cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Heikki Ylikangas
Näkemyksiä
Vuonna 2001 julkaistussa teoksessaan Tulkintani talvisodasta Ylikangas esitti, että Suomi torjui länsivaltojen avun ja teki rauhan Neuvostoliiton kanssa maaliskuussa 1940 nimenomaan niiden lupausten perusteella, jotka entinen pääministeri, myöhempi Suomen Berliinin-lähettiläs T. M. Kivimäki sai Saksan valtakunnanmarsalkalta Hermann Göringiltä. Göringin mukaan Suomen kannatti – vaikka raskainkin ehdoin – solmia rauha Neuvostoliiton kanssa, sillä pian Saksa hyökkäisi Neuvostoliittoon ja Suomi saisi silloin menetyksensä takaisin korkojen kera. Näin Suomen poliittinen johto hakeutui Ylikankaan mukaan Hitlerin Saksan vanaveteen jo talvisodan loppuvaiheissa eikä vasta loppukesällä 1940, jolloin Suomi ja Saksa solmivat saksalaisten joukkojen kauttakulkusopimuksen. Apulaisprofessori Markku Jokisipilän mukaan Ylikangas on jättänyt ottamatta huomioon sellaisen kehitysvaihtoehdon, että länsivaltojen apu olisi ehtinyt Suomeen ja Saksa olisi ryhtynyt sen vuoksi voimatoimiin. Tällöin Suomi olisi joutunut kahden rintaman sotanäyttämöksi suomalaisten ja läntisten liittoutuneiden taistellessa sekä puna-armeijaa että Wehrmachtia vastaan.
Tunnustukset
Suomen tietokirjailijat ry palkitsi Ylikankaan Tietokirjailijapalkinnolla vuonna 2002 ja Warelius-palkinnolla vuonna 2012. Tie Tampereelle sai Tieto-Finlandia-palkinnon vuonna 1994. Vuonna 2014 Ylikangas sai tiedonjulkistamisen elämäntyöpalkinnon.
Aleksis Kiven Seura myönsi Ylikankaalle Eskon puumerkki -palkinnon 2001.
Perhe
Ylikankaan isoisä oli ylihärmäläinen maanviljelijä ja hevosmies Matti Edvard Takala, jonka elämästä kertovan näytelmän hän kirjoitti Seinäjoen kaupunginteatterille. Heikki Ylikankaan veli Mikko Tapani Ylikangas on entinen suomalainen poliisi sekä historiantutkija.
S10
Stien den Hollander (s. 8. marraskuuta 2000 Abbekerk, Alankomaat), tunnettu myös taiteilijanimellään S10, on alankomaalainen laulaja, räppäri ja lauluntekijä. Hän aloitti musiikkiuransa vuonna 2016 ja allekirjoitti levytyssopimuksen alankomaalaisen hip hop-musiikkiin erikoistuneen levy-yhtiön Noah's Arkin kanssa. Vuonna 2019 hän julkaisi debyyttialbuminsa nimeltä Snowsniper, joka voitti myöhemmin Edison-palkinnon. S10 edusti Alankomaita vuoden 2022 Eurovision laulukilpailussa Torinossa kappaleella ”De diepte”. Hän kilpaili Eurovision laulukilpailun ensimmäisessä semifinaalissa 10. toukokuuta, sijoittui semifinaalin toiseksi ja pääsi finaaliin. 14. toukokuuta pidetyssä finaalissa S10 sijoittui 11:nneksi.
Varhaiselämä ja koulutus
Den Hollander ja hänen kaksoisveljensä syntyivät 8. marraskuuta 2000 Abbekerkissä, Pohjois-Hollannissa. Syntymästään lähtien hänellä ei ole ollut juurikaan yhteyttä biologiseen isäänsä. Den Hollander varttui Abberkerkissä ja myöhemmin Hoornissa, jossa hän kävi lukiota. Suoritettuaan MAVO-opetussuunnitelman vuonna 2018, hän on opiskellut Utrechtin Herman Brood Academie -koulussa.
Läpi teinivuosien Den Hollander on kärsinyt mielenterveyden häiriöistä, kuten masennuksesta ja kuuloharhoista. Hänellä on myös diagnosoitu kaksisuuntainen mielialahäiriö.
Ura
Vuonna 2019 hänen debyyttialbuminsa Snowsniper julkaistiin. Albumin nimi viittaa suomalaiseen tarkka-ampujaan Simo Häyhään. Den Hollander sanoo tiedotusvälineissä albumin kertovan "kylmäsydämisyydestä, eristäytyneisyydestä" ja siitä, että "pohjimmiltaan sotilas pyrkii rauhaan, kuten minä pyrin rauhaan itse". Albumi voitti Edison-palkinnon helmikuussa 2020. Saman vuoden marraskuussa Den Hollander julkaisi toisen studioalbuminsa nimeltä Vlinders, joka sijoittui 5. sijalle Dutch Album Top 100 -listalla.
Pyhä Markus
Pyhä Markus tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Fishbone
Fishbone on Kaliforniassa vuonna 1984 perustettu yhtye, joka sekoittelee musiikissaan muun muassa skata, reggaeta, funkkia, punkkia, funk rockia, metallia, rappia. Alkuperäiset jäsenet olivat John Norwood Fisher (basso, laulu), Fish Fisher (rummut), Angelo Christopher Moore (laulu, saksofoni), Kendall Rey Jones (kitara), Christopher Gordon Dowd (laulu, koskettimet, pasuuna), "Dirty" Walter A.Kibby II (laulu, trumpetti). Myöhemmin kokoonpano vaihtui kuitenkin useita kertoja vakiojäseniksi muodostuivat Angelo Moore ja Norwood Fisher, jotka ovat vieläkin mukana. Samoihin aikoihin (1984) Los Angelesin funk rock -piireistä nousi yhtyeitä, kuten Red Hot Chili Peppers ja Jane's Addiction. Myöhemmin Fishbone teki kiertueen Red Hot Chili Peppersin kanssa ja yhtyeet tekevät edelleen yhteistyötä: muun muassa The Psychotic Friends Nuttwerx:llä vierailee Flea ja Chad Smith kappaleessa "Shakey Ground".
Fishbone on usein ottanut kantaa rotuennakkoluuloihin.
Keikat Suomessa
2002:
2003:
Natori (1922)
Natori oli Keisarillisen Japanin laivaston Nagara-luokan kevyt risteilijä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Mitsubishin Nagasakin telakalta ja sen köli laskettiin 14. joulukuuta 1920. Alus laskettiin vesille 16. helmikuuta 1922 ja se otettiin palvelukseen vielä samana vuonna 15. syyskuuta.
Palvelus
Alus upotettiin 18. elokuuta 1944.
140 mm/50 type 3
140 mm/50 type 3 oli keisarillisen Japanin laivaston laivatykki, joka oli palveluskäytössä ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa.
Se oli asennettu keisarillisen Japanin laivaston dreadnought-taisteluilaivoille apuaseeksi sekä keveiden risteilijöiden ja joidenkin apualusten pääaseeksi. Tykki oli myös toisen maailmansodan yleisin rannikkotykki Japanin rannikkolinnakkeissa.
JL Audio
pienoiskuva|200px|JL Audion -logo.
JL Audio on yhdysvaltalainen High End -tason audiolaitevalmistaja.
Vuonna '92 IASCA kilpailujärjestön loppukilpailussa jaettiin palkintoja yhteensä 80 autolle, joista 52:ssa oli JL Audio subwooferit, vuonna 2004 11 eri JL-tuotetta palkittiin Yhdysvalloissa parhaaksi hintaluokassaan Autosound Grand Prix Avardilla. Nykyään JL Audion tuotteita myydään 59 maassa. JL Audio on palkittu myös USA:n jälleenmyyjien myöntämällä "Best overall car audio company" palkinnolla jo viisi kertaa peräkkäin.
