cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pauli Matalamäki
Ura
Matalamäki aloitti huumoripainotteisella tuotannolla, kuten sketseillä, eri tuotteiden testauksilla ja ruokavinkeillä. Myöhemmin hän on tehnyt myös vakavampaa sisältöä kuten koronaviruksesta kertovan videon. Matalamäki on tehnyt myös muutamia musiikkiaiheisia videoita, joissa hän on julkaissut omatekoista musiikkia Spotify-suoratoistopalveluun. Hän on myös järjestänyt DJ-konsertteja, jotka lähetti suorana samanaikaisesti YouTubeen ja nettiradioon ja myöhemmin Twitchiin. Vuoden 2019 lopussa Matalamäki kertoi ryhtyneensä tubettajaksi täyspäiväisesti.
Matalamäen julkaisemista videoista erityisesti suosiota ovat niittäneet Huijataan huijareita -videot, joissa Matalamäki pilailee nettihuijareiden kustannuksella. Lisäksi Matalamäen syyskuussa 2019 julkaisema video "Huijataan netin HIRVIÖITÄ?! Esiinnyin 13 vuotiaana netissä!" sai paljon julkisuutta. Myös moni muu Matalamäen video on saanut huomiota eri medioissa, ja hänestä mm. julkaistiin artikkeli paikallislehteen. Lehtiartikkelin jälkeen Matalamäki julkaisi videon, jossa kertoi, että häneltä oli yritetty huijata auto.
Matalamäellä on nettikauppa, jossa hän myy fanituotteitaan kuten vaatteita ja haalarimerkkejä. Hän järjesti myös keräyksen tubettaja Mikael "niilo22" Kosolan hyväksi. Keräyksen varat Matalamäki hankki myymällä valmistamiaan tarroja nettikaupassa faneilleen. Tarrojen tuotot käytettiin Kosolalle uuden tietokoneen hankintaan, joka luovutettiin oheislaitteineen suorassa internet-lähetyksessä Kosolan kotona Lempäälässä.
2021 Matalamäki teki Ylelle pienen sarjan, jossa hän ostaa ja tuunaa vanhan Datsun 100A -henkilöauton. Matalamäki sai idean sarjaan Amistech Gamesin kehittämästä My Summer Car -videopelistä.
Vuoden 2023 alussa kiersi huhu, jonka mukaan Matalamäki olisi kuollut. Useille suomalaismedioille oli lähetetty sähköpostitse tiedote, jossa kerrottiin yksityiskohtaisia tietoja Matalamäen väitetystä kuolemasta. Tiedotteen lähettäjä oli väitetysti Matalamäen veli. Pelaaja-lehti kerkesi jo uutisoida Matalamäen kuolemasta, kun kävi ilmi, että tiedotus oli huijausta. Matalamäki on kertonut tekevänsä perättömästä tiedotteesta rikosilmoituksen.
Yksityiselämä
Myös Matalamäen veli, Pasi Matalamäki, on tubettaja. Hän tekee videoita nimellä KaniVaraani. Kanavalla on 16 500 tilaajaa maaliskuussa 2023. Pasi vierailee toisinaan Paulin videoilla.
Matalamäki on kertonut livelähetyksissään, ettei ole käynyt varusmiespalvelusta.
Kanavalla esiintyneitä henkilöitä
Veljensä KaniVaraanin lisäksi Matalamäen huumoripainotteisilla videoilla esiintyy muutamia tämän ystäviä. Heitä ovat mm. "Katu"-Mirka ja "Mr. Tuottaja".
Mirkan ensiesiintyminen oli videolla "AITO GOLD DIGGER PRANK SUOMESSA!." Tuottaja esittää videoilla Matalamäen tuottajaa, joka tuottaa videot ja musiikit.
Kanavalla on myös nähty videoita ja livestriimejä, joissa esiintyy Matalamäen ystäviä, kuten tubettajat Niilo22 ja Jusu.
Ukkolaukka
Ukkolaukka (Allium hollandicum) on laukkoihin kuuluva kasvi. Se kukkii touko-kesäkuussa ja voi kasvaa 80 cm:n korkuiseksi.
Adam Neiman
Adam Neiman (s. 1978) on yhdysvaltalainen pianisti. Orkestereihin, joiden kanssa hän on työskennellyt, ovat lukeutuneet Chicagon, San Franciscon, Saint Louisin, Cincinnatin, Houstonin sinfoniaorkesterit sekä Yhdysvaltain kansallisorkesteri. Hän on pitänyt myös resitaaleja eri maanosissa.
Neimanin opettajiin kuuluivat Trula Whelan, Hans Boepple, Herbert Stessin ja Fanny Waterman; lisäksi hän osallistui György Sándorin, Jacob Lateinerin ja Emmanuel Axin mestarikursseille. Vuonna 1999 tapahtuneen Juilliard Schoolista valmistumisensa yhteydessä hän sai Rubinstein-palkinnon.
Luettelo Sverigetopplistanin ykkösistä vuonna 2010
Tämä on luettelo Sverigetopplistan-singlelistan kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä artisteista ja singleistä vuonna 2010'''.
Katso myös
List of number-one hits of 2010 (Sweden)
Adam Neiman
Neiman sijoittui 15-vuotiaana toiseksi Kansainvälisessä Casagrande-pianokilpailussa ja on lisäksi voittanut muun muassa kahdesti Juilliardin Kansainvälisen Gina Bachauer -pianokilpailun. Neiman on levyttänyt esimerkiksi Anton Arenskin ja Jennifer Higdonin teoksia Naxokselle.
Police Quest II: The Vengeance
Police Quest II: The Vengeance on vuonna 1988 julkaistu seikkailupeli. Pelin on tuottanut Jim Walls Sierra On-Line -peliyhtiölle. Se on jatko-osa pelille Police Quest: In Pursuit of the Death Angel ja kuuluu Police Quest ja SWAT pelisarjaan.
Adam Neiman
Neiman on myös säveltänyt. Hänen tuotantoonsa kuuluu piano-, laulu-, kamari- ja orkesterimusiikkia.
Police Quest II: The Vengeance
Pelaaminen
Pelihahmon toimintoja kontrolloidaan tekstiparserilla. Komennot koostuvat verbeistä ja substantiiveista (esim. "Unlock Door" tai "Take Keys"), vaikka joitakin näppäimistöoikoteitä on olemassa. Pelaajan on noudatettava poliisin toimintamenettelyitä selviytyäkseen pelissä ja saadakseen korkeimmat pisteet.
Ensimmäisestä pelistä poiketen, ajojaksot paikkojen välillä ovat automaattisia. Käskyt kirjoitetaan tekstiparserissa (esim. "drive station" tai "chase car") ja pelaaja ei pysty suoraan ohjaamaan autoa.
Sonny Bondsilla on aseenkäyttöoikeus. Pelaajan täytyy ajoittain käyttää asetta pelissä jonka täytyy olla sihdattuna ja myös ladattuna. Toimintakohtauksia pelissä ei ole, mutta jotkut vaaralliset tilanteet ovat aikakriittisiä. Silloin kun Sonny on huolellisesti ottanut asennon ja aseen tähtäys on kunnossa, ampuu hän niin tarkasti mitä tilanne vaatii.
Pelihahmot
Pelihahmo on Sonny Bonds, etsivä Lyttonin poliisivoimista. Muita hahmoja ovat Bondsin työpari Keith, entinen prostituoitu ja tyttöystävä Marie Wilkans sekä Jessie Bains, tuomittu rikollinen jonka Bonds pidätti jaksossa Police Quest: In Pursuit of the Death Angel.
