cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vietnam
Hallinto ja sisäpolitiikka
Vietnam on sosialistinen yksipuoluevaltio. Vietnamin kommunistinen puolue muodostaa Kansallisen vapautusrintaman, Vietnamin ammattiyhdistysten, Hồ Chí Minhin nuorisoliiton ja muutamien uskonnollisten ryhmien kanssa Vietnamin isänmaanrintaman, jolla on perustuslaissa määritelty johtava asema. Puolueen johdossa ovat pääsihteeri ja 15-jäseninen politbyroo. Puolue kokoontuu puoluekokouksiin joka viides vuosi ja valitsee silloin 150-jäsenisen keskuskomitean, joka valitsee myös politbyroon.
Vietnamin tärkeimmät virat ovat kommunistisen puolueen pääsihteeri sekä Vietnamin presidentti ja pääministeri. Nguyễn Phú Trọng on toiminut vuodesta 2011 Vietnamin kommunistisen puolueen pääsihteerinä ja vuodesta 2018 myös presidenttinä. Nguyễn Xuân Phúc on toiminut vuodesta 2016 pääministerinä.
Ulkopolitiikka
Vietnamin sodan aikana Pohjois-Vietnamin kaksi merkittävintä liittolaista olivat Neuvostoliitto ja Kiina. Suhteet naapurimaa Kiinaan alkoivat kuitenkin heikentyä Kiinan kulttuurivallankumouksen aikana. Vuonna 1979 Vietnam oli sodassa sekä Kiinan että sen tukeman Kambodžan kanssa. Näiden sotien jälkeen Vietnamin suhteet Neuvostoliittoon ja sen liittolaisiin SEV-valtioihin lähenivät entisestään. Vietnam sai 1980-luvun ajan Neuvostoliitolta ja SEV-mailta taloudellista avustusta lähes kolme miljoonaa dollaria vuodessa. Apu loppui Neuvostoliiton romahtamisen jälkeen.
thumb|left|[[APECin johtajia vuonna 2007. Vietnamin Nguyễn Minh Triết neljäs oikealta.]] Vietnamin kansainväliset suhteet paranivat sen jälkeen, kun maa vetäytyi Kambodžasta vuonna 1989. Vuonna 1991 Vietnam solmi taloudelliset ja diplomaattiset suhteet monien ASEAN-maiden ja Länsi-Euroopan maiden kanssa. Samana vuonna Vietnam ja Kiina aloittivat yhteiset toimet parantaakseen suhteitaan. Nykyisin Vietnamilla on diplomaattiset suhteet 164 valtion kanssa. Vietnam pyrki 1990-luvulla liittymään maailmanlaajuisiin diplomaattisiin ja taloudellisiin verkostoihin. Se liittyi Maailmanpankkiin, Kansainväliseen valuuttarahastoon ja Aasian kehityspankkiin. Heinäkuussa 1995 Vietnam hyväksyttiin ASEANin jäseneksi, ja se on toiminut siitä lähtien aktiivisesti myös AFTAssa ja ASEMissa. Samana vuonna Vietnam palautti myös normaalit suhteet Yhdysvaltoihin ja solmi puitesopimuksen Euroopan unionin kanssa. YK:n jäsen Vietnam on ollut jo vuodesta 1977.
Vietnamin ulkosuhteita hiertää edelleen kiista Etelä-Kiinan meren saaristoista, joiden alueella on mahdollisesti laajoja öljylähteitä. Vietnamilla, Kiinalla, Malesialla, Filippiineillä, Bruneilla ja Taiwanilla on omat vaatimuksensa Spratly- ja Paracelsaarien alueelle. Rajanveto Kambodžan kanssa merialueiden osalta on edelleen kiistojen alainen, samoin Kiinan kanssa, vaikka kalastusvesien jaosta sovittiin pääpiirteissään jo vuonna 2004.
Asevoimat
Vietnamin asevoimat on Kaakkois-Aasian suurimpia ja voimakkaimpia. Sillä on myös huomattavasti vaikutusvaltaa maan politiikassa, ja monilla upseereilla on myös ollut tärkeä asema myös politbyroossa tai keskuskomiteassa. Kaikilla 18-vuotiailla miehillä on pakollinen kaksivuotinen varusmiespalvelus. Naisilla palvelus on vapaaehtoinen.
Asevoimiin kuuluu armeija ja erilaisia puolisotilaallisia alueellisia joukkoja, miliisi ja reservi. Puolisotilaallisiin joukkoihin kuuluvat muun muassa turvallisuus- ja itsepuolustusjoukot. Vietnamilla ei ole erikseen maavoimia, vaan maajoukot on puolustusministeriön suorassa hallinnassa. Armeijaan kuuluu maavoimien lisäksi laivasto, ilmavoimat ja rajavartiolaitos.
Kiinan asevoimien läsnäolon ja maan Etelä-Kiinan meren aluevaatimusten takia Vietnam on joutunut 2000-luvulla lisäämään asevoimiensa valmiutta. Vuosina 2015–2019 Vietnamin puolustusmenot kasvoivat vuosittain keskimäärin 7,34 prosenttia. Maa on pyrkinyt modernisoimaan asevoimiansa, ja uudistaminen on keskittynyt erityisesti mahdollisuuksiin valvoa Etelä-Kiinan meren aluetta. Vietnamin oma asetuotanto on varsin olematonta, joten maa joutuu turvautumaan asetuontiin. 2010-luvulla sen tärkeimmät aseteollisuuden kauppakumppanit olivat Venäjä, Israel, Valko-Venäjä, Etelä-Korea ja Ukraina. Venäjän osuus vuosina 2014–2018 oli peräti 77,9 prosenttia kaikesta tuonnista.
Aluejako
thumb|Vietnamin 58 maakuntaa ryhmiteltyinä alueiksi.
Vietnam jakautuu hallinnollisesti 58 maakuntaan ja viiteen erilliseen maakuntatasoiseen kaupunkialueeseen. Maakunnat ryhmitellään usein kuuteen epäviralliseen ryhmään tai alueeseen, mutta näillä alueilla ei ole hallinnollista merkitystä. Maakunnat jaetaan edelleen kaupunki- ja maaseutupiirikuntiin ja lopulta kuntiin. Vuoden 2019 lopussa Vietnamissa oli 49 kaupunkipiirikuntaa, 543 maaseutupiirikuntaa ja 8 801 kuntaa. Hallinnosta maakunnissa, piirikunnissa ja kunnissa vastaa vaaleilla valittu kansankokous, jonka valitsema kansankomitea puolestaan vastaa käytännön hallintotyöstä.
Ihmisoikeudet
Vietnamin perustuslaki takaa periaatteessa kansalaisille yhdistymis-, kokoontumis- ja sananvapauden, mutta maan hallinto rajoittaa jokaista vapautta voimakkaasti. Kaikki joukkokokoontumiset tarvitsevat luvan, ja erityisesti ihmisoikeuksia, demokratiaa ja kansalaisyhteiskuntaa koskevia kokoontumisia poliisi pitää hyvin tarkasti silmällä.
Human Rights Watchin vuoden 2021 raportin mukaan kommunistinen hallinto rikkoi vuonna 2020 järjestelmällisesti kansalaistensa perusoikeuksia. Yksipuoluejärjestelmää mahdollisesti uhkaavien järjestöjen perustaminen on kiellettyä, ja hallitusta tai puoluetta kritisoivia pelotellaan, ahdistellaan, pahoinpidellään, pidätetään ja vangitaan. Poliittiset vangit voivat olla jopa kuukausia pidätettynä ilman lainopillista neuvontaa, ja vangittuja myös kuulustellaan väkivaltaisesti.
Vietnamissa ei ole vapaata mediaa, ja monet kansalaiset ovat käyttäneet internetiä poliittisten mielipiteidensä esittämiseen. Kansalliskokous kuitenkin hyväksyi vuonna 2018 kyberturvallisuuslain, joka on mahdollistanut myös internetin tarkemman valvonnan. Viranomaiset ovat sen jälkeen estäneet pääsyn monille verkkosivuille ja sulkeneet blogeja sekä laittaneet esimerkiksi Facebook-käyttäjiä vankilaan.
