cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dafne Schippers
Vuonna 2010 Schippers voitti alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa kultaa seitsenottelussa ja pronssia 4 × 100 metrin viestissä. Seuraavana vuonna hän voitti seitsenottelussa kultaa alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa. Hän pääsi välieriin 60 metrin juoksussa sisäratojen EM-kilpailuissa 2011, 200 metrin juoksussa Daegun MM-kilpailuissa 2011 ja 60 metrin juoksussa sisäratojen MM-kilpailuissa 2012.
Schippers sijoittui Göteborgin EM-hallikilpailuissa 2013 neljänneksi 60 metrin juoksussa. Tampereen alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013 hän saavutti kultaa 100 metrillä ajalla 11,13, sekä pronssia pituudessa omalla ennätyksellään 659 cm. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän saavutti seitsenottelussa pronssia uusin Hollannin ennätyspistein, 6477.
Schippers karsiutui 2014 Sopotin MM-hallikilpailuissa 60 metrin välierissä. Hän teki Alankomaiden seitsenotteluennätyksen 6545 Götzisissä 31.5.–1.6.2014. Ottelusarjassaan hän teki maansa ennätyksen 200 metrillä 22,35. Hän juoksi Alankomaiden ennätykset 100 metrillä 11,03 ja 200 metrillä 22,34 Glasgow'ssa 12. heinäkuuta 2014. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 hän voitti 100 ja 200 metrin kultaa, jälkimmäisen maansa ennätyksellä 22,03. Hän voitti 200 metriä Marrakechin maanosien cupissa 2014.
Prahan sisäratojen EM-kilpailuissa 2015 Schippers voitti 60 metrin juoksun ennätysajallaan 7,05. Toukokuussa 2015 hän juoksi 100 metrillä maansa ennätysajaksi 10,94, joka oli myös nopein eurooppalaisen juoksema aika yli kymmeneen vuoteen. Saman vuoden heinäkuussa hän paransi ajaksi 10,92. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 Schippers saavutti hopeaa 100 metrin juoksussa parantaen maansa ennätykseksi välierässä 10,83 ja loppukilpailussa 10,81 ja kultaa 200 metrin juoksussa uudella kisäennätyksellä, 21,63. Se on kaikkien aikojen kolmanneksi nopein aika kyseisellä matkalla ja myös Euroopan ennätys.
Schippers juoksi 60 metrin Alankomaiden ennätyksen 7,00 Berliinissä helmikuussa 2016. Hän saavutti samalla matkalla hopeaa Portlandin MM-hallikilpailuissa 2016 ajalla 7,04. Hän voitti Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 kultaa 100 metrillä ajalla 10,90 ja 4 × 100 metrin viestissä. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän saavutti 200 metrillä hopeaa ajalla 21,88 ja oli 100 metrillä viides ajalla 10,90. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän voitti kultaa 200 metrillä ajalla 22,05 ja sai pronssia 100 metrillä ajalla 10,96. Birminghamin MM-hallikilpailuissa 2018 hän sijoittui 60 metrillä viidenneksi. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän saavutti hopeaa sekä 200 metrillä ajalla 22,14 että pikaviestissä ja pronssia 100 metrillä ajalla 10,99.
Schippers saavutti Glasgow'n sisäratojen EM-kilpailuissa 2019 hopeaa 60 metrillä ajalla 7,14.
Schippers saavutti IAAF World Relays -kilpailuissa pronssia 4 × 100 metrin viestissä 2021. Samana vuonna järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui 200 metrin välierissä.
Henkilökohtaiset ennätykset
Ulkoradat, seitsenottelu
Kata-Electronics
Kata on Liperin Ylämyllyllä toimiva säteilyturvallisuuteen erikoistunut yritys, säteilymittaustekniikan kehittäjä, mittareiden valmistaja ja niiden valtuutettu tarkastaja. Rekisteröity tavaramerkki ja aputoiminimi Kata on perustajan Kauko Tanskasen nimilyhenne. Yritys perustettiin Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden jälkeen 1986.
Alun perin yritys toimi perustajiensa Kauko ja Pipsa Tanskasen kotikunnassa Polvijärvellä. Ylämyllylle muutto tapahtui parempien liikenneyhteyksien takia.
Yrityksen asiakkaina kotimaassa ovat muun muassa palo- ja pelastuslaitokset, Säteilyturvakeskus (STUK), ydinvoimateollisuus, kunnat, sairaalat, yliopistot, taloyhtiöt, yritykset ja yksityishenkilöt. Tuotteita menee myös vientiin.
Tuotteita
Katan tuotteisiin kuuluvat säteilymittarisovellukset, huoneilman radonmittalaitteet, GPS-satelliittipaikannusta hyödyntävät kartta- ja paikkatietojärjestelmät, säteilyonnettomuuden simulointijärjestelmät, hirvilaskentajärjestelmät ja potilasannosmittarit röntgentutkimuksiin.
Palveluja
Säteilymittareiden tarkastuspalvelu.VAL 4
Keinupolttopallo
Keinupolttopallo on polttopallon variaatio, jossa poltettavat istuvat keinussa. Pelin nimi vaihtelee alueittain ja suosittuna leikkinä se on saanut monia lempinimiä. Samalla tavalla keinupolttopallon säännöt vaihtelevat alueittain. Seuraavassa yhden koulukunnan mukainen versio pelin säännöistä. Keinupolttopallo tunnetaan alueittain useilla nimillä, joita ovat muun muassa keinupersis,  keinupolttis,  keinupehvis, keinufelkkis, persis, keinumatti, keinis, keinupallo,  kiikkupallo  sekä kiikkupolttis.
Säännöt
Yksi pelaajista on jäänyt ja heittää noin 5-7 metrin päässä keinusta viivalta palloa. Muut pelaajat ovat keinuissa, yleensä heitä on kaksi tai kolme, mutta isommat keinukehikot mahdollistavat myös useamman keinussaolijan. Pelissä voi olla myös takamies, joka avustaa heittäjää takaviivalla palauttaen pallon hänelle. Jos näin sovitaan, takamies voi myös heittää keinuissa olevia. Säännöistä riippuen takamies ei saa polttaa suoralla heitolla, vaan heittämällä pallon keinun yläpalkin yli. Takaviivaa ei tässä tapauksessa ole. Pallon saa heittää haluamastaan paikasta keinun takaa. Etumiehen siirtyessä takaisin keinuun takamies siirtyy etumieheksi ja keinusta tuleva takamieheksi.
Pelin tarkoituksena on osua pallolla keinussa olevaa pelaajaa nilkan yläpuolelle, pää lukien, jolloin pelaaja jää, eli siirtyy heittäjäksi ja heittäjä pääsee keinuihin. Jäädä voi myös muilla tavoilla. Tämä tapahtuu muun muassa heittäjän saadessa kopin eli ottaa keinujan potkaiseman tai puskeman pallon suoraan ilmasta kiinni tai huutaa viivalla irti, kun keinujan jalat koskevat maata, painaen samalla pallon maata vasten. Myös kahdesta puokista eli yhden pompun jälkeen kiinniotetusta palautuksesta keinuja jää. Polttajan täytyy polttaa kaikkia eikä saa polttaa vain tiettyä pelaajia.
