cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Libby Smith
Saarella
Libbyn ryhmä päättää lähteä etuosan selviytyneiden leiriin. Matkan aikana Cindy joutuu Toisten kaappaamaksi ja Ana Lucia ampuu vahingossa Shannonin. Libbyn liityttyä etuosan selviytyneiden joukkoon, hänelle ja Hurleylle kehkeytyy romanttinen suhde. Libby ystävystyy myös Clairen kanssa ja auttaa tätä muistamaan tapahtumia siitä, kun Claire oli Ethanin vankina. Libby auttaa myös Bernardia SOS-merkin rakentamisessa. Jaksossa Dave Libby auttaa Hurleyta selvittämään tämän ruoka-addiktion, mutta epäonnistuu kun ruokalähetyksen saapuessa. Libby löytää Hurleyn kallion reunalta, jolta Hurley aikoo hypätä alas. Libby yrittää estää häntä, mikä johtaa siihen, että Libby tunnustaa Hurleylle rakkautensa. Suhteen syventyessä Hurley päättää järjestää treffit.
Jaksossa Kaksi lähtöryyppyä Libby hakee piknikiä varten huopia Joutsen-asemalta, kunnes hän huomaa Michaelin tappaneen Ana Lucian. Vahingossa Michael ampuu myös Libbyn. Jack yrittää pelastaa Libbyn, mutta epäonnistuu, joten hän päättää lievittää Libbyn kipuja heroiinilla. Libby yrittää kertoa ampujansa nimen, mutta kukaan ei saa selvää hänen kuiskauksestaan, ja pian hän kuolee Hurley vierellään. Libby haudataan Ana Lucian viereen. Kaksi viikkoa myöhemmin Hurley vierailee Libbyn haudalla, toteaa kaipaavansa tätä ja jättää kukan tämän haudalle.
Jaksossa Tapaa Kevin Johnson Libby ilmestyy Michaelille sairaalassa sairaanhoitajana huopia mahallaan, joka kuvaa hänen asentoaan Michaelin ampuessa hänet. Näky osoittautuu kuitenkin uneksi. Libby seuraa Michaelia jopa Kahana-laivalle, missä hän yrittää saada Michaelia olematta painamatta nappia, jota Michael kuitenkin painaa. Oceanicin kuutosien lehdistötilaisuudessa kerrotaan, että Libby oli yksi kahdeksasta alkuperäisestä selviytyjästä, mutta kuoli ensimmäisellä viikolla. Viidennen kauden kolmannessa jaksossa Hurleylle ilmestynyt Ana Lucia kertoo Libbyn toivottaneen Hurleylle terveisensä.
Vaihtoehtoinen aikajana
Lost
Resonance
Resonance on puolalaisen grindcore-yhtye Antigaman neljäs studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2007.
Katariinan kirkko
Pyhän Katariinan kirkko voi viitata seuraaviin kirkkoihin:
Dm11
Dm11 (lempinimeltään Mandolino) oli sarjamerkintä VR:n tilaamalle uudelle moottorijunalle. Tämän kalustosarjan kiskobusseja tilattiin 16 kappaletta vuonna 1995 GEC-Alsthomin Espanjan tehtaalta. Tilaus kuitenkin peruttiin matkustamon 12 dB liian kovan melun ja 9 tonnin liikapainon vuoksi.
Suomeen tuodut Dm11-sarjan moottorijunat palautettiin valmistajalle, joka yritti myydä niitä useille rautateille, muun muassa Liettuaan, kunnes yksiköt saatiin lopulta myytyä Kuubaan.
Carl Langbehn
Carl Langbehn (6. joulukuuta 1901 Padang, Sumatra – 12. lokakuuta 1944 Berliini) oli saksalainen lakimies ja kansallissosialismin vastustaja. Hänet teloitettiin osallisena heinäkuun 20. päivän salaliittoon, jossa tarkoitus oli salamurhata Adolf Hitler.
Elämä
Carl Langbehn oli syntynyt Padangissa Sumatran saarella Indonesiassa vuonna 1901. Hän oli Heinrich Himmlerin tuttava, sillä heidän tyttärensä kävivät samaa koulua.
Kuolema
Carl Langbehnin tiedettiin vastustaneen natsien julmia tekoja. Gestapo vangitsi Langbehnin osasyyllisenä Hitlerin salamurhayritykseen. Hänet hirtettiin Plötzenseen vankilassa lokakuussa 1944.
Intianmaina
Intianmaina (Acridotheres ginginianus) on kottaraisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Intianmainaa tavataan luonnonvaraisena laajalla alueella Bangladeshissa, Bhutanissa, Intiassa, Myanmarissa, Nepalissa, Pakistanissa, Kiinassa ja Taiwanissa. Lisäksi sitä on istutettu Kuwaitiin, Omaniin ja Arabiemiraatteihin. Lajin on kuvattu olevan pääasiassa melko yleinen tai yleinen, paitsi Bhutanissa harvinainen. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Domenico Mogavero
pienoiskuva Domenico Mogavero (s. 31. maaliskuuta 1947 Castelbuono) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Palermon arkkihiippakuntaan 12. heinäkuuta 1970 ja nimitettiin Mazara del Vallon hiippakunnan johtoon 22. helmikuuta 2007. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Camillo Ruini, jota avustivat Salvatore De Giorgi ja Paolo Romeo. Mogavero asetettiin virkaansa 1. huhtikuuta.
Peter Christian Skovgaard
thumb|Peter Christian Skovgaard Peter Christian Skovgaard (1817–1875) oli tanskalainen taidemaalari. Hän maalasi varsinkin suuria tanskalaisia metsämaisemia ja oli yksi Tanskan ensimmäisistä merkittävistä maisemamaalareista. Skovgaard sai aiheita varsinkin Själlannista. Skovgaardin maisemamaalauksille on ominaista yksityiskohtaisuus ja tasapuolinen sommittelu. Skovgaard maalasi myös muotokuvia. Myös hänen kaksi poikaansa Joakim (1856–1933) ja Niels Skovgaard (1858–1938) olivat taidemaalareita.
Eino Ahtiainen
Eino Matti Ahtiainen (1920 – 14. elokuuta 1958) oli suomalainen murhaaja, joka surmasi neljä ihmistä ampumalla 14. elokuuta 1958. Välikohtauksessa haavoittui kaksi ihmistä. Teon jälkeen Ahtiainen surmasi itsensä kolmella laukauksella. Surma-ase oli Browning 7.65. Teon motiivina oli mustasukkaisuus.
Finnoo
Finnoo (aiemmin Suomenoja, ) on alue Espoossa Kaitaan ja Nöykkiön kaupunginosissa, Länsiväylän varrella.
Historia
Siitepölyanalyysien perusteella Espoon vanhin suomalainen maata viljelevää asutus sijaitsi juuri Finnoossa 1000-luvun alussa. Ruotsalainen asutus levisi alueelle kolonisaation myötä myöhemmin keskiajalla. Muun Espoon tavoin alue ruotsalaistui nopeasti voimakkaan siirtolaisuuden myötä.
Alueen nimi ruotsinkielinen nimi Finno juontaa juurensa sanaan Finnevik, mikä on tarkoittanut suomalaisten lahtea. Nimenantajina ovat mahdollisesti olleet itäisen naapurikylän Gräsan Ruotsista saapuneet siirtolaiset. Lahden nimi on antanut nimen myös siihen luoteesta laskevalle ojalle, Finnålle.
Rakentaminen 2020-luvulla
Finnoon alueelle ja on suunniteltu asuntoja 17 000 asukkaalle sekä 1 800 uutta työpaikkaa. Alueesta tavoitellaan kestävän kaupunkirakentamisen edelläkävijää. Rakentamista ja liikkumista ohjataan vähäpäästöisiin ja kestäviin muotoihin. Asuntorakentaminen alkoi keväällä 2020. Pääosiltaan alueen on tarkoitus olla valmis 2030-luvulla.
