cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Harmaa talous
Harmaan talouden selvitysyksikkö
Verohallintoon perustettiin vuonna 2011 Harmaan talouden selvitysyksikkö (HTSY). Harmaan talouden selvitysyksikkö toimii Harmaan talouden selvitysyksiköstä annetun lain mukaan. Laissa yksikön tehtäväksi on määritelty 1) edistää harmaan talouden torjuntaa tuottamalla ja jakamalla tietoa harmaasta taloudesta ja sen torjunnasta, sekä 2) laatia viranomaiselle velvoitteidenhoitoselvityksiä organisaatioista ja organisaatiohenkilöistä 6 §:ssä säädettyihin käyttötarkoituksiin.
Laki Harmaan talouden selvitysyksiköstä takaa yksikölle laajat tiedonsaantioikeudet. Selvityksissä voidaan esimerkiksi kerätä ja yhdistellä salassa pidettäviä viranomaistietoja ja luokitella asiakkaita tai asiakasjoukkoja. Lisäksi selvitysyksikkö laatii julkisia ilmiöselvityksiä, joissa kuvataan harmaan talouden ilmiöitä ja harmaan talouden torjuntaa sekä näiden vaikutuksia yleisellä tasolla. Yksikkö on palveluorganisaatio, joka tiedonsaantioikeuksiensa puitteissa tuottaa palveluja muille viranomaisille toimenpiteiden tueksi. Näin harmaan talouden ja talousrikollisuuden torjuntatoimenpiteet saadaan kohdennettua riskiperusteisesti tietyille kohdejoukoille, eikä oikein toimivia yrityksiä tai kansalaisia tarvitse häiritä turhaan. Vuonna 2018 Harmaan talouden selvitysyksikkö vastasi yli 320 000 selvityspyyntöön.
Verotarkastuksilla torjutaan harmaata taloutta
Verohallinnolla on merkittävä osuus harmaan talouden torjunnassa. Yhteistyöllä eri viranomaisten kanssa harmaan talouden torjuntaa pyritään tekemään kokonaisvaltaisesti. Verotarkastus on verovalvonnan eniten resursseja vievä toimenpidemuoto. Harmaan talouden torjuntatyötä tehdään myös keveämmillä keinoilla, kuten rekistereistä poistoilla ja normaalin verovalvonnan keinoin. Suomessa liiketoiminta keskittyy eteläiseen osaan maata, ja siten myös veroriskit keskittyvät Etelä-Suomeen. Harmaata taloutta esiintyy kuitenkin koko maassa.
Vuonna 2017 noin 15 prosenttia kaikista suoritetuista verotarkastuksista kohdistettiin harmaan talouden toimijoihin. Kaikista suoritetuista verotarkastuksista meni vuonna 2017 noin 13 prosenttia rikosilmoitusharkintaan. Verohallinto on vuosina 2016 ja 2017 tehnyt keskimääräistä huomattavasti enemmän rikosilmoituksia. Rikosilmoitusten määrään vaikuttavat kuitenkin yksittäiset ilmiöt.
Tilaajavastuulaki
Tilaajavastuulaki vuodelta 2007 velvoittaa tilaajaa hankkimaan ennen vuokratyö- tai alihankintasopimuksen solmimista selvitykset sopimuskumppanin lakisääteisten velvoitteiden hoitamisesta. Tilaajan tulee hankkia laissa luetellut selvitykset ja todistukset, tutustua niiden sisältöön ja säilyttää ne vähintään kaksi vuotta siitä, kun sopimusta koskeva työ on päättynyt.
Kuivaaminen
thumb|Kuivattuja hedelmiä Kuivaaminen on ruoan säilömistä haihduttamalla sen raaka-aineista vettä. Kuivumisen seurauksena tuotteen kemialliset ja mikrobiologiset reaktiot hidastuvat huomattavasti tai lakkaavat kokonaan, mikä parantaa sen säilyvyyttä.
Harmaa talous
Tilaajavastuulaki
Tilaajavastuulain noudattamisen helpottamiseksi on kehitetty verkkopalvelu ”Tilaajavastuu.fi”. Suomen Tilaajavastuu Oy:n LK-palvelun kautta haettiin vuonna 2017 noin kahdeksan miljoonaa tilaajavastuuraporttia.
Kuivaaminen
Vesi haihdutetaan tuotteesta lisäämällä lämpöä, jonka siirtoon käytetään yleensä kiertävää ilmaa. Ilmavirta siirtyy kuivattavan materiaalin pintaan ja siitä poistuu vesihöyryä. Jokaisella tuotteella on erilainen kuivumiskäyttäytyminen. Kuivaaminen heikentää tuotteen aromeja ja alentaa sen vitamiinipitoisuutta. Hävikkiä pyritään välttämään käyttämällä kuivauksessa riittävän alhaista lämpötilaa.
Elintarviketeollisuudessa kuivauksen jälkeen tuote jäähdytetään välittömästi, jotta se ei ime itseensä kosteutta ilmasta. Tuote seulotaan ja siitä poistetaan virheelliset palat ja lopuksi pakataan joko sellaisenaan tai hienonnettuna. Kuivattu tuote säilyy käyttökelpoisena vähintään vuoden ajan.
Harmaa talous
Veronumero
Jokaisella rakennustyömaalla työskentelevällä henkilöllä on oltava henkilötunnisteessa veronumero. Veronumero auttaa harmaan talouden torjuntaa, ja helpottaa työmaan omaa sisäisen turvallisuuden valvontaa. Veronumeron oikeellisuuden voi tarkastaa veronumerorekisteristä.
Rakentamisen tiedonantovelvollisuus urakka- ja työntekijätiedoista
Vuonna 2014 rakennusalalla tuli voimaan tiedonantovelvollisuus urakka- ja työntekijätiedoista. Lainsäädäntömuutoksen tavoitteena oli harmaan talouden vähentäminen rakennusalalla. Yrityksille säädetyn ilmoittamisvelvollisuuden on havaittu lisänneen erityisesti ulkomaalaisille työntekijöille ilmoitettuja palkkoja. Vuonna 2015 rakentamisen toimialan lainsäädäntömuutoksista johtuva palkkasumman kasvu on ollut arviolta 286–313 miljoonaa euroa. Palkanmaksuun liittyvien verotulojen arvioidaan kasvaneen noin 93–102 miljoonaa euroa. Rakentamisen laajennetun tiedonantovelvollisuuden osuus palkkaan kohdistuvien verotulojen kasvusta on ollut noin 14–15 miljoonaa euroa, lisäksi urakkatiedot ovat kasvattaneet arvonlisäveron tuottoa varovaisen arvion mukaan noin 20 miljoonaa euroa. Siten rakentamisen laajennettu tiedonantovelvollisuus on kasvattanut verotuottoa arviolta vähintään 34–35 miljoonaa euroa vuodessa.
Kuivaaminen
Kuivausmenetelmiä
thumb|Tomaatteja kuivumassa auringossa Aurinkokuivauksessa tuotteet levitetään auringonpaisteeseen kuivumaan. Aurinkokuivausta käytetään joidenkin kasvisten kuten hedelmien ja tomaattien kuivaamiseen maissa, joissa on kuuma ja kuiva ilmasto. Menetelmän haittana on sen hitaus ja se, että tuote voi jäädä melko kosteaksi, jolloin sen pilaantumisriski kasvaa.
Harmaa talous
Käännetty arvonlisäverovelvollisuus
Käännetyssä arvonlisäverojärjestelmässä arvonlisäveron (alv) tilittää valtiolle myyjän sijaan ostaja. Pitkissäkin palveluketjuissa arvonlisävero maksetaan vain kerran, ja sen maksaa ensimmäinen ostaja. Järjestelmä on käytössä Ruotsissa, Saksassa, Hollannissa ja Itävallassa.[28] Suomessa järjestelmä on ollut käytössä vuodesta 2011 lähtien rakennusalalla ja vuodesta 2015 romualalla.
