cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
George McGovern
Ura häviön jälkeen
Senaatista pudottuaan McGovern työskenteli Middle East Policy Councilissa ja sitten YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestössä. Presidentti Bill Clinton myönsi McGovernille Presidential Medal of Freedom -mitalin vuonna 2000. Seuraavana vuonna hänet nimitettiin ensimmäiseksi YK:n maailmanlaajuiseksi nälänhädän suurlähettilääksi.
Perhe
McGovernin vaimo Eleanor (o.s. Stegeberg) kuoli 85-vuotiaana vuonna 2007. He olivat naimisissa yli 60 vuotta, ja heillä oli viisi lasta. Yksi tyttäristä, Teresa McGovern oli alkoholisti, joka jäätyi kuoliaaksi 46-vuotiaana vuonna 1994. George Mcgovern kirjoitti tyttärestään kirjan Terry: My Daughter’s Life-and-Death Struggle With Alcoholism. Pariskunnan ainoa poika, Steven McGovern kuoli 60-vuotiaana vuonna 2012. Myös hänellä oli ollut alkoholiongelma.
McGovern kirjoitti useita kirjoja, muun muassa Abraham Lincolnin elämäkerran, joka julkaistiin vuonna 2009.
James Horner
James Roy Horner (14. elokuuta 1953 Los Angeles, Kalifornia – 22. kesäkuuta 2015 ) oli yhdysvaltalainen elokuvamusiikin säveltäjä.
Horner opiskeli Lontoon Royal College of Musicissa, Etelä-Kalifornian yliopistossa ja Kalifornian yliopistossa. Hän aloitti elokuvasäveltäjänä ohjaaja-tuottaja Roger Cormanin B-tuotannoissa. Tämän jälkeen hän sävelsi musiikkia ja soundtrackejä useisiin tunnettuihin elokuviin, kuten Gorkin puisto, 48 tuntia, Star Trek II: Khanin viha, Aliens – paluu, Unelmien kenttä, Braveheart – taipumaton ja Apollo 13.
Hornerin kuuluisin luomus on musiikki James Cameronin ohjaamaan vuoden 1997 menestyselokuvaan Titanic, joka sai Oscar-palkinnon sekä parhaasta musiikista että parhaasta laulusta (Céline Dionin esittämä tunnuskappale ”My Heart Will Go On”). Titanicin elokuvamusiikki toi Hornerille myös kolme Grammy-palkintoa ja kaksi Golden Globe -palkintoa. Soundtrack-levytystä myytiin maailmanlaajuisesti yli 24 miljoonaa kappaletta.
Horner kuoli 61-vuotiaana syöksyttyään maahan yksityiskoneellaan Los Padresin kansallispuistossa Santa Barbaran lähistöllä Kaliforniassa 22. kesäkuuta 2015.
Hornerilla oli tapana lainata elokuvamusiikkiinsa melodioita tunnetuista klassisen musiikin teoksista sekä kierrättää samoja musiikillisia teemoja useissa elokuvissa, mistä häntä toisinaan arvosteltiin. Tunnetuin esimerkki on niin sanottu ”Hornerin vaarateema” (Horner’s danger theme), lähestyvää uhkaa kuvaava muutaman sävelen mittainen melodia, jota hän käytti kymmenissä elokuvissa.
Callum Hudson-Odoi
Seurajoukkueura
Hudson-Odoi on Chelsean kasvatti. Hän teki debyyttinsä edustusjoukkueessa 28. tammikuuta 2018 EFL Cup -ottelussa Newcastle Unitedia vastaan tultuaan kentälle 81. minuutilla. Kolme päivää myöhemmin 31. tammikuuta 2018 hän esiintyi ensi kerran Valioliigassa. Hän pelasi kahdessa ottelussa Chelsean voittaessa FA Cupin 2018. Seuraavalla kaudella hän pelasi Eurooppa-liigassa yhdeksän ottelua, joissa teki neljä maalia, Chelsean voittaessa sarjan mestaruuden. Valioliigassa hän teki ensimmäisen maalinsa 11. tammikuuta 2020 kotiottelussa Burnleya vastaan. Hän pelasi seitsemän ottelua ja teki kaksi maalia Chelsean voittaessa Mestarien liigan kaudella 2020–2021. Hän ei kuitenkaan päässyt neljännesvälierien jälkeen kentälle. Hän voitti samana vuonna UEFA Super Cupin ja seurajoukkueiden maailmanmestaruuden. Hän on kauden 2021–2022 loppuun mennessä pelannut Valioliigassa 72 ottelua, joissa hän on tehnyt neljä ja syöttänyt 12 maalia. Chelseassa pelaamissaan 17 Mestarien liigan ottelussa hän on sekä tehnyt että syöttänyt kolme maalia.
Hudson-Odoi pelasi kaudella 2022–2023 Bayer Leverkusenissa lainalla 14 ottelua Bundesliigassa. Mestarien liigassa pelaamissaan kuudessa ottelussa hän teki yhden maalin. Eurooppa-liigassa hän pelasi yhden ottelun.
Maajoukkueura
Hudson-Odoi pelasi kaikki ottelut Englannin saavuttaessa vuonna 2017 alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuden ja saman ikäluokan EM-hopeaa. Ensimmäisen ottelunsa Englannin A-maajoukkueessa hän pelasi EM-karsintaottelussa Tšekkiä vastaan maaliskuussa 2019 ja toisen kolme päivää myöhemmin Montenegroa vastaan. Jälkimmäisen ottelun hän pelasi kokonaan. Kolmannen maaottelunsa Hudson-Odoi pelasi marraskuussa 2019 EM-karsinnassa Kosovoa vastaan.
Andrés Rivero Agüero
pienoiskuva|Andrés Rivero AgüeroAndrés Rivero Agüero (4. helmikuuta 1905 – 11. marraskuuta 1997) oli viimeinen monipuoluevaaleissa valittu Kuuban presidentti.
Elämäkerta
Rivero syntyi köyhään perheeseen San Luisissa lähellä Santiago de Cubaa, ja opiskeli omin avuin ja suoritti oikeustieteellisen tutkinnon Havannan yliopistosta 1934. Hänet valittiin Santiago de Cuban kunnanvaltuutetuksi ja hänestä tuli liberaalipuolueen johtaja ja Fulgencio Batistan ystävä. Batistan ensimmäisessä hallituksessa hän oli maatalousministeri.
Batistan ollessa maanpaossa Yhdysvalloissa Rivero harjoitti lakia ja kirjoitti politiikasta eri lehtiin. Batistan palatessa 1952 Rivero organisoi hänen yhdistyneen toimintapuolueensa. Hän tuki Batistan sotilasvallankaappausta 10. maaliskuuta 1952 ja oli opetusministerinä Batistan hallinnossa 1952–1958. Rivero valittiin senaattoriksi Pinar del Ríosta 1954 ja hän toimi pääministerinä 1957–1958.
Rivero erosi pääministerin tehtävästä asettuakseen ehdolle Batistan tilanteen rauhoittamiseksi järjestämiin presidentinvaaleihin marraskuussa 1958. Riveroa tukivat Batistan puolue ja kolme muuta hallitusta tukevaa puoluetta ja hän voitti helposti opposition boikotoimat vaalit.
Myöskään Yhdysvallat ei suostunut tunnustamaan Riveron hallitusta, ja vaati väliaikaishallituksen perustamista ja uusia vaaleja. Rivero pakeni Batistan kanssa maasta aamuyön tunteina 1. tammikuuta 1959 Fidel Castron johtamien kapinallisten lähestyessä pääkaupunkia. Rivero asettui aluksi Batistan kanssa Dominikaaniseen tasavaltaan mutta asui loppu elämänsä Yhdysvalloissa ja eli vaatimattomissa oloissa. Hän kuoli Miamissa 1997.