Liikenne
Länsimetron asema Finnoo sijoittuu Finnoon keskustaan. Metroasema avattiin liikenteelle 3. joulukuuta 2022.
Uuden asuinalueen rakentamisen myötä Finnoon alueelle rakennetaan paljon uusia teitä ja siltoja. Pysäköinti on keskitetty pysäköintilaitoksiin, minkä lisäksi alueen pysäköinti järjestyy kannenalaisena pysäköintinä ja kadunvarsipysäköintinä.
Luonto
Finnoon alueelle on suunniteltu erilaisia puistoja, merellisiä ulkoilureittejä, kattava pyörätieverkosto ja palvelut kävelyetäisyydelle. Alueen luontoarvojen suojelemiseksi virkistäytymiseen rakennetaan selkeät reitit ja paikat.
Finnoossa on pienvenesatama ja satamassa pysähtyvien saaristolaivojen kyydissä pääsee kesäaikaan kaupungin lukuisiin ulkoilusaariin.
Alueella sijaitsee arvokas, valtakunnallisestikin lintuharrastajien suosiossa oleva lintukosteikko. Suomenojan luontopolut ja lintutornit ovat suosittuja vapaa-ajan retkikohteita. Alueelta on yhteys myös Espoon keskuspuistoon ja kymmeniä kilometrejä pitkälle rantaraitille.
Ondjiva
Kaupunki on perinteisesti ollut Oukwanyaman heimon kuninkaan asuinpaikka.
Historia lähetysasemana
Ondjivan lähetysaseman perustivat Reinin Lähetysseuran lähetyssaarnaajat Friedrich Meisenholl ja August Wulfhorst vuonna 1891, apunaan Friedrich Bernsmann. Luvan aseman perustamiseen he olivat saaneet Oukwanyaman kuninkaalta Weyulu Hedimbiltä. Saksalaiset luulivat tuolloin tämän alueen kuuluneen Saksan Luonais-Afrikkaan, mikä tieto myöhemmin osoittautui virheelliseksi. Seuraavana vuonna he perustivat lähellä Omupandan lähetysaseman.
Meisenholl asui ja työskenteli Ondjivassa neljä vuotta, kunnes hänen oli lähdettävä alueelta vakavan sairauden vuoksi. Wilhelm Stahlhut tuli hänen tilalleen vuosikymmenen puolivälissä, mutta myös hän oli epäonninen. Hänen kolme lastaan kuolivat sairauksiin Afrikassa, ja lopulta hänkin kuoli mustavesikuumeeseen Outjossa Lounais-Afrikan puolella 1.5.1900. Hänen leskensä työskenteli useita vuosia ensin Oukwanyamassa ja myöhemmin vielä Hereromaalla.
Elokuussa 1915 kuningas Mandume antoi polttaa Ondjivan lähetysaseman, ja saksalaisten oli paettava Ondongaan Lounais-Afrikkaan. Samana vuotena portugalilaiset hyökkäsivät Mandumen kimppuun ja voittivat hänet 20.8. Monguan taistelussa, jota portugalilaiset pitävät koko siirtomaahistoriansa merkittävimpänä. Heidän komentajanaan oli kenraali António Pereira d'Eça, jonka mukaan Ondjivaa kutsuttiin siirtomaa-aikana.
Ondjivasta tuli myöhemmin katolinen lähetysasema ja sittemmin Ondjivan hiippakunnan piispanistuin. Piispana on toiminut Fernando Guimaraes Kevanu vuoteen 2011 saakka ja sen jälkeen isä Pio Hipunyati on jatkanuthänen työtään.
Liikenneyhteydet
Ondjivan kautta kulkee maantie Namibian Oshikangosta Lubangoon. On olemassa suunnitelmia, joiden mukaan Windhoekista Oshikangoon kulkevaa rautatietä jatkettaisiin Ondjivaan ja siitä edelleen pohjoiseen.
Vuotuiset markkinat
Ondjivassa pidetään joka vuosi kahden viikon ajan markkinoita heinäkuussa. Markkinoiden johtaja on rva Maria Joau.
Oupyakadi
Oupyakadi oli katolisen kirkon lähetysasema eteläisessä Angolassa, n. 50 km Ondjivasta pohjoiseen. Se sijaitsi Oukwanyaman heimon alueen pohjoisimmassa kolkassa, Oukwanyaman ja Evalen heimojen rajamailla.
Alue oli levoton vuosien ajan, kun portugalilaiset taistelivat ombadjalaisia vastaan ja samaan aikaan saksalaiset sotivat Lounais-Afrikassa hereroja vastaan. Mahdollisesti tästä syystä, taikka asemaa perustettaessa sattuneen selkkauksen vuoksi asema nimeksi tuli Oupyakadi ‘ongelma, hankaluus’.
Johan Skjoldborg
pienoiskuva|Johan Skjoldborg Johan Martinus Nielsen Skjoldborg [sgjolbor] (1861–1936) oli tanskalainen kirjailija. Hän kirjoitti maahenkisiä teoksia, jossa kuvasi etenkin Jyllannin rahvasta ja talonpoikaiselämää. Hän kertoi pienviljelijöiden kohtaamista ongelmista, mikä sai jotkut tanskalaiset pienviljelijät rakentamaan hänelle kunnia-asunnon. Skjoldborg toimi myös työläisten elinehtojen parantamiseksi.
Skjoldborg oli paitsi kirjailija, myös opettaja. Hän käsittelee myöntätuntoisesti maalaisväestöä ja sen huonoa yhteiskunnallsita asemaa. Hänen läpimurtoromaaninsa oli Taistelujen mies (En stridsman, 1936). Myöhemmin hän siirtyi menneisyyden romantisointiin. Hän julkaisi 1934–1935 muistelmat Min mindebog.
Hugo Valvanne
Hugo Valvanne, sukunimi vuoteen 1906 Wegelius (18. heinäkuuta 1894 Pietarsaaren maalaiskunta – 25. heinäkuuta 1961 Fyen, Tanska) oli suomalainen suurlähettiläs sekä teosofinen kirjailija ja teosofisen kirjallisuuden suomentaja.
Valvanteen vanhemmat olivat lääninrovasti, valtiopäivämies Henrik Eliel Wegelius ja tämän ensimmäinen puoliso Johanna Elisabeth Häggman. Hän oli naimisissa kaksi kertaa : 1929–1945 Eva Arokallion kanssa (liitto päättyi avioeroon) ja vuodesta 1947 Gulpager Birgitten kanssa. Teosofi ja kirjailija Väinö Valvanne oli Hugo Valvanteen nuorempi veli.
Rontu
Rontu eli Ronnunkylä sijaitsi Karjalankannaksella, nelisen kilometriä Kivennavan kirkonkylästä itään. Kylässä oli ennen talvisotaa 36 taloa. Ronnunkylän tienoilla eli Podgornojessa on nykyisin runsaasti asutusta.
Hugo Valvanne
Valvanne toimi Suomen ensimmäisenä Intian suurlähettiläänä 1949–1956. Hän oli Suomen lähettiläänä ja suurlähettiläänä Bernissä Sveitsissä 1956–1959.
Batman (sarjakuva)
Batman on meneillään oleva DC Comicsin kustantama sarjakuvasarja, jossa seikkailee nimensä mukaisesti Batman. Hahmo esiintyi ensi kerran Detective Comics sarjakuvan numerossa 27 toukokuussa 1939. Suosion myötä se sai nimeään kantavan sarjakuvasarjan, jonka julkaiseminen alkoi toukokuussa 1940. Alun perin sarjakuvaa julkaistiin neljä kertaa vuodessa, mutta sittemmin siitä tuli kuukausittain julkaistava sarjakuva. 1950-luvulla lehti ilmestyi kaksi kertaa kuukaudessa. Helmikuussa 2009 sarja saavutti 686 numeron määrän, jonka myötä se laitettiin hetkeksi tauolle kesäkuuhun asti.
