cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hollywood Burbankin lentoasema
Hollywood Burbankin lentoasema (, IATA: BUR, ICAO: KBUR, FAA LID: BUR) on julkinen lentoasema, joka sijaitsee kuusi kilometriä Burbankin keskustasta luoteeseen. Amerikkalainen koomikko, Bob Hope on lentokentän suojelija. Asemaa käyttäviä lentoyhtiöitä ovat muun muassa Alaska Airlines, American Airlines ja Delta Airlines. Lentoyhtiöillä on reittilentoja lähinnä Yhdysvaltain länsiosiin, poikkeuksena JetBlue Airwaysin operoima reitti John F. Kennedyn lentokentälle New Yorkiin.
Bob Hopen lentoasemaa käytti vuonna 2021 noin 3,73 miljoonaa matkustajaa.
Keltahelmipöllö
Keltahelmipöllö ( Aegolius harrisii) on helmipöllöjen sukuun kuuluva pieni pöllölintu. Se elää Etelä-Amerikan ylänköalueiden vuoristometsissä.
Keltahelmipöllö kasvaa noin 23 cm pitkäksi ja 130 g painavaksi. Se on muodoltaan pieni ja pyöreähkö. Sillä on lyhyt pyrstö ja suuri pää.
Keltahelmipöllö tekee pesänsä puiden koloihin. Ravinnokseen tämä yöaktiivinen lintu käyttää lähinnä jyrsijöitä ja muita pikkunisäkkäitä, mutta sille kelpaavat myös linnut ja hyönteiset.
Jääkiekon 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2004
'''Jääkiekon 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2004''' pelattiin Norjassa (lohko A) ja Puolassa (lohko B).
Lopulliset sijoitukset
IIHF:n rankingpisteet määräytyvät sijoitusten perusteella.
Heinrich Borgmann
Heinrich Borgmann (12. elokuuta 1912 – 6. huhtikuuta 1945) oli saksalainen eversti toisessa maailmansodassa. Borgmann haavoittui pahoin Adolf Hitleriä vastaan tehdyssä salamurhayrityksessä heinäkuussa 1944. Tapahtumaan kutsutaan nimellä heinäkuun 20. päivän salaliitto.
Elämä
Heinrich Borgmann liittyi armeijaan vuonna 1932. Toisen maailmansodan alkaessa hän oli sotilasarvoltaan kapteeni. Hän palveli sodan alussa itä-rintamalla ja sai ylennyksen majuriksi 11. helmikuuta 1942. Hän siirtyi myöhemmin Adolf Hitlerin päämajaan muihin tehtäviin ja hänestä tuli everstiluutnantti lokakuussa 1943.
Operaatio Valkyrie
Borgamann haavoitui pahasti Hitlerin salamurhayrityksessä heinäkuussa 1944. Hänen vierellään vasemmalla puolella ollut Heinz Brandt kuoli räjähdyksessä saamiinsa vammoihin, mutta Borgmann selvisi täpärästi. Myös Borgmannin oikealla puolella ollut pikakirjoittaja Heinrich Berger kuoli räjähdyksessä.
Kuolema
Heinrich Borgmann kuoli toisen maailmansodan lopussa vain muutamia viikkoja ennen sodan päättymistä 6. huhtikuuta 1945. Borgmann ylennettiin kuolemansa jälkeen everstiksi.
Vanadyylisulfaatti
Vanadyylisulfaatti (VOSO4) on epäorgaaninen ioniyhdiste, joka koostuu vanadyyli- ja sulfaatti-ioneista. Yhdistettä käytetään muun muassa muiden vanadiiniyhdisteiden valmistukseen ja ravintolisissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Vanadyylisulfaatti on huoneenlämpötilassa kirkkaansinistä kiteistä ainetta. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen pentahydraatti (VOSO4·5H2O). Yhdiste liukenee hyvin veteen muodostaen sinisen liuoksen. Vanadyylisulfaatilla on useiden vanadyyliyhdisteiden tavoin insuliinia muistuttavia ominaisuuksia. Yhdisteen heikkoutena tähän tarkoitukseen käytettäessä on kuitenkin sen huono imeytyvyys, joka aiheuttaa sivuoireina ruuansulatuskanavan vaivoja.
Vanadyylisulfaattia valmistetaan pelkistämällä divanadiinipentoksidia rikkidioksidilla rikkihappoisessa liuoksessa.
Vanadyylisulfaattia käytetään divanadiinidioksidin sijasta katalyyttinä eräissä prosesseissa. Lisäksi yhdistettä voidaan käyttää divanadiinidioksidin sijasta hivenainevalmisteissa ja se parantaa glukoosin aineenvaihduntaa elimistössä. Lisäksi vanadyylisulfaattia käytetään vanadiini(III)sulfaatin kanssa vanadiiniakuissa ja vanadiiniyhdisteiden valmistuksessa. Se on myös välituote vanadiinin erotuksessa malmeista.
Thorsteinn Talonvoiman tarina
Thorsteinn Talonvoiman tarina (isl. Þorsteins þáttr bæjarmagns) on keskiajan islantilaiseen saagakirjallisuuteen kuuluva lyhytsaaga (isl. þáttr). Se on luokiteltu muinaissaagaksi. Thorsteinn Talonvoiman tarina kertoo miehestä nimeltä Þorsteinn, joka on kooltaan tavallista suurempi ja ryhtyy kuningas Olavi Tryggvinpojan (isl. Óláfr Tryggvason) hirdimieheksi. Tarinassa kuvataan Þorsteinnin matkoja itään, joiden aikana hän vierailee muun muassa tuonpuoleisessa ja myyttisen Kaunotantereen (Glæsisvellir) kuninkaan luona. Saaga on kirjoitettu todennäköisesti 1200-luvun lopulla, joidenkin arvioiden mukaan 1300-luvulla, mutta sen pohjana oleva tarina-aineisto on vanhempaa. Saagan vanhimmat säilyneet käsikirjoitukset ovat 1400-luvun loppupuolelta.
Synopsis
Saagan alussa kerrotaan Þorsteinnin lisänimestä, että tämä oli niin suuri, että pärjäsi kokonsa puolesta suurimmalle osalle taloista. Þorsteinn kulkee kauppa- ja ryöstöretkillä, kunnes hänestä tulee kuningas Olavi Tryggvinpojan valtaannousun jälkeen tämän hirdimies. Toiset hirdimiehet eivät juuri pidä Þorsteinnista, mutta kuningas arvostaa häntä ja lähettää hänet usein kauppamatkoille ja suorittamaan sellaisia tehtäviä, joista muut kieltäytyvät. Usein matkat suuntautuvat itään, missä Þorsteinn kokee saagassa kerrotut seikkailunsa.
Ensimmäinen seikkailu
Ensimmäinen seikkailu saa alkunsa, kun Þorsteinn on saagan mukaan Bálagarðriksi kutsutun rannikon (isl. Bálagarðssíða) itäpuolella. Koska purjeet eivät ota tuulta, Þorsteinn astuu maihin ja saapuu kauniille kummulle. Kummulla on nuorukainen, joka saa kummusta itselleen kepin ja lähtee ratsastamaan tuon kepin kanssa aliseen maailmaan. Þorsteinn seuraa pojan esimerkkiä ja kumpikin kulkee läpi joen kunnes saapuu linnan luokse. Linnassa vietetään juhlia, mutta Þorsteinn havaitsee, ettei kuka näe häntä tai poikaa, joka kulkee ja poimii itselleen kaiken, mikä juhlapöydistä tippuu.
