cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fantasticks
Suomessa Fantasticks-musikaalin tuottivat ensimmäisenä Wasa Teater vuonna 1961 ja Lilla Teatern seuraavana vuonna. Esko Elstelän suomennos kantaesitettiin Tampereen Teatterissa 1963. Kuusikymmenluvun mittaan musikaali tuotettiin vielä Kemin, Helsingin ja Oulun kaupunginteattereissa, 1970-luvulla Raumalla, Turussa, Seinäjoella (nimellä Muistatko syyskuun), Hämeenlinnassa ja Savonlinnassa. Vuosina 1981 ja 2002 Fantasticks nähtiin Kotkan kaupunginteatterissa ja 2003 uudelleen Helsingin Kaupunginteatterissa. Vuonna 2012 se tuotettiin Teatteri Imatrassa.
Hanna (elokuva)
Hanna on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut elokuva. Se on toimintatrilleri, jonka on ohjannut Joe Wright ja jonka pääosissa näyttelevät Saoirse Ronan, Eric Bana ja Cate Blanchett.
Juoni
Hanna on pienestä pitäen koulutettu varomaan, metsästämään ja ennen kaikkea taistelemaan. Hän asuu korvessa isänsä kanssa. Hanna pitää kauniina ja uskomattomana kaikkea mikä on muille aivan normaalia. Hanna lähtee isänsä kanssa suorittamaan tehtävää. Matkan aikana Hanna saa ystävän. Vaarallisten käänteiden jälkeen Hanna oppii itsestään, isästään ja menneisyydestään yhtä ja toista.
Tuotanto
Alun perin Hannan ohjaajaksi kaavailtiin Danny Boylea ja Alfonso Cuarónia. Elokuvan tarinan ja käsikirjoituksen teki Seth Lochhead, kun hän samalla opiskeli käsikirjoittamista Vancouverin elokuvakoulussa.
Arvioita
Nyt-liitteessä kolme kriitikkoa antoi elokuvalle pistekeskiarvon 2,7 viiden ollessa maksimi.
Juha Molari
Juha Molari (s. 28. maaliskuuta 1964 Savonlinna) on suomalainen teologian tohtori, entinen taloustoimittaja, entinen Pohjan seurakunnan kirkkoherra. Molari on myös suorittanut liiketalouden tradenomin tutkinnon Helsingin liiketalouden ammattikorkeakoulusta ja opiskellut Pietarin valtiollisessa finanssi- ja ekonomiyliopistossa ja informaatioteknologiaa Haaga-Helian ammattikorkeakoulussa. Hän on toiminut myös Venäjän kauppatie -lehden edustajana Pietarissa, toimittajana ja tutkijana, sekä Russia Today -televisiokanavan (RT) kolumnistina. Molari on toiminut myös suomenkielisen vastamediasivusto MV-lehden avustajana.
Molari toimii sihteerinä Eurooppalaisen itsenäisen hybridiuhkien tutkimuskeskus yhdistys ry:ssä.
Molari on tuonut Suomeen ja järjestänyt Mariinskin teatterin, Pietarin Musorskin oopperan ja Pietarin Filharmonian oopperalaulajien konsertteja Raaseporissa kesällä 2009 ja muualla.
Raamattututkija ja toimittaja
Molari on tutkinut Uuden testamentin eksegetiikkaa. Väitöskirjassaan Q-evankeliumi ja psykohistoria hän soveltaa psykoanalyyttistä viitekehystä Uuden testamentin evankeliumien sodankaltaisen traumaattisen syntytilanteen tulkintaan. Lisäksi Suomen mediassa kerrottiin laajasti Molarin käännöksestä koptinkielisestä Juudaksen evankeliumista.
Hän on ”ravistellut kirkollisia piirejä” tutkimuksella homoseksuaalisuudesta antiikin pakanuudessa ja juutalaisuudessa.
Molarin vuonna 1992 julkaistu mielipidekirjoitus herätti kirkossa keskustelua homoseksuaalisuudesta ja uskonnosta. Homoseksuaalisuuden vastaiseksi tulkittu mielipidekirjoitus johti kanteluun Helsingin tuomiokapituliin. Kantelu ei johtanut toimenpiteisiin.
Pastori ja kirkkoherra
Molari on teologian tohtori.
Hän toimi ennen Pohjan kirkkoherrana. 14.4.2011 tuomiokapituli pidätti Molarin virasta toistaiseksi ja Molari erosi virastaan 6. toukokuuta 2011. Hän on kuitenkin tämän jälkeen kertonut blogissaan hakevansa oikeutta toimia pappina uudelleen Helsingin hiippakunnalta.
Mediahuomio
Julkisuudessa Molari on liitetty Suomen antifasistisen komitean toimintaan, jonka yhteyden Molari itse on kiistänyt. Huomiota on herättänyt hänen arvostelunsa ProKarelia -järjestöä sekä Kavkaz Center -verkkosivustoa kohtaan.
Venäjällä
Venäjällä Molari tunnetaan yli puolesta tuhannesta liiketaloutta, kuluttajien käyttäytymistä ja kansainvälisiä suhteita käsittelevästä lausunnosta eri venäläisissä medioissa. Venäjällä on paljon herättänyt huomiota myös Molarin kritiikki Aleksei Navalnyin väitettyjä amerikkalaisia rahoitussuhteita vastaan. Venäjällä sai paljon huomiota myös se, kun Molari erosi lokakuussa 2011 luterilaisesta kirkosta ja liittyi Venäjän ortodoksiseen kirkkoon.
Suomessa
Suomessa Molarin Venäjä-suhteet ovat paremmin tunnettu lausunnoistaan suomalais-venäläisten lasten huostaanotto- ja huoltajuuskiistoissa, kuten Anton Salosen tapauksessa. sekä kritiikistä Kavkaz-Center -sivuston toimintaa vastaan. Saara Jantunen on Infosota-teoksessaan arvioinut Molarin toimivan Venäjän informaatiosodassa. Yhdysvaltalaisen radiokanavan Voice of American (VOA) johtaja James Brooke moitti 21.4.2012 Molaria osana RT-kanavaa Kremlin propagandasta Yhdysvaltoja vastaan. Molari on ollut yhteistyössä informaatiosodan teemassa Venäjän ulkoministeriön diplomaattiakatemian professori Viktor Manoilon kanssa, joka on myös liittynyt Molariin diplomaattiakatemian informaatiosodan tutkimuksissaan muun muassa Georgian sodasta.
Alankoketsaali
Alankoketsaali (Pharomachrus pavoninus) on trogonien heimoon kuuluva eteläamerikkalainen lintu. Sen esiintymisalue käsittää Amazonasin alueen itäisestä Ecuadorista, Kaakkois-Kolumbiasta, Koillis-Perusta ja Venezuelan etelä- ja itäosista Brasiliaan ja Pohjois-Boliviaan. Johann Baptist von Spix kuvaili lajin holotyypin Amazonasin Rio Negrolta vuonna 1824.
Juha Molari
Syytöksiä
Kaukasian islamistien verkkosivusto Kavkaz Center on syyttänyt Molaria Venäjän tiedustelupalvelun FSB:n agentiksi ja ”terroristiksi”. Tapauksesta on kerrottu useassa venäläisessä tiedotusvälineessä.
Molari on kertonut saaneensa tšetšeenien separatistihallinnon Itškerian tšetšeenitasavallan presidentiltä Doku Umarovilta sähköpostin, jossa hän ja hänen perheensä uhataan mestata.
Koko maailman venäläisten kansojen neuvosto eli Moskovan ja koko Venäjän patriarkan johtama ortodoksisen kirkon neuvosto vetosi 15. huhtikuuta 2011 Molarin puolesta: ”Olemme varmoja, että Juha Molari nähdään mielellään Venäjän ortodoksisen kirkon jäsenenä, joka ei koskaan flirttaile terroristien kanssa eikä pelkää heidän uhkauksiaan. Ortodoksit tarvitsevat nyt todella tällaisia rohkeita ihmisiä”.
Tuomiot
Helsingin käräjäoikeus tuomitsi 16. lokakuuta 2020 Juha Molarin viiden kuukauden ehdolliseen vankeusrangaistukseen toimittaja Jessikka Aron vainoamisesta ja toisen naisen törkeästä kunnianloukkauksesta. Oikeuden mukaan Molari vainosi Aroa esimerkiksi ottamalla häneen yhteyttä tai kirjoittamalla valheellisia ja halventavia kirjoituksia Arosta. Molarin mukaan lähes kaikki kirjoitukset olivat reagointia johonkin Aron tekoon tai häneen kohdistuneisiin valheellisiin väitteisiin. Molari tuomittiin maksamaan korvauksia rikosten aiheuttamista vahingoista, ja hänen maksettavakseen määrättiin myös oikeudenkäyntikulut. Oikeus kohtuullisti Molarin rangaistusta, koska oikeudenkäynti oli venynyt pitkäksi ja Molarin oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin oli siten loukattu.
Inversija
thumb|Inversijan Iljušin Il-76T. Inversija on latvialainen vuonna 1991 perustettu rahtilentoyhtiö. Yhtiön kotikenttänä toimii Riian lentoasema.
Laivasto
Inversijan laivasto tammikuussa 2005:
Agía Triáda (Iraklion)
Agía Triáda (myös Hagia Triada) on minolaisaikaisen asutuksen arkeologinen kohde Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Faistóksen kunnassa linnuntietä noin kaksi kilometriä luoteeseen Faistoksen minolaisaikaisesta palatsialueesta. Alue on saanut nykyisen nimensä lähellä sijaitsevasta Pyhän Kolminaisuuden (Agía Triáda) kirkosta ja samannimisestä entisestä kylästä. Paikan minolaisaikaista nimeä ei tunneta.
Historia
thumb|left|240px|Agía Triádan arkeologista aluetta.
Agía Triádan paikka on ollut asuttu viimeistään 2000-luvulla eaa. Paikan merkittävin rakennus, kuninkaallinen ”huvila” tai pikkupalatsi, rakennettiin noin 1600 eaa. ja se tuhoutui 1400-luvulla eaa. Tutkijat ovat ajatelleet, että huvila olisi ollut Faistoksen kuninkaan eräänlainen kesäasunto. Sen raunioille rakennettiin mykeneläiselle kulttuurille tyypillinen megaron 1300-luvulla eaa. ja se oli käytössä 1100-luvulle eaa. Sen pohjoispuolelle kehittyi kauppapaikka ja eräänlainen ”agora”. On mahdollista, että tuona aikana alueen hallinto oli siirretty Agía Triádaan.
Geometrisella kaudella 700-luvulla eaa. paikka oli kulttipaikkana. Hellenistisellä kaudella paikalle rakennettiin Zeus Belkhanokselle omistettu pyhäkkö. Venetsialaisvallan aikana 1300-luvulla paikalle pystytettiin puolestaan Pyhälle Georgiokselle (Ágios Geórgios) omistettu kirkko.
Agía Triádan arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1902. Nykyisin osa raunioista on katettu. Rakennusten lisäksi alueelta on löydetty paljon merkittäviä esineitä sekä muun muassa merkittävä joukko lineaari-B-tauluja.
Kuninkaallinen huvila
Niin kutsuttu kuninkaallinen huvila muistuttaa minolaisen ajan tyypilliä palatseja, kuten Knossoksen ja Faistoksen palatseja, mutta on niitä pienempi. Rakennuksessa on ollut kaksi L-kirjaimen muotoista siipeä ja muun muassa sisäpiha, portaikkoja ja katettuja pylväikkötiloja, pyhäkkö-, työpaja- ja säilytystiloja, sekä valokuilu. Rakennus on ollut koristeltu lukuisin seinämaalauksin.
Hautausmaa
Hautausmaalla on kaksi varhaisminolaisen kauden tholos-hautaa eli pyöröhautaa noin ajalta 3000–2300 eaa., sekä myöhäisminolaiselta kaudelta peräisin olevia kammiohautoja noin 1300-luvulta eaa. Ruumiit oli haudattu sarkofageihin. Hautausmaalta on löydetty muun muassa tunnettu koristeellinen Agía Triádan sarkofagi, joka on esillä Iraklionin arkeologisessa museossa. Se yhdistelee minolaista ja mykeneläistä tyyliä.
thumb|right|240px|Agía Triádan arkeologista aluetta.
Megaron
Mykeneläisaikaisen megaronin jäänteet ovat huvilan varastotilojen päällä.
Asutus ja agora
Paikalle mykeneläisaikana muodostunut asutus ja kauppapaikka sijaitsevat kuninkaallisen huvilan koillispuolella. Agora toimi kokoontumispaikkana. Sitä reunustaa pitkä stoa eli pylväskäytävä, sekä lukuisia kauppatiloja ja megaron-tyylisiä rakennuksia.
Pyhän Yrjön kirkko
Pyhän Yrjön bysanttilainen kirkko sijaitsee kuninkaallisen huvilan sisäpihalla. Se on koristeltu ajalle tyypillisin seinämaalauksin.
Isonokkamuura
Isonokkamuura (Cymbilaimus lineatus) on Keski- ja Etelä-Amerikassa tavattava puumuuriin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Kooltaan isonokkamuura on 17–18 cm. Selästään isonokkamuurakoiras on musta ja selässä on tiheästi kapeita valkoisia poikkijuovia. Päälaki on väritykseltään musta. Vatsastaan koiras on mustavalkoraidallinen. Naaras isonokkamuura on musta ja kapeat poikkiraidat ovat kellertäviä. Naaraan päälaki on punaruskea ja vatsa mustan ja kellertävän raidallinen. Kummankin sukupuolen iiris on punainen ja nokka on suurikokoinen ja koukkupäinen. Ulkonäöltään koiras muistuttaa andienisomuuraa (Frederickena unguligera), joka on kuitenkin huomattavasti suurikokoisempi. Myös raitapuumuura (Thamnophilus doliatus) muistuttaa isonokkamuurakoirasta, mutta raidoitus on sillä leveämpää.
Levinneisyys ja elinympäristö
Isonokkamuuraa tavataan Keski-Amerikassa Panamasta Hondurasiin ja Etelä-Amerikassa Kolumbiasta ja Amazonasin alueelta Venezuelasta, Guyanasta, Surinamesta, Ranskan Guyanasta, Brasiliasta, Ecuadorin ja Perun itäosista ja Bolivian pohjoisosista. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät ja niiden reunamaat, jotka kasvavat köynnöksiä. Isonokkamuuraa tavataan harvoin metsistä, jotka kasvavat yli 1 000 metrin korkeudella merenpinnasta.
Elintavat
Isonokkamuurat elävät pareittain tai muodostavat sekaparvia muurasten (Myrmotherula) tai muiden metsien pohjakerrosten lintujen kanssa. Laji on suhteellisen ujo ja liikkuu piilossa kasvillisuuden joukossa. Lajin ravintoa ovat suurikokoiset hyönteiset, joita se etsii kasvillisuuden joukosta.
Laji on yksiavioinen ja pariutuu koko elämäkseen. Isonokkamuuran pesimäkausi kestää maaliskuulta toukokuulle. Pesä on harvahko ja kuppimainen. Naaras munii kaksi kermanvalkoista munaa, joissa on tummanruskeita ja violetteja pilkkuja. Molemmat vanhemmat hautovat munia ja hoitavat kuoriutuneita poikasia. .
Sokerilaki
Sokerilaki oli Ison-Britannian hallituksen vuonna 1764 säätämä laki, jonka tarkoitus oli estää sokerin sekä rommin raaka-aineena käytetyn melassin salakuljetus Ranskan ja Hollannin Länsi-Intiasta brittien Pohjois-Amerikan siirtokuntiin. Samalla sen tarkoituksena oli kerätä tuloja Ison-Britannian kruunulle, jonka menot olivat lisääntyneet ja velat kasvaneet vuonna 1763 päättyneen suuren siirtomaasodan seurauksena. Englannin parlamentti piti kohtuullisena, että siirtokuntalaiset osallistuivat itse kasvaneiden hallinto- ja puolustusmenojen kattamiseen. Kyseessä oli ensimmäinen useista veroja ja tullimaksuja koskeneista säädöksistä, jotka seuraavien vuosien aikana ärsyttivät siirtokuntien asukkaita, ja johtivat lopulta Amerikan vallankumouksen puhkeamiseen.
Arena Multiuso
Arena Multiuso on suunniteltu monikäyttöinen stadion Salvadorissa Brasiliassa. Sille tulee 32 000 paikkaa. Stadionia tullaan käyttämään enimmäkseen jalkapallossa Esporte Clube Vitórian kotikenttänä. Arena Multiuso korvaa seuran vanhan stadionin Barradãon.
Sokerilaki
Sokerilaki oli käytännössä uusittu versio vuoden 1733 melassilaista, jonka toimeenpano ei ollut onnistunut. Sokerilaki lisäsi huomattavasti ei-brittiläisestä Karibiasta Pohjois-Amerikkaan tuotavan melassin ja jalostetun sokerin tullimaksuja, ja loi näin brittiläisten siirtomaiden sokerinkasvattajille mahdollisuuden kaupan monopoliasemaan. Vaikka siirtokuntien asukkaat periaatteessa hyötyivät brittiläisen sokerin hinnan pysymisestä alhaisena, he eivät pitäneet siitä, että tullivirkamiehet saivat oikeuden sokerilastien takavarikointeihin ja määräyksistä laistaneet kapteenit joutuivat kaukana Nova Scotiassa toimineen vara-amiraliteetin oikeusistuimen alaisiksi. Tullirikkomukset määrättiin käsiteltäviksi ilman valamiehistöä, mitä pidettiin kansalaisoikeuksien loukkauksena. Sokerin salakuljetuksen tyrehtyminen tiukentuneiden tullitarkastusten myötä kuihdutti kauppamerenkulkua muutenkin ja lisäksi se teki lopun Uuden-Englannin kukoistavasta rommiteollisuudesta, joka oli perustunut halpaan Ranskan Länsi-Intiasta salakuljetettuun melassiin. Siirtokuntalaisten protestien seurauksena tullimaksuja alennettiin vuonna 1766.
Rautjärven rautatieasema
Asema avattiin vuonna 1937 kirkolta Ruokolahteen vievän maantien risteykseen, ja sen on muiden lähiseudun asemien tapaan suunnitellut Thure Hellström. Aseman ympärille kasvoi tuolloisen Rautjärven kunnan suurin asutuskeskus, vaikka hallinto jäikin kauemmas Miettilän kylään.
Miehitys Rautjärvellä lopetettiin vuonna 1977. Henkilöliikenteen pysähdykset lakkautettiin vuonna 1989 ja tavaraliikenne vuosiksi 1990–1992. Nykyisin liikennepaikka toimii junakohtauspaikkana.
HMS Tartar (F43)
HMS Tartar (viirinumerot L43 ja F43) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Tribal-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 12. kesäkuuta 1936 vuoden 1936 laivasto-ohjelmassa Swan Hunter and Wigham Richardsonilta Wallsendistä, missä köli laskettiin vielä samana vuonna 26. elokuuta. Alus laskettiin vesille 21. lokakuuta 1937 ja valmistui 10. maaliskuuta 1939 laivueenjohtajana.
Palvelus
Alkuvuodesta 1946 alus poistettiin palveluksesta ja siirrettiin reserviin. Se oli majoitusaluksena ennen sijoittamistaan poistolistalle 1947. Alus myytiin 6. tammikuuta 1948 BISCOlle ja se saapui 22. helmikuuta romutettavaksi J. Cashmerelle Newportiin.
Line Marsa
Annetta Giovanna Maillard, taiteilijanimeltään Line Marsa (4. elokuuta 1895 Livorno, Italia – 6. helmikuuta 1945 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen laulaja, joka tunnetaan parhaiten laulaja Édith Piafin äitinä. Hän työskenteli sirkuksessa ratsutyttönä, nuorallatanssijana ja kabareelaulajana.
Papuansinimaluri
Papuansinimaluri (Malurus cyanocephalus) on malurien heimoon kuuluva varpuslintu.
Line Marsa
Hänen vanhempansa olivat Eugène Maillard ja Emma Saïd Bin Mohammed, jotka molemmat olivat sirkustaiteilijoita.
Papuansinimaluri
Levinneisyys
Papuansinimaluria tavataan Uuden-Guinean saarella Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin on raportoitu olevan melko yleinen ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Line Marsa
Line Marsa kuoli 49 vuoden ikäisenä.
Kotiseutuneuvos
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1969 ja sen sai silloin kansanperinteen kerääjä ja museomies Väinö Tuomaala. Vuosien 1918–2013 aikana kotiseutuneuvoksen arvonimi on myönnetty 262 henkilölle.
Valtioneuvoston kanslia pyytää Suomen Kotiseutuliitolta lausunnon kotiseutuneuvosten arvonimiesityksistä.
Estádio Mutange
Estádio Mutange, tunnetaan myös nimellä Estádio Gustavo Paiva on monikäyttöinen stadion Maceióssa Brasiliassa. Stadion avattiin vuonna 1922. Nykyään sitä käytetään enimmäkseen jalkapallossa Centro Sportivo Alagoanon kotikenttänä. Stadionille mahtuu 4 000 ihmistä.
Nelsão
Nelsão, tunnettu myös nimellä Estádio Nélson Peixoto Feijó, on monikäyttöinen stadion Maceióssa Brasiliassa. Nykyään sitä käytetään enimmäkseen jalkapallossa Sport Club Corinthians Alagoanon kotikenttänä. Stadionille mahtuu 10 000 ihmistä.
Jam Session Featuring Maynard Ferguson
Jam Session Featuring Maynard Ferguson on ko. yhdysvaltalaisen trumpetistin nimellä julkaistu monofoninen musiikkialbumi. Se kuuluu sarjaan The EmArcy Jazz Series ja se on julkaistu ensimmäisen kerran vuonna 1955. Uudelleenjulkaisija on Mercury Records kun Ferguson palasi suuren yleisön tietoisuuteen uudelleen vuonna 1977. Uudelleenjulkaistun LP-levyn takakannessa on nimeämättömän kirjoittajan tekemä esittelyteksti.
Kappaleet
Sivu 1
1. Air Conditioned (M. Ferguson)
Turvakriittinen järjestelmä
Turvakriittinen järjestelmä on järjestelmä, jonka toiminta- tai suunnitteluvirhe voi johtaa henkilövaaraan. Koneturvallisuus (safety) eroaa määritelmällisesti muunlaisesta turvatekniikasta (security) ja vaatimukset näiden toteuttamiselle eroavat.
Kenkäveronniemi
Kenkäveronniemi on Mikkelin 16. kaupunginosa. Se rajoittuu idässä Saimaan Ukonveden Savilahteen. Naapurikaupunginosia ovat Urpola (lännessä), Savilahti (luoteessa), Lähemäki (koillisessa), Tuppurala (idässä) ja Pursiala (etelässä).
Turvakriittinen järjestelmä
Järjestelmä voi koostua sekä laitteistosta (hardware) että ohjelmistosta (software). Sulautetut järjestelmät ja teollisuusautomaatio ovat usein osana tämänlaista järjestelmää.
Kenkäveronniemi
Kaupunginosassa sijaitsee muun muassa Kenkäveronniemen pappila kahviloineen ja 2020-luvulla purettavaksi suunniteltu Kenkäveronniemen jätevedenpuhdistamo. Nuijasodan Suur-Savon taistelu käytiin täällä vuonna 1597.
Turvakriittinen järjestelmä
Järjestelmän on havaittava myös itsensä toimintaan vaikuttavat vikatilanteet kuten sensorit ja anturit jotka antavat virheellistä signaalia tai ei lainkaan (ks. nolla-aktiivinen).
Riskien arviointi on olennainen osa järjestelmän suunnittelua. Koneen vikaantumista voidaan arvioida vikapuuanalyysin avulla.
Standardit
Standardeja turvakriittisen järjestelmän suunnitteluun ja toteutukseen:
Testaaminen
Järjestelmän testaaminen on olennainen osa järjestelmän kehitystä. IEC 61508 -standardin mukaan ohjelmistolle on tehtävä yksikkötestaaminen.
DO-178B vaatii formaalia todistetta ohjelmakoodin oikeellisuudesta ja kaikkien syötteiden ja tilojen huomioimisesta toteutuksen toiminnassa (ks. DO-333). Myös laiteohjelma on huomioitava kehityksessä ja testaamisessa.
Büsingen am Hochrhein
Büsingen am Hochrhein on kunta Saksassa Baden-Württembergin osavaltion Freiburgin hallintopiirissä ja Konstanzin piirikunnassa. Kesäkuun 2022 lopussa Büsingen am Hochrheinissa oli 1 576 asukasta. Kunnan pinta-ala on 7,62 km². Büsingen am Hochrheinin pormestari on Gunnar Lang.
Kunta on Saksan eksklaavi, sillä Sveitsi ympäröi sitä joka puolelta. Pohjoisessa kunta rajautuu Schaffhausenin kantoniin sekä etelässä Zürichin ja Thurgaun kantoneihin. Etelässä kuntaa rajaa lisäksi Reinjoki. Kunnan ja Saksan pääosan väli on lyhimmillään alle kilometri, ja välissä sijaitsee sveitsiläinen Dörflingenin kunta. Matkaa Schaffhausenin kantonin pääkaupunkiin Schaffhauseniin on muutama kilometri kunnasta.
Kunnassa on noin 700 kotitaloutta ja 10 maatilaa. Kunnassa on päiväkoti sekä peruskoulu, jossa on mahdollista käydä neljä ensimmäistä luokkaa, jonka jälkeen vanhempien on päätettävä jatkaako lapsi opiskelua Saksassa vai Sveitsissä. thumb|left|230px|Näkymä Büsingen am Hochrheiniin. left|thumb|230px|Sveitsin (vasemmalla) ja Saksan puhelinkopit Büsingen am Hochrheinissa.
Historia ja nykyinen erityisasema
Nykyinen Büsingen am Hochrhein oli aikanaan osa Habsburgien Itävaltaa. 1600-luvun loppupuolella alueella oli uskonnollisia jännitteitä katolisten ja prostestanttien välillä. Vuonna 1693 paikallisen katolisen suurmaanomistajan serkut vangitsivat hänet ja tämä päätyi vankilaan protestanttien hallitsemassa Sveitsin Schaffhausenissa. Maanomistaja vapautui vasta kuusi vuotta myöhemmin Itävallan uhattua sodalla hänen vapauttamisekseen. Joitakin vuosia myöhemmin Itävalta myi pääosan maistaan alueella Sveitsin Zürichin kantonille. Aiemman selkkauksen takia Itävalta vaati kuitenkin erikseen Büsingenin säilyttämistä itsellään. Kylästä tuli osa Saksaa Itävallan ja Saksan välisten sotien seurauksena 1800-luvulla.
23. marraskuuta 1964 tehdyssä sopimuksessa Büsingen am Hochrhein sisältyy Sveitsin valaliiton tullialueeseen. Büsingen am Hochrhein ei kuulu Euroopan unionin tulli- eikä veroalueeseen. Toinen vastaava alue Saksassa on Helgolandin saari Pohjanmeressä. Sveitsin ja Büsingen am Hochrheinin rajoilla ei ole enää rajatarkastuksia.
Raha
thumb|250px|Büsingen am Hochrheinin kunnan sijainti.
Juridisesti Büsingen am Hochrhein kuuluu Saksan valuutta-alueeseen, ja siksi euro onkin laillinen valuutta. Käytännössä Büsingen am Hochrheinin asukkaat kuitenkin käyttävät Sveitsin frangia valuuttanaan. Muutama vuosi sitten valtion julkiset palvelut, kuten postitoimisto hyväksyi ainoastaan Sveitsin frangeja, jopa Saksan postimerkkejä myydessään. Kunnan hallinto keräsi aikanaan erilaisia maksuja Saksan markkoina, mutta hyväksyi laittomasti myös Sveitsin frangeja.
Nykyään tilanne on samanlainen. Ainoastaan Saksan markka on vaihtunut euroon.
Posti
Büsingen am Hochrheinilla on Saksan postinumero, D-78266. Vuoteen 1986 saakka tämä aiheutti runsaasti virheitä ja hämmennystä Sveitsin puolelta tulevien postipakettien kanssa. Kun paketteja lähetettiin Sveitsistä Büsingen am Hochrheiniin, ylitti se Saksan rajan kaksi kertaa. Paketit kulkivat Winterthurin kautta Romanshorniin, josta ne kuljetettiin laivalla Bodenjärven yli Friedrichshafeniin, jossa paketit annettiin Saksan tullille. Sen jälkeen paketit jatkoivat matkaa Singeniin ja takaisin Sveitsin puolelle Schaffhauseniin. Schaffhausenissa paketit annettiin Sveitsin tullille, joka mahdollisesti peri vielä tullimaksun. Lopulta Schaffhausenissa paketit laitettiin Sveitsin postibussin kyytiin, joka kulki reitillä Schaffhausen–Büsingen–Dörflingen. Tämän hankalan tilanteen vuoksi Büsingen am Hochrhein sai myös Sveitsin postinumeron CH-8238.
Rekisterikilvet
Büsingen am Hochrheinista kotoisin olevat autot tunnistaa rekisterikilvessä olevista kirjaimista: BÜS. Kunnassa on noin 700 kyseistä kirjainyhdistelmää kantavaa autoa. Büsingen am Hochrhein kuuluu Konstanzin piirikuntaan ja itse asiassa rekisterikilvissä pitäisi olla kirjaimet KN. Kirjaimilla BÜS on tarkoitus helpottaa Sveitsin tullin työtä.
Andrew Schlafly
thumb|Andrew Schlafly Andrew Schlafly (s. 27. huhtikuuta 1961) on yhdysvaltalainen lakimies ja konservatiivinen aktivisti, joka tunnetaan parhaiten Conservapedia-wikin perustajana ja omistajana. Hän on konservatiivi Phyllis Schlaflyn poika.
Conservapedia
Schlafly aloitti marraskuussa 2006 wikipohjaisen Conservapedia-projektin. Schaflyn kotikoulussa opiskelevat kirjoittivat suuren osan wikin perusmateriaalista. Se on saanut runsaasti julkisuutta myös Suomessa, koska sitä pidetään sisällöltään ja tyyliltään outona ja sivuston on jopa luultu olevan pelkkää parodiaa. Osasyynä tälle saattaa olla se, että sivustoa on sotkettu kirjoittamalla parodisia artikkeleita.
Linus Klasen
Linus Klasen (s. 19. helmikuuta 1986 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Sveitsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Swiss League-joukkue EHC Vispissä.
Pienikokoisen Klasenin vahvuuksiin kuuluu hyökkäyspään pelaaminen, tekniset taidot ja puolustajien haastaminen.
Uran alku Huddingessa
Klasen on Huddinge IK:n kasvatti. Hän oli J18 Allsvenskanissa joukkueen paras pistemies ja maalintekijä kausina 2001–2002 ja 2003–2004. Kausi 2001–2002 päättyi hopeaan. Klasen siirtyi kaudeksi 2004–2005 USHL-joukkue Lincoln Starsiin, mutta palasi kuitenkin kesken kauden takaisin Huddingeen, jossa hän pelasi myös ensimmäiset miesten pelinsä esiinnyttyään kahdessa HockeyAllsvenskan-ottelussa.
Huddingen miesten joukkue putosi kaudeksi 2005–2006 Ruotsin I-divisioonaan, jonka koko pistepörssin 19-vuotias Klasen voitti tehoilla 22+40=62. Hän voitti myös Allsvenskanin karsintojen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 2+11=13 ja oli nostamassa Huddingea takaisin sarjatasoa ylemmäs kaudeksi 2006–2007. Tuolloin ensimmäinen kokonainen Allsvenskan-kausi toi Klasenille 44 runkosarjaottelussa tehot 16+34=50. Hän jakoi koko sarjan pistepörssin toisen sijan Leksands IF:n Morten Greenin ja Söldertälje SK:n Robert Carlssonin kanssa. Heidän edellään oli vain Rögle BK:n Pär Arlbrandt. Klasen voitti jälleen myös Allsvenskanin karsintojen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 3+10=13 ja Huddinge säilytti sarjapaikkansa.
Ammattilaisura
Huhtikuussa 2007 Klasen teki kaksivuotisen sopimuksen Elitserien-joukkue Södertälje SK:n kanssa. Hän pelasi ensimmäisen Elitserien-ottelunsa kauden avauskierroksella 24. syyskuuta 2007 Mora IK:ta vastaan. Klasenin Elitserien-uran avausmaali syntyi 25. lokakuuta vieraissa Skellefteå AIK:n Andreas Hadelövin taakse. Yhteensä hänen tulokaskautensa 2007–2008 toi 52 runkosarjaottelussa tehot 14+20=34, joilla Klasen voitti Södertäljen sisäisen syöttöpörssin ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Petri Pakaslahden kanssa. Hän oli kauden päätteeksi ehdolla Elitserienin Elitserienin vuoden tulokkaaksi, mutta palkinto meni lopulta Djurgårdens IF:n maalivahti Daniel Larssonille. Kaudella 2008–2009 Klasen oli Södertäljen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Dragan Umicevicin jälkeen tehoilla 14+15=29. Helmikuussa 2009 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
Kesken kauden 2009–2010, joulukuussa 2009 Klasen nousi Södertäljen kapteeniksi. Kun rannevammoista kärsinyt Jörgen Bemström joutui lopettamaan uransa, ennen Klasenia joukkueen kapteenina toimi hetken aikaa Per Hallin. Klasen oli 23-vuotiaana Elitserienin nuorin kapteeni kaudella 2009–2010. Hän teki myös liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 19+32=51, joilla Klasen oli Södertäljen paras pistemies, maalintekiä ja syöttäjä. Hän jakoi koko Elitserienin pistepörssin viidennen sijan Linköpings HC:n Jan Hlaváčin ja Djurgårdens IF:n Marcus Nilsonin kanssa sekä maalipörssin yhdeksännen sijan Linköpings HC:n Tony Mårtenssonin ja Brynäs IF:n Eero Somervuoren kanssa.
Kaudeksi 2010–2011 NHL-varaamaton Klasen siirtyi vuoden mittaisella tulokassopimuksella Nashville Predatorsin organisaatioon. Hän pelasi kautensa kuitenkin suurimmaksi osaksi AHL-joukkue Milwaukee Admiralsissa, jonka toiseksi paras pistemies ja maalintekijä Klasen oli Chris Muellerin jälkeen tehoilla 22+23=45. Hän pelasi kauden aikana myös AHL:n tähdistöottelussa. Klasen pelasi kauden aikana myös neljä NHL-ottelua ilman tehopisteitä. Hänen ensimmäinen NHL-ottelunsa oli 30. lokakuuta 2010 vieraissa Detroit Red Wingsiä vastaan.
Maajoukkueura
Klasen debytoi Ruotsin jääkiekkomaajoukkueessa vuonna 2008. Hän avasi pistetilinsä vasta kymmenennessä maaottelussaan Euro Hockey Tourin Karjala-turnauksessa, jolloin hän teki kaksi maalia Tšekki-ottelussa 7. marraskuuta 2013.
Muuta
Klasen on voittanut rullakiekon maailmanmestaruuden vuosina 2007, 2008 ja 2009.
Klasenin isä Robert on punk rock -yhtye Noicen rumpali.
Pink Fairies
Pink Fairies on 1970-luvun alkupuolella toiminut brittiläinen rockyhtye. Yhtye julkaisi kolme albumia vuosina 1971–1973 ja nautti suurta suosiota underground-piireissä. Pink Fairies esiintyi usein yhdessä Hawkwindin kanssa ja soitti monissa hyväntekeväisyys- ja ilmaiskonserteissa (tämä yhdistelmä tunnettiin nimellä Pinkwind). Yhteiskunnallisten asenteidensa ja suoraviivaisen soittonsa perusteella Pink Fairiesia on pidetty myös punkrockin edelläkävijänä.
Historia
Pink Fairies perustettiin vuonna 1970, jolloin Mick Farrenin Deviants-yhtyeessä soittaneet Paul Rudolph (kitara), Duncan Sanderson (basso, laulu) ja Russell Hunter (rummut) liittyivät yhteen rumpali-vokalisti John ”Twink” Alderin kanssa. Ensimmäinen single ”The Snake” / ”Do It” julkaistiin vuonna 1971 ja debyyttialbumi Never Never Land samana vuonna. Albumi menestyi vaihtoehtolistoilla hyvin ja sillä on edelleen kulttimaine. Albumin julkaisun jälkeen yhtye lähti kiertueelle esiintyen muun muassa Glastonburyn festivaaleilla kesäkuussa 1971. Twink erosi pian tämän esiintymisen jälkeen vedoten henkilökohtaisiin syihin. Yhtye jatkoi kolmimiehisenä. Vuoden 1971 elokuussa Pink Fairies esiintyi Suomessa Ruisrock-festivaaleilla. Kyseinen esiintyminen on julkaistu CD:nä vuonna 2008 nimellä Finland Freakout 1971.
Seuraava albumi What a Bunch of Sweeties julkaistiin heinäkuussa 1972. Albumi oli hivenen monipuolisempi ja kokeilevampi kuin edeltäjänsä, sisältäen toki myös yhtyeen keikoilta tuttua jammailu-henkisyyttä. Albumi nousi Britannian listalle top-50:een. Yhtyettä kuitenkin kohtasi takaisku, kun kitaristi Paul Rudolph päätti erota (hän liittyi myöhemmin Hawkwindin basistiksi). Tilalle otettiin David Bowien kanssa työskennellyt Mick Wayne. Uusi kokoonpano nauhoitti ja julkaisi singlen ”Well, Well, Well” / ”Hold On”. Sanderson ja Hunter eivät olleet tyytyväisiä Waynen panokseen ja ideoihin ja niinpä kokoonpanoa täydennettiin ottamalla mukaan UFO:ssa jonkin aikaa soittanut kitaristi Larry Wallis. Nelimiehinen kokoonpano jäi lyhytikäiseksi kun Wayne erotettiin lopullisesti yhtyeestä.
Kolmimiehinen (Wallis, Sanderson, Hunter) Pink Fairies julkaisi vuonna 1973 Kings of Oblivion -albumin. Albumi sisälsi enemmän suoraviivaisempia kitararock-kappaleita verrattuna aiempiin albumeihin. Pääasiallisena säveltäjänä toimi Wallis. Yhtye lähti kiertueelle, mutta hajosi melko pian musiikillisiin erimielisyyksiin ja henkilökohtaisiin ongelmiin. Larry Wallis oli halunnut soittaa suorempaa rockia, kun taas Sanderson ja Hunter halusivat soittaa pitkiä jammailuun perustuvia kappaleita. Vuonna 1975 pidettiin vielä jäähyväiskonsertti kaikkien yhtyeessä olleiden jäsenien osallistuessa. Osa konsertista julkaistiin myöhemmin lp-levynä Live at the Roundhouse 1975.
Hajoamisen jälkeen Pink Fairies on aktivoitunut pariin otteeseen. Vuonna 1976 samaan studioon sattuneet Wallis, Hunter, Sanderson ja kitaristi Martin Stone levyttivät punkrockiin erikoistuneelle levy-yhtiö Stiffille singlen ”Between the Lines” / ”Spoiling for a Fight”. 1982 Wallis, Sanderson ja rumpali George Butler julkaisivat kuusi kappaletta sisältävän albumin Previously Unreleased levy-yhtiön päätöksellä nimellä Pink Fairies, vaikka alun perin kyseessä oli Larry Wallisin sooloprojekti. Vuonna 1987 Acid Daze -festivaaleilla lavalle nousi Pink Fairies kokoonpanonaan Wallis, Sanderson, Hunter ja Twink sekä kitaristi Andy Colqhoun. Kokoonpano teki samana vuonna albumin Kill ’Em and Eat ’Em (Demon Records). Sittemmin Twink on julkaissut 1990-luvulla kaksi albumia Pink Fairies -nimen alla.
2000-luvun alkupuolella Pink Fairiesin kolme ensimmäistä albumia julkaistiin digitaalisesti remasteroituna ja bonuskappalein varustettuina. Japanilainen levy-yhtiö Captain Trip julkaisi vuonna 2005 livetaltioinnin Chinese Cowboys vuonna 1987 tehdyistä reunion-konserteista. Helmikuussa 2007 Pink Fairiesin oli tarkoitus nousta lavalle Lontoon Roundhousessa, mutta keikka peruuntui Larry Wallisin sairastuttua.
Diskografia
Albumit
Muut kokoelma- ja livealbumit
Singlet
Gutenberg-projekti
thumb|250px|Gutenberg-projektiin parissa työskentelevät Michael Hart ja Gregory Newby. Gutenberg-projekti on vuonna 1971 käynnistetty sähköisten kirjojen projekti, joka tarjoaa ilmaiseksi tuhansia teoksia Internetissä. Suurin osa kirjoista on vapaasti levitettäviä, mutta projektissa on myös jonkin verran tekijänoikeuksien suojaamia teoksia, joiden kirjoittajilta on saatu siihen lupa. Projekti on nimetty kirjapainotekniikan uranuurtajan Johannes Gutenbergin mukaan.
Gutenberg-projektin kirjoja tuotetaan lähes kokonaan vapaaehtoisvoimin. Merkittävän osan kirjoista tuottaa Distributed Proofreaders -projekti, jossa käyttäjät pystyvät oikolukemaan sekä kuvina skannattuja että tekstiksi tunnistettuja kirjoja sivu kerrallaan. Koska kuka tahansa voi tuottaa kirjallisuutta Gutenberg-projektiin, kaikkien teosten laatu ei välttämättä ole ammattimaisella tasolla, vaikka teosten laatua tarkkaillaankin ja virheitä korjataan.
Artemis Fowl (kirja)
Artemis Fowl on irlantilaisen Eoin Colferin kirjoittaman Artemis Fowl -sarjan ensimmäinen osa. Se julkaistiin vuonna 2001. Suomennos ilmestyi samana vuonna, ja sen kustansi WSOY ja suomensi Jaakko Kankaanpää. Kirjasta on myös tehty samanniminen elokuva.
Gutenberg-projekti
Suurin osa Gutenberg-projektin kirjoista on englanninkielisiä (48 039 kpl), mutta myös ranskaksi (2 957 kpl), suomeksi (1 989 kpl), saksaksi (1 736 kpl) ja hollanniksi (798 kpl) on paljon. Kaikkiaan teoksia on 66 kielellä yli 59 100 kpl (29.3.2019). Kirjat ovat tavallisesti tekstimuodossa, mutta osasta on myös tarjolla muita tiedostomuotoja, kuten HTML, PDF, EPUB sekä KINDLE. Epub- ja Kindle-tyyppiset kirjat voi ladata myös Dropboxiin, Google Driveen tai OneDriveen. Kokoelmaan sisältyy myös jonkin verran äänikirjoja, kuvia ja musiikkia.
Artemis Fowl (kirja)
Juoni
12-vuotias lapsinero Artemis Fowl aikoo kaapata keijun. Löydettyään ihmisten maailmaan sidotun keijun hän saa kiristettyä tämän antamaan Kirjansa (keijujen pyhä kirja) ihmisten käsiin puoleksi tunniksi. Kirja on kirjoitettu keijujen kielellä, maahisella. Artemiksen onnistuu päätellä maahisen kirjaimet ensimmäisenä ihmisenä koskaan. Kirjan avulla hän saa tietoonsa, että keijujen täytyy uudistaa taikavoimiaan Rituaalilla.
Gutenberg-projekti
Varsinaisella Gutenberg-projektilla on myös sisarprojekteja, kuten Australian Gutenberg-projekti (Project Gutenberg Australia), Kanadan Gutenberg-projekti (Project Gutenberg Canada) ja Euroopan Gutenberg-projekti (Project Gutenberg Europe). Samankaltainen on myös pohjoismainen Runeberg-projekti (Project Runeberg), jonka toimintaperiaate poikkeaa hiukan Gutenberg-projektista. Suomalainen Projekti Lönnrot toimii yhteistyössä Gutenberg-projektin kanssa. Näiden lisäksi on olemassa paljon muitakin digitalisointiprojekteja.
Artemis Fowl (kirja)
Juoni
Samoihin aikoihin Hautautuneiden Alueiden Lainvalvonnan menninkäis-komisario Holly Short lähetetään Pinnalle estämään peikon pääsy tekemään tuhojaan. Valitettavasti Hollyn taikuus loppuu kesken tehtävän, ja neljäkymmentä ihmistä näkee hänet. Saatuaan peikon taltutettua Holly saa aikaan joukkotajuttomuuden ja pyörtyy itse saamiinsa vammoihin. Herätessään taustajoukot ovat saapuneet ja Komentaja Julius Root lähettää Hollyn tekemään Rituaalia. Artemis Fowl vaanii keijuja taikapaikalla, joenvarrella olevan ikivanhan tammen luona täysikuun aikaan henkivartijansa Butlerin kanssa. He tainnuttavat Rituaalia suorittavan Hollyn ja vievät hänet Fowl Manoriin, Artemiksen kotiin. Artemis valehtelee Hollylle tämän kertoneen kaikki keijujen salaisuudet totuusseerumin vaikutuksesta. Holly pääsee murtautumaan ulos sellistään hautaamalla kenkäänsä tippuneen tammenterhon maanrakoon, jonka saa näkyviin hakkaamalla sänkyään vankisellinsä lattiaan.
Sillä välin Artemis ohjaa HAL:in huomion valaanpyyntialukseen ja melkein räjäyttää Julius Rootin. Samalla hän kertoo nimensä ja keijut jäljittävät hänet Fowl Manoriin. Kentaurinero Foaly saa aikaan aikapysähdyksen, ja HAL lähettää tuomitun rikollisen Mulch Diggumsin murtautumaan taloon. Holly ja Mulch kohtaavat talossa. Mulch tyrmää Butlerin kaasupäästöllä ja löytää Kirjan kopion. Sen jälkeen hän pakenee talosta ja kaivautuu maan sisään viinikellarin lattian läpi. Hän päättää lavastaa oman kuolemansa kiinnittämällä anturit kaniiniin, joka osuu matkanvarrelle ja tappamalla kanin päästäkseen pakoon HALia. Holly ei voi lähteä, sillä Artemis, talon isäntä, on kieltänyt häntä poistumasta talosta. Sen jälkeen HAL lähettää sisään peikon, jonka kanssa Butler ja Holly taistelevat. Lopulta Butler voittaa peikon oltuaan ensin kuoleman partaalla, josta Holly pelastaa hänet. HAL tuo Artemiksen vaatiman kultalastin kartanoon saadakseen Hollyn takaisin. Artemis ei kuitenkaan ole täysin itsekäs; Holly saa Artemiksen palauttamaan puolet kullasta, mutta vain sillä ehdolla, että Holly parantaa Artemiksen äidin masennuksen. Foaly ampuu taloon bio-pommin ja kaikki luulevat Artemiksen kuolleen. Räjähdyksen jälkeen HAL:in yksikkö Julius Rootin johdolla menee taloon hakemaan kultaa takaisin, mutta he alkavat voida pahoin ja Artemiksen ruumista ei löydy mistään. Tämä merkitsee, että Artemis on elossa ja ensimmäinen aikapysähdyksestä pois päässyt ja bio-pommista selvinnyt. Lopussa Mulch käy varastamassa osan takaisin saadusta kullasta, aivan HAL:in poliisien nenän edestä.
Juho Sairio
Juho Oiva Sairio (4. kesäkuuta 1897 Kymi – 1. lokakuuta 1918) oli suomalainen jääkärivänrikki. Hänen vanhempansa olivat välskäri Juho Sairio ja Hildur Josefina Lax.
Opinnot
Sairio kävi Helsingin suomalaista reaalilyseota ja erosi kahdeksannelta luokalta vuonna 1915 yhtyäkseen jääkäriliikkeeseen. Ylioppilaaksi hän kirjoitti vuonna 1918.
Jääkärikausi
Sairio liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. konekiväärikomppamaan 15. joulukuuta 1915, josta hänet siirrettiin 53 muun miehen kera 2. lokakuuta 1917 perustettuun pataljoonan tiedonanto-osastoon. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella sekä Aa-joella. Hän suoritti Libaussa vuonna 1917 järjestetyn sotakoulun B-kurssin.
Suomen sisällissota
thumb|300px|Jääkäripataljoona 27:n tiedonanto-osasto, kuvaan merkitty osaston johtajat [[Birger Homén ja Eric Heimbürger.]] Sairio astui 7. helmikuuta 1918 Suomen armeijan palvelukseen Vänrikiksi ylennettynä ja saapui 3. maaliskuuta 1918 aselaiva S/S Virgolla Vaasaan ja liittyi sisällissotaan yliluutnantti von Hertzenin hiihto-osastoon aluksi joukkueen- ja myöhemmin osastonjohtajaksi. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Antooran-Pastuskerin akselilla, Suodenniemellä ja Epilän-Tampereen akselilla. Hän toimi 3. huhtikuuta 1918 alkaen Ylöjärvellä ja Kyröskoskella kutsuntajoukkojen kouluttajana ja siirtyi myöhemmin Porin rykmenttiin, missä toimi joukkueenjohtajana ja komppanianpäällikkönä 2. pataljoonan 7. komppaniassa.
Sisällissodan jälkeinen aika
Sisällissodan jälkeen Sairio palveli edelleen Porin rykmentin 2. pataljoonassa ja hänet siirrettiin 18. kesäkuuta 1918 alkaen konekiväärikomppanian päälliköksi, mistä hänet siirrettiin edelleen 4. heinäkuuta 1918 Suomen valkoiseen kaartiin ja sijoitettiin 2. pataljoonan esikuntaan.
Jääkärin kohtalo
Sairio liittyi heinäkuun lopulla vuonna 1918 kapteeni Toivo Kuisman johtamaan Vienan-Karjalan retkikuntaan. Hän toimi Vuokkiniemen taisteluissa konekiväärikomppanian päällikkönä, missä taistelussa koki kohtalonsa ja kaatui taistelussa 1. lokakuuta 1918 ja hänen viimeiseksi leposijakseen tuli hauta Äijä-järvestä.
Filhelleenit
thumb|Luettelo [[Kreikan vapaussotaan osallistuneista filhelleeneistä Kansallisessa historiallisessa museossa Ateenassa.]] Filhelleenit ( ’kreikkalaisten ystävä’) olivat eurooppalaisia ja pohjoisamerikkalaisia sivistyneistön edustajia, jotka tukivat kreikkalaisten vapaussotaa ja itsenäisyyttä 1820-luvulla. Filhelleenisen liikkeen keskuspaikkana oli Genève, ja se edusti vastareaktiota yleiseurooppalaiselle taantumukselle.
Filhelleenit olivat usein aristokraattisia, klassillisesti koulutettuja nuoria miehiä, jotka pitivät itseään antiikin sivistyksen puolustajina. Heidän vaikutuksensa Euroopan yleiseen mielipiteeseen oli suuri. Muutamat heistä, kuten lordi Byron, liittyivät kreikkalaisten vapaustaistelijoiden riveihin ja osallistuivat sotatoimiin. Rahallista tukea saatiin eri puolilta, huomattavassa määrin muun muassa Baijerin kuninkaalta Ludvig I:ltä. Ase kädessä Kreikan puolesta taistelleita lienee ollut noin 940.
Ensimmäinen filhelleenien järjestö perustettiin elokuussa 1821 vapaustaistelun alettua. Filhelleenien vaikutuksesta suurvaltojen Kreikan-politiikka muuttui suosiollisemmaksi.
Anemóspilia
Anemóspilia on minolaisaikaisen pyhäkön arkeologinen kohde Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Iraklionin kunnassa Gioúchtas- eli Juktasvuoren pohjoisrinteellä noin kolme kilometriä luoteeseen Archáneksesta ja noin seitsemän kilometriä etelään Knossoksesta. Paikan nimi on nykyaikainen ja tarkoittaa ”Tuulten luolaa”. Paikan minolaisaikaista nimeä ei tunneta.
Historia
Anemóspilian pyhäkkö oli toiminnassa vanhalla palatsikaudella. Se on todennäköisesti palvellut Knossoksen palatsia. Pyhäkköä ehdittiin todennäköisesti käyttää vain noin puolen vuosisadan ajan. Pyhäkkö tuhoutui maanjäristyksessä ja sitä seuranneessa tulipalossa noin vuonna 1700 eaa. samaan aikaan kuin minolaiset palatsikeskukset. Maanjäristyksessä sortuneen pyhäkön raunioista on löydetty ihmisten jäännöksiä. Jotkut tutkijat ovat päätelleet löydöksistä, että pyhäkön alttarilla olisi oltu suorittamassa ihmisuhria.
Rakennus ja löydökset
Pyhäkkö oli neliosainen ja se oli ympäröity matalalla aitauksella (temenos). Pyhäkön sisäänkäynti oli pohjoisessa. Se johti itä–länsisuuntaiseen käytävään, johon avautui kolme samankokoista pohjois–eteläsuuntaista huonetta.
Pyhäkön keskimmäisessä huoneessa oli maanviljelystuotteita sisältäneitä saviastioita sekä alttarikoroke, jolla oli terrakotasta valmistetut jalat. Ne olivat peräisin muutoin puisesta kulttipatsaasta, josta löydettiin hiiltyneitä osia. Patsaan edessä oli kivi, jolle on mahdollisesti kaadettu veriuhrit. Myös itäisimmästä huoneesta löydettiin samanlaisia astioita, jotka oli asetettu jonkinlaiselle korokkeelle, mahdollisesti alttarille.
Pyhäkön länsihuoneesta löydettiin kolme ihmisen luurankoa. Yksi niistä kuului nuorelle miehelle. Mies oli asetettu huoneen keskellä sijaitsevalle korokkeelle ikään kuin uhrattavaksi, aivan kuin härkä tunnetussa Agía Triádan sarkofagissa, ja luurangon luiden välissä oli pronssinen tikari. Lisäksi luiden värjäytyminen kyljestä viittaa siihen, että mies kuoli verenvuotoon. Muiden huoneesta löytyneiden kolmen luurangon asennot viittaavat siihen, että maanjäristys yllätti seurueen ja muut henkilöt kuolivat rakennuksen romahtaessa heidän päälleen. Tämän jälkeen rakennus tuhoutui tulipalossa. Mahdollisesti uhrattavana ollut nuori mies oli kuitenkin ilmeisesti kuollut jo ennen tätä. Neljäs ruumis löydettiin käytävältä.
Paikalta tehtyjä esinelöytöjä on esillä Archánesin arkeologisessa museossa.
Tulkintoja
Kaivauksien esiintuoma tilanne on tulkittu niin, että mahdollisesti toistuneiden pienempien maanjäristysten vuoksi jumalille oli päätetty antaa lepytykseksi ihmisuhri. Lopulta suuri maanjäristys oli kuitenkin iskenyt kesken uhritoimituksen ja surmannut myös uhritoimitusta suorittaneet henkilöt. Tätä on pidetty ensimmäisenä todisteena siitä, että minolaiseen uskontoon olisi kuulunut myös ihmisuhreja. Myöhemmin vastaavanlaisia viitteitä on löydetty myös muista paikoista.
Kaikki tutkijat eivät kuitenkaan hyväksy sitä tulkintaa, että kyseessä olisi ollut ihmisuhri. Nannó Marinátou on tulkinnut miehen kuolleen maanjäristyksessä, eikä hän tulkitse kyseistä rakennusta temppeliksi. Dennis Hughes katsoo, ettei tasanne, jolla mies makasi, välttämättä ollut alttari, ja tikariksi tulkittu esine vaikuttaa enemmän nuolenkärjeltä, joka saattoi pudota ruumiin päälle esimerkiksi hyllyltä.
Lugan piiri
Lugan piiri on piiri Leningradin alueella Venäjällä. Vuonna 1927 perustetun piirin pinta-ala on 6 070 neliökilometriä. Asukkaita on 78 700 henkeä (vuonna 2006). Piirin hallinnollinen keskus on Lugan kaupunki 139 km Pietarista etelään.
Sijainti ja luonto
Lugan piiri rajoittuu pohjoisessa Leningradin alueen Hatsinan ja idässä Tusinan piiriin, kaakossa Novgorodin ja etelässä Pihkovan alueeseen, lännessä Slantsyn ja luoteessa Volossovan piiriin.
Piirin alueella virtaavat Laukaanjoki ja sen sivujoet Ortesjoki, Saba ja Jaštšera. Suurimmat järvet ovat Vjalje, Vrevo ja Tšeremenetskoje. Huomattava osa pinta-alasta on suota. Vanhoja mäntymetsiä on säilynyt vain piirin länsiosassa ja Lugan kaupungin ympäristössä. Pohjoisosassa kasvaa haapaa ja koivua, etelä- ja itäosat ovat pääosin viljelysmaata.
Heinäkuun keskilämpötila on 17 °C ja tammikuun –8 °C. Vuotuinen sademäärä on 600–700 millimetriä.
Piirissä sijaitsee useita luonnonsuojelualueita. Niistä tärkein on valtakunnallisen statuksen omaava Mšinskin suon rauhoitusalue. Aluetason rauhoitusalueita ovat Belyi kamen, Glebovskoje boloto, Sever Mšinskogo bolota, Sjaberski, Tšeremenetski ja Šalovo-Peretšitski. Saba- ja Ortesjoen varrella on kolme geologista luonnonmuistomerkkiä.
Historia
Lugan piirissä on ollut asutusta jo mesoliittikaudella. Ensimmäisen vuosituhannen jälkipuoliskolla seudulle siirtyi slaavilaista väestöä. Laukaanjoki ja Ortesjoki toimivat tärkeinä kuljetusreitteinä. Vuonna 947 Laukaanjoen rantojen kerrotaan alistuneen ruhtinasvaltaan ja sinne perustettiin pogostoja. 1200–1300 sekä 1500–1600-luvuilla seutu joutui lännestä tulleiden hyökkäysten kohteeksi. 1600-luvulla pohjoisessa kulki Ruotsin valtaaman Inkerinmaan eteläraja.
1700-luvulla seudulle syntyi lukuisia aateliskartanoita ja teollisuuslaitoksia. Vuonna 1781 perustettiin Pietarin kuvernementtiin kuulunut Lugan kihlakunta, jonka keskus oli Lugan kaupunki. Vuonna 1858 rakennettiin Varsovan rautatie, minkä jälkeen alueesta tuli pietarilaisten suosimaa huvila- ja lomanviettoseutua.
Vuonna 1927 perustettiin Leningradin alueeseen kuuluva Lugan piiri. Vuonna 1931 siihen liitettiin osa lakkautetusta Possatan piiristä. Toisen maailmansodan aikana seutu oli saksalaisten miehittämä.
Vuonna 1959 Lugan piiriin liitettiin lakkautettu Oredežin piiri ja vuonna 1961 Osminon piiri.
Hallinto
Piiriin kuuluu Lugan kaupunki, Tolmatšovon kaupunkimainen taajama ja 13 maalaiskuntaa: Dzeržinskogo, Jam-Tjosovo , Mšinskaja, Oredež, Osmino , Retjun , Serebrjanski , Skreblovo , Tjosovo , Torkovitši , Volodarskoje , Vološovo , Zaklinje
Piirin päämies on Valeri Vasiljev ja piirihallinnon päämies Sergei Timofejev.
Liikenne
Tärkein liikennekeskus on Luga, jonka kautta kulkee Pietarin ja Pihkovan välinen rautatie sekä Pietarin, Pihkovan ja Valko-Venäjän rajan välinen maantie.
Lugassa pysähtyvät Pietarin ja Riian, Vilnan ja Velikije Lukin välillä liikennöivät kaukojunat. Lugasta Pietariin ja Pihkovaan kulkee useita paikallisjunia. Paikallisliikennettä on myös Lugan ja Novgorodin sekä Pietarin, Oredežin ja Dnon välisillä rautateillä.
Lugan kautta kulkee useita kaukoliikenteen linja-autoreittejä. Laukaanjoella on laivaliikennettä.