Aaroninparta
Aaroninparta (Saxifraga stolonifera) on amppeli- ja maanpeitekasviksi soveltuva itäaasialainen kasvi.
Tuntomerkit
Lehdet ovat normaalisti tummanvihreät ja nukkapintaiset. Puna-valko-vihreän kirjava lajike 'Tricolor' sopii huonekasvatukseen paremmin kuin vihreälehtinen. Kukkii vaatimattomin valkoisin kukin, mutta kasvattaa pitkät rönsytaimet, jotka lisäävät kasvin koristeellisuutta ja käyttöarvoa.
Hoito
Viihtyy valoisassa tai puolivarjossa, ei kestä suoraa auringonvaloa. Keväästä syksyyn kastellaan reilusti ja annetaan sitten kuivahtaa ennen seuraavaa kastelua. Lannoitetaan keväästä syksyyn parin viikon välein. Viihtyäkseen vihreälehtinen aaroninparta tarvitsee talvella 5–15 celsiusasteen lämpötilan, kun 'Tricolor' menestyy 15–20 celsiusasteen. Kasvia on helppo lisätä rönsytaimista, jotka istutetaan juurtumaan pieniin ruukkuihin ruukutusmultaan joko ennen niiden irrottamista emokasvista tai sen jälkeen.
Jørgen Sønstebø
Jørgen Sønstebø (13. helmikuuta 1922 Bø, Telemark – 29. kesäkuuta 2013 ) oli norjalainen Kristillisen kansanpuolueen poliitikko. Hän istui Suurkäräjien jäsenenä Telemarkista vuosina 1973–1985; hän oli vuoteen 1977 kristillisdemokraattien whip. Kunnallisvaltuustoon hän pääsi ensi kertaa Gjerpenissä vuonna 1959, ja myöhemmin hän pääsi Skienin ja Kviteseidin valtuustoihin. Hän toimi valtuutettuna Kviteseidissa vuoteen 1995. Hän istui myös Telemarkin lääninvaltuustossa vuosina 1963–1965. Sønstebø työskenteli muun muassa maanviljelijänä ja nimismiehenä. Lisäksi hän toimi helluntaikirkossa. Hänelle myönnettiin Deltagermedaljen (1945) ja hopeinen Kuninkaan ansiomitali (1989).
Mindanaonluri
Mindanaonluri (Trichoglossus johnstoniae) on sateenkaarilurien sukuun kuuluva kaija.
Esiintyminen
Mindanaonluri esiintyy Mindanaon saarella Filippiineillä. Lajin kanta on silmälläpidettävä.
Elinympäristö
Mindanaonlurit elävät vuoristometsissä yli kilometrin korkeudella.
Lisääntyminen
Laji on ilmeisesti yksiavioinen. Pesintä tunnetaan vangittuina elävistä linnuista. Pesä on puunkolossa. Naaras munii 2 munaa ja hautoo niitä noin 3 viikkoa. Koiras ruokkii hautovaa naarasta ja yöpyy pesäkolossa. Poikaset lähtevät pesästä noin kuukauden ikäisinä.
Ravinto
Mindanaonluri liikkuvat yleensä parvissa, joissa on noin 15-30 yksilöä. Parvet ruokailevat enimmäkseen puiden latvuksissa. Ne syövät pääasiassa siitepölyä, mettä, kukkia, siemeniä ja hedelmiä. Niiden nokka ja kieli ovat erilaistuneet siten, että nokka on kapea ja kielen päässä on eräänlainen harja siitepölyn nuolemista varten.
Turun kesäyliopisto
Turun kesäyliopisto on Turun alueella toimiva, Turun Aikuiskoulutussäätiön ylläpitämä, vapaan sivistystyön oppilaitos. Laki vapaasta sivistystyöstä 1998/632 määrittelee kesäyliopistot alueellisen koulutustarjonnan oppilaitoksiksi, joiden toiminnassa painottuvat korkeakouluopetus sekä alueen muihin osaamis- ja sivistystarpeisiin vastaaminen ottaen huomioon myös korkeakoulutettu väestö.
Turun kesäyliopisto järjestää laadukasta ja korkeatasoista aikuiskoulutusta, johon voi osallistua elämän eri vaiheissa, ilman pohjakoulutus-, ikä- tai muita vaatimuksia ja pääsääntöisesti ilman erillistä hakumenettelyä. Koulutukset ovat pääsääntöisesti sivutoimisia opintoja ja ne painottuvat ilta-aikoihin.
Koulutustarjonta monipuolistaa ja täydentää alueen muiden oppilaitosten tarjontaa sekä koulutusten sisältöjen että järjestämisajankohtien osalta. Turun kesäyliopiston koulutustarjonnassa on mm. avointa yliopisto- ja ammattikorkeakouluopetusta, työelämän täydennyskoulutusta, kielikursseja, lukion kertauskursseja ja abikursseja, tilauskoulutusta yrityksille ja organisaatioille, harrastekursseja ja yleissivistävää koulutusta.
Turun kesäyliopiston päämääränä on olla alueellisesti tunnettu ja tunnustettu korkeatasoisen koulutuksen tuottaja, aktiivinen ja yhteistyökykyinen vaikuttaja, ennakoiva ja uudistuva sekä taloudellisesti vakaa koulutuksen järjestäjä. Toiminnassa tärkeitä asioita ovat vastuullisuus ja luotettavuus, palveluhenkisyys sekä opiskelumahdollisuuksien tarjoaminen kaikille.
Historia
Turun kesäyliopisto on perustettu vuonna 1936 ja se on yksi Suomen vanhimmista kesäyliopistoista. Yksityinen Turun yliopiston kansansivistystoimikunta perusti Turun kesäyliopiston vuonna 1936 jatkamaan jo vuonna 1922 aloitettua kesäopetusta. Vuonna 1999 kesäyliopistoista tuli vapaan sivistystyön oppilaitoksia ja Turun kesäyliopiston ylläpitäjäksi ryhtyi Turun Aikuiskoulutussäätiö. 1980-luvulta alkaen Turun kesäyliopiston toiminta on ollut ympärivuotista.
Katso myös
Kesäyliopisto
Avoin yliopisto
Helsingin seudun kesäyliopisto
Pohjois-Karjalan kesäyliopisto
Lähteet
Turun kesäyliopisto
Suomen kesäyliopistot ry: Selvitys kesäyliopistojen toiminnasta vuonna 2017. Julkaisu 1/2018 (pdf)
Aiheesta muualla
Turun kesäyliopisto
Suomen kesäyliopistot
Clyde Wright
pienoiskuva|Wright vuonna 1972 Clyde Wright (s. 20. helmikuuta 1941) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hänen poikansa Jaret Wright (s. 1975) on tullut tunnetuksi samasta lajista 1990–2000-luvuilla.
Wright pelasi California Angelsissa (1966–1973), Milwaukee Brewersissä (1974) sekä Texas Rangersissa (1975), ja vuonna 1970 hän sai uransa ainoan valinnan All-Star-joukkueeseen.
Major League Baseball -uransa jälkeen Wright lähti Japaniin, jossa hän sai sopimuksen Yomiuri Giantsilta. Wright pelasi Japanissa kolme kautta vuosina 1976–1978.
Carnegie-mitali
thumb|upright|[[Filantropia|Filantrooppina ja kirjastojen tukijana tunnettu liikemies Andrew Carnegie, jonka mukaan palkinto on nimetty. Hän tuki elinaikanaan yli 2 800 kirjaston perustamista. ]] Carnegie-mitali on Yhdistyneen kuningaskunnan vanhin lastenkirjallisuuspalkinto. Englantilaisen kirjastoseuran (Library Association) vuonna 1936 perustama ja skotlantilaissyntyisen Andrew Carnegien mukaan nimetty palkinto on jaettu ansiokkaille lasten- ja nuortenkirjoille vuosittain 1937 lähtien. Vuodesta 2002 lähtien palkinnon on myöntänyt CILIP (Chartered Institute of Library and Information Professionals).
