cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Yttrium
Historia
Yttriumin löytö merkitsi kuitenkin alkusysäystä muiden harvinaisten maametallien etsimiselle, sillä vuonna 1843 C. G. Mosander huomasi, ettei Gadolinin löytö ollut puhdas aine vaan seos. Yttriumoksidin lisäksi näyte sisälsi harvinaisten maametallien oksideja. Mosander itse löysi terbiumin ja erbiumin. Myöhemmin todettiin, että myöskään Mosanderin löytämät aineet eivät olleet puhtaita, vaan niistä löytyi vielä kuutta muuta eri alkuainetta: ytterbium, skandium, tulium, holmium, dysprosium ja lutetium. Nämä metallit löydettiin erikseen myöhempinä vuosina.
Johan Gadolinia pidetään kuitenkin henkilönä, joka ensimmäisenä löysi yttrium-alkuaineen. Hän myös on ainoa suomalainen, joka on ensimmäisenä maailmassa löytänyt uuden alkuaineen.
Vuonna 1800 Martin Klaproth uudelleen nimesikin Arrheniuksen löytämän ja nimeämän ytterbiittimineraalin gadoliniitiksi Johan Gadolinin kunniaksi. Gadoliniitti on kemialliselta koostumukseltaan Y2FeBe2Si2O10 (yttrium-rauta-berylliumsilikaattimineraali). Vuonna 1880 sveitsiläinen kemisti Jean Charles Galissard de Marignac tutki gadoliniittimineraalia ja havaitsi spektroskopiatutkimuksissaan todisteita uudesta alkuaineesta, jota vuodesta 1886 eteenpäin kutsuttaisiin gadoliniumiksi (kem. lyhenne Gd).
Vuonna 1828 berliiniläinen kemisti Friedrich Wöhler onnistui erottamaan yttriummetallin raakamuodossa. Vuonna 1953 Frank Spedding Iowan Ames-laboratoriosta tuotti erittäin puhdasta yttriumia ioninvaihtotekniikalla.
Yttriumjauhe saattaa räjähtää hapen vaikutuksesta korkeissa lämpötiloissa. Laboratoriokokeissa on havaittu, että suuret annokset yttriumia ovat myrkyllisiä rotille.
Esiintyminen ja erotus
Yttriumia esiintyy lantanidien mineraaleissa. Sitä ei esiinny luonnossa lähes koskaan metallisena, ja tutkimuksessa käytetään valkoista yttriumoksidia (Y2O3 tai yttriumfluoridia (YF3). Yttriumia on kohtalaisen paljon maaperässä (yhtä paljon kuin kuparia tai sinkkiä). Keskimäärin yttriumia on maaperässä 33 ppm. Yttrium esiintyy muiden maametallien kanssa, tärkein mineraali on monatsiitti, jossa on keskimäärin 3 % yttriumia. Tätä löytyy monista paikoista maapallolta, muun muassa Brasiliasta, Yhdysvalloista, Australiasta ja Kanadasta. Suomessakin on vielä 1980-luvulle asti erotettu apatiitista yttriumia, mutta Kemira lopetti sen kannattamattomana. Muita hyvin tärkeitä yttriumia sisältäviä mineraaleja ovat ksenotiimi ja gadoliniitti. Sata grammaa puhdasta yttriumia maksaa noin 150 euroa.
Yttriumin erotus muista kemiallisilta ominaisuuksiltaan samankaltaisista harvinaisista maametalleista on vaikeaa. 1950-luvulle asti menetelmänä käytettiin ioninvaihtoa, joka perustui kelatoiviin yhdisteisiin kuten EDTA:han ja DCTA:han. Tämän menetelmän on sittemmin korvannut liuotinuutto tai prosessi, jossa yttrium muodostaa selektiivisesti kompleksin di-2-(etyyliheksyylifosforihapon kanssa.
Käyttö
Yttriumin ja fosforin yhdisteillä tuotetaan väritelevision sekä tietokonenäyttöjen punainen väri. Sitä käytetään myös ydintekniikassa. Yttriumin isotooppia 90Y on tutkittu syövän hoidossa. Yttriumia on käytetty useasti myös loistelampuissa. Koska yttrium kestää kulutusta ja ei ruostu, sitä käytetään katkaisupihdeissä, tiivisteissä, laakereissa. Sitä voidaan käyttää myös vahvistamaan alumiinia tai magnesiumia metalliseoksissa, joissa se parantaa lämmön- ja värähtelynkestoa sekä sähkönjohtavuutta. Sitä voidaan myös käyttää muun muassa vanadiinin kanssa, jolloin vanadiinin myrkyllisyys häviää. Yttriumia käytetään myös eteenin valmistamisessa katalyyttinä.
Yttriumin yhdisteistä yttrium-barium-kuparioksidi (YBa2Cu3O7) tunnetaan korkean lämpötilan suprajohteena, sillä se muuttuu suprajohtavaksi jo 90 kelvinin lämpötilassa, joka on saatavissa aikaan nestetypen avulla. Suprajohteita käytetään voimakkaissa magneeteissa muun muassa sairaaloiden kuvauslaitteissa. Yttriumia voidaan käyttää myös lasereissa, jolloin se on yhdisteenä granaatin ja alumiinin kanssa. Yttriumia käytetään raudan (Y3Fe5O12) kanssa mikroaalloilta suojautumiseen. Yttriumia käytetään myös muun muassa optisissa kuiduissa ja polttokennoissa.
Isotoopit
Yttriumin ainoa stabiili isotooppi on 89Y. Tunnettuja massalukuja on 79Y:stä 103Y:hyn asti.
David Sedaris
David Sedaris (s. 26. joulukuuta 1956 Binghamton, New York) on yhdysvaltalainen kirjailija ja radiotoimittaja. Sedarisin kirjat ovat yleensä kokoelmia humoristisista omaelämäkerrallisista tarinoista hänen perhe-elämästään, kreikkalaisesta sukutaustastaan, opiskeluajoistaan ja työelämästään. Sedaris valittiin vuonna 2001 Time-lehden vuoden humoristiksi ja hän on myös saanut yhdysvaltalaisen huumorin Thurber-palkinnon.
Argentiinan Grand Prix 1997
Argentiinan Grand Prix 1997 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin Autódromo Oscar Alfredo Gálvez -radalla Buenos Airesissa 13. huhtikuuta 1997. Kilpailu oli 600:s Formula 1 -sarjan MM-osakilpailu ja sen voitti Jacques Villeneuve.
Aika-ajot
Argentiinan GP:n aika-ajot ajettiin lauantaina 12. huhtikuuta 1997.
Nopeimman kierrosajan ajoi Jacques Villeneuve, jolle paalupaikka oli jo kauden kolmas. Aika-ajojen suurimpiin yllätyksiin kuului Prostin Olivier Panis, joka ajoi itsensä kolmanteen lähtöruutuun. Lisäksi Stewartin Rubens Barrichello ylsi yllättävän korkealle, viidenneksi. Molemmat McLarenit olivat huonoilla sijoituksilla. Sekä Mika Häkkinen että David Coulthard valittelivat huonoa ohjattavuutta ja pomppuista rataa.
Kilpailu
Lämmittelykierrokselle lähdettäessä toisessa ruudussa ollut Heinz-Harald Frentzen jäi lähtöruutuunsa. Viisi autoa ehti ohittaa hänet ennen kuin hän pääsi liikkeelle. Frentzen onnistui kuitenkin ohittaa autot lämmittelykierroksen aikana ja pääsi omaan lähtöruutuunsa oikeaan aikaan. Lämmittelykierros oli yllättävän nopea.
