä ohella Kesti kirjoitti myös kolumneja, pakinoita ja kritiikkejä muun muassa Taide-lehteen ja Oulu-lehteen. Hänen kirjansa Musameduusan Sepalus-akatemia ilmestyi Liken kustantamana vuonna 2002.
Kesti työskenteli Oulun Pikisaaressa. Hän sai valtion taiteilijaeläkkeen vuonna 2008.
Russell W. Peterson
Russell Wilbur "Russ" Peterson (3. lokakuuta 1916 Wisconsin – 21. helmikuuta 2011) oli yhdysvaltalainen tiedemies ja republikaanisen puolueen poliitikko, joka toimi Delawaren kuvernöörinä vuosina 1969–1973. Häntä edelsi Charles L. Terry, Jr. ja seurasi Sherman W. Tribbitt.
VVV-Venlo
Venlose Voetbal Vereniging Venlo eli VVV-Venlo on alankomaalainen jalkapalloseura, jonka edustusjoukkue pelaa Alankomaiden toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Eerste divisiessä. Se on 2000-luvulla pelannut Eredivisiessä kausina 2007–2008, 2009–2013 sekä syksystä 2017.
Seura perustettiin vuonna 1903 ja sen kotipaikka on Venlo Limburgin provinssissa.
VVV-Venlo palasi pääsarjatasolle yli kymmenen vuoden tauon jälkeen voitettuaan nousukarsinnan kauden 2006–2007 päätteeksi. Seuran suurin saavutus on KNVB-cupin voitto vuonna 1959; Eredivisiessä se on sijoittunut parhaimmillaan kolmanneksi vuonna 1961.
TRON: Legacy (soundtrack)
TRON: Legacy on Daft Punkin säveltämä Tron: Perintö -elokuvan soundtrack-albumi, joka julkaistiin 6. joulukuuta 2010.
Lilly Dubb
Lilli Matilda (Lilly) Dubb (31. maaliskuuta 1900 Helsinki – 2. lokakuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Rondônianmuura
Rondônianmuura (Clytoctantes atrogularis) on Brasiliassa uhanalaisena elävä lintu.
Terry Griffiths
Terry Griffiths (s. 16. lokakuuta 1947) on walesiläinen entinen snooker-ammattilainen, joka on peliuransa jälkeen toiminut valmentajana ja tv-kommentaattorina. Griffiths voitti maailmanmestaruuden vuonna 1979 ollen ensimmäistä kertaa tässä turnauksessa mukana.
Ura lyhyesti
Terry Griffiths pelasi amatöörivuosinaan upeasti, mutta hänen ei odotettu tekevän niin suurta vaikutusta ammattilaispiireissä kuin mitä hän lopulta teki. Griffiths oli kahdesti maailmanmestaruuskisoissa finaalissa, joista hän voitti ensimmäisen vuonna 1979, mutta hävisi 1980-luvun hallitsijalle Steve Davisille vuonna 1988. Vuonna 1979 Griffiths voitti mestaruutensa sijoittamattomana pelaajana, eli hän tuli turnaukseen karsintojen kautta. Maailmanmestaruuden lisäksi Griffiths voitti myös toiseksi arvostetuimman (nykyään myös ranking-turnauksen) UK Championshipin sekä useita muita ammattilaisturnauksia. Griffiths lopetti pelaajauransa vuonna 1997.
Pelaajauran jälkeen Griffiths on toiminut ammattipelaajien Stephen Hendry, Mark Williams, Marco Fu, Allister Carter sekä Mark Allen valmentajana. Selkeästi parhaiten näistä on menestynyt Stephen Hendry, joka on kaikkien aikojen menestyksekkäin snooker-ammattilainen. Valmentamisen lisäksi Griffiths toimii myös BBC Sport -kanavan kommentaattorina.
Qatar yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Qatar on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1983 lähtien. Se on saavuttanut MM-kilpailuissa yhteensä kymmenen mitalia.
Daegussa 2011 kilpailleesta neljän hengen qatarilaisjoukkueesta pistesijoille ylsivät seitsemänneksi korkeushypyssä sijoittunut Mutaz Essa Barshim ja kahdeksanneksi 400 metrin juoksussa sijoittunut Femi Ogunode. Moskovassa 2013 Qatarin viisihenkisestä joukkueesta Barshim saavutti korkeushypyssä hopeaa. Pekingissä 2015 Qataria edusti kuusi miesurheilijaa, joista korkeushypyn suosikkeihin kuulunut Barshim sijoittui neljänneksi, Musaeb Abdulrahman Balla 800 metrin juoksussa kuudenneksi ja Ogunode 200 metrin juoksussa seitsemänneksi. Lontoossa 2017 Qataria edusti viisi miesurheilijaa, joista Barshim voitti korkeushypyssä kultaa, sudanilaissyntyinen Abdalelah Haroun sijoittui 400 metrin juoksussa kolmanneksi ja Abderrahman Samba 400 metrin aitajuoksussa seitsemänneksi.
Vuoden 2019 MM-kilpailut järjestettiin Dohassa Qatarissa. Tuolloin Mutaz Essa Barshim voitti korkeushypyssä kultaa ja Abderrahman Samba saavutti pronssia 400 metrin aitajuoksussa. Eugenessa 2022 Mutaz Essa Barshim voitti korkeushypyssä kolmannen maailmanmestaruutensa.
Dili
Dili (joskus myös Díli, Dilli tai Dilly) on Itä-Timorin pääkaupunki. Se sijaitsee Timorin saaren pohjoisrannalla. Dili on Itä-Timorin pääsatama ja talouselämän keskus.
Dilissa oli noin 192 000 asukasta vuonna 2010. Väkiluku kasvaa nopeasti, vuoden 2004 väkiluku oli 151 000. Dilin piirin väkiluku kasvoi kuudessa vuodessa kolmanneksella 176 000:sta 240 000:een.
Ilmasto
Dilissä vallitsee trooppinen ilmasto. Keskimääräinen ylin lämpötila on ympäri vuoden 29–30 °C, yön alin vaihtelee 18 °C ja 21 °C välillä. Sadetta saadaan eniten joulu-, tammi- ja helmikuussa, vähiten elo- ja syyskuussa. El Niño muuttaa eniten kuivan kauden sademääriä.
Itä-Timor on trooppisten hirmumyrskyjen aluetta. Diliin osuu keskimäärin kahdeksan trooppista syklonia kymmenen vuoden jaksolla, yleensä marraskuusta huhtikuuhun kestävän sadekauden aikana.
Historia
Itä-Timor julistautui itsenäiseksi Portugalista 28. marraskuuta 1975, mutta yhdeksän päivää myöhemmin (7. joulukuuta) Indonesian joukot miehittivät Dilin. 17. heinäkuuta 1976 Indonesia liitti Itä-Timorin itseensä, alueen nimeksi tuli Timor Timur ja Dilistä sen pääkaupunki.
Sisällissota puhkesi itsenäisyystaistelijoiden ja Indonesian armeijan välillä ja kymmeniätuhansia siviilejä tapettiin. Vuoteen 1989 asti ulkomaalaisilla tai indonesialaisilla siviileillä ei ollut asiaa alueelle.
