cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Leïla Slimani
Opiskelu
Slimani muutti 18-vuotiaana Ranskaan opiskelemaan 1999. Hän matkusti kuitenkin aluksi Itä-Euroopassa muutaman kuukauden, minkä jälkeen hän palasi Pariisiin ja kokeili näyttelijän uraa marokkolaisen ohjaajan kanssa. Hän kuitenkin totesi olevansa keskinkertainen näyttelijä eikä kiinnostunut alasta ja alkoi opiskella ESCP Business Schoolissa media-alaa. Slimani avioitui vuonna 2008. Samana vuonna Slimanille tarjottiin pariisilaisesta L'Express-lehdestä palkatonta harjoittelupaikkaa, mikä ei käynyt Slimanille. Toimituspäällikkö neuvoi häntä tiedustelemaan paikkaa Jeune Afrique -lehdestä, mistä hän sai vakituisen toimittajan paikan.
Tunnustukset
Slimanin teos Adèle (Dans le jardin de l'ogre, 2014) sai Marokon suurimman kirjallisuuspalkinnon La Mamounia -palkinnon vuonna 2015. Kehtolaulu (Chanson douce, 2016) sai Goncourt-palkinnon vuonna 2016 ja Grand prix des lectrices de Elle palkinnon vuonna 2017. Ranskan presidentti Emmanuel Macron nimitti Slimanin Ranskan kulttuurin ja kielen lähettilääksi vuonna 2017.
Tampereen Messu- ja Urheilukeskus
thumb|275px|Pirkkahalli (A-halli)
Tampereen Messu- ja Urheilukeskus (, TESC) on vuonna 1985 avattu, nykyisin viisi hallia käsittävä monitoimikeskus, joka sijaitsee Tampereella Härmälän kaupunginosassa entisen Härmälän lentokentän alueella ja Pirkkalan rajan tuntumassa. Messu- ja Urheilukeskus toimii yleisurheilun ja jalkapallon harjoittelu- ja kilpailuareenana sekä messujen, kokousten ja konserttien pitopaikkana. Keskuksessa harjoittelevat mm. SPL:n Tampereen piirin seurat ja Tampereen Pyrintö ry. Tampereen kaupunki omistaa hallin osakkeista noin 65 prosenttia ja Tampereen Messut loput.
Tampereen Messu- ja Urheilukeskus Oy perustettiin vuonna 2005. Sen omistavat Tampereen kaupunki ja Tampereen Messut Oy. Messuohjelmistossa on 20 messutapahtumaa sekä ammattilaisille että suurelle yleisölle. TESCin tilaisuuksissa käy vuosittain lähes miljoona ihmistä.
Tampereen Messu- ja Urheilukeskus on myös yleisurheilun, jalkapallon, futsalin ja salibandyn harjoittelu- ja kilpailukeskus. TESCissä on muun muassa 300-metrinen, kuusiratainen juoksurata ja täysimittainen jalkapallokenttä. Suurimman hallin katsomoon mahtuu 1 500 henkeä.
Kaliningradin eteläinen rautatieasema
Historiaa
Kaliningradin eteläinen rautatieasema valmistui 19. syyskuuta 1929. Sen rakentaminen kesti 17 vuotta, mikä johtui osin rakennustöiden keskeytymisestä ensimmäisen maailmansodan aikana. Asema rakennettiin alun perin Königsbergin keskusrautatieasemaksi, ja sen oli tarkoituksena oli korvata Königsbergin eteläinen ja itäinen  rautatieasema. Asema sijaitsee keskikaupungin lounaispuolella muinaisten linnoitusten alueella. Valmistuessaan se oli Saksan uudenaikaisin rautatieasema kolmilaivaisine halleineen, arkkitehtuuriltaan tiiligotiikkaamyötäilevine odotussaleineen, erillisine matkatavaratunneleineen sekä ravintolapalveluineen. Toisen maailmansodan loppuun asti se oli Preussin itäradan tärkeä risteysasema sekä kansainvälisessä että Saksan sisäisessä rautatieliikenteessä.
Toisen maailmansodan jälkeen Königsberg siirtyi Neuvostoliiton hallintaan ja kaupungin nimi muuttui Kaliningradiksi. Rautatieliikenne koki samalla suuria muutoksia. Vuosien 1945 ja 1946 aikana ratapihan kiskotus muutettiin leveäraiteiseksi eikä sinne enää voinut liikennöidä lännen suunnasta kapearaiteisempaa rataa vaativilla junilla. Samoihin aikoihin myös kaupungin keskusta siirtyi koilliseen päin Kaliningradin pohjoisen rautatieaseman ympärille, jolloin asema sai nykyisen nimensä Kaliningradin eteläinen rautatieasema. Asemasta käytetään aikatauluissa yleensä nimeä Kaliningrad-Passažirski (Калининград-Пассажирский). Asema toimi jatkossa Moskovan, Pietarin, Harkovan, Homelin ja Anapan suunnasta tulevien junien pääteasemana. Kaksi ratapihan raidetta sähköistettiin ja siitä lähtien asemalta on liikennöity paikallisjunilla yksiraiteista rataa pitkin pohjoiselle rautatieasemalle ja edelleen Itämeren rannikolla sijaiseviin kaupunkeihin.
Ensimmäinen lännen suunnasta kulkeva juna sitten toisen maailmansodan saapui asemalle Berliinistä 9. elokuuta 1991 turisteille tarkoitettuna erikoisjunana. Junan kulku asemalle oli teknisesti mahdollista siitä syystä, että Puolasta Kaliningradin eteläosissa sijaitsevalle tavara-asemalle johtava kapeampiraiteinen rata eli niin sanottu kansainvälinen raide oli säilytetty sotilaallisista syistä. Rataa jatkettiin edelleen Kaliningradin eteläiselle rautatieasemalle, jotta Berliinistä voitiin jälleen liikennöidä matkustajajunilla Kaliningradiin asti.
Nykytilanne
Asemarakennus on kunnostettu vuosituhannen vaihteessa.
Liikenteellisesti merkittävintä on muualle Venäjälle suuntautuva liikenne. Nämä junat kulkevat matkallaan Liettuan Kaunasin ja Vilnan asemien kautta. Sitten ne useimmiten jatkavat Valko-Venäjän kautta Venäjälle ja näin tuovat mahdollisuuden matkustaa Kaunasista tai Vilnasta esimerkiksi Minskiin tai Homeliin. Pietarin suuntaan kulkevat junat voivat jatkaa Vilnasta pohjoiseen ja suunnata Latvian itäosien (Daugavpils) kautta määräasemalleen. Etelä-Venäjälle menevät junat ajavat Valko-Venäjän ohella Ukrainan läpi.
Kaliningradista aluksi etelään vievää rataa pitkin liikennöi päivittäin junavuoro Puolan Gdańskiin ja edelleen Gdyniaan. Junassa on myös Berliiniin meneviä vaunuja.
Yhdysvaltain ilmailuhallinto
Yhdysvaltain ilmailuhallinto (, lyh. FAA) on Yhdysvaltain kansallinen ilmailuviranomainen.
Organisaatio on perustettu 23. elokuuta 1958 ja sen edeltäjä oli Civil Aeronautics Board (CAB).
Elitsa Todorova
Elitsa Todorova (, s. 2. syyskuuta 1977) on bulgarialainen kansanperinnelaulaja ja lyömäsoittaja. Hän on työskennellyt monien arvostettujen kuorojen ja bulgarialaisten artistien kanssa. Hänet on myös palkittu monessa eri maassa.
