cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ménakan piiri
thumb|200px|Ménakan piiri Malin kartalla. Ménakan piiri on paikallishallintoalue Malin Gaon alueella. Se sijaitsee maan kaakkoisosassa Saharan ja Sahelin siirtymäalueella. Piirin pinta-ala on 79 685 neliökilometriä. Asukkaita on 56 100 henkeä (vuonna 2009). Piirin tilalle ollaan vuonna 2016 perustamassa Ménakan aluetta.
Ménakan piiri rajoittuu pohjoisessa Kidalin alueeseen, idässä ja etelässä Nigeriin sekä lännessä Gaon alueen Ansongon ja Gaon piireihin. Pinnanmuodostukseltaan se on suurten vadien pohjois-eteläsuunnassa halkomaa hiekkaista tasankoa. Vuotuinen sademäärä on noin 200 millimetriä.
Piirin hallinnollinen keskus on Ménaka. Sen lisäksi siihen kuuluvat Alatan, Andéramboukanen, Inekarin ja Tidermènen kunnat. Kyliä on viisi ja paimentolaisryhmiä 65. Asukkaat ovat tuaregeja, hausoja, songhaita ja fulbeja.
Seudun pääelinkeino on karjanhoito. Kotieläimiä ovat vuohet, lampaat, kamelit, aasit ja naudat. Lisäksi harjoitetaan maanviljeyä, kaupankäyntiä ja käsityöammatteja. Matkailu alueelle on lähes olematonta.
Apple
Apple Inc. (aiemmin Apple Computer) on yhdysvaltalainen suuryritys, joka suunnittelee, kehittää ja myy kulutuselektroniikkaa, ohjelmistoja ja tietokoneita. Sen tunnetuimpia tuotteita ovat Macintosh-tietokoneet ("Mac"), iPhone-puhelimet, iPad-taulutietokoneet, iPod-musiikkisoittimet, Apple Watch -älykellot, Apple TV -mediasoittimet, iMovie-videomuokkausohjelma sekä laitteilleen kehittämät macOS-, iOS-, watchOS- ja tvOS-käyttöjärjestelmät.
Pikkuhedelmäkääriäinen
Pikkuhedelmäkääriäinen, joissakin lähteissä punelatvakääriäinen, (Pammene rhediella) on pieni, tummansävyinen perhonen. Toukkana sillä on jonkin verran merkitystä hedelmäpuiden tuholaisena.
Apple
Historia
Wozniak oli käyttänyt osituskäyttöjärjestelmää ja halusi oman tietokoneen, jolloin hän päätti suunnitella oman. Wozniak suunnitteli ja rakensi tietokoneen (Apple I), jota hän esitteli tietokonekerhon jäsenille ja Jobs ehdotti tietokoneen myymistä kerhon jäsenille. Yritys perustettiin tämän jälkeen. Tietokoneen rahoittamiseksi Jobs myi Volkswagen-pikkubussinsa ja Wozniak myi taskulaskimensa. Wozniak halusi myydä tietokonetta vain hieman yli osiensa hinnan, mutta Jobs teki sopimuksen paikallisen Byte Shop -liikkeen kanssa, jolle he tekivät sopimuksen 50 kappaleen myymisestä. Tietokone myytiin liikkeelle 500 dollarin hinnalla, jolloin voittomarginaalin jälkeen yhden hinnaksi tuli 666,66 dollaria. Koska Jobsilla ei ollut rahaa tarvittuihin komponentteihin ja pankit eivät myöntäneet lainaa hän sai Cramer Electronicsilta ennakkoon osat kolmenkymmenen päivän maksuajalla osoittamalla tilauksen Byte Shopista. Kun Byte Shopin Paul Terrell näki tietokoneen, joka ei ollut yksistään käyttökuntoinen kokonainen tietokone (siinä ei ollut virtalähdettä, näyttöä, näppäimistöä), Terrell oli haluton maksamaan mutta Jobs vakuutti tämän ja tietokonetta myytiin noin 200 kappaletta huhtikuusta 1976 syyskuuhun 1977.
Pikkuhedelmäkääriäinen
Koko ja ulkonäkö
Pikkuhedelmäkääriäisen etusiivet ovat tumman tuhkanharmaat, mutta siiven kärkiosa on ruskehtavan oranssi ja siinä saattaa erottua hopeankiiltoisia poikkijuovia. Siiven kärkiosan etureunassa on rivi valkeita kostaalitäpliä. Takasiivet ovat etusiipiä vaaleamman harmaat. Siipiväli 9–12 mm.
Apple
Historia
Apple II:n rakentamisen aikaan he tarvitsivat rahaa tuhannen emolevyn valmistamiseen kappalehinnalla, johon he tarvitsivat. Mike Markkula auttoi liiketoimintasuunnitelman kirjoittamisessa ja päättyi liittyä kolmantena osakkaana. Jobs sai yhteyden ”enkelisijoittajana” tunnettuun Mike Markkulaan, joka toi hankkeeseen mukaan myös riskisijoittaja Arthur Rockin.
Pikkuhedelmäkääriäinen
Elinympäristö ja elintavat
Aikuisten perhosten lento keskittyy toukkien ravintokasviksi sopivien puiden kukinta-aikaan. Perhoset ovat aktiivisia päivällä ja lentävät etenkin kirkkaalla auringonpaisteella puiden latvustoissa. Satunnaisesti yksilöitä voi tulla hämärän aikaan valolle. Naaras munii yksittäisiä munia ravintokasvien lehtien alapinnoille, mistä kuoriutuneet toukat hakeutuvat hedelmien raakileisiin. Toukka kehrää suojakseen lujaa seittiä, johon tarttuu toukan ulosteita ja vahingoittaa raakiletta joko pinnallisesti, yleensä piilotellen raakileeseen kiinni kehrätyn lehden suojissa tai kaivertaa hedelmälihaan kapean käytävän raakileen kiinnityskohdasta alkaen. Tavallisesti käytävä ei ulotu siemenkotaan saakka. Toukka voi myös siirtyä kasvaessaan raakileesta toiseen. Pahoin vahingoittuneet raakileet putoavat maahan tai jäävät roikkumaan seitin varaan. Pinnallisesti vahingoittuneet voivat kypsyä normaalisti, mutta vahingoittunut kuoren kohta arpeutuu ja kypsä hedelmä on epämuodostunut. Täysikasvuinen toukka rakentaa kotelokopan maahan tai kaarnan rakoon ja talvehtii sen sisällä. Varsinainen koteloituminen tapahtuu keväällä.
Apple
Historia
Vuonna 1977 julkaistiin tunnetuksi tullut Apple II -mikrotietokone, joka oli yksi tietokonepelien pelaamiseen soveltuvasta "vuoden 1977 kolmikosta".
Pikkuhedelmäkääriäinen
Elinympäristö ja elintavat
Torjuntaa varten lajin esiintymistä voidaan kartoittaa feromonipyydyksillä. Lajille on olemassa kaupallinen feromoni, mutta yksilöitä tulee jonkin verran myös omenakääriäisen feromonille.
Apple
Historia
Apple III:n kehitys alkoi vuonna 1978 ja se julkaistiin vuonna 1980. Apple III suunnattiin yrityskäyttöön mutta se oli epäluotettava useiden ongelmien vuoksi ja vuotta myöhemmin julkaistu IBM PC oli merkittävästi edullisempi.
Pikkuhedelmäkääriäinen
Ravintokasvi
Toukka elää monilla ruusukasveihin kuuluvilla puulajeilla, etenkin orapihlajalla (Crataegus) ja omenalla (Malus), mutta harvakseltaan myös luumulla (Prunus domestica), päärynällä (Pyrus) sekä kirsikalla (Prunus cerasus).
