cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Friedrich Nietzsche
Elämä
Tarkkaa syytä Nietzschen sairaalloisuuteen ja elokuussa 1900 tapahtuneeseen kuolemaan ei tiedetä. Yhden näkökannan mukaan hänellä on arveltu olleen kuppa, vaikka näyttöä tästä ei ole. Hän oli saattanut saada tartunnan käydessään nuorena bordellissa, tai sairaus oli periytynyt hänen isältään. On myös arveltu, että kuppa olisi ollut myös pääsyynä 3. tammikuuta 1889 Torinossa tapahtuneeseen hermoromahdukseen, joka olisi vain laukaissut sairauden viimeisen vaiheen. Nietzsche kärsi kuitenkin aiemmin psykofyysisistä vaivoista, joiden vuoksi hän jätti yliopistovirkansa. Ongelmalliset ihmissuhteet pahensivat sairautta. Vaivojen ja kuoleman perimmäiseksi syyksi on esitetty myös aivokasvainta, sillä monet Nietzschen oireista eivät sovi kuppaan.
Filosofia
Nietzschen ajattelu ja tuotanto on jaettu myöhemmin erilaisiin vaiheisiin. On puhuttu romanttisesta ja taiteellisesta, sitä seuranneesta skeptisestä ja älyllisestä sekä profeetallisesta ja maanisesta vaiheesta. Hänen filosofiaansa vaikuttivat myös kristinuskon vaikutuksen heikkeneminen ja nihilismi yleisenä ajattelutapana 1800-luvun loppupuoliskolla.
Nietzsche jatkoi ennen kaikkea Immanuel Kantin ja Arthur Schopenhauerin subjektiivista idealismia. Nietzsche uskoi, että ihminen saa ympäröivästä todellisuudesta tietoa vain omien aistiensa välityksellä. Sen mukaan todellisuuskäsityksemme on äärimmäisen subjektiivinen. Subjektiivinen idealismi johtaa Nietzschen relativismiin ja skeptisyyteen.
Varhaiskaudellaan Nietzsche ajatteli, että elämä voidaan oikeuttaa vain esteettisenä ilmiönä, ja vastaavanlaisia ajatuksia hän pohti myöhemminkin. Innoitusta hän sai klassisten filologien mieliaiheesta eli vanhoista kreikkalaisista ja heidän kulttuuristaan.
Tyyliltään Nietzschen filosofia on julistavaa, mutta monitulkintaista ja usein mietelauseenomaista, joskin teosten tyyli vaihtelee paljon ja niissä on keskenään hyvin erilaisia lähestymistapoja.
Nietzschen ajatuksia on usein pidetty keskenään ristiriitaisina, mutta tunnetun Nietzsche-kääntäjän Walter Kaufmanin mukaan se saattaa vain ilmentää Nietzschen ”vapaan ajattelijan” luonnetta ja pyrkimystä esittää asiat useista näkökulmista. Nietzsche ei kuitenkaan pitänyt kaikkia ajatuksia samanarvoisina, mikä ilmenee arvostelusta monia muita filosofeja kohtaan.
Suuri merkitys Nietzschellä oli moraalifilosofina. Nietzsche tutki moraalin alkuperää ja pyrki osoittamaan, että idealistisella moraalilla ei ole yliluonnollista perustaa, vaan että nykyisin vallalla olevat moraalijärjestelmät ovat syntyneet monimutkaisen sosiaalihistoriallisen ja psykologisen prosessin tuloksena. Nietzsche väitti, että moraali on väline, jonka avulla ihmisyksilöt, ihmisryhmät tai kansat tavoittelevat miltei vaistonvaraisesti arvonantoa, henkistä tai poliittista ylemmyyttä ja vaikutusvaltaa, joskus jopa aineellista etua.
Nietzsche väitti, että länsimainen kristillis-idealistinen moraali saattaa ihmisen ristiriitaan hänen biologisen perusolemuksensa kanssa. Nietzschen mukaan vallassa olevat moraalijärjestelmät tukahduttavat epäyksilöllisyydessään ja tiukassa näennäisrationaalisuudessaan ihmisen luovuuden.
Ajattelun kaudet
pienoiskuva|[[Gustav Adolf Schultzen ottama valokuva Nietzschestä vuodelta 1882.]] Nietzschen ajattelu ja tuotanto kävi läpi erilaisia vaiheita. On puhuttu esimerkiksi romanttisesta, skeptisestä, profeetallisesta ja maanisesta vaiheesta. Ensimmäiseen vaiheeseen kuului keskeisenä taiteen ongelma. Tämän vaiheen teos on esimerkiksi Tragedian synty vuodelta 1872. Vaiheeseen vaikuttivat vahvasti Schopenhauer ja Wagner ja siihen liittyi aatteena nationalismi – ymmärrettynä huolena saksalaisen kulttuurin tilasta. Nietzsche muotoili antiikin Kreikan kulttuurin pohjalta vaatimuksen, jonka mukaan elämänhalua ja tahtoa korostavan dionyysisen aineksen tulisi meidän aikanamme nousta järkeä ja sopusointua korostavan apollonisen aineksen yli.
Toisessa vaiheessa Nietzsche kiinnostui tieteestä taiteen sijaan, mutta kirjoitti yhä useammin aforismein. Tämän vaiheen teoksia ovat esimerkiksi Inhimillistä, aivan liian inhimillistä vuodelta 1878, Aamurusko vuodelta 1881 ja Iloinen tiede vuodelta 1882. Ranskalaiset vaikutteet tulivat hänen ajattelussaan etualalle. Etenkin Iloinen tiede edustaa järkeä ja elämänmyönteisyyttä korostavaa vaihetta, minkä jälkeen Nietzschen ajattelu kävi pessimistisemmäksi.
Kolmannessa vaiheessa (Näin puhui Zarathustra 1883–1885, Moraalin alkuperästä 1887) Nietzschen tuotannossa korostui moraalin ongelma, omien oppien julistus ja laumaihmisten arvostelu. Nietzsche arvosteli jyrkästi aikakauden moraalia ja kristinuskoa vallantahdon tukahduttamisesta. Kaikki arvot on Nietzschen mukaan arvioitava uudelleen. Terve elämänasenne ilmenee herramoraalissa ja yli-ihmisessä. Vuoden 1881 jälkeen Nietzschen ajattelu kävi pessimistisemmäksi. Terveyden heikkenemisestä huolimatta Nietzsche kirjoitti runsaasti ja hänen tunnetuimmat teoksensa ovat myöhäiskaudelta.
Viimeisessä, sairastumista edeltäneessä maanisessa vaiheessa, tyypillistä Nietzschen tuotannolle oli maaninen ja itseironinenkin itsetehostus, kuten teoksissa Epäjumalten hämärä, Antikristus, Wagnerin tapaus ja Ecce Homo, jotka hän julkaisi vuonna 1888.
Nihilismi ja Jumalan kuolema
Nietzsche piti nihilismiä seurauksena kristillisen uskonnon valtapyrkimyksistä: tällä, ainoalla olemassa olevalla maailmalla olisi arvoa enää vain suhteessa kuvitteelliseen tuonpuoleiseen. Kun tuonpuoleisen arvo nousi merkittävimmäksi, tulos oli nihilismi: ei-minkään arvostaminen korkeimpana arvona. Tärkein haaste nihilismille oli juuri kristinuskon heikentyminen. Nietzsche piti tilannetta uutena haasteena eurooppalaiselle kulttuurille, jonka oli ylitettävä itsensä ja päästävä eräänlaiseen pisteeseen, josta ei ole paluuta. Nietzsche kiteytti asian kuuluisaan lauseeseen ”Jumala on kuollut”. Lause kuvasi kriisiä, jonka läntinen kulttuuri kohtaisi sen perusteiden muretessa; samalla tämä kriisi kuitenkin avasi tien johonkin uuteen. Nietzsche tuomitsi darvinismin, hegeliläisyyden, kantilaisuuden sekä utilitarismin epäonnistuneina yrityksinä paikata jumalan jättämä aukko.