Hugo Valvanne
Valvanne oli Suomen Teosofisen Seuran julkaiseman Teosofi-aikakauslehden päätoimittaja 1949.
Batman (sarjakuva)
Lähtökohta
Batmanin tarinat sijoittuvat Gotham Cityyn, jossa vallitsee rikollisuus ja korruptio. Kaupungin asukkaat elävät jatkuvassa pelossa laajan naamiaisasuihin pukeutuneiden rikollisten, rikosjengien ja pikkurikollisten vuoksi. Taistellakseen edellä mainittuja rikollisia vastaan Batman käyttää hyväkseen rikollisten pelkoja. Todellisuudessa Batman on miljonääri hyväntekijä Bruce Wayne, joka 8-vuotiaana oli näkemässä vanhempiensa murhan pimeällä kujalla. Batman käyttää analyyttistä mieltään, huipputekniikkaa ja vempaimia, sekä fyysisiä ominaisuuksiaan, kuten ketteryyttä, kestävyyttä ja voimakkuutta varmistaakseen etteivät Gothamin rikolliset tunne olevansa turvassa.
Sarjan sisällön kehitys
Perushaasteet joita Batman kohtasi alkutarinoissaan johtui rikollisten pahuudesta, kun taas 1970-luvulla rikollisten motivaatioita katsottiin syvällisemmin. Myös Batman kävi läpi muutoksia, jonka myötä se ei ollut enää yksiselitteinen hahmo vaan koki syviä henkisiä kokemuksia. Nykyisin moderniaikainen Batman on saanut vaikutteita 1970-luvun Dennis O'Neilin ja Neal Adamsin tarinoista, sekä hivenen Frank Millerin kuvaaman hahmon piirteitä.
Lähteet
Batman (Comicserien)
Lemström
Lemström on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Hero ja Leandros
thumb|[[William Ettyn maalaus Hero ja Leandros vuodelta 1828.]] Hero ja Leandros on kreikkalaisen mytologian kertomus kahdesta rakastavaisesta: Afroditen papittaresta Herosta, joka asui Sestoksessa Hellespontoksen salmen Euroopan puoleisella rannalla, ja Leandroksesta, salmen vastakkaisella puolella Abydoksessa asuneesta nuorukaisesta. Hero sytytti aina merkkivalon tornin huipulle ohjaamaan perille rakastettunsa, joka ui joka yö salmen yli hänen luokseen. Kesän päätyttyä ja talvimyrskyjen noustessa tuuli sammutti eräänä yönä merkkivalon, jolloin Leandros eksyi salmessa ja hukkui. Heron löydettyä rakkaansa ruumiin rannalta seuraavana aamuna hän itsekin hyppäsi tornistaan alas kuolemaan.
Amalie Skram
pienoiskuva|Amalie Skram Berta (Berthe) Amalie Skram, o.s. Alver (22. elokuuta 1846 Bergen, Norja – 15. maaliskuuta 1905 Kööpenhamina, Tanska ) oli tanskalais-norjalainen, realistinen kirjailija, aikansa merkittävin naispuolinen norjalainen kirjailija. Skram kuului Norjan ohjelmanaturalismin puhdastyylisimpiin edustajiin. Hänen pääteoksensa on naturalistinen sukuromaanisarja Hellemyrsfolkene (4 nid. 1887–1898),, jossa Skram kertoo perinnöllisyyden ja ympäristön vaikutuksesta yksilöön. Hänen muita teoksiaan ovat ainakin Constance Ring (1885), Lucie (1888) sekä näytelmä Agnete (1893). Skramin romaaneissa henkilöt ovat usein perikatoon tuomittuja, naiset ympäristötekijöiden vuoksi rakkauteen ja äitiyteen pystymättömiä. Hän kuvaa tuotannossaan myös onnettoman avioliiton katkeria hedelmiä. Skram kirjoitti selvästi naisnäkökulmasta ja joutui taistelemaan yleistä mielipidettä vastaan, joka piti hänen romaanejaan epäsiveellisinä. Ollessaan vuosina 1884–1890 naimisissa tanskalaisen kirjailijan Erik Skramin kanssa hän asui Tanskassa, mutta hän ei koskaan tuntenut Tanskaa kotimaakseen.
Skramin mukaan on nimetty vuosittain myönnettävä norjalainen kirjallisuuspalkinto Amalie Skram -palkinto.
Suomennettu tuotanto
Skramin tekstejä on teoksessa Murtuvien roolien aika: antologia pohjoismaista kirjallisuutta vuosisadan vaihteesta, toim. Lise Ettrup, Laatusana 1994 ISBN 951-9062-32-7
Bill Quackenbush
Bill Quackenbush oli aikanaan poikkeuksellisen hyökkäävä puolustaja. Hän voitti Lady Byng Memorial Trophyn 1949 ja hän oli myös ensimmäinen puolustaja, jolle tämä palkinto myönnettiin. Quackenbush pelasi kauden 1948–49 ilman ensimmäistäkään jäähyä, ja kaiken kaikkiaan rangaistukseton jakso venyi 138 peräkkäisen pelin mittaiseksi ja ulottui kolmelle eri kaudelle. Quackenbush oli kolminkertainen ykköstähdistön ja kaksinkertainen kakkostähdistön pelaaja NHL:ssä. Hänet kutsuttiin Hockey Hall of Famen 1976.
Päätettyään NHL-uransa Bill Quackenbush siirtyi valmentamaan Princetonin yliopiston joukkueita jääkiekossa.
Antigama / Drugs of Faith
Kappaleet
kappaleet 1, 3 ja 5 esittänyt Antigama, kappaleet 2, 4, 6 esittänyt Drugs of Faith
Kauvatsan kirkko
thumb|right|250px|Kauvatsan sankarihaudat
Kauvatsan kirkko sijaitsee Kokemäellä entisen Kauvatsan kunnan alueella. Vuonna 1879 valmistunut kirkko kuuluu nykyään Kokemäen seurakunnalle, johon Kauvatsan seurakunta yhdistettiin 2007. Puurakenteisen kirkon on suunnitellut Turun ja Porin läänin lääninarkkitehti C. J. von Heideken.
Uusgoottilaista tyylisuuntaa edustavassa kirkossa oli alun perin yli tuhat istumapaikkaa, mutta myöhempien muutostöiden jäljiltä niitä on nykyisin enää 522. Kirkon alttaritauluna on Alexandra Frosterus-Såltinin vuonna 1885 maalaama ''Jeesus kiusausten voittaja Matt. 4:11''. Alttariseinällä on Lauri Välkkeen maalauksia, jotka lahjoitettiin kirkolle 1960-luvun alussa. Välke oli jo aiemmin koristellut kirkon saarnatuolin ja rappukaiteen vapahtajaa ja evankelistoja esittävillä maalauksilla. Kirkossa on vuonna 1902 rakennetut Thulenin 17-äänikertaiset urut, jotka sähköistettiin vuonna 1947. Hautausmaan sankarihaudoilla olevan patsaan on tehnyt kuvanveistäjä Kauko Räike.
Kauvatsan vanha kirkko
Kauvatsan kaksi ensimmäistä kirkkoa rakennettiin 1600-luvulla Kauvatsanjoen tuntumaan Rutunan talon maille, noin kolme kilometriä nykyisestä kirkosta etelään. Vuonna 1781 pidetyssä piispantarkistuksessa otettiin esille uuden kirkon rakentaminen. Osa Huittisten seurakuntaan kuuluneen Kauvatsan kappeliseurakunnan asukkaista jätti piispalle kirjeen, missä he pyysivät kirkon siirtämistä Rutunasta Yttilän kylään. Rutunan kirkon sanottiin olevan kaukana kylistä ja ajoteistä ja se oli myös käynyt ahtaaksi. Hanke kuitenkin lykkäytyi, koska Huittisten emäkirkkoa piti laajentaa ja isännillä, jotka eivät halunneet näitä työtaakkoja yhtä aikaa, oli äänestyksessä manttaalienemmistö. Lisäksi rovasti Nils Idman nuoremman mielestä Rutunan kirkko oli toistaiseksi riittävä sekä kunnoltaan että tiloiltaan.
