cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sotamarsalkka
Marsalkansauva
Marsalkansauva on marsalkalle kuuluva arvon merkki. Se on tyypillisesti parisenkymmentä senttimetriä pitkä koristeltu sauva. Sauva on ontto ja se sisältää marsalkan valtakirjan. Sauvan historia juontuu Rooman valtakuntaan, mutta varsinaisesti marsalkansauvoja alkoi myöntää vasta Napoleon. Alexandre Dumas väittää tosin kirjassaan Muskettisoturien viimeiset urotyöt, että jo Ranskan kuningas Ludvig XIV olisi myöntänyt marsalkansauvoja ja että Dumas'n ehkä merkittävin sankari d'Artagnan olisi kuollut tykinkuulan osumaan juuri saamansa marsalkansauva kädessään.
Suomessa suojeluskunnat lahjoittivat epävirallisen marsalkansauvan jo vuonna 1928 sisällissodan päättymisen 10-vuotispäivänä ratsuväenkenraali Gustaf Mannerheimille.
Suomi
pienoiskuva|Sotamarsalkan kauluslaatta Tasavallan presidentti P. E. Svinhufvud myönsi puolustusneuvoston puheenjohtajana toimineelle ratsuväenkenraali Gustaf Mannerheimille sotamarsalkan arvon, kun sisällissodan päättymistä 15 vuotta aiemmin juhlittiin toukokuussa 1933. Samalla hänelle luovutettiin Suomen kansan lahjana sotamarsalkan sauva, jonka oli muotoillut eebenpuusta, norsunluusta ja kullasta Aarno Karimo.
Syksyllä 1939 tasavallan presidentti Kyösti Kallio nimitti Mannerheimin tasavallan puolustusvoimain komentajaksi, jolle luovutti talvisodan sytyttyä ylipäällikkyyden. Jatkosodan aikana valtioneuvosto myönsi Suomen marsalkan arvon Mannerheimille hänen 75-vuotispäivänään 1942.
Mannerheimin käytössä oli arvomerkki, jossa kenraalin arvoa osoittaneiden kolmen leijonan edessä oli sotamarsalkan sauva – kuitenkin heraldisista syistä kahtena ja ristikkäin. Ne olivat myös hänen toimikaudellaan tasavallan presidenttinä 1944–1946 erikoismerkkinä presidentin lipussa Vapaudenristin sijaan.
Ruotsi
Ruotsissa nimitettiin 77 sotilasta sotamarsalkoiksi vuosina 1576–1824. Viimeisenä arvon sai Johan August Sandels.
Valtakunnanmarsalkka tarkoitti keskiajalla Ruotsissa ratsuväen päällikköä. Myöhemmin arvonimeä käytettiin korkeana sotilasarvona. Nykyisin Ruotsissa hovin korkeimman virkamiehen titteli on valtakunnanmarsalkka, jona toimii Svante Lindqvist (vuodesta 2010). Keskiajalta 1600-luvulle saakka oli lisäksi olemassa marskin (marsk) tai valtakunnanmarskin arvo, joka annettiin vain yhdelle henkilölle kerrallaan ja johon yleensä liittyi sotavoimien ylipäällikkyys. Sanalla ”marski” on yhteinen alkuperä sanan ”marsalkka” kanssa.
Venäjä
Venäjän korkein sotilasarvo on Venäjän federaation marsalkka.
Puola
150px|thumb|Puolan presidentti ojentaa Edward Rydz-Śmigłylle marsalkansauvan
Puolan korkein sotilasarvo 1919–1980 oli Puolan marsalkka. Se on myönnetty kuudelle sotilaalle. Sotilasarvo vastasi muiden maiden sotamarsalkkaa.
Ranska
150px|thumb|Ranskan marsalkan sauva
Ranskan marsalkka juontaa arvonimenä juurensa Ranskan kuninkaan Filip Augustuksen Albéric Clémentille noin vuonna 1190 luomasta arvonimestä marescallus Franciae. Myöhemmin arvosta tuli tallikreiviä tai konnetaabelia (connétable de France, comes stabulari) korkeampi arvonimi. Vuoteen 1791 mennessä nimitettiin 256 marsalkkaa. Kansalliskokous lopetti arvonimen vuonna 1793.
Ensimmäisen keisarikunnan aikana nimitettiin keisarikunnan marsalkoita. Restauraation myötä arvonimi palasi Ranskan marsalkaksi ja keisari Napoleon III säilytti sen.
Kuusi marsalkkaa on palkittu marsalkka-kenraalin (maréchal général des camps et armées du roi) arvonimellä: Biron, Lesdiguières, Henri Turenne, Claude Villars, Morits Saksilainen ja Soult.
Nyky-Ranskassa marsalkan arvonimi ei ole sotilasarvo, vaan se annetaan erityisesti kunnostautuneille kenraaleille. Esimerkiksi Philippe Pétain säilytti arvonimen, vaikka hänet tuomittiin maanpetoksesta ja hän menetti sotilasarvonsa.
Viimeisin Ranskan marsalkka on Alphonse Juin, joka palkittiin 1952 ja kuoli 1967. Tosin François Mitterrand nimitti vuonna 1984 Marie-Pierre Kœnigin (1898–1970) Ranskan marsalkaksi, mutta nimitys oli postuumi.
Britannia
Britannian maavoimissa korkein arvo on sotamarsalkka, jota vastaa merivoimissa laivastoamiraali ja ilmavoimissa Kuninkaallisten ilmavoimien marsalkka. Nykyisin arvonimeä ei yleensä käytetä rauhanaikana, vaikkakaan se ei ole poissuljettu vanhimmilta upseereilta. Aiemmin arvonimi on ollut Britannian monarkilla, mutta Elisabet II:lla ei ollut sitä eikä Kuningas Charles III ole halukas ottamaan sitä.
Yhdysvallat
Yhdysvalloissa marsalkan arvoa vastaavat armeijakenraali, merivoimissa laivastoamiraali ja ilmavoimissa ilmavoimakenraali. Sanaa marsalkka ei käytetä. Vieläkin korkeampi sotilasarvo on niin sanottu kuuden tähden sotilasarvo, joita ovat armeijainkenraali ja merivoima-amiraali. Armeijainkenraalin arvoa on eläessään käyttänyt ainoastaan John J. Pershing. Ensimmäiselle Yhdysvaltain presidentille George Washingtonille arvo myönnettiin postuumisti USA:n perustamisen 200-vuotispäivänä 1976, jolloin päätettiin hänen olevan vastedes aina korkea-arvoisin amerikkalainen sotilashenkilö.
Egypti
Egyptissä asevoimien komentajana toimii sotamarsalkka, tällä hetkellä ainoana Muhammad Hussein Tantawi toimien myös valtionpäämiehenä eli Egyptin sotilasneuvoston puheenjohtajana. Ennen vuotta 1953 sotamarsalkan arvo kuului Egyptin monarkille. Egyptin tasavallan aikana sotamarsalkkana on toiminut asevoimien komentaja eli ammattiupseeri.
Natsi-Saksa
150px|thumb|Valtakunnanmarsalkka Göringin puku
Suur-Saksan valtakunnan valtakunnanmarsalkan arvo perustettiin kenraalisotamarsalkan yläpuolelle natsi-Saksan korkeimmaksi upseeriarvoksi vuonna 1940. Adolf Hitler ylensi Hermann Göringin ainoana henkilönä tuohon arvoon, merivoimissa vastaava arvo oli suuramiraali.
Neuvostoliitto
Neuvostoliiton marsalkka oli korkein sotilasarvo Neuvostoliitossa, poikkeuksena oli Josif Stalinin generalissimuksen arvo (1945–1953). Laivastossa Neuvostoliiton marsalkkaa vastaava sotilasarvo oli Neuvostoliiton laivastoamiraali.
