cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Circuit Zandvoort
Historia
Kuuluisin mutka radalla on Tarzanbocht ("Tarzanin mutka") pääsuoran lopussa, joka antaa erinomaiset mahdollisuudet ohitusyrityksille. Tarinan mukaan tämä mutka on nimetty paikallisen henkilön mukaan, joka sai lempinimekseen Tarzan. Hän halusi antaa radan suunnittelijoille omistamansa puutarhan dyyneiltä mikäli he nimeäisivät mutkan hänen mukaansa. Tarinasta on liikkeellä erilaisia versoita.
Formula 1
Punataustaiset kilpailut eivät kuuluneet Formula 1:n MM-sarjaan.
Webmin
Webmin toimii palvelmina oletuksena TCP-portissa 10000.
Markus Allanin parhaita
Markus Allanin parhaita on suomalaisen Markus Allanin studioalbumi vuodelta 1978.
Baabel
Baabel tarkoittaa seuraavia:
Linda Leppänen
Linda Leppänen (o.s. Välimäki, s. 31. toukokuuta 1990 Ylöjärvi) on suomalainen jääkiekkovalmentaja ja uransa lopettanut jääkiekkoilija. Hän edusti pelaajaurallaan pääsarjatasolla Ylöjärven Ilvestä, Tampereen Ilvestä ja Espoo Bluesia.
Leppäsen kasvattajaseura oli Ylöjärven Ilves. Hän pelasi ensimmäisen kautensa naisten SM-sarjassa Ylöjärven Ilveksessä 2002–2004. Kausilla 2005–2010 hän edusti Tampereen Ilvestä. Hän voitti Suomen-mestaruuden kaudella 2005–2006. Kaudella 2009–2010 hän voitti SM-sarjan alkusarjan pistepörssin tehtyään 14 ottelussa 32 maalia ja annettuaan 28 maaliin johtanutta syöttöä. Kauden päätteeksi Ilves voitti Suomen-mestaruuden ja Leppänen teki ratkaisevassa viidennessä loppuottelussa voittomaalin jatkoajalla. Hän voitti myös pudotuspelien pistepörssin tehtyään 11 ottelussa 6 maalia ja annettuaan 13 maalisyöttöä.
Kaudesta 2010–2011 alkaen Leppänen edusti espoolaisseura Bluesia/Espoo Unitedia. Seuraava kausi jäi väliin äitiysloman vuoksi. Kaudella 2012–2013 hän teki Suomen-mestaruuden ratkaisseen maalin viimeisessä loppuottelussa. Hän voitti Suomen-mestaruuden Bluesissa myös 2014 ja 2015. Hän voitti SM-runkosarjan ja pudotuspelien pistepörssin kaudella 2013–2014 sekä SM-runkosarjan pistepörssin kausilla 2014–2015 ja 2016–2017. Hän palasi Tampereen Ilvekseen kaudella 2017–2018, jolloin voitti jälleen runkosarjan pistepörssin.
Leppänen pelasi SM-sarjassa/liigassa kaikkiaan 335 runkosarjaottelua. Niissä hän teki 360 maalia ja antanut 342 maalisyöttöä. Pudotuspeleissä hän teki 93 ottelussa 57 maalia ja antoi 72 maalisyöttöä.
Leppänen sai suomalaispelaajista eniten tehopisteitä 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2008. Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan, Vancouverin olympialaisissa 2010, hän sai pronssia. Pyeongchangissa 2018 hän saavutti toisen olympiapronssinsa ja teki voittomaalin lukemiin 3–2 päättyneessä pronssiottelussa Venäjää vastaan. Hän kuului Suomen joukkueeseen, joka oli neljäs MM-kisoissa 2013, viides Sotšin olympialaisissa 2014 sekä pronssilla MM-kilpailuissa 2015 ja 2017. Suomen MM-kilpailuissa 2019 hän oli saavuttamassa Suomen ensimmäistä MM-hopeaa.
Leppänen pelasi naisten maajoukkueessa 167 maaottelua ja keräsi niissä tehopisteet 39+49=88. Olympialaisissa hän on pelasi 17 ottelua tehden kaksi maalia ja antaen kuusi maalisyöttöä. MM-kilpailuissa hän teki 21 ottelussa neljä maalia ja antoi neljä maalisyöttöä.
Leppänen on Tampereen Ilveksen naisten edustusjoukkueen päävalmentaja. Aikaisemmin hän valmensi seuran E- ja G-juniorien tyttöjoukkueita. Hänellä on vuonna 2012 syntynyt tytär, joka pelasi hänen valmentamassaan joukkueessa. Marraskuussa 2019 Leppänen ilmoitti odottavansa toista lasta.
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 1907
Vuoden 1907 ammunnan maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Zürichissä. Kilpailut olivat yhdennettoista maailmanmestaruuskilpailut ammunnassa. Ohjelmassa oli vapaakivääri ja vapaapistooliammunta.
Tryptofaanisyntaasi
Tryptofaanisyntaasi tai tryptofaanisyntetaasi on entsyymi, joka osallistuu aminohappo tryptofaaniin biosynteesiin. Se katalysoi sekä indoli-3-glyserolifosfaatin hajotusta indoliksi ja glyseraldehydi-3-fosfaatiksi että indolin ja seriinin välistä kondensaatioreaktiota tryptofaaniksi. Tryptofaanisyntaasia esiintyy kasvi-, sieni- ja bakteerisoluissa, mutta ei eläimillä. thumb|center|500px|Tryptofaanisyntaasin katalysoima reaktio
Hilkka Nieminen
Hilkka Nieminen syntyi Vuokselassa ja lähti evakkoon talvisodan sytyttyä vuonna 1939. Hän muutti Tampereelle vuonna 1975, ja tuli täysin kuuroksi kuuloaistin alettua heiketä jo varhaislapsuudessa kärsityn sairauden seurauksena. Hän oli vaikeasti näkövammainen ja tarvitsi omien kirjoitustensa lukemiseen suurennuslasia.
Ennen kirjailijanuraansa Nieminen työskenteli vaneritehtaalla Hämeenlinnassa ja ravintolassa Kotkassa. Hän asui Tampereen Annalassa.
Tryptofaanisyntaasi
Mekanismi
thumb|400px|Tryptofaanisyntaasin alayksiköiden aktiivisten kohtien rakenteet. Molemmat tryptofaanisyntaasin alayksiköistä katalysoivat eri reaktiota. Indoli-3-glyserolifosfaatin hajotus tapahtuu α-alayksikössä. Ennen kuin mitään reaktiota tapahtuu α-alayksikössä täytyy pyrodoksaalifosfaatin kiinnittyä β-alayksiköön, jossa se muodostaa seriiniaminohapon kanssa niin kutsutun Schiffin emäksen, josta lohkeaa vettä ja muodostuu erittäinen reaktiivinen aminoakrylaattijohdannainen.
Pilkkarunot
Pilkkarunot oli pyrrhonistista skeptisismiä edustaneen Timon Fleiuslaisen kirjoittama satiirinen ja parodinen teos, joka arvosteli filosofiaa pilkallisten runojen muodossa.
Tryptofaanisyntaasi
Mekanismi
Tärkeitä aminohappoja α-alayksikön aktiivisessa kohdassa ovat asparagiini- ja glutamiinihappo. Glutamiinihappo toimii protonin luovuttajana, ja asparagiinihapon tehtävä on tasapainottaa muodostuvaa tuotetta. Indoli-3-glyserolifosfaatti ottaa vastaan protonin, jolloin muodostuu iminiumioni, joka hajoaa käänteisellä aldolireaktiolla indoliksi ja glyseraldehydi-3-fosfaatiksi. Hajoamista edistää myös indolin tautomersoituminen indoleniinimuodoksi. Eräät indolin johdannaiset, kuten indoli-3-propanolifosfaatti, indoliasetyyliglysiini, indoliasetyyliasparagiinihappo ja indoliasetyylivaliini, häiritsevät välituotteiden muodostumisen tasapainoa tai sitoutuvat entsyymiin substraatin sijasta, eli ovat kilpailevia inhibiittoreita.