Todorova esitti kappaleen Voda vuoden 2007 Eurovision laulukilpailussa Helsingissä yhdessä Stojan Jankulovin kanssa, päästen viidenneksi 157 pisteellä.
Oliveniitti
thumb|Oliveniittia Oliveniitti on mineraali, joka kuuluu kuparimineraaleihin. Se on nimensä mukaisesti väriltään oliivinvihreä. Se on monimutkainen kuparin ja arseenin yhdiste. Kemiallinen kaava on Cu2(AsO4)(OH).
Esiintyminen
Oliveniittia esiintyy muiden kuparimineraalien yhteydessä. Sitä on löydetty Iso-Britanniasta, Ranskasta, Saksasta, Chilestä ja Namibiasta.
La sonnambula (vuoden 1980 levytys)
Richard Bonyngen johdolla 1980 levytetty Unissakävelijä oli Joan Sutherlandille uran toinen, aikaisempi nauhoitettiin vuonna 1963. Sekä Sutherland että Pavarotti ovat 1980 jo ohittaneet parhaat vuotensa (esimerkiksi Sutherland oli 54-vuotias), mutta esitys on maailmantähdiltä silti tyydyttävä.
Keskinen-Toriseva
Keskinen-Toriseva on Pirkanmaalla Virroilla Jähdyspohjan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 3,4 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Siekkisjärven valuma-alueeseen (35.417) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 142,8 metriä mpy.
Francis Cole Pratt
Francis Cole Pratt (19. tammikuuta 1867 Hartford, Connecticut, Yhdysvallat – 26. tammikuuta 1930) oli yhdysvaltalainen liikemies. Hänen isänsä oli Francis Ashbury Pratt, toinen Pratt & Whitneyn perustajista ja yrityksen pitkäaikainen toimitusjohtaja. Francis osallistui Connecticutin kansalliskaartin toimintaan, pelasi jalkapalloa yliopistonsa joukkueessa ja suoritti tutkinnon koneenrakennuksessa vuonna 1888. Valmistumisensa jälkeen hän aloitti Pratt & Whitneyn palveluksessa erityistehtävissä ja tutkimustöissä. Francis Pratt työskenteli konepajassa, suunnitteluosastolla ja toimistossa kahta lyhyttä ajanjaksoa lukuun ottamatta vuoteen 1906 asti. Pratt oli yrityksen vientijohtajana 1898–1901 ja konttoripäällikkönä 1901–1906. Hän muun muassa vastasi Pratt & Whitneyn osastosta Chicagon maailmannäyttelyssä 1893 ja Pariisin maailmannäyttelyssä 1900, mistä hän seuraavana vuonna sai Ranskan kunnialegioonan ritarin arvon.
Vilhelm Tyroslainen
thumb|Vilhelm Tyroslainen Vilhelm Tyroslainen (Guillaume de Tyre; noin 1130 – 1185) oli Tyroksen arkkipiispa ja historioitsija. Hänen tärkein teoksensa on ensimmäistä ristiretkeä käsittelevä Historia rerum in partibus transmarinis gestarum.
Vilhelm Tyroslainen syntyi Jerusalemissa noin vuonna 1130. Vuoden 1146 tienoilla hän muutti Eurooppaan opiskelemaan ja palasi Jerusalemin kuningaskuntaan vuonna 1165. Vuonna 1170 hänestä tuli kuningas Almaric I:n pojan Baudouinin opettaja. Vilhelm huomasi pian, että nuori prinssi sairasti lepraa. Tripolin kreivistä Raymondista tuli hallitsija nuoren Baudouinin ollessa alaikäinen. Raymond teki Guillaumesta muun muassa Jerusalemin kanslerin. 6. kesäkuuta 1175 hänestä tehtiin myös Tyroksen arkkipiispa. Vuonna 1180 hän oli ehdolla Jerusalemin patriarkaksi.
Sopo Khalvaši
thumb|Sopo Khalvaši esittämässä ”Visionary Dream” -kappaletta [[Eurovision laulukilpailu 2007|euroviisuissa 2007.]] Sopo Khalvaši (, usein Sopho Khalvashi, s. 31. toukokuuta 1986 ) on georgialainen laulaja. Hän edusti Georgiaa vuoden 2007 Eurovision laulukilpailussa Helsingissä kappaleella ”Visionary Dream”. Khalvaši sai 97 pistettä ja sijoittui 12:nneksi. Osallistuminen oli maan ensimmäinen.
Eurovision kilpailun aikaan Khalvaši opiskeli Batumin musiikkikoulussa Adžariassa pianon ja oboen soittoa. Vuonna 2004 hän voitti nuorten laulajien ”Nutsa’s School” -kilpailun ja vuonna 2006 hän osallistui New Wave -laulukilpailuun Latvian Jūrmalassa sijoittuen kolmanneksi. Georgian euroviisukarsinnassa helmikuussa 2007 Khalvaši lauloi viisi kappaletta, joista ”Visionary Dream” (karsintojen aikaan nimellä ”My Story”) voitti 51 prosentin ääniosuudella.
Sinraptor
Sinraptor (nimen merkitys: ”Kiinan ryöstäjä”) on sukupuuttoon kuollut teropodeihin kuuluva dinosaurussuku. Se eli myöhäisjurakauden Oxford-vaiheella. Tyyppilajin Sinoraptor dongi lisäksi sukuun kuuluu mahdollisesti laji S. hepingensis, joka toisinaan luokitellaan Yangchuanosaurus-sukuun. S. dongi oli arviolta noin 7–8 metriä pitkä ja painoi 1–1,7 tonnia. S. hepingensis oli kookkaampi, noin 8–8,5-metrinen ja painoi 2,3 tonnia. Sinraptor oli lihansyöjä. Sen fossiileja on löydetty Kiinasta. pienoiskuva|vasen|Taiteilijan näkemys lajista Sinoraptor dongi.
Ricardo Lagos
Ricardo Froilán Lagos Escobar (s. 2. maaliskuuta 1938 Santiago) on chileläinen lakimies, taloustieteilijä ja sosialistipoliitikko, joka oli Chilen presidentti vuosina 2000–2006.
Lagos voitti vuonna 1999 konservatiivipuolue Unión Demócrata Independienten ehdokkaan Joaquín Lavínin toisella kierroksella suurella erolla ja seurasi Eduardo Freitä presidenttinä. Lagos oli kolmas keskustavasemmistolaisen Concertación de Partidos por la Democracian presidentti sitten vuoden 1990. Hänen seuraajakseen tuli maaliskuussa 2006 Michelle Bachelet samasta koalitiosta.
Elämäkerta
Lagos on maanviljelijäperheen ainoa lapsi. Hänen isänsä kuoli hänen ollessaan kahdeksanvuotias. Lagos meni 1954 Chilen yliopistoon opiskelemaan lakia. Hän aloitti poliittisen uransa ylioppilaskunnan johdossa 1955–1959. Lagosin lopputyö La concentracion del poder economico hyväksyttiin 1960 korkeimmin arvosanoin ja hänet kutsuttiin Timesin ja La Naciónin haastatteluun.
Lagos nai Carmen Weberin, jonka kanssa hänellä on kaksi lasta. Suoritettuaan tohtorintutkintonsa Duke Universityssä Yhdysvalloissa 1962, hän peruutti avioliiton (avioero ei ollut mahdollista Chilessä ennen vuotta 2004). Vuonna 1969 Lagos tapasi Luisa Durán de La Fuenten, jonka kanssa meni naimisiin 1971. Perheeseen kuuluvat Lagosin yhteishuoltajuudessa olevat lapset entisestä avioliitosta, kaksi Duránin lasta edellisestä avioliitosta ja yhteinen tytär.