Kun Huittisten emäkirkko oli laajennettu, kauvatsalaiset päättivät syyskuussa 1798 pidetyssä kokouksessa rakentaa kirkon Yttilään mäelle, joka vuonna 1781 pidetyssä katselmuksessa oli sopivaksi havaittu. Kirkonmäen tuntumassa sijaitsi Pyhämäki-niminen mäki, joka kansanperinteen mukaan oli vanha pakanallisen ajan palvontapaikka. Muurarimestari Johan Ahlström oli vuonna 1796 laatinut piirustukset Kauvatsan puukirkoksi, mutta Tukholman intendenttikonttori ei hyväksynyt Ahlströmin suunnitelmaa. Intendenttikonttorin konduktööri P. W. Pahlmroth piirsi vuonna 1797 oman suunnitelmansa, jonka pohjalta kirkko rakennettiin. Rutunan kirkko purettiin vuonna 1800 ja sen materiaaleja käytettiin Yttilän kirkon rakentamiseen. Uusi kirkko ympäröivine kiviaitoineen oli valmis syksyllä 1801. Kirkkoherra Daniel Idman vihki sen 31. lokakuuta 1802. Kirkko edusti 1700-luvun loppupuolen vallitsevaa tyyliä ja oli malliltaan pitkäkirkko. Tornirakennus kirkkohuoneen laajennukseksi muodostettuine alakertoineen liittyi eteläisen pitkän sivun keskeen. Poikkipäisen pyhäkön toisella pitkällä puolella oli alttari ja alttarin takana sakasti. Kirkossa ei ollut lehtereitä.
Kauvatsan kirkkoa korjattiin tiuhaan. Jo vuonna 1852 ehdotettiin, että sen tilalle rakennettaisiin uusi harmaakivikirkko. Ehdotus hyväksyttiin kappelinkokouksessa, mutta lopulta päädyttiin vain kunnostamaan vanha kirkko vuonna 1855. Kunnostuksen yhteydessä vaihdettiin muun muassa lyijyiset ikkunanpuitteet puisiin. Vuonna 1861 tehtiin sakastiin tulisija.
Vuoden 1879 keväällä vanha kirkko lopulta purettiin. Lääninarkkitehti C. J. von Heidekenin suunnittelema uusi puurakenteinen kirkko valmistui sen paikalle vielä saman vuoden aikana.
Kauvatsan kirkonseutu
Kauvatsan kirkonmäen kulttuuriympäristöön kuuluu kirkon lisäksi myös muita vuonna 1892 Huittisista itsenäistyneen kunnan hallintoon liittyneitä rakennuksia. Alueella sijaitsevat pappila, kunnantalo ja lainamakasiini sekä kolme vanhaa kantatilaa. Lisäksi maantieltä kirkonmäelle johtavan tien varrella on näiden talousrakennuksia. Pappila on valmistunut 1800-luvun alussa vanhan kirkon rakentamisen yhteydessä, makasiini on peräisin 1800-luvun puolivälistä ja kunnantalo 1800- ja 1900-lukujen vaihteesta.
Museovirasto on määritellyt Kauvatsan kirkonseudun valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Hans-Jürgen von Blumenthal
Hans-Jürgen Graf von Blumenthal (23. helmikuuta 1907 Potsdam – 13. lokakuuta 1944 Berliini) oli saksalainen aristokraatti ja armeijan upseeri toisessa maailmansodassa. Von Blumenthal teloitettiin osallisuudesta Adolf Hitlerin salamurhayritykseen.
Elämä
Hans-Jürgen von Blumenthal syntyi Potsdamissa helmikuussa 1907. Hänen isänsä oli eversti ensimmäisessä maailmansodassa. Von Blumenthal aloitti opiskelunsa Potsdamissa vuonna 1928 ja jatkoi opiskelujaan myöhemmin Münchenissä. Vuonna 1930 hän vietti lyhyen ajan myös Yhdysvalloissa. Von Blumenthal päätti opintonsa vuonna 1935 ja liittyi 48. jalkaväkidivisioonaan, jossa hän palveli vänrikkinä. Vuonna 1936 hänestä tuli luutnantti.
Toinen maailmansota
Juuri ennen toisen maailmansodan alkua von Blumenthal ylennettiin kapteeniksi. Hän johti joukkoja Kiovassa, jossa haavoittui pahoin oikeaan käsivarteen. Hän oli armeijan sairaalassa hoidettavana Leipzigissa joulukuuhun 1942. Sairaalassa ollessaan hän liittyi lopullisesti saksalaiseen vastarintaliikkeeseen. Huhtikuussa 1943 von Blumenthal ylennettiin majuriksi.
Operaatio Valkyrie
Hans-Jürgen von Blumenthal osallistui Hitlerin epäonnistuneen salamurhayrityksen suunnitteluun. Kolme päivää salamurhayrityksen jälkeen 23. heinäkuuta 1944 Gestapo pidätti von Blumenthalin. Hänet hirtettiin Plötzenseen vankilassa 13. lokakuuta 1944. Hän oli erittäin läheinen ystävä Hans von Dohnányin, Hans Osterin ja etenkin lapsuuden ystävä Albrecht Mertz von Quirnheimin kanssa. Heidät kaikki teloitettiin osallisina Hitlerin salamurhayritykseen.
Muuta
Hans-Jürgen von Blumenthal oli naimisissa ja hänellä oli poika Humbertus, joka syntyi toukokuussa 1942.
Jaavankottarainen
Levinneisyys
Jaavankottaraista tavataan kotoperäisenä Jaavalla ja Balilla Indonesiassa. Sen kanta on laskenut pitkään. Laji on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi, ja sitä uhkaa pyynti häkkilinnuiksi.
Henriette Roland Holst
thumb|Henriette Roland Holst. Henriëtte Goverdina Anna Roland Holst-van der Schalk (o.s. van der Schalk; 24. joulukuuta 1869 Noordwijk – 21. marraskuuta 1952 Amsterdam) oli alankomaalainen runoilija sekä kansainvälisesti kuuluisa sosialistinen ajattelija ja poliitikko.
Roland Holst oli lähtöisin varakkaasta porvarisperheestä. Hän julkaisi ensimmäisen runokokoelmansa Sonnetten en Verzen in Terzinen geschreven vuonna 1896 ja nai samana vuonna taidemaalari Richard Roland Holstin. Roland Holstin tärkeä innoittaja oli englantilainen runoilija ja ajattelija William Morris, jonka vaikutuksesta hänestä tuli sosialisti. Roland Holst toi poliittiset ihanteensa esiin runokokoelmissaan De nieuwe geboort (1902) ja Opwaartsche wegen (1907). Historiallisen näytelmänsä Thomas More (1912) hän omisti sosiaalidemokraattiselle teoreetikolle Karl Kautskylle. Hän julkaisi vuonna 1902 myös marxilaisen tutkimuksen Kapitaal en Arbeid in Nederland (”Pääoma ja työvoima Alankomaissa”).
Roland Holst liittyi yhdessä aviomiehensä kanssa vuonna 1897 Sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen (SDAP). Hän kuului puolueen äänenkannattajan De Tribunen toimituskuntaan ja edusti SDAP:n jyrkkää vasemmistosiipeä, joka irtautui vuonna 1909 omaksi kilpailevaksi puolueekseen. Vuonna 1915 Roland Holst perusti lyhytikäisen Vallankumouksellisen sosialistisen liiton, jota hän myös edusti samana vuonna sodanvastaisten sosialistien kansainvälisessä tapaamisessa, Zimmerwaldin kokouksessa. Hän kannatti alkuaan lokakuun vallankumousta ja oli Alankomaiden kommunistisen puolueen (CPN) perustajajäsen. Vierailtuaan vuonna 1921 Neuvosto-Venäjällä Kominternin kolmannen kongressin puhujana hän kuitenkin pettyi neuvostojärjestelmän väkivaltaisiin ja sortaviin piirteisiin. Hän toi pettymyksensä esiin runokokoelmassaan Heldensage. Hän erosi CPN:stä vuonna 1927.