Pilkkarunot
Historia
Timon kirjoitti Pilkkarunot noin vuonna 250 eaa. Se on hänen merkittävin ja suosituin teoksensa. Teoksen alkukielinen nimi on monikko kreikan kielen sanasta sillos (, ’kierosilmäinen’). Teos voidaan nähdä Timonin yrityksenä esitellä omaa pyrrhonistista ajatteluaan ja kirjoittaa kriittistä filosofian historiaa tavalla, joka olisi jossain määrin uskollinen hänen opettajansa Pyrrhonin pyrkimykselle välttää filosofian kirjoittamista kokonaan.
Tryptofaanisyntaasi
Mekanismi
Indoli kulkeutuu kanavaa pitkin β-alayksikköön. Jos alayksiköt eivät olisi yhteydessä toisiinsa kanavan kautta, olisi vaarana, että hydrofobisena molekyylinä indoli diffundoituisi ulos solusta eikä β-alayksikön reaktiota tapahtuisi. Indoli on enamiini ja reagoi konjugaattiadditiolla eli Michael-additiolla seriinin ja pyridoksaalifosfaatin muodostaman aminoakrylaattijohdannaisen kanssa. Reaktiota seuraa useiden eri kinonoidi- ja aldimiinivälivaiheiden kautta tryptofaanin muodostuminen. Reaktioihin osallistuvia aminohappoja ovat muun muassa seriini, glutamiinihappo ja lysiini. Tämän alayksikön toiminta on allosteerisesti säädeltyä.
Pilkkarunot
Historia
Teos ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta sen runoista on säilynyt 65 katkelmaa, yhteensä 133 säettä, muiden antiikin aikaisten kirjailijoiden teosten kautta. Merkittävin lähde on Diogenes Laertioksen teos Merkittävien filosofien elämät ja opit, joka lainaa usein Timonin runosäkeitä filosofien elämäkertojen yhteydessä. Muita lähteitä ovat muun muassa myöhempi pyrrhonisti Sekstos Empeirikos sekä Athenaios ja Aristokles Messeneläinen. Aristokles kuvasi teoksen ”loukkaukseksi kaikkia ihmisiä kohtaan”.
Tryptofaanisyntaasi
Mahdollinen lääkeaineiden kohde
Koska eläimillä ei ole tryptofaanisyntaasia, on sen inhibiittoreita tutkittu lääkeaineina bakteerien ja muihin mikrobien aiheuttamiin sairauksiin kuten tuberkuloosiin, kryptosporidioosiin ja silmien ja sukupuolielinten infektioihin. Kuitenkin bakteerien on havaittu kykenevän ottamaan aminohappoja ympäristöstään, jos niiden omat aminohappojen biosynteesireitit on estetty. Tryptofaanisyntaasia tutkitaan myös herbisidien vaikutuskohteena.
Pilkkarunot
Historia
Myöhemmin nimestä silloi tuli nimitys vastaavanlaisten satiiristen ja parodisten teosten lajityypille. Ksenofanes oli kirjoittanut samanlaisia filosofisia satiireja jo ennen Timonia. Myöhemmän antiikin aikana hänen nimiinsä laitettiin viisi kirjaa pilkkarunoja. Siitä huolimatta silloi-muoto on laitettu Timonin nimiin, ja Timonia pidetään lajityypin varsinaisena perustajana. Ksenofanes ja Timon tunnetaan yhdessä nimellä sillografit. Timonin teoksesta kirjoitettiin antiikin aikana kaksi kommentaaria nimeltä Pilkkarunoista; toisen kirjoitti Apollonides Nikaialainen ja toisen Sotion Aleksandrialainen.
Sisältö
Timonin Pilkkarunot käsitti kolme kirjaa tai runoa. Sen runot oli kirjoitettu heksametrimuodossa, ja sen oletetaan olleen pituudeltaan noin tuhat runosäettä. Filosofian lisäksi teos parodioi näin samalla Timonin runollisia vaikutteita, Hesiodosta, Homerosta ja attikalaista komediaa.
Diogeneen mukaan ensimmäinen kirjoista oli minämuodossa esitetty monologi. Toinen ja kolmas kirja olivat puolestaan dialogimuodossa. Niissä Timon esitti kyselevänsä Ksenofaneelta eri filosofeista, ja Ksenofanes vastasi. Toinen kirja käsitteli tällä tavalla varhaisempia filosofeja ja kolmas kirja myöhempiä filosofeja. Tällainen kyselevä esitys edustaa samalla skeptisen filosofian käytäntöä. Tutkijat ovat lähes yksimielisiä siitä, että teos sisälsi jonkinlaisen nekyia-kohtauksen eli laskeutumisen Haadeeseen. Tämä kehyskertomukselle valittu lajityyppi voidaan nähdä Homeroksen Odysseian vastaavien kohtien parodiana.
Timonin säkeet satirisoivat pääasiassa muiden filosofien oppeja, eivät niinkään itse filosofeja. Kohteena olivat erityisesti dogmaattisten filosofien ja koulukuntien opit. Timonin mukaan nämä filosofit eivät täyttäneet hänen esikuvansa Pyrrhonin esimerkillään asettamaa filosofista ihannetta. Timonin teoksessa esiintyvät Ksenofaneen ja Pyrrhonin lisäksi muun muassa Thales, Anaksagoras, Sokrates, Ksenofon, Aiskhines, Aristippos, Menedemos Eretrialainen, Platon,, Arkesilaos, , Aristoteles, Antisthenes, Pyrrhon, Zenon Kitionilainen Kleanthes, Pythagoras, Empedokles, Herakleitos, Zenon Elealainen, Demokritos, Protagoras sekä Epikuros. Esimerkiksi Eukleideesta ja muista sokraatikoista Timon kirjoittaa:
Kaikki filosofit eivät saa Timonilta pelkkää moitetta; Ksenofaneen ja Pyrrhonin lisäksi Timon kiittää myös elealaisen koulukunnan filosofeja Zenonia ja Parmenidesta.
KV51
KV51 on hauta Kuninkaiden laaksossa Uuden valtakunnan 18. dynastian ajalta. Se on tarkoitettu mahdollisesti kuninkaan, ehkä Amenhotep II:n, lemmikeille. Se muodostaa yhdessä KV50:n ja KV52:n kanssa kolmen eläinhaudan ryhmän.
Edward Russell Ayrton löysi haudan vuonna 1906 ja suoritti siellä kaivauksia. Hauta on täynnä kiviromua eikä sinne pääse. Sieltä on löydetty muumioituneita eläimiä ja niiden kääreitä, hautakalusteita ja koruja.
KV50
Haudan löysi Edward Russell Ayrton vuonna 1906 ja suoritti siellä kaivauksia. Hauta on täynnä kiviromua eikä sinne pääse. Sieltä on löydetty muumioituneita eläimiä ja hautakalusteita.
Yölokki
Yölokki (Creagrus furcatus) on itäisellä Tyynellämerellä elävä lokkilaji.
Koko ja ulkonäkö
Yölokki on selkäpuolelta harmaa ja vatsapuolelta valkoinen, sen pää on musta, silmänympärys punainen, tumman nokan kärki keltainen ja koivet punaiset. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Esiintyminen
Yölokit asuvat Galápagossaarilla, pääasiassa saariston itäosassa, sekä Kolumbian länsirannikon edustalla olevalla Malpelosaarella. Lajin elinympäristön ala on 79 300 neliökilometriä ja populaation koko 35 000 yksilöä. Nebouxin kerrotaan kuvailleen lajin holotyypin Montereystä Kaliforniasta, vaikka oikeasti se oli Galápagokselta.
Elinympäristö
Pesimäaikana linnut asuvat karuilla saarilla, muun ajan ne viettävät avomerellä.