Vuoden 1991 Dilin verilöyly toi Itä-Timorin itsenäisyysliikkeen maailman ja median tietoisuuteen. Armeijan joukot tulittivat saattoväkeä Santa Crutzin hautausmaalla, yli sata dililäistä sai surmansa. Vuonna 1999 Itä-Timor siirtyi YK:n valvontaan ja 20. toukokuuta 2002 Dilistä tuli itsenäisen Itä-Timorin demokraattisen tasavallan pääkaupunki.
Huhtikuussa 2006 Dilin kaduilla puhkesi levottomuuksia, joihin osallistui lukuisia entisiä sotilaita, jotka oli vapautettu tehtävistään maaliskuussa. Lopulta YK:n missio jatkui vuoteen 2012; Dilin järjestyksenpito siirtyi paikalliselle poliisille vuonna 2009.
Nähtävyyksiä
Dilin tunnetuin monumentti on 27 metriä korkea Jeesus-patsas, joka sijaitsee Fatucaman niemellä. Patsaan jalusta on maapallon muotoinen, ja sen luokse voi kiivetä 500 askelman portaita pitkin.
Farolin majakka sijaitsee sataman luoteispuolella. Kaupungin väkivaltaista historiaa kunnioitetaan muistomerkillä, vastarintamuseolla ja entiseen vankilaan luodulla Chega-näyttelyllä.
Jamaika talviolympialaisissa 1998
Jamaika osallistui Naganon talviolympialaisiin 1998. Joukkue koostui kuudesta urheilijasta, jotka kilpailivat rattikelkkailussa.
Armand-Gaston Camus
Armand-Gaston Camus (2. huhtikuuta 1740 – 2. marraskuuta 1804) oli ranskalainen vallankumouksellinen. Ennen Ranskan suurta vallankumousta hän oli menestyvä asianajaja. Vuonna 1789 Pariisin kolmas sääty valitsi hänet säätyvaltiopäiville ja hän sai huomiota yhteiskunnallista epätasa-arvoa vastustavilla puheillaan.
Kun hänet oli valittu kansalliskokoukseen Haute-Loiren departementista, hänet nimitettiin yleisen turvallisuuden neuvoston jäseneksi.
14. elokuuta 1789 perustuslakia säätävä kokous valitsi Camus'n arkistonhoitajaksi, ja tässä tehtävässä hän järjesti kansallisarkiston. Hän pysyi tiukkana tasavaltalaisena eikä osallistunut Napoleonin aikaiseen hallintoon.
Feldberg
Feldberg tarkoittaa seuraavia:
Martin Häusling
Martin Häusling (s. 21. maaliskuuta 1961) on saksalainen vihreä poliitikko. Hänet valittiin Euroopan parlamenttiin vuoden 2009 vaaleissa. Hän on Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmän jäsen. Hän kuuluu Talousarvion valvontavaliokuntaan ja Maatalouden ja maaseudun kehittämisen  valiokuntaan.
Dogs of War (täsmennyssivu)
Dogs of War voi tarkoittaa seuraavia:
Neu
Uudessa kokoonpanossa yhtye on julkaissut albumin nimeltä Limit. Uusi single "Wave" julkaistiin vuonna 2010. Single sisältää kolme kappaletta: Wave, E.Y.E ja Existence\"oblivion\". Yhtye muutti myös ulkonäköään. Limitin aikana asut olivat pääosin vihreitä, mutta sittemmin ulkoasu on muuttunut monivärisemmäksi ja muutenkin monipuolisemmaksi.
Daxing’anlingin prefektuuri
Daxing'anlingin prefektuuri (, pinyin: Dàxīng'ānlǐng Dìqū) on prefektuuri Kiinan Heilongjiangin maakunnan luoteisosassa. Se on Kiinan pohjoisin prefektuuri. Prefektuurin pinta-ala on 82 929 neliökilometriä, joista 18 160 neliökilometriä kuuluu virallisesti Sisä-Mongoliaan. Asukasmäärä oli 511 560 vuonna 2010. Prefektuurin hallintokeskus sijaitsee Jiagedaqin piirissä, joka on noin 550 kilometriä maakunnan pääkaupunki Harbinista luoteeseen.
Hallinnollinen jako
thumb|300px|left|Daxing'anlingin hallinnollinen jako. Piirikuntatasolla prefektuuri jakautuu 4 hallintopiiriin ja 3 piirikuntaan seuraavasti:
Erikoisuudet prefektuurin hallinnossa
Daxing'anlingin prefektuuri on erikoinen hallintoyksikkö Kiinassa. Prefektuuri kuuluu Heilongjiangin maakuntaan, mutta osat alueistaan (Jiagedaqi ja Songling) kuuluvat Sisä-Mongoliaan. Toiseksi, Kiinan virallinen hallintajako ei tunnista Huzhongin ja Xinlinin piirejä; ne kuuluvat virallisesti Human piirikuntaan. Kolmanneksi, Kiinassa jos prefektuuri ei saanut kaupungin asemaa, sen hallintokeskus sijaitsee yleensä jossain piirikunnassa tai piirikuntatason kaupungissa, mutta Daxing'anlingin hallintokeskus on Jiagedaqin piirissä.
Solita
Solita on Suomessa perustettu teknologia-, data- ja designkonserni, joka on keskittynyt kehittämään IT-palveluita, sähköistä asiointia sekä tiedolla johtamisen ratkaisuja yrityksille ja julkishallinnon organisaatioille. Sen palveluihin kuuluu muun muassa strategista ­konsultointia, palvelumuotoilua, digitaalisia ­palveluita, AI- ja analytiikkaratkaisuja sekä pilvipalveluita. Vuonna 2022 Solitalla oli yli 1500 työntekijää ja se toimi kuudessa maassa: Suomessa, Ruotsissa, Virossa, Saksassa, Tanskassa ja Belgiassa.
Historia
Heikki Halme perusti Solitan vuonna 1996. Yhtiö aloitti Nokian ohjelmistokehittäjänä.
Vuonna 2007 Solitan liikevaihto oli noin 11 miljoonan euroa.
Vuonna 2013 suomalaisesta pääomasijoitusyhtiö Vaaka Partnersista tuli Solitan pääomistaja. Yhtiö työllisti 220 henkilöä.
Lokakuussa 2014 Solitalla oli 350 työntekijää. Se perusti toimipisteen Ouluun ja kertoi aikovansa palkata sinne ensimmäisenä vuonna 50 henkilöä.
Maaliskuussa 2015 Solita perusti uuden liiketoimintayksikön, Solita Designin, joka erikoistui digitaalisten palvelujen konsultointiin, palvelumuotoiluun, käyttökokemussuunnitteluun ja teknologiaratkaisuihin. Lokakuussa Solitalla oli yli 400 työntekijää Helsingissä, Tampereella ja Oulussa ja sen liikevaihto oli 49,7 miljoonaa euroa.
Helmikuussa 2016 Solita teki ensimmäisen yrityskauppansa. Se osti suomalaisen HMV:n, joka oli keskittynyt julkisen sektorin strategiakonsultointiin. Kymmenen henkeä työllistäneen yrityksen liikevaihto vuonna 2015 oli noin 2 miljoonaa euroa.
