cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Willys MB
Toisen maailmansodan jälkeen
Sodan päätyttyä Ford haastoi Willyksen oikeuteen, mutta sen vaatimus oikeudesta "Jeep"-nimeen hylättiin ja Willykselle myönnettiin kaikki oikeudet tähän nimeen. Vuonna 1945 Willys toi nelivetoisen ajoneuvonsa siviilimarkkinoille, mallinimellä CJ (Civilian Jeep). Tämä on todennäköisesti ensimmäinen siviilimarkkinoille massatuotettu nelivetoinen ajoneuvo. Vuonna 1948 Yhdysvaltain liittovaltion kauppakomissio myönsi oikeaksi American Bantamin vaateen siitä että alkuperäinen Jeepin konsepti on lähtöisin American Bantamilta, joka suunnitteli sen yhteistyössä armeijan kanssa. Komissio kielsi Willystä esittämästä suoria tai epäsuoria viittauksia siitä, että se olisi luonut tai suunnitellut Jeepin. Willys sai vain oikeuden esittää että se on osallistunut auton jatkokehittämiseen. American Bantamin mentyä konkurssiin vuonna 1950, Willys hankki itselleen oikeudet sen "Jeep"-tavaramerkkiin.
Ensimmäiset CJ:t olivat periaatteessa samoja autoja kuin MB:t, mutta niiden varustukseen kuului mm. alipainetoimiset tuulilasinpyyhkimet, tieliikenteen vaatimusten mukaiset valaisimet sekä takaluukku, jonka takia varapyörä sijoitettiin auton sivulle. Lisäksi siviiliversioiden varustukseen kuului hivenen kromia, vinyyliverhoillut istuimet sekä valinnaisia värivaihtoehtoja. Mekaanisella puolella jykevämpi T-90 -vaihteisto, voiman ulosotolla, korvasi MB:n T84-vaihteiston. Tämä muutos tehtiin koska CJ:n ensijainen käyttäjäryhmä oli maaseudun asukkaat ja näin CJ pystyi suorittamaan monessa paikassa traktorin tehtäviä.
Willys-Overland ja sitä seuranneet Willys Motors sekä Kaiser-Jeep toimittivat Jeepejä sekä Yhdysvaltain että muiden valtioiden armeijoille aina 1960-luvun lopulle asti.
Vuonna 1950 Willys esitteli ensimmäisen uuden, II-maailmansodan jälkeisen Jeepin sotilasversion, M38:n eli MC:n, joka perustui vuoden 1949 CJ-3A-malliin. Vuonna 1953 sitä seurasi M38A1 eli MD, sen tunnistaa etulokasuojien kaartuvasta muodosta. Malli sai myös uuden Willys Hurricane-moottorin. M38A1 jalostui edelleen siviilipuolella vuonna 1955 esitellyksi CJ-5-malliksi. M38A1:n 20 tuumaa pidemmällä akselivälillä valmistettu ambulanssiversio M170 eli MDA, siirtyi myös siviilipuolelle, mallinimellä CJ-6.
Ennen CJ-5:n esittelyä Willys tarjosi siviilimarkkinoille sivuventtiilimoottorilla varustettua, hinnaltaan edullista CJ-3B-versiota. Kyseessä oli CJ-3A, morttorin vaatimilla korkeamilla keulapelleillä. Tästä muokattiin nopeasti myös sotilasversio M606, lähinnä vientimarkkinoille, lisäämällä siihen vahvempi jousitus, korkeammat renkaat, marssivalot, vetokoukku ja oliivinvihreä väri. Vuoden 1968 jälkeen mallia päivitettiin versioiksi M606A2 ja -A3, jotka valmistettiin CJ-5:n pohjalle, edelleen vientimarkkinoille.
CJ-3B-malleja valmistettiin lisenssisopimuksin ympäri maailmaa erilaisin konseptein. Industrias Kaiser Argentina (IKA) oli Kaiserin tytäryhtiö ja sitä kautta tiivisti kytköksissä Willys Jeeppiin. Ranskalainen Hotchkiss valmisti lisenssillä omaa M201-malliaan ja intialainen Mahindra valmistaa edelleen CJ-3-malliin pohjautuvaa maastohenkilöautoa.
Tämä toisen maailmansodan kahinoihin suunniteltu pieni ajoneuvo on innoittanut monia autonvalmistajia ympäri maailman suunnittelemaan vastaavantyyppisiä malleja. Suurimpina näistä voidaan mainita Land Rover, Toyota, Nissan, Mitsubishi ja Suzuki. Lisäksi maailmalla on paljon valmistajia, jotka tekevät tuotteitaan vain kotimarkkinoilleen tai läheisille sidosryhmilleen, kuten armeija ja poliisivoimat.
Tämä kompakti ajoneuvo jatkoi palveluksessa läpi Yhdysvaltojen Koreassa ja Vietnamissa käymien sotien. Korean sodassa käytössä oli MB-versioita sekä vuonna 1952 esitelty M38 ja vuonna 1953 esitelty M38A1. Vietnamin sodan aikana suurin osa Jeepeistä oli silloin uusia Ford M151 MUTT -malleja, jotka oli varustettu moderneilla ominaisuuksilla kuten itsekantava kori ja kierrejousilla toteutettu pyörien erillisripustus. Yhdysvaltain merijalkaväellä oli omat tarpeensa, ja niitä varten suunniteltiin pieni M422 'Mighty Mite'.
Tim Hawkinson
Tim Hawkinson (s. 1960 San Francisco) on yhdysvaltalainen taiteilija. Hän on kotoisin Kalifornian osavaltiosta.
Hawkinson valmistui yliopistosta ja sai vuonna 1989 maisterin arvon.
Hawkinson tunnetaan omalaatuisista taideteoksistaan, jotka on toisinaan tehty hänen omista ruumiinosistaan. Tuotantoon kuuluu taiteilijan kynsistä tehty 5-senttinen Lintu.
Dumbéa
Dumbéa on kaupunki ja kunta Ranskalle kuuluvassa Uuden-Kaledonian erityisyhteisössä. Kaupunki sijaitsee Province Sudissa juuri pääkaupunki Nouméan pohjoispuolella. Vuoden 2019 väestönlaskennan mukaan Dumbéassa on noin 35 900 asukasta.
Vuosien 1980–2016 tilastojen mukaan Dumbéassa on trooppinen ilmasto, lämpötilat ovat ympäri vuoden suhteellisen tasaisia ja pääasiassa välillä 17–29 °C. Joulu-maaliskuussa on kuumaa ja kesä-syyskuussa viileämpää mutta lämmintä. Sademäärät vaihtelevat paljon vuodenajan mukaan, tammi-maaliskuussa keskimääräinen kuukausittainen sadanta on yli 100 millimetriä ja elo-lokakuussa alle 50 millimetriä kuukaudessa.
Dumbéa on Uuden-Kaledonian toiseksi väkirikkain kunta. Vuoden 2014 väestönlaskennan mukaan kunnan 35 873 asukkaasta noin 77 prosenttia oli syntynyt Uudessa-Kaledoniassa, noin kahdeksan prosenttia Ranskan Polynesiassa tai Wallis ja Futunalla, noin 11 prosenttia muualla Ranskassa ja noin neljä prosenttia jossain muussa maassa. Noin 21 prosenttia kunnan väestöstä määritteli itsensä etnisesti eurooppalaiseksi, noin 27 prosenttia kanakiksi, noin 19 prosenttia wallisjafutunalaiseksi, noin 13 prosenttia useamman etnisen ryhmän sekoitukseksi ja noin 21 prosenttia joksikin muuksi tai jätti kertomatta.
