cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Paavo Korven-Korpinen
Korven-Korpinen suoritti 1920 suojeluskuntien päällystökurssin ja toimi sitten suojeluskuntien valistusohjaajana eri puolilla Suomea muun muassa Varsinais-Suomessa ja Lapissa. 1930-luvulla hän oli Viipurin suojeluskuntapiirin valistusohjaajana. Korven-Korpinen käynnisti 1936 Vapaussodan arkistot kokoon!-kampanjan jolla kerättiin paikallisten suojeluskuntien vuoden 1918 arkistoja talteen ja kesällä 1937 hän osallistui Vapaussodan Rintamamiesten Liiton sotamuistokeräykseen haastatelleen lähinnä Raudun taisteluun osallistuneita.
Teoksia
Nimellä P. Korven-Korpinen: Nimellä Paavo Korven-Korpinen:
Iäti vihassa ja kunniassa
Iäti vihassa ja kunniassa on suomalaisen black metal -yhtyeen Vitsauksen kokoelma-albumi. Se julkaistiin vuonna 2004 levymerkillä Hammer of Hate.
Albumi sisältää yhtyeen kolme varhaista demoa.
Rytis Sakalauskas
Rytis Sakalauskas (s. 1. tammikuuta 1987 Alytus, Liettuan SNT) on liettualainen pikajuoksija, joka kilpailee pääosin 100 metrillä. Sakalauskas on 185 senttimetriä pitkä ja painaa 83 kilogrammaa. Sakalauskasin ennätys 100 metrillä on vuonna 2011 Shenzhenin kesäuniversiadeissa juostu 10,14.
Ura
Sakalauskas oli mukana vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa, jossa hän jäi 100 metrillä alkueriin. Vuoden 2011 MM-kilpailuissa Daegussa Sakalauskas jäi niin ikään alkueriin. Vuoden 2012 EM-kilpailuissa Helsingissä Sakalauskas selviytyi finaaliin 100 metrillä, mutta keskeytti heti lähdössä. Vuoden 2013 EM-joukkuekilpailuissa Sakalauskas voitti kultaa kakkosliigan 100 metriltä. Vuoden 2011 kesäuniversiadeista Shenzhenistä hän saavutti hopeaa ennätyksellään 10,14.
Koop
Koop on ruotsalainen elektronista jazzia soittava duo, jonka perustivat uppsalalaiset Magnus Zingmark ja Oscar Simonsson vuonna 1995.
Urho Vaakanainen
Urho Vaakanainen (s. 1. tammikuuta 1999 Joensuu) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Anaheim Ducksin organisaatiossa. Boston Bruins varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 18. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2017.
Seuraura
Vaakanainen on Jokipoikien kasvatti. Hän siirtyi 14-vuotiaana Espoo Bluesiin kaudeksi 2013–2014. Vaakanainen oli nuoresta iästään huolimatta seuran B-nuorten tehokkain puolustaja tehoilla 8+25=33. Hänet valittiin kauden päätteeksi B-nuorten SM-sarjan ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Vaakanainen pelasi osan kaudestaan myös Bluesin C-nuorissa voittaen kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. 15-vuotiaana hän pelasi koko kauden 2014–2015 seuran A-nuorissa, joissa Vaakanainen voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Hän edusti Bluesia kauden aikana myös Junior Club World Cupissa.
USHL-joukkue Dubuque Fighting Saints varasi Vaakanaisen 303. pelaajana vuonna 2015, mutta kaudella 2015–2016 hän kuitenkin nousi Espoo Bluesin edustusjoukkueeseen. Blues julkisti kevääseen 2018 saakka ulottuvan sopimuksen 13. marraskuuta 2015, ja Vaakanainen debytoi vielä samana päivänä SM-liigassa vierasottelussa JYPiä vastaan. Hänestä tuli ensimmäinen 1999 vuonna syntynyt pelaaja SM-liigassa. Vaakanainen merkittiin Bluesin kakkospuolustajapariin Mikko Kukkosen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 18.47 minuuttia.
Vaakanainen teki liigauransa avausmaalin 9. tammikuuta 2016 Turun Palloseuraa vastaan. Sami Nuutinen valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Kaikkiaan Vaakanaisen tulokaskausi toi 25 runkosarjaottelussa tehot 1+5=6 ja kahdessa Mestarien liigan ottelussa yhden syöttöpisteen. Hän rikkoi runkosarjassa SM-liigan alle 17-vuotiaiden puolustajien yhden kauden piste-ennätyksen, joka oli Pasi Petriläisen (3+0=3) hallussa kaudelta 1994–1995. Vaakanainen vahvisti vielä Bluesin SM-liigakauden jälkeen seuran A-nuoria kevään 2016 pudotuspeleissä, jotka päättyivät SM-hopeaan. Vaakanainen kuitenkin jätti Bluesin kauden jälkeen seuran taustayhtiön ajauduttua konkurssiin.
Pohjolan isäntä
Pohjolan isäntä on Suomen kansalliseepoksessa Kalevalassa esiintyvä hahmo. Pohjolan isäntä on Pohjolan emännän, Louhen puoliso. Lemminkäinen surmaa Pohjolan isännän Pohjolan tyttären häissä.
Urho Vaakanainen
Seuraura
Vaakanainen teki toukokuussa 2017 kauden 2017–2018 kattavan sopimuksen Saimaan Pallon kanssa. Boston Bruins varasi kesäkuussa Vaakanaisen ensimmäisellä kierroksella 18. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa. Hän edusti kauden SaiPaa ja teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 4+7=11.
Vaakanainen solmi kesäkuussa 2018 Boston Bruinsin kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen, jossa oli kausipalkaksi NHL:n puolella määritelty 925 000 dollaria. Syksyn harjoitusleirin päätteeksi Vaakanainen pelasi itselleen paikan Bruinsin NHL-joukkueesta, mutta hänet lähetettiin kahden ottelun jälkeen farmijoukkue AHL-joukkue Providence Bruinsin vahvuuteen, sillä hän ei ollut mahtunut kummassakaan ottelussa Bruinsin kokoonpanoon. Kuuden AHL-ottelun jälkeen Vaakanainen kutsuttiin takaisin Bostoniin, kun Charlie McAvoy ja Kevan Miller olivat joutuneet sivuun loukkaantumisten vuoksi. Hän teki NHL-debyyttinsä 20. lokakuuta 2018 vieraissa Vancouver Canucksia vastaan. Seuraavassa ottelussa Ottawa Senatorsia vastaan hän ehti pelata vain vajaat kuusi minuuttia, kunnes Mark Borowiecki taklasi Vaakanaista kyynärpäällä päähän kiekontavoittelutilanteessa. Tilanteesta ei annettu jäähyä, mutta Borowiecki tuomittiin myöhemmin yhden ottelun pelikieltoon. Vaakanainen sai tilanteesta aivotärähdyksen, mikä piti hänet sivussa joulukuulle saakka. Vaakanainen liittyi kuntouduttuaan Suomen alle 20-vuotiaiden MM-joukkueen vahvuuteen. Turnauksen jälkeen hänet lähetettiin farmijoukkue Providence Bruinsiin. Vaakanainen pelasi siellä kauden loppuun tehden tulokaskautensa aikana 30 runkosarjaottelussa tehot 4+10=14. Neljässä playoff-ottelussa hän jäi ilman tehopisteitä. Stanley Cup -finaalien aikaan Vaakanainen nostettiin Bostonin NHL-joukkueen harjoitusvahvuuteen loukkaantumisten varalta, mutta hän ei kuitenkaan saanut siellä tililleen otteluita.