Annan nuoruusvuodet
pienoiskuva|Suomenkielisen laitoksen kansi.
Annan nuoruusvuodet on kanadalaisen kirjailijan Lucy Maud Montgomeryn esikoisteos ja tyttökirjojen klassikko. Montgomery oli tosin kirjoittanut jo aiemmin teoksen A Golden Carol, mutta hän poltti sen käsikirjoituksen, kun oli saanut usealta kustantajalta hylkäävän vastauksen. Annan nuoruusvuodet on siis kirjailijan ensimmäinen julkaistu ja jälkipolville säilynyt teos.
Teoksesta tuli kuitenkin välittömästi menestys: teos ilmestyi kesäkuussa, ja saman vuoden lopussa siitä oli otettu jo kuudes painos ja sitä oli myyty 19 000 kappaletta. Montgomerylle itselleen hänen teoksensa saama valtava suosio oli suuri yllätys. Teos saavutti suomenkieliset lukijat ensi kertaa vuonna 1920 Hilja Vesalan suomentamana. Vuonna 1961 teoksesta ilmestyi uudistettu ja tarkistettu suomennos, joka pohjautuu Hilja Vesalan suomennokseen. Suomennokset ovat kuitenkin hieman lyhenneltyjä versioita alkuperäisestä teoksesta.
Annan nuoruusvuodet on kahdeksanosaisen Anna-sarjan ensimmäinen osa. Kirja oli alun perin tarkoitettu täysin itsenäiseksi teokseksi, mutta kustantajan ehdotuksesta Montgomery jatkoi tarinaa kokonaiseksi teossarjaksi.
Juoni
Kirja kertoo keski-ikäisistä sisaruksista Marilla ja Matthew Cuthbertista, jotka adoptoivat 11-vuotiaan orpotytön Anna Shirleyn. Heidän tarkoituksenaan oli alun perin ottaa poika auttamaan Matthew’ta tilan hoidossa, mutta väärinymmärryksen kautta heille lähetettiinkin tyttö.
Juna-asemalta orpo-lasta hakemaan lähtenyt Matthew yllättyy perusteellisesti kohdatessaan pojan sijasta tytön. Hän ei henno sanoa tytölle, että tämä on väärää sukupuolta, vaan päättää jättää ikävän tehtävän Marillan vastuulle. Kotimatkalla Matthew huomaa nopeasti, että vilkkaasti puheleva tyttö on hyvin "mielenkiintoinen tapaus" ja tulee siihen tulokseen, että haluaisi mielellään pitää Annan, vaikka tämä onkin tyttö. Marillan on sen sijaan vaikeampi niellä erehdystä ja hän haluaisi lähettää tytön takaisin. Väärästä sukupuolestaan huolimatta Anna onnistuu sulattamaan lopulta myös Marillan sydämen ja saa jäädä asumaan sisarusten luokse Vihervaaraan (Green Gables), Marillan ja Matthew’n kotitilalle.
Kirjassa seurataan Annan elämänvaiheita aina 16-vuotiaaksi asti, mutta teoksessa painottuvat ensimmäiset vuodet Marillan ja Matthew’n kasvattina, sillä loppua kohden kerronnan tahti kiihtyy. Kirjan juoni rakentuu episodimaisesti erilaisten seikkailujen ja tapahtumien varaan. Mitään selkeää, koko teoksen kattavaa juonellista kaarta teoksessa ei ole. Päähenkilöllä Annalla on taipumuksena joutua monenlaisiin hankaluuksiin, ja kirjassa seurataan sankarittaren edesottamuksia usein humoristiseen, mutta myös lempeään ja ymmärtävään sävyyn.
Keskeistä tarinassa onkin päähenkilön henkisen kasvun kuvaus, ja romaani on nuoren tytön kasvukertomus: Anna yrittää ja erehtyy, ottaa opikseen ja kasvaa. Tarinan kuluessa Anna muun muassa onnistuu juottamaan parhaan ystävänsä Dianan humalaan luullen antavansa tälle rypälemehua, värjää hiuksensa vahingossa vihreiksi tavoitellessaan korpinmustaa sävyä ja on vähällä hukkua dramatisoidessaan ystäviensä kanssa joella Alfred Tennysonin runoa Elaine ajelehtiessaan vuotavassa veneessä.
Annan tarinan juonellisena mallina on toiminut sukulaisperheessä sattunut tapaus. Jo kymmenen vuotta naimisissa ollut lapseton pariskunta Pierce ja Rachel Macneill, jotka viljelivät maatilaa Cavendishissa, kaupungissa, joka on toiminut Montgomerylle myös Avonlean esikuvana, päättivät hankkia itselleen ns. Home Child -lapsen. Home Children -lapset olivat brittiläisiä orpoja, joita kuljetettiin 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa paljon kanadalaisiin kasvatusperheisiin. Myös Macneillien naapurit Clarkit olivat ajatelleet hankkia itselleen Home Child -lapsen. Molemmat pariskunnat halusivat itselleen noin 12-vuotiaan pojan, josta olisi hyötyä maatilan töissä. Kun he menivät hakemaan juna-asemalta lapsia, odotti siellä 5-vuotias poika ja tämän sisar 3-vuotias tyttö. Tyttö oli tarkoitettu Macneilleille ja poika Clarkeille.
Salaa sinun
Salaa sinun on Caprin esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 1997 levymerkillä Polydor.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Kari Salli, ellei toisin mainittu.
Natriumtriasetoksiboorihydridi
Natriumtriasetoksiboorihydridi eli STAB (NaC6H10BO6) on natrium- ja triasetoksiboorihydridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä mietona ja selektiivisenä pelkistimenä.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa natriumtriasetoksiboorihydridi on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste reagoi voimakkaasti veden ja muiden proottisten liuottimien kanssa vapauttaen vetyä. Aine liukenee dikloorimetaaniin, dioksaaniin, tetrahydrofuraaniin, bentseeniin ja tolueeniin. Natriumtriasetoksiboorihydridi on natriumboorihydridiin verrattuna heikompi pelkistin. Tämä johtuu elektroneja puoleensavetävistä asetoksiryhmistä. Yhdiste kykenee pelkistämään aldehydit alkoholeiksi, imiinit amiineiksi ja eräitä muita funktionaalisia ryhmiä, mutta ei ketoneja alkoholeiksi.
Valmistus ja käyttö
Natriumtriasetoksiboorihydridiä valistetaan natriumboorihydridin ja etikkahapon välisellä reaktiolla. Etikkahappoa käytetään kolme kertaa natriumboorihydridiä vastaava ainemäärä. Reaktio voidaan suorittaa myös niin kutsutusti in situ reaktio-olosuhteissa.
Natriumtriasetoksiboorihydridiä käytetään orgaanisissa synteeseissä mietona ja selektiivisenä pelkistimenä. Se kykenee muun muassa pelkistämään aldehydit, mutta mikäli samassa molekyylissä on myös ketoniryhmä, ei ketoniryhmä pelkisty. Yleisesti yhdistettä käytetään pelkistävissä aminoinneissa pelkistämään välituotteena muodostuva imiinia amiiniksi. Muita käyttökohteita ovat hydroboraatio ja eräiden heterosyklisten yhdisteiden pelkistäminen. Yhdistettä käytettäessä reaktiolämpötila ei saisi nousta yli 50 °C, koska tällöin yhdiste alkaa hajota merkittävissä määrin.
RN Garigliano (1854)
RN Garigliano oli Italian kuninkaalliseen laivastoon yhteysalua.