Juoni
Bonds ja hänen partnerinsa Keith Robinson keräävät todisteita vankilassa ja löytävät kidnapatun vanginvartijan auton. Heidät kutsutaan sitten joenvarteen, missä Bains on ilmeisesti havaittu. Bains tulee esiin ja ampumavälikohtauksen jälkeen Bains pakenee. Jälkikäteen Sonny sukeltaa jokeen ja löytää veden alta vartijan ruumiin. Bainsin pakoauto löytyy lentokentän läheltä, missä Sonny tutkii ja selviää Bainsin ottaneen kuolleen vanginvartijan identiteetin, mutta ei vielä osaa arvioida Bainsin seuraavaa liikettä. Bonds lopettaa työvuoronsa ja menee sitten illalliselle Marien kanssa.
Seuraavana päivänä, poliisi Woody Robertsin ruumiin, joka oli baarimikkona Hotel Delphoriassa ensimmäisessä Police Quest -pelissä ja todisti Bainsin oikeudenkäynnissä. Todistusaineisto paikalla vie Bondsin ja hänen partnerinsa kaupungissa olevaan motelliin, missä he rynnäköivät Bainsin huoneeseen paikallisen S.W.A.T. yksikön avustuksella. Vaikka Bains itse ei ole paikalla, löytää Bonds Donald Colbyn käyntikortin (joka asuu Steeltonissa) pesualtaasta. Kiirehtiessään Marien asuntoon, Bonds löytää merkkejä vastarinnasta ja selkeitä merkkejä, että Marie on joutunut Bainsin vangiksi. Mikä pahempaa, hän löytää listan nimistä joille Bains aikoo kostaa. Listalla on Bonds, Marie Wilkans, murhattu Woody Roberts ja Colby, entinen huumekauppias joka on todistajansuojeluohjelmassa. The Lytton PD päättelee, että Bains laittoi ansan Bondsille käyttäen Marieta syöttinä.
Bondsin tutkimustyö ja todistusaineisto saa hänet uskomaan Bainsin lentäneen Steeltoniin, aikomuksenaan surmata Colby. Varoitettuaan Colby ja paikallista poliisia, Bonds ja hänen kumppaninsa lentävät myös sinne. Matkalla sinne, he estävät terroristin yrityksen räjäyttää heidän lentokoneensa. Saapuessaan Steeltoniin, Bonds toteaa Bainsin jo murhanneen Colbyn ennen kuin paikallinen poliisi ehti reagoida. Puhelinsoitto Colbyn toimistoon jäljitetään läheiseen puistoon ja Bonds lähtee sinne tutkimaan, havaitakseen Bainsin jätevesiviemärissä puiston alla. Löydettyään Bainsin viemäriverkostosta, Bonds ottaa yhteen Bains tulitaistelussa, missä Bains ammutaan kuoliaaksi ja Marie pelastuu.
Octavio Betancourt Arango
Octavio Betancourt Arango (4. tammikuuta 1928 Abejorral – 18. kesäkuuta 2017) oli kolumbialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 1. marraskuuta 1951 ja nimitettiin Medellínin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Germania in Dacian titulaaripiispaksi 23. marraskuuta 1970. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. helmikuuta 1971. Pääkonsekraattorina toimi Tulio Botero Salazar, jota avustivat Aníbal Muñoz Duque ja Arturo Duque Villegas.
Police Quest II: The Vengeance
Juoni
Riippuen siitä, kuka ampui ensin, pelissä on kaksi erilaista loppua. Jos Bonds ampui ensin, tutkintalautakunta toteaa hänen toimineen edesvastuuttomasti rikkoen lakia ja Bonds erotetaan poliisivoimista. Jos Bains ampuu ensin, tutkintalautakunta toteaa Bondsin ampuneen itsepuolustukseksi ja Bonds lähtee Marien kanssa Bahamalle ja kosii häntä matkalla.
Octavio Betancourt Arango
Betancourt Arango sai 10. marraskuuta 1975 nimityksen Garzónin piispaksi, mutta hän erosi tehtävistään 26. huhtikuuta 1977.
Police Quest II: The Vengeance
Kehitystyö
Vuoden 1988 jatko-osassa, joka tehtiin Sierran uudella SCI-pelimoottorilla, keskityttiin enemmän tutkimustyöhön kuin liikennepoliisin tehtäviin ensimmäisessä jaksossa. Asialliset proseduurit todisteiden keräämiseksi ja käsittelemiseksi ovat päätehtäviä monissa tilanteissa. Peli julkaistiin IBM PC, Amiga, Atari ST ja myöhemmin NEC PC-9801 järjestelmille.
Tilanteet pelissä perustuvat tilanteisiin, joissa pelin suunnittelija Jim Walls tai hänen ystävänsä olivat heidän ollessaan poliisivoimissa. Rikollishahmo Jessie Bains perustuu paenneeseen rangaistusvankiin joka oli vapaana pelin julkaisuaikaan.
Vastaanotto
Kesäkuun 1989 numerossa, brittiläinen lehti Atari ST User kutsui ST versiota "erinomaiseksi joka suhteessa - grafiikka, juoni, yksityiskohdat, huumori ja tarinankerronta ovat ensiluokkaisia", antaen sille 9 pistettä 10:stä. Computer Gaming World antoi pelille myös ylistävän arvostelun, "Kehittynyt grafiikka, mielenkiintoinen juoni ja sulava animaatio saavat tarinan elämään. Koko paketti johtaa kohti uutta huipentumaa interaktiivissa peleissä!"
Soldier’s Last Letter
Soldier’s Last Letter on kappale, jonka kirjoittivat Redd Stewart ja Ernest Tubb ja nauhoitti Ernest Tubb. Se julkaistiin Yhdysvalloissa vuonna 1944.
Vuonna 1971 Merle Haggard julkaisi oman versionsa Soldier's Last Letteristä. Siitä tuli suosittu ja se oli julkaisuaikanaan Yhdysvaltain kolmanneksi menestynein country-kappale.
Veljeys (lehti)
thumb|200px|Lehden ensimmäisen näytenumeron etusivu. Veljeys oli Helsingissä vuosina 1906–1909 ilmestynyt kristillisen työväenliiton lehti.
Kristillis-yhteiskunnallinen viikkolehti Veljeys ilmestyi aluksi sitoutumattomana, mutta vuoden 1907 marraskuussa se ilmoittautui kristillisen työväenliiton äänenkannattajaksi. Veljeyttä julkaisseen osuuskunnan talous oli heikko, ja vuoden 1909 alussa se muuttui sanomalehdestä aikakauslehdeksi. Lehden levikki oli 2 900 kappaletta vuonna 1907. Sen päätoimittajana työskenteli Eero Järvinen.
Lehden toimintaa jatkoi vuosina 1910–1912 viikkolehti Uusi Aika ja vuosina 1912–1914 Uurtaja-niminen viikkolehti.
Hulppojärvi
Hulppojärvi on Pirkanmaalla Ikaalisissa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Hulppojärvi on osa Juurijärven-Hulppojärven valuma-aluetta.
Nine (elokuva)
Nine on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut Rob Marshallin ohjaama musikaalielokuva. Nine perustuu vuoden 1982 samannimiseen musikaaliin, joka puolestaan pohjautui Federico Fellinin osittain omaelämäkerralliseen elokuvaan 8½. Elokuvan ja musikaalin laulut ovat Maury Yestonin käsialaa. Elokuvan pääosissa nähdään Oscar voittajat Daniel Day-Lewis, Marion Cotillard, Nicole Kidman, Judi Dench, Penélope Cruz, Sophia Loren, Oscar-ehdokas sekä Golden Globe voittaja Kate Hudson sekä Grammy voittaja Fergie.