Talous
thumb|left|[[Hồ Chí Minhin kaupunki on maan kehittynein alue.]] thumb|left|Riisipenkereitä pohjoisessa Vietnamissa. thumb|left|Maatalous vaatii Vietnamissa edelleen paljon työvoimaa ja [[Kyntö|kyntämiseen käytetään vesipuhveleita. ]]
Yleistä
Vietnamin taloudessa yhdistyvät markkinatalouteen perustuvat lait sosialistiseen ympäristöön. Maan suurin vahvuus talouden saralla on sen korkeasti koulutettu ja tehokas väestö. Talouden vahvuuksiin kuuluvat lisäksi rikkaat luonnonvarat, nuoren väestön tarjoama edullinen työvoima, nopea talouskasvu ja kasvavat kotimarkkinat. Huonoina puolina liiketoiminnan kannalta pidetään korruptiota, inflaatiota ja kehittymätöntä lainsäädäntöä ja infrastruktuuria.
Vietnamin talous pohjautuu vahvasti valtio-omisteiseen teollisuuteen sekä turismiin. Maailmanpankin tilastojen mukaan maatalous tuotti 14 prosenttia bruttokansantuotteesta ja työllisti 36 prosenttia työvoimasta. Tärkeimmät maataloustuotteet ovat riisi, kahvi, cashewpähkinät, maissi, pippuri, bataatti, puuvilla, kumi ja tee. Tärkeimmät maatalousalueet ovat Punaisenjoen ja Mekongin suistot sekä eteläiset terassiviljelyn alueet. Vesiviljely on myös merkittävää sillä erityisesti merenelävistä, kuten katkaravuista, kalmareista, ravuista ja hummereista, on tullut merkittäviä vientituotteita. Vietnamin karjanhoitoalueet ovat pohjois- ja keskiosien rannikkoseudut. Tärkeitä kotieläimiä ovat siipikarja, sika, vuohi, lammas ja nautaeläimet.
Maailmanpankin tilastojen mukaan vuonna 2020 teollisuuden osuus bruttokansantuotteesta oli 34,5 prosenttia ja työvoimasta 28 prosenttia. Suurin teollisuuden ala on elintarviketeollisuus, joka tuottaa tuotteita sekä kotimaan markkinoille että vientiin. Korkeiden hintojen ansiosta sementti, lannoitteet ja teräs tuottavat varsin merkittävän osan teollisuuden tuloista. Maa on onnistunut 2000-luvulla panostamaan myös korkean arvonlisäyksen aloihin, kuten auto-, elektroniikka- ja ohjelmistotuotantoon. Autojen valmistus on ollut 2000-luvun alkuvuosina jopa Vietnamin nopeimmin kasvava teollisuuden ala. Tärkein kaivannainen on hiili, mutta maasta kaivetaan myös muun muassa antrasiittiä, kalkkia, fosfaatteja, rautamalmia, baryyttia, kromia, tinaa, sinkkiä, lyijyä ja kultaa. Vietnamista on tullut 2000-luvulla myös merkittävä öljyn ja maakaasun tuottaja.
Palvelualalla työskentelee puolestaan 35 prosenttia työvoimasta, ja se tuottaa 41,6 prosenttia bruttokansantuotteesta. Matkailu ja televiestintä ovat tärkeimmät palvelualan haarat. Palvelualojen merkitys on kasvanut voimakkaasti 1990-luvun jälkeen.
Työttömyysaste on Vietnamissa varsin matala, vuonna 2020 se oli 3,3 prosenttia. Epävirallinen talous on kuitenkin varsin suurta, ja Maailmanpankin mukaan vuonna 2014 maassa oli 22,5 miljoonaa pientilallista. Palkkatyöläisistäkin 14 prosenttia työskenteli ilman sopimusta.
Vietnamin valuutta on đồng. Vietnamin valtionpankki jakaa valuuttaa ja valvoo pankkijärjestelmää.
Ulkomaankauppa
Vietnamin tilastokeskuksen mukaan vuonna 2019 viennin arvo oli 264,2 miljardia ja tuonnin 253,4 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Ulkomaankaupan arvo on noussut nopeasti, sillä vuonna 2010 vienti oli 72 miljardia ja tuonti 85 miljardia dollaria. Vietnamin tärkeimmät kauppakumppanit ovat Yhdysvallat, Kiina, Japani ja Etelä-Korea. Vuonna 2019 Yhdysvaltain osuus kaikesta viennistä oli 23,2 prosenttia ja Kiinan osuus kaikesta tuonnista 21,8 prosenttia.
Vietnamin keskeisiä vientituotteita ovat arvoltaan puhelimet ja niiden osat, tietokoneet ja muut elektroniikkatuotteet, tekstiilit, jalkineet, puu ja puutuotteet sekä kalastustuotteet. Vietnam on myös esimerkiksi maailman kolmanneksi suurin riisin viejä ja palveluiden nettoviejä. Palveluvienti oli vuonna 2019 yli 27,4 miljardia dollaria, kun taas palveluiden tuonti oli 18,5 miljardia dollaria.
Vietnamiin tehtiin vuonna 2019 yli 16 miljardin Yhdysvaltain dollarin arvosta ulkomaisia suoria sijoituksia. Määrä kasvoi edellisestä vuodesta hieman, sillä vuonna 2018 sijoituksia tehtiin 15,5 miljardilla dollarilla. Keskeisimmät sijoittajamaat olivat Japani, Etelä-Korea ja Singapore. Sijoituskohteiden kärjessä olivat tuotantotalous, kiinteistöt sekä tiede ja tekniikka.
Taloushistoriaa
Vuosina 1993–2007 köyhien määrä laski lähes kaksi kolmasosaa, ja Vietnamin elintason nousun onkin katsottu kuuluvan maailman nopeimpiin. Vuosina 2001–2006 talous kasvoi keskimäärin 7,8 prosenttia vuodessa.
Vuonna 2006 maatalous muodosti enää 20 prosenttia bruttokansantuotteesta, mutta se käyttää edelleen 60 prosenttia työvoimasta. Vuonna 2004 teollisuus muodosti 40,1 prosenttia bruttokansantuotteesta, mutta työllisti vain 12,9 prosenttia. Palveluiden osuus oli 38,2 prosenttia bruttokansantuotteesta. Tuotantoteollisuus, informaatioteknologia ja korkeateknologia ovat suuria ja nopeasti kasvavia teollisuuden aloja. Esimerkiksi vuonna 2006 Intel sijoitti Vietnamiin miljardin dollarin mikropiirikeskuksen, jonka sanotaan olevan suurin maailmassa.
Korruptio oli vuonna 2005 yhä yleistä korruptionvastaisesta taistelusta huolimatta. Tuolloin Vietnamin arvioitiin olevan Kiinaa jäljessä omistusoikeuksissa, markkinoiden sääntelyssä sekä työ- ja finanssimarkkinauudistuksissa. Vietnamin taloutta vaivasivat vuonna 2005 tehottomat valtion omistamat pankit. Tuolloin Vietnamin talous käytti enimmäkseen käteistä ja maassa oli vain 300–400 pankkiautomaattia, joita käytti 0,4 prosenttia vietnamilaisista. Ulkomaalaisten pankkien toiminta oli hyvin rajoitettua. Syyskuussa 2005 tehtiin päätös aloittaa kaikkien viiden valtion omistaman pankin osittainen yksityistäminen sekä muita uudistuksia. Vuonna 2008 nopea talouskasvu hidastui, koska kysyntä tärkeässä viennin kohdemaassa Yhdysvalloissa supistui. Kasvua piti yllä kotimainen kulutus. Vuosina 2009–2010 Vietnamin talouskasvun arvioitiin hidastuvan noin viiteen prosenttiin, joka on taantuman aikana hyvä luku. Vietnamin julkaisemia tilastoja pidetään kuitenkin yleisesti epäluotettavina.
