cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ninka Reittu
Reitun teos Sinä olet superrakas oli ehdolla ​lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandian saajaksi vuonna 2017. Vuonna 2018 Reittu sai Kaarina Helakisa -palkinnon.
Reittu asuu Liperissä. Hän sai Pohjois-Karjalan taidepalkinnon 2015, Kotiseutu-uutisten Vuoden teko -palkinnon 2017 ja Pohjois-Karjalan kirjailijayhdistys Ukrin myöntämän Vuoden kynä -palkinnon 2021.
Legio XIV Gemina
Legio XIV Gemina oli roomalainen legioona. Sen perusti ehkä Julius Caesar vuonna 57 eaa. Gallian sotaretken aikana.
Tyrosiini
thumb|3D-malli tyrosiinimolekyylistä Tyrosiini (C9H11NO3) eli 4-hydroksifenyylialaniini on yksi luonnon 20 yleisimmästä aminohaposta. Se on valkoista, hajutonta ja heikosti veteen liukenevaa kiteistä ainetta. Sen sivuketjussa on fenyyliryhmä. Tyrosiinin kemiallinen nimi on 4-hydroksifenyylialaniini tai 2-amino-3(4-hydroksifenyyli)propaanihappo. Tyrosiinin isomeerisia muotoja ovat L-tyrosiini, jonka CAS-numero on 60-18-4 ja D-tyrosiini, jonka CAS-numero on 556-02-5.
Legio XIV Gemina
Legioona tuhoutui vuonna 53 eaa., mutta se perustettiin pian uudelleen. Legioona osallistui sisällissodan aikana Ilerdan taisteluun, Dyrrhakhionin taisteluun ja Farsaloksen taisteluun. Vuonna 48 eaa. legioona lähetettiin Italiaan, mutta se aktivoitiin taas vuonna 46 eaa. Afrikan kampanjaa varten. Caesarin kuoleman jälkeen XIV legioona taisteli Octavianuksen alaisena. Sen jälkeen kun Octavianus kukisti Antoniuksen, legioonaan liitettiin Antoniuksen joukkoja ja se sai lisänimekseen Gemina ("kaksoislegioona"). Legioona siirrettiin tämän jälkeen Illyriaan.
Tyrosiini
Ihmiselle tyrosiini on ei-välttämätön aminohappo eli elimistö pystyy itse sitä tarvittaessa valmistamaan aminohappo fenyylialaniinista. Tyrosiini on siis fenyylialaniinin johdannainen.
Legio XIV Gemina
Vuonna 6 jaa. legioona osallistui Tiberiuksen sotaretkeen markomanneja vastaan. Teutoburgin metsän taistelun jälkeen legioona siirrettiin Mogontiacumiin (nykyinen Mainz) Germanian Superioriin. Vuonna 21 osia legioonasta osallistui Galliassa sattuneen kapinan kukistamiseen. Myöhemmin legioona osallistui Caligulan Germanian sotaan.
Vuonna 43 legioona osallistui Britannian valloitukseen. Legioona osallistui Boudiccan kukistamiseen ja Nero antoi sille lisänimen Martia Victrix ("Mars-jumalan, voittoisa"). Nero suunnitteli sotaa Parthiaa vastaan ja legioona siirrettiin itään vuonna 67. Legioona oli Balkanilla kun Nero teki itsemurhan. Seuranneessa sisällissodassa legioona tuki ensin Galbaa ja tämän murhan jälkeen Othoa. Legioona ei kerennyt osallistumaan Cremonan ensimmäinen taisteluun. Vitellius lähetti legioonan takaisin Britanniaan. Vuonna 70 legioona osallistui Baatavien kapinan kukistamiseen. Tämän jälkeen legioona sijoitettiin jälleen Mogontiacumiin. Legioona osallistui luultavasti kaikkiin seuraavien vuosien Reinin toiselle puolelle suuntautuneisiin sotaretkiin.
Tyrosiini
Fenyyliketonuria
Tyrosiini on ei-välttämätön aminohappo, koska fenyylialaniinia voidaan hydroksyloida elimistössä tyrosiiniksi. Mikäli sairastaa fenyyliketonuriaa (PKU, Phenylketonuria), elimistöstä puuttuu tätä katalytoiva entsyymi fenyylialaniinihydroksylaasi. Tällöin elimistö ei pysty muuntamaan fenyylialaniinia tyrosiiniksi. Tällöin fenyylialaniinia helposti kertyy elimistöön ja tyrosiinista tulee välttämätön aminohappo, eli sitä on saatava ravinnosta. Fenyyliketonuria on Suomessa harvinainen sairaus, muualla se on yleisempi.
Legio XIV Gemina
Vuonna 89 legioona tuki Lucius Antonius Saturninuksen kapinaa, joka epäonnistui. Vuonna 92 se siirrettiin Pannoniaan. Legioona osallistui Trajanuksen Daakian sotiin. Tämän jälkeen legioona sijoitettiin Carnuntumiin. Osia legioonasta osallistui Lucius Veruksen Parthian sotaan ja Marcus Aureliuksen markomannisotaan.
Vuonna 193 legioona tuki Septimius Severusta. 200-luvulta legioonasta on niukasti lähteitä. Legioona tuki muun muassa usurpaattori Regalianusta vuosina 260-261. Gallian keisarikunnan aikana legioona tuki ensin Gallienusta, mutta tämän kuoleman jälkeen se tuki Victorinusta.
Tyrosiini
Tyrosinemia
On olemassa myös harvinainen aineenvaihduntasairaus tyrosinemia, jossa elimistö ei pysty hajottamaan tyrosiinia. Sairauden luonne riippuu siitä, mikä tyrosiinia hajottava entsyymi on viallinen. Tyrosinemiaa tunnetaan kolmea eri tyyppiä.
Albinismi
Normaalisti tyrosiinista valmistetaan melaniinia eli ihon tummaa pigmenttiä tyrosinaasi-entsyymin avulla. OCA1A-tyypin albinismissa tämä entsyymi puuttuu, jolloin elimistö ei pysty valmistamaan melaniinia aiheuttaen albinismille tyypilliset ulkoiset piirteet ja oireet. Albinismia sairastavia sanotaan albiinoiksi.
Alkaptonuria
Alkaptonuriassa tyrosiinin (ja fenyylialaniinin) hajoaminen pysähtyy homogentisiinihappoon (C8H8O4), koska maksan homogentisiinihappoa hapettavassa entsyymissä on puutos. Homogentisiinihappo erittyy virtsaan, joka hapen vaikutuksesta alkaa muuttua mustaksi. Oireiltaan tauti muistuttaa nivelreumaa. Mustaa pigmenttiä kerääntyy iholle ja muihin kudoksiin, kuten niveliin. Sairaus ei ole muuten vaarallinen. Alkaptonuria on harvinainen sairaus, Suomessa sitä sairastaa ehkä muutama potilas.
Tyrosiinin käyttö lisäravinteena
Tyrosiinia myydään myös lisäravinteena, koska sen väitetään kiihdyttävän aineenvaihduntaa, lisäävän suorituskykyä, vähentävän ruokahalua, piristävän ja nostavan mielialaa. Tieteellistä näyttöä näiden väitteiden perustaksi ei ole.
Tyrosiinia käytetään lisäravinteena fenyyliketonurian lääketieteellisessä hoidossa.
William Eggleston
William Eggleston (s. 27. heinäkuuta 1939 Memphis, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen taidevalokuvaaja. Hänet tunnetaan pioneerina, joka toi värivalokuvauksen taidemaailmaan. Egglestonin kuvien aiheita ovat arkipäiväiset esineet, tapahtumat ja näkymät.
