cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vasili A. Arhipov
Arhipovin saavuttamista meriiteistä merkittävimmäksi on jälkimaailma nostanut sen, että hän todennäköisesti esti ydinsodan syttymisen Yhdysvaltoja vastaan. Neuvostoliitto oli poistanut väliaikaisesti käytöstä kaikki ydinreaktorilla varustetut aluksensa K-19:llä sattuneen vakavan onnettomuuden johdosta. Kuuban lähistöllä dieselkäyttöisten alusten päälliköillä oli vapaat valtuudet käyttää ydinaseita, ilman Moskovasta tullutta erillistä suostumusta. Sukellusvene B-59:n kapteeni Vasili G. Savitski oli aikeissa laukaista kT-luokan ydinkärjellä ladatun T-5 torpedon amerikkalaisia sota-aluksia kohti. Protokollan mukaan kuitenkin ydinaseen laukaisu vaati suostumuksen kaikilta sukellusveneen ylimmiltä upseereilta eli kapteenilta, komissaarilta ja mikäli sellainen oli paikalla, kommodorilta ja tuolloin kommodorin arvoinen Arhipov esti (RDS-9 -tyyppisen) ydinaseen laukaisun.
TV-dokumentti on esittänyt Arhipovin hermojen pitäneen erittäin tiukassa tilanteessa ja juuri hänen estäneen ydinaseen käytön kovan paineen alaisuudessa. Tilanteessa Yhdysvaltain laivaston sota-alukset ahdistivat B-59 -nimistä sukellusvenettä Kuuban ohjuskriisin aikana.
Arhipov menehtyi vuonna 1998 munuaissyöpään, mahdollisesti K-19:llä saamiensa säteilyvammojen seurauksena.
Mihail Gorbatšov esitti vuonna 2006, että K-19:n merisotilaille myönnettäisiin jälkikäteen Nobelin rauhanpalkinto, mikä olisi tullut myös Vasili Arhipovin osalle.
Richard Masur
Richard D. Masur (s. 20. marraskuuta 1948) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt uransa aikana yli 80 elokuvassa. Hän toimi Screen Actors Guildin puheenjohtajana kahden kauden ajan 1995–1999. Hänen äitinsä oli high school -opettaja ja isänsä oli farmaseutti.
Alvar Typpö
Alvar Typpö (24. helmikuuta 1932 Rautio – 20. lokakuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen aputyömies ja kuuluisa talkoolainen.
Typön vanhemmat olivat maanviljelijä Einar Vihtori Typpö ja Hilda Maria Koivusipilä. Kuusilapsinen pienviljelijä- ja työläisperhe asui työväentalossa. Typön kolmesta veljestä tuli diplomi-insinööri, pappi ja lääketieteen ja kirurgian tohtori, mutta he pitivät Alvar Typpöä joukon lahjakkaimpana. Aputyöläiseksi itseään kutsunut Typpö työskenteli muun muassa uitto- ja metsätyömiehenä, taksin- ja linja-auton kuljettajana sekä kaupanhoitajana ja itsenäisenä kauppiaana, Ruotsissa hän oli vuoden verran töissä kaivosmiehenä. Suomeen palattuaan Typpö toimi Helsingissä viisi vuotta loka-auton kuljettajana ja viemäreiden puhdistajana, työmiehenä sementtirengastehtaalla ja kolme vuotta HKL:n linja-autonkuljettajana. Rakennustyöt hän joutui jättämään vaikean reuman takia. Talkooaktivistin maineensa Typpö loi ennen muuta Pasilan Rauhanaseman ja Tuusulan Kellokosken ruukin juhlatalon saneerausurakoissa. Kun viimeksi mainittu valmistui Itämerikeskukseksi, Typön oli tarkoitus jäädä sen talonmieheksi, mutta hän menehtyi ennen kuin ehti aloittaa toimessa. Itämerikeskuksen piha-alueella pystytettiin 1996 latvialaisen Vija Mikasen veistämä Alvar Typön patsas.
Richard Codey
thumb|Richard Codey. Richard James "Dick" Codey (27. marraskuuta 1946) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko, joka toimi New Jerseyn osavaltion kuvernöörinä vuosina 2004–2006.
Ampiaiset
Ampiaiset (Vespidae) on myrkkypistiäisiin (Aculeata) kuuluva pistiäisheimo. Ampiaisia on maailmanlaajuisesti yli 5 000 lajia, jotka jaetaan kahdeksaan alaheimoon. Suomessa lajeja on 43 jaettuna kahteen alaheimoon: aitososiaalisiin yhteiskunta-ampiaisiin (Vespinae) sekä yksin eläviin erakkoampiaisiin (Eumeninae). Puhekielessä ampiaisilla tarkoitetaan yleensä yksinomaan yhteiskunta-ampiaisia, sillä erakkoampiaiset eivät muodosta yhteiskuntia ja jäävät siksi huomaamatta. Maa-ampiainen on huomattavasti epämääräisempi käsite, jolla tarkoitettaneen yleensä maassa pesiviä yhteiskunta-ampiaisia.
Richard Codey
Codey on istunut New Jerseyn osavaltion senaatissa vuodesta 1981 ja toiminut senaatin presidenttinä vuodesta 2002. Hän toimi virkaatekevänä kuvernöörinä 12. tammikuuta – 15. tammikuuta 2002 Christine Todd Whitmanin erottua. Hänestä tuli uudestaan virkaatekevä kuvernööri 15. marraskuuta 2004 Jim McGreeveyn erottua.
Ampiaiset
Ampiaisnaarailla on myrkkypistin, mutta toisin kuin tarhamehiläiset, ne eivät kuole pistäessään. Yhteiskunta-ampiaiset ja erakkoampiaiset eroavat elintavoiltaan toisistaan huomattavasti, mutta molempien toukat käyttävät ravintonaan aikuisten niille saalistamia hyönteisiä ja muuta proteiinipitoista ravintoa, kun taas aikuiset elävät pääasiassa kukkien medellä.
Yhteiskunta-ampiaisten runsaus vaihtelee merkittävästi vuodesta toiseen, ja ampiaiset ovat runsaampia parillisina vuosina monilla alueilla Euroopassa. Käynnissä oleva ilmastonmuutos muuttaa paitsi ampiaislajien levinneisyyttä, myös niiden fenologiaa eli pesinnän ajoitusta: monet lajit lentävät aikaisemmin keväällä ja pesät kasvavat nopeammin ja suuremmiksi. Tämä lisää ampiaisten ja ihmisten kohtaamisia, mikä näkyi muun muassa vuonna 2018 runsaana uutisointina mediassa (esim. ).
Suomessa tavatut ampiaislajit
Suomessa yleisin pihoilla ja puutarhoissa tavattava ampiaislaji on piha-ampiainen (Vespula vulgaris) . Ahvenanmaalla pitkään esiintynyt saksanampiainen (Vespula germanica, kansankielellä myös tappaja-ampiainen) pesi tiettävästi ensimmäisen kerran manner-Suomessa 2006, ja on nykyään Etelä-Suomen taajamissa monin paikoin yleisin ampiaislaji. Ilmastonmuutoksen myötä lajin levinneisyys on laajenemassa pohjoiseen, ja kesällä 2019 saksanampiainen tavattiin ensimmäisen kerran Keski-Suomessa. Myös aikanaan sukupuuttoon Suomesta hävinnyt herhiläinen (Vespa crabro) on palannut.
Yhteiskunta-ampiaiset (Vespinae):
Paperiampiaiset (Polistinae):
Erakkoampiaiset (Eumeninae):
Maggie Siff
pienoiskuva|upright|alt=Maggie Siff elokuvan Push ensi-illassa|Siff elokuvan Push ensi-illassa vuonna 2009. Maggie Siff (s. 21. kesäkuuta 1974 Bronx, New York, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten rooleistaan televisiosarjoissa Mad Men, Sons of Anarchy ja Billions. Siff on näytellyt myös elokuvissa Push ja Leaves of Grass sekä yhdysvaltalaisessa Life on Mars -televisiosarjassa.