Valmistus
Bourbonien laivasto tilasi aluksen Castellammare di Stabiasta Regio Cantiere di Castellammare di Stabialta nimellä Principessa Clotilde. Sen köli laskettiin 1850 ja alus laskettiin vesille 1854. Alus liitettiin laivastoon 1861. Koululaivana palvelut alus nimettiin myöhemmin Maria Teresaksi.
Palvelus
Alus luokiteltiin 1863 2. luokan avisoksi ja edelleen 1877 3. luokan alukseksi. Vuodesta 1875 alkaen aluksen aseistuksena oli kaksi 75 millimetrin tykkiä ja kaksi konekivääriä. Alus poistettiin palveluksesta 1883.
Nicolas N’Koulou
pienoiskuva|Nicolas N’Koulou kesäkuussa 2013 Nicolas Alexis Julio N’Koulou Ndoubena (s. 27. maaliskuuta 1990) on kamerunilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on 184 senttimetriä pitkä. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Torinoa. Ranskassa hän edusti kausina 2008–2011 Monacoa ja 2011–2016 Marseillea sekä kaudella 2016–2017 Lyonia. Hän lähti lainasopimuksella Torinoon elokuussa 2017 ja siirtyi Torinon omistukseen seuraavana kesänä. Hän on pelannut Ranskan Ligue 1:ssä 252 ottelua ja Italian Serie A:ssa 93 ottelua. Molemmissa liigoissa hän on tehnyt viisi maalia. Hänen kasvattajaseuransa on kamerunilainen Kadji Sports Academy.
N’Koulou on pelannut Kamerunin maajoukkueessa 74 maaottelua vuosina 2008–2017. Hän teki maalin vuoden 2017 Afrikan-mestaruuskilpailujen karsinnoissa Etelä-Afrikkaa vastaan ja itse turnauksen loppuottelussa, jossa Kamerun voitti Egyptin 2–1. Hän on kuulunut Kamerunin maajoukkueeseen vuoden 2008 kesäolympialaisissa, vuosien 2010, 2015 ja 2017 Afrikan-mestaruuskilpailuissa sekä vuosien 2010 ja 2014 maailmanmestaruuskilpailuissa.
Vaalipiiri
Vaalipiiri on alue tai ryhmä, jonka piirissä vaalit käydään ja josta valitaan yksi tai useampi edustaja. Näin siis vaalipiirin alueelta ei voi äänestää toisen vaalipiirin ehdokasta.
Vaalipiirit voivat olla joko enemmistövaalipiirejä, joista valitaan yksi edustaja, tai suhteellisten vaalien vaalipiirejä, joista valitaan useampi edustaja.
On the Rocks (Jukka Kuoppamäen albumi)
On the Rocks on Jukka Kuoppamäen vuonna 1970 julkaistu albumi, joka nimestään huolimatta on suomenkielinen. Kaikki kappaleet ovat Jukka Kuoppamäen kirjoittamia. Albumin B-puolella säestäjänä toimii Candy-yhtye.
Kappale ”Harmaat miehet” on protesti Vietnamin sotaa vastaan.
Vaalipiiri
Enemmistövaalipiireihin perustuva vaalijärjestelmä on esimerkiksi Ison-Britannian, Yhdysvaltain, Intian ja Australian vaaleissa.
On the Rocks (Jukka Kuoppamäen albumi)
Kappaleet
A-puoli
Vaalipiiri
Saksassa on käytössä sekä enemmistövaalipiireihin perustuva järjestelmä, jonka avulla valitaan puolet kansanedustajista, että osavaltioihin perustuva suhteellinen järjestelmä, jonka avulla valitaan toinen puoli kansanedustajista suhteellisilla vaaleilla. Samoin Venäjällä puolet kansanedustajista valitaan enemmistövaalipiireistä ja puolet valtakunnalliselta listalta. Maissa, joissa on käytössä valtakunnallinen vaalipiiri on yleensä myös äänikynnys.
Marginaalinen vaalipiiri on enemmistövaalien vaalipiiri, jossa kahden eniten ääniä saaneen ehdokkaan välinen ero on hyvin pieni.
Suomessa, Ruotsissa, Tanskassa, Irlannissa ja useissa muissa maissa on käytössä maakuntiin tai muihin alueisiin perustuva vaalipiirijärjestelmä, jossa yhdestä vaalipiiristä valitaan useampi edustaja. Maan jakaminen vaalipiireihin perustuu ajatukseen, että maan eri osille on syytä varmistaa oman alueen edustus eduskuntaan. Samalla vaalien suhteellisuutta hieman vaikeutetaan ja pieniltä puolueilta vaaditaan vahva alueellinen kannatus eduskuntapaikan saamiseksi.
Joissakin maissa (esimerkiksi Israel ja Hollanti) koko maa muodostaa yhden vaalipiirin.
On the Rocks (Jukka Kuoppamäen albumi)
Kappaleet
B-puoli
Muusikot
A-puoli
Candy
Douglas YOA-5
Douglas YOA-5 oli yhdysvaltalainen kaksimoottorinen yksitasoinen pommittajalentovene. Marraskuussa 1932 Yhdysvaltain armeija tilasi uuden meritoimintakoneen pelastus-, meri- ja pommitustehtäviin ja se tilattiin pommikoneiden tyyppimerkinnän YB-11 alla. Kone oli samanlainen kuin Douglas XP3D partiolentovene. YOA-5 lensi ensi kertaa tammikuussa 1935, ja se luovutettiin armeijan käyttöön helmikuussa. Sen rakenne oli hankala, ja sitä ei tästä syystä asetettu sarjatuotantoon. YOA-5:llä tehtiin kahteen kertaan meritoimintakoneiden lentomatkaennätys, mutta silti ainoa rakennettu koneyksilö romutettiin joulukuussa 1943.
Harri Merilahti
Harri Jaakko Antero Merilahti (1953 – 22. lokakuuta 2009 ) oli suomalainen basisti. Hän soitti useissa yhtyeissä ja toimi studiomuusikkona. Merilahti soitti muun muassa Hurriganesissa sekä Pepe Willbergin, Remu Aaltosen, Sami ja Maarit Hurmerinnan, Tuomari Nurmion ja M. A. Nummisen taustayhtyeissä. Merilahti oli mukana myös Ernos-yhtyeen kolmannella albumilla Ernos (1972). Myös hänen poikansa Rocka Merilahti on muusikko. Harri Merilahti soitti Remu Aaltosen Sound Of Hurrigane, Zin-Khan ja Message For You -soololevyillä sekä kirjoitti yhdessä Aaltosen kanssa kappaleita Hurriganesin levyille Fortissimo ja Rockin'. Merilahti soitti myös komppikitaraa levyllä Seven Days, Seven Nights.
Ticker
Ticker on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi Albert Pyun ja käsikirjoitti Paul B. Margolis. Pääosassa esiintyvät Tom Sizemore, Dennis Hopper ja Steven Seagal.
Ibogaiini
Ibogaiinia saadaan keskiafrikkalaisesta ibogapensaasta (Tabernanthe iboga). Paikalliset heimot ovat käyttäneet sitä lääketieteellisissä ja rituaalisissa tarkoituksissa. Eräissä länsimaissa sitä on käytetty opiaattiriippuvaisten hoidossa vieroitusoireiden lieventämiseen.
Ibogaiini on MAO-inhibiittori, joten sen käyttäminen monien lääkeaineiden ja joidenkin ruoka-aineiden kanssa on vaarallista.
Annostus ja vaikutusten kesto
Erowid-sivuston mukaan ainetta käytetään suun kautta ja sopivat annokset vaihtelevat suuresti. 200–1 000 mg voivat olla sopivia annoksia viihdekäyttöön. Sivuston mukaan 15–22 mg/kg annokset (annos lasketaan henkilön painosta) sopivat opiaattien vieroitusterapiaan. Vaikutukset saavuttavat huippunsa 45 minuutin tai 3 tunnin välillä annoksen ottamisesta. Vaikutukset kestävät yli 24 tuntia ja jälkivaikutuksia voi tuntea tämän jälkeen vielä 1–2 päivän ajan.
