cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Teemu Muurimäki
Elämä ja ura
Erityisesti Muurimäki tunnetaan suunnittelemistaan uniikki-iltapuvuista, joita on nähty Linnan juhlissa yli kahden vuosikymmenen ajan sekä erilaisissa palkintogaaloissa, mukaan lukien Oscar-gaalassa Kirsikka Saarella 2014 , Golden Globe -gaalassa Laura Birnillä 2019 , Cannesin elokuvajuhlilla Krista Kososella 2019 , Sophia Heikkilällä 2019 ja Seidi Haarlalla 2022 sekä lukuisissa juhla- ja palkintogaaloissa Anna-Maija Tuokolla. Linnan juhlien puvuista muistetaan erityisesti Vanessa Kurrin vaaleanpunainen puku 2002, Anna Puun futuristinen metallikorsettipuku 2018, Jaana Pelkosen lukuisat iltapuvut 2007–2022 ja keskustelua miesten juhlapukeutumisesta herättänyt  balettitanssija Atte Kilpiselle suunniteltu pinkki frakki 2022.
Mižerja
Mižerja on kroatialaisen lauluryhmä Klapa s Moran kappale. Mižerja edusti Kroatiaa Eurovision laulukilpailussa 2013 Ruotsin Malmössä. Klapa s Mora osallistui kappaleella ensimmäiseen semifinaaliin 14. toukokuuta 2013. Kappale jäi 16 osallistujan joukossa sijalle 13 eikä päässyt finaaliin.
S/s Protector (pelastusalus)
S/s Protector oli Neptun Oy:n omistama höyrykäyttöinen pelastushinaaja. Alus rakennettiin vuonna 1899 Viipurissa tai Helsingissä, ja se osallistui moniin pelastustoimiin. Alkuaikojen tunnetuimpia oli matalikolle Porkkalassa ajaneen keisarillisen huvijahti s/s Standartin pelastustyö vuonna 1907.
Talvella 1921 Protector auttoi yhdessä pelastusalus Assistansin kanssa matalikolle ajaneen amerikkalaisen Eastern Starin irti. Tammikuussa 1940 osui Protectorin kohdalla sodan vaikein pelastustyö, kun jäänmurtaja Sampo ajoi karille Reposaaren luona. Työ kävi ylivoimaiseksi ja sitä jatkoi Protector yhdessä Assistansin ja muiden pelastusalusten kanssa vasta toukokuussa, ja juhannuksena Sampo oli saatu hinatuksi Turkuun. Myös S/S Ariadnen pelastusyrityksiin Protector osallistui joulupäivänä 1944. Ariadne oli sotakorvauksena matkalla Leningradiin. Ariadne saatiin irti vasta seuraavana keväänä ja sen sijasta luovutettiin S/S Aallotar.
Alusta korjattiin, pidennettiin ja koneet uusittiin Hietalahdessa vuonna 1921. Vanha pelastushinaaja poistettiin käytöstä vuonna 1959 ja romutettiin Teijossa 1961. Alukselle rakennettiin vuonna 1963 saman niminen 3 000 hevosvoiman tehoinen dieselkäyttöinen seuraaja.
Pora (täsmennyssivu)
Pora voi tarkoittaa seuraavia:
Fyrisån
pienoiskuva|Fyrisån ilmakuvassa virtamassa Uppsalan läpi. Fyrisån on Ruotsissa Uppsalan läänissä Östhammarissa, Knivstassa ja Uppsalassa virtaava 54 kilometriä pitkä joki, jolla on Fyrisånin valuma-alueen 86 kilometriä pitkällä pääuoman alajuoksulla 36 kilometriä pitkä osuus. Joki virtaa Uppsalan kaupungin läpi ja laskee Mälarenin Ekolnin lahteen kaupungin edustalla.
Joen kulku
Joki alkaa Dannemorasjönistä Östhammarin kunnassa ja virtaa pääasiassa kohti etelä-kaakkoa tai etelää. Se saavuttaa ensimmäisen kylän Skyttorpin 11 kilometriä järveltä. Itse Dannemorasjön on rannoiltaan vesikasvillisuuden valtaama, mutta järven keskellä on jäljellä suuri avovesialue. Joenuoman yläjuoksua reunustavat suot ovat umpeen soistuneita järviä. Ensin tulee Skarnässjön, joka muodostaa Dannebysjönin kanssa yhtenäisen 4,5 kilometriä pitkän kosteikkoalueen. Uppsalan ja Östhammarin kuntaraja seuraa jokea, kunnes se siirtyy Uppsalan puolelle. Seuraava on parikilometrinen Stocksjön, joka on sekin kosteikkona. Kolmantena on 1,5 kilometriä pitkä ruohottunut Knivstasjön. Skyttorpista alkaa peltovaltainen jokiosuus, joka jatkuu Uppsalaan asti. Vattholmassa on joen moemmilla puolilla golfkenttä ja joen karttanimeksi tulee täällä välillä Vattholmaån. Kylässä on jokeen rakennettu vesivoimalaitos, jolla on pieni patolampi. Heti kylän jälkeen jokeen yhtyy oikealta tuleva Vendelån, joka on Fyrisåta suurempi joki. Vaikka se onkin suurempi, käytetään silti uoman nimenä Fyrisån. Viisi kilometriä alempana joki ohittaa Storvretan kylän, jonka kohdalla joki on levennetty patoamalla. Joki alittaa eurooppatien E4, joka kulkee Uppsalasta pohjoiseen päin. Nyt yhtyy jokeen oikealta tuleva Bjöklingeån. Ennen Gamla Uppsalaan tulemistaan tekee joki S-mutkan ja tunkeutuu kaupuntiin luoteesta päin. Mutkan sisälle jäävät lentokentän kiitotiet. Kaupunkitaajamaa on kuuden kilometrin verran ja sen jälkeen joki palaa peltoalueelle. Mälareniin on kaupungista vielä kuusi kilometriä matkaa. Jokeen yhtyy vasemmalta tuleva Sävjaån. Fyrisån seuraa harjujaksoa, joka saattaa sitä Mälarenille asti. Joensuun ympäristössä on pientaloalueita, joista länsirannalla olevat kuuluvat Uppsalaan ja itärannalla olevat Knivstaan.
Kaupunkialueella on joen äärellä usein puistoalueita ja ruutukaava-alueella on joen penkereet rakennettu kivistä. Upplands museetin ja Tuomiokirkon kohdalla on joessa pato ja 600 metriä alempana vierasvenelaiturin kohdalla pohjapato. Pohjapadon alapuolella on joen rannassa risteilylaivojen laituripaikkoja ja kaupunkialueella on venepaikkoja muutama kilometri. Seuraava venelaituri sijaitsee joensuussa.
Joen vedestä tuotetaan Uppsalan kaupungin asukkaille ja teollisuudelle käyttövettä. Joen veteen pumpataan lisävettä Tämnarenista Vendelåniin ja vettä suodatetaan Uppsalanharjulla tekopohjavedeksi, josta sitten valmistetaan juomavettä.
Vesivoimalaitoksia
Joessa toimii Ulva Kvarn, joka on Ulva Kraft AB omistama pienvoimalaitos. Sen kapasiteetti on 0,2 megawattia ja vuosituotanto 0,8 gigawattia.
Virkistyskäyttö
Joella toimii merkitty ja hoidettu melontareitti. Joessa on useita uimapaikkoja erityisesti patojen lähettyvillä. Myös yliopiston opiskelijat järjestävät keväisin kumilauttatapahtuman, jossa osanottajamäärät ovat suuria. Joen rannoille on järjestetty laitureihin venepaikkoja.