Paalupaikalta lähtenyt Jacques Villeneuve sai kärkikuljettajista parhaimman lähdön. Lähdön onnistumista tosin paransi se, että huonon lähdön saanut Frentzen jäi tukkeeksi muille autoille. Michael Schumacherin yrittäessä ohittaa Frentzeniä joutui Prostin Olivier Panis väistämään reilusti radan oikeaan reunaan. Hän menetti tilanteessa kolme sijoitusta.
Ensimmäiseen mutkaan tultaessa oli todella ahdasta. Schumacherin auto osui Rubens Barrichellon Stewart-autoon, minkä takia Barrichellon auto pyörähti Schumacherin eteen ja Schumacher törmäsi häneen. Barrichello pääsi jatkamaan kilpailua ilman etusiipeään, mutta Schumacher joutui keskeyttämään. Samassa tilanteessa myös muita autoja ajautui hiekalle, mutta he pystyivät jatkamaan kilpailua David Coulthardia lukuun ottamatta. Kolaroinnin seurauksena turva-auto tuli radalle. Turva-auton perässä järjestys kärjen osalta oli Villeneuve, Frentzen, Panis, Eddie Irvine, Giancarlo Fisichella, Damon Hill. Lähtö sujui Hilliltä loistavasti, sillä hän lähti ruudusta 13.
Turva-auto oli radalla muutaman kierroksen ajan. Turva-auton poistuttua ei sijoituksissa tapahtunut merkittäviä muutoksia. Villeneuve pystyi heti kuromaan Frentzeniin 1,7 sekunnin eron. Samalla kolmantena ajanut Panis ajoi hyvää kilpailua Frentzeniä vastaan. Kuudennella kierroksella Panis kuitenkin yhtäkkiä pääsi kuin heittämällä Frentzenistä ohi. Pian selvisi, että Frentzenin auton vauhti hyytyi ja kaikki muutkin ohittivat hänet. Frentzen joutui keskeyttämään. Keskeytyssyyksi selvisi vika kytkimessä. Samalla Panis nousi toiseksi ja Irvine kolmanneksi.
Toisena ajanut Panis alkoi ajaa kilpailun nopeimpia kierrosaikoja ja saavutti kärkimies Villeneuvea pikkuhiljaa. Panis joutui kuitenkin keskeyttämään kierroksella 19 autoon tulleen sähkövian takia. Samalla Irvine nousi toiseksi.
Kärkikuljettajista ensimmäisenä varikolle tuli kärjessä ajanut Villeneuve. Hänen pysähdyksensä kesti 7,5 sekuntia. Hänellä oli selvästi vähintään kahden pysähdyksen taktiikka. Villeneuven palatessa radalle tuli hän juuri ja juuri Irvinen eteen. Irvine pysyi Villeneuven perässä, mutta ei pääsyt hänestä ohi. Pian myös Irvine tuli tekemään ensimmäistä varikkopysähdystään. Pysähdys kesti 7,3 sekuntia eli se oli kaksi sekunnin kymmenystä nopeampi kuin Villeneuve pysähdys.
Jordan-tallille kilpailu oli 100:s. Juhlakilpailu ei kuitenkaan sujunut täysin toivotulla tavalla, sillä Schumacher kolaroi tallikaverinsa Fisichellan kanssa kierroksella 25. Fisichella oli sillä hetkellä kilpailussa toisena. Fisichella joutui keskeyttämään, mutta Schumacher pystyi jatkamaan matkaa. Samalla kierroksella Barrichello joutui keskeyttämään hydrauliikkaongelmien takia.
Kierroksella 38 Villeneuve tuli tekemään toista varikkokäyntiään. Näytti siltä, että kanadalainen olisi kolmen pysähdyksen taktiikalla. Villeneuve palasi radalle sijalle kaksi. Irvine oli samalla siirtynyt kärkeen, mutta hän ei ollut käynyt varikolla kuin vasta kerran. Irvine yritti ajaa niin lujaa kuin mahdollista, jotta ero Villeneuveen kasvaisi tarpeeksi suureksi. Irvine tuli pian varikolle, mutta hänen pysähdyksensä ei sujunut aivan suunnitelmien mukaan, sillä se kesti 9,4 sekuntia. Irvine vaikutti olevan kahden pysähdyksen taktiikalla.
Villeneuven kolmas varikkopysähdys sujui suunnitelmien mukaan, eikä ongelmia ilmennyt. Villeneuve palasi radalle sijalle yksi. Kilpailun viimeiset kierrokset olivat Villeneuven ja Irvinen kaksintaistelua. Varikolta radalle palattuaan Villeneuve johti Irvinea runsaalla neljällä sekunnilla. Irvine sai kuitenkin kurottua eron umpeen, mutta ei pystynyt ohittamaan Villeneuveä. Villeneuve ylitti maaliviivan ensimmäisenä ja Irvine toisena vain vajaan sekunnin päässä Villeneuvestä.
Virkolampi
Virkolampi on Keski-Suomessa Multialla Karhilan kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,8 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä.Lammen tilavuudeksi on saatu 37 400 kuutiometriä eli 0,037 miljoonaa kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 2,1 metriä ja suurin syvyys on 3,7 metriä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä. .
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Multianjoen valuma-alueella (35.67), jonka Sarajoen alueeseen (35.674) se kuuluu.
Maud Forget
Maud Forget (s. 7. toukokuuta 1982 Jura, Ranska) on ranskalainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa rooleistaan elokuvissa Vaarallista seuraa (1999) ja La Vie promise (2002). Muita elokuvia, joissa hän on näytellyt ovat muun muassa Tu ne marcheras jamais seul and U (ääni). Näiden lisäksi hän on ollut mukana useissa lyhytfilmeissä ja televisiosarjoissa.
Hollannin muistikirja
Vastaanotto
Turun sanomien arvostelussa kirjan todetaan sopivan vaihto-oppilasvuotta harkitseville ja kuvaavan rehellisesti matkustamisen pelkoa. Kirja keskittyy arkielämän asioihin, Hollannin kuvaaminen jää vähemmälle huomiolle. Teoksen vahvimmaksi anniksi sanotaan omaperäiset valokuvat ja piirrokset, jotka tosin toistuisivat paremmin toisenlaisella paperilla.
Salibandyn naisten maailmanmestaruuskilpailut 2005
Salibandyn naisten maailmanmestaruuskilpailut 2005 olivat historian kymmenennet maailmanmestaruuskilpailut ja viidennet naisten MM-kisat. Ne pelattiin Singaporessa.
Mukana oli yhteensä 17 maata kahdessa eri sarjassa. A-sarjassa 8 ja B-sarjassa 9 joukkuetta jaettiin kahteen lohkoon, jossa pelattiin yksinkertainen sarja. Lohkojen kaksi parasta pääsivät välieriin. Mestaruuden vei ensimmäistä kertaa Sveitsi, toiseksi tuli Suomi ja kolmanneksi Ruotsi.
Sijoitus- ja mitaliottelut
Sijat 7-8
Sijat 5-6
Välierät
Pronssiottelu
Loppuottelu
Sijoitusottelut
Sijat 15–16
Sijat 13–14
Pirttilampi (Multia, Karhila)
Pirttilampi on Keski-Suomessa Multialla Karhilan kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Salibandyn naisten maailmanmestaruuskilpailut 2005
Sijoitusottelut
Välierät
Pirttilampi (Multia, Karhila)
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 4,6 hehtaaria ja se on 500 metriä pitkä ja 150 metriä leveä.Lammen tilavuudeksi on saatu 74 100 kuutiometriä eli 0,074 miljoonaa kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 1,6 metriä ja suurin syvyys on 3,0 metriä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä. .