Yksityiselämä
Siffillä on isänsä puolelta venäjänjuutalaiset sukujuuret ja hän on kertonut identifioivansa itsensä juutalaiseksi. Hän varttui Bronxissa New Yorkissa, ja opiskeli Bryn Mawr Collegessa sekä Tisch School of the Arts -koulussa.
Siff on ollut naimisissa Paul Ratliffin kanssa vuodesta 2012 ja parilla on vuonna 2014 syntynyt lapsi.
A Town Called Paradise
A Town Called Paradise on Tiëston viides studioalbumi ja sen ilmestymispäivä oli 13. kesäkuuta 2014. Singleinä albumilta on julkaistu Red Lights ja Wasted. Suomessa A Town Called Paradise ylsi Suomen virallisen listan sijalle 34. Suomen singlelistalla Red Lights oli sijalla 11 ja Wasted myös sijalla 11.
Henanin museo
Henanin museo on Zhengzhoun kaupungissa Kiinassa sijaitseva taide- ja historiamuseo. Museo perustettiin alun perin vuonna 1927 ja nykyinen museo avattiin vuonna 1997. Museossa on yli 130 000 esinettä. Henanin museo on Kiinan vanhin museo.
Ekiden
pienoiskuva|Ekidenin seitsemäs osuus Japanissa. Ekiden, useammin kutsuttu maratonviestiksi, on urheilulaji, jossa viisi- tai kuusihenkiset joukkueet juoksevat kukin amatöörikilpailuissa 20–30 kilometriä tai suuremmissa kisoissa täyden maratonin. Suosituin laji on Japanissa, mutta kisoja järjestetään myös Pohjois-Amerikassa ja muualla Aasiassa. Lisäksi laji tunnetaan myös Euroopassa.
Ensimmäinen ekiden juostiin vuonna 1917, jolloin juostiin Kiotosta Tokioon. Kilpailu järjestettiin Japanin pääkaupungin vaihdon vuosipäivänä, ja kilpailu kesti yli kolme päivää.
Zsigmond Nagy
Zsigmond Nagy (27. heinäkuuta 1937 Csengőd, Unkari – 1. maaliskuuta 2010 Budapest, Unkari ) oli unkarilainen kuulantyöntäjä.
Nagy sijoittui Belgradin EM-kilpailuissa 1962 kuulantyönnössä viidenneksi tuloksella 17,97 m. Kaksi vuotta myöhemmin Tokion olympialaisissa hän sijoittui viidenneksi tuloksella 18,88 m. Hänen edellään oli kolme yhdysvaltalaista sekä maanmies Vilmos Varjú.
Denys Kostjuk
Denys Kostjuk (s. 13. maaliskuuta 1982 Pervomaisk) on ukrainalainen maantiepyöräilijä. Hän ajaa Kolss-BDC Teamissa.
Kostjuk on ajanut ammattilaisena vuodesta 2004 lähtien ja muun muassa voittanut maansa mestaruuden 2007 ja 2013 sekä Donetskin GP-kilpailun vuosina 2007 ja 2008. Hän kilpaili Pekingin olympialaisissa 2008, joissa hän oli aika-ajon 36. ja sijoittui maantieajossa 76:nneksi. Vuonna 2011 Kostjuk oli Ranskan ympäriajon 153. ja sijoittui MM-kisojen 23:nneksi maantieajossa. Hän voitti Race Horizon Parkin ensimmäisen kilpailun 2013 ja kolmannen kisan 2014.
Kostjuk on naimisissa kolmiloikan maailmanmestari Olha Saladuh’an kanssa
Klínovec
Klínovec on 1 244 metriä korkea Erzgebirgen vuoriston  korkein huippu. Se sijaitsee Tšekissä lähellä Saksan rajaa. Vuori on Karlovy Varyn läänin korkein kohta. Boží Darin (Gottesgab) kylä ja Jáchymovin (St. Joachimsthal) kaupunki sijaitsevat  Klínovecin lähellä. Vuoren huipulla on entinen turistihotelli ja lähetinmasto.
Antti Kesti
Antti Kesti oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat seppä Matti Kesti ja Anna Karoliina Tervo. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Olga Johanna Elisabeth Nurron kanssa.
Hr. Ms. Vos (F820)
Hr. Ms. Vos (runkonumero F819) oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Roofdier-luokan fregatti.
Antti Kesti
Opinnot
Kesti kävi kaksi luokkaa kansakoulua ja Jalkaväen kanta-aliupseerikoulun vuonna 1927.
Jääkärikausi
Kesti työskenteli metsätyömiehenä Pyhännällä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 22. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Pataljoonan rintamalta paluun jälkeen Kesti siirrettiin 3. huhtikuuta 1917 pataljoonan 1. konekiväärikomppaniaan.
Hr. Ms. Vos (F820)
Valmistus
Alus tilattiin Bostonista General Shipbuilding & Engineering Worksiltä, missä köli laskettiin 3. elokuuta 1952. Se laskettiin vesille 1. toukokuuta 1954 ja valmistui 2. joulukuuta.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta ja romutettiin 1988.
Antti Kesti
Suomen sisällissota
Kesti saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 2. krenatöörirykmentin Savo pataljoonan 2. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Vilppulassa, Lylyssä, Korkeakoskella, Moisiossa, Tampereella ja Vesilahdella sekä rykmentin etenemiseen Valkeakosken, Hauhon, Tuuloksen ja Lammin kautta Koskelle.
Sisällissodan jälkeinen aika
Kesti palveli sisällissodan jälkeen 2. krenatöörikymentistä muodostetussa Viipurin vartiopataljoonassa ja hetken Terijoen rajavartiopataljoonassa. Hän erosi armeijan palveluksesta vuoden 1918 lopulla ja liittyi vuoden vaihteessa Suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja hänet sijoitettiin harjoituspäälliköksi Kokemäen suojeluskuntaa. missä hän toimi huhtikuulle 1919 asti. Eronsa jälkeen hän suuntasi kulkunsa Viron vapaussotaan, missä hänet sijoitettiin panssarijunadivisioonan suomalaiseen pataljoonaan ja otti osaa taisteluihin Mustjoella, Mentzenissä (Möniste) ja Rosenhofissa (Vana Roosa). Viron vapaussodasta palattuaan hän astui armeijan palvelukseen 1. lokakuuta 1919 ja hänet sijoitettiin rehumestariksi Keski-Suomen rykmentin II pataljoonaan ja palveli pataljoonaa 30. huhtikuuta 1924 saakka. Seuraavaksi hänet siirrettiin 1. joulukuuta 1926 kuormastovääpeliksi Karjalan kaartin rykmentin I pataljoonaan ja palveli pataljoonassa 1. toukokuuta 1928 saakka, jolloin hän erosi armeijasta ja siirtyi poliisikonstaapeliksi Kotkan poliisilaitokselle 31. maaliskuuta 1929, missä hän palveli 5. tammikuuta 1930 saakka. Poliisilaitokselta hän erosi ja työskenteli myöhemmin sahatyömiehenä Kotkassa aina vuoteen 1939 saakka.
Talvi- ja jatkosta
Kesti osallistui talvisotaan rehumestarina ja kuormastoupseerina 3. divisioonassa. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin Tampereen Hevosvarikolle ja edelleen joukkueenjohtajaksi Aunuksen Heimosoturipataljoonaan, missä joukossa hän osallistui taisteluihin Pieningässä ja Klimetskin saaressa ja vuonna Rukajärven suunnalla. Vuonna 1944 hän joutui sotasairaalaan, mistä päästyään hänet siirrettiin Henkilötäydennyskeskus 12:sta 3. komppaniaan. Sotien jälkeen hän siirtyi Oy Serlachius Ab:n Takon palvelukseen. Hänet haudattiin Tampereelle.