Vuonna 2017 Solita aloitti kansainvälisen liiketoiminnan Ruotsissa ja Virossa. Helmikuussa yli 500 työntekijää työllistänyt Solita kertoi listautumisaikeistaan. Keväällä se osti palvelumuotoiluyritys Palmun, joka toimi muun muassa Singaporessa. Toukokuussa Solita valittiin kilpailutuksen kautta Vero.fi:n verkkopalvelun toteuttajaksi ja ylläpitäjäksi. Sopimuksen arvo oli 0,8 miljoonaa euroa.
Vuonna 2019 Solita osti kaksi yritystä Ruotsista, Sparks AB:n ja digitaalisiin palveluihin erikoistuneen Ferrologicin. Ferrologic toimi myös Tanskassa ja Belgiassa. Noin sata henkilöä työllistänyt Ferrologic tarjosi asiakkailleen apua automatisoitujen ja dataohjautuvien prosessien ja palveluiden suunnitteluun ja rakentamiseen. Fuusioiden jälkeen Solita työllisti noin tuhat ihmistä ja sen toiminta laajeni myös Tanskaan ja Belgiaan.
Kesäkuussa 2020 Solita voitti THL:n järjestämän kilpailutuksen korona-altistumisia jäljittävästä mobiilisovelluksesta, jota käytetään koronaviruspandemian ehkäisyyn Suomessa. Koronavilkku-niminen sovellus julkaistiin 31. elokuuta 2020. Ensimmäisen vuorokauden aikana sovellus ladattiin miljoona kertaa ja ensimmäisen kahden viikon aikana sovellus ladattiin yli 2 miljoonaa kertaa.
Tammikuussa 2021 Jari Niska siirtyi Solitan konsernin johdosta yhtiön hallitukseen ja hänen seuraajanaan toimitusjohtajana aloitti Ossi Lindroos, entinen Suomen maajohtaja. Toukokuussa uudeksi Suomen maajohtajaksi nimitettiin Timo Honko. Huhtikuussa 2022 Solita osti tanskalaisen it-konsultointiyhtiö Commentor A/S:n, joka työllisti yli 145 henkilöä ja jonka liikevaihto oli 15,5 miljoonaa euroa. Yrityksen asiakkaana oli muun muassa Tanskan verovirasto.
Organisaatio
Vuonna 2022 Solita työllisti yli 1500 työntekijää Suomessa, Ruotsissa, Tanskassa, Virossa, Saksassa ja Belgiassa. Solita konsernin toimitusjohtaja on Ossi Lindroos. Solitan omistajia työntekijöistä on noin 450.
Yrityksen pääkonttori sijaitsee Tampereella ja sillä on toimipisteet myös Helsingissä, Lahdessa, Oulussa ja Turussa, ulkomailla se toimii Berliinissä, Göteborgissa, Kööpenhaminassa, Leuvenissä, Tallinnassa, Tukholmassa ja Münchenissä.
Solitan liiketoiminta on jaettu kolmeen liiketoiminta-alueeseen: Suomi, Ruotsi sekä muut kansainväliset markkinat. Toimintoja Suomessa johtaa Timo Honko ja Ruotsissa Johan Thyblad.
Tuotteet ja markkinat
Solita tarjoaa asiakkailleen muun muassa strategista ­konsultointia, palvelumuotoilua, digitaalisia ­palveluita, AI- ja analytiikkaratkaisuja sekä pilvipalveluita. Solitan liiketoimintayksiköt keskittyvät :
Solita on mukana kansallisissa hankkeissa, kuten Omahoito- ja digitaaliset arvopalvelut (ODA) -palvelukokonaisuudessa, jossa se tarjoaa ylläpito- ja tukipalveluita yhdessä Mediconsultin kanssa.
Solitan asiakkaisiin kuuluvat muun muassa tekonivelsairaala Coxa, DNA, Fortum , Kone , Ponsse , Ruokavirasto , Valtion kehitysyhtiö Vake ja Väylävirasto.
Solita ylläpitää IoT-ekosysteemiä, johon kuuluvat muun muassa tietoliikennekonserni DNA, Haltian, Virelabs, ElfGroup, Testimate, Unseen Technologies, AWS, Kaltiot, IBM, Azure, Tableau ja Wazombi Labs. IoT-ekosysteemi tarjoaa palveluita ja tuotteita, joita tarvitaan esimerkiksi testaamisessa, tekoälyn hyödyntämisessä, datan keräämisessä, analytiikassa, visualisoinnissa ja pilviratkaisuissa. Systeemin avulla asiakkaat voivat rikastaa olemassa olevaa toimintaympäristöään toimivaksi IoT-kokonaisuudeksi.
Yrityskulttuuri
Solitan työkulttuuri korostaa yrityksen arvoja, ihmiskeskeisyyttä ja itseohjautuvuutta. Solita on mm. palkannut sisäisesti toimivan valmentajan, jonka luona voi vierailla matalalla kynnyksellä, kun haluaa apua työssä jaksamisen haasteisiin. Valmentajan työhön kuuluu yksilöiden ja tiimien valmennustyötä, mutta myös asioiden kehittämistä ja viemistä kulttuuriin ja johtamiseen. Työpaikan sisäinen valmentajan avulla halutaan lisätä työntekijöiden hyvinvointia ennakoivasti.
Solita tekee yhteistyötä oppilaitosten kanssa, esimerkiksi Tampereen yliopiston kanssa on tehty käytännönläheisen opinto-opas, jonka avulla opiskelijat kuulevat, millä kursseilla on työelämän näkökulmasta eniten kysyntää. Solita järjestää 1-2 kertaa vuodessa Solita Akatemian alanvaihtajille, vastavalmistuneille tai opintojensa loppuvaiheessa oleville ihmisille. Solitan Akatemiassa saa syväperehdytyksen esimerkiksi data- ja ohjelmistokehitykseen. Solitalla on myös itseopiskelua mahdollistavia alustoja, esimerkkinä Udemy.
Solita tarjoaa perhevapaata suunnitteleville perhevapaakummeja eli tukihenkilöitä, jotka auttavat tärkeissä vaiheissa ja ovat tavoitettavissa ennen vapaata, sen aikana ja sen jälkeen. Mentorilta voi esimerkiksi kuulla työpaikan uutisia kuukausittaisessa aamupalapalaverissa tai vinkkejä siihen, miten omaa ammatillista osaamistaan voi pitää yllä ja kehittää vapaan aikana. Mentorin tulee myös pitää vapaalla olevan puolia esimerkiksi organisaation uudistuessa ja työtehtävien muuttuessa. Solitan intraan on koottu perhevapaisiin liittyvä tietopankki ja perhevapaalaisten yhteydenpitoa varten on perustettu ­Slack-kanavia.
WLM-Organ
WLM-Organ Oy oli suomalainen yritys, joka valmisti WLM-merkkisiä sähköurkuja Karkkilassa vuosina 1972–1984.
Yrityksen perustajat
Yrityksen ja tuotteiden nimi muodostui perustajien Alf Wagerin, Jorma Laulumaan ja Olli Moision sukunimien alkukirjaimista. Laulumaa ja Moisio työskentelivät yhdessä Kouvolan urkutehtaalla ja miettivät jo silloin elektroniikan käyttömahdollisuuksia ja sähköurkujen suunnittelua. Alf Wager (1927–2020 ) oli tunnettu viihdepianistina ja jo 1950-luvun lopulla alkaneesta piano- ja musiikkikauppiaan urastaan.