Oleellisena osana peliä pelaajat yrittävät potkaista pallon niin kauas keinuista, että ehtivät juosta tietyn maamerkin luokse ja takaisin. Etukäteen sovittujen maamerkkien kierrolla voi kerätä armoreita (tai "armis" tai "amppi") eli henkiä ja jäänyrkkejä (tai "rautakäsiä"), joilla voi heittää pallon, jos sen saa suoraan ilmasta kiinni. Maamerkkejä voi olla useampia, ja enemmän armiksia sisältävät kohteet voivat sijaita luonnollisesti kauempana keinuista. Monen armiksen kiertämistä kutsutaan yleensä lenkiksi. Riippuen kentästä ja säännöistä maamerkin luo saa mahdollisesti myös jäädä ja odottaa seuraavaa tilaisuutta paluuseen keinujen luokse. Säännöistä riippuen potkaista saa myös keinujen taakse, ja takamiehellä saattaa olla oikeus polttaa. Palattuaan onnistuneesti keinuille pelaaja pystyy armiksien avulla jatkamaan keinuissa, vaikka jäisikin. Armiksien samanaikaiselle määrälle voidaan asettaa yläraja. Yhteen armikseen voidaan vaatia useampi juoksu maamerkille.
Saatuaan pallon kiinni keinussaolijan potkusta, heittäjä voi joidenkin sääntöjen alaisuudessa huutaa stoi, jonka jälkeen hän saa heittää palloa tästä paikasta. Täten heittäjä pääsee lähemmäs keinuissa olevia kuin ollessaan viivalla. Stoi ei aina kuitenkaan ole käytössä, ja joskus sen saa huutaa vain kerran peräkkäin.
David de la Fuente
David de la Fuente (s. 4. toukokuuta 1981 Reinosa, Kantabria) on espanjalainen maantiepyöräilijä, joka edustaa UCI Continental Circuits -tasolla kilpailevaa Aviludo-Louletano-tallia. Hän johti vuoden 2006 Ranskan ympäriajon mäkikirikilpailua kuuden etapin ajan saatuaan kilpailuosion johtajan pilkkupaidan toisen etapin ja uudelleen 11. osuuden jälkeen. De la Fuente nimettiin kilpailun yritteliäimmäksi ajajaksi. Saman vuoden Espanjan ympäriajossa hän johti yhdistelmäkilpailua kolmannen ja neljännen etapin jälkeen.
Khoros
Khoros ( eli tanssijaryhmä, kuoro) oli joukkue, joka tanssi ja lauloi antiikin kreikkalaisten uskonnollisissa (esimerkiksi Dionysia) ja muissa juhlissa juhlayleisön edessä. Näistä tansseista ja lauluista kehittyivät sekä kuorolyriikka että kreikkalainen teatteritaide. Kreikkalaisen khoroksen laulu (khoroslaulu tai kuorolaulu) oli yksiääninen. Säestyksenä oli kitharan- tai huilunsoitto.
John Njenga
John Njenga (25. joulukuuta 1928 – 4. marraskuuta 2018 ) oli kenialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 17. helmikuuta 1957 ja nimitettiin Eldoretin hiippakunnan piispaksi 19. lokakuuta 1970. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Pierluigi Sartorelli, jota avustivat Maurice Michael Otunga ja Caesar Gatimu.
Njenga sai 25. lokakuuta 1988 nimityksen Mombasan hiippakunnan piispaksi. 21. toukokuuta 1990 hiippakunta korotettiin arkkihiippakunnaksi, ja Njenga sai nimityksen sen arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 1. huhtikuuta 2005.
M/S Alfågeln
M/S Alfågeln on vuonna 1990 valmistunut, Ålandstrafikenin operoima saaristolautta, joka liikennöi Ahvenanmaan saaristossa.
Alus kulkee Brändön Torsholmasta Vårdön Hummelvikiin kahdessa ja puolessa tunnissa. Reitillään se pysähtyy lisäksi Lappoon, Kumlingeen ja Enklingeen. Alfågeln kulkee reitillään ympäri vuoden. Alukselta löytyy pieni kahvila, jossa on WiFi-yhteys. Vuonna 1998 valmistunut M/S Viggen on Alfågelnin sisaralus. Alus saa nimensä, Ålandstrafikenin perinteen mukaan vesilinnulta, allilta.
Bundesautobahn 24
Bundesautobahn 24 (BAB 24), lyhyemmin Autobahn 24 (A 24), on 239 kilometriä pitkä luoteis–kaakkoissuuntainen moottoritie Pohjois-Saksassa. Sen reitti kulkee Hampurista Berliiniin. Väylä sijaitsee Hampurin, Schleswig-Holsteinin, Mecklenburg-Etu-Pommerin ja Brandenburgin osavaltioissa.
Historia
Moottoritietä Hampurista Berliiniin alettiin suunnitella 1930-luvulla. Rakennustöiden alkuvaiheessa tehtiin Mecklenburg-Etu-Pommerin lounaisosassa lähellä Kogelin kylää pronssikautinen hautalöytö, jonka analysointi siirsi moottoritien rakennustöitä kymmenisen viikkoa. Toisen maailmansodan syttyminen johti työvoimapulaan; virallisesti rakennustyöt keskeytettiin vuonna 1941. Hampurin itäpuolelle valmistunutta tunnelia käytettiin sotatarviketehtaana.
Saksan kahtiajaon (1945–1990) takia tietä alettiin rakentaa valmiiksi vasta vuonna 1978 ja se valmistui marraskuussa 1982. Ennen suursotaa valmistuneille silloille ei enää ollut käyttöä, useimmat niistä purettiin. Hagenowin alueella sijaitsi neuvostojoukkojen ampumapaikka, jonka takia tielinjausta piti muuttaa alkuperäisestä. Ennen Saksojen jälleenyhdistymistä BAB 24 oli yksi kolmesta niin kutsutusta "Transitautobahnista" Länsi-Saksan ja Länsi-Berliinin välillä. Saksojen välisen rajan BAB 24 ylitti Zarrentinin pikkukaupungin kohdalla.
Vuoden 1990 jälkeen BAB 24:ää on uudistettu, jotta se kykenisi välittämään alati kasvavia liikennevirtoja.
Tommy Sugiarto
Sugiarton suurin saavutus on MM-pronssi Kööpenhaminasta vuodelta 2014. Tuolloin hän jakoi kolmannen sijan Tanskan Viktor Axelsenin kanssa. Sugiarto on korkeimmillaan ollut BWF:n rankingissa sijalla 3 huhtikuussa 2014. Joulukuussa 2014 hän on sijalla 8. Vuonna 2006 Sugiarto voitti nuorten MM-hopeaa Incheonista. Hän on saavuttanut urallaan kuusi turnausvoittoa.
Timo Kankaanpää
Timo Kankaanpää (s. 29. heinäkuuta 1991) on suomalainen salibandyn pelaaja. Hyökkääjänä pelaava Kankaanpää edustaa Salibandyn II-divisioonassa pelaavaa Urheiluseura Hatsinaa. Hän pelasi kaudella 2010–2011 pääsarjatason FT Trackersissa.
David Carradine
David Carradine, oik. John Arthur Carradine (8. joulukuuta 1936 Los Angeles, Kalifornia – 3. kesäkuuta 2009 Bangkok, Thaimaa) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli ehdolla sekä Emmyn että neljän Golden Globen saajaksi ja sai 1. huhtikuuta 1997 tähden Hollywood Walk of Famelle.
Elämä ja ura
Carradine syntyi Kalifornian Hollywoodissa näyttelijä John Carradinen ja tämän ensimmäisen puolison Ardanellen poikana. Hän opiskeli San Francisco State Universityssa. 1970-luvulla Carradine nousi huomattavaan suosioon televisiosarjasta Kung Fu.
1990-luvulla Carradine palasi vanhaan rooliinsa sarjan Kung Fu: The Legend Continues myötä, ja hän vieraili muun muassa Lizzie McGuiressa.
