cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mikko Virtanen (näyttelijä)
Mikko Virtanen (s. 13. lokakuuta 1983 Hampuri) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Kokkolan kaupunginteatterissa vuodesta 2012. Virtanen oli mukana Putous-televisio-ohjelman 11. kaudella keväällä 2019.
Näyttelijänura
Virtasen ensimmäinen merkittävä elokuvarooli oli Kauko Röyhkän samannimiseen kirjaan perustuvassa Miss Farkku-Suomi -elokuvassa, jossa Virtanen näytteli Kai Partasta. Ennen Kokkolan kaupunginteatteria Virtanen näytteli Teatterikorkeakoulun kouluprojektien lisäksi Hämeenlinnan kesäteatterissa, Suomenlinnan kesäteatterissa, Teatteri Jurkassa, Ryhmäteatterissa ja Teatteri Vanhassa Jukossa. Ensiesiintymisensä televisiossa Virtanen teki vuonna 2003 Auli Mantilan ohjaamassa televisiosarjassa Täysin työkykyinen. Virtanen näytteli myös vuonna 2012 Yle TV1:n sarjassa Elämää suurempaa, jonka ohjasi Matti Kinnunen. Virtanen on näytellyt myös Gina-yhtyeen ”Nasty Ho!” -musiikkivideolla.
Virtanen näytteli Lauri Rossia Salatut elämät -sarjassa.
Muu elämä
Virtasen puoliso on näyttelijä Essi Hellén. Heillä on vuonna 2013 syntynyt tytär ja toinen lapsi syntyi loppuvuodesta 2020.
Virtanen on toiselta koulutukseltaan urheiluhieroja, mutta ei toimi hierojan ammatissa. Nuorempana jääkiekkoa ja jalkapalloa pelannut Virtanen on intohimoinen urheilu- ja ennen kaikkea jääkiekkomies. Jääkiekossa Virtanen on Hämeenlinnan Pallokerhon kannattaja ja Hämeenlinnan Pallokerhon entinen junioripelaaja. Virtanen pelaa vapaa-ajallaan jääkiekkoa Raittius- ja urheiluseura Zoomissa.
Myös Mikko Virtasen pikkuveli Markus Virtanen on näyttelijä.
Aleksandr Aljabjev
thumb|right|Aleksandr Aljabjev
Aleksandr Aleksandrovitš Aljabjev (15. elokuuta 1787 Tobolsk – 6. maaliskuuta 1851 Moskova) oli venäläinen säveltäjä.
Elämä ja ura
Aljabjevin isä oli varakuvernööri, joka toimi paikallisen teatterin ja orkesterin suojelijana. Tuleva säveltäjä sai opetusta jo kotonaan. Vuonna 1796 perhe muutti Pietariin, jossa Aljabjev 14-vuotiaana liittyi kaivosteollisuuden palvelukseen ja samalla opiskeli musiikkia I. G. Millerin johdolla. Vuodesta 1804 hän asui Moskovassa. Hänen ensimmäiset teoksensa julkaistiin vuonna 1810. Vuodelta 1815 on jousikvartetto E-duurissa.
Vuonna 1812 Aljabjev liittyi vapaaehtoisena husaarirykmenttiin. Hän sai useita tunnustuksia toiminnastaan tuon vuoden sodassa. Hän päätti sodan kapteenin arvossa ja vetäytyi vuonna 1823 everstiluutnantin arvossa. Vuodesta 1823 hän asui jälleen Moskovassa, jonka teatterielämään osallistui aktiivisesti. Hän sävelsi muun muassa Aleksei Verstovskin ja F. E. Scholzin kanssa prologin Bolšoi-teatterin avajaisiin. Hän oli dekabristien ystävä.
Vuonna 1825 Aljabjev pidätettiin epäiltynä murhasta ja vaikka syytöksiä ei todistettu, hänet lähetettiin Siperiaan ja vuonna 1828 takaisin Tobolskiin. Siellä hän johti orkesteri- ja kuorokonsertteja sekä työskenteli pianistina. Aljabjev oli kiinnostunut eri kansojen musiikista. Hän asui vuosina 1832–1833 Kaukasuksella ja vuosina 1833–1834 Orenburgissa, sitten Moskovan kuvernementissa. Hän kirjoitti ylös Kaukasuksen, baškiirien, kirgiisien, turkmeenien ja tataarien kansanlauluja. Vuonna 1834 hän julkaisi kirjan ukrainalaisista kansanmelodioista.
Vuonna 1843 Aljabjev sai luvan asua taas Moskovassa, vaikkakin poliisin valvonnassa. Hän kirjoitti musiikkia draamatuotantoihin. Erityisen merkittäviä ovat kuitenkin laulut, joita Aljabjev sävelsi muiden muassa Anton Delvigin, Aleksandr Puškinin, Vasili Žukovskin, Nikolai Jazykovin, Ivan Kozlovin, Nikolai Ogarjovin ja Pierre-Jean de Bérangerin runoihin. Laulujen joukossa on esimerkiksi rakkausmonologeja. Venäläisessä romanssissa Aljabjev teki uudistuksia kehittämällä laulumelodian mahtipontisuutta, lisäämällä harmonian ja tekstuurin ilmaisullista arvoa sekä tekemällä piano-osuudesta itsenäisen. Maanlaajuista suosiota sai laulu "Satakieli" ("Solovei", 1826), jonka sanat olivat Delvigin. Säveltäjän tuotantoon kuuluu myös muun muassa kuusi oopperaa, baletti, 20 musiikkikomediaa, sinfonista musiikkia ja kamarimusiikkia. Teatterimusiikissa 1820-luvulta 1840-luvun alkuun Aljabjev käsitteli maailmankirjallisuuden, kuten William Shakespearen ja Puškinin aiheita. Aljabjev haudattiin Simonovskin luostariin Moskovassa.
Hampaiden valkaisu
thumb|Hampaat ennen ja jälkeen valkaisua. Hampaiden valkaisu tarkoittaa hampaiden värin vaalentamista kemiallisin tai mekaanisin keinoin tai käyttäen värjäytymiä hajottavia entsyymejä. Hampaiden valkaisun tarve voi olla syntynyt ikääntymisen tai hampaita värjäävien aineiden käytön aiheuttaman tummentumisen korjaamiseksi.
Menetelmiä
thumb|Laservalkaisu käynnissä. Valkaisumenetelmiä ovat valkaiseva hammastahna, valkaisugeeli, valkaisuliuskat ja valkaisukynät.
Valkaisutahnat toimivat ainoastaan pinnallisiin värjäytymiin eikä tahnoilla ei voi muuttaa hampaan perusväriä. Vaikutus perustuu pyrofosfaatteihin tai niiden sukulaisaineisiin. Valkaisevat hammastahnat eivät sovellu lapsille, joilla on vastapuhjenneita hampaita, sillä tehoaine häiritsee hampaan mineralisaatiota. Hampaiden mineraalisaatio jatkuu useita kuukausia hampaan puhkeamisen jälkeen. Joissain tahnoissa käytetään papaiinia. Se on valkuaisaineita pilkkova entsyymi, jolla voidaan tehostaa pinnallisten värjäytymien poistumista. Jotkut voivat allergisoitua papaiinille, mutta entsyymi ei normaalisti ole haitallinen terveelle ienkudokselle.
Geelipohjainen hampaiden valkaisu voidaan tehdä joko suuhygienistin tai hammaslääkärin vastaanotolla tai kotona. Jotta saadaan paras lopputulos, ennen valkaisuaineen käyttöä tulee reiät hampaissa paikata, korjata lohjenneet paikat sekä poistaa hammaskivi.
