cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Skinnarila
Sammonlahdenkadun varressa olevat päivittäistavarakaupat K-Supermarket Sammonlahti ja S-market Sammonlahti sijaitsevat nimestään poiketen Skinnarilan kaupunginosassa. Lappeenrannan teknillinen yliopisto on perustettu vuonna 1969. Yliopiston ensimmäinen rakennusvaihe valmistui Skinnarilaan vuonna 1975, jonka jälkeen sitä on laajennettu useamman kerran. Yliopistossa on opiskelijoita noin 5000 ja henkilökuntaa 930. Skinnarilanniemen kärjessä sijaitsee 1980-luvulla rakennettu siirtolapuutarha.
Platonin Akatemia
pienoiskuva|Platonin Akatemiaa esittävä roomalainen mosaiikki. [[Pompeji, ensimmäinen vuosisata.]] Akatemia oli Platonin vuonna 385 eaa. perustama filosofikoulu Ateenassa, antiikin Kreikassa. Se sai nimensä toimintapaikastaan Akademeian lehdosta. Koulu säilyi läpi hellenistisen ajan ja hajaantui Filon Larissalaisen kuoltua vuonna 83 eaa. Akatemia heräsi eloon lyhyeksi aikaa 200-luvulla Kassios Longinoksen aikana, ja perustettiin uudelleen vuonna 410 uusplatonismin keskukseksi. Koulun toiminta lakkasi viimeistään vuonna 529.
Platonin Akatemia ei ollut akatemia sanan nykyisessä merkityksessä, vaan lähinnä alue, jonne voitiin kokoontua keskustelemaan sen aikaisen filosofian kiinnostuksen kohteista, kuten totuus, sielu, elämän tarkoitus ja hyvä elämä. Koulussa opetettiin dialektiikan avulla muun muassa ideaoppia ja muita platonistisia ajatuksia.
Platonin koulukunnan jäseniä kutsuttiin akatemialaisiksi, akadēmikoi. Platonin Akatemiaa verrataan usein Aristoteleen vastaavaan kouluun, Lykeionissa toimineeseen peripateettiseen kouluun. Aristoteles opiskeli ja opetti Akatemiassa lähes 20 vuotta ennen oman opetustoimintansa aloittamista.
Historia
pienoiskuva|[[Antiikin Ateena|Antiikin aikaisen Ateenan kartta. Akademeian alue on kartan yläosassa, kaupungin keskustan luoteispuolella lähellä Kolonos Hippiosta.]]
Akatemia ennen Platonia
Akatemia sai nimensä toimintapaikastaan Akademeiasta, joka oli alun perin Ateenan kaupungin ulkopuolella, Kerameikoksen ja Kolonos Hippeioksen välissä, sijainnut pyhitetty oliivipuulehto. Paikan muinainen nimi oli Hekademeia, ja nimi muuttui Akademeiaksi kreikan klassisena aikana. Viimeistään 500-luvulta eaa. lähtien nimen kerrottiin tulevan legendaarisesta sankarista tai jumalhahmosta nimeltä Hekademos (tai Akademos).
Akademeian lehto oli pyhitetty Athenelle, oliivipuiden suojelijalle. Paikalla oli harjoitettu uskonnollisia kulttimenoja pronssikaudelta lähtien. Nämä menot liittyivät todennäköisesti kaksosjumaliin Kastoriin ja Polydeukeeseen (Dioskūroi), ja Hekademoksen ansioksi kerrottiin se, että hän oli paljastanut näille kaksosille paikan, jonne Theseus oli piilottanut Helenan. Kunnioitus kaksosjumalia kohtaan oli niin suurta, etteivät spartalaiset Attikan niemimaan vallattuaan tuhonneet lehtoa. Roomalainen sotapäällikkö Sulla sen sijaan kaatoi pyhät oliivipuut kaupungin piirityksessä tarvittavien laitteiden rakennustarpeeksi vuonna 86 eaa.
Matka Ateenasta Akatemiaan oli 6 stadionia eli noin yksi kilometri Dipylon-portilta, Kerameikoksesta, laskettuna. Portilta johti Akademeiaan tie, joka oli reunustettu ateenalaisten hautakivillä. Eräs Akademeiaan liittyneistä uskonnollisista menoista oli yöllinen soihtukulkue, joka kulki tätä tietä pitkin kaupungista lehdossa sijainneelle Prometheuksen alttarille. Myös Dionysos-jumalalle omistetut kulkueet kulkivat lehtoon ja sieltä takaisin kaupunkiin. Akademeiassa suoritettiin myös hautajaisrituaaleja.
Akatemia Platonin aikana
pienoiskuva|upright|[[Platon, Akatemian koulun perustaja.]]
Platonin aikaan Akademeia oli pyhitetyn lehdon lisäksi myös puistomainen gymnasion eli urheilupaikka, opiskelun pyhättö. Kreikkalainen sotasankari ja merkkimies Kimon oli aidannut alueen, sekä kohentanut sitä istutuksin, patsain ja muin taideteoksin.
Se mikä myöhemmin tunnettiin Platonin kouluna sai alkunsa, kun Platon sai noin 30-vuotiaana haltuunsa maa-alueita Akademeian läheltä, ja alkoi opettaa sekä gymnasionissa että omistamillaan mailla sijainneessa talossa ja puutarhassa. Alussa epämuodollisissa kokoontumisissa olivat läsnä Theaitetos, Arkhytas, Leodamas Thasoslainen ja Neokleides. Speusippoksen on arveltu liittyneen mukaan noin vuonna 390 eaa., ja Eudoksoksen 380-luvun eaa. puolessa välissä. Eudemos Rhodoslainen katsoo muodollisemmin järjestetyn Akatemian saaneen alkunsa tuolloin. Koulun tarkasta perustamisvuodesta ei ole säilynyt tietoa, mutta tutkijat katsovat yleisesti sen tapahtuneen 380-luvun puolessa välissä, luultavasti pian vuoden 387 eaa. jälkeen, jolloin Platonin on ajateltu palanneen ensimmäiseltä matkaltaan Sisiliaan.
Laajempaan oppilasjoukkoon kuuluivat ne, jotka eivät kiinnittyneet sisäpiiriin mutta etsivät koulusta oppia ja virikkeitä. Tähän joukkoon sanotaan kuuluneen muun muassa Isokrateen, Fokionin, Lykurgoksen, Khabriaan, Ifikrateen, Timotheoksen ja Hypereideen. Joidenkin lähteiden mukaan myös Demosthenes olisi kuulunut joukkoon, mutta tämä on hyvin epävarmaa. Platonin oppilaiden joukossa oli myös naisia, Diogenes Laertioksen mukaan ainakin kaksi, Lastheneia Mantineialainen sekä Aksiothea Fleiuslainen, jonka kerrotaan käyttäneen miehen vaatteita. Koulussa ei ollut selkeää eroa opettajien ja oppilaiden välillä. Vanhempien ja nuorempien jäsenten välille tehtiin kuitenkin ero.
Ainakaan vielä Platonin aikana koulu ei keskittynyt minkään tietyn opin opettamiseen; sen sijaan Platon ja muut koulun jäsenet esittivät ongelmia toisten tutkittavaksi ja ratkaistavaksi. Opetusmenetelmänä oli ennen kaikkea dialektiikka, mutta lisäksi on säilynyt todisteita myös luennoista, tunnetuimpana Platonin puhe ”Hyvästä”.