Vietnam pääsi tammikuussa 2007 Maailman kauppajärjestön (WTO) jäseneksi. Se myös avasi sisämarkkinoita ulkomaiselle kilpailulle. Vietnam kohosi vuonna 2015 keskitulotason maaksi. Vietnamin hallinto tavoittelee ylemmän keskitulotason asemaa vuoteen 2025 mennessä. Maahan tavoitellaan uusia investointeja parantamalla infrastruktuuria ja houkuttelemalla maahan korkean arvonlisäyksen elektroniikkateollisuutta.
Liikenne
thumb|left|Moottoripyörät ja muut kaksipyöräiset ajoneuvot ovat tärkeitä liikennevälineitä. Kuva liikenneruuhkasta Hồ Chí Minhin kaupungissa. Ranskalaiset rakensivat Vietnamiin tiejärjestelmän. Tiestö vahingoittui pahasti Vietnamin sodassa, mutta sitä on sen jälkeen parannettu. Tieverkosto on laajentunut voimakkaasti 2000-luvun alussa, ja verkoston pituus tuplaantui vuosien 1999–2004 aikana. Nopea laajeneminen on kuitenkin vienyt voimavaroja tiestön huoltotöiltä, ja teiden kunton onkin jatkuva ongelma. Noin puolet teistä on päällystämättömiä. Tärkeimmät päätiet ovat päällystettyjä ja pääosin hyvässä kunnossa. Tulvat ja hirmumyrskyt voivat aiheuttaa niillekin ongelmia, ja syrjäkylien tiet ovat usein mutavelliä rankkasateiden jälkeen. Ensimmäinen moottoritie avattiin 2000-luvun alussa. Yleinen nopeusrajoitus on taajamissa 40 km/h ja muualla 60 km/h.
Polkupyörät, skootterit ja moottoripyörät ovat tärkeimmät liikkumisvälineet. Kaupunkien perinteinen kolmipyöräinen polkupyöräriksa, cyclo, on käymässä harvinaisemmaksi varsinkin keskusta-alueilla, ja suurkaupungeissa ne keskittyvät enenevässä määrin turistien kuljettamiseen. Niiden tilalle on tullut moottoripyörätakseja.
NTSC
thumb|300px|Television värijärjestelmien levinneisyysNTSC on lähinnä 60 Hz sähkönjakelujärjestelmää käyttävissä Tyynen valtameren ympärysmaissa käytössä oleva SDTV-television värijärjestelmä. Eniten NTSC-vastaanottimia on Pohjois-Amerikassa. TV-kuvan väri-informaatio lähetetään mustavalkoisen kuvan kanssa samaan aikaan apukantoaallon avulla, jonka taajuus on useimmiten 3,58 MHz.
Vietnam
Liikenne
Pohjois-eteläsuuntainen liikenne rajoittuu pitkälti kapealle rannikkokaistaleelle, mikä vaikeuttaa sekä maantie- että rautatieliikennettä. Rautateiden päälinja yhdistää Hanoin Hồ Chí Minhin kaupunkiin. Pohjois-Vietnamista Hanoista erkanee kolme erillistä linjaa. Vietnamista on myös kaksi rautatieyhteyttä eteläiseen Kiinaan, toinen kulkee Yunnaniin ja toinen Guangxiin.
NTSC
NTSC-standardissa TV-kuvan kuvataajuus on 30 Hz lomiteltuna 60 kenttään eli puolikuvaan sekunnissa. Kussakin kokonaisessa kuvassa on 480 juovaa. (Lähetyksessä on kaikkiaan 525 juovaa; näkymättömiä juovia käytetään lisäsignaaleille.) TV-kanavan kaistanleveys äänikantoaaltoineen on 6 MHz.
Vietnam
Väestö
thumb|Vietnamin asukasluku vuosina 1950–2017.
NTSC
NTSC-järjestelmän värien laatu ei ole yhtä hyvä kuin uudemmissa PAL- ja SECAM-järjestelmissä. Sävyeroja aiheuttava värivirhe johtuu radioaaltojen kulkuaikaviiveen aiheuttamasta väriapukantoaallon vaihe-erosta, jolloin kuvan väritasapaino katoaa vastaanottopäässä. Yleisen vitsin mukaan lyhenne NTSC muodostuukin sanoista "Never The Same Color", "Never Time Same Color" tai "Never Twice Same Color" (väri ei koskaan vastaa alkuperäistä). Lisäksi järjestelmän 480 juovan pystyresoluutio on huonompi kuin PAL-standardin 576 juovaa.
Vietnam
Väestö
Vietnamin väkiluku oli vuoden 2019 väestönlaskennan mukaan 96,2 miljoonaa. Väestönkasvu oli vuonna 2019 noin 1,15 prosenttia. Väestönkasvu on selvästi hidastunut 1980-luvun jälkeen. Vietnamin yhdistymisen jälkeen 1980-luvulla kasvu oli nopeata, ja koko vuosikymmenen ajan kaksi viidesosaa maan asukkaista oli alle 15-vuotiaita. Syntyvyys on kuitenkin laskenut 1990-luvun ja 2000-luvun aikana selvästi alle maailman keskitason, ja vuonna 2014 alle 15-vuotiaita oli 24,4 prosenttia kansasta. Vuonna 2019 kokonaishedelmällisyysluku oli 2,09.
Vietnam on etnolingvistisesti Aasian moniulotteisempia valtioita, vaikka sen väestöstä suurin osa on etnisesti vietnamilaisia. Vuoden 2019 väestönlaskennan mukaan etnisiä vietnamilaisia oli 85,3 prosenttia väestöstä. Maassa on kuitenkin kaikkiaan 54 virallisesti tunnustettua kansallisuutta. Vietnamilaiset ovat keskittyneet erityisesti rannikoille ja muille alankoalueille. Monet etnisistä vähemmistöistä puolestaan asuvat sisämaan vuoristoisilla ylänköalueilla, vaikka esimerkiksi khmerejä, hoaita ja laoja asuu paljon myös kaupungeissa ja rannikolla.
Vietnamin suurimmat vähemmistökansat ovat tàyt (1,85 miljoonaa), thait (1,82 miljoonaa), mườngit (1,45 miljoonaa), hmongit (1,39 miljoonaa), khmerit (1,32 miljoonaa) ja nùngit (1,08 miljoonaa). Vietnamin kiinalaisten väkiluku vaihtelee lähteen mukaan. Virallisesti heitä on noin miljoona, mutta ulkopuoliset lähteet pitävät lukua liian pienenä. Vietnam tunnustaa kolme kiinalaisryhmää, hoat, vuoriston sán diut ja ngáit. Hoat ovat 1700-luvulla Vietnamiin tulleiden kiinalaissiirtolaisten jälkeläisiä.
NTSC
Yhdysvalloissa ensimmäinen valtakunnallinen NTSC-väritelevisiolähetys toteutettiin 1. tammikuuta 1954, kun NBC esitti värillisenä Tournament of Roses Paraden.
Vietnam
Väestö
Champa-valtiota aikoinaan hallinneet chamit ovat jakautuneet kahdelle alueelle. Đông Nam Bộn alueen rannikolla elävät chamit ovat enimmäkseen hinduja, kun taas Kambodžan rajalla elää islaminuskoinen cham-väestö. Chamit poikkeavat alueen muista etnisistä ryhmistä uskonnon lisäksi etniseltä taustaltaan ja kieleltään ja ovat lähempänä saariston malaijilais-polynesialaisia. Vuoristossa asuvat etniset ryhmät ovat puolestaan usein pieniä ja hajanaisia, ja ihmiset asuvat läheisissä ja pienissä yhteisöissä.
