cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Robert Gray
1791 Gray purjehti pohjois-Portlandin kanavalle jossa osa hänen miehistöstään kuoli vihamielisten intiaanien hyökkäyksessä. Gray palasi Clayoquotin linnoitukseen, rakentaen pienen purren (sloopin), Adventuren jonka antoi varakapteenilleen Hastwellin komennukseen.
Molemmat alukset lähtivät Clayoquatista, Grayn suunnatessa kulkunsa Amerin itärannikolle, etsien turvallista satamapaikkaa. Toukokuun seitsemäntenä päivänä hän kirjoitti lokikirjaansa löytäneensä paikan jota tällä hetkellä kutsutaan Grays Satamaksi. (Grays Harbor) joka sijaitsee Washingtonissa. Columbia alus oli yksityisomistuksessa eikä sitä suunniteltu Amerikassa.
Robert Gray kuoli köyhänä 1806 Charlestonissa USA:ssa.
Lähteet
thumb| Itärannikko, Washingtonin alue
Sinivalkoinen ääni
Sinivalkoinen ääni on suomalaisen laulajan Kari Tapion 10 CD:n kokoelmaboksi vuodelta 2009, joka sisältää kaikki levytykset vuosilta 1993–2009. Kokoelmalla on 25 kappaletta, joita ei ole julkaistu ennen.
Kokoelma nousi Suomen virallisen listan sijalle 26.
CD 1
Sinitaikaa (1993)
Bonussektori
Laulaja (1994)
CD 2
Laulaja (1994) (osa 2)
Bonussektori
Myrskyn jälkeen (1995)
CD 3
Meren kuisketta (1997)
Bonussektori
Sinut tulen aina muistamaan (1998) (osa 1)
CD 4
Bonussektori
Valoon päin (1999)
CD 5
Bella Capri (2000)
Bonussektori
Juna kulkee (2003) (osa 1)
CD 6
Juna kulkee (2003) (osa 2)
Bonussektori
Toiset on luotuja kulkemaan (2004)
CD 7
Paalupaikka (2005)
Bonussektori
Kuin taivaisiin (2007) (osa 1)
CD 8
Kuin taivaisiin (2007) (osa 2)
Kaksi maailmaa (2008)
CD 9
Bonussektori
Estradilla (2000 / 2002 / 2005)
CD 10
Joulun tarina (2001)
Bonussektori
Joulun tarina - kirkkokonsertti (2001)
Sirolampikorento
Sirolampikorento (Leucorrhinia albifrons) on Suomessa rauhoitettu sudenkorentolaji.
Ulkonäkö ja koko
Sirolampikorento on 33–39 mm pitkä. Sen takaruumis on noin 25 mm pitkä, muodoltaan tasaisempi kuin lummelampikorento. Aikuinen koiras on musta, sinihärmäinen ja sen siivissä on molemmilta puolilta tummat täplät, naaraassa ja nuorissa koiraissa on hentoja oranssinsävyisiä juovia mustalla pohjalla.
Lummelampikorento
Lummelampikorento (Leucorrhinia caudalis) on Suomessa rauhoitettu sudenkorentolaji. Sen lentokausi ajoittuu pääosin kesäkuun puolivälistä heinäkuun loppupuolelle.
Sirolampikorento
Elinympäristö
Sirolampikorentoja elää soilla, lammilla ja rehevillä järvillä.
Lummelampikorento
Ulkonäkö ja koko
Lummelampikorento on 33–37 mm pitkä. Sen takaruumis on noin 25 mm pitkä ja muodoltaan nuijamainen, mikä erottaa sen muista lampikorennoista. Aikuisena sekä koiras että naaras ovat yleisväriltään mustia. Koiraan takaruumis on sinihärmäinen ja sen siivissä on yläpuolelta valkeat siipitäplät. Naaraassa ja nuorissa koiraissa on hentoja oranssinsävyisiä pilkkuja mustalla pohjalla.
Elinympäristö
Lummelampikorentoja elää soilla, lammilla ja pienillä, rehevillä järvillä. Koiraat istuvat kelluslehtisten kasvien kuten lumpeiden ja ulpukan lehdillä.
Saue
Saue (aik. ) on Sauen kuntaan kuuluva kaupunki Harjumaalla, Pohjois-Virossa. Se sijaitsee 18 kilometriä Tallinnasta lounaaseen. Pinta-alaltaan kaupunki on 4,39 neliökilometrin suuruinen, ja sen asukasluku on noin 5 500. Asukastiheys on noin 1 300 asukasta neliökilometriä kohti.
Väestö
Kaupungin asukasluku on jo pitkään ollut kasvamaan päin. Kaupunki vetää puoleensa erityisesti Tallinnassa työskenteleviä ihmisiä läheisen sijaintinsa takia.
Historia
Vuonna 1960 Saue yhdistettiin Tallinnaan, johon se kuului vuoteen 1993 asti. Tuolloin Saue sai kaupunginoikeudet.
Vuonna 2017 Sauen itsenäisestä kaupungista tuli epäitsenäinen kaupunki ja osa uutta Sauen kuntaa yhdessä vanhan Sauen kunnan, Nissin ja Kernun kanssa.
Muuta
Sauessa on toiminut Pauligin tytäryhtiö vuodesta 1993 lähtien.
LIPNUR Belalang
LIPNUR Belalang oli indonesialainen sotilaskoulukone, jonka ensilento tehtiin 17. huhtikuuta 1958. Se muistutti Piper Cubin kaltaisia yleisilmailukoneita, mutta oli alataso.
Englantilainen puolustus
Englantilainen puolustus on shakkiavaus, jota kuvaavat siirrot
Usein englantilainen puolustus muuntuu myös englantilaisesta avauksesta siirroilla 1.c4 e6 2.d4 b6.
Englantilainen puolustus luokitellaan ECO-koodistolla koodille A13.
Nasse
Nasse voi tarkoittaa seuraavia:
Kotiseutu pohjolassa – Levytyksiä vuosilta 1974–1976
Kotiseutu pohjolassa – Levytyksiä vuosilta 1974–1976 on Esko Rahkosen kokoelmalevy. Rocket Records julkaisee sen 25. huhtikuuta 2014. Kokoelma sisältää esittäjän Satsanga-yhtiölle tekemiä levytyksiä.
Anna Branting
thumb|Anna Branting Anna Matilda Charlotta Branting, o.s. Jäderin (19. marraskuuta 1855 – 11. joulukuuta 1950) oli ruotsalainen kirjailija. Hän julkaisi muun muassa useamman romaanin ja käytti toisinaan taiteilijanimeä René.
Branting loi myös huomattavan uran toimittajana. Hänen puolisonsa oli pääministeri Hjalmar Branting. Juristi ja kansanedustaja Georg Branting oli heidän poikansa.
Takamaa
Takamaa voi tarkoittaa seuraavia:
Paikannimenä
Takamaa on myös yleinen suomenkielinen paikannimi. Takamaa-nimisiä paikkoja ovat:
Thíva
Thíva on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Θηβαίων, Dímos Thivaíon), joka sijaitsee Boiotian alueyksikössä Keski-Kreikan alueella. Koko kunnan pinta-ala on 830,112 neliökilometriä ja väkiluku 36 477. Varsinaisen Thívan kaupungin väkiluku on 22 883 (vuonna 2011).
Thíva sijaitsee samalla paikalla kuin mykeneläisaikainen ja antiikin aikainen Theban kaupunki, jolta se on perinyt nimensä. Theba oli muinaisen Kreikan merkittävimpiä keskuksia ja se on keskeisessä roolissa myös monissa kreikkalaisen mytologian kertomuksissa.
