cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Shin Megami Tensei: Persona 3
Persoonat
Jokainen SEESin jäsen kykenee käyttämään persoonaa (Persona). Jokaisella persoonalla on heikkoudet ja vahvuudet sekä oma eri järjestelmänsä oppia tiettyjä kykyjä. Jokaisen taistelun aikana viimeisin käytetty persoona saa lisää kokemuspisteitä ja voi nousta tason ylemmäksi. Protagonisti on ainut, joka voi käyttää vuorotellen eri persoonia vaihtaen sen kerran vuoron aikana. Tämän vuoksi protagonisti on ainut, jonka käyttämiä kykyjä ei ole rajoitettu. Mutta protagonisti voi kantaa mukanaan vain rajatun määrän persoonia. Mutta voidakseen käyttää vanhoja persooniaan myöhemmin uudestaan hän voi rekisteröidä tai ostaa niitä takaisin Samettihuoneessa Persona Compendiumista. Sosiaalisten linkkien merkitys protagonistin persoonien kanssa on seuraavanlainen: kun pelaaja käy Samettihuoneessa (Velvet Room) ja yhdistää toisiinsa kaksi tai useampaa persoonaa, niistä syntynyt persoona saa ylimääräisiä kokemuspisteitä sen edustaman arkanan sosiaalisen linkin arvon mukaan. Luodakseen tiettyjä persoonia oman kokemustason tai tietyn sosiaalisen linkin tason on oltava joko tietyn suuruinen tai tiettyjen sivutehtävien on oltava suoritettuja.
Phragmipedium kovachii
Tämä kämmekkä on luokiteltu tohvelikämmeköiden sektioon Schluckebieria.
Shin Megami Tensei: Persona 3
Juoni
Eräänä yönä tavallista suurempi varjo hyökkää asuntolaan. Protagonisti pakenee Yukarin kanssa katolle, jossa hän herättää persoonansa, Orfeuksen (Orpheus), joka yhtäkkiä muuttuu Thanatokseksi ja tuhoaa varjon. Protagonisti siirtyy tajuttomana ollessaan Samettihuoneeseen, todellisuuden ja unen välissä sijaitsevaan tilaan, jossa hän tapaa huoneen haltijan, Igorin, ja tämän assistentin, Elizabethin. Protagonisti saa tietää kantavansa kykyä nimeltä "Villikortti" (Wild Card). Tämän kyvyn avulla hän voi käyttää useampaa persoonaa kuin yhtä.
Muutaman päivän kuluttua protagonistista tulee SEESin jäsen ja pian heihin liittyy myös yksi hänen luokkatovereistaan, Junpei Iori. He alkavat tutkia Tartarosta (Tartarus), tornia, joka ilmestyy Gekkoukanin lukion tilalle pimeän tunnin ajaksi. Joinakin öinä protagonistin kanssa kommunikoi salaperäinen poika nimeltä Faros (Pharos), joka varoittaa tätä täydenkuun aikaan odottavista "koitoksista". Selviää, että täydenkuun öinä ilmestyy suuria varjoja, joista kukin edustaa yhtä arkanaa. Kesäkuun täydenkuun yönä he pelastavat Tartaroksesta tytön nimeltä Fuuka Yamagishi, jonka persoona aistii varjojen vahvuudet ja heikkoudet.
Heinäkuussa paljastuu, että Kirijo Groupin entinen johtaja ja Mitsurun isoisä, Kouetsu Kirijo, oli 10 vuotta sitten värvännyt tiedemiehiä tutkimaan varjoja hyödyntääkseen niiden ominaisuuksia. SEESin jäsenten ollessa lomalla Yakushimassa Mitsurun isä ja Kirijo Groupin nykyinen johtaja, Takeharu Kirijo, kertoo Yukarin isän, Eiichiro Takeban, keskeyttäneen kokeet, minkä seurauksena varjot olivat vapautuneet, tappaneet suuren osan tiedemiehistä ja samalla tehneet pimeän tunnin olevaksi. Kokeet oli tehty Gekkoukanin lukiossa ja siksi se muuttui pimeän tunnin aikana Tartarokseksi. Ennen paluutaan Iwatodaihin SEES saa jälleen uuden jäsenen, varjojen vastaiseksi aseeksi (Anti-Shadow Suppression Weapon) rakennetun androidin nimeltä Aigis, joka väittää jostain syystä tuntevansa protagonistin.
Lisäksi Ikutsuki väittää, että jos kaikki 12 suurta varjoa saadaan tuhottua, pimeä tunti katoaisi maailmasta. Jatkaessaan varjojen tuhoamista SEES saa kolme uutta jäsentä: isäntänsä menettänyt koira Koromaru, ala-astelainen Ken Amada sekä SEESistä aiemmin eronnut Akihikon lapsuudenystävä Shinjiro Aragaki. SEESin aikeita vastustavat ihmisvihassa elävät persoonankäyttäjät Takaya Sakaki ja Jin Shirato, jotka kuuluvat ryhmään nimeltä Strega. Mutta SEES onnistuu saamaan panttivangikseen Stregan kolmannen jäsenen, Chidori Yoshinon. Lokakuun täydenkuun aikaan paljastuu, että Shinjiro oli lähtenyt SEESistä alun perin, koska oli vahingossa aiheuttanut kaksi vuotta sitten Kenin äidin kuoleman. Ken yrittää kostaa, mutta Takaya ilmestyy paikalle ja tappaa Shinjiron itse.
Murakumo (1928)
Murakumo oli keisarillisen Japanin laivaston Fubuki-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Shin Megami Tensei: Persona 3
Juoni
Marraskuussa, kun viimeinen suurista varjoista tuhoutui, Faros hyvästelee protagonistin ja Takeharu Kirijo saapuu onnittelemaan SEESin jäseniä. Mutta pimeä tunti onkin yhä olemassa ja paljastuu, että Ikutsuki oli huijannut SEESin jäseniä. Suuret varjot olivat yhdistyneet varjoon, josta ne alun perin tulivat: Kuolema. Tämä varjo voisi toteuttaa Tuhon (The Fall), mitä Kouetsu Kirijo oli alun perin tavoitellut. Takeharu saa surmansa Ikutsukin luodista ja Ikutsuki itse hyppää Tartaroksesta alas kuolemaan.
Murakumo (1928)
Valmistus
Alus tilattiin vuoden 1923 laivasto-ohjelmassa Fujinagatan telakalta, missä köli laskettiin 25. huhtikuuta 1927. Alus laskettiin vesille 27. syyskuuta 1928 ja otettiin palvelukseen 10. toukokuuta 1929.
Shin Megami Tensei: Persona 3
Juoni
Marraskuun lopussa Takaya ja Jin paljastavat olevansa yhä elossa ja vapauttavat Chidorin sairaalasta. Ensin Chidori hyökkää SEESin kimppuun, mutta Junpein haavoittuessa Takayan luodista, Chidori uhraa henkensä pelastaakseen tämän. Kymmenen päivän kuluttua Aigis sekä protagonistin uusi luokkatoveri, Ryoji Mochizuki, saavat takaisin muistonsa menneisyydestään. Ryoji oli Kuoleman (koko nimeltään Kuoleman valistaja (The Appriser of Death)) ihmishahmo. 10 vuotta sitten Kirijo Groupin kokeiden keskeytyksen aiheuttama onnettomuus oli jakanut hänet kolmeentoista osaan ja hänen pääosansa vaelsi Moonlight Bridgelle ja aiheutti protagonistin vanhempien kuoleman. Aigis oli taistellut häntä vastaan ja sinetöinyt hänet protagonistin sisään ja sinä aikana muistinsa menettänyt Kuolema oli kommunikoinut protagonistin kanssa Faroksen hahmossa.