Palattuaan Chileen Lagos työskenteli Chilen yliopiston politiikan tutkimuksen ja hallinnon ja taloustieteen laitoksien johdossa, ja vuodesta 1972 taloustieteen professorina.
Kun kenraali Augusto Pinochet kaappasi verisesti vallan 1973, Lagos perheineen lähti maanpakoon Buenos Airesiin. Hän muutti myöhemmin Yhdysvaltoihin, jossa sai vierailevan professorin viran University of North Carolina at Chapel Hillin latinalaisen Amerikan tutkimuksesta ja työskenteli 1975 YK:n kehitysohjelmassa. Lagos palasi Chileen 1978 Pinochetin ollessa vielä vallassa ja työskenteli YK:n PREALC-ohjelmassa ja konsultoi Etelä-Amerikan maita työllisyydestä pantaessa toimeen IMF:n ohjelmaa.
1980-luvulla Lagos otti johtavan roolin taistelussa demokratian palauttamiseksi. Hän oli yksi sosialistisen puolueen (Partido Socialista de Chile, PSCh) johtajista, ja muodosti Alianza Democrátican, joka yhdisti rintamaksi suuren osan demokratiaa kannattavia puolueita. Syyskuussa 1986 Lagos pidätettiin kolmeksi viikoksi ilman syytteitä Pinochetia vastaan tehdyn murhayrityksen jälkeen.
Pinochet järjesti vuodeksi 1988 kansanäänestyksen voidakseen jäädä vielä kahdeksaksi vuodeksi valtaan. Joulukuussa 1987 Lagos muodosti Partido por la Democracian ja kampanjoi äänestäjiä kieltämään Pinochetin jatkon. Lagosista tuli kiistämätön opposition johtohahmo, kun hän esiintyi televisiossa suorassa lähetyksessä ohjelmassa De Cara al País ja lupasi kenraali Pinochetin jatkon tarkoittavan kahdeksaa vuotta lisää kidutusta, murhia ja ihmisoikeusrikkomuksia. Tässä vaiheessa monet uskoivat, ettei Lagos selviäisi hengissä seuraavaan päivään.
Pinochetin erottua Lagos kieltäytyi asettumasta ehdokkaaksi vaikka olikin opposition johtaja. Sen sijaan hän tuki Patricio Aylwinin ehdokkuutta ja pyrki senaattiin Länsi-Santiagon piiristä. Vaikka hän sai toiseksi eniten ääniä piirissään, häntä ei valittu, koska eniten ääniä saanut lista sai kaksinkertaisen vertailuluvun. Presidentti Aylwin nimitti kuitenkin Lagosin opetusministeriksi 1990. Kesäkuussa 1993 Lagos pyrki Concertaciónin presidenttiehdokkaaksi, mutta hävisi esivaalin Eduardo Frei Ruiz-Taglelle, joka valittiin Chilen presidentiksi. Frei nimitti Lagosin julkisten töiden ministeriksi.
Vuonna 1999 Lagos erosi aloittaakseen presidentinvaalikampanjansa. Hän voitti esivaalissa kristillisdemokraatti Andrés Zaldívarin. Presidentinvaalien ensimmäisellä kierroksella joulukuussa Lagos voitti oikeiston Joaquín Lavínin vain 30 000 äänellä. Toinen kierros järjestettiin tammikuussa 2000, jolloin Lagos sai 51,3 % äänistä ja valittiin presidentiksi.
Presidenttikausi
Lagosin astuessa virkaan maata vaivasi korkea työttömyys ja aluetta yleinen epävakaus. Vuodesta 2002 alkaen hallitus joutui epäillyksi korruptiosta ministeri Carlos Cruzin ja julkisten töiden ministeriön joutuessa epäillyksi ns. MOP-GATE-tapauksessa. Tapauksen käsittely päättyi vasta 2010, jolloin 13 virkamiehen todettiin syyllistyneen väärinkäytöksiin.
Vuoden 2004 aikana kansainvälinen tilanne kiristyi johtuen Bolivian haluista saada pääsy merelle, jonka se oli menettänyt salpietarisodassa Chileä vastaan 1879–1884. Bolivian presidentti Carlos Mesan ja Argentiinan Néstor Kirchnerin tapaamisessa Bolivia myi kaasuaan Argentiinaan vain sillä ehdolla, että "molekyyliäkään ei myytäisi Chileen." Venezuelan Hugo Chávez tuki Bolivian vaatimuksia, mikä kiristi Chilen ja Venezuelan välejä. Jännitys helpotti heinäkuussa 2004.
Lagosin kauden aikana Chile solmi vapaakauppasopimuksen Euroopan yhteisön, Yhdysvaltain, Etelä-Korean, Kiinan, Uuden-Seelannin, Singaporen ja Brunein kanssa, vaikka osa Concertaciónin tukijoista pitikin näitä globalisaationa ja uhkana maalle. Infrastruktuuria ja liikennettä parannettiin; Chile Barrio -asunto-ohjelma luotiin; työttömyysvakuutukset otettiin käyttöön, samoin AUGE-sairausvakuutus (Acceso Universal con Garantías Explícitas), pakollista koulutusta laajennettiin 12 vuoden mittaiseksi, maassa säädettiin ensi kertaa mahdollisuus avioeroon, Valechin komissio selvitti Pinochetin ajan tapahtumia ja kidutetuille myönnettiin rahallinen korvaus. Vuonna 2005 perustuslaista poistettiin mahdollisuus elinikäisten senaattorien nimitykseen ja presidentille annettiin oikeus vaihtaa asevoimien komentajaa, minkä jälkeen Lagos julisti siirtymisen demokratiaan saatetuksi päätökseen. Hän päätti kautensa yli 70 % kannatusluvuilla.
Presidentinkautensa jälkeen Lagos perusti oman säätiönsä Democracia y Desarrollo Santiagoon. 27. maaliskuuta 2006 hänet nimitettiin Madridin klubin johtoon. Madridin klubi on entisten presidenttien järjestö jonka tavoitteena on edistää demokratiaa. Vuonna 2007 Lagos aloitti vierailijaprofessorina Brownin yliopistossa Yhdysvalloissa.
Patolammi
Patolammi on Pirkanmaalla Virroilla Jähdyspohjan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,5 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Siekkisjärven valuma-alueeseen (35.417) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 113,2 metriä mpy.
Ayabie
Ayabie  oli japanilainen indie rock -yhtye, joka perustettiin vuonna 2004. Se toimi Speed Disk -levy-yhtiön alaisena. Ayabien tyyli oli visual keitä.
Ayabien ensimmäinen Euroopan-kiertue alkoi vuonna 2006. Kesäkuun lopulla kiertueen jälkeen lauluntekijä ja kitaristi Ryōhei erosi yhtyeestä ja ilmoitti syyksi yhtyeen tulevaisuutta koskevat erimielisyydet. Ayabie ei kuitenkaan hajonnut, vaan jatkoi ilman Ryōheitä. Ryōhein tilalle tuli uusi kitaristi Yumehito, joka sanoitti myös Ayabien kappaleita.
Suomessa Ayabie esiintyi Helsingissä Glorialla vuonna 2006 sekä Tavastia-klubilla vuosina 2007 ja 2008.