Lisääntyminen
Yölokki on yhdyskuntalintu ja parit elävät melko uskollisessa parisuhteessa. Pesimäkierron pituus on noin yhdeksän kuukautta, pesinnän epäonnistuessa lyhyempi. Pesä on paljaalla kalliolla, ja siihen on kerätty kiven- ja korallinpalasia ja meren tuomia roskia. Naaras munii yhden munan, jota haudotaan 31–34 päivää. Poikanen oppii lentämään 60–70 päivän ikäisenä. Sukukypsä se on noin viisivuotiaana.
Ravinto
Yölokki on ainoa lokkilaji, joka saalistaa yöllä merenpintaan nousevia kalmareita, äyriäisiä ja pikkukaloja.
Jyrise
Jyrise (oikealta nimeltään Rauno Jürise s. 23. huhtikuuta 1989 Paide, Viro) on suomalainen rap-artisti.
Musiikin tekemisen Jyrise aloitti vuonna 2006. 2007 Jyrise vieraili NRJ:n Aamupoikien "Pannaax Menee" nimisellä singlellä joka oli kovassa soitossa 2007 kesällä. Jyrise teki musiikkia ja nauhoitteli pitkään, ennen kuin katsoi olevansa valmis tekemään debyyttialbuminsa.
Vuonna 2010 Jyrise teki Amazing nimisen kappaleen virolaisen B2H-nimisen artistin kanssa. Kappaleessa räpättiin niin suomeksi, englanniksi kuin viroksikin. Kappale sai paljon soittoa meren toisella puolella ja siellä kiinnostuttiin myös suomalaisesta hip-hopista laajemminkin.
Jyrise julkaisi epävirallisen singlen Sairasloma kesällä 2013. Jyrise on kahtena peräkkäisenä kesänä ollut viihdyttämässä festariyleisöä Kalajoen juhannuksessa.
Jyrise ilmoitti keväällä 2020, että aikoo jatkaa musiikin tekemistä myös viroksi. Artisti on sanonut, että ei lopeta musiikin tekemistä suomeksi, mutta keskittyy tällä hetkellä Viron markkinoihin. Jyrise julkaisi tammikuussa ensimmäisen kappaleensa viroksi nimellä "Kesklinn" ja maaliskuussa toisen kappaleen nimeltä "Safari", jossa oli mukana vierailemassa näyttelijä Sampsa Tuomala.
Sotilaspartiohiihto talviolympialaisissa 1924
Sotilaspartiohiihto oli virallisena kilpailulajina vuoden 1924 talviolympialaisissa. Kilpailussa hiihdettiin 30 km reitti, ja jokainen joukkue ampui yhteensä 18 laukausta 250 metrin päässä olleeseen maaliin. Jokaisesta osumasta aikaa vähennettiin 30 sekuntia. Olympiakultaa voitti Sveitsin joukkue.
Sotilaspartiohiihto oli talviolympialaisten näytöslajina vuosina 1928, 1936 ja 1948. Tästä syystä myös vuoden 1924 kilpailutapahtumaa pidettiin pitkään näytöslajina, mutta vuonna 2006 Kansainvälinen olympiakomitea vahvisti lajin olleen virallisena kisalajina 1924.
Chrono
Chrono on Squaren kehittämä ja julkaisema roolipelisarja.
Historia
Chrono-pelisarjaan kuuluu kolme eri osaa ja yksi huhuttu jatko-osa. Sarjan ensimmäinen peli oli Chrono Trigger.
Toinen peli oli vain Japanissa vuonna 1996 julkaistu Radical Dreamers. Peli oli saatavana SNES-konsolin lisäosan Satellaviewin kautta eikä se koskaan saanut suurta suosioita pelaajien keskuudessa. Osasyynä tähän oli varmasti pelin lajityyppi: tekstiseikkailu. Osin tästä syystä monet fanit eivät laske peliä osaksi Chrono-sarjaa, mutta peli selvästi mainitsee hahmoja ja esineitä sekä Chrono Triggeristä että myöhemmin Chrono Crossista.
Vuonna 1999 Sonyn PlayStationille julkaistiin Chrono Cross, joka siirsi pelin kolmiulotteiseen maisemaan.
Square rekisteröi tavaramerkin Chrono Break vuonna 2001, mutta antoi sen vanhentua. Vuonna 2017 Takashi Tokita kertoi että Chrono Break nimellä oli suunniteltu uutta peliä mutta se ei johtanut mihinkään. Yleisluontoinen idea kuitenkin siirtyi peliin Final Fantasy Dimensions II.
Muuta
Final Fantasy Chronicles sisälsi Final Fantasy IV ja Chrono Trigger peleistä muokatut versiot, joista jälkimmäisessä oli lisää välianimaatioita.
KV52
KV52 on hauta Kuninkaiden laaksossa Uuden valtakunnan 18. dynastian ajalta. Se on mahdollisesti tarkoitettu kuninkaan, ehkä Amenhotep II:n, lemmikeille. Se muodostaa yhdessä KV50:n ja KV51:n kanssa kolmen eläinhaudan ryhmän.
Edward Russell Ayrton löysi haudan vuonna 1906 ja suoritti siellä kaivauksia. Hauta on täynnä kiviromua eikä sinne pääse. Sieltä on löydetty muumioituneita eläimiä ja hautakalusteita.
Tuscumbia
Tuscumbia on kaupunki Alabamassa, Yhdysvalloissa ja Colbertin piirikunnan pääkaupunki. Sen pinta-ala on 18,9 km² ja väkiluku 7 856.
Tuscumbia on Alabama Music Hall of Famen nykyinen sijaintipaikka. Kansainvälisesti tunnetuin kaupungin asukas lienee kuurosokea Helen Keller, jonka kirjassa Elämäni tarina (The Story of My Life) pieni alabamalaiskaupunki on keskeisessä osassa. Muihin tunnettuihin Tuscumbiassa syntyneisiin lukeutuu mm. baseballpelaaja Heinie Manush.
Tuscumbian väestöstä 76,01 % on valkoisia ja 22,51 % afroamerikkalaisia.
Yaki Kadafi
Yafeu Akiyele Fula (9. lokakuuta 1977 – 10. marraskuuta 1996), tunnettiin paremmin taiteilijanimellään Yaki Kadafi, oli yhdysvaltalainen rap-artisti. Hän kuului Tupac Shakurin perustamaan Tha Outlawz -ryhmään. Lyhyeksi jääneen musiikkiuransa aikana hän ehti vierailla Tupacin levytyksillä, kuten kappaleilla ”All Bout You” ja ”Hit 'Em Up”, ja työstää yhtyeensä kanssa musiikkia, jota julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen.
Kuolema
10. marraskuuta 1996, tarkalleen kaksi kuukautta Tupacin murhasta, Kadafi löydettiin ammuttuna aamulla kello 3.48 asuinkompleksin kolmannen kerroksen käytävästä New Jerseyssä, jossa hänen tyttöystävänsä asui. Kadafi oli ainut henkilö, joka olisi pystynyt tunnistamaan Tupacin murhaajat. Hän ei kuitenkaan koskaan ehtinyt kertoa tietojaan poliiseille. Yaki Kadafi oli vasta 19-vuotias, kun hän kuoli ampumavälikohtauksessa saamiinsa vammoihin.
Outlawz-ryhmän entinen jäsen Napoleon on kertonut serkkunsa olleen huumeiden vaikutuksen alaisena ja vahingossa ampuneen Kadafin.
Muistelen Olaa
Muistelen Olaa on suomalaisen Markus Allanin studioalbumi vuodelta 1975. Nimi Ola viittaa muutamia vuosia aiemmin kuolleeseen tangolaulaja Olavi Virtaan.
Paula Sievinen
Perhe ja muut ihmissuhteet
Paula oli vuosikausia naimisissa Lasse Sievisen kanssa. Heillä on kolme lasta, Katri, Heli ja Severi, joista viimeisin ei ole biologisesti Lassen lapsi, mutta pitää Lassea isänään. Heillä oli myös tytär Annika, joka menehtyi traagisesti hukkumalla veteen.