Valkaisugeelien vaikuttavana aineena on yleensä karbamidiperoksidi. Geeli on pH:ltaan neutraali, ja se voi sisältää myös ksylitolia ja kaliumfluoridia, jotka vähentävät eräiden valkaisuaineiden aiheuttamaa hampaiden vihlomista valkaisun jälkeen. Geeli valkaisee vain elävää hammasta eli hampaiden paikat eivät vaalene. Valkaisua jatketaan viikon parin verran; näkyvin vaaleneminen saavutetaan valkaisun alkuvaiheessa. Valkaisutuloksen säilyttäminen edellyttää hampaita värjäävien ruokien ja juomien välttämistä tai valkaisun ajoittaista uusimista, sillä valkaisun jälkeen hampaiden tummuminen on normaalia.
Ulkoisia aiheuttajia
Ulkoinen värjäytyminen johtuu suurelta osin ympäristötekijöistä. Niistä peräisin olevat aiheuttajat adsorboituvat hammaskudokseen tai hampaan pintaan.
Tein kai lottorivini väärin
Kappaleen tausta
Karjalaisten mukaan kappale tehtiin jo vuosia ennen levyttämistä ja alun perin diskotyyliseksi. Sanoituksessa ensimmäisen maailman ongelmia havainnollistetaan rinnastamalla ne mustan huumorin keinoin köyhien maiden ihmisten vastoinkäymisiin – ilman varsinaista konkluusiota. Laulun avainrivi on peruja lapsena kuullusta syyllistämisestä, miten lautanen pitää syödä tyhjäksi, koska Afrikassa lapsilla ei ole ruokaa.
Yhtyeen hyllyttäminen Emma-gaalaehdokkuuksista kappaleen vuoksi
Kappaleen varhaisen version sanoitukset herättivät keskustelua sosiaalisessa mediassa, koska laulun alkuperäisessä versiossa laulettiin ”Sudanin neekeripojista”. Levytetyssä versiossa lauletaan "Sudanin pienistä pojista". Maustetyttöjen levy-yhtiön Is This Art!:n toimitusjohtajan Aki Roukalan mukaan kyseessä oli ”pienellä paikkakunnalla kasvaneiden nuorten ihmisten tietämättömyys ja huolimattomuus”. Kappaleen sanoittajan Kaisa Karjalaisen mukaan sanan käytön syynä ei ollut tarkoituksellinen provokaatio vaan ajattelemattomuus. Kappaleen vuoksi Emma-gaalan raati päätti yhden äänen enemmistöllä, että yhtye ei saa olla ehdolla Tulokas-Emman saajaksi. Asian Emma-raadissa esiin nostanut toimittaja Renaz Ebrahimi perusteli ratkaisua sillä, että hän piti kappaletta "ongelmallisena" jo sinänsä ja että "lisäksi oli N-sana". Hänestä yhtyeen suosio oli tuntunut rasismin palkitsemiselta. Emma-raati ilmoitti myös, että yhtye ei saa olla ehdolla myöskään yleisöäänestyksessä, ettei äänestys muutu poliittiseksi. Emma-gaalassa Hartwall-areenalla 2020 vuoden tulokkaana palkittiin Jesse Markin ja yleisöäänestyksen voitti Lauri Tähkä.
Helsingin Sanomien Arttu Seppänen piti tapausta kiinnostavana sananvapauden näkökulmasta. Hän huomautti myös, että kappaleissa kertoja on kuvitteellinen rooli ja että laululyriikan tekijä on samantyyppisessä asemassa kuin kirjailija, joka kirjoittaa hahmojen suuhun myös muita mielipiteitä kuin omiaan. Ebrahimin mukaan kertojan fiktiivisyyttä "monen kuulijan on vaikea tajuta".
GP2-kausi 2011
thumb|[[Romain Grosjean (DAMS) voitti sarjan mestaruuden 2011.]]
Syrjänen
Syrjänen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
GP2-kausi 2011
GP2-kausi 2011 oli GP2-sarjan seitsemäs kausi. Sarjassa ajettiin ensimmäistä kertaa uudella Dallara GP2/11 -autolla aiemman GP2/08:n sijaan. Renkaat toimitti ensimmäistä kertaa GP2:siin Bridgestonen sijaan italialainen Pirelli.
Sarjan mestaruuden vei Romain Grosjean, joka varmisti sarjan mestaruuden Belgian pitkässä kilpailussa sijoittumalla kolmanneksi. Sarjan toiseksi sijoittui Luca Filippi ja kolmanneksi Jules Bianchi.
Kuljettajamuutokset
Uudet kuljettajat
Paluun tekevät kuljettajat
Poistuneet kuljettajat
Tallia vaihtaneet kuljettajat
Kilpailukalenteri
Kaudella ajettiin yhteensä 18 kilpailua 9 eri radalla. Kausi alkoi 7. toukokuuta Turkin Istanbulin radalta ja päättyi 11. syyskuuta Italian Monzassa. Abu Dhabissa ajettiin GP2-sarjaan kuulumaton ulkopuollinen GP2-finaali.
tähti (*) tarkoittaa paalupaikkaa, joka on saavutettu pitkän kilpailun kahdeksannesta sijoituksesta
Mauno Lauri Rauramo
Mauno Lauri Rauramo, vuoteen 1935 Schroderus (14. kesäkuuta 1917 Viipuri – 23. marraskuuta 1987 ) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Lauri Rauramon vanhemmat olivat lääketieteen tohtori, professori Mauno Rauramo ja Margit Augusta Antoinette Becker. Hänen puolisonsa vuodesta 1941 oli Salme Edit Anttilainen. Rauramo tuli ylioppilaaksi Viipurin klassillisesta lyseosta 1935 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1945. Tohtoriksi hän väitteli 1947 ja sai naistentautien ja synnytysten erikoislääkärin pätevyyden 1949 ja naisten sädehoidon pätevyyden 1957. Rauramo nimitettiin Turun yliopiston naistentautien ja synnytysopin dosentiksi vuonna 1950. Hän toimi uransa alkuvaiheessa paitsi Turun yliopiston, myös Helsingin yliopiston sekä useiden eri sairaaloiden, laboratorioiden ja äitiysneuvoloiden palveluksessa. Myöhemmin Rauramo oli Turun yliopiston synnytys- ja naistentautien professori, aina vuoteen 1983 asti. Hän tutki gynekologisia syöpätauteja ja naisten vaihdevuosiongelmia.
Ftalosyaniini
Ftalosyaniini (C32H18N8) on heterosyklinen ja aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdisteellä on muutamia erikoiskäyttöaiheita, mutta sen metallikomplekseja käytetään runsaasti väriaineina.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa ftalosyaniini on sinivihreää tai siniharmaata kiteistä ainetta. Yhdiste on veteen liukenematonta, eikä se liukene myöskään moneen orgaaniseen liuottimeen kuten etanoliin tai dietyylieetteriin. Aromaattiset liuottimet kuten bentseeni, bentsofenoni tai aniliini liuottavat ftalosyaniinia kohtalaisesti. Useat metallit ja puolimetallit muodostavat komplekseja ftalosyaniinin kanssa ja nämä ovat väriltään useimmiten sinisiä tai vihreitä.
Valmistus ja käyttö
Kompleksoitumattomalla ftalosyaniinilla on muutamia erityiskäyttökohteita. Sen johdannaisilla ja metallikomplekseilla on sen sijaan useita käyttökohteita. Esimerkiksi kupariftalosyaniini on hyvin yleisesti käytetty sininen väriaine. Rautaftalosyaniini on hapettumisreaktioissa yleisesti käytetty katalyytti, ja monia ftalosyaniinikomplekseja tutkitaan orgaanisina puolijohteina.
