cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alain Prost
1986
Niki Lauda lopetti uransa vuonna 1986 ja Prostin uudeksi tallikaveriksi tuli suomalainen Keke Rosberg, joka oli voittanut F1-maailmanmestaruuden vuonna 1982. Rosberg ei pärjännyt Prostille, joka onnistuneesti puolusti mestaruuttaan. Vaikka Porschen moottorin epäluotettavuus näytti vieneen Prostin mestaruusmahdollisuudet, ratkaisu tapahtui kauden viimeisessä kilpailussa jonka voitto olisi riittänyt Nigel Mansellille mestaruuteen. Prost oli kolmantena MM-pisteissä, edellään Nelson Piquet ja Mansell. Mansellin auton takapyörä räjähti näyttävästi 64. kierroksella, vain 16 kierrosta ennen maalia. Prostille riitti voitto maailmanmestaruuteen, jonka hän lopulta saikin. Tämä oli vasta toinen kerta, kun MM-sarjan kolmannella sijalla ollut kuljettaja voitti mestaruuden viimeisessä kisassa. Siihen ovat pystyneet Prostin lisäksi vain Giuseppe Farina, Kimi Räikkönen ja Sebastian Vettel.
1987
Rosberg lopetti kauden 1986 jälkeen uransa ja Prost sai jälleen uuden tallikaverin. Kyseessä oli Stefan Johansson joka sai paikkansa hyvien sponsorisuhteidensa ansiosta. Vaikka McLaren ei enää ollutkaan kauden 1987 kilpailukykyisimpiä autoja, Prost onnistui rikkomaan Jackie Stewartin ennätyksen voittojen määrässä ottamalla uransa 28:n voiton Belgian GP:ssä. Prost oli lopulta neljäs vuoden 1987 MM-taulukossa.
1988
Kaudella 1988 brasilialainen Ayrton Senna valittiin Prostin tallipariksi. Kauden aikana McLarenin auto oli ylivoimainen ja tallin autolla voitettiin 15 kilpailua kauden 16:sta. Silloin käytössä ollut MM-pistelaskujärjestelmä koitui kuitenkin Prostin kohtaloksi, kun vain kauden 11 parasta osakilpailusijoitusta noteerattiin. Prost olisi voittanut mestaruuden 11 pisteen erolla Sennaan, mutta sen sijaan hävisikin sen kolmen pisteen erolla debyyttikautensa McLarenilla ajaneelle Sennalle.
1989
Kaudella 1989 McLaren oli edelleen ylivoimainen. Prost ja Senna taistelivat mestaruudesta kaikin mahdollisin keinoin. San Marinon GP:ssä Imolassa he solmivat herrasmiessopimuksen, jonka mukaan ensin ensimmäiseen mutkaan ehtinyt kuljettaja saisi voittaa kilpailun. Lähdössä Senna piti paikkansa, mutta lähtö kuitenkin jouduttiin uusimaan Gerhard Bergerin ulosajon takia. Uusintalähdössä Prost otti kuitenkin kärkipaikan, mutta Senna ohitti hänet vielä samalla kierroksella ja voitti koko kilpailun. Kuskien välit tulehtuivat pahasti ja lehdissä alkoi sanasota heidän välillään. Senna oli koko kauden nopeampi, kuin Prost ja voitti enemmän kisoja, mutta tasaisuudellaan ja Sennan epäonnella ranskalaisella oli mahdollisuus varmistaa mestaruus jo kauden toiseksi viimeisessä kilpailussa Japanissa. Mestaruus ratkesi kolariin 47. kierroksella radan hitaassa shikaanissa. Prost nousi kolarin jälkeen autostaan ja keskeytti, kun taas Senna työnnettiin vielä radalle. Senna voitti kilpailun mutta hänet hylättiin shikaanin oikaisun takia. Prostia on yleisesti syytetty, että hän aiheutti kolarin tahallaan.
Prost voitti maailmanmestaruuden kaudella 1989, mutta oli ilmoittanut jo Italian GP:n aikoihin siirtyvänsä Ferrarille (hänen asemaansa McLarenin kilpakuljettajana heikensi samassa osakilpailussa tapahtunut voittopokaalin pudottaminen tahallaan tifosien eli Ferrarin kannattajien keskuuteen, jotka veivät pokaalin pois palasina koteihinsa).
1991
Kaudella 1991 Mansellin tilalle Ferrari-talliin saapui ranskalaiskuljettaja Jean Alesi. Ferrarin auto ei ollut kuitenkaan kilpailukykyinen ja Prost hankki itsensä jälleen huonoon valoon auton jatkuvalla moittimisella, kuten kävi hänen Renault-kaudellaan 1983. Voitoitta jääneelle Prostille viimeinen pisara oli Espanjan GP kauden lopulla. Talli ei suostunut ottamaan riskiä startata slikseillä märältä radalta – Prostin toiveista huolimatta. Rata kuivui kuitenkin ja renkaanvaihtojen jälkeen Prost saapui maaliin kakkosena. Lopulta Prost erotettiin Ferrarilta ennen kauden viimeistä kilpailua useiden kritisointien takia kuten auton nimittäminen rekaksi. Tuolloin Prost ilmoitti jäävänsä viettämään välivuotta.
1993
Vuoden 1994 F1-kauden alun lähentyessä Alain Prost testasi vanhan kilpatallinsa McLarenin uutta McLaren-Peugeot autoa. Tallipäällikkö Ron Dennis toivoikin Prostin liittyvän juuri hiljattain tallin kilpakuljettajaksi kiinnitetyn Mika Häkkisen rinnalle toiseksi kilpakuljettajakseen, joka olisi myös miellyttänyt tallin uutta ranskalaista moottoritoimittaja Peugeotia. Paluuhaaveet kuitenkin esti Prostin yhä voimassa ollut sopimus Williamsille, joka esti kuljettajan ajamisen muissa talleissa.
Prost on myöhemmin kertonut AUTO-lehden haastattelussa, ehdottaneensa vanhalle kilpakumppanilleen Ayrton Sennalle haluavansa jonain päivänä olla tallipäällikkönä Sennan ollessa hänen kuljettajanaan. Prostin ja Sennan välit olivat muutenkin lämpenemään päin Prostin Ferrari-potkujen jälkeen. Senna oli ikävöinyt vanhaa kilpakumppaniaan hänen pitäessä sapattivapaata kaudella 1992 ja Prostin viimeiseksi F1-kilpailuksi jääneen, vuoden 1993 Australian osakilpailun jälkeen kaksikko halaili toisiaan hyvässä hengessä. Vuoden 1994 aikana kaksikko ystävystyi uudelleen ja he pitivät toisiinsa yhteyttä. Kaksikon välinen unelma jäi kuitenkin haaveeksi Sennan kuoltua San Marinon osakilpailussa 1994. Prost lopulta osti itselleen Ligier tallin vuonna 1997.
Prost Grand Prix
Vuonna 1997 Prostin nimi palasi hiukan yllättäenkin F1-piireihin, kun ilmoitettiin, että Prost oli ostanut itselleen Ligierin F1-tallin. Tallin nimeksi tuli uuden omistajan mukaan Prost Grand Prix. Tallin ensimmäisinä kuljettajina toimivat ranskalainen Olivier Panis sekä japanilaistulokas Shinji Nakano. Moottorintoimittajana toimi Mugen.
Uusi talli menestyi alkuun hyvin, ja etenkin Panisin suoritukset olivat hyviä. Menestys kuitenkin loppui, kun Panis mursi jalkansa kolaroituaan Kanadan GP:ssä. Panisin tilalle tuli Jarno Trulli, mutta tulokset huononivat.
