cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Äitini linna
Äitini linna (Le Château de ma mère) on Yves Robertin ohjaama ranskalaiselokuva vuodelta 1990. Lämmin komedia on jatkoa elokuvalle Isäni kunnian päivä ja kertoo sen tavoin opettajaperheen kesänvietosta Marseillen lähistön vuorilla 1900-luvun alkuvuosina. Molemmat elokuvat perustuvat kirjailija-elokuvantekijä Marcel Pagnolin lapsuudenmuistelmiin, romaaneihin La Gloire de mon père (, Karisto 1964) ja Le Château de ma mère. Tässä sarjan jälkimmäisessä osassa Provencen maaseudulla koululomiaan viettävä Marcel Pagnol on lähestymässä murrosikää ja kohtaamassa ensirakkauden mahdollisuuden.
Molemmat elokuvat on esitetty Yle TV1 -kanavalla elo- ja joulukuussa 1996. Future Film on julkaissut ne Suomessa DVD-levyillä.
Vastaanotto
Mikael Fränti kirjoitti Helsingin Sanomissa elokuvan televisioesityksen alla, ettei mitään näin aurinkoista ja elämäniloista ole näkynyt pitkään aikaan elokuvassa. Hän sanoi Äitini linnan olevan ranskalaista laatutyötä, jossa ei ole mitään pingotettua tai tekotaiteellista:
Tōkaidō Shinkansen
thumb|300px|700-sarjan Shinkansen, joka lopetti kulun Tokaido Shinkansen-linjalla joulukuussa 2019. Tōkaidō Shinkansen on vuonna 1964 Tokion ja Shin-Ōsakan välille avattu 515 kilometriä pitkä Shinkansen-linja. Linja on lajinsa ensimmäinen, ja sitä liikennöi JR Central. Muita linjan palvelemia suuria kaupunkeja ovat Kioto, Nagoya, Shizuoka ja Jokohama. Linjan läntinen jatke on San'yō Shinkansen.
Historia
Tōkaidō Shinkansenia kehiteltiin alun perin vuonna 1940 nopeaksi rautatielinjaksi Tokion ja Shimonosekin (ja sitä kautta Manner-Aasian) välille. Toinen maailmansota kuitenkin keskeytti projektin alkuveiheisiinsa, mutta aloitetut maanostot ja kaivetut tunnelit helpottivat linjan rakentamista myöhemmin. Nykyisen linjan rakentaminen alkoi vuonna 1959 ja valmistui vuonna 1964, samoihin aikoihin Tokiossa pidettyjen vuoden 1964 kesäolympialaisten kanssa. Ensimmäiset junat kulkivat Tokion ja Osakan välillä 1. lokakuuta samana vuonna. Linja on nimetty Japanissa vuosisatoja käytössä olleen Tōkaidō-reitin mukaan.
Junat ja vuorot
Koska Tōkaidō Shinkansen kulkee Japanin kolmen suurimman metropolialueen läpi, se on Shinkansen-reiteistä käytetyin. Matka Tokiosta Osakaan kestää 2,5 tuntia. Vuonna 2006 Tōkaidō Shinkansenilla kulki päivässä 301 junaa ja ruuhka-aikoina Tokiosta on 12 lähtöa tunnissa. Vuodessa matkustajia oli 144 miljoonaa, päivässä 393 000. Keskimäärin junat olivat myöhässä 0,6 minuuttia. Nopeimman Nozomi-junan osuus matkoista on tasaisesti kasvanut sen käyttöönotosta lähtien; 2006 yli puolet matkoista tehtiin Nozomilla. Alun perin matka Hikarilla Tokiosta osakaan kesti neljä tuntia vuonna 1964. Huippunopeus linjalla on 270 kilometriä tunnissa.
Tōkaidō Shinkansenilla on käytössä kolme eri junatyyppiä: nopeimmasta hitaimpaan nämä ovat Nozomi (toive), Hikari (valo) ja Kodama (kaiku). Nozomi otettiin käyttöön vuonna 1992. Jotkut junat jatkavat San'yō Shinkansenia pitkin Fukuokaan saakka. Linjalla on käytössä vain yksi junasarja:
Yoldiameri
thumb|150px|Yoldiavaihe alkoi, kun vetäytyvän jäätikön reuna avasi salmen Keski-Ruotsin poikki (toisin kuin kuva näyttää, Tanskan salmien kautta ei tuolloin ollut meriyhteyttä) thumb|150px|Yoldiasimpukan (Portlandia arctica) fossiilinen kuori Yoldiameri (ääntyy Joldiameri) oli nykyisen Itämeren varhaisvaihe, joka syntyi noin 11 600 vuotta sitten, kun Baltian jääjärvi yhdistyi Atlanttiin Keski-Ruotsin poikki syntyneen salmen kautta jäätikön vetäytyessä alueelta pohjoiseen. Yoldiameri on saanut nimensä tuon ajan kerrostumista Keski-Ruotsissa löydetyn kylmän suolaisen veden yoldiasimpukan (Portlandia arctica, aiemmin Yoldia arctica) mukaan.
Yoldiavaiheen alussa laaja mannerjäätikkö peitti vielä Suomea. Jäätikön raja oli alussa Etelä-Suomessa salpausselkävyöhykkeessä. Kolmas Salpausselkä ja Sisä-Suomen reunamoreenit syntyivät Itämeren Yoldiavaiheessa.
Yoldiameren syntyessä Baltian jääjärven pinta laski äkkiä noin 25 metriä. Atlanttiin yhdistävä salmi oli nykyisessä Närken maakunnassa Ruotsin nykyisten suurten järvien seuduilla, Billingenin vuoren pohjoispuolella. Tätä kautta virtasi ensin makeaa vettä valtamereen ja myöhemmin suolaista vettä Yoldiamereen. Suolainen vesi ehti Suomen rannikolle vasta 300 vuotta salmien avautumisen jälkeen. Jään painamana maanpinta Keski-Ruotsissa, samoin kuin Suomessa, oli silloin nykyistä alempana. Vaikka valtameren pintakin oli vielä nykyistä alempana, rantaviivan suhteellinen taso Itämeren pohjoisosissa oli 100–180 metriä nykyistä rantaa korkeammalla. Etelässä maa ei ollut vastaavasti painunut, ja Tanskan salmet olivat kuivilla. Yoldiameren suolapitoisuus väheni Närken salmen kaventuessa ja madaltuessa maankohoamisen takia huomattavan nopeasti; maa kohosi silloin paljon nopeammin kuin nyt. Yoldiameri oli siis alussa makeavetinen, keskivaiheilla murtovettä ja loppuvaiheessa makeavetinen.
Etelä- ja Keski-Suomi olivat laajalti Yoldiameren alla, mutta laajoja maa-alueita nousi vauhdilla merestä, alkujaan saaristoina. Yoldiameren rannan korkeus nykyiseen verrattuna vaihteli merenpinnan yleisen tason (ajan) mukaan ja maankohoamisen (paikan) mukaan. Eteläisellä Itämerellä Yoldian ranta oli 55 metriä nykyistä ylempänä, Helsingissä 80 metriä ja Laukaassa 160 metriä. Eräs tunnetuimpia säilyneitä Yoldia-meren rantaviivan pätkiä on Nurmijärvellä, entisen Röykän sairaalan alueella. Muinaisranta on suojelualue ja merkitty erikseen. Helsingissä tällainen muinaisranta sijaitsee mm. Jakomäessä Jakomäenkalliolla (60 metriä nykyisen merenpinnan yläpuolella).