Ajattelullaan Nietzsche pyrki ylittämään nihilismin. Uusien arvojen asettamisessa hän piti keskeisenä yli-ihmisen käsitettään ja oppiaan ikuisesta paluusta. Nietzsche kirjoitti, että aikaisemmin kansat asettivat arvojaan yksilön yli, mutta nyt yksilö voi asettaa arvot ja kulttuurin. Ihmismassoista ei ole arvojen asettajaksi, vaan ”lauma” tarvitsee opastajan päästäkseen nihilismistä. Tähän tehtävään viitaten Nietzschen kirjoituksissa esiintyi käsite ”suuri politiikka”.
Herramoraali ja orjamoraali
Nietzsche väitti, että moraalia on kahdenlaista, herramoraalia, joka nousee aktiivisesti ”jalosta ihmisestä” ja orjamoraalia, joka liittyy vasteenomaisena ”heikkoon ihmiseen”. Eri moraalit eivät ole toistensa vastakohtia, vaan kokonaan toisia arvotusjärjestelmiä: herramoraali arvottaa teot asteikolla hyvä–huono, kun taas orjamoraali arvottaa ne asteikolla hyvä–paha. Mainittakoon, että herra- ja orjamoraali eivät ole mihinkään yhteiskuntaluokkaan sidottuja määreitä, vaan käsitteet viittaavat ”herramaiseen” ja ”orjamaiseen” suhtautumiseen suhteessa moraaliin. Näin ollen orja voi olla moraaliltaan ”herra”.
Kristinusko instituutiona ja Jeesus
Nietzsche hyökkäsi voimakkaasti kristinuskoa vastaan väittäen sen ”uudelleenarvioineen” luonnolliset, terveet arvot ja vääristäneen Jeesuksen elämän. Hän meni arvostelussaan pitemmälle kuin valistusajan agnostikko- ja ateistiajattelijat, jotka pitivät kristinuskoa vain virheellisenä. Nietzsche näki kristinuskon varhaisvaiheen historiassa yhä pahemmin vääristyvän kuvan Jeesuksesta. Hän syytti varhaiskristittyjä Jeesuksen martyroimisesta, ja piti apostoleita pelkurimaisina, rahvaanomaisina ja katkerina. Nietzschen kirjoittama lause ”Viimeinen kristitty kuoli ristillä” viittaa siihen, että hänen mielestään kristinusko oli oleellisesti Paavalin luomus. Nietzschen lähtökohtana oli, että kristinusko liittyy dionyysisen elämänvoiman vastaiseen kehityslinjaan, jota edustavat alkuvaiheessaan Sokrates ja Platon.
Nietzsche kritisoi nykyihmisen ajatusta, että ”luonnollisen kehityksen” ajatustapa syrjäyttäisi Jumalan niin, että ihminen itse voisi olla Jumalan asemassa. Aluksi hän itsekin toivoi löytävänsä puhtaasta tieteestä vastauksia perimmäisiin kysymyksiin. Myöhemmin tiede alkoi näyttää pelkältä luurangolta. Hän ”poistui oppineiden talosta” ja paukautti oven perässään kiinni. Hän alkaa pitää naurettavana, että filosofit yrittävät löytää elämälle sellaisia arvoja, jotka olisivat arvokkaampia kuin reaalisen maailman arvot.
Amor Fati ja ikuinen paluu
Nietzscheä kiehtoi Schopenhauerin ajatus, jonka mukaan jokainen ihminen, joka varauksetta hyväksyy elämän, hyväksyy samalla sen, että hänen elämänsä toistuu sellaisenaan loputtomasti. Nietzsche itse piti tätä ikuisen paluun ajatusta ”kauhistuttavana ja halvaannuttavana”, mikäli se ymmärretään kosmologisena totuutena. Mutta Nietzsche ei yleensä käsitellyt ikuisen paluun ajatusta totuutena kaikkeudesta, vaan ajatusleikkinä joka lopullisesti paljastaa elämän hyväksymisen. Nietzschen mukaan ”Amor Fatin” (kohtalonrakkauden) omaksunut ei ainoastaan hyväksy, vaan toivoo kaiken kokemansa tuskan, ilon, häpeän ja kunnian uusiutuvan loputtomiin.
Koska Nietzsche näki lennokkaan metafysiikan aikakauden ja objektiivisten totuuksien ajan olevan takanapäin, oli luontevaa ajatella, että ihmisten mielenkiinto keskittyisi nyt enemmän suoraan havaittavaan todellisuuteen, jossa he elävät. Yksilölle ikuisen paluun käsite on eräänlainen koe, jossa hän voi kysyä itseltään, voinko sanoa kaikelle elämälleni ”kyllä”. Ikuinen paluu on siis pessimismin vastainen käsite – jos siis elämälleen vastaa ”kyllä”. Ikuisen paluun käsite myös korostaa sitä, että kaikki yksilön valinnat ovat merkityksellisiä.
Yli-ihminen
Nietzschen yli-ihminen (Übermensch) on ihanne, jossa henkisesti korkeatasoinen yksilö toteuttaa mahdollisimman tehokkaasti kaikkia niitä moraalisia ja esteettisiä mahdollisuuksia, jotka nykyinen kasvatusperinne ja arvomaailma tukahduttavat. Yli-ihminen oli ehkäpä Nietzschen filosofian eniten kiinnostusta herättäneitä käsitteitä. Kuitenkin kyseinen käsite on vain pienessä osassa Nietzschen koko filosofisessa tuotannossa ja esiintyykin suuremmassa määrin vain hänen julkaisematta jääneissä muistiinpanoissaan. Yli-ihmisellä ei ole enää tarvetta uskoa varmoihin perusteisiin vaan hän pystyy ”tanssimaan” ohuilla langoilla (Näin puhui Zarathustra). Yli-ihminen pystyy luomaan itse arvonsa ja norminsa. Näin nihilismi voidaan ylittää.
Porsche Supercup Turkin Grand Prix 2007
Porsche Supercup Turkin Grand Prix 2007 oli Porsche Supercup -kauden 2007 kahdeksas osakilpailu, joka ajettiin 26. elokuuta İstanbul Parkin moottoriradalla Turkissa. Kilpailu ajettiin Formula 1:sten Turkin GP:n ohessa. Kilpailun voitti Jeroen Bleekemolen.
Chin Yu-Fang
Chin Yu-Fang (s. 19. elokuuta 1968) on taiwanilainen taekwondoin ja moninkertainen arvokisamitalisti.
Friedrich Nietzsche
Yli-ihminen
Varsinkin myöhemmässä ajattelussaan hän vaati, että nykyihmisen on uhrattava oma moraalinsa ja onnensa luodakseen edellytykset paremman ja kehityskykyisemmän henkisen ihmistyypin synnylle.
Chin Yu-Fang
Chin voitti pronssimitalin vuoden 1987 taekwondon MM-kilpailuissa (World Taekwondo Championships). Vuoden 1989 MM-kilpailuissa Soulissa hän otteli kultaa korsisarjassa (-43 kg) voitettuaan meksikolaisen Mónica Torresin finaalissa. Chin voitti taekwondon Aasian mestaruuskilpailu (Asian Taekwondo Championships) kultaa vuonna 1986, ja hopeaa vuonna 1988.