Elämä ja ura
Eggleston syntyi varakkaaseen perheeseen. Hän kuvasi ensin mustavalkoisia kuvia, joissa näkyivät Henri Cartier-Bressonin, Robert Frankin ja Walker Evansin vaikutus. 1960-luvun puolivälissä Eggleston alkoi ottaa värikuvia Yhdysvaltojen etelästä. Hänen vuoden 1976 näyttelynsä New Yorkin Modernin taiteen museossa oli sekä Egglestonin henkilökohtainen läpimurto että ensimmäinen kerta kun värivalokuvia esitettiin laajasti merkittävässä taidenäyttelyssä.
Osa 1970-luvun kriitikoista piti Egglestonin tilannekuvia banaaleina, mutta kritiikki on hälventynyt vuosien varrella. Egglestonia pidetään nykyisin yhtenä keskeisistä taidevalokuvauksen kehittäjistä. Hän on vuosien varrella ottanut tuhansia kuvia ja julkaissut lukuisia valokuvakirjoja. Eggleston on kuvannut myös useita albuminkansia, esimerkiksi Big Starille ja Primal Screamille. Egglestonin kuvia on esimerkiksi New Yorkin Museum of Modern Artin ja San Franciscon Museum of Modern Artin kokoelmissa.
Interventio
Interventiolla voidaan tarkoittaa:
Pompeius
thumb|Pompeius Gnaeus Pompeius Magnus (29. syyskuuta 106 eaa. – 29. syyskuuta 48 eaa.) oli roomalainen sotapäällikkö. Hän yritti voittaa Julius Caesarin tasavallan lopunaikojen valtataisteluissa, mutta hänet lyötiin seuranneessa sisällissodassa. Lopulta Ptolemaios XIII murhasi hänet Egyptissä.
Varhaisemmat vaiheet
Pompeius syntyi senaattoriperheeseen pohjois-italialaisessa Piceneumin kaupungissa. Pompeiuksen suku ei ollut perinteisiä valtasukuja, mutta hänen isänsä Gnaeus Pompeius Strabo oli kuitenkin edennyt tasaisesti virkaurallaan. Hänet oli valittu kvestoriksi 104 eaa., preettoriksi 92 eaa. ja diktaattori Mariuksen tuella konsuliksi vuonna 89 eaa. Hänen isänsä kuoli 87 eaa. Mariuksen ja Sullan välisessä konfliktissa. Pompeiuksesta tuli nyt sukunsa pää. Pompeiuksen piti pysytellä seuraavat vuodet taustalla Mariuksen kannattajien hallitessa Italiaa.
Sotilaana
Pompeius liittyi ratsuväkeen 17-vuotiaana. Hän taisteli Marcus Tullius Ciceron kanssa, joka oli Pompeiusta muutaman kuukauden vanhempi. Vuonna 84 eaa. kävi ilmi, että Sulla oli palaamassa Italiaan sotaretkiltään, ja Pompeius palasi kotiseudulleen. Hän kokosi kolme hänen isälleen uskollista legioonaa ja asettui Sullan puolelle, kun tämä palasi Kreikasta 83 eaa. Sulla keksi nopeasti käyttöä näille legioonille Rooman sisäisissä valtataistoissa. Pompeius sai Sullalta imperaattorin arvonimen 23-vuotiaana. Liittonsa takeeksi Pompeius erosi vaimostaan ja nai Sullan ottotyttären, joka tosin oli raskaana edelliselle miehelleen.
Pompeius oli rikas, taidokas, kunnianhimoinen ja hänellä oli hallussaan legioonia. Hänen nuori ikänsä kuitenkin esti poliittisen viran tavoittelun. Sotatoimien päätyttyä Italiassa Pompeius taisteli hyvällä menestyksellä Sullan puolella Sisiliassa ja Afrikassa vuosina 82–81 eaa. Sisilian saaminen takaisin Sullan hallintaan oli tärkeää, sillä saari oli tuolloin merkittävä viljantuottaja. Afrikassa hänen joukkonsa huusivat hänet imperaattoriksi. Pompeiukselle annettiin viehättävä lempinimi "teiniteurastaja" (adulescentulus carnifex) kuvaamaan hänen julmaa tehokkuuttaan Mariuksen kannattajien tuhoamisessa. Pompeiuksen palatessa Roomaan kansa iloitsi. Sulla antoi hänelle lisänimen (cognomen) Magnus, Suuri. Sullan mielestä tämä lisänimi tosin saattoi olla lähinnä hyvä vitsi.
Pompeiusta saatu huomio ei tyydyttänyt, hän halusi triumfin. Sulla kieltäytyi, mutta Pompeius kiukutteli jälleen kieltäytymällä luopumasta legioonistaan. Legioonien ollessa kaupungin porteilla Sulla päätti myöntyä. Sulla piti kuitenkin oman triumfinsa ensin. Triumfi ei sujunut kommelluksitta, kun Pompeiuksen yritys saapua kaupunkiin norsulla epäonnistui kaupungin portin osoittauduttua liian ahtaaksi.
Hän kannatti Marcus Aemilius Lepidusta konsuliksi vastoin Sullan tahtoa, mutta joutui sitten Sullan kuoltua kukistamaan tämän suunnitteleman kapinan. Pompeiuksen voitettua Lepiduksen tämä kuoli myöhemmin Sardiniassa. Tämän jälkeen Pompeius vaati itselleen prokonsulin valtaa Hispaniassa, tarkoituksenaan kukistaa siellä Mariuksen tukija Quintus Sertorius. Johtavat piirit alkoivat huolestua nuoren miehen yritteliäisyydestä. Jälleen Pompeius turvautui uhkailemaan legioonillaan. Kun Hispaniassa Sertoriusta vastustanut Sullan kannattaja Quintus Caecilius Metellus Pius oli lisäksi vaikeuksissa, senaatti lopulta suostui pitkin hampain hänen teknisesti ottaen laittomaan toiveeseensa. Pompeius lähti siis Hispaniaan.
Pompeius taisteli Hispaniassa noin puoli vuosikymmentä. Ratkaisua ei tahtonut syntyä. Sertoriuksen omat miehet kuitenkin murhasivat hänet ja taistelut saatiin nopeasti päätökseen vuonna 71 eaa. Pompeius hallitsi nyt Hispaniaa ja eteläisen Galliaa ja osoitti hallitsevansa myös hallinnointia.
Spartacuksen orjajoukon kapinoitua Pompeius palasi Italiaan. Crassus oli jo käytännössä tehnyt lopun kapinasta, mutta Pompeius tapasi matkallaan Spartacuksen armeijan pakenevat rippeet. Pompeius antoi repiä pakenijat kappaleiksi ja keräsi itselleen kunnian koko kapinan kukistamisesta. Crassus ei ollut lainkaan mielissään. Pompeius asettui ehdolle konsuliksi. Hän oli edelleen lain mukaan liian nuori ja aivan liian kokematon konsuliksi, mutta lain tulkinta oli jälleen kerran varsin vapaamuotoista. Pompeius palasi Roomaan ja vietti 31. joulukuuta 71 eaa. toisen triumfinsa, tällä kertaa voitoistaan Hispaniassa. Konsulin vaali pidettiin ja Pompeius valittiin Crassuksen kanssa vuoden 70 eaa. konsuliksi. Konsulikaudellaan hän joutui kahnauksiin optimaattien kanssa, mikä miellytti kansanjoukkoja suuresti. Pompeiuksen populaarimyönteistä agendaa tuki myös nuori Julius Caesar. Pompeius pysyi Roomassa vuodet 69 ja 68 eaa.
Itäisellä Välimerellä ja Levantissa
66 eaa. Pompeius valittiin poissa olevana johtamaan sotaa Pontoksen kuningasta Mithridates VI:ta vastaan. Lakia ehdotti tribuuni Gaius Manilius ja sitä kannatti myös Cicero, jonka puhe aiheesta on säilynyt nykypäiviin saakka. Aristokraatit luonnollisesti vastustivat.