Luovuttuaan kommunismista Roland Holst kääntyi tolstoilaisen ja gandhilaisen pasifismin ja humanismin sekä kristillisen sosialismin kannattajaksi. Toisen maailmansodan aikana hän tuki Alankomaiden vastarintaliikettä ja kirjoitti maanalaisissa kirjapainoissa painettuja vastarintarunoja. Sodan jälkeen hän nautti kotimaassaan arvostusta yli puoluerajojen.
Michele Bachmann
thumb|Michele Bachmann, 2011. Michele Marie Bachmann (o.s. Amble, s. 6. huhtikuuta 1956 Waterloo, Iowa) on yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko ja Minnesotan kongressiedustaja vuodesta 2007. Hän on ensimmäinen republikaanien naiskongressiedustaja Minnesotasta.
Bachmann tunnetaan konservatiivisen Teekutsuliikkeen kannattajana.
Bachmann pyrki republikaanisen puolueen presidenttiehdokkaaksi vuoden 2012 vaaleihin. Hän voitti elokuussa 2011 republikaanien presidenttiehdokkuutta koskevan ei-sitovan mielipideäänestyksen. Bachmann keskeytti vaalikampanjansa tammikuussa 2012, kun hän sai Iowan esivaaleissa vain viisi prosenttia äänistä jääden kuudenneksi.
Koulutukseltaan Bachmann on asianajaja. Hän on ollut vuodesta 1978 naimisissa Marcus Bachmannin kanssa. Heillä on viisi lasta.
Klemen Pretnar
Klemen Pretnar (s. 31. elokuuta 1986 Bled, Slovenian ST, Jugoslavia) on slovenialainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Valko-Venäjän Ekstraligan Junost Minskissä. Hän laukoo oikealta.
Seuraura
Kaudeksi 2009–2010 Pretnar siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Itävallan Erste Bank Eishockey Ligan slovenialaisjoukkue HK Jesenicen riveihin. Hänen tulokaskautensa toi siellä 51 runkosarjaottelussa tehot 1+3=4. Pretnar edusti Jeseniceä kevätkaudella myös Slovenian pääsarjassa, jossa joukkueen kausi päättyi mestaruuteen, kuten myös seuraava kausi 2010–2011. Kaudella 2011–2012 hän oli Jesenicen tehokkain puolustaja EBEL:ssä tehoilla 2+12=14.
Pretnar siirtyi kaudeksi 2012–2013 jatkamaan EBEL-uraansa try-outin kautta vuoden mittaisella sopimuksella Villacher SV:n joukkueeseen. Hän pelasi siellä kolme kautta, jonka jälkeen Pretnar siirtyi kaudeksi 2015–2016 Vienna Capitalsin riveihin. Kaudeksi 2016–2017 hän siirtyi sieltä Valko-Venäjän Ekstraligan Junost Minskiin.
Maajoukkueura
200px|thumb|right|Pretnar [[Slovenian jääkiekkomaajoukkue|Slovenian paidassa Euro Ice Hockey Challengen ottelussa Italiaa vastaan helmikuussa 2015.]] Pretnar edusti Sloveniaa Sotšin olympiakisoissa 2014 sekä niiden karsinnoissa. Hän pelasi myös MM-kilpailuissa vuosina 2011, 2013 ja 2015. Pretnar pelasi myös I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2010 voittaen B-lohkon kultaa sekä IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2016, jolloin hän voitti kultaa.
Pretnar pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2005 ja 2006, joista ensimmäinen turnaus päättyi B-lohkon hopeaan ja jälkimmäinen A-lohkon pronssiin. Hän jakoi myös vuoden 2006 turnauksessa Slovenian sisäisen tehotilaston voiton kolmen muun pelaajan kanssa lukemalla +4. Pretnar pelasi myös alle 18-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2004.
Dennis Ritchie
Dennis MacAlistair Ritchie (s. 9. syyskuuta 1941 – 8. lokakuuta 2011) oli yhdysvaltalainen tietojenkäsittelytieteilijä. Ritchie tunnettiin erityisesti työstään Ken Thompsonin kanssa C-ohjelmointikielen sekä Multics- ja UNIX-käyttöjärjestelmien kehittämisessä. C-kielen lisäksi hän on vaikuttanut myös ALTRAN-, B- ja BCPL-kielien kehitykseen.
Elämäkerta
Ritchie syntyi Bronxvillessä New Yorkin osavaltiossa. Hän valmistui Harvardin yliopistosta opiskeltuaan sovellettua matematiikkaa ja fysiikkaa. Vuonna 1967 hän aloitti työskentelyn Bell Labs Computing Sciences Research Center -laitoksessa. Bell Labsilla työskennellessään Ritchie kehitti C-kielen, josta sittemmin tuli yksi eniten käytetyistä ohjelmointikielistä. Se toimi perustana useille moderneille ohjelmointikielille kuten C++:lle ja Javalle. Ritchie kirjoitti yhdessä Brian Kernighanin kanssa 1978 julkaistun kirjan The C Programming Language (suom. C-ohjelmointikieli), joka on käännetty 25 kielelle ja jota on myyty useita miljoonia kappaleita. Kirja tunnetaan yleisesti myös tekijöidensä sukunimien ensimmäisen kirjaimen mukaisesti nimellä K&R ja se on yksi alan merkittävimmistä perusteoksista.
Ritchie toimi myös yhtenä UNIX-käyttöjärjestelmän kehittäjistä Kernighanin, Ken Thompsonin, Douglas McIlroyn ja Joe Ossannan ohella. Ritchie kehitti käyttöjärjelmälle sen ensimmäisen debuggerin db ja Thompsonin kanssa Fortran IV -kääntäjän fc.
Ritchie ei koskaan toimittanut nidottua painosta tohtorin väitösteoksestaan Harvardin kirjastoon. Kadonneesta teoksesta löydettiin kopio vuonna 2020. Ritchie työskenteli Bell Labsilla vuoteen 2007 asti. Viimeisinä vuosinaan hän kärsi sydänsairauksista ja eturauhassyövästä. Ritchie kuoli kotonaan 8. lokakuuta 2011.
Huomionosoitukset
Ritchie sai työstään lukuisia palkintoja ja huomionosoituksia. Ritchie ja Ken Thompson saivat yhdessä C-kielen ja Unixin kehitystyöstään Turing-palkinnon 1983, IEEE:n Richard W. Hamming -mitalin 1990, National Medal of Technology -palkinnon 1999 ja Japani-palkinnon 2011.
Aiheesta muualla
Luokka:C
Amfetamiinit
thumb|[[Amfetamiinin kemiallinen rakenne.]]
Amfetamiinit ovat kemiallisia yhdisteitä, jotka sisältävät amfetamiinin (alfametyylifenetyyliamiini) kemiallisen rakenteen. Amfetamiineja voidaan valmistaa efedriinistä, joka on mm.Efedra sinica -kasvissa esiintyvä alkaloidi. Amfetamiinit kuuluvat fenyylietyyliamiineihin ja ovat fenyylietyyliamiinin synteettisiä johdannaisia.
Amfetamiineja ovat muiden muassa dekstroamfetamiini, levoamfetamiini ja metamfetamiini. Useita amfetamiineja käytetään päihteinä ja amfetamiinit luokitellaan poikkeuksetta huumausaineiksi. Amfetamiineja käytetään kuitenkin myös lääkkeinä esimerkiksi ADHD:n hoidossa. ADHD:n hoidossa käytetään dekstroamfetamiinin ja levoamfetamiinin seosta lääkeaineena Adderall. MDMA (ekstaasi) on huumeena käytettävä metamfetamiinijohdannainen.
