cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Simo Pursiainen
Talvi- ja jatkosota
Pursiainen osallistui talvisotaan kolonnanjohtajana Kenttätäydennyspataljoona 10:ssä ja myöhemmin vääpelinä Jalkaväkirykmentti 19:n 8. komppaniassa. Hän osallistui talvisodan taisteluihin Taipaleessa. Välirauhan aikana hän toimi samassa tehtävässä, mutta nyt 9. komppanian vääpelinä. Myöhemmin hänet siirrettiin kuormastovääpeliksi Huoltopataljoona 2:een ja edelleen vääpeliksi Eläinlääkintäkomppaniaan. Jatkosotaan hän osallistui kuormastovääpelinä Lahden suojeluskuntapiirissä. Myöhemmin hän toimi vääpelinä Lahden suojeluskuntapiirin Toimituskomppaniassa vuoteen 1942 saakka, jonka jälkeen hän toimi edellä mainitun komppanian päällikkönä sodan loppuun saakka. Sotien jälkeen hän erosi vakinaisesta palveluksesta. Hänet on haudattu Lahden Levon hautausmaalle.
Vera Alentova
pienoiskuva|Vera Alentova Vera Valentinovna Alentova (s. 21. helmikuuta 1942) on venäläinen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvassa Moskova ei usko kyyneliin (1979).
Alentova on saanut runsaasti tunnustusta; myönnettyjen kunnianosoitusten joukossa ovat Neuvostoliiton valtionpalkinto ja Venäjän kansantaiteilijan arvo. Näyttelijä ja juontaja Julija Menšova on hänen tyttärensä Vladimir Menšovin kanssa.
Aarre Elo
thumb|Aarre Elo kuvattuna 10. kesäkuuta 1987. thumb|Elo juontamansa [[Jatkoaika (televisiosarja)|Jatkoaika-ohjelman lavasteissa vuonna 1968.]] Aarre Olavi Elo (21. syyskuuta 1934 Helsinki – 17. helmikuuta 2022 Helsinki ) oli suomalainen toimittaja ja televisioviihteen ammattilainen, joka loi uransa pääosin Yleisradion palveluksessa, viimeksi TV1:n ohjelmajohtajana. Hän vaikutti keskeisesti Ylen viihdeohjelmien sisältöön 1960–1980-luvuilla. Elo muodosti 1960-luvulla Jukka Virtasen ja Matti Kuuslan kanssa niin sanotun VEK-ryhmän. Hän oli myös musiikkiviihderyhmä Songilon perustajajäsen.
Ura
Elo aloitti uransa Fennada-Filmin valomiehenä vuonna 1951. Myöhemmin hän siirtyi äänittäjäksi. Vuonna 1954 Elo erosi Fennadan palveluksesta ja siirtyi äänittäjäksi Filmi-Ääni-yritykseen, joka teki elokuvien lisäksi äänityksiä levy-yhtiö Scandialle.
Elo työskenteli useiden kuuluisien laulajien kuten Olavi Virran, Annikki Tähden, Laila Kinnusen ja Pirkko Mannolan kanssa. Vuonna 1962 Elo aloitti työskentelyn Yleisradiossa televisio-ohjelmien parissa. Elon työtovereina olivat Jukka Virtanen ja Matti Kuusla. Heidän kanssaan hän muodosti VEK-ryhmän, jolla oli merkittävä vaikutus suomalaisen televisioviihteen kehitykseen sen alkuaikoina. Tunnetuin VEK-ryhmän ohjelmista lienee Lumilinna-komedia, joka palkittiin vuonna 1965 Montreux’n kansainvälisillä televisiofestivaaleilla parhaana viihdeohjelmana.
VEK-ryhmä hajosi vuonna 1966 Virtasen ja Kuuslan siirryttyä vapaiksi toimittajiksi. Elo jatkoi Yleisradion palveluksessa TV1:n Ajanvietetoimituksen, sittemmin TV1:n Viihdetoimituksen, päällikkönä vuoteen 1970 asti. Elo oli mukana tekemässä useita suosittuja viihdeohjelmia, joista menestynein oli vuosina 1967–1969 esitetty Jatkoaika. 1970-luvulta lähtien Elo oli viihdeohjelmien lisäksi toteuttamassa suurten urheilutapahtumien kuten olympialaisten ja eri urheilulajien maailmanmestaruuskilpailujen televisiointia Yleisradiolle. Samalla vuosikymmenellä Elo perusti musiikkiviihderyhmä Songilon, jossa hänen lisäkseen olivat mukana Jukka Virtanen, Heikki Kahila, Jani Uhlenius ja Apeli Halinen. Vuodesta 1981 lähtien Elo oli mukana myös Uuden iloisen teatterin toiminnassa. Elo jäi eläkkeelle TV1:n ohjelmajohtajan virasta 1990-luvun alussa.
Aarre Elon ystävä Juha Vainio teki hänen 40-vuotissyntymäpäivänsä kunniaksi kappaleen ”Aarre Elo 40 v”.
Yksityiselämä
Aarre Elolla oli kahdesta avioliitosta viisi lasta. Hänen ensimmäinen vaimonsa sai surmansa auto-onnettomuudessa vuonna 1968, ja myös yksi hänen lapsistaan kuoli auto-onnettomuudessa kymmenen vuotta myöhemmin 24-vuotiaana. Elon tytär Maria Jungner toimii Yle TV1:ssä televisiokuuluttajana.
Elolla oli diagnosoitu afasia ja hän menetti vanhoilla päivillään puhekykynsä lähes kokonaan. Hän menehtyi sairauskohtaukseen hoitokodissa Helsingissä helmikuussa 2022. Elo on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Tahkoluoto
Tahkoluoto on Porin järjestysnumeroltaan 73. kaupunginosa. Se sijaitsee Meri-Porin alueella noin 30 kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Tahkoluoto on pääasiassa satama- ja teollisuusaluetta, jossa asui vuonna 2013 vain kuusi ihmistä.
Porin satamaan kuuluvan Tahkoluodon syväsatama syväys on 15,3 metriä. Sen kautta kulkee vuosittain noin 1,5 miljoonaa tonnia kuivabulkkia. Lisäksi Tahkoluodossa on öljy- ja kemikaaliterminaali, joka toimii muun muassa St1:n ja SOK:n omistaman North European Oil Traden tuontisatamana. Satamassa on myös Teboilin varasto. Vuonna 2016 Gasum avasi Tahkoluotoon Suomen ensimmäisen nestetytetyn maakaasun tuontiin tarkoitetun LNG-terminaalin.
Tahkoluodossa sijaitsee Fortumin Meri-Porin voimalaitos joka kuului Suomen tehoreserviin ja käyttää polttoaineenaan hiiltä. Sen vieressä sijainnut Pohjolan Voiman Tahkoluodon voimalaitos suljettiin 2015 ja purettiin 2019.
Suomen Hyötytuuli Oy:llä sekä Tuuliwatilla on Tahkoluodossa useita tuulivoimaloita. Tuuliwatin ensimmäinen voimala pystytettiin vuonna 2009 ja se oli valmistuessaan Suomen suurin tuulivoimala. Heinäkuussa 2010 Hyötytuuli pystytti Tahkoluodon merialueelle Suomen ensimmäisen merituulivoimalan. Suomen Hyötytuuli Oy:n rakentama Tahkoluodon merituulipuisto valmistui vuonna 2017.
Aiheesta muualla
61.63333°N, 21.40833°W
Rodney Anoa’i
thumb|Rodney Anoa'i Rodney Anoa'i (2. lokakuuta 1966 – 23. lokakuuta 2000) oli samoan-amerikkalainen showpainija, joka tunnetaan paremmin kehänimellään Yokozuna. Yokozuna on myös sumopainin korkein arvo. Anoa'i oli 193 cm pitkä ja painoi 253 kg. Painavimmillaan hän oli 350-kiloinen. Anoain ehkä merkittävin painivuosi oli 1993, kun hän voitti Royal Rumblen.