Vietnamin virallinen kieli on austroaasialaisiin kieliin kuuluva vietnam, jolla on myös vahvoja kiinalaisvaikutteita. Vietnamin vähemmistökansat puolestaan puhuvat kymmeniä kieliä, joista osa on vietnamin sukulaiskieliä mutta osa kuuluu ihan eri kielikuntiin. Tàyt puhuvat thailaisiin kieliin kuuluvaa tàyn kieltä. Khmer puolestaan on Vietnamin sukulaiskieli, ja tšam kuuluu austronesialaisiin kieliin. Monet vuoristokansojen kielistä kuuluvat samoin austronesialaisiin kieliin.
Uskonto
Vietnam on maallinen valtio, jonka väestöstä vuoden 2019 väestönlaskennan mukaan 86,3 prosenttia on uskonnottomia. Tästä huolimatta Pew Research Center ja monet muut organisaatio arvioivat, että noin puolet vietnamilaisista harjoittaa kansanuskoa, joka on sekoitus buddhalaisuutta, kungfutselaisuutta ja taoismia. Tätä ”kolmen oppia” kutsutaan Vietnamissa nimellä Tam Giáo. Uskonnolinen sekoitus vaikuttaa mahdollisesti siihen, että vietnamilaiset eivät identifioidu mihinkään yksittäiseen uskontokuntaan eivätkä mahdollisesti pidä tapojansa uskonnollisina. Väestönlaskentatietojen mukaan Vietnamissa on 5,9 miljoonaa katolilaista, 4,6 miljoonaa buddhalaista ja 960 000 protestanttia. Vietnamissa vaikuttaa myös kaksi 1900-luvulla syntynyttä synkretististä liikettä. Caodaismi ilmestyi 1920-luvulla, ja se sekoittaa kungfutselaisuutta, taoismia ja katolilaisuutta. Uusbuddhalainen hoahaoismi on puolestaan levinnyt Mekongin suiston alueella. Hoahaoismilla on 983 000 ja caodaismilla 556 000 kannattajaa.
Open Doors -järjestön World Watch-listauksen mukaan kristityt kokevat Vietnamissa hyvin korkeaa vainoa. Voimakkainta vainoa kohtaavat protestantit ja alkuperäiskansojen uskonnoista kääntyneet erityisesti Keski- ja Pohjois-Vietnamissa hmong-väestön piirissä. Vainot ovat olleet yhteisöstä syrjäytymistä, syrjintää, hyökkäyksiä sekä kotien tuhoamista.
Kansanterveys
Vietnam on 2000-luvulla panostanut kansanterveyden parantamiseen, ja valtion terveysmenot kohosivat melkein viisinkertaisiksi vuodesta 1995 vuoteen 2015. YK:n vuosituhattavoitteisiin liittyen Vietnam on panostanut muun muassa perhesuunnittelupalveluihin, raskaana olevien naisten sekä lasten jäykkäkouristusrokotteisiin, synnytyksen tukemiseen ja vastasyntyneiden terveydenhoitoon. Samaan aikaan maan juomaveden laatua ja viemäröintiä onnistuttu parantamaan. Kansanterveyden haasteena on kuitenkin epätasa-arvo. Terveyspalveluiden saatavuuteen vaikuttaa maantiede, etnisyys ja taloudelliset syyt.
Vuonna 1990 Vietnamin lapsikuolleisuus oli 58 kuollutta tuhatta syntynyttä kohti ja äitiyskuolleisuus 233 kuollutta sataatuhatta synnytystä kohti. Lapsikuolleisuus vuonna 2012 oli 23,2/1000 ja vuonna 2019 enää 14,0/1000. Äitiyskuolleisuus oli puolestaan vuonna 2009 67/100 000. Elinajanodote oli vuonna 2019 naisilla 76,3 vuotta ja miehillä 71,0 vuotta.
Vietnamissa oli vuonna 2019 noin 230 000 HIV-potilasta eli noin 0,3 prosenttia kansasta. Antiretroviraalilääkityksen parissa on 70 prosenttia sitä tarvitsevista. Uusien tartuntatapausten määrä on ollut laskussa, ja uusien HIV-potilaiden määrä on vuoden 2010 jälkeen laskenut 68 prosenttia. AIDS-kuolemien määrä vähentyi 2010-luvun aikana 40 prosenttia. Vuonna 2019 tautiin kuoli 5 000 ihmistä. Muista tartuntataudeista Vietnamissa esiintyy muun muassa chikungunyaa, denguekuumetta, malariaa ja tuhkarokkoa. Malariaa tavataan erityisesti syrjäisillä alueilla. Sekä hepatiitti A että B ovat yleisiä.
Koulutus
Lähes kaikki lapset käyvät peruskoulun, ja suurin osa jatkaa lukioon. Sukupuolten jakauma on tasainen kouluissa, yliopistoissa ja työelämässä. Lukutaito maassa on melko korkeaa, ja vuoden 2015 tilastojen mukaan 94,9 prosenttia yli 15-vuotiaista osasi lukea.
Vuonna 2018 Vietnamissa oli 237 yliopistoa. Niissä opiskeli yhteensä 1,5 miljoonaa opiskelijaa. Vietnamin vanhimmaksi yliopistoksi lasketaan vuonna 1076 Hanoissa toimintansa aloittanut Quốc Tử Giám (”Kirjallisuuden temppeli”). Se perustettiin kungfutselaisen temppelin yhteyteen, ja siellä koulutettiin Vietnamin mandariiniluokkaa yli 700 vuoden ajan. Moderneista yliopistoista vanhin on Vietnamin kansallinen yliopisto Hanoissa, jonka perinne alkaa Indokiinan yliopistosta vuodelta 1906. Maan suurin yliopisto on Vietnamin kansallinen yliopisto (Ho Chi Minhin kaupunki) (VNU-HCM), joka on perustettu vuonna 1995 yhdistämällä useita kaupungissa toimineita korkeakouluja. Vuonna 2019 yliopistossa oli yli 60 000 opiskelijaa (2019). Maan yliopistosta korkeatasoisimmaksi on luokiteltu vuonna 1997 perustettu Ton Duc Thangin yliopisto, jota käy noin 24 000 opiskelijaa (2019).
Kulttuuri ja media
thumb|Vietnamilaisen uuden vuoden [[tếtin koristelua.]] thumb|[[Áo dàihin pukeutuneita naisopiskelijoita.]] Vietnamin kulttuurissa on kiinalaisia, kristillisiä ja sosialistisia vaikutteita. Vietnamilaisten tärkein juhlapäivä tết (vietnamilaisten kuunkiertoon perustuva uusi vuosi) on tammi- tai helmikuussa. Buddhan syntymäpäivää vietetään täydenkuun aikana neljännessä kuussa. Juhlapäivät ovat hyvin tärkeitä. Niitä korostetaan kulkueilla ja näyttävillä koristeluilla.
Pohjois-Vietnamin miehitettyä Etelä-Vietnamin monet perinteet kiellettiin, vaikka kulttuurinen kontrolli olikin vähäisempää kuin Kiinan kulttuurivallankumouksessa. Läntisiä vaikutteita pidettiin epäilyttävinä, ja ihmisoikeusjärjestöt ovat kiinnittäneet huomiota toisinajattelijoina vangittuihin kirjailijoihin. Vuoden 1975 jälkeen maahan perustettiin kansankulttuurin keskuksia: kulttuurikeskuksia, lukusaleja ja kulttuuritaloja pyrittiin viemään pieniinkin kyliin.
Kommunistinen puolue omistaa tiedotusvälineet ja sensuroi Internetiä. Sosialismin kritisointi on kiellettyä, ja kieltojen rikkojia vangitaan ja kidutetaan. Televisio on seuratuin media. Vietnam Television (VTV, ) lähettää Hanoista, ja sen lähetystä voi seurata satelliitin kautta laajalla alueella. On myös paikallisia televisiokanavia. Verkkopalveluiden tarjoajia valvotaan tiukasti. Vuoden 2009 lopussa 23 miljoonalla vietnamilaisella oli internet-yhteys, joista kolmella miljoonalla laajakaista.