Akatemiaa on usein kuvailtu tulevien poliitikkojen kouluksi, ja koululla olikin useita tunnettuja, politiikassa menestyneitä oppilaita. On kuitenkin vaikeaa sanoa, missä määrin koulu oli kiinnostunut käytännöllisistä, ei-teoreettisista poliittisista kysymyksistä.
Akatemia Platonin jälkeen
Akatemian toiminta jaetaan yleensä vanhaan, keskimmäiseen ja uuteen Akatemiaan. Vanha Akatemia koostui niistä Platonin seuraajista, jotka opettivat mestarinsa opetuksia ilman suuria muutoksia tai lisäyksiä. Keskimmäisen Akatemian katsotaan alkaneen Arkesilaoksen aikana noin vuonna 275 eaa. Tällöin akatemiaa hallitsivat skeptikot, ja platonilaisuutta tulkittiin skeptisyyden valossa, niin että kaikkien asioiden katsottiin olevan epävarmoja ihmisen ymmärrykselle. Suuntausta kutsutaan akateemiseksi skeptisismiksi. Uuden Akatemian katsotaan alkaneen joko Lakydeen tai Karneadeen aikana. Karneades esitteli opin probabiliteeteista (todennäköisyyksistä tai likimääräisestä pätevyydestä), eli vaikka aistit, ymmärrys ja mielikuvitus pettävätkin ihmiset usein eikä niitä siksi voida pitää totuuden erehtymättöminä tuomareina, aistien mieleen tuottamista mielikuvista voidaan johtaa totuuden ilmentymiä eli probabiliteetteja.
Myöhäisantiikin uusplatonilainen akatemia
pienoiskuva|[[Akademeia|Platonin Akatemian arkeologisen puiston sisäänkäynti Ateenan Akadimia Platonos -kaupunginosassa.]] pienoiskuva|Platonin Akatemian arkeologisen puiston kaivauksia.
Filosofit jatkoivat platonismin opettamista Ateenassa läpi koko roomalaisen kauden, mutta vasta 400-luvun alkupuolella, noin vuonna 410, tuon ajan johtavat uusplatonilaiset filosofit herättivät Akatemian jälleen henkiin. Ateenan uusplatonistisen opetuksen alkuperä on epävarma, mutta kun Proklos saapui Ateenan 430-luvun alkupuolella, hän tapasi Plutarkhos Ateenalaisen ja Syrianoksen opettamassa siellä toimineessa Akatemiassa.
Ateenan uusplatonilaiset kutsuivat itseään Platonin seuraajiksi (diadokhoi), ja esittivät jatkavansa Platoniin asti yltävää katkeamatonta perinnettä. Uudella organisaatiolla ei todennäköisesti kuitenkaan ollut minkäänlaista yhteyttä alkuperäiseen Akatemiaan sen enempää sijaintinsa, instituutioidensa, taloutensa kuin henkilöidensäkään puolesta. Koulu vaikuttaa olleen yksityinen, ja toimineen niin kutsutussa Prokloksen talossa, jonka Proklos myöhemmin ilmeisesti peri Plutarkhokselta ja Syrianokselta. Näiden kolmen lisäksi uusplatonilaisen Akatemian johdossa toimivat Marinos, Isidoros ja lopulta Damaskios. Koulun huippukausi oli Prokloksen (k. 485) kaudella.
Akatemian loppu
Perinteisen käsityksen mukaan Bysantin keisari Justinianus I lakkautti Akatemian ja muut Ateenan filosofikoulut vuonna 529, koska halusi kieltää koko filosofian opetuksen — kristinuskon tultua valtionuskonnoksi filosofiaa oli alettu pitää turhana ja suorastaan haitallisena. Todellisuudessa keisari ei määrännyt koulua suljettavaksi. Sen sijaan Ateenan kristityt viranomaiset lakkauttivat koulun julkisen rahoituksen. Toisaalta kyse ei enää ollut Platonin perustamasta Akatemiasta vaan yllä mainitusta uusplatonistien omasta oppilaitoksesta, jossa opetus oli vaihtunut filosofiasta uusplatoniseen mystiseen metafysiikkaan. Myytti siitä, että keisari Justinianus määräsi akatemian lakkautettavaksi on jatkanut elämäänsä populaareissa historiateoksissa.
Akatemian sulkemista vuonna 529 on usein pidetty koko antiikin ajan loppuna. Koulun viimeinen johtaja oli Damaskios (k. 540). Agathiaan mukaan koulun jäljellä olevat jäsenet hakivat suojelua Sassanidien kuninkaalta Khosrau I:ltä. Persian kuningas osoittautui kuitenkin niin hankalaksi isännäksi, että filosofit palasivat Bysantin valtakuntaan.
Akatemian sijaintipaikka löydettiin 1900-luvulla, ja alueella on suoritettu laajoja kaivauksia. Akatemian arkeologinen puisto sijaitsee Ateenan Akadimia Platonos -nimisessä kaupunginosassa.
Filosofit
Vanha Akatemia
Keskimmäinen Akatemia
Uusi Akatemia
Uusplatonismi
Käyttö myöhemmin
Renessanssiaikana Firenzeen perustettiin Marsilio Ficinon johdolla ”Platonilainen akatemia”, jonka jäsenet tutkivat platonilaista ajattelua ja antiikin teoksia, ja katsoivat jatkavansa antiikin aikaisen Akatemian perinteitä. Nykyään Platonin Akatemian perinteitä jatkavat erilaiset tiede- ja taideakatemiat. Nykyään kokoontuu myös erilaisia seuroja ja harrastusperäisiä filosofikerhoja, jotka haluavat jatkaa Platonin Akatemian perinteitä. Tällaisia kokoontumisia on etenkin yliopistopiireissä.
Suomessa nimeä Platonin Akatemia käyttää Platonin Akatemian kannatusyhdistyksen tuottama poikkitaiteellinen ja -tieteellinen tapahtuma, joka järjestetään vuosittain toukokuussa Järvenpään Kallio-Kuninkalassa ja Tuusulan Halosenniemessä.
Luettelo mandolinisteista
Tämä on luettelo mandoliinin soittajista.
Dendrocnide
Dendrocnide on nokkoskasvien heimoon kuuluva kasvisuku. Siihen kuuluu yli neljäkymmentä lajia tropiikin puita ja pensaita. Samaan heimoon kuuluvien nokkosten tavoin Dendrocnide-puiden lehdet, varret ja hedelmät ovat pienten poltinkarvojen peittämiä. Ihmisen tai eläimen koskettaessa kasvia poltinkarvan kärki katkeaa, jolloin jäykkä ja ontto karva pistää polttavaa nestettä ihon alle injektioneulan tavoin. Australiassa nimellä gympie-gympie tunnettua lajia Dendrocnide moroides pidetään poltteeltaan erityisen vaarallisena.
Lajit
Sukuun kuuluu yli neljäkymmentä lajia.
Naftaleeni
Naftaleeni, myös naftaliini, (C10H8) on aromaattinen hiilivety, jonka rakenteessa on kaksi bentseenirengasta. Naftaleenista käytetään myös nimeä nafteeni. Se on huoneenlämmössä olomuodoltaan väritöntä, valkeaa tai ruskeahkoa, tervanhajuista kiinteää ainetta. Naftaleenin moolimassa on 128,18 g/mol, sulamispiste 80 °C, kiehumispiste 218 °C, suhteellinen tiheys 1,16 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), leimahduspiste 80 °C c.c., itsesyttymislämpötila 540 °C ja CAS-numero 91-20-3. Naftaleeni ei liukene veteen 25 °C:ssa, mutta se liukenee esimerkiksi eetteriin huoneenlämmössä.