Antero Laakso
Opinnot
Hän kävi viisi luokkaa Viipurin klassillista lyseota sekä suoritti seitsemännen luokan yksityisesti vuonna 1925 Viipurin suomalaisessa lyseossa. Haminan taistelukoulun hän kävi vuonna 1918 ja hyökkäysvaunukurssin vuonna 1923 sekä sotilaspedagogisen kurssin vuonna 1925. Sotakorkeakoulun yleisen osaston hän suoritti vuosina 1926 – 1928 ja Taistelukoulun orientoivan kurssin vuonna 1930 sekä viestikurssin vuonna 1938. Väestönsuojelutarkastajien kurssin hän suoritti vuonna 1939.
Jääkäriaika
thumb|300px|Polangenin kurssilaisia räjäytysharjoituksessa. Etuoikealla saksalainen kouluttaja luutnantti Albert Mellis Tämä Viipurilainen postiharjoittelija liittyi Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:ään 19. maaliskuuta 1916 ja sijoitettiin pataljoonan pioneerikomppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joen asemasodassa ja Riianlahden rannikkoasemissa. Hän osallistui vuonna 1917 Polangenissa pidetyille (pommarikurssi) erikoiskursseille.
Suomen sisällissota
Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vänrikiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 8. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 24. maaliskuuta 1918 alkaen 4. Jääkärirykmentin 11. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin Suomen sisällissodassa Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika
Sisällissodan jälkeen hän palveli joukkueenjohtajana 4. Jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona n:o 4:n 1. komppaniassa, jonka nimi muuttui ensin Jääkäripataljoona n:o 2:ksi ja sitten Pohjolan jääkäripataljoonaksi. Hänet siirrettiin 20. marraskuuta 1918 komppanian päälliköksi Laatokan jalkaväkirykmentti n:o 6:een, jonka nimi myöhemmin muutettiin Viipurin rykmentiksi. Komppanian päällikön tehtävistä hänet siirrettiin 1. kesäkuuta 1921 rykmentin ase- ja konekivääriupseeriksi, kunnes 22. heinäkuuta 1921 hän sai siirron Pioneeripataljoonan 4:ään komppanian päälliköksi ja 29. kesäkuuta 1928 pataljoonankomentajan apulaiseksi sekä edelleen 8. toukokuuta 1929 Pohjois-Savon rykmentin I pataljoonan komentajaksi. Hän erosi armeijan palveluksesta 19. lokakuuta 1931 ja astui suojeluskuntajärjestön palvelukseen 23. tammikuuta 1933 ja sijoitettiin sotilasohjaajaksi Suojeluskuntain yliesikuntaan ja edelleen 21. helmikuuta 1935 Sortavalan suojeluskuntapiirin 1. alueen päälliköksi.
Talvi- ja jatkosota
Talvisotaan hän osallistui Oulun ja Lapin läänien väestönsuojelupäällikkönä ja myöhemmin Polkupyöräpataljoona 7:n komentajana ja samalla osasto Räsäsen esikuntapäällikkönä. Talvisodassa hän osallistui taisteluihin Ristisalmella, Tolvajärvellä ja Vieksingissä. Talvisodan taistelujen laannuttua hän toimi Tolvajärven maaston linnoitustehtävissä ja sotasaaliin ja kaatuneiden kokoamisen ja evakuoinnin suunnittelijana ja valvojana. Välirauhan aikana hän toimi 14. Divisioonan pioneerikomentajana ja myöhemmin Pioneeripataljoona 3:n komentajana ja edelleen Pioneerikomentajana Karjalan sotilasläänin esikunnassa. Jatkosotaan hän osallistui 17. Divisioonan pioneerikomentajana ja osallistui taisteluihin Tuuloksen alueella. Hän kaatui (sydänhalvaus) Aunuksen Vehkuselässä ja on haudattu Tuusulaan.
Luottamustoimet
Hän toimi Teknillisten joukkojen kunniatuomioistuimen jäsenenä vuosina 1924 - 1926 ja varajäsenenä vuonna 1927, Pioneeripataljoonan kunnianeuvoston puheenjohtajana hän toimi vuosina 1928 – 1929 sekä 3. Divisioonan kunniatuomioistuimen jäsenenä vuonna 1929 ja varajäsenenä vuonna 1930, Sortavalan suojeluskuntapiirin kunnialautakunnan jäsenenä hän toimi vuosina 1936 – 1939.
Opetustoimi
Koulutustehtäviä hänellä oli useilla kursseilla pioneeriopissa.
Pirttilampi (Multia, Karhila)
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Multianjoen valuma-alueella (35.67), jonka Sarajoen alueeseen (35.674) se kuuluu.
Suomen euroviisukarsinta 1993
Suomen euroviisukarsinta 1993 oli kilpailu, jossa valittiin Suomen edustaja vuoden 1993 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailu pidettiin 1990-luvun alun laman ollessa syvimmillään, joten kilpailu järjestettiin mahdollisimman pienimuotoisena. Kilpailuun kutsuttiin kahdeksan suomalaissäveltäjää, ja kappaleet esittivät Katri Helena, Paula Koivuniemi, Arja Koriseva ja Marjorie, kukin kaksi kappaletta. Parin suurena yleisötapahtumana pidetyn karsintafinaalin jälkeen karsinta pidettiin tällä kertaa Ylen tv-studiossa 2. Finaali lähetettiin lauantaina 6. maaliskuuta ja televisioitiin suorana YLE TV1:ssä kello 21.15–22.45. Finaalin väliaikanumerossa esiintyi Helen Hoffner. Voittajan valitsivat 11 Suomen paikkakunnalle kootut alueraadit. Karsintaa seurasi 1 324 000 televisiokatsojaa. Kapellimestarina toiminut Olli Ahvenlahti lisäksi sävelsi yhden kahdeksasta kilpailukappaleesta, Arja Korisevan kappaleen "Sulta laulun sain".
Salibandyn naisten maailmanmestaruuskilpailut 2005
Sijoitusottelut
B-sarjan pronssiottelu (sijat 11–12)
B-sarjan loppuottelu (sijat 9–10)
Tanska, Yhdysvallat ja Singapore nousivat A-sarjaan vuoden 2007 kilpailuihin.
Skandium
Skandium (Sc) on harvinaisiin maametalleihin kuuluva metallinen alkuaine, jonka järjestysluku on 21. Se on hopeisen valkeaa ja kiiltävää sekä verraten kevyttä. Ruotsalainen kemisti Lars Fredrik Nilson löysi skandiumin vuonna 1879.
Historia
Ruotsalainen kemisti Lars Fredrik Nilson löysi skandiumin tutkiessaan mineraaleja eukseniitti, joka oli peräisin Aredalista Norjasta, ja gadoliniitti, joka oli Ytterbystä Ruotsista. Tarkoituksena oli tutkia harvinaisten maametallien kemiallisia ja fysikaalisia ominaisuuksia Sven Otto Petterssonin kanssa. Edellä mainituista mineraaleista Nilson uutti 63 grammaa erbiamaalajia (nimi viittaa erbiumiin). Tästä hän löysi edelleen uuden alkuaineen, joka sopi ruotsalaisen kemistin ja geologin Per Teodor Cleven mukaan Dmitri Mendelejevin ennustamaan ekaboriin (sanskritin eka = yksi). Nilson nimesi uuden alkuaineen skandiumiksi, koska se oli löydetty Skandinavian mineraalista. Ruotsalainen fyysikko Tobias Robert Thalén varmisti kohta alkuaineen olemassaolon löytämällä erbian spektristä aiemmin tuntemattomia viivoja. Vasta vuonna 1937 valmistettiin metallista skandiumia liuoksesta, joka sisälsi kaliumkloridia KCl, litiumkloridia LiCl ja skandiumkloridia ScCl3.
