cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sardiniankerttu
Lisääntyminen
Pesintä tapahtuu maaliskuun lopulta toukokuun alkupuolelle. Pesä on matalalla (90-120 cm) pensaassa ja molemmat puolisot osallistuvat rakentamiseen. Se on kuivista ruohoista, lehdistä ja korsista hyvin rakennettu kuppi. Naaras munii tavallisesti 3 tai 4 munaa. Muna painaa 1,52 g. Naaras hautoo 12-15 päivää. Emot huolehtivat poikasista yhdessä ja ne lähtevät pesästä noin 12 päivän ikäisinä.
Ravinto
Pääravintoa ovat hyönteiset, hämähäkit ja muut pienet selkärangattomat.
S. J. Lehto
Sulho Johannes Lehto (9. huhtikuuta 1895 Loimaa – 2. helmikuuta 1968 Turku) oli suomalainen näytelmäkirjailija.
Karin Smirnoff
Karin Smirnoff (o.s. Strindberg; 26. helmikuuta 1880 Tukholma – 10. toukokuuta 1973 Tukholma) oli suomenruotsalainen kirjailija.
Smirnoffin vanhemmat olivat ruotsalainen kirjailija August Strindberg ja näyttelijä Siri von Essen jotka erosivat Karinin ollessa 11-vuotias. Hän opiskeli opettajaksi Suomessa mutta asettui sittemmin asumaan Ruotsiin. Karin Smirnoff meni 1911 naimisiin Helsingin yliopistossa venäjän kielen lehtorina 1903–1918 toimineen Vladimir Smirnoffin (1876–1952) kanssa. Vladimir Smirnoff oli mukana bolševikkien toiminnassa. Hän oli Vladimir Leninin yhdysmies Suomessa ja Lenin sekä kirjailija Maksim Gorki asuivat hänen luonaan käydessään Helsingissä 1905–1906. Vladimir Smirnoff muutti 1918 Venäjälle ja myöhemmin Ruotsiin jossa hän toimi Neuvostoliiton Ruotsin konsulina.
Teoksia
Nimimerkillä Hannes Bernson:
Robert da Silva Almeida
Robert da Silva Almeida (s. 3. huhtikuuta 1971 Salvador) on brasilialainen entinen jalkapalloilija.
Omaha Lancers
Omaha Lancers on vuonna 1986 perustettu yhdysvaltalainen juniorijääkiekkoseura, joka pelaa USHL:ssa. Seura on kotoisin Omahasta Nebraskasta.
Arno Isaksson
Arno Herbert Isaksson (26. helmikuuta 1929 Helsinki – 25. lokakuuta 1973) oli suomalainen suomen ja ruotsin kielellä kirjoittanut näytelmäkirjailija.
Omaha Lancers
thumb|150px|left|Omaha Lancersin vanha logo.
Vladimir Nabokov
Vladimir Vladimirovitš Nabokov, salanimi V. Sirin, (22. huhtikuuta (J: 10 huhtikuuta) 1899 Pietari, Venäjän keisarikunta – 2. heinäkuuta 1977 Montreux, Sveitsi) oli venäläis-yhdysvaltalainen kirjailija, kirjallisuuskriitikko ja perhostutkija. Hän kirjoitti urallaan useita romaaneja, runokokoelmia, novelleja sekä omaelämäkerran ja kirjallisuuskritiikkejä. Nabokovin tunnetuin teos on Lolita.
Nuoruus
Vladimir Nabokov syntyi Pietarissa vanhaan aristokraattiseen sukuun. Hänen isänsä Vladimir Nabokov oli perustuslaillisdemokraattisen puolueen johtohahmoja ja kirjoitti useita kirjoja ja artikkeleita rikoslaista ja politiikasta.
Mossad
Mossad (, ”Instituutti”; koko nimeltään HaMossad leModiʿin uleTafkidim Mejuḥadim, ”Tiedustelun ja erikoistehtävien instituutti”) on Israelin tiedustelupalvelu. Sen tehtäviin kuuluu tiedustelu, vastaterrorismi ja muunlaiset operaatiot kuten juutalaisten pelastaminen vihollismaista.
Vladimir Nabokov
Nuoruus
Vladimir Nabokov omaksui jo lapsena venäjän, ranskan ja englannin kielen. Venäjän vallankumouksen vuoksi hän pakeni Berliiniin vuonna 1919.
Mossad
Mossadia on kutsuttu maailman tehokkaimmaksi ja häikäilemättömimmäksi salaiseksi palveluksi.
Vladimir Nabokov
Euroopan-aika
Venäjällä Nabokov oli ehtinyt julkaista kaksi runokokoelmaa, Stihi (1916) ja Dva puti (1918). Hän muutti perheensä mukana Englantiin 1919. Nabokov opiskeli Trinity Collegessa. Hänen pääaineensa oli ensin eläintiede, mutta hän vaihtoi sen pian ranskan- ja venäjänkieliseen kirjallisuuteen. Nabokov valmistui hyvin arvosanoin vuonna 1922.
Mossad
Mossad perustettiin 1949 ja järjestettiin uudelleen 1951. Koko tiedustelupalvelun olemassaolo salattiin pitkään. Mossadin palkkalistoilla on noin 1 200 henkilöä. Se on siviiliorganisaatio eikä käytä sotilasarvoja, mutta monet sen jäsenistä ovat palvelleet Israelin armeijassa. Mossadin päämaja on Tel Avivissa. Sen erikoisoperaatiojaos on nimeltään Metsada. Tämä osasto hoitaa salamurhat, sabotaasin ja puolisotilaalliset operaatiot.
Vladimir Nabokov
Euroopan-aika
Nabokov käänsi laajasti englanniksi venäläistä kirjallisuutta, muun muassa Aleksandr Puškinin tuotantoa. Hän oli myös kirjallisuudentutkija, ehkäpä kuuluisimpana työnään tutkielma Nikolai Gogolista. Lisäksi hän julkaisi salanimellä V. Sirin venäjäksi Lewis Carrollin romaanin Liisan seikkailut ihmemaassa.
Mossad
Israelilla on muitakin tiedustelupalveluja, kuten armeijan Shin Bet.
Vladimir Nabokov
Euroopan-aika
Nabokov asui vuosina 1922–1940 Saksassa ja Ranskassa. Hän jatkoi runouden parissa mutta kirjoitti myös näytelmän ja useita toteutumattomia elokuvatarinoita. Hänen vuosina 1923–1924 kirjoittama näytelmä Tragedija gospodina Morna (”Herra Mornin tragedia”) ilmestyi vasta hänen kuolemansa jälkeen vuonna 1997.
Nabokov omaksui vuoteen 1925 mennessä proosan omaksi tyylikseen. Hänen esikoisromaaninsa on Mašenka. Kirjassa on omaelämäkerrallisia piirteitä, ja siinä kuvataan muun muassa Nabokovin ensimmäistä suhdetta ja perheen tilaa. Romaaneja hän kirjoitti salanimellä V. Sirin.
Nabokov siirtyi jo toisessa romaanissaan Kuningas, rouva, sotamies (1928) tyyliteltyyn muotoon, joka on hänen tuotannolleen tyypillistä. Kaksi vuotta myöhemmin ilmestynyt shakkiromaani Lužinin puolustus toi Nabokoville mainetta parhaana nuorena venäläisemigranttikirjailijana. 1930-luvun alkupuoliskolla Nabokovilta ilmestyi neljä romaania ja pienoisromaani.
Yhdysvalloissa englanninkielisiä teoksia
Nabokov muutti 1940 Yhdysvaltoihin. Vuodesta 1940 hän julkaisi teoksensa englanniksi. Nabokovin ensimmäiset englanninkieliset romaanit olivat Sebastian Knightin todellinen elämä (1941) ja Väärin päin (Bend Sinister, 1947). Nabokov toimi venäläisen kirjallisuuden professorina ja julkaisi perhosia käsitteleviä tieteellisiä tutkimuksia. Hän julkaisi 1944 kriittisen teoksen Nikolai Gogolista, ja hän sai 1945 Yhdysvaltain kansalaisuuden.