Jack Stewart
Jack Stewart voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Lok Sabha
Lok Sabha eli Kansojen huone on Intian parlamentin alahuone. Lok Sabhan jäsenet valitaan viiden vuoden välein suoralla kansanvaalilla.
Lok Sabhan tehtäviin kuuluu myös valita 238 edustajan ryhmä Intian parlamentin ylähuoneeseen, eli Rajya Sabhaan.
Lok Sabha on vuodesta 2006 operoinut uutiskanavaa nimeltä Lok Sabha TV (LSTV), jonka tehtävänä on raportoida alahuoneen toiminnasta. Ohjelmaa lähetetään englanniksi ja hindiksi.
Lok Sabhan edustajat
Kokonaisuudessaan Lok Sabhaan valitaan 545 jäsentä, joista 530 jäsentä edustaa osavaltioita ja 20 liittovaltion erityisalueita. Presidentti nimittää kaksi henkilöä edustamaan englantilaisperäisiä kansalaisia, jos he eivät muuten saa riittävää edustusta.
Ennen paikkansa vastaanottamista, edustajien tulee antaa vala (tai vakuutus). Englanniksi vala on : "I, A.B., having been elected (or nominated) a member of the House of the People do swear in the name of God/solemnly affirm that I will bear true faith and allegiance to the Constitution of India as by law established, that I will uphold the sovereignty and integrity of India and that I will faithfully discharge the duty upon which I am about to enter."Edustajista 14,36 % on naisia. Yli neljännes (26,27 %) on taustaltaan maatalousammattilaisia. .
Viimeisimmät vaalit
Viimeisimmät parlamenttivaalit pidettiin huhtikuussa 2019. Vaalit voitti Intian kansanpuolue 303 edustajalla, ja pääministerinä jatkaa Narendra Modi.
Pilot Mound
Pilot Mound tarkoittaa seuraavia maantieteellisiä kohteita:
Kimmo Jylhämö
Kimmo Jylhämö on suomalainen toimittaja, joka käsittelee kirjoituksissaan filosofisia ja poliittisia aiheita. Vuodesta 2015 hän on työskennellyt Vastapainon toimitusjohtajana. Jylhämö toimi Voima-lehden päätoimittajana vuosina 2004–2014.
Jylhämö toimi Kulttuuri-, mielipide- ja tiedelehtien liitto Kultti ry:n toiminnanjohtajana 1999–2004. Hän on filosofisen niin & näin -aikakauslehden perustajajäseniä ja toimi lehden toimittajana ja AD:nä vuoteen 2008.
Fantome-luokka (sluuppi)
Fantome-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston potkurilla varustettu parkkitakiloitu sluuppiluokka, johon kuului kuusi nelitykkistä alusta.
Suunnittelu
Luokan alusten rungot valmistettiin rautarungolle, joka päällystettiin teakilla ja kuparilla. Tämä aiheutti puheet komposiittialuksista
Koneisto
Alusten voimanlähteenä oli Humphrys, Tennant and Companyn toimittama kaksi sylinterinen pitkittäin asennettu compound-höyrykone, joka pyöritti 3,4 metriä halkaisijaltaan olevaa potkuria. Koneen tarvitsema höyry valmistettiin kolmella sylinterikattilalla, jotka tuottivat 4,1 barin paineen. Moottorin teho oli 623-754 kilowattia.
Takila
Luokan alukset varustettiin parkkitakilalla.
Aseistus
Aseistuksena oli kaksi seitsemän tuuman ja kaksi 64 naulan MLR -tykkiä.
Alukset
Laivanrakennuksen nopea kehitys 1800-luvun puolivälissä aiheutti alusten vanhenemisen jo ennen palveluksen aloittamista. Alukset kuitenkin soveltuivat brittiläisen imperiumin syrjäisille laivastoasemille. Niiden aseistus oli riittävän vahva, jotta ne kykenivät selviytymään paikallisista kahakoista. Alukset palvelivat lisäksi tutkimustehtävissä, minkä vuoksi luokan viimeinen alus HMS Egeria jatkoi palvelustaan aina vuoteen 1911 saakka.
Daisy Dee
pienoiskuva|Daisy Dee DJ Hellin haastattelussa Loveparadessa 2001.
Daisy Dee, oik. Desiree Rollocks (s. 4. syyskuuta 1970) on laulaja, näyttelijä ja tv-kasvo. Hän esiintyi mm. Blue Systemin "Laila" kappaleella. Sen jälkeen Daisy alkoi esiintyä juontajana saksalaisella VIVA-musiikkikanavalla.
Ilmari Heikinheimo (muusikko)
Ilmari Heikinheimo (s. 17. huhtikuuta 1988) on suomalainen jazzrumpali ja lyömäsoittaja. Hän on soittanut erityisesti freejazzia ja improvisoitua musiikkia, mutta hänellä on taustaa myös mainstream jazzin, rockin, klassisen, ja maailmanmusiikin parissa. Hän on valmistunut Trondheimin konservatoriosta musiikin kandidaatiksi ja Norjan Valtiollisesta Musiikkikorkeakoulusta maisteriksi.
Merimaalikranaatti
Merimaalikranaatti on erityisesti rannikko- ja laivatykistön alusmaaleihin kohdistuvaan meriammuntaan suunniteltu kranaattityyppi, joka leikkautuu teräspintoihin pienilläkin iskukulmilla ja räjähtää hidasteisesti vasta muutamia millisekunteja maaliin osumisen jälkeen. Hidasteisen räjähdyksen seurauksena kranaatin sirpale- ja polttovaikutus kohdistuvat enemmän maalin sisätiloihin.
Ilmari Heikinheimo (muusikko)
Heikinheimo on toiminut sekä vakituisena jäsenenä että tuuraavana freelance-muusikkona useissa yhtyeissä, mm. Freelektron (duo Jimi Tenorin kanssa), Raoul Björkenheim Triad, Piirpauke, (Edward Vesala) Sound & Fury, Afro Jazz Quintet, Alamaailman Vasarat, sekä Jallukka All Stars.
Heikinheimo on myös keikkaillut ja/tai levyttänyt erityylisten ja eri sukupolvia edustavien koti-, ja ulkomaisten artistien/muusikoiden kanssa, kuten mm. Juhani Aaltonen, Sakari Kukko, Arild Andersen (NO), Hjilmar Jensson (ISL), Jonas Kullhammar (SE), Jukka Orma, Jukka Gustavsson, Anssi Nykänen, Stina Koistinen ja Einari Styhlman.
Heikinheimo on myös tehnyt musiikkia muun muassa lyhytelokuviin ja esitystaideteoksiin sekä toiminut studiomuusikkona.
Heikinheimon isä oli ohjaaja Hannu Heikinheimo, joka oli musiikkikriitikko Seppo Heikinheimon veli ja pianisti Sakari Heikinheimon poika. Hänen äitinsä on tekstiilitaiteilija Katariina Metsovaara.
Gundby
Gundby on kylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee Kemiön kirkonkylän pohjoispuolella.
Gundbyn läpi kulkee Suomenkulmantie, jonka varrelle kylän asutus on pääosin sijoittunut. Etenkin kylän etelä- ja pohjoisosissa on selkeät asutuskeskittymät ja niiden väliin jää Västergårdin tilan maat. Gundbyn eteläosan asutus linkittyy Kemiön kirkonkylän taajama-asutukseen. Rekujoki saa alkunsa Gundbyn pohjoisrajalla kahden puron yhtymäkohdassa ja virtaa kylän halki etelään. Kylän pohjoisrajalla on kuivatun Trotbyträsketin jäljiltä vesijättömaata. Rekujoen laaksossa on laajat pellot ja kylän länsi- ja itäreunoilla on metsien peittämiä mäkiä.
