cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kansanmurha
Käsitteen alkuperä ja määritelmä
Kansanmurha-käsitteen oikeudellisen määritelmän kehitti puolanjuutalainen oikeustieteilijä Raphael Lemkin, joka muutti myöhemmin Yhdysvaltoihin. Ennen Lemkiniä kansanmurhille ei ollut mitään erityistä nimitystä. Lemkin otti käyttöön englannin kielen sanan genocide muodostamalla sen kreikan sanasta γένος, génos (suom. 'syntyperä, suku, kansa') ja latinan sanasta caedere (suom. 'hakata maahan, surmata, tuhota') teoksessaan Axis Rule in Occupied Europe vuodelta 1944. Lemkinin määritelmä kansanmurhalle perustui holokaustiin ja armenialaisten kansanmurhaan. Lemkin myös esitti genocide-sanaa kansainvälisen oikeuden juridiseksi käsitteeksi.
Ensimmäisissä käsitteen määrittelyissä kansanmurhaan liitettiin rikokset poliittista, uskonnollista, rotu- tai muuta ryhmää vastaan. Poliittinen ryhmä tiputettiin määritelmästä kuitenkin lopulta pois. Neuvostoliitto liittolaisineen pyrki saamaan määritelmään mukaan aikomukset tuhota kansallisen, rodullisen tai uskonnollisen ryhmän kieli, uskonto tai kulttuuri, mutta Yhdysvallat liittolaisineen vastustivat tätä, koska pelkäsi joutuvansa syytetyksi rasismista ja alkuperäisväestön assimilaatiosta.
Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimus kansanmurhan estämiseksi ja siitä rankaisemiseksi
Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokous hyväksyi 9. joulukuuta 1948 yleissopimuksen kansanmurhana pidettävän rikoksen ehkäisemiseksi ja rankaisemiseksi (Convention on the Prevention and Punishment of the Crime of Genocide). Sopimus astui voimaan 12. tammikuuta 1951, kun sen artiklaan XIII määritellyt 20 jäsenmaata olivat sen ratifioineet.
Yhdysvallat liittyi sopimukseen vuonna 1988 sillä varauksella, ettei mikään sopimuksessa vaadi maata tekemään mitään, joka on Yhdysvaltain perustuslaissa kielletty. Monet maat eivät ole hyväksyneet Yhdysvaltain esittämää varaumaa, mukaan lukien Suomi, muut Pohjoismaat ja Viro.
Joukkotuhonta
Suomen rikoslaissa kansanmurha tunnetaan käsitteellä joukkotuhonta ja rikoslain 11 luvun 1 §:ssä (11.4.2008/212) säädetään :
”Joka jonkin kansallisen, etnisen, rodullisen tai uskonnollisen taikka niihin rinnastettavan kansanryhmän hävittämiseksi kokonaan tai osittain on tuomittava joukkotuhonnasta vankeuteen vähintään neljäksi vuodeksi tai elinkaudeksi.
Yritys on rangaistava.”
Joukkotuhonnan valmistelu
”Joka 1 §:ssä mainitussa tarkoituksessa on tuomittava joukkotuhonnan valmistelusta vankeuteen vähintään neljäksi kuukaudeksi ja enintään neljäksi vuodeksi.”
Rikoksen tunnusmerkistö
Kansanmurha on yleisimmän tulkinnan mukaan aina tarkoituksellinen teko, joka kohdistuu tietyn ryhmän jäseniin heidän jäsenyytensä perusteella. Todistettua motiivia kansanmurhalle laki ei edellytä, toisin sanoen syyttäjän tarvitsee osoittaa vain teon tahallisuus. Tahalliseksi kansainvälinen rikostuomioistuin on päätöksissään määritellyt paitsi suorat pyrkimykset kansanmurhaan, myös sellaiset kansanryhmän tuhoon johtaneet teot, joiden seuraukset tekijän on täytynyt pystyä ennakoimaan.
Suomen hallituksen esityksestä joukkotuhontalaiksi ilmenee, että säännöksen tunnusmerkistön täyttyminen edellyttää, että ”on olemassa todellinen ja varteen otettava sopimus tai suunnitelma” joukkotuhonnan tekemiseksi ennen kuin teko voisi tulla joukkotuhonnan valmisteluna rangaistavaksi. Näin ollen esimerkiksi kahden henkilön ravintolakeskustelussa tehty ”sopimus” jonkin kansanryhmän hävittämisestä jäisi rangaistavuuden ulkopuolelle. Aivan epärealistiset sopimukset ja suunnitelmat jäisivät niin ikään säännöksen soveltamisalan ulkopuolelle. Säännöksen tarkoituksena on säätää rangaistavaksi sellaisten henkilöiden toiminta, jotka sopivan tilaisuuden tullen todellisuudessa voisivat ryhtyä panemaan sopimusta tai suunnitelmaa täytäntöön sekä sellaisen vakavasti otettavan suunnitelman laatiminen, joka olisi toteutettavissa, todetaan hallituksen esityksessä.
Kansanmurhien ehkäisy ja pysäyttäminen
Kansanmurhia pyritään estämään tunnistamalla niiden varoitusmerkit ja hyödyntämällä torjunnassa oikeanlaisia organisaatiorakenteita, strategioita ja yhteistyötä. Yhdysvaltalainen The Genocide Prevention Task Force -komitea on määritellyt viisi tärkeintä strategiaa kansanmurhien ehkäisyksi ja pysäyttämiseksi:
Poliittisena kiistakapulana
Ranskan parlamentissa on hyväksytty laki, jonka mukaan armenialaisten kansanmurha on tosiasia, jonka kieltämisestä voidaan tuomita rangaistukseen holokaustin kieltämisen tavoin. Turkki kiistää armenialaisten kansanmurhan tapahtuneen. Ranskan aloitteet ovat nostaneet protesteja Turkissa. Turkkilaiset poliitikot ovat puolestaan nostaneet esiin ”Algerian kansanmurhan”, johon Ranska on heidän mukaansa syyllistynyt Algerian sodan aikana.
Azerbaidžan on viime vuosina kampanjoinut muun muassa lehti-ilmoituksilla ja elokuvaesityksillä saadakseen 25.–26. helmikuuta 1992 tapahtuneen Xocalın kylän valtauksen tunnustettua kansanmurhaksi. Tunnustuksen ovat antaneet ainakin Pakistanin ja Meksikon parlamentit.
Kaitalampi
Kaitalampi -nimisiä järviä ja lampia ovat:
Pandion II
Pandionin sairastuttua ja kuoltua Nisos seurasi häntä Megaran kuninkaana. Loput hänen pojistaan palasivat kuitenkin Ateenaan, ja he ajoivat Metionin pojat pois kaupungista ja asettivat Aigeuksen valtaistuimelle.
Dmitri Muserski
Dmitri Aleksandrovitš Muserski (, s. 29. lokakuuta 1988 Makijivka, Ukrainan SNT) on venäläinen lentopalloilija, pelipaikaltaan keskitorjuja. Seurajoukkuetasolla hän edustaa Venäjän superliigassa pelaavaa kasvattajaseuraansa Belogorie Belgorodia.
Ukrainalaissyntyinen Muserski on 218-senttisenä yksi pisimmistä ammattilaislentopalloilijoista. Lisäksi hän kuuluu maailman parhaiden lentopalloilijoiden joukkoon
Stefan Majewski
Stefan Majewski (s. 31. tammikuuta 1956 Bydgoszcz, Puola) on puolalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja.
Ura
Majewski loi pitkän peliuran Puolassa ja Saksassa. Hän aloitti kotikaupunkinsa Bydgoszczin seuroissa 1970-luvulla, mutta teki lopullisen läpimurtonsa Legia Varsovassa 1979–84. Hän oli voittamassa seuran kanssa kahta Puolan cupin mestaruutta 1980 ja 1981. Legiasta hän siirtyi 1984 Saksan Bundesliigaan 1. FC Kaiserslauterniin. Majewski pelasi Saksassa neljä kautta, joista viimeisen 2. Bundesliigan jumboksi jääneessä DSC Arminia Bielefeldissä.
1988 Majewski siirtyi kyproslaiseen Apollon Limassoliin palaten yhden kauden jälkeen takaisin Saksaan. Hän lopetti uransa Freiburger FC:n joukkueessa 1993. Puolan maajoukkueessa Majewski pelasi 40 maaottelua tehden niissä 4 maalia. Hän oli mukana MM-pronssilla 1982 ja toiselle kierrokselle päättyneissä MM-kisoissa 1986.
Ura valmentajana
Majewski aloitti valmennusuransa Freiburger FC:n juniorivalmentajana 1990. Varsinaisen päävalmentajadebyyttinsä hän teki 1994 Polonia Varsovassa. Pesti jäi lyhyeksi seuran vajottua putoamiskamppailuun Ekstraklasassa. Hän palasi seuraan kuitenkin 1995 ja nosti seuran takaisin pääsarjaan kauden 1995/96 päätteeksi.
1997 Majewski palasi jälleen Saksaan ja valmensi kaksi kautta 1. FC Kaiserslauternin amatöörijoukkuetta. 1999 hän palasi kotimaahansa ja siirtyi Amica Wronkin päävalmentajaksi. Wronkissa hän teki lopullisen läpimurtonsa valmentajana luotsaten seuran Puolan cupin voittoon kaksi kertaa. Hän sai potkut kesken kauden 2000/01.
Heinäkuussa 2004 Majewski siirtyi Amicasta Widzew Łódźiin. Hän valmensi seuraa kaksi kautta Puolan II-Ligassa. Pesti huipentui nousuun kauden 2005/06 jälkeen, mutta Majewski sai menestyksetä huolimatta jättää tehtävänsä seurassa.
Lokakuussa 2006 Majewski palasi valmennustehtäviin siirtyen Cracovia Krakovan päävalmentajaksi. Majewskin johdolla Cracovia sijoittui kauden 2006/07 päätteeksi hienosti Ekstraklasassa neljänneksi ja seuraavallakin kaudella se oli seitsemäs. Kausi 2008/09 alkoi kuitenkin kehnosti ja Majewski sai lokakuussa 2008 potkut tehtävistään.
Vuonna 2009 Majewski siirtyi Puolan jalkapalloliiton palvelukseen alle 21-vuotiaiden maajoukkueen valmentajaksi. Syyskuussa 2009 hänestä tuli A-maajoukkueen päävalmentaja käynnissä olleiden MM-karsintojen ajaksi. Majewskin johdolla Puola hävisi molemmat viimeisistä karsintaotteluistaan. Lokakuussa 2009 Franciszek Smudasta tuli uusi maajoukkuevalmentaja ja Majewski jatkaa alle 23-vuotiaiden maajoukkueen peräsimessä.
Vera Henriksen
Vera Margrethe Henriksen, o.s. Roscher Lund (22. maaliskuuta 1927 Oslo, Norja – 23. toukokuuta 2016) oli norjalainen kirjailija.
Henriksenin tuotanto on laaja, hän on kirjoittanut tai ollut yhtenä tekijänä noin 50 kirjassa. Tuotannon keskeisen osan muodostavat historialliset romaanit. Lisäksi hän on kirjoittanut aikalaisromaaneja ja asiaproosaa. Hänen isänsä Alfred Roscher Lund oli Norjan puolustusvoimien ensimmäinen toisen maailmansodan jälkeisen ajan päällikkö. Henriksenin puoliso oli Olaf G. Henriksen. He tutustuivat toimiessaan sodan aikana salaisessa tiedusteluorganisaatiossa XU:ssa.
Henriksen muutti 1944 Ruotsiin, jossa hän suoritti tutkinnon Uppsalan norjalaisessa koulussa. Hän lähti 1945 Yhdysvaltoihin ja opiskeli 1946–1948 Yalen yliopistossa arkkitehtuuria ja 1948–1949 Columbian yliopistossa taidehistoriaa ja journalistiikkaa. Vuodet 1948–1963 hän asui perheensä kanssa New Jerseyssä. Hän opiskeli laulua Norjassa ja Yhdysvalloissa mutta oli monipuolisesti kiinnostunut eri aiheista, kuten matematiikasta, filosofiasta, arkeologiasta, antropologiasta ja psykologiasta, erityisesti C. G. Jungista.
Samtidenissa 1959 julkaistu artikkeli Tro og tvil on keskeinen hänen tuotantonsa kannalta. Esikoisromaani Sølvhammeren hylättiin ensin mutta ilmestyi 1961, sai myönteisen vastaanoton ja palkittiin Bokhandlerprisenillä. Seuraavina vuosina ilmestyivät Jærtegn ja Helgenkongen, ja niistä muodostui trilogia, jonka keskeinen henkilö on Olav Haraldsson, joka Norjan historiassa tunnetaan kuningas Olavi Pyhänä. Trilogia on suomennettu.
Hivshu Ua
thumb|250px|Kesäkuu 2019 Jyskyjärven kulttuuritalon edusta, Karjalan tasavalta. Šamaani Hivshu esiintyy [[jääkarhunnahkahousuissaan. Taustalla paikallinen laulu- ja tanssiryhmä Tuomi]] Hivshu Ua, viralliselta nimeltään Robert E. Peary II (s. 1956 Siorapaluk, Avannaata, Grönlanti) on nykyään Ruotsissa asuva muusikko ja šamaani. Hänen isoisänsä Kâla oli henkilö, jolta Hivshu oppi traditionaaliset inuittien šamaanin taitonsa. Kâlan isä oli puolestaan kuuluisa yhdysvaltalainen tutkimusmatkailija Robert Peary ja hänen äitinsä inuitti Alikahit.
Kotikylä Siorapaluk on hyvin pohjoinen paikkakunta, jopa 60 kilometriä Qaanaaqista pohjoiseen. Vietettyään lapsuudessaan tavallista inuittielämää Hivshu siirtyi kouluun osittain Kööpenhaminaan. Hän on opiskellut Kööpenhaminan yliopiston humanistisessa tiedekunnassa ja toiminut avustajana sosiologian ja lingvistiikan töissä professori Erik Holtvedin alaisuudessa. Hän on levyttänyt ja esiintynyt eri puolilla maailmaa.
Tempest (lentokone)
Tempest on Iso-Britannian hanke uuden sukupolven hävittäjälentokoneen kehittämiseen. Lentokoneen suunnitellaan korvaavan Eurofighter Typhoonin ja sen ensilento olisi vuonna 2035. Lentokoneen kehittäjiä ovat:
Lentokone on kaksimoottorinen deltasiipinen monitoimihävittäjä, jossa on myös häiveominaisuuksia.
Lentokonetta esiteltiin Farnborough’n ilmailunäyttelyssä. Koneen kehittämiseen on budjetoitu vuoteen 2025 saakka yhteensä kaksi miljardia puntaa. Poliittinen päätös budjetoinnista tuleville järjestelmille tehtiin vuonna 2015. Lopullisesta kustannuksesta ei ole arviota. Lentokoneeseen on suunniteltu kykyä lentää myös miehittämättömänä.
Mary Miles Minter
Mary Miles Minter (synt. Juliet Reilly, myöh. Juliet Shelby, 25. huhtikuuta 1902 Shreveport, Louisiana – 4. elokuuta 1984 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän aloitti näyttelemisen kiertävässä näyttelijäseurueessa jo lapsena, myöhemmin kertomansa mukaan vastoin tahtoaan. Debyyttinsä New Yorkissa Shelby teki vuonna 1909 näytelmässä A Fool There Was ja varsinaisen läpimurtonsa hän teki kahta vuotta myöhemmin Dustin Farnumin vastanäyttelijänä sisällissotaan sijoittuvassa näytelmässä The Littlest Rebel.
No-One but You
No-One but You/Tie Your Mother Down on brittiläisen rock-yhtye Queenin 5. tammikuuta 1998 julkaisema single.
Mary Miles Minter
Elokuvadebyyttinsä Shelby teki vuonna 1912 elokuvassa The Nurse. Shelby joutui ongelmiin alaikäisten teatterinäyttelijöiden käyttöä valvovan järjestön kanssa, joten hän äitinsä muutti tyttärensä nimen vanhemman kuolleen sukulaisen mukaan Mary Miles Minteriksi. Minter teki ennen elokuvauransa päättymistä 1923 yli 50 elokuvaa. Ura päättyi vuonna 1922 tapahtuneeseen yhä selvittämättä olevaan elokuvaohjaaja William Desmond Taylorin murhaan ja siihen liittyviin spekulointeihin. Minter sanoi myöhemmin rakastaneensa Tayloria koko elämänsä ajan ja yhtenä mahdollisena syyllisenä murhaan pidetään Minterin äitiä Charlotte Shelbya. Myöhempinä vuosinaan Minter avioitui kiinteistövälittäjän kanssa ja hän itsekin toimi samalla alalla. Minter on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.
No-One but You
Kappaleluettelo
Euroopassa ja Japanissa julkaistussa singlessä "Tie Your Mother Down" -kappaleen sijalla on Mercuryn sävellys "Princes of the Universe" albumilta A Kind of Magic.
Kokoonpano
Kyseessä on viimeinen John Deaconin levytys Queenin kanssa. Tämän jälkeen Deacon erosi yhtyeestä ja jäljelle jäi nykyinen kokoonpano Taylor-May.
Vaarna (mormonismi)
Vaarna on Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon hallinnollinen yksikkö, joka tietyllä tavalla vastaa luterilaisen ja katolisen kirkon hiippakuntaa. Kyseessä on useita kirkon seurakuntia. Vaarna on itsenäinen yksikkö Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen Kirkon organisaatiossa.
Nimitys vaarna viittaa teltan pystytyksessä käytettävään telttavaarnaan. Ajatuksena on, että vaarnat tukevat Kristuksen kirkkoa samoin kuin telttavaarnat tukevat telttaa. Joskus käytössä onkin myös nimitys Siionin vaarna.
Ensimmäinen myöhempien aikojen pyhien vaarna järjestettiin kirkon päämajassa Kirtlandissa, Ohiossa 17. helmikuuta 1834. Tällöin kirkon profeetta Joseph Smith valittiin ensimmäiseksi vaarnanjohtajaksi. Toinen vaarna järjestettiin Clay Countissa, Missourissa, saman vuoden heinäkuun 3. päivänä, ja sen johtajaksi valittiin David Whitmer. Missourin vaarna siirrettiin Far Westiin 1836. Kirtlandin vaarna hajotettiin pyhien jouduttua jättämään seudun 1838. Samana vuonna järjestettiin vaarna Adam-ondi-Ahmaniin, mutta se hajotettiin pian järjestämisen jälkeen. Vuonna 1839 kirkon uusi keskusvaarna järjestettiin Nauvoossa, Illinoisissa.
Joseph Smithin murhan jälkeen 1844 hänen perustamansa kirkko joutui hajaannuksen tilaan ja vaarnojen toiminta lamaantui. Kaikki olemassa olevat Siionin vaarnat hajotettiin 1846, koska suurin osa myöhempien aikojen pyhistä oli matkalla Brigham Youngin johdolla länteen, kohti Utahia.
Ensimmäinen Utahissa järjestetty vaarna oli Salt Lake Cityn vaarna, joka järjestettiin 3. lokakuuta 1847. Brigham Youngin kuollessa kirkolla oli kaksikymmentä vaarnaa, joissa oli arviolta 250 seurakuntaa. Vuoden 2006 lopulla MAP-kirkolla oli 2 745 toimivaa vaarnaa. Suomessa toimii tällä hetkellä kolme vaarnaa, Helsingin vaarna, joka järjestettiin 1977 ja Tampereen vaarna, joka järjestettiin 1983. Jyväskylän vaarna, aloitti toimintansa 16.5.2021 Kirkon alue tai lähetyskenttä voidaan järjestää vaarnaksi, kun alueella on riittävästi toimivia seurakuntia ja kirkon jäseniä. Tällöin lähetusalueesta tulee kirkon itsehallinnollinen yksikkö, joka ei enää toimi lähetystyötä johtavan lähetysjohtajan johdossa. Vaarnoja voidaan muodostaa myös jakamalla kasvanut vaarna kahdeksi (tai kaksi vaarnaa kolmeksi). Vaarnan perustaminen edellyttää tosin myös, että alueella on riittävä määrä kelvollisia Melkisedekin pappeuden haltijoita nousemaan vaarnan viranhaltijoiksi.
Vaarnan johtajana toimii vaarnanjohtaja (engl. stake president), jolla on apunaan ensimmäinen ja toinen neuvonantaja. Yhdessä nämä muodostavat vaarnan johtokunnan. Heidän apunaan vaarnan hallinnossa toimii kaksitoistajäseninen vaarnan korkea neuvosto. Kaikkien vaarnan johdossa toimivien tulee olla ylipappeja. He ovat vastuussa vaarnan hallinnon toimivuudesta. Samalla he palvelevat paikallisseurakuntia ja toimivat yhdistävänä linkkinä seurakuntien ja kirkon keskushallinnon välillä. Vaarnatasolla toimii yleensä myös kirkon apujärjestöjä. Näistä tärkeimmät ovat vaarnan apuyhdistys eli naisten järjestö, vaarnan alkeisyhdistys eli pienten lasten järjestö sekä vaarnan Nuorten miesten ja Nuorten naisten järjestöt. Nämä järjestävät vaarnan tasolla yhteistyötä paikallisseurakuntien vastaavien järjestöjen kanssa sekä palvelevat vastaavia järjestöjä seurakunnissa järjestämällä niille koulutusta, materiaalia, neuvontaa jne.
Kaikki vaarnatason johtajat toimivat viroissaan vapaaehtoispohjalla, siis ilman rahallista korvausta. Heidät kutsuu virkaan kirkon keskusjohto, joka tekee päätöksensä virallisesti rukouksen avulla ja Jumalan johdattamana. Toisaalta kaikki vaarnan viranhaltijat on hyväksyttävä, ennen kuin he voivat astua virkaan. Kirkon jäsenet hyväksyvät vaarnan viranhaltijat vaarnakonferensseissa ja srk.-konferenssissa.
Vaarnan viranhaltijat pitävät yhteyttä paikallisseurakuntiin vierailemalla niissä säännöllisin väliajoin. Samalla heillä on mahdollisuus tavata seurakuntien johtoa ja keskustella heidän kanssaan seurakuntien toiminnasta sekä mahdollisista haasteista. Tärkeä yhteydenpidon muoto on myös kahdesti vuodessa järjestettävät vaarnakonferenssit, joissa on usein vieraina kirkon korkeimpia viranhaltijoita. Joskus vieraana voi olla joku kirkon apostoleista. Vaarnakonferenssin yhteydessä on myös toimintaa eri erikoisryhmille.
Whiro
Whiro on maorien mytologiassa pimeyden, pahuuden ja kuoleman jumala. Hän on valon ja hedelmällisyyden jumala Tanen vihollinen. Tautien henget auttavat ja tukevat häntä.
Pleuron (mytologia)
Pleuron oli kreikkalaisessa mytologiassa Aitoloksen ja Pronoen poika. Hänellä oli veli, Kalydon. Molemmat veljekset perustivat nimeään kantavan kaupungin Aitoliaan.
Pleuron meni naimisiin Ksanthippen, Doroksen tyttären, kanssa. He saivat pojan, Agenorin, ja tyttäret Sterope, Stratonike ja Laofonte.
This Is The Moody Blues
This Is The Moody Blues on vuonna 1974 julkaistu The Moody Blues -yhtyeen kokoelma-albumi.
Kappaleet
Side A
Side B
Side C
Side D
Petteri Nummelin
Timo Petteri Nummelin (s. 25. marraskuuta 1972 Turku, Suomi) on pelaajauransa lopettanut suomalainen jääkiekkoilija sekä olympia- ja MM-mitalisti. Nummelin oli pelipaikaltaan puolustaja. Hän toimii nykyään apuvalmentajana sveitsiläisessä Ajoien joukkueessa ja Latvian maajoukkueen apuvalmentajana. Aikaisemmin hän toimi kolme kautta apuvalmentajana norjalaisessa Storhamarin joukkueessa.
Nummelinin ammattilaisura käynnistyi Lahden Reippaasta, mutta ammattilaisuransa alun hän pelasi suurimmaksi osaksi Turun Palloseurassa, jossa hän voitti Suomen-mestaruuden ja nousi joukkueensa johtavaksi puolustajaksi. Columbus Blue Jackets varasi Nummelinin NHL:ään vuoden 2000 varaustilaisuudessa numerolla 133, ja Nummelin siirtyi NHL:ään kaudeksi 2000–2001. Hän pelasi NHL:ssä kolme kautta ja yhteensä 139 runkosarjan ottelua tehopistein 9+36=45. Columbuksen ohella Nummelin edusti NHL:ssä Minnesota Wildia. Sveitsin NLA:ssa Nummelin pelasi 13 kauden ajan HC Davosissa ja HC Luganossa voittaen liigamestaruuden kahdesti ennen paluutaan SM-liigaan.
Suomen jääkiekkomaajoukkueessa Nummelin pelasi lukuisia kertoja. Hän edusti Suomea jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa 15 kertaa ja pelasi myös jääkiekon maailmancupissa vuonna 1996 ja olympialaisissa vuonna 2006. Hän on Ville Peltosen jälkeen Suomen kaikkien aikojen toiseksi tehokkain pelaaja maailmanmestaruuskilpailuissa tehopisteillään 15+49=64. Hän on saavuttanut yhden maailmanmestaruuden sekä neljä hopea- ja kaksi pronssimitalia. Olympialaisista hän on saavuttanut hopeamitalin.
Hän lopetti uransa viimeisenä pelaajana vuoden 1995 maailmanmestaruuden voittaneesta joukkueesta.
Alkuvuodet 1990–1996
I. Divisioonan menestyksensä johdosta kiinnostusta herättänyt Nummelin debytoi SM-liigassa kaudella 1992–1993, TPS:n joukkueessa. Debyyttikaudellaan liigassa Nummelin pelasi vain kolme peliä, joissa hän keräsi vain neljä kahden minuutin jäähyä. Koska menestystä ei syntynyt Nummelin siirrettiin takaisin pelaamaan 1. Divisioonan Kiekko-67:ään 28 pelin ajaksi, kunnes hän teki sopimuksen Reipas Lahden (nyk. Pelicans) kanssa ja pelasi siellä loppukautensa 14 ottelua.
Vuonna 1995 Nummelin pelasi myös Suomen jääkiekkomaajoukkueen riveissä, ja voitti joukkueen kanssa maailmanmestaruuden.
Pelivuodet Ruotsissa
Kun TPS:n sopimus päättyi vuonna 1995, MM-kisojen menestyksen myötä Nummelin alkoi herättää kiinnostusta ulkomailla. Nummelinille tarjottiin monia sopimuksia eri maista, mutta lopulta Nummelin teki kahden vuoden sopimuksen Elitserien-seura Västra Frölundan kanssa. Joukkueessa Nummelinin pelinumero 3 oli jo varattu, joten hän joutui käyttämään pelinumeroa 33, jota hän on siitä asti käyttänyt kaikissa seurajoukkueissaan, mikäli numero 3 on ollut käytössä.
Tulokaskaudellaan Nummelin otettiin hyvin vastaan, ja hän sai pelata joukkueen ensimmäisessä kentässä tehden tehot 7+11=18. Nummelin oli taas mukana MM-kisoissa 1996. Kisoissa Suomen joukkue sijoittui viidenneksi. Nummelinille annettiin enemmän peliaikaa, mutta tehoja ei tullut. Seuraavalla kaudellaan 1996–1997 hän teki vieläkin voimassa olevan Elitserienin puolustajien yhden kauden runkosarjan maaliennätyksen iskemällä 20 täysosumaa. Sen lisäksi hän tehtaili 14 syöttöpistettä. Pudotuspeleissä Nummelin sai kasaan tehot 0+1 kahdessa ottelussa.
Vuoden 1997 MM-kisoissa Nummelin onnistui avaamaan arvokisojen pistetilinsä kahdella syöttöpisteellä. Suomen jääkiekkomaajoukkue sijoittui kisoissa jälleen viidenneksi.
HC Davos (1997–2000)
Ruotsissa vietettyjen vuosien jälkeen Nummelin teki sopimuksen Sveitsin pääsarja Nationalliga A:n menestyneimpään ja pitkäaikaisimpaan joukkueeseen, HC Davosiin. Vaikka Nummelinin alkukausi kärsikin loukkaantumisen tuomasta haittavaikutuksesta, hän löysi toivuttuaan oivan pelivireen ja viimeisteli runkosarjan 33 ottelussa tehopisteet 13+17=30 ollen joukkueensa puolustajien kärkinimi myös pudotuspeleissä, jossa hän pelasi 17 ottelua tehopistein 8+14=22.
Seuraavan kauden käynnistyessä Davosissa Nummelin oli tehnyt kovasti töitä jäätyään ulkopuolelle vuoden 1998 talviolympialaisiin valitusta Suomen joukkueesta. Hän pelasi koko kauden piste per peli -tahdilla merkkauttaen 44 runkosarjaottelussa yhteensä 53 tehopistettä. Hän voitti myös puolustajien pistepörssin ja alkoi hiljalleen saavuttaa entistä mittavampaa mainetta kiekollisena puolustajana. Davosille kausi oli hienoinen pettymys, sillä kovin odotuksin kauteen valmistautunut seura putosi mestaruusjahdista jo pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella.
Ensimmäinen kausi NHL:ssä ja paluu Sveitsin liigaan (2000–2006)
NHL-varauksen myötä Nummelin solmi kaksivuotisen sopimuksen Columbuksen kanssa ja aloitti kauden 2000–2001 NHL:ssä. Hänen peluuttamisensa puolustajana oli ongelma Columbuksen valmennukselle, joten hän pelasi suurimman osan kaudesta laitahyökkääjänä. Myös laitahyökkääjänä hänen peliaikansa oli tiukilla, ja pienen peliaikansa johdosta hän saavutti 61 pelaamassaan ottelussa vaatimattomat tehopisteet 4+12=16. Columbuksen valmennukseen tyytymätön Nummelin päätyi purkamaan sopimuksensa toisen kauden ja päätti siirtyä takaisin Sveitsiin.
Nummelin valitsi Sveitsiin palatessaan seurakseen HC Luganon. Ensimmäinen kausi Sveitsiin paluun jälkeen tuotti 34 ottelussa 24 tehopistettä (5+19). Seuraavalla kaudellaan hän voitti sekä puolustajien että koko runkosarjan pistepörssin tehopisteillään 18+39=57. Luganon ja Nummelinin loisto-otteet jatkuivat myös pudotuspeleissä kun Lugano voitti mestaruuden neljän vuoden tauon jälkeen.
Kolme seuraavaa kautta kulkivat Nummelinin osalta loistavasti. Hän pelasi jokaisella kaudellaan yli piste per peli -tahdilla, hän oli pudotuspelien paras pistemies vuosina 2004 ja 2006, hänet valittiin liigan tähdistökentälliseen keväällä 2004, hän voitti uransa toisen Sveitsin mestaruuden Luganossa kauden 2005–2006 päätteeksi ja voitti puolustajien pistepörssin kolmena vuotena perättäin. NHL:n työsulkukaudella 2004–2005 Nummelinin vauhti ei hyytynyt, vaan hän oli tehopisteillään 13+36=49 jopa NHL-tähti Joe Thorntonin edellä.
Minnesota Wild (2006–2008)
Vuoden 2006 kesäkuussa Nummelin teki kaksivuotisen ja arvoltaan yhteensä 2,2 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen NHL-seura Minnesota Wildin kanssa. Nummelin sai hyvän vastaanoton uudessa seurassaan ja pääsi kiekkoilemaan 51 runkosarjan ottelussa joissa hän teki kolme maalia ja 17 maalisyöttöä. Hän sai myös vastuuta rangaistuslaukausten luotettavana laukojana. Hänelle kertyi myös paljon peliaikaa erikoistilanteissa ja hänestä muodostuikin joukkueensa ylivoimatilanteiden tärkein puolustaja.
Paluu Luganoon
thumb|240px|right|Nummelin [[HC Luganossa vuoden 2011 syksyllä.]] Nummelinin vapauduttua Minnesotasta hänen perässään oli monia seuroja Venäjältä, Sveitsistä, Saksasta ja Ruotsista. Nummelin päätyi kuitenkin valitsemaan vanhan luottoseuransa HC Luganon kauteen 2010–2011 ulottuvalla sopimuksella. Nummelinin paluu Luganoon herätti seuran kannattajissa suurta toivoa aikaisempina vuosina liigan pohjalla olleen Luganon elpymisestä takaisin mestariksi. Nummelin säväytti jälleen pelaamisellaan viimeistellen 41 ottelussa uransa yhden kauden piste-ennätyksen 21+39=60, mutta Luganon menestys joukkuetasolla jatkui edelleen suhteellisen vaisuna.
Kaudella 2009–2010 Nummelin pelasi vain 34 ottelua loukkaantumisen takia, mutta saavutti niissä puolustajalle mittavat tehopisteet 7+16=23.
Nummelin aloitti jo 11. kautensa Sveitsin liigassa vahvasti, mutta joutui jättämään alkukauden otteluita väliin loukkaantumisen takia. 3. marraskuuta 2010 Nummelin saavutti 500 pelatun ottelun rajapyykin Sveitsin NLA:ssa ensimmäisenä suomalaisena jääkiekkoilijana. Marraskuussa konkaripuolustaja valittiin Euro Hockey Tourin Karjala-turnaukseen. Nummelin ei kuitenkaan loukkaantumisensa takia päässyt osallistumaan ja hänen sijastaan joukkueeseen valittiin Ville Uusitalo. Nummelinilta jäi myös MM-kisat 2011 väliin loukkaantumisen takia. Hän oli sitä ennen pelannut vain 4 ja puoli peliä vuonna 2011. Nummelinille kertyi Sveitsissä kaudella tehot 3+15=18, ja hän toimi joukkueensa HC Luganon varakapteenina.
Kaudella 2011–2012 Nummelin jatkoi Luganossa. Alkukauden vahvasti pelannutta Nummelinia pidettiin myös melko varmana valintana kevään 2012 MM-kisoihin, mikäli loukkaantumisilta olisi vältytty. Maaliskuun lopussa Nummelin ilmoitti kuitenkin joutuvansa jättämään MM-kisat väliin erinäisten vammojen vuoksi, koska hän epäili olevansa puolikuntoinen. Nummelin kertoi kuitenkin kisojen käynnistyttyä Aamulehdessä katuvansa sitä, että oli luopunut MM-kisapaikastaan liian helposti.
NHL-kausi 2012–2013 myöhästyi työsulun vuoksi, ja tämä varjosti myös Nummelinin pelaamista. Monet NHL-pelaajat saapuivat pelaamaan lukuisiin Euroopan jääkiekkosarjoihin, ja muun muassa Boston Bruinsin Patrice Bergeron saapui edustamaan HC Luganoa. Tämän myötä seuran ulkomaalaisten pelaajien kiintiö täyttyi ja Nummelinin pelaaminen Luganossa joutui ahtaalle. Hänen peliaikansa ja vastuunsa seurassa väheni, ja ajoittain hän joutui seuraamaan joukkueensa otteita myös pelaavan kokoonpanon ulkopuolelta. Hän päätti palata määräaikaisella lainasopimuksella Jääkiekon SM-liigaan ja Turun Palloseuraan. Sopimuksen ehtona oli, että mikäli sveitsiläisseuran työsulkupelaaja loukkaantuu, niin Luganolla olisi oikeus kutsua Nummelin takaisin kokoonpanoonsa. Nummelinin vierailu Turussa jäi vain yhden ottelun mittaiseksi, kunnes Lugano kutsui hänet takaisin Sveitsiin. Hän palasi myöhemmin vielä uudemman kerran Turkuun seitsemän ottelun ajaksi. Kauden aikana Nummelin pelasi Turun Palloseurassa yhteensä kahdeksan ottelua tehopistein 3+1=4, ja hän oli jälleen joukkueensa johtavia puolustajia pelaten keskimäärin 27 minuuttia jokaisessa ottelussaan.
Kausi Rauman Lukossa ja paluu Turun Palloseuraan (2013–2016)
Kaudeksi 2014–2015 Nummelin palasi Turun Palloseuraan allekirjoittaessaan seuran kanssa yksivuotisen, kautta 2015–2016 koskevalla optio-oikeudella varustetun sopimuksen. Nummelin valittiin joukkueen kapteeniksi ja sai käyttöoikeuden isänsä Timo Nummelinin jäädytettyyn pelinumeroon 3. Nummelinin osalta kausi alkoi ikävästi, sillä hän sai kauden toisessa pelissä Vaasan Sportia vastaan joukkuekaverinsa Simon Gysbersin mailan silmäänsä ottelun ensimmäisen erän lopussa. Nummelin joutui jättämään pelin kesken ja myöhemmin kävi ilmi, että mailan lapa lävisti hänen silmäluomensa.
MTV uutisoi 29. joulukuuta 2014, että Petteri Nummelin palaa pelaamaan takaisin TPS:n ykkösketjuun. Tämä tapahtui pitkän sairausloman jälkeen. Ensimmäisessä sairausloman jälkeisessä pelissään Petteri Nummelin kirjasi tehot 0+1, mikä tapahtui 30. joulukuuta 2014 Tampereen Ilvestä vastaan. Hän pelasi omassa ketjussaan laitahyökkääjän paikalla, eikä puolustajana. Nummelinin paluu kaukaloon tapahtui hätäratkaisuna, koska joukkueen loukkaantumistilanteen vuoksi käytössä ei ollut tarpeeksi hyökkääjiä. Tammikuussa Nummelin pelasi vain muutaman pelin lähinnä paikaten loukkaantumisia ja hakien pelituntumaa. Helmikuun maajoukkuetauon jälkeen Nummelinin pelasi suurimman osan loppukauden peleistä. Kauden päätteeksi Nummelin ja TPS päättivät käyttää vuoden option Nummelinin sopimuksesta.
Kausi 2015–2016 sujui jokseenkin paremmin loukkaantumisten osalta, ja varsinkin alkukauden Nummelin pystyi pelaamaan lähes kaikki ottelut lukuun ottamatta ylävartalovammaa lokakuussa. Tämän jälkeen Nummelin oli pelaavassa kokoonpanossa satunnaisesti ja oli poikkeuksetta poissa vieraspelit. Puolustusroolissa Nummelinin liike ei enää ollut entisellä tasolla, mutta miehen pelinlukutaito ja hämmästyttävän tarkat pystysyötöt edesauttoivat joukkuetta. Pisteitä valossa kausi sujui kuitenkin hyvin ja Nummelin kirjasi 27 pelatussa runkosarjaottelussa tehot 5+14=19. Pudotuspeleissä Nummelin pelasi sekä puolustajan että laitahyökkääjän tontilla iskien 5 ottelussa tehot 1+2=3. Nummelinin ura TPS:ssä päättyi Oulun Kärpille hävittyyn puolivälieräsarjan kuudenteen otteluun Turussa. Ottelun jälkeen Nummelin luisteli kunniakierroksen ja kävi kiittämässä TPS-kannattajia. Myöhemmin hän paljasti haastattelussa uransa jatkuvan jossain toisessa seurassa.
Nikkō Ice Bucks (2017–2018)
Nummelin teki kaudeksi 2017–2018 sopimuksen Aasian jääkiekkoliigassa pelaavan Nikkō Ice Bucksin kanssa. Yhden Japanin kauden jälkeen Nummelin etsi uutta seuraa, mutta myöhemmin lopetti uransa ja siirtyi TPS:n B-junioreiden apuvalmentajaksi.
Maajoukkue
Petteri Nummelin on yksi Suomen kaikkien aikojen menestyneimmistä maajoukkuepelaajista, ja valittiinkin yleisöäänestyksessä vuonna 2009 Suomen kaikkien aikojen 10. parhaaksi kisaleijonaksi. Nummelinilla on takanaan 253 ottelua leijonapaidassa, 15 aikuisten MM-kisat, yhdet olympialaiset, yksi maailmancup sekä lukuisia muita otteluita. Nummelin on arvokisoissa tehnyt tehot 15+48=63 (tilanne 20.5.2010). Nummelin on usein ollut yksi maajoukkueen johtohahmoista ja valittu lukuisia kertoja Suomen joukkueen parhaaksi pelaajaksi. Nummelinin viimeisimmät arvokisat ovat jääkiekon maailmanmestaruuskisat Saksassa 2010, jossa hänet valittiin parhaaksi puolustajaksi ja jo viidennen kerran tähdistökentälliseen. Nummelin on tehnyt 252 maaottelussa tehot 40+112=152. Maajoukkueessa Nummelin pelaa numerolla 3.
Nummelin on lajin MM-historian menestyneimpiä pelaajia. Vuoden 2010 turnaukseen osallistumisen johdosta Nummelin nousi 15. kisaedustuksensa ansiosta 14 turnausta pelanneiden Tšekkoslovakian Jiří Holíkin ja Ruotsin Sven Tumban ohi. Sveitsin Mathias Seger ohitti Nummelinin MM-kisaedustusten määrässä pelattuaan 16. MM-kisansa Minskissä 2014.
Nummelin edusti Suomea MM-kisoissa ensimmäisen kerran maailmanmestaruuteen päättyneissä vuoden 1995 kisoissa. Sen jälkeen hän vakiinnutti paikkansa MM-kisamiehistössä ollen mukana jokaisissa MM-kisoissa vuoteen 2010 asti, paitsi vuonna 2008 nivusvamman takia. Vuosina 2011 ja 2012 kisat jäivät väliin loukkaantumisten takia. Vuoden 2013 MM-kisoihin Nummelinia ei kutsuttu, kun taas vuoden 2014 MM-kisat Nummelin joutui jättämään väliin olkapäävamman vuoksi.
Nummelin pelasi kolmessatoista peräkkäisessä MM-turnauksessa vuosina 1995–2007. Hänet on valittu viidesti (2000, 2001, 2006, 2007 ja 2010) maailmanmestaruuskisojen tähdistökentälliseen, ja vuonna 2000 sekä 2010 myös MM-kisojen parhaaksi puolustajaksi. Lukuisista MM-kisaesiintymisistä huolimatta Nummelin oli mukana olympialaisissa vain kerran, Torinossa 2006.
Nummelin on kaikkien aikojen toiseksi tehokkain suomalaispelaaja MM-kisoissa (15+49, tilanne 21.12.2011) Ville Peltosen jälkeen.
Nummelin on vuoden 1995 maailmanmestaruusjoukkueesta pisimpään uraansa jatkanut pelaaja.
Albert Kahn (arkkitehti)
Albert Kahn (21. maaliskuuta 1869 Rhaunen, Preussin kuningaskunta – 8. joulukuuta 1942 Detroit, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen erityisesti teollisuuslaitoksia suunnitellut arkkitehti. Häntä on kutsuttu myös Detroitin arkkitehdiksi.
Juutalaisperheeseen Reininmaalla syntynyt Kahn muutti 11-vuotiaana perheensä mukana Yhdysvaltoihin Detroitiin. Hänen isänsä Joseph (1860–1924) oli koulutukseltaan rabbi ja piti Detroitissa ravintolaa, äiti Rosalie harrasti kuvaamataiteita ja musiikkia.
Kahn meni teini-ikäisenä arkkitehtitoimisto Mason and Ricen palvelukseen. Hän voitti 1891 vuoden mittaisen stipendin Euroopassa suoritettavia opintoja varten ja kiersi sitten Saksassa, Ranskassa, Italiassa ja Belgiassa yhdessä toisen arkkitehtiopiskelijan Henry Baconin kanssa joka tuli myöhemmin tunnetuksi Washingtonissa sijaitsevan Lincolnin muistomerkin suunnittelijana.
Kahn perusti vuonna 1895 Detroitiin oman arkkitehtitoimiston Albert Kahn Associates joka toimii yhä edelleen. Hän kehitti yhdessä nuoremman veljensä insinööri Julius Kahnin (1874–1942) kanssa Kahnin järjestelmänä tunnetun rakennustekniikan jolla korvattiin teollisuusrakennuksien seinissä, katoissa ja tukirakenteissa aiemmin käytetty puu teräsbetonirakenteilla. Näin rakennusten paloturvallisuus parani ja niihin voitiin suunnitella suuria avoimia sisätiloja. Ikkunat voitiin tehdä isommiksi jolloin sisätilojen valaistus parani ja voitiin käyttää myös kattoikkunoita. Ensimmäinen tällainen rakennus oli vuonna 1903 valmistunut Packard Motor Car Companyn autotehdas Detroitissa.
Autotehtailija Henry Ford kiinnostui Kahnin suunnitelmista ja Kahn suunnitteli sitten vuonna 1909 Ford Motor Companyn Highland Parkin autotehtaan Detroitiin. Tässä tehtaassa alettiin valmistaa Ford Model T-autoja ja siellä otettiin käyttöön myös liukuhihna joka nopeutti autojen kokoamista. Kahn suunnitteli sitten Fordille myös Ford River Rougen teollisuuskompleksin joka rakennettiin 1917–1928 Michiganin Dearborniin. Tämän tehdaskompleksi sijaitsi 2,4 kilometriä leveällä ja 1,8 kilometriä pitkällä maa-alueella ja siihen kuului 93 rakennusta joissa oli lattiapinta-alaa yhteensä 1,5 neliökilometriä. Tehdaskompleksissa työskenteli parhaimmillaan 120 000 työntekijää.
Vuonna 1929 Neuvostoliiton hallitus antoi Kahnin arkkitehtitoimistolle tehtäväksi suunnitella Stalingradiin rakennettavan maan ensimmäisen traktoritehtaan. Vuonna 1930 toimisto alkoi konsultoida myös kaikkea Neuvostoliitossa tapahtuvaa teollisuusrakentamista. Kahn perusti Moskovaan Gosproektstroi--nimisen suunnittelutoimiston joka koulutti ja ohjasi neuvostoliittolaisia arkkitehtejä ja insinöörejä. Vuoteen 1932 saakka toiminut suunnittelutoimisto koulutti 4 000 arkkitehtiä ja insinööriä ja suunnitteli 521 teollisuuslaitosta Neuvostoliiton ensimmäisen viisivuotissuunnitelman aikana.
Vuonna 1937 Kahnin toimisto suunnitteli 19% kaikista Yhdysvaltojen arkkitehtien suunnittelemista teollisuuslaitoksista. Toisen maailmansodan aikana 500 työntekijän toimisto suunnitteli Detroitiin ja lähiympäristöön muun muassa Detroit Arsenal panssarivaunutehtaan joka oli Yhdysvaltain ensimmäinen panssarivaunujen massatuotantoon suunniteltu tehdaslaitos sekä Willow Runin pommikonetehtaan jossa valmistettiin vuodesta 1942 alkaen erityisesti Consolidated B-24 Liberator-pommikoneita.
Teollisuusrakennusten lisäksi Kahn suunnitteli muun muassa yksityistaloja, vuonna 1922 valmistuneen General Motorsin pääkonttorin ja vuonna 1928 valmistuneen 28-kerroksisen Art Deco-tyylisen Fisher Building-pilvenpiirtäjän Detroitin keskustaan sekä useita rakennuksia Michiganin yliopiston kampukselle Ann Arboriin.
Albert Kahnin kuoleman jälkeen Franklin-instituutti myönsi hänelle Frank P. Brown-mitalin
SEAT León (2005)
SEAT León Typ 1P on SEAT Leónin toisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2005–2012.
SEAT León Typ 1P (2005–2012)
Vuoden 2005 Euro NCAP -kolaritestistä León sai tulokseksi neljä tähteä viidestä. vasen|pienoiskuva|SEAT León FR Bensiinimoottoreina olivat aluksi 1,6 8V (102 hv), 2,0 FSI (150 hv) ja 2,0 TFSI (185 hv), dieseleinä 1,9 TDI (105 hv) ja 2,0 TDI (135/140 hv).
Kesällä 2006 valikoimaa täydensi 1,4 16V (85 hv). Uutena mallina esiteltiin urheilullinen León FR, johon oli valittavana moottoriksi 2,0 TSFI (200 hv) tai 2,0 TDI (170 hv). Aiempi 185-hevosvoimainen 2,0 TFSI poistui mallistosta. Vuoden lopulla esiteltiin malliston huipulle León Cupra, moottorinaan 2,0 TSI (240 hv).
Kesällä 2007 markkinoille tulivat 1,8 TSI (160 hv) ja 1,9 TDI:n 90-hevosvoimainen versio, vuoden lopulla myös 1,4 TSI (125 hv). vasen|pienoiskuva|SEAT León Cupra Vuonna 2008 valmistettiin 55 kappaleen rajoitettu erä Cuprasta kehitettyä Copa Edition -erikoismallia, jossa 2,0-litraisen turbomoottorin teho oli nostettu 285 hevosvoimaan.
Hotellien luokitus
pienoiskuva|450x450px|Viiden tähden luokituksesta kertova kyltti saksalaisen hotellin seinässä Hotellien luokitus viittaa useisiin erilaisiin luokittelujärjestelmiin, jotka kertovat hotellien ominaisuuksista.
Tähdet kertovat hotellin varuste- ja palvelutasosta, kuten siitä, onko huoneessa televisio ja minibaari tai aulassa kampaamo ja matkamuistomyymälä. Luokitukset eivät yleensä kerro esimerkiksi henkilökunnan palveluhalukkuudesta, huoneiden siisteydestä tai hotellin ympäristöstä.
Maailmassa ei ole yhtä kansainvälistä tähtiluokitusjärjestelmää. Maasta riippuen tähdet jakaa esimerkiksi turistiviranomainen, hotelli- ja ravintolaliitto tai hotelli itse. Suomessa virallista tähtiluokitusjärjestelmää ei ole lainkaan.
Luokittelujärjestelmien lisäksi hotelleja arvottavat erilaiset varaus- ja arvostelusivustot. Niiden arvosanat perustuvat joko asiakkaiden arviointeihin, omiin tähtiin tai viralliseen luokitukseen. Asiakasarvioita keräävät esimerkiksi TripAdvisor, Booking.com ja Hotels.com.
Suomessa
Virallisen tähtiluokituksen luomista on selvitetty Suomessa useasti ainakin 1980-luvulta alkaen.
Matkailun edistämiskeskus (MEK) ja Suomen Matkatoimistojen liitto ajoivat Suomeen kansainvälistä tähtiluokitusta, mutta hanke kaatui kolmen suuren hotelliketjun vastustukseen. Sokos-, Scandic- ja Restel -ketjut, joilla oli lähes 60 prosenttia Suomen hotellien majoituskapasiteetista, vastustivat tähtiluokitusta.
Hotelstars
Vuonna 2009 seitsemän Euroopan maan majoitusalan yhdistykset sopivat käyttävänsä yhtenäisiä kriteereitä hotellien arvioinnissa. Arviointiperusteet päivitetään 5–6 vuoden välein.
Myrskyn poika
Myrskyn poika voi tarkoittaa:
Hotellien luokitus
Hotelstars
Hotelstars-tähtien merkitys:
Yksi tähti ★
Kaksi tähteä ★★
Edellisten lisäksi:
Kolme tähteä ★★★
Neljä tähteä ★★★★
Viisi tähteä ★★★★★
AAA
pienoiskuva|AAA:n viisi timanttia Yhdysvaltalainen autoliitto AAA on tarkastanut sikäläisiä hotelleja vuodesta 1937.
AAA:n tarkastajat mittaavat huoneen pintojen puhtauden ja arvioivat varustus- ja palvelutason, ja antavat hotellille luokituksen neliportaisella asteikolla: hyväksytty, kolme timanttia, neljä timanttia tai viisi timanttia.
Atout France
pienoiskuva|Kolmen tähden hotelli Ranskassa. Ranskan kansallinen matkailun kehittämisvirasto Atout France antaa majoituksen tarjoajille 1 – 5 tähden arvosanan. Näin on arvioitu 22 000 laitosta, jotka muodostavat 80 % maan majoituskapasiteetista. Arviointikriteerit päivitetään 5 vuoden välein. Ylellisimpiä 5 tähden hotelleja varten on olemassa Palace de France -merkki.
Forbes Travel Guide
Forbes Travel Guide tunnettiin aiemmin Mobilin nimellä. Nykyään se keskittyy luksushotelleihin. Sen mukaan on arvioitu 1 276 hotellia 74 maassa. Forbes Travel Guide myöntää joko viiden tähden, neljän tähden tai suositellun (kolmen tähden) arvosanansa vuosittain nimettömien tarkastusten perusteella.
RatedTrips.com
pienoiskuva|AA:n kolme tähteä englantilaisen hotellin seinässä. Brittiläisen autoliitto AA:n ja matkailunedistämisjärjestö VisitEnglandin tarkastajat luokittelevat majoitusta tarjoavat laitokset viisiportaisella tähtiasteikolla ja julkaisevat luokituksensa verkossa osoitteessa RatedTrips.com.
Star Rating
Star Ratings Australia arvioi hotelleja viisiportaisella tähtiasteikolla.
Next Generation Weapons System
Next Generation Weapons System (NGWS) (myös Future Combat Air System, FCAS) on toistaiseksi nimeämätön Ranskan ja Saksan yhteishanke seuraavan sukupolven hävittäjälentokoneen kehittämiseen. Hankkeen tavoite on korvata Eurofighter Typhoon ja Dassault Rafale -hävittäjät vuodesta 2040 alkaen.
Hüseyin Akbaş
Hüseyin Akbaş (1933 Tokat – 15. helmikuuta 1989) oli turkkilainen vapaapainija, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Akbaş saavutti kesäolympialaisissa 57 kg:n painoluokassa hopeaa Tokiossa 1964 ja pronssia 52 kg:n sarjassa Melbournessa 1956. MM-kilpailuista Akbaş voitti vapaapainissa neljä mestaruutta ja yhden pronssin. Lisäksi hän voitti yhden MM-pronssin kreikkalais-roomalaisesta painista.
Akbaş nimettiin vuonna 2011 Istanbulin koti-MM-kilpailujen yhteydessä FILA:n kunniagalleriaan.
Dacia Solenza
Dacia Solenza on Dacian vuosina 2003–2005 valmistama alemman keskiluokan henkilöautomalli, joka korvasi Dacia SupeRNovan. Se ei ollut täysin uusi malli, vaan uudistettu versio edeltäjistään. Solenzan seuraajaksi tuli Dacia Logan.
Vuonna 2003 esitelty Solenza oli kehitysaskel edeltäneistä Nova- ja SupeRNova-malleista. Novan suunnittelu oli aloitettu jo 1980-luvun alussa. Solenzan 1,4-litrainen bensiinimoottori ja 1,9-litrainen dieselmoottori sekä vaihteisto olivat samoja, joita käytettiin Renault Cliossa. Myös monet sisustuksen osat olivat peräisin Cliosta. vasen|pienoiskuva|Dacia Solenza Scala Varustetasot olivat Europa, Confort, Rapsodie, Clima ja Scala. Europa oli perusmalli, jossa ei ollut korinvärisiä puskureita, kylkilistoja, sävylaseja eikä kierroslukumittaria. Parhaiten varustellussa Scalassa oli kuljettajan turvatyyny, kevytmetallivanteet, ohjaustehostin, ilmastointi, sähköikkunat ja CD-soitin, jotka olivat tuon ajan Dacia-merkkisessä autossa harvinaisia ylellisyysvarusteita. Ilmastointijärjestelmä oli yhteensopimaton dieselmoottorin kanssa, joten dieselmallin parhaaksi varustetasoksi tuli Avantage ilman ilmastointia.
Beratin piirikunta
Beratin piirikunta oli yksi Albanian 36:sta piirikunnasta vuoteen 2000 saakka, jolloin se lakkautettiin. Se kuului Beratin prefektuuriin, joka vastaa nykyistä Beratin maakuntaa. Piirikunnan pinta-ala oli 915 neliökilometriä ja vuoden 2001 väestönlaskennassa siellä oli 128 410 asukasta.
Piirikuntaan kuuluivat seuraavat kunnat: Berat, Cukalat, Kutalli, Lumas, Otllak, Poshnjë, Roshnik, Sinjë, Tërpan, Ura Vajgurore, Velabisht ja Vërtop. Pääkaupunkina toimi Berat.
He Zizhen
He Zizhen (syyskuu 1910 – 19. huhtikuuta 1984) oli kiinalainen kommunisti ja Mao Zedongin kolmas vaimo vuodesta 1928 vuoteen 1939. He ryhtyi vallankumoukselliseksi jo teini-ikäisenä ja tuli kuuluisaksi ampumataidoistaan ja johtajuudestaan. Vuonna 1927 hän tapasi Maon ja seuraavana vuonna pariskunta avioitui. He saivat yhteensä kuusi lasta, joista viisi kuoli pian syntymän jälkeen tai jouduttiin antamaan sukulaisten tai paikallisten perheiden hoitoon. He oli yksi harvoista pitkästä marssista selviytyneistä naisista. Marssin aikana hän haavoittui vakavasti päähän ja sairastui masennukseen. Vuonna 1937 He matkusti hoidettavaksi Neuvostoliittoon, mistä palasi Kiinaan vasta 1947. Kuolemaansa saakka He yritti tuloksetta etsiä kadonneita lapsiaan, eikä hän koskaan täysin toipunut sisällissodan kauhuista.
Esa Korhonen
Esa Korhonen (s. 4. tammikuuta 1944) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
He Zizhen
Nuori vallankumouksellinen (1910–1929)
He Zizhen syntyi varakkaaseen perheeseen syksyllä 1910 Yongxinin piirikunnassa. Hänen vanhempansa omistivat teehuoneen ja kutsuivat tytärtään Guiyuaniksi, koska tämä oli syntynyt täysikuun loistaessa osmanthus-puun yllä (Gui: ’osmanthus’; yuan: ’pyöreä’). Lapsena He kävi kahden suomalaisnaisen pitämää lähetyskoulua, mutta ei sopeutunut konservatiivisiin sukupuolirooleihin. Vuonna 1926 hänen kotiseuduillaan oli levottomuuksia ja niiden innoittamana hän liittyi kommunistiseen puolueeseen. Hän oli karismaattinen esiintyjä, ja nuoruudestaan huolimatta hänet nimitettiin pian piirikunnan uuden hallituksen naisten osaston päälliköksi. Myös Hen vanhemmat, isoveli ja pikkusisko liittyivät puolueeseen.
Esa Korhonen
Laitapuolustajana pelannut Korhonen edusti uransa ajan vuosina 1963–1976 Kokkolan Palloveikkoja 1. divisioonassa ja mestaruussarjassa. Hän voitti seurassa Suomen mestaruuden 1969. Kaikkiaan Korhonen pelasi kymmenen kauden aikana 185 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki kolme maalia.
Korhonen pelasi maajoukkueessa yhden maaottelun vuonna 1970.
Redrum
thumb|300px|Redrum, Casagrande & Rintala (2003) thumb|300px|Redrum, Casagrande & Rintala (2003) Redrum on suomalaisen arkkitehti- ja taiteilijaparin Casagrande & Rintalan arkkitehtoninen installaatio Anchoragen kaupungin keskustassa Alaskassa vuonna 2003. Teoksen on tilannut Alaska Design Forum. Työssä rautateitse kuljetettavista vanhoista öljytankeista on muotoiltu rakennus, jonka lattiana on kerros osterin kuoria. Teos on maalattu kirkkaan punaiseksi sisältä.
Teoksen nimi Redrum tulee sanasta murder, joka on kirjoitettu takaperin kuten elokuvassa The Shining – Hohto. Työ käsittelee öljyn, sodan ja ympäristötuhojen välistä yhteyttä.
Aiheesta muualla
Marco Casagrande