cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gumpert Apollo
Gumpert Apollo on saksalaisen Gumpertin ensimmäinen automalli, katulaillinen superauto. Se on monien muiden superautojen tapaisesti kaksipaikkainen, takavetoinen ja keskimoottorinen. Auton runko on tehty Cro-mo-putkista ja koripaneelit ovat hiili- ja lasikuitua. Auton kehitysprojektin aloitti Audin entinen työntekijä Roland Gumpert, joka aikoi valmistaa autoa 150 kappaletta vuoteen 2008 mennessä. Auto on suunniteltu lähes yksinomaan kilpailukäyttöä varten, ja se on varusteltu paljolti tätä varten. Tavaratilaa on erittäin vähän, ja se on sijoitettu lähelle moottoria. Valmistaja väittää auton rakenteen olevan niin optimoitu ja tasapainoinen, että tarpeeksi suurella nopeudella sillä pystyisi ajamaan tunnelissa ylösalaisin. Tätä ei kuitenkaan ole testattu.
Tekniikka
Apollon voimanlähteenä on Audin valmistama 4,2 litrainen V8-moottori, joka tuottaa kahden turboahtimen avulla 641 hevosvoiman teho. Moottori on lähes neliö, sillä kunkin sylinterin poraus on 91 % sen iskunpituudesta. Autossa on kuusiportainen sekventiaalivaihteisto ja kuivasumppuvoitelu.
Mitat
Auton mitat:
Musiqq
Musiqq on vuonna 2009 perustettu latvialainen duo, jonka muodostavat Marats Ogļezņevs ja Emīls Balceris. Musiqq edusti Latviaa vuoden 2011 Eurovision laulukilpailussa kappaleella Angel in Disguise. Esitys ei selviytynyt semifinaalista finaaliin.
Diskografia
Albumit
Warren Potent
Warren James Potent (s. 7. huhtikuuta 1962 Sydney) on australialainen kivääriampuja ja olympiamitalisti.
Warren Potent on saavuttanut olympialaisissa Pekingissä 2008 pronssia 50 metrin pienoiskiväärin makuussa. Lisäksi hän on saavuttanut MM-kilpailuissa samassa lajissa joukkuekilpailussa kultaa Suhlissa 1986 ja 300 metrin kiväärin makuun joukkuepronssia Zagrebissa 2006. Potent on myös ampunut sivuavat maailmanennätykset sekä peruskilpailussa että finaalissa 50 metrin pienoiskiväärin makuussa.
Helmikirjonta
thumb|Helmikoristeiset [[mokkasiinit n. 1900]] Helmikirjonta on perinteinen käsityömenetelmä, jota on käytetty eri puolilla maailmaa.
Intiaanit ovat käyttäneet helmiä perinteisten asusteidensa koristamiseen sekä kutomalla että kirjomalla. Erityisesti helmillä koristeltiin juhlavaatteita. Helmiä valmistettiin kivistä, luista, kynsistä ja simpukoista. Myöhemmin he tekivät helmitöitään myös Euroopasta tuoduilla eri värisillä lasihelmillä, joita heille myivät mm. tutkimusretkeilijät, uudisasukkaat sekä lähetyssaarnaajat. Kuviot ja värit vaihtelivat eri heimojen kesken ja niillä saattoi olla erilaisia symbolisia merkityksiä. Helmikudonnalla he valmistivat erilaisia vöitä, rannekkeita ym. erilaisten tapahtumien kunniaksi. Nykyisin helmikudonnalla tehdään mm. rannekoruja ja pääpantoja.
Aiheesta muualla
Beadwork
Kehän sankarit
Kehän sankarit on suomalaisen urheilutoimittaja Ilmo Lounasheimon kirjoittama vuonna 1987 julkaistu kirja, joka kuuluu WSOY:n Pikkujättiläinen-kirjasarjaan. Kirjassa käsitellään ammattinyrkkeilyn historiaa, kuuluisia ammattinyrkkeilijöitä sekä lajin arvostetuimpia suomalaisia.
Kehän sankarit valittiin vuoden urheilukirjaksi 1987.
Juustovalmuska
Juustovalmuska (Tricholoma roseoacerbum) on valmuskoihin kuuluva sienilaji. Se esiintyy Euroopassa ja luoteisessa Pohjois-Amerikassa. Sen lakki on 5–12 senttimetrin levyinen ja jalka 2–7 senttimetriä pitkä.
Alberta Highway 63
thumb|right|Highway 63 Fort McMurrayssä. thumb|right|Highway 63 Fort McMurrayn pohjoispuolella (Supertest mäki). Alberta Highway 63 on valtatie koillisessa Albertassa, Kanadassa. Tie on tärkein maantieyhteys albertalaiseen Fort McMurrayn taajamaan ja edelleen Athabascan öljyhiekkaesiintymille, joita hyödyntävät yhtiöt kuljettavat tietä pitkin erittäin raskaita ja suurikokoisia kuormia.
Tie on suurimmaksi osaksi kaksikaistaista (1+1) maantietä, lukuun ottamatta Alberta Highway 881:n liittymästä kaksi kilometriä etelään alkavaa nelikaistaista (2+2) osuutta, joka jatkuu aina Syncruden Mildred Lake -kaivosalueelle saakka, jossa tie muuttuu jälleen kaksikaistaiseksi. Kaksikaistaiset osuudet ovat erittäin vaarallisia. Vuosina 2001–2005 tiellä sattui noin tuhat onnettomuutta, joissa kuoli 25 ja loukkaantui 257 henkilöä. Tietä onkin joissakin yhteyksissä kutsuttu nimillä ”Suicide 63” (suom. ”Itsemurha 63”) ja ”Death Highway” (suom. ”Kuoleman maantie”). Vuonna 2006 Albertan hallitus päätti 240 kilometrin pituisen Highway 55:n ja Fort McMurrayn välisen osuuden leventämisestä asteittain nelikaistaiseksi. Tieosuuden pohjoinen osa Fort McMurrayn ja Highway 881:n liittymän välillä avattiin vuonna 2008. Koko hankkeen kustannusarvio on 650–680 miljoonaa dollaria.
Fort McMurraysta pohjoiseen noin 15 minuutin ajomatkan päässä on Supertest-niminen ylämäki, joka nousee Poplar Creekistä noin kilometrin matkan 7–8 prosentin kaltevuudella ja on tien pahin koetus suurille rekoille ja ylisuurille kuljetuksille varsinkin talvisaikaan.
Puhetoimitus
Historiaa
Jo kirkkoisät ja skolastiset filosofit olivat pohtineet sitä, kuinka sanomisella voidaan saada asioita aikaan. Saksalaisista kielifilosofeista Adolf Reinach (1883–1917) käsitteli sosiaalisia tekoja 1910-luvulla, ja Karl Bühler (1879–1963) käytti ensimmäisenä sanoja puhetoimitus ja puheakti tai puheteko vuonna 1933.
Puhetoimituksen käsite nykymuodossaan on peräisin John L. Austinin teoksesta Näin tehdään sanoilla (How to Do Things with Words). Teos perustuu luentosarjaan, joka pidettiin viimeisen kerran vuonna 1955 ja julkaistiin postuumisti vuonna 1962. Käsitteen taustana on mahdollisesti Ludwig Wittgensteinin myöhäisfilosofian kielipeli-käsite: lausumat voidaan selittää vain niistä toiminnoista käsin, joissa niitä käytetään. On tosin epävarmaa, tunsiko Austin Wittgensteinin ajatuksia, sillä he työskentelivät eri yliopistoissa — Austin Oxfordissa, Wittgenstein Cambridgessa — eikä Wittgensteininkaan ajatuksia julkaistu kuin postuumisti.