Aino Pälsi
Aino Maria Gabriella Pälsi o.s. Anttila (24. maaliskuuta 1885 Pälkäne – 1. toukokuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Davide Giovanzana
Davide Giovanzana (s. 1972) on sveitsiläinen teatteriohjaaja ja tutkija. Hän on Teatteri Metamorfoosin perustaja ja opettaa Taideyliopiston Teatterikorkeakoulussa. Giovanzana toimii vuosina 2020–2021 Taideyliopistossa taiteellisen tutkimuksen professorina. Yhdessä David Kozman kanssa hän on perustanut New Theatre Helsinki -teatterin.
Gundby
Gundby on ollut vielä keskiajalla neljän talon muodostama kylä. Kylä lahjoitettiin Axel Oxenstiernalle osana Kemiön vapaaherrakuntaa vuonna 1614. Vuonna 1681 kylän tiloista muodostettiin kaksi ratsutilaa, jotka myytiin perinnöksi 1763. Tilat päätyivät yhteisviljelyyn ja lopulta yhdistyivät Västergårdin tilaksi, jota on kansan suussa kutsuttu myös Gundbyn kartanoksi. Gundbynkoskessa oli kylän mylly 1950-luvulle saakka, jolloin koski perattiin räjäyttämällä, jotta Trotbyträsket saatiin kuivattua. Kylän etelä- ja pohjoisosiin syntyi paljon uutta asutusta 1900-luvun aikana.
Aino Pälsi
Pälkäneen Onkkaalan kylässä sijainneen Anttilan rusthollin tytär Aino Anttila kävi Tampereen suomalaista yhteiskoulua ja sen jälkeen Helsingin suomalaisen yhteiskoulun jatko-opistoa kahdeksanteen luokkaan saakka. Hän ei kuitenkaan suorittanut ylioppilastutkintoa.
Helsingissä Aino tutustui kansatieteilijä ja kirjailija Sakari Pälsiin ja meni tämän kanssa naimisiin 1907. Sakari Pälsin tutkimusmatkat veivät hänet usein pitkiksi ajoiksi pois Suomesta ja Aino Pälsi joutui selviytymään niukoissakin taloudellisissa varoissa perheen kahden tyttären kanssa.
Pälsien avioliitto päättyi eroon ja Sakari Pälsi meni uusiin naimisiin. Aino Pälsin kirjailijan ura alkoi avioeron jälkeen ja hän julkaisi 1940-luvulla useita teoksia. Esikoisromaanissaan Marketan ja Juhanin avioliitto Aino Pälsi käsitteli peitetysti omien vanhempiensa Maria ja Juho Anttilan elämänvaiheita. Pälsin kaikissa romaaneissa päähenkilönä oli aina nainen, joka oli joutunut hylätyksi parisuhteessaan.
Ernst V. Knape
Ernst Viktor Knape (8. heinäkuuta 1873 Kokkola – 23. helmikuuta 1929 Kokkola) oli suomenruotsalainen lääkäri, silmätautiopin dosentti ja kirjailija.
Knapen vanhemmat olivat nimismies Viktor Alfred Knape ja Sofia Elisabeth Eklund. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan ruotsalaisesta lyseosta 1893 ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1897, lisensiaatiksi 1901 sekä lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1902. Knape teki opintomatkoja Göttingeniin 1896, Berliiniin 1902 sekä Englantiin, Yhdysvaltoihin ja Tanskaan 1905–1906. Knape asui 1905–1906 Yhdysvalloissa, jossa hän erikoistui silmälääkäriksi New Yorkissa sijainnella Fishersin silmäklinikalla. Knape joutui siirtymään vuodeksi Yhdysvaltoihin, koska hän oli osallistunut aktivistien toimintaan ja ollut mukana aselaiva John Graftonin lastin purkamisessa syksyllä 1905.
Knape oli aluksi lääkärinä Loviisassa ja toimi sitten Uudenkaarlepyyn kaupunginlääkärinä 1902–1908 ja perustamansa Uudenkaarlepyyn synnytyslaitoksen lääkärinä 1907–1908. Hän oli Helsingin yliopiston silmäsairaalan assistenttina 1908–1911 ja silmätautiopin dosenttina 1912–1929. Knape toimi silmälääkärinä Kokkolassa vuodesta 1911 alkaen.
Suomen sisällissodan alkaessa Knape oli mukana järjestämässä venäläisten joukkojen antautumista Kokkolassa 30. tammikuuta 1918, ja hän työskenteli sen jälkeen valkoisten läntisen armeijan ylilääkärinä Seinäjoella ja Tampereella. Knape nimitettiin 1919 suojeluskuntain ylilääkäriksi lääkintäeverstiluutnantin arvoisena. Knape oli jäsenenä myös Uudenkaarlepyyn ja Kokkolan kaupunginvaltuustoissa.
Knapen tuotantoon kuului useita runokokoelmia, suosittu näytelmä Kommunaldjävulen, lukudraama Biskop Thomas, novellikokoelmat Österbottningar ja Från hav och skär, romaani Erik Falander, pienoisromaani På Vikarsvallen sekä nuorisoromaani Snauskeppet Framtiden.
Ernst V. Knape kuoli 1929 keuhkotulehdukseen. Emil Cedercreutzin tekemä Knapen pronssinen muistopatsas paljastettiin Kokkolan Englanninpuistossa kesällä 1939.
Pilot Mound (Kanada)
Pilot Mound on noin 600 asukkaan pikkukaupunki Manitoban provinssissa Kanadassa. Se sijaitsee noin 60 kilometriä länteen Mordenin kaupungista. Kaupunki on entisen NHL-pelaaja John "Black Jack" Stewartin kotipaikka.
Kaupungin jääkiekkojoukkue Pilot Mound Pilots pelaa Tiger Hills Hockey Leaguessa.
Satan
Satan on brittiläinen NWOBHM-yhtye. Nimi voi olla harhaanjohtava, sillä yhtye ei soita black metallia, vaan menee ennemmin sellaisten yhtyeiden kuten Demon- tai Angel Witch -sarjaan.
Aiheesta muualla
http://www.metal-archives.com/band.php?id=774
Suomi talviolympialaisissa 2014
Suomi osallistui Sotšin talviolympialaisiin 2014 saavuttaen viisi mitalia: yhden kullan, kolme hopeaa ja yhden pronssin. Suomen lipunkantajana toimi Enni Rukajärvi
Ensimmäiset kymmenen Suomen olympiajoukkueeseen valittua urheilijaa julkaistiin 30. lokakuuta 2013. 16. joulukuuta 2013 julkistettiin seuraavat 14 urheilijaa. 21. tammikuuta 2014 varmistui vielä 22 urheilijan paikka ja viimeiset valinnat ilmoitettiin 27. tammikuuta 2014. Lopullisessa joukkueessa oli 103 urheilijaa.
Suomen miesten ja naisten jääkiekkomaajoukkueet varmistivat paikkansa olympialaisissa aikaisemman menestyksen perusteella. Naisten joukkueen kokoonpano nimettiin 18. joulukuuta 2013. Miesjoukkue julkaistiin 7. tammikuuta 2014.
Mitalistit
thumb|right|Miesten parisprintin palkintojenjako, kuvassa keskellä [[Iivo Niskanen ja Sami Jauhojärvi. ]]
Valintajärjestelmä
Suomen joukkueen valintatapaa muutettiin edellisiin kisoihin verrattuna. Urheilijoita valittiin Sotšiin jatkuvasti eli sitä mukaa kun valintakriteerien katsottiin täyttyvän. Tarkoituksena oli taata urheilijoiden huoleton valmistautuminen. Valintakriteerit olivat:
40px|Alppihiihto Alppihiihto
30. lokakuuta 2013 varmistettiin Tanja Poutiaisen, Andreas Romarin ja Marcus Sandellin olympiapaikat. Romar joutui kuitenkin jättäytymään pois olympialaisista kantapäävamman vuoksi. Poutiaiselle olympialaiset olivat jo viidennet ja Sandell osallistui Vancouverin talviolympialaisiin 2010. Santeri Paloniemen ja Samu Torstin olympiapaikat varmistuivat 27. tammikuuta 2014.
