cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Upseeriliitto
Upseeriliitto julkaisee ammatti- ja jäsenlehtenään Sotilasaikakauslehteä. Tämän lisäksi sen tehtäviin kuuluvat mm. neuvottelut upseerien palvelussuhteen ehdoista valtion kanssa ja luottamusmiespalvelut. Lisäksi Upseeriliitto tarjoaa jäsenpalveluita, kuten koulutusta, oikeusturva- ja vastuuvakuutuksen, vero- ja eläkeneuvontaa sekä loma-asuntoja.
Liiton johto koostuu hallituksesta ja 55-henkisestä liittovaltuustosta, jonka valitsevat liiton 25 eri osastoa. Osastot sijaitsevat eri puolilla Suomea pääasiassa palveluspaikkojen yhteydessä ja niitä johtavat johtokunnat.
Propaganda records
Propaganda records on vuonna 1981 perustettu suomalainen riippumaton levy-yhtiö. Yhtiön perusti Heikki Vilenius jatkamaan kustannustoimintaa punk-musiikin saralla liittyen vuodesta 1979 toimineeseen Propaganda-fanzineen. Yhtiön tuotanto on yhä tunnettua muun muassa Yhdysvalloissa ja Brasiliassa. 2000-luvulla tämän aikakauden suomalaiset yhtyeet ovat tehneet myös enemmän kiertueita näissä maissa. Tärkeimpänä musiikkisuuntauksena on ollut hardcore.
Upseeriliitto
Liittojohto 2022
Upseeriliiton hallitus koostuu puheenjohtajistosta, 8 hallituksen jäsenestä ja 8 varajäsenestä.
Puheenjohtajisto:
Propaganda records
Historia
Propagandan ensimmäiset kokoelma-LP:t olivat Propaganda I – Russia Bombs Finland ja Propaganda – Hardcore'83, jotka jättivät vahvan jälkensä musiikkisuuntaukseen ja genreen hardcore -nimeen. Viime vuosina useammilta alun perin vain kokoelmayhtyeiltä on julkaistu albumi nyt jälkikäteen Saksassa jaeltavaksi usealla mantereella. Ensimmäiset yhtyeiden LP-julkaisut olivat 1982 joulukuussa Riistetyt LP "Valtion vankina" ja Appendix LP "Ei raha oo mun valuuttaa". Seuraavana vuonna levyt jo julkaistiin Länsi-Saksassa parin kymmenen seuraavan albumin ohella. Appendix-yhtyeessä aloittanut Olli Lindholm ja sanoittaja Jussi Hakulinen saivat myös seuraavana vuonna albumistaan timanttilevyt uudella Yö-yhtyeellään. Alusta asti yhtiö on silti julkaissut myös R&B- ja poprock-tyyppisiä äänitteitä.
Propaganda-levymerkin yhteydessä on toiminut muun muassa Kill City -levymerkki ja musiikkikustantaja Kill City Sound Oy. Muutoin yhtiön levyjä on julkaistu useilla levymerkeillä lisensoituna Suomessa, Euroopassa ja muillakin mantereilla. Tuotantoa löytyy muun muassa näillä levymerkeillä: Megamania, Megafon records, Fazer Finnlevy/Warner Music Finland, Lighthouse, Flamingo, Rock-O-Rama, Höhnie Records, Havoc Records, Assel Records, Lost and Found, Usina de Sangue ja Punk Rock Discos. 1991 perustettu Kråklund Records toimi lisensoijana ja jakeluyhtiönä tuotannolle vuoden 2007 loppuun asti. Nykyinen tuotannon jakelija on Playground Music Scandinavia.
Tähtien rannalla
Tähtien rannalla on Ankin studioalbumi vuodelta 1987.
Yrjö Saarnio (näyttelijä)
Yrjö David Saarnio (18. syyskuuta 1890 Helsinki – 16. huhtikuuta 1933 Hämeenlinna) oli suomalainen näyttelijä ja oopperalaulaja. Hän käytti myös nimiä Jori Sarno ja Jori Saarnio.
Yrjö Saarnio oli näyttelijä Kaarlo Saarnion nuorempi veli. Saarnion elokuvaura oli poikkeuksellinen; 1910-luvulla Saarnio esiintyi ranskalaisen Marcel L'Herbierin ohjaamassa elokuva Résurrection (1923) ja saksalaisen Fred Sauerin elokuvassa Jugend (1922), mutta vain yhdessä kotimaisessa elokuvassa.
Yrjö Saarnio oli naimisissa Dagmar Parmaksen kanssa vuosina 1916–1933.
Heidi Pihlaja
Heidi Pihlaja (o.s. Kivelä, s. 6. marraskuuta 1988) on suomalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän on toiminut kaudella 2017 Naisten Liigassa pelaavan HJK:n valmennusryhmässä. Vuodesta 2019 Pihjala on työskennellyt Suomen Palloliiton kehityspäällikkönä.
Rosa Meriläinen
Rosa Anneli Meriläinen (ent. Särkelä, s. 31. joulukuuta 1975 Tampere ) on suomalainen kirjailija, poliitikko ja järjestöjohtaja.
Heidi Pihlaja
Hän päätti liigatason pelaajauransa PK-35 Vantaassa kauden 2015 jälkeen. Sitä ennen Pihlaja pelasi Tampereen Ilveksen riveissä seitsemän kauden ajan. Naisten maajoukkueessa hän pelasi 11 maaottelua kesäkuun 2014 loppuun mennessä.
Rosa Meriläinen
Hän toimi vihreiden kansanedustajana 2003–2007 ja kaupunginvaltuutettuna Tampereella 2001–2008. Sen jälkeen hän on kirjoittanut useita tietokirjoja ja kolme romaania. Koulutukseltaan Meriläinen on yhteiskuntatieteiden maisteri. Meriläinen on toiminut pääsihteerinä Kulttuuri- ja taidealan keskusjärjestö KULTA ry:ssä järjestön perustamisesta vuodesta 2018 alkaen. Hän oli mukana Big Brother Vip -kaudella, jota esitettiin Nelonen-kanavalla toukokuussa 2021.
Tausta
1990-luvun alussa Meriläinen näytteli televisiosarjassa Metsolat Veera Heikkistä. Hän on näytellyt myös YLE 2:n kuunnelmissa 1984–1993 ja Turun kaupunginteatterin näytelmissä 1987–1988.
Heidi Pihlaja
Pihlaja oli vuonna 2007 alkaneen Naisten Liigan kaikkien aikojen neljänneksi paras maalintekijä 80 maalilla vielä kauden 2018 päättyessä. Hän on myös edustanut Tampereen Ilves-Kissoja Naisten Futsal-liigassa.
Rosa Meriläinen
Tausta
Meriläinen opiskeli Tampereen yliopistossa valtio-oppia ja valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi 2001. Hän teki pro gradu -työnsä aiheesta Onko narkomaani kansalainen? Vuodet 2001–2003 Meriläinen työskenteli yhteiskuntatieteiden tutkijana Tampereen yliopistossa ja teki väitöskirjaa huumausainepolitiikasta.
Heidi Pihlaja
Naisten maajoukkueessa Pihlaja esiintyi ensimmäisen kerran helmikuussa 2013 Venäjää vastaan pelatussa ottelussa. Saman vuoden EM-kilpailuissa hän pääsi vaihtopelaajana kentälle ratkaisevassa alkulohko-ottelussa Tanskaa vastaan Pihlaja pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 2006.
Rosa Meriläinen
Opiskelijapolitiikassa ja kansalaisjärjestöissä
Meriläinen oli aktiivisesti mukana ylioppilaskunnan toiminnassa: hän oli Tampereen yliopiston ylioppilaskunnan (Tamy) edustajiston jäsen ja hallituksen jäsen (1996–1997), ja työskenteli Tamyn tasa-arvoprojektisihteerinä. Suomen ylioppilaskuntien liiton hallituksessa hän oli vuoden 1998.