Austin: Lauseilla tehdään asioita
Austin lähti kumoamaan käsitystä, että totuusarvot olisivat keskeisimpiä kielen ymmärtämisen kannalta. Arkikielessä käytetään lauseita, jotka eivät pyri esittämään tosia eivätkä epätosia väitteitä. Tällaisia lauseita ovat esimerkiksi seuraavat:
Austinin mielestä näillä lauseilla eivät ainoastaan sanota asioita vaan niillä tehdään asioita: niiden lausumisen jälkeen maailma on näköjään muuttunut olennaisilta osin. Niitä ei voi myöskään analysoida tosiksi tai epätosiksi, kuten ns. konstatiiveja (toteamuslauseita).
Performatiivit ja konstatiivit
Austin nimittää näitä erityislauseita performatiiveiksi eli toimituslauseiksi, ja ne voidaan analysoida kelvoiksi tai epäkelvoiksi sen mukaan, miten niiden lausuminen täyttää luontumis- eli onnistuneisuusehdot. Ehtojen mukaan on oltava sovittu (konventionaalinen) menettely, sovittu tulos ja olosuhteiden ja toimijoiden on oltava asianmukaisia. Menettely on suoritettava moitteettomasti ja kokonaan. Osallistujilla on oltava tiettyjä aikeita ja heidän on mahdollisesti toimittava tulevaisuudessa tietyllä tavoin. Esimerkiksi lupaus on epäkelpo, jos lupaaja ei aio pitää lupaustaan. Vihkiminen on pätemätön, jos vihkijänä on omatekoinen pappi. Onnistuneisuusehdot voivat vaihdella kulttuureittain. Jos suomalainen mies sanoo vaimolleen: ”Täten eroan sinusta”, ei avioero ole pätevä. Islamilainen mies sen sijaan saa eron vaimostaan esittämällä tuon lauseen kolme kertaa.
Konstatiivit eli toteamuslauseet esittävät tosia ja epätosia väittämiä siitä, miten hahmotamme tosimaailmaamme (esimerkiksi ”Matti ja Maija ovat aviopari”). Performatiivilauseet taas muuttavat tätä hahmotusta (esimerkiksi ”Julistan Matin ja Maijan avioeron päteväksi”) mutta eivät muuta aineellisia olioita joihin viittaavat. Lauseet vaikuttavat Karl Popperin maailmaan 3, eivät muualle. Stephen C. Levinsonin mukaan ne muuttavat tilanneyhteyttä eli kontekstia lisäämällä tai poistamalla propositioita tai presuppositioita eli väittämiä ja olettamuksia. On silti huomattava, että konstatiivilauseillakin voidaan suorittaa tiedottamisen ja todistelun akteja.
Austin laajensi erotteluaan siten, että edellä kuvattujen läpinäkyvien toimituslauseitten ohelle tulevat niin sanotut perusperformatiivit; näihin "läpinäkymättömiin" performatiivilauseisiin voidaan ajatella liitettäväksi läpinäkyvä, minä-muotoinen performatiivilause. Esimerkiksi ”Mene!” on ­perusperformatiivi ja ”Täten määrään sinut menemään” on läpinäkyvä preformatiivi.
Lausumisen jaottelu
Austinin mukaan puhetoimitusta lausuttaessa tehdään tarkasti ottaen neljänlaisia asioita. Hän nimittää lokuutioksi itse lausumista: siinä esitetään tietty lause, jolla on merkitys ja viittaussuhteet. Illokuutio tarkoittaa puhujan aietta eli intentiota: hän esittää väittämän, tarjouksen, lupauksen jne. Perlokuutio tarkoittaa, että kuulijassa koetetaan saada aikaan tiettyjä vaikutuksia yksityisessä puhetilanteessa; nuo vaikutukset saatavat olla toisenlaisiakin kuin puhuja tarkoitti. Neljäntenä on esittäminen, siis fyysinen tapahtuma.
Kaspar Capparoni
Gaspare ”Kaspar” Capparoni (s. 1. elokuuta 1964 Rooma) on italialainen näyttelijä.
Capparonin isä oli kirurgi ja äiti opettaja. Hän aloitti teatterissa näyttelijäntyöt 18-vuotiaana tehden yhteistyötä ohjaaja Giuseppe Patroni Griffin kanssa. Capparonin ensimmäinen elokuvarooli tapahtui vuonna 1984 Dario Argenton elokuvassa Phenomena.
Karin Tuolja
Karin Ingegärd Tuolja (, s. 1946 ) on Ruotsissa asuva saamelainen opettaja, kääntäjä, oppimateriaalien kehittäjä ja kielentarkastaja. Hän on keskeinen henkilö luulajansaamen kielen piirissä myös Ruotsin ja Norjan välisessä kieliyhteistyössä. Hän on kehittänyt osaltaan luulajansaamen sanavarastoa ja termistöä esimerkiksi Raamatun käännöstyön yhteydessä.
Hän sai saamelaisen Gollegiella-kielipalkinnon vuonna 2018 yhdessä kiltinänsaamen opettajan Jekaterina Metškinan kanssa.
Tuolja on laatinut Susanna Angéus Kuoljokin kanssa ruotsinkielisen luulajansaamen alkeisoppikirjan Giellaj hilá (1. painos 1999; 2013 painos 240 s, Jokkmokk : Samernas utbildningscentrum, ISBN 978-91-973815-8-1). Tämän oppikirjan pohjalta on laadittu nettikäyttöinen luulajansaamen oppikurssi.
Saad Shaddad Al-Asmari
Saad Shaddad Al-Asmari (s. 24. syyskuuta 1968) on saudiarabialainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili este-, kestävyys- ja maastojuoksussa. Al-Asmari voitti yhden mitalin MM-kisoista, Aasian kisoista ja maastojuoksun Aasian-mestaruuskilpailuista sekä viisi mitalia Aasian-mestaruuskilpailuista.
Al-Asmari pitää hallussaan maansa ennätystä 3 000 metrin estejuoksussa ajallaan 8.08,14.
Jääpallon Elitserien-kausi 2007–2008
Kaudella 2007-2008 Ruotsin jääpallon sarjajärjestelmää muutettiin ja Elitserien korvasi Allsvenskanin korkeimpana sarjatasona. Elitserienissä pelattiin yksilohkoinen sarja, aiemman kaksilohkoisen, maantieteellisesti jaetun sarjan sijasta. Sarja supistettiin 14 joukkueen sarjaksi aiemman 16 sijasta. Kahdeksan parasta joukkuetta selviytyivät pudotuspeleihin, kaksi viimeistä putosi Allsvenskaniin, ja sijoille 11-12 sijoittuneet joutuivat karsimaan sarjapaikastaan Allsvenskanin parhaita vastaan.
Uppsalassa pelattuun loppuotteluun selvisivät edellisen kauden mestari Edsbyns IF ja Sandvikens AIK. Mestaruuden voitti Edsbyn, mestaruus oli seuralle viides perättäinen.
Sarjataulukko
Tillberga ja Falun putosivat sarjasta. Gripen ja Sirius karsintoihin.
Pohjoislohko
Sirius säilyi ja Örebro SK nousi elitserieniin.
Etelälohko
IFK Kungälv nousi ja Gripens BK Trollhättan säilyi elitserienissä.
Sihvonen
Sihvonen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Revelations (Killing Joken albumi)
Revelations on englantilaisyhtye Killing Joken vuonna 1982 julkaistu kolmas studioalbumi. Kappaleet "Empire Song" ja "Chop-Chop" on julkaistu singleinä ja "We Have Joy" epävirallisena singlenä.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Coleman, Ferguson, Glover ja Walker.
Rubidiumsulfaatti
Rubidiumsulfaatti (Rb2SO4) on rubidium- ja sulfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muiden rubidiumyhdisteiden valmistukseen.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Rubidiumsulfaattia valmistetaan rubidiumalumiinisulfaatin eli rubidiumalunan vesiliuoksesta emäksen kuten ammoniakin, kalsiumoksidin tai bariumhydroksidin avulla, jolloin alumiini saostuu ja vesi haihdutetaan. Toinen tapa on rubidiumhydroksidin tai -karbonaatin reaktio rikkihapon kanssa.
Rubidiumsulfaattia käytetään muun muassa rubidiumhydroksidin valmistamiseen. Siitä voidaan valmistaa myös metallista rubidiumia.
Kampavalmuska
Kampavalmuska (Tricholoma stans) on valmuskoihin kuuluva sienilaji. Se on hyvin harvinainen Britanniassa ja sitä myös tavataan joissakin Euroopan mannerosissa. Lajia esiintyy eteläisessä Ruotsissa. Suomessa sitä tavataan yleisenä. Sen lakki on 5–10 senttimetrin levyinen.
Kampavalmuska ei ole ruokasieni, ja sitä pidetään myrkyllisenäkin.
Kara Mustafa pašša
Kara Mustafa pašša voi tarkoittaa esimerkiksi seuraavia henkilöitä:
Outi
Outi on suomalainen naisen etunimi.
Outi on karjalainen hyväilymuoto kreikkalaisesta nimestä Eudokia, joka tarkoittaa 'hyväntahtoista'. Joskus Outi on käsitetty lappalaiseksi nimeksi, jolloin lähtökohtana on ollut Lapin suomen sana outa ('metsä').
Nimi on mahdollisesti tullut Itä-Suomeen ja Karjalaan 1500-luvulla. Suomen almanakassa Outi on ollut vuodesta 1929, ja siitä tuli muotinimi 1960-luvulla.
Vuoden 2019 loppuun mennessä Outi-nimen on saanut 11 099 naista ja noin 75 miestä.
Franziska Weber
thumb|right|240px|Weber vuonna 2012 Franziska Weber (s. 24. toukokuuta 1989 Potsdam) on saksalainen meloja ja olympiavoittaja. Weber voitti olympiakultaa Lontoon olympialaisissa kajakkikaksikon 500 metrin kilpailuissa. Hän oli myös mukana Lontoossa kajakkinelikon Saksan joukkueessa, joka voitti hopeaa. Neljä vuotta myöhemmin Rio de Janeirossa Weber sijoittui kajakkikaksikon 500 metrin kilpailuissa toiseksi. Hän saavutti myös toisen olympiahopean Rio de Janeirossa kajakkinelikon 500 metrin kilpailussa.
Salaneuvos
Salaneuvos on aiemmin Venäjällä, Saksassa ja Itävallassa  käytössä ollut arvonimi.
Venäjän keisarikunta
Venäjän keisarikunnassa arvonimi salaneuvos oli käytössä vuosina 1722–1917 osana Pietari Suuren käyttöön ottamaa rankijärjestelmää, joka rinnasti hovin ja siviilihallinnon virkamiesten arvoasteikon sotilasarvoihin. Arvonimi oli käytössä myös Suomen suuriruhtinaskunnassa.
Saksa
Saksassa salaneuvos (Geheimrat) oli alkujaan hallitsijan neuvonantajana toimineen salaneuvoston jäsen. Tunnetuimpia saksalaisia salaneuvoksia oli kuuluisa kirurgi, keisarien ja kuninkaiden henkilääkäri Ferdinand Sauerbruch (1875–1951).
Pentojärvi
Pentojärvi on Pirkanmaalla Kangasalla Sahalahden Vähä-Penton eli Kuhmalahden kirkonkylän lähellä ja Laipanmaan metsäalueella sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 35 hehtaaria ja se on 1,7 kilometriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järven itäpuolella sijaitsee pohjois-etelä- suuntainen harju, josta on otettu soraa. Järvellä on kartan mukaan seitsemän saarta. Suurin saarista on yli 200 metriä pitkä ja sen pinta-ala on noin kaksi hehtaaria. Saaressa on kolme vapaa-ajan asuntoa. Toinen saari on 170 metriä pitkkä ja pinta-alaltaan 0,6 hehtaaria. Sekin on asuttu. Muut saaret ovat pieniä. Sen rantaviivan pituus on 6,0 kilometriä ja se on puoliksi metsämaata ja suomaata. Sen rannoille on rakennettu yli 15 vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet Kuhmalahden kirkonkylältä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Längelmäveden lähialueeseen (35.721) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 130,2 metriä mpy. Siihen on johdettu kolme metsäojaa ja sen laskuoja lähtee järven pohjoisrannasta. Laskuoja on johdettu ensin Reentaittaansuon läpi ja sitten se on käännetty Katajakorven läpi Pento-ojaan. Se yhtyy Kuhmalahden kirkonkylällä Karhuojaan ennen sen laskemista Längelmäveden Enonselän Konterkollinlahteen.
Luontoarvoja
Vesi onkin kirkasta ja väritöntä ja vähähumuksista. Järvi on karu ja koska vesi ei ole kovin hapanta, on järven vesi on luokiteltu erinomaiseksi ja järvi soveltuu myös virkistyskäyttöön erinomaisesti.
Historiaa
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi on kirjoitettu ”Pendojärvi”. Järven länsipuolelta on piirretty kulkemaan Kuhamlahden kirkonkylältä tuleva ja Korpinemen kylälle menevä maantie. Maantien linjauksesta on käytössä joitakin osia vieläkin. Järven rantaviivassa on eroavaisuuksia nykyiseen järven rantaviivaan. Tämä viittaisi järvenlaskuun, mutta sille väitteelle pitää löytää ensin kirjallisia todisteita. Suurimmassa saaressa on sijaitsee entisten Kuhmalahden ja Sahalahden pitäjien rajapyykki. Vuoden 1957 peruskartassa ei ollut vielä vapaa-ajan asuntoja, mutta eteläisessä saaressa oli rakennus. Vuoden 1977 karttaan oli ilmaantunut kuusi vapaa-ajan asuntoa.
Bentonville
Bentonville on kaupunki Arkansasin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 35 301. Bentonville on Bentonin piirikunnan hallintokeskus.
Ljudmila Litvinova
Ljudmila Litvinova (s. 8. kesäkuuta 1985) on venäläinen 400 metrin juoksija.
Bentonville
Bentonville perustettiin 3. huhtikuuta 1873 ja sai nimensä poliitikko Thomas Hart Bentonilta. Vähittäiskauppaketju Walmartin pääkonttori sijaitsee kaupungissa.
Canon PowerShot A610
Canon PowerShot A610 on Canonin Powershot-tuoteperheen vuonna 2006 julkaistu malli. PowerShot A610 ja PowerShot A620-merkit ovat maineikkaan PowerShot A95:den seuraajia. A610-malli on varustettu muun muassa viiden megapikselin CCD-kennolla, 4-kertaisella optisella zoomilla, kääntyvällä kahden tuuman TFT-näytöllä, 1 cm makrokuvauksella ja 20 kuvausohjelmalla. Kamera toimii AA-alkaliparistoilla tai AA-kokoisilla akuilla. Kamera tukee SD- tai MultiMediaCard-muistikortteja. Kamera painaa ilman paristoja (tai akkuja) ja muistikorttia noin 235 grammaa.
Ljudmila Litvinova
Litvinova voitti 2007 alle 23-vuotiaiden EM-kultaa 400 metrillä ajalla 51,25. Seuraavana vuonna hän oli Pekingin olympialaisissa mukana Venäjän joukkueessa, joka voitti 4 × 400 metrin viestijuoksussa olympiahopeaa. Litvinova voitti 2009 400 metrin juoksun Euroopan joukkuemestaruuskisoissa ajalla 51,23. Berliinin MM-kisoissa hän karsiutui 400 metrin henkilökohtaisessa kilpailussa välierissä ajalla 50,52, mutta oli mukana viestijoukkueessa, joka voitti pitkässä viestissä MM-pronssia. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän oli mukana pitkässä viestissä kolmanneksi sijoittuneessa Venäjän joukkueessa.
Bentonville
Väestö
Kaupungin asukkaista 73 prosenttia on valkoisia, 10,9 prosenttia aasialaisia ja 9,38 prosenttia latinalaisamerikkalaisia. 88,7 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 32,7 vuotta.
Nexus 7
Nexus 7 on Android-käyttöjärjestelmällä toimiva Google Nexus -tuoteperheeseen kuuluva taulutietokone, jonka ovat valmistaneet Google ja Asus.
Laite julkistettiin Google I/O -tapahtumassa 27. kesäkuuta 2012. Sen toimitukset alkoivat heinäkuussa 2012. Laitteen veroton hinta Yhdysvalloissa on 200 dollaria 8 gigatavun versiolle. Pohjoismaissa 16 gigatavun version hinta on 249 euroa ja 32 gigatavun mallin saa itselleen 269 euron hintaan. Myynti Suomeen aloitettiin loppuvuodesta 2012. Google myy laitetta lähes ilman voittoa.
Heinäkuussa 2012 laitteen 16 gigatavun malli myytiin tilapäisesti loppuun Google Play -sivuston kautta, koska Google odotti ihmisten ostavan enemmän halvempaa, 8 gigatavun mallia.
Kolumbiansaku
Kolumbiansaku (Penelope perspicax) on vaarantunut lintulaji, joka elää Kolumbiassa.
Kolumbiansakuja tavataan Andien länsi- ja keskiosassa. Ne elävät ikimetsässä 1600–2000 metrin korkeudessa vuoren rinteillä, mutta viime vuosina niitä on tavattu istutetuista metsistä myös alempaa. Elinympäristön katoaminen on tehnyt lajista erittäin uhanalaisen.
Pohjois-Suomen lennonvarmistuskeskus
Rovaniemellä toimineen Pohjois-Suomen lennonvarmistuskeskuksen (EFPS) vastuualueena oli Suomen lentotiedotusalueen pohjoisosa Oulusta pohjoiseen. Keskus kuului Finavian alaisuuteen. Lennonvarmistuskeskuksen lyhenne EFPS tuli sanoista Europe, Finland ja Pohjois-Suomi.
Fyysisesti Pohjois-Suomen lennonvarmistuskeskus sijaitsi Rovaniemen lentokentällä, jossa se oli toiminut vuodesta 1976 lähtien. Etelä-Suomen lennonvarmistuspalveluita hoiti Etelä-Suomen lennonvarmistuskeskus (EFES), joka toimi Tampereella, Aitovuoren alueella Olkahisissa.
Etelä- ja Pohjois-Suomen lennonvarmistuskeskukset lakkautettiin 18. marraskuuta 2010, jolloin tilalle perustettiin koko maan kattava Suomen aluelennonjohto.
Raikunjärvi
Raikunjärvi on Pirkanmaalla Kangasalan Raikussa sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 38 hehtaaria ja se on 1,5 kilometriä pitkä ja 400 metriä leveä. Se sijaitsee Vehoniemenharjun itäpuolella Pälkäneveden lahden Heposelän ja Naistenlinnan välissä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 3,6 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata paitsi etelässä, jossa sen metsäiset rinteet kuuluvat harjujaksolle. Sen lähiympäristössä sijaitsee kuusi maatilaa ja sen rannaoille on rakennettu yli 20 vapaa-ajan asuntoja. Niille tulee tiet valtatieltä 12 tai yhdystieltä 13988.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Längelmäveden lähialueeseen (35.721) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 90,4 metriä mpy. Siihen laskee yksi merkittävä oja Pihkonsuolta. Järven laskuoja lähtee sen länsipäästä ja se laskee Längelmäveden Heposelkään.
Historiaa
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi oli ”Kaukojärvi”. Raikkun kylä sijaitsi kartassa järven ja Heposelän välisellä kannaksella. Järven länsipäässä sijaitsi vielä pienempi lampi, jolle ei kartassa ole nimeä. Se on nykyään laskettu puoliksi pelloksi ja suoksi. Samassa yhteydessä lienee myös Raikunjärvi laskenut, mutta sen todistamiseksi tulisi siitä löytää dokumentit. Vuoden 1957 peruskartassa järveä kutsuttiin Kyläjärveksi, mutta seuraavassa vuoden 1977 kartassa sen nimi oli muutettu nykyiseksi.
John Sununu
John Sununu voi viitata kahteen yhdysvaltalaiseen poliitikkoon:
Yuan Shikai
Yuan Shikai (16. syyskuuta 1859 – 6. kesäkuuta 1916) oli kiinalainen sotilaskomentaja ja poliitikko Qing-dynastian loppuvaiheissa ja Kiinan tasavallan alkuaikoina. Hän käytti tehokkaasti hyödykseen sotilasurallaan saamansa mahdin sekä Qing-dynastian että tasavallan aikana. Hän oli Kiinan tasavallan 2. presidentti. Hän julisti itsensä keisariksi joulukuussa 1915 ja yritti palauttaa Kiinan keisarikunnaksi. Yritys kuitenkin epäonnistui ja tasavalta palautettiin maaliskuussa 1916.
Elämäkerta
Yuan Shikai syntyi Xiangchengin piirikunnassa (项城县), Henanin maakunnassa. Hän alkoi tulla tunnetuksi sen jälkeen kun Li Hongzhang nimitti hänet johtamaan Koreaan sijoitettuja kiinalaisia joukkoja 1882. Onnekseen hänet kutsuttiin Pekingiin vain päiviä ennen Kiinan-Japanin sodan syttymistä 1894, millä hän vältti kiinalaisia joukkoja kohdanneen nöyryytyksen.
Leskikeisarinna Cixin käskystä armeijaa alettiin uudistaa ja Yuan Shikai päätyi ensimmäisen uuden armeijan komentajaksi. Hän käytti asemaansa hyödykseen eikä juurikaan kunnioittanut hovia vaan vaihteli puolia oman etunsa turvaamiseksi. Sadan päivän reformin jälkeisessä vallankaappauksessa hänestä tuli keisari Guangxun verivihollinen.
Hänet nimitettiin Beiyangin (北洋: nykyisinä alueina Liaoning, Hebei ja Shandong) ministeriksi 25. kesäkuuta 1902. Osallistuessaan Boksarikapinan kukistamiseen hän oli saanut mainetta ulkomaalaisten keskuudessa. Tämän avulla hän järjesteli ulkomaisia lainoja, joilla hän teki komentamastaan Beiyang-armeijasta maan vahvimman joukko-osaston.
Keisarinna Cixin kuoltua 1908 vallanpitäjä Pu Feng irtisanoi Yuan Shikain tämän kaikista tehtävistä ja hän palasi Henaniin. Hänen vaikutusvaltansa Beiyang-armeijassa kuitenkin jatkui. Wuhanin kansannousun jälkeen 1911 hovi etsi sopivaa miestä komentamaan kapinaa kukistavia joukkoja. Yuan Shikai todettiin soveliaimmaksi Beiyang-armeijaa komentamaan, mutta suostumisensa ehdoksi hän vaati itselleen valtaa ja parlamentin perustamista. Yuan Shikai nimitettiin pääministeriksi ja parlamentti perustettiin, joten hän otti tehtävän vastaan.
Hänen komennuksessaan Beiyang-armeija valtasikin Hankoun ja Hanyangin marraskuussa 1911, muttei edennyt kapinallisten pääpaikkaan Wuchangiin saakka vaan jäi neuvottelemaan kapinallisten kanssa.
Etelä-Kiinan provinssit julistautuivat itsenäisiksi Qing-dynastiasta ja Tongmenghui-puolueen johdolla perustettiin senaatti Nanjingiin. Presidentiksi tässä syntyneelle Kiinan tasavallalle nimitettiin Sun Zhongshan (Sun Yat-sen). Nanjingin senaatti totesi kuitenkin että ainoa henkilö joka voi yhdistää maan oli Yuan Shikai, joka komensi maan ylivoimaisesti voimakkainta armeijaa. Niinpä hänelle luvattiin presidentin virka mikäli Pohjois-Kiina liittyisi tasavaltaan.
Yuan Shikai päätti ottaa tehtävän vastaan ja suostutteli Qing-hovin luopumaan vallasta tekemällä heidän kanssaan "hyväntahtoisen sopimuskirjan", joka takasi hovin turvallisuuden Kielletyssä kaupungissa. Näin Yuan Shikaista tuli Kiinan tasavallan presidentti 1912.
Helmikuussa 1913 järjestettiin parlamenttivaalit, joissa Tongmenghuin seuraaja Guomindang (GMD) pärjäsi erittäin hyvin. Pääministeriksi nimitettiin Song Jiaoren, joka oli GMD:n kakkosmies Sun Zhongshanin jälkeen. Yuan Shikai piti näitä GMD:n miehiä uhkaajinaan, joten Sun Zhongshan nimitettiin rautatieministeriksi. Song Jiaoren puolestaan murhattiin 20. maaliskuuta 1913, ja siitä lähtien on spekuloitu Yuan Shikain olleen murhan taustalla.
Yuan nimitteli kenraaleitaan ja muita vaikutusvallassaan olevia henkilöitä maakuntien johtoon, mistä seitsemän maakuntaa suivaantuivat niin pahasti että ne julistautuivat itsenäisiksi. Tällöin GMD julisti toisen vallankumouksen alkaneeksi, mutta kaikki sotilasvoima oli Yuan Shikain hallussa. Yuan kukisti itsenäisyysmieliset maakunnat ja kielsi GMD:n toiminnan, joten puolue joutui maanpakoon.
Yuan Shikai muokkasi perustuslakia ottamalla nimitykset ja lakien säätämisen presidentin tehtäviksi. Lisäksi parlamentin kokoontumiset lopetettiin, presidentin valtakautta pidennettiin eikä valtakauden päättymisen jälkeen enää tarvittaisi vaaleja. Yuan Shikai piti valtaa täydellisenä sotilasdiktatuurina, mutta maakunnilla oli yhä itsenäisyyttä lähinnä rahapolitiikassa, ja armeijaansa rahoittaakseen Yuan joutui turvautumaan ulkomaisiin lainoihin ja antamaan ulkomaille erinäisiä oikeuksia Kiinassa.
Valtansa vahvistamiseksi Yuan Shikai päätti sitten julistautua keisariksi, arvellen että keisarin arvovalta pitäisi maan vakaana. Hän suoritti keisarille kuuluvat talvipäivänseisauksen riitit loppuvuodesta 1914 ja alkoi johdattaa maata monarkiaan yhdysvaltalaisen avustajansa Frank Johnson Goodnow'n avulla.
Shelley MacNamara
Shelley MacNamara (s. 1952 Lisdoonvarna, Irlanti) on irlantilainen arkkitehti, joka on tehnyt 1970-luvulta asti yhteistyötä Yvonne Farrellin kanssa. He perustivat vuonna 1978 Grafton Architectsin ja saivat vuonna 2020 Pritzker-palkinnon.
Elämä ja ura
Shelley MacNamara syntyi Lisdoonvarnassa. Hän on kertonut, että hän alkoi ymmärtää arkkitehtuurin merkitystä, kun hän vieraili Limerickissä tätinsä luona. Täti asui suuressa 1700-luvulla rakennetussa talossa, ja siellä MacNamara näki tilan ja valon merkityksen rakennussuunnittelussa.
MacNamara opiskeli arkkitehtuuria University College Dublinissa. Siellä hän tapasi vuotta vanhemman Yvonne Farrellin, jonka kanssa hän aloitti pitkän yhteisen uran. He opiskelivat Dublinissa rationalististen arkkitehtien alaisuudessa. He valmistuivat vuonna 1976 ja saivat molemmat mahdollisuuden jatkaa siellä opettajina. MacNamara on toiminut vierailevana opettajana myös Oxford Brookes Universityssä, Mendrision arkkitehtuuriakatemiassa ja Oslon yliopistossa.
McNamara ja Farrell perustivat vuonna 1978 kolmen muun henkilön kanssa Grafton Architectsin. Vain he ovat jääneet jäljelle alkuperäisistä osakkaista. Heidän yhteistyöstään on syntynyt Irlantiin monia rakennuksia. Ensimmäisen kansainvälisen toimeksiannon Grafton Architects sai vuonna 2009, kun he suunnittelivat Luigi Bocconi -yliopiston Milanoon. Sen jälkeen he ovat suunnitelleet muun muassa Universidad de Ingeniería y Tecnologían kampuksen Limaan, Institut Mines-Télécomin rakennuksen Pariisiin ja Université Toulouse 1 Capitolen taloustieteen laitoksen Toulouseen. Näistä UTEC:n kampus on ertyisen tunnettu, ja se sai Royal Institute of British Architectsin ensimmäisen kansainvälisen palkinnon.
McNamara ja Farrell saivat vuonna 2020 arkkitehtuurin arvostetuimman palkinnon Pritzkerin. He voittivat myös Euroopan unionin Mies van der Rohe -arkkitehtuuripalkinnon (2022).
Katariina Vuorinen
pienoiskuva|Katariina Vuorinen luki työnsä vuonna 2018. Katariina Vuorinen (s. 1976 Janakkala) on suomalainen runoilija. Hän on koulutukseltaan filosofian maisteri Suomen kirjallisuuden oppiaineesta (TaY). Vuorinen on työskennellyt Jyväskylän yliopistossa suunnittelijana ja rehtorin avustajana. Hän on myös luovan kirjoittamisen opettaja. Vuodesta 2010 Vuorinen on ollut vapaa kirjailija.
Vuorinen debytoi vuonna 1992 sekä YLE:n Maailman Matkassa -kilpailussa ja että Hämeen läänin kirjoituskilpailun voittajana. Vuonna 1999 hänet palkittiin Suomen Kulttuurirahaston Suuressa runokilpailussa.
Runoteosten lisäksi Vuorinen on kirjoittanut moniin antologioihin ja tehnyt poikkitaiteellisia projekteja. Kirjoittamistyön ja nomadielämän myötä hän matkustanut ja esiintynyt ympäri maailmaa. Vuorisen runoja on käännetty saksaksi, englanniksi, italiaksi, espanjaksi, puolaksi, sloveeniksi, viroksi, islanniksi, albaniaksi, latviaksi, unkariksi, arabiaksi ja venäjäksi. Vuorinen on kolumnisti Hämeen Sanomissa (2017–). Vuosina 2005–2009 hän toimi avustavana kriitikkona Keskisuomalaisessa. Vuosina 2010–2011 Vuorinen kirjoitti Väli-Suomen Median Sunnuntaisuomalaisen Uutisruno-palstalle.
Afrikanportugali
Afrikanportugaliksi kutsutaan Afrikassa puhuttavia portugalin kielen murteita. Kieli levisi siirtomaa-aikana Portugalin alusmaihin, ja siitä on kehittynyt murteiden lisäksi myös ns. kreolikieliä. Portugali on Afrikassa virallinen kieli Angolassa, Guinea-Bissaussa, Kap Verdessä, Mosambikissa, Päiväntasaajan Guineassa ja São Tomé ja Príncipellä. Se on myös yksi Afrikan unionin virallisista kielistä. Viime aikoina portugali on kohdannut Afrikassa painetta ranskan ja englannin taholta ja kilpailee puhujista näiden kanssa.
Sekä alkuperältään afrikkalaisten että alusmaihin siirtyneiden valkoisten jälkeläisten muuttoliike Portugaliin ja Brasiliaan on levittänyt myös näiden alueiden kielimuotoihin piirteitä afrikanportugalista.
We Are Chaos
We Are Chaos on Marilyn Mansonin yhdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 11. syyskuuta 2020.
Pataruoka
Pataruoka on padassa kypsennettyä ruokaa. Pataruuat vaativat usein pitkää valmistusaikaa.
Pataruoassa raaka-aineet ovat melko suurina palasina, joten sitä syödään veitsellä ja haarukalla eikä pelkällä lusikalla kuten keittoa. Useimmat raaka-ainepalaset ovat kuitenkin erotettavissa toisistaan: laatikkoruoka (esimerkiksi silakkalaatikko tai makaronilaatikko) on tasa-aineisempaa. Palasten välissä on nestettä mutta vähemmän kuin keitossa. Muhennoksesta pata eroaa suuremmalla raekoollaan.
Taiteilijaelämäkertoja Giottosta Michelangeloon
Taiteilijaelämäkertoja Giottosta Michelangeloon on Giorgio Vasarin kirjoittama kirja, jossa hän kertoo pääasiassa Firenzen renessanssin aikaisista taiteilijoista ja arkkitehdeistä. Kirjan suomennoksen ensimmäinen painos julkaistiin vuonna 1994 ja kolmas painos 2001.
Alkuperäisen teoksen ensimmäinen laitos ilmestyi vuonna 1550 italiankielesellä nimellä Le vite de' più eccellenti pittori, scultori, e architettori, (Mitä erinomaisimpien taidemaalareiden, kuvanveistäjien ja arkkitehtien elämät), ja sitä kutsutaan myös lyhyesti sanalla Le Vite (Elämät). Vuonna 1568 kirjasta ilmestyi laajempi laitos, joka on suomennoksen pohjana.
Le Viten ensimmäisessä osassa oli 135 taiteilijan ja arkkitehdin elämäkerrat. Lopulliseen editioon Vasari sisällytti elämäkerrat myös taiteilijaystävistään ja itsestään, sekä laajensi aikaisemmin kirjoittamiaan elämäkertoja. Esimerkiksi Michelangelon elämäntarina sai huomattavia lisäyksiä.
Vasarin teksti kattaa Italian taiteen historiasta melkein kolmen sadan vuoden ajanjakson 1200-luvun lopusta 1550-luvulle.
Sisältö
Kirjan esipuheessa ovat Altti Kuusamon kirjoitus Vasarin taidenäkemyksestä ja taiteilijoista, sekä suomentaja Pia Mänttärin alkusanat. Altti Kuusamo antaa suomennoksen johdannossa kattavan katsauksen ajan taidetermistöön.
Vasari jakoi renessanssin kehityskausiin, jossa taiteella oli synty, nuoruus, kukoistus ja kuihtuminen. Renessanssi merkitsi Vasarille taiteen kehittymistä kukoistukseensa.
Vasarin taiteilijamyytti
Vasari loi voimakkaan myytin, joka näkyi myöhemmin 1700- ja 1800-luvun nero-ihanteena saksalaisessa romantiikassa. Sen mukaan taiteilija saa taitonsa luonnon lahjana. Tähän hän tarvitsee yksinäisyyttä, jossa hänen lahjansa puhkeavat kukkaan. Yksinäisyyteen liittyy melankolisuus. Vasari kuvaa koko ajan erilaisilla anekdooteilla taiteilijan sisäänpäin kääntymistä ja oikukasta luonnetta. Oikukkuudesta tulee hyväksyttävää ja jopa ihannoitavaa. Vasari kuvaa herkästi suuttuvia, maalaisille ja “poroporvareille” tiuskivia herkkiä taiteilijoita, joiden edessä jopa paavit nöyrtyvät. Taiteilijalle on kaikki salittua. Vasarin kuvaama renessanssitaiteilijan "nerous" ei kuitenkaan merkinnyt samaa kuin nykyinen käsitys neroudesta, vaan Vasarin tekstissä “luova ja spontaani taiteilija” on edelleen pikemminkin käsityöläinen, joka hankkii taitonsa myös uutteruudella ja luontoa tarkkailemalla. Reijo Kupiaisen mukaan Vasari yltyy välillä melkoiseen hehkutteluun, jossa “taiteilijanero” nähdään yli-inhimillisenä olentona, jonka suuruus näkyy jopa kuolemassa, esimerkiksi Michelangelon hautajaisissa.
Elämäkerrat suomenkielisessä käännöksessä
Suomalaisessa käännöksessä ovat seuraavat 21 taiteilijaa:
Ensimmäisen osan johdanto
Giovanni Cimabue, Giotto, Pietro Cavallini, Simone Martini
Toisen osan johdanto
Paolo Uccello, Lorenzo Ghiberti, Masaccio, Donatello, Piero della Francesca, Fra´Angelico, Fra´Filippo Lippi, Sandro Botticelli, Andrea Mantegna
Kolmannen osan johdanto
Leonardo da Vinci, Giorgione da Castelfranco, Piero di Cosimo, Rafaello da Urbino, Giulio Romano, Jacopo da Pontormo, Michelangelo Buonarroti, Tizian da Cadore
Sadi Carnot
Sadi Carnot oli myös matemaatikkona tunnetun kenraali Lazare Carnot'n poika. Hän opiskeli École polytechniquessa yhdessä mm. Claude-Louis Navierin ja Gaspard-Gustave Coriolisin kanssa opettajinaan muiden muassa Joseph Louis Gay-Lussac, Siméon Denis Poisson ja André-Marie Ampère. Suoritettuaan tutkintonsa siellä hän kouluttautui upseeriksi ennen kuin omistautui tieteelliselle uralle.
Insinöörit osasivat rakentaa höyrykoneita, mutta niiden toimintaperiaate ymmärrettiin huonosti. Esimerkiksi lämpö käsitettiin erikoiseksi aineeksi nimeltä kalorikki. Kirjassaan Réflexions sur la puissance motrice du feu vuodelta 1823 Carnot osoitti että fysiikan lait asettavat rajan minkä tahansa lämpökoneen hyötysuhteelle. Carnot’n kierto on idealisaatio lämpövoimakoneesta, jonka hyötysuhde on mahdollisimman suuri.
Carnot kuoli koleraepidemiaan jo 36-vuotiaana. Hänen jälkeensä saksalainen Rudolf Clausius muotoili ja kehitti lämpöopin täsmälliseen matemaattiseen muotoon.
American Airlinesin lento 77
Lennon oli määrä olla Yhdysvaltain sisäinen lento Washington Dullesin kansainväliseltä lentoasemalta Los Angelesin lentoasemalle, mutta viisi terroristia kaappasi koneen alle puoli tuntia nousun jälkeen. Kaappaajat ottivat haltuunsa ohjaamon ja pakottivat matkustajat koneen taka-osaan. Terroristien lentäjänä toimi oletettavasti Hani Hanjour, joka oli koulutettu tehtävään. Kaappaajien tietämättä matkustajat ehtivät soittaa läheisilleen ja kertoa kaappauksesta lennon aikana.
Lentokone törmäsi Pentagonin läntiseen julkisivuun kello 9.37 EDT. Törmäyksellä oli runsaasti silminnäkijöitä ja uutistoimistot alkoivat raportoida tapauksesta minuuteissa. Isku vaurioitti vakavasti Pentagonia ja sytytti mittavan tulipalon. Osa rakennuksesta romahti, ja palokunta käytti useita päiviä saadakseen rakennuksessa riehuneen tulipalon sammutettua täysin.
Pentagonin tuhoutuneet osat rakennettiin uudelleen vuonna 2002, ja otettiin käyttöön 15. elokuuta 2002. Rakennuksen pihalle rakennettiin turmassa kuolleiden muistoksi Pentagon Memorial -puisto. 7 800 neliömetrin puistossa on 184 penkkiä, yksi jokaisen iskussa menehtyneen uhrin muistolle.
Kaappaajat
American Airlinesin lennon 77 kaappasi viisi 20–29 -vuotiasta saudimiestä. Ryhmän johtaja oli Hani Hanjour, joka lensi koneen päin Pentagonia. Hanjour tuli Yhdysvaltoihin ensimmäisen kerran vuonna 1990. Hän harjoitteli lentämistä CRM Airline Training Center -koulussa Scottsdalessa, ja sai FAA:n kaupallisen lentäjän lupakirjan huhtikuussa 1999. Hanjour oli haaveillut urasta Saudi-Arabian kansallisen lentoyhtiön liikennelentäjänä, mutta hylättiin siviili-ilmailuopiston pääsykokeissa Jeddassa vuonna 1999. Hänen veljensä kertoi myöhemmin, että Hanjour turhautui etsiessään työtä ja "uppoutui lukemaan uskonnollisia tekstejä ja kuuntelemaan radikaalisaarnaajien nauhoituksia."
Hanjour palasi Saudi-Arabiaan saatuaan lentolupakirjan, mutta lähti maasta loppuvuonna 1999. Hän kertoi perheelleen lähtevänsä Arabiemiraatteihin lentäjäksi, mutta matkusti todellisuudessa Afganistaniin. Al Qaida rekrytoi miehiä, joilla oli erityiskykyjä. Järjestö oli jo valinnut neljä "Hampurin solun" jäsentä. Al Qaidan johtajat valitsivat Hanjourin johtamaan neljättä kaappausryhmää.
Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelun CIA:n Al Qaidaa seuraava erityisyksikkö oli saanut ennen iskuja selville, että kahdella tulevista kaappaajista, Nawaf al-Hazmilla ja Khalid al-Mihdharilla oli ollut useita maahantuloviisumeita Yhdysvaltoihin. Kaksi Yhdysvaltain liittovaltion poliisin agenttia yritti välittää tiedon eteenpäin, mutta CIA:n upseerit estivät tämän.
Hanjour saapui San Diegoon 2000 joulukuussa, jossa al-Hazmi ja al-Mihdhar olivat olleet tammikuusta 2000 lähtien. Pian ensitapaamisen jälkeen Hanjour ja al-Hazmi siirtyivät Mesaan, Arizonaan, ja Hanjour hakeutui oppilaaksi Arizona Aviation -lentokouluun.
Huhtikuussa 2001 miehet siirtyivät Falls Churchiin, Virginiaan odottamaan muiden kaappaajien saapumista maahan. Majed Moqed, joka oli yksi ryhmän jäsenistä saapui 2. toukokuuta 2001 United Airlinesin lennon 175 tulevan kaappaajan Ahmed al-Ghamdin kanssa Dubaista Dullesin kansainväliselle lentoasemalle. Miehet majoittuivat samaan asuntoon Hazmin ja Hanjourin kanssa.
21. toukokuuta 2001 Hanjour vuokrasi huoneen Patersonista, New Jerseystä, ja asui kaupungissa muiden kaappaajien kanssa elokuun loppuun saakka. Viimeinen lennon 77 kaappaaja Salem Al-Hazmi saapui 29. kesäkuuta 2001 John F. Kennedyn kansainväliselle lentoasemalle Arabiemiraateista. Hänen seurassaan oli American Airlinesin lennon 11 tuleva kaappaaja Abdulaziz al-Omari. Miehet majoittuivat samaan asuntoon Hanjourin kanssa.
Lento
pienoiskuva|AA77:n lentoreitti [[Dullesin kansainvälinen lentoasema|Dullesin kansainväliseltä lentoasermalta Arlingtoniin.]] American Airlinesin lento 77 tehtiin Boeing 757-233 koneella. Koneen rekisterinumero oli N644AA. Lennon miehistöön kuului kapteeni Charles Burlingame, perämies David Charlebois ja Michele Heidenberger, Jennifer Lewis, Kenneth Lewis ja Renee May.
Koneen matkustajakapasiteetti oli 188 matkustajaa, mutta lennolla oli mukana vain 58 matkustajaa (n. 33 % koneen kapasiteetista). American Airlines kertoi, että tiistait olivat viikon hiljaisimpia päiviä – saman lennon matkustajamäärä oli edellisinä kolmena kuukautena ollut alhaisin nimenomaan tiistaisin.
Koneeseennousu ja lähtö
Viisi kaappaajaa saapui Dullesin kansainväliselle lentoasemalle tiistaiaamuna, 11. syyskuuta 2001. Khalid al-Midhar ja Majed Modeq tekivät lähtöselvityksen lennolle 7:15 paikallista aikaa. Muutaman minuutin kuluttua, kello 7:18 he saapuivat turvatarkastukseen. Molemmat miehet hälyttivät kulkiessaan metallinpaljastimen läpi, jolloin heidän täytyi kulkea sen läpi uudelleen. Al-Midhar pääsi toisella kerralla läpi hälyttämättä, mutta Moqed ei, jolloin turvatarkastaja tutki hänet uudelleen.
Noin kello 7.50 kaikki viisi kaappaajaa olivat veitsineen päässeet turvatarkastuksen läpi. Lento 77 oli aikataulun mukaisesti valmiina lähtöön kohti Los Angelesia kello 8.10, portilla D26. Koneessa oli 58 matkustajaa, mukaan lukien viisi kaappaajaa. Kaappaajat mukaan lukien koneessa oli 64 henkilöä, joista 26 miehiä, 22 naisia ja viisi 3–11-vuotiasta lasta. Hanjour istui paikalla 1B ja al-Hazmin veljekset istuivat ensimmäisessä luokassa paikoilla 5E ja 5F. Moqed ja al-Midhar istuivat taaempana turistiluokassa, paikoilla 12A ja 12B. Lento 77 lähti portilta kohti kiitotietä 30 ajallaan kello 8.20.
Kaappaus
Tutkintaryhmä arvioi, että lento kaapattiin kello 8.51 ja 8.54 välillä. Kaappauksen aikana American Airlinesin lento 11 oli jo osunut World Trade Centeriin ja United Airlinesin lennon 175 oli jo kaapattu. Viimeiset tavalliset radioviestit koneesta lähetettiin lennonjohdolle kello 8:50:51. Kaappauksen uskotaan eronneen muista saman päivän kaapatuista lennoista siten, ettei kaappaajien tiedetä lennolla 77 puukottaneen ketään tai uhanneen henkilökuntaa pommeilla. Kone alkoi vaihtaa kurssiaan normaalilta lentoreitiltä 8:54, jolloin se kääntyi etelään. Kone oli kääntynyt ympäri noin 8:56. Tällöin koneen toisiotutkavastain oli jo kytketty pois päältä. Koneen käännyttyä Yhdysvaltain ilmailuhallinto tiesi, että koneessa oli meneillään hätätilanne. American Airlinesin lento 11 oli osunut World Trade Centerin pohjoistorniin 8:46, muutamia minuutteja ennen lennon 77 kaappausta. Tiedettiin myös, että United Airlinesin lento 175 oli kaapattu ja se oli vain muutaman minuutin matkan päässä World Trade Centerin etelätornista, johon se törmäsi noin 9:03.
Kun American Airlinesin varatoimitusjohtaja Gerald Arpey sai tietää kaappauksista, hän määräsi kaikkien lentoyhtiön koneiden jäämään toistaiseksi maahan. American Airlinesin tilannekeskus ja Indianapolisin lennonjohtokeskus yrittivät useasti saada yhteyttä koneeseen, mutta yritykset olivat tuloksettomia. Kone oli tällöin jo kaapattu ja se lensi tutkarajoitetun alueen yläpuolella. Koska lennonjohto ei saanut koneeseen radioyhteyttä, Indianapolisin lennonjohtokeskus ilmoitti, että oli mahdollista, että kone olisi 9:09 jo törmännyt ja tuhoutunut.
Koneessa olleet ihmiset soittivat koneesta läheisilleen, jotka eivät olleet lennolla. Lentoemäntä Renee May soitti 9:12 Las Vegasiin äidilleen, Nancy Maylle. Puhelu kesti kaksi minuuttia ja sen aikana May kertoi, että koneen oli kaapannut kuusi henkilöä ja että miehistö ja matkustajat olivat siirtyneet koneen takaosaan. May pyysi äitiään ottamaan yhteyttä American Airlinesiin. Nancy ja hänen miehensä ottivat yhteyttä lentoyhtiöön, joka oli jo tietoinen koneen kaappauksesta.
9:16 ja 9:26 välillä koneessa ollut matkustaja, Barbara Olson soitti miehelleen, Yhdysvaltain varaoikeuskansleri Theodore Olsonille ja kertoi koneen olleen kaapattu ja että kaappaajilla on mattoveitset ja puukot. Hän kertoi, etteivät kaappaajat olleet tietoisia hänen puhelustaan ja vahvisti, että koneen matkustajat ja miehistö olivat siirtyneet koneen takaosaan. Noin minuutin keskustelun jälkeen puhelu katkesi. Theodore Olson otti yhteyttä oikeusministeriöön komentokeskukseen ja yritti myös tuloksetta ottaa yhteyttä oikeuskanslerin, John Ashcroftiin. Noin viisi minuuttia myöhemmin Barbara Olson soitti miehelleen uudelleen ja kertoi, että “lentäjä” (mahdollisesti Hanjour) ilmoitti sisäpuhelimella koneen olevan kaapattu. Olson kysyi mieheltään, ”Mitä käsken lentäjää tekemään?”. Olsonin mies kysyi koneen sijaintia ja Barbara kertoi, että kone lensi matalalla asuinalueen yläpuolella. Mies kertoi Barbaralle World Trade Centerin iskuista, jonka jälkeen puhelu katkesi.
Kun Dullesin lennonjohto havaitsi koneen tutkassa, se oli lähestymässä Washingtonia laskeutuen nopeasti. Lennonjohto luuli aluksi konetta hävittäjäksi sen nopeuden ja liikkeiden takia. Reaganin lentoaseman lennonjohto pyysi ilmavoimien Lockheed C-130 Hercules -konetta tunnistamaan ja seuraamaan konetta. Koneen lentäjä, everstiluutnantti Steven O'Brien kertoi heille koneen olevan Boeing 757 tai 767, ja siinä on hopeanvärinen runko, joka mahdollisesti tarkoittaisi sen olevan American Airlinesin kone. O’Brian kertoi, ettei välimatkan takia nähnyt konetta kunnolla. Kun hän näki törmäyksen aiheuttaneen valtavan tulipallon ja oletti koneen osuneen maahan. Kun O’Brian lähestyi Pentagonia, hän näki rakennuksen länsipuolella kohdan, johon kone oli iskeytynyt. Hän raportoi tästä Reaganin lennonjohtoon sanoen: ”Näyttää siltä, että kone on osunut Pentagoniin.”
Onnettomuus
pienoiskuva|thumbtime=01:31|Pentagonin turvakameran kuvaa koneen osuessa rakennukseen. Tutkintakomitean raportin mukaan lento 77 teki 330 asteen käännöksen koneen ollessa 8 kilometriä länteen Pentagonista. Kun he saivat koneen käännettyä, se lensi noin 670 metrin korkeudessa ja tähtäsi kohti Pentagonia ja Washingtonin kaupunkia. Koneen lentäjä, oletettavasti Hani Hanjour, käänsi tehot maksimiin ja ”sukelsi” kohti Pentagonia. Juuri ennen osumaa kone lensi aivan maanpinnan yläpuolella osuen viiteen valopylvääseen. Lento 77 lensi 853 kilometrin tuntinopeudella Arlingtonin kansallisen hautausmaan yläpuolella ja osui Pentagonin länsipuoleen kello 9:37:46. Törmäys tappoi kaikki koneessa olleet 64 henkilöä.
Kone osui Pentagonin ensimmäisen kerroksen tasoon. Törmäyshetkellä kone oli kääntynyt niin, että oikea siipi oli hieman ylempänä. Koneen rungon etuosa tuhoutui törmäyksessä välittömästi, kun taas koneen peräpää siirtyi sekunnin murto-osassa syvälle Pentagonin sisään. Kaikkiaan kone lävisti 8 – 10 sekunnissa 94 metriä Pentagonin uloimmasta rakennuksesta aina viidenteen eli sisimpään rakennukseen asti. Tämä aiheutti tulipallon, joka kohosi 61 metriä rakennuksen yläpuolelle. Pentagonissa loukkaantui 106 henkilöä, jotka hoidettiin alueen sairaaloissa. Korkea-arvoisin Pentagonissa kuollut upseeri oli 53-vuotias kenraaliluutnantti Timothy J. Maude.