cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Laatokan rautatieasema
Historia
Elokuun 2003 ja syyskuun 2006 välillä asema toimi tilapäisesti Helsingin ja Pietarin välisten junien pääteasemana, mutta Helsingin junien lähtöasema palautui sittemmin Suomen asemalle.
Liikenne
thumb|230px|left|Näkymä Laatokan rautatieaseman matkustajalaiturilta. Ratapiha on kaksikerroksinen. Kaukoliikenteen raiteet ovat maan pinnalla ja lähiliikenteen raiteet maan alla. Rautatieaseman liikennekapasiteetti on 50 lähi- ja 26 kaukojunaparia.,
Laatokan asema palvelee erityisesti Pietarista itään ja pohjoiseen suuntautuvien ratojen junaliikennettä. Helsingin ja Moskovan (Leningradin aseman eli Lokakuun aseman) välillä liikennöivät junat pysähtyvät Laatokan asemalla. Asemalta on myös muita junavuoroja Moskovaan.
Asemalta on kulkuyhteys Laatokan metroasemalle (Ладожская). Aseman kautta kulkee myös useita linja-auto-, johdinauto- ja raitiotielinjoja.
À toute épreuve
À toute épreuve on Sniper-yhtyeen neljäs studioalbumi ja se julkaistiin 3. lokakuuta 2011. Albumin kappaleella "Blood Diamondz" samplataan suomalaisen Värttinä -yhtyeen "Käppee" -kappaletta.
Luettelo WonderSwan-peleistä
Tämä on luettelo WonderSwan-käsikonsolille julkaistusta videopeleistä.
À toute épreuve
Kappaleet
Digitaalin bonukset
Janice Dickinson
Janice Doreen Dickinson (s. 15. helmikuuta 1955 )on yhdysvaltalainen näyttelijä, entinen huippumalli, muotivalokuvaaja, kirjailija ja malliagentti.
Dickinson syntyi Brooklynissä, New Yorkissa vanhemmilleen Ray Dickinsonille ja Jennie Pietrzykoskille. Dickinson kertoi hänen isänsä olleen väkivaltainen pedofiili, joka pahoinpiteli häntä ja hänen isosiskoaan. Dickinson muutti vanhempiensa kanssa Hollywoodiin, Floridaan vuonna 1957. 18-vuotiaana Dickinson muutti pois kotoaan New York iin, jossa hän asui ystävänsä perheen luona. 1970-luvun lopulla Dickinson esiintyi Yhdysvaltojen ja Ranskan Vogue ssa. Kun Dickinsonin ura lähti nousuun, alkoi hän käyttää kokaiinia.
Dickinson on ollut naimisissa Ron Levyn, Alan B. Gerstenin ja Simon Fieldsin kanssa. Viimeisimmän kanssa Dickinsonilla on poika, Nathan Fields. Dickinsonilla on myös tytär, Savannah Dickinson, aiemman poikaystävänsä Michael Birnbaumin kanssa. Savannahin isäksi epäiltiin Sylvester Stallonea, mutta isyystesti osoitti, ettei isä ollut Stallone vaan Birnbaum.
Dickinsonin rakastajia ovat olleet muun muassa Warren Beatty, Sir Mick Jagger, Jack Nicholson sekä Liam Neeson. Dickinson on kertonut, että on harrastanut seksiä yli 1000 miehen kanssa. Dickinson on myös yksi Bill Cosby n uhreista.
Dickinson esiintyi Huippumalli haussa -sarjan tuomarina sarjan kausilla 1–4. Dickinsonilla on myös oma mallitoimisto, Janice Dickinson Modeling Agency, josta on tehty myös tosi-TV-sarja. Sub esittää sarjaa nimellä Janice Dickinsonin mallitoimisto.
Dickinson on esiintynyt myös kerran Suomen Huippumalli haussa -ohjelmassa vierailevana tuomarina sen toisella tuotantokaudella. Ilta-Sanomien mukaan marraskuussa 2008 Dickinson oli juhlinut Helsingin yössä niin rajusti, että hänet vietiin sairaalaan hänen nautittuaan unilääkkeitä ja samppanjaa sekaisin sekä telottuaan itsensä portaisiin. Dickinsonilla todettiin rintasyöpä maaliskuussa 2016.
Nikotiini
Nikotiini on lähinnä virginiantupakkakasvista saatu yleisesti käytetty päihde ja pyridiineihin kuuluva alkaloidi, jota käytetään myös hyönteismyrkkynä ja nikotiinin vieroitushoidossa. Suomessa nikotiinia myydään valmistenimillä Nicorette (depotlaastari, sumute suuonteloon, imeskelytabletti, inhalaattori, resoribletti, lääkepurukumi), Nicotinell (depotlaastari, lääkepurukumi, imeskelytabletti), Nicovel ja Zonnic (pussi suuonteloon, imeskelytabletti, sumute suuonteloon).
Nikotiini vapauttaa aivoissa dopamiinia. Lähinnä tästä johtuu nikotiinin käytön mielihyvää aikaansaava vaikutus. Nikotiini toimii parasympatomimeettinä ja on useimpia nikotiinireseptoreita aktivoiva molekyyli, eli agonisti, ja suurissa määrin saatuna voi aiheuttaa myrkytyksen. Nikotiini aiheuttaa riippuvuutta vieroitusoireidensa kautta.
Nikotiinia esiintyy luonnostaan erityisesti virginiantupakassa, palturitupakassa ja tupakkapiturissa (Duboisia hopwoodii). Ainetta on myös huomattavasti vähäisemmässä määrin muissa kasveissa, erityisesti koisokasveissa kuten perunassa, tomaatissa ja munakoisossa. Nikotiini toimii korkean nikotiinipitoisuuden kasveissa, kuten tupakkakasveissa (Nicotiana), ensisijaisesti kasvinsyöjiä torjuvana aineena myrkyttäen vaikkapa kasveja syöneitä hyönteisiä. Nikotiinin tuotto kasveissa kuten virginiantupakassa lisääntyy jälkikäteen muun muassa auksiinivälitteisesti kasvin juurten vaurioituessa esimerkiksi hyönteisten takia.
Historia
Nikotiini on nimetty tupakkakasvin, eli Nicotiana tabacum, mukaan. Kasvi on puolestaan nimetty Jean Nicot de Villemainin mukaan, joka toimi Ranskan suurlähettiläänä Portugalissa. Hän toi 1560-luvulla Portugalista nuuskaa lahjaksi Ranskan kuningatar Katariina de' Medicille ja pian se oli suosittu tuote Pariisin hienostopiireissä.
Nikotiinin tupakasta eristivät 1828 ensimmäisinä lääkäri Wilhelm Heinrich Posselt ja kemisti Karl Ludwig Reimann, jotka pitivät ainetta myrkkynä. Nikotiinin empiirisen kaavan (C5H7N) selvitti 1843 tiedemies Louis Melsens. Melsens ilmoitti kuitenkin kaavan väärin, sillä hiilen atomimassan uskottiin tuolloin olevan kuusi vaikka sen nykyään tiedetään olevan 12. Nikotiinin varsinaisen kemiallisen rakenteen selvittivät Adolf Pinner ja Richard Wolffenstein 1893. Nikotiinin syntetisoivat ensimmäisinä Amé Pictet ja A. Rotschy 1904.
Brittiläinen fysiologian professori John Newport Langley havaitsi 1905 kemoreseptori teoriaa tutkiessaan nikotiinin stimuloivan parasympaattista hermostoa. Pohjaten Langleyn ja muiden tutkimuksiin, saksalainen farmakologi Louis Lewin totesi 1920-luvulla nikotiinin aiheuttavan tupakan päihdyttävät vaikutukset ja kirjoitti asiasta 1924 kirjassaan Phantastica.
