cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Maer Hall
Maer Hall on Staffordshiressa, Englannissa sijaitseva kartanorakennus. Lähellä sijaitseva ruukuntekoalue Stoke-on-Trentissä houkutteli Josiah Wedgwood II:n, Charles Darwinin sedän, hankkimaan kyseisen talon. Paikalla on ollut kartano vuodesta 1282, mutta nykyinen talo on noin vuodelta 1680.
Leväkukinta
Leväkukinta tarkoittaa yleensä loppukesäisin järvissä ja merissä tapahtuvaa planktonleväkasvuston runsasta kasvua. Suurin osa leväkukinnoista on syanobakteerien massaesiintymisiä, vaikka ne eivät ole leviä.
Suomen sisävesissä sinileväkukintoja muodostavat seuraavien sukujen lajit: Dolichospermum (Anabaena), Aphanizomenon Microcystis, Woronichinia Planktothrix ja Itämeressä Anabaena, Aphanizomenon ja Nodularia.
Nothnagle Cabin
Nothnagle Cabin on Yhdysvaltain vanhimpana pidetty hirsirakennus Gibbstownissa, New Jerseyssä.
thumb|left|Nothnagle Cabin. Uudempi laajennusosa kuvassa taempana oikealla. Nothnagle Cabin on rakennettu vuosien 1638–1643 aikana alueella tuolloin sijainneeseen Uuden Ruotsin siirtokuntaan. Hirsimökki on lähes seitsemän metriä pitkä ja viisi metriä leveä. Se lisättiin Yhdysvaltain historiallisesti arvokkaiden rakennusten listalle vuonna 1976. Mökin rakensivat todennäköisesti suomalais- eivätkä ruotsalaisperäiset uudisasukkaat. Siihen viittaavat hirsikehikon nurkkien lohenpyrstösalvos ja tulisijan rakenne.
Lähteet
39.81783°N, -75.26578°W
HMS Nubian (F36)
HMS Nubian (viirinumerot L36, F36 ja G36) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Tribal-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 10. maaliskuuta 1936 osana vuoden 1935 laivasto-ohjelmaa John I. Thornycroft and Companyltä Woolstonista, missä köli laskettiin 10. elokuuta. Alus laskettiin vesille 21. joulukuuta 1937 ja valmistui 7. joulukuuta 1938, jolloin siitä maksettiin tarjouksen perusteella 339 265 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä. Aluksen valmistusta viivästytti tykkien tähtäinlaitteiden toimituksen viivästyminen.
Palvelus
Nubian liitettiin koeajojen ja koulutuksen päätyttyä joulukuussa 1938 Välimeren laivaston 1. Tribal-hävittäjälaivueeseen, jonka muut alukset olivat HMS Afridi, HMS Cossack, HMS Gurkha, HMS Maori, HMS Mohawk, HMS Sikh ja HMS Zulu.
Alus lähti 14. tammikuuta 1939 Gibraltarille, jonne se saapui 29. tammikuuta ottaakseen osaa Kotilaivaston vuotuiseen laivastoharjoitukseen, johon se osallistui 2. helmikuuta laivueen mukana. Alus osallistui laivueen mukana Espanjan rannikon saarron valvontaan. Alukselle nousi 29. maaliskuuta vaihdettuja italialaisia sotavankeja, jotka se laski maihin Marseillessa seuraavana päivänä.
Alus siirtyi huhtikuussa Maltalle laivueeseensa, jonka nimi oli muutettu 4. hävittäjälaivueeksi. Matkan aikana se teki laivastovierailun St. Maximeen, Ranskan Rivieralla. Alus osallistui toukokuusta heinäkuuhun laivueen mukana erilaisiin Välimeren laivaston harjoituksiin. Se siirtyi elokuussa laivaston mukana Aleksandriaan.
Alus etsi toisen maailmansodan puhjettua Välimeren alueelta saksalaisia kotimaahansa pyrkiviä kauppalaivoja. Alus sai laivueen kanssa määräyksen siirtyä kotimaahan. Se lähti lokakuussa Portsmouthiin, mutta matkan aikana aluksella havaittiin konevika. Alus hinattiin 20. lokakuuta Southamptoniin Thornycroftin telakalle turbiinin lapojen vaihtoon.
Huollon jälkeiset koejot Nubian aloitti 27. marraskuuta Kanaalissa. Seuraavana päivänä alus oli Solentissa testattaessa alukseen kiinnitettävää sulkupalloa. Testien päätyttyä 29. marraskuuta alus siirtyi Rosythiin liittyäkseen laivueeseensa. Joulukuun alus oli laivueen mukana Pohjanmerellä suojaten raskaita sotalaivoja ja saattueita sekä partioiden.
Alus vaurioitui 7. tammikuuta 1940 kolaroidessaan kauppalaivan kanssa Greenockissa. Korjausten jälkeen alus palasi laivueeseensa 24. tammikuuta. Helmikuussa alus etsi Kotilaivaston mukana Altmarkia. Alus siirrettiin 2. maaliskuuta huoltoon ja talven partiointien aiheuttamien vaurioiden korjaamiseksi Hawthorne Leslien telakalle Newcastleen, mistä se palaisi 11. huhtikuuta.
Alus oli Välimeren laivastossa saattuetehtävissä ja maavoimien tukena. Se osallistui 9. heinäkuuta Calabrian taisteluun. Alus joutui 17. syyskuuta ilmahyökkäykseen, jossa risteilijä HMS Kentiin osui torpedo. Hinatessaan vaurioitunutta risteilijää nopeus putosi 8 solmuun.
Huhtikuussa 1941 alus siirrettiin laivueen mukana Aleksandriasta Soudanlahdelle. Alus osallistui 16. huhtikuuta Italian laivaston kolmen hävittäjän suojaaman viiden aluksen joukkojenkuljetussaattueen tuhoamiseen Cap Bonin edustalla. Seuraavana päivänä alus siirrettiin laivueen mukana Aleksandriaan.
Kreetan taistelujen aikana aluksen perään osui 26. toukokuuta ilmahyökkäyksen aikana pommi, joka tuhosi peräsimen ja aiheutti merkittäviä muita vaurioita. Alus joutui vetäytymään Aleksandriaan, missä se siirrettiin tilapäiskorjauksia varten Port Tewfikiin. Tilapäiskorjaukset saatiin valmiiksi 23. heinäkuuta ja alus lähti 10. elokuuta Bombayhin telakalle. Alus saapui Bombayhin 27. syyskuuta.
Lokakuussa alus poistettiin palveluksesta ja korjaustyöt aloitettiin telakalla. Korjausten aikana aluksen Y-aseman 4,7 tykkitorni korvattiin kaksiputkisella 4 tuuman ilmatorjuntatykillä ja tyypin 286M tutka asennettiin. Aluksen savuhormeja ja päämastoa muokattiin parannettaessa ilmatorjunnan ampuma-alaa. Lisäksi syvyyspomminheittimet siirrettiin ja alukselle asennettiin neljä yksiputkista Oerlikonin valmistamaa 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Alus palasi palvelukseen lokakuussa 1942 ja se lähti koeajojen ja koulutuksen jälkeen paluumatkalle laivueeseensa Port Saidiin, jonne se saapui 11. marraskuuta.
Lokakuussa alus määrättiin Napolin satamaan tukemaan alueen ilmatorjuntaa sekä maajoukkojen taistelua. Marraskuun lopulla alus määrättiin huollettavaksi ja se lähti Tyneen, jossa se siirrettiin telakalle 8. joulukuuta. Alukselle Bombayssä asennettu tutka korvattiin tyypin 285 tutkalla ja kevyttä ilmatorjuntaa täydennettiin lisäämällä 20 millimetrin ilmatorjuntatykkejä.