Voittajan valitsee edellisenä vuonna Britanniassa julkaistuista kirjoista kahdestatoista kirjastonhoitajasta koostuva raati. Carnegie-mitali ei sisällä lainkaan rahapalkintoa, sillä voittajalle myönnetään kultainen mitali ja viidensadan punnan arvosta kirjoja lahjoitettavaksi valitsemalleen kirjastolle. Valintamenettelyltään Carnegie-palkinto vastaa Newbery-mitalia, yhdysvaltalaista lastenkirjallisuuspalkintoa, jonka jakaa American Library Association.
Carnegie-mitalin ovat vuosien saatossa voittaneet muun muassa C. S. Lewis (1957), Richard Adams (1973), Philip Pullman (1996) ja Terry Pratchett (2002). Kahdesti palkinnon on saanut kaikkiaan seitsemän kirjailijaa: Robert Westall (1976 & 1982), Jan Mark (1977 & 1984), Peter Dickinson (1980 & 1981), Margaret Mahy (1983 & 1985), Berlie Doherty (1987 & 1992), Anne Fine (1990 & 1993) ja Patrick Ness (2011 & 2012).
Vuonna 1955 Carnegie-mitalin rinnalle perustettiin myös lastenkirjojen kuvittajille tarkoitettu Kate Greenaway -mitali.
Valintaprosessi
Valintaraadin muodostaa kaksitoista CILIP:n lastenkirjallisuuteen keskittyneen jaoksen YLG:n (Youth Libraries Group) jäsentä, jotka siis ovat ammatiltaan lastenkirjastonhoitajia. He lukevat ja arvioivat kaikki kirjaehdokkaat, ja valitsevat sitten niistä noin kuusi finalistia. Lista finaaliin selvinneistä teoksista julkistetaan vuosittain huhtikuussa ja Carnegie-mitalin voittaja paljastetaan heinäkuisessa palkintoseremoniassa. Samassa juhlassa jaetaan myös kuvittajien Kate Greenaway -mitali, jonka valitsee sama raati.
Ammattilaisten suorittamaa valintaa on pidetty yhtenä syynä palkinnon saavuttamaan arvostukseen. Lastenkirjoihin erikoistuneilla kirjastonhoitajilla voidaan katsoa olevan ammattinsa kautta poikkeuksellisen hyvä tuntuma myös kirjojen todellisen kohderyhmän mielipiteistä. Toisaalta The Daily Telegraph -lehden vuonna 2002 teettämässä kyselyssä, jossa selvitettiin kirjastojen Carnegie-aiheisiin lukuryhmiin osallistuneiden nuorten mielipiteitä, palkinnosta päättävien aikuisten tuomareiden kritisoitiin suosivan teoksia, jotka käsittelevät vaikeita ja kiistanalaisia teemoja vähemmän räväköistä aiheista kertovien tarinoiden kustannuksella. Haastatellut nuoret katsoivat, että myös kirjojen varsinaisella kohderyhmällä pitäisi olla jonkinlaista sananvaltaa voittajan valinnassa. Vuosituhannen vaihteen tuntumassa palkinnon voittivat muun muassa Beverley Naidoon Nigeriasta Britanniaan saapuvista pakolaislapsista kertova The Other Side of Truth, Aidan Chambersin eutanasiaa ja seksuaalista heräämistä käsittelevä Postcards From No Man’s Land sekä Melvin Burgessin Hepo, jonka päähenkilö on heroiiniaddikti. Nuorten lukijoiden suosikeista esimerkiksi J. K. Rowling ja Roald Dahl ovat jääneet vaille Carnegie-mitalia.
Luettelo voittajista
Luettelon vuosiluvut viittaavat kirjan alkuperäiseen julkaisuvuoteen; kukin palkinto on jaettu seuraavana vuonna. Vuosina 1943, 1945 ja 1966 julkaistujen kirjojen osalta palkinto jätettiin jakamatta, koska minkään teoksen ei katsottu vastaavan vaatimuksia. Lähde
The Carnegie of Carnegies
thumb|upright|[[Philip Pullman, Kultaisen kompassin kirjoittaja.]] Keväällä 2007 Carnegie-mitalin 70-vuotista historiaa juhlistettiin ”Carnegie of Carnegies” -äänestyksellä, jossa aiempina vuosina palkituista kirjoista seulottiin kaikkein suosituinta. Kymmenestä esiraadin valitsemasta kirjasta internetäänestyksen voitti Philip Pullmanin Kultainen kompassi 40 prosentilla annetuista äänistä. Toiseksi tuli Philippa Pearcen Tom ja keskiyön puutarha 16 prosentilla ja kolmanneksi David Almondin Nimeni on Skellig kahdeksalla prosentilla. Pullman kutsui juhlamitalia ”epäilyksettä tärkeimmäksi koskaan saamakseen kunnianosoitukseksi”.
Esiraadin äänestykseen valikoimat kymmenen kirjaa olivat:
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1920 – miesten viisiottelu
Antwerpenin olympiakisojen miesten viisiotteluun osallistui 19 urheilijaa, joista neljänteen lajiin kelpuutettiin 15 parasta ja viimeiseen seitsemän parasta.
Lopputulokset
Lajit järjestyksessä: pituushyppy, keihäänheitto, 200 m juoksu, kiekonheitto ja 1 500 m juoksu.
Santtu Karhu
pienoiskuva|Santtu Karhu (oikealla) vuonna 2011. Santtu Karhu (oik. Aleksandr Medvedev, s. 1967 Belomorsk, Neuvostoliitto) on itäkarjalaisen rockyhtyeen Santtu Karhu & Talvisovat laulaja ja lauluntekijä. Petroskoissa asuva Karhu on toiminut eräänlaisena edelläkävijänä karjalan kielen ja karjalaisen perinteen vaalinnassa. Hän on tiettävästi ensimmäinen henkilö, joka on kirjoittanut kevyen musiikin lyriikkaa livvin eli aunuksenkarjalan kielellä. Karjalan kieltä taitavat pitävät Karhua taitavana sanankäyttäjänä, oikeana kielinerona.
Santtu Karhu on julkaissut myös yhden singlen ennen Talvisovat-yhtyettä. Lisäksi hän vierailee Tellus-yhtyeen demolla Pinnalla kappaleessa ”Suolainen sade”.
Kirjat
Kääntäjänä:
Giaginskajan piiri
Giaginskajan piiri (adygeiksi Джэджэ район, Džeže raion, ) on hallintopiiri Adygeian tasavallan pohjoisosassa Venäjän federaatiossa. Giaginskajan piiri rajoittuu etelässä Maikopin piiriin, lännessä ja koillisessa Adygeian naapurialueeseen Krasnodarin aluepiiriin, pohjoisessa Šovgenovin piiriin ja idässä Košehablskin piiriin.
Piirin pinta-ala on 790 km² ja se on Adygeian toiseksi suurin piiri. Piirin hallinnollinen keskus on Giaginskajan kylä, joka sijaitsee 35 kilometrin päässä maan pääkaupungista Maikopista. Hallinnollisesti piiri jakaantuu viiteen maaseutupiiriin, jotka ovat Airjumovski, Dondukovski, Giaginskaja, Kelermesski ja Sergievski. Näissä maaseutupiireissä on yhteensä 32 kylää.
Vuonna 2002 piirin asukasluku oli 33 458. Väestöstä on adygeita 46 prosenttia. Vuonna 2005 väkiluku oli 33 200.