Kuolema
Carradine löydettiin kuolleena 4. kesäkuuta 2009 hotellihuoneensa kaapista Bangkokissa. Ruumis löydettiin alastomana sidottuna naruun, jonka pää oli kaulan, ja toinen pää sukupuolielinten ympärillä. Kuolemaa epäiltiin aluksi itsemurhaksi, mutta pian uutisoitiin, että kuolema saattoi olla seksuaalista kiihotustilaa voimistavasta hypoksifiliasta seurannut onnettomuus. Myös Carradinen edustaja ja perheenjäsenet kertoivat uskovansa onnettomuuteen itsemurhan sijasta.
Maidstone (täsmennyssivu)
Maidstone voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Saamelaiskirjasto
Saamelaiskirjasto toimii Inarin alueella ja on yksi Inarin kunnankirjaston toimipisteistä. Saamelaiskirjasto sijaitsee saamelaiskulttuurikeskus Sajoksessa. Kirjastotilat ovat valmistuneet 2012. Rakennuksen suunnitteli Halo-Arkkitehdit Oy.
Seriola
Seriola on piikkimakrillien heimoon (Carangidae) ja Naucratinae-alaheimoon kuuluva kalasuku.
Kaljujousipyrstö
Kaljujousipyrstö (Cicinnurus respublica) on paratiisilintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Kaljujousipyrstöä tavataan vain Indonesiaan kuuluvilla Waigeon ja Batantan saarilla. Lajin populaatio on todennäköisesti melko pieni, ja sen arvellaan olevan vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi. Laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Clemenceau-juttu
Clemenceau-juttu (, alaotsikoltaan Syytetyn muistiinpanoja) on vuonna 1917 valmistunut italialainen mykkäelokuva. Alexandre Dumas nuoremman romaaniin perustuvan draaman on ohjannut Alfredo De Antoni. Sen pääosia esittävät elokuvadiiva Francesca Bertini ja Gustavo Serena.
Juoni
Vaimonsa murhasta syytetty Pierre Clémenceau kirjoittaa vankilassa muistelmiaan. Hän kertoo rakastumisestaan kreivitär Iza Dubronowskaan, joka tätinsä vaikutuksesta unelmoi ylellisestä elämästä ja rikkauksista. Täti vie Izan Puolaan, jossa tämä rakastuu nuoreen ruhtinas Sergeihin. Ruhtinas karkotetaan Kaukasiaan ja Iza joutuu tätinsä kanssa maaseudun köyhyyteen. Sillä välin Pierrestä on tullut kuuluisa kuvanveistäjä ja hän kutsuu Izan Pariisiin, jossa he menevät naimisiin. Pian sinne saapuu myös Sergei, ja Izasta tulee hänen rakastajatterensa. Vietettyään viimeisen yön vaimonsa kanssa Pierre surmaa hänet.
Tuotanto ja vastaanotto
Roomalaisen Caesar Film tuottama Clemenceau-juttu jakautui alun perin kahteen erilliseen jaksoon, ”Iza lapsena” ja ”Iza naisena”. Sensuuri poisti elokuvan lopusta kohdan, jossa Pierre iskee vaimoaan tikarilla. Vittorio De Sica nähdään ensimmäisessä elokuvaroolissaan nuorena kuvanveistäjänä.
Francesca Bertini oli Clemenceau-jutun aikaan uransa huipulla. Elokuvan ensi-ilta keräsi niin paljon halukkaita katsojia, että paikalla tarvittiin poliisin osanottoa. Aikalaiskriitikot kiittivät elokuvan näyttämöllepanoa ja kuvausta, mutta kiinnittivät huomiota Bertinin maneereihin. Nykykatsojalle Clemenceau-juttu näyttäytyy pitkänä, raskaana ja vaikeasti tulkittavana. Suomessa sitä esitettiin keväällä 1919.
Virtuosi di Kuhmo
Virtuosi di Kuhmo (VdK) on suomalainen kamariorkesteri. Se on perustettu 1992.
Orkesterin perustaja oli viulisti-kapellimestari Peter Csaba, joka on johtanut pääosin orkesterin konsertit ja levytykset. Orkesteri perustettiin Kuhmon kamarimusiikkijuhlien yhteydessä toimineen samannimisen orkesterin perinteiden jatkajaksi, mutta myöhemmin se on itsenäistynyt omaksi riippumattomaksi kokoonpanokseen, jolla on oma organisaatio ja ohjelmasuunnittelu.
Virtuosi di Kuhmo on esiintynyt merkittävimmissä suomalaisissa kaupungeissa ja musiikkijuhlilla. Lisäksi se on esiintynyt suurimmissa Euroopan maissa sekä Venäjällä ja Japanissa. Orkesteri on tehnyt seitsemän levytystä. Orkesterin levytyksistä Vivaldi: Neljä vuodenaikaa ja Kaanaanmaa ovat Suomessa ylittäneet kultalevyrajan. Orkesteri on levyttänyt Ondinelle ja EMIlle, ja sillä on tekeillä kahdeksas levy, jonka julkaisee saksalainen CPO-yhtiö.
Charlène Guignard
Charlène Guignard (s. 12. elokuuta 1989 Brest) on ranskalais-italialainen taitoluistelija. Hän on jäätanssin Euroopan-mestaruusmitalisti ja universiadivoittaja.
Guignard kilpaili syntymämaansa Ranskan edustajana nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa Guillaume Paulmierin jäätanssiparina. He sijoittuivat 18:nneksi vuonna 2008 ja 19:nneksi vuonna 2019. Tämän jälkeen Guignard siirtyi Italiaan ja sai uuden kotimaansa kansalaisuuden vuonna 2013.
Guignard on Italiassa luistellut Marco Fabbrin parina ja edustanut Italiaa arvokilpailuissa vuodesta 2011 alkaen. Kymmenen parhaan joukkoon he ylsivät ensimmäisen kerran Euroopan-mestaruuskilpailuissa vuonna 2013 ja maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2018. He saavuttivat EM-pronssia vuonna 2019. Talviuniversiadeissa 2015 he voittivat kultaa. Olympialaisissa he ovat sijoittuneet 14:nneksi Sotšissa 2014 ja kymmenenneksi Pyeongchangissa 2018.
Kansainvälisissä Grand Prix -kilpailuissa Guignard ja Fabbri ovat yltäneet vuonna 2018 toiseksi Skate Americassa ja Helsingin kilpailussa sekä vuonna 2019 kolmanneksi Internationaux de Francessa ja NHK Trophyssa. He ovat voittaneet Italian-mestaruuden vuosina 2019–2021.
Köyhyyteen vetoaminen
Köyhyyteen vetoaminen eli argumentum ad lazarum on argumentaatiovirhe ja argumentum ad crumenamin vastakohta. Se on nimetty uuden testamentin Lasaruksen mukaan, joka oli tuonpuoleisessa palkintonsa saava kerjäläinen.
Argumentin yleinen kaava on seuraava:
Esimerkkejä argumentin käytöstä:
Marco Fabbri
Marco Fabbri (s. 2. helmikuuta 1988 Milano) on italialainen taitoluistelija. Hän on jäätanssin Euroopan-mestaruusmitalisti ja universiadivoittaja.
Fabbri on luistellut ranskalaissyntyisen Charlène Guignardin parina arvokilpailuissa vuodesta 2011 alkaen. He ylsivät kymmenen parhaan joukkoon ensimmäisen kerran Euroopan-mestaruuskilpailuissa vuonna 2013 ja maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2018. He saavuttivat EM-pronssia vuonna 2019. Talviuniversiadeissa 2015 he voittivat kultaa. Olympialaisissa he ovat sijoittuneet 14:nneksi Sotšissa 2014 ja kymmenenneksi Pyeongchangissa 2018.
