cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Punaiset khmerit
Vastarinta ja sisäiset levottomuudet
Punaisten khmerien johdon politiikka herätti luonnollisesti laajaa vastustusta. Laajamittaisen terrorin vuoksi tämä tuli esiin lähinnä joinain spontaaneina kapinoina ja puolueen sisäisenä taisteluna. Khieu Samphanin lausunnon mukaan punaisten khmerien johto joutui valtakaudellaan torjumaan ainakin seitsemän vallankaappausyritystä.
Suurin punaisten khmerien vastainen kapina oli itäisen vyöhykkeen puoluesihteeri So Phimin johtama toukokuussa 1978 ja ilmeisesti kapinahankkeen taustalla oli myös vietnamilaisten tuki. Pol Potin hallinto kukisti kuitenkin kapinan erittäin verisesti ja So Phim teki itsemurhan välttääkseen vangiksi joutumisen. Osa kapinaan osallistuneista pakeni kuitenkin Vietnamiin ja osallistui myöhemmin punakhmerien kaatamiseen. Marraskuussa 1978 keskisen erikoisvyöhykkeen puoluesihteeri Vorn Vet yritti ilmeisesti kaapata vallan, mutta joutui itse puhdistuksen kohteeksi.
Arviot uhrien määrästä
Lopullisesta sisällissodan, Pol Potin ohjelmien ja Vietnamin miehityksen uhriluvusta kiistellään. Kolme miljoonaa oli Vietnamin asettaman hallituksen arvio. Tarkkoja väestönlaskentoja ei ole maassa tehty usein. Yalen Kambodžan kansanmurhan tutkimusprojektin arvio on 1,7 miljoonaa, Amnesty Internationalin 1,4 miljoonaa ja Yhdysvaltain viranomaisten 1,2 miljoonaa. Khieu Samphan ja Pol Pot asettivat lukuja 800 000 uhrista miljoonaan. CIA:n arvioiden mukaan teloituksia oli 50 000–100 000.
Ideologia ja aate
Punaisten khmerien ideologia oli sekoitus maolaisuutta ja nationalismia, joka suuntautui niin amerikkalaisia kuin vietnamilaisia vastaan. Ideologiassa korostui myös maaseudun ja omavaraisuuden ihannointi sekä anti-intellektuaalisuus. Erityisesti Maon "Suuren harppauksen" ja kulttuurivallankumouksen on katsottu olleen punakhmerien esikuvina, joskin punakhmerien ohjelma meni esikuvaansakin pidemmälle.
Käytännössä puolue toteutti radikaalin ohjelman johon liittyi kaupunkien hylkääminen, useimpien oppilaitosten ja sairaaloiden sulkeminen, tehtaiden jättäminen, rahan hylkääminen, uskontojen hylkääminen, yksityisomaisuuden lakkauttaminen ja ihmisten siirto maalla oleville pakkotyöleireille. Politiikan tarkoitus oli muuttaa Kambodžan kansa uusiksi ihmisiksi maataloustyön avulla. Osin punaisten khmerien toimet oli tarkoitettu väliaikaisiksi, suunnitelmissa oli esim. uuden teollisuuden luominen kunhan maatalouden omavaraisuus olisi saavutettu ja väestö sopeutettu uuteen järjestelmään.
Liikkeen johtajat 1975–1979
Puolueen keskuskomitean toimeenpaneva komitea oli seuraava:
Kukistuminen
Khmerien valtakausi päättyi Kambodžan–Vietnamin sotaan, jossa vietnamilaiset valloittivat Phnom Penhnin 7. tammikuuta 1979. Meni vielä jonkin aikaa, ennen kuin Vietnamin joukot saivat suurimman osan maasta hallintaansa. Vietnam valtasi maan, koska punaiset khmerit hyökkäilivät monia kertoja rajan takaa. Vietnamilaisia maahantunkeutujia auttoivat jonkin verran myös punaisissa khmereissä toimivat vastarinta-aktivistit, jotka muodostivat maan tulevan hallinnon ytimen. Khmerit jatkoivat maan länsiosissa, kontrolloiden Thaimaan rajaa vuosikausia rahoittaen toimintaansa timanttien ja puutavaran salakuljetuksella. Vuonna 1985 Khieu Samphan siirtyi virallisesti Punaisten khmerien johtoon. Puolue nimettiin Kamputsean Demokraattiseksi Puolueeksi ja se harjoitti jossain määrin itsekritiikkiäkin.
Vietnamilaiset joukot jäivät maahan vielä pitkäksi aikaa. Maassa jatkui sissisota. Kiina hyökkäsi pohjoiseen Vietnamiin 1979 rangaistukseksi siitä että Vietnam oli kaatanut sen liittolaispuolueen vallasta. Yhdysvallat ei tunnustanut Vietnamin perustamaa uutta hallintoa, ei myöskään Kiina. Tämä aiheutti sisällissodan pitkittymisen. Kiina tuki Punaisia khmerejä aseilla ja Thaimaan armeija antoi heille tiedustelutietoja. Itäinen ja Keski-Kamputsea oli vietnamilaisten valvonnassa, mutta Länsi-Kamputseassa vaikuttivat punaiset khmerit. Lisäksi maahan syntyi punakhmereja ja vietnamilaisia vastustaneita sissiliikkeitä kuten KPNLF ja ANS. Maan läntiseen osaan kylvettiin 1980-luvulla miljoonia miinoja.
Kambodžaa johti 1980-luvulla Hun Sen. Vuonna 1991 eri poliittiset ryhmittymät pääsivät sopimukseen joka johti vuonna 1993 YK:n valvomiin vaaleihin. Punakhmerit kuitenkin jatkoivat taistelua, mutta vähitellen näiden joukot kärsivät yhä yleistyvästä karkuruudesta. Kambodžan hallitus sopi myös lukuisten yksittäisten punakhmerien johtajien ja ryhmien kanssa antautumisesta armahdusta vastaan.
Punaiset khmerit vangitsivat Pol Potin puolueen sisäisiin riitoihin liittyvässä taistelussa. Vuonna 1997 Pol Pot teloitutti pitkäaikaisen avustajansa Son Senin ja yksitoista tämän perheenjäsentä syytettyinä antautumisneuvotteluista Kambodžan hallituksen kanssa. Tämän seurauksena Pol Pot itse kuitenkin syrjäytettiin lopullisesti punakhmerien johdosta ja asetettiin kotiarestiin. Punaiset khmerit hajosivat eri faktioihin. Pol Pot kuoli huhtikuussa 1998 Ta Mokin johtaman faktion vankina, virallisen ilmoituksen mukaan sydänkohtaukseen. Khieu Samphan antautui 1998, ja viimeinen punakhmerien johtaja Ta Mok jäi kiinni maaliskuussa 1999.
Oikeudenkäynnit
Punakhmerien johtajat eivät ole toistaiseksi joutuneet vastaamaan teoistaan oikeudessa, ellei oikeudenkäynniksi lasketa Pol Potin näytösoikeudenkäyntiä vuonna 1997. Monet punakhmerien johtajat ovat myös 1980–1990-luvuilla neuvotelleet itselleen kuninkaallisen armahduksen vastineeksi antautumiselleen Kambodžan hallitukselle.