Apple
Historia
Xerox Alton tekniikan näkeminen vakuutti Steve Jobsin muuttamaan Apple Lisan tekstipohjaisesta graafiseen käyttöliittymään perustuvaksi. Lisan kehitys alkoi vuonna 1978 ja se esiteltiin 19. tammikuuta 1983. Lisasta tuli floppi: se oli suunnattu yrityskäyttöön, mutta sen korkea hinta karkotti asiakkaat, jotka valitsivat edullisemman IBM PC:n.
pienoiskuva|vasen|Macintosh 128K. Vuonna 1984 Apple julkaisi ensimmäisen Macintosh-sarjan tietokoneen (julkaistu nimellä "Apple Macintosh"), joka on myöhemmin nimetty uudelleen Macintosh 128K. Tietokoneen myynti alkoi vahvasti mutta myynti laski pian ja ensimmäisen mallin nimi muutettiin kun Macintosh 512K julkaistiin. Ensimmäinen Macintosh esiteltiin Ridley Scottin ohjaamalla mainoksella 1984, joka esitettiin Super Bowl -tapahtuman väliajalla. Tietokoneessa on Mac OS -käyttöjärjestelmä, jossa on graafinen käyttöliittymä.
1980-luvun lopulla Apple teki prototyyppejä, joissa käytettiin ARM-suorittimia. Tämän seurauksena Apple osti osuuden Acorn Computersin ja VLSI Technologyn kanssa perustetusta Arm-yhtiöstä. Suoritinta käyttävästä vuonna 1993 julkaistusta Apple Newtonista tuli floppi, mutta myöhemmin Apple julkaisi suoritinta käyttäviä menestyksekkäitä tuotteita (iPod, iPhone ja iPad).
1990-luvun puolivälissä Apple kehitti Apple Bandai Pippin -pelikonsolin.
Vuonna 1996 Apple osti NeXT-yhtiön. NeXTin käyttöjärjestelmä Nextstep perustui BSD Unixille ja Mach-ytimelle ja sisälsi ennakoivan moniajon sekä muistisuojauksen joita Mac OS kaipasi.
Vuonna 1999 yhtiö julkaisi Mac OS X -käyttöjärjestelmän ensimmäisen version.
9. tammikuuta 2007 aiemmin nimellä Apple Computer tunnettu yrityksen nimi lyheni muotoon Apple, joka sopi paremmin kattamaan yhtiön laajentuneet liiketoiminta-alueet.
Elokuussa 2018 Applesta tuli maailman ensimmäinen yksityinen yhtiö, jonka markkina-arvo ylitti biljoona dollaria.
Heinäkuussa 2019 Apple ilmoitti ostavansa Intelin modeemiliiketoiminnan.
Apple on tehnyt Suomessa ainakin kaksi yritysostoa. Vuonna 2017 yhtiö osti Beddit-univalvontalaitteen ja vuonna 2019 keinoälyä kehittävän Curious AI -startupin.
Henkilöitä
Applen historiaan on liittynyt monia merkittäviä nimiä. Macintosh-tietokoneiden markkinoinnista 1980-luvulla vastasi tunnettu teknologiakonsultti Guy Kawasaki. Yhtiön tuotekehitykseen on vaikuttanut läheinen yhteys Carnegie Mellonin ja Stanfordin yliopistoihin. Tästä esimerkkinä on OS X -käyttöjärjestelmän kehitystä johtanut Avie Tevanian, joka kirjoitti Mach-ytimen 1980-luvulla Carnegie Mellonin yliopistossa yhdessä Richard Rashidin kanssa.
Lapsityövoima
Amnestyn mukaan Applen laitteissa voi olla lapsityöllä valmistettua metallia. Amnesty seurasi vuonna 2016 julkaistussa raportissaan koboltti malmin tuotantoketjua alkaen alkutuotannosta epävirallisella kaivoksella, jolla käytettiin lapsityövoimaa. Ketju johti 16 suuryritykseen, joiden joukossa oli Apple.
Apple kertoo tutkivansa Amnestyn väitteitä ja arvioivansa uudelleen hankintaketjuaan useiden eri raaka-aineiden osalta. Amnestyn mukaan Apple ei ole kuitenkaan luovuttanut tarpeeksi tietoja, joilla riippumattomat tutkijat voisivat todentaa laitteissa käytettyjen metallien alkuperän.
Brändi
Applen brändi on listattu maailman arvokkaimpien joukkoon. Business Week -lehden artikkelissa vuonna 2007 arvioitiin syitä olevan neljä:
Fortune-lehti nimitti Applen vuonna 2008 Yhdysvaltojen arvostetuimmaksi yhtiöksi ja vuosina 2008–2010 koko maailman arvostetuimmaksi yhtiöksi.
Applen brändin arvoksi määritettiin 2009 kesäkuussa 63 miljardia dollaria, joten se olisi näin maailman kuudenneksi arvokkain. Syyskuussa 2013 Interbrand puolestaan julkaisi kansainvälisen brändivertailun, jonka mukaan Applen brändi olisi noussut kärkipaikalle maailman arvokkaimmaksi brändiksi. Vertailun mukaan Applen brändiarvo on 98,3 miljardia dollaria.
Apple tunnetaan erityisesti kuvankäsittelyn ja videotuotannon ammattilaisten keskuudessa. Applen Final Cut Pro hallitsi vuonna 2007 Yhdysvaltain editointimarkkinoita 49 % markkinaosuudella. Muita tunnettuja Applen ohjelmistotuotteita ovat iLife, iWork, Logic Studio -äänieditointiohjelmisto sekä Aperture-kuvankäsittely- ja -medianhallintaohjelmisto.
Talouslehti Fortunen tekemän kartoituksen mukaan ihailluin yhtiö vuonna 2010 oli Apple ja se säilytti kärkisijansa vuonna 2011.
Yhtiön päämaja
pienoiskuva|Keväällä 2018 valmistunut Applen pääkonttori [[Apple Park.]] Applen uuden Apple Park pääkonttorin katolla on 18 megawatin verran aurinkopaneeleja.
Daniel Steibelt
thumb|250px|Daniel Steibelt Daniel Steibelt oli saksalainen pianisti ja säveltäjä. Steibeltilla ei ollut merkittäviä opettajia, mutta hän oli jo noin 20-vuotiaana vakiinnuttanut asemansa Pariisin musiikkielämässä pianistina ja muun muassa oopperoiden säveltäjänä. Hän vaikutti uransa aikana myös Englannissa, Hollannissa, Prahassa, Berliinissä, Wienissä, jossa hän kilpaili vaatimattomalla menestyksellä Beethovenin kanssa, ja lopulta Pietarissa, jossa hän asui vuodesta 1810 elämänsä loppuun. Pietarissa esitettiin monia Steibeltin säveltämiä oopperoita. Steibelt oli naimisissa englantilaisen tamburiininsoittajan kanssa, joka esiintyi hänen kanssaan yhdessä lähes joka konsertissa. Tälle poikkeukselliselle duokokoonpanolle Steibelt sävelsi erityisiä "bakkanaaleja". Vuoden 1814 jälkeen Steibelt lakkasi esiintymästä ja teki poikkeuksen vain kahdeksannen pianokonserttonsa kantaesityksessä.
Steibelt oli erikoinen persoona, jota monet pitivät ilveilijänä ja huijarina. Hän oli turhamainen ja huonokäytöksinen. Steibelt muun muassa teeskenteli kotimaassaan Saksassa olevansa kielitaidoton ulkomaalainen. Hän velkaantui, syyllistyi petokseen kustantajaansa kohtaan ja lienee kärsinyt jonkinlaisesta kleptomaniasta.
