cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sigmund Freud
Neuroosien taustaa
"”Alkaessani 1873 opiskella yliopistossa koin heti alkuun muutamia tuntuvia pettymyksiä. Pahin oli kohtaamani vaatimus, että minun pitäisi tuntea itseni alempiarvoiseksi ja kansakuntaan kuulumattomaksi, koska olin juutalainen. – – yksi myöhempään nähden tärkeä seuraus tästä yliopistossa saamastani ensivaikutelmasta oli, kun niin varhain tuli osakseni olla oppositiossa ja ’taajan enemmistön’ pannaanjulistamana. Se valmisteli tiettyyn riippumattomuuteen arvostelun suhteen.”"
Ensimmäiset kirjat
Psykoanalyysin keskeisiin tapahtumiin kuuluivat myös Freudin itseanalyysi ja unien tulkinta. Jouduttuaan erilaisten neuroottisten ongelmien vaivaamaksi Freud pyrki 1890-luvulla perusteelliseen itsetutkisteluun ja tunteidensa jatkuvaan kirjaamiseen. Freud analysoi itseään vapaiden mieleenjohtumien menetelmällä ja käytti aineistona pääasiassa uniaan. Tässä Freud katsoi päässeensä yhä lähemmin perille unien vaikutuksesta ja toiminnasta, ja 1890-luvun lopulla hän laati laajan tutkielman Unien tulkinta, joka julkaistiin marraskuussa 1899 (nimiösivullaan vuosiluku 1900).
Ensi alkuun Unien tulkinnan vastaanotto oli laimea eikä kirjaa myyty paljonkaan. Freudin aiheenvalinta vaikutti omituiselta, sillä unia pidettiin toisarvoisina. Yhtä eriskummallisilta tuntuivat kaksi seuraavaa teosta, joissa tarkasteltiin virhesuorituksia eli ”freudilaisia lipsahduksia” ja vitsejä: Arkielämämme psykopatologiaa (1901) ja Vitsi ja sen yhteys piilotajuntaan (1905). Näissä kolmessa kirjassa Freudin huomio kohdistuu arkisiin ja tahattomiin elämänilmiöihin. ”Tarkoituksenihan on kerätä ja tieteellisesti arvostella jokapäiväisiä asioita.” Unien tulkinnassa Freud esitti, että uni on (tukahdutetun, torjutun) toiveen (verhoutunut) toteuma. Arkielämämme psykopatologiaa keskittyi osoittamaan virhesuoritusten mielekkyyttä, jota torjunta estää ihmisiä havaitsemasta. Vitsi-kirjassa Freud esitti, että vitsin tuottama mielihyvä perustuu psyykkisen energian säästymiseen.
Seuraava tärkeä julkaisu oli Freudin Kolme seksuaaliteoreettista tutkielmaa, jonka hän julkaisi vuonna 1905 ja jonka täydentämistä hän jatkoi vuoteen 1925 asti. Tutkielmat käsittelivät seksuaalisia poikkeavuuksia, lapsen seksuaalisuutta ja murrosiän psykoseksuaalista kehitystä ja koettivat järjestää niitä kokonaisuudeksi, jossa tiedostumattomilla seikoilla on osansa. Freudin esittämät seikat eivät taaskaan olleet hänen omia löytöjään, mutta uutta olivat yhteys, johon havainnot asetettiin, kokonaisuus, joka niistä muodostui, ja selitys, joka niille esitettiin.
Tärkeää edistysaskelta psykoanalyyttisen teorian kehitykselle merkitsi 1910-luvun alussa ilmestynyt Freudin menetelmäopillinen artikkelisarja, jossa vakiinnutettiin klassisen freudilaisen analyysin menettelytavat (muun muassa artikkelit ”Tunteensiirron dynamiikasta”, 1912; ”Hoidon aloittaminen”, 1913).
Psykoanalyyttisen liikkeen alku
Vuodesta 1902 alkaen Freudin luo kokoontui nuoria wieniläisiä lääkäreitä keskustelemaan psykoanalyysista ja opiskelemaan sitä. Näistä ”keskiviikkotapaamisista” syntyi vuonna 1908 Wienin psykoanalyyttinen yhdistys. Aluksi jäseniä oli viisi, vuonna 1906 seitsemäntoista. Vuosien varrella kokouksien ilmapiiri alkoi muuttua kärjistyneeksi, ja Freud alkoi kaivata tukijoita Itävallan ulkopuolelta. Vuoden 1908 alkupuolella Max Graf totesi: ”Me emme enää ole se veljeskunta, jonka me kerran muodostimme.” Epäilemättä nämä ajat olivat hänellä mielessä, kun hän elämänsä loppupuolella kirjoitti:
pienoiskuva|Ryhmäkuva [[Clarkin yliopiston edustalla 1909. Edessä: Sigmund Freud, G. Stanley Hall, Carl Jung. Takana: Abraham A. Brill, Ernest Jones, Sándor Ferenczi.]]
Psykoanalyysin kansainvälistyminen alkoi vuonna 1907, kun Freudin luona alkoi vierailla sveitsiläisiä psykiatreja, muun muassa Carl G. Jung. Vuonna 1909 alkoi ilmestyä ensimmäinen aikakausjulkaisu Jahrbuch für psychoanalytische und psychopatologische Forschungen. Vuonna 1909 Freud ja Jung kutsuttiin Yhdysvaltoihin esitelmöimään saksaksi.
Freud solmi Yhdysvaltain-matkalla muutamia tärkeitä ystävyyssuhteita (muun muassa James Putnamiin), jotka auttoivat psykoanalyysin kansainvälistä leviämistä. Kansainvälinen psykoanalyyttinen yhdistys (Internationale Psychoanalytische Vereinigung, IPV) perustettiin vuonna 1910 ja Jung valittiin ensimmäiseksi puheenjohtajaksi.
1900-luvun ensikymmenellä psykoanalyyttiseen liikkeeseen tuli mukaan muutamia tärkeitä tutkijoita, joista tuli psykoanalyysin edistäjiä, sekä toisia, jotka pian ajautuivat ristiriitaan liikkeen – toisin sanoen Freudin – kanssa. Ensimmäiseen ryhmään kuuluivat lääkärit Max Eitingon ja Karl Abraham Berliinistä, Ernest Jones Lontoosta sekä Sándor Ferenczi Budapestistä. Yksikään heistä ei toiminut Wienissä.
Carl G. Jung, Eugen Bleuler, Alfred Adler ja Wilhelm Stekel ajautuivat muutamassa vuodessa erimielisyyksiin Freudin kanssa ja erosivat psykoanalyyttisesta liikkeestä vastavuoroisten syytösten lennellessä. Varsinkin Jungin erottaminen osoittautui Freudille tuskalliseksi, koska hän oli kaavaillut Jungista työnsä jatkajaa.
Myös Otto Rank, yksi Freudin luottohenkilöistä, erosi psykoanalyyttisesta liikkeestä. Vuonna 1924 hän julkaisi ensin yhdessä Sándor Ferenczin kanssa kirjan Entwicklungsziele der Psychoanalyse, jossa esitettiin, että analyysipotilaiden lapsuudenkokemukset kannattaisi sivuuttaa, ja sitten oman kirjansa Das Trauma der Geburt und seine Bedeutung für die Psychoanalyse, jossa hän teki syntymätraumasta ihmisen henkilöhistoriaa hallitsevan seikan. Freud arvosteli Rankin teoriaa artikkeleissaan ”Hemmung, Symptom und Angst” vuonna 1926 ja ”Analyysin päättyminen ja päättymättömyys” vuonna 1937. Rankin ajatukset saivat Amerikassa kiinnostuneempaa vastakaikua osakseen kuin Euroopassa, varsinkin kun Rank esitteli omia teorioitaan Freudin ajatuksina.