Ryoji kertoo, että hänen sekä Tartaroksen olemassaolon tarkoitus on kutsua maapallolle Nyks (Nyx), varjojen äiti, jonka tehtävä on toteuttaa Tuho, joka hävittäisi kaiken elämän ja aiheuttaisi maailmanlopun. Apatia-syndrooma oli ollut vain esimakua siitä. Uudenvuodenaattona SEESin jäsenten on valittava kahdesta vaihtoehdosta: joko he tappavat Ryojin ja hävittävät muistonsa pimeästä tunnista, tai he jättävät tämän eloon ja käyvät ”toivotonta” taistelua Nyksiä vastaan Tartaroksen huipulla.
Murakumo (1928)
Palvelus
Keisarillisen Japanin laivaston hyökätessä Pearl Harboriin alus oli sijoitettuna keisarillisen Japanin laivaston 1. laivaston 3. hävittäjälaivueen 12. hävittäjäviirikköön.
Shin Megami Tensei: Persona 3
Juoni
Koulun päättäjäispäivänä Aigis tunnustaa muistavansa myös kaiken tapahtuneen ja hiipii protagonistin kanssa koulun katolle. Myöhemmin muiden SEESin jäsenten muistot palaavat myös, mutta heidän saapuessa paikalle protagonisti on sulkenut silmänsä ja nukahtanut.
Murakumo (1928)
Palvelus
Alus upotettiin ilmahyökkäyksessä saamiensa vaurioiden vuoksi 12. lokakuuta 1942.
Shin Megami Tensei: Persona 3
The Answer
Tämä tarina sisältyy vain Persona 3 FESiin. Siinä pelattavana hahmona toimii Aigis.
Kuukausi pelin tapahtumien jälkeen paljastuu, että protagonisti oli kuollut päivä nukahtamisensa jälkeen. Yhtäkkiä aika pysähtyy ja 31. maaliskuuta 2010 alkaa koko ajan uudestaan. SEESin jäsenet tapaavat androidin nimeltä Metis, joka kutsuu Aigista sisarekseen. Lisäksi Aigiksen persoona, Athene, muuttuu Orfeukseksi ja hän saa käyttöönsä protagonistille kuuluneen Villikortti-kyvyn.
Syyksi saman päivän toistumiseen paljastuu Ajan syvänne (Abyss of Time). Tutkiessaan sitä kukin SEESin jäsenistä saa tietää syynsä persoonansa heräämiseen sekä siihen miksi Aigis peri protagonistin voiman. He saavat käsiinsä kahdeksan avainta, joiden yhdistymisellä he voisivat tuhota Ajan syvänteen tai palata hetkeen, jolloin Nyks sinetöitiin, jotta protagonistin kuolema voitaisiin estää. He eivät pääse yksimielisyyteen, joten he taistelevat niistä.
Aigiksen saatua avaimet käsiinsä, hän matkustaa ensin menneisyyteen tietääkseen syyn protagonistin kuolemaan. Protagonisti oli tehnyt itse itsestään Suuren Sinetin. Metis paljastaa, ettei Nyks suinkaan ole pahantahtoinen ja että Sinetin todellinen tehtävä on estää tätä joutumasta kosketuksiin ihmisissä elävän julmuuden ja epätoivon kanssa, joka oli ruumiillistunut hirviöksi nimeltä Erebos (Erebus).
SEES voittaa Ereboksen, mutta sen lopulliseksi tuhoamiseksi sekä protagonistin vapauttamiseksi Sinetistä ihmiskunnan pitäisi lakata toivomasta kuolemaa. Käytettyään avaimia lopettamaan saman päivän toistumisen, he kaikki saapuvat Samettihuoneeseen. Siellä Aigis tajuaa, että Metis oli hänestä irtautuneen tunteellisuuden ruumiillistuma. Protagonistin kuolema oli saanut hänet toivomaan koneeksi palautumista. Metis yhdistyy takaisin Aigikseen, minkä jälkeen Ajan syvänne katoaa ja huhtikuun ensimmäinen päivä alkaa. SEESin jäsenet lähtevät asuntolastaan ja Aigis päättää laboratorioon palaamisen sijaan jatkaa koulunkäyntiä, jonka hän oli viime syksynä aloittanut.
Siveysvyö
thumb|Siveysvyö Siveysvyö oli etenkin varhaisella uudella ajalla käytetty raudasta tai nahasta valmistettu laite, joka suunniteltiin vaimon uskollisuuden tai nuoren naisen neitsyyden varmistamiseksi.
Rakenne ja käyttö
Siveysvyö oli yleensä metallinen vyötärön ympäri ja haarojen välistä kulkeva vanne, jossa oli pienet, usein teräväreunaiset reiät ulostamista ja virtsaamista varten. Vaikka paremmissa malleissa saattoi olla pehmusteita, oli siveysvyötä epämukava käyttää.
Vuosisatoja toistetun myytin mukaan varhaiskeskiajan ristiretkeläisten vaimot pakotettiin käyttämään siveysvöitä heidän miestensä poissa ollessa. Tosiasiassa vöiden käyttö oli keskiajalla harvinaista ja niitä hankittiin ilmeisesti lähinnä kuriositeetteina matkoilta. Ensimmäiset tunnetut siveysvyöt ovat 1400-luvun Italiasta. Joidenkin aiemmin museoissa esillä olleiden siveysvöiden autenttisuus on kyseenalaistettu.
Wim Vansevenant
Wim Vansevenant (s. 23. joulukuuta 1971 Diksmuide) on entinen belgialainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 1995–2008. Hän edusti viimeksi ProTour-joukkue Silence-Lottoa.
Vansevenant on ollut vuosina 2006, 2007 ja 2008 Ranskan ympäriajon lanterne rouge (punainen lyhty) eli kokonaiskilpailun viimeiseksi jäänyt ajaja. Sijoittuessaan viimeiseksi vuonna 2008 hänestä tuli ensimmäinen ajaja, joka sijoittuu Ranskan ympäriajon kokonaiskilpailussa viimeiseksi kolmesti.
Siveysvyö
Rakenne ja käyttö
Nykyään siveysvyötä muistuttavaa laitetta voidaan käyttää seksileluna.
Peljuga (Pljussa)
Peljuga on järvi Luoteis-Venäjällä Leningradin alueen Lugan piirissä.
Maantietoa
Järvi on 1,3 kilometriä pitkä, 1,2 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 1,0 neliökilometriä eli noin 100 hehtaaria. Se on pylreän muotoinen, vaikka koilispäässä onkin pieni lahti ja kaakkoispään luusua on kuin pitkä kapea lahti. Luusuan suojana on pieni saari, jonka halkaisija on noin 80 metriä. Sekä saari että järven rannat ovat metsämaata, joka on paikoin avosuota. Järvi on autio, mutta kilometrin päässä sijaitsee Zaverdužjen järven rannalla Verdugan ja Zaverdužjen pienet kylät.
Vesistösuhteita
Peljuga sijaitsee Narvanjoen vesistöalueessa Narvanjoen alueella, jonka Pljussan valuma-alueen pääuoman Pljussajoen sivujoen Vjordugan valuma-alueeseen se kuuluu. Järvi sijaitsee valuma-alueensa latva-alueilla pienessä järviryppäässä, jossa ovat myös Zaverdužje, Gornešenskoje ja Laukaanjoen vesistöön kuuluva Sjabero. Zaverdužjen ja Peljugan välissä on vielä neljä pikkujärveä ja kauempana niitä on vielä lisää. Peljugan valuma-alueen koko on 5,5 neliökilometriä ja se laskee Zaverdužjeen, joka on Vjordugan lähdejärvi. Vjorduga yhtyy Pljussaan 182 kilometriä sen suistosta ylävirtaan päin aivan pienen Utitšjen kylän (Утичье) alapuolella.