Vuonna 2006 YK:n ja Kambodžan hallituksen yhteisesti asettama tuomioistuin aloitti kuitenkin pitkällisen valmistelutyön jälkeen toimintansa. Sen seurauksena tilanne on muuttunut, ja vuoden 2007 aikana alkavia oikeudenkäyntejä varten pidätettiin entisen keskuskomitean jäsenet Nuon Chea, Ieng Sary, Ieng Thirith, Khieu Samphan ja Tuol Slengin vankilan entinen johtaja Kang Kek Ieu. Aiemmin pidätetty Ta Mok kuoli vankeudessa heinäkuussa 2006 ennen oikeudenkäyntien alkua. Eläkkeelle jäänyt kuningas Norodom Sihanouk on ilmoittanut vastustavansa oikeudenkäyntejä ja moittinut niiden tulevan kalliiksi ja tuomitsevan vain muutaman vanhan miehen, vaikka tapahtumiin osallistui satoja tuhansia.
Kang Kek Ieu eli Duch oli ensimmäinen tuomittu. Hänelle langetettiin 30 vuoden vankeustuomio, mutta se muutettiin vetoomustuomioistuimessa elinkautiseksi. Ieng Thirith puolestaan vapautettiin syyskuussa 2012 heikon terveyden takia. Oikeus ilmoitti, että mahdollisesti Alzheimerin taudista kärsivä Ieng Thirith ei pysty vastaamaan syytteisiin terveydentilansa vuoksi. Ieng Thirithin mies Ieng Sary kuoli kesken oikeudenkäynnin maaliskuussa 2013, jolloin viimeiset pidätetyt olivat Nuon Chea ja Khieu Samphan.
Punaiset khmerit kieltävä laki säädettiin heinäkuussa 1994.
Lolita Torres
thumb|Lolita Torres Lolita Torres (oikealta nimeltään Beatriz Mariana Torres Iriarte, 26. maaliskuuta 1930 Avellaneda – 14. syyskuuta 2002 Buenos Aires) oli argentiinalainen näyttelijätär ja laulaja, joka oli aktiivinen vuodesta 1944. Hän oli kahdesti naimisissa ja hänellä oli viisi lasta, joista viimeinen oli laulaja Diego Torres.
Petaloúdes
Petaloúdes (virallisesti Δημοτική Ενότητα Πεταλούδων, Dimotikí Enótita Petaloúdon) on yksi Ródoksen kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Ródoksen saarella, Ródoksen alueyksikössä Etelä-Egean saarten alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 14 962 (vuonna 2011).
Petaloúdes oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Ródoksen kuntaan yhdessä Afántoun, Archángeloksen, Attávyroksen, Ialysóksen, Kallithéan, Kámeiroksen, Líndoksen ja Nótia Ródoksen kanssa. Kunnallisyksikön suurin taajama on Kremastí.
Petaloúdeen laakso tunnetaan perhosistaan, ja myös koko kunnallisyksikön nimi kuuluu suomeksi "Perhoset".
Christopher Walken
pienoiskuva|Walken vuonna 2008 Christopher Walken (synt. Ronald Walken, s. 31. maaliskuuta 1943 Queens, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuva-, televisio- ja teatterinäyttelijä ja Oscar-voittaja.
Petaloúdes
Kunnallisyksikön osat
Petaloúdeen kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Christopher Walken
Walken kouluttautui alkujaan musiikkiteatterin tanssijaksi ja siirtyi vasta myöhemmin teatterirooleihin ja niistä edelleen elokuvaroolien pariin. Teatterissa Walken on näytellyt yli sadassa näytelmässä. Hän on esiintynyt muun muassa useissa William Shakespearen teosten pääosassa, kuten Hamletissa, Macbethissä, Romeossa ja Juliassa sekä Coriolanuksessa. Walkenin ensimmäinen valkokangasrooli oli Sidney Lumetin elokuvassa Suuri kaappaus vuodelta 1971. Vuonna 1977 Walken teki varsinaisen läpimurtonsa Woody Allenin parhaan elokuvan Oscarilla palkitussa Annie Hallissa. Seuraavana vuonna Walken palkittiin parhaan miessivuosan Oscarilla roolisuorituksestaan Vietnamin sodassa henkisesti tuhoutuneena tehdastyöläisenä elokuvasta Kauriinmetsästäjä, joka myös voitti parhaan elokuvan Oscar-palkinnon.
1980-luvulla Walkenin ensimmäinen elokuva oli Michael Ciminon Portti ikuisuuteen, josta tuli taloudellinen katastrofi. Walken esiintyi 1980-luvulla myös James Bond -konna Max Zorinina elokuvassa 007 ja kuoleman katse. Seuraavalla vuosikymmenellä hän esiintyi taloudellisesti menestyneessä elokuvassa Batman – paluu ja Quentin Tarantinon elokuvassa Pulp Fiction – tarinoita väkivallasta, jossa hän on vain yhdessä kohtauksessa pitkässä monologissa. Muita Walkenin rooleja oli muun muassa Tony Scottin True Romancessa ja Tim Burtonin elokuvassa Päätön ratsumies. Vuonna 1997 Walken esiintyi tuholaistorjuja Caesarina koko perheen komediassa Hiiri, jota ei saatu hengiltä. Walken jatkoi Scottin kanssa yhteistyötä 2000-luvulla tekemällä elokuvat Koston liekki ja Domino, joista etenkin ensin mainittu oli menestys. Vuonna 2003 Walken sai toisen Oscar-ehdokkuutensa, kun hänet huomioitiin roolistaan Steven Spielbergin elokuvassa Ota kiinni jos saat, jossa hän näyttelee kuuluisan huijarin Frank Abagnale Jr:n isää. Televisio-, elokuva- ja teatterirooliensa lisäksi Walken on esiintynyt kolmessa musiikkivideossa. Hänet on nähty Madonnan videossa Bad Girl, Skid Row’n Breakin’ Down -videossa ja Fatboy Slimin Weapon of Choice -videossa. Lisäksi Walken on tehnyt ääninäyttelemistä useissa videopeleissä.
Walken on ollut naimisissa Georgianne Walkenin kanssa vuodesta 1969. Parilla ei ole lapsia.
Viktoryja Azaranka
Viktoryja Fjodarauna ”Vika” Azaranka (, ; s. 31. heinäkuuta 1989 Minsk) on valkovenäläinen tennispelaaja. Hänen kotipaikkansa on Monacossa. Azaranka on voittanut Australian avoimet vuosina 2012 ja 2013. Tammikuussa 2012 hän nousi maailmanlistan ykkössijalle. Azaranka on voittanut urallaan 21 WTA-turnausta kaksinpelissä ja kahdeksan turnausta nelinpelissä.
Vuodet 2005–2008
Azaranka oli maailman junioriykkönen vuonna 2005. Hän voitti tuolloin kaksi juniorien Grand Slam -kaksinpeliturnausta, Australiassa ja Yhdysvalloissa, sekä kolme juniorien Grand Slam -turnausta nelinpelissä. Hänen yhteissaldonsa junioreiden kaksin- ja nelinpeleistä kaudelta 2005 oli 50 voittoa ja kolme tappiota.
Azaranka voitti ensimmäisen ITF-turnauksensa Luxemburgin Petangessa heinäkuussa 2005. Aikuisten Grand Slam -turnausten kaksinpeleissä hän ylti Yhdysvaltain avoimissa vuoden 2006 turnauksessa kolmannelle kierrokselle, jolla hävisi Anna Tšakvetadzelle 4–6, 3–6, ja vuonna 2007 neljännelle kierrokselle, jolla hävisi Svetlana Kuznetsovalle 2–6, 3–6. Neljännelle kierrokselle hän ylsi myös Ranskan avoimissa 2008, jolloin Kuznetsova pudotti hänet jälleen jatkosta eräluvuin 2–6, 3–6, sekä Australian avoimissa 2009, jolloin hän joutui loukkaantumisen takia luovuttamaan ottelunsa Serena Williamsia vastaan voitettuaan ensimmäisen erän 6–3 ja ollessaan toisessa erässä tappiolla 2–4. Kolmannelle kierrokselle hän pääsi Australian avoimissa vuosina 2007 ja 2008 sekä Wimbledonissa 2007 ja 2008. left|thumb|upright|Viktoryja Azaranka vuoden 2011 Fed Cupissa.