Substituoituihin amfetamiineihin ja katinoneihin kuuluva bupropioni on tupakoinnin lopettamisessa ja masennuksen hoitamisessa käytettävä lääke. Khat-kasvin sisältämät kemikaalit katinoni ja katiini ovat myös amfetamiineja.
Wim Suurbier
Wim Suurbier (16. tammikuuta 1945 Eindhoven, Alankomaat – 12. heinäkuuta 2020 ) oli alankomaalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän pelasi 13 vuotta Ajaxissa, minkä jälkeen hän pelasi suurimmaksi osaksi Yhdysvalloissa. Ammattilaisuransa jälkeen Suurbier jatkoi valmentajana Yhdysvalloissa.
Suurbier voitti uransa aikana kolmesti (1971, 1972 ja 1973) Euroopan cupin, Eredivisien kahdeksan kertaa ja KNVB-cupin neljä kertaa. Hän pelasi vuosien 1974 ja 1978 MM-kilpailuissa, joissa molemmissa Alankomaat hävisi loppuottelun.
Suurbier pelasi yleensä oikeana puolustajana, miltä paikalta hän usein nousi hyökkäykseen. Euroopan cupin loppuottelussa 1971 valmentaja Rinus Michels peluutti häntä vasempana puolustajana loukkaantuneen Ruud Krolin tilalla. Tuolla kaudella Ajax jäi Euroopan cupin ensimmäisen kierroksen vierasottelussaan albanialaista Nëntoria vastaan tasapeliin 2–2 ja Suurbier teki joukkueensa molemmat maalit. Ajax selviytyi jatkoon voittamalla kotonaan 2–0. Toisessa välieräottelussa Atlético Madridia vastaan Suurbier teki Ajaxille 2–0-johtomaalin Ajaxin hävittyä ensimmäisen osaottelun vieraskentällä 1–0. Euroopan cupin loppuottelussa 1972 Milanon Interiä vastaan Suurbier syötti oikealta laidalta Johan Cruijffin tekemän ensimmäisen maalin. Ajax voitti ottelun 2–0. Suurbier pelasi myös kolmannessa Ajaxin voittamassa Euroopan cupin loppuottelussa 1973.
Mario Mandžukić
Mario Mandžukić (s. 21. toukokuuta 1986 Slavonski Brod, Jugoslavia) on kroatialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on kesästä 2020 alkaen ollut ilman seuraa edustettuaan viimeksi qatarilaista Al-Duhailia. Sitä ennen hän pelasi pitkään Saksassa, Espanjassa ja Italiassa. Hän on Mestarien liigan voittaja, nelinkertainen Italian-, kolminkertainen Kroatian- ja kaksinkertainen Saksan-mestari.
Maajoukkuetasolla Mandžukić edusti vuosina 2007–2018 Kroatian maajoukkuetta, jossa teki 89 ottelussa 33 maalia ja saavutti MM-hopeaa 2018. Hän teki itsensä tunnetuksi varsinkin vuoden 2012 EM-kisojen kahdessa ensimmäisessä ottelussa, joissa hän viimeisteli kolme maalia.
Seurajoukkueura
Mandžukić aloitti junioriuransa vuonna 1992 TSF Ditzingenissä, Ditzingenissä, Etelä-Saksassa lähellä Stuttgartia. Vuonna 1996 hän siirtyi NK Marsoniaan, jossa jatkoi junioriuraansa. Heinäkuusta 2003 kesäkuuhun 2004 hän pelasi lainalla Željezničar Slavonski Brodissa. Vuonna 2004 Mandžukić pelasi ensimmäiset ammattilaisottelunsa Marsoniassa. Heinäkuussa 2005 Mandžukić siirtyi NK Zagrebiin vapaalla siirrolla. Hän pelasi NK Zagrebissa heinäkuuhun 2007 asti. NK Zagrebissa Mandžukić teki 51 ottelussa 14 maalia.
Mandžukić siirtyi NK Dinamo Zagrebin 1. heinäkuuta 2007. NK Dinamo Zagreb korvasi Mandžukićilla Arsenaliin siirtyneen Eduardo da Silvan. Mandžukićin siirtosumma oli 1,3 miljoonaa euroa. Mandžukić auttoi joukkueensa heti ensimmäisellä kaudellaan UEFA-cupin lohkovaiheeseen tehtyään kaksi maalia AFC Ajaxia vastaan toisessa osaottelussa. Kauden 2007–08 päätteeksi Dinamo Zagreb voitti Kroatian mestaruuden sekä Kroatian cupin. Mandžukić teki 12 maalia 29 ottelussa. Seuraavalla kaudella Mandžukić nousi joukkueensa parhaaksi hyökkääjäksi ja voitti Kroatian ykkösliigan maalikuninkuuden 16 maalillaan 28 ottelussa. Hän teki myös 3 maalia UEFA-cupissa, ja Dinamo Zagreb uusi sekä Kroatian mestaruutensa että cupmestaruutensa. Viimeisellä kaudellaan 2009–10 Dinamo Zagrebissa Mandžukić teki Kroatian liigassa 14 maalia 24 ottelussa. Dinamo Zagreb voitti kolmannen kerran peräkkäin Kroatian mestaruuden.
FC Bayern München kiinnostui Mandžukićista hänen pelattuaan hyvin Puolan ja Ukrainan EM-kilpailuissa. 27. kesäkuuta 2012 Mandžukić siirtyi müncheniläisseuraan 13 miljoonan euron siirtosummalla. Münchenissä Mandžukić voitti heti ensimmäisellä kaudellaan Mestarien liigan, Bundesliigan, Saksan cupin sekä DFL-Supercupin. Hän teki Mestarien liigan loppuottelun ensimmäisen maalin. Seuraavalla kaudella Bayern München uusi Bundesliigan ja Saksan cupin voitot, mutta hävisi Mestarien liigan välierissä Real Madridille. Lisäksi Mandžukić oli voittamassa UEFA Super Cupia ja seurajoukkueiden maailmanmestaruutta. Kahden Bayern-kautensa aikana hän viimeisteli 33 maalia pelaamissaan 54 bundesliigaottelussa.
10. heinäkuuta Mandžukić siirtyi Atlético Madridiin 22 miljoonan euron siirtosummalla tehden neljän vuoden sopimuksen madridilaisseuran kanssa. Hän teki ensimmäisellä kaudellaan 12 maalia 28 ottelussa. Hän voitti Atléticossa Supercopa de Españan Kesäkuussa 2015 Juventus ilmoitti ostaneensa Mandžukićin 19 miljoonan euron siirtosummalla. Hän voitti Juventuksessa neljä peräkkäistä Serie A:n mestaruutta 2016, 2017, 2018 ja 2019, Italian cupin 2016, 2017 ja 2018 sekä Italian supercupin 2015 ja 2018. Pelaamissaan 118 Italian pääsarjaottelussa hän teki 31 maalia. Hän teki Juventuksen ainoan maalin tappiollisessa Mestarien liigan loppuottelussa keväällä 2017. Hän siirtyi tammikuussa 2020 ilmaissiirrolla qatarilaiseen Al-Duhailiin, jossa pelasi kevätkauden aikana viisi liigaottelua.
Maajoukkueura
Mandžukić on edustanut Kroatian nuorten maajoukkueita useissa ikäluokissa. Ensimmäisen ottelunsa miesten maajoukkueessa Mandžukić pealsi 17. marraskuuta 2007 Makedoniaa vastaan vuoden 2008 EM-karsintaottelussa. Ensimmäisen maalinsa Mandžukić teki 10. syyskuuta 2010 Englantia vastaan karsintaottelussa jalkapallon MM-kilpailuihin 2010.