Yoldiameren synty noin 11 600 vuotta sitten liittyy kylmän dryaskauden päättymiseen ja samalla jääkauden loppumiseen. Jää vetäytyi nopeasti pohjoiseen, koivu alkoi vallata etelästä alaa ja ihmisiä liikuskella merestä kohonneella Suomen alueella. 10 000 vuotta sitten männyt valtasivat metsät. Yoldiameren vielä melko kylmää preboreaalikautta sanotaan myös varhaiseksi lämpökaudeksi.
Ancylusjärvi
Yoldiameri-vaihe päättyi maankohoamisen seurauksena jolloin yhteys valtamereen katkesi ja Itämeri muuttui noin 10 600 vuotta sitten Ancylusjärveksi. Yoldiameren ja Ancylusjärven noin 500 vuotta kestänyttä välivaihetta kutsutaan Echineismereksi.
Matti Hiukka
Matti Hiukka (s. 5. toukokuuta 1975 Rovaniemi, Suomi) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Kaudella 2020 hän valmentaa Kolmosessa pelaavaa Tervakosken Patoa.
Ura
Maaliskuussa 2015 Hiukka nimitettiin RiPS:n kakkosvalmentajaksi, mutta jo viikon päästä hän nousi päävalmentajaksi, kun Mike Belfield vapautettiin tehtävästään. Hiukka valmensi Riihimäellä päävalmentajana kaksi kautta 3. divisioonassa vuosina 2015-2016.
Lokakuussa 2016 Hiukka siirtyi 3. divisioonassa pelaavan Hämeenlinnan Härmän päävalmentajaksi 2+1-vuotisella sopimuksella. Hän aloitti tehtävässään saman vuoden marraskuussa. Hämeenlinnan Härmä joutui kuitenkin jättäytymään lopulta kaudelta 2018 kokonaan pois pelaajapulan vuoksi ja Hiukka siirtyi Tervakosken Paton päävalmentajaksi joukkueen noustua 3. divisioonaan 2019.
Raili Tiensuu
Raili Kaarina Tuominen (ent. Tiensuu, o.s. Johansson) (13. kesäkuuta 1934 Helsinki – 9. marraskuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Tiensuu oli avioliitossa muusikko Pentti Tiensuun kanssa vuosina 1952–1958 ja näyttelijä Matti Tuomisen kanssa 1966–1996. Tiensuulla oli neljä lasta. Raili ja Matti Tuomisen poika Sakari on myös näyttelijä. Tiensuu oli ohjaaja-näyttelijä Matti Tapion sisar.
Temenos (mytologia)
Temenos oli kreikkalaisessa mytologiassa Aristomakhoksen poika ja Kresfonteksen ja Aristodemoksen veli. Hänellä oli Keisoksen, Keryneen, Falkeen, Agelaoksen, Agraioksen, Eurypyloksen, Kalliaan, Isthmioksen, Klytoksen ja Hyrnethon isä. Hän oli Herakleen sukukuntaa, herakleidi, ja johti doorilaisten sotajoukkoa Peloponnesoksen valtaamisen, herakleidien paluun, aikana.
Oraakkelin antamien ennustusten mukaan herakleidit onnistuisivat valtaamaan Peloponnesoksen, jos he aloittaisivat sotaretkensä Naupaktoksesta. Siksi Temenos kokosi sotaväen ja aloitti laivaston rakentamisen. Siellä Hippotes, Fylaan poika, tappoi ennustajan, jolloin rangaistukseksi laivasto tuhoutui ja armeija alkoi nähdä nälkää. Oraakkeli vaati syyllisen karkottamista ja etsimään kolmisilmäisen sotapäällikön joukon johtajaksi, jolloin Hippotes karkotettiin ja Oksylos valittiin johtajaksi, koska hän oli menettänyt toisen silmänsä ja tuli heitä vastaan hevosella ratsastaen.
Lopulta Peloponnesoksen valtaus onnistui, ja maat jaettiin Aristomakhoksen poikien ja Aristodemoksen välillä. Temenoksesta tuli Argoksen kuningas, jota aiemmin oli hallinnut Teisamenos. Temenos suosi tytärtänsä Hyrnethoa ja tämän aviomiestä Deifontesta yli hänen poikiensa. Apollodoroksen mukaan hänen poikansa palkkasivat joukkion tappamaan isänsä, mutta armeija päätti valtakunnan kuuluvan Hyrnetholle ja Deifontekselle. Pausaniaan mukaan pojat puolestaan vasta aavistelivat isänsä siirtävän valtakuntansa tyttärensä ja tämän miehen hallittavaksi, jolloin he alkoivat juonitella häntä vastaan, ja Keisos anasti valtaistuimen itselleen
Mahmood
Vuonna 2022 Mahmood voitti San Remon musiikkifestivaalit yhdessä Blancon kanssa kappaleella "Brividi". Täten he edustivat Italiaa vuoden 2022 Euroviisuissa Torinossa. Duo kilpaili eurovision laulukilpailun finaalissa 14. toukokuuta ja sijoittui finaalin kuudenneksi.
Avoin yhteiskunta
Avoin yhteiskunta on aina humanismia edistävä yhteiskunta. Käsitteen loi ranskalainen filosofi Henri Bergson, ja sen popularisoi ja edelleen kehitti Karl Popper vuonna 1945 julkaistussa kirjassaan Avoin yhteiskunta ja sen viholliset. Ideaalina demokratia on humaaniuden kehityssuunnan tienviitta. Yhteiskunnan avainominaisuuksia ovat yksilönvapaus ja rauhanomainen itsekorjautuvuus. Edelliset ominaisuudet toteuttavien liberaalien demokratioiden valtiomuodon demokraattisuus on sekundäärinen lisäetu. Avoin yhteiskunta on avoin muutoksille ja perustuu ihmisoikeuksille sekä panarkismille.
Avoimen yhteiskunnan vastakohta on suljettu yhteiskunta. Avoimessa yhteiskunnassa yksilöt tekevät henkilökohtaisia päätöksiä. Suljetussa eli kollektiivisessa yhteiskunnassa yksilön etu on toissijainen. Suljetun yhteiskunnan piirteitä ovat totalitarismi ja autoritarismi. Ennaltamäärätyn kehityksen yhteiskunnallisia oppeja Popper kutsuu historisismeiksi, ja näiden uskomusjärjestelmien kehittäjiä suljetun yhteiskunnan edistäjiksi.
Individualismi vastaan kollektivismi
Totalitarismi tukeutuu kollektivismiin vaatimuksenaan se, että yksilön tulee luopua itsekkyydestä ja toimia yhteishyvää silmällä pitäen. Oikeudenmukaisuus samaistetaan ryhmän etuun.
Individualisti huomauttaa, että egoismin vastakohta on altruismi eikä suinkaan kollektivismi. Vallassa oleva yhteiskuntaluokka toimii sekin itsekkäästi ja propagandassaan syyttää itsekkyydestä niitä, jotka eivät alistu.
Yksilön ja valtion suhde
Valtion tehtävä on turvata yksilön perusoikeudet, ja yksilö on siksi valmis luopumaan osasta suvereniteettiaan. Asia kääntyy nurinpäin, kun valtion edun turvaamiseksi lähdetään rajoittamaan kansalaisten oikeuksia. Autoritaristinen valtio eli suljettu yhteiskunta pyrkii valvomaan kansalaistensa mielipiteitä ja jopa moraalia (näitä piirteitä esiintyy myös avoimessa yhteiskunnassa). Moraalisen vastuun siirtäminen pois yksilöltä johtaa moraalin turmeltumiseen. Avoimessa yhteiskunnassa yksilö kontrolloi valtiota eikä päinvastoin.
Popperin määritelmän mukaan suljettu yhteiskunta ei kykene omaehtoisiin muutoksiin. Demokraattiset instituutiotkaan eivät tällöin pysty korjaamaan itseään, vaan korjaamiseen vaaditaan inhimillisiä ponnistuksia.