Grand Slam -turnausten puolivälierissä ja välierissä (2009–2011)
Brisbanessa tammikuussa 2009 Azaranka voitti ensimmäisen kerran WTA-turnauksen kaksinpelissä. Finaalissa hän kukisti ranskalaisen Marion Bartolin erin 6–3, 6–1. Helmikuussa 2009 Azaranka voitti WTA-turnauksen Memphisissä. Turnauksen finaalissa hän voitti Caroline Wozniackin erin 6–1 6–3. Uransa kolmannen WTA-kaksinpeliturnausvoittonsa hän saavutti huhtikuussa 2009 Miamissa. Loppuottelussa hän voitti maailmanlistan ykkösen, Serena Williamsin erin 6–3, 6–1.
Vuonna 2009 Azaranka nousi naisten maailmanlistan kärkikymmenikköön ja on pysynyt siellä siitä lähtien. Ensimmäisen kerran Grand Slam -turnauksen puolivälieriin Azaranka eteni Ranskan avoimissa 2009. Tuolloin hän voitti neljännellä kierroksella hallitsevan mestarin Ana Ivanovićin luvuin 6–2, 6–3 ja selviytyi puolivälieriin, joissa hän hävisi maailmanlistan ykköselle Dinara Safinalle lukemin 6–1, 4–6, 2–6. Wimbledonissa 2009 Azaranka eteni puolivälieriin voitettuaan neljännellä kierroksella turnauksen kymmenenneksi sijoitetun Nadja Petrovan. Puolivälierissä hän hävisi turnauksen toiseksi sijoitetulle Serena Williamsille lukemin 2–6, 3–6. Australian avoimissa 2010 hän eteni niin ikään puolivälieriin kukistettuaan neljännellä kierroksella Vera Zvonarjovan. Puolivälierissä hän hävisi ensimmäiseksi sijoitetulle Serena Williamsille 4–6, 7–6(4), 6–2. Neljäs WTA-turnausvoitto tuli elokuussa 2010 Stanfordissa, jonka finaalissa hän voitti Marija Šarapovan luvuin 6–4, 6–1. Viidennen turnausvoittonsa hän saavutti Kremlin Cupissa vuonna 2010, kun hän voitti finaalissa Marija Kirilenkon 6–3, 6–4.
Kuudennen WTA-turnausvoittonsa Azaranka saavutti maaliskuussa 2011 toistamiseen Miamissa. Finaalissa hän voitti Marija Šarapovan. Huhtikuussa 2011 Azaranka voitti Andalucia Tennis Experience -turnauksen finaalissa Irina-Camelia Begun. Ranskan avoimissa 2011 Azaranka hävisi puolivälierässä Li Nalle. Ensimmäinen välieräpaikkansa Grand Slam -turnauksessa Azaranka saavutti Wimbledonissa 2011, jossa hän hävisi välierissä Petra Kvitoválle. Yhdysvaltain avoimissa Azaranka hävisi kolmannella kierroksella Serena Williamsille. Kahdeksannen turnausvoittonsa Azaranka saavutti Luxemburgin turnauksessa, jossa hän päihitti loppuottelussa Monica Niculescun. WTA Tour Championships -turnauksessa Azaranka selviytyi loppuotteluun, jossa hän hävisi Petra Kvitoválle.
Australian avointen mestaruus ja maailmanlistan ykköseksi (2012–)
Azaranka aloitti vuoden 2012 voittamalla Sydney International -turnauksen. Australian avoimissa hän selviytyi ensimmäistä kertaa urallaan Grand Slam -turnauksen loppuotteluun. Hän voitti turnauksen loppuottelussa Marija Šarapovan luvuin 6–3, 6–0 ja varmisti samalla nousun maailmanlistan ykköseksi. Azaranka voittokulku jatkoi Dohan ja Indian Wellsin turnauksissa. Hän voitti kauden alusta lukien 26 peräkkäistä ottelua, kunnes kärsi kauden ensimmäisen tappionsa Miamin puolivälierissä Marion Bartolille. Huhti-toukokuussa Azaranka selviytyi loppuotteluihin sekä Stuttgartin että Madridin turnauksissa, mutta hävisi molemmat. Ranskan avoimissa Azaranka hävisi neljännellä kierroksella Dominika Cibulkoválle. Wimbledonissa Azaranka eteni välieriin häviten Serena Williamsille. Siitä huolimatta hän nousi takaisin maailmanlistan kärkeen ohi Marija Šarapovan. Azaranka saavutti pronssia Lontoon olympialaisissa voittamalla pronssiottelussa Marija Kirilenkon. Yhdysvaltain avoimissa Azaranka pääsi loppuotteluun, jossa hän hävisi Serena Williamsille kolmessa erässä.
Vuoden 2013 Azaranka aloitti pääsemällä välieriin Brisbanen turnauksessa. Australian avoimissa hän eteni loppuotteluun, jossa hävisi Li Nalle. Dohassa hän eteni loppuotteluun, jossa hävisi Serena Williamsille. Myös Rooman finaalissa hän hävisi Williamsille. Ranskan avoimissa Azaranka hävisi välierissä Marija Šarapovalle ja Wimbledonissa toisella kierroksella Flavia Pennettalle. Carlsbadin finaalissa hän hävisi Samantha Stosurille. Kauden ensimmäisen turnausvoittonsa Azaranka saavutti Cincinnatin turnauksessa elokuussa voitettuaan loppuottelussa Serena Williamsin. Yhdysvaltain avointen loppuottelussa hän hävisi jälleen Williamsille.
Australian avoimissa 2014 Azaranka hävisi puolivälierissä puolalaiselle Agnieszka Radwańskalle.
Menestys WTA-turnausten kaksinpelin loppuotteluissa ja tenniksen maailmanlistalla
Azaranka on yltänyt 38 kertaa WTA:n kaksinpeliturnauksissa loppuotteluun. WTA:n rankinglistalla hänen kauden lopun sijoituksensa on ollut seuraava: 2004: 506., 2005: 146., 2006: 92., 2007: 30., 2008: 15., 2009: 7., 2010: 10., 2011: 3., 2012: 1., 2013: 2., 2014: 32., 2015: 22. Parhaimmillaan hän on ollut maailmanlistalla kaksinpelissä sijalla yksi (30.1.2012) ja nelinpelissä sijalla seitsemän (7.7.2008).
Ampumahiihdon maailmancup 2007–2008 – Hochfilzen
Ampumahiihdon maailmancupin kauden 2007-2008 toinen kilpailu järjestettiin Hochfilzenissä, Itävallassa. Kilpailut käytiin perjantain 7. joulukuuta ja sunnuntain 9. joulukuuta välillä.
Lepäävä poika
Lepäävästä pojasta näkyy, että Magnus Enckell oli symbolisten kysymysten äärellä. Hän halusi korostaa jotain muuta kuin koreilua; hänen välineitään olivat viiva ja värin niukkuus, joiden yhdistymisen kautta asian täytyi tulla esille. Enckell haki ihmisen persoonallisuutta ja oli kiinnostunut puberteetti-ikäisistä. Hän näki esipuberteetin aikana, jolloin ihminen on puhtaimmillaan ja ihminen, jumaluus sekä luonto ovat yhtä. Lepäävä poika -piirustuksessa esipuberteettinen poika, tuon suuren viisauden haltija, pohtii asioita pieluksellaan leväten.
Enckell kirjoitti tavoitteestaan: "Persoonallisuutta, joka loistaa ihmisen sisältä, eikä vaihtele joka säässä, sitä etsin".