Yritykseen saatiin mukaan tulevaksi jakelijaksi Wager-Musiikin lisäksi Tampereen Musiikki, ja rahoittajaksi tuli pankkien omistama pääomasijoitusyhtiö Sponsor.
Moisio irtautui pian WLM-Organista ja perusti oman OWG Trading Ky -nimisen yrityksen, joka 1970-luvulla rakensi Walton-merkkisiä sähköurkuja aluksi Karjaalla, sitten Saarijärvellä. Tuotekehittelijänä WLM-Organ Oy:ssä oli mukana diplomi-insinööri Reino Urala ja toimitusjohtajana Jukka Pelkonen.
Yrityksen historiaa
WLM-Organ Oy merkittiin kaupparekisteriin toukokuussa 1972 alun perin Sähköurkuteollisuus Oy:n nimellä, kotipaikkanaan Espoo. Jo vuosina 1971–1972 valmistuivat ensimmäiset kuutisenkymmentä WLM-urkujen mallikappaletta. Yrityksen palveluksessa toimi tuolloin seitsemän henkilöä. Yrityksen toiminta-ajatuksen osoittauduttua elinvoimaiseksi sen omistuspohjaa laajennettiin, ja useiden pankkien omistama Sponsor Oy tuli yhtiön pääosakkaaksi vuonna 1973. Oma tehdas perustettiin Karkkilaan.
WLM pyrki innovatiivisuuteen muussakin kuin urkujensa äänitekniikassa. Kokoontaitettavaan, kulmistaan metallivahvisteiseen koteloon sijoitetut WLM Hit- ja Trip-mallit oli tarkoitettu helpottamaan soittimen kantamista ja säästämään tilaa kuljetuksissa. Tämä oli keikkakäytössä todellinen innovaatio verrattuna erityisesti Hammond-urkujen tyylihuonekalua muistuttaviin, herkästi naarmuuntuviin jalopuukoteloihin.
Kilpailutilanne
WLM-urut saivat 1970-luvun puolessavälissä hinnoittelunsa ansiosta varsin hyvän markkinaosuuden Suomessa. Vuonna 1977 markkinajohtaja oli Musiikki-Fazerin maahantuoma Yamaha 45 prosentin osuudella, toisena Erkki Ertaman perustama Musiikki-Ertama Oy maahantuomallaan italialaisella Galanti-mallistolla (35 %). Kolmanneksi myydyin merkki oli WLM viiden prosentin osuudella. Hammondin markkinaosuus vuonna 1977 Suomessa oli 2 prosenttia. Vientimarkkinointiakin tunnusteltiin, mutta tulokset jäivät vähäisiksi. 1980-luvun alkuvuosien kuluessa yrityksen toiminta hiljeni sähköurkujen kysynnän hiipuessa ja loppui kokonaan 1984.
WLM Mega
WLM Mega oli yhtiön ensimmäinen malli, jota valmistettiin ilmeisesti vuodesta 1972 alkaen yhteensä 60 kappaletta. Jalopuuviilutetussa kotelossaan Mega on runsaasti varusteltu "lippulaivamalli", jossa on kaksi 5-oktaavista sormiota, 17 koskettimen jalkio sekä lähes 50 liukutankoa, joilla säädettiin äänikertojen lisäksi myös vibratoa ja perkussiota. Vuonna 1973 WLM-Organ Oy lahjoitti markkinointitarkoituksessa WLM Mega -urut Tasavallan Presidentti -yhtyeen käyttöön.
WLM A61
WLM A61 (Musa-lehden mainoksessa nimellä WLM 61A) oli Megan seuraajamalli, joka herätti kiinnostusta muun muassa Frankfurtin musiikkimessuilla. Se suunniteltiin lähinnä kotisoittimeksi, mutta tarpeeksi kestäväksi myös ammattikäyttöön.
WLM Hit
WLM Hit oli toinen kokoontaittuvalla kuljetuskotelolla varustettu "orkesteriurku" eli keikkamalli. Hit-mallissa on Trip-mallia kapeammat sormiot (4 oktaavia) ja liukutankojen lisäksi seitsemän esiasetusta (preset), kukin oman hipaisunäppäimen takana. Laitteen paino oli 60 kg, kun kotikäyttöön tarkoitetut WLM Beat -jalopuukotelomallit painoivat noin 70 kg. Kuljetusasennossa Hit-uruista muodostui 122 x 34 x 73 cm kokoinen, kulmistaan metallivahvisteinen puulaatikko. Hit-mallin voi hankkia myös ilman jalkiota, joka kytkettiin laitteeseen erillisellä liitännällä.
WLM Beat
WLM Beat -nimellä WLM-Organ valmisti koti- ja opetuskäyttöön tarkoitettua mallisarjaa, joiden jalopuuviilukotelosta löytyi kahden sormion ja jalkion lisäksi muun muassa rytmikone. Perusmallissa WLM Beat 44 R on kavennetut sormiot, vähäinen määrä äänikertoja (5 ylä- ja 4 alasormiolla) sekä pienitehoinen vahvistin ilman pyörivää Leslie-laitetta.
WLM Beat 4900 RPLA 55 oli malliston monipuolisin soitin, jossa oli kaikki saatavilla olleet lisävarusteet. Mallissa on sisäänrakennettu Leslie-kaiutin, jonka nopeutta voidaan säätää hidas/seis/nopea kuten ulkoisissakin Leslie-laitteissa on tapana. Koskettimia on kummassakin sormiossa neljä oktaavia ja jalkiossa yksi. Liukutankorekistereitä eli äänikertoja on yläsormiolla yhdeksän, alasormiolla kuusi ja jalkiolla neljä. Yläsormiolle käytössä olevalla perkussionilla on 7 eri äänikertaa sekä perkussion pituuden portaaton säätö. Liukutankojen lisäksi tässä mallissa on seitsemän esiasetusta. Mallissa on myös kitaravahvistimista tuttu kuiva jousikaikulaite.
WLM-urkujen rytmikoneessa oli valittavissa bossa nova, beguine, rumba, jazz, jazz-valssi, valssi, 5/4-rytmi, beat, swing, rock ja tango. Beat-malleissa rytmilaite kytkeytyy päälle ja pois paisutinpolkimen yhteydessä olevasta jalkakytkimestä. Autochords-ominaisuus rytmittää alasormiolla soitettuja sointuja valitun rytmin mukaan. Tuolloin suurena pidetyn muistikapasiteetin (64 bittiä) ansiosta sama rytmikuvio toistui vasta 4 tahdin välein.
Saitama
Saitama on Japanin Saitaman prefektuurin pääkaupunki ja suurin kaupunki. Se sijaitsee Kantōn alueella Saitaman prefektuurin kaakkoisosassa aivan Tokion metropolin pohjoispuolella. Se lasketaan kuuluvaksi Suur-Tokioon, ja monet sen asukkaista käyvätkin Tokiossa töissä. Kaupungin asukasluku on 1 281 171 (vuonna 2016) ja pinta-ala 217,49 neliökilometriä. Saitama on nimitetty yhdeksi Japanin virallisista suurkaupungeista.