Anoa'i kuoli 23. lokakuuta 2000 sydänkohtaukseen painikiertueellaan Liverpoolissa vain 34-vuotiaana.
Rahaliitto
Rahaliitto on järjestelmä, jossa useammalla maalla on yhteisessä käytössä oleva raha.
Kazlų Rūdan kunta
Kazlų Rūdan kunta on yksi Liettuan kuudestakymmenestä kunnasta, joka sijaitsee Marijampolėn läänissä. Vuonna 2008 kunnan väkiluku oli 14 497 asukasta. Hallinnollisena keskuksena toimii Kazlų Rūda.
Rahaliitto
Raha voi olla kokonaan yhteinen niin, että osallistuvilla mailla ei ole maakohtaisesti omia valuuttoja ja niiden seteleitä ja kolikoita. Taloudelliselta painoarvoltaan suurin tällainen nykyinen rahaliitto on Euroopan talous- ja rahaliitto EMU, joka käyttää valuuttanaan euroa. Euroopan unionin sisällä on euroalue, johon EU:n 27 jäsenmaasta kuuluu 17 vuonna 2013. Yhteinen valuutta euro on korvannut 12 kansallista valuuttaa vuoden 1999 alussa ja myöhemmin viisi lisää. Rahaliiton ulkopuolelle ovat jääneet mm. Britannia, Ruotsi ja Tanska. Länsi-Afrikan entisissä Ranskan siirtomaissa on yhteinen ns. CFA-frangi. Yhteisrahoja on suunniteltu lisäksi ainakin Pohjois-Amerikkaan ja Afrikkaan kauppaliittojen yhteyteen.
Toinen rahaliiton muoto on, että osallistuvilla mailla on nimellisesti omat valuuttansa ja omat setelinsä ja kolikkonsa, mutta olennaista on, että kyseiset valuutat on sidottu arvoltaan toisiinsa kiinteästi (yleensä samanarvoisina, mutta ei välttämättä). Setelit ja kolikot voivat käydä ristiin osallistuvissa maissa, mutta tämäkään ei kuitenkaan ole välttämätön rahaliiton ominaisuus, vaan käteisen käyttö voi olla alueellisesti rajattua. Esimerkkinä nimellisesti eri valuuttojen rahaliitosta olivat Belgian frangi ja Luxemburgin frangi ennen näiden maiden siirtymistä euroon: frangit olivat nimellisesti eri valuuttoja, mutta kiinteästi samanarvoiset, ja kummassakin maassa oli omat setelit ja kolikot, mutta ne kävivät ristiin maksuvälineinä molemmissa maissa.
The Groke
The Groke on oululainen stoner rock -yhtye. Yhtyeen esikoisalbumi, Monstrorum Historia, ilmestyi 31. lokakuuta 2014. Levyn julkaisi oululainen levy-yhtiö MediaCroco Records. Esikuvikseen yhtye on maininnut muun muassa Black Sabbathin, Ennio Morriconen ja Queens of the Stone Agen. Bändissä on soittajia mm. yhtyeistä Funksons, Moses Hazy sekä Kauko Röyhkä & The Boots. Kesään 2014 saakka yhtye toimi nimellä Madhatter, mutta vaihtoi nimensä The Grokeksi Muumien Mörön englanninkielisen nimen mukaan.
Juho Heikkinen
Johan (Juho) Alfred (J. A.) Heikkinen (20. heinäkuuta 1863 Oulu – 5. heinäkuuta 1938 Hyrynsalmi) oli suomalainen itsenäisyysmies, jääkäriliikkeen tukija ja Maalaisliiton kansanedustaja. Hän toimi myös maanviljelijänä, kauppiaana ja poromiehenä. Heikkinen tunnetaan lempinimellä Hallan Ukko asumansa Hallan tilan mukaan. Nimityksen otti ensimmäisenä käyttöön kirjailija Ilmari Kianto.
Heikkisen poika Väinö Heikkinen oli Saksassa sotilaskoulutuksen saanut jääkäri.
Koulu ja nuoruus
Juho Heikkisen isä oli seppämestari Johan Heikkinen ja äiti Anna o.s. Heikkinen oli Paltamon rovastin Carl Fredrik Aejmelaeuksen kasvattitytär.
Juho kävi Kajaanissa kaksiluokkaisen alkeiskoulun 1873–1875 ja siirtyi jatkamaan koulunkäyntiä Ouluun. Oulun lyseo jäi häneltä kesken kuudennella luokalla.
Tervaa ja poronhoitoa
Hyrynsalmi kuuluu poronhoitoalueeseen, sen eteläisimpään osaan, Hallan paliskuntaan. Heikkisellä itsellään oli omistuksessaan 500 poroa. Omasta kokemuksestaan Heikkinen katsoi poronhoidossa piilevän menestymisen mahdollisuuksia käytettäessä niitä tervan kuljetukseen. Tervanpoltto omassa tervatehtaassa ja erilaisten käyttötarkoitusten kehittely olivat keskeisiä "Hallalaisen" liiketoimissa.
Katovuosien takia maan hinta oli alhainen ja Heikkinen saattoi hankkia omistukseensa Pöytävaaran ja Hallan tilat oltuaan perheineen aiemmin Metsähallituksen vuokralaisena.
Katovuodet ja hänen omaisuuttaan kohdanneet tulipalot koettelivat tilanomistajaa. Monien Kainuun tervanpolttajien tapaan Heikkinenkin velkaantui Oulun tervaporvareille ja hänen oli myytävä tilansa oululaiselle Isak Ravanderille, joka antoi Juholle asumisoikeuden Hallan tilaan vuokraa vastaan.
Hallan Ukon aktivismi ja kansanedustajuus
Juho Heikkinen valittiin ensimmäisen kerran kansanedustajaksi Maalaisliiton listoilta 22. toukokuuta 1907. Hän oli edustajana 31. tammikuuta 1911 saakka. Heikkinen valittiin uudestaan kansanedustajaksi 1. marraskuuta 1917 ja hän oli tehtävässä 4. syyskuuta 1922 saakka. Itsenäisyysliikkeen alkuvaiheissa, vuoden 1914 paikkeilla Halla kuului Ab Uleå Oy:lle Heikkisen viljellessä sitä vuokraviljelijänä. Maalaisliiton johtomiehiin kuulunut Juho Heikkinen liittyi jääkäriliikkeeseen vuonna 1915 tohtori Valter Sivénin suostuttelemana. alt=|pienoiskuva|250x250px|[[Jääkäriliike|Jääkäriliikkeen niin sanotun itäisen etappitien 10-vuotismuistojuhla Hallassa talvella 1926. Tilaisuudessa kenraali Martti Wallenius luovutti Hallan Ukolle presidentti Relanderin myöntämän Suomen valkoisen ruusun ritarikunnan I luokan ritarimerkin. |vasen]]Talossa asusti oman väen lisäksi palvelusväkeä, lähistöllä toimivia tervanpolttajia ja -kuljettajia sekä metsätyöntekijöitä. Nämä yöpyivät talon suuressa pirtissä. Jääkärikoulutuksen alettua ja kulkureittien muodostuttua Halla oli syksystä 1915 lähtien niin sanotun Itäisen etapin tärkeä osa, mitä palveli talon syrjäinen sijainti ja erilliset piilopaikoiksi sopivat ladot ja Riihilehdon metsäsauna. Lisäksi hän rakennutti kevättalvella jääkäreitä silmällä pitäen piilopirtin Hyrynsalmen Saarijärven saareen, jota kutsuttiin myöhemmin Jääkärisaareksi.