Snellman-kesäyliopisto
Snellman-kesäyliopisto eli Kuopion kesäyliopisto on Kuopiosta käsin toimiva, Snellman-instituutti ry:n ylläpitämä suomalainen kesäyliopisto. Se on perustettu vuonna 1956. Sivutoimipisteet kesäyliopistolla on Iisalmessa ja Varkaudessa. Vuonna 2015 yksittäisiä kursseja järjestettiin lisäksi Joensuussa, Kiuruvedellä, Rautalammilla, Siilinjärvellä ja Suonenjoella.
Koulutustarjonta
Vuonna 2015 kesäyliopisto järjesti eri toimipisteissään yhteensä 273 opintojaksoa, joille osallistui kaikkiaan 5 351 opiskelijaa. Tävä on tamanomainen määsä, sillä kesäyliopistossa opiskelee vuositasolla 5 000–6 000 pohjoissavolaista opiskelijaa. Annettujen oppituntien määrällä (yhteensä 5 838 oppituntia vuonna 2015) mitattuna Snellman-kesäyliopisto antoi Suomen viidenneksi eniten opetusta antanut kesäyliopisto vuonna 2015.
Opetuksesta merkittävä osa (93 opintojaksoa) oli avoimen yliopiston opetusta. Näille kursseille osallistui yhteensä 1 225 opiskelijaa, jotka suorittivat kursseilla yhteenlaskettuna 1 217 opintopistettä. Opettajakuntaan kuului yhteensä 201 henkilöä, joista avoimessa yliopistossa opetti 53, joista professoreja tai dosentteja oli 15. Muussa kuin avoimessa yliopisto-opetuksessa opetusta antoi 148 opettajaa.
Hallinto ja rahoitus
thumb|Snellman-kesäyliopiston, aiemman Kuopion kesäyliopiston juhlavuoden 2006 logo. Kuopion kesäyliopistoa ylläpitää Snellman-instituutti. Kevääseen 2010 asti ylläpitäjänä toimi Kuopion Yliopistoseura ry.
Snellman-kesäyliopisto rahoitti toimintaansa ensisijaisesti opiskelijamaksuilla (55,8 % kaikista tuloista) ja valtion maksuosuudella (28,3 %). Kuntien maksuosuudet muodostivat 12,4 prosenttia ja hankkeina tai tilauskoulutuksista saatiin 2,7 % vuoden 2015 tuloista.
Turja
Turja voi tarkoittaa:
Rahman
Rahman on jumalan nimi, joka tarkoittaa islamissa armollista. Se on yleinen nimi:
Sunday Morning Call
Sunday Morning Call on brittiläisen rockyhtye Oasiksen kappale ja kolmas single yhtyeen neljänneltä albumilta Standing on the Shoulder of Giants (2000). Kappale julkaistiin singlenä 3. heinäkuuta 2000 ja se nousi kotimaassaan Britannian singlelistan sijalle 4.
Singlen B-puolina julkaistiin kappaleet ”Carry Us All” ja ”Full On”. Kaikki kappaleet ovat Noel Gallagherin kirjoittamia ja laulamia.
Singlen kansi on kansitaiteilija Simon Halfonin suunnittelema.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Noel Gallagher.
Avainsanapilvi
thumb|Avainsanapilvi, jossa [[Web 2.0:aan liittyviä avainsanoja.]] thumb|[[R (ohjelmointikieli)|R-ohjelmistolla tehty datapilvi kuvaamaan maailman maiden väestöjen kokoja. Kiinan ja Intian kirjasinten koko on pienennetty puoleen alkuperäisestä.]] Avainsanapilvi (myös asiasanapilvi tai tagipilvi) on graafinen esitys esimerkiksi verkkosivun avainsanoista. Avainsanapilvessä eniten käytetyt avainsanat näkyvät yleensä suurempina kuin vähemmän käytetyt. Muodoltaan avainsanapilvi voi muistuttaa esimerkiksi pilveä tai suorakulmiota.
Eenokki
Eenokki on Säkylän kunnassa Pyhäjärven itärannalla sijaitseva alue, jolla toimi tanssilava yli 50 vuoden ajan aina 1990-luvun alkuun saakka. Nykyään paikalla on frisbeegolfrata. Eenokki sijaitsee Kauttualle johtavan yhdystie 12691:n eli niin sanotun Rantatien varrella. Säkylän keskustasta on matkaa Eenokille noin kolme kilometriä.
Tanssilava
Eenokin tanssipaviljonki oli alun perin Säkylän suojeluskunnan omistama, kunnes se välirauhansopimuksen nojalla luovutettiin syksyllä 1944 Säkylän VPK:lle. Eenokista tuli nopeasti yksi Lounais-Suomen suosituimmista huvipaikoista, joka oli erityisen tunnettu tuhansia ihmisiä vetäneistä juhannusjuhlistaan. Vuonna 1970 lavalle tehtiin suuri laajennus, jolloin sen koko kasvoi tuhanteen neliömetriin. Sisätiloissa olevan tanssisalin lisäksi valmistui myös ulkoilmalava. Tanssien ja konserttien lisäksi Eenokilla järjestettiin muita yleisötilaisuuksia, kuten messuja ja se toimi myös erilaisten järjestöjen leiripaikkana. Esimerkiksi vuonna 1947 paikalla pidettiin Suomen ensimmäinen palokuntalaisleiri, johon osallistui Turun ja Porin läänin alueen vapaapalokuntalaisia. Paitsi tanssiorkestereita ja iskelmätähtiä, Eenokilla esiintyi myös maan suosituimpia rockyhtyeitä. Tanssien järjestäminen jatkui yhtäjaksoisesti vuoteen 1991 saakka, jonka jälkeen toimintaa elvytettiin vielä keväällä 1994, kunnes lava paloi maan tasalle 30. kesäkuuta tuhopolttajan sytyttämänä.
Vuonna 1981 manageri Kari Heimonen järjesti Eenokilla Säkylä Rock'n'Roll '81 -nimisen festivaalin, jonka yhteydessä kuvattiin myös elokuvaa Rokki Diggari.
Frisbeegolfrata
Kesäkuussa 2013 Eenokin ranta-alueelle ja sen ympäristöön avattiin Säkylän kunnan ylläpitämä 12 väylän frisbeegolfrata. Radan kokonaispituus on 1 237 metriä ja par 38. Paikalla toimii myös kioski.
Naberežnyje Tšelny
thumb|left|Kaupungin lämpövoimalaitos Naberežnyje Tšelnyssä sijaitsee KamAZin raskaita kuorma-autoja, panssarivaunuja ja dieselmoottoreita valmistava tehdas, joka on alallaan suurimpia maailmassa. Kaupungissa sijaitsevan Ala-Kaman vesivoimalaitoksen teho on 1 250 megawattia.
Historia
Naberežnyje Tšelny perustettiin vuonna 1621. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1931. Kaupungin nimi oli Brežnev vuosina 1982–1988.
Väestö
Kaupungissa on noin puoli miljoonaa asukasta (vuonna 2010 yhteensä 513 193), ja sen metropolialueella noin 900 000.
Tomoyasu Hotei
Tomoyasu Hotei (s. 1. helmikuuta 1962 Takasaki, Japani) on japanilainen muusikko, tuottaja ja näyttelijä.
Tomoyasu aloitti uransa Boøwy-yhtyeen kitaristina 1980-luvulla. Boowy oli merkittävä uranuurtaja japanilaisessa rockmusiikissa. Vuonna 1985 he esiintyivät Marqueella Lontoossa ja 1986 rikkoivat miljoonan myydyn levyn rajan Beat Emotion -levyllään.