Psykoanalyysin yhteiskunnallista soveltamista tavoitteli Wilhelm Reich, joka koetti yhdistää psykoanalyysia marxilaisuuteen. Hänen käsityksensä ei kuitenkaan saanut tukea muilta psykoanalyytikoilta, ja hänet erotettiin IPV:stä vuonna 1934.
Tapauskertomuksia ja kulttuurin analyysia
Vuosien 1900 ja 1910 välillä Freud suoritti muutaman analyysin, jotka ovat saavuttaneet psykoanalyysissa klassisen aseman, koska hän julkaisi tapauskertomukset. Ensimmäinen ”kanta-analyysi” oli ”Doran” epäonnistunut terapia, joka opetti psykoanalyysille monia seikkoja tunteensiirrosta (transferenssi, Übertragung) ja johti analyysitekniikan tuntuvaan kehittymiseen. ”Pikku Hansin” analyysin katsottiin havainnollistaneen, kuinka oidipaaliset ristiriidat ilmenivät viisivuotiaassa pikkupojassa. ”Rottamiehen” analyysin katsottiin antavan tietoa pakkoneuroosien etiologiasta. Freudin tapauskertomukset toivat psykoanalyysille uusia kannattajia, sillä kertomukset oli laadittu sujuvasti ja kaunokirjalliseen tyyliin ja Freud osasi ennakoida arvostelevat vastaväitteet ja näin kääntää lukijan puolelleen. Kirjallisina esikuvina tai vertauskohtina voi nähdä Henrik Ibsenin, Arthur Schnitzlerin, Franz Kafkan tai Lev Tolstoin kertomukset.
Analyysipotilaiden ohella Freud ja muutkin psykoanalyytikot koettivat analysoida myös historiallisia ihmisiä: tunnetuiksi tulivat Freudin kirjoitukset Leonardo da Vincistä ja Daniel Paul Schreberistä. Näitä tutkielmia on kuitenkin pidetty spekulatiivisina ja niistä puuttuu varsinaiseen psykoanalyysiin kuuluva vastakaiku. Artikkelien vakuuttavuutta heikentävät myös niiden lähtökohtavirheet: Leonardo-artikkeli perustuu käännösvirheeseen, ja Schreber-artikkelissa sekoitetaan homoseksuaalisuus ja transsukupuolisuus.
Psykoanalyysi alkoi laajentua kulttuurintutkimuksen alalle, ja vuonna 1912 Otto Rank ja Hanns Sachs perustivat Imago-aikakauskirjan. Tunnettuihin analyyseihin kuuluu muun muassa Freudin artikkeli ”Michelangelon Mooses” ja hänen ”unianalyysinsa” Wilhelm Jensenin pienoisromaanista Gradiva. Taiteen psykoanalyysia vaivasi kuitenkin tietty pinnallisuus. Tutkimus keskittyi aiheistoon, ja ”ammattitaito, muoto ja tyyli” jäivät käytännössä koskematta.
Imago-lehdessä julkaistiin muun muassa Freudin Toteemi ja tabu neljänä esseenä. Teos käsittelee uskontotieteen ja sosiaalipsykologian kysymyksiä. Kirjaan sisältyy ansioiden – psykoanalyyttisen ambivalenssin käsitteen – ohella spekulointia. Toteemin ja tabun ongelmat johtuvat siitä, ettei Freud tehnyt kenttätyötä vaan kehitteli teorioitaan kirjoituspöydän ääressä käyttäen lähdeteoksia, joihin sisältyi jo ilmeisiä tulkintoja ja joiden todenmukaisuus oli muutenkin kiistanalaista. Tutkijan ja tutkimuskohteen vuorovaikutus jäi jälleen syntymättä.
Ensimmäinen maailmansota vaikeutti psykoanalyytikkojen toimintaa: vihollisuuksien takia itävaltalaisten ja saksalaisten yhteydet esimerkiksi Englantiin katkesivat, useat analyytikot joutuivat sotapalvelukseen ja Freudin vastaanotolle ei riittänyt potilaita. Lisäksi psykoanalyyttinen liike oli juuri jakautunut Jungin ja Adlerin lähdettyä omille teilleen. Jo ennen sotaa Freud oli laatinut teoreettisia artikkeleita, joissa hän pyrki esittämään psykoanalyysin perusteita ja erottamaan sitä esimerkiksi Carl G. Jungin ”analyyttisesta psykologiasta”. Sodan aikana hän laati 12-osaisen artikkelikokoelman psykoanalyysin filosofiasta. Freud ei julkaissut kahdestatoista artikkelista kuin viisi ja hävitti loput.
Spekulatiivista asennetta jatkaa Freudin tutkielma Mielihyväperiaatteen tuolla puolen (1920), jossa esitellään mielihyväperiaatteen ja todellisuusperiaatteen yhteisvaikutus sekä puolustetaan kuolemanvietin teoriaa. Freudin mukaan eliöissä vaikuttaa erityinen kuolemanvietti, joka pyrkii palauttamaan eliön elottomaan tilaan. Harvat psykoanalyytikot – näiden joukossa Melanie Klein seuraajineen – ovat omaksuneet Freudin ajattelua tältä osin. Vain aggressiovietin teoria on löytänyt kannattajia.
Peruskäsitteet vakiintuvat
Psykoanalyyttinen teoria alkoi saada nykyisin tunnetun hahmonsa 1920-luvulla, kun Freud julkaisi kirjat Joukkopsykologia ja egoanalyysi (1921) ja Minä ja ”se” (1923). Näissä esitellään useita psykoanalyysin peruskäsitteitä, kuten kohteenvalinta, samastuminen ja yliminä (superego, das Über-Ich). Vaikka Joukkopsykologia nojaa paljolti Toteemiin ja tabuun, siinä on käsitelty myös joukkokäyttäytymisen psykologiaa, taustana ensimmäiseen maailmansodan järjettömyys. Kirjassa Minä ja ”se” tarkistetaan mielen rakennetta: vaikka kaikki torjuttu onkin tiedostumatonta, ei kaikki tiedostumaton ole torjuttua vaan myös osa minästä on tiedostumaton. Freudin mukaan minä (ego) on osa viettipohjaa (”se”, id) eikä sillä ole käytettävissään omaa energiaa. Minäpsykologiaksi nimitetty koulukunta (Anna Freud, Heinz Hartmann ynnä muut) ei ole seurannut tässä viettipohjapsykologiaa vaan on myöntänyt minälle omaa energiaa. Freudille minä oli surkea olio, joka joutuu palvelemaan kolmea herraa: ulkomaailmaa, viettipohjan libidoa ja yliminän ankaruutta.
1920-luvulla psykoanalyysi alkoi levitä yhä laajemmin yleiseen tietoisuuteen. Psykoanalyysi henkilöityi Freudiin, ja psykoanalyyttiset käsitykset levisivät pinnallisessa ja yksinkertaistetussa muodossa. Freud piti kohua enemmänkin surkuhupaisana kuin ilahduttavana.
Useimmat varhaisista psykoanalyytikoista olivat koulutukseltaan lääkäreitä, mutta joukossa oli myös maallikoita, kuten kirjallisuudentutkija Theodor Reik. Tämän amerikkalainen potilas teki Wienissä vuonna 1925 rikosilmoituksen, koska Reik oli hänen mukaansa syyllistynyt puoskarointiin eli oikeudettomaan lääkärintoimen harjoittamiseen. Oikeuskiistan jatkuessa Freud julkaisi vuonna 1926 kiistakirjan Maallikkoanalyysin kysymys ja asettui voimakkaasti puolustamaan maallikoiden oikeutta psykoanalyysin harjoittamiseen. Hän ei kuitenkaan saanut kantaansa hyväksytyksi psykoanalyytikoiden parissa, vaan näiden enemmistö asettui vastustamaan ei-lääkäreiden analyytikonoikeuksia. Amerikkalaiset analyytikot vastustivat maallikkoanalyysia jyrkimmin, eikä Freudin paheksunnalla ollut merkitystä. Freud halusi puolustaa psykoanalyysin asemaa itsenäisenä tieteenä, jotta lääketiede ei ”nielaisisi” sitä.