Lähilehti
Lähilehti on Hartolan ja Sysmän kuntien alueella julkaistava tabloid-kokoinen sanomalehti, joka on ilmestynyt vuodesta 1969 lähtien. Lehden toimituspaikkana on Sysmä, ja toimitus sijaitsee osoitteessa Sysmäntie 16. Vuodesta 1992 Lähilehden julkaisija ja omistaja on ollut Sysmän Sanomat Oy, jonka toimitusjohtaja on lehden päätoimittaja Marttiina Lallukka. Aiemmin ilmaisjakeluna jaettu Lähilehti muuttui tilattavaksi lehdeksi vuonna 2016.
Lehden kokonaislevikki jakelualueellaan Sysmässä ja Hartolassa on yhteensä noin 3000 kappaletta. Lähilehti ilmestyy kerran viikossa, keskiviikkoisin.
A Portuguesa
A Portuguesa on Portugalin kansallislaulu. Sen sanoitukset kirjoitti Henrique Lopes de Mendonça ja musiikin sävelsi Alfredo Keil vuonna 1890. Kappale valittiin Portugalin kansallislauluksi kuitenkin vasta vuonna 1911.
Minquiers ja Ecréhous
Minquiers ja Ecréhous ovat kaksi Jerseyyn kuuluvaa saariryhmää Englannin kanaalissa. Saaret ovat pääosin asumattomia tai niillä on vain joitakin kalastajamökkejä. Iso-Britannia ja Ranska kiistelivät saarien omistuksesta vuoteen 1953 asti jolloin Kansainvälinen tuomioistuin vahvisti niiden kuulumisen Britannian kruunulle. Myöhemmin kiista on herännyt uudestaan henkiin.
Les Minquiers -saaret sijaitsevat 14 kilometriä etelään Jerseystä ja niillä sijaitsee Britteinsaarten eteläisin kohta. Ryhmän suurimpia saaria ovat Maîtresse Île ja Les Maisons. Muita saaria ovat muun muassa Le Niêsant, Les Faucheurs ja La Haute Grune.
Les Écréhous -saaret sijaitsevat 9 kilometriä koilliseen Jerseystä (13 kilometriä Ranskasta). Ryhmän suurimmat saaret ovat Maîtr'Île, La Marmotchiéthe (La Marmotière) ja Lé Bliantch'Île (La Blanche Île). Muita saaria ovat muun muassa Les D'mies, La Grand' Naithe, L'Êtchièrviéthe, Lé Fou ja La Froutchie.
Nukus
Nukus on Karakalpakian autonomisen tasavallan pääkaupunki Uzbekistanin länsiosassa Keski-Aasiassa. Se sijaitsee Karakalpakian eteläosassa Turkmenistanin rajan tuntumassa Amudarja-joen varrella Kyzyl Kumin aavikon länsipuolella Harezmin keitaalla. Kaupungista on matkaa Uzbekistanin pääkaupunkiin Taškentiin 1 255 km. Nukusin asukasluku on 194 700 (1997).
Nukus on Karakalpakian liikenteellinen keskus. Siellä on lentokenttä ja linja-autoasema sekä rautatieyhteys Uzbekistanin pääkaupunkiin Taškentiin ja Kazakstanin puolelle Almatyyn. Kaupungissa on kevyttä teollisuutta muun muassa elintarviketeollisuutta.
Kaupungin nähtävyyksistä mainittakoon Igor Savitskyn galleria, jossa on hieno taidekokoelma, jossa on Stalinin kaupunkiin 1920- ja 1930-luvuilla karkottamien taiteilijoiden töitä. Kaupungissa on myös Berdašin kunniaksi pystytetty patsas. Hän oli 1800-luvun suurin karakalpakialainen runoilija ja valtiomies.
Venäläiset perustivat Nukusin 1827, mutta kaupunki alkoi kehittyä ja kasvaa vasta 1930-luvulla. Karakalpakian pääkaupunki siitä tuli 1925.
Hyvää iltaa, sota
Hyvää iltaa, sota on suomalainen televisionäytelmä vuodelta 1966. Sen on Aristofaneen Lysistrate-näytelmän pohjalta muokannut ja ohjannut Jarmo Nieminen. Näytelmä ensiesitettiin Yle TV2 -verkossa 19. huhtikuuta 1966.
Lesozavodski
Lesozavodski on taajama Murmanskin alueen Kantalahden piirin Zelenoborskin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Vienanmeren Kantalahden Olenisaarella 29 kilometriä Zelenoborskista kaakkoon. Taajamassa on 631 asukasta (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa 1800-luvun lopulla perustetun Koudan sahan työläisasutuksesta. Sahalaitos oli aikoinaan Pohjois-Venäjän suurin. Se toimi 1990-luvulle saakka, jolloin tuotanto lakkasi talousvaikeuksien takia. Yritykset aloittaa sahan toiminta uudelleen epäonnistuivat, ja se paloi vuonna 2003. Vuoteen 1995 saakka Lesozavodskilla oli kaupunkimaisen taajaman status. Nykyään siellä ei ole teollista toimintaa.
Lord Est
Lord Est eli Tuomo Hiironmäki on Lempäälästä kotoisin oleva laulaja ja lauluntekijä. Lord Estin musiikki on saanut vaikutteita pääosin karibialaisesta dancehallista, reggaestä ja socasta. Lord Estin tunnetuimpia kappaleita ovat Reggaerekka, Hellä ori ja Petri Nygårdin Selvä päivä. Yhteisbiisejä Lord Est on tehnyt myös mm. Mariskan, Cheekin, Robin Packalenin, Mikael Gabrielin, Spektin, MEGA-Ertsin, Raappanan ja Meiju Suvaksen kanssa.
Viimeisin single Hän on män julkaistiin 24.3.2023.
Tausta
Hiironmäki alkoi opiskella rumpujensoittoa 10-vuotiaana. Ensimmäiset keikkansa hän soitti kolme vuotta myöhemmin rumpalina isänsä iskelmäorkesterissa. Hiironmäen innostus rap- ja dancehall-musiikkia kohtaan alkoi 90-luvun alussa ''Yo! MTV Raps -ohjelman ja Tero "Daddy T-Roy" Kasken Ylen Radiomafialla isännöimän Roots & Culture'' -ohjelman ansiosta.
Vuonna 1992 Hiironmäki perusti Ghetto Blasta -nimisen rap/reggae-ryhmän yhdessä Zamin (Sami Kouva) ja Big Jayn (Jarno Rouhiainen) kanssa. Ghetto Blasta julkaisi englanninkielistä musiikkia c-kaseteilla ja keikkaili Tampereen seudulla. Hiironmäen graffititagi oli tuolloin Est, josta tuli myös artistinimi miehen myöhemmälle musiikkiuralle. Ghetto Blastan toiminta loppui Hiironmäen armeija-aikana 90-luvun puolivälissä.
Vuonna 1998 Hiironmäki muutti Englantiin, jossa hänen kiinnostuksensa reggae- ja dancehall-musiikkia sekä karibialaista kulttuuria kohtaan syveni entisestään. Englannissa asuessaan hän alkoi kirjoittaa biisejä suomeksi. Muutettuaan takaisin Suomeen vuonna 2000 Hiironmäki alkoi tehdä musiikkia Lord Est -nimellä yhdessä Taneli-veljensä eli Uncle Tanin kanssa.