Laki
Ibogaiini on luokiteltu Suomessa kuluttajamarkkinoilta kielletyksi psykoaktiiviseksi aineeksi.
Serratia marcescens
S. marcescens voi tuottaa punaista pigmenttiä 30 °C:ssa, mikä erottaa sen muista Serratia-lajin bakteereista. Muista Enterobacteriaceae heimoon kuuluvista bakteereista poiketen, S. marcescens tuottaa myös kolmea entsyymiä: DNaasia, lipaasia ja gelatinaasia.
Atefeh Sahaaleh
Atefeh Rajabin Sahaaleh (21. syyskuuta 1987 – 15. elokuuta 2004) oli iranilainen tyttö Nekan kaupungista, Iranista, joka hirtettiin viikon kuluttua siitä, kun Nekan tuomioistuimen johtaja Haji Rezai tuomitsi hänet kuolemaan aviorikoksesta ja "siveyttä vastaan tehdyistä rikoksista".
Atefehin teloituksen jälkeen Iranin tiedotusvälineet kertoivat, että tiedusteluvirasto pidätti tuomari Rezain ja useita miliisin jäseniä, mukaan lukien kapteeni Zabihin ja kapteeni Molain. Täytäntöönpanoa pidetään kiistanalaisena, sillä Iran on luvannut kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen allekirjoittajana olla toteuttamatta alle 18-vuotiaiden kuolemantuomioita.
Pidätys
Atefeh pidätettiin sen jälkeen, kun 51-vuotias mies oli raiskannut hänet. Iranin lain mukaan hänet tuomittiin "siveyden vastaisista rikoksista". Kidutuksen kautta hän myönsi harrastaneensa seksiä toistuvasti 51-vuotiaan entisen vallankumouskaartilaisen Ali Darabin kanssa.
Ali Darabi raiskasi Atefehiä kolmen vuoden ajan ilman, että hänen perheensä oli tietoinen siitä. Vankilassa ollessaan hän lopulta kertoi isoäidilleen, että lopulta raiskauksien jälkeen hän pystyi vain kävelemään kontillaan kivun takia. Tuomioistuimessa tuomarina oli Haji Rezai. Kun Atefeh tajusi, että hän on häviämässä oikeudenkäynnin, hän poisti hijabinsa, mitä on pidetty tuomioistuimen vakavana halveksuntana, ja väitti, että Ali Darabia olisi rangaistava, ei häntä. Hän jopa poisti kenkänsä ja heitti tuomaria niillä. Tuomari tuomitsi hänet myöhemmin kuolemaan.
BBC:n mukaan korkeimpaan muutoksenhakutuomioistuimeen esitetyt asiakirjat kuvailivat häntä 22-vuotiaaksi, mutta hänen syntymätodistuksensa ja kuolintodistuksensa osoittivat, että hän oli 16-vuotias. Hänen ikäänsä ei kiinnitetty asianmukaista huomiota ennen kuin oli liian myöhäistä.
Amnesty International ja muut järjestöt väittivät Atefehin kärsineensä psykologisesta sairaudesta sekä oikeudenkäynnissä että ennen sitä.
Kuolemantuomio
Atefeh hirtettiin julkisesti nosturista Nekassa, Iranissa, 15. elokuuta 2004.
Amnesty International ja muut organisaatiot julistivat, että hänen teloituksensa on rikos ihmisyyttä ja maailman lapsia vastaan.
Mega Man Zero 3
Mega Man Zero 3 (Japanissa Rock Man Zero 3) on japanilaisen peliyhtiö Capcomin julkaisema tasohyppelypeli, joka on julkaistu Game Boy Advancelle. Megaman Zero 3 on Megaman Zero sarjan kolmas osa.
Nielutulehdus
Nielutulehdus (toisilta nimiltään nielurisatulehdus, angiina, tonsilliitti tai faryngiitti) on nielussa oleva sairaus, jossa on merkittävimpänä oireena jatkuva tai nieltäessä tuntuva kipu. Taudin aiheuttajana toimivat virukset tai bakteerit, joista tärkein on A-ryhmän beetahemolyyttinen streptokokki, vaikka useimmiten aiheuttajana toimiikin virus. Bakteerin aiheuttama angiina voidaan hoitaa antibiootilla. Sairauden itämisaika on yleensä lyhyt.
Luettelo aiheuttajista
Läheskään aina taudin aiheuttajaa ei saada selville.
Peronismi
Argentiinassa peronismia kutsutaan myös Partido Justicialista -puolueen mukaisesti justicialismiksi (esp. justicialismo). Sana on muodostettuja käsitteistä oikeudenmukaisuus (justicia) ja sosialismi (socialismo).
Peronismin historia
Toukokuussa 1943 eversti Perón oli merkittävässä asemassa Yhdistyneiden upseerien ryhmän (GOU) toteuttamassa onnistuneessa Ramón Castillon konservatiivisen siviilihallinnon vastaisessa sotilasvallankaappauksessa. Samana vuonna aluksi puolustusministeri kenraali Edelmiro Farrellin sihteerinä toimineesta eversti Perónista tuli uuden sotilashallituksen työministeri.
Työministerin asema ei ollut tuolloin mikään merkittävä, mutta Perón teki siitä sellaisen. Hänen valtansa sotilashallituksessa kasvoi, kun hän teki liiton pääasiassa sosialististen ja syndikalististen argentiinalaisten ammattiliittojen kanssa.
Peronismi ideologiana
Peronismi on erityisesti työväenaate. Perónin omat kannattajat tulivat alemmista yhteiskuntaluokista, kuten köyhistä, työväestöstä ja erityisesti "paidattomista" (Descamisados), joiden johtajaksi nousi Juan Perónin vaimo Eva "Evita" Perón. Peronismia on vaikea asettaa perinteiselle oikeisto-vasemmisto-akselille. Peronismia edustava Partido Justicialista kuuluu Amerikan kristillisdemokraattiseen järjestöön (Organización Demócrata Cristiana de América), mutta 2000-luvulla se on kulkenut vasemmistolaisempaa linjaa Néstor Kirchnerin ja tämän vaimon Cristina Fernández de Kirchnerin johdolla. Sen sijaan vuosina 1989–1999 peronismia toteutettiin Carlos Menemin johdolla ajan markkinaliberaalin hengen mukaisesti. Historian aikana peronismia on tuettu vasemmistosta oikeistoon kummankin äärilaidat mukaan lukien. Onkin puhuttu "peronistisesta vasemmistosta" ja "peronistisesta oikeistosta". Tämän takia sitä onkin verrattu Ranskan 1950–1960-lukujen gaullismiin, jonka takana oli oikeisto ja vasemmisto paitsi äärivasemmisto eli kommunistit.
Aatehistoriallisesti peronismin juuret ajoittuvat 1930-luvulle, jolloin yritettiin kehittää vaihtoehtoisia aatejärjestelmää epäonnistuneiksi katsotuille liberaalidemokratialle ja kapitalismille. Samoin yritettiin kehittää ei-sosialistinen ideologia, joka kuitenkin ajaisi yhteiskunnan vähäosaisten etuja. Tuon ajan aatteille oli myös yhteistä oman kansan elinvoimaisuuden parantamiseen tähtäävä nationalismi sekä ajatus voimakkaasta ja vahvasta hallinnosta, joka takaisi rauhan, järjestyksen ja kansakunnan yhtenäisyyden. Tämä suuntaus tunnetaan erityisesti talousajatustensa osalta kolmantena tienä (Third Way), joka ei ole kapitalistinen, muttei myöskään sosialistinen.