Pianistina Steibeltin aseita olivat aikaansa edellä ollut pedaalinkäyttö ja myrskyisät tremolot. Toisaalta ajan muusikot olivat laajalti yhtä mieltä, että Steibelt ei osannut esittää hitaita osia. Hänen pianosonaateissaan onkin usein vain kaksi nopeaa osaa. Myös Steibeltin vasenta kättä arvosteltiin heikoksi, vaikka hänen soittonsa olikin tulista ja siinä oli omaperäistä lavasäteilyä.
Steibeltin sävellysten taso vaihtelee suuresti, mutta muutamissa niistä on poikkeuksellista mielikuvituksen lentoa. Hänen pianokappaleensa istuvat soittimelle hyvin ja ovat täynnä romanttisia oivalluksia. Steibeltin kahdeksas pianokonsertto (1820, neljä vuotta ennen Beethovenin yhdeksättä sinfoniaa) on Busonin konserton ohella ainoa pianokonsertto, jossa on kuorofinaali.
Kalangalan piirikunta
Kalangalaan kuuluvat muun muassa Victoriajärven Ssese-saaret. Kalangala on yksi maailman pahimmista AIDS -alueista.
Ihalaisi
Ihalaisi oli inkeriläinen kylä, joka kuului Järvisaaren luterilaiseen seurakuntaan, nykyään Leningradin alueen Tusinan piirissä Venäjällä. Kylä mainittiin joskus nimellä Pienautio.
Kylä sijaitsi Ihalaistenjoen rannalla, ja sen perustivat siirtolaiset Suomesta 1800-luvun puolivälissä, Aleksandrovkan eli Markkovan hovilta vuokratuille maille. Järvisaarella näitä siirtolaisia kutsuttiin karjalaisiksi. He lunastivat Ihalaisiin kylän omakseen 1900-luvun alussa. Tilat olivat siellä huuttareita  eli erillisiä tiloja, joiden talot sijaitsivat kaukana toisistaan. Ihalaisiin kylässä oli 1900-luvun alussa 13 taloa. Vuonna 1926 kylässä oli 15 taloa ja 68 asukasta, niistä suomalaisia 54. Ihalaisissa asui myös virolaisia.
Suomalaissiirtolaiset ja heidän jälkeläisensä saivat vielä neuvostoajan alussa säilyttää Suomen kansalaisuuden. Vuonna 1938 neuvostoviranomaiset vaativat Suomen kansalaisia joko lähtemään maasta tai luopumaan kansalaisuudestaan. Samana vuonna kesällä oli annettu määräys, jonka mukaan kaikkien piti asua kylissä lähellä toisiaan eikä siirtolaisten tapaan huuttareilla, yksinäistiloilla. Määräyksen seurauksena lähes kaikki talot siirrettiin Metsäpirtin ja Korkan yhteyteen, joten vuonna 1939 kylässä oli enää kaksi taloa. .
Kylän suvut 1900-luvun alussa: Alanko (kotoisin Jämsästä), Kaartinen (Jaakkima), Kammonen (Jaakkima), Klemettilä (Luumäki), Kontio (Pielisjärvi), Hakkarainen (Kontiolahti), Littunen (Kurkijoki), Miettinen (Nilsiä), Rompponen (Suomi), Sinkkonen, (Jaakkima), Talikka (Kurkijoki), Tepponen (Suomi), Tuovinen (Suomi), Teräväinen (Parikkala). .
Mahendraparvata
Mahendraparvata (Suuren Indran vuori) oli keskiaikaisen Khmerien valtakunnan aikainen kaupunki Kambodžassa.
Kaupunki sijaitsi nykyisessä Siĕm Réabin provinssissa Phnom Kulen-vuorten rinteillä noin 45 kilometriä pohjoiseen Siĕm Réabista. Siem Reapin jonka lähellä on Angkor Watin temppeli. Kaupunki rakennettiin 802 jaa., noin 350 vuotta ennen Angkor Watia. Se oli yksi kolmesta suuren soturikuninkaan Jayavarman II:n pääkaupungeista. Mahendraparvata oli khmerien imperiumin perustajakaupunki.
Löytäminen
Kaupungin olemassaolosta oli kerrottu vanhoissa kirjoituksissa, mutta sen tarkkaa sijaintia ei tunnettu. Se löytyi vuonna 2013 helikopterista käsin laserilla toimivan Lidar-kaukokartoituslaitteen avulla. Paikan päälle oli vaikea kulkea muun muassa soiden ja maamiinojen takia. Tutkijat löysivät ensimmäisellä maaretkellä kuusi temppeliä. Kaupunki on säästynyt ryöstelyiltä. Ei ole vielä varmaa, onko löydetty kaupunki Mahendraparvata.
Lê Khả Phiêu
Lê Khả Phiêu (27. joulukuuta 1931 – 7. elokuuta 2020 ) oli Vietnamin kommunistisen puolueen pääsihteeri ja siten koko maan de facto johtaja vuosina 1997-2001.
Phiêu opiskeli sotilasopistossa ja politiikan tutkimusta, ja osallistui taistelutoimiin. Varsinainen poliittinen ura alkoi vuonna 1964. Hän nousi armeijan sisällä Vietnamin kansanarmeijan yleisen poliittisen osaston päälliköksi. Sieltä hänet äänestettiin puolueen keskuskomiteaan, sen sihteeristöön ja vuonna 1994 politbyroohon. Ura huipentui siihen, kun joulukuussa 1997 hänet äänestettiin puolueen pääsihteeriksi. Vuonna 2001 Nông Ðức Mạnh äänestettiin hänen tilalleen.
thumb|left|Lê Khả Phiêu [[Venäjän presidentti Vladimir Putinin kanssa maaliskuussa 2001.]]
Celebesinharakkakottarainen
Celebesinharakkakottarainen (Streptocitta albicollis) on kottaraisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Celebesinharakkakottaraista tavataan Indonesiassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Hermanninmäki
Alueen väkiluku on kasvanut 2000-luvulla Etelä-Hermannin asuinalueen rakentumisen myötä, mikä tuli mahdolliseksi sen jälkeen, kun Helsingin yliopiston eläinlääketieteellinen tiedekunta siirrettiin Viikin kampukselle. Etelä-Hermannin vuonna 2001 hyväksytty asemakaava, joka mahdollisti noin 2 500 asukkaan sijoittumisen alueelle, oli laajin kantakaupunkiin tehty kaava sitten Arabianrannan asemakaavan. Etelä-Hermannin asuinalueen avajaisia vietettiin vuonna 2012, mutta alueelle rakennettiin sen jälkeenkin. Muun muassa entinen suojeltu Valtion margariinitehdas muutettiin asunnoiksi.
pienoiskuva|Katunäkymiä Hermanninmäeltä. pienoiskuva|2010-luvun asuinrakennuksia.
Suman Pokhrel
Nuoruus
Suman Pokhrel (syntyi 21. syyskuuta 1967 Mills Area, Biratnagar), Mukunda Prasad Pokhrelille ja BhaktaDevi Pokhrelille. Suman Pokhrel osallistui Pienten lasten hoito ja kehityksen keskus Biratnagar, kunnes viisivuotiaana. Pokhrel muutti Kachiden kylään isoäitinsä luokse ollessaan seitsenvuotias. Hänen isoisänsä Bidhyanath Pokhrel oli runoilija ja poliitikko, jonka kirjahylly täynnä nepalin-, hindin- ja sanskritinkielistä kirjallisuutta. 12-vuotiaana hän palasi Biratnagariin vanhempiensa luo. Pokhrelia ohjasi hänen bibliofiili insinöörinä työskentelevä isänsä, jolla on vahva kiinnostus taiteeseen ja kirjallisuuteen.
Ura
Suman Pokhrel liittyi virkamieskunnan Nepalin jakso Officer helmikuussa 1995. Hän jätti työn ja liittyi Plan International joulukuussa 1998 ja meni kauko mäkinen alue maassa. Vaadittavan työn vierailut syrjäisillä alueilla alueen. Hänen vierailut kylissä hän on sisäistänyt vaikeuksia elämä miesten, naisten ja lasten asuvat siellä. Tekemiensä vierailujen aikana yksi niistä paikoista, jotka kirjoitti runoja Khorampa, mikä vaikeudet ihmisiä.
