cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mil Mi-28
Mil Mi-28 on venäläinen kaksipaikkainen taisteluhelikopteri. Alun perin Mi-28 oli ehdotelma Mi-24 Hindin manttelinperijäksi, mutta malli hävisi aikoinaan aiheesta järjestetyn suunnittelukilpailun ketterämmälle Ka-50:lle. 2000-luvulla on kuitenkin huomattu, että Mi-28 on yksinkertaisemman ja vankemman rakenteensa vuoksi (Kamovin koaksiaaliroottorin huolto on vaikeaa ja kallista) sittenkin parempi seuraaja Mi-24:lle. Venäjän valtio onkin tehnyt 300 koneen tilauksen Milin tehtaille ja kopterit on tarkoitus saada palvelukseen vuoteen 2015 mennessä. Vuonna 2013 kuollut Hugo Chávez tilasi koptereita Venezuelan armeijalle.
Versio N kykenee periaatteessa operoimaan kaikissa näkyvyysolosuhteissa, samaan tapaan kuin läntinen kollegansa AH-64 Apache. Mi-28 on huomattavasti raskaammin panssaroitu kuin AH-64 Apache (AH-64 painaa tyhjänä n. 5,2 tonnia, Mi-28 n. 8,1 tonnia), mutta on silti ainakin paperilla lento-ominaisuuksiltaan Apachea parempi. Asejärjestelmissä Apache on kuitenkin kehittyneempi. Yksityiskohtana mainittakoon, että Mi-28:n 30 mm konetykki käyttää samaa ammusta kuin Venäjän maakalusto. Kone voikin periaatteessa taistelun aikana laskeutua hakemaan ammustäydennystä maajoukoilta.
Mi-28 on luonteeltaan taisteluhelikopteri, joka periaatteessa kestää hyvin vihollistulta. Toisin kuin edeltäjänsä Mi-24 Hind, Mi-28:lle ei ole suunniteltu kuljetushelikopterin roolia. Kuitenkin edestä katsoen oikean siiven takana on luukku, jossa on paikka kolmelle matkustajalle. Kopterilla on siis mahdollista joko pelastaa pudonnut miehistö tai vaihtoehtoisesti kuljettaa tiedustelupartio toiminta-alueelle.
Ensimmäinen foliopainos
Ensimmäinen foliopainos (, alkuperäiseltä nimeltään Mr. William Shakespeare's Comedies, Histories, & Tragedies) on vuonna 1623 julkaistu kokoelma William Shakespearen näytelmiä. Siihen kuuluu 36 Shakespearen näytelmää, joista noin puolet julkaistiin foliossa ensimmäistä kertaa painetussa muodossa. Kokoelma on yksi merkittävimmistä Shakespearen tuotantoa käsittelevistä lähdeaineistoista.
Nimityksestään huolimatta Shakespearen näytelmiä oli julkaistu painettuina versioina jo ennen ensimmäistä foliopainosta. 17 tai 18 Shakespearen näytelmää oli julkaistu painettuina versioina jo aiemmin, mutta osa niistä oli laadultaan hyvin heikkotasoisia: esimerkiksi Romeosta ja Juliasta julkaistiin vuonna 1597 versio, jonka käsikirjoitus perustui näytöstä katsomassa olleen henkilön muistiinpanoihin.
Ensimmäisestä foliosta otettiin noin 750 –1 000 kappaleen painos, joista tiettävästi noin 230 on säilynyt nykyaikaan asti. Folion alkuperäiset painokset ovat nykyään hyvin arvokkaita: esimerkiksi vuonna 2003 Oxfordin yliopiston myymästä kirjasta maksettiin 3,5 miljoonaa puntaa.
Liisa Sulkakoski
Liisa Sulkakoski (13. marraskuuta 1945 – 21. huhtikuuta 2016) oli suomalainen lääkäri ja homeopaatti. Sulkakoski oli jäsenenä ministeri Paula Risikon nimeämässä vaihtoehtohoitoja koskevan lainsäädännön tarpeita selvittäneessä työryhmässä 1. kesäkuuta 2008 – 31. maaliskuuta 2009, jonka raporttiin hän jätti eriävän mielipiteen. Hän suhtautui kielteisesti muun muassa lasten rokotuksiin. Vuonna 2009 Sulkakosken blogissaan julkaisemat kuvaukset herättivät huolta potilaiden turvallisuudesta. Sulkakoski ilmoitti, että potilaat ovat pääosin fiktiivisiä, oireita on muunneltu tai pedagogisesti lisäilty eikä hän kerro vastaanoton kulkua eikä sitä, onko potilaat lähetetty esimerkiksi erikoislääkärille.
Sulkakoski oli valitsijayhdistyksen ehdokkaana europarlamenttivaaleissa 2009, sai 8 463 ääntä eikä tullut valituksi.
Sulkakoski sairastui haimasyöpään, johon hän kuoli huhtikuussa 2016 Sveitsissä homeopaattisella klinikalla.
Côte-Nord
Côte-Nord (ranskaa, vapaa suomennus Pohjoisrannikko) on hallinnollinen alue Quebecin provinssissa, Kanadassa. Hallintoalueen pinta-ala on 247 655 neliökilometriä ja väkiluku 92 518 (2016). Côte-Nordin hallintokeskus on Baie-Comeaun kaupunki (21 536 as., 2016), joka sijaitsee 422 kilometriä Québecin kaupungista koilliseen. Toinen merkittävä kaupunki hallintoalueella on Sept-Îles (24 400 as., 2016).
Ampumahiihto talviolympialaisissa 2014 – sekaviesti
Sekajoukkuekilpailu kuului ampumahiihdon kilpailuohjelmaan talviolympialaisissa 2014. Kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun sekajoukkuekilpailu järjestettiin olympiatasolla.
Kilpailussa naiset hiihtivät ensin kaksi kuuden kilometrin pituista kahden ammunnan osuutta. Tämän jälkeen miehet hiihtivät kaksi 7,5 kilometrin niin ikään kahden ammunnan osuutta.
Kilpailu pidettiin 19. helmikuuta 2014 Maasto- ja ampumahiihtokeskus Laurassa.
Tulokset
Kilpailu alkoi kello 18:30.
<references group="Huom"/>
Sissy Spacek
Ura
Spacek aloitti uransa countrymuusikkona ja levytti yhden singlen John, You Went Too Far This Time, joka kertoo John Lennonista. Serkkunsa näyttelijä Rip Tornin avulla Spacek pääsi Lee Strasberg Actors Studioon ja vielä myöhemmin Strasberg-instituuttiin New Yorkiin.
Spacekin ensimmäinen kreditoitu rooli oli vuoden 1972 elokuvassa Lihakirves, jossa hän näytteli seksiorjaksi myytyä nuorta naista. Seuraavana vuonna Spacek esiintyi elokuvassa Julma maa, josta hän sai ensimmäisen kerran laajempaa huomiota. Spacek tapasi elokuvan kuvauksissa tulevan miehensä Jack Fiskin, joka toimi lavastajana.
Barkaroli
Tunnetuimpia barkaroleja ovat muun muassa Frédéric Chopinin pianobarkaroli ja Jacques Offenbachin barkaroli oopperassa Hoffmannin kertomukset.
Sissy Spacek
Ura
Spacekin läpimurto oli tunteellisesti ongelmallisen telekineettisiä voimia omaavan teinitytön Carrie Whiten rooli elokuvassa Carrie (1976). Hän oli elokuvasta ehdolla parhaan naispääosan Oscar-palkinnon saajaksi. Vuonna 1980 Spacek voitti Oscarin ja Golden Globen elokuvasta Kaivosmiehen tytär. Hän on ollut Oscar-ehdokkaana lisäksi elokuvista Kateissa, Kun joki tulvii, Kolme sydäntä ja Satimessa.