Peronismiin yhdistetään yleensä seuraavat aatteet ja ajatukset:
Suhteet fasismiin
Peronismin vastustajat ovat korostaneet sitä, että aatteella on paljon yhteistä fasismin kanssa, koska se kannattaa korporativismia, vahvaa hallintoa ja kansallismielisyyttä. Kuitenkaan peronismi ei ole fasistinen aate, vaikka se omaksuikin piirteitä 1930–1940-lukujen vaihtoehtohallinnoista, kuten Italiasta, Saksasta, Espanjasta ja Unkarista. Varsinkin Italian pääministeri, Il Duce Benito Mussolini teki vaikutuksen Peróniin vuonna 1938, ja hän solmi tämän kanssa läheiset suhteet. Erityisesti Perón arvosti Mussolinin sisäpolitiikkaa. Italiasta Perón omaksui ajatuksensa korporativismista. Myöhemmin myös Espanjalla oli oma merkittävä vaikutuksensa peronismin kehittymiseen, koska Perón vietti 18 vuotta maanpaossa generalissimo Francisco Francon johtamassa falangistisessa ja francolaisessa Espanjassa sen jälkeen, kun hänet oli syrjäytetty sotilasvallankaappauksessa nimeltä "Vapauttava vallankumous" (Revolucíon Libertadora) vuonna 1955. Francoon Perón kuitenkin suhtautui kaksijakoisesti.
Sen sijaan Saksaan Perónilla ei ollut kovinkaan läheiset välit. Kansallissosialismi jäi ideologiana etäiseksi Perónille ja hänen aatteelleen. Vuonna 1938 tosin kiellettiin argentiinalaisia diplomaatteja myöntämästä viisumeita Euroopasta paenneille juutalaisille, mutta tämä tapahtui Perónin edeltäjän presidentti Roberto María Ortizin (1938–1942) aikana ja tämä kielto jatkui Argentiinan työvoimapolitiikassa koko toisen maailmansodan ajan. Ehkä merkittävin peronistisen Argentiinan Saksaa ja kansallissosialismia kohtaan tunnetun sympatian osoitukseksi tulkittu teko oli sodan jälkeen maanpakoon lähteneiden saksalaisten upseerien ja kansallissosialistien vastaanottaminen. Maanpakolaiset, joiden joukossa oli myös sotarikollisiksi luokiteltuja, saivat hyvän turvapaikan Argentiinaan jo ennen sotaa syntyneestä vireästä saksalaisyhteisöstä. Tunnetuin Argentiinassa pakolaisena ollut lienee Obersturmbannführer Adolf Eichmann, jonka Mossad kaappasi pääkaupunki Buenos Airesista vuonna 1960.
Peltotulkku
Peltotulkku (Rhodospiza obsoleta), myös Rhodopechys obsoletus, on viherpeipon kokoa oleva peippolintu.
Klebsiella
Klebsiella on gramnegatiivinen fakultatiivisesti anaerobinen sauvabakteerisuku. Klebsiella-bakteerit kuuluvat ihmisten suoliston normaaliflooraan ja aiheuttavat vain harvoin perusterveen ihmisen sairastumisen.
Peltotulkku
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 14,5 cm, siipien kärkiväli 25–27,5 cm ja paino 17,5–28 g. Kooltaan ja rakenteeltaan muistuttaa viherpeippoa mutta höyhenpuku aivan erivärinen: vaalean hiekanruskea, maha valkoinen, siivillä ja pyrstössä valkoista ja mustaa. Siipien yläpeitinhöyhenet ovat osittain ruusunpunaiset, koiraalla kirkkaammat. Koiraan nokka ja ohjas ovat mustat, naaraan ja nuoren linnun ruskea. Laulu muistuttaa hieman sekä viherpeipon että hempon laulua.
Klebsiella
Klebsiella-bakteerit on nimetty 1800-luvun saksalaisen mikrobiologi Edwin Klebsin mukaan. Alkujaan suku jaettiin kolmeen lajiin, perustuen bakteerin aiheuttamiin biokemiallisiin reaktioihin. Nykyisin suku jaotellaan useampaan lajiin DNA:n samankaltaisuuksien perusteella. Ihmisen kannalta K. pneumoniae on yleisin infektioiden aiheuttaja, mutta myös K. oxytoca- ja K. rhinoscleromatis -lajeja on havaittu ihmisissä kliinisissä kokeissa. Viime vuosina klebsiellabakteereista on tullut yleisiä sairaalabakteereja.
Peltotulkku
Koko ja ulkonäkö
Lajin taksonomia on epäselvä. Se on luettu kuuluvaksi sekä Rhodospiza, Rhodopechys, Fringilla ja Bucanetes -sukuihin. Lichtenstein antoi lajille alun perin nimen Fringilla obsoleta, Jean Cabanis Bucanetes obsoletus 1851 ja Richard Bowdler Sharpe nimesi lajin Rhodospiza obsoletaksi 1888. Uusin tutkimustulos, joka perustuu lajin DNA:han, osoittaa lajin olevan ennemminkin sukua viherpeipolle ja muille tiklien (Carduelis) suvun lajeille.
Klebsiella
Maailmanlaajuisesti K. pneumoniae oli vuonna 2019 neljänneksi merkittävin kuolemaan johtaneen bakteeri-infektion aiheuttaja.
Peltotulkku
Esiintyminen
Peltotulkku elää Aasiassa, paikoin Turkissa, Lähi-idässä ja Arabian niemimaalla sekä niistä itään Kaspianmeren ympäristöön ja Kiinaan saakka. Lajin kanta on elinvoimainen, Euroopan puolella arvioidaan esiintyvän 6 000–12 000 yksilöä. Lajia ei ole tavattu Suomessa.
Elinympäristö
Avoimet kuivat maat, joilla kasvaa hajanaisia puuryhmiä ja pensaita. Puutarhat, viljelymaat, tienvarret. Vaatii jonkinlaisen vesistön läheisyyttä.
Klebsiella
Klebsiellan aiheuttamia sairauksia
Klebsiella-bakteerit tuottavat erästä beetalaktamaaseihin kuuluvaa entsyymiä ja ovat siksi luonnostaan immuuneja ampisilliinille. Mikäli bakteerikannan kyky tuottaa betalaktamaaseja ulottuu tätä laajempaan ryhmään antibiootteja, niitä kutsutaan, yhdessä Escherichia coli -bakteerien kanssa, ESBL-bakteereiksi. Termi ESBL tulee sanoista Extended Spectrum Beta Lactamase.
Eräät K. pneumoniae -kannat ovat osoittautuneet beetalaktamaasien sijasta kykeneviksi tuottamaan toisia vastustuskykykyyn vaikuttavia entsyymejä karbapenemaaseja. Tällaiset bakteerikannat ovat osoittautuneet merkittäviksi sairaalabakteereiksi. Suomessa ensimmäiset havainnot tällaisista Klebsiella-kannoista tehtiin vuonna 2009. Karbapenemaaseja tuottavien Klebsiella-kantojen aiheuttamia sairastumisia on hyvin vaikeaa hoitaa ja näiden yleistymistä tulee ehkäistä tiukoilla sairaalahygieenisillä toimilla.
Peltotulkku
Lisääntyminen
Pesä on puun tai pensaan oksalla 1–5 metrin korkealla. Suosii Prunus-, Vitis- ja Pistacia-puita. Molemmat puolisot rakentavat pesää, rakentaminen kestää 5–7 päivää. Naaras munii 4–6 munaa, joiden keskipaino on 2,1 g. Haudonta-aika on 12–15 päivää ja vain naaras hautoo. Poikaset ovat lentokykyisiä noin 2-viikkoisina ja ne itsenäistyvät 2 viikkoa tämän jälkeen.
Beaver Aitto-oja
Markku Olavi ”Beaver” Aitto-oja (1950–1987) oli suomalainen rumpali. Hän vaikutti useissa rock-yhtyeissä, kuten muun muassa Noidannuoli-yhtyeessä, Kalevalassa ja Remu Aaltosen taustayhtyeessä. Beaver Aitto-oja soitti rumpuja Hurriganesin Hanger-albumilla vuonna 1978 Remun potiessa selkävaivoja mutta ei esiintynyt kuitenkaan yhtyeen keikoilla ko. vuonna, vaan hänet korvasi niillä Tomi Parkkonen.
Peltotulkku
Ravinto
Peltotulkku on siemensyöjä, joka ruokailee maassa. Lisääntymisaikana syö myös selkärangattomia.
Beaver Aitto-oja
Lido Salonen kertoo Aitto-ojan kuolemasta elämäkerrassaan "Elämä jota en olisi halunnut elää". Salosen mukaan Aitto-oja kuoli päihteiden yliannostuksen seurauksena sairaalassa.
Peleliu
Peleliu eli Beliliou on saari ja osavaltio Palaussa. Osavaltioon kuuluu myös kaksi saaren koillispuolella sijaitsevaa luotoa. Peleliu sijaitsee Angaurista koilliseen ja Kororista lounaaseen. Suurin osa saaren asukkaista elää Kloulklubedin kylässä saaren pohjoisrannikolla. Peleliun saaren asukasluku on 571. Koko osavaltiossa asuu 702 ihmistä. vasen|pienoiskuva|Peleliun lippu. Muut osavaltioon kuuluvat saaret ovat Ngercheu, Ngesebus, Ngurungor, Kongauru ja Murphy Island, joista vain Ngercheulla on asutusta.
Toisen maailmansodan aikaan saarella käytiin Peleliun taistelu Yhdysvaltain ja Japanin välillä.
More Creedence Gold
More Creedence Gold on Creedence Clearwater Revivalin vuonna 1973 julkaistu kokoelma-albumi. Se on jatkoa edellisvuonna julkaistulle Creedence Gold -kokoelmalle.
Kappaleet
A-puoli B-puoli
Stanley Stanczyk
Stanley Anthony Stanczyk (10. toukokuuta 1925 – 24. kesäkuuta 1997) oli yhdysvaltalainen painonnostaja ja olympiavoittaja. Hän voitti kultaa raskaassa keskisarjassa Lontoossa 1948 ylivoimaisesti yhteistuloksella 417,5 kg ja hopeaa samassa sarjassa Helsingissä 1952 yhteistuloksella 415 kg, millä hän hävisi Neuvostoliiton Trofim Lomakinille 2,5 kiloa.
Juri Kuznetsov
Juri Kuznetsov on ainakin seuraavien henkilöiden nimi:
Puolesta, ei vastaan
Puolesta, ei vastaan on Jukka Kuoppamäen vuonna 1982 julkaistu albumi. Se oli hänen ensimmäinen studiolevy neljään vuoteen. Kuoppamäki asui Länsi-Saksassa, eikä levy-yhtiön etsiminen sieltä käsin ollut helppoa. Kuuden viikon kesälomansa aikana Kuoppamäki tuli Suomeen, ja otti yhteyttä Discophon-yhtiön Mosse Vikstedtiin. Tuloksena oli levytyssopimus. Kuoppamäki oli jo vuonna 1965 levyttänyt samalle yhtiölle singlen ”Eikan pumppu”.
Albumilta julkaistiin single Ei ruusu voi ruusummaksi tulla / Maantie.
Kappaleet
A-puoli
B-puoli
Rintama (puna-armeija)
Rintama oli puna-armeijan toisen maailmansodan aikainen suuri sotatoimiyhtymä, joka vastasi saksalaisten armeijaryhmää. Puna-armeijan rintamalla oli tyypillisesti oma ilmavoimien yksikkö, joka oli suoraan rintaman komentajan alaisuudessa. Rintamat vastasivat toiminnastaan joko suoraan STAVKA:lle tai rintamien toimintaa koordinoivalle esikunnalle. Rintamia muodostettiin Puolan–Neuvosto-Venäjän sodassa, hyökkäyksessä Puolaan vuonna 1939 sekä operaatio Barbarossan alettua.
Emi
pienoiskuva|Emi pienoiskuva|250px|[[Kiertotatar|Kiertotattaren emi hedelmöityksen aikana. Emin pääosat ovat sikiäin fw, vartalo g ja luotti n. Muut osat ovat fs emin varren kaltainen kanta, fu funiculus on siemenaiheen sikiäimeen kiinnittävä rakenne, fw sikiäin on laajentunut osa, josta kehittyy hedelmä, cha kalatsa kiinnittää siemenaiheen istukkaan, nu nukellus on siemenaiheen sydän, mi on siitereikä, ii integumentti on kalvo, josta muodostuu siemenkuori; ii on sisempi kalvo ja ie ulompi kalvo, e alkiorakko, ek alkiorakon keskustuma, ei munasolu synergidisoluineen, an kolme antipodisolua ovat nukleiinihappovarastoja, g vartalo, n luotti ottaa vastaan siitepölyhiukkaset, p siitepölyhiukkanen, ps siiteputki.]] Emi tarkoittaa koppisiemenisten kasvien naaraspuolisia siitoslehtiä. Emi muodostuu yhdestä tai useammasta emilehdestä. Emin alempi, paisunut osa eli sikiäin sisältää yhden tai useampia onteloita, joiden sisällä ovat siemenaiheet. Yläosa on muodostunut luotiksi, joka ottaa vastaan siitepölyhiukkaset ja valmistaa niille kasvualustan. Luotin ja sikiäimen välillä voi olla lyhyempi tai pidempi vartalo.
Vastaava koiraspuolinen siitoslehti on hede. Yksikotisilla kasveilla on samalla kasviyksilöllä sekä heteitä että emejä, usein samassa kukassakin, kaksikotisilla kasvilajeilla taas heteet ja emit ovat eri kasviyksilöissä. Saman kukan emit yhdessä muodostavat emiön.
Paljassiemenisillä kasveilla kuten havupuilla on varsinaisten emien asemesta vain yksinkertaisia emilehtiä. Niissä ei ole sikiäintä, vaan siemenaiheet ovat emilehden pinnalla paljaina.
Polvisukka
thumb|200px|right|Polvisukka Polvisukka on sukka, joka ylettyy polveen asti. Se on nilkkasukan ja kokopitkän sukan välimuoto.
Koulupuvut
Polvisukka on monissa maissa yleinen koulupuvun osa niin tytöillä kuin pojilla. Se saattaa olla määrätty koulun mukaan tietyn väriseksi. Joissakin tapauksissa nuoriso protestoi polvisukkaa vastaan, esimerkiksi Yhdysvalloissa tytöt haluavat käyttää sukkahousuja ja pojat pääosin pitkiä housuja. Osin tarve käyttää pitempiä sukkia johtuu kangaspulasta, joka on vallinnut yleisesti eri puolilla maapalloa esimerkiksi sotien jälkeisinä aikoina.
Urheiluasut
thumb|200px|right|Piirros golfaajien polvisukista 1900-luvun alkupuolelta. Golfaajat alkoivat käyttää polvisukkia 1800-luvun paikkeilla, koska Englannin ilmasto oli kylmä, jolloin tarvittiin sukat jotka lämmittävät myös jalan muita kohtia.
Sellaisissa urheilulajeissa, jossa säärisuojat ovat tarpeen, polvisukka on vakiovaruste, esimerkiksi jalkapalloilussa. Siinä myös sukan väri tai kuviointi merkitsee pelin kiivaudessa omien ja vieraiden eroa vaikkapa syöttötilanteessa. Myös lentopallossa naiset ja tytöt käyttävät eri värisiä polvisukkia joukkueen värien mukaisesti.
Hoitokäyttö
Tukipolvisukka on eräänlainen kiristävä väline, jolla estetään alaraajojen syvien laskimoiden veritulppia, koska näissä on runsas verimäärä, joka kiertää hitaasti. Kiristyksen on oltava alaosissa voimakkaampaa kuin suuosissa. Lentosukka on tarkoitettu lentomatkustajille pitkiä lentomatkoja varten, ja sen tarkoituksena on estää niin ikään laskimoveritulppien syntyä ja muutenkin helpottaa heidän oloaan. Myös sukkahousuilla voi saada saman vaikutuksen.
Ө
Ө on kyrillinen kirjain. Se sisältyy baškiirin, burjaatin, jakuutin, kalmukin, kazakin, kirgiisin ja mongolian aakkosiin.
Radium
Ominaisuudet
Radium muistuttaa kemiallisilta ominaisuuksiltaan bariumia, mutta on sitä reaktiivisempaa. Radiumyhdisteet värjäävät liekin voimakkaan punaiseksi.
Radiumilla on 25 tunnettua isotooppia, jotka kaikki ovat radioaktiivisia. Niistä neljää esiintyy luonnossakin uraania tai toriumia sisältävissä mineraaleissa, koska ne ovat näistä alkuaineista alkavien hajoamissarjojen välijäseniä. Yleisin ja pitkäikäisin radiumisotooppi on U-238:sta alkavaan hajoamissarjaan kuuluva Ra-226, jonka puoliintumisaika on 1602 vuotta. Sitäkin on luonnossa vain hivenmääriä, sillä se hajoaa edelleen alfahajoamisen kautta radoniksi ja se taas erinäisten muiden välivaiheiden (Po-218, Pb-214, Bi-214, Po-214, Pb-210, Bi-210, Po-210) kautta lopulta lyijyksi (Pb-206).
Kemiallisen reaktiivisuutensa vuoksi radium ei esiinny luonnossa vapaana alkuaineena vaan ainoastaan yhdisteinä.
Käyttö
Radiumia käytettiin myös itsevalaisevissa maaleissa muun muassa kelloissa, kompasseissa ja erilaisissa mittareissa, kunnes sen vaarallisuus huomattiin. Sen säteily aiheutti kuitenkin monille sitä tehtaissa käsitelleille työntekijöille vakavia sairauksia. Monia työntekijöitä kuoli niihin.
Nykyisin säteilysuojelulainsäädäntö rajoittaa ankarasti sen ja muidenkin radioaktiivisten aineiden käyttöä. Lääketieteellisessä sädehoidossakin radiumin ovat pitkälti syrjäyttäneet keinotekoiset radioaktiiviset aineet kuten Co-60 ja Cs-137.
Vaarallisuus
right|250px|thumb|Radium-226:n sijainti uraanin hajoamissarjassa. Kuvassa myös marginaaliset hajoamissarjat. Hajoamisajat alimpana numeroista.
Radiumin sukulaisuus kalsiumin kanssa lisää sen vaarallisuutta ihmiselle, sillä se voi kulkeutua luustoon kalsiumin sijaan ja aiheuttaa syöpää.
Radiumin vaarallisuutta lisää erityisesti myös se, että sen hajoamis­tuotteet tekevät ympäröivän ilman ja kaikki lähellä olevat esineetkin pinnaltaan radio­aktiivisiksi, ellei radium­valmistetta säilytetä umpinaisessa tilassa. Jos tällainen esine siirretään pois radium­valmisteen läheisyydestä, se kuitenkin menettää muutamassa tunnissa suurimman osan aktiivisuudestaan, mutta jäljelle jää heikko aktiivisuus, joka pysyy jopa vuosi­kymmeniä. Tämä aiheutuu siitä, että radiumin tavallisimman isotoopin, Ra-226, hajoamistuote radon, Rn-222, on radioaktiivinen kaasu, joka helposti leviää ympäristöön ja jonka omat hajoamis­tuotteetkin ovat vielä radio­aktiivisia, radonista poiketen kuitenkin kiinteitä aineita ja tarttuvat helposti lähellä olevien esineiden pintaan. Näistä neljä ensimmäistä, Po-218, Pb-214, Bi-214 ja Po-214, ovat lyhyt­ikäisiä: niiden puoliintumi­sajat ovat vain muutamia minuutteja, ja ne saavat aikaan voimakkaan, mutta nopeasti heikkenevän aktiivisuuden. Sarjan seuraava jäsen, Pb-210, sen sijaan on pitkä­ikäinen ja itsessään vain heikosti säteilevä. Sen puoliintumisaika on noin 22 vuotta. Sen jälkeen hajoamis­sarjassa on vielä kaksi voimakkaasti aktiivista nuklidia, Bi-210 ja Po-210, ennen kuin sarja päättyy stabiiliin lyijyisotooppiin Pb-206. Pitkäaikainen radio­aktiivinen kerrostuma koostuukin juuri näistä sarjan viimeisistä väli­jäsenistä.
Hughan Gray
Hughan Edwards Gray (s. 25. maaliskuuta 1987) on jamaikalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Vaasan Palloseuraa. Pelipaikaltaan Gray on oikea laitapuolustaja. Hän kuuluu myös Jamaikan jalkapallomaajoukkueeseen.
Seurajoukkueura
Gray aloitti uransa kotimaansa pääsarjan Sporting Central Academyssä, jossa hän pelasi vuodet 2008-2012. Vuonna 2012 hän siirtyi saman sarjan Waterhouse FC:hen, edustaen seuraa vuodet 2012-2015 ja tehden pelaamissaan otteluissa 15 maalia. Waterhousen kanssa Gray pelasi myös CONCACAF Champions Leagueta.
Elokuussa 2015 Gray siirtyi Suomen Veikkausliigassa pelaavaan Vaasan Palloseuraan.
Muskettikoirien paluu
Muskettikoirien paluu (alkuperäiseltä nimeltään El retorno de D’Artacan, eng. The Return of Dogtanian) on espanjalais-brittiläinen BRB Internacionalin ja Thames Televisionin vuonna 1989 tuottama 26-osainen piirrossarja. Sarja on jatkoa vuonna 1981 valmistuneelle Kolme muskettikoiraa -piirrossarjalle.
Extreme metal
Extreme metal (tai äärimetalli) on yleisnimitys metallimusiikin raskaimmille genreille. Se ei siis ole varsinaisesti oma tyylilajinsa, vaan luokittelee yhteen monta metallin alagenreä. Nimeä käytetään usein kuvaamaan niiden yhtyeiden musiikkityylejä, joita ei voida luokitella yksinomaan esimerkiksi thrash- tai death metaliksi.
Muskettikoirien paluu
Juoni
Muskettikoirat D’Artagnan, Athos, Porthos ja Aramis kutsutaan taas Pariisiin. Kuningatar on huolissaan miehestään kuningas Ludvigista, sillä tämä on alkanut käyttätyä omituisesti: hän on muuttunut julmaksi, ja aikoo lähettää muskettikoirat sotimaan neljäksi kuukaudeksi ja ottaa kardinaali Richelieun miehet henkivartijoiksensa. Lopulta selviää, että kuningas on itse asiassa oikean kuninkaan kaksoisveli, joka havittelee Ranskan valtaa itselleen. Muskettikoirat vapauttavat oikean kuninkaan, joka on vangittu ranskalaiseen vankilaan ja hänen päälleen on laitettu rautainen naamio, jotta kukaan ei tunnista häntä kuninkaaksi.
Afroma
Afroma on malawilaista populaarimusiikkia. Afroma ei ole Malawin ulkopuolella kovin tunnettua. Sitä soitetaan usein itse tehdyillä soittimilla. Se kehittyi 1970-luvulla. Afromassa on vaikutteita rockista, soulista ja funkista.
Extreme metal
Extreme metal on nimensä mukaisesti äärimmilleen vietyä musiikkia, yleensä varsin nopeaa ja aggressiivista, mutta välillä myös hitaan synkkää (kuten doom metal). Tyylilaji alkoi syntymään 1980-luvulla thrash metal -yhtyeiden kuten Slayer, Metallica, Anthrax, Morbid Angel, Obituary, Cannibal Corpse ja Armored Angel laajentaessa ja rikkoessa perinteisen heavy metalin rajoja.
Muskettikoirien paluu
Juoni
Muskettikoirat tulevat Pariisiin ja kertovat, että oikea kuningas on ollut vangittuna ja hänen veljensä on ottanut vallan. Kuningas Ludvigin veli saa vihiä tästä ja pakenee linnasta. Kuningas Ludvig pääsee taas valtaistuimelleen, mutta hänen veljensä yrittää yhä ottaa vallan Ranskassa ja yrittää myrkyttää veljensä. Tietäjä Eleksei saa kuitenkin kuninkaan parannettua.
Sarja Suomessa
Sarja esitettiin Suomessa Yle TV1 -kanavalla vuonna 1994 suomen kielelle jälkiäänitettynä. D’Artagnanin suomenkielistä ääntä esittää näyttelijä Pekka Autiovuori.
Extreme metal
Extreme metalille on tyypillistä ns. "blast beat", eli erittäin nopea rumpujen soittotapa, johon kuuluu myös tuplapedaali, eli bassorummun soittaminen kahdella pedaalilla (tai vaihtoehtoisesti jopa kaksi eri bassorumpua samassa rumpusetissä). Extreme metalissa laulanta on usein rääkymistä tai örinää, mutta varsinkin huuto on suosittua hieman kevyemmissä extreme metalin muodoissa, kuten thrash metalissa tai sen alalajissa metalcoressa.
Keskeisellä paikalla extreme metalissa ovat myös kitarariffit varsinkin kevyemmissä extreme metalin muodoissa, nopeat kitarasoolot eli ns. tilutus sekä kosketinsoittimella tehdyt orkestraatiot raskaammassa extreme metalissa pelottavan tunnelman luomiseksi.
Yhdistyneet tyylisuuntaukset
Yhdistyneitä extreme metal -tyylilajeja
Yhdistyneitä extreme metal -tyylilajeja punkin kanssa
Göteborg-luokka (hävittäjä)
Göteborg-luokka oli Ruotsin merivoimien kuuden hävittäjän muodostama alusluokka.
Punta (musiikki)
Punta on Keski-Amerikasta, pääasiassa Hondurasista ja Belizestä kotoisin oleva musiikin tyylilaji. Aluksi se oli garifunien kansanmusiikkia, mutta 1970-luvulla puntasta kehittyi uudempi tyylilaji, punta rock. Siihen on lisätty perinteisten soitinten lisäksi länsimaisessa populaarimusiikissa käytettyjä soittimia, kuten sähkökitara, sähköbasso ja syntetisaattori.
Super 16
pienoiskuva|16 mm ja Super 16 -formaattien vertailu Super 16 on elokuvaukseen tarkoitettu filmiformaatti. Super 16 käyttää muuten tavallista, vain toisesta reunastaan rei'itettyä 16 millimetrin filmiä, mutta kamera valottaa myös normaalisti ääniraidalle varatun alueen. Tällöin kuva-alue kasvaa noin 46 prosentilla. Super 16 -negatiiviruudun kuvasuhde on noin 1,66:1, mutta kuva rajataan usein 1,85:1- tai 2,39:1-kuvasuhteeseen.
Ahmad Zein
Ahmad Zein (s. 1968 Hodeida) on jemeniläinen kirjailija. Hän aloitti kirjallisen uransa vuonna 1997. Hänen tuotantoonsa kuuluu kaksi novellikokoelmaa ja kaksi romaania. Hän muutti Saudi-Arabiaan, jossa hän on toiminut Al-Hayat-lehden kulttuuritoimittajana Riadin toimistossa.
Super 16
Super 16 on taloudellisuudestaan johtuen suosittu formaatti indie-tuotannoissa. Nykyään Super 16 -negatiivista saadaan digitaalitekniikan avulla suhteellisen laadukas suurennos 35 mm:n filmille teatterilevitystä varten. Viime vuosien pitkistä suomalaisista teatterielokuvista muun muassa Pahat pojat (2003) ja Matti (2005) on kuvattu Super 16 -formaatissa.
Super 16 -formaatin keksi ruotsalainen elokuvaaja Rune Ericson vuonna 1965. Ensimmäinen formaatissa kuvattu kokoillan elokuva oli Onnelliset paskiaiset (Lyckliga skitar, 1970), jonka kuvaajana Ericson toimi. Hänet palkittiin vuonna 2002 Oscarilla keksinnöstään.
M/S Statengracht
Statengrachtin sisaraluksia ovat:
Jyrki Katainen
Jyrki Tapani Katainen (s. 14. lokakuuta 1971 Siilinjärvi) on suomalainen poliitikko ja vuoden 2020 alusta Sitran yliasiamies. Hänen uutisoitiin siirtyvän kesäkuun alussa 2023 suomalaistaustaisen kansainvälistyvän kasvuyrityksen osakkaaksi.
Katainen oli Euroopan unionin komissaari vuosina 2014–2019, Suomen pääministeri vuosina 2011–2014 ja Kansallisen Kokoomuksen puheenjohtaja vuosina 2004–2014. Kansanedustajana hän toimi vuosina 1999–2014. Ennen pääministeriyttä Katainen oli Vanhasen ja Kiviniemen hallitusten valtiovarainministeri vuosina 2007–2011. Vuosina 2006–2012 Katainen oli yksi Euroopan kansanpuolueen kymmenestä varapuheenjohtajasta.
Katainen on valmistunut yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta 1998 pääaineenaan valtio-oppi.
Tausta ja uran alkuvaiheet
Katainen syntyi Siilinjärvellä vuonna 1971. Hänen isänsä Yrjö Katainen on eläkkeellä oleva lentokonemekaanikko ja äiti Marja (o.s. Kinnunen) entinen johdon sihteeri. Katainen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1990 Siilinjärven lukiosta. Vuonna 1995 Katainen opiskeli Isossa-Britanniassa Leicesterin yliopistossa Erasmus-vaihdossa. Hän oli EU-kautenaan ainoa EU-johtaja, joka oli opiskeluaikoinaan ollut Erasmus-vaihdossa. Katainen kertoo vaihdon tehneen hänestä eurooppamielisen. Vuonna 1998 hän valmistui Tampereen yliopistosta yhteiskuntatieteiden maisteriksi pääaineenaan valtio-oppi. Valmistumisvuonnaan Katainen teki opettajan sijaisuuksia ja työskenteli koulutusprojekteissa sekä Kansallisen Sivistysliiton koulutussuunnittelijana ja kouluttajana.
Katainen liittyi kokoomukseen puolueen päästyä hallitusvastuuseen vuonna 1987. Hänet valittiin Siilinjärven kunnanvaltuustoon 22-vuotiaana vuonna 1993. Hän istui valtuustossa yhtäjaksoisesti vuoteen 2010. Vuosina 2001–2004 hän oli Pohjois-Savon maakuntaliiton 1. varapuheenjohtaja.
Vuosina 1994–1995 Katainen oli Kokoomusnuorten varapuheenjohtaja ja vuosina 1998–2000 Euroopan oikeistonuorten varapuheenjohtaja.