Pokhrelin runo "Taj Mahal and My Love " on innovatiivinen runo, jonka runoilija kirjoitti runon kokosuhteessa Taj Mahaliin.
Hönttä ja Toippari
Höntta ja Toippari ovat fiktiivisiä radiohahmoja, joita esittävät näyttelijät Harri Järvinen ja Ilkka A. Jokine n. Heidän tunnetuin ohjelmansa on Tampereenkiäliset uutiset, joita on kuultu usealla pirkanmaalaisella radiokanavalla, viimeksi Radio Sunissa. Ohjelma valittiin RadioGaalassa vuoden 2016 parhaaksi paikallisradio-ohjelmaksi.
Elämä on ihanaa (täsmennyssivu)
Elämä on ihanaa voi tarkoittaa seuraavia:
Pekka Kyrö
Pekka Tapani Kyrö (s. 24. maaliskuuta 1946 Helsinki) on suomalainen teatteripäällikkö, dramaturgi, dramaturgian opettaja ja toimittaja. Hän työskenteli pitkään Yleisradion Radioteatterissa.
Ura
Kyrö syntyi oikeusneuvos Väinö Kyrön ja farmaseutti Sinikka Suomisen perheeseen.
Hän opiskeli Helsingin, Tampereen ja Turun yliopistoissa mm. kirjallisuustiedettä, tiedotusoppia, taidehistoriaa, sosiaalipsykologiaa, sosiologiaa ja valmistui dramaturgiksi ja filosofian maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 1974. Hän työskenteli dramaturgina Suomen teatteriliitossa ja Työväen näyttämöiden liitossa, kirjallisuuden assistenttina Jyväskylän yliopistossa sekä Suomen Akatemian tutkimusassistenttina. Sittemmin hän opetti dramaturgiaa korkeakouluissa ja opistoissa. Kyröllä oli luottamustehtävä Teatteri-lehden päätoimittajana 1982–1988. Hän työskenteli Teatterikorkeakoulun lehtorina 1983–1986, minkä jälkeen hän siirtyi Radioteatteriin dramaturgiksi ja aloitti samaisen teatterin päällikkönä 1990. Hän jäi eläkkeelle Radioteatterista 2009, jonka jälkeen hän on avustanut ajoittain Helsingin Sanomia radioarvostelijana. Kyrö tuli tutuksi radion kuuntelijoille eritoten lukijana, ja jatkoi lukemistaan ja radio-ohjelmien tekemistä myös eläkevuosinaan.
Kyrön kirjallinen toiminta käsittää teoksia, dramatisointeja ja käännöksiä.
Kyrö sai Valtion tiedonjulkistamispalkinnon vuonna 1984 yhdessä Juha-Pekka Hotisen kanssa.
Kyrö on ohjannut ja dramatisoinut kuunnelmia Radioteatterille sekä ottanut tuntumaa myös näyttelijäntyöhön sekä radiossa että elokuvassa: hän teki sivuosan rikospoliisina Auli Mantilan rikoselokuvassa Neitoperho (1997).
Pekka Kyrölle syntyi viisi lasta vuosina 1969–2003. Tunnetuin heistä on kirjailija Tuomas Kyrö. Kolmesta pojasta keskimmäinen on graafikko Antti Kyrö.
Abakan (kaupunki)
thumb|170px|Abakanin [[Lenin patsas]] thumb|170px|Ortodoksinen kirkko Abakanissa Abakan (, hakassiksi Ағбан, Ağban) on Hakassian tasavallan pääkaupunki Jenisein ja Abakanin yhtymäkohdassa Etelä-Siperiassa Venäjällä.
Historia
Kaupungin paikalle perustettiin venäläinen sotilaslinnoitus 1707. Kaupungin nimenä oli vuoteen 1925 asti Ust-Abakanskoje (myös Abakansk nimeä käytettiin). Vuosina 1925-31 kaupungin nimenä oli Hakassk ja 1931 se sai nykyisen nimensä.
Talous
Abakan on Hakassian merkittävin teollisuuskeskus. Tärkeimmät teollisuudenalat ovat elintarvike- ja puuteollisuus. Lisäksi on rauta-, teräs-, kone-, huonekalu-, tekstiili- ja kenkäteollisuutta.
Liikenne
Abakanista on rautatieyhteys pohjoiseen Atšinskiin, itään Taižettiin ja länteen Novokuznetskiin; kaupunki sijaitsee eteläisemmän Siperian rautatielinjan varrella ja siellä on lentoasema. Abakanin kautta kulkee M54 valtatie. Kaupungin pohjoispuolella sijaitsee Jeniseille padottu Krasnojarskin tekojärvi; kaupungissa on jokisatama ja Jeniseillä on laivaliikennettä.
Urheilu
Kaupungin suosituin urheilulaji on jääpallo. Abakanilainen jääpalloseura Sayan-Hakassia pelaa Superliigassa.
Mário Bližňák
Mário Bližňák (s. 6. maaliskuuta 1987 Trenčín, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jääkiekkoilija, joka edustaa KHL-joukkue HC Slovan Bratislavaa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Melko pienikokoisen Bližňákin vahvuudet ovat kovassa työntekomoraalissa, asenteessa ja joukkuepelaamisessa. Hänen heikkoudet ovat lähinnä fyysisissä ominaisuuksissa. Bližňák on aiemmin pelannut kuusi NHL:n runkosarjaottelua Vancouver Canucksissa tehden yhden maalin.
Seuraura
Bližňák on HK Dubnican kasvatti. Hän voitti kaudella 2003–2004 alle 18-vuotiaiden sarjan maali- ja pistepörssin tehoilla 25+26=51. Hän pelasi joukkueessa ensimmäiset miesten pelinsä 17-vuotiaana kaudella 2004–2005. Vancouver Canucks varasi hänet seitsemännellä kierroksella 205. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa kesällä 2005.
Kaudeksi 2005–2006 Bližňák siirtyi Pohjois-Amerikkaan WHL-juniorisarjaan Vancouver Giantsiin ja voitti WHL:n mestaruuden. Seuraavalla kaudella hän voitti Memorial Cupin ja oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 1+5=6 Michal Řepíkin ja Milan Lucicin jälkeen.
Jukka Tapanimäki
Jukka Tapanimäki  oli 1980-luvun lopussa tunnetuin suomalainen tietokonepelien kehittäjä Stavros Fasoulasin ohella. Tampereelta kotoisin oleva Tapanimäki kehitti pelinsä Commodore 64 -tietokoneelle, mutta niistä on olemassa käännöksiä myös muille laitteille. Tapanimäki toimi myös MikroBitti- ja C=-tietokonelehtien peliarvostelijana ja ohjelmointiartikkelien kirjoittajana. Hän julkaisi vuonna 1990 myös kirjan C-64 Pelintekijän Opas. Tapanimäeltä julkaistiin kaupallisesti neljä peliä, joista viimeiseksi jäi vuoden 1991 Moonfall.
Historia pelikehittäjänä
200px|thumb|right|Hewsonin julkaiseman Netherworld-pelin kansi, jossa on kuvattuna pelin ohjelmoija Jukka Tapanimäki itse. Alun perin Tapanimäki oli kiinnostunut mainosgraafikon urasta ja opiskeli hetken myös kirjallisuustiedettä. Lopulta hän päätyi tietokoneiden pariin. Hän sai ensimmäisen tietokoneensa vuonna 1985 ja opiskeli ohjelmoinnin alkeet parissa kuukaudessa. Hänen ystävänsä mukaan Tapanimäki ei ollut aikaisemmin edes koskenut tietokoneisiin, mutta hallitsi Commodore 64:n 3–4 kuukauden perehtymisen jälkeen. Stavros Fasoulaksen kehittämä Sanxion sai Tapanimäen kokeilemaan pelien kehittämistä.