Syksyn 2019 harjoitusleirin päätteeksi Boston Bruins lähetti Vaakanaisen Providence Bruinsin AHL-joukkueeseen, jossa hän pelasi suurimman osan kaudesta 2019–2020. Vaakanainen oli viidellä osumallaan joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja. Hänet kutsuttiin kauden aikana Bostonin NHL-joukkueeseen kahdesti marraskuussa 2019 ja Vaakanainen sai siellä tililleen kaikkiaan viisi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Boston nimesi hänet vahvuuteensa myös pudotuspeleihin heinäkuussa 2020, mutta Vaakanainen sai saanut niissä kuitenkaan peliaikaa.
Maaliskuussa 2022 Bruins kauppasi Vaakanaisen, John Mooren, ensimmäisen kierroksen varausvuoron vuoden 2022 varaustilaisuudessa, toisen kierroksen varausvuoron vuoden 2023 varaustilaisuudessa ja toisen kierroksen varausvuoron vuoden 2024 varaustilaisuudessa Anaheim Ducksiin vaihdossa Hampus Lindholmiin.
Heinäkuussa 2022 Vaakanainen teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Ducksin kanssa.
Maajoukkueura
Vaakanainen valittiin vuonna 2015 Jääkiekkoliiton Pohjola-leirin parhaaksi pelaajaksi ja tähdistökentälliseen. Vaakanainen pelasi tammikuussa 2015 ja marraskuussa 2015 World U-17 Hockey Challengessa. Hän edusti Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta myös Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2015, jolloin Vaakanainen voitti pronssia.
Vaakanainen edusti Suomea alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2016 ja 2017. Ensimmäinen turnaus päättyi maailmanmestaruuteen ja jälkimmäinen hopeaan. Vaakanainen pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2017, 2018 ja 2019. Vuoden 2019 turnauksessa hän toimi Suomen varakapteenina ja voitti maailmanmestaruuden. Vuoden 2016 turnauksesta Vaakanainen oli pudonnut viimeisten joukossa Suomen MM-leiriryhmästä.
Suomen A-maajoukkueessa Vaakanainen on pelannut seitsemän ottelua ja saanut kolme syöttöpistettä. Hän oli 19-vuotias, kun hän pelasi Euro Hockey Challengessa 5. huhtikuuta 2018 Valko-Venäjää vastaan ensimmäisen ottelunsa A-maajoukkueessa. Vaakanainen keräsi ottelussa yhden syöttöpisteen oltuaan kakkossyöttäjänä Eemeli Suomen tekemään maaliin. Vaakanainen putosi lopulta viimeisten joukossa MM-leiriryhmästä vuoden 2018 turnaukseen.
Pelityyli
Vaakanaista SM-liigajoukkue Saimaan Pallossa valmentanut Tero Lehterä on verrannut häntä pelityyliltään Nicklas Lidströmiin. Vaakanainen on kuvaillut itseään hyvin luistelevaksi, aktiiviseksi ja nuoruuden intoa puhkuvaksi pelaajaksi sekä myös erittäin kilpailuhalukkaaksi.
Perhe
Vaakanaisen isä Harri on entinen alempien sarjojen hyökkääjä. Urho Vaakanainen seurustelee personal trainerin ja fittness-urheilija Iina Kerkkäsen kanssa.
Kreevinin murre
250px|thumb|Nykyisen [[Bauskan kunta|Bauskan kunnan sijainti Latvian kartalla.]] Kreevinin murre oli Latviassa Bauskan ympäristössä asuneiden vatjalaisten kreevinien puhuma vatjan murre. Murre kuoli 1800-luvun aikana, mutta se jätti jälkiä paikalliseen latvian murteeseen.
Historia
Kreevinit tulivat Latvian Bauskan alueelle sotavankeina Vinke von Overbergin Inkeriin vuosina 1444–1447 Inkeriin tekemän sotaretken jälkeen. Vatjalaisia tuotiin sotavankeina rakentamaan Bauskan linnaa. Kreevinit tulivat tieteelliseen tietoon varsin myöhään. Vuonna 1810 paikallinen pappi Karl Lutzau arvioi alueella olevan vielä 12–15 kreeviniä osaavaa henkilöä. Suomalainen Anders Johan Sjögren teki alueelle tutkimusmatkan vuonna 1846 ja arvioi kreevinin kielen jo lähes hävinneen alueelta. Tämän jälkeen kreevineistä ei enää saatu tietoja. Kielitieteilijä Ferdinand Johan Wiedemann yhdisti ensimmäisenä vuonna 1871 kreevinit Inkerin vatjalaisiin.
Vaikutus latviaan
Kreevinin kieltä tutkittiin vain vähän ja yhteensä siitä tallennettiin vain 113 sanaa, joista on noin 1 300 erilaista muotoa. Kreevinin vaikutusta latvian paikalliseen murteeseen on tutkittu vähän, mutta muutamia kreevinistä lainattuja murresanoja tiedetään. Tällainen on esimerkiksi nuijaa tarkoittava sana kurika, jonka vastaava sana on vatjan kielessä kurikka. Toinen esimerkkisana on ṇirmināt, joka tarkoittaa siivottomasti tai rumasti syömistä. Vastaava sana vatjassa on nirttši tai nirkko, eli nirso. Murresanojen käyttö rajoittuu Bauskan ympäristöön, mikä todistaa sanojen vatjalaisperäisyyden puolesta.
Kielinäyte
”Isä meidän” -rukous kreevinin murteella: Meģģi ise taiwâs! jadku elka śiwu śenna tulap meģģi tiwi śivu riikki! Śiwu meelle se iggau ka kui taiwâs ni kans ma bēli! Meģģi arma leipe anna meli tennawa. Ġedde meggi padudd, kui me jattim umili nisi meli jad! Elas meite kurja sad. Śewon wodse kurģe miusse erre Jo siula kalpap śiwu kikki śiwu appi un śiwu üwiwi śewonśe śewonśe. Amen!
Nihel Chikhrouhou
Nihel Chikhrouhou (, s. 5. tammikuuta 1987) on tunisialainen judoka, joka voitti ensimmäisen mestaruutensa Afrikan naisjunioreiden mestaruuskisoissa vuonna 2005. Hän voitti myös Afrikan naisten mestaruuden yli 78 kiloisten sarjassa vuonna 2008. Chikhrouhou osallistui ensimmäisiin olympialaisiinsa vuonna 2008, jossa hän hävisi toisella karsintakierroksellaan eteläkorealaiselle Kim Na-Youngille.
Bing (leipä)
thumb Bing on kiinalainen vehnäjauhoista tehty leipä, joka leivotaan ohueen, kiekkomaiseen muotoon. Siitä on useita erilaisia versioita, joista jotkin muistuttavat esimerkiksi länsimaisia pannukakkuja ja jotkin tortilloja. Bingit ovat tavallista ruokaa Kiinassa, ja niitä syödään erityisesti lounaan yhteydessä, vaikka niistä voidaan myös valmistaa varsinaisia aterioita. Esimerkiksi Pekingin ankka syödään tavallisesti käärittynä bao bingin sisään yhdessä vihersipulin ja kastikkeen kera.
Bingit kuuluvat myös korealaiseen ruokakulttuuriin, missä tavallisin muunnos on being jian bing, jota syödään yhdessä meren antimien kanssa.
Folke Wassén
Folke Viktor Wassén (18. huhtikuuta 1918 Göteborg – 22. lokakuuta 1969 Västra Frölunda) oli ruotsalainen purjehtija. Hän kilpaili vuoden 1952 kesäolympialaisissa Helsingissä ja oli mukana saamassa Hojwalla pronssia 5.5m-luokassa. Hän oli Magnus Wassénin veli.
Porfyrios
Elämä
Porfyrios syntyi nimellä Malkhos (”Kuningas”) Tyroksessa roomalaisessa Syyriassa. Hän muutti Ateenaan opiskelemaan, ja siellä hänen opettajansa Kassios Longinos antoi hänelle nimen Porfyrios (”Purppuraan pukeutunut”), joka oli pilaileva viittaus kuninkaallisten viittojen väriin.