WLM-Organ
Levytyksiä WLM-uruilla
Herbie Hancockin vuonna 1980 julkaiseman Monster-albumin tiedoissa mainitaan hänen soittavan levyllä monien muiden kosketinsoitinten ohella myös WLM-urkuja. Suomessa WLM-urkuja käyttivät levytyksissään ainakin Lasse Mårtenson (mm. kappaleella "Piippu ja minä") sekä Aarno Raninen LP-levyillä Suosikkisäveliä sähköuruilla (TopHits EALP 232) ja Credo – Minä uskon (RCA Victor – YFPL 1-851).
Saitama
Nykyinen Saitaman kaupunki syntyi toukokuussa 2001, kun aiemmat Ōmiyan, Urawan ja Yonon kaupungit yhdistyivät. Virallinen suurkaupunki Saitamasta tehtiin 1. huhtikuuta 2003, ja kaupunki laajeni edelleen vuonna 2005, kun Iwatsukin kaupunki liittyi siihen.
WLM-Organ
Levytyksiä WLM-uruilla
WLM-urkuja kuullaan ja nähdään Aki Kaurismäen elokuvan Varjoja paratiisissa (1986) alun ravintolakohtauksessa noin 13 minuutin kohdalla.
Saitama
Aluejako
Saitama jakautuu kymmeneen suuralueeseen. Niistä asukasluvultaan suurin on Minami-ku, pinta-alaltaan vuorostaan Iwatsuki-ku.
Magneettinen suskeptibiliteetti
Magneettinen suskeptibiliteetti eli magneettinen suskeptiivisuus (tunnus \chi_m) on sähkömagnetismin piirissä käytetty dimensioton ainevakio, joka yhdistää magnetoitumaa M ja magneettikentän voimakkuutta H seuraavan yhtälön mukaisesti:
Ei-magneettiset materiaalit voidaan jakaa suskeptibiliteetin perusteella kahteen luokkaan: Diamagneettisilla aineilla \chi_m < 0, ja paramagneettisilla aineilla \chi_m > 0. Ferromagneettisilla materiaaleilla on äärellinen magnetoituma myös silloin kun ne eivät ole ulkoisessa magneettikentässä, eikä suskeptibiliteetti ole niille hyvin määritelty suure.
Kiteisillä aineilla suskeptibiliteetti riippuu magneettikentän suunnasta suhteessa kidehilaan ja sitä voidaan kuvata tensorina.
Suskeptibiliteetin ja permeabiliteetin yhteys
Magneettivuon tiheyden määritelmän pohjalta voidaan kirjoittaa
missä \mu_0 on tyhjiön permeabiliteetti. Koska toisaalta, missä väliaineen suhteellinen permeabiliteetti , saadaan suskeptibiliteetille lauseke
Laitilan Jyske
Laitilan Jyske r.y. (LaJy) on vuonna 1911 Laitilassa perustettu urheiluseura. Jyske on yleisseura, jossa voi harrastaa monia eri lajeja kuntoliikunnasta kilpaurheiluun. Lajijaostoja seurassa on yksitoista ja jäseniä seurassa on noin 1 200. Virallisina lajeina seurassa ovat hiihto, jalkapallo, jääkiekko, ringette, koripallo, pesäpallo, salibandy, suunnistus, uinti ja yleisurheilu. Lisäksi seuralla on naisjaosto ja sen alaisuudessa toimii urheilukoulu.
Pesäpallo
Pesäpallossa Laitilan Jyskeen naisten edustusjoukkue pelaa kaudella 2019 Suomen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla: Suomensarjassa. Jyske tekee yhteistyötä raumalaisen Superpesis-seura Feran kanssa. Jyske nousi Ykköspesikseen kaudeksi 2013 ja sijoittui ensimmäisellä kaudellaan neljänneksi.
Scott Wilson
Scott Wilson (29. maaliskuuta 1942 – 6. lokakuuta 2018) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näytteli useissa elokuvissa, kuten Yön kuumuudessa, Kuolemaantuomittu ja Pearl Harbor. Wilson esitti myös Hershel Greeneä televisiosarjassa The Walking Dead vuosina 2011–2014 ja 2018. Vuonna 1981 Wilson sai miessivuosan Golden Globe -ehdokkuuden roolistaan elokuvassa Yhdeksäs aisti.
Mies joka ampui Liberty Valancen
Mies joka ampui Liberty Valancen (The Man Who Shot Liberty Valance) on John Fordin ohjaama yhdysvaltalainen lännenelokuvan klassikko vuodelta 1962. Ensi-iltansa aikoihin sitä pidettiin tusinamaisena lännenelokuvana. Sen maine on kuitenkin kasvanut, ja nyt sitä pidetään yhtenä lännenelokuvan suurista klassikoista. Elokuva perustuu Dorothy M. Johnsonin saman nimiseen novelliin.
Elokuvan pääosia näyttelevät James Stewart idästä tulleena lakimiehenä, Lee Marvin lainsuojattomana Liberty Valancena sekä John Wayne, joka esittää lännenelokuvan klassista sankaria, joka tahtomattaan sekaantuu tapahtumien kulkuun. Elokuvan teemat käsittelevät villin lännen sivistymistä. James Stewartin esittämä lakimies saapuu elokuvan alussa kesyttömään kaupunkiin, jossa lakia pidetään yllä voimalla ja aseilla, mutta elokuvan edetessä alkaa muuttamaan aluetta sanoilla ja lakikirjoilla. Tätä heijastellaan myös John Waynen klassisella lännenhahmolla joka elokuvan alussa kuvataan kaupungin vahvana sankarina, mutta tapahtumien edetessä ja sivistyksen noustessa rapistuukin alkoholisoituneeksi vitsiksi.
Edith Head oli elokuvan puvustuksesta Oscar-ehdokaana, mikä on hyvin harvinaista lännenelokuvalle.
Folies Bergère
thumb|Puku noin vuodelta 1900. Folies Bergère on vuonna 1869 Ranskan Pariisiin perustettu varieteeteatteri, joka oli maineen ja suosion huipulla 1890-luvulta 1920-luvun loppuun. Teatteri on yhä toiminnassa.
Historia
pienoiskuva|Jules Cheret, Folies Bergère, Fleur De Lotus, 1893, [[jugend-tyylinen pantomiimibaletin mainosjuliste.]]
Teatteri sijaitsee osoitteessa 32 rue Richer Pariisin 9. arrondissementissa, ja sen rakensi oopperaksi arkkitehti Plumeret. Sen esikuva oli lontoolainen Alhambra music hall.
Teatteri aloitti toimintansa 2. toukokuuta 1869 nimellä Folies Trévise, ja sen ohjelmistossa oli operetteja, koomista ooppera, laulua ja voimistelunäytöksiä. Sen nimeksi tuli 13. syyskuuta 1872 Folies Bergère lähikadun rue Bergèrein ('Paimenettarenkatu') mukaan.
Édouard Manet'n tunnettu maalaus Folies-Bergèren baari (1882) esittää peilin edessä seisovaa demimondetarjoilijaa.
Folies Bergèren ohjelmisto oli suunniteltu kansan makuun. Näytöksissä käytetyt puvut olivat näyttäviä, naiset paljastavia, lähes alastomaksi jättäviä, ja esityksissä oli usein suoranaista alastomuutta. Esityksissä käytettiin ja hyödynnettiin myös muiden kulttuurien eksotiikkaa, jotta miellytettäisiin pariisilaisten ihastusta 1920-luvun négritudeen.