Vuonna 1986 Tapanimäki sai valmiiksi Aikaetsivä-nimisen Infocomin peleistä inspiraationsa saaneen tekstiseikkailupelin, johon tamperelainen Triosoft varasi julkaisuoikeudet. Tapanimäki sai 400 markan palkkion puolen vuoden työstä. Peli mainittiin lyhyesti MikroBitti-lehdessä tuohon aikaan ilmestyneellä Risto Siilasmaan toimittamalla ”Commodore sisäpiiri” -palstalla, ja sitä mainostettiin sloganilla ”osta suomalainen peli!”. Peliä ei kuitenkaan koskaan julkaistu, koska julkaisija ei katsonut siitä saatavan mahdollisen taloudellisen hyödyn kattavan edes markkinointikustannuksia. Suomen tekstipelien ja tieteiskirjallisuuden harrastajapiireissä Aikaetsivä sai hyvän vastaanoton, ja sitä verrattiin jopa peliksi tehtyyn romaaniin.
Ensimmäinen Tapanimäeltä julkaistu peli oli MikroBitin numerossa 6–7/1986 julkaistu Monolith, jota seurasi C=-lehden numerossa 1/87 ohjelmalistaukseksi painettu Uridium-tyylinen räiskintäpeli Minidium, jonka teosta kerrottiin lehdessä seikkaperäisesti.
Tapanimäen ensimmäinen kaupallinen julkaisu oli vuoden 1987 Octapolis, joka muistutti Stavroksen Sanxionia. Tapanimäki oli lähettänyt pelin demon useille ulkomaisille julkaisijoille, joista Hewson, CRL ja English Software olivat lähettäneet hänelle tarjouksen kolmen pelin julkaisusopimuksesta. Tapanimäki suostui ensiksi English Softwaren tarjoukseen, mutta yritys meni pian konkurssiin Octapoliksen julkaisun jälkeen. Octapolis jäi sen takia vähälle huomiolle.
Hewsonin omistaja Andrew Hewson saapui Suomeen tapaamaan Tapanimäkeä ja päätti neuvotteluiden jälkeen julkaista Netherworldin ja kaksi muuta peliä. Netherworldin musiikin sävelsi Jori Olkkonen, joka oli tunnettu demoskene-piireistä. Tapanimäen kauan ideoima ja vuonna 1988 julkaistu Netherworld yhdisteli Boulder Dash -peliä ja räiskintää. Pelin alkuperäisessä kannessa piti olla karvainen kääpiö, joka viittoilee alamaailman portilla – kustantajan ja taiteilijan välille tuli kuitenkin riitaa, eikä kantta toteutettu. Tapanimäen tietämättä Hewson teki uuden kannen, jossa hyödynnettiin Tapanimäen omia kasvoja. Hewsonin mukaan kansikuvan piti välittää mielikuvaa siitä, että Tapanimäki oli kehittänyt koko maailman mielikuvituksessaan. Tapanimäki sai tietää kannesta vasta matkustettuaan Hewsonin lehdistötilaisuuteen Englantiin, ja omien sanojensa mukaan yllätys oli hänelle ”melkoinen shokki”. Netherworldin ongelmaksi muodostui myös piratismi, sillä pelin kehitysversio lähti kiertämään puoli vuotta ennen julkaisua.
Vielä samana vuonna ilmestyi toimintapeli Zamzara, jonka kehityksen Tapanimäki oli aloittanut julkaisijan vaatimuksesta kolme kertaa alusta. Tapanimäen alkuperäisessä visiossa pelissä kerättiin geenejä, joista muodostettiin DNA-molekyylejä – Hewson piti ideaa sekavana. Toinen versio, kaikeasta ylimääräisestä riisuttu toimintaseikkailu taas oli julkaisijan mielestä tylsä. Kolmas versio oli suoraviivaisempi ammuntapeli, mutta julkaisija piti sen sisältöä suppeana. Tapanimäki mietti sopimuksen purkamista, mutta halusi kuitenkin välttää oikeudenkäynnin ja ennakkomaksun palauttamisen.
Kun 1980-luvulla oli vielä ollut mahdollista kehittää pelejä itsenäisesti yhden miehen voimin, 1990-luvulle tultaessa teknisesti monipuolisemmat PC-koneet ja 16-bittiset tietokoneet tekivät kehittämisestä huomattavasti haastavampaa. Tapanimäen urakehitykselle kävi myös huonosti Hewsonin ajauduttua talousvaikeuksiin 1980–1990-lukujen vaihteessa ja lopulta konkurssiin. Tapanimäen viimeiseksi jääneen pelin julkaisu venähtikin pari vuotta. Elitestä inspiraationsa saanut, 3D-vektorigrafiikalla toteutettu Moonfall ilmestyi vuonna 1991. Pelin julkaisijana toimi 21st Century Entertainment (Hewsonin uusi nimi). Juho Kuorikosken mukaan Moonfall olisi ollut 1980-luvulla julkaistuna ”käänteentekevä suomalaispeli”, mutta myöhästyneenä alkuperäisestä aikataulusta se epäonnistui kaupallisesti. Petri Saarikosken mukaan Tapanimäen tapaus osoittaa, ”millaisiin hankaluuksiin nuoret ja lahjakkaat pelintekijät saattoivat joutua asioidessaan isojen peliyhtiöiden kanssa”.
1990-luvun alussa Tapanimäki toimi vielä Pelit-lehden ja MikroBitin avustajana. Hän esimerkiksi piti MikroBitissä Konsolaatikko-nimistä palstaa, joka keskittyi konsolipeliarvosteluihin ja -uutisiin. Palstan tunnuksena oli aluksi Wallun tekemä piirros Tapanimäestä Mario -asussa, sitten piirros Tapanimäen kasvoista laatikon sisällä. Konsolaatikko sai lehdestä eniten huonoa palautetta, oletettavasti tietokonepelejä harrastaneilta lukijoilta. Tapanimäki lopetti palstalle kirjoittamisen kesällä 1992.
Jukka Tapanimäki kuoli vappuna 2000 sepelvaltimotaudin aiheuttamaan sydämen vajaatoimintaan.
Henkilökuva
Andrew Hewsonin mukaan Tapanimäki oli uuttera ja hiljainen mies, joka ”kärsi kovasta änkytyksestä”. Hänen mukaansa Tapanimäki kirjoitti koodia siksi, että ”pystyi ilmaisemaan itseään peliensä kautta paremmin kuin puhumalla”. Puhevian vuoksi hänellä ei ollut juurikaan sosiaalisia kontakteja. Jori Olkkosen mukaan Tapanimäki oli ”nörtti henkeen ja vereen”. Videopelien arvostelijana Tapanimäen tyyliin kuului ”arvosteltavien pelien asiantunteva taustoittaminen”.
Sommerfeld-talo
pienoiskuva| Säilynyt autonkuljettajan talo (1920–1922), rakennutti vuonna 1956 Carl Bassen Sommerfeld-talo Limonenstrasse 30, Berliinissä Lichterfelden alueella oli Bauhaus- koulun ensimmäinen yhteishanke.
Se on suunniteltu Walter Gropiuksen ja Adolf Meyerin rakennusurakoitsijalle Adolf Sommerfeldille 1920/1921 Bauhaus-opiskelijoiden avulla. Sommerfeldin sahan ostamasta ja romuttamasta sota-aluksesta sahattua puuta käytettiin rakennusmateriaalina.