Þorsteinn huomaa kauniin liinan ja kultarenkaan, jotka hän nappaa itselleen. Paetessaan salista hän kuitenkin tiputtaa keppinsä ja juhlavieraat lähtevät ajamaan häntä takaa. He saavuttavat Þorsteinnin ja mielessään Þorsteinn rukoilee apua Olavi Tryggvenpojalta, minkä jälkeen hän surmaa useita takaa-ajajistaan, ennen kuin nuorukainen tuo takaisin hänen keppinsä ja kumpikin pääsee palaamaan alisesta maailmasta takaisin. Seikkailun jälkeen Þorsteinn palaa Norjaan kuninkaan luo. Tämä tarjoaa hänelle läänitystä. Þorsteinn kuitenkin kieltäytyy ja lähtee uudelleen matkalle itään.
Toinen seikkailu
Toisella matkallaan Þorsteinn pysähtyy ensin Jämtlantiin, missä pelastaa kotkan kynsiin joutuneen kääpiön lapsen. Kääpiö on siitä niin kiitollinen, että antaa Þorsteinnille kolme taikaesinettä: lampaanvillaisen paidan, joka yllä ei väsy uidessa eikä haavoitu, hopeasormuksen, jonka ansiosta Þorsteinnilta ei koskaan tulisi puuttumaan varallisuutta sekä mustan kiven, joka tekisi Þorsteinnin näkymättömäksi. Lisäksi kääpiö antaa Þorsteinnille huvitukseksi monivärisen kiven, johon piikillä iskemällä tämä voisi aikaansaada raemyrskyn, kovan auringonpaisteen tai tulta ja hehkuvia hiiliä ja kipinöitä. Þorsteinn kiittää lahjoista ja jatkaa sitten purjehdustaan kohti itää. Matkalla he kuitenkin eksyvät ja saapuvat lopulta Jättien maahan (isl. Risaland).
Kolmas seikkailu
Jättien maassa Þorsteinn käy yksin maihin ja lähtee kulkemaan metsässä. Hän kohtaa siellä hyvin suurikokoisia miehiä, joiden rinnalla hän itse on pieni kuin lapsi. Yksi miehistä on tarunhohtoisen Kaunotantereen (Glæsisvellir) hallitsija nimeltä Guðmundr. Guðmundr on matkalla Jötunheimrin hallitsijan, Geirröðrin, juhliin, vaikka epäilee tämän suunnittelevan hänen surmaamistaan. Þorsteinn pyytää päästä heidän mukaansa, ja Guðmundr suostuu, vaikka häntä epäilyttääkin, koska Þorsteinn on kristitty.
Seuraavana päivänä Geirröðr järjestää painikisan, jossa Þorsteinn jälleen auttaa näkymättömänä Guðmundria ja tämän miehiä. Vastapuoli, taikataitoinen jaarli Agði miehineen, jotka kaikki ovat saagan mukaan pikemminkin peikkoja kuin ihmisiä, alkaa aavistella jotain, sillä Guðmundrin miesten luona on heidän mielestään paha haju ja siellä tuntuu polttavaa kuumuutta.
Viimeisenä vierailupäivänä Þorsteinn astuu saliin niin, että kaikki näkevät hänet. Hän viihdyttää juhlavieraita kääpiön antamalla kolmivärisellä kivellä. Kun hän koskettaa piikillä kolmatta väriä, kivestä alkaa lentää kipinäsuihku ja Þorsteinn kehottaa Guðmundria miehineen lähtemään. Itse hän jatkaa kunnes lopulta heittää kiven ja piikin Geirröðrin silmään, jolloin tämä kuolee. Guðmundr ottaa nyt Jötunheimrin hallintaansa. Þorsteinn ja Guðmundr eroavat ystävinä ja Guðmundr antaa Þorsteinnille aarteita kuningas Olavi Tryggvinpojalle vietäväksi.
Þorsteinn ja Guðrún
Þorsteinn kohtaa paluumatkallaan jaarli Agðin kauniin tyttären, Guðrúnin. Tytär seuraa Þorsteinnia tämän matkalle takaisin kuningas Olavi Tryggvinpojan luokse. Þorsteinn vie kuninkaalle Guðmundrilta saamansa arvoesineet sekä juomasarvet, jotka on ottanut jaarli Agðilta. Norjassa Guðrún ottaa kristillisen kasteen ja hän ja Þorsteinn avioituvat.
Myöhemmin jaarli Agði käyttää taikuuttaan ja ilmestyy Þorsteinnin luokse ottamaan takaisin Þorsteinnin viemät juomasarvet. Ilmestys käy Þorsteinnin kimppuun eikä katoa ennen kuin kuningas Olavi lyö Agðia kultaisella sauvalla päähän niin että tämä vajoaa maahan. Keväällä Þorsteinn lähtee uudelleen kohti itää tapaamaan kuningas Guðmundria, joka antaa Þorsteinnin hallintaa Guðrúnin perinnön, Agðin tilan.
Agði on kuolleena haudassaan, mutta kulkee ympäriinsä kummittelemassa. Þorsteinn ryöstää juomasarvet takaisin Agðin hautakummusta ja estää Agðia enää palaamasta tuonpuoleisesta asettamalla haudan suuaukkoon ristin. Þorsteinn vie juomasarvet takaisin Olavi Tryggvinpojalle, mutta palaa itse vaimoineen jaarli Agðin maille.
Saagan lähteet ja vaikutteet
Þorsteinnin seikkailuissa on monia kansansaduille tyypillisiä piirteitä. Jaarli Agðin kaltaiset ahneet ja pahantahtoiset vainajat ovat nekin yleinen teema Islannin asuttamisesta ja varhaisesta historiasta kertovissa islantilaissaagoissa. Þorsteinnin kolmannessa seikkailussa esiintyvä jättiläisten kuningas Geirröðr esiintyy hahmona myös Snorri Sturlusonin Proosa-Eddassa. Thorsteinn Talonvoiman tarinan onkin nähty osittain pohjautuvan Snorrin kertomaan myyttiin Þórr-jumalan vierailusta Geirröðr-jättiläisen luona. Tarinan taustalla on vaikuttanut myös kelttiläinen tarinaperinne tuonpuoleisesta, johon elävä matkaa sovittelemaan kahden tuonpuoleisen hallitsijan kiistoja, palaa sitten hetkeksi takaisin ihmisten maailmaan kunnes lopulta palaa takaisin tuonpuoleiseen lopullisesti. Lisäksi Thorsteinn Talonvoiman tarinassa on jonkin verran vaikutteita keskiajan eurooppalaisesta romanssikirjallisuudesta.
Saagan erityispiirteitä
Edellä esitetyt Thorsteinn Talonvoiman tarinan piirteet ovat vaikuttaneet siihen, että sitä ei ole kaikissa yhteyksissä määritelty muinaissaagoiksi. Se ei esimerkiksi ole osa Carl Christian Rafnin (1795–1864) vuosina 1829–1830 laatimassa muinaissaagojen kokoelmassa Fornaldar Sögur Nordrlanda eptir gömlum handritum. Rafnin teos oli ensimmäinen painettu muinaissaagojen kokoelma, missä hän vakiinnutti sekä termin muinaissaaga (fornaldarsaga) että sen saagojen kokonaisuuden, joita yleisesti pidetään muinaissaagoina. Myöhemmissä muinaissaagakokoelmissa Thorsteinn Talonvoiman tarina on jo mukana.
