cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jaakko Rissanen
Ura
Kaudeksi 2018–2019 Rissanen palasi pitkällä, peräti viisivuotisella sopimuksella kasvattajaseuraansa Kalevan Palloon. Hänen sopimukseensa sisältyy optio pelata kaksi vuotta ulkomailla. Rissanen nimettiin KalPan varakapteeniksi. Hän teki SM-liigauransa ensimmäisen kypärätempun 19. tammikuuta 2019 Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Rissasen kolmas osuma syntyi ylivoimalla. Hän keräsi ottelussa myös syöttöpisteen Alexandre Texierin tekemään maaliin. Jukka Oksanen valitsi Rissasen ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Hän oli lopulta KalPan kolmanneksi paras pistemies tehoilla 11+23=34. Rissanen edusti joukkuetta kauden aikana myös Spengler Cupissa, jonka tehotilaston voiton hän jakoi Kanadan Zach Boychukin kanssa lukemalla +5. Rissanen ratkaisi KalPalle lopulta koko turnauksen voiton, kun hän teki finaaliottelussa Kanadaa vastaan joukkueen 2–1-voittomaalin voittomaalikilpailussa, joka eteni kahdeksanteen laukojapariin.
Kesäkuussa 2019 Rissanen käytti hänen KalPa-sopimuksessaan olleen option ulkomaille siirtymisestä ja hän teki kauden 2019–2020 kattavan sopimuksen Ruotsin SHL-liigassa pelaavan Linköping HC:n kanssa. Hän jakoi tehoilla 6+21=27 joukkueen sisäisen syöttöpörssin voiton Broc Littlen kanssa ja sisäisen pistepörssin toisen sijan Joe Whitneyn kanssa. Maaliskuussa 2020 Rissanen teki Linköpingin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2020–2021 hän jakoi 11 osumallaan joukkueen sisäisen maalipörssin kolmannen sijan Markus Ljunghin ja Broc Littlen kanssa.
Rissanen palasi kaudeksi 2021–2022 alkuperäisen, kevääseen 2023 asti ulottuvan sopimuksensa mukaisesti KalPaan. Hän oli tehoilla 12+26=38 joukkueen paras syöttäjä Tuomas Kiiskisen kanssa ja toiseksi paras pistemies hänen jälkeensä. Kaudella 2022–2023 Rissanen teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 16+34=50, joilla hän oli KalPan paras pistemies ja syöttäjä. Rissanen sijoittui koko liigan pistepörssissä viidenneksi. Hän voitti myös joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +17. Helmikuussa 2023 Rissanen teki KalPan kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Muuta
Rissasen serkku Rasmus pelaa puolustajana SHL-joukkue Örebro HK:ssa. Hän on pelannut urallaan myös kuusi NHL-ottelua Carolina Hurricanesissa kaudella 2014–2015. Serkukset pelasivat myös joukkuetovereina KalPan junioreissa.
Arto Javanainen
vasen|pienoiskuva|Ässien Arto Javanainen odottaa pelin käynnistymistä Jokerit–Ässät neljännesfinaaleissa maaliskuussa 1993.|322x322px
Arto Kalevi ”Java” Javanainen (8. huhtikuuta 1959 Pori – 25. tammikuuta 2011 Turku) oli suomalainen jääkiekkoilija.
Javanainen voitti kaksi Suomen mestaruutta, ja hänen pelinumeronsa, 4, on jäädytetty Porin Ässien joukkueessa. Suomen Jääkiekkomuseo aateloi Javanaisen Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 121. Ylen Suuret suomalaiset -äänestyksessä Javanaisen sijoitus oli 76.
Pelaajaura
Javanainen aloitti uransa 1975 Porin Ässien riveissä. Hän pelasi myös Suomen maajoukkueessa (82 A-maaottelua), NHL:n Pittsburgh Penguinsissa, TPS:ssä, Ässien mukana yhden kauden 1. divisioonassa ja Tanskan Rungstedissa, jossa Javanainen myös lopetti aktiiviuransa kauden 1994–1995 päätteeksi.
Javanainen pelasi Suomen MM-kisoissa 1982 Leijonien kakkoskentässä seuratoverinsa Kari Makkosen ja Matti Forssin kanssa. Vuoden 1983 MM-kisoissa Javanainen ja Makkonen pelasivat jo Suomen ykköskentällisessä, jonka keskushyökkääjä oli Matti Hagman.232x232px|thumb|Arto Javanaisen hautamuistomerkki Porin Käppärän hautausmaalla
Muuta
Javanainen kuoli 25. tammikuuta 2011 pitkän sairauden jälkeen sairaalassa Turussa. Hänellä oli vaimo ja kaksi lasta. Hänen poikansa Tomas Javanainen pelaa II-divisioonaa Turun Chiefsissä ja on Turun Palloseuran kasvatti.
Rodan
thumb|250px|Rodan lentämässä. Rodan on Tohon kehittämä lentoliskoa muistuttava hirviö. Se esiintyy muutamissa Godzilla-elokuvissa kuten Godzilla: Final Wars. Sillä on myös oma elokuva Rodan, jossa Rodan esiintyi ensimmäistä kertaa. Elokuvassa Ghidorah The three headed monster Rodan taisteli aluksi Godzillaa vastaan, mutta lopulta Rodan yhdisti voimansa Godzillan ja Mothran kanssa, taisteluun Ghidorahia vastaan. Tästä lähtien Rodan on lähes aina taistellut Godzillan puolella.
Puolueohjelma
Puolueohjelma on poliittisen puolueen yleisohjelma, jollaista Suomen laki vaatii rekisteröityneeltä puolueelta. Puolueohjelma esittää puolueen politiikan periaatteita ja tavoitteita.
Ohjelmatyypit
Puolueohjelmia on erilaisia ja eritasoisia, joita ovat muun muassa:
Historia
Ensimmäisen poliittisen ohjelman Suomessa laati ruotsinkielinen Liberaalinen puolue vuonna 1880 ja toisen "nuoret suomalaiset" vuonna 1894. Vuosina 1899–1908 syntyi kaikkiaan kahdeksan puolueohjelmaa tai siihen verrattavaa periaateluetteloa. Puoluelaitoksen perustamisvaiheeseen kuului olennaisesti ideologinen debatti ja tarve esitellä puoluetta äänestäjille synnytti periaatetasoisia ohjelmia ja julistuksia.
Olli Blomqvist
Olli Oskar Blomqvist (21. syyskuuta 1922 Helsinki – 3. helmikuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen juristi. Hän oli lääkintöhallituksen hallinto-osaston päällikkö 1968–1980 ja korkeimman hallinto-oikeuden hallintoneuvos 1980–1992.
Blomqvist suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1949, oli hovioikeuden auskultantti Turun hovioikeudessa ja sai varatuomarin arvon 1953.
Ricardo Pedro Chaves Pinto Filho
Ricardo Pedro Chaves Pinto Filho (6. elokuuta 1938 Capelinha, Brasilia – 1. huhtikuuta 2018 Pouso Alegre, Brasilia) oli brasilialainen katolisen kirkon arkkipiispa, joka kuului premonstratensseihin.
Chaves Pinto Filho nimitettiin 14. maaliskuuta 1990 Leopoldinan hiippakunnan piispaksi, ja piispanvihkimyksensä hän sai 21. huhtikuuta. Hänet siirrettiin 16. lokakuuta 1996 Pouso Alegren arkkipiispaksi, ja hän toimi virassa, kunnes jäi eläkkeelle 28. toukokuuta 2014.
Bruce Ames
Bruce Ames (s. 16. joulukuuta 1928 New York) on biokemian ja molekyylibiologian professori Kalifornian yliopistossa, Berkeleyssä. Hän on keksinyt bakteereihin perustuvan Amesin testin, jolla voidaan helposti ja halvalla selvittää aineiden alttius aiheuttaa perimän muutoksia tai syöpää.