Porfyrios opiskeli Longinoksen alaisuudessa kielioppia ja retoriikkaa. Vuonna 262 hän lähti Roomaan Plotinoksen maineen houkuttelemana. Hän omistautui kuuden vuoden ajaksi uusplatonismin opiskelulle. Hän menetti terveytensä liiallisen työskentelyn vuoksi, ja muutti viideksi vuodeksi Sisiliaan. Palattuaan Roomaan Porfyrios luennoi filosofiasta ja ponnisteli tulkitakseen sillä välin kuolleen Plotinoksen hämärät opit suuremman yleisön ymmärtämään muotoon. Hän toimitti Plotinoksen teokset Enneadeiksi. Porfyrioksen tunnetuin oppilas on Iamblikhos, joka oli Porfyrioksen kanssa eri mieltä teurgiasta.
Myöhempinä vuosinaan Porfyrios meni naimisiin Marcellan, seitsemän lapsen leskiäidin ja innokkaan filosofian opiskelijan, kanssa. Hänen elämästään ei tiedetä paljoakaan enempää, ja myös hänen kuolinpäivämääränsä on epävarma.
Filosofia
Porfyrios kirjoitti yhteenvedon uusplatonismin pääkohdista, sekä arvostetun kommentaarin Aristoteleen teokseen Kategoriat nimeltä Eisagoge (, ”Johdanto”; lat. Isagoge), joka tunnettiin myöhemmin myös latinankielisellä nimellä Introductio in praedicamenta (”Johdanto kategorioihin”). Teos selittää, kuinka asioihin liitetyt attribuutit voidaan luokitella niin, että filosofinen substanssin käsite voidaan pilkkoa suku-laji -suhteiksi.
Eisagoge on Porfyrioksen merkittävin panos filosofiaan. Se yhdisteli Aristoteleen filosofiaa ja erityisesti kategoriaoppia uusplatonismiin niin, että kategoriat oli tulkittu entiteeteiksi (”olio”, ”kokonaisuus”) (myöhemmässä filosofiassa universaaleiksi, "yleiskäsitteiksi").
Boethiuksen latinankielinen käännös Porfyrioksen teoksesta saavutti aseman keskiaikaisten koulujen ja yliopistojen vakio-oppikirjana, määräten keskiajan loogis-filosofisen opintojen kontekstin ja käsitellyt ongelmat. Porfyrioksen puu (Arbor porphyriana) oli keskiaikaisissa oppikirjoissa kaikkivoipaisena esiintynyt kuvaus Porfyrioksen substanssista tekemistä loogisista jaotteluista. Nykyäänkin taksonomia hyödyntää Porfyrioksen puun ajatusta luokitellessaan kaiken kasveista eläimiin eri sukuihin ja lajeihin.
Porfyrios kirjoitti laajasti myös astrologiasta (joka tuolloin vastasi tähtitiedettä), uskonnosta sekä musiikin teoriasta. Hän kirjoitti myös opettajansa Plotinoksen elämäkerran Plotinoksen elämä (, lat. Vita Plotini), jonka liitti Enneadien alkuun, sekä Pythagoraan elämäkerran nimeltä Pythagoraan elämä (, lat. Vita Pythagorae), jota ei tule sekoittaa Iamblikhoksen kirjoittamaan samannimiseen teokseen.
Kissanpiiskaajankuja
Kissanpiiskaajankuja on katu Kristiinankaupungin kantakaupungissa, hieman Kauppatorin eteläpuolella. Katu päättyy lännessä Läntiseen Pitkäänkatuun ja idässä merenrannan tuntumaan. Poikkikadut ovat Itäinen Pitkäkatu ja Rantakatu.
Kissanpiiskaajankuja sijaitsee puutaloalueella ja on Suomen kolmanneksi kapeimpana katuna (kapeimmillaan 299 cm) matkailunähtävyys. Suomen kapein katu on Raumalla sijaitseva Kitukränn ja Naantalissa sijaitseva Kristiinankatu on toiseksi kapein.
Kadun nimi on peräisin yhdeksänhäntäisen kissan käyttäjästä eli purjelaivojen ajoilta, jolloin miehistöä saatettiin rangaista piiskaamalla. Vanhaan merenkulkukaupunkiin sana lienee kulkeutunut merimiestarinoiden mukana ja otettu kadunnimeksi, mutta merenkulkijoiden kadottua suurelta osin nimen alkuperä on jäänyt useimmille kaupungin asukkaille tuntemattomaksi.
HMS Diomede (D92)
HMS Diomede (viirinumero D92) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Danae-luokan kevyt risteilijä, joka palveli toisessa maailmansodassa ilmatorjuntaristeilijänä.
Valmistus
Alus tilattiin Barrow-in-Furnessista Vickersiltä, missä köli laskettiin 3. kesäkuuta 1918. Alus laskettiin vesille 28. huhtikuuta 1919, minkä jälkeen se hinattiin Devonportin telakalle viimeistelytöitä varten ja siksi alus saatiin palvelukseen vasta lokakuussa 1922.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kiinan asemalle 5. kevyt risteilijäviirikköön, mistä se siirrettiin Uuden Seelannin osastoon 21. lokakuuta 1925. Alus oli Uuden Seelannin vesillä aina vuoteen 1935 lukuun ottamatta huoltoa 1929–1930. Alus oli hetken 4. risteilijäviirikössä Itä-Intiassa olleen poliittisen kriisin vuoksi. HMNZS Achilles vapautti aluksen siirrettäväksi huoltoon 31. maaliskuuta 1936, jolloin se palasi Kuninkaallisen laivaston suoraan valvontaan. Alus vietti loppuajan ennen toista maailmansotaa reservissä ja joukkojenkuljetustehtävissä.
Toisen maailmansodan alkaessa alus liitettiin Kotilaivaston 7. risteilijäviirikköön tehtävänään Pohjanmeren valvonta. Alus siirrettiin 1940 Pohjois-Amerikan ja Länsi-Intian asemalle 8. risteilijäviirikköön. Alus valtasi 15. joulukuuta 1940 Tampicon edustalla saksalaisen saarronmurtajan Idarwaldin. Alus siirrettiin 1942 Etelä-Atlantin osastoon ja edelleen Länsi-Afrikkaan, jona aikana alus oli Rosythissa huollettavana 22. heinäkuuta 1942 – 24. syyskuuta 1943. Palvelukseen palattuaan alus oli koululaivana.
Alus siirrettiin 1945 reserviin majoitusalukseksi. Se myytiin BISCOlle 5. huhtikuuta 1946 ja se saapui Arnott Youngin Dalmuirin telakalle 13. toukokuuta 1946 romutettavaksi.
Valunta
thumb|200px|Pintavaluntaa sadevesiviemäriin
Valunta on suure, joka kuvaa valuma-alueelta virtauksien mukana poistuvaa vesimäärää. Sen yksikkö on yleensä millimetri tai millimetriä aikayksikössä. Termi valuma taas tarkoittaa valuntaa alueen pinta-alaa kohden. Valuman tunnus on q ja yksikkö litraa sekunnissa neliökilometrillä. Englannin kielen termi runoff viittaa sekä valumaan että valuntaan.
Veden kiertokulussa vesi sataa ilmakehästä alas maahan kulkeutuakseen sitten valuntana takaisin meriin. Vesistön valuma-alue tarkoittaa sitä aluetta, jolle pudonnut sadevesi kulkeutuu pois kyseisen vesistön kautta. Valuma-alue on niin sanottujen vedenjakajien rajaama: vedenjakajat ovat korkeita maastonkohtia, jotka konkreettisesti jakavat sataneen veden sen mukaan, kumpaa rinnettä pitkin vesi valuu pois. Pintavesien ja pohjavesien valuma-alueet ja vedenjakajat voivat erota toisistaan. Valuma-alue määritetään topografisen kartan avulla, epäselvissä tapauksissa apuna voidaan käyttää maastossa suoritettuja korkeusmittauksia.