Naberežnyje Tšelny
Väestö
Asukasluvun kehitys:
Tomoyasu Hotei
Boøwyn hajottua vuonna 1988 Hotei julkaisi ensimmäisen soololevynsä Guitarhythm ja samalla perusti ystävänsä, Kōji Kikkawan kanssa Complex-yhtyeen, joka toimi seuraavat kaksi vuotta tehden kaksi albumia, jotka molemmat nousivat Japanin listaykkösiksi.
Hotei on myös esiintynyt elokuvissa. Hän näytteli Hiroyuki Nakanon Samurai Fictionissä sekä Junji Sakamoton Shin jingi naki tatakaissa. Molempiin elokuviin hän teki myös musiikin. Hänen kappaleensa "Battle without Honor or Humanity" soi Quentin Tarantinon elokuvassa Kill Bill.
Naberežnyje Tšelny
Väestö
Vuonna 2010 kaupungin väestöstä oli venäläisiä 44,9 prosenttia, tataareja 47,4 prosenttia, tšuvasseja 1,9 prosenttia, ukrainalaisia 1,3 prosenttia, baškiireja 1,2 prosenttia sekä mareja, mordvalaisia ja udmurtteja 1,5 prosenttia.
Tomoyasu Hotei
Tomoyasu Hoteita pidetään yhtenä Japanin merkittävimmista esiintyjistä. Vaikka hän esiintyykin pääosin Japanissa, on hänet nähty useaan kertaan myös ulkomailla, mm. Belfotissa ja Roskildessa. Hän esiintyi myös vuoden 1996 Atlantan olympialaisten aloitusseremoniassa sekä vuoden 1998 olympialaisten loppujuhlassa Michael Kamenin kanssa. Myöhemmin hän julkaisi levyn "Guitar Concerto" Kamenin kanssa.
Hotei on ollut suuri tähti Japanissa jo 20 vuotta, hänen levyjään on myyty yli 25 miljoonaa kappaletta ja hänen maineensa alkaa olla tunnettu ympäri maailman. Hänen vuoden 2000 albuminsa Supersonic Generation julkaistiin useissa Euroopan maassa. Levyllä esiintyivät myös Ofra Haza ja Apollo 440.
Hän on tehnyt Apocalyptican kanssa kappaleen nimeltä "Grace" albumille Worlds Collide.
Ust-Aldanin ulus
Ust-Aldanin ulus eli Ust-Aldanin piiri on paikallinen itsehallintoalue Sahan tasavallan keskiosassa Venäjällä. Piiri sijaitsee Aldanin alajouksun ympäristössä ja rajoittuu pohjoisessa Kobjain ulusiin, koillisessa Tompon piiriin, idässä Tattan ulusiin, etelässä Tšuraptšan ja Megino-Kangalassin uluseihin ja lännessä Namin ulusiin.
Ust-Aldanin ulusin hallinnollinen keskus on Borogontsy. Piirin pinta-ala on 27 060 km². Asukasluku oli vuonna 2002 noin 22 000 ja väestötiheys 1,23 as/km². Väestöstä 98 prosenttia oli jakuutteja. Kaikkiaan piirissä (ulusissa) on 21 maalaiskuntaa (naslegia) ja niissä 35 asutuskeskusta.
Keskilämpötila tammikuussa on -42 °C ja heinäkuussa 17–18 °C. Vuotuinen sademäärä on keskimäärin 200–250 mm. Alueen halki virtaavan Aldanin lisäksi piiri rajoittuu lounaassa myös Lenaan.
Ust-Aldanin piiri perustettiin 9. tammikuuta 1930.
Hannes
Hannes on miehen etunimi, alkujaan saksalainen Johannes-nimen lyhentymä, joka on käytössä myös Suomessa. Hanneksen nimipäivä on 27. joulukuuta, apostoli Johanneksen muistopäivänä. Suomessa on vuoden 2019 loppuun mennessä ollut kirjoilla 7 193 Hannesta.
Tunnettuja Hannes-nimisiä
Listan henkilöt ovat suomalaisia, ellei toisin mainita.
ProtonMail
Proton Mail on sähköpostipalvelu, jolla voi lähettää viestit päästä-päähän-salattuna. Palveluun tallennetut tiedot on salattu siten että palveluntarjoajakaan ei pääse niihin käsiksi. Proton Mailin palvelimet sijaitsevat Sveitsissä, minkä vuoksi tietojen saaminen palveluntarjoajalta vaatii Sveitsin viranomaisten päätöksen, eikä esimerkiksi Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin lainsäädäntöä sovelleta. Palvelua voidaan käyttää täysin anonyymisti eikä se seuraa käyttäjiensä toimintaa. Proton Mailin avulla voi lähettää itsetuhoutuvia viestejä. Palvelun avulla voidaan lähettää salasanalla suojattuja salattuja viestejä jotka vastaanottaja voi lukea klikkaamalla Proton Mail-palveluun johtavaa linkkiä. Palvelun avulla voidaan myös lähettää tavanomaisia salaamattomia viestejä.
Lauri Kiiski
Lauri Kiiski (s. 10. lokakuuta 1980 Tampere) on suomalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on yltänyt ATP-maailmanlistalla kaksinpelissä sijalle 427 syyskuussa 2002 ja nelinpelissä sijalle 300 heinäkuussa 2002. Davis Cupissa hän on edustanut Suomea neljässä maaottelussa vuosina 2002–2006.
Ura
Lokakuussa 2001 ATP-haastajatason IPP Openissa Helsingissä Kiiski voitti toisella kierroksella Tapio Nurmisen, mutta hävisi puolivälierissä Martin Leelle. Huhtikuussa 2002 hän teki Davis Cup -debyyttinsä Eurooppa-Afrikan I ryhmän puolivälierissä. Hän voitti nelinpelissä Jarkko Niemisen kanssa Giorgio Galimbertin ja Mosé Navarran.
Heinäkuussa 2006 ATP-haastajatason Tampere Openissa Kiiski selviytyi parinsa Tero Vilenin kanssa loppuotteluun. Loppuottelun he hävisivät Thierry Ascionelle ja Édouard Roger-Vasselinille.
Urho Lahti
Urho Evert Lahti (7. syyskuuta 1901 Maaninka – 3. joulukuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja.
Ura
Lahden ura alkoi Jyväskylän Työväen Näyttämön näyttelijänä 1920–1927. Sen jälkeen hän toimi teatterinjohtajana, ohjaajana ja näyttelijänä Joensuun Työväen Näyttämöllä 1927–1933, Oulun Näyttämöllä (nyk. Oulun kaupunginteatteri) 1933–1940, Kuopion Yhteisteatterissa (nyk. Kuopion kaupunginteatteri) 1940–1943, Lappeenrannan Työväen Näyttämöllä 1943–1944 ja Joensuun Teatterissa 1944–1947 sekä näyttelijänä ja näyttämöpäällikkönä Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatterissa (nyk. Helsingin kaupunginteatteri) 1947–1957.
Lahden elokuvaura alkoi vasta hänen muutettuaan Helsinkiin. Ensimmäinen elokuvarooli oli tohtori Kallio elokuvassa Maaret – tunturien tyttö vuodelta 1947. Kymmenvuotisella elokuvaurallaan Lahti ehti esittää sivurooleja noin kolmessakymmenessä elokuvassa. Hän näytteli Oskar Merikantoa elokuvassa Ruusu ja kulkuri, ja oli mukana muun muassa filmeissä Niskavuoren Heta, Niskavuori taistelee, 1918 – mies ja hänen omatuntonsa.
Urho Lahti menehtyi 56-vuotiaan vaikeaan sairauteen. Hänen veljensä Toivo Lahti oli myös näyttelijä.