Vietnamilaisten perinteinen juhla-asu on nimeltään áo dài, jota pidetään yleisesti häissä, uuden vuoden juhlissa ja muissa juhlatilaisuuksissa. Aikoinaan sitä käyttivät sekä miehet että naiset, mutta nykyään enimmäkseen vain naiset. Áo tứ thân on vanha yleinen vietnamilainen naisten vaate. Khăn đống on pään ympärille sidottu päähine ja nón lá kartion muotoinen hattu. Nämä hatut valmistetaan valkaistusta oljesta ja pysyvät kantajansa päässä silkkinauhan avulla.
thumb|Phở bò -lihanuudelikeittoa. Vietnamilainen ruoka on erilaista maan eri osissa. Pohjoisen ruoka on saanut eniten vaikutteita Kiinasta. Siellä käytetään pippuria, kun etelän khmer-vaikutteisissa ruoissa on chiliä ja curryä. Kaikkialla on saatavina tunnetuimpia ruokalajeja: nuudelikeittoa ja kevätkääryleitä. Yleinen mauste on kalakastike tai voimakkaammin tuoksuva rapukastike ( tai mắm tép). Terveysvaikutteisina ruokina tai erikoistilaisuuksissa voidaan syödä myös koiria, kissoja, rottia, silkkitoukkia tai käärmeitä. Näihin liittyy monia rajoituksia, esimerkiksi koiranlihaa syödään yleensä vain talvella eikä koskaan kuukalenterin kuukauden kymmenen ensimmäisen päivän aikana.
Vietnamilaiset nimet noudattavat muotoa sukunimi – välinimi – etunimi; esimerkiksi Nguyễn Văn Anh. Lapset saavat sukunimen isältään. Välinimi kertoo henkilön sukupuolesta (naisilla useimmiten Thi) tai asemasta perheessä (esikoinen, kuopus, toinen poika). Puhuttelumuoto poikkeaa myös totutusta. Edellä mainittua henkilöä kutsutaan etunimellä (”Anh”) eikä sukunimellä (”Nguyễn”). Henkilöstä keskusteltaessa häneen viitataan useimmiten koko nimeltä ”Nguyễn Văn Anh”. Nguyễn on vietnamilaisten yleisin sukunimi.
Kirjallisuus
Lukeminen on Vietnamissa suosittua. Lukutaitoprosentti on suhteellisen korkea, ja maassa ilmestyy vuosittain yli 18 000 kirjaa. Vietnamin vanhin kirjallisuus on kiinalaisten hallitusaikana luotua runoutta, joka kirjattiin chữ Hán -kirjoitusjärjestelmällä. Sillä julkaistiin myös teoksia maantiedosta ja historiasta. Chữ Nôm -kirjoitustapa kukoisti Lê-kuninkaiden kaudella. Ranskalaisten valtakaudella käyttöön otettu quốc ngữ -kirjoitus merkitsi myös vapautumista klassisen kiinalaisen runouden muodoista. Ranskalaisten kirjailijoiden (kuten Balzac ja Hugo) teoksia käännettiin vietnamiksi, ja ne lisäsivät kiinnostusta moderniin kirjallisuuteen 1900-luvun alussa. Kommunistivallan aikana sosialistinen realismi omaksuttiin ainoaksi sallituksi tyyliksi. Sen määrittelevä manifesti julkaistiin vietnamilaisissa lehdissä vuonna 1934. Sosialistisen realismin toivat Neuvostoliitosta poliittiset idealistit, jotka halusivat muuttaa kirjallisuuden poliittiseksi aseeksi. Sotien aikana sosialistinen realismi sai nationalistisia sävyjä. Vaikka se oli tuotu Ranskasta ja Neuvostoliitosta, se muuttui vuosien varrella maolaiseksi dogmatismiksi. Đổi mới -uudistusten jälkeen vietnamilainen kirjallisuus on toisaalta nauttinut uusista vapauksista, mutta toisaalta joutunut kaupallisten paineiden kohteeksi. Tekijänoikeus- ja kustannussopimusasioiden ohjeistus on huonosti kehittynyttä, ja sekä kotimaisia että ulkomaisia kirjoja painetaan ilman, että kirjoittaja saisi niistä tuloja.
Musiikki
Vietnamilaisen kansanmusiikin muotoja ovat ca trù, quan họ, hát chầu văn ja hát xẩm. Ca trù sai alkunsa 1400-luvun hovimusiikista. Siinä naislaulajaa säestävät pitkäkaulainen luuttu, bambusta tehty lyömäsoitin ja rumpu. Quan họ on vuorolaulua tyttöryhmän ja poikaryhmän välillä. Hát chầu văn on uskonnollispohjainen transsilaulun ja tanssin yhdistelmä. Hát xẩm eli sokean laulajan laulu periytyy 1200-luvulta. Sen soittimiin kuuluvat kaksikielinen viulu, bambukastanjetit ja rummut.
Teatteri ja elokuva
thumb|Vesinukketeatteriesitys Kiinalainen kulttuuri on vaikuttanut Pohjois-Vietnamin musiikkiin ja oopperan muotoihin. Etelä-Vietnamissa on 1900-luvulla tehty länsimaisia musikaaleja muistuttavia musiikkinäytelmiä. Vesinukketeatterin perinne oli hiipumassa, mutta elpyi uudelleen. Nukketeatterilla on näissä osissa Aasiaa laajat perinteet niin hovissa (etenkin vuosina 1000–1400) kuin kansantaiteenakin, mutta vesinukketeatteri on pohjoisvietnamilainen erikoisuus. Siinä näyttelijät piileksivät bambuverhon takana vyötäisiään myöten vedessä, ja yleisö näkee veden päällä liikkuvat nuket mutta ei pinnan alla liikkuvia keppejä ja nyörejä.
Vietnamissa on tehty elokuvia 1920-luvulta asti. Ranskalaiset siirtomaaisännät esittivät maassa tuontielokuvia ja kuvasivat lähinnä dokumentteja ja uutispätkiä. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen tehtiin myös joitakin mykkäelokuvia. Ensimmäinen vietnamilaisten oma elokuvayhtiö perustettiin 1920-luvulla. Vietnamin demokraattisen tasavallan propagandaministeriöön perustettiin elokuvaosasto jo vuonna 1945, ja kuvaajia lähetettiin tallentamaan sotatapahtumia.
Maan ollessa kahtiajakautuneena 1945–1975 elokuvakulttuuri kehittyi eri suuntiin. Pohjois-Vietnamiin perustettiin Hanoin elokuva-akatemia, ja vietnamilaisia elokuvia palkittiin esimerkiksi Moskovan filmijuhlilla. Myös Vietnamin sodasta tehtyjä dokumenttielokuvia palkittiin ulkomailla. Etelä-Vietnamiin perustettiin useita yksityisiä studioita, ja kansainvälisiä vaikutteita saatiin toisaalta Hongkongin toimintaelokuvista, toisaalta Hollywoodista. Joseph L. Mankiewiczin elokuva Hiljainen amerikkalainen kuvattiin Saigonissa vuonna 1957.
Vietnamin yhdistymisen jälkeen vallankumouksellinen Giải Phóng -dokumenttistudio asettui Hồ Chí Minhin kaupunkiin eli entiseen Saigoniin, ja siitä tuli kaupungin tärkein studio. Pohjoisen rinnakkaisstudionsa tavoin sen tehtävänä oli kuvata sosialistista realismia. Vuonna 1980 elokuva-akatemia yhdistyi teatterikorkeakouluun, ja niiden muodostama Hanoin teatteri- ja elokuvakorkeakoulu on maan johtava oppilaitos molemmissa taiteenlajeissa. Siirtyminen markkinatalouteen on luonut Vietnamin elokuvateollisuudelle uusia haasteita vuodesta 1986 alkaen. Samaan aikaan television ja videomarkkinoiden yleistyminen söivät yleisöä elokuvilta. Vuodesta 2000 alkaen yhä useammat ohjaajat ovat siirtyneet tekemään ainakin osittain tuotantoa televisiolevitykseen. Kansallisen televisiokanavan on esitettävä vähintään puolet ohjelma-ajastaan kotimaista materiaalia.