Keväällä 1891 Enckellin taiteelle oli Pariisin matkalla suuri merkitys. Hän opiskeli tuolloin Académie Julianissa, jolloin hän oli keskellä ajan muotivirtausta, symbolismia ja siihen liittyviä asioita.
Riccardo Chailly
pienoiskuva|Riccardo Chailly Riccardo Chailly (s. 20. helmikuuta 1953 Milano) on italialainen kapellimestari.
Chailly syntyi Milanossa ja opiskeli säveltämistä isänsä johdolla. Hän opiskeli myöhemmin konservatorioissa Milanossa ja Perugiassa sekä orkesterinjohtoa Franco Ferraran johdolla.
20-vuotiaana Chaillystä tuli Claudio Abbadon apulaiskapellimestari La Scalassa. Hän saavutti menestystä ja pääsi pian esiintymään Wienin valtionoopperaan, Metropolitan-oopperaan, Royal Opera Houseen, Covent Gardeniin, Salzburger Festspielelle ja Baijerin valtionoopperaan.
Vuosina 1982–1988 Chailly toimi Berliinin radion sinfoniaorkesterin pääkapellimestarina ja vuosina 1982–1985 lisäksi Lontoon filharmonisen orkesterin vierailevana kapellimestarina. Vuosina 1986–1993 hän johti Teatro Comunale di Bolognaa, ja vuosina 1988–2004 hän toimi Concertgebouw-orkesterin pääkapellimestarina.
Vuonna 2005 Chailly sai toimen Leipzigin Gewandhausorkesterin pääkapellimestarina. Hänellä on vaimo Gabriella Terragni.
Patrice Lhôtellier
Patrice Lhôtellier (s. 8. elokuuta 1966 Romilly-sur-Seine) on ranskalainen entinen miekkailija. Hän oli mukana voittamassa kultaa floretin joukkuekilpailussa vuoden 2000 kesäolympialaisissa Sydneyssä.
Lhôtellier kilpaili kesäolympialaisissa 1988 Soulissa ja sijoittui floretin joukkuekilpailussa kuudenneksi. Hän osallistui myös kesäolympialaisiin 1992 Barcelonassa sekä floretin yksilö- (34. sija) että joukkuekilpailussa (7. sija).
Mesopotamian taide
Mesopotamian taide oli Mesopotamian historiallisella alueella Eufratin ja Tigriin jokien välisellä alueella syntyneessä korkeakulttuurissa tehtyä kuvataidetta ja arkkitehtuuria 5 000-luvulta eaa. 300-luvulle eaa., kunnes Aleksanteri Suuren valloitus liitti alueen hellenistisen kulttuurin piiriin. Tyypillisiä aiheita olivat ihmisfiguurit, kasvi- ja eläinaiheet.
Mesopotamialaisten taiteeseen liittyviä keksintöjä olivat Cire perdue -pronssivalutekniikka noin 4000 eaa. ja keramiikassa dreijaustekniikka noin 3400 eaa. Kullan, hopean ja kuparin käsittelyssä oltiin taitavia. Metallia ei alueella ollut, vaan kaikki metalli tuotiin Sumeriin ulkomailta.
Yleistä
Mesopotamialaiset kuvasivat henkilöt pukeutuneina, sota-asussa. Ihmisfiguurit seisovat varuillaan, valmiina yllätyksiin. Henkilöt ovat karkeita, voimakkaita ja lihaksikkaita. Assyrialaiset sota-aiheiset korkokuvat ovat maailmanhistorian julmimpia ja myös suurenmoisimpia taistelukuvauksia.
Koristeellisin keinoin kuvattiin uskonnollisia menoja, hallitsijoiden voimaa ja mahtia. Rakennettiin poltetuista savitiilistä torneja, temppeleitä ja palatseja ja koristeltiin ne mosaiikein ja freskoin. Oltiin taitavia kivenhakkauksessa, metallitaonnassa ja ruukkujen valmistamisessa.
Sumerilaisten taide
thumb|upright|Naram-Sinin voiton steela, osakuva. Kaivauksista löydetyt Urin kuninkaalliset haudat ovat noin vuodelta 2750 eaa, jossa vainajilla oli hienoja kultakoruja. Urista on löydetty myös laatikko nimeltään Taistelusäännöt. Sen toisella puolella on kuvia sodasta ja toisella puolella rauhanajasta. Urista löydettiin myös yllättäen suuria kaksikerroksia taloja, jotka oli rakennettu savitiilistä pyöreiden avointen pihojen ympärille. Niissä oli käymälät ja viemärit. Kylpyhuoneita ei ollut. Talot olivat ilmeisesti rikkaiden omistamia.
Uskonto oli sumerilaisen taiteen pääasiallinen innoittaja. Kaupunkivaltioiden kaudella suosittuja aiheita olivat rukoilevat hahmot. Terrakottasavea ja -tiiliä käytettiin taiteessa ja käytännön arkkitehtuurissa. Tiilet poltettiin auringossa ja niistä rakennettiin palatseja ja temppelitorneja, joista käytetään nimitystä zikkurat. Ne olivat ikään kuin portaat taivaaseen. Ylhäällä papit, jumalan edustajat, tarkkailivat taivaankappaleita ja ennustivat niistä.
Kuvanveisto oli staattista, ja sen arvoperspektiiviä noudattaville pienoisveistoksille tehtiin tyypilliset suuret silmät. Upotustöissä käytettiin lasuurikiveä ja helmiäistä.
Arvoperspektiivin käytöstä ovat esimerkkeinä kaksi säilynyttä steelaa eli muistomerkkeinä palvellutta pystysuoraa kivipaatta. Vanhemmassa kuningas Naram-Sinin voiton muistomerkissä (2300–2200 eaa.) voitokas hallitsija on nousemassa kukkulalle kaksi kertaa kookkaampana muita hahmoja ja voitetut hän polkee jalkojensa alle. Tätä steelaa pidetään myös maailman vanhimpana maisemakuvauksena. Realistisesti kuvatut yksityiskohdat korostavat hallitsijan sankaruutta samoin kuin tähtisymbolein kuvatut jumaluudet taivaalla. Toinen säilynyt steela on Babylonian kaudelta. Siinä Hammurabi on vastaanottamassa laintaulua auringonjumalalta.
Akkadilaisen valtakunnan taide 2340–2180 eaa.
Sumerilaisten valta kukistui neljännesvuosisadan kuluttua, ja valta siirtyi seemiläiselle Sargonille. Teokraattinen pappisvalta väistyi sotilasvallan tieltä. Sotilasvallan korostuminen näkyi myös taiteissa. Pronssivalun kehittyneisyydestä kertoo hallitsijan taitavasti tehty pää, joka on noin vuodelta 2000 eaa. Luonnollisen kokoisen veistoksen silminä ovat alun perin olleet upotetut jalokivet. Letitetyt hiukset ja parran kiharat kuvastavat valtaa. Taiteessa korostuivat eloisuus, yksityiskohdat, naturalismi ja metallivalutekniikan hyvä hallinta.
Uussumerilaisen valtakunnan taide 2125–2025 eaa. – Urin kolmas dynastia
thumb|upright|Sumerilainen patsas, joka esittää Lagašin kuningas Gudeaa. Lagasin ruhtinas Gudea rakennutti temppeleitä ja palatseja ja veistätti yli 30 patsasta dioriitista. Patsaat esittävät häntä itseään laatimassa rakennusten piirustuksia tai istumassa majesteettisena valtaistuimella.