Seuraavalla kaudella sama kaksikko jatkoi, mutta pisteitä tuli vain yksi, edelliskauden 21:tä vastaan. Vuoden 1999 saldo oli parempi, 9 pistettä, mikä ei kuitenkaan täyttänyt odotuksia. Kaudella 2000 talliin liittyi Prostin entinen tallikaveri, kokenut Jean Alesi, mutta pistesaldoksi jäi nolla.
Kaudelle 2001 Prost onnistui hankkimaan tallinsa autoihin Ferrarin (Acerin nimellä varustettuna) asiakasmoottorit, mutta talli joutui lopettamaan rahavaikeuksien takia.
Renaultin työntekijänä
Vuodesta 2012 lähtien Alain Prost on toiminut Renaultin kilpa-autojaoston suurlähettiläänä ja teknisenä asiantuntijana. Prost liittyi Jean-Paul Driotin DAMS-tallin yhteistyöprojektiin vuonna 2013, jonka tarkoituksena oli kehittää tallin toimintaa myös sähköautoja käyttävässä Formula E -sarjassa nimellä e.Dams-Renault. Yhteistyön lisäksi Prostin poika Nicolas Prost sai ajopaikan samasta tallista kaudeksi 2014–2015 ja talli voitti maailmanmestaruuden samalla kaudella. Vuodesta 2017 lähtien Prost on työskennellyt Renaultin ja Alpinen tallien teknisenä neuvonantajana, kunnes hänen sopimustaan ei uusittu kaudelle 2022.
Yksityiselämä
Prost avioitui vuonna 1980 Anne-Marie Prost-Bargesin (o.s. Barges) kanssa, he asuvat Sveitsissä ja heillä on kaksi poikaa, Nicolas Jean Prost (s. 1981) ja Sacha Prost (s. 1990). Nicolaksen vuonna 2015 syntynyt poika on nimetty Kimi Räikkösen mukaan Kimiksi.
Ville-Juhani Sutinen
Ville-Juhani Sutinen (s. 1980 Kokemäki) on suomalainen kirjailija ja kääntäjä. Hän on julkaissut runokokoelmia, esseeteoksia, romaaneja ja tietokirjoja sekä suomentanut runoja, esseitä ja proosaa.
Sutinen sai tietokirjallisuuden Finlandia-palkinnon 2022 esseeteoksestaan Vaivan arvoista: esseitä poikkeuskirjallisuudesta. Hän oli ehdolla myös vuonna 2019 Ville Ropposen kanssa teoksella Luiden tie: Gulagin jäljillä.
Joan Sutherland
Joan Sutherland (7. marraskuuta 1926 Sydney, Australia – 10. lokakuuta 2010 Geneve, Sveitsi) oli australialainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Sutherland oli vaikuttamassa 1950- ja 1960-luvuilla bel canto -oopperan uuteen tulemiseen, muun muassa Maria Callasin ja Montserrat Caballén kanssa. Sutherlandin lempinimi on "La stupenda" (it. stupendo = ihmeellinen, upea) – nimen antoi hänen esityksestään haltioitunut italialaisyleisö.
Sutherland aloitti laulunopintonsa Sydneyssä ja esiintyi ensimmäisen kerran oopperassa 1940-luvulla. Hän muutti 1950-luvun alussa Lontooseen opiskelemaan kuninkaalliseen konservatorioon. Valmistumisen jälkeen Sutherland kiinnitettiin Covent Gardenin Royal Opera Houseen.
Sutherlandin suunnitelmana oli keskittyä Richard Wagnerin oopperoiden sopraanoesiintyjäksi. Hänen aviomiehensä, kapellimestari Richard Bonynge vakuutti kuitenkin hänet siirtymään italialaisiin bel canto -oopperoihin. Sutherland alkoikin esiintyä monissa Wolfgang Amadeus Mozartin, Gaetano Donizettin ja Gioachino Rossinin oopperoissa.
Royal Opera House piti Sutherlandin listoillaan, mutta hänen saamansa maineen ansiosta hänet kutsuttiin esiintymään myös muihin oopperataloihin. Hän esiintyi urallaan esimerkiksi Pariisissa, Milanon La Scalassa, Venetsian La Fenicessä ja New Yorkin Metropolitan-oopperassa. Uransa Sutherland lopetti vuonna 1990, jolloin hän esiintyi viimeisen kerran Sydneyn oopperatalossa.
Eeva Lilja
Eeva Marjatta Lankinen (o.s. Kiehelä, myöhemmin Lilja, myöhemmin Lankinen; 5. elokuuta 1918 Kälviä – 21. heinäkuuta 1979 Imatra) oli suomalainen opettaja ja nuortenkirjailija.
Eeva Kiehelä tuli ylioppilaaksi Imatran yhteiskoulusta 1936. Hän suoritti Helsingin Yliopiston alempaan oikeustieteelliseen tutkintoon kuuluvat lopulliset tentit paitsi kansantaloustieteessä. Kiehelä teki opintomatkoja Englantiin 1949 ja 1950 sekä Ruotsiin 1953. Hän oli Imatran yhteislyseon opettaja 1946–1947, Kalajoen kansakoulun opettaja 1947–1948, ja Vuoksenniskan yhteiskoulun opettaja vuodesta 1950.
Liljan vanhemmat olivat filosofian maisteri Lauri Kiehelä ja Rauha Maria (o.s. Ruohonen). Liljan puoliso vuodesta 1941 oli kirjailija ja sanomalehden toimittaja Matti Lilja (1903–1956).
Herttoniemenranta
pienoiskuva|260px|Venevalkama ja kaistale Herttoniemenrantaa mereltä kuvattuna
Herttoniemenranta on 1990-luvun lopulla ja 2000-luvun alkupuolella rakennettu Helsingin 43. kaupunginosaan eli Herttoniemeen kuuluva osa-alue, jossa asuu noin 9 000 ihmistä. Työpaikkoja alueella oli vuoden 2010 lopussa 2 694. Herttoniemenrantaan kuuluvaksi luetaan myös vieressä sijaitseva Herttoniemen kartanon puistoalue. Sitä lukuun ottamatta alue on rakennettu tiiviisti ja kaupunkimaisesti: valtaosa alueen rakennuksista on asuinkerrostaloja.
Herttoniemenranta sijaitsee noin 7 kilometrin päässä Helsingin keskustasta. Alueen kulkuyhteydet ovat hyvät, Herttoniemen metroasema palvelee alueen asukkaita alle kilometrin päässä alueesta.
Ennen nykyisen Herttoniemenrannan alueen ottamista asuinkäyttöön samalla alueella sijaitsi öljysatama. Sinne johti Oulunkylän rautatieasemalta lähtenyt Herttoniemen tavaraliikennerata. Silloin osa-alueen nimikin oli Herttoniemen satama. Alueen asuinrakentamisen edellytyksenä olivatkin mittavat maanvaihtotyöt, sillä öljysataman maaperä oli pahoin saastunutta.
Liikenneyhteydet
Bussiyhteydet Herttoniemenrantaan ovat hyvät. Liityntälinjalla 81 pääsee Kulosaaren ja Herttoniemen metroasemilta Herttoniemenrantaan. Linjat 84–89 kulkevat Herttoniemen metroasemalta Linnanrakentajantietä Laajasalon suuntaan alueen vierestä.
Autoliikenteen tukirangan muodostavat Itäväylä ja Laajasaloon johtava Linnanrakentajantie.
Tauno Penttinen
Tauno Jalmari Penttinen (22. elokuuta 1918 Jääski – 31. tammikuuta 1990) oli suomalainen runoilija.
Leo Riuttu
Leo Aukusti Riuttu oli suomalainen näyttelijä.
Riuttu esiintyi yli neljän vuosi­kymmenen ajan Tampereen ja Helsingin teattereissa sekä 1946–1966 kaikkiaan noin 50 elo­kuvassa. Lisäksi Riuttu esiintyi monissa radio- ja televisio­tuotannoissa. Hänen eräs tunnettu elo­kuva­roolinsa oli alituiseen hihittelevä sota­mies Vanhala elo­kuvassa Tuntematon sotilas (1955).
Ura
Riutun näyttämö­ura alkoi 1930-luvulla Tampereella, ja 1936 hänet kiinnitettiin ammatti­näyttelijäksi Tampereen Teatteriin, josta siirtyi 1941 Tampereen Työväen Teatteriin, jossa Riuttu työskenteli vuoteen 1949 saakka. 1949 Riuttu siirtyi Suomen Kansallisteatteriin, jossa hän teki monia näyttämö­osia eläkkeelle jäämiseensä vuoteen 1980 saakka. Riutun muistettavimpiin teatteri­rooleihin kuului näytelmän Rikos ja rangaistus Marmeladov ja Särkelä itte Heroja.
Eteläiset dynastiat
Eteläiset dynastiat (南朝 [nán cháo]) hallitsivat osaa Kiinasta 420–589. Ajanjaksoa kutsutaan Pohjoisten ja eteläisten dynastioiden kaudeksi, sillä samaan aikaan Kiinan pohjoisosia hallitsivat Pohjoiset dynastiat.
Leo Riuttu
Ura
Riutun viimeinen elo­kuva­esiintyminen oli Affun osa Tarkaksen komediassa Johan nyt on markkinat (1966), mutta Riuttu nähtiin tämän jälkeen vielä useissa televisio­tuotannoissa, viimeiseksi Rudolf Holstin roolissa televisio­sarjassa Sodan ja rauhan miehet (1978).
Riuttu julkaisi vuonna 1973 kasku­kokoelman ”Teatteri­väen makeimmat naurut”. Riuttu palkittiin Pro Finlandialla 1964.
Yksityiselämä
Riuttu oli vuodesta 1939 lähtien naimisissa modisti Irja Birkmanin kanssa. Riuttu kuoli 76 vuoden ikäisenä vuonna 1989.
NHL-kausi 2000–2001
Runkosarja
Runkosarjan suurin tapahtuma oli Mario Lemieux'n paluu kaukaloon joulukuussa yli kolmen vuoden tauon jälkeen. Lemieux’lta kesti 33 sekuntia kerätä ensimmäinen tehopisteensä paluuottelussaan saldon oltua lopulta kolme. Lemieux keräsi 76 tehopistettä vain 43 ottelussa. Sarja laajentui ennen kautta, kun Columbus Blue Jackets ja Minnesota Wild liittyivät mukaan. Molemmat aloittivat läntisessä konferenssissa.
Sijoitukset
Divisioonien voittajat jakavat konferenssin kolme kärkisijaa. Loput viisi jatkoonpääsijää valikoituvat pistejärjestyksessä. (O = Ottelut, V = Voitot (2 p), H = Häviöt (0 p), T = Tasapelit (1 p), TM = Tehdyt maalit, PM = Päästetyt maalit, ME = Maaliero, P = Pisteet)
Gunnar Bråthen
Gunnar Bråthen (7. lokakuuta 1896 Hole – 7. kesäkuuta 1980) oli norjalainen ammattiyhdistysmies ja työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan palkka- ja hintaministerinä 1955–1959.
Perpetua
Perpetua on latinalainen naisen etunimi, joka merkitsee ’kestävää’, ’ainaista’ ja ’pysyvää’. Kristillisessä perinteessä se tunnetaan pyhimysnimenä: sekä katolisen että ortodoksisen kirkon suuresti kunnioittama marttyyri Perpetua heitettiin villieläinten joukkoon karthagolaisessa amfiteatterissa vuonna 203.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on tilastoitu vuoteen 2020 mennessä alle 40 Perpetua-nimistä naista.
Eemeli Pirinen
Pirinen on saavuttanut urallaan yhden aikuisten Suomen mestaruuden suurpujottelussa vuonna 2013. Alppihiihdon maailmancupissa hän kilpaili ensimmäisen kerran marraskuussa 2012 Levin pujottelussa. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran Åren suurpujottelussa joulukuussa 2014 oltuaan 27:s. Parhaimmillaan hän on ollut 23:s Kranjska Goran suurpujottelussa maaliskuussa 2016.
Perpetua
Tunnettuja Perpetuoita
pienoiskuva|Pyhää Perpetuaa esittävä mosaiikki.
Eemeli Pirinen
Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 Pirinen sijoittui suurpujottelussa 30:nneksi.
Keskipilvi
Keskipilvi on noin 2 400–6 000 metrin korkeudessa oleva pilvi. Keskipilviä ovat verhopilvi (Altostratus), hahtuvapilvi (Altocumulus) ja laaja sadepilvi (Nimbostratus). Keskipilvet saattavat olla tropiikissa korkeammalla kuin ylemmillä leveysasteilla.
Keskipilvet saattavat sataa, mutta vain harvoin maahan asti, niiden sade haihtuu jo matkalla. Verhopilvi ennustaa tihetessään sateen melko pikaista alkamista lämpimään rintamaan liittyen. Korkeat kumpupilvet ulottuvat keskipilvien korkeudelle. Keskipilvet ovat tropiikissa 2 000–8 000 metrin, keskileveyksillä 2 000–7 000 metrin ja korkeilla leveyksillä napojen lähellä 2 000–4 000 metrin korkeudessa.
Pajujärvi (Virrat)
Pajujärvi on Pirkanmaalla Virroilla Patoperän kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 4,7 hehtaaria, se on 550 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Siekkisjärven valuma-alueeseen (35.417) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 124,5 metriä mpy.
Sandra Kim
Sandra Kim (oik. Sandra Caldarone, s. 15. lokakuuta 1972 Montegnée, Vallonia) on belgialainen laulaja, joka voitti Norjan Bergenissä käydyn vuoden 1986 Eurovision laulukilpailun vain 13 vuoden ja 200 päivän ikäisenä kappaleella ”J’aime la vie”. Sandra Kim on edelleen kaikkien aikojen nuorin euroviisuvoittaja ja koska kilpailun alaikäraja on nykyisin 16 vuotta, hän säilyttänee todennäköisesti ennätyksensä. Kimin tekemä levy nimeltä ”La vie” julkaistiin myös Albert Barillén tekemässä animaatiosarjassa Olipa kerran elämä.
Chen-dynastia
Chen-dynastia (陳 (yksinkertaistetuin merkein 陈) [chén]) hallitsi osaa Etelä-Kiinasta 557–589. Chen-dynastia oli yksi Eteläisistä dynastioista.
Muut Eteläiset dynastiat olivat:
Lambchop
thumb|Lambchop esiintymässä vuonna 2004. Lambchop on yhdysvaltalainen alternative country -yhtye. Yhtye on ollut toiminnassa vuodesta 1986. Yhtyeen jäsenet ovat vuosien mittaan vaihtuneet useaan otteeseen ja yhtye on lähinnä keskittynyt keulahahmo Kurt Wagnerin ympärille. Yhtyeen musiikissa on kuultavissa myös post-rock- ja soul -vaikutteita.
Ajastettu kuvaus
Ajastettu kuvaus (myös intervallikuvaus, aikaviivekuvaus tai sekvenssikuvaus, engl. time-lapse photography) on elokuvauksen tekniikka, jossa saadaan aikaan tapahtumiltaan nopeutettua elokuvaa ottamalla kohteesta kuvia normaalia elokuvausta hitaammin ja esittämällä tulos sitten normaalilla nopeudella (noin 24 ruutua sekunnissa). Tällöin kuvattu kohde näyttää muuttuvan paljon todellista nopeammin: esimerkiksi ruusunnuppu voi avautua ja puhjeta kukkaan tai rakennus nousta harjakorkeuteensa muutamassa sekunnissa.
Ajastamalla jalustalle sijoitettu elo- tai valokuvakamera kuvaamaan kohdetta esimerkiksi yhden ruudun sekuntinopeudella ja esittämällä tulos nopeudella 30 ruutua sekunnissa saadaan ajan kuluminen vaikuttamaan 30 kertaa todellisuutta nopeammalta. Tällöin erityisesti hitaat muutosprosessit, joihin emme muutoin kiinnittäisi suurta huomiota, näyttäytyvät hyvin korostuneina ja mielenkiintoisina. Ajastettua kuvausta käytetäänkin usein esimerkiksi pilvien tai tähtitaivaan liikkeiden sekä kasvien kasvun tai lahoamisen dramatisoinnissa.
Ajastetun kuvauksen historiaa
Tärkeimpänä intervallikuvauksen popularisoijana mainitaan usein John Nash Ott Jr., jonka työtä on dokumentoitu DVD-julkaisulla Exploring the Spectrum ja käytettiin muun muassa Disneyn pitkissä dokumenttielokuvissa Luonnon ihmeet (1951) ja Elämän salaisuudet (1956). Pankkitoimihenkilö Ott kuvasi tekniikalla aluksi harrastuksekseen kasvikunnan prosesseja ja alkoi rakennella tätä varten yhä parempia välineitä ja olosuhteita. Lopputuloksena oli iso kasvihuone monine kameroineen, joille hän rakensi ajastettuja liikuttelumekanismeja niin, että sai aikaan kamera-ajoja, panorointeja ym. kasvien vähittäistä kasvua seuratakseen. Hän keksi myös tapoja manipuloida kasvien kehitystä muun muassa säännöstelemällä niiden kastelua ja muuntelemalla kasvihuonestudionsa valon määrää ja värilämpötilaa.
Euroopassa merkittävä ajastetun ja muun tieteellisen erikoiskuvauksen kehittäjä on ollut brittiläinen vuonna 1968 perustettu Oxford Scientific Films (OSF).
Ensimmäinen pitkä elokuva, joka perustui valtaosin ajastettuun kuvaukseen oli Godfrey Reggion ohjaama Koyaanisqatsi (1983). Juoneton elokuva koostui nopeutetuista kuvista jotka esittivät pilviä, ihmisten ja autojen massoja kaduilla, auringon kulkua yms. Philip Glassin musiikin säestyksellä. Koyaanisqatsin kuvaaja Ron Fricke teki myöhemmin muita samankaltaisia elokuvia kuten Chronos ja Baraka. Nate Northin elokuva Silicon Valley Timelapse (2008) on paitsi ajastetusti kuvattu, myös ensimmäinen pitkä elokuva, joka on kokonaan kuvattu laajan sävyalan HDR-kuvana. Ajastettua kuvausta ovat käyttäneet myös muun muassa Peter Greenaway elokuvassaan A Zed & Two Noughts ja David Attenborough vuoden 1995 luontodokumenttisarjassaan Kasvien maailma.
Terminologiaa
Termiä ajastettu kuvaus käytetään valokuvauksessa joskus myös aikavalotuksesta, jossa kameran suljinta pidetään auki pitkän aikaa tallentamaan esimerkiksi tähtitaivaan pyörimisliikettä yöaikaan – varsinkin, jos sulkimen avaus ja sulkeminen on ohjelmoitu eli ajastettu etukäteen tapahtumaan tiettyyn aikaan.
Puhekielessä ajastettua kuvausta voidaan kutsua vain nopeutetuksi kuvaksi tai videotekniikasta opituksi kuvakelaukseksi. Videonauhurin kuvakelausta muistuttavaa efektiä käytetään monissa nykyajan televisio-ohjelmissa, kuten sisustussarjoissa, lyhentämään todellisuudessa pitkään kestävä kohtaus, kuten huoneen sisustuksen rakentuminen, koomisella tavalla muutamaan sekuntiin. Joskus myös kuvaan liittyvä ääni nopeutetaan ja korotetaan taajuudeltaan matkimaan analogisten laitteiden nauhanopeuden lisäämisen aiheuttamaa ”pikkuoravailmiötä”.
Ajastettua kuvausta muistuttava menetelmä on stop motion -animaatio, jossa peräkkäisten kuvien ottaminen ei kuitenkaan välttämättä tapahdu ennalta ajastetusti, vaan manuaalisesti sitä mukaa kun esineitä tai esiintyjiä saadaan liikutetuksi uusiin asentoihin ja liikuttaja ehtii siirtyä pois kuvasta.
Ajastetun kuvauksen vastakohta on hidastus, joka saadaan aikaan vastaavasti säätämällä kamera kuvaamaan normaalinopeutta useampia kuvia sekunnissa ja esittämällä tulos sitten normaalinopeudella. Suurnopeuskameran avulla voidaan päästä jopa yli tuhanteen kuvaan sekunnissa.
Hyperlapse
Hyperlapse on ajastettua kuvausta, jossa kamera liikkuu käyttäjänsä mukana pitkiäkin matkoja. Kameran heiluntaa käsivaralla tai esimerkiksi kypäräkameralla kuvatussa materiaalissa voidaan vakauttaa ohjelmallisesti, kuten Instagram-palvelun iOS-käyttöjärjestelmälle vuonna 2014 julkaisemassa Hyperlapse-sovelluksessa. Tuloksena on nopeutettuja, hyvin vakaalta ja hallitulta näyttäviä pitkiä kamera-ajoja.
Ajastetun kuvauksen välineistö
Monissa nykyajan digitaalisissa järjestelmä- ja kiinteäobjektiivisissa kameroissa, jopa älypuhelimissa, voi olla säädettävä, sähköinen ajastinlaukaisin (engl. intervalometer), jonka avulla ajastettu kuvaus on mahdollista.
Ajastetusti liikkuvia hitaita panorointeja varten on saatavana erityisiä moottoroituja jalustoja, jotka voivat olla samoja joita käytetään kaukoputkien hitaaseen liikuttamiseen tähtitaivaan liikettä seuraten. Kamera-ajoja voidaan helpoimmillaan simuloida siirtämällä jalustalla olevaa kameraa valotusten välillä käsin, mutta esimerkiksi Koyaanisqatsin kuvaaja Ron Fricke on kehittänyt tarkoitukseen erilaisia ajastettuja kameran liikuttelumekanismeja.
Jaguaari (täsmennyssivu)
Jaguaari voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
M/S TransTimber
M/S TransTimber on ruotsalaisen Rederi AB Transatlanticin omistuksessa oleva ro-ro-alus. Nykyisin alus kuljettaa suomalais-ruotsalaisen metsäteollisuusyritys Stora Enson tuotteita, reitillä Kemi–Oulu–Göteborg/Lyypekki. Alus on rakennettu vuonna 2007 Aker Yardsin Rauman telakalla. TransTimber on rekisteröity Ruotsin lipun alle ja sen kotisatama on Skärhamn.
TransTimberin sisaraluksia ovat M/S TransPaper ja M/S TransPulp.
Käyttöhistoria
5. tammikuuta 2005 alus tilattiin. 28. joulukuuta 2005 laivan köli laskettiin ja 10. syyskuuta 2006 laiva laskettiin vesille. Aluksen runko rakennettiin Puolassa, josta se hinattiin Aker Yardsin telakalle Raumalle loppuunrakennusta varten. 19. huhtikuuta 2007 alus luovutettiin Baltic Container Shippingin (Rederi AB Transatlantic) omistukseen. Vielä saman kuukauden aikana Stora Enso aloitti liikennöinnin laivalla sen nykyisellä reitillään.
Timo Soini
Timo Juhani Soini (s. 30. toukokuuta 1962 Rauma) on suomalainen poliitikko. Hän on entinen ulkoministeri, kansanedustaja ja europarlamentaarikko, joka aloitti poliittisen uransa Suomen Maaseudun Puolueessa (SMP) vuonna 1979. Hän nousi SMP:n varapuheenjohtajaksi ja puoluesihteeriksi. SMP:n puoluesihteerinä Soini toimi vuosina 1992–1995. Soini oli yksi Perussuomalaiset-puolueen perustajajäsenistä vuonna 1995 ja perussuomalaisten puheenjohtaja vuosina 1997–2017, ja hänen pitkän puheenjohtajakautensa aikana puolue osittain henkilöityi häneen.
Soini oli merkittävä oppositiopoliitikko, joka tuli tunnetuksi "soinismeiksi" kutsutuista lausahduksista ja EU-kriitikkona. Esikuvanaan hän on kertonut pitävänsä Veikko Vennamoa. Hän johti puolueen vaalimenestykseen vuoden 2011 eduskuntavaaleissa. Henkilökohtaisesti Soini nousi kansanedustajaksi vasta vuonna 2003.
Soini on ollut Sipilän hallituksen ulkoministeri vuosina 2015–2019, pääministerin sijainen 2015–2017, kansanedustaja vuosina 2003–2009 ja 2011–2019 sekä Espoon kaupunginvaltuutettu 2001–2021. Soini oli eduskunnan lakivaliokunnan jäsen vuosina 2003–2007, suuren valiokunnan jäsen vuosina 2007–2009, Euroopan parlamentin jäsen vuosina 2009–2011 ja Suomen eurooppaministeri vuosina 2015–2017.
Suomen Maaseudun Puolue
Soini liittyi Suomen Maaseudun Puolueeseen (SMP) 16-vuotiaana vuonna 1979. Hän johti puolueen nuorisojärjestö Kehittyvän Suomen Nuorten Liittoa 1984–1992. Soini valittiin vuonna 1989 puolueen varapuheenjohtajaksi ja vuoden 1992 puoluekokouksessa puoluesihteeriksi. Hän jatkoi tehtävässä SMP:n konkurssiin (1995) asti. Soini on kertonut harkinneensa loikkaamista SDP:hen vuonna 1995 SMP:n kaaduttua talousvaikeuksiin. Hän ehti olla SMP:n ehdokas vuoden 1995 eduskuntavaaleissa Kuopion läänin vaalipiiristä muttei tullut valituksi 2 866 äänellä.
Soini oli SMP:n viimeiseksi jääneen puolueohjelman vuoden 1992 keskeinen arkkitehti. Ohjelmassa hän määritteli puolueen linjan suomalaiskansalliseksi populismiksi.
Perussuomalaiset
SMP:n konkurssin jälkeen Soini oli kolmen muun SMP:läisen Raimo Vistbackan, Urpo Leppäsen ja Kari J. Bärlundin kanssa perustamassa Perussuomalaisia. Hän oli PS:n varapuheenjohtaja ennen puolueen rekisteröimistä, ja puoluesihteeri ensimmäisestä puoluekokouksesta lähtien. Vuonna 1997 Soini valittiin puolueen puheenjohtajaksi.
Vuoden 1999 eduskuntavaaleissa Soini oli perussuomalaisten ehdokkaana Kuopion vaalipiirissä ja sai 3 371 ääntä muttei tullut valituksi. Vuoden 2003 vaaleissa Soini siirtyi Uudenmaan vaalipiiriin ja hänet valittiin kansanedustajaksi 4 397 äänellä. Paikka tuli kristillisten kanssa solmitun vaaliliiton ansiosta. Puolueen ääniharava oli Helsingissä ehdolla ollut Tony Halme, joka sai rasistisella kampanjalla 16 390 ääntä.
Kokkolassa 18.–19. kesäkuuta 2005 pidetyssä puoluekokouksessa Soini valittiin perussuomalaisten ehdokkaaksi tammikuun 2006 presidentinvaaleihin. Soini sai vaalissa 103 368 ääntä (3,4 %). Tulos ylitti reilusti perussuomalaisten silloisen kannatuksen.
Soini istui Euroopan parlamentissa 2009–2011. Hän pyrki europarlamenttiin jo vuoden 1996 vaaleissa, jolloin sai 1 923 ääntä. Vuoden 2009 europarlamenttivaaleissa Soini valittiin 130 715 äänellä, mikä teki hänestä vaalien äänikuninkaan. Europarlamentissa hän liittyi Vapaa ja demokraattinen Eurooppa -ryhmään ja toimi sen varapuheenjohtajana (2009–2010) sekä ryhmän työvaliokunnan puheenjohtajana (2010–2011). Soini oli parlamentissa myös kulttuuri- ja koulutusvaliokunnan varapuheenjohtaja.
Eduskuntavaaleissa 2011 Soini sai Suomen suurimman äänimäärän (43 437 ääntä). Hänen tilalleen europarlamenttiin nousi Maanpuolustuskorkeakoulun tutkija Sampo Terho. Soini oli eduskunnassa ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtaja ja kansainvälisten asiain foorumin jäsen 2011–2015. ProCom – Viestinnän ammattilaiset ry valitsi Soinin vuoden johtajaksi 2011.
Huhtikuussa 2016 Soini kertoi, ettei asetu presidenttiehdokkaaksi vuoden 2018 vaaleissa.
Maaliskuussa 2017 Soini ilmoitti, ettei hae jatkokautta puolueen puheenjohtajana kesäkuun puoluekokouksessa. Puolueen uudeksi puheenjohtajaksi valittiin kesäkuun puoluekokouksessa europarlamentaarikko Jussi Halla-aho.
Sininen tulevaisuus
13. kesäkuuta 2017 Soini ja 19 muuta perusuomalaisten kansanedustajaa ilmoitti eroavansa perussuomalaisten eduskuntaryhmästä ja he perustivat uuden ryhmän nimeltä Uusi vaihtoehto. Pian tämän jälkeen perussuomalaisten puoluehallitus teki päätöksen Uuteen vaihtoehtoon siirtyneiden erottamisesta puolueen jäsenyydestä. Uusi vaihtoehto vaihtoi nimekseen Sininen tulevaisuus, joka rekisteröitiin puolueeksi 15. marraskuuta 2017.
Maaliskuussa 2019 Soini ilmoitti, ettei asetu ehdolle vuoden 2019 eduskuntavaaleissa. Huhtikuussa 2019 hän ilmoitti, ettei lähde ehdolle europarlamenttivaaleihin. Samalla Soini ilmoitti jättäytyvänsä kokonaan pois politiikasta.
Kesäkuussa 2021 Espoon Siniset ry:n hallitus päätti yksimielisesti erottaa Soinin jäsenyydestään. Soinin syytettiin haitanneen Espoon sinisten toimintaa. Länsiväylän mukaan Soinin erottamisen taustalla on suuttumus siitä, että hän esiintyi kahden Liike Nytin ehdokkaan lehti- ja kadunvarsimainoksissa. Kyseiset kuntavaaliehdokkaat Jukka Kilpi ja Jonna Löflund olivat eronneet Espoon sinisistä saman vuoden maaliskuussa.