Lolita ja paluu Eurooppaan
Nabokovin tunnetuimpiin teoksiin kuuluu Lolita (1955), joka kertoo vanhemman miehen intohimoisesta suhteesta 12-vuotiaaseen tyttöön. Teos yhdessä Nakobovin muiden romaanien kanssa nosti hänet yhdeksi 1900-luvun kirjallisuuden suurista nimistä. Lolita ja sen seurauksena syntynyt kiinnostus hänen aiempiin teoksiinsa toi Nabokoville vaurautta. Hänen aiemmat romaaninsa eivät olleet tuottaneet muutamaa sataa dollaria enempää. Nabokov palasi 1959 Eurooppaan ja asui kuolemaansa asti Montreaux’ssä Sveitsissä. Hän ei kuitenkaan koko elinaikanaan hankkinut asuntoa, vaan asui Sveitsissäkin hotellissa.
Nabokovin Kalvas hehku ilmestyi 1962. Siinä Nabokov käytti epätyypillistä romaanimuotoa, sillä teos koostui runosta ja sitä kommentoivasta hullusta kirjallisuussaivartelijasta. Nabokovin 17. romaani Ada: Sukutarina, joka oli myös hänen pisimpänsä, oli parodia perhekronikasta.
Nabokov kirjoitti 1960-luvulla romaanien lisäksi neljäosaisen kommentaarin Aleksandr Puškinin teoksesta Jevgeni Onegin ja omaelämäkerran Puhu, muisti, joka käsittelee hänen Euroopan-vuosiaan.
Nabokovilta jäi hänen kuollessaan vuonna 1977 keskeneräinen romaanikäsikirjoitus The Original of Laura, jonka on arveltu olevan seksuaalisisällöltään Lolitaakin provokatiivisempi. Vaikka kirjailija määräsi kuolinvuoteellaan käsikirjoituksen poltettavaksi, se päätettiin julkaista vuonna 2009. Käsikirjoitus koostuu 138 arkistokortista, jotka on julkaistu teoksessa sellaisenaan. Lisäksi niiden teksti on ladottu myös tavanomaisena tekstinä.
Tyyli
Kirjailijana Nabokov tunnetaan monimutkaisesta juonenkuljetuksesta ja nokkelista sanaleikeistä.
Suomessa Nabokovin tuotantoa erityisesti narratologiselta kannalta on tutkinut yleisen kirjallisuustieteen professori Pekka Tammi.
Suomennetut teokset
thumb|right|Nabokovin muistomerkki [[Montreux|Montreux’ssä˔]]
Pye Records
Pye Records oli vuonna 1953 perustettu brittiläinen levy-yhtiö. Sille kuuluneita tunnettuja artisteja ovat muun muassa Lonnie Donegan (1956–69), Petula Clark (1957–71), The Searchers (1963–67), The Kinks (1964–71), ja Brotherhood of Man (1975–79). Vuonna 1980 yhtiö muutti nimensä, mutta vuonna 2006 se alkoi ohimennen toimia jälleen.
Lufttransportgeschwader 62
Lufttransportgeschwader 62 (LTG 62) on Saksan ilmavoimien kuljetuslennosto, joka on perustettu Ala-Saksissa Wunstorfin lentotukikohdassa vuonna 1959. Lennoston kalustona on Airbus A400M Atlakset. Vaikka lennoston päätehtävänä on taktiset ilmakuljetukset, se on osallistunut vuodesta 1960 alkaen humanitäärisiin avustustehtäviin.
Pye Records
Historiaa
Vuonna 1896 perustettu Pye Ltd. valmisti televisioita ja radioitan sekä niihin liittyvää ammattielektroniikkaa. Mukaan äänitebisnekseen se tuli vuonna 1953 ostettuaan Nixa Recordsin. Vuonna 1955 se osti alaisuuteensa Polygon Recordsin ja sulautumisen myötä nimeksi tuli Pye Nixa Records.
Lufttransportgeschwader 62
Laivueen perustaminen ja Köln-Wahn (1959–1963)
Lufttransportgeschwader 62 perustettiin 1. lokakuuta 1959 Cellen lentotukikohdassa, mistä se siirtyi tammikuusta maaliskuuhun 1960 Kölnin-Wahnin lentotukikohtaan. Tammikuussa 1960 lennosto aloitti Nord Noratlas -koneiden vastaanoton ja lopulta sen vahvuuteen kuului kahdeksantoista Noratlasta. Kaksi kuukautta myöhemmin maaliskuussa 1960 lennosto lensi ensimmäisen tehtävänsä kuljettaessaan avustustarvikkeita Marokkoon Agadirin maanjäristyksen uhreille Saksan ilmavoimien ensimmäisessä ulkomaan operaatiossa.
Pye Records
Historiaa
Vuonna 1958 Pye International Records aloitti toimintansa. Yhtiö lisensoi itselleen yhdysvaltalaisia ja muita ulkomaisia levy-yhtiöitä kuten Chess Recordsin, A&M Recordsin, Kama Sutra Recordsin, Colpix Recordsin, Buddah Recordsin, 20th Century Recordsin ja King Recordsin.
Lufttransportgeschwader 62
Laivueen perustaminen ja Köln-Wahn (1959–1963)
Lennoston 2. laivue perustettiin huhtikuussa 1960. Maaliskuussa 1961 lennosto lensi avustuslentoja Nigeriaan ja samalla perustettiin 3. laivuetta. Marraskuussa lennoston 2. laivue siirrettiin Lufttransportgeschwader 63:n 1. laivueeksi. Helmikuussa 1962 lennosto avusti Hampurin tulvan uhreja ja syyskuussa se vastaanotti tunnuskilven. Tammi-helmikuussa 1963 lennosto lensi avustuslentoja Jemeniin.
Pye Records
Historiaa
Vuonna 1959 Pye Nixasta tuli Pye Records ja ATV hankki itselleen puolet yhtiöstä. Toisen puolen se osti itselleen vuonna 1966. Vuonna 1969 Pye lanseerasi itselleen yhtiön folk, jazz, blues ja progressiivista musiikkia varten, Dawn Recordsin. Dawn Recordsin menestyksekkäimmäksi edustajaksi muodostui Mungo Jerry -yhtye.
Lufttransportgeschwader 62
Ahlhorn ja laivueen lakkauttaminen (1963–1971)
Huhtikuussa 1963 lennoston laivueet siirrettiin Ahlhornin lentotukikohtaan lukuun ottamatta 3. laivuetta, joka jäi Köln-Wahnin lentotukikohtaan. Laivue liitettiin osaksi Flugbereitschaft des Bundesministeriums der Verteidigungia. Kaksitoista LTG 62:n ja LTG 63:n Nord Noratlasta kuljetti avustustarvikkeita Algeriaan vuoden 1965 maanjäristyksen jälkeen. Elokuussa 1966 lennosto lensi avustuslentoja Turkkiin. Heinäkuussa 1967 lennosto evakuoi siviilejä kuudenpäivänsodan jaloista Kreetalle. Lennosto lensi avustuslentoja Sisiliaan tammikuussa 1968. Lennosto liitettiin 9. huhtikuuta 1968 osaksi Lufttransportkommandoa. Lennosto vastaanotti ensimmäisen Transall C-160-koneen huhtikuussa 1968. LTG 62 lakkautettiin 30. syyskuuta 1971.