Esihistoria ja antiikki
Theba oli merkittävä kaupunki jo mykeneläisellä ajalla, mikä näkyy myös siinä, että kaupunki on merkittävässä osassa kreikkalaisessa mytologiassa. Tarun mukaan ensimmäinen kuningas Kadmos perusti Theban linnavuoren, jota kutsuttiin hänen mukaansa Kadmeiaksi. Theban tarupiiriin kuuluvat myös kertomukset Theban kuningas Oidipuksesta sekä "seitsemän sankarin" sotaretkestä Thebaa vastaan. Tarujen mukaan Theban kuninkaat hallitsivat kaupunkia aina Troijan sotaan asti.
thumb|left|240px|Antiikin [[Theba (Kreikka)|Theban akropoliin eli Kadmeian raunioita.]] thumb|left|240px|Hugh William Williams, Näkymä Thebaan, 1819. Todellisuudessakin Theban paikka on ollut asuttu viimeistään noin 3000 eaa. Varhaisimmat rakennuslöydöt Kadmeian alueelta ovat 2000-luvulta eaa. Kadmeialla sijainnut Kadmeionin palatsi on ajoitettu noin 1400-luvulle eaa.
Antiikin aikana Theba oli Boiotian huomattavin kaupunki. Se yritti saada muut alueen kaupungit valtansa alle ja päätyi tästä syystä 500-luvulla eaa. sotiin myös Ateenan kanssa koskien Plataian hallintaa. Persialaissodissa Theba asettui Persian puolelle, mutta menetti Persian hävittyä asemansa Boiotian kaupunkien johdossa. Peloponnesolaissodassa kaupunki soti Spartan puolella Ateenaa vastaan. Spartan vallan kasvaessa 300-luvun alussa eaa. Theba kuitenkin liittoutui Ateenan kanssa sitä vastaan. Spartalaiset valtasivat kaupungin vuonna 382 eaa., mutta thebalaiset karkottivat nämä kolme vuotta myöhemmin. Samalla kaupungin yleensä oligarkkinen hallinto vaihtui demokratiaksi.
Tämän jälkeen Theba sai Epameinondaan ja Pelopidaan johtamana lyhyeksi aikaa (378–362 eaa.) johtoaseman koko Kreikassa. Tätä aikaa kutsutaan yleensä Theban hegemoniaksi. Niin kutsuttu Theban pyhä joukko oli kaupungissa tuohon aikaan toiminut eliittisotilasyksikkö. Theban jouduttua niin kutsuttuun kolmanteen pyhään sotaan fokislaisten kanssa, thebalaiset pyysivät Makedonian kuninkaan Filippos II:n avukseen. Tämä käytti tilannetta hyväkseen laajentamalla valtakuntaansa. Vuonna 338 eaa. Theba liittoutui Ateenan kanssa Filipposta vastaan. Filippos kukisti kuitenkin Ateenan ja Theban joukot Khaironeian taistelussa ja pakotti Theban useimpien muiden kaupunkivaltioiden mukana niin sanottuun Korintin liittoon. Vuonna 335 eaa. Aleksanteri Suuren joukot tuhosivat kaupungin kostoksi kapinasta. Kassandros jälleenrakennutti Theban vuonna 315 eaa., mutta tämän jälkeen siitä ei enää antiikin ajalla tullut merkittävää kaupunkia. Myöhäisantiikin aikana kaupungissa oli kuitenkin muun muassa silkkiteollisutta. Varhaiskristillisellä ajalla kaupungissa toimi piispanistuin.
Myöhempi historia
Osmanivallan alle Thíva, samoin kuin koko Boiotia, päätyi vuonna 1460. Kaupunki taantui jälleen, mutta säilyi muun muassa silkki- ja muun kangasteollisuuden keskuksena. Venetsian ja Turkin välisen sodan aikana vuonna 1687 venetsialaiset valtasivat kaupungin kreikkalaisten sissien avustuksella. Turkkilaisvalta palasi vuonna 1695. Thíva liittyi Kreikan vapaussotaan vuonna 1821 ja vapautui turkkilaisvallasta lopullisesti Pétran taistelussa vuonna 1829. Kaupungissa oli suuret maanjäristykset vuosina 1858, 1894 ja 1914, mitkä hidastivat sen kehitystä. Vähitellen kaupunki kuitenkin kehittyi maanviljelys- ja 1900-luvulla myös teollisuuskeskuksena.
Nykyinen Thívan kunta muodostui, kun Thíva, Plataiés, Thísvi ja Vágia yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Thívan kunta muodostuu neljästä kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Nähtävyydet
Kaupungin nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa muinaisen Theban rauniot sekä Thívan arkeologinen museo.
Ytterbium(III)oksidi
Ytterbium(III)oksidi tai ytterbiumoksidi Yb2O3 on harvinaisen maametallin ytterbiumin epäorgaaninen yhdiste hapen kanssa. Se on eräs yleisimmistä ytterbiumin yhdisteistä ja on vanhastaan tunnettu triviaalinimellä ytterbia. Se on valkeaa tai väritöntä kiinteää ainetta joka muodostaa kiderakenteeltaan kuutiollisia kiteitä. Yhdiste ei liukene veteen, mutta on lievästi hygroskooppista ja absorboi ilmasta vettä ja ammoniakkia.
Ytterbiumoksidia käytetään laserkiteiden valmistukseen, väriaineena lasien värjäyksessä, erikoismetalleissa, dielektisissä keraameissa sekä optisissa kuiduissa.
Ytterbium(III)oksidia voidaan pelkistää metallisella ytterbiumilla ytterbium(II)oksidiksi YbO.
Gunnar von Hertzen
Gunnar Emil von Hertzen (11. maaliskuuta 1893 Halikko – 16. heinäkuuta 1973) oli suomalainen jääkäriupseeri ja Aunuksen retken (1919) suunnittelijoita. Ammatiltaan hän oli lääkäri ja palveli lääkärinä talvi- ja jatkosodan aikana yleten jääkärilääkintäeverstiluutnantiksi.
Perhetausta
Von Hertzenin vanhemmat olivat tuomiorovasti Emil von Hertzen ja Eugenie Krook. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1931 Verna Margareta von Hertzenin kanssa, ja tämän kuoltua vuonna 1937 hän avioitui vuonna 1943 Ingrid von Hertzenin kanssa. Hertzenille syntyi ensimmäisestä avioliitosta kolme lasta.
Opinnot
Von Hertzen kirjoitti ylioppilaaksi Porvoon ruotsalaisesta lyseosta vuonna 1911. Hän suoritti lääketieteen alkututkinnon Helsingin yliopistossa vuonna 1912 ja suoritti lääketieteen kandidaatin-tutkinnon vuonna 1915 sekä lääketieteen lisensiaatin tutkinnon vuonna 1927. Lääkäriopintojaan hän täydensi Itävaltaan ja Unkariin vuonna 1928 tekemällään opintomatkalla.
Suomen sisällissota
pienoiskuva|Jääkärit Gunnar von Hertzen (vas.) ja [[Ragnar Nordström.]] Suomeen (Vaasaan) von Hertzen saapui jääkäreiden pääjoukon mukana yliluutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin 10. maaliskuuta 1918 alkaen Suomen sisällissotaan hiihto-osaston johtajaksi Satakunnan rintamalle. Hertzen määrättiin 19. maaliskuuta 1918 Porin rykmentin 1. pataljoonan komentajaksi. Hertsen osallistui sisällissodassa taisteluihin Anttooran-Pastuskerin akselilla, Suodenniemellä ja Harjakankaalla. Hän haavoittui Suodenniemellä 17. maaliskuuta 1918 ja Harjakankaalla 30. maaliskuuta 1918. Hänen veljensä Karl von Hertzen kaatui 13. maaliskuuta 1918 Anttooran taistelussa.