Merkittäviä esiintyjiä
thumb|150px|Josephine Baker banaanipuvussa Folies Bergèren esityksessä Un Vent de Folie. 150px|thumb|Folies Bergère vuonna 2005. 1890-luvulla Folies Bergèressä esiintyi yhdysvaltalainen tanssija Loie Fuller. Lähes 30 vuotta myöhemmin, vuonna 1926, Joséphine Baker, Yhdysvalloista Ranskaan siirtynyt laulaja, tanssija ja viihdyttäjä nousi Folies Bergèressä sensaatioksi yhdessä yössä rohkealla "banaanitanssillaan", jossa hän esiintyi melkein pelkistä banaaneista valmistetussa asussa.
Vaikutteita saaneita paikkoja
Ziegfeld Follies Yhdysvalloissa on saanut vaikutteita Folies Bergèresta, samoin lasvegasilainen Tropicana Resort & Casino. Las Vegasin Folies Bergere avattiin 1959 ja suljettiin maaliskuussa 2009 toimittuaan lähes 50 vuotta.
Peter Doyle
Peter Doyle (s. 8. heinäkuuta 1963) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan myös salanimelle Jim Taggert. Doyle on työskennellyt uransa alkuvaiheessa Animazelle ja sittemmin Bang Zoomille ja Media Conceptsille. Hän aloitti ääninäyttelemisen animaatioissa vuonna 1997 Black Jack, Street Fighter II V ja Wanderers, The: El-Hazard sarjojen myötä. Tuolloin hän käytti nimenään Randy Alania. Doyle on käyttänyt useita salanimiä tehdessään äänirooleja.
Doyle on tehnyt myös äänirooleja videopeleihin vuodesta 2003. Hän oli muun muassa Kevin Moralesin äänenä Halo 2 pelissä ja teki sivuääniä Ace Combat Zero: The Belkan War peliin.
Sireeni
Sireeni voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Astara
Astara tarkoittaa seuraavia asioita:
Luettelo Suomen romaneja käsittelevästä kirjallisuudesta
Tämä on luettelo Suomen romaneja käsittelevästä kirjallisuudesta. Valikoiman teossa on hyödynnetty kirjallisuusluetteloa teoksessa Suomen romanien historia, toim. Panu Pulma. SKS 2013, jossa on runsaasti myös yliopistojen julkaisemaa aineistoa ja artikkeleita erilaisissa julkaisuissa.
Atsidi
thumb|250px|Atsidi-ioni Atsidi on anioni, jonka kaava on N3−. Se on pysymättömän vetyatsidin konjugaattiemäs. Myös ioniyhdisteitä, jotka sisältävät anioninaan atsidi-ionin, ja eräitä molekyyliyhdisteitä kutsutaan atsideiksi. Atsidiryhmän siäsältäviä orgaanisia yhdisteitä nimitetään orgaanisiksi atsideiksi.
Ominaisuudet
Atsidianioni on rakenteeltaan lineaarinen ja isoelektroninen hiilidioksidin ja dityppimonoksidin kanssa. Kaikki typpiatomien väliset sidokset ovat 116 pm pitkiä. Kemialliselta käyttäytymiseltään se muistuttaa halogenidi-ioneja ja se kuuluukin pseudohalogeeneihin. Se muistuttaa esimerkiksi kloridi-ionia ja muodostaa samantapaisia kompleksiyhdisteitä. Atsidit muistuttavat klorideja myös siinä suhteessa, että esimerkiksi hopeakloridi ja hopea-atsidi ovat molemmat veteen niukkaliukoisia yhdisteitä. Ionisidoksellisten metalliatsidien lisäksi tunnetaan myös molekyyliyhdisteitä, joissa atsidiryhmä on sitoutunut halogeeniin tai johonkin muuhun epämetalliin, kuten typpeen tai booriin.
Kevyen metallin sisältävät atsidit, kuten natriumatsidi, ovat kohtalaisen stabiileja, mutta raskasmetalliatsidit räjähtävät helposti. Tämän vuoksi muun muassa lyijyatsidia käytetään aloiteräjähteenä. Atsideita valmistetaan tyypillisesti natriumatsidin ja metallisuolan välisellä reaktiolla.
Vieraana kauhujen talossa
Tuotanto
Ohjaaja Roger Corman aloitti yhteistyönsä American International Picturesin (AIP) kanssa 1950-luvulla. Hän ohjasi yhtiölle monia b-elokuvia, jotka kuvattiin mustavalkoisina kymmenessä päivässä. Elokuvat tuottivat yleensä pienen voiton. Markkinat muuttuivat 1960-luvulle tultaessa, ja Corman onnistui vakuuttamaan AIP:n johdon rahoittamaan värielokuvan kuvaamisen, johon menisi 15 päivää. Elokuvan aiheeksi otettiin Edgar Allan Poen novelli Usherin talon häviö.
Elokuvasta Vieraana kauhujen talossa tulikin AIP:n ensimmäinen värielokuva, ja siinä esiintyi tähtinäyttelijä, Vincent Price, mikä oli pienelle elokuvastudiolle harvinaista. Elokuvan koko budjetti oli 270 000 dollaria, josta Pricen palkkaamiseen meni 50 000 dollaria. Suuremman budjetin ansiosta Corman pystyi palkkaamaan elokuvan käsikirjoittajaksikin tieteiskirjailija Richard Mathesonin.
Vieraana kauhujen talossa oli AIP:n tuottoisin elokuva siihen asti. Se keräsi kesällä 1960 lipputuloja kahden miljoonan dollarin arvosta. Seuraavana vuonna ilmestyi AIP:lta toinen Cormanin ohjaama Poe-elokuva Kuilu ja heiluri, jonka tuotannossa oli mukana iso osa Vieraana kauhujen talossa -elokuvan tuotantoryhmästä. Yhteensä Corman ohjasi lopulta seitsemän Poe-elokuvaa AIP:lle.
José Antonio Suárez
Suárez ajoi JWRC:ssä kaudet 2011–2013, joissa hänen paras sijoituksensa MM-sarjassa oli kauden 2013 kolmas sija. Tuolla kaudella Suárez voitti myös Kreikan rallin JWRC-luokan. Marraskuussa 2014 uutisoitiin, että Formula 1 -sarjan kaksinkertainen maailmanmestari Fernando Alonso on ryhtymässä Suárezin sponsoriksi tämän tavoitellessa paikkaa WRC2-sarjaan kaudeksi 2015.
Suárez kilpailee Fordilla. Hänen lempinimensä on Cohete, joka tarkoittaa suomeksi rakettia.
Mäkirullalauta
Mäkirullalauta on rullalauta, jossa on normaalia rullalautaa pidempi dekki, ja jota käytetään mäkirullalautailuun. Tavallista pidemmän ja leveämmän dekkinsä sekä leveämpien trukkiensa ansiosta mäkirullalauta on vakaampi kuin tavallinen rullalauta. Mäkirullalaudassa käytetään myös tavallista suurempia ja pehmeämpiä renkaita, minkä ansiosta liikkuminen on miellyttävää myös hieman karkeammalla asfaltilla. Pehmeiden renkaiden ansiosta mäkirullalautailu tuottaa myös huomattavasti vähemmän ympäristömelua kuin pienillä ja kovilla renkailla varustetut rullalaudat. Siinä missä temppuilussa käytetettävissä välineissä on erittäin vähän keskinäisiä eroja, mäkirullalautailuun käytettävien välineiden kirjo on moninainen.