Kuivaaminen
Kuivausmenetelmiä
Osmoottisessa kuivauksessa tuotteesta poistetaan vettä osmoosin avulla. Sen annetaan olla väkevässä sokeri- tai suolaliuoksessa, johon tuotteen vesi siirtyy. Osmoottista kuivausta käytetään lähinnä hedelmien kuivaamiseen. Menetelmä säilyttää tuotteen maun ja rakenteen hyvinä, mutta sen säilyvyys voi kärsiä, ja tuotteista voi tulla liian makeita ja tahmeita.
Ilmakuivausmenetelmää käytetään yleisesti kasvisten kuivaamiseen. Lämminilmakuivauksessa kierrätettävä ilma lämmitetään kuivaamisen tehostamiseksi, ja kylmäilmakuivauksessa käytetään lämmittämätöntä ilmaa. Ilmakuivausmenetelmä ei sovellu ruskettuvien tai herkästi pilaantuvien materiaalien kuivaamiseen. Ilmakuivauksessa voidaan käyttää kaappikuivuria, lavakuivuria, kuivuritunnelia tai kuljetinkuivuria.
Harmaa talous
Käännetty arvonlisäverovelvollisuus
Verohallinnon Harmaan talouden selvitysyksikön vuonna 2012 julkaiseman tutkimuksen mukaan rakentamispalvelun käännetty arvonlisäverovelvollisuus lisäsi verotuottoa lakimuutoksen jälkeen vuoden aikajaksolla noin 75 miljoonaa euroa sellaisessa tilanteessa, jossa aliurakoitsija on aiemmin ilmoittanut, mutta ei ole maksanut arvonlisäveroa. Sen sijaan käännetty arvonlisäverovelvollisuus ei lisännyt verotuottoa sellaisissa tapauksissa, joissa aliurakoitsija ei ole aiemmin ilmoittanut eikä maksanut arvonlisäveroa.
Kuivaaminen
Kuivausmenetelmiä
thumb|Pakkaskuivuri Pakkaskuivauksessa eli tyhjiökuivauksessa raaka-aine kuivataan tyhjiössä miedolla lämmöllä. Tuotteessa oleva vesi poistuu jäädytetystä raaka-aineesta sublimoitumalla kiinteästä olomuodosta höyryksi. Menetelmä on hellävarainen ja sopii etenkin lämpöherkän raaka-aineen kuivaukseen. Tarvittavat laitteistot ovat kuitenkin kalliita tai pienitehoisia, joten menetelmä ei sovellu tavalliseen suurtuotantoon. Sitä käytetään esimerkiksi hiivan säilömiseen sekä kuivattuihin valmiskeittoruokiin.
Harmaa talous
Harmaa talous majoitus- ja ravintola-alalla
Majoitus- ja ravitsemisalalla harmaa talous ilmenee muun muassa myyntinä kirjanpidon ohi, kuittikaupan avulla maksettuina pimeinä palkkoina, pimeinä tuloina yrittäjälle sekä sosiaaliturva- ja sosiaalivakuutusmaksujen laiminlyönteinä. Harmaa talous vaikeuttaa rehellisesti toimivien yrittäjien yritystoimintaa. Harmaata taloutta harjoittavat yritykset painavat palvelujen hintatasoa alas, mikä vääristää kilpailua ja pakottaa koko toimialan lähemmäksi epäterveitä toimintatapoja. Suomen harmaasta taloudesta vuodelta 2008 on majoitus- ja ravitsemisalan harmaan talouden määrän arvioitu olevan noin 10 prosenttia eli noin 670 miljoonaa euroa, verovahingon noin 260 miljoonaa euroa ja lakisääteisten vakuutusmaksujen laiminlyöntien noin 60 miljoonaa euroa.
Verohallinto tarkasti ravintola-alaa tehostetusti vuonna 2015 alkaneessa projektissa. Veron välttämistä tai puutteita kirjanpidossa havaittiin noin 66 prosentissa tarkastetuista yrityksistä. Näistä noin kolmasosaa epäiltiin törkeästä kirjanpitorikoksesta tai veropetoksesta.
Kuivaaminen
Kuivausmenetelmiä
Sumutuskuivausta käytetään nestemäisten raaka-aineiden kuten maidon kuivattamiseen maitojauheeksi. Kuivattava neste sumutetaan kuumana ilmavirtana ja kuivataan kuumassa ilmassa.
Harmaa talous
Harmaa talous majoitus- ja ravintola-alalla
Helsingin Sanomat testasi vuonna 2011 helsinkiläisten pitseriaravintoloiden asiakaspalvelua. Pienissä ruokaravintoloissa näkyi paljon viitteitä veronkierrosta. Noin joka kolmannessa testatuista viidestätoista ravintolasta kuittia pyydettäessä sen saamisessa tuli ongelmia: kassakoneen luukku saattoi olla ostotapahtuman ajan auki, kuitin saaminen vaati pitkää näppäilyä tai ostotapahtuman loppuunsaattaminen kuitin saamiseksi vaati kassakoneen virran katkaisemista. Kassakonetta oli voitu mahdollisesti jopa manipuloida, joten kuitin saaminen ei taannutkaan paikan nuhteettomuutta. Ruuan arvonlisävero on Suomessa 13 prosenttia, mutta ravintoloiden antamissa kuiteissa esiintyi jopa neljää eri arvonlisäverokantaa: 12, 13, 18 ja 22 prosenttia.
Kuivaaminen
Kuivausmenetelmiä
Valssikuivauksessa raaka-aine kuivuu kuumilla valsseilla. Valssikuivausta käytetään nestemäisiin raaka-aineisiin ja esimerkiksi perunasoseen kuivattamiseen perunahiutaleiksi.
Leijupeti- eli ilmasuspensiokuivaus tehdään leijupetikuivurissa. Kuivattava jauhe syötetään koneeseen ja se kuivataan pohjalta virtaavassa kuivausilmassa. Menetelmää käytetään esimerkiksi leikatun sipulin, perunakuutioiden, leivän, ruokasuolan, leipomohiivan, juomajauheiden ja laktoosijauheen kuivauksessa. Sitä käytetään myös kemian- ja lääketeollisuudessa.
Harmaa talous
Harmaa talous majoitus- ja ravintola-alalla
Matkailu- ja Ravintolapalvelut MaRa ry:n mukaan, jos asiakas ei saa kuittia, voi kyse olla harmaata taloutta harjoittavasta yrityksestä. Vaatimalla kuittia asiakas pystyy varmistamaan, että ostos menee yrityksen kassaan. Mikäli ravintola myy jatkuvasti tuotteitaan huomattavan edullisesti, on mahdollista, että se ei hoida kaikkia velvoitteitaan. Hinnasta ei jää riittävästi yritystoiminnasta aiheutuvien kulujen kuten verojen, lainakorkojen, lyhennysten, raaka-aineiden, palkkojen ja työnantajamaksujen maksamiseen.
Kuivaaminen
Kuivausmenetelmiä
Infrapunakuumennusta ja radiotaajuuskuumennusta voidaan käyttää ohuisiin tuotteisiin.
Kotitalouksissa kuivaaminen voi tapahtua ulkotiloissa alustalla tai sisätiloissa lämmönlähteiden läheisyydessä, kiertoilmauunissa tai kasvikuivurissa. Tärkeää on hyvä ilman kierto ja se, että lämpötila pysyy alle 50 celsiusasteessa.
Harmaa talous
Harmaa talous muualla maailmassa
Kehitysmaissa harmaa talous muodostaa usein suuren osan taloudellisesta toiminnasta. Liiketoimintaa koskeva lainsäädäntö ja sen valvonta ovat näissä maissa heikompia kuin teollisuusmaissa. Tämän vuoksi kehitysmaiden kohdalla puhutaan epävirallisesta taloudesta, jolla tarkoitetaan hallinnon säätelyn ulkopuolella olevaa taloudellista toimintaa.
