cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ponsse
2020-luku
Elokuussa 2021 alkoi future cabin - eli fuca-ohjaamolla varustetun Scorpionin sarjatuotanto. Asiakkaat ovat mukana tuotekehityksessä, he ovat vaikuttaneet muun muassa ergonomian parantamiseen. Harvesterissa oli myös uusi Opti 5g -tietojärjestelmä ja 15,6-tuumainen kosketusnättö. Ohjaamo palkittiin Red Dot -kilpailussa.
Ponsse ilmoitti marraskuussa 2021 vastaavansa jatkossa itse Chilen myynti-, varaosa- ja huoltopalvelutoiminnoistaan, joita hoitamaan Chileen on perustettu tytäryhtiö Ponsse Chile S.p.A. Muutos tapahtui Ponssen ostettua jälleenmyyjänsä F.C. Ventas Y Servicios Limitada toiminnoista huoltopalvelukeskuksen varaosavarastoineen ja huoltoautoineen. Kauppa tuli päätökseen maaliskuussa 2022. Ponssen vuosittaisen liiketoiminnan laajuus Chilessä on noin kymmenen miljoonaa euroa.
Helmikuussa 2022 Ponsse ja sen tytäryhtiö Epec avasivat tuotekehitysyksikön Turkuun.
Organisaatio
Vuodesta 2015 lähtien Ponssen organisaatiorakenne on perustunut kolmeen pääprosessiin:
Vuonna 2020 yhtiöllä oli 1750 työntekijää, joista Suomessa 930. Asiakkaita sillä oli 45 maassa. Yrityksen teknologiatytäryhtiö Epec työllisti 125 henkilöä. Konsernin liikevaihto oli 636,6 miljoonaa euroa, josta viennin osuus oli 80 prosenttia. Tytäryhtiöitä oli 12, ne sijaitsivat Brasiliassa, Britanniassa, Irlannissa, Kiinassa, Norjassa, Ranskassa, Ruotsissa, Uruguayssa, Venäjällä ja Yhdysvalloissa. Omia jälleenmyyjiä sillä oli esimerkiksi Yhdysvalloissa, Kiinassa, Romaniassa, Kanadassa ja Italiassa. Yhtiön jälleenmyyjäverkostossa toimi 42 yritystä yli 40 maassa.
Syksyllä 2021 Ponsse osti Chilestä paikallisen jälleenmyyjänsä huoltapalvelukeskuksen. Venäjällä Ponssella on palveluverkko, johon kuuluu 44 huoltopalvelukeskusta.
Joulukuussa 2021 Ponssen kymmenen suurinta omistajaa olivat Juha Vidgrén, Jukka Vidgrén, Janne Vidgrén, Jarmo Vidgrén, Sijoitusrahasto Nordea Nordic Small Cap, Skandinaviska Enskilda Banken, Keskinäinen Eläkevakuutusyhtiö Ilmarinen, Keskinäinen työeläkevakuutusyhtiö Varma, Einari Vidgrénin säätiö SR ja sijoitusrahasto Evli Suomi. Yhtiön osake- ja äänienemmistö on Vidgrénin suvun hallussa.
Tuotteet
Ponssen päätuotteita ovat harvesterit, ajokoneet, yhdistelmäkoneet ja hakkuupäät.
Ponsse valmistaa, myy ja huoltaa tavaralajimenetelmään perustuvia metsäkoneita ja tekee niihin myös tietojärjestelmiä. Ponssen metsäkoneita on pidetty edelläkävijänä teollisen internetin sovelluksissa. Harvesterit toimivat digitaalisesti. Valmistuneet tuotostiedot ja tienvarteen ajettujen puutavaralajien määrät raportoidaan päivittäin metsäyhtiölle. Tavaralajimenetelmässä rungot katkotaan jo metsässä käytön vaatimiin mittoihin, minkä jälkeen tietojärjestelmät ilmoittavat loppuasiakkaalle tiedon siitä, kuinka paljon ja millaista puuta seuraavaksi saapuu. Verkon kautta saadaan myös ohjeet tulevien työmaiden korjuu- ja katkontatarpeista.
Ponsse on kehittänyt Etelä-Savon pelastuslaitoksen kanssa Mörkö-metsäkoneen, jossa metsäkuormatraktorin päälle asennetaan vesisäiliö, pumppukalusto ja vesitykki. Mörköä on hyödynnetty esimerkiksi Taipalsaaren turvetuotantoalueen palossa kesäkuussa 2019 ja Kalajoen metsäpalon jälkisammutuksessa elokuussa 2021 ja sitä on myyty ulkomaille, esimerkiksi Kanadaan. Mörköä kuljettaa metsäkoneen kuljettaja ja vesitykkiä ohjaa koulutuksen saanut henkilö. Metsäkoneella pääsee paikkoihin, joihin muuten olisi hankalaa päästä.
Ponssen tuotteille on myönnetty Avainlipun käyttöoikeus.
Koulutusta
Ponsse tekee yhteistyötä oppilaitosten, kuten Ylä-Savon ammattiopisto YSAO:n ja Savonia-ammattikorkeakoulun kanssa. Esimerkiksi Pohjois-Karjalan Ammattiopistossa Valtimolla on Ponsse-asentajakurssi, jossa erikoistutaan Ponsse-metsäkoneasentajaksi. Ylä-Savon ammattiopistossa taas on kehitetty laajennettua työssäoppimista hyödyntäen kone- ja tuotantotekniikan perustutkinto-opiskelijoille opintopolkumalli, jossa opiskelija suorittaa 35% opinnoistaan Ponsse Oyj:n eri toimipisteissä.
Chiang Rai (provinssi)
Chiang Rain provinssi on Thaimaan pohjoisin provinssi (changwat). Se rajautuu Phayaon, Lampangin ja Chiang Main provinsseihin sekä pohjoisessa Laosiin ja Myanmariin. Sen pinta-ala on 11 678,4 neliökilometriä ja siellä on arviolta 1 143 800 asukasta (vuonna 2017).
Maantiede
Alueen keskikorkeus on 580 m merenpinnasta. Alueen pohjoisosa kuuluu niin sanottuun Kultaiseen kolmioon, jossa Thaimaan, Laosin ja Myanmarin rajat yhtyvät – alue oli turvaton rajojen yli tapahtuvan huumeiden salakuljetuksen vuoksi. Mekongjoki muodostaa rajan Laosin kanssa.
Historia
Chiang Raista tuli provinssi 1910, jota ennen se oli osa Lannathain kuningaskuntaa vuosisatojen ajan. Lannathain liityttyä Thaimaahan se pysyi autonomisena alueena, jota hallinnoi Chiang Mai.
Väestö
12,5 % väestöstä kuuluu vuoristoheimoihin, Pohjois-Thaimaan vähemmistöihin.
Symbolit
Provinssin sinetti esittää valkoista elefanttia, kuninkaallista symbolia. Se muistuttaa, että Chiang Rain perusti kuningas Mengrai, legendan mukaan syynä on hänen elefanttinsa mieltymys paikkaan.
Provinssin puu on Mayodendron ja provinssin kukka tulitrumpetti (Pyrostegia venusta).
Nobel-museo
thumb|300px|Nobel-museo sijaitsee Börshusetin katutasossa. Nobel-museo on museo Ruotsin pääkaupungissa Tukholmassa. Se sijaitsee Tukholman vanhassakaupungissa, Tukholman entisessä pörssitalossa Börshusetissa. Museo perustettiin vuonna 2001, jolloin Nobel-palkinto vietti satavuotisjuhlaansa. Museo on keskittynyt 1900-luvun saavutuksiin tieteen ja kulttuurin saralla esitellen Nobel-palkittuja.