Naftaleenia saadaan tislaamalla kivihiilitervasta. Naftaleenia on käytetty vaatteiden säilytyksen yhteydessä vaatekoiden torjuntaan. Naftaleenia käytetään myös orgaanisiin synteeseihin, kuten ftaalihappoanhydridin ja naftaleenisulfonihappojen, väri- ja lääkeaineiden sekä torjunta-aineiden valmistukseen.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset
Aine on erittäin myrkyllistä vesieliöille. Ihmisellä naftaleeni voi johtaa kuolemaan nieltynä, mutta naftaleenille voi altistua myös hengitysteitse ja ihon kautta, sillä se imeytyy myös ihon läpi. Pitkäaikainen altistus voi aiheuttaa anemiaa ja syöpää. Ihmisillä naftaleeni muuttuu aineenvaihdunnassa 1-naftoliksi, 2-naftoliksi sekä 1,4-naftokinoniksi.
Anthony Wayne
Anthony Wayne (1. tammikuuta 1745 – 15. joulukuuta 1796) oli yhdysvaltalainen upseeri, valtiomies ja Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen. Hän aloitti sotilasuransa Yhdysvaltain vapaussodassa ja osallistui sen aikana moneen merkittävään taisteluun. Wayne yleni nopeasti prikaatinkenraaliksi ja ansaitsi kuohuvan luonteenlaatunsa ansiosta liikanimen ”Mad Anthony”. 1790-luvun alkuvuosina hän toimi komentajana Yhdysvaltain legioonassa, joka oli Yhdysvaltain armeijan edeltäjä.
Varhaiset vuodet
Anthony Wayne syntyi tammikuussa 1745 vauraan maanomistajan poikana Pennsylvanian provinssissa. Lyhyen opiskelun jälkeen hän liittyi maakeinotteluun erikoistuneeseen yritykseen Nova Scotiassa. Työn päätyttyä hän palasi kotiinsa ja auttoi sukuaan liiketoimien hoidossa.
Komentajana vapaussodassa
Yhdysvaltain vapaussodan alkaessa 1775 Wayne otti vastaan everstin vakanssin siirtokuntien armeijassa ja siirtyi pennsylvanialaisen rykmentin komentajaksi. Maaliskuussa 1776 hän liittyi täydennysretkikuntaan, joka lähetettiin auttamaan Kanadaan tunkeutuvia amerikkalaisjoukkoja. Vaikka hyökkäys Kanadaan epäonnistui, Wayne kunnostautui seuraavien vuosien aikana erinomaisena joukkojen johtajana. Vuonna 1779 hän haavoittui päähän Stony Pointin taistelussa, mutta toipui vammasta ja jatkoi uraansa.
Wayne otti vuonna 1780 vastuulleen West Pointin linnakkeen New Yorkissa ja esti brittejä valtaamasta sitä. Waynen johtajuus oli merkittävässä osassa myös tammikuussa 1781, kun hän rauhoitti siirtokuntien armeijan sisäisen kapinan. Samana vuonna hän organisoi 800 sotilaan armeijan Virginiaan tukemaan ranskalaisen Gilbert du Motier de La Fayetten joukkoja Charles Cornwallisin brittiarmeijaa vastaan. Cornwallisin häviön jälkeen Wayne liittyi kenraali Nathanael Greenen joukkoihin vapauttamaan Etelä-Carolinaa ja Georgiaa brittien vallasta.
Wayne ja Yhdysvaltain legioona
Sodan päätyttyä Wayne palasi Pennsylvaniaan ja palveli osavaltion lainsäädäntöelimessä vuoteen 1784. Sittemmin hän muutti Georgiaan ja asettui maapalstalle, jonka hän oli saanut sotilaspalveluksestaan. Hän oli mukana Georgian lähetystössä, joka vahvisti Yhdysvaltain perustuslain 1788. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa kongressimiehenä vuonna 1790.
Vaikka Yhdysvallat voitti vapaussodan, se ei taannut lopullista rauhaa. Luoteisterritorion intiaanit eivät hyväksyneet amerikkalaisen asutuksen leviämistä, vaan surmasivat noin 1 500 uudisasukasta vuosien 1783–1790 aikana. Intiaaneja kurittamaan lähetetyt vapaaehtoisjoukot menestyivät huonosti, eikä George Washingtonin diplomatia hillinnyt intiaaneja. Tilanne johti siihen, että Wayne sai mahdollisuuden oman armeijan perustamiseen. Hän kokosi 3 000 sotilasta ja nimesi armeijansa Yhdysvaltain legioonaksi (Legion of United States). Tähän osastoon kuului jalka- ja ratsuväki sekä tykistöä. Intiaanien tuhoamisen lisäksi Wayne valmistautui mahdollisiin konflikteihin Ohiolaakson englantilaisia linnakkeita vastaan.
Aluksi Wayne vältteli laajamittaista kosketusta intiaaneihin ja rakennutti Fort Recoveryn, josta tuli hänen joukkojensa tukikohta. Luoteisterritorion yhdistyneet intiaaniheimot hyökkäsivät linnakkeeseen, mutta Waynen armeija torjui yritykset. Elokuussa 1794 Wayne löi intiaanien sotajoukot Fallen Timbersin taistelussa Eriejärven länsirannalla. Waynen joukot seurasivat pakenevia intiaaneja brittien hallussa olleen Fort Miamin edustalle ja majoittuivat linnakkeen lähelle. Wayne ei kuitenkaan uskaltanut antaa tulituskäskyä, koska olisi teollaan saattanut aloittaa uudelleen Yhdysvaltain ja Britannian välisen sodan.
Wayne palasi Pennsylvaniaan juhlittuna sankarina helmikuussa 1796. Hänen legioonansa hajaantui ja siitä muodostui uusia pieniä sotilasyksiköitä. Joulukuussa 1796 Wayne kuoli 51-vuotiaana nopeasti pahentuneen kihdin aiheuttamiin komplikaatioihin.
Henkilökuva
thumb|Waynen ratsastajapatsas [[Valley Forgessa Pennsylvaniassa]] Waynellä oli kovan kurinpitäjän maine jo vapaussodan aikana. Toisinaan hänen kurinpidolliset toimensa menivät liiallisuuksiin, ja vuonna 1778 hänen tiedetään teloituttaneen joukon amerikkalaisia rintamakarkureita. Sotilaana hän oli valmis tekemään kaiken Yhdysvaltain itsenäisyyden eteen, mutta ei koskaan ottanut kunniaa itselleen, vaan jakoi menestyksen alaistensa kanssa: ”Meidän upseerimme ja sotilaamme käyttäytyivät kuin miehet, jotka ovat päättäneet taistella voitokkaasti vapautemme puolesta.”
Waynen liikanimi ”Mad” tuli hänen tulisesta luonteestaan. Nimi seurasi häntä vuonna 1779 käydystä Stony Pointin taistelusta eteenpäin. Taistelussa saatu päävamma aiheutti Waynelle tilapäisiä kiukunpurkauksia, joita pidetään syynä liikanimen syntyyn. Luoteisterritorion intiaanit antoivat Waynelle liikanimen ”Black Snake” (”musta käärme”). Nimi kuvasi Waynen tapaa istua ja odottaa äänettömästi vihollisen lähestymistä ja iskeä äkkiarvaamatta.
Kunnianosoitukset
Waynen kunniaksi on nimetty lukuisia kaupunkeja, kyliä ja maaseutuja eri puolilla Yhdysvaltoja. Elokuvanäyttelijä John Wayne sai esiintyjänimensä Anthony Waynen mukaan.