Roscoe Arbuckle
Roscoe Conkling ”Fatty” Arbuckle (24. maaliskuuta 1887 Smith Center, Kansas – 29. kesäkuuta 1933 New York) oli yhdysvaltalainen mykkäelokuvanäyttelijä ja koomikko. Arbuckle oli aikansa suosituimpia näyttelijöitä, mutta vuonna 1921 hän sekaantui skandaaliin, joka varjosti hänen loppu-uraansa.
Varhainen elämä ja ura
Roscoe Arbuckle syntyi Smith Centerissä, Kansasissa William Goodrichille ja Mollie Arbucklelle. Kuten useimmat 1900-luvun alun koomikot, myös Arbcukle esiintyi nuorena vaudeville-lavoilla. Vuonna 1909 hän aloitti uransa Selig Polyscope Companyssa ja jatkoi yhtiön elokuvien parissa vuoteen 1913 asti. Tämän jälkeen hän siirtyi Universal Picturesiin ja alkoi esiintyä Mack Sennettin ohjaamissa Keystone Kops -komedioissa.
thumb|left|250px|Roscoe Arbuckle elokuvassa Out West vuodelta 1918. Muissa rooleissa olivat [[Buster Keaton (vasemmalla) ja Al St. John.]]
Arbuckle ei pitänyt liikanimestään ”Fatty”, jonka hän sai ruumiinrakenteensa vuoksi. Koostaan huolimatta Arbuckle esiintyi usein vauhdikkaissa komedioissa, joissa oli useita takaa-ajokohtauksia. Näyttelemisen lisäksi Arbuckle myös ohjasi joitakin elokuvia, esimerkiksi lyhytelokuvan The Butcher Boyn vuonna 1917. Yhteen rooliin Arbuckle valitsi Buster Keatonin, jolla ei ollut aikaisempaa elokuvakokemusta. Elokuvan myötä Arbuckle ja Keaton ystävystyivät ja tekivät vielä kolmetoista lyhytelokuvaa yhdessä vuosien 1917–1921 aikana.
Yksityiselämä
Roscoe Arbuckle oli naimisissa kolme kertaa. Hän meni naimisiin Araminta Estelle Durfeen (1889–1975) kanssa 6. elokuuta 1908. Durfee näytteli miehensä rinnalla monissa varhaisissa komediaelokuvissa nimellä Minta Durfee. Arbucklen ja Durfeen avioliitto purkautui vuonna 1925. Hän meni samana vuonna naimisiin Doris Deanen kanssa ja liitto kesti vuoteen 1928 asti. Kolmannen avioliiton hän solmi Addie McPhailin kanssa vuonna 1932 ja liitto kesti Arbucklen kuolemaan asti.
Skandaali
thumb|280px|Keystone Copsit heille tyypillisessä asennossa elokuvassa The Gangsters (1913). Roscoe Arbuckle äärimmäisenä oikealla. Arbuckle matkusti kahden ystävänsä, elokuvaohjaajien Lowell Shermanin ja Fred Fischbachin, kanssa San Franciscoon 3. syyskuuta 1921. He majoittuivat St. Francis Hoteliin tarkoituksenaan pitää juhlat. Juhlien aikana kutsuvieraana ollut näyttelijä Virginia Rappe sairastui vakavasti, mutta hänen oireidensa katsottiin johtuvan alkoholista.
Rappe kuitenkin menehtyi kolme päivää myöhemmin revenneen virtsarakon aiheuttamaan vatsakalvontulehdukseen. Juhlaseurueeseen kuulunut Maude Delmont väitti Rappen vammojen syntyneen Arbucklen tekemän raiskauksen seurauksena. Arbuckle kiisti syytteet.
Arbucklen oikeudenkäynnistä muodostui suuri mediatapahtuma ja William Randolph Hearstin omistamissa sanomalehdissä Arbucklesta kirjoitettiin syyttävään sävyyn, ja Paramount Pictures kielsi hänen näyttelijäkollegoitaan puhumasta hänestä julkisesti. Buster Keaton kuitenkin puolusti ystäväänsä todeten hänen olevan lempeimpiä ihmisiä, joita on tavannut. Eräät ryhmittymät vaativat Arbucklelle kuolemantuomiota, mutta oikeuslaitos totesi hänet syyttömäksi kolmannessa oikeudenkäynnissä.
Arbuckle yritti palata elokuvien pariin skandaalin jälkeen, mutta hänen elokuviaan määrättiin esityskieltoon, ja Arbuckle sortui alkoholismiin. Keaton yritti auttaa ystäväänsä tarjoamalla töitä omien elokuviensa parissa, ja Arbuckle ohjasi myös salanimellä William Goodrich muutamia lyhytelokuvia.
Roscoe Arbuckle kuoli vuonna 1933 sydäninfarktiin.
Valikoitu filmografia
thumb|140px|Arbuckle vuonna 1919
Nykyaikainen viisiottelu Pan-Amerikan kisoissa 2019
right|230px Nykyaikaisessa viisiottelussa kilpailtiin Pan-Amerikan kisoissa 2019 26. – 30. heinäkuuta 2019. Kilpailut käytiin Lima Convention Centerissä. Eri kilpailutapahtumia oli viisi: kummallekin sukupuolelle oli yksilö- ja viestikilpailut sekä sekaviestikilpailu. Urheilijoita kilpailuihin osallistui 64. Menestynein maa neljällä mitalilla oli Yhdysvallat.
Pentti Kouri
Pentti Juha Kalervo Kouri (12. helmikuuta 1949 Kemijärvi – 22. tammikuuta 2009 Los Angeles, Yhdysvallat ) oli suomalainen taloustieteilijä ja pääomasijoittaja. Hän oli Suomen ensimmäisiä sijoitusalan julkisuuden henkilöitä.
Liikemies ja sijoittaja
Valtaushanke epäonnistui. Pankkitarkastusvirasto tulkitsi myöhemmin, että kauppojen rahoituksessa oli toimittu liikepankkilain vastaisesti, sillä sijoittaja ja pankki olivat sopineet voitonjaosta keskenään. Epäselvyydet johtivat lopulta KOP:n pääjohtajan Jaakko Lassilan eroon.
Kouri oli yksi hakukone Hakian perustajista ja rahoittajista ja toimi sen hallituksen puheenjohtajana.
Kouri taiteen kerääjänä
Kouri kokosi 1980-luvulla mittavan nykytaiteen kokoelman, joka siirtyi velkojen takia Postipankin kautta opetusministeriölle. Sittemmin se päätyi nykytaiteen museo Kiasman kokoelmiin. Kourin kokoelmissa oli muun muassa minimalismia ja arte poveraa edustavia taiteilijoita ja suuri kokonaisuus Helsinki Schoolin valokuvaajien teoksia. Hän toimi Tate Galleryn kansainvälisen työvaliokunnan jäsenenä.
Yksityiselämä
Ensimmäisestä avioliitosta Maria Kourin kanssa Pentti Kourilla on poika Janne Kouri. Toisesta liitosta Elly Kourin kanssa Pentti Kourilla on lapset Laila, Clarissa, Nicole ja Kyle. Pentti Kourin sisar Marjatta Huuhtanen on naimisissa Kelan entisen pääjohtajan Jorma Huuhtasen kanssa. Lisäksi Pentillä oli neljä veljeä (Pekka Kouri, Juhani Kouri, Mauri Kouri ja Timo Kouri). Sekä kaksi sisarta (Marjatta Kouri ja Katarina Kouri.) Myös Pentti Kourin iäkäs äiti oli elossa vielä poikansa kuollessa.