On arvioitu, että Aasiassa, Afrikassa ja Latinalaisessa Amerikassa yli puolet maatalouden ulkopuolisesta työllisyydestä olisi epävirallista. Koska toiminta on hallinnon säätelyn ulkopuolella, on sen yleisyydestä vaikea saada luotettavaa tietoa.
Kehitysmaissa harmaan talouden keskimääräinen osuus kansantaloudesta on teollistuneita maita suurempi. Somaliassa, jossa suurimmassa osaa maata valtionhallinnon ote on olematonta ja valta on paikallistason klaanihallitsijoilla, käytännössä koko kansantalous toimii harmaan talouden varassa. Merirosvoudesta on tullut tärkeä osa alueen taloutta. .
Talousrikollisuus
Tyypillisiä harmaaseen talouteen liittyviä talousrikoksia ovat verorikokset, sosiaalivakuutusmaksupetokset sekä tulliselvitysrikokset. Usein harmaaseen talouteen yhdistyvät myös kirjanpitorikokset, velallisen rikokset, rahanpesurikokset sekä rekisterimerkintärikokset. Suomessa talousrikosten esitutkintaa suorittavat poliisi ja tulli. Harmaan talouden torjuntatyötä tekevät myös useat muut viranomaiset. Poliisin tietoon tulleista rikoksista yleisimpiä ovat verorikokset, joiden osuus edellä mainituista talousrikoksista oli 48 prosenttia vuonna 2016.
Poliisin tietoon tulleet talousrikosasiat ovat kasvaneet vuosien 2013–2017 aikana. Suuri osa poliisin tietoon tulleista talousrikoksista on muiden valvontaviranomaisten, kuten Verohallinnon ilmoittamia. Siten muiden viranomaisten valvonnan tehostuminen vaikuttaa poliisille tulevien talousrikosasioiden määrään. Käräjäoikeuksien ratkaisemien talousrikosasioiden lukumäärä on pysynyt vuosina 2014–2017 samalla tasolla. Viranomaisten tietoon tulevien talousrikosten määrä kertoo pitkälti viranomaistyön tehokkuudesta, mutta samalla se antaa jonkinlaisen viitteen harmaan talouden määrän kehityksestä. Verohallinnon tekemistä rikosilmoitusta on tullut 251 tuomiota vuonna 2017 ja 184 tuomiota vuonna 2018.
Vuosituhannen vaihteen jälkeen harmaasta taloudesta ja talousrikollisuudesta on tullut kiinteä osa järjestäytyneen rikollisuuden toimintaa Suomessa. Rikollisryhmien yritystoimintaan liittyy esimerkiksi tulojen salaamista, pimeinä maksettuja palkkoja, kuittikauppaa ja tilauspetoksia.
Muut harmaaseen talouteen ja talousrikollisuuteen liittyvät ilmiöt
Prostituutioon usein olennaisena osana liittyvä paritus on Suomen lain mukaan rikollista toimintaa ja kuuluu talousrikostutkinnan kohteisiin. Mutta myöskään itsenäisillä prostituoiduilla ei ole Suomessa laillisen elinkeinonharjoittajan asemaa, vaikka vero- ja kirjanpitovelvollisuus koskeekin prostituutiosta saatuja tuloja samalla tavoin kuin muita ansiotuloja. Käytännössä suurin osa prostituutiosta kuuluukin harmaan talouden piiriin, sillä esimerkiksi tutkija Anna Kontulan selvityksen mukaan vain osa ammattimaisimmista prostituoiduista ilmoittaa tulonsa veroviranomaisille, ja suurin osa jättää sekä ansiotuloverot ja arvonlisäverot että lakisääteiset eläke- ja sosiaaliturvamaksut maksamatta. Myös Tilastokeskus on todennut seksipalvelujen kulutuksen kasvun olevan harmaan talouden piirissä, ja eduskunnassa asiasta on esitetty kirjallinen kysymys, johon vastatessaan hallitus myönsi ongelman laajuuden. Jos tulot on saatu pimeänä, prostituoidut voisivat tällöin myös saada yhteiskunnalta työmarkkina- tai toimeentulotukea ja muita sosiaalietuisuuksia. Harmaata taloutta torjutaan Suomessa juuri talousrikostutkinnan avulla, ja siten myös prostituution harjoittamiseen liittyvät vero- ja kirjanpitorikokset kuuluvat sen piiriin.
Love (Jukka Kuoppamäen albumi)
Love on Jukka Kuoppamäen vuonna 1972 julkaistu albumi. Se on Kuoppamäen ainoa Love Records -albumi ja sisältää hänen alun perin muille artisteille kirjoittamiaan kappaleita. Säestäjänä toimii Castanja-yhtye.
Kappaleet
A-puoli
B-puoli
Horace Ramey
Horace Patton Ramey (12. helmikuuta 1885 Wise – 15. syyskuuta 1974 Sun City) oli yhdysvaltalainen yleisurheilija, joka kilpaili pika- ja keskimatkojen juoksussa. Hän edusti seuratasolla Chicago AA:ta.
Ramey läpäisi olympiakarsinnat ja pääsi mukaan Lontoon kisoihin 1908, joissa hän kisasi 400 ja 800 metrin matkoilla. Hän joutui keskeyttämään 800 metrillä, mutta pääsi 400 metrin matkalla välieriin saakka. Ramey oli 400 metrin alkuerissä parempi lähtönsä kahdesta juoksijasta, mutta jäi toiseksi välierässä.
Rameyn ennätys 400 metrillä oli 50,5 sekuntia ja 800 metrillä 1.57,0; molemmat ennätykset juostiin vuonna 1908.
Klas Dahlbeck
Seuraura
Dahlbeck on Katrineholm Hockeyn kasvatti. Hän edusti juniorina sittemmin Växjö Lakersia, jonka J18-joukkuetta Dahlbeck oli nostamassa I-divisioonasta J18 Elitiin keväällä 2008. Kaudella 2008–2009 hän debytoi miesten peleissä esiintyessään lainalla viidessä Ruotsin I-divisioonaottelussa Gislaveds SK:n riveissä.
Kaudeksi 2009–2010 Dahlbeck siirtyi Linköpings HC:n SuperElit-joukkueeseen. Hän kävi marraskuussa 2009 kahden ottelun mittaisella lainalla I-divisioonajoukkue Mjölby HC:ssa ja teki kauden aikana debyyttinsä myös Linköpingin Elitserien-joukkueessa, jossa Dahlbeck pelasi kuusi runkosarja- ja kolme playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Toukokuussa 2010 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
Kausi 2010–2011 oli Dahlbeckin tulokaskausi Elitserienissä. Hän teki 47 runkosarja- ja seitsemässä playoff-ottelussa kahdeksan syöttöpistettä. NHL-seura Chicago Blackhawks varasi Dahlbeckin kolmannella kierroksella 79. pelaajana kesällä 2011.
Maajoukkueura
Dahlbeck pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2011. Hän debytoi Ruotsin A-maajoukkuessa kaudella 2010–2011 ja on pelannut yhteensä kymmenen A-maaottelua tehden kaksi syöttöpistettä.
Eläkeläiset (yhtye)
Eläkeläiset oli yksi vuoden 2010 Eurovision laulukilpailun Suomen edustajaehdokkaista kappaleellaan "Hulluna humpasta". Yhtye oli yksi Suomen karsintojen suurimpia ennakkosuosikkeja ja sijoittui lopulta kolmanneksi.
Vuonna 2017 Eläkeläisten "Humppa of Finland"-levyllä vieraili 149 suomalaista musiikkimaailmasta tunnettua henkilöä, kunkin soittaessa triangelia yhden kilauksen verran.