Soini jätti elokuussa 2021 auki kysymyksen paluustaan politiikkaan, mutta kertoi joulukuussa 2022 ettei asetu enää vuoden 2023 eduskuntavaleissa ehdolle. Syyksi hän sanoi että ”Politiikan ilmapiiri on luisunut sellaiseksi ympäristöksi, etten halua olla eduskuntavaaleissa ehdokkaana. Tunnen itseni. Olen vennamolainen ja katolilainen".
Ulkoministerinä 2015–2019
Eduskuntavaaleissa 2015 Soini sai 29 527 ääntä ollen Suomen toiseksi eniten ääniä kerännyt ehdokas. Samoissa vaaleissa perussuomalaiset nousi toiseksi suurimmaksi puolueeksi. Soini valittiin eduskunnan ensimmäiseksi varapuhemieheksi vuonna 2015. Vaaleissa suurimmaksi puolueeksi nousi Suomen Keskusta ja puolueen puheenjohtaja Juha Sipilä sai hallitustunnustelijan tehtävän. Hallitusneuvottelut alkoivat 8. toukokuuta 2015 keskustan, perussuomalaisten ja kokoomuksen kesken. Puolueet julkaisivat hallitusohjelmansa 27. toukokuuta 2015 ja ilmoittivat Soinin nousevan uuden hallituksen ulkoministeriksi. Soinin esityksestä kumottiin Lex Vennamo, jota Veikko Vennamo oli vastustanut, ja ”Lex Soiniksi” kutsuttu puoluelain muutos astui voimaan vuoden 2016 alusta.
Ulkoministerinä Soini otti prioriteetikseen palautussopimuksen solmimisen Irakin kanssa. Kun sopimusta ei ollut vielä kesällä 2018 syntynyt, Soini selitti, että ”sitä ei yksin pysty solmimaan”.
Kunnallispolitiikka 2001–2021
Soini on ollut Espoon kaupunginvaltuutettu vuodesta 2001. Hänet valittiin Espoon kaupunginvaltuustoon ensimmäisen kerran vuoden 2000 vaaleissa Espoon Sitoutumattomien listalta. Hän uusi paikkansa sitoutumattomana kunnallisvaaleissa 2004. Vuosina 2006–2007 Soini oli kaupunginhallituksen jäsen. Vuoden 2008 vaaleissa Soini sai 8 206 ääntä, mikä oli toiseksi eniten koko maassa. Vuoden 2012 kunnallisvaaleissa hän oli Espoon ääniharava 5 533 äänellä.
Myöhempi poliittinen toiminta
Poliittisen uran jälkeen Soini on toiminut poliittisena kommentaattorina eri medioille. Kesäkuussa 2021 Soini erotettiin Espoon sinisten jäsenyydestä, syynä on esiintyminen kahden Liike Nytiin siirtyneen kuntavaaliehdokkaan kanssa vaalimainoksissa. Soini itse pitää erottamistaan laittomana koska häntä ei ole kuultu asiasta. Sinisen tulevaisuuden puheenjohtajan Kari Kulmalan mukaan päätöksestä huolimatta Soinia ei eroteta itse puolueesta. Sininen tulevaisuus vaihtoi nimenstä puoluekokouksessa 2022 Korjausliikkeeksi ja lopetti toimintansa kesäskuussa 2023, jonka jälkeen Soini on ollut poliittisesti sitoutumaton. Hän on kertonut harkitsevansa asettumista Keskustan ehdokkaaksi Europarlamenttivaaleissa 2024.
Arvot
Soini sanoi syyskuussa 2015, että hän on Suomen harvoja republikaaneja. Toisaalta vaikka hän on yhdysvaltalaisen oikeiston tapaan moraaliasioissa konservatiivi, talousasioissa hän on lähempänä Yhdysvaltain vasemmistoa, joka puolustaa sosiaalitukia. Soinia voidaan pitää arvokonservatiivina. Naispappeuden vuoksi Soini valitsi olla opiskelematta teologiaa. Hän sanoo, ettei välitä siitä, jos häntä sanotaan taantumukselliseksi.
Soini pitää ihmiselämää pyhänä. Hän on muun muassa sanonut: ”Elettävä se on – jokainen elämä. Ja sillä on luovuttamaton arvonsa.” Hän vastustaa samaa sukupuolta olevien avioliittoa, eläinkokeita, aborttia, eutanasiaa, lasten fyysistä kurittamista ja naispappeutta. Soinin mukaan seksuaalisuus kuuluu vain miehelle ja vaimolle. Hän kuitenkin hyväksyy ehkäisyn. Toukokuussa 2013 Soini osallistui Pariisissa järjestettyyn homoliittoja vastustavaan mielenosoitukseen, joka myöhemmin muuttui väkivaltaiseksi mellakaksi.
Soini on sanonut olevansa miesten ja naisten välisen tasa-arvon kannattaja. Hänen mielestään ”feministi on naissovinisti siinä kun mies on miessovinisti”, eikä hän hyväksy kumpaakaan äärilaitaa. Soinin mukaan mies ja nainen ovat erilaisia, mutta samanarvoisia.
Maahanmuutto
Vuonna 2011 antamansa haastattelun mukaan Soinin mukaan Suomessa ei ollut liikaa ulkomaalaisia. Hän arvioi tuolloin, että puolueen tuhansien jäsenten ja 240 eduskuntavaaliehdokkaan joukossa on ehkä kymmenen ihmistä, jotka edustavat tiukempaa näkemystä maahanmuuttokysymyksissä. Soinin mukaan Suomen maahanmuuttopolitiikka oli tiukentunut huomattavasti opposition painostuksesta, mutta myös kokoomuksen ansiosta. Soini sanoi: ”Esimerkiksi jos olet hakemassa turvapaikkaa täältä. Jos täytät kriteerit, niin tervetuloa!” Soini on sanonut kaipaavansa järkevämpää ja oikeudenmukaisempaa maahanmuuttopolitiikkaa, joka saisi kantasuomalaiset suhtautumaan maahanmuuttajiin positiivisemmin.
Yksityiselämä
Soini syntyi Raumalla, josta muutti jo kaksivuotiaana vanhempiensa mukana Espooseen. Hän valmistui ylioppilaaksi Kaitaan lukiosta 1981 ja valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta 1988. Soinin pro gradu -tutkielma Populismi – politiikkaa ja poltinmerkki: SMP:n roolinmuutos (1988) hyväksyttiin arvosanalla cum laude approbatur.
Soini on asunut vuodesta 1968 lähtien Espoon Iivisniemessä. Hän avioitui vuonna 1996 lääkäri Tiina Lajusen kanssa. Parilla on poika Toivo (s. 1997) ja tytär Silja (s. 1999). Soini harrastaa lukemista, mökkeilyä, raviurheilua ja jalkapalloa. Hänen suosikkijoukkueensa on ollut jo nuoresta pitäen lontoolainen jalkapallojoukkue Millwall FC. Soini on myös itse pelannut kuusi vuotta lähiöjoukkue Espoon Tikassa.
Soini on sotilasarvoltaan alikersantti.
Terveys
Soinin terveydentila on herättänyt keskustelua. Huhtikuussa 2011 kokenut yritysjohtaja ja johtajuudesta kirjoittanut vuorineuvos Gustav von Hertzen kertoi pitävänsä Soinin terveydentilaa "todellisena riskinä" sen suhteen, että ilman häntä puolueella ei olisi todellista johtajaa.
Syyskuussa 2012 perussuomalaisten kansanedustaja Juha Väätäinen totesi Soinin terveyden kärsivän suuresta työtaakasta ja ylipainosta.
Vuonna 2014 julkaistussa kirjassa Peruspomo Soini kertoi kärsineensä useista terveysongelmista. Vuonna 2010 hän sairastui verenmyrkytykseen ja vuoden 2012 presidentinvaalien jälkeen hänelle tehtiin sydänoperaatio.
Uskonto
Soini kastettiin lapsena evankelis-luterilaisen kirkon jäseneksi. Keväällä 1988 hän kääntyi roomalaiskatolilaiseksi. Hänen ensikosketuksensa katoliseen kirkkoon tapahtui 23-vuotiaana vuonna 1985 Interrail-matkalla Irlannissa.
Hän jätti luterilaisuuden, koska ei kokenut luterilaisena saavansa vastustaa naispappeutta tai aborttia. Soini sanoi, ”Jos olet ortodoksi tai katolilainen, saat vapaasti olla naispappeuden vastustaja, mutta luterilaisena et saa olla. Se on mielestäni erikoista.” Soini sanoo ihmiselämän olevan alusta asti pyhä ja ihmetelleensä luterilaisen kirkon kantaa: ”Etteihän abortti kiva ole, mutta kun elämä ja elämäntilanteet voivat olla hankalia”.
Soini sanoo, ettei voi sietää ”nössöilyä” uskonasioissa. Hän pelkää luterilaisen kirkon suhteellistavan kaiken ja pitävän kaikkea vain kauniina tarinana ja pelastustakin symbolisena: ”Lopulta kielletään uskon koko voima. On hyvä ihminen, hyvä elämä, hyvä humanismi – ihan täyttä roskaa.” Soinia viehätti myös paavin antikommunismi ja ateisminvastaisuus.
Kritiikkiä
Soinia on kritisoitu perussuomalaisten väitetyn ”rotusyrjinnän” kieltämisestä puolueen edustajiin suunnattujen rotuoppiväitteiden jälkeen. BBC:n HARDtalk-ohjelman juontaja Stephen Sackur syytti helmikuussa 2013 haastattelussaan Soinia lupauksensa pettämisestä viitaten tämän aiempaan lausuntoon, jonka mukaan rasismiin syyllistyneet edustajat erotettaisiin puolueesta. Kansanedustajat James Hirvisaari ja Jussi Halla-aho oli tuomittu kiihottamisesta kansanryhmää vastaan, ja kansanedustaja Teuvo Hakkarainen oli puolestaan esittänyt rasistiseksi luonnehdittuja lausuntoja useaan kertaan mediassa. Lokakuussa 2013 Hirvisaari erotettiin puolueesta, kun hän kuvasi Seppo Lehdon natsitervehdyksen eduskunnan lehtereillä.
Hyökkäys
Maaliskuussa 2019 Soldiers of Odin -tunnuksiin pukeutunut mies yritti lyödä Soinia Korson maalaismarkkinoilla Vantaalla, mutta turvamiehet estivät yrityksen. Useiden puolueiden puheenjohtajat tuomitsivat hyökkäyksen.
Ahvenlammi (Virrat, Siekkiskylä)
Ahvenlammi on Pirkanmaalla Virroilla Siekkiskylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 4,7 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Siekkisjärven valuma-alueeseen (35.417) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 162,2 metriä mpy.
Geometrinen keskiarvo
Positiivisten lukujen geometrinen keskiarvo g(x) \ on keskiluku, joka kuvaa lukujen keskiarvoa logaritmisella asteikolla. Geometrinen keskiarvo lasketaan kaavalla
Logaritminen keskiarvo
missä a on positiivinen luku.
Yleensä kuitenkin kahden luvun logaritminen keskiarvo määritellään kaavalla
missä x ja y ovat erisuuria positiivisia lukuja. Kahden erisuuren positiivisen luvun logaritminen keskiarvo on suurempi kuin niiden geometrinen keskiarvo ja pienempi kuin niiden aritmeettinen keskiarvo.
Keskiverto
Jos lukuja on vain kaksi, niiden geometrisesta keskiarvosta käytetään myös nimitystä keskiverto. Tämä selittyy sillä, että jos verrannossa
sen keskimmäiset jäsenet B ja C ovat yhtä suuret, niin tällöin kyseinen luku on suuruudeltaan verrannon äärimmäisten jäsenten A ja D geometrinen keskiarvo, toisin sanoen.
Roni Hirvonen
Roni Hirvonen (s. 10. tammikuuta 2002 Espoo) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Toronto Maple Leafsin organisaatiossa. Hän pelaa pääasiassa AHL-joukkue Toronto Marliesissa. Hirvonen on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta hän osaa pelata myös laidassa. Toronto Maple Leafs varasi Hirvosen toisella kierroksella 59. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2020.
Seuraura
Hirvonen on Espoon Jääklubin kasvatti. Hän siirtyi C-juniori-ikäisenä Espoo Bluesiin. Kaudella 2016–2017 Hirvonen jakoi C-nuorten SM-karsinnoissa 21 osumallaan joukkueensa sisäisen maalipörssin voiton Alexander Forslundin kanssa sekä C-nuorten SM-sarjan runkosarjassa tehoilla 7+13=20 Bluesin sisäisen pistepörssin voiton Matias Kutvosen kanssa ja sisäisen syöttöpörssin voiton Hugo Rikkilän kanssa. Kauden 2017–2018 hän pelasi suurimmaksi osaksi seuran B-nuorissa, joiden paras pistemies ja syöttäjä Hirvonen oli tehoilla 11+27=38. Hänet palkittiin kauden päätteeksi B-nuorten SM-sarjan vuoden tulokkaana Heino Pulli -palkinnolla. Hirvonen pelasi kauden aikana myös kaksi ottelua Bluesin A-nuorissa tehden kolme syöttöpistettä, mutta hän vahvisti myös seuran C-nuoria, jossa Hirvonen voitti Suomenmestaruuden.
Ensimmäisellä täydellä A-juniorikaudellaan 2018–2019 Hirvonen oli tehoilla 21+34=55 Bluesin A-nuorten paras syöttäjä Veeti Miettisen kanssa sekä toiseksi paras pistemies hänen jälkeensä. Hirvonen valittiin A-nuorten SM-liigan tammikuun 2019 kuukauden nuoreksi pelaajaksi. Hän voitti myös koko sarjan pudotuspelien piste- ja syöttöpörssin tehoilla 3+12=15, mikä on myös A-nuorten SM-liigan kaikkien aikojen U17-ikäluokan ennätys. Hirvonen jakoi myös Bluesin sisäisen tehotilaston voiton Veeti Miettisen kanssa lukemalla +5. Hän voitti kauden päätteeksi A-nuorten SM-hopeaa.
Toukokuussa 2019 Hirvonen teki kaksivuotisen SM-liigasopimuksen Porin Ässien kanssa. Joukkueeseen siirtyi kaudeksi 2019–2020 myös apuvalmentajaksi häntä Bluesin A-nuorissa valmentanut Saku Martikainen. Hirvonen teki liigadebyyttinsä vain 17-vuotiaana runkosarjan avauskierroksella 13. syyskuuta 2019 paikallisvastustaja Rauman Lukkoa vastaan. Hänet merkittiin Ässien kakkosketjun oikeaan laitaan Peter Tiivolan ja Edwin Hedbergin viereen. Hirvonen sai ottelussa jääaikaa 16.05 minuuttia. Hän keräsi myös yhden syöttöpisteen oltuaan kakkossyöttäjänä Peter Tiivolan tekemään 2–1-voittomaaliin. Veli-Pekka Ketola valitsi Hirvosen ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi. Liigauransa avausmaalin hän teki kauden neljännellä kierroksella 21. syyskuuta 2019 Tampereen Ilvestä vastaan. Raimo Kilpiö (jonka pelinumeron 11 Ässät jäädytti ennen ottelua) valitsi Hirvosen ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi. Kaikkiaan hänen tulokaskautensa toi 52 runkosarjaottelussa tehot 5+11=16.
Toronto Maple Leafs varasi Hirvosen toisella kierroksella 59. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2020. Kaudella 2020–2021 hän teki SM-liigassa 54 runkosarjaottelussa tehot 6+15=21, mutta Hirvonen teholukema –19 oli kuitenkin Ässien heikoin.
Kaudeksi 2021–2022 Hirvonen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Helsingin IFK:hon. Hän teki puolivälierissä viidessä ottelussa tehot 3+3=6, joilla Hirvonen jakoi HIFK:n sisäisen maalipörssin voiton Jere Innalan, Eetu Koivistoisen ja Yohann Auvitun kanssa.
Toukokuussa 2022 Hirvonen teki kolmevuotisen NHL-tulokassopimuksen hänet varanneen Toronto Maple Leafsin kanssa. Hän jatkoi kaudella 2022–2023 vielä lainalla HIFK:ssa, jossa Hirvonen teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 15+13=28. Hän edusti joukkuetta kauden aikana myös Spengler Cupissa. SM-liigakauden päätyttyä huhtikuussa 2023 Hirvonen liittyi AHL-joukkue Toronto Marliesin vahvuuteen. Hän ei pelannut siellä loppukaudella kuitenkaan otteluakaan.
Maajoukkueura
Hirvonen pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2021 ja 2022, joista jälkimmäinen turnaus päättyi hopeaan ja ensimmäinen turnaus pronssiin. Vuoden 2021 turnauksessa hän teki puolivälieräottelussa Ruotsia vastaan Suomen 3–2-voittomaalin vain 25 sekuntia ennen varsinaisen peliajan päättymistä ja ratkaisi joukkueelle välieräpaikan. Vuoden 2022 turnauksessa Hirvonen toimi Suomen kapteenina. Hän jakoi joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Joakim Kemellin ja Aleksi Heimosalmen kanssa lukemalla +4. Valmentajat valitsivat Hirvosen Suomen turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Hänet valittiin myös Latviaa vastaan pelatun avausottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi. Hirvonen oli nimettynä Suomen MM-kisaehdokkaaksi myös vuoden 2020 turnaukseen, mutta hän kuitenkin putosi lopullisesta kisajoukkueesta.
Hirvonen pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2019 sekä Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2019, jolloin hän voitti Suomen sisäisen piste- ja maalipörssin tehoilla 4+2=6. Hirvosen maaleista kolme syntyi kypärätemppuna alkulohkon ottelussa turnauksen isäntämaa Tšekkiä vastaan, kun Suomi voitti ottelun lukemin 1–5. Hän pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2018. Yhteensä Hirvonen on pelannut 44 nuorten ja 46 poikien maaottelua.
Hirvonen valittiin Pohjola-leirin tähdistökentälliseen vuonna 2017.
Pelityyli
Jatkoaika.com-verkkolehden toimittaja Esko Kallioniemen mukaan Hirvosen vahvuuksiin kuuluvat pelikäsitys, taito-ominaisuudet, luistelu ja laukaus. Hänen aiemman seuransa Ässien kehitysjohtaja Tommi Kerttula luonnehti hänestä Hirvosen SM-liigasopimuksen julkaisemisen yhteydessä toukokuussa 2019:
Muuta
Hirvosen isä Timo pelasi omalla urallaan SM-liigaa hyökkääjänä Kiekko-Espoossa/Bluesissa ja Saimaan Pallossa yli 600 ottelua sekä yhtenä kautena myös Ruotsissa. Blues on jäädyttänyt hänen pelinumeronsa 33. Timo Hirvonen loi sittemmin uraa myös valmentajana.
Roni Hirvonen harrastaa myös sulkapalloa.
CITES
CITES (Convention on International Trade in Endangered Species of Wild Fauna and Flora) on uhanalaisten lajien kansainvälistä kauppaa koskeva yleissopimus.
CITES-sopimuksen lajit on listattu sen kolmessa liitteessä:
Sopimus koskee eläinten ja kasvien kuljettamista sekä elävinä että kuolleina ja kaikkia niitä tuotteita, joiden raaka-aineena on käytetty näihin lajeihin kuuluvia eläimiä, kasveja tai niiden osia.
Esimerkiksi lemmikkeinä pidettävien CITES-sopimukseen kuuluvien eläinlajien, esimerkiksi tiettyjen kilpikonnalajien, tuomiseen tarvitaan todistus siitä, että kyseisiä yksilöitä ei ole pyydystetty luonnosta, vaan ne on kasvatettu tarhassa. Samoin tietyistä puulajeista valmistettuja tuotteita ei saa tuoda maahan, ellei voida todistaa, että puut on kasvatettu viljelmällä, eikä kaadettu sademetsästä. Jotta tiedät, onko kyseessä oleva laji CITES-sääntelyn alainen, selvitä lajin kaksiosainen tieteellinen nimi ja hae laji sen avulla tarkastuslistalta.
Ouluhalli
thumb|300px|Ouluhalli talvella. Ouluhalli on Oulun kaupungin liikuntaviraston ylläpitämä urheiluhalli Raksilan kaupunginosassa, keskustan läheisyydessä. Halli on osa kaupungin ylläpitämää Raksilan urheilukeskusta. Halli valmistui vuonna 1986, ja sen rakentamiskustannukset olivat 50 miljoonaa markkaa (noin 8,4 miljoonaa euroa). Hallin suunnitteli Arkkitehtitoimisto Harju (kupoliosa).
Halli on ympyränmuotoinen, ja sen halkaisija on 115 metriä. Hallin katto on rakenteeltaan kalottityyppinen, ja hallin sisätilan suurin korkeus on 24 metriä. Sisäpinta-ala on 12 000 m² ja tilavuus 161 000 m³. Katsomossa on 830 kiinteää istumapaikkaa, lisäkatsomossa 700 istumapaikkaa sekä lisäksi 4 500 tuolia. Pysäköintipaikkoja hallin edustalla on 664.
Ouluhallissa järjestetään vuosittain SM-kisoja muun muassa palloilulajeissa sekä EM-kisoja muun muassa painissa toukokuussa 1989 ja lentopallon EM-kisojen alkulohko syyskuussa 1993. MM-tasolla hallissa kilpaillaan jousiammunnassa. Vuonna 2004 Ouluhallia käytti 344 122 urheilijaa.
Kentät
Keinonurmi on käytössä 15. lokakuuta – 15. huhtikuuta välisenä aikana.
Laajennusosa
Ouluhallin laajennusosa on kooltaan 7350 m². Se on nivelletty vanhan kupolihallin pääsisäänkäynnin kohdalle, johon on sijoitettu koko rakennuskompleksia palveleva aula ja kahvila-ravintola. Uudisosan suurin sali on 1775 m² kokoinen monitoimisali, joka tarjoaa SM-tason tilat lentopallolle, koripallolle ja futsalille. Muunneltavat katsomotilat on jopa 1500 hengelle. Lisäksi rakennuksessa on 70-metrinen juoksurata, lähes 400 neliön kuntosali sekä tanssi-, voimistelu- ja kamppailusalit.
Arkkitehdit Kontukoski Oy voitti Ouluhallin laajennuksesta järjestetyn arkkitehtikilpailun vuonna 2018 ehdotuksellaan ”Kiitäjä”. Palkintolautakunta kiitti lausunnossaan sitä, miten hankala suunnitteluongelma - siron kupolihallin laajentaminen - onnistuttiin ratkaisemaan ilman alkuperäisen rakennuksen ilmeen menetystä. Tätä edesauttoi se, että Kontukoski löysi rakennukselle paremman paikan ns. Messukentältä kuin mitä hankkeen esiselvityksessä ehdotettiin.