Kokeellisesti asia varmistui 1941 kun Lennox M. Johnston piikitti itseensä ja muihin henkilöihin suonensisäisesti nikotiinia ja kirjoitti sen vaikutuksista. Hän totesi tupakan polton olevan olennaisesti sama asia kuin nikotiinin käyttö samalla tapaa kuin oopiumin käyttö on olennaisesti sama asia kuin morfiinin käyttö.
Fyysiset ominaisuudet ja kemia
vasen|pienoiskuva|Nikotiinin luonnossa harvinaisempi (R)-enantiomeeri. Tertiäärinen [[amiini on emäksisyytensä vuoksi protonoitunut kehon fysiologisissa (pH ~7) tai neutraaleissa oloissa kuten kuvassa on esitetty.]] Nikotiini on karvaan makuista, limakalvoja ärsyttävää, puhtaana väritöntä, lievästi emäksistä, hygroskooppista ja öljymäistä nestettä, jolla on tunnusomainen haju. Nikotiini voi olla myös väriltään kellertävän ruskeaa: ilman hapen vaikutuksesta nikotiini hapettuu ruskehtavaksi. UV-säteily ja happi muuntavat nikotiinia nikotiinioksidiksi, nikotiinihapoksi (B3-vitamiini) ja metyyliamiiniksi. Nikotiinilla on kaksi enantiomeeriä, (+)-(R)-nikotiini (eli d- tai L-isomeeri) ja (-)-(S)-nikotiini (l- tai D-isomeeri), joten se on optisesti aktiivinen.
Nikotiinin leimahduspiste on 95 °C ja itsesyttymislämpötila 240 °C. 25 °C ja/tai 1 atm oloissa (ellei toisin mainita) (R)-nikotiinin paino on 162,231 g/mol, kiehumispiste 246 °C, sulamispiste –79 °C, 20 °C tiheys 1,0097 g/cm3, 20 °C taitekerroin 1,5282, 298 K protoniaffiniteetti 963,4 kJ/mol, 298 K kaasufaasin emäksisyys ΔemäsG 932,6 kJ/mol, dissosioitumisvakio pKa 8,02 ja 293,2 K permittiivisyys 8,937.
Nikotiinin kahdesta enantiomeeristä (R)-nikotiini on luonnossa harvinaisempi ja sitä esiintyy 0,1–1,2 % kokonaisnikotiinista erilaissa tupakkatuotteissa kuten savukkeissa ja nuuskassa. Poltettavan savukkeen savussa tämä arvo on kuitenkin 2–3 %, sillä osa (R)-enantiomeeristä muuntuu tupakan palamisessa (S)-enantiomeeriksi. Muunnokselle on ehdotettu useaa reaktiomekanismia. Muunnos ei todennäköisesti johdu nikotiinin pyrolyyttisestä sisäisestä rasemisaatiosta, vaan useista monimutkaisemmista reaktioista savun aineiden kanssa. (S)-Nikotiini on noin 18 kertaa myrkyllisempi (reesusmakakeille LD50 on 0,33 mg/kg) kuin (R)-nikotiini (LD50 6,15 mg/kg). Fyysisiltä vaikutuksiltaan ne ovat osin samankaltaiset. (S)-Nikotiini sitoutuu keskimäärin 10 suuremmalla affiniteetillä nikotiinireseptoreihin.
Nikotiinia voidaan tuottaa synteettisesti, mutta tämä on kalliimpaa kuin erottelu tupakkakasvista. Siksi esimerkiksi sähkösavukkeiden nikotiininesteiden nikotiini on peräisin lähinnä tupakasta.
Eräs tunnettu nikotiinin johdannainen on sytisiini ja sitä on käytetty pitkään nikotiinivieroituksessa Itä-Euroopassa, ensimmäisenä Bulgariassa 1964 alkaen. Erityisen voimakkaita α4β2 nikotiinireseptoreihin nikotiininkaltaisesti vaikuttavia aineita ovat muun muassa epibatidiini (hyvin myrkyllinen kloorialkaloidi), A-84,543 ja 3-bromosytisiini.
Käyttötarkoitukset
pienoiskuva|Erilaisia nikotiinituotteita. Yllä on irtonuuskaa ja nuuskapusseja, alla savukkeita.|vasenNikotiinia käytetään yleisesti päihteenä muun muassa polttamalla sitä kuivatusta tupakkakasvista tehtyjen savukkeiden muodossa, jotka sisältävät keskimäärin 2 milligrammaa nikotiinia per savuke. Nikotiinia käytetään myös nuuskaamalla ja nesteeseen liotettua nikotiinia höyrystävällä sähkösavukkeella.
Nikotiinia ja sen johdannaisia käytetään myös hyönteismyrkkynä. Sitä käytetään esimerkiksi kärytenauhana tuhohyönteisten hävittämiseen kasvihuoneissa viljeltävistä kasveista. Kärytenauhan käytön ajaksi kasvihuone on suljettava tiiviisti ja lukittava. Nikotiinin myrkyllisyyden vuoksi kärytenauhan käyttäjältä vaaditaan kasvinsuojelun erityistutkinnon suorittaminen.
Historiallisesti nikotiinia on käytetty sekä rauhoittavana että lihaskouristuksia vähentävänä lääkkeenä. Tämä käyttö lopetettiin 1900-luvun alussa nikotiinin myrkyllisyyden vuoksi.
Vaikutusmekanismi
pienoiskuva|Reseptorisitoutumisellaan nikotiini vapauttaa kahden hermosolun väliseen viestintään käyttämään [[synapsirakoon dopamiinia, josta dopamiini liittyy dopamiinireseptoreihin ja saa aikaan hermovasteen.]] Nikotiini saa aikaan mielihyvää aiheuttavan dopamiinin vapautumisen aivoissa sitoutumalla agonistina ionikanavina toimiviin nikotiinireseptoreihin, erityisesti alatyypin α4β2 nikotiinireseptoreihin. Nikotiini toimii kuitenkin antagonistina kahdessa nikotiinireseptorityypissä: α9 ja α10. Nikotiini lisää myös asetyylikoliinin ja glutamaatin erittymistä jossain määrin sekä säätelee serotoniinin, noradrenaliinin, gamma-aminovoihapon ja sisäsyntyisten opioidien (kuten β-endorfiinin) vapautumista. Hermoston tottuminen jatkuvaan nikotiinialtistukseen saa aikaan nikotiiniriippuvuuden vieroitusoireet.
Nikotiinilla on (R)- ja (S)-enantiomeerit. (R)-Nikotiiniin verrattuna (S)-nikotiini on nikotiinituotteissa paljon yleisempi, sitoutuu voimakkaammin nikotiinireseptoreihin ja on siten pääosin vastuussa muun muassa savukkeiden polton päihdyttävistä vaikutuksista.
Päihdekäytön vaikutukset
Päihdekäytössä nikotiini toimii rentouttavana ja piristävänä aineena: se esimerkiksi kohottaa syketiheyttä ja verenpainetta samanaikaisesti rentouttaen lihaksia. Ensi kertoja nikotiinia käyttäneet kokevat usein hetkellistä huimausta, sekavuutta ja muita vastaavia psyykkisiä vaikutuksia, jotka ovat voimakkaita suhteessa pitkäaikaisesti nikotiinia käyttävien kokemuksiin. Pitkäaikaisessa käytössä käyttäjät saattavat kokea rentouttavien vaikutusten lisäksi nikotiinin parantavan keskittymiskykyä ja lisäävän nautinnon tunnetta eri asioiden tekemisestä. Lisäksi nikotiini voi vähentää nälän tunnetta ja lisätä suoliston toimintaa
Poltettaessa nikotiini vaikuttaa lähes välittömästi. Vaikutukset kestävät voimakkaimmillaan 10–45 min ja voivat tuntua heikompina vielä kahden tunnin kuluttua. Nuuskan voimakkaimmat vaikutukset kestävät 45–120 min ja voivat tuntua heikompina useita tunteja. Nikotiinipurukumi alkaa vaikuttaa noin 2–10 min kuluttua ja muuten sen kesto on samanlainen kuin nuuskalla.