Valuntaan vaikuttavat tekijät
Rankkasateet ja lumien sulaminen aiheuttavat tyypillisesti valuntapiikkejä. Runsas kasvillisuus pidättää vettä estäen valuntaryöppyjä ja siten tulvia. Myös maaperä, esimerkiksi soramaa, voi hidastaa valuntaa merkittävästi. Sen sijaan esimerkiksi asfaltti pidättää vettä erittäin huonosti. Valuma-alueen muoto ja korkeussuhteet vaikuttavat veden keräytymiseen: nopeimmin vesi pääsee keräytymään pyöreillä valuma-alueilla sekä vuorisilla alueilla. Valuma-alueen järvet tai suot keräävät satanutta vettä ja siten hidastavat valuntaa.
Valunnan laskeminen
Valunta voidaan laskea vesitaseyhtälön avulla:
Joltain alueelta poistuva vesimäärä lasketaan käytännössä usein valuma-alueen sadannan ja haihdunnan erotuksena.
850 Naval Air Squadron
850 Naval Air Squadron (850 NAS) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue vuosina 1943-1944. Laivue perustettiin uudelleen osana Australian asevoimia 1953 ja se lakkautettiin vuotta myöhemmin.
Palvelus
Laivue perustettiin 1. tammikuuta 1943 Quonset Pointissa pitkänmatkan tehtäviin ja se piti varustaa kahdellatoista Seamewsillä. Laivue piti sijoittaa HMS Pursuerille, mutta laivue lakkautettiin jo 30. tammikuuta.
Laivue perustettiin uudelleen torpedopommittajatiedustelulaivueena 1. syyskuuta 1943 Squantumissa kalustonaan kaksitoista Avenger I -konetta ja se sijoitettiin koulutuksen jälkeen helmikuussa 1944 HMS Empressille, jolta laivue lensi sukellusveneentorjuntalentoja matkalla Britteinsaarille. Huhtikuusta alkaen laivue partioi rannikkolennoston kanssa Kanaalin alueella, jolloin se upotti yhden kauppalaivan ja vaurioitti toista St. Petersin sataman edustalla Guernseyn rannikolla 24. heinäkuuta. Laivue siirrettiin elokuun alussa Pohjois-Irlantiin, jolloin siihen liitettiin neljän Wildcatin muodostama hävittäjälentue. Lennettyään jonkin aikaa sukellusveneentorjuntalentoja rannikkolennoston kanssa laivue lakkautettiin 24. joulukuuta 1944.
Sodan jälkeen laivue oli hetken aikaa palveluksessa, kun Australian laivasto perusti sen 12. tammikuuta 1953 Nowrassa kalustonaan kaksitoista Sea Furyä. HMAS Sydneyn siirryttyä Korean vesille laivue lakkautettiin 3. elokuuta 1954.
Päälliköt
Laivueenpäällikköinä olivat :
Valtatie 18
Valtatie 18 on Jyväskylästä Petäjäveden, Ähtärin, Alavuden, Seinäjoen ja Laihian kautta Vaasaan johtava valtatie. Tien pituus on 269 kilometriä.
Tie on pääosin kaksikaistaista tietä, jonka taso vaihtelee huomattavasti. Tie on muodostettu muuttamalla entisiä kanta-, seutu- ja yhdysteitä valtatieksi, ja monin paikoin tie on valtatieksi erittäin kapeaa, mutkaista ja mäkistä. Myös tien opastus on paikoin epäyhtenäistä, sekavaa ja jopa harhaanjohtavaa.
Tiestä myös edelleen puuttuu suunniteltu osuus Multian kirkonkylän ja Ähtärin Myllymäen väliltä, ja tie on väliaikaisesti viitoitettu Väätäiskylän kautta. Tiellä on vielä neljä rautatien tasoristeystä, joista kolme on varsin lyhyellä etäisyydellä toisistaan Alavuden ja Seinäjoen välillä. Valtatie 18 myös kääntyy kaikkiaan kuudessa liittymässä.
Reitti
thumb|left|250px|Valtatien 18 ja [[Haapamäki–Seinäjoki-rata|Haapamäki–Seinäjoki-radan tasoristeys Tuurissa.]] thumb|250px|right|Valtatie 18 Seinäjoella.
Valtatie 18 alkaa Jyväskylän Keljosta. Keljon ja Petäjäveden välinen osuus on kaksikaistainen, hyvätasoinen ja yhteinen valtatien 23 kanssa. Petäjävedellä valtatie 18 erkanee valtatiestä 23. Myös Petäjäveden ja Multian välillä valtatie 18 on melko hyvätasoinen, mutta Multian ja Ähtärin Myllymäen välinen, väliaikaiseksi valtatieksi tarkoitettu noin 28 kilometrin pituinen tieosuus on valtatieksi aivan liian kapea, mutkainen ja mäkinen. Osuudella on kaksi epäjatkuvuuskohtaa, joissa valtatie kääntyy liittymässä: toinen on Väätäiskylässä ja toinen on Myllymäellä. Multian ja Väätäiskylän välillä valtatie 18 kulkee yhdessä kantatien 58 kanssa. Toisaalta tieosuuden liikennemäärät ovat melko vähäiset, mutta tämä selittyy osittain sillä, että jotkut käyttävät muita reittejä valtatien 18 sijaan.
Myllymäen jälkeen valtatie 18 kulkee Ähtärin, Töysän ja Alavuden kautta Alavuden Keskikylään kohtalaisen tasoista kaksikaistaista tietä pitkin. Tämän osuuden varrella on kaksi merkittävää nähtävyyttä: Ähtärin eläinpuisto ja Tuurin kyläkauppa. Tuurissa tie kulkee kylän halki ja ylittää Haapamäki–Seinäjoki-radan tasoristeyksenä.
Alavuden Keskikylässä sijaitsee epäjatkuvuuskohta, jossa valtatie 18 kääntyy ja suoraan jatkuu seututie 672. Osuus Keskikylän ja Veneskosken välillä on varsin suora, mutta sillä on jopa kolme Haapamäki–Seinäjoki-radan ylittävää tasoristeystä varsin lyhyellä etäisyydellä toisistaan. Veneskoskella valtatie 18 kääntyy jälleen ja Seinäjoelta itään päin mentäessä suoraan jatkuu seututie 697. Veneskoskelta Seinäjoen kautta Mustasaaren Helsingbyhyn tie on hyvätasoista kaksikaistaista valtatietä, tosin sillä on epäjatkuvuuskohta Laihialla. Aiemmin Ylistarolta itään päin mentäessä suoraan jatkui valtatie 16, valtatie 18:n kääntyessä risteyksessä oikealle kohti Seinäjokea. Uuden liittymän rakentamisen myötä tien pääsuunta vaihtui valtatie 18:n suuntaiseksi lokakuussa 2020. Helsingbyn ja Vaasan välinen osuus on moottoritietä. Laihialta Vaasaan tie kulkee yhdessä valtatien 3 kanssa.
Valtatie 18 kulkee seuraavien maakuntien alueella: Keski-Suomi – Etelä-Pohjanmaa – Keski-Suomi (uudelleen) – Etelä-Pohjanmaa (uudelleen) – Pohjanmaa.
Valtatie 18 kulkee seuraavien kuntien alueella: Jyväskylä – Petäjävesi – Keuruu – Multia – Ähtäri – Multia (uudelleen) – Ähtäri (uudelleen) – Alavus – Seinäjoki – Ilmajoki – Seinäjoki (uudelleen) – Isokyrö – Vaasa – Laihia – Mustasaari – Vaasa (uudelleen).