Suojelualueita
Joen alajuoksu keskustasta Mälareniin on yhtenäistä luonnonsuojelualuetta (Naturreservat Årike Fyris, 482 hehtaaria ), jossa on yleisölle rakennettuja lintutorneja. Yläjuoksulla Dannemorasjönin itärannat ovat myös suojeltuja (Naturreservatet Andersby ängsbackar, 204 hehtaaria ). Siellä on säilytetty kosteikon äärellä haka- ja niittymaita.
Historiaa
Vielä 5 000 vuotta sitten laski Fyrisån laajaan Itämeren lahteen. Maankohoaminen on nostanut vedenalaista maaperää ylemmäksi, mutta vielä 2 000 vuotta sitten oli merivedenpinta 10 metriä nykyistä tasoa korkeammalla. Silloin voitiin tulla veneellä Vanhaan Uppsalaan asti, josta alkoi Fyrisånin joenuoma. Kun maankohoaminen jatkui vielä muutaman metrin, jäivät veneet Uppsalan keskustan Kvarnfalletin taakse. Tänne muodostui kauppapaikka ja sen ympärille muutti asutusta.
Yleistä
Valuma-alue sijaitsee pääosin Uppsalan kaupungin alueella. Se ulottuu pohjoisessa yläjuoksulla Tierpin ja Östhammarin kuntien alueille. Kaakossa sivujoen Sävjaånin valuma-alue ulottuu Knivstan alueelle, mutta pieniä alueita kuuluu myös Norrtäljeen ja Sigtunaan. Länsireunassa luetaan kapea alue kuuluvaksi Hebyn kunnalle.
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (43,6 %), savimaa (23,7 %), turve (9,4 %), kalliomaa (9,1 %), multamaa (8,6 %), hiekka ja sora (1,8 %) ja jäätikköjokijäänteet (0,7 %). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (61,1 %), viljelymaita (24,9 %), soita ja kosteikkoja (1,5 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (3,7 %) sekä joutomaita (6,9 %). Näiden lisäksi on 1,9 % vesistöjä.
Fyrisånin valuma-alueella on patorekisterin mukaan 39 patoa, joilla säännöstellään vesistön jokien virtaamia. Patojen säännöstelykapasiteetti on 5,5 miljoonaa kuutiometriä.
Vesistösuhteita
Fyrisån kuuluu Norrströmin vesistöön (vesistöaluetunnus 61), jonka valuma-alueen pinta-ala on 22 650 neliökilometriä (km²) ja jonka pääuomaan kuuluu alajuoksulla Norrström ja sen kahdesta pääjärvestä alimmaisena oleva Mälaren. Norrström laskee Itämeren pääaltaaseen Tukholmassa. Vesistön pääuoman sivujoen Fyrisånin valuma-alueen pinta-ala on 2 003 km² eli 4,4 % koko vesistön pinta-alasta. Joki laskee Mälareniin kuuluvaan pitkään lahteen, jolla on eri osissaan eri nimiä ja jota kutsutaan Uppsalan edustalla Ekolnin lahdeksi. Uppsalasta on 45 kilometriä mutkikasta lahtea Stäksönille ja Görvälnille, josta alkaen Mälaren aukeaa väljempää näkyviin. Ekolniin laskevat Fyrisånin lisäksi Hagaån ja Näsbäcken.
Luontoarvoja
Valuma-alueella viihtyvät tavalliset pohjoismaiset kalakannat joko tyydyttävästi tai hyvin. Sävjaån on vapaasti virtaava joki, jossa vaelluskaloilla ei ole etenemisesteitä. Sen sijaan Fyrisånilla on useitakin patoja, joista kaksi sijaitsee kaupunkialueella. Vaelluskaloja varten on rakennettu patoihin joitakin kalateitä, jotta kuteminen onnistuisi myös valuma-alueen yläjuoksulla. Pääuomassa ja joissakin sivu-uomissa elää muutamia Punainen kirjan eläinlajia: litteäjärvisimpukka, vuollejokisimpukka (löydetty vain kuoria), toutain, ankerias ja saukko.
Fyrisånin haaran vesi kärsii talvella happikadosta ja vesi saattaa hapenpuutteessa alkaa haisemaan lopputalvesta pahalle.
Järviä
Fyrisånin yläjuoksun sivu-uomat ovat varsin lyhyitä. Fyrisånin lähdejärveen Dannemorasjöniin laskee kolme jokea: Sundbroån, Konstån ja Dalån. Näistä Dalån on erikoinen, sillä se virtaa Slagsmyrenin kautta. Tämä Slagsmyren on bifurkaatiojärvi, jonka itärannasta alkaa Kilbyån. Se on Olandsån vesistön sivujoki.
Year of the Cat
Year of the Cat on skotlantilaisen rock-muusikko Al Stewartin seitsemäs albumi vuodelta 1976. Stewartin varhaistuotannon folk rock -tyylin sijaan albumi edustaa 1970-luvun lopulla suosittua progressiivista popia ja oli eräs tyylilajia määrittäneistä albumeista.
Albumi menestyi hyvin erityisesti Yhdysvalloissa, missä se oli parhaimmillaan listojen viidentenä. Myös singlejulkaisut ”Year of the Cat” ja ”On the Border” menestyivät hyvin. Maailmanlaajuiset myyntilyvyt nousivat useisiin miljooniin kopioihin.
Taustaa ja äänitykset
Stewart sävelsi ja sanoitti suurimman osan kappaleista itse, mutta ”Year of the Cat” perustui kosketinsoittaja Peter Woodin kehittelemään pianomelodiaan. Sanoitukset ja jopa kappaleiden nimet Stewart kehitteli yleensä vasta sävellyksen jo valmistuttua. Tyypilliseen kappaleeseen hän saattoi kirjoittaa neljä tai viisikin sanoitusta ennen kuin oli tyytyväinen.
Albumi äänitettiin Abbey Roadin studioilla. Tuottajana toimi Alan Parsons, joka auttoi myös viimeistelemään ja sovittamaan Stewartin säveltämät kappaleet. Esimerkiksi ”Year of the Catiin” lisättiin Parsonsin ehdotuksesta Phil Kenzien soittama saksofonisoolo. Miksaus viimeisteltiin Hollywoodissa, missä Stewart tuohon aikaan asui.
Musiikki
Year of the Catin myötä Stewart uudisti tyyliään akustisen folk rockin parista amerikkalaistyyliseen radioystävälliseen soft rockiin. Don ja Jeff Breithauptin teos Night Moves: Pop Music in the Late ’70s mainitsee ”Year of the Catin” yhtenä 1970-luvun lopun progressiivista popia määritelleistä kappaleista. Kirjoittajat kuvailevat Stewartia ”pehmeä-ääniseksi pop-auteuriksi”. AllMusic-sivustolla Year of the Catia kuvaillaan ”itsetietoiseksi progressiiviseksi popiksi”. Muiksi tyylilajeiksi mainitaan albumirock, soft rock, pop rock ja ”laulaja-lauluntekijä” sekä folk.
Kansikuva
Year of the Catin kissa-aiheisesta kansitaiteesta vastasi brittiläinen Hipgnosis-työryhmä. Stewart ei keskustellut Hipgnosiksen työntekijöiden kanssa, vaan he tekivät kansitaiteen äänitteisiin perustuen, mikä oli tavanomainen käytäntö. Sen seurauksena monet ryhmän suunnittelemista kansikuvista olivat Stewartin mielestä ”melkoisen kummallisia”. Year of the Catin taidetta hän piti kuitenkin yhtenä Hipgnosiksen parhaista.