Kansainvälisissä Grand Prix -kilpailuissa Fabbri ja Guignard ovat yltäneet vuonna 2018 toiseksi Skate Americassa ja Helsingin kilpailussa sekä vuonna 2019 kolmanneksi Internationaux de Francessa ja NHK Trophyssa. He ovat voittaneet Italian-mestaruuden vuosina 2019–2021.
S/S Frostvik
S/S Frostvik oli vuonna 1943 valmistunut Liberty-alus jonka oli suomalaisomistuksessa 1947–1965. Muita suomalaisomistuksessa olleita Liberty-aluksia olivat S/S Tranvik (1947–1954) ja S/S Margrethe Paulin (1963–1968).
Laiva valmistui 6. syyskuuta 1943 Kaiser Shipyards, Permanente Metals Corporationin telakalta Richmondissä Kaliforniassa ja sai nimekseen Emile Berliner mikrofonin ja gramofonin keksijän, amerikansaksalaisen Emile Berlinerin mukaan. Laiva oli sitten United Fruit Companyn käytössä.
Vuonna 1947 laivan osti suomalainen Ab Benima Oy varustamo jonka osakkaina olivat Henry Nielsenin Helsingfors Steamship Co Ltd, Ab Wilh.Bensow Oy ja Curt Mattson. Vuonna 1949 laiva siirtyi Rederibolaget Re-Be varustamolle jonka omistivat Hans von Rettig ja Wilhelm Bensow. Laivan nimeksi tuli Arneta ja sen kotisatama oli ensin Turku vuoteen 1953 saakka ja sen jälkeen Hanko vuoteen 1957 saakka. Vuodesra 1957 alkaen laivan omisti Ab Wilh.Bensow Oy yksin ja sen kotisatama oli Helsinki.
Vuonna 1963 laiva myytiin turkulaiselle Kommanditbolaget Ab Paulin Chartering & Co Oy:lle ja sen nimeksi tuli Susan Paulin. Laiva siirrettiin vuonna 1965 Liberian lipun alle ja nimeksi muuttui Kyra. Laiva romutettiin toukokuussa 1969 Bilbaossa Espanjassa.
Laivan pituus oli 133,63 metriä, leveys 17,39 metriä ja syväys 8,45 metriä. Sen kuollut paino oli 10 865 tonnia ja höyrykoneen teho 2 500 hevosvoimaa.
Ruonan taistelu
Ruonan taistelu käytiin Kuortaneella, Ruonan ja Salmen alueella, Suomen sodan aikana 31. elokuuta ja 2. syyskuuta 1808 välisenä aikana. Taistelua pidetään Oravaisten ohella sodan ratkaisseena yhteenottona, joka nujersi Ruotsin armeijan taistelutahdon.
Ruotsin joukot olivat jatkaneet kesähyökkäystään Alavuden taistelussa 17. elokuuta saavuttamansa voiton jälkeen. Venäläisten saamat vahvistusjoukot ja sotamarsalkka Wilhelm Mauritz Klingsporin varovaisuus kuitenkin tekivät saavutukset tyhjiksi. Elokuun lopussa Carl Johan Adlercreutzin johtamilla suomalais- ja ruotsalaisjoukoilla oli vastassaan 21 200 venäläissotilasta. Adlercreutz oli jo Alavuden taistelun jälkeen antanut kenraalimajuri Hans Henrik Gripenbergille käskyn valmistella puolustusasemat Ruonan kylään Kuortaneella. Asemat olivat kuitenkin alkeellisista risumurroksista valmistetut, joiden tehoa yritettiin parantaa asettelemalla tykkejä tasaisin välein pitkin linjaa.
Taistelu 1.9.
Lyötyään suomalaisten sivustasuojan Karstulassa venäläiset hyökkäsivät 31. elokuuta Nikolai Mihailovitš Kamenskin johdolla 9 000 miehen voimin ruotsalaisten 6 400 miehen armeijaa vastaan Ruonan sillan kohdalla. Etujoukkona kulkeneen eversti Jakov Petrovits Kulnevin husaarirykmentti kohtasi suomalaiset etuvartiot Kuhan kylän kohdalla. Saatuaan avuksi everstiluutnantti Wetterhoffin kaksi vahvistuspataljoonaa etuvartio pidätteli venäläisiä viisi tuntia Ruonan sillan itä- ja eteläpuolella, kunnes illan hämärtyessä ne vetäytyivät siltaa pitkin Ruonan kylän puolelle. Wetterhoffin joukot sytyttivät mahdollisesti Ruonan puisen sillan palamaan estääkseen venäläisiä seuraamasta.
Kamenski päätti hyökätä Adlercreutzin sivustoille ja lähetti 1. syyskuuta 1808 kenraali Rajevskin Sippolan ja Herojan kylien kautta iskemään Nisousjärven pohjoispuolella asemissa odottavaa Suomen Armeijan 4. Prikaatia vastaan. Joukot raahasivat vetisessä maastossa mukanaan jopa kahta tykkiä. Aamulla venäläisten Mustapäähän sijoittama tykkipatteri avasi tulen kohti suomalaisten asemia Ruonan kylässä ja Nurminiemessä. Ensimmäinen yhteislaukaus kaatoi parikymmentä miestä suomalaisesta tykistöpatterista, ja jaoksien ja patterin komentajat joutuivat työskentelemään tykinjohtajina vastatakseen tuleen.
Rajevskin hyökkäys myöhästyi kuitenkin pahoin ja hän pääsi liikkeelle vasta myöhään iltapäivällä. Hänen miehensä hyökkäsivät pohjoisessa Lappakankaalla karjalaisia ja savolaisia pataljoonia vastaan kerta toisensa jälkeen onnistumatta rikkomaan puolustusta. Adlercreutz laski ajan olevan kypsä vastahyökkäykselle ja lähetti kolme Nisousjärven länsipuolella reservissä ollutta pataljoonaa mukaan taisteluun. Venäläiset olivat kuitenkin saaneet linjansa järjestettyä uudelleen. Kuulasateessa edenneet suomalaiset kärsivät raskaita tappioita, muun muassa hämäläistä pataljoonaa komentanut everstiluutnantti Wetterhoff kaatui. Ruotsin joukkojen onnistui kuitenkin pistimiään käyttäen työntää lähitaistelussa venäläiset pois Herojasta. Rajevski ja Kulnev vetäytyivät taistellen Sippolaan, jonka valloittamiseen Adlercreutzin voimat eivät enää riittäneet. Kello seitsemän aikoihin alkanut venäläisten vastahyökkäys pakotti hänet lopulta vetäytymään takaisin lähtöasemiinsa Lappakankaalle, minkä jälkeen taistelutoiminta taukosi.
Adlercreutzin erehdys
Syyskuun ensimmäinen päivä Ruonan maastossa Kuortaneella oli sodan siihenastisista taisteluista suurin ja verisin. Klingspor kirjoitti, että ”koskaan eikä missään ei [Ruotsin] armeija ole näyttänyt sellaista jäykkyyttä ja urheutta”. Tappiot olivat raskaat puolin ja toisin. Adlercreutz oli ottanut suuren riskin yrittämällä itsepäisesti painostaa Kamenskin joukkoja ankarilla pistinhyökkäyksillään. Kamenski uskoi, ettei hän kykenisi ajamaan vastustajaansa pois Kuortaneelta ja antoi armeijalleen käskyn perääntyä Alavudelle. Kuormastot lähtivät matkaan myöhään yöllä ja armeija valmistautui marssimaan etelään.