Tiikkinen hirsirakennus on rakennettu kalkkikivi sokkelille. Siinä oli nelilapekatto ja edistyksellinen keskussisäänkäynti. Gropius oli saanut inspiraationsa Frank Lloyd Wrightin työstä. Joost Schmidt veisti palkit asiakkaan toivomien aiheiden pohjalta tiikin kovuuden rajoittaessa tyylillisiä elementtejä. Josef Albers loi lyijylasi-ikkunat. Koko sisustus matoista istuimiin tehtiin Bauhaus-työpajoissa. Ekspressionistinen rosoinen tyyli hallitsi työtä edelleen, mutta seuraavien vuosien funktionalismia voidaan nähdä jo Marcel Breuerin konstruktivistisissa istuimissa.
Talo tuhoutui osittain toisessa maailmansodassa. Fred Forbátin suunnittelema autotalli ja kuljettajan asunto pysyivät ennallaan.
Abakanin selänne
Abakanin selänne on vuoriselänne Altailla Venäjällä Hakassian, Altain tasavallan ja Kemerovon alueen rajaseudulla. Abakanin selänne on noin 300 kilometriä pitkä ja sen korkein kohta on 1 984 metriä.
Abakanin selännettä peittää taiga noin 1 500 metriin asti, jonka yläpuolella on vuoristoista tundraa. Sieltä saa alkunsa Jeniseihin laskeva Abakanjoki ja Obiin laskeva Tom.
Himalajankottarainen
Himalajankottarainen (Saroglossa spiloptera) on kottaraisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Natriumetoksidi
Natriumetoksidi eli natriumetylaatti tai natriumetanolaatti (C2H5ONa) on yksi alkoksideista ja koostuu natrium- ja etoksidi-ioneista. Yhdistettä käytetään vahvana emäksenä orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet
Natriumetoksidi on valkoista kiinteää ainetta, joka on vetistyvää eli hygroskooppista. Yhdiste on hyvin vahva emäs ja reagoi veden kanssa muodostaen etanolia ja natriumhydroksidia. Yhdiste liukenee eräisiin orgaanisiin liuottimiin, kuten etanoliin ja dietyylieetteriin, mutta hiilivetyihin se on liukenematon. Natriumetoksidin alkoholiliuokset hapettuvat helposti, minkä vuoksi ne muuttuvat väriltään punaisiksi tai ruskeiksi.
Valmistus ja käyttö
Natriumetoksidia valmistetaan natriummetallin ja etanolin välisellä reaktiolla.
Natriumetoksidia käytetään joko kiinteänä tai etanoliliuoksena, jossa sitä on 21 massaprosenttia. Yhdistettä käytetään voimakkaana emäksenä useissa reaktioissa, esimerkiksi kondensaatioreaktioissa, kuten Claisen-kondensaatiossa, maloniesterisynteesissä, Williamsonin eetterisynteesissä ja toisiintumisreaktioissa.
Dulaglutidi
Dulaglutidi sai myyntiluvan EU:ssa marraskuussa 2014.
Dulaglutidi on yhdistelmä-DNA-tekniikalla tuotettu proteiini, jossa on ihmisen immunoglobuliini G4:n (IgG4) raskasketjuosa (Fc). Tämän vasta-aineen molempien antigeeneihin sitoutuvien osien tilalla on kovalenttisesti kiinni ihmisen GLP-1:n johdannainen. Nämä peptidit ovat 90 %:sesti homologisia ihmisen GLP-1:n kanssa ja sitoutuvat GLP-1-reseptoreihin.
Käyttö
Dulaglutidia käytetään aikuisten tyypin 2 diabeteksen hoitoon. Lääke ylläpitää normaalia verensokeritasoa. Käytettäessä dulaglutidia yksistään, sitä pistetään injektiokynällä ihon alle 0,75 milligrammaa per viikko (mg/vk). Sitä ei tule pistää laskimoon tai lihakseen. Esimerkiksi metformiinin tai pioglitatsonin kanssa eli yhdistelmähoidossa dulaglutidia käytetään 1,5 mg/vk, mutta erityisryhmille sopivana aloitusannoksena voidaan käyttää 0,75 mg/vk.
Haittavaikutukset ja yliannostus
Yhdellä dulaglutidin käyttäjästä 10:stä voi ilmetä hypoglykemiaa käytettäessä sitä samaan aikaan muiden diabeteslääkkeiden kanssa. Lisäksi voi ilmetä ripulia, oksentelua tai vatsakipua.
Yhdellä 10–100:sta voi ilmetä ruokahaluttomuutta, vatsan turvotusta, ummetusta, ilmavaivoja, närästystä, röyhtäilyä, väsymystä, sinustakykardiaa tai ensimmäisen asteen eteis-kammiokatkos.
Yhdellä 100–1000:sta voi ilmetä nestehukkaa, sappikivitauti, sappirakkotulehdus tai lääkkeen pistoskohdan reaktioita.
Yhdellä 1000–10 000:sta voi ilmetä anafylaksia, haimatulehdus tai angioedeema.
Toimintamekanismi
Dulaglutidi toimii kehon tuottaman GLP-1-hormonin tavoin haiman beetasolujen GLP-1-reseptoreita aktivoivana agonistina. GLP-1-reseptoriaktivaatio muun muassa lisää verensokeritasoa laskevan insuliinin eritystä beetasoluista verenkiertoon. Tämän eritys on tyypin 2 diabeteksessa liian vähäistä. Lisäksi tyypin 2 diabeteksessa verensokeria kohottavan glukagonin eritys on liian runsasta, jonka eritystä dulaglutidi vähentää. Dulaglutidi myös hidastaa vatsan tyhjentymistä, jolloin hiilihydraattien imeytyminen verensokeriksi hidastuu.
Farmakokinetiikka
Dulaglutidi sisältää suurikokoisen ihmisen immunoglobuliini G4:n Fc-ketjun (Ig4-Fc). Sen takia se ei poistu yhtä helposti virtsaan kuin kehon luontainen GLP-1. Lisäksi dulaglutidi ei hajoa dipeptidyylipeptidaasi 4:n vaikutuksesta toisin kuin GLP-1. Nämä pidentävät dulaglutidin puoliintumisajan päiviin toisin kuin GLP-1:n, jonka puoliintumisaika on alle 2 minuuttia. IgA4-Fc on muunneltu, eikä se siksi vuorovaikuta merkittävästi Fc-reseptorien kanssa ja vähentää sen kykyä aiheuttaa immuunivaste eli immunogeenista potentiaalia. Dulaglutidin maksimipitoisuuden veriplasmassa saavutetaan 12–72 tunnin jälkeen annoksen ottamisesta.
Nantois
Nantois on kunta Koillis-Ranskassa Meusen departementissa Grand Estin alueella. Kunnassa asui 85 asukasta vuonna 2017 ja sen pinta-ala on 6,05 neliökilometriä.
Nantoisin väkiluku on pienentynyt 14 asukkaalla vuodesta 2007, jolloin kunnassa asui 99 asukasta. Vuonna 2012 kunnan väkiluku oli 84, eli siellä asui yksi asukas vähemmän kuin vuoden 2017 väestönlaskennassa.
Sakari Mäkinen
Sakari Mäkinen (s. 19. tammikuuta 1995) on suomalainen toisen polven lentopalloilija. Mäkinen debytoi kotimaisessa lentopalloliigassa kaudella 2012–2013 kasvattajaseuransa Vammalan Lentopallon riveissä. VaLePassa hän voitti yhden mestaruuden ja kaksi pronssia ennen siirtymistään Tampereen Isku-Volleyhin vuonna 2015. Iskussa Mäkinen nousi lentopalloliigan merkittävimpiin suomalaispelaajiin. Kotimaan kenttien lisäksi Mäkinen on pelannut Belgiassa ja Valko-Venäjällä. Kaudella 2020–2021 hänet nähdään VaLePassa.