Chiang Rai (provinssi)
Aluejako
Provinssi jakaantuu 16 alueeseen (amphoe) ja kahteen osa-alueeseen (king amphoe). Nämä edelleen jakaantuvat 124 kunnaksi (tambon) ja 1 510 kyläksi (mubaan).
Nobel-museo
Aiheesta muualla
59.32521°N, 18.0708°W
Per Olof Hallman
Hallman opiskeli Kuninkaallisessa teknillisessä korkeakoulussa Tukholmassa vuosina 1887–1990 ja Kuninkaallisessa taideakatemiassa vuosina 1890–1993. Hänestä tuli Tukholman kaupungin rakennuslautakunnan virkamies vuonna 1894 ja lautakunnan vakinainen arkkitehti vuonna 1902. Vuonna 1897 Hallman nimitettiin kaupunkisuunnittelun dosentiksi kuninkaalliseen teknilliseen korkeakouluun ja vuonna 1906 arkkitehdiksi yli-intendentin konttoriin. Vuonna 1913 Hallman nousi Tukholman apulaiskaupunginarkkitehdiksi ja vuosina 1921–1927 hän toimi kaupungin kaupunkisuunnittelukonttorin päällikkönä.
Hallman oli erikoistunut kaupunkisuunnitteluun ja oli alansa modernien ja progressiivisten aatteiden puolestapuhuja. Vuonna 1901 hän voitti yhdessä Fredrik Sundbärgin kanssa uudesta göteborgilaisesta kaupunginosasta Johannebergista järjestetyn suunnittelukilpailun ensimmäisen palkinnon. Göteborgin lisäksi Hallman suunnitteli alueita useisiin muihinkin ruotsalaisiin kaupunkeihin, huomattavimpana Tukholmaan. Tukholmassa Hallman oli suunnittelemassa muun muassa Lärkstadenin, Helgalundenin, Röda bergenin, Eriksbergin, Blecktornsparkenin, Gamla Enskeden ja Aspuddenin alueita.
Hallman toimi palkintotuomarina muun muassa Helsingissä, Tampereella ja Trollhättanissa järjestetyissä suunnittelukilpailuissa. Kaupunkisuunnittelun lisäksi hän suunnitteli rakennuksia.
Ebbe Linde
{{Kirjailija | nimi           = Ebbe Linde | alkuperäinen nimi = | kuva           = Litterärt gäng på Villa Golicke.jpg | kuvankoko      = 200px | kuvateksti     = Ebbe Linde osallistui 1938 Villa Golickessa kirjailijatapaamiseen. Linde katsoo äärimäisenä oikealla ylänurkassa kameraan. | koko nimi      = | salanimi       = | syntymäaika    = 1897 | syntymäpaikka  = Krokek, Ruotsi | kuolinaika     = {{Kuolinvuosi ja ikä|1897|1991}}} | kuolinpaikka   = - | ammatit        = runoilija | arvonimi       = - | äidinkieli     = ruotsi | kansalaisuus   = Ruotsi | aikakausi      = | tyylilajit     = | aiheet         = | suuntaus       = | tuotannon kieli = ruotsi | debyyttiteokset = | pääteokset     = | puoliso        = | lapset         = | vanhemmat      = | palkinnot      = | ehdokkuudet    = | uskonto        = | huomioita      = | allekirjoitus  = | sivusto        = }} Ebbe Linde (1897 Krokek, Ruotsi – 1991 ) oli ruotsalainen runoilija ja kääntäjä, koulutukseltaan filosofian lisensiaatti. Hän toimi 1926–1948 sähkökemian opettajana ja kirjoitti Dagens Nyheteriin teatterikritiikkiä.
Linde oli modernistisen runouden uranuurtaja Ruotsissa jo 1924 ilmestyneellä kokoelmallaan Bräsch, mutta varsinkin Dikter III osoittaa hänet modernistiksi. Hän kirjoitti myös kokeellisia näytelmiä, antiromaanin Dagsbokålder ja romaanin.
Suomennetut runot
Teoksessa Viesti mereen: antologia Ruotsin uutta runoutta (WSOY 1946) on kaksi Linden runoa suomeksi.
Nina Rinkinen
Nina Rinkinen on Teatteri Tuikkeen toinen perustajajäsen. Hän on ollut kehittämässä Teatteri Tuikkeelle omaleimaista teatterin tyyliä johon kuuluu muun muassa muiden aistien kun näön varaan tehdyt aistiteatteriproduktiot.
Seututie 899
thumb|250px|Tie Sotkamon Rekivaaran kohdalla pohjoiseen.
Seututie 899 on Sotkamon Juurikkalahdesta Vuokatin kautta Kajaanin Jormuaan johtava seututie, jonka pituus on noin 41 kilometriä.
Reitti
Seututie 899 haarautuu Sotkamossa Juurikkalahdessa valtatieltä 6 pohjoiseen Nurmestienä ja kulkee Rekivaaran ja Laukkalankylän kautta Vuokattiin, jossa se risteää kantatie 76:n kanssa. Vuokatista tie jatkuu Pohjavaarantienä Tikkalanniemen ja Rannankylän kautta Pohjavaaraan, jossa erkanee yhdystie 8990 Kuluntalahteen. Pohjavaarasta tie 899 jatkuu edelleen Jormuantienä Jormualle, jossa se yhtyy Kulunnantiehen, ylittää Kajaani−Kontiomäki-radan ja liittyy valtatiehen 5 (E63).
Nähtävyyksiä ja palveluita
Sotkamossa tieltä 899 on melko lyhyt matka Vuokatinvaaralle. Tien varrella on Vuokatin lomapalveluita ja Pohjavaarantiellä Naapurivaaran lomakylä. Jormuantien varrella lähellä Kajaanin rajaa on Kotaharjun tila.
Eyvind Johnson
Olof Edvin ”Eyvind” Verner Johnson (29. heinäkuuta 1900 Boden, Norrbotten, Ruotsi – 25. elokuuta 1976 Tukholma) oli ruotsalainen kirjailija, jolle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto yhdessä Harry Martinsonin kanssa vuonna 1974.
Eyvind Johnson kuului itseoppineisiin kirjailijoihin. Hän syntyi kuusilapsiseen perheeseen ja lähti 14-vuotiaana sekalaisiin töihin lähikaupunkiin: sahalle ja tiilitehtaalle. Työttömäksi jäätyään hän matkusti Tukholmaan tehdastöihin. Metallityöväenlakon aikana 1920 yritti ensimmäistä kertaa elää kirjoitustuloillaan. Vuonna 1921 hän lähti pariksi vuodeksi Saksaan ja Ranskaan ja kirjoitti sieltä ruotsalaisiin lehtiin.
Johnsonin varhaiset teokset käsittelevät hänen vaatimattomia lähtokohtiaan ja sosiaalisia ja poliittia ongelmia. Myöhäisemmissä teoksissa hän kokeili ja kyseenalaisti kertojan roolia ja ajan käsittelyä kirjallisuudessa. Toinen maailmansota järisytti hänen maailmankuvaansa: hän luopui pasifismista ja päätyi vakaumukseen, että pahaa on vastustettava väkivallalla. Suomen talvisodan aikana hän toimi kirjailija Harry Martinsonin kanssa Suomen hyväksi. Sodanjälkeinen romaani Sotilaan paluu tuo esille, kuinka sodan raskaat kokemukset elävät sotilaiden mielissä.
Johnsonin pääteoksena pidetään neliosaista, osittain omaelämäkerrallista sarjaa Romaani Olofista (1934–1937), joka kertoo nuoren miehen kasvuvuosista Norlannissa 1900-luvun alkupuolella.
Mozambique (täsmennyssivu)
Mozambique voi tarkoittaa seuraavia:
Gabriel Saarenpää
Gabriel Martinpoikaa Saarenpää oli suomalainen nimismies, valtiopäivämies ja kirkonrakentaja sekä Lapuan Saarenpään talon isäntä 1664–1700.