Freud palasi uskonnon ja yhteiskunnan kysymyksiin kirjoissaan Erään toivekuvitelman tulevaisuus (1927) ja Ahdistava kulttuurimme (1930). Edellinen teos suhtautuu valistusajan hengessä kielteisesti uskontoihin ja esittää, että uskonnot vastaavat avuttomuuden kokemuksiin, jotka juontuvat lapsuudesta. Jälkimmäinen teos sisältää politiikan psykoanalyyttisen teorian: yhteiskuntaelämä on kompromissimuodoste eikä siihen ole ratkaisua, vaan se tuottaa väistämättä tyytymättömyyttä ja ahdistusta.
Freudin työkykyä ja elämäniloa uhkasi suusyöpä, jota operoitiin ensimmäisen kerran 1923. Osa Freudin yläleuasta jouduttiin poistamaan. Leukaan soviteltiin useita proteeseja, mutta Freudin puhekyky ei ollut leikkausten jälkeen ennallaan. Anna Freud toimikin loppuvuosina usein julkisissa puhetilaisuuksissa isänsä sijaisena.
Uran loppuvaiheet
pienoiskuva|pysty|Sigmund Freudin tuhkauurna Golders Green Crematoriumissa Lontoossa. Freud julkaisi 1930-luvulla viimeiset merkittävät teoreettiset kirjoituksensa. Niihin kuuluivat uusi johdantoluentojen sarja vuonna 1932 (Johdatus psykoanalyysiin) sekä esseet ”Konstruktiot analyysissa” ja ”Analyysin päättyminen ja päättymättömyys” viisi vuotta myöhemmin. Näissä julkaisuissa Freud viimeisteli niin sanotun klassisen analyysin teoriaa ja käytäntöä.
1930-luvun alussa fasistiset juutalaisvastaiset liikkeet alkoivat voimistua. Freudin teoksia oli mukana toukokuun 1933 suurissa kirjarovioissa. Juutalaiset psykoanalyytikot joutuivat lähtemään Saksasta ja siirtymään lähinnä Englantiin ja Yhdysvaltoihin, mutta Freud ei jaksanut uskoa, että Itävalta jou­tuisi natsien hallintaan.
Viimeisessä kirjassaan Mies nimeltä Mooses ja yksijumalinen uskonto (1939) Freud tarkastelee spekulatiivisesti Raamatun Mooseksen hahmoa. Freud oli omaksunut ajatuksen, että Mooses oli todellisuudessa egyptiläinen aatelinen. Hän itse nimitti kiistanalaista kirjaansa ”eräänlaiseksi historialliseksi romaaniksi”.
Itävalta liitettiin Saksaan maaliskuussa 1938, ja tämä johti välittömästi spontaaneihin juutalaisvainoihin. Pitkään epäröityään Freud suostui lähtemään maanpakoon. Ulkomaalaiset tukijat ryhtyivät Marie Bonaparten ja Ernest Jonesin johdolla auttamaan Freudin perhettä pois maasta. Anna Freud pidätettiin, ja hän oli joutua keskitysleirille.
Marie Bonaparte kuului Bonaparten aatelis-ja kuningassukuun ja oli naimisissa Kreikan kuninkaan Yrjö I:n pojan kanssa. Marie Bonapartella oli vaikutusvaltaa, joten hän pystyi hankkimaan Freudille sekä tämän perheelle passin ja viisumin. Freud matkusti perheineen Ranskaan 4. heinäkuuta vuonna 1938. Sieltä matka jatkui Pariisiin kautta Lontooseen, ja Freud pääsi ”kuolemaan vapaudessa”. Lontoossa hän lakkautti vihdoin vastaanottonsa, jonka oli perustanut huhtikuussa 1886. Syövästään huolimatta hän viimeisteli Mooses-kirjan painatuskuntoon ja ryhtyi saman tien valmistelemaan teosta Psykoanalyysin suuntaviivoja, jonka oli määrä esittää psykoanalyysin keskeiset perusteet. Vaikka kirja jäi Freudilta kesken, se sisältää yhteenvedon hänen käsityksistään ja ennakoi analyysitekniikan muutoksia. Syyskuussa 1939 syövästä kärsinyt Freud vetosi lääkäriystävänsä Max Schurin lupaukseen, ja tämä avusti Freudia päättämään elämänsä morfiinin avulla. Freudin tuhkat on haudattu Lontoossa sijaitsevaan Golders Green Crematoriumiin.
Koko elämänsä ajan Freud kävi laajaa kirjeenvaihtoa. Julkisuuteen on toimitettu kirjeenvaihto muun muassa nuoruudenystävän Eduard Silbersteinin kanssa, kollega Wilhelm Fliessille kirjoitetut kirjeet, kirjeenvaihto Anna Freudin, Karl Abrahamin, Oscar Pfisterin, Sándor Ferenczin, Albert Einsteinin, Carl Jungin, Arnold Zweigin, Ludwig Binswangerin, Georg Groddeckin ja Edoardo Weissin kanssa.
Teoria
Freud loi psykoanalyysin teorian, jonka keskeinen sovellus on psykoanalyyttinen psykoterapia. Freud uskoi, että lapsuuden kokemukset vaikuttavat yksilön nykyiseen käyttäytymiseen tiedostamatta. Freud kehitti tiedostumattoman käsitettä ja pyrki nojautumaan kliinisiin havaintoihin. Tiedostumattomat prosessit vaikuttavat muun muassa unien kautta. Freud uskoi, että tulkitsemalla unia oikealla, psykologisella tavalla, voisi ymmärtää paremmin ihmisten käyttäytymistä. Freud kirjoitti aiheesta kuuluisan teoksen Unien tulkinta.
Freud uskoi myös seksuaalisuuden olevan erittäin tärkeä vaikuttava tekijä ihmisen mielessä. Hän kehitti teorian oidipuskompleksista, jonka mukaan pojat tuntevat vetoa äitiinsä ja kateutta isäänsä kohtaan. Vastaavasti teorian mukaan tytöt rakastuvat isäänsä ja kilpailevat äitinsä kanssa isän suosiosta. Tyttöjen oidipuskompleksille on erillinen termi elektrakompleksi, jonka teki tunnetuksi Freudin työtoveri Carl Gustav Jung. Nimet Oidipus ja Elektra tulevat antiikin kreikkalaisesta tarustosta. Sofokleen näytelmän Oidipus surmasi tietämättään isänsä ja meni naimisiin äitinsä kanssa.
Freud esitti myös teorian libidosta, seksuaalisesta vietistä, jolla on ratkaiseva merkitys ihmisen kehityksessä, toiminnassa ja elämysmaailmassa. Lisäksi hän kehitti menetelmän, jonka hän katsoi luoneen edellytykset tunteensiirrolle: kun potilas lepää sohvalla niin, että katsekontaktia ei synny, analyytikko voi tutkia potilaan tunteensiirtoa. Psykoanalyytikot kutsuvat psykoanalyysin yleisteoriaa Freudin ehdotuksen mukaisesti metapsykologiaksi.
Käsitys uskonnosta
pienoiskuva|pysty|Oscar Nemon: [[Sigmund Freudin patsas (Lontoo)|Sigmund Freudin patsas, 1971. Hampstead, Lontoo.]] Freud oli ateisti. Freudin teorian mukaan uskonto oli verrattavissa lasten ja vanhempien suhteeseen, eli ihminen tarvitsee korvaajaa, kun häneltä otetaan vanhemmat pois. Filosofeista nuori Freud mainitsi arvostavansa eniten ateisti Ludwig Feuerbachia. Franz Brentanolla oli voimakas mutta ohimenevä teistinen vaikutus. Friedrich Nietzscheä Freud kielsi lukeneensa nuorena, mutta tästä on eriäviä käsityksiä. Ateismistaan huolimatta Freud oli ylpeä juutalaisuudestaan eikä koskaan yrittänyt kätkeä sitä: ”Vanhempani olivat juutalaisia, minä myös olen pysynyt juutalaisena”, hän kirjoitti omaelämäkerrassaan vuonna 1925.
Freud piti uskonnollisia käsityksiä ”harhoina, ihmiskunnan vanhimpien, voimakkaimpien ja sitkeimpien toiveiden kuviteltuina toteutumina”. Kirjassaan Erään toivekuvitelman tulevaisuus hän piti uskontoa ihmismielen puolustuskeinona pelottavia luonnonilmiöitä, sairautta ja kuolemaa vastaan.
Juutalais-kristillisessä uskonnossa ihmiset heijastavat kaikkeuteen muiston isästä suurena suojelevana voimana. Lapsuudesta tutut kasvot ovat suurentuneet taivaassa äärettömiksi. ”Uskonto olisi siis yleisinhimillinen pakkoneuroosi”, ja lapsuusneuroosin tavoin se juontuisi oidipuskompleksista, isäsuhteesta, ja siitä päästäisiin eroon, kun ihmiset vihdoin luonnontieteellisen tiedon avulla oppivat hahmottamaan todellisuuden ilman harhaluuloja.
Grand Prix (Edu Kettusen albumi)
Grand Prix on Edu Kettusen vuonna 2002 julkaistu albumi. Sävellykset ja sanoitukset ovat Edu Kettusen, sovituksista vastaavat Edu Kettunen, Bruno Lähteenmäki ja Hannu Sormunen.
Formula 1 -kausi 1957
Formula 1 -kausi 1957 oli 8:s Formula 1 -kausi. Se alkoi 13. tammikuuta 1957 ja loppui 8. syyskuuta kahdeksan kilpailun jälkeen.
Mestaruuden voitti Juan Manuel Fangio, jolle mestaruus oli jo viides. MM-pisteillä mitattuna mestaruus tuli ylivoimaisesti piste-eron toiseksi sijoittuneeseen Stirling Mossiin oltua 15 pistettä.
Agents Is... Tonight
Agents Is... Tonight on vuonna 2003 julkaistu Agents & Jorma Kääriäisen kuudes studioalbumi.
Amy Lee
Amy Lynn Hartzler (o.s. Lee, s. 13. joulukuuta 1981 Riverside, Kalifornia, Yhdysvallat), paremmin tunnettu nimellä Amy Lee, on yhdysvaltalainen laulaja, pianisti ja säveltäjä. Amy Lee perusti Evanescence-rockyhtyeen yhdessä Ben Moodyn kanssa ja toimii yhtyeen solistina sekä pianistina. Lee on saanut yhtyeensä kanssa useita palkintoja, muun muassa Grammy-palkinnon. Hän on julkaissut musiikkia myös soolona ja säveltänyt musiikkia useisiin elokuviin kuten War Story, Indigo Grey ja Voice from the Stone.
Nuoruus
Kaliforniassa syntynyt Lee muutti myöhemmin Floridaan ja sittemmin Arkansasin Little Rockiin. Leen perheeseen kuuluvat pikkusiskot Laurie ja Carrie, isä John ja äiti Sara. John Lee työskentelee DJ:nä radiossa. Perheeseen kuului myös neljäs sisar Bonnie, joka kuoli 1987 tunnistamattomaan sairauteen vain 3-vuotiaana Amyn ollessa 6-vuotias. Lee on kirjoittanut siskonsa muistolle kappaleet "Hello" (Fallen) ja "Like You" (The Open Door). Lee on kertonut kärsineensä nuorena masennuksesta muun muassa sisarensa kuoleman takia. Leellä oli myös veli Robbie, joka kuoli 24-vuotiaana vuonna 2018.
Lee aloitti pianonsoiton yhdeksänvuotiaana saatuaan kipinän Amadeus-elokuvasta. Lukioaikanaan hän toimi koulun kuoron puheenjohtajana ja sävelsi päättötyönä kappaleen Listen to the Rain, jonka kuoro esitti valmistujaisjuhlassa. Yhtyeessä soittaneen isänsä innoittamana Amy oppi myös kitaran soittoa. Lee on listannut suuriksi musiikillisiksi vaikuttajikseen muun muassa Tori Amosin, Björkin, Nirvanan ja Mozartin. Lee valmistui vuonna 2000 Pulaski Academystä. Hän opiskeli jonkin aikaa musiikinteoriaa Middle Tennessee State University -yliopistossa Tennesseen osavaltiossa.
Ura
thumb|Amy Lee esiintymässä Evanescencen konsertissa 2009.
Evanescence
Evanescencen ensimmäinen EP julkaistiin vuonna 1998. Yhtye julkaisi pienen paikallisen BigWig Enterprises -yhtiön kanssa albumin Origin vuonna 2000 ja sai tämän jälkeen levytyssopimuksen WindUp Records -levy-yhtiön kanssa. Evanescencen ensimmäinen WindUp Recordsin julkaisema albumi Fallen myi maailmanlaajuisesti yli 17 miljoonaa kappaletta. Albumin singlet "My Immortal", "Going Under" ja "Bring Me To Life" menestyivät ympäri maailmaa. Lee voitti Evanescencen kanssa kaksi Grammy-palkintoa vuonna 2003.
Evanescence julkaisi uudella kokoonpanollaan albumin The Open Door vuonna 2006. Albumin julkaisun ja sitä seuranneen kiertueen jälkeen Lee piti taukoa Evanescencesta, koska hän halusi keskittyä välillä muihin asioihin kuten avioliittoonsa ja kuvataiteeseen. Lee on myöntänyt harkinneensa tuolloin yhtyeen lopettamista.
Tammikuussa 2014 Lee haastoi Evanescencen levy-yhtiöön Wind-up Recordsin oikeuteen maksamattomista tekijänoikeuskorvauksista. Yhtiö oli haasteen mukaan jättänyt maksamatta yhtyeelle 1,5 miljoonaa dollaria. Lee ilmoitti maaliskuussa, että Evanescencen levytyssopimus Wind-up Recordsin kanssa on purettu ja hän on vapaa tekemään mitä haluaa, yhtyeen kanssa tai muuten.
Evanescence julkaisi ensimmäisen albuminsa kuuteen vuoteen vuonna 2017. Albumi Synthesis sisältää uusia orkesterin kanssa levytettyjä versioita yhtyeen vanhoista kappaleista sekä kaksi uutta kappaletta. Tämän jälkeen yhtye esiintyi kiertuella orkesterin kanssa. Yksi konserteista kuvattiin ja julkaistiin DVD:nä sekä live-albumina nimellä Synthesis Live.
Sooloura ja muut projektit
thumb|Amy Lee esiintymässä 2011. Vuonna 2000 Lee levytti Evanescencen David Hodgesin kanssa gospelkappaleet "Breathe" ja "Fall Into You". Duetto "Breathe" julkaistiin Summit Worship -kokoelmalevyllä. "Fall Into You" -kappaletta ei ole julkaistu virallisesti. Lee oli vierailevana solistina myös Big Dismal -yhtyeen kappaleessa "Missing You".
Lee esitti Korn-yhtyeen kanssa kappaleen "Freak On Leash" livenä joulukuussa 2006. Kappale päätyi MTV Unplugged: Korn -albumille.
Lee levytti soolona coverin Painajainen ennen joulua -elokuvan kappaleesta "Sally's Song" vuonna 2007. Kappale julkaistiin Nightmare Revisited -kokoelma-albumilla. Vuonna 2012 Lee levytti Johnny Cashin kappaleen "I'm So Lonesome I Could Cry" tribuuttialbumille We Walk The Line: A Celebration of the Music of Johnny Cash.
Lee sävelsi musiikin elokuvaan War Story yhdessä Dave Eggarin kanssa. Elokuvan musiikkia julkaistiin albumilla Aftermath elokuussa 2014. Lee laulaa osassa albumin kappaleita, mutta suurin osa musiikista on instrumentaalista.
Tämän jälkeen Lee ja Eggar sävelsivät musiikkia lyhytelokuvan Indigo Grey sountrackille. He saivat työstään parhaan elokuvamusiikin palkinnon Moondance International -elokuvafestivaaleilla.
Lee julkaisi ensimmäisen soolo-EP:nsä Recover, Vol. 1 vuonna 2016. EP sisältää cover-versiot kappaleista "It's a Fire", "With or Without You", "Going to California" ja "Baby Did a Bad Thing".
Lee julkaisi albumin lapsille ja perheille suunnattua musiikkia samana vuonna. Musiikkia oli inspiroinut Leen tuolloin 2-vuotias poika. Albumin Dream Too Much tekoon osallistuivat myös Leen isä ja siskot. Albumi sisältää Leen säveltämää musiikkia sekä cover-versiot kappaleista "Stand by Me", "Hello, Goodbye" ja "Rubber Duckie".
Lee levytti kappaleen "Speak to Me" elokuvan Voice from the Stone soundtrackille vuonna 2017. Samana vuonna hän julkaisi singlenä kappaleen "Love Exists". Kappale on cover italialaisen Francesca Michielinin kappaleesta "L'amore esiste".
Vuonna 2018 Lee palasi työskentelemään Dave Eggarin kanssa. Lee ja Eggar sävelsivät musiikkia elokuvan Blind sountrackille.
Yksityiselämä
Lee seurusteli Seether-yhtyeen laulajan Shaun Morganin kanssa vuosina 2003–2005. Lee ja Morgan levyttivät yhdessä dueton "Broken". Leen mukaan parin eroon vaikutti Morganin alkoholiongelma. Hän kertoo kirjoittaneensa kappaleen "Call Me When You're Sober" erosta.
Lee on ollut vuodesta 2007 naimisissa Josh Hartzlerin kanssa. He saivat lapsen heinäkuussa 2014.
Lee on mukana hyväntekeväisyydessä. Hän on toiminut Out of The Shadows -epilepsiayhdistyksen tukijana. Hän on saanut työstään United Cerebral Palsy -organisaation palkinnon. Leen veli Robbie Lee sairasti epilepsiaa.
Lee suunnittelee suuren osan esiintymisvaatteistaan. Hän on suunnitellut asut muun muassa musiikkivideoon Going Under.
Diskografia
thumb|Amy Lee Billboard Awardseissa 2003.
Opisthodomos
pienoiskuva|Opisthodomos (tummennettuna) tyypillisen kreikkalaisen temppelin pohjakaavassa. Opisthodomos (,, ”takahuone”) oli antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa temppelin takapäädyssä ollut huone ja portiikki.
Andalusia
Andalusia on itsehallintoalue Etelä-Espanjassa. Sitä rajoittavat Atlantin valtameri, Gibraltar ja Välimeri etelästä, Portugali, Extremadura, Kastilia-La Mancha ja Murcia pohjoisessa, lännestä itään. Andalusian pääkaupunki on Sevilla.
Opisthodomos
Opisthodomos sijaitsi tyypillisesti temppelin länsipäädyssä eli päinvastaisella puolella kuin pronaos, jonka kautta tapahtui sisäänkäynti temppelin naokseen eli cellaan. Opisthodomoksesta sen sijaan ei ollut pääsyä naokseen. Opisthodomos oli käytössä erityisesti doorilaista tyyliä edustaneissa temppeleissä. Kaikissa temppeleissä, varsinkaan pienemmissä, sitä ei kuitenkaan ollut. Opisthodomosta reunustivat pronaoksen tavoin anta-seinät ja sen edustalla oli pylväät, usein kaksi pylvästä (distylos in antis).
Opisthodomos saattoi toimia aarrekammiona, missä tapauksessa se oli suljettavissa ovilla. Tässä käytössä opisthodomos oli tunnetuimmin Parthenonin temppelissä Ateenan Akropoliilla.
Andalusia
Maantiede
Andalusia on luonteeltaan varsin vuoristoista: yli puolet sen pinta-alasta on 500 metrin yläpuolella. Sierra Morenan vuoristo muodostaa sen pohjoisrajan Kastiliaa vasten. Eteläosassa lähellä Välimeren rannikkoa on Sierra Nevada, joka on osa Betican vuoristoa. Niiden välissä aukeaa laakea Guadalquivirin laakso.
Sierra Nevadan itäpuolella sijaitsee Euroopan ainoa luonnollisesti muodostunut aavikko.
Suurin joki on Guadalquivir (657 km), joka virtaa Córdoban ja Sevillan läpi lounaaseen.
Andalusiassa vallitsee välimerenilmasto, jolle tyypillisiä ovat sateettomat kesät. Andalusian kesät ovat Espanjan kuumimmat ja kuivimmat, mutta alueen länsiosassa saadaan talvella kohtuullinen määrä sadetta Atlantilta tulevien matalapaineiden mukana.
Maakunnat
thumb|Andalusian maakunnat Andalusia on jaettu kahdeksaan maakuntaan. Javier de Burgos jakoi Andalusian maakuntiin kuninkaallisen määräyksen johdosta vuonna 1833. Maakunnat on nimetty pääkaupunkiensa mukaan. Taulukon väkiluvut 1.1.2017.
Täysin epävirallisesti Andalusia on perinteisesti jaettu kahteen suureen alueeseen: Ylä-Andalusiaan (tunnetaan myös nimellä Itä-Andalusia) sekä Ala-Andalusiaan (tunnetaan myös nimellä Länsi-Andalusia). Ylä-Andalusiaan kuuluvat Almerían, Granadan, Jaénin ja Málagan maakunnat, Ala-Andalusiaan Huelvan, Sevillan, Cádizin ja Córdoban maakunnat.
Kunnat
thumb|Andalusian kunnat Andalusian kahdeksan maakuntaa on jaettu yhteensä 778 kuntaan. Kuntien asema on määritelty Andalusian itsehallintoalueen lain kappaleen III pykälissä 91–95, jotka antavat kunnille itsehallinnon moniin sisäisiin asioihinsa. Kunnallistasolla esitykset, hallinto sekä lainkäyttö on keskitetty kunnallishallinnolle, jolla on vastuu yhdyskuntasuunnittelusta, yhteisön sosiaalipalveluista, veden välittämisestä ja käsittelystä, jätteen keräämisestä ja käsittelystä, sekä turismin, kulttuurin ja urheilun edistämisestä.
Historia
Rooman vallan aikana Andalusia tunnettiin Baetican maakuntana. Arabit nimittivät maakuntaa nimellä al-Andalus vandaalien mukaan. Visigoottien aikana kristinusko levisi Etelä-Espanjaan, mutta sitä seurasi 800-vuotinen arabien valta. Kristittyjen Iberian niemimaan takaisinvalloitus maureilta, Reconquista, päättyi 1200-luvun alussa Granadaa lukuun ottamatta, jonka annettiin jatkaa vasallivaltiona vuoteen 1492 saakka. Amerikan löytämisen jälkeen Sevilla oli ainoa satama, jossa kaupankäynti siirtomaiden kanssa oli sallittua. Amerikassa puhuttava espanja perustuukin Etelä-Espanjan murteeseen.
Andalusiasta tuli autonominen itsehallintoalue vuonna 1981.
Talous
Oliiviviljelmät ja oliiviöljyn valmistus ovat tärkeitä Andalusian taloudelle. Noin kolmasosa Euroopassa käytetystä oliiviöljystä on peräisin Andalusiasta, erityisesti Córdoban ja Jaénin alueelta.
Andalusia on myös erittäin suosittu turistikohde sekä espanjalaisten että ulkomaalaisten keskuudessa. Suomalaisten kannalta suosituimpia turistikohteita ovat Málaga sekä sen lähistöllä sijaitsevat Torremolinos ja Fuengirola.
Olympialaiset
Andalusialaiset urheilijat ovat kilpailleet 16 olympiakisoissa, sekä talvi- että kesäolympialaisissa. Yhteensä andalusialaisten edustuksia olympialaisissa on ollut 220. Ensimmäinen andalusialainen olympiaedustaja ja samalla myös olympiamitalisti oli Leopoldo Sainz de la Maza, joka voitti vuoden 1920 kesäolympialaisissa hopeaa poolossa Espanjan joukkueessa.
Yhteensä andalusialaiset urheilijat ovat voittaneet olympialaisissa 6 kultamitalia, 11 hopeamitalia ja 2 pronssimitalia. Menestyneimpiä ovat olleet nyrkkeilijä Rafael Lozano (pronssia Atlantassa 1996 sekä hopeaa Sydneyssä 2000), purjehtija Theresa Zabell (kultaa sekä Barcelonassa 1992 että Atlantassa 1996) tennispelaaja Manuel Orantes (hopeamitali Méxicossa 1968, jolloin tennis oli tosin vielä näytöslajina), ratsastajat Ignacio Rambla ja Rafael Soto (hopeaa kouluratsastuksessa Ateenassa 2004) sekä kävelijä Paquillo Fernández (hopeaa Ateenassa 2004).
Useimmin olympialaisiin osallistuneet andalusialaiset ovat viidesti osallistuneet uimari María Peláez ja hiihtäjä María José Rienda. Ratsastaja Luis Astolfi ja soutaja Fernando Climent ovat osallistuneet molemmat neljästi olympialaisiin.
Sevilla on ollut toistuvasti ehdolla kesäolympialaisten pitopaikaksi, samoin kuin Granada talviolympialaisten pitopaikaksi. Toistaiseksi Andalusiassa ei ole järjestetty olympialaisia.
Muut lajit
Yksi tärkeimmistä Andalusiassa järjestettävistä urheilutapahtumista on MotoGP:n Espanjan Grand Prix, joka pidetään joka kevät Jerezin moottoriurheiluradalla.
Tarifa on yksi maailman tärkeimmistä laine-, leija- ja purjelautailukeskuksista. Andalusiassa on myös hyvät mahdollisuudet harrastaa golfia varsinkin rannikkoseuduilla sekä ratsastusta sisämaa-alueilla.
Andalusialla on laajamittaista kokemusta suurten urheilutapahtumien järjestämisestä. Muun muassa Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 1999 järjestettiin Sevillassa, Välimeren kilpailut 2005 Almeríassa, Ratsastuksen maailmanmestaruuskilpailut 2002 Jerezissä sekä Alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1996 Sierra Nevadassa (Granadassa). Andalusiassa järjestetään myös merkittäviä jokavuotisia urheilutapahtumia, esimerkiksi pyöräilykilpailu Andalusian ympäriajo.
Ruoka
thumb|Gazpacho Yksi perinteisistä andalusialaisista ruoista on viileä gazpacho-keitto. Alkuperäinen gazpacho oli leipäkeitto, joka valmistettiin yhdistämällä kuivunutta leipää, valkosipulia, oliiviöljyä, suolaa ja viinietikkaa. Tomaatti ja paprika yleistyivät gazpachon aineksina vasta Kolumbuksen löydettyä Amerikan.
FS Bouledogue (1872)
Bouledogue oli Ranskan laivaston vuonna 1872 vesillelaskettu Cerbère-luokan törmäyskeulalla varustettu alus.
Valmistus
Alus tilattiin Lorientin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 5. joulukuuta 1865. Alus laskettiin vesille 26. maaliskuuta 1872 ja se otettiin palvelukseen lokakuussa 1873.
Palvelus
Alus poistettiin alusluettelosta 24. huhtikuuta 1897.
Antifates
Antifates viittaa kreikkalaisessa mytologiassa seuraaviin hahmoihin:
Chrisse Fagerström
Ann-Christie “Chrisse” Fagerström (s. 4. maaliskuuta 1941 Pertunmaa) on suomalainen kirjailija. Hänellä on sekä sosionomin että ratsastuksenopettajan koulutus. Fagerström perusti vuonna 1974 vantaalaisen ratsastuskoulu Poni-Haan ja myöhemmin 1990-luvulla korpilahtelaisen maasto- ja vaellustalli Chrissen Tallituotanto Oy:n, joiden tapahtumista Ratsutalli-sarjan kirjat kertovat. Vaellustallin toiminta loppui hänen jäädessään eläkkeelle, ja Poni-Hakaa johtaa nykyisin Fagerströmin tytär Susann Suomela (o.s. Fagerström). Ratsutalli-kirjojen lisäksi Fagerström on kirjoittanut muun muassa opaskirjoja maastoratsastuksesta sekä lasten hevoskirjoja.
Agents Is... Rock!
Agents Is... Rock! on vuonna 2001 julkaistu Agents & Jorma Kääriäisen viides studioalbumi.
Albumi ylsi toisella listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan ensimmäiselle sijalle, ja pysyi listalla yhteensä 11 viikkoa.
Academy of Ancient Music
Academy of Ancient Music (AAM) on orkesteri, joka on pyrkii tutkimaan ja esittämään menneiden vuosisatojen taidemusiikkia periodisoittimin ja mahdollisimman suureen autenttisuuteen pyrkien. Alun perin Academy of Ancient Music perustettiin Lontoossa vuonna 1726 tarkoituksena esittää ”vanhaa” musiikkia, eli mitä tahansa yli sata vuotta vanhaa musiikkia. Orkesterin ohjelmistoon tuli kuitenkin pian myös uudempaa musiikkia erityisesti Georg Friedrich Händeliltä. Orkesterin perusti uudelleen vuonna 1973 brittiläinen kapellimestari ja cembalisti Christopher Hogwood tarkoituksena esittää 1700-luvun ja varhaisen 1800-luvun musiikkia periodisoittimilla.
Academy of Ancient Music oli ensimmäinen orkesteri, joka levytti kaikki Wolfgang Amadeus Mozartin sinfoniat aikalaissoittimilla. Orkesteri on levyttänyt myös kaikki Ludwig van Beethovenin sinfoniat ja sen tarkoituksena on levyttää myös Joseph Haydnin koko sinfoniatuotanto. Orkesteriteosten lisäksi AAM on levyttänyt lukuisia oopperoita ja muita vokaaliteoksia Academy of Ancient Music -kuoron ja eri collegeien poikakuorojen kanssa.