Friedrich Nietzsche
”Tahto valtaan”
”Tahto valtaan” (Der Wille zur Macht) on Nietzschen filosofisen ajattelun perusperiaate. Hän kuvasi sen aktiivisena tapahtumasarjana, jossa mikä tahansa asia, mukaan lukien ihminen, suuntaa ja pyrkii laajentamaan omaa luovaa energiaansa. Hän uskoi sen olevan kaikkeuden tärkein perusvoima, voima kaikkien luonnonilmiöiden takana ja voima, johon kaikki muut voimat voidaan palauttaa.
Chin Yu-Fang
Vuoden 1988 kesäolympialaisissa Chin otteli korsisarjan kultaa. Taekwondo oli näissä kisoissa näytöslajina.
Friedrich Nietzsche
”Tahto valtaan”
Luonnollisinta ja yksinkertaisinta on ymmärtää vallantahtoa elävissä eliöissä. Nietzschen mukaan vallantahto on ihmiselle ominaisempaa kuin pelkkä hengissäsäilymisvaisto. Yksilö haluaa ennen kaikkea toteuttaa itseään, ja hengissä säilyminen on vallantahdon seurausta pikemminkin kuin sen syy.
Vaikutus
Nietzschen esitystapa on aforistinen, metaforinen, usein provosoiva ja hyökkäävä. Hänen esitystapansa on antanut virikkeitä hyvin ristiriitaisiin tulkintoihin. Tätä esitystapaa on nimitetty moniääniseksi, sillä Nietzsche antaa tuotannossaan erilaisten näkemysten riidellä ja käydä keskustelua.
Nietzschen filosofinen ajattelu on usein juuri yli-ihmisen käsitteen takia yhdistetty natsismiin, vaikka hän itse tunsi nationalismin täysin vieraaksi ja hänen luomansa yli-ihmisen käsitekin poikkesi täysin natsien ihanteesta – yli-ihminen oli hänelle ihanne, eikä suinkaan kukaan yksittäinen elävä ihminen. Hänen aluksi ihailemansa ystävä Richard Wagner sen sijaan oli antisemitisti. Myöhemmin Nietzsche arvosteli ja halveksui kirjoituksissaan vahvasti Wagneria (joskin myönsi yhä pitävänsä tämän teoksista, etenkin Tristan ja Isoldesta). Yhtenä kiistan syynä oli, että Wagner hyödynsi kristillistä myyttiä viimeisessä oopperassaan Parsifalissa.
Nietzsche halveksi saksalaista kulttuuria, vaikka hänet myöhemmin yritettiinkin monesti esittää sen puolestapuhujana. Nykyaikainen Saksa ilmensi Nietzschen mukaan laumasieluisuutta täydellisimmillään. Nietzsche kirjoitti Ecce Homo -teoksessaan: ”Minne Saksa sitten ulottuukaan, siellä se pilaa kulttuurin.”
Nietzschen sisar Elisabeth oli vankkumaton antisemitisti ja kansallissosialisti, ja juuri hänen vaikutuksestaan natsit omivat paljon käsitteitään Nietzschen tuotannosta. Nietzschen nimiin pannut antisemitistiset kommentit ovat pitkälti peräisin Elisabethilta, joka toimi Friedrichin ollessa jo toivottoman mielisairas tämän kirjallisena asianomistajana, tunnetuin seurauksin.
Filosofi Esa Saarinen luonnehtii filosofian historiassaan aihetta seuraavasti: ”Väärinymmärretympää ajattelijaa ei filosofian ylimmistä korkeuksista tapaa – – Nietzschen legendan varjo on vieläkin natsismin kahleissa.” Saarisen mielestä Nietzsche on ”häikäilemätön mies, kenties röyhkein filosofian historiassa”, ja tämän vuoksi Nietzscheä on helppo vääristellä.
Teokset
pienois|pysty|Nietzschen koottujen teosten ensimmäisen osan kansilehti vuodelta 1905.
Tikei
Tikei, (joskus käytetään nimiä Manu, Tikai tai Tiku) on saari Tuamotu-saaristossa Ranskan Polynesiassa. Tikei on poikkeuksellisesti saari, kun muut Tuamotussa sijaitsevat maa-alueet ovat atolleja. Tikei kuuluu Kuningas Yrjön saariin.
Nykyisin Tikei on asumaton, mutta ennen siellä on ollut useita kyliä. Saaren pääkylä oli Tereporepo. Ajoittain naapurisaarien asukkaat käyvät Tikeillä kalastamassa ja ravustamassa.
Ensimmäinen eurooppalainen Tikeillä oli hollinnantilainen Jacob Roggeveen 18. toukokuuta 1722. Hän nimesi saaren Carlshoffiksi. Venäläinen Otto von Kotzebue kävi saarella 1816 nimeten sen Romanzoviksi.
Simson ja Delila (Saint-Saënsin ooppera)
Simson ja Delila (Samson et Dalila) on Camille Saint-Saënsin säveltämä kolminäytöksinen ooppera, joka kertoo Raamatun Simsonista.
Saint-Saëns sai idean oopperaansa jo vuonna 1868. Sävellystyön valmistuttua ensimmäinen näytös esitettiin Pariisissa 26. maaliskuuta 1875, mutta se sai vihamieliset arvostelut ja säveltäjä yritti turhaan saada koko työtään Pariisin oopperoiden ohjelmistoon. Vasta 2. joulukuuta 1877 Saint-Saënsin ystävä Franz Liszt esitti sen Weimarin Hoviteatterissa nimellä Simson und Delila. Paikalla oli Saint-Saënsin lisäksi myös hänen oppilaansa Gabriel Fauré. Teos oli suurmenestys. Pariisissa ooppera esitettiin kuitenkin vasta vuonna 1892.
Oopperan ehkä tunnetuin aaria on Delilan (mezzosopraano) toisessa näytöksessä Simsonille laulama Mon cœur s’ouvre à ta voix, sanatarkasti ”Sydämeni avautuu äänellesi”, Jussi Jalaksen suomennoksessa ”Kun kuulen äänesi”. Kolmannen näytöksen vauhdikkaasta tanssista Bacchanale on tullut suosittu myös itsenäisenä orkesterikappaleena.
Vc
Vc tarkoittaa seuraavia:
I. E. Kerkkola
Kerkkolan vanhemmat olivat sahanhoitaja Jakob Englund ja Eeva Valtonen. Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin klassillisesta lyseosta 1893 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1898 ja filosofian maisteriksi 1900.
Kerkkola oli Turun suomalaisen lyseon saksan ja ranskan kollegana 1901-1910, Viipurin suomalaisen lyseon lehtorina 1910-1911, Sortavalan realilyseon lehtorina 1911-1917 sekä viimeksi Tampereen klassillisen lyseon lehtorina vuodesta 1917 alkaen.
Christine Cavanaugh
Christine Cavanaugh (16. elokuuta 1963 Utah − 22. joulukuuta 2014 Utah) oli yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Dexterin ääniroolista animaatiosarjassa Dexterin laboratorio. Toinen tunnettu äänirooli on Ipanat-animaatiosta tuttu Jaska.
Elämäkerta
Cavanaugh syntyi Utahissa, josta hän muutti Los Angelesiin tullakseen näyttelijäksi mutta päätyikin tekemään enemmän äänirooleja. 1980-luvulla hän oli Cathyn ääniroolissa kolmessa eri CBS:n erikoisanimaatiojaksossa. Cavanaughin ensimmäinen suuräänirooli oli vuonna 1991, jolloin hän ääninäytteli Mimosa Aivohanhea Disneyn animaatiossa Varjoankka. Samaan aikaan Cavanaugh oli Nickelodeonilla esitetyssä Ipanat-animaatiossa Jaskan äänenä. Myöhemmin 2000-luvulla hän teki myös muutamiin videopeleihin Jaskan äänirooleja.
Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli vuodelta 1995 elokuvassa Babe – urhea possu, jossa hän ääninäytteli elokuvan nimikkohahmoa. Cavanaugh ei kuitenkaan enää ollut elokuvan jatko-osassa Babe suurkaupungissa, jolloin Baben äänirooli annettiin Ipanoista tutulle Elizabeth Dailylle. Elokuvan jälkeen Cavanaugh sai merkittävimmän ääniroolinsa animaatiossa Dexterin laboratorio, jossa hän toimi neron pojan äänenä nimeltä Dexter. Cavanaugh ehti olla hahmon äänenä yhteensä 3. tuotantokautta, ja hänet palkittiin roolistaan vuonna 2000 Annie-palkinnolla.
Cavanaugh teki vierailevia rooleja televisiosarjoissa, kuten Wings, Salaiset kansiot, Kaikki rakastavat Raymondia ja Teho-osasto.
Hän lopetti uransa vuonna 2001 henkilökohtaisten syiden vuoksi.
Cavanaugh kuoli 22. joulukuuta 2014 kotonaan Cedar Cityssä, Utahissa 51-vuotiaana.
Kohtaanto-ongelma
Kohtaanto-ongelma tarkoittaa Suomessa yleisessä kielenkäytössä useimmiten tilannetta, jossa avoimet työpaikat ja työvoima eivät eri syistä kohtaa. Kohtaamisvaikeudet voivat liittyä esimerkiksi työtehtävissä tarvittavaan osaamiseen tai työvoiman ja työpaikkojen alueelliseen sijoittumiseen. Kohtaanto-ongelman määrittelyn taustalla oleva kohtaanto-käsite on alaltaan työpaikkojen ja työvoiman suhteita laajempi. Kohtaanto-ongelmana voidaan käsitellä myös esimerkiksi työvoiman ja saatavilla olevien asuntojen suhdetta.
Vh
Vh tarkoittaa seuraavia asioita:
Kohtaanto-ongelma
Työpaikkojen ja työvoiman kohtaanto-ongelma
Työmarkkinoiden kohtaanto tarkoittaa työvoiman kysynnän ja tarjonnan yhteensopivuutta, kohtaanto-ongelma taas em. yhteensopivuuden haasteita. Heikko kohtaanto merkitsee, että yhteiskunnan voimavarat ovat vajaakäytössä, korkea työllisyysaste jää saavuttamatta ja yhteiskunnan on vaikeampi vastata väestön ikääntymisen aiheuttamiin menojen kasvuun. Kun kohtaanto-ongelman syitä sijoitetaan työntekijöihin, todetaan esimerkiksi, etteivät nämä vaihda alaa ja asuinpaikkaansa työmarkkinadynamiikan kannalta riittävän tehokkaasti. Työntekijöiden ja -hakijoiden on huolehdittava osaamisensa jatkuvasta päivittämisestä työelämän vaatimusten mukaiseksi. Yleisemmin ja neutraalimmin voidaan todeta, etteivät työnhakijat ja työpaikat kohtaa ilman kitkatekijöitä, koska sekä työnhakijoiden taidot että työpaikkojen taitovaatimukset vaihtelevat suuresti. Lisäksi tieto sekä työpaikoista että työnhakijoista on epätäydellistä, mikä viivyttää näiden kohtaamista.
Suomen työmarkkinoita ajanjaksolla tammikuusta 1982 maaliskuuhun 2002 tarkastellut Heidi Soininen (2006) havaitsi, että kun tarkastellaan erikseen pitkä- ja lyhytaikaisen työttömyyden vaikutusta kohtaantoon 1990-luvun talouskriisin jälkeisenä aikana, pitkäaikaisella työttömyydellä oli vahva negatiivinen vaikutus kohtaantoon, kun taas lyhytaikaisella työttömyydellä oli positiivinen  vaikutus. Tarkasteltaessa kohtaanto-ongelmaa yksittäisten alueiden kannalta, työnhakualueen laajentaminen ei paranna kohtaantoa, vaan siirtää ongelmaa naapurialueille. Vaikutus on voimakkaampi tiheästi asutuilla alueilla.
Kohtaanto-ongelman tarkastelun taustalla yleisempi kohtaannon käsite
Beveridge-käyrä on graafinen esitys työttömyyden ja avoimien työpaikkojen täyttymisen suhteesta. Se kuvaa täyttymättömien työpaikkojen osuutta työvoimasta. Koordinaatistossa on yleensä avoimet työpaikat pysty- ja työttömyys vaaka-akselilla. Käyrä on muodoltaan hyperbeli, koska korkeaan työttömyyteen tyypillisesti liittyy matalampi avoimien työpaikkojen määrä. Jos käyrä siirtyy ajan funktiona ulommaksi, samaa avoimien työpaikkojen määrää vastaa jatkuvasti korkeampi työttömyys, mikä kertoo työmarkkinoiden tehokkuuden laskusta. Käyrän asema koordinaatistolla voi kuvata suhdannevaihteluita: taantumassa työttömyys on korkea ja avoimien työpaikkojen määrä vähäinen, mikä sijoittaa käyrän 45 asteen linjan alapuolelle, vastaavasti nousukaudella korkea avoimien työpaikkojen määrä ja matala työttömyys sijoittaa käyrän 45° linjan yläpuolelle.
Mania
Mania (maanisuus) on mielialahäiriö, jossa mieliala on epänormaalisti ja pysyvästi kohonneena ja kiihtyneenä mielialana, jota jatkuu vähintään viikon. Mieliala voi olla myös ärtyisä. Maanisessa tilassa oleva henkilö voi ajautua hakemaan mielihyvää tavoilla, joista on hänelle itselleen haittaa. Hän voi esimerkiksi käyttää rahaa yli varojen, sortua uhkapeleihin tai sopimattomaan sosiaaliseen käytökseen. Maanikkoa on kuitenkin vaikeaa hoitaa, sillä hän itse kokee olonsa hyväksi.
Manian oireisiin kuuluu tyypillisesti ylikorostunut itsetunto, vähentynyt unen tarve, puheliaisuus, kokemus ajatuksen kulun lennokkuudesta, huomiokyvyn häiriintyminen, lisääntynyt päämäärätietoinen toiminta ja taipumus sellaiseen mielihyvää tuottavaan toimintaan, jolla on suuri mahdollisuus johtaa kärsimystä aiheuttaviin seuraamuksiin. Jos näitä oireita esiintyy merkittävissä määrin yhdessä kohonneen mielialan kanssa, voidaan epäillä maniaa. Diagnoosin edellytyksenä on myös, että mielialahäiriö on niin vakava, että se aiheuttaa merkittävää haittaa ihmissuhteissa, työkyvyssä ja sosiaalisissa tilanteissa tai että sairaalahoito on välttämätöntä, jotta henkilö ei vahingoittaisi itseään tai muita. Päihteiden ja fysiologisten häiriöiden aiheuttamat oireet on myös rajattava pois, ellei kyseessä ole kaksisuuntainen mielialahäiriö.
Maaniset vaiheet kuuluvat osana myös kaksisuuntaiseen mielialahäiriöön. Maanisia tiloja voi esiintyä myös psyykelääkkeiden sivuvaikutuksena tai tiettyjen huumeiden käytön yhteydessä. Myös neurologiset häiriötilat voivat tuottaa maanisia oireita.
Mania voi aiheuttaa tarkkaavaisuuden ja päättelykyvyn heikentymistä sekä tapaturmia. Siihen liittyy usein myös nukahtamisvaikeudet. Maniassa univajeen vaikutus on kaksisuuntainen. Se aiheuttaa univajetta, joka puolestaan lisää maniaa, joka ilmenee mm. ylivilkkautena ja haastavana käytöksenä. Siten myös unen puute voi aiheuttaa maniaa.