Popper arvostelee voimakkaasti Platonia, jonka ihanteellinen yhteiskunta, filosofien johtama luokkayhteiskuntainen valtio, on hänen tulkintansa mukaan Sokrateen ja Demokritoksen ajatusten vastainen, vaikka Platon suuresti kunnioittaakin heitä. Popper lainaa Demokritosta: "...ja vaikka harvat saattavat panna alulle toimenpiteen, olemme kaikki kykeneviä sen arvioimiseen."
Vuonna 1947 Popper perusti klassista liberalismia puolustavan Mont Pelerin Society -ryhmän yhdessä ystävänsä Friedrich Hayekin, Milton Friedmanin, Ludwig von Misesin ym. kanssa.
Yhtymä
Yhtymä tarkoittaa seuraavia asioita:
Torino
Torino tunnetaan Fiat-autotehtaan hallinnon ja päätuotantolaitosten sijaintipaikkana. Entinen Lingotto-teollisuusrakennus, aikoinaan maailman suurin autotehdas, toimii nykyisin muun muassa kulttuurikeskuksena ja hotellina. Kaupunki tunnetaan myös barokkiarkkitehtuuristaan.
Antiikki
Noin 400-luvulla eaa. seudulle asettuneella taurinien heimolla oli nykyisen Torinon paikalla asutus, jonka nimeksi mainitaan Taurasia. Hannibal valtasi sen vuonna 218 eaa. Keisari Augustus teki siitä roomalaisen colonian eli sotilassiirtokunnan, ja niin se sai nimen Augusta, koko nimeltään Colonia Julia Augusta Taurinorum. Roomalainen ruutuasemakaava näkyy edelleen hyvin nykyisen Torinon keskustassa, jossa esimerkiksi itä-länsisuuntaisen decumanus maximuksen reittiä noudattaa nykyinen Via Garibaldi. Ajan kuluessa kaupunkiin alettiin viitata vain sen alkuperäisten asukkaiden mukaan nimellä Taurini, mistä sen nykyinen nimi Torino on kehittynyt.
pienoiskuva|vasen|Torino 1800-luvun lopulla. pienoiskuva|vasen|Lingotton autotehdas vuonna 1928.
Myöhempi historia
Langobardit valloittivat seudun vuonna 568 ja hallitsivat sitä ruhtinaskuntana, kunnes frankit syrjäyttivät heidät vuonna 773 ja pitivät aluetta hallussaan vuoteen 888. Tämän jälkeen valta vaihtui useasti. Ranskalainen Savoijin aatelissuku sai seudun hallintaansa 1200-luvulla ja hallitsi sitä suurimman osan ajasta Italian yhdistymiseen 1861 saakka. Torinon yliopisto perustettiin vuonna 1404.
Italian yhdistyessä vuonna 1861 Savoijin sukuun kuulunut Sardinian kuningas Vittorio Emanuele II (Viktor Emanuel II) tuli Italian ensimmäiseksi kuninkaaksi. Torino oli yhdistyneen Italian ensimmäinen pääkaupunki 1861–1865.
Fiateja valmistanut Lingotton autotehdas aloitti toimintansa 1923 ja oli aikoinaan maailman suurin autotehdas. Benito Mussolinin fasismihallinnon aikana Torino työllistyi merkittävästi autoteollisuudesta ja kaupungissa tuotettiin armeijan ajoneuvoja.
Toisen maailmansodan aikana Torino joutui strategisen pommituksen kohteeksi ja vaurioitui pahasti. Kaupunki jälleenrakennettiin nopeasti sodan jälkeen, ja kaupungin väkiluku jatkoi kasvuaan laajalti autoteollisuuden ansiosta. Torinosta tuli 1960-luvulla miljoonakaupunki, mutta autoteollisuus koki kriisin 1970- ja 1980-lukujen taitteessa ja kaupungin väkiluku kääntyi laskuun. Vuosituhannen vaihteessa kaupungissa oli noin 900 000 asukasta.
Maantiede ja ilmasto
pienoiskuva|Torino talvella. Torino sijaitsee Italian luoteisosassa. Kaupunkia reunustavat lännessä ja pohjoisessa Alpit ja idässä Monferraton mäkialue. Torino sijaitsee Po- ja Dora Riparia -jokien yhtymäkohdassa.
Talvet ovat leutoja ja kuivia ja kesät ovat melko kuumia. Sateisinta on keväällä ja syksyllä. Koska kaupunki sijaitsee Alppien itäpuolella, siellä sataa vähemmän kuin vuoriston länsipuolella johtuen föhn-ilmiöstä. Talvella ja syksyllä sankatkin sumut ovat yleisiä, mutta eivät aivan kaupungin keskustassa, koska keskusta sijaitsee laakson laidalla. . Korkein Torinossa mitattu lämpötila oli 37.1 °C ja matalin −21.8 °C.
Arkkitehtuuri
Torinon keskusta edustaa barokkiarkkitehtuuria, ja se on rakennettu pääosin Sardinian kuningaskunnan aikana. Keskustan pääkatujen jalkakäytävät ovat enimmäkseen katettuja. Keskustan tärkein ostoskatu on Via Roma, jota reunustavat 1930-luvulla rakennetut uusvanhat rakennukset. Via Roma alkaa päärautatieaseman luota, ja kadun varrella sijaitsee Piazza San Carlo ja pohjoispäässä Piazza Castello. Piazza Castellon keskellä on Palazzo Madama ja laidalla kuninkaallinen palatsi ja kuninkaallinen asekokoelma. Aivan palatsin vieressä sijaitsee Torinon tuomiokirkko, jonka kuninkaallisessa kappelissa säilytetään Torinon käärinliinaa.
Torinon itäisessä keskustassa sijaitsee muun muassa Torinon yliopisto sekä Mole Antonellianan torni, jonka siluetti on yksi kaupungin tunnetuimmista symboleista. Tornissa toimii kansallinen elokuvamuseo. Näköalatasanteelta voi katsella kaupunkia. Keskustan itäosassa sijaitsee myös Museo Egizio, jossa on maailman toiseksi suurin Egyptin historian kokoelma. Po-joen rannalla sijaitsee Valentino-puisto, jossa on kasvitieteellinen puutarha sekä keskiaikaisen kylän ja linnan jäljitelmät, jotka rakennettiin vuonna 1884 pidettyyn näyttelyyn.
Keskustan ulkopuolella, kaupungin eteläosassa sijaitsee valtava kansallinen automuseo. Museon lähistöllä sijaitsee myös entinen Lingotto-autotehdas, joka toimii nykyisin kauppa- ja kongressikeskuksena, konserttisalina, taidegalleriana ja hotellina.
Po-joen itäpuolella sijaitsee muun muassa kirkot Gran Madre di Dio sekä Santa Maria del Monte dei Cappuccini. Jälkimmäisenä mainitun kirkon yhteydessä on myös näköalatasanne, josta voi katsella kaupunkia ja mahdollisesti Alppejakin. Pojoen itäpuolisilla kukkuloilla sijaitsee Supergan basilika.
Liikenne
Torinossa toimii yksilinjainen metro, joka avattiin kaupungissa pidettyjen talviolympialaisten kynnyksellä. Kaupungissa on myös kattava raitiovaunu- ja bussijärjestelmä. Kaupungin keskustassa toimii kaksi merkittävää rautatieasemaa: Torino Porta Nuova ja Porta Susa. Kuudentoista kilometrin päässä kaupungin keskustasta sijaitsee Torino-Casellen kansainvälinen lentoasema.
Urheilu
Torinossa toimii kaksi tunnettua jalkapalloseuraa, Juventus FC ja Torino FC.
Torino oli vuoden 2006 talviolympialaisten isäntäkaupunki.