Ayabie hajosi vuonna 2010, kun yhtyeen laulaja Aoi lähti soolouralle. Yhtyeen muut jäsenet jatkoivat toimintaa muodostamalla uuden yhtyeen, niin ikään nimeltään Ayabie (2010). Japaniksi uuden yhtyeen nimi kirjoitetaan eri tavalla kuin vanhan, vaikka molemmat nimet äännetäänkin samoin.
Entiset jäsenet
Ryōhei perusti vuonna 2006 uuden yhtyeen nimeltä Megamasso, jossa hän toimii myös kitaristina.
Goottipunk
pienoiskuva|Goottipunkkari jolla on irokeesi ja goottivaatteet.
Goottipunk on yksi goottikulttuurin alatyyleistä. Goottipunk on goottityyleistä se, missä gootin juuret punktyyliin näkyvät selvimmin. Muita tyylejä ovat muun muassa cyber, fetish, industrial sekä historiallisromanttinen.
Ulkonäkö
Goottipunkkareilla on usein irokeesi tai muulla tavalla erikoinen ja huomiota herättävä leikkaus hiuksissaan. Yleisin hiusten väri on musta, jota on ryyditetty usein shokkivärillä, kuten punaisella tai vihreällä.
Mustat ja punaiset skottikuosit ovat yleisiä, kuten myös rockabilly-tyylistä lainatut polkadot- ja eläinkuosit, esimerkiksi leopardikuvio. Myös raidalliset, esimerkiksi mustapunaiset, merirosvomaiset sukkahousut ovat yleisiä.
2-klooripyridiini
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa 2-klooripyridiini on väritöntä nestettä. Se liukenee hieman veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten metanoli, etanoliin ja dietyylieetteriin. 2-klooripyridiini reagoi useiden nukleofiilien kanssa nukleofiilisella aromaattisella substituutiolla, jossa nukleofiili korvaa klooriatomin yhdisteen rakenteessa. Nukleofiiliena voivat toimia esimerkiksi alkoksidit ja amiinit
Valmistus ja käyttö
2-klooripyridiiniä voidaan valmistaa klooraamalla pyridiini-N-oksidia fosforyylikloridin avulla. Myös pyridiinin suoraa kloorausta 270 °C:n lämpötilassa voidaan käyttää, mutta se antaa tyypillisesti 2-klooripyridiinin ja 2,6-diklooripyridiinin seoksen. Yhdistettä voidaan syntetisoida myös fosforyylikloridin ja 2-pyridonin välisellä reaktiolla.
2-klooripyridiiniä käytetään lääkeaineiden, kuten antihistamiinina käytettävän kloorifeniramiinin ja rytmihäiriöiden hoidossa käytettävän disopyramidin, fungisidien kuten pyritionin, hyönteismyrkkyjen kuten pyriproksifeenin ja maatalouskemikaalien synteeseissä.
Pyhän Nikolaoksen kirkko (Ágios Nikólaos)
Pyhän Nikolaoksen kirkko on bysanttilaisaikainen ortodoksinen kirkko Ágios Nikólaoksen kaupungissa Kreetan saarella Kreikassa. Se on omistettu Pyhälle Nikolaokselle (Ágios Nikólaos), ja se on antanut nimensä koko kaupungille.
pienoiskuva|vasen|Kirkko sisältä. Kirkko on rakennettu 600-luvulla Kreetan ensimmäisellä bysanttilaisella kaudella, mikä tekee siitä yhden Kreetan vanhimmista säilyneistä kirkoista. Se on säilynyt nykyaikaan suhteellisen alkuperäisessä asussaan. Kirkko sijaitsee Nisín eli Mpouroúnin niemellä kaupungin koillispuolella. Sen viereinen lahti toimi keskiajalla satamana, ja tunnetaan venetsialaisaikaisissa kartoissa nimellä Porto di San Nicolo. Kirkko suojeli merenkulkijoita, sillä Pyhää Nikolaosta pidetään merenkulkijoiden suojelijana.
Nykyisin kirkon lähellä on useita suuria hotelleja.
Lauri Silvennoinen
thumb|Silvennoisen kuoleman jälkeen valmistunut Roihuvuoren kuusikulmainen kirkko (1970). thumb|Pihlajamäen tornitaloja (1960-luvun alkupuoli).
Lauri Matti Silvennoinen (13. maaliskuuta 1921 Pielisensuu – 4. heinäkuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Edward Carpenter
Edward Carpenter (29. elokuuta 1844 Brighton, Sussex – 28. kesäkuuta 1929 Guildford, Surrey) oli englantilainen kirjailija, joka yhdistetään yhteiskunnalliseen ja seksuaalisuuteen liittyvään uudistamiseen.
Carpenter opiskeli Trinity Hallissa Cambridgen yliopistossa. Vuonna 1870 hänestä tuli teologi Frederick Denison Mauricen kappalainen.
Kirjoissaan ja runoissaan Carpenter sai paljon vaikutteita Walt Whitmanin töistä.
Yhteiskunnallisena ajattelijana Carpenter seurasi William Morrisin, John Ruskinin ja Henry David Thoreaun jalanjälkiä ja oli kiinnostuneempi yhteiskunnan uudistamisesta kuin poliittisesta vallankumouksesta. Carpenter oli merkittävä kasvissyönnin, avoimen homoseksuaalisuuden, teollistumisvastaisuuden, naisten oikeuksien ja puhtaan ilmaston puolestapuhuja.
Virransalmen silta
Virransalmen silta Mäntyharjulla Etelä-Savossa on vuonna 1937 valmistunut teräsristikkosilta, josta tuli museosilta vuonna 1990. Silta on puukantinen ja tehty tyyppipiirustusten mukaan. Virransalmen sillan on suunnitellut Tie- ja vesirakennushallituksen insinööri Herman Ossian Hannelius vuonna 1929. Yksiaukkoisen sillan kokonaispituus on 44,1 metriä. Sillan jänneväli on 35 metriä ja vapaa aukko 34 metriä.
Silta kuuluu Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin teemakohteessa "museosilta". Silta on säilynyt kutakuinkin alkuperäisen näköisenä. Ensimmäinen perusteellisempi korjaus ja kohotus sillalle tehtiin vuonna 1972, jolloin suurin osa sen alkuperäisistä osista kuitenkin säilyi. Uusi Virransalmen silta ja uusi tienosa valmistuivat 300 metrin päähän vuonna 1985, ja vanhalle sillalle jäi pääosin kevyttä liikennettä.
Siltapaikka ja sillan rakentaminen
Lossimaksua vastustettiin ja uudet silta-anomukset tehtiin vuosina 1921 ja 1927. Vaatimus uudistettiin vuonna 1932, jolloin perusteluina olivat työllisyysnäkökohtien lisäksi lossirannassa sattuneet monet ”pienemmät tapaturmat” ja vuonna 1930 tapahtunut, viisi henkeä vaatinut onnettomuus. Lossi uusittiin vielä kertaalleen vuonna 1933. Sillan rakentamiselle näytettiin kuitenkin vihreää valoa. Uudellakin lautalla sattui vaaratilanteita: Vuonna 1936 lossin ohjausvaijerin tolppa katkesi ja lossi, kannellaan linja-auto matkustajineen, ajelehti kohti Sarkavettä. Lossi saatiin pysäytettyä lopulta ankkurilla.
Sillan rakentamisen tarjouskilpailu käytiin lokakuussa 1936, ja urakkasopimus allekirjoitettiin marraskuussa samana vuonna. Siltaurakan sai A. Ahlström Osakeyhtiö. Rakennustyö oli aloitettu jo kesällä 1936, jolloin oli juntattu perustusten puupaalut, valettu 1,2 metriä paksu paalulaatta ja tehty maatukien kivityöt. Sillan teräsosat ovat saksalaista valmistetta, ja myös asentajat olivat Saksasta. Urakka valmistui sovitun aikataulun mukaan kesäkuussa 1936.