Uudelleen perustaminen ja Saksojen yhdistyminen (1978–1993)
Lennosto perustettiin uudelleen 1. lokakuuta 1978 nimeämällä Wunstorfissa ollut Flugzeugführerschule "S" Lufttransportgeschwader 62:ksi saaden samalla aiemmin lakkautetun lennoston perinteet. Etiopian nälänhädän 1983–1985 uhreille lennosto lensi 1859 avustuskuljetusta Etiopiaan ja Sudaniin maaliskuusta syyskuuhun 1985. Persianlahden sodan aikana LTG 62 avusti liittokunnan joukkoja kuljetuksin. Se myös kuljetti avustustarvikkeita Pohjois-Irakin ja Turkin kurdipakolaisille vuonna 1990.
Saksojen yhdistyttyä 1990 Itä-Saksan ilmavoimat liitettiin osaksi Saksan ilmavoimia. Siten perustettiin uusia yksiköitä ja eräs näistä oli Brandenburg-Briestin lentotukikohdan Lufttransportgeschwader 65, jonka kalustona oli Mil Mi-8-helikopterit. Perustettu lennosto lakkautettiin tammikuussa 1993 ja siitä tuli erillinen kuljetusosasto, joka liitettiin osaksi LTG 62:ta. Syyskuussa 1993 Ahlhornin lentotukikohdassa ollut Hubschraubergeschwader 64 lakkautettiin, jolloin lakkautetun lennoston 35 Bell UH-1D -helikopteria liitettiin LTG 62:een.
UNPROFOR, SFOR ja ISAF (1992–2004)
4. heinäkuuta 1992 alkaen maaliskuuhun 1995 lennosto tuki UNPROFORia ja kuljetti avustustarvikkeita piiritettyyn Sarajevoon. Lennosto siirrettiin tammikuussa 1994 Holzdorfin lentotukikohtaan, missä yksi aiemmista Hubschraubertransportgeschwader 64:n laivueista ja ilmavoimien aiemmin Brandenburg-Briestin lentotukikohtaan sijoitetut yksiköt olivat toimineet. Nyt yksiköt muodostivat LTG 62:n alaisen kuljetuslento-osaston, joka vastasi Holzdorfin ja Erfurthin etsintä- ja pelastuspalveluista sekä Neysterlitzin hätäkeskuksen. Seuraavina vuosina helikopterit osallistuivat erilaisiin pelastustehtäviin sekä Saksassa että ulkomailla. Näistä merkittävin vuoden 1997 Keski-Euroopan tulvat ja vuoden 2002 Euroopan tulvat.
Vuosina 1996-2004 LTG 62 kuului SFORiin eli Naton monikansallisiin rauhanturvajoukkoihin, jotka oli sijoitettu Bosniaan ja Hertzegovinaan Bosnian sodan jälkeen. Tehtävä jatkui KFOR-joukkojen tukemisena turvattaessa Kosovoa. Vuoden 2004 Mozambiquen tulvien uhrien auttamiseksi LTG 62 lennätti apua alueelle. Helmikuusta 2002 alkaen lennosto on ollut Termezin lentotukikohdassa Uzbekistanissa vuorotellen LTG 61:n kanssa. Lentotukikohta on Afganistanissa ISAFiin kuuluvien Saksan joukkojen päähuoltotukikohta. Vuonna 2003 lennosto osallistui operaatio Artemikseen, joka oli Euroopan yhteisön johtama sotilaallinen tehtävä Kongon demokraattisen tasavallan vakauttamiseksi YK:n MONUC-operaation tukemiseksi.
Laivueen uudistaminen (2004–)
Saksan puolustusministeriö julkaisi marraskuussa 2004 suunnitelman korvata lennoston Transall C-160 -koneet ja Bell UH-1D -helikopterit Airbus A400M Atlaseilla ja NHIndustries NH90 -helikoptereilla. Suunnitelman mukaisesti Airbus A400M:t otetaan palvelukseen muutamassa vuodessa. Kuitenkin teknisten ongelmien vuoksi ensimmäinen uusi kone saataisiin palvelukseen aikaisintaan marraskuussa 2014. LTG 62 tulee olemaan ilmavoimien ainoa Airbus A400M koneilla varustettu lennosto.
Holzdorfin lentotukikohdan helikopteriosasto lakkautettiin 1. lokakuuta 2010 ja se muodostettiin uudelleen nimellä Hubschraubergeschwader 64. Siitä alkaen lennoston kalustona ovat olleet vain lentokoneet. LTG 62 osallistui 22.-26. helmikuuta 2011 operaatio Pegasukseen, missä se evakuoi Libyan sisällissodan jalkoihin jääneitä länsimaisia ihmisiä. Lennosto evakuoi kaikkiaan 262 henkeä. LTG 62 sai 19. joulukuuta 2014 ensimmäisen Airbus A400M Atlaksen, ja viimeinen Transall C-160 poistui Wunstorfista heinäkuussa 2015. Marraskuussa 2018 lennostolla oli kaikkiaan 21 Airbus A400M Atlasta.
Vaakuna
LTG 62:n vaakuna oli aiemmin lentokoulu "S":n kilpi, mutta se otettiin käyttöön lennostossa, kun se muodostettiin koulusta 1971. Kilpeen on vaalean siniselle pohjalle kuvattu lentävä korppi, jonka silmät on sidottu. Vaaleansininen väri kuvaa taivaansineä, missä lennosto toimii. Korppi on lainattu saksalaisen karikatyyritaiteilijan ja maalarin Wilhelm Buschin, joka syntyi lähellä Wunstorfin lentotukikohtaa Wiedensahlissa, sarjakuvahahmolta "Hans Huckebeinilta". Valitsemalla "Hans HUckebeinin" vaakunaeläimekseen lennosto osoitti sitoutumistaan Wunstorfiin. Silmien sitominen kuvaa LTG 62:n sokkolentokoulutusta, jossa lennetään vain mittariston tukemana.
Komentajat
Lennoston komentajina olivat vuodesta 1978 alkaen :
Devil Is a Loser
Devil Is a Loser on Lordin singlejulkaisu ja musiikkivideo vuodelta 2003. Singlestä on saatavana sekä suomalainen että saksalainen versio. Kappaleen musiikkivideolla yhtye ilmestyy kutsumatta halloween-juhliin.
Lyyli Voutilainen
Lydia (Lyyli) Maria Voutilainen (20. syyskuuta 1891 Kotka – 28. lokakuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, joka käytti myös nimimerkkiä Outi.
Teoksia
Omalla nimellä: Nimimerkillä Outi:
Tarvastu
Tarvastu on entinen kunta Viljandimaan maakunnassa, Virossa. Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Kolga-Jaanin ja Tarvastun kunnat liittyivät Viljandin kuntaan.
Tarvastun asukasluku oli 4 202 (2010), pinta-ala 409,00 neliökilometriä ja asukastiheys 10,3 asukasta neliökilometrillä.
Historia
On todennäköistä, että kronikoissa on viittauksia Tarvastuun jo vuodelta 1225.
Kylät
Kunnassa oli 37 kylää: Anikatsi, Arakumäe, Jakobimõisa, Järveküla, Kalbuse, Kannuküla, Kärstna, Kivilõppe, Koidu, Kuressaare, Maltsa, Marjamäe, Metsla, Mõnnaste, Muksi, Pahuvere, Pikru, Põrga, Porsa, Raassilla, Riuma, Roosilla, Soe, Sooviku, Suislepa, Tagamõisa, Tarvastu, Tinnikuru, Unametsa, Väluste, Vanausse, Veisjärve, Vilimeeste, Villa, Vooru, Ämmuste ja Ülensi.
Väestö
Vuonna 2011 Tarvastun kunnassa oli 3 326 asukasta, joista 3 201 (96,2 %) oli virolaisia, 84 (2,5 %) venäläisiä ja 39 (1,2 %) muita kansallisuuksia.
Arvi
Arvi on suomalainen miehen nimi. Nimi on muunnos muinaisgermaanisesta ja skandinaavisesta nimestä Arvidh tai Arvidher, joka merkitsee kotkaa tai sotilasta. Nimi on annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 12 831 suomalaiselle. Virossa ja Suomessa nimi tunnetaan myös muodossa Arvo.