40px|AmpumahiihtoAmpumahiihto
Suomen miesten olympiapaikat ratkesivat vuoden 2013 MM-kilpailuissa. 30. lokakuuta 2013 ilmoitettiin Kaisa Mäkäräisen valinnasta joukkueeseen.
Sekaviestijoukkue valittiin 21. tammikuuta 2014 ja siihen kuuluvat Mäkäräisen lisäksi Jarkko Kauppinen, Mari Laukkanen ja Ahti Toivanen. Sairastumisten vuoksi joukkue ei kuitenkaan lopulta osallistunut viestiin.
Miehet
Päävalmentaja Erkka Westerlund julkisti joukkueensa Sotšin olympialaisiin 7. tammikuuta 2014. Alun perin joukkueeseen valitut Mikko Koivu ja Valtteri Filppula joutuivat jäämään joukkueesta pois loukkaantumisten vuoksi, ja heidät korvasivat Jarkko Immonen sekä Sakari Salminen.
Lähteet
Naiset
Naisten maajoukkueen päävalmentaja Mika Pieniniemi nimesi naisten olympiajoukkueen 18. joulukuuta 2013.
30px|Lumilautailu Lumilautailu
Lähde
30px|Pikaluistelu Pikaluistelu
Lokakuun lopussa julkaistiin Pekka Koskelan ja Mika Poutalan saavan paikat olympiajoukkueessa. Kummatkin ovat kilpailleet myös kaksissa edellisissä olympialaisissa. Tammikuun lopussa olympiajoukkueeseen valittiin vielä Tommi Pulli.
30px|Mäkihyppy Mäkihyppy
Janne Ahonen varmisti paikkansa olympiajoukkueessa kuudennen kerran 16. joulukuuta 2013. Lähteet
30px|Yhdistetty Yhdistetty
=== Muu henkilöstö ===
Yleisjohto
Terveydenhuolto
Edustajat
Lajijohto
George Augustus Eliott
George Augustus Eliott (1717−1790) oli brittiläinen kenraali ja Gibraltarin kuvernööri.
Eliott syntyi vuonna 1718 Roxburghshiressä. Hän opiskeli Leidenin yliopistossa ja ranskalaisessa sotilasakatemiassa. Aktiivipalveluksensa hän aloitti Preussin armeijassa. Vuonna 1739 hänet kutsuttiin brittiarmeijaan, jossa hän osallistui Itävallan perimyssotaan (1742–1748). Eliott haavoittui 1743. Hän osallistui Havannan valtaukseen vuonna 1762. Hän palveli myös Saksassa ja Länsi-Intiassa, ja hänet ylennettiin kenraaliksi vuonna 1778.
Yhdysvaltain vapaussodan aikana Eliott nimitettiin strategisesti tärkeän Gibraltarin linnoituksen johtoon, ja hän vastasi sen puolustuksesta kun Espanja ja Ranska piirittivät vuosina 1779–1783 Gibraltaria. Eliott palkittiin ansioistaan paronin arvonimellä vuonna 1787. Eliott vietti viimeiset vuotensa Aix-la-Chapellen lähistöllä, missä hän menehtyi vuonna 1790 72-vuotiaana.
Vuonna 1825 Eliottille pystytettiin muistomerkki Lontooseen St. Paulin katedraaliin.
Gergő Wöller
Gergő Wöller (s. 18. maaliskuuta 1983 Szombathely) on unkarilainen painivalmentaja ja aktiiviuransa lopettanut vapaapainija.
Xbox Series X ja Series S
pienoiskuva|Xbox Series X ja sen ohjain. pienoiskuva|Xbox Series S ja sen ohjain. Xbox Series X ja Xbox Series S ovat Microsoftin yhdeksännen sukupolven pelikonsolit, jotka julkaistiin 10. marraskuuta 2020.
Xbox Series X
Xbox Series X sisältää räätälöidyn NVME SSD -kiintolevyn nopeuttaen pelien latausaikoja ja mahdollistaen suuremmat ja rikkaammat pelimaailmat. Lisäksi siinä on 12 teraflopsia tehoa ja yksi teratavu sisäistä tallennustilaa. Tuki 8K-pelaamisella on valmiina konsolissa.
Konsoli käyttää myös Smart Delivery -toimintoa, jolla pelaajat voivat siirtää Xbox Onen digitaaliset pelit suoraan Series X -konsolille.
Xbox Series S
Xbox Series S on täysin digitaalinen pelikonsoli levytöntä pelaamista varten, joten sillä ei voi pelata pelejä levyiltä. Series S on tehoiltaan samanlainen kuin Series X, mutta toisin kuin Series X, se ei aja pelejä 4K-resoluutiolla. Series S pystyy pyörittämään pelejä 1440p-resoluutiolla 60 tai 120 ruutua sekunnissa.
Gergő Wöller
Nykyisin Wöller työskentelee painivalmentajana Suomessa.
Xbox Series X ja Series S
Xbox Series S
Xbox Series S, kuten Series X, on yhteensopiva tuhansien pelien kanssa neljän Xbox-sukupolven ajalta. Lisäksi Smart Delivery -pelien osalta saa digitaalisen pelin kerran ostettuaan pelistä aina parhaan version pelikonsolille, jolla pelaa. Xbox Series S on täysin digitaalinen, joten sillä on mahdollista hallita digitaalista pelikirjastoa ja valita pelattavan pelin suoraan konsolin kautta. Kaikissa Xbox Game Studion peleissä on Smart Delivery -toiminto, joten näistä pelistä saa aina parhaan version riippumatta siitä, millä konsolilla pelaa. Kumppanien kehittämien pelien osalta Smart Delivery -tuesta on kerrottu kunkin pelin digitaalisella pelisivulla.
Xbox Series X ja Xbox Series S ominaisuuksien vertailu
Taulukossa on listattu kahden konsolimallin ominaisuudet.
Kehitys
Xbox Series X näytettiin julkisuudessa ensimmäistä kertaa vuoden 2019 The Game Awards -tilaisuudessa. Microsoft julkisti 8. syyskuuta 2020 kevyemmän ja edullisemman Xbox Series S -konsolin Series X:n rinnalle.
Xbox All Access
Xbox All Access on tilauspalvelu, jossa kuukausimaksulla saa konsolin, ja mukana tulee Xbox Game Pass Ultimate- ja EA Play -pelipalvelutilaukset.
Salah Mejri
Mejri on ensimmäinen NBA:ssa pelannut tunisialainen ja ensimmäinen ACB:ssä pelannut arabi. Hän on voittanut Euroliigan ja Espanjan mestaruudet vuonna 2015, Afrikan mestaruuden vuonna 2011 ja kaksi Espanjan cup-mestarutta.
Ura
Mejri aloitti ammattilaisuransa ES Sahelissa kaudella 2006–2007 ja on voittanut joukkueen riveissä kaksi Tunisian mestaruutta vuosina 2007 ja 2009. Vuonna 2010 Mejri siirtyi Belgiaan Antwerp Giantsin riveihin. Kaudella 2011–2012 hänen joukkueensa eteni aina välieriin saakka pudotuspeleissä.
Kaudeksi 2012–2013 Mejri siirtyi Espanjan pääsarjassa pelanneeseen Obradoiroon, jossa hän teki keskimäärin 9,4 pistettä ottelua kohden. Yhden kauden jälkeen hän siirtyi Real Madridiin.