Harvey Mason
Harvey Mason (s. 22. helmikuuta 1947 Atlantic City, New Jersey) on yhdysvaltalainen rumpali ja yksi tunnetuimmista sessiomuusikoista. Hän on soittanut monien jazz- ja fuusiojazzartistien kanssa, muun muassa Bob Jamesin, Brecker Brothersin, Lee Ritenourin ja Herbie Hancockin The Headhunters -yhtyeen kanssa sekä lähes kaikilla Mizell Brothersin tuotoksilla Donald Byrdin, Johnny Hammondin, Bobbi Humphreyn ja Gary Bartzin kanssa. Hän vieraili myös George Bensonin albumilla Breezin' vuonna 1976
Harvey Masonin poika Harvey Mason Jr. muodostaa Damon Thomasin kanssa The Underdogs -tuotantotiimin, joka on muun muassa tuottanut kappaleita Fantasia Barrinolle, Justin Timberlakelle, Mariah Careylle ja Luther Vandrossille.
Sessiomuusikkona
Herb Alpert
Chet Atkins
George Benson
Donald Byrd
Casiopea
Chick Corea
Miles Davis & Michel Legrand
Charles Earland
Joe Farrell
The Headhunters
Herbie Hancock
Gene Harris
Lemmonletto
Lemmonletto on pieni saari Oulun kaupungin (entisen Haukiputaan kunnan) vesialueella Perämerellä. Se sijaitsee Hietakarin ja Hiukeen saaren välisellä alueella noin neljän kilometrin päässä Virpiniemen merivartioasemalta länteen. Muut läheiset saaret ovat Kaasamatala ja Puukkoletto. Oulun satamaan johtava laivaväylä kulkee saaren eteläpuolitse.
Harvey Mason
Sessiomuusikkona
Freddie Hubbard
Bobbi Humphrey
Bobby Hutcherson
Yosui Inoue
Ahmad Jamal
Carole King
Hubert Laws
Kenny Loggins
Wade Marcus
Joe Pass
Bob James
Lee Ritenour
Rufus
Patrice Rushen
Véronique Sanson
Moacir Santos
Diane Schuur
Marlena Shaw
Gábor Szabó
Stanley Turrentine
Kazumi Watanabe
Jimmy Webb
Gary Wright
Sîngerei
Sîngerei on kaupunki ja Sîngerein piirin keskus Pohjois-Moldovassa. Kaupunki sijaitsee 23 kilometriä Pohjois-Moldovan keskuskaupunki Bălțista kaakkoon. Pääkaupunki Chișinău on maanteitse noin 105 kilometriä Sîngereista kaakkoon. Kaupunkiin ei ole rautatieyhteyttä.
Sîngereissa on noin 14 800 ja koko Sîngerein piirissä 92 600 asukasta (2014). Kaupunki on kasvanut viime vuosikymmenen aikana; vuonna 2004 asukkaita oli 12 667.
Yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailut 2003
Vuonna 2003 yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailut käytiin 14.–16. maaliskuuta National Indoor Arenalla, Birminghamissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Laulaja-lauluntekijä
thumb|250px|Laulaja-lauluntekijä [[Woody Guthrie.]] Laulaja-lauluntekijä on muusikko, joka säveltämisen ja sanoittamisen lisäksi laulaa itse kappaleensa sekä usein säestää itseään jollakin säestyssoittimella.
Historiaa
Laulaja-lauluntekijäperinteen mielletään lähteneen alkujaan Pohjois-Amerikasta, jossa folkmusiikki nosti esiin suuren joukon omaa musiikkiaan esittäviä laulunkirjoittajia. Yleensä laulaja-lauluntekijän persoona on kappaleissa voimakkaasti läsnä, ja näin tietynlainen omakohtaisuus kuuluu musiikista. Tarinankerronta synkronisoituukin esimerkiksi moderniin trubaduuriperinteeseen verrattuna vahvemmin laulaja-lauluntekijän oman kokemusmaailman kanssa. Lauluntekijämusiikin aihepiirit sivuavat melkeinpä mitä tahansa. Tyylilajin merkittävät pioneerit olivat Woody Guthrie, Lead Belly ja Pete Seeger. Myöhemmin country-musiikin vaikutteiset esiintyjät teoksineen saivat alalla arvostusta ja suosiota merkittävästi. 1960-luvun lopun ja 1970-luvun alun Bob Dylan, Joni Mitchell, Paul Simon, Neil Young, John Denver, Gene Clark, Jackson Browne, Dave Mason, Jim Croce, Leonard Cohen, Donovan, Randy Newman, Gordon Lightfoot, Nick Drake, Fred Neil, Tom Rush, Phil Ochs, Eric Andersen, Carly Simon, Cat Stevens, Bruce Cockburn, Van Morrison, Townes Van Zandt, Harry Chapin, James Taylor, Loretta Lynn ja Johnny Cash eivät kaihdakaan ottaa lauluissaan kantaa maailman tapahtumiin. He säilyttivät henkilökohtaisen tuntuman kannanotoissaan.
Laulaja-lauluntekijät 1970-luvun jälkeen
1970-luvun lopussa ja 1980-luvun alussa laulaja-lauluntekijöiden mukaan liittyi joukko soft-rockia esittäviä artisteja kuten Bruce Springsteen, Mark Heard, Lucinda Williams, Patti Smith, Stevie Nicks, Cheryl Wheeler, Warren Zevon ja jopa punkvaikutteiset Sting, Peter Case sekä Paul Westerberg.
Ford Fiesta
Ford Fiesta on Fordin vuodesta 1976 lähtien valmistama pieni henkilöautomalli. Fiesta tunnettiin ennen ainoana etuvetoisena Fordina, vaikkakin Ford oli valmistanut etuvetoista Taunus 12M -mallia jo 1960-luvulla. Fiestasta on normaalin henkilöautomallin lisäksi valmistettu myös pakettiautoversiota nimeltään Fiesta Van, josta takaistuimet on poistettu tavaratilan suurentamiseksi.
Laulaja-lauluntekijä
Laulaja-lauluntekijät 1970-luvun jälkeen
1980-luvun lopusta alkaen esiin ovat nousseet isojen yhtiöiden tuotteistamina muun muassa Suzanne Vega, Tracy Chapman, Nanci Griffith, K.D. Lang, Tori Amos, Alanis Morissette, Sarah McLachlan, Sheryl Crow, Victoria Williams, Patty Griffin, Jewel, Lisa Loeb, Natalie Merchant, Joan Osborne, Dave Matthews ja Elliott Smith. 2000-luvulla esille nousivat muun muassa Ray LaMontagne, Steve Millar, Jolie Holland ja Richard Buckner.
Adler Salvius
Adler-Salvius oli Ruotsin ritarihuoneeseen kuulunut aatelissuku numero 170. Johan Adler-Salvius (1590-1652) aateloitiin 1624 sekä korotettiin 1651 vapaaherraksi. Vuonna 1620 hän nai Lorentz Hartmanin upporikkaan lesken ja kasvatti sen jälkeen lapsipuolensa sekä esitteli heidät hovissa. Johan Adler-Salvius oli Ruotsin neuvottelijana Westfalenin rauhassa 1648.