Telakalta palannut alus määrättiin Kotilaivaston 3. hävittäjälaivueeseen Scapa Flow'hun, jonne se lähti 10. toukokuuta 1944. Alus osallistui laivueen mukana laivaston suojaamiseen Normandian maihinnousussa. Joulukuussa alus siirrettiin 10. hävittäjälaivueeseen Plymouthiin, jossa se suojasi saattueita.
Tammikuussa 1945 alus määrättiin laivueen mukana Itä-Intiaan, jonne matkattiin Välimeren kautta. Helmikuun laivue oli koulutuksessa Välimerellä ja alus saapui Trincomaleehen 23. maaliskuuta liittyen Itä-Intian laivastoon.
Alus tuki laivaston mukana maajoukkojen taistelua keisarillisen Japanin joukkoja vastaan muun muassa operaatioissa Bishop ja Irregular. Alus oli laivaston mukana Singaporessa, kun vastaanotettiin Japanin Kaakkois-Aasian joukkojen antautuminen 12. syyskuuta 1945.
Syyskuun lopulla alus palasi Trincomaleehen, missä se määrättiin palaamaan Britteinsaarille. Alus saapui Portsmouthiin 18. marraskuuta ja se poistettiin palveluksesta sekä sijoitettiin reserviin. Alus sijoitettiin poistolistalle vuonna 1948, minkä jälkeen se oli maalilaivana Loch Strivenissä ennen myyntiä BISCOlle 11. kesäkuuta 1949. Alus saapui hinattuna T. W. Wardille Briton Ferryyn romutettavaksi 25. kesäkuuta.
Farmari (täsmennyssivu)
Farmari voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Lihansyönti
Lihansyönti on saalistuksen muoto. Siinä eläin syö toisen eläimen lihaa. Jotkin kasvit, kuten kihokit ja yökönlehdet, harrastavat myös lihansyöntiä. Lihansyöjät ovat kuitenkin pääasiassa kuluttajia. Lihansyöntiä harrastavat eliöt ovat lihansyöjiä.
Riikka Pakarinen
Riikka Elsi Anneli Pakarinen (ent. Manner, s. 24. elokuuta 1981 Varkaus) on keskustaa edustava poliitikko ja puolueen varapuheenjohtaja, Suomen Urheiluliiton puheenjohtaja huhtikuusta 2023 lähtien sekä Suomen startup-yhteisön toimitusjohtaja. Pakarinen on Espoon kaupunginvaltuutettu ja Länsi-Uudenmaan hyvinvointialueen valtuutettu.
Tausta
Nuorena Pakarinen oli SM-tason yleisurheilija.
Pakarinen valmistelee väitöskirjaa EU:n puolustuspolitiikan tulevaisuudesta Lapin yliopistossa. Koulutukseltaan Pakarinen on yhteiskuntatieteiden maisteri Lapin yliopistosta ja kauppatieteiden maisteri Joensuun yliopistosta.
Ura ja poliittinen toiminta
Pakarinen on työskennellyt Eero Reijosen eduskunta-avustajana vuosina 2007–2008 sekä ulkomaankauppa- ja kehitysministeri Paavo Väyrysen lehdistöavustajana Euroopan parlamenttiin vuosina 2008–2009.
Pakarinen on toiminut opintojensa ohella matkaoppaana Lapissa ja myyjänä Hesburgerissa. Opintojen aikaisista työsuhteista pisimmät olivat Stora Ensolla markkinointitehtävissä.
Europarlamentissa Pakarinen kuului Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmään. Hän oli jäsen aluekehitysvaliokunnassa ja EU:n ja Venäjän parlamentaarisessa yhteistyövaliokunnassa ja varajäsen ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnassa, maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa sekä AKT:n ja EU:n yhteisessä parlamentaarisessa edustajakokouksessa. Pakarinen puhuu suomea, ruotsia, englantia, portugalia, espanjaa, saksaa ja vähän ranskaa.
Vuodet 2015-2017 Pakarinen työskenteli Metsäteollisuus ry:n johtoryhmässä ja edunvalvontapäällikkönä.
Pääministeri Juha Sipilä kutsui Pakarisen esikuntaansa ja EU-asioiden neuvonantajakseen vuoden 2017 tammikuussa.
Vuoden 2017 kuntavaaleissa Pakarinen äänestettiin ensimmäisen kerran Espoon kaupunginvaltuustoon ja vuoden 2022 aluevaaleissa Länsi-Uudenmaan hyvinvointialueen valtuutetuksi.
Panimo- ja vivoitusjuomateollisuuden toimitusjohtajaksi Pakarinen nimitettiin vuonna 2019.
Pakarinen valittiin tammikuussa 2020 Suomen Urheiluliiton varapuheenjohtajaksi ja puheenjohtajaksi huhtikuussa 2023. Hän on tässä tehtävässä ensimmäinen nainen.
Syyskuussa 2020 Oulussa järjestetyssä Keskustan puoluekokouksessa Pakarinen valittiin toisen kerran Keskustan varapuheenjohtajaksi.
Lokakuussa 2021 Pakarinen oli perustamassa Suomen startup-yhteisö -nimistä yhdistystä. Hän toimii yhdistyksen toimitusjohtajana.
Yleisurheilija
Nuorena Pakarinen oli SM-tason yleisurheilija. Hänen seuransa oli Varkauden Kenttä-Veikot ja valmentaja Kari Kuvaja.
Pakarinen edusti Suomen tyttöjä Suomi–Ruotsi-maaottelussa vuonna 1999 ja sijoittui 2 000 metrin esteissä neljänneksi. Kalevan kisoissa hänen paras sijoituksensa on kuudes 3 000 metrin esteissä vuonna 2006. Joukkuekilpailujen paras tulos on 4×800 metrin viides sija viestijuoksun SM-kilpailuissa Lahdessa 2005. Nuorten SM-kisoista hänellä on kaksi pronssia, molemmat 2 000 metrin esteistä vuosilta 1998 (alle 23-vuotiaat) ja 2000 (alle 20-vuotiaat).
Yksityiselämä
Pakarinen oli vuoteen 2012 naimisissa Ville Mannerin kanssa. Pakarisella on kaksi kouluikäistä poikaa. Ensimmäisen isä on Pakarisen entinen aviomies Ville Manner ja toisen Eemeli Mäkinen.
Vihermantella
Vihermantella (Mantella viridis) on Mantella-sukuun kuuluva sammakkolaji. Se liikkuu päiväaikaan. Se on erittäin uhanalainen. Sen uhanalaisuus johtuu pitkälti sen elinympäristön tuhoutumisesta.
Ulkonäkö ja koko
Aikuisen yksilön pituus on 2–3 cm. Yleisväri on vihreä tai keltainen. Osa päästä ja eturuumiista on mustaa. Kuonossa on valkoinen juova. Varpaissa on tarttumalevyt.
Levinneisyys ja elinympäristö
Vihermantellaa tavataan Madagaskarin pohjois- ja itäosissa.
Lisääntyminen
Muniminen tapahtuu veteen kivien tai tukkipuiden alle, aikana, jolloin sataa eniten.
Ravinto
Laji on hyönteissyöjä.
Fritz Müller
Fritz Müller oli saksalainen rugbynpelaaja ja olympiamitalisti. Hän kuului vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa lajissa hopeaa saaneeseen SC 1880 Frankfurt -joukkueeseen.
Perotinus
pienoiskuva| Sivu Perotinuksen teoksesta Alleluia nativitas Perotinus tai Perotinus Magnus oli ranskalainen säveltäjä, joka vaikutti 1100-luvun lopulla ja 1200-luvun alussa. Hän oli Notre Damen koulukunnan jäsen.