Paulalla on ollut yleisesti ottaen hyvät välit lapsiinsa. Annikan hukuttua Paulan mieli järkkyi, ja hän joutuikin Rauhalampi-hoitolaitokseen hetkeksi. Tämän lisäksi Paulan oli vaikea hyväksyä Helin lesboutta, mutta hän rakasti lastaan niin paljon, ettei antanut sen häiritä.
Paulan tärkeimpiä ystäviä Pihlajakadulla olivat Jenni Vainio ja Laura Kiviranta. Paula oli helposti lähestyttävä ihminen ja hän ystävystyi lähes jokainen Pihlajakadun asukkaan kanssa jonkin verran. Eniten Paulan elämää Pihlajakadulla sekoittivat Aaro Vaalanne ja Eero Vanala.
Työelämä
Paula oli ammatiltaan kielenkääntäjä. Hän käänsi romanttisia viihderomaaneita suomeksi ja toimi tulkkina muun muassa Heikki Ratilalle. Hän myös avusti Maarit Salinia tämän Murhamaisterit-romaanin ilmestyessä tullen samalla julkisuuteen tahtomattaan. Tämän jutun kautta Paulan elämään asteli Tuuli, jonka kanssa Paula ystävystyi. Paula yritti auttaa naista, joka oli kokenut samoja tuntoja kuin hän. Tuulin itsemurha oli Paulalle kova paikka.
Suhde Lasseen
Lassen ja Paulan kuopuksen eli Annikan menehdyttyä traagisesti Paula alkoi voimaan psyykkisesti todella huonosti. Lasse päätti viedä Paulan Rauhalampi-nimiseen hoitokotiin. Paulan ollessa Rauhalammessa hänen miehensä Lasse ajautui suhteeseen Maarit Salinin kanssa. Maaritin pojantytär Sofia oli myös Rauhalammessa jonkin aikaa. Suhteen päätyttyä Paula sai asian selville, mutta antoi miehelleen anteeksi, koska Lassekin oli antanut hänen hölmöilynsä anteeksi. Myöhemmin erään riidan päätteeksi Paula lähti ajamaan autolla vailla määränpäätä, oli lähellä ajaa kolarin ja ajautui metsään, josta hänet löysi Eero Vanala. Vaikka Paula oli jo tullut kuntoon, hän ei halunnut palata kotiin ja kohdata Lassea, vaan hän jäi metsämökkiin Eeron luokse. Huolestunut Lasse etsi vaimoaan ja sai selville, että Paula on Karkkilassa. Lasse löysi mökin ja näki ikkunasta Paulan ja Eeron suutelevan. Lasse lähti loukkaantuneena takaisin Helsinkiin ja ajautui suhteeseen Tanja Jääskeläisen kanssa.
Paulan palattua takaisin Lassen suhde Tanjaan päättyi. Lasse yritti saada liiton toimimaan, mutta ei voinut mitään sille, että oli rakastunut Tanjaan. Lopulta Lasse ja Paula erosivat, minkä seurauksena Lasse halusi ryhtyä seurustelemaan Tanjan kanssa julkisesti. Murtunut Paula pyysi Tanjalta, että tämä antaisi Lassen takaisin. Lopulta Paula kuitenkin myöntyi eroon, joka pantiin virallisesti vireille. Paula vaihtoi sukunimensä Lepistöksi, joka oli hänen tyttönimensä.
Eeron kuoltua Kentaurin räjähdyksessä ja Severin synnyttyä Paulan ja Lassen välit jälleen lähentyivät. Pari alkoi jälleen seurustelemaan ja Lasse päätti kosia Paulaa taloyhtiön 100-vuotisjuhlissa. Paula suostui kosintaan, mutta juhlinta keskeytyi, sillä Lassen ja Jirin tappelun seurauksena Jiri putosi parvekkeelta ja joutui sairaalaan. Keväällä 2012 Lasse päätti kosia Paulaa uudemman kerran ja pari alkoi toden teolla valmistelemaan häitään. Häitä tanssittiin huhtikuussa 2012 ja paikalle olivat tulleet myös heidän tyttärensä Katri ja Heli. Heidän liittonsa katkesi lopullisesti Paulan karattua mielisairaalasta ja lähdettyä maasta, vaikka myöhemmin hän palasi takaisin.
Enūma Eliš
Enūma Eliš on babylonialainen luomistaru, joka on kirjoitettu seitsemälle savitaululle. Viides taulu ei ole säilynyt kokonaisena. Savitaulut löytyivät Uus-Assyrian kuninkaan Assurbanipalin kirjastosta.
Sisältö
Luomistarussa jumalat, esimerkiksi Ea, syntyvät miespuolisen makean veden jumalan Apsun ja naispuolisen suolaisen veden jumalan Tiamatin sekä näiden pojan Mummun jälkeen. Apsu ja Mummu aikovat tappaa kovaa melua pitävät, nuoremmat jumalat, ja Tiamat päättää kertoa tästä Ealle. Ea taikoo Apsun koomaan, tappaa hänet ja sulkee Mummun pois talostaan. Tiamat aikoo kostaa Apsun kuoleman, mutta kuolee lopulta välienselvittelyssä. Tiamatin puolella riidassa olleet jumalat joutuvat pakkotyöhön. Marduk luo maailman Tiamatin ruumiista. Ihmiskunta luodaan teräaseella lyödyn Kingun ruumiista. Babylon perustetaan kuningasjumalien asuinpaikaksi.
Paula Sievinen
Aaro ja Eero sekoittavat Paulan elämää
Aaro Vaalanteella, silloisella Artolla, ja Paulalla oli suhde aikaisemmin ja Paula oli jo jättämässä Lassea, mutta lopulta päätti suhteen ja pysyi yhdessä Lassen kanssa. Myöhemmin Aaro palasi Paulan elämään ja Paula rakastui jälleen psykopaatti-Aaroon. Paula oli kertomassa Aaron todellisesta luonteesta Lauralle; tämän estämiseksi Aaro lukitsi Paulan maakellariin, josta Seppo Taalasmaa ja Ismo Laitela kuitenkin löysivät hänet. Tämän paljastuessa Aaro ensin kidnappasi Oonan, mutta palautti tämän ja hävisi. Myöhemmin Jenni laittoi ilmoituksen lehteen Aaron löytämiseksi ja Aaro palasi Pihlajakadulle, kidnappasi kaksoisveljensä Eeron ja otti tämän henkilöllisyyden. Aaro huijasi Lauran kanssaan naimisiin, ja vasta häissä Laura tajusi Aaron oikean henkilöllisyyden. Häissä Paula ja Laura työnsivät Aaron parvekkeelta, Lauran mukaan Paula tosin oli se, joka Aaron loppujen lopuksi työnsi alas parvekkeelta. He salailivat syyllisyyttään pitkään, mutta ahdistunut Paula koki pakottavaa tarvetta puhua syyllisyyden tunteistaan ja paljasti Lasselle totuuden Aaron onnettomuudesta. Myöhemmin Paula ja Laura joutuivat oikeuden eteen, mutta heidät katsottiin syyttömiksi.
Enūma Eliš
Kirjoitusajankohta ja merkitys
Yleisesti uskotaan, että Enūma Eliš kirjoitettiin Nebukadressar I:n kukistettua Elamin. Ajankohdaksi on kuitenkin ehdotettu myös varhaisempia Babylonian ensimmäisen dynastian ja kassiittidynastian aikakautta. Vanhoista rituaaliohjeistuksesta on käynyt ilmi, että Babylonian myöhäiskaudella Enūma Elišiä resitoitiin Mardukin patsaan edessä Nisannu- (1. kuukausi, maalis–huhtikuu) ja Kislimu-kuiden (9. kuukausi, marras–joulukuu) neljäntenä päivänä akitu-juhlien aikana. Enūma Eliš toimi myös poliittisena propagandana, sillä se antoi Babylonille sen aseman alueen poliittisena ja uskonnollisena keskuksena, jonka se otti Sumerin Nippurilta.
Paula Sievinen
Aaro ja Eero sekoittavat Paulan elämää
Paulan syyllistettyä itseään ystävänsä Tuulin itsemurhasta ja ajettua itsensä ulos tieltä Eero pelasti tämän mökkiinsä Karkkilassa ja hoiti tämän kuntoon. Tällöin Eero paljasti, että hänellä on tunteita Paulaa kohtaan. Eero suuteli Paulaa, minkä näki myös mökille löytänyt Lasse, joka lähti loukkaantuneena takaisin Helsinkiin ja ajautui suhteeseen Tanja Jääskeläisen kanssa. Myöhemmin Paula ja Eero aloittivat avoliiton, kun Eero muutti Paulan luokse. Paula tuli raskaaksi, ja pari alkoi odottaa onnellisesti lasta. Ultraäänessä selvisi, että tuleva lapsi on poika. Myöhemmin Lasse sai tietää Eeron olevan lapsen isä.
Keväällä 2009 nähdyissä jaksoissa mielenterveydeltään järkkynyt Eero rakensi arkun vuokraamassaan verstaassa. Eero rakensi arkun saadaakseen Paulan ja tulevan lapsen ”turvaan” Eeron kaksoisveljeltä Aarolta. Eero johdatti Paulan hautausmaalla "Aaron" haudalle ja huumasi Paulan työpaikaltaan vanhainkodista hankkimallaan huumausaineella. Katsojille annettiin kuva että Eero olisi haudannut Paulan elävältä Aaron hautaan, mutta Eero kuitenkin piilotti Paulan vuokraamansa verstaan lattian alle. Lasse huolestui Paulasta kun Eero saapui yksin Ismon ja Sallan häihin ja alkoi tivaamaan Eerolta Paulan olinpaikkaa. Eero oli juuri kertomassa Lasselle Paulan olin paikkaa, kunnes häiden juhlapaikkana toiminut kahvila Kentauri räjähti kaasuvuodon seurauksena. Myöhemmin Eero menehtyi sairaalassa saamiinsa vammoihin. Lasse ryhtyi etsimään Paulaa saamiensa vihjeiden perusteella, hän jopa avatutti Aaron haudan, josta kuitenkin löytyi vain ruumis. Vieraillessaan Kaukovaaroilla Panun poika Otto sanoi, että aina löytyy todisteita. Lasse ja Panu palasivat takaisin aiemmin tutkimaallensa verstaalle. Lasse huomasi että verstaan lattialankut antoivat periksi ja naulat olivat uudet. Tämä herätti Lassen mielenkiinnon, alkaessaan avaamaan lattiaa hän kuuli Paulan huudon ja avasi Panun kanssa lattian ripeästi sorkkaraudalla. Arkussa ollut Paula löytyi juuri viime hetkellä elossa arkusta ja juuri alkanut synnytyskin saatiin kunnialla loppuun. Lasse toimi synnytyksessä kätilönä ja edes ambulanssi ei ehtiny paikalle, koska synnytys oli jo niin pitkällä. Myöhemmin sairaalassa Paula murtui saatuaan tietää Eeron kohtalosta, siitä huolimatta että Eero oli lähes tappanut tämän.
Uusi alku
Eeron kuoleman jälkeen yksinäinen Paula kaipasi seuraa. Ensin Paulan luokse muutti tämän ex-mies Lasse, ensin vain ystävyysmielessä. Loppujen lopuksi Lasse ja Paula kuitenkin aloittivat uudestaan suhteen ja päättivät kasvattaa Severiksi nimeämänsä lapsen yhdessä heidän lapsenaan. Kauaa he eivät kolmistaan ehtineet asua, kun Joonatan Sievinen muutti takaisin Paulan asuntoon Juulia Aution kuoleman jälkeen. Suurin yllätys väsyneelle Paulalle kuitenkin oli, kun hänen tyttäret Katri ja Heli palasivat Pihlajakadulle. Pian Katri lähti miesystävänsä Johanin kanssa takaisin Vaasaan, mutta perheen iloksi Heli jäi asumaan kotiin. Paulakin piristyi huomattavasti ja jaksoi olla perheensä kanssa enemmän. Paula on ollut suurena tukena ystävälleen nimeltä Iiris Kaukovaara. Myöhemmin myös paljastui että Iiris oli Helin rakastettu Pariisissa. Iiris ja Heli alkoivat seurustelemaan, Iiris myös muutti lapsineen Paulan luokse asumaan huoltajuuskiistan ajaksi. Myöhemmin Sievisille muutti Paulan siskon poika Jiri Viitamäki. Melko pian Jirin ilmestyttyä kuvioihin lähti Joonatan Sievisten luota Norjaan. Paula poistui Pihlajakadulta joulukuussa 2012 ja 10. huhtikuuta 2013 esitetyssä jaksossa hänen puolisonsa Lasse luki Paulan laatiman kirjeen ja otti sormuksen pois sormestaan tunnustettuaan tätä ennen eron muun muassa Joonatanille ja Jirille. Paula palasi Pihlajakadulle 5. joulukuuta 2013 esitetyssä jaksossa, mutta tällä välin Lasse oli kosinut Liisa Saloa.
thumb|250px|[[Lasse Sievinen|Lasse näkee Paulan "kummituksen" sairaalassa juuri ennen kuin Paula lakkaa hengittämästä ennen kuolemaa.]] Katariinan salaisen klinikan tanssiaissa tapahtuneessa, ampumavälikohtauksessa Paulaa ammuttiin päähän ja hän vajosi koomaan. Tyttäret Katri ja Heli tulivat käymään Helsingissä katsomaan miten Paula voi. Paulaa pidettiin hengityskoneessa ja hän alkoi lopulta hengittämään itse. Lasse alkoi näkemään Paulaa "kummituksena". Paula kuitenkin lakkasi hengittämästä itsenäisesti 7. lokakuuta 2014 esitetyssä jaksossa ja hänet kiinnitettiin takaisin hengityskoneeseen, koska hänelle tuli aivoverenvuoto, minkä tämän jälkeen Paula todettiin aivokuolleeksi. Hänen sydämensä siirrettiin Jirin Nella-tyttärelle, joka tarvitsi sydänsiirrännäistä.
Lähteet
7. https://www.iltalehti.fi/tv-ja-leffat/a/1d8953a1-90d6-4834-9260-7e85e38078ef
Sähkömagneettinen mikrofoni
pienoiskuva|Kitaramikrofoni pienoiskuva|[[Bartolini Pickups and Electronics|Bartolini-aktiivimikrofonit]] Sähkömagneettinen mikrofoni on yleisimmin sähkökitaroissa ja –bassoissa käytetty mikrofonityyppi. Sähkömagneettinen mikrofoni poikkeaa tavallisesta mikrofonista siten, että akustisten ääniaaltojen sijaan se on herkkä soivan metallikielen aiheuttamalle magneettiselle värähtelylle.
Mikrofonin rakenne
thumb|Mikrofonien rakennekaavio, jossa näkyvät magneetti, magneettisydän, käämitys ja napapalat: yllä [[Yksikelainen mikrofoni|yksikelainen (single coil) ja alla kaksikelainen humbucker. Mikrofonien päällä rivissä olevat pallot ovat napapaloja.]]
Sähkömagneettinen mikrofoni koostuu magneetista, magneettisydämestä, sen ympärille kierretystä käämistä ja magneettisydämeen upotetuista, siitä koholle nousevista napapaloista. Napapalojen tarkoitus on saada magneettikenttä lähemmäs yksittäistä kieltä ja näin voimistaa mikrofonin signaalia. Napapaloissa voi myös olla ruuvikierre, jolloin niiden korkeutta ja yksittäisten kielten äänenvoimakkuutta voidaan säätää. Magneetti voi olla valmistettu alnicosta tai keraamisesta materiaalista, joka tuottaa alnicoa voimakkaamman magneettikentän ja näin voimakkaamman signaalin. Magneettisydän on yleensä terästä.
Toiminta
Mikrofonin toiminta sähkökitaroissa perustuu sen muodostamaan magneettikenttään jonka sisällä kitaran metalliset kielet ovat (mikrofonit sijaitsevat kielten alla kitaran rungossa). Kieliä näppäillessä ne värähtelevät, ja mikrofonin magneettikenttä alkaa värähdellä samalla taajuudella kielten kanssa, tämä muodostaa mikrofonin kelaan heikon sähkövirran, signaalin.
Signaali on kuitenkin niin heikko, että sitä varten tarvitaan vahvistin, joka vahvistaa signaalin niin, että se voidaan kaiuttimen avulla muuttaa tavallisiksi ääniaalloiksi. Sähkökitaroiden signaalin vahvistamiseen käytetään erityisiä kitaravahvistimia.
Historia
Sähkömagneettisen mikrofonin keksijöinä voidaan pitää sekä Fender- että Gibson-kitarayhtiöitä, jotka kehittivät ensimmäisenä maailmassa massatuotantoiset sähkökitarat mikrofoneineen. Gibsonin ensimmäiset sähkömagneettisilla mikrofoneilla varustetut kitarat rakennettiin jo 1920-luvulla, ja Fenderin 1940-luvulla.
Bassokitara eli sähköbasso keksittiin sähkökitaran mikrofonin keksimisen myötä: kontrabasistit jotka halusivat voimakkaampaa äänentoistoa, keksivät asettaa bassonsa kielten alle sähkökitaran mikrofonin ja yhdistää sen muunneltuun (bassotaajuuksia paremmin toistavaan) kitaravahvistimeen.
Sähkömagneettiset mikrofonityypit
thumb|[[EMG (yhtiö)|EMG 89 -humbuckerpari ja SA -mikrofonit. 89 on rakenteeltaan samanlainen kuin 85, mutta sen pystyy puolittamaan kytkimellä, eli toimimaan yhdellä kelalla jolloin se vastaa yksikelaista SA-mallia. EMG-mikrofoneissa ei ole napapaloja vaan kuoren alla olevat palkkimagneetit.|alt=]]
Sähkökitaran mikrofoneja on sekä yksi- että kaksikelaisia eli ns. humbuckereita, molemmilla on omanlaisensa ominaisuudet. Eräitä kaksikelaisia mikrofoneja voidaan myös ”puolittaa” kytkimellä, eli kytkeä toinen kela pois käytöstä jolloin mikrofoni käyttäytyy yksikelaisen mikrofonin tavoin.
Kaksikelaisia mikrofoneja on myös ns. stack-malleina (stack = pino). Stack-mikrofoneissa on tavallisista kaksikelaisista poiketen vain yksi magneettisydän, mutta yhden sydämen ympärille on käämitty kaksi toisistaan erillään olevaa kelaa jotka saavat aikaan samankaltaisen soundin kuin humbucker-mikrofonit. Stack-mikrofoneja valmistetaan myös niin että ne tuottavat matalamman ulostulosignaalin ja muistuttavat soundiltaan enemmän yksikelaista mikrofonia, mutta stack-rakenne poistaa yksikelaiselle mikrofonille tyypillisen hurinan. Signaalin voimakkuus on riippuvainen magneetin voimakkuudesta ja käämin kierrosluvusta.
Tunnettuja stack-mikrofoneja käyttäviä kitaristeja ovat esimerkiksi Yngwie Malmsteen ja John Norum.
Lisäksi käytössä ns. motherbucker-mikrofoneja joissa on kolme kelaa. Nämä muistuttavat soundiltaan tavallisia humbuckereita, ja ovat harvinaisempia käytössä.
Passiiviset ja aktiiviset mikrofonit
Sähkömagneettisia mikrofoneja on sekä passiivisia että aktiivisia. Passiivimikrofonien rakenne on edellä mainitun kaltainen, mutta aktiivimikrofoneissa on lisäksi sisäänrakennettu pieni esivahvistin joka toimii yleensä yhdellä tai kahdella 9 V paristolla, jolloin kaksi paristoa sarjaan kytkettynä antaa 18V jännitteen. Aktiivimikrofonien valmistajista EMG on tunnetuin. Aktiivimikrofonit tuottavat passiivimikrofonia voimakkaamman ulostulosignaalin, mikä lisää säröytymistä. Niiden sointi on myös passiivimikrofoneja heleämpi. thumb|Tyypilliset [[bassokitaran mikrofonit: ylempänä jaettu mikrofoni (ns. P-basson mikrofoni) ja alempana kaksikelainen jazzbasson stack-humbucker yksikelaisen kuoressa. Molemmat Seymour Duncanin valmistamia.|alt=]]
Sähköbasson mikrofonit
Bassokitaroissa käytetään yleisesti myös ns. jaettuja mikrofoneja (kuvassa) eli P-basson mikrofoneja. Nimi tulee Fenderin Precision-bassosta jossa käytettiin ensimmäisenä, ja käytetään edelleen tämäntyyppistä mikrofonia. Monesti myös yksikelaisia basson mikrofoneja nimitetään jazzbasson mikrofoneiksi Fenderin Jazz-basson mukaan, joissa käytetään kyseisiä mikrofoneja. (ks. kuva) Bassokitaroiden mikrofonit voivat olla myös humbuckereita tai stack-humbuckereita.
Jaetun mikrofonin kelat ovat kahden eri sydämen ympärillä, erillisissä koteloissa, limittäin toistensa päällä. Tämä poistaa mikrofonin signaalista häiriöitä samalla tavalla kuin humbucker-rakenne.
Tunnettuja valmistajia
Tunnettuja mikrofonien valmistajia ovat mm. Seymour Duncan, DiMarzio, EMG, Lindy Fralin, Jason Lollar, Bartolini Pickups and Electronics ja Bareknuckle Pickups. Lisäksi perinteisiä sähkökitaroita valmistavien Fender- ja Gibson-yhtiöiden valmistamat mikrofonit ovat tunnettuja. Suomessa käsintehtyjä mikrofoneja ovat valmistaneet esimerkiksi Rami Hakalan Mikki House ja Kari Niemisen Versoul Oy.
Suomen ensimmäiset kitaramikrofonit (joista on tallennettua kirjallista tietoa) valmisti tamperelainen arkkitehti ja jazzmuusikko Gunnar "Goony" Strömmer (1914 - 2006). Strömmerin veljesten mikrofoneja myytiin myös erikseen ainakin Tampereen musiikkiliikkeissä 1950-luvulla.
ŁKS Łódź
ŁKS Łódź on puolalainen urheiluseura. Seura tunnetaan parhaiten jalkapallojoukkueestaan, mutta sen lajivalikoimaan kuuluvat myös muun muassa kori- ja lentopallo sekä yleisurheilu.
Jalkapallo
ŁKS Łódź pelaa kaudella 2018–2019 Puolan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla I Ligassa tehtyään konkurssin vuonna 2013.
Ripsieläimet
Ripsieläimet (Ciliophora tai Ciliata) ovat pieniä yksisoluisia alkueläimiä. Niiden nimitys johtuu niiden solujen pinnalla olevista ripsien kaltaisista pienistä karvoista, joiden avulla eliö liikkuu. Ripsieläimet kuuluvat Chromalveolata-kunnan Alveolata-pääjaksoon, jossa niiden lähimmät sukulaiset ovat panssarilevät ja itiöeläimet. Tohvelieläimet ovat tunnetuimpia ripsieläimiä.
Ripsieläimiä elää runsaasti vedessä ja myös kosteassa maassa. Ne fagosytoivat ravinnokseen pieniä eliöitä, kuten bakteereja ja yksisoluisia leviä. Monilla ripsieläimillä on ravinnon hankkimista varten kehittynyt erityinen solusuu ja siihen liittyvä solunielu, jonne eliön ripsien aiheuttama virtaus kuljettaa ravintopartikkeleita. Solunielun perällä ravintohiukkaset ympäröityvät kalvolla ja kulkeutuvat solun sisään niin sanotuiksi ravintovakuoleiksi. Solussa lysosomit hajottavat ravintovakuoleissa olevat hiukkaset. Sulamattomat ravintohiukkaset kuljetetaan ulos solusta eksosytoosilla.
Ripsieläimet lisääntyvät sekä suvuttomasti jakautumalla että myös suvullisesti. Suvullisessa lisääntymisessä kaksi soluyksilöä sulautuvat yhteen, jonka jälkeen ne taas jakautuvat kahdeksi tytärsoluksi.
pienoiskuva|vasen|240px|Ripsieläimen solurakenne: 1 sykkivä rakko, 2 ravintovakuoli, 3 suuri tuma, 4 pieni tuma, 5 solujäte, 6 solunielu, 7 solusuu, 8 ripset.
Suomen jalkapallon historia
Suomen jalkapallon historia alkaa 1800-luvulta.
Moldovan liberaalidemokraattinen puolue
Moldovan liberaalidemokraattinen puolue (lyh. PLDM) on moldovalainen, pääministeripuolueena hallitusvastuussa oleva, eurooppamyönteinen, maan parlamentissa vahvasti edustettuna oleva keskusta-oikeistolainen konservatiivinen puolue. PLDM on Euroopan kansanpuolueen (EPP) tarkkailijajäsen.
Suomen jalkapallon historia
Alkuvaiheen harrastustoiminta
Jalkapallo tuli Suomeen 1890-luvulla englantilaisten merimiesten sekä ulkomailla peliin tutustuneiden suomalaisten kautta. Helsingin yliopiston voimistelulaitoksen opettaja Viktor Heikel esitteli pelin säännöt jo 1870 Hufvudstadsbladetissa. Ennen 1900-lukua jalkapalloa pelattiin ainakin Turussa, Sortavalassa, Viipurissa ja Vaasassa, ja tietysti harrastepohjalta: esimerkiksi Turussa ensin 1890 laivanveistämö Crichtonin englantilaisomistajien aloitteesta, sitten 1898 Turun suomalaisessa klassillisessa lyseossa. Aluksi peli oli koululaisten ja opiskelijoiden harrastusta.
Moldovan liberaalidemokraattinen puolue
Puolueen johdossa on ollut vuodesta 2007 lähtien Vlad Filat, joka oli Moldovan pääministeri vuosina 2009–2013. Puolueen avainhenkilöihin kuuluu myös vuodesta 2013 Moldovan pääministerinä toiminut Iurie Leancă.
Suomen jalkapallon historia
Turnaukset ja SM-kilpailut
Helsingissä lajin harrastaminen alkoi 1900-luvun alussa, jossa sen läpilyönti tapahtui vuonna 1906, jolloin ensimmäinen merkittävä jalkapalloturnaus pelattiin kuuden joukkueen voimin. Kaikki joukkueet olivat oppilaitosjoukkueita Turusta ja Helsingistä. Suomen palloliitto perustettiin 1907 ja sen perustavaan kokoukseen osallistuivat Unitas (Helsinki), Polyteknikkojen urheiluseura (Helsinki), Stjernan (Helsinki), Viborgs Hockeyklubb (Viipuri), Åbo Idrottsvänner (Turku), Turun Jalkapalloseura ja Idrottens Vänner (Kokkola). Jalkapallon Suomen-mestaruudesta pelattiin ensimmäisen kerran 1908 cup-muotoisena. Joukkueita oli viisi ja ensimmäiseksi mestariksi tuli Unitas.
Moldovan liberaalidemokraattinen puolue
Vaalimenestys
thumb|140px|left|Puoluejohtaja Vladimir "Vlad" Filat Marraskuun 28. päivänä 2010 järjestetyissä Moldovan parlamenttivaaleissa PLDM sai 29,38 % äänistä, joka toi 32 paikkaa Moldovan 101 edustajan parlamenttiin kaudelle 2010–2014. Puolue on Moldovan toiseksi suurin. Eurooppamyönteisen enemmistöryhmittymän suurimpana puolueena PLDM otti pääministerivastuun itselleen edeltävien, heinäkuun 2009 vaalien tavoin. Parlamenttikauden aikana ryhmästä on eronnut yksi edustaja.
Moldovassa järjestettiin parlamenttivaalit 30. marraskuuta 2014. Puolue nousi noin 20 % ääniosuudella toiseksi suosituimmaksi.
Suomen jalkapallon historia
SM-kilpailut
Cup-muotoisten SM-kilpailujen osallistujien määrä kasvoi hiljalleen, niin että vuonna 1917 joukkueita oli 13 ja vuonna 1929 22. Maailmansodan syttymisen takia ei mestaruudesta voitu pelata 1914, mutta sisällissota vuonna 1918 ei estänyt pelaamista loppukesällä. Helsinkiin valmistui vuonna 1915 Töölön pallokenttä, Suomen ensimmäinen kunnollinen nurmikenttä. Lajin harrastus keskittyi 1920-luvulle saakka kaupunkeihin, sillä maaseudulla kenttiä ei ollut. Työläisurheiluseurat perustivat 1919 oman Työväen Urheiluliittonsa (TUL), jonka joukkueet pelasivat omia sarjojaan Palloliiton ulkopuolella.
Maajoukkue
thumb|Suomen jalkapallomaajoukkue Tukholman kesäolympialaisissa 1912. Kuvassa vasemmalta [[Lars Schybergson, Bror Wiberg, Knut Lund, Eino Soinio, Artturi Nyyssönen, August Syrjäläinen, Algot Niska, Jarl Öhman, Jalmari Holopainen, Ragnar Wickström, Gösta Löfgren ja Kaarlo Soinio. Kuvasta puuttuvat Gustaf Holmström ja Viljo Lietola. ]] thumb|Voittoisaa Suomi–Italia ottelua Tukholman kesäolympialaisissa 1912.
22. lokakuuta 1911 Suomi pelasi ensimmäisen maaottelunsa, jossa se hävisi Ruotsille 2–5. Valtiollisesti Suomi oli tällöin osa Venäjän keisarikuntaa.
Seuraavana kesänä Suomi osallistui Tukholman olympialaisiin 1912 ja yllätti sijoittumalla neljänneksi (voitot Italiasta ja Venäjästä), ja sitä pidetään usein yhä kaikkien aikojen parhaana miesten maajoukkuesaavutuksena. Oikeus osallistua kisoihin omana joukkueena onnistui vasta ankaran kamppailun jälkeen, joskin punaisessa paidassa, jossa oli leijonavaakuna. Rahoituksen saaminen oli vaikeaa, sillä menestykseen ei uskottu. Pelaajia oli neljätoista, ja loukkaantuneita korvasi voimistelussa menestynyt Lauri Tanner. Joukkueeseen kuului myöhemmin muulla tavoin ansioitunut Algot Niska. Italiaa vastaan käydyssä ottelussa Ragnar Wickström loukkaantui, jolloin joukkue oli vajaa, mutta sai kuitenkin jatkoajalla voittomaalin. Italian valmentaja Vittorio Pozzo sai potkut. Pelaajat saivat palkkioksi raitiovaunulipun ja kruunun päivärahan, paitsi alaikäinen Eino Soinio 50 äyriä. Vaikka ottelusta Britanniaa vastaan tuli häviö, se oli Suomen paras ottelu turnauksessa. Olympialaiset olivat ajan merkittävin jalkapallotapahtuma, sillä maailmanmestaruuskisoja ei tuolloin vielä järjestetty.
Itsenäisen Suomen ensimmäinen maaottelu pelattiin 1919 Ruotsia vastaan.
Suomi voitti Ruotsin ensimmäisen kerran vuonna 1920 kotona numeroin 1–0 ja seuraavana vuonna vieraissa 3–0 ja joukkue oli muutenkin vielä 1920-luvun alkupuolella kansainvälisesti hyvä. Se kaatoi 1923 Saksan Dresdenissä 2–1, Puolan Helsingissä 5–3 ja Viron Helsingissä 10–2. Suomi ei osallistunut Pariisin olympialaisiin 1924 varojen puutteen takia. Vuonna 1924 Suomen 5–2-puoliaikajohto olympiapronssimitalisti Ruotsia vastaan kääntyi 5–7-tappioksi. Pohjoismaat alkoivat pelata yhteistä sarjaa 1925. Suomi pelasi 1925 Tanskan kanssa vieraissa 2–2 ja kaatoi sen 1926 kotona 3–2. Ruotsille hävittiin 2–3 vuonna 1926.
Maajoukkueen menestys hiipui 1920-luvun loppupuolella. Yhtenä syynä on pidetty kotimaisten pelien olematonta määrää, sillä cup-muotoisessa SM-sarjassa oli joukkueella korkeintaan muutama peli. 1920-luvun lopussa lähes kaikki pelit alkoivat päättyä tappioihin ja vain Virolle ja Latvialle pärjättiin. 1929 Tanska rökitti Suomen jo 8–0. Urheilulehti otsikoi "Jalkapallomme taivas edelleen synkkä".
Syyskuussa 1930 Suomi pelasi hyvän 4–4-kotitasapelin Ruotsia vastaan, mutta seuraavana kesänä tuli 8–2-tappio. Lokakuussa 1931 Suomi yllätti Tanskan sen kotikentällä 3–2, mutta toukokuussa 1932 Ruotsilta tuli takkiin 7–1. Tanska kuitenkin voitettiin elokuussa kotona 4–2 ja kesällä 1934 uudelleen 2–1. Parantunut menestys lisäsi yleisösuosiota ja syksyllä 1934 Pallokentälle saapui ennätykselliset 10 442 katsojaa ja Suomi voitti hienosti Ruotsin, joka oli silloin jo huippumaa, 5–4. Seuraavan vuonna Tukholmassa Ruotsista tuli taas tasapeli. Seuranneet pelit Saksaa ja Tanskaa vastaan kahdesti päättyivät suurinumeroisiin tappioihin.
thumb|Suomen maajoukkue [[Tanskan jalkapallomaajoukkue|Tanskaa vastaan 1933.]] Suomi osallistui Berliinin olympialaisiin 1936 Suomen Olympiakomitean ja Palloliiton pitkällisen väännön jälkeen. Olympiakomitea ei olisi halunnut lähettää joukkuetta Tanska-testipelin päätyttyä 4–1-tappioon. Olympiapelit päättyivät 7–3-tappioon Perulle. Olympialaisten jälkeen Suomi yllätti olympiapronssia ottaneen Norjan Oslossa 2–0. Ennen Berliinin olympialaisia Suomen maajoukkueella ei ollut päävalmentajaa, vaan Palloliiton nimeämät asiantuntijat nimesivät joukkueen ja joukkueenjohtaja ja kapteeni päättivät taktiikat ja pelipaikat. Olympialaisiin valmistauduttaessa Palloliitto pestasi lyhytaikaiseksi päävalmentajaksi saksalaisen Ferdinand Fabran.
Enimmäkseen maajoukkueen pelit päättyivät tappioihin; ensimmäinen kohtaaminen Englannin kanssa vuonna 1937 numeroin 0–8. Suomi osallistui 1937 ensimmäisen kerran MM-karsintoihin, mutta hävisi ottelunsa Ruotsia (0–4), Saksaa (0–2) ja Viroa (0–1) vastaan tekemättä maaliakaan. Viro-ottelu oli ensimmäinen maaottelu, joka pelattiin Helsingin ulkopuolella, Turussa. Suomi pelasi vastavalmistuneella Helsingin stadionilla 1939 hyvin ja hävisi hallitsevalle maailmanmestarille Italialle vain 2–3.
Jalkapallokulttuuri ja SM-sarja
"Valkoisessa Suomessa" jalkapallo oli arvostuksessa muiden lajien varjossa. Etenkin suojeluskunnissa suosittiin kotimaista pesäpalloa, eikä urheiluelämän auktoriteetti Tahko Pihkala innostunut jalkapallosta, jota piti kehittämänsä pesäpallon kilpailijana. Samalla kun muualla maailmassa peli hiljalleen ammattimaistui, oli laji Suomessa 1930-luvulle tultaessa vielä täysin amatöörimäistä. Pelaajat olivat täysipäiväisesti töissä, jalkapalloa harjoitettiin muutamana iltana viikossa ja vain kesäisin. Joukkueilla ei ollut organisaatiota, valmentajia eikä rahaa. Vasta 1936 Palloliittoon pestattiin ensimmäinen täysipäiväinen työntekijä, pääsihteeri Hugo Valpas.
Vuonna 1930 Suomen-mestaruus ratkaistiin ensimmäisen kerran sarjamuotoisena, ensin yksinkertaisella ja vuodesta 1932 kaksinkertaisella sarjalla. Sarjaa hallitsivat Helsingin, Turun ja Viipurin joukkueet. Vuonna 1935 Helsingin seurat ottivat nelosvoiton ja vuosina 1934 ja 1936 kolmoisvoiton. Mestaruus oli mennyt vuoteen 1940 mennessä vain kuudesti Helsingin ulkopuolelle, aina Turkuun. Pietarsaaren Drott käväisi SM-sarjassa 1936 ja Tammisaaren Ekenäs Idrottsförening 1933. Kuopio tuli ensimmäisenä sisämaakaupunkina sarjaan Pallotovereiden noustua 1938.
Maajoukkue
Vuonna 1940 Suomi kärsi Saksalle Leipzigissa kaikkien aikojen suurinumeroisimman tappionsa, 0–13. Sota heikensi Suomen jalkapalloa entisestään; vuonna 1946 Norja murskasi Suomen Bergenissä 12–0. Kesken sotavuosien pelatusta Ruotsi-ottelusta vuonna 1943 tuli sentään 1–1-tasapeli. Jalkapallon yleisösuosio kuitenkin nousi. Tanska-peliä (2–5) syyskuussa 1946 tuli katsomaan 17 778 ja Ruotsi-peliä (0–7) muutaman viikon päästä ennätykselliset 18 521.
Sodan aiheuttama lama alkoi hellittää 1940-luvun loppupuolella, ja Suomi venyi 2–2-tasapeliin Lontoon olympialaisissa kultaa ottaneen Ruotsin kanssa vuonna 1948. Norjaakin vastaan pelattiin 1947 tasaisemmin 1–2 ja 3–3. Seuraavana vuonna Ruotsi kuitenkin rökitti Suomen 8–1. Maajoukkueen saldo 1940-luvulla oli 1 voitto, 5 tasapeliä ja 22 tappiota. Ainoa voitto tuli Tanskasta vuonna 1949 (2–0).
SM-sarja
Vuonna 1939 alkanut sota vaikutti luonnollisesti myös jalkapalloon. Monet maajoukkuemiehet kaatuivat rintamalla ja SM-sarjaan oli vaikea saada pelaajia. Sarja keskeytettiin syksyllä 1939 ja kesällä 1941 ja mestariksi tuli senhetkinen sarjaykkönen. Vuosina 1940 ja 1942 pelattiin mestaruudesta vain cupmuotoisesti, vuonna 1943 ei lainkaan ja viimeisenä sotavuotena 1944 yksinkertaisena sarjana. Veikkaustoiminta alkoi vuonna 1940 ja jalkapallo-otteluiden tulo veikkauskohteeksi kasvatti lajin suosiota. Vuonna 1942 alettiin pelata myös nuorten (18-vuotiaiden) Suomen-mestaruudesta.