Maksimilian III Joosef
Maksimilian Joosefin isä oli vaaliruhtinas Kaarle Albert, myöhempi pyhä saksalais-roomalainen keisari Kaarle VII. Hänen äitinsä oli keisari Joosef I:n tytär Maria Amalia. Maksimilian Joosef tuli isänsä seuraajana Baijerin vaaliruhtinaaksi vuonna 1745. Samana vuonna Baijeri irtautui Itävallan perimyssodasta Füssenin rauhansopimuksella, joka takasi hänen oikeutensa Baijerin alueeseen sillä ehdolla, että hän luopuisi kaikista vaatimuksista perintömaihinsa Itävallassa tai keisarin kruunuun. Seitsenvuotisessa sodassa hän liittyi Preussin vastaiseen liittokuntaan.
Maksimilian III Joosef oli valistusaatteiden kannattaja, joka pyrki edistämään maatalouden, kaivostoiminnan, koululaitoksen ja lainsäädännön kehittämistä. Hän perusti vuonna 1759 Müncheniin Baijerin tiedeakatemian ja lakkautti jesuiittojen käsissä olleen lehdistösensuurin.
Maksimilian Joosefin puoliso oli Puolan prinsessa Maria Anna, mutta heillä ei ollut lapsia. Maksimilian Joosefin kuolema vuonna 1777 merkitsi Wittelsbachin hallitsijasuvun baijerilaisen sukuhaaran sammumista, joten kruunu periytyi suvun sulzbachilaisen haaran päämiehelle Kaarle Teodorille.
Manifesti
Manifesti ( ’julistus’ < manus ’käsi’ + festus ’kosketeltava’) on julkinen periaatteiden ja aikomuksien kirjallinen ilmoitus, joka usein käsittelee poliittisia aiheita, mutta manifesti voi myös ilmaista kirjoittajansa elämänkatsomusta tai taiteellisia periaatteita. Uskonnollisista asioista kertovaa manifestia sanotaan uskontunnustukseksi. Myös tiettyjä historiallisia säädöksiä on nimitetty Suomessa manifesteiksi.
Etymologia
Sana manifesti on tullut suomeen todennäköisesti ruotsista, mutta alkujaan sana on latinaa (manifestum). Sana manifesto on esiintynyt englannin kielessä ensimmäistä kertaa vuonna 1620 ja manifest ruotsin kielessä 1644. Suomen kirjakielessä sana on ensimmäistä kertaa mainittu vuonna 1742.
Poliittiset manifestit
Poliittisia manifesteja ovat muun muassa Yhdysvaltain itsenäisyysjulistus (1776), Karl Marxin ja Friedrich Engelsin Kommunistinen manifesti (1848) ja Francis Shaefferin A Christian Manifesto (1982).
Joissain parlamentaarisissa demokratioissa poliittiset tekijät valmistavat vaalimanifesteja joilla he asettavat tietyn suunnan vaalituelle. Vaalivoittajalla, jonka manifesti sisältää lakisääteisiä ehdotuksia, on yliarvoinen päättämisvalta uusien lakiehdotusten asettamisessa. Vaalimanifestien asema on heikentynyt viime vuosikymmenien aikana, usein sen vuoksi, että vaalivoittaja on joko jättänyt manifestin huomiotta, lykännyt manifestin toimeenpanoa tai ollut kokonaan toteuttamatta manifestitoimintaperiaatetta.
Toinen nimitys manifestille on puolueperiaate, jota on käytetty varsinkin Pohjois-Amerikassa.
Suomen suuriruhtinaskunnassa tiettyjen säädösten ruotsinkielisenä otsikkona oli manifest ja suomenkielisenä otsikkona julistuskirja.
Taiteen manifestit
Taiteessa manifesti liittyy avantgarden toimintastrategiaan, jossa taiteen etujoukoksi julistautunut ryhmä ilmaisee suunnan tai liikkeen taiteellisia ideoita tai aikomuksia. Taiteellisia manifesteja ovat muun muassa Jean Moreasin Symbolistinen manifesti (1886), Luigi Russolon Hälyjen taide (1913), Filippo Tommaso Marinettin Futuristinen manifesti (1915) ja André Bretonin Surrealismin manifesti (1924).
Teknologian manifestit
Teknologisia manifesteja ovat muun muassa Donna Harawayn A Cyborg Manifesto (1985), Theodore Kaczynskin Teollinen yhteiskunta ja sen tulevaisuus (1995), Eric S. Raymondin The Cathedral And The Bazaar ja 17 ammattilaisohjelmoijan The Agile Manifesto (2001).
Pronaos
Useimmissa kreikkalaisissa temppeleissä oli ainakin pronaos ja naos. Pronaos sijaitsi tyypillisesti temppelin itäpäässä. Suuremmissa temppeleissä temppelin toisessa päässä saattoi olla pronaosta vastannut opisthodomos. Pronaosta reunustivat usein anta-seinät, mutta termiä voidaan käyttää myös seinättömästä portiikista. Pronaoksen edustalla oli pylväät, usein kaksi pylvästä (distylos in antis). Pronaos saattoi toimia aarrekammiona ja votiivilahjojen säilytyspaikkana, missä tapauksessa se saattoi olla suljettavissa ovilla.
Antratsytin piiri
Ukrainan tilastokeskus arvioi piirin väkiluvuksi 30 389 ihmistä (1.1.2017). Kaupunkilaisiksi tilastoitiin 16 660 asukasta, jotka asuivat jossain piirin kuudesta kaupunkityyppisestä taajamasta: Jesauivka (Єсаулівка, 1 448 as.), Ivanivka (Іванівка, 7 172 as.), Krasnyi Kut (Красний Кут, 2 438 as.), Malomykolajivka (Маломиколаївка, 1 678 as.), Nižni Naholtšyk (Нижній Нагольчик, 1 639 as.), Faštšivka (Фащівка, 2 285 as.).
Niklas Sundström
Lars Niklas Sundström (s. 6. kesäkuuta 1975 Örnsköldsvik, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija ja maailmanmestari. Hän on keskushyökkääjä ja pelaa Elitserien-joukkue MODOssa. Sundström on pelannut kymmenen kautta NHL:ssä, joissa 750 ottelussa on syntynyt tehot 117+232=349. Jäähyminuutteja hän on kerännyt 256.
Seuraura
Sundström on MODOn oma kasvatti, joka debytoi Elitserienissä kaudella 1991–92 jo 16-vuotiaana. Hän voitti kaudella 1993-94 Elitserienin hopeaa. NHL:n varaustilaisuudessa 1993 New York Rangers varasi Sundströmin ensimmäisellä kierroksella numerolla 8. Sundström siirtyi NHL:ään ja Rangersiin kaudeksi 1995–96. Hänen yhden kauden piste-ennätyksensä NHL:ssä on seuraavalta kaudelta 1996–97 hänen tehdessään 82 ottelussa tehot 24+28=52.
Neljän Rangers kauden jälkeen Sundström kaupattiin kesäkuussa 1999 maalivahti Dan Cloutierin sekä vuoden 2000 ensimmäisen ja kolmannen kierroksen varausvuoron kanssa Tampa Bay Lightningiin. Sundström ei kuitenkin ehtinyt pelata Lightningissa, vaan hänet kaupattiin saman vuoden elokuussa vuoden 2000 kolmannen kierroksen varausvuoron kanssa San Jose Sharksiin. Vaihdossa Lightning sai Shawn Burrin, Steve Guollan, Bill Houlderin ja Andrei Zjuzinin. Kesken kauden 2002–03 tammikuussa 2003 Sundström kaupattiin Sharksista Montreal Canadiensiin vuoden 2004 kolmannen kierroksen varausvuoron kanssa vaihdossa maalivahti Jeff Hackettiin. Työsulkukaudella 2004–05 Sundström pelasi italialaisessa HC Milano Vipersissä, jossa voitti Serie A:n mestaruuden.