Fysikaaliset ominaisuudet
left|thumb|Skandiumia Skandium on vaaleanharmaa, kiiltävä ja hieman pehmeä metalli. Se on kohtalaisen pysyvää ilmassa, mutta saattaa hitaasti saada kellertävää väriä pintaan muodostuvan skandiumoksidi kerroksen (Sc2O3) vaikutuksesta.
Etelä-Afrikan jalkapallomaajoukkue
Etelä-Afrikan jalkapallomaajoukkue eli "Bafana Bafana" ( on Etelä-Afrikan tasavaltaa kansainvälisesti edustava jalkapallomaajoukkue. Sitä hallinnoi Etelä-Afrikan jalkapalloliitto.
Skandium
Fysikaaliset ominaisuudet
Skandium on paramagneettista aina absoluuttisesta nollapisteestä sulamispisteeseensä (1 541 °C) saakka. Siitä tulee suprajohtavaa lähellä absoluuttista nollapistettä alle −273,1 °C lämpötilassa kun paine ylittää 186 kilobaaria.
Kemialliset ominaisuudet
Yhdisteissään skandiumilla ei ole d-elektroneja elektronirakenteissaan eikä siis varsinaisia siirtymäalkuaineen ominaisuuksia. Skandiumin kemialliset ominaisuudet liittyvät kiinteästi lantanoidien ja aktinoidien kemiaan, joita se muistuttaa enemmän kuin esimerkiksi alumiinia tai titaania.
Etelä-Afrikan jalkapallomaajoukkue
Vuonna 2010 Etelä-Afrikka toimi maailmanmestaruuskilpailujen isäntäjoukkueena. Kotikisoissa joukkue pelasi tasan Meksikon kanssa, hävisi Uruguaylle ja voitti Ranskan. Isännät jäivät kuitenkin alkulohkoon huonomman maalieron turvin (Meksikolla 3-2, Etelä-Afrikalla 3-5).
Skandium
Kemialliset ominaisuudet
Skandium käyttäytyy useimmiten samoin kuin lantanoidit hapetusluvulla +3. Kuitenkin jotkin sen ominaisuudet ovat erilaisia johtuen sen merkittävästi pienemmästä ionisäteestä (166 pm koordinaatioluvulla 12), verrattuna harvinaisten maametallien ionisäteen keskiarvoon (182 pm koordinaatioluvulla 12). Tästä johtuen Sc3+-ioni on verrattain vahva happo ja muodostaa komplekseja helpommin kuin harvinaiset maametallit yleensä.
Etelä-Afrikan jalkapallomaajoukkue
Etelä-Afrikan päävalmentajaksi otettiin vuonna 2008 Joel Santana. Kotikisoihin valmistuminen sujui kehnosti ja liitto sai lopulta lokakuussa 2009 tarpeekseen ja erotti Santanan päävalmentajan tehtävistä. Lopulta maata MM-kisoissa valmensi Carlos Alberto Parreira, joka valmensi Etelä-Afrikkaa myös noin vuoden ajan vuosina 2007-208.
Skandium
Kemialliset ominaisuudet
Skandium liukenee hitaasti laimeisiinkin happoihin, poikkeuksena vetyfluoridin liuos sillä siinä skandiummetallin pintaan muodostuu suojaava skandiumfluoridin ScF3 kerros.
Etelä-Afrikan jalkapallomaajoukkue
Joukkueen eniten otteluita pelannut pelaaja on Aaron Mokoena; eniten maaleja on tehnyt Benni McCarthy.
Skandium
Isotoopit
Kaikki luonnosta löytyvä skandium on 45Sc isotooppia. Ainoan pysyvän isotoopin lisäksi sille tunnetaan yli 20 radioisotooppia, näiden massaluvut ovat välillä 36–60. Niistä pitkäikäisin on vuonna 1936 löydetty 46Sc, jonka puoliintumisaika on hieman alle 84 päivää. Seuraavaksi stabiileimmat ovat 47Sc jonka puoliintumisajaksi on mitattu 3,35 päivää, 48Sc (noin 43,7 tuntia) ja 44Sc (4 tuntia). Kaikkien muiden isotooppien puoliintumisajat ovat alle neljä tuntia, useimmilla alle muutaman minuutin. Lisäksi skandiumilla on viisi meta­stabiilia ydinisomeeria.
Etelä-Afrikan jalkapallomaajoukkue
Lähteet
🇨🇫
Skandium
Isotoopit
Isotoopit joiden massat ovat alle ainoan pysyvän isotoopin 45Sc massan hajoavat pääasiassa elektronisieppauksella, sitä raskaammat isotoopit hajoavat enimmäkseen β--hajoamisella. Keveiden isotooppien hajoamistuotteet ovat yleensä kalsiumin isotooppeja, pysyvää isotooppia raskaammat taas useimmiten hajoavat titaanin isotoopeiksi. 44Sc hajoaa poikkeuksellisesti β+-hajoamisella.
Esiintyminen ja käyttö
Luonnossa skandium esiintyy harvinaisten maametallien ohella ja rauta- ja magneettimineraaleissa. Norjalaiset geologit löysivät 1980-luvulla tavattoman suuria skandiummalmiesiintymiä Finnmarkista Pohjois-Norjasta. Suomessa skandiumia on Rautalammilla Kiviniemen esiintymässä.
Luettelo Yhdysvaltain ilmavoimien käytössä olevasta kalustosta
pienoiskuva|[[B-2 Spirit]]
Taistelukoneet
pienoiskuva|Boeing E-3 Sentry AWAC
AWACS ja elektroninen sodankäynti
pienoiskuva|[[Lockheed U-2]]
Tiedustelukoneet
pienoiskuva|Boeing KC-135 Stratotanker
Ilmatankkaus
pienoiskuva|[[Lockheed C-130 Hercules|C-130 Hercules]]
Kuljetuskoneet
pienoiskuva|[[Sikorsky UH-60 Black Hawk|Sikorsky HH-60]]
Miehittämättömät lentokoneet
pienoiskuva|MQ-1B Predator 1 RPAS (engl. Remotely Piloted Aircraft System) tai UAS (engl. Unmanned Air/Aircraft System) tyyppiset miehittämättömät lentokoneet ovat laajasti käytössä Yhdysvaltain ilmavoimilla ja niiden käyttö on kasvussa. N=lukumäärä ei tiedossapienoiskuva|[[T-38 Talon]]
Phillip Watts
Phillip Watts on brittiläinen biologi ja professori. Hän toimii Jyväskylän yliopistossa evoluutiogenetiikan professorina vuodesta 2019. Evoluutiogenetiikan tutkijana Watts on erikoistunut ekologiseen genomiikkaan ja suojelugenomiikkaan. Hän tutkii esimerkiksi biologisten organismien geneettistä rakennetta ja erilaisten genotyyppien mukautumista.