Ames tutkii syöpää ja ikääntymistä. Hän on julkaissut yli 500 artikkelia ja on maailman parin sadan viitatuimman tutkijan joukossa. Ames on kiinnostunut mutageeneistä, jotka liittyvät syövän ehkäisyyn ja vanhenemiseen.
Oneidat
Oneidat olivat yksi niistä viidestä intiaanikansasta, jotka opittiin tuntemaan irokeesien liittokuntana. Luotettavan tradition mukaan oneidat olivat hyväksyneet toisena ehdotuksen suuresta rauhanliitosta, johon liittyivät myös cayugat, mohawkit, onondagat ja senecat. Liiton perustamisen on arveltu tapahtuneen vuoden 1570 paikkeilla. Seuraavan vuosisadan aikana siitä muotoutui kunnioitusta herättävä sotaliitto, jota pelättiin, mutta jonka toimintaa ja tehokkuutta myös vastentahtoisesti ihailtiin. pienoiskuva|Oneidain lippu Oneidain omakielinen nimi merkitsi "Pystykiven kansaa". Nimi tuli todennäköisesti suuresta syeniitti-lohkareesta tai jyrkkärinteisistä kallioista heidän muinaisten kyliensä lähellä.
Kun viiden kansakunnan liitto oli perustettu istuttivat onondagat ja oneidat suuren valkoisen havupuun, joka symbolisoi ikuista rauhaa irokeesien välillä. Kaikki sodissa tarvittavat välineet haudattiin puun ympärille osoitukseksi siitä, ettei niitä enää koskaan käytettäisi. Ikuisen rauhan puu on kuvattuna oneidojen lipussa. pienoiskuva|vasen|Irokeesien ja eurooppalaisten ensi kohtaaminen. Kun ranskalainen Jacques Cartier vuosina 1535 ja 1542 teki miehistöineen varovaisia tutkimusmatkoja Saint Lawrence -joelle Kanadan rajoilla, hän löysi kymmenkunta intiaanien kylää nykyisten Quebecin ja Montrealin väliltä. Kylien asukkaat puhuivat irokeesinkieltä ja suurin kylä, paaluvarustettu hoshelaga käsitti noin 3000 asukasta Ranskalaisten purjehtiessa St.Lawrencea pitkin aivan 1600-luvun alussa, olivat kaikki Cartierin löytämät kylät kadonneet. Todennäköisesti algonkinkieliset kansat olivat ajaneet irokeesit tiehensä ja nämä olivat lähteneet valmistelemaan tulevaa liittoaan ulkopuolisen uhan, niin punaisten kuin valkoistenkin kansojen, varalta.
1600-luku osoittautui eurooppalaisen siirtomaapolitiikan ponnahduslaudaksi Pohjois-Amerikassa. Ranskalaisten lisäksi englantilaiset, hollantilaiset ja ruotsalaiset alukset kuljettivat maahanmuuttajia  itärannikolle. Irokeesien liittokunta joutui monenmoisten muutosten eteen valkoisen rodun asutuksen levitessä ympärillä. Tehden kauppaa hollantilaisten kanssa irokeesit hankkivat sotatarvikkeita, joiden voimin kykenivät varustamaan liittonsa soturit. Oneidat sotivat liittokunnan riveissä monet veriset sodat. He eivät olleet yhtä taipuvaisia sodankäyntiin kuin mohawkit ja senecat joiden tuhatpäiset sotajoukot raivasivat tieltään useita omia sukulaiskansojaan, kuten huronit ja eriet, taistellen periksiantamatta myös algonkin-kielisiä kansoja vastaan. Mohikaanit ja runsaslukuiset delawaret joutuivat luovuttamaan enimmät osat maistaan irokeeseille, jotka häikäilemättömin ottein laajensivat liittokuntansa elintilaa. Uusi Ranska, jota irokeesiliitto erityisesti vihasi, osoittautui ovelaksi vastustajaksi. Käyttäen algonkinkielisiä heimoja apunaan suuria määriä, he onnistuivat 1700-luvun alkuun mennessä hävittää suuren osan irokeesien asutuksista.
Vuonna 1713 oneidat adoptoivat joukkoonsa tuscarorat, jotka sanoivat seuranneensa irokeesiliiton rauhanpuun pitkiä valkoisia juuria, joiden avulla olivat löytäneet oneidojen luo. Vuonna 1722 tuscarorat hyväksyttiin virallisesti irokeesiliiton kuudenneksi kansaksi.
Vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan oneidoita oli hieman yli 1 100.
Ai Maeda (näyttelijä)
Ai Maeda ( Maeda Ai, syntynyt 4. lokakuuta 1983, Tokio, Japani) on japanilainen malli ja näyttelijä.
Maeda tunnetaan Shiori Kitanon roolistaan elokuvassa Battle Royale II: Requiem sekä ääniroolistaan animesarjassa Kino no tabi (hän myös esittää sarjan loppulaulun the Beautiful World). Maedan pikkusisko Aki Maeda on myös näyttelijä. Ai Maeda tuli julkisuuteen jo 8-vuotiaana esiinnyttyään McDonald's-mainoksessa. Hän teki mallintöitä siskonsa Akin kanssa, kunnes Ai aloitti näyttelemisen elokuvissa ja tv-sarjoissa.
Ai Maeda on taitava pianonsoittaja ja osaa hyvin englantia, jota hän opiskeli viettäessään vuoden 2000 Kanadassa. Maeda on valmistunut Tokion Aoyama-instituutista.
Ai Maedaa ei tule sekoittaa samannimiseen ääninäyttelijään.
Tampereen yliopiston kieli-, käännös- ja kirjallisuustieteiden yksikkö
Kieli-, käännös- ja kirjallisuustieteiden yksikkö oli yksi Tampereen yliopiston yhdeksästä tieteenalayksiköstä.
Yksikkö muodostettiin Tampereen yliopiston hallituksen päätöksellä 18. lokakuuta 2010, ja se koostuu entisestä kieli- ja käännöstieteiden laitoksesta sekä taideaineiden laitoksen kahdesta oppiaineesta, Suomen kirjallisuudesta ja kirjallisuustieteestä. Yksikkö aloitti toimintansa 1. marraskuuta 2011. Sen johtajana toimii Päivi Pahta. Hänen edeltäjänsä oli Jukka Havu.
Tutkinto-ohjelmat
Kieli-, käännös- ja kirjallisuustieteiden yksikössä toimii seitsemän tutkinto-ohjelmaa, joista kuusi keskittyy kieliin ja yksi kirjallisuustieteeseen. Kaikki tutkinto-ohjelmat kuuluvat humanistiseen koulutusalaan, joten niissä voidaan suorittaa humanististen tieteiden kandidaatin ja filosofian maisterin tutkinnot.
Kaikissa tutkinto-ohjelmissa suoritetaan ensin laaja-alainen kandidaattiohjelma, minkä jälkeen suoritetaan maisterintutkinto kapeampialaisissa maisteriopinnoissa. Jatkotutkintoina on mahdollista suorittaa filosofian lisensiaatin ja tohtorin tutkinnot kielten tohtoriohjelmassa ja kirjallisuustieteen tohtoriohjelmassa.
Valinnaiset opinnot
Tutkinto-ohjelmien lisäksi yksikössä on opintokokonaisuuksia, joita voi suorittaa ainoastaan valinnaisina opintoina:
Reinhard Häfner
Reinhard Häfner  (2. helmikuuta 1952 Sonneberg – 24. lokakuuta 2016 Dresden ) oli saksalainen jalkapallovalmentaja ja keskikenttäpelaaja.