Hanno Strang
Hanno Erik Strang (s. 19. kesäkuuta 1947 Savonlinna) on suomalainen lippueamiraali evp.
Sakari Mäkinen
Sastamalalainen Mäkinen kuului juniorivuosinaan ikäluokkansa nuorten lentopallomaajoukkueeseen, jonka riveissä hän pelasi vuonna 2013 sekä EM-kisat että MM-kisat. Hän toimi myös 1995-syntyneiden ikäluokan maajoukkuekapteenina. Hänet valittiin vuoden 2018 miesten MM-kisajoukkueeseen ja ennen MM-kisoja hän on pelannut 16 maaottelua.
Hanno Strang
Hanno Strang syntyi Kurt Strangin ja Pirkko-Liisa Härtsiän perheeseen ja avioitui vuonna 1976 Tuula Hellströmin kanssa. Strang tuli ylioppilaaksi 1966 Pietarsaaren yhteislyseosta ja valmistui Kadettikoulusta 1970 ja Sotakorkeakoulusta 1981. Hän palveli Vaasan rannikkopatteristossa opetusupseerina 1967 ja 1970 ja patterinpäällikkönä ja toimistoupseerina vuodesta 1971. Rannikkotykistökoulun opetusupseeri hän oli 1977–1978, Vaasan rannikkopatteriston toimistopäällikkö vuodesta 1981, toimistoesiupseeri pääesikunnassa vuodesta 1983, vanhempi toimistoesiupseeri puolustusministeriössä  vuodesta 1989 ja Rannikkotykistökoulun johtaja 1994. Strang toimi sotilasasiamiehenä Lontoossa ja Dublinissa vuodesta 1994, Suomenlinnan rannikkotykistörykmentin komentajana 1997–1998 ja puolustusvoimien turvallisuuspäällikkönä vuodesta 1998. Strang ylennettiin luutnantiksi 1970, yliluutnantiksi 1974, kapteeniksi 1978, majuriksi 1983, everstiluutnantiksi 1989, everstiksi 1997 ja kommodoriksi 1999.
Sakari Mäkinen
Sakari Mäkisen isä on legendaarinen maajoukkuepassari Arto Mäkinen.
Hanno Strang
Lippueamiraaliksi joulukuussa 2004 ylennetty Strang tuli puolustusvoimien apulaishenkilöstöpäälliköksi vuoden 2006 alusta, oltuaan vuodesta 2003 Merivoimien esikunnan esikuntapäällikkö. Reserviin hän siirtyi 2007 pääesikunnan komentopäällikön tehtävästä.
Sakari Mäkinen
Ura
Mäkinen on Vammalan Lentopallon kasvatti, jonka riveissä hän myös pelasi kaikki juniorivuotensa. Toisin kuin ikäluokkansa muut kirkkaimmat lahjakkuudet, Mäkinen ei suorittanut Lentopalloliiton valmennuskeskuksen ja Kuortaneen urheilulukion alaisuudessa lukiota, vaan kävi Vammalan lukion Sastamalassa. Hän kuului silti ikäluokkansa maajoukkueryhmään.
Miesten lentopalloliigassa toisen polven lentopalloilija teki debyyttinsä 22.9.2012 Saimaa Volley-VaLePa-ottelussa. Avauskaudella Mäkisen peliaika VaLePassa oli kortilla ja hänet tavattiin nähdä lähinnä syöttövaihdoissa. Ensimmäinen liigakausi päättyi SM-pronssiin. Mäkinen ei tosin esiintynyt pronssiotteluissa, sillä samanaikaisesti pelatut alle 19-vuotiaiden EM-kisat veivät voiton. Suomi oli kisoissa sensaatiomaisesti neljäs. Siihen saakka Suomen paras sijoitus nuorten EM-kisoista oli ollut seitsemäs sija. . Pronssiottelussa Suomi taipui niukasti erin 2-3 Belgialle. EM-menestyksellään Suomi lunasti paikan myös MM-kisoihin Meksikoon. EM-kisojen tavoin Mäkinen kantoi MM-kisoissa Suomen maajoukkueen kapteenin tehtävää. Suomi oli Meksikon MM-kisoissa 11.
Mäkinen jatkoi uraansa VaLePassa myös seuraavat kaudet voittaen liigakauden 2013–2014 päätteeksi Suomen mestaruuden ja kaudella 2015-16 pronssia sekä Suomen Cupin hopean. Mäkisen rooli VaLePassa kasvoi kausi kaudelta, mutta avausseitsikkoon hän ei vakiinnuttanut paikkaansa. VaLePan riveissä Mäkinen pelasi myös lentopallon eurocup-otteluissa.
Kaudella 2016–2017 Mäkinen oli runkosarjan pistepörssin nelonen Pielaveden Sammon Andrus Raadikin, Perungan Poikien Fredric Gustavssonin ja Hurrikaanin Mikko Oivasen jälkeen. Iskun paidassa vastuuta saanut Mäkinen kuului kevään 2017 siirtomarkkinoiden kuumimpiin suomalaisnimiin. Useiden liigaseurojen metsästämä Sakari Mäkinen teki lopulta sopimuksen belgialaisseuran Lindemans Aalstin kanssa kaudeksi 2017–2018. Belgiasta tie vei Valko-Venäjälle kaudeksi 2018-2019. Mäkisen kausi päättyi Valko-Venäjällä kuitenkin ennen aikojaan Shakhtior Soligorskin riveissä, kun seura käytännössä hylkäsi Mäkisen hankkimalla toisen ulkomaalaispelaajan hänen tilalleen kesken kauden. Mäkinen ei pelannut enää helmikuun 2019 alun jälkeen otteluakaan Shakhtior Soligorskin riveissä. Hän palasi Suomeen myöhemmin keväällä. Shakhtior Soligorsk voitti Mäkisen aikana Valko-Venäjän cupin ja selvittänyt tiensä sarjan finaaleihin. Pari vuotta Euroopassa riittivät suomalaiselle ja hän palasi kotimaiseen.
Luettelo 2010-luvun suomalaisista elokuvista
Luettelo Suomessa tuotetuista elokuvista julkaisuvuoden mukaan. Aakkosellisesta luettelosta elokuvista katso Luokka:Suomalaiset elokuvat
2010
Lähde
2011
Lähde
2012
Lähde
2013
Lähde
2014
Lähde
2016
Lähde
2017
Lähde
2018
Lähde
4:17 am
4:17 am on suomalaisen metalliyhtyeen Before the Dawnin toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2004 levymerkillä Locomotive Music.
Eduard Paul Tratz
pienoiskuva|Haus der Natur Eduard Paul Tratz (25. syyskuuta 1888 Salzburg Itävalta – 5. tammikuuta 1977 Salzburg) oli itävaltalainen eläintieteilijä.
Tratz opiskeli Innsbruckin yliopiston eläintieteellisessä instituutissa. Hän työskenteli muun muassa Sarajevon museossa 1910 ja Berliinissä 1911. Vuonna 1912 hän toimi assistenttina Helgolandin biologisella tutkimusasemalla. 1913 hän perusti Adria-Vogelwarte nimisen lintuaseman Kroatiaan Brijunin saaristoon. Hän oli perustamassa myös itävaltalaista lintuasemaa (Österreichischen Ornithologischen Instituts) Hellbrunniin 1914. Hän opetti Innsbruckin yliopistossa.
Vuonna 1924 Tratz perusti Haus der Natur nimisen museon Salzburgiin ja toimi sen johtajana.
Tratz nimesi linnuista ainakin töyhtötiaisen (Parus cristatus) alalajin weigoldi 1914.
Skins (vuoden 2011 televisiosarja)
Skins on yhdysvaltalais-kanadalainen draamasarja. Se on uudelleenversiointi samannimisestä brittiläisestä televisiosarjasta. Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin MTV-kanavalla 17. tammikuuta 2011 Yhdysvalloissa sekä Movie Central- ja The Movie Network-kanavilla Kanadassa. Ikäraja vaihtelee Suomessa jaksoittain. Yleisimpiä ovat K-13 ja K-11.