Jääkärien kulkureitin ohella Halla oli – kuten myös Kaleb Savukosken talo Savukoskella – Venäjältä paenneita saksalaisia sotavankeja huoltavan ja Ruotsiin opastavan vankietapin osa. Hallan kautta näitä karanneita sotavankeja autettiin eteenpäin Saksaan 160 sotilasta. Tästä saksalaisten sotavankien auttamisesta toimitettiin Heikkiselle Saksan sotaministeriöstä hopeinen malja.
Venäjän maaliskuun vallankumouksen jälkeen järjestettiin Suomussalmen kirkossa 7. huhtikuuta 1917 kansalaiskokous, jonka olivat kutsuneet koolle Hallan Ukko sekä Suomussalmen kirkkoherra ja nimismies. Kokouksessa vaadittiin Suomen irtaantumista Venäjästä sekä Vienan Karjalan liittämistä Suomeen. Hallan Ukko oli mukana myös Helsinkiin lähetetyssä valtuuskunnassa, jonka tehtävänä oli saattaa asia siellä tietoon. Siinä vaiheessa itsenäistymisajatus ei saanut kuitenkaan vastakaikua ja vain Siperiasta karkotuksesta palannut P. E. Svinhufvud oli kiinnostunut asian eteenpäin viemisestä.
Heikkinen toimi sisällissodan jälkeen muun muassa senaattorin ja korkeimman hallinto-oikeuden presidentin Hugo Rautapään johdolla toimineessa toimikunnassa, jonka tehtävänä oli pohtia Jääkäripataljoona 27:ään kuuluneiden ja sen hyväksi toimineiden palkitsemista.
Paavo Susitaival kirjoitti vuonna 1927 Heikkisestä artikkelin suojeluskuntajärjestön Hakkapeliitta-lehteen.
Jean Marie Julien Balland
Jean Marie Julien Balland (26. heinäkuuta 1934 – 1. maaliskuuta 1998) oli katolisen kirkon 3. syyskuuta 1961 vihitty ranskalainen pappi. Hän yleni piispaksi 12. joulukuuta 1982 saatuaan 6. marraskuuta nimityksen Dijonin hiippakunnan johtoon. Vuonna 1988 hänestä tuli Reimsin ja vuonna 1995 Lyonin arkkipiispa.
Balland nimitettiin kardinaaliksi 21. helmikuuta 1998. Hän ei kuitenkaan ennättänyt olla kardinaalina kuin muutamia päiviä ennen kuolemaansa.
Jukka-Pekka Kujala
Jukka-Pekka Kujala (s. 5. kesäkuuta 1979) on suomalainen koripalloilija.
Forssan Koripoikien kasvatti Kujala pelasi Suomen pääsarjaa yhteensä seitsemän kauden ajan. Pyrbasketissa hän saavutti kaudella 2000–2001 SM-hopeaa ja Suomen cupin hopeaa. Lisäksi Kujala pelasi pääsarjaa FoKoPo:ssa ja Team Componentassa. Hän on pelannut tämän jälkeen I-divisioonaa Panttereissa ja EBT:ssä.
Agricultural Simulator 2012
Agricultural Simulator 2012 on Astragon Softwaren kehittämä 6. huhtikuuta 2012 julkaistu videopeli. Pelaajan tehtävänä on kasvattaa, kerätä ja myydä viljaa. Pelin traktorien merkit ovat Valtra, Challenger, Fendt ja Massey Ferguson.
Picture This
Picture This on yhdysvaltalaisella ABC-kanavalla ensi-iltansa saanut romanttinen komedia. Elokuvan päähenkilöä Mandya esittää näyttelijä Ashley Tisdale.
Säräjärvi (järvi)
Säräjärvi on Kiskonjoen–Perniönjoen vesistöön kuuluva järvi Lohjan ja Salon rajalla. Järven pinta-ala on 33 ha, rantaviivan pituus 2,4 km ja korkeus merenpinnasta 107,3 metriä.
Sijainti
Pääosa järvestä on Lohjalla ja rajoittuu Nummen Leppäkorven kylään, pienempi osa on Salossa ja rajoittuu Kiikalan Säräjärven ja Johannislundin kyliin.
Vesistösuhteet
Järvi laskee lännessä Kiikalan puolella sijaitsevaan Ruukinjärveen, joka on yksi Kiikalan ja Suomusjärven alueella virtaavan Varesjoen latvajärvistä.
Valuma-alue
Järven valuma-alue oli Suomen ympäristökeskuksen vuonna 2016 valmisteilla olleen uuden valuma-aluejakoehdotuksen mukaan suuruudeltaan 4 788 415 m². Järven valuma-alueen sisään jäävät vuoden 2016 uuden valuma-aluejakoehdotuksen mukaan Kolmperänen pohjoisessa ja Matinlampi etelässä.
Vuoden 1993 valuma-aluejaossa järven valuma-alueeseen on luettu myös pohjoisessa Kolmperäsen luona sijaitseva Tervakas ja siihen laskeva Suolammi. Maastossa Tervakkaan alapuoliset suo-ojitukset muodostavat bifurkaation, kun Tervakkaasta alkunsa saava suo-oja haarautuu kahteen vesistöön, Karjaanjoen vesistöön Hossojanlähteiden suunnassa koillisessa ja Säräjärveen laskevaa suo-ojaa pitkin Kiskonjoen–Perniönjoen vesistöön etelässä.
Dimitri Kuzmin-Karavajev
Kuzmin-Karavajev luovutettiin vuonna 1945 niin sanottujen Leinon vankien joukossa Neuvostoliittoon ja tuomittiin siellä vankileirille 10 vuodeksi. Hänet siirrettiin vankilaan vuonna 1947 sekä edelleen Mariinskin vankilaan. Tuomion perusteluna oli osallistuminen "vastavallankumouksellisen" järjestön toimintaan. Kuzmin-Karavajev palasi Suomeen vuonna 1955. Hän toimi syyskuuhun 1974 venäjänkielisen vanhainkoti Auringon johtajana.
Kuzmin-Karavajev pelasi bridge-joukkueessa, joka voitti suomenmestaruuden vuosina 1937, 1938 ja 1940.
Otto Trüstedt
pienoiskuva|Otto Trüstedt ennen vuotta 1918. Otto Alexander Paul Trüstedt (30. maaliskuuta 1866 Pariisi, Ranska – 11. syyskuuta 1929 Helsinki) oli Suomessa vaikuttanut saksalaistaustainen kaivosinsinööri ja malmigeologi. Hän oli Pitkärannassa kaivosinsinöörinä 1888–1904, sitten Geologisen tutkimuslaitoksen malmigeologi ja vuodesta 1918 vt. valtiongeologi. Hän löysi Outokummun kuparimalmin, mikä oli ratkaiseva Suomen kaivosteollisuuden kannalta. Hän oli vuodesta 1927 Helsingin yliopiston kunniatohtori. Hänen teostaan Die Erzlagerstätten von Pitkäranta am Ladoga See (1907) pidetään klassisena malmigeologian tutkimuksena.
Orchestre Philharmonique de Radio France
Orchestre Philharmonique de Radio France on Ranskan radion orkesteri. Se on perustettu vuonna 1937.
Otto Trüstedt
Trüstedtin mukaan on nimetty nikkelimineraali ((Ni,Co)3Se4) Trüstedtit. Suomessa pidettiin vuonna 1985 hänen mukaansa nimetty kansainvälinen malmigeologiasymposium Otto Trüstedt symposium. Outokumpu Oy:n mitali on nimeltään Otto Trüstedtin mitali.
Trüstedt opiskeli Falunin vuorikoulussa 1885–1888. Trüstedtin isä oli Pitkärannan kaivoksen johtaja Otto Gottlob (t. Gottlieb) Trüstedt.