Verokilpailu
Verokilpailu on maiden välistä lainsäädäntökilpailua, jossa maa houkuttelee veroja alentamalla liikkuvia tuotannontekijöitä alueelleen. Maa houkuttelee edullisella verosäännöksellä matalaa verotusta etsiviä yrityksiä ja muita henkilöitä asettumaan maahan tai hidastamaan tai estämään näiden maastapakoa. Verokilpailussa on kyse kilpailutilanteesta, jossa yritykset ja muut henkilöt vertaavat maiden tarjoamia veroprosentteja toisiinsa ja valitsevat niistä edullisia. Verokilpailu koskee erityisesti pääomatulo- ja yritysveroja. Kansainvälinen verokilpailu luo muutospaineita maiden verojärjestelmiin.
Verokilpailu johtuu pääomien liikkuvuudesta. Pääomien liikkuvuus on osa uusliberalismin mukaista dogmaa.
Rajoitukset itsenäiseen verotuksesta päättämiseen
Kansainvälinen verokilpailu heikentää maan poliitikoiden itsenäistä päätösvaltaa verotuksesta päätettäessä, sillä yritykset ja muut henkilöt saattavat veronkorotuksen seurauksena reagoida ryhtymällä maastapakoon. Kansainvälisen verokilpailun olosuhteissa poliitikot pelkäävät verojen korottamisen seurauksia. Maalle syntyy myös painetta alentaa veroprosentteja pärjätäkseen kilpailutilanteessa. Verokilpailu voi tulla myös odottamattomasti: esimerkiksi taantumassa maiden välinen verokilpailu voi nousta ongelmaksi, kun jokin maa yllättäen alentaa veroprosenttia ja maalle syntyy painetta vastata siihen.
Verokilpailu EU-maiden välillä
Euroopan unionissa pääomien vapaa liikkuvuus on perussopimukseen kirjattu vapaus.
Pääomatulovero
Euroopan unionin maiden välinen verokilpailu on koskenut lähinnä pääomatulojen verotusta. Kansainvälisen verokilpailun vuoksi Pohjoismaat ovat luopuneet pääomatulojen verotuksen progressiosta 1990-luvulla. Böckermanin ja Kianderin mukaan kansainvälisen verokilpailun vuoksi verorasitus kohdistuu enemmän suhteellisen liikkumattomiin tuotannontekijöihin: työpanokseen ja maapohjaan.
Yritysvero
Euroopan unionissa ei ole yhteistä yritysveroprosenttia, vaan maat voivat säätää toisistaan poikkeavia yritysveroprosentteja. Verokilpailu on helpointa pienille maille, sillä jo muutaman suuren yrityksen sijoittumisella pieneen maahan on suuri merkitys sille.
Euroopan unionissa verokilpailua käynyt pieni maa on Irlanti. Irlannin 12,5 prosentin yritysvero astui voimaan vuonna 2003. 8. maaliskuuta 2018 Euroopan komissio avasi keskustelun EU-maiden välisestä verokilpailusta. Komissio pyysi seitsemää EU-jäsenmaata lopettamaan aggressiivisen verosuunnittelun. Kyseiset maat olivat Belgia, Kypros, Unkari, Irlanti, Luxemburg, Malta ja Alankomaat. Unkarilla on EU-maiden matalin yritysveroprosentti: 9 prosenttia.
Juhani Saraste
Juhani Vilhelm Saraste, sukunimi vuoteen 1942 Sarlin (12. toukokuuta 1918 Kuopio – 26. marraskuuta 1998 Tampere) oli suomalainen lääketehtaan toimitusjohtaja ja pääkonsuli.
Sarasteen vanhemmat olivat maaherra Bruno Sarlin ja Signe Dagmar Johanna Hallberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1939 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1946.
Verokilpailu
Verokilpailu ja hyvinvointivaltio
Böckermanin ja Kianderin mukaan kansainvälinen verokilpailu kaventaa mahdollisuuksia rahoittaa laajoja hyvinvointipalveluita. Sixten Korkmanin mukaan pelkona on ollut, että tuotannontekijöiden liikkuvuus johtaa verokilpailuun, jossa ollaan kohti pohjatasoa kulkevassa kierteessä (”race to the bottom”) ja joudutaan tekemään hyvinvointimenojen leikkauksia.
Juhani Saraste
Saraste toimi Huhtamäki-yhtymä Oy:n myynnin- ja menekinedistämispäällikkönä 1949, lääketehdas Leiraksen myyntipäällikkönä 1950–1959, Lääketukku oy:n johtokunnan jäsenenä 1954–1959, Suomen UCB oy:n toimitusjohtajana ja hallituksen jäsenenä 1959–1960, Lääketehdas Oy Star Ab:n toimitusjohtajana ja hallituksen varapuheenjohtajana 1960–1977 sekä Oy Pharmacal Ab:n hallituksen puheenjohtajana ja toimitusjohtajana vuodesta 1977 alkaen. Hän sai pääkonsulin arvonimen 1972.
Saraste oli Lääketeollisuusyhdistyksen puheenjohtajana 1966–1968, Kemian keskusliiton hallituksen jäsenenä vuodesta 1969, lääkevaltuuskunnan puheenjohtajana vuodesta 1969 sekä Suomen virallisena edustajana EFTA Working Pharmaceuticalsissa Genevessä 1966–1968. Hän oli Sydäntautiliiton puheenjohtajana vuodesta 1970, Kansallisen Edistyspuolueen nuorisoliiton puheenjohtajana, Vapaamielisten liiton varapuheenjohtajana 1964–1966 ja Tampereen kaupunginvaltuutettuna 1964–1968.
Verokilpailu
Verokilpailu ja hyvinvointivaltio
Verokilpailun aiheuttamaan paineeseen maa voi vastata kiristämällä ansiotuloverotusta, sillä työvoima ei ole yhtä liikkuvaa. Kun ansiotuloverotuksen kiristäminen ei ole poliittisesti tai taloudellisesti ongelmatonta, maa voi vastata purkamalla sosiaalisia turvaverkkoja. Globalisaatio ja verokilpailu aiheuttavat budjettikriisejä maille jotka tarjoavat sosiaaliturvaa. Globalisaatio ja sosiaaliturva voidaan yhteensovittaa rajoittamalla verokilpailua.
Verotuksen harmonisointi ratkaisuna verokilpailuun
Verokilpailua vastustavat kannattavat verotuksen harmonisointia eri maiden välillä. Yritysveroprosenttien harmonisointia vastustavat Unkari ja Irlanti. Vaihtoehtona on vähimmäistason asettaminen yhteisöverolle.
Pääomatulojen ennakonpidätys ratkaisuna verokilpailuun
Verokilpailua vastaan voi taistella pääomatulojen ennakonpidätyksellä. Yhdysvallat on poistanut pääomatulojen ennakonpidätyksen vuonna 1984 ja yksikään pääomaa tuova maa ei ole ottanut sitä käyttöön, sillä pelkona on ollut että se ajaa liikkuvan pääoman pois maasta.
Menzelinsk
Menzelinsk eli Minzälä  on kaupunki Ala-Kaman tekojärven rannalla Tatarstanin itäosassa Venäjällä, 292 km Kazanista itään.
Väestö
Menzelinskin kaupunki toimii piirin Menzelinskin keskuksena. Kaupungissa asui 16 476 ja koko piirissä 29 359 henkeä (2010). Vuonna 1989 väestöstä oli venäläisiä 49,3 prosenttia ja tataareja 46,8 prosenttia.
Historia
Menzelinsk perustettiin Menzelja- ja Kamajokien yhtymäkohtaan vuonna 1586. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1781.