2000-luvulla vietnamilaiset kamppailulajielokuvat ovat saavuttaneet kaupallista menestystä myös ulkomailla.
Urheilu
Vietnam ei ole menestynyt urheilun kansainvälisissä kilpailuissa yhtä hyvin kuin muut alueen valtiot. Viime vuosina maan kansalliset ennätykset uinnissa ja yleisurheilussa ovat kuitenkin parantuneet jatkuvasti, ja aiemmin tuntemattomien lajien kuten tenniksen ja golfin harrastus on virinnyt. Jalkapallo kerää suurimmat katsojajoukot. Eniten menestystä on tullut shakissa, ammunnassa ja itämaisissa kamppailulajeissa kuten wushussa, taekwondossa, judossa ja karatessa.
Perinteisesti rannikoilla on kilpailtu melonnassa, uinnissa ja sukeltamisessa, vuoristoalueilla taas ratsastuksessa ja jousiammunnassa. Taistelulajien perinne on satojen vuosien ikäinen. Vietnamin omia taistelulajeja ovat Vovinam eli Việt Võ Đạo, Võ Bình Định ja Quán Khí Đạo.
Vietnamin jalkapallomaajoukkue ei ole koskaan esiintynyt jalkapallon MM-kisoissa. Vuoden 2007 Aasian-mestaruuskisoissa, joissa maa toimi yhtenä kisojen isäntämaana, se hävisi neljännesvälierissä Irakille. Asian Indoor Games -tapahtumassa vuonna 2009 Vietnam sijoittui toiseksi 43 osallistujamaan joukossa. Saman vuoden Kaakkois-Aasian kisoissa Vietnam sijoittui toiseksi 11 joukkueesta.
Taimi Pitkänen
Taimi Liisa Annikki Heinäaho (o.s. Pitkänen, 5. syyskuuta 1935 Sortavalan maalaiskunta – 1. helmikuuta 2006) oli suomalainen yleisurheilija, joka saavutti 1950-luvulla korkeushypyssä yhden SM-mitalin ja edusti Suomea yhdessä maaottelussa. Kotimaassa hän edusti Saarijärven Pullistusta.
Heinäaho saavutti korkeushypyssä SM-kilpailuissa pronssia vuonna 1955. Samana vuonna hän kilpaili Valkeakoskella maaottelussa Ruotsia vastaan.
Heinäaho toimi Leivonmäen Etu-Ikolassa ja Havumäellä sekatavarakauppiaana. Heinäahon puoliso oli kestävyysjuoksija Viljo Heinäaho (1930–2014).
Samuel Smiles
Samuel Smiles (23. joulukuuta 1812 Haddington, Skotlanti – 16. huhtikuuta 1904 Lontoo, Englanti ) oli englantilainen kirjailija, jonka luonteenkasvatusta ja ahkeruutta tavoitteena pitävät teokset olivat aikanaan suosittuja. Niistä on useita suomennettu, muun muassa Selfhelp, with illustrations of character and conduct (1857) mukaelmana.
Elämä ja ura
Smilesin menestysteos Self-Help ilmestyi 1859, ja se on käännetty lukuisille kielille. Teoksen menestyksen myötä hän kirjoitti muitakin samanaiheisia kirjoja: Character (1871), Thrift (1875) ja Duty (1880). Hän kirjoitti kirjoja hugenoteista Englannissa ja Irlannissa sekä Ranskassa. Smilesin omaelämäkerta Autobiography ilmestyi 1905.
Sydney Smith
Sydney Smith (1771 Woodford, Essex, Englanti – 1845) oli englantilainen satiirikko ja poliitikko. Hän oli papillisissa tehtävissä vuodesta 1798 eri paikoissa, kunnes hänet 1831 nimitettiin kaniikiksi Lontoon St Paulin katedraaliin. Smith on tyylitaituri. Hänen merkittävyytensä perustuu poliittisiin lentokirjoituksiin, joissa hän nokkelasti osuvalla dialektiikalla puolustaa vapaamielisempään suuntaan tähtääviä uudistuksia. Hän julkaisi myös esimerkiksi saarnoja ja moraalifilosofian luentoja (pidetty 1804–1806, painettu 1850). Kootut kirjoitukset ilmestyivät 1843. Hänen tyttärensä lady Holland julkaisi hänen elämäkertansa 1855.
Tátra-luokka
Tátra-luokka oli Itävalta-Unkarin laivaston kuuden hävittäjän muodostama alusluokka.
Suunnittelu
Alusten propulsiojärjestelmänä oli neljä hiiltä ja kaksi öljyä polttoaineena käyttävää Yarrow-kattilaa, jotka pyörittivät kahteen akseliin kiinnitettyjä AEG-Curtiss-turbiinimoottoreita. Järjestelmä tuotti akseleihin 20 600 hevosvoimaa, mikä mahdollisti 32,5 solmun huippunopeuden. Alukset kykenivät 12 solmun nopeudella 1 600 merimailin toimintamatkaan.
Alukset
Itävalta-Unkarin viranomaiset tekivät toukokuussa 1910 tarjouspyynnön kuudesta 800 tonnin turbiinimoottorilla varustetusta hävittäjästä, joiden tuli saavuttaa 32,5 solmun nopeus. Tarjouspyyntö toimitettiin Danubiukselle, Stabilimento Tecnico Triestinolle, Cantiere Navale Triestinolle ja Stettiniin Vulcanille. Lopulta Danubius valittiin toimittajaksi poliittisin perustein varmistettaessa unkarilaisten hyväksyntä Tegethoff-luokan alusten hankinnalle.
Ersatz Tátra -luokka
Ersatz Tátra -luokka oli Itävalta-Unkarin laivaston neljän hävittäjän muodostama alusluokka.
Alukset
Osana vuosien 1914-1915 laivasto-ohjelmaa tehtiin 28. toukokuuta 1914 lisätilaus kuudesta Tátra-luokan aluksesta, mutta töitä ei koskaan aloitettu ensimmäisen maailmansodan alettua. Sodassa kärsittyjen tappioiden korvaamiseksi sekä kipeästi kaivattujen saattokykyisten alusten hankkimiseksi tilattiin 1916 lopulta neljä alusta.
Klemens VII
thumb|100px|Paavi Klemens VII:n vaakuna. Klemens VII (Giulio de' Medici, 26. toukokuuta 1478 – 25. syyskuuta 1534) oli paavina 19. marraskuuta 1523 – 25. syyskuuta 1534. Hän oli Giuliano de’ Medicin avioton poika ja paavi Leo X:n serkku. Leo X:n päästyä paaviksi Klemens valittiin Firenzen arkkipiispaksi 1513 ja saman vuoden lopulla kardinaaliksi.
Klemens VII yritti ajaa itsenäistä liittopolitiikkaa keisari Kaarle V:n ja Ranskan kuninkaan Frans I:n välisissä taisteluissa. Klemens VII liittoutui Ranskan kanssa, sillä hän pelkäsi Kaarle V:n vaikutusvallan kasvua Italiassa. Liittoutumisesta seurasi Rooman hävitys 1527 ja Klemens vangittiin puoleksi vuodeksi. Rauha solmittiin saman vuoden marraskuussa, jolloin Klemens vapautettiin.
Klemens vastusti Englannin kuninkaan Henrik VIII:n avioeroa, mikä johti välirikkoon ja anglikaanisen kirkon perustamiseen vuonna 1533. Samana vuonna Klemens pyysi Michelangeloa koristamaan Sikstuksen kappelin suurta alttariseinää. Michelangelo aloitti kuitenkin Viimeisen tuomion maalaamisen vasta vuonna 1535 paavi Paavali III käskystä.