Lassana Diarra
Lassana ”Lass” Diarra (s. 10. maaliskuuta 1985 Pariisi, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Edustaa vuonna 2018 Ligue 1 -sarjassa pelaavaa PSG:tä.
Seurajoukkueura
Diarra aloitti ammattilaisuransa Ranskan Ligue 2:n Le Havressa, jossa pelatessaan hänet valittiin Ranskan alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen. Heinäkuussa 2005 hän siirtyi englantilaisseura Chelseaan, joka etsi seuraajaa ikääntyvälle Claude Makélélélle. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa lokakuussa 2005 Mestarien liigan ottelussa Real Betisiä vastaan.
Andrew Cruickshank
Andrew Cruickshank on ollut seuraavien henkilöiden nimenä:
Lassana Diarra
Seurajoukkueura
Kaudella 2005–2006 Diarra valittiin Chelsean vuoden nuoreksi pelaajaksi. Kaudella 2006–2007 hän pelasi joukkueen loukkaantumisongelmien vuoksi myös oikeana laitapuolustajana, mutta peliaika jäi kokonaisuudessaan vähiin. Diarran sopimus oli umpeutumassa tammikuussa 2008 eikä hän ollut halukas jatkamaan sitä, joten kesällä 2007 hänet myytiin ranskalaismanageri Arsene Wengerin luotsaamaan Arsenaliin. Myös Arsenalissa peliaika oli vähissä, minkä vuoksi hän halusi vaihtaa seuraa ja tammikuussa 2008 hän teki 3,5-vuotisen sopimuksen Portsmouthin kanssa. Hän nousi pian Harry Redknappin luotsaaman joukkueen avauskokoonpanoon ja oli mukana toukokuussa 2008, kun joukkue voitti FA Cupin loppuottelussa Cardiff Cityn maalein 1–0. Elokuussa liigamestari Manchester Unitedia vastaan pelatussa Community Shield -ottelussa hän oli rangaistuspotkuissa yksi Portsmouthin kolmesta epäonnistujasta, kun United vei pokaalin rangaistuspotkuin 3–1.
Pelattuaan Portsmouthissa vain vajaan vuoden espanjalainen Real Madrid hankki Diarran korvaamaan pitkäaikaisloukkaantunutta Mahamadou Diarraa. 20 miljoonan euron kauppa ja Diarran kesään 2013 asti ulottuva sopimus vahvistettiin 21. joulukuuta 2008, ja virallisesti hän siirtyi seuraan siirtoikkunan auettua tammikuussa 2009. Diarra peri sukunimikaimansa pelinumeron 6, mutta erottuakseen tästä hän päätti käyttää muun muassa pelipaidassaan nimeä Lass.
Maajoukkueura
Ensiesiintymisensä Ranskan maajoukkueessa Diarra teki 24. maaliskuuta 2007 EM-karsintaottelussa Liettuaa vastaan. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 2008 EM-kilpailuissa, mutta ei pelannut minuuttiakaan.
Siiri Autiomäki-Paananen
Siiri Susanna Autiomäki-Paananen (22. lokakuuta 1896 Jalasjärvi – 23. joulukuuta 1969 Oulu) oli suomalainen Pylkönmäellä asunut opettaja, talonemäntä ja uskonnollinen kirjailija.
Luciferin valo
Luciferin valo on suomalaisen black metal -yhtye Azaghalin kuudes studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2006 levymerkillä Avantgarde Music.
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Azaghal.
Jalkapallon Mestaruussarjan karsintasarja 1943
Jalkapallon Mestaruussarjan karsintasarja 1943 pelattiin ennen Mestaruussarjan kauden 1943–44 alkua. Karsintasarjaan osallistuivat Mestaruussarjan kauden 1940–41 kolme viimeistä joukkuetta Toverit, KIF ja HPS sekä Helsingin Kullervo, Kotkan Työväen Palloilijat (KTP) ja Maarian Kisa-Veikot (MKV) TUL:sta. Yksinkertaisen sarjan kaksi parasta pääsivät Mestaruussarjaan kaudeksi 1943–44.
Would You Love a Monsterman?
Would You Love a Monsterman? on hard rock/heavy metal -yhtye Lordin läpimurtohitti ja ensimmäinen virallinen single vuodelta 2002. Single nousi toisella viikollaan Suomen listaykköseksi. Radio Rockin "1000 kaikkien aikojen kovinta rockbiisiä" -listassa "Would You Love A Monsterman" on sijalla 708. Single on myynyt kultalevyyn oikeuttavan määrän.
Kappaleen alkuperäisen version nauhoitti Mr. Lordi vuonna 1993 nimellä "I Would Do It All for You". Kappaleen uusin versio nauhoitettiin ja julkaistiin vuonna 2006 singlenä ja musiikkivideona.
Vuoden 1993 versio
Alkuperäisen version kappaleesta teki Mr. Lordi vuonna 1993 nimellä "I Would Do It All For You". Kappale löytyy demoalbumilta Napalm Market, jota ei koskaan virallisesti julkaistu.
Vuoden 2002 versio
Singlellä olevat kappaleet ovat eri versioita kuin Get Heavy -albumilla. Singlen kannen on tehnyt Mr. Lordi yhdessä Mika Lindbergin kanssa. 500 ensimmäiselle singlen ostajalle kesällä 2002 jaettiin myös Mr. Lordin tekemä 12-sivuinen Monster Magazine -sarjakuvalehti.
Lisäksi single sisältää Would You Love a Monsterman? -musiikkivideon. Musiikkivideolla pieni tyttö on saapunut syksyiselle hautausmaalle, jossa haudoista esiin nousevat Lordin jäsenet. Video on kuvattu MTV3:n tiloissa Pasilassa.
Kokoonpano
<br style="clear:both;"/>
Lähteet
Maria Jyrkäs, Mr. Lordi: Lordiary. Tammi, 2022
J. Mannermaa
Jooseppi (Juuso) Mannermaa, sukunimi aik. Polkko (28. toukokuuta 1885 Terijoki – 28. tammikuuta 1969 Järvenpää) oli suomalainen näytelmäkirjailija.
Suomen keskiaikaiset seurakunnat
Keskiajan lopussa oli Suomessa noin sata kirkkopitäjää eli seurakuntaa. Näistä Varsinais-Suomessa oli 26, Satakunnassa 15, Uudellamaalla 14, Hämeessä 14, Pohjanmaalla 12, Karjalassa kahdeksan ja Savossa neljä. Tihein seurakuntaverkosto oli Ahvenanmaalla.
1300-luvun alussa Suomessa oli noin 30 seurakuntaa. Osa näistä oli kappeliseurakuntia, joilla oli oma kirkko ja hautausmaa, muttei omaa pappia. Pohjois-Suomeen perustettiin jo 1320-luvulla Salon ja Kemin kappeliseurakunnat.
Luettelo
Ennen vuotta 1550 perustetut seurakunnat on seuraavassa lueteltu historiallisten maakuntien mukaisesti.
My Heaven Is Your Hell
My Heaven Is Your Hell on Lordin singlejulkaisu vuodelta 2004. 1000 ensimmäistä singleä sisälsi yhden kahdeksasta erilaisesta Lordi-tarrasta, joita ei ole julkaistu erikseen. Osa tarroista oli myös nimmaroitu. My Heaven Is Your Hell oli ensimmäinen singlejulkaisu The Monsterican Dream-albumilta.