Matkapalvelukeskus
Matkapalvelukeskus välittää Liikenne- ja viestintäministeriön määrittelyn mukaan toimialueellaan yhteiskunnan korvaamia matkoja. Matkustajat ohjataan ensisijaisesti avoimeen joukkoliikenteeseen. Toissijainen mutta yleisimmin käytössä olevana vaihtoehto on yhdistellä samaan suuntaan kulkevia matkustajia yhteisiin takseihin ja palveluautoihin. Useimmiten matkapalvelukeskus käyttää hyväkseen kutsuohjattua joukkoliikennettä.
Matkapalvelukeskuksen toimintaperiaate
Matkapalvelukeskuksen (MPK) toimintaperiaate on periaatteessa yksinkertainen, mutta käytännössä tapahtumaketju on monivaiheinen (ja joskus monimutkainen).
Yhdistelyn perusteita
Yhteiskunnan maksamien kuljetusten kustannukset ovat olleet jatkuvassa kasvussa jo monen vuoden ajan. Väestön ikääntymisen vuoksi tarve tuottaa näitä palveluita kasvaa jatkuvasti. Aiempi toimintatapa, jossa kunnalla oli mahdollisuus tarjota jokaiselle asiakkaalle oma taksi, ei enää tulevaisuudessa ole mahdollista. Asiakkaille voidaan kuitenkin tarjota hyvä palvelutaso ja samalla julkisyhteisöille kustannustehokas tapa tuottaa näitä palveluita yhdistämällä useampi kuin yksi asiakas yhteen ajoneuvoon.
Asiakkaiden näkemys
Lähtökohtaisesti matkapalvelukeskusten perustaminen on ollut järkevää. Koska kyseessä on uusi toimintatapa, on niiden usein koettu olevan aikaisempaa vähemmän yksilöllisiä tarpeita ja vaatimuksia huomioon ottava. Kyseessä on kuitenkin osa julkista joukkoliikennettä, jonka muutkin linjastot on tehty massoille, muttei aina välttämättä yksilöille sopivaksi. Esimerkiksi Helsingissä näkövammaisia, lyhytkasvuisia ja muita vaikeasti liikkuvia on pyritty kuljettamaan vaikeapääsyisillä autoilla. Esimerkiksi Helsingissä ja Tampereella etenkin nuoret ihmiset ovat kokeneet vaikeana järjestelmän, joka edellyttää matkan tilaamista etukäteen. Vammaisjärjestöistä esimerkiksi Kynnys ry ja Vihreät Vaivaiset ovat ottaneet voimakkaasti kantaa nykyistä järjestelmää kohtaan. Näkövammaiset ihmiset ovat ilmaisseet eri tavoin ja laajasti, että kuljetuspalvelujen järjestäminen matkapalvelukeskusten välityksellä on merkittävästi vaikeuttanut heidän liikkumistaan. Kokemukset matkapalvelukeskusten välityksellä järjestetyistä kuljetuspalveluista ja niiden suhde yksilölliseen omia tarpeita vastaaviin tarpeisiin on suhteutettava kokonaisuuteen. Osa näistä vaikeuksista olisi toki ollut vältettävissä ja vältetäänkin jatkossa siten, että vammaiset ihmiset otetaan nykyistäkin enemmän mukaan valmistelemaan matkapalvelukeskusten suunnittelua.
Englannin parlamentti
pienois|Englannin parlamentti [[Luettelo Yhdistyneen kuningaskunnan hallitsijoista|kuningas Edvard ensimmäisen tai toisen edessä noin vuonna 1300.]]
Jabal ash Shanabi
Jabal ash Shanabi on Tunisian korkein vuori. Se on 1 544 metriä korkea ja sijaitsee Kasserinen lähellä läntisessä Keski-Tunisiassa. Vuori on mäntymetsän peittämä.
Suolilja
Suolilja (Narthecium ossifragum) on monivuotinen Euroopassa kasvava suokasvi. Aikaisemmin ennen Nartheciaceae-heimoon luokittelua se on sijoitettu karhunruohokasvien (Melanthiaceae) heimoon.
Suolilja muodostaa kasvustoja maavarsin ja kasvaa 10–40 senttimetriä korkeaksi. Lehdet pieniä varsilehtiä lukuun ottamatta kasvavat kimppuna tyvellä. Kukintona on 6–20 kukasta muodostuva terttu. Kukat ovat neilikantuoksuiset ja keltaiset, paitsi kehälehtien ulkopinta on vihreä ja heteen kärjet oranssit.
Suolilja esiintyy Länsi- ja Lounais-Euroopassa Norjasta Espanjaan. Pohjoismaissa se kasvaa yleisenä, Norjassa, Tanskassa, Färsaarilla ja Lounais-Ruotsissa.
Gloria Vanderbilt
Gloria Laura Madeleine Sophie Vanderbilt (20. helmikuuta 1924 – 17. kesäkuuta 2019 ) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, vaatesuunnittelija, kuvataiteilija, kirjailija ja julkisuuden henkilö.
Hän syntyi New Yorkissa tunnettuun Vanderbiltin sukuun. Hänen isänsä kuoli maksakirroosiin Glorian ollessa puolitoistavuotias, ja Glora peri viisi miljoonaa dollaria puoliksi sisarpuolensa kanssa.
Vanderbilt opiskeli Art Students League of New Yorkissa. Televisiojulkkis Anderson Cooper on hänen lapsensa neljännestä avioliitosta kirjailija Wyatt Emory Cooperin kanssa. Aiempia puolisoita olivat kapellimestari Leopold Stokowski ja elokuvaohjaaja Sidney Lumet. Yksi lapsista, Carter Cooper, teki itsemurhan 22. heinäkuuta 1988.
Vanderbilt kuoli kotonaan Manhattanilla 17. kesäkuuta 2019. Hänellä oli todettu mahasyöpä aiemmin kesäkuun alussa.
Lazare Carnot
Lazare Nicolas Marguerite Carnot (13. toukokuuta 1753 Nolay, Ranska – 2. elokuuta 1823 Magdeburg, Preussi) oli ranskalainen sotilas ja valtiomies, joka kuului Ranskan ensimmäisen tasavallan ylimpään poliittiseen johtoon ja oli muun muassa yhteishyvän valiokunnan jäsen vuosina 1793–1795 sekä direktoriohallituksen jäsen vuosina 1795–1797. Carnot johti Ranskan armeijan uudelleenorganisointia ja yleisen asevelvollisuuden toteuttamista vallankumoussotien aikana. Hänet tunnetaan Ranskan historiassa lempinimillä ”Voiton järjestäjä” (Organisateur de la Victoire) ja ”suuri Carnot” (Le Grand Carnot).
Lazare Carnot oli myös lahjakas matemaatikko. Hänen poikansa oli fyysikko Sadi Carnot, joka tunnetaan termo­dynamiikan uran­uurtajana.
Ennen vallankumousta
thumb|Carnot’n syntymäkoti Nolayssa. Carnot’n isä oli Nolayssa asunut ja Dijonin parlamentissa työskennellyt asianajaja ja notaari, jolla oli 18 lasta. Ennen sotilasuraansa Carnot opiskeli vuodesta 1765 Autunin collègessa ja saman kaupungin pienessä seminaarissa. Hän kävi Pariisissa vuosina 1769–1771 valmistavan tykistö- ja sotilasinsinöörikoulun ja valmistui luutnanttina tammikuussa 1773 Mézièresin École royale du génie -sotilasinsinööriopistosta. Ranskan vallankumousta edeltäneinä vuosina Carnot palveli eri sotilasyksiköissä Le Havressa, Béthunessa ja Arrasissa, mutta eteni sotilasurallaan hitaasti. Vuonna 1789 hän oli edelleen kapteeni, minkä arvon hän oli saanut vuonna 1784. Hän puolusti julkisuudessa aikalaisensa, kenraali Marc René de Montalembertin tuolloin kiisteltyjä näkemyksiä linnoitustekniikasta, minkä seurauksena hän joutui vanhempien upseerien epäsuosioon ja välillä vangituksikin.