Historiaa
Vuoden 1938 tienumerointijärjestelmässä valtatie 18 oli Sortavalasta Joensuun kautta Kajaaniin kulkenut tie. Jatkosodan jälkeisten alueluovutusten jälkeen tie katkesi uudelle rajalle. Sodan jälkeen tehtyjen teiden uudelleenlinjausten jälkeen valtatie 18 siirtyi alkamaan Joensuusta.
Vuoden 1996 tienumerouudistuksessa entinen valtatie 18 siirtyi Ylistaron ja Seinäjoen väliseksi tieksi. Joensuun ja Kajaanin välillä kulkenut entinen valtatie 18 muuttui osaksi valtatietä 6. 1990-luvun lopulla valtatien 18 viitoitusta jatkettiin Jyväskylään saakka. Vuonna 2005 myös Ylistaron ja Vaasan välinen osuus viitoitettiin valtatieksi 18 ja valtatie 16 siirtyi alkamaan vasta Ylistarosta.
Valtatie 19
thumb|250px|Valtateiden [[valtatie 3|3 ja 19 liittymä Kurikan Jalasjärvellä ]] thumb|250px|Valtatie 19 [[Kauhavan Alahärmässä]]
Valtatie 18
Historiaa
Syyskuussa 2009 valmistui Pultran ja Kiikun välille kuusi kilometriä pitkä Seinäjoen pohjoinen ohikulkutie, joka korvasi aiemman heikkotasoisen, osittain katuverkolla kulkeneen osuuden, jolla oli myös kaksi rautatien tasoristeystä. Hankkeen kustannukset olivat noin 13 miljoonaa euroa.
Ruotsinpyhtään vaakuna
thumb|150px|Ruotsinpyhtään vaakuna (1961–2009) Ruotsinpyhtään vaakuna oli Ruotsinpyhtään kunnan tunnus. Vaakunan aiheena on Kymijoen rannalla toiminut Strömforsin rautaruukki. Vaakunan ruotsalaiset värit viittaavat kunnan nimeen.
Valtatie 18
Tiehankkeita
Uuden tien rakentamista Multian kirkonkylän ja Ähtärin Myllymäen välille on suunniteltu , mutta hanke ei ole lähivuosina toteutettavaksi suunniteltujen tiehankkeiden joukossa.
Valtatie 19
Valtatie 19 on Kurikan Jalasjärveltä Seinäjoen, Lapuan ja Kauhavan kautta Uudenkaarlepyyn Ytterjeppoon johtava valtatie. Tien pituus on 121,4 kilometriä. Tie on merkittävä Etelä- ja Keski-Pohjanmaan liikenteen välittäjä. Tie kuuluu liikenne- ja viestintäministeriön määrittämiin maanteiden pääväyliin. Tie on pääosin hyvälaatuista kaksikaistaista valtatietä.
Ruotsinpyhtään vaakuna
Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä alainen aaltokoroinen hirsi, jonka yläpuolella vino vasararisti; molemmat kultaa.” Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja Ruotsinpyhtään kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 17. joulukuuta 1960. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 21. huhtikuuta 1961.
Valtatie 19
Reitti
Valtatie 19 kulkee seuraavien kuntien kautta: Kurikka–Ilmajoki–Seinäjoki–Lapua–Kauhava–Uusikaarlepyy.
Ruotsinpyhtään vaakuna
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2010, kun Ruotsinpyhtää liittyi Pernajan ja Liljendalin kanssa osaksi Loviisan kaupunkia.
Valtatie 19
Reitti
Valtatie 19 alkaa Jalasjärveltä, jossa se erkanee valtatiestä 3. Tie kulkee Ilmajoen kunnan alueella ja sen jälkeen Seinäjoen kaupungin ohi. Seinäjoelta tie jatkuu Lapuan ja Kauhavan kuntien läpi Uudenkaarlepyyn Ytterjeppoon, jossa tie yhtyy valtatiehen 8.
Historiaa
Vuoteen 1996 saakka valtatie 19 oli Iisalmen ja Pulkkilan välinen tie. Nykyinen valtatie 19 oli Jalasjärven ja Seinäjoen välillä osana kantatietä 64 ja Seinäjoen ja Uudenkaarlepyyn välillä kantatietä 67. Vuoden 1996 tienumerouudistuksessa valtatie 19 siirrettiin nykyiselle reitilleen ja Iisalmen ja Pulkkilan välisestä tiestä tuli osa kantatietä 88. Samalla kantatie 64 lakkautettiin kokonaan ja kantatie 67 lyheni kulkemaan Seinäjoen ja Kaskisten välillä.
Seinäjoen itäinen ohikulkutie
Aiemmin valtatie 19 kulki Seinäjoella keskustan katuverkolla. Tieosuuden parantaminen alkoi 2013 syksyllä, kun Seinäjoen itäisen ohikulkutien rakentaminen alkoi. Uusi 2+1-kaistainen ohituskaistatie alkaa Ilmajoelta Rengonharjulta ja päättyy Seinäjoelle Nurmon keskustan lähelle. Uuden tieosuuden pituus on noin 18,5 kilometriä. Rengonharjun ja Kuortaneentien välinen osuus avattiin liikenteelle marraskuussa 2015. Kokonaisuudessaan uusi tie avattiin liikenteelle marraskuussa 2016. Vuonna 2017 tehtiin vielä viimeistelytöitä. Hankkeen kustannusarvio on noin 75,5 miljoonaa euroa.
Seinäjoki-Lapua -välin parannustyöt
Tietä parannetaan myös Seinäjoen ja Lapuan välillä. Hankkeen ensimmäisen vaiheen rakennustyöt aloitettiin helmikuussa 2022, ja niiden on tarkoitus valmistua vuoteen 2023 mennessä. Tiehankkeessa valtatietä 19 parannetaan Seinäjoen ja Lapuan välillä rakentamalla uusia ohituskaistoja ja uusi eritasoliittymä Muurimäen kohdalle. Lisäksi jo olemassa olevia taso- ja eritasoliittymiä parannetaan yhteysvälillä. Osa hankkeen parannettavista osista on saatu liikenteelle käyttöön hankkeen edetessä. Hankkeen toisen vaiheen suunnitteluun on myönnetty rahoitus, mutta suunnittelun aloittamisesta ei ole toistaiseksi ilmoitettu. Lopullisena tavoitteena on valtatien 19 muuttaminen nelikaistaiseksi kokonaan välillä Seinäjoki-Lapua niin, että koko tieosuuden nopeusrajoitus on 100 kilometriä tunnissa.
Verojärjestelmä
Verojärjestelmä on yhteiskunnassa kannettavien verojen muodostama kokonaisuus. Verojärjestelmään kuuluvat kaikki verolajit ja verojen hyöty- sekä haittavaikutukset. Verojärjestelmä ohjaa yhteiskunnan toimintaa. Verojärjestelmä voi suosia tiettyjä väestöryhmiä tai tiettyjä talouden aloja toisten kustannuksella. Veronluonteiset maksut eivät kuulu verojärjestelmään.
Yleistä
Verojärjestelmää luonnehdittaessa voidaan käyttää esimerkiksi ilmauksia: hyvä verojärjestelmä, tehokas verojärjestelmä tai oikeudenmukainen verojärjestelmä. Oikeudenmukaisuus ja tehokkuus ovat verojärjestelmän perusperiaatteita. Verojärjestelmä pyritään luomaan kokonaistaloudellisesti tehokkaaksi kiinnittämällä huomiota verojen aiheuttamiin hyvinvointitappioihin (vääristymiin) ja vertaamalla veroja keskenään. Verojärjestelmän yleisperiaate on laaja veropohja, mikä tarkoittaa, että verotetaan useita asioita vähän, sen sijaan että verotetaan joitain asioita paljon ja joitain ei lainkaan tai kevyesti.