Vitalis
Vitalis voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Oilinginoja
Oilinginoja on Oulujoen vesistöön kuuluva pieni joki, jonka alkulähde on Korteperänsuolla Utajärvellä. Joen alkupää jakaantuu kahteen haaraan: Ylimmäinen Korteoja ja Alimmainen Korteoja. Varsinainen Oilinginoja on vain kuutisen kilometriä pitkä luoteeseen kulkeva joki, joka laskee Oulujokeen Alasuvannon kohdalla. Jokisuulla se ennen yhdystien 8300 alittamista laajenee pieneksi järvilompoloksi, Oilinginpolveksi. Laajentumiskohtaan on kaivettu pari kilometriä pitkä kanava pohjoisesta Naamanjoesta Polvensuon poikki. Oilinginojan ja Oulujoen yhtymäkohdassa aivan Rötönniemen kärjessä on vanha tervahaudan paikka.
Alessandro Cambalhota
Alessandro Cambalhota (s. 27. toukokuuta 1973 Teixeira de Freitas) on brasilialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Alessandro debytoi Brasilian maajoukkueessa 1999.
Nam June Paik
thumb|Videoinstallaatio. thumb|Pre-Bell-Man, veistos Museum für Kommunikation -museon edustalla. Frankfurt am Main, Saksa. Nam June Paik (20. heinäkuuta 1932 Soul – 29. tammikuuta 2006 Miami, Yhdysvallat) oli korealainen videotaiteilija, jota pidetään videotaiteen isänä. Fluxus-ryhmään kuulunut Paik teki myös kokeellista musiikkia ja telekommunikaatiotaidetta.
Elämä ja ura
Varakkaaseen tekstiilitehtailijan perheeseen Korean Soulissa syntynyt Nam June Paik ei aluksi suunnitellut kuvataiteilijan uraa. Hän opiskeli filosofiaa, historiaa, estetiikkaa ja länsimaista musiikkia Tokiossa, jonne hän oli perheensä kanssa paennut Korean sotaa vuonna 1950.
Vuosien kuluessa Paik siirtyi aineellisesti niukasta, mutta idearikkaasta ja provokatiivisesta Fluxus-taiteesta yhä runsaampaan ja karnevalistisempaan taiteeseen. Hän rakensi televisiovastaanottimista esimerkiksi puutarhoja ja videoseiniä, autoja ja robotteja, selloja ja rintaliivejä.
Paikin yhteistyökumppanina toimi Charlotte Moorman, jonka kanssa hän teki useita yhteisiä performansseja 1960-luvun puolesta välistä lähtien aina Moormanin kuolemaan asti vuonna 1991. Kuuluisin näistä lienee tv-rintaliiveihin pukeutuneet Moormanin sellonsoittoa kuvaavat esitykset. Moorman työskenteli monien aikansa kuuluisien nykytaiteilijoiden kanssa, mukaan lukien Joseph Beuys, John Gage, Yoko Ono ja Wolf Vostell. Paikin ja Moormanin yhteistyön motiivina oli halu murtaa klassisen musiikin esittämiseen liittyviä traditioita ja esitystapoja.
Paik ja Suomi
Meluisan ja suurisuuntaisen taiteen lisäksi Paik teki myös hiljaisen meditatiivisia teoksia. Sellainen oli muun muassa Ars 83 -näyttelyssä Ateneumissa nähty TV-Buddha, jossa buddhan patsas istui katsomassa omaa kuvaansa televisiosta. Tämä teos toi Paikin laajempaan tietoisuuteen Suomessa. Näyttely merkitsi myös laajemmin videotaiteen läpimurtoa Suomessa. Paikin nauhateoksia oli tosin jo nähty Asko Mäkelän organisoimassa Vanhan galleriassa vähän aikaisemmin.
Kiasman kokoelmiin kuuluu Paikin teos TV-sello: Suomalainen uni (1991). Teos koostuu muovilevystä tehdystä selloa muistuttavasta instrumentista ja sen sisälle asetetusta kolmesta televisioruudusta. Sellossa on kielet ja soittimen vieressä makaa jousi, jolla selloa soitetaan. Soittimen sisällä olevissa televisioruuduissa näkyy videonauhaa. Paik suunnitteli teoksen vasta perustetun Nykytaiteen museon avajaisnäyttelyyn Ateneumiin vuonna 1991.
Paikin teoksia ja elämäntyötä on nostanut esiin Suomessa kriitikko-taiteilija Jan-Olof Mallander kirjoituksissaan eri lehdissä.
Suomessa Paikin teoksia nähtiin laajemmin Turussa Ars Nova -museossa vuonna 1995.
Linnasaari (Viipuri)
Linnasaari (,, Ostrov Tverdish) on Viipurin kaupunkiin kuuluva Suomenlahden saari, joka erottaa toisistaan Viipurinlahden ja Suomenvedenpohjan.
Yleistä
Noin viiden neliökilometrin laajuinen Linnasaari on pisimmillään kolmen kilometrin pituinen ja 1–2 kilometriä leveä. Sen lounaispuolella sijaitsee Sorvalin saari, jonka Linnasaaresta erottaa lähes umpeen maatunut Saunalahti. Viipurin keskustan ja Linnasaaren välissä puolestaan on kapea Linnasalmi, jossa sijaitsee pienellä saarella keskiaikainen Viipurin linna. Salmen ylittää kaksi maantiesiltaa. Lännessä Linnasaaren erottaa mantereesta Kivisillansalmi.
Historia
Viipurin asutus levisi Linnasaarelle pääosin 1700-luvun jälkipuoliskolta lähtien. Saaressa sijaitsivat Viipurin vanhat suomalaiset kaupunginosat Hiekka, Neitsytniemi, Saunalahti, Siikaniemi ja Tervaniemi. Nykyään se kuuluu Petrovskin (Петровский) kaupunginosaan. Linnasaaressa ovat lisäksi muun muassa kuuluisa Monrepos´n puisto, Pyhän Annan kruunun linnoitus, 1800-luvulta peräisin oleva Neitsytniemen kasarmialue, suomalaisten vuonna 1932 rakentama entinen Viipurin sotilassairaala sekä vuotta myöhemmin valmistunut arkkitehti Uno Ullbergin suunnittelema Viipurin maakunta-arkisto.
Vuonna 1912 aloitettiin raitiovaunuliikenne Neitsytniemen ja Viipurin keskustan välillä. Ensimmäinen siltayhteys Linnasaareen rakennettiin jo 1600-luvulla. Vuonna 1888 valmistunut puurakenteinen Linnansilta (Turun silta) korvattiin nykyisellä betonisillalla 1980. Toinen on 1960-luvulla rakennettu Petrovskin silta, joka kulkee hieman Linnansillan pohjoispuolella.
Liikenne
Linnasaaren kautta kulkevat nykyään Riihimäki–Pietari-rata sekä keskustasta E18-valtatielle johtava maantie, joka menee myös Sorvalin saaren halki. Vuonna 1856 valmistuneen Saimaan kanavan alkuperäinen tuloväylä kulki Linnasaaren ja kaupungin keskustan erottavan Linnasalmen kautta, mutta 1960-luvulla kanavan uudelleenrakentamisen yhteydessä se siirrettiin kiertämään saaren länsipuolelta Kivisillansalmea pitkin.
Gerd Kühr
Gerd Kühr (s. 1952 Maria Luggau) on itävaltalainen säveltäjä ja kapellimestari.
Kühr opiskeli sävellystä Josef Friedrich Doppelbauerin ja orkesterinjohtoa Gerhard Wimbergerin johdolla Salzburgin Mozarteumissa vuosina 1972–79. Tämän jälkeen hän sai sävellysopetusta Hans Werner Henzeltä Hochschule für Musik und Tanzissa Kölnissä (1980–83). Hän osallistui myös orkesterinjohdon mestarikursseille, joita pitivät Sergiu Celibidache ja Hans Swarowsky. Kührin saamiin tunnustuksiin kuuluvat säveltäjien Ernst von Siemens -musiikkipalkinto (1995) ja Itävallan taidepalkinto musiikin kategoriassa (2011). Kühr on myös luonut kansainvälisen kapellimestarina ja toiminut oopperoiden korrepetiittorina Kölnissä ja Grazissa.