Carnot saavutti mainetta kirjallisten lahjojensa avulla. Hänen julkaisemansa ylistävä muistopuhe tunnetulle sotilasarkkitehti Sébastien Le Prestre de Vaubanille sai vuonna 1784 Dijonin akatemian myöntämän kirjallisuuspalkinnon. Vuonna 1787 Carnot valittiin jäseneksi Arrasin akatemiaan, jonka johtajana toimi tuolloin tuleva vallankumousjohtaja Maximilien de Robespierre. Arrasissa Carnot nai Marie Jacqueline Sophie Du Pontin vuonna 1791 ja sai huomattavat myötäjäiset. Heidän poikiaan olivat fyysikko Sadi Carnot ja poliitikko Hippolyte Carnot.
Nousu
Vallankumouksen puhjettua Carnot liittyi sen kannattajiin. Hän tuomitsi vuonna 1791 julkisesti kuningas Ludvig XVI:n pakoyrityksen ja vaati tasavallan perustamista. Hänet valittiin elokuussa 1791 Pas-de-Calais’n edustajana lakiasäätävään kansalliskokoukseen. Hän kuului kansalliskokouksen opetus- ja diplomatiavaliokuntiin. Tasavaltalaisena Carnot vaati sotilaille samoja kansalaisoikeuksia kuin siviileille ja arvosteli varuskuntakapinan kukistamista Nancyssa. Hän kannatti sodanjulistusta keväällä 1792. Tuileries’n palatsin valtauksen jälkeisenä päivänä 11. elokuuta 1792 kansalliskokous lähetti Carnot’n tiedottamaan Ranskan Reinin-armeijalle monarkian kukistumisesta.
Syyskuussa 1792 Carnot valittiin jälleen Pas-de-Calais’sta uuteen kansalliskonventtiin, jossa hän kuului muun muassa diplomatia- ja sotavaliokuntiin. Konventti lähetti pian hänet kahden muun edustajan kanssa Bayonneen johtamaan puolustusvalmisteluja Espanjan hyökkäyksen varalta. Carnot oli poissa Pariisista tammikuun 1793 loppuun saakka eikä siksi osallistunut kansalliskonventissa käytyyn keskusteluun syrjäytetyn Ludvig XVI:n kohtalosta, mutta hän oli paikalla lopullisessa äänestyksessä ja äänesti kuolemantuomion puolesta. Tämä merkitsi aiemmin maltillisena keskustalaisena pidetyn Carnot’n lähentymistä radikaaleihin jakobiineihin, joiden hän katsoi olevan ainoa riittävän voimakas puolue ulkoista vaaraa vastaan.
”Voiton järjestäjä”
Carnot valittiin jäseneksi vuoden 1793 alussa perustettuun yleisen puolustuksen valiokuntaan (Comité de défense générale), joka oli osa toimeenpanovallan uutta organisaatiota vastaperustetussa tasavallassa. Hän laati kansalliskonventille lausuntoja useista maanpuolustusta ja sodankäyntiä koskeneista asioista. Ranska oli tuolloin käydyssä sodassa joka suunnalta vihollisten ahdistama ja tappion partaalla. Carnot’n 9. maaliskuuta 1793 esittämä raportti johti kansalliskonventin päätökseen lähettää yhteensä 82 sen edustajista Ranskan maakuntiin värväämään kutsunnoilla 300 000 uutta sotilasta armeijaan. Carnot itse lähetettiin järjestämään kutsuntoja Nordin ja Pas-de-Calais’n departementeissa. Hänet määrättiin kuitenkin jo 30. maaliskuuta konventin edustajana Ranskan pohjoiseen armeijaan tutkimaan vihollisen kanssa veljeilleen kenraali Dumouriez’n toimia. Dumouriez’n loikattua vihollisen puolelle Carnot pysyi pohjoisen armeijan päämajassa elokuuhun 1793 saakka. Hän järjesti armeijan organisaation uusiksi, onnistui palauttamaan kurin joukkojen keskuuteen ja osoitti kykynsä sotilasoperaatioiden suunnittelijana. Hän osallistui ase kädessä Furnesin (Veurne) kaupungin valtaukseen.
thumb|Carnot Wattignies’ssa, Georges Moreau de Toursin historiamaalaus vuodelta 1893. Carnot nimitettiin 14. elokuuta 1793 jäseneksi yhteishyvän valiokuntaan, josta oli tullut tosiasiassa Ranskan hallitus. Hän palasi jo syyskuun lopussa rintamalle pohjoisen armeijan luo, kun vihollinen oli piirittänyt Maubeugen kaupungin. Hän toimi tosiasiassa ranskalaisten joukkojen toisena komentajana kenraali Jean-Baptiste Jourdanin rinnalla 16. lokakuuta käydyssä voitokkaassa Wattignies’n taistelussa, minkä seurauksena vihollisen piiritysjoukot vetäytyivät Maubeugen luota. Tämän jälkeen Carnot palasi Pariisiin ja omistautui työlle yhteishyvän valiokunnassa. Hän keskittyi sota-asioihin, erityisesti sotilasoperaatioiden suunnitteluun, ja sai näissä kysymyksissä hallitsevan roolin valiokunnassa. Hänen on sanottu tehneen 17-tuntisia työpäiviä. Carnot vaati Ranskan armeijaa luopumaan sodankäynnissä perinteisestä linjataktiikasta ja käyttämään sen sijaan uudentyyppistä taistelutaktiikkaa, suuria massahyökkäyksiä yksittäisiin kohteisiin. Muut yhteishyvän valiokunnan jäsenet siirtyivät vähitellen kannattamaan tätä näkemystä.
Vallan huipulla ensimmäisessä tasavallassa
Carnot kuului Ranskan poliittiseen johtoon koko niin sanotun terrorin ajan. Hän oli yksi Dantonin pidätysmääräyksen allekirjoittajista. Hän ei kuitenkaan hyväksynyt yhteishyvän valiokuntaa johtaneen Maximilien Robespierren yhteiskunnalliseen vallankumoukseen tähdänneitä pyrkimyksiä ja ajautui toukokuusta 1794 alkaen arvovaltataisteluun Robespierren sekä tämän tärkeimmän tukijan Louis de Saint-Justin kanssa. Carnot oli toukokuussa 1794 myös kahden viikon ajan kansalliskonventin puhemiehenä.
Carnot’lla ei ollut aktiivista roolia Robespierren syrjäyttäneessä thermidorin vallankaappauksessa heinäkuussa 1794, mutta hän joka tapauksessa hyväksyi tapahtuneen. Pian Carnot’ta alettiin kuitenkin syyttää osallisuudesta Robespierren johtamaan poliittiseen terroriin, mikä hankaloitti ja heikensi hänen asemaansa. Carnot erosi yhteishyvän valiokunnasta maaliskuussa 1795 ja puolustautui väittämällä, että kaikkien valiokunnan jäsenten allekirjoitukset erilaisissa määräyksissä olivat olleet silkka muodollisuus ja että hän oli tosiasiassa vastuussa vain aktiivisesti hoitamistaan asioista. Carnot’ta ei viety oikeuteen, mutta hänen julkisesti puolustamansa Bertrand Barère, Jean Nicolas Billaud-Varenne ja Jean-Marie Collot d’Herbois tuomittiin karkotettaviksi. Kun kansalliskonventti toukokuussa 1795 käsitteli kysymystä kaikkien entisten yhteishyvän valiokunnan jäsenten pidättämisestä, eräs edustaja puolusti Carnot’ta julistamalla hänet ”voiton järjestäjäksi”.