Rakenne ja mitat
Virransalmen silta valmistui vuonna 1937. Se on puukantinen teräsristikkosilta ja tehty tyyppipiirustusten mukaan. 1920-luvulla laadittiin ja otettiin käyttöön puukantisten teräsristikkosiltojen normaalipiirustukset jänneväliltään 30–60-metrisille silloille. Niiden mukaisia siltoja tehtiin 1930-luvun loppuun mennessä yli 50 kappaletta. Virransalmen sillan on suunnitellut Tie- ja vesirakennushallituksen insinööri Herman Ossian Hannelius vuonna 1929.
Yksiaukkoisen sillan kokonaispituus on 44,1 metriä ja liikenteelle jäävä hyötyleveys 5 metriä. Sillan jänneväli on 35 metriä ja vapaa aukko 34 metriä. Sillan kannen leveys on 6 metriä, poikkipalkit rajoittavat kulkukorkeudeksi 3,7 metriä. Sillan alikulkukorkeus on 4,2 metriä.
Museosillaksi
Silta on vuodesta 1990 kuulunut Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin teemakohteessa "museosilta".
Uusi Virransalmen silta ja uusi tienosa valmistuivat 300 metrin päähän vuonna 1985, ja vanhalle sillalle jäi pääosin kevyttä liikennettä.
Johnny Herbert
John Paul ”Johnny” Herbert (s. 25. kesäkuuta 1964 Romford, Englanti, Iso-Britannia) on brittiläinen uransa lopettanut kilpa-autoilija. Hän ajoi Formula 1 -sarjassa kausilla 1989–2000, minkä jälkeen hän kilpaili menestyksekkäästi urheiluautoilla. Vuonna 1991 Herbert oli mukana voittamassa Le Mansin 24 tunnin ajoa.
Herbert osallistui 161 F1-osakilpailuun ja keräsi niissä yhteensä 98 MM-pistettä. Hän ajoi kolmesti voittoon ja keräsi neljä muuta palkintosijaa GP-kisoissa, muttei yhtään paalupaikkaa eikä kisan nopeinta kierrosta. Hän on ajanut eniten F1-kilpailuja niistä kuljettajista, jotka eivät ole ajaneet koskaan kisan nopeinta kierrosta.
Uran alku
Herbert aloitti uransa kartingeissa. Karting-vuosiensa jälkeen hän kilpaili hyvällä menestyksellä Formula Ford -sarjoissa ja nousi Britannian Formula 3 -sarjaan, jonka hän voitti helposti vuonna 1987. Vuodeksi 1988 hän siirtyi International Formula 3000 -sarjaan. Brands Hatchin radalla hän joutui isoon kolariin, jossa hänen jalkansa murtuivat. Hän sai tästä huolimatta Formula 1 -tallipaikan seuraavalle kaudelle.
Formula 1 -ura
Herbert aloitti F1-uransa Benettonilla ja ajoi neljänneksi heti ensimmäisessä kilpailussaan. Kanadan GP:n harjoituksissa hän karsiutui, mikä oli Benettonin johdolle riittävä syy purkaa sopimus. Herbert palasi myöhemmin ajamaan kaksi kilpailua Tyrrellille.
250px|thumb|Herbert Kanadan GP:ssä 1995
Seuraavaksi kaudeksi Herbert kiinnitettiin Lotukselle, jossa hän ajoi Mika Häkkisen tallikaverina vuodet 1991–1992 ja jatkoi Häkkisen siirryttyä McLarenille. Vuoden 1994 lopulla Herbert sai uuden mahdollisuuden Benettonilla mutta jäi kaudella 1995 maailmanmestaruuden voittaneen tallitoverinsa Michael Schumacherin varjoon. Herbert voitti kauden aikana Britannian ja Italian osakilpailut ja keräsi yhteensä 45 pistettä, jotka riittivät MM-sarjassa neljänteen tilaan. Schumacherin pistemäärä oli 102.
Benetton-kauden jälkeen Herbert ajoi heikommissa talleissa Sauberilla, Stewartilla ja Jaguarilla. Hän voitti kuitenkin Stewartilla sateen sekoittaman Euroopan GP:n kaudella 1999.
Ura F1:n jälkeen
F1-uransa jälkeen Herbert kilpaili urheiluautosarjoissa. Hänen autokuntansa voitti Sebringin 12 tunnin ajon Yhdysvalloissa 2002 ja menestyi hyvin myös Le Mansin 24 tunnin ajossa. Herbert sijoittui yhdysvaltalaisessa American Le Mans Series -sarjassa jaetulle neljännelle sijalle vuonna 2002. ALMS-sarjassa hän ajoi muun muassa Jyrki Järvilehdon ajoparina. Herbert voitti vuonna 2004 Le Mans Series -sarjan mestaruuden yhdessä Jamie Davisin kanssa. Herbert osallistui myös vuoden 2002 Indianapolis 500-kilpaikuun mutta karsiutui.
Johnny Herbert palasi F1:n pariin vuonna 2005, kun hänet kiinnitettiin Jordan-tallin ja myöhemmin sen seuraajan Midland-tallin urheilujohtajaksi. Vuoden 2007 alussa Herbert siirtyi kilpailemaan uuteen Speedcar Series -sarjaan. Hän voitti sarjan ensimmäisen kauden mestaruuden 45 pisteellään.
Sarbel
thumb|250px|Sarbel Eurovision laulukilpailussa 2007. Sarbel Michael (, s. 14. toukokuuta 1983 Lontoo), tai pelkästään Sarbel, on brittiläis-kreikkalainen poplaulaja. Hän oli myös Kreikan Euroviisu-edustaja Helsingin kisoissa 2007, jossa hän esitti laulun Geiá sou María ja sijoittui sillä seitsemänneksi (139 pistettä).
Hänen isänsä on kotoisin Kyprokselta. Sarbel tunnetaan Lähi-idässä, erityisesti äitinsä kotimaassa Libanonissa. Hän on perheensä ainut lapsi.
Kreikan edustuspaikkaa Helsingin Euroviisuihin tavoittelivat Sarbelin lisäksi vuoden 2005 Kreikan voittoviisun säveltänyt Christos Dantis sekä Tamta.
Sarbel (lausutaan Sharbel) on opiskellut näyttämötaidetta ja musiikkia yliopistossa. Hän on esiintynyt Englannin kansallisoopperassa ja kuninkaallisessa Oopperassa. Hänen ensimmäinen kreikkalainen hittinsä oli Se pira sovara yhdessä Irini Merkourin kanssa vuonna 2004.
Olivia Lewis
thumb|250px|Olivia Lewis Eurovision laulukilpailussa 2007.
Olivia Lewis (s. 18. lokakuuta 1978) oli Maltan Euroviisu-edustaja vuonna 2007 Helsingin Euroviisuissa. Hän edusti maataan kappaleella Vertigo. Olivia on osallistunut maansa karsintoihin yksitoista kertaa.
Sputnik 4
Sputnik 4 oli neuvostoliittolainen satelliitti, joka toimi miehitetyn Vostok-avaruusaluksen teknologiakokeena. Alus oli tyypiltään Vostok 1KP -prototyyppi eikä siinä ollut lämpökilpeä. Aluksessa oli kuitenkin paluuraketit joiden oli tarkoitus ohjata alus hallittuun ilmakehäpaluuseen.