Valolinna
thumb|Reuman sairaala ilmasta vuonna 1952. Hyvinvointi- ja osaamiskeskus Valolinna sijaitsee Heinolassa, Rainion kaupunginosassa. Valolinnan tiloissa toimi vuoteen 2010 asti Reuman sairaala. Asuntolarakennuksessa toimii nykyisin Hotelli Valo. Toukokuussa 2013 reumasairaalan tiloissa aloitti päiväkirurginen sairaala Valolinna Klinikka, joka tekee ortopedian, traumatologian, plastiikkakirurgian, käsikirurgian, yleiskirurgian ja lastenkirurgian leikkauksia.
Välitunnilla
Välitunnilla on Katri Ylanderin toinen single hänen toiselta studioalbumiltaan Kaikki nämä sanat. Kappaleen on sanoittanut ja säveltänyt yhteistyössä muun muassa Jenni Vartiaisen tuottajana tutuksi tullut Jukka Immonen sekä Teemu Brunila.
Single julkaistiin 5. marraskuuta 2007.
Musiikkivideo
Videossa Katri palaa kuvitteelliselle entiselle koululleen, jossa hän muistelee menneitä. Katri näkee myös entisen ihastuksensa, mutta ei kuitenkaan uskalla mennä tapaamaan häntä.
Einar Pontán
Jonas Frans Einar Pontán (s. 11. tammikuuta 1884 Helsinki – 23. helmikuuta 1960 Helsinki) oli suomenruotsalainen pedagogi, klassisten kielten opettaja ja ruotsalaisuusaatteen kannattaja.
Välitunnilla
Musiikkivideo
Videon koulu sijaitsee Vihdin Olkkalassa. Videon muita kohtauksia on kuvattu Vihdin kirkonkylällä sekä Nummelassa. Videon on ohjannut Henrik Mennander.
Einar Pontán
Suomen itsenäistymisen aikoina 1917–1918 Pontán toimi Östsvensk Tidskriftin piirissä, johon kuulivat myös muiden muassa Hugo Ekhammar, Arvid Mörne, Bertel Appelberg ja Gabriel Nikander. Lehti edusti niin kutsuttua itäruotsalaista aatetta, jonka tavoitteena oli Suomen ruotsinkielisten seutujen pitäminen yksikielisinä.
Pontán toimi opettajana Helsingin kouluissa, eritoten Svenska normallyceumissa, jossa hän opetti latinaa ja kreikkaa 1914–1951. Hän kuului Svenska folkskolans vännerin toimikuntaan, ja oli järjestön sihteeri 1919–1925 ja puheenjohtaja 1945–1958.
Pontán oli vuonna 1918 Suomenlinnan vankileirin II piirin johtajana.
Katolinen Fu Jen -yliopisto
Katolinen Fu Jen -yliopisto, lyhenne FJU , on Taiwanin Uusi-Taipeissa sijaitseva yliopisto. Yliopisto on tunnettu vahvoista siteistä Rooman kuuriaan, ja se on kaupungin suurin kooltaan. Sen nimi tarkoittaa ”apu” ja ”hyväntahtoisuus”.
Historia
Katolisella kirkolla oli jo pitkään suunnitelmissa perustaa katolilainen yliopisto Kiinaan. Ensimmäinen asiaa pohtinut paavi oli Benedictus XV, mutta tämä jäi suunnitelman tasolle. Hänen seuraajansa, paavi Pius XI, aloitti toimet yliopiston perustamiseksi ja lahjoitti tähän tarkoitukseen 100 000 liiraa.
Yliopisto aloitti toimintansa ensimmäisen kerran vuonna 1925 Pekingissä, ja sen perustajia olivat benediktiinimunkit. Se yhdistettiin Pekingin normaliyliopistoon vuonna 1952. Vuonna 1959 katolinen kirkko ja Taiwanin opetusministeriö päättivät perustaa yliopiston uudestaan Uuteen-Taipeihin, jossa se on toiminut siitä lähtien.
Fu Jen on vanhin katolinen ja jesuiittasidonnainen yliopisto kiinankielisessä maailmassa.
Thuma mina
Thuma mina, thuma mina somandla (Lähetä, lähetä oi, Herra, meidät) on eteläisestä Afrikasta kotoisin oleva hengellinen laulu.
Laulua on laulettu xhosa- ja zulukansan parissa. Laulun synnyn taustalla on katolisen papin David Dargien työ, jonka tarkoituksena oli 1960-luvulla luoda hengellistä musiikkia, joka perustuisi perinteiseen xhosa- ja zulukansojen musiikkiin. Suomeen se on tullut todennäköisesti ruotsinkielisen tekstin kautta. Vuonna 1978 Ruotsin kirkon lähetys (Svenska kyrkans Mission) järjesti opintomatkan Etelä-Afrikkaan, johon osallistui nuorten lauluyhtye Fejdur. Matkan tuloksena Ruotsin kirkon lähetys julkaisi kaksitoista laulua sisältävän vihkon Amandla vuonna 1979. "Thuma mina" -laulu oli sen viimeinen laulu.
Amandla-vihkon syntyyn vaikutti Ruotsin Ransäterissä olevan Geijeskolan-oppilaitoksen ja zimbabwelaisen Kwanogogoma College of Musicin väliset yhteydet. Laulun on kääntänyt ruotsiksi ja musiikin sovittanut Fejdurin johtaja Anders Nyberg. Laulu on antanut nimen kansainväliselle ekumeeniselle laulukirjalle Thuma Mina, joka ilmestyi Ruotsissa 1995. Tämä laulu tuli Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjaan vasta kirkolliskokouksen käsittelyn yhteydessä, edustaja-aloitteen kautta (virsi 584 ”Sänd mig, Gud”). Sen on kääntänyt Ruotsin kirkon virsikirjaan suomeksi Anna-Maija Raittila 1999.
Virren laulutyyli on erilainen kuin perinteisissä protestanttisissa koraaleissa. Se rakentuu esilaulajan ja laulavan ryhmän vuorottelulle. Esilaulaja aloittaa ”ilmoittamalla” mitä pyydetään. Esimerkiksi ”Lähetä”, ja laulajat jatkavat ”Lähetä, lähetä, oi Herra meidät, - - ”. Seuraavaan säkeistöön verbi vaihtuu esimerkiksi johdata, pelasta, armahda. Teksti muuttuu jossain määrin verbin mukaan (lähetä meidät, johdata meitä). Seurakunta voi laulaa osuuttaan kolmi- tai neliäänisenä.
Virrestä on olemassa useita suomennoksia eri kokoelmissa (esimerkiksi Toivon lauluja), mutta Ruotsin kirkon virsikirjan käännöksessä on, että virren tekstiä ja siten rukousaihetta voidaan vaihdella kyseisen tilanteen mukaan ja jotta sitä voidaan laulaa ilman että kaikilla on painettu teksti edessään. Seurakunta voi laulaa osuuttaan kolmi- tai neliäänisenä.
Dmitri Levitski
pienoiskuva|Levitskin vaimo Anastasia Jakovlevna Levitskaja (1744-1832), muotokuva vuodelta 1790 Dmitri Grigorjevitš Levitski (n. 1735 Kiova, Venäjän keisarikunta – 16. huhtikuuta (J: 4. huhtikuuta) 1822 Pietari, Venäjän keisarikunta) oli ukrainalaissyntyinen taidemaalari ja Venäjän huomattavin muotokuvamaalari 1700-luvun loppupuolella. Hän toimi Katariina II:n ja tämän naispuolisen hovipiirin kuvaajana.