Häfner aloitti jalkapallon kotikaupunkinsa BSG Motor Sonnebergissä. Hän siirtyi juniorina FC Rot-Weiss Erfurtiin, jonka edustusjoukkueeseen hän nousi 1970. Vuotta myöhemmin Häfner siirtyi Dynamo Dresdeniin, jossa hän pelasi uransa loppuun asti. Hän pelasi uransa aikana 391 DDR-Oberligan ottelua, joista 366 Dynamossa. Hän oli Dynamon toiseksi eniten otteluita pelannut pelaaja Hans-Jürgen Dörnerin jälkeen ja DDR-Oberligan tilastoissa hän oli viidentenä. Häfner voitti Dresdenissä neljä mestaruutta ja cupia.
Häfner pelasi DDR:n maajoukkueessa 54 maaottelua ja hän oli myös mukana voittamassa olympiakultaa Montrealissa 1976 ja pronssia Münchenissä 1972.
Huhtikuussa 1990 Häfneristä tuli Dynamo Dresdenin päävalmentaja. Viikkoa myöhemmin Dynamo voitti kahdeksannen liiga- ja seitsemännen cupmestaruutensa. Seuraavalla kaudella hän johdatti Dynamon toiselle sijalle vaikka menetti ennen useita tähtipelaajiaan kuten Ulf Kirstenin ja Matthias Sammerin. Kausi oli DDR-Oberligan viimeinen ja sijoitus takasi Dynamolle pääsyn Bundesliigaan Saksan jälleenyhdistyttyä. Menestyksestä huolimatta Häfner erotettiin kesäkuussa 1991. Vuosina 1993–1996 Häfner valmensi 2. Bundesligassa Chemnitzeriä.
Lapsuusajan joulu
Lapsuusajan joulu on suomalaisen Eino Grönin studioalbumi vuodelta 2000.
Sinn
Sinn on saksalainen korkealaatuisten kellojen valmistaja, jonka perusti lentäjä ja lento-opettaja Helmut Sinn vuonna 1961 Frankfurt am Mainissa. Yritys erikoistui lentäjille tehtyjen kellojen valmistukseen ja niistä tulikin suosittuja lentäjien keskuudessa niiden hyvän laadun ja muotoilun vuoksi.
Vuonna 1994 Helmut Sinn myi yrityksen Lothar Schmidt:lle, joka muutti yrityksen nimeksi Sinn - Spezialuhren zu Frankfurt (spesiaalikelloja Frankfurtista). Lisäksi Schmidt loi uusia mallistoja. Nykyisin yritys myy noin 10 000 kelloa vuodessa. Suurin osa kelloista myydään suoramarkkinoinnilla.
Rehearsals 1987: Radio Egypt
Rehearsals 1987: Radio Egypt on arkistojulkaisu Robert Calvertin ja hänen yhtyeensä harjoituksista syyskuulta 1987. Julkaisu kuuluu Voiceprint-yhtiön Calvert-live-sarjaan, jota on kritisoitu huonosta äänenlaadusta.
Kappaleet
Kaikki kappaleet Robert Calvert ellei toisin mainita.
The Pigeon Detectives
The Pigeon Detectives on englantilainen rockyhtye, joka perustettiin vuonna 2002. Lukuisat DJ:t kiinnostuivat yhtyeestä, kun se esiintyi Reading and Leeds -festivaaleilla vuonna 2006. Yhtyeen esikuvia ovat muun muassa The Beatles, The Kinks sekä The Velvet Underground.
Yhtye on julkaissut tähän mennessä kolme albumia: Wait for Me (2007), Emergency (2008) sekä Up, Guards And At 'Em! (2011). Vuoden 2008 lopussa yhtye oli myynyt yhteensä 500 000 kappaletta Isossa-Britanniassa.
Grooming
Grooming (verkkoviettely) on aikuisen suorittama manipulatiivinen prosessi, jossa hän valmistelee lapsen seksuaalista hyväksikäyttöä luomalla lapseen kiintymys- ja luottamussuhteen. Erityisen yleisiä grooming-prosessin alkamistapoja ovat lapsen kehuminen ja lapsen kuvan kommentointi. Suoraan seksiin viittaavat yhteydenotot ovat harvinaisia. Prosessin osana voi olla esimerkiksi ystävällisyyttä, hellyyttä ja lahjojen antamista, ja lapsi on yleensä vapaaehtoisesti luomassa suhdetta. Myöhemmin kuvaan voi astua mukaan esimerkiksi kiristys. Lapsen houkutteleminen seksuaalisiin tarkoituksiin on Suomen rikoslain 20. luvun 8 b §:n mukaan rikos, josta voidaan tuomita sakkoon tai vankeuteen enintään yhdeksi vuodeksi.
Forssan Jalkapalloklubi
Forssan Jalkapalloklubi (FJK) on forssalainen jalkapalloseura. Se perustettiin vuonna 1997, kun Forssan A-Futis ja Pallotiimi Forssa yhdistyivät. FJK:n miesten edustusjoukkue pelaa Suomen seitsemänneksi korkeimmalla sarjatasolla Kutosessa, Tampereen lohkossa. Joukkue pelasi Kakkosessa vuodet 2002–2004 ja 2008. Seuran kotikenttänä toimii Forssan urheilukenttä.
FJK:n edustusjoukkue pelaa kaudella 2023 Länsi-Suomen kutosta. Joukkueen päävalmentajana toimii kaudella 2023 Vesa Vesterinen.
G. E. Moore
pienoiskuva|G. E. Moore (1914).
Moore tunnetaan parhaiten tietoteoriassa arkijärjen eli common sense -ajattelun puolustamisesta ja eettisen intuitionismin kehittämisestä, sekä kyvystään esittää ajatuksensa selkeästi ja jäsennellysti.
Mooren kuuluisimmat kirjoitukset ovat The Refutation of Idealism, A Defence of Common Sense ja A Proof of the External World, jotka löytyvät kokoelmasta Philosophical Papers. Kaksi jälkimmäistä sisältyvät suomennosvalikoimaan Etiikan peruskysymyksistä.
Moraalioppi ja naturalistinen virhepäätelmä
Filosofiassa tunnetaan argumentti nimeltä naturalistinen virhepäätelmä, jonka avulla Moore pyrki osoittamaan eettisen naturalismin virheet. Mistä tahansa hyväksi väitetystä luonnollisesta asiasta voidaan Mooren mukaan kysyä, onko se hyvää. Esimerkkinä on käytetty kuviteltuja tilanteita, joissa aistinautinto, joka on sillä hetkellä hyvää, mutta johtaakin huonoon tulevaisuuteen (teollisuus, autot, saastuttaminen → ilmaston liian nopea lämpeneminen ja napajäätiköiden sulaminen).
Moore esittelee naturalistisen virhepäätelmänsä kirjassaan Principia Ethica.
Francesco Feo
Francesco Feo (1691, Napoli – 18. tammikuuta 1761, Napoli) oli italialainen säveltäjä. Hän asui ja työskenteli Napolissa, jossa suurin osa hänen oopperoistaan ensiesitettiin. Feo toimi musiikinopettajana muiden muassa Niccolò Jommellille.
Elämä ja ura
Francesco Feo opiskeli vuosina 1704–12 synnyinkaupunkinsa Napolin Santa Maria della Pietà dei Turchini -konservatoriossa Andrea Basson ja Nicola Fagon johdolla ja sai sitten maestron tehtävän Sant’Onofrion konservatoriosta vuosiksi 1723–1739 ja primo maestron tehtävän Poveri di Gesù Cristo -konservatoriosta vuosiksi 1739–1743.