Sundström palasi nykyiseen- ja kasvattajaseuraansa MODOon kaudeksi 2006–07 ja on siitä lähtien ollut myös joukkueen varakapteeni. Keväällä 2007 hän voitti Elitserienin mestaruuden.
Maajoukkueura
Sundström on pelannut kahdet olympialaiset ja MM-kilpailut sekä jääkiekon maailmancupissa vuonna 1996. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 1998 ja vuonna 1999 tuli pronssia. Sundström on esiintynyt myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa kolmesti, joista on voittanut kaksi hopeaa (1993, 1994) sekä yhden pronssin (1995). Vuonna 1994 hän voitti myös kisojen piste- ja maalipörssin, valittiin parhaaksi hyökkääjäksi ja tähdistökentälliseen.
Sundström pelasi myös vuosina 1992 ja 1993 alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa. Vuonna 1993 hän voitti kultaa, kisojen pistepörssin sekä valittiin tähdistökentälliseen. Vuonna 1992 hän voitti EM-hopeaa.
Mardonios
Mardonios (kuoli 479 eaa.) oli persialainen sotapäällikkö. Hänen isänsä oli Gobryas, ja hänen äitinsä oli luultavasti Persian kuninkaan Dareios I:n sisar. Mardonios meni naimisiin Dareioksen tyttären Artozostran kanssa. Mardonios tunnetaan parhaiten siitä, että hän johti persialaisia joukkoja Plataiain taistelussa 479 eaa.
Will Champion
William "Will" Champion (s. 31. heinäkuuta 1978 Southampton, Englanti) on brittiyhtye Coldplayn rumpali.
Champion syntyi Southamptonissa, Englannin Hampshiressa. Hänen molemmat vanhempansa ovat opettajia, ja hänen isänsä Timothy Champion toimii Southamptonin yliopistossa arkeologian professorina. Vanhempiensa ansiosta hän kiinnostui musiikista jo varhain. Varhaisia musiikillisia vaikutteita hänelle olivat Tom Waits sekä irlantilainen folkmusiikki. Champion kasvoi soittaen kitaraa, mutta soitti ajan mittaan myös pianoa, bassokitaraa ja tinapilliä. Ennen Coldplayn perustamista hän soitti yhtyeessä nimeltä Fat Hamster.
Champion opiskeli antropologiaa University College Londonissa, jossa hän tapasi tulevat yhtyetoverinsa, joiden kanssa perusti Coldplayn. Tuolloin hänellä ei kuitenkaan ollut vielä lainkaan kokemusta rumpujensoitosta. Hän kuitenkin oppi soittamaan nopeasti ja vakiinnutti paikkansa yhtyeen täysvaltaisena jäsenenä.
Syksyllä 2004 Champion ja Coldplayn basisti Guy Berryman vierailivat A-han kosketinsoittaja Magne Furuholmenin ensimmäisellä sooloalbumilla, Past Perfect Future Tensellä.
Will on myös esiintynyt rumpalina Game of Thrones -sarjan kuuluisassa kohtauksessa nimeltä "The Red Wedding".
Pertti Voutilainen
Pertti Juhani Voutilainen (s. 22. kesäkuuta 1940 Kuusjärvi, Outokumpu) on vuorineuvos ja suomalainen elinkeinoelämän vaikuttaja, koulutukseltaan diplomi-insinööri ja kauppatieteiden kandidaatti.
Pisimmän päivätyönsä Pertti Voutilainen on tehnyt Outokumpu Oyj:n palveluksessa. Ura alkoi 1964 Kotalahden kaivoksella, josta hän siirtyi Outokummun pääkonttoriin 1966 ja toimi kaivosteknillisessä ryhmässä vuoteen 1970. Vuodesta 1971 Voutilainen toimi pääkonttorissa tuotanto- ja yrityssuunnittelun tehtävissä. Vuonna 1977 hän sai nimityksen kaivos- ja kehitystoimen johtajaksi ja 1978 Outokummun johtokunnan jäseneksi. Outokummun pääjohtaja 1980–1991 ja sen jälkeen Kansallis-Osake-Pankin viimeinen pääjohtaja ja Merita Pankin ensimmäinen toimitusjohtaja 30. kesäkuuta 2000 asti. Hänen seuraajanaan Merita Pankin toimitusjohtajana toimi Kari Jordan. Vuonna 2002 Merita fuusioitui ruotsalaisen Nordbankenin kanssa, jonka jälkeen pankin nimeksi tuli Nordea.
Voutilainen on toiminut kanadalaisen kaivosyhtiö Agnico Eagle Minesin hallituksessa vuodesta 2005. Hän on myös Metson ja it-yritys Upponetin hallituksissa. Voutilaista epäillään Agnico Eagle Minesin palkkioasioissa törkeästä vero­petoksesta, ja syyte on nostettu helmikuussa 2023 Länsi-Uudenmaan käräjäoikeudessa.
Rodoniitti
thumb|Rodoniittia [[Madagaskarilta. Rodoniitti esiintyy useimmiten juuri tällaisessa massamaisessa muodossa, kiteet ovat harvinaisia.]] thumb|Harvinainen rodoniittikide [[Australiasta. Ympäröivä metallinhohtoinen mineraali on lyijyhohdetta.]]
Rodoniitti (kemiallinen kaava MnSiO3, mangaani(2)-metasilikaatti) on vaaleanpunaisesta punaruskeaan vaihteleva mineraali, joka on saanut nimensä värinsä mukaan: kreikaksi rhodos tarkoittaa ruusua.
Rodoniittia esiintyy lähes kaikkialla maailmassa, tavallisesti mangaanikaivoksissa ja -esiintymissä. Mainittavia esiintymiä on muun muassa Sverdlovskissa Uralilla Venäjällä, Värmlannissa Ruotsissa, Suomessa esimerkiksi Ylistaron Vittingissä, Yhdysvalloissa, Intiassa, Madagaskarilla, Meksikossa ja Broken Hillissä Australiassa, jossa esiintyy erikoisia läpinäkyviä, kiteisiä muunnoksia. Läpinäkyvät kiteet hiotaan usein viistehiontaisiksi jalokiviksi. Rodoniitin kidejärjestelmä on trikliininen, mutta kiteet ovat erittäin harvinaisia.
Rodoniitissa esiintyy tavallisesti mustia mangaanioksidisulkeumia, jotka antavat sille kauniin marmorimaisen ulkonäön. Sulkeumat syntyvät rodoniitin sisältämän mangaanin hapettuessa.
Rodoniitilla on myös kaksi koostumukseltaan poikkeavaa muunnosta: magnesiumpitoinen shihutsuniitti ja sinkkipitoinen fowleriitti. Rodoniitin sisarmineraali on rodokrosiitti: mangaanikarbonaatti, MnCO3.
Sukula
Sukula on yksi Tammelan kunnan kylistä. Kylällä sijaitsee vanha kauppa ja koulu. Koulu lopetti toimintansa vuonna 1969. Kylän itäpuolitse kulkee Somerolta Forssan johtava seututie 282. Kylä on syntynyt Talpianjärven pohjoisrannalle 1500-luvulla. Ensimmäiset tilat olivat Knaapi, Tolppa, Humalainen, Yrjölä, Jaakkola ja Tulokas. Etelässä kylään rajautuva, järvenlaskujen seurauksena lähes täysin umpeenkasvanut Talpianjärvi on osa Torronsuon kansallispuistoa.
Valtteri Vesiaho
thumb|Valtteri Vesiaho 2018. Valtteri Vesiaho (s. 10. helmikuuta 1999 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa Veikkausliigassa FC KTP:n joukkueessa. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.