cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rieku ja Raiku
Vuonna 2003 Rieku ja Raiku -sarjakuvan julkaisu aloitettiin Karjalaisessa ja vuonna 2004 Aamulehdessä.
Sarjakuvasta on tehty 13-osainen lyhytanimaatiosarja, jonka ovat ohjanneet Tomi Riionheimo ja Hannu Lajunen ja tuottanut Indie Films. Elokuvat saivat ensiesityksensä televisiossa Yle TV1:n Uusi kino -esityspaikalla kesällä 2003.
Kukkopojat ovat esiintyneet myös tietokonejoulukalenterissa, jonka alkuperäistä versiota jaettiin disketeillä kaveripiirissä. Siitä Arto Kivimäen latinaksi kääntämä versio julkaistiin YLE:n www-sivuilla nimellä Nexus et Plexus.
Lena Muhina
Jelena Vladimirovna (Lena) Muhina (21. marraskuuta 1924 Ufa, Neuvostoliitto – 5. elokuuta 1991 Moskova ) oli neuvostoliittolainen nainen, joka eli Leningradissa piirityksen alkuajan 1941–1942, kunnes toukokuussa pääsi pakenemaan muun muassa taiteilija Vera Miljutinan avulla Laatokan Elämän tietä. Lena Muhina päätyi sukulaisten luo Gorkiin. Sittemmin Muhina toimi Moskovassa, Leningradissa, Jaroslavlissa ja Štšerbakovissa keramiikkataiteilijana ja teollisuustyöntekijänä. Muhina ei maininnut eläessään päiväkirjoista kellekään eikä puhunut piirityksestä.
Lena Muhina kirjoitti piirityksen aikana päiväkirjaa, jonka tuntematon henkilö on vienyt vuonna 1962 Neuvostoliiton valtionarkistoon; itse asiassa päiväkirja alkaa jo toukokuussa 1941, jolloin Saksa ei ollut vielä hyökännyt Neuvostoliittoon. Päiväkirja on julkaistu venäjäksi nimellä Блокадный дневник Лены Мухиной. Pauli Tapio on suomentanut teoksen nimellä Piirityspäiväkirja. Teos kuvaa autenttisesti 16–17-vuotiaan tytön kokemuksia piiritysajalta. Teoksessa on myös Markku Kangaspuron esipuhe, joka asettaa aikakontekstin teokselle. Jälkipuheessa venäläiset tutkijat kertovat päiväkirjan löytymisestä ja Muhinan henkilöhistorian esiinkaivamisesta.
Gaziantepin maakunta
Gaziantepin maakunta ( on Turkin maakunta, joka sijaitsee maan kaakkoisosassa, Syyrian rajan pohjoispuolella. Maakunnan hallinnollinen keskus on Gaziantepin kaupunki (1 510 270 as., 2014).
Maakunnan pinta-ala on 6 803 neliökilometriä ja väkiluku 1 889 466 (2014).
Piirikunnat
250px|left|thumb|Maakunnan piirikuntajako. thumb|270px|Gaziantepin kaupunkia. Gaziantepin maakunta on jaettu yhdeksään piirikuntatason yksikköön seuraavasti:
Painotettu vaalitapa
thumb|150px|Painotettu vaalitapalipuke, jossa ehdokkaat on asetettu mieluisuusjärjestykseen Painotettu vaalitapa on vaalitapa, jossa äänestäjä antaa ehdokkaille järjestysnumerot ykkösestä alkaen. Ääntenlaskussa otetaan sitten menetelmästä riippuen eri tavoin huomioon kunkin äänestäjän määrittelemä suosikkijärjestys.
Painotetun vaalitavan ansiosta äänestäjä pystyy vaikuttamaan vaalin tulokseen silloinkin, kun hänen ykkössuosikillaan ei ole läpimenomahdollisuuksia. Kakkos- ja kolmosäänten saamiseksi ehdokkaat saattavat joutua miellyttämään myös muita kuin varsinaisia kannattajiaan, mikä saattaa johtaa keskilinjan kompromissipoliitikkojen menestyksen paranemiseen. Painotettu vaalitapa myös vaatii äänestäjältä suhteellisen paljon tietämystä.
Andrea Mead-Lawrence
Andrea Mead-Lawrence (19. huhtikuuta 1932 – 30. maaliskuuta 2009) oli yhdysvaltalainen alppihiihtäjä ja olympiavoittaja.
Mead-Lawrence kilpaili jo 15-vuotiaana Sankt Moritzin 1948 talviolympialaisissa ja sijoittui pujottelussa kahdeksanneksi. Hän voitti Oslon 1952 olympialaisissa kultaa sekä pujottelussa että suurpujottelussa. Pujottelun ensimmäisessä laskussaan hän kaatui mutta nousi ylös ja selviytyi maaliin neljänneksi nopeimmalla ajalla. Toisessa laskussa hän oli ylivoimaisesti nopein ja voitti hopealle sijoittuneen Ossi Reichertin yhteisajoissa 0,8 sekunnilla. Suurpujottelussa hän oli 2,2 sekuntia hopeamitalisti Dagmar Romia nopeampi. Neljä vuotta myöhemmin Cortina d'Ampezzon olympialaisissa Mead-Lawrence sijoittui suurpujottelussa neljänneksi 0,1 sekuntia pronssimitalisti Dorothea Hochleitnerille hävinneenä. pienoiskuva|oikea|Mead-Lawrence puolisonsa David Lawrencen kanssa vuonna 1956.
Senja Svahn
Senja Svahn (s. 1973, Hyvinkää) on suomalainen dosentti  ja verkostoasiantuntija. Svahn on opettanut kahdeksassa yliopistossa Suomessa sekä vieraillut ulkomailla muun muassa Stanfordin ja Aucklandin yliopistoissa. Svahn on ollut mukana kirjoittajatiimissä kirjoittamassa laajimman suomenkielisen kirjan liiketoimintaverkostojen johtamisesta. Lisäksi hän toimii liikkeenjohdonkouluttajana.
Timo Salonen (ralliautoilija)
Timo Salonen (s. 8. lokakuuta 1951) on suomalainen ralliautoilija, joka voitti maailmanmestaruuden vuonna 1985.
Senja Svahn
Kauppatieteellinen ura
Svahn valmistui kauppatieteen maisteriksi Helsingin kauppakorkeakoulusta organisaatiot ja johtamisen pääaineesta. Myös tohtorin tutkintonsa (2004) Svahn hankki HSE:stä. Väitöskirjassaan: ”Managing different types of nets – a capability perspective”, hän tutki erityyppisten yritysverkostojen johtamista. Hänen tutkimuksensa keskittyvät verkostojohtamiseen, strategiaan ja innovaatioihin.
Timo Salonen (ralliautoilija)
Ura
Salonen ajoi ensimmäisen kilpailunsa Hyvinkään Sveitsi -rallissa keväällä 1970 isältään salaa vakiokuntoisella Datsun 1600SSS:llä ja sijoittui junioreiden yleiskilpailussa toiseksi. Myöhemmin Salosta nähtiin muun muassa Volvon ratissa. Ensiesiintyminen MM-tasolla tapahtui kotimaassa vuonna 1974 1300-kuutioisella Mazdalla – Salonen sijoittui 1-ryhmässä neljänneksi. Ensimmäisen MM-osakilpailuvoittonsa Salonen saavutti 18. syyskuuta 1977 Quebec-rallissa. vasen|pienoiskuva|Timo Salonen ja [[Peugeot 205 Turbo 16 Sanremon rallissa vuonna 1985.]] Salonen voitti maailmanmestaruuden vuonna 1985 ja oli ensimmäinen Peugeot’lla mestaruuden voittanut kuljettaja. Hän osallistui uransa aikana 95 MM-osakilpailuun, joista voitti 11, muun muassa Jyväskylän suurajot kahdesti vuosina 1985 ja 1986. Parhaina vuosinaan Salosella oli kartanlukijanaan Seppo Harjanne, myöhemmin Voitto Silander. Aktiiviuransa MM-tasolla Salonen lopetti vuonna 1992. Uransa jäähdyttelyvaiheessa hän kilpaili myös aavikkoralleissa ennen lopullista vetäytymistään vuonna 1995. Salonen teki lyhyen paluun vuonna 2002 ajaen Neste-rallin.