Heimosoturi
Von Hertzen toimi sisällissodan jälkeen edelleen Porin rykmentin 1. pataljoonan komentajana mutta nimitettiin 10. heinäkuuta 1918 Pohjanmaan jääkäripataljoonan komentajaksi. Hänet vapautettiin tehtävästä omasta pyynnöstä, ja sen jälkeen hänet määrättiin johtamaan syksyllä 1918 Vuoristoprikaatin tiedusteluretkikuntaa Lapin koillisrajalla. Hänet siirrettiinkin 18. joulukuuta 1918 Sortavalan rajavartioryhmään, josta hän erosi vakinaisesta palveluksesta 18. maaliskuuta 1919 ja ryhtyi suunnittelemaan yhdessä jääkäriystävänsä Ragnar Nordströmin kanssa vapaaehtoista retkikuntaa, jonka oli heidän suunnitelmiensa mukaan tarkoitus toteutua viimeistään maaliskuun lopulla vuonna 1919. Retkikunnan tarkoitukseksi suunniteltiin avun toimittaminen Aunuksen rajantakaisille karjalaisille heidän taistelussaan bolševikkeja vastaan.
He saivatkin muodostettua tuhannen miehen vahvuisen retkikunnan, joka jaettiin kolmeen ryhmään. Ryhmät lähtivät suunnitelman mukaan liikkeelle 21. huhtikuuta 1919 päämääränään Aunuksen Karjala. Retkikunnan pääryhmä eteni suunnitelman mukaisesti etelään kohti Syväriä, keskiryhmä (Paavo Talvela) Tulemajärven-Vieljärven kautta kohti Prääsään ja pohjoinen ryhmä (Lauri Maskula) Säämäjärven kautta sekin kohti Prääsää.
Samalla kun von Hertzen valtasi Aunuksen kaupungin, selustassa toimi jääkärivääpeli Antti Isotalo osastoineen. Aunuksen kaupungin valtauksen jälkeen von Hertzen keskitti joukkonsa Märkiän linjalle ja asetti osan joukosta vihollisen takaa-ajoon, ja sillä aikaa he valtasivat Sillankylän ja Valkeajärven kylät sekä Aleksanteri Syväriläisen (Svirskin) luostarin. Sitten von Hertzen lähetti räjäytyskomennuskuntia vihollisen selustaan räjäyttämään Syvärinjoen siltoja, ja samaan aikaan hän itse lähti etenemään Syvärin-jokilinjaa kohti. Tässä vaiheessa von Hertzen kohtasi vihollisen puolelta voimakasta vastarintaa, ja ankarien taisteluiden ja vihollisen ylivoiman edessä hän joutui vetämään joukkonsa Syvärin pohjoispuolta takaisin Mäkriän linjalle. Mäkriän linjalta hän joutui vetäytymään kohti Aunuksen kaupunkia vihollisen koko ajan jatkaen painostustaan. Lopulta Aunuksen kaupungin ympäristössä käytyjen monipäiväisten taistelujen jälkeen von Hertzen joutui vetäytymään joukkoineen Tuksanjoelle.
Tässä vaiheessa von Hertzen sai joukkonsa lepoon ja ryhtyi joukkojen täydennyksen saatuaan toukokuun alkupäivinä uuteen hyökkäysliikkeeseen. Tämän hyökkäyksen päätaistelut keskittyivät jälleen Aunuksenkaupungin ympäristöön ja myöhempään puolustustaisteluun Tuulosjoen rintamalla. Von Hertzen itse haavoittui Aunuksen kaupungin luona käydyssä verisessä taistelussa 4. toukokuuta 1919. Hieman hengähdettyään hän otti komentoonsa 11. toukokuuta 1919 alkaen eteläisellä rintamalla taistelevista joukoista muodostetun 1. rykmentin. Hänen ensimmäisenä tehtävänään oli järjestää joukolle täydennystä suuren mieshukan johdosta. Toukokuun viimeisenä päivänä harvenneet rivit olivat täydennetty, ja hän aloitti yötä vasten vastahyökkäyksen Aunuksen kaupunkia nyt miehittävää vihollista vastaan ja saikin lyötyä vihollisen ulos kaupungista suurta mieshukkaa kärsineenä. Vaikka vihollinen luopui kaupungista epäjärjestyksessä pakoon sännäten Hertzenillä ei ollut asettaa joukkoja takaa-ajoon reservien vähyyden vuoksi, vaan hän asetti joukkonsa puolustukseen Tuuloksen-Tenhunseliin-Novinkan linjalle. Tällä välin vihollinen oli tuonut rintamalle tuntuvia lisäjoukkoja, ja Hertzen joutui taistelemaan yhä voimistuvaa vihollista vastaan, kunnes 27. kesäkuuta 1919 vihollinen teki yllätyshyökkäyksen maalta ja mereltä ja mursi näin Hertzenin järjestämän puolustuksen. Näin murtui retkikunnan eteläinen rintama, ja von Hertzenin tehtäväksi jäi myöhemmin suojella 2. rykmentin rintamantakaisia yhteyksiä, kunnes sekin vedettiin takaisin Säämäjärvelle.
Säämäjärvellä von Hertzen suunnitteli yhdessä majuri Talvelan kanssa Sotjärven ja Vähätjärven välisen alueen puolustuksen ja palasi esikuntineen Suomeen 10. heinäkuuta 1919. Von Hertzen matkusti vielä syksyllä 1919 Puolaan aikeenaan esitellä siellä Karjalan-asiaansa. Toisen kerran hän joutui tekemisiin heimoasioissa Vienan-Karjalassa tapahtuneen kansannousun aikana talvella vuosina 1921–1922, jolloin hän oli tutustumassa Vienan-Karjalassa vallitsevaan tilanteeseen.
Rauhan aika
Von Hertzen toimi syyskuusta 1928 alkaen virkaatekevänä kunnanlääkärinä Viitasaarella, mutta muutti vuonna 1931 yleislääkäriksi Turkuun. Lyhyen Turun vaiheen jälkeen hän muutti Pihtiputaalle, jossa hän aloitti kunnanlääkärinä toukokuussa 1931 ja toimi virassa vuoteen 1957, jolloin hän siirtyi eläkkeelle. .
1930-luvun alussa hän oli Kustannus Oy Vasaran perustajajäseniä. Myöhemmin vuonna 1939 hän oli mukana perustamassa Kustaa Vaasa -lehteä.
Talvi- ja jatkosota
Von Hertzen osallistui talvisotaan 18. Kenttäsairaalan päällikkölääkärinä. Välirauhan aikana hän jatkoi siviilityötään Pihtiputaalla, ja jatkosodan puhjettua hänet komennettiin piirilääkäriksi jo aikaisemmista yhteyksistä tutuksi tulleeseen ja hänelle tärkeään Aunukseen, missä hän toimi Itä-Karjalan sotilashallinnon alaisena. Tässä tehtävässä hän toimi aina alueelta vetäytymiseen saakka.
Luottamustoimet
Von Hertzen kuului Lapuan liikkeen valtuuskuntaan vuonna 1930 ja toimi sanomalehti Ajan Suunnan johtokunnan puheenjohtajana vuosina 1930–1931 sekä Pihtiputaan suojeluskunnan esikunnan jäsenenä vuodesta 1933 alkaen ja rintamamiesyhdistyksen puheenjohtaja vuodesta 1934 alkaen.
Julkaisut
Von Hertzen julkaisi (majuri R. Nordströmin avustamana) kirjan ”Karjalan retkikunta” (Den karelska expeditionen.), 1921.