Hänen muotokuvansa olivat syvällisiä ja erosivat täysin vanhasta kaavamaisesta ikonityylistä. Vuonna 1757 avatun Keisarillisen Pietarin taideakatemian vaikutus länsimaisine opettajineen näkyi erityisesti hänen teoksissaan ja ohjasi häntä maallisiin aiheisiin. Ukrainalaista Levitskiä innoitti erityisesti rokokoo, jonka tyylisuunnan mukaisesti hän maalasi 1770-1780-luvuilla hienostuneita ja eloisia muotokuvia.
Elämäkerta
Dmitrin isä Grigori Kirillovitš Levitski oli pappi, joka oli ukrainalaisen syväpainon mestari. Levitski peri häneltä sekä kristillisen vakaumuksen että taiteelliset kykynsä. Saatuaan taiteen peruskoulutuksen isältään hän lähti Ukrainasta Pietariin nuorena miehenä noin vuonna 1758, mutta muistot kotimaasta heijastuivat monissa hänen Pietarin kautensa maalauksissa. Ne paljastavat hänessä perustavanlaatuisen ja luonnollisen taipumuksen koristetaiteeseen ja vahvoihin väreihin. Taipumus vahvistui kuuluisan muotokuvamaalarin (mahdollisesti myös ukrainalaista alkuperää olevan) Aleksei Antropovin johdolla, jonka oppipoika Levitski oli vuosina 1758-1762 ja auttoi häntä koristelemaan Kiovan Pyhän Andrein barokkikirkkoa ja maallisia rakennuksia.
Levitskin Pietarin taideakatemian näyttelyissä vuosina 1769-1770 esillä olleet muotokuvat varmistivat hänelle akateemikon arvonimen, ja vuonna 1771 hänestä tuli akatemian muotokuvajaoston johtaja, jossa hän toimi vuoteen 1787 asti. Levitski oli luovuutensa ja maineensa huipulla 1770-1780-luvuilla. Hän sai monia toimeksiantoja Katariina Suurelta ja tämän lähipiiriltä, ja hänen muotokuviensa haluttiin ylistävän tämän hallituskauden humanistisia saavutuksia ja poliittisia menestyksiä. Ensimmäiset näistä teoksista olivat muotokuvia 'Moskovan koulutustalona' tunnetun aristokraattisen instituutin suurmiehistä, luottamushenkilöistä ja suojelijoista. Paras yksittäinen teos oli Levitskin vuonna 1773 maalaamaa muotokuva Prokofi Demidovista, satumaisen rikkaan Demidov-teollisuussuvun omalaatuisesta jäsenestä, joka oli Jean-Jacques Rousseaun kannattajia. Levitski esitti Demidovin kotiasussa upean palatsinsa avoimessa galleriassa nojaamassa rennosti kastelukannuun ja osoittaen ruukkukasveja, selkeänä viittauksena mallin intohimoon sekä kasvitieteeseen että filosofiaan.
Vuosina 1772-1776 Levitski maalasi Katariina Suuren tilaaman sarjan muotokuvia (Smolnianki Levitskogo) hänen perustamansa Smolnan instituutin seitsemästä hyvinmenestyneestä naisoppilaasta koulussa esittämiensä näytelmien rooliasuissa, jotka olivat instituutin ensimmäisten valmistuneiden joukossa. Näissä sekä useissa Katariinan merkittävimpien kenraalien, diplomaattien ja hänen hovinsa jäsenten muotokuvissa Levitski käytti aiheina Katariinan monia hallinnollisia saavutuksia. Tunnetuin hänen keisarinnan muotokuvista on vuonna 1783 maalattu, joka kuvaa Katariina II:n lainsäätäjänä Oikeuden jumalattaren temppelissä.
Levitskin vaimo oli Anastasia Jakovlevna Levitskaja (1744-1832), jonka kanssa hänellä oli tytär Agafia Dmitrijevna (Agaši). Molemmista hän on maalannut muotokuvat.
Devjatkinon metroasema
Devjatkino on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 29. joulukuuta 1978.
Khemed
Khemed on belgialaisen sarjakuvataiteilija Hergén piirtämissä ja käsikirjoittamissa Tintti-sarjakuvissa esiintyvä kuvitteellinen Punaisenmeren rannikolla sijaitseva arabivaltio.
Khemed esiintyy albumeissa Mustan kullan maa ja Seikkailu Punaisella merellä. Ja siihen viitataan lyhyesti myös albumissa Tintti kuun kamaralla.
Leopold I (keisari)
Leopold I (9. kesäkuuta 1640 – 5. toukokuuta 1705) oli Habsburgien sukuun kuulunut Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari sekä Böömin ja Unkarin kuningas. Karlowitzin rauhassa hän sai lähes koko Unkarin hallintaansa, ja siitä alkoi Habsburgien valtakausi eurooppalaisena suurvaltana. Yksinvaltius ja halinnon keskittyminen kehittyivät hänen valtakaudellaan.
Leopold oli Ferdinand III:n nuorempi poika, ja hänen veljestään Ferdinand IV:stä piti tulla keisari. Leopoldia koulutettiin hyvin ja hänen piti päätyä kirkolliselle uralle. Veli kuitenkin kuoli isorokkoon vuonna 1654, jolloin Leopoldista tulikin kruununperijä. Vuonna 1655 hänet valittiin Unkarin kuninkaaksi, 1656 Böömin kuninkaaksi ja 1658, yli vuoden isänsä kuoleman jälkeen, keisariksi.
Leopold kävi sotia Osmanien valtakuntaa ja Ranskaa vastaan sekä sekaantui Espanjan perimyssotaan.
Leopold oli kolme kertaa naimisissa ja sai 16 lasta, joista vain kuusi eli aikuisiksi asti.
Pruszkówin piirikunta
Pruszkówin piirikunta on yksi Masovian voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 165 912. Se on 246 neliökilometrin pinta-alallansa Puolan pienin piirikunta, mutta sen 656 asukkaan väestötiheys neliökilometriä kohden taas tekee siitä maan tiheimmin asutun piirikunnan. Pruszkówin piirikuntaan kuuluvat neljä kuntaa ovat Brwinów, Michałowice, Nadarzyn ja Raszyn. vasen|pienoiskuva|220px|Piirikunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa Pruszkówin piirikunnan asukkaista 52,4 prosenttia oli naispuolisia ja 47,6 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 20,2 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 58,1 prosenttia ja eläkeikäiset 21,7 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41,3 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 1 802 lasta. Pruszkówin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan kasvavan 185 267 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Ruotsin Itämaa. Esihistoriasta Kustaa Vaasaan
'''Ruotsin Itämaa. Esihistoriasta Kustaa Vaasaan' on ensimmäinen osa Svenska litteratursällskapet i Finlandin julkaisemasta neliosaisesta teossarjasta Suomen ruotsalainen historia'', jonka aiheena on ruotsalaisuus Suomen historiassa. Vuonna 2008 ruotsiksi ja vuonna 2010 suomeksi ilmestyneen kirjan on kirjoittanut ja suomentanut Kari Tarkiainen. Teossarjan toinen osa, Nils Erik Villstrandin kirjoittama Valtakunnanosa. Suurvalta ja valtakunnan hajoaminen 1560–1812 ilmestyi ruotsiksi vuonna 2010 ja suomeksi vuonna 2012.
Tiibetin rauhanomaisen vapauttamisen monumentti
thumb|300px|Tiibetin rauhanomaisen vapauttamisen monumentti
Google Zeitgeist
Google Zeitgeist on Googlen palvelu, joka määrittää eri Google-hakujen ja YouTubessa tehtyjen hakujen suosiota vuosittain. Sivusto tarjoaa vuosittaisen katsauksen suosituimpiin hakuihin.
Tiibetin rauhanomaisen vapauttamisen monumentti
Tiibetin rauhanomaisen vapauttamisen monumentti on monumentti joka sijaitsee Potalan aukiolla Tiibetin pääkaupungissa Lhasassa. Monumentti paljastettiin 22. toukokuuta 2002 juhlistamaan Tiibetin Kiinaan liittämisen 50-vuotisjuhlaa. Monumentti on 37 metriä korkea ja on valmistettu betonista. Monumentti maksoi noin 1,7 miljoonaa USA:n dollaria. Monumentti esittää Mount Everestiä.
Artemi Vedel
Vedel opiskeli Kiovan Mohyla-akatemiassa, minkä jälkeen hänet lähetettiin vuonna 1787 Moskovaan johtamaan kenraalikuvernööri P. Jeropkinin kuoroa. Vuonna 1792 hän palasi Kiovaan johtamaan kenraali Andrei Levanidovin komennuksessa ollutta sotilaskuoroa. Vuonna 1796 hän matkusti Levanidovin seurassa Harkovaan johtamaan korkeakoulun kuoroa. Suurin osa Vedelin kuorokonsertoista ja muista teoksista on peräisin vuosilta 1792–1797.
Vuonna 1797 tsaari Paavali I kielsi kuorokonserttojen ja muun liturgiaan kuulumattoman musiikin esittämisen kirkossa. Tämä kielto vahingoitti Ukrainan musiikkikulttuuria ja Vedelin uraa. Vuonna 1798 Paavali I poisti Levanidovin virasta, joten Vedel jäi vaille tukijaa. Hän palasi Kiovaan etsimään kuorotyötä ja liittyi lyhyesti Kiovan luolaluostariin, johon kuitenkin pettyi. Vuonna 1799 Vedel suljettiin mielisairaalaan, koska kirkon johto oli väittänyt asiattomia merkintöjä uskonnollisessa kirjassa hänen tekemikseen. Tämä päätti Vedelin luovan työn. Hänen teostensa julkaiseminen ja esittäminen oli kiellettyä sekä Paavali I:n että Aleksanteri I:n aikana. Oleksandr Košitš oli yksi ensimmäisistä kuoromestareista, jotka sisällyttivät Vedelin töitä kuoron ohjelmistoon.
Vedelin koko tuotanto koostuu hengellisestä a cappella -kuoromusiikista. Kuorokonserttoja häneltä tunnetaan 31. Tunnetuimpia teoksista ovat olleet kuorokonsertto Na rekah Vavilonskih ja trio Pokajanija otverzi mi dveri.
The Big Picture
The Big Picture on Elton Johnin kahdeskymmeneskuudes studioalbumi, ja se julkaistiin vuonna 1997. Albumi sisältää neljä maailmanlaajuisesti julkaistua singleä, "Live Like Horses", (duetto Luciano Pavarottin kanssa vain singleversiossa), "Something About The Way You Look Tonight", "Recover Your Soul" ja "If the River Can Bend".
Kappalelista
Kaikki kappaleet kirjoittanut Elton John ja Bernie Taupin.
Love Records – Anna mulle Lovee
Love Records – Anna mulle Lovee on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut suomalainen musiikki- ja komediaelokuva, jonka on ohjannut Aleksi Mäkelä. Löyhästi tositapahtumiin perustuva elokuva kertoo Love Records -levy-yhtiöstä ja sijoittuu 1960–1970-lukujen Suomeen. Sen päärooleissa nähdään Jarkko Niemi, Tomi Alatalo sekä Riku Nieminen, jotka esittävät Love Recordsin perustajia Atte Blomia, Henrik Otto Donneria ja Christian Schwindtia.
Juoni
Toimittaja Atte Blom (Jarkko Niemi) ei saa HBL:llään haluamiaan musiikkiteollisuutta kritisoivia juttuja läpi. Hän vie juttunsa salaa päätoimittajalta painoon ja saa toimituksesta potkut. Atte löytää hengenheimolaisia turhautuneista muusikoista Henrik Otto Donnerista (Tomi Alatalo) ja Christian Schwindtistä (Riku Nieminen). He perustavat uudenlaisen levy-yhtiön Love Recordsin, joka haastaa suuret musiikki-imperiumit kuten Musiikki-Fazerin.
Love Records julkaisee valtavirrasta poikkeavia levyjä ja yrittää laajentaa suomalaista musiikillista kulttuuria. Musiikki-Fazer tekee parhaansa laittaakseen kapuloita Loven rattaisiin yrittämällä estää Loven levyjen jakelun. Tuottaja Toivo Kärki näkee kuitenkin nuorissa toimijoissa omaa nuorta itseään ja kokee sympatiaa heitä kohtaan.
Toyohiro Akiyama
Toyohiro Akiyama (s. 22. heinäkuuta 1942) on japanilainen televisiotoimittaja, joka on tunnettu lennostaan Mir-avaruusasemalle venäläisellä Sojuz-avaruusaluksella vuonna 1990. Akiyama oli ensimmäinen japanilainen avaruudessa. Hänet tunnettiin Japanissa "avaruustoimittajana" (宇宙特派員).
Love Records – Anna mulle Lovee
Juoni
Keskeisenä elementtinä on nuoren Atte Blomin edustama idealismi ja hyvä meininki suhteessa vanhaan, laskelmoivaan tapaan tuottaa ja julkaista musiikkia, sekä usko voittaa taloudelliset tosiasiat taiteellisella vapaudella ja kunnianhimolla. Syvyyttä tuovat ongelmat henkilö- ja perhesuhteissa sekä Blomin terveydentila, joka elokuvassa toimii häntä ajavana voimana.
Tuotanto
Aleksi Mäkelän mukaan Antti Pesosen alkuperäinen käsikirjoitus oli aivan liian pitkä. Sen pohjalta tehdystä elokuvasta olisi tullut kaksi ja puolituntinen, mutta karsimisen jälkeen teattereihin päätyneestä versiosta tuli 110 minuuttia pitkä.
Toyohiro Akiyama
Koulutus ja ura
Akiyama opiskeli ICU-yliopistossa Tokiossa, missä hän suoritti alemman korkeakoulututkinnon. Hän astui TBS:n palvelukseen journalistina vuonna 1966. Akiyama työskenteli BBC World Servicessä vuosina 1967–1971 ennen siirtymistään TBS:n ulkomaanuutisten osaston kirjeenvaihtajaksi. Vuodesta 1984 vuoteen 1988 Akiyama työskenteli TBS:n johtavana kirjeenvaihtajana Washington D.C.:ssä.
Love Records – Anna mulle Lovee
Tuotanto
Mäkelän mukaan käsikirjoituksesta poistettiin irtokohtauksia ja mukaan lisättiin runsaasti huumoria. Pesosen alkuperäinen käsikirjoitus oli paljon valmista elokuvaa vakavampi. Mäkelä myös päätti keskittyä Love Recordsiin ja sen perustajiin jättäen varsinaiset muusikot taka-alalle.
Vastaanotto
Tammikuussa 2016 ilmestynyt elokuva oli kaupallinen pettymys. 1,5 miljoonan euron budjetilla tehdyn elokuvan näki teattereissa alle 13 000 katsojaa. Elokuvan tehnyt tuotantoyhtiö Fisher King Production ajautui myöhemmin samana vuonna talousvaikeuksiin.
Toyohiro Akiyama
Avaruuslento
Akiyama valittiin kosmonauttikoulutukseen elokuussa 1989 TBS:n ja Neuvostoliiton välillä solmitun sopimuksen mukaisesti. Akiyaman lennosta tuli historian ensimmäinen kaupallisesti järjestetty avaruuslento.
Suoritettuaan "tutkijakosmonautin" koulutuksen Kosmonauttien koulutuskeskus Juri Gagarinissa, Tähtikaupungissa, Akiyama laukaistiin 2. joulukuuta 1990 Mir-avaruusasemalle lennolla Sojuz TM-11 yhdessä lennon komentajan Viktor Afanasjevin ja lentoinsinööri Musa Manarovin kanssa. Avaruusasemalla oloaikanaan Akiyama antoi joka päivä suoria lähetyksiä asemalta missä hän dokumentoi aseman elämää. Hän palasi 10. joulukuuta 1990 Maahan lennolla Sojuz TM-10 yhdessä Gennadi Manakovin ja Gennadi Strekalovin kanssa.
Akiyaman lento oli ensimmäinen japanilaista syntyperää olevan henkilön suorittama avaruuslento ja historian ensimmäinen yksityisen henkilön sponsoroitu ja rahoitettu avaruuslento (osa 20 miljoonan Yhdysvaltain dollarin sopimusta). Akiyama kärsi lennolla (avaruus)pahoinvoinnista, mikä haittasi hänen työtään.
Akiyama ei ollut varsinainen avaruusturisti vaan "avaruuslennolle osallistuja". Ensimmäinen avaruussukkulalennolle osallistunut japanilainen ammattiastronautti oli Mamoru Mohri vuonna 1992 lennolla STS-47.
Myöhempi ura
Akiyama palasi avaruuslentonsa jälkeen TBS:ään. Hänestä tuli TBS:n uutisosaston apulaisjohtaja. Hän jäi eläkkeelle TBS:stä vuonna 1995.
Nelimarkka
Nelimarkka on suomalainen sukunimi.
Roponen
Roponen on suomalainen sukunimi.
Reset (albumi)
Reset on suomalaisen Profane Omenin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 14. maaliskuuta 2014.
Jääpallon Ruotsin-mestaruuskilpailut 1909
Vuoden 1910 jääpallon Ruotsin-mestaruuskilpailujen loppuottelussa kohtasivat AIK ja Djurgårdens IF. Kilpailut järjstettiin Tukholmassa Pohjoismaisten kisojen yhteydessä ja ohjelmaan kuului kaikkiaan kolme jääpallokilpailua. Ruotsin-mestaruuden ratkettua suoritettiin Kilpailu eversti Balckin pokaalista Suomen ja Ruotsin jääpallomestareiden kesken. Lopuksi pelattiin vielä varsinainen Pohjoismaiden kisojen kansainvälinen turnaus, johon osallistui myös yksi tanskalainen joukkue. AIK voitti kaikki kolme kilpailua saavuttaen triplan.
Välierät
8. helmikuuta
Loppuottelu
9. helmikuuta 1909 Tukholmassa.
Ottelu Balckin pokaalista
11. helmikuuta, uusinta 12. helmikuuta.
Kansainvälinen turnaus
13. helmikuuta 14. helmikuuta
Amythaon
Amythaon oli kreikkalaisessa mytologiassa Tyron ja Iolkoksen kuninkaan Kretheuksen poika. Hänen sisaruksiaan olivat Aison ja Feres ja tämän lisäksi hänellä oli kaksi velipuolta, kaksoset Pelias ja Neleus, jotka heidän äitinsä synnytti Poseidonille.
Amythaon nai veljensä Fereen tyttären Idomeneen, joka synnytti hänelle tulevat Argoksen hallitsijat Biaan ja Melampuksen, sekä Aiolian, josta tuli Kalydonin puoliso ja siten kuningas Oineuksen esiäiti.
Sen jälkeen kun Pelopsin jälkeläiset olivat hajautuneet ympäri Peloponnesosta, Amythaon piti uudestaan Olympian kisat.
Venla Harju
Venla Heikintytär Harju (o.s. Niemi, s. 10. heinäkuuta 1990 Tampere) on suomalainen suunnistaja. Hän on voittanut nuorten sarjassa keskimatkan maailmanmestaruuden ja saavuttanut aikuisten sarjassa viestin MM-hopeaa ja MM-pronssia sprintissä ja kahdesti keskimatkalla. Hän edustaa Tampereen Pyrintöä.
Elämä ja urheilu-ura
Harju voitti keskimatkan nuorten maailmanmestaruuden vuonna 2008. Pyrinnön joukkueessa hän on voittanut Venlojen viestin vuonna 2010 ja Tiomila-viestin vuonna 2011. Vuonna 2011 Niemi saavutti lisäksi sprintin SM-pronssia ja oli Pyrinnön joukkueessa Venlojen viestissä toinen. Hänet valittiin loppukesästä ensimmäisiin aikuisten arvokilpailuihinsa, Ranskan MM-kilpailuihin, sprinttimatkalle. Sprintissä hän sijoittui 16:nneksi 1.11 minuuttia voittaja Linnea Gustafssonille hävinneenä. Syyskuussa hän voitti Pyrinnön joukkueessa viestin SM-kultaa.
Keväällä 2012 Harju suunnisti Pyrinnön kolmanneksi sijoittuneessa Tiomila-joukkueessa. Hänet valittiin Suomen joukkueeseen Ruotsissa käytäviin EM-kilpailuihin, joissa hän sijoittui sprintissä toiseksi parhaana suomalaisena kymmenenneksi ja keskimatkalla 34:nneksi. Viestissä Niemi suunnisti Suomen kahdeksanneksi sijoittuneessa kakkosjoukkueessa. Kesäkuussa Niemi voitti Tampereella käydyn sprintin MM-kilpailukatsastuksen, ja hänet valittiin Sveitsissä käytyihin kisoihin, joissa hän asetti tavoitteekseen sijoittumisen sprintissä kymmenen parhaan joukkoon. MM-kilpailujen sprintissä Niemi aloitti omasta mielestään rauhallisesti ja pystyi koventamaan juoksuaan loppua kohden. Parista virheestä huolimatta hän sijoittui parhaana suomalaisena kuudenneksi jääden pronssimitalista 11,4 sekuntia. Voittaja Simone Nigglistä Niemi jäi 55,7 sekuntia. Niemi osallistui Sveitsissä vielä henkilökohtaiselle pitkälle matkalle, jolla oli kymmenes. Hänet valittiin myös Suomen viestijoukkueen avausosuudelle, jolta hän saapui vaihtoon viidentenä 13 sekuntia johtaneesta joukkueesta jääneenä. Suomen toisen osuuden suunnistaja Merja Rantanen kuitenkin epäonnistui, ja Minna Kauppi toi Suomen maaliin viidentenä. Elokuun lopulla Niemi suunnisti pitkän matkan SM-pronssia, ja syyskuussa hän uusi Pyrinnön joukkueessa viestin Suomen mestaruuden.
Vuoden 2013 Harju avasi suunnistamalla Uudessa-Seelannissa maailmancup-avauksen keskimatkalla kuudenneksi ollen kilpailun paras suomalainen. Ennen MM-kilpailuja hän teki kovan harjoitusjakson, mikä näkyi väsyneinä suorituksina MM-kilpailuja edeltäneissä kilpailuissa. Vuokatin MM-kilpailuissa Niemi oli kuitenkin jo palautunut: hän saavutti viestissä hopeaa ja sprintissä pronssia sekä sijoittui keskimatkalla 14:nneksi.
Keväällä 2016 Harju kertoi blogissaan uupuneensa ja saaneensa keskivaikean masennuksen oireita viimeistään vuoden 2014 MM-kilpailuista lähtien. Blogikirjoituksen aikoihin hänen suorituskykynsä oli alkanut palautua ennalleen.
Vuoden 2017 MM-kisoissa Harju oli sprintissä neljäs, ja keskimatkalla hän suunnisti MM-pronssia.
Vuoden 2022 EM-kisoissa Harju voitti pitkän matkan kilpailun ja oli keskimatkalla kolmas.
Yksityiselämä
Harju valmistui viiden laudaturin ylioppilaana Sammon keskuslukiosta. Hän opiskeli bioteknologiaa Tampereen yliopistossa. Hän avioitui valmentajansa, suunnistaja Antti Harjun, kanssa elokuussa 2015. Pariskunnalle syntyi tytär lokakuussa 2018. Harju valmistui maisteriksi keväällä 2019 ja jatkoi Tampereen yliopistossa väitöskirjatutkijana.
thumb|right|225px|Harju vuonna 2010.
Przasnyszin piirikunta
Przasnyszin piirikunta on yksi Masovian voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 52 511. Siihen kuuluvat kuusi kuntaa ovat Chorzele, Czernice Borowe, Jednorożec, Krasne, Krzynowłoga Mała ja Przasnysz. vasen|pienoiskuva|220px|Piirikunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa Przasnyszin piirikunnan asukkaista 49,9 prosenttia oli naispuolisia ja 50,1 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 20 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,2 prosenttia ja eläkeikäiset 19,8 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,4 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 577 lasta. Przasnyszin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan kasvavan 43 091 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Airaksinen
Airaksinen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Marian Kasprzyk
thumb|Marian Kasprzyk Marian Krzysztof Kasprzyk (s. 22. syyskuuta 1939 Kołomań) on entinen puolalainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja.
Kasprzyk saavutti Rooman 1960 olympialaisissa pronssia 63,5 kilogramman sarjassa. Hän voitti Tokion 1964 olympialaisissa kultaa 67 kilogramman sarjassa. Hän voitti loppuottelussa Neuvostoliittoa edustaneen liettualaisen Ričardas Tamulisin tuomariäänin 4–1. Hän oli mukana vielä Méxicon 1968 olympialaisissa mutta ei enää menestynyt.
Edmundo Suárez
Mundo voitti urallaan kaksi kertaa Espanjan pääsarjan parhaan maalintekijän palkinnon eli Pichichin vuosina 1942 ja 1944. Valenciassa hän voitti kolme kertaa pääsarja mestaruuden vuosina 1942, 1944 ja 1947, sekä kaksi kertaa Copa del Reyn vuosina 1941 ja 1949.
Marian Kasprzyk
Kasprzyk saavutti Belgradin EM-kilpailuissa 1961 pronssia 63,5-kiloisten sarjassa.
Edmundo Suárez
Valenciassa valmentajana Mundo voitti Copa del Reyn vuonna 1967. Joukkueessa hän toimi päävalmentajana kahteen otteeseen, joista ensimmäinen pesti oli vuosina 1963–1965 ja toinen vuosina 1966–1968.
Espanjan maajoukkueessa Mundo pelasi yhteensä 3 ottelua. Ensiesiintymisensä hän teki Sveitsiä vastaan käydyssä ottelussa 28. joulukuuta 1941.
Johann Gambolputty
Johann Gambolputty, koko nimeltään Johann Gambolputty de von Ausfern-schplenden-schlitter-crasscrenbon-fried-digger-dingle-dangle-dongle-dungle-burstein-von-knacker-trasher-apple-banger-horowitz-ticolensic-grander-knotty-spelltinkle-grandlich-grumblemeyer-spelterwasser-kürstlich-himbleeisen-bahnwagen-gutenabend-bitte-ein-nürnburger-bratwurstle-gerspurten-mit-zweimache-luber-hundsfut-gumberaber-schönendanker-kalbsfleisch-mittler-raucher von Hautkopft Ulmin kaupungista on kuvitteellinen saksalainen säveltäjä, josta keskustellaan Monty Pythonin lentävä sirkus -sarjan ensimmäisen tuotantokauden jaksossa It's The Arts vuodelta 1969. Sketsin mukaan Johann Gambolputty on "saksalaisen barokkimusiikin suurin nimi". Sketsissä tehdään pilkkaa pitkistä ja moniosaisista ulkomaisista aatelisnimistä sekä saksan kielen sanoista.
Säveltäjä itse ei esiinny sketsissä, vaan tarinan huumori syntyy, kun Graham Chapman, John Cleese ja Terry Jones lausuvat kukin säveltäjän koko nimen useita kertoja hänestä kertovan TV-haastattelun aikana. Nimen pituudesta johtuen haastattelu ei pääse alkua pidemmälle, vaan haastateltavana oleva Johann Gambolputtyn jälkeläinen, Karl Gambolputty de von ..., kuolee ehdittyään lausua vain sukulaisensa nimen.
Noro
pienoiskuva|Sulamisvesien muodostama noro. Noro on virtavesi, joka on pienempi kuin puro.
Määrittely
Noron ja puron ero on määritelty Suomen vesilaissa 2011. Noron valuma-alue on yleensä alle 10 neliökilometriä. Jos uomassa virtaa jatkuvasti vettä ja siellä liikkuu merkittävästi kalaa, kyseessä on puro, vaikka valuma-alue olisi pienempikin. Tärkein ero puroon on se, että noro jää kuivilleen säännöllisesti. Norossa myös virtaama on pienempi ja uoma vähäisempi. Eliölajisto on noroissa samantapaista kuin puroissa, mutta suuremmat eläimet kuten kalat ja ravut yleensä puuttuvat.
Norot suhteessa vesistön määritelmään
Joki, puro ja noro ovat virtavesiä, mutta Suomen vesilain 2011 mukaan noro, toisin kuin puro ja joki, ei ole vesistö, vaikka se voikin olla vesilailla suojeltu vesiluontotyyppi.
Aalloilla
Aalloilla tai Kanavat kuumina (Handle with Care tai Citizen’s Band) on Jonathan Demmen ohjaama komediaelokuva vuodelta 1977. Paul Brickmanin käsikirjoittama tarina kertoo Nebraskan maaseudulla juopon isänsä kanssa asuvasta nuoresta miehestä (Paul Le Mat), joka huolehtii radiopuhelimellaan seudun hätäsanomaliikenteestä kunnes kanavat alkavat täyttyä muista viesteistä.
Vastaanotto
Suomessa elokuva sai ensiesityksensä vasta 12 vuotta valmistumisensa jälkeen televisiossa syyskuussa 1989. Mikael Fränti piti sitä Helsingin Sanomissa Demmen siihen asti parhaana elokuvana, ”virkistävänä komediana” jossa on ”rosoista elämän makua ja unelmien kirjoa”.
Crypt of the NecroDancer
Crypt of the NecroDancer on Brace Yourself Gamesin kehittämä roguelike-rytmipeli Microsoft Windowsille, OS X:lle ja Linuxille. Peli julkaistiin kehittäjän ja Klei Entertainmentin toimesta vuonna. Ennen varsinaista julkaisua peli oli Steamin Early Access -ohjelmassa.
Pelaaminen
Peli koostuu tutkittavista luolastoista, jotka generoidaan satunnaisesti. Peli jakautuu neljään alueeseen. Kaikkiin alueisiin generoidaan kolme tasoa, jonka jälkeen seuraa alueen pomotaistelu. Tasoilta voi löytää ja ostaa satunnaisesti luotuja tavaroita. Osa näistä tavaroista täytyy avata erikseen pelissä esiintyvillä timanteilla.
Ralph Heskett
Ralph Heskett (s. 3. maaliskuuta 1953 Sunderland, Englanti) on brittiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hän liittyi redemptoristeihin 28. elokuuta 1971 ja sai pappisvihkimyksensä 10. heinäkuuta 1976. Hänet nimitettiin Gibraltarin hiippakunnan johtoon 18. maaliskuuta 2010, ja piispaksi vihkiminen seurasi 10. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Michael George Bowen, jota avustivat Charles Caruana ja Thomas Matthew Burns.