Yksityiselämä
Spacek meni naimisiin tuotantosuunnittelija Jack Fiskin kanssa vuonna 1974. Heillä on kaksi tytärtä: Schuyler Elizabeth ja Madison Fisk, joista ensinnä mainittu on itsekin näytellyt useissa rooleissa. Spacek asuu perheineen hevostilalla Virginiassa. Spacek tunnetaan myös aktiivisena naisasioiden puolestapuhujana.
Luettelo Billboard Hot 100 -listan ykkösistä vuonna 2008
Tämä on luettelo Billboard Hot 100 -listan kärkipaikkaa hallussaan vuonna 2008 pitäneistä artisteista ja singleistä.
Sissy Spacek
Oscarit
Ehdokkaana:
Emmyt
Ehdokkaana:
Golden Globet
Ehdokkaana:
The Heart of Everything
The Heart of Everything on hollantilaisen Within Temptation -yhtyeen neljäs albumi. Se julkaistiin 12. maaliskuuta 2007. Albumin musiikki on sinfonista metallia sekä balladeja. Albumista on julkaistu useampi eri painos, tavallisen painoksen lisäksi mm. digipak-versio sekä bonus-DVD:n sisältävä erikoispainos. Digipak-painokselta löytyy bonusraitana toinen versio kappaleesta What Have You Done. Muilta erikoispainoksilta löytyy bonusraitoina akustisia versioita eri kappaleista.
Ensimmäinen single albumilta on duetto What Have You Done, jossa on mukana yhdysvaltalaisen Life of Agony -yhtyeen laulaja Keith Caputo. Toinen single on Frozen, jonka tuoton yhtye lahjoittaa hyväntekeväisyyteen lastensuojelutyöhön. Kappale The Howling esiintyy myös Spellborn-tietokonepelin soundtrackillä.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 2.
Turtola (Ruotsi)
Turtola on kylä ja pientaajama Ylitornion kunnassa Ruotsissa. Pientaajamassa oli 125 asukasta vuoden 2010 lopussa.
Kylä oli ennen Haminan rauhaa 1809 samaa kylää Suomen nykyisen Pellon kunnan Turtolan kanssa. Tällöin valtakunnanraja vedettiin kylää halkovaan Tornionjokeen. Sittemmin kylän nimeksi on myös suomen kielessä vakiintunut ruotsinkielinen muoto Svanstein, mm. sekaannusten välttämiseksi.
Svansteinin kylä sijaitsee Kynsivaaran juurella. Kylän takana on Pullinkivaara Tornionlaaksossa 1700-luvulla suoritetun astemittauksen mittaupisteistä (ks. Maupertuis). Pullinkivaaralla toimii suurehko laskettelukeskus Svanstein Ski. Keskuksessa on 16 eritasoista rinnettä ja 5 hissiä. Pisin rinne on miltei 2500 metriä pitkä. Svanstein Skissä käy myös jonkin verran suomalaisia asiakkaita. Kylässä on myös mittava murtomaahiihtolatuverkosto.
Lähteet
pienoiskuva|272x272px
Luettelo Hermann Hessen suomennetusta tuotannosta
Tämä on luettelo Hermann Hessen suomennetusta tuotannosta
Suomennettuja runoja
Eeva-Liisa Mannerin suomentamia runoja kokoelmassa: Eeva-Liisa Manner, Mustaa ja punaista: runoja, Turku: Aura 1944
Elämänuskon kirja, toimittanut Sanna Jaatinen: WSOY 1996 ISBN 951-0-21196-6 (suomentaja?)
Suomennettuja novelleja
Antologiassa Ihmeellinen viesti toiselta tähdeltä ja muita tarinoita. (Märchen, 1919.) Suomentanut Aarno Peromies. Espoo: Weilin + Göös, 1978. ISBN 951-35-1602-4
Antologiassa Katoava kesä: Kertomuksia, Suomentaneet Kai Kaila (1976) ja Eeva-Liisa Manner (1959). Helsinki: Kirjayhtymä, 1976. ISBN 951-26-1173-2
Antologiassa Kertomuksia. Suomentaneet Kai Kaila ja Eeva-Liisa Manner. Helsinki: Kirjayhtymä, 1994. ISBN 951-26-3914-9
Antologiassa Knulp: Kolme kertomusta Knulpin elämästä. (Knulp: Drei Geschichten aus dem Leben Knulps, 1915.) Suomentanut Teppo Kulmala. Helsingissä: Pikku-idis, 1994. ISBN 952-9589-22-0
Antologiassa Riikinkukkokehrääjä ja muita kertomuksia. Suomentanut Kai Kaila. Helsinki: Kirjayhtymä, 1974. ISBN 951-26-0877-4
Antologiassa Ystävykset: Kertomuksia. Suomentanut Kai Kaila. Helsinki: Kirjayhtymä, 1982. ISBN 951-26-2264-5
Martin Gardner
thumb|Martin Gardner Martin Gardner (21. lokakuuta 1914 Tulsa – 22. toukokuuta 2010 Norman) oli yhdysvaltalainen matemaatikko, joka tuli tunnetuksi Mathematical Games -kolumnillaan lehdessä Scientific American (1956–1981) sekä kymmenillä matemaattisia ongelmia käsittelevillä kirjoillaan.
Gardner syntyi Tulsassa Oklahomassa, ja opiskeli toisen maailmansodan jälkeen Chicagon yliopistossa. Hän kuuluu nykyajan tunnetuimpiin näennäistieteen kriitikoihin, ja hänen kirjansa Fads and Fallacies in the Name of Science (1952) lukeutuu jo skeptismin klassikkoteoksiin.
Triteismi
Triteismi on yleisnimitys heresioille eli harhaopeille, joiden mukaan Kolminaisuus koostuu kolmesta samanarvoisesta autonomisesta jumalallisesta olennosta. Triteismin vastakohta on modalismi.
Kappadokialaiset isät esittivät 300-luvun loppupuolella triteismin platonistisen tulkinnan: kolmella erillisellä persoonalla on sama universaali (eli yläkäsite tai ylempi luokka): jumalallisuus. (Isä kuitenkin on jollakin lailla Pojan ja Hengen yläpuolella, vrt. subordinationismi.) Mm. Roscellinus kannatti triteismiä.
Eugene Ormandy
Eugene Ormandy (alk. Jenő Ormándy-Blau; 18. marraskuuta 1899 Budapest, Unkari – 12. maaliskuuta 1985 Philadelphia, Yhdysvallat) oli unkarilaissyntyinen yhdysvaltalainen kapellimestari ja viulisti.
Ormandy opiskeli Unkarin musiikkiakatemiassa viulunsoittoa Jenő Hubayn johdolla. Hän opiskeli myös filosofiaa yliopistossa. Ormandy muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1921 ja otti nimen Ormandy. Hän toimi ensin viulistina ja myöhemmin kapellimestarina Capitol Theater Orchestrassa, joka säesti mykkäelokuvia.
Ormandy nimitettiin Minneapolisin sinfoniaorkesterin kapellimestariksi vuonna 1931, ja hän toimi tehtävässä vuoteen 1936 asti. Tänä aikana hän teki ensimmäiset levytyksensä RCA Victor -yhtiölle. Näihin sisältyivät Anton Brucknerin 7. sinfonia ja Gustav Mahlerin 2. sinfonia. Esitysten korkea laatu toi hänelle mainetta poikkeuksellisena lahjakkuutena.