Senja Svahn
Kauppatieteellinen ura
Svahn on työskennellyt professorina Vaasan yliopistossa, Jyväskylän yliopistossa sekä Tampereen teknillisen yliopiston Tuotantotalouden laitoksella. Dosentuuri hänellä on verkostojohtamisesta Aalto-yliopistossa. Lisäksi hän on vieraillut Yhdysvalloissa ja Uudessa-Seelannissa sekä esiintynyt erilaisissa luento- ja seminaaritilanteissa ympäri Eurooppaa ja esimerkiksi Australiassa sekä Thaimaassa.
Timo Salonen (ralliautoilija)
Ura
MM-rallikaudella 1985 Salonen voitti viisi MM-rallia, joista peräkkäin neljä: Kreikan, Uuden-Seelannin, Argentiinan ja Suomen rallit. Aiemmin kukaan ei ollut voittanut neljää kertaa peräjälkeen ja vain Stig Blomqvist oli pystynyt viiteen voittoon yhden kauden aikana. Voittoputki säilyi ennätyksenä 20 vuotta ennen kuin Sébastien Loeb rikkoi sen MM-rallikaudella 2005.
Mespilia globulus
Mespilia globulus on lyhytpiikkinen merisiili, jota pidetään joskus meriakvaariossa.
Timo Salonen (ralliautoilija)
Ura
Kilpauransa aikana Timo Salonen tunnettiin lempinimellä ”Löysä”. Sen on kerrottu johtuneen Salosen tavasta ajaa rallia yhdellä kädellä autoa ohjaten. Ilta-Sanomien haastattelussa Salonen kuitenkin kertoi tarinan olevan väärä. Hän oli itse 1970-luvun kotimaan rallissa kutsunut pikataipaleella voittamaansa samanlaisella Volvolla ajanutta Erkki Pitkästä Löysä-Pitkäseksi, josta nimitys kääntyi Salosen omaksi lempinimeksi.
Mespilia globulus
Ulkonäkö ja koko
M. globulus voi kasvaa halkaisijaltaan viisisenttiseksi. Se on sektoreittain raidallinen: sileät tummansiniset lohkot vuorottelevat punertavien lyhytpiikkisten lohkojen kanssa. Sillä on ohuet, lähes läpinäkyvät liikuntalonkerot, jotka se levittää etsiessään kulkureittiä tai ruokaa.
Timo Salonen (ralliautoilija)
Yksityiselämä
Timo Salonen oli omistamansa Autotalo Timo Salosen toimitusjohtaja. Tuuloksessa asuva Salonen on naimisissa ja hänellä on yksi lapsi.
Mespilia globulus
Alkuperä
M. globulus elää luonnossa Intian valtameren itäosissa ja Tyynenmeren länsiosassa, levää kasvavilla matalikoilla. Sitä on tavattu 0–60 metrin syvyydestä.
Käyttäytyminen
M. globulus viettää päivänsä kivenkolossa tai hiekkaisella pohjalla korallien alla. Yön aikana se liikuskelee kotikolonsa lähistöllä ja syö levää. Se kerää piikkeihinsä erilaista pientä roskaa, ja voi joskus näyttää kävelevältä romukasalta tai kollaasilta.
Ravinto ja vesiolot
M. globulus syö levää. Jos akvaariossa ei kasva tarpeeksi levää, sitä voi ruokkia kuivatulla merilevällä. Se on hyvin herkkä kuparin ja nitriitin pitoisuuksille. Kuparia voi joutua akvaarioveteen vanhojen talojen lämminvesijohdoista tai kalojen lääkkeiden mukana.
Liitokiekko
thumb|Wham-O -yhtiön valmistama liitokiekko, Frisbee Liitokiekko on yleensä muovista valmistettu kiekonmuotoinen esine, jonka läpimitta on 20–25 cm ja jossa on pyöristetyn kannen tapaan taitettu reuna. Muotonsa ansiosta kiekon kannen alapuolinen tila muodostaa kantavan, ilman nostetta synnyttävän pinnan, kun kiekko heitetään pyörivään liikkeeseen. Ultimatessa käytettävä kiekko painaa yleensä 175 grammaa.
Liitokiekosta käytetään yleisesti myös nimeä Frisbee, joka on kuitenkin leluja valmistavan Wham-O -yhtiön rekisteröity tavaramerkki.
Historia
Nykyaikaisen liitokiekon historia alkaa vuodesta 1871, jolloin yhdysvaltalaisen William Russell Frisbien The Frisbie Baking Company -niminen piirakkatehdas aloitti myymään tuotteitaan peltisissä vuoissa. Asiakkaat havaitsivat, että tyhjät vuoat lensivät hyvin ja pian vuokia heiteltiin useilla kampuksilla "Frisbie!" -huutojen kera.
Yhdysvaltalainen keksijä Walter Frederick Morrison – yhdessä liikekumppaninsa Warren Franscionin kanssa – kehittelivät ideaa "lentävästä lautasesta." He toivat markkinoille tuolloin melko uudesta materiaalista – muovista – valmistetun version nimeltä Pipco Flying-Saucer vuonna 1948. Kumppanuus Franscionin kanssa päättyi ja Morrison jatkoi tuotteen kehittelyä yksin. Vuonna 1955 hän esitteli uuden mallin nimellä Pluto Platter. Morrison myi keksintönsä oikeudet Wham-O -nimiselle yritykselle, joka aloitti liitokiekkojen massatuotannon tammikuussa 1957. Vuotta myöhemmin tuotteen nimeksi vaihdettiin "myyvempi" Frisbee. Ensimmäinen ammattilaismalli liitokiekosta esiteltiin vuonna 1964.
Kounoupidianá
Kounoupidianá (myös Kunupidianá) on Kreikan kaupunki, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Chanián kuntaan, Chanián alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Aiemmin kaupunki kuului Akrotírin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Chanián kunnan Akrotírin kunnallisyksikköön. Kaupungin väkiluku on 6 334 (vuonna 2011).
Kounoupidianá sijaitsee noin 107 metrin korkeudessa Akrotírin niemellä noin kuusi kilometriä Chaniásta koilliseen. Se on nykyisin käytännössä Chanián esikaupunkialuetta. Kaupungin eteläiset kaupunginosat ovat nimeltään Kantéris ja Korakiés. Chanián kansainvälinen lentoasema sijaitsee kaupungin itäpuolella.
Brad May
Brad S. May (s. 29. marraskuuta 1971 Toronto) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
May pelasi ennen ammattilaisuraansa kolme kautta (1988–1991) juniorisarja OHL:n Niagara Falls Thunderissa ja oli kahdella jälkimmäisellä joukkueensa parhaita maalintekijöitä. Hänet valittiin sarjan toiseen tähdistökentälliseen vuosina 1990 ja 1991. Myöhemmin hän tuli kuitenkin tunnetuksi kovaotteisena alempien ketjujen pelaajana ja poliisina. Hänelle kertyi yhteensä 2 248 jäähyminuuttia NHL:n runkosarjassa ja 112 pudotuspeleissä.