Babylonin valtakunnan taide 2025–1595 eaa. – Hammurabin ajan kukoistus
thumb|upright=1.5|Babylonin rauniot 180 asteen panoraamakuvassa. thumb|upright|Hammurabin lakipatsaan yläosa. Hammurabin lakisteele on vuodelta noin 1760 eaa. Kiven yläosaan kaiverrettu reliefi kuvaa Hammurabia ottamassa auringonjumalalta vastaan lakeja. Patsaan fallosmuoto, miehisen ylivallan symbolina, korostaa pappiskuninkaan puolijumalallista asemaa.
Myös Babylonian valta perustui monessa suhteessa saveen, jota oli runsaasti saatavilla, savi oli halpaa ja sitä oli helppo käsitellä. Savesta muovattiin tiiliä, tehtiin savitauluja ja käyttöesineitä. Hammurabin aikana rakennettiin poltetusta ja auringossa kuivatusta tiilestä palatseja ja temppeleitä. Aina sumerilaisten ajoista lähtien oli rakennustaide ollut hyvin kehittynyttä. Myös lasitettu tiili otettiin käyttöön. Varhaisimmat koristelussa käytetyt kuviot olivat geometrisia, myöhemmin alettiin käyttää myös naturalistisia eläinkuvioita. Kohokuvaveistoksia alettiin myös tehdä ja heraldiset koristekuviot olivat olleet käytössä jo noin 2500 eaa.
Babylonian kukoistus näkyi myös arkkitehtuurissa. Babylonin juhlakatu portteineen muistutti Pariisin riemukaarta. Babylon on kuuluisa valtavasta Baabelin tornista eli Babylonin tornista, joka oli Mardukin temppelin osa, ja riippuvista puutarhoistaan, jotka olivat yksi maailman seitsemästä ihmeestä. Baabelin torni oli 90 metriä korkea torni.
Ihmishahmojen kuvaamisen erikoispiirteitä oli tyylitelty lihaksisto. Palattiin takaisin kohti sumerilaista jäykkää muotokieltä. Voimakasta lihaksistoa korostettiin. Merkittäviä veistoksia olivat kuningaspatsaat ja monumentaaliset rintakuvat.
Assyrian taide 1350–612 eaa.
Assyrialaisten taide oli naturalistista ja sommittelu vapaampaa kuin aikaisempi kaavamainen tyyli. Palatseja alettiin koristella. Kuvattiin erityisesti hallitsijoita ja heidän elämäänsä. Keskeisiä aiheita olivat sota-, metsästys-, kultti- ja hovielämänkuvaukset. Lisäksi kuvattiin tarueläintä tai henkeä esittävää hahmoa nimeltä lamassu, joka kuvattiin viisijalkaisena ihmispäisenä härkänä.
Taide oli yksinomaan julkista ja virallista. Se keskittyi kuvaamaan kuninkaita ja heidän armeijoitaan. Taidetta käytettiin myös sotapropagandan välineenä taukoamatta sotineiden assyrialaisten aikana. Rakennettiin yhä suurempia linnoitusten ympäröimiä palatseja. Ne olivat aluksi aksiaalisia, mutta vähitellen tilat alettiin yhdistää toisiinsa diagonaalisesti. Käytävät olivat seremonialisia ja niitä vartioivat jopa viisi metriä korkeat lamassut eli fantasiaeläimet, joissa oli ihmisen, härän ja linnun aineksia. Aasian ja Euroopan taiteessa hybridieläimet ovat olleet yleisiä, mutta tuskin missään ne ovat samalla tavalla pelottavia kuin assurialaisten aikana. Seiniä kiersivät reliefit, joiden aiheet olivat kertovia ja realistisia. Aiheiltaan ne olivat sotaisia voiton reliefejä tai teurastuskuvauksia. Ne ajoittuvat noin 800–600-luvulle eaa. Väkivaltaa suorastaan ihannoitiin ja ihmisten tai eläinten tappaminen kuvattiin naturalistisesti. Tapahtumat kuvattiin sarjakuvamaisesti tilanteesta toiseen edeten. Ne olivat taiteen historian ensimmäisiä kertovia esityksiä.
Uusbabylonialaisen valtakunnan taide 612–539 eaa.
Nebukadressar II:n aikana Babylonin kaupunki rakennettiin takaisin entiseen loistoonsa. Tänä valtakunnan viimeisenä kukoistuskautena Babyloniassa oli 53 temppeliä, joista komein oli ylijumala Mardukin pyhäkkö Esangila. Yksi muurin porteista on myöhemmin 1900-luvulla rekonstruoitu, nimittäin Ishtarin portti, jonka tiiliseiniä koristivat friisit. Portti oli tehty poltetuista ja kiiltävistä tiilistä, joissa oli käytetty sinistä lapis lazuli -jauhetta. Koristeena oli eläimiä ja kukkafriisejä. Eläimet olivat alun perin punaisia, mutta hapettuminen muutti niiden värin. Portissa oli kaksi tornia, joiden huippu oli hammaslaitainen, kuten kaupungin muuritkin.
Arkkitehtuuri
thumb|250px|[[Ištarin portti.]] Mesopotamian arkkitehtuuria leimaa jatkuva sodan uhka, joten rakennettiin linnoituksia. Rakennuksista tehtiin leveitä, jotta sisäänkäynnin puolustus olisi mahdollista. Babylonialaisilla oli portteja raskaine portaaleineen sekä pilarein vahvistettu kehys ja pronssiovet. Symmetrisesti molemmin puolin sisäänkäyntiä olevat leijonat ovat myös alkujaan tuolta ajalta.
thumb|Urin porraspyramidi Kahdenlaisia savitiilestä valmistettuja temppeleitä rakennettiin: maan tasalle rakennettuja ja zikkurrateja eli porrasmaisia temppelitorneja, porraspyramideja, joiden huipulta papit tutkivat tähtien kulkua ja ennustivat niistä tulevia asioita. Eurooppalaiset ovat oppineet tornien rakentamisen mesopotamialaisilta. Zikkurrat tehtiin useista terassimaisista, ylöspäin pienenevistä kerroksista ja sen huipulla oli kulttihuone. Näitä savitiilisiä temppeleitä ei ole säilynyt kokonaisina. Käytössä oli samantapainen seccomaalaus-tekniikka kuin Egyptissä. Suurin melko hyvin säilynyt zikkurrat on Urin porraspyramidi noin vuodelta 2100 eaa. Perustana on suuri suorakaiteen muotoinen rakennelma, jonka kulmat osoittavat pääilmansuuntiin.
Käänteentekevä keksintö oli myös holvi. Ensin tehtiin niin sanottuja valeholveja ja sitten holveja, joissa kaaren oma jännite piti kivet paikallaan.
Rakennettiin temppeleitä ja palatseja. Vähitellen koristelussa alettiin käyttää lasitettua savitiiltä, joissa tavallisimmat värit olivat syvä ja kirkas sininen, kirkas ja kirpeä keltainen, hehkuvan punainen, täyteläisen ruskea, häikäisevä valkoinen ja räikeä vihreä. Väreistä käytettiin aina vain kahta pääväriä kerrallaan. Koristelussa oli usein taitavasti kuvattuja eläinhahmoja. Veistoskoristelun aiheita olivat hovielämä, metsästys ja erilaiset kultit.
Hammurabin vallan aikana arkkitehti saattoi menettää henkensä, jos hänen rakentamansa talo sortui. Jos talon omistajan poika kuoli sortumassa, arkkitehdin poika surmattiin.
Palatseja alettiin koristella vasta Assyrian aikana. Tiedetään, että palatsien sisustus oli loisteliasta. Joitakin savitauluja on säilynyt. Niissä kerrotaan muun muassa norsunluisista jakkaroista, sängyistä ja valtaistuimista. Rakennuksia koristeltiin seinämaalauksin, reliefiveistoksin, lasitetuin fajanssipaneelein ja mosaiikein.