Mandžukić edusti Kroatiaa EM-kilpailuissa 2012. Hän teki turnauksen alkulohkossa kolme maalia, joista kaksi Irlantia ja yhden Italiaa vastaan. Kroatia jäi lohkossaan kolmanneksi ja karsiutui näin jatkosta. Mandžukić oli jaetusti turnauksen paras maalintekijä. MM-kilpailuissa 2014 Mandžukić oli pelikiellossa ensimmäisestä ottelusta, mutta teki kaksi maalia Kamerunia vastaan. Kroatia sijoittui alkulohkossaan kolmanneksi ja karsiutui näin jatkosta. EM-kilpailuissa 2016 hän pelasi kolme ottelua ilman maaleja Kroatian karsiutuessa neljännesvälierissä.
MM-kilpailuissa 2018 Kroatia voitti hopeaa ja Mandžukić viimeisteli kolme maalia pelaamissaan kuudessa ottelussa. Hän osui neljännesvälierässä Tanskaa vastaan, teki välieräottelussa Englantia vastaan voittomaalin jatkoajalla ja loppuottelussa Ranskaa vastaan 2–4-lohdutusmaalin. Kisojen jälkeen elokuussa 2018 hän ilmoitti lopettavansa maajoukkueessa. Hän on 33 maalillaan maansa kaikkien aikojen toiseksi paras maalintekijä Davor Sukerin (45) jälkeen.
Tilastot
''Tilanne 10. heinäkuuta 2020''
Elias Laitamäki
Elias Laitamäki (s. 21. elokuuta 2000 Seinäjoki) on suomalainen jääkiekkopuolustaja.
Seuraura
Laitamäki on S-Kiekon kasvatti. Hän siirtyi 15-vuotiaana Vaasan Sportin C-nuoriin kaudeksi 2015–2016, jolloin Laitamäki toimi joukkueen kapteenina. Hän oli Sportin tehokkain puolustaja sekä C-nuorten SM-karsinnoissa Tobias Åkermanin kanssa tehoilla 1+4=5 sekä C-nuorten SM-sarjan runkosarjassa tehoilla 10+7=17. Kaudeksi 2016–2017 Laitamäki palasi kasvattajaseuraansa S-Kiekkoon, jonka miesten joukkueessa hän debytoi vain 16-vuotiaana tehden Suomi-sarjan runkosarjassa 15 ottelussa tehot 3+1=4.
Kaudeksi 2017–2018 Laitamäki palasi Vaasan Sportiin, jossa hänen alkukautensa eteni pääasiassa seuran A-nuorissa. Laitamäki oli joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja viidellä osumallaan. Helmikuussa 2018 hänet nostettiin Sportin SM-liigarinkiin. Laitamäelle avautui paikka joukkueen kokoonpanosta William Wrennin lähdettyä siirtotakarajalla Rauman Lukkoon ja hän teki näin ollen liigadebyyttinsä vain 17-vuotiaana 2. maaliskuuta 2018 vieraissa Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Laitamäki merkittiin heti Sportin ykköspuolustajapariin Tony Sundin viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa lopulta 13.55 minuuttia. Laitamäki keräsi myös yhden kahden minuutin jäähyn kiinnipitämisestä. Hän pelasi SM-liigassa kauden aikana neljä runkosarjaottelua.
Toukokuussa 2018 Laitamäki teki kaksivuotisen SM-liigasopimuksen Tampereen Ilveksen kanssa. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan seuran A-nuorissa. Laitamäki pelasi kauden aikana SM-liigassa seitsemän runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän pelasi miesten pelejä myös 14 ottelun verran lainalla Mestis-joukkue KOOVEE:ssä. Kauden 2019–2020 Laitamäki aloitti lainalla KOOVEE:ssä, jossa hän pelasi lähes koko kauden. Ilveksessä Laitamäki pelasi kaksi ottelua. Hän teki SM-liigauransa avausmaalin kauden ensimmäisessä liigaottelussaan 1. marraskuuta 2019 Saimaan Palloa vastaan.
Laitamäki siirtyi kaudeksi 2020–2021 kaksivuotisella sopimuksella Turun Palloseuraan. Joukkuetta valmensi hänelle Suomen alle 20-vuotiaiden maajoukkueesta tuttu Raimo Helminen, jonka valmennustyylistä Laitamäki kertoi pitävänsä seuraa valittaessa. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan kuitenkin TPS:n U20-joukkueessa ja Laitamäki pelasi vain viisi SM-liigaottelua. Kauden jälkeen, kesäkuussa 2021 hänen sopimuksensa purettiin.
Maajoukkueura
Laitamäki on pelannut 24 nuorten ja kaksi poikien maaottelua. Hänet valittiin Suomen alle 18-vuotiaiden MM-leiriryhmään vuoden 2018 turnaukseen, mutta Laitamäki putosi kuitenkin viimeisten joukossa lopullisesta kisajoukkueesta.
Pelityyli
Laitamäki on kuvaillut itseään hyvin liikkuvaksi ja peliä lukevaksi kahden suunnan puolustajaksi. Hän on aikaisemminkin ollut enemmän puolustava puolustaja, mutta hän on hyvän laukauksensa ansiosta vaarallinen hyökkäyspelissä.
Muuta
Laitamäen isoveli Juho-Erik pelasi omalla urallaan puolustajana yhdeksän SM-liigaottelua Vaasan Sportissa.
Omupanda
Omupanda oli Reinin Lähetysseuran lähetysasema Oukwanyamassa eteläisessä Angolassa, 10 km kaakkoon Ondjivasta.
Omupandan perusti vuonna 1892 saksalainen lähetyssaarnaaja August Wulfhorst. Tämän alueen uskottiin tuolloin kuuluvan Saksan Lounais-Afrikkaan. Juuri kun aseman ensimmäinen rakennus oli saatu valmiiksi, se paloi ja piti rakentaa uudelleen.
Vuonna 1900 saksalainen lähetyssaarnaaja Hermann Tönjes tuli Omupandaan juuri vihityn vaimonsa Annan kanssa. Viimeksi mainittu oli suomalaisen lähetyssaarnaaja Martti Rautasen tytär. Tönjesit työskentelivät Oukwanyamassa vuoteen 1908 saakka.
Ensimmäisen maailmansodan seurauksena saksalaisten oli lähdettävä Angolasta vuonna 1916, ja niin Omupanda autioitui joksikin aikaa. Vuonna 1928 siitä tuli katolinen lähetysasema, ja paikan pääuskonto on edelleen katolilaisuus.
Bram Beekman
pienoiskuva|Bram Beekman Katariinankirkossa [[Eindhovenissa.]]
Bram Beekman (5. marraskuuta 1949 Vlissingen – 30. maaliskuuta 2016 Middelburg) oli alankomaalainen urkuri ja säveltäjä. Hän opiskeli vuosina 1967–1972 urkujensoittoa Louis Toeboschin johdolla Fontys-taidekorkeakoulussa eli Brabantin konservatoriossa. Saatuaan useita diplomeita, kuten solistidiplomin cum laude -arvosanoin, hän jatkoi opiskelua Anton Heillerin johdolla Wienissä.
Beekman levytti kaikki Johann Sebastian Bachin ja César Franckin urkuteokset. Hän myös itse sävelsi lukuisia teoksia uruille, kuorolle ja orkesterille. Vuosina 1980–2012 hän toimi urkujensoiton professorina Brabantin konservatoriossa, ja vuodesta 1997 hän oli Oostkerkin urkuri Middelburgissa. Hänestä tuli Orania-Nassaun ritarikunnan ritari vuonna 2014. Sairastettuaan syyskuusta 2015 Beekman kuoli 66-vuotiaana vuonna 2016.
SS. Cosma e Damianon kirkko
thumb|320px|Kirkko nähtynä [[Palatiumkukkulalta]] SS. Cosma e Damianon kirkko on Forum Romanumilla sijaitseva kirkko, joka on rakennettu osaksi antiikin roomalaisia rakennuksia käyttäen ja osaksi rakentamalla uusia rakennelmia. Kirkko on tunnettu varhaiskristillisestä taiteestaan, erityisesti mosaiikeistaan. Se on avattu vuonna 527. Kirkko on omistettu arabitaustaisille pyhimyksille Cosmasille ja Damianolle. He olivat ammatiltaan lääkäreitä.