Hulppojärvi
Maantietoa
Järven pituus on 2,9 kilometriä, leveys 1,1 kilometriä ja sen pinta-ala on 120 hehtaaria. Se sijaitsee Sitätön ja Juhtiperän yhdistävän yhdystie 2764 pohjoispuolella. Järven länsirannoilla on ollut useita maatiloja, mutta itärannat ovat säilyneet erämaisina. Maatilat muodostavat Eränperä nimisen kylän. Pohjoisrannat ovat matalampia kuin etelärannat ja ne ovatkin ruohottuneita ja osin soistuneitakin. Järvessä on kaksikymmentä saarta, joista suurimmat ovat Peräsaari (pituus 180 metriä), Lähteenmäensaaret (370 metriä) ja Mäntysaaret (140 ja 100 metriä). Järveen laskee alle 20 metsä- tai pelto-ojaa, joista osa tuo yläjuoksulla olevien lampien vesiä. Järven luoteispäähän laskee Konttilammen laskuoja, pohjoisimpaan lahteen laskee Paskolammen, Kaukolammen, Kahilalammen, Purisevalammen ja Vääräjärven yhteinen laskuoja, järven itärantaan laskee pitkä Haukilamminoja, joka on Haukilammen ja Koverolammen yhteinen laskuoja, järven eteläiseen lahteen laskevat Vehkalampi ja Majalampi yhteisen laskuojan kautta. Järven oma laskuoja Rajaoja lähtee luoteiskulmassa olevasta syvästä lahdesta ja laskee puolen kilometrin jälkeen Vähäveteen.
Rantaviivan pituus on 15,4 kilometriä ja se on paikoin kallioista metsämaastoa, jossa on jonkin verran soisia rantoja. Rannan ympäristössä sijaitsee viisi maatilaa ja rannoille on rakennettu yli 30 vapaa-ajan asuntoa, joista kaksi ovat saarissa. Järven ympäri pääsee kulkemaan pitkin Eränperän kautta kulkevaa tietä, joka erkanee yhdystieltä 2764.
Nine (elokuva)
Elokuva sai neljä Oscar-ehdokkuutta: paras naissivuosa (Penélope Cruz), paras lavastus (John Myhre, Gordon Sim), paras puvustus (Colleen Atwood) sekä paras laulu ("Take it all" Sävellys ja sanat Maury Yeston).
Juoni
Nine kertoo lähemmäs 50-vuotiaasta italialaisesta elokuvaohjaajasta Guido Continista. Meneillään on hänen uuden elokuvansa, "Italian", valmistelu ja kaikki inttävät mieheltä käsikirjoitusta. Tosiasiassa hän ei ole saanut kirjoitettua käsikirjoituksesta vielä sanaakaan. Hänen kaksi edellistä elokuvaansa ovat olleet täysiä floppeja ja nytkin elokuvan teko saa hänet hulluuden partaalle.
Elokuvan lisäksi Guidon omakin elämä on täysin sekaisin. Naisia hänen ympärillään tuntuu olevan aivan liikaa, ja heistä tärkeimmän, hänen kauniin ja rakastavan vaimonsa Luisan, kärsivällisyys alkaa loppua.
Arvioita
Uuden Suomen Mikko Pielan mukaan ''Fellinin ihailijalle uutuus on kauhistus: silkkaa eroottista hömppää. Todellinen epätoivo puuttuu ja sen mukana kaikki.''
Nyt-liitteen viisi kriitikkoa antoivat elokuvalle pistekeskiarvon 2,8.
Alex Boisvert-Lacroix
Alex Boisvert-Lacroix (s. 8. huhtikuuta 1987 Sherbrooke) on kanadalainen pikaluistelija, joka kilpaili aiemmin kaukalopikaluistelussa. Hän harjoittelee Gaétan Boucher National Centressä Quebecissä, ja häntä valmentaa Gregor Jelonek.
Boisvert-Lacroix aloitti luisteluharrastuksen viisivuotiaana. Hän kilpaili kaukalopikaluistelun maailmancupissa ensimmäisen kerran Kiinassa kaudella 2007–2008 sijoittuen kolmanneksi 500 metrillä. Hän saavutti Harbinin talviuniversiadeissa 2009 mitalin viestissä ja sijoittui neljänneksi 500 metrillä.
Boisvert-Lacroix siirtyi pikaluisteluun kaudella 2010–2011 ja osallistui ensimmäiseen maailmancupin kilpailuunsa Salt Lake Cityssä tammikuussa 2012. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas 500 metrillä Calgaryssä marraskuussa 2015. Hän on sijoittunut 500 metrin maailmancupin kilpailuissa kaksi kertaa toiseksi ja kaksi kertaa kolmanneksi.
Boisvert-Lacroix saavutti ensimmäisissä pikaluistelun arvokilpailuissaan, Kolomnan matkakohtaisissa MM-kilpailuissa 2016, pronssia 500 metrillä kuusi sadasosasekuntia Mika Poutalaa nopeampana
Povina
Povina on kylä Kysucké Nové Meston alueella Žilinan aluepiirissä Slovakiassa. Povina kuuluu Tatran vuoristolalueen länsipuoliseen Kysucká vrchovinan ylängön alueeseen. Sen vakinainen asukasluku on noin 1 150. Siellä on tarjolla hotellipalvelua ja retkeilymahdollisuuksia turisteille. Kylä kuului aikoinaan ympäristöineen Itävallan keisarikuntaan.
Keskinenlampi (Ikaalinen)
Keskinenlampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Keskinenlampi on osa Juurijärven-Hulppojärven valuma-aluetta.
Maantietoa
Lammen pituus on 150 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 1,3 hehtaaria. Se sijaitsee Latoveden koillispuolella keskellä harvakseen ojitetulla suolla suolla. Siihen on kaivettu viisi suo-ojaa, joista yksi laskee Latoveteen. Rantaviivan pituus on 450 metriä. Lampi on autio eikä sinne johda teitä. Lähin tie on kärrypolku, joka ohittaa lammen 50 metriä päässä etelässä.
Austvågøy
Austvågøy on yksi Lofoottien saariryhmän suurimmista saarista. Sen pinta-ala on 526,7 km². Saari on vuoristoista aluetta ja siellä onkin Lofoottien korkein vuori, Higravstinden (1 146 m). Alue on suosittu vuorikiipeilijöiden keskuudessa.
Suuri osa saaresta kuuluu Våganin kunnalle, mutta sen koillisosa kuuluu Hadselin kunnalle. Saaren pääkeskus on Svolværin kunta.
Austvågøy on yhdistetty Hinnøyaan Raftsundin sillalla ja Gimsøyaan Gimsøystraumenin sillalla.
Maantiede
Saaren korkein kohta on 1 146 metriä merenpinnan tason yläpuolelle yltävä Higravstindenin huippu. Muita korkeimpiin lukeutuvia vuoria saarella ovat Geitgallien (1 085 m), Rulten (1 062 m), Svartsundtindan (1 050 m), Korsnestinden (1 036 m), Olsanestinden (999 m), Breidtinden (976 m), Langstrandtindan (971 m), Reinsletttindan (966 m), Vågakallen (943 m) ja Isvasstinden (940 m). Lisäksi saarella on lukuisia muitakin 500–1 000 metriä korkeita kohtia. Saaren länsipuolella on Gimsøystraumenin salmi ja itäpuolella Raftsundetin salmi. Vuonot Sløverfjorden ja Austnesfjorden halkovat saaren keskeltä lähes kahtia. Rannikko on muutenkin useiden vuonojen ja lahtien rikkomaa. Saarella sijaitsee lisäksi runsaasti järviä, joista suurimpiin kuuluvat Trollfjordvatnet, Stor-Kongsvatnet, Stornøkkvatnet, Storvatnet ja Rørhopvatnet.