Vuonna 2001 Meriläinen oli perustamassa Attacia Suomeen ja oli sen ensimmäisen johtoryhmän jäsen.
Vihreissä
pienoiskuva|oikea|Rosa Meriläinen vihreiden puoluekokouksessa 2007. Meriläinen toimi vihreiden puoluevaltuuskunnan varapuheenjohtajana 1997–1999, puoluehallituksen jäsenenä 1999–2001 ja puolueen varapuheenjohtajana 2001–2003. Hän työskenteli eduskunnassa kansanedustaja Satu Hassin avustajana 1997–1999.
Jedin paluu (albumi)
Jedin paluu on rap-artisti Seppo Lampelan 16. marraskuuta 2011 julkaistu studioalbumi. Sen julkaisi Monsp Records. Albumi on järjestykseltään neljäs Steen1 -nimellä julkaistu studioalbumi ja kaiken kaikkiaan Lampelan kuudes studioalbumi.
Rosa Meriläinen
Vihreissä
Meriläinen on myös johtanut vuosiksi 2002–2005 hyväksytyn puolueen periaateohjelman ”Maailma muuttuu, koska sitä muutetaan” valmistelua. Hän on johtanut myös vihreiden demokratiatyöryhmää, kulttuurityöryhmää ja työelämätyöryhmää.
Eduskuntakauden jälkeen Meriläinen oli myös Vihreiden puoluevaltuuskunnan jäsen 2007–2011 ja ohjelmapäivitystyöryhmän puheenjohtaja 2007–2009.
Jedin paluu (albumi)
Taustaa
Ennen albumin julkaisua siltä julkaistiin näytekappaleina kappaleet "40 senttiä", "Salkkujaan napsauttelevat Excelsedät" ja "Kukkii". Kappale "Foliopää" ilmestyi alun perin Steen1:sen vuonna 2010 julkaistulla Paskasheriffin paluu -omakustanne EP:llä. Albumi kulki aikaisemmin työnimellä Kädestä suuhun. Lampela on tehnyt itse kaikki albumin biitit paitsi kappaleen "Ajan henki" on tuottanut X23. Jedin paluu nousi julkaisuviikollaan (47/2011) Suomen virallisen listan sijalle 30. Albumi julkaistaan myös 300 kappaleen vinyyliversiona 11. huhtikuuta 2012. Albumin kappaleesta "Itä-Helsinki" julkaistiin musiikkivideo lokakuussa 2012.
Rosa Meriläinen
Kunnallispolitiikassa
Meriläinen valittiin 25-vuotiaana Tampereen kaupunginvaltuustoon vihreiden äänikuningattarena 1 465 äänellä kunnallisvaaleissa 2000. Hän toimi Tampereen kaupunginhallituksen toisena varapuheenjohtajana 2001–2002. Hän teki aloitteita muun muassa siviilipalvelusmiesten määrän lisäämisestä ja pienten teatteriryhmien tukemisesta.
Meriläinen uusi valtuustopaikkansa 783 äänellä kunnallisvaaleissa 2004. Hän on ollut jäsenenä myös Pirkanmaan maakuntavaltuustossa. Kauden 2005–2008 jälkeen Meriläinen ei ole toiminut kunnallisissa luottamustoimissa.
Kansanedustajana
Rosa Meriläinen oli ensimmäisen kerran ehdolla eduskuntaan vaaleissa 1999, mutta jäi 1 522 äänellä varasijalle. Eduskuntavaaleissa 2003 hänen äänimääränsä nousi 5 050:een ja hänet valittiin kansanedustajaksi. Kaudella 2003–2007 Meriläinen oli jäsenenä suuressa valiokunnassa, hallintovaliokunnassa ja työelämä- ja tasa-arvovaliokunnassa sekä varajäsenenä perustuslakivaliokunnassa ja Kansaneläkelaitoksen valtuustossa.
Meriläinen oli kansanedustajana aktiivinen: Hän teki 18 lakialoitetta, 15 talousarvioaloitetta, viisi toimenpidealoitetta ja 74 kirjallista kysymystä. Hän teki aloitteita muun muassa opintotukilain, asevelvollisuuslain, siviilipalveluslain, eläinsuojelulain ja parisuhdelain muuttamisesta sekä kirkon ja valtion erottamiseksi toisistaan. Meriläinen vastusti turvapaikanhakijoiden pikakäännytyksiä ja teletunnistetietojen tallentamista.
Hän vastasi eduskuntaryhmässä vihreiden köyhyyspaketin valmistelusta ja opintoaikojen lyhentämiseen tähtäävästä ohjelmasta. Osan ajasta Meriläinen toimi myös vihreän eduskuntaryhmän varapuheenjohtajana.
Meriläinen koki tulleensa kiusatuksi ollessaan kansanedustaja.
Meriläinen herätti huomiota muun muassa käyttämällä eduskunnassa poikkeuksellisen lyhyttä minihametta, ”roiskeläppää”, ja rintamerkkiä, jossa luki ”vittu haisee hyvältä”. Kansanedustajan työstä hän raportoi värikkäästi kotisivuillaan ilmestyneessä päiväkirjassa.
Meriläinen tunnusti huhtikuun 2004 Image-lehdessä käyttäneensä kannabista vuotta aiemmin, eli kansanedustajakautensa aikana. Asiasta heräsi kohu ja kun MTV3 haastatteli Meriläistä asiasta, hän romahti kesken haastattelun polvilleen. Hän aloitti 5. toukokuuta sairausloman vakavan uupumuksen takia. Uupumus oli diagnosoitu jo viikkoa aiemmin 29. huhtikuuta, mutta Meriläinen yritti työskennellä kansanedustajana siitä huolimatta. Hän palasi töihin eduskunnan syyskauden alkaessa. Meriläinen sai tapauksesta vapauttavan tuomion käräjäoikeudessa, eikä hovioikeus ottanut asiaa käsittelyyn.
Meriläinen oli kansanedustajan työstä kauden aikana poissa hieman yli neljä kuukautta sairauslomalla ja kahdeksan kuukautta äitiyslomalla. Syyskuussa 2006 hän ilmoitti ettei pyri jatkokaudelle enää vuoden 2007 eduskuntavaaleissa.
Kirjallinen toiminta
2000-luvun alussa Meriläinen piti Sisters-lehdessä Isosisko-palstaa. Eduskuntakauden jälkeen Meriläinen on kirjoittanut kolumneja Helsingin Sanomiin.
Vuonna 2007 ilmestyi Meriläisen ja hänen silloisen puolisonsa Simo Frangénin päiväkirjateos Nollasta ykköseksi, joka kertoo heidän lapsensa ensimmäisestä elinvuodesta. Meriläisen esikoisromaani, vuo­den 1918 Tam­pe­reelle ja sisällissotaan sijoittuva Nainen punainen ilmestyi vuonna 2012. Meriläinen on kirjoittanut myös feministisiä tietokirjoja tutkija Liisa Huhdan kanssa. Meriläinen julkaisi 2022 yhdessä Kari Häkämiehen kanssa dekkarin Epäpyhä liitto.
Yksityiselämä
Rosa Meriläisen isä on tuottaja Ari Meriläinen ja äiti näyttelijä Anneli Ranta-Meriläinen. Ari Meriläinen on säveltäjä Usko Meriläisen ja tanssija-koreografi Ruth Matson poika. Näyttelijä Lena Meriläinen on Ari Meriläisen sisar. Rosa Meriläisen biologinen isä on Vantaan kaupunginvaltuutettu Jussi Särkelä.
Meriläinen meni 21-vuotiaana naimisiin opiskelutoverinsa kanssa. Kolmen vuoden avioliitto päättyi eroon vuonna 2001.
Meriläinen kihlautui helmikuussa 2017 ja avioitui lokakuussa 2017 toimittaja-tietokirjailija Tuomas Murajan kanssa. He asuvat uusperheenä Helsingin Töölössä.