Orchestre Philharmonique de Radio France
Orkesteria johtaa Myung-Whun Chung. Vuoden 2015 syyskuussa orkesterin johtajaksi tuli Mikko Franck.
...Famous Last Words...
...Famous Last Words... on brittiläisen pop rock -yhtye Supertrampin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1982. Albumi oli viimeinen, jossa oli mukana yhtyeen alkuperäinen solisti ja lauluntekijä Roger Hodgson. Hodgson jätti yhtyeen vuonna 1983.
Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan viidennelle sijalle.
Koliiniesteraasi
pienoiskuva|Malli Torpedo californica-sähkörauskun asetyylikoliiniesteraasista Koliiniesteraasit ovat entsyymejä, joita esiintyy synapseissa. Koliiniesteraasi pilkkoo asetyylikoliinia. Antikoliiniesteraasi ei sen sijaan ole nimestään huolimatta entsyymi vaan aine, joka estää koliiniesteraasin toimintaa.
Koliiniesteraasin alatyyppejä:
Julkiteoria
Julkiteoria (engl. espoused theory) tarkoittaa ihmisen toiminnalleen esittämiä perusteluita. Julkiteorian käsite on käyttöteorian ohella toinen keskeinen käsite Chris Argyrisin ja Donald Schönin kehittämässä toiminnan teoriassa (engl. theory of action).
Julkiteorian mukaiset rationaaliset toiminnan perustelut, siis ne, jotka kysyttäessä kerrotaan, voivat olla erilaisia, jopa vastakkaisia käyttöteorian sisältämiin toiminnanperusteluihin nähden. Julkiteoria voi ilmetä muodikkaiden ja arvostettujen termien käyttämisenä oman toiminnan kuvaamiseen. Esimerkiksi aikuiskouluttaja saattaa kuvata toimintaansa "osallistujakeskeiseksi", "dialogiseksi" tai "konstruktivistiseksi".
Frederik Petrus Koumans
Frederik Petrus Koumans (1905–1977) oli hollantilainen biologi. Hän opiskeli biologiaa Leidenin yliopistossa ja suoritti siellä myös tohtorin tutkintonsa. Hän oli aluksi kiinnostunut valaista, myöhemmin kaloista. Hän keräsi 17 500 lajin nilviäiskokoelman ja lahjoitti sen museolle vuonna 1945. Hänestä tuli Leidenin museon kala-asioiden kuraattori. Koumans nimesi monia kalalajeja. Vuonna 1938 hän teki maailmanympärimatkan, jolla hän keräsi näytteinä museoille kaksituhatta kalaa ja 14 000 nilviäislajia.
Riku-Pekka Jokinen
Riku-Pekka Jokinen (s. 7. joulukuuta 1975 Tampere ) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Tampereen Pyrinnön kasvatti Jokinen pelasi Suomen pääsarjaa yhteensä seitsemän kauden ajan. Namika Lahdessa hän voitti Suomen mestaruuden kaudella 1999–2000 ja seuranneella kaudella Pyrbasketissa SM-hopeaa. Hän kärsi hopeakaudella loukkaantumisesta, jonka parantumisajaksi ennustettiin kuukausi mutta joka paheni liian aikaisen pelaamisen johdosta neljään kuukauteen. A-nuorten maaotteluita Jokinen pelasi kolme kappaletta.
Pora
thumb|right|250px|Vintilä terineen pienoiskuva|Kierukkaporat metallille, puulle, betonille Pora on työstöväline, jolla tehdään reikä tai upotus eri materiaaleihin. Yleisin poratyyppi on kierukkapora, jossa porakoneella tai vääntimellä pyöritetään ja painetaan poraa, jonka kärjessä on kaksi leikkaavaa terää. Nämä terät tekevät kohteeseen pyörimällä ja painamalla, lastuamalla reiän tai upotuksen.
Poraa kutsutaan usein virheellisesti poranteräksi. Pora on työstöväline, jonka terät ovat sen kärjessä. Porassa on siis kaksi leikkaavaa terää (kierukkapora). Pora kiinnitetään porakoneeseen, jonka nimi usein lyhennetään muotoon pora. Kuitenkin esim. ”16 millimetrin pora” on oikea termi myös puhekielessä ja lyhyempikin kuin ”16 millimetrin poranterä”. Porakone pyörittää poraa, jonka terät työstävät halutun reiän tai upotuksen.
Työkaluna pora on tuhansia vuosia vanha. Porakonetta voidaan käyttää myös muihin tarkoituksiin kuin reiän tekemiseen. Sopivasti varustettua porakonetta voidaan käyttää vaikkapa kierteitykseen, senkkaukseen tai ruuvien vääntämiseen. Porakoneiden koot ja tehot vaihtelevat kämmenen sisään mahtuvista pienoisporakoneista suuriin kokonaisen kuorma-auton täyttäviin kiviporiin. Poria käytetään muun muassa koneiden osien valmistuksessa, rakentamisessa ja puuntyöstössä. Porilla voidaan myös tehdä porakaivoja, tai tutkia menneisyyttä poraamalla näytteitä vanhoista maakerrostumista.
Poraukseen vaikuttavia tekijöitä ovat halutun reiän syvyys ja halkaisija, porattava materiaali ja näistä riippuen poranterän rakenne ja materiaali, porauksen kierrosnopeus, syöttönopeus ja lastun poisto.
Käsikäyttöiset porat ja kairat
pienoiskuva|oikea|250px|Hirsien tapitukseen käytetty kaira Ensimmäiset porat olivat lihasvoimalla toimivia eli käsikäyttöisiä - nykyään niitä käytetään lähinnä perinnerakentamisessa. Näitä poria on käytetty lähes yksinomaan puun poraamiseen. Käsikäyttöiset porat ovat joko vintilöitä (veivareita) tai kairoja. Vintilässä on yläkahva tai tukilevy ja kampi, jossa on toinen, pyörivä, putkimainen kahva. Vintilän terät ovat yleensä vaihdettavia.
Kairan kiinteä terä, varsi ja kahva muodostavat yhden kokonaisuuden kahvan ollessa varteen nähden kohtisuorassa. Pelkistetyimmillään kahva on varren yläpäässä olevaan lenkkiin pujotettu puupalikka. Jääkaira voi muistuttaa rakenteeltaan kairaa tai nykyään useimmiten vintilää.
Käsiporakone
thumb|Akkuporakone Yleiskäyttöinen porakone on sähkömoottorin pyörittämä käsiporakone eli sähköporakone. Käsiporakone voi saada käyttövoimansa esimerkiksi verkkovirrasta, akusta tai paineilmasta. Jos porakone saa käyttövoimansa akusta puhutaan yleensä akkuporakoneesta ja vastaavasti paineilmaporakoneesta, jos käyttövoiman lähde on paineilma. Betonia tai kiveä porattaessa käytetään yleensä poravasaraa tai iskuporakonetta, joiden terät tekevät pyörimisliikkeen aikana myös lyhyttä iskevää liikettä. Iskuporakoneen iskutoiminto voidaan yleensä ottaa käyttöön tai poistaa käytöstä erillisellä kytkimellä. Tehokkaammissa sähköporakoneissa on mekaaninen vaihteisto, joka tyypillisesti sallii poran käytön kahdella eri nopeusalueella, mikä auttaa poraustilanteen kannalta oikean pyörimisnopeuden – 800 kierrosta minuutissa – saavuttamisessa. Käsiporakonetta voidaan käyttää ruuvien vääntämisessä. Erityisesti akkuporakoneita sovelletaan tähän käyttötarkoitukseen, vaikka tehtävään on olemassa myös oma erikoislaitteensa ruuvinväännin. Ensimmäinen akkuporakone syntyi 1960-luvulla Robert Ridley Jr:n kehittäessä Nasalle astronauttien tarvitsemia työkaluja. Toinen varhainen akkuporakone oli japanilaisen Makitan kehittämä, jossa oli akku liitetty muutaman metrin johdolla.