Nanao
Nanao on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Hokurikun alueella Ishikawan prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin pohjoisosassa Noton niemimaalla Japaninmeren Notonlahden rannikolla Kanazawan koillispuolella. Kaupunkiin kuuluu Notojiman saari. Nanaossa on 54 232 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 318,32 neliökilometriä.
Kaupungin nimi merkitsee ”seitsemän häntää” ja viitannee seitsemään vuorenharjaan, jotka näkyivät vuorelle rakennetusta Nanaon linnasta. Nanao oli entisen Noton provinssin pääkaupunki. Kaupunkioikeudet Japanin nykyisen kuntalaitoksen puitteissa se sai vuonna 1939. Se laajeni huomattavasti vuonna 2004, kun siihen liitettiin kolme ympäristön kuntaa. Kaupunkia palvelevat JR Nishi-Nihonin Nanao-linja ja Noto-rautateiden Nanao-linja.
Rokin tunneli
200px|thumb|Rokin tunneli Rokin tunneli on Ison Kaukasusvuoriston läpäisevä tunneli. Se kulkee Venäjän federaation hallitseman Pohjois-Ossetia-Alanian tasavallan Alagirin piiristä Georgiaan Dzaun piiriin, joka kuuluu Georgian Šida Kartlin hallintoalueeseen. Tunneli rakennettiin Neuvostoliiton aikana ja se valmistui vuonna 1984. Se on yksi harvoista kätevistä reiteistä, jotka läpäisevät Kaukasusvuoriston. Se kulkee noin 2 500 metriä merenpinnan yläpuolella ja on 3 730 metriä pitkä. Tunnelin liikenteeltä kerättävät tiemaksut ovat merkittävä verotulojen lähde itsenäiseksi tasavallaksi julistautuneelle Etelä-Ossetian (de facto) hallitukselle.
Muuta
Venäjän federaation asevoimien tiedottaja, kenraalieversti Anatoli Nogovitsynin mukaan 16. elokuuta 2008 kello 16:15 MSD oli tavattu aseistettu ryhmä Rokin alueella. Seuranneessa laukausten vaihdossa toinen Lada Niva vaurioitui ja toisen Lada Nivan miehistö pääsi pakenemaan.
Venäjän federaation ulkoasiainministeriön varaministeri Grigori Karasin torjui vaatimuksen siitä, että Rokin tunneli asetettaisiin kansainväliseen valvontaan.
Baltic Pipeline System-2
Baltic Pipeline System-2 eli BPS-2 (, "Itämeren toinen siirtoputkijärjestelmä") on Länsi-Venäjällä toimiva, vuosina 2009-2012 rakennettu raakaöljyn siirtoputkijärjestelmä. Putken rakennushanke hyväksyttiin vuonna 2008 ja käynnistettiin 2009. BPS-2 on toinen suuri Venäjän Suomenlahden satamiin raakaöljyä tuova siirtoputki vuonna 2001 valmistuneen BPS-1:n rinnalle. BPS-2 johtaa Suomenlahden eteläpuoliseen Ust-Lugan satamaan, kun BPS-1 vie öljyä Koiviston satamaan Suomenlahden pohjoisrannalla. Ust-Lugan sataman öljyterminaali avattiin keväällä 2012. Itämeren toinen öljyputkisto on osa Venäjän öljynsiirron pääputkistoista vastaavan Transneft-pörssiyhtiön siirtoverkkoa.
BPS-2 haarautuu vanhasta Eurooppaan johtavasta Družba-öljyputkesta Brjanskin alueen Unetšassa ja kulkee 1 170 kilometriä likimain pohjoiseen Ust-Lugan satamaan, koko matkan Venäjän maaperällä. Valittu reitti vähentää Valko-Venäjän, Ukrainan, Baltian maiden ja Puolan merkitystä kauttakulkumaana Venäjän öljynviennissä kolmansiin maihin. Jo alkuvaiheessa BPS-2 liitetään 172 kilometrin väliputkella myös BPS-1:een Pietarin itäpuolelle, Kirišin pumppausasemalle.
Öljyputken reitille oli suunniteltu seitsemää pumppausasemaa ja kahden aiemman aseman laajentamista. Unetšassa Brjanskin alueella laajennetaan vanhaa pumppuasemaa Družba-putken liittymäkohdassa, Smolenskin alueelle sijoittuu kolme asemaa, Andreapolissa Tverin alueella laajennetaan vanhaa pumppuasemaa ja putki liittyy Valko-Venäjän Navapolatskiin vievään öljyputkeen, Novgorodin alueelle tulee kaksi asemaa, joista toisesta yhteys BPS-1:n Kirišin jalostamoille. Leningradin alueelle tulee yksi pumppuasema ja Ust-Lugan satamaterminaali.
BPS-2:n otettiin käyttöön maaliskuussa 2012 aikana. Ensi vaiheen tavoite noin 30 miljoonan raakaöljytonnin vuotuinen siirtokapasiteetti, toisessa vaiheessa 2013 kapasiteetti nousisi 50 miljoonaan tonniin. Suunnitelmissa oli ottaa raakaöljyä aiemmin Družbaa pitkin Ukrainan ja Valko-Venäjän läpi Puolan Gdańskiin tai Latvian Ventspilsiin menevien raaka-ainevirtojen uudelleenreitittämisellä Venäjän omaan Ust-Lugan satamaan. Tällä vältetään esimerkiksi kauttakulkumaksut kyseisille maille. Myöhemmin suunnitelmana on Ust-Lugan raakaöljyn ja muiden öljytuotteiden siirtokapasiteetin nosto 130 miljoonaan tonniin vuodessa.
Christian Cannabich
Cannabich syntyi Mannheimissa ja opiskeli Johann Stamitzin johdolla. Hän toimi viulistina Mannheimin hoviorkesterissa ja siirtyi vuonna 1750 Roomaan opiskelemaan Niccolò Jommellin johdolla. Vuonna 1759 Cannabich meni naimisiin Maria Elisabeth de la Motten kanssa. Hän seurasi Johann Stamitzia Mannheimin hoviorkesterin kapellimestarina vuonna 1774. Samoihin aikoihin hän ystävystyi Wolfgang Amadeus Mozartin kanssa. Cannabich kuoli Frankfurt am Mainissa 66 vuoden iässä.
Cannabichin tuotantoon kuuluu muun muassa kymmeniä sinfonioita ja baletteja.
Harmoninen sarja
Harmoninen sarja on matematiikassa ääretön sarja :
Se on saanut nimensä musiikissa ilmenevien ääniaaltojen aallonpituuksien suhteesta. Harmonisen sarjan jokainen jäsen on sen viereisten jäsenten harmoninen keskiarvo.
Harmonisen sarjan hajaantuminen
Harmoninen sarja hajaantuu, tosin varsin hitaasti: jotta sarjan summa ylittäisi luvut 1, 2, 3, 4, ... tarvitaan 1, 4, 11, 31, 83, 227, 616, 1674, 4550, 12367, ... termiä (A004080 OEIS:ssä). Luvun 100 ylittämiseen tarvitaan yli 10^{43} termiä, tarkalleen 15092688622113788323693563264538101449859497.
Sarjan hajaantuminen voidaan osoittaa tarkastelemalla harmonista sarjaa erään toisen varmasti hajaantuvan sarjan kanssa:
Ääretön sarja 1/2+1/2+1/2... hajaantuu varmasti, ja on helppo nähdä, että harmonisen sarjan 2^k\!\:n ensimmäisen termin summa on aina vähintään.
Harmonisen sarjan n ensimmäisen termin summa H_n\! \ on
,
jossa \gamma\!\ on Eulerin-Mascheronin vakio ja on digammafunktio.
Nokia 2300
Nokia 2300 on Nokian valmistama matkapuhelin, joka julkaistiin vuonna 2003.