2001–2008
Lord Est esiintyi radiossa ensi kertaa, kun Radiomafian Upteekki-ohjelma soitti hänen ensimmäistä singleään ”Viskit ja rommit”. Ensimmäisen albumin Aatelinen tuotti Lex Luthor, ja se äänitettiin Cosmic Studiolla, Tampereella. Lord Est teki yhteistyötä muun muassa Rockin da Northin kanssa sekä toimi vuosina 2002–2005 mikkimiehenä tamperelaisessa soundsystem-kollektiivissa nimeltä Oakleaf Soundsystem tehden ryhmän kanssa soundsystem-keikkoja. Keväällä 2005 ilmestyi Lord Estin toinen albumi Päivät töissä, jolta julkaistiin kaksi singleä. Kolmas albumi Tulin teitä muistuttaan ilmestyi tammikuussa 2008. Se nousi Suomen virallisen albumilistan 35. sijalle. Albumilta julkaistiin singleinä kappaleet ”Sun vieres on lämmin” ja ”Sä teet”. Viimeksi mainitusta julkaistiin Jaakko Mannisen ohjaama, Nokian kumisaapastehtaalla kuvattu musiikkivideo.
2009
Kesäkuussa 2009 Lord Est julkaisi kolme aikaisempaa levyä sisältävän Trilogy-kokoelma-albumin. Saman vuoden syyskuussa julkaistiin Lord Estin neljäs studioalbumi Se on päätetty. Albumin ensimmäinen single ”Nyt saa juhlia taas” oli ensisoitossa Yle X:llä vappuaattona 2009. Toisella singlellä, ”Tänään räjähtää” vieraili diplomitanssinopettaja Åke Blomqvist. Kolmas single ”Keho on mun temppeli” julkaistiin myös videona.
2011
Lord Estin viides studioalbumi Sonmoro Senjoro julkaistiin 23. marraskuuta 2011, ja se nousi Suomen virallisen albumilistan 33. sijalle. Albumin tuotannosta vastasi pääosin MMEN. Albumin esikoissingle ”Reggaerekka” ilmestyi 30. toukokuuta 2011. Kappaleella vierailee rap-artisti Petri Nygård. ”Reggaerekka” nousi parhaimmillaan Suomen virallisen listan kärkeen. Singleä on myyty 6370 kappaletta, mikä oikeuttaa kultalevyyn. Toinen single albumilta oli ”Juoksen vapaana kaupunkiin”, joka ilmestyi digisinglenä 3. lokakuuta 2011.
2012–2014
Lord Est oli mukana Pepsin mainoskampanjassa keväällä ja kesällä 2012, kampanjaan liittyvä single ”Pelaat ja juhlit” julkaistiin 2. huhtikuuta 2012. Kampanjan aikana Lord Est näkyi katumainoksissa, Pepsi-pulloissa ja TV-mainoksissa. Pulloihin ja mainoksiin oli lisätty Augmented Reality -tekniikalla linkkejä videoihin, joissa Lord Est esiintyy. ”Pelaat ja juhlit” -kappale julkaistiin myöhemmin myös Lord Est -kokoelmalla Lestin ruudeimmat, joka sisältää kaikki Lord Estin suurimmat hitit. Alkuvuodesta 2013 Lord Est aloitti yhteistyön suomalaisen tuottajan MGI:n kanssa.
Vuosina 2011 ja 2012 Lord Est matkusteli Länsi-Afrikassa ja innostui paikallisesta musiikkikulttuurista ja kappaleiden toiveikkuudesta. Matkat johtivat kesäfiiliiksiä henkivän ”Jotain mukavaa” -kappaleen julkaisemiseen kesäkuussa 2013. Suomen ensimmäinen Afrobeat-kappale on kerännyt tähän mennessä 600 000 YouTube-katselua.
Tammikuussa 2014 Lord Est julkaisi yhdessä Spektin kanssa singlen ”Hanat auki”. Tipattoman tammikuun loppumista juhlistava video kuvattiin 30 asteen pakkasessa Arctic SnowHotel -lumihotellissa Rovaniemellä.
2015
Lord Estin kuudes albumi Ilo-olo ilmestyi 5. kesäkuuta 2015. Uusien kappaleiden lisäksi albumi sisältää myös singlet ”Hanat auki” (mukana Spekti), ”Jotain mukavaa”, ”Anna illan jatkuu” ja ”Kun sä astut huoneeseen (Richter)”. Levyn on tuottanut MGI (Henri Lanz). Albumilla kuullaan myös Lord Estin veljen Uncle Tanin sävellyksiä.
2016
Single ”Ralleissa” (mukana Peris) julkaistiin 10. maaliskuuta 2016. Periksen osalta kappale on ensilevytys. Vauhdikkaalla videolla unelmoidaan rallilegenda Markku Alénin tyyliin ajamisesta. Kappaleen kertosäe ”mä pumppaan niin ku Markku Alén” viittaa 1980-luvun puoliväliin, B-ryhmän rallitykkien aikaan, jolloin autoja ohjattiin paljolti kaasua pumppaamalla.
Karakalpakia
Karakalpakia (karakalpakiksi Qaraqalpaqstan, uzbekiksi Qoraqalpog'iston) on autonominen tasavalta Araljärven eteläpuolella Uzbekistanin länsiosassa Keski-Aasiassa. Karakalpakia rajoittuu etelässä Turkmenistaniin, lännessä ja pohjoisessa Kazakstaniin.
Maantiede
Karakalpakia on pääasiassa aavikkoa. Alueen pohjoisosassa sijaitsee Araljärven eteläpää. Suurin joki on Amudarja, joka virtaa alueen itäosan halki ja laskee Araljärveen.
Väestö
Karakalpakian asukasluku vuonna 2009 oli noin 1,6 miljoonaa. Vuoden 1979 väestönlaskennan mukaan alueen väestöstä oli karakalpakkeja 31 %, uzbekkeja 31 %, kazakkeja 27 %, turkemeeneja 5 %, venäläisiä 2 % ja muita 4 %.
Nukusissa on 194 100 asukasta (1997). Muista kaupungeista mainittakoon entinen Araljärven satamakaupunki Mojnaq, joka sijaitsee Araljärven kutistumisen vuoksi sisämaassa sekä Altynkul’ ja Šimbaj.
Talous
Amurdarjan laaksossa viljellään kastelun avulla puuvillaa, riisiä ja sinimailasta. Lisäksi harjoitetaan karakullampaiden kasvatusta.
Historia
Karakalpakian alue on historian aikana kuulunut moniin valtioihin. Ensimmäiset tunnetut asukkaat ovat olleet hurreja, jotka ovat asuneet alueella ainakin 1 300 vuotta ennen ajanlaskun alkua. Sittemmin alue tuli kuulumaan iraanilaisten heimojen hallitsemaan Chorasmian valtioon, joka käsitti laajan alueen Keski-Aasiasta. Makedonian hallitsija Aleksanteri Suuri valloitti alueen 300-luvulla ennen ajanlaskun alkua.
Alue tuli kuulumaan 400-luvulla jälleen Chorasmiaan ja arabit valloittivat alueen 700-luvulla. Tällöin väestöä alettiin myös käännyttää islamiin. Mongolit valloittivat alueen 1200-luvulla ja uudelleen 1300-luvulla. Alue tuli kuulumaan 1500-luvulta lähtien Hivan kaanikuntaan, josta tuli Venäjän keisarikunnan vasallivaltio 1873 solmitun rauhansopimuksen nojalla.
Venäjän sisällissodan aikana keskiaasialaiset nousivat kapinaan venäläisiä vastaan. Neuvosto-Venäjä kuitenkin murskasi kapinat ja muodosti Hivasta nimellisesti itsenäisen Horezmin kansantasavallan. Karakalpakian autonominen alue perustettiin 19. helmikuuta 1925, jolloin karakalpakkien asuttama alue erotettiin Turkestanin autonomisesta sosialistisesta neuvostotasavallasta ja Horezmin kansantasavallasta. Aluksi se kuului Kazakkien autonomiseen sosialistiseen neuvostotasavaltaan.