Julkaisu ja myynti
pienois|pysty|”Al Stewartin kauan odotettu uusi albumi.” Year of the Catin tuoreeltaan julkaistu mainos. Year of the Cat ilmestyi lokakuussa 1976. Britanniassa julkaisijana toimi RCA Records ja kannet olivat aukeavaa gatefold-mallia. Yhdysvalloissa ja Kanadassa albumia levittivät Arista ja Janus. Vinyylilevyn ohella albumista julkaistiin 8-raitaversio. Albumilta julkaistiin kolme singleä: nimikappale, ”On the Border” ja ”Sand In Your Shoes (Lady of the Islands)”, näistä viimeisenä mainittu tosin vain Etelä-Afrikassa ja Espanjassa.
Albumi menestyi hyvin erityisesti Yhdysvalloissa, missä sille myönnettiin platinalevy 24. maaliskuuta 1977. Billboardin listalla albumi pysyi 48 viikkoa ja oli parhaimmillaan sijalla 5. Singlejulkaisu ”Year of the Cat” oli Stewartin ensimmäinen hittisingle Yhdysvalloissa ja samalla hänen läpimurtonsa. Nimisingle oli parhaimmillaan Billboardin listan sijalla 8 ja ”On the Border” sijalla 42. Stewartin kotimaassa Britanniassa albumi myi hopea- ja kultalevyihin oikeuttavan määrän 20. maaliskuuta 1981 mennessä. Albumi menestyi hyvin myös Alankomaissa, Saksassa ja Uudessa-Seelannissa. Yksinomaan Yhdysvaltain-myynti ylitti ensimmäisen puolen vuoden aikana miljoona kopiota.
Hyvistä myyntiluvuista huolimatta Stewart ei juurikaan hyötynyt albumista taloudellisesti. Jälkeenpäin hän laskeskeli käyttäneensä albumin äänittämiseen ja promootiokiertueisiin noin 250 000 dollaria ja saaneensa tuotoista itselleen suunnilleen saman verran takaisin.
Kriitikoiden mielipide
Billboard kehui Year of the Catia ”lempeäksi” albumiksi, jonka kappaleet ovat ”poikkeuksellisen hyvin sovitettuja” ja ”progressiivisia sortumatta suuruudenhulluuteen”. Alan Parsonsin tuotanto on onnistunut, ja jousisoittimien runsas käyttö tuo musiikkiin ”sinfonista, lähes klassista kauneutta”. Parhaita kappaleita ovat nimiraidan ohella ”On the Border”, ”Midas Shadow” ja ”Broadway Hotel”.
Village Voicen Robert Christgau huomautti Stewartin enimmäkseen luopuneen aiemmin suosimistaan historiallisista teemoista, mikä Christgau piti myönteisenä kehityksenä. Vakoiluromaanien tunnelmasta muistuttava albumi saa myönteisen arvosanan B−.
David Prakel kehui Rock ’n’ Roll on Compact Discissä albumin sovituksia ja tuotantoa ja mainitsee, että albumia käytetään usein hifi-laitteiden ominaisuuksien esittelyyn. Äänimaailma on kuitenkin ”tämän päivän” (1987) standardeilla ”epädynaaminen”, ja sama pätee jossain määrin myös kappaleisiin. William Ruhlmann kirjoitti The All-Music Guide to Rockissa (1995), että ”Stewartin rauhallinen lausunta antaa kappaleille niiden ansaitseman aistikkaan ja hillityn tunnun”. Erityisesti ”salaperäisestä naisesta” kertova nimikappale on vangitseva.
AllMusicin Stephen Thomas Erlewine piti albumia Stewartin tyylin täydellistymänä ja mestariteoksena. Albumilta puuttuu edellisten Stewart-albumien kappaleesta toiseen jatkuva tarina, mutta Stewartin tunnelmalliset sanoitukset ja Parsonsin rikas tuotanto tuovat albumille yhtenäisyyden tuntua. ”Albumi voisi olla sietämättömän fiini ellei se toimisi niin hyvin.” Popin, folkin ja progressiivisen musiikin sekoitus on hienostunut ja kuulija pysyy lumoutuneena ensimmäisestä kappaleesta viimeiseen.
Kappaleet
Kaikki kappaleet on merkitty Al Stewartin kirjoittamiksi, lukuun ottamatta ”Year of the Catia”, jonka ovat kirjoittaneet Stewart ja Peter Wood.
Uskonnon didaktiikka
Uskonnon didaktiikka on uskontokasvatusta tutkiva tiede ja osa yleistä didaktista tutkimusta.
Darcy Werenka
Darcy Werenka (s. 13. toukokuuta 1973 Edmonton, Alberta, Kanada) kanadalais-itävaltalainen jääkiekkopuolustaja, joka siirtyi tammikuussa 2013 Itävallan kolmostasolla pelaavaan Kapfenbergiin. Hän laukoo rightin puolelta.
Ura
Werenka pelasi vuodet 1989–1993 WHL-joukkue Lethbridge Hurricanesissa ja Brandon Wheat Kingsissä. Kesällä 1991 New York Rangers varasi hänet toisella kierroksella numerolla 37, mutta Werenka ei pelannut NHL:ssä. Hän oli kaudella 1991–1992 WHL-puolustajien pistepörssin kolmas. Werenka siirtyi Rangersin organisaatioon keväällä 1993, kun hän pelasi AHL-joukkue Binghamton Rangersissa. Werenka pelasi siellä myös kaksi seuraavaa kautta. Kaudella 1994–1995 hän oli puolustajien pistepörssin seitsemäs. Vuodet 1995–1997 Werenka pelasi neljässä eri IHL-seurassa.
Vuodet 1997–1999 Werenka pelasi Itävallassa Wiener EV:n riveissä. Kaudella 1998–1999 hän oli joukkueensa tehokkain puolustaja ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 11+22=33. Werenka pelasi kauden 1999–2000 IHL-joukkue Utah Grizzliesissä, ja hän oli joukkueensa tehokkain puolustaja tehoin 15+24=39.
Kaudeksi 2003–04 Werenka siirtyi Itävaltaan ja Vienna Capitalsin riveihin ja on siitä asti pelannut vain Itävallassa. Hän edusti Vienna Capitalsia kevääseen 2010 asti. Siihen mennessä Werenka voitti Itävallan mestaruuden 2005. Kausina 2004–2005 (23+27=50) ja 2006–2007 (19+42=61) hän voitti liigan puolustajien pistepörssin. Werenka siirtyi kaudeksi 2010–2011 Graz 99ersiin. Werenka pelasi kauden Grazissa ja siirtyi sen jälkeen Ranskan pääsarjan Roueniin. Hän oli voittamassa Rouenissa sekä Continental Cupia että Ranskan liigan mestaruutta.
Werenka oli pelaamatta alkukauden 2012–2013 mutta päätti vielä palata. Hän teki tammikuussa 2013 sopimuksen Itävallan kolmostasolla pelaavan Kapfenbergin kanssa.
Maajoukkue
Werenka hankki Itävallan kansalaisuuden huhtikuussa 2008 ja on edustanut Itävaltaa MM-kilpailuissa vuosina 2008, 2009 ja 2010. Hän oli nostamassa Itävaltaa A-sarjaan keväällä 2008, mutta joukkue putosi taas vuonna 2009 takaisin B-sarjaan. Vuonna 2010 Itävalta nousi jälleen takaisin A-sarjaan.
Unga Teatern
Unga Teatern (entinen Skolteatern) on Suomen vanhin lasten ja nuorten teatteri, ja se esittää näytelmiä ruotsiksi ja suomeksi. Se perustettiin alun perin kiertäväksi teatteriksi Tammisaaressa vuonna 1960. Vuodesta 1986 alkaen teatterilla on ollut oma näyttämö Lillklobbin taidekeskuksessa Espoon Kilossa, ja sillä on esityksiä myös Helsingin Diana-näyttämöllä. Teatteri järjestää myös kiertueita ja toteuttaa taidekasvatushankkeita kouluissa ja päiväkodeissa. thumb|left|Unga Teatern Espoon Kilossa Teatterin ensimmäisenä johtajana toimi Nils Brandt. Vuodesta 2016 teatteria on johtanut Paul Olin.
Unga Teatern sai vuoden teatterin palkinnon Thalia-gaalassa 2010.
Geórgios Papasidéris
Geórgios tai Giórgos Papasidéris (1875–1920 Ateena) oli kreikkalainen yleisurheilija, olympiamitalisti ja painonnostaja, joka kilpaili yleisurheilussa kuulantyönnössä ja kiekonheitossa. Ateenan olympialaisissa 1896 hän voitti pronssia kuulantyönnössä tuloksella 10,36 ja oli sijoilla 5 - 9 kiekonheitossa. Papasidéris oli myös jaetulla neljännellä sijalla kahden käden nostossa (tunnetaan nykyisin nimellä työntö) yhdessä Saksan Carl Schuhmannin kanssa.
Pohjolan Maito
Osuuskunta Pohjolan Maito on noin 1 700 maidontuottajan omistama osuuskunta. Se on vuodesta 1991 alkaen toiminut maidonhankintaosuuskuntana toimittaen omistajiensa tuottaman maidon Valio Oy:lle jalostettavaksi. Sitä ennen sen oli harjoittanut meijeritoimintaa vuodesta 1962.
Pohjolan Maito omistaa Valiosta noin kuudesosan.
Inflexible-luokka
Inflexible-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston neljän 64-tykkisen kolmannen luokan linjalaivan muodostama alusluokka, jonka alukset suunnitteli Sir Thomas Slade.
Suunnittelu
Sir Thomas Sladen suunnitteleman luokan aseistuksena oli kummallakin tykkikannella kaksikymmentäkuusi tykkiä, joista alemman kannen tykit olivat 24 naulan ja ylemmän 18 naulan tykkejä. Puolikannella oli kymmenen ja etukannella kaksi 9 naulan tykkiä. Vuonna 1794 aluksen etukannelle lisättiin kaksi 24 naulan karronadia ja takakannelle kuusi 18 naulan karronadia.
Pöytätennis kesäolympialaisissa 2008
Pöytätennis pidettiin Pekingin kesäolympialaisissa 13.–23. elokuuta. Kisoissa oli myös mukana ensimmäistä kertaa joukkuepeli.
Miesten joukkuepeli
<br style="clear:both" />
Naisten kaksinpeli
<br style="clear:both" />
Naisten joukkuepeli
<br style="clear:both" />
Temonen
Temonen on suomalainen sukunimi. Väestö­rekisteri­keskuksen tietojen mukaan kesäkuussa 2015 Suomessa oli 432 ja ulkomailla 15 Temonen -nimistä henkilöä. Tunnettuja Temosia ovat:
Mariankirkko (Neubrandenburg)
Mariankirkko on vuonna 1298 valmistunut kirkkorakennus Neubrandenburgissa Saksassa. Sen rakennutti Brandenburgin rajakreivi Juhana I, ja sitä uudistettiin 1832–1841. Kirkko tuhoutui pahoin toisen maailmansodan loppuvaiheessa. Kirkon raunioihin päätettiin tehdä konserttisali ja taidegalleria. Konserttisalin avajaiset olivat 2001, ja rakennus tunnetaan nykyään nimellä Neubrandenburgin konserttikirkko.
Kirkkorakennus
thumb|275px|left|Sodan raunioittama kirkko vuonna 1952. Brandenburgin rajakreivi Juhana I määräsi vuonna 1248 rakennettavaksi Neubrandenburgin kaupungin ja kaupungin seurakuntakirkon. Mariankirkon vanhimmat osat ovat tornin alaosat ja sen pohjoispuolella oleva halli, jotka on muurattu luonnonkivestä. Muutoin kirkko on muurattu tiilestä. Se vihittiin käyttöön vuonna 1298. Kirkon keskilaivan holvi tuhoutui, kun kaupungissa raivosi tulipalo vuonna 1676.
Kiinnostus goottilaiseen arkkitehtuuriin lisääntyi. Mecklenburg-Strelitzin suurherttua Yrjön määräyksestä kirkkoon tehtiin mittava uudistyö vuosina 1832–1841. Uudistyön arkkitehtina oli Friedrich Wilhelm Buttel. Hän säilytti kirkon alkuperäiset osat ja lisäsi puuttuvien osien tilalle goottilaista tyyliä olevia uudisosia. Samalla lisäysten tuli kuitenkin ilmentää vallitsevaa romanttista suuntausta.
Pohjamuodoltaan Mariankirkko oli alun perin kolmilaivainen hallikirkko, jonka sivulaivat olivat leveydeltään puolet keskilaivasta. Keskilaivassa oli yhdeksän ristiholvia. Kirkon torni on länsipäädyssä. Itäpäädyn näyttävä seinä on suora, siinä on alaosassa kolme ikkunaa ja ulkopuoliset tukipilarit. Itäpäädyssä on käytetty tiilien lisäksi kiveä, runsaasti muototiiliä ja taidokasta muuraustekniikkaa. Päädyn kruunaa viisi fiaalia, koristeellista pikkutornia, jotka jakavat päätykolmion neljään osaan. Näissä osissa on holvikaaret, keskimmäisissä kaksi päällekkäin. Holvikaari-valeikkunoiden eteen on muurattu verhofasadiksi koristeellinen sauvasto ja ruususto. Kirkon jokaisessa kulmassa on monikulmaiset porrastornit, jotka toimivat myös vinojäykisteinä.
Toisen maailmansodan viimeisinä päivinä 29.–30. huhtikuuta 1945 noin 80 % Neubrandenburgin kaupungin historiallisesta keskustasta tuhoutui tulipalossa, kun puna-armeija jyräsi kaupungin. Kirkosta jäi pystyyn vain tiiliset ulkoseinät ja osa tornista.
Ulkopuoli
thumb|275px|Mariankirkon goottilaista itäpäätyä vuonna 2007. Vuonna 1975 Meclenburgin evankelis-luterilainen kirkko, Neubrandenburgin kaupunki ja Neubrandenburgin hallinnollinen piirikunta (Bezirk) sopivat, että raunioituneeseen kirkkoon rakennetaan konserttisali ja sen ullakolle taidegalleria. Rakennustyöt alkoivat seuraavana vuonna. Neubrandenburgilaiset olivat tosin jo vuonna 1948 raivanneet kirkon päälaivan juhlistaakseen kaupunkinsa perustamisen 700-vuotispäivää. Kirkon ulkoseinät restauroitiin ja siihen rakennettiin teräksiset vesikattorakenteet ja yläpohja ontelolaattasovellutuksena. Vesikaton kuormat tulivat ulkoseinien varaan, koska suunnitellusta käytöstä johtuen keskilaivaa kannattavat pilarit olisivat olleet tiellä eikä niitä siksi rakennettu uudelleen.
Sisätilat
thumb|275px|left|Konserttisali vuonna 2013. Vuonna 1989 kaupunki uusi päätöksen rakentaa kirkkoon konserttisali ja taidegalleria. Suunnittelijaksi valittiin aluksi neubrandenburgilainen arkkitehti Josef Walter. Kirkossa tehtiin 1994–1995 arkeologisia kaivauksia ja yleisö pääsi 1996 tutustumaan kirkon rakennustöihin. Samana vuonna taloussyyt pakottivat muuttamaan kirkon käyttösuunnitelmia. Vanhat suunnitelmat hyllytettiin ja konserttisalin rakentamiseksi järjestettiin Euroopan laajuinen arkkitehtikilpailu. Kilpailun voitti suomalainen arkkitehtitoimisto Pekka Salminen Oy. Muutostyön suunnittelu alkoi Salmisen johdolla vuonna 1997 ja rakentaminen 1998.
Kirkon sisärakenteet on toteutettu pääosin betonirakentein, joiden pinnat ovat puhdasvalettuja ja sileitä. Entisen kirkkosalin takaosaan rakennettiin lämpiö. Sen ja konserttisalin välinen seinä on lasia. Seinän tukirakenteena on kapeat levymäiset betonipilarit, joihin 164-paikkainen urkuparvi osittain tukeutuu. Parvi on betonirakenteinen ja sen alapinta on porrastettu. Lämpiössä on parvikerrokset, jotka tukeutuvat kahteen 35 metriä korkeaan betoniseen torniin kuten yleisöporraskin. Tornien sisällä on hissi, varapoistumistieporras ja tekniikkakuiluja. Koska kirkkosali oli konserttisalin akustiikalle turhan leveä, sitä kavennettiin lisäämällä lasiset heijastinpinnat sivuseinien ylä- ja alaosaan.
Kirkkosalin DDR:n aikainen betonikatto on peitetty valokatolla, joka on tehty erimuotoisista teräs–lasi-rakenteisista pyramideista. Pyramidit ohjaavat äänen akustiikan vaatimusten mukaisesti. Valokaton yläpuolinen tila on varusteltu teattereiden köysiullakon tapaan. Konserttisalin ulkoseinät on jätetty tiilipinnalle.
Kirkon avajaiskonsertti pidettiin 13. heinäkuuta 2001.
Gabe Newell
Gabe Logan Newell (s. 3. marraskuuta 1962) on videopeleihin erikoistuneen Valve Corporationin perustajajäsen ja toimitusjohtaja. Hänet tunnetaan lempinimellä Gaben.
Mariankirkko (Neubrandenburg)
Sisätilat
Konserttisalissa on 851 istumapaikkaa, joista 164 parvella. Salin tilavuus on 15 200 kuutiometriä. Uudistustyön kustannukset olivat 1. rakennusvaiheessa 16,5 milj. euroa ja 2. vaiheessa 5,3 milj. euroa, jolla hankittiin muun muassa urut ja näyttämötekniikkaa.
Gabe Newell
Ura
Newell opiskeli Harvardin yliopistossa, mutta jätti sen kesken, ja siirtyi Microsoftille. Newell ja Mike Harrington lähtivät Microsoftilta ja perustivat Valve Softwaren yhdessä kesällä 1996.
Mariankirkko (Neubrandenburg)
Kellot
Marienkirchenin tornissa olleet viisi kirkonkelloa olivat olleet neubrandenburgilaisille niin tärkeät, että he olivat jopa maksaneet lunnaat estääkseen niiden tuhoamisen kolmikymmenvuotisen sodan aikana. Tämän jälkeen kellot vaurioituivat tulipaloissa ja tornisortumissa, ja lopulta ne varastettiin. Vuonna 2006 torniin saatiin viimein viisi uutta teräksistä kelloa.
Palkinnot
Marienkirchen konserttisali sai Suomessa vuoden 2001 Vuoden betonirakenne -palkinnon. Pääsuunnittelijan, arkkitehtitoimisto Pekka Salminen Oy:n lisäksi palkittiin kohteen rakennesuunnittelija insinööritoimisto Oy Matti Ollila & Co sekä yhteistyökumppanit, työmaan johdosta ja valvonnasta vastannut Bauleitung + Projektsteuerung Thoma + Noack, betonitöiden urakoitsija Bilfinger + Berger Bauaktiengesellschaft ja rakennuttaja, Neubrandenburgin kaupunki.
Gabe Newell
Ura
Newell on saanut BAFTAn Fellowshipin tunnustuksena työstään.
70-vuotismuhennos
70-vuotismuhennos (engl. Septuagenarian Stew: Stories & Poems) on Charles Bukowskin vuonna 1990 julkaistu novelli- ja runokokoelma. Kirjan julkaisi suomennettuna Sammakko vuonna 2012 ilman runoja. Teoksen runoja on julkaistu aiemmissa Sammakon Bukowski runokokoelmissa Eläkeläinen Kaliforniasta ja 234 runoa.
Horatio Caine
Horatio Caine on fiktiivinen poliisipäällikkö ja rikospaikkatutkija rikossarjassa CSI: Miami. Häntä esittää näyttelijä David Caruso.
Hahmo
Horatio esiintyi ensimmäistä kertaa alkuperäisessä CSI-sarjassa vuonna 2002. Koska hahmosta nousi suuri kohu, hahmolle järjestettiin kokonaan oma televisiosarja. Horatio Caine on noussut kulttimaineeseen ja hänestä on tullut osa populaarikulttuuria. Tämän seurauksena Cainea on myös parodisoitu useissa komediasarjoissa, kuten Simpsonit, Kovan onnen kundi ja American Dad!.
Sarjassa CSI Miami Horatio kuvataan empaattisena ja suojelevaisena päällikkönä, joka asettaa aina muut itsensä edelle. Hän pitää lupauksensa ja on valmis auttamaan niin tuntemattomia kuin kollegoitaankin. Horation tunnusmerkeiksi sarjassa on kehkeytynyt mustat aurinkolasit, siisti pukeutuminen ja harmaa ”työauto”. Hahmo on kuitenkin myös hiukan surumielinen ja jää yleensä aina lopuksi yksin.
Sarjan jaksot alkavat aina murhalla, jonka jälkeen Horatio tiimeineen saapuu paikalle. Kun Horatio näkee ruumiin, hän sanoo jotain ironista tai kyynistä, kuten "hyvää syntymäpäivää" uhrille, jolla oli ollut syntymäpäivä. Tämän jälkeen tulee alkutunnus.
Elämä ennen Miamia
Horatio työskenteli aiemmin New Yorkin poliisin leivissä. Työn yhteydessä hän ampui myös miehen, joka tappoi hänen äitinsä ja oman isänsä. Vuonna 1995 hän nousi julkisuuteen pelastettuaan komeroon vangittuja lapsia, joiden vanhemmat oli tapettu. Tämän jälkeen hän matkusti Floridaan, jonka jälkeen liittyi Miamin poliisivoimiin.
Perhe
Horatiolla on ex-tyttöystävänsä Julian kanssa poika nimeltä Kyle. Horation veli Raymond ja heidän vanhempansa ovat kuolleet. Äidin tappoi Horation isä. Horatio ampui oman isänsä, koska tämä oli vaarallinen. Hänen pikkuveljensä tappoi Antonio Riaz, joka tappoi myös muita Horatiolle tärkeitä ihmisiä, kuten hänen vaimonsa, joka oli Horation työtuttavan Eric Delkon sisar. Horatio alkoi pitää huolta veljenpojastaan tämän isän kuoltua. Horatio tappoi Antonio Riazin Eric Delkon kanssa jaksossa Tehtävä Riossa.
KSS
Lyhenne KSS viittaa seuraaviin:
Osmo Saarnio
Osmo Kalervo Saarnio (20. toukokuuta 1914 Helsinki – 28. huhtikuuta 1953) oli suomalainen näyttelijä.
Elämä
Saarnio työskenteli näyttelijänä useissa teattereissa: Turun Työväen Teatterissa 1936–1938 ja 1942–1944, Porin Teatterissa 1938–1939, Helsingin Työväen Teatterissa 1944–1948, Helsingin Kansanteatterissa 1948 ja Punaisessa Myllyssä 1949. Hänen näyttämötehtäviään olivat muun muassa Fouché (kappaleessa Rouva Suorasuu), Mikko Vilkastus (Nummisuutarit), Anufri (Elomme päivät), Boni (Mustalaisruhtinatar) ja Lancelot (Nukke).
Saarnio näytteli yhdeksässä elokuvassa vuosina 1939–1950. Hänen valkokangasroolinsa olivat sivuosia, kuten Joas elokuvassa ”Minä elän”.
Oulun Kärppien SM-liigakausi 2020–2021
Oulun Kärppien SM-liigakausi 2020–2021 on Kärppien järjestyksessään 33. pääsarjakausi. Kausi alkoi 1. lokakuuta 2020 vierasottelulla HPK:ta vastaan. Joukkueen päävalmentajana jatkoi Mikko Manner.
Yodeokin gwalliso-leiri
Yodeokin keskitysleiri eli gwalliso-leiri no. 15 (, hanja 耀德第十五號管理所) on keskitysleiri Pohjois-Koreassa, yksi poliittisista gwalliso-vankileireistä. Ihmisoikeusjärjestö Amnestyn vuonna 2011 julkistamien tietojen ja satelliittikuvien mukaan keskitysleiri sijaitsee Yodeokin piirikunnassa Etelä-Hamgyeongin maakunnassa. Keskitysleirissä on Amnestyn mukaan kaksi aluetta: täydellisen hallinnan alue, jossa 1990-luvulla arvioitiin olevan 30 000 vankia, ja vallankumouksellisten alue, jossa on noin 16 500 vankia. Järjestö kertoi vallankumouksellisten alueelta vapautuneen noin 30 vankia, jotka ovat myös onnistuneet pakenemaan Pohjois-Koreasta. Yksi tunnetuista vangeista on Kang Chol-Hwan.
Yodeokin keskitysleiristä on tehty dokumentti Yodok Stories (2008). Pohjois-Korean hallitus kiistää leirin olemassaolon.
Rakenne
Yodeokin keskitysleiriä ympäröi 3–4-metrinen piikkilanka-aita ja 2–3-metrinen muuri, joka on päällystetty sähkölangalla. Aitaa ja muuria vartioivat tuhat vartijaa, jotka on aseistettu automaattiasein ja käsikranaatein.
Vangit tekevät pakkotyötä kipsilouhoksella ja kultakaivoksessa. Leirillä sijaitsee myös tekstiilitehtaita, tislaamoita ja kuparityöpaja.
Sininen Snellman
Sininen Snellman oli Oskar Nylanderin vuonna 1849 maalama J. V. Snellmanin muotokuva, joka tuhoutui Ostrobotnian tulipalossa vuonna 2008.
Oululainen Nylander matkusti Kuopioon keväällä 1849 maalatakseen muotokuvia Kellgrenin ja Frosteruksen perheiden jäsenistä. Kauppias August Kellgrenin ensimmäinen vaimo oli ollut Nylanderin täti. Kuopion yläalkeiskoulun rehtorina toiminut J. V. Snellman oli Kellgrenien hyvä ystävä ja näin Nylander lienee saanut mahdollisuuden myös Snellmanin muotokuvan maalaamiseen. Snellmanin itsensä mukaan maalaus tehtiin nimenomaan Nylanderin pyynnöstä, koska tämä oli työn puutteessa.
Biedermeier-tyylin maalaus esittää 42-vuotiasta Snellmania kirjoittamassa sulkakynällä sinisessä työtakissa. Hänen edessään on lakikirja. Snellmanin olemuksesta heijastuu hänen elämäntilanteestaan johtuva huoli. Mallina oleminen ei myöskään miellyttänyt Snellmania, niinpä Nylander säästi Snellmanin aikaa käyttämällä Ch. E. Frosteruksen kättä Snellmanin käden mallina.
Pohjalainen Osakunta maksoi maalauksesta Nylanderille 25 ruplaa Tornion piirilääkärin C. R. Ehrströmin kuvataiteiden tukemiseen lahjoittamista varoista. Ostrobotnian toisen kerroksen Snellman-kabinetissa syttyi 29. marraskuuta 2008 tulipalo, joka tuhosi kabinetin täysin ja sen mukana Sinisen Snellmanin sekä myös Fredric Westinin maalaaman Frans Mikael Franzénin muotokuvan.
Viola da gamba
Viola da gamba on jousisoitinperhe, jonka eri kokoisia soittimia pidetään polvien välissä. Viola da gambassa on tavallisimmillaan kuusi kieltä (ranskalaisessa bassogambassa seitsemän), jotka viritetään kitaran tavoin kvartteihin ja terssiin.
Viuluperheestä se eroaa muutamin tavoin; siinä on otenauhat puolisävelaskelten välein ja C-kirjaimen muotoiset ääniaukot. Myös sen jousta pidetään kämmen pois- tai ulospäin käännettynä kuten kontrabassoa soitettaessa. Viola da gamba oli suosittu soitin 1600- ja 1700-luvuilla, mutta jäi vähitellen pois käytöstä 1700-luvun loppupuolella. Alussa gamba oli continuosoitin, mutta sille on myös solistisia teoksia. Nykyisen ulkomuotonsa se sai jo 1400-luvulla. Nyttemmin vanhan musiikin esittäjät ovat elvyttäneet gambansoittoa. Muun muassa Johann Sebastian Bach ja Marin Marais sävelsivät musiikkia tälle soittimelle. Gamban ääni on hiljaisempi kuin esimerkiksi sellon. Toisaalta gambassa on enemmän yläsäveliä, joten sen ääni on täyteläisempi.
Sibelius-Akatemiassa ja monissa muissa eurooppalaissa musiikkikorkeakouluissa voi nykyisin opiskella myös viola da gamban soittoa.
Yleisesti luullaan gamban olevan sukua lähinnä viululle ja sellolle, mutta todellisuudessa se on enemmän sukua muun muassa kitaralle. Kontrabasso on bassogamban moderni jälkeläinen, eikä sekään siis kuulu viuluperheeseen.
Pardessus de viole
Pardessus de viole on pienin ja korkeaäänisin gamba. Siinä on joko viisi tai kuusi kieltä. Kaikukopan pituus on noin 300–330 mm eli hieman viulua pienempi. Viisikielisen viritys on g – d1 – a1 – d2 – g2, kuusikielisen g – c1 – e1 – a1 – d2 – g2.
Diskanttigamba
Koko on viulun ja alttoviulun väliltä, kaikukoppa n. 335–390 mm. Viritys d – g – c1 – e1 – a1 – d2.
Alttogamba
Noin 430–450 mm. Alttogamba on hieman alttoviulua isompi. Viritys A – d – g – h – e1 – a1.
Tenorigamba
Noin 480–550 mm. Viritys G – c – f – a – d1 – g1.
Bassogamba
Kooltaan selloa vastaava, kieliä 6 tai 7. Viritys D – G – c – e – a – d1, seitsemännen kielen A1.
Violone (kontrabassogamba)
Hieman kontrabassoa pienempi, koppa hieman yli tai alle 1 000 mm, viritys bassogambaa oktaavia matalampi.
Lines, Vines and Trying Times
Lines, Vines and Trying Times on yhdysvaltalaisen pop -yhtyeen Jonas Brothersin neljäs ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi ennen yhtyeen hajoamista vuonna 2013.
Herbalife
Herbalife Nutrition on yhdysvaltalainen verkostomarkkinointialan yritys, mikä kehittää ja myy painonhallinta-, hyvinvointi- ja urheiluravitsemustuotteita sekä ihon- ja hiustenhoitotuotteita itsenäisten jäsenten kautta. Yrityksen perusti Mark Hughes Los Angelesissa vuonna 1980. Itsenäiset Herbalife Nutrition -jäsenet ovat yrittäjiä, jotka saavat tulonsa tuotteiden suoramyynnistä itse hankkimiltaan asiakkailta ja provisiota rakentamastaan myyntiorganisaatiosta. Herbalife Nutrition on listattu New Yorkin pörssiin vuonna 2004.
Historia
Mark Hughes aloitti Herbalife Nutrition -painonpudotustuotteiden myymisen helmikuussa 1980 autonsa tavaratilasta käsin. Vuonna 1982 Herbalifen myynti oli kaksi miljoonaa dollaria, ja se avasi jakelukanavan Kanadaan. Vuonna 1986 Herbalife Nutrition laajeni Eurooppaan, jolloin Iso-Britanniaan aukesi jakelukanava. Vuonna 1996 Herbalife oli päässyt miljardin dollarin vuosittaiseen myyntiin. Vuonna 2021 liikevaihto oli 5,8 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Yrityksen toimitusjohtajana toimii John O. Agwunobi. Herbalife Nutritionin Jäseniä on yli neljä miljoonaa yli 90 maassa. Suomessa Herbalife Finland on toiminut vuodesta 1995. Herbalife International Finland Oy:n omistaa Caymansaarille rekisteröity Herbalife Ltd.
Tuotteet
Herbalifen päätuote on Formula 1 - Nutritional shake mix, joka on ateriankorvike painonhallintaan ja terveelliseen ravitsemukseen. Muita tuotteita ovat ravinto- ja kuitulisät, urheiluravitsemustuotteet ja ihon- ja hiustenhoitotuotteet.
Fetarbitaali
Fetarbitaalin kemiallinen kaava on C14H16N2O3, CAS-numero 357-67-5 ja moolimassa 260,288 g/mol.
Herbalife
Hyväntekeväisyys
Herbalife Nutrition Foundation on perustettu vuonna 1994 auttamaan vähäosaisia lapsia. Sen perusti Herbalife Nutritionin perustaja Mark Hughes. Herbalife Nutrition Foundation on voittoa tavoittelematon järjestö, joka auttaa lapsia tarjoamalla heille terveellistä ravintoa. Herbalife Nutrition Foundation tukee Casa Herbalife -ohjelmia yli 50 maassa orpokotien, yhteisökeskusten ja sairaaloiden muodossa. Herbalife Nutrition maksaa lahjoitusten hallinnolliset kulut.
Maksavaurioepäilyt
Euroopan maksantutkijoiden lehden Journal of Hepatologyn numerossa 47/2007 ilmestyneessä kahdessa tutkimuksessa kerrottiin ainakin 22 ihmisen saaneen maksavaurion Herbalife Nutrition -tuotteista. Kaksi ihmistä sai vakavan äkillisen maksatulehduksen, jonka seurauksena heille jouduttiin tekemään maksansiirto. Toinen potilaista kuoli. Tutkimukset oli tehty Sveitsissä ja Israelissa. Selvittämättä jäi, mitkä ainesosat vahingoittivat maksaa, sillä Herbalife Nutrition kieltäytyi kertomasta valmisteidensa tarkkaa koostumusta.
Herbalife Nutrition kiisti tutkimustulokset. Yhtiön mukaan tutkimukset eivät osoita ongelmien johtuvan Herbalife Nutrition -tuotteiden käytöstä. Yhtiön tiedotteen mukaan tutkimus ei osoite yhdenkään tuotteen oikein käytettynä aiheuttavan vaurioita. Tammikuussa 2008 Elintarviketurvallisuusvirasto Evira teki analyysin Herbalife Nutritionin Suomessa myynnissä olevista tuotteista. Koostumustietojen perusteella tuotteissa ei selvinnyt mitään epäilyttävää. Herbalife Nutrition ei ole saanut Suomen viranomaisilta huomautusta tuotevirheistä tai tuotteiden aiheuttamista sairauksista. .
Bill Ackman
Yhdysvaltojen kuluttajansuojaviranomainen FTC aloitti maaliskuussa 2014 tutkimukset, onko yrityksen toiminnassa väärinkäytöksiä. Sen taustalla on yhdysvaltalaisen Pershing Square nimisen sijoitusrahaston johtaja, sijoittaja Bill Ackman, joka on vuodesta 2012 syyttänyt yritystä sivistyneeksi pyramidihuijaukseksi ja sanoo pyrkivänsä paljastamaan väärinkäytökset. Yksi Ackmanin syytöksistä koski Herbalife Nutritionin Kiinassa harjoittamaa liiketoimintamallia. Vuonna 2018 Ackman luopui syytöksistä. Syyskuussa 2019 Herbalife Nutrition maksoi 20 miljoonan dollarin sovittelurahan, joka yhtiölle määrättiin sijoittajien harhaanjohtamisesta kuuden vuoden ajan koskien sen Kiinassa harjoittamaa liiketoimintamallia. Yhtiö kertoi, että Kiinan markkina toimii toisin kuin sen muut markkina-alueet.
Länsi-Maito
Osuuskunta Länsi-Maito on maidontuottajien omistama osuuskunta, joka toimii maidonhankintaosuuskuntana toimittaen omistajiensa tuottaman maidon Valio Oy:lle jalostettavaksi. Osuuskunta perustettiin Osuuskunta Maito-Auran ja Osuuskunta Maito-Pirkan fuusioituessa vuonna 2007.
Länsi-Maito omistaa Valiosta noin 13 prosenttia.
Toni Kimpimäki
thumb|Toni Kimpimäki @ Sonic Kitchen Studio Toni Kimpimäki (s. maaliskuu 1977) on suomalainen muusikko, miksaaja, äänittäjä, säveltäjä sekä tuottaja. Hän soittaa perkussioita, bassoa, rumpuja, kitaraa, domraa sekä laulaa. Hän työskentelee omassa RedFive Studiossaan. Vuosina 2012–2015 hän soitti suomalaisessa reggae-yhtyeessä Kuningasidea. Tänä aikana Kimpimäki oli mukana kirjoittamassa muutamaa Kuningasidean kappaletta, muun muassa Kuka pelkää kuolemaa ja Pohjolan tuulet. Toni Kimpimäki aloitti äänittäjän uransa 14-vuotiaana. Hänet tunnetaan muun muassa punk- ja poppunk-tuottajana/miksaajana.
Monen levyn takana
Hardcore- ja Punk-musiikin saralla Toni Kimpimäki on merkittävä tekijä. Hänen uralleen on mahtunut satojen levyjen ja promojen tuotanto, äänitys, miksaus ynnä muuta.
Muuta merkittävää
Toni Kimpimäki sai 2 000 euron Georg Malmstén säätiön apurahan sävellystyöhön vuonna 2004. Lisäksi hän on toiminut Freak-Edin säveltäjänä ja sanoittajana sekä Tonekroupin toisena jäsenenä.
Standard (keisarillinen huvialus)
pienoiskuva|Standard [[Sevastopolin satamassa 1914.]] S/S Standart oli Venäjän keisari Nikolai II:n huvialus.
Valmistus
Alus tilattiin Burmeister & Wainin telakalta Kööpenhaminasta, missä se valmistettiin 1893-1896.
Historia
Alus ajoi 1907 karille Hangon edustalla. Alus ei jäänyt hylkynä paikalle, vaan se hinattiin pois. Pelastustöihin osallistui suomalainen meripelastusyhtiö Neptun.
Alus jäi 1918 vallankumouksellisten haltuun. Myöhemmin siitä riisuttiin ylellinen sisustus. Alus muutettiin 1932 alkaen Martin telakalla Leningradissa miinalaivaksi, mikä valmistui 25. joulukuuta 1936. Alus sai samalla uuden nimen Marti ja liitettiin Neuvostoliiton Itämeren laivastoon. Toteutettu muutos ei ollut kuitenkaan menestys, koska 6 000 tonnin alukselle kyettiin kuormaamaan ainoastaan 320 miinaa ja sen nopeus oli liian pieni tehokkaaseen miinanlaskuun.
Aluksen vaurioiduttua 1941-1942 lievästi se korjattiin 1943, minkä jälkeen se oli uivana patterina tukemassa Leningradin piirityksen aikaista puolustusta. Alus kunnostettiin ja sen moottorit vaihdettiin 1940-luvun lopulla Rostockissa, minkä jälkeen se jatkoi koululaivana. Alus nimettiin 1957 uudelleen Okaksi. Alus myytiin romutettavaksi 1960-luvun alussa.
Maitosuomi
Osuuskunta Maitosuomi on noin 2 400 maidontuottajan omistama osuuskunta, joka toimii maidonhankintaosuuskuntana toimittaen omistajiensa tuottaman maidon Valio Oy:lle jalostettavaksi.
Historiaa
Osuuskunta Maitosuomi on muodostunut noin 30 meijeriosuuskunnan sulautumisen seurauksena. Viimeisimpiä yhdistymisiä ovat olleet Meijeriosuuskunta Milkan sulautuminen Maitosuomeen 1.5.2014 ja uuden Osuuskunta Maitosuomen muodostaminen vanhan Maitosuomen ja Osuuskunta ItäMaidon fuusiossa 1.9.2019.
Elokuuhun 2019 asti toiminut Osuuskunta Maitosuomi oli perustettu vuonna 2007. Sillä oli vuonna 2014 noin 1 700 maidontuottajaa, ja sen liikevaihto oli vuonna 2014 178 milj. euroa. Osuuskunnan kotipaikka oli Jyväskylä ja sen pääkonttori oli Seinäjoella. Vanha Maitosuomi omisti Valiosta noin 15 prosenttia.
Maitosuomi vuodesta 2019
Osuuskunta ItäMaito ja Osuuskunta Maitosuomi yhdistyivät 1. syyskuuta 2019. Uuden osuuskunnan nimi on Osuuskunta Maitosuomi, ja se on Valion suurin osakkeenomistaja 42,7 prosentin osuudellaan.
Yhdistyneiden osuuskuntien liikevaihto oli vuonna 2018 yhteensä 425 milj. euroa. Ne käsittelivät 888 milj. litraa maitoa. Maitosuomella oli syyskuussa 2019 noin 2 400 maidontoimittajaa.
Mickey Hargitay
thumb|Mickey Hargitay vuonna 1964. Mickey Hargitay alk. Miklós Hargitay, 6. tammikuuta 1926 Budapest – 14. syyskuuta 2006 Los Angeles) oli unkarilaissyntyinen amerikkalainen kehonrakentaja ja elokuvanäyttelijä.
Hargitay pakeni toisen maailmansodan jälkeen Unkarista Yhdysvaltoihin. Hän harrasti kehonrakennusta ja voitti NABBAn Mr. Universe -kilpailun vuonna 1955. Hän aloitti näyttelijänuransa Mae Westin showkiertueilla ja esiintyi vaimonsa Jayne Mansfieldin rinnalla elokuvassa Houkuttelevat huulet (Will Success Spoil Rock Hunter?, 1957). Pariskunta teki Italiassa elokuvan Herkules ja rakkauden kuningatar vuonna 1960. Hargitay näytteli sen jälkeen useissa italialaisissa viihde-elokuvissa. Hän vetäytyi julkisuudesta 1970-luvun alussa. Hargitayn tytär on televisionäyttelijä Mariska Hargitay.
Arnold Schwarzenegger esitti Hargitayta vuoden 1980 televisioelokuvassa The Jayne Mansfield Story.
Fanni Suomi
Fanni Suomi (s. 3. toukokuuta 1997) on suomalainen televisionäyttelijä. Hänet tunnetaan roolistaan Tuija Haavistona Yle TV2:n Uusi päivä -televisiosarjassa, jossa hän oli mukana ensimmäisestä jaksosta jaksoon 625 asti.
Aikaisemmin Suomi on esiintynyt Poppis-ohjelmassa ja avustajana Pirunpelto-televisiosarjassa.
Borgholmin kunta
thumb|262px|[[Öölanti|Öölannin pitäjät. Pitäjien nimet ovat pienellä, 1970-lukua edeltäneiden kuntien nimet hieman suuremmalla ja nykyisten kuntien nimet kaikkein suurimmalla tekstillä.]] thumb|right|250px|Sollidenin linna. Borgholmin kunta on Kalmarin läänissä sijaitseva Ruotsin kunta. Maakuntajaossa se kuuluu Öölantiin. Kunnan keskustaajama on Borgholm.
Fanni Suomi
Yksityiselämä
Suomi valmistui ylioppilaaksi Tampereen Hatanpään lukiosta keväällä 2016. Hän opiskelee maantiedettä Oulun yliopistossa. Suomi on myös kertonut, ettei halua näyttelemisestä itselleen ammattia vaan pitää sitä enemmänkin harrastuksena.
Borgholmin kunta
Kunnan maapinta-ala on 677,84 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 10 836 henkeä (31.12.2020). Vuonna 2007 kunnassa oli 211,00 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 31,0 prosenttia kunnan maapinta-alasta.
Fanni Suomi
Yksityiselämä
Fannin isä on tv-ohjaaja Timo Suomi.
Borgholmin kunta
Borgholmin kunta käsittää pohjoisen osan Öölannin saaresta. Eteläosa saaresta kuuluu Mörbylångan kuntaan. Borgholmin kunnassa sijaitsee Sollidenin linna, joka on Ruotsin kuningasperheen kesänviettopaikka.
Kuntajaon kehitys
Vuoden 1952 kuntauudistuksessa Pohjois-Öölannin 15 maalaiskuntaa ryhmiteltiin kolmeksi "suurkunnaksi": Borgholmin kaupunkiin tämä uudistus ei vaikuttanut. Ennen 1970-luvun alun kuntauudistusta Öölanti päätettiin jakaa kahteen kuntaan: pohjoiseen ja eteläiseen, jolla kummallakin olisi oma keskustaajamansa. Vuonna 1969 Gärdslösa ja Köpingsvik liitettiin Borgholmin kaupunkiin. Vuonna 1971 kaupunki muutettiin Borgholmin kunnaksi, mutta kuntaliitoksia ei tuona vuonna tehty. Vuonna 1974 Borgholmin kunta sai nykyiset rajansa, kun Ölands-Åkerbon kunta liitettiin siihen.
Mörbylångan ja Borgholmin kuntien yhdistämisestä koko Öölannin saarimaakunnan kattavaksi Öölannin kunnaksi on käyty keskusteluja. Asiasta järjestettiin paikallinen kansanäänestys vuonna 2009. Koko Öölannissa 56 % vastusti ja 41 % kannatti kuntien yhdistymistä. Borgholmin kunnassa hankkeen kannattajat voittivat.
Väestönkehitys
Kunnan väestö taustan mukaan on esitetty seuraavassa taulukossa.
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 77 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 0,7 prosenttia kunnan väestöstä.
Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 2,6 prosenttia kunnan asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin kunnassa asui 50 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 0,4 prosenttia kunnan väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden kuntalaisten mediaaninettotulot olivat 165 195 kruunua. Vuodelta 2007 olevan tiedon mukaan kuntalaisten nettovarallisuuden mediaani oli 180 000 kruunua.
Vuoden 2011 lopussa kunnan väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
Elinkeinot
Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo kunnassa sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan kunnassa asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus- ja kierrätysteollisuus, energia- ja ympäristöyritykset sekä rakennusteollisuus. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden elinkeino on tuntematon.