Gyrobussi
Historia
Gyrobussiliikennettä on kokeiltu muun muassa Sveitsissä vuosina 1953–1960 reitillä Yverdon-les-Bains–Grandson. Linjan pituus oli 4,5 kilometriä; bussit kulkivat kerran tunnissa paitsi ruuhka-aikana puolen tunnin välein.
Salah Mejri
Ura
Heinäkuun 2015 lopulla Mejri siirtyi NBA:han Dallas Mavericksiin. Hänestä tuli ensimmäinen tunisialainen NBA-pelaaja. Aikaisemmin hänestä tuli myös ensimmäinen arabipelaaja ACB:ssä.
Gyrobussi
Historia
Gyrobussilinjoja on ollut myös muun muassa Belgiassa linjalla Gent Zuid – Merelbeke (1956–1959) ja Leopoldvillessä (nykyinen Kinshasa), joka sijaitsee nykyisessä Kongon demokraattisessa tasavallassa.
Salah Mejri
Maajoukkueura
Mejri on edustanut Tunisian maajoukkuetta vuodesta 2009 lähtien. Hän oli voittamassa Tunisialle Afrikan-mestaruuskilpailujen pronssia vuoden 2009 kisoissa. Mejri valittiin myös Tunisian joukkueeseen Turkissa pidettyihin vuoden 2010 MM-kisoihin.
Gyrobussi
Historia
Useimmat gyrobussikokeilut ovat päättyneet huonoon menestykseen, kun bussit usein eivät ehtineet ajoissa latauspisteeseensä.
Dinosaurusten arvoitus ja Raamattu
Dinosaurusten arvoitus ja Raamattu on Pekka Reinikaisen kirja, jossa hän esittää, että dinosaurukset ovat eläneet huomattavasti myöhemmin kuin tieteen valtavirta yleensä väittää. Reinikainen esittää lohikäärmetarinoiden kertovan todellisuudessa dinosauruksista. Esimerkiksi tarinaa neidon pelastaneesta Pyhästä Yrjöstä Reinikainen pitää totena väittäen lohikäärmeen olleen tyrannosaurus rex. Myös Leviatania ja Behemotia, jotka mainitaan Jobin kirjassa, Reinikainen esittää dinosauruksiksi.
J. V. Kallio
Jaakko Vihtori Kallio (9. elokuuta 1860 Hongonjoki – 5. maaliskuuta 1921 Uskela) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja raittiuskirjailija.
Kallio oli naimisissa vuodesta 1886 Johanna Charlotta Åkerroosin kanssa. Heidän poikiaan olivat lyseon lehtori ja harrastajavalokuvaaja Väinö Johannes Kallio (1887–1946) ja ns. 'Kallion laskuopista' vanhemman polven suomalaisille tuttu kouluneuvos Niilo Kallio (1890-1968).
Karibiannokikana
Karibiannokikana (Fulica caribaea) on Länsi-Intian saaristossa esiintyvä rantakana. Sen elinympäristö ulottuu Bahaman eteläosasta Isojen Antillien (puuttuu Isla de la Juventudilta) ja Pienten Antillien kautta Trinidadiin, Curaçaoon ja Luoteis-Venezuelaan. Robert Ridgway kuvaili lajin holotyypin Yhdysvaltain Neitsytsaarten St. Johnilta vuonna 1884.
Luettelo 2000-luvun komediaelokuvista
Tämä on luettelo komediaelokuvista, jotka on julkaistu 2000-luvulla.
Kauhukomedia
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
Paul Erdmann Isert
thumb|250px|Isertin nimeämä [[guineanviolettiturako.]] Paul Erdmann Isert (1756 Angermünde, Brandenburg – 21. tammikuuta 1789 Ghana) oli saksalaissyntyinen luonnontieteilijä.
Isert opiskeli Tanskassa. Hän sai komennuksen johtavaksi kirurgiksi Christiansborgiin Tanskan hallitsemalle alueelle Kultarannikkoa nykyisessä Ghanassa, jonne hän saapui marraskuussa 1783. Hän poistui maasta 1786 suuttuneena Ašantin kuninkaan Osei Kwamen käytöksestä ja pestautui lääkäriksi orjia kuljettaneeseen laivaan, jolla hän saapui Länsi-Intiaan. Hän kävi useilla Länsi-Intian saarilla ja yritti myöhemmin vaikuttaa Tanskan ja Ruotsin harjoittamaan orjakauppaan. Isert palasi Christiansborgiin marraskuussa 1788, mukanaan nuori vaimonsa. Hän kuoli jo tammikuussa 1789 ja vaimo kuukautta myöhemmin. Heidän vastasyntynyt tyttärensä kuoli kolme viikkoa äitinsä jälkeen.
Isertin maine perustuu hänen teokseensa Reise nach Guinea und den Caribäischen Inseln in Columbia (Kööpenhamina 1788). Teos käännettiin ensin tanskaksi, sitten hollanniksi ja ranskaksi.
Isert nimesi kaksi uutta lintulajia, guineanviolettiturakon (Musophaga violacea) ja punaperäpiispan (Euplectes franciscanus).
Häkli, Lallukka ja Kumpp.
Häkli, Lallukka ja Kumppanit Osakeyhtiö oli Viipurissa vuonna 1891 perustettu tukkuliike, joka harjoitti myös vähittäiskauppaa. Se oli maan ensimmäinen kokonaan suomalaisten omistama tukkukauppaliike, jonka perustaminen liittyi aikakauden suomalaisuusaatteeseen. Yritys kohosi nopeasti yhdeksi suurimmista Viipurin ja Kaakkois-Suomen tukkuliikkeistä ja toimi esikuvana myös muille suomenkielisille liikkeenharjoittajille. Yhtiön perustajia olivat karjalaiset kauppiaat Jaakko Häkli, Juho Lallukka ja Vilhelm Paischeff.
Kuntarahoitus
Kuntarahoitus on Suomen kuntasektorin, Kevan ja Suomen valtion omistama luottolaitos, jonka liikeideana on turvata asiakaskuntansa rahoituksen saatavuus kaikissa markkinatilanteissa kilpailukykyisesti. Kuntarahoitus-konsernin emoyhtiö on Kuntarahoitus Oyj, ja emoyhtiön lisäksi konserniin kuuluu tytäryhtiö Rahoituksen neuvontapalvelut Inspira Oy.
Häkli, Lallukka ja Kumpp.
Historia
Yritys sai alkunsa, kun Sortavalan ja Käkisalmen alueilla vaikuttaneet kauppiaat Jaakko Häkli, Juho Lallukka ja Vilhelm Paischeff alkoivat vuonna 1886 pidetyn Sortavalan kauppiaskokouksen jälkeen suunnittelemaan uuden kokonaan suomalaisen tukkuliikkeen perustamista Viipuriin. Sen nimeksi päätettiin ottaa Häkli, Lallukka ja Kumpp. Häklillä ja Lallukalla oli samansuuntaisia ajatuksia suomenkielisen liiketoiminnan kehittämisestä sekä myös aikakauden kansallisesta heräämisestä. Viipurin kaupallinen toiminta oli tuolloin lähes kokonaan venäläis-, saksalais- ja ruotsalaistaustaisten kauppiaiden hallussa, eikä esimerkiksi suomenkielistä palvelua juurikaan saanut. Kolmikko sai tuekseen kaupungin suomenkielisiä pankkimiehiä, jotka turvasivat yrityksen taloudellisen taustan.
Kuntarahoitus
Yhtiön asiakkaita ovat Suomen kunnat, kuntayhtymät, kuntien määräysvallassa olevat yhtiöt sekä valtion tukemaan sosiaalista asuntotuotantoa harjoittavat ja ARA:n hyväksymät yleishyödylliset asuntoyhtiöt. Yhtiöllä on noin 284 osakasta.