Rotkorakkeli
Rotkorakkeli (Onychognathus tristramii) on kottaraisten heimoon kuuluva varpuslintu. Laji on saanut tieteellisen nimensä englantilaisen Henry Baker Tristramin mukaan.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 24–27 cm, siipien kärkiväli 44–45 cm ja paino 100–140 g. Kottaraista hivenen pitempi ja hoikempi lintu. Koiraan puku on kokomusta lukuun ottamatta oranssin väristä käsisiipeä, joka näkyy vasta linnun lentäessä. Naaras on harmaampi. Silmä on punertava. Seurallinen laji, joka elää pienissä parvissa paitsi pesimäaikaa, jolloin parit pesivät yksittäin. Äänekäs, kuten useimmat kottaraiset, mutta laulu on melko hiljainen ja vaatimaton.
Elinympäristö
Vuoristojen rotkot ja laaksot, nykyään yhä enenevässä määrin kaupungeissa ja teollisuusalueilla. Vierailee myös kaatopaikoilla.
Lisääntyminen
Pesä sijaitsee rotkon tai kalliojyrkänteen hyllyllä tai kolossa, tai korkean betonirakennuksen kolossa tai ulkonemassa. Se on rakennettu oksista ja risuista, joskus myös tuoreista akaasian oksista, sekä vuorattu karvoilla, höyhenillä ja paperinpaloilla. Turkoosin värisiä munia on 3–5 ja naaras hautoo niitä noin 16 päivää. Molemmat emot huolehtivat poikasista, jotka ovat lentokykyisiä 28-31 päivän ikäisinä. Noin 2 viikkoa tästä ne itsenäistyvät ja muodostavat nuorten lintujen parvia.
Ravinto
Ruokailee tavallisesti parvissa. Syö hedelmiä ja selkärangattomia. Laitumilla kuljeskelevista eläimistä, kuten naudoista, aaseista ja kameleista, se käy poimimassa loisia ja muita ötököitä. Kauriista se tutkii etenkin pään ja peräaukon tienoon.
Ikio Ayaka
Ikio Ayaka ( Ikio Ayaka, s. 21. tammikuuta 1989) on japanilainen laulaja ja malli, joka laulaa pääosin englanniksi. Mallina ollessaan hän käyttää nimeä Ayaka.
Tomoe Katō
Tomoe Katō (s. 27. toukokuuta 1978 Tokio) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Katō debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 1997. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1999, 2003, 2007, kesäolympialaisissa 2004 ja 2008. Hän on pelannut 114 maaottelua ja tehnyt niissä kahdeksan maalia.
Tillamookin piirikunta
Tillamookin piirikunta on Yhdysvaltojen Oregonin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 1 780 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Tillamookin kaupunki. Piirikunta on perustettu 15. joulukuuta 1853.
Maria Sibylla Merian
Anna Maria Sibylla Merian (2. huhtikuuta 1647 Frankfurt am Main – 13. tammikuuta 1717 Amsterdam) oli luonnontieteilijä ja kuvittaja, joka tutki kasveja ja hyönteisiä ja teki niistä hyvin tarkkoja maalauksia. Hänen tarkat havaintonsa ja dokumentointinsa perhosen muodonvaihdoksesta tekevät hänestä merkittävän entomologian edustajan.
Elämäkerta
Maria Sibylla Merian syntyi sveitsiläisen kaivertajan ja kustantajan Matthäus Merian vanhemman perheeseen. Hänen isänsä kuoli kolmen vuoden kuluttua, ja 1651 hänen äitinsä avioitui asetelmamaalari Jacob Marrelin kanssa. Marrel kannusti Meriania piirtämiseen ja maalaamiseen. 13-vuotiaana hän teki ensimmäiset kuvat keräämistään hyönteisistä ja kasveista.
Merian avioitui 1665 Marrellin oppipojan Johann Andreas Graffin kanssa. Kahden vuoden kuluttua syntyi heidän ensimmäinen lapsensa Johanna Helena, ja perhe muutti Nürnbergiin. Siellä Maria Sibylla jatkoi maalaamista, ja käytti alustana pergamenttia ja pellavaa ja teki kirjontamalleja. Hän piti oppilaita, mikä auttoi perhettä taloudellisesti ja kohotti heidän yhteiskunnallista asemaansa. Sen ansiosta hän pääsi rikkaiden ja ylhäisön puutarhoihin.
Luonnoskirjasta tuli hänen ensimmäinen kirjansa, joka tuli myyntiin 1675 nimellä Neues Blumenbuch (Uusi kukkakirja) hänen ollessaan 28-vuotias. Hänen toinen tyttärensä Dorothea Maria syntyi 1678, ja vuoden kuluttua ilmestyi Anna Maria Merianin kirja Der Raupen wunderbare Verwandlung und sonderbare Blumennahrung (Toukkien ihmeellinen muuttuminen ja kummallinen kukkaravinto). Kirjassa hän esitti eri perhoslajien kehitysvaiheet ja ne kasvit, joita ne söivät. right|thumb|Anna Maria Merianin muotokuva, joka oli Saksan 500 markan setelissä.
Jacob Marrell kuoli 1681. Graffin perhe palasi 1683 Frankfurtiin huolehtimaan kiinteistöstä, sen rakennuksesta, taideteoksista, kirjastosta ja taloudellisista asioista, jotka olivat kesken Marrellin kuollessa. Hajonneen suvun eri kuppikunnat nostivat oikeusjutun. Sen ratkettua 1685 Merian jätti 38-vuotiaana miehensä. Äitinsä ja tytärtensä kanssa hän muutti Friisinmaahan labadistien uskonnolliseen yhteisöön, jossa noudatetaan muun muassa selibaattia. Perhe muutti taloon, jonka omisti Surinamen kuvernööri Cornelis van Sommelsdijk. Merian tutki siellä Etelä-Amerikan trooppista kasvi- ja eläinkuntaa.
Viiden vuoden kuluttua kuoli Merianin äiti, ja hän muutti Amsterdamiin. Merianin puoliso otti hänestä kahden vuoden kuluttua 1692 avioeron. Merian ja hänen työnsä saivat Amsterdamissa useiden tieteilijöiden huomiota. Hänen vanhempi tyttärensä Johanna Helena avioitui kauppias Jacob Heroltin kanssa ja he muuttivat Surinameen, joka tuolloin oli tuore Alankomaiden siirtomaa.
Amsterdamin kaupunki rahoitti 1699 Merianin ja hänen nuoremman tyttärensä Dorothea Marian matkan Surinameen. Ennen matkalle lähtöä hän kirjoitti:
Merian työskenteli Surinamessa kaksi vuotta, kiersi siirtokuntaa ja luonnosteli kuvia paikallisista eläimistä ja kasveista. Hän myös arvosteli tapaa jolla hollantilaiset plantaasinomistajat kohtelivat intiaaneja ja mustia orjia. Hän merkitsi kasvien paikalliset nimet muistiin ja kuvaili niiden käyttöä. 1701 hän palasi Alankomaihin sairastuttuaan malariaan.
thumb|left|Maalaus esittää [[Thysania agrippinan muodonvaihdoksen vuodelta 1705. Siitä on toinenkin versio, jossa on melkein avoimin siivin kuvattu perhonen.]]
Stranger in a Strange Land
Stranger in a Strange Land on brittiläisen heavy metal -yhtye Iron Maidenin vuonna 1986 ilmestyneellä albumilla Somewhere in Time oleva kappale, joka on julkaistu singlenä. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Iron Maidenin kitaristi Adrian Smith.
Maria Sibylla Merian
Elämäkerta
Palattuaan Alankomaihin hän myi kokoelmansa ja julkaisi kaiverruskokoelman elämästä Surinamessa. Vuonna 1705 hän julkaisi kirjan Metamorphosis Insectorum Surinamensium (Surinamen hyönteisten metamorfoosi) Surinamen hyönteisistä.
Stranger in a Strange Land
Se sijoittui parhaimmillaan sijalle 22 brittiläisellä singlelistalla. Suomessa se nousi virallisen albumilistan sijalle 3.
Maria Sibylla Merian
Elämäkerta
Merian sai 1715 halvauksen ja jäi osittain halvaantuneeksi. Hän jatkoi työtään, mutta sairaus todennäköisesti vaikutti hänen työkykyynsä, sillä hänet on myöhemmissä rekistereissä merkitty köyhäksi. Maria Sibylla Merianin kuoleman jälkeen hänen tyttärensä Dorothea julkaisi kokoelman äitinsä tekemiä kuvia nimellä Erucarum Ortus Alimentum et Paradoxa Metamorphosis.
Merianin työ on löydetty uudestaan 1900-luvun loppupuolella, ja se on noussut arvoonsa. Hänen muotokuvansa oli Saksan 500 markan setelissä ennen euroon siirtymistä. Hänestä on julkaistu 17.9.1987 postimerkki arvoltaan 0.40 DM, ja useita kouluja on nimetty hänen mukaansa. Vuonna 2005 nykyaikainen tutkimusalus sai nimen Maria S. Merian, ja se laskettiin vesille Warnemündessa Saksassa.
Työ
thumb|right|Kuva teoksesta Metamorphosis insectorum Surinamensium. Merian teki työkseen kuvia kasveista. Hän julkaisi kolme kaiverruskokoelmaa kasveista vuosina 1675, 1677 ja 1680. Myöhemmin hän tutki hyönteisiä, hänellä oli elävien hyönteisten kokoelma, ja hän teki piirroksia hyönteisten muodonvaihdoksesta. Siihen aikaan oli hyvin harvinaista, että joku oli oikeasti kiinnostunut hyönteisistä, joiden maine oli huono ja joita pidettiin paholaisen luomuksina. Niiden maineesta johtui, että muodonvaihdosta ei juuri tunnettu. Merian kuvasi 186 hyönteislajin elinkaaren ja keräsi todisteita, jotka olivat ristiriidassa silloisen käsityksen kanssa, että hyönteiset syntyvät mullasta alkusynnyn kautta.
Lisäksi vaikka jotkut oppineet tunsivat toukan muuttumisen perhoseksi, useimmat eivät tunteneet tapahtumasarjaa.
Merian kuvasi myös muita havaitsemiaan hyönteisten evoluution ja elinkaaren yksityiskohtia. Hän saattoi esimerkiksi osoittaa, että jokainen muutos toukasta perhoseksi oli riippuvainen siitä kasviravinnosta, jota ne söivät. Niinpä munat laskettiin niiden kasvien lähelle.
Työnsä ansiosta Merian on ensimmäisiä luonnontieteilijöitä, jotka ovat tarkkailleet hyönteisiä suoraan. Tällä lähestymistavalla hän sai enemmän tietoa niiden elämästä, mutta se oli täysin vastakkainen kuin ajan useimpien tieteilijöiden työtapa. thumb|right|Sivu teoksesta Erucarum Ortus. Hänen työskentelynsä Surinamessa oli harvinainen ponnistus, etenkin naiselle. Yleensä siirtomaissa matkustelivat miehet etsimässä hyönteisiä, luomassa kokoelmia ja työskentelemässä siellä tai he asettuivat sinne asumaan. Tieteelliset tutkimusmatkat olivat tuona aikakautena lähes tuntemattomia, ja Merianin työskentely herätti monien hämmästystä. Hänen onnistui kuitenkin löytää useita aiemmin tuntemattomia eläimiä ja kasveja Surinamen sisäosista. Hän tutki, luokitteli löytönsä ja kuvaili ne hyvin tarkasti. Hänen perhosia ja yöperhosia koskeva luokittelunsa on yhä käytössä. Hän käytti kasveista niiden alkuperäisiä paikallisia nimiä, jotka tulivat käyttöön Euroopassakin:
Hyönteisharrastajat keräävät yhä hänen piirroksiaan kasveista, käärmeistä, hämähäkeistä, leguaaneista ja trooppisista kovakuoriaisista kaikkialla maailmassa. Saksan sana Vogelspinne – mygalomorphae, sananmukaisesti käännettynä lintuhämähäkki – on luultavasti peräisin eräästä Maria Sibylla Merianin kaiverruksesta. Hänen Surinamessa luonnostelemiensa kuvien perusteella tekemässään kaiverruksessa on suuri hämähäkki, joka on juuri vanginnut linnun. Vielä nykyisinkään ei kuitenkaan tiedetä yhtään tapausta, että mygalomorphaet metsästäisivät lintuja.
Ylidit
Ylidit ovat orgaanisia yhdisteitä, joissa on positiivinen ja negatiivinen varaus vierekkäisillä atomeilla. Tyypillisesti negatiivisesti varautunut on hiiliatomi ja positiivisesti varautunut jokin heteroatomi. Ne ovat siis 1,2-dipolaarisia yhdisteitä. Heteroatomeina ovat tyypillisesti fosfori, rikki, typpi tai happi, mutta myös esimerkiksi seleenin, telluurin tai arseenin heteroatomeinaan sisältäviä ylidejä tunnetaan.
Ominaisuudet
Fosforin tai rikin heteroatominaan sisältävät ylidit ovat melko stabiileja. Näiden alkuaineiden 3d-orbitaalit osallistuvat stabilointiin ja voivat ottaa vastaan elektroniparin, jolloin rikillä ja fosforilla on uloimmalla kuorellaan käytettävissään 10 elektronia. Tällöin ylidillä on kaksi resonanssimuotoa, joita nimitetään ylidiksi ja yleeniksi. Yleenissä heteroatomilla ja viereisellä hiiliatomilla on sidoksessaan kaksoissidoksen luonnetta.
Näitä resonanssimuotoja ei ole esimerkiksi ammoniumylideillä ja niiden stabiilisuuteen vaikuttavat elektrostaattiset efektit. Ylidejä stabiloivat myös muodollisesti negatiiviseen hiileen sitoutuneet substituentit, jotka voivat vetää puoleensa elektroneja elektronirikkaalta hiileltä. Lukuisia ylidejä on eristetty kiinteinä aineina, mutta usein ne muodostetaan in situ reaktioissa. Ylidit ovat tyypillisesti nukleofiilisiä ja ne reagoivat muun muassa karbonyyliryhmän sisältävien yhdisteiden kanssa.
Fosforiylidit
Fosforin ylidejä kutsutaan fosfoniumylideiksi ja niitä voidaan kuvata yleisellä rakenteella R3P+–C−R2. Fosfoniumylidejä muodostetaan alkyylihalogenidista ja jostain fosfiinista, tyypillisimmin trifenyylifosfiinista. Ensimmäisessä vaiheessa muodostuu fosfoniumsuola, josta vahva emäs, kuten n-butyylilitium tai natriummetyylisulfinyylimetylidi, poistaa happaman protonin hiileltä ja muodostuu fosfoniumylidi. Stabiloituja ylidejä valmistettaessa protonin poistamiseen riittää heikompikin emäs, esimerkiksi natriumhydroksidi. Fosfoniumylidit ovat tärkeitä synteettisessä orgaanisessa kemiassa, koska ne reagoivat karbonyyliyhdisteiden, kuten ketonien ja aldehydien kanssa Wittig-reaktiolla muodostaen alkeeneja.
Rikkiylidit
thumb|left|250px|Sulfonium- ja sulfoksoniumylidien yleiset rakenteet thumb|250px|Sulfonium- ja sulfoksoniumylidien reaktiot tyydyttymättömän karbonyyliyhdisteen kanssa Rikkiylidejä ovat sulfonium- ja sulfoksoniumylidit. Sulfoniumylidejä valmistetaan alkolyimalla tioeettereitä eli sulfideja esimerkiksi metyylijodidilla. Näin muodostuneesta sulfoniumsuolasta poistetaan protoni vahvan emäksen esimerkiksi n-butyylilitiumin avulla, jolloin muodostuu sulfoniumylidi. Sulfoksiniumylidejä valmistetaan alkyloimalla sulfoksideja, jolloin muodostuu sulfoksoniumsuola. Sulfoksoniumsuola reagoi natriumhydridin tai n-butyylilitiumin kanssa sulfoksoniumylidiksi.