Gabriel Saarenpään isä oli lautamies ja kirkonisäntä. Hän kuului 1613 ratsutilallisena ja sotilaana Kustaa II Aadolfin henkivartijajoukkoon Venäjän retkellä. Gabrielin kaksi veljeä olivat Vaasassa porvareina, ja Gabriel itse lienee käynyt koulua, sillä hän sai Kaarleporin kreivikunnan nimismiehen viran Lapualla.
1690-luvun alussa Saarenpää teki suunnitelman Ylistaron kirkon laajentamiseksi, mutta ennen kuin hän palasi luvanhakumatkalta Tukholmasta, ylistarolaiset olivat rakentaneet laajennuksen omin luvin. Vuonna 1700 Saarenpää teki sopimuksen Kristiinankaupungin uuden kirkon rakentamiseksi, josta hänelle luvattiin palkaksi 220 kuparitalaria, ja hänen avukseen palkattiin 40 kirvesmiestä. Nykyään kyseinen Ulrika Eleonoran kirkko on vanhin Etelä-Pohjanmaan puukirkoista.
Airvault
Airvault on Ranskan kunta Deux-Sèvresin departementissa Poitou-Charentesin hallintoalueella. 49 neliökilometrin laajuisessa kunnassa oli vuoden 2012 väestönlaskennassa 3 047  asukasta.
Airvault’n kylään johtaa silta Thouetjoen yli. Kylän keskellä oleva Saint Pierren kirkko rakennettiin alun perin vuoden 975 paikkeilla, mutta sitä on rakennettu uudelleen ainakin 1000- ja 1100-luvuilla, jolloin sitä käyttivät levähdyspaikkana Santiago de Compostelaan matkalla olleet pyhiinvaeltajat. Kirkonaukion alla on maanalainen kaivo. Korttelin päässä kirkosta on kotiseutumuseo. Aivault’n linna on mäen päällä kylän yläpuolella.
Kirjailija Voltairen arvellaan keksineen taiteilijanimensä kääntämällä kylän nimen Airvault tavut toisinpäin. Tarinaa tukee se, että Voltairen toisen vanhemman arvellaan omistaneen kiinteistön kylässä.
Airvault’ssa pidetään vuosittainen australialaiselle didgeridoo-soittimelle omistettu festivaali.
Louis-Joseph Gay-Lussac
Elämä
Gay-Lussac syntyi ranskalaisessa Saint-Léonard-de-Noblat’n kaupungissa. Opetuksensa hän sai kotona ja vasta vuonna 1794 hänet lähetettiin Pariisiin valmistautumaan opintoihinsa École polytechniquessa. Myöhemmin hän siirtyi opiskelemaan École nationale des ponts et chausséeseen ja pian siirron jälkeen hänestä tuli Claude Louis Berthollet’n apulainen. Gay-Lussac toimi Sorbonnessa fysiikan professorina vuosina 1808–1832 ja sen jälkeen kemian professorian Jardin des Plantes’ssa.
Gay-Lussac meni naimisiin Geneviève-Marie-Joseph Rojot’n kanssa vuonna 1809. Pariskunnalle syntyi viisi lasta.
Tutkimukset ja kokeilut
Opettajansa Antoine-Laurent Lavoisierin tavoin Gay-Lussac oli kiinnostunut kaasujen ominaisuuksista. Hänen ensimmäisen suuren tutkimusprojektinsa tuloksena oli, että kaikkien kaasujen tilavuus muuttuu lämpötilanmuutoksissa samalla tavalla, jos paine on vakio (Charlesin laki). Gay-Lussac julkaisi periaatteen vuonna 1802, mutta periaate on kirjattu Jacques Charlesin nimiin, sillä tämä oli päätellyt saman asian 15 vuotta aikaisemmin, vaikkakaan ei julkaissut sitä.
Vuonna 1804 Gay-Lussac nousi vetypallojen kannattelemana yli seitsemän kilometrin korkeuteen, ja mittasi painetta, lämpötilaa, kosteutta ja ilman koostumusta eri korkeuksilla. Hän teki samalla myös magneettisia havaintoja.
Vuonna 1808 Gay-Lussac julkaisi tunnetun tuloksensa samassa paineessa ja lämpötilassa yhdistettyjen kaasujen tilavuuden säilymisestä. Tästä muotoutui Gay-Lussacin laki.
Kemian alalla Gay-Lussac valmisti kaliumia ja booria, tutki klooria, jodia ja syaania sekä paransi rikkihapon valmistustapaa.
Merimiespihvi
pienoiskuva|Merimiespihviä maustekurkun kera. Merimiespihvi on padassa hauduttamalla valmistettu liharuoka, jonka keskeisinä valmistusaineina ovat viipaloitu naudanliha, viipaloidut perunat ja sipuli. Mausteina käytetään muun muassa maustepippuria ja laakerinlehteä. Valmistuksessa perunat, lihaviipaleet ja sipulilohkot asetetaan kerroksittain pataan (alimmaisena ja päällimmäisenä peruna), ja joukkoon lisätään runsaasti nestettä, joka on tavallisesti olutta mutta myös lihalientä tai molempia. Naudanpaistin mureudesta riippuen sitä kannattaa hieman esikypsentää esimerkiksi pannulla. Hauduttaminen kestää 1–1,5 tuntia. Merimiespihvin lisäkkeiksi sopivat etikkapunajuuri ja maustekurkku.
Only Shadows Dance
Only Shadows Dance on Technicolourin toinen studioalbumi, joka julkaistiin toukokuussa 2005. Albumi toi yhtyeelle julkisuutta radiosoittoon paljon päässeillä singleillä ”All My Life” ja ”Teach Me Love (I'm In Denial)”. Kappaleista ”Nowhere to Go” ja ”Teach Me Love (I'm In Denial)” kuvattiin musiikkivideot.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 11.
Tuntematon nainen
Tuntematon nainen on italialaisen Giuseppe Tornatoren ohjaama film noir -tyyppinen elokuva, joka edustaa   tyylilajeiltaan draamaa ja trilleriä. Elokuva kertoo ukrainalaisesta entisestä prostituoidusta Irenasta (Ksenija Rappoport), joka muuttaa Pohjois-Italiaan.
Elokuvan maailman ensi-ilta oli 19. lokakuuta 2006 Rooman elokuvajuhlilla. Suomen ensi-ilta oli 31. elokuuta 2007.
Pohjoisfriiseinsaaret
Pohjoisfriiseinsaaret on saariryhmä Pohjanmerellä, Jyllannin niemimaan länsirannikolla. Se muodostaa osan Friiseinsaarista ja kuuluu osin Saksalle, osin Tanskalle.
Pohjoisfriiseinsaariin kuuluvat muun muassa Sylt, Rømø, Fanø, Föhr, Amrum, Nordstrandischmoor ja Pellworm. Suurin saarista on Sylt, joka on pinta-alaltaan noin sata neliökilometriä. Lisäksi saariryhmään kuuluu useita pienempiä saaria ja luotoja. Aiemmin saariin kuului myös vuonna 1987 valmistuneen polderin avulla mantereeseen yhdistetty Nordstrand.
Monet saarista ovat varakkaiden saksalaisten suosima lomakohde.
Curryn piirikunta (New Mexico)
Curryn piirikunta on Yhdysvaltojen New Mexicon osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 48 376. vuonna 2010 ja sen pinta-ala Piirikunnan pinta-ala on 3 647 neliökilometriä. Curryn suurin kaupunki Clovis on myös piirikunnan hallintokeskus.
Tim Alexander
Tim "Herb" Alexander on yhdysvaltalainen rumpali. Hän on soittanut mm. yhtyeissä Primus ja Laundry. Alexanderin viimeisin julkaistu albumi on sooloprojektilta Fata Morgana.