Laulaja-lauluntekijä
Laulaja-lauluntekijät 1970-luvun jälkeen
1990-luvulta alkaen laulaja-lauluntekijät ovat usein levyttäneet omille pienille levymerkeilleen. Tämän omaehtoisen tyylilajin edustajiin kuuluvat muun muassa Jann Arden, Dar Williams, Ani DiFranco, Richard Shindell, David LaMotte, Willy Porter, David Wilcox, Annie Gallup, Patty Larkin, Pierce Pettis, Peter Mulvey, Jennifer Kimball, Ellis Paul, Alison Breitman, Brooks Williams, Christopher Williams. 2000-luvun puolivälin kärkimuusikoihin kuuluivat muun muassa Ralston Bowles, Jonathan Byrd, Antje Duvekot, Michael Bowers, Juliet Wyers, Anais Mitchell, Todd Snider, Josh Ritter, John Francis ja Bill Mallonee.
Laulaja-lauluntekijät Suomessa
Hectorin ensiesiintymisen jälkeen 1980-luvulla laulaja-lauluntekijöiden trubaduuri-esiintymisten on sanottu Suomessa lisääntyneen vasta 1980-luvulla, samoihin aikoihin tanssilavakulttuurin alasajon myötä, minkä seurauksena yleisö alkoi tulla keikoille tanssimisen sijasta yhä enemmän kuuntelemaan musiikkia.
Näihin aikoihin myös Dave Lindholm, Mikko Perkoila, Pelle Miljoona ja Jaakko Teppo aloittivat laajemman keikkailun ohjelmatoimistojen kautta.
Laulaja-lauluntekijän ilmaisumuotoa on pidetty perinteisesti henkilökohtaisena, epäkaupallisena ja sellaisten taiteilijoiden lajityyppinä, jotka eivät ole varsinaisia pop-tähtiä. Tämä mielikuva johtunee osittain yksin esiintyvien laulaja-lauluntekijöiden kevyestä kulurakenteesta, minkä vuoksi he ovat vakiinnuttaneet esiintymispaikoikseen monet pienen kustannuksen esiintymispaikat, joilla ei ole varaa palkata kokonaista yhtyettä tai se ei melutason vuoksi ole mahdollista.
Laulaja-lauluntekijät esiintyvätkin siten paljon kahviloissa, pienissä baareissa, leireillä ja pienemmillä festivaaleilla, joissa folk-yleisöä kokoontuu.
Merkittävää kuuluisuutta saavuttaessaan monet laulaja-lauluntekijät ovat kuitenkin päätyneet esiintymään myös isommilla areenoilla. Hectorin jäähyväiskonsertti pidettiin aikoinaan täydelle jäähallille ja etenkin modernit laulaja-lauluntekijät kuten Chisu, Anssi Kela, Samuli Putro ja J. Karjalainen esiintyvät jo lähtökohtaisestikin paljon kokonaisen yhtyeen kanssa.
On myös huomattava että esimerkiksi HIM-yhtyeen Ville Valo, Apulannan Toni Wirtanen, The Rasmuksen Lauri Ylönen ja PMMP:n Paula Vesala ovat laulaja-lauluntekijöitä, vaikka identifioituvatkin pitkälti yhtyeidensä kautta.
Laulaja-lauluntekijän tulonmuodostus
Erotuksena cover-kappaleita esittäviin, itse itseään säestäviin muusikoihin, laulaja-lauluntekijöiden tulonmuodostuksesta osa voi koostua keikkapalkkioiden lisäksi myös tekijänoikeustulosta.
Suomalaisia laulaja-lauluntekijöitä
thumb|200px|Laulaja-lauluntekijä [[Juice Leskinen.]]
Adlermarck (vapaaherra)
Adlermarck oli Ruotsin ritarihuoneeseen kuulunut vapaaherrallinen aatelissuku numero 266. Aateliseen Aldermarck- sukuun kuulunut Carl Magnus Adlermarck (1710-1775) auskultoi Svean hovioikeudessa ja toimi tämän jälkeen tuomarina mm Eskilstunassa ja Gripsholmilla ja vuodesta 1747 hovioikeuden asessorina. Hänet korotettiin vapaaherraksi vuonna 1764. Poika, kanslianeuvos Carl Gustaf Adlermarck toimi tiedeakatemiassa.
Fredericksburg (Texas)
Fredericksburg on kaupunki Gillespien piirikunnassa, Texasin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 10 530. Fredericksburgin perusti Preussista Texasiin muuttanut John O. Meusebach vuonna 1846. Kaupungin pormestarina toimii nykyisin Linda Langerhans.
Ford Fiesta
Helsingin Sanomien autotoimittaja Matti Jansson piti ensimmäisen sukupolven Fiestaa esimerkkinä siitä, miten pikkuautojen rakenne oli 1970-luvun alkuvuosina yhtenäistynyt: hatchback eli monikäyttökori, moottori edessä poikittain ja etuveto. Fiestaa luuli hänen mukaansa moni Volkswagen Poloksi. Tiloiltaan se oli hieman kilpailijoitaan suurempi ja olemukseltaan urheilullisempi. Fiestaa tuotiin Suomeen aluksi kahtena moottoriversiona (957 ja 1 117 cm³) ja neljänä varusteluversiona, Saloon, L, S ja Ghia, joista muodostui yhteensä kuusi versiota. Fiestaa myytiin ensimmäisen valmistusvuoden mittaan enemmän kuin mitään muuta automallia Euroopassa, ja keväällä 1979 valmistui miljoonas Fiesta.
Ford Fiestan menestys on jatkunut läpi sen 45-vuotisen historian: esimerkiksi Britanniassa se oli myydyin automalli vielä vuosina 2008–2020, kunnes sen paikan otti kilpailija Vauxhall Corsa. Fiestan valmistus päättyy kesäkuussa 2023. Muutkin B-segmentin polttomoottorimallit, kuten Volkswagen Polo, ovat joutuneet 2020-luvulla vaikeuksiin Euroopan unionin kiristyvien päästö- ja turvalaitesäädösten takia.
Sriharikota
Sriharikota on saari Intian etelärannikolla Andhra Pradeshin osavaltion edustalla. Saarella sijaitsee Intian avaruusjärjestön avaruuskeskus Satish Dhawan Space Centre, jota käytetään satelliittien ja luotainten laukaisuun.
Luettelo asuntokaupassa käytettävistä lyhenteistä
Ohessa on lueteltu joitakin asuntokaupassa, asuntojen pohjapiirustuksissa ja muissa suunnitelmissa käytettävistä yleisimmistä lyhenteistä.
Sääkartta
thumb|300px|Sääkartta Sääkartta on kartta, jossa näkyy säätilanne. Sääkartta voi olla helposti ymmärrettävä yksinkertainen sääkartta, tai hyvinkin tieteellinen analysoitu sääkartta. Sadetutkan ja sääsatelliittien kuvat eivät ole varsinaisia sääkarttoja, vaikka antavatkin monesti tarkkaa tietoa säästä, ja vaikka niitä monesti käytetään sääkarttojen yhteydessä.
Sääkarttojen lajit
Sääkarttoja on kolmenlaisia:
Erikoisia sääkarttoja
Luotauksista saadaan eri painepinnoilta (korkeuksilta) sääkarttoja, joissa näkyvät muun muassa lämpötilat. Niistä voidaan piirtää yläkartta, joka ilmoittaa esimerkiksi 500 millibaarin pinnan korkeuden. Siinä voi olla myös ylätuulen suunnat.
Michel Colombier
Michel Colombier (23. toukokuuta 1939 Lyon – 14. marraskuuta 2004 Santa Monica, Yhdysvallat) oli ranskalainen elokuvasäveltäjä, joka työskenteli 1980-luvulta alkaen pääasiassa yhdysvaltalaisen elokuvan parissa. Hän voitti kaksi César-palkintoa.