Parhaiten Ormandy kuitenkin muistetaan peräti 44 vuotta kestäneestä suhteestaan Philadelphian orkesteriin, jonka varakapellimestariksi hän tuli Leopold Stokowskin alaisuuteen vuonna 1936. Jo pari vuotta myöhemmin hänet nimitettiin orkesterin musiikilliseksi johtajaksi, tehtävään jota hän hoiti eläkkeelle siirtymiseensä asti vuoteen 1980.
Ormandyn kapellimestaritaidetta luonnehtii upea orkesterisointi. Hän kiinnitti huomiota varsinkin jousisektioiden legato-sointiin kontrolloimalla jousen käyttöä ja äänenmuodostusta.
Ormandy saavutti suurimmat menestyksensä myöhäisromantiikan ja 1900-luvun alkuvuosien musiikin tulkkina. Hän edisti erityisesti Sergei Rahmaninovin musiikin tunnetuksi tulemista ja johti hänen Sinfonisten tanssiensa kantaesityksen. Ormandy myös levytti Rahmaninovin kanssa tämän Paganini-muunnelmat. Ormandy vastasi myös useiden Dmitri Šostakovitšin sinfonioiden kantaesityksistä Yhdysvalloissa.
Ormandy vieraili orkestereineen lähes kaikkialla maailmassa. Suomessa hän vieraili Sibelius-viikolla muun muassa vuonna 1951, 1952 ja 1965 ja orkesterinsa kanssa 1955 ja tapasi Jean Sibeliuksen.
Mikko Mantere
Mikko Mantere on suomalainen nyrkkeilijä.
Mantere selviytyi puolivälieriin junioreiden EM-kilpailujen 48 kg:n sarjassa Edinburghissa 1992. Ensimmäisissä aikuisten arvokisoissaan, Tampereen MM-kilpailuissa 1993 hän karsiutui 48-kiloisten ensimmäisellä kierroksella. Myöhemmin samana vuonna hän sai Bursan EM-kilpailuissa pronssia 48 kg:n painoluokassa. Hän voitti puolivälieräottelussa ranskalaisen Rachid Bouaitan pistein 20–7, mutta hävisi välieräkamppailun Bulgarian Daniel Petroville 4–11.
Mantere edusti seuratasolla Turun Weikkoja. Hän voitti SM-kilpailuissa 48 kg:n painoluokassa kultaa 1992, 1993 ja 1995 sekä hopeaa 1994.
Sodankäynti
Sodankäynti on Carl von Clausewitzin määritelmän mukaan kahden itsenäisen tahon välistä organisoitua, vihamielistä vaikuttamista, jossa keskeinen ja perinteinen keino on fyysinen väkivalta. Sen tavoitteena on vastapuolen tai vastapuolien taivuttaminen omaan tahtoon. Clausewitzin mukaan sota on jatkoa valtion politiikkaan toisin keinoin, eli sodankäynti on keino, joka otetaan käyttöön kun valtion politiikka on edistänyt sodan syttymistä tai luonut sodan syttymiselle otollisen tilanteen.
Sota itsessään on poliittinen tila osapuolten välillä eli sotatila. Sodankäynti ei ole itsenäinen ilmiö, vaan politiikan väline, jolla pyritään saavuttamaan sodan synnyttäneet poliittiset päämäärät. Se on aktiivista toimintaa sotatilan aikana. Sanaa sodankäynti käytetään myös liitteenä täsmentämään sodankäynnin muotoja sekä taktisia tai strategisia olosuhteita, jolloin puhutaan esimerkiksi informaatiosodankäynnistä, viidakkosodankäynnistä tai epäsymmetrisestä sodankäynnistä.
Sodankäynnin teoriaa
Carl von Clausewitzin määritelmän mukaan sodankäynti on kahden itsenäisen tahdon välistä organisoitua, vihamielistä vaikuttamista, jossa keskeinen ja perinteinen keino on fyysinen väkivalta. Sen tavoitteena on vastapuolen tai vastapuolien taivuttaminen omaan tahtoon.
Nykyaikaisessa informaatiosodassa ovat jälleen korostuneet aineettoman vallankäytön ja ei-aseellisen väkivallan klassiset merkitykset. Tässä läntinen käsitys, jota Clausewitz edustaa, ja itäinen käsitys, jota esimerkiksi Sunzi edustaa, sodasta eroavat selvästi toisistaan. Sunzin mukaan sodankäynnin huippu on vastustajan voittaminen ilman taistelua. Clausewitzille vastustajan asevoimien lyöminen, ratkaisutaistelu, on sodankäynnin toiminnallista ydintä.
Sodankäynnin ulottuvuudet
Sodankäynnin ulottuvuudet muodostavat systemaattisen kokonaisuuden sodankäynnissä:
Tällaisia sodankäynnin ulottuvuuksia ovat seuraavat yhdeksän osakokonaisuutta:
Sodankäynnin ulottuvuuksien käytöstä
Sodankäynnin ulottuvuudet ovat myös suhteellisen edun lähde. Suhteellista etua voi saavuttaa jokaisella sodankäynnin ulottuvuudella.
Sodankäynnin ulottuvuudet antavat yhden systemaattisen näkökulman sodankäynnin sisäiseen tarkasteluun. Lisäksi on usein huomioitava ulkoinen näkökulma, eli sodankäynnin suhde suurempaan kokonaisuuteen, ympäristöönsä esimerkiksi yhteiskuntaansa, toimintaympäristöön (maasto, sää, vuodenajat), viholliseen ja liittolaisiin/neutraaleihin.
Sodankäynnin sääteleminen
Sodankäyntiä säätelee humanitaarinen oikeus (myös nimitys kansainvälinen sotaoikeus). Sotatoimet voidaan jakaa laillisiin ja laittomiin menetelmiin lähtökohtaisesti siten, että lailliset sotatoimet rajoittuvat ainoastaan sotilaskohteisiin ilman tarpeetonta ihmisten, eläinten tai ympäristön vahingoittamista. Esimerkiksi sotajuoni, sotilaskohteiden naamiointi ja harhauttavien tietojen antaminen viholliselle ovat sallittuja sodankäynnin toimia, mutta petollisuus (salakavaluus) on laitonta. Petollisuutta voi kuvata esimerkiksi vihollisen toimintaa, joka tähtää valheellisesti vastapuolen luottamaan humanitaarisen oikeuden suojaan.
Sota ei ole pelkkää tappamista ja tuhoamista; kansainvälinen oikeus ei tunne totaalisen sodan käsitettä. Vastapuolen taivuttamisen omaan tahtoon voi tehdä monella tavalla: fyysisellä sodalla, diplomatialla, tiedolla, tahdolla, rahalla, taloudella, politiikalla, asetelmilla, psykologisilla tai tieto-operaatioilla, sekä edellisten erilaisilla yhdistelmillä. Modernin informaatiosodankäynnin keskellä tutuiksi ovat tulleet muun muassa tietoliikenneyhteyksien tuhoaminen tai hallinta.
Sodankäyntiin oikeutettuja taistelumenetelmiä on pyritty rajoittamaan lakien avulla jo tuhansia vuosia. Esimerkkinä Intiassa Manun lait -nimellä tunnettu hindulaisuuden lakiteksti on kieltänyt sotilasta esimerkiksi käyttämästä petollisia aseita tai hyökkäämästä armoa rukoilevaa, istuvaa, surun vallassa olevaa vastaan. .
Baseball
Baseball [beisbo:l] on Yhdysvalloissa kehitetty kahden joukkueen välinen pallopeli, joka on erityisen suosittua Amerikassa ja Itä-Aasiassa.
Pelaajat ja pelin kulku
Joukkueet yrittävät tehdä juoksuja sisävuorojensa aikana. Juoksu tulee, kun pelaaja kulkee kolmen pesän kautta kotipesään. Jos lyöjä lyö pallon takarajan yli, syntyy kunniajuoksu eli ”kunnari”, ja lyöjä saa kiertää kaikki pesät ja tehdä juoksun.