Koska Sumerissa ei ollut kiviä, tavalliset talot rakennettiin kaislasta. Niin tehdään vielä nykyisinkin. Opittiin myös tekemään auringossa kuivatettuja savitiiliä. Sitten taloja rakennettiin savesta ja vähitellen myös poltetuista tiilistä. Luonnonkiviä oli vaikea saada. Niiden kuljetus jokien äyräiltä oli hankalaa, joten niitä käytettiin vain koristelussa ja silloinkin säästeliäästi.
Mesopotamian alueella kivi oli harvinaista ja savitiilet eivät ole kestäneet aikaa, vaan murentuneet rauniokummuiksi eli telleiksi.
Vaikutus
Monet vaakunakilpien eläimet, kuten griippi ja siivekäs kotkapäinen leijona, ovat Mesopotamian taiteen luomien demonisten eläinhirviöiden eräänlaisia toisintoja. Broby-Johansenin mukaan papiston nykyisinkin käyttämät messukasukat ovat babylonialaisten loistoasujen jatketta.
Budokwai
Turun Budokwai on suomalainen kamppailulajeja edustava urheiluseura.
Budokwain historia
thumb|Budokwain judonäytös Banzain kanssa 28.7.1973 unikeonpäivän tapahtumien yhteydessä NaantalissaTurun Budokwain juuret ovat alun perin judossa, vuonna 1962 perustetussa Turun Judoseuran sekä AJK:n (Turun Akateeminen Judokerho) yhdistyessä syntyi Turkuun budoseura, jossa harjoiteltavina lajeina oli judo, karate ja aikido. Budokwain nimi valittiin yhdistymisen yhteydessä käydyllä nimikilpailulla. Syntynyt Budokwai edusti laajasti itämaisia kamppailulajeja Turussa.
Budokwain Karate
Karatejaoston tyylisuunta on Wadoryu.
Karate-väkeä erkani emoseurasta
Vuonna 1976 Ilpo Jalamo erosi Budokwain karatejaoksesta. Jalamo perusti oman seuran ja dojon, Shaolinin, joka on yhä Turun aktiivisimpia seuroja. Vuonna 1979 Rolf Koivumäki erosi Budokwain karatejaoksesta. Koivumäki ja Jalamo perustivat oman karateseura Sankukain.
Judokai perustettiin
Vuonna 1981 Mikko Seppälä erkani Budokwaista ja perustaa Judoseura Judokain, johon Budokwain judojaos yhdistyi vuonna 1999 ja seuran judojaosto lakkautettiin. thumb|Budokwain harrastajia.
Budokwai aikido
Aikido rantautui Suomeen vuonna 1970, jolloin Ruotsissa asuva japanilainen aikido-opettaja Toshikazu Ichimura-sensei 6. dan piti ensimmäisen aikidonäytöksen Turun työväenopistolla. Opettajan toi Suomeen Ruotsissa harjoitellut suomalainen Trygve Forssten.
Aikidotoiminta virisi Nummen koululla Turun Akateemisen Judoseuran harjoituksissa heti Ichimura-sensein vierailunäytöksen jälkeen jo kesällä 1970. Mukana olivat silloin mm. Kai Pelkonen ja Esa Virtanen. Keväällä 1971 Ichimura-sensein ruotsalainen oppilas Bertil Andersson kävi pitämässä ensimmäisen aikidokurssin Turun Akateemisen Judoseuran judokoille. .
Kun Budokwai ry perustettiin helmikuussa 1972, alkoi seurassa judon ja karaten lisäksi myös aikidotoiminta. Yksi Budokwain perustajajäsen Kai Pelkonen muutti Kuopioon 1972 ja aloitti aikido-opetuksen siellä aluksi Kuopion judoseuraan perustamassaan aikidojaostossa. Vuonna 1980 hän oli mukana perustamassa Kuopion Aikidoseura Tenchikania ja toimi alussa sen puheenjohtajana. Ichimura-sensei vieraili opettamassa aikidoa Suomessa aina vuoden 1986 joulukuuhun saakka, jolloin hän vetäytyi aikidon opettamisesta ja palasi Japaniin.
Budokwaissa aikidotoimintaa ohjasivat mm. ensimmäisellä peruskurssilla mukana ollut Esa Virtanen. Muita ”vanhemman polven” aikidopioneereja olivat Hannu Strömmer, joka myöhemmin muutti Helsinkiin. Muita 1970- ja 1980-luvun tärkeitä turkulaisia vaikuttajia olivat Veikko Pöyhönen, Pertti Akkanen, Pentti Ruuskanen ja Maiju Louko.
Budokwai ry:n aikidojaosto toimi Ichimura-sensein leirien aktiivisena järjestäjänä. Myös normaali seuratoiminta oli hyvin vilkasta. Budokwai aikido järjesti harjoituksia aluksi koulujen voimistelusaleissa, niihin lukeutuivat Nummen koulu, Martin koulu, Sepänkadun sali ja Kupittaan koulu, sekä myöhemmin kaupungin judosalissa Sorsatiellä aina 1990-luvun alkuun saakka.
Turku Aikikai perustettiin
Petteri Silenius erkani Budokwaista vuonna 1991 ja perusti Turku Aikikain, johon suurin osa Budokwain aikidokista siirtyy vuonna 1993. Budokwain aikidojaos kuitenkin säilyi, joskin aiempaa pienempänä.
Budokwain aikidojaoston jäsenet siirtyivät loppuvuodesta 1996 Aikibudo Turku -seuraan (nyk. Turku aikido dojo). Samalla Budokwain aikidojaos lakkautettiin.
Budokwai Taekwondo
Vuonna 1990 Korealainen taekwondo tuli uutena Budokwaihin lajiksi. Turkuun perustettiin Turku Taekwondo Team, johon liittyi budokwaista pääasiassa lajin aktiivikilpailijoita. Osa Taekwondon kilpailijoista erkani Budokwaista perustaen uuden seuran Turku Taekwondo Teamin, joka yhdistyi takaisin Budokwaihin vuonna 2000.
Rapanui
Rapanui tarkoittaa seuraavia:
Andronovon kulttuuri
thumb|325px|Andronovon kulttuurin suurin laajuus on merkitty punaisella. Sintashta-Petrovkan kulttuuri on merkitty tummanpunaisella. Purppuranvälisellä alueella tehtiin ensimmäiset puolapyöräiset [[sotavaunut. Samanaikaisia osittain päällekkäisiä kulttuureja olivat vihreällä merkityt Afanasevon kulttuuri, Srubnan kulttuuri, BMAC.]] thumb|325px|Sotavaunut alkoivat levitä Kaspianmeren koillispuolelta noin 2000 eaa.
Andronovon kulttuuri on yleisnimitys pronssikautisille kulttuureille, jotka kukoistivat Keski-Aasiassa noin 2000–1000 eaa. Tämä kulttuuri kehitti puolapyöräisen sotavaunun ja hautasi päällikkönsä sotavaunuineen suuriin kumpuihin, kurgaaneihin.
Monien tutkijoiden mielestä Andronovon kulttuuri oli Intiaan noin 1900–1700 eaa. tunkeutuneiden indoarjalaisten kulttuuri, mutta kaikki tutkijat eivät ole tästä samaa mieltä. Kulttuurin etelärajalla oli Margianakulttuuri, jonka kanssa Andronovon kulttuurilla oli taisteluja.