Nikotiini ja muut vastaavanlaiset kolinergistä järjestelmää aktivoivat aineet saattavat parantaa työmuistia ja lisätä keskittymiskykyä. Tämän perusteella ne voidaan luokitella nootropiineiksi eli älylääkkeiksi.
Vieroitusoireet
Nikotiinin käytön lopettamisesta voi seurata vieroitusoireita, kuten hermostuneisuutta, suuttumusta, turhautuneisuutta, masennusta, keskittymisvaikeuksia, nälän tunteen kasvua, unettomuutta, ummetusta, kipuherkkyyttä, painajaisia, pahoinvointia, sydämen sykkeen hitaus ja ärtynyt kurkku.
Myrkytys
Nikotiini on useimmille eliöille myrkyllistä. Suuri määrä nikotiinia voi imeytyä ihon lävitse ja näin voi käydä esimerkiksi märkiä tupakkakasvin lehtiä käsiteltäessä. Suurille nikotiinimäärille altistuvat usein tupakkaa käsittelevät tupakkatyöläiset, nikotiinituotteita syöneet lapset, nikotiinihyönteismyrkkyjä käsitelleet ja itsemurhaa nikotiinilla yrittäneet.
Oireet
Nikotiini ärsyttää suuta ja kurkkua nieltynä tai hengitettynä saaden aikaan limakalvojen polttelua ja lisääntyneen syljen erityksen. Myrkytys alkaa nopeasti. Vakavissa tapauksissa oireisiin kuuluvat muun muassa vapina, ihon sinertävyys (syanoosi), epileptiset kouristukset, kooma, hengityksen lamaantuminen ja kuolema.
Lievempään myrkytykseen liittyvät muun muassa päänsärky, pahoinvointi, oksentelu, innostuneisuus, nälän tunteen katoaminen, heikko-olo, nopea sydämen syke, hikoilu ja kylmänväreet. Oireet kestävät 12–24 tuntia ja ennuste on yleensä hyvä: valtaosa ihmisistä parantuu ilman hoitoa. Lievää myrkytystä tavataan erityisesti tupakan raakoja lehtiä käsittelevillä tupakkatyöläisillä. Tässä yhteydessä myrkytys tunnetaan englanniksi nimellä green tobacco sickness.
Tarkemmin jaoteltuna myrkytyksen oireet voidaan jakaa keskenään osin päinvastaisiin alku- ja myöhäisvaiheen oireisiin. Alkuvaiheeseen voi liittyä pahoinvointi, oksentelu, vatsakivut, syljen eritys, alahengitysteiden liman eritys (bronchorrhea), kiihtynyt hengitys, korkea verenpaine, nopea sydämen syke, ihon kalpeus, pupillien supistuminen, huimaus, päänsärky, sekavuus, pakkoliikkeet (ataksia), lihasvapina ja kouristuskohtaukset. Myöhäisvaiheeseen voi liittyä ripuli, hengityksen heikkeneminen, hengitysvaikeudet/katkot, sydämen harvalyöntisyys, matala verenpaine, erilaiset rytmihäiriöt, verenkiertošokki, pupillien laajentuminen, heikkous, lihashalvaus ja kooma.
Hoito
Nikotiinimyrkytystä ei voi suoraan parantaa, joten sen oireita pyritään lähinnä lieventämään. Nikotiinimyrkytystä hoidetaan yleensä ensin aktiivihiilellä, jotta ruuansulatuselimistöstä imeytyvän nikotiinin määrä vähenee. Alkuvaiheen oireita ei yleensä lääkitä koska ne menevät nopeasti ohi ja niiden hoito voi olla vaarallista: esimerkiksi korkean verenpaineen hoito beetasalpaajalla voi johtaa alkuvaiheen jälkeen ilmenevässä myöhäisvaiheen verenpaineen laskussa entistä matalampaan paineeseen. Epileptisiä kouristuksia voidaan vähentää bentsodiatsepiineillä. Nesteitä annetaan suoneen matalan verenpaineen kohottamiseksi ja jos tämä ei toimi, sympatomimeettejä (kuten dopamiini tai noradrenaliini) tai muita suonia supistavia aineita voidaan käyttää. Atropiinia annetaan sydämen harvalyöntisyyteen. Hengityslamaa hoidetaan intuboimalla ja mekaanisin ilmapumpuin. Hemodialyysi, hemoperfuusio ja muut kehon ulkoiset myrkkyjen poistoon käytetyt toimenpiteet eivät poista nikotiinia verestä, joten niitä ei käytetä. Hemodialyysiä voidaan kuitenkin käyttää jos potilas kärsii rabdomyolyysistä ja vereen erittynyt myoglobiini uhkaa vaurioittaa munuaisia. Virtsan happamoittaminen voi teoriassa tehostaa emäksisyytensä vuoksi happoliukoisemman nikotiinin poistumista, mutta tätä ei suositella, sillä se voi johtaa kehon liialliseen happamoitumiseen, eli metaboliseen asidoosikseen. Edeltävää menetelmää vaarattomampaa virtsan määrän lisäämistä ei myöskään suositella, sillä se ei todennäköisesti nopeuta parantumista.
Aineenvaihdunta
Nikotiini jakautuu elimistöön nopeasti verenkierron mukana ja läpäisee veriaivoesteen, saavuttaen aivot 10–20 sekunnissa savukkeen savun sisäänhengittämisen jälkeen. Nikotiinin puoliintumisaika elimistössä on noin 2 tuntia. Elimistössä nikotiinin eri aineenvaihduntatuotteiksi muuttavat maksan CYP2A6-entsyymit ja vähemmissä määrin CYP2B6-entsyymit.
Nikotiinin pääasiallinen aineenvaihduntatuote elimistössä on kotiniini. Noin 70–80 % nikotiinista muuttuu kotiniiksi hapettumalla lähinnä maksassa. Kehoon kokonaisuudessaan saadusta nikotiinista 10–15 % erittyy kotiniinina virtsaan. Muita nikotiinin metaboliitteja ovat muun muassa nikotiini-N-oksidi, nornikotiini, nikotiini-isometonium ioni, 2-hydroksinikotiini ja nikotiiniglukuronidi. Tietyissä olosuhteissa syntyy myös myosmiinia.
Mentoli estää nikotiinin glukuronidaatiota ja hapettavaa aineenvaihduntaa, pidentäen siten esimerkiksi menthol-savukeesta polttamalla saadun nikotiinin vaikutusaikaa pidentämällä sen puoliintumisaikaa.
Verenkiertoelimet
Tieto pelkän nikotiinin käytön vaikutuksesta (esimerkiksi sähkösavukkeiden muodossa) verenkierron sairauksiin kuten sepelvaltimotautiin on ristiriitaista. Tupakan polttamiseen verrattuna pelkän nikotiinin käytöstä aiheutuvat riskit ovat kuitenkin huomattavasti paljon pienemmät, sillä polttaminen altistaa näille sairauksille.
Hengityselimet
Tupakan poltto aiheuttaa muun muassa keuhkosyöpää ja keuhkoahtaumatautia, mutta pelkän nikotiinin käytön vaikutuksista esimerkiksi sähkötupakan muodossa hengityselimiin on ristiriitaista. Jotkin muut sähkötupakoiden nesteisiin lisätyt aineet voivat kuitenkin olla selkeästi haitallisia, kuten joistakin nesteistä löytyvä diasetyyli. Tämä aiheuttaa hengitettynä parantumatonta bronchiolitis obliterans -keuhkotautia.