Historiaa
Osa kirkosta, sen nykyään käytöstä poistettu sisäänkäynti Forumilla, on ollut aikoinaan roomalainen temppeli. Temppeli oli omistettu keisari Maxentiuksen jumalaksi korotetulle pojalle Valerius Romulukselle. Itse basilika taas on osa keisari Vespasianuksen rakennuttamaa Rauhan temppeliä, luultavimmin sen kirjassto. Sen seinällä oli aikoinaan suuri Rooman kartta, Forma Urbis Romae.
Forumilla oli tulipalo vuonna 306 ja Maxentiuksen määräyksestä aloitettiin jälleenrakennusohjelma. Onko osa kirkosta Valerius Romuluksen temppeli, perustuu väljään tulkintaan, paikalta löydettyyn vuonna 307 lyötyyn rahaan, joka kuvaa rakennusta. Rakennuksen on spekuloitu olevan Juppiter Statorin temppeli, jonka Maxentius olisi jälleenrakentanut. Kirkoksi rakennus muutettiin ostrogoottien kuninkaan Teoderik Suuren määräyksestä vuonna 527. Kuningatar Amalasuntha määräsi kirkkoon liitettäväksi myös Rauhan temppelin kirjastorakennuksen. thumb|SS Cosma e Damianon kirkon ja luostarin pohjapiirros. Paavi Felix IV käynnistytti rakennustyöt, jotka yhdistivät kaksi rakennusta, joista tuli nyt basilika. Se omistettiin lääkäripyhimyksille Cosmalle ja Damianolle, jotka olivat veljeksiä. Kirkko toimi näin vastapainona Castorille ja Polluxille eli dioskuureille, joiden temppeli oli lähettyvillä. Kirkon sisätilat koristeltiin mosaiikeilla.
Paavi Urbanus VIII määräsi kirkossa tehtäväksi korjaustöitä. Tehtävän johtoon asetettiin arkkitehti Orazio Torriani vuonna 1632. Kirkon lattiatasoa nostettiin seitsemän metriä Forumin, jota kutsuttiin tuolloin Campo Vaccionoksi, tasolle. Näin vältettiin veden valuminen kirkkoon. Lisäksi sen yhteyteen rakennettiin luostari.
Uusia korjaustöitä tehtiin vuonna 1947. Tuolloin kirkko sai nykyisen sisäänkäyntinsä ja Romuluksen temppeliä palautettiin alkuperäiseen asuunsa.
Jääkäriprikaati-90
Jääkäriprikaati-90:n seuraajana maavoimien kehityksessä Suomessa ovat valmiusyhtymät, joita on kutsuttu myös valmiusprikaati-05:iksi. Suomen turvallisuus- ja puolustuspoliittisessa seloteossa ovat jääkäriprikaatit edelleen voimassa olevia yleisjoukkojen sotatoimiyhtymiä.
Pussikiitäjä
Pussikiitäjä (Tachornis squamata) on kiitäjiin kuuluva lintulaji.
Levinneisyys
Pussikiitäjiä elää Etelä-Amerikan pohjoisosissa. Pussikiitäjä on jaettu kahteen alalajiin, joista semota elää Itä-Ecuadorista ja Koillis-Perusta Kolumbian ja Luoteis-Brasilian kautta Etelä- ja Itä-Venezuelaan ulottuvalla alueella, ja squamata Guyanasta ja Trinidadista Keski- ja Itä-Brasiliaan ulottuvalla alueella.
Aikuiskasvatus (lehti)
Aikuiskasvatus on vuonna 1981 perustettu vertaisarvioitu tiedelehti, jota kustantavat Aikuiskasvatuksen tutkimusseura (ATS) ja Kansanvalistusseura (KVS). Lehti ilmestyy neljä kertaa vuodessa noin 80-sivuisena.
Lehdessä julkaistaan tiedeartikkeleita aikuiskasvatuksen tieteenalalta sekä muita aikuiskasvatustutkimukseen, aikuiskoulutuspolitiikkaan ja aikuiskasvatuksen käytäntöihin liittyviä tekstejä. Näiden lisäksi lehdessä julkaistaan puheenvuoroja ja kirja-arvioita.
Parijuovatokko
Parijuovatokko (Valenciennea helsdingenii) on Valenciennea-sukuun ja tokkojen heimoon kuuluva ahvenkalalaji. Sen kuvasi ensimmäisenä Bleeker vuonna 1858.
Aikuiskasvatus (lehti)
Lehdellä on toimituskunta, joka linjaa lehteä ja valvoo sen laatua. Lehden päätoimittaja on kasvatustieteen professori Ulpukka Isopahkala-Bouret ja toimituspäällikkö Terhi Kouvo.
Parijuovatokko
Levinneisyysalue
Sitä on tavattu eteläisellä Punaisella merellä, alueella Itä-Afrikasta Indonesiaan sekä Japanissa.
Aikuiskasvatus (lehti)
Toimituskunta
Lähde
Parijuovatokko
Elinympäristö
Se elää 1-45 metrin, tai yleisemmin 1-30 metrin, syvyydessä lähinnä riutoilla tai niiden lähistöllä. Se viihtyy trooppisissa, 22°C-27°C lämpöisissä, vesissä.
Aikuiskasvatus (lehti)
Päätoimittajat
Lehden päätoimittajat vuodesta 1981 alkaen:
Tiikeritetra
Tiikeritetra (Hydrocynus forskahlii) on tetrakalojen (Characiformes) lahkoon ja alestien (Alestidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji, jota tavataan laajalta alueelta Pohjois- ja Länsi-Afrikasta. Sen kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Georges Cuvier vuonna 1819.
Tiikeritetra on hyvin suurikokoinen kala; se voi kasvaa jopa 78 senttimetrin mittaiseksi ja se painaa täysikasvuisena noin 2–10 kilogrammaa. Suurin tavattu yksilö painoi 15,5 kilogrammaa. Tiikeritetra muistuttaa suuresti linjatiikeritetraa (Hydrocynus vittatus). Tiikeritetran kyljet ovat hopeiset ja evät ovat harmaat. Pyrstön yläosa on hopeanharmaa ja alaosa kirkkaanpunainen.
Tiikeritetraa tavataan Pohjois- ja Länsi-Afrikasta. Lajia on tavattu vähintään kerran 28 Afrikan maasta. Yleisimmillään tiikeritetra on Turkanajärvellä, Kongojoessa, Niilissä ja Omojoessa. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut tiikeritetran elinvoimaiseksi lajiksi.
Tiikeritetra on petokala ja se käyttää ravinnokseen muita kaloja sekä hyönteisiä ja selkärangattomia. Joskus se saattaa syödä muita tiikeritetroja. Tiikeritetra elää yleensä matalissa vesissä ja lähellä veden pintaa.
Kemmuru EP
Kemmuru EP on rap-yhtye Kemmurun vuonna 2003 julkaistu EP. Se julkaistiin ennen, kuin yhtyeeseen oli liittynyt DJ J-Laini ja sen julkaisi Hella Records.
Pekka Ervast
Petter (Pekka) Elias Ervast (26. joulukuuta 1875 Helsinki – 22. toukokuuta 1934 Helsinki) oli okkultisti ja teosofian uranuurtajia Suomessa. Ervast toimi Suomen Teosofisen Seuran ylisihteerinä vuosina 1907–1917 ja 1918–1919. Vuonna 1920 hän erosi seurasta ja perusti Ruusu-Ristin. Samana vuonna hän oli myös perustamassa Kansainvälisen Yhteis-vapaamuurarijärjestön Le Droit Humainin Suomen Liittoa.
Ervast yhdisti teosofiaan suomalaiskansallista mystiikkaa sekä tolstoilaisuutta.