Joukkueissa on yhdeksän pelaajaa. Ulkopelaajia ovat syöttäjä, sieppari, ykkösvahti, kakkosvahti, kolmosvahti, polttaja, oikea koppari, keskikoppari ja vasen koppari. Sisävuorossa olevalta joukkueelta tulee vuorotellen yksi pelaaja lyömään.
Syöttäjä yrittää heittää sellaisen syötön, johon lyöjä ei osu kunnolla. Syöttäjä syöttää 20 sekunnin aikarajan sisällä. Aloitussyöttäjät pelaavat keskimäärin noin kuusi vuoroa per ottelu. Joukkueessa on kerrallaan viisi aloittavaa syöttäjää ja useampi vaihtosyöttäjä. Täydellinen peli syöttäjältä tarkoittaa, että yksikään vastustaja ei pääse ottelun aikana kentälle. Nollapelissä aloitussyöttäjän vuorossa ei vastustaja tee yhtään juoksua.
thumb|300px|Syöttö. Ulkovuorossa olevan joukkueen syöttäjä yrittää polttaa kolme sisävuorossa olevan joukkueen lyöjää, jolloin vuoro vaihtuu. Syöttäjä voi heittää pallon eri tyyleillä, joilla palloon saadaan käden asentoa vaihtamalla erilainen nopeus ja lentorata. Kierresyötössä on yläkierrettä, laakasyöttö on nopea ja melko suora, ja liukusyöttö on kierresyötön ja laakasyötön väliltä. Iskualue on kotilaatan päällä oleva kuvitteellinen aukko, joka on lyöjän polvien ja rinnan välisellä alueella. Lyöjä tai juoksija palaa, kun kolme syöttöä on ”suoria”, kun pallo lyödään kopiksi, tai kun pesien välillä oleva juoksija palaa kun häntä tai pesää kosketetaan pallolla. Syöttö on suora, kun syötetty pallo menee iskualueen läpi, kun lyöjä heilauttaa mailaansa, tai kun lyönti on laiton.
Kun lyöjä osuu palloon, hänen on lähdettävä etenemään kohti ykköspesää. Ulkopelaaja ottaa pallon kiinni ja yrittää heittää sen ykköspesälle ennen kuin lyöjä ehtii sinne. Jos ykkösvahti koppaa pallon ennen kuin lyöjä ehtii pesälle, lyöjä palaa; muuten hän saa jäädä pesälle.
Lyöjä saa vapaataipaleen ykköselle esimerkiksi neljästä väärästä syötöstä tai jos syöttö osuu lyöjään.
Pelissä on pitkälti kyse siitä, miten hyvin lyöjät onnistuvat syöttäjiä vastaan, sillä parhaidenkin lyöjien onnistumisprosentti ammattiliigoissa on noin 35 prosenttia. Kenttätapahtumia baseballissa onkin suhteellisen vähän esimerkiksi pesäpalloon verrattuna.
Kenttä
thumb|370px|Etukenttä kaaren alapuolella ja takakenttä sen yläpuolella. Baseball-kentän rajaavat rajalinjat ja taka-aita. Kenttä on jaettu etukenttään ja takakenttään, joita erottaa puolikaaren muotoinen nurmiraja. Etukentän keskellä on ruohopäällysteinen neliö eli ”timantti”, jonka sivut ovat 27,5 metriä. Neliön kulmissa ovat neljä pesää ykköspesästä kotipesään. Ykköspesä on kotipesästä katsoen neliön oikeassa kulmassa ja muut pesät siitä vastapäivään. Pesät on merkitty noin 40 × 40 senttimetrin kokoisilla tyynyillä.
Neliön keskellä on syöttökumpu, josta syöttäjä heittää pallon kotipesän suunnassa olevaa syöttölaattaa kohti, jonka äärellä seisoo vastajoukkueen lyöjä. Syöttökummun läpimitta on 5,5 metriä ja korkeus enintään 25,5 senttimetriä kotilaattaan nähden. Kummun keskipisteen takana on pieni syöttölaatta, johon syöttäjän on koko syötön ajan kosketettava. Syöttäjän etäisyys lyöjästä on 18,5 metriä.
Etukentän ulommainen osa on hiekkaa ja koko takakenttä nurmea. Takakentän takarajalla on aita ja kulmissa rajapylväät, joista tuomari näkee, onko takarajan ylittänyt lyönti laiton vai kunniajuoksu. Kentän sivuilla on vaihtopenkit. Takalinjaan on kotipesältä kentän sivuilla noin 100 metriä ja keskellä 120–130 metriä.
Välineet ja varusteet
thumb|left|160px|Neljä baseballmailaa eri vuosikymmeniltä. Baseballmaila on 63,5–101,6 senttimetriä pitkä ja kapenee kahvaa kohti. Ammattilaisten täytyy käyttää puumailaa, mutta amatööritasolla voidaan käyttää myös alumiinista. Maila painaa yleensä enintään 1,4 kilogrammaa.
Baseball-pallon ydin on kumia ja korkkia. Sen ympärille on kierretty puuvillanarua, ja pallo on päällystetty kahdella nahansuikaleella, jotka on ommeltu yhteen punaisella puuvillalangalla.
Baseballräpylöitä on pelipaikasta riippuen eri kokoisia. Etukenttäräpylän enimmäiskoko on 21,3 senttimetriä. Siepparin räpylä on paksu, eikä siinä ole erillisiä koloja sormille.
Kolkuttajat
Kolkuttajat on Stephen Kingin alun perin vuonna 1987 julkaisema tieteiskauhuromaani. Se kertoo pikkukaupungista ja sen asukkaista, jotka altistuvat kauan sitten avaruudesta haaksirikkoutuneen aluksen aiheuttamalle säteilylle, sen muuttaessa heitä vähitellen. Ilkka Rekiaron suomenkielinen käännös kirjasta julkaistiin vuonna 1990.
Baseball
Välineet ja varusteet
Lyöjällä on kypärä, sillä syötön nopeus voi olla jopa 160 kilometriä tunnissa. Siepparilla on hyvät suojavarustukset, jotka peittävät hänen päänsä ja etukehonsa.
Kolkuttajat
Nimensä mukaisesti Kolkuttajat perustuu tunnettuun amerikkalaiseen lastenloruun, johon Stephen King keksi kirjaa varten muutamia uusia säkeistöjä. Myös H. P. Lovecraftin vuoden 1927 novelli Väri avaruudesta on toiminut Kingin mukaan yhtenä tärkeimpinä innoittajina kirjan kirjoittamiseen.
Baseball
Sarjat
Baseballia pelataan nykyisin myös etenkin Kiinassa, Japanissa, Etelä-Koreassa, Taiwanissa, Kuubassa ja Venezuelassa. Myös Dominikaanisessa tasavallassa baseball on suosittua ja maa onkin tuottanut monia huippupelaajia, jopa siinä määrin, että jokaisella Major League Baseballin joukkueella on nykyisin pelaajakehitykseen keskittyvä akatemia Dominikaanisessa tasavallassa.
Suomessa lajia pelataan SM-sarjassa ja Suomi-sarjassa.
Kolkuttajat
Vuoden 2014 The Rolling Stones -lehden haastattelussa King on jälkikäteen kirjan uudelleenluettuaan mieltänyt Kolkuttajat huonoksi kirjaksi, pitäen mahdollisena syynä hänen tuolloin pahalaatuiseksi äityneen päihteiden käytön. Kolkuttajat oli viimeinen Kingin julkaisema teos ennen hänen vieroitushoitoon menemistä.
Baseball
Sarjat
Kansainvälinen baseball-liitto järjestää esimerkiksi baseballin maailmancupia ja World Baseball Classicin.
Historia
Baseballin juuret ovat Britteinsaarilla, missä lapset ja nuoret olivat kisailleet ainakin 1600-luvulta lähtien pelissä nimeltä rounders. Siinä lyötiin pyöreää esinettä mailalla ja sen jälkeen juostiin. Vuodelta 1744 Britanniasta löytyy kirjallinen maininta pelistä nimeltä base-ball, jossa pelialue oli kolmion muotoinen ja pesinä olivat tolpat.
Kolkuttajat
Kirjasta on tehty myös minisarja vuonna 1993, ja NBC ilmoitti vuonna 2013 tekevänsä uuden minisarjan kirjaan perustuen.
Baseball
Historia
Englantilaiset ja irlantilaiset siirtolaiset toivat pelin Pohjois-Amerikkaan, missä ensimmäinen maininta pelistä on vuodelta 1791. Eri puolilla Yhdysvaltoja pelattiin 1830-luvulla erilaisia pallopelejä, jotka muistuttivat osittain nykyistä baseballia. Ensimmäinen muistiin merkitty baseball-ottelu pelattiin vuonna 1838.
Vuonna 1845 New York Knickerbockersin edustajat laativat baseballille säännöt ja ryhtyivät järjestämään säännöllisesti otteluita. Ensimmäiset säännöt olivat paljon nykysääntöjen kaltaiset, mutta esimerkiksi syötön sai antaa vain alakautta, ja palo syntyi vaikka pallo pomppasi kerran maassa ennen koppia. Sääntöjen kirjoittajaa Alexander Cartwrightia kutsutaan nykyaikaisen baseballin isäksi. Ensimmäinen virallisesti dokumentoitu ottelu käytiin 19. kesäkuuta 1846 Hobokenissa New Jerseyssä.
Kolkuttajat
Juoni
Kirjan tapahtumat sijoittuvat mainelaiseen Havenin kuvitteelliseen kaupunkiin. Lännenromaanikirjailija Roberta "Bobbi" Anderson on kävelyllä metsässä yhdessä koiransa Peterin kanssa, kun hän kompastuu metalliesineeseen. Esine alkaa kiinnostaa Bobbia, sillä se on hyvin tiukasti maassa kiinni ja tästä syystä hän alkaa kaivaa maata sen ympäriltä. Bobbia auttaa hänen ystävänsä, runoilija John "Gard" Gardener, joka suunnittelee itsemurhaa ja vastustaa ydinvoimaa. Kun metallinen objekti vähitellen paljastuu maan uumenista, käykin ilmi, että se on lähes kolmesataa metriä halkaisijaltaan oleva avaruusalus. Äkkiä Havenissa alkaa tapahtua. Kaupunkilaiset vuotavat verta, heidän hampaansa putoavat, he kaljuuntuvat ja saavat kyvyn rakentaa uutta, tuntematonta tekniikkaa, eivätkä he pysty poistumaan kaupungista. He alkavat muuntua samankaltaisiksi olennoiksi, kuin ne, joiden alus alun perin oli ollut. Heistä tulee Kolkuttajia. Jokainen, joka yrittää puuttua kaupungin tapahtumiin, kohtaa karmean lopun. Gardiin avaruusaluksen voima ei kuitenkaan tunnu vaikuttavan. Tämä johtuu ilmeisesti metallilevystä, joka on hänen päässään lasketteluonnettomuuden jäljiltä. Gard huomaa muutokset Bobbissa ja muissa kaupunkilaisissa, ja niin hän ryhtyy taistoon estääkseen tapahtumien etenemisen.
Baseball
Historia
thumb|300px|Baseballia Hobokenissa 1866. Baseballista tuli suosittua 1850-luvulla etenkin New Yorkissa, missä perustettiin kansallinen baseball-liitto NABBS vuonna 1857. New Yorkin alueen joukkueet alkoivat 1863 pelata kansallisesta mestaruudesta, ja samana vuonna myös Kanadassa alettiin pelata maan mestaruussarjaa. New Yorkin liitto muutti pelin sääntöjä vuonna 1863 niin, että koppi piti ottaa suoraan ilmasta. Sisällissodan aikana pelin suosio kasvoi edelleen, kun siitä tuli sotilaiden vapaa-ajan harrastus. Mustaihoiset pelaajat suljettiin kilpailutoiminnan ulkopuolelle 1867. Peli muuttui ammattimaisemmaksi, kun alettiin rakentaa aidattuja pelikenttiä. Ensimmäinen ammattilaisseura oli Cincinnati Red Stockings, joka aloitti 1869, ja ensimmäinen ammattilaisliiga käynnistyi 1871. Sen seuraaja National League aloitti 1876, ja se on vanhin edelleen toimiva urheilun ammattilaissarja. Yläkautta syöttäminen sallittiin vasta 1884, ja säännöt saavuttivat nykymuotonsa 1893.
Kanadan ensimmäinen ammattilaisliiga aloitti 1877, ja Kuubassa ensimmäinen sarja pelattiin 1878.
American League perustettiin Yhdysvalloissa 1901. Se ja National League kilpailivat aluksi pelaajista, mutta 1903 ne tekivät yhteistyösopimuksen, ja saman vuoden syksyllä kahdeksan joukkueen liigojen voittajat kohtasivat kauden päätteeksi mestaruusottelussa World Series. Sarjat alettiin tuntea yhteisnimityksellä Major League Baseball. 1900-luvun ensimmäisiä vuosikymmeniä pidetään baseballin kulta-aikana, sillä peli saavutti silloin kaikkien yhteiskuntaluokkien suosion.
thumb|left|[[Babe Ruth, lajin suurin tähti 1900-luvun alkupuolella.]] Vuoden 1919 World Seriesin yhteydessä tapahtui suuri vedonlyöntiskandaali, jossa kahdeksan Chicago White Soxin pelaajaa sai elinikäisen toimitsijakiellon ottelutulosten sopimisesta. Skandaali johti komissaarin viran perustamiseen, ja vuonna 1921 komissaarille annettiin sarjaa koskevassa päätöksenteossa lähes diktaattorin valtuudet. Baseballin farmijärjestelmä perustettiin 1920–1930-luvun vaihteessa. Baseballin suurin tähti sotien välisenä aikana oli Babe Ruth, joka murskasi lähes kaikki lyöntiennätykset.
Japanin ammattilaissarja NPB käynnistyi 1936. Kansainvälinen baseball-liitto (IBAF) perustettiin 1938, ja toisen maailmansodan jälkeen monissa Euroopan maissa aloitettiin ammattilaissarja. Naiset olivat alkaneet pelata baseballia Yhdysvalloissa 1860-luvulla, ja naisten ammattilaissarja perustettiin toisen maailmansodan aikana.
Toisen maailmansodan jälkeen aiemmin omissa sarjoissaan pelanneet mustat pelaajat pääsivät vähitellen pääsarjoihin, ensimmäisenä Jackie Robinson 1947. Latinotaustaisten pelaajien määrä kasvoi 1950-luvulla Major League Baseball -sarjoissa. 1950–1970-luvuilla huippubaseballin suosio laski, joten sarjaa levitettiin laajemmalle alueelle. Jotkin itärannikon seurat muuttivat länsirannikolle, ja MLB:hen tuli kanadalaisjoukkueita. Voimasuhteita pyrittiin tasoittamaan suosimalla heikoimpia joukkueita värväystilaisuuksissa, jotka aloitettiin 1965. Ammattilaispelaajien oikeuksia ja palkkoja parannettiin pelaajien yleislakon jälkeen 1972.