Akateeminen ura
Phillip C. Watts opiskeli biologiaa Liverpoolin yliopistossa ja valmistui sieltä kandidaatiksi. Hän väitteli vuonna 1997 Liverpoolin yliopistossa tohtoriksi. Valmistumisen jälkeen Watts on työskennellyt post-doc-tutkijana vesistöjen ja kalakantojen tutkimukseen erikoistuneessa CEFAS:issa (CEFAS, Centre for Environment Fisheries and Aquacultural Science), joka toimii Lowetoftissa, Britanniassa. Sen ohella Watts on toiminut tutkijatohtorina Stirlingin yliopistossa ja kehityshankkeessa ILRI:ssa (International Livestock Research Institute) Nairobissa.
Vuodesta 2005 Watts on työskennellyt Liverpoolin yliopistossa lehtorina ja sittemmin vuodesta 2009 yliopistonopettajana. Opetustyön ohella hän teki myös tutkimusta. Hän oli välillä (2011–2012) 14 kuukauden mittaisella tutkimusvapaalla vakinaisesta toimestaan Liverpoolissa ja teki tutkimustyötä Jyväskylän yliopistossa. Vuodesta 2014 hän on toiminut Oulun yliopistossa yliopistotutkijana ja ekologian apulaisprofessorina. Pestin myötä hän muutti asumaan Ouluun. Oulussa hän tutki mm. kaivostoiminnan ympäristövaikutuksia genetiikan ja evoluutiobilogian näkökulmasta. Watts nimitettiin toukokuussa 2019 evoluutiogenetiikan professoriksi Jyväskylän yliopistoon ja hän aloitti toimessaan kesäkuun alussa 2019. Tieteellisen työn ohella Watts on toiminut arvioitsijana tieteellisissä lehdissä ja erilaisten rahoittajatahojen projekteissa.
Professori Watts on ohjannut useita pro gradu-tutkielmia ja väitöskirjoja Suomessa ja Iso-Britanniassa. Researchgate-palvelun tietojen mukaan Watts on huhtikuuhun 2019 mennessä julkaissut 216 tieteellistä artikkelia. Näistä useat on julkaistu kansainvälisissä vertaistarvioiduissa tieteellisissä julkaisuissa.
Tutkimustyö
Evoluutiobiologina Watts on erikoistunut populaatio-, suojelu- ja käyttäytymisgenetiikan ja -genomiikan sekä metagenomiikan tutkimukseen. Hän tekee sekä kenttätutkimusta että laboratoriokokeita, joihin hän yhdistää erilaisia genetiikan ja genomiikan tutkimusmenetelmiä. Tutkimustyön tavoitteena on määrittää organismien, kuten mikrobien ja nisäkkäiden, kelpoisuuteen vaikuttavia tekijöitä. Molekulaaris-geneettisiä markkereita käytetään erilaisten biologisten tutkimusongelmien kartoittamisessa. Esimerkkejä sovelluksista ovat esimerkiksi suojelualueiden koon määrittäminen, populaation rakenteen lähde-nielu-mallien tunnistaminen sekä antropogeenisten ympäristönmuutoksien organismeille aiheuttamien ekologis-evolutiivisten seurausten määritteleminen.
Toimiessaan Britanniassa Watts tutki populaatioiden geneettistä rakennetta ja kelpoisuutta määrittäviä tekijöitä hentosudenkorennoilla. Hän käytti tutkimuslajeina Coenagrion mercuriale -korentoa (Coenagrion mercuriale) ja eteläntytönkorentoa (Coenagrion puella). Hän on tutkinut myös populaatioiden geneettistä rakennetta ja sen sopeutumista ympäristössä tapahtuviin muutoksiin tutkimalla merissä eläviä alkueliöitä eli protisteja. Wattsin tutkimusryhmän tarkastelukohteena oli eräs eukarioottisiin mikrobeihin kuuluva mikrobi (Oxyrrhis marina).
Tutkimusvapaan aikana Jyväskylässä vuonna 2011 Watts aloitti evoluutioekologian ja käyttäytymisekologian tutkimuksen nisäkkäillä käyttäen tutkimuslajina metsämyyrää. Hän on tehnyt tutkimusyhteistyötä mm. Tapio Mappeksen ja Esa Koskelan kanssa. Käyttäytymisekologian tutkimus perustuu siihen, että geenit säätelevät suurta osaa eläinten käyttäytymispiirteistä. Wattsin tutkimusprojektin pohjana on biologi Eija Lönnin pitkäaikainen perustutkimus, jossa Lönn on selvittänyt, miten neurohormonien vasopressiinin ja oksitosiinin reseptorien määrä ja sijainti aivoissa vaikuttaa nisäkkäiden seksuaalikäyttäytymiseen ja jälkeläisten hoitoon. Professori Watts on tämän tutkimuksen pohjalta selvittänyt, miten polymorfismi säilyy geeneissä (vasopressiinin ja oksitosiinin reseptorigeenit), joilla on olennainen merkitys nisäkkäiden sosio-seksusaalisessa käyttäytymisessä.
Professori Watts on yhteistyössä useiden muiden tutkijoiden kanssa selvittänyt, millaisia ekologis-evolutiivisia vaikutuksia eliöihin syntyi Tšernobylin ydinturman vaikutuksesta, kun radioaktiivinen laskeuma saastutti eliöiden elinalueita. Tutkimuksessa tarkasteltiin erilaisten molekulaaristen tekniikoiden avulla joitakin geneettisiä, epigeneettisiä ja genomisia muutoksia, joita eliöissä tapahtui niiden altistuttua ionisoivalle radioaktiiviselle säteilylle. Wattsin erityisen mielenkiinnon kohteena ovat olleet erilaiset DNA:n suojaus- ja korjausmekanismit.
Matosammakot
Matosammakot (Gymnophiona tai Apoda) on yksi sammakkoeläinten lahkoista. Lahkoon kuuluu kymmenen heimoa ja 208 lajia. Lahkon lajeilta puuttuvat raajat, minkä vuoksi niitä pidettiin aluksi käärmeinä. Matosammakkojen etu- ja takaruumiit ovat yleensä suunnilleen samannäköiset ja niiden ruumis on tasapaksu. Iho on paljas tai siinä on pyöreitä sarveissuomuja.
Matosammakot elävät Keski- ja Etelä-Amerikassa, Afrikassa ja osassa Aasiaa.
Eräät lajit elävät vedessä, mutta suurin osa tropiikin seutujen kuohkeassa mullassa. Naaras munii yleensä kuoppaan, josta se myös kaivaa käytävän lähimpään lammikkoon. Joidenkin lajien naaraat myös vartioivat pesäänsä, mutta läheskään kaikki eivät tee niin. Toukkien kuoriutuessa ne siirtyvät käytävää pitkin lammikkoon.
Heimot
Matosammakot jaetaan kymmeneen heimoon:
Yksittäisten matosammakkolajien lukumäärä on epävarma, sillä monet lajit on kuvattu yhden ainoan yksilön perusteella. Tiedon karttuessa nyt erillisinä pidettyjä lajeja jouduttaneen yhdistämään. Koska matosammakot elävät piilottelevaa elämää, kokonaan uusia lajeja kuitenkin löytynee vielä.
Enslaved
Enslaved on norjalainen Ivar Bjørnsonin ja Grutle Kjellsonin vuonna 1991 perustama black metal -vaikutteinen viikinkimetalliyhtye.
Elokuussa 2008 yhtye solmi levytyssopimuksen Nuclear Blast Recordsin kanssa.