Perotinuksen sävellyksiä sisältyy muun muassa kirja Magnus Liberiin, jonka toinen Notre Damen koulukunnan jäsen Leoninus toimitti. Sävellyksiä ovat muun muassa Viderunt omnes, jonka arvellaan olevan sävelletty jouluksi 1198, Alleluia posui adiutorum, Dum sigillum, Alleluia nativitas, Beata viscera ja Sederunt principes (ehkä Pyhän Stefanoksen päiväksi, tammikuuksi 1199).
Akiko Nakagawa
Akiko Nakagawa ( Nakagawa Akiko, syntynyt 1. joulukuuta 1973 Sapporo, Japani) on japanilainen ääninäyttelijä.
Gaua
Gaua eli Santa Maria on yksi Vanuatun Bankssaarista Tyynellä valtamerellä. Se kuuluu Torban maakuntaan.
Gauan pinta-ala on 342 neliökilometriä. Saari on muodoltaan pyöreähkö ja sen halkaisija on noin 20 kilometriä. Gaualla asui vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan 2 576 asukasta. Suurin osa väestöstä asuu saaren itäosassa. Gauan tärkeimpiin vientituotteisiin kuuluvat kopra ja kaakao.
Gaualla on toimiva kerrostulivuori, joka tunnetaan nimillä Garat, Gharat ja Garet. Sen korkeus on 797 metriä ja viimeisin purkaus sattui vuonna 2011. Vuoren huipulla on suuri kaldera, jonka keskellä on järvi.
Leoninus
Leoninus tai LéoninUs (noin 1150 – noin 1219) oli ranskalainen säveltäjä. Hän vaikutti 1100-luvun loppupuolella Pariisissa, jossa hän toimi Notre Damen katedraalin musiikkimestarina ja oli niin sanotun Notre Damen koulukunnan perustajajäsen.
Leoninus on ensimmäinen nimeltä tunnettu säveltäjä, hänet mainitaan ensimmäisen kerraan tuntemattomaksi jääneen kirjoittajan (yleisesti tunnettu Anonyymi IV -nimellä) tekemässä tekstissä. Tämä toimi oppilaana koulussa ja jätti jälkeensä musiikin teoriaa käsittelevän kirjoituksen, jossa hän mainitsee Leoniuksen eräänä yhtenä urkumusiikin säveltäjänä ja teoksen Magnus Liber Organi tekijänä. Tämän teoksen uudisti ja paranteli Perotinus.
Leoninus julkaisi tunnetun kirjan nimeltään Magnus Liber. Siihen sisältyi useita hänen ja toisen Notre Damen koulukunnan jäsenen, Perotinuksen a cappella -teoksia.
Costaricanvarpuspöllö
Costaricanvarpuspöllö (Glaucidium costaricanum) on pöllöjen heimoon kuuluva lintu. Sitä tavataan Costa Ricassa ja Panamassa. Vaikka sen esiintymisalue on pieni, se ei kuitenkaan ole vaarantunut.
Lintu voi olla väritykseltään ruskea tai punaruskea. Se on kooltaan noin 15 cm. Se elää ylänkömetsien puiden lehvästössä, usein metsän reunamilla. Sitä tavataan myös metsien laitamilla puoliavoimilla alueilla 800–1 200 metrin korkeudessa.
HMS Gurkha
HMS Gurkha tai HMS Ghurka on ollut viiden Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
Bocholt
Bocholt on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, läntisessä Saksassa, noin neljä kilometriä etelään Saksan ja Alankomaiden välisestä rajasta. Kaupunki kuuluu Münsterin hallintopiiriin ja Borkenin piirikuntaan. Sen asukasluku vuonna 2011 oli 71 256, ja sen pinta-ala on 119,37 neliökilometriä.
Varhaisin maininta Bocholtista historiallisissa lähteissä sijoittuu vuoden 779 tienoille, jolloin Kaarle Suuri voitti lähistöllä taistelun saksilaisia vastaan. Kaupunginoikeudet Bocholtille antoi piispa Dietrich III von Isenburg vuonna 1222.
Aiheesta muualla
thumb|left|Bocholtin rautatieasema.
Steven S. DeKnight
Steven S. DeKnight on yhdysvaltalainen televisiokäsikirjoittaja, -ohjaaja ja -tuottaja. Hän aloitti uransa Joss Whedonin tuotantoyhtiön Mutant Enemy Productionsin käsikirjoittajana ja työskenteli Whedonin televisiosarjoissa Buffy, vampyyrintappaja (1997–2003), Angel (1999–2004) ja Dollhouse (2009–2010). Lisäksi hän on työskennellyt muun muassa televisiosarjassa Smallville (2001–2011). DeKnight on luonut televisiosarjat Spartacus: Blood and Sand (2010–2013) ja Spartacus: Gods of the Arena (2011).
DeKnight otti Drew Goddardin paikan showrunnerina Netflixin supersankarisarjan Daredevil ensimmäisellä tuotantokaudella ja ohjasi sekä käsikirjoitti sarjan ensimmäisen tuotantokauden päätösjakson ”Daredevil”.
Joakim Bonnier
Jo Bonnier (Karl Joakim Jonas Bonnier, 31. tammikuuta 1930 Tukholma, Ruotsi – 11. kesäkuuta 1972 Le Mans, Ranska ) oli ruotsalainen kilpa-autoilija, joka osallistui myös Formula 1 -sarjaan.
Ura
Bonnier syntyi Djurgårdenissa, Tukholmassa, varakkaaseen perheeseen. Vuonna 1956 hän siirtyi kilpailemaan F1-sarjaan ajamaan Maserati-tallin riveihin. Hänen suurin saavutuksensa Formuloissa oli tyypin 25 BRM:lla ajettu voitto kauden 1959 Hollannin Grand Prix'sta, automallin alkaessa olla vihdoinkin Grand Prix -kisoihin riittävän luotettava. Hän voitti myös Saksassa vuonna 1960 ajetun kilpailun Porsche 718 -autolla, mutta kilpailu ei kuulunut F1-sarjaan.
thumb|left|Bonnier vuonna 1966.
Bonnierilla oli jopa oma Formula 1 -talli, joka kilpaili nimillä Jo Bonnier, Anglo-Suisse Racing Team, Joakim Bonnier Racing Team ja Ecurie Bonnier.
Voitostaan huolimatta Bonnier ei ajanut eri talleissa kovinkaan kauan. Maseratilla ajon jälkeen hän ajoi omassa Joakim Bonnier Racing Team -tallissaan ja Mimmo Dein Scuderia Centro Sud -tallissa 1950-luvun lopulla, ennen kuin hän päätyi ajamaan BRM:lla ja Porschella.
Porschen poistuttua sarjasta kauden 1962 jälkeen Bonnier vaihtoi Bob Walker Racing Team -talliin, joka oli ainoa yksityistä autoa ajattanut talli, joka oli onnistunut voittamaan MM-sarjaan kuuluneen kilpailun. Talli ajatti Cooperin ja Brabhamin autoja. Bonnier onnistui keräämään vain muutaman pisteen.
Kaudeksi 1966 Bonnier muodosti Anglo-Suisse Racing Team -tallin (myöhemmin uudelleennimetty Ecuer Bonnieriksi), mutta hänen mielenkiintonsa F1:een vähitellen hiipui. Viimeisen kokonaisen kautensa hän ajoi vuonna 1968, jolloin hän vaihtoi vanha Cooper T86:nsa myös vanhaan McLaren M5A:an. Hän kilpaili satunnaisesti Formuloissa aina kauteen 1971 asti.