Kühr nousi ensimmäistä kertaa laajan yleisön tietoisuuteen oopperallaan Stallerhof, joka kantaesitettiin Münchenin biennaalissa vuonna 1988. Oopperan libretisti on Franz Xaver Kroetz. Lisäksi Kührin tuotantoon kuuluvat muiden muassa Revue instrumentale et électronique (2004/05), viulukonsertto Movimenti (2004/06) ja Música pura (2010/11).
Inkoon kirkko
pienoiskuva|Inkoon kirkko, sankarihaudat För Fosterlandet 1939–1944 Inkoon kirkko on kirkkorakennus Inkoossa Länsi-Uudellamaalla. Pyhälle Nikolaukselle pyhitetty kirkko on kaivausten ja muuritutkimusten perusteella rakennettu kolmessa vaiheessa, joista viimeisin tuotti nykymuotoisen kirkkorakennuksen. Markus Hiekkasen mukaan ensimmäinen vaihe muurattiin aikaisintaan 1430-luvulla, toinen vaihe ehkä 1400-luvun jälkipuoliskolla ja viimeinen vaihe luultavasti 1510-luvulla. Paikalla on kuitenkin todennäköisesti sijainnut puukirkkoja jo seurakunnan perustamisesta lähtien, joka tapahtui 1200-luvun alussa. Jälkeenpäin on kirkkoa jouduttu uusimaan ja kunnostamaan useasti, kun esimerkiksi vuonna 1623 salama tuhosi sen katon. Kellotapuli rakennettiin kirkon vierustalle vuosina 1739–1740.
Kirkon sisällä pohjoisseinällä olevassa seinämaalauksessa on Suomen ainoa säilynyt kuolemantanssikuvaelma. Keskiaikaiset maalaukset ovat tyyliltään samanlaisia kuin Lohjan ja Hattulan kirkon maalaukset, ja ne on melko varmasti maalattu 1510-luvulla.
Kirkon urut on valmistanut Åkerman & Lund, ja 21-äänikertaiset urut on asennettu 1989.
Kirkon sankarihautausmaan muistomerkin on suunnitellut arkkitehti Arne Rancken v. 1949
Andrew Cruickshank (eteläafrikkalainen säveltäjä)
Cruickshank on saanut maassaan useita palkintoja. Hänen teoksiinsa lukeutuvat Bushman Woman Eats a Tsama Melon (korkealle ihmisäänelle, klarinetille ja pianolle, 1995), Pianotrio nro 1 (1995), Four Pieces for Piano (1993) ja Wit berk het in die bos gestaan (sopraanolle/tenorille ja pianotriolle, 2005). Cruickshank on toiminut myös pianistina ja esittänyt pääasiassa eteläafrikkalaisten säveltäjien, kuten Stefans Grovén teoksia. Hän toimi Durbanin Daily News -lehden musiikkikriitikkona ja perusti vuonna 2001 Gautengissa vanhan musiikin Mass Appeal -yhtyeen.
Psyykkinen itsesäätely
Psyykkinen itsesäätely on toimintaa, jolla ihminen pyrkii palauttamaan mielensä tasapainotilaan. Käytännössä ihminen etsii tasapainoa omien sisäisten malliensa ja ympäröivän ulkoisen todellisuuden välille, pyrkii kokemukseen oman mielensä hallinnasta. Ihmisellä on itsesäätelyn toteuttamiseksi käytössään sekä hallintakeinoja että puolustuskeinoja.
Ihmisen psyykkiseen itsesäätelyyn liittyvät ja toimintaan vaikuttavat myös yleensä tiedostamottomat defenssi- eli puolustusmekanismit. Järkyttävä tapahtuma saatetaan torjua, sitä ei uskota. Yllättävästi paljastunutta, häpeälliseltä tuntuvaa asiaa ryhdytään selittelemään. Joku saattaa kohdata nolon tilanteen huumorin kautta.
Ihmeellinen maailma
Teoksen hakusanat käsittelevät erilaisia näennäistieteitä ja skepikkojen mukaan tieteellisesti perusteettomia oppeja. Aiheita ovat esimerkiksi ufologia, astrologia ja parapsykologia. Kirja esittelee myös tieteen ja skeptisen ajattelutavan perusteita.
Sisältö
Teoksessa arvostellaan erilaisia tieteenä esiintyviä valetieteitä: esimerkiksi kvanttimystiikka tai näennäishistoriaa. Kansanomaisia oppeja kaivonkatsomisesta, kuuhulluudesta, kummittelusta ja maasäteilystä käsitellään myös. Kryptozoologiasta mukana on Loch Nessin hirviö. Nykyajassa vaikuttavat edelleen myös taru Atlantiksesta, numerologia ja vitalismi.
Uskontoon liittyvät esimerkiksi hakusanat ihme, jumalan olemassaolo, kielilläpuhuminen, dualismi, ihmeparantaminen, jälleensyntyminen, luomisoppi, kuoleman jälkeinen elämä, rukoilu, käärinliinatiede, uskon terveellisyys, yliluonnollinen ilmiö ja älykäs suunnitelma. New Agen ja spiritismin ilmiöitä ovat myös esimerkiksi henkiparannus ja kanavointi. Tuhoisista kulteista esitellään ufouskonto Taivaan portti. Aihealueeseen liittyviä psykologian ilmiöitä ja käsitteitä on mukana: Barnum-efekti, lastikultti ja maaginen ajattelu. Psykokulttuuriin taas liittyy kymmenen prosentin myytti.
Tiedettä avaavat hakusanat hypoteesi, hypoteettis-deduktiivinen menetelmä, induktio, kaksoissokkokoe, kolmas kulttuuri ja tieteenfilosofia. Kriittisen ajattelun käsitteinä esitellään Humen giljotiini, Humen puntari, Occamin partaveitsi sekä argumentoinnin käsitteet moralistinen ja naturalistinen virhepäätelmä. Postmodernismin tuote Sokalin tapaus esitellään. Tunnetuista skeptikoista ja alan järjestöistä on hakusanat: esimerkiksi CSICOP, Skepsiksen Huuhaa-palkinto, Sokrates-palkinto, Paul Kurtz, Carl Sagan, Michael Shermer, Kari Enqvist, Hannu Karttunen, Ilkka Niiniluoto, Raimo Tuomela ja Marjaana Lindema-Viitasalo. Myös ateismi, valistus, humanismi ja vapaa-ajattelu esitellään.
Vastaanotto
Helsingin Sanomien Vesa Sisätön mukaan kirja tarjoaa hyvin syitä siihen, miksi kenenkään ei pitäisi uskoa niihin saati sijoittaa rahojaan huijauksiin. Vahvimmillaan Selin on kirjoittaessaan omaan alansa eli psykologiaan liittyvistä ilmiöistä. Sisätön mukaan teos olisi kaivannut laajempaa toimittajakuntaa, erityisesti enemmän ihmistieteellistä näkemystä esimerkiksi siitä, ketkä oikein uskovat paranormaaleihin ilmiöihin ja miksi. Teos on mielenkiintoista selailtavaa, mutta voisi olettaa, että sitä lukevat enimmäkseen vain ne, jotka jo jakavat kirjailijan skeptisen asenteen.
Söörmarkku
Söörmarkku on kylä ja taajama nykyään Porin kaupunkiin kuuluvassa entisessä Noormarkun kunnassa. Asukkaita siellä on 997 (2017), joista taajaman alueella 398 (2021).