Tyyli
Enslavedin alkutuotanto on musiikillisesti lähellä muita norjalaisia black metal -yhtyeitä, mutta sanoitukset koko uralta ovat liittyneet viikinkimytologiaan. Nykyistä Enslavedia on luonnehdittu progressiiviseksi black metaliksi.
Äänioikeus
Äänioikeus määrittelee, ketkä saavat päättää yhteisön asioista. Äänioikeus voidaan antaa edustajille, jolloin systeemi on edustuksellinen. Äänioikeus on oikeutta äänestää eduskunnassa, vaaleissa ja kansanäänestyksissä, yhtiö- tai yhdistystoiminnassa yhtiön tai yhdistyksen kokouksissa.
Yleinen ja yhtäläinen äänioikeus Suomessa
Puolueohjelmissa on esityksiä suorasta demokratiasta, mutta lakiesitystä ei ole tehty.
Suomen äänioikeuden historia
Vuodesta 1362 Suomella oli maan valtiopäivillä tasaveroinen edustus Ruotsin ydinalueeseen verrattuna. Suomen siirryttyä Venäjän vallan alle Suomen sodassa (1808–1809) Suomi sai itsehallinnon, jossa suuriruhtinas tunnusti Ruotsin-vallan aikaisten perustuslakien sitovan itseään. Vuoteen 1907 asti valtiopäivillä oli kullakin säädyllä yksi ääni, mikä korosti etenkin aatelin valtaa ja jätti muun muassa torpparit, työläiset ja naiset ulkopuolelle. Muissa maissa käytäntö oli valtaosin samansuuntainen.
Ensimmäisenä maailmassa koko kansa (paitsi tummaihoiset) sai yleisen ja yhtäläisen äänioikeuden Uudessa-Seelannissa vuonna 1893. Australiassa valkoinen väestö sai äänioikeuden ja vaalikelpoisuuden (siis myös oikeuden asettua ehdolle; tätä oikeutta Uuden-Seelannin naisilla ei ollut) vuonna 1903, joskaan sielläkään ei ollut naisparlamentaarikkoja vielä puoleen vuosisataan. Suomi oli kuitenkin maailman ensimmäinen maa, jossa lähes koko kansa sai ääni- ja vaalioikeuden (1906).
Yleisen äänioikeuden toteuttaminen oli työväenliikkeen keskeisin vaatimus Suomessa SDP:n perustamisesta lähtien, ja SDP oli ainoa puolue Suomessa, joka oli kirjannut tämän tavoitteen ohjelmaansa. Säätyvaltiopäivillä kuitenkin aatelisto ja porvaristo vastustivat uudistusta papiston ja talon­poikien ollessa taipuvaisempia laajentamaan äänioikeutta.
Vuonna 1905 Venäjällä puhkesi Japanin-sodan seurauksena suurlakko, joka levisi Suomeen. Lakon aikana Suomen työväestö vaati äänioikeusuudistusta, ja keisari määräsi Marraskuun manifestissa uuden hallituksen eli Mechelinin senaatin laatimaan yleiseen ja yhtäläiseen äänioikeuteen perustuvaa uutta valtiopäiväjärjestystä.
Keisari antoi säädyille valtiopäiväjärjestystä ja vaalilakia koskevat esitykset 3. toukokuuta 1906, ja ratkaisevat käsittelyt olivat 28. ja 29. toukokuuta. Senaatin puheenjohtaja Leo Mechelin vaikutti osaltaan arvovallallaan lain hyväksyntään. Toisaalta myös Helsingin työväen punakaarti osoitti mieltään Säätytalon edessä uudistuksen puolesta. Valtiopäiväjärjestys ja vaalilaki hyväksyttiin 1.6.1906, ja Suuriruhtinas vahvisti ne 20. heinäkuuta 1906.
Naisasianaiset toimivat ehdotuksen puolesta mm. keräämällä 25 000 allekirjoituksen vetoomuksen. Venäläiset pitivät asiaa paikallisena, ja siksi keisari ei torjunut esitystä. Kerrotaan tosin Ståhlbergin aiemmassa vaiheessa laskelmoineen, että kannattaisi ensin ajaa läpi miesten yleinen äänioikeus, koska se olisi helpompaa ja sitten sen turvin olisi helpompi saada enemmistö myös naisten äänioikeuden taakse.
Ensimmäisissä eduskuntavaaleissa 15.–16.3.1907 valittiin 19 maailman ensimmäistä naiskansanedustajaa (eduskunnan ensimmäinen täysistunto oli 23.5.1907). Heistä tunnetuimpia olivat kenties kolme naisasianaista: Nuorsuomalaisen puolueen Lucina Hagman (1853–1946), Sosialidemokraattisen puolueen Miina Sillanpää (1866–1952) ja Suomalaisen puolueen Aleksandra Gripenberg (1857–1913).
Griff Rhys Jones
Griffith Rhys Jones (s. 16. marraskuuta 1953, Cardiff, Wales, Yhdistynyt kuningaskunta) on walesilainen koomikko ja näyttelijä. Rhys Jones on vuodesta 1984 asti esiintynyt koomikko Mel Smithin kanssa komediasarjassa Alas Smith and Jones, jota on Suomessa esitetty nimellä Lunta tupaan. Suomessa esitettiin myös 2016 5-osainen sarja: Kiehtova maailma: Junalla halki Afrikan, jossa Griffith Rhys Jones matkustaa Afrikan päästä päähän, yhteensä kilometriä.
Rhys Jones on esiintynyt myös muissa sarjoissa ja elokuvissa. Hän on esiintynyt paljon myös omana itsenään, mm. Richard and Judy -sarjassa.
Kuningatar Elisabet II nimitti Rhys Jonesin joulukuussa 2019 Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäseneksi. Griff Rhys Jonesin titteli on jatkossa Brittiläisen imperiumin upseeri (Officer of the Order of the British Empire, OBE). Tittelin mitaleineen hän sai tunnustuksena työstään sekä viihdemaailmassa että hyväntekeväisyydessä.
Elämä
Griff Rhys Jones syntyi Cardiffissa Walesissä. Hänen isänsä oli lääkäri, ja Rhys Jones joutui muuttamaan nuorena paljon isänsä työn vuoksi. Hän kävi ala-asteen Midhurstissa Sussexissa ja yläasteen Brentwoodissa Essexissä.
Brentwoodissa hän tapasi Charlie Beanin ja Douglas Adamsin (joka kirjoitti kirjan Linnunradan käsikirja liftareille). Rhys Jones lähti näiden mukana Cambridgeen, missä opiskeli historiaa ja englannin kieltä Emmanuel Collegessa. Yliopistossa hän tutustui myös teatteriin, erityisesti ohjaamiseen.
Naisten äänioikeus
upright|pienoiskuva|Naisten äänioikeus. pienoiskuva|Äänioikeutta naisille vaatineiden [[Suffragetti|suffragettien mielenosoitus New Yorkissa vuonna 1912.]] pienoiskuva|[[Ruotsi|Ruotsissa naiset saivat äänioikeuden vuonna 1919. Kuvassa mielenosoittajia Göteborgissa 1918.]] Naisten äänioikeus on taloudellinen ja poliittinen uudistus, joka antaa naisille oikeuden äänestää. Äänioikeus ei kuitenkaan aina merkinnyt vaalikelpoisuutta eli naisten mahdollisuutta asettua ehdolle vaaleissa.
Uusi-Seelanti antoi ensimmäisenä naisille äänioikeuden vuonna 1893. Australiassa myönnettiin vuonna 1902 rajoitettu äänioikeus ja vaalikelpoisuus, jotka kuitenkin koskivat vain valkoista väestöä.