Yön aikana asemia kiertelevä eversti Kulnev näki ihmeekseen suomalaisten vartiotulien hiipuvan ja kuuli kovaa kalsketta ja marssimisen jyminää vastarannalta. Muutaman miehensä kanssa hän hiipi Ruonan sillan hiiltyneitä palkkeja pitkin vastarannalle ja totesi sen tyhjäksi. Ilmoitettuaan heti tästä yllättävästä käänteestä Kamenskille komentaja päätti jatkaa taistelua aamulla.
Myös Adlercreutz oli huolestunut armeijansa tilasta ja teki 1.9. saamistaan raporteista johtopäätöksen, että hänen olisi mitä pikemmin vetäydyttävä vahvoista, valmistelluista asemistaan välttääkseen saarrostuksen. Uhka oli vain osin todellinen. Kenraali Kosatshkovski, jonka Kamenski oli määrännyt kiertämään suomalaisten selustaan Länsirannan kautta, oli joukkoineen etenemässä kohti Salmenkylää. Tämä venäläisjoukko käsitti yhden pataljoonan Kalugan musketöörirykmentistä ja yhden ulaanieskadroonan. Eli uhka oli todellinen, varsinkin kun venäläiset pääsivät jo 1.9. Vasumäkeen ja ehkä Kurssiin asti. Everstiluutnantti Lukov, jonka kaksituhatta miestä olivat saaneet kosketuksen Aminoffin johtamaan puolustusketjuun Isonnevankankaalla Ruona-Salmi-vaiheen aikana, oli päävoimien osalta liian kaukana aiheuttamaan mitään todellista uhkaa. Viestit, jotka Adlercreutzille toimitettiin, olivat todennäköisesti liioiteltuja. Marssi Ruonalta Salmeen rankkasateessa yöllä heti torjuntavoiton jälkeen oli kuitenkin se tekijä, joka sai Suomen Armeijan sotilaita luulemaan Ruonan taistelua itse asiassa tappiolliseksi yhteenotoksi.
Salmi 2.9.
Suomalaiset perääntyivät Salmen kylään, jossa Kamenski seuraavana päivänä (2.9.) haastoi Adlercreutzin uudelleen. Huomattuaan erehdyksensä Adlercreutz oli lähettänyt yhden pataljoonan valtaamaan asemat Ruonan kylästä takaisin. Sen juututtua kamppailuun Kulnevin etujoukkojen kanssa Adlercreutz syötti epäviisaasti lisää pataljoonia kahakkaan. Niiden juuttuessa sekavaan metsätaisteluun, jossa linjat menivät sekaisin, yritti kenraali saada selkoa tilanteeseen ratsastamalla itse taisteluun. Hän joutui esikuntineen keskelle venäläisjoukkoa ja joutui miekkansa turvin raivaamaan tien omiensa puolelle. Tämän jälkeen hän veti joukkonsa takaisin Salmelle ja jäi odottamaan venäläisten toimia.
Masennuksen valtaan joutuneet demoralisoituneet joukot eivät taistelleet parhaan kykynsä mukaan. Vaikka Kulnevin miehet olivat alivoimaisia, heidän onnistui rajulla hyökkäyksellä iskeä kiila suomalaisten puolustukseen Jylhän talon edustalla. Vieläkin Adlercreutzilla oli mahdollisuus voittoon, sillä hän olisi helposti voinut reserveillään pyyhkäistä Kulnevin joukon pois. Tällöin tuli kuitenkin ylipäällikkö Klingsporilta varovainen kehotus, että Adlercreutzin olisi peräännyttävä. Edellisenä päivänä niin tarmokkaasti toiminut kenraali suostui ja veti miehensä pois.
Lopputulos
Suomen Armeija kärsi Ruonan ja Salmin taisteluissa moraalisen tappion. Adlercreutz kirjoitti: ”Me olemme tapelleet kolme päivää, marssineet kaksi yötä rankkasateessa ja viettäneet kuusi yötä taivasalla.” Armeijan tappioluettelo Ruonan ja Salmen yhteenotoista oli seuraava: 170 kaatunutta, 400 haavoittunutta ja 110 kadonnutta. Venäläiset, jotka kärsivät vain hieman enemmän, menettivät 128 kaatuneina ja 648 haavoittuneina. Napoleonin sotien tappioluetteloihin verrattuna Ruona vastaa hyvin pientä kahakkaa, mutta Suomen sodassa, jossa molempien armeijoiden koko sodan alussa oli noin 20 000 sotilasta, se oli merkittävä taistelu.
Basil Hiiri – Mestarietsivä
Basil Hiiri – Mestarietsivä (tai Mestarietsivä Basil Hiiri, ) on Disneyn 26. animaatioelokuva, jonka tekemiseen meni neljä vuotta ja joka valmistui vuonna 1986. Elokuva pohjautuu Eve Tituksen lastenkirjaan Basil of Baker Streetiin (suom. Baker-kadun Basil) ja elokuvan päähenkilö Basil Hiiri on eräänlainen Sherlock Holmesin variaatio, pastissi. Nimensä Basil on saanut useissa elokuvissa Sherlock Holmesia esittäneeltä Basil Rathbonelta.
Ruonan taistelu
Lopputulos
Perääntyminen voittoisan Ruonan torjuntavoiton jälkeen aiheutti Suomen armeijan henkisen luhistumisen. Sotilaat alkoivat tajuta taistelevansa turhaan ja niin tajusi rahvaskin, jonka kapinahenki Etelä-Pohjanmaalla kuoli nyt lopullisesti. Talonpoikaiskapinointi, joka oikein tuettuna olisi voinut olla venäläisille yhtä tuhoisaa kuin ranskalaisille Espanjassa, lakkasi yksinkertaisesti olemasta. Kamenskin voitto oli ennen kaikkea psykologinen ja siten ratkaisevan tärkeä miehittäjille. Siitä hän saattoi kuitenkin kiittää Klingsporin varovaisuutta kuin omia taktisia kykyjään. Suomen Armeija vetäytyi rannikolle ja valmistautui Oravaisten taistelun ankaraan loppunäytökseen.
Basil Hiiri – Mestarietsivä
Lähes kaikki elokuvan päähenkilöt ovat hiiriä, jotka asuvat Lontoossa Isossa-Britanniassa.
Elokuva tunnettiin myös nimellä The Adventures of the Great Mouse Detective (suom. Mestarihiirietsivän seikkailut) vuoden 1992 uuden teatterijulkaisun aikana ja joissain valtioissa Basil the Great Mouse Detective (suom. Basil Hiiri - Mestarietsivä).
Juoni
Lontoossa on sumuinen ilta, ilkeä Liuhu kidnappaa Herra Leikinheimon ja hänen tyttärensä Olivia etsii apua ja kääntyy Baker kadun mestarietsivän Basil Hiiren puoleen juuri Afganistanista palanneen tohtori Dawsonin kanssa. Olivia lähtee etsimään isäänsä Basilin, Dawsonin ja Tobin kanssa. He löytävät johtolankoja Leikinheimosta, mutta ongelmia tulee lisää, kun Liuhu-lepakko kidnappaa Olivian eräässä lelukaupassa.
Basilin ja Dawsonin avulla Olivia löydetään, mutta ongelmia syntyy lisää, kun kuningatar napataan ja rikoksen takana on Basilin arkkivihollinen rotta Ratigan. Basilin avulla kuningatar pelastuu mutta Ratigan onnistuu pakenemaan Olivia mukanaan. Basil, Dawson ja Leikinheimo lähtevät Ratiganin perään joka lopulta törmää Britannian parlamenttitalon kellotorniin, jossa Big Ben sijaitsee. Basil onnistuu pelastamaan Olivian ja Ratigan putoaa tornin huipulta. Olivia pääsee lopulta isänsä luokse, ja tohtori Dawson ryhtyy ratkomaan rikoksia Basilin kanssa.