Söörmarkku sijaitsee kymmenen kilometriä Porin keskustan pohjoispuolella valtateiden 8 ja 23 risteyksen tuntumassa. Kyläraitin muodostaa sen lävitse kulkeva Söörmarkuntie. Maanteiden lisäksi Söörmarkun yhdistää Porin keskustaan kevyen liikenteen väylä. Kunnallisia palveluja ovat vuosiluokkien 1–4 opetusta tarjoava Söörmarkun koulu, sivukirjasto sekä toimintansa vuonna 2009 aloittanut päiväkoti. Yritystoiminta Söörmarkun alueella on vilkasta. Kylässä ja sen läheisyydessä sijaitsevilla teollisuusalueilla toimii yli 40 yritystä. Söörmarkussa sijaitsee myös vuonna 1925 rakennettu nuorisoseurantalo, jossa Suomalainen Markku-liitto kokoontuu vuosittain Markun päivänä 25. huhtikuuta.
Söörmarkku mainitaan ensimmäisen kerran asiakirjoissa vuonna 1473. Ruotsalainen luonnontieteilijä Carl von Linné vieraili kylässä 1723 ja mainitsee matkakertomuksessaan löytäneensä Söörmarkusta maailman pohjoisimman tammen. Kyseinen puu kaatui myrskyssä vuonna 1979.
Söörmarkun kylä on tunnustettu valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö koostuu edustavasta talonpoikaisesta rakennuskannasta, joka sijoittuu tiiviisti vanhan kylätien varrelle. Kylässä näkyy erinomaisesti kerroksellisuus. Kantatilat myötäilevät joen viljavia viljelyalueita ja pienasutus sijaitsee mäkisellä rinteellä. Kylässä on edelleen nähtävissä vahvaa talonpoikaiskulttuurin vaalimista ja maatalous eri muodoissaan on voimissaan. Kylällä toimii useita aktiivitiloja ja mm. Pyntösjärven metsästysseura, jolla on omat kotisivut. Kulttuuriympäristön luokitteluja on kolme: alueellisesti merkittävä, maakunnallisesti merkittävä ja valtakunnallisesti merkittävä. Söörmarkku sijoittuu näistä korkeimmalle tasolle ja tämä on huomioitu kattavilla suojelumerkinnöillä esim. osayleiskaavassa.
Thomas Christopher Collins
pienoiskuva| Thomas Christopher Collins (s. 16. tammikuuta 1947) on katolinen kirkonmies ja kardinaali. Hän syntyi Guelphissa, Kanadan Ontariossa, ja sai pappisvihkimyksensä 5. toukokuuta 1973.
Collins nimitettiin vuonna 2006 Aloysius Matthew Ambrozicin seuraajaksi Toronton arkkipiispana. Hän astui uuteen virkaansa 30. tammikuuta 2007 toimittuaan aiemmin Saint Paulin piispana (1997–1999) ja Edmontonin arkkipiispana (1999–2006). Vuonna 2012 hänet ylennettiin kardinaaliksi.
Dragsfjärdin kirkko
thumb|300px|Dragsfjärdin kirkko, sankarihaudat  Fallna för Fosterlandet 1939–1944 Dragsfjärdin kirkko (ruots. Dragsfjärd kyrka) on kirkkorakennus Dragsfjärdissä Varsinais-Suomessa. Se on rakennettu vuosina 1753–1755 kirkonrakentaja Antti Piimäsen johdolla. Tuolloin se nimettiin valtakuntaa hallinneen kuninkaan Aadolf Fredrikin mukaan Adolfin kirkoksi. Ristikirkon muotoisen kirkon kellotapuli valmistui vuonna 1763. Kirkossa on vuonna 1690 lahjoitettu alttaritaulu ja vuodelta 1753 peräisin oleva saarnastuoli. Nykyisin keltainen kirkko on aiemmin ollut maalattu punamullalla.
Paikalla on aikaisemmin ollut kappeli, jonka rakentamisvuotta ei tiedetä. Huonokuntoinen kappeli purettiin ja vuonna 1695 valmistui uusi. Se kävi pian pieneksi, jonka jälkeen nykyinen kirkko rakennettiin ja saatiin valmiiksi vuonna 1755.
Saarnastuolin on tehnyt vuonna 1753 Eric Biur. Kirkon urut vuodelta 1977 ovat 16-äänikertaiset ja ne on valmistanut Kangasalan Urkutehdas.
Udu
Udu on nigerialainen keramiikasta valmistettu rumpusoitin, jota on käytetty igbo- ja hausakansojen musiikissa. Kun ruukun kyljessä olevaan reikään lyödään kämmenellä, syntyy pehmeitä, matalia ääniä kun ruukussa oleva ilma purkautuu toisesta aukosta ulos. Aukkoa voidaan peittää osittain jolloin ääni muuttuu. Udu on yleistynyt ympäri maailmaa ja niitä myydään nykyisin soitinliikkeissä muuallakin kun Afrikassa.
Samu Torsti
Samu Torsti (s. 5. syyskuuta 1991) on suomalainen alppihiihtäjä. Hän edustaa Vasa Skidklubbia ja hänen valmentajanaan toimii Tuomas Uotila.
Alppihiihdon maailmancupissa Torsti kilpaili ensimmäisen kerran joulukuussa 2009 Alta Badian suurpujottelussa. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran Beaver Creekin suurpujottelussa joulukuussa 2014 oltuaan 13:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Adelbodenin suurpujottelussa tammikuussa 2017. Se on edelleen hänen paras maailmancupsijansa (tilanne 18.2.2021).
Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 Torsti sijoittui suurpujottelussa 32:nneksi. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui jälleen suurpujottelussa 32:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli samassa lajissa 21:s. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 Torsti sijoittui suurpujottelussa 21:nneksi ja Pyeongchangin olympialaisissa 2018 17:nneksi. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän oli parisuurpujottelussa kahdestoista ja suurpujottelussa viidestoista.
Torsti on saavuttanut urallaan useita aikuisten Suomen mestaruuksia suurpujottelussa. Hän on voittanut mestaruuden myös superalppiyhdistetyssä ja supersuurpujottelussa.
Torsti lopetti aktiiviuransa kauden 2022–2023 päätteeksi.
Kennebunk
Kennebunk on kunta (town) Yorkin piirikunnassa, Mainen osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kennebunkin maapinta-ala on Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston mukaan 90,78 neliökilometriä. Vuoden 2020 väestönlaskennan aikaan Kennebunkissa oli 11 536 asukasta ja 5 019 taloutta. Asukastiheys oli 127,1 as./km2. Kennebunk asutettiin 1600-luvulla.
Tiedustelupalvelu
thumb|[[Central Intelligence Agency|CIA:n New Headquarters Building (NHB) -rakennuksen sisäänkäynti Langleyssa Virginiassa vuonna 2009.]]
Tiedustelupalvelu on pysyvä organisaatio, joka täyttää valtion johdon toimintaympäristöä koskevia tiedontarpeita, luo tilannekuvaa, ennakoi ja antaa tiedonhankintansa ja analyysinsa perusteella varoituksia. Rajatummin tiedustelupalvelu tai tiedusteluvirasto on valtion laitos, joka kerää tietoja toisista maista henkilövakoilun, signaalitiedustelun ja salakielten avaamisen avulla. Tiedustelupalvelut tutustuvat myös julkisiin tietoihin ja harjoittavat monesti yhteistyötä muiden laitosten, esimerkiksi armeijan kanssa. Tiedustelupalvelut hoitavat vastavakoilun ja terrorismin vastaiset toimet.
Jotkut tiedustelupalvelut harjoittavat salamurhia, asekauppaa, vallankaappauksia ja muita salaisia operaatioita, joiden tarkoitus on tukea omia liittolaisia ja heikentää vastustajaa. Tiedustelupalvelut tarjoavat usein propagandaa. Propagandaa saatetaan levittää joukkotiedotusvälineissä, jotka eivät suoraan liity tiedustelupalveluun. Tiedustelupalvelu saattaa hoitaa joitain asioita peiteorganisaatioiden kautta. Tiedustelupalveluilla on ollut joskus omia operaatioita, joista maan päättäjiä on informoutu vähän tai ei ollenkaan. Joitain tiedustelupalveluita on arvosteltu muun muassa siitä, että ne varmistavat vain pienen ryhmän turvallisuutta ja toimivat epäinhimillisillä tavoilla.