May edusti vuonna 1991 alkaneella ja vuonna 2010 päättyneellä NHL-urallaan seitsemää eri joukkuetta ja pelasi yli tuhat ottelua, runkosarjassa yhteensä 1 041 ja pudotuspeleissä 88. Tehopisteitä hänelle kertyi runkosarjassa 288, 127 maalia ja 161 syöttöpistettä. Pudotuspeleissä pisteitä kertyi 13, neljä maalia ja yhdeksän syöttöpistettä. Hän oli voittamassa Stanley Cupia Anaheim Ducksissa vuonna 2007, jolloin hänet hankittiin joukkueeseen NHL:n siirtotakarajalla.
May kuului Kanadan joukkueeseen jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1996, jolloin oli voittamassa hopeaa. Hän pelasi turnauksessa kahdeksan ottelua ilman tehopisteitä. Hän oli mukana myös jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1991, jolloin oli voittamassa kultaa.
Pelaajauransa jälkeen May on toiminut muun muassa OHL-seura Mississauga St. Michael's Majorsin apuvalmentajana kaudella 2011–2012 sekä CBC Sportsin ja Sportsnetin jääkiekkoasiantuntijana.
Josemi
José Miguel González Rey eli Josemi (s. 15. marraskuuta 1979 Torremolinos, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa tällä hetkellä kreikkalaista Iraklis Thessalonikia ja on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja, mutta kykenee pelaamaan myös keskuspuolustajana.
Ura
Josemi aloitti uransa paikallisseura Málagasta. Kauden 2000–2001 lopussa 17. kesäkuuta 2001 hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa ottelussa Deportivo La Coruñaa vastaan. Jatkossa hän nousi andalusialaisseuran puolustuksen johtohahmoksi ja oli mukana voittamassa vuoden 2002 Uefan Intertoto Cupia.
Hän teki ensimmäisen maalinsa ammattilaisurallaan 23. marraskuuta 2008 kasvattajaseuraansa Málagaa vastaan.
O-Tolidiini
Valmistus ja käyttö
o-Tolidiinia syntetisoidaan o-nitrotolueenista, joka pelkistetään sinkin avulla tai elektrolyyttisesti o-hydratsotolueenijohdannaiseksi. Tämä reagoi suolahapon tai rikkihapon kanssa toisiintuen o-tolidiinin kloridi- tai sulfaattisuolaksi. o-Tolidiini voidaan vapauttaa suoloistaan emäskäsittelyn avulla.
o-Tolidiinia käytetään erityisesti atsoväriaineiden valmistukseen. Hapettimien kanssa se muodostaa voimakkaan sinisen yhdisteen ja tämän vuoksi sitä käytetään vesien happi- tai klooripitoisuuksien määrittämiseen. Se on erittäin tarkka reagenssi myös kulta-, mangaani- ja ceriumionien pitoisuuksien määrittämiseen. Rikostutkinnassa sitä voidaan käyttää veren tunnistamiseen, koska se muodostaa veren kanssa sinisen yhdisteen. o-Tolidiinin isosyanaattia käytetään kumien ristisilloittajana ja o-tolidiinin bisdiatsoniumsuolaa käytetään biokemiallisissa tutkimuksissa ristilinkittämään proteiineja, koska se reagoi histidiini-, lysiini- ja tyrosiiniaminohappojen sivuketjujen kanssa.
Muotitalo Ra-Ke
Muotitalo Ra-Ke eli Ra-Kel Oy oli Turussa vuodesta 1948 vuoteen 2016 toiminut naisten vaatetusliike. Erityisesti morsius- ja juhlapuvuistaan tunnettu liike joutui lopettamaan toimintansa tammikuussa 2016 lähes 70 vuoden jälkeen postimyynnin aiheuttaman kiristyneen kilpailun ja kohonneiden vuokrakustannusten takia. Yrittäjä Rakel Ruokonen palkittiin lokakuussa 2015 kuusi vuosikymmentä kestäneestä urastaan Suomessa ensi kertaa jaetulla Suomen Yrittäjien timanttiristillä.
Muotitalo Ra-Ken perustivat vuonna 1948 sisarukset Rakel ja Rauha Ruokonen. Alun perin tilausompelimona Martin kaupunginosan Stålarminkadulla toiminut liike laajeni valmisvaateteollisuuden nousun myötä vaatteiden vähittäiskauppaan mutta teki pitkään morsiuspukuja omassa ompelimossa. Ensimmäinen liike avattiin Puutarhakadulle, ja vuodesta 1969 Ra-Ke sijaitsi aivan kaupungin keskustassa, ensin 40 vuotta Kauppiaskatu 9:ssä ja viimeiset vuodet Yliopistonkatu 13:ssa.
Ra-Ken menestyksekkäintä aikaa oli 1970-luvun alku, jolloin pitkät iltapuvut nousivat suosioon, kun mentiin hienoihin turkulaisravintoloihin, kuten Kiltaan ja Itämereen. Sittemmin Ra-Ken pukuja nähtiin Linnan juhlissa ja Miss Suomi -kilpailuissa. Viimeisinä vuosina liikkeen 10 000 tuotteesta valtaosa oli kuitenkin arkivaatteita. Ra-Kessa oli parhaimmillaan 33 työntekijää, joista 11 oli ompelijoita.
Loppuaikoina yrityksen omisti 88-vuotias Rakel Ruokonen ja hänen kaksi niin ikään jo eläkeikäistä tytärtään. Heistä Säde Lindholm valittiin vuonna 2011 Turun yrittäjänaiseksi. Yrityksen nimi oli 18. tammikuuta 2012 saakka Leninkiliike Ra-Kel Oy.
Haemophilus influenzae
Haemophilus influenzae (suomeksi toisinaan hemofilus) on gramnegatiivinen kokkobasilli. Bakteerin kuvaili ensimmäisen kerran saksalainen bakteriologi Richard Pfeiffer vuonna 1892 influenssapandemian aikaan. H. influenzae on yleensä aerobinen, mutta voi tietyissä oloissa toimia fakultatiivisena anaerobina.
H. influenzaen genomin pienestä koosta johtuen se oli viruksia lukuun ottamatta ensimmäinen eliö, jonka koko genomi sekvensoitiin. Genomi koostuu 1 830 140 emäsparista ja sisältää 1 740 geeniä. Projekti suoritettiin yhdysvaltalaisessa The Institute for Genomic Research -tutkimuslaitoksessa ja julkaistiin vuonna 1995 arvovaltaisessa Science-lehdessä.
Suurin osa H. influenzae -kannoista on opportunistisia patogeeneja, mikä tarkoittaa, että ne eivät aiheuta isäntäeliössään tautia, ellei isännän immuunijärjestelmä häiriinny esimerkiksi virusinfektion tai lääkityksen seurauksena. Yleisesti tunnetaan kuusi H. influenzaen serotyyppiä: a, b, c, d, e, ja f. H. influenzae tyyppi b (Hib) aiheutti aiemmin suuren osan hemofilusinfektioista, mutta tilanne muuttui, kun Hib-rokote otettiin käyttöön. Suomessa Hib-rokote tuli yleiseen rokotusohjelmaan 1980-luvun lopulla.
H. influenzaen aiheuttamiin sairauksiin kuuluvat muun muassa aivokalvontulehdus, kurkunkansitulehdus (epiglottiitti), niveltulehdus (artriitti), välikorvatulehdus (otiitti), poskiontelotulehdus (sinuiitti), keuhkokuume ja sidekalvontulehdus.
Owen Roe O’Neill
thumb|Owen Roe O’Neill, piirros vuodelta 1879. Owen Roe O’Neill (n. 1580 – 6. marraskuuta 1649) oli irlantilainen aatelisherra, joka johti 1640-luvulla suurta kapinaa Englannin ylivaltaa vastaan.
O’Neill kuoli muutamaa kuukautta sen jälkeen, kun Oliver Cromwellin joukot olivat nousseet maihin Irlannissa vuonna 1649. Cromwell alisti muutamassa vuodessa koko Irlannin valtaansa.