Laudat
200px|thumb|right|Matkailulauta
Nopeuslaskulaudat
Nopeuslaskulautoja käytetään mäenlaskuun, jossa päätavoitteena on mahdollisimman suuri nopeus. Nopeuslaskulaudat ovat yleensä 110-130 cm pitkiä ja hyvin jäykkiä. Lautojen jäykkyys parantaa niiden vakautta suurissa nopeuksissa. Trukit ovat kiinnitetty aivan laudan päihin, sillä etu- ja takaylitykset ovat nopeuslaskussa tarpettomia ja tuovat mukanaan ylimääräistä painoa. Nopeuslaskulaudoissa pyritään myös pitämään laudan korkeus minimissään. Tähän pyritään joko kiinnittämällä trukkien baseplatet laudan läpi, tai tekemällä lautaan ns. hanhenkauloja, jotka madaltavat trukkien väliin jäävän laudan osan lähes tienpinnan tasolle. Nopeuslaskulautoja käytetään lähes poikkeuksetta pelkästään kilpailuissa.
Pujottelulaudat
Pujottelulautoja käytetään keiloilla merkityn radan mahdollisimman nopeaan pujotteluun. Laudat ovat yleensä 63-89 cm pitkiä ja tehty usein korkean teknologian komposiittimateriaaleista, kuten hiilikuidusta. Lyhyempiä lautoja käytetään radoilla, joissa keilojen väli on lyhyt ja pidempiä lautoja vastaavasti pidemmillä keilaväleillä. Pujottelua harrastavilla rullalautailijoilla on yleensä useita erilaisia lautoja käytettäväksi erityyppisillä radoilla. Trukit ovat kiinnitetty laudan päihin, joihin on tehty kavennukset, jotta laudalla voi tehdä hyvin nopeita käännöksiä. Pujottelulautoja käytetään lähes poikkeuksetta pelkästään kilpailuissa.
Temppuilulaudat
Temppuilulaudat muistuttavat lyhyitä rullalautoja rakenteeltaan ja muodoltaan, mutta ovat pidempiä ja yleensä leveämpiä. Temppuilulautojen pituudet ylittävät harvoin 110 cm:iä. Temput, joita näillä laudoilla tehdään, ovat samoja, joita tehdään lyhyilläkin laudoilla, mutta lautojen suurempi koko ja paino vaativat rullalautailijalta enemmän voimaa ja parempaa tekniikkaa.
Black & Blue Tour
Black & Blue Tour -kiertue oli maailmanlaajuinen Backstreet Boys-poikabändin kiertue joka alkoi vuonna 2001. Ensimmäinen osa kiertuetta alkoi 22. tammikuuta 2001 Yhdysvalloista ja toinen osa 8. kesäkuuta ryhmän kotikaupungista Orlandosta, Floridasta, kiertue kuitenkin keskeytyi A.J.:n kirjauduttua vieroitukseen. Kiertue jatkui 24. elokuuta 2001 Milwaukeesta ja päättyi lokakuun 19. päivä Las Vegasiin. Sen jälkeen pojat jatkoivat kiertuettaan ympärimaailman vuoden 2001 loppuun asti.
Settilista
Kiertueella oli kaksi eri settilistaa, koska A.J.:n vieroituksen aikana monia kiertueen elementtejä muokattiin, mukaan lukien settilista, kappaleiden sovitukset, vaatetus ja sketsit.
Tauon jälkeen
(Kiertueen viimeisessä esityksessä (Osakassa, Japanissa) ryhmä singlen "Drowning" kappaleen "Shape Of My Heart" jälkeen.)
Kiertuepäivämäärät
Päiväykset 7. elokuuta - 22. elokuuta lykättiin eteenpäin, lokakuuhun.
Päiväykset jatkuu
Kiertueen uudet ajat
Vasili Vainonen
Vasili Vainosen isä Juhani oli kotoisin Järvisaaren Siikalan kylästä. Hän työskenteli Pietarissa kultaseppänä. Perheessä oli 14 lasta, joista Vasili oli nuorin. Isä kuoli muutamia päiviä ennen hänen syntymäänsä (toisen tiedon mukaan kaksi vuotta sen jälkeen ). Vanhin tytär Maria työskenteli keisarillisten teatterien ompelijana ja äiti Mikaelin teatterin näyttelijän lastenhoitajana. Vuonna 1911 poika pääsi opiskelemaan teatteriopiston balettiosastolle.
Valmistuttuaan vuonna 1919 Pietarin koreografisesta opistosta Vainonen työskenteli Mariinski-teatterin tanssijana ja balettimestarina. Vuonna 1939 hän siirtyi Moskovaan Stanislavski-teatterin balettiryhmän taiteelliseksi johtajaksi ja vuonna 1944 Minskiin Valko-Venäjän ooppera- ja balettiteatteriin. Vuosina 1946–1950 ja 1954–1958 Vainonen toimi Bolšoi-teatterin balettimestarina. 1950-luvun alussa hän työskenteli Novosibirskissä. Viimeisinä vuosinaan hän ohjasi viihde-esityksiä.
Vainonen aloitti koreografina 1920-luvun lopussa. Hänen ensimmäisiä menestysteoksiaan olivat Boris Asafjevin Pariisin liekit vuonna 1932 ja Tšaikovskin Pähkinänsärkijä vuonna 1934. Balettimestarin muita ohjaustöitä ovat Asafjevin Partisaanipäivät (1937) ja Militsa (1947), Riccardo Drigon Harlequinade (1945) ja Sergei Vasilenkon Mirandolina (1949). Vuonna 1939 Vainoselle myönnettiin Venäjän SFNT:n ansioituneen taiteilijan arvonimi. Hän sai Stalin-palkinnot Bolšoi-teatterissa ohjaamastaan Pariisin liekeistä (1947) ja Smetanan Myyty morsian -oopperan tansseista (1948).
Kajaanin Pallokerho
right|thumb|KPK:n vanha logo Kajaanin Pallokerho ry on pesäpallon erikoisseura Kajaanista. Joukkueen nimestä käytetään lyhennystä KPK. Naisten edustusjoukkue nousi kaudeksi 2016 Superpesikseen. KPK:n pelipuvun väritys on sini-valkoinen. KPK pelaa kotiottelunsa liikuntapuiston kentällä Kajaanin keskustassa. Kauden 2017 päätteeksi Kajaanin Pallokerho ilmoitti luopuvansa Superpesiksen sarjapaikasta. Pääsarjasta luopumisen jälkeen KPK:n edustusjoukkue pelasi kaudella 2018 Naisten Suomensarjan pohjoislohkossa. Suomensarjakauden päätteeksi KPK voitti nousukarsinnassa Lapuan Virkiän otteluvoitoin 2-0 ja nousi kaudelle 2019 Naisten Ykköspesikseen.