Molemmat rikkiylideistä reagoivat tyydyttyneiden karbonyyliyhdisteiden kanssa muodostaen epoksidin. Niiden reaktiot α,β-tyydyttymättömien karbonyyliyhdisteiden kanssa poikkeavat kuitenkin toisistaan. Sulfoksoniumylidit muodostavat syklopropaanijohdannaisen ja sulfoniumylidit muodostaen epoksidin.
Typpiylidit
Typpeä sisältäviä ylidejä on kolmenlaisia. Amiiniylidien rakennetta voidaan kuvata kaavalla R3N+–C−R2. Niitä valmistetaan tertiäärisistä ammoniumsuoloista vahvan emäksen avulla. Ammoniumylidit reagoivat muun muassa Sommelet–Hauser-toisiintumisella.
Atsometiiniylidejä voidaan kuvata yleisellä rakenteella R2C=N+R–C−R2 ja ne esiintyvät kahtena resonansimuotona, jolloin atsometiiniylidejä voidaan pitää 1,3-dipolaarisina yhdisteinä.
Google Kalenteri
Google Kalenteri on Googlen tarjoama kalenteripalvelu. Google-kalenteria käytetään verkossa ja sen voi jakaa muiden nimettyjen käyttäjien kanssa, jolloin se toimii työryhmäkalenterina tai kaikkien kanssa verkossa, jolloin se muistuttaa tapahtumakalenteria.
Ominaisuudet
Kalenteripalvelun sivu jakautuu vasempaan sivupalkkiin ja varsinaiseen kalenteriin. Sivupalkissa on Google-kalenterin alapuolella Luo tapahtuma-linkki, jolla kalenteriin voi lisätä merkinnän. Sen alapuolella on kuukausikalenteri kuukauden päivineen viikonpäivät osoitettuna. Kolmantena ylhäältä on valikko omat kalenteria, jolla käyttäjä voi ylläpitää useampia kalentereitaan samanaikaisesti. Neljäntenä palkissa on Muut kalenterit, minkä avulla pääsee katsomaan muiden käyttäjien kalentereita, mikäli nämä ovat myöntäneet asianomaiselle käyttäjälle siihen luvan.
Varsinainen kalenterisivu voidaan esittää päiväkalenterin, viikkokalenterin, kuukausikalenterin tai neljän päivän kalenterin muodossa tai tapahtumakalenterina, jossa on allekkain listattuna kalenteriin merkityt tapahtuma päiväjärjestyksessä. Kalenterin voi tulostaa myös ohjelmasta paperille.
Tomomi Miyamoto
Tomomi Miyamoto (s. 31. joulukuuta 1978 Sagamihara) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Järvilakeuden kansalaisopisto
Järvilakeuden kansalaisopisto aloitti toimintansa vuodenvaihteessa 2009. Uusi opisto muodostui entisen Kauhavan-Härmäin kansalaisopiston ja Järviseudun opiston yhdistyessä. Opiston toiminta-alueeseen kuuluvat Evijärvi, Kauhava ja Lappajärvi. Syksyllä 2009 käynnistyi myös taiteen perusopetus uuden Kauhavan alueella teatteritaiteen alalla. Opetustunteja lukuvuodessa on yli 14 000. Järvilakeuden kansalaisopistossa pyritään järjestämään opetusta tasapuolisesti laajan alueen kunnissa ja kaupunginosissa.
Opetuksen painopiste on taide- ja taitoaineissa kuten kädentaidot, teatteri-ilmaisu, musiikki, tanssi ja kuvataide. Lisäksi opisto järjestää terveys-, kulttuuri- ja kieliopintoja. Se järjestää myös taiteen perusopetusta ja avointa yliopisto-opetusta.
Opistossa on runsaat 4 tuhatta opiskelijaa, tunteja järjestetään noin 14 tuhatta vuodessa.
Det Tapte Liv
Det Tapte Liv on norjalaisen black metal -yhtye Antestorin EP-levy, joka julkaistiin vuonna 2004.
Yleiskatsaus
Ep sisältää ylijääneitä kappaleita vuonna 2005 julkaistun The Forsaken -albumin levytyssessioista. Levyllä on kaksi varsinaista kappaletta (Rites of Death ja Med Hevede Sverd) sekä kolme rauhallista piano- ja kosketinsoitininstrumentaalia. Ep:n kappalerakenteet ovat progressiivisia ja sisältävät paljon tempovaihteluja. Imperiumi.net-sivuston Pekka Ryhänen antoi levylle 9 pistettä 10:stä ja kuvailee tyyliä "moderniksi, taiteelliseksi ja nopeaksi dark metaliksi".
Det Tapte Livia painettiin ensin 1000 kappaleen erikoispainos mustassa heavy printer -boksissa, jonne myös tulevan albumin digipakversio mahtuisi. Myöhemmin EP:stä julkaistiin varsinainen painos eri ulkoasulla ja Necrolordin (Kristian Wåhlin) kansitaiteen kera.
Ep:n virallisen painoksen kannessa on kuvattu Borgundin sauvakirkko. Ep:n ja The Forsaken -albumin kannet muodostavat yhdessä yhtenevän maiseman.
Kappalelista
thumb|170px|[[Borgundin sauvakirkko on kuvattu ep:n kannessa.]]
Suomen Rahapaja
Suomen Rahapaja Oy on Suomen valtion omistama käyttö- ja juhlakolikoita sekä kolikkoaihioita valmistava yritys, jonka kohdemarkkina-alueet ovat Eurooppa, Aasia, Afrikka ja Latinalainen Amerikka. Yhtiön käyttöraha- ja aihioasiakkaita ovat keskuspankit, valtiovarainministeriöt sekä rahapajat eri puolilla maailmaa. Juhlarahojen osalta yhtiö palvelee niin kuluttajia kuin jälleenmyyjiä.
Historia
Vuonna 1993 siihen asti valtiovarainministeriön virastona toiminut laitos muuttui osakeyhtiöksi. Sittemmin Rahapaja on ostanut Tillanderin mitalivalmistuksen ja Kultateollisuus Oy:n ja tekee nykyään rahojen lisäksi erilaisia jalometallituotteita.
Vuonna 2001 Rahapaja osti AB Myntverketin (Ruotsin rahapaja) ja vuonna 2003 puolet Det Norske Myntverketin (Norjan rahapaja) osakkeista. Vuodesta 2007 lähtien Ruotsin kolikot on valmistettu Suomessa, ja Rahapaja lopettikin Ruotsin toimintonsa Myntverketissä vuonna 2011 kannattamattomana. Saman vuoden huhtikuussa Rahapaja osti saksalaisen raha-aihioiden valmistajan Saxonia Eurocoin GmbH:n, josta tuli Saksan tytäryhtiö Mint of Finland GmbH.
Vuonna 2010 tuli kuluneeksi 150 vuotta yhtiön perustamisesta. Juhlavuoden kunniaksi yhtiön nimi vaihdettiin Rahapaja Oy:stä takaisin Suomen Rahapaja Oy:ksi. Samalla julkistettiin uusi ilme ja tunnus; yhtiön logo vaihdettiin runsaudensarvesta leijonaksi, joka on saanut vaikutteita Suomen vaakunasta.
Nykyisin Suomen Rahapaja -konserniin kuuluvat Suomen emoyhtiön lisäksi Saksan yhtiö (Mint of Finland GmbH) sekä Espanjan kuninkaallisen rahapajan (Fábrica Nacional de Moneda y Timbre – Real Casa de la Moneda) kanssa puoleksi omistettu espanjalainen aihiovalmistaja Compañia Europea de Cospeles, S.A. (CECO SA).