Timo Schmidt
Timo Pekka Schmidt (12. joulukuuta 1961 – 7. maaliskuuta 2008 ) oli suomalainen laulaja.
Ura
Hänen levytysuransa alkoi vuonna 1990, jolloin hän teki levytyssopimuksen Base-Beatin kanssa. Seuraavana vuonna ilmestyi hänen ensimmäinen studioalbuminsa Se tulee taas. Vuonna 1993 hän julkaisi toisen studioalbuminsa Aamuun asti aikaa Snap Recordsin julkaisemana. Viimeisen studioalbumin Parhaita kavereita julkaisi WEA Records vuonna 1995.
Schmidtin tunnetuimpia levyttämiä kappaleita ovat muun muassa "Aamuun asti aikaa", "Bussilla Pietariin", "Hki-Kouvola" sekä "Parhaita kavereita", josta hän levytti kaksi eri versiota: albumiversion sekä version, jossa laulaa kappaleen duettona Virve Rostin kanssa.
Schmidt osallistui MTV3:n Syksyn sävel -kilpailuun vuonna 1995 itse tekemällään kappaleella "Sun unelmiin", mutta kappale ei saanut erikoisempaa suosiota.
Oswald Gracias
pienoiskuva|Oswald Gracias Oswald Gracias (s. 24. joulukuuta 1944 Mahim, Bombay ) on intialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja kardinaali. Hän on toiminut Bombayn roomalaiskatolisen arkkihiippakunnan johdossa vuodesta 2006 ja kardinaalina 2013. Hänellä on tohtorintutkinto kanonisesta oikeudesta Rooman paavillisesta yliopistosta Pontificia Università Urbanianasta. Hän on myös opiskellut oikeustiedettä Pontificia Università Gregoriana -yliopistossa.
Gracias vihittiin papiksi joulukuussa 1970, jonka jälkeen hän avusti Panshedpurin piispaa vuosina 1971–1976. Vuonna 1976 hän oli myös apulaispappina Pyhän sydämen kirkossa Mumbaissa. Vuonna 1982 hän aloitti Bombayn arkkipiispan sihteerinä ja kanslerina. Hän jatkoi kanslerin tehtävää vuoteen 1997, jolloin hänet nimitettiin Bladian titulaaripiispaksi ja Bombayn apulaispiispaksi. Kolme vuotta myöhemmin hänet nimitettiin Agran arkkipiispaksi ja vuonna 2006 Bombayn arkkipiispaksi. Hän toimi latinalaista riitusta seuraavan Intian katolisten piispojen konferenssin puheenjohtajana 2013–2019. Hän on johtanut myös toista Intian katolisten piispojen järjestöä useita kausia vuodesta 2010 lähtien. Intialaisjärjestöjen lisäksi hän toimi Aasian piispainkokousten federaation puheenjohtajana 2010–2019. Vuoden 2013 konklaavin aikana National Catholic Reporterissa arvioitiin Graciasin olleen potentiaalinen ehdokas seuraavaksi paaviksi. Perusteluina pidettiin hänen kielitaitoisuuttaan, kansainvälistä ja diplomaattista osaamistaan sekä ansioitaan Intian kirkon johtajana. Italiaa opiskeluajoiltaan osaava Gracias nähtiin maltillisena ehdokkaana, joka on tuonut esiin neuvottelutaitojaan keskustellessaan hindujohtajien kanssa. Hänet valittiin yhdeksi paavi Franciscuksen kahdeksasta neuvonantajasta.
Gracias pakotettiin vuonna 2019 myöntämään osana paavin kutsumaa seksuaalista hyväksikäyttöä käsittelevää konferenssia, että hän on itsekin epäonnistunut asian hoidossa. Hän myönsi ettei kutsunut poliisia välittömästi vuonna 2015, jolloin eräs perhe väitti poikansa tulleen papin raiskaamaksi. Britannian yleisradion tutkinnan mukaan Gracias matkasi Roomaan ilmoittamatta asiasta poliisille ja soitti sen sijaan piispalle keskustellakseen asiasta. Kirkollisena johtajana Gracias on puhunut dalitien kokemaa syrjintää vastaan. Hän ilmaisi halunsa saada kastittomia jopa kirkon korkeimpiin asemiin, jotta kaikki näkisivät kirkon olevan tasa-arvoinen.
Andrei Jepišin
Jepišin voitti vuonna 2003 Venäjän sisäratojen mestaruuden 60 metrillä. Myöhemmin samana vuonna hän juoksi Euroopan sisäratojen cupissa matkan kolmanneksi ajalla 6,70 ja karsiutui Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa välierissä. Seuraavana vuonna hän voitti Venäjän sisäratojen mestaruuden 60 metrillä, mutta karsiutui Budapestin sisäratojen MM-kisoissa matkan välierissä ajalla 6,63. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Venäjän mestaruuden 100 metrin juoksussa ja karsiutui Ateenan olympialaisissa toisissa alkuerissä ajalla 10,29.
Jepišin voitti vuonna 2005 maansa sisäratojen mestaruuden 60 metrillä ja sijoittui Madridin sisäratojen EM-kisoissa matkan neljänneksi. Ulkoradoilla hän voitti Venäjän mestaruuden 100 metrillä ja juoksi Universiadeissa toiseksi. Seuraavana vuonna hän voitti jälleen Venäjän sisäratojen mestaruuden 60 metrillä. Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 2006 hän voitti MM-hopeaa ajalla 6,52. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Venäjän mestaruuden 100 metrillä sekä Göteborgin EM-kisoissa EM-hopeaa ajalla 10,10. Kauden lopussa hän oli yleisurheilun maailmancupissa seitsemäs.
Juho Gartz
thumb|250px|Juho Gartz leikkauspöydän ääressä. Juho Gartz (s. 9. huhtikuuta 1934 Säkkijärvi) on suomalainen elokuvaleikkaaja ja elokuvakirjailija.
Gartzin leikkaajanura alkoi Matti Kassilan kolmannesta Komisario Palmu -elokuvasta Tähdet kertovat, komisario Palmu (1962). Tämän jälkeen hänen uransa jatkui muun muassa Mikko Niskasen (Sissit, 1963; Hopeaa rajan takaa, 1963; Käpy selän alla, 1966) Erkko Kivikosken (Käyntikorttini..., 1964; Kesyttömät veljekset, 1969; Laukaus tehtaalla, 1973), Edvin Laineen (Täällä Pohjantähden alla, 1968; Akseli ja Elina, 1970; Viimeinen savotta, 1977; Akaton mies, 1983) ja Timo Linnasalon (Vartioitu kylä 1944, 1978; Aurinkotuuli, 1980) elokuvien parissa.
Leikkaustyönsä ohella Gartz on kahteen otteeseen toiminut myös käsikirjoittajana elokuvissa Akseli ja Elina sekä Laukaus tehtaalla. Tämän lisäksi hän on kirjoittanut 1900-luvun alkupuolen komediaa käsittelevän kirjan Mykät koomikot (1985) sekä teoksen Leikkaaja – Suomalaisen elokuvan ihmemaa sen takahuoneesta nähtynä (2003).
Gartz on myös ohjannut ja tuottanut useita dokumenttielokuvia, joiden aiheina ovat olleet muun muassa Viljo Heino, Rudolf Koivu, Solmu Mäkelä, Kari Suomalainen, Eadweard Muybridge, ja yleisemmin muun muassa sarjakuvat ja animaatioelokuvat.
Ansiomerkki
Valtiolliset juhlalliset ansiomitalit, sekä kolikot valmistetaan valtiontoimesta rahapajalla metallitaiteilijan käsityönä.
Etymologia
Ansio- sekä kunniamerkkejä myöntää usea taho, ja niitä voidaan luokitella usealla tavalla. Virallisiksi ansiomerkeiksi on yleensä katsottu valtiovallan sekä yhteiskunnallisesti vaikuttavien toimijoiden myöntämät ansiomerkit.
Muiden kuin valtiovallan myöntämiä (valtakunnallisen luonteen omaavien yhteisöjen ansio- ja kunniamerkkejä) ovat muun muassa kirkolliset ritarikunnat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon, Suomen ortodoksisen kirkon, Suomen Kuntaliiton, Suomen Yrittäjien, Keskuskauppakamarin ja Suomen Talousseuran myöntämät ansio- ja kunniamerkit. Myös. yksityisiä ansiomerkkejä on monilla järjestöillä ja yhteisöillä kuten yrityksillä, ammattiliitoilla, ylioppilaskunnilla ja opiskelijakunnilla. Ansiomerkin ”virallisuus” on vaikeasti määriteltävä käsite.
Heraldiikassa
Heraldiikassa ansiomerkkejä ei lisätä vaakunaan, vaakunaan voidaan tehdä lisäys vain ritari- ja kunniamerkeistä mikäli näitä on vaakunan haltijalle myönnetty. Suomessa tapa rajoittuu lähinnä vaakunoihin, joiden haltijat ovat saaneet pohjoismaisten ritarikuntien ritari- ja kunniamerkkejä.
Mansikka (täsmennyssivu)
Mansikka voi tarkoittaa seuraavia:
Täydellinen murha
Täydellinen murha on vuonna 1998 ensi-iltansa saanut jännitys/trilleri -elokuva. Se on uudelleenfilmatisointi Alfred Hitchcockin vuoden 1954 elokuvasta Täydellinen rikos. Elokuvan pääosia näyttelevät Michael Douglas, Viggo Mortensen ja Gwyneth Paltrow.
M/S Knipan
M/S Knipan on vuonna 1985 Turusta valmistunut, Ålandstrafikenin operoima saaristolautta, joka liikennöi Ahvenanmaan saaristossa. Knipan tilattiin alun perin Svinö-Degerby reitille, M/S Grisslanin paikalle. Vuonna 2009 valmistunut M/S Skarven kuitenkin korvasi tämän. Nykyisin alus kulkee M/S Alfågelnin parina, Brändön Torsholmasta Vårdön Hummelvikiin kahdessa ja puolessa tunnissa. Reitillään se pysähtyy lisäksi Lappoon, Kumlingeen ja Enklingeen. Knipan kulkee reitillään ympäri vuoden. Aluksessa ei ole kahvilaa, mutta aluksen salongissa toimii WiFi-yhteys. Knipanilla ei ole sisaraluksia.
Täydellinen murha
Viggo Mortensen on myös oikeasti taidemaalari ja jotkut elokuvassa käytettävistä Davidin maalauksista ovat hänen omiaan.
Juoni
Rikas ja vaikutusvaltainen aviomies Steven Taylor (Douglas) saa selville hänen kauniin ja viehättävän vaimonsa (Paltrow) pettävän häntä. Vaimon salaiseksi rakastajaksi selviää taidemaalari David Shaw (Mortensen). Taylor palkkaa Shawn tappamaan vaimon suuresta summasta rahaa.
Cabonline
Cabonline Group AB on ruotsalainen taksiyhtiö, joka omistaa Inva-Taksin, Kovasen ja Mankkaan Taksin. Cabonlinellä on Suomessa kaksi tytäryhtiötä Cabonline Finland Oy ja Cabonline Finland Black Oy. Cabonline osti Kovasen ja Mankkaan Taksin kesäkuussa 2017 sekä Inva-Taksin elokuussa 2017.
Maaliskuussa 2021 ilmoitti Cabonline Finland aloittavansa yt-neuvotteluita jotka koskevat kolmea eri yritystä, Cabonline Finlandia, Kovanen Yhtiöitä sekä Tilaus 24h:ta. Cabonline Finland ilmoitti tiedotteessaan 36:n henkilön verran vähennyksistä. Yritys ilmoitti myös luopuvansa omasta autokannastaan 31.7.2021 mennessä keskittyen tämän jälkeen pelkkään tilausvälitystoimintaan.
Luettelo ministereistä Suomen liikenne- ja viestintäministeriössä
Tämä on luettelo Suomen liikenne- ja viestintäministeriössä (vuosina 1970–2000 liikenneministeriö) toimineista ministereistä.
Usein ministeriössä on toiminut vain yksi ministeri, toisinaan kaksi. Jotkin ministeriön asiat, useimmiten viestintäasiat, on saatettu eriyttää eri ministeriön ministerille. Oheisessa luettelossa on lueteltu sekä varsinaiset ministerit että sivutoimisesti ministeriössä toimineet ministerit.
Ennen liikenne- ja viestintäministeriön perustamista ministeriön asiat kuuluivat kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriöön, joka jakautui vuonna 1970 liikenne- ja työvoimaministeriöiksi.
Ensimmäinen ministeri
Liikenne- ja viestintäministeriötä johtaa ministeri, jonka tehtävänimikkeenä on ollut ministeriön nimen mukaisesti liikenneministeri tai liikenne- ja viestintäministeri. Toisinaan vastuualueisiin on saatettu yhdistää myös muita tehtäviä, esimerkiksi kunta-asiat.
Toinen ministeri
Viestintäasiat erotettiin omalle ministerilleen Vanhasen II hallituksessa, jossa niitä hoitamaan nimitettiin Suvi Lindén (Kok.), joka jatkoi myös Kiviniemen hallituksessa.
Sivutoimiset ministerit
Ajoittain joitakin ministeriön asioita, useimmiten viestintäasiat, on liitetty muissa ministeriöissä toimivien ministerien tehtäviin. Ensimmäisen kerran näin oli vuosina 1990–1991, jolloin viestintäasiat olivat kulttuuriministeri Anna-Liisa Kasurisen vastuulla. Liikenneministerinä toimi tuolloin Ilkka Kanerva.
Kataisen hallitukseen perustettiin asunto- ja viestintäministerin tehtävä, ja uutta salkkua hoitamaan nimitettiin Krista Kiuru (SDP), joka korvattiin SDP:n ministerikierrätyksen jälkeen Pia Viitasella. Vasemmistoliiton vetäydyttyä hallituksesta SDP joutui järjestämään ministerien tehtävät uudestaan ja opetus- ja viestintäministerien tehtävät yhdistettiin Kiurulle. Myöhemmissä hallituksissa viestintäasiat on yhdistetty perinteiseen tapaan ministeriötä johtavalle ministerille.
Aladdin ja varkaiden kuningas
Aladdin ja varkaiden kuningas on Disneyn suoraan videolle julkaistu piirroselokuva vuodelta 1996. Se on toinen jatko-osa vuoden 1992 Aladdinille. 78 minuutin mittaisen elokuvan on ohjannut Tad Stones. Suomenkielisinä ääninäyttelijöinä toimivat muun muassa Sami Aarva (Aladdin) ja Jope Ruonansuu (Henki). Se on Aladdin-elokuvasarjan kolmas ja viimeinen osa.
Juoni
Elokuvan alussa Aladdin ja Jasmine ovat aikeissa mennä naimisiin, mutta 40 rosvoa ja heidän johtajansa Cassim keskeyttävät juhlan. He ryöstelevät häävieraita, mutta Hengen ja muiden ansiosta rosvot perääntyvät. Aladdin saa kuulla löytämältään oraakkelilta (mystiseltä hengeltä, joka tietää kaiken), että hänen kuolleeksi luultu isänsä onkin yhä elossa ja vankina rosvojen luolassa. Aladdin seuraa rosvoja heidän piilopaikkaansa ja saa tietää, että hänen isänsä, Cassim, onkin rosvojen johtaja, Varkaiden kuningas.
Varkaiden pääsykokeessa Aladdin peittoaa erään rosvoista, Sa'lukin. Cassim paljastaa Aladdinille, että hän etsii "aarteiden aarretta", Midaksen kättä, joka muuttaa kaiken kullaksi. Mutta Sa'luk onkin elossa ja kantaa kaunaa. Hän kavaltaa suurimman osa rosvoista sulttaanin sotilaille saadakseen Cassimin ja Aladdinin kiinni, mutta he ovatkin lähteneet palatsiin uusiin häihin. Sa'lukin vihjeen avulla valeasuinen Cassim vangitaan. Aladdin pukeutuu isänsä asuun, vapauttaa hänet ja johdattaa vartijat harhaan. Kun huijaus paljastuu, Aladdin ja Cassim pakenevat. Aladdin päättää kuitenkin palata Agrabaan ja Cassim lähtee takaisin piilopaikkaan Jagon kanssa.
Salapaikkaan palannut Sa'luk uskottelee seitsemälle jäljelle jääneelle rosvolle, että Cassim kavalsi heidät ja hankkii heidän luottamuksensa. Cassimin palatessa piilopaikkaan Sa'luk ja muut rosvot nappaavat hänet. Oraakkelin avulla he lähtevät kohti "Katoavaa saarta", jonne Midaksen käsi on kätketty. Jago lentää Aladdinin luo ja kertoo tälle, mitä on tapahtunut.
Aladdin lähtee perään. Kun kaikki saapuvat perille, on Katoava saari noussut. Se on jättiläismäisen kilpikonnan selässä. Henki, Jasmine, Abu ja matto ajavat rosvot takaisin veneelle ja Aladdin tyrmää Sa'lukin. Cassim ja Aladdin löytävät Midaksen käden, mutta Sa'luk seuraa heitä ja uhkaa tappaa Aladdinin ellei Cassim anna Midaksen kättä hänelle.
Cassim heittää käden Sa'lukille, joka kuitenkin tarttuu siihen väärin ja muuttuu kullaksi. Cassim, Aladdin ja muut pakenevat saaren upotessa, mutta Cassim tajuaa, että oli juuri käden takia menettää aarteista suurimman, oman poikansa. Sitten hän heittää Midaksen käden pois. Se putoaa rosvojen veneeseen, joka muuttuu kullaksi ja uppoaa. Aladdinin ja Jasminen häät vietetään viimein, mutta Cassim lähtee pois Jagon kanssa.
Dionysios Areopagita
pienoiskuva|upright=0.8|Bysanttilainen mosaiikki pyhästä Dionysios Areiopagiitasta 1000-luvun alusta. Dionysios Areopagita oli Ateenan areiopagin neuvoston jäsen ensimmäisellä vuosisadalla. Apostolien tekojen mukaan hän kääntyi kristityksi apostoli Paavalin vaikutuksesta. Eusebios lainaa Dionysios Korinttolaista ja kertoo, että tästä Dionysios Areopagitasta tuli sittemmin Ateenan piispa.
400-500-lukujen vaihteessa syntyi kristillisen mystiikan teologian tärkeitä kirjoituksia, joiden kirjoittaja esiintyi nimellä Dionysios Areopagita. Hänestä käytetään usein nimitystä Pseudo-Dionysios Areopagita, koska kyseessä on pseudonyymi.
Dionysioksen nimellä tunnetaan myös Galliassa 200-luvulla marttyroitunut piispa Dionysios.
Pariisin pyhän Dionysioksen luostarin apotti Hilduin käänsi Pseudo-Dionysioksen kirjoituskokoelman kreikasta latinaksi 800-luvulla ja yhdisti virheellisesti identiteetit yhteen persoonaan. Niinpä keskiajalla nämä neljä eri lähteistä nousevaa identiteettiä – Apostolien tekojen Dionysios Areopagita, Eusebioksen Dionysios Ateenalainen, marttyyri Dionysios ja Pseudo-Dionysios Areopagita – yhdistettiin yhdeksi ja samaksi persoonaksi; Dionysioksen katsottiin kääntyneen Paavalin saarnan vaikutuksesta, tulleen Ateenan piispaksi, kirjoittaneen edellä mainitut mystiikan teologian tekstit ja tämän jälkeen kuolleen marttyyrina Pariisissa.
Vipunosto
Vipunosto on lihaskuntoharjoite, jonka tavallisimmassa suoritustavassa käsi ja käsivarsi liikkuvat kaaressa sivuille ja kyynärpäätä pidetään koko ajan samassa kulmassa. Vipunostot harjoittavat hartiaseudun lihaksia ja eritoten olkapään keskilohkoa. Vipunostoissa käytetään vähemmän painoja, kuin samoille lihasryhmille käytettävässä työntöliikkeessä eli pystypunnerruksessa.
Vipunostoilla ei voi harjoittaa täyspainoisesti koko hartiaseutua, vaan myös muita liikkeitä on syytä tehdä.
Liikkeen suorittaminen
Liike suoritetaan tavallisesti käsipainolla, mutta liikettä voi tehdä myös kahvakuulalla tai alataljassa. Myös vastuskuminauhaa voi käyttää. 150px|thumb|Vipunosto sivulle käsipainolla.
Sivuvipunosto
Sivuvipunosto vaikuttaa kolmipäiseen hartialihakseen eli olkalihakseen. Liikkeen aloitusasennossa painoja pidetään käsissä vartalon sivuilla. Käsivarret ovat joko suorana tai hieman koukussa, jolloin liike ei rasita niin paljoa lihaksia ja on helpompi tehdä. Kädet nostetaan aloitusasennosta mahdollisimman suoraksi sivuille, jolloin muodostetaan T-kirjain. Yksi toisto on valmis, kun kädet lasketaan takaisin aloitusasentoon. Liikkeen voi tehdä myös yksikätisesti, jolloin toisella kädellä voidaan ottaa jostakin tukea tasapainon säilyttämiseksi.
Etuvipunosto
Etuvipunosto kohdistaa harjoituksen etuolkapäihin. Liikkeen aloitusasento on muuten samanlainen kun sivuvipunostoissakin, mutta kädet ovat vartalon edessä. Liike jatkuu siten, että kättä nostetaan suoraan ylös eteenpäin olkapään korkeudelle, jonka jälkeen se lasketaan takaisin aloitusasentoon.
150px|thumb|Vipunosto selällään käsipainoilla.
Vipunosto selällään
Vipunosto selällään rasittaa rintalihaksia, hauiksia ja olkalihasta. Liike tehdään penkillä selällään maaten kädet suorina tai vähän koukussa. Kädet nostetaan alkuasennosta suoraan ylöspäin, ja siitä ne lasketaan takaisin alkuasentoon. Liike voidaan tehdä käsipainoin tai esimerkiksi kahdella alataljalla. Käsien on syytä olla aloitusasennossa hartioiden korkeudella.
More na mladostta
More na mladostta on bulgarialaisen pop-laulaja Lili Ivanovan studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1968.
Kastélli (Iraklion)
Kastélli on Kreikan kylä sekä samanniminen Minóa Pediádan kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Καστελλίου, Dimotikí Enótita Kastellíou) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Kreetan saarella Iraklionin alueyksikössä Kreetan alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 4 753 ja varsinaisen Kastéllin kylän väkiluku 1 438 (vuonna 2011).