Marraskuussa 2022 Meriläinen saavutti taekwondossa mustan vyön.
PETaasi
pienoiskuva|280x280px|Eräs kaksois[[Mutaatio|mutantti (R103G ja S131A) PETaasi (PDBID: 5XH3). Kuvassa on HEMT, eli 1-(2-hydroksietyyli)-4-metyylitereftalaatti entsyymin katalyyttisessä keskuksessa ja kaksi sisäistä disulfidisidosta. α-kierteet ja β-levyt on numeroitu niiden esiintymisjärjestyksessä N-terminaalista C-terminaalin, jotka ovat myös kuvassa.]] pienoiskuva|280x280px|Erään PETaasin (PDBID: 5XH3) pinta. Entsyymin keskukseen on sitoutunut HEMT. HEMT on hyvin samankaltainen kuin PET-muovista muodostuva MHET, joka sitoutuu keskukseen samalla tapaa. PETaasit ovat esteraaseihin kuuluvia entsyymeitä (EC 3.1.1.101), jotka pilkkovat PET-muovia mono-2-hydroksietyylitereftalaatti (MHET) -monomeereiksi (n on monomeerien lukumäärä PET-polymeerissä):
Hyvin pieni määrä PET muovia hajoaa PETaasilla bis(2-hydroksietyylitereftalaatiksi (BHET). PETaasit pystyvät myös pilkkomaan PEF muovia (polyetyleeni-2,5-furaanidikarboksylaatti), joka on biopohjainen PET korvaava muovi. PETaasit eivät hydrolysoi alifaattisia polyestereitä kuten polybutyleenisukkinaattia tai polylaktidia.
Historia
Ensimmäinen PETaasi loydettiin 2016 Ideonella sakaiensis 201-F6 bakteerikannasta Japanilaisen PET muovipullojen kierrätyslaitoksen läheisyydestä otetuista liejunäytteistä. Monia muunlaisia PET polyesteriä pilkkovia hydrolaaseja on kuvailtu ennen PETaasin löytämistä. Eri entsyymien kykyä pilkkoa erilaisia polyestereitä on kuvailtu esimerkiksi ainakin jo vuosina 1975 (α-kymotrypsiini) ja 1977 (lipaasi). PET otettiin laajaan käyttöön 1970-luvulla, jonka vuoksi bakteerien PETaasien on esitetty kehittyneen aivan hiljattain.
MHET hajoaminen I. sakainensis bakteerissa
MHET hajoaa I. sakaiensis bakteerissa MHETaasi entsyymillä hydroksietyylitereftalaatiksi, joka hajoaa ympäristön veden vaikutuksesta tereftaalihapoksi ja etyleeniglykoliksi. Nämä muuntuvat ympäristölle harmittomiksi hiilidioksidiksi ja vedeksi.
Rakenne
Huhtikuussa 2018 tunnettiin 13 PETaasien kiderakennetta: 6EQD, 6EQE, 6EQF, 6EQG, 6EQH, 6ANE, 5XJH, 5YNS, 5XFY, 5XFZ, 5XG0, 5XH2 ja 5XH3.
Kuusaa (Kouvola)
Kuusaa on entisen Kuusankosken kaupungin keskusta, tilastoalue ja asuinalue Kouvolan Kuusankoskella, joka käsittää entisen Kuusankosken kaupungin keskustan alueen. Se sijaitsee Kuusankosken keskiosassa, Kymijoen rannalla. Kuusaa sijaitsee Kuusankosken kaupunginosan alueella.
PETaasi
Geenimuuntelu
2018 tutkijaryhmä tutki PETaasien evoluutiota ja sattumalta heidän onnistui lisätä entsyymin PET hydrolysoivaa vaikutusta geenitekniikkaa hyödyntäen noin 20%. Tutkimuksessa tehtiin kaksoismutantti (S238F ja W159H), jonka katalyyttinen keskus oli alkuperäistä entsyymiä kapeampi. Parannuksen ehdotettiin kertovan siitä, ettei kyseisen PETaasin kyky pilkkoa PET muovia ollut vielä kehittynyt huippuunsa ja entsyymiä olisi siten mahdollista tehostaa entisestään muunlaisin mutaatioin.
Kärkkistenjärvi
Kärkkistenjärvi on Varsinais-Suomessa Laitilassa oleva järvi, joka kuuluu Sirppujoen vesistön Pitkäjärven−Lukujärven valuma-alueeseen.
Maantiede
Järven pinta-ala on 5,5 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 250 metriä leveä, ja siinä on kilometrin verran rantaviivaa. Siihen ei laske ojia eikä siitä laske laskuojaa. Järvi sijaitsee Kärkkistensuolla, joka on enimmäksen puuton kosteikko Kulijärven ja Pitkäjärven välissä. Itärannan läheisyydessä on kaksi loma-asuntoa, joille johtaa tiet Uudestakaupungista.
Historia
Talollinen Juho Nurmi haki vuonna 1911 lupaa "Kärkisjärven" eli nykyisen Kärkkistenjärven järvenlaskuun, johon hän sai luvan samana vuonna. Hän haki samassa yhteydessä myös lupaa laskea etelämpänä olevan Kulijärven vedenpintaa.
Luettelo Budapestin piireistä
300px|thumb|Budapestin piirit.
Tämä on luettelo Budapestin piireistä. Budapest on jaettu 23 itsehallinnolliseen piiriin, joita merkitään roomalaisin numeroin. Piiriä käytetään usein osoitteen yhteydessä, koska eri piireissä on monia samannimisiä katuja: esimerkiksi Széchenyi utca on II, III, V, XVI, XVII, XIX, XX ja XXII piirissä. Piiri ilmenee myös postinumeron toisessa ja kolmannessa numerossa: esimerkiksi postinumerossa 1028 Budapest numerot 02 kertovat, että osoite sijaitsee II piirissä.
Vincent Gardenia
thumb|250px|Vincent Gardenia vaimonsa kanssa vuoden 1988 Oscar-gaalassa Vincent Gardenia (7. tammikuuta 1920 – 9. joulukuuta 1992) oli italialais-yhdysvaltalainen teatteri-, elokuva- ja televisionäyttelijä.
Varhainen elämä
Gardenia syntyi Vincenio Scognamigliossa Napolissa, Italiassa. Hänen vanhempansa olivat Elisa ja Gennardo Gardenia Scognamiglio. Muutettuaan kaksivuotiaana Yhdysvaltoihin hän asui suurimman osan elämästään Brooklynissa, New Yorkissa. Lapsena hän esiintyi perhenäyttelyryhmässä italialaisamerikkalaisessa naapurustossa New Yorkissa ja sen ulkopuolella.
Ura
Gardenia aloitti näyttelemisen teatterissa 28-vuotiaana, ja hänen teatteridebyyttinsä oli vuonna 1956 näytelmässä The Man with the Golden Arm. Hän kuvaili rooliaan elokuvassa Little Murders "käännekohtana". Hän voitti Obie-palkinnon vuosina 1960 ja 1969.
Vuonna 1972 hän voitti Tony-palkinnon esiintymisestään näytelmässä The Prisoner of Second Avenue, ja vuonna 1979 hän oli ehdokkaana parhaan musikaalinäyttelijän palkinnon saajaksi esiintymisestään musikaalissa Ballroom.
Televisiossa Gardenia voitti vuoden 1990 Emmy-palkinnon esiintymisestään Age-Old Friendsissä Hume Cronynin kanssa. Yksi hänen parhaiten muistetuista televisiorooleistaan oli hänen esiintymisensä Frank Lorenzona, Archie Bunkerin naapurina, sarjassa Perhe on pahin (1973–1974) sekä esiintyminen J. Edgar Hooverina minisarjassa Kennedy vuonna 1983.
Kuolema
Gardenia kuoli sydänkohtaukseen Philadelphiassa vuonna 1992 ja hänet on haudattu Pyhän Charlesin hautausmaalle Farmingdalessa Long Islandilla New Yorkissa.