Häkli, Lallukka ja Kumpp.
Historia
Kauppaliike aloitti toimintansa 13. elokuuta 1891 Viipurin keskustassa osoitteessa Torkkelinkatu 8. Yrityksen valtteina olivat laadukkaat koti- ja ulkomaiset tuotteet, sekä erityisesti suomenkielinen palvelu. Tukkuliike harjoitti muun muassa viljan ja muiden maataloustuotteiden, puutavaran, erilaisten siirtomaatavaroiden sekä kotimaisten tehdastuotteiden, kuten maatalouskoneiden kauppaa. Häkli, Lallukka ja Kumpp. nousi nopeasti tasavertaiseksi kilpailijaksi kaupungin muiden tukkuliikkeiden kanssa ja avasi myöhemmin myös teekaupan ja -pakkaamon Helsingin Pohjoisesplanadille ns. Argoksen taloon. Vaikka tee oli myyntiartikkelina pieni, sai sillä kuitenkin paljon näkyvyyttä eri puolilla maata. Häkli, Lallukka ja Kumppanien kehittyminen suuryritykseksi aloitti samalla suomenkielisten murtautumisen myös kaupan alalle. Paischeffin kuoltua vuonna 1899, jatkoivat Häkli ja Lallukka yrityksen toimintaa kahdestaan, kunnes Häklin kuoleman jälkeen 1902 se siirtyi kokonaan Lallukan haltuun. Huhtikuussa 1912 hän myi tukkukaupan Häkli, Lallukka ja Kumpp. -nimiselle osakeyhtiölle, jonka enemmistöosakas Lallukka kuitenkin oli. Muita osakkaita olivat hänen puolisonsa Maria Lallukka sekä heidän lähimmät apulaisensa. Juho Lallukka toimi myös johtokunnan puheenjohtajana sekä koko osakeyhtiön pääjohtajana kuolemaansa 1913 saakka. Hänen jälkeensä puheenjohtajaksi nousi Maria Lallukka, josta tuli samalla yksi Suomen ensimmäisistä naisjohtajista. Yhtiön toimitusjohtajana puolestaan oli vuodet 1914–1930 kauppaneuvos Eemil Tanninen. Maria Lallukan kuoltua vuonna 1923, yritys jatkoi toimintaansa Viipurissa jatkosodan päättymiseen 1944, jolloin kaupunki siirtyi Neuvostoliiton haltuun. Tämän jälkeen Häkli, Lallukka ja Kumpp. toimi vielä Helsingissä 1950-luvulle saakka. Kaupparekisteristä se poistettiin kuitenkin vasta vuonna 1981.
Kuntarahoitus
Kuntarahoitus hankkii kuntasektorille lainaamansa varat pääosin kansainvälisiltä pääomamarkkinoilta eri puolilta maailmaa. Yhtiön antolainauksen edullinen hintataso perustuu sen pitkäaikaiselle varainhankinnalle myönnetyille luottoluokituksille, jotka ovat samat kuin Suomen valtiolla eli Moody'sin Aaa (negatiiviset näkymät) ja Standard & Poor'sin AA+ (negatiiviset näkymät).
Häkli, Lallukka ja Kumpp.
Liikerakennus
Häkli, Lallukka ja Kumpp. toimi aluksi Viipurin pääkadulla Torkkelinkadulla, kunnes uusi liiketalo valmistui vuonna 1906 Repolan kaupunginosaan Repolankadun ja silloisen Viskaalinkadun (myöh. Lallukankatu) kulmaukseen. Punagraniitista rakennetun talon suunnitteli arkkitehti Allan Schulman. Kauppaliike toimi rakennuksen katutasossa ja muut kolme kerrosta oli tarkoitettu asuinhuoneistoiksi. Lallukan perhe asui itse toisen kerroksen kulmahuoneistossa. Komean talon julkisivussa oli kuvanveistäjä Eemil Halosen veistämiä reliefejä ja sisäpihalle johtavaa porttia koristivat hänen tekemänsä veistokset. Sisätiloissa puolestaan oli lukuisten suomalaisten taidemaalarien teoksia. Nykyään rakennuksessa toimii muun muassa suomalaisena taiteilijaresidenssinä.
Kuntarahoitus
Yhtiön varainhankinta toteutetaan Kuntien takauskeskuksen takauksella. Nykyinen Kuntarahoitus Oyj aloitti toimintansa vuonna 2001, kun sen edeltäjät ns. vanha Kuntarahoitus Oy ja Kuntien Asuntoluotto Oyj yhdistettiin uudeksi yhtiöksi. Vanha Kuntarahoitus Oy aloitti varsinaisen toimintansa vuonna 1990. Yhtiö toimii Helsingin Kampissa Graniittitalossa osoitteessa Jaakonkatu 3 A, 00100 Helsinki.
Tiedot
Yritysmuoto: Julkinen osakeyhtiö
Pörssi: 1990 (ns. Vanha Kuntarahoitus Oyj)
Toimitusjohtaja: Esa Kallio
Lainakanta: 19,4 miljardia euroa (30.6.2015)
Taseen loppusumma: 33,7 miljardia euroa (30.06.2015)
Henkilöstö: 94 henkeä (20.6.2015)
Lina Enroth
Karolina Adolfina Enroth (27. joulukuuta 1851 Vaasa – 13. tammikuuta 1921 Helsinki) oli suomalainen opettaja ja kirjailija. Hän käytti nimestään ensin muotoa Lina Enroth ja vuodesta 1888 sukunimeä Einiö.
Teoksia
Nimillä Karolina Enroth ja K. Einiö: Nimellä Lina Enroth:
Juha Jääskä
Juha Tuomas Tapani Jääskä (s. 9. helmikuuta 1998 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Helsingin IFK:ta. Hän toimii joukkueen varakapteenina. Jääskä on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta hän osaa pelata myös laidassa.
Seuraura
Jääskä aloitti jääkiekkoilun seitsemänvuotiaana Oulunkylän Kiekko-Kerhossa. Hän siirtyi kuitenkin Helsingin IFK:hon ollessaan ala-asteen toisella luokalla. Jääskä toimi kaudella 2012–2013 HIFK:n C-nuorten varakapteenina. Hän voitti päätteeksi C-nuorten SM-pronssia. Kaudella 2013–2014 Jääskä toimi seuran C-nuorten kapteenina. Hän voitti C-nuorten SM-karsinnoissa joukkueen sisäisen pistepörssin ja jakoi sisäisen syöttöpörssin voiton Janne Hämäläisen kanssa. Kaudella 2014–2015 Jääskä toimi HIFK:n B-nuorten varakapteenina.
Kaudella 2015–2016 Jääskä kuului sekä HIFK:n A- että B-nuorten kapteenistoon. Hän teki myös SM-liigadebyyttinsä 17-vuotiaana. Jääskä pelasi ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen SM-liigaottelunsa 21. lokakuuta 2015 vieraissa KooKoota vastaan. Hänet merkittiin HIFK:n kolmosketjun oikeaan laitaan Teemu Ramstedtin ja Arttu Luttisen viereen. Jääskä sai ottelussa jääaikaa 8.14 minuuttia.