Puhelimella voi säveltää soittoääniä ja siihen on saatavilla vaihdettavat Xpress-on-kuoret.
Porin yliopistokeskus
pienoiskuva|Yliopistokeskuksen toimitilat sijaitsevat entisen Porin puuvillatehtaan tiloissa Kokemäenjoen Pohjoisrannalla.
Porin yliopistokeskus (, UCPori) on Porissa toimiva yliopistokeskus, joka aloitti toimintansa nykyisessä muodossaan 1.1.2004. Porin yliopistokeskuksen juuret juontavat vuoteen 1983, jolloin Tampereen teknillinen korkeakoulu aloitti täydennyskoulutuksen Porin koulutus- ja tutkimuskeskuksessa.
Yliopistoyksiköt
Porin yliopistokeskuksessa toimii yksiköitä kahdesta yliopistosta, Tampereelta ja Turusta: Tampereen yliopiston Porin yksikkö sekä Turun kauppakorkeakoulun Porin yksikkö, Turun yliopiston digitaalisen kulttuurin, maiseman ja kulttuuriperinnön tutkinto-ohjelma, Turun yliopiston Brahea-keskus / Merenkulkualan koulutus- ja tutkimuskeskus sekä Turun yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan opetusterveyskeskus. Aalto-yliopiston toiminta Porin yliopistokeskuksessa päättyi 1.7.2020.
Hallintomalli ja palvelut
Porin yliopistokeskuksen johtajana toimi ajalla 1.8.2004–31.7.2008 HTT, dosentti, Martti Sinisalmi ja 1.8.2008–30.6.2014 YTM eMBA Harri Peltoniemi. TkT Jari Multisilta toimi johtajana 1.11.2014 alkaen elokuuhun 2018 saakka. TkT Tarmo Lipping aloitti Porin yliopistokeskuksen johtajana 1.4.2019.
Yliopistokeskuksen opiskelijoiden yhteinen opiskelijajärjestö on nimeltään Pointer ry.
Porin ylioppilasyhdistyksen julkaisema Porin ylioppilaslehti Pointti ilmestyy 2–3 kertaa vuodessa.
Filminkehitys
Filminkehitys on kemiallinen prosessi, jolla filmille tallennettu kiinteä tai liikkuva kuva muutetaan katsottavaan muotoon.
Mustavalkofilmi ja vedokset
thumb|250px|Filmin kehitykseen käytettäviä kemikaaleja. Mustavalkofilmin kehittäminen on yksinkertaisin prosesseista: siihen tarvitaan vettä, kahta kemikaalia, tarvittavat yksinkertaiset välineet sekä pimeä laboratorio, pimiö.
Mustavalkofilmit kehitetään täysin pimeässä tilassa käsituntumalla tai kehittämiseen tarkoitetussa kehitystankissa, jolloin täysin pimeässä vain puretaan filmirulla ja ladataan filmi tankkiin. Ilman tankkia kehitettäessä filmi avataan ja kastetaan kehitteeseen, joka on emäksistä metoli-hydrokinoniliuosta. Filmiä uitetaan kalvo alaspäin tässä liuoksessa määräaika, jonka voi katsoa kehitepakkauksesta tai erikoisesta käsikirjasta. Tämän jälkeen filmi huuhdotaan vedessä tai erityisessä keskeytteessä, joka on yksinkertaisesti 1% etikkaa vesiliuoksessa, jotta kehite poistuisi emulsiosta. Nyt filmi siirretään pääasiassa natriumtiosulfaattia sisältävään kiinniteliuokseen joka poistaa filmistä siinä vielä olevan valoherkän aineksen. Kehitys- ja kiinnitysajat voi laskea etukäteen ohjelmoidulla ajastimella tai itsevalaisevalla kellolla, jonka heikko loiste ei vahingoita valoherkkää materiaalia. Seuraavaksi filmi huuhdotaan; sen voi tehdä astiassa jonka vesi vaihtuu jatkuvasti, tosin tehokkaampi menetelmä on asettaa filmi kalvo ylöspäin noin metrin pituiseen kouruun, jossa vesi virtaa. Mitä tarkemmin kemikaalit saa pois emulsiosta, sitä paremmin filmi säilyy. Seuraavaksi filmit ripustetaan kuivumaan. Hyvä tapa on kuivata filmejä yön yli, koska suositeltavin kuivatusaika on noin 8 tuntia kuivassa huoneenlämmössä valottomassa tilassa. Filmin saa nopeasti kuivaksi huuhtelemalla sen talousspriillä, mutta menetelmän varjopuoli on kyseisten negatiivien muita huonompi säilyvyys.
Kehitystankin käyttäminen oli helpompi ja yleisempi menetelmä. Tankin sisäosana on akseli, jolla on kaksi levypyörää, joiden väliin filmi ladattiin levypyörissä olevien spiraalin muotoisten urien ohjaamana. Kemikaalit ovat samat kuin ilman tankkia, mutta ne siis kaadetaan tankkiin ja tankista takaisin säilytyspulloihin, ja aina kemikaalin välissä tankki (ja filmi) huuhdotaan viileällä vedellä. Tankki on musta ja rakenteeltaan sellainen, että kun filmi on ladattu tankkiin ja tankin iso kansi suljettu, voidaan loput vaiheet tehdä kohtuullisessa valaistuksessa.
Paperille tehdyt vedokset kuivataan mieluiten erityisessä kuivaimessa, joita on olemassa monenlaisia. 1970-luvulla perinteisen puristavaa kangasta käyttävän lämpökuivaimen rinnalle tuli laatikkomallinen kiertoilmakuivain, joka on tarkoitettu muovipohjaisille papereille ja johon märät vedokset ladotaan kerroksittain verkkokehyksiin, joissa ne kuivuvat matalan lämpötilan ilmavirrassa. Vedokset voi kuivata myös ripustamalla ne kuivatusnaruille riippumaan esimerkiksi neulojen avulla, mutta menetelmän varjopuoli on se että varsinkin paperipohjaiset vedokset tahtovat käpristyä vapaasti kuivuessaan.
Värivedokset
Värivedokset tehdään periaatteessa samalla tavoin kuin mustavalkoiset, tosin niissä käytetään poikkeuksetta suurennuskonetta, koska negatiivin tai diapositiivin läpi tulevan valon täytyy olla tarkkaan määrätynkaltaista. Tämän vuoksi värityöhön käytettävässä suurennuskoneessa onkin erityinen väripää tai vanhemmissa paikat suodattimille, jotka asetellaan paikalleen erityisen analysaattorin tai käytettävän valokuvauspaperin ohjeiden mukaisesti. Ammattilaiset käyttävät tarkoitukseen automaattikoneita.
1970-luvun lopussa markkinoille tuli Cibachrome-menetelmä (nykyisin nimellä Ilfochrome), jonka avulla harrastajatkin saattoivat tehdä diapositiiveista värivedoksia.
Nykyisin
Filmille kuvaamisen suosio alkoi tasaisesti laskea sen jälkeen kun digitaalimenetelmät kehittyivät nykyiselleen. Menetelmillä on edelleen vankka kannatus harrastajien keskuudessa. Ammattilaiset käyttävät edelleen molempia menetelmiä, koska molemmissa on hyvät puolensa.
Oscar Kreuzer
Oscar Kreuzer (14. kesäkuuta 1887 Frankfurt am Main – 3. toukokuuta 1968 Wiesbaden) oli saksalainen tennispelaaja.
Kreuzer saavutti Tukholman kesäolympialaisissa 1912 pronssia kaksinpelissä. Hän kilpaili myös Lontoon kesäolympialaisissa 1908.