Muuta
Menestyselokuvan Riehakas ryöstö (1969) keskeiset tapahtumat sijoittuivat Torinoon.
Torinossa pidettiin vuonna 1999 kansainvälinen lähiavaruuden kappaleita käsitellyt konferenssi, jossa otettiin käyttöön Torinon asteikko. Siinä jonkin tietyn avaruuskappaleen Maahan osumisen riskitasoa kuvataan asteikolla 0–10.
Eurovision laulukilpailu 2022 järjestettiin Torinossa 10.-14. toukokuuta.
Tuomas Parkkinen
Tuomas Parkkinen (s. 7. helmikuuta 1969 Helsinki) on suomalainen näytelmäkirjailija, ohjaaja ja libretisti. Hän toimii helsinkiläisen Teatteri Jurkan johtajana. Parkkinen on yksi Suomen kysytyimpiä oopperaohjaajia.
Ura
Parkkinen on kirjoittanut 16 näytelmää, joiden joukossa oopperalibrettoja, musikaali sekä oopperamaailmaa ivaavia revyitä.
Hänen kirjoittamiaan teoksia ovat muun muassa ooppera Veljeni vartija (2018), musikaali Tom of Finland (2017) sekä komediat Madaamit (2008) ja Stand up, Jesus! (2003). Vuonna 2022 saa kantaesityksensä Parkkisen kirjoittama ooppera Hiljaiset perivät maan.
Syksystä 2020 Parkkinen on johtanut helsinkiläistä Teatteri Jurkkaa.
Yksityiselämä
Tuomas Parkkisen vanhemmat ovat ohjaaja-käsikirjoittaja Tapio Parkkinen ja näyttelijä Maria Aro. Tuomas Parkkisen setä on dramaturgi Seppo Parkkinen.
Ken Ojala
Kenneth Viljami Ojala (tunnetaan paremmin nimellä Ken tai Kentsu) on kuvitteellinen hahmo saippuasarjassa Salatut elämät. Hän oli mukana vuosina 2001–2005. Keniä näytteli Aleksi Sariola.
Yleistä
Ken oli alun perin koulukiusaaja lukiossa, jota ovat käyneet muun muassa Kalle Laitela, Saku Salin, Miia Laitela ja Teemu Korhonen. Ken nähtiin ensimmäisen kerran Sakun ja Kallen läksiäisbileissä, joissa Pihlajakadulle juuri muuttanut Teemu nolasi itsensä. Teemu tuli Kenin kanssa samalle luokalle ja Ken alkoi kiusaamaan häntä koulussa. Myöhemmin aikuistunut Ken hankki itselleen työpaikan Barbaarista ja muutti Pihlajakadulle. Kenillä on ollut sarjassa oloaikanaan kaksi suurempaa rakkautta, Aamu Korhonen ja Camilla Mustavaara, jotka molemmat ovat jättäneet Kenin uskottomuuden takia. Ken ja Camilla olivat menossa naimisiin, mutta Kenin syrjähypystä kuullut Camilla vastasi alttarilla kieltävästi ja lensi helikopterilla pois. Ken alkoi tuntea elämäänsä merkityksettömäksi.
Kenin joutuessa onnettomuuteen raitiovaunun törmätessä häneen, hänen sydämensä pysähtyi ja läheiset pelkäsivät hänen puolestaan. Ken näki unta, jossa hän tapasi taivaassa kuolleen siskonsa Madden. Ken piti Maddea elämänsä tärkeimpänä henkilönä ja oli jäämässä tämän luokse, mutta Madde kehotti Keniä palaamaan ja lähteä katsomaan maailmaa. Ken oli tähän saakka pitänyt isoveljeään Danielia syypäänä Madden kuolemaan, mutta Madde sai asiat näyttämään toiselta. Ken heräsi ja sopi välinsä Danielin kanssa, joka oli sairaalassa Kenin herätessä. Ken päätti lähteä Australiaan ja otti mukaansa vain kaikkein välttämättömimmän ja jätti suurimman osan tavaroistaan entiseen asuntoonsa, jonka omisti Elina Taalasmaa.
Perhe
Ken ei juurikaan saanut läheisyyttä vanhemmiltaan, sillä hänen lentäjänä työskentelevä isänsä vietti paljon aikaa työmatkoilla. Kenin äiti Jutta Ojala oli koulutukseltaan juristi, mutta asui kotona huolehtimassa lapsista. Jutta olisi halunnut miehensä viettävän enemmän aikaa kotona. Jutta ikävöi elämänsä rakkauden poissaoloa niin paljon, että se alkoi vaikuttaa mielenterveyteenkin. Jutan tila paheni keskimmäisen lapsen, Madden hukuttua kohtalokkaalla Kenin, Madden ja Danielin purjeveneretkellä. Asiaa pahensi Danielin muuttaminen Tampereelle. Jutta sijoitettiin mielisairaalaan, jossa Ken kävi häntä katsomassa.
Ken ja Daniel eivät koskaan ole tulleet erinomaisen hyvin toimeen keskenään. Veljesten varsinaisen välirikon aiheutti Madden kuolema; Kenin mielestä Daniel olisi kyennyt pelastamaan siskonsa, sillä hän oli koulutukseltaan lääkäri. Daniel uskoi aiheuttaneensa liian paljon pahaa ja päätti häipyä Jutan sekä Kenin elämästä Tampereelle ja toimi siellä tarjoilijana. Daniel palasi vuosia myöhemmin Helsinkiin ja päätti alkajaisiksi maksaa Kenin rikkoman Ismon valinnan ikkunan. Ken kuitenkin raivostui ja käski Danielia häipymään elämästään. Daniel oli kuitenkin palannut jäädäkseen.
Kenin hypättyä sillalta pääsi Daniel näyttämään pelastajan kykynsä ja pelasti pikkuveljensä. Tämä korjasi suuresti veljesten välejä ja he jopa muuttivat asumaan Elina Ekholmin vuokraamaan asuntoon. Heidän äitinsäkin tila alkoi jo parantua ja hän pääsi sairaalasta.
Työ
Ken hakeutui lukioaikanaan töihin Elina Ekholmin omistamaan kahvila Barbaariin. Elinan saadessa tietää Kenin koulukiusaajataustasta hän oli irtisanomassa tätä, ajatellen Barbaarissa työskentelevää, downin syndroomasta kärsivää Roosa Kemppaista, joka on Aamu ja Teemu Korhosen siskopuoli ja jota Ken oli aikaisemmin solvannut. Roosalle ja Kenille oli kuitenkin tällöin kehittynyt hyvät välit ja Roosa halusi Kenin jäävän työtoverikseen, joten Ken sai pitää työpaikkansa. Myöhemmin sarjassa Ken yleni ravintolapäälliköksi ja lopulta osti Barbaarin Elinalta osittain Camillan kanssa ja muutti sen nimen Kentauriksi. Kun Ken ja Camilla olivat menossa naimisiin, Camilla antoi Kenille lahjaksi osuutensa Kentaurista, jolloin Ken omisti koko paikan. Ennen lähtöään maailmalle Ken myi Kahvilan Irma Haloselle, osakkaana tosin oli myös Jenni Vainio.
Asunto
Ken asui lapsena isossa, kallein tavaroin sisustetussa kolmikerroksisessa talossa, jossa oli sauna, uima-allas ja suihku. Myöhemmin Ken muutti Pihlajakatu 23:n asuntoon B5, vuokraemäntänään Elina Ekholm. Asunto pysyi varsin samankaltaisena vihreäsävyisenä, vain tavarat muuttuivat asukkaiden vaihtuessa. Kenin lähdettyä Elina päätti muuttaa asunnon ulkoasun täysin tapetteineen päivineen.