Sytarabiini
Sytarabiini, Ara-C eli 1-β-D-arabinofuranosyylisytosiini on syöpälääke, sytostaatti. Lääkkeen "hieman kemiallisempi" nimi on sytosinarabinosidi, josta juontuvat myös lääkemarkkinoiden kauppanimet (ks. jäljempänä). Sytarabiini on antimetaboliitti, eli se estää solujen aineenvaihduntaa. Solussa sytarabiini aktivoituu kolmen fosforylaatioreaktion kautta sytarabiinitrifosfaatiksi (AraCTP), joka on vaikuttava aine.
Lääkemarkkinoiden kauppaniminä ovat olleet Cytarabin sekä Cytosar.
Sytarabiinin käyttöalue on ollut akuuttien leukemioiden hoidossa, sekä myös lapsilla. Lääke annostellaan laskimotiputuksena verisuoneen. Tärkeimmät sytarabiinin sivuvaikutukset ovat leukopenia, trombosytopenia, suun ja suolen limakalvovaurio, maksavaurio, kuume ja suuria annoksia käytettäessä konjunktiviitti eli sidekalvontulehdus ja aivovaurio.
Złotów
Złotów on kaupunki Ison-Puolan voivodikunnassa Luoteis-Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 arvion mukaan 18 532. Złotówin ystävyyskaupunkeja ovat Gifhorn, Rathenow, Eggesin, Njasviž ja Goole.
Złotów sijaitsee Ison-Puolan voivodikunnassa Złotówin piirikunnassa. Se on piirikunnan pääkaupunki. Złotów oli vuoteen 1945 osa Preussia.
Screen Actors Guild Awards 2011
<div style="float: right; font-size: smaller; background-color:#ABCDEF; padding: 12px; margin-left: 5em; margin-bottom: 2em; width: 180px" align="center"> Screen Actors Guild Awards 2011 30. tammikuuta 2011
Draamasarja: Näyttelijäkokoonpano: Boardwalk Empire Miespääosa: Steve Buscemi Naispääosa: Julianna Margulies
Komediasarja: Näyttelijäkokoonpano: Moderni perhe Miespääosa: Alec Baldwin Naispääosa: Betty White
Eniten ehdokkuuksia: Elokuva: Kuninkaan puhe (4) TV: Moderni perhe (4)
Eniten palkintoja: Elokuva: Kuninkaan puhe ja Taistelija (2) TV: Boardwalk Empire (2) Screen Actors Guild Awards 2011 oli järjestyksessään 17. SAG-palkintogaala, jossa yhdysvaltalainen Screen Actors Guild ammattilitto jakoi palkinnot näyttelijöille roolisuorituksistaan vuoden 2010 elokuvissa ja televisio-ohjelmissa. Gaala järjestettiin Shrine Auditoriumissa, Los Angelesissa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa 30. tammikuuta 2011.
Voittajat ja ehdokkaat
Voittajat on listattu ensimmäisenä ja lihavoitu.
Kiril Văžarov
Kiril Văžarov (, 18. helmikuuta 1988 Sofia, Bulgaria – 18. huhtikuuta 2009) oli bulgarialainen jääkiekkomaalivahti. Hän oli Bulgarian maalivahti II-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2008 ja 2009.
Văžarov edusti koko uransa ajan Bulgarian liigassa pelaavaa HK Slavija Sofiaa. Hän pelasi siellä ensimmäiset miesten pelinsä kaudella 2004–2005. Văžarov voitti Slavija Sofiassa kolme Bulgarian-mestaruutta.
Văžarov edusti Bulgariaa myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailujen III-divisioonassa vuosina 2005, 2006 ja 2007 18-vuotiaiden MM-kilpailujen III-divisioonassa vuosina 2004, 2005 ja 2006.
Kuolema
Văžarov oli juhlimassa ystävänsä syntymäpäivää 18. huhtikuuta 2009 Sofiassa sijaitsevassa yökerhossa. Sen ulkopuolella syntyi joukkotappelu, jossa Văžarov puukotettiin ja syntymäpäiväsankarikin menehtyi. Lisäksi yksi henkilö loukkaantui vakavasti. Văžarov oli kuollessaan vain 21-vuotias.
Belka
Belka voi tarkoittaa seuraavia:
Rullapallo
Rullapallo on joukkuepeli, jota pelataan kaukalossa jäällä moderneilla rullaluistimilla (inline) salissa kahden joukkueen välillä. Laji muistuttaa hyvin paljon rullakiekkoa, mutta pelivälineenä rullapallossa käytetään nimensä mukaisesti kiekon sijasta palloa.
Hangaksen seisake
Hangaksen seisake oli Suomen rataverkon seisake rataosalla. Liikennepaikka sijaitsi ratakilometrillä 774,1 Pikkaralan kaakkoispuolella Hangaskankaalla Hangaksentien tasoristeyksessä.
Liikennepaikka avattiin liikenteelle joulukuussa 1931, ja se lakkautettiin 23. toukokuuta 1971. Liikennepaikalla pysähtyivät tarvittaessa vain Kontiomäen ja Oulun välillä liikennöineet paikallisjunat. Esimerkiksi 31.5.–30.9.1959 välisenä aikana liikennepaikalla pysähtyivät vain aamulla Ouluun menevä H 671 ja illalla Kontiomäelle menevä H 676.
Homomorfialause
Homomorfialause eli homomorfismien peruslause on hyvin yleinen algebrallisten systeemien rakennelause. Se takaa, että homomorfismin f kuva on isomorfinen f:n ytimen sivuluokkien muodostaman rakenteen kanssa.
Homomorfialauseesta on olemassa oma versionsa mm. ryhmille, renkaille ja hiloille. Kuntien tapauksessa homomorfialause on triviaali, sillä jokainen kuntahomomorfismi on injektio ja indusoi siten isomorfismin.
Ryhmien homomorfialause
Lauseen todistuksessa tutkitaan ensin, että F on hyvinmääritelty ja osoitetaan se sitten isomorfismiksi toteamalla se homomorfismiksi, injektioksi ja surjektioksi. Osoitetaan nyt F hyvinmääritellyksi. Jos a:n ja b:n määräämät sivuluokat ovat samat, niin a \in bK eli a=bk, missä k on ytimen alkio. Nyt , eli F on hyvinmääritelty. Näytetään sitten, että F on isomorfismi. F on homomorfismi, sillä kun a:n ja b:n määräämät sivuluokat kuuluvat tekijäryhmään G/K, niin. Homomorfismi ryhmien välillä on injektio silloin ja vain silloin, kun K=\{1\}. Jos F(aK)=1, niin f(a)=1 eli a \in K. Silloin aK=K= ryhmän ykkösalkio eli F on injektio. F on surjektiivinen, sillä kun a käy läpi koko G:n niin f(a) käy läpi koko G:n kuvan. Siis F on isomorfismi.
Wilhelm Frimann Koren Christie
thumb|Wilhelm Frimann Koren Christie Wilhelm Frimann Koren Christie (7. joulukuuta 1778 Kristiansund, Norja – 10. lokakuuta 1849 Bergen, Norja) oli norjalainen juristi, Eidsvollin kansalliskokousedustaja, poliitikko ja maan parlamentin, Stortingetin, ensimmäinen puheenjohtaja.
Tausta
Christien suku on peräisin Dunbarista Skotlannista, pastori David Chrystien ja tämän vaimon Allison Hamiltonin jälkeläisiä. Norjalaisen Christie-suvun esi-isäksi luetaan Andrew Davidson Christie, joka muutti Bergeniin 1654. Wilhelm Frimann Koren Christie syntyi Kristiansundissa Johann Koren Christien ja Anna Thue Ross Brodtkorpin perheeseen. Andrew Davidson Christie oli Wilhelmin isän isoisä.