Karakalpakkien autonomisesta alueesta tuli Karakalpakkien autonominen sosialistinen neuvostotasavalta 20. maaliskuuta 1932 ja se siirrettiin kuulumaan Uzbekistanin sosialistisen neuvostotasavallan alaisuuteen 5. joulukuuta 1936. Neuvostoliiton hajotessa Uzbekistan julistautui itsenäiseksi 1991 ja Karakalpakian ASNT muutettiin autonomiseksi tasavallaksi.
Ralph Vaughan Williams
Ralph Vaughan Williams OM ([ˌreɪf ˌvɔːn ˈwɪljəmz]; 12. lokakuuta 1872 Down Ampney, Gloucestershire – 26. elokuuta 1958 Lontoo) oli brittiläinen säveltäjä.
Elämä
Ralph Vaughan Williams syntyi Down Ampneyn kylässä Gloucestershiressä vuonna 1872. Hän opiskeli Cambridgen yliopistossa historiaa ja musiikkia. Hänen ensimmäinen julkaistu sävellyksensä oli laulu ”Linden Lea”, joka julkaistiin säveltäjän ollessa 30-vuotias. Vuodesta 1904 lähtien Vaughan Williams keräsi useita englantilaisia kansanlauluja. Vaughan Williams sävelsi vuosina 1910–1957 yhdeksän sinfoniaa. Hän sävelsi vielä 1950-luvulla lajissaan harvinaisen tuubakonserton f-molli, joka on tuubakirjallisuuden klassikoita. Säveltäjä oli viimeisinä vuosinaan kuuro. Hän kuoli äkillisesti vuonna 1958 Lontoossa.
Vaughan Williams oli vuodesta 1953 naimisissa Ursula Vaughan Williamsin (1911–2007) kanssa, joka miehensä kuoleman jälkeen julkaisi tämän elämäkerran.
Haruna Matsuo
thumb|right|Haruna Matsuo Haruna Matsuo (s. 1925 - 14. syyskuuta 2002) oli Japanissa sijaitsevan harjoitussalin (Musashi Dōjō) iaidon pääopettaja ja harjoitussalin johtaja. Kyseinen dōjō on nimetty keskiaikaisen japanilaisen miekkapyhimyksen Miyamoto Musashin mukaan. Haruna Matsuo on kilpaillut vuodesta 1978 yli 250 japanilaisessa (kansallisessa tai piirikunnallisessa) iaidokilpailussa, joista hän voitti yli kaksisataa kilpailua ja sijoittui mitaleille yli 35 kertaa. Fighting Spirit-palkinnon hän voitti 60 kertaa.
Haruna Matsuon kilpailu-uran tekee poikkeukselliseksi se, että hän aloitti iaidon harjoittelun vasta vuonna 1972 jolloin hän oli jo 46-vuotias. Siitä huolimatta hän saavutti iaidossa 8. danin (hachidan) arvon ja mestariopettaja eli hanshin arvon Musō Jikiden Eishin-ryū iaidossa. Haruna Matsuo opetti usein iaidoa Euroopassa.
Le Mansin 24 tunnin ajo 2012
Le Mansin 24 tunnin ajo 2012 oli FIA WEC -sarjan kauden kolmas osakilpailu joka ajettiin 16.–17. kesäkuuta Circuit de la Sarthen radalla Le Mansissa Ranskassa. Kilpailun voittivat Nr. 1 Audin kuljettajat André Lotterer, Marcel Fässler ja Benoît Tréluyer.
Tulokset
Tulokset:
Seppälä (Laitila)
Seppälä on 136 asukkaan kylä läntisessä Laitilassa noin 10 kilometrin päässä Laitilan keskustasta. Seppälän naapurikyliä ovat muun muassa Untamala idässä ja Kouma etelässä. Kylän nimi tulee Kalevalan henkilöstä Seppä Ilmarisesta. Seppälä on asutettu 550–800-luvulla, ja se on yksi Laitilan vanhimmista kylistä. Kylän alueelta on löydetty useita muinaisjäännöksiä. Kylässä on historiallisia röykkiöhautoja sekä Viinikkalan eli Lainion linnavuori, joka on aikoinaan toiminut alueen asukkaiden turvapaikkana vihollisilta. Seppälässä oli ennen oma kyläkoulu ja kaksi kauppaa, mutta ne on lakkautettu viime vuosikymmeninä. Kultaseppä ja teollisuusneuvos Kustaa Hiekka oli kotoisin Seppälästä.
Syyskuun 30. päivän liike
'''Syyskuun 30. päivän liike' (, G30S, myös Gerakan September Tigapuluh eli Gestapu'') oli sotilasryhmä, joka salamurhasi Indonesiassa 30. syyskuuta ja 1. lokakuuta 1965 välisenä yönä kuusi korkea-arvoista armeijan kenraalia tarkoituksenaan aloittaa vallankaappaus. Kaappaus kuitenkin epäonnistui, mutta tapahtumat johtivat siihen, että armeija otti Indonesiassa vallan ja syrjäytti presidentti Sukarnon. Ei ole selvää mikä taho oli syyskuun 30. päivän liikkeen taustalla. Tapahtumien seurauksena kenraali Suharto nousi Indonesian presidentiksi maaliskuussa 1967.
Vallankaappaus
Indonesiassa kiersi huhuja syyskuussa 1965, että joko kommunistit tai presidentti Sukarnoa vastustaneet oikeistolaiset upseerit suunnittelivat vallankaappausta. Itseään ”syyskuun 30. päivän liikkeeksi” kutsunut sotilasryhmä kokoontui pääkaupungissa Jakartassa 30. syyskuuta tarkoituksenaan siepata ja surmata seuraavan aamuyön aikana seitsemän merkittävää kenraalia. Suunnitelluista kohteista ryhmä sai surmattua kuusi, mutta seitsemäs eli kenraali Abdul Haris Nasution pääsi pakoon. Seuraavana aamuna liike ilmoitti kaapanneensa ennalta ehkäisevästi vallan estääkseen salaliitossa olleiden kenraalien suunnitteleman kaappauksen presidenttiä vastaan. Liikkeen johdossa esiintyi everstiluutnantti Untung Syamsuri. Vielä saman päivän aikana armeijan strategisten reservijoukkojen komentaja kenraali Suharto otti kuitenkin aloitteen itselleen ja kukisti kaappaushankkeen.
Seuraukset
On esitetty erilaisia näkemyksiä siitä, mikä taho oli ”syyskuun 30. päivän liikkeen” taustalla. Vahvan aseman presidentti Sukarnon valtakaudella saavuttanut Indonesian kommunistinen puolue (PKI) väitti kyseessä olleen armeijan sisäinen valtataistelu, kun taas asevoimien johto väitti sitä PKI:n vallankaappausyritykseksi. Tähän väitteeseen nojaten armeija käynnisti kommunisteihin kohdistuneet valtaisat puhdistukset, joissa surmattiin seuraavien kuukausien aikana eri arvioiden mukaan 80 000 – 1 000 000 ihmistä. Kommunisteihin ja kommunisteiksi epäiltyihin kohdistunut poliittinen vaino jatkui sen jälkeen vielä vuosien ajan. Voimakkaan PKI:n tuhoaminen horjutti presidentti Sukarnon luomaa valtatasapainoa ja jätti heikon presidentin sotavoimien armoille. Maaliskuussa 1966 armeija pakotti Sukarnon antamaan pääesikunnan päälliköksi kohonneelle Suhartolle poikkeusvaltuudet, joiden nojalla tämä lakkautti PKI:n kokonaan. Suharto kasasi vähitellen kaiken vallan itselleen, ja Indonesian parlamentti nimitti hänet maaliskuussa 1967 virkaatekeväksi ja vuotta myöhemmin varsinaiseksi presidentiksi.