Verojärjestelmä ottaa kantaa siihen, verotetaanko kulutusta, työntekoa, pääoman tuottoja vai varallisuutta ja missä määrin. Kaikilla veroilla on erilaisia hyöty- ja haittavaikutuksia. Yhteiskunnan kannalta optimaalinen verotus löytyy vertailemalla veroja keskenään. Optimaaliseen verotukseen vaikuttaa kuitenkin poliittinen päätöksenteko ja tällöin merkittävää on, että kenen tai minkä kannalta verojärjestelmä on optimaalinen (pienituloisen, suurituloisen, työntekijän, yrityksen omistajan, työllisyyden, viennin, kotimarkkinan, teollisuuden, palvelualojen).
Veronalennuksien vaikutus verotuottoon
Palkansaajien tutkimuslaitoksen tutkijat toteavat tieteellisessä julkaisussa vuonna 2005 seuraavaa: on harhaanjohtavaa sanoa, että Suomen veronalennukset ovat lisänneet verotulokertymää. Verotulot ovat kasvaneet myös siksi, että talous ja sitä kautta verotettavat tulot ovat kasvaneet. On olemassa hyviä teoreettisia perusteita ajatella, että veronalennuksilla on kannustinvaikutuksia, jotka nostaisivat verotettavaa tuloa; muista pohjoismaista on olemassa tästä myös empiiristä evidenssiä.
Verotuksen vaikutusta verotulokertymään on Suomessa vaikea tutkia, koska verotusta on 1990-luvulla vähennetty tasaisesti kaikissa tuloluokissa. Kun kaikkien verotus muuttuu samalla tavalla, on vaikea löytää vertailukohtaa, jonka perusteella voisi arvioida, mitä verotettavalle tulolle ja verotulokertymälle olisi tapahtunut, jos verotusta ei olisi muutettu. Tutkijoiden mielestä varmasti väärä on sellainen arvio, joka perustuu vaikka siihen, että samaan aikaan kuin verotus on keventynyt, verotulokertymä on kasvanut. Tällaisessa arviossa on unohdettu, että verotulokertymään vaikuttavat myös talouskasvu ja suhdanteet: ei pystytä arvioimaan mikä osuus verotulokertymän muutoksissa on veronalennusten ansiota ja mikä on talouskasvun ja suhdanteiden ansiota.
Jos kuitenkin puutteellisella suomalaisella aineistolla tehdään kansainvälisten esikuvien mukaisesti laskelma veronalennusten vaikutuksista, niin sen mukaan veronalennuksilla ei ole ollut tilastollisesti merkitseviä käyttäytymisvaikutuksia, jotka olisivat näkyneet verotettavan tulon kasvuna. Laskelma on tehty käyttäen hyväksi JUTTA-mikrosimulointimallia. Laskelman perusteella voidaan päätellä, että veronalennukset eivät maksa itse itseään takaisin
Laffer-käyrää käytetään joskus perustelemaan väitettä, että veronalennukset lisäävät verotuottoja: 1980-luvulla Ronald Reagan perusteli veronkevennyksiä väittämällä, että veroaste oli optimiveron yläpuolella, ja että veronalennukset näin itse asiassa lisäisivät verokertymää.
Vuonna 2020 tehdyssä London School of Economicsin julkaisemassa tutkimuksessa ei löytynyt näyttöä siitä, että rikkaille kohdennetut veronalennukset lisäisivät talouskasvua tai työllisyyttä. Tutkimus perustui kahdeksantoista OECD-maan tietoihin 50 vuoden ajalta.
Verotuksella rahoitetaan julkisia palveluita, veronkevennykset vähentävät julkisiin palveluihin käytettävissä olevaa rahamäärää. Progressiivisella ansiotulojen verotuksella pyritään tasaamaan ihmisten välisiä tuloeroja.
Kritiikki
VATTin tutkijaryhmän mukaan Suomen verojärjestelmässä on paljon parantamisen varaa ja veropolitiikkaa leimaa epäjohdonmukaisuus. Elinkeinoelämän valtuuskunnann eli Evan mukaan Suomen nykyinen verojärjestelmä on monimutkainen ja epäoikeudenmukainen sekä haittaa talouskasvua.
Pohjakulkeuma
Pohjakulkeumalla tarkoitetaan vesistössä pohjaa pitkin kulkeutuvaa kiintoainetta. Pohjakulkeuma voidaan jakaa vielä erikseen vierimällä tai hyppäyksin tapahtumiin aineiden liikkeisiin. Pohjakulkeuman mittaaminen on vaikeampaa kuin suspendoituneen aineen mittaaminen. Tulosten epävarmuutta lisää usein pohjakulkeutuman jaksoittainen vaihtelu.
Feodosi Rubtsov
Feodosi Antonovitš Rubtsov (Феодосий Антонович Рубцов, 30. joulukuuta tai 17. joulukuuta 1904 Olša, Mogiljovin alue (nykyinen Rudnja, Smolenskin alue), Venäjä – 6. marraskuuta 1986 Leningrad, Neuvostoliitto ) oli neuvostoliittolainen etnomusikologi.
Rubtsov tunnetaan venäläisten kansanlaulujen tutkimuksesta ja teoriastaan, jonka mukaan vanhoissa venäläisissä napevi-kansanlauluissa esiintyy anhemitonisia asteikkoja, ja ne poikkeavat tavallisista kansanlaulujen tonaalisista rakenteista. Sellaiset laulut voivat alkaa mistä sävelestä tahansa ja päättyä mihin säveleen tahansa.
Rubtsov oli ensimmäisiä Neuvostoliitossa konserttimusiikkia harmonikalle tuottaneita säveltäjiä teoksellaan Konsertto nro 1 bajanille ja venäläiselle kansanmusiikkiorkesterille. Henry Doktorskin mukaan teos oli ensimmäinen laajempi venäläinen harmonikalle varta vasten tehty taidemusiikkisävellys.
Gustaf Unonius
Unoniuksen vanhemmat olivat Israel Unonius ja Maria Juliana Gardberg. Helsingissä syntynyt Unonius muutti jo lapsena vanhempiensa mukana Ruotsiin Grisslehamniin, jossa hänen isänsä toimi postimestarina ja tullinhoitajana. Unonius opiskeli Karlbergin kadettikoulussa 1823−1830, mutta ei ryhtynyt upseeriksi, vaan kirjoittautui Uppsalan yliopistoon. Hänen Frans Mikael Franzénille omistamansa runo Gustaf eller den finske flytktningen (1829) on tuolta ajalta. Koleran vaivatessa Ruotsia 1834 Unonius opiskeli hetken lääketiedettä, kunnes päätti muuttaa Yhdysvaltoihin 1841. Siellä hän teki elämäntyönsä siirtolaispappina, opiskeltuaan 1843−1845 episkopaalisen kirkon papiksi. Chicagossa asuessaan 1856−1858 Unonius toimi Ruotsin ja Norjan konsulina. Ruotsiin 1858 palattuaan hän pyrki evankelis-luterilaisen kirkon papiksi, mutta ei tullut hyväksytyksi. 1861 alkaen hän jatkoi isänsä ammatissa Grisslehamnin tullipäällikkönä. Hänen siellä kirjoittamaansa muistelmateosta Minne från en sjuttonårig vistelse i nordvestra Amerika pidetään yhtenä parhaista Amerikan siirtolaisolojen kuvauksista. Teos ilmestyi kahdessa osassa vuosina 1861 ja 1862 ja se käännettiin myös englanniksi.
Unoniuksen puoliso oli Charlotta Margareta Öhrströmer.