Aluksen hyötykuormana oli paineistetussa Vostok-kapselissa tieteellisiä sensoreita, televisiokamera sekä ihmisnukke. Lennon tarkoitus oli testata Vostok-järjestelmien kelpoisuutta miehitettyyn lentoon ja mukana oli myös nauhuri, joka toisti lennon aikana ihmisen puhetta radiojärjestelmien riittävyyden testaamiseksi. Näitä signaaleja vastaanotettiin monessa paikassa ympäri maailmaa, mikä sai jotkut tahot erheellisesti luulemaan että kyseessä oli miehitetty lento ja se on edelleen suosittu salaliittoteoria.
Lähestyttäessä paluurakettien käynnistystä havaitsivat jotkut lennonvalvojat ongelmia aluksen automaattisessa infrapuna-asennonhallintajärjestelmässä vikoja, eikä lennonjohdossa oltu varmoja pystyisikö alus määrittämään itselleen oikean asennon paluurakettien polttoa varten. Lennonvalvojat halusivat käyttää auringon paikannukseen perustunutta varajärjestelmää, mutta ensisijaisen järjestelmän suunnitellut insinööri vastusti suunnitelmaa ja lentoa jatkettiin alkuperäisen suunnitelman mukaisesti.
Kuten lennonvalvojat olivat epäilleetkin, oli alus väärässä asennossa, kun sille lähetettiin komento käynnistää jarrumoottorit ja ilmakehään ohjaamisen sijaan poltto nostikin aluksen kiertorataa. Tämän jälkeen Vostok-kapseli erkaantui muusta aluksesta kuten normaalissa paluussa, jonka jälkeen kapselin elossapitojärjestelmät jatkoivat toimintaansa. Näin ollen epäonnistuneesta paluusta huolimatta lento todisti Vostok-kapselin kykenevän miehitettyyn kiertoratalentoon. Paluujärjestelmän toimintavian vuoksi tulevien lentojen kiertoradat suunniteltiin niin että paluujärjestelmästä huolimatta ohjautuisivat alukset kymmenen päivän kuluttua turvalliseen ilmakehään paluuseen.
Sputnik 4 paloi lopulta hallitsemattomasti ilmakehässä yli kaksi vuotta myöhemmin. Ainoa paluusta selvinnyt osa oli putosi keskelle Manitowocin pääkatua Wisconsinissa Yhdysvalloissa.
Fredrik Lassas
Fredrik Jean Joakim Lassas (s. 1. lokakuuta 1996 Porvoo) on suomalainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli keskikentän keskellä. Lassas pelasi Veikkausliigassa Helsingin Jalkapalloklubin ja Helsingin IFK:n joukkueissa. Hän lopetti pelaajauransa kauteen 2017.
Lassas on porvoolaisen FC Futuran kasvatti. Hän on pelannut juniorina myös FC Hongan sekä HJK:n joukkueissa. Lassas on ollut vuodesta 2011 vakiokasvo poikamaajoukkueissa. Hän on pelannut Suomen paidassa kymmeniä otteluja ja toiminut myös poikamaajoukkueiden kapteenina. Hän teki ensiesiintymisensä Veikkausliigassa kauden 2013 päätöskierroksella 26. lokakuuta, tultuaan vaihdosta kentälle Sakari Mattilan tilalle.
Lassas hyväksyttiin keväällä 2015 opiskelijaksi Helsingin yliopiston oikeustieteelliseen tiedekuntaan.
Katolinen kirkko
Katolinen kirkko eli roomalaiskatolinen kirkko on kristikunnan suurin kirkko, jonka jäsenmäärä on maailmanlaajuisesti noin 1,25 miljardia. Puolet katolisen kirkon jäsenistä asuu Amerikoissa, erityisesti Latinalaisessa Amerikassa. Vuonna 2002 katolilaisista 26 prosenttia asui Euroopassa (etenkin Keski-, Länsi- ja Etelä-Euroopassa), 13 prosenttia Afrikassa ja 10 prosenttia Aasiassa. Monissa Afrikan maissa sekä muun muassa Filippiineillä väestön enemmistö on katolilaisia. Suomessa katolilaisia on noin 14 500. Paavi on maailman katolisen kirkon ylin hengellinen johtaja.
Katolinen kirkko katsoo olevansa se kirkko, jonka Jeesus Kristus itse perusti, ja joka ei ole koskaan menettänyt ykseyttään, vaikka muita kirkkokuntia on syntynyt eroamalla sen yhteydestä. Kirkon opetuksen mukaan kirkon piispat ovat apostolien seuraajia ja paavi eli Rooman piispa on apostoli Pietarin seuraaja. Paavi ja hänen hallintonsa, Pyhä istuin sijaitsevat Roomassa Vatikaanivaltiossa.
Katolinen kirkko tunnustaa ortodoksiset ja orientaaliortodoksiset kirkot todellisiksi kirkoiksi, koska niillä on katolisen kirkon mukaan apostolinen suksessio ja sakramentit. Katolinen kirkko ei sen sijaan tunnusta kirkoiksi siitä 1500-luvun uskonpuhdistuksen aikana irroneita yhteisöjä (esim. luterilaista kirkkoa) vaan kutsuu niitä "kristillisiksi yhteisöiksi". Luterilaisilta kirkoilta puuttuu katolisen kirkon mukaan apostolinen suksessio, pappeus ja tästä syystä myös oikea ja pätevä ehtoollinen.
Historia
Katolisen kirkon historia ulottuu kahden tuhannen vuoden taakse alkukirkon aikoihin. Seuraavina vuosisatoina kristikunnassa vallitsi yhtenäisen kirkon aika, mutta vuonna 1054 katoliset jakaantuivat lännen katolilaisiin ja idän ortodokseihin.
Katolinen kirkko on historiansa aikana ollut voimakas mahtitekijä varsinkin Euroopassa. Sen historiaan liittyy läheisesti myös paaviuden historia.
Opin perusta
pienois|[[Pietarinkirkko, Vatikaani.]] Katolinen kirkko perustaa oppinsa Raamattuun ja traditioon. Tradition uskotaan perustuvan ennen Raamatun kirjoitusta alkaneeseen aitoon apostoliseen traditioon, joka jatkuu kirkossa. Raamattu ja traditio kuuluvat erottamattomasti yhteen. Kirkolla on Jeesuksen sille antaman opetusviran ansiosta valta tulkita Raamattua ja traditiota. Tradition vaikutus kirkon määrittelemään oppiin on selkeimmin näkyvissä sen historian aikana yhteensä 21 pidettyyn ekumeeniseen kirkolliskokoukseen, joista viimeisin oli ns. Vatikaanin toinen kirkolliskokous 1962–1965.
Katolisen kirkon katekismus on arvovaltaisin esitys kirkon uskosta ja opetuksesta. Suomenkielinen katolisen kirkon katekismus saatiin käännettyä loppuun vuonna 2005 ja se löytyy kokonaisuudessaan internetistä.
Uskontunnustus
Katolisella kirkolla on muita kirkkokuntia enemmän opinkappaleita eli dogmeja (yhteensä 358) mutta kaksi uskon päätotuutta ovat koko katolisen uskon, kuten muidenkin kristillisten kirkkokuntien uskon perusta:
1) Jumala on kolmiyhteinen ja
2) Jeesus, Jumalan Poika, tosi Jumala ja tosi ihminen, eli maan päällä, kärsi ja kuoli täydellisenä uhrilahjana kaikkien ihmisen syntien sovittamiseksi ja nousi ylös kuolleista kuolemastaan kolmantena päivänä.