Esimerkkejä kappaleista
Esimerkkejä Eläkeläisten cover-versioimista kappaleista:
El Chichón
El Chichón on Meksikossa Chiapasin osavaltiossa sijaitseva tulivuori, joka sijaitsee kaukana muista alueen holoseenikauden tulivuorista. Keskiholoseenin jälkeen on tapahtunut enemmän kuin kymmenen räjähtävää purkausta. Se purkautui viimeksi 28. maaliskuuta – 4. huhtikuuta 1982 muutamia kertoja. Ennen purkausta vuori oli kokonaan metsän peitossa eikä ollut ympäröiviä vuoria korkeampi. Purkausten aiheuttama tuhoalue ulottui noin 8 kilometrin päähän vuoren ympärillä.
Eläkeläiset (yhtye)
Taiteilijanimet
Eläkeläisten taiteilijanimet on muodostettu ottamalla soittajan ristimänimestä toinen nimi ja yhdistämällä se äidin tyttönimeen. Nykykokoonpanon Onni Waris, Martti Waris, Petteri Halonen, Lassi Kinnunen ja Tapio Santaharju ovat oikeilta nimiltään Jarmo Koponen, Jouni Vento, Jarkko Romppanen, Petteri Kukkonen ja Hannu Lajunen.
Kirja
Vuonna 2000 ilmestyi Ilkka Mattilan toimittama Suuri suomalainen juopottelukirja. Kirjan takakannen mukaan "[t]ämä kirja ei ole Eläkeläisten historiikki, vaan kokoelma tarinoita tapahtumista yhtyeen uran varrelta. Jotkut niistä ovat tarkasti totuudenmukaisia, jotkut eivät. Kuten maailman parhaassa viihteessä yleensäkin, myös tässä kirjassa on noudatettu klassista periaatetta: jos legenda ja totuus ovat ristiriidassa, painetaan legenda."
El Chichón
Suurin vuoren laavakupoleista on entinen huipun kraatteri, joka oli kooltaan 1,6 x 2 km ja joka on syntynyt 220 000 vuotta sitten. Kaksi muuta suurta kraatteria sijaitsevat vuoren kaakkois- ja lounaisrinteillä. Vuoden 1982 purkaukset loivat uuden kilometrin leveän ja 300 metriä syvän kraatterin, jossa on hapan kraatterijärvi.
Friskalan kartano
Friskalan kartano ( ja ) on säterivapautta nauttinut rälssitila. Friskalan kartanon historia ulottuu aina 1400-luvulle asti, ja on historiansa aikana kuulunut Turun tuomiokirkolle sekä usealle aatelis- ja ylimyssuvulle, kuten De la Gardie, Fleming, Finck, Frese, Kurck, Posse ja Tavast. Kartanon nykyinen rakennuskanta on pääosin 1700- ja 1800-luvuilta ja kuuluvat näin ollen Turun vanhimpiin asuinrakennuksiin. Vanhin kartanon rakennuksista on läntinen siipirakennus, jonka kellarin sisäänkäynnin yläpuolelle on merkitty rakennusvuosi 1754. Turun kaupunki lunasti kartanon vuonna 1965, jonka jälkeen se on muun muassa toiminut Turun kaupungin ratsupoliisiasemana. Vuonna 1994 kartanon omistus siirtyi yksityisomistukseen Marjut Ahonen Invest Oy:lle, ja noin 500 neliön päärakennuksessa on toiminut 100 hengen juhlapalvelutilana ja siellä on järjestetty muun muassa häitä.
pienoiskuva|468x468px|Friskalan kartano ja Friskalanlahden näkymä Friskalan kartano sijaitsee Hirvensalon saaren pohjoismäen etelärinteessä, Kakskertaan johtavan tien varrella, ja on saaren ainoa historiallinen herraskartano. Alue tunnettiin alun perin nimellä Ravas, ja vasta 1400-luvulla kartanon perustamisen jälkeen Friiskylänä tai Friskalana. Kartanon ensimmäisiin omistajiin kuului muiden muassa saksalaisperäinen Fresen eli Friskin suku, josta nimi Friskala tulee. Friskalan monet uudet kadut ovat saaneet nimensä kartanon entisistä omistajista.
Paul Stewart (näyttelijä)
Paul Stewart oik Paul Sternberg; (13. maaliskuuta 1908 New York, New York – 17. helmikuuta 1986 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Friskalan kartano
Friskalan kartanon edessä sijaitseva Friskalanlahti on Natura 2000 -luonnonsuojelualue ja FINIBA-verkostoon kuuluva valtakunnallisesti arvostettu lintujen pesimispaikka, jossa on havaittu pesivän jopa viitisenkymmentä lajia. Friskalanlahden luonnonsuojelualue ja kulttuurihistoriallisesti arvokas Friskalan kartano muodostavat merkittävän maisemallisen kokonaisuuden, jossa rakennusten edessä korostuu pellot ja laidunnetut, avoimet rantaniityt sekä merenlahti. Tämä avara maisema avautuu sekä Friskalan kartanolta että Kakskerrantieltä.
Paul Stewart (näyttelijä)
Stewart liittyi Orson Wellesin Mercury Theatre -näyttelijäryhmään vuonna 1938, jonka kanssa hän esiintyi muun muassa Maailmojen sota -radiokuunnelmassa. Yhdessä Wellesin kanssa Stewart siirtyi Hollywoodiin ja teki elokuvadebyyttinsä Wellesin ohjaamassa Citizen Kanessa vuonna 1941. Hänen muihin elokuviinsa kuuluvat muun muassa Ilmojen kotkat (1949), Laittomasti naimisissa (1952), Kitara kainalossa (1958) ja Vaaleanpunaisen pantterin kosto (1978).
Friskalan kartano
Historiikki
Kartano on vanhaa rälssiä ja se nautti säterivapautta 1500-luvun puolivälistä vuoteen 1666, jolloin Jöns Kurck lahjoitti kartanon kirjanpitäjälleen eliniäksi. Tila oli keskiajalla kolmessa osassa. Taivassalon kirkkoherra Helvik Stoltefot lahjoitti v. 1416 yhden osan Turun tuomiokirkolle, Knut Posse (Posa) antoi osansa kirkolle veloistaan ja kolmannen osan omisti v. 1508 junkkari Viljamin leski Birgitta ja v. 1516 tämän vävy porvari Hans von Eken. Tarkemmat tiedot omistajista saadaan 1500-luvun puolivälistä lähtien. Flemingien suvun Petter Fleming omisti tilan v. 1551-1566 ja hänen jälkeensä Henrik Fleming ja sitten hänen sisarensa Brita Fleming. 1600-luvun alussa tila oli sotaneuvos Henrik Fleming hallussa ja se siirtyi sitten valtaneuvos Johan De la Gardielle ja sen jälkeen hänen vävylleen Jöns Kurckille ja hänen perillisilleen. Kurckin kirjanpitäjä sai tilan v. 1666. Katarina Kurckilla ja hänen miehellään eversti Axel Possella tila oli vuoteen 1703 (v. 1704 tila oli vuokralla Tuomas Eskilinpojalla). Heidän jälkeen omistajina olivat mm. valtaneuvos Johan Lillienstedt (v. 1712 tila oli vuokralla Mikko Tuomaanpojalla), hovioikeuden presidentti Johan Lagerflycht, hovioikeuden presidentti Karl Arvid Hallenborg, laamanni Erik Gustav Stålhanske, hovioikeuden asessori Erik Collen, edellisen vaimo Johanna Ulrika, everstiluutnantti Villielm Bernt Aminoff, everstiluutnantti Viktor Aminoff, luutnantti Nestor Sundvall Bremer, Bengt Kristian Sevon, Mikko Mikonpoika, Karl Oskar Hurme, virkatalontarkastaja Gregori Aminoff (oikeusneuvos), Hugo Hård, agronomi Tor Ragnar Bäckman, edellisen vaimo Maggie. Vuodesta 1938 tilan omisti Ab Friskala Gård, jonka pääosakkaina olivat Bertel Sarlin ja hänen vaimonsa Greta-Lisa. Tila siirtyi v. 1965 Turun kaupungin omistukseen, joka myi rakennuskohteet v. 1994 Marjut Ahonen Invest Oy:lle. Kartano on vuodesta 2018 ollut myynnissä 1,1 miljoonan euron ja myöhemmin 2019 noin 1 miljoonan hintapyynnöllä.
Pihapiiri ja rakennukset
Tilan rakennukset on sijoitettu pihapiiriin neliömäisesti ja niiden keskellä on iso 300-vuotinen tammi. Navetta sijaitsee pihapiiristä hieman erillään. Nykyisen pihapiirin rakennuskannan ikäkaari on pitkä, sen vanhimmat rakennukset ovat 1700-luvulta. Molemmat päärakennusta reunustavat siipirakennukset ovat kyseiseltä vuosisadalta.
Läntisen siipirakennuksen kellarin halssissa on vuosiluku 1754. Rakennus on kapearunkoinen hirsirakennus, jonka seinäpinnat on vuorattu pystylaudalla. Väriltään rakennus on punainen ja listoitus sekä pitkien hirsinurkkien kotelot ovat valkoiset. Rakennuksen satulakatto on tiilikatteinen ja kivijalka koostuu epäsäännöllisistä luonnonkivistä.
Rakennusta on laajennettu pohjoiseen ja samalla sen vesikatto muutettu oletettavasti korkeasta nelilapekatosta nykyiseen satulakattoon. Lisaksi rakennuksen länsisivulle on myöhemmin tehty pulpettikattoinen kuistiosa, jossa on pariovi. Ikkunat ovat neliömäiset, aikaisemmin osa ikkunoista oli neliruutuisia ja osassa oli vinoruudut. Sittemmin rakennuksen ikkunat on uusittu ja nykyään ne ovat neliruutuisia, poikkeuksena vain eteisen kapeat vinoruutuiset ikkunat. Ikkunoita kehystää yksinkertaiset vuorilistat, ja niiden otsikot ovat korostetut. Rakennuksen pohjoispäädyssä on kaksi sisäänkäyntiä.
Itäinen siipirakennus ajoittuu 1700-luvun lopulle. Kapearunkoisen rakennuksen runko on hirsinen ja sen pitkät hirsinurkat ovat koteloidut. Rakennus on vuorattu punaiseksi maalatulla pystylaudalla. Nurkkalaudat ja vuorilistat ovat valkoiset. Rakennuksen kivijalka muodostuu epäsäännöllisistä luonnonkivistä ja korkean satulakaton katteena on tiili. Rakennuksen ikkunat ovat neliruutuiset ja muodoltaan neliömäisiä. Rakennuksen itäsivulla on kaksi satulakattoista umpikuistia, joissa kummassakin on kaksi sisäänkäyntiä. Lisäksi itäsivulla on vielä pulpettikattoisen katoksen kattama sisäänkäynti. Siipirakennuksen huonejako ei enää ole alkuperäisessä asussa. Rakennus oli alun perin paritupa, jonka toinen tupa oli kahteen huoneeseen jaettu ja toisen tuvan katto oli kolmitaitteinen. Tuolloin sisäänkäynti rakennukseen oli sen länsisivulla. Sittemmin rakennukseen on sijoitettu useita asuntoja ja niiden myötä on rakennettu uusia väliseiniä.
Hovioikeuden asessori Erik Collenin omistaessa tilan sille rakennettiin päärakennus, joka on osittain nykyisen päärakennuksen runkona. Tämä entinen päärakennus on rakennettu vuonna 1803 ja se oli yksikerroksinen, nelilapekattoinen hirsirakennus, jota laajennettiin virkatalontarkastaja Gregori Aminoffin omistaessa tilan. Rakennusta levennettiin ja korotettiin. Muutoksen suunnitteli arkkitehti Alexander Nyström ja se toteutettiin v. 1905.
Nykyisessä päärakennuksessa on päistä aumattu mansardikatto ja mansardikattoiset vastaharjat molemmilla pitkillä sivuilla. Katteena on ruukkutiili. Hirsirunkoinen rakennus on vuorattu vaakalaudalla ja päätykolmioissa on pystylaudoitus. Väriltään rakennus on vaalean keltainen ja listoitus, kerroslistat ja nurkkalaudat ovat valkoiset. Rakennuksen eteläsivun perusta koostuu epäsäännöllisistä luonnonkivistä ja laajennetun osan perusta on lohkottua kiveä. Rakennuksen itäsivulla on aumakattoinen kuistiosa, jossa on sisäänkäynti. Pääsisäänkäynti on rakennuksen pohjoissivulla olevassa avokuistissa, jonka kaarevaa kattoa kannattaa puiset pylväät. Kuistin sivulla rakennuksen seinäpinnassa on koristeelliset pilasterit. Eteläsivulla on pulpettikattoinen avokuisti, jonka päällä on parveke. Kuistin sisäänkäyntinä on pariovi ja parvekkeen oven molemmilla puolilla on kaksi rinnakkaista T-karmilla olevaa ikkunaa. Rakennuksen eteläsivun ikkunat ovat T-ikkunoita ja pohjoissivun ikkunat puolestaan pieniruutuisia (6 ja 9 ruutua). Vastaharjojen päätykolmioissa on ympyrän muotoiset ikkunat.
Pihapiirin koillispuolella on v. 1938 rakennettu navetta, jonka perusta on betonia. Rakennus on osittain tiilirakenteinen ja osittain lautarakenteinen. Tiiliosa on valkoiseksi rapattu ja muu osa on vuorattu punaiseksi maalatulla peiterimoitetulla pystylaudalla. Rakennuksessa on tiilikatteinen satulakatto. Eteläsivulla on satulakattoinen siipiosa, jonka alaosa on rapattu ja yläosa vuorattu pystylaudalla. Rakennuksessa on ollut myös poliisien hevoset.
Navetan pohjoispuolella on pieni satulakattoinen peiterimoitetulla pystylaudalla vuorattu asuinrakennus, Lisäksi pihapiirin itäpuolella on satula-kattoinen katos, jossa säilytetään maatalouskoneita.
Kartanossa on tehty varsin mittava kunnostustyö joka jatkuu edelleen, vanhaa on pyritty säilyttämään niin pitkälle kuin se vain on ollut mahdollista.
Muedan verilöyly
thumb|Verilöylyn tapahtumapaikka [[Muedan kaupungissa.]] Muedan verilöyly oli Muedan kaupungissa Mosambikissa alueen itsenäisyyttä Portugalin siirtomaavallasta vaatineen mielenosoituksen aikana tapahtunut verilöyly 16. kesäkuuta 1960. Tapahtumat alkoivat portugalilaisten yritettyä pidättää mielenosoituksen johtajat ja lopulta heidän avatessaan tulen heitä vastaan. Verilöylyssä surmaansa saaneiden tarkkaa määrää ei tunneta, mutta ylimmät arviot ovat noin 600 kuollutta.
Tapahtumat
16. kesäkuuta 1960 tuolloin Portugalin siirtomaa Mosambikin Muedan kaupungissa oli kokoontunut Faustino Vanomban ja Kibiriti Diwanen johtama joukko mielenosoittajia, jotka vaativat itsenäisyyttä. Paikallinen piirikunnan portugalilainen johtaja Garcia Soares määräsi mielenosoituksen johtajat pidätettäväksi. Pidätysyritys provosoi väkijoukkoa ja lopulta viranomaiset avasivat tulen mielenosoittajia vastaan. Tulituksessa surmansa saaneiden määrää ei tunneta varmasti. Ylimmät arviot ovat jopa 600 kuollutta. Alemmissa arvioissa on tosin esitetty kuolleita olleen huomattavasti vähemmän.
Seuraukset
Frelimo piti myöhemmin usein esillä verilöylyä osoittaakseen, kuinka julma portugalilainen siirtomaahallinto järjestön mielestä oli. Verilöyly toimi myös oikeutuksena aseelliselle vastarinnalle alueen itsenäisyyden puolesta.
Tapahtumista julkaistiin joitakin silminnäkijäkertomuksia. Alberto Chipande, Mosambikin myöhempi puolustusministeri ja Frelimon jäsen, julkaisi oman kertomuksensa vuonna 1970 Frelimon lehdessä Mozambique Revolution numerossa 43. Yussuf Adam ja Hilário Alumasse Dyuti julkaisivat muiden silminnäkijöiden kertomuksia vuonna 1993 Arquivo-lehden numerossa 14.
Brasilialainen elokuvaohjaaja Ruy Guerra teki kertomusten pohjalta tapahtumista elokuvan nimeltä Mueda Memória e Massacre.
Valkeakosken Liikenne
Valkeakosken Liikenne Oy tarjoaa reittiliikennepalvelua ja tilausajoja Kanta-Hämeessä ja Pirkanmaalla. Yritys on perustettu vuonna 1928, jolloin se oli nimeltään S & V Ojala.
Valkeakosken Liikenteen perustajat olivat Kuhmalahdelta kotoisin olleet veljekset Sulo ja Väinö Ojala. Vanhempi veli Väinö Ojala (1901–1986) muutti 1920-luvun alkuvuosina Pietarsaareen, jossa hän työskenteli linja-autonkuljettajana. Pian hän siirtyi Pietarsaaresta Vaasaan, jossa hän aloitti yrittäjän uransa taksiautoilijana. Nuorempi veli Sulo Ojala (1907–1959) muutti vuonna 1927 Valkeakoskelle ja oli vähän aikaa autonkuljettajana toisen palveluksessa, kunnes hän aloitti ostamallaan Chevrolet-autolla linjaliikenteen Valkeakoskelta Lempäälään vuonna 1928. Kun toiminta lähti hyvin käyntiin, myös Väinö Ojala palasi lähemmäksi kotiseutuaan ja veljekset perustivat yhteisen yhtiön.
Vuonna 1929 veljekset aloittivat linjaliikenteen Valkeakoskelta Tampereelle ja vuonna 1932 linjaa jatkettiin Sääksmäen Ritvalaan. Vuonna 1934 aloitettiin linja Hattulan kirkonkylän kautta Hämeenlinnaan. 1930-luvun lopulla Ojalan veljekset aloittivat myös seka-autoliikenteen Valkeakoskelta Sääksmäen Tykölään. Vuonna 1939 S. ja V. Ojalalla oli 12 linja-autoa, joista suurin osa Sisu-merkkisiä.
Sota-aikana suurin osa Ojalan veljesten työntekijöistä ja linja-autoista joutui rintamalle, ja linjaliikennettä hoitamaan jäi vain kaksi autoa. Jatkosodan aikana linjaliikenne Tampereelle jouduttiin keskeyttämään ja linja lyhennettiin päättyväksi Lempäälään, jossa oli vaihtoyhteys Tampereen suuntaan kulkeviin juniin. Sotien jälkeen liikenne pääsi jälleen käyntiin melko nopeasti, ja jo vuonna 1946 pystyttiin ajamaan jokseenkin kaikki liikennelupien mukaiset linjat. Seka-autolla liikennöitiin muutamien vuosien ajan myös Tampereelle. S. ja V. Ojalan linjaliikenne laajeni osittain myös yritysostoin. Kun hauholainen liikennöitsijä Lauri Tarri joutui vuonna 1958 lopettamaan toimintansa, Ojala sai linjat Hauholta Valkeakoskelle ja Hämeenlinnaan. Sulo Ojalan kuoltua vuonna 1959 yritys jäi kokonaan Väinö Ojalan vastuulle. Vuonna 1938 valmistui sivuraide Riihimäki–Tampere-radalta Toijalasta Valkeakoskelle, mikä vähensi matkustajamääriä Ojalan veljesten autoissa. Henkilöjunaliikenne Valkeakosken radalla lopetettiin kuitenkin vuonna 1956 ja Valtionrautatiet alkoi hoitaa henkilöliikennettä omilla linja-autoillaan. Myöhemmin liikenne siirtyi VR:n tytäryhtiölle Pohjolan Liikenteelle ja vuonna 1978 Valkeakosken Liikenteelle, joka sai kaupassa kuusi linja-autoa sekä linjat Viialaan, Iittalaan ja Kylmäkosken kautta Urjalaan.
Kun valtatie 3:n uusi linjaus Valkeakosken kautta Tampereelle valmistui 1960-luvulla, Ojala aloitti sitä pitkin uuden, nopeamman yhteyden Tampereelle. Vuonna 1973 yrityksen vetovastuu siirtyi Väinö Ojalan pojille Ilpo ja Alpo Ojalalle, joista edellinen siirtyi toimitusjohtajaksi. Samana vuonna yrityksestä muodostettiin osakeyhtiö ja sen nimeksi otettiin Valkeakosken Liikenne Oy. Vuonna 1988 Valkeakosken Liikenteellä oli tärkeimmällä linjallaan Valkeakoskelta Tampereelle 31 vuoroparia kolmea eri reittiä pitkin. Samana vuonna yhtiössä työskenteli 40 henkilöä ja sillä oli 22 linja-autoa. Ilpo Ojala toimi Linja-autoliiton puheenjohtajana vuosina 1995–2004.
Vuonna 2009 Valkeakosken Liikenne osti Valkeakosken kaupunkiliikennettä hoitaneen Valkeakosken Linjat Oy:n, jonka oli vuonna 1955 perustanut Haapajärveltä muuttanut Erkki Huoviala. Kauppaan kuului seitsemän linja-autoa, ja ostetun yhtiön kuusi työntekijää siirtyivät uuden työnantajan palvelukseen.
Syyskuussa 2020 Valkeakosken Liikenne hävisi kilpailutuksen Valkeakosken sisäisestä liikenteestä sekä Valkeakoski–Tampere- ja Valkeakoski–Lempäälä -linjoista. Kilpailutuksen taustalla oli Valkeakosken liittyminen Tampereen seudun joukkoliikenne Nyssen tariffijärjestelmään. Valkeakosken kaupunki hyväksyi joukkoliikenteen hankinnan hämeenlinnalaiselta Vekka Groupilta.
Helmikuun 19. päivä 2021 Valkeakosken Liikenne aloitti kaukoliikenteen vuorot Tampereen ja Helsingin välillä. Linjatunnuksina vuoroissa ovat V3 ja Valkeakosken kautta ajettava V130. Aluksi vuoroja ajettiin perjantaisin ja sunnuntaisin, mutta kevään ja kesän aikana vuoroja lisättiin asteittain.
ARA Cervantes (1925)
ARA Cervantes (runkonumero E1) oli Argentiinan laivaston Cervantes-luokan hävittäjä. Sen valmistus aloitettiin Espanjan laivaston Churruca-luokan nimikkoaluksena. Argentiinan hallitus lunasti aluksen 10. kesäkuuta 1926.
Palvelus
Alus osallistui toiseen maailmansotaan, jonka loputtua aluksen keskilaivassa ollut tykki korvattiin kahdella kaksiputkisella 40 millimetrtin ilmatorjuntatykillä. Myöhemmin vielä kolmituumainen vaihdettiin kaksiputkiseen 40 millimetrin ilmatorjuntatykkiin. Alus luokiteltiin 1950-luvulla torpedoveneeksi. Se poistettiin alusluetteloista 24. kesäkuuta 1961.
Sappeen hiihtokeskus
pienoiskuva|Hiihtohissejä kesällä [[Iso Arajärvi (Pälkäne)|ison Arajärven rannassa.]] Sappee on hiihtokeskus Pälkäneen Sappeenvuorella. Se aloitti toimintansa vuonna 1989. Alkuvaikeuksien jälkeen se on noussut Suomen kymmenen suurimman hiihtokeskuksen joukkoon ja on voimakkaasti kehittymässä edelleen. Talvella 2005–2006 hiihtokeskuksessa aloitti toimintansa Tapahtumakeskus Huippu, johon mahtuu parhaimmillaan n. 1 000 henkeä, ja jota kutsutaan Suomen suurimmaksi rinneravintolaksi.
Sappee on kehittynyt 2000-luvulla hiihtokeskuksesta matkailukeskukseksi. Sappeesta löytyy hiihtokeskuspalveluiden lisäksi kesäpalveluita mm. kesäteatteri, majoitusta, bikepark, patikointi- ja retkeilyreittejä sekä monenlaisia majoituspaketteja. Kesäteatteritoiminta aloitettiin kesällä 2009 ja heti aloitusvuonna se keräsi huikeat 17500 katsojaa. Bikepark-toiminta aloitettiin kesällä 2008 ja vuonna 2010 Sappee oli Suomen alamäkijoukkueen virallinen BikePark Partner. Kesällä 2010 valmistui retkeilyreitti Sappeen ja Eteläisen-Suomen suurimman metsäalueen Laipanmaan välille jossa on laaja patikointireitistö. Vuosina 1993–1995 hiihtokeskuksessa kuvattiin Metsolat-nimisen sarjan hiihtokeskuskohtaukset.
Palkinnot
Sappee on valittu vuoden hiihtokeskukseksi vuosina 1996, 2010 ja 2018. Sappee on valittu vuonna 2012 vuoden kotimaiseksi Matkailuyritykseksi.
Katso myös
61.38806°N, 24.51083°W
Birger von Troil
pienoiskuva|Birger von Troil Birger Gustaf Samuel von Troil (12. maaliskuuta 1868 Vaasa – 13. lokakuuta 1926 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra, eversti, pankinjohtaja ja Viipurin läänin kuvernööri.
Birger von Troil kuului von Troil -aatelissukuun. Hänen vanhempansa olivat kuvernööri ja senaattori Axel Gustaf Samuel von Troil ja Fredrika Elisabeth Bergbom. Hänen isoisiään olivat kuvernööri Samuel Werner von Troil vanhempi ja senaattori Johan Erik Bergbom. Kansanedustaja Eric von Troil oli hänen veljensä ja koulun- ja teatterinjohtaja Mathilda von Troil hänen siskonsa. Von Troilin puoliso oli Heléne Therése Osberg.
Von Troil kävi Haminan kadettikoulun vuosina 1882–1886 ja keisarillisen paašikoulun vuosina 1886–1888. Hän palveli upseerina Suomen kaartissa 1888–1903 ja Suomen sotaväen päällikköhallituksen adjutanttina 1900–1902, minkä jälkeen hän jätti sotapalveluksen. Hän sai eronsa yhteydessä vuonna 1903 everstin arvon. Von Troil oli Uudenmaan Osakepankin johtokunnan jäsenenä 1903–1906 ja valtiosihteerinviraston virkamiehenä Pietarissa 1906–1907. Hänet nimitettiin kesäkuussa 1907 Viipurin läänin kuvernööriksi. Hän pyrki rauhoittamaan levotonta lääniä ja torjumaan tiukalla laintulkinnalla toisen sortokauden venäläistämispyrkimyksiä sekä vaati Terijoella vuonna 1906 tapahtuneen Mihail Herzensteinin murhan puolueetonta tutkintaa. Venäjän kansallismielinen lehdistö alkoi hyökkäillä von Troilia vastaan, ja keisari Nikolai II erotti hänet virasta marraskuussa 1910 Suomen kenraalikuvernööri F. A. Seynin vaatimuksesta. Erottamisen perusteena käytettiin sitä, että von Troil oli soveltanut leimaveroissa leimasuostunta-asetusta, jonka eduskunta oli säätänyt uutta yleisvaltakunnallista lainsäädäntöjärjestystä rikkoen. Hän oli myös kieltäytynyt toimeenpanemasta erästä Seynin vaatimaa kotietsintää Terijoella. Von Troil sai kuvernöörikautenaan kamariherran arvonimen vuonna 1909.
Von Troil osallistui aatelissäädyssä valtiopäiville 1897 ja 1904–1905.
Myöhemmin von Troil oli jäsenenä Suomen Yhdyspankin ja sen seuraajan Pohjoismaiden Yhdyspankin johtokunnissa vuosina 1912–1926.
Urheilun pikku jättiläinen
Urheilun pikku jättiläinen – Ohjekirja nuorille urheilijoille, tietokirja kaikille urheilunharrastajille on Martti Jukolan laatima ja WSOY:n vuonna 1945 julkaisema urheiluaiheinen hakuteos. Se on yksi WSOY:n julkaisemista Pikkujättiläinen-teemakirjoista, jotka nimettiin Yrjö Karilaan vuonna 1924 kokoaman alkuperäisen Pikku jättiläinen -yleistietoteoksen mukaan.
Urheilun pikkujättiläisessä esitellään eri urheilulajien sääntöjä, historiaa ja tekniikan kehitystä, minkä ohella se sisältää kattavat tilastot olympialaisista, muista arvokisoista ja Suomen maaotteluista, luettelot eri lajien Suomen-mestareista ja Työväen Urheiluliiton mestareista sekä tunnettujen urheilijoiden pienoiselämäkertoja. Osa esitellyistä lajeista oli vielä tuolloin suomalaisille jokseenkin tuntemattomia, kuten maahockey ja hevospoolo. WSOY tilasi teoksen alkujaan Kalle Karvoselta, joka kuitenkin joutui jatkosodan aikana rintamalle, joten keväällä 1944 apuun pyydettiin tunnettu urheiluselostaja ja -kirjailija Martti Jukola. Kun Karvonen kaatui sodassa samana kesänä, Jukola toimitti kirjan yksin ja sai Karvosen leskeltä Annikki Karvoselta oikeudet käyttää tämän keräämää aineistoa. Kirjan tekemiseen osallistui useita avustajia, mutta Jukola kirjoitti pääosan siitä itse.
Teos oli ilmestyessään suuri menestys. Sisältöä päivitettiin vuoden 1951 neljänteen painokseen sekä vuoden 1958 viidenteen painokseen, jonka Reino Hirviseppä toimitti Jukolan kuoltua. Kirjaa myytiin kaikkiaan 78 000 kappaletta, mikä tekee siitä kaikkien aikojen myydyimmän suomalaisen urheilukirjan.
Pontus Ludvig Dahlman
Pontus Ludvig Dahlman (1. lokakuuta 1812 – 10. maaliskuuta 1882 Tornio) oli suomalainen kauppias ja valtiopäivämies.
Dahlman oli proviisori, joka muutti Helsingistä Tornioon 1836 ja perusti sinne kauppaliikkeen. Hän oli Torniossa kunnallisraatimies ja Tornion kaupungin edustaja porvarissäädyssä valtiopäivillä 1863–1864. Valtiopäivillä Dahlman oli valtiovarainvaliokunnan varajäsen. Naimaton Dahlman testamenttasi omaisuuttaan muun muassa Tornion kaupungin köyhäinhoitoa varten.
Kungsäterin piiri
Kungsäterin piiri sijaitsee Varbergin kunnassa Ruotsissa. Sen väkiluku on.
Aiheesta muualla
thumb|left|Varbergin kunnan piirit
Teno (kunta)
Teno (, kveeni Taana, ) on kunta Tromssan ja Finnmarkin läänissä Pohjois-Norjassa. Asukkaista valtaosa on saamelaisia. Kunnan hallinnollinen keskus on Tenon kylä (pohjoissaameksi Deanušaldi, norjaksi Tana bru). Kunnan korkein kohta on Rastegaissa-tunturi (1 067 m). Teno on kaksikielinen kunta (norja ja pohjoissaame).
Pääelinkeinot ovat maatalous, poronhoito, lohenkalastus, kaivosteollisuus ja palveluelinkeinot.
Tenon kunta rajoittuu pohjoisessa Gamvikin kuntaan ja Tenonvuonoon, koillisessa Berlevågin ja Vesisaaren kuntiin, idässä Uuniemen kuntaan, etelässä Suomen Utsjoen kuntaan, lounaassa Kaarasjoen ja Porsangin kuntiin ja lännessä Lebesbyn kuntaan. Tenoon liitettiin vuoden 1964 alusta Pulmangin kunta, joka oli erotettu siitä vuonna 1903.
Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Tenon kunnassa oli 2 900 asukasta.
Kyliä ja paikkoja
Allikkaniemi (Alleknjarg), Jouluvuono (Leirpollen), Kiippakuru (Skiippagurra), Lankovuono (Laggo), Lohiniemi (Laksnes), Lottojoki (Seida), Maskijoki (Masjok), Pekansaari (Norskholmen), Pulmanki (Polmak), Punakas (Bonakas), Rautuvuono (Smalfjorden), Ruostevielma (Rustefjelbma), Sirma (Sirbma), Tenon kylä (Tana bru), Venekenttä (Båteng)
Hanna Grobler
Hanna Emilia Grobler (o.s. Mikkonen, s. 15. tammikuuta 1981 Ruovesi) on suomalainen entinen korkeushyppääjä, jolla on lajissaan eniten Suomen mestaruuksia miehetkin mukaan lukien. Hän on voittanut SM-kultaa yhdeksän kertaa: vuosina 2000, 2001, 2002 ja 2003 sekä 2005, 2006, 2007, 2008 ja 2009. SM-hopeaa hän on saanut 2010 ja pronssia 1998. Sisäratojen Suomen-mestaruuden hän on voittanut 1999, 2003 ja 2004, ollut toinen 1998 sekä kolmas 2000 ja 2002. Tampereen eliittikisoissa 12. kesäkuuta 2005 Hanna Mikkonen paransi sentillä lähes 22 vuotta vanhaa Minna Vehmaston Suomen ennätystä hyppäämällä 192 cm.
Grobler karsiutui Berliinin MM-kilpailuissa 2009 loppukilpailusta. Hän on edustanut Suomea aikuisten maaotteluissa vuodesta 1997 ja voittanut maaottelun korkeushyppykilpailun Helsingissä 2003 sekä Tallinnan hallimaaottelussa 1999.
Hanna Grobler on 171 cm pitkä ja painaa 56 kg. Hän edusti aktiiviurallaan Ruoveden Pirkkoja. Hänen valmentajanaan toimi oma isä Ilpo Mikkonen. Aikaisemmin häntä valmensi myös Matti Mettala.
Hanna Mikkonen on valmistunut viittomakielen tulkiksi. Hän avioitui vuonna 2008 eteläafrikkalaisen keihäänheittäjän Gerbrand Groblerin kanssa.
Ludvig Fabritius
Ludvig Fabritius -nimisiä henkilöitä ovat olleet:
Synergia
Synergialla tarkoitetaan kahden tai useamman vaikuttavan tekijän kumuloivaa yhteisvaikutusta. Sana pohjautuu kreikan sanoihin sunergiā, yhteistyö ja sunergos, yhdessä työskentely.
Synergiaetu tai synergiahyöty on joko kuvitteellinen tai todellinen etu, jota odotetaan saatavan esimerkiksi kustannussäästöjen muodossa kun yhdistetään kaksi yksikköä yhdeksi.
Positiivisella synergialla tarkoitetaan tilannetta, jossa kokonaisuus on suurempi kuin sen osien summa. Negatiivista synergiaa voi käyttää terminä kuvaamaan esimerkiksi tilannetta, jossa tiimin henkilöt eivät sovi yhteen ja aiheuttavat kokonaisuuden toiminnalle haittaa.
Biologinen ja kemiallinen synergia
Symbioosi merkitsee biologiassa kahden tai eliölajin edustajien läheistä yhteiseloa
Psykologinen synergia
Tiedon ja omien mieltymysten yhteisvaikutus päätöksenteossa.
Taloudellinen synergia
Taloudellisessa toiminnassa toimintojen yhdistäminen, esimerkiksi fuusiossa niin kutsuttu synergiahyöty tai tehostaminen.
Teologinen synergia
Juutalais-kristillisessä teologiassa synergia tarkoittaa ihmisen ja Jumalan yhteistyötä ihmisen pelastumiseksi. Sen vastakohta on monergismi, jossa Jumala yksin pelastaa ihmisen.
Synergia voi tarkoittaa myös uskontojen välistä yhteistyötä. Sitä ei pidä sekoittaa synkretismiin, joka tarkoittaa uskontojen sekoittumista.
Colman’s
Colman’s on englantilainen sinappituotteiden valmistaja, joka on monikansallisen Unileverin omistama elintarvikemerkki. Colman’s on valmistettu vuodesta 1858 lähtien eteläisen Englannin itäosassa, Norfolkin Norwichissa.
Unilever ilmoitti tammikuussa 2018 sulkevansa Colman’sin Itä-Englannissa toimivan tehtaan vuoden 2019 aikana ja siirtävänsä tuotannon muihin Unileverin omistamiin tehtaisiin.
Pekka ja Pätkä miljonääreinä
Pekka ja Pätkä miljonääreinä on Armand Lohikosken ohjaama elokuva vuodelta 1958. Se on yhdestoista Puupää-elokuva. Suomen Filmiteollisuuden tuottamaan sarjaan tehtiin kaikkiaan kolmetoista elokuvaa.
Elokuvassa on kaksi perusjuonnetta. Ensinnäkin Pekka saa kauppaneuvos Lillukan testamentin perusteella lelutehtaan Tmi Le-Lu, koska on tuottanut neuvokselle elokuvillaan iloa. Pekan ja Pätkän tehtailijanura jää kuitenkin lyhyeksi. Toisena juonteena on Lillukan lesken ja Pätkän romanssi. Vaikka tarinassa on aikuisille tarkoitettuja vitsejä, se ei jaksa kriitikkoa innostaa, vaan hän kokee sen väsähtäneeksi.
Perinnönjättäjän nimi Lillukka viittaa todennäköisesti viipurilaiseen mesenaattiin Juho Lallukkaan, perinnön peruste, ilon tuottaminen elokuvilla Lillukalle taas on piikki Puupää-elokuvia halveksineiden kriitikoiden suuntaan.
Juoni
Kauppaneuvos Lillukka on kuollut, ja perikunta on kokoontunut asianajajan luokse kuulemaan testamenttia. Monien läsnäolijoita ivailevien testamentinkohtien jälkeen paljastuu yllätys: Lillukka on testamentannut merkittävimmän omaisuutensa, leikkikalutehdas Toiminimi Le-lun, Pekka Puupäälle, koska on niin suuresti nauttinut hänen sarjakuvahahmostaan.
Kauppaneuvos Lillukan pettyneet omaiset punovat erilaisia juonia saadakseen Le-lu-yhtiön takaisin. Kauppaneuvoksetar Gunilla Lillukka yrittää iskeä Pätkän, mutta tämä pelästyy leskirouvan kiivaita avioliittoaikeita ja pakenee joksikin aikaa tukkikämpälle. Poika Viktor Lillukka puolestaan murtautuu yöllä Le-lun konttoriin ja varastaa Sputnikin piirustukset. Nokkelan juoksupoikansa Pisamanaaman avulla Pekka ja Pätkä kuitenkin kehittävät nopeasti uuden menestyslelun.