F1:n ohella Bonnier osallistui myös moniin urheiluautokilpailuihin. Hän voitti vuonna Targa Florion Porsche 718 -autolla yhdessä Hans Herrmannin kanssa. Vuonna 1962 hän voitti yhdessä Lucien Bianchin kanssa Sebringin 12 tunnin ajon ajaen Ferrari 250 TR -autoa. Vuonna 1963 hän voitti Targa Florion uudestaan, mutta tällä kertaa Carlo Mario Abaten kanssa. Tälläkin kerralla autona oli Porsche 718.
Bonnierin paras vuosi urheiluautoilussa oli vuosi 1964, jolloin hän ajoi Graham Hillin kanssa Maranello Concessionaires -kilpailussa Ferrari P -autolla toiseksi. Tämän lisäksi hän ajoi toiseksi Le Mansin 24 tunnin ajossa ja voitti Montlheryssa, kuten myös Reimsin 12 tunnin ajoissa.
Hän voitti 1000 kilometrin kilpailun Nürburgringillä (yhdessä Phil Hillin kanssa) ajaen Chaparrallia. Tämä oli hänen viimeinen merkittävä autokilpailuvoitto, mutta hän onnistui myös nappaamaan voiton 1000 kilometrin kilpailusta Barcelonasta (yhdessä Ronnie Petersonin kanssa) ja Le Mansin 4 tunnin ajosta vuonna 1972 (yhdessä Hughes de Fierlandtin kanssa).
Joakim Bonnier joutui onnettomuuteen Le Mansin 24 tunnin ajossa vuonna 1972 Circuit De La Sarthen radalla kolaroituaan Scuderia Filipinetti -tallin auton kanssa, jota ajoi sveitsiläinen Florian Vetsch. Bonnierin auto syöksyi osuman jälkeen puihin ja Bonnier sai surmansa.
Formula 1 -sarjan MM-kilpailujen tulokset
(lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa)
Legrand
Legrand on ranskalainen yritys joka on perustettu Ranskassa, Limogesissa.
Vuonna 2011 yritys oli maailman suurin 20% osuudella mm. elektronisten kytkimien valmistuksessa.
Giuseppe Arcimboldo
thumb|180px|Giuseppe Arcimboldo Giuseppe Arcimboldo (1527 Milano – 1593) oli omalaatuinen kuvataiteilija, joka kokosi maalauksensa vihanneksista ja esineistä. Aikalaisten mukaan maalaukset olivat kuitenkin malliensa näköisiä. Arcimboldon tyylisuunta edustaa manierismia.
thumb|150px|left|Keisari Rudolf II [[Vertumnus|Vertumnuksena noin vuodelta 1590.]]
Hispaniolanhiirihaukka
Hispaniolanhiirihaukka (Buteo ridgwayi) on äärimmäisen uhanalainen päiväpetolintu. Niitä on jäljellä alle kaksisataa paria.
Koko ja ulkonäkö
Hispaniolanhiirihaukka on eurooppalaista hiirihaukkaa selvästi pienempi petolintu. Sen pituus on 36–41 cm. Yleisväri on harmaanruskea, koiras on harmaampi kuin naaras.
Levinneisyys
Hispaniolanhiirihaukan elinalueeseen on alun perin kuulunut Haiti, Dominikaaninen tasavalta sekä läheisiä pikkusaaria, mutta nykyisin siitä on varmoja havaintoja vain Dominikaanisessa tasavallassa.
Se on vaähentynyt sekä metsänhakkuun että suorien vainojen takia.
Lisääntyminen
Hispaniolanhiirihaukan pesä on tyypillisesti isossa puussa. Pesä rakennetaan helmi-maaliskuussa ja muninta on käynnissä maaliskuussa tai huhtikuussa.
Ravinto
Hispaniolanhiirihaukan ravintoa ovat liskot ja käärmeet, hiiret ja muut jyrsijät sekä linnut. Viljelijät ovat surmanneet niitä paljon suojellakseen kanojaan, vaikka 90 % hiirihaukan ravinnosta koostuu matelijoista.
Hervé Falciani
pienoiskuva Hervé Falciani (s. 9. tammikuuta 1972 ) on ranskalais-italialainen systeemisuunnittelija. Hän teki vuonna 2008 tietomurron sveitsiläiseen HSBC-pankin Geneven-haarakonttoriin (HSBC Private Bank Suisse) ja rikkoi siten sveitsiläispankkien tarkan pankkisalaisuuden. Tiedot koskevat vuosia 2005–2007 ja 30 000 pankkitiliä. Tileille oli talletettuna yhteensä yli sata miljardia euroa. Tekoa pidetään pankkialan suurimpana tietovuotona, ja sitä kutsutaan ”SwissLeaksiksi”.
Tietovuodon jälkeen vuonna 2009 Falciani joutui Sveitsin poliisin etsintäkuuluttamaksi, koska hän oli rikkonut Sveitsin tiukkaa pankkilakia. Falciani pakeni Ranskaan, joissa hänet pidätettiin. Ranskan viranomaiset eivät kuitenkaan luovuttaneet häntä Sveitsiin, sillä hänen tekemänsä tietovuodon perusteella Ranska arveli voivansa paljastaa ranskalaisia veronkiertäjiä. Alkuvuonna 2010 Ranskan talousministeri Christine Lagarde luovutti muille maille luettelon nimistä, joista on kyse. Tämä ”Lagarden lista” aiheutti skandaalin ja pidätyksiä Kreikassa, Espanjassa, Yhdysvalloissa, Belgiassa ja Argentiinassa.
Kansainvälisistä tutkivista journalisteista koostuva International Consortium of Investigative Journalists -ryhmä julkisti vuodon kaikki tiedot vuonna 2015. Niistä on 80 Suomeen liittyviä tilejä, joista suurin osa yksityishenkilöitä, mutta joukossa muutama yrityskin. Joka toisesta tilistä on yksityiskohtaisempiakin tietoja, kuten tileillä olleet varat vuosina 2006–2007. Näillä Suomeen liittyvillä henkilöillä oli vuosina 2006–2007 pankissa yhteensä noin 23 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.
HSBC-pankin vuodon jälkeen Falciani on saanut useilta valtioilta veronkierron ja rahanpesun torjuntaan liittyviä töitä.
Bernhard Zondek
Elämäkerta
Zondek syntyi Wronkessa, Saksan keisarikunnassa vuonna 1891. Hän opiskeli Berliinin yliopistossa lääketiedettä ja valmistui vuonna 1919. Tohtoriksi väittelemisen jälkeen hän sai pääsi Karl Franzin assistentiksi Berliinin yliopiston Charité-sairaalassa. Hänen vuonna 1923 valmistunut habilitaatiotyö käsitteli synnytysoppia ja gynekologiaa.
Vuonna 1926 hänestä tuli ylimääräinen professori sekä vuonna 1929 synnytysopin ja gynekologian laitosten johtaja Spandaun sairaalassa. Hänet erotettiin natsien saatua vallan Saksassa. Hän muutti vuonna 1933 Tukholmaan, mutta häntä oli myös pyydetty muuttamaan Leideniin. Vuonna 1940 hän muutti Jerusalemiin, jossa hän sai synnytysopin ja gynekologian professuurin Jerusalemin heprealaisesta yliopistosta ja saman alan johtavan lääkärin viran Hadassahin yliopistollisesta sairaalasta.
HMS Nubian
HMS Nubian on ollut kolmen Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
Venäjän rugby union -maajoukkue
right|thumb|220px|Venäjä pelaa [[Georgian rugby union -maajoukkue|Georgiaa vastaan 2007.]] Venäjän rugby union -maajoukkue edustaa Venäjää rugby unionin maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi vuonna 1990 perustettu Rugby Union of Russia.
Venäjä on pelannut kahdesti MM-kilpailuissa. Vuonna 2011 se jäi alkulohkossaan viimeiseksi hävittyään ottelunsa Yhdysvaltoja, Italiaa, Irlantia ja Australiaa vastaan. Se hävisi kaikki neljä otteluaan myös MM-kilpailuissa 2019.
Venäjä on sijoittunut IRB Nations Cupissa toiseksi 2017 ja 2019 sekä kolmanneksi 2006. European Nations Cupissa se on ollut toinen 2008 ja 2010 sekä kolmas 2001, 2002, 2014 ja 2016. Cup of Nations -kilpailun se on voittanut 2015, 2016 ja 2017.
Venäjä oli toukokuussa 2020 kansainvälisen rugbyliitto IRB:n rankingissa 20:lla sijalla.
Al-Furqan
Al-Furqān (arab. الفرقان‎), suomeksi "Ratkaisun suura", on Koraanin 25. suura ja se käsittää yhteensä 77 jaetta. Suura on saanut nimensä ensimmäisessä jakeessa olevasta sanasta "al-furqan".
Ensimmäisen jakeen tulkinta
Jaakko Hämeen-Anttilan mukaan sana al-furqan on arvoituksellinen, mutta se on tavallisesti käännetty sanalla "ratkaisu", ja sen on katsottu tarkoittavan Koraania kokonaisuudessaan. Sana nadhir on yleensä käännetty "varoittajaksi", jonka on tulkittu olevan profeetta Muhammed. Suomalainen käännös vastaa tavallisia eurooppalaisia käännöksiä: Jumalaa siunataan siitä, että hän lähetti Koraanin Muhammedille. "Siunattu olkoon Hän, joka lähetti Ratkaisun palvelijalleen, jotta tämä varoittaisi kaikkia ihmisiä. (25:1)"C. Heger toteaa, että al-furqan tarkoittaa syyro-aramean kielellä "sovitusta" tai "pelastusta". Hän katsoo ilmaisun nadhir tarkoittavan votiivilahjaa tai uhria. Näin hän saa ensimmäiselle jakeelle käännöksen, joka muuttaa sen sisällön kristilliseksi: "Siunattu olkoon Hän, joka lähetti alas palvelijalleen sovituksen/vapahduksen niin, että hänestä tulisi uhrilahja maailmoille."
Historiatieteen näkökulmia
Teorian siitä, että suuri osa Koraanin suurista olisi todellisuudessa syyrialaiskristillisiä hartaustekstejä, esitti 1970-luvulla Günter Lüling. Sen jälkeen muun muassa Christoph Luxenberg on analysoinut Koraania tältä pohjalta. Tämän tutkimussuuntauksen mukaan (joka tosin on orientalistien keskuudessa vähemmistössä) islam ei olisi syntynyt valmiina uskontona muutamassa vuodessa vaan koki pitkän kehitysvaiheen itäisen kristillisyyden yhtenä lahkona. Esimerkkejä mahdollisista kristillisen taustan omaavista Koraanin suurista ovat al-Qadr eli Voiman suura (97), al-Fil eli Norsun suura (105) ja al-Masad eli Niiniköyden suura (111).
Unto Torniainen
Unto Torniainen (17. kesäkuuta 1948 Levonmäki – 9. huhtikuuta 2015 Kajaani) oli kajaanilainen muusikko ja musiikkivaikuttaja. Torniainen toimi Kainuun Jazzkevään toimitusjohtajana 1990-luvulla. Torniainen tuotti myös levyjä, kuten esimerkiksi: Finnish Graffiti, Suomalaisen rockin historiaa Vol. 1–3. Torniainen soitti esimerkiksi H-Band-nimisessä kokoonpanossa sekä Jussi & The Boysin studioalbumilla Hämeentie 38 (congat).
Unto Torniainen kuoli 9. huhtikuuta 2015 asuntonsa tulipalossa Kajaanin keskustassa.
Unto Torniaisen poika on rumpali Kalle Torniainen.
Lörppöluri
Lörppöluri (Lorius garrulus) on lurien sukuun kuuluva kaija.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 30 cm. Aikuisen linnun höyhenpuku on yleisväriltään punainen, hartioilta tummemman punainen. Reidet ja siivet ovat vihreät, siiventaive ja siiven alapeitinhöyhenet keltaiset, käsisulkien alapinnalla on ruusunpunainen vyö, pyrstö punainen ja tummanvihreä kärkinen. Nokka oranssi, iiris kellanruskea-oranssinpunainen ja koivet tummanharmaat. Nuori lintu on puvultaan aikuisen kaltainen, sen nokka on ruskehtava ja iiris tummanruskea. Lentoääni on voimakasta kirkunaa, ruokaillessa outoa jokeltelua.
Esiintyminen
Lörppöluri esiintyy Pohjois-Molukkien saaristossa Indonesiassa Morotai, Rau, Halmahera, Widi, Ternate, Bacan ja Obi nimisillä saarilla. Se on paikallisesti tavallinen.
Energianeuvos
Energianeuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 2. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko.
Lörppöluri
Esiintyminen
Lörppölurin kanta on uhanalainen. Esiintymisalueen kanta oli 1991–1992 haarukassa 31 220 – 220 009 yksilöä. 1994 laskettiin 1 060 nelikökilometrin metsäalueella Halmaherassa noin 52 500 yksilöä, joten kanta saatta olla paikoin elinvoimaisempi. Lemmikkieläinten pyydystäjät vangitsevat vuosittain noin 10 % lajin kannasta.
Playboi Carti
Jordan Terrell Carter (s. 13. syyskuuta 1996 Atlanta, Georgia, Yhdysvallat), taiteilijanimeltään Playboi Carti, on yhdysvaltalainen hip hop -artisti, laulaja ja lauluntekijä.
Energianeuvos
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1982, jolloin sen sai toimitusjohtaja Aulis Hiekko. Vuosien 1918–2013 aikana energianeuvoksen arvonimi on myönnetty 28 henkilölle.
Lörppöluri
Ravinto
Lörppölurit liikkuvat tavallisesti perhekunnittain tai pienissä parvissa. Ne ruokailevat enimmäkseen kookospalmujen latvuksissa. Ne syövät kukkia, siitepölyä, mettä, hedelmiä ja hyönteisiä.
Kálmán Markovits
pienoiskuva|Kálmán Markovits (toinen vasemmalta) vuonna 2004. Kálmán Markovits (26. elokuuta 1931 Budapest – 5. joulukuuta 2009 Budapest) oli unkarilainen vesipalloilija, joka kuului kesäolympialaisissa 1952 (Helsinki) ja 1956 (Melbourne) kultaa voittaneisiin joukkueisiin. Hän kuului myös pronssia saaneeseen joukkueeseen vuoden 1960 kesäolympialaisissa Roomassa. Hän kuoli 78-vuotiaana pitkään sairastettuaan.
Emma Darwin
Hän syntyi perheen kartanossa Maer Hallissa varakkaaseen sukuun. Hänen isoisänsä isän puolelta oli posliinitehtailija Josiah Wedgwood. Lapsena hän asui jonkin aikaa Pariisissa, jossa Frédéric Chopin opetti hänelle pianonsoittoa. Emma perheineen auttoi Charles Darwinia saamaan isänsä luvan matkustaa HMS Beaglella. Kun Charles palasi matkaltaan hän kosi Emmaa, ja 11. marraskuuta 1838 pari kihlautui. Häitä vietettiin 29. tammikuuta 1839. Emma Darwin auttoi miestään tämän lukuisten sairastelujen aikana, mikä omalta osaltaan auttoi Charlesia tämän tieteellisissä saavutuksissa. Emma soitti usein miehelleen pianoa, ja Charles Darwin käsitteleekin Ihmisen polveutuminen ja sukupuolivalinta -teoksessa monen sivun verran musikaalisen lahjakkuuden kehittymistä seksuaalivalinnan kautta. Suurin kiistanaihe Charlesin ja Emman avioliitossa oli ristiriita Emman syvän uskonnollisuuden ja Charlesin agnostisuuden välillä.
Gorodok
250px|thumb|Näkymä Gorodokin kylästä Polajoelle. 250px|thumb|Olhavajoen vesistö, Ilmajärvestä etelään Lovatjoki
Gorodok on kylä Novgorodin alueella. Se sijaitsee Polajoen vasemmalla rannalla. 200 metrin päässä kylästä länteen virtaa Lovatjoki, jonka kautta kulki viikinkiaikana 700–1100-luvuilla eräs viikinkien idäntien väylistä.
Maantiede
Gorodok sijaitsee Ilmajärvestä etelään kolmen joen: Lovatin, Polan ja Cerjonkin välissä. Kilometrin päässä kylästä joet muodostavat hyvin laajan jokisuiston Ilmajärvelle. Jokisuistot kartassa oikealla.
Historia
250px|thumb|Historiallinen maalaus Varjagien saapuminen, 1913. Nestorin kronikan mukaan varjagiruhtinas Rurikin kuoleman jälkeen vallan peri hänen sotapäällikkönsä Olav eli Oleg Viisas. Hän järjesti vuonna 880 sotaretkiä Polatskia, Izborskia ja Smolenskia vastaan. Hän rakennutti Holmgardia suojaamaan useita linnoituksia eri suunnilta tulevia uhkia vastaan. Hän ymmärsi niiden turvaavan valtakuntansa rauhan. Tärkeimmät kohteet tulivat Ilmajärven jokien varsille, joita pitkin kauppareitit kulkivat eri ilmansuuntiin.
Islantilaisten saagojen mukaan Gorodok eli Gaðar oli yksi Gardarikin tärkeimmistä kaupungeista. Islantilaisessa Haugin kirjassa 1320-luvulta kirjoitetaan kahdeksasta muinaisesta kaupungista Gardarikissa: "Tuossa valtakunnassa on osa, joka on siellä Ruzcia-nimellä, ja me nimitämme sitä Gardariki-nimellä. Sen tärkeimmät kaupungit ovat Móramar (Murom), Ráðstofa (Rostov), Súrsdalar (Suzdal), Holmgarðr (Rurikinlinna), Sýrnes (Gnjozdovo), Gaðar (Gorodok), Pallteskja (Polatsk), Kœnugarðr (Kiova). Islanniksi: "I þui riki er þat, er Ruzcia heitir, þat kollum ver Garðariki. Þar ero þessir hofuð garðar: Moramar, Rostofa, Surdalar, Holmgarðr, Syrnes, Gaðar, Palteskia, Kœnugarðr." Muita saagoissa mainittuja tärkeitä kaupunkeja olivat Aldeigjuborg (Staraja Ladoga) ja Smaleskja (Smolensk).
Arkeologia
Vuonna 1958 Novgorodin pedagogisen korkeakoulun arkeologinen ryhmä teki kaivauksia alueella. Kylän kupeessa olevista hautakummuista löytyi muinaisia sinettikiviä, keramiikka-astioita, rautaisia työkaluja, nuolenkärkiä, naisten koruja, hevosten hampaita ja isojen eläinten luita.
Sivilisaatioiden vesiteiden risteys
Eri kirjoitusten mukaan paikka on ollut Gardarikissa viikinkien idäntien risteyskohta 700-luvulta lähtien. Eri vesitiet olivat käytössä 1600-luvulle asti. Alueella kohtasivat Skandinavian, muinais-Venäjän, Bysantin, Persian ja Indusin eri kansojen muuttovirrat, kauppatiet ja sotatiet. Muinainen Gorodok sijaitsee keskellä kaikkia näitä. Sen sijainti "Ilmajärven porttina" oli erittäin hyvä. Näin tärkeälle paikalle oli välttämätöntä rakentaa puolustuslinnoitus vartioimaan kauppareittiä rosvoja vastaan sekä keräämään kauttakulkijoilta läpikulkumaksua (nykyistä tullimaksua vastaava). Tämän vahvistavat myös kansainvälisen Viking-Nevo-ryhmän kaivaukset alueella. Heidän tutkimustensa mukaan siellä oli varjagien rakennuttama linnoitus, joka vartioi vesitietä. Siellä on säilynyt puisten porttien kiviset perustukset. Lovatjoki voitiin tarvittaessa sulkea kettingeillä. Tutkijat ovat tulleet siihen tulokseen, että nykyinen nimi Gorodok tulee muinaisesta sanasta, joka tarkoitti vartiokaupunkia. Vuonna 2012 kylän sisääntulopaikalle on pystytetty kyltti, jossa kerrotaan näistä muinaisista tapahtumista. Kylän vanhalla neuvonpitokukkulalla on muistokivi, jossa muistutetaan "sivilisaatioiden sinisestä risteyksestä". Parhaillaan on menossa hanke, jotta kylään rakennettaisiin "Muinais-Venäjän kansainvälisten jokiteiden museo".
Kartano ja Karl Siemensin tehdas
Saksalainen yritys Siemens & Halske AG osti Gorodokista vuonna 1861 Hmelevon kartanon ja rakensi posliinitehtaan, jossa ruvettiin valmistamaan posliinisia sähköeristeitä ja posliiniastioita paikallisesta valkeasta savesta. Siemensin tehdas oli toiminnassa vuoteen 1914 asti eli ensimmäisen maailmansodan alkuun. Gorodokin kylän halkaisee kanava, joka laskee Lovatjokeen, sekä Siemensin tehtaan vanhat savilouhokset, joista saatiin materiaali posliinitehtaalle. Vanhojen kyläläisten mukaan kanava on kaivettu käsin. Sitä pitkin Siemensin jokilaivat pääsivät Ilmajärvelle ja Olhavanjoelle ja jopa Pietariin asti. Kartano sijaitsi viereisessä Hmelevon kylässä Lovatjoen rannalla. Kartanon päärakennus oli kaksikerroksinen kivirakennus, jossa oli marmoriportaikko. Sitä kehystivät leijonahahmot. Kiinteistörekisterin mukaan vuonna 1891 omistajana oli Lappeenrannasta lähtenyt saksalainen Karl Fjodorovitš Siemens. Saksalaiset omistajat ajoivat kartanosta tehtaalle 1,5 km pitkää tiilistä tehtyä erikoistietä pitkin. Lokakuussa 1918 Hmelevo-Gorodokin kartano kansallistettiin. Se muutettiin lasten leirikeskukseksi. Kartanosta on säilynyt hevostalli ja kartanonpuisto, jossa on vanhoja tammia ja mäntyjä.
Nähtävyydet ja turismi
Gorodokin laidalle on pystytetty kyltti "Sivilisaatioiden sininen risteys".
D. H. Peligro
D.H. Peligro (oik. Darren Henley, 9. heinäkuuta 1959 St. Louis, Yhdysvallat – 28. lokakuuta 2022 Los Angeles, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen muusikko, joka oli Dead Kennedysin pitkäaikainen rumpali. Hän oli mukana myös muun muassa Red Hot Chili Peppersissä sekä julkaisi sooloalbumeita.
Elämä ja ura
Darren Henley syntyi St. Louisissa 1959. Hän muutti teini-ikäisenä San Franciscoon ja asui siellä pakettiautossa. Hän tutustui S.S.I.-nimisen yhtyeen jäseniin ja liittyi yhtyeen rumpaliksi. Peligro oli mukana sekä San Franciscon että Los Angelesin musiikkiskenessä. Hän tuli rumpalina tunnetuksi tyylistä, joka yhdisti punk rockia, hardcore punkia, metallia ja reggaeta.
Dead Kennedys hajosi 1986, ja tämän jälkeen Peligro soitti useissa yhtyeissä. Peligro liittyi 1988 Red Hot Chili Peppersiin, joka etsi uutta rumpalia Jack Ironsin lähdettyä. Hän tunsi jo ennestään yhtyeen Anthony Kiedisin ja Flean, joiden kanssa oli soittanut huumoriprojektissa Three Little Butt Hairs. Peligro erotettiin yhtyeestä jo marraskuussa 1988 tämän huumeongelmien takia. Hän ehti olla mukana Red Hot Chili Peppersin keikoilla ja Mother’s Milk -albumin musiikintekoon.
Peligro muodosti nimeään kantaneen sooloprojektin, jonka ensimmäinen albumijulkaistiin 1995. Peligron julkaisi Dead Kennedysin Jello Biafran itsenäinen levy-yhtiö Alternative Tentacles. Pelgiro julkaisi vielä 2000-luvulla kaksi albumia, Welcome to America ja Sum of Our Surroungings. Niistä ensiksi mainittu voitti 2004 independent-musiikin parhaan rock-albumin tittelin.
Peligro, East Bay Ray, Klaus Flouride ja Biafran korvannut Brandon Cruz perustivat 2001 Dead Kennedysin uudestaan. Peligro oli elämänsä loppuun asti osa Dead Kennedysin uutta tulemista, vaikka hän pitikin vuoden mittaisen vapaan terveyssyiden takia. Viimeisinä vuosinaan hän oli mukana myös monien muidenkin artistien konserteilla ja albumeilla. Hän teki yhteistyötä muun muassa Mobyn, Feederzin, Roky Ericksonin ja Nailbombin kanssa.
Peligro oli viimeisinä vuosinaan avoin huumeongelmiansa suhteen. Hän kertoi niistä sekä haastatteluissa että omaelämäkerrassaan Dreadnaught: King Of Afropunk. Hän kertoi myös, että 1980-luvun punkkulttuurin rasismi vaikutti hänen haasteisiinsa.
Peligro kuoli lokakuussa 2022 tapaturmaisesti syntyneeseen päävammaan.
Larry Hankin
Larry Hankin (s. 31. elokuuta 1940, New York ) on yhdysvaltalainen näyttelijä, koomikko, käsikirjoittaja, ohjaaja ja tuottaja. Hänet tunnetaan ehkä parhaiten Mr. Hecklesin roolista televisiosarjassa Frendit ja Charley Buttsin roolista Pako Alcatrazista -elokuvassa.
Elokuvia
Lähde:
Televisiosarjoja
joka tunnetaan parhaiten Seinfeldistä ja.
Joseph Dalton Hooker
Joseph Dalton Hooker (30. kesäkuuta 1817 – 10. joulukuuta 1911) oli englantilainen kasvitieteilijä ja tutkimusmatkailija. Hän teki tutkimusmatkoja muun muassa Tasmaniassa, Aasiassa, Afrikassa ja Etelämantereella.
Seitsemän vuoden ikäisenä hän alkoi osallistua isänsä William Jackson Hookerin pitämiin kasvitieteen luentoihin Glasgow'n yliopistossa. Hän sai lääketieteen maisterin tutkinnon vuonna 1839. Hän osallistui Britannian geologiseen tutkimiseen vuonna 1846. Vuosina 1847–1850 hän tutki Himalajaa. Hän oli Charles Darwinin ystävä ja kannattaja, ja osallistui Oxfordin evoluutioväittelyyn 1860.
Kasvitieteessä Hookerista käytetään tieteellisen nimen perässä käytetään auktorilyhennettä Hook.f..
Villi Pohjola (televisiosarja)
Villi Pohjola (Northern Exposure) on yhdysvaltalainen draamakomediallinen televisiosarja. Sitä tuotettiin vuosina 1990–1995 kuusi kautta ja yhteensä 110 jaksoa.
Sarjaa kerrotaan newyorkilaisen lääkärin, Joel Fleischmanin (Rob Morrow) näkökulmasta. Hän joutuu työskentelemään kuvitteellisessa Cicelyn pikkukaupungissa Alaskassa neljän vuoden ajan maksaakseen opintovelkansa takaisin. Sarja keskittyi alun perin Fleischmanin urbaanin ajatusmaailman ja paikallisen rennon kyläyhteisön yhteentörmäykseen, mutta painopiste siirtyi sarjan kehittymisen myötä henkilöhahmoihin yleisesti.
Sarjan jatkuvat unijaksot ja vahva kuvallisuus muistuttavat lapsille sopivaa versiota Twin Peaksistä, joka jopa kuvattiin samaisella alueella.
Tuotanto ja vastaanotto
Villi Pohjola oli ensimmäisen viiden tuotantokautensa aikana melko suosittu Yhdysvalloissa, mutta sen katsojaluvut romahtivat kuudennella ja viimeisellä tuotantokaudella, kun CBS päätti antaa sen esityspaikan maanantai-illasta uudelle Chicagon lääkärit -sarjalle ja siirsi Villin Pohjolan keskiviikon myöhäisiltaan. Siirron jälkeen sarja menetti viikossa noin neljänneksen katsojistaan ja CBS päätti lopettaa sarjan tuottamisen kauden jälkeen.
Sarjaa ei kuvattu Alaskassa, vaan pääosin Roslynin pikkukaupungissa, Washingtonin osavaltiossa.
Paikallismajurin talo
thumb|300px|Paikallismajurin talo syksyllä 2008.
Historia
Paikallismajurin talo on ollut asuinkäytössä koko historiansa ajan. Alussa se oli paikallismajurin toimisto ja asunto ja siinä asui myös upseereita sekä kaleeritelakan päällystöä. Talon ikkunat ja ovet oli muurattu Carl Wijnbladin oppien mukaisesti seinän ulkopintaan. Venäläisellä kaudella ikkunat siirrettiin seinärakenteen keskelle. Talolle aiheutettiin vakavia vaurioita Krimin sodan pommituksissa elokuussa 1855: kattopalkit katkesivat ja välipohjapalkit murtuivat. Korjaustöissä osa linnanpihan rakennuksista purettiin, jolloin alkuperäinen sommitelma muuttui vaikeasti hahmotettavaksi. Vuosina 1870 ja 1871 Paikallismajurin talo peruskorjattiin. Huonejakoa muutettiin ja entisten leivinuunien paikalle rakennettiin yhdyskäytäviä. 1900-luvun vaihteessa porraskäytäviin rakennettiin kuivakäymälät. Vuonna 1908 tehtiin peruskorjaus, jolloin savuhormijärjestelmä modernisoitiin. Suomalaisella kaudella Paikallismajurin talon rakennustyöt ovat olleet lähinnä huoltomaalauksia. Vuosina 1951–1965 talossa majaili Muinaistieteellisen Toimikunnan toimisto. Vuonna 1988 valmistuneessa peruskorjauksessa ikkunat siirrettiin jälleen seinien ulkopintaan ja julkisivut rapattiin sekä maalattiin. Nykyisen nimensä Paikallismajurin talo lienee saanut 1920-luvulla. Talon rakennusnumero on B 37.