Andronovon kulttuurin osakulttuureja
Sintashta-Petrovka-Arkaim (2000–1600 eaa.) oli Etelä-Uralilla ja Pohjois-Kazakstanissa vaikuttanut osakulttuuri. Andronovon kulttuurin aikakautena tällä alueella tapahtui Sintaštan linnoittaminen n. 1800 eaa., Tšeljabinskin alueella Venäjällä. Lähellä Sintaštha-Petrovka-Arkaimin aluetta, lähinnä Arkaimissa oli myös asutusta 17. vuosisadalla eaa. Toinen osakulttuuri oli Alakul (1500–1300 eaa.), joka sijaitsi Oxus- ja Jaxartes- jokien välillä sekä Kyzylkumin aavikolla ja oli lähinnä Intiaa ja Margianan aluetta. Fedorovon (1500–1300 eaa.) osakulttuuri vaikutti Etelä-Siperiassa ja Alekseyevka (1200–1000 eaa.) oli Itäisessä Kazakstanissa vaikuttanut osakulttuuri.
Louisiana
Louisiana on Yhdysvaltojen eteläosissa sijaitseva osavaltio, jonka pääkaupunki on Baton Rouge. Väkiluvultaan suurin kaupunki on New Orleans, joka tunnetaan ensimmäisistä jazz-muusikoista koko maailmassa. Ranskalaiset julistivat Mississippin jokilaakson omakseen vuonna 1682, miltä ajalta periytyy osavaltion kuningas Ludvig XIV:n mukaan annettu nimi. Ranska myi Louisianan territorion Yhdysvalloille vuonna 1803. Tuolloin siihen kuului laaja alue Mississipin länsipuolelta, nykyisen Louisianan lisäksi myös suunnilleen Arkansasin, Etelä- ja Pohjois-Dakotan, Iowan, Kansasin, Minnesotan, Missourin, Nebraskan ja Oklahoman alueet.
Maantiede
Louisiana sijaitsee Meksikonlahden pohjukassa Mississippijoen suistoalueella. Sen rajanaapureita ovat Mississippin osavaltio idässä, Arkansas pohjoisessa ja Texas lännessä. Eteläisessä osassa osavaltiota viljellään sokeriruokoa ja keskiosissa riisiä, puuvillaa viljellään joka puolella. Louisiana on altis tulville ja hurrikaaneille.
Osavaltion pinta-alasta noin 57 000 neliökilometriä eli lähes puolet on suota ja Mississippin tulvamaata; joen tulvat eivät kuitenkaan ole vuotuisia ja niitä yritetään estää padoilla ja rantavalleilla. Noin 71 000 neliökilometriä osavaltion maa-alasta on ylänköä, lähinnä preeriaa ja metsiä. Luoteis-Louisianassa sijaitseva Driskill Mountain (163 m) on osavaltion korkein kohta.
Vuoden kuumimpia kuukausia ovat heinäkuu ja elokuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila New Orleansissa on noin 32,5 astetta. Keskimääräinen alin on aina nollan yläpuolella, kylmimmillään tammikuussa noin kahdeksan astetta.
Sarjakuvan kielioppi
Sarjakuvan kielioppi tarkoittaa sarjakuvan muotoa, tekstiä ja kuvia ja niiden tulkintaa. Sarjakuva on taiteenlajina näköön perustuva. Yhdysvaltalainen sarjakuvataiteilija ja -teoreetikko Scott McCloud määrittelee sarjakuvan ”harkitussa järjestyksessä oleviksi rinnakkaisiksi kuvallisiksi tai muiksi ilmaisuiksi, joiden tarkoituksena on välittää informaatiota tai saada lukijassa aikaan esteettinen vaikutelma. Ilmaisumuotona sarjakuva on monipuolinen. Paitsi että siinä yleensä yhdistyvät kuvallinen ja sanallinen kerronta, sillä on myös erityinen ilmaisukielensä, joka täytyy oppia voidakseen ymmärtää sarjakuvan merkitystä. Tätä ilmaisukieltä nimitetään sarjakuvan kieliopiksi.
Louisiana
Historia
Nykyinen Louisiana on vain osa paljon laajemmasta Louisianan alueesta, jonka Yhdysvallat vuonna 1803 osti Ranskalta. Nimensä se on saanut nimensä Ranskan kuningas Ludvig XIV:n mukaan.
Sarjakuvan kielioppi
Ruudut ja tyhjä tila
Scott McCloud toteaa ruutujen olevan sarjakuvan perusyksikköjä, jotka jakavat sarjakuvan aikaa ja tilaa. Useimmiten ruudut ovat muodoltaan suorakulmaisia, joten eri muotoisilla ruuduilla voidaan korostaa tapahtumia: esimerkiksi pyöreä ruutu sisältää usein ratkaisevan käänteen. Ruutujen koolla ja leveydellä taas on yhteys tapahtumien kestoon: koko sivun levyistä vaakaruutua käytetään sarjakuvan alussa kiireettömän tunnelman luomiseen tai maiseman esittelyyn, nopeat tapahtumasarjat ilmaistaan kapeissa ruuduissa. Ruudut ovat yleensä viivalla kehystettyjä, mutta niiden reunoja rikkomalla voidaan korostaa liikkeen voimaa tai kolmiulotteisuutta.
Louisiana
Historia
Ennen eurooppalaisten tuloa alueelle 1500-luvulla aluetta asuttivat useat intiaaniheimot, suurimpia olivat natchezit ja choctawit. Pánfilo de Narváez oli ensimmäinen eurooppalainen Louisianassa, hän johti espanjalaista retkikuntaa 1528. 1600-luvulla ranskalaiset saivat jalansijaa alueella. 1763 Ranska hävisi sodassa Isolle-Britannialle ja joutui luopumaan suuresta osasta aluettaan Pohjois-Amerikassa, Louisianan valtaosa päätyi espanjalaisten käsiin. Espanjalaisten aikana Louisianaan muutti paljon ranskankielisiä pakolaisia Acadiasta.
Vuonna 1800 Espanjalle kuulunut osa Louisianaa joutui takaisin Ranskalle, mutta vuonna 1803 Napoleon myi sen Yhdysvalloille 15 miljoonan dollarin hintaan. Yhdysvallat lisäsi maapinta-alaansa 2 145 000 km², joten hintaa yhdelle eekkerille kertyi vain 3 senttiä.
Sarjakuvan kielioppi
Ruudut ja tyhjä tila
Sarjakuvaruutua sommitellessa tulee ottaa huomioon kuvasisällön lisäksi myös puhe- ja ajatuskuplat, tekstilaatikot sekä äänitehosteet. Lisäksi täytyy huomioida ympäröivät ruudut, sillä sarjakuvaruutu on vain yksi osa ruuturivin tai kokonaisten sivujen kokonaisuutta.
Ruutujen väliin jäävästä tyhjästä tilasta käytetään nimitystä välipalkki. Tyhjät tilat lukija täydentää mielikuvituksensa avulla, luoden sarjakuvasta johdonmukaisen kokonaisuuden. Siksi McCloudin mukaan sarjakuvasta voidaan puhua täydentämisen taiteena. Kerronta voi siirtyä ruudusta ruutuun kuudella eri tavalla: hetkestä hetkeen, toiminnasta toimintaan (yleisin tapa), kohteesta kohteeseen, kohtauksesta kohtaukseen, näkökulmasta näkökulmaan sekä siirtymä, jossa ruutujen välillä ei tunnu olevan mitään loogista seuraussuhdetta. Usein siirtymä voi edustaa montaa eri tyyppiä yhtä aikaa, joten jaottelu on karkea, mutta selkeydessään hyvin havainnollinen.
Teksti ja puhekuplat
thumb|300px|Ignatz-hiiri heittää [[Krazy Katia tiilellä. George Herriman, 1937.]] Sarjakuva koostuu kuvien lisäksi yleensä myös kirjoitetusta tekstistä. Tekstiä on otsikossa, hahmojen käymässä keskustelussa ja sisäisissä ajatuksissa sekä tarvittaessa selostavissa väliteksteissä ja ääniä kuvaavissa tehosteteksteissä. Lisäksi löytyy tekijän allekirjoitus.