Klemensin on väitetty kuolleen myrkytykseen syötyään kavalakärpässientä, mutta tämä on myöhemmän tiedon valossa epätodennäköistä.
Altenburger Land
Altenburger Landin piirikunta on piirikunta Saksan Thüringenin osavaltiossa. Piirikunta on saanut nimensä samannimisen alueen mukaan. Ainoa Thüringenin piirikunta, johon Altenburger Land rajoittuu, on Greizin piirikunta lännessä; luoteessa piirikunta rajoittuu Saksi-Anhaltin Burgenlandkreisiin sekä Saksin Leipzigin, Mittelsachsenin ja Zwickaun piirikuntiin. Paikallishallinnollisesti piirikunta kuuluu Itä-Thüringenin suunnittelualueeseen ja on osa Planungsgemeinschaft Ostthüringeniä.
Maria Klemetz
Maria Andrea Kathrine Klemetz (o.s. Diesen, s. 28. joulukuuta 1976 Kuusankoski) on suomalainen kilpapurjehtija. Hän kuuluu Silja Lehtisen yngling-venekuntaan.
Edvin A. Stor-Rank
Edvin Anders Stor-Rank (8. kesäkuuta 1894 Helsinki – 16. marraskuuta 1975) oli suomalainen vakuutusmatemaatikko ja Kansa-yhtiöiden toimitusjohtaja.
Maria Klemetz
Ura
Klemetz edustaa Nyländska Jaktklubbenia. Hänen valmennuksestaan vastasi yhdysvaltalainen Chris Winter (2006–2007), Ville Väresmaa (2006–2008), brittiläinen Andy Beadsworth (2007–2008), brittiläinen Steve Mitchell (2008) sekä hollantilainen Annelies Thies (2008 mukaan lukien olympiakisat Qingdaossa).
Edvin A. Stor-Rank
Stor-Rankin vanhemmat olivat puuseppä Anders Stor-Rank ja Maria Elina Huhtanen. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan suomalaisesta reaalilyseosta 1914 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi 1920.
Maria Klemetz
Ura
Klemetz purjehti Maria Saarikallion kanssa 470-luokassa vuosina 1999–2005. Heidän valmennuksesta vastasi virolainen Märt Loog (2000–2004). He sijoittuivat kuudenneksi ISAF:n MM-kisoissa 2002.
Edvin A. Stor-Rank
Stor-Rank oli Kulutusosuuskuntien Keskusliiton tilasto-osaston hoitajana 1920–1923 ja osuuskauppakoulun osuuskauppalaskennon opettajana 1920–1927. Vuonna 1923 hänestä tuli Keskinäisen henkivakuutusyhtiö Kansan yliaktuaari ja vuonna 1926 Keskinäisen palo- ja tapaturmavakuutusyhtiö Kansan (Palo-Kansan) tapaturmaosaston hoitaja. Hän oli Keskinäisen henkivakuutusyhtiö Kansan sekä Keskinäisen palo- ja tapaturmavakuutusyhtiö Kansan toisena johtajana 1929–1943 ja toimitusjohtajana 1943–1959. Stor-Rank oli lisäksi Eläkekassa Tuen toimitusjohtajana 1936–1959.
Maria Klemetz
Ura
Vuonna 2008 Klemetz sai MM-pronssia match race -luokassa Silja Lehtisen kipparoimana. Hänen edustamansa yngling-venekunta edusti Suomea Pekingin olympialaisissa 2008 sijoittuen 11:nneksi.
Edvin A. Stor-Rank
Stor-Rank oli muun muassa kansaneläkelain toimeenpanoa valmistelleen neuvottelukunnan jäsenenä 1937–1938 ja yleistä sosiaaliturvaa kehittämään asetetun sosiaalivakuutuskomitean jäsenenä 1945–1954. Hänellä oli useita luottamustehtäviä vakuutusalan yhdistyksissä ja hän oli Suomen aktuaariyhdistyksen puheenjohtajana 1942–1947.
Maria Klemetz
Yksityiselämä
Klemetz on koulutukseltaan valtiotieteiden kandidaatti. Hän valmistelee filosofian tutkintoa Helsingin yliopistossa. Hänellä on yksi lapsi, Botho-poika, syntynyt 2005. Soulin olympialaisissa purjehtineet Bettina Lemström ja Annika Mannström (o.s. Lemström) ovat Klemetzin serkkuja.
Iso Hanhilampi (Parkano)
Iso Hanhilampi on Pirkanmaalla Parkanossa Korpikylällä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Iso Hanhilampi on osa Parkanonjärven lähialuetta.
Pariisi–Nizza-ajo 2010
Alberto Contador voitti kilpailun alun perin 11 sekunnin erolla Alejandro Valverdeen, Luis León Sánchez oli kolmas. Valverde kuitenkin hylättiin hänen saatuaan takautuvasti kahden vuoden kilpailukiellon 1.1.2010 alkaen. Pistekilpailun voitti Peter Sagan, mäkikirikilpailun Amaël Moinard, nuorten (alle 25-vuotiaiden) kilpailun Roman Kreuziger ja joukkuekilpailun Ag2r-La Mondiale.
Iso Hanhilampi (Parkano)
Historiaa
Iso Hanhilampi oli vanhassa pitäjänkartassa vuodelta 1849 nimeltään "Iso Hanhi Lammi" ja se oli piirretty isompana kuin se on nykyään. Nykyisen lammen pääaltaassa on L-kirjaimen muotoinen niemi, jonka rannassa on luoto. Vanhassa kartassa niemi oli piirretty suoraksi ja sen vieressä oli iso saari ja kaksi luotoa. Nykyisen pääaltaan pohjoispuolella on lähes irti kuroutunut lahti ja toinen lampi. Nämä olivat vanhassa kartassa piirretty osaksi lampea ja pohjoisosaan oli piirretty pieni kapea niemi. Muutokset lammen rantaviivassa voidaan selittää järvenlaskulla, joka on tapahtunut vuoden 1849 jälkeen. Jos silloin lammesta laski Vähä Hanhilampeen laskuoja.
Pariisi–Nizza-ajo 2010
Etapit
Lähde:Cyclingnews
Lopputulokset
Lähde:Cyclingnews
Kilpailujen kehittyminen
Lähde:letour
Muurola
pienoiskuva|[[Muurolan rautatieasema, jonka asemarakennus paloi kokonaan itsenäisyyspäivän aamuna 2014.]] Muurola on kylä Rovaniemellä. Kylä on vanhan Rovaniemen maalaiskunnan kolmanneksi suurin taajama Saarenkylän ja Ylikylän jälkeen. Vuonna 2019 Muurolan taajamassa asui 891 asukasta. Muurola sijaitsee 25 kilometriä kaupungin keskustasta lounaaseen valtatien 4 sekä Oulun ja Rovaniemen välisen rautatien varrella Kemijoen länsipuolella. VR:n junat pysähtyvät Muurolan rautatieasemalla.
Muurolassa on päiväkoti ja peruskoulu. Vuoteen 2016 asti siellä toimi lukio. Kylän muihin palveluihin kuuluu kaksi ruokakauppaa, ravintola (Nätin tupa, joka on nimetty Suomen tunnetuimman savottajätkän Nätti-Jussin mukaan),kirjasto, neuvola ja hammaslääkäri. Posti sijaitsee K-marketin yhteydessä. Muurolassa sijaitsee myös Lapin sairaanhoitopiiriin kuuluva Muurolan sairaala sekä Lapin päihdeklinikka. Kylässä on myös monitoimihalli (Totto-halli), nurmipintainen urheilukenttä ja hiihtostadion.
Muurolassa varsinaista perusteollisuutta on vähän. Siellä toimii solumuovitehdas ainoana teollisuusalan yrityksenä. Työttömyysaste on kylällä korkea. Muurolan rakennuskanta on omakotitalopainotteinen, mutta alueella on myös kaupungin vuokrataloja. Vuokrataloja löytyy ainakin Karvontieltä, Totontieltä, Jaakonaukiolta, Jaakopintieltä ja Koulukankaalta. Viime vuosina Muurolan asukasluku on ollut vähenemään päin.