Suomi antoi kolmantena maailmassa ja ensimmäisenä Euroopassa naisille äänioikeuden vuonna 1906 osana yleistä ja yhtäläistä äänioikeutta. Samalla sallittiin naisille myös oikeus asettua ehdolle vaaleissa ja vuonna 1907 eduskuntaan valittiin maailman ensimmäiset naisparlamentaarikot.
Neuvosto-Venäjällä naisten äänioikeus annettiin lokakuun vallankumouksessa vuonna 1917.
Yhdysvalloissa naisten äänioikeus oli New Jerseyn osavaltion perustuslaissa jo vuonna 1776, mutta se kumottiin 1807. Myöhemmin naiset saivat äänioikeuden Yhdysvalloissa vuonna 1920.
Ranskassa Pariisin kommuuni antoi naisille äänioikeuden 1871, mutta päätös kumottiin kommuunin kaatuessa.
Aaron Mokoena
Aaron Mokoena (s. 25. marraskuuta 1980 Johannesburg) on eteläafrikkalainen jalkapalloilija. Hän pelasi ammattilaisena Saksassa, Hollannissa, Belgiassa ja Englannissa kesään 2012 asti ja sen jälkeen vielä yhden kauden Etelä-Afrikassa. Hän lopetti uransa kesällä 2013
Mokoena pelasi kansainvälisellä urallaan 107 ottelua Etelä-Afrikan jalkapallomaajoukkueessa ja teki niissä yhden maalin. Hän on kaikkien aikojen eniten otteluita maansa maajoukkueessa pelannut pelaaja. Hän osallistui joukkueen mukana myös vuoden 2002 maailmanmestaruuskilpailuihin, joissa hän pelasi joukkueensa kaikki kolme ottelua alusta loppuun.
Naisten äänioikeus
Vuonna 2015 maailmassa ei ole käytännössä enää yhtäkään valtiota, jossa naisten äänioikeus olisi täysin kielletty lailla Saudi-Arabian annettua naisille vaalikelpoisuuden paikallisvaaleissa. Tähän ei kuitenkaan lueta valtioita, joissa äänestyksiä ei yleisesti pidetä (eikä näin ollen miehilläkään ole oikeutta äänestää). Vatikaanin vaaleissa valittava paavi valitaan miesedustajien kesken uskonnollisista syistä.
Juanito (jalkapalloilija, 1976)
Juan Gutiérrez Moreno eli Juanito (s. 23. heinäkuuta 1976 Cádiz, Cádizin maakunta, Espanja) on espanjalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edusti suurimman osan ammattilaisurastaan sevillalaisseura Real Betisia.
Espanjan maajoukkueessa Juanito on pelannut vuodesta 2002 lähtien. Hän oli mukana vuoden 2006 MM-kilpailuissa sekä vuosien 2004 ja 2008 EM-kilpailuissa, joista jälkimmäisessä Espanja voitti mestaruuden. Vuoden 2006 kilpailuissa hän teki voittomaalin 1–0 päättyneessä alkulohkon päätösottelussa Saudi-Arabiaa vastaan.
Ithaka
Maantiede
Ithaka sijaitsee Välimereen kuuluvassa Joonianmeressä Kefalonián saaren koillispuolella. Saaret erottaa noin neljä kilometriä leveä salmi. Ithakan pohjoispuolella sijaitsee Lefkas, koillispuolella pienemmät Arkoúdi ja Átokos.
pienoiskuva|vasen|Ithakan saaren pohjoisosaa. Ithakan suurin pituus on noin 29 kilometriä ja leveys noin 7 kilometriä. Sen rantaviivan pituus on noin 100 kilometriä. Saari koostuu kahdesta osasta, pohjois- ja eteläosasta, joita yhdistää kapeampi, noin 620 metriä leveä kannas nimeltä Aetós. Kannaksen itäpuolella on Móloksenlahti, joka työntyy syvälle saareen ja lähes jakaa sen kahtia. Ithaka on vuoristoinen ja sen rannikot ovat kallioiset. Saaren korkein kohta on Niríto (806 metriä), joka sijaitsee saaren pohjoisosassa. Pohjoisosan toinen korkea vuori on Exogí eli Níio. Eteläosan korkein vuori on Petaliátiko eli Merovígli (669 metriä).
Hallinto ja kylät
Ithaka kuuluu hallinnollisesti Ithakan kuntaan, johon kuuluu myös pienempiä lähisaaria.
Saaren pääkaupunki ja suurin asutus on Vathý eli Ithakan kylä (1 920 asukasta), joka sijaitsee yhdessä saaren monista suojaisista poukamista sen länsirannikolla. Muut suurimmat asutukset ovat Stavrós (366 asukasta), Perachóri (343), Platreithiás (201) ja Kióni (182). (Katso myös: Luettelo Ithakan kunnan kylistä ja saarista.)
Homeroksen Ithaka
pienoiskuva|vasen|[[Odysseuksen palatsiksi kutsutut mykeneläisaikaiset rauniot.]] Homeroksen eepoksissa Ithaka oli Odysseuksen kotisaari ja hän oli sen kuningas. Tutkijat ovat kuitenkin olleet erimielisiä siitä, mihin saareen eeposten ”Ithakalla” viitataan. Perusteluna tälle on se, ettei Ithaka maantieteensä puolesta vastaa täysin Homeroksen kirjallista kuvausta, eikä sieltä aiemmin ollut tehty kovin merkittäviä arkeologisia löytöjä lukuisista yrityksistä huolimatta. Toisaalta monet Ithakan piirteet vastaavat saarta, jota Homeros kuvaa.
1800-luvulla saarelta kaivettiin esiin kyklooppimuureja ja pieni akropolis sekä merkkejä lukuisista asumuksista. Muun muassa Heinrich Schliemann suoritti saarella kaivauksia. Palatsista ei kuitenkaan löydetty merkkejä. Schliemannin apulainen Wilhelm Dörpfeld esitti teorian, että Homeroksen ajan Ithaka olisikin ollut Lefkas, josta saarelaiset olisivat myöhemmin muuttaneet nykyiselle Ithakalle ja tuoneet saaren nimen mukanaan. Homeroksen palatsi olisi sijainnut lähellä Nydrín kylää. Teoria on kuitenkin myöhemmin kumottu. Homeroksen Ithakaksi on esitetty myös Kefaloniáa. Erään teorian mukaan Ithaka olisi ollut Kefalonián Palikín niemi, joka olisi aiemmin muodostanut erillisen saaren.
Vuonna 2010 Ithakalta löydettiin noin vuodelta 1300 eaa. peräisin olevan mykeneläisaikaisen palatsin rauniot. Rakennus on ollut kahteen (tai kolmeen) tasoon rakennettu palatsi, jossa oli kallioon kaiverrettu portaikko. Tutkijoiden mukaan se vastaa monin tavoin Homeroksen kuvausta Odysseuksen palatsista. Joka tapauksessa arkeologista kohdetta kutsutaan usein nimellä Odysseuksen palatsi.
Myöhempi historia
pienoiskuva|upright=1.06|[[Vathý (Ithaka)|Vathý eli Ithakan kylä.]]