Louisiana
Hallinto ja lainsäädäntö
Louisianan lainsäädäntövaltaa käyttää kaksikamarinen osavaltion parlamentti. Sen jäsenten määrä voi vaihdella vaalikaudesta toiseen, mutta ylähuoneessa eli senaatissa on enintään 39 jäsentä, alahuoneessa eli edustajainkokouksessa enintään 105 jäsentä.
Sarjakuvan kielioppi
Teksti ja puhekuplat
Sarjakuvahahmojen keskustelu esitetään yleensä puhekuplien sisällä. Puhekuplasta lähtevä väkänen ilmaisee lukijalle, kuka henkilöistä on äänessä. Joskus myös kuplan muoto ja ääriviiva paljastavat puhujan äänensävyn ja tunnetilan. Siinä missä huutavan henkilön painokkaat vuorosanat on kirjoitettu suurella ja paksulla kirjasinlajilla, symboloi katkoviivalla piirretty puhekupla kuiskaamista. Ajatuskupla eroaa puhekuplasta pehmeämpien kaariensa ansiosta. Keskustelun lisäksi sarjakuvissa voi esiintyä myös televisiosta tai muista sähköisistä lähteistä tulevaa puhetta, jota kuvataan esimerkiksi sahalaitaisen kuplan avulla. Kaikki kuplat on yleensä pyritty suunnittelemaan niin, että ne voi vaivatta lukea oikeassa järjestyksessä. Useimmiten länsimaisessa sarjakuvassa edetään aikajärjestyksessä vasemmalta oikealle.
Louisiana
Hallinto ja lainsäädäntö
Louisiana on ainut Yhdysvaltojen osavaltiosta, jossa lakijärjestelmänä on säädösoikeus muualla Yhdysvalloissa käytettävän tapaoikeuden sijaan. Tämä johtuu Louisianan entisestä asemasta Napoleon I:n hallitseman Ranskan alaisuudessa, ja Louisianan lakia kutsutaankin joskus nimellä Napoleonic Code. Siinä on myös espanjalaisia vaikutteita, joiden laajuudesta on kiistelty. Ylintä toimeenpanovaltaa käyttää kuvernööri.
Sarjakuvan kielioppi
Teksti ja puhekuplat
Monesti sarjakuvissa käytetään myös onomatopoeettisia efektejä eli merkitään erilaisia ääniä (esimerkiksi pam, viuuuh, räts, auoorgh!, tosin joskus myös suomalaisissa sarjakuvissa englannin kielellä: bang, crash, boom jne.). Koska sarjakuvissa äänetkin on välitettävä kuvallisen ilmaisun kautta, myös ilmausten graafinen asu, koko ja muoto ovat tärkeitä. Japanilaisessa sarjakuvassa käytetään suurta määrää onomatopoeettisia sanoja, joista jotkut kuvaavat myös tapahtumia, jotka eivät aiheuta kuultavaa ääntä. Tällaisia sanoja ovat esimerkiksi gaku-gaku, joka viittaa pelosta vapisemiseen, ja tuijottamista tarkoittava jiro-jiro.
Lionel Plumenail
Lionel Plumenail (s. 22. tammikuuta 1967 Bordeaux) on ranskalainen entinen miekkailija. Hän sai hopeaa floretin yksilökilpailussa vuoden 1996 kesäolympialaisissa Atlantassa. Hän kilpaili myös vuoden 2000 kesäolympialaisissa Sydneyssä ja oli mukana voittamassa kultaa floretin joukkuekilpailussa; sen yksilökilpailussa hän jäi 29. sijalle.
Sarjakuvan kielioppi
Kuvat ja merkkikieli
Sarjakuvalla on oma merkkikielensä, joka sisältää monenlaisia kuvallisia symboleja: kuvia ja viivoja. Puhekuplien sisään piirretyillä kuvasymboleilla voidaan korvata puheosuuksia, esimerkiksi hehkulampulla uutta ajatusta, Z-kirjaimella kuorsausta ja pääkallolla kiroilua. Tähdet taas symboloivat kipua, poreilevat kuplat humalatilaa. Useimmiten siis ilmaistaan sarjakuvahahmon tunnetilaa tai mielenliikkeitä. Myös kielikuvia ja vertauksia voidaan kuvittaa, esimerkiksi ”tappavan katseen” voi ilmaista sarjakuvahahmon katseen linjalla olevilla veitsillä. Kuvallisia symboleja näyttää olevan eniten huumori- ja seikkailusarjakuvissa, kun taas niin sanotut vakavammat sarjakuvat pyrkivät niiden vähäiseen käyttöön.
Kuvien lisäksi myös erilaisilla viivoilla on sarjakuvissa tärkeä tehtävänsä. Ensinnäkin viivat korostavat henkilöiden tunnetilojen muutosta. Liikettä taas ilmaistaan niin sanotuilla vauhtiviivoilla, joskin myös hahmojen liikesuunnan ja katseen avulla. Liikettä voi ilmaista paitsi ruudun sisällä, myös täydentämällä ruudusta ruutuun. Lisäksi piirtäjän käyttämällä viivan tyylillä on oma sanomansa. Omaa kieltään puhuvat myös sarjakuvissa mahdollisesti käytettävät värit, joissa suositaan selkeitä, kirkkaita perusvärejä.
Louisiana
Hallinto ja lainsäädäntö
Louisiana on jaettu 65 piirikuntaan. Toisin kuin suurimmassa osassa Yhdysvaltoja, Louisianassa piirikunnista käytetään nimitystä parish.
Rikosoikeus
Louisianassa on käytössä niin sanottu neljän hudin laki, jonka nojalla neljännestä rikoksesta seuraa aina elinkautinen vankeusrangaistus riippumatta rikosten vakavuudesta. Peräti 98 prosenttia Yhdysvalloissa väkivallattomista rikoksista annetuista elinkautisista vankeusrangaistuksista on annettu Louisianassa. ACLU on vaatinut liittovaltion hallintoa ja osavaltioita lopettamaan elinkautisten tuomioiden langettamisen väkivallattomista rikoksista. Louisianassa onkin Yhdysvaltain osavaltioista eniten vankeja suhteessa väkilukuun: vuonna 2013 ennätykselliset 1,42 prosenttia Louisianan aikuisväestöstä istui vankilassa, kun vankien osuus koko Yhdysvaltain aikuisväestöstä oli 0,91 prosenttia.
Kuolemanrangaistus on käytössä Louisianassa. Vuoden 1976 jälkeen osavaltio on teloittanut 28 vankia. Viimeisin teloitus suoritettiin myrkkyruiskeella 7. tammikuuta 2010.
Talous
Louisianan bruttokansantuote vuonna 2010 oli 219 miljardia dollaria. Se oli Yhdysvaltain osavaltioista 24. sijalla.
Louisianan maatalouden tuloista 60 prosenttia tulee maanviljelystä ja loput 40 prosenttia karjataloudesta. Tärkein viljelyskasvi on sokeriruoko. Se on myös Yhdysvaltojen suurin katkarapujen tuottaja.
Liikenne
Louisianassa on yksi suuri kansainvälinen lentoasema: Louis Armstrongin kansainvälinen lentoasema New Orleansissa. Kaikkiaan osavaltiossa on 21 lentoasemaa.
Louisianan 29 satamasta Etelä-Louisianan satama oli rahtimäärillä mitaten Yhdysvaltojen suurin vuonna 2011. New Orleansin satama oli viidennellä tilalla.