Jokileppälintu
Jokileppälintu (Rhyacornis fuliginosa) on Etelä-, Kaakkois- ja Itä-Aasiassa tavattava sieppoihin kuuluva varpuslintu.
Ravinto
Jokileppälinnun ravinto koostuu pääosin hyönteisistä ja muista selkärangattomista, joita se pyydystää ilmasta tai kiviltä. Se voi syödä myös marjoja.
Pesiminen
Jokileppälinnun pesimäkausi alkaa tammi-helmikuussa ja kestää touko-kesäkuulle. Kuppimainen sammalista, juurista ja karvoista rakennettu pesä sijaitsee kivikossa tai joen törmässä. Naaras munii neljästä viiteen vaalean sinivihreää ruskeapilkullista munaa.
Percy Jackson: Salamavaras
Percy Jackson: Salamavaras on Rick Riordanin kirjoittamaan nuortenkirjaan perustuva yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 2010. Elokuvan on ohjannut Chris Columbus, joka tunnetaan myös muun muassa kahden ensimmäisen Harry Potter -elokuvan ohjaajana.
Madagaskarinkottarainen
Madagaskarinkottarainen (Hartlaubius auratus) on kottaraisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Madagaskarinkottaraista tavataan kotoperäisenä Madagaskarissa. Lajia on kuvattu harvinaisesta yleiseksi. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Garwolinin piirikunta
Garwolinin piirikunta on yksi Masovian voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 108 981. Siihen kuuluvat 12 kuntaa ovat Borowie, Garwolin, Górzno, Łaskarzew, Maciejowice, Miastków Kościelny, Parysów, Pilawa, Sobolew, Trojanów, Wilga ja Żelechów.
Garwolinin piirikunnalla on yhteistä rajaa Siedlcen, Mińskin, Otwockin, Grójecin, Kozienicen, Rykin ja Łukówin piirikuntien kanssa. vasen|pienoiskuva|220px|Piirikunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa Garwolinin piirikunnan asukkaista 50,3 prosenttia oli naispuolisia ja 49,7 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 21,5 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 59,9 prosenttia ja eläkeikäiset 18,6 prosenttia väestön keski-iän ollessa 39,2 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 1 357 lasta. Garwolinin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 103 643 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Laukka (Perniö)
Laukka on kylä Salon kaupungin Perniössä. Laukka sijaitsee Perniön eteläosassa meren rannalla.
Laukka on syntynyt Laukon kartanon ympärille. Kartanosta jaetut suurtilat ovat edelleen kylän keskus mäen päällä Laukanlahden edustalla. Myllyoja laskee Laukanlahteen kylän länsirajalla. Kylän etelärajalla kohoaa Roitmäki. Laukka on metsäistä Roitmäkeä ja rehevöitynyttä Laukanlahtea lukuun ottamatta peltomaata. Laukantie kulkee kylän läpi.
Historioitsija Maunu Knaapinen on ehdottanut, että Roitmäen nimi tulee sanasta roito, joka tarkoittaa nuotiota. Entinen Laukon torppa Fårberg mäen juurella saattaa olla hänen mukaansa väännös sanasta Vårdberg. Roitmäen pohjoispuolella on sijainnut Luodonhaka-niminen torppa, ja haka tarkoittaa aitausta. Nämä seikat viittaisivat Roitonmäen olleen Knaapisen mukaan jonkin sortin esihistoriallinen vartiovuori Perniönjoen suulla.
Vielä 1200-luvun alussa Laukanlahti on ollut laajempi ja Roitmäki, mahdollisesti myös Laukan kylänmäki, on ollut saari. Lahden rannalle perustettiin historiallisen ajan alussa Laukon kartano. Laukko on ollut aateliskartano, joka päätyi isossa peruutuksessa kruunulle ja muutettiin sotilasvirkataloksi. Samalla kylään kuulunut Luodontaus Perniönjoen suistossa siirtyi Melkkilän kartanon omistukseen. Virkatalo jaettiin lopulta kolmeen osaan ja Fredriksberg, Alitalo ja Ylitalo ovat edelleen maanviljelystiloja. Talojen torpat ovat itsenäistyneet ja kylään on lohkottu pientiloja sekä kesämökkejä 1900-luvulla.
Ratsastus kesäolympialaisissa 1968
Vuoden 1968 kesäolympialaisten ratsastus järjestettiin 18. – 21. lokakuuta 1968 Méxicossa, Meksikossa. Tämä oli 13. kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 125 osanottajaa 18 eri maasta. Tapahtumia oli kuusi.
Leopardi – runoilijan elämä
Leopardi – runoilijan elämä (Il Giovane favoloso) on italialainen elokuva, joka kertoo kirjailija Giacomo Leopardin elämästä. Elokuvan on ohjannut Mario Martone, ja se on valmistunut 2014.
Elokuvan pääosaa näyttelevä Elio Germano palkittiin Venetsian elokuvajuhlilla.
Vesilahden kirkko
Vesilahden kirkko on vuonna 1802 rakennettu keltainen puukirkko. Kirkko sijaitsee Vesilahden kirkonkylän läpi kulkevan vanhan maantien varrella.
Kirkon rakenne, koristelu ja urut
Vesilahden kirkko on muodoltaan päistään särmikäs pitkäkirkko, jossa on matalat ristivarret. Ristikeskustassa on kattoratsastaja, jonka lyhdyn kautta sisätiloihin tulee valoa. Neliömäiset ikkunat ovat kahdessa kerroksessa.
Kirkossa on ristiinnaulitunkuva 1420-luvulta. Tuntemattoman taiteilijan alttaritaulu on 1800-luvulta. Saarnatuolina on 1600-luvulla Turun linnan kirkon tuolin mukaan tehty koristeellinen saarnatuoli. Lehtereiden reunat on Juho Menander koristellut vuonna 1872 Raamatun henkilöitä esittävin kuvin.
Kangasalan urkutehtaan valmistamat Bror Axel Thulén pneumaattiset urut valmistuivat vuonna 1887, ja ne peruskorjattiin 1935.
Kirkon luona, maantien toisella puolella on 1782 valmistunut puinen, kolminivelinen kellotapuli, jonka alin kerros on neliömäinen, kellokerros ja huippu ovat kahdeksankulmaiset. Tapulin rakensi tyrvääläinen rakennusmestari Mikko Lajander. Sen kellot ovat vuosilta 1792 ja 1810.
Kirkon historia
Vesilahden seurakunnalla on ollut useita puukirkkoja. Nykyistä edellisen, 1665 valmistuneen kirkon rakennuspaikkaa ei ole löytynyt. Kun se oli käynyt ahtaaksi, vihtiläinen kirkonrakentaja Martti Tolpo rakensi uuden, nykyisen puukirkon läänin rakennusmestari Matti Åkerblomin ja yli-intendentti Carl Fredrik Fredenheimin suunnitelmien pohjalta. thumb|left|Hautausmaalla on keskiaikainen kivisakasti. Kirkko entistettiin vuonna 1994 asuun, joka sillä oli 1840-luvulla tehdyn maalauksen jälkeen. Peruskorjaus tehtiin Museoviraston yliarkkitehti Martti Jokisen johdolla. Vuonna 1890 kirkon sisätilat oli maalattu harmaalla, joka sai korjauksen myötä väistyä. Esille otettiin katon tähtitaivas ja aurinko kehineen sekä ornamentit.
Nykyinen hautausmaan siunauskappeli rakennettiin 1897 paarihuoneeksi, mutta se kunnostettiin siunauskappeliksi vuonna 1940. Siitä on läpikäynti hautausmaalle.