Kaikki kirkon opinkappaleet ovat muuttumattomia, mutta muutosta voi tapahtua niiden ymmärtämisessä ja kirkollisessa merkittävyydessä.
Oppi kirkosta
Kirkko on kaikessa moninaisuudessaan yksi alkuperänsä, perustajansa ja sielunsa kautta. Seuraavat näkyvät yhteyden siteet varmistavat kirkon yhteyden:
Lainaus katolisen kirkon katekismus kohdasta 823:
"Kirkko on uskon silmin nähtynä horjumattomasti pyhä. Sillä Kristus, Jumalan Poika, jota Isän ja Hengen kanssa ylistetään sanoilla ’Sinä yksin olet pyhä’, rakasti kirkkoa kuten morsiantaan ja antoi itsensä alttiiksi sen edestä pyhittääkseen sen; hän yhdisti sen itseensä omana ruumiinaan ja rikastutti sen Pyhän Hengen lahjoilla Jumalan kunniaksi.'Näin kirkko on ”pyhä Jumalan kansa', ja sen jäseniä kutsutaan 'pyhiksi'"
Katolisessa opissa itse katolinen kirkko on tärkeässä roolissa, koska sillä on tärkeä rooli Jumalan ilmoituksen määrittelemisessä. Protestanttisissa kirkoissa usein käytetty käsite näkymättömästä, universaalista katolisesta kirkosta on katolisille vieras.
Katolinen kirkko ei väitä, että ainoastaan katolilaiset voivat pelastua, mutta varmimmin pelastuksen voi saavuttaa olemalla sen piirissä ja elämällä sen opetuksen mukaan. Tähän katoliseen yhteyteen ovat kaikki ihmiset kutsuttuja ja se toivookin siitä eronneiden kirkkokuntien palaavan sen yhteyteen. Pelkkä kirkkoon kuuluminen ei kuitenkaan takaa pelastusta.
Katolinen kirkko ei poissulje ei-kristittyjenkään mahdollisuutta pelastukseen perustaen sen lähinnä ihmissuvun alkuperään ja päämäärään. Tämän lisäksi juutalaiset pelastuvat heille Jumalan antaman lupauksen johdosta, muslimit yhteisestä uskontunnustuksesta Luojaan pitäessään kiinni Abrahamin uskosta.
Kirkko on apostolinen, koska sen perustana ovat apostolit. Apostolit välittivät Jeesukselta saamaansa opetusta ja jotta heille uskottu lähetystehtävä jatkuisi heidänkin jälkeensä, antoivat he lähimmille työtovereilleen tehtävän täydentää ja lujittaa heidän aloittamaansa työtä. Apostolit siis asettivat tällaisia paimenia ja määräsivät, että näiden poismenon jälkeen taas toiset koetut miehet jatkaisivat heidän virkaansa. Tämä ymmärretään katolisessa kirkossa apostolisena suksessiona.
Ja apostolinen kirkko on myös sen saaman lähetyskäskyn kautta. Kaikki sen jäsenet, siis myös maallikot, ovat velvoitettuja apostolaattiin, mikä tosin saa mitä moninaisimpia muotoja Pyhän Hengen moninaisten lahjojen ja uskovien kutsumusten, ajankäyttömahdollisuuksien ja tilanteen mukaan.
Pyhimykset
thumb|right|300px|[[Fatiman Neitsyt Maria|Fatiman Neitsyen juhlan kulkue New Yorkissa.]] Katoliset kunnioittavat hartaasti pyhimyksiä esikuvinaan kristillisestä elämästä mutta katolinen kirkko on kuitenkin tarkka opettaessaan, että ainoastaan kolmiyhteistä Jumalaa on lupa palvoa. Tämä on kirkon mukaan täysin sopusoinnussa Raamatun kanssa
''”Palvomme Kristusta, koska hän on Jumalan Poika. Mutta marttyyreita rakastamme Herran opetuslapsina ja seuraajina, koska he vertaansa vailla olevalla tavalla ovat antautuneet Kuninkaalleen ja Mestarilleen. Tulisipa meistäkin heidän matka- ja opiskelutovereitaan!”''
Pyhimyksille osoitettu kunnioitus ”eroaa olennaisesti siitä palvonnan kultista, joka osoitetaan lihaksi tulleelle Sanalle, samoin Isälle ja Pyhälle Hengelle”
Pyhimyksiä ei myöskään rukoilla kuten Jumalaa rukoillaan, vaan heiltä voi pyytää esirukousta. Tätä verrataan kirkossa siihen, kun uskova pyytää ystävää pyydetään rukoilemaan puolestaan.
Kirkko on "pyhien yhteys": Lainaus katekismuksesta kohta 962: ''”Uskomme kaikkien Kristukseen uskovien yhteyden: niiden, jotka ovat pyhiinvaelluksella täällä maan päällä; niiden, joita puhdistetaan maallisen elämän päätyttyä; ja niiden, jotka nauttivat taivaan autuutta; he kaikki yhdessä muodostavat yhden kirkon. Samoin uskomme, että tässä yhteydessä Jumalan ja hänen pyhiensä laupias rakkaus aina kuulee rukouksemme.”
Maan päällä vaeltavien yhteys edesmenneisiin uskon sisaruksiin ei katkea millään tavoin, vaan kirkon uskon mukaan se pikemminkin vahvistuu hengellisten rikkauksien keskinäisen vaihdon kautta.
Maria
Marian, Jeesuksen äidin kunnioittamiseen pätee samat säännöt kuin muidenkin pyhimysten kunnioittamiseen mutta hänellä on aivan erityinen asema katolisessa kirkossa ja sen tunnustamassa opissa. Kirkko kunnioittaa häntä Herransa Äitinä ja omana Äitinään Teologian aluetta, joka tutkii Neitsyt Mariaa ja hänen asemaansa pelastusjärjestyksessä kutsutaan mariologiaksi.
Eevan jälkeläisistä Jumala on valinnut Neitsyt Marian Poikansa äidiksi. Maria on vapaassa uskossa ja kuuliaisuudessa myötävaikuttanut ihmisten pelastukseen. Hän on lausunut myönteisen vastauksensa koko ihmisluonnon edustajana. Kuuliaisuudellaan hänestä on tullut uusi Eeva, elävien äiti.
”Tästedes kaikki sukupolvet ylistävät minua autuaaksi” (Luuk. 1:48). Kunnioitus autuasta Neitsyt Mariaa kohtaan kuuluu katolisen jumalanpalveluksen olemukseen. Jo kristinuskon varhaisimmista ajoista lähtien autuasta Neitsyttä on kunnioitettu arvonimellä ’Jumalansynnyttäjä’. Tämä kunnioitus on tosin katolisen kirkon mukaan täysin ainutlaatuinen, mutta eroaa olennaisesti siitä palvonnan kultista, joka osoitetaan Jeesukselle sekä Isälle ja Pyhälle Hengelle, jota Marian kunnioittaminen edistää sitä suuresti. Kunnioitus saa ilmauksensa Marialle omistetuissa liturgisissa ja rukouksissa Marialle – esimerkiksi ruusukossa, joka on koko evankeliumin yhteenveto.