Baseball oli olympialaisten ohjelmassa vuosina 1992–2008. Ensimmäiset kaksi kertaa mukana sai olla vain amatöörejä, mutta 2000 kisoista alkaen myös ammattilaisia.
Muunnelmia
Suomalaisen pesäpallon kehittäjä Lauri Pihkala otti vaikutteita baseballista ja muokkasi niiden avulla jo kehittämästään pitkäpallosta pesäpallon 1910-luvulla.
Marokko yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Marokon menestynein yleisurheilija MM-kilpailuissa on Hicham el-Guerrouj, joka voitti 1 500 metrin juoksun neljä kertaa peräkkäin: vuosina 1997, 1999, 2001 ja 2003. Kahteen kultamitaliin ovat yltäneet Nezha Bidouane 400 metrin aitajuoksussa (1997, 2001) ja Jau’ad Gharib maratonilla (2003, 2005). Yhden maailmanmestaruuden ovat voittaneet Sa’id Awita 5 000 metrin juoksussa vuonna 1987, Salah Hissou samalla matkalla vuonna 1999 ja Soufiane El Bakkali estejuoksussa vuonna 2022.
Ilman mitaleja Marokko on jäänyt vuosien 1993, 2009, 2011 ja 2013 kisoissa. Daegussa 2011 parhaat marokkolaiset olivat neljänneksi sijoittuneet Btissam Lakhouad naisten 1 500 metrin juoksussa ja Yahya Berrabah miesten pituushypyssä. Moskovassa 2013 parhaita olivat yhdeksänneksi sijoittuneet Mohamed Moustaoui miesten 1 500 metrin juoksussa ja Hamid Ezzine miesten 3 000 metrin estejuoksussa. Pekingissä 2015 Marokon ainoa mitalisti oli pronssia 1 500 metrin juoksussa saavuttanut Abdalaati Iguider, jonka lisäksi kaksi urheilijaa selviytyi kahdeksan parhaan joukkoon. Lontoossa 2017 Soufiane El Bakkali sijoittui hopealle estejuoksussa ja lisäksi Rababe Arafi sijoittui kahdeksanneksi 1 500 metrin juoksussa. Dohassa 2019 Soufiane El Bakkali sijoittui pronssille estejuoksussa ja lisäksi Rababe Arafi sijoittui seitsemänneksi 800 metrin juoksussa ja Hamza Sahli kahdeksanneksi maratonilla. Eugenessa 2022 ainoana pistesijalle eli kahdeksan parhaan joukkoon ylti Soufiane El Bakkali, joka voitti kultaa estejuoksussa.
Seymourin lentoasema
Seymourin lentoasema (IATA: GPS, ICAO: SEGS) on lentoasema Baltran saarella Galápagossaarilla. Se perustettiin Yhdysvaltain armeijan ilmavoimien tukikohdan paikalle, ja siviililennot alkoivat asemalla 1963.
Terminaali
Seymourin lentoaseman uusi terminaalirakennus avattiin joulukuussa 2012. Terminaalin pinta-ala on 6 000 neliömetriä.
Terminaalin rakentamisessa pyrittiin minimoimaan sen vaikutukset ekosysteemiin U.S. Green Building Councilin säännösten mukaisesti. Rakentamisessa käytettiin Amazonin alueen öljynporauksesta kierrätettyjä teräsputkia. Lisäksi 75 prosenttia kaikesta materiaalista, jota vanhasta terminaalista saatiin, käytettiin uuden rakentamiseen.
Terminaali käyttää aurinko- ja tuulivoimaa, ja lähes kaikki rakennuksen tarvitsema energia on uusiutuvista lähteistä. Rakennuksessa ei ole ilmastointia, mutta niin sanotun ilmastotietoisen arkkitehtuurin avulla sinne on pyritty saamaan sopivat olosuhteet vuoden ympäri.
Kiitotiet
Lentoaseman ainoa kiitotie on asfalttipäällysteinen. Se on 2 401 metriä pitkä ja 35 metriä leveä.
Historia
Japanin hyökättyä Pearl Harboriin Ecuador antoi Yhdysvalloille luvan käyttää Baltraa sotilastukikohtanaan. Baltra valittiin armeijan ilmavoimien tukikohdaksi sen tasaisten pinnanmuotojen takia. Lentotukikohdan rakennustyöt alkoivat helmikuussa 1942, ja kenttä oli valmis kahdessa kuukaudessa.
Tukikohta laajeni sodan aikana, ja siellä oli yli 200 rakennusta ja tuhannelle sotilaalle tarkoitettu kasarmi. Suurin osa joukoista vetäytyi syyskuussa 1945. Sotilastoiminta lopetettiin huhtikuussa 1946, ja viestintäyksikkö lähti saarelta helmikuussa 1948. Tukikohta luovutettiin samana vuonna Ecuadorille.
Tukikohdasta muutettiin siviililentoasema vuonna 1963. Se jatkoi kuitenkin myös edelleen Ecuadorin asevoimien tukikohtana.
Norsunluurannikon ympäristöpolitiikka
Norsunluurannikon ympäristöpolitiikkaan liittyvät paikalliset ja maailmanlaajuiset ympäristökysymykset ja kansainväliset, valtiolliset ja kunnalliset sopimukset ja ohjauskeinot, keskustelu, tutkimus ja rahoitus. Ympäristöpolitiikkaan vaikuttavat puolueet, rahoittajat, asukkaat, yhteisöt, yhdistykset, kansalaisliikkeet ja lehdistö. Ympäristöpolitiikka vaikuttaa lajien monimuotoisuuteen ja kansanterveyteen. Norsunluurannikko itsenäistyi Ranskasta vuonna 1960. Maa on saanut nimensä entisen siirtomaakauden tärkeän vientituotteen mukaan. Maan kymmenet eri heimot puhuvat toisistaan eriytyneitä kieliä, joita ymmärretään usein vain heimon asuinalueella. Pääkansoja on viisi: akan, kru, mande, senufo ja laguuni. Norsunluurannikon ympäristöpolitiikkaan sisältyy rikkaan eliöstön ja sademetsien suojelu, plantaasien hallinta ja hollantilaisen öljy-yhtiön myrkkyskandaali vuonna 2006.
Ympäristö
Maa jakautuu 500 km pitkään rannikkoon ja sen alankoon, sisämaan ylänköön ja vuoristoon. Rannikolla on kookosplantaaseja, etelässä trooppista sademetsää ja muualla savanneja. Metsiä on otettu muuhun käyttöön. Plantaasit ovat korvanneet rannikon alkuperäistä trooppista sademetsää. Osa jalopuista on ryöstöhakattu.
Eliöstö
Norsunluurannikolla on runsaslajinen eliöstö. Sademetsissä on runsaasti simpansseja ja marakatteja, savannilla paviaaneja ja leopardeja ja vesissä virtahepoja ja krokotiileja. Luonnonsuojelualueisiin sisältyy Bounan kansallispuisto (Park National de Bouna) Abidjan pohjoispuolella, Foret de Tain, sisämaassa Maraoun kansallispuisto ja Tain kansallispuisto.
Kansainväliset sopimukset
Afrikan norsunluun kaikki kaupallinen kauppa on kielletty CITES -sopimuksessa vuonna 1992 (CITES: Convention on the International Trade in Endangered Species of Wild Flora and Fauna).