Kuka oli kaappauksen takana?
Suharton valtakaudella PKI:n syyllisyys vuoden 1965 vallankaappausyritykseen liitettiin osaksi Indonesian virallista historiankirjoitusta. Tämän selityksen mukaan hankkeen takana olivat PKI ja sen kanssa liittoutuneet armeijan vasemmistolaiset upseerit, joita Kiina ja Indonesian kiinalaisvähemmistöön kuuluneet tukivat. Tätä selitystä on kuitenkin epäilty. Länsimaisten tutkijoiden keskuudessa enemmän kannatusta on saanut teoria, jonka mukaan oikeistolaiset kenraalit olisivat todella suunnitelleet Sukarnon syrjäyttämistä (mahdollisesti CIA:n tuella), koska he eivät hyväksyneet Sukarnon yhteistyötä sisäpolitiikassa kommunistien ja ulkopolitiikassa sosialististen maiden kanssa. Tämän teorian mukaan ”syyskuun 30. päivän liike” olisi ollut Sukarnolle lojaalien vasemmistolaisten upseerien yritys kaavaillun sotilasvallankaappauksen estämiseksi. Jotkut ovat lisäksi arvelleet ”syyskuun 30. päivän liikkeen” olleen alusta alkaen vastapuolen soluttama, koska se epäonnistui niin surkeasti. Muun muassa politiikantutkija Benedict Anderson on väittänyt, että Suharto tiesi ”syyskuun 30. päivän liikkeen” kaappaushankkeesta etukäteen ja käytti sitä hyväkseen tuhotakseen kilpailijansa armeijan johdossa sekä päästäkseen valtaan.
Born This Way Ball
Born This Way Ball oli Lady Gagan kolmas konserttikiertue. Kiertue alkoi 27. huhtikuuta 2012 Etelä-Koreasta ja päättyi ennenaikaisesti helmikuussa 2013 Lady Gagan lonkkavamman vuoksi. Lady Gaga esiintyi Suomessa 27. ja 28. elokuuta 2012 Hartwall Areenalla.
Tausta ja kehitys
thumb|left|200px|Born This Way Ball -esiintymislava. "Judasin" julkaisun aikaan Lady Gaga vahvisti haastattelussa, että hän aloittaa kiertueensa vuonna 2012. Kiertue tulisi käymään ensimmäistä kertaa Latinalaisen Amerikan maissa, kuten Brasiliassa ja Meksikossa. Born This Wayn päätuottaja Fernando Garibay totesi, että jokaisella kappaleella on oma Born This Wayn teemaan sopiva tarinansa. Garibayn mukaan edelliseen kiertueeseen, The Monster Ball Touriin verrattuna Born This Way Ball olisi liioitellumpi.
Kiertueen mainosjuliste julkaistiin 7. helmikuuta 2012. Julisteessa Gagan kasvot leijuvat tummien pilvien yllä, katsoen alas taivaalta. Juliste on neonvihreää ja neonpinkkiä lukuun ottamatta mustavalkoinen. Gaga seisoo itse tanssijoidensa kanssa keskiaikaisen linnan edessä Keytar-asuun pukeutuneena.
Born This Way Ball -kiertueen lava valmistui muutaman kuukauden aikana, ja inspiraationa käytettiin keskiaikaista goottilaista linnaa, jossa on torneja ja monimutkaisia kaiverruksia, sekä suuri catwalk, jotta Gaga voisi kommunikoida yleisönsä kanssa paremmin. Aluetta catwalkin sisällä kutsutaan nimellä ”Monster Pit”. Monster Pitiin pääsi vain permantolipun omistajat, ”Ball”-asuihin pukeutuneet ja ensimmäisenä paikalle saapuneet.
Material Girl
Material Girl on yhdysvaltalaisen poplaulajan Madonnan toinen single hänen vuonna 1984 ilmestyneeltä Like a Virgin -albumiltaan. Siitä on julkaistu myös uudelleen miksattu versio kokoelma-albumilla The Immaculate Collection (1990).
Singlen historia
Material Girl oli Madonnan toinen Top 5 -hitti Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla ja hänen kolmas ykkössinglensä Billboardin Hot Dance Music/Club Play -listalla. Kappale nousi ensin mainitulle listalle helmikuussa 1985 suoraan sijalle 43. Like a Virgin, edeltävä singlejulkaisu samalta albumilta, putosi samaan aikaan Top 10 -listalta. Material Girl ponnahti Billboard Hot 100 -listalla kerralla kolmetoista sijaa viidenneksi ja päätyi kahdeksi viikoksi sijalle kaksi edellään REO Speedwagonin Can't Fight This Feeling. Hot R&B/Hip-Hop Singles & Tracks -listalla single menestyi heikommin jääden Top 40:n alapuolelle. Muun muassa UK:ssa, Kanadassa ja Australiassa ”Material Girl” kohosi Top 5 -listoille. Suomessa se ylsi virallisen singlelistan sijalle 19.
Madonna on usein sanonut katuvansa eniten juuri ”Material Girl” -sävelmän julkaisua, sillä häntä alettiin kutsua lempinimellä ”Material Girl”, ”tavaratyttö”. Hän on todennut, että olisi luultavasti jättänyt kappaleen levyttämättä, jos olisi etukäteen tiennyt tulevasta. Madonna lopetti The Virgin Tour -kiertueen itseparodiseen tulkintaan ”Material Girl” -sävelmästä. Hän esitti kappaleesta humoristisen version myös Who’s That Girl Tour -kiertueella (jolloin hän pukeutumisellaan joidenkin mielestä parodioi Cyndi Lauperia) sekä Blond Ambition Tour -kiertueella vuonna 1990. Vuonna 2004 Madonna esitti laulun Re-Invention Tour -kiertueellaan, vuosia sen jälkeen kun oli vannonut ettei ikinä enää esittäisi sitä. Kuten edellisissä ”Material Girl” -esityksissään, hän esiintyi puhtaaseen rock’n’roll -tyyliin soittaen itse kitaraa.
Musiikkivideo
Kappaleen musiikkivideon tuotti Simon Fields. Madonna lainasi tyylinsä Marilyn Monroen tulkitsemasta sävelmästä ”Diamonds Are a Girl’s Best Friend” (elokuvassa Herrat pitävät vaaleaveriköistä). Videossa Madonna esittää näyttelijätärtä, jonka miehiä vilisevän lauluesityksen väliin on leikattu kohtauksia, joissa hänen suosiotaan tavoittelee eräs Hollywood-ohjaaja. Ohjaaja alkaa teeskennellä köyhää miestä saatuaan selville, että vastoin laulun sanoja kyseinen nuori näyttelijätär vähät välittää rahasta ja kalliista lahjoista. Hän tuo naiselle käsin poimittuja kukkia ja maksaa ilmeisen vähävaraiselle miehelle huiman vuokran (tai mahdollisesti ostohinnan) rähjäisestä kuorma-autosta, jolla hän vie näyttelijättären treffeille. Suunnitelma tuntuu toimivan, sillä videon loppukohtauksessa ohjaaja ja Madonnan esittämä näyttelijätär suutelevat toisiaan intohimoisesti. Video nousi sijalle 54 VH1 -televisiokanavan ohjelmassa 100 Greatest Videos. Madonna on sanonut videostaan, ettei hän suinkaan halunnut tulla verratuksi Monroehen.
Musiikkivideo kuvattiin 10.–11. tammikuuta 1985 Ren-Mar -studioilla Hollywoodissa Kaliforniassa Mary Lambertin ohjaamana. Näyttelijä Keith Carradine esiintyy videolla. Madonnalla oli lyhyt suhde hänen kanssaan kuvausten aikana. Madonnan seuraava poikaystävä ja tuleva (ex-)aviomies Sean Penn oli niin ikään kuvauksissa.