Colombierin isä soitti Mulhousen oopperan orkesterissa. Colombier opiskeli Pariisin konservatoriossa Michel Magnen johdolla, mutta kiinnostui jo varhain myös jazzista ja modernistisesta musiikista. Colombier palkattiin vuonna 1961 Barclay Recordsin musiikilliseksi johtajaksi. Hänen uransa elokuvan parissa alkoi vuonna 1962, jolloin hän sovitti musiikkia Claude Lelouchin elokuvaan Tuntomerkit. Pian Colombier alkoi myös säveltää elokuviin ja työskenteli Euroopan tunnetuimpien ohjaajien kuten Marcel Carnén, Vittorio de Sican, Claude Chabrolin, Jean-Pierre Melvillen ja Jacques Demyn kanssa. Hän teki useassa elokuvassa yhteistyötä laulaja-säveltäjä Serge Gainsbourgin kanssa. He saavuttivat suurmenestyksen varsinkin Gainsbourgin levyttämällä laululla ”Élisa”, josta Jean Becker ohjasi myöhemmin elokuvan Elisa.
Vuonna 1968 Colombier matkusti New Yorkiin Petula Clarkin Amerikan-kiertueen järjestäjänä ja teki siellä sopimuksen yhdysvaltalaisen levymerkki A&M Recordsin kanssa. Hän levytti vuonna 1971 kulttimaineen saavuttaneen albumin Wings, jossa yhdistettiin rock-musiikki ja sinfoniaorkesteri. Sitä on kutsuttu "ensimmäiseksi pop-sinfoniaksi" ja se sai kolme Grammy-ehdokkuutta. Colombier siirtyi vähitellen säveltämään pääasiassa amerikkalaisiin elokuviin ja asettui asumaan Kaliforniaan. Hän sävelsi musiikin muun muassa muusikko Princen ympärille luotuun rockmusikaaliin Purple Rain. Colombier sävelsi myös muun muassa baletteja, kamarimusiikkia Kronos Quartet -jousiyhtyeelle sekä jazz-musiikkia Stéphane Grappellille ja Branford Marsalikselle, ja esiintyi vierailevana kapellimestarina monien maailmankuulujen sinfoniaorkesterien kanssa. Colombier kuoli syöpään 65-vuotiaana vuonna 2004. Hänen viimeiseksi työkseen jäi Madonna-elokuva Haaksirikkoutuneet.
Colombierin tunnetuimmaksi kappaleeksi arvioidaan yleisesti Wings-albumin Emmanuelia. Colombier sävelsi sen 5-vuotiaana kuolleen samannimisen poikansa muistolle. Tunnettuuteen vaikuttaa erityisesti, että kappaletta käytettiin ranskalaisen Antenne 2 -televisiokanavan (nykyinen France 2) lähetyksien alkamisen ja päättymisen tunnusmusiikkina Les Hommes Volantes -nimellä tunnetussa animaatiossa vuosina 1975-1983.
Images and Words
Images and Words on progressiivisen metalliyhtyeen Dream Theaterin toinen albumi ja ensimmäinen, jolla esiintyy laulaja James LaBrie. Albumia pidetään yleisesti yhtenä tärkeimmistä albumeista progressiivisen metallin historiassa ja sitä pidetään myös Dream Theaterin läpimurtoabumina. Kappale ”Pull Me Under” sai runsaasti soittoaikaa radiokanavilla ja MTV:llä.
”Metropolis Pt. 1: Miracle and The Sleeper” -kappaleen nimi oli alun perin vitsi; toista osaa ei aiottu edes tehdä. Toistuvien pyyntöjen jälkeen julkaistiin Metropolis Pt. 2, joka oli kuitenkin yksittäisen kappaleen sijaan kokonainen albumi.
Kokoonpano
+
Oulun 10 metrin väylä
Oulun 10 metrin väylä on Perämereltä Oulun satamaan johtava vesiväylä. Väylän nimelliskulkusyvyys on 10,0 metriä. Sen alkupiste on Hailuodon Marjaniemen majakan pohjoispuolella. Väylän alkupisteessä sijaitsee kolme pohjamajakkaa, Oulu 1, Oulu 2 ja Oulu 3. Väylä sijaitsee Hailuodon pohjoispuolella ja johtaa Kattilankallan ja Hiukeen eteläpuolitse Vihreäsaaren, Nuottasaaren ja Oritkarin satamiin.
Väylä risteää Raahen–Oulun–Kemin rannikkoväylän kanssa Oulu 1:n majakan luona, sekä Oulun–Kemin 10 metrin väylän kanssa Hiukeen saaren eteläpuolella.
Faisal I (Irak)
thumb|[[Chaim Weizmann ja Faisal ibn Husain (oikealla) vuonna 1918.]] Faisal ibn Husain ibn Ali al-Hashemi (20. toukokuuta 1885 – 8. syyskuuta 1933) oli Suur-Syyrian kuningas vuonna 1920 ja Irakin kuningas vuosina 1921–1933 nimellä Faisal I. Hän oli hašimidien sukua, Hijazin Husain ibn Alin kolmas poika ja Jordanian Abdullah I:n veli.
Vuonna 1913 Faisal valittiin Jeddan kaupungin edustajaksi Osmanien valtakunnan parlamenttiin. Vuonna 1916 hän liittyi Damaskoksessa al-Fatat-nimiseen arabinationalistien ryhmään, ja hänen isästään tuli Hijazin kuningas. Faisal toimi ympärysvaltojen tukena ensimmäisessä maailmansodassa ja pääsi sodan jälkeen arabihallitukseen ja arabien edustajana Pariisin rauhankonferenssiin. Rauhankokouksessa päätettiin perustaa itsenäisiä emiraatteja ennen osmanien vallan alla olleista arabialueista ja Palestiinan kansallinen kotimaa juutalaisille.
7. maaliskuuta 1920 Syyrian kansalliskokous valitsi Faisalin Suur-Syyrian kuninkaaksi. Huhtikuussa 1920 Sanremon konferenssi antoi kuitenkin Syyrian Ranskan mandaatiksi, mikä johti 20. heinäkuuta Maisalunin taisteluun, jossa Faisal ajettiin pois. Hän siirtyi Isoon-Britanniaan.
Brittihallitus, joka oli saanut Irakin mandaatikseen, päätti levottomuuksien jälkeen luopua siirtomaahallinnosta ja teki Irakista kuningaskunnan. Kansanäänestys antoi tälle 96 prosentin hyväksynnän ja suojelualueen valvoja Faisal lupautui kuninkaaksi. Suurin osa hänen tulevista alamaisistaan ei ollut tuolloin hänestä kuullutkaan, mutta hän teki itsensä maassa nopeasti tunnetuksi. Kun Faisal otti Irakin hallittavakseen, ei maassa ollut kansallisuusliikettä eikä minkäänlaista irakilaista nationalismia. Faisal tiesi, että hänen valtansa nojautuu sunniarabeihin, jotka olivat maassa vähemmistönä. Irakin kuninkaaksi Faisal julistaui vuonna 1921 ja otti hallitsijanimekseen Faisal I. Irakissa oli tuolloin suuri puute osaavista lääkäreistä, opettajista ja virkamiehistä. Hän kutsui heitä Irakiin Syyriasta ja Libanonista, jopa maan opetusministeri tuli Syyriasta. Menettely aiheutti mielipahaa irakilaisissa, eikä tilannetta parantanut eräiden syyrialaisten ylimielinen asenne irakilaisia kohtaan. Maassa julkaistiin oppikirja joka esitti Damaskoksen kalifit parempina kuin Bagdadin kalifit. Kuningas puuttui asiaan ja oppikirja vedettiin pois kouluista.