Rahapajan johtajat
thumb|Rahapajan aikaisempi toimitila Helsingin Katajanokalla (nyk. ulkoministeriön tiloja). Vuosina 1864–2006 Rahapajan kulloisenkin johtajan sukunimen ensimmäinen kirjain lyötiin kolikoihin. Vuodesta 2007 lähtien rahapajan johtajan nimikirjain on korvattu Rahapajan logolla.
Ilpo Kaija
Tuomas Ilpo Kaija (1. kesäkuuta 1921 Alahärmä – 30. lokakuuta 1944 Vuotso, Sodankylä) oli suomalainen vänrikki ja runoilija, joka kaatui Lapin sodan aikana.
Kaija palveli tulenjohtajana Raskas Patteristo 14:ssä. Kaija kaatui 30. lokakuuta 1944 Kaunispäällä suomalaisten hyökätessä Vuotsosta kohti Laanilaa. Kyseessä oli varusmiesten ja kantahenkilökunnan voimin tehtävä hyökkäys. Vuonna 1922 ja sitä ennen syntyneet reserviläiset eivät käskyn mukaan saaneet osallistua hyökkäykseen, koska heidän oli määrä päästä seuraavana päivänä siviiliin, mutta tiedotuskatkon takia käsky saavutti patteriston liian myöhään, ja vuonna 1921 syntynyt Kaija joutui vastoin tarkoitusta tulenjohtajaksi. Kaija on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Ennen kaatumistaan Kaija kirjoitti kirjeessä sotasairaalaan patterinpäällikölleen Lauri Jäntille 18. lokakuuta 1944: ”En tiedä, kannattaako yleensä enää lähteä suunnittelemaan opiskelua. Jos luoksesi joskus hämärässa tulevaisuudessa hiippailee mies, jonka nuoruus takertui kerran piikkilankoihin, älä lyö häntä korvalle vaan muista, että meitä on monta, jotka olemme tavoitelleet elämässämme unelmaa ja tavanneet liekin, joka syö...”
Vuonna 2011 Yle Radio 1:ssä esitettiin Todellisia tarinoita -sarjassa Ilpo Kaijasta kertonut radiodokumentti Tuntemattoman runoilijan kuolema.
Sami Ruusuvuori
Sami Ruusuvuori (os. Hannula, s. 27. joulukuuta 1976 Toholampi) on suomalainen kapellimestari ja puhallinmuusikko. Hän toimii Helsingin poliisisoittokunnan ylikapellimestarina.
Sami Ruusuvuori valmistui ensimmäisenä puhallinkapellimestarina Taideyliopiston Sibelius-Akatemian DocMus-osastolta musiikin tohtoriksi keväällä 2022. Hänen taiteellisen tohtoritutkielmansa aiheena oli ”Sinfoninen puhallinorkesteri ja sille sävelletty eurooppalainen ohjelmisto”. Ruusuvuori on valmistunut vuonna 2005 Sibelius-Akatemian puhallinkapellimestariluokalta musiikin maisteriksi. Hän on opiskellut myös Päijät-Hämeen konservatoriossa ja Göteborgin musiikkikorkeakoulussa.
Ruusuvuori on sotilasarvoltaan musiikkikapteeni. Hän toimi vuosina 2006-2011 Suomen Puolustusvoimien edustussoittokunnan, Kaartin Soittokunnan kapellimestarina. Konserttikokoonpanon ohella hän työskenteli Kaartin Combon sekä Kaartin Seitsikon kanssa, joka on hänen johdollaan konsertoinut aina Japania myöten. Hän oli perustamassa Kaartin Soittokunta -festivaalia ja toimi sen taiteellisena johtajana.
Helsingin poliisisoittokunnan ylikapellimestarina Ruusuvuori aloitti marraskuussa 2012.
Ruusuvuoren laaja-alainen osaaminen ulottuu klassisen musiikin lisäksi rytmimusiikkiin. Hän on työskennellyt lähes kaikkien Suomen tähtiartistien kanssa. Ruusuvuori on johtanut orkestereiden kiertueita Japanissa, Venäjällä, Keski-Euroopassa, Baltian maissa sekä kaikissa Pohjoismaissa. Vierailevana kapellimestarina hän on ollut niin ikään Pohjoismaissa, Baltiassa, Venäjällä sekä Yhdysvalloissa. Hän on toiminut myös lukuisten kansainvälisten kilpailujen tuomaristossa. Opettajana hän on työskennellyt Sibelius-Akatemiassa sekä useilla mestarikursseilla.
Nykysäveltäjien kanssa Ruusuvuori tekee läheistä yhteistyötä tilaamalla ja johtamalla säännöllisesti uutta musiikkia. Ruusuvuori on johtanut kymmenen äänitettä eri orkestereiden kanssa.
Ruusuvuoren omat soittimet ovat pasuuna ja tenoritorvi, joilla hän soittaa aktiivisesti kamarimusiikkia Helsinki Brass Quartetissa sekä Solistiseitsikko Imperialissa. Kokoonpanot ovat konsertoineet Suomen lisäksi muun muassa Iso-Britanniassa, Keski- ja Itä-Euroopassa ja Venäjällä sekä tehneet viisi äänitettä.
Talvisodan ilmasotatoimet
Suomi
thumb|[[Bristol Blenheim oli Suomen ilmavoimien tärkein pommikone.]] Neuvostoliiton hyökättyä Suomeen oli Suomen ilmavoimilla käytössä 116 lentokonetta, joista iso osa oli vanhentuneita.
Päähävittäjä oli Fokker D.XXI, jonka huippunopeus oli 418 km/h. Tärkein pommikone oli Fokkeria nopeampi Bristol Blenheim, jonka huippunopeus oli 424 km/h. Muita Suomen ilmavoimien lentokoneita olivat muun muassa vanhentunut kaksitasohävittäjä Bristol Bulldog, vanhentunut ja vain tiedustelutehtävissä käytetty kaksitasohävittäjä Gloster Gamecock sekä syöksypommittajat ja tiedustelukoneet Fokker C.X ja Fokker C.V. Suomi vastaanotti sodan aikana ulkomailta useita lentokonetyyppejä, joita olivat esimerkiksi hävittäjät Fiat G.50, Morane-Saulnier M.S. 406 ja Gloster Gladiator. Suomi sai myös lukuisia lentokoneita sotasaaliiksi Neuvostoliitolta.
Suomella oli talvisodan aikana kolme lentorykmenttiä: Lentorykmentti 1, Lentorykmentti 2 ja Lentorykmentti 4, joissa kussakin oli lentolaivueita (LeLv).
Lentorykmentti 2
Lentorykmentti 2:n komentajana oli everstiluutnantti Richard Lorentz
Lentolaivue 22 ei ehtinyt taistelutoimiin talvisotaan.
Lentorykmentti 4
Lentorykmentti 4:n komentajana toimi Toivo Somerto
Neuvostoliitto
thumb|left|DB-3 Talvisodan syttyessä Neuvostoliiton ilmavoimilla oli noin 5 000 lentokonetta, joista noin 2 000 osallistui talvisotaan. Neuvostoliiton ilmavoimilla oli käytössä useita hävittäjiä, kuten vanhentunut Polikarpov I-15 ja sen parannettu versio Polikarpov I-153 sekä Polikarpov I-16. Neuvostoliiton pommikoneita olivat muun muassa Tupolev SB-2, DB-3, Polikarpov R-5 sekä pienempi määrä Tupolev TB-3:a.