Myöhempiä versioita
Yhdysvaltalainen laulaja Britney Spears esitti neitsytkiertueellaan The ...Baby One More Time Tour vuonna 1999 ”Material Girl” -sävelmän medleyssä, jossa oli myös kaksi Janet Jacksonin sävelmää: ”Black Cat” ja ”Nasty”. Laulu on niin ikään mukana ”Sparkling Diamonds” -medleyssä elokuvassa Moulin Rouge! (2001). Meksikolaislaulajatar Byanka on tulkinnut kappaleesta espanjankielisen version Chica Material. Cantopop-artisti Sally Yeh levytti version nimeltä”200 Degrees” albumillaan Long Night, My Love Goodnight vuonna 1985. Islantilainen laulaja Hafdis Huld esitti laulun The Secret Garden -festivaaleilla sekä The Big Chill -tapahtumassa kesällä 2007.
Lammijärvi (Somero)
Lammijärvi on Paimionjoen vesistöön kuuluva pieni metsäjärvi Someron Ollilan kylässä. Järven pinta ala on 8,824 hehtaaria, rantaviivan pituus 1,27 kilometriä ja korkeus merenpinnasta 110,4 metriä.
Järvi kuuluu Paimionjoen sivujoen Jaatilanjoen valuma-alueeseen, ja on Jaatilanjoen valuma-alueen järvistä suurin. Sen lasku-uomana on Jaatilanjoen latvahaaraan Katjokeen laskeva Lammijärvenoja.
Someron kaupungilla on Lammijärven rannassa uimaranta.
Gabriel Tammelin
Gabriel Tammelin (Gabriel Laurentii, Tammelensis, Tammelinus; 24. helmikuuta 1641, Loimaa – 2. elokuuta 1698, Lohja) oli Lohjan kirkkoherra, suomentaja ja suomalaisten sananlaskujen kerääjä.
Tammelinin vanhemmat olivat Tammelan kirkkoherra Lars Aboicus (Laurentius Petri) ja hänen toinen puolisonsa Brita Larsdotter. Gabriel Tammelin pääsi ylioppilaaksi 1658 ja valmistui Turun akatemiasta filosofian maisteriksi 1664. Tammelin toimi Turun katedraalikoulun konrehtorina vuodesta 1667 ja rehtorina vuodesta 1670. Hänet valittiin Lohjan kirkkoherraksi vuonna 1675. Tähän virkaan hän astui vuonna 1677. Lääninrovasti hänestä tuli vuonna 1693. Tammelin oli myös valtiopäivämiehenä 1686.
Tammelinin suomentajan ura käynnistyi, kun hän Johannes Gezelius nuoremman kehotuksesta käänsi suomeksi Johann Jakob Schützin teoksen Christliches Gedenkbüchlein (1673). Tammelin käytti pohjatekstinä Gezeliuksen vuonna 1676 julkaisemaa ruotsinnosta. Kirjan nimeksi tuli Christillinen muisto-kirja. Tammelin käänsi myös Johannes Gerhardin teoksen Meditationes sacrae joko latinasta tai saksasta. Se ilmestyi Tammelinuksen itsensä kustantamana Pyhät tutkistelemuxet -nimisenä vuonna 1680. Kirjan painos tuhoutui tulipalossa vuonna 1681, mutta Tammelin sai uutta painosta varten kuninkaalta avustuksen. Tammelin toimitti myös ruotsinkielisessä Raamatussa esiintyvien sanojen luettelon. Förteckning uppå de swenska ord, om hwilka finnes underrättelse i wår swenska bibel ilmestyi vuonna 1694, kaksikymmentä vuotta valmistumisensa jälkeen.
Gabriel Tammelinin isä oli 1650-luvulla koonnut keräämistään suomalaisista sananlaskuista kokoelman Liber Proverbiorum Fennicorum, mutta ei julkaissut kokoelmaa. Gabriel Tammelin kartutti isänsä kokoelmaa. Lopulta Tammelinien sananlaskukokoelmat pääsivät julkisuuteen, kun Henrik Florinus toimitti niistä sekä omista ja joidenkin muiden keräelmistä teoksen Wanhain suomalaisten tawaliset ja suloiset sananlascut, joka ilmestyi vuonna 1702.
Tammelin oli naimisissa vuodesta 1663 Anna Eriksdotter Pihlin kanssa. Heidän pojistaan Lars Tammelin oli Turun piispana ja Henrik Tammelin Helsingin pormestarina ja lääninrahastonhoitajana.
Matruusi
Matruusi (lyhenne matr. ) on laivaväen kansihenkilöstöön kuuluvan merimiehen ammattinimike, samoin kuin laivaston miehistöarvoa tarkoittava sotilasarvo.
Kauppalaivoilla matruusit toimivat vahdeissa ruorimiehinä, tähystäjinä tai muuten komentosillalla vahtipäällikön alaisuudessa. Päivämiehenä olevat matruusit tekevät huoltotöitä pursimiehen alaisuudessa. Aloittavat kansimiehet ovat puolimatruuseja. Harjoittelevia nuoria on aiemmin kutsuttu myös jungmanneiksi tai laivapojiksi. Puolimatruusilla on yleensä vahtimiehen tai kansimiehen pätevyyskirja. Kansimieheksi pätevöityminen vaatii 16 vuoden ikää ja kansimiehen koulutusta. Vahtimiehen pätevyyskirjan saamiseen edellytetään 16 vuoden ikää, vahtimiehen koulutusta ja kahta kuukautta meripalvelua. Matruusin pätevyyskirjan saaminen edellyttää 18 vuoden ikää, kuuden kuukauden meripalvelua ja matruusin koulutusta. Teoreettinen koulutus saadaan yleensä ammattiopistossa.
Huomattava osa matruusien työstä on laivan kunnossapito; ruosteen poistosta ja maalauksesta on sanottu, ettei laivassa sillä ole alkua eikä loppua: se on enemmänkin jatkuva prosessi.
Laivoilla oli aiemmin myös kouluttamattomia taloustyöntekijöitä, joita kutsuttiin messipojiksi tai naispuolisia messitytöiksi; heidän esimiehensä oli stuertti. Messipoikien ja -tyttöjen tehtäviin kuului tarjoilu miehistölle ja päällystölle, tiskaaminen, siivoaminen ja muut aputyöt. Kokeneempi messipoika voitiin ylentää kapteenia merellä palvelevaksi salonkipalvelijaksi; puhekieliset ilmaisut olivat "messikalle" ja "salonkiville". Purjelaivakaudella merimiesammatti alkoi yleensä juuri messipojan työstä, josta sitten aikanaan ylennettiin jungmanniksi, puolimatruusiksi ja matruusiksi. Määräajat meripalvelua matruusina oli pääsyvaatimus varsinaiseen ammattikoulutukseen eli perämiesluokalle. Perämiehet pääsivät kapteeniluokalle puolestaan uuden määräpalvelun jälkeen. Aina 1930-luvulle asti tietty määrä palvelusta piti tapahtua lastipurjealuksissa.
Nykyään messipoikien ja salonkipalvelijan tehtäviä hoitavat työharjoittelua suorittavat ammattiin opiskelevat.
Laivastossa matruusista seuraava sotilasarvo, maavoimien korpraalia vastaava on ylimatruusi.
thumb|right|300px|Venäläisiä matruuseja
Matruusit ja politiikka
Saksan keisarikunnan ja Venäjän keisarikunnan laivastoissa matruusit olivat poliittisesti aktiivisia. Laivasto teknisestä luonteestaan johtuen edellytti kohtalaista yleissivistyksen tasoa miehistöiltään. Toisaalta merisota Itämerellä oli hiljaista, ja sekä Saksan että Venäjän laivastot makasivat pitkiä aikoja laiturissa miehistön ikävystyessä. Neuvostoliiton historiankirjoituksessa matruuseja pidettiin vallankumouksen etujoukkona. Venäjällä matruusit kapinoivat jo vuonna 1905 panssarilaiva Ruhtinas Potjomkin Taurialaisella.