Rakkauselämä
Ken oli lukiossa naistenmies. Sarjassa hänellä on ollut merkittävä suhde kahden naisen kanssa ja muutamia vähemmän merkittävä ihastuksia.
Inka Haapala: Taalasmailla asunut Inka joutui kodittomaksi, jolloin Ken tarjosi tytölle majapaikan kotoaan. Kenin ängetessä samaan suihkuun Inkan kanssa, sai tämä tarpeekseen ja lähti. Suhde ei edennyt sen pitemmälle.
Aamu Korhonen: Kenin ensimmäinen suuri rakkaus, jossa häntä viehätti tytön tavoittelu; Aamu ei vaikuttanut olevan kiinnostunut Kenistä. Nämä alkoivat kuitenkin tapailla, mutta Aamun päästessä perille Kenin kiusaamispuuhista suhde joutui jälleen katkolle. Lepyttelyyn meni viikkoja ja yhteenpalaamisen jälkeen heillä meni uudelleen poikki, sillä Aamu ei halunnut kertoa veljelleen Teemulle heidän seurustelustaan. Kuvioita sotki Ilari Pesonen, joka sai pulaan sekä Aamun että Inkan typerillä tempauksillaan. Lopulta Aamu päätti lähteä Lontooseen veljensä Teemun kanssa ja siihen päättyi heidän suhteensa.
Katri Sievinen: Ken makasi kokeneen Katrin kanssa, jotta pystyisi tyydyttämään Aamun sängyssä. Vastoin puheitaan Ken oli yhä neitsyt ja täysin kokematon sänkypuuhissa. Katri lupautui opettamaan Kenille muutamia ”temppuja”.
Camilla Mustavaara: Ken rakastui Camillaan niin paljon, että oli onnistuneen suhteen päätteeksi kävelemässä alttarille tämän kanssa. Suomeen lomailemaan saapunut Aamu kuitenkin sai houkuteltua Kenin sänkyyn kanssaan vain muutamaa päivää ennen häitä. Camilla sai tietää asiasta, mutta vaikutti siltä, että hän olisi yhä naimassa Kenin. Alttarilla Camilla vastasi kielteisesti tyrmistyttäen sekä sulhasen että koko kirkkoon kokoontuneen väen. Hän pakeni hääparille varattuun helikopteriin ja lähti Helsingistä.
Annika Sievinen: Ken ja Annika tapailivat toisiaan, mutta lopulta Ken ei kiinnostunut Annikasta.
Juutinrauman tulli
Juutinrauman tulli aiheutti useita konflikteja Tanskan ja Ruotsin välille. Ruotsin vuonna 1643 aloittamassa sodassa, jota johti Lennart Torstenson, Ruotsi saavutti voittoja ja Brömsebron rauhassa Tanska joutui myöntämään ruotsalaisille laivoille tullivaupauden Juutinraumaan. Suuressa Pohjan sodassa Ruotsi kärsi tappion Venäjälle ja Tanskalle ja joutui vuodesta 1721 jälleen maksamaan tullia.
Musta tuntuu
Musta tuntuu on Neil Hardwickin MTV:lle käsikirjoittama ja ohjaama viisiosainen trillerisarja. Alun perin neliosaiseksi vuonna 1985 tehty sarja sai vuoden 1988 uusintakierroksen päätteeksi yhden uuden osan.
Škoda Superb (1934)
Škoda Superb oli tšekkoslovakialaisen ASAP:n, sittemmin AZNP:n vuosina 1934–1949 valmistama henkilöauto.
Vuonna 1934 esitelty Škoda 640 Superb perustui vahvasti edeltäjämalli 645:een. Keskusputkirunkorakenne ja erillisjousitus olivat sen sijaan täysin uutta.
Moottori
Moottori oli sama kuusisylinterinen sivuventtiilimoottori kuin edeltäjämallissa, mutta sen teho oli nostettu 40,5 kilowattiin. Moottorivalikoimaan tuli kaksi kuusisylinteristä sivuventtiilimoottoria lisää vuonna 1936; niiden tehot olivat 44 ja 47,8 kW. Teholtaan 62,6-kilowattinen kansiventtiilimoottori tuli markkinoille vuonna 1938 ja seuraavana vuonna malliston huipulle tuli Superb 4000 70,7-kilowattisella V8-moottorilla.
Moottoreissa käytettiin Zenith- ja Solex-kaasuttimia ja sähkölaitteet olivat Scintillan ja Boschin valmistamia.
Voimansiirto ja alusta
Kytkin oli kuiva ja yksilevyinen. Vaihteistossa oli neljä vaihdetta eteen lukuun ottamatta Superb 4000 -mallia, jossa vaihteita oli kolme ja sen lisäksi erillinen ylivaihde. Voimansiirtoakseli kulki runkoputken läpi putken takapäähän kiinnitettyyn vetopyörästöön. Taka-akselilla oli heilurityyppinen erillisjousitus ja kaksi poikittaista lehtijousta. Superb 4000 -mallissa käytettiin kahta neljänneselliptistä lehtijousta.
Etuakselilla oli päällekkäinen kolmiotuenta ja poikittainen lehtijousi. Käyttöjarru toimi hydraulisesti ja joka pyörällä oli rumpujarrut. Seisontajarru vaikutti takajarrurumpuihin mekaanisen välityksen kautta.
Muunnelmissa 640 ja 902 käytettiin vaihtoehtoisia rengaskokoja 5,50×18", 6,00×18" ja 6,50×16". 913-mallissa kooksi oli määritetty 6,50×16". Superb OHV (tyyppi 924) oli vaihtoehdoilla 6,50×16" ja 7,00×16" ja Superb 4000:ssa (tyyppi 919) oli kokona 7,50×16".
Guerriera-luokka
Guerriera-luokka oli Italian kuninkaallisen laivaston kahden puurunkoisen aluksen muodostama uiva patteriluokka.
Bombastium
Bombastium on kuvitteellinen alkuaine, jonka Carl Barks keksi Aku Ankka -tarinaansa Kylmä kauppa (Cold Bargain, 1957). Tarinan mukaan alkuaine on maailman harvinaisin. Sitä on olemassa vain pieni kokoonpuristettu pallo, joka on pidettävä jäässä ettei se haihtuisi kaasuksi. Aine on peräisin Korppikaivoksilta Kongosta. Nimi bombastium viitannee englannin sanaan bombast ’mahtipontisuus’.
Kylmän kaupan alussa bombastiumpallosta käydään kiivas huutokilpa Ankkalinnan huutokauppakamarilla, sillä sen toivotaan omaavan taloudellisesti huomattavia käyttömahdollisuuksia. Eräs huutaja toivoo sähköistävänsä sillä tehtaansa, toinen koko kotimaansa. Huutokilvassa Brutopian valtion edustaja tarjoaa biljoona Yhdysvaltain dollaria ja kaikki maan viisi tiskiallasta, mutta Roope Ankka voittaa kilvan tarjottuaan biljoonan ja kuusi tiskiallasta. Aku Ankan taskukirjassa julkaistussa tarinan suomennoksessa kauppaa käydään tiskialtaiden sijaan televisioilla.
Roope palkkaa tiedemiehiä tutkimaan bombastiumia ja lopulta selviää, että yhden bombastiumatomin lisääminen tynnyriin vettä tuottaa lopputuloksena tynnyrillisen jäätelöä. Jäätelön maku vaihtelee tynnyreittäin. Mainittuja makuja ovat muun muassa pistaasi, persikka, granaattiomena, ananas, kirsikka ja kookospähkinä. Tiedemiesten mukaan alkuaineelle ei ole mitään muuta mahdollista käyttöä. Tarinan päätteeksi Jädekunkku Oy tarjoutuu ostamaan Roopen bombastiumpallon kahdella biljoonalla dollarilla.