Rekorderlig
Rekorderlig on ruotsalainen erityisesti maustettuihin siidereihin erikoistunut siiderimerkki. Siidereitä valmistaa Åbro Bryggerin panimo. Rekorderligin siidereitä on useita eri makuja, kuten metsämarja, mansikka-lime ja mango-vadelma. Rekorderligin siidereistä on myös alkoholittomia versioita.
Flakstadøya
Flakstadøya on yksi Lofoottien saariryhmän saarista ja se sijaitsee Nordlandin läänissä Pohjois-Norjassa.
Liikenne
Saari on yhdistetty Moskenesøyaan Kåkernin sillalla ja Vestvågøyaan merenalaisen tunnelin kautta.
Gabero
Gabero on maalaiskunta Gaon alueen Gaon piirissä Malissa. Sen pinta-ala on 3 500 neliökilometriä. Asukkaita on 25 700 henkeä (vuonna 2009).
Gaberon kunta rajoittuu lännessä Gaon piirin N’Tillitin, pohjoisessa Gounzoureyen, idässä Anchawadin sekä etelässä Ansongon piirin Baran kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Sen läpi virtaa Nigerjoki.
Kuntaan kuuluu 15 kylää ja yksi paimentolaisryhmä. Keskuspaikka on Haoussa Foulane, joka sijaitsee 45 kilometriä Gaosta etelään. Asukkaat ovat fulbeja, songhaita, tuaregeja, sorkoja, bozoja sekä arabeja. Vallitseva uskonto on islam.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi ja durra. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, kaupankäyntiä ja käsityöammatteja.
Kunnassa on yhdeksän ala- ja kolme yläkoulua sekä kolme koulutus- ja kehityskeskusta (CED). Terveyskeskuksia on kolme.
Luettelo pikkuplaneetoista: 233001–234000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 233001:stä ja päättyen 234000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Etele Air
Etele Air oli venäläinen tilauslentoyhtiö, joka perustettiin vuonna 1996. Sen toimilupa peruttiin vuonna 2003.
Matti Manninen (pyöräilijä)
Matti Manninen (s. 20. heinäkuuta 1992 Pori) on suomalainen maantiepyöräilijä. Hän edusti Zannata Cycling Teamia 2012–2013, Team Bliz-Meridaa 2014, Team Raleigh-GAC -joukkuetta 2015, Bliz-Merida Pro Cyclingia 2016, Team Fixit.no -tallia 2017 ja vuodesta 2018 alkaen GIF-Chebici-joukkuetta.
Etele Air
Laivasto
Etele Airin laivastoon kuuluivat seuraavat lentokoneet:
Matti Manninen (pyöräilijä)
Manninen sijoittui EM-kilpailujen alle 23-vuotiaiden maantieajossa viidenneksi 2014. Hän voitti Baltic Chain Tourin ensimmäisen etapin ja sijoittui kokonaiskilpailussa toiseksi 2015. Hän voitti Clássica da Primavera -kilpailun Portugalissa 2016. Hän voitti Dookoła Mazowsza -ajon kokonaiskilpailun ja toisen etapin 2016. Hän voitti samana vuonna Tour of Szeklerlandin ensimmäisen etapin.
Manninen voitti maantieajon Suomen-mestaruuden 2017. Hän voitti samana vuonna Unkarin ympäriajon kolmannen etapin.
Sus
Sus voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Luettelo Swedish Dance Chartin ykkösistä vuonna 2011
Tämä on luettelo Swedish Dance Chart -listan kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä artisteista ja singleistä vuonna 2011.
Varsinais-Suomi (sanomalehti)
thumb|200px|Lehden viimeisen numeron etusivu. Varsinais-Suomi oli Turussa vuosina 1935–1940 ilmestynyt Isänmaallisen kansanliikkeen (IKL) sanomalehti.
IKL päätti perustaa oman lehden Turkuun, kun kokoomuslainen Uusi Aura oli etääntynyt kansanliikkeestä. Puolueen monista ketjulehdistä poiketen Varsinais-Suomi oli toimitukseltaan ja taloudeltaan itsenäinen. Kuudesti viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 3 000–4 000 kappaletta. Varsinais-Suomen ohella sitä tilattiin jonkin verran Someron ja Tammelan seudulle sekä Satakuntaan. Lehden julkaisuyhtiön talous oli heikko, mutta se onnistui sinnittelemään hieman pitempään kuin IKL:n muut maakuntalehdet. Varsinais-Suomen päätoimittajana työskenteli Niilo Vapaavuori.
Kokkolan yhteislyseon lukio
thumb|right|300px|Yhteislyseon koulurakennus vuosina 1899–1954. Kokkolan yhteislyseon lukio oli Kokkolan keskustassa sijainnut yleislukio. Vuonna 1898 toimintansa aloittanut koulu oli Keski-Pohjanmaan maakunnan vanhin suomenkielinen oppikoulu. Lukiossa opiskeli sen viimeisinä toimintavuosina noin 335 oppilasta ja siellä työskenteli 30 opettajaa. Samassa rakennuksessa lukion kanssa toimi lukion aikuislinja sekä perusasteen 7.−9. luokkien opetusta antava Länsipuiston koulu, joka lakkautettiin 2021. Kokkolan yhteislyseon lukion perinteitä vaalii Kokkolan yhteislyseon kilta, johon kuuluu lukion entisiä ylioppilaita ja opettajia.
Vuonna 2014 Kokkolan kaupunki päätti Kokkolan yhteislyseon lukion ja Kiviniityn lukion yhdistämisestä lukuvuoden 2016 alussa. Uusi lukio aloitti toimintansa Länsipuiston koulurakennuksessa syksyllä 2016 nimellä Kokkolan suomalainen lukio.
Ylinen Löytölampi
Ylinen Löytölampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Ylinen Löytölampi on osa Juurijärven-Hulppojärven valuma-aluetta.
Maantietoa
Lammen pituus on 550 metriä, leveys 200 metriä ja sen pinta-ala on 7,1 hehtaaria. Lampi on keskeltä kapeampi kuin päistää. Se sijaitsee lähellä Parkanon rajaa Susivuorien, Kyntönevan ja Poikkipuolisenkankaan välissä. Alue on mäkien täplittämää ojitettua suomaata, jonka keskellä lampi sijaitsee. Siihen on kaivettu 13 suo-ojaa, joista lounaispäässä oleva toimii lammen laskuojana. Se virtaa Poikkipuolisenkankaan läpi ja laskee 1,5 kilometrin jälkeen Latoveteen. Rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä ja se on pääasiassa metsäistä suomaata. Lampi on autio eikä sinne johda teitä. Lähin tie, joka yhdistää Juhtinmäen ja Vahojärven kylät, ohittaa lammen 200 metriä pohjoisessa.
Tadmur
Tadmur on kaupunki Syyrian keskiosan aavikolla Homsin maakunnassa lähellä Palmyran keidasta ja rauniokaupunkia. Vuoden 2004 väestönlaskennassa siellä oli noin 51 000 asukasta, ja se on yhteensä 76 942 asukkaan (VL2004) Tadmorin piirikunnan hallintokeskus. Englanniksi kaupunkia kutsutaan usein Palmyraksi, arabiaksi sen nimi on Tadmur. Kaupunki on strategisesti tärkeä, sillä se sijaitsee tärkeiden maanteiden risteyskohdassa kaasukenttien keskellä. Siellä oli pahamaineinen Tadmurin vankila. Kaupungissa on myös sotilaslentokenttä.
Historia
thumb|vasen|Näkymä [[Palmyran rauniolle nykyisen Tadmurin lähistöllä.]] Tadmurin vieressä ovat Palmyran rauniot. Palmyra oli yksi antiikin ajan tärkeimmistä kulttuurikeskuksista, joka sijaitsi Kiinan ja Euroopan välisen silkkitien varrella. Se oli välillä itsenäisen Palmyran valtakunnan pääkaupunki, välillä Rooman vallan alla. Se kukoisti etenkin vuosina 1–300 jaa. Nykyinen Tadmurin kaupunki sai kuitenkin alkunsa vasta Syyrian ollessa Ranskan mandaattialue 1930-luvun alkupuolella. Ranskalaiset virkamiehet suunnittelivat kaupungin arkeologisen museon ja uusklassisen kaupungintalon ympärille. Belin temppelin raunioiden joukossa eli tätä ennen joitakin asukkaita, mutta heidät pakkosiirrettiin uuteen kaupunkiin.
Vapaan Ranskan ja Yhdistyneen kuningaskunnan joukot hyökkäsivät toukokuussa 1941 Vichyn Ranskan hallitsemaan Syyriaan Transjordaniasta. Kun Vichyn Ranskan joukot pysäyttivät hyökkäyksen Damaskoksen ulkopuolella, joukot tekivät saartoliikkeen ja valtasivat lopulta Tadmurin uhaten näin Vichyn Ranskan huoltoreittejä. Vichyn Ranskan oli tällöin vetäydyttävä maan pääkaupungista. Sittemmin kaupunki on kasvanut alkuperäisistä mitoistaan siten, että se on levinnyt jo aivan Palmyran raunioiden lähettyville. Kaupungin läpi virtasi aikanaan Efqan lähde, joka on sittemmin tyrehtynyt kasvaneen väestön ja vedentarpeen takia. Kaupungissa oli ennen ISISin valtausta erittäin pahamaineinen Tadmurin vankila. Se rakennettiin alun perin Ranskan armeijan sotilasparakeiksi. Vuonna 1980 paikalla surmattiin noin 500 muslimiveljeskuntaan kuulunutta vankia. ISIS räjäytti toukokuun 30. päivä 2015 Tadmurin vankilan.
Modernin Tadmurin pääasiallinen elinkeino on matkailu. Kaupunki on myös Palmyran maakaasuesiintymien hyödynnyksen logistinen keskus. Valtiollinen Syrian Petroleum Company on pyrkinyt rakentamaan maakaasuesiintymän turvin sähköntuotantoa. Isis-järjestö valtasi Tadmurin toukokuussa 2015. Heinäkuussa järjestö surmasi paikalla 25 ottamaansa vankia. Syyrian armeijan joukot ja hallitukselle uskolliset puolisotilaalliset joukot valtasivat kaupungin takaisin maaliskuussa 2016. Joulukuussa 2016 Isis valtasi kaupungin jälleen vastahyökkäyksellä hallituksen joukkoja vastaan näiden huomion ollessa keskittyneenä Aleppon valtaukseen. Kaupunki vaihtoi käsiä jälleen maaliskuussa 2017, jolloin hallituksen joukot ilmoittivat vallanneensa koko kaupungin.
Väestö
Vuoden 2004 väestönlaskennassa Tadmurissa oli noin 51 000 asukasta, ja se on yhteensä 76 942 asukkaan (VL2004) Tadmorin piirikunnan hallintokeskus. Huomattavaa on, että ennen Syyrian sisällissotaa Syyrian väkiluku kasvoi vuoden 2011 alkuun mennessä, mutta sodan aiheuttamat väestöliikkeet ovat muuttaneet asukaslukuja huomattavasti miltei kaikkialla Syyriassa. Suuri osa väestöstä on beduiineja.
Yrjö Kulovesi
Yrjö Sakarias Kulovesi (vuoteen 1906 Ringbom; ) oli suomalainen lääkäri, joka teki varhain tunnetuksi psykoanalyysin menetelmiä Suomessa. Hän tapasi Sigmund Freudin vuonna 1924.
Ura
Kuloveden vanhemmat olivat räätälimestari Oskari Sakarias Kulovesi (sukunimi vuoteen 1906 Ringbom) ja Ida Matilda Vilenius (aik. Iso-Ranta). Hänen nuorempi veljensä oli taidemaalari Erkki Kulovesi. Yrjö Kulovesi kävi Tampereen Reaalilyseota ja pääsi ylioppilaaksi 1907. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1911 sekä lisensiaatiksi 1916. Opiskeluaikanaan hän teki opintomatkan 1909 Göttingeniin Saksaan.
Kulovesi toimi vuodesta 1916 yksityislääkärinä Tampereella ja hän oli myös vuodesta 1917 Lokomo Oy:n työpaikkalääkärinä sekä vuodesta 1919 Tampereen Pellavatehtaan lääkärinä. Tämän lisäksi Kulovedellä oli useita lyhytaikaisia viransijaisuuksia, ja hän toimi muun muassa Tampereen kaupungin vähävaraisten lääkärinä vuosina 1919–1920, Tampereen teknillisen opiston tehdashygienian tuntiopettajana 1920–1922 sekä Tampereen kaupungin kansakoulujen lääkärinä vuodesta 1936. Suomen sisällissodassa Kulovesi toimi Tampereen taistelun aikana lääkärinä sidonta-asemalla Näsilinnassa sekä tilapäisissä kenttäsairaaloissa. Talvisodan aikana hän oli sotasairaala 30:n lääkärinä 1939–1940.
Kulovesi kiinnostui psykoanalyysista 1920-luvun alkupuolella, vaikka hänellä ei ollutkaan psykiatrian alan koulutusta. Hän teki kaksi opintomatkaa Wieniin vuosina 1924–1926 ja tapasi vuonna 1924 Sigmund Freudin. Hän kävi koulutusanalyysissa Eduard Hitschmannin ja Paul Federnin luona. Kulovesi kirjoitti vuodesta 1925 alkaen useita artikkeleita psykoanalyysistä suomalaiseen Duodecim-aikakauskirjaan sekä useisiin ulkomaisiin julkaisuihin. Hän julkaisi myös aiheesta teoksen nimeltä Psykoanalyysi (Otava, 1933). Kulovesi oli vuodesta 1931 Kansainvälisen psykoanalyyttisen yhdistyksen eli Wienin seuran jäsen ja hän osallistui kansainvälisiin kongresseihin Innsbruckissa 1927, Oxfordissa 1929, Norjassa 1933 ja Luzernissa 1934. Kulovesi sovelsi myös psykoanalyysia hoitomenetelmänä omassa lääkärintyössään.
Aulis Hauhia
Aulis Uolevi Hauhia (10. helmikuuta 1921 Lappee – 4. kesäkuuta 1997 Espoo) oli suomalainen upseeri ja ekonomi, joka teki 27 vuotta kestäneen uran Instrumentariumin palveluksessa, viimeiseksi sen pääjohtajana 1972–1982. Hän sai kauppaneuvoksen arvon 1975.
Markku Kosonen (kuvataiteilija)
Markku Kalevi Kosonen (27. helmikuuta 1940 Paimio – 28. marraskuuta 2013 ) oli suomalainen kuvataiteilija ja laivakokki.
Aulis Hauhia
Elämä ja ura
Aulis Hauhian isän työ vankilavirkailijana vei perhettä eri puolille Suomea. Hauhia kävi Riihimäen yhteislyseota ja kuului ikäluokkaan, joka pääsi talvisodan takia ylioppilaaksi 1940 ilman kirjoituksia. Asepalvelustaan hän lähti suorittamaan kenttätykistöön vapaaehtoisena ja eteni Reserviupseerikouluun, joka tuolloin toimi Kankaanpään Niinisalossa. Jatkosodassa Hauhia toimi tulenjohtajana Uhtualla ja Kiestingin suunnalla. Lakimieshaaveet vaihtuivat kadettikouluun, josta valmistuttuaan 1943 Hauhia toimi patteriupseerina Poventsassa ja patteripäällikkönä Aunuksessa. Kannaksen suurhyökkäyksen alettua Hauhia toimi 20. prikaatin tykistökomentajan Pentti Arran tiedustelu-upseerina.
Rauhan tultua Hauhia lähti Helsingin kauppakorkeakouluun ja valmistui ekonomiksi 1949. Hän sai farmaseuttivaimonsa kanssa työpaikat Göteborgista, jossa Hauhia toimi Svenska Handelsbankenissa. Seuraava siirto oli lähtö Englannin Manchesteriin sikäläisen tukkuosuuskunnan palvelukseen. Lasten tulo sai pariskunnan palaamaan Suomeen 1951, jossa Aulis Hauhia työskenteli SOK:n eri tehtävissä vuoteen 1955, kunnes sai konttoripäällikön paikan Instrumentariumista.
Markku Kosonen (kuvataiteilija)
Markku Kososen vanhemmat olivat taidemaalari Erkki Henrik Kosonen (1902–1960) ja Terttu Tuulikki Tellervo Turpela ja puoliso vuodesta 1976 musiikinopettaja Ritva Lohikoski. Taiteilijan poika Kosonen ei itse saanut koulutusta taiteilijaksi vaan kävi Turun kaupungin ammattioppilaitoksen (niin sanottu Göteborgin ammattikoulu) vuosina 1952–1954 ja työskenteli rakennuksilla. Hän lähti merille messipojaksi 1960, opiskeli sitten Suomen Joutsenen merimiesammattikoulussa kokiksi 1961–1962 ja teki elämäntyönsä laivakokkina. Laivakokin ammattipätevyyden hän sai vuonna 1968.
Kosonen alkoi maalata vasta 1980-luvun alussa, mutta monilta ympäri maailmaa ulottuneilta merimatkoilta Kososen maalauksiin jäi aiheita muun muassa Etelä-Amerikasta, kuten Amazonilta vuonna 1979, samoin kuin hehkuvia värejä. Kosonen asettui maihin yli 20 vuoden merillä olon jälkeen vuoden 1982 lopussa ja ryhtyi maalamaan, muun muassa vesiväreillä ja guassi- sekä liitutekniikoilla. Kososen maalauksia on luonnehdittu primitiiviseksi ja värikylläiseksi naivismiksi. Hänen töitään oli ensimmäisen kerran esillä Turun taiteilijaseuran 60-vuotisnäyttelyssä Wäinö Aaltosen museossa vuonna 1984 ja sen jälkeen eri näyttelyissä lähes vuosittain.
Kosonen teki myös julisteita ja kuvitti painotuotteita, kuten musiikkitapahtumien ohjelmakirjoja, sekä maalasi muotokuvia taiteilijoista ja kirjailijoista, esimerkiksi Jarkko Laineesta. Turussa Kosonen tuli tunnetuksi myös Tunturi-moposta, jolla hän liikkui kaupungilla. Hänelle tehtiin onnistunut sydämensiirto Helsingin yliopistollisessa keskussairaalassa vuonna 1996. Sairaus pakotti hänet vähentämään musiikinharrastusta ja maalaustyötä vasta paljon myöhemmin.
Aulis Hauhia
Elämä ja ura
Hauhia eteni Instrumentariumin apulaisjohtajaksi 1958, johtajaksi 1960, toimitusjohtajaksi ja johtokunnan puheenjohtajaksi 1968 ja pääjohtajaksi 1972. Hauhian liki kolmen vuosikymmenen uran kuluessa Instrumentarium kasvoi yli 2 000 työntekijän kannattavaksi pörssiyhtiöksi.
Monien yritysten hallitustehtävien (Rukatunturi Oy, Datex, Wesley & Jessen Oy ym.) lisäksi Hauhia oli mukana muun muassa Rotary-järjestön, Ekonomiliiton ja Suomi–Portugali-seuran hallinnossa.
Klaus Sahlgren
Klaus Aksel Sahlgren (11. elokuuta 1928 Helsinki – 5. heinäkuuta 2019 Korppoo ) oli suomalainen diplomaatti, koulutukseltaan valtiotieteiden kandidaatti. Hän toimi ulkoministeriön kauppapoliittisen osaston apulaisosastopäällikkönä 1969–1970, Suomen pysyvänä edustajana Genevessä olevissa Yhdistyneiden kansakuntien (YK) kansainvälisissä järjestöissä 1970–1975, YK:n apulaispääsihteerinä 1975–1983 ja YK:n Euroopan talouskomission pääsihteerinä 1983 –1986. Hänet vihittiin oikeustieteen kunniatohtoriksi Washingtonin yliopistossa vuonna 1980.
Jäätyään eläkkeelle Sahlgren asettui Korppooseen ja osallistui kunnallispolitiikkaan.
Jari Kinnunen (urheiluvaikuttaja)
reunus|oikea|362x362px Jari Kinnunen (s. 1962 Jyväskylä) on suomalainen urheilujohtaja ja urheiluvaikuttaja.
Kinnunen valmistui Joensuun yliopistosta yhteiskuntatieteiden maisteriksi vuonna 1990 pääaineenaan kansantaloustiede. Kinnunen on suorittanut pankkitoiminnan perustutkinnon sekä Osuuspankin esimiestutkinnon. Vuosina 1989–1992 hän toimi pankinjohtajana Äänekosken Seudun Osuuspankissa ja Keski-Suomen Osuuspankissa sekä toimitusjohtajana Muurasjärven Osuuspankissa ja toimistopäällikkönä Tervon Osuuspankissa. Vuosina 1993–1996 hän toimi sijoitusyhtiö ACM Oy Active Cash Managementin markkinointipäällikkönä.
Homsin maakunta
thumb|270px|Homsin maakunnan piirikuntajako Homs  on yksi Syyrian neljästätoista maakunnasta. Pinta-alaltaan (42 223 km²) se on Syyrian laajin maakunta. Vuonna 2011, ennen sisällissotaa, sen väkiluvuksi arvioitiin 1,8 miljoonaa. Maakunnan pääkaupunki on Homs.
Jari Kinnunen (urheiluvaikuttaja)
Vuodesta 1996 syksyyn 2015 Kinnunen toimi Suomen Salibandyliitto ry:n toiminnanjohtajana ja lokakuusta 2015 lähtien Salibandyliiton yhteiskuntasuhdejohtajana. Kinnunen toimi siirtymävaiheen ajan (15.5.−31.8.2020) liiton väliaikaisena toiminnanjohtaja. Kinnunen toimi myös salibandyliiton omistaman osakeyhtiön, SSBL salibandy Oy:n, toimitusjohtajana vuosina 2006–2013 sekä 11. huhtikuuta 2009 lukien myös Salibandyn Tuki -säätiön asiamiehenä. Salibandyliiton julkaiseman Salibandy-lehden päätoimittajana hän toimi vuosina 1996–2007. Kinnunen toimi miesten salibandymaajoukkueen joukkueenjohtajana (1994-1996). Hän oli salibandyn Euroopan mestaruuden vuonna 1995 voittaneen maajoukkueen joukkueenjohtaja.
Kinnunen toimi miesten salibandymaajoukkueen joukkueenjohtajana (1994–1996). Hän oli Euroopan mestaruuden vuonna 1995 ja maailmanmestaruus hopeaa 1996 voittaneiden maajoukkueiden joukkueenjohtaja.
Homsin maakunta
Homsin maakunta rajautuu kaakossa Irakiin ja Jordaniaan. Lounaassa naapurina on Damaskosta ympäröivä maaseutumaakunta Rif Dimašq, lännessä Libanon ja Tartusin, pohjoisessa Haman ja Ar-Raqqan sekä koillisessa Dayr az-Zawrin maakunta.
Jari Kinnunen (urheiluvaikuttaja)
Luottamustoimet
Luottamustoimissa hän on toiminut muun muassa Suomen Kuntourheiluliiton, Kunto ry:n hallituksen jäsenenä vuosina 1997–2001. Hän toimi myös Nuori Suomi ry:n hallituksen varapuheenjohtajana (2009–2012), hallituksen puheenjohtajana (2010–2011), Nuoren Suomen valtuuskunnan jäsenenä (2005–2011) ja Nuori Suomi -säätiön hallituksen varapuheenjohtajana (2009–2012) sekä Nuori Suomi palvelut Oy:n hallituksen jäsenenä (2008–2013).
Homsin maakunta
Maakunta jakautuu seitsemään piirikuntaan.
Jari Kinnunen (urheiluvaikuttaja)
Luottamustoimet
Suomen Olympiakomitean valtuuskunnan varajäsenä hän toimi vuosina 2009–2015.
Kinnunen toimi myös Suomen Liikunta ja Urheilu ry:n (SLU) viestintävaliokunnan jäsenenä (2001–2012).
Vuodesta 2015 lähtien Kinnunen on toiminut Salibandyliiton Respect -toimikunnan (ent. Hall of Fame -toimikunta) puheenjohtajana.
Kinnunen on myös vuonna 2019 perustetun Suomen Salibandymuseo ry:n perustajajäsen ja puheenjohtaja.
Gabino Zavala
Gabino Zavala (s. 7. syyskuuta 1951) on meksikolaissyntyinen yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Los Angelesin arkkihiippakuntaan Timothy Manning 28. toukokuuta 1977. Hänet nimitettiin Los Angelesin vihkipiispaksi sekä Tamascanin titulaaripiispaksi 8. helmikuuta 1994, ja piispaksi vihkiminen seurasi 19. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Roger Michael Mahony, jota avustivat John James Ward ja Armando Xavier Ochoa.
Zavala erosi tehtävistään vihkipiispana 4. tammikuuta 2012. Eroamisen yhteydessä hänen kerrottiin olevan kahden lapsen isä.
Hamzakoma
Hamzakoma (myös Hanzakoma) on maalaiskunta ja sen keskuspaikka Timbuktun alueen Gourma-Rharousin piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen sivuhaaran varrella 55 kilometriä Gourma-Rharousista länteen. Kunnassa on 7 900 asukasta (vuonna 2009).
Hamzakoman kunnan pinta-ala on arviolta 3285 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Gourma-Rharousin piirin Sérérén ja Rharousin, idässä Ouinerdenin, etelässä Inadiatafanen ja lännessä Haribomon kuntiin sekä luoteessa Timbuktun piirin Lafian, Bourem-Inalyn ja Berin kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Pinnanmuodostukseltaan se on tasankoa. Kunnan pohjoisrajalla virtaa Nigerjoki. Pohjoisessa on myös joukko vadeja ja ajoittain kuivuvia järviä.
Seudun pääelinkeino on karjanhoito. Lisäksi harjoitetaan maanviljelyä, kalastusta ja kaupankäyntiä. Palveluihin kuuluu muutama koulu ja kaksi terveysasemaa.
Jenő Fejes
Jenő Fejes oli unkarilainen insinööri, hitsaustekniikan kehittäjä ja autonsuunnittelija.
Valmistuttuaan teknillisestä oppilaitoksesta vuonna 1896 Fejes sai työpaikan seuraavana vuonna ase- ja koneteollisuuteen keskittyneeltä yritykseltä. Vuodesta 1902 hän työskenteli Ranskan Le Havressa Westinghousella. Fejes suunnitteli yritykselle kilpa-auton, joka voitti vuonna 1907 Coup de la Presse -rallin. Fejes muutti takaisin Unkariin vuonna 1909 saatuaan siirron yrityksen Aradin toimipisteeseen.
Vuonna 1912 Fejes nimitettiin MÁG:n autonvalmistuksen tekniseksi johtajaksi. Mátyásföldin tehtaalla työskennellessään hän tutustui moottorinvalmistukseen liittyviin ongelmiin. Moottoreissa käytetyissä valuosissa oli usein mittavirheitä ja osat olivat tarpeettoman raskaita. Fejes arveli että useat ongelmat voitaisiin ratkaista hyödyntämällä tuohon aikaan nopeasti kehittyneitä hitsaus- ja kylmämuovausmenetelmiä.
Jenő Fejes perusti vuonna 1923 oman yrityksen Budapestiin. Fejes Lemezmotor- és Gépgyár Rt. alkoi valmistaa Fejes-merkkisiä autoja, joissa valettujen osien käyttö oli korvattu kylmämuovatuilla ja hitsatuilla osilla. Tämän ansiosta autot olivat 30–35 % kevyempiä ja noin 20 % halvempia kuin vastaavat perinteisin menetelmin valmistetut autot.
Fejes neuvotteli alustavasti autojen lisenssivalmistuksesta Isossa-Britanniassa ja perusti sinne yrityksen nimeltä The Fejes Patents Syndicate Ltd. valvomaan patenttioikeuksiaan. Tämän jälkeen perustettiin Ascot Motor and Manufacturing Co. Ltd. autojen valmistusta varten. Hanke kuitenkin epäonnistui, sillä Britannian halpojen pikkuautojen markkinoita johtanut Austin pelkäsi asemansa puolesta ja onnistui estämään autojen sarjatuotannon käynnistämisen.
Useat Fejesin keksinnöt olivat edellä aikaansa ja monet niistä otettiin käyttöön vasta 1970-luvulta alkaen.
Patentteja
Fejesin Yhdysvalloissa rekisteröidyt patentit:
Jukka Thurén
Jukka Taneli Thurén (30. kesäkuuta 1930 Turku – 10. toukokuuta 2015 Turku) oli suomalainen filologi ja teologi sekä Åbo Akademin professori.
Thurén opiskeli Turun yliopistossa 1948–1952 ja valmistui klassillisen filologian maisteriksi, Göttingenin yliopistossa 1952–1953, sekä Åbo Akademissa ja Upsalan yliopistossa ja valmistui teologian maisteriksi 1957, Vanhan testamentin eksegetiikan lisensiaatiksi 1962 ja Uuden testamentin tohtoriksi 1974. Thurén sai pappisvihkimyksen Kuopiossa 1958. Hän työskenteli Turun Klassillisen Lyseon latinan vanhempana lehtorina 1962–1966, Åbo Akademin kreikan ja Uuden testamentin eksegetiikan lehtorina 1966–1975 sekä eksegetiikan professorina 1975–1994. Åbo Akademin ja Helsingin yliopiston eksegetiikan tutkijat muodostivat yhden Suomen Akatemian huippuyksiköistä vuosina 1995–2005. Turun yliopistossa Thurén oli varhaiskristillisen kirjallisuuden dosentti. Thurén toimi myös kirkon tehtävissä, kuten Raamatunkäännöskomiteassa 1973–1991 ja Tunnustuskirjojen käännöskomiteassa. Eläkkeelle jäätyään hän toimi useina vuosina opettajana Tarton yliopistossa. Hän suomensi kirkkoisien ja Lutherin teoksia sekä laati kattavan Uuden testamentin selityssarjan.
Jukka Thurénin poika on professori Lauri Thurén.