Sotaretkellä Pontoksesta ja Syyriasta tuli Rooman provinsseja. Pompeius valtasi myös Jerusalemin ja tunkeutui Jerusalemin temppeliin. Pompeius laajensi Rooman vaikutusvaltaa kauas Lähi-itään aina Mustallemerelle ja Kaukasukselle asti. Pompeiuksen sotasaaliin sanotaan olleen mittaamattoman suuri. Myös Rooman valtakunnan väkiluku kasvoi huomattavasti Pompeiuksen valloitusten seurauksena.
Ensimmäinen triumviraatti
Pompeius palasi Roomaan vuonna 62 eaa. Hän vietti kolmannen triumfin Aleksanteri Suuren puvussa, idän valloittaja kun oli. Triumfia seurasivat suuret juhlat ja Pompeius jakoi runsaasti lahjoituksia. Pompeius oli kuitenkin ollut poissa Roomasta jo viisi vuotta, ja moni asia oli ehtinyt muuttua. Caesarin tähti oli nousussa. Catilinan epäonninen salaliitto oli kukistettu. Cicero oli kuitenkin ongelmissa, kun Clodius klienttijengeineen vainosi häntä taukoamatta.
Tämä jälkikäteen ensimmäiseksi triumviraatiksi nimetty liitto mahdollisti päätösten hyväksymisen senaatissa ja kansankokouksessa. Pompeius sai veteraaneilleen havittelemansa maat, mutta myös uuden vaimon Caesarin tyttärestä. Triumviraatti oli kuitenkin heikolla pohjalla. Optimaatit eivät olleet antaneet anteeksi Pompeiukselle, joka ei ollut puolustanut Ciceroa Clodiuksen toimilta. Cicero, palattuaan maanpaosta 57 eaa. pyrki kuitenkin tyynnyttelemään tilannetta. Plutarkhos kertoo myös huhuista, joiden mukaan Pompeiusta olisi tässä vaiheessa kiinnostanut politiikkaa enemmän hänen nuori vaimonsa ja muut kotiasiat. Vuonna 56 eaa. triumvirien välit rakoilivat jo selvästi, mutta miehet vahvistivat liittonsa salaisessa tapaamisessa. He sopivat, että Caesar jatkaisi Galliassa vielä viisi vuotta ja Pompeius ja Crassus olisivat seuraavan vuoden konsulit. Pompeiuksen ja Crassuksen valinta konsuleiksi onnistui, mutta heitä vastustavien joukko oli voimistunut. Valinta vaati taakseen ennennäkemättömän määrän lahjontaa ja poliittista korruptiota.
Triumvirien väliset siteet alkoivat murentua lisää. Pompeiuksen vaimo Julia, Julius Caesarin ainoa tytär kuoli vuonna 54 eaa. Crassus kuoli myöhemmin samana vuonna, kun parthialaiset tuhosivat hänen armeijansa idässä. Caesar nautti poliittisesta nosteesta, kun hänen kansansuosionsa jatkoi kasvuaan. Caesar pyrki uusimaan liittonsa Pompeiuksen kanssa tarjoamalla tälle vaimoksi siskontyttöään Octaviaa, joka oli tulevan keisarin Augustuksen sisar. Pompeius avioitui kuitenkin Metellus Scipion, joka oli eräs Caesarin vihamiehistä, tyttären Cornelian kanssa vuonna 52 eaa. Ilmeisesti optimaatit olivat todenneet Pompeiuksen pienemmäksi pahaksi ja hakivat nyt liittoa hänen kanssaan.
Samana vuonna Curia poltettiin ja Clodius murhattiin. Senaatti pyysi Pompeiusta palauttamaan järjestyksen, minkä hän tekikin armottomalla tarmolla. Senaatti etsi nyt epätoivoisesti tapaa olla tekemättä Pompeiuksesta diktaattoria. Se päättikin tehdä hänestä konsulin, toista konsulia ei nimitetty. Näin Pompeius sai laajat valtaoikeudet, joihin kuitenkin sisältyi yhä rajoituksia.
Konsulina Pompeius sääti useita Caesarille haitallisia lakeja. Caesarin ja Pompeiuksen välit katkesivat lopullisesti vuonna 51 eaa., kun Pompeius teki selväksi, että Caesar ei voisi asettua ehdolle konsulinvaalissa, jos hän ei ensin luopuisi armeijoistaan. Tätä Caesar ei voinut tehdä, sillä silloin hän olisi ollut turvaton vastustajiaan vastaan. Konflikti oli väistämätön.
Kansalaissota
thumb|Pompeius pakenee [[Farsaloksen taistelun tappion jälkeen. Jean Fouquet'n kuvitusta, 1470–1475 jaa.]]
Caesar sai kutsun senaatilta saapua yksityishenkilönä Roomaan vuonna 49 eaa. Caesar ei totellut käskyä luopua armeijastaan. Pompeius oli varma asemastaan. Hän oli sanonut:" Minun tarvitsee vain polkea maahan jalallani, ja armeijat kasvavat maasta". Caesar ylitti Rubikonin ja eteni Italiaan.
Pompeiuksen piti jättää Rooma. Hän vetäytyi Etelä-Italiaan. Caesar saapui Roomaan ja sai haltuunsa sinne jääneen valtion kassan, mikä oli vakava takaisku Pompeiukselle. Pompeius ajatteli ilmeisesti, että hänen mahdollisuutensa vastustaa Caesaria olisivat parhaat idässä. Hän vetäytyi edelleen Kreikkaan mukanaan joukko konservatiiveja. Ratkaiseva Farsaloksen taistelu käytiin 48 eaa.
Pompeius hävisi taistelun ja pakeni henkensä edestä Egyptiin. Siellä kuningas Ptolemaios XIII ja Pompeiuksen entiset upseerit totesivat parhaaksi valita puolensa ja murhasivat Pompeiuksen vuonna 48 eaa. Hänet murhattiin hänen 58. syntymäpäivänään Pelusionissa puukottamalla selkään miekalla ja tikarilla. Hänen päänsä irrotettiin ja se tarjottiin myöhemmin Caesarille seipään nokassa. Ruumis jätettiin rannalle, josta Pompeiuksen vapauttama orja sen löysi ja polttohautasi. Caesar ei ollut mielissään lahjastaan, Plutarkhoksen mukaan hän vuodatti kyyneleitä entisen liittolaisensa ja vihamiehensä muistolle.
Pompeiuksen avioliitot ja lapset
thumb|250px|Pompeiuksen kuva poikansa [[Sextus Pompeius|Sextus Pompeiuksen lyöttämässä dinaarissa, 40 eaa.]]
Joni Pakanen
Joni Pakanen (s. 1984 Oulu) on oululaislähtöinen taikuuden ammattilainen. Nykyään Helsingissä asusteleva Pakanen sai kipinän taikuuteen vuonna 1995, kun hän pääsi itse avustamaan taikuria kauppakeskuksen tilaisuudessa. 2001 harrastus muuttui ammattimaiseksi yrittäjyydeksi, ja vuonna 2002 Pakanen voitti junioritaikureiden Suomen mestaruuden, mikä antoi taikurin ammattilaisuralle viimeisen varmuuden. Vuosina 2004-2008 Pakanen suoritti medianomin tutkinnon Oulun seudun ammattikorkeakoulussa. Mediatuottajakoulutuksen jälkeen Pakanen on jatkanut taikuriuraansa täysipäiväisenä viihdetaiteilijana samalla tuottaen omia showtuotantojaan. Hän toimii tällä hetkellä myös Suomen Taikapiiri ry:n hallituksessa.
Pakanen on esiintynyt muun muassa Neo Arena -mobiilitelevisiossa Silmänkääntäjä -talkshow'n isäntänä vuonna 2007. Lisäksi 12.-14.3.2009 Oulussa toteutettu Galant Illusium - Suuren maailman taikaspektaakkeli oli Pakasen käsialaa. Vuoden 2011 syksyllä Pakanen kiersi "Comedy Magic Night with Joni Pakanen" -ohjelmallaan teatteriravintoloita ja muutti loppuvuodesta Helsinkiin. Kesällä 2012 Pakanen toteutti 13-osaisen "Tuopista vetoa?" netti-tv sarjan, jossa hän opetti baaritemppuja ja vedonlyöntejä stand up -koomikko Zaanin kanssa. 2012 hän esiintyi Sami Saikkosen ohjaamassa Peacock-teatterin "Hou Hou, Ihan Mahdoton Kabaree Go Go" -esityksessä. Vuonna 2014 Pakanen ryhtyi tuottamaan Rehelliset huijarit -taikuriklubia ja esiintyi Tanssiteatteri Hurjaruuthin perinteisessä Talvisirkuksessa yli 30 000 katsojalle. Lisäksi Pakanen kruunattiin Ravintolataikuuden Suomen mestariksi syksyllä 2014.
Grandi (sukunimi)
Grandi on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Tapaninvainio
Tapaninvainio on pientalovaltainen asuinalue Koillis-Helsingissä. Yhdessä Tapanilan kanssa se muodostaa Tapaninkylän kaupunginosan. Alueella asuu noin 8000 asukasta.
Tommaso Gherardi del Testa
Tommaso (Thomaso) Gherardi del Testa (1818 Terricciola – 1881 Pistoia, Italia) oli italialainen runoilija. Hän toimi asianajajana Firenzessä, kun vallankumous puhkesi 1848. Isänmaallisena hän osallistui itsekin taisteluihin. Hän joutui itävaltalaisten vangiksi mutta vapautui 1849 ja palasi Firenzeen. Hän on kirjoittanut kertomuksia, muun muassa La povera e la ricca (1858), joissa hän nousee Alessandro Manzonin rinnalle, ja hänestä tuli aikansa Italian luetuimpia kirjailijoita. Hänen varsinainen maineensa perustuu kuitenkin noin neljäänkymmeneen huvinäytelmään, jotka kuvaavat toscanalaista arkielämää. Niiden dialogi on soljuvaa, mutta syvempää omaperäisyyttä puuttuu. Teatro comico ilmestyi 1856–1858.
Tapaninvainio
Tapaninvainiolla on hyvät ulkoilumahdollisuudet Vantaanjoen ja Tuomarinkylän kartanon läheisyydessä. Alue sijaitsee Vantaanjoen itärannalla. Tapaninvainion pohjoispuolella kulkeva Tapaninkyläntie toimii rajana Suutarilan Töyrynummeen ja Siltamäkeen päin. Idässä Kotinummentien toisella puolella alkaa Tapanila. Etelässä naapureina ovat Ylä-Malmin ja Pukinmäen kaupunginosat.
Tapaninvainiosta on useita bussiyhteyksiä Helsingin keskustaan, Itäkeskukseen, Lentokentälle sekä Malmin ja Pukinmäen juna-asemille.
Historiaa
Keskeinen osa Tapaninvainion historiaa on Kapteenskan mäki, joka nykyään on alueen lasten suosittu leikki- ja ulkoilupaikka. Mäki on saanut nimensä venäläisen kapteenskan ja kreivittären Manfeja Multanovskajan mukaan. Kapteenskan rouva oli tuttu hahmo alueen asukkaille ja erityisesti monille lapsille, jotka muistavat tyylikkäästi pukeutuvan ja voimakastahtoisen naisen, tämän puhuvan papukaijan, ja usein lapset myös auttoivat rouvaa erilaisissa askareissa. Kapteenskan Mäellä sijaitsi Multanovskajan kartano, eläintalli, makeistehdas ja myös sodan aikana pommisuoja, Karhusuontien toisella puolella.
Kartano – alun perin Åsmuksen tilan päärakennus – purettiin lopulta pahasti rappeutuneena vuonna 1957. Sen kerrotaan kuuluneen pääkaupunkiseudun vanhimpiin puisiin rakennuksiin; rakennusvuotena mainitaan seinähirsiin tehtyjen merkintöjen mukaan 1811.
Matador Records
Matador Records on itsenäinen indie rock-musiikkiin keskittyvä levy-yhtiö, jonka perusti Chris Lombardi 1989 Yhdysvalloissa. Levy-yhtiön emoyhtiönä toimii Beggars Group.
Education, Education, Education & War
Education, Education, Education & War on brittiläisen rockyhtye Kaiser Chiefsin viides studioalbumi, joka julkaistiin maaliskuussa 2014. Albumi ylsi Britannian albumilistalla listaykköseksi. Albumilta julkaistiin singlenä viisi kappaletta.
Storoževsk
Storoževsk on kylä ja maalaiskunta Komin tasavallan Kortkerosin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Vytšegdajoen rannalla 48 kilometriä Kortkerosista koilliseen. Asukkaita on 1 900 henkeä (vuonna 2007).
Kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1646. Se kasvoi voimakkaasti 1800-luvun aikana ja muuttui kirkonkyläksi 1900-luvun alussa. Vuosina 1929–1963 kylä oli Storoževskin piirin keskus. Asukkaista valtaosa on komeja. Venäjänkielinen nimitys perustunee muinaiseen vartiopaikkaan (ven. storož ’vartija’), kominkielinen lähellä sijaitsevaan Šoinatyn järveen (šoina ’ruumis, hauta’ + ty ’järvi’).
Lüshunkoun taistelu
Lüshunkoun taistelu oli ensimmäisen Kiinan-Japanin sodan maataistelu. Se käytiin 21. marraskuuta 1894 Lüshunkoussa Mantšuriassa keisarillisen Japanin ja Kiinan keisarikunnan joukkojen välillä.
Taustaa
Jalujoella käydyn Jiulianchengin taistelun sekä muutamien vähäisempien Liaodongin niemimaalla käytyjen kahakoiden jälkeen japanilaisten strategiseksi tavoitteeksi muodostui vankasti linnoitetun Lüshunkoun laivastotukikohdan valtaaminen. Kiinaa hallitseva Qing-dynastia rakensi tukikohtaa kuusitoista vuotta ja se oli paremmin varusteltu kuin Hongkong. Alueen suojana oleva vuoristoinen alue oli vahvasti linnoitettu ja aseistettu tykistöllä ja se oli siten monien mielestä valloittamaton. Tukikohdassa oli muun muassa kuivatelakat sekä tarvittavat laitteet Beiyangin laivaston sotalaivojen kunnostamiseksi ja sen menetys merkitsisi, että Kiina ei kykenisi kunnostamaan taistelussa vaurioituneita aluksiaan. Lüshunkoun, joka sijaitsi Bohainlahden suulla, valvoi samalla Pekingiin saapuvaa meriliikennettä.
Taistelu
Kenraali Oyama Iwaon komentama Japanin 1. armeija jaettiin kahteen armeijakuntaan. Ensimmäinen marssi pohjoiseen uhaten Mukdenia ja toinen marssi etelään alas Liaodongin niemimaata kohti Lüshunkouta. Kenraaliluutnantti Yamaji Motoharun ja kenraali Nogi Maresuken komentama Japanin 2. armeija nousi maihin 24. lokakuuta Pi-tse-wossa. Nogin joukot valtasivat 6. marraskuuta vain vähäistä vastarintaa kohdaten linnoitetun Jinzhoun, jonka takana oli niemimaan kapein vain seitsemisen kilometriä leveä kohta, mikä katkaisi Lüshunkoun maayhteydet.
Seuraavana päivänä Nogi marssi Dalianin satamakaupunkiin kohtaamatta vastarintaa, koska kiinalaisjoukot olivat paenneet Lüshunkouhun edellisenä yönä. Vaurioitumattomina haltuun saadut satamalaitteet paransivat japanilaisjoukkojen huoltomahdollisuuksia merkittävästi. Lisäksi kiinalaiset olivat jättäneet jälkeensä miinakenttien kartat sekä yksityiskohtaiset piirrokset Lüshunkoun puolustuksesta. Tilannetta heikensi vielä keisarillisen Japanin laivaston saatua haltuunsa varakuninkaan kirjeen puolustajille, minkä mukaan laivaston tuli vetäytyä Weihaiweihin ennen kuin taistella japanilaisia vastaan avomerellä. Vetäytymisen aikaan Beiyangin laivaston lippulaiva Zhenyuan ajoi karille Weihaiwein sataman suulla.
Lüshunkoun edustalla alkoi kahakointi 20. marraskuuta, mikä aiheutti paniikkia puolustajissa aiheuttaen ryöstelyä ja hävitystä. Pääosa upseereista pakeni parilla pienellä aluksella, jotka olivat jääneet satamaan.
Hyökkäys alkoi keskiyöllä 21. marraskuuta. Tykistön tukemana japanilaiset ryntäsivät kaikkiin tärkeimpiin pesäkkeisiin vallaten ne seuraavaan puoleen päivään mennessä. Rannan linnakkeet kestivät hieman pidempään, mutta viimeinenkin niistä vallattiin kello 17.00 mennessä. Yöllä 22. marraskuuta henkiinjääneet kiinalaiset puolustajat pakenivat asemistaan hyläten 57 suuri kaliiperista ja 163 pieni kaliiperista tykkiä. Linnakkeet, telakat ja suuri hiilivarasto vallattiin pääosin koskemattomina.
Japanilaisjoukkojen tunkeutuessa kaupunkiin taloihin piiloutuneet kiinalaissotilaat avasivat tulen. Japanilaiset etsivät kiinalaisjoukkojen edustajia talo talolta tappaen vastarintaa tehneet. Kiinalaisjoukot kärsivät virallisten arvioiden mukaan 4000 miehen tappiot kaatuneina japanilaisten tappioiden ollessa 29 kaatunutta ja 233 haavoittunutta.
Taistelun jälkeen
thumb|Adachi Ginkon puupiirros taistelusta. Voiton nopeus teki taistelusta käännepisteen länsimaiden tarkkailijoiden ajattelulle ja samalla se heikensi merkittävästi Qing-dynastian merkitystä. Kiinan hallituksen reaktio oli kieltää laivastotukikohdan valtaus ja Li Hongzhang menetti kaikki viralliset arvonimensä.
2S1 Gvozdika
thumb|250px|Suomalainen 122 PsH 74 -panssarihaupitsi moottoriluukku auki. thumb|250px|2S1 "Gvozdika" esillä Suuren isänmaallisen sodan museossa [[Kiovassa.]] 250px|thumb|right|Suomalainen 122 PsH naamioituna tuliasemassa [[Rovajärvi|Rovajärvellä.]]
2S1 "Gvozdika" (, suom. neilikka, Suomen puolustusvoimissa nimellä 122 panssarihaupitsi 74) on MT-LB-kuljetuspanssarivaunun alustalle rakennettu panssaroidulla itsevetävällä lavetilla liikkuva panssarihaupitsi. Venäjän asevoimissa se tunnetaan myös nimellä SAU-122. Suomen puolustusvoimissa panssarihaupitsia käytetään mekanisoidun taisteluosaston tykistöosana kahtena patteristona, joissa niitä on yhteensä 18 kappaletta. Mekanisoitua taisteluosastoa voidaan käyttää sellaisenaan esimerkiksi valmiusyhtymän osana.
Panssarihaupitsin tykki 2A31 on lähes sama kuin Suomessakin käytössä oleva neuvostoliittolainen D-30/122 H 63. Sen suurin kantama on noin 15 km. Tykki on varustettu latauslaitteella, joka työntää lataussillalle asetetun ammuksen ja kartussin panoskammioon.
Doom 64
Doom 64 on Midway Gamesin kehittämä ensimmäisen persoonan ammuntapeli, joka on julkaistu vuonna Nintendo 64:lle.
Ammunta kesäolympialaisissa 1900 – miesten 300 metrin vapaakiväärin makuuammunta
Miesten 300 metrin sotilaskiväärin makuuasentokilpailu kesäolympialaisissa 1900 käytiin 3. – 5. elokuuta. Kilpailuun osallistui 30 ampujaa kuudesta eri valtiosta jaettuna siten, että joka maasta tuli viisi urheilijaa. Jokainen ampui 40 laukausta ja maksimipistemäärä oli 400. Kilpailun voitti ranskalainen Achille Paroche.
Doom 64
Peli sijoittuu demonien täyttämään maailmaan, jossa pelaajan pitää etsiä korttiavaimia ja vipuja päästäkseen eteenpäin.
2S1 Gvozdika
2S1 tuli käyttöön Neuvostoliiton armeijassa 1970-luvulla ja se nähtiin ensi kerran julkisesti paraatissa Puolassa 1974, jolloin se sai Yhdysvalloissa koodinimen M1974. Asetta on valmistettu Bulgariassa, Puolassa ja Neuvostoliitossa.
Doom 64
Aiheesta muualla
DOOM
Ragnar Granvik
Ragnar Ingemar Granvik (7. joulukuuta 1910 Teerijärvi – 10. lokakuuta 1997 Kruunupyy) oli suomalainen poliitikko ja maanviljelijä.
Granvik suoritti kansakoulun jälkeen maamieskoulun ja toimi maanviljelijänä kotipaikkakunnallaan Teerijärvellä. Naimisiin hän meni vuonna 1940 Birgitta Viola Hästbackan kanssa. Heillä oli kaksi tytärtä ja kaksi poikaa. Toinen pojista, maanviljelysneuvos Nils-Anders Granvik (1944–2021), toimi isänsä tapaan kansanedustajana. Toinen poika Carl-Johan Granvik loi puolestaan kansainvälisen pankkiuran ja sai rahoitusneuvoksen arvonimen.
Ragnar Granvik itse sai kunnallisneuvoksen arvonimen vuonna 1978.
Seksuaalisen väkivallan uhrien tukikeskus Seri
Seksuaalisen väkivallan uhrien tukikeskus Seri on keskus, joka tarjoaa seksuaalisen väkivallan kohteeksi joutuneelle ihmiselle Suomessa kaiken hänen tarvitsemansa avun ilmaiseksi yhdestä paikasta. Tukikeskus auttaa yli 16-vuotiaita seksuaalirikoksen uhreja sukupuolesta riippumatta kuukauden sisällä tapahtuneesta. Keskukseen pääsee kävelemällä ovesta sisään, ilman lähetettä tai tekemättä rikosilmoitusta. Serissä kokonaisvaltaista apua saa samasta paikasta kätilöltä ja lääkäriltä (mahdolliset ensitutkimukset ja näytteiden otto), psykologilta, sosiaalityöntekijältä, joka auttaa arjen asioissa; ja kristinuskoiselta sairaalapastorilta. Keskukseen voi halutessaan tulla omaisen kanssa.
Tukikeskuksen alaikäraja on 16 vuotta, mutta esimerkiksi Lastenklinikan pyynnöstä keskus ottaa näytteet alle 16-vuotiaista lapsista. Nykyisin ainoa tukikeskus on Helsingin seudun yliopistollisen keskussairaalan ylläpitämä keskus, joka sijaitsee Helsingissä Meilahdessa ja se tarjoaa apua pääkaupunkiseudun asukkaille. Keskuksia on tarkoitus perustaa lisää.
Tukikeskuksella on ympäri vuorokauden toimiva päivystysnumero.
Historia
Euroopan neuvoston sopimus, joka torjuu perheenjäseniin kohdistuvaa sekä naisiin kohdistuvaa väkivaltaa (Istanbulin sopimus), otettiin Suomessa käyttöön vuonna 2015. Sopimus velvoittaa Suomea seksuaalirikostukikeskusten perustamiseen.
Ensimmäinen seksuaaliväkivallan tukikeskus avattiin Helsingin Naistenklinikalle 29. toukokuuta 2017. Pääkaupunkiseudun kuntien asukkaat (helsinkiläiset, espoolaiset, vantaalaiset ja kauniaislaiset) saavat ilmaiseksi apua avatusta tukikeskuksesta. Se on Suomen ensimmäinen keskus, joka tarjoaa apua kokonaisvaltaisesti. Sitä ennen 1960-luvulta lähtien raiskauksen kohteeksi joutuneet on ohjattu Helsingissä rikosilmoituksen tekemisen jälkeen näytteiden ottoon oikeuslääkäriasemalle. Tällöin muuta apua saa useista eri paikoista ja sen saaminen on paljon kiinni uhrin omasta jaksamisesta.
Helmikuuhun 2018 mennessä keskuksessa oli käynyt 227 asiakasta. Heistä 222 oli naisia ja 5 miehiä.
Terveyden ja hyvinvoinnin laitos toivoo, että uudet tukikeskukset avataan vuoden 2019 alussa Tampereella ja Turussa, Kuopiossa ja Oulussa on suunniteltu keskusten perustamista. Keskuksia on tarkoitus avata lisäksi muihin päivystäviin sairaaloihin, kunhan terveys- ja sosiaaliuudistus on selvillä.
Stay Together
Stay Together on brittiläisen rockyhtye Kaiser Chiefsin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin lokakuussa 2016. Albumi ylsi Britannian albumilistalla parhaimmillaan sijalle 4. Stay Togetherilta julkaistiin singlenä kappaleet ”Parachute”, ”Hole in My Soul” ja ”We Stay Together”.
Aleš Kotalík
Aleš Kotalík (s. 23. joulukuuta 1978 Jindřichův Hradec, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Seuraura
Ennen uraansa Pohjois-Amerikassa Kotalík pelasi HC České Budějovicessa, ensin junioreissa ja vuodesta 1997 seuran edustusjoukkueessa Tšekin Extraligassa. Kolmella ensimmäisellä ammattilaiskaudellaan hän kuului tasaisesti joukkueensa kymmenen tehokkaimman pelaajan joukkoon: tulokaskaudellaan 1997–1998 hän teki 16 tehopistettä, yhdeksän maalia ja seitsemän syöttöpistettä, 47:ssä runkosarjaottelussa, 1998–1999 21 tehopistettä, kahdeksan maalia ja 13 syöttöpistettä, 41:ssä runkosarjaottelussa ja 1999–2000 19 tehopistettä, seitsemän maalia ja 12 syöttöpistettä, 43:ssa runkosarjaottelussa. Neljännellä ammattilaiskaudellaan, kaudella 2000–2001, Kotalík oli joukkueensa eniten maaleja, syöttöpisteitä ja tehopisteitä tehnyt pelaaja tehtyään 19 maalia ja 29 syöttöpistettä, 48 tehopistettä, 52:ssa runkosarjaottelussa.
Kotalík sai NHL-varauksen, kun Buffalo Sabres varasi hänet numerolla 164 varaustilaisuuden 1998 kuudennella kierroksella, ja hän siirtyi Sabresiin vuonna 2001. Hän pelasi kaudella 13:ssa NHL:n runkosarjaottelussa ja teki neljä tehopistettä, maalin ja kolme syöttöpistettä. Pääosa kaudesta kului AHL:n Rochester Americansissa, Sabresin silloisessa farmiseurassa, jota hän edusti 68:ssa runkosarjaottelussa. Hän teki 43 tehopistettä, 18 maalia ja 25 syöttöpistettä, ollen Americansin kolmanneksi paras pistemies. Asemansa Sabresin vakiokokoonpanossa Kotalík vakiinnutti kaudella, jolla hän pelasi 68 NHL:n runkosarjaottelua. Hän sijoittui NHL:n tulokkaiden maalipörssissä toiseksi Henrik Zetterbergin jälkeen ja tulokkaiden pistepörssissä neljänneksi tehtyään 21 maalia ja 14 syöttöpistettä, 35 tehopistettä.
Kauden 2004–2005 Kotalík pelasi HC Bílí Tygři Liberecissä Tšekin Extraligassa NHL-kauden peruunnuttua työsulun vuoksi. Hänen tähänastisen uransa tilastojen valossa paras kausi on ollut tuon kauden jälkeinen kausi, jolla hän teki 62 tehopistettä, 25 maalia ja 37 syöttöpistettä, 82:ssa runkosarjaottelussa ja 11 tehopistettä, neljä maalia ja seitsemän syöttöpistettä, 18:ssa pudotuspeliottelussa. Hän oli tuolla kaudella Sabresin kolmanneksi paras pistemies Maksim Afinogenovin ja Chris Druryn jälkeen. Hän pelasi Buffalossa vuosien 2001 ja 2009 välillä 426 runkosarjaottelua, joissa teki 114 maalia ja antoi 124 maalisyöttöä. Maaliskuussa 2009 hänet myytiin Edmonton Oilersiin vaihdossa toisen kierroksen varausvuoroon varaustilaisuudessa 2009. Heinäkuussa 2009 hän siirtyi vapaana agenttina New York Rangersiin ja helmikuussa 2010 Calgary Flamesiin pelaajakaupassa, jossa Flamesiin siirtyi hänen lisäkseen Christopher Higgins. Rangersiin siirtyivät Olli Jokinen ja Brandon Prust. Erityisesti Calgaryssä Kotalíkin tehot laskivat huomattavasti hänen parhaimpiin kausiinsa verrattuna. Hän pelasi joukkueessa kahdella kaudella yhteensä 52:ssa ottelussa, joissa teki vain seitsemän maalia ja kaikkiaan 11 tehopistettä. Kauden alussa hän oli sivussa yli 20:stä NHL-ottelusta polvivamman vuoksi ja vuoden 2011 alussa hänet lähetettiin Flamesin farmiseuraan Abbotsford Heatiin, jossa hän pelasi 25 AHL-ottelua. Kesäkuussa 2011 Kotalík palasi Buffalo Sabresiin pelaajakaupassa, jossa Sabres sai hänen lisäkseen puolustaja Robyn Regehriin ja toisen kierroksen varausvuoron varaustilaisuudessa 2012, ja jossa Flames sai puolustaja Chris Butlerin ja hyökkääjä Paul Byronin.
Kotalik ei onnistunut pelaamaan itselleen paikkaa Sabresin kokoonpanoon kaudeksi 2011–2012, vaan hänet lähetettiin ennen kauden alkua farmijoukkue Americansiin. Sabres ja Kotalik sopivat tämän jälkeen, että Kotalik voi palata Eurooppaan. Hän tekikin sopimuksen HC České Budějovicen kanssa.
Maajoukkueura
Kotalík teki arvokilpailudebyyttinsä vuonna 2006, jolloin hän edusti Tšekin jääkiekkomaajoukkuetta Torinon talviolympialaisten jääkiekkoturnauksessa. Hän tuli mukaan kesken turnauksen, kun Patrik Eliáš oli joutunut jättämään joukkueen loukkaantumisen vuoksi. Hän pelasi Torinossa neljä ottelua, jääden vaille tehomerkintöjä, ja oli voittamassa olympiapronssia. Vuosina 2008 ja 2009 Kotalík edusti maataan jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa.
André de Wavrin
André de Wavrin (6. kesäkuuta 1911 Pariisi – 20. joulukuuta 1998 Pariisi) oli Ranskan vastarintaliikkeen tiedustelupäällikkö ja myöhemmin esikuntapäällikkö toisessa maailmansodassa. Hänet tunnettiin myös salanimellä Eversti Passy. thumb|Vapaan Ranskan lippu Pariisissa syntynyt de Wavrin opiskeli École polytechnique'ssa. Toisen maailmansodan syttyessä hän opetti linnoitustekniikkaa École spéciale militaire de Saint-Cyr -sotilasoppilaitoksessa.
Hän osallistui Narvikin sataman englantilais-ranskalaiseen valtausyritykseen, joka päättyi Ranskan puolustuksen pettäessä. de Wavrin päätyi Manchesterin kautta De Gaullen päämajan palvelukseen 1. heinäkuuta 1940. Hänestä tuli Vapaan Ranskan tiedusteluelinten suunnittelija ja tiedustelujohtaja, myöhemmän BCRA-tiedustelupalvelun perustaja. Yhdessä eräiden muiden vastarintaliikkeessä toimivien upseerien kanssa de Wavrin valitsi peitenimen Pariisin metroasemien nimien joukosta: eversti Passy oli syntynyt. Heinäkuussa 1944 de Wavrin nimitettiin vastarintaliikkeen esikuntapäälliköksi eversti Eonin alaisuudessa.
De Wavrinin perustama Bureau Central de Renseignements et d'Action (BCRA) -tiedustelupalvelu ja eräitä muita organisaatioita yhdistettiin SDECE:ksi (Service de Documentation Extérieure et de Contre-Espionnage). Organisaation johtoon nousi Henri-Alexis Ribiere.
De Wavrin pidätettiin 6. toukokuuta 1946. Tiedustelupalvelu SDECE epäili häntä SDECE:n edeltäjän (jonka perustaja ja johtaja De Wavrin oli) varojen kavaltamisesta. Antony Beevorin mukaan todelliset syyt olivat poliittiset: De Wavrin ja De Gaulle vastustivat Léon Blumin pyrkimyksiä hankkia Yhdysvalloilta Ranskalle lainarahoitusta. Taloudelliset epäselvyydet De Wavrinin johtamassa tiedustelupalvelussa olivat kuitenkin todellisia, mutta jo aiemmin tiedossa. Beevorin mukaan on todennäköistä, että De Wavrin keräsi (De Gaullen tieten) "sotakassaa". He uskoivat kolmannen maailmansodan olevan todennäköinen ja pyrkivät turvaamaan gaullistien riippumattomuutta, jos sota länsivaltojen ja kommunistien välillä syttyisi.
Kunnialegioonan suurristillä 1981 palkittu De Wavrin teki siviiliuran Banque Worms'n ja useiden ranskalaisten yhtiöiden palveluksessa.
Bərdə
Bərdə on kaupunki Azerbaidžanissa. Se sijaitsee Karabahin tasangolla virtaavan Tərtərjoen varrella 314 kilometriä Bakusta länteen. Kaupunki on Bərdən piirin keskus. Sieltä on rautatieyhteys Yevlaxiin. Asukkaita on 41 300 henkeä (vuonna 2010).
Kaupungin lähellä sijaitsevat muinaisen Partavin kaupungin rauniot. 400-luvulta lähtien se oli Kaukasian Albanian pääkaupunki. Arabit valtasivat kaupungin 700-luvun alussa. Tärkeiden karavaanireittien risteyksessä sijainnut Barda oli huomattava kaupan ja käsityöammattien keskus. Pohjoisesta tulleet rusit hävittivät sen vuonna 943/944.
Nykyään Bərdə on maatalousalueen keskus. Maanjäristyksiltä säilyneistä nähtävyyksistä huomattavimpia ovat 1300-luvulla rakennettu tornimainen mausoleumi ja neliminareettinen Imamzaden moskeija. Kulttuuritalossa toimii historiallinen museo.
Ust-Lektšim
Ust-Lektšim (myös Ust-Loktšim,, Усть-Локчим; ) on maaseututaajama ja maalaiskunta Komin tasavallan Kortkerosin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee lähellä Vytšegdaan laskevan Loktšimjoen suuta 8 kilometriä Kortkerosista kaakkoon. Taajamassa on 960 ja kunnassa 1 100 asukasta (vuonna 2007).
Taajama on syntynyt 1930-luvun alussa uittotyöläisten asutukseksi. Vuonna 1989 sen asukkaista 52 % oli komeja ja 35 % venäläisiä. Ust-Lektšimin kuntaan kuuluu myös Martityn (ven. ja komiksi Мартиты) maaseututaajama. Tärkein työnantaja on metsäteollisuus. Palveluihin kuuluvat Ust-Lektšimin lastentarha, keskikoulu, lasten turvakoti, kulttuuritalo ja kirjasto sekä Ust-Lektšimin ja Martityn ensiapuasemat. Lähistöllä sijaitsee Stalinin vainojen uhrien hautapaikkoja.
Quba
Quba on kaupunki Azerbaidžanissa Kaukasusvuoriston pääjonon koillisella reuna-alueella. Se sijaitsee Qudyalçayjoen varrella 165 kilometriä Bakusta luoteeseen. Kaupunki on Quban piirin keskus. Sen kautta kulkee Bakun ja Venäjän rajan välinen M2-valtatie. Asukkaita on 24 000 henkeä (vuonna 2010).
Kaupunki on perustettu 1400-luvulla. 1700-luvun puolivälistä lähtien se oli Quban kaanikunnan keskus. Venäläiset valtasivat alueen vuonna 1806. Myöhemmin Quba oli Derbentin ja Bakun lääneihin kuulunut kihlakuntakaupunki. 1800-luvun lopulla siellä asui azereja, juutalaisia, armenialaisia ja venäläisiä. Ympäröivän maaseudun suurimman etnisen ryhmän muodostivat tatit. Vuoristojuutalaisten asuttama Qırmızı Qəsəbən (ven. Krasnaja Sloboda) esikaupunki sijaitsee Qubaa vastapäätä Qudyalçayn toisella rannalla.
Blackpink
Blackpink (, tyyliteltynä BLACKPINK tai BLΛƆKPIИK) on YG Entertainmentin vuonna 2016 perustama nelijäseninen eteläkorealainen tyttöbändi. Yhtyeeseen kuuluvat jäsenet Jisoo, Jennie, Rosé ja Lisa.
Ryhmä julkaisi ensimmäisen singlealbuminsa Square One 8. elokuuta 2016.
Blackpink on rikkonut useita Billboardin ennätyksiä. Se on ainoa K-pop-tyttöbändi, joka on noussut Billboardin "Emerging Artists" -listan kärkeen sekä Billboard Hot 100 -listalla sijalle 55. Kesäkuussa 2018 Billboardin "Social 50" -listalla yhtye oli 5. sijalla.
Blackpinkin YouTube-kanavalla on yli 90 miljoonaa tilaajaa, eli enemmän kuin yhdelläkään muulla artistikanavalla.
Historia
pienoiskuva|oikea|Black Pink tammikuussa 2018 [[Korean tasavalta|Etelä-Koreassa Seoul Music Awards –tapahtumassa.]] Ensimmäisiä huhuja ja kuvia jäsenehdokkaista uuteen tyttöryhmään YG Entertainment -levy-yhtiöltä tuli jo vuonna 2011. Fanien viiden vuoden odotuksen jälkeen YG Entertainment paljasti tulevan yhtyeen lopullisen kokoonpanon ja nimen 28. kesäkuuta 2016. Nimivaihtoehtoja ryhmälle olivat myös Pinkpunk, tai Babymonster. Blackpink on levy-yhtiön ensimmäinen tyttöyhtye seitsemään vuoteen sitten 2NE1-tyttöryhmän.
Blackpink julkaisi ensimmäisen singlealbuminsa Square One 8. elokuuta 2016. Albumi sisältää kaksi hip hop -kappaletta: ”Boombayah” ja ”Whistle”.
Toinen singlealbumi Square Two julkaistiin 1. marraskuuta 2016. Albumi sisältää kolme kappaletta: "Playing with Fire", "Stay" ja akustinen versio kappaleesta "Whistle".
Uuden singlensä "As If It’s Your Last" Blackpink julkaisi 22. kesäkuuta 2017. Kappale on erilainen kuin yhtyeen aiemmat ja muistuttaa enemmän ryhmän "Pink"-puolta, joka on pirteämpi ja värikkäämpi.
Ryhmä debytoi Japanissa 30. elokuuta 2017 japaninkielisellä minialbumillaan Blackpink. Albumi julkaistiin uudelleenpakattuna 29. maaliskuuta 2018.
Blackpink julkaisi ensimmäisen koreankielisen minialbuminsa Square Up 15. kesäkuuta 2018. Yhtyeen musiikkivideo "DDU-DU DDU-DU" on vuoteen 2023 mennessä ylittänyt 2 miljardia katselukertaa YouTubessa.
Toinen koreankielinen minialbumi, Kill This Love, julkaistiin 5. huhtikuuta 2019. Albumin samannimisen singlen musiikkivideo rikkoi seuraavana vuonna miljardin YouTube-katselukerran rajan. Vuoteen 2023 mennessä videota ollaan katseltu 1,8 miljardia kertaa.
Blackpink julkaisi ensimmäisen albuminsa, The Album, 2. lokakuuta 2020. Pääsinglen "How You Like That" musiikkivideo sai 1,2 miljardia katselukertaa, kun taas saman kappaleen tanssivideoa ollaan katsottu peräti 1,4 miljardia kertaa.
Blackpink julkaisi toisen albuminsa, Born Pink, 16. syyskuuta 2022. Albumin pääbiisi "Pink Venom" julkaistiin jo kuukausi aikaisemmin, ja toinen single "Shut Down" samana päivänä albumin kanssa. "Pink Venomin" ennätyksiä rikkonut musiikkivideo keräsi 24 tunnissa yli 90 miljoonaa katselukertaa, 29 tunnissa ja 25 minuutissa yli 100 miljoonaa katselukertaa ja 134 vuorokaudessa yli 500 miljoonaa katselukertaa.
Jäsenet
Jisoo (oik. Kim Ji-soo, ; s. 3. tammikuuta 1995 Soul, Etelä-Korea) on eteläkorealainen laulaja, näyttelijä ja malli. Jisoo liittyi YG Entertainmentiin heinäkuussa 2011. Hän on Blackpinkin laulaja, visual, eli kauneimmaksi luokiteltu jäsen, näyttelijä,ja vanhin jäsen.
Rosé (oik. Roseanne Park tai Park Chae-young, ; s. 11. helmikuuta 1997 Auckland, Uusi-Seelanti) on korealais-australialainen laulaja ja malli. Rosé kasvoi Melbournessa, Australiassa. Hän liittyi YG Entertainmentiin toukokuussa 2012 ja muutti silloin Etelä-Koreaan. Hän on Blackpinkin päälaulaja ja johtava tanssija.
Lisa (oik. Lalisa Manobal tai Pranpriya Manobal, ; s. 27. maaliskuuta 1997 Buriram, Thaimaa) on thaimaalainen räppäri, tanssija ja malli. Lisa liittyi YG Entertainmentiin huhtikuussa 2011. Hän oli YG Entertainmentin ensimmäinen ei-korealainen artisti. Blackpinkissä hän on räppäri, sivulaulaja, päätanssija ja nuorin jäsen.
Rakkauden jälkeen – Kaikki levytykset ja arkistojen aarteita 1963–1988
Rakkauden jälkeen – Kaikki levytykset ja arkistojen aarteita 1963–1988 on suomalaisen iskelmälaulaja Carolan (1941–1997) tuotantoa kokoava kahdeksan CD-levyn boksi, joka julkaistiin Warner Musicin kustantamana 6. huhtikuuta 2011. Kokoelma sisältää 97 levytystä ja 72 ennen julkaisematonta versiota sekä satasivuisen kirjan.
Kwang Yi
Kwang Yi oli Kiinan Qing-dynastian Kwangtungin laivaston Foochowin telakalla 1890-luvun alussa valmistettu teräsrunkoinen Kwang Yi -luokan tykkivene. Alus oli varustettu törmäyskeulalla, korotetulla etukannella, kolmella mastolla ja yhdellä savuhormilla. Aseistuksena oli kolme Kruppin valmistamaa 4,7 tuuman 40 pituuskaliiperin pikatykkiä, joista kaksi oli asennettu savuhormin kahtapuolin ja kolmas perään. Aseistuksen täydensi neljä 14 tuuman torpedoputkea, joista kaksi keulassa ja kaksi takakannella.
Palvelus
Keisarillisen Japanin laivasto upotti aluksen 25. heinäkuuta 1894 Pungdon taistelussa.
Vaaleanpunainen pantteri (vuoden 1963 elokuva)
Elokuva on Blake Edwardsin luoman Vaaleanpunainen pantteri -elokuvasarjan ensimmäinen osa. Vaikka elokuvan varsinainen pääosan esittäjä onkin Niven, rakennettiin elokuvasarjan jatko Peter Sellersin ympärille, sillä hänen esittämänsä hölmö ranskalaisetsivä Jacques Clouseau varasti katsojien huomion. Hahmon alkuperäisenä tarkoituksena oli toimia elokuvan koomisena kevennyksenä, ja roolia oli ennen Sellersiä tarjottu Peter Ustinoville.
Elokuva valittiin vuonna 1993 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. The New York Times -lehden kriitikot valitsivat Vaaleanpunaisen pantterin vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Euroopan kylmäaalto 2012
thumb|Kartta keskilämpötilan poikkeamista 25. tammikuuta – 1. helmikuuta väliseltä ajalta. Euroopan kylmäaalto 2012 oli kylmä aalto, joka alkoi 27. tammikuuta 2012 ja toi lunta sekä kylmiä lämpötiloja suureen osaan Eurooppaa. Koko aallossa raportoitiin saaneen surmansa 824 ihmistä. Erittäin kylmiä lämpötiloja mitattiin monin paikoin Itä-Euroopan maissa, joissa lämpötila laski jopa alle −35 asteen. Koko kylmyysaallon matalin lämpötila, −42,7 astetta, mitattiin Suomessa.
Eurooppa
thumb|Talvea 2012 [[Bukarestissa, Romaniassa.]] thumb|Lumisade [[Piazza del Popololla, Roomassa.]]
Afrikka
Kylmäaalto näkyi myös ainakin Pohjois-Afrikan Algeriassa ja Libyassa siellä hyvin harvinaisen lumipeitteen merkeissä.
Rhinopithecus strykeri
Rhinopithecus strykeri on häntäapinoiden heimoon kuuluva kädellinen. Se löydettiin vuonna 2010 Myanmarista, ja sen arvioitu populaatio on 260–330 yksilöä.
Ulkonäkö
R. strykeri on pääväriltään musta, mutta sillä on valkoiset korvatupsut ja parta. Sen huulet ovat ulkonevat. Lajin epätavallisin piirre on ylöspäin kääntyneet sieraimet. Lajin häntä on pitkä, sillä se on 1,4-kertainen muuhun vartaloon verrattuna.
Simulantit
Simulantit on Philip K. Dickin vuonna 1964 ilmestynyt tieteisromaani. Teoksen on suomentanut Likelle vuonna 1999 J. Pekka Mäkelä.
Rhinopithecus strykeri
Levinneisyys ja elinympäristö
Lajin arvellaan elävän pienellä, noin 270 neliökilometrin laajuisella alueella Kachinin osavaltiossa Myanmarin koillisosassa. Lajin populaatioksi on arvioitu 260–330 yksilöä. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto ei ole vielä arvioinut lajin uhanalaisuutta, mutta todennäköisesti se on äärimmäisen uhanalainen.
Lajin asuinalue on Mawjoen varrella. Se on eristyksissä muista Rhinopithecus-suvun lajeista, sillä asuinalueiden välissä virtaa kaksi suurta jokea: Mekong ja Salween. Lähin sukulaislaji on Kiinan Yunnanin maakunnasta löytyvä bietinpystynenäapina.