Ympäristöjupakat
Vuonna 2006 hollantilainen öljy-yhtiö Trafigura vei säiliöaluksella Abidjaniin tonneittain myrkkyä, joka vietiin 15 kaatopaikalle. Lähes satatuhatta ihmistä sairastui hengitysvaikeuksiin, pahoinvointiin ja ripuliin ja ainakin 15 kuoli. YK-raportin 9/2009 mukaan kuolemat liittyivät myrkkyihin. Yhtiö kiistää. Trafigura maksoi 152 milj. € valtiolle rannikon puhdistamiseksi. Sairastumisista Trafigura siirtää vastuun alihankkijalle. Brittiasianajotoimisto Leigh Day ajoi asukkaiden oikeutta asiassa. Sen mukaan syyskuussa 2009 30 000 ihmistä sai 1050 euron korvauksen jätevesihaitoista. Greenpeace raportoi toimineensa ympäristökatastrofin aiheuttaneen varustamon asettamisessa vastuuseen Norsunluurannikon ympäristökatastrofissa vuonna 2006.
Uusi maailmanjärjestys (albumi)
Uusi maailmanjärjestys on suomalaisen metalliyhtye Avacian debyyttialbumi, joka julkaistiin 24. toukokuuta 2019.
Aarnu, Evena, Vinjami
Aarnu, Evena, Vinjami: 1700 ehdotusta etunimeksi on Rea Lehtosen, Juri Nummelinin ja Elina Teerijoen kirja etunimistä. Teoksen on julkaissut kustannusyhtiö Nemo vuonna 2006. Kirja on laajennettu laitos Nummelinin ja Teerijoen teoksesta Aenna, Rosma, Velveena: 300 etunimiehdotusta maailmalta vuodelta 2004. Teokseen on koottu nimiä, joita ei kirjan ilmestyessä ole käytetty Suomessa vielä kertaakaan.
Suppilovahvero
Suppilovahvero (Craterellus tubaeformis, syn. Cantharellus tubaeformis) on Hydnaceae-heimoon kuuluva erinomainen ruokasieni.
Koko ja ulkonäkö
Suppilovahvero on kooltaan pienikokoinen ja muodoltaan torvimainen. Sienestäjän on usein etsittävä sitä sammaleen seasta. Onneksi se kasvaa ryhmissä ja usein suurena joukkona. Lakin halkaisija on useimmiten alle viisi senttiä. Sen lakki on kellertävän tai harmahtavan ruskea, keskellä on selvä suppilo. Suppilon keskeltä on useimmiten selvä reikä onttoon jalkaan, joka on kellertävä ja melko pitkä ja hoikka. Alapinnan harvat helttamaiset poimut ovat leveitä, johteisia ja haaroittuvia. Sienen maku ja tuoksu ovat mietoja.
Samankaltaisia lajeja
Suppilovahveron näköisellä kosteikkovahverolla (Craterellus lutescens) lakin alapinta on oranssi tai valkoinen ja lähes sileä, kun taas suppilovahveron lakin alapinta on usein harmaa. Myös kosteikkovahvero on ruokasieni.
Kultaheltta (Chrysomphalina chrysophylla eli Omphalina chrysophylla) on myös erehdyttävästi suppilovahveron näköinen, mutta se ei ole ruokasieni. Harvinainen nuhruvahvero (Cantharellus melanoxeros) sekä rustonupikka (Leotia lubrica) muistuttavat myös suppilovahveroa.
Kasvuaika ja -paikka
Suppilovahvero on ruokasienistä myöhäisimpiä, ja sen parhaat satokuukaudet ovat syys- ja lokakuu, mutta niitä voi löytää vielä marraskuussakin. Jäätyminen ei pilaa itiöemiä, vaan niitä voi kerätä lumen altakin syötäväksi. Suppilovahvero kasvaa yleensä sammaleisissa havumetsissä useina ryppäinä. Se on yleinen Etelä- ja Keski-Suomessa; lajin runsaimmat pohjoisimmat esiintymät ovat napapiirin tuntumassa, mutta sitä on tavattu Inarissakin.
Suppilovahveroa tavataan Euroopassa ja Pohjois-Amerikan pohjoisosissa. On joitakin viitteitä siitä, että Pohjois-Amerikan länsiosien suppilovahverot kuuluvat eri lajiin tai alalajiin kuin Euroopan ja Pohjois-Amerikan itäosien sienet.
Käyttö ravinnoksi
Suppilovahvero on erinomainen ruokasieni, joka ei vaadi esikäsittelyä. Se voidaan säilöä pakastamalla tai kuivaamalla, ja se sopii monin tavoin käytettäväksi ruuanvalmistuksessa. Maku on mieto ja lievästi makea, jalkaosa on sitkeä. Sieni on lähes aina toukaton. Suppilovahvero kuului taannoiseen kauppasienien luetteloon 1. heinäkuuta 2012 asti, ja sen mukana sai myydä myös kosteikkovahveroa. Samoin on asia edelleen Ruokaviraston ylläpitämässä suositeltavien ruokasienten luettelossa. Pohjois-Amerikassa lajia käytetään myös sienivärjäykseen.
Mamoudzou
thumb|Merinäkymä Mamoudzoussa. Mamoudzou on Ranskan merentakaisen paikallishallintoalueen Mayotten pääkaupunki ja sen väkirikkain kunta. Se sijaitsee Mayotten pääsaarella Grande-Terrellä. Vuonna 2017 Mamoudzoun kunnassa asui 71 400 ihmistä. Pinta-alaltaan se on 41,94 neliökilometrin suuruinen, ja asukastiheys on 1 088 as./km².
Mamoudzoun kunta (commune) koostuu keskustaajama Mamoudzoun lisäksi kuudesta kylästä (village), Kawénista, Matsapéréstä, Passamaintista, Vahibéstä, Tsoundzou 1:stä ja Tsoundzou 2:sta. Keskustaajamassa asuu noin 6000 asukasta, Kawenissa 17000 ja Matsapéréssä 16000. Kunta on jaettu myös kolmeen kantoniin, jotka kantavat nimiä Mamoudzou I, Mamoudzou II ja Mamoudzou III.
Mamoudzou on toiminut Mayotten pääkaupunkina vuodesta 1977 lähtien. Sitä ennen paikallishallintoalueen pääkaupunkina oli Dzaoudzi.
Rahapaja (televisiosarja)
Sarja päättyi virallisesti viidenteen tuotantokauteen, mutta siitä on tulossa vuonna 2023 spin-off, joka sijoittuu aikaan ennen ensimmäistä ryöstöä.
Juoni
Professori (Álvaro Morte) on ideoinut ryöstön Espanjan Madridissa sijaitsevaan Kuninkaalliseen Rahapajaan. Hän rekrytoi kahdeksan ihmistä, ja ryhmä tekee iskun rahapajaan ja aikoo painaa miljardien edestä rahaa. Osallisena on panttivangit, joiden avulla rahapajaa voidaan pitää hallussa pidemmän aikaa. Jokaisella kahdeksalla rahapajan ryöstäjällä on kaupungin nimi, Tokio (Úrsula Corberó), Moskova (Paco Tous), Berliini (Pedro Alonso), Nairobi (Alba Flores), Rio (Miguel Herrán), Denver (Jaime Lorente), Helsinki (Darco Peric) ja Oslo (Roberto Garcia Ruiz). Sarjan alussa ryöstäjät ovat pukeutuneet Salvador Dalin klovnimaiseen kasvonaamioon, jottei heitä tunnistettaisi poliisin ja panttivankien toimesta.
Musiikki
Alun perin italialainen fasisminvastainen taistelulaulu Bella ciao soi sarjassa useissa symbolisissa kohtauksissa. Yksi merkittävimmistä on Professorin (Alvaro Morte) ja Berliinin (Pedro Alonso) kohtaus, jossa he laulavat kappaletta yhdessä.
Alkuperäinen sarja
Espanjalaisella Antena 3 -kanavalla esitettiin 15 jaksoa, ensimmäinen jakso julkaistiin 2. toukokuuta 2017.