Crypt of the NecroDancer
Pelaaminen
Viholliset koostuvat erilaisista hirviöistä ja luontokappaleista. Ne liikkuvat musiikkiraidan mukaan ja niiden liikkeet muuttuvat eri iskuilla. Jos pelaaja liikuttaa pelihahmoaan musiikin tahdissa hänet palkitaan tarkkuudesta pelin sisäisillä bonuksilla. Rytmin toistaminen ei kuitenkaan vaadi täydellistä tarkkuutta ja pelaajalla on aikaa muuttaa omaa rytmistystään pelin edellyttämällä tavalla. Rytmi esitetään myös visuaalisesti ruudun alakulmassa. Musiikkiraidan loppuminen tarkoittaa tason loppumista.
Peli aloitetaan Cadence-hahmolla. Uusia hahmoja on mahdollista avata etenemällä pelissä. Eri hahmoilla on omat ominaisuutensa ja toisistaan poikkeavat inventaariot.
Musiikki
Crypt of the NecroDancerin musiikin sävelsi Danny Baranowsky. Musiikki on chiptune voittoista ja rytmitykseltään tanssillista. Pelin pomotasoilla kuullaan perinteisiä musiikkigenrejä chiptune-versiona. Peliin voi lisätä omia kappaleita ja pelata niiden tahdissa. Tuettuja äänitiedostoja ovat MP3 ja OGG.
Grafiikka
Grafiikaltaan Crypt of the NecroDancer jäljittelee varhaisia roguelike-pelejä. Pelaaja katsoo maailmaa ylhäältä käsin ja hahmot liikkuvat 2D-grafiikan säännöillä. Hahmot ovat litteitä ja niiden liike on rajoitettu neljään suuntaan. Värimaailma on monipuolinen; murretut sävyt ja neonvärit ovat yleisiä. Grafiikka korostaa myös pikselimäisyyttä.
Vastaanotto
Crypt of the NecroDancer on saanut pääosin positiivista palautetta kriitikoilta ja yleisöltä. Sillä on myös ollut ehdokkuuksia eri palkintogaaloista.
Tampereen laskuvarjokerho
Tampereen laskuvarjokerho ry on vuonna 1968 perustettu ilmailuyhdistys, joka toimii pääasiassa Tampereella, Pirkkalassa sekä Jämin lentopaikalla Jämijärvellä. Tampereella kerholla on tilat entisessä Härmälän lentoasemarakennuksessa koulutustoimintaa sekä kalustonhuoltoa varten. Jäseniä kerhossa on yli 200 ja vuosittainen hyppymäärä on yli 3000 hyppyä. Uusia oppilaita kerhossa koulutetaan hyppykauden aikana kuukausittain pidettävillä alkeiskursseilla vuosittain noin 60 ja tandemhyppyjä hypätään useita kymmeniä.
Hyppytoimintaa on kesäviikonloppuisin yleensä Jämillä ja arki-iltaisin Pirkkalassa. Aktiivinen hyppykausi kestää tavallisesti maaliskuun alusta lokakuun loppuun saakka.
Hyppykoneena toimii useimmiten kerhon oma Cessna U206F, johon mahtuu lentäjä ja kuusi hyppääjää. Kone on varusteltu erityisesti hyppykäyttöä varten ja koneen moottori sekä potkuri on valittu erityisesti melunvaimennusta silmällä pitäen.
Nuuk-stadion
Nuuk-stadion on monitoimistadion Nuukin kaupungissa Grönlannissa. Aiempi sorapäällyste korvattiin vuonna 2016 tekonurmella. Areenan kapasiteetti on 2 000 henkeä.
Nuuk-stadion on Grönlannin jalkapallomaajoukkueen kotikenttä. Lisäksi jalkapalloseurat IL Nuuk ja B-67 pelaavat kotiottelunsa stadionilla.
Stadion toimii myös konserttiareenana. Nimekkäin esiintyjä stadionilla on ollut skotlantilainen rock-yhtye Nazareth.
Élena Paparízou
pienoiskuva|upright|Élena Paparízou vuonna 2014. Élena Paparízou (, Ruotsissa ja taiteilijanimeltään usein Helena Paparizou, s. 31. tammikuuta 1982, Göteborg, Ruotsi) on ruotsinkreikkalainen laulaja. Hän syntyi Ruotsin Göteborgissa kreikkalaisille maahanmuuttajavanhemmille.
Paparízou voitti vuoden 2005 Eurovision laulukilpailun Kiovassa Ukrainassa laulullaan "My Number One” edustaen Kreikkaa. Paparízou osallistui myös vuoden 2014 Melodifestivaleniin kappaleella ”Survivor”, ja oli kilpailun finaalissa neljäs.
Paparízou osallistui yhdessä Níkos Panagiotídiksen kanssa Antique-duona jo vuoden 2001 Eurovision laulukilpailuun, jolloin he sijoittuivat kolmanneksi kappaleellaan ”(I Would) Die for You” edustaen Kreikkaa. Antique saavutti ensimmäisen kerran listamenestystä Ruotsissa laulullaan ”Opa-Opa” elokuussa 1999 sekä myöhemmin ”Follow Me” -hitillään. Antique on toistaiseksi tauolla.
Irlanti talviolympialaisissa 2018
Irlanti osallistui Pyeongchangin talviolympialaisiin 2018. Maata edusti viisi urheilijaa, jotka kilpailivat neljässä eri urheilumuodossa. Avajaisissa maan lippua kantoi lumilautailija Seamus O’Connor ja päättäjäisissä freestylehiihtäjä Brendan Newby.
Alppihiihto
Irlanti sai alppihiihtoon maapaikan yhdelle miehelle ja yhdelle naiselle.
Maastohiihto
Irlanti sai maastohiihtoon maapaikan yhdelle miehelle.
Tuomarniemen metsäoppilaitos
pienoiskuva|oikea|Tuomarniemen kurssirakennusTuomarniemen metsäoppilaitos on Ähtärin Inhassa 1900-luvun alkuvuosista saakka toiminut metsäalan koulutusta antava oppilaitos. Se perustettiin alun perin metsänvartijakouluksi, ja nykyisin se toimii metsäalan perustutkintoon kouluttajana osana eteläpohjalaista Koulutuskeskus Sedua.
Historiaa
1800-luvun viime vuosina nousi tarve perustaa Lammilla toimineen Evon metsäkoulun lisäksi uusia metsäkouluja Keski- ja Pohjois-Suomeen. Näin saivat alkunsa paitsi Tuomarniemen, myös Pieksämäen Nikkarilan ja Rovaniemen Hirvaan metsäkoulut. Niiden perustaminen liittyi valtion silloiseen pyrkimykseen saada maaseutuammattien oppilaitoksia, metsäkoulujen lisäksi etenkin maanviljely- ja karjanhoitokouluja, eri puolille Suomea.
Tuomarniemen metsänvartijakoulu perustettiin vuonna 1903 Jyväskylän tuomiokunnan tuomarin virkatalon maille. Ensimmäiset jugendtyyliset puurakennukset valmistuivat 1904, mutta suurin osa 1910-luvulla. Ähtäristä hankittiin metsätiloja koulun harjoitusmaiksi, joilla tehtiin erilaisia metsänuudistuskokeita. Sen ansiosta seudulla kasvaa muun muassa lehtikuusta ja ulkomaisia puulajeja. Tuomarniemen pihapiirin puulajipuistossa kasvaa noin 80 puu- ja pensaslajia. Tuomarniemi kuuluu Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.