Toukokuussa 2016 Jääskä teki HIFK:n kanssa kolmivuotisen SM-liigasopimuksen. Hän nousi kaudella 2016–2017 seuran A-nuorten kapteeniksi ja oli joukkueen paras maalintekijä 15 osumallaan. Pudotuspeleissä Jääskä jakoi HIFK:n sisäisen tehotilaston voiton Janne Hämäläisen kanssa lukemalla +7. Hän pelasi seuran SM-liigajoukkueessa kauden aikana 14 runkosarjaottelua tehden kaksi syöttöpistettä, kahdeksan playoff-ottelua tehden yhden maalin sekä kaksi Mestarien liigan ottelua ilman tehopisteitä. Jääskä pelasi kauden aikana myös kolme Mestis-ottelua lainalla Rovaniemen Kiekossa marras-joulukuun 2016 vaihteessa. Hän sai pudotuspeleissä vastuuta HIFK:n kokoonpanossa ja teki liigauransa avausmaalin viidennessä puolivälieräottelussa 29. maaliskuuta 2017 vieraissa Turun Palloseuraa vastaan.
Kaudella 2017–2018 Jääskä teki SM-liigassa 26 runkosarjaottelussa tehot 1+4=5 ja 13 playoff-ottelussa kaksi maalia. Mestarien liigassa hän teki neljässä ottelussa tehot 1+1=2. Jääskä voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Hän pelasi ison osan kaudestaan myös HIFK:n A-nuorissa, jossa Jääskä voitti myös SM-pronssia. Kaudella 2018–2019 hän teki läpimurtonsa SM-liigaan ja teki 47 runkosarjaottelussa tehot 4+17=21 ja 13 playoff-ottelussa tehot 1+2=3. Huhtikuussa 2019 Jääskä teki HIFK:n kanssa 1+1-vuotisen jatkosopimuksen. Kaudella 2019–2020 hän kärsi useista loukkaantumisista, minkä vuoksi Jääskä pelasi vain 28 runkosarjaottelua. Hän joutui ensin lokakuussa 2019 noin puoleksitoista kuukaudeksi sivuun. Palattuaan kaukaloihin joulukuussa Jääskä kuitenkin joutui nilkkavamman vuoksi uudelleen sivuun. Hän palasi tositoimiin taas helmikuussa 2020. Jääskä voitti kauden 2020–2021 päätteeksi SM-pronssia. Toukokuussa 2021 hän teki HIFK:n kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Jääskä nousi kaudella 2021–2022 aina HIFK:n ykkösketjuun, jossa hän pelasi pääasiassa Eetu Koivistoisen ja Jere Innalan kanssa. Jääskä teki runkosarjassa tehot 12+11=23, mutta hänen kautensa kuitenkin päättyi loukkaantumisen vuoksi helmikuussa 2022.
Kaudeksi 2022–2023 Jääskä nimettiin HIFK:n varakapteeniksi. Hän teki lopullisen läpimurtonsa SM-liigassa ja yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 12+25=37, joilla Jääskä jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin toisen sijan Kristian Vesalaisen kanssa edellään Eetu Koivistoinen. Kesken puolivälierien hän kuitenkin joutui sairastuvalle, mikä piti Jääskän kuusi ottelua sivussa. Hän edusti HIFK:ta kauden aikana myös Spengler Cupissa. Helmikuussa 2023 hän teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura
Jääskä pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2018 sekä alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2016, jolloin hän toimi Suomen varakapteenina ja voitti maailmanmestaruuden. Jääskä pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2015. Hän edusti myös alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta World U-17 Hockey Challengessa marraskuussa 2014 sekä Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2015, jolloin Jääskä voitti pronssia. Yhteensä hän on pelannut 14 nuorten ja 35 poikien maaottelua.
Suomen A-maajoukkueessa Jääskä on pelannut kolme ottelua tehopistein 1+1=2. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Beijer Hockey Gamesin 9. helmikuuta 2023 Zürichissä pelatussa avausottelussa Sveitsiä vastaan. Jääskä merkittiin Suomen kolmossentteriksi laidoilleen Arttu Ruotsalainen ja Ahti Oksanen. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa hän teki seuraavassa ottelussa 11. helmikuuta 2023 Malmössä Tšekkiä vastaan. Jääskä sai ottelussa myös kakkossyöttöpisteen Arttu Ruotsalaisen tekemään maaliin.
Pelityyli
Faneille.com-sivuston toimittaja Toni Rajamäen mukaan Jääskä on tyypillinen suomalainen jääkiekkoilija nopeutensa, monipuolisuutensa ja taistelutahtonsa myötä. Hänen mukaansa Jääskä on pelityyliltään kahden suunnan laitahyökkääjä, joka kykenee pelaamaan roolissa kuin roolissa.
Ruskopääsirkku
Ruskopääsirkku (Granativora bruniceps) on keskikokoinen sirkku, joka kuuluu varpuslintuihin.
Juha Jääskä
Muuta
Jääskän puoliso on muodostelmaluistelun moninkertainen MM-mitalisti ja Helsinki Rockettesin entinen kapteeni Nona Vihma. Jääskä harrasti lapsena myös jalkapalloa, jonka hän aloitti viisivuotiaana ja lopetti kymmenenvuotiaana.
Ruskopääsirkku
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 15–16½ cm ja paino noin 25 g. Ruskopääsirkku on läheistä sukua mustapääsirkulle, ja ne risteytyvät keskenään Kaspianmeren kaakkoispuolen esiintymisalueella. Jotkut tutkijat pitävät näitä samana lajina.
Naaras ja nuori ruskopääsirkku ovat niin samanlaisia kuin mustapääsirkut, että maastomääritys on useimmiten mahdotonta. Juhlapukuinen koiras on komea: alapuolelta se on keltainen, pää ja kurkku ovat punaruskeat, selkä on vihertävä ja raidallinen sekä yläperä kellertävä. Äänet ovat samankaltaisia kuin mustapääsirkun.
Sekä vanhoilla että nuorilla ruskopääsirkuilla on täydellinen sulkasato talvella.
Esiintyminen
Keskiaasialainen laji, joka esiintyy Volgalta ja Kaspianmereltä Länsi-Kiinaan. Lajin esiintymisalue on laaja, 1–10 miljoonaa neliökilometriä. Euroopan populaatio pesii Volgalla ja on kooltaan 500–2000 yksilöä. Muuttolintu, joka talvehtii Intiassa.
Suomessa laji on toistaiseksi tavattu kolmesti, 26.–27.5.1996 Kirkkonummella, 7.6.–5.7.1996 Mustasaaressa ja Salon Halikonlahdessa 21.-30.6.2019. Näiden lisäksi on 7 havaintoa naaraspukuisista linnuista, jotka ovat olleet joko ruskopää- tai mustapääsirkkuja.
Elinympäristö
Pesimäalueena ovat pensaikkoiset tai harvaa puustoa kasvavat avomaat, arot, vuorenrinteet, puoliaavikot, peltoaukeat.
Lisääntyminen
Myöhäinen pesijä, sillä pesii tavallisesti vasta kesäkuussa. Pesä on matalalla pensaassa tai varvikossa. Munia on 3–6, joita naaras hautoo 10–14 päivää.
Ravinto
Syö pääasiassa siemeniä ja ruokailee yleensä maassa. Kesällä syö myös selkärangattomia, jotka ovat poikasten pääasiallista ravintoa.
Pavel Bažov
Pavel Petrovitš Bažov (, 27. tammikuuta (J: 15. tammikuuta) 1878 Sysertin tehdas Jekaterinburgin lähellä – 3. joulukuuta 1950 Moskova ) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Pavel Bažov syntyi vuorityöläisen perheeseen, valmistui Permin pappisseminaarista ja työskenteli opettajana. Jo nuorena hän kiinnostui Uralin kaivos- ja metallityöläisten suullisesta kansanperinteestä. Vuonna 1918 Bažov liittyi vapaaehtoisena puna-armeijaan, toimi puoluetehtävissä, toimitti sanomalehteä ja johti paikallista kansanvalistusosastoa.