Aberdeen (Etelä-Dakota)
Kaupungissa toimii kaksi korkeakoulua. Valtion rahoittama julkinen yliopisto Northern State University perustettiin vuonna 1889. Sillä on runsaat 2 500 opiskelijaa. Katolinen Presentation College tarjoaa lähinnä terveydenhuoltoon liittyvää koulutusta, ja sillä on noin 800 opiskelijaa.
Aiheesta muualla
thumb|250px|left|Katukuvaa kaupungista
Robert David Hall
Robert David Hall (s. 9. marraskuuta 1947 East Orange, New Jersey) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan ehkä parhaiten TV-sarjasta C.S.I., jossa hän esitti oikeuslääkäri Al Robbinsia vuosina 2000–2015. Hänen ensimmäinen esiintymisensä oli sarjan 1. tuotantokauden 6. jaksossa josta alkaen hän esiintyi aina sarjan viimeiseen 15. tuotantokauden päätösjaksoon asti kaikkiaan 328 jaksossa. Hänellä oli rooli myös elokuvissa Starship Troopers (1997) ja Neuvottelija (1998).
Robert Hall valmistui UCLA:sta vuonna 1971 pääaineenaan englantilainen kirjallisuus. Näyttelijän työnsä ohessa Hall on arvostettu laulaja, kitaristi ja pianisti.
Sylvian joululaulu
Sylvian joululaulu on Zacharias Topeliuksen vuonna 1853 julkaistu runo, jonka Karl Collan sävelsi joululauluksi. Runon ovat suomentaneet Elina Vaara ja Martti Korpilahti, ja jälkimmäinen suomennos vuodelta 1918 on yksi rakastetuimpia joululauluja. Se valittiin Yleisradion äänestyksissä 1960-luvulla ja uudestaan vuonna 2002 kaikkein kauneimmaksi joululauluksi. Runo on yksi Sylvian laulut -kokoelmasta.
Sylvia eli mustapääkerttu (Sylvia atricapilla) on muuttolintu, joka talvehtii Sisiliassa, Italiassa. Runo kertoo etelän ihmeistä, kuten sypresseistä ja Etnasta, mutta myös koti-ikävästä ja isänmaanrakkaudesta.
Laulussa mainitaan ”häkki mi sulkee mun sirkuttajain”, mikä tarkoittaa häkkiä, johon laulun minä eli kerttunen (sama sylvia, joka laulaa myös Kesäpäivänä Kangasalla) on suljettu silmät puhkaistuna, jotta se yölaulajana houkuttelisi lajitovereitaan lentämään suoraan pyydystäjien verkkoon, minkä jälkeen niiltä otetaan kieli herkuttelijoiden syötäväksi. Topelius vastusti tätä julmaa verkkopyyntiä.
Häkki-vertauksen on ajateltu kuvailevan myös Suomen asemaa Venäjän autonomisena mutta alistettuna osana. Runossa siis viitataan Suomen itsenäisyyspyrkimyksiin (ja runo on osa niistä pyrkimyksistä), jotka alkoivat jo vuodesta 1809. Toisaalta jotkut tosin luulevat anakronistisesti, että tässä viitattaisiin Suomen itsenäistymiseen vuonna 1917.
Karl Collan sävelsi Topeliuksen runon vuonna 1855 eli melko pian sen ilmestyttyä. Laulu julkaistiin kuuden laulun sarjassa, jonka otsikkona oli Sånger och visor med Pianoforteaccompagnement: 1) Till Emma, 2) Tamburinen, 3) Suleika, 4) Du bist wie eine Blume, 5) Wanderers Nachtlied ja 6) Sylvias julvisa. Muiden sarjan laulujen tavoin Sylvian joululaulu oli tarkoitettu alun perin yksinlauluksi.
Ensimmäisen säkeistön neljännessä säkeessä lauletaan yleisimmin ”pirtteihin”. Jotkut katsovat paremmaksi laulaa ”piltteihin”, mikä vastaa suoremmin Topeliuksen alkuperäisessä runossa tässä kohdassa mainittuja lapsia (barnen).
Sylvian joululaulu
suom. Martti Korpilahti
2. Miss' sypressit tuoksuu nyt talvellakin, istun oksalla uljaimman puun, miss' siintääpi veet, viini on vaahtovin ja sää aina kuin toukokuun. Ja Etnanpa kaukaa mä kauniina nään, ah, tää kaikki hurmaa ja huumaapi pään, ja laulelmat lempeesti lehdoissa soi, sen runsaammat riemut ken kertoilla voi!
3. Sä tähdistä kirkkain nyt loisteesi luo sinne Suomeeni kaukaisehen! Ja sitten kun sammuu sun tuikkeesi tuo, sa siunaa se maa muistojen! Sen vertaista toista en mistään ma saa, on armain ja kallein mull' ain Suomenmaa! Ja kiitosta sen laulu soi Sylvian ja soi aina lauluista sointuisimman.
Sylvias visa
1. Och nu är det jul i min älskade Nord, är det jul i vårt hjärta också? Och ljusen de brinna på rågade bord, och barnen i väntan stå. Där borta i taket, där hänger han än, den bur, som har fångat min trognaste vän, och sången har tystnat i fängelseborg, o, vem har ett hjärta för sångarens sorg?
2. Jag bor i de eviga vårarnas land, där de glödande druvorna gro. Cypresserna dofta vid havets strand, där har jag mitt ensliga bo. Det flammande Etna, det gnistrar så skönt, och luften är vårlig och gräset är grönt, orangernas ånga ur skogarna går, och ljuv mandolinen som kärlek slår.
3. Cypresserna dofta. Det brusande hav i silver mot stranden bryts; vid foten av Etna, där är en grav, vars sorg uti blommor byts. Där slumrar en gäst från nordens dal; och nu är det jul i hans fädernesal. Vem sjunger din visa, som fordom en gång? Hör, Sylvia sjunger din hembygds sång!
4. Och stråla, du klaraste stjärna i skyn, blicka ned på min älskade Nord! Och när du går bort under himmelens bryn, välsigna min fädernejord! I blommande vårar på gyllene strand, var finnes ett land som mitt fädernesland? För dig vill jag sjunga om kärlek och vår, så länge din Sylvias hjärta slår.
Pohjoislahti
Pohjoislahti on kylä Etelä-Keuruulla. Se sijaitsee kantatien 58 varrella Pohjoisjärven ja Keurusselän välisellä harjanteella. Pohjoislahdella on ala-aste, kirjakauppa, kaksi frisbeegolfrataa ja ravintola. Siellä toimii myös nuorisoseura ja kesäteatteri. Pohjoislahti kuuluu Jyväskylän Rallin ajoreittiin nimellä Pohjoisperän pikataival.
Mikko Mustonen (koripalloilija)
Mikko Mustonen on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija ja koripallovalmentaja.
Mustonen pelasi Tampereen Kiertäjissä yhteensä kolme SM-sarjakautta vuosina 1957–1964 parhaimmillaan 3,1 pisteen keskiarvolla. Kauden 1963–1964 Mustonen toimi myös Kiertäjien päävalmentajana.
Amor real
Amor real on televisioyhtiö Televisan esittämä meksikolainen televisiosarja. Sen päärooleissa ovat Adela Noriega, Fernando Colunga, Mauricio Islas ja Helena Rojo.
Mäntyöljy
Mäntyöljy on havupuusta sulfaattisellutehtaan sellunkeiton sivutuotteena saatavaa ainetta. Raakamäntyöljystä jalostetaan esimerkiksi Suomessa monenlaisia kemiantuotteita ja diesel-polttoainetta.