Raskaus ja imetys
Tupakointi on tunnetusti hyvin haitallista sikiölle, mutta sen lisäksi edes pelkkää nikotiinia ei suositella käytettävän raskauden aikana sillä sen käyttö mahdollisesti lisää keskossynnytyksen riskiä. Lisäksi nikotiini ehkä vaikuttaa haitallisesti raskauden onnistumiseen ja sikiön aivojen kehitykseen. Nikotiinin kohtualtistuksen on epäilty liittyvän myös lapsen ylipainoon, tyypin 2 diabetekseen, korkeaan verenpaineeseen, oppimisvaikeuksiin, hengityselinsairauksiin ja hedelmättömyyteen myöhemmin lapsen elämässä. Nikotiini erittyy äidinmaitoon, joten imetys nikotiinin käytön aikana ei kannata.
Kehonpaino
Nikotiini vähentää ruokahalua ja tehostaa aineenvaihduntaa. Jotkut tupakoitsijat saattavat laihtua tämän vuoksi. Tupakoinnin lopettaneet lihovat keskimäärin 5–6 kg, mutta paino palaa ajan kuluessa tupakoimattomien tasolle.
Lainsäädäntö Suomessa
Nikotiinia sisältävien tupakkatuotteiden myynti on Suomessa sallittu vain 18 vuotta täyttäneille ja sitä vanhemmille. Myynti vaatii myyntiluvan (1.4.2009 alkaen).
HMS Daring (H16)
HMS Daring (viirinumero H16) oli Britannian kuninkaallisen laivaston D-luokan hävittäjä maailmansotien välillä ja toisen maailmansodan alussa.
Valmistus
Alus tilattiin vuoden 1930 laivasto-ohjelmassa John I. Thornycroftin and Companyltä Woolstonista, missä köli laskettiin 18. kesäkuuta 1931. Alus laskettiin vesille 7. huhtikuuta 1932 ja otettiin palvelukseen 25. marraskuuta. Aluksen valmistuskustannukset olivat 225 536 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Välimeren laivaston 1. hävittäjälaivueeseen. Alus palasi palvelukseen huhtikuussa 1934 oltuaan huollossa Sheernessin telakalla. Alus oli syys-lokakuussa Persianlahdella, mihin sisältyi 3. syyskuuta – 24. lokakuuta Sheernessissä tehdyt ulkomaankomennuksen edellyttämät muutokset. Alus siirrettiin joulukuussa 1934 Kiinan asemalle sijoitettuun 8. hävittäjälaivueeseen, jossa se palveli toiseen maailmansotaan saakka.
Alus lähti 3. syyskuuta 1939 sisaralustensa HMS Duncanin, HMS Dianan ja HMS Daintyn kanssa Aleksandriaan. Alukset saapuivat 26. syyskuuta Adeniin, jossa ne määrättiin Punaisen meren valvontatehtäviin. Osasto jatkoi matkaansa marraskuussa Maltalle.
Alus siirrettiin 25. marraskuuta telakalle huoltoon Maltalle. Joulukuussa se määrättiin Kotilaivaston 3. hävittäjälaivueeseen. Se palasi palvelukseen 20. joulukuuta, minkä jälkeen se valmistautui lähtemään uuteen palveluspaikkaansa.
Alus lähti 31. joulukuuta Gibraltarilta yhdessä HMS Scarborough'n kanssa suojaten moottorivikaista apuristeilijä HMS Dunnottar Castlea, joka kykeni matkaamaan ainoastaan 9 solmun nopeudella, Belfastiin telakalle korjattavaksi. Alus saapui 7. tammikuuta Clydeen, josta se siirtyi edelleen Portsmouthiin. Se siirrettiin 10. tammikuuta Portsmouthissa telakalle, josta se palasi palvelukseen 25. tammikuuta. Alus siirtyi Irlannin meren kautta Scapa Flow'hun liittyen 10. helmikuuta uuteen laivueeseensa, jonka tehtävänä oli suojata saattueita Norjan ja Britteinsaarten välillä.
Saksan laivaston sukellusvene U-23 torpedoi 18. helmikuuta 1940 Daringin 40 merimailia Pentland Firthistä itään. Alus oli suojaamassa saattuetta HN-12 Bergenistä Methiliin. Osuman seurauksena alus kaatui, jolloin sen miehistöstä pelastui ainoastaan viisitoista ja 157 saadessa surmansa. Sukellusvene HMS Thistle poimi merestä viisi pelastuneista.
Päälliköt
Aluksen päällikköinä olivat:
Beile Ratut
Beile Ratut (s. 1972 Suomi) on suomalais-saksalainen kirjailija, joka kirjoittaa saksaksi.
Ratut on opiskellut taloustiedettä, kirjallisuutta ja pohjoismaisia kieliä Suomessa ja Saksassa. Hän on julkaissut kaunokirjallisuutta ja esseitä.
Ratut asui pitkään Saksassa Frankfurt am Mainin lähistöllä, ja vuodesta 2015 hän on asunut perheineen Suomessa. Hänen teoksiaan ei ole julkaistu suomeksi.
Tabasco
thumb|Tabascon aluekartta Tabasco on osavaltio Meksikossa. Sen pääkaupunki on Villahermosa. Osavaltion pinta-ala on ja asukasluku noin  (2000). Tabasco jakautuu. Tabasco sijaitsee Meksikonlahden etelärannalla ja sillä on rajaa Guatemalan kanssa.
Tabasco on pääpiirteiltään rannikkotasankoa, jota halkovat joet kuten Grijalva ja Usumacinta. Alue on runsassateinen ja sademetsän peittämä. Vuoden 2007 tulvissa loka–marraskuussa noin Tabascosta oli rankkasateiden vuoksi veden peitossa.
Tabasco on toinen Meksikon öljyntuotantoalueista Campechen ohella.
Pulau Ketam
Pulau Ketam on saari Malesiassa.
Ensimmäiset asutukset saarelle perustettiin 1870-luvulla. Saarella on kaksi suurempaa kylää: Pulau Ketam ja Sungai Lima. Lisäksi saarella on kolme pienempää kalastajakylää: Jalan Besar, Sungai Dalam ja Bagan Teochew. Suurin osa asukkaista on kalastajia ja kalaravintoloiden toimijoita. Saari on vuorovesivyöhykkeellä, ja mangrove muodostaa saaren pääkasvillisuuden.
Nousuveden aikana saari on veden alla, joten saaressa sijaitsevat talot ovat 1-10 metriä pitkien puisten paalujen päällä. Pääväylät ovat kapeita betonoituja jalkakäytäviä, mutta asuinalueilla on edelleen vanhoja huteria puusiltoja. Saarella ei ole autoja, ja polkupyörä on pääasiallinen kulkuväline kylissä. Kylien välillä pääsee kulkemaan ainoastaan veneellä. Saaresta pääsee mantereelle päivittäisillä lauttayhteyksillä Port Klangiin.
Saarella on noin 10 000 asukasta, joista 95 prosenttia on kiinalaisia, 4 prosenttia malesialaisia ja 1 prosentti intialaisia.
Saaren pääelinkeino on kalastus, mutta saari on myös turistikohde.
Verisolu
Verisoluja ovat:
HMS Diamond (H22)
HMS Diamond (viirinumero H22) oli Britannian kuninkaallisen laivaston D-luokan hävittäjä maailmansotien välillä ja toisen maailmansodan alussa.
Valmistus
Alus tilattiin 2. helmikuuta 1931 vuoden 1930 laivasto-ohjelmassa Vickers Armstrongin Barrowin telakalta, missä köli laskettiin 29. syyskuuta 1931 telakkanumerolla 675. Alus valmistui 3. marraskuuta 1932, jolloin sen valmistuskustannukset olivat 223 509 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Palvelus
Joulukuussa alus liitettiin Välimeren laivaston 1. hävittäjälaivueeseen, jossa alus palveli vuoden 1934 alun Devonportin telakalle siirtoonsa saakka. Alus palasi palvelukseen ja se siirrettiin marraskuussa sisaralustensa kanssa Kiinan asemalle 8. hävittäjälaivueeseen. Laivue nimettiin uudelleen 21. hävittäjälaivueeksi ennen toisen maailmansodan alkamista.
Alus siirrettiin 3. syyskuuta 1939 Singaporeen telakalle, joten se ei purjehtinut laivueen mukana Välimerelle. Alus aloitti 4. joulukuuta matkansa Singaporesta Punaisenmeren kautta Maltalle, missä se liittyi 19. joulukuuta laivueeseen. Aluksen saatua käskyn palata kotimaahan se lähti 8. tammikuuta 1940 Maltalta. Alus kuitenkin sai uuden määräyksen ja se aloitti 12. tammikuuta matkansa Freetowniin, jonne se saapui 15. tammikuuta. Aluksen tehtävänä oli saattueiden suojaaminen Gibraltarin ja Hyväntoivonniemen välillä.
Alus osallistui 17. elokuuta 1940 Bardian pommitukseen. Alus tulitti yhdessä hävittäjien HMAS Stuart, HMS Ilex sekä HMS Junon kanssa italialaista vesilentokoneiden tukikohtaa Bombassa.
Alus suojasi 29. elokuuta saattue MF2:ta Aleksandriasta Maltalle yhdessä HMS Daintyn, Jervisin ja Junon kanssa. Saattue joutui 31. elokuuta ilmahyökkäyksen kohteeksi, jolloin rahtialus SS Cornwall vaurioitui (operaatio Hats). Alus liittyi 3. syyskuuta palaavaan saattueeseen. Aluksen miehistö pelasti 26. huhtikuuta 1941 600 uponneelta kauppalaivalta pelastunutta Kreetalta evakuoitua sotilasta.
Marraskuussa alus osallistui operaatio Collariin, edelleen operaatio MB8:n saattueeseen AN6 ja operaatio MB9:ään. Diamond joutui 27. huhtikuuta Malemen niemen itäpuolella ilmahyökkäyksen kohteeksi, jolloin se upposi vieden mukanaan 148 miehistönjäsentä.
Päälliköt
Aluksen päällikkönä oli 10. helmikuuta 1939 alkaen aina aluksen uppoamiseen 27. huhtikuuta 1941 asti Philip Alexis Cartwright, joka sai aluksen upotessa surmansa.
Otto Nyberg
Nyberg syntyi vuonna tulevan suurperheen esikoisena, hänen vanhempansa olivat Ottiliana Anna von Fieandt ja kamarineuvos Claes Henrik Nyberg. Nyberg kävi Haminan kadettikoulun ja palveli upseerina useissa venäläisissä joukko-osastoissa. Palattuaan Suomeen vuonna 1855 hän eteni merkittäviin asemiin Suomen suuriruhtinaskunnan hallinnossa. Nybergistä tuli Suomen Suomen Lennätinlaitoksen ensimmäinen päällikkö. Tässä virassaan hän muun muassa pyrki edistämään suomen ja ruotsin kielen asemaa lennätinliikenteessä sekä naisten pääsyä lennätinvirkailijoiksi.
Vuonna 1873 Nyberg nimitettiin Oulun läänin kuvernööriksi, jona hän ehti toimia kuuden vuoden ajan, kuolemaansa saakka. Kuvernöörinä Nyberg kiinnitti huomionsa Oulun vanhan linnan jäännösten rapistumiseen, ja hänen onnistuikin hankkia valtion varoja linnan raunioiden kunnostustöitä varten. Niiden ansiosta Linnansaari alkoi saada nykyistä puistomaista luonnettaan. Edeltäjänsä maaherra George von Alfthanin (1862–1873) tavoin Nyberg ihaili myös Oulun Hupisaarten kauneutta. Hupisaaret olivat olleet 1860-luvulle saakka melkein luonnontilassa, mutta Alfthan ja Nyberg ryhtyivät kunnostamaan niitä englantilaistyyliseksi puistoalueeksi, jossa vältettiin tiukkoja muotoja ja kankeata pensas- tai nurmisommittelua. Nykyisinkin Oulun Hupisaaret muodostavat yhden Suomen hienoimmista puistoalueista.
HMS Defender (H07)
HMS Defender (viirinumero H07) oli Britannian kuninkaallisen laivaston D-luokan hävittäjä maailmansotien välillä ja toisen maailmansodan alussa.
Kherington Payne
pienoiskuva|Kherington Payne Kherington Payne (s. 26. tammikuuta 1990) on yhdysvaltalainen tanssija ja näyttelijä, joka tuli tunnetuksi Tanssi jos osaat -televisiosarjasta. Hän on tanssinut kaksivuotiaasta asti. Hän oli lyhyen aikaa Pussycat Dolls -yhtyeen jäsen.
HMS Defender (H07)
Valmistus
Alus tilattiin 2. helmikuuta 1931 vuoden 1930 laivasto-ohjelmassa Vickers Armstrongin Barrowin telakalta, missä köli laskettiin 22. kesäkuuta telakkanumerolla 674. Alus laskettiin vesille 7. huhtikuuta 1932 ja valmistui 31. lokakuuta, jolloin sen valmistuskustannukset olivat 223 979 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Kherington Payne
Payne näyttelee vuonna 2009 ilmestyneessä Fame-elokuvassa, joka on uusintaversio 1980-luvun samannimisestä musikaalielokuvasta. Vuonna 2010 hänellä on rooli musikaalissa Leading Ladies.
HMS Defender (H07)
Palvelus
Vuoden 1933 alussa alus liitettiin Välimeren laivaston 1. hävittäjälaivueeseen, josta se palasi Devonportin telakalle huoltoon vuoden 1934 alussa. Huhtikuussa 1934 alus palasi palvelukseen ja marraskuussa alus liitettiin Kiinan aseman 8. hävittäjälaivueeseen. Kauko-Idässä palvellessa aluksella ilmeni voimansiirto-ongelmia, joita jouduttiin korjaamaan sekä Singaporessa että Hongkongissa. Laivue nimettiin 21. hävittäjälaivueeksi hieman ennen toisen maailmansodan alkua.
Hannäsin piiri
Hannäsin piiri sijaitsee Åtvidabergin kunnassa Ruotsissa. Sen väkiluku on.
Tamaulipas
Tamaulipas on osavaltio Meksikossa. Sen naapuriosavaltiot ovat Veracruz, San Luis Potosí ja Nuevo León. Idässä Tamaulipas rajoittuu Meksikonlahteen. Osavaltion pääkaupunki on Ciudad Victoria. Tamaulipasin pinta-ala on 80 175 neliökilometriä ja asukasluku noin 3,5 miljoonaa. Osavaltio jakautuu 43 kuntaan.
Hannäsin piiri
Aiheesta muualla
thumb|left|Åtvidabergin kunnan piirit
Tamaulipas
Tamaulipas sijaitsee Meksikon koilliskulmassa. Sen länsi- ja lounaisosissa on suuria vuoristoja, muualla maasto on kukkuloiden hallitsemaa. Joet Rio Grande, Conchos, Soto la Marina, Guayalejo ja Pánuco virtaavat vuorilta Meksikonlahteen. Rantaviivalla on hiekkasärkkien merestä rajaamia laguuneita. Meksikonlahden lämpimien vesien takia ilmasto on lämmin ja kostea. Tärkeimmät elinkeinot ovat maanviljely, kalastus ja turismi.
HMS Defender (H07)
Palvelus
Alus liitettiin 19. syyskuuta 1939 Aleksandriassa laivueen mukana Välimeren laivastoon. Laivue suoritti merenkulun valvontaa itäisen Välimeren alueella. Alus määrättiin vuoden lopulla Gibraltarille sukellusveneidentorjuntaan. Gibraltarilla alus oli vuoden 1940 alun, kunnes se määrättiin siirtymään Länsi-Afrikan asemalle Freetowniin saattuetehtäviin. Alus saapui 18. helmikuuta Freetowniin, josta se määrättiin huhtikuussa palaamaan Gibraltarille. Alus saapui 23. huhtikuuta Gibraltarille yhdessä risteilijä HMS Neptunen kanssa. Alus siirrettiin edelleen Aleksandriaan, jossa se liitettiin Välimeren laivaston 10. hävittäjälaivueeseen. Laivueen tehtävänä oli saattueiden suojaaminen sekä sukellusveneiden torjunta.
Tlaloc
pienoiskuva|Tlalocin kuva 1500-luvulta peräisin olevasta [[Koodeksi|Ríosin koodeksista]]
Tietokonenäyttö
pienoiskuva|250px|Tietokoneen laajakuvanestekidenäyttö.
HMS Defender (H07)
Palvelus
Alus otti 6. marraskuuta osaa operaatioon MB8. Alus määrättiin suojaamaan 9. marraskuuta palaavaa saattuetta ME3 (kolme tyhjää kauppalaivaa) yhdessä HMS Ramilliesin, HMS Coventryn, HMS Decoyn ja HMAS Vampiren kanssa. Saattue saapui 14. marraskuuta Port Saidiin, minkä jälkeen suojannut osasto palasi Aleksandriaan. Alus otti 10. marraskuuta osaa operaatioon MB9. Alus oli liitetty Force D:hen, jonka tehtävänä oli olla Maltalle menevän saattueen MW4 lähisuojauksena. Paluumatkalla alus oli 27. marraskuuta todistajana Spartiventon taistelussa. Operaation päätyttyä alus palasi 1. joulukuuta Aleksandriaan.
Tlaloc
Tlaloc oli tolteekkien ja asteekkien palvoma sateen ja veden jumala. Hänen uskottiin asuvan sekä pilvien peittämillä vuorenhuipuilla että lähteissä ja järvissä. Vuorilta hän lähetti ihmiskunnan kiusaksi tuulta, sadetta, salamoita ja hirvittäviä sairauksia, kuten lepran.
Tietokonenäyttö
Näyttö eli monitori on tietokoneeseen liitetty kuvaruutu, jolla voidaan esittää tekstiä tai grafiikkaa. Laitteelle on kehitetty myös termi näytin.
HMS Defender (H07)
Palvelus
Alus osallistui 7. tammikuuta operaatio Excessiin suojaten saattuetta MW5J Aleksandriasta Maltalle. Alus saapui 10. tammikuuta saattueen mukana Maltalle, mistä se siirtyi edelleen Gibraltarille. Alus palasi välittömästi kohti itää kohdattuaan saattueen. Saattue joutui Saksan ilmavoimien syöksypommittajien maaliksi.
Tietokonenäyttö
Näyttölaitteet voidaan tekniikkansa perusteella jakaa kahteen pääluokkaan: emittoiviin eli valoa säteileviin ja ei-emittoiviin eli valoa heijastaviin.
Tlaloc
Mayoilla Tlalocin vastine oli Chac.
HMS Defender (H07)
Palvelus
Alus määrättiin suojaamaan Egyptiin palaavia SS Lanarkshireä ja SS Rodiota (saattue ME6) yhdessä HMS Calcuttan kanssa. Saattue joutui 11. tammikuuta voimakkaan ilmahyökkäyksen kohteeksi. Saattue saapui 12. tammikuuta Port Saidiin, mistä suojanneet alukset siirtyivät 16. tammikuuta Aleksandriaan.
Tietokonenäyttö
Historiaa
Vaikka kuvaputkia on ollut tietokoneissa jo 1950-luvulta alkaen, tavallisessa käytössä näytön virkaa toimitti vielä 1960-luvulla yleisesti kaukokirjoittimen kaltainen paperille tulostava pääte. Näyttöpäätteet alkoivat syrjäyttää paperipäätteitä 1970-luvun aikana.
Varhaiset tietokoneiden kuvaputkinäytöt eivät perustuneet televisiotekniikassa käytettyyn juovapyyhkäisyyn vaan kuvion muodostavien viivojen (vektorien) piirtämiseen suoraan näyttöpinnan pisteestä toiseen hieman oskilloskoopin tai tutkanäytön tavoin. Vektorinäyttö oli muun muassa PDP-1:ssä. Kuvan piirto tapahtui usein täysin ohjelmallisesti ilman erillistä näytönohjainta, minkä vuoksi virkistystaajuus oli yleensä matala eikä ruudulle mahtunut kovinkaan monimutkainen kuva ilman häiritsevää välkyntää. Erilliset näytönohjainpiirit ja televisioista lainattu toimintaperiaate alkoivat vallata alaa 1970-luvulla.
HMS Defender (H07)
Palvelus
Alus otettiin 4. helmikuuta Maltalla telakalle, mistä se palasi palvelukseen 19. helmikuuta. Alus liittyi 24. helmikuuta takaisin laivueeseen. Se määrättiin 27. helmikuuta suojaamaan joukkojenkuljetuksia Kreikkaan. Seuraavana päivänä se osallistui Matapanin taisteluun. Defender suojasi 24. huhtikuuta HMS Herewardin kanssa saattuetta GA14 Pireuksesta Aleksandriaan. Seuraavana päivänä alus liitettiin liittoutuneiden Kreikan evakuointiin (operaatio Demon) ja Kreetan puolustamiseen sekä evakuointiin.
Harvest Time
Harvest Time on porilaisen Elonkorjuu-yhtyeen debyyttialbumi vuodelta 1972. Sen alkuperäistä vinyyliversiota pidetään kalleimpana suomalaisena keräilyalbumina. Siitä on maksettu jopa 1 500 euroa.
HMS Defender (H07)
Palvelus
Kesäkuussa alus liitettiin rannikkolaivueeseen suojaamaan Tobrukin huoltosaattueita. Alus vaurioitui 29. kesäkuuta ilmahyökkäyksessä Tobrukin edustalla. Alus otti vaurioituneen HMAS Waterhenin hinaukseen, mutta vaurioitunut alus kaatui 30. kesäkuuta upoten nopeasti (32.25°N, 25.33333°W). Alus suojasi 10. heinäkuuta saattuetta Tobrukiin yhdessä HMAS Vendettan kanssa. Saattue joutui 11. heinäkuuta ilmahyökkäyksen kohteeksi Sidi Barranin edustalla, jolloin alus kärsi suuria vaurioita pommin räjähdettyä rungon alla. Aluksen runko murtui ja konehuone täyttyi vedellä. Vendetta otti vaurioituneen aluksen hinaukseen ja pääosan miehistöstä kannelleen. Vaurioitunut alus piti kuitenkin upottaa. Loppu miehistö siirrettiin Vendettaan, minkä jälkeen se torpedoi tuhoon tuomitun aluksen.
Päälliköt
Aluksen päälliköinä olivat:
Tietokonenäyttö
Historiaa
1960-luvulla Ivan Sutherland näki interaktiivisen kuvan kanssa toiminnan edut suunnittelutyössä ja kehitti Sketchpadin, jota ei koskaan markkinoitu. Interaktiiviseen toimintaan vaadittiin näyttölaitteiden kehitystä ja tietokoneet alkoivat olla riittävän nopeita piirtämään ja ylläpitämään kohtuullista tarkkuutta. IBM kehitti General Motorsille DAC-1:n, jonka kehitys johti IBM 2250 -vektorinäyttöihin IBM S/360:lle. Vektorinäytöt olivat huipputekniikka 1960- ja 1970-luvuilla, jolloin merkittäviä valmistajia olivat Evans & Sutherland ja Vector General.
1960-luvulla keksittiin grafiikan esittämiseen kykenevä plasmanäyttö, jota käytettiin PLATO-järjestelmän päätteessä.
Tektronixin Robert H. Anderson keksi vuonna 1961 Direct-View Storage Tube (DVST) -tekniikan, jota käytettiin vuonna 1963 julkaistussa Tek 564 oskilloskoopissa. Tek 564:n näyttöä sovellettiin tietokonenäyttöihin. Tektronix julkaisi useita tekniikkaan perustuvia grafiikkaan kykeneviä päätteitä tämän jälkeen. Niin sanottu ”tallennusputki” (storage-tube) säilytti kuvan ilman kallista muistia eikä kuva vilkkunut. Haittana oli että kuva piti pyyhkiä ja esimerkiksi tekstin vierittäminen ei ollut mahdollista. Vuonna 1974 Tektronix julkaisi 4014 päätteen, joka maksoi kun taas suora kilpailija IBM 2250 maksoi. 4014:n hinta nousi tämän jälkeen mahdollisesti vastauksena kysynnälle. "Tallennusputki"-tekniikka oli yleinen tietokoneavusteisen suunnittelun järjestelmissä.
Ennen DRAM-muistien hintojen laskua näytön virkistykseen perustuvat rasterinäytöt olivat liian kalliita. 1980-luvulla muistien hinnat laskivat ja Tektronixin merkitys väheni: värigrafiikkaan oli suuri kiinnostus ja ”tallennusputkeen” perustuvaa värinäyttöä ei saatu valmistettua. Valmistajien oli kuitenkin vielä pitkään tarjottava päätteitä ja työasemia, jotka olivat yhteensopivia 4014:n kanssa.
1970-luvulla julkaistiin RAM-muistin mikropiirejä kuten Intel 1103, jolloin syntyi idea ASCII-merkkien esittämisestä merkkigeneraattorin avulla kuvaputkinäytöllä. Tekniikka luki RAM-muistia näytönpäivityksen tahdissa, joka oli tuolloin lähellä piirin maksiminopeutta. Don Lancaster kuvasi tekniikkaa Radio Electronics -lehdessä syyskuussa 1973. Mikroprosessorin kehityksen myötä voitiin lukea 8-bittinen ASCII-merkki, etsiä bittikaava joka näytetään ja näyttää se näytöllä: tämän jälkeen laitteisto skannasi tiedon ja tuotti videosignaalin näytölle. Kun vektorinäytöt eivät pystyneet hyvin täytettyjen lohkojen piirtämiseen tai tuottamaan harmaasävyjä rasteritekniikka pystyi tähän. Harmaasävyä seurasi värien käyttäminen. Motorola 6847 -piiri pystyi piirtämään yksinkertaisia kuvia ja tekstiä synkronoituna mikroprosessorin kelloon ja muut valmistajat toivat vastaavia markkinoille: nämä olivat alkeellisia grafiikkaprosessoreita.
1980-luvulla näyttötekniikka kehittyi ja resoluutiot kasvoivat värimäärän kasvaessa. Pikselien määrän tuplaantuessa vaaka- ja pystysuunnassa kokonaismäärä nelinkertaistuu, joka kasvattaa myös tarvittavaa prosessointia nelinkertaisesti. Samalla kuvaputken on pystyttävä useampiin riveihin samassa ajassa ja oltava riittävän tarkka. Kehityksen myötä ei ollut enää eroa käytetäänkö näyttöä grafiikan vai tekstin näyttämiseen. Näyttöjä oli sekä yksivärinäyttöjä että värinäyttöjä. Välkkymisen rajoittamiseksi ilmestyi eri päivitystaajuuksia, jolloin näyttöjen oli pystyttävä useisiin eri yhdistelmiä näyttötiloista, joka nosti näyttöjen hintoja ja vain suuret tuotantomäärät pystyivät pitämään hinnat siedettävällä tasolla.
Puolijohteisiin perustuvien litteiden näyttöjen kehitys alkoi ja ensimmäiset litteät paneelit julkaistiin 1990-luvulla. Välkkymisen vähentyminen, pienempi paino ja pienempi koko johtivat kuvaputken korvaamiseen useissa kohteissa. Työasemakoneet pystyivät entistä parempaan grafiikkaan, jolloin tietokoneet yleistyivät animaatioissa ja tietokoneavusteinen suunnittelu yleistyi hintojen laskiessa.
Yksivärinäyttöjen etuina olivat edullisempi hinta, korkeampi erottelutarkkuus ja vähäisempi välkkyminen. Kotitietokoneiden näyttöinä käytettiin usein televisiota, ja monen tietokoneen näyttötilat perustuivatkin Yhdysvalloissa käytetystä NTSC-televisiostandardista johdettuihin tarkkuuksiin, kuten 320×200, 640×200 tai 640×400.
Milja Aarnio
Milja Mirjami Aarnio, alun perin Lehikoinen (3. tammikuuta 1923 Polvijärvi – 3. tammikuuta 2011 Turku )  oli turkulainen kuvanveistäjä, keramiikkataiteilija ja kuvaamataidonopettaja, jonka tunnetuin teos on pronssiveistos Merenneito (1965) Tampellan teollisuusalueella Tampereella.
Tietokonenäyttö
Historiaa
Laadukkaita suuritarkkuuksisia värinäyttöjä oli kyllä olemassa jo ennen 1990-lukua, mutta niitä käytettiin lähinnä kalliissa grafiikkatyöasemissa.
Milja Aarnio
Aarnio opiskeli Helsingissä Taideteollisessa keskuskoulussa vuosina 1946–1949 ja 1961–1963 Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa. Aarnion teoksia esiteltiin ensi kertaa julkisesti Turussa vuonna 1958. Hänen varhaisimmat julkisesti esitellyt teokset olivat vesivärimaalauksia.
Aarnio tunnetaan saviveistoksistaan, joihin kohdistunut mielenkiinto on hänen oman arvauksensa mukaan syttynyt jo lapsena.
Tietokonenäyttö
Historiaa
Nestekidenäytöt tulivat aluksi käyttöön digitaalikelloissa ja taskulaskimissa 1970-luvun puolivälin jälkeen. Ne pysyivät kuitenkin hyvin pitkään varsin pieninä ja erottelukyvyltään, nopeudeltaan sekä kontrastiltaan vaatimattomina, mistä johtuen useimmissa 1980-luvun alun kannettavissa tietokoneissa käytettiin pienikokoista kuvaputkinäyttöä. 1980-luvun puolivälissä litteät elektroluminesenssi- ja plasmanäytöt korvasivat kuvaputket kannettavissa laitteissa. Yksivärisyytensä ja kalliin hintansa vuoksi ne eivät kuitenkaan saaneet sijaa pöytäkoneissa. Kannettavissa tietokoneissakin EL- ja plasmanäytöt joutuivat varsin pian väistymään STN- ja DSTN-nestekidenäyttöjen tieltä. TFT-näytöt puolestaan syrjäyttivät DSTN-näytöt 1990-luvun puolivälin jälkeen.
Kuvaputkinäyttö (CRT)
pienoiskuva|200px|Applevision-750 -kuvaputkinäyttö.
Kuvaputkinäyttö käyttää samaa tekniikkaa kuin televisio. Näytön suurin ja raskain osa on ilmatiivis kuvaputki eli katodisädeputki (CRT, engl. lyhenne Cathode Ray Tube).
Värikuvaputkessa pisteväli kertoo kuvapinnan samanväristen loisteainepisteiden etäisyyden toisistaan. Mitä pienempi pisteväli, sitä terävämpi kuva. Pisteväli on monitorista riippuen yleensä 0,20–0,28 millimetriä.
Kuvatarkkuus eli resoluutio kertoo, kuinka monta kuvapistettä näytöllä voidaan esittää vaaka- ja pystysuunnassa. Mitä suurempi tarkkuus, sitä enemmän yksityiskohtia ruudulle mahtuu.
Virkistystaajuus tai kuvataajuus ilmaisee, kuinka monta kertaa sekunnissa kuvaa päivitetään. Kuvaputkinäytöillä virkistystaajuuden pitäisi olla vähintään 75 hertsiä tai mieluummin 85 hertsiä. Liian matalilla virkistystaajuuksilla kuvan välkkyminen voi käydä häiritseväksi, rasittaa silmiä ja aiheuttaa päänsärkyä. Laitteiston teknisten rajoitusten vuoksi virkistystaajuus on käänteisessä suhteessa kuvatarkkuuteen, joten heikompaan kuvatarkkuuteen tyydyttäessä on mahdollista käyttää korkeampaa virkistystaajuutta.
Näytön koko mitataan kuvaputken kulmasta kulmaan ja ilmoitetaan tuumina, mutta varsinainen kuva-ala on jonkin verran pienempi. Käytännössä suurempi näyttö mahdollistaa paremman tarkkuuden. Aiemmat 15-tuumaiset näytöt korvaantuivat 17-tuumaisilla joiden suositeltu tarkkuus on 1024×768 kuvapistettä. 19-tuumaisilla näytöillä voidaan käyttää 1280×960 pisteen resoluutiota. 21-tuumaisilla näytöllä on mahdollista käyttää 1600×1200 pisteen tarkkuutta.
Suurikokoiset kuvaputkinäytöt ovat painavia ja vievät paljon pöytätilaa. Tilan tarvetta on pienennetty tuomalla markkinoille niin kutsutuilla lyhytkaulaisilla kuvaputkilla varustettuja näyttöjä. Näyttöjen syvyydestä on saatu pois kymmenisen senttiä ja painoa pudotettua hieman alemmaksi.
Nestekidenäyttö (LCD)
pienoiskuva|Apple IIc -nestekidenäyttö.
Kannettavissa tietokoneissa eri tekniikoilla toteutettuja ohuita nestekidenäyttöjä (LCD) on käytetty jo pitkään. Halvimpien pöytäkoneidenkin seurana ne alkoivat olla vakiovarusteita pian vuosituhannen alun jälkeen.
Nestekidenäyttöjen tuumakoot eivät ole suoraan verrannollisia kuvaputkinäyttöjen tuumakokoihin, sillä kuvaputkinäytöistä mitataan kuvaputken halkaisija, mutta nestekidenäytöistä todellinen kuva-ala. 15-tuumainen nestekidenäyttö vastaakin kuva-alaltaan suunnilleen perinteistä 17 tuuman kuvaputkinäyttöä.
Nestekidenäytön paneeli koostuu pienistä soluista, joita ohjataan sähkövirralla. Näytön valaistuksen hoitaa paneelin takana oleva taustavalo.
Nestekidenäytön kuva on terävä, eikä siinä esiinny kuvaputkelle ominaisia muotovääristymiä. TFT-näytöt toistavat myös eri värisävyt kohtuullisen tarkasti, mutta yleisesti ottaen vain harvat TFT-näytöt kelpaavat värintoistoltaan ammattimaiseen kuvankäsittelyyn. Toinen nestekidenäyttöjen etu on pieni tilantarve. Ne eivät vaadi syvyyssuunnassa kuin murto-osan kuvaputkinäyttöjen viemästä tilasta. Ohut näyttö vie vähän pöytätilaa ja vähäisen painonsa vuoksi näytön paikkaa voi tarvittaessa helposti siirtää.
Nestekidenäyttöjen huonoja puolia on se, että kuvan terävyys riippuu esitysresoluutiosta. Lisäksi vanhojen nestekidenäyttöjen katselukulma oli hyvin rajallinen: kuva heikkeni siirryttäessä pois näytön edestä tai muutettaessa katselukulmaa pystysuunnassa. Nykyisissä näytöissä ilmiötä ei juurikaan huomaa.
Nestekidenäyttö on suunniteltu käytettäväksi tietyllä kuvatarkkuudella. Suurempaa tarkkuutta ei ole mahdollista käyttää. Jos matalampaa tarkkuutta halutaan käyttää koko näytöllä, kuva täytyy skaalata eli venyttää näytölle, jolloin kuvasta tulee sumea tai vanhemmissa näytöissä heikon skaalausjärjestelmän takia palikkamainen.
OLED-näytöt ovat emissiivisiä eivätkä tarvitse taustavaloa.
Plasmanäyttö
pienoiskuva|Vuonna 1986 julkaistun Toshiba T3100:n kaasuplasmanäytön lähikuva. Litteät plasmanäytöt olivat käytössä 1960-luvulta alkaen. 1990-luvun alussa kehitetty aktiivimatriisitekniikka ratkaisi TFT-näyttöjen ongelmakohtia ja johti plasmanäyttöjen syrjäyttämiseen.
Liitännät
Yleinen tapa kytkeä näyttö näytönohjaimeen on ollut IBM PC -yhteensopivista peräisin oleva 15-nastainen analoginen VGA-liitin ja kaapeli. Kalliimmissa näytöissä ovat olleet käytössä BNC-liitännät, joissa jokainen kuvakomponentti kulkee omassa suojatussa kaapelissaan, jolloin häiriöiden määrä on pienempi.
Työasemissa on käytetty joukkoa erilaisia liitäntöjä kuten DB13W3.
Asennus
pienoiskuva|Räkkiasennukseen tarkoitettu näyttö ja näppäimistö. Näyttö voi olla esimerkiksi työpöydällä omalla jalustalla, seinätelineessä (Flat Display Mounting Interface, FDMI) tai räkkiasennuksena.
François Albert-Buisson
François Albert-Buisson (3. toukokuuta 1881 Issoire Ranska – 21. toukokuuta 1961 Aix-en-Provence) oli ranskalainen teollisuusmies, farmasian ja oikeustieteen tohtori sekä Rhône-Poulenc-yhtiön pitkäaikainen pääjohtaja. Hän oli myös Ranskan akatemian jäsen.
Elämäkerta
François Albert-Buissonin isoisä oli puukenkätehtailija. Hän itse aloitti farmasian opiskelun Pariisissa ja suoritti tieteessä tohtorin tutkinnon, mutta hän suoritti tämän ohella oikeustieteen tohtorin tutkinnon.
Opintojaan hän hyödynsi toimimalla yrityshallinnon parissa eri aloilla. Hän perusti Théraplix’in, joka keskittyi farmaseuttiseen tuotantoon. Lisäksi hän toimi teollisuuden ja pankkitoiminnan eri aloilla ja oli pitkään, 1936–1959, Rhône-Poulencin pääjohtaja. Hän osallistui myös useisiin kansainvälisiin taloustapaamisiin.
Luottamustoimenaan hän toimi konsulituomarina, Seinen alueen taloustuomioistuimen presidenttinä (1930–1934), valtiovarainministerin kabinettipäällikkönä (1924–1925). Issoiren kunnanjohtajana (1925–1941) sekä Puy-de-Dômen senaattorina (1937–1940).
Kunnianosoitukset
Albert-Buissonille myönnettiin hänen elinaikanaan muun muassa seuraavat akateemiset ja viralliset kunnianosoitukset:
Lauri Suosalo
Lauri Olavi Suosalo (aik. Finni), (vuoteen 1906 Finni, 29. heinäkuuta 1904 Messukylä – 1972) oli 1920-luvulla Neuvostoliittoon loikannut kommunisti, joka kävi Neuvostoliitossa punaupseerikoulun ja palasi Suomeen. Suomessa hänet vangittiin lähes välittömästi vuonna 1931, jonka jälkeen hän oli vuoteen 1937 asti vankeudessa. Sodan jälkeen hän toimi Tampereella kommunistisessa liikkeessä, kunnes erotettiin puolueesta 1949 mahdollisen sodanaikaisen Suomen valtiollisen poliisin kanssa olleen yhteistyön vuoksi.