Poravasara
Betonin ja kiven poraamista varten on olemassa myös poravasaroita. Poravasara iskee terää voimakkaasti, minkä vuoksi poravasara on iskuporaa tehokkaampi muun muassa kiven ja betonin porauksessa. Joissain poravasaroissa on myös piikkaustoiminto, jolloin sillä voidaan tehdä myös kevyttä piikkaustyötä.
Pylväsporakone
Pylväsporakoneessa pora on asennettu kiinteästi pylvääseen ja porattava kappale asetetaan suoraan poran alapuolelle. Poran alaspäin suuntautuva syöttöliike saadaan aikaan kammesta vääntämällä, joskin myös automaattisyötöllä olevia koneita löytyy. Pylväsporakoneita käytetään usein konepajoissa, koska niiden avulla saavutetaan parempi tarkkuus ja suurempi nopeus, kuin käsiporakoneita käytettäessä. Lisäksi työ on mukavampaa paremman työasennon ja kevyemmän käsiteltävyyden ansiosta. Pylväsporakoneet ovat tarkkuutensa takia sovellettavissa myös kierteytykseen. Yleensä pylväsporakoneissa ei ole suunnanvaihtoa.
Säteisporakone
Säteisporakone kykenee monipuolisiin koneistuksiin. Kappaleet voivat olla erikokoisia ja muotoisia ja ne voidaan kiinnittää lattialle, koneen pöydälle tai kiinnitysarkkuun, joka nostetaan koneen alustalle. Säteispora on pylväsporakoneen sukulainen.
Kivipora
Kiviporia käytetään nimensä mukaisesti kiven poraamiseen. Kallion louhinnassa kiviporilla tehdään reikiä räjähdyspanosten asentamista varten. Louhinnassa käytetään usein hydraulisia tai pneumaattisia porakoneita. Porakaivot porataan kiviporilla. Näihin tarkoituksiin käytetyt kiviporat ovat suuria, jopa useiden tonnien painoisia koneita.
NC-porakone
Numeerinen ohjaus nopeuttaa reikien työstöä ja poratut reiät ovat sijainniltaan ja geometrialtaan manuaalisissa koneissa porattuja reikiä tarkempia. NC-porakoneissa on usein vakiovarusteena työkalurevolveri. Numeerisen ohjauksen avulla on mahdollista yhdistää esimerkiksi kierrereiän valmistus työkierroksi, jolloin erilaiset työvaiheet voidaan toteuttaa yhdellä ohjelman käskyllä.
Jožef Smej
thumb|right|Jožef Smej
Jožef Smej (15. helmikuuta 1922 – 21. marraskuuta 2020 ) oli slovenialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 8. joulukuuta 1944 ja nimitettiin Mariborin vihkipiispaksi sekä Tzernicuksen titulaaripiispaksi 15. huhtikuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 23. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Michele Cecchini, jota avustivat Franc Kramberger ja Alojzij Šuštar.
Smej toimi vihkipiispana, kunnes jäi eläkkeelle 18. kesäkuuta 2009.
Ferdinand Marcos
Ferdinand Emmanuel Edralin Marcos (11. syyskuuta 1917 – 28. syyskuuta 1989 Honolulu, Havaiji, Yhdysvallat) oli Filippiinien kymmenes presidentti ja diktaattori. Hän hallitsi Filippiinejä vuosina 1965–1986, kunnes hänet syrjäytettiin. Yhdysvaltojen loppuun asti tukema Marcos tuli tunnetuksi paitsi valtavasta korruptiostaan ja nepotismistaan, myös vaimonsa Imelda Marcosin tuhansia pareja käsittävästä kenkäkokoelmasta.
Nuoruus
Ferdinand Marcos syntyi Sarratissa, Ilocos Norten provinssissa, Luzonin saarella. Hänen isänsä Mariano Marcos oli lakimies ja äiti Josefa Quetulio Edralín oli opettaja. Suvussa oli hankiinalaista ja japanilaista verta.
Marcos palveli 3. luutnanttina Filippiinien kansallisessa poliisissa 1937. Hän opiskeli lakia Manilan yliopistossa. Hänen ollessaan vielä opiskelija, häntä syytettiin kongressimies Julio Nalundasanin murhasta. Nalundasan oli hänen isänsä vastaehdokas kongressivaalissa. Marcos tuomittiin 1939 kymmeneksi vuodeksi vankeuteen. Hän viimeisteli vankilassa opintonsa ja vetosi 1940 omasta tuomiostaan korkeimpaan oikeuteen, jonka jälkeen hänet vapautettiin.
Toisen maailmansodan aikana Marcos palveli armeijassa tiedustelu-upseerina. Elämäkertansa mukaan hän hyökkäsi kolmen 18-vuotiaan asevelvollisen kanssa japanilaisten linjojen läpi, surmasi 50 vihollista ja tuhosi kranaatinheittimet, jotka tulittivat kenraali Mateo Capinpinin 21. divisioonaa. Hänen väitetään myös tulleen vangituksi ja kidutetuksi, jonka jälkeen hän pakeni, keräsi joukkoja ja heitti kuusipäiväisessä taistelussa vihollisen takaisin. Sotasankarin maine oli keskeinen tekijä hänen myöhemmässä poliittisessa menestymisessään. Tosin Yhdysvaltain sotilasarkistojen mukaan hänellä ei juuri ollut osaa japanilaisten vastaisissa taisteluissa.
Sodan jälkeen
Toisen maailmansodan jälkeen Filippiinit itsenäistyi Yhdysvaltojen alaisuudesta. Marcos oli presidentti Manuel Roxasin avustajana 1946–1947. Hän oli kolme kautta edustajainhuoneessa 1949–1959 ja kauden senaatissa 1959–1965, ja sen puheenjohtajana 1962–1965.
Vuonna 1954 hän nai kauneuskuningatar Imelda Romualdezin. Heillä oli neljä lasta: Imee Marcos, Ferdinand "Bongbong" Marcos, Jr, Irene Marcos ja adoptoitu tytär Aimee Marcos. Marcosilla on myös arvioiden mukaan 17 aviotonta lasta. Imelda sai suuren roolin maan yhteiskunnassa ja julkkispariskunta tuli iltapäivälehtien kansiin.
Marcos oli aluksi liberaalipuolueen jäsen ja parlamenttiedustaja vuodesta 1949, mutta sen asettaessa 1965 presidenttiehdokkaaksi istuvan presidentin Diosdado Macapagalin, Marcos vaihtoi kansallispuolueeseen. Hän esitti itsensä korruption vastustajana. Marcos sai tukea Yhdysvaltain presidentti Lyndon B. Johnsonilta ja liike-elämältä ja voitti helposti vaalit ja vannoi virkavalansa 30. joulukuuta 1965.
Presidenttinä
thumb|Marcos kuvassa vuodelta 1966 keskellä valkoisessa paidassa. [[Lyndon B. Johnson äärimmäisenä oikealla.]] Marcos piti hyvät suhteet Yhdysvaltoihin. Hänen tukijoitaan olivat muuan muassa Lyndon B. Johnson, Richard Nixon, Ronald Reagan. Marcos tuki Yhdysvaltain käymää Vietnamin sotaa (1959–1975) ja lähetti sotilaita Vietnamiin. Filippiineillä oli Marcosin aikana Yhdysvaltain asevoimien sotilastukikohtia ja joukkojen kokooma-alueita, kuten Clark Air Base ja Subic Bay Naval Base, mikä toi Filippiinien talouteen miljardeja dollareita.