Raakamäntyöljyn koostumus vaihtelee puulajin ja kasvupaikan mukaan. Havupuuta käytettäessä saadaan raakamäntyöljyä Suomessa keskimäärin 35 kg/t sellua. Raakamäntyöljy koostuu hartsihapoista (20–50 %), rasvahapoista (35–70 %) ja neutraaleista aineosista (5–30 %). Hartsihapoista tärkeimmät ovat abietiini-, dehydroabietiini-, palustriini-, neoabietiini-, pimaari- ja levopimaarihappo. Rasvahapoista pääosa on öljyhappoa ja linolihappoa. Mäntyöljyn neutraalit aineet koostuvat pääasiassa steroleista, diterpeeni alkoholeista ja -aldehydeistä.
Käyttö
Raakamäntyöljyä käytetään vain vähän käsittelemättömänä esimerkiksi bitumiemulsioiden, kasvinsuojeluaineiden ja poraöljyjen valmistamiseen. Mäntyöljy on molekyylien seos, josta voidaan tislaamalla erottaa eri jakeita jatkokäyttöön. Pääosa raakamäntyöljystä tislataan mäntyöljytislaamossa. Mäntyöljyn tislauksen päätuotteet ovat mäntyrasvahappo ja mäntyhartsi. Lisäksi saadaan ns. esiöljyä ja mäntypikeä, sekä tislattua mäntyöljyä. Kun näitä jakeita jalostetaan edelleen, saadaan erilaisiin käyttökohteisiin soveltuvia aineita.
Mäntyrasvahappoa käytetään maalitehtailla alkydihartsien valmistuksessa. Sekatisleet ja tislatut mäntyöljyt käytetään mäntysaippuan eli mäntysuovan valmistukseen sekä maali- ja liimateollisuuden raaka-aineeksi. Mäntyöljypohjaisia tuotteita käytetään esimerkiksi teippeihin, etiketteihin, pakkaus- ja lattiamateriaaleihin, maaleihin, pinnoitteisiin, liimoihin, voiteluaineisiin, metallintyöstönesteisiin, polttoaineiden lisäaineisiin, kaivosteollisuuteen, öljykenttäsovelluksiin ja autonrenkaisiin.
Veren kolesterolitasoa alentavia steroleja valmistetaan mäntyöljystä. Purukumi ja huulipuna voivat sisältää mäntyöljyperäisiä aineita. Suomen Rehu on ensimmäisenä maailmassa kehittänyt ja tuonut markkinoille eläinrehun, joka sisältää mäntyöljyn pihka-aineita. Nämä toimivat luonnonmukaisia tulehdusta estäviä aineina, minkä ansioista siipikarjalihan tuotannossa voidaan vähentää antibioottien käyttöä, joka Suomessa on vähäistä, mutta monissa Euroopankin maissa huomattavan yleistä.
Mäntyöljystä voidaan valmistaa myös asfaltin kierrätystä edistävää ainetta. Sen avulla jopa 75 % vanhasta asfaltista voidaan käyttää uudelleen teiden pinnoituksessa. Pinnoite on laadukasta ja sen käyttö säästää rahaa sekä luonnonvaroja, joita kuluisi uuden bitumin käytöstä ja asfalttijätteen hävityksestä.
Yritykset
2014 mäntyöljyn jalostus työllisti n. 3 000 henkilöä Euroopassa ja liiketoiminnan arvo oli yli miljardi euroa. Suomessa toimivat alan yritykset, Kraton Chemical Oulu ssa ja Forchem Rauma lla, tuottavat korkean jalostusarvon koko jalostusketjun osalta. Suurin osa niiden tuotannosta menee vientiin.
UPM on rakentanut 2012–2015 Lappeenrantaan biojalostamon, jonka pääraaka-aine on mäntyöljy. Biojalostamo valmistaa vetykäsittelyteknologiaa käyttäen puupohjaisia biopolttoaineita liikennekäyttöön.
Kilpailu käytöstä
Jotkin mäntyöljyn jalostajat vastustavat Suomen valtion ja Euroopan unioni n politiikkaa, jolla mäntyöljy on määritelty tähderaaka-aineeksi ja polttoaine eksi. Jalostajat muistuttavat julkaisemallaan videolla, että mäntyöljyä saadaan hyvin niukasti ja siitä jatkojalostetuista tuotteista on kova kysyntä maailmalla. Yritysten mukaan valtion toimet vahingoittavat kestävän biotalouden kehitystä Euroopassa.
Tutkimus paljastaa myös, että mäntyöljystä jalostetuilla biopohjaisilla kemikaaleilla on erittäin myönteinen vaikutus taloudelliseen arvonlisään (EVA, Economic Value Add) sen pitkän jalostusketjun takia. Tulokset osoittavat, että mäntyöljyn jalostus biopohjaisiksi kemikaaleiksi tuottaa EVA:n, joka on vähintään neljä kertaa suurempi kuin uusiutuvan dieselin EVA. Mäntyöljyn jalostuksen vaikutus Euroopan työllisyyteen verrattuna biodieseliä tuottavaan teollisuuteen on dramaattinen. Tutkimuksen mukaan mäntyöljyn jalostus työllistää suoraan ja välillisesti 4 000 ihmistä, kun uusiutuvan dieselin valmistus antaa työtä 400:lle.
Jeffrey
Jeffrey on englanninkielinen miehen etunimi. Se on muunnelma nimestä Geoffrey, joka on germaanista alkuperää. Nimi Jeffrey lyhennetään usein muotoon Jeff. Suomessa etunimi Jeffrey on vuoteen 2023 mennessä annettu yhteensä 298 miehelle.
Tunnettuja Jeffrey-nimisiä
Kuvitteellisia henkilöitä:
Dick Button
Richard ”Dick” Button (s. 18. heinäkuuta 1929 Englewood New Jersey) on yhdysvaltalainen kaksinkertainen taitoluistelun olympiavoittaja.
Button osallistui ensimmäisiin olympialaisiinsa 18-vuotiaana 1948 St. Moritzissa. Hän voitti taitoluistelussa kultaa selvällä erolla, kun kahdeksan tuomaria yhdeksästä arvosteli hänet ensimmäiseksi. Button suoritti kisassa ensimmäisenä luistelijana onnistuneen kaksoisaxelin.
Oslon olympialaisissa neljä vuotta myöhemmin Button teki ensimmäisenä taitoluistelijana kisassa onnistuneen kolmoishypyn, kolmoisrittin. Tuomarit arvostivat Buttonin yksimielisesti kisan voittajaksi Kahden olympiakultansa lisäksi Buttonilla on maailmanmestaruuskisoista viisi kultaa ja yksi hopea.
Urheilu-uransa jälkeen Button on toiminut ABC:n urheilun taitoluistelijakommentaattorina. Vaikka NBC on hallinnut Yhdysvaltojen olympialähetyksiä 1980-luvulta lähtien, on Button jatkanut ABC:llä taitoluistelun MM-kisoissa.
Les Alleuds (Deux-Sèvres)
Les Alleuds on Ranskan kunta Deux-Sèvresin departementissa Poitou-Charentesin hallintoalueella. 9,2 neliökilometrin laajuisessa kunnassa oli vuoden 2012 väestönlaskennassa 281 asukasta. Suurimmillaan 1800-luvun lopulla kylässä on ollut noin 650 asukasta.
Elsa Aarni
Elsa Gustafva Aarni (19. marraskuuta 1890 Tampere – 22. lokakuuta 1969) oli suomalainen näyttelijä.
Elämä ja ura
Elsa Aarnin vanhemmat olivat kirjuri August Wallenius (Vanamo) ja Fanny Fihlman. Ennen teatteriuraansa hän toimi jonkin aikaa liikeapulaisena. Varojen puutteessa Aarnin teatteritaiteelliset opinnot jäivät yhteen lukukauteen Suomen Kansallisteatterin oppilaskoulussa.