J. Neely Johnson
John Neely (tai Neeley) Johnson (2. elokuuta 1825 – 31. elokuuta 1872) oli yhdysvaltalainen lakimies ja poliitikko. Hän toimi Kalifornian kuvernöörinä vuosina 1856–1858. Häntä edelsi John Bigler ja seurasi John B. Weller.
Myöhemmässä elämässään Johnson työskenteli Nevadan korkeimmassa oikeudessa. Hän kuoli Salt Lake Cityssä 1872.
Aittojoki
Aittojoki on noin kymmenen kilometriä pitkä joki Oulujoen vesistössä Vaalassa. Se alkaa Kaihlasen kaakkoispäästä ja laskee Jaalangassa Oulujärven Leinolanlahteen. Järvien keskimääräisten pinnantasojen ero on 6,4 metriä. Matkalla joki alittaa kahdesti yhdystien 8832 sekä kerran Oulu–Kontiomäki-radan ja yhdystien 19018. Jokeen laskee pian Kaihlasen jälkeen idästä Isolta Lehmisuolta alkava Ryönjöpuro. Yhdystien 8832 länsipuolella joessa on Ojelmuksenniemen kohdalla Polvijärvi-niminen järvilaajentuma. Jokivarsi on maantiesiltojen tienoita lukuun ottamatta asumaton.
Audi 200
Audi 200 on Audin vuosina 1979–1991 valmistama edustusluokan automalli, joka oli Audi 100:n ylellisempi sisarmalli.
Audi 200 C3 (1983–1991)
Audi 100 (C3) -malliin perustuva toisen sukupolven Audi 200 esiteltiin syksyllä 1983. Erot 100-malliin verrattuna olivat leveämmät ajovalot ja erilainen etupuskuri. Myös kojelaudassa oli eroavaisuuksia. Vuonna 1984 sedanin rinnalle tuli farmarikorinen Avant. vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin Audi 200 C3. Vuonna 1988 malli koki kasvojenkohotuksen samoihin aikoihin kuin sisarmalli Audi 100. Näkyvin ulkoinen muutos oli uudenlaiset ovenkahvat. Sisällä kojelauta oli uusi, ja se oli nyt samanlainen sekä 100- että 200-malleissa. vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin Audi 200 C3 Avant.
Kōji Kumagai
Kōji Kumagai (s. 23. lokakuuta 1975 Aomori) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Taavi Ankka
Professori Taavi Ankka on Aku Ankka -sarjakuvissa esiintyvä hahmo. Taavi on Don Rosan mukaan naimisissa Matilda MacAnkan kanssa. An Adventure in Color -televisiosarjassa ensiesiintymisessä vuonna 1961 Walt Disney kertoi, että Taavi on Akun eno.
Taavi on "kaikkien alojen asiantuntija", hänellä on useita oppiarvoja. Taavin kirjasto on laaja ja ehtymätön tiedonlähde, jonka opastuksella Roope Ankka usein onnistuu hankkiutumaan joko aarteen ääreen tai vaikeuksiin. Taavi kuvataan usein hajamielisenä professorina, joka luottaa mieluummin vanhanaikaisiin ja hyväksi havaitsemiinsa tieteellisiin menetelmiin ja kirjoihin kuin nykyaikaiseen tietojenkäsittelyyn.
Sarjakuvissa
Taavi Ankan nimikkosarjakuvalehti Ludwig Von Drake ilmestyi Yhdysvalloissa yhteensä neljä kertaa vuosina 1961 ja 1962. Esimerkiksi Tony Strobl on piirtänyt paljon Taavia, ja sanomalehtistripeissä hahmoa käytti paljon Al Taliaferro.
Carl Barks ei ikinä erityisemmin pitänyt Taavista, koska hänen mielestään hahmo yhdisteli liikaa Roope Ankan ja Pelle Pelottoman piirteitä. Niinpä Barks käytti tarinoissaan Taavia ainoastaan yhden kerran, vuonna 1964 julkaistussa tarinassa Kukat ovat kukkia. Duckmania- ja Don-McDuck-sivustojen fanihaastattelussa Don Rosa kertoi, ettei saa käyttää Taavi Ankkaa sarjakuvissaan, koska tämä on "virallisesti kuollut". Rosa on kuitenkin kahdesti piirtänyt Taavin mukaan tarinaansa kiellosta huolimatta. Taavi näkyy sivustapäin juhlavieraiden joukossa Rosan tarinassa Kaikkein mieluisin lahja ja katsoo ulos laboratoriostaan tarinassa Ankkalinnan pillipiipari. Egmont-kustantamo myös kielsi Rosaa liittämästä Taavia tekemäänsä Ankkojen sukupuuhun.
Animaatiot
Animaattori Ward Kimball piirsi Taavin animaatiohahmoksi, joka toimi isäntänä useissa Disney-ohjelmissa 1960-luvun alkupuolella. Näistä ohjelmista parhaimmat jaksot koostettiin täyspitkiksi piirroselokuviksi, joista tunnetuimpia on Taavi Ankan tempaus (The Hunting Instinct, 1961). Keväällä 1963 Taavi-lyhytanimaatio A Symposium of Popular Songs oli Oscar-ehdokkaana. Koska Taavin on kerrottu syntyneen Wienissä Itävallassa, animaatioiden ääninäyttelijänä toimi aluksi saksalaisella aksentilla englantia puhunut imitaattori Paul Frees, jonka kuoltua ääninäytteliojäksi vaihtui Corey Burton. 1980- ja 1990-luvuilla Taavi nähtiin esimerkiksi ohjelmissa Akun tehdas, Nokkapokka ja Ankronikka. Myöhemmin hänet on nähty esimerkiksi Mikin klubissa, Mikki Hiiren kerhotalossa ja DuckTalesissa.
Aiheesta muualla
Liste der Bewohner Entenhausens
Mental Madness Records
Mental Madness Records on saksalainen tanssimusiikkiin erikoistunut levymerkki, jonka omistaa Dennis Bohn. Se perustettiin vuonna 2000. Levymerkki julkaisee muun muassa handsup-, hardstyle- ja dancecoremusiikkia. Mental Madness Recordsin tunnetuimpiin artisteihin kuuluvat mm. Discotronic, Special D. ja Alex M. vs. Marc Van Damme. Yhtiöllä on kolme alalevymerkkiä: Mental Madness Black, Mental Madness Studios ja Mental Madness White. Yhtiö julkaisee vuosittain sen edustamiin musiikkilajeihin perustuvia Bounce!-kokoelmalevyjä.
Suomessa ja muualla pohjoismaissa levymerkin musiikkia julkaisee DJ Beat Records Scandinavia.
Pyramos ja Thisbe
thumb|Gregorio Paganin maalaus Pyramos ja Thisbe. Pyramos ja Thisbe on babylonialainen tarina Pyramos-nuorukaisesta ja hänen lemmitystään Thisbestä. Roomalainen kirjailija Ovidius on kirjoittanut sen Muodonmuutoksia-teokseensa.
Kalle Patomäki
Kalle Alfred Patomäki (8. helmikuuta 1885 Viipuri – 6. joulukuuta 1963 ) oli suomalainen päätoimittaja ja pankinjohtaja.
Patomäki valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1914, suoritti oikeustutkinnon 1917 ja sai varatuomarin arvon 1925. Hän oli Uuden Suomettaren toimittaja 1905–1907 ja 1909–1910, Haminan Lehden päätoimittaja 1908, Mikkelin Sanomien päätoimittaja 1911–1913, Savo-Karjalan Osakepankin pääjohtokunnan jäsen 1918–1924, hallintoneuvoston jäsen 1925–1926, pääjohtaja 1930–1940, pankkitarkastusviraston lainoppinut jäsen 1926–1930.
Reginald Rodrigues
Reginald N. Rodrigues (1922 – 15. elokuuta 1995 ) oli intialainen maahockeypelaaja. Hän kilpaili vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa ja kuului siellä kultaa voittaneeseen joukkueeseen.