Elokuvaohjaaja Sergei Eisenstein teki tästä kapinasta kuuluisan mustavalkoisen mykkäelokuvan vuonna 1925.
Vuoden 1917 maaliskuun vallankumouksessa matruusit osallistuivat merkittävästi levottomuuksiin tappaen useita upseereitaan. Kevään ja kesän aikana matruuseista koostuneet osastot osallistuivat työväenliikkeen radikaalisiiven toimintaan. Näkyvin yksittäinen venäläismatruusien poliittinen teko oli Alfred Kordelinin murha. Venäjän laivaston Helsinkiin sijoitettujen yksiköiden miehistö toimi myös eräissä merkittävissä poliittisissa tehtävissä vuoden 1917 aikana. Muun muassa Suomen viimeinen kenraalikuvernööri oli matruusi.
thumb|left|250px|Vallankumouksellisia matruuseja kesällä 1917 Helsingissä Bolševikkeja kannattaneet matruusit osallistuivat lokakuun vallankumoukseen heti alusta alkaen. Bolševikkivallankaappajien aloitussignaalina toimi aamuvarhaisella 7. marraskuuta 1917 panssarilaiva Aurolta kohti Talvipalatsia ammuttu tykinlaukaus, jota vuosina 1917–1991 pidettiin neuvostolaivaston syntyhetkenä. Myöhemmin Venäjän sisällissodassa matruuseista muodostetut jalkautetut osastot taistelivat useissa tärkeissä taisteluissa. Saksan laivaston matruusit vaikuttivat puolestaan Saksan muuttumiseen tasavallaksi kapinoimalla 1919. Venäjän laivaston poliittinen rooli katosi vuonna 1921, kun menševikkejä kannattaneet merisotilaat aloittivat Kronstadtin kapinan yhä itsevaltaisemmaksi muuttuvaa bolševikkihallitusta vastaan. Kapina kukistettiin verisesti, ja henkiinjääneet pakenivat jään yli Suomeen.
Suomen sisällissodan alkuvaiheissa punakaartin avuksi liittyi venäläisiä sotilasosastoja, joihin kuului myös jalkautuneita matruuseja, mutta Brest-Litovskin rauhansopimuksen mukaisesti nämä yksiköt vetäytyivät viimeistään maaliskuussa 1918 Venäjälle eivätkä osallistuneet enää taisteluihin.
Rihmakrotit
Rihmakrotit eli vanhemmalta nimeltään rihmaeväkrotit (Caulophrynidae) on krottikaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan syvistä vesistä kaikista lämpimistä ja lauhkeista valtameristä.
Lajit ja anatomia
Rihmakrottien heimon kuuluu 2 sukua ja 5 lajia. Lajeja ovat muun muassa atlantinrihmakrotti (Caulophryne polynema) ja rihmakrotti (C. jordani). Heimon lajeilla esiintyy hyvin selkeää sukupuolidimorfiaa. Naaras voi saavuttaa 15–18 cm:n pituuden, suurin laji on Caulophryne pelagica, kun koiras kasvaa korkeintaan 1,2—1,6 cm pitkäksi. Naaras on ruumiinrakenteeltaan lyhyehkö ja pyöreähkö. Ensimmäinen selkäevän ruoto on ipdentynyt saalistuselimeksi, mutta siinä ei ole valoa tuottavaa elintä. Selkä- ja peräevän ruodot ovat hyvin pitkät ja rihmamaiset. Vatsaevät puuttuvat ja rintaevät ovat viuhkamaiset. Poikasilla ja vapaina elävillä koirailla on vatsaevät. Aikuinen koiras on pieni ja elää naaraiden loisena ja jakaa verenkierron naaraan kanssa. Rihmakrottilajit ovat väriltään tumman ruskeita tai mustia.
Levinneisyys
Rihmakrottilajeja tavataan Atlantista, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä. Lajit kiinnisaaminen on harvinaista ja usein lajien tarkan levinneisyysalueen selvittäminen on hankalaa. Rihmakrottilajit elävät 500–3 000 metrin syvyydessä.
Kassaman
Kassaman eli Qassaman on Algerian kansallislaulu. Se valittiin kansallislauluksi vuonna 1963, vähän sen jälkeen, kun Algeria oli itsenäistynyt Ranskalta. Laulun sanoitukset kirjoitti Mufdi Zakariah ja musiikin sävelsi egyptiläinen säveltäjä Mohamed Fawzi. Alkuperäiset sanoitukset ovat arabiaksi.
Juho Keto
Juho Julius Keto oli suomalainen jääkärivänrikki.
Perhesuhteet
Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Antti Keto ja Emma Finnilä. Hänelle syntyi lapsi 15.9.1912 Senja Lyydia Aapramintytär Soidinkankaan kanssa Tauno Aaprami Ahola, mutta suhdetta ei koskaan virallistettu. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Laina Elma Vesisenahon kanssa.
Opinnot
Keto kävi kansakoulun ja vuonna 1918 Haminan taistelukoulun.
Jääkärikausi
thumb|300px|Jääkäripataljoona 27:n 4. komppania. Keto työskenteli maanviljelijänä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 23. tammikuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Suomen sisällissota
Keto astui Suomen armeijan palvelukseen Saksassa 7. helmikuuta 1918 sotilasvalan ja palvelusitoumuksen allekirjoitettuaan, jonka jälkeen hänet ylennettiin aliupseeriksi. Takaisin Suomeen hän palasi 18. helmikuuta 1918 jääkärien etujoukon mukana Vaasaan. Vaasasta hänet komennettiin konekivääriupseeriksi Karjalan 2. rykmentin 10. pataljoonaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Ahvolassa ja Naulasaaressa sekä Viipurissa. Keto haavoittui lievästi taistelussa Ahvolassa 6. maaliskuuta 1918.
Sisällissodan jälkeinen aika
Sisällissodan jälkeen Keto määrättiin 19. toukokuuta 1918 alkaen opettajaksi alipäällystökursseille Sortavalaan, jonka jälkeen hän palasi takaisin 2. Karjalan rykmenttiin, josta muodostettiin myöhemmin Itä-Suomen jalkaväkirykmentti 5. Itä-Suomen Jalkaväkirykmentistä hänet siirrettiin nuoremmaksi upseeriksi 6. marraskuuta 1918 Karjalan kaartin rykmentin 2. pataljoonaan. Armeijasta Keto erosi 28. helmikuuta 1919 ja siirtyi Suojeluskuntajärjestön palvelukseen. Hänet sijoitettiin 1. lokakuuta 1919 paikallispäälliköksi Vetelin suojeluskuntaan, jossa hän palveli 1. huhtikuuta 1921 saakka, jonka jälkeen erosi suojeluskunnasta ja työskenteli sen jälkeen maanviljelijänä.
Talvi- ja jatkosota
Keto osallistui talvisotaan kuormastokomppanian päällikkönä Kokkolan sotilaspiirissä. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin väestönsuojelu komppanianpäälliköksi Jalkaväenkoulutuskeskus 13:een ja edelleen joukkueenjohtajaksi 953. Ilmasuojelukomppaniaan, josta hänet kotiutettiin vuonna 1942. Sotien jälkeen hän jatkoi kotitilansa viljelyä Vetelissä. Hänet haudattiin Veteliin.
Livádi (Kythera)
Livádi on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kytheran saarella ja kuuluu Kytheran kuntaan, Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Kylän väkiluku on 77 (vuonna 2011).