Koko talvisodan aikana Neuvostoliitto pommitti Suomen alueen kohteita kuten tehtaita, kaupunkeja ja rautateitä. Pommitukset eivät aina olleet tehokkaita ja lisäksi pommikoneet kärsivät usein raskaita tappioita. Sodan alussa koneet lähetettiin muodostelmissa tehtäville ilman hävittäjäsuojaa, jolloin ne olivat helppoja maaleja suomalaisille hävittäjälentokoneille. Vasta sodan loppupuolella alettiin käyttää hävittäjäsuojaa. Tärkeimpiä kaupunkeja, joita pommitettiin olivat muun muassa Viipuri, Turku (jossa sijaitsi ainoa jäistä vapaa satama), Tampere ja Helsinki. Neuvostohävittäjät I-16 ja I-153 olivat suomalaishävittäjiä parempia.
Neuvostoliiton ilmavoimien tappiot
Neuvostoliiton ilmavoimat menettivät yhteensä 207 lentokonetta ilmataisteluissa ja 314 ilmatorjunnalle, eli yhteensä 521 lentokonetta. Lisäksi monta konetta menetettiin kuljetuslennoilla uusiin tukikohtiin, teknisistä ongelmista, polttoaineen loppuessa, lentäminen huonossa säässä ja niin edespäin. Arviot tappioista ovat asteittain nousseet ja mukaan lukien tappiot sotatoimista ja onnettomuuksista Neuvostoliiton tappiot ovat arvion mukaan noin 1 000 lentokonetta ja noin 1 200–1 300 lentäjää.
Suomen ilmavoimien lentokaluston määrän kehitys ja tappiot
thumb|Suomen ilmavoimille talvisodan aikana ostettu Fiat G.50 jatkosodan aikana. Talvisodan alkaessa Suomen ilmavoimilla oli käytettävissään mm. 51 hävittäjä-, 18 pommitus-, 56 yhteistoiminta- sekä 178 koulutuskonetta. Taisteluarvoltaan edes tyydyttäviksi oli sodan aikana osoittautunut vain 41 Fokker D.XXI -hävittäjää, joista lentokuntoisia sodan alkaessa 31 kpl, ja 18 BL-pommituskonetta, joista lentokuntoisia 16. Taistelutappioista huolimatta lentojoukkojen käytössä olleen kaluston määrä lisääntyi sodan aikana, koska Suomeen saapui ulkomailta uusia lentokoneita. Suomen oma lentokoneteollisuus joutui sodan aikana keskittymään ainoastaan olemassa olevien koneiden korjauksiin, eikä uusia lentokoneita talvisodan aikana valmistunut. Lentokoneiden maahan saapuminen ei käytännössä tarkoittanut valmiita taisteluyksiköitä. Vain osa koneista ehti osallistua sotatoimiin ja mm. lentäjien ja mekaanikkojen koulutus uusiin konetyyppeihin oli vielä pahasti kesken. Sodan päätyttyä (tilanne 15. maaliskuuta 1940) Suomessa oli yhteensä:
Ilmavoimien lentokoneiden kokonaismäärä talvisodan päättyessä oli 231 pl. harjoitus- ja koulukoneet. Taistelukoneista 62 kpl oli sotatoimiin kelpaamattomia tai poistokuntoisia. Välirauhan aikana jälkimmäisistä osa siirrettiin koulutuskäyttöön tai poistettiin käytöstä. Talvisodan aikana suomalaiset menettivät 62 lentokonetta, joiden tappioluvuissa ovat mukana myös ruotsalaisten vapaaehtoisten Pohjois-Suomessa menettämät koneet. Lentävän henkilökunnan tappiot olivat yhteensä 41 upseeria, 33 aliupseeria ja 1 miehistön jäsen eli yhteensä 75 miestä kaatuneina tai kadonneina. Lisäksi yhteensä haavoittui tai vammautui 26 miestä.
Risto Taulo
Risto Kalevi Taulo (19. kesäkuuta 1931 Hollola – 3. lokakuuta 1999 Riihimäki) oli suomalainen näyttelijä. Taulo teki 45 vuotta jatkuneen uran Lahden kaupunginteatterissa ja Riihimäen Teatterissa. Hänen tunnetuin elokuvaroolinsa on Täällä Pohjantähden alla -trilogian Jussi Koskela. Hän näytteli myös noin kymmenessä tv-näytelmässä.
Risto Taulo syntyi 1931 hollolalaiseen työläisperheeseen. Taitava piirtäjä olisi halunnut mainosalalle, muttei päässyt alan kouluun kun ei osannut ruotsia. Hän työskenteli päivisin varastomiehenä ja lisäksi iltanäyttelijänä Lahden Kaupunginteatterissa 1946–1958. Hän sai puheilmaisun koulutusta Niilo Kuukalta. Teatterille hän laati myös julisteita, käsiohjelmia ja näyttelijöiden karikatyyrimuotokuvia.
Riihimäen Teatterissa Risto Taulo teki vuosina 1963–1991 monipuolisia rooleja sekä puhe- että musiikkinäytelmissä ja toimi myös lavastajana sekä 1966–1973 teatterin taloudenhoitajana. Hän esitti pääosia muun muassa näytelmissä Särkelä itte (Särkelä), Jeppe Niilonpoika (Jeppe), Zorbas (Zorbas), Lapualaisooppera (Kosola) ja Windsorin iloiset rouvat (Falstaff).
Jussi Koskelan roolia varten Edvin Laineen ohjauksessa Täällä Pohjantähden alla (1968) Taulon oli laihdutettava parikymmentä kiloa. Hän jatkoi roolia elokuvassa Akseli ja Elina (1970), jonka tarinassa Jussi kuolee jo alkupuolella. Risto Taulon muut teatterielokuvaroolit olivat Viimeisessä savotassa (1977, metsänvartija Aatsinki) ja Ihmemiehessä (1979, talonmies). Tärkeimmät televisioroolit olivat presidentti Kyösti Kallio tv-sarjoissa Mummoni ja Mannerheim (MTV 1971) ja Sodan ja rauhan miehet (Yle TV2 1979) sekä K.-A. Fagerholm televisioelokuvassa Presidentti (Yle TV1 1982). Taulo kuoli 68-vuotiaana sairauskohtaukseen Riihimäellä.
Papiernia
Papiernia on muun muassa seuraavien paikkojen nimi:
Toimalaiset
Toimalaiset olivat suomalais-ugrilainen kansa ja kieliryhmä, joka asui Arkangelin alueella Vienanjoen vesistöalueen eteläosassa. Toimalaiset mainitaan venäläisissä kronikoissa. Heidän mukaansa ovat saaneet nimensä Ylinen ja Alinen Toimajoki, jotka laskevat Vienajokeen. Toimalaisiin kuuluvat venäläisten kronikoiden taipaleentakaiset tšuudit sekä Aleksandr Matvejevin mainitsemat pohjoiset itämerensuomalaiset kansat.
Lähteet
Eugene Helimski: The "Northwestern" Group of Finno-Ugric Languages and its Heritage in the Place Names and Substratum Vocabulary of the Russian North, ISBN 952-10-2852-1, ; ISBN 952-10-2928-5 (PDF) (alkuperäinen teksti kommentoitu)
Windows 10
Windows 10 (koodinimeltään Threshold) on Microsoftin Windows-perheeseen kuuluva käyttöjärjestelmä. Microsoft sanoi siirtyvänsä Windows 10:n myötä Software as a Service -liiketoimintamalliin, jonka mukaan yhtiö julkaisisi vain päivityksiä eikä uutta versiota muutaman vuoden välein. Tämän vuoksi Windows 10:n sanottiin olevan ”viimeinen Windows”. Windows 10:n seuraaja Windows 11 kuitenkin julkaistiin 5. lokakuuta 2021. Windows 10:n joidenkin versioiden tuki päättyy 14. lokakuuta 2025. Microsoftin pidennetty tuki LTSC-versioon (Long-Term Servicing Channel) on tarjolla myöhempään ajankohtaan.