Koninin piirikunta
Koninin piirikunnan pinta-alasta noin 16 prosenttia on metsää. vasen|pienoiskuva|220px|Piirikunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa Koninin piirikunnan asukkaista 50,2 prosenttia oli naispuolisia ja 49,8 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 19,2 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 62,9 prosenttia ja eläkeikäiset 17,9 prosenttia väestön keski-iän ollessa 39,9 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 1 262 lasta. Koninin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 132 024 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Vapauden ja suoran demokratian Eurooppa
Vapauden ja suoran demokratian Eurooppa (Europe of Freedom and Direct Democracy, EFDD) oli EU-kriittinen europarlamenttiryhmä Euroopan parlamentissa. Se perustettiin vuoden 2009 europarlamenttivaalien jälkeen Itsenäisyys/demokratia-ryhmän ja Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmän jatkajaksi. Ryhmän puheenjohtaja on UKIP:in entinen puheenjohtaja Nigel Farage. Vuosina 2009–2014 ryhmän nimi oli Vapauden ja demokratian Eurooppa (Europe of Freedom and Democracy, EFD). Ryhmä lakkasi olemasta vuonna 2019.
Pézenas
Pézenas on kunta Etelä-Ranskassa Hérault’n departementissa Languedoc-Roussillon-Midi-Pyrénées’n alueella. Se sijaitsee Hérault-joen laaksossa. Kaupungilla on pitkä historia ja rikas kulttuuriperintö.
Nähtävyyksiä
Kaupungissa on suuri määrä historiallisesti arvokkaita kohteita. Koko vanhakaupunki on suojeltua aluetta. Kaupungissa on paljon kartanoita 1600- ja 1700-luvuilta.
Kulttuuri
Kaupungin kulttuuriin on vaikuttanut voimakkaasti 1600-luvulla elänyt ranskalainen näytelmäkirjailija Molière. Hän asettui teatteriryhmänsä l’Illustre Théâtren kanssa kaupunkiin vuosiksi. Tämän perintönä kaupungissa on runsas teatteritarjonta festivaaleineen.
Kaupungin erikoisuuksia on toteeminen Pézenas’n varsa, joka on listattu Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon.
Emilio Guruceta
Emilio Carlos Guruceta Muro (4. marraskuuta 1941 San Sebastián, Gipuzkoa – 25. helmikuuta 1987 Fraga, Huesca) oli espanjalainen jalkapalloerotuomari, joka tuomitsi Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa vuosina 1969–1987 ja myös kansainvälisissä seura- ja maaotteluissa.
Espanjalainen urheilulehti Marca jakaa Gurucetan mukaan nimettyä Guruceta-palkintoa kauden parhaalle erotuomarille. Guruceta oli moniin aikalaiskollegoihinsa verrattuna moderni tuomari, joka tunnettiin urheilullisuudestaan ja ekstroverttiydestään, mutta hänen mainettaan varjostaa ainakin yksi lahjustapaus, kauden 1983–1984 UEFA-cupin välierässä Anderlecht – Nottingham Forest. Guruceta kuoli ottelumatkalla tapahtuneessa liikenneonnettomuudessa kolme vuotta myöhemmin.
Ura
Guruceta aloitti Espanjan kolmanneksi korkeimman sarjatason Tercera Divisiónin erotuomarina 25-vuotiaana ja nousi korkeimmalle sarjatasolle Primera Divisióniin kolme vuotta myöhemmin. Hänen ensimmäinen ottelunsa Primerassa oli Real Zaragoza – Pontevedra 21. syyskuuta 1969, ja ensimmäisellä kaudellaan hän vihelsi sarjassa kaikkiaan 10 ottelua.
Guruceta joutui keskelle polemiikkia ensimmäisen pääsarjakautensa lopulla 6. kesäkuuta 1970, kun hän sai tuomittavakseen Espanjan cupin Copa del Generalísimon puolivälierien toisen osaottelun Barcelonan ja Real Madridin välillä. Real Madrid oli voittanut ensimmäisen osaottelun maalein 2–0. Toista johti Barcelona Carles Rexachin maalilla 1–0, kunnes ottelun 59. minuutilla Barcelonan Joaquim Rifé rikkoi Real Madridin Manuel Velázqueziä. Rike vaikutti tapahtuvan rangaistusalueen ulkopuolella, mutta Guruceta tuomitsi tilanteesta Real Madridille rangaistuspotkun, josta Amancio tasoitti ottelun 1–1:een. Jälkitilanteessa Guruceta vielä ajoi ulos tuomiota ivanneen Barcelonan kapteenin Eladion, mihin hyytyi kotijoukkueen takaa-ajo. Raivostunut barcelonalaisyleisö heitteli Camp Noun kentälle kaikkea, mihin käsiksi pääsi, muun muassa tuhansia istuinalusia, ja lopulta valtasi kentän viisi minuuttia ennen ottelun päättymistä. Barcelonan kannattajat pitivät Gurucetaa lahjottuna ja tapausta yhtenä esimerkkinä Francisco Francon hallinnon katalaaneja kohtaan harjoittamasta sorrosta. ”Guruceta!”-huudot raikuvat Camp Noulla tänäkin päivänä yleisön ollessa tyytymätön erotuomarin toimintaan.
Guruceta sai kesäkuun 1970 tapahtumista kuuden kuukauden toimitsijakiellon, mutta ei puolueellisuuden vuoksi, vaan koska oli päästänyt ottelun hallinnastaan. Seuraavan Primera-ottelunsa hän tuomitsi joulukuussa 1970. Poleemisesta alusta huolimatta Guruceta nousi kansainväliseksi erotuomariksi. Hän tuomaroi muun muassa Euroopan cupissa, UEFA-cupissa, maajoukkueiden EM- ja MM-karsinnoissa sekä vuosien 1976 ja 1980 kesäolympialaisissa. Primera Divisiónissa hän vihelsi 18 kauden aikana yhteensä 184 ottelua. Don Balón -jalkapallolehti valitsi hänet vuoden erotuomariksi vuonna 1986, jolloin palkintokategoria perustettiin. Kaikki eivät Gurucetasta kuitenkaan pitäneet, ja vuosien saatossa 11 seuraa käytti hänen kohdallaan sääntöpykälää, joka mahdollisti tiettyjen tuomarien jääväämisen otteluistaan. Barcelona teki näin aina vuoteen 1985 asti, jolloin sääntö poistettiin.
Guruceta kuoli liikenneonnettomuudessa Huescan maakunnassa helmikuussa 1987. Surmansa sai myös hänen linjatuomarinsa Eduardo Vidal Torres, ja toinen linjatuomari loukkaantui. Kolmikko oli matkalla Pamplonaan Osasunan ja Real Madridin väliseen cup-otteluun. Guruceta nimettiin toistamiseen Don Balónin vuoden erotuomariksi postuumisti vuonna 1987. Urheilulehti Marca puolestaan alkoi jakaa omaa erotuomaripalkintoaan, jonka se nimesi hänen mukaansa Guruceta-palkinnoksi.
Konkreettinen lahjustapaus Gurucetan uralta nousi esiin vuosikymmen hänen kuolemansa jälkeen. Vuonna 1997 belgialaisen Anderlechtin entinen puheenjohtaja Constant Vanden Stock myönsi ”lainanneensa” Gurucetalle miljoona frangia vuonna 1984. Anderlecht oli tuolloin UEFA-cupin hallitseva mestari, ja seura pelasi jälleen kilpailun välierissä, mutta oli hävinnyt englantilaiselle Nottingham Forestille ensimmäisessä osaottelussa maalein 2–0. Toisessa, Gurucetan tuomitsemassa osaottelussa nähtiin muun muassa kiistanalainen rangaistuspotkutuomio, jonka seurauksena Anderlecht teki ottelun toisen maalinsa, ja hylätty Nottinghamin maali ottelun loppuhetkillä. Anderlecht voitti ottelun maalein 3–0 ja otteluparin yhteismaalein 3–2 ja pääsi loppuotteluun, jossa kuitenkin toinen englantilaisseura Tottenham Hotspur vei mestaruuden. Tapauksen tultua julki Euroopan jalkapalloliitto UEFA langetti Anderlechtille vuoden osallistumiskiellon eurooppalaisiin seurajoukkuekilpailuihin, mikä kuitenkin peruttiin.
Muu elämä
Guruceta oli urheilullisesta perheestä ja menestyi itse pöytätenniksessä maakunnallisella tasolla. Hänen veljensä Ascensio pelasi koripalloa korkeimmalla sarjatasolla asti ja José Ángel jalkapalloili Eibarissa. Kolmas veli Gabriel toimi uintivalmentajana ja menehtyi myös liikenneonnettomuudessa.
Guruceta oli naimisissa sansebastiánilaisen María Carmen Cruzin kanssa. Pari aiheutti kohua myymällä hääkuvansa yksinoikeudella ¡Hola!-viihdelehdelle puolella miljoonalla pesetalla. He saivat kaksi lasta.
Viimeiset vuotensa Guruceta asui Elchessä, jonne hän perusti urheilujalkineita valmistaneen Guruceta Sport -yrityksen. Sen suurin asiakas oli tavarataloketju El Corte Inglés.
Ånge
Ånge oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Fridrich Bruk
Fridrich Bruk (s. 18. syyskuuta 1937 Harkova, Ukraina) on ukrainalaissyntyinen säveltäjä, joka on vuodesta 1974 asunut Suomessa. Bruk opiskeli sävellystä Leningradissa Rimski-Korsakov-konservatoriossa ja valmistui sieltä diplomisäveltäjäksi vuonna 1961. Hän muutti Yhdysvaltain kautta Suomeen vuonna 1974. Vuonna 2006 hän julkaisi muistelmansa ”Sata ystävää” eli parjatun tilitys.
Brukin tunnetuimpia teoksia on Neuvostoliitossa kiellettyjen laulujen listalle joutunut Sata ystävää. Suomessa sen on levyttänyt Arja Saijonmaa albumilla Ystävän laulu nimellä Jäit vierellein.
Illuminati (peli)
thumb|Pelin suomenkielinen kansi thumb|Illuminati Illuminati: The Game of Conspiracy (useimmiten vain Illuminati) on Steve Jacksonin suunnittelema ja Steve Jackson Gamesin vuonna 1982 julkaisema Illuminatus! -trilogian inspiroima korttipeli.
Kuvaus
Pelissä on 110 korttia ja sitä voi pelata 2–8 henkilöä.
Säännöt
Pelin alussa pelaaja aloittaa yhdellä Illuminati-kortilla, joka edustaa tämän omaa salaseuraa. Pelin aikana pelaaja yrittää vallata muiden pelaajien seurat. Pelaaja voittaa pelin täytettyään jonkin tavoitteistaan; jokaisen pelaajan tavoite on vallata riittävän monta muuta seuraa; tämän lisäksi pelaaja voi voittaa täyttämällä erityisen tavoitteen, joka on erilainen jokaisella pelaajalla.
Vastaanotto
Pelistä tuli suosittu pian sen julkaisun jälkeen, ja siitä on muodostunut klassikko.
Arena (Haloo Helsingin albumi)
Arena on Haloo Helsinki! -yhtyeen albumi, joka julkaistiin 27. marraskuuta 2015, tallennettu 16. ja 17. marraskuuta 2015 Helsingin Hartwall Arenassa.
Albumi nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan neljänneksi.
Albumilta julkaistiin promootiokappale Seitsemän miljardii.
Badland
Badland on suomalaisen Frogmindin kehittämä mobiilipeli, joka julkaistiin vuonna 2013 iOS:lle ja Androidille sekä myöhemmin muille mobiilialustoille. Pelin ″Game of the Year Edition″ -versio on saatavilla useille eri alustoille. Vuoden 2015 joulukuussa pelille julkaistiin jatko-osa, Badland 2, iOS:ille.
Vastaanotto
Badland on saanut Applen ″iPad Game of the Year award 2013″- ja ″Apple Design award 2013″ -palkinnot.
Florencio Olvera Ochoa
Florencio Olvera Ochoa (12. lokakuuta 1933 Tequisquiapan – 20. joulukuuta 2020) oli meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Querétaron hiippakuntaan 26. lokakuuta 1958 ja nimitettiin Tabascon hiippakunnan johtoon 19. lokakuuta 1992. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Girolamo Prigione, jota avustivat Rafael Garcia González ja Mario de Gasperín Gasperín.
Olvera Ochoa sai 22. helmikuuta 2002 nimityksen Cuernavacan piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 10. heinäkuuta 2009.
Työ ja tulevaisuus
thumb|upright=2|Veistossarja kokokuvassa. thumb|Kullattu kipsinen veistossarja Eduskunnan istuntosalissa peruskorjauksen jälkeen 2017. thumb|Pronssinen veistossarja Eduskunnan istuntosalissa. Kuva on vuodelta 2006. Työ ja tulevaisuus on kuvanveistäjä Wäinö Aaltosen viiden veistoksen sarja Eduskuntatalon istuntosalissa. Aaltonen voitti nuoren valtion ihanteita kuvaavalla veistossarjallaan tammikuussa 1930 julkistetun taidekilpailun. Kullatut kipsiveistokset sijoitettiin vastavalmistuneesen Eduskuntataloon vuonna 1932. Ne korvattiin pronssivaloksilla vuonna 1969. Alkuperäinen veistossarja palautettiin istuntosaliin syksyllä 2017.
Eduskuntatalossa
Vuosina 1930–1932 valmistunut sarja koostuu viidestä vertauskuvallisesti aihettaan kuvaavasta alastomasta hahmosta. Neljä mieshahmoa ovat Raivaaja, Henkinen työ, Usko ja Sadonkorjuu. Viides veistos, Tulevaisuus, kuvaa pientä poikaa käsivarrellaan kantavaa naista ja se on asetettu selkä istuntosaliin päin. Naista esittävä patsas on noin 220 senttimetriä korkea ja muut ovat noin 230-senttisiä.
Veistokset tuotiin Eduskuntataloon lokakuussa 1932. Alastomat mieshahmot eivät herättäneet kommentteja, mutta alastonta naishahmoa pidettiin säädyttömänä, ja marraskuussa 1932 kansanedustajat Vilho Kivioja ja Viljami Kalliokoski tekivät aloitteen patsaiden poistamisesta ”eduskunnan arvoa alentavina ja siveyskäsityksiä loukkaavina”. Aloitteen allekirjoitti 17 kansanedustajaa, ja se jäi vaille tulosta.
Materiaali
Wäinö Aaltosen museo sai Aaltosen perikunnalta veistossarjan alkuperäiset kipsimuotit vuonna 1967. Muotit olivat tuohoutumisvaarassa ja pronssiveistosten valamista kiirehdittiin. Valu tapahtui vuonna 1968. Pronssiveistokset patinoitiin ulkoveistosten patinointiin tarkoitetulla menetelmällä, ja siitä johtuen niiden luonne muuttui 1960-luvun henkiseksi, arkisemmaksi. Pronssiveistokset olivat istuntosalissa vuodesta 1969 lähtien. Kullatut kipsiveistokset tallennettiin Turkuun Wäinö Aaltosen museoon, jossa ne olivat sekä näytteillä että varastoituna.
Eduskuntatalossa tehtiin perusteellinen korjaus vuosina 2015–2017. Peruskorjauksen aikana alkuperäiset kullatut kipsiveistokset konservoitiin ja ne palautettiin istuntosaliin; pronssiveistokset sijoittiin muualle Eduskuntataloon.
Tekijän mielipide veistoksista
Wäinö Aaltonen kärsi kuulon vähittäisestä heikentymisestä ja oli Eduskuntatalon patsaiden tekoaikaan jo lähes kuuro. Lisäksi patsaskilpailuihin ja näyttelyihin osallistuminen tuli kalliiksi ja aiheutti kuvanveistäjälle taloushuolia. Aaltonen kirjoitti vuonna 1930 pitkäaikaiselle tukijalleen Pontus Artille:
Muut valokset
thumb|Veistokset Turussa Wäinö Aaltosen museon edustalla. Vuonna 1968 valettiin kolmesta veistoksesta (Henkinen työ, Raivaaja ja Tulevaisuus) myös oma valos Wäinö Aaltosen museolle. Pronssivalokset on sijoitettu vuonna 1978 ulos museon edustalle Itäisen Rantakadun varrelle.
Yhdystie 8523
Yhdystie 8523 on Iin kunnan alueella kulkeva yhdystie, joka alkaa Yli-Olhavan kylästä seututie 855 risteyksestä ja päättyy Oijärven kylälle. Tien pituus on noin 23 kilometriä ja se on koko matkaltaan päällystetty.
Työ ja tulevaisuus
Muut valokset
Versio Tulevaisuus-hahmosta on Helsingin ensikoti ry:n toimitalon ovisyvennyksessä Ensikodintien varrella Vallilassa. Versio on pronssivalos ja torso, valu on tehty 1943 ja veistos paljastettu sodan jälkeen 1945.
Esikuvina
M. Ellerin mukaan Wäinö Aaltosen veistokset ovat ilmeisesti olleet kuvanveistäjä Juhan Raudseppin esikuvina Tallinnan Vapaudenaukion Taidetalon seinäsyvennyksissä olevissa veistoksissa Kauneus ja Työ (1937). Eri työaloja symbolisoivien veistosten luominen oli tyypillistä 1930-luvun Eestin kuvanveistolle.
Ríchtiksen rotko
Ríchtiksen rotko on rotko Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Ornó-vuoren pohjoisrinteessä saaren koillisosassa Siteían kunnassa Lasíthin alueyksikössä.
pienoiskuva|vasen|Ríchtiksen rotkoa. Rotkon pituus on noin kolme kilometriä. Se saa alkunsa Éxo Moulianán kylän läheltä ja päättyy Ríchtiksen rannalle saaren pohjoisrannikolla itään Kalavróksen kylästä. Korkeusero matkalla on noin 350 metriä. Rotkossa virtaa joki, jossa on noin 20 metriä korkea Ríchtiksen vesiputous. Nimi ”Ríchtis” itsessään tarkoittaa Kreetalla vesiputousta, ja se on antanut nimensä koko rotkolle. Rotkovaellus kestää noin 3–4 tuntia.
Glubokoje
Glubokoje (suomeksi "syvä") voi viitata muun muassa seuraavia asioihin:
Bowen
Bowen on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Antti Tammela
Antti Tammela on suomalainen laulaja-kitaristi ja lauluntekijä. Hän soittaa yhtyeissä Noitalinna Huraa! ja Musta Köksä. Tammelan vaimo kirjailija Sari Peltoniemi sanoittaa hänen sävellyksensä. Antti ja Sari ovat tehneet aikaisemmin yhdessä kappaleita Noitalinna Huraa-yhtyeelle.
Lindesberg
Lindesberg on samannimisen Lindesbergin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Örebron läänissä ja Västmanlandin historiallisessa maakunnassa Keski-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 9 149 asukasta.
Lindesberg oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kaupunki. Siellä sijaitsee Lindesbergin kirkko.
Neuvostoliiton 8. armeija
'''Neuvostoliiton 8. armeija''' oli puna-armeijan yhtymä. Se perustettiin Novgorodin Operatiivisena Ryhmänä elokuussa 1939 ja sen nimi muutettiin 8. Armeijaksi Leningradin Sotilaspiirin sotaneuvoston 26. lokakuuta 1939 antamalla päätöksellä. Armeija siirrettiin ensin 23. syyskuuta Pihkovaan ja siitä 26. lokakuuta Petroskoihin, ja jonne se saapui lokakuun lopulla. Armeija siirrettiin Novgorodiin huhtikuun 1940 lopulla ja liitettiin osaksi Itämeren sotilaspiiriä kesällä 1940.
Suomen Talvisota
Talvisodan alkaessa armeija oli keskitetty Laatokan ja Repolan välille. Armeija käsitti yhteensä kuusi jalkaväkidivisioonaa ja yhden panssariprikaatin, jolloin sen vahvuus oli noin 120 000 miestä, noin 400 panssaroitua ajoneuvoa ja lähes 600 tykkiä tai kranaatinheitintä. Armeijan komentajana toimi divisioonakomentaja Ivan Nikititš Habarov. Se oli jaettu kahteen armeijakuntaan, joista LVI armeijakunta hyökkäsi Laatokan rannan suunnassa ja I armeijakunta siitä pohjoiseen.
Armeijan ensimmäisenä tehtävänä oli lyödä edessään olevat suomalaisjoukot ja edetä aluksi Karjalan radalle Sortavalan ja Joensuun tasalle. Tämän jälkeen sen olisi tullut hyökätä päävoimillaan Karjalankannaksella taistelevien suomalaisjoukkojen selustaan ja osalla voimistaan kohti keskistä Suomea.
Suomalaisten onnistuttua saartamaan kärjessä edenneet kaksi divisioonaa ja hyökkäysvaunuprikaatin puna-armeijan hyökkäys Laatokan Karjalassa pysähtyi. Neuvostoliiton Pääsotaneuvosto joutui toteamaan hyökkäyksen Suomeen epäonnistuneen muuallakin. Tästä syystä neuvostojohto perusti Suomea vastaan uuden, Luoteisen Rintaman, jolle alistettiin kaikki alueella toimivat joukot. Rintaman komentajaksi määrättiin 1.luokan armeijakomentaja Semjon Timošenko. Samalla vaihdettiin myös 8. armeijan komentajaksi armeijakuntakomentaja Grigori Štern ja armeijan eteläinen osa erotettiin omaksi 15. armeijaksi, jonka komentajaksi tuli armeijakomentaja M. Kovalev.
Talvisodan jälkeen
8. armeijan joukot ottivat osaa Luoteisrintamalla osaa saksalaisten Panssariryhmä 4:n torjuntaan.
Kokoonpano 22.6.1941
Armeijankomentajana oli 22. kesäkuuta 1941 kenraalimajuri P. P. Sobennikov ja komissaarina S. I. Shabalov. Esikuntapäällikkönä oli kenraalimajuri G. A. Larionov. Armeijaan kuuluivat :
Lakkauttaminen
8. Armeija lakkautettiin syyskuussa 1945, jolloin siitä muodostettiin Länsi-Siperian sotilaspiirin esikunta Novosibirskiin.
Littlest Pet Shop (vuoden 2012 televisiosarja)
Littlest Pet Shop on vuonna 2012 alkanut yhdysvaltalais-kanadalainen lasten animaatiosarja, joka perustuu Hasbron Littlest Pet Shop- ja Blythe-leluihin. Sarjaa tuottaa Hasbro Studios.
Sarjassa seurataan Blythe-tytön elämää. Hän tutustuu jo ensimmäisessä jaksossa Littlest Pet Shop -lemmikkikaupassa eläviin eläimiin ja saa tietää ymmärtävänsä eläimien puhetta.
CNH Industrial
CNH Industrial N.V. (CNH) on vuonna 2013 perustettu alankomaalainen maatalous-, rakennus- ja kuljetusalan koneiden ja laitteiden valmistaja. CNH syntyi Fiat Industrial S.p.A. ja CNH Global N.V. -yhtiöiden yhdistyessä. CNH Industrialin pääkonttori on sijainnut Lontoossa vuodesta 2015 alkaen.