Slim Agrebi
Slim Agrebi (s. 12. huhtikuuta 1974) on tunisialainen judoka, joka voitti Afrikan-mestaruuden avoimessa sarjassa vuonna 1996. Samoissa kisoissa hän sijoittui kolmanneksi yli 95 kiloisten sarjassa. Lisäksi Agrebi voitti pronssia vuoden 1995 judon maailmancupissa.
Steinbach
Steinbach on kaupunki Manitoban provinssin kaakkoisosassa, Kanadassa. Kaupungissa on 11 000 asukasta. Vuosien 2001 ja 2006 välillä kaupungin asukasluku kohosi 19,9 %. Tämän vuoksi Steinbach on provinssin nopeimmin kasvava kaupunki. Steinbach on Manitoban 5. suurin asutusalue (2006).
Historia
Saksan kieltä puhuvat venäläiset mennoniitat perustivat vuonna 1874 Steinbachin (joka tarkoittaa Saksaksi kivikkoista puroa). Kaupungissa sijaitsee Mennonite Heritage Village -museo, joka esittelee varhaisten siirtolaisten arkea, työkaluja, rakennuksia ja jossa on uudelleen rakennettu kopio tuulimyllystä, joka on kaupungin tunnus. Edellinen kopio vuodelta 1972 tyylimyllystä tuhoutui 2001 tuhopoltossa. Steinbach tunnetaan myös autokaupunkina, sillä vuonna 1914 kaupunkiin perustettiin läntisen Kanadan ensimmäinen Ford autoliike.
Vuoteen 2003 saakka kaupungin alueella oli voimassa kieltolaki. Tuolloin laki kaatui täpärästi kansanäänestyksessä. thumb|250px|Steinbach Millennium -kellotorni kaupungin keskustassa
Talous
Steinbach on kaakkoisen Manitoban taloudellinen keskus. Palvelut ja vähittäiskauppa työllistävät suurimman osan kaupungin väestä. Kaupungissa sijaitsee myös suuria teollisuusyrityksiä, kuten lääketehdas Biovail, ikkunoita valmistava Loewen Windows ja veneitä valmistava Lund. Maatalous, joka on alueen alkuperäinen elikeino työllistää edelleen monia.
Tieliikenne
Steinbach sijaitsee noin 50 km kaakkoon provinssin pääkaupungista Winnipegistä. Kaupungin maantieyhteydet muodostavat Trans-Kanadan valtatie itään ja länteen sekä Highway 12 etelään ja pohjoiseen. Highway 12 Steinbachista etelään yhdistää kaupungin Spraguen kautta Yhdysvaltoihin. Kaupungista on myös säännöllinen Grey Goose -linja-autoyhteys muualle Manitobaan.
Lentoliikenne
Kaupunki omistaa ja ylläpitää virallista Steinbachin lentoasemaa kaupungin pohjoispuolella. Sen asfalttipintainen pääkiitotie on 914 m pitkä ja 23 m leveä. Yölaskeutumista varten kiitotie on varustettu valaistuksella ja majakalla. Polttoainetankkaus ja huoltotoiminnoista vastaa Steinbach Flying Club. Kentällä on myös ympärivuotinen levähdystila.
Steinbachin toinen lentokenttä on kaupungin eteläpuolella sijaitseva yksityinen Steinbach (South) Airport, jota ylläpitää Harv's Air Service. Asfaltti ja ruohopinnotteisen pääkiitotien pituus on 945 m ja leveys 30 m. Toinen ruohopinnotteinen kiitotie on 559 m pitkä ja 30 m leveä. Se risteää pääkiitotien kanssa.
Steinbachista on noin tunnin ajomatka Winnipegin kansainväliselle lentoasemalle.
Keimo Hirvonen
Hirvosen rumpaliura alkoi Maukka Perusjätkän uuden aallon yhtyeissä 1970-luvun lopulla. Hirvonen soitti rumpuja Maukka Perusjätkän albumeilla Säpinää (1979) ja Ennen kolmatta maailmansotaa (1980). Hirvonen soitti rumpuja myös Hanoi Rocksin ensisinglellä ”I Want You” vaikkei kuulunutkaan yhtyeen kokoonpanoon. Tämän jälkeen hän työskenteli muun muassa Pave Maijasen ja Räkä Malmin yhtyeissä kunnes hän aloitti yhteistyön J. Karjalaisen kanssa, jonka J. Karjalainen ja Mustat lasit -albumilla hän on mukana. Myöhemmin Hirvonen oli rumpalina Karjalaisen Electric Sauna -kokoonpanossa 1990-luvulla.
Lähde osittain:
Axel Kock
thumb|225px|Professori Axel Kock Karl Axel Lichnowsky Kock (2. maaliskuuta 1851 Trelleborg – 18. maaliskuuta 1935 Lund) oli ruotsalainen kielentutkija ja professori. Hän oli Ruotsin akatemian jäsen vuosina 1924–1935 (tuoli numero viisi). Kock toimi professorina Göteborgissa vuosina 1890–1893 ja Lundissa 1907–1916. Hänen ruotsin kielen äännehistoriaa koskevat tutkimuksensa olivat uraauurtavia. Kockin pääteos on 5-osainen Svensk ljudhistoria (1906–1929).
Arvo Pärt
Arvo Pärt (s. 11. syyskuuta 1935 Paide) on virolainen säveltäjä. Pärt tunnetaan keskiaikaisista musiikkivaikutteistaan sekä niin sanotun kulkustyylin sävellyksistä.
Henkilöhistoria
Pärt varttui Rakveressa ja opiskeli säveltämistä Tallinnassa vanhemman polven virolaisen säveltäjän Heino Ellerin oppilaana. Vuonna 1980 Pärt emigroitui silloisesta Neuvostoliitosta ensin Itävaltaan, mutta muutti jo 1981 Berliiniin. Nykyään hän asuu taas Virossa, Laulasmaan kylässä. Viron presidentti Arnold Rüütel myönsi Pärtille 6. helmikuuta 2006 Viron Valtionvaakunan ritarikunnan 1. luokan kunniamerkin (suurristi). Dorian Supin on ohjannut säveltäjästä dokumenttielokuvan Arvo Pärt: 24 Preludes for a Fugue.
Suomessa säveltäjä on vieraillut muun muassa hiljentymismatkoilla Valamon luostarissa.
Pärtin musiikki
Pärt nimittää omaa nykyistä musiikkityyliään tintinnabuliksi (lat. pienet kellot). Hän aloitti kyseisen tekniikkansa soveltamisen teoksissaan 1970-luvulla. Hänen uransa käsittää useita suuria tyylinmuutoksia.
Arvo Pärt omisti neljännen sinfoniansa (lisänimeltään Los Angeles) ”kaikille Venäjän vangituille, joilta on viety heidän oikeutensa”. Esa-Pekka Salonen johti sinfonian kantaesityksen Los Angelesin filharmonikkojen konsertissa 2009.
Pärtin persoonalliset, tunteisiin vetoavat teemat ovat kiehtoneet elokuvantekijöitä kautta maailman. Virolaissäveltäjän musiikkia onkin käytetty sadoissa elokuvissa.
Teoksia
pienoiskuva|Arvo Pärt (2011).
Greg Nemisz
Gregory "Greg" Nemisz (s. 5. kesäkuuta 1990 Courtice, Ontario) on kanadalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Nemisz on Calgary Flamesin ensimmäisen kierroksen varaus vuodelta 2008. Ennen ammattilaisuraansa hän pelasi OHL-junioriliigan Windsor Spitfiresissä.
Tenedos
Tenedos tarkoittaa seuraavia asioita:
Nässjö IF
Nässjö IF on urheiluseura Nässjöstä, Ruotsin Smoolannista. Seura perustettiin vuonna 1899, jolloin ohjelmaan otettiin niin jalkapallo kuin jääpallo. Nässjö IF on pelannut korkeimmalla sarjatasolla kaikkiaan 56 sarjakautta, joista viimeisimmän silloisessa ylimmässä sarjassa eli Allsvenskanissa kauden 2002-03. Mestaruuksia jääpallossa on tullut seuralle yksi eli vuonna 1949.
Kotiareenana Nässjö IF:llä oli kevääseen 2011 asti Skogsvallen, joka sai tekojään 1960-luvulla. Tunnettuja Skogsvallenin ajan Nässjö IF:n jääpalloilijoita ovat olleet maajoukkuemiehet Jan "Habo" Johansson, Nils "Nicke" Bergström, Arnold "Sladden" Bergström, Ola Fredriksson ja Daniel Andersson. Heistä Jan "Habo" Johansson on pelannut eniten seuran pääsarjaotteluja eli 186 ottelua ja 143 maalia.
Seuran peliolosuhteet muuttuivat merkittävästi syksyllä 2012, sillä silloin otettiin käyttöön uusi jääpalloareena, Stinsen Areena. Nässjö IF on pelannut 2010-luvulla Ruotsin toiseksi korkeinta sarjaa Allsvenskania.
Intruusio
Intruusio on nestemäistä kiveä, joka muodostuu maan pinnan alla. Syvällä pinnan alla oleva magma työntyy hitaasti ylös halkeamia pitkin työntäen toisinaan ympäristön kiveä pois tieltä; prosessissa saattaa kulua miljoonia vuosia. Kun kiviaines hiljalleen jäähtyy ja kiinteytyy, magman eri osat kiteytyvät mineraaleiksi. Monet vuorijonot, kuten Kalifornian Sierra Nevada, ovat muodostuneet pääasiassa intruusikivestä, suurista graniittimuodostelmista.
Intruusio on toinen niistä kahdesta tavasta, joilla magmakiviä muodostuu; toinen on ekstruusio eli tulivuorenpurkaus tai vastaavanlainen tapahtuma. Toisin sanoen intruusio on mikä tahansa syväkivimuodostuma eli magmasta muodostunutta kiveä, joka jähmettyy (kiteytyy) planeetan maankuoren alla. Ekstruusio sitä vastoin koostuu ekstrusiivisesta kiviaineksesta eli kivestä, joka on muodostunut kuoren pinnan yläpuolella.
Intruusioita on monenlaisia, aina batoliittien kokoisista vuorijonoista ohuisiin apliitti- ja pegmatiittijuoniin, jotka ovat muodostuneet kivihalkeamiin. Eroosion paljastettua ne batoliitit saattavat peittää valtavia alueita maapallon pinta-alasta. Suuria, syvällä maanpinnan alla magmasta kiteytyvien kivilajien muodostamia kokonaisuuksia kutsutaan plutoneiksi.
Karkearakeisia magmakiviä, jotka muodostuvat syvällä maan pinnan alla, kutsutaan abyssisiksi eli syväkiviksi, kun taas lähellä pintaa muodostuneet kivilajit ovat hypabyssisiä eli puolipinnallisia kiviä. Intrusiivikivet luokitellaan usein sen mukaan, ovatko ne yhdensuuntaisia sivukiven kerroksellisuuden tai liuskeisuuden eli foliaation kanssa: mikäli intruusio on yhdensuuntainen, se on konkordantti, muuten se on diskordantti.
Kuuluisa esimerkki intruusiosta on Devils Tower.
Rakenteelliset tyypit
Intruusiot voidaan luokitella intruusion koon ja muodon sekä sen mukaan, missä suhteessa se on niihin muodostelmiin, joihin se on työntynyt:
Ominaisuudet
Syvällä tapahtuneet intruusiot tunnistetaan siitä tavasta, miten ne ovat puhkaisseet yläpuolisen kerrostuman. Puhkaisusta aiheutuneet halkeamat täyttyvät kiviaineksella, joka synnyttää haarautuvia juonia, ja prosessiin liittyvä korkea lämpötila voidaan päätellä ympäröivästä kivestä. Koska lämpö alenee hitaasti ja kiviaines on kovan paineen alla, muodostuu vain kiteitä lasimaisen, nopeasti jäähtyneen aineksen sijasta. Koska intruusiot ovat saaneet rauhassa asettua ennen kiteytymistä, juoksurakennetta ei esiinny. Kiviaineksen sisältämät kaasut eivät ole pystyneet läpäisemään paksua intruusion yläpuolista kerrosta, ja siksi näin syntyneissä mineraaleissa esiintyy usein kaasujen muodostamia onteloita. Kaasut aiheuttavat myös monia tärkeitä munnoksia kiven kiteytymisessä. Koska muodostuvat kiteet ovat likimäärin samankokoisia, kiviaineksen sanotaan olevan rakeista.
Ensimmäisenä syntyneiden suurien, hyvin muodostuneiden kiteiden ja hienorakeisen maa-aineksen välillä ei ole suuria eroja. Molempien tyyppien mineraalit ovat muodostuneet selvässä järjestyksessä, ja kummassakin on ollut kiteytymisajanjaksoja, jotka saattavat olla selvästi erottuvia tai jotka ovat osuneet samaan aikaan jonkin muun aineksen muotoutumisen kanssa. Varhaisemmat kiteet ovat peräisin ajalta, jolloin suurin osa kiviaineksesta oli vielä nestemäistä, ja ne ovat jotakuinkin täydellisiä. Myöhemmät kiteet ovat muodoltaan epäsäännöllisempiä, sillä niiden oli mukauduttava aikaisempien kiteiden jättämään tilaan. Ensimmäistä prosessia kutsutaan idiomorfiseksi (tai automorfiseksi) ja jälkimmäistä xenomorfiseksi. Se, kumpaan ryhmään mineraali kuuluu, pystytään päättelemään myös muista ominaisuuksista. Esimerkiksi ortoklaasi on yleensä graniitissa esiintyvää maasälpää, kun taas sen muunnokset esiintyvät koostumukseltaan samantyylisissä laavoissa. Sama koskee nefeliinin muunnoksia. Leusiitti on yleistä laavassa mutta erittäin harvinaista plutonisissa kivissä. Muskoviittia on pelkästään intruusioissa. Eroissa havainnollistuu olosuhteiden merkitys kiviaineksen kovettumiseen.
Jotkut intrusiivikivet kiinteytyvät halkeamissa juoniksi ja kerrosjuoniksi lähellä maanpintaa, ja niitä kutsutaan puolipinnallisiksi. Syvemmällä muodostuneita kiviä kutsutaan plutoneiksi. Puolipinnallisissa kivissä esiintyy rakenteita, jotka ovat muodoltaan ekstrusiivikivien ja plutonien väliltä. Ne ovat hyvin usein porfyyrisiä, lasimaisia ja sisältävät toisinaan jopa rakkuloita. Toisinaan niitä on petrologisesti mahdoton erottaa koostumukseltaan samankaltaisista laavoista.
Ted Williams (ääninäyttelijä)
Ted Williams (s. 1957) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä. Hän tuli lyhyessä ajassa kuuluisaksi, kun YouTubeen ladattiin video, jossa koditonta tien varressa kerjännyttä Williamsia haastateltiin pikaisesti sen jälkeen, kun Dispatch-verkkolehden videotoimittaja oli kiinnittänyt huomiota hänen erinomaiseen ääneensä. Williamsia haastateltiin pian videon julkaisun jälkeen WNCI-radiokanavalla, ja hän on saanut sen jälkeen useita työpaikkatarjouksia.
Kaksinaamaista peliä (vuoden 1984 elokuva)
Kaksinaamaista peliä on vuonna 1984 ensi-iltansa saanut Károly Makkin ohjaama unkarilais-yhdysvaltalainen romanttinen komedia. Komedian pääosissa ovat Christopher Plummer, Maggie Smith ja Elke Sommer. Elokuva perustuu Ferenc Molnárin näytelmään A testör (1918).