Michel Duchaussoy
Michel Duchaussoy (29. marraskuuta 1938 Valenciennes, Ranska – 13. maaliskuuta 2012 ) oli ranskalainen näyttelijä. Hän näytteli yli sadassa elokuvassa, monissa televisiotuotannoissa ja myös teatterissa.
Duchaussoy opiskeli Lillessä ja sen jälkeen konservatoriossa Pariisissa. Hän oli kiinnitettynä Comédie-Françaiseen 1964–1984.
Duchaussoyn ensimmäinen elokuvarooli oli vuonna 1962 yhdysvaltalaisessa sotaelokuvassa Atlantin valli murtuu, jossa hänellä oli pieni sivurooli. Televisiossa hän esiintyi ensimmäisen kerran 1965 ranskalaisessa televisioversiossa David Copperfieldista. Läpimurtonsa hän teki 1969, jolloin hän näyttelijä pääosaa Charlesia Claude Chabrolin trillerissä Tämän miehen on kuoltava.
Duchaussoy oli ehdokkaana ranskalaisen César-palkinnon saajaksi 1991 sarjassa paras miessivuosa roolistaan Louis Mallen ohjaamassa elokuvassa Milou toukokuussa (1990).
Niko Nakari
Niko Nakari (s. 6. huhtikuuta 1984 Kuusankoski) on suomalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Kakkosessa pelaavaa Susia. Nakari on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Nakari on Kumu JT:n ja FC Kuusankosken kasvatti. Hän debytoi FC Kuusankosken edustusjoukkueessa Ykkösen kaudella 2001. Nakari edusti seuraa vuoteen 2008 asti ja viimeisenä kautenaan voitti Kakkosen A-lohkon maalikuninkuuden 16 maalilla. Kaudeksi 2009 Nakari siirtyi Veikkausliigassa pelanneeseen Myllykosken Palloon, jonka riveissä hän pelasi kuusi liigaottelua ilman maaleja. Loppukauden ajaksi Nakari siirtyi lainalle FC Kuusankoskeen ja palasi joukkueeseen pysyvästi 2010. Hän oli jälleen joukkueensa paras maalintekijä, mutta FC Kuusankosken luopuessa kauden päätteeksi kilpailutoiminnasta Nakari siirtyi Voikkaan Pallo-Peikkoihin sarjatasoa alemmaksi Kolmoseen.
Saavutuksia ja palkintoja
Sudet
Henkilökohtaiset
Rukoileva kirkko
'''Rukoileva kirkko. Rukoushetket kirkon perinteen mukaisesti''' on suomalainen luterilainen hetkirukouskirja, josta on kaksi eri laitosta, 1978 ja 1996.
Rukoileva kirkko ilmestyi ensimmäisen kerran 1978 kirkkoherra Matti Aaltosen toimittamana professori Martti Parvion aloitteesta ja hänen opastamanaan. Se pohjautuu ruotsalaiseen epäviralliseen hetkirukouskirjaan Den svenska tidegärden. Aiemmin samalla nimellä oli ilmestynyt vuonna 1950 Lauri Apajalahden toimittamana yksinkertaisempi rukouskirja, joka sisälsi kirkkovuotta seuraten yhden liturgisen rukoushetken joka päivälle.
Aaltosen toimittama Rukoilevan kirkon ensimmäinen laitos sisältää yhden viikon kierrossa arkipäiville neljä rukoushetkeä (laudes, ad sextam, vesper ja completorium) ja sunnuntaille kahdeksan (ad matutinam, laudes, ad primam, ad tertiam, ad sextam, ad nonam, vesper ja completorium). Lisäksi se sisältää aineiston kirkkovuoden juhlille, sekä apostolien ja evankelistojen muistopäivät, pyhän Ansgarin, pyhän Henrikin, pyhän Birgitan, Martti Lutherin ja Mikael Agricolan muistopäivät, kirkon vihkimisen muistopäivän, vainajien muiston, sekä valmistautumisen messuun ja yksityisen ripin kaavan.
Rukoilevasta kirkosta julkaistiin vuonna 1996 toinen, uudistettu laitos, jossa huomioitiin virsikirjan ja raamatunkäännöksen vaihtuminen sekä tuolloin käynnissä ollut jumalanpalvelusuudistus. Uudempaan laitokseen on lisätty vielä toisen viikon kierto ja sävelmät. Sen toimitti edelleen Matti Aaltonen, Osmo Vatasen ja Seppo Suokunnaksen avustuksella. Päivittäisten rukoushetkien määrä on supistettu neljään, matutina on säilytetty jouluyönä ja pääsiäisyönä. Myös muistopäiviin on tehty lisäyksiä ja muutoksia.
Matti Aaltonen on toimittanut myös SLEY:n 1992 julkaiseman yksinkertaisemman rukouskirjan Rukoileva koti.
Srinagarindra
Srinagarindra (21. lokakuuta 1900 – 18. heinäkuuta 1995) oli Thaimaan  kahden kuninkaan, Ananda Mahidolin ja  Bhumibol Adulyadejin äiti. Hän syntyi Nonthaburissa.
Avaruuden kosto
Avaruuden kosto on mustavalkoinen yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1958. Siinä avaruusolio viestii telepaattisesti lasten kanssa.
Srinagarindra
Srinagarindra meni naimisiin vuonna 1920 prinssi Mahidol Adulyadej kanssa. Parille syntyi Sveitsissä tytär Galyani Vadhana vuonna 1923, ja kaksi poikaa, Ananda Mahidol ja Bhumibol Adulyadej, joista molemmista tuli myöhemmin Thaimaan kuninkaita.
Kesällä 1994 Srinagarindra joutui Sirirajin sairaalaan ja kuoli 94 vuoden iässä 18. heinäkuuta 1995.
Ruskovälskäri
Ruskovälskäri (Zebrasoma scopas) on välskärikaloihin kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö
Ruskovälskäri voi kasvaa 20 cm pitkäksi. Sen vartalo on litteä ja ruskehtava, muistuttaa muodoltaan kiekkokalaa.
Alkuperä
Ruskovälskäri elää luonnossa Indopasifisella merialueella.
Käyttäytyminen
Ruskovälskäri tarvitsee runsaasti uintitilaa, ja se voi käyttäytyä aggressiivisesti muita välskäreitä kohtaan.
Ravinto
Ruskovälskäri syö elävää tai kuivattua levää. Varsinkin nuoret yksilöt tarvitsevat ruokaa päivittäin. Kuivatun makrolevän (esimerkiksi norilevä) tarjoaminen vähentää myös mahdollisuutta, että turhautunut välskäri alkaa näykkiä selkärangattomia tai koralleja.
Matti Karras
Reino Matti Karras  (28. toukokuuta 1932 Turku – 11. kesäkuuta 2013 Oulu) oli Oulun yliopiston sähkötekniikan professori.
Henkilötiedot ja opinnot
Karraksen vanhemmat olivat toimitusjohtaja Tuure Karras ja kauppias Daisy Lång. Ylioppilaaksi hän valmistui Mukkiniemen yhteiskoulusta Helsingistä vuonna 1951, sitten fysiikan alalta Helsingin yliopistosta  filosofian maisteriksi vuonna 1957, filosofian lisensiaatiksi vuonna 1961 ja filosofian tohtoriksi vuonna 1964. Hän väitteli kuitenkin jo vuonna 1960.
Ammattiura
Karras toimi Oulun yliopiston fysiikan apulaisprofessorina vuodesta 1963 vuoteen 1965 ja sen jälkeen Valtion teknillisten tieteiden toimikunnan vanhempana tutkijana vuoteen 1970. Oulun yliopiston sähkötekniikan professori hän oli vuodesta 1970 aina vuoteen 1994 saakka. Hän oli vierailevana tutkijana Yhdysvalloissa, vuodesta 1961 vuoteen 1963 ja vuonna 1966 Arkansasin yliopistossa, vuonna 1975 Havaijin yliopistossa, vuonna 1977 Utahin yliopistossa sekä vuonna 1987 Miamin yliopistossa.