Viitteet
Duck universe
Faarao
pienoiskuva|200px|[[Ramses II, yksi muinaisen Egyptin tunnetuimmista faaraoista.]] Faarao tai farao tarkoittaa Egyptissä niin kutsutun dynastisen kauden aikana hallinneita kuninkaita. Faaraot hallitsivat Egyptiä vuodesta 3100–3000 eaa. alkaen aina vuoteen 30 eaa. kun Egypti liitettiin Rooman valtakuntaan.
Sanan alkuperä
Sana 'faarao' on johdettu muinaisegyptinkielisestä sanasta per-aa, joka tarkoittaa suurta taloa. Alkujaan nimellä viitattiin kirjaimellisesti faaraon suureen taloon eli palatsiin. Kuninkaita alettiin kutsua faaraoiksi vasta Uuden valtakunnan (1550–1069 eaa.) alusta. Faarao ei kuitenkaan koskaan ollut kuninkaan virallinen arvonimi, ja sen nykyaikainen käyttö kaikkien egyptiläisten kuninkaiden yleisnimenä perustuu Raamattuun. Virallisissa asiakirjoissa Egyptin kuninkaan täydellinen arvonimi koostui viidestä eri nimestä.
Faaraon nimet
Vanhan valtakunnan alussa käyttöön otetussa nimikäytännössä jokaisella faaraolla oli neljä eri nimeä, mutta Keskimmäisen valtakunnan alkuun tultaessa käyttöön tuli viisinkertainen nimisarja ("suuri nimi"). Faaraon viisi nimeä olivat:
Sa Ra -nimi (Ra-jumalan poika), jonka faarao sai syntymänsä jälkeen. Valtaistuimelle noustessaan faarao otti lisäksi neljä uutta nimeä, tässä järjestyksessä lopusta lukien:
Horus-nimi, joka esiteltiin kirjoitettuna serekh-hieroglyfin kuvaaman palatsin päällä istuvana haukkana (Horus). Horus-nimi oli vanhin kuninkaallisista nimistä, ja se otettiin käyttöön ensimmäisten dynastioiden aikana.
Nebti-nimi, jota kuvasivat Ylä-Egyptin korppikotkajumalatar Nekhbetiä ja Ala-Egyptin kobrajumalatar Wadjetia kuvaavat hieroglyfit. Kultainen Horus-nimi, jota kuvattiin haukkana istumassa kultaa tarkoittavan hieroglyfin päällä. Tämän nimen uskotaan viittaavan faaraon jumalallisuuteen tämän edustaessa Horus-jumalaa maan päällä. Kullan katsottiin muinaisegyptiläisessä mytologiassa olevan jumalten lihaa. Valtaistuinnimi, nesu-bitii, joka kirjoitettiin Ylä-Egyptin tunnuksella (saraheinä) ja Ala-Egyptin tunnuksella (mehiläinen). Nesu-bitii kääntyy yleensä muotoon Ylä- ja Ala-Egyptin herra.
Nykyään faaraoista käytetään usein pelkkää Sa Ra -nimeä järjestysnumeron kanssa, mutta käytäntöä ei ollut muinaisessa Egyptissä. Sa Ra -nimeltään samannimiset hallitsijat eroteltiin toisiltaan valtaistuinnimen perusteella. Yleisin tapa kirjata faaraon nimi olikin pelkkä Sa Ra -nimi ja hallitsijanimi. Esimerkiksi faarao, jota nykyään kutsutaan nimellä Ramses II, olisi kirjoitettu kahdella nimellä, Ramses ja Usermaatra-setepenra. Hänen isoisänsä Ramses I olisi kirjoitettu nimillä Ramses ja Menpehtyra. Niin kirjoitettuina kuninkaiden nimet ovat hankalia erottaa toisistaan, ja siksi niistä käytetäänkin nykyään mieluummin järjestysluvullista muotoa.
Faaraon tehtävät ja velvollisuudet
Faaraon velvollisuuksiin kuului olla hyvä ja oikeamielinen hallitsija. Hänen piti noudattaa egyptiläistä totuuden ja oikeamielisyyden prinsiippiä maatia, jonka luojajumala oli aikojen alussa luonut. Hänen odotettiin myös uudistavan monumentteja ottamalla ne omiin nimiinsä korvaamalla edeltäjänsä nimen omallaan ja joskus myös käyttämällä omiin rakennuksiinsa aikaisempien rakennusten kiviä.
Egyptiläiset uskoivat, että faarao oli jumalten ja ihmisten maailman välinen välittäjä. Kuoltuaan faaraosta tuli jumala, hän samastui Osirikseen, Horuksen isään ja kuolleiden jumalaan, ja faarao siirsi pyhän valtansa ja asemansa uudelle faaraolle, pojalleen. Faaraon jumalallinen asema kuvattiin allegorisesti: hänen uraeuksensa (käärme kruunussaan) sylki liekkejä vihollistensa päälle, hän pystyi tallomaan tuhansia vihollisiaan taistelukentällä ja hän oli kaikkivoipa, kaiken tietävä sekä luonnon ja hedelmällisyyden valtias.
Faaraon tehtäviin kuului myös useita symbolisia uskonnollisia riittejä, kuten kuninkaallinen uudestisyntymisjuhla, rituaalinen juoksumarssi sed, jossa faarao sai todistaa fyysisen kuntonsa; neljän vasikan ajo ja temppelin perustan laskemisen yhteydessä suoritettu nuoran ojentaminen.
Faarao ylipappina
Faaraon katsottiin olevan jokaisen Egyptissä palvotun jumalan ylipappi, joka johti kaikkea jumalien palvontaa ja joka toimi välittäjänä jumalten ja kansan välillä. Faarao ei kuitenkaan voinut toimittaa jokapäiväisiä rituaaleja jokaisessa tuhansista temppeleistä ja pyhäköistä. Siksi faarao nimitti edustajakseen pappeja toimittamaan rituaalit. Vierailuillaan faarao saattoi käydä paikallisessa temppelissä toimittamassa rituaalit.
Vallan periytyminen
Faaraon kuninkuus periytyi isältä pojalle, mutta myös muutama nainen nousi faaraoksi, kuten Hatšepsut ja Kleopatra. Kruununtavoittelijalla oli oltava kuninkaallinen isä ja äitinään "suuri kuninkaallinen puoliso", mutta sääntö ei ilmeisesti ollut ehdoton. Faaraot pyrkivät usein varmistamaan dynastiansa jatkuvuuden avioitumalla lähisukulaistensa, yleensä sisartensa tai tyttäriensä, kanssa. Jotkut faaraot nimittivät vanhoilla päivillään poikansa rinnakkain kanssaan hallitsevaksi hallintokumppaniksi, mikä varmisti kruunun jatkuvuuden ja ehkäisi myöhempiä valtataisteluita ja kaaosta.
Kuningattaren pojat näyttävät olleen ensisijaisia kruununperijöitä, mutta myös faaraon muista pojista saattoi tulla kuninkaita. Monissa tapauksissa seuraaja oli vanhin elossa oleva poika, ja tällainen perimysjärjestys vastaakin yleisemmin egyptiläisiä arvoja. Usein vallanperijä oli kuitenkin joku muu sukulainen tai henkilö, joka ei ollut lainkaan sukua faaraolle. Uuden valtakunnan teksteissä kuvataan jälkikäteen, miten faaraot nimitettiin perillisiksi joko edeltäjiensä toimesta tai jumalallisten oraakkelien avulla, ja tällainen malli saattoi olla käytössä silloin, kun selkeää seuraajaa ei ollut. Muinaisen Egyptin myöhäiskaudelta (664–332 eaa.), jolta säilyneet lähteet ovat moninaisempia ja mallit vähemmän jäykkiä, tunnetaan lukuisia vallankaappauksia ja perimysjärjestyksen keskeytyksiä. On todennäköistä, että vastaavia tapauksia on ollut myös varhaisempina ajanjaksoina.
Faaraon vallan symbolit
pienoiskuva|vasen|[[Tutankhamonin kuolinnaamio|Tutankhamonin kultainen kuolinnaamio]] Faarao kantoi kahta kruunua, Ylä-Egyptin valkoista ja Ala-Egyptin punaista kruunua, jotka saatettiin joskus yhdistää kaksoiskruunuksi (sekhemtii). Hänellä oli myös sininen soturinkruunu khepresh, joka otettiin käyttöön Uuden valtakunnan aikana. Jotkut faaraot käyttivät lisäksi raidallista nemes-liinaa tai atef-kruunua. Faarao käytti kahta valtikkaa: kunniavaltikkaa ja ruoskaa. Joskus faarao piti otsallaan kotkan tai kobran päätä kuvaavaa koristetta. Myös faaraon valtaistuin kuvasi symbolisin tavoin hänen valtaansa.
Jumalainen hallitsija
Hallitsijan yhdistäminen jumaliin oli tärkeä osa egyptiläistä uskontoa. Jo ensimmäisiä faaraoita kutsutaan kirjoituksissa nimillä netjer (jumala) tai nefer netjer (hyvä jumala), jolla voidaan tarkoittaa myös pienempää jumalaa tai puolijumalaa. Joissain kirjoituksissa faaraoon viitataan myös sanoilla aa netjer (suuri jumala). Itse hallitsijan ei kuitenkaan varsinaisesti katsottu elinaikanaan olevan jumala, vaan ennemminkin faaraon virkaa pidettiin jumalaisena. Elävän faaraon katsottiin joitakin poikkeuksia lukuun ottamatta olevan Horus-jumalan edustaja maan päällä. Kuolemansa jälkeen faarao yhtyi Osiris-jumalaan, ja hänen pojastaan tuli uusi Horus.
Vanhan valtakunnan alussa faaraota pidettiin vielä jumalana, maan päällä elävänä Horuksena, Isiksen ja Osiriksen poikana. Hänellä oli jumalallinen oikeus alistaa kaaosta edustavat muut kansat järjestykseen. Näkemys esitettiin usein erityisesti egyptiläisessä uskonnollisessa taiteessa. Neljännen dynastian aikana faaraota alettiin pitää auringonjumala Ran poikana. Uuden valtakunnan aikana faaraosta tuli hiukan inhimillisempi. Akhenaten kuitenkin nosti itsensä ja perheensä jumaliksi jo elinaikanaan.
Vaikka faaraoita pidettiin lähes jumalina, heidänkin valtansa saatettiin kyseenalaistaa. Jos faarao oli vielä liian nuori tai muuten kykenemätön hallitsemaan, hänen rinnalleen saatettiin nimittää sijaishallitsija. Keskushallinnon ollessa heikko saattoivat hovin jäsenet tai ylimykset myös yrittää syöstä faaraon vallasta.
Faaraon jumalallinen syntyperä
Koska faaraon katsottiin pitävän hallussaan jumalallista virkaa, kuninkaan syntyä varten tarvittiin erikseen myytti, joka vakuutti kuninkaan olevan jumalten lapsi. Yksi versio tästä myytistä on säilynyt kuningatar Hatšepsutin temppelin seinällä Deir el-Bahrissa.
Myytti alkaa kuvauksella, jossa Thot-jumala johdattaa jumalten kuninkaan Amon-jumalan kuningattaren luokse (tässä tapauksessa kuningatar Ahmose Nefertari). Seuraavassa kohtauksessa kuvataan Amonin ja Ahmose Nefertarin yhdyntää. Amon ja Ahmose Nefertari istuvat puettuina sängyllä, jota kannattelee kaksi jumalatarta. Jumala ja kuningatar istuvat jalat ristikkäin ja Amon pitää ankh-symbolia (elämä) kuningattaren nenän edessä.
Seuraavaksi Amon kertoo oinaspäiselle luojajumala Khnumille millainen lapsen tulee olla ja Khnum valmistaa lapsesta savimallin savenvalajan pyörällään. Tulevan hallitsijan hahmon vieressä oli toinen samanlainen hahmo, joka edusti hänen ka-henkeään. Heket-jumala on myös läsnä tässä luomistilaisuudessa.
Kuningattaren raskaus on lähes huomaamaton, kun Khnum ja Heket johdattavat hänet naarasleijonan makuusijalle synnyttämään. Kätilönä toimii tunnistamaton jumalatar, ja kuningattaren takana seisoo Meskhent-jumalatar. Synnytyksen jälkeen tuleva hallitsija esitellään jumalille.
Hautamonumentit
Vanhan valtakunnan ensimmäisten kahden dynastian aikaiset faaraot rakennuttivat aluksi haudoikseen matalia, penkkiä muistuttavia mastaboja. Päällekkäin asetelluista mastaboista muodostuivat porraspyramidit. Näistä ensimmäinen kivestä tehty ja siksi hyvin säilynyt oli kolmannen dynastian aikaisen faarao Djoserin porraspyramidi Sakkarassa. Neljännen dynastian faaraot rakennuttivat suuret Gizan pyramidit, joista suurin on alkujaan 146 metriä korkea Kheopsin pyramidi. Tämän jälkeen pyramidien arvostus alkoi vähetä, ja ne alettiin rakentaa aikaisempaa pienemmiksi ja rakennusmateriaaleina käytettiin huonommin säilyviä materiaaleja.
Uuden valtakunnan faaraot haudattiin Kuninkaiden laakson vaikeapääsyisiin ja pyramideja helpommin vartioitaviin kalliohautoihin. 21. dynastian aikaan kuninkaalliset muumiot kerättiin yhteen ja kätkettiin turvallisiin piilopaikkoihin. Niistä yksi oli vuonna 1898 löydetty Amenhotep II:n hauta, jossa oli yhteensä 16 kuninkaallista muumiota. Myös toinen samanlainen kätkö löydettiin 1800-luvulla.
Päälävistäjä
Päälävistäjä eli päädiagonaali muodostuu niistä neliömatriisin alkioista, jotka ovat suoralla matriisin vasemmasta yläkulmasta oikeaan alakulmaan. Esimerkiksi matriisissa
ykköset ovat päädiagonaalilla. Matriisin A päälävistäjän muodostavat siis alkiot a_{ii} ts. ne alkiot, joiden rivi- ja sarakeindeksit ovat yhtä suuret. Matriisia, jonka päälävistäjän ulkopuoliset alkiot ovat nollia, kutsutaan lävistäjämatriisiksi eli (pää)diagonaalimatriisiksi. Matriisin päälävistäjän alkioiden summaa puolestaan kutsutaan matriisin jäljeksi.
Päälävistäjän lisäksi matriisilla on myös muita diagonaaleja, jotka kulkevat vastaavaan tapaan vinosti matriisin läpi ylhäältä vasemmalta alas oikealle.
Dave Greenslade
Dave Greenslade (s. 18. tammikuuta 1943 Woking, Surrey, Englanti) on brittiläinen säveltäjä, urkuri ja kosketinsoittaja. Hän on soittanut Chris Farlowe's Thunderbirdsissä, Geno Washington's Ram Jam Bandissa, If, Colosseumissa ja vuonna 1972 perustamassaan Greenslade-yhtyeessä. Hän soitti vuonna 1971 hajonneessa ja vuonna 1994 toimintaansa jatkaneessa Colosseum-yhtyeessä sen lopettamiseen 2015.