José María Medina
José María Medina Castejón (19. maaliskuuta 1826 Sensenti Keski-Amerikan liittovaltio – 23. tammikuuta 1878 Santa Rosa de Copán, Honduras) oli hondurasilainen sotilas ja poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä useaan otteeseen. Hän oli lähes yhtäjaksoisesti presidenttinä 1864–1872 ja toimi tämän lisäksi muutamia kertoja viransijaisena.
Elämä
Medina syntyi Sensentissä 1826. Hän osallistui 1840-luvulta lähtien moniin Hondurasin taisteluihin. Hän oli muun muassa syrjäyttämässä José Trinidad Cabañasia 1855 ja taistelemassa William Walkerin joukkoja vastaan 1856–1857. Medina valitaan Hondurasin parlamenttiin 1859. Presidentti Victoriano Castellanos Cortés kuoli joulukuussa 1862, jolloin Francisco Montes asetettiin väliaikaiseksi presidentiksi. Castellanosin ja El Salvadorin kirjoittaman rauhansopimuksen johdosta Guatemalan Rafael Carrera lähetti kenraali Vicente Cernan johtamat joukot Hondurasiin. Ne syrjäyttivät Montesin, ja Medina julistautui presidentiksi kesäkuussa 1863 Cernan tuella.
Medinan tilalle asetettiin vaaleja varten joulukuussa Francisco Inestroza. Medina valittiin vaaleissa uudeksi presidentiksi, ja hän astui virkaan helmikuussa 1864. Hän oli Hondurasin presidenttinä käytännössä yhtäjaksoisesti vuoteen 1872. Medinan ensimmäisellä kaudella laadittiin uusi perustuslaji, ja hän oli kauden päätteeksi viransijaisena presidenttinä, kunnes hänet valittiin uudestaan presidentiksi 1866. Kolmannen kauden aikana hondurasilaiskenraali Domingo Vásquezin joukot taistelevat hallitusta vastaan. Medina julistaa sodan El Salvadorille maaliskuussa 1871. Florencio Xatruch yrittää vallankaappausta ja julistaa huhtikuussa itsensä presidentiksi Nacaomessa. Hondurasin joukot pystyvät kaatamaan El Salvadorin presidentin Francisco Dueñasin pian tämän jälkeen, ja Xatruch lähtee maanpakoon Nicaraguaan. Medina palaa virallisesti presidentiksi 17. toukokuuta.
El Salvadorin Santiago González ja Guatemalan Miguel García Granados solmivat 1872 liberaalien liiton, ja González henkilökohtaisesti johti sotatoimia Medinaa vastaan. Kahden kuukauden taistelujen jälkeen González valtaa Comayaguan ja asettaa Medinan tilalle presidentiksi liberaalin Céleo Ariasin.
Medina palasi väliaikaiseksi presidentiksi syyskuussa 1876, kun Ponciano Leiva oli joutunut jättämään tehtävänsä. Hän oli virassa vain hetken, kun Marco Aurelio Soto valittiin uudeksi presidentiksi. Medinaa syytettiin kesäkuussa 1877 salaliitosta Soton hallintoa vastaan. Hänet tuomittiin kuolemaan, ja lopulta teloitusryhmä ampui hänet tammikuussa 1878 Santa Rosa de Copánissa.
Vj
Vj tarkoittaa seuraavia:
Lilja (etunimi)
Lilja on suomalainen naisen nimi, joka johtuu kasvin nimestä lilja. Vuoden 2019 loppuun mennessä Lilja-nimen on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan saanut Suomessa 12 575 naista ja ainakin kaksi miestä. Liljaa tarkoittava sana on etunimi monissa muissakin kielissä, kuten englannissa Lily.
Syöpäkasvainten luokitus
Syöpäkasvainten luokitus on joukko tieteellisiä järjestelmiä, jotka kuuluvat patologian alaan, mutta näitä käytetään hyödyksi enenevässä määrin syöpätaudin hoidon valinnassa.
Syöpiä eli pahanlaatuisia kasvaimia nimetään lähtevän elimen mukaan: Esimerkiksi epiteelistä lähtevä syöpä on karsinooma, tukisolukosta lähtevä on sarkooma ja imukudoksesta lähtevä syöpä on lymfooma; verta muodostavan elimen kudossyöpä on tavallisesti leukemia. Näitä on kaikkia eri tyyppejä. Syöpiä voidaan luokitella myös erilaistumisasteen mukaan. Mikäli syöpä on hyvin erilaistunut eli muistuttaa lähtökudosta, sen hoidolla on yleensä parempi ennuste. Huonosti erilaistuneiden syöpien tutkimus ja hoito on vaikeaa, ja joskus ei lähtöelintä saada lainkaan selville edes ruumiinavauksessa.
Solukon liikakasvun variaatioihin kuuluu hyperplasia, joka on vain normaalin solukon lisääntynyttä kasvua esimerkiksi raskauden aikana, metaplasia, joka on normaalin solukon ilmaantuminen väärään kohtaan, dysplasia, johon liittyy solukon muodon tai koon vaihtelun kasvua mutta ei mitoosin häiriöitä, sekä anaplasia, joka tarkoittaa jo pahanlaatuista kasvainta.
Yksi tapa luokitella syöpiä on niiden eritys. Syöpäsolut voivat erittää esimerkiksi hormoneja tai muita merkkiaineita.
Karsinoomien diagnostiikassa on käytössä luokitus vakavuusasteen mukaan. Esimerkiksi kohdunkaulan irtosolunäyte on luokiteltu roomalaisin numeroin I–V, jossa I tarkoittaa normaalilöydöstä, II hieman poikkeavaa mutta ei pahanlaatuisuuteen viittaavaa, esimerkiksi tulehduksellisesti tavattavaa, III on jo epäilyttävä, IV todennäköinen karsinooma ja V varma karsinooma. Luokkaa 0 käytetään joskus merkityksessä "ei edustava näyte".
Graduksen rinnalla käytetään karsinoomissa stage-leviämisasteluokitusta. Tavallisin niistä on TNM-luokitus. Tässä T tarkoittaa itse tuumoria, N paikallisia imusolmukkeita ja M metastaaseja eli etäpesäkkeitä. T2N1M0 tarkoittaa esimerkiksi, että kasvain on levinnyt hieman lähtökudoksensa ohi tai on kasvanut tietyn koon yli, on levinnyt lähimpiin esimerkiksi pariin imusolmukkeeseen eikä etäpesäkkeitä ole. Esimerkiksi paksunsuolen syövässä on käytössä tästä hieman poikkeava Dukes-luokitus, jossa Dukes A on vähiten levinnyt, Dukes D eniten.
Lauritsala
Lauritsala on entinen Suomen kauppala. Kauppala lakkautettiin 1. tammikuuta 1967 ja liitettiin osaksi Lappeenrantaa. Nykyinen Lauritsalan kaupunginosa käsittää vain entisen kauppalan keskustan.
Entisen Lauritsalan kauppalan alueella on noin 13 000 asukasta ja siellä sijaitsevat Kaukaan tehtaat ja osa Saimaan kanavaa. Lappeenrannan keskustaan on matkaa noin neljä kilometriä. Alueella on vanhoja omakoti- ja kerrostalokortteleita, joissa on myös uudisasutusta.