Christie lähetettiin 10-vuotiaana kouluun Bergenin Latinskoleniin. 16-vuotiaana hän aloitti opiskelut Kööpenhaminassa ja viisi vuotta myöhemmin hän suoritti latinalais-juridisen virkamiestutkinnon.
Elämä ja ura
Christie kuului Bergenin johtaviin poliittisiin ja kirjallisiin piireihin, Quodlibetiin. Maaliskuussa 1814 pidettiin useita kokouksia ja debatteja koskien Norjan itsenäisyyttä ja perustuslakia. Christie oli aktiivinen osallistuja ja ajoi yhdessä Peter Motzfeldtin kanssa amerikkalaista, englantilaista ja ranskalaista mallia perustuslakiin pohjautuvaksi yhteiskunnaksi.
Kansalliskokousedustaja
Itse kansalliskokouksessa Christie joutui arvalla ulos itse perustuslakikomiteasta, mutta hänet valittiin vastaavasti koko kokouksen sihteeriksi. Hän ei ollut erityisen aktiivinen keskustelija, mikä saattoi johtua keskittymisestä sihteerintyöhön. Hän myös työsti yksityisiä kokousreferaatteja prinssi Kristian Fredrikille. Hän edusti itsenäisyyspuoluetta, mutta ei ollut erityisen radikaali demokraatti. Hän korosti vakaata hallintoa ja hyviä elämisen edellytyksiä kansalle, mihin tarvittaisiin hyvää työrauhaa hallinnolle ja asiantuntemusta lainsäädäntötyössä. Hän kannatti laajaa äänioikeutta, mutta vain neuvoa-antavaa roolia Stortingille.
pienoiskuva|200px|Christietä esittävä patsas [[Bergenissä.]]
Kokouksen jälkeen
Lokakuussa 1814 Christie valittiin Stortingetin puheenjohtajaksi ja hän myös johti Ruotsin kanssa neuvottelevaa komiteaa. Puheenjohtajana hän ajoi vakaata perustuslaillista käytäntöä. Häntä pidetään pääarkkitehtina löyhän unionin muodostamisessa Ruotsin kanssa, ilman suuria muutoksia perustuslakiin. Myös vuosina 1815 ja 1818 hänellä oli tärkeitä tehtäviä Stortingetilla, edelleen puheenjohtajana - hän johti ajoittain myös Lagtingetia ja Odelstingetia sekä useita erityiskomiteoita. Vaikka Christielle tarjottiin jatkuvasti hallituspaikkaa ja toimia Stortingetissa, hän vetäytyi lopulta sairauden vuoksi politiikasta 1818 ja halusi oleskella mieluummin Bergenissä.
Kotikaupungissaan Bergenissä hän oli myös arvostettu hahmo ja hänen patsaansa on hänen perustamansa Bergenin museon edustalla. Hänestä on myös Kristian Blystadin (1989) tekemä patsas Stortingetin edustalla. Oscar Wergelandin maalauksessa Eidsvoll 1814 Christie on kuvattu sulkakynä kädessään, huomio suunnattuna kokousedustajiin ja tulevaisuuteen.
Teknokratia
Teknokratia (”tekno” tulee kreikan sanasta tekhne, joka merkitsee sekä ”tietoa” että ”taitoa” ja ”kratia” kreikan sanasta kratos, joka merkitsee ”valtaa”) on oppi, jonka mukaan tiedolla ja taidolla sekä niiden osaajilla tulisi olla yhteiskunnassa hallitseva asema. Teknokraattisessa yhteiskunnassa valtaa käyttävät asiantuntijat. Käsite syntyi Yhdysvalloissa ensimmäisen maailmansodan jälkeen.
Teknokratian juuret ovat Frederick Taylorin tieteellisessä liikkeenjohdossa (taylorismi).
Esimerkkejä
Neuvostoliiton hallintoa vuosina 1917–1955 on nimitetty teknokratiaksi. Vielä vuonna 1986 89 % politbyroon jäsenistä oli insinöörejä.
Gorgoneion (kuu)
Gorgoneion on päävyöhykkeen asteroideihin kuuluvan pikkuplaneetta Minervan pienempi ja sisempi kuu. Sen löysivät F. Marchis, P. Descamps, J. Berthier ja F. Vachier Mauna Kealla 16. elokuuta vuonna 2009. Kuu nimettiin roomalaisen mytologian jumalatar Minervan (kreikkalaisittain Athene) käyttämän maagisen gorgonpäisen amuletin, Gorgoneionin, mukaan. Kuu tunnettiin aikaisemmin väliaikaisella tunnuksella S/2009 (93) 2. Kuun läpimitta on noin 3 km. Toinen Minervan kuista on nimeltään Aegis
Tihvinänkarjalaiset
Tihvinän Karjala on erillinen karjalaisalue Boksitogorskin piirissä Leningradin alueen kaakkoisosissa. Alueella asuvat tihvinänkarjalaiset. Tihvinän Karjalaan kuului parhaimmillaan 14 kylää. Karjalaiskylät sijaitsevat Tšagodajoen yläjuoksun varrella Klimovon kylähallinnon alaisuudessa. Tsaarinvallan aikana karjalaisten asuttama alue kuului Tihvinän kihlakuntaan, ja sitä ennen nämä maat olivat Tihvinän luostarin omistuksessa. Tihvinän karjalaiset ovat säilyttäneet kielensä ja jopa alueen vähälukuinen nuoriso taitaa sitä. Tihvinän karjalaisia on myös muuttanut työn ja opiskelun perässä läheisiin Tihvinän ja Pikalevon kaupunkeihin ja Jefimovskin taajamaan. Kielentutkija Vladimir Rjagojevin arvioiden mukaan 1970–luvulla Tihvinän karjalaisia oli 2 000 henkeä.
Tihvinänkarjalaisten historia
Karjalaiset ovat eläneet alueellaan jo 400 vuotta. He muuttivat nykyisille asuinalueilleen 1600-luvun alussa Karjalankannakselta Stolbovan rauhan jälkeen. Kannaksen jouduttua luterilaisen Ruotsin vallan alle, alueelta lähti ortodoksista karjalaisväestöä pakoon keski-Venäjälle. Suurin osa muutti Tverin alueelle, mutta myös Tihvinään ja Novgorodin seuduille muutti karjalaista väkeä. Tihvinän karjalaiset löysivät uuden kotinsa ilmeisesti jo ennestään tutulta vanhalta kauppatieltä. Tšagodajoki nimittäin laskee Tšagodoštšaan, Tšagodoštša Mologaan, joka taas on Volgan sivujoki. Mologan ja Volgan risteyksessä sijaitsi keskiajalla Holopii gorodok -kauppapaikka, jossa kävi myös karjalaisia kauppiaita.
Perimätiedon mukaan tihvinänkarjalaiset asettuivat ensiksi Opokan kylään, josta he sitten levittäytyivät muualle. Nykyisin Opokan kylää ei ole.
Aiheesta muualla
Miän Karjalua on äijä - Tihvinän Karjalassa
Tessa Virtue
Tessa Virtue (s. 17. toukokuuta 1989 London, Ontario, Kanada) on kilpauransa lopettanut kanadalainen jäätanssija. Hänen voitti parinsa Scott Moirin kanssa olympiakultaa vuonna 2010 ja 2018, maailmanmestaruuden 2010, 2012 ja 2017, neljän maanosan mestaruuden 2008, 2012 ja 2017, junioreiden maailmanmestaruuden 2006 sekä Kanadan mestaruuden kahdeksan kertaa (2008–2010, 2012–2014, 2017–2018).
Ura
Virtue ja Moir alkoivat luistella yhdessä seitsemän ja yhdeksän vuoden ikäisinä vuonna 1997. He saavuttivat Kanadan junioreiden mestaruuden vuonna 2004 ja nousivat maansa ykköspariksi vuonna 2007. Maailmanmestaruuskilpailuissa he ovat voittaneet kolme kultaa (2010, 2012, 2017), kolme hopeaa (2008, 2011, 2013) ja yhden pronssin (2009). Vuonna 2010 he osallistuivat ensimmäisiin olympialaisiinsa, joissa voittivat kaikkien aikojen nuorimpana jäätanssiparina kultaa. Heistä tuli tuolloin myös ensimmäinen pohjoisamerikkalainen jäätanssin olympiakultaa voittanut pari.
Vuoden 2014 talviolympialaisissa Virtue ja Moir saavuttivat hopeaa niin jäätanssissa kuin taitoluistelun joukkuekilpailussa. Tämän jälkeen he vetäytyivät jäätanssista ja palasivat kahden kauden tauon jälkeen kilpajäille syksyllä 2016. He palasivat samalla lajin huipulle voittaen muun muassa vuoden 2017 maailmanestaruuskilpailut Helsingissä.
Vuonna 2018 Virtue ja Moir voittivat olympiakultaa sekä jäätanssissa että taitoluistelun joukkuekilpailussa. He pitivät ensimmäistä sijaa kansainvälisen luisteluliiton maailmansijoituksessa viimeisen kilpailukautensa päätteeksi ja ovat kaikkien aikojen eniten olympiamitaleita voittaneet taitoluistelijat.
Virtue ja Moir pitävät hallussaan maailmanennätystä rytmitanssin yhteispisteissä, 70.27, maailmanmestaruuskilpailuista 2010. Seuraavasta kaudesta lähtien rytmitanssin korvasi jäätanssin arvostelussa lyhyt tanssi.
Yksityiselämä
Virtuella on kolme vanhempaa sisarusta. Hän opiskeli psykologiaa University of Western Ontario -yliopistossa, josta sai kunniatohtorin nimityksen vuonna 2019.
Askel sydämeen – Levytyksiä vuosilta 1975–1978
Askel sydämeen – Levytyksiä vuosilta 1975–1978 on Esko Rahkosen kokoelmalevy. Rocket Records julkaisee sen 25. huhtikuuta 2014. Kokoelma sisältää esittäjän Satsanga-yhtiölle tekemiä levytyksiä.
Elisabetta Brusa
pienoiskuva|Elisabetta Brusa vuonna 2015. Elisabetta Brusa (s. 1954) on italialainen säveltäjä. Hän opiskeli sävellystä Milanon konservatoriossa Bruno Bettinellin sekä Azio Corghin johdolla ja valmistui vuonna 1980. Hän jatkoi opintojaan vielä Hans Kellerin johdolla vuoteen 1985 saakka. Vuonna 1982 Brusa voitti ensimmäisen palkinnon kansainvälisessä jousikvartettoja koskeneessa sävellyskilpailussa Washington DC:ssa.
Brusa on lähes pelkästään orkesterimusiikin säveltäjä. Hän aloitti säveltämisen opettamisen vuonna 1980, ja vuonna 1985 hänestä tuli sävellyksen ja orkestroinnin professori Milanon konservatoriossa. Hän on naimisissa kapellimestari Gilberto Seremben kanssa. Brusan teoksia ovat Naxos-levymerkille levyttäneet Ukrainan kansallinen sinfoniaorkesteri ja Skotlannin kuninkaallinen kansallisorkesteri.
Landskrona BoIS
Landskrona Boll- och Idrottssällskap (Landskrona BoIS) on vuonna 1915 perustettu ruotsalainen jalkapalloseura Landskronasta. Se pelaa kaudella 2021 Ruotsin toiseksi korkeimmalla seuratasolla Superettanissa.
Historia
1950-luvun lopussa ja 1960-luvun alussa seuralla oli myös jääkiekkojaosto.
Apollo-komento- ja huoltomoduuli
Apollo-komento- ja huoltomoduuli oli North American Aviationin NASAlle miehitettyjä kuulentoja varten valmistama yhdysvaltalainen avaruusalus. Se koostui kahdesta osasta: huoltomoduulista ja komentomoduulista. Kuulennoilla siihen telakoitiin Kuuhun laskeutuva kuumoduuli. Apollot laukaistiin avaruuteen Saturn IB- tai kuulennoilla Saturn V -kantoraketeilla.
Alun perin Apollo-avaruusaluksista rakennettiin kahta eri versiota: Block I ja Block II, joista ensimmäinen oli tarkoitettu testilentoihin. Yksikään Block I ei kuitenkaan lentänyt miehitettynä Apollo 1:n onnettomuuden takia.
Kuulentojen jälkeen alusta käytettiin Skylab-avaruusasema-ohjelmassa. Kolmen miehitetyn lennon lisäksi kahdella jälkimmäisellä lennolla muokattu Skylab Rescue-versio aluksesta oli valmiina laukaistavaksi pelastusaluksena. Sillä oli laukaisussa kaksihenkinen miehistö ja se olisi voinut tarvittaessa hakea ja kolme asemalla oleskellutta. Apollo-alusta käytettiin myös vuoden 1975 Apollo–Sojuz -yhteislennolla.
Tilattujen Block II -kapselien jälkeen NASA siirtyi käyttämään avaruussukkulaa. Sukkula ei kuitenkaan osoittautunut edulliseksi ja nopeasti uudelleenkäytettäväksi alukseksi, jollaiseksi se suunniteltiin. Lisäksi kahden sukkulan menetys onnettomuuksissa johti uuden avaruuslentokoneen perumiseen ja sukkulaohjelman ennenaikaiseen lopettamiseen. Uuden Orion-aluksen (aikaisemmin CEV) odotettiin lentävän enimmäisen lentonsa 2010. Projekti on kuitenkin pahasti myöhässä. Orion muistuttaa Apollo-avaruusalusta, mutta on kooltaan suurempi. Orion kykenee kuljettamaan kuuden hengen miehistön.
Rakenne ja tekniikka
Apollo alus oli rakenteeltaan modulaarinen; näin tarpeettomaksi käynyt massa voitiin pudottaa matkasta. Maasta laukaisun aikana aluksen nokassa oli pelastustorni, joka poistettiin laukaisun loppuvaiheessa. Huoltomoduuli-osa poistettiin ennen laskeutumista.thumb|Komentomoduuli sisältä
Komentomoduuli
Komentomoduuli (Command Module, CM) oli aluksen miehitetty osa. Se oli kokonaisuuden ainoa osa, joka pystyi laskeutumaan Maahan.
Pruitt-Igoe
thumb|Pruitt-Igoe valmiina thumb|Rakennuksen hävittäminen huhtikuussa 1972. Pruitt–Igoe oli suuri julkinen asutusprojekti St. Louisissa Missourissa Yhdysvalloissa 1950-luvulta 1970-luvulle. Sitä pidetään yhtenä maan kaikkein epäonnistuneimmista suurisuuntaisista kaupunkisuunnitteluprojekteista.
Apollo-komento- ja huoltomoduuli
Komentomoduuli
Komentomoduulissa vallitseva paine oli noin kolmasosa merenpinnan paineesta ja lämpötila noin 24 °C. Ylimääräisen hiilidioksidin poistoon ilmasta käytettiin litiumhydroksidia. Astronautit nukkuivat vuorotellen kahdessa makuupussissa. Ruoka, vesi, vaatteet ja muut varusteet oli pakattu lokeroihin aluksen seinille.
Pruitt-Igoe
Historiaa
St. Louisin kaupungin asukasluku oli pienentynyt 1930-luvulta lähtien, ja sodan jälkeen vuonna 1949 valittu pormestari Joseph Darst halusi kääntää kehityksen. Mustien köyhien asuttama DeSoto–Carrin kaupunginosa oli suunniteltu uudistettavan rivitalotyyppisellä rakentamisella, mutta Darstin vaikutuksesta suunnitelmia muutettiin. DeSoto–Carr varattiin Pruitt–Igoe-projektille.
Apollo-komento- ja huoltomoduuli
Huoltomoduuli
thumb|Huoltomoduuli Huoltomoduuli (Service Module, SM) oli paineistamaton aluksen osa, johon oli sijoitettu tukijärjestelmiä. Ennen laskeutumista huoltomoduuli irrotettiin ja sen annettiin palaa maan ilmakehässä
Pruitt-Igoe
Historiaa
Pruitt–Igoen suunnittelivat arkkitehdit George Hellmuth ja Minoru Yamasaki vuonna 1951. Alueen modernistisen arkkitehtuurin uskottiin olevan yleisemminkin esimerkkinä kaupunkien kehittämisen ja uudistamisen ongelmiin. Ensimmäiset asuintalot valmistuivat 1954 ja koko alue 1956. Alueelle tuli yhteensä 33 yksitoistakerroksista vuokrakerrostaloa, jotka jaettiin mustille ja valkoisille tarkoitetuiksi yksiköiksi. Asuinalueen nimi saatiin mustan hävittäjälentäjän Wendell O. Pruittin ja valkoisen kongressiedustajan William L. Igoen nimistä, ja se jakautui edelleen kahteen osaan, joista Pruitt oli tarkoitettu mustien ja Igoe valkoisten asuttavaksi.
Apollo-komento- ja huoltomoduuli
Huoltomoduuli
Se oli sylinterin muotoinen ja tehty alumiinimetalliseoksesta. Alus sai virtansa polttokennoista. Huoltomoduulissa oli pää- ja asennonsäätömoottorien ajoainesäiliöt, happi- ja vetysäiliöt polttokennoille sekä heliumsäiliöt tyhjenevien tankkien paineistukseen.
Pruitt-Igoe
Historiaa
Pruitt-Igoessa oli sen valmistuttua yhteensä 2 870 asuntoa. Asutuksen huippuvuosi oli 1957, jolloin asunnoista 91 prosenttia oli asumiskäytössä.
Muutamassa vuodessa Pruitt–Igoen elinolosuhteet alkoivat huonontua. Alue muuttui rotuerottelun purkamisen jälkeen leimallisesti mustien asuinalueeksi, vaikka suunnitelmissa oli pyritty saamaan alueelle kaikkia rotuja ja ryhmiä. Rikollisuus ja vandalismi kasvoivat niin, että lopulta köyhimmätkin halusivat muualle asumaan. Asuntoja jäi tyhjilleen merkittäviä määriä – vuoteen 1971 mennessä vain 35 prosenttia asunnoista oli käytössä. Rakennuksia vaivasivat myös jatkuvat viat lämmityksessä, vesi- ja viemärijohdoissa, sähköistyksessä ja jätteiden käsittelyssä.
Ensimmäiset rakennukset Pruitt-Igoessa purettiin 15. heinäkuuta 1972. Vuoden päästä koko alue julistettiin korjauskelvottomaksi ja kaikki rakennukset päätettiin purkaa. Viimeiset Pruitt-Igoen rakennukset hävitettiin vuonna 1976. Alue on nykyisin suurelta osalta käyttämätön.
Apollo-komento- ja huoltomoduuli
Huoltomoduuli
Huoltomoduuliin sijoitettu päämoottori käytti hypergolista hydratsiinin ja UDMH:n sekoitusta polttoaineena ja typpitetraoksidia hapettimena. Se kykeni tuottamaan 91 kN:n työntövoiman. Päämoottorin lisäksi huoltomoduulissa oli 16 neljään neljän moottorin ryppääseen sijoitettua 445 N:n asennonsäätömoottoria. Ne polttivat monometyylihydratsiinia ja typpitetraoksidia.
The Air That I Breathe
The Air That I Breathe on Albert Hammondin ja Mike Hazlewoodin kirjoittama balladimainen popkappale. Alkuperäisen levytyksen kappaleesta teki Hammond itse vuonna 1973, se sisältyi hänen albumilleen It Never Rains in Southern Carolina.
Pruitt-Igoe
Populaarikulttuurissa
Pruitt-Igoen rakennusten purkamisesta kuvattua materiaalia käytettiin myöhemmin elokuvassa Koyaanisqatsi.
The Air That I Breathe
Parhaiten kappale tunnetaan brittiläisen The Hollies -yhtyeen esityksenä vuodelta 1974. Se nousi Britannian singlelistalla sijalle 2 ja Yhdysvalloissa sijalle 6. Kappale sisältyy myös yhtyeen samana vuonna ilmestyneelle albumille Hollies.
Laulun synty ja ensimmäiset levytykset
Albert Hammond kertoi BBC:n haastattelussa vuonna 1992, että vaikka kappaleen voisi luulla olevan kirjoitetun maailman kauneimmalle naiselle, sen syntyyn olikin todellisuudessa innoittanut vähemmän kaunis tyttö, joka kuitenkin oli hyvin lämmin persoona. Sama henkilö auttoi Hammondia Los Angelesissa aikana, jolloin Hammondilla ei ollut rahaa ja työtä. Ilman kyseisen henkilön apua Hammond olisi ollut koditon.
Fraasi ”The Air That I Breathe” oli Lee Hazlewoodin keksimä. Innoittajana siihen toimi hänen ja Hammondin asuinkaupungin Los Angelesin savusumu – joka aamu heidän katsoessa Hollywoodin suuntaan taivaalla näytti olevan ”keltainen hirviö”. Hazlewoodin ekologinen teema oli siis vahvasti ristiriitainen Hammondin rakkausaiheen kanssa.
Hammond julkaisi kappaleen ensimmäisenä vuoden 1973 albumillaan It Never Rains in Southern Carolina. Samana vuonna sen levytti Phil Everly albumilleen Star Spangled Banner.
Julkaisu ja vastaanotto
”The Air That I Breathe” -single ilmestyi tammikuussa 1974. Yhtyeen kotimaassa Britanniassa se ylsi sijalle 2 maaliskuussa 1974, ja oli listasijoituksella mitattuna suurin Hollies-hitti sitten syksyn 1966 menestyksen ”Stop Stop Stop”. Yhdysvalloissa kappale oli myös menestys; se pääsi Billboard Hot 100 -listalla sijalle 6 sekä Adult Contemporary -listalla sijalle 3. Top 10:een kappale ylsi ainakin kymmenessä maassa, joista listaykköseksi Alankomaissa, Etelä-Afrikassa ja Malesiassa.
Radiohead-yhtyeen kappaletta Creep on pidetty "The Air that I Breathe" -kappaleen plagiaattina ja Hammond/Hazlewood -tekijäkaksikko nimettiinkin myös Creepin tekijöiksi.
Listasijoitukset
1974
1988
Kappaleet singlellä
A-puoli B-puoli
Muut versiot
Brittiläinen Simply Red -yhtye saavutti suuren hitin cover-versiollaan vuonna 1998. Kyseinen versio ylsi Britanniassa listasijalle 6. Muita kappaleen tulkitsijoita ovat vuosien varrella olleet Olivia Newton-John, Hank Williams, Jr., Jorge González, k.d. lang, Semisonic ja The Mavericks.
I Am
I Am voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Flint Firebirds
Flint Firebirds on yhdysvaltalainen jääkiekkoseura Michiganista. Seura on perustettu vuonna 1990, ja sen kotipaikka on Flintin kaupunki. Seura osti konkurssiin menneen Plymouth Whalersin pelioikeudet. Seura pelaa OHL-tasolla, jossa se sijaitsee Ontarion junioriliigan läntisen konferenssin länsidivisioonassa.
Joukkueenjohto
Lähde: EliteProspects
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1956
Vuoden 1956 Yhdysvaltain presidentinvaalien  ehdokkaina olivat istuva presidentti Dwight D. Eisenhower sekä demokraattien Adlai Stevenson, joka haastoi Eisenhowerin myös edellisvaaleissa. Puoluerajojen yli suosittu Eisenhower valittiin toiselle kaudelle suurella enemmistöllä.
Demokraattien puoluekokous
Vuoden 1952 vaalien häviäjä Adlai Stevenson voitti populistisen senaattorin Estes Kefauver ja tuli valituksi presidenttiehdokkaaksi. Kokous valitsi Kefauverin varapresidenttiehdokkaaksi vaikkakin Stevensonin henkilökohtainen suosikki oli John F. Kennedy.
Johan Koch
Johan Koch (s. 26. marraskuuta 1984 Söderfors) on ruotsalais-saksalainen jääpalloilija. Hän edustaa Ruotsin Elitserienissä pelaavaa IFK Vänersborgia.
Johan Koch aloitti uransa syksyllä 2003 Sundsvallin Selånger SK:ssa, joka pelasi hänen pelivuosinaan toiseksi korkeinta sarjatasoa. Syksyllä 2007 hän siirtyi Broberg/Söderhamn Bandyyn, jossa hän nousi joukkueen keskeiseksi pelaajaksi. Kahden Broberg-kauden jälkeen Koch siirtyi toiseen Eltserien-seuraan IFK Vänersborgiin, jossa hän on edustanut kevääseen 2019 mennessä kymmenen kautta.
Kochin isänäiti oli kansallisuudeltaan saksalainen. Tällä perusteella Koch sai syksyllä 2018 kaksoiskansalaisuuden eli Ruotsin kansalaisuuden lisäksi Saksan. Kansalaisuuden ottamista ja Saksan joukkueeseen liittymistä edisti kisojen järjestäminen hänen kotipaikkakunnallaan Vänersborgissa. Koch pelasi MM-kisoissa neljä ottelua ja oli vaikuttamassa Saksan menestykseen kisoissa Saksan sijoittuessa seitsemänneksi. Koch oli maalipörssissä korkealla tehtyään kaikkiaan 11 maalia.
Saavutukset
Maajoukkueessa
Isohirvenjäkälä
Isohirvenjäkälä eli islanninjäkälä (Cetraria islandica) on yksi Suomen yleisimmistä jäkälälajeista.
Ulkonäkö ja koko
Isohirvenjäkälä on päältä kiiltävä, ruskehtavan harmaa, alta vaalea leveäliuskainen jäkälä. Kasvukorkeus 5–10 cm. Se muodostaa usein laajoja mättäitä.
Käyttö
Isohirvenjäkälästä on tehty puuroa ja leivänjatketta Islannissa, Norjassa ja pula-aikana myös Suomessa. Isohirvenjäkälä on ravitsevaa: siinä on hiilihydraatteja (likeniini), rautaa ja sinkkiä. Se on kitkerän makuista, joten siitä pitää poistaa jäkälähapot ennen ihmisravinnoksi käyttämistä. Isohirvenjäkälän ravintoarvo on suurin Suomen jäkälistä. Isohirvenjäkälästä on tehty myös alkoholia, ja sitä on käytetty rohdoslääkkeenä. Koska jäkälät keräävät raskasmetalleja, on ravintojäkälän keräyspaikkoja harkittava tarkkaan. Tulee myös muistaa, että jokamiehenoikeus ei ulotu jäkälien keräämiseen toisen maalta. Isohirvenjäkälä on kauppayrtti. Vaatteiden värjäyksessä isohirvenjäkälästä saadaan kauniin ruskeankeltaista väriä.
Wigwam (albumi)
Wigwam on suomalaisen Wigwam-yhtyeen ensimmäinen kokoelmalevy, joka julkaistiin vuonna 1972. Levyn kappaleet ovat yhtyeen rumpalin Ronnie Österbergin valitsemia.
Kappaleet
B-puoli
Pankkiauto
Pankkiauto on autoon rakennettu liikkuva pankkikonttori. Suomessa on käytetty pankkiautoja vuodesta 1952 alkaen. Pankkiautoa on käytetty mm. silloin, kun pankkikonttorille ei ole saatu huoneistoa ajoissa ja paikoissa, jossa on haluttu tarjota pankkipalvelua, mutta jonne ei ole ollut mielekästä perustaa konttoria. Liikkuvaa pankkipalvelua on saanut myös autopostitoimistosta.
Pankkiautoja on edelleen toiminnassa. OP-ryhmällä on uusi pankkiauto vuonna 2017.
Historiaa
Pankkiautoja on ollut Englannissa jo 1910-luvulla. Suomeen ensimmäinen pankkiauto saatiin 1952. Pankkiauto saatettiin rakentaa linja-autoon, henkilöautoon tai matkailuperävaunuun, mutta useimmiten ne toimivat pakettiautoissa. Tilastoja pankkiautoista ei ole. Vuonna 1969 Säästöpankeilla oli 34 pankkiautoa. Jussi Lehtonen on arvioinut, että autoja ei ole missään vaiheessa ollut yli 50:tä.
Osa pankkiautoista liikkui 1990-luvulle asti reitin ja aikataulun mukaan. Pysäkit olivat tavallisesti kylien keskustoissa esimerkiksi kauppojen pihoilla. Osa autoista korvasi pankin sivukonttorin, kunnes konttori oli saatu rakennetuksi. Auto voi myös toimia siirrettävänä konttorina tapahtumissa kuten urheilukilpailuissa. Pankkiauto on ollut myös Sauvossa 6. – 16. elokuuta 1965 pidetyllä partiolaisten kansainvälisellä Hakkis-suurleirillä.
Kun tietoliikenneyhteyksiä ei ollut, pankkiautossa asiointi vaati pankkikirjan. Tällöin tietojen tarkistus ja täsmäytys tehtiin ajon päätyttyä konttorilla. Reaaliaikaista palvelua varten saatiin pankkiautoihin 1960-luvulla radiopuhelimia, joilla voitiin ottaa yhteys pääkonttoriin ja mm. tiedustella asiakkaan tilitietoja.
Eri pankkiryhmien pankkiautoja
Suomen ensimmäinen pankkiauto oli vuonna 1952 aloittanut Helsingin Työväen Säästöpankin pankkiauto.
Yhdyspankilla oli pankkiauto ainakin jo vuonna 1958. Vuonna 1960 Yhdyspankki päätti laajentaa palveluaan hankkimalla kaksikin liikkuvaa pankkikonttoria. Tarkoitukseen ostettiin kaksi erityisvarustettua pakettiautoa, jotka sisustettiin pankkikonttoreiksi. Autossa oli kaksi virkailijaa, joista toinen toimi sekä kuljettajana että turvallisuusvartijana. Autojen kassat olivat hyvin pieniä turvallisuussyistä; ne hoitivat tilityksen matkansa varrella olevissa pankkikonttoreissa. Käynti autokonttoriin tapahtui takaovista. Auton saattoi kytkeä puhelinlinjaan, koska nykyistä matkapuhelinjärjestelmää ei ollut olemassa. Autot palvelivat yhteensä toistakymmentä vuotta; 1970-luvulla ne siirrettiin säilytykseen ja lopulta jossain vaiheessa pankkien fuusiokierteen yhteydessä ne poistettiin kirjanpidosta ja romutettiin.