Aarni oli kiinnitettynä Tampereen Teatteriin vuosina 1909 sekä 1918–1925 ja 1940–1947. Kaudella 1909–1910 hän näytteli Tampereen Työväen Teatterissa ja vuosina 1911–1917 kiertuenäyttelijänä. Kauden 1926–1927 Aarni näytteli helsinkiläisen Kansan Näyttämön riveissä. Vuosina 1929–1940 hän työskenteli Kotkan Näyttämöllä näyttelijänä ja ohjaajana.
Aarnin näyttämötehtäviä olivat muun muassa Kirsti ja Elina Elinan surmassa, Katri ja Sigrid Daniel Hjortissa ja rouva Tabret näytelmässä Pyhä liekki. Hänen rooleihinsa lukeutuivat niin ikään Loviisa Hella Wuolijoen näytelmissä Niskavuoren naiset ja Niskavuoren leipä, Vappo näytelmässä Anu ja Mikko sekä Gina Henrik Ibsenin näytelmässä Villisorsa.
Aarni ohjasi muun muassa näytelmät Tapahtui kaukana, Onni alkaa huomenna ja Poikani pääkonsuli.
Elsa Aarni avioitui teatterinjohtaja Kaarlo Aarnin kanssa 1918. Liitto päättyi Kaarlo Aarnin kuolemaan 1954. Hänellä oli lapset Leena (s. 1918), Maisa (s. 1921) ja Pentti (s. 1925).
Jätinkirkko
thumb|400px|Raahen [[Pattijoen Kastelli|Kastelli, suurin tunnetuista jätinkirkoista.]] Jätinkirkot eli metelinkirkot ovat neoliittisella kivikaudella noin 3000–2000 eaa. Perämeren tuntumaan tehtyjä isoja kivirakennelmia. Muita nimityksiä jätinkirkoille ovat muun muassa jätinlinna, pirunkirkko ja jatulinkirkko. Jätinkirkkojen tarkoitusta ei varmuudella tunneta, mutta niiden on tulkittu olevan muun muassa muinaisia linnoituksia, uhripaikkoja, poroaitauksia, hylkeenlihan kylmävarastoja, asuinrakennusten perustuksia tai tähtitieteellisiä observatorioita.
Jätinkirkot rakensi Pöljän keramiikkaa valmistanut väestö. Maanviljely oli saapunut Suomeen jätinkirkkojen aikaan, muttei ollut levinnyt laajalle. Jätinkirkot hylättiin nopeasti vuoden 2000 eaa. tienoilla. Näihin aikoihin tapahtui suurten asumusten hajaantumista.
Tutkijat Marianna Ridderstad ja Jari Okkonen julkistivat vuonna 2009 kartoituksen, jonka mukaan jätinkirkkoja ja niiden porttiaukkoja on suunnattu tähtitieteellisesti merkittävien auringonnousujen ja -laskujen mukaan. Tämä on tyypillistä monille megaliittikulttuurin rakennelmille Keski-Euroopassa. Pohjanmaan jätinkirkot muistuttavat eniten eräitä Ranskan Carnacin varhaisia megaliittirakennelmia, kuten Crucunoa, Kermariota ja Le Maniota. Myös ne ovat suorakaiteen muotoisia rakennelmia, joissa esiintyy päivänseisausten ja -tasausten suuntauksia.
Jätinkirkkojen rakenne
Jätinkirkoiksi kutsutut rakenteet ovat yleensä muodoltaan suorakaiteisia taikka soikeita kehävalleja. Niiden koossa on huomattavaa vaihtelua, pituuden ollessa 10–60 metriä, ja leveyden 10–40 metriä. Vallit koostuvat vaihtelevankokoisesta kivistä, jotka kuitenkin ovat yleensä kooltaan "miehenkannettavia". Toisinaan kiviaines on maansekaista tai turpeen peittämää. Kehävallien leveys vaihtelee 3–8 metrin välillä, ja korkeus muutamasta kymmenestä sentistä puoleentoista metriin. Kehävallissa on tyypillisesti kahdesta viiteen "porttiaukkoa", joskin myös muutamia portittomia jätinkirkkoja tunnetaan. Porttiaukot sijaitsevat yleensä symmetrisesti kehävallin muotoon nähden. Joissain jätinkirkoissa on ulomman kehävallin lisäksi vaatimattomampi sisempi kehävalli, taikka kehävallin ulkopuolisia vallirakenteita.
Jätinkirkot sijaitsevat yleensä drumliiniselänteen lakiosassa, ympäristöään korkeammalla kohdalla. Jätinkirkkojen rakentamisen aikaan nämä selänteet olivat aivan merenrannan tuntumassa sijaitsevia saaria tai rantavalleja. Maankohoamisesta johtuen sijaintipaikat sijaitsevat nykyään sisämaassa, ja ovat tyypillisesti ympäröiviin sohin rajoittuvia kivikkoisia sorakankaita. Työssään jätinkirkkojen rakentajat ovat mahdollisuuksien mukaan hyödyntäneet luontaisesti kasautuneita rantavalleja. Kehävallien sisäpuolinen alue on tyypillisesti ympäristöään tasaisempi ja vähäkivisempi, mikä viittaa siihen että rakentajat käyttivät sieltä kerättyjä kiviä kehävallin kasaamiseen. Eräitten jätinkirkkojen vallien ulkopuolella erottuvat ojamaiset syvennykset viittaavat niin ikään kivien keräämiseen lähietäisyydeltä. Kivivivallien kasaamiseen ei ole käytetty laastia, eikä kiviä ole ilmeisesti ladottu tai järjestelty kovinkaan tarkasti. Valleissa on usein näkyvissä kuoppia, jotka mahdollisesti ovat itse jätinkirkkoja uudempia.
Jätinkirkkojen yhteydessä esiintyy usein muitakin kivikautisia rakenteita, kuten kiviröykkiöitä, asuinpainanteita ja palokivikumpuja, jotka osaltaan kertovat alueen muinaisesta käytöstä. Joidenkin jätinkirkkojen valleissa tai niiden läheisyydessä sijaitsevia kiviröykkiöitä on ollut vanhastaan tapana kutsua kirkon sakasteiksi.
Jätinkirkkojen esiintymisalue
thumb|300px|Raahen Kastellin kivivallia thumb|300px|Hiidenlinnan jätinkirkko Kalajoella. Jätinkirkkoja esiintyy Pohjanmaan rannikon tuntumassa alueella joka ulottuu suurin piirtein Kokkolasta Kemiin, tiheimmän keskittymän ollessa Raahen ja Oulun tienoilla. Yhteensä niitä tunnetaan nelisenkymmentä kappaletta. Jätinkirkot rakennettiin neoliittisella kivikaudella aivan merenrannan tuntumaan tai meren saarille. Rakennuspaikan uskotaan liittyvän jätinkirkkojen mahdolliseen käyttöön hylkeenpyynnin yhteydessä. Maankohoamisen vuoksi jätinkirkot sijaitsevat nykyisin noin 30 km sisämaassa.
Termi jätinkirkko liitetään yleisesti vain Suomen Pohjanmaalta löydettyihin rakennelmiin. Jätinkirkkoja jossain määrin muistuttavia kivikehärakennelmia on kuitenkin raportoitu myös Ruotsin puoleiselta Perämeren rannikolta, missä ne on tulkittu "asuinpaikkavalleiksi". Näiden mahdollista yhteyttä Pohjanmaan rannikon jätinkirkkoihin ei kuitenkaan ole tarkemmin selvitetty. Jyväskylän Karjusalmenkankaalla kerrotaan sijainneen Pohjanmaan jätinkirkkoja muistuttava kehävalli, joka kuitenkin tuhoutunut jo 1940-luvulla, joten asiaa ei voi enää varmistaa. Myös Haapajärvellä mahdollisesti sijainneesta "jätinlinnasta" on säilynyt mainintoja.
Kesällä 2013 uutisoitiin Lieksasta, Pielisen Iso Mahosaaresta löydetystä jätinkirkosta. Kohde on aiemmin luokiteltu "nelikulmaiseksi kivikehäksi", mutta vastaa monilta ominaisuuksiltaan Pohjanmaan jätinkirkkoja. Löydön on tulkittu liittyvän Pöljän kulttuurin harjoittamaan hylkeenpyyntiin järvialueella.
Tulkinnat käyttötarkoituksesta
thumb|300px|Rajakankaan jätinkirkko Oulussa.
Muinaisia linnoituksia
Teoria jätinkirkkojen linnoitusluonteesta esitti C. Gananderin vuonna 1789 julkaistussa Mythologia Fennicassa. Myös A.H. Snellman (1887) arveli jätinkirkkoja muinaisiksi linnoituksiksi. Hän perusteli teoriaa muun muassa rakennelmien ulkoisella muodolla, niihin vaaditulla suurella työmäärällä, ja sillä että ne sijaitsevat yleensä mäen päällä ympäristönsä korkeimmalla kohdalla.
Luontaisia rantavalleja
Aiemmista näkemyksistä poiketen, esitti J. Ailio 1922 jätinkirkkojen olevan perusmuodoltaan luonnon ja jäiden muokkaamia luontaisia rantavalleja. Ainoastaan portit ja valleihin kaivetut kuopat olisivat ihmisten tekemiä. Portteja hän arvelee käytetyn "ampumakoloiksi, joista olisi väijytty lähellä uiskentelevia lintuja", ja vallien kuoppia uteliaiden aarteenetsijöiden kaivamiksi. Hänen mukaansa kivikauden ihmiset ovat kuitenkin voineet käyttää jätinkirkkoja väliaikaiseen oleskeluun, mikä selittää 1920-luvulle mentäessä tehdyt kivikauteen viittaavat arkeologiset löydöt.
Hylkeenlihan kylmävarastoja
P. Koivunen esitti 1997 jätinkirkkojen olleen hylkeenlihan varastoimiseen tarkoitettuja rakenteita. Kevättalvella jäältä pyydetyt hylkeet olisi varastoitu jätinkirkkojen sisään, mahdollisesti kaksoisvallien väliseen tilaan esimerkiksi havuilla peiteltynä. Rakenteiden suuri kivimassa sekä jätinkirkkojen sijainti tuulisilla maastonkohdilla edesauttaisi lihojen säilymistä jäätyneenä pitkälle kevääseen. Joidenkin jätinkirkkojen tuntumasta löydettyjen palokivikumpujen on myös tulkittu liittyvän hyljesaaliin jalostukseen. Laatokan hyljekalastajien tiedetään säilöneen saalistaan rantakivikkoon vielä 1900-luvulla.
Aurinko-observatorioita
Tutkijat M. Ridderstad ja J. Okkonen esittivät 2009, että noin puolet jätinkirkoista on suunnattu tähtitieteellisesti merkityksellisiin ilmansuuntiin, kuten tasaus- ja seisauspäivien auringonnousuihin tai -laskuihin ±5 asteen tarkkuudella. Selvimmin tämä on nähtävissä suurimmissa ja parhaiten säilyneissä jätinkirkoissa, joista löytyvät myös tarkimmat suuntaukset. Näin ollen jätinkirkkoja voisi pitää osana Euroopassa jo vuonna 5000 eaa. alkanutta megaliittiperinnettä. Esimerkiksi Kastellin jätinkirkon neljä porttiaukkoa on sijoitettu kesäpäivänseisauksen, vapun ja elonkorjuun auringonnousun ja talvipäivänseisauksen auringonnousun ja -laskun suuntiin. Myös muista jätinkirkoista on löytynyt nk. välipäivien eli talvenselän, vapun, kekrin ja elonkorjuun auringonnousujen ja -laskujen suuntauksia. Ollisbackenissa on sijoitettu kaksi menhiriä osoittamaan pohjois-etelä-suuntaa. Lieksan jätinkirkon pääakselit on suunnattu kesäpäivänseisauksen auringonlaskun ja talvipäivänseisauksen auringonnousun mukaisesti.
Jätinkirkkoihin liittyvä kulttuuri
Jätinkirkkoihin liittyvä kulttuuri lienee ollut melko paikallaan pysyvää pyyntikulttuuria, ja luultavasti joskus viljeltiin maata.
Jätinkirkkojen vaikutteet näyttävät tulleen megaliittikulttuurin piiristä, mitä puoltaa samankaltaisuus Keski-Euroopan ja Etelä-Skandinavian megaliitteihin. Läheisimmin jätinkirkkoja muistuttavat Ranskan neliömäiset megaliittirakennelmat. Tällaisia ovat esimerkiksi Crucino, Kermario ja Le Manio, jotka on suunnattu päivänseisausten ja -tasausten mukaisesti. Maanviljely oli tuonut tullessaan kalenterin tarpeen josta seurasi taivaankappaleiden asemien tarkkailu, johon monet ympyräkaivannot ja Stonehengen kaltaiset megaliittirakennelmat on liitetty.
Neoliittiselle kulttuurille on tyypillistä maanviljely ja keramiikka. Jätinkirkkojen aikaan Suomessa elettiin kivikautta, mutta keramiikka oli jo käytössä, mistä syystä aikakautta kutsutaan (sub)neoliittiseksi ajaksi. Jätinkirkkojen läheltä tehdyt löydöt ovat myöhäisneoliittista, asbestisekoitteista Pöljän keramiikkaa ja kvartsikivisiä työkaluja.
Jätinkirkkoja on myös liitetty Iijoen suulla noin 3500–2000 eaa. kukoistaneeseen kulttuurisesti rikkaaseen Kierikin kulttuuriin.
Jätinkirkkojen ajoitus
Jätinkirkkoja tehtiin noin 3000–2000 eaa., ja rakentaminen lienee ollut huipussaan noin 2500 eaa. Jätinkirkkojen rakentaminen lienee päättynyt noin 2000–1500 eaa. ja myös olemassa olleet rakennelmat hylättiin.
Diana Penty
Diana Penty (s. 2. marraskuuta 1985 Bombay, Maharashtra, Intia) on intialainen malli ja näyttelijä, joka esiintyy hindinkielisissä elokuvissa. Hän aloitti mallin uransa Elite Models Indian listoilla vuonna 2005. Hän saavutti myös kansainvälistä menestystä. Saatuaan useita elokuvatarjouksia Penty teki ensiesiintymisensä romanttisessa draamakomediassa Cocktail vuonna 2012. Elokuva oli menestys ja hän sai positiivista palautetta roolisuorituksestaan.
Muutaman vuoden tauon jälkeen Penty näytteli karkurimorsianta romanttisessa komediassa Happy Bhag Jayegi (2016), joka nousi hitaan alun jälkeen menestykseksi. Seuraavaksi hän näytteli vankilaelokuvassa Lucknow Central (2017), toimintadraamassa Parmanu: The Story of Pokhran (2018) ja Happy Bhag Jayegin jatko-osassa Happy Phirr Bhag Jayegi (2018).
Sanna Warsell
Sanna Warsell on valmistunut Turun Taideakatemiasta sirkustaiteilijaksi ja sirkusohjaajaksi. Hän on myös opiskellut Teatterikorkeakoulussa fyysistäteatteria ja klovneriaa. Hän on toinen Teatteri Tuikkeen perustajista, ja on erikoistunut teatterin ja sirkuksen yhdistämiseen.
Warsell asui 90-luvun puolivälissä New Yorkissa työskennellessään siellä au pairina ja päätyi siellä Off Broadwaylle tekemään sekalaisia töitä. Suomeen palattuaan hän haki Teatterikorkeakouluun mutta ei päässyt sinne ja haki sen jälkeen Lahden sirkuskouluun koska oli aiemmin harrastanut telinevoimistelua. Sieltä hän siirtyi opiskelemaan Turun ammattikorkeakoulun sirkuslinjalle, mistä valmistuttaan hän oli töissä norjalaisessa Cirkus KhaOomissa parin vuoden ajan. Ennen sirkusuraa hän on valmistunut myös leipuri-kodittoriksi.
Warsell taitaa laajasti erilaisia sirkusesityksiä. Hän esittää muun muassa elävää patsasta, klovnia, kävelee puujaloilla, tulitanssii ja nielee tulta sekä antaa ilma-akrobatiaesityksiä trapetsilla, tanssitrapetsilla, kankaalla ja kangaslenkeissä.
Warsell pyörittää myös Roihuvuoressa kerrostalon kivijalassa toimivaa kulttuurikahvila Roihuvuoren Rioa jossa pidetään elävän musiikin esityksiä, kirjallisia iltoja, taide-esityksiä ja -näyttelyitä sekä muita kulttuuritapahtumia.
Rotkojärvi (Jämsä)
Rotkojärvi eli Ruuhijärvi on pieni humusjärvi Jämsän Heräkulmassa lounaisessa Keski-Suomessa. Se sijaitsee noin 15 kilometriä Jämsän keskustasta luoteeseen ja noin 20 kilometriä Mäntän keskustasta kaakkoon. Rotkojärven pituus on noin 800 metriä ja leveys noin 50 metriä.
Rotkojärvi sijaitsee kallioperän siirros- ja murrosvyöhykkeessä. Varsinainen rotkovajoama jatkuu järven molemmissa päissä, ja se on lähes kuuden kilometrin mittainen. Järven pohjoisranta on jyrkkää kallioseinämää, joka kohoaa enimmillään 40 metrin korkeuteen. Rotkojärven kalliojyrkänteet suuntautuvat ensisijaisesti lounaaseen, ja niillä esiintyy tyypillisten sammal- ja jäkäläyhteisöjen ohella vaativampaa, mesotrofista lajistoa.
Jämsäläisillä ja satakuntalaisilla oli keskiajalla rajakiistoja. Vuonna 1449 Erik Tott määräsi Kangasalan eränkävijöiden ja jämsäläisten nautinta-alueiden rajan kulkemaan Nytkymentaipaleen mäestä Ruuhivuoren kiviristiin ja edelleen Kuusivuoreen. Tottin tuomitsemasta linjasta muodostui sen aikaisen Jämsän ja Satakunnan välinen raja. Kiviristi on hakattu Rotkojärven kallioon, ja sen sakaroiden mitta on kymmenisen senttimetriä.
Kasper Kotkansalo
Kasper Aleksanteri Kotkansalo (s. 16. marraskuuta 1998 Helsinki) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SM-liigajoukkue Helsingin IFK:ssa.
Seuraura
Kotkansalo on Espoon Palloseuran kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Espoo Bluesiin, jossa Kotkansalo voitti kauden 2012–2013 päätteeksi C-nuorten SM-hopeaa. Kaudella 2013–2014 hän nousi seuran C-nuorten kapteeniksi. Kotkansalo oli C-nuorten SM-karsinnoissa Bluesin paras syöttäjä ja tehokkain puolustaja tehoilla 4+14=18. Hän voitti koko sarjan pudotuspelien puolustajien pistepörssin tehoilla 2+7=9. Kotkansalo voitti kauden päätteeksi C-nuorten Suomenmestaruuden. Kauden 2014–2015 Kotkansalo vietti Bluesin B-nuorissa, mutta hän edusti myös seuran A-nuoria Junior Club World Cupissa. Kauden 2015–2016 päätteeksi Kotkansalo voitti A-nuorten SM-hopeaa.
Kotkansalo siirtyi kaudeksi 2020–2021 vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigajoukkue Porin Ässiin. Hänen siirtonsa taustalla oli myös Yhdysvaltain koronavirustilanne ja yliopistojen lukukausien suorittaminen kokonaan etäopiskeluna. Kotkansalo teki liigadebyyttinsä runkosarjan avauskierroksella 2. lokakuuta 2020 Turun Palloseuraa vastaan. Hänet merkittiin Ässien kakkospuolustajapariin Markus Niemeläisen viereen. Kotkansalo sai ottelussa jääaikaa 21.06 minuuttia, mikä oli joukkueesta eniten Niemeläisen jälkeen. Liigauransa avausmaalin hän teki 28. marraskuuta 2020 tasavajaalla vieraissa Turun Palloseuraa vastaan. Kotkansalo teki tulokaskautensa aikana lopulta 58 runkosarjaottelussa tehot 3+9=12. Hän oli Sebastian Wännströmin ohella Ässien ainoa kauden kaikki 58 runkosarjaottelua pelannut pelaaja.
Kaudeksi 2021–2022 Kotkansalo siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Helsingin IFK:hon. Jatkoaika.com-verkkolehden toimittaja Veikko Nurmisen mukaan hänen alkukautensa 2022–2023 oli virhealtis ja Kotkansalo keräsi 24 ottelusta teholukeman –7. Kotkansalon kausi päättyi kuitenkin leikkaushoitoa vaatineen loukkaantumisen vuoksi marraskuun 2022 lopulla. Toukokuussa 2023 hän teki HIFK:n kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura
Kotkansalo pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2018 sekä alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2016, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Kotkansalo pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2015. Yhteensä hän on pelannut 30 nuorten ja 22 poikien maaottelua.
Suomen A-maajoukkueessa Kotkansalo on pelannut kaksi ottelua ilman tehopisteitä. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Karjala-turnauksen toisessa ottelussa 13. marraskuuta 2021 Helsingin Hartwall Arenassa Tšekkiä vastaan. Tallberg merkittiin Suomen nelospuolustajapariin Jarkko Parikan viereen.
Pelityyli
Faneille.com-sivuston toimittaja Toni Rajamäen mukaan Kotkansalo on pelityyliltään yleispuolustaja, joka liikkuu kokoisekseen hyvin, eikä tee paljoa virheitä. Ässien silloinen kehitysjohtaja Tommi Kerttula luonnehti hänestä siirtonsa yhteydssä elokuussa 2020:
James Maddison
pienoiskuva|James Maddison vuonna 2019. James Maddison (s. 23. marraskuuta 1996 Coventry) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Tottenham Hotspuria.
Maddison on pelannut Englannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa yhdeksän ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin, ikäluokan EM-kilpailuissa 2019 Kroatiaa vastaan. Englannin miesten maajoukkueessa Maddison pelasi ensimmäisen kerran marraskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Montenegroa vastaan. Hän kuului Englannin joukkueeseen MM-kilpailuissa 2022 mutta ei saanut peliaikaa. Hän on pelannut kaikkiaan kolme maaottelua, jotka kaikki ovat olleet EM-karsintaotteluita.
Venäjän luoteisrintama (ensimmäinen maailmansota)
Venäjän luoteisrintama muodostui keväällä 1916, kun ensimmäisen maailmansodan itärintama oli otettu Nikolai II:n komentoon 3. syyskuuta (J: 21. elokuuta) 1915 ja kun hän jakoi ylipäällikön vastuunsa kolmelle armeijaryhmälle, joista venäjän kielessä käytettiin nimityksensä niin Venäjän keisarikunnan kuin myös Neuvostoliiton aikana nimitystä rintama.
Venäjän luoteisrintaman eteläpuolella oli länsirintama.
Södertörn
thumb|Södertörn kartalla
Venäjän luoteisrintama (ensimmäinen maailmansota)
Ylipäällikkyyden ottaneen Nikolai II:n alaisena luoteisrintamaa komensi jalkaväenkenraali Aleksei Kuropatkin.