Tunnetuimpia tiedustelupalveluja ovat Yhdysvaltojen CIA, NSA, Venäjän SVR, (Neuvostoliiton) KGB (nykyisin FSB), Israelin Mossad ja Brittien MI6 ja MI5.
Suomessa ulkomaantiedustelua hoitavat Puolustusvoimien tiedustelulaitos (PVTIEDL),Pääesikunnan tiedusteluosasto ja tiedustelulain tultua voimaan 2019 maan sisäisestä tiedustelusta vastaa Suojelupoliisi.
Vladimir Odojevski
thumb|200px|Vladimir Odojevski vuonna 1856 Vladimir Fjodorovitš Odojevski ; (13. elokuuta (J: 1. elokuuta) 1803 Moskova, Venäjän keisarikunta – 11. maaliskuuta (J: 27. helmikuuta) 1869 Moskova, Venäjän keisarikunta) oli venäläinen kirjailija, kirjastonhoitaja, pedagogi, filosofi, luonnontieteilijä, keksijä ja musiikkikriitikko.
Elämäkerta
Vladimir Odojevski syntyi vanhaan ruhtinassukuun, joka sammui hänen kuollessaan. Hän opiskeli Moskovan yliopistossa sijaitsevassa aatelispoikien sisäoppilaitoksessa ja toimi sen jälkeen journalistina. Vuonna 1826 Odojevski muutti Pietariin, jossa hän työskenteli vuodesta 1846 Yleisen kirjaston varajohtajana ja Rumjantsevin museon johtajana, joka oli pitkään Moskovan ainoa julkinen museo. Vuodesta 1861 lähtien hän oli senaattorina Moskovassa. Hän osallistui aktiivisesti aikansa yhteiskunnalliseen elämään, hyväntekeväisyyteen ja kansanvalistustyöhön. Pietarissa Odojevski tunnettiin hänen 1830–1840-luvuilla pitämästään kirjallisuussalongista, jonka kävijöitä olivat muun muassa Mihail Lermontov, Nikolai Gogol ja Aleksandr Puškin.
Odojevskin filosofiset ja esteettiset näkemykset ovat ristiriitaisia. Hän kasvoi rationalismin ja valistusfilosofian vaikutuksen alaisena, mutta kiinnostui sitten saksalaisesta idealismista, varsinkin Friedrich von Schellingista, ja myöhemmin Louis Saint-Martinin mystiikasta. Maailmankuvaltaan hän oli samanaikaisesti sekä zapadnikki että slavofiili.
Kirjailijana Odojevski tuotti valistushenkisiä satiireja, opettavaisia kertomuksia sekä romanttisia fantasiaromaaneita kuten Improvizator (”Improvisoija”, 1833), Silfida (”Sylfidi”, 1837), Salamandra (”Salamanteri”, 1840) ja Kosmodrama (1840). Hänen keskeneräiseksi jäänyt tieteisutopiansa 4338-i god: Peterburgskije pisma (ven. 4338-й год: Петербургские письма, ”Vuosi 4338: pietarilaisia kirjeitä”) julkaistiin vasta vuonna 1926. Odojevski kuvaa tässä esseessään maailmaa, jossa "tuttujen talojen väliin on järjestetty magneettisia lennättimiä, joiden kautta kaukana asuvat ihmiset kommunikoivat keskenään".
Odojevski oli yksi venäläisen musiikkitieteen uranuurtajista. Hän oli ensimmäinen Mihail Glinkan tuotannon tutkija ja julkaisi kirjoituksia venäläisestä kansan- ja kirkkomusiikista sekä länsimaisista säveltäjistä. Musiikin aiheilla on näkyvä sija Odojevskin kaunokirjallisessa tuotannossa, ja hän sävelsi jonkin verran myös itse.
Odojevski ja Suomi
Odojevski vietti kesiään Viipurin lähellä omistamassaan Ronkaan kartanossa ja osasi jonkin verran suomen kieltä. Suomalaiseen kansanrunouteen hän tutustui Helsingin yliopistossa työskennelleen Jakov Grotin välityksellä.
Kirjailijan kaksiosaisen Salamanteri-romaanin päähenkilöitä ovat köyhä imatralainen poika Jaakko ja tämän nuoruudenystävä Elsa. Jaakko liittyy 1700-luvun alussa venäläisiin joukkoihin, joutuu Pietariin ja saa koulutuksen Hollannissa. Palattuaan takaisin hänestä tulee suuri herra ja yksi keisarin apulaisista. Elsa ei kuitenkaan pysty sopeutumaan Pietarin elämään ja palaa Imatralle. Myöhemmin hän ilmestyy Jaakolle salamanterina unessa ja auttaa tätä selviytymään vaikeuksistaan. Jaakko menee naimisiin venäläisen ylimysneidon kanssa, jolloin salamanteri kostaa julmasti.
Romaanissaan Odojevski tuo venäläiseen kaunokirjallisuuteen ensimmäisen kerran sivistyneen suomalaisen henkilöhahmon. Samalla hän toistaa suomalaisiin ennestään liitettyjä alkukantaisuuden ja noituuden teemoja. Suomalaiset ovat päähenkilöinä myös kirjailijan keskeneräiseksi jääneessä romaanissa Perhekirjeenvaihto sekä humoristisessa pikku näytelmässä Mitenkä saisi päivällisen.
Liljendalin kirkko
Liljendalin kirkko (ruots. Liljendal kyrka) on kirkkorakennus Loviisassa Uudellamaalla. Se on valmistunut vuonna 1886 ja edustaa arkkitehtuuriltaan uusgotiikkaa. Alun perin kirkon suunnitteli arkkitehti A. Boman, mutta vain hieman ennen rakennustöiden aloittamista kirkon piirustuksia täydensi arkkitehti Theodor Decker. Kirkkoa suunniteltaessa vaihtoehtoina olivat joko harmaakivikirkko tai puukirkko. Kustannussyistä päädyttiin puukirkkoon.
8. tammikuuta 1886 pidettiin tarjouskilpailu, jonka voitti arkkitehti Miertiz, joka myöhemmin antoi tehtävän edelleen rakennusmestari E. I. Eleniukselle. Urakkahinta oli 22 790 markkaa, ja siihen kuului, että seurakuntalaiset hankkivat kaiken rakennusmateriaalin. 17. tammikuuta 1886 päätettiin purkaa vanha kirkko ja käyttää kaikki käyttökelpoinen materiaali uuteen kirkkorakennukseen. Tänä aikana pidettiin jumalanpalvelukset Söderbyn koulussa. Jo 31. lokakuuta 1886 kirkko oli valmis tarkastettavaksi. Piispantarkastuksen yhteydessä 28.–29. marraskuuta uusi kirkko vihittiin käyttöön ensimmäisenä adventtina 1886.
Aiheesta muualla
60.57444°N, 26.05472°W
Almir
Almir (s. 26. maaliskuuta 1969 Porto Alegre) on brasilialainen entinen jalkapalloilija.
GP3 Saksan Grand Prix
GP3 Saksan Grand Prix oli GP3-sarjan osakilpailu, joka ajettiin vuosina 2010–2014 ja 2016 kahdella eri radalla.
Almir
Jalkapallomaajoukkue
Almir debytoi Brasilian maajoukkueessa 1990. Hän on pelannut viisi maaottelua.
GP3 Saksan Grand Prix
Suomalaisista Valtteri Bottas voitti toisen lähdön kaudella 2011. Voitto oli Bottaksen uran ensimmäinen GP3:ssa.
Cletus
Cletus voi viitata seuraaviin: