cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Johannes Dieckmann
Johannes Dieckmann (19. tammikuuta 1893 Fischerhude – 22. helmikuuta 1969 Berliini) oli saksalainen poliitikko, joka yleni korkealle Saksan demokraattisen tasavallan valtahierarkiassa. Hän toimi maan kansankamarin puhemiehenä sekä väliaikaisena presidenttinä 1949 ja uudelleen 1960.
Protestanttipapin poika Dieckmann opiskeli taloustiedettä ja filologiaa Berliinissä, Gießenissä, Göttingenissä ja Freiburgissa. Vuonna 1953 hän sai lakitieteen kunniatohtorin arvon Leipzigin yliopistossa.
Vuosina 1919–1933 hän oli Saksan kansanpuolueen (DVP) palveluksessa muun muassa toimittajana. Hitlerin valtakaudella Dieckmann toimi polttoainealan yrityksissä ja hiilitalousjärjestön johtajana, ja sodan jälkeen hän oli perustamassa Itä-Saksaan liberaalis-demokraattista puoluetta. Toimittuaan monissa hallintotehtävissä, muun muassa Saksin oikeusministerinä, Dieckmann sai nimityksen kansankamarin puhemieheksi. Tätä tehtävää hän hoiti vuodesta 1949 aina 1960-luvulle saakka.
Karjasilta
thumb|240px|Talvinen Hakakatu Nokelantien risteyksestä länteen kohti Pohjankartanoa katsottuna. Karjasilta on sotien jälkeen rakennettu Oulun kaupunginosa.
Sijainti
Karjasilta sijaitsee noin kilometrin Oulun keskustasta kaakkoon Höyhtyän suuralueella. Alueen nimi viittaa sen käyttöön aikoinaan kaupunkilaisten omistamien lehmien laidunmaana. Alueen pohjoispuolen sivuitse virtaa Kaupunginoja, jonka yli karja piti kuljettaa siltaa myöten. Karjasilta on puutaloaluevaltainen kaupunginosa, mutta sen länsilaidalla on myös sotien jälkeen rakennettu ja myöhemmin laajentunut kerrostaloalue. Karjasillalla on viime sotien taistelupaikkoihin viittaavina kadunniminä Summantie, Raatteentie, Kollaantie ja Taipaleentie. Alueen entiseen käyttöön taas viittaa nimi Hakakatu. Karjasilta rajoittuu pohjoisessa Raksilaan ja Karjasillanpuistoon, idässä Kaukovainioon ja Pohjantiehen, etelässä Höyhtyään ja Joutsentiehen, sekä lännessä Pohjanmaan rataan.
Rakennuskanta ja palvelut
Karjasillan rakennuskanta käsittää 1940- ja 1950-lukujen vaihteessa rakennettuja rintamamiestaloja, joita alueella on noin 200. Pientalot on mittasuhteiltaan, sijoittelultaan ja materiaaleiltaan toteutettu yhtenäisesti ja pientalo-alueelle on laadittu korjaus- ja rakennustapaohjeet. Niiden tarkoituksena on varmistaa, että Karjasillan pientaloalueen luonne säilyy mahdollisimman hyvin.
Karjalanpuiston ympärillä olevissa kortteleissa on välirauhan aikaan rakennettuja ruotsalaistaloja.
Karjasilta sisältää myös 1950-luvulla ja 1960-luvulla rakennetun kerrostaloalueen. Vasta paljon myöhemmin eli 2000-luvulle siirryttäessä rakennettiin Taka-Lyötyn pohjoisosaan uusi kerrostaloalue erityisesti vanhusväestöä varten, muun muassa Caritas-kylä.
Alueen eteläinen osa on 1990-luvun lopulla kehittynyt kauppakeskukseksi. Siellä on muun muassa Pohjois-Suomen suurin kodin sisustamiseen ja kunnostamiseen liittyvä kauppakeskittymä.
Tekninen keskus, rakennusvalvontavirasto, Oulun seudun ympäristötoimi ja yleiskaavoitus muuttivat Karjasillan uudeksi maamerkiksi Pohjankartanon koulun lähelle vuonna 2011 valmistuneeseen Ympäristötaloksi nimettyyn virastotaloon, samalla kun Höyhtyän puoleisella kulmalla lähellä Karjasillan koulua sijainnut puutarha lopetti toimintansa, asuntorakentamisen tilalle.
Suomen paras asuinalue
Karjasilta valittiin Suomen parhaaksi asuinalueeksi vuonna 2009 järjestetyssä yleisöäänestyksessä, jossa annettiin yhteensä 6 524 ääntä. Karjasilta sai niistä 23,4 %. Toiseksi sijoittui äänimäärällä 21,4 % Koivuhaka Kokkolassa ja kolmanneksi äänimäärällä 17,3 % Lutakko Jyväskylässä.
Leon Cooper
Leon N. Cooper (s. 28. tammikuuta 1930) on yhdysvaltalainen fyysikko. Hän sai vuoden 1972 Nobelin fysiikanpalkinnon yhdessä John Bardeenin ja Robert Schriefferin kanssa suprajohtavuuden perusteoriasta, jota kutsutaan heidän mukaansa BCS-teoriaksi.
Cooper on professorina Brownin yliopistossa Rhode Islandin Providencessä, Yhdysvalloissa. Hän on työskennellyt myös CERNissä.
Rumba Tres
Yhtye esiintyi nimellä Los Espontáneos vuosina 1963–1970.
Tunnettuja kappaleita ovat ”No sé, no sé”, ”Tengo lo que quiero”, ”Acuerdate que te quiero”, ”Y no te quedan lágrimas” ja Rosa Morenan alun perin esittämä ”Perdido amor”. Lähes kaikki yhtyeen ohjelmistosta oli ennen julkaisematonta, suureksi osaksi omia sävellyksiä.
Rumba Tres esiintyi Intervision laulukilpailussa Sopotissa vuonna 1978 ja kiersi esiintymässä Suomessa 1988–1989.
Vuonna 1988 julkaistu Rumbamania oli suosittu muun muassa Suomessa, Hollannissa, Yhdysvalloissa, Japanissa, Ruotsissa, Sveitsissä, Ecuadorissa, Venezuelassa ja Panamassa. Albumi sijoittui hyvin Billboardin Latin Pop Albums -listalla.
Toisin kuin monet katalonialaisen rumban esittäjät, yhtyeen jäsenet eivät ole romaneja.
Kitaristi Juan Capdevilan pojan Joan Capdevilan ja David Casademuntin ohjaama dokumentti Rumba Tres – de ida y vuelta ilmestyi vuonna 2015.
Kuhmolainen
Kuhmolainen on vuonna 1959 perustettu Kuhmossa kahdesti viikossa (tiistaisin ja perjantaisin) ilmestyvä sitoutumaton paikallislehti. Kuhmolainen ilmestyy painetun lehden ohella digilehtenä, joka sisältää videoita ja lisäkuvia. Näiden lisäksi Kuhmolainen julkaisee säännöllisesti verkkolehteä.
Kannanotoissaan lehti pyrkii ajamaan paikkakunnan yleistä etua sekä Kainuussa että valtakunnallisesti. Samalla se myös arvioi kriittisesti paikallisten hallintoelinten päätöksentekoa.
Lehden päätoimittaja on Pekka Lassila. Vuonna 2014 lehden levikki oli 5 174. Kuhmolaisella on yli 16 000 lukijaa.
Damon Knight Memorial Grand Master Award
Damon Knight Memorial Grand Master Award on Science Fiction and Fantasy Writers of America -järjestön (SFWA) jakama palkinto. Se jaetaan elämäntyöstä elossa olevalle tieteis- tai fantasiakirjailijalle. Ehdotuksen palkinnon saajasta tekee järjestön puheenjohtaja. Palkinto ei ole varsinaisesti Nebula-palkinto, mutta se luovutetaan samassa palkintogaalassa.
Palkitut
Vuoteen 1995 saakka palkintojen määrä oli rajoitettu kuuteen per vuosikymmen.
36 Crazyfists
36 Crazyfists on Alaskan Anchoragessa vuonna 1994 perustettu metalcore-yhtye. Alkuperäiseen kokoonpanoon kuuluivat: Brock Lindow, Steve Holt, JD Stuart ja Thomas Noonan.
Kouvolan kaupungintalo
Kouvolan kaupungintalo on Kouvolan kaupunginvaltuuston ja -hallituksen kokoontumispaikka. Se sijaitsee Kouvolan keskustassa.
Kouvolan kaupungintalo on Juha Leiviskän ja Bertel Saarnion suunnittelema; se edustaa tyylisuunnaltaan modernismia. Rakennus valmistui vuonna 1969, ja sitä pidetään Juha Leiviskän läpimurtotyönä. Rakennuksen julkisivut olivat alun perin marmoria, mutta 2000-luvun alussa tehdyn julkisivukorjauksen jälkeen sen seiniä on verhonnut marmoria kestävämpi portugalilainen graniitti.
Kaupungintaloa pidetään merkittävänä uudehkon suomalaisen arkkitehtuurin teoksena, ja Suomen DOCOMOMO-työryhmä on lisännyt sen ylläpitämäänsä merkittävien arkkitehtuuri- ja ympäristökohteiden valikoimaan. Vuonna 2017 Kouvolan kaupungintalo valittiin Iltalehden lukijaäänestyksessä Suomen komeimmaksi kaupungintaloksi.
Kaupungintalon juhlasali on yksi Kymi Sinfoniettan kotisaleista. Kellotornin kellosävelmän on säveltänyt Tauno Marttinen.
Hugo Junkers
thumb|Peltiaasi Junkers J 1 oli ensimmäinen käyttökelpoinen yksitasoinen ja kokometallinen lentokone. Hugo Junkers (3. helmikuuta 1859 Rheydt – 3. helmikuuta 1935) oli saksalainen lentokonesuunnittelija.
Tutkimalla omalla tuulitunnelillaan Junkers ymmärsi taloudellisen lentokoneen olevan mahdollinen vain, kun ilmanvastus minimoidaan. Hän päätteli, että sileä metallinen pintarakenne mahdollistaa pienen vastuksen. Tehtaallaan Dessaussa Junkers tuotti moottoreita ja ilmastointiin liittyviä koneita, kunnes vuonna 1909 aloitti yhteistyön lentokoneinsinööri Hans Reissnerin kanssa. Hän toi ajatuksen kokometallisesta lentokoneesta, jonka Junkersin tehdas sitten rakensi vuosina 1914–1915. Tunnuksella Junkers J 1 ja Blecheleseliksi (peltiaasi) kutsuttu kone oli ensimmäinen kokometallinen lentokone ja muodostui lentokonetekniikassa merkittäväksi keksinnöksi. Tätä oli edeltänyt vuonna 1912 Wellblech-Ente, peltiankka, joka oli lentänyt, mutta ei tyydyttänyt suunnittelijoita.
Anna Tšitšerova
Anna Vladimirovna Tšitšerova (, s. 22. heinäkuuta 1982) on venäläinen korkeushyppääjä.
Hugo Junkers
Junkersin tehdas jatkoi koko metallisten lentokoneiden kehittämistä. Junkersin suunnittelelma F 13 oli ensimmäinen kokometallinen kaupallinen lentokone (commercial aircraft). Tästä tuli esikuva monille Junkersin koneille, joista kuuluisin oli 3-moottorinen Ju 52. Junkersin tavoitteena oli rakentaa taloudellisia matkustajakoneita. Näille koneille oli tyypillistä duralumiinisten aaltojäykistettyjen levyjen käyttö pinnassa ja sisäpuolella oli teräksinen ristikkorunkorakenne. Duralumiini on lujempaa kuin tavallinen alumiini, jota oli käytetty vuoteen 1917 saakka. Vuonna 1929 teki ensilentonsa Junkers G.38, jossa paksusiipinen metallirakenne oli viety niin pitkälle, että matkustamotiloja sijoitettiin siipiin. Tehtaalla oli suunnitelma tehdä "lentävä siipi", jossa kaikki matkustajatilat olisivat siivissä, mutta tätä ei ehditty toteuttaa.
Syksyllä 1933 natsit pakottivat sosialistina ja pasifistina tunnetun Junkersin sivuun liiketoiminnastaan. Hän vetäytyi Garmisch-Partenkircheniin. Hän kuoli 76. syntymäpäivänään, 3. helmikuuta 1935. Junkersin kuoleman jälkeen hänen nimeään kantoivat kuuluisat syöksypommittajat Junkers Ju 87 ja Junkers Ju 88.
Anna Tšitšerova
Tšitšerova voitti 2005 Venäjän hallimestaruuden ja Madridin sisäratojen EM-kisoissa kultaa tuloksella 201 cm. Myöhemmin samana vuonna hän oli Helsingin MM-kisoissa neljäs. Kauden lopussa hän voitti Universiadit ja sijoittui IAAF:n yleisurheilufinaalissa seitsemänneksi. Seuraavana vuonna Tšitšerova hyppäsi kolmanneksi Euroopan cupin superliigassa. Göteborgin EM-kisoissa hän oli seitsemäs ja IAAF:n yleisurheilufinaalissa kuudes. Vuonna 2007 hän voitti Venäjän sisäratojen mestaruuden ja sijoittui jaetulle viidennelle sijalle Birminghamin sisäratojen EM-kisoissa. Samana vuonna hän voitti Venäjän ulkoratojen mestaruuden ja MM-hopeaa Osakan MM-kisoissa tuloksella 203 cm. IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän oli kolmas.
Tšitšerova voitti Venäjän ulkoratamestaruuden 2008. Pekingin olympialaisissa 2008 Tšitšerova sijoittui alun perin kolmanneksi sivuten silloista ennätystään 203 cm, mutta kisojen dopingnäytteiden uudelleenanalysoinnissa vuonna 2016 hän jäi kiinni Turinabol-steroidin käytöstä ja menetti mitalinsa. Tšitšerova valitti päätöksestä Urheilun kansainväliseen vetoomustuomioistuimeen, mutta CAS hylkäsi vetoomuksen. Hän sai tapauksesta kahden vuoden kilpailukiellon ajalle 1.7.2016–30.6.2018 ja hänen tuloksensa aikavälillä 24.8.2008–23.8.2010 hylättiin, joten hän menetti Berliinin MM-kisoissa 2009 saavuttamansa MM-hopean. IAAF:n yleisurheilufinaalissa 2008 hän oli alun perin toinen. Vuonna 2009 hän voitti Venäjän ulkoratojen mestaruuden ja oli IAAF:n yleisurheilufinaalissa alun perin toinen.
Kausi 2010 jäi Tšitšerovalta väliin raskauden vuoksi. Hän synnytti syyskuussa 2010 lapsen ja tammikuussa 2011 aloitti jälleen harjoittelun. 22. heinäkuuta 2011 hän voitti Venäjän mestaruuden ennätyksellään 207 cm. Hän paransi Jelena Slesarenkon nimissä ollutta Venäjän ennätystä yhdellä senttimetrillä ja nousi jaetulle kolmannelle sijalle ulkoratojen kautta aikain tilastossa. Häntä paremmin ovat hypänneet ulkoradoilla vain Stefka Kostadinova (209 cm) ja Blanka Vlašić (208 cm) sekä sisäradoilla Kajsa Bergqvist (208 cm). Daegun MM-kilpailuissa syyskuussa 2011 hän voitti maailmanmestaruuden tuloksella 203 cm.
Tšitšerova hyppäsi Venäjän halliennätyksen 206 cm Arnstadtissa 4. helmikuuta 2012. Hän sai Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hopeaa tuloksella 195 cm. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Venäjän ulkoratamestaruuden sekä kultaa Lontoon olympialaisissa tuloksella 205. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän sai pronssia tuloksella 197. Hän voitti Venäjän ulkoratamestaruuden 2015. Hän sijoittui kolmanneksi Pekingin MM-kilpailuissa 2015 tuloksella 201.
Diana Mocanu
Diana Iuliana Mocanu (s. 19. heinäkuuta 1984, Brăila, Romania) on entinen romanialainen uimari, joka voitti 100 ja 200 metrin selkäuinnit kesäolympialaisissa 2000. Hän voitti myös 200 metrin selkäuinnin maailmanmestaruuden Fukuokassa 2001.
HMS Pennywort (K111)
HMS Pennywort (viirinumero K111) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1942 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 15. joulukuuta 1939 Glasgow'sta A. & J. Inglisiltä, missä köli laskettiin 11. maaliskuuta 1941. Alus laskettiin vesille 18. lokakuuta ja valmistui 5. maaliskuuta 1942.
Palvelus
Alus myytiin romutettavaksi helmikuussa 1949.
Jonas Meukens
Jonas "Nas" Meukens (synt. 15. joulukuuta 1989) on belgialaisen punkrock-yhtye X!nksin laulaja ja kitaristi. Hänen esikuviaan musiikissa ovat mm. Blink 182, Janez Detz, NoFx ja Heideroosjes. Hän on yhtyeen rumpalin Niels Meukensin kaksi vuotta vanhempi veli.
Posse (televisiosarja)
pienoiskuva|Possen tunnus vuosilta 2014–2016. Posse on MTV3-kanavalla suorana lähetetty television viihdeohjelma, jota on esitetty vuodesta 2014 lähtien. Ohjelman juontajina seitsemännellä kaudella toimivat Jaakko Saariluoma, Viivi Pumpanen, Veronica Verho, HP Parviainen, Jarno Leppälä ja Kalle Lamberg. Syksyllä 2020 esitettävällä kahdeksannella kaudella juontajaksi palasi Aku Hirviniemi.
Yhtenä ohjelman osiona on ollut julkkiksien ja kolmannella kaudella tavallisten henkilöiden kanssa suoritettavat stunthaasteet. Muita ohjelmaosioita ovat olleet muun muassa sätkyukko ja sätkyakka, suihkuralli, musta laatikko, emoji-haaste, Posse GP sekä ykkösellä sisään.
Ohjelman jokaisessa jaksossa esiintyy myös musiikkivieras jakson päätteeksi.
Esiintyjät
Ensimmäisellä kaudella juontajina toimivat Aku Hirviniemi, Jaakko Saariluoma, HP Parviainen, Jarno Laasala, Jarno Leppälä ja Jukka Hildén. Toisella kaudella uutena juontajana aloitti Jenni Dahlman. Jukka ja Jarno eivät enää olleet studiossa jokaisessa jaksossa, koska he asuivat ulkomailla. Kolmannella kaudella Dahlmanin korvasivat Viivi Pumpanen ja Pirkka-Pekka Petelius. Neljännelle kaudelle Hirviniemen, Peteliuksen ja Hildénin korvasivat Eric Savolainen ja Juuso Karikuusi. Viidennellä kaudella Laasala ei ollut enää mukana ja uutena juontajana aloitti Kalle Lamberg. Seitsemännellä kaudella uutena juontajana aloitti Veronica Verho. Kahdeksannella kaudella Aku Hirviniemi teki paluun ohjelmaan.
Totchtawan Sripan
pienoiskuva|upright|Totchtawan Sripan vuonna 2009. Totchtawan Sripan (s. 13. joulukuuta 1971 Saraburi) on thaimaalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän oli pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Thaimaan maajoukkueessa toiseksi eniten maaotteluita.
Sripan pelasi Thaimaan maajoukkueessa 110 maaottelua, ensimmäisen helmikuussa 1993 ja viimeisen maaliskuussa 2009, ja teki niissä 19 maaottelumaalia. Hän pelasi seuratasolla kotimaansa lisäksi Singaporessa ja Vietnamissa.
Pelaajauransa jälkeen Sripan on toiminut kotimaassaan valmentajana.
Tangan alue
Tangan alue on yksi Tansanian 31 hallinnollisesta alueesta (mkoa eli region). Se sijaitsee maan itäosassa Intian valtameren rannalla. Alueen pohjoisosa rajoittuu Keniaan.
Alueen pinta-ala on noin 26 700 neliökilometriä. Vuoden 2012 väestönlaskennan mukaan siellä asui 2 045 205 asukasta. Alueen pääkaupunki on Tanga.
Tansanian ainoa merenrannalle sijoittuva kansallispuisto, Saadanin kansallispuisto, sijaitsee osittain Tangan ja osittain sen etelänaapurin Pwanin alueella. Toinen luontokohde alueella on itäiset Usambaran vuoret, joilla kasvaa monia harvinaisia kasvilajeja. Matkailu on kasvava elinkeino, ja vierailijoita houkutellaan luonnonpuistojen lisäksi Tangan ja Panganin rantakaupunkeihin.
Ricardo Prado
Ricardo Prado (s. 3. tammikuuta 1965 Andradina) on entinen brasilialainen uimari, joka voitti olympiahopeaa 400 metrin sekauinnissa Los Angelesissa 1984. 8. elokuuta 1982 Prado ui Ecuadorin Guayaquilissa 400 metrin sekauinnin uudeksi maailmanennätykseksi 4.19,78. Se oli voimassa toukokuuhun 1984, jolloin Jens-Peter Brendt rikkoi sen.
Kirkkolammi (Tammela)
Kirkkolammi on Kanta-Hämeessä Tammelassa oleva lampi, joka kuuluu Liesjärven alueeseen. Liesjärvi kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen.
Maantiede
Lammen pinta-ala on 0,3 hehtaaria, rantaviivan pituus on 260 metriä ja sen pituus on 100 metriä. Se sijaitsee ojitetulla Kirkkolamminsuolla ja siitä laskee suo-oja Lehesjokeen. Laamen ympärillä on avosuota. Se on rakentamaton eikä sinne johda teitä. Valtatie 2 kulkee puolen kilometrin päästä ohi.
Kansallispuisto
Järvi sisältyy Liesjärven kansallispuistoon, jossa voi tutustua eteläsuomalaisiin metsätyyppeihin. Kansallispuistossa on useita patikkareittejä, joista yksi ohittaa lammen kilometrin etäisyydeltä. Lähin opaste sijaitsee 700 metriä lounaaseen valtatien 2 varrella ja parkkipaikka Lehesjoen läheisyydessä parkkipaikan takana.
Historia
Järvi näkyy vuoden 1884 Senaatin kartastossa, mutta sille ei ole merkitty siihen nimeä. Lammelle ei ole silloin kaivettu ojia.
HMS Pink (K137)
HMS Pink (viirinumero K137) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1942 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 15. joulukuuta 1939 Leithistä Henry Robb Limitediltä, missä köli laskettiin 20. toukokuuta 1941. Alus laskettiin vesille 16. helmikuuta 1942 ja valmistui 2. heinäkuuta.
Palvelus
Alus todettiin 27. kesäkuuta 1944 saadun torpedo-osuman jälkeen korjauskelvottomaksi ja romutettiin 1947.
Judon Euroopan-mestaruuskilpailut 2011
Judon Euroopan-mestaruuskilpailut 2011 olivat järjestyksessään 60. Judon Euroopan-mestaruuskilpailut. Ne käytiin Abdi İpekçi Arenalla, Turkin Istanbulissa 21.–24. huhtikuuta 2011. Kilpailujen ohjelmassa oli seitsemän painoluokkaa ja joukkuekilpailu sekä miehille että naisille.
Mitalistit
Lähde: ippon.org. .
Mitalitaulukko
Ranska oli kilpailujen menestyksekkäin maa voitettuaan viisi Euroopan-mestaruutta ja saatuaan yhteensä 11 mitalia. Mitalisijoille selviytyi kaikkiaan 24 maan edustajia.
Carin Göring
thumb|Sisarukset Carin (oikealla) ja Lily Fock yhteiskuvassa 1910-luvulla. Carin Axeline Hulda Göring (synt. Fock, myöh. von Kantzow; 21. lokakuuta 1888 Tukholma, Ruotsi – 17. lokakuuta 1931 Tukholma, Ruotsi) oli natsijohtaja Hermann Göringin ruotsalaissyntyinen ensimmäinen vaimo.
Elämänvaiheet
Carin Göringin vanhemmat olivat ruotsalainen eversti ja vapaaherra Carl Alexander Fock sekä irlantilaissyntyinen Huldine Beamish. Hän nai vuonna 1910 ruotsalaisen kapteenin, vapaaherra Nils von Kantzowin, ja heille syntyi vuonna 1912 yksi poika, Thomas. Carinin sisko Mary oli naimisissa kreivi Eric von Rosenin kanssa. Carin tutustui vuonna 1920 Ruotsissa siviililentäjänä työskennelleeseen saksalaiseen lentäjä-ässäveteraani Hermann Göringiin ja he rakastuivat. Vuonna 1923 Carin otti eron miehestään ja meni naimisiin Göringin kanssa, minkä jälkeen he asettuivat Saksaan. He asuivat vuoden 1923 oluttupavallankaappauksen jälkeen neljä vuotta maanpaossa eri puolilla Eurooppaa Göringistä annetun pidätysmääräyksen vuoksi. Göringin noustua yhdeksi kansallissosialistisen puolueen johtajista Carinia alettiin kutsua ”kansallissosialismin maskotiksi”. Hän kärsi sydämen vajaatoiminnasta ja kuoli sydäninfarktiin Ruotsissa lokakuussa 1931 päivää äitinsä hautajaisiin osallistumisen jälkeen. Carin ja Hermann eivät saaneet yhteisiä lapsia.
Hauta ja jäännökset
thumb|Adolf Hitler ja Hermann Göring Carinin uudelleenhautajaisissa Carinhallissa 19. kesäkuuta 1934. Carin Göring haudattiin alun perin perhehautaan Lovönin saarelle Ekerön kuntaan lähelle Tukholmaa. Noustuaan yhdeksi Saksan mahtavimmista miehistä Hermann Göring rakennutti Berliinin lähelle Carinin mukaan nimetyn Carinhall-nimisen kartanon ja siirrätti tämän haudan sinne vuonna 1934. Muun muassa Adolf Hitler osallistui uudelleenhautajaisiin Carinhallissa. Carinille rakennettiin hautamausoleumi, jossa hänen alkuperäinen puuarkkunsa oli sisäkkäisissä sinkki- ja peltiarkuissa. Kartano tuhottiin Göringin omasta määräyksestä toisen maailmansodan lopussa vuonna 1945.
Uskomusjärjestelmä
Katso myös
Philosophical theory Teoría filosófica fa:نظریه فلسفی
Carin Göring
Hauta ja jäännökset
Vuonna 1951 Carinhallin alueelta kaivettiin ylös Carin Göringiksi oletetut jäännökset, jotka tuhkattiin Berliinin ruotsalaisessa kirkossa ja haudattiin perhehautaan Lovöhön. Vuonna 1991 metallinetsijät löysivät Carinhallin läheltä toisen, sinkkiarkkuun haudatun naisen luurangon, joka myös toimitettiin Ruotsiin. Tätä luurankoa tutkittiin vuosina 2009–2012 Uppsalan yliopiston Rudbeck-laboratoriossa. Luista otetut DNA-näytteet tukivat 99,5 prosentin varmuudella oletusta, että kyseessä on Carin Göring. Hänet haudattiin uudelleen alkuperäiseen hautapaikkaansa Lovöhön. Vuonna 1951 virheellisesti Carinina tuhkatun vainajan henkilöllisyys on jäänyt arvoitukseksi.
Karl Johan Nybo
Karl Johan Høj Nybo (s. 30. toukokuuta 1978 Kööpenhamina ) on tanskalainen frisbeegolfaaja. Vuodesta 2006 ammatikseen frisbeegolfia pelannut Nybo on maailmanrankingin viidennellä sijalla.
Ura
Nybo aloitti ammattilaisuransa vuonna 2006. Ensimmäisen voittonsa ammattilaisurallaan Nybo saavutti elokuussa 2007 Tanskan-mestaruuskilpailuista. Nybo on saavuttanut urallaan 38 ammattilaisvoittoa, joista jokainen on tullut Pohjoismaiden, pääosin Tanskan, kilpailuissa. Rahaa Nybo on urallaan ansainnut reilut 59 tuhatta dollaria.
Epidermaalisen kasvutekijän reseptori
Rakenne
Ligandin sitoutuminen reseptoriin stimuloi EGFR:n sisäistä tyrosiinikinaasiaktiivisuutta ja johtaa signaalinvälitykseen, joka usein sisältää MAPK, Akt ja JNK reitit. Näiden aktivoituminen johtaa DNA synteesiin ja solun erilaistumiseen. Kinaasiaktiivisuus voi myös johtaa viiden C-terminaalisessa domainissa sijaitsevan tyrosiinitähteen autofosforylaatioon.
Kliiniset sovellukset
Epidermaalisen kasvutekijän reseptorin mutaatiot, jotka johtavat sen yli-ilmenemiseen tai yliaktiivisuuteen, on yhdistetty useisiin syöpiin kuten keuhkosyöpään ja glioblastoomaan.
Character – miehen kuva
Character – miehen kuva (televisioesityksessä Miehen kuva, alkup. Karakter) on Mike van Diemin ohjaama hollantilais-belgialainen draamaelokuva vuodelta 1997. Se perustuu Ferdinand Bordewijkin samannimiseen romaaniin vuodelta 1938. Suomessa sen teatteriensi-ilta oli 16. huhtikuuta 1999 ja ensiesitys televisiossa 28. tammikuuta 2001 Yle TV1:ssä.
Juoni
Elokuva on kertomus nuoresta miehestä (Fedja van Huêt) 1910–20-lukujen Rotterdamissa. Röyhkeän lakimiehen avioton lapsi kasvaa mykän äitinsä (Betty Schuurman) kodissa, jossa löytää kannustavaksi isähahmokseen alivuokralaismiehen (Hans Kesting). Poika suorittaa itsekin oikeustieteellisen tutkinnon ja raivaa tietään eteenpäin hienossa asianajotoimistossa. Lopulta hän on valmis selvittämään välit isänsä (Jan Decleir) kanssa.
Vastaanotto
Elokuva voitti 1998 parhaan ulkomaisen elokuvan Oscarin ja menestyi hyvin monien elokuvafestivaalien palkintojenjaossa.
Ljudmila Koltšanova
Ljudmila Sergejevna Koltšanova (, s. 1. lokakuuta 1979) on venäläinen pituushyppääjä.
Koltšanova sijoittui 2005 Madridin sisäratojen EM-kisoissa pituudessa kuudenneksi tuloksella 656. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Universiadeissa pituuden tuloksella 679 ja sijoittui kolmiloikassa kuudenneksi tuloksella 13,38. Seuraavana vuonna hän voitti Göteborgin EM-kisoissa pituudessa EM-kultaa tuloksella 693. Kauden lopussa hän voitti yleisurheilun maailmancupin. Vuonna 2007 Koltšanova voitti pituudessa Venäjän mestaruuden ja MM-hopeaa Osakan MM-kisoissa tuloksella 692.
Koltšanova voitti 2008 Euroopan cupin pituushyppykilpailun. Vuonna 2010 hän voitti samassa lajissa Venäjän mestaruuden ja sijoittui viidenneksi Barcelonan EM-kilpailuissa. Hän sijoittui kuudenneksi Lontoon olympialaisissa 2012. Seuraavana vuonna hän voitti Venäjän mestaruuden, mutta karsiutui loppukilpailusta Moskovan MM-kilpailuissa.
Maaoravat
Maaoravat (Tamias) on oravien heimoon kuuluva suku, jossa on noin 25 lajia. Useimmat maaoravat elävät Pohjois-Amerikassa, mutta yksi laji, siperianmaaorava, myös Aasiassa. Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut, että suvun suomenkieliseksi nimeksi vaihdettaisiin ”tikutakut”. Suomen kielen lautakunta kuitenkin piti nimiehdotusta muun muassa tältä osin ”tyylilajiltaan häiritsevän poikkeavana”.
Kaikki maassa elävät oravalajit, kuten murmelit ja siiselit, eivät kuulu maaoravien sukuun.
Maaoravat ovat kaikkiruokaisia. Ne syövät muun muassa jyviä, pähkinöitä, munia ja hyönteisiä. Maaoravat elävät yleensä löyhissä yhdyskunnissa. Kukin yksilö asuttaa omaa koloaan. Ainoastaan lisääntymisaikana urokset vierailevat naaraiden koloissa.
Alasuvut ja lajit
Luokittelu perustuu Wilsonin & Reederin Mammal species of the world -teokseen vuodelta 2005:
Dale Derkatch
Pelaajaura
Derkatch syntyi Saskatchewanin Preecevillessä, mutta perhe muutti Winnipegiin, Manitobaan Dalen ollessa yksivuotias. Hän aloitti juniorikiekkoilun Winnipegissä ja siirtyi B-juniori-ikäisenä opiskelemaan Athol Murray College of Notre Dame -sisäoppilaitokseen Wilcoxiin ja pelasi koulun maineikkaassa joukkueessa. Valmistuttuaan koulusta Derkatch jatkoi jääkiekkouraansa WHL-junioriliigan Regina Patsissa.
Nights in White Satin
Nights in White Satin on The Moody Blues -yhtyeen kappale, joka ilmestyi ensimmäistä kertaa vuonna 1967 Days of Future Passed -albumilla. Kappale ei ensi alkuun saanut kovin suurta suosiota, koska se oli kestoltaan sen ajan tyyliin epätavallisen pitkä (7 min 38 s). Kappale julkaistiin kuitenkin uudestaan vuonna 1972, jolloin se sai suuremman suosion, koska ihmiset olivat tottuneet pidempiin kappaleisiin. Se nousi Yhdysvalloissa toiselle sijalle singlelistalla ja myi kultaa. Britanniassa suosio oli vähäisempää ja singlen korkeimmaksi sijoitukseksi jäi yhdeksäs sija.
Dale Derkatch
Pelaajaura
Patsissa Derkatch pelasi vähän yli kolme kautta erinomaisin tuloksin: 204 ottelussa hän teki 222 maalia ja antoi 269 syöttöä eli teki yhteensä 491 pistettä. Tämä on yhä (vuoden 2007 tietojen mukaan) seuran ennätys. Hänet valittiin liigan vuoden tulokkaaksi vuonna 1982. Hän pelasi myös kahdesti nuorten MM-turnauksessa, Kanada voitti pronssia vuonna 1983.
Nights in White Satin
Kappale on yhtyeen kitaristi-laulaja Justin Haywardin 19-vuotiaana kirjoittama. Nimen kappale sai Haywardin kaverilta saamastaan lahjasta. Kappale itsessään kertoo kaihoisasta rakkaudesta.
Dale Derkatch
Pelaajaura
Edmonton Oilers varasi Derkatchin NHL:ään vuonna 1983, seitsemännellä kierroksella numerolla 140. Varausnumeroa voidaan pitää heikkona hänen juniorisaavutuksiinsa nähden, mutta se oli odotettavissa, sillä Derkatch oli vain 165 cm pitkä ja painoi 66 kg. Kolmannen Reginan-kauden jälkeen Oilers tarjosi Derkatchille sopimusta, mutta tämä oli harjoitellut suuren osan kevättä ja kesää Kanadan olympiajoukkueen mukana, eikä päässyt Oilersin harjoitusleirille.
Nights in White Satin
Kappaleen lopussa oleva runo on yhtyeen rumpalin kirjoittama ja kosketinsoittajan lukema. Runon nimi on "Late Lament". Kappaleesta on kaksi lyhyempää versiota, joista kummastakin on poistettu orkesteri ja runo-osuus.
Dale Derkatch
Pelaajaura
Seuraavalle kaudelle Derkatch päätti siirtyä Eurooppaan ja pelasi Italian liigassa Bolzanon joukkueessa. Kauden lopuksi hän palasi vielä Reginaan ja pelasi Patsissa neljä ottelua lisää. Seuraavallakin kaudella hän jatkoi Serie A:ssa, tällä kertaa A&O Asiagossa. Italiassa Derkatch jatkoi näyttävien pistelukemien sarjaansa ja teki 73 ottelussa tehot 111+156=267.
Italiasta Derkatch siirtyi SM-liigaan ja pelasi kolme kautta Tampereen Ilveksessä. Taso Suomessa oli kovempi kuin Italian liigassa, mutta Ilveksessäkin Derkatch oli tähti.
Suomen-vuosien jälkeen Edmonton Oilers tarjosi Derkatchille jälleen NHL-sopimusta. Sopimus oli kuitenkin kaksisuuntainen eli Derkatchin palkka olisi pienentynyt merkittävästi, mikäli hänet olisi Oilersin sijasta määrätty pelaamaan farmijoukkueessa. Derkatch ei suostunut tähän, vaan jatkoi Euroopassa, Saksan 1. Bundesligan Hedos Münchenissä.
Pelattuaan vuoden Münchenissä Derkatch pelasi kaksi kautta Star Bulls Rosenheimin joukkueessa ja siirtyi sitten vuodeksi Sveitsin liigaan Zürich Lionsiin. Sieltä hän palasi Saksaan ja pelasi vielä kuusi kautta, Münchenin lisäksi Düsseldorfissa, Kaufbeurerissa ja Garmisch-Partenkirchenin SC Riesserseessä.
Peliuran jälkeen
Peliuransa päätettyään Derkatch palkattiin vuonna 1999 Washington Capitalsin Länsi-Kanadasta vastaavaksi kykyjenetsijäksi. Tässä toimessa hän jatkoi vuoteen 2004, jolloin hän ryhtyi vanhan koulunsa Athol Murray Collegen jääkiekkotoiminnan johtajaksi. Derkatch myös valmensi B-juniorijoukkuetta, jossa hän oli itse aikanaan pelannut. Derkatch on perustellut uranvaihtoa perhesyillä: kykyjenetsijän työssä joutuu hänen mukaansa matkustamaan liikaa.
Derkatchin WHL-joukkue Regina Pats jäädytti hänen pelinumeronsa 16 vuonna 1999.
Lori-Ann Muenzer
Lori-Ann Muenzer (s. 21. toukokuuta 1966 Toronto) on kanadalainen ratapyöräilyn olympiavoittaja. Hän edusti aktiiviurallaan Juventus Cycling Clubia ja Edmonton AB -seuraa. Hän on pituudeltaan 175 cm.
Dale Derkatch
Peliuran jälkeen
Kesällä 2008 Derkatch siirtyi valmentamaan Regina Patsia. Hän solmi kolmivuotisen sopimuksen, jonka seura kuitenkin irtisanoi jo ensimmäisen kauden jälkeen toukokuussa 2009 joukkueen menestyttyä heikosti ja jäätyä pudotuspelien ulkopuolelle.
Lori-Ann Muenzer
Muenzer saavutti MM-kilpailuissa eräajossa hopeaa 2000 ja pronssia 2001 ja 2004 sekä 500 metrin aika-ajossa hopeaa 2001. Kansainyhteisön kisoissa hän sai eräajossa hopeaa 2002 ja pronssia 1998 sekä 500 metrin aika-ajossa pronssia 2002. .
Dale Derkatch
Perhe-elämä
Derkatchin perheeseen kuuluvat vaimo Maria, jonka hän tapasi toimiessaan Capitalsin kykyjenetsijänä – tämä työskenteli tuolloin myös Capitalsin organisaatiossa – sekä kolme lasta: Madison (Dalen tytär aiemmasta avioliitosta), Dale jr. ja Dayce.
Aécio Neves
pienoiskuva|Aécio Neves vuonna 2014 Aécio Neves da Cunha (s. 10. maaliskuuta 1960 Belo Horizonte) on brasilialainen ekonomi, poliitikko ja Brasilian sosiaalidemokraattisen puolueen presidentti. Neves toimi Minas Geraisin kuvernöörinä vuodet 2003-2010 ja kuuluu nykyisin maan senaattiin.
Vuonna 2014 Neves oli puolueensa ehdokkaana presidentinvaaleissa. Entinen presidentti Fernando Henrique Cardoso nimitti hänet tähän tehtävään. Hän hävisi lokakuussa 2014 toisella kierroksella vaalit äärimmäisen niukasti istuvalle presidentille Dilma Rousseffille, joka sai 51 prosenttia annetuista äänistä.
Aécio Neves on naimisissa ja hänellä on nykyisestä avioliitostaan kaksoset, jotka syntyivät syksyllä 2014.
Puistotalvijuurekas
Puistotalvijuurekas (Flammulina velutipes) on lehtipuiden rungoilla kasvava sienilaji, joka kestää hyvin pakkasia. Puistotalvijuurekas suosii raitaa ja muita pajuja (Salix), joskus myös lehmusta. Sieni esiintyy myöhäissyksystä kevääseen saakka. Sienen lakki on kellanruskea, noin 2-5 cm kokoinen, usein hyvin limainen, jalka 5–10 cm pitkä ja heltat kellanvalkoiset. Puistotalvijuurekas on hyvä ruokasieni. Puistotalvijuurekas kuuluu lahottajiin, ja sen voi sekoittaa muihin lahopuulla kimppuina kasvaviin sieniin, kuten lahokoihin (Hypholoma) ja helokoihin (Pholiota).
Puistotalvijuurekas kuuluu talvijuurekkaiden sukuun (Flammulina). Vielä 2000-luvulle asti ajateltiin, että se on sukunsa ainoa edustaja Suomessa. Lajin suomenkielinen nimi oli tuolloin yksinkertaisesti talvijuurekas. Myöhemmin on kuitenkin paljastunut, että Suomessa on useita talvijuurekaslajeja, joiden erot ovat pääosin mikroskooppisia. Itä-Aasiassa suosittu enokitake luokiteltiin vuoteen 2018 samaksi lajiksi puistotalvijuurekkaan kanssa, mutta nykyään se tunnetaan omana lajinaan, viljelytalvijuurekkaana (Flammulina filiformis).
Antaa palaa!
Antaa palaa! on vuonna 1989 julkaistu Joe Pytkan ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka pääosissa ovat Richard Dreyfuss, David Johansen, Teri Garr ja Jennifer Tilly. Elokuva sijoittuu uhkapelin maailmaan Floridassa.
Antaa palaa! perustuu Jay Cronleyn romaaniin Good Vibes, jonka pohjalta Nancy Dowd laati käsikirjoituksen.
Juoni
Jay Trotter (Richard Dreyfuss) on taksikuski ja "entinen" uhkapeluri, joka on luvannut tyttöystävälleen Pamille (Teri Garr), että peluriajat ovat takana päin. Jay saa kaverinsa (David Johansen) taksinauhoitusten ansiosta kuuman vinkin hevosesta, jonka mukaan se kaakki tulee voittamaan seuraavan lähtönsä. Kyseessä onkin sen tason kaakki, että kukaan ei laittaisi rahojaan sen voiton puolesta. Jay onkin toista maata ja tyrkkää vähät rahansa hevoselle, tutun vetolipputiskin (Robbie Coltrane) estelyistä huolimatta.
Tuotanto
Antaa palaa! kuvattiin Technicolor-menetelmällä Floridan Miamissa ja Hialeahin Hialeah Park Race Trackilla 5-18 miljoonan dollarin budjetilla. Elokuvan tuottivat Ned Dowd, David Giler, Randy Ostrow ja Richard Stenta Paramount Picturesille.
Julkaisu ja vastaanotto
Antaa palaa! sai ensi-iltansa kotimaassaan Yhdysvalloissa 18. elokuuta vuonna 1989. Elokuva tuotti avausviikonloppunsa aikana 1 925 049 dollaria 1 191 teatterissa. Elokuva tuotti yhteensä Yhdysvalloissa 4 973 285 dollaria. Elokuvan levittäjänä toimi Paramount Pictures.
Antaa palaa! -elokuvalla on Rotten Tomatoes -sivustolla 30 prosentin "mätä"-arvosana, joka perustuu kymmeneen arvosteluun. Kuitenkin käyttäjistä 68 prosenttia nautti elokuvasta. Internet Movie Databasessa elokuvalla on 6,4 tähteä kymmenestä.
Ilmavoimien viestitekniikkalaitos
Historia
Ilmavoimien viestitekniikkalaitoksen tausta tulee 1. joulukuuta 1941 perustetusta Ilmavoimien viestivarikosta, joka perustettiin Naarajärvelle, josta siirtyi useiden paikkakuntien kautta 1. syyskuuta 1973 Tikkakoskelle. Toisen maailmansodan aikana varikko jopa lakkautettiin ja perustettiin uudelleen. Laitos on koko toimintansa ajan kuulunut joukko-osastona Luonetjärven varuskuntaan. Laitoksella on erityisosaamista mm. tietotekniikassa, tietoliikenteessä, mikroaaltotekniikassa ja signaaliprosessoinnissa.
Kun varikon toimet ulkoistettiin, perustettiin Valtion Sähköpaja tekemään osa sen tehtävistä. Sittemmin Valtion Sähköpaja muuttui Televaksi, joka se puolestaan muuttui Tele-Nokiaksi. Joukko-osaston nimi muuttui 13. syyskuuta 2001 Ilmavoimien viestivarikosta (IlmavVV) Ilmavoimien viestitekniikkalaitokseksi. Aikaisempi nimi oli Ilmavoimien Varikon viestivarikko-osasto (Vvko-os/IlmavV) vuoteen 1991, jolloin yksikkö itsenäistyi. Itsenäisen viestivarikon ensimmäinen komentaja oli everstiluutnantti Osmo Korppinen.
Laitokseen aikaisemmin kuulunut Ilmavoimien kuvakeskus (sotien aikana Lentokuvakeskus LeKuvaKesk) on sittemmin sulautunut ilmavoimien muihin toimintoihin. Keskuksen päällikkönä on toiminut mm. kapteeni Olavi Halminen.
Laitos sulautui 1. tammikuuta 2010 nimenmuutoksen yhteydessä Ilmavoimien materiaalilaitokseen (IlmavMatL) ollen nykyään sen Tikkakosken toimipiste.
Päälliköt
Laitoksen johtajina ovat olleet:
Aleksanteri
Aleksanteri on suomenkielinen muoto useissa kielissä esiintyvästä miehen etunimestä Alexander. Nimi on lähtöisin kreikkalaisesta nimestä Aleksandros, joka merkitsee ihmisen (andros) suojelija tai puolustaja. Nimi eri muunnoksineen on ollut käytössä antiikin ajoista lähtien. Nimen erikielisiä muunnoksia ovat käyttäneet lukuisat hallitsijat ja kahdeksan paavia, joista suomen kielessä käytetään muotoa Aleksanteri. Nimen muunnelmiin eri kielissä kuuluu muun muassa Alex.
Suomessa nimi on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu muodossa Aleksanteri 21 714:lle ja muodossa Alexander 20 060 miehelle.
Nimipäivä
Suomessa Aleksanterin nimipäivä on vuodesta 1816 lähtien ollut 11. syyskuuta. Aiheena nimen sijoittamiselle tälle päivälle oli, että tuohon aikaan Venäjällä vietettiin silloisen keisari Aleksanteri I:n nimipäivää yleisenä juhlapäivänä 30. elokuuta, Aleksanteri Syväriläisen kuolin- ja muistopäivänä, ja Suomen suuriruhtinaskunnassa tätä keisarillista merkkipäivää edellytettiin vietettävän samaan aikaan kuin Venäjälläkin. Suomessa jo tuolloin noudatettu gregoriaaninen kalenteri oli kuitenkin 12 päivää edellä Venäjällä noudatetusta juliaanisesta kalenterista, minkä vuoksi Suomessa oli syyskuun 11. päivä samaan aikaan kuin Venäjällä elokuun 30:s.
Suhteellisuusperiaate
Suhteellisuusperiaate on fysikaalinen periaate, jonka mukaan fysiikan lait ovat samat kaikissa inertiaalijärjestelmissä eli tasaisessa liikkeessä olevissa koordinaatistoissa, toisin sanoen tasaisessa liikkeessä oleville havaitsijoille. Periaatteen mukaan millään kokeella ei voida osoittaa, onko havaitsija levossa vai tasaisessa liikkeessä.
Suhteellisuusperiaate tunnettiin mekaniikan ilmiöitä koskevana jo klassisessa fysiikassa. Sähkömagneettisten ja optisten ilmiöiden osalta asia oli kuitenkin toisin. Klassisen fysiikan mukaan esimerkiksi kaksi levossa olevaa sähkövarausta vaikuttavat toisiinsa vain sähköstaattisilla voimilla, mutta liikkeessä olevat lisäksi sähkömagneettisilla voimilla, vaikka molemmat liikkuisivat samalla nopeudella samaan suuntaan. Lisäksi valon oletettiin liikkuvan eetterissä vakionopeudella kaikkiin suuntiin, mutta tästä katsottiin seuraavan, että jos havaitsija on liikkeessä, hänen suhteensa valo etenee eri suuntiin eri nopeudella.
Esimerkki
Kuvitellaan esimerkiksi juna, jonka sisällä on täysin eristetty laboratorio ikkunattomassa vaununosastossa. Juna kulkee niin tasaisilla raiteilla, ettei sisällä tunnu tärinää, ja raiteet kulkevat suoraan niin, että sisällä ei voi tuntea kääntymisestä aiheutuvia voimia. Jo klassisesta fysiikasta seuraa, ettei tällöin voida mekaanisten ilmiöiden avulla suoranaisesti havaita junan liikettä. Jos sen sijaan juna on kiihtyvässä liikkeessä, se voidaan kyllä havaita; siitä aiheutuvat hitausvoimat voivat esimerkiksi saada pöydällä olevat kevyet esineet liikahtamaan pöydän suhteen. Klassisen fysiikan mukaan junan tasainen liikekin olisi silti periaatteessa osoitettavissa esimerkiksi mittaamalla sen sisällä tarkasti valon nopeus eri suuntiin, mutta suhteellisuusteorian mukaan se ei käy päinsä edes siten.
Pintavesi
Pintavesi on vesialueilla, kuten joissa ja järvissä, oleva maanpäällinen vesi. Pintaveden vastakohta on pohjavesi. Pintaveteen on liuennut ilmaa ja sen kovuus on yleensä alhainen. Pintaveden lämpötila vaihtelee runsaasti vuodenajan mukaan: kesällä pintavesi on lämmintä ja talvella kylmää.
Pintavesiä voidaan luokitella niiden ekologisen ja kemiallisen tilan mukaan. Ekologisessa luokittelussa vettä tarkastellaan ensisijaisesti sen biologisten laatutekijöiden kuten levien, kasvien ja eläinten valossa. Arvioinnissa otetaan tällöin huomioon myös veden laatutekijät kuten pH-arvo ja näkösyvyys. Kemiallista tilaa arvioidaan tutkimalla pintavedessä esiintyviä kemiallisten aineiden pitoisuuksia.
Otis
Otis Elevator Company on yhdysvaltalainen maailman suurin hissien ja liukuportaiden valmistaja. Yhtiön perusti yhdysvaltalainen Elisha Otis vuonna 1853 New Yorkissa. Yhtiö on valmistanut hissejä moniin kuuluisiin rakennuksiin, kuten Eiffel-torniin, Empire State Buildingiin ja New Yorkin World Trade Centeriin. Otis on listattu New Yorkin pörssissä.
Budjettineuvos
Budjettineuvoksen virkanimi
Budjettineuvokset ovat valtiovarainministeriön budjettiosastolla työskenteleviä virkamiehiä.
Budjettineuvoksen arvonimi
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1980. Vuosien 1918–2013 aikana budjettineuvoksen arvonimi on myönnetty kahdelle henkilölle.
Jevgeni Ossinovski
pienoiskuva|Jevgeni Ossinovski (2021) Jevgeni Olegovitš Ossinovski (, s. 15. maaliskuuta 1986 Kohtla-Järve) on virolainen poliitikko, joka toimi Viron sosiaalidemokraattisen puolueen puheenjohtajana vuosina 2015–2019. Aiemmin hän on ollut opetus- ja tiedeministerinä 2014–2015 sekä terveys- ja työministerinä 2015–2018. Ossinovski on Viron ensimmäinen venäläistaustainen ministeri neuvostoaikojen jälkeen. Riigikoguun Ossinovski valittiin ensimmäisen kerran vuoden 2011 vaaleissa.
Poliittinen ura
Ossinovski valittiin opetusministeriksi Reformipuolueen Taavi Rõivasin muodostaessa hallituksen sosiaalidemokraattien kanssa maaliskuussa 2014. Ossinovskin vaikutuksesta vanhemman venäjänkielisen väestön kansalaisuuskokeen kielitaitovaatimuksia lievennettiin. Opetusministerinä hän myös kiinnitti huomiota venäjänkielisten koulujen vironkielisen opetuksen puutteisiin.
Maaliskuun 2015 vaalien jälkeen opetusministerin paikka meni Reformipuolueen Jürgen Ligille, joka oli aiemmin joutunut eroamaan edellisestä hallituksesta hyökättyään Ossinovskia vastaan keskustelussa sosiaalisessa mediassa.
Vaalien jälkeisen hallituksen muodostivat Reformipuolue, sosiaalidemokraatit ja Isänmaan ja Res Publican liitto. Hallituksen ensimmäisenä päivänä Ossinovski hiillosti pääministeri Taavi Rõivasta tämän otettua ministeriksi uuteen hallitukseen aiemmin Reformipuolueen rahoitusskandaalin vuoksi eroamaan joutuneen Kristen Michalin. Ossinovski oli myös ainoa hallituspuolueiden jäsen, joka ei tukenut Rõivasia pidättäytyen äänestämästä.
Vuoden 2019 Riigikogun vaalien lähestyessä Ossinovski tiedotti huhtikuussa 2018 jättävänsä ministerintehtävät, jotta voisi keskittyä täysin puolueen toimintaan. Vaaleissa sosiaalidemokraatit kärsi tappion menettäen neljä paikkaa, minkä jälkeen Ossinovski kertoi astuvansa sivuun puolueen johdosta.
Perhe ja koulutus
Ossinovski on venäläisen isän ja virolaisen äidin esikoislapsi. Hänen isänsä Oleg Ossinovski on Viron rikkaimpia liikemiehiä. Ossinovskilla on yhdessä puolisonsa Triinun kanssa kaksi lasta: marraskuussa 2014 syntynyt poika ja marraskuussa 2016 syntynyt tytär.
Ossinovski on suorittanut Master of Science -tutkinnon London School of Economicsissa sekä Master of Arts -tutkinnon mannermaisesta filosofiasta Warwickin yliopistossa. Hänellä on myös kandidaatin tutkinto filosofiasta Tarton yliopistossa. Hän puhuu venäjän ja viron lisäksi sujuvasti englantia ja jonkin verran ranskaa.
Tobias Werner
Wernerin kasvattajaseura on FC Carl Zeiss Jena, jota hän edusti vuodet 2004–2008 pelaten 90 ottelua, joissa syntyi 12 maalia. Vuodet 2006–2008 seura pelasi 2. Bundesliigassa. Heinäkuussa 2008 Werner siirtyi saman sarjan FC Augsburgiin. Hän nousi seuran kanssa Bundesliigaan kaudeksi 2010–2011. Pääsarjadebyyttinsä Werner teki elokuussa 2011 SC Freiburgia vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki saman vuoden marraskuussa VfB Stuttgartin verkkoon. Kaudella 2013–2014 Werner teki 31 ottelussa yhdeksän maalia ja seuraavalla kaudella yhtä monessa ottelussa kahdeksan maalia.
Steve Hewitt
thumb|Steve Hewitt vuonna 2011. Steven Hewitt (s. 22. maaliskuuta 1971) on englantilainen rumpali. Hän on soittanut muun muassa yhtyeissä The Boo Radleys ja Placebo. Placeboon hän liittyi vuonna 1996 ja erosi yhtyeestä 2007. Sen jälkeen hän perusti oman yhtyeensä, Love Amongst Ruinin.
Brit Awards 2012
Vuoden 2012 Brit Awards -gaala pidettiin 21. helmikuuta 2012 järjestyksessään 32. kertaa. Tilaisuus järjestettiin Lontoon The O2 Arenalla toista kertaa. Sen juonsi James Corden. Eniten ehdokkuuksia keräsivät Ed Sheeran (neljä ehdokkuutta), Adele ja Jessie J (kolme ehdokkuutta) sekä Bon Iver, Coldplay ja Florence and the Machine (kaksi ehdokkuutta).
Uno (korttipeli)
Uno (espanjan ja italian sanasta uno ’yksi’) on alkuperältään yhdysvaltalainen korttipeli, jolla on oma erityinen korttipakkansa.
Unon kehitti alun perin ohiolainen parturi Merle Robbins 1970-luvun alussa perheenjäsentensä kanssa. Robbins myi pelin oikeudet eteenpäin vuonna 1972 sopimuksella, jossa hänelle maksettiin 50 000 dollarin kertamaksu ja 10 sentin rojaltimaksu jokaisesta myydystä korttipakasta. Nykyään peliä valmistaa Mattel.
Korttipakka
108 korttia:
Pelin tavoite
Ensimmäinen pelaaja, joka saa 500 pistettä, on voittaja. Pisteitä kerätään pääsemällä eroon kaikista korteista ennen muita kanssapelaajia. Voittaja saa pisteitä kaikista korteista, jotka kanssapelaajilla on pelin loppuessa vielä käsissään.
Peliä pelataan usein myös niin, että pistelaskun sijaan tavoitteena on vain päästä eroon omista korteista.
Pelin kulku
Kortit sekoitetaan ja jokaiselle jaetaan seitsemän korttia. Loppupakka käännetään kuvapuoli alaspäin nostopakaksi. Nostopakan ylin kortti käännetään esiin poistopakan alkukortiksi. Ensimmäinen kortti ei saa olla erikoiskortti.
Pelin aloittaa jakajan vasemmalla puolella istuva pelaaja. Pelaaja pyrkii laittamaan poistopakan päälle kortin, jossa on sama väri, numero tai kuva kuin poistopakan ylimpänä olevassa kortissa. Esimerkiksi, jos ylin kortti on punainen 7, pelaajan on laitettava punaisia kortteja tai numero 7. Pelaaja voi laittaa siihen myös jokerikortin.
Jos pelaajalla ei ole laittaa sopivaa korttia, hänen on otettava nostopakasta yksi kortti käteensä. Jos myös juuri nostetun kortin voisi pelata, saa pelaaja pelata sen heti pois tai jättää pelaamatta käteensä. Muita kädessään olevia kortteja hän ei kuitenkaan saa pelata vielä tässä vaiheessa.
Kun pelaajalla on kädessään enää yksi kortti, on hänen huudettava "UNO!". Jos pelaaja unohtaa huutaa ”UNO” ennen häntä seuraavan pelaajan vuoron alkua, saa joku unohduksen huomannut vaatia unohtajaa nostamaan käteensä kaksi uutta korttia pakasta, mutta vain ennen unohtaneen pelaajan seuraavaa omaa vuoroa. Pelaajan vuoro katsotaan alkaneeksi siitä, kun hän on laskenut kortin kädestään tai nostanut pakasta uuden.
Toimintakortit
Vasemmalta oikealle: ohitus, suunnanvaihto, nosta kaksi, jokeri ja nosta 4-jokeri
Toimintakortit pelataan seuraavasti:
Ohituskortti – Kortin lyöneestä pelaajasta seuraava menettää vuoronsa. Kortin saa lyödä joko samanvärisen kortin tai erivärisen ohituskortin päälle. Kaksinpelissä Ohituskortti antaa vain kortin lyöneelle pelaajalle uuden vuoron.
Suunnanvaihtokortti – Kortti vaihtaa pelaajien vuorojärjestyksen suunnan. Kortin saa lyödä joko samanvärisen kortin tai erivärisen suunnanvaihtokortin päälle. Kaksinpelissä kortti toimii kuten ohituskortti.
Nosta kaksi – Kortin lyöneen pelaajan jälkeen seuraavana vuorossa oleva menettää vuoronsa ja joutuu nostamaan pakasta kaksi korttia käteen. Nosta kaksi -kortin saa lyödä joko samanvärisen kortin tai myös erivärisen Nosta kaksi -kortin päälle.
Jokeri – Kortin lyönyt pelaaja saa valita seuraavaksi pelattavan värin. Kortin saa lyödä milloin tahansa paitsi silloin, kun sen lyöjä joutuu juuri ottamaan vastaan Nosta kaksi -korttia tai nosta 4 -jokerikorttia.
Rangaistukset
Jos pelaaja unohtaa huutaa ”UNO” ja joku muu huomaa tämän sen jälkeen, kun seuraava pelaaja on jo aloittanut ja ennen sitä, kun unohtaneella pelaajalla on seuraava oma vuoronsa, joutuu unohtaja nostamaan pakasta kaksi korttia. Pelaajan vuoro katsotaan alkaneeksi siitä, kun hän on laskenut kortin kädestään tai nostanut pakasta uuden.
Jos pelaaja lyö nosta 4 -jokerikortin, saa kortteja nostamaan joutuva haastaa pelaajan: tällöin kortin lyöjän täytyy näyttää kätensä haastajalle. Jos silloin paljastuu sellainen vilppi, että kortin lyöjällä onkin kädessään poistopakkaan sopiva samanvärinen kortti, joutuu tämä nostamaan pakasta neljä korttia lisää. Jos lyöjä ei ole huijannut, joutuu haastaja itse nostamaan kuusi korttia ja menettää myös pelivuoronsa. Erikoiskorttiin saa lopettaa, kunhan lyö ainoastaan yhden erikoiskortin pöytään vuorollaan.