Hän sävelsi paljon Colosseumin musiikkia. Hänen teoksiaan ovat myös Cactus Choir, The Pentateuch Of The Cosmogony (with art by Patrick Woodroffe) ja Music from the Discworld. Televisiotyö käsittää musiikin BBC-sarjoihin Gangsters (1975–1978) ja Bird of Prey (1982–1984).
Karppi (täsmennyssivu)
Karppi voi tarkoittaa seuraavia:
Steven Mackintosh
Steven Mackintosh (s. 30. huhtikuuta 1967 ) on englantilainen näyttelijä. Hän on esiintynyt lukuisissa elokuvissa ja televisiosarjoissa, kuten Puuta, heinää ja muutama vesiperä, Kolme naista sodassa ja rakkaudessa, Luther ja The Halcyon.
Varhainen elämä
Mackintosh syntyi 30. huhtikuuta 1967 Cambridgessä. Hän kävi peruskoulunsa Sawstonissa, jonka jälkeen hän opiskeli Sawstonin collegessa sekä teatterikorkeakoulussa.
Mackintosh teki debyyttinsä teatterilavoille 12-vuotiaana Bush Theatressa, jonka jälkeen hän pääsi näyttelemään pääroolia Royal National Theatressa.
Mefisto
Mefisto tai Mephisto voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Karijoen seurakunta
Karijoen seurakunta oli Lapuan hiippakuntaan ja Etelä-Pohjanmaan rovastikuntaan kuulunut Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimi Karijoen kunnan alueella.
Historia
Karijoesta tuli Lapväärtin seurakunnan rukoushuonekunta vuonna 1811. Se sai ensimmäisen oman saarnaajan heti seuraavana vuonna 1812. Vuonna 1835 Karijoesta tuli kappeliseurakunta ja vuonna 1862 itsenäinen emäseurakunta.
Papisto
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Karijoen kappeliseurakunnan kappalaisina ja Karijoen seurakunnan kirkkoherroina:
Kolmatta linjaa takaisin (albumi)
20 suosikkia – Kolmatta linjaa takaisin on Fredin kokoelma-albumi vuodelta 1995. Se oli ensimmäinen Fredin tuotannosta koottu 20 suosikkia -sarjan kokoelmalevy. Muut ovat Kun rakkaus voittaa (1997) ja ''Laula kanssain (2001).
Wannseen konferenssi
thumb|upright=1.1|Huvila, jossa konferenssi pidettiin. Nykyisin talossa on Wannseen konferenssia käsittelevä museo. (Kuva vuodelta 2014.)
Wannseen konferenssi oli natsi-Saksan korkeiden virkamiesten kokous, jossa Saksan virastoille tiedotettiin ”juutalaiskysymyksen lopullisesta ratkaisusta”. Päätös siitä oli syntynyt jo aikaisemmin, ja Wannseen kokous oli tiedotustilaisuus, joka osoitti sen, että kansanmurhasta oli tullut osa valtakunnan virallisesti harjoittamaa politiikkaa. Kokous järjestettiin 20. tammikuuta 1942 Wannseen rannalla sijaitsevassa huvilassa Berliinin lounaisella esikaupunkialueella. Lopullinen ratkaisu johti holokaustiin, juutalaisten kansanmurhaan.
Valmistelu
Kokouksen oli kutsunut koolle Saksan valtion turvallisuusviraston, natsivaltion poliisitoimen ja salaisen palvelun keskuksen päällikkö Reinhard Heydrich. Kokous oli tarkoitus järjestää jo 9. joulukuuta 1941, mutta se siirrettiin äkillisten syiden vuoksi tammikuulle ja pidettiin 20. tammikuuta 1942 huvilassa aamiaisen yhteydessä.
Osallistujat
Tilaisuuteen kutsuttiin 13 kansallissosialistisen Saksan valtakunnan virkamiestä. He olivat valtiosihteereitä ja upseereita, ja he muodostivat suunnilleen johtohierarkian kolmannen tason. Virallisesti tilaisuutta kutsuttiin "valtiosihteerien neuvonpidoksi". Paikalla oli 16 henkilöä, mukaan lukien pika- ja konekirjoittajatar.
Läsnä olivat:
Keskustelujen sisältö
Keskustelun aiheena oli jo edellisvuonna korkeammalla tasolla päätetty "lopullinen ratkaisu" eli suunnitelma murhata kaikki juutalaiset. Heydrichin tarkoituksena oli tiedottaa päätöksestä sekä yhtenäistää päälinjat. Kokouksessa esiteltiin ajatus juutalaisten karkotuksista itään ”sopivaan työhön jonka kuluessa epäilemättä suuri osa eliminoituu luonnollisten syiden kautta”. Jäljelle jääneet oli tarkoitus ”käsitellä”, koska he muutoin vapautuessaan toimisivat ”uuden juutalaisen elpymisen” siemenenä.
Jotkut keskustelijat esittivät konkreettisia näkemyksiä siitä, miten joukkomurha tulisi toteuttaa. Krakovan valtiosihteeri Josef Bühler painosti Heydrichia ottamaan lopullisen ratkaisun käyttöön Puolan kenraalikuvernementissa. Kokouksessa puhuttiin myös "sekarotuisista" ja "seka-avioliitossa" olevista juutalaisista sekä haettiin tarkkaa määritelmää siitä, ketkä kaikki olivat "juutalaisia" ja ketkä "saksalaisia", ja miten eri tason sekarotuisia tulisi kohdella. SS-Gruppenführer Otto Hoffmann vaati laajempaa "sekarotuisten" sterilisoinnin käyttöä, ja valtiosihteeri Wilhelm Stuckart vaati laajoja pakkosterilisointeja.
Pöytäkirjat
thumb|Pöytäkirjan kopiot ovat esillä konferenssin pitopaikassa nykyisin olevassa museossa. Kuvassa luettelo juutalaisten lukumääristä Euroopan eri valtioissa – Suomessa 2 300 ([[Media:Wannsee Conference - List of Jews in European countries.JPG|iso kuva).]] Kokouspöytäkirjat eivät mainitse suoraan joukkomurhaa. Pöytäkirjaa pitänyt Adolf Eichmann myöhemmin kuitenkin tunnusti, että todellisuudessa kokouksessa käytettiin kokousprotokollaa paljon suorempaa kieltä – käytettyjä termejä olivat esimerkiksi ”tuhoaminen” ja ”annihilointi”.
Praksithea
Praksithea oli kreikkalaisessa mytologiassa useamman eri naishahmon nimi.
Wannseen konferenssi
Pöytäkirjat
Pöytäkirjoista tehtiin 30 kopiota, joista ulkoasiainviraston alivaltiosihteeri Martin Lutherille kuuluneen 16. kopion liittoutuneet löysivät toukokuussa 1946. Luther oli kuollut sydänkohtaukseen vuotta aiemmin, eikä ollut ehtinyt hävittää kaikkia asiakirjojaan muiden johtavien kansallissosialistien tapaan.
Kokousta pidetään ensimmäisenä keskusteluna lopullisesta ratkaisusta ja se on erityinen siinäkin mielessä, että kokouksen pöytäkirjat päätyivät kokonaisuudessaan liittoutuneiden haltuun toisen maailmansodan lopulla. Niiden avulla pystyttiin todistamaan juutalaisvainojen järjestelmällisyys Nürnbergin oikeudenkäynnissä.
Knöödeli
Perusaineksina voi olla muun muassa perunoita, kuivuneita sämpylöitä, mannaryynejä, jauhoja, rahkaa tai lihaa. Näistä aineksista tehdään taikina, josta muodostetaan halkaisijaltaan noin 7-senttimetrisiä palloja, jotka keitetään kuumassa vedessä. Joskus ne ovat myös täytettyjä. Pyöryköitä voidaan syödä niin perusruokana, keitossa kuin jälkiruokana. Pyöryköitä on kymmeniä eri laatuja.