Ruusukkorukous
Ruusukon rukoileminen ei kirkon mukaan ole mitään muuta kuin Kristuksen kasvojen katselua Marian kanssa. Se on yksi perinteisistä kristillisen rukouksen teistä, jotka soveltuvat Kristuksen kasvojen kontemplaatioon. Näin sitä kuvasi paavi Paavali VI: ”Koska ruusukko perustuu evankeliumiin ja pitää keskuksenaan ihmiseksi tulemisen ja ihmisten pelastuksen salaisuuksia, on sitä pidettävä täysin kristologisia tunnuksia kantavana rukouksena. Sen luonteenomainen piirre, litaniamainen enkelin tervehdyksen ’Terve Maria’ toistaminen, tuo lakkaamatta kunniaa myös Kristukselle, johon viime kädessä kohdistuu enkelin sanoma ja Kastajan äidin tervehdys: ’siunattu sinun kohtusi hedelmä’ (Luuk. 1:42). Sanojen ’Terve Maria’ toistaminen on enemmänkin – se on kuin kangas, jolla salaisuuksien mietiskely kehittyy. Kristus, johon jokainen enkelin tervehdys viittaa, on nimittäin sama Kristus, jonka peräjälkeen lausutut salaisuudet osoittavat Jumalan Pojaksi ja Neitsyen Pojaksi.”
Ikuinen neitsyt
Kirkko on tunnustanut jo ensimmäisiä uskonlausumia muodostaessaan, että Jeesus sikisi Neitsyt Marian kohdussa pelkästään Pyhän Hengen voimasta. Samalla tuli sanotuksi myös tämän tapahtuman ruumiillinen aspekti: Maria on vastaanottanut kohtuunsa Jeesuksen Pyhästä Hengestä ilman siementä. . Enkeli sanoo Joosefille hänen morsiamestaan Mariasta: ”Se, mikä hänessä on siinnyt, on lähtöisin Pyhästä Hengestä” (Matt. 1:20). Kirkko näkee siinä sen lupauksen täyttyneen, jonka Jumala on antanut profeetta Jesajan välityksellä: ”Neitsyt tulee raskaaksi ja synnyttää pojan” (Jes. 7:14)
Kirkko myös opettaa, että Maria pysyi aina todellisesti neitseenä, myös ihmiseksitulleen Jumalan Sanan syntymässä. Syntymällään hänen poikansa ”ei ollut vähentänyt hänen neitseellistä koskemattomuuttaan, vaan päinvastoin pyhittänyt sen”. Kirkon liturgia ylistää Mariaa ”ainaisena Neitsyenä” (semper Virgo; Aeiparthenos).
Tähän väitetään monesti vastaan ja sanotaan, että Raamatussa puhutaan Jeesuksen veljistä ja sisarista. Katolinen kirkko on ymmärtänyt nämä kohdat niin, etteivät ne tarkoita Marian muita lapsia. Jaakob ja Joosef, joita kutsutaan ”Jeesuksen veljiksi” (Matt. 13:55), ovatkin tosiasiassa erään Marian lapsia, joka oli Jeesuksen opetuslapsi ja jota kutsutaan kuvaavasti ”toiseksi Mariaksi” (Matt. 28:1). Vanhasta testamentista tutun ilmaisun mukaan näissä kohdissa on kyse Jeesuksen läheisistä sukulaisista.
Jeesus on Marian ainoa lapsi. Marian hengellinen äitiys sen sijaan ulottuu kaikkiin ihmisiin, joita pelastamaan Jeesus tuli.
Jumalansynnyttäjä
Maria on kirkon mukaan todellisesti ”Jumalanäiti”, sillä hän on Jumalan ihmiseksitulleen, ikuisen Pojan äiti, ja Poika on Jumala itse. Evankeliumeissa Mariaa kutsutaan ”Jeesuksen äidiksi” Pyhän Hengen innoittaessa hänestä lausutaan Raamatussa riemuiten jo ennen lapsen syntymää: ”Herrani äiti” (Luuk. 1:43.).
Marian perisynnitön sikiäminen
Lukuisat kirkkoisät ja kirkon opettajat näkevät Kristuksen äidin, Marian, ”uutena Eevana”. Hän on tullut ensimmäisenä ja ainutlaatuisella tavalla kirkkoisien mukaan osalliseksi voitosta, jonka Kristus sai synnistä: hänet varjeltiin puhtaana kaikista perisynnin tahroista ja Jumalan erityisestä armosta hän ei tehnyt koko maallisen elämänsä aikana yhtään syntiä.
Kirkko näkee, että sen takia kun Maria oli valittu Vapahtajan äidiksi, Jumala tätä arvokasta tehtävää varten varusti hänet tarvittavilla lahjoilla. Marian luokse tullessaan enkeli tervehtii häntä sanalla ”armoitettu”. Marian täytyi olla täysin Jumalan armon kantama voidakseen antaa vapaan uskonmyöntymyksensä kutsumukseensa, jonka enkeli hänelle ilmoittaa. .
"Se, että sikiämisensä ensimmäisestä hetkestä lähtien Maria varustettiin ainutlaatuisella pyhyyden loistolla, koituu hänelle yksinomaan Kristuksen tähden: 'Poikansa ansioiden perusteella hänet ylevämmällä tavalla lunastettiin'. Isä on siunannut häntä kaikella Hengen siunauksella, taivaallisilla aarteilla Kristuksessa enemmän kuin ketään muuta luotua persoonaa. Jumala on valinnut hänet ennen maailman luomista, jotta hän eläisi pyhänä ja moitteettomana Jumalan edessä rakkaudessa." Vatikaanin II kirk.kok.,
Vuosisatojen kuluessa katolisessa kirkossa alettiin ymmärtää, että Maria, Jumalan ”armon täyttämä”, oli lunastettu jo sikiämisessään, minkä takia paavi Pius IX julisti tahrattoman sikiämisen dogmiksi vuonna 1854: ” ... autuas Neitsyt Maria on sikiämisensä ensimmäisestä hetkestä alkaen kaikkivaltiaan Jumalan erityisen armon ja etuoikeuden kautta Kristuksen Jeesuksen, ihmiskunnan Vapahtajan ansioiden tähden tullut varjelluksi kaikesta perisynnin tahrasta.”
Marian taivaaseenottaminen
Marian taivaaseenottaminen on katolisen kirkon mukaan ainutlaatuista osallisuutta hänen Poikansa ylösnousemukseen ja toisten kristittyjen ylösnousemuksen ennakointia. Kun Marian ajallinen elämä päättyi, hänet otettiin ruumiineen ja sieluineen taivaan kirkkauteen, jossa hän jo on osallinen Poikansa ylösnousemuksen kunniaan ja ennakoi siten Kristuksen ruumiin kaikkien jäsenten ylösnousemusta 974
”Lopuksi tahraton Neitsyt, jonka Jumala oli varjellut kaikelta perisynnin tahralta, otettiin maallisen vaelluksen päätyttyä ruumiineen ja sieluineen taivaan kirkkauteen, ja Herra korotti hänet kaikkien kuningattareksi, jotta hän yhä enemmän tulisi Poikansa, herrain Herran sekä synnin ja kuoleman voittajan, kaltaiseksi.
Sakramentit
Kirkko opettaa, että Kristus on asettanut uuden liiton seitsemäksi sakramentiksi kasteen, vahvistuksen, eukaristian, parannuksen, sairaanvoitelun, vihkimyksen ja avioliiton. Nämä sakramentit koskettavat kristityn tärkeitä elämänvaiheita; ne synnyttävät, antavat kasvun, parantumisen ja lähetystehtävän. Nämä sakramentit muodostavat elimellisen kokonaisuuden, jossa eukaristian sakramentilla eli ehtoollisella on erityisasema sakramenttien sakramenttina.