Karras julkaisi tutkimuksiaan sekä fysiikan että tekniikan alalta. Hän toimi Professoriliitto ry:n Oulun osaston puheenjohtajana vuodesta 1972 vuoteen 1974.
Lavotškin La-11
pienoiskuva|Lavotškin La-11 Lavotškin La-11 (, Nato-koodi Fang) on neuvostoliittolainen toisen maailmansodan jälkeinen potkurilla ja mäntämoottorilla varustettu hävittäjäkone. Konetyyppi käytti 1 870 hevosvoiman Švetsov AŠ-82 FNV −tähtimoottoria. La-11:n siivet ja moottori olivat samat kuin La-9:ssa. Tykkiaseistuksena koneessa oli kolme 23 mm tykkiä, yksi vähemmän kuin La-9:ssä. Tykkiaseistus oli tyypiltään Nudelmann-Suranov NS-23 tai Nudelmann-Rikhter NR-23.
Koneen ensilento tehtiin toukokuussa 1947. Tuotanto lopetettiin vuonna 1951, jolloin noin 1 200 lentokonetta oli valmistunut. Konetyyppi osallistui myös Korean sotaan.
Konetyypin päätehtävä oli saattaa raskaita pommikoneita. Siivenkärkiin voitiin liittää lisäpolttoainesäiliöt, pidentämään lentoaikaa sekä toimintamatkaa. La-11 oli yksi aikakautensa viimeisistä potkurihävittäjistä, ja sen käytännöllinen lakikorkeus oli 10 250 metriä, huippunopeus 674 km/h ja toimintamatka 750 km. Lisäpolttoainesäiliöin varusteltuna toimintamatka piteni noin 2 500 kilometriin.
Ōkuma Shigenobu
Ōkuma Shigenobu (11. maaliskuuta 1838 Saga Hizenin provinssi Japani – 10. tammikuuta 1922, Tokio, Japani) oli japanilainen valtiomies ja Japanin 8. ja 17. pääministeri.
Nuoruus
Ōkuma syntyi tykistöupseerin ensimmäiseksi pojaksi ja sai nimekseen Hachitarō. Erään hollantilaiskoulun yhdistyttyä Hizenin provinssikouluun 1861 Ōkuma ryhtyi toimimaan koulussa luennoitsijana.
Meiji-kauden poliittinen elämä
Vuonna 1868 käydyn Boshin-sodan jälkeen Ōkuma asetettiin vastuuseen uuden Meiji-hallituksen ulkomaan asioista. Hän sai myös lisätehtävän Japanin talousuudistusohjelman johtajana. Hän käytti hyväkseen läheistä suhdettaan Inoue Kaoruun taatakseen itselleen aseman Tokion keskushallinnossa. Ōkuma valittiin ensimmäiseen Japanin parlamenttiin vuonna 1870, ja pian hänestä tuli valtiovarainministeri. Asemansa avulla Ōkuma toimeenpani omaisuus- ja verotusuudistukset, jotka tukivat Japanin aikaista teollista kehitystä. Hän myös yhdisti maan valuutat, perusti kansallisen rahapajan ja erillisen teollisuusministeriön. Ōkuma kuitenkin erotettiin 1881.
Vuonna 1882 Ōkuma oli mukana perustamassa Rikken Kaishintō -puoluetta, joka pian veti puoleensa useita muita johtajia, kuten Ozaki Yukion ja Inukai Tsuyoshin. Samana vuonna Ōkuma perusti Tokion Wasedan alueelle Tokion ammattikoulun, josta myöhemmin tuli maan huomattavimpiin korkeakouluihin lukeutuva Wasedan yliopisto.
Huolimatta jatkuvasta Itō Hirobumin ja Ōkuman välisestä vihamielisyydestä Itō nimitti Ōkuman ulkoasiainministeriksi 1888. Ōkuman tehtävänä oli hoitaa neuvottelut länsimaiden kanssa epätasa-arvoisten sopimusten muuttamiseksi. Ōkuman neuvottelema sopimus nähtiin yleisesti länsimaita kohtaan sovittelevana ja se aiheutti huomattavaa väittelyä. Eräs nationalistisen Genyōsha-seuran järjesti Ōkumaa kohtaan vuonna 1889 pommiattentaatin, jossa Ōkuma menetti oikean jalkansa. Hän vetäytyi hyökkäyksen jälkeen väliaikaisesti eläkkeelle ja jätti politiikan.
Ōkuma kuitenkin palasi politiikkaan 1896 uudelleen järjestämällä Rikken Kaishintōn Shinpotōksi. Vuonna 1897 Matsukata Masayoshi suostutteli Ōkuman osallistumaan toiseen hallitukseensa ulkoasiainministerinä sekä maatalous- ja kauppaministerinä. Ōkuma toimi näissä viroissa ainoastaan vuoden.
Kesäkuussa 1898 Ōkuma oli mukana perustamassa Kenseitō-puoluetta, joka muodostui, kun Ōkuman Shimpotō ja Itagaki Taisuken liberaali Jiyūtō yhdistyivät. Samana vuonna keisari määräsi Ōkuman muodostamaan Japanin historian ensimmäisen puoluepohjaisen hallituksen. Uusi hallitus toimi vain neljä kuukautta ennen kaatumistaan sisäisiin erimielisyyksiin. Ōkuma pysyi Kenseitōn johtajana aina vuoteen 1908, jolloin hän taas ilmoitti vetäytyvänsä pois politiikasta.
Taishō-kauden poliittinen elämä
Ōkuma palasi politiikkaan vuoden 1914 perustuslaillisen kriisin aikaan, kun Yamamoto Gonnohyōen hallitus joutui irtisanoutumaan Siemens-skandaalin vuoksi. Ōkuma järjesti tukijansa yhdessä Chūseikai- ja Rikken dōshikai -organisaatioiden kanssa ja muodosti liittoumahallituksen. Ōkuman toinen hallinto muistetaan sen aktiivisesta ulkomaanpolitiikasta. Myöhemmin samana vuonna Japani julisti sodan Saksaa vastaan ja liittyi näin mukaan ensimmäiseen maailmansotaan. Vuonna 1915 Ōkuma hahmotteli yhdessä Katō Takaakin kanssa Kiinalle esitetyt 21 vaatimusta.
Asevoimien rahoitukseen liittyvän Ōura-skandaalin jälkeen Ōkuman hallitus menetti kannastuksensa ja sen jäsenet irtisanoutuivat lokakuussa 1915. Ōkuma irtisanoutui seuraavana vuonna valtioneuvosten eli genroiden kanssa käydyn pitkällisen väittelyn jälkeen ja vetäytyi politiikasta pysyvästi.
Tough Stuff! Music
'''Tough Stuff! Music''' on saksalainen tanssimusiikkiin erikoistunut levymerkki, jonka omistaa Patrick Scholl. Se perustettiin vuonna 2009. Levymerkki julkaisee muun muassa handsup-, dancecore- ja housemusiikkia. Sen tunnetuimpiin artisteihin kuuluvat mm. Justin Corza, DJ THT, Commercial Club Crew ja ChuDazz. Yhtiöllä on neljä alalevymerkkiä: Big Beef!, Funk Food!, Juicy Fresh! ja Baked Beans!. Yhtiö julkaisee vuosittain sen edustamiin musiikkilajeihin perustuvia kokoelmalevyjä, esimerkiksi Hands Up Top 20.
Suomessa ja muualla pohjoismaissa levymerkin musiikkia julkaisee DJ Beat Records Scandinavia.
Shinji Ōtsuka
Shinji Ōtsuka (s. 29. joulukuuta 1975 Chiba) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Ōtsuka kuului Japanin U-20 joukkueeseen nuorten MM-kilpailuissa 1995.