Sergei Sazonov
Sergei Dmitrijevitš Sazonov (10. elokuuta (J: 29. heinäkuuta) 1860 Rjazanin alue – 25. joulukuuta 1927 Nizza, Ranska) oli venäläinen diplomaatti, joka toimi Venäjän ulkoministerinä vuosina 1910–1916. Hän vaikutti ensimmäisen maailmansodan puhkeamiseen vuonna 1914.
Niin sanotun heinäkuun kriisin puhjettua vuonna 1914 Sazonov neuvoi aluksi Serbian hallitusta suostumaan Itävalta-Unkarin vaatimuksiin sodan välttämiseksi. Kun Itävalta-Unkari kuitenkin uhkasi Serbiaa sodalla, Sazonov ilmoitti ettei Venäjä sallisi Serbian kukistamista ja kannusti 30. heinäkuuta tsaari Nikolai II:ta määräämään täyden liikekannallepanon. Tämän seurauksena Saksa julisti 1. elokuuta sodan Venäjälle ja maailmansota alkoi. Sodan alkuvuosina Sazonov keskittyi hahmottelemaan Venäjän sodanpäämääriä. Turkin liityttyä sotaan Venäjää vastaan marraskuussa 1914 hän valitsi yhdeksi päätavoitteista Konstantinopolin ja Turkin salmien hallinnan vaatimisen Venäjälle, ja sai tälle myös Ranskan ja Ison-Britannian hyväksynnän maaliskuussa 1915. Tsaari Nikolai II ei kuitenkaan hyväksynyt Sazonovin ehdotusta autonomian myöntämisestä Puolalle. Tsaaritar Aleksandra ja häntä tukeneet konservatiiviset piirit alkoivat vaatia Sazonovin eroa, ja lopulta Nikolai II erotti ulkoministerinsä 5. elokuuta 1916. Sazonov oli tuolloin lomalla Suomessa. Sazonov nimitettiin kuolleen Aleksandr Benckendorffin tilalle Venäjän suurlähettilääksi Lontooseen tammikuussa 1917, siis vain hieman ennen helmikuun vallankumousta, mutta Venäjän väliaikainen hallitus erotti hänet jo toukokuussa ennen kuin hän ehti matkustaa asemapaikalleen.
Venäjän sisällissodan puhjettua kenraali Anton Denikinin johtama valkoinen hallitus lähetti vuonna 1918 Sazonovin edustajanaan Pariisiin. Sazonov toimi 1918–1919 Pariisista käsin sekä Denikinin että amiraali Aleksandr Koltšakin johtaman valkoisen hallituksen ulkoministerinä. Hän oli johtava henkilö Venäjän valkoisten hallitusten yhteiseksi ulkomaandelegaatioksi tarkoitetussa venäläisessä poliittisessa neuvottelukunnassa ja osallistui Venäjän valkoisten epävirallisena edustajana Pariisin rauhankonferenssiin. Sazonov asui loppuikänsä Ranskassa. Hän julkaisi muistelmansa hieman ennen kuolemaansa vuonna 1927.
Doreen Carwithen
Doreen Mary Carwithen (15. marraskuuta 1922 Haddenham, Buckinghamshire – 5. tammikuuta 2003 Forncett St Peter, Norfolk) oli brittiläinen säveltäjä.
Carwithen sai varhaisimman musiikkikasvatuksen äidiltään, joka oli musiikkipedagogi. Hän aloitti sekä pianon- että viulunsoiton 4-vuotiaana. 16-vuotiaana hän ryhtyi säveltämään. Vuonna 1941 hänet otettiin Royal Academy of Musiciin. Hän soitti selloa jousikvartetissa ja orkestereissa. Harmonian ja sävellyksen opetusta Carwithen sai William Alwynilta. Vuodesta 1961 hän toimi Alwynin sihteerinä, ja vuonna 1975 hän meni tämän kanssa naimisiin. Tässä yhteydessä Carwithen otti käyttöön nimen Mary Alwyn. Myöhemmin hän toimi Royal Academy of Musicin sävellyksen aliprofessorina. Miehensä kuoltua vuonna 1985 hän perusti William Alwyn -arkiston ja -järjestön. Vuonna 1999 Carwithen jäi aivoverenkiertohäiriön jälkeen toispuolisesti halvaantuneeksi.
Carwithenin alkusoitto ODTAA (One Damn Thing After Another) kantaesitettiin Covent Gardenissa Adrian Boultin johdolla vuonna 1947. Samana vuonna hänet valittiin elokuvamusiikin säveltäjiä valmentaneelle kurssille Royal Academy of Musicissa. Carwithenin tuotantoon kuuluu esimerkiksi elokuvamusiikkia, kaksi jousikvartettoa, viulusonaatti ja orkesteriteoksia.
Anchawadi
Anchawadi on maalaiskunta Gaon alueen Gaon piirissä Malissa. Kunnassa on 19 300 asukasta (vuonna 2009).
Kuntaan kuuluu 40 paimentolaisryhmää. Sen keskuspaikka on Djebock, joka sijaitsee 45 kilometriä Gaosta itään. Asukkaat ovat etupäässä tuaregeja, arabeja ja fulbeja. Vallitseva uskonto on islam.
Seudun pääelinkeino on karjanhoito. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja kamelit. Lisäksi viljellään durraa sekä harjoitetaan keräilyä, kaupankäyntiä ja käsityöammatteja.
Kunnassa on kymmenkunta alakoulua, yksi yläkoulu sekä kaksi koulutus- ja kehityskeskusta (CED). Djebockissa on terveyskeskus ja lisäksi on yksi terveysasema.
Tartusin maakunta
thumb|270px|Tartusin maakunnan piirikuntajako
Tartusin maakunta on yksi Syyrian neljästätoista maakunnasta. Sen pinta-ala on 1 892 km². Vuonna 2011, ennen sisällissotaa, sen väkiluvuksi arvioitiin 797 000. Maakunnan pääkaupunki on Tartus.
Maakunta rajoittuu etelässä Libanoniin, lännessä Välimereen, pohjoisessa Latakian sekä idässä Haman ja Homsin maakuntaan.
Paikallishallintoa varten maakunta on jaettu viiteen piirikuntaan.
William John Coffee
thumb|William John Coffee, Erasmus Darwin, 1795. [[Derbyn kaupunginmuseossa. ]] William John Coffee (1774–1846) oli englantilainen kuvanveistäjä ja keramiikkataiteilija. Hän aloitti uransa Duesburyn keramiikkatehtaassa ja työskenteli myöhemmin muillekin posliinitehtaille ennen kuin perusti oman yrityksensä, joka tuotti posliinista ja terrakotasta koriste-esineitä ja pienoispatsaita. Coffee oli myös taidemaalari, jonka teoksia oli esillä Lontoon Royal Academyn näyttelyssä useina vuosina. Myöhemmin hän teki muotokuvia paikallisista merkkihenkilöistä, kuten Erasmus Darwinista. Vuonna 1816 hän muutti Yhdysvaltoihin ja tuli siellä niin kuuluisaksi, että sai tehdä muotokuvia merkittävistä henkilöistä, kuten Thomas Jeffersonista ja James Madisonista.
Kreikan–Turkin sota (1919–1922)
Kreikan–Turkin sota 1919–1922 käytiin Kreikan ja Turkin kansallisen liikkeen välillä ensimmäisen maailman­sodan jälkeen, toukokuusta 1919 lokakuuhun 1922, kun Osmanien valta­kunnan alueita suunniteltiin jaettavaksi maailman­sodan voittaja­valtioiden kesken. Turkissa sota tunnetaan Turkin itsenäisyys­sodan länsirintamana, Kreikassa sen sijaan Vähän-Aasian sotaretkenä  tai Vähän-Aasian katastrofina.