Milwaukee Bucks
Milwaukee Bucks on vuonna 1968 perustettu yhdysvaltalainen ammattilaiskoripalloseura, joka pelaa NBA-liigassa. Seuran kotipaikkakunta on Milwaukee Wisconsinin osavaltiossa ja se pelaa kotiottelunsa vuonna 2018 valmistuneessa Fiserv Forumissa. Aiempi kotiareena oli BMO Harris Bradley Center. Milwaukee Bucks kuuluu NBA:n itäisen konferenssin keskiseen divisioonaan yhdessä Chicago Bullsin, Cleveland Cavaliersin, Detroit Pistonsin ja Indiana Pacersin kanssa.
Ensimmäisen mestaruutensa Milwaukee Bucks voitti vuonna 1971 pelatessaan NBA:ssa vasta kolmatta kauttaan. Se voitti konferenssivälierissä San Francisco Warriorsin otteluvoitoin 4–1, konferenssifinaaleissa Los Angeles Lakersin 4–1 ja loppuottelusarjassa Baltimore Bulletsin 4–0. Mestarijoukkueen päävalmentajana toimi Larry Costello ja pelaajia olivat muun muassa Kareem Abdul-Jabbar, Oscar Robertson, Jon McGlocklin, Bob Dandridge, Greg Smith, McCoy McLemore, Bob Boozer ja Lucius Allen. Toisen kerran Milwaukee selviytyi NBA:n loppuotteluihin vuonna 1974 mutta hävisi silloin Boston Celticsille otteluvoitoin 3–4.
Kaudella 2018–2019 Milwaukee pelasi parhaan runkosarjakautensa sitten 1980-luvun alun ja oli koko runkosarjan paras seura: se voitti 60 ottelua ja hävisi 22. Konferenssifinaaleissa se kuitenkin hävisi Toronto Raptorsille otteluvoitoin 2–4. Joukkueen avauskokoonpanon muodostivat useimmiten Giánnis Antetokoúnmpo, Khris Middleton, Brook Lopez, Malcolm Brogdon ja Eric Bledsoe, ja muita tärkeitä pelaajia olivat kesken kauden joukkueeseen liittyneet George Hill ja Nikola Mirotić. Kaudella 2019–2020 Milwaukee pelasi vielä vahvemman runkosarjakauden voittamalla 56 ottelua ja häviämällä vain 17. Se kuitenkin hävisi toisella pudotuspelikierroksella Miami Heatille otteluvoitoin 1–4.
Kaudella 2020–2021 Milwaukee voitti runkosarjassa 46 ottelua ja hävisi 26. Se voitti oman divisioonansa mutta ei ollut enää konferenssinsa paras. Pudotuspeleissä se voitti ensin Miami Heatin otteluvoitoin 4–0 ja toisella kierroksella Brooklyn Netsin 4–3. Konferenssifinaaleissa Milwaukee voitti Atlanta Hawksin otteluvoitoin 4–2. Loppuotteluissa Milwaukee hävisi ensin kahdesti Phoenix Sunsille mutta voitti seuraavat neljä ottelua ja vei mestaruuden otteluvoitoin 4–2. Loppuotteluiden arvokkaimmaksi pelaajaksi valittu Giánnis Antetokoúnmpo teki toisessa loppuottelussa 42 pistettä, kolmannessa 41 ja viimeisessä 50 sekä koko loppuottelusarjan keskiarvona 35,2 pistettä. Hänen lisäkseen avauskokoonpanossa loppuotteluissa pelasivat Khris Middleton, New Orleans Pelicansista tullut Jrue Holiday, Brook Lopez ja Houston Rocketsista kesken kauden siirtynyt P. J. Tucker. Vaihtopenkillä aloittaneista eniten peliaikaa sai Pat Connaughton, ja myös New York Knicksistä siirtynyt Bobby Portis ja alkukauden Boston Celticsissä pelannut Jeff Teague pelasivat kaikissa kuudessa ottelussa. Giánnis Antetokoúnmpon veli Thanásis Antetokoúnmpo pääsi kentälle yhdessä loppuottelussa.
Wimbledonin tennisturnaus 2019 – miesten kaksinpeli
Novak Đoković oli turnauksen puolustava mestari ja voitti turnauksen toisen kerran peräkkäin. Hän voitti ennätyspitkässä loppuottelussa Roger Federerin luvuin 7–6(7–5), 1–6, 7–6(7–4), 4–6, 13–12(7–3). 4 tuntia ja 57 minuuttia kestänyt ottelu on kaikkien aikojen pisin kaksinpelifinaali Wimbledonissa ja toiseksi pisin loppuottelu Grand Slam -historiassa.
Cecil B. DeMille -palkinto
Cecil B. DeMille -palkinto on Hollywood Foreign Press Association -yhdistyksen myöntämä Golden Globe -palkinto kunnianosoituksena. Cecil B. DeMille -palkinto myönnetään vuosittain Golden Globe -gaalassa. Ainoastaan vuosina 1976 ja 2008 kunniapalkintoa ei myönnetty. Ensimmäinen Cecil B. DeMille -palkinto myönnettiin 21. helmikuuta vuonna 1952 9. Golden Globe -gaalassa. Cecil B. DeMille -palkinto on nimetty ohjaaja Cecil B. DeMillen kunniaksi. Cecil B. DeMille sai kyseisen palkinnon ensimmäisenä. Judy Garland oli ensimmäinen nainen, joka vastaanotti palkinnon vuonna 1962. Garland oli vasta 39-vuotias vastaanottaessaan palkinnon, ja hänestä tulikin nuorin palkinnon vastaanottaja koskaan. Samuel Goldwynistä tuli vanhin palkinnon vastaanottaja vuonna 1973 hänen ollessaan 90-vuotias.
Aschan Coffee & Deli
Historia
Wayne’s Coffee- ja Aschan-kahviloita operoinut Tammimetsä Oy (nykyinen Aschan Kahvilat Oy) muutti Suomen Wayne’s Coffee -kahvilat Aschan Coffee & Deli -kahviloiksi 16. huhtikuuta 2012 alkaen.
Hannele Lauri
Ritva Hannele Lauri (o.s. Markkula, ent. Rinne) s. 21. heinäkuuta 1952 Tampere) on suomalainen näyttelijä. Lauri aloitti uransa voittoisalla Ofelia-tulkinnallaan Jyväskylän kaupunginteatterissa 1975. Valtaosan näyttelijän urastaan hän teki Helsingin kaupunginteatterissa 1983–2015.
Suuren yleisön tietoisuuteen Lauri nousi 1980-luvulla Spede Shown myötä ja kepeä komedialinja jatkui 1990-luvulla hulvattomassa televisiosarjassa Hynttyyt yhteen. Teatterissa Laurin roolit ulottuivat villeimpien viihdevuosien aikanakin ilotyttökomedioista klassiseen draamaan.
Kokoillan elokuvissa Lauri on näytellyt lähinnä sivurooleja. Ensimmäisen pääroolinsa hän näytteli vuonna 2021 draamaelokuvassa 70 on vain numero.
Laurin ohjaajia teatteritaiteessa ovat olleet muun muassa Jotaarkka Pennanen ja Kari Rentola. Menestyksekkäitä viihdepareja Lauri on muodostanut Vesa-Matti Loirin ja Eija Vilppaan kanssa. Spede Showssa hän näytteli Naisen logiikka -sketsejä Spede Pasasen kera.
Eräs Laurin näyttelijäntyön keskeinen elementti on ollut hallittu läsnäolo.