Lähteet
60.14436°N, 24.98438°W
M-Kloorianiliini
m-Kloorianiliini eli 3-kloorianiliini (C6H6ClN) on aniliinin kloorattuihin johdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään valmistettaessa lääkkeitä, väriaineita ja maatalouskemikaaleja. m-Kloorianiliini on o- ja p-kloorianiliinien isomeeri.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa m-kloorianiliini on väritöntä tai vaaleankeltaista nestettä, jonka väri tummenee ilman vaikutuksesta. Yhdiste on niukkaliukoista veteen ja liukenee paremmin useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin, kloroformiin ja bentseeniin sekä happoliuoksiin. m-Kloorianiliini ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä. Aine voi aiheuttaa methemoglobiinin muodostumista, mikä ilmenee ihon sinistymisenä.
Valmistus ja käyttö
m-Kloorianiliinia valmistetaan pelkistämällä m-kloorinitrobentseeniä vedyttämällä. Katalyyttinä reaktiossa käytetään jalometalleja tai metallien sulfideja. Katalyytin joukkoon lisätään metallioksideja ehkäisemään kloorin korvautumista vedyllä pelkistyksen yhteydessä. Yhdiste myydään joko vapaana emäksenä tai hydrokloridisuolana.
m-Kloorianiliinia käytetään lähtöaineena lääkkeiden, atsoväriaineiden, rikkaruohomyrkkyjen ja hyönteismyrkkyjen valmistuksessa. Siitä tuotettavia kemikaaleja ovat muun muassa klooriprofaami, klorbromuroni, m-kloorifenoli ja Mordant Orange 4.
Zimbabwen rugby union -maajoukkue
Zimbabwe on pelannut MM-lopputurnauksessa 1987 ja 1991. Se hävisi molemmilla kerroilla kaikki ottelunsa jääden alkulohkossaan viimeiseksi. Vuonna 1987 se hävisi Romanialle, Skotlannille ja Ranskalle, 1991 Irlannille, Skotlannille ja Japanille.
Zimbabwe voitti Africa Cupin 2012. Cup of Nations -kilpailussa se sijoittui kolmanneksi 2012 ja 2016.
Zimbabwe oli toukokuussa 2020 kansainvälisen rugbyliitto IRB:n rankingissa 35:lla sijalla.
Detmold
Detmold on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, Saksassa. Se sijaitsee noin 100 kilometriä lounaaseen Hannoverista ja noin 30 kilometriä itään Bielefeldistä. Vuoden 2022 lopussa siellä oli 75 089 asukasta. Detmold on Lippen piirikunnan runsasväkisin kaupunki, ja se on myös piirikunnan hallintokaupunki.
pienoiskuva|vasen|Näkymä Detmoldista. Varhaisin maininta Detmoldista historiallisissa lähteissä sijoittuu vuoden 783 tienoille, jolloin se tunnettiin nimellä Theotmalli. Kaupunginoikeudet se sai 1200-luvun toisella puoliskolla. Vuodesta 1468 vuoteen 1918 Detmold toimi Lippen ruhtinaiden residenssikaupunkina. Vuodesta 1918 vuoteen 1947 se oli puolestaan Lippen vapaavaltion pääkaupunki.
HMS Mohawk (F31)
HMS Mohawk (viirinumerot L31, F31 ja G31) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Tribal-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 10. maaliskuuta 1936 vuoden 1935 laivasto-ohjelmassa John I. Thornycroft and Companyltä Woolstonista, missä köli laskettiin 16. heinäkuuta. Alus laskettiin vesille 5. lokakuuta 1937 ja valmistui 7. syyskuuta 1938, jolloin sen tarjoukseen perustuvat kustannukset olivat 339 585 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Palvelus
Syyskuussa 1938 alus lähti koeajojen ja varustamisen päätyttyä Portlandiin miehistökoulutukseen ennen Maltalle siirtoa. Se saapui 13. lokakuuta Maltalle, jossa alus liittyi 1. Tribal-laivueeseen HMS Afridin ja HMS Cossackin kanssa. Se kuljetti marraskuussa Britannian lähettilään Cape Hellesistä Istanbuliin Turkkiin.
Alus suoritti marraskuussa kallistuskokeet ja vieraili Egeanmeren satamissa. Se palasi jouluksi Maltalle. Aluksen viirinumero vaihtui vuoden vaihteessa F31:ksi.
Tammikuussa 1939 alus osallistui Välimeren-laivaston mukana kevätsotaharjoitukseen ja laivastovierailuihin. Alus siirtyi helmikuussa Gibraltarille, jossa se osallistui Välimeren ja Kotilaivaston yhteiseen vuotuiseen sotaharjoitukseen. Harjoituksen osana alus määrättiin Espanjan rannikon saarronvalvontaan, mitä se jatkoi sotaharjoituksen päätyttyä. Se pelasti 23. maaliskuuta viisi saksalaista lentäjää, joiden vesilentokone oli tuhoutunut Barcelonan edustalla. Aluksen vapauduttua saarronvalvonnasta se palasi Maltalle.
Huhtikuussa alus siirrettiin 4. hävittäjälaivueeseen, jonka muodostivat Afridi, Cossack, HMS Maori, HMS Gurkha, HMS Nubian, HMS Sikh ja HMS Zulu. Se oli laivueen mukana osallistuen harjoituksiin ja laivastovierailuihin muun muassa elokuussa Egeanmerellä harjoitukseen, joka järjestettiin valmistauduttaessa mahdolliseen konfliktiin Italian kanssa.
Mohawk määrättiin viirikkönsä mukana siirtymään Punaiselle merelle, jonne se lähti syyskuussa Afridin, Gurkhan ja Sikhin kanssa valvomaan Massawan laivastotukikohtaa. Osasto palasi syyskuun lopulla Aleksandriaan. Alus määrättiin palaamaan laivueen mukana kotimaahan, jonne se matkasi Maltan ja Gibraltarin kautta. Alus saapui 13. lokakuuta Harwichiin suojaamaan Pohjanmeren saattueita sekä valvomaan meriliikennettä, millä pyrittiin estämään Saksan laivaston sotalaivojen sekä sukellusveneiden pääsy Atlantille. Alus joutui 16. lokakuuta Forthissa ilmahyökkäykseen. Junkers Ju 88 -koneen pudottamat pommit ja rynnäköinti aiheuttivat aluksella sirpalevaurioita sekä runsaasti henkilövahinkoja sillalla sekä ylemmillä kansilla. Viisitoista henkeä sai surmansa ja kolmekymmentä haavoittui muun muassa aluksen päällikkö R. F. Jolly, joka menehtyi saamiinsa vammoihin sairaalassa.
Alus korjattiin 17. lokakuuta tilapäisesti Rosythissa, jotta se kykeni siirtymään Hawthorn Leslielle varsinaisiin korjauksiin. Se palautettiin 14. joulukuuta palvelukseen. Seuraavana päivänä alus siirtyi HMS Kellyn kanssa Pohjanmerelle partioimaan. Mohawk hinasi miinaan ajaneen Kellyn takaisin satamaan.
Tammikuusta 1940 alus oli Scapa Flowssa laivueen mukana Kotilaivastossa suojaamassa Atlantin saattueita, sukellusveneidentorjuntatehtävissä sekä suojaamassa laivaston raskaita yksiköitä. Alus suojasi 2. maaliskuuta RMS Queen Elizabethia, kun se kolaroi SS Gartbrattanin kanssa. Alus joutui palaamaan Trooniin pahojen vaurioidensa vuoksi. Se palautettiin 19. maaliskuuta palvelukseen.