Maan talous kehittyi suotuisasti kehittyvän infrastruktuurin ja tehostuneen verojen keräyksen ansiosta. Marcos vapautti kauppaa ja maan teollisuus kehittyi. Marcos väitti hänen ansiotaan olevan maan omavaraisuus riisin tuotannossa, mikä on tosin kiisteltyä. Hän kehitti ulkomaansuhteita ja Filippiineillä pidettiin lokakuussa 1966 seitsemän vallan kokous Etelä-Vietnamin kriisistä.
Vuonna 1969 Marcos kampanjoi sloganilla ”riisiä ja teitä”, ja hänet valittiin uudelleen 74 prosentilla äänistä. Hän oli maan ensimmäinen presidentti, joka valittiin perustuslain sallimalle toiselle kaudelle. Myös parlamenttivaalit menivät Marcosin tukijoiden kannalta hyvin.
Yliopisto-opiskelijat ja monet filippiiniläiset vastustivat entisen siirtomaaisännän Yhdysvaltain joukkojen läsnäoloa maassa ja Marcosin tukea Vietnamin sodalle. Marcosin toista kautta varjosti niin sanottu ensimmäisen neljänneksen myrsky, levottomuudet tammikuusta maaliskuuhun 1970. Myös työläiset liittyivät protesteihin korruptiota ja öljyn hinnan nousun aiheuttamaa talouden taantumaa vastaan. Myrsky päättyi kyynelkaasun ja aseiden käyttöön mielenosoittajia vastaan. Filippiinien viidakoissa, lähinnä Mindanaon ja muilla pikkusaarilla, toimi kommunistisia liikkeitä kuten Uusi kansanarmeija sekä Moron islamistien vastarintaa.
left|thumb|[[Lady Bird Johnson, Ferdinand Marcos, Lyndon B. Johnson ja Imelda Marcos valtiovierailulla Valkoisessa talossa 14. syyskuuta 1966.]] Vuonna 1971 Marcos muodosti perustuslakia säätävän kokouksen, jonka oli tarkoitus uudistaa vuoden 1935 perustuslakia. Marcos itse kannatti parlamentaarista mallia, jossa voisi pysyä maan johdossa pääministerin asemassa. Perustuslakia säätävä kokous ei ikinä viimeistellyt työtään. 21. syyskuuta 1972 Marcos julisti koko maan sotatilaan käskyllä #1081. Perustuslain voimassaolo kumottiin ja Marcos sai jäädä presidentiksi sotatilan ajaksi.
Vuonna 1973 Marcos julisti uuden perustuslain, joka otti käyttöön parlamentaarisen järjestelmän. Hän sai olla sekä presidenttinä että pääministerinä sotatilan ajan. Vuonna 1976 hän teki perustuslain lisäyksen, joka salli hänen olla asemassaan kunnes väliaikainen kansalliskokous koottaisiin.
Marcosin visiona oli Bagong Lipunan, uusi yhteiskunta. Hänen mukaansa koko kansan oli työskenneltävä yhteisen päämäärän eteen. Hän takavarikoi business-oligarkian yritykset, jotka kuitenkin usein päätyivät Marcosin suvun ja ystävien haltuun. Riippumaton lehdistö lakkautettiin ja maanomistajien maat jaettiin talonpojille. Marcos vetäytyi vähitellen päivittäisestä asioiden hoidosta, jonka hän jätti puolustusministeri Juan Ponce Enrilelle. Asevoimien koko kolminkertaistettiin, ja poliisivoimien esikuntapäällikkö Fidel Ramos ja asevoimien esikuntapäällikkö Fabian Ver huolehtivat sotatilalain järjestyksenpidosta 1972–1981.
7. huhtikuuta 1978 pidettiin ensimmäiset vaalit väliaikaista kansalliskokousta (Batasang Pambansa) varten. Imelda Marcosin johtama Kilusang Bagong Lipunan (uuden yhteiskunnan liike) sai 161 paikasta 151. Oppositio boikotoi vastedes epärehellisinä pitämiään vaaleja. Marcos piti edelleen sekä presidentin että pääministerin asemia.
thumb|upright|Ferdinand ja [[Imelda Marcos vuonna 1979.]] 17. tammikuuta 1981 sotatilalaki kumottiin virallisesti paavi Johannes Paavali II:n vierailun vuoksi. Tiukimpia määräyksiä kumottiin vähitellen. Vuonna 1980 liberaalipuolueen oppositiojohtaja Aquino sai lähteä maanpakoon Yhdysvaltoihin. Myös katolilainen Radio Veritas sai lähettää hallitukselle kriittistäkin ohjelmaa. Lähinnä katolinen kirkko Manilan arkkipiispa Jaime Sinin johdolla oli vastustamassa Marcosia.
Marcos luopui pääministerin asemasta ja pidettiin uudet presidentinvaalit, joita lähes koko oppositio boikotoi. Marcos sai 91,4 % äänistä ja kansallispuolueen ehdokas, kenraali Alejo Santos 8,6 %. Marcosin terveys alkoi vähitellen pettää. Hänellä oli lupus erythematosus, joka johti munuaisten pettämiseen ja Marcos joutui dialyysiin ja munuaisensiirtoon.
Oppositiojohtaja Benigno Aquino surmattiin vuonna 1983 Manilan lentoasemalla hänen palatessaan maanpaosta. Tämän salamurhan Marcos tuomitsi, ja sitä väitettiin armeijan salaliitoksi, mutta ketään ei tuomittu. Aquinon murhan jälkeen Yhdysvallat alkoi Ronald Reaganin johdolla aluksi varovasti, mutta vähitellen yhä julkisemmin tukea Filippiinien oppositiota.
Kun Marcos yllättäen järjesti presidentinvaalit helmikuussa 1986, vuotta ennen kautensa päättymistä, oppositio kerääntyi Aquinon lesken Corazon Aquinon taakse Marcosia vastaan. Marcosin ilmoitettiin voittaneen, mutta vaaleja pidettiin laajasti järjestettyinä. Levottomuudet alkoivat Manilan kaduilla ja armeija yritti kukistaa kapinaa, mutta luopui verilöylystä ja joukot kapinoivat. Molemmat ehdokkaat julistautuivat voittajiksi ja pitivät virkaanastujaiset 25. helmikuuta. Marcos pakeni lopulta maasta laajojen mielenosoituksien jälkeen sen jälkeen kun armeija oli kieltäytynyt tulemasta hänen puolelleen.
Paavin valta ja johtoasema
Paavin valta ja johtoasema on Philipp Melanchthonin vuonna 1537 kirjoittama asiakirja, joka kuuluu luterilaisen kirkon Tunnustuskirjoihin. Kirja käsittelee paavin ja piispojen valtaa.
Ferdinand Marcos
Presidenttinä
Marcoksen perhe ja osa heidän kannattajistaan pakenivat Havaijille. Vuonna 1988 häntä vastaan järjestettiin Yhdysvalloissa oikeudenkäynti, mutta hän ehti kuolla ennen tuomiota.
Tero Nieminen
Tero Nieminen (s. 20. toukokuuta 1973 ) on suomalainen jalkapalloerotuomari. Hän aloitti uransa Veikkausliigassa vuonna 2003 ja päätti sen lokakuussa 2015. Yhteensä Nieminen tuomitsi Veikkausliigassa 170 ottelua. Vuoden erotuomariksi hänet valittiin kahdeksan kertaa peräkkäin vuosina 2007–2014. Kansainvälisenä FIFA-erotuomarina Nieminen toimi vuodet 2008–2011. Koulutukseltaan hän on luokanopettaja.