Pikkutupsukas
Pikkutupsukas (Orgyia antiquoides) on tupsukkaisiin lukeutuva perhoslaji. Lajista on aikaisemmin käytetty nimeä kanervatupsukas.
Koko ja ulkonäkö
Tupsukkaille tyypilliseen tapaan vain lajin koirailla on siivet. Niiden kärkiväli on keskimäärin 22 millimetriä, mutta väli voi vaihdella 19,5–24 mm välillä. Sekä etu- että takasiivet ovat tasaisen ruosteenruskeat, ja takasiivet ovat hieman etusiipiä tummemmat. Etusiiven takareunassa voi olla nähtävissä reunoiltaan epäselvä, valkoinen täplä, mutta täplä voi myös usein puuttua. Etusiiven poikki kulkee hieman tummempi varjostuma. Muun muassa nämä tuntomerkit erottavat pikkutupsukkaan täplätupsukkaan kaltaisista lähilajeista. Lepäävä perhonen pitää siipiään kattolaskuisesti ruumiin sivuilla ja etujalkansa ojennettuna eteenpäin.
Lajin naaras on tummanharmaa ja noin 10 mm pitkä. Sen siivet ovat surkastuneet vain noin millimetrin mittaisiksi. Naaraan tuntosarvet ovat sahahampaiset, koiraan kaksoiskampahampaiset.
Toukka on lajin useimmin vastaan tuleva elämänvaihe. Se on mustanharmaa, kauttaaltaan pitkien karvojen peittämä ja täysikasvuisena noin 25 mm pitkä. Sen sivuilla on leveät keltaiset juovat ja selkäpuolella neljä tuuheaa karvatupsua, joiden väri vaihtelee vaaleankeltaisesta kellanruskeaan. Pään molemmin puolin on lisäksi kaksi pitkää, mustaa ja eteenpäin suuntautunutta karvatupsua.
Levinneisyys ja lentoaika
Lajia tavataan Pohjois- ja Keski-Euroopassa Uralille saakka. Sen levinneisyysalue Euroopassa ulottuu Keski-Euroopan pohjoisosien kautta Belgiaan, Saksaan, Puolaan ja Tanskaan sekä Baltiaan, eteläiseen Ruotsiin sekä Suomeen. Idässä levinneisyys jatkuu Mustallemerelle Romaniaan, Unkariin sekä Luoteis- ja Keski-Venäjälle Armeniaan, Iraniin ja Mongoliaan. Suomessa pikkutupsukasta tavataan suurimmassa osassa maata. Havainnot ovat painottuneet etelä- ja länsiosiin. Ahvenanmaalla ja Lapissa lajia ei juurikaan esiinny. Lentoaika alkaa eteläisessä Suomessa useimmiten heinäkuussa ja pohjoisemmassa elokuussa ja se jatkuu koko maassa syyskuulle.
Elinympäristö ja elintavat
pienoiskuva|200px|vasen|Pikkutupsukkaan kotelokoppa kanervalla. Naaras ei koskaan poistu kotelokoppansa sisältä. Pikkutupsukas on avoimien soiden laji. Sitä tavataan Suomessa pääasiassa rämeillä sekä pohjoisessa myös puuttomilla ja vetisillä nevoilla. Koiraat ovat päiväaktiivisia ja ne lentävät auringonpaisteessa nopeasti ja heittelehtivästi, yleensä muutamia metrejä maanpinnan yläpuolella. Pilvisillä hetkillä ne lepäävät usein mäntyjen rungoilla. Yöllä koiraita saattaa lentää valolle. Aikuiset perhoset eivät nauti lainkaan ravintoa ja yksittäinen koirasyksilö elääkin vain pari päivää.
Lentokyvytön naaras ei liiku vaan houkuttelee koiraita luokseen feromonien avulla. Yhden naaraan luona voi lennellä useita koiraita, jotka jäävät usein joksikin aikaa lepäämään paikalle, vaikka naaraan koiraita puoleensavetävä feromonituotanto loppuukin parittelun yhteydessä. Naaras ei koskaan poistu kotelokopastaan vaan työntää ainoastaan takaruumiinsa kärjen koteloon tekemäänsä aukkoon. Parittelun jälkeen naaras munii kotelokopan sisäpuolelle noin 100 munaa ja kuolee heti saatuaan munimisen päätökseen. Munat talvehtivat ja keväällä toukat tunkeutuvat ulos kotelokopasta. Toukat ovat aktiivisia lähinnä päiväsaikaan ja niitä löytyy usein runsaasti melko pieneltäkin alueelta. Toukat ovat täysikasvuisia kesäkuun lopulla ja ne koteloituvat huomiota herättävän, keltaisen kotelokopan sisään. Naaraiden kotelot sijaitsevat kasvillisuudessa huomattavasti koiraita korkeammalla.
Ravintokasvi
Toukka käyttää ravinnokseen useita suoympäristön varpuja, mutta erityisesti kanervaa. Toukka syö kuitenkin myös variksenmarjaa, juolukkaa, muurainta, pihlajaa ja suokukkaa.
Suomen luokkasota
Suomen luokkasota : historiaa ja muistelmia on vuonna 1928 Yhdysvalloissa julkaistu Aarne Halosen toimittama kirja, joka sisältää Suomen sisällissodan punaisten muistelmia. Kyseessä on ensimmäinen sodan tapahtumia punaisten näkökulmasta kuvaava historiateos. Suomen viranomaiset laskivat teoksen ”kiihotuskirjallisuuden” joukkoon ja sen maahantuonti sekä hallussapito olivat pitkään kiellettyjä.
Taustaa
Amerikansuomalaisten sosialistien sisällissodan kymmenvuotismuistoksi kokoama Suomen luokkasota on ensimmäinen teos, joka käsitteli rintamatapahtumia punaisten kertomana, ja johon oli koottu laajemmin punaisten omia aikalaiskertomuksia. Aikaisemmin oli julkaistu ainoastaan Otto Wille Kuusisen ja Kullervo Mannerin sisällissotaa kriittisesti analysoivat teokset sekä työväenjärjestöjen toimittamia kaatuneiden muistojulkaisuja. Lisäksi punaisia avustanut venäläinen upseeri Mihail Svetšnikov oli julkaissut kirjan punakaartin sodankäynnin strategioista. Kirjoitustyössä käytettiin hyväksi Massachusettsin Worcesteriin perustettua Suomen luokkasodan arkistoa, jonne amerikansuomalaiset työväenliikkeen aktiivit olivat keränneet sisällissotaa koskevaa aineistoa.
Suomen luokkasota on luonteeltaan propagandistinen ja edustaa äärivasemmistolaista näkemystä. Valkoisten puolella taistelleen Thure Svedlinin Nya Argus -lehteen kirjoittaman arvion mukaan se kuitenkin antaa agitatorisesta luonteestaan huolimatta lisävalaistusta tapahtumien ymmärtämiseen. Myöhemmin samana vuonna ilmestyi myös sotaa sosialidemokraattisesta näkökulmasta käsittelevä historiateos Kärsimysten teiltä.
Kielto ja takavarikot
Päätoimittaja Yrjö Jääskelän mukaan hevoskuormallinen kirjoja onnistuttiin kuitenkin salakuljettamaan Kemiin, josta ne Karihaaran työväentalon kautta viettiin Ouluun ja sieltä edelleen junalla Tampereelle. Kirjoja takavarikoitiin muun muassa vuoden 1928 suuren kommunistijutun yhteydessä syytettyjen hallusta. Keväällä 1929 kirjaa takavarikoitiin Kemissä ja Torniossa. Esimerkiksi kemiläinen kommunisti Hugo Kaikkala tuomittiin sakkoihin kiihotuskirjallisuuden hallussapidosta, kun häneltä oli Kemin rautatieasemalla tavattu 12 kappaletta kirjaa.