Vuoden 1960 taajamarajauksen mukaan Lauritsalan taajamat olivat Mustola (341 asukasta, osittain Lappeen puolella) ja Mälkiä (322 asukasta). Lappeenrannan ja Lauritsalan keskustat olivat kasvaneet yhteen (nykyiseltä nimeltään Lappeenrannan keskustaajama, 32 174 asukasta). Lisäksi osa Lappeen kunnan Laihian asuintaajamasta ulottui Lauritsalan puolelle. alt=Värillinen ilmakuva Lauritsalan kauppalan keskustasta noin vuosilta 1959-1962|pienoiskuva|Lauritsalan kauppalan keskusta ilmasta. Ajan kuva, valokuvaaja Virtanen, Pekka V. 1959-1962 Etelä-Karjalan museo
Kauppalan synty
Lauritsalan kauppala syntyi Saimaan metsävarojen sekä Saimaan kanavan ja rautatien tarjoamien liikenneyhteyksien takia seudulle asettuneiden tehtaiden ja sahojen ympärille kasvaneesta teollisuusyhdyskunnasta.
Lauritsalan kartano, joka oli Lappeen pitäjän suurimpia ja parhaiten hoidettuja maatiloja, harjoitti puutavarakauppaa, ja sen mailla Saimaan rannalla nykyisen Saimaan kanavan suulla sijaitseva ihanteellinen luonnonsatama tunnettiin merkittävänä puutavararahdin keskuksena jo 1800-luvun alkupuoliskolla. Kun Saimaan kanava valmistui v. 1856 ja Pietarin radan Simolan haararaide vuonna 1887, seudun elinkeinoelämä alkoi vilkastua Vuonna 1890 Mäntsälässä Kaukaankosken rannalla sijainnut Kaukaan lankarullatehdas muutti Saimaan rannalle Parkkarilaan ja seuraavana vuonna Norjasta Suomeen siirtyneet veljekset James ja Thomas Salvesen perustivat Lauritsalan kartanon maille Varkaansaareen sahan. Myöhemmin Kaukas Oy perusti rullatehtaansa viereen kaksi sulfiittiselluloosatehdasta ja höyrysahan. Salvesenit myivät sahansa Kaukaalle v. 1916.
Suurteollisuuden tulon myötä alkoi voimakas väestönkasvu, joka jatkui seuraavina vuosikymmeninä, niin että alueen väestö kasvoi 520 hengestä (v. 1890) yli kymmenkertaiseksi siihen mennessä, kun Lauritsala valtioneuvoston päätöksellä irtautui Lappeen kunnasta itsenäiseksi kauppalaksi vuoden 1932 alusta alkaen
Kauppalanosat
pienoiskuva|Kartta Lappeenrannasta ja Lauritsalasta vuonna 1965. Vuonna 1932 perustettuun Lauritsalaan liitettiin alun perin Lappeesta Lappeenrantaan siirrettyjä Pappilanniemen pohjoispuolen saaria osana aluevesijärjestelyjä vuonna 1952. Lauritsala ja Lappee pakkoliitettiin osaksi Lappeenrantaa vuonna 1967. Lauritsala pysyi koko kauppalana olonsa ajan pientaloalueena. Kauppalassa oli ainoastaan kuusi yli kolmekerroksista asuinrakennusta, joista korkeimpana keskustaan vuonna 1956 rakennettu arkkitehti Olli Kivisen suunnittelema seitsenkerroksinen Tornitalo. Kauppalan koko pinta-alasta maa-alueita oli 24, 7 km² ja loput 10, 9 km² vesialueita. Ensimmäisen asemakaavan (1947) laativat Birger Brunila ja W. G. Palmqvist. Kaavoitusta jatkoivat uusien kauppalanosien ja kaavamuutoksien tullessa ajankohtaisiksi Paavo-Henrik Salminen (Mälkiä 1949) ja Olli Kivinen (mm. Mustola), joka suunnitteli myös kauppalaa koskevan yleiskaavan.
Kauppalaa sähköistettiin vielä 1930-luvun loppupuolella. ja vesi- ja viemäriverkoston rakentaminen jatkui useassa vaiheessa läpi koko Lauritsalan kauppala-ajan. Kaavoitus, teiden ja kunnallistekniikan rakentaminen toivat uusia asukkaita ja lisäsivät taloudellista toimeliaisuutta.
Väestö
Valtaosa kauppalan asukkaista sai elantonsa puu- ja paperiteollisuudesta. Suurin osa kuului työväestöön, jota asui eniten Parkkarilassa, Hartikkalassa ja Tirilässä. Myös kasvava ammattityöläisten ryhmä hakeutui asumaan Kaukaan tehtaan läheisyyteen. Toimihenkilöt, joiden osuus väestöstä kaksinkertaistui 40-luvulta lähtien suosivat asuinpaikkana varsinkin Parkkarilaa ja Luukaan keskuskauppalanosaa. Maatalousväestöstä, jota oli vähiten, suurin osa asui Hartikkalassa ja Tirilässä sekä Mustolassa. Syksyllä 1947 Lauritsalaan sijoitettiin 1088 siirtokarjalaista, joille muodostettiin Mustolaan kanavan länsipuolelle yhdeksän viljelystilaa, 26 asuntotilaa ja kymmenen tonttia.
Hallinto ja talous
pienoiskuva|Lauritsalan kauppalan 25-vuotisjuhla, valtuuston istunto kauppalantalolla valtuustosalissa. Kuvapaja. Etelä-Karjalan museo Lauritsalan kauppalan vuonna 1931 perustettu järjestelytoimikunta, jossa oli tehtaiden ja sahojen, työväestön ja maanviljelijöiden edustus organisoi kauppalan hallinnolliset laitokset. Lainsäädäntö vaati kauppalalta enemmän kuin maalaiskunnalta, mutta vähemmän kuin kaupungilta. Kauppalaan ei tarvinnut perustaa esimerkiksi raastuvanoikeutta, maistraattia, ulosottovirastoa eikä poliisilaitosta ja vankilaa eikä palkata vakinaista palokuntaa. Tulli- ja satamamaksujen perintä ei rasittanut kauppalaa, kun taas kansakoulujen valtionapu oli usein kauppalalle edullisempi.
Kauppalan perustaminen vaati myös omaisuudenjaon Lappeen ja Lappeenrannan kanssa. Lauritsala sai 30 prosenttia jaettavista varoista ja ryhtyi viipymättä järjestämään kunnallishallintoaan .Lauritsalan kauppalanhallinnosta vastasivat ylimpinä kauppalanjohtaja, vuosittain valittu kauppalanhallitus, vaaleilla valittu kauppalan valtuusto ja 13 kunnallista lautakuntaa. Valtuuston puheenjohtajana toimi vahtimestari Artturi Komppa (sdp) yhtäjaksoisesti vuoteen 1953 ja hänen jälkeensä kirvesmies Hugo Pöljö (sdp) vuoteen 1966 saakka. Kauppalan virastot toimivat aluksi vuokratiloissa Lauritsalan sahan vanhassa kestikievarirakennuksessa, mutta arkkitehti Erkki Huttusen suunnitteleman kauppalantalon valmistuttua ne pääsivät uusiin tiloihin vuoden 1936 alussa Kauppalantalossa oli kauppalanjohtajan asunto. 1930-luvulla kunnalliselämän johdossa olivat sosialidemokraatit, ja sosialidemokraattien edustus valtuustossa säilyi vahvana myös seuraavina vuosikymmeninä. . Vaalipiirien lukumäärä kasvoi kuuteen. Vuoden 1964 kunnallisvaalit jäivät kauppalan viimeisiksi. .
Kauppalan alueella sijainneet suuret teollisuuslaitokset tuottivat verotuloja, mutta laskusuhdanteiden aikana kunnallistaloutta rasittivat suuret työllisyysmenot. Verontasausrahaston avulla järjestettiin työllisyystöitä mm. vesi- ja viemäriverkoston rakentamisessa ja teiden parantamisessa sekä julkisten rakennusten työmailla. V. 1959 työllistämisvelvoite siirtyi valtiolle. .
Kauppalanjohtajat
Sosialidemokraatit suurimpana valtuustoryhmänä valitsivat kauppalalanjohtajat. Kauppalanjohtajien varamiehenä toimi pitkäaikainen kaupunginvaltuuston ja -hallituksen jäsen, maanviljelijä Anton Hirvisaari (Sdp)
Viipurilainen Santeri Jacobsson, joka oli toiminut kirjakauppa- ja sanomalehtialalla sekä kunnallisen sosiaalitoimen johtotehtävissä, edusti näkemyksiltään sosialidemokratian vasenta laitaa. Hänen kautensa kauppalanjohtajana kesti vuodesta 1932 vuoteen 1940. jolloin hän siirtyi Ruotsiin hoitamaan Suomen huollon tehtäviä ja kauppalanhallitus nimitti Anton Hirvisaaren tilapäisesti kauppalanjohtajan tehtävään. J.F. Aalto astui virkaan lokakuussa 1940 ja oli siinä kuolemaansa saakka vuonna 1946. Aalto oli Viipurin entinen apulaiskaupunginjohtaja ja toiminut Kansan työn ja Suomen sosialidemokraatin päätoimittajana sekä kansanedustajana. Hänen sairauslomansa aikana toimi sijaisena jälleen Anton Hirvisaari. Tamperelainen sos.dem-puolueen tannerilaista linjaa edustava Toivo Mansner hoiti kauppalanjohtajan virkaa vuosina 1947-1955. Mansner työskenteli toimittajana Kansan lehti -sanomalehdessä, oli mukana kunnallispoliitiikassa ja toimi vielä kauppalanjohtajanakin kansanedustajana. Hän siirtyi Lauritsalasta Imatran kauppalanjohtajaksi. Mansnerin lähdön jälkeen Anton Hirvisaari sijaisti taas muutamia kuukausia kunnes kauppalanjohtajan virkaan valittiin Porin rakennus- ja kiinteistösihteeri Osmo Anttila. Hän oli virassa vuodesta 1957 vuoteen 1962 siirtyen sitten Hyvinkään kaupunginjohtajaksi. Leo Mether, joka siirtyi Lauritsalaan Karhulan kauppalansihteerin toimesta oltuaan aikaisemmin myös Mikkelin apulaiskaupunginsihteerinä, oli myös sosialidemokraatti. Hän toimi kauppalan historian viimeisenä kauppalanjohtajana vuodet 1962-1966, jolloin hänestä kuntaliitoksessa tuli Lappeenrannan sosiaalinen apulaiskaupunginjohtaja.
Palvelut
alt=Lauritsalan kirjaston lainaussali, asiakkaita, kirjahyllyjä, kortistolaatikosto, takaseinän seinämaalaus|pienoiskuva|Lauritsalan kirjaston aikuistenosasto. Kuvapaja. Etelä-Karjalan museo Kauppalan palveluja kehitettiin ripeästi. Siellä toimi viisi kansakoulua ja jatkokoulu, joka muuttui kansalaiskouluksi. Keskuskansakoulu yli tuhannelle oppilaalle valmistui v. 1957; rakennuksen suunnitteli arkkitehtitoimisto Martikainen & Ypyä. Kaukaan tehtailla oli myös pieni ruotsinkielinen kansakoulu. Oppikoulu kauppalaan saatiin v. 1953, kun Lauritsalan yhteiskoulu aloitti toimintansa ensin Kaukaan kansakoululla ja myöhemmin laajenevassa koulukeskuksessa. Kansakoulunopettajien ohjaama koululaisten kesäsiirtola Laihialla Lappeen kunnan puolella aloitti v. 1934
Kirjasto, jolle Lappeen kunta lahjoitti pesämunaksi Tirilän työväenyhdistyksen kirjakokoelman. toimi ensin kauppalantalossa, mutta sai vuonna 1951 oman arkkitehti Ragnar Ypyän suunnitteleman ihastusta herättäneen oman kirjastotalon. Kirjasto laajensi toimintaansa Kaukaalle ja Mustolaan.
Lappeenrannan-Lauritsalan työväenopisto syntyi Viipurin työväenopiston siirryttyä seudulle v. 1940. Lauritsalassa se toimi jatkokoululla ja työväentalojen tiloissa. pienoiskuva|Lauritsalan terveystalo, sisäänkäyntijulkisivu. Pekka V. Virtanen. Etelä-Karjalan museo Terveydenhuollosta paikkakunnalla oli perinteisesti huolehtinut Kaukaan tehdas, jolla oli oma sairaala lääkäreineen ja hoitajineen sekä synnytyslaitos ja neuvola. Kauppalan terveydenhuolto järjestettiinkin yhteistyössä Kaukaan kanssa. s. 281 Kauppalanlääkärin lisäksi palkattiin koululääkäri ja perustettiin kätilön, sairaanhoitajan ja koulusairaanhoitajan virat. Hammaslääkäri, joka hoiti niin aikuisten kuin koululaisten hampaat, aloitti Luukkaalle perustetussa sairasapukeskuksessa v. 1934. Pitkäaikaisena hammaslääkärinä palveli Kerttu Somer. Ajanmukainen terveystalo, jonne kunnallinen terveydenhuolto siirrettiin, valmistui v. 1953 (arkkitehtitoimisto Martikainen & Ypyä)
Kauppalassa toimi kaksi kunnallista ja kaksi tehtaan ylläpitämää lastentarhaa ja lastenkoti.
Lauritsalan vanhukset hodettiin vuoteen 1947 saakka Lappeen kunnalliskodissa Pelkolassa. kunnes tuli kauppalan oman kunnalliskodin rakentamisen vuoro. Pajarilaan valmistunut aikansa uudenaikaisimpiin kuulunut kunnalliskoti vihittiin käyttöön v. 1948.
Omaa mielisairaalaa ei katsottu tarpeelliseksi, vaan ostettiin sairaspaikkoja Rauhan piirimielisairaalasta Imatralta.
Palotoimi perustui vapaapalokuntiin, joita oli seudun tehdaslaitoksilla ja Tirilässä ja Hakalissa. Ajanmukainen paloasema saatiin v. 1960 kunnostamalla Hakalin kansakoulun tyhjäksi jäänyt rakennus, koulun muutettua koulukeskukseen. Kauppalan kaksi paloautoa saivat sieltä asianmukaiset tallit.
Annika Sörenstam
250px|thumb|Annika Sörenstam [[LPGA Championship -turnauksessa 2008.]]
Lauritsala
Järjestö- ja harrastustoiminta
pienoiskuva|Lauritsalan urheilukenttä talvella, pikaluistelurata ja yleisöä. Virtanen, Pekka V., valokuvaaja. Etelä-Karjalan museo Kauppalassa toimi useita urheilu- ja voimisteluseuroja, joita se yksimielisesti ja runsaskätisesti avusti ja joille se tarjosi harjoittelupaikkoja. s. 333 Kauppalan työllistämistöinä rakennettu urheilukenttä oli käytössä jo kesällä vuonna 1938. s. 317 ja sitä laajennettiin myöhemmin 1950-luvulla. s. 319 Kauppalan tukeman, talkoovoimin rakennetun tekojääradan ansiosta jääkiekkoseura SaiPa pääsi mestaruussarjaan. s. 330
Uintiharrastusta kauppala edisti rakennuttamalla 1940- ja -50 -luvuilla uimalan, kunnostamalla uimarantoja ja järjestämällä uimakouluja. Valitettavasti veden laatu huononi jyrkästi paperiteollisuuden takia ja niistä useimmat jouduttiin sulkemaan.
Annika Sörenstam
Annika Sörenstam (s. 9. lokakuuta 1970 Tukholma) on ruotsalainen ammattilaisgolfaaja. Hän pelasi ammattilaisena vuosina 1992–2008. Häntä pidetään yhtenä maailman menestyksekkäimmistä naisgolfaajista.
Lauritsala
Järjestö- ja harrastustoiminta
Lauritsalan työväennäyttämön toiminta oli vilkasta 1940- ja -50 -luvuilla. Kauppalassa vanhastaan toimineiden työväenyhdistysten ja vapaapalokuntien sottokuntien ja kuorojen ja muun musiikkielämän kokoajaksi ja koordinaattoriksi perustettiin 24 yhdistyksen yhteistyönä musiikkikannatusyhdistys v. 1946. Sen piirissä harjoittelevista ja esiintyvistä soittokunnasta ja kuoroista tuli suosittuja.
Annika Sörenstam
Sörenstam voitti urallaan 72 LPGA-turnausta, joista 10 major-turnauksen voittoa. Hän ansaitsi uransa aikana palkintorahaa yli 22 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Vuonna 2003 Sörenstam valittiin World Golf Hall of Fameen.
Sörenstam lopetti uransa kauden 2008 jälkeen. Vuonna 2021 hän aloitti kansainvälisen golfliiton puheenjohtajana.
Lauritsala
Järjestö- ja harrastustoiminta
Kauppalan perustaminen vilkastutti paikkakunnalla jo pitkään vaikuttaneiden työväenjärjestöjen toimntaai. Naisjaostojen ohjelmassa oli kotitalousneuvonta keskeisellä sijalla. Porvarillisista naisjärjestöistä Lauritsalassa näkyvimpiä olivat Lotta Svärd ja Martat. Sotaa edeltävänä syksynä naisjärjestöjen toiminta tiivistyi yhteisessä kauppalan rahoittamassa ompelupiirissä, joka tuki kertausharjoituksiin osallistuvien miesten perheitä mm. valmistamalla lämpimiä vaatteita. Sodan jälkeen Martat laajensivat toimintaansa ja mm. Mustolassa oli marttakerhon lisäksi kokoontumisia myös ”pikkumartoille” (marttatytöt) Siirtokarjalaisilla oli Karjala-seuran alaosasto Saimaan kanavan karjalaiset ry.
Partiotoiminta virisi seurakunnan pastorin Veli-Valio Kaukovaaran aloitteesta jo välirauhan aikana 1940, kun perustettiin lippukunta Lauritsalan siniveljet. Tyttölippukunta Sinisiskot aloitti toimintansa rauhan solmimista seuraavana vuonna 1946.
Seurakunta
pienoiskuva|Lauritsalan kirkkona toiminut vanha seurakuntatalo. Virtanen, Pekka V., valokuvaaja. Etelä-Karjalan museo Lauritsalan oman seurakunnan perustaminen lykkäytyi kaikkien väestöryhmien kannatuksesta huolimatta vuoteen 1951 lähinnä Lappeen seurakunnasta johtuvista talouteen liittyvistä syistä. Lappeen emoseurakunta perusti teollisuusalueita varten papin viran, jota hoitivat ensin Olavi Tarvainen ja hänen jälkeensä Veli-Valio Kaukovaara, ja rakennutti vuonna 1934 Lauritsalaan seurakuntatalon, joka toimi sittemmin vuosien ajan kirkkona. Uudesta kirkkorakennuksesta järjestettiin jo vuonna 1958 suunnittelukilpailu, jonka voittivat Toivo Korhonen ja Jaakko Laapotti. Taivaan valo -nimisen kirkon rakentaminen kuitenkin siirtyi, ja se valmistui vasta pari vuotta kauppalan lakkauttamisen jälkeen Tulevan kirkon läheisyyteen keskuspuistoon sijoitettiin vuonna 1966 kauppalan taidehankinnoista kohutuin, kuvanveistäjä Kauko Räsäsen veistos Särkynyt enkeli, tunnetummalta nimeltään Reikäenkeli.
Sota-aika v. 1939-1944
Talvisodan aikana kauppalaa ja sen teollisuuslaitoksia pommitettiin satoja kertoja. Kauppalantalo, koulut ja suuri osa muista julkisista rakennuksista otettiin puolustusvoimien käyttöön
Jatkosodan sytyttyä kauppalan väestöstä evakuoitiin noin 2 000 henkeä Mäntyharjulle, Tyrnävälle ja Hauholle Kun kauppala kannaksen suurhyökkäyksen alettua julistettiin sotatoimialueeksi, evakuoitiin myös kauppalan irtain omaisuus Länsi-Suomeen s. 379. Kaukaan tehtaiden arvokkaimmat koneet kuljetettiin niin ikään turvaan Saimaan vesistöä pohjoiseen.
Elin- ja muiden tarvikkeiden puute ja säännöstely jatkui 1950-luvun alkupuolelle saakka, samoin Lauritsalan kansanhuoltolautakunnan toiminta.
Alueliitos ja kauppalan lakkauttaminen
Valtioneuvosto päätti liittää Lauritsalan kauppalan ja Lappeen kunnan Lappeenrannan kaupunkiin vuoden 1967 alusta lähtien. Lauritsala ja Lappee valittivat päätöksestä KHO:een, joka äänestyksen jälkeen hylkäsi valituksen. Lauritsalan 35 vuotta itsenäisenä kauppalana päättyivät pakkoliitokseen.
Boughéra el-Ouafi
Boughéra syntyi vuonna 1898 berberitaustaiseen perheeseen Ranskan Algeriassa. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän liittyi Ranskan armeijaan, jossa eräs upseeri huomasi hänen urheilulliset lahjansa, ja pian hänet lähetettiinkin urheilukilpailuihin. Hyvien otteidensa ansiosta Boughéra pääsi edustamaan Ranskaa 1924 Pariisin olympialaisten maratonille, jolla sijoittui lopputuloksissa seitsemännelle sijalle.
Menestyksensä ansiosta Boughéra pääsi osallistumaan myös neljän vuoden kuluttua Amsterdamissa, Alankomaissa pidettyjen olympialaisten maratonkilpailuun. Toisin kuin aikaisemmin olympialaisten maratoneilla, jotka oli juostu kuumassa, paahtavan helteisessä säässä, oli Amsterdamissa sää hyvin kolea ja tuulinen. Kääntöpaikalla Boughéra oli vasta 15. sijalla, mutta hän otti raivokkaan loppukirin vain viitisen kilometriä ennen maalia ja kukisti Chilen Manuel Plaza Reyesin lopulta 26 sekunnin erolla.
Boughéra ammuttiin kuoliaaksi työpaikallaan kahvilassa vain kolme päivää 61-vuotissyntymäpäivänsä jälkeen vuonna 1959. Yhden lehdistössä kiertäneen version mukaan Kansallisen vapautusrintaman joukot tappoivat Boughéran hänen kieltäydyttyä tukemasta liikettä käynnissä olleen Algerian sodan aikana. Mahdollisesti hän tuli kuitenkin ammutuksi vain vahingossa riidan yhteydessä sivullisena uhrina.
Saint-Denis'ssä sijaitsevalle suurstadionille Stade de Francelle johtava katu Rue Ahmed Boughera el Ouafi on nimetty juoksijan mukaan.
Lumi (täsmennyssivu)
Lumi tarkoittaa seuraavia:
Tiukka
Tiukka (, vuoteen 1919 Kristiinankaupungin maalaiskunta, Kristinestads landskommun) on Pohjanmaalla sijainnut entinen Suomen kunta, joka nykyisin on osa Kristiinankaupunkia. Tiukan naapurikunnat olivat Karijoki, Kristiinankaupunki, Lapväärtti, Närpiö ja Teuva.
Vuoden 1960 väestönlaskennan mukaan 90 prosenttia Tiukan asukkaista puhui äidinkielenään ruotsia.
Tiukan vaakunan suunnitteli Gustaf von Numers ja se vahvistettiin vuonna 1969.