Netflixin levitys
Netflix editoi sarjan kahteen tuotantokauteen ja 22 jaksoon tiivimpään muotoon. Kolmas tuotantokausi julkaistiin 19. heinäkuuta 2019. Espanjankielinen sarja nousi Netflixin katsotuimmaksi ei-englanninkieliseksi tv-sarjaksi huhtikuussa 2018.
Katarzyna Baranowska
Katarzyna Baranowska (s. 13. syyskuuta 1987) on puolalainen uimari, joka on erikoistunut sekauintiin.
Arne Andersson
thumb|Arne Andersson (vasemmalla), juuri mailin maailmanennätyksen 4.06,2 juoksevan [[Gunder Häggin takana Göteborgissa 1. heinäkuuta 1942.]] Arne Andersson (27. lokakuuta 1917 Trollhättan – 1. huhtikuuta 2009) oli ruotsalainen keskimatkojen juoksija. Hän juoksi 1940-luvulla kolmesti mailin juoksun maailmanennätyksen: vuonna 1942 hän sivusi kovan kilpakumppaninsa Gunder Häggin ennätystä 4.06,2, vuonna 1943 hän rikkoi Häggin ennätyksen ajalla 4.02,6 ja vuonna 1944 hän paransi oman ennätyksensä aikaan 4.01,6.
Anderssonilla oli vuosina 1943–1944 hallussaan myös 1 500 metrin juoksun maailmanennätys 3.45,0. Hän sai vuonna 1943 Svenska Dagbladetin kultamitalin.
Katarzyna Baranowska
Baranowska voitti lyhyen radan EM-kilpailuista 2005 kultaa sekä 200 että 400 metrin sekauinnissa. Seuraava vuosi oli tähän asti Baranowskan uran menestyksekkäin: Hän puolusti menestyksekkäästi 200 metrin sekauinnin lyhyen radan euroopan-mestaruutta mutta jäi niukasti kullasta 400 metrillä. Samana vuonna hän voitti myös pitkän radan EM-kilpailuista hopeaa 200 ja pronssia 400 metriltä. Hän ei onnistunut puolustamaan 200 metrin lyhyen radan mestaruuttaan Debrecenissä 2007, vaan jäi hopealle ranskalaisen Camille Muffatin voittaessa mestaruuden.
Saara Bäck
Saara Helena Bäck (s. 14. joulukuuta 1960) on suomalainen kasvitieteilijä ja hydrobiologi (Ph.D.) sekä vesiensuojelun asiantuntija, joka työskentelee ympäristöneuvoksena Ympäristöministeriössä.
Bäck opiskeli kemiaa Joensuun yliopistossa (LuK 1984), ja valmistui kasvitiede pääaineenaan filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta (FM 1986). Tohtoriksi hän tuli Liverpoolin yliopistosta Britanniassa (Ph.D. 1991). Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (1991) oli otsikoitu Comparative autecology of Baltic and Atlantic Fucus vesiculosus L.
Ennen Ympäristöministeriön tehtävää Bäck on työskennellyt esimerkiksi Suomen ympäristökeskuksessa Itämeren suojelun tutkimuspäällikkönä ja tutkimusprofessorina (2002-) sekä Itämeren tutkimuksen tutkimusjaoston johtajana (2005-2007). Bäckin yhdessä usean muun henkilön kanssa toimittama tietokirja Itämeren tulevaisuus oli ehdokkaana Tietokirjallisuuden Finlandia-palkintoon vuonna 2010.
Klaus Junge
Klaus Junge (1. tammikuuta 1924 Concepción, Chile – 17. huhtikuuta 1945 Welle, Saksa) oli saksalainen shakkimestari. Hän palveli myös toisessa maailmansodassa Saksan armeijassa luutnanttina. Jungen kunniaksi pidettiin hänen kuolemansa jälkeen Klaus Junge Memorial -shakkiturnaus.
Eddie Richardson
Eddie Richardson ( Fort Worth, Texas) on yhdysvaltalainen entinen raskaan sarjan nyrkkeilijä.
Richardsonin debyyttiottelu raskaassa sarjassa oli tappiollisen listan omaavaa Zack Fergusonia vastaan. Richardson voitti ottelun toisessa erässä tuomarin keskeytettyä sen. Ensimmäinen kova ottelu hänelle tuli vuonna 1984 tuntematonta Sylvester Leetä vastaan, joka oli siihen mennessä voittanut kaikki ottelunsa. Richardson voitti ottelun pistein kuuden erän jälkeen.
Menestystä ei kestänyt pitkään, sillä heti seuraavassa ottelussaan Richardson kärsi pistetappion tuntemattomalle Tony Anthonylle kahdeksan erän kamppailun jälkeen. Tappioputki jatkui hänen kohdatessa tulevan suuruuden, Tyrell Biggsin vuonna 1985. Tuomari keskeytti ottelun kolmannessa erässä. Seuraavan ottelunsa Richardson voitti, mutta sitä seuraavassa ottelussa vastaan asettui siihen aikaan voittamaton yhdysvaltalainen Mike Tyson. Tyson tyrmäsi Richardsonin ensimmäisessä erässä. Richardson jatkoi uraansa vielä monen vuoden ajan kohdaten aikansa huippuiskijöitä kuten Tony Tuckerin, Jimmy Yongin ja Donovan Ruddockin, joille kaikille hän hävisi. Richardson otteli vuonna 1988 Michael Dokesia vastaan ja kohtasi vielä samana vuonna nuoren Alex Stevardin. Richardson palasi vielä niinkin myöhään kuin vuonna 1999 kehään otellen enää kahdesti. Otteluissa hän hävisi Attila Levinille ja Jameel McClinelle. Tämän jälkeen hän lopetti uransa.
Enontekiö
Enontekiö on Suomen kunta, joka sijaitsee Lapin maakunnassa. Kunnassa asuu 0 ihmistä ja sen pinta-ala on 0 km2, josta 0 km2 on vesistöjä. Enontekiön väestötiheys on vain 0 asukasta/km2, ja se on Suomen toiseksi harvimpaan asuttu kunta Savukosken jälkeen.
Enontekiön naapurikunnat ovat Inari, Kittilä ja Muonio. Lisäksi kunta rajoittuu etelässä Ruotsiin ja pohjoisessa Norjaan.
Enontekiön kirkonkylä ja suurin taajama on nimeltään Hetta (pohjoissaameksi Heahttá), ja siellä on noin 800 asukasta. Muita väestökeskittymiä ovat muun muassa Kaaresuvanto (Gárasavvon, Gáresavvon) ja Kilpisjärvi (Gilbbesjávri).
Jokainen Suomen yli tuhatmetrinen huippu ja 60 prosenttia Suomen tuntureista sijaitsee Enontekiöllä. Kilpisjärvellä sijaitsee retkeilykeskus ja muita retkeilypalveluita. Yhteispohjoismainen kalottireitti kulkee Enontekiön kunnan alueiden läpi. Kolmen valtakunnan rajapyykki sijaitsee kymmenen kilometrin päässä Kilpisjärven kylästä Norjan, Suomen ja Ruotsin rajojen kohtaamispisteessä. Suomen korkein paikka Haltilla sijaitsee 50 kilometrin vaellusreitin päässä Kilpisjärveltä. Haltin vieressä on korkein Suomen puolella kokonaan olevista tuntureista, Ridnitsohkka. Halti sijaitsee osaksi Norjan puolella. Enontekiön nimi juontuu paikasta, jossa eno eli joki saa alkunsa. Ounasjoki saa alkunsa Ounasjärvestä, jonka rannalla sijaitsee Enontekiön kirkonkylä Hetta. Kunnanjohtajana toimii huhtikuuhun 2023 asti Samuli Mikkola.