Sisältö
Suomen luokkasodan luvuista suurin osa käsittelee sotatapahtumia sekä valkoista terroria. Kirja sisältää katsauksen Suomen työväenliikkeen historiaan sekä sotaa edeltäviin tapahtumiin. Lisäksi siinä käsitellään muun muassa punaisten hallintoa, vallankumousoikeuksia ja kansanvaltuuskunnan toimintaa. Mukana on myös amerikansuomalaisten toimintaan liittyviä artikkeleita sekä Arne Halosen kirjoittama esipuhe ja William Lahtisen lyriikkaa. Omalla nimellään kirjoittivat Halosen ohella muun muassa Kullervo Manner, Otto Vilmi, Väinö Jokinen, Yrjö Sirola, Lauri Letonmäki, Akseli Toivola, Artturi Sivenius, Kalle Lepola, Jukka Lehtosaari, Kössi Kaatra, Lauri Luoto, Tuure Lehén, Santeri Nuorteva, A. T. Hill ja Henry Askeli.
Kullervo Manner selostaa omassa kirjoituksessaan seitsemän pääopetusta, jotka sisällissota hänen näkemyksensä mukaan antoi Suomen työväelle. Punaupseeri Akseli Toivola puolestaan tekee laajan esityksen punaisten sodankäynnistä tukeutuen Neuvostoliitossa säilytettyihin punakaartien omiin arkistoihin ja asiakirjoihin. Lisäksi teoksessa on lukuisia rivimiesten muisteluita eri rintamilta, joissa kerrotaan myös Aunuksen ja Muurmannin tapahtumista. Jukka Lehtosaaren kirjoitus käsittelee vankileirejä ja selosta valtiorikosoikeuksien tuomioperusteita. Santeri Nuorteva kuvaa toimintaansa kansanvaltuuskunnan diplomaattisena edustajana. Heidän ohellaan mukana on lukuisia nimimerkeillä kirjoitettuja entisten punakaartilaisten muistelmia. Lisäksi teoksessa on nimimerkki ”Entisen valkoisen” kertomus hänen kokemuksistaan valkoisessa armeijassa. Kirjassa on noin 200 kuvaa.
Sun City (albumi)
Sun City on vuonna 1985 ilmestynyt albumi, jonka julkaisi useista eri artisteista koostunut Artists United Against Apartheid -ryhmä. Steven Van Zandtin aloitteesta syntyneellä albumilla esiintyivät muun muassa Lou Reed, Bob Dylan, Bono, Bruce Springsteen, Ringo Starr ja Keith Richards. Levyllä lauloi myös suomalainen Michael Monroe.
Tausta
Albumi oli protesti Etelä-Afrikassa harjoitettua apartheid-politiikkaa vastaan. Nimensä se sai Sun Cityn lomakohteesta, joka oli Bophuthatswanan bantustaniin perustettu viihdekeskus. Paikassa toimi muun muassa kasino sekä yökerhoja ja kylpylöitä. Etelä-Afrikan rotuerottelupolitiikan vuoksi myös Sun City oli YK:n julistamassa kulttuuriboikotissa, mutta siitä huolimatta kaupungissa kävi esiintymässä useita länsimaisia artisteja kuten Frank Sinatra, Rod Stewart, Status Quo, Paul Anka ja Elton John.
Vastaanotto ja kaupallinen menestys
Sun City nousi Yhdysvalloissa parhaimmillaan sijalle 31 Billboard 200-listalla. Kriitikoilta albumi sai kehuja, muun muassa amerikkalaiset pop- ja jazz-toimittajat valitsivat sen äänestyksessään vuoden 1985 viidenneksi parhaaksi levyksi. Rolling Stone -lehti listasi sen myöhemmin 1980-luvun parhaiden albumien joukossa sijalle 100.
Kappaleet
A-puoli B-puoli CD-version bonuskappale
Douglas Hartree
Douglas Rayner Hartree (27. maaliskuuta 1897 Cambridge, Yhdistynyt kuningaskunta – 12. helmikuuta 1958 Cambridge, Yhdistynyt kuningaskunta) oli englantilainen matemaatikko ja fyysikko, joka kehitti numeerista analyysiä ja siihen liittyvän atomifysiikan Hartree–Fock-teorian. Hän rakensi myös Vannevar Bushin koneen mallin mukaisesti differentiaalianalysaattori Meccano-rakennussarjasta.
Nuoruus ja opiskelu
Douglas Hartree syntyi vuonna 1897. Hänen äitinsä Eva Hartree oli Cambridgen pormestari ja naisten oikeuksia ajaneen National Council of Womenin puheenjohtaja. Hänen isänsä William Hartree puolestaan oli insinööritieteen opettaja Cambridgen yliopistossa. Douglas oli vanhin perheen kolmesta pojasta ja ainoa, joka eli aikuisuuteen asti.
Hartree aloitti 1915 yliopisto-opinnot Cambridgen St John’s Collegessa. Ensimmäinen maailmansota katkaisi opinnot. Sodan aikana 1916–1918 hän kuului ryhmään, joka tutki ilmatorjunta-aseita. Hartree valmistui 1921 ja jatkoi väitöskirjaopintoihin. Tohtoriksi hän valmistui 1926.
Ura
Hartree toimi Manchesterissa 1937–1945 teoreettisen fysiikan professorina. Toisen maailmansodan aikana hän työskenteli Yhdysvalloissa ENIAC-projektin parissa. Cambridgen yliopiston matemaattisen fysiikan professuurin Hartree sai 1946. Siinä tehtävässä hän toimi kuolemaansa asti.
Cambridgessa Hartree kehitti järjestelmän itseytyvien kenttien arvioinnille. Menetelmä on useiden atomitason kaavojen pohjana. Sen yleisti venäläinen fyysikko Vladimir Fok, ja se tunnetaan Hartree–Fock-teoriana.
André Hoffmann
thumb|Andre Hoffmann, 1983
Nikeforos Gregoras
Nikeforos Gregoras (n. 1295–1360) oli bysanttilainen tähtitieteilijä, historioitsija, filosofi ja teologi.
André Hoffmann
André Hoffmann (s. 11. elokuuta 1961 Itä-Berliini) on entinen itäsaksalainen pikaluistelija.
Nikeforos Gregoras
Gregoras oli Theodoros Metokhiteen oppilas ja henkinen perillinen. Hän aloitti uransa tähtitieteilijänä. Hän kirjoitti myös historiasta, mukaan lukien Rooman eli Bysantin valtakunnan historia, sekä kirjeitä. Osa näiden teosten sisällöstä käsittelee myös filosofisia aiheita. Gregoras kirjoitti myös muun muassa filosofisen dialogin Florentios eli Viisaudesta (Florentios ē Peri sofias) sekä teokset Antilogia ja Antirrhētika. Filosofiassaan hän arvosteli Aristotelesta ja vastusti tämän ajattelua.
André Hoffmann
Uransa alkupuolella Hoffmann oli yleisluistelija, parhaana arvokisasijoituksenaan EM-kisojen viides sija vuodelta 1985. 13. tammikuuta hän luisteli 3 000 metrillä ja pienessä yleiskilpailussa uudet maailmanennätykset (4.03,31 ja 161.158). Vuonna 1986 hän ryhtyi keskittymään sprintti- ja keskimatkoille koska tulokset yleiskilpailuissa eivät muuttuneet paremmiksi.
Maipún taistelu
Maipún taistelu käytiin José de San Martínin johtaman Andien armeijan ja espanjalaisjoukkojen välillä Chilen itsenäisyyssodan aikana 5. huhtikuuta 1818. Taistelu päättyi espanjalaisten etenemisen kohti Santiagoa pysäyttäneen Andien armeijan voittoon.
André Hoffmann
Kaudella 1987–1988 Hoffmann voitti kaksi maailmancupin osakilpailua 1 500 metrillä. Häntä ei kuitenkaan laskettu kyseisellä matkalla ennakkosuosikkien joukkoon saman vuoden kevättalvella käydyissä Calgaryn talviolympialaisissa. Kisoissa hän kuitenkin teki uuden maailmanennätyksen 1.52,06 ja voitti kultamitalin vain kuuden sadasosasekunnin erolla Yhdysvaltain Eric Flaimiin. Hän jatkoi luistelu-uraansa vielä kahden kauden ajan ilman mainittavampaa menestystä.
Jan Egil Storholt
Jan Egil Storholt (s. 13. helmikuuta 1949 Løkken, Norja) on norjalainen entinen pikaluistelija, jonka uran huippuvuodet ajoittuivat 1970-luvun loppupuoliskolle.
Storholt oli nuorena lupaava luistelija ja voitti maansa juniorien mestaruuden vuonna 1969. Seuraavana vuonna hän oli menettää henkensä kaivosonnettomuudessa ja uran jatko oli vaakalaudalla, mutta muutamassa vuodessa Storholt teki paluun kansalliselle huipulle. Vuonna 1973 monet norjalaiset huippuluistelijat ryhtyivät ammattilaisiksi, mutta Storholt ei ollut heidän joukossaan. Kuitenkin vasta Johs Tenmannin tultua norjalaisluistelijoiden valmentajaksi Storholt alkoi saavuttaa menestystä kansainvälisellä tasolla.
Itävallan Innsbruckissa pidetyissä vuoden 1976 talviolympialaisissa Storholt voitti olympiakultaa 1 500 metrillä Neuvostoliiton Juri Kondakovia vastaan käydyn kaksinkamppailun päätteeksi. Vuosina 1977 ja 1979 Storholt voitti Euroopan mestaruuden. Kaikkiaan seitsemänä vuonna hän sijoittui EM-kisoissa neljän parhaan joukkoon, mukana hopeaa vuodelta 1980 ja pronssia 1978. Yleisluistelijoiden MM-kisoissa hän sijoittui vuosina 1977–1979 hopealle Eric Heidenin takana.
Vuonna 1977 käydyssä Norjan ja Neuvostoliiton välisessä maaottelussa Alma-Atan Medeossa olosuhteet olivat otolliset ja Storholt luisteli silloiset maailmanennätykset 1 500 metrillä (1.55,18) ja yleiskilpailussa (163,221). Lisäksi hän luisteli yhteensä viisi henkilökohtaista ennätystä, mitkä riittivät aateliskalenterin ykköspaikkaan. Kaikkiaan hän oli urallaan aateliskalenterin ykkösenä kahdesti, aikaväleillä 10. maaliskuuta 1977–3. huhtikuuta 1977 ja 19. maaliskuuta 1978–4. huhtikuuta 1978, yhteensä 30 päivää.
Maipún taistelu
Tausta
José de San Martín oli syntynyt Espanjalaiseen perheeseen nykyisessä Argentiinassa ja matkusti myöhemmin Espanjaan, jossa hänestä tuli Espanjan armeijan eversti. Hän osallistui taisteluihin Pohjois-Afrikassa ja Pyreneiden niemimaan sodassa Napoleonia vastaan. Napoleonin kukistettua Espanjan kuningaskunnan San Martín palasi kotimaahansa, jossa oli kahta vuotta aiemmin syttynyt kapina Espanjan valtaa vastaan. Valistusaatteiden innoittamasta ennen kuningaskuntaa kannattaneesta San Martínista tuli Etelä-Amerikan maiden itsenäisyyden kannattaja. Hän liittyi Argentiinan armeijaan muodostaen Andien armeijan Mendozassa lähellä Espanjan hallitsemaa Chileä. Chile kävi omaa itsenäisyyssotaansa kenraali Bernardo O’Higginsin johdolla ja helmikuussa 1817 San Martínin Andien armeija marssi tämän avuksi Chileen voittaen nopeasti espanjalaiset Chacabucon taistelussa. Espanjalaiset vetäytyivät kohti etelää ja San Martín vapautti Santiagon kaupungin.
Keväällä 1818 Espanja lähetti joukkojensa avuksi vahvistuksia ja kenraali Manuel Osorion johdolla 4 600 sotilasta alkoivat edetä jälleen pohjoiseen espanjalaisvallan palauttamiseksi. He ottivat voiton O’Higginsin komentamista joukoista edeten kohti Santiagoa. San Martínin johtamat joukot kohtasivat heidät lähellä Maipún kaupunkia Maipojoen pohjoispuolella. Komennossaan San Martínilla oli 5 400 ratsu- ja jalkaväen sotilasta, joista jälkimmäisten suuren osan muodostivat vapautetut mustat orjat.
Seuraukset
Espanjalaiset olivat menettäneet noin 2 000 miestä kuolleina ja 2 000 vankeina. Andien armeijan tappiot olivat yhteensä noin 1 000 miestä. Chile vapautui siirtomaavallasta, mutta San Martín kyllästyi myöhemmin poliittiseen juonitteluun. Neljä vuotta Maipún taistelun jälkeen hän erosi tehtävistään armeijan komentajana ja osittain vapauttamansa Perun hallituksesta. Hän matkusti Eurooppaan vuonna 1824 ja kuoli Boulognessa vuonna 1850. Sittemmin häntä on kuitenkin pidetty sankarina niin Chilessä, kuin muissa Etelä-Amerikan maissakin.
Detomidiini
Detomidiini on imidatsoli-rakenteinen alfa2-adrenerginen agonisti, jolla on sedatiivisia ja rauhoittavia vaikutuksia. Detomidiini vaikuttaa keskushermostossa estämällä noradrenaliini-välitteisten hermoimpulssien kulkua. Detomidiinia käytetään erityisesti isojen eläinten, kuten hevosten nukutusaineena. Detomidiini on lääketehdas Orionin 1980-luvulla kehittämä alkuperälääke ja se on käytössä HCl-suolana kauppanimellä Domosedan. Detomidiinin vaikutuksen voi poistaa käyttämällä atipametsolia.
Nikeforos Gregoras
Myöhemmin Gregoras päätyi osaksi teologisia väittelyitä. Hän oli vuosien 1337–1351 hesykasmia ja teologista menetelmää koskeneessa kiistassa hävinneellä puolella yhdessä Barlaam Calabrialaisen kanssa.
X10
X10 tarkoittaa seuraavia asioita:
Nikeforos Gregoras
Patrologia Graecan niteissä 148 ja 149 on koottu Nikeforoksen tekstejä.
Sinijuuret
Sinijuuret (Mercurialis) ovat tyräkkikasveihin kuuluva pieni kasvisuku. Ne ovat ruohovartisia, monivuotisia kasveja, joilla on paksu maavarsi ja hyvin vaatimattomat kukat. Sinijuuret ovat myrkyllisiä. Sukuun kuuluu laskutavasta riippuen kahdeksasta kymmeneen eurooppalaista ja yksi aasialainen laji.
Kasvisuvun edustajista kasvaa Ahvenanmaalla sekä Etelä- ja Lounais-Suomessa harvinaisena esiintyvä lehtosinijuuri (Mercurialis perennis). Laji kukkii toukokuussa ja sen siemeniä levittävät muurahaiset. Toista kasvisuvun edustajaa eli rikkasinijuurta (Mercurialis annua) on löydetty satunnaisesti Suomesta vanhoilta satamien painolastialueilta sekä puutarhoista rikkaruohona.
Kournás (kylä)
Kournás (myös Kurnás) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Apokóronaksen kuntaan, Chanián alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 471 (vuonna 2011).
pienoiskuva|vasen|[[Kournás-järvi.]] Kournás sijaitsee noin 43 kilometriä Chaniásta itään ja noin 20 kilometriä Réthymnosta länteen. Kournáksen pohjoispuolella sijaitsee Kreetan ainoa luonnonjärvi, Kournás-järvi.
Aiemmin kylä kuului Georgioúpolin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Apokóronaksen kunnan Georgioúpolin kunnallisyksikköön.
Kiovanpuisto
°N, °W thumb|Anneli Sipiläisen Ystävyyskaupunkiveistos, 1981. Kiovanpuisto on Tampereella Kalevan kaupunginosassa oleva puisto. Puisto sijaitsee keskellä Kalevaa olevalla puistovyöhykkeellä, Liisanpuiston ja Kalevan keskuspuiston välissä, ulottuen Kaupinkadulta Tampereen uintikeskukseen. Puisto on perustettu vuonna 1964, ja se nimettiin Kiovanpuistoksi vuonna 1980 Tampereen ystävyyskaupungin Kiovan mukaan. Puistossa on vuonna 1981 pirkkalankoivuista istutettu ystävyyskaupunkimetsikkö ja ystävyyskaupunkiaiheinen patsas. Pronssisen patsaan nimi on Kiova-Tampere, rengas ystävyyskaupunkiketjussa, ja sen on tehnyt vuonna 1981 Anneli Sipiläinen.
Puiston eteläreunassa on Tampereen ateljeetalo. Kalevan puistovyöhykkeelle ja Kiovanpuistoon on suunniteltu vuonna 2021 uudistuksia. Suunnittelukilpailun voitti ehdotus Ympäri mennään ja yhteen tullaan 2.
I Have Played Rock ’n’ Roll
I Have Played Rock 'n' Roll on viides Kassu Halosen 1986 julkaisema heavy metal -albumi. Siitä julkaistiin uusintapainos vuonna 2001.
225088 Gonggong
Gonggong on kooltaan todennäköisesti yksi suurimmista transneptunisista kohteista. Se on mitä todennäköisimmin kääpiöplaneetaksi kelpaava kappale. Gonggongilla on myös kuu, Xiangliu, jonka läpimitta on noin 300km. pienoiskuva|Gonggongin, muiden suurten transneptunisten kohteiden sekä [[Maan ja Kuun kokovertailu]]
I Have Played Rock ’n’ Roll
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt Kassu Halonen ja sanoittanut Edu Kettunen, ellei toisin mainittu.
Ernst Lindelöf
Henkilöhistoria
Lindelöfin isä oli Helsingin yliopiston matematiikan professori ja Suomen matemaattisen yhdistyksen perustanut Lorenz Lindelöf ja äiti Gabriela Krogius. Perheessä oli Ernst Leonardin lisäksi kuusi lasta: Uno, Anna Maria, Carl Arvid, Ester Elisabeth, Tyra Gabriela ja Ella Amalia. Lindelöfin sisko Anna Maria solmi avioliiton suomalaisen kirurgin Frans Ali Krogiuksen kanssa.
I Have Played Rock ’n’ Roll
Kokoonpano
+
Ernst Lindelöf
Henkilöhistoria
Lindelöf oli funktioteorian ja differentiaaliyhtälöiden tutkija, joka perusti kansainvälisesti merkittävän suomalaisen funktioteorian koulukunnan. Ernst Lindelöf väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa matematiikasta 1893 ja hänen väitöskirjansa nimi oli Sur les systèmes complets et le calcul des invariants différentiels des groupes continus finis. Hänen oppikirjansa (Johdatus korkeampaan analyysiin 1912, Johdatus funktioteoriaan 1917 ja Differentiali- ja integraalilasku ja sen sovellukset 1918–1946) ovat edelleen käytössä.
Frauenkirche (München)
Frauenkirche (täydelliseltä nimeltään Dom zu unserer lieben Frau) on saksalaisen Baijerin osavaltion pääkaupungin Münchenin suurin kirkko. Se sijaitsee kaupungin keskustassa Frauenplatz-aukiolla ja toimii roomalais-katolisen Münchenin ja Freisingin arkkihiippakunnan katedraalina. Kirkko on myös tunnettu maamerkki ja sitä pidetään Baijerin pääkaupungin symbolina.
Ernst Lindelöf
Henkilöhistoria
Lindelöf oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1900 ja 1905–1906.
Frauenkirche (München)
Kirkon tornit näkyvät moniin paikkoihin paikallisten rakennusten korkeusrajoitusten vuoski. Kaupungin hallinto on kieltänyt yli 99 m korkeiden rakennusten rakentamisen keskustaan kansanäänestyksen seurauksena. Marraskuusta 2004 lähtien tätä kieltoa on laajennettu edelleen ulommas keskustasta, ja sen seurauksena korkeampia rakennuksia ei kaupunkiin voida rakentaa. Etelätorni on avoinna vieraille jotka haluavat kiivetä portaita, ja tarjoaa ainutlaatuisen näkymän Müncheniin ja läheisille Alpeille.
Historia
Frauenkirchen rakennutti Baijerin herttua Sigismund hautapaikaksi Baijerin hallitsijasuvulle, joista vuonna 1347 kuolleen Ludvig Baijerilaisen jäännökset oli tarkoitus siirtää sinne. Uusi kirkko korvasi vanhemman, 1100-luvulla rakennetun kirkon. Rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1468 ja se vihittiin vuonna 1494. Kirkon kuuluisat kupolit tornien huipulla valmistuivat kuitenkin vasta vuonna 1525. Kupoleihin haettiin mallia Jerusalemin myöhäisbysanttilaista arkkitehtuuria edustavasta Kalliomoskeijasta.
Kirkko vihittiin roomalais-katolisen Münchenin ja Freisingin arkkihiippakunnan katedraaliksi vuonna 1821. Vuosina 1977-1982 arkkipiispana toimi Joseph Ratzinger, josta tuli myöhemmin paavi Benedictus XVI.
Frauenkirche vaurioitui pahasti toisessa maailmansodassa, muun muassa katedraalin katto sortui ja toinen torneista vahingoittui pahasti. Sodan jälkeen aloitettiin suuret jälleenrakennustyöt jotka toteutettiin useissa eri vaiheissa. Viimeisin vaihe valmistui vuonna 1994.
Arkkitehtuuri
Frauenkirche rakennettiin punatiilestä myöhäisgoottilaiseen tyyliin vain kahdessakymmenessä vuodessa. Kirkko on koristeltu hyvin maltillisesti. Rakennus on 109 metrin pituinen ja 40 metriä leveä. Pohjoistorni yltää 98,57 metrin korkeuteen ja etelätorni 98,45 metrin korkeuteen. Katedraalin interiööri koostuu kolmesta laivasta, joiden korkeus on 31 metriä. Katedraaliin mahtuu noin 20 000 ihmistä.
Aiheesta muualla
48.13861°N, 11.57389°W
Ernst Lindelöf
Henkilöhistoria
Suomen matemaattinen yhdistys jakaa vuosittain parhaan matematiikan pro gradun tai diplomityön tekijälle Ernst Lindelöf -palkinnon. Picardin-Lindelöfin lause on nimetty Charles Émile Picardin ja Lindelöfin mukaan. Ernst Lindelöfin nimeä kantaa myös pikkuplaneetta 1407 Lindelöf. Helsingin yliopiston Lorenz Leonard Lindelöfin yliopistollinen stipendirahasto perustuu Ernst Lindelöfin lahjoitukseen vuodelta 1908.
Rengas
Rengas voi tarkoittaa seuraavia:
Hyperion (puu)
Hyperion on Redwoodin kansallispuistossa Pohjois-Kaliforniassa kasvava punapuu (Sequoia sempervirens), joka on mitattu maailman korkeimmaksi elossa olevaksi puuksi. Tutkijat Chris Atkins ja Michael Taylor löysivät sen vuonna 2006. Siihen mennessä puun poikkeuksellista kokoa ei ollut huomattu metsän kätköissä. Hyperion on 115,55 metriä korkea. Puu ei ole tilavuudeltaan maailman suurin, sitä titteliä pitää hallussaan 83,8-metrinen mammuttipetäjä "Kenraali Sherman".
Vergína (kunnallisyksikkö)
Vergína on Kreikan kylä sekä samanniminen Véroian kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Βεργίνας, Dimotikí Enótita Vergínas) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Imathían alueyksikössä Keski-Makedonian alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 2 464 ja varsinaisen Vergínan kylän väkiluku 1 242 (vuonna 2011).
Hyperion (puu)
Lähteet
41.21111°N, -124.00278°W
Vergína (kunnallisyksikkö)
Vergínan kylä sijaitsee 13 kilometriä kaakkoon kuntakeskuksesta ja alueyksikön pääkaupungista Véroiasta ja 80 kilometriä lounaaseen alueen pääkaupungista Thessalonikista. Vergína sijaitsee lähellä muinaista Aigaita, joka tunnetaan nykyään yleensä nimellä Vergina kylän mukaan.
Antiikki
Vergínan kylän lähellä sijainnut antiikin aikainen Aigain kaupunki oli muinaisen Makedonian valtakunnan pääkaupunki Argeadien hallitsijasuvun aikana vuodesta 650 eaa. eteenpäin. Sen jälkeen, kun pääkaupunki noin vuonna 400 eaa. siirrettiin Pellaan, Aigai säilyi Makedonian pyhänä kaupunkina, joka toimi muun muassa kuningassuvun hautapaikkana. Aigain arkeologinen alue, josta käytetään nykyään yleensä kylän mukaan nimeä Vergina, on liitetty Unescon maailmanperintöluetteloon. Se tunnetaan erityisesti kuningashaudoistaan.
pienoiskuva|vasen|300px|[[Vergina|Aigain eli Verginan kuninkaallinen hautakumpu.]]
Nykyinen kylä
Nykyinen asutus paikalla on myöhempää perua. Vergínan kylä perustettiin vuonna 1922, kun kaksi pientä maalaiskylää Koútles (Κούτλες) ja Bármpes (Mπάρπες) yhdistettiin. Aiemmin alueen maat olivat turkkilaisten omistuksessa. Lausannen sopimuksen ja turkkilaisten häädön jälkeen maat jaettiin pitkälti paikallisille asukkaille ja muille kreikkalaisille, jotka muuttivat alueelle Bulgariasta ja Anatoliasta.
Kylän tärkein nähtävyys ovat Makedonian kuningashaudat, tärkeimpänä Filippos II:n hauta, sekä hautojen yhteydessä toimiva museo, jossa on hautakammioista löydettyjä esineitä. Niihin kuuluu muun muassa Verginan auringolla koristeltu Filippoksen larnaks. Kylän lähellä on myös antiikin Aigain raunioita, mukaan lukien kuninkaallisen palatsin sekä teatterin rauniot. Nähtävyyksiin kuuluu myös uusi niin kutsuttu Aigain monikeskinen museo (Polykentrikó Mouseío Aigón), joka pyrkii esittelemään arkeologisia löytöjä uusin tavoin.
Vergína oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Véroian kuntaan yhdessä Apóstolos Pávloksen, Dovráksen ja Makedonídan kanssa.
Kunnallisyksikön osat
Vergínan kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Neitotokko
Neitotokko (Valenciennea puellaris) on tokkoihin kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö
Neitotokko voi kasvaa 20 cm pitkäksi. Sen pitkulaisessa ruumiissa on valkoisella pohjalla oransseja täpliä tasaisin välein. Musta, keltareunainen silmä erottuu selvästi. Lajista on kolme värimuotoa: Sri Lankan lähivesillä kasvaneilla yksilöillä on tumma täplä leuassaan, samoalaisilla pitkulaisia juovia kyljissään, Punaisenmeren kasvateilla on molemmat ja läntisen Tyynenmeren yksilöillä ei kumpaakaan.
Alkuperä
Neitotokkoja elää luonnossa Indopasifisella merialueella.
Käyttäytyminen
Neitotokko ei juuri kiusaa muita kalalajeja, mutta se on reviiritietoinen kala. Kahta yksilöä ei voi pitää samassa akvaariossa elleivät ne muodosta kutuparia.
Ravinto
Neitotokko syö pieniä öttiäisiä seulomalla niitä pohjahiekasta. Akvaariossa sille annetaan lihapitoista ruokaa kuten massiäyriäisiä.
Taekwondo Euroopan kisoissa 2015
Euroopan kisojen 2015 taekwondo pidettiin Bakussa Crystal Hallissa 13.–14. kesäkuuta 2015. Sarjoja oli neljä kummallekin sukupuolelle. Urheilijoita osallistui 128. Menestynein maa oli Azerbaidžan, joka voitti yhteensä viisi mitalia, joista kolme oli kultaa.
Aígio
Aígio on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Aigiáleian kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Αιγίου, Dimotikí Enótita Aigíou) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Akhaian alueyksikössä Länsi-Kreikan alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 26 523 ja varsinaisen Aígion kaupungin väkiluku 20 422 (vuonna 2011). Aígio on Aigiáleian kunnan kuntakeskus.
Aígio oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Aigiáleian kunnaksi yhdessä Akrátan, Diakoptón, Aigeíran, Erineóksen ja Sympoliteían kanssa.
Kaupungin nähtävyyksiin kuuluu Aígion arkeologinen museo.
Kunnallisyksikön osat
Aígion kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Renée Colliard
pienoiskuva|Renée Colliard Renée Colliard (24. joulukuuta 1933 Geneve – 15. joulukuuta 2022) oli sveitsiläinen alppihiihtäjä, joka voitti pujottelun olympiakultaa vuoden 1956 talviolympialaisissa Cortina d’Ampezzossa.
Messier 62
Messier 62 (M62, NGC 6266) on Käärmeenkantajan tähdistössä sijaitseva pallomainen tähtijoukko, jonka Charles Messier löysi ja luetteloi vuonna 1771. Se sijaitsee noin 22 000 valovuoden päässä Maasta ja on noin 50 valovuoden levyinen. Joukko sisältää 89 muuttuvaa tähteä, ja siitä on löydetty useita röntgenlähteitä sekä pulsareita.
M62 näkyy kiikarilla, ja suuremmalla kaukoputkella voi erottaa yksittäisiä tähtiä. Se ei kuitenkaan nouse Suomessa horisontin yläpuolelle.
Burli (EAV-yhtyeen kappale)
Burli on itävaltalaisen popyhtyeen EAV:n kappale. Se on vuonna 1987 julkaistun Liebe, Tod und Teufel -albumin kahdeksas kappale.
Laulu kertoo pojasta nimeltä Anton, jota kutsutaan nimellä "Burli". Hän syntyi suuren ydinonnettomuuden jälkeen, minkä takia hänellä on lukuisia mutaatioita. Laulussa sanotaan, että Burlilla on molemmin puolin kolme korvaa, sienimäinen pää ja kaksitoista varvasta. Myöhemmin kappaleessa kuvataan Burlin elämäntarinaa syntymästä aikuistumiseen ja aina ensirakkauteen. Tarina saa onnellisen lopun, kun Burli nai naapurinsa Amalian, joka on myös saanut mutaatioita ionisoivasta säteilystä. Tekstissä mainitaan myös, että Burlilla on useampi kuin yksi sukuelin.