Ithakan historia seuraa Jooniansaarten yleisiä vaiheita. Roomalaiset valtasivat saaren vuonna 187 eaa. Rooman valtakunnan jaossa se tuli osaksi Bysanttia vuoteen 1185 saakka, jolloin normannit valtasivat sen. 1200-luvulla se siirtyi frankkivallan alle ja myöhemmin venetsialaisille. Turkkilaiset valtasivat saaren vuonna 1479. 1500-luvulla Venetsia sai saaren takaisin haltuunsa joksikin aikaa. Tuona aikana Vathýsta tuli saaren keskus. Saari säilyi Venetsialla Napoleonin sotiin ja vuoteen 1797 saakka, jolloin se siirtyi muiden Jooniansaarten tavoin Ranskalle. Välillä valtaa pitivät venäläiset ja jälleen turkkilaiset, kunnes saari palautettiin Ranskalle vuonna 1807.
Vuonna 1809 Ithaka tuli brittivallan alle. Vuosina 1815–1864 saari oli osa Jooniansaarten yhdysvaltoja, joka oli Britannian protektoraatti. Ithakasta tuli osa itsenäistynyttä Kreikkaa vuonna 1864.
Nähtävyydet
Ithakan nähtävyyksiin kuuluu kaksi luontokohdetta, jotka yhdistetään Homeroksen kertomuksiin. Ensimmäinen on niin kutsuttu Nymfien luola, joka sijaitsee saaren länsirannikolla Vathýsta noin kilometrin päässä. Toinen on Arethousan lähde, joka sijaitsee saaren kaakkoiskärjessä. Nähtävyyksiin kuuluvat myös Ithakan arkeologinen museo Vathýssä sekä Moní Katharón -luostari.
Cowboys from Hell
Cowboys from Hell on Panteran viides albumi ja ensimmäinen, jonka julkaisi Atlantic Records. Levyn nimikappale on Panteran tunnetuimpia kappaleita. Levy julkaistiin 24. heinäkuuta 1990, ja sen tuottaja oli Terry Date. Albumi oli Panteran ensimmäinen albumi, joka menestyi kaupallisesti. Levy oli myös Panteran ensimmäinen levy, joka ei enää edustanut glam metallia vaan huomattavasti rankempaa groove metallia. Tämän vuoksi Panteran jäsenet eivät laske aiempia albumeitaan kuuluvaksi yhtyeen viralliseen diskografiaan, ja esimerkiksi yhtyeen virallisilla nettisivuilla Cowboys from Hell on ensimmäinen merkitty julkaisu.
Billboard Music Chartsin Heatseekers listasi albumin sijalle 27.
Wilhelm Rediess
Rediess oli syntynyt Heinsbergissä Westfalenissa Saksassa. Koulutukseltaan hän oli sähköasentaja. Kesäkuussa 1918 hän liittyi Saksan armeijaan ja palveli jalkaväessä aina ensimmäisen maailmansodan loppuun saakka. Sittemmin hän työskenteli sähköasentajana aina Saksan talouskriisiin vuoteen 1929 saakka.
Zack Addy
Tri Zachary Uriah "Zack" Addy on fiktiivinen hahmo televisiosarjassa Bones, jota esittää Eric Millegan. Hahmo esiteltiin Temperance Brennan älykkäänä nuorena assistenttina sarjan alussa, jolloin Zack ei ollut vielä ansainnut tohtorin arvoaan oikeusantropologina.
Wilhelm Rediess
Rediess ampui itsensä Skaugumissa Oslossa 8. toukokuuta 1945. Hänen ruumiinsa tuhoutui, kun valtakunnankomissaari Josef Terboven teki hänen jälkeensä samassa bunkkerissa itsemurhan räjäyttämällä 50 kiloa dynamiittia.
Zack Addy
Hahmon historia
Zack tulee michiganilaisesta suurperheestä (hänellä on 3 veljeä ja 4 siskoa) ja hän on entinen lapsinero, yli 163 ÄO:llään ja valokuvamuistillaan. Sarjan alussa hän aloitti kahden tohtorinarvon suorittamisen - yhden oikeusantropologiasta, jota sarjassa näytetään ja toisen tekniikasta, johon viitataan jaksossa "The Killer in the Concrete".
Zackin erikoiskyky, kuten Tri Brennaninkin, on analysoida jäänteitä sekä erityisesti kuolinsyyn ja murha-aseen selvittäminen luiden vammoista. Tavallisesti Zackin tehtävä on poistaa luista liha.
Juuri ennen tohtorinarvonsa suorittamista Zack kysyy Tri Saroyanilta saisiko hän työpaikan Jeffersoniasta. Saroyan vastaa ettei voisi päästää häntä oikeuteen todistamaan koska kukaan ei ottaisi häntä todesta. Sen jälkeen Zack kääntyy Angelan muotivinkkien puoleen, jonka jälkeen Zackilla on täysin uusi kampaus ja vaatevarasto. Saatuaan tohtorinarvonsa ja Angelan muodonmuutoksen Zack kysyy Saroyanilta uudelleen työtä, johon tämä vastaa myöntävästi.
Toisen tuotantokauden lopussa Zack saa presidentiltä pyynnön lähteä Irakiin. Hänen velvollisuuksiaan siellä ei paljasteta ja hän kertookin asiasta vain Hodginsille ja Boothille. Zack näyttää haluavan lähteä, mutta puhuttuaan Boothin kanssa sodan todellisuudesta hän ei vaikuta enää yhtä varmalta. Hodginsin pyytäessä Zackia bestmanikseen mennessään Angelan kanssa naimisiin Zack ei suostu siltä varalta että lähteekin Irakiin ja kuolee, koskei halua Hodginsin muistojen omasta hääpäivästään olevan surun sävyttämiä. Kolmannen kauden ensimmäisessä jaksossa paljastetaan, että Zack on juuri palannut kolmekuukautiselta palvelukseltaan Irakista.
Kolmannen tuotantokauden viimeisessä jaksossa "The Pain in the Heart" Zack saa kolmannen asteen palovammoja ja massiivisia kudosvaurioita (mm. hänen vasemman kätensä rusto tuhoutui) molempiin käsiinsä laboratoriossa sattuneen räjähdyksen vuoksi. Myöhemmin paljastetaan, että hän työskenteli Gormogonin kätyrinä ja räjähdyksen oli tarkoitus toimia hämäyksenä, jotta Gormogon pääsisi livahtamaan laboratorioon varastamaan luurangon. Gormogon (jota Zack kutsui "mestariksi") manipuloi Zackin heikkoa persoonallisuutta niin, että Zack uskoi tämän olettamuksien olevan kiistattomia, jopa niin pitkälle että hän tappoi edunvalvojan ja jakamalla tämän luut Jeffersonian säilytystiloihin. Zack pysyi silti lojaalina ystävilleen, satuttaen itseään pitääkseen Hodginsin turvassa ja antamalla ilmi Gormogonin talon sijainnin.
Jakson lopussa syyttäjä Caroline Julian sanoo Zackin tunnustettua edunvalvojan murhan, voivansa lähettää tämän vankilan sijasta mielisairaalaan. Zack ei ole enää jakson jälkeen yksi päähahmoista, mutta sarjan luoja Hart Hanson on sanonut, että Zack saattaa vierailla sarjassa.
Jaksossa "The Perfect Pieces in the Purple Pond" paljastetaan, että Zack saa psykologista hoitoa Sweetsiltä. Myös Angelan ja Hodginsin tiedetään olleen tekemisissä Zackin kanssa tämän vankeuden aikana.
Jakson lopussa Zack pakenee instituutista. Paljastetaan, että hän olisi voinut paeta milloin tahansa muttei kokenut sitä aikaisemmin tarpeelliseksi. Autettuaan entisiä työkavereitaan tapauksen ratkaisussa hän palaa instituuttiin Sweetsin ja Boothin kanssa.