Muurikaisjärvi
Muurikaisjärvi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Leppälahdella sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 65 hehtaaria, se on 2,4 kilometriä pitkä ja 550 metriä leveä. Se sijaitsee Leppälahdella yli puolen kilometrin päässä Leppäveden itärannasta, missä järvi on Lehmämäen, Härkövuoren, Sulunvuoren ja Ukonvuoren välisessä painaumassa. Järvi on luodattu. Järven tilavuus on 3,22 miljoonaa kuutiometriä eli 0,00322 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 5,0 metriä ja suurin syvyys on 14 metriä. Sen syvänne sijaitsee järven pohjoispäässä. Järvellä on kartan mukaan yksi pieni luotomainen saari, joka sijaitsee sen matalammassa keskikohdassa. Järven rantaviivan pituus on 5,6 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Sen pohjoispäässä ylettyy peltomaata rantaan asti. Järven asutus on haja-asutusta, joka on levinnyt Leppälahdelta järven pohjois- ja länsirannoille. Itärannoilla sijaitsee pääosa järven vapaa-ajan asunnoista, joita on alle 20. Niille pääsee teiltä, jotka alkavat länsipuolella yhdystiestä 6181 ja pohjoispuolella valtatieltä 9.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Leppäveden alueella (14.31), jonka Orajoen valuma-alueeseen (14.317) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 88,3 metriä mpy. Siihen ei ole johdettu mainittavasti ojia ja sen laskupuro lähtee sen eteläpäästä. Laskupuro laskee puolen kilometrin päässä Orajärveen, joka vuorostaan laskee yli 500 metriä pitkää Orajokea myöten Leppäveden Kaivoveteen. Laskupuro virtaa lehdossa, joka on pieni luonnonsuojelualue. Purolle kertyy pudotusta 7,4 metriä.
Historiaa
Vuoden 1963 peruskartassa on kolme maatilaa, jotka sijaitsevat järven lähiympäristössä. Vain pohjoispään pellot kuuluvat laajempaan peltoaukeaan, joka jatkuu rautatien pohjoispuolelle. Järven lansirantaan on rakennettu joitakin omakotitaloja, mutta sen itäranta on vielä autio. Valtatie 9 ei kulje vielä järven pohjoispuolella, mutta se näkyy jo seuraavassa vuoden 1983 kartassa. Myös järven itäpuolella on teitä, jotka ovat houkutelleet mökkirakentamiseen.
Atro
Atro on suomalainen miehen nimi, Hadrianus-nimen suomalainen muunnelma. Atro viettää nimipäivää 4. maaliskuuta. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Atro on Suomessa annettu noin 270 henkilölle.
Buranovskije babuški
Buranovskije babuški (,, Buranovon mummot) on venäläinen etno-pop-yhtye, joka edusti Venäjää vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa sijoittuen toiseksi. Yhtyeeseen kuuluu kahdeksan iäkästä naista, joista kuusi esiintyy euroviisuissa. He ovat kotoisin Udmurtian tasavallasta Buranovon kylästä, ja heidän ohjelmistossaan on udmurtinkielisiä lauluja.
He osallistuivat Venäjän Euroviisukarsintoihin myös vuonna 2010, jolloin he tulivat kolmanneksi laulullaan ”Dlinnaja-dlinnaja beresta i kak sdelat iz nejo aišon” ("Hyvin pitkä koivun tuohi ja kuinka siitä valmistetaan turbaani").
Yhtyeen sijoituttua toiseksi vuoden 2012 Eurovision laulukilpailuissa sen edustuskappaleesta ”Party for Everybody” ("Juhlat kaikille") tuli Eurovision laulukilpailuissa kaikkien aikojen parhaiten sijoittunut suomalais-ugrilaisella kielellä laulettu kappale.
Claudio Abbado
Claudio Abbado (26. kesäkuuta 1933 Milano – 20. tammikuuta 2014 Bologna ) oli italialainen kapellimestari. Hän syntyi Milanossa ja opiskeli nuorena pianonsoittoa Milanon konservatoriossa. Hieman myöhemmin hän opiskeli orkesterinjohtoa Wienissä. Vuonna 1958 Abbado voitti Koussevitzky-kilpailun ja vuonna 1963 Mitropoulos-palkinnon. Sen jälkeen Abbado johti New Yorkin filharmonikoita ja Wienin filharmonikoita ennen paluutaan 1965 kotikaupunkiinsa Milanoon, jossa hänestä tuli La Scalan oopperatalon vakituinen kapellimestari 1968 ja musiikillinen johtaja 1971. La Scalan ohjelmiston paraneminen ja monipuolistuminen on laskettu Abbadon ansioksi.
Herbert von Karajanin kuoltua 1989 Claudio Abbado valittiin Berliinin filharmonikkojen ylikapellimestariksi, josta virasta hän väistyi vuonna 2002. Abbado johti paljon muun muassa romantiikan ajan teoksia.
Abbado levytti laajasti suuria orkesteriteoksia, muun muassa Beethovenin, Brahmsin, Mahlerin, Mendelssohnin, Schubertin ja Ravelin kaikki sinfoniset teokset ja yli 20 kokonaista oopperaa. Hän sai lukuisia huomionosoituksia Ranskan kunnialegioonan rististä Grammy-palkintoon.
Abbadolla todettiin vuonna 2000 vatsasyöpä. Väliaikaisesta toipumisesta huolimatta hän menehtyi 20. tammikuuta 2014 pitkän sairauden jälkeen.
Elisabeth Schroedter
Elisabeth Schroedter (s. 11. maaliskuuta 1959) on saksalainen vihreä poliitikko. Hänet valittiin Euroopan parlamenttiin ensimmäisen kerran vuoden 1994 vaaleissa, ja uudelleen 1999, 2004 ja 2009. Hän on Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmän jäsen. Hän on Työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnan puheenjohtaja, ja kuuluu suhteista Valko-Venäjään vastaavaan valiokuntaan.
Ekestubbe
thumb|Ekestubbe-suvun vaakuna. Ekestubbe on Vihdistä lähtöisin oleva aatelissuku. Lars Bertilsson, Olkkalan herra, oli Etelä-Suomen alilaamanni vuosina 1619–1634 sekä Turun oikeuden puheenjohtaja vuonna 1632. Hänen poikansa Henrik Larsson aateloitiin vuonna 1639 nimellä Ekestubbe ansioistaan kolmikymmenvuotisen sodan aikana.
Henrik Larsson oli ratsumies Ekholtin rykmentissä vuonna 1621, korpraali Hämeen ratsurykmentissä 1623, kornetti 1625, luutnantti 1630 sekä ratsumestari Stålhandsken rykmentissä. Hänestä tuli majuri vuonna 1644, jolloin hän erosi sairaalloisuuden vuoksi palveluksesta. Tällöin Ekestubbe oli ehdolla Turun hovioikeuden komendantiksi, muttei saanut nimitystä. Hänestä tuli Turun linnan komendantti vuonna 1656.
Henrik Larsson kuoli vuonna 1660 Olkkalassa. Hänen vanhempansa olivat Lars Bertilsson ja Brita Henriksdotter Ekelöf, Sipoon kirkkoherran Henrik Henriksson Ekelöfin tytär. Avioliitostaan tuntemattoman naisen kanssa hänellä oli tytär Brita Ekestubbe, ratsumestari Arvid Tandefeltin puoliso.
Alexander Edvard Modeen
Alexander Edvard Modeen (18. maaliskuuta 1817 Narva – 31. maaliskuuta 1899 Viipuri) oli suomalainen opettaja ja oppikirjojen ja karttojen laatija.