Yhtiön osake noteerataan sekä New Yorkin (NYSE) että Italian pörssissä (BIT).
Liiketoiminta-alueet
CNH toimii maailmanlaajuisesti. Se on jakanut liiketoimintansa neljään maantieteelliseen alueeseen: Pohjois-Amerikka (NAFTA), Etelä- ja Keski-Amerikka (LATAM), Aasian–Tyynenmeren alue (APAC) sekä Euroopan–Lähi-idän–Afrikan alue (EMEA).
CNH:lla oli vuoden 2014 lopulla 74 tehdasta, joista 14 sijaitsi Italiassa, kymmenen Yhdysvalloissa, kahdeksan Ranskassa ja kuusi Brasiliassa.
Tuotteet ja brändit
CNH Industrial toimii neljällä liiketoiminta-alueella ja omistaa 12 tuotemerkkiä : Maatalouskoneet on liikevaihdoltaan suurin liiketoiminta-alue (liikevaihto vuonna 2014 15 mrd. $), hyötyajoneuvot toiseksi suurin (11 mrd. $).
Kartellitutkimuksen kohteena
CNH Industrial varautui maaliskuussa 2016 alustavasti 500 miljoonan euron kartellisakkoihin Euroopan komission Iveco-yhtiöön ja muihin kuorma-autovalmistajiin kohdistaman kartellitutkimusten johdosta.
Louis Saint-Laurent
pienoiskuva|Louis Saint-Laurent Louis Stephen Saint Laurent (1. helmikuuta 1882 Compton – 25. heinäkuuta 1973 ) oli kanadalainen lakimies ja Kanadan liberaalipuolueeseen kuulunut poliitikko: oikeusministeri ja oikeuskansleri vuosina 1941–1946, alahuoneen jäsen vuodesta 1942, ulkoministeri 1946–1948 sekä pääministeri 1948–1957.
Sarakínan rotko
Sarakínan rotko on rotko Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee saaren itäosassa, Lasíthin alueyksikössä Ierápetran kunnassa.
pienoiskuva|vasen|upright|Sarakínan rotkoa. Rotkon pituus on noin 1,5 kilometriä ja sen leveys vaihtelee 3–10 metrin välillä. Seinämien korkeus on noin 150 metriä. Rotkossa virkaa Kryopótamos-joki. Veden määrä vaihtelee vuodenaikojen mukaan. Rotkon nimi viittaa saraseeneihin.
Anselmo Rizzi
thumb|right|Anselmo Rizzin hautakivi
Rizzi kuoli 59-vuotiaana virassa.
Lumisten metsien tyttö
Lumisten metsien tyttö on William Markuksen ohjaama elokuva, joka pääsi ensi-iltaan vuonna 1960. Se perustuu Walentin Chorellin näytelmään Metsä (1956).
Elokuvakuva pääsi ensi-iltaan vasta pitkien vaiheiden jälkeen 1960, vaikka sen kuvaukset oli tehty jo 1956 ja elokuvatarkastamossa se oli käynyt 1958. Kun se vihdoin tuli teattereihin, sen aika oli ohi, kriitikoiden suhtautuminen kylmä, eivätkä katsojatkaan löytäneet sitä. Elokuvan alkua ja kuvaa Anneli Saulin saapumisesta pidetään onnistuneena.
Elokuvan tarinassa Markus (Matti Oravisto) saapuu pohjoiseen ottaakseen vastaan opettajan viran. Siellä hän kohtaa pohjoisen ankaran elämän mutta myös mustasukkaisuuden, kun Tarjan (Anneli Sauli) sulhanen Jukka (Åke Lindman) näkee heidän suhteensa läheisyyden.
Degerfors
Degerfors on samannimisen Degerforsin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Örebron läänissä ja Värmlannin historiallisessa maakunnassa Keski-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 7 160 asukasta.
Degerfors oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Tom Hooper (jääkiekkoilija)
thumb|Tom Hooper Charles Thomas Hooper (24. marraskuuta 1883 – 24. maaliskuuta 1960) oli kanadalainen ammattilaisjääkiekkoilija. Hänen joukkueitaan olivat Kenora Thistles, Montreal Hockey Club ja Montreal Wanderers. Hooper voitti Stanley Cupin Thistlesin mukana 1907 ja Wanderersin kanssa 1908. Luistelunopeutensa ja kiekonkäsittelytaitonsa ansiosta hänet valittiin Hockey Hall of Fameen 1963.
Hooperin pelipaikka oli keskushyökkääjä.
CUPP
CUPP (Centre for Underground Physics in Pyhäsalmi) on Oulun yliopiston johtama projekti vuodesta 1997 lähtien liittyen Pyhäsalmen 1450 m syvän perusmetallikaivoksen käyttämisestä maanalaisfysiikan kokeisiin. Kaivokseen siirrettiin ensimmäinen CUPP:n mittauslaite vuonna 2000.
CUPP:n tarkoitus on tutkia avaruudesta Maahan saapuvia kosmisia hiukkasia, joita on tavanomaisilla hiukkasmittalaitteilla vaikea havaita. Tällaisia hiukkasia ovat esimerkiksi myonit ja sähkövarauksettomat neutriinot. Tutkimus on optimaalista tehdä syvällä maan alla, sillä paksu kalliokerros ei päästä lävitseen hadroneita eikä suurimpaa osaa elektroneista ja fotoneista häiritsemään herkkiä ilmaisimia. Lisäksi CUPP:ssa on tehty radonmittauksia ja geokaasukokeita.
CUPP sai rahoituksensa aluksi mm. kunnalta, Oulun yliopistolta ja kaivosyhtiöltä. Vuodesta 1997 lähtien suurin osa rahoituksesta on tullut Euroopan unionilta. Jyväskylän yliopisto osallistuu myös hankkeeseen.
Sundansieppokäpinkäinen
Sundansieppokäpinkäinen (Hemipus hirundinaceus) on Etelä-Aasiassa elävä käpinkäisiin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Kooltaan sundansieppokäpinkäinen on noin 13–15 cm. Koiras on päästään, selästään ja siivistään musta. Posket ja vatsa ovat lajilla valkoiset. Alaselässä on yksi leveä ja muutama kapeampi poikkiraita. Koiras sundansieppokäpinkäinen muistuttaa suuresti sieppokäpinkäistä (Hemipus picatus), joka kuitenkin eroaa valkoisen siipiraitansa perusteella. Naaras on hieman ruskehtavampi, mutta ei kuitenkaan yhtä ruskea kuin sieppokäpinkäisnaaras. Nuori sundansieppokäpinkäinen on vaalean ruskea ja höyhenpuvussa on raitoja.
Levinneisyys ja elinympäristö
Sundansieppokäpinkäistä tavataan Sundasaarten alueella eli Bruneissa, Indonesiassa, Myanmarissa, Malesiassa ja Thaimaassa. Lajin elinympärstöä ovat sademetsät, mutta lajia tavataan myös soisissa mangrovemetsissä ja myös vuoristojen juurilla. Yleensä laji pysyttelee alueilla, jotka sijaitsevat alle 300 metrin korkeudella merenpinnasta. Ravintonaan laji käyttää hyönteisiä, joita se pyydystää ilmasta.
Erottelu sukuvaakunoissa
Esimerkkinä suvun päämiehen vanhin poika sai kolmiliparisen turnajaiskauluksen päällikkeeksi kilvelleen ja pojanpoika viisiliparisen. Turnajaiskaulus poistettiin kun isä kuoli ja vanhimmasta pojasta tuli suvun päämies.
Suomessa ei kadenssimerkintöjä vaakunoissa yleensä käytetä, vaikka niitä joskus esiintyykin; heraldinen taiteilija päättää itse jos hän merkitsee vaakunaan kadenssin. Vaakunaselitykseen kadenssia ei kirjoiteta.
Imatsaliili
Imatsaliili eli enilkonatsoli (C14H14N2Cl2O) on imidatsolijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää maataloudessa fungisidina. Lisäksi sitä käytetään eläinlääketieteessä sieni-infektioiden hoitoon.
Ominaisuudet
Imatsaliili on huoneenlämpötilassa kellertävänruskeaa hieman öljymäistä kiinteää ainetta. Yhdiste liukenee vain vähäisessä määrin veteen ja hyvin muun muassa metanoliin ja tolueeniin. Imatsaliili tehoaa useisiin sienipatogeeneihin. Imatsaliili ärsyttää silmiä ja voi olla maksatoksista. Antifungaaliset ominaisuudet perustuva sienien tarvitsemien sterolien biosynteesin estoon.
Valmistus ja käyttö
Imatsaliilin valmistuksen ensimmäisessä vaiheessa 2,4-diklooriasetofenoni bromataan. Muodostuva yhdiste reagoi natriumborohydridin kanssa muodostaen epoksidin. Seuraavassa vaiheessa yhdisteen epoksidiryhmä reagoi imidatsolin kanssa. Imatsaliilin synteesin viimeinen vaihe on reaktio allyylikloridin kanssa. Imatsaliilia käytetään fungisidina muun muassa peruna-, hedelmä-, vihannes- ja koristekasviviljelmillä. Sitrushedelmät ja banaanit voidaan käsitellä aineella sadonkorjuun jälkeen estämään kuljetuksenaikaista homehtumista. Imatsaliili on hyväksytty käytettäväksi muun muassa Euroopan unionin alueella. Eläinlääketieteessä imatsaliilia voidaan käyttää muun muassa koirien, hevosten, kissojen ja karjan sieni-infektioiden hoitoon.
Paolo Carlo Francesco Origo
pienoiskuva|Paolo Carlo Francesco Origo vuonna 1901. Paolo Carlo Francesco Origo (12. maaliskuuta 1840 Milano – 13. marraskuuta 1928) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 15. elokuuta 1862 ja nimitettiin Mantovan hiippakunnan johtoon 18. maaliskuuta 1895. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. huhtikuuta.
Origo kuoli 88-vuotiaana virassa. Hänen seuraajakseen nimitettiin Domenico Menna.
Keskilännen Sanomat
Keskilännen Sanomat oli Minnesotan Duluthissa vuosina 1949–1956 ilmestynyt amerikansuomalainen sanomalehti.
Onni K. Syrjäniemen toimittama Keskilännen Sanomat perustettiin duluthilaisen Päivälehden lakattua vuonna 1948. Sen julkaisijana toimi Midwest Finnish Publishing Company. Kahdesti viikossa ilmestyneen, linjaltaan konservatiivisen lehden levikki oli 3 200 kappaletta vuonna 1954. Kannattamaton lehti lakkasi sen taloudenhoitajan John Niemen kuoltua helmikuussa 1956, minkä jälkeen tilaajille lähetettiin Minnesotan Uutisia. Keskilännen Sanomien jälkeen Duluthin viimeiseksi suomalaiseksi lehdeksi jäi Industrialisti.
Guanosiinidifosfaattimannoosi
Guanosiinidifosfaattimannoosi eli GDP-mannoosi (C16H25N5O16P2) on nukleotidisokeri, joka koostuu mannoosista, johon on liittynyt guanosiinidifosfaattirakenne. Yhdiste on tärkeä osa glykaanien ja eräiden glykoproteiinien biosynteesissä.
Biosynteesi ja biologinen rooli
Guanosiinidifosfaattimannoosia eliöt valmistavat mannoosi-6-fosfaatista, joka ensin muunnetaan fosfomannomutaasi entsyymin katalysoimana mannosi-1-fosfaatiksi. Mannoosi-2-fosfaatti liitetään guanosiinitrifosfaattimolekyyli mannoosi-1-fosfaattiguanylyylitrasnferaasin avulla.
Kasvit hyödyntävät guanosiinidifosfaattimannoosia eräiden homo- ja heteroglykaanien biosynteesissä. Eläimet käyttävät sitä fukoosi- ja mannoosioligosakkarideja sisältävien glykoproteiinien biosynteesissä. Fukoosi muodostuu GDP-fukoosin kautta GDP-mannoosi-4,6-dehydrataasin ja FX-proteiinin katalysoimana.
Logitech G27
Logitech G27 on simulaatiopeleihin suunniteltu elektroninen rattiohjain tietokoneelle, PlayStation 2:lle ja PlayStation 3:lle. Se käyttää USB-liitäntää ja perustuu edelliseen Logitech G25 -rattiohjaimeen, lisänä muutamia uudistuksia, sisältäen vinon hammastuksen käytön G25:n suoran hammastuksen sijaan.
Matteo Salvini
Ura
Salvini valittiin vuonna 1993 vain 20-vuotiaana Milanon kaupunginvaltuustoon.
Salvini valittiin vuonna 2004 Euroopan parlamenttiin Pohjois-Italian itsenäisyyttä ajavan Pohjoisen liiton riveistä. Salvini nousi puolueen johtoon vuonna 2013 kun sen kannatus mielipidekyselyissä oli nelisen prosenttia. Salvini käänsi puolueen suunnan Italian-vastaisesta EU-vastaiseksi ja maahanmuuton vastaiseksi. Hän pudotti puolueensa nimestä sanan “pohjoinen” ja teki siitä maanlaajuisen puolueen.
Salvinin Lega sai vuoden 2018 Italian parlamenttivaaleissa 17 prosentin kannatuksen, ja Salvinista tuli uuden hallituksen sisäministeri. Salvini on pyrkinyt sisäministerinä pysäyttämään afrikkalaisten siirtolaisten tulon Italiaan Välimeren yli. Hän on sanonut haluavansa muuttaa EU:n talouspolitiikan suuntaa ja lopettaa puheet tiiviimmästä unionista. Salvini haluaa tiivistää Euroopan kansallismielisten puolueiden yhteistyötä ja pyrkii muodostamaan kansallismielisten ja nykymuotoista EU:ta kritisoivien puolueiden yhteisen ryhmän Euroopan parlamenttiin. La Lega puolue lähti hallituksesta elokuussa 2019 ja Salvinin tilalle Italian sisäministeriksi tuli syyskuussa 2019 poliittisesti sitoutumaton virkamies Luciana Lamorgese.
Yksityiselämä
Salvini oli vuosina 2003–2010 naimisissa eteläitalialaisen Fabrizia Ieluzzin kanssa.
HMS Swift (1907)
HMS Swift oli Britannian kuninkaallisen laivaston kokeellinen laivueenjohtaja, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.
Suunnittelu
Swiftin suunnittelun lähtökohtana oli amiraali Fisherin näkemys nopeista sotalaivoista. Amiraliteetti sai valmiiksi vaatimusten määrittelyn joulukuussa 1904. Tämän jälkeen lopulta parhaaksi arvioitua Cammell Lairdin suunnitelmaa verrattiin Thornycroftin, Fairfieldin, John Brownin ja Armstrong Whitworthin suunnitelmiin. Suunniteltu kokonaisen luokan tilaaminen ei kuitenkaan toteutunut. Seuraava Swiftiin rinnastettava tilaus tehtiin vasta vuonna 1914. Ainutlaatuisuutensa vuoksi alus oli jonkinlainen kummajainen suuren kokonsa ja muutenkin selkeästi poikkeavan rakenteensa vuoksi.
Aluksen uppouma oli kaksinkertainen tuon ajan hävittäjiin verrattuna. Alus oli riittävän kookas ja nopea, jotta se pystyisi vapauttamaan tiedustelutehtävistä kevyet risteilijät, jotka Fisher halusi poistaa laivaston kokoonpanosta. Nopeusvaatimuksen vuoksi aluksen polttoaineeksi valittiin öljy ja siihen asennettiin neljä akselia, jotka kykenisivät liikuttamaan alusta 39 solmun nopeudella. Nopeus jäi kuitenkin lopulta haaveeksi palveluskäytössä. Laivasto kuitenkin kirjasi koeajoissa nopeuden saavutetuksi. Nopeus ei kuitenkaan olisi ollut taloudellinen, koska aluksella oli öljyä ainoastaan 180 tonnia. Tämä rajoitus teki siitä myös täysin sopimattoman Fisherin haaveilemaan tiedustelutehtävään.
Alus oli myös kokoonsa nähden heikosti panssaroitu ja aseistettu, koska sen uppouma pyrittiin pitämään pienenä. Tästä seurasi myös heikko merikelpoisuus ja sen palvelusta rajoitti sää.
Palvelus
Vuonna 1912 alus määrättiin 4. torpedovenehävittäjälaivueen johtajaksi. Laivueen muodostaneiden K-luokan alusten kanssa Swift liitettiin Suureen laivastoon elokuussa 1914. Alus osoittautui liian heikoksi palvellakseen Pohjanmerellä, minkä vuoksi se kävi heinäkuussa 1915 korjattavana. Telakalla alukselle asennettiin Egertonin kehittämä raivausjärjestelmä ja se siirrettiin Doverin partio-osastoon 6. hävittäjälaivueeseen.
Aluksen keulassa olleet kaksi nelituumaista tykkiä korvattiin 1916 yhdellä 6"/45 Mk XII -tykillä P Mk VII -asennuksella. Swift modernisoitiin korjaustun yhteydessä, kun se oli vaurioitunut pahoin Doverinsalmen taistelussa 20. huhtikuuta 1917. Alukselle asennettiin komentosilta ruorihuoneineen, sen kuusituumainen poistettiin ja 18 tuuman torpedoputket korvattiin 21-tuumaisilla. Se palasi telakalta heinäkuussa palvelukseen Doverin partio-osastoon.
Alus osallistui keväällä 1918 ensimmäiseen Ostendiin tehtyyn hyökkäykseen. Se romutettiin kaikessa hiljaisuudessa 9. joulukuuta 1921.
Karsikas
Karsikas on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Chester Lauck
Chester Harris "Chet" Lauck (10. lokakuuta 1902 Alleene, Arkansas – 21. helmikuuta 1980) oli yhdysvaltalainen radionäyttelijä, joka muistetaan parhaiten Lum Eddardsin roolista 1931–1955 esitetyssä radiosarjasta Lum & Abner. Lauck perheineen muutti Alleenesta myös Arkansasissa sijaitsevaan Menaan 1911. Siellä hän jo lapsena tutustui Norris Goffiin, jonka kanssa hän myöhemmin loi Lum & Abner -radiosarjan. Lauck valmistui Arkansasin yliopistosta pääaineenaan taloustieteet. Vuonna 1926 Lauck avioitui Harriet Woodin kanssa, jonka kanssa hän sai kolme lasta. Chicagoon perhe muutti 1931. Lauck ja Goff esiintyivät paikallisissa tapahtumissa ja huhtikuussa 1931 heidät pyydettiin esiintymään radion hyväntekeväisyyslähetyksessä. Heidän esittämänsä The Lum and Abner Show oli menestys. Muutaman kuukauden kuluttua he alkoivat esiintyä säännöllisesti aluksi paikallisella radioasemalla, ja myöhemmin valtakunnallisesti.
1939 Lauck muutti perheineen Hollywoodiin, Kaliforniaan, josta käsin hän jatkoi Lum & Abnerin tekemistä yhdessä Goffin kanssa. Lisäksi hän esiintyi seitsemässä sarjan pohjalta tehdyssä elokuvassa. Radiosarjan päätyttyä Lauckista tuli Conoco Oil Companyn PR-toiminnan varajohtaja, ja hän jatkoi Lumin esittämistä yrityksen mainoksissa.
Pyrovaleroni
thumb|250px|Pyrovaleronin rakenne Pyrovaleroni (Centroton, Thymergix) on katinonin analogi, ja näin ollen stimulantti. Se on dopamiinin-noradrenaliinin takaisinoton estäjä (NDRI). Sitä käytetään lääketieteellisesti väsymyksen ja uneliaisuuden hoitoon, sekä ruokahalua vähentävän vaikutuksensa takia laihdutuslääkkeenä.
Lyngenin niemimaa
Lyngenin niemimaa on Pohjois-Norjassa Tromssan läänissä sijaitseva niemimaa. Sen itäpuolella on Yykeänvuono ja länsipuolella Moskivuono. Pohjois–etelä-suuntaisen niemimaan keskellä on poikittainen Muotkalahti, joka halkaisee niemen melkein kahtia. Niinpä niemimaasta voi selvästi erottaa pohjois- ja eteläpuolen.
Pyrovaleroni
Pyrovaleronin johdannainen, MDPV (metyleenidioksi pyrovaleroni) on laiton huume Suomessa.
Lyngenin niemimaa
Maantiede
Niemimaata hallitsevat ”Lyngenin alpit”, jotka muodostavat Tromssan läänin korkeimman vuoriston. Vuoriston korkein kohta Jiehkkevárri (1 833 m) sijaitsee jäätikön laella, niemimaan eteläosassa. Vuoriston huiput ovat keskimäärin melko jyrkkiä ja teräväpiirteisiä. Vuorten väleissä on runsaasti laaksoja ja joitakin pieniä järviä. Ylhäällä vuorilla on myös jonkin verran jäätiköitä.
Pyrovaleroni
Pyrovaleronin kemiallinen kaava on C16H23NO, moolimassa 245,360 g/mol ja CAS-numero 3563-49-3.
Lyngenin niemimaa
Kunnat
Niemimaan alueita hallitsee neljä kuntaa. Suurin osa niemestä kuuluu Yykeän kuntaan ja pienempiä kaistaleita eteläosista Tromssan, Omasvuonon ja Paatsivuonon kuntiin.
Luonnonsuojelualue
Niemimaan vuoriston ympärille perustettiin vuonna 2004 suojelualue Lyngsalpan Landskapsvernområde. Alueen pinta-ala on 961 neliökilometriä. thumb|center|upright=3|Lyngenin niemimaan pohjoisosan itärantaa nähtynä [[Jyykeänvuonon yli vastarannalta aamulla kesäkuussa 2011.]]
Liikenne
Niemimaan kautta kulkeva raskain autoliikenne painottuu niemimaan poikki kulkevalle Fylkesvei 91 -päätielle (entinen Riksvei 91), joka johtaa idän suunnasta Tromssaan. Toiseksi vilkkain tie on eteläosan itärannikolla kulkeva Lyngseidetin ja Oterenin välinen Fylkesvei 868. Niemimaalla on lisäksi joitakin kevyempiä teitä, joiden päätepiste on jossakin kylässä. Eurooppatiet E6 ja E8 sivuavat niemimaata eteläpuolelta. Lyngenin niemimaahan on yhteydessä kaksi säännöllisesti kulkevaa autolauttaa, jotka molemmat ovat osa Fv91-tietä. Toinen liikennöi Breivikeidetin ja Svensbyn välillä ja toinen Lyngseidetin ja Olderdalenin välillä. thumb|Niemimaan läpi kulkeva [[Fv91 toukokuussa 2009.]] Päätiet: