cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Janne Oksanen
Ura
Janne Oksanen soitti ensimmäisen soolokonserttinsa 15-vuotiaana, jonka jälkeen hän on esiintynyt laajasti Suomen lisäksi monissa Euroopan maissa ja Yhdysvalloissa. Keväällä 2018 hän esitti Toivo Kuulan koko pianotuotannon loppuunmyydyssä Musiikkitalon Camerata-salissa Helsingissä. Yle Radio 1 äänitti konsertin. Syksyllä 2019 Alba Records julkaisi Oksasen debyyttialbumin Kuula: The Piano Works, joka on saanut arvioina muun muassa Helsingin Sanomilta viisi tähteä ja paikan ”Vuoden 2019 parhaat albumit” -listalla. Julkaisua seurasi yli 30 kaupungin konserttikiertue.
Oksanen on palkittu useissa kansallisissa ja kansainvälisissä kilpailuissa, muun muassa Helmi Vesa 2019, Nordic Piano Competition 2017 (Paras Bach-tulkinta), Leevi Madetoja 2012 ja Citta di Ghioggia 2009. Hän on esiintynyt Academy Winds -orkesterin, Vantaan Nuorten Sinfoniaorkesterin ja Tapiolan Nuorten Sinfonikkojen solistina.
Oksanen on myös monipuolinen pedagogi. Yhdysvalloissa tunnettu ergonominen pianonsoiton lähestymistapa Taubman Approach paransi hänen pitkäaikaiset rasitusvammansa alkuvuodesta 2017 ja hän on sittemmin syventynyt tämän lähestymistavan opiskeluun ja opettamiseen. Hän kirjoitti aiheesta kirjallisen maisterityönsä Taubman Approach – pianistin parantava voima, joka huomioitiin muun muassa Rondo-lehdessä. Toukokuussa 2018 hän vieraili Lapin musiikkiopistossa mestarikurssiopettajana ja luennoitsijana.
Oksanen opiskeli Sibelius-Akatemiassa ja Pariisin konservatoriossa. Hänen opettajiinsa ovat kuuluneet Teppo Koivisto, Rebekka Angervo ja Pariisin konservatoriossa vuosina 2014–2015 Denis Pascal. Oksanen on lisäksi osallistunut Pascal Devoyonin, Konstantin Boginon, Edna Golandskyn, Malcolm Bilsonin, Alberto Nosèn, Liisa Pohjolan ja Matti Raekallion pitämille mestarikursseille. Oksanen sai musiikin kandidaatin oppiarvon vuonna 2016 ja siirtyi maisteriopintoihin, joissa häntä on ohjannut Risto-Matti Marin. un muassa tulkinnut Toivo Kuulan kokonaistuotannon pianolle.
Oksanen on esiintynyt orkesteripianistina nuorten sinfonikkojen (2011) sekä Esa-Pekka Salosen johtaman Sibelius-Akatemian ja Juilliard Schoolin yhteisorkesterin (2017) kanssa. Vuonna 2018 Oksanen vieraili luennoimassa ja pitämässä mestarikurssia Lapin musiikkiopistossa.
Araucanian valloitus
250px|thumb|oikea|Chilen uusi raja 1870 Araucanian valloitus (1861–1883) oli sarja sotilaallisia operaatioita, joilla Chile varmisti itselleen Araucanian alueen. Sotaa käytiin aluetta asuttanutta ja pitkään de facto itsenäisessä asemassa olleita mapucheintiaaneja vastaan.
Tausta
Mapuchet olivat alueen alkuperäisasukkaita. He olivat päihittäneet Espanjan Araucon sodassa ja olleet riippumattomia satoja vuosia. Araucon sodan jälkikonfliktit alkoivat loppua vasta Chilen itsenäistyttyä, jolloin useat mapuche-päällikot tekivät rauhan uudisasukkaiden kanssa. Kun Chile rupesi kasvamaan ja vaurastumaan, sen asenteet naapureitaan kohtaan muuttuivat vihamielisiksi. Chile kävi sotia Espanjaa, Boliviaa ja Perua vastaan saaden aluelisäyksiä. Chilen väestö kasvoi ja monia chileläisiä muutti Araucanian eteläpuolellekin, kuten Valdiviaan.
1860 ranskalainen Orelie-Antoine de Tounens julistettiin Araucanian ja Patagonian hallitsijaksi, vaikka maa ei hallinnut kuin Araucanian aluetta. Pelko valtion laajemmasta kansainvälisestä tunnustamisesta sai Chilen toimimaan. Kenraali Cornelio Saavedra Rodríguez laati suunnitelman, joka sisälsi paitsi sotatoimia myös sopimuksia paikallisten heimopäälliköiden kanssa Chilen alueiden laajennuksesta Araucaniassa.
Sota
200px|thumb|oikea|Cornelio Saavedra Rodríguez Koska kaikkea ei voitu saada sopimuksilla, hyökkäsi Saavadera Araucaniaan 1862. Joukkoja tuli sekä etelästä että pohjoisesta. Chileläiset perustivat linnoituksia alueelle kohtaamatta juurikaan vastarintaa. Chilelle tuli ongelmia miehityksen kanssa, kun se joutui sotaan Peru-Boliviaa vastaan 1879. Mapuchet kättivät tätä hyväkseen ja laukaisivat sarjan hyökkäyksiä chileläisiä linnoituksia vastaan. Hyökkäykset olivat voimakkaita mutta epäonnistuneita. Kun Chile oli voittanut sodan Peru-Boliviaa vastaan, he lähtivät kukistamaan mapucheja lopullisesti. Arviolta 10 000 mapuchea kuoli yhteenotoissa Chilen armeijan kanssa. Monet intiaaneista pakenivat Argentiinaan tai sitten he joutuivat reservaatteihin.
1,6-heksaanidioli
1,6-heksaanidioli on orgaaninen yhdiste (alkoholi, dioli), joka muodostuu heksaanista, jonka molempiin päihin on liittynyt alkoholiryhmä (OH). 1,6-heksaanidioli on palavaa, normaaliolosuhteissa olomuodoltaan värittömiä kiteitä. Sen kemiallinen kaava on C6H14O2 ja rakennekaava on HO(CH2)6OH. 1,6-heksaanidiolista käytetään myös nimiä 1,6-dihydroksiheksaani ja heksametyleeniglykoli.
1,6-heksaanidiolin moolimassa on 118,17 g/mol, sulamispiste 42,8 °C, kiehumispiste 208 °C, suhteellinen tiheys 0,96 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), leimahduspiste 101 °C, itsesyttymislämpötila 320 °C sekä CAS-numero 629-11-8. Yhdisteen liukoisuus veteen on hyvä ja se reagoi kiivaasti hapettimien kanssa. Lyhytaikainenkin altistuminen 1,6-heksaanidiolille voi ärsyttää silmiä.
Eino Pikkarainen
Eino Iisakki Pikkarainen (15. maaliskuuta 1912 Helsinki – 2. toukokuuta 2003 ) oli suomalaisen pikaluistelija, joka pelasi menestyksellä myös pesäpalloa.
Pikkarainen voitti 10 000 metrin luistelussa SM-kultaa vuonna 1932 ollen yleiskilpailussa kolmas ja osallistui Helsingin Euroopan-mestaruuskilpailuihin vuonna 1935. Pikkarainen toimi myös kansainvälisenä pikaluistelutuomarina.
Pesäpallossa Pikkarainen edusti Pallo-Tovereita ja voitti nuorten SM:n 1930, pelasi Itä–Länsi-ottelussa 1932 ja voitti Armeijan mestaruuden 1934.
Pikkarainen oli Helsingin Luistinkiitäjien perustajajäsen vuonna 1932 ja oli seuran puheenjohtaja vuosina 1951–1952. Hän kuului Suomen Luisteluliiton johtokuntaan vuodesta 1953 ja oli sen varapuheenjohtaja vuodesta 1960. Hän oli myös Suomen Olympiakomitean hallituksen jäsen vuosina 1956–1960. Pikkarainen työskenteli vuodesta 1947 Alkon myymälän esimiehenä Helsingissä. Urheilun parissa tehdystä ansiokkaasta työstä Pikkaraiselle on myönnetty Suomen urheilun kultainen ansioristi ja useita muita ansiomerkkejä.
Kartanon naiset
Kartanon naiset on Ilmari Unhon ohjaama suomalainen mustavalkoinen draamaelokuva vuodelta 1944. Se perustuu Gund von Numers-Snellmanin romaaniin Kartanon naiset (1942), joka ilmestyi suomeksi 1943. Elokuva kertoo Larsvikin kartanon naisten ja varsinkin sen nuoren patruunan, Barbin, kohtaloista toisen maailmansodan myrskyissä. thumb|257px|Kartanon naiset
Juoni
Larsvikin kartanoa Hangon ympäristössä lounaisella Uudellamaalla hallitsee nuori Barbara Björner eli Barbi apunaan emännöitsijä Mari. Naapurissa on Lintulahden kartano, jota asustavat von Otterit. Suvut ovat olleet keskenään riidoissa iät ja ajat, niinpä on lemmen liekki Barbin ja Lintulahden nuoren kreivin, Rolf von Otterin välillä saanut palaa vain säästöliekillä. Pian sekin tukahdutetaan, kun Rolf nai isänsä painostuksesta rikkaan Inga Dietherin. Larsvik saa vieraakseen Barbin serkun, taiteilija Ebba Björnerin, ja tädin, Cecilia Björner-Malmin eli Cillan. Katsojalle avataan Larsvikin historiaa Ebban ja Cillan keskustelussa. Kerrotaan muun muassa perheen mätämunasta, mamselli Nordblomista.
Serkukset lähtevät autoilemaan ja poikkeavat vierailulle Irja ja Freddi Malmin luo. Siellä tavataan myös kapteeni Jukka Kaplas, jonka kanssa Ebba lyö vetoa sodan syttymisestä. Ebba pitää Eurooppaa liian sivistyneenä sotimiseen ja lupaa tulla armeijan palvelukseen, mikäli sota syttyy. Jukka taasen lupaa pukeutua hameeseen, mikäli kukaan ei aloita sotaa parin vuoden sisällä. On kesä 1939, joten Ebba on häviävä vedon, ja hän lähtee lotaksi talvisotaan, kuten Irjakin. Larsvikiin majoitetaan sodan vuoksi runsaasti pakolaisia, jolloin Barbikin saa mielestään hyödyllistä tekemistä. Jouluna pappi tuo Barbille suruviestin: Ebba on saanut surmansa rintamalla.
Välirauhan kesänä 1940 Neuvostoliiton haltuun joutuneen Hangon rajalle aletaan rakentaa puolustusjärjestelmää. Jukka saapuu johtamaan linnoitustöitä. Hän majoittuu Larsvikiin. Barbin ja Jukan suhde syvenee rakkaudeksi, Cecilia huvittelee nuoren luutnantin kanssa. Barbi alkaa odottaa Jukan lasta. Jukka joutuu lähtemään jatkosotaan kesällä 1941, eikä Barbi ehdi kertoa raskaudestaan. Irjan puoliso Freddi saa surmansa jatkosodan alussa. Rolf von Otter haavoittuu ja palaa Lintulahteen. Hän vierailee Barbin luona ja ehdottaa tälle muuttoa Lintulahteen, joka sijaitsee turvallisen matkan päässä Hangon neuvostotykeistä. Barbi on hädin tuskin ehtinyt kieltäytyä ehdotuksesta, kun tykkituli tuhoaa Larsvikin. Hän herää Lintulahdessa samoin kuin Inga von Otter heräsi Larsvikissa talvisodan jouluna, jolloin osa Lintulahden kartanosta tuhottiin ilmahyökkäyksessä.
Larsvikin menetyksen lisäksi Barbia odottaa vielä järkyttävämpi uutinen. Rintamajuorujen mukaan Jukka on saanut surmansa sodassa. Barbi rukoilee Jumalalta apua Lintulahden keittiössä, jonne Jukka saapuu yllättäen täysissä ruumiin ja sielun voimissa. Kauhistellessaan Larsvikin raunioita Barbi ja Jukka toteavat helpottuneina, että "pyhä kallis maa" on sentään jäljellä. Edessä on jälleenrakennus niin Larsvikissa kuin koko Suomessakin.
Tuotanto
Kartanon naisten kuvaukset aloitettiin jatkosodan loppuvaiheessa ja lopetettiin välirauhan aikana. Käsikirjoitukseen kuului aitoja kuvanäkymiä Karjalan evakuoinnista talvisodan jälkeen 1940 ja jatkosodan hyökkäysvaiheesta 1941. Ne jätettiin pois lopullisesta versiosta. Myös kolme käsikirjoituksessa ollutta ryssä-sanaa päätettiin jättää pois.
Kartanon naisten menestys elokuvateattereissa oli vuoden 1944 neljänneksi paras. Televisiossa elokuva sai ensi-iltansa 19. huhtikuuta 1961.
Kuten useissa toisen maailmansodan aikaisissa suomalaiselokuvissa, myös Kartanon naisissa on runsaasti isänmaallista paatosta.
Kuvausaika ja -paikat
Kartanon naiset kuvattiin 26. heinäkuuta 1944 – 8. marraskuuta 1944. Elokuvan ulkokuvat otettiin Kirkkonummella. Larsvikin kartanoa esitti Oitbackan kartano, vihkiäiskohtaus kuvattiin pääkirkolla. Studiokuvaukset suoritettiin Helsingin Munkkisaaren studioilla. Kuvaaja Pentti Lintoselle Kartanon naiset oli ensimmäinen elokuvatyö.
Kim Dotcom
thumb|Kim Dotcom vuonna 1996 Kim Dotcom (alkujaan Kim Schmitz, entinen Kim Tim Jim Vestor, entinen Kim Tim Jim Dotcom, s. 21. tammikuuta 1974 Kiel, Länsi-Saksa) on saksalais-suomalainen ohjelmoija ja liikemies. Dotcomin suurimmat liikeyritykset ovat olleet tiedostojen tallennuspalveluita. Dotcom on Hongkongissa toimineen Megaupload-sivuston perustaja. Megauploadin jälkeen Dotcom perusti sen seuraajaksi Megan. Hänen lempinimensä on Kimble. Dotcom asuu Uudessa-Seelannissa.
Toiminta
Forbes haastatteli vuonna 1992 silloin 18-vuotiasta Schmitzia, joka tunnettiin salanimellä Kimble. Tuolloin hän esiintyi krakkerina ja johti kansainvälistä krakkeriryhmää nimeltä Dope. On kuitenkin väitetty, ettei hän osannut koodata riviäkään eivätkä varsinaiset krakkerit arvostaneet häntä. Krakkeröinti teki Dotcomista miljonäärin 18-vuotiaana. Hän mursi yhdysvaltalaisten yhtiöiden puhelinkeskuksia ja myi niiden koodeja eteenpäin. Samaan aikaan hän toimi tietoturvakonsulttina. Hänet pidätettiin maaliskuussa 1994.
Dotcom on aiemmin 1990-luvulla syyllistynyt moniin rikoksiin, kuten varastetun tavaran hallussapitoon, petokseen, sisäpiirikauppaan ja arvonimen väärinkäyttöön. Hän on sanonut Campbell Liven haastattelussa, että hän on ollut helppo kohde Yhdysvalloille, koska hänen tilillään on kyseisiä rikoksia.
Tiedostojen tallennuspalvelut
Dotcomin perustama vuonna 2005 avattu Megaupload suljettiin tammikuussa 2012 tekijänoikeuslakien rikkomisen vuoksi. Yhdysvaltojen viranomaisten mukaan toiminnalla on saatu kaikkiaan 175 miljoonan dollarin laiton hyöty mainostuloina ja jäsenyyksien myynnillä ja syytteiden mukaan aiheutettu tekijänoikeuksien haltijoille yli 500 miljoonan dollarin tappiot. Megaupload on pysynyt suljettuna.
Megauploadin sulkemisen yhteydessä pidätettiin yhteensä seitsemän henkilöä ja heidät asetettiin syytteeseen. Kim Dotcom pidätettiin Uudessa-Seelannissa. Syytteet odottavat vielä kolmea muuta henkilöä, joita ei tavoitettu. Piratismista ja rahanpesusta syytetty Dotcom päästettiin vapaaksi takuita vastaan helmikuussa 2012, koska pelko hänen pakenemisestaan väheni ja hänen koko omaisuutensa on takavarikoitu. Dotcomia vaaditaan luovutettavaksi Yhdysvaltoihin. Luovuttamisesta oli tarkoitus päättää elokuussa 2013. Alin oikeusaste päätti vuonna 2017 että hänet voidaan luovuttaa. Dotcom valitti asiasta, mutta seuraava oikeusaste vahvisti tuomion kesäkuussa 2018. Hän aikoo kuitenkin valittaa päätöksestä maan korkeimpaan oikeuteen.
Dotcom yrittää välttää luovuttamisensa kotoaan Uudesta-Seelannista Yhdysvaltoihin. Hän on muun muassa julkaissut omalla www-sivustollaan musiikkivideon, joka on osoitettu Yhdysvaltain entiselle presidentille Barack Obamalle. Sivuston URL-osoite on sanaleikki, sillä piste on englanniksi dot ja sivuston osoite on Kim.com (Kim Dot com).
Uusiseelantilainen oikeusistuin totesi, että Megauploadin palvelimilta takavarikoidun datan lähettäminen Yhdysvaltoihin oli laiton teko ja määräsi datan palautettavaksi. Yhdysvallat torjui Uuden-Seelannin käskyn palauttaa takavarikoitu data.
Tammikuussa 2013 Dotcom avasi Megauploadin seuraajan nimeltään Mega. Pilvipalvelu on muuten samanlainen kuin edeltäjänsä, mutta tiedot ovat poikkeuksellisen hyvin salattuja, eivätkä edes sivuston ylläpitäjät tiedä, mitä ihmiset lataavat sivulta. Dotcomin ajatuksena on, ettei tuolloin voida syyttää sivuston ylläpitäjiä piratismin avustamisesta.
Suolaisuus
thumb|280px|Valtamerten pintasuolaisuus
Suolaisuus eli saliniteetti (tunnus S) tarkoittaa veden suolapitoisuutta. Se ilmoitetaan yleensä massapromilleina eli -tuhannesosina (‰, ppt). Valtameriveden suolaisuus on tavallisesti 34,5–35 ppt, eli kilogrammassa valtamerivettä on suolaa noin 35 grammaa. Murtoveden suolaisuus on alle 24,7 ppt.
Suolaisuus on niin kutsuttu konservatiivinen suure. Konservatiivisuus tarkoittaa sitä, ettei veden suolaisuus muutu meriveden kemiallisissa ja biologisissa prosesseissa. Toisin sanoen suolaisuus voi muuttua vain meren pinnan ja reunojen kautta esimerkiksi sadannan tai haihdunnan muuttaessa makean veden määrää.
Tärkeimmät ionit valtamerivedessä ovat kloridi-, natrium-, sulfaatti-, magnesium-, kalsium, kalium-, bikarbonaatti- ja bromidi-ionit. Ne muodostavat yli 99 % meriveden suolaisuudesta. Eri suolojen suhteelliset osuudet ovat kaikkialla samat, vaikka suolaisuus vaihteleekin. Tämä periaate tunnetaan Dittmarin lakina.
Suolaisuus vaikuttaa veden tiheyteen sekä jäätymispisteeseen ja maksimitiheyden lämpötilaan. Suolainen vesi on raskaampaa kuin makea. Mitä suolaisempaa vesi on, sitä alhaisempi on sen jäätymispiste ja myös maksimitiheyden lämpötila.
Maksim Kanunnikov
Maksim Sergejevitš Kanunnikov (, s. 14. heinäkuuta 1991 Nižni Tagil, Neuvostoliitto) on venäläinen jalkapalloilija, joka edustaa Venäjän liigassa pelavaa Rubin Kazania. Pelipaikaltaan hän on oikea laitalinkki.
Seurajoukkueura
Kanunnikov pelasi juniorina Zenit Pietarin akatemiassa. Hän pelasi ensimmäisen pääsarjaottelunsa 23. elokuuta 2009, kun Zenit kohtasi 1–1-tasapeliin päättyneessä kotiottelussa Lokomotiv Moskovan. Se oli hänen ainoa pääsarjaottelunsa kaudella 2009. Kaudella 2010 Kanunnikov edusti Zenitiä 12 liigaottelussa ja oli voittamassa sekä Venäjän-mestaruutta että Venäjän cupia. Tammikuussa 2011 Zenit lainasi Kanunnikovin toiseen liigaseuraan Tom Tomskiin, jossa hän kaudella 2011–2012 pelasi 28 liigaottelua. Kauden kevätpuoliskolla hän pelasi myös Zenitissä kymmenen liigaottelua ja voitti toisen Venäjän-mestaruutensa.
Ioniloukku
thumb|200px|Kaaviokuva Paulin loukkuna tunnetusta – ioniloukusta. Ioniloukut ovat yksi mahdollisista kvanttitietokoneiden fyysisistä toteutustavoista. Ne perustuvat siihen, että ionisoitu atomi tai jokin muu hiukkanen houkutellaan tyhjökammion keskusalueeseen sähkö- ja magneettikentillä. Niitä on monenlaisia, mutta edellinen on pääperiaatteena. Niihin sitten kohdistetaan laservaloa, jolla saadaan niiden energiatiloja muuttumaan.
Patriarkka (mormonismi)
Patriarkka on Myöhempien aikojen pyhien liikkeessä eräs pappeuden viroista. Patriarkan tehtävänä on antaa kirkon jäsenille patriarkaalinen siunaus. Patriarkkaa voidaan kutsua myös evankelistaksi. Patriarkkaa pidetään yleensä yhtenä Melkisedekin pappeuden viroista, mutta toisinaan sitä pidetään omana pappeutenaan, patriarkaalisena pappeutena. Joissain myöhempien aikojen pyhien yhteisöissä on vain yksi patriarkka, jota kutsutaan johtavaksi patriarkaksi (engl. Presiding Patriach). Hän saattaa olla korkein kirkon viranhaltijoista. MAP-kirkossa patriarkkoja on useita, eikä erillistä johtavan patriarkan virkaa enää ole.
Ensimmäinen myöhempien aikojen pyhien liikkeen patriarkka oli profeetta Joseph Smithin isä Joseph Smith Sr. Hän toimi koko kirkon ainoana patriarkkana. Kuolinvuoteellaan hän siunasi seuraajakseen Joseph Smithin veljen Hyrum Smithin, joka kärsi marttyyrikuoleman yhdessä veljensä kanssa. Häntä seurasi hänen poikansa William Smith. Myöhempien aikojen pyhien liikkeen kirkot ja uskonyhteisöt, joilla on patriarkan virka, johtavat sen taaksepäin aina Joseph Smith Sr:iin saakka.
Patriarkat Kristuksen yhteisössä
Kristuksen yhteisö eli entiseltä nimeltään Reorganisoitu myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko on säilyttänyt johtavan patriarkan viran. Johtava patriarkka oli profeetta Joseph Smithin sukua suoraan alenevassa polvessa aina vuoteen 1958, jolloin johtavaksi patriarkaksi valittiin Roy Cheville. Kristuksen yhteisön otettua käyttöön naispappeuden patriarkka-termiä lakattiin käyttämästä. Nykyään kirkko viittaa patriarkkoihin vain evankelistoina, ja johtavasta patriarkasta on tullut johtava evankelista.
Kristuksen yhteisössä evankelistan virkaan kutsuu kahdentoista apostolin neuvosto johtavan evankelistan neuvosta. Kahdentoisa apostolin neuvosto ja kirkon ensimmäinen presidenttikunta nimittävät virkaan, ja kirkon jäsenet hyväksyvät nimityksen joko maailmakonferenssissa tai lähetyskonferenssissa. Kristuksen yhteisön evankelistat jakavat evankelisia siunauksia, joita kirkko pitää sakramentteina eli pyhinä toimituksina. Evankelisen siunauksen voivat saada yksittäisten kirkon jäsenten lisäksi myös kokonaiset perheet tai seurakunnat.
Patriarkka Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkossa
MAP-kirkossa oli johtavan patriarkan virka aina vuoteen 1979, jolloin johtava patriarkka Eldred G. Smith vetäytyi aktiivisesta velvollisuuksiensa hoitamisesta nimeämättä itselleen seuraajaa. Johtavan patriarkan tehtäviin kuului ennen muuta patriarkaalisten siunausten antaminen sellaisilla kirkon alueilla, joilla ei ollut omaa patriarkkaa. Nykyään kirkossa on riittävä määrä patriarkkoja, jotta kirkon jäsenet voivat saada heille kuuluvat patriarkaaliset siunaukset, ja on epäselvää, tullaanko Smithille nimeämään seuraaja hänen kuolemansa jälkeen.
Järjestettäessä kirkon vaarnaa vaarnalle kutsutaan myös patriarkka jakamaan vaarnan jäsenille patriarkaalisia siunauksia. Patriarkat kutsuu kahdentoista apostolin neuvosto. Yksi kahdestatoista apostolista vihkii patriarkan, mutta myös vaarnan presidentti voidaan valtuuttaa se tekemään. Patriarkan virka on elinikäinen. Patriarkka voi tosin vetäytyä velvollisuuksiensa hoitamisesta iän tai sairauden perusteella, mutta hän pysyy silti patriarkkana ja hän saa kutsuttuna edelleenkin toimittaa patriarkaalisia toimituksia. Näin voi tapahtua esimerkiksi, jos vaarnan patriarkka kuolee eikä hänelle voida heti kutsua seuraajaa. Jos virkatehtävistään vetäytynyt patriarkka palaa hoitamaan virkatehtäviään, häntä ei ole tarpeen vihkiä uudelleen virkaansa, hänet vain erotetaan siihen. piispan virka on ainoa toinen virka kirkossa, jossa voidaan menetellä näin.
Patriarkan pääasiallinen virkatehtävä on siunata vaarnansa jäseniä patriarkaalisella siunauksella. Hän saa siunata samalla siunauksella myös omia jälkeläisiään, riippumatta siitä, missä päin maailmaa nämä asuvat.
"Luonnolliset" patriarkat
Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon käsityksen mukaan jokainen perheenisä, jolla on Melkisedekin pappeus, on kutsuttu siunaamaan perhettään eräänlaisella patriarkaalisella siunauksella. Tämä ei kuitenkaan korvaa patriarkan lausumaa siunausta. Patriarkan ominaisuus tarkoittaa myös sitä, että perheenisä on kutsuttu ottamaan perheessään hengellinen johtoasema ja suorittamaan siinä pappeuden toimituksia, rukoilemaan perheensä puolesta ja siunaamaan perheenjäseniään.
Sanan merkitys muissa kirkoissa
Katolisessa kirkossa ja Idän ortodoksisissa kirkoissa patriarkka on vanhojen kirkkojen eli patriarkaattien johtaja. Kyseessä voi olla myös korkea-arvoisen piispan kunnianimi.
Kepler-296e
Kepler-296e (tunnetaan myös Kepler Object of Interest -nimellään KOI-1422.05) on varmistettu eksoplaneetta, joka kiertää Kepler-296-nimistä kaksoistähteä noin 1089 valovuoden päässä Maasta. NASAn Kepler-avaruusteleskooppi löysi planeetan ylikulkumenetelmällä eli menetelmällä, jossa planeetta huomataan, kun se kulkee tähtensä editse himmentäen tästä tulevaa valoa. NASA julkisti tiedon planeetan varmistumisesta 26. helmikuuta 2014. Sen Earth Similarity Index on 0,85 eli toiseksi suurin tunnetuista eksoplaneetoista.
Kepler-296e on supermaa, jonka säde on noin puolitoistakertainen Maan säteeseen verrattuna. Kepler-296e kiertää tähtensä ympäri kerran noin 34,14 vuorokaudessa ja sijaitsee ehkä tähtensä elinkelpoisella vyöhykkeellä.
Riistaveden kotiseutumuseo
Riistaveden kotiseutumuseo eli Riistaveden museopiha on Kuopion Riistaveden Melalahdessa sijaitseva ja toimiva kotiseutumuseo ja -museoalue. Museopihaa ylläpitää ja sen tapahtumia järjestää Riistavesi-Seura.
Michael Levitt
Michael Levitt voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Rowntree’s
Rowntree’s tai Rowntree Mackintosh oli Yorkissa, Britanniassa toiminut makeisyritys. Se on nykypäivänä Nestlén omistama brändi, jota käytetään alun perin Rowntree’sin valmistamien hedelmäpurukumien ja pastillien markkinoimiseen. John Mackintosh & Co.:n kanssa yhdistymisen seurauksena yritys tuli tunnetuksi nimellä Rowntree Mackintosh, ja se listattiin Lontoon pörssiin ja oli osana FTSE 100 -indeksiä. Yritys tuli osaksi Nestléä vuonna 1988.
Siebe
Siebe on kylä Norjan Koutokeinossa. Se sijaitsee Suomen ja Koutokeinon keskustan välissä.
Meksikon Grand Prix 1966
Meksikon Grand Prix 1966 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 23. lokakuuta 1966 Autódromo Hermanos Rodríguez -radalla. Kilpailun voitti John Surtees, jolle voitto oli kauden toinen.
Terttu Jurvakainen
Terttu Kaarina Jurvakainen (s. 17. heinäkuuta 1939 Muhos ) on suomalainen taidemaalari, runoilija ja kesänäyttelyiden järjestäjä. Jurvakainen tekee voimakkaita ja värikylläisia maalauksia. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi 1966.
Jurvakainen opiskeli grafiikkaa Helsingin työväenopistossa Erkki Hervon johdolla vuosina 1966–1967, Vapaassa taidekoulussa vuosina 1966–1967 ja kävi taidemaalauskurssin Limingan taidekoulussa vuonna 1965. Hän debytoi taiteilijana Helsingissä vuonna 1967.
Hän on pitänyt runsaasti taidenäyttelyitä myös ulkomailla ja julkaissut useita runokokoelmia. Runoilijana hän voitti J. H. Erkon palkinnon vuonna 1968. Jurvakainen on julkaissut kolmetoista runokokoelmaa. Joissakin niissä on mukana kuvia hänen maalauksistaan.
Runoilijana ja kuvataiteilijana Jurvakainen on palkittu taidepalkinnoilla ja apurahoilla. Vuonna 2009 hänet vihittiin Oulun yliopiston kasvatustieteen tiedekunnassa kunniatohtoriksi, Vuonna 2010 hän lahjoitti 26 teostaan Oulun yliopistolle. Vuonna 1993 hän lahjoitti Muhoksen Terveyskeskukselle 29 maalausta.
Jurvakainen on Taidemaalariliiton ja Oulun taiteilijaseura 63 Ry:n jäsen.
Taidegalleria Terttu Jurvakainen
Jurvakainen on pitänyt Muhoksella yksityistä Taidegalleria Terttu Jurvakainen -nimistä taidegalleriaa 45 vuotta ja on kutsunut vuosittain galleriansa kesänäyttelyihin tunnettuja ja nousevia taiteilijoita.
Hänen ensimmäisestä yksityisnäyttelystään on kulunut yli 50 vuotta. Näyttely oli Helsingissä Bulevardilla Bäcksbackan Taidesalongissa 1968. Hän on pitänyt lukuisia näytelyitä Suomessa ja ulkomailla sekä osallistunut moniin yhteisnäyttelyihin Suomessa ja ulkomailla.
PZ Myers
Paul Zachary ”PZ” Myers (s. 9. maaliskuuta 1957) on yhdysvaltalainen biologian professori Minnesota Morrisin yliopistossa (UMM) ja Pharyngula-nimisen blogin pitäjä. Biologian professorina hän tutkii seeprakaloja evolutiivisen kehitysbiologian näkökulmasta ja on myös kiinnostunut pääjalkaisista. Hän on kritisoinut aktiivisesti kreationistisia liikkeitä, kuten älykästä suunnittelua, ja hän on aktivisti yhdysvaltalaisessa kreationismi–evoluutio-kiistassa.
Académie
Académie tarkoittaa ranskalaisia laitoksia ja opinahjoja, usein se viittaa pariisilaisiin taidekouluihin. Académie voi tarkoittaa:
Suoppajärvi
Suoppajärvi on kylä Norjan Koutokeinossa.
Aittijärvi
Aittijärvi on kylä Norjan Koutokeinossa. Se sijaitsee Suomen ja Koutokeinon keskustan välissä ja se on Suomea lähin kylä Koutokeinossa.
Oz Fox
Oz Fox (oikea nimi Richard Alfonso Martinez, synt. 18. kesäkuuta 1961) on kristillisen metalliyhtye Stryperin kitaristi. Martinez liittyi vuonna 1983 Robert Sweetin ja Michael Sweetin yhtyeeseen, josta tuli pian Stryper. Taiteilijanimenään Martinez alkoi alusta alkaen käyttää nimeä Oz Fox, jonka hän oli saanut, koska kuunteli ja soitti paljon Black Sabbathia ja Ozzy Osbournea, jonka laulua hän pystyi jäljittelemään soittaessaan Black Sabbathin covereita ennen Stryperiin liittymistään.
Tausta
Oz Foxin soittotyyli on saanut vaikutteita erityisesti Eddie Van Halenilta. Foxilla olikin tapana lämmitellä soittamalla nuotilleen Van Halenin kappaleen "I'm the One" ennen Stryperin konsertteja. Hän johti Los Angelesin piireissä kehityssuuntaa, jossa kitaristit hyödynsivät runsaasti tekniikoita kuten tilutus, sweeping, string skipping ja tremolo yhdessä aikalaisten muusikoiden kuten George Lynch, Warren DeMartini, Jake E. Lee, Mick Mars ja Tony Palacios kanssa.
Foxin soitto on verrattavissa edellä mainittujen kitaristien tyyleihin. Foxia pidetään Stryperin ykköskitaristina, vaikka yhtyeen laulaja Michael Sweetkin soittaa monia sooloja. Sen lisäksi, että Oz soittaa pääasiassa kaikki kitarat levyillä, hän myös laulaa kappaleisiin taustat sekä studiossa että konserteissa. Oz Fox on myös kirjoittanut muutamia Stryperin kappaleista, suosituimpana To Hell with the Devil albumilla oleva "The Way". Michael Sweetin jätettyä yhtyeen vuonna 1992 Fox siirtyi yhtyeen laulajaksi 4 kuukauden ajaksi, kunnes yhtye hajosi kokonaisuudessaan vuonna 1993.
Timo Ronkainen (sarjakuvapiirtäjä)
Timo Ronkainen (s. 1967 Joensuu) on suomalainen sarjakuvapiirtäjä sekä Ankkalinnan Pamaus- nimisen lehden päätoimittaja.
Ronkainen on työskennellyt Aku Ankka -lehden eräänlaisena freelancerina tehden erilaisia artikkelitöitä kyseiseen lehteen sekä sen sisarjulkaisuihin. Ronkaisen perustama lehti, Ankkalinnan Pamaus, oli Suomen ainoa ankistien sekä barksistien fanzine.
Jämijärven vaakuna
thumb|150px|Jämijärven vaakuna Jämijärven vaakuna on Jämijärven kunnan tunnus. Sen aihe viittaa paikkakunnan keskeiseen merkitykseen ilmailussa ja ilmailu-urheilussa. Jämijärven lentokenttä on edelleen yksi tärkeimmistä kevytilmailun keskuksista Suomessa.
Vaakunan selitys on ”kultakentässä palkki, jonka kummallakin puolella saatteena palkeittain lentävä pääskynen, kaikki sinistä.” Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Jämijärven kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 23. syyskuuta 1964. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 26. huhtikuuta 1965.
Taidegalleria Terttu Jurvakainen
Taidegalleria Terttu Jurvakainen on yksityinen taidegalleria, jota taidemaalari Terttu Jurvakainen on pitänyt Muhoksella yli neljäkymmentä vuotta. Galleria sai alkunsa vuonna 1977, kun Terttu Jurvakaisen isä talousneuvos Antti Jurvakainen päätti tyttärensä toivomuksesta rakentaa kotiinsa tilat, jonne taidemaalaritytär saisi teoksensa esille. Gallerian kahvio-osa on rakennettu vuonna 1986 ja uusin pääty avattiin vuonna 1997. Gallerian sisäänpääsy on maksullinen.
Kesänäyttelyitä ja kulttuuritapahtumia
Taidegalleria Terttu Jurvakainen on järjestänyt kesänäyttelyitä 1970-luvun loppupuolelta alkaen vuosittain. Kesänäyttelyissä on esillä Jurvakaisen ja kutsuttujen taiteilijoiden teoksia ja gallerian kesänäyttelystä on tullut jo käsite. Näyttelytoiminnan lisäksi galleria on vuosikymmenien ajan toiminut monien kulttuuritilaisuuksien tapahtumapaikkana ja siellä järjestetään myös konsertteja.
Galleriassa on näyttelytilaa 600 m² ja näyttelytilaan sisältyy myös kahvio. Galleria on avoinna kesäisin 16. kesäkuuta - 31. elokuua ke-su kello 12-17. .
Patriarkaalinen pappeus
Patriarkaalinen pappeus (joskus käytetään myös nimitystä Aabrahamin pappeus) on Myöhempien aikojen pyhien liikkeessä yksi pappeuden kolmesta muodosta. Kaksi muuta pappeutta ovat Aaronin pappeus ja Melkisedekin pappeus. Toisin kuin kaksi muuta pappeuden muotoa, patriarkaalinen pappeus on hyvin kiistanalainen. Suurin osa Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon teologeista ei pidä patriarkaalista pappeutta itsenäisenä pappeuden muotona, vaan Melkisedekin pappeuden erityisenä muotona, joka toteutuu patriarkan virassa. Sitä vastoin eräissä fundamentalistissa mormoniyhteisöissä patriarkaalisella pappeudella on vahva asema.
Toisin kuin Melkisedekin pappeus ja (Aaronin kirjaimellisia jälkeläisiä lukuun ottamatta) Aaronin pappeus, patriarkaalinen pappeus kulki profeetta Joseph Smithin mielestä suvussa suoraan etenevässä polvessa. Hänen mukaansa Aadam sai patriarkaalisen pappeuden Jumalalta, ja häneltä se periytyi ensin Aabelille ja tämän kuoleman jälkeen Seetille. Heiltä patriarkaalisen pappeuden valtuudet siirtyivät ihmiskunnassa eteenpäin.
Smith puhui ensi kertaa patriarkaalisesta pappeudesta siunatessaan isänsä Joseph Smith Sr:n patriarkaaliseen virkaan 18. joulukuuta 1833. Nauvoon temppelin rakennustöiden aikana 27. elokuuta 1843 Smith puhui eräässä esitelmässään "kolmesta suuresta pappeuden siunauksesta", ja mainitsi niiden joukossa myös patriarkaalisen pappeuden. Puheessaan Smith tuntuu liittävän patriarkaalisen pappeuden ennen muuta rakenteilla olevaan temppeliin ja siellä saataviin siunauksiin. On mahdollista, että hän patriarkaalisesta pappeudesta puhuessaan tarkoitti sinetöintiä ja sitä, kuinka sukupolvet liittyvät toisiinsa temppelissä tehtävien pyhien toimitusten kautta.
Olavi Tikka
Olavi Tikka on suomalainen muusikko, joka tunnetaan luultavasti parhaiten vuonna 1994 perustetusta helsinkiläisestä rock-yhtyeestä The Milestones.
Suomenkielistä rockia soittavassa Olavi Tikka ja Hullumylly -yhtyeessä Tikka on laulaja ja lauluntekijä.
Tikka on myös suositun Hevisaurus-lastenmusiikkiyhtyeen laulaja. Hän on toiminut yhtenä käsikirjoittajana Komediateatteri Arenan Linnanmäen Peacock-teatterissa esittämissä Jurahevimusikaaleissa Eläintarhan Yövahti (2011), "Salainen tehtävä" (2012) ja "Velhojenvuoren salaisuus" (2013).
Vuonna 2012 Olavi Tikka kirjoitti yhdessä Kiti Kokkosen kanssa Otavan julkaiseman lastenkirjan "Hevisaurus ja Sapelihammaslääkäri".
Tikka asuu omakotitalossa Espoossa vuonna 2007 syntyneen tyttärensä ja näyttelijä ja teatterinjohtaja Kiti Kokkosen kanssa. Pari on tavannut vuonna 2010.
Scooby-Doo: Merirosvoja, ohoi!
Scooby-Doo: Merirosvoja, ohoi! on vuonna 2006 suoraan DVD:lle julkaistu yhdysvaltalainen animaatioelokuva, joka perustuu animaatiosarjaan Scooby-Doohon. Se oli samalla järjestyksessään kymmenes suoraan DVD:lle julkaistu Scooby-Doon elokuvasarjassa, jonka aloitti Scooby-Doo ja saaren zombiet vuonna 1998. Elokuvan ohjasi Chuck Sheetz ja käsikirjoittivat Margaret M. Dean, Jed Elinoff, sekä Scott Thomas. Pääosassa ääninäyttelivät Frank Welker, Casey Kasem, Mindy Cohn ja Grey DeLisle.
Wymbritseradiel
Wymbritseradiel on Alankomaiden entinen kunta, joka sijaitsi Friisinmaan provinssissa. Pinta-alaa kunnalla oli 162,74 neliökilometriä, josta vettä oli 24,41 km². Asukkaita kunnassa oli 16 093 (30.6.2008). Wymbritseradielin keskuspaikka on nimeltään IJlst. Kunnan virallinen nimi oli friisinkielinen. Hollanniksi nimi on Wymbritseradeel.
Best of Rajaton 1999–2009
Best of Rajaton 1999–2009 on lauluyhtye Rajattoman kokoelma-albumi. Se julkaistiin 28. lokakuuta 2009. Levyllä on kappaleita Rajattoman aiemmilta levyiltä sekä kaksi aiemmin julkaisematonta kappaletta. Cd:n lisäksi albumiin kuuluu dvd-levy, joka sisältää kaikki neljä Rajattoman musiikkivideota sekä live-taltiointeja. Albumi ylitti kultalevyyn oikeuttavan 15 000 kappaleen myynnin joulukuussa 2009.
Väinönkallion kalliomaalaus
Väinönkallion eli Leveälahden kalliomaalaus sijaitsee Asikkalan kunnassa Päijät-Hämeessä Ruotsalaisen rannalla. Se on muutaman kuvion kalliomaalaus, joka on kivikautinen.
Lari Joutsenlahti
Lari Joutsenlahti (s. 4. huhtikuuta 1984) on suomalainen alamäkiluistelija. Hänet valittiin maajoukkueeseen vuonna 2008. Hänen parhaat saavutuksensa ovat vuodelta 2009, jolloin hän sijoittui Quebecissä järjestetyssä Red Bull Crashed Ice -kilpailussa toiseksi ja kolmanneksi saman sarjan tapahtumassa Lausannessa. Hän oli maailmanrankingissä sijalla viisi vuonna 2010 ja sijalla kahdeksan vuonna 2011.
Joutsenlahti on ammatiltaan jääkiekkovalmentaja ja hän on erikoistunut luisteluvalmennukseen. Hän on toiminut Teemu Pulkkisen valmentajana kesällä 2012. Joutsenlahti on kouluttautunut liikuntaneuvojaksi, ja hän on lisäksi suorittanut Bachelor Degree in Sports and Management -tutkinnon Suomen urheiluopistossa Vierumäellä.
Joutsenlahti toimii HIFK:n luisteluvalmentajana kaudella 2014–2015
Henri Ribul
Henri Ribul (s. 1. maaliskuuta 1941 Toulouse) on ranskalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti.
Ribul aloitti uransa Rodez AF:ssä, jossa hän pelasi kaksi vuotta ennen kuin lähti FC Girondins de Bordeaux'n kakkosjoukkueeseen. Hän pelasi valtaosan seuraurastaan Castres FC:ssä, jota hän edusti vuosina 1964–1970. Ribul oli maajoukkueen mukana Méxicon olympialaisissa 1968, joissa Ranska pääsi puolivälieriin asti ja Ribul pelasi kolme ottelua.
Deuce (kappale)
Deuce on yhdysvaltalaisen Kiss-yhtyeen kappale. Se löytyy yhtyeen ensimmäiseltä albumilta, joka julkaistiin vuonna 1974. ”Deuce” kuuluu Kissin klassikkokappaleiden joukkoon ja yhtye on esittänyt ”Deucea” keikoillaan niin maskittomana kuin maskillisenakin aikana. Kappale oli Kissin settilistalla vuodesta 1973 vuoden 1990 Hot in the Shade -kiertueeseen asti. ”Deuce” otettiin mukaan taas yhtyeen reunion-kiertueelle 1996 ja Kiss on esittänyt kappaletta siitä saakka jokaisella kiertueella. Nykyisin ”Deuce” on Kissin yleisin konserttien aloituskappale kuten 1970-luvulla. Kappaleen on säveltänyt yhtyeen basisti ja keulahahmo Gene Simmons. Simmons myös laulaa kappaleen. Sanoituksesta Simmons on todennut, ettei hän tiedä mitä se tarkoittaa tai mikä on kappaleen sanoma.
Alexis Piron
Alexis Piron (1689 Dijon, Ranska – 1773 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen runoilija ja näytelmäkirjailija. Hän toimi asianajajana Dijonissa mutta muutti 1719 Pariisiin, missä hän pian saavutti näytelmillään yleisön ihailun.
Hyvin myönteisen vastaanoton sai esimerkiksi monologi Arlequin-Deucalion (1722) ja huvinäytelmä La métromanie ou le poète (1738). Ne molemmat ovat todellisia kekseliäisyyden ja kepeyden mestariteoksia. Aivan yhtä hyvin eivät onnistuneet murhenäytelmät Callisthène (1730), Gustave Wasa (1733) ja Fernand Cortez (1744).
Monet Pironin pienemmät runot ovat hienoja, silloinkin kun ne paljastavat kirjailijan heikkoudet, etenkin hänen kyltymättömän kunnianhimonsa ja epikurolaisen elämänkatsomuksensa. Kuvaavia siinä suhteessa ovat esimerkiksi hänen ilkeät ja hauskat epigramminsa, etenkin "Contre Voltaire", sekä laulunsa ja kertomuksensa.
Turo Järvinen
Turo Järvinen (s. 6. tammikuuta 1982 Espoo) on suomalainen entinen jääkiekkoilija.
Alexis Piron
Piron valittiin Ranskan akatemiaan 1753, mutta kuningas Ludvig XV kumosi valinnan sillä verukkeella, että riettaan nuoruudenrunonsa "Ode à Priape" vuoksi hän ei ollut sopiva sellaisen kunnianosoituksen saajaksi. Pironin kootut teokset Œuvres ilmestyivät 1777, julkaisemattomat teokset 1859, 1879 ja 1880.
Turo Järvinen
Ura
Järvinen on EPS:n (Espoon Palloseuran) kasvatti. Ensimmäiset pelit SM-liigassa Järvinen pelasi kaudella 2001–2002. Seuraavien kausien aikana Järvinen vakiinnutti paikkansa HIFK:n liigajoukkueessa. Järvinen oli HIFK:n kokoonpanossa, kun joukkue voitti SM-pronssia kaudella 2003–2004. Kaudella 2006–2007 Järvinen valittiin HIFK:n kapteenistoon.
Järvinen siirtyi kaudeksi 2007–08 Ilvekseen, jonka kanssa hän teki kahden vuoden sopimuksen huhtikuussa 2007 pelattuaan viisi täyttä kautta HIFK:ssa. Ilveksessä Järvinen pelasi kahden kauden ajan. Hän palasi HIFK:hon kaudeksi 2009–2010. HIFK:ssa Järvinen oli voittamassa Suomenmestaruutta keväällä 2011.
Hamburger Concerto
Hamburger Concerto on alankomaalaisen progressiivista rockia soittavan Focus-yhtyeen huhtikuussa 1974 julkaistu neljäs studioalbumi. Se nousi Britanniassa listasijalle 20.
Jäniskallion kalliomaalaus
Jäniskallion kalliomaalaus sijaitsee Espoossa Nuuksion Pitkäjärven länsirannalla. Kalliomaalauksen löysivät Pekka Sarvas ja Lauri Pohjakallio vuonna 1970. Sen ajoitus on edelleen määrittämättä.
Maalauskallio
Maalauskallio sijaitsee Nuuksion kansallispuistossa Pitkäjärven eteläosassa. Noin kilometrin etäisyydellä järven eteläpäästä sijaitsee sen länsirannalla pieni ja matala veteen laskeva kallio, jossa on jäänteitä punamullan käytöstä. Maalaukselle pääsee kesällä vain veneellä.
Maalaus
Kalliomaalaus käsittää yhden tunnistettavan kuvion, joka esittää vasemmalle katsovaa hirveä. Kuvio on kömpelösti hahmoteltu ja se on 47 senttimetriä leveä ja 28 korkea. Hirvi on maalattu täyteisesti ja siitä voi erottaa pienen poskiparran, joka on myös hirven eräs lajituntomerkki. Kuvio sijaitsee 1,8 metriä järven nykypinnan yläpuolella.
Noin 150 metriä etelään, kallion korkeimman kohdan alta, on löytynyt toinen punavärillä maalattu kohta. Se on kuitenkin jo tuhoutunut. Jäljellä on enää epämääräisiä punavärilaikkuja eikä siitä voi enää tunnistaa kuvioita.
Liuskelintuhaukka
Liuskelintuhaukka (Accipiter luteoschistaceus) on haukkojen heimoon kuuluva lintu. Sitä tavataan Papua-Uudessa-Guineassa.
Sen elinpiiriä ovat kosteat subtrooppiset ja trooppiset alavat metsät ja vuoristometsät sekä kaupunkipuutarhat ja huonokuntoiset metsät.
Sen pituus on 30–38 senttimetriä, ja se painaa keskimäärin 216 grammaa.
Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaalit
thumb|250px|Kaaviosta näkyvät suurimpien puolueiden saamat prosenttiosuudet kansan antamista äänistä parlamenttivaaleissa 1832–2005. Tämä on luettelo Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaaleista vuoden 1802 vaaleista alkaen.
Kaksipuoluejärjestelmää käyttävässä Britanniassa yksi puolue on saanut tavallisesti enemmistön parlamenttiin, mutta vuoden 2010 vaaleissa näin ei kuitenkaan käynyt, ja puolueet aloittivat hallitusneuvottelut. Edellisen kerran pääpuolue ei saanut enemmistöä vuoden 1974 helmikuun vaaleissa, jolloin järjestettiin uudet vaalit lokakuussa.
Lähteet
Böyük Britaniyada seçkilər Britische Unterhauswahlen Parlamentsval i Storbritannien
Borzjan piiri
thumb|200px|Borzjan piiri Taka-Baikalian aluepiirin kartalla. Borzjan piiri on kunnallinen itsehallintoalue Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1926 perustetun piirin pinta-ala on 9 000 neliökilometriä. Asukkaita on 54 400 henkeä (vuonna 2009).
Borzjan piiri sijaitsee Taka-Baikalian eteläosassa. Lännessä se rajoittuu Ononin ja Olovjannajan piireihin, pohjoisessa Balein ja Aleksandrovski Zavodin piireihin, idässä Krasnokamenskin ja Zabaikalskin piireihin sekä etelässä Mongoliaan.
Occupation 101
Occupation 101: Voice of the Silenced Majority on vuonna 2006 ilmestynyt Abdallah Omeishin ja Sufyan Omeishin ohjaama dokumenttielokuva, joka kritisoi sionismin vaikutuksia palestiinalaisiin Israelin ja Palestiinan välisessä konfliktissa lähtien ajasta ennen Israelin valtion itsenäistymistä päätyen toiseen palestiinalaisten kansannousuun 2000-luvulla.
Radioamatööritoiminta entisessä Hämeen läänissä
Radioamatööritoiminta entisessä Hämeen läänissä käsittää alueellisesti lakkautetun Hämeen läänin alueen. Keskeisiä radioamatööritoiminnan keskittymiä ovat, Hämeen maakunnassa eli Kanta-Hämessä Lounais-Hämeen Forssan seutu, muualla Kanta-Hämeessä Hämeenlinnan seutu Hausjärvineen, Riihimäen seutu sekä Pirkanmaalla Tampereen seutu sekä Itä-Hämeessä, Päijät-Hämeen maakunnassa Lahden seutu. Hämeen lääni muodosti aikoinaan yhden radiopiirin.
Occupation 101
Elokuvan esiintyjäkaarti koostuu pääasiallisesti juutalaisista ja yhdysvaltalaisista kirjoittajista, poliitikoista ja humanitäärisen työn tekijöistä sekä tavallisista palestiinalaisista.
Radioamatööritoiminta entisessä Hämeen läänissä
Vaikkei läänijakoa enää ole, kun lääninhallitukset korvattiin suurläänien aikana aluehallintovirastoilla sekä työ- ja elinkeinokeskuksilla ja suurläänien lakkauduttua aluehallintovirastoilla sekä elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksilla niin edelleen ainakin radioamatööriyhteisöt noudattavat kutsumerkeissään perinteistä lääniperustaista aluejakoa.
3-piiri tarkoitti entistä Hämeen lääniä. Järjestäytynyttä radioamatööritoimintaa on talousalueittain Päijät-Hämessä Lahden Radioamatöörikerho, Hämeessä Hämeenlinnan Radioamatöörit Hämeenlinnassa ja Riihimäen Radioamatöörit Riihimäellä sekä Lounais-Hämeen radioamatöörit Forssassa. Pirkanmaalla toimivat Tampereen Radioamatöörit. Edellä mainituista Tampereen Radioamatöörit järjestävät yhden perusluokan radioamatöörikurssin vuodessa ja Lahden Radioamatöörikerho kolme perusluokan kurssia vuodessa.
''Tätä osioita voi lyhentää tästä alkaen, koska sisältöä on siirretty OH3-kutsumerkit -artikkeliin. ''
Kuntatyöskentelytodistuksen kuntanumerot entisessä kolmannessa piirissä
Mikäli kuntayhdistymisellä kunta ei jatkaa enää toimintaansa entisellään, voidaan uudelle muodostuneelle kunnalle antaa uusi kuntanumero. Hämeenkoski on nykyään osa Hollolaa. Sen nimi oli aikaisemmin Koski Hl, missä Hl tarkoitti Hämeen lääniä erotukseksi Koski Tl:tstä, mikä tarkoitti Turun ja Porin läänin Kosken kuntaa. Merkintä Koski Hl on alun perin Suomen postilaitoksen kehittämä postinkulun varmentamiseksi oikeaan kuntaan. Hämeenkosken kunnan käsittäneen alueen nykyinen kuntanumero on Hollolan kunnan kuntanumero.
Uinti kesäolympialaisissa 1972
100px|right|Uinti
Vuoden 1972 kesäolympialaisissa Münchenissä uitiin yhteensä 29 uintimatkaa. Miehet kilpailivat 15:ssä ja naiset 14 lajissa. Kisoissa tehtiin uusi maailmanennätys 22 eri uintimatkalla ja lisäksi sivuttiin vanhaa maailmanennätystä yhdellä matkalla.
Kisojen suurin tähti oli Mark Spitz, joka voitti seitsemän kultamitalia. Tämän ennätyksen rikkoi vasta Michael Phelps Pekingin 2008 olympialaisissa. Miesten 400 metrin vapaauinnissa yhdysvaltalainen Rick DeMont oli nopein mutta menetti kultamitalinsa käytettyään kiellettyä ainetta sisältänyttä astmalääkettä ja jäätyään kiinni dopingtestissä. Miesten 400 metrin sekauinnissa ruotsalainen Gunnar Larsson ja yhdysvaltalainen Tim McKee saivat sadasosasekunnin tarkkuudella saman loppuajan mutta tarkempi tarkastelu osoitti Larssonin voittaneen kahden tuhannesosasekunnin erolla.
Helmut Lachenmann
pienoiskuva|Helmut Lachenmann vuonna 2017. Helmut Friedrich Lachenmann (s. 27. marraskuuta 1935 Stuttgart) on saksalainen säveltäjä.
Eddie Hopkinson
Edward ”Eddie” Hopkinson (29. lokakuuta 1935 – 25. huhtikuuta 2004) oli englantilainen jalkapallomaalivahti.
Hopkinson aloitti pelaajauransa Oldham Athleticissa vuonna 1951. Vuotta myöhemmin hän siirtyi Bolton Wanderersiin, jossa pelasi koko uransa loppuun asti. 18 vuoden aikana Boltonissa Hopkinson edusti seuraa yhteensä 578 kertaa, mikä on seuran historian ennätys.
Vaajakosken tehtaat
thumb|250px|Vaajakosken tehtaiden naulatehdas, nykyinen Vaajakosken teollisuustalo talvella 2012.
Eddie Hopkinson
Englannin maajoukkueessa Hopkinson esiintyi 14 kertaa ja edusti maataan vuoden 1958 MM-kisoissa.
Vaajakosken tehtaat
Vaajakosken tehtaat oli SOK:n omistama tuotantolaitosryhmä Jyväskylän maalaiskunnassa Vaajakoskella. Tehtaiden alueella oli tehtaita, asuntoja ja vesivoimalaitos. Enimmillään SOK työllisti tehtaissaan Vaajakoskella vakituisesti noin 2 000 henkeä. Tehdasrakennukset ovat yhä käytössä, ja niissä toimii muun muassa erilaisia pienyrityksiä.
Teollisuuden alku
Tehtaiden alkuna oli Carl Christian Bröijerin ja Bengt Steniuksen vuonna 1819 Vaajavirran rannalle perustama Haapakosken saha. Vuonna 1871 sahan osti Christian Salvesenin Finland Woods, jonka omistajiksi tulivat James Salvesen ja hänen veljensä Thomas Salvesen omistamansa T. & J. Salvesenin kautta. Salvesen myi sahat tontteineen ja koskiosuuksineen SOK:lle 1916.
SOK osti lisää maata ja alkoi nopeasti laajentaa teollisuustoimintaa monipuolisesti eri aloille. Pääpaino oli puunjalostus- ja elintarviketeollisuudessa, jonkin verran yhtiö harjoitti myös metalliteollisuutta. thumb|250px|Vuonna 1925 valmistunut talo Haapatiellä, ensimmäinen SOK:n työntekijöilleen rakennuttama kerrostalo Vaajakoskella.
SOK:n toiminnan loppu
Nimitys Vaajakosken tehtaat poistettiin käytöstä vuoden 1979 alussa. Seuraavalla vuosikymmenellä SOK luopui teollisuudestaan. Joidenkin tehtaiden toiminta jatkui uusien omistajien hoidossa. Useimmat tehdasrakennukset ovat erilaisten pienyritysten käytössä. Eräs tehtaiden tiloissa pitkään toiminut yritys on kengän välipohjia valmistava Hikinoro Oy, joka muutti Jämsänkoskelta Vaajakoskelle 1997. SOK:n toiminta loppui Vaajakoskella lopullisesti vuonna 1990 sen luopuessa kirjapainostaan.
Entisessä tehtaiden keskuskonttorissa ovat olleet remontin ajan "evakossa" Vaajakummun koulu ja Vaajakosken päiväkoti sekä rakentamisen ajan Janakan koulu ja sisäilmaongelmien takia Kanavuoren koulu.
Makeistehtaat
Ensimmäinen makeistehdas perustettiin 1920 marjanjalostuslaitos Marjalan yläkertaan. Vuonna 1929 se muutti margariinitehtaan kiinteistöön rakennettuun jatko-osaan. Vuonna 1938 kiinteistöä laajennettiin edelleen ja makeistehtaan tilat kaksinkertaistuivat. Tiloja laajennettiin jälleen 1960. Vuodesta 1961 lähtien tehtaan nimi oli Panda Suklaatehdas. Vuonna 1969 vanhan margariini- ja makeistehtaan viereen valmistui uusi tehdasrakennus vain suklaan valmistusta varten.
Tehtaat irtautuivat SOK:sta itsenäiseksi yritykseksi 1988, kun tehtaan johto osti ne SOK:lta itselleen. Tehtaat jatkoivat toimintaansa nimellä Panda Oy. Sittemmin Pandan osti norjalaiseen Orkla-konserniin kuuluva Orkla Foods Finland. Vuoden 2013 lopussa Panda sulautui Chips Ab:hen ja Chips Ab:n nimeksi muutettiin Orkla Confectionery & Snacks Finland Ab.
Efrem Zimbalist
250px|thumb|right|Efrem Zimbalist Efrem Zimbalist (21. huhtikuuta 1889 – 22. helmikuuta 1985) oli venäläissyntyinen viulisti ja säveltäjä.
Zimbalist syntyi juutalaiseen perheeseen ja pääsi 12-vuotiaana Pietarin konservatorioon. Hän pääsi jo pian esiintymään Berliiniin, Lontooseen ja Yhdysvaltoihin, joista viimeksi mainittuun hän asettui vakituisesti. Hän aloitti opettamisen Curtis Institute of Musicissa vuonna 1928.