Reformoitu puolue (Alankomaat)
Reformoitu puolue (, SGP) on hollantilainen puolue, joka edustaa kalvinisteja. Se on perustettu 1918 ja on siten maan vanhin puolue. Reformoitu puolue pyrkii luomaan Raamattuun perustuvan valtion. Se ei ole ikinä osallistunut hallitukseen.
Historia
Reformoitu puolue (SGP) perustettiin 24. huhtikuuta 1918. Perustajat erosivat Antivallankumouksellisesta puolueesta (ARP), koska eivät hyväksyneet ARP:n tukemaa naisten äänioikeutta ja vastustivat liittoa katolilaisten Algemeene Bondin kanssa. Perustamisaikana johtavana hahmona oli pastori Gerrit Hendrik Kersten.
Puolue osallistui jo vuoden 1918 vaaleihin, mutta sai ensimmäisen paikkansa vasta 1922. SGP:n kannatus on pysynyt tämän jälkeen hyvin tasaisena noin kahdessa prosentissa. Vuonna 1956 se sai parlamentin laajennuksen jälkeen paikan ylähuoneessa, jonka menetti 1960 ja sai takaisin 1971.
Vuonna 1984 SGP liittoutui Reformatorische Politieke Federatien ja Gereformeerd Politiek Verbondin kanssa europarlamenttivaaleihin. Myöhemmin puolue on muodostanut yhteislistan ChristenUnien kanssa ja pitänyt paikkansa. Sen europarlamenttiedustajan oli tarkoitus liittyä 2009 uuteen konservatiivien ja reformistien ryhmään, joka kuitenkin erotti sen jäsenyydestään naisten syrjinnän vuoksi.
Vuonna 2005 haagilainen oikeusistuin tuomitsi puolueen menettämään puoluetukensa, koska se ei sallinut naisia jäsenikseen. Tämän katsottiin olevan YK:n naisten syrjinnän poistamista koskevan yleissopimuksen vastaista. Alankomaiden valtioneuvosto päätti kuitenkin kumota päätöksen. Vuonna 2006 SGP salli naisten jäsenyyden.
André Boerstra
Andries Cornelis Dirk ”André” Boerstra (11. joulukuuta 1924 Bandung, Alankomaiden Itä-Intia – 1. elokuuta 2001 Rijswijk tai 17. maaliskuuta 2016 ) oli alankomaalainen maahockeypelaaja. Hän saavutti joukkueineen olympiapronssia Lontoossa 1948 ja olympiahopeaa Helsingissä 1952.
Verena von Strenge
Verena von Strenge (s. 27. heinäkuuta 1975) on saksalainen tanssija ja laulaja.
Verena aloitti tanssimisen viisivuotiaana.
Musiikkiura
Verena toimi saksalaisen rave-, happy hardcore-, tekno-, progressive house -yhtye Dunen laulajana vuosina 1995–1997 sekä 1999–2000.
2000-luvun alussa hän siirtyi soolouralle.
Vaasan jäähalli
Vaasan jäähalli (sponsorinimeltään Vaasan Sähkö Areena; Kuparisaaren jäähalli, Vaasa Areena) on jäähalli Vaasassa. Jäähallia hallinnoi Vaasan kaupungin ja Mustasaaren kunnan omistama Vaasanseudun Areenat kuntayhtymä. Vaasan kaupungin omistus hallista on 84 % ja Mustasaaren 16 %. Halli on valmistunut vuonna 1971 ja sitä on laajennettu useaan otteeseen. Kaukalon koko on 28 metriä x 58 metriä. Lisäksi samassa rakennuksessa on kolme harjoituskaukaloa, joissa on myös tilat yleisölle. Osassa harjoitusjäitä on myös mahdollisuus pelata curlingia. Vuodeksi 2018 halliin on suunnitteilla merkittävä peruskorjaus ja laajennus.
Kaudella 2020–2021 liigakiekkoa pelattiin uudessa ja laajennetussa Vaasan jäähallissa. Areena laajenee noin 5000 kerrosneliöllä verrattuna nykyiseen areenaan. Uuteen areenaan tulee 800 uutta istumapaikkaa ja yleisökapasiteetti nousee noin 5 000 henkilöön liigaotteluissa.
Jääkiekkojoukkueista Vaasan jäähallia käyttävät kotihallinaan Liigassa pelaava Vaasan Sport ja II-divisioonassa mustasaarelainen KoMu HT. Vaasan Sportin Juniorit pelaavat kotiottelunsa pääsääntöisesti harjoitusjäillä. Lisäksi taitoluisteluseura VLK ja muodostelmaluisteluseura Wasa Team Skaters käyttävät hallin tiloja. Hallissa on erilaisia kokous- ja ryhmätyötiloja, ravintoloita, kahviloita, kioski, kuntosali, ryhmäliikuntatila sekä toimistoja.
Vaasan jäähallissa järjestetään jääurheilun lisäksi myös konsertteja, yleisötapahtumia, päättäjäisiä, tanssiaisia ja yritystilaisuuksia. Jääurheilun lisäksi hallissa järjestetään myös muiden urheilulajien, kuten erilaisten pallopelien otteluita ja harjoituksia.
Kesällä 2012 kilpahallissa tehdyssä remontissa uusittiin jäähdytysputkisto kokonaisuudessaan. Tätä ennen hallin putkisto oli edelleen alkuperäinen vuodelta 1971. Samalla halliin pystytettiin SM-Liigan ja Mestiksen lisenssivaatimusten mukainen turvakaukalo, toisena Suomessa. Kaudella 2014–2015 kapasiteetti oli 4 512 katsojaa, mutta kaudelle 2015–2016 se pieneni 4 163 katsojaan. Kesällä 2016 Vaasan jäähalli kunnostettiin harjoitushallin jäät 1 ja 2 sekä uusittiin vaihtoaitioita. Samalla hallissa käynnistettiin merkittävät uudistukset IT-verkoissa.
Vuoden 2017 joulukuussa Vaasan jäähallissa loukkaantui lievästi seitsemän henkilöä, kun ilmastointiputki ja valaisinkisko putosivat jäähallin katosta konserttiyleisön päälle.
Yleisöennätys
Konserttikäytössä epävirallinen ennätys on Polar Sound Festival -tapahtumalla 6. helmikuuta 2016. Loppuunmyydyssä konsertissa oli 4 500 katsojaa. Tapahtuman pääesiintyjä oli saksalainen Scooter.
Han Drijver
Johan Frederik ”Han” Drijver (11. maaliskuuta 1927 Eindhoven – 10. lokakuuta 1986 Vlaardingen) oli alankomaalainen maahockeypelaaja. Hän sai joukkueineen olympiapronssia Lontoossa 1948 ja olympiahopeaa Helsingissä 1952.
Harold Clayton Urey
Vuonna 1953 Urey ja Stanley Miller suorittivat Chicagon yliopistossa kuuluisan Miller-Ureyn kokeen, joka silloisen tiedon mukaan simuloi varhaisen maapallon ilmakehän koostumusta. Miller ja Urey onnistuivat tuottamaan koelaitteistollaan useita elämän kannalta tärkeitä molekyyleja, kuten aminohappoja, sokereita ja nukleotidiemäksiä.
Estadio Municipal Germán Becker
Estadio Municipal Germán Becker on jalkapallostadion, joka sijaitsee Temucon kaupungissa Chilessä. Stadion otettiin käyttöön 13. elokuuta 1965 ja sen yleisökapasiteetti on 18 125. Se toimii jalkapalloseura Deportes Temucon kotikenttänä.
Stadion toimii yhtenä pelipaikkana vuoden 2015 Copa Américassa.
John B. Weller
John B. Weller (22. helmikuuta 1812 – 17. elokuuta 1875) oli Kalifornian viides kuvernööri vuosina 1858–1860. Hän kuului Yhdysvaltain demokraattiseen puolueeseen.