Bažovin pääteos on Uralin vuorityöläisten kansanperinteeseen perustuva satukokoelma Malakiittilipas (Malahitovaja škatulka), jonka ensimmäinen laitos ilmestyi vuonna 1939. Vuonna 1943 kirjailija sai siitä Stalin-palkinnon. Bažovin satuihin perustuu Aleksandr Ptuškon elokuva Kivinen kukka (Kamennyi tsvetok, 1946), jossa Bažov oli myös käsikirjoittajana, samoin Sergei Prokofjevin baletti Skaz o kamennom tsvetke (1954) ja Kirill Moltšanovin samanniminen ooppera. Kirjailijan teokset ovat innoittaneet myös taidemaalareita ja kuvanveistäjiä.
Kirjailija toimi Neuvostoliiton korkeimman neuvoston kansanedustajana. Hänet on palkittu Leninin kunniamerkillä.
Clint Benedict
Clinton "Clint" Benedict (25. syyskuuta 1894, Ottawa, Ontario, Kanada – 12. marraskuuta 1976) oli ammatikseen jääkiekkoa pelannut maalivahti. Benedict pelasi 13 kautta National Hockey Leaguessa seuroinaan Ottawa Senators ja Montreal Maroons.
Hän oli Georges Vezinan ohella toinen jääkiekon varhaisista maalivahtisuuruuksista. Kolme vuosikymmentä ennen kuin Jacques Plante teki kasvosuojuksen tunnetuksi, Clint Benedict kokeili jalkapallourheilusta tuttua nahkaista kasvomaskia. Koska suoja heikensi näkyvyyttä, hän kuitenkin luopui siitä.
Heather McCartney
Heather Louise McCartney (alk. Heather Louise See, s. 31. joulukuuta 1962 Tucson, Arizona, Yhdysvallat) on yhdysvaltalaissyntyinen taiteilija, joka on Paul McCartneyn adoptiotytär. Hänen biologiset vanhempansa ovat geologi Joseph Melville See Jr. ja sittemmin Paul McCartneyn kanssa avioitunut Linda McCartney. Valokuvaaja Mary McCartney ja muotisuunnittelija Stella McCartney ovat Heather McCartneyn pikkusisarpuolia Linda ja Paul McCartneyn liitosta. Heather McCartney ei ole naimisissa, eikä hänellä ole lapsia.
Ultra Bra
Ultra Bra oli suomalainen poliittissävytteinen pop- ja rockyhtye, joka sai alkunsa vuonna 1994 ja lopetti varsinaisen toimintansa vuonna 2001. Yhtye teki lyhyen paluun lavoille vuonna 2017 tuotteliaimpien vuosiensa 12 hengen kokoonpanossa.
Historia
Yhtye perustettiin alun perin Suomen demokraattisen nuorisoliiton (nyk. Vasemmistonuoret) järjestämää laulukilpailua varten. Alun perin tarkoituksena ei ollut muodostaa pysyvää yhtyettä puhumattakaan menestyvästä sellaisesta, mutta kilpailun voitettuaan osa yhtyeen jäsenistä päätti jatkaa musiikin luomista yhdessä. Kilpailunauhalla lauloi muun muassa Maija Vilkkumaa. Alkuvaiheen laulajiin kuuluivat myös Joel Melasniemen sisko, näyttelijä Vilma Melasniemi sekä näyttelijä Petriikka Pohjanheimo.
Yhtyeen ensimmäinen julkaisu oli SDNL:n laulukilpailun voittopalkintona kustantama Houkutusten kiihottava maku -EP heinäkuussa 1995. Tämän jälkeen yhtyeen kiinnitti Johanna Kustannus, jonka kautta yhtyeen kaikki myöhemmät julkaisut ilmestyivät. Ensimmäinen kokopitkä studioalbumi Vapaaherran elämää ilmestyi 20. syyskuuta 1996, ja se valittiin vuoden albumiksi Rumbassa. Toinen albumi, Kroketti, julkaistiin vuonna 1997, ja se on myynyt tuplaplatinaa. Albumin kappale ”Älä soita tänne enää koskaan” oli Isänmaan toivot -TV-sarjan tunnusmusiikkina. ”Sinä lähdit pois” oli ainut albumilta julkaistu single ja sai paljon radiosoittoa.
Vuonna 1998 Ultra Bra osallistui Suomen Euroviisukarsintaan ”Tyttöjen välisestä ystävyydestä” -kappaleella ja sijoittui jaetulle kolmannelle sijalle. Samana vuonna laulaja Anna Tuluston ja yhtyeen tiet erosivat. Kerkko Koskisen mukaan ”perusongelma oli, että Anna ei osannut laulaa”.
Yhtyeen kolmas levy Kalifornia julkaistiin 13. maaliskuuta 1999. Se myi heti julkaisuviikollaan kultaa ja nousi albumilistan ensimmäiseksi.
Yhtyeen viimeinen levy Vesireittejä ilmestyi 13. lokakuuta 2000 ja myi nopeasti platinaa. Single ”Heikko valo” myi myös kultaa. Vuonna 2001 yhtye päätti lopettaa, julkaisi tuplakokoelman Sinä päivänä kun synnyin ja soitti viisi perättäistä jäähyväiskonserttia Helsingin Tavastialla. Yhtye ei varsinaisesti hajonnut vaan kertoi, että saattaa jatkaa toimintaansa joskus tulevaisuudessa.
Lopettamisen jälkeen
Yhtyeen hajottua Kokkonen, Lehtinen, Melasniemi ja Saarikivi jatkoivat yhdessä Scandinavian Music Group -yhtyeessä. Lokakuussa 2006 julkaistun ”Uuden ajan kynnyksellä” -kappaleen työryhmässä oli mukana suuri osa Ultra Bran jäsenistä. Kerkko Koskinen ja Vuokko Hovatta ovat mukana vuosina 2012 ja 2014 kaksi albumia julkaisseessa Kerkko Koskinen Kollektiivissa.
Ultra Bra esiintyi tunnetuimmassa kokoonpanossaan Juhani Merimaan 60-vuotisjuhlissa Helsingin Tavastialla 26. marraskuuta 2007. Seuraavan kerran yhtye esiintyi 30. tammikuuta 2012 Helsingin jäähallissa Pekka Haaviston presidenttikampanjan tukikonsertissa Kokoaan suurempi Suomi 2012.
Ultra Bra teki kolmen festivaalin kiertueen Provinssissa, Ruisrockissa ja Ilosaarirock)issa kesällä 2017. Lisäksi Ultra Bra ilmoitti elokuun lopussa pitävänsä Helsingin Hartwall areenalla keikan 15. joulukuuta 2017. Keikka myytiin nopeasti loppuun, ja yhtyeen ilmoitettiin soittavan toisen keikan seuraavana päivänä. Pian tämän jälkeen paljastettiin, että on tulossa vielä kolmaskin keikka sunnuntaina 17. joulukuuta 2017. Myös alkuvuosien laulaja Anna Tulusto oli mukana vierailijana kesän festivaalikeikoilla.
Yhtyeestä kertova tietokirja Ultra Bra – Sokeana hetkenä ilmestyi 16. elokuuta 2018. Kirjan ovat kirjoittaneet Ville Similä ja Mervi Vuorela, ja se oli ehdolla vuoden 2018 Tieto-Finlandia-palkinnon saajaksi.
Musiikkivideot
Ultra Bra tunnetaan myös musiikkivideoistaan. Videot ”Kirjoituksia” ja ”Sinä lähdit pois” ovat voittaneet kultaisen Muuvin sekä ”Kaunis ja ylpee” ja ”Tyttöjen välisestä ystävyydestä” saaneet pronssisen Muuvin. ”Villiviini” oli Jyrki Video Awardseissa vuoden popvideo.