Pian kruunajaistensa jälkeen Faisal I ajautui välirikkoon Iso-Britannian komissaarin, Sir Percy Coxin, kanssa. Välirikko maksoi Faisalille lähestulkoon hänen valtansa. Välirikko jatkui myös hänen seuraajansa, Sir Henry Dobbsin kanssa, joka kyseenalaisti Faisali I:n kuninkuuden. Faisal kiinnitti huomionsa myös Irakin tuolloin heikkoihin liikenneyhteyksiin. Hän rakennutti autiomaan poikki maantien Bagdadista Damaskokseen ja toisen maantien Bagdadista Ammaniin. Suunnitteilla oli myös öljyputken rakentaminen Mosulista Välimerelle, mikä olisi parantanut Irakin taloutta. Kuningas halusi Irakille voimakkaan armeijan ja yritti asettaa voimaan yleisen asevelvollisuuden, mutta hanke epäonnistui.
Henkilönä Faisal I oli suvaitsevainen ja korosti, että on niin sunnien, shiiojen, kurdien kuin juutalaistenkin yhtäläinen hallitsija. Vuonna 1928 hän tuomitsi henkilökohtaisesti eräiden irakilaispiirien yritykset erottaa juutalaistaustaiset virkamiehet maan hallinnosta. Kuningas solmi Iso-Britannian kanssa sopimuksen vuonna 1930. Sopimuksen perusteella Irak sai itsenäisyytensä vuonna 1932 ja maa liittyi Kansainliittoon. Sopimusta ja kuningasta on kritisoitu erityisesti Baath-puolueen valtakaudella siitä, että se jätti Iso-Britannialle mahdollisuuden kontrolloida Irakin öljyvaroja.
Vähän ennen kuolemaansa, vuonna 1933, Faisal I matkusti Lontooseen ja varoitti Iso-Britannian hallitusta juutalaisten ja arabien välisen konfliktin uhasta. Hänen mukaansa Iso-Britannian Palestiinan mandaattihallinnon pitää ryhtyä rajoittamaan juutalaisten maahanmuuttoa ja näin ennaltaehkäisemään konfliktia.
Simelen kylän joukkomurha vuonna 1933 synkistää Faisal I:n hallituskauden loppua. Assyrialaisten ja Irakin armeijan välille puhkesi yhteenottoja ja niiden päätteeksi assyrialaisten väitettiin häpäisseen irakilaisten sotilaiden ruumiita. Kuultuaan asiasta Irakin armeijan kenraali Bahr Sidqi raivostui ja päätti ratkaista asian assyrialaisten kanssa lopullisesti. Joukot hyökkäsivät Simelen kylään ja murhasivat sen asukkaita. Britannian viranomaiset kuulivat asiasta ja vaativat vastaitsenäistyneen Irakin kuninkaalta selvitystä asiasta ja rankaisemaan syyllisiä, olivat nämä sitten assyrialaiskristittyjä tai islaminuskoisia. Kuningas sähkötti Lontooseen vakuuttaen kaiken olevan kunnossa. Iso-Britannian viranomaisten mukaan joukkomurhassa kuoli 600 henkilöä, kun taas assyrialaiset puhuvat 3000 kuolleesta.
Faisal I kuoli sydänkohtaukseen ollessaan terveystarkastuksessa Bernissä, Sveitsissä. Huhujen mukaan kuolinsyy saattoi olla myös myrkytys. Sveitsiläisten lääkäreiden mukaan kuningas oli ollut täysin terve. Kuninkaan henkilökohtaisen hoitajan mukaan hallitsijan oireet olivat viitanneet myrkytykseen. Kuningas oli valitellut kovista kivuista vatsassa, ei rintakehässä, kuten yleensä sydänkohtauksessa. Kunnollista kuolinsyytutkimusta ei tehty. Häntä seurasi valtaistuimella hänen poikansa Ghazi.
Henkilönä Faisalia on pidetty älykkäänä, hänellä on ollut paljon henkilökohtaista viehätysvoimaa, mutta hän oli myös altis tunteiden nopealle vaihtelulle ja hän oli myös kärkäs huomauttelija. Hallitsijana hän oli pragmaatikko. Hän ei juurikaan piitannut lääkäreiltään saamista ohjeista, että säännöllinen lepo ja tupakoinnin vähentäminen olisivat tarpeellisia.
Faisal I fiktiossa
Faisal I on ollut hahmona kolmessa eri elokuvassa. Vuonna 1951 valmistuneessa elokuvassa Sirocco häntä esitti Jeff Corey ja vuonna 1962 David Lean ohjasi elokuvan Arabian Lawrence jolloin häntä esitti Alec Guinness. Vuonna 1990 valmistui elokuva A Dangerous Man, Lawrence After Arabia, jolloin häntä esitti Alexander Siddiq.
Marcus Fagerudd
Marcus Fagerudd (s. 17. joulukuuta 1992 Pietarsaari) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Norjan pääsarjassa Fjordkraft-ligaenin Sparta Sarpsborgissa. Hän laukoo oikealta.
Seuraura
Fagerudd on IFK Lepplaxin kasvatti. Hän voitti joukkueessa tehoilla 12+15=27 koko B2-nuorten SM-sarjan puolustajien piste-, maali- ja syöttöpörssin kaudella 2007–2008. Fagerudd siirtyi seuraavaksi kaudeksi 2008–2009 Porin Ässien B-nuoriin. Hän voitti kymmenellä syöttöpisteellään B-nuorten SM-sarjan pudotuspelien puolustajien piste- ja syöttöpörssin. Fagerudd voitti kauden päätteeksi SM-pronssia.
Kaudeksi 2011–2012 Fagerudd siirtyi Ässien A-nuorista Ruotsiin ja Luleå HF:n J20-junioreihin vuoden mittaisella sopimuksella. Hän voitti tehoilla 16+34=50 ylivoimaisesti koko J20 SuperElitin puolustajien piste-, maali- ja syöttöpörssin. Fagerudd voitti myös Luulajan sisäisen piste- ja syöttöpörssin. Hän jakoi koko J20 SuperElitin pistepörssin kahdeksannen sijan Timrå IK:n Linus Wernemanin kanssa. Fagerudd debytoi kauden aikana myös seuran Elitserien-joukkueessa. Hän sai tililleen ensimmäisen pääsarjaottelunsa epävirallisen European Trophyn avausottelussa 13. elokuuta 2011 tšekkiläistä HC Slavia Prahaa vastaan. Fagerudd sai ottelussa syöttöpisteen maanmiehensä Joonas Vihkon tekemään ylivoimamaaliin. Ensimmäisen Elitserien-ottelunsa hän sai tililleen 29. lokakuuta 2011 Skellefteå AIK:ta vastaan. Fagerudd jäi ottelussa kuitenkin ilman peliaikaa. Hän sai ensimmäiset ja kauden ainoaksi jääneet jääaikansa Elitserienissä toisessa ottelussaan 19. tammikuuta 2012 vieraissa Timrå IK:ta vastaan. Fagerudd sai ottelussa jääaikaa 4.24 minuuttia. Hän pelasi Luulajan miesten joukkueessa tililleen kaksi Elitserien-ottelua ilman tehopisteitä ja viisi ET-ottelua tehden kaksi syöttöpistettä. Fagerudd pelasi kauden aikana miesten pelejä myös kolmen ottelun verran lainalla Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskan-joukkue Boforsk IK:ssa.