Allofoni
Allofoni on kielitieteen termi, jolla tarkoitetaan niitä äänteitä (fooneja), jotka tietyssä kielessä kuuluvat samaan foneemiin. Allofonien välinen ero on kielen kannalta merkityksetön, koska se ei voi tuottaa sanojen välille merkityseroa. Lisäksi koska ihmisen kuulohavainto on kategorista, kuulija ei yleensä edes havaitse tarkkoja äänteiden välisiä eroja vaan luokittelee kuulemansa äänteet kielen mukaisiksi luokiksi.
Esimerkiksi englannin [p]- ja [pʰ]-äänteet edustavat samaa foneemia /p/ eli ovat sen allofoneja. Foneemi voidaan näin ymmärtää äännejoukoksi (esim. { [p], [pʰ] } ). Englannissa /p/ toteutuu yleensä [pʰ] painollisen tavun alussa, paitsi milloin edellä on /s/, ja [p] muualla (esim. /pepr/ → [pʰeɪpə̩] 'paperi'). Näin ollen allofonia on tässä kombinatorista eli riippuu äänneympäristöstä.
Äännös, äänne, foneemi
Foneemi on kielen rakenteen osa, pienin distinktiivinen eli merkityksiä erottava yksikkö. Eräs tapa määritellä foneemi on sanoa, että se on äännejoukko, jonka jäsenet ovat komplementaarisessa distribuutiossa eli täydennysjakaumassa ja lisäksi foneettisesti samankaltaisia. Myös keskenään vapaasti vaihtelevat foneettisesti samankaltaiset äänteet edustavat samaa foneemia, ts. ne ovat yhden ja saman foneemin realisaatioita eli toteutumia. Tällaiset "subfonemaattiset" yksiköt ovat allofoneja. Erään näkemyksen mukaan ihminen ei "kuule" allofoneja vaan ainoastaan foneemeja. Näin ollen foneemit olisivat kognitiivisia yksikköjä, eräänlaisia suodattimia tai tulkintakehikkoja.
Allofoninen vaihtelu
Kielen kannalta allofonian voi jakaa kahtia sen mukaan, onko allofonian ehto äänneympäristössä vai ei. Äänneympäristöstä riippuva allofonia edustaa täydennysjakaumaa, äänneympäristöstä riippumaton taas vapaata vaihtelua (missä ”vapaus” on ymmärrettävä nimenomaan kielijärjestelmän sisäisten selittävien tekijöiden kannalta).
Täydennysjakauma
Keskenään täydennysjakaumassa eli komplementaarisessa distribuutiossa olevat äänteet ovat allofoneja, ainakin sikäli kuin ne ovat lisäksi foneettisesti samankaltaisia. Jos toisin sanoen jossakin äänneympäristössä esiintyy aina äänne X muttei koskaan Y ja jossakin toisessa ympäristössä aina Y muttei koskaan X, X:n ja Y:n jakaumat eli esiintymäympäristöt täydentävät toisiaan eli ovat komplementaarisia.
Esimerkiksi suomessa [h]:n ja [ɦ]:n voi sanoa olevan täydennysjakaumassa siten, että [ɦ] esiintyy aina soinnillisten äänteiden välissä, esim. paha [pɑɦɑ], vihdoin [ʋiɦdoin], joissa ympäristöissä [h] ei koskaan esiinny, ja [h] taas tauon jälkeen (sanan alussa) ja soinnittomien äänteiden edellä, esim. halu [hɑlu], vihta [ʋihtɑ], joissa ympäristöissä taas [ɦ] ei koskaan esiinny.
Allofonian tulkinta pelkän täydennysjakauman perusteella voisi kuitenkin johtaa outoihin seuraamuksiin. Esimerkiksi suomessa [d] ja [ŋ] ovat vanhassa perussanastossa täydennysjakaumassa. Kumpikin esiintyy ainoastaan sanan sisällä, mutta [ŋ] esiintyy vain geminaattana, esim. sangon [sɑŋŋon], [d] taas ei koskaan geminaattana. Jos vain täydennysjakauma otettaisiin huomioon, pitäisi olettaa foneemi /X/, jonka allofoneja sekä [d] että [ŋ] olisivat, ja koska suomen oikeinkirjoituksessa foneemien ja grafeemien suhde on lähes yksi yhteen, ne pitäisi voida kirjoittaa samalla kirjaimella. Koska [d]:lle on suomen aakkostossa kirjain d mutta [ŋ]:lle ei, jälkimmäinen pitäisi siis voida kirjoittaa d, esim. *saddon [sɑŋŋon]. Tämän vuoksi täydennysjakaumaa koskevaa sääntöä yleensä täydennetään toteamalla, että allofonien tulee olla foneettisesti samankaltaiset.
Vapaa vaihtelu
Silloin, kun foneemin allofonit eroavat toisistaan huomattavasti ilman ehdollistavaa äänneympäristöä, puhutaan vapaasta vaihtelusta. Käytännössä tällöinkään vaihtelu ei ole puhujan kannalta mielivaltaista (”vapaata”), vaan sitä ohjaavat sosiaaliset normit. Esimerkiksi tietyssä murteessa voidaan käyttää yhtä allofonia, toisessa murteessa toista. Vapaa vaihtelu toimii näin usein sosiolingvistisenä muuttujana, jolla puhuja osoittaa, mihin puhujaryhmään hän kuuluu.
Esimerkiksi suomen /d/ saattaa vaihdella vapaasti soinnillisesta dentaalisesta klusiilista [d̪] soinnittomaan alveolaariseen klusiiliin [t] – joka tällöin eroaa /t/:stä siten, että edustuu dentaalisena – ja jopa soinnilliseen dentaaliseen frikatiiviin tai approksimanttiin [ð] joissakin länsirannikon vanhoillisissa paikallismurteissa kaikissa äänneympäristöissä ja tuottamatta ymmärtämisvaikeuksia.
Vielä selkeämpi esimerkki vapaasta vaihtelusta on suomen /s/, joka voi toteutua soinnittomana tai (puoli)soinnillisena, teräväsointisena tai pehmeämpänä sen mukaan, onko kielen kärki aivan etuhampaiden takana tai vähän etäämpänä suussa. Tällaiset /s/-foneemin toteutumat ovat vapaassa vaihtelussa keskenään identtisessä äänneympäristössä.
Ekstrinsinen ja intrinsinen allofoni
Äänteet [ki] ja [ku] ovat intrinsisiä allofoneja. Tällainen äännedistribuutio on koartikulaation seurausta. Vierekkäiset äänteet assimiloituvat eli samankaltaistuvat motorisen optimointiautomatiikan vuoksi. Ääntöelimet eivät voi luontevasti siirtyä jyrkästi toisenlaiseen tilaan jatkumollisessa motorisessa suorituksessa.
Osa allofonisesta vaihtelusta on konventionaalista, totunnaista joskin automaattista, eli ekstrinsistä. Esimerkiksi ruotsin kielen labiaalinen puolisuppea etuvokaali ö, fonologisesti /ø/, toteutuu [r]-äänteen edellä väljempänä varianttina, ts. " /ø/ → / __ r ", muualla taas -äänteenä (esim. dö [dø:] 'kuolla', dör [dœ:r] 'kuolee'). Ruotsin ja  ovat ekstrinsisiä allofoneja, sillä äidinkielinen puhuja huomaa niiden välisen äänne-eron heti, jos joku ei äännäkään tämän allofonisen säännön mukaan. Ekstrinsinen allofoninen vaihtelu on (heikossa mielessä) normatiivista. Suomen kielessä se on poikkeuksellisen vähäistä.
Handley Page Victor
Handley Page Victor oli brittiläinen kylmän sodan aikainen pommikone. Sen ensilento tapahtui vuonna 1952 ja se esiteltiin huhtikuussa 1958. Koneen pääasiallinen käyttötapa olisi sodan aikana ollut kuljettaa ydinpommi syvälle vihollisen alueelle lentäen niin korkealla ja nopeasti että vihollisen hävittäjät eivät saavuttaisi sitä. Konetyyppi kuului Britannian ydinasepelotetta varten luomaan kolmen pommikonetyypin V-pommittajien sarjaan. Muut kaksi olivat Vickers Valiant sekä Avro Vulcan. Osa tämän tyypin lentokoneista käytti Rolls-Royce Conway -suihkumoottoreita.
Ohjusteknologian myöhemmin kehittyessä ydinasepelote voitiin luoda ydinkärjin varustetuin pitkänkantaman ohjuksin jolloin ydinpommia kantavan lentokoneen merkitys väheni. Toisaalta nopeastikin lentävä lentokone kyettiin jo ampumaan ilmataisteluohjuksella alas. Royal Navyn saatua käyttöönsä Polaris-ohjukset, useat jäljellä olevat pommikoneet muutettiin ilmatankkauskoneiksi. Palveluksesta viimeinen Handley Page Victor jäi pois 1993. Vuonna 2007 oli jäljellä viisi koneyksilöä eri ilmailumuseoissa Englannissa.
Into (etunimi)
Into on miehen etunimi Suomessa. Vuoden 2019 loppuun mennessä Suomessa on Into-nimen saanut 1 793 miestä ja ainakin kolme naista. Suurin osa Into-nimisistä on syntynyt 1900-luvun alkupuolella, joskin 2010-luvulla nimi alkoi jälleen yleistyä.
NBA-kausi 1968–1969
NBA-kausi 1968–1969 oli NBA-liigan 23. kausi. Runkosarja käynnistyi 15. lokakuuta 1968 ja päättyi 24. maaliskuuta 1969. 5. toukokuuta päättynyt finaalisarja oli uusinta edelliskaudelta, kun Boston Celtics uusi mestaruutensa voitettuaan Los Angeles Lakersin otteluvoitoin 4–3.
The Capitol Albums, Volume 1
The Capitol Albums, Volume 1, on The Beatlesin kokoelma-albumi, joka sisältää yhtyeen musiikkia albumeilta Meet The Beatles!, The Beatles’ Second Album, Something New sekä ''Beatles ’65.
Kappalelista
Kaikki kappaleet eivät ole samalla levyllä.
Kosketuskaksoistähti
thumb|200px|Kosketuskaksoistähden kaavio
Rauli Badding Somerjoki (albumi)
Rauli Badding Somerjoki (AMTCD 2047) on Rauli Somerjoen kokoelma-albumi vuodelta 1992.
Jahvetti
Jahvetti voi tarkoittaa:
Elisio
Elisio on yhden tai useamman äänteen jääminen pois sanasta. Pois jäävä äänne voi olla konsonantti tai vokaali tai kokonainen tavu tai tavuja. Äänteen jäädessä pois peräkkäiset sanat usein ääntyvät myös yhteen. Yleensä elisio on ilmiönä puhekieliseen ilmaisuun liittyvä tahaton ilmiö.
Suomen kielessä elisio on yleinen ilmiö kieltosanojen ja olla-verbin yhteydessä.
Prambanan
thumb|230px|Temppelikompleksi pääportilta nähtynä. Prambanan on Indonesian suurin hindulainen temppelialue. Alue käsittää 224 temppeliä, joista suurin on Shivalle pyhitetty 47 metriä korkea rakennus. Temppelialue on kuulunut UNESCOn maailmanperintöluetteloon vuodesta 1991.
Temppelin rakentajasta ei ole varmuutta, mutta se on valmistunut 800-luvun puolivälin paikkeilla. Rakentajiksi epäillään kahta Mataramin kuningasta Rakai Pikatania tai Balitung Maha Sambua. Temppelit hylättiin kuitenkin melkein heti valmistumisen jälkeen tuntemattomasta syystä.
Temppelialueen kolme merkittävintä rakennusta on pyhitetty hindujumalille. Suurin temppeli on Shivalle ja kaksi muuta Vishnulle sekä Brahmanille. Nämä temppelit on koristeltu reliefeillä, jotka esittävät otteita Ramayanasta. Temppelialue on jaettu samankeskeisiin pihoihin. Päätemppeleiden ympärillä on vielä kolme pienempää rakennusta, jotka on pyhitetty jumalten eläinmuodoille. Loput temppeleistä sijaitsivat sisäänkäyntien ja muissa aitauksissa.
thumb|180px|Yksi Prambanin temppeleistä. Jaavan vuoden 2006 maanjäristys vaurioitti pahoin temppelikompleksia ja tuotti vuosien korjaustyöt.
Fair Warning
Fair Warning on hard rock -yhtye Van Halenin vuonna 1981 julkaistu neljäs albumi. Sen musiikki on tyyliltään Van Halenin muihin levyihin verrattuna raskassointista, ja sen takia ei ehkä menestynyt hyvin, vaan on Van Halenin toiseksi vähiten myynyt albumi. Albumilla ei ollut yhtään suurhittiä, mutta "Mean Street" ja "Unchained" ovat albumin tunnetuimpia kappaleita. Albumi on myynyt 2-kertaista platinaa eli yli 2 miljoonaa kappaletta Yhdysvalloissa.
Singlet
Billboard (Pohjois-Amerikka)
Porto-Novon etnografinen museo
Porto-Novon etnografinen museo perustettiin Porto-Novoon, nykyiseen Beniniin vuonna 1957.
Museo sijaitsee siirtomaatyylisessä kartanossa, joka on rakennettu vuonna 1922. Museon kokoelmassa on artefakteja, kuten naamioita, pienveistoksia, rituaaliesineitä ja sotavarusteita, jotka havainnollistavat Beninin laajaa kulttuurien ja traditioiden kirjoa. Museo on Beninin ensimmäinen.
Historia
Museon perusti Institut de Recherches Appliquées du Dahomey (IRAD), joka käytti Dakarissa, Senegalissa sijaitsevan entisen Institut Francaise d’Afrique Noiren (IFAN) kokoelmia. Museon nykyinen rakennus avattiin virallisesti vuonna 1966, jolloin instituutio oli nimeltään “Musée Ethnographic Alexandre Sènou Adande” (MEASA). Se nimettyiin IFANin Etnologian osaston entinen johtajan Alexandre Sènou Adandé mukaan, joka oli taitava etnologi, beniniläinen poliitikko ja kansainvälinen virkamies. Hän työskenteli ahkerasti taatakseen sen, että museo avattaisiin turvaamaan Beninin kulttuuriperintö.
Kokoelma
Kokoelmassa on noin 1 280 esinettä, jotka on kerätty vuoden 1940 jälkeen. Kokoelma koostuu Gelede-naamioista, aseista, rituaali- ja kodin esineistä, keramiikasta, kalastus- ja metsästysvälineistä, musiikki-instrumenteista, ja erilaisista ifá-objekteista. Museossa ei ole esimerkkejä aineettomasta kulttuuriperinnöstä, vaan se keskittyy menneisyyden materiaalisten todisteiden kartuttamiseen ja konservointiin.
Kokoelmassa on muun muassa pitkiä, metallisia, noin kaksi metriä pitkiä kankangkui -trumpetteja, jotka ovat peräisin Baatonu (Bariba) alueelta. Niitä soitettiin vain Beninin Borgoun ja Atakoran alueiden kuninkaallisille perheille, sekä Nigerian Hausa-alueilla. Trumpettien määrä riippuu kuningaskunnan koosta ja laajuudesta. Museossa soitetaan kankanguita torstai-iltaisin sekä erityisen Baatonu-festivaalin aikaan.
Kokoelmissa on myös Guélédé-naamioita, jossa on useita värillisiä ja koristeltuja naamioita, joita jorubat käyttivät viestintään seremonioissa. Useat naamiot esittävät eläintä, esimerkiksi harvinainen muurhaiskäpynaamio. Musiikki-instrumenteista voi mainita gongit, joilla kuninkaat viestivät kaupunkilaisille,tam-tam rummut, jotka ovat läsnä beniniläisissä festivaaleissa, sekä ennustamiseen käytetyt fa-taulut, sekä niihin liittyvä opastus.
Museon nukkekokoelma ei sisällä vodou-nukkeja, vaan kaksosnukkeja. Fon ja jorubatraditiossa kaksosia pidetään pyhinä. Jos toinen kaksosista kuolee, toisen on pidettävä mukanaan koko ajan kuollutta kaksosta esittävää nukkea. Jos se kadotetaan, toinenkin kaksonen kuolee.
New Musical Express
pienoiskuva|New Musical Expressin logo. New Musical Express eli NME oli brittiläinen musiikkilehti. Sen paperiversio muuttui ilmaislehdeksi syyskuussa 2015 ja viimeinen painettu numero ilmestyi 9. maaliskuuta 2018. NME-brändi jatkaa Internetissä. Musiikin lisäksi lehti käsitteli elokuvaa, muotia, politiikkaa ja tekniikkaa.
New Musical Express alkoi ilmestyä vuonna 1952, ja se ilmestyi kerran viikossa. Verkkolehti perustettiin vuonna 1996. Kyseessä oli ensimmäinen brittilehti, jossa julkaistiin maan virallinen singlelista. Lehti teki muiden suurten musiikkilehtien tapaan monia "all-time listoja", joihin sen toimittajat kokosivat maailman parhaita levyjä, singlejä ja kappaleita.
Vuonna 2000 NME:hen sulautettiin sen pitkäaikainen kilpailija, vuonna 1926 perustettu Melody Maker -lehti.
Ennen ilmaislehdeksi muuttumista vuonna 2015 lehden levikki oli noin 15 000. Suurimmillaan levikki oli yli 300 000.
FS Maillé-Brézé (D627)
Maillé-Brézé (runkonumero D627) oli Ranskan laivaston vuonna 1957 palvelukseen otettu Surcouf-luokan hävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin Lorientin laivastontelakalta, missä köli laskettiin lokakuussa 1953. Alus laskettiin vesille 2. heinäkuuta 1955 ja otettiin palvelukseen 4. toukokuuta 1957.
Palvelus
Alus poistettiin 1988 palveluksesta. Se on sijoitettu museolaivaksi Nantesiin. Ranskan kulttuuriministeriö on listannut lokakuussa 1991 aluksen historialliseksi monumentiksi.
Port
Port voi viitata muun muassa seuraaviin artikkeleihin:
Jäänmurtaja Voima (1916)
thumb|Jäänmurtaja Voima Jäänmurtaja Voima oli vuonna 1924 käyttöön otettu Suomen merenkulkulaitoksen jäänmurtaja.
Suomeen tulo
Alus oli alun perin Tallinnassa vuonna 1916 rakennettu ja saksalaisten vuonna 1917 kattiloilla varustama keskeneräinen Hanse-niminen jäänmurtaja.
Vuonna 1922, kun voimakas jäänmurtaja Wäinämöinen jouduttiin Tarton rauhan ehdoilla luovuttamaan Virolle, Nurminen tarjosi tätä hankintaansa valtiolle. Neuvotteluista tuli pitkät ja vaikeat. Lopulta asiantuntijoiden mielipide ratkaisi. Asiasta äänestettäessä vastustajat jäivät selvään vähemmistöön. Vuoden 1923 tulo- ja menoarvioon otettiin 17 miljoonan markan määrärahan jäänmurtaja Hansen ostamista ja kunnostamista varten. Vastaavan aluksen rakentaminen alusta asti olisi nimittäin maksanut moninkertaisen summan, eikä mikään suomalainen telakka ollut vielä valmis urakkaan. Hietalahden telakka sai tehtäväkseen aluksen rakentamisen vaatimuksia vastaavaksi, mikä merkitsi lähinnä sitä, että aluksen keula muotoiltiin uudelleen jotta siihen voitiin asentaa keulakone ja keulapotkuri.
Käyttö Suomessa
Alus oli mitoiltaan 64,2 metriä pitkä, 14,2 metriä leveä, ja sen syväys oli 5,9 metriä, uppoama 2 070 tonnia ja koneteho 4 100 hevosvoimaa, eli toiseksi voimakkain jäänmurtaja siihen asti Wäinämöisen jälkeen. Aluksessa oli hiililämmitys, täydellinen sähköistys, kallistus- ja trimmitankit sekä uutena erikoisuutena höyryllä toimiva tuhkanpoistojärjestelmä, jollainen asennettiin Sampoon vasta vuonna 1950.
Voima oli 1920-luvulla laivaston tykki- ja miinakoululaivana S-luokan torpedoveneiden jouduttua käyttökieltoon torpedovene S2:n tuhouduttua myrskyssä. Myös sotavuosina Voima oli aseistettu, vaikka se ei osallistunutkaan sotatoimiin muutamaa ilmatorjuntatapausta lukuun ottamatta.
Aluksen myöhemmät vaiheet
Alus luovutettiin Neuvostoliitolle vuonna 1944 osana sotakorvauksia. Se sai uuden nimen Malygin. Alukseen vaihdettiin 1950-luvulla öljypolttimet, ja se palveli 1970-luvulle asti, jolloin alus kaikessa hiljaisuudessa romutettiin Italiassa, jonne Neuvostoliitto vakituisesti myi poistetut työ- ja sota-aluksensa.
Normal (kauppaketju)
Normalin tuotevalikoimaan kuuluu muun muassa hygieniatuotteita, välipaloja, eläintenruokaa ja terveystuotteita. Ketjun nimen on mainittu olevan peräisin siitä että se myy "täysin normaaleja tuotteita kiinteillä, alhaisilla ja epänormaaleilla hinnoilla".
Normal ei mainosta lehdissä, radiossa tai televisiossa, vaan ainoastaan sosiaalisessa mediassa.
Kesäkuussa 2022 avattiin Normalin ensimmäinen kesämyymäläketju "Minimalin" myymälä Kalajoen Loistoon.
Heikki Iiskola
Heikki Iiskola (s. 12. kesäkuuta 1998 Helsinki) on suomalainen salibandyn pelaaja, joka on edustanut Salibandyliigassa eli nykyisessä F-liigassa Westend Indiansia kaudella 2017–2018 ja Esport Oilersia kaudesta 2018–2019 alkaen.
Toimihenkilö
Toimihenkilö on yleisnimitys yksityisessä liikkeessä tai yrityksen palveluksessa olevasta työntekijästä. Toimihenkilö on työntekijä, johon työnantaja soveltaa toimihenkilöiden työehtosopimusta. Toimihenkilöstä ja virkamiehistä käytettiin aikaisemmin nimitystä henkisen työn tekijä. Toimihenkilön palkka maksetaan yleensä kuukausittain tai puolikuukausittain, erotuksena esimerkiksi tuntipalkkaisista työntekijöistä. Yrityksen työntekijöistä osa tai kaikki voivat olla toimihenkilöitä.
Tilastokeskuksen mukaan Suomessa oli vuonna 2007 2,2 miljoonaa palkansaajaa, joista toimihenkilöitä 819 000 ja ylempiä toimihenkilöitä 594 000. Työntekijöitä oli 761 000.
Toimihenkilöiden määrittely
Toimihenkilön määrittely ei ole yksiselitteinen. Tutkija Kimmo Kevätsalon mukaan voidaan todeta ainakin, että
Toimihenkilöiden historia
Henkisen työn tekijöiden piirissä järjestäytyminen on ollut paljon hitaampaa kuin muilla ay-liikkeen sektoreilla. Teollistuminen synnytti 1800-luvulla lukuisan joukon uusia ammatteja. Samalla syntyi jako eri henkilöstöryhmiin. Konttori- ja työnjohtotehtävissä työskentelevät erottautuivat tehdassalien työläisistä työn luonteen ja sosiaalisen arvostuksen vuoksi. Tehdassalien ja konttorien välinen seinä muodosti henkisesti vaikeasti ylitettävän muurin kahden eri henkilöstöryhmän välille. Työnjohtajat vastasivat työntekijöiden ”hiostamisesta” työnantajan määräysten mukaan seurauksella, että yhtenäistä palkansaajien identiteettiä ei syntynyt. Työväenliikkeen nousu 1800-luvun lopulla jyrkensi henkilöstöryhmien välistä juopaa. Työn ja pääoman joutuessa vastakkain toimihenkilöiden katsottiin olevan työnantajien edustajia ja kuuluvan työnantajan puolelle. Myös toimihenkilöt itse ajattelivat näin.
Työnjohtajat ja konttoristit joutuivat usein vaikeaan tilanteeseen kun työntekijät menivät lakkoon: he olivat työnantajan luottoväkeä ja sellaisena velvollisia katsomaan työnantajan etua. Työväen tyytymättömyys suuntautui helposti lähimpiin esimiehiin ja töitä jatkaviin toimihenkilöihin, ja lakon lopettamiseen saattoi kuulua ehtona esimerkiksi epäsuosittujen työnjohtajien erottaminen.
Suomen Teollisuusvirkailijain Liitto perustettiin 2. heinäkuuta 1917. Aloitteentekijänä oli vuonna 1907 perustettu Suomen Työnjohtajain Liitto. Sisällissota ja punaisten tappio muutti ratkaisevasti asemia työmarkkinoilla: Suomen Ammattijärjestö (SAJ) joutui lamaan. Suomen Työnantajain Keskusliitto (STK) teki periaatepäätöksen, että se ei tule tekemään työehtosopimusta ammattiyhdistysliikkeen kanssa. STK:n päätöksellä ei ollut suoraa vaikutusta toimihenkilöihin, koska työnantajat eivät aiemminkaan olleet tehneet kollektiivisopimuksia toimihenkilöjärjestöjen kanssa. Lisäksi toimihenkilöt olivat kansalaissodassa valtaosin valkoisten puolella, eikä heidän lojaalisuuttaan työnantajia kohtaa erityisesti epäilty.
Insinööriliitto perustettiin vuonna 1919. Suomen Teollisuusvirkailijain Liitto hakeutui yhteistyöhön Suomen Virkamiesyhdistysten Liiton (myöhemmin Kunnallisvirkamiesliitto) kanssa ja perusti vuonna 1922 ensimmäisen toimihenkilöiden keskusjärjestön, Suomen Työn Yhtymän. Järjestö muutti nimensä Henkisen Työn Yhtymäksi (HTY) 1924. Henkisen Työn Keskusliitto (HTK) muodostettiin 1944 ja se vaihtoi nimensä Toimihenkilö- ja Virkamiesjärjestöjen Keskusliitoksi (TVK) vuonna 1956. Ajatuksena oli virkamiesten ja toimihenkilöiden taloudellisten etujen valvominen. Työnjohtajat vierastivat teoreettisen koulutuksen saaneita teollisuusteknikoita ja perustivat Suomen Työnjohtajaliiton vuonna 1945. Liitot perustivat yhdessä Suomen Teknisten Toimihenkilöjärjestöjen Keskusliiton (STTK) vuonna 1946.
Suomen hallitus asetti 19. kesäkuuta 1945 palkat säännöstelyyn, joka rajoitti työmarkkinajärjestöjen neuvotteluvaraa. Tyytymättömyys palkkakehitykseen sai toimihenkilöt järjestäytymään ennennäkemättömällä innolla. Akateemisen tutkinnon suorittaneiden henkilöiden ammattijärjestöjen valtakunnallinen keskusjärjestö, Akava, perustettiin vuonna 1950. Työantajien periaatteellinen vastustus teollisuustoimihenkilöiden työehtosopimuksia (TES) kohtaan murtui vasta 1950-luvun lopulla, ei nk. Tammikuun kihlauksen jälkeen kuten esimerkiksi SAK:n liittojen työntekijöillä.
Vuosilukuja toimihenkilöhistoriassa
Toimihenkilöiden ja virkamiesten ammattiyhdistystoiminta aktivoitui erityisesti 1980-luvulla. Niiden asema palkkaneuvotteluissa vahvistui ja maassa koettiin muun muassa opettajien ja pankkitoimihenkilöiden lakko.
Juridinen problematiikka toimihenkilöiden määrittelystä
Vaikka työsopimuslaki koskee kaikkia työntekijöitä, on polemiikkia synnyttänyt eri työntekijöihin ja eri toimihenkilöryhmiin sovellettavat eri työehtosopimukset (TES). Myös toimihenkilöiden määrittely on työsopimusjuridisesti osoittautunut haasteelliseksi: Työtuomioistuimessa on riitautettu useita toimihenkilöiden soveltamisalaan kuuluvia ay-liittojen välisiä kanteita. Yksityisellä sektorilla toimihenkilöiksi määritellyillä työntekijäryhmillä (toimihenkilöt ja ylemmät toimihenkilöt) on oikeus valita keskuudestaan omat luottamushenkilöt. Heihin sovelletaan eri työehtosopimusta (TES). Onko henkilö ylempi toimihenkilö vai toimihenkilö tulee lainsäädännöstä: Työsopimuslain 2 luvun 7 §:n ja työehtosopimuslain 4 §:n 2 momentin mukaisesti sovellettava työ-ehtosopimus määräytyy työtehtävien perusteella. Työehtosopimuksen soveltamisala ratkeaa henkilön työtehtävien ja nimenomaan tämän pääasialliseen toimenkuvaan kuuluvien tosiasiallisten työtehtävien ja niiden vaativuuden perusteella.
Riitaa korostaa eri ay-liittojen toimihenkilöitä koskevat työehtosopimusten sisällöt: toisilla toimihenkilöryhmillä on työehtosopimuksessa etuja, jotka toisilta toimihenkilöryhmiltä puuttuvat. Se, minkä ay-liiton soveltamisalan työehtosopimusta työnantaja noudattaa, sen ay-liiton jäseniksi järjestäytyvät kyseisen sopimuksen piiriin kuuluvat työntekijät. Riita on siis osin ay-järjestöpoliittinen. Ylempien toimihenkilöiden ja toimihenkilöiden ammattiliitot ovat sopineet tekemissään työehtosopimuksissa nk. soveltamisalasta, joka määrittää kehen henkilöön sovelletaan toimihenkilön ja kehen ylemmän toimihenkilön sopimusta (nk. ylärajanveto). Raja ei ole yksiselitteinen, ja siitä on paitsi oikeuskäytännössä riidelty toimihenkilöiden ja työnantajien kesken, myös julkisuudessa eri toimihenkilö ay-liittojen kesken (esim. Akavan YTN ja STTK:n Toimihenkilöunioni).
Luettelo Meurthe-et-Mosellen kunnista
border|right|200px|Meurthe-et-Mosellen sijainti Tämä on luettelo Meurthe-et-Mosellen departementin kunnista Ranskassa. Departementissa on 594 kuntaa.
Reserved
Reserved on puolalainen LPP:n omistama vaatekauppaketju. Sen perustivat Marek Piechocki sekä Jerzy Lubianiec vuonna 1999 ja sillä on yli 1700 myymälää 27 maassa. Ketju laajensi toimintaansa Suomeen lokakuussa 2019, kun se avasi myymälän Helsinkiin Kauppakeskus Triplaan.
Makira
Makira eli Hanuato'o ('Vahva saari'), aiemmin San Cristóbal, on Salomonsaariin kuuluva saari Makira-Ulawan provinssissa.
Saaren pinta-ala on 3 090 neliökilometriä. Sen korkein kohta on vuoristossa 1 040 metrin korkeudessa.
Saarella elää kotoperäinen varpuslintulaji makiranuunilintu, jota ei tavata muualla.
Liechtenstein
°N, °W Liechtensteinin ruhtinaskunta (saks. Fürstentum Liechtenstein) eli Liechtenstein [] on ruhtinaskunta Alpeilla Sveitsin ja Itävallan välissä. Liechtensteinin pinta-ala on 160 neliökilometriä ja väkiluku noin 39 000. Maa on sekä pinta-alan että väestön määrän perusteella Euroopan neljänneksi pienin valtio. Alue on ollut vuosisatojen aikana eri ruhtinassukujen hallussa ja ajoittain Saksan, Itävallan, Preussin, Ranskan, Venäjän ja Ruotsin miehittämä. Liechtensteinin nykyinen ruhtinas on Hans Adam II, joka on hallinnut vuodesta 1989, ja pää­ministeri on Adrian Hasler (vuodesta 2013). Perustuslaillisessa monarkiassa on laaja kunnallinen itsehallinto. Maatalous on ollut tärkeää ja alue tuottaa etenkin maitotuotteita, mutta teollisuus ja pankkisektori ovat viime vuosikymmeninä kasvattaneet osuuttaan kansantuotteesta voimakkaasti. Urheilussa menestystä on tullut lähinnä talvilajeissa.
Maantiede
thumb|vasen|235x235px|Reinin laaksoa Liechtensteinin ja Sveitsin rajalla. Liechtensteinin ruhtinaskunta sijaitsee Alppien vuoristossa Keski-Euroopassa Sveitsin ja Itävallan välissä. Maan pinta-ala on 160,5 neliökilometriä, ja se on maailman kuudenneksi pienin itsenäinen valtio. Rajalinjaa maalla on Sveitsin kanssa 41,2 kilometriä ja Itävallan kanssa 36,7 kilometriä. . Liechtenstein on sisämaavaltio ja Uzbekistanin ohella ainoa valtio, jonka naapureista mikään ei ole rannikkovaltio.
Iso osa Liechtensteinista on yli 1 800 metrin korkeudessa. Maan itäosa kuuluu Alppien keskivuoristoon kuuluvaan Rätikonvuoristoon, ja korkein vuori on 2 599 metrin korkuinen Grauspitz. Vuoristoalueella on kolme laaksoa, joiden vedet virtaavat lopulta Saminajokena Illiin ja edelleen Reiniin. Liechtensteinin läntisin osa on Alppi-Reinin laaksoa, joka levenee pohjoiseen päin mentäessä. Jokilaakso oli aikoinaan soinen, mutta Reinin oikaisu-uoman ja vuosina 1931–1943 rakennetun kuivatuskanavan ansiosta alue on nykyään hyvää maanviljelyaluetta.
Liechtensteinin ilmasto on sen korkeuden huomioon ottaen melko lämmin, mikä johtuu pitkälti lämpimistä föhntuulista. Kylmintä on tammikuussa, jolloin lämpötila on keskimäärin −4,5 °C. Lämpimintä on heinäkuussa, jolloin lämpötila kohoaa keskimäärin 19,9 °C:een. Vuotuinen sadanta vaihtelee 900–1 200 millimetrin välillä, mutta vuoristossa se voi nousta 1 900 millimetriin.
Maan kasvi- ja eläinlajisto vaihtelee voimakkaasti maaston korkeuden mukaan. Föhntuulen ansiosta Liechtensteinin alueella esiintyy joitakin kämmekkäkasveja. Korkeammalla kasvavat muun muassa alppiruusu ja alppitähti eli edelweiss. Yleisimpiä puita alueella ovat esimerkiksi vaahterat, pyökit ja lepät. Kotoperäisiin nisäkäslajeihin kuuluvat esimerkiksi kettu, kauris, euroopanmajava, mäyrä ja gemssi. Eri lintulajeja maassa tavataan yli 120.
Historia
240px|thumb|vasen|Keskiajalla rakennettu [[Vaduzin linna.]] Ensimmäinen Liechtensteinin alueelle muodostunut valtiomuodostelma oli Kaarle Suuren kuoleman jälkeen vuonna 814 perustettu Ala-Raetia frankkien alaisuudessa. Vuonna 1342 perustettiin Vaduzin kreivikunta, joka tuli suoraan Saksan keisarikunnan alaisuuteen vuonna 1396. Vuonna 1434 alueeseen liitettiin Schellenberg. Alueella hallitsivat pitkään monet eri suvut, kuten esimerkiksi Monfortit, von Brandisit, van Sulzit ja von Hohenemsit.
Keisari Kaarle VI perusti Liechtensteinin ruhtinaskunnan 23. tammikuuta 1719. Hän myös tunnusti samalla Liechtensteinien suvun vallan alueella. Napoleonin sotien aikana alueen miehittivät sekä Ranska että Venäjä. Siitä tuli osa Reinin liittoa ja samalla siitä tuli myös riippumaton valtio. Napoleonin tappion jälkeen vuonna 1815 Liechtenstein liittyi puolestaan vastaperustettuun Saksan liittoon. Saksan liitto hajosi Preussin–Itävallan sodan seurauksena vuonna 1866, ja maan lailliset siteet Saksaan katkesivat. Sodan aikana Itävallan puolella oli taistellut 80 liechtensteinilaista, mutta sodan jälkeen maan asevoimat lakkautettiin.
Liechtenstein pysyi tiiviissä taloudellisissa väleissä Itävaltaan ensimmäiseen maailmansotaan saakka. Sodassa Liechtenstein pysytteli puolueettomana. Sota päättyi Itävallan tappioon, ja sitä seurasi talousromahdus, joka johti tulliunionin solmimiseen Sveitsin kanssa vuonna 1923 ja Sveitsin valuutan ottamisen käyttöön Liechtensteinissa.
Ruhtinas Franz Josef II muutti vuonna 1938 Vaduziin. Hän oli ensimmäinen Liechtensteinin ruhtinas, joka asui Liechtensteinin alueella. Liechtenstein jatkoi puolueettomuuttaan toisessa maailmansodassa. Maassa oli jonkin verran natsien tukijoita, jotka kannattivat maan liittämistä Saksaan. Saksan hävittyä sodan vuonna 1945 heitä tuomittiin oikeudessa.
Maan nykyinen ruhtinas Hans Adam II astui valtaan vuonna 1989 hänen isänsä kuoltua. Liechtensteinista tuli YK:n jäsen vuonna 1991, ja samana vuonna se liittyi myös Euroopan vapaakauppajärjestöön. Euroopan talousalueeseen ja Maailman kauppajärjestöön se liittyi vuonna 1995.
Vuonna 1999 ruhtinaan ja parlamentin välit kiristyivät ruhtinaan väittäessä voivansa hajottaa parlamentin. Hän myös uhkasi lähtevänsä maanpakoon. Maassa äänestettiin uudesta perustuslaista maaliskuussa 2003 ja sen mennessä läpi ruhtinas Hans Adam II sai lähes yksinvaltiaan oikeudet. Nykyinen perustuslaki takaa ruhtinaalle muun muassa oikeuden hajottaa parlamentti, nimittää tuomarit ja veto-oikeuden lakiesityksissä. Toisaalta perustuslakiin on myös kirjattu kohta, jossa taataan kansalle oikeus järjestää kansanäänestys monarkian lakkauttamisesta. Vuonna 2004 Hans Adam II luopui virallisista tehtävistään poikansa Aloisin hyväksi, mutta hän piti itsellään edelleen valtion päämiehen aseman.
Liechtensteinilaisten pankkien laaja veropetosjärjestelmä tuli ilmi vuonna 2008. Liechtensteinin hallitus ryhtyi tämän jälkeen nopeisiin toimiin rauhoitellakseen sijoittajia ja muiden maiden johtajia. OECD poisti jo vuonna 2009 Liechtensteinin veroparatiisien ”mustalta listalta”, kun hallitus oli ottanut käyttöönsä läpinäkyvyys- ja uudistuspaketin.
Poliittinen järjestelmä
alt=|pienoiskuva|190x190px|[[Hans Adam II, Liechtensteinin nykyinen hallitseva ruhtinas, vaimonsa Marie Kinsky von Wchinitz und Tettau'n kanssa vuonna 2013. ]] Liechtenstein on valtiomuodoltaan perustuslaillinen monarkia, jonka valtionpäämies on perinnöllinen ruhtinas. Ruhtinas Franz Josef II:n kuolemasta vuonna 1989 lähtien ruhtinaana on toiminut Hans Adam II.
Maassa toimii yksikamarinen parlamentti (Landtag), jossa on 25 vaaleilla valittua edustajaa. Ruhtinas nimittää vaalien jälkeen maan pääministerin, joka on yleensä suurimman puolueen puheenjohtaja. Pääministeri (tällä hetkellä Adrian Hasler) johtaa puolestaan hallitusta. Pääministerin lisäksi hallituksessa toimii neljä ministeriä. Lakialoitteita voivat tehdä virallisten edustajien lisäksi mikä tahansa vähintään tuhannen kansalaisen tai vähintään kolmen kunnan ryhmittymä. Landtagin läpiviemistä laeista voidaan myös järjestää kansanäänestys. Lakiesitys menee läpi kun se saa enemmistön Landtagissa ja ruhtinaan allekirjoituksen.
Liechtensteinin suurimmat puolueet ovat Edistyksellinen kansanpuolue (Fortschrittliche Bürgerpartei, FBP) ja Isänmaallinen liitto (Vaterländische Union, VU). Vaalit järjestetään neljän vuoden välein. Vuoden 2017 vaaleissa suurin puolue oli Edistyksellinen kansanpuolue 35,2 prosentin osuudella. Isänmaallisen liiton osuus oli 33,7 prosenttia äänistä, sitoutumattomien (Die Unabhaengigen, DU) 18,4 prosenttia ja Vapaan listan (Die Freie Liste) osuus 12,6 prosenttia äänistä.
Parlamenttirakennus (Regierungsgebäude) valmistui vuonna 1905 ja on maapäivien ja hallituksen sijaintipaikka. Ruhtinasperhe asui vuoteen 1938 saakka Määrin Valticessa ja Itävallan Wienissä.
Liechtensteinin ulkopolitiikka on pääosin Sveitsin johtamaa. Maalla on omat suurlähetystöt ainoastaan Berliinissä, Bernissä, Brysselissä, Genevessä, New Yorkissa (YK), Strasbourgissa, Washingtonissa sekä Wienissä.
Poliisivoimat ja maanpuolustus
Liechtensteinin perustuslaki kieltää vakituiset sotavoimat. Järjestystä pitää yllä poliisilaitos. Poliisiorganisaatiossa on 87 poliisia ja 38 siviilityöntekijää. Poliisit ovat aseistettuja. Rikollisuus on Liechtensteinissa vähäistä. Maan vankilassa on vain muutamia tai ei lainkaan vankeja. Yli kahden vuoden pituisen vankeustuomion saaneet siirretään Itävallan vastuulle. Liechtensteinin poliisivoimat toimivat kolmikantayhteistyössä Itävallan ja Sveitsin viranomaisten kanssa.
Liechtenstein noudattaa puolueettomuuspolitiikkaa ja on yksi harvoista maailman valtioista, jolla ei ole asevoimia. Asevoimat lakkautettiin Preussin–Itävallan sodan jälkeen, jossa sillä oli 80 miehen vahvuinen armeija, joka tosin ei osallistunut taisteluihin. Viimeinen Liechtensteinin armeijaan kuulunut sotilas kuoli vuonna 1939 95-vuotiaana. Vaikka maalla ei ole armeijaa, hätätilanteessa kaikki palvelukseen sopivat miehet 60 ikävuoteen saakka voidaan kutsua asepalvelukseen.
Aluejako
thumb|150px|Kartta Liechtensteinin kunnista. Liechtensteinin ruhtinaskunta jaetaan kahteen osaan, Vaduziin eli Oberlandiin (Ylämaa) ja Schellenbergiin eli Unterlandiin (Alamaa). Alueet on jaettu kuntiin, joita on yhteensä 11. Kuntalaiset valitsevat kunnallishallinnon päättäjät ja kunnanjohtajan. Kunta voi enemmistöpäätöksellä erota liittovaltiosta, vähintään kolme kuntaa voi yhdessä muuttaa lakeja ja neljä kuntaa voi vaatia muutosta perustuslakiin.
Vuoden 2019 lopulla Vaduzin alueella asui 24 763 ja Schellenbergin alueella 13 986 ihmistä.
Vaduzin alueseen kuuluu kuusi kuntaa:
Schellenbergin alueseen kuuluu viisi kuntaa:
Talous
thumb|Peltoa ja vuoria Plankenissa. Liechtenstein on kehittynyt 40 vuodessa maatalousvaltaisesta valtiosta yhdeksi maailman teollistuneimmista maista. Vuonna 2017 maan bruttokansantuotteesta 0,1 prosenttia tuli maataloudesta, 47 prosenttia teollisuudesta ja 53 prosenttia palveluista. . Pienestä koostaan huolimatta sen on onnistunut kehittyä vauraaksi, teollistuneeksi vapaan markkinatalouden maaksi.
Liechtensteinin talouden erityispiirre on rajat ylittävä työmatkaliikenne, sillä maan työvoimatarpeesta 56 prosenttia (22 000 henkilöä, vuonna 2018) käy töissä Liechtensteinin ulkopuolelta. Toisaalta maan omasta työvoimasta 10 prosenttia (2 000 henkilöä v. 2018) käy töissä maan ulkopuolella. Tilanne johtuu maan pienestä koosta ja vahvasta taloudesta, ja vuonna 2018 maa työllisti 39 600 henkilöä eli enemmän kuin maan asukasluvun verran ihmisiä. Ulkomaalaisista työntekijöistä 57 prosenttia tulee Sveitsistä ja 40 prosenttia Itävallasta. Vuonna 2018 palvelualoilla työskenteli 62 prosenttia, teollisuudessa 37 prosenttia ja maataloudessa 0,6 prosenttia työvoimasta. Työttömyysaste oli vuoden 2018 lopulla 1,7 prosenttia.
Teollisuustuotanto on eurooppalaiseksi valtioksi Liechtensteinissa edelleen poikkeuksellisen keskeisessä asemassa. Suurin osa yrityksistä on pieniä alle 50 ihmistä työllistäviä, mutta Liechtensteinin pienen koon vuoksi monet yrityksistä keskittyvät vientiin. Maa on muun muassa erikoistuneiden hammaslääketieteen laitteiden johtava tuottaja maailmassa. Muita Liechtensteinin tärkeitä teollisuudenhaaroja ovat konetekniikka, sähkölaitteiden, liikennevälineiden osien ja ruokatuotteiden valmistus sekä rakennusteollisuus. Tunnettuja liechtensteinilaisia yrityksiä ovat muun muassa rakentamiseen liittyviä pienkoneita valmistava Hilti ja huvipuistolaitteita valmistava Intamin.
Liechtensteinin pinta-alasta 22 prosenttia on viljelysmaana, kun mukaan ei lasketa alppiniittyjä. Maitotalous on keskeisin maatalouden toimialoista. Maan 55 maitotilaa tuottivat vuonna 2018 yhteensä 14 miljoonaa kiloa maitoa.
Ruhtinaskunnalla on Sveitsin kanssa tulli- ja rahaliitto, joten maan valuuttana on Sveitsin frangi. Liechtensteinin frangeja lyödään ainoastaan keräily­tarkoituksiin. Maa on ollut ETAn jäsen vuodesta 1995 lähtien. Omien postimerkkien myynti tuottaa Liechtensteinille 15 prosenttia kansantulosta.
Energia ja liikenne
Liechtenstein on hyvin riippuvainen tuontienergiasta, sillä oma energiantuotanto kattaa vain 14 prosenttia kulutuksesta. Liechtensteinin energiantuotanto perustuu vesivoimaan, puuhun ja biokaasuun.
Liechtensteinissa on teitä 840 kilometriä, josta puolet on asfaltoitu. Yhdeksän kilometriä pitkää rautatietä hallinnoi Itävallan valtionrautatiet (ÖBB). Rata yhdistää Itävallan Feldkirchin Sveitsin Buchsiin, ja sen varrella on kolme asemaa. Linja-autoverkosto on kattava ja matkustaminen edullista. Maassa ei ole omia lentoasemia, lähimmät lentoasemat ovat Zürich-Kloten 115 kilometrin ja Altenrhein 50 kilometrin päässä Sveitsin puolella sekä Friedrichshafen 85 kilometrin päässä Saksassa.
Liechtenstein on varsin autoistunut maa, sillä siellä oli vuoden 2019 kesäkuun tilastojen mukaan 788 autoa tuhatta asukasta kohden.
Väestö
Vuoden 2019 lopussa Liechtensteinin tilastokeskuksen mukaan maassa oli 38 749 vakinaista asukasta. Väestö kasvoi vuoden 2019 aikana 1,0 prosenttia, kun se edellisenä vuotena oli kasvanut 0,7 prosenttia. Ulkomaalaisten osuus väestöstä oli 34,2 prosenttia. Ulkomaalaisista 28,1 prosenttia oli sveitsiläisiä, 17,3 prosenttia itävaltalaisia, 12,8 prosenttia saksalaisia, 8,9 prosenttia italialaisia, 5,2 prosenttia portugalilaisia, 4,2 prosenttia turkkilaisia ja muita ryhmiä 23,4 prosenttia.
Vuoden 2015 väestönlaskennan mukaan 73,3 prosenttia liechtensteinilaisista on katolilaisia ja 6,3 prosenttia kuului reformoituihin kirkkoihin, 5,9 prosenttia oli islaminuskoisia, 2,4 prosenttia kuului muihin kristittyihin kirkkokuntiin ja 1,8 prosenttia muihin uskontoihin. Uskonnottomia oli 7,0 prosenttia. Elinajanodote on maassa 81,5 vuotta. Lapsiluvun odote oli vuoden 2012 arvion mukaan 1,69 lasta naista kohden. Virallinen kieli on saksa, maassa puhutaan myös alemannin murretta.
Opiskelu valtion ylläpitämissä kouluissa on ilmaista. Niiden lisäksi on kaksi yksityiskoulua sekä erityiskoulu vammaisille lapsille. Korkea-asteen oppilaitoksia on kolme: Liechtensteinin yliopisto, Liechtensteinin ruhtinaskunnan yksityinen yliopisto ja Liechtenstein-instituutti. Näistä yksityinen yliopisto keskittyy lääke- ja oikeustieteen jatko-opintoihin. Vuonna 1986 perustetussa Liechtenstein-instituutissa tutkitaan ja opetetaan valtion sisäisiin asioihin liittyviä aineita kuten kotimaan historiaa, talous- ja valtiotiedettä. Suuri osa liechtensteinilaisista nuorista hakeutuu kuitenkin opiskelemaan ulkomaille, etenkin Sveitsiin ja Saksaan.
Kulttuuri
thumb|Taidemuseo Vaduzissa. Liechtensteinin kulttuurinen keskus on pääkaupunki Vaduz. Siellä sijaitsevat kansallismuseo sekä monet taidegalleriat. Liechtensteinissa on paljon kulttuuriaktiviteettejä, ja ihmiset ovat niissä aktiivisesti mukana. Kuorolaulussa maalla on pitkät perinteet; maaseudulla on tyypillisesti torvisoittokuntia ja kuoroja, ja Vaduzin ja Balzersin kaupungeissa toimivat arvostetut operettiseurueet. Vanhoihin käsityöperinteisiin ovat kuuluneet tynnyrien ja puukenkien sekä koristeellisten haravien veistäminen. Monet kansantarinat ovat peräisin noitavainojen ajalta 1600-luvulta.
Liechtensteinin prinsseillä on ollut jo pitkään maailmankuulut taidekokoelmat, jotka ovat esillä Vaduzin keskustassa Engländerbaussa. Osa kokoelmista on myös Wienin Liechtenstein-museossa. Vaduzissa avattiin vuonna 2000 nykytaiteeseen keskittynyt Liechtensteinin taidemuseo. Sitä laajennettiin 2015 käsittämään myös Hilti Art Foundationin kokoelmat.
Liechtensteinissa on painettu omia postimerkkejä vuodesta 1912. Ne tuovat valtiolle huomattavia tuloja. Monet Liechtensteinin suurimmista taiteilijoista ovat omistautuneet suunnittelemaan postimerkkejä. Vaduzissa on toiminut 1930-luvulta asti postimuseo, joka on nykyisin osa maan kansallismuseota.
Schaanissa sijaitsee maailmankuulu teatteri Theater am Kirchplatz. Siellä esitetään draaman lisäksi pantomiimia, lastenteatteria, nukketeatteria ja elokuvia. Vaduzissa on puolestaan kuuluisa musiikkikoulu, joka on samassa rakennuksessa, missä Liechtensteinin ehkä kuuluisin säveltäjä Josef Gabriel Rheinberger syntyi.
thumb|Gutenbergin linna Balzersissa. Liechtensteinissa on monia vanhoja linnoja, kuten Vaduzin linna, Gutenbergin linna Balzersissa sekä Schellenbergin linnan rauniot.
Urheilu
Liechtenstein on osallistunut olympialaisiin vuodesta 1936. Sillä on yleensä talviolympialaisissa 5–10 urheilijan joukkue, kesäkisoissa vain muutamia urheilijoita. Maa on menestynyt alppilajeissa: eniten mitaleita on saanut alppihiihtäjä Hanni Wenzel: kaksi kultaa, hopean ja pronssin.
Noro (täsmennyssivu)
Noro voi tarkoittaa seuraavia:
Finnilä
Finnilä on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
CYP3A4
CYP3A4-entsyymin substraatit ovat hyvin monimuotoisia. Joukossa on sekä endogeenisiä että vierasaineita. Esimerkkejä ovat lukuisat lääkkeet, eräät hormonit kuten testosteroni ja eräät vitamiinit kuten D-vitamiini.