Paavin valta ja johtoasema
Melanchthon kirjoitti "Paavin vallan ja johtoaseman" täydennykseksi Augsburgin tunnustukseen ja sen puolustukseen, vaikka sitä on virheellisesti pidetty usein Schmalkaldenin opinkohtien täydennyksenä. Toisin kuin Schmalkaldenin opinkohdat, tämä asiakirja hyväksyttiin jo Schmalkaldenissa, ja se valmistui 17. helmikuuta 1537. Alkuperäistä latinankielistä tekstiä ei enää ole, asiakirjan käänsi saksaksi Weit Dietrich.
Ferdinand Marcos
Presidenttinä
Marcos kuoli maanpaossa Honolulussa Havaijilla syyskuussa 1989. Hänen ruumiinsa palsamoitiin, ja se oli näytteillä hänen syntymäkaupungissaan Batacissa vuodesta 1993. Rouva Marcos kampanjoi hänen hautaamisekseen kansallissankarien hautausmaalle, mutta joutui tyytymään hautaamiseen suvun huvilalle Bataciin, Ilocos Norteen. Filippiinien presidentti Rodrigo Duterte lupasi vaalikampanjassaan Marcosille valtiolliset hautajaiset, ja 18. marraskuuta 2016 hänen ruumiinsa siirrettiin hautausmaalle ja haudattiin 21 kunnialaukauksen saattelemana.
Pteleon (Joonia)
Maantiede
Pteleon sijaitsi Joonian rannikolla varsinaisen Mimaksen niemimaan eli nykyisen Karaburunin niemimaan länsirannikolla olevalla pienemmällä niemellä. Kaupunki oli Erythrain poliksen alueella. Pteleonista pohjoiseen sijaitsi Heloksen kaupunki ja etelään Erythrain kaupunkikeskus.
Mogoituin piiri
thumb|200px|Mogoituin piiri Taka-Baikalian aluepiirin kartalla. Mogoituin piiri on kunnallinen itsehallintoalue Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1942 perustetun piirin pinta-ala on 6 300 neliökilometriä. Asukkaita on 28 700 henkeä (vuonna 2009).
Pteleon (Joonia)
Maantiede
Pteleonin kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä.
Tampereen Teatteri
Tampereen Teatteri on toinen Tampereella toimivista suurista teattereista Tampereen Työväen Teatterin ohella. Teatteri aloitti toimintansa 1904. Aluksi sillä ei ollut omaa toimitilaa, ja teatteri joutui muuttamaan usein. Ennen nykyistä rakennusta teatteri toimi Raittiustalossa ja VPK:n talossa.
Paavin valta ja johtoasema
Asiakirjan ensimmäinen osa käsittelee paavin, jälkimmäinen piispojen valtaa.
Tampereen Teatteri
Oman rakennuksen Tampereen Teatteri sai 1912. Keskustorin teatterirakennuksen, joka toimii edelleen teatterin päänäyttämönä, suunnittelivat Kauno S. Kallio ja Oiva Kallio. Rakennus vihittiin 14. helmikuuta 1913. Teatterin toinen sali, 1982 valmistunut TT-Frenckell, sijaitsee vanhassa tehdaskiinteistössä lähellä Finlaysonia. thumb|Teatteri Frenckell.
Paavin valta ja johtoasema
Merkitys
Schmalkaldenin liittokokous hyväksyi asiakirjan Augsburgin tunnustuksen täydennykseksi, mikä antoi sille tunnustuskirjan aseman.
Tampereen Teatteri
Tampereen Teatteria johti elokuusta 2010 heinäkuuhun 2020 Reino Bragge. Reino Braggen jäätyä eläkkeelle hänen seuraajakseen valittiin Mikko Kanninen.
Mogoituin piiri
Mogotuin piiri sijaitsee Taka-Baikalian aluepiiriin kuuluvassa Agan Burjatiassa. Koillisessa se rajoittu Šilkan, idässä Olovjannajan, etelässä Ononin, lounaassa Aginskojen ja luoteessa Karymskojen piireihin.
Pteleon (Joonia)
Historia
Pteleonin historiasta ei tiedetä antiikin lähteiden kautta juuri mitään. Myös sen asema poliksena eli itsenäisenä kaupunkivaltiona tunnetaan huonosti. Kaupunki on luetteloitu tutkimuksessa polikseksi sillä perusteella, että monet seikat tukevat tällaista tulkintaa, vaikka sitä ei suoraan kutsutakaan polikseksi missään antiikin aikaisessa lähteessä. Tärkein peruste on se, että klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Pteleon kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 450/449–430/429 eaa. ja vielä 425/424 eaa. Ainakin noihin aikoihin Pteleon oli Erythrain alaisuudessa. Se oli kuitenkin ateenalaisten hallussa Erythrain kapinoitua peloponnesolaissodan aikaan vuonna 412 eaa. Ateenalaiset hyökkäsivät sieltä sekä Sidusasta Khiokseen.
Mogoituin piiri
Piirin hallinnollinen keskus on Mogoituin kaupunkimainen taajama. Lisäksi siihen kuuluu 14 maalaiskuntaa: Aga-Hangil, Boržigantai, Dogoi, Hara-Šibir, Hila, Kusotša, Nurinsk, Ortui, Tsagan-Ola, Tsagan-Tšelutai, Tsugol, Ušarbai, Ust-Narin ja Zugalai. Asutuskeskuksia on yhteensä 30.
Paavin valta ja johtoasema
Aiheesta muualla
Paavin valta ja johtoasema
Pteleon (Joonia)
Historia
Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Pteleūsios.
Mogoituin piiri
Asukkaista 50 % on burjaatteja ja 43 % venäläisiä.
Mogoituin kautta kulkee aluepiirin pääkaupungista Tšitasta Kiinaan johtava maantie ja rautatie.
13. marraskuuta
13. marraskuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 317. päivä (318. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 48 päivää.
Kuolleita
Katso myös: kalenteri ~ 12. marraskuuta, 14. marraskuuta
Susanna Clarke
Clarken toinen kirja The Ladies of Grace Adieu and Other Stories (2006) sisälsi kymmenen lyhyttä tarinaa, jotka sijoittuivat samaan maailmaan kuin Jonathan Strange & herra Norrell. Teos voitti World Fantasy Award -novellipalkinnon.
Pteleon (Joonia)
Rakennukset ja löydökset
Pteleonin paikalla ei ole suoritettu juurikaan arkeologisia tutkimuksia. Thukydides käytti Pteleonista nimitystä teikhos, joka viittaa linnoitukseen, ja tästä päätellen kaupunki on ollut ympäröity muurein.
The Babysitter (vuoden 2017 elokuva)
The Babysitter on vuonna 2017 valmistunut kauhukomediaelokuva, jonka on ohjannut McG. Elokuvan pääosia esittävät Samara Weaving, Judah Lewis, Hana Mae Lee, Robbie Amell ja Bella Thorne. Se julkaistiin Netflixissä 13. lokakuuta 2017. Jatko-osa The Babysitter: Killer Queen julkaistiin syyskuussa 2020.
Susanna Clarke
Clark suunnitteli esikoisromaaninsa jatko-osan kirjoittamista vuonna 2006. Hän sairastui kuitenkin samana vuonna ME-tautiin. Clark on ollut niin huonossa kunnossa, ettei ole kyennyt vieläkään tarttumaan jatko-osan kirjoittamisen vaatimaan historialliseen tutkimustyöhön.
Clark ryhtyi kuitenkin myöhemmin kirjoittamaan romaania uudesta aiheesta. Teoksen kirjoittaminen kesti useita vuosia, ja se julkaistiin lopulta vuonna 2020 nimellä Piranesi. Päiväkirjan muotoon kirjoitetun tiiviin teoksen päähenkilö viettää eristettyä elämää suurten salien muodostamassa Talossa. Teosta on kuvattu muun muassa kummalliseksi ja hiljaiseksi kirjaksi, jonka sisällöstä iso osa asuu rivien välissä jatkaen myllerrystään jopa kuukausien ajan. Piranesi voitti Women’s Prize for Fiction -palkinnon vuonna 2021, jolloin se julkaistiin myös suomeksi.