Lapsuus- ja nuoruusvuodet
Hannele Laurin vanhemmat olivat Kuhmalahdella 1918 syntynyt upseeri Arvi Markkula ja Karjalasta kotoisin ollut Eine Poutanen. Nämä tapasivat toisensa Tampereella talvisodan kynnyksellä, kun Poutanen oli muuttanut lapsuudenperheensä mukana Viipurista Tampereelle evakkoon. Poutasella oli jo tuolloin tytär Beritta hänen aiemmasta suhteestaan. Markkula ja Poutanen avioituivat 1951 ja seuraavana vuonna syntyi Hannele. Markkula oli adoptoinut Berittan tyttärekseen ja vuonna 1958 perheeseen syntyi Pertti. Markkulat asuivat Hämeenlinnassa, josta he palasivat Tampereelle 1959. Vuonna 1971 Markkulan pariskunta erosi.
Teini-ikäinen Hannele kävi mielellään Tampereen teattereissa. Hän oli liikunnallisesti lahjakas ja kiinnostunut uskonnosta eritoten Raamatun tarinoiden draamallisen tenhovoiman ansiosta. Vuonna 1969 hänet valittiin Ilta-Sanomien kesätytöksi, mutta mallin uralle hänellä ei ollut paloa. Neiti Markkula – tuohon aikaan hyvin tavanomainen puhuttelutapa – debytoi lukiolaisena Pyynikin kesäteatterin avustajana. Tampere oli vahva teatterikaupunki ja lisäksi siellä toimi Yleisradion TV2, jonka suojissa Hannele sai ensikosketuksensa kameran edessä näyttelemiseen.
Teatterikoulu
Hannele Markkula valittiin Suomen Teatterikouluun 1971. Karsintoja johti Kalle Holmberg, jota aikakauden vasemmistolainen, itseään edistyksellisenä pitänyt nuoriso ihaili. Ulkonäköönsä panostanut blondi ja upseerin tytär koettiin poliittisesti epäilyttävänä. Neiti Markkula selvisi karsinnoista erinomaisesti. Vasemmistolaisesti suuntautuneet opiskelijatoverit yrittivät vakavissaan käännyttää Hannelea aatteensa mukaiseksi, mutta tämän panssarointi aivopesua vastaan osoittautui liian vahvaksi. Voimallisesta politisoitumisesta huolimatta teatterikoulun kurssilaisten kesken vallitsi kuitenkin melko hyvä ilmapiiri. Hannele sai elinikäisen ystävän kurssikaveristaan Pirkko Saisiosta. Hän valmistui teatterikoulusta 1975.
Jyväskylän kaupunginteatteri 1975–1977
Hannele Lauri aloitti aktiiviuransa Jyväskylän kaupunginteatterissa 1975. Vaikka hän tuli tuonnempana tunnetuksi korostetun viihteellisistä naistyypeistään, hän teki uransa alussa vaikutuksen Ofelian roolissaan William Shakespearen tragediassa Hamlet. Hän sai kriitikoilta keskimäärin hyvät arviot. Hannele Lauri oli tavannut tulevan puolisonsa Hannu Laurin jo opiskelujensa loppuvaiheessa Suomen Kansallisteatterissa. Hannu Lauri muutti Hannelensa perässä Jyväskylään, ja työskenteli Jyväskylän kaupunginteatterissa 1976–1977. Hannele Markkula ja Hannu Lauri vihittiin avioliittoon Tampereella helmikuussa 1976. Avioliitosta muodostui intensiivinen ja vaiheikas. Puolisot kasvoivat taiteellisesti pikkuhiljaa erilleen ja vakavat terveydelliset ongelmat varjostivat valoisasti alkanutta liittoa. Se päättyi eroon 1994.
Vapaana taiteilijana 1977–1981
Hannele Lauri synnytti esikoisensa 1977 ja kuopuksensa 1979. Laurit muuttivat pääkaupunkiseudulle, missä Hannu Lauri palasi Kansallisteatteriin vuosiksi 1977–1981. Samoina vuosina Hannele Lauri työskenteli vapaana taiteilijana.
Hannele Laurin elokuvadebyytti kevytkenkäisen Britan roolissa Risto Jarvan komediassa Loma (1976) ennakoi hänen tulevia roolityyppejään. Freelance-vuosinaan Lauri teki useita sivurooleja sekä draama- että komediaelokuvissa, mukaan luettuna ensi askel Speden talliin elokuvassa Rautakauppias Uuno Turhapuro, presidentin vävy (1978). Laurin roolit valkokankailla olivat pieniä, hän ei ollut vielä 1970-luvun lopussa erityisen tunnettu nimi. Televisiossa hänellä oli iso sivurooli Mika Waltarin komediassa Gabriel, tule takaisin (1979). Nokkavan Railin rooli sopi Laurin näyttelijänlaatuun, nimiosan näytteli hänen hyvä ystävänsä Antti Litja. Roolitehtävä näyttelijäkonkareiden seurassa oli erinomaista oppia korkeatasoisen luonnekomedian tekemisestä.
Vuonna 1981 Hannele Lauri näytteli naispääosan television jännityselokuvassa Ansa puolisoaan Hannu Lauria vastaan.
Turun kaupunginteatteri 1981–1982
Jotaarkka Pennanen houkutteli Hannele ja Hannu Laurin Turun kaupunginteatteriin, joka kaipasi uutta puhtia 1970-luvun kultaisen kauden hiivuttua. Hannu Lauri sai tilaisuuden loistaa Turussa vahvoilla tulkinnoillaan, Hannele Lauri teki lähinnä sivurooleja ja hoiti kotitaloutta. Kestävin saavutus Turun vuosilta oli Ninan rooli Anton Tšehovin klassikkonäytelmässä Lokki. Ralf Långbackaan Laurin roolityö teki vaikutuksen, ja tämä pyysi näyttelijäpariskuntaa Helsingin kaupunginteatteriin.
Helsingin kaupunginteatteri 1983–2015
Hannele ja Hannu Lauri tupsahtivat Helsingin kaupunginteatteriin keskelle kriisiä, josta he tiesivät kovin vähän. Samoihin aikoihin teatterissa aloittivat muun muassa Kristiina Elstelä, Heikki Kinnunen, Juha Muje ja Tom Pöysti. Nuorehko Hannele Lauri oli tervetullut tuulahdus ikääntyvien naisnäyttelijöiden kaartiin.
Hannele Lauri näytteli Aleksis Kiven harvoin esitetyssä Canzio-näytelmässä Marcian roolin 1984. Kriitikko Jukka Kajava ei ollut vaikuttunut Laurin suorituksesta. Canzion ohjasi Kari Rentola. Laurin ensimmäinen merkittävä tehtävä kaupunginteatterissa oli Carmen näytelmässä Parveke vuonna 1985. Lauri ja nuori Satu Silvo näyttelivät ilotyttöjä. Kajava kiitti Laurin suoritusta sinänsä melko kehnossa esityksessä.
Pääsääntöisesti Lauri oli joustava ja tuli toimeen eri ohjaajien kanssa. Vain Jouko Turkan kanssa hänellä meni sukset pahasti ristiin, eivätkä he tehneet yhteistyötä. Hän työskenteli 1980-luvulla lähinnä Ralf Långbackan, Kari Rentolan ja Jotaarkka Pennasen ohjauksessa.
Laurilla oli Lucention rooli Pennasen ohjaamassa näytelmässä Kuinka äkäpussi kesytetään (1987), joka oli yleisömenestys, johon kriitikot kuitenkin suhtautuivat penseästi. Kappaletta esitettiin kaksi vuotta ja se keräsi yli 60 000 katsojaa. Vuonna 1991 Lauri näytteli Inkerin roolin Hannele Rubinsteinin ohjaamassa Eeva Joenpellon romaaniin pohjautuvassa näytelmässä Eteisiin ja kynnyksille. Sitä esitettiin 55 kertaa ja katsojia kertyi yli 31 000.
Keväällä 1994 Hannele ja Hannu Lauri näyttelivät isää ja tytärtä Juha Malmivaaran ohjaamassa näytelmässä Voiton päivä. Avioeroprosessi oli jo aktivoitu ja ero astui voimaan saman vuoden elokuussa. Hannele Lauri tapasi näytelmän yhteydessä Oskari Katajiston, josta tuli hänen hyvä ystävänsä. Pirkko Saision kirjoittama näytelmä esitettiin noin 40 kertaa.
Vuonna 1995 Lauri näytteli nimiroolin Veijo Meren romaaniin perustuvassa näytelmässä Iso Vaalee. Hämeenlinnalaisen vampin rooli sopi yhteen Laurin olemuksen kanssa. Isoon Vaaleeseen eli Salme Isolaan ihastunutta nuorta jääkiekkoilijaa Illua näytteli Esa Latva-Äijö. Kriitikko Hannu Harju luonnehti Laurin suoritusta Helsingin Sanomissa "itsetietoiseksi mehiläiskuningattareksi". Hämeen Sanomien Maisa Majapuro-Joutsamo katsoi, ettei Lauri ollut näyttelijäntyössään riittävän herkkä ilmentämään Ison Vaaleen kipupisteitä. Raija-Sinikka Rantalan ohjaama näytelmä sai noin 7 500 katsojaa.
Näytelmässä Kaikki Eevasta (2000) Lauri näytteli Margoa, ja sai suorastaan ylistäviä arvioita osasuorituksestaan: "Hannele Lauri-Rinne on aina mahtava osassa kuin osassa", lehdissä kirjoitettiin. "Järkyttävä ajatella, että takana on jo 25 vuotta näyttämöllä", Lauri itse summasi esityksen jälkeen. Samassa yhteydessä hänelle luovutettiin Suomen Näyttelijäliiton kultainen ansiomerkki. Leena Havukaisen ohjaama näytelmä sai noin 4 600 katsojaa.
Hannele Laurin Vaginamonologeja houkutteli Studio Pasilaan lähes 7 000 katsojaa. Yhdysvaltalaiseen alkuperäisteokseen pohjautuvan tuotannon ohjasi Sina Kujansuu. Panu Rajala määritteli näytelmät Rahalla saa, Vaginamonologeja ja Housut pois kolmikoksi, joka ilmensi Helsingin kaupunginteatterin estotonta seksuaalipoliittista linjaa. Vuonna 2003 alkoi Laurin pitkä virkavapaus kaupunginteatterista.
2010-luvulla Lauri näytteli vielä muutaman roolin Helsingin kaupunginteatterissa. Sosiaalinen media oli ilmaantunut kuvioihin, ja siellä Laurin paluuta ihasteltiin. Hänen viimeinen näytelmänsä kaupunginteatterin riveissä oli Ladykillers – Sarjahurmaajat, jonka päätähtenä nähtiin Pirkko Mannola. Näytelmässä oli myös Eija Vilpas, mutta sekä Laurin että Vilppaan roolit olivat "käväisyrooleja" vailla vuorosanoja. Näytelmää esitettiin 50 kertaa ja se sai yli 27 000 katsojaa.
Vierailut
Hannele Lauri näytteli 2000-vuosikymmenellä vierailijana muun muassa Tampereen Teatterissa. Hänellä oli rouva Robinsonin rooli Heikki Vihisen ohjaamassa näytelmässä Miehuuskoe (2002). Vastanäyttelijänä oli Arttu Ratinen. Näytelmä esitettiin 63 kertaa ja se keräsi yli 27 000 katsojaa. Lauri näytteli pääroolin Vihisen ohjaamassa farssissa Francescan ryöstö (2006). Maria Jotunin klassikkokomediassa Tohvelisankarin rouva (2009) Lauri näytteli Juulian roolin. Näytelmä esitettiin 29 kertaa ja se sai yli 10 000 katsojaa. Lauri rakensi Juuliansa kylmäksi ja laskelmoivaksi.
Syyskaudella 2005 Lauri vieraili Espoon kaupunginteatterissa näytelmässä Linnunrata. Se kertoo runoilijapariskunta Ain'Elisabet Pennasen ja Juhani Siljon elämästä. Teoksen ohjasi Jotaarkka Pennanen. Lauri näytteli Ebba Winterin osan. Katriina Honkanen ja Hannu Kivioja näyttelivät pääosat. Tapiolan Revontulihallissa esitetty tuotanto sai noin 4 400 katsojaa.
Marc Delafontaine
Marc Abraham Delafontaine (31. maaliskuuta 1837/1838 Céligny – 1911) oli sveitsiläinen kemisti, joka havaitsi vuonna 1878 yhdessä Jacques-Louis Soretin kanssa ensimmäisenä alkuaine holmiumin spektroskooppisesti. Holmiumin toisena löytäjänä pidetty Per Teodor Cleve eristi sen kemiallisesti muista lantanoideista vuonna 1879. Delafontaine opiskeli Jean Charles Galissard de Marignacin johdolla ja myöhemmin opetti Geneven yliopistossa mineralogian ja orgaanisen kemian professorina. Hän muutti vuonna 1870 Yhdysvaltoihin, jossa hän toimi toksikologisen kemian professorina Chicagossa ja myös avusti paikallista poliisia kemian tietoja vaativissa rikospaikkatutkinnoissa.
Ambaton maanjäristys 1949
thumb|right|240px|Raunioita [[Pelileon kaupungissa maanjäristyksen jälkeen]] thumb|right|240px|Tuhoutunut sairaala [[Ambatossa]] Ambaton maanjäristys 1949 oli läntisen pallonpuoliskon voimakkain maanjäristys viiteen vuoteen. Järistys tapahtui 5. elokuuta 1949 Ecuadorissa Tunguruhuan provinssissa pääkaupungista Ambatosta kaakkoon. Järistyksen voimakkuus oli 6,8 Richterin asteikolla ja sen hyposentrumi sijaitsi noin 40 km:n syvyydessä. Järistyksessä kuoli 5 060 henkilöä. Lähellä sijainneet kylät Guano, Patate ja Pillaro tuhoutuivat ja Ambato kärsi huomattavia vahinkoja. Järistyksen seurauksena rakennuksia romahti ja järistystä seuranneet maanvyörymät aiheuttivat lisätuhoja Tunguruhuan, Chimborazon ja Cotopaxin provinsseissa. Järistys aiheutti vahinkoja vedenjakeluun ja katkoi puhelinyhteyksiä. Järistys tuntui värähtelynä Quiton ja Guayaquilin kaupungeissa.
Marc Delafontaine
Delafontaine myös vahvisti yttriumin, terbiumin ja erbiumin löytämisen spektroskooppisesti vuonna 1864.
Delafontaine väitti löytäneensä uuden alkuaineen decipiumin tutkittuaan samarskiitti-mineraalia,  mutta myöhemmin Paul-Émile Lecoq de Boisbaudran osoitti tämän olleen epäpuhdasta samariumia.
Hannele Lauri
Televisio
Hannele Lauri teki ensimmäiset televisiotyönsä opiskeluaikanaan. Hänellä oli pieni sivurooli Veikko Kerttulan ohjaamassa televisionäytelmässä Se tavallinen tarina (1972) sekä Korpelan autokorjaamon sihteerin rooli tv-sarjassa Mustat ja punaiset vuodet (1973). Ennen Spede Pasasen talliin siirtymistään Lauri näytteli muun muassa mustassa komediassa Gabriel, tule takaisin (1979) ja Pirkko Saision kirjoittamassa televisionäytelmässä Sisarukset (1978), jossa hänellä oli Marjatan rooli. Vuonna 1993 julkaistussa näyttelijöiden hakuteoksessa Hannele Laurin televisiorooleista nostetaan esiin myös rouva Gorban televisionäytelmässä Ansa.