Weller syntyi Ohiossa ja palveli 1840-luvulla Meksikon–Yhdysvaltain sodassa. Hän oli vuonna 1848 epäonnistuneesti ehdolla Ohion kuvernööriksi. Hän istui Yhdysvaltain senaatin jäsenenä vuosina 1852–1857.
Weller kuoli New Orleansissa, Louisianassa.
Tarantella-Joe
Tarantella-Joe on Elfin studioalbumi vuodelta 1979.
Chinadorai Deshmutu
Chinadorai Deshmutu (s. 26. lokakuuta 1932) on intialainen entinen maahockeypelaaja. Hän kilpaili vuoden 1952 kesäolympialaisissa Helsingissä ja voitti joukkueineen kultaa.
Sōtarō Yasunaga
Sōtarō Yasunaga (s. 20. huhtikuuta 1976 Yamaguchi) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Yasunaga kuului Japanin U-20 joukkueeseen nuorten MM-kilpailuissa 1995.
Urengoi
Urengoi on kaupunkityyppinen taajama Purin piirissä Jamalin Nenetsian autonomisen piirikunnan keskiosissa Luoteis-Siperiassa, Obinlahteen laskevan Pur-joen itärannalla.
Jamalin Nenetsian suurimpiin kaupunkeihin kuuluva Novyi Urengoi (suom. Uusi Urengoi) sijaitsee linnuntietä noin 80 kilometriä länteen ja kunnallispiirin keskus Tarko-Sale linnuntietä 120 kilometriä etelään. Jamalin Nenetsian pääkaupunki Salehard on kauempana, linnuntietä runsas 530 kilometriä lännessä.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupunkimaisen taajaman asukasluku oli 10 066 (koko Purin kunnallispiirissä asui 51 249 henkeä).
Historiaa
Vuonna 1932 perustettiin Pur-joen itärannalle nenetsien tehdas nimeltään Urengoi. Nimi Urengoi on kahden sanan yhdistelmä: mukana ovat hantin kielen "ureng" (уренг) ja nenetsin "koi" (кой). Venäjän kieleen käännettynä nimi tarkoittaa korkeaa ruohoa. Sanan nenetsinkielinen merkitys viittaa loputtomaan kukkulaan.
Milton Latham
thumb|Milton Latham Milton Slocum Latham (23. toukokuuta 1827 – 4. maaliskuuta 1882) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Hän toimi Kalifornian kuudentena kuvernöörinä viiden päivän ajan tammikuussa 1860.
Urengoi
Historiaa
thumb|left|250px|Neuvostoliittolainen postimerkki vuodelta 1983 [[Urengoi–Užhorod maakaasun siirtoputken kunniaksi.]]
Milton Latham
Erottuaan kuvernöörinvirastaan Latham istui Yhdysvaltain senaatissa vuoteen 1863. Hän muutti myöhemmällä iällään New Yorkiin ja kuoli siellä 54-vuotiaana.
Urengoi
Historiaa
Vuonna 1949 kylään rakennettiin 501. talo tuhansien vankien työllä rakennettavaa Salehard-Igarka-tiehanketta varten. 1953 rakennustyöt pysähtyivät ja vangit vietiin pois. Vuonna 1964 Tazin geofysikaalisen tutkimusretkikunnan ryhmä vahvisti maakaasun esiintymisen Urengoin alueella.
Talous ja liikenne
Gazpromin tuotantoalueisiin kuuluva merkittävä Urengoin kaasukenttä on saanut nimensä taajaman mukaan.
Blood of the Nations
Blood of the Nations on saksalaisen metalliyhtye Acceptin 12. studioalbumi. Se julkaistiin 20. elokuuta 2010. Albumi oli yhtyeen ensimmäinen studioalbumi 14 vuoteen sekä ensimmäinen äänite laulaja Mark Tornillon kanssa. Albumi ensiesiintyi Suomen virallisen listan sijalla 9.
Urengoi
Talous ja liikenne
Taajamaan on maantieyhteys. Lähin rautatieasema sijaitsee Pur-joen länsipuolella, noin 10 kilometriä taajamasta lounaaseen (Korotšajevo). Urengoissa on kesäaikaan muutaman kuukauden avoinna oleva jokisatama. Piirikunnan liikennesuunnitelman mukaan taajamalla on myös pienlentokenttä.
Thorsten Waenerberg
Thorsten Adolf Waenerberg (25. toukokuuta 1846 Porvoo – 26. helmikuuta 1917 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari ja opettaja.
Henkilöhistoria
Waenerbergin vanhemmat olivat esittelijäsihteeri, teologian tohtori Gabriel Mauritz Waenerberg ja Agata Sofia Aschan. Hän pääsi ylioppilaaksi 1865, kävi Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulun 1865–1867 B. A. Godenhjelmin oppilaana ja opiskeli sitten Oswald Achenbachin johdolla Düsseldorfin taideakatemiassa 1867–1870, sekä myöhemmin Pariisissa 1873–1874. Waenerberg teki opintomatkat Hollantiin 1880–1881 ja 1889–1890, opiskellen siellä merimaalausta H. V. Mesdagin johdolla, sekä Saksaan 1885. Hän toimi Turun piirustuskoulun opettajana ja johtajana 1874–1887, samoin kuin Suomen taideyhdistyksen kokoelmien intendenttinä 1887–1914.
Taiteellinen tuotanto
thumb|Thorsten Waenerberg: Kalastaja-aluksia Hollannin rannikolla, 1898. Waenerberg maalasi maisemia ja meriaiheita, erityisesti hänen vuosikymmenten aikana Suursaaresta tekemänsä maalaukset tulivat tunnetuiksi.
Polly Bergen
thumb|Polly Bergen ja [[Angela Lansbury.]] Polly Bergen (Nellie Paulina Burgin, 14. heinäkuuta 1930 Knoxville, Tennessee – 20. syyskuuta 2014 Southbury, Connecticut ) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Bergenillä oli merkittäviä rooleja muun muassa elokuvissa Armeijan monnit (1950), Tuomitun kosto (1962) sekä Tällaistakin voi sattua (1964). Hänet tunnettiin myös Täydelliset naiset -sarjan Lynette Scavon Stella-äitinä (2007–2009).
Bergen oli kolmesti naimisissa. Toisesta avioliitostaan Freddie Fieldsin kanssa hän sai yhden lapsen. Lisäksi Bergen ja Fields ottivat kaksi adoptiolasta.
AmeriKKKa’s Most Wanted
AmeriKKKa's Most Wanted on rap -artisti Ice Cuben ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin 16. toukokuuta 1990. Albumia on myyty Yhdysvalloissa yli miljoona kappaletta ja se on ylittänyt platinarajan.
Suguru Itō
Suguru Itō (s. 7. syyskuuta 1975 Akita) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Itō kuului Japanin U-20 joukkueeseen nuorten MM-kilpailuissa 1995.
Shanwei
Shanwei on prefektuuritason kaupunki Kiinan Guangdongin maakunnan itäosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 220 kilometriä maakunnan pääkaupunki Kantonista itäkaakkoon. Kaupungin väkiluku on 2,94 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 4 862 neliökilometriä.
Prefektuuri rajoittuu luoteessa Huizhoun, Heyuanin, Meizhoun, sekä koillisessa Jieyangin prefektuuritason kaupunkeihin. Etelässä naapurina on Etelä-Kiinan meri.
thumb|left|180px|Piirikuntatason aluejako. Piirikuntatasolla prefektuuri jakautuu neljään osaan. Osat ovat (numerointi kuten oheisessa kuvassa)
Sun vain oon
Sun vain oon on Mirumarun studioalbumi vuodelta 1978.
Televisiosota
thumb|150px|[[CBS-yhtiön kuuluisa uutisankkuri Walter Cronkite Vietnamissa.]] Televisiosota tarkoittaa sotaa, joka uutisoidaan laajasti television välityksellä. Termi liitetään vahvasti Vietnamin sotaan, jota pidetään toistaiseksi puhtaimpana televisiosotana.