Susanna Clarke asuu Cambridgessa puolisonsa, kirjailija Colin Greenlandin kanssa.
Maria Becker
pienoiskuva|Maria Becker vuonna 1963.
Maria Becker (28. tammikuuta 1920 – 5. syyskuuta 2012 ) oli saksalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hän esiintyi muun muassa televisiosarjoissa Komissaari ja Derrick. Hän esiintyi myös teatterissa.
Paul Bassim
Paul Bassim (14. marraskuuta 1922 Zgharta – 21. elokuuta 2012) oli libanonilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin paljasjalkaisten karmeliittojen papiksi 29. kesäkuuta 1946 ja nimitettiin Beirutin apostoliseksi vikaariksi sekä Laodicea ad Libanumin titulaaripiispaksi 8. syyskuuta 1974. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alfredo Bruniera, jota avustivat Nasrallah Pierre Sfeir ja Bonaventure Akiki.
Bassim toimi apostolisen vikariaatin johdossa, kunnes jäi eläkkeelle 30. heinäkuuta 1999.
Formula 3.5 -kausi 2016
Formula 3.5 V8 -kausi 2016 oli nykyisen Formula 3.5 V8 -sarjan ensimmäinen kausi. Kausi oli samalla ensimmäinen RPM Racingin järjestämä sarja sen jälkeen, kun Renault Sport ilmoitti lopettavansa World Series by Renault -luokan tukijana viime kauden päätteeksi. Kausi alkoi 16. huhtikuuta, Espanjan Alcañizissa ja päättyi 6. marraskuuta, Espanjan Jerezissä.
Sarjan mestaruuden voitti ranskalainen Tom Dillmann. Toiseksi tuli sveitsiläinen Louis Delétraz ja kolmanneksi venäläinen Jegor Orudžev.
Tallit ja kuljettajat
R  = Sarjan tulokas kaudella 2016
Kuljettajamuutokset
Uudet kuljettajat
Tallia vaihtaneet kuljettajat
Poistuneet kuljettajat
Jyrki Salminen (TJ Group)
Jyrki Kalle Tapio Salminen (s. 1962) on suomalainen yritysjohtaja, joka on toiminut TJ Groupin toimitusjohtajana.
Salminen vaurastui teknobuumin huipulla, kun hän myi perustamansa it-yrityksen TJ Groupin osakkeita yhtiön pörssilistautumisen yhteydessä. Salminen sai tuomion törkeästä sisäpiiritiedon väärinkäytöstä sekä kolmesta arvopaperimarkkinoita koskettavasta tiedottamisrikoksesta TJ Groupin pörssilistautumisessa. Salminen tuomittiin korkeimmassa oikeudessa 2 vuoden ja 4 kuukauden vankeuteen.
Nykyään Salminen toimii yhtiössään Strömsö Property Development, joka rakennuttaa Tammisaaren edustalla olevalle Strömsön saarelle luksustason loma-asuntoja ja myy rantatontteja.
Ruutilaiva
Ruutiholkin kuljetustilojen seinät oli yleensä pehmustettu ja lastausluukut tiivistetty, sillä ruuti oli niin vedelle kuin tulellekin arkaa. Lastitilassa liikuttiin aina huopatossut jalassa, sillä kengänpohjien naulat saattoivat iskeä kipinää osuessaan metalliin.
Tulenvaarasyistä aluksella ei ollut minkäänlaista tulta, ei edes lamppuja, vaan lastaaminen tapahtui päiväsaikaan.
Ruuti kuljetettiin turvallisuussyistä aina tynnyreihin pakattuna, ja vasta käyttöpaikalla se pakattiin panospusseihin.
Alustyyppi katosi käytöstä yhtaikaa irtoruudin myötä, kun takaa ladattaviin tykkeihin oli taloudellisempaa tehdä valmiita panoksia.
Kalpa
thumb|Kalpamiekkailua Ateenan olympialaisissa vuonna 2004 Kalpa (ransk. épée) on urheilulaji, jossa otellaan yksi vastaan yksi kalpa-nimisellä miekalla. Kalpa on pistomiekka, joten sillä saa pisteen ainoastaan pistämällä vastustajaa. Kahdesta muusta miekkailun olympialaislajista myös floretti on pistomiekka kun taas säilä on lyömämiekka. thumb|Kalvan hyväksytty osuma-alue ja valmiusasento nykyajan kilpamiekkailussa. Kalvan hyväksytty osuma-alue on koko keho. Ottelualue on muiden lajien tapaan 14 x 1,5–2 metrin suuruinen.
Kalpamiekkailu on yksinkertaisin laji seurata sillä se, joka pistää ensimmäisenä voittaa pisteen. Sopimusaseilla floretilla ja säilällä piston hyväksyminen riippuu myös siitä, kumpi hyökkäsi ensin tai torjui hyökkäyksen onnistuneesti ja jatkoi vastapistolla. Kalvalla kaksoispistot eli pistot, joissa molemmat miekkailijat osuvat toisiinsa samanaikaisesti, ovat sallittuja. Kaksoispisto eli ns. "tuplapisto" rekisteröityy, jos miekkailijat saavat toisiinsa piston 40 millisekunnin sisällä.
Nykyaikaisissa olympialaisissa laji on ollut mukana vuodesta 1900 alkaen. Kalpamiekkailu kuuluu osana myös nykyaikaisen viisiottelun kilpailuohjelmaan. Nykyaikaisessa 5-ottelun miekkailussa otellaan yhteen pistoon ja siinä ei hyväksytä kaksoispistoja. Kalpamiekkailu kuuluu osana myös ilmailu 5-ottelun kilpailuohjelmaan.
Miekka
thumb|Kalpa suoralla, eli ns. ranskalaisella kahvalla.Kalpa on ennen vanhaan tarkoittanut erilaisia miekkoja, yleensä sapelia tai lyömämiekkaa. Nykyisin kalvaksi kutsutaan modernisoitua pistomiekkaversiota kaksintaistelumiekasta.
Luettelo Popedan kappaleista
Tämä on luettelo Popeda -yhtyeen levyttämistä kappaleista aakkosjärjestyksessä. Listassa on kaikkiaan 290 kappaletta.
PopCap Games
pienoiskuva|200px|Yrityksen entinen logo PopCap Games on yhdysvaltalainen pelitalo. Sen perustivat John Vechey, Brian Fiete ja Jason Kapalka Seattlessa vuonna 2000. PopCap keskittyy yksinkertaisten, kaikille pelaajille soveltuvien pelien kehittämiseen. Useimpia pelejä on myös mahdollista kokeilla ennen ostamista.
Matti Orpana
Matti Orpana (26. syyskuuta 1909 Käkisalmi – 1993) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija.
Kalpa
Miekka
Kalvan terä on maksimissaan 90 cm pitkä ja ase painaa noin 770 grammaa. Florettiin verrattuna kalpa on raskaampi, siinä on jäykempi, poikkileikkaukseltaan V:n muotoinen terä ja sen alumiininen väistinlevy (kello eli kokilli) on suurempi. Kuten muissakin miekoissa, koko ase on maadoitettu, eikä siihen osuneita pistoja rekisteröidä.
PopCap Games
Historia
Perustettuaan yrityksen vuonna 2000 John Vechey, Brian Fiete ja Jason Kapalka aloittivat Bejeweled-pelin kehittämisen. Siitä tuli suuri hitti, ja se julkaistiin useille eri alustoille.
Vuonna 2005 PopCap laajeni ostettuaan toisen seattlelaisen pelitalon, James Gwertzman perustaman Sprout Gamesin.