Kesäkuussa 2012 Fagerudd teki vuoden mittaisen sopimuksen Norjan GET-ligaenin nousijajoukkue Tønsberg Vikingsin kanssa. Hän teki siellä 22 runkosarjaottelussa tehot 4+6=10, kunnes Fagerudd siirtyi marraskuussa loppukaudeksi 2012–2013 Allsvenskanin nousijajoukkue Asplöven HC:hen. Huhtikuussa 2013 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
Fagerudd palasi kaudeksi 2015–2016 Suomeen ja siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Tampereen Ilveksen riveihin. Hän oli joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja kahdeksalla osumallaan. Kaudeksi 2017–2018 Fagerudd palasi Ruotsiin ja siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Djurgårdens IF:n SHL-joukkueeseen. Hän pelasi siellä kahdeksan ottelua, mutta joukkue ei kuitenkaan löytänyt Fageruddille sopivaa roolia ja seura vuokrasi hänet loppukaudeksi SHL:n nousijajoukkue Mora IK:hon lokakuussa 2017.
Kaudeksi 2018–2019 Fagerudd siirtyi kolmivuotisella sopimuksella Allsvenskan-joukkue Södertälje SK:n riveihin. Hän oli neljällä osumallaan joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja Jacob Spångbergin kanssa. Kesken kauden 2019–2020, tammikuussa 2020 Södertälje lainasi Fageruddin loppukaudeksi toiseen Allsvenskan-joukkueeseen, HC Vita Hästeniin. Hän ei pelannut Södertäljessä enää kolmatta sopimuskauttaan, vaan Fagerudd teki kaudeksi 2020–2021 vuoden mittaisen sopimuksen Vita Hästenin kanssa. Hän oli seitsemällä osumallaan joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja.
Fagerudd siirtyi kaudeksi 2021–2022 vuoden mittaisella sopimuksella Norjan Fjordkraft-ligaenin (ent. GET-ligaen) Sparta Sarpsborgiin.
Maajoukkueura
Fagerudd pelasi alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2009. Yhteensä hän on pelannut 15 poikien maaottelua.
Pelityyli
Elite Prospects -sivuston mukaan Fagerudd on hyvällä laukauksella ja liikkeellä varustettu puolustaja, joka ei pienehköstä koostaan huolimatta kaihda fyysisiä vääntöjä. Hänellä on kehitettävää kokonaisvaltaisessa pelaamisessa.
Seinäjoen keskussairaala
Seinäjoen keskussairaala (SEKS), aiemmin Etelä-Pohjanmaan keskussairaala, on Etelä-Pohjanmaan hyvinvointialueen ylläpitämä sairaala Etelä-Pohjanmaan maakuntakeskuksessa Seinäjoella.
Seinäjoen keskussairaala on rakennettu 1970-luvulla Seinäjoen Kyrkösjärven kupeeseen Huhtalan kaupunginosaan ja sijaitsee korkealla merenpinnan ja kaupungin yläpuolella. Keskussairaalan rakentamisesta järjestettiin kolmen arkkitehdin kutsukilpailu 1970–1971, ja sairaala päätettiin rakentaa arkkitehti Veijo Martikaisen suunnitelman pohjalta. Viereisen Törnävän sairaalan ja keskussairaalan yhteinen lämpökeskus rakennettiin ensin. Varsinaisen sairaalan ensimmäinen rakennusvaihe valmistui vuonna 1977 ja muut vaiheet 1970-luvun lopussa. Henkilökunnan kolme asuinkerrostaloa valmistuivat 1978–1979. Henkilökunnan lapsille rakennettiin 120-paikkainen päiväkoti vuonna 1979. Sairaalaa on sittemmin laajennettu ja muutettu monesti, muun muassa päiväkirurgian rakennus valmistui keväällä 2007. Syksyllä 2012 otettiin käyttöön uusi Y-talo Kyrkösjärven rannalla, johon sijoittuu keskussairaalan toimintojen lisäksi osa Seinäjoen terveyskeskuksen palveluja (mm. ensiapupäivystys ja hallinto) ja Seinäjoen ammattikorkeakoulun toimintoja. Seinäjoen keskussairaalassa on Y-talon käyttöönoton myötä henkilöstöä noin 3000.
Dodge St. Regis
Dodge St. Regis on full-size -luokan henkilöauto, jota yhdysvaltalainen Chrysler Corporation valmisti vuosina 1978-1981 Dodge -brändin alla. Se on teknisesti samankaltainen Chrysler Newportin, Chrysler New Yorkerin ja Plymouth Gran Furyn kanssa. Autot jakavat saman Chrysler R -pohjalevyn. left|pienoiskuva|Vuoden 1980 St. Regis takaa.
Felix
Felix on miehen etunimi, joka johtuu latinan "onnekasta" merkitsevästä sanasta felix. Nimi on ollut muun muassa kolmella paavilla ja kahdella vastapaavilla. Felix on käytössä myös sukunimenä. Nimen naispuolinen vastine on Felicia.
Suomessa nimi Felix on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 3 026 miehelle sekä muutamalle naisellekin. Nimen muunnos Feliks on annettu 1 966:lle ja Feeliks 377 miehelle. Felixin nimipäivä on ruotsinkielisen ja vuodesta 2020 lähtien myös suomenkielisen kalenterin mukaan 6. syyskuuta.
Serpo
pienoiskuva|[[François Duval ajamassa serpon läpi Saksan rallissa 2007.]] Serpolla (neulansilmällä) tarkoitetaan ralliautoilussa tiukkaa, usein 180 asteen käännöstä, joka eroaa ajoteknisesti normaalista käännöksestä.
Serpoa lähestytään noin 50% kovempaa kuin normaalisti ajettavaa mutkaa ja auton takaperä irrotetaan hallittuun sivuluisuun lukitsemalla takapyörät käsijarrulla noin 1,5 metrin matkalla.
Taka- ja nelivetoisilla autoilla serpo voidaan ajaa myös vastaheitolla, eli mutkaa lähestyttäessä auto saatetaan lievään sivuluisuun nokka poispäin käännöksestä. Samalla painetaan samanaikaisesti kaasu- sekä jarrupoljinta ja ohjataan käännöksen suuntaan. Kun jarrupoljin nostetaan, auto sinkoutuu haluttuun suuntaan.
Rob Rensenbrink
Pieter Robert ”Rob” Rensenbrink (3. heinäkuuta 1947 Amsterdam, Alankomaat – 24. tammikuuta 2020 ) oli alankomaalainen jalkapalloilija ja maajoukkuepelaaja. Rensenbrink oli hyökkääjä.
Rob Rensenbrink aloitti uransa Amsterdamissa amatöörijoukkueissa ja siirtyi sitten Belgian pääsarjaan Club Bruggeen kaudeksi 1969–1970. Hän sai Club Bruggen riveissä kahden kauden aikana kaksi Belgian liigan hopeaa ja siirtyi sitten kaudeksi 1971–1972 RSC Anderlechtiin, jossa pelasi suurimman osan urastaan, aina vuoteen 1979 asti. RSC Anderlechtin joukkueessa Rob Rensenbrink voitti kaksi Belgian mestaruutta, neljä hopeaa ja yhden pronssin, sekä kaksi Cup-voittajien cupin mestaruutta vuosina 1976 ja 1978. RSC Anderlechtin jälkeen hän kävi pelaamassa kauden Pohjois-Amerikassa NASL:ssa Portland Timbersin joukkueessa ja lopetti uransa Ranskan 1. divisioonan Toulousessa vuonna 1981.