Kuuluisia muurolalaisia on Hannele Pokka, joka on toiminut oikeusministerinä Suomen hallituksessa ja Lapin läänin maaherrana. Pokka on kuitenkin syntynyt Ruovedellä Pirkanmaalla.
Muurolassa käytiin osana Lapin sotaa Muurolan kahakka.
Nzinga (kuningatar)
Nzinga (myös Jinga tai Nzingha) oli Ndongon ja Matamban kuningatar nykyisen Angolan alueella. Hän johti vastarintaa tuolloin alueella valtaansa levittäneitä portugalilaisia vastaan.
Elämäkerta
thumb|vasen|Nzinga neuvottelee portugalilaisten kanssa Luandassa. Tarinan mukaan hän käytti yhtä mukanaan ollutta naista ihmisistuimena, kun portugalilaiset eivät tarjonneet hänelle tuolia. Nzinga syntyi vuoden 1582 paikkeilla ja hänen isänsä Kiluanji oli mbundujen Ndongon ja Matamban kuningaskuntien hallitsija Malanjen ylängöllä nykyisen Angolan alueella. Kiluanji menetti kruununsa avioliiton ulkopuolella syntyneelle pojalleen Mbandille. Mbandi karkotti Nzingan, joka olisi saattanut muodostaa uhan hänen vallalleen.
Mbandi tuli toisiin ajatuksiin Portugalin alettua levittää valtaansa Malanjen ylängöllä. Hän kutsui siskonsa takaisin maanpaosta ja vuonna 1622 Nzinga lähti Luandaan neuvottelemaan portugalilaisten kanssa. Hänen onnistuikin saada portugalilaiset tunnustamaan Ndongon kuningaskunnan itsenäisyys ja vastavuoroisesti Ndongo vapautti aikaisemmin vangeiksi otetut portugalilaiset, sekä takasi kuningaskunnan tukevan alueen kaupankulkua. Nzinga kääntyi poliittisista syistä myös kristinuskoon, ottaen nimen Dona Anna de Sousa tai Souza.
Nahalal
Nahalal on mošav Israelin Pohjoisella hallintoalueella. Sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 895.
Maantiede
Nahalal sijaitsee Jisreelin tasangon länsiosassa Israelin pohjoisosassa.
Historia
thumb|vasen|Maanviljelijöitä vuonna 1946. Nahalal mainitaan paikannimenä Raamatussa esimerkiksi Joosuan kirjassa. Raamatullisen Nahalalin nykyistä sijaintia ei kuitenkaan tunneta. Nykyinen Nahalalin mošav perustettiin vasta vuonna 1921. Ensimmäiset 80 paikalle muuttanutta perhettä saivat 25 eekkeriä maata perhettä kohden. Samalle paikalle olivat aikaisemmin yrittäneet rakentaa asuntoja esimerkiksi arabit, mutta huomattava hankkeet estänyt ongelma alueella oli malaria. Malariasta päästiin kuitenkin eroon kuivattamalla paikalliset suot. Maatalous laajeni, kun alueelle porattiin kaivoja ja se liitettiin alueellisen vesiverkkoon 1930-luvulla. Vuonna 1929 paikalla aloitti puolestaan toimintansa maatalouskoulu.
Nahalalin asemakaavan suunnitteli arkkitehti Richard Kauffman ja monet myöhemmät ennen vuotta 1948 rakennetut mošavat noudattelivat samaa esimerkkiä. Asemakaava perustuu ympyröihin. Keskimmäisen ympyrän sisällä ovat julkiset rakennukset, kuten koulu, hallinnolliset rakennukset ja varastot. Seuraavan ulkoympyrän sisällä ovat kotitalot ja sitä seuraavalla maatalousrakennukset. Niitä seuraa vielä laajempi ympyrä, jolla sijaitsevat pellot ja puutarhat. Nahalal ja Degania ovat olleet Israelin aielistalla Unescon maailmanperintöluetteloon vuodesta 2000.
Talous
Mošavan asukkaat harjoittavat maataloutta. Paikalla kasvatetaan esimerkiksi maitokarjaa, siipikarjaa, hedelmäpuita, viljaa ja kukkia.
Väestö
Nahalalin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 895. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 925 ja vuonna 1969 1 020.
Kolmisoppinen (Heinola)
Kolmisoppinen on Päijät-Hämeessä Heinolassa Taipaleen kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 2,2 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Konniveden alueella (14.13), jonka Konniveden lähialueeseen (14.131) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 92,4 metriä mpy.
Walther von der Vogelweide
thumb|Kuva Walther von der Vogelweidesta [[Codex Manessessa 1300-luvun alulta.]] Walther von der Vogelweide (n. 1170–1230) oli keskiajan merkittävin saksankielinen lyyrikko ja tunnetuin keskiajan minnelaulajista eli saksankielisen alueen trubaduureista. Sana minne tulee keskiajan saksan rakkautta tarkoittavasta sanasta.
Elämänvaiheita
Von der Vogelweide syntyi luultavasti Würzburgissa ja asui nuorena Wienissä. Vuodesta 1198 alkaen hän kiersi linnasta toiseen. Hän osallistui vuonna 1200 Thüringenin rajakreivin järjestämään laulukilpailuun Wartburgissa ja voitti kilpailun. Hänen ansiostaan minnelaulu kehittyi korkealle, sillä hän yhdisti siihen henkilökohtaisia aiheita ja aitoa luontokokemusta. Hän käsitteli myös poliittisia aiheita ja puolusti Saksan keisarin oikeuksia paavin valtaa vastaa. Myöhemmin runojen sävy muuttui uskonnolliseksi ja elegiseksi. Saksankielinen lyriikka on saanut hänen runoudestaan merkittäviä vaikutteita.
Ainoat tiedot Vogelweidesta ovat peräisin hänen runoistaan. Hän työskenteli ilmeisesti ensin kuningas Filipin ja myöhemmin erään piispan hovissa, kunnes Saksan keisari Fredrik II lahjoitti hänelle maa-alueen, josta hän sai elantonsa loppuelämäkseen.
Vogelweidella oli ilmeisesti kirkkolaulajan koulutus, ja hän käytti myös runoissaan kirkkolaulujen muotoja. Itse runot käsittelivät rakkautta ja naisia. Niille on tyypillistä, että kertojaminän sukupuoli jää hämäräksi tai selviää vasta runon lopulla.
B. R. Ambedkar
Bhimrao Ramji Ambedkar (14. huhtikuuta 1891 Keskiprovinssit, Brittiläinen Intia – 6. joulukuuta 1956 New Delhi, Intia ), tunnettu myös nimellä Babasaheb, oli intialainen nationalisti, juristi, dalitien ihmisoikeuksien ajaja sekä Intian perustuslain pääarkkitehti. Lisäksi hänet tunnetaan navayana-buddhalaisuuden perustajana. Ambedkar tuli tunnetuksi myös Mahatma Gandhin arvostelijana.
Tausta ja koulutus
Ambedkar syntyi Mhowin kaupungissa, Brittiläisessä Intiassa, kastittomaan perheeseen 14. huhtikuuta 1891. Hänen isänsä Ramji Maloji Sakpal oli armeijan palveluksessa. Perhe muutti Sataraan vuonna 1894 isän jäätyä eläkkeelle, jonka jälkeen Ambedkarin äiti, Bhimabai Murbadkar Sakpal, kuoli. Isä meni uusiin naimisiin ja perhe muutti jälleen, tällä kertaa Bombayhin. Ambedkar meni ensimmäistä kertaa naimisiin Ramabai Ambedkarin kanssa vuonna 1906. Hän itse oli tuolloin 15 ja vaimo vain 9. Ambedkarin isä kuoli vuonna 1912.