cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Yhdistyneen kuningaskunnan joukkotuhoaseet
Yhdistyneen kuningaskunnan ydinase
Myöhemmin vuonna 1957 Britannia onnistui lopulta räjäyttämään ensimmäisen onnistuneen täysitehoisen vetypommin (1.8 MT) ydinkokeessa nimeltä Grapple X Round C. Tuon pommin, Yellow Sun-tyyppisen pudotti Sqn Ldr B. Millett 8. lokakuuta 1957. thumb|right|Britannian [[Avro Blue Steel-ohjus takaapäin. Kuvassa näkyy kaksi-kanavaiset purkuaukot Stentor-rakettimoottorille.]] WE.177 oli viimeinen toistaiseksi englantilaisten itsensä kehittelemä, joka on ollut Ison Britannian käytössä oleva "itsenäinen" ydinase. Sen räjäytysvoimakkuutta voitiin vaihdella. Nominaalinen teho vaihteli välillä 10 kT - 450 kT. Aseen käytössä 1990-luvulla oli 200 kT suurin laukaistava voimakkuus.
Ana Menéndez
Ana Amelia Menéndez Bernardo (s. 17. maaliskuuta 1972 Trevías) on entinen espanjalainen yleisurheilija, joka kilpaili keskimatkojen juoksussa.
Menéndez osallistui 800 metrin matkalle Atlantan olympialaisissa 1996, mutta joutui keskeyttämään alkueräjuoksunsa. Hän pääsi matkalla välieriin saakka sisäratojen MM-kisoissa seuraavana vuonna ja sijoittui 1 500 metrillä kahdeksanneksi vuoden 1999 MM-kilpailuissa.
Yannick Bertrand
Yannick Bertrand (s. 18. elokuuta 1980 Thonon-les-Bains) on ranskalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Douanes SC Chatel -seuraa.
MM-kilpailuissa Bertrand on sijoittunut parhaimmillaan 18:nneksi syöksylaskussa Åressa 2007. Torinon olympialaisissa 2006 hän sijoittui sekä supersuurpujottelussa että syöksylaskussa 24:nneksi.
Bertrand kilpaili alppihiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Val d'Isèressä joulukuussa 2001. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran Kvitfjellin syöksylaskussa maaliskuussa 2002 oltuaan 28:s. Kymmenen parhaan joukkoon Bertrand laski ensimmäisen kerran Lake Louisen syöksylaskussa marraskuussa 2005 oltuaan yhdeksäs. Hänen paras sijoituksensa maailmancupissa on neljäs sija, jonka hän saavutti Val d'Isèren syöksylaskussa tammikuussa 2007.
John Quinn Weitzel
John Quinn Weitzel (s. 10. toukokuuta 1928 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Catholic Foreign Mission Society of American papiksi 11. kesäkuuta 1955 ja nimitettiin Samoa-Pago Pagon hiippakunnan johtoon 9. kesäkuuta 1986. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Pio Taofinu'u, jota avustivat Joseph Anthony Ferrario ja Patrick Vincent Hurley.
Time for Annihilation
Time for Annihilation: On the Record & On the Road on yhdysvaltalaisen rockyhtye Papa Roachin ensimmäinen livealbumi, joka julkaistiin 31. elokuuta 2010. Albumi sisältää livekappaleiden lisäksi viisi uutta studiokappaletta.
Anna-Elina Lyytikäinen
Anna-Elina Lyytikäinen (s. 29. maaliskuuta 1971 Kuopio) on suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja käsikirjoittaja. Vuonna 2022 hänet valittiin Hämeenlinnan Teatterin johtoon. Hän toimi Tampereen Teatterin pääohjaajana 2016–2021.
Lyytikäinen pyrki Teatterikorkeakoulun näyttelijäntyön koulutusohjelmaan, vaikka ilmaisupainotteiset lukio-opinnot olivat kesken. Hän pääsi opiskelijaksi 1989 ja valmistui näyttelijäksi 1993. Kokopäiväisten näyttelijänopintojen rinnalla hän tentti puuttuvat lukion aineet. Lyytikäisellä oli näyttelijäkiinnitys Lahden kaupunginteatterissa 1993–1994 ja Helsingin Kaupunginteatterissa 1994–1997. Hän pääsi Teatterikorkeakoulun ohjaajantyön koulutusohjelmaan vuonna 1997. Ohjaajaksi Lyytikäinen valmistui 2000 ja hänestä tuli yksi ensimmäisistä taiteen tuplamaistereista Suomessa. Sen jälkeen hän työskenteli freelanceohjaajana ja -näyttelijänä vuodet 2000–2015.
Teatteriurallaan Lyytikäisen työt ovat ulottuneet musikaaleista ihmissuhdedraamoihin. Erityisesti hän pitää töistä, joissa voi tutkia ja perehtyä perusteellisesti taustoihin. Lyytikäinen on asunut Tampereella vuodesta 2005. Hän on opiskellut myös esittävien taiteiden johtamista.
Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa Ruusun aika ja Pappia kyydissä.
Riki (jalkapalloilija)
Iván Sánchez-Rico Soto eli Riki (s. 11. elokuuta 1980 Aranjuez, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edusti Espanjan pääsarjassa Getafea, Deportivo La Coruñaa ja Granadaa. Hän päätti uransa vuonna 2016 Guadalajaran joukkueessa.
Ura
Riki on Real Madridin junioriakatemian kasvatteja, mutta ei ikinä ole edustanut edustusjoukkuetta. Vuonna 2004 hän siirtyi Real Madrid Castillasta paikallisjoukkue Getafen riveihin. Ensiesiintymisensä pääsarjassa hän teki 12. syyskuuta 2004 ottelussa Mallorcaa vastaan. Toisena kautenaan pääsarjassa hän teki 8 maalia. Heinäkuussa 2006 Riki siirtyi Deportivo La Coruñaan.
Kauden 2008–2009 avausottelussa kasvattajaseuraansa Real Madridia vastaan Riki tuli vaihdosta kentälle, mutta hänen pelinsä jäi kuitenkin lyhyeksi reväytettyään takareitensä. Hän joutui olemaan pois pelikentiltä kaksi viikkoa.
Januário Torgal Mendes Ferreira
Januário Torgal Mendes Ferreira (s. 26. helmikuuta 1938 Porto) on portugalilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 15. lokakuuta 1960 ja nimitettiin Portugalin sotilasordinariaatin vihkipiispaksi sekä Gaudiaban titulaaripiispaksi 22. huhtikuuta 1989. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi António Ribeiro, jota avustivat Júlio Tavares Rebimbas ja Eurico Dias Nogueira.
3. toukokuuta 2001 Torgal Mendes Ferreira sai nimityksen Portugalin sotilaspiispaksi.
Kenen on kosto
Kenen on kosto on Fred Zinnemannin ohjaama yhdysvaltalainen film noir -tyylinen jännityselokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1948. Film noirin pääosissa ovat Van Heflin, Robert Ryan ja Janet Leigh. Kenen on kosto perustuu Collier Youngin tarinaan, jonka pohjalta Robert L. Richards sovitti käsikirjoituksen.
Juoni
Kenen on kosto kertoo kahdesta entisestä sotavangista, joiden ystävyys katkeaa, kun toinen heistä päättää toimia saksalaisten kätyrinä vankileirillä. Joe Parkson (Robert Ryan) lähtee kostamaan sodanajan veriteot itse.
Tuotanto
Kenen on kosto kuvattiin Kalifornian Los Angelesissa, Glendalessa, Santa Monicassa ja MGM:n studioilla Culver Cityssä.
HMS Yaxham
HMS Yaxham (viirinumero M2780) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Ham-luokan miinanraivaaja, joka nimettiin Norfolkissa sijaitsevan Yaxhamin kylän mukaan.
Kenen on kosto
Tuotanto
Elokuvan musiikin sävelsi Bronisław Kaper, ja sen kuvasi Robert Surtees. William H. Wright tuotti elokuvan Metro-Goldwyn-Mayerille.
HMS Yaxham
Valmistus
Alus tilattiin Cowesista J. Samuel White and Companyltä. Se laskettiin vesille 21. tammikuuta 1958 ja otettiin palvelukseen 19. maaliskuuta 1959.
Kenen on kosto
Julkaisu ja vastaanotto
Kenen on kosto sai ensi-iltansa kotimaassaan Yhdysvalloissa 21. joulukuuta vuonna 1948. Elokuva oli osallisena myös vuoden 1949 Cannesin elokuvajuhlilla. Suomessa elokuva julkaistiin 14. huhtikuuta vuonna 1950.
Kenen on kosto sai ilmestyessään hyvän vastaanoton kriitikoilta. Elokuvalla on Rotten Tomatoes -sivustolla 90 prosentin "tuore" arvosana, joka perustuu kymmeneen arvosteluun. Internet Movie Databasessa elokuvalla on 7,4 tähteä kymmenestä, joka pohjautuu yli tuhanteen tähteytykseen.
Kenen on kosto julkaistiin DVD:lle Yhdysvalloissa 31. heinäkuuta vuonna 2007. DVD-julkaisijana toimi Warner Brothers.
Pā
thumb|Malli pā-kylästä thumb|Pā [[Rapa (Ranskan Polynesia)|Rapan saarella]] Pā tarkoittaa maorikylää, mutta eurooppalaisessa käytössä sillä tarkoitetaan maorien 1700–1800-luvuilla tekemiä linnoituksia. Kaikki pāt oli rakennettu kukkulan tai muun korkean muodostuman laelle. Osa niistä oli rakennettu vain sotureille ja osa asumistarkoitukseen. Pā-kylät olivat tärkeässä roolissa maorisodissa. Vanhin pā on 500 vuotta vanha, mutta ne yleistyivät vasta 1800-luvulla alkaneissa heimojen välisissä sodissa, jotka johtuivat peltoalan niukkuudesta ja liian suuresta asutustiheydestä.
Myös muualla Tyynellämerellä on samanlaisia linnoituksia. Niitä on muun muassa Rapan saarella ja muualla Ranskan Polynesiassa. One Tree Hillin pā on yksi suurimmista ihmisen tekemistä historiallisista linnoitusrakennelmista.
Linnoitus
Pān puolustus koostui maavalleista ja puisista aidoista. Myös juoksuhautoja rakennettiin muskettien tullessa käyttöön ja joissakin saattoi olla jopa maanalaisia bunkkereita. Pāt osoittautuivat kestäviksi tykkejä ja raketteja vastaan, ja niistä tuli maorien pääpuolustusasemia brittejä vastaan taisteltaessa. Pān käyttöikä oli yleensä vain 4–6 kuukautta, sillä asukkaiden piti siirtyä paikasta toiseen ruoanhakuun.
Mideia
Mideia eli Midea  oli mykeneläisaikainen kaupunki Argoliin maakunnassa Kreikassa. Sen arkeologinen kohde sijaitsee Náfplion kunnassa noin 1,5 kilometriä etelään siitä nimensä saaneesta nykyisestä Midéan kylästä.
thumb|left|240px|Mideian arkeologista aluetta. Mideia oli asuttuna varhaishelladiselta kaudelta 3000–2000 eaa. noin vuoteen 1200 eaa. Se oli Argoliin alueen kolmanneksi merkittävin mykeneläinen linnoitettu akropolis eli linnavuori Mykenen ja Tirynsin jälkeen. Antiikin aikana Mideia oli Argoksen alainen kylä.
Mideia oli rakennettu noin 270 metriä korkean kukkulan huipulle. Se sijaitsee suurin piirtein Mykenen ja Tirynsin puolessa välissä. Kaupunki oli ympäröity kauttaaltaan kyklooppimuurilla lukuun ottamatta luonnostaan jyrkkää kaakkoisosaa, ja sen alue oli noin 24 000 neliömetriä. Muurissa on kaksi porttia. Mideian hautausmaa oli nykyisen Dendrán kylän alueella.
Alueen arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1907 ja jatkuvat edelleen. Niitä suorittivat ensin saksalaiset arkeologit ja sitten Ruotsin Ateenan-instituutti.
II (Minotaurin albumi)
II on suomalaisen doom metal -yhtyeen Minotaurin toinen ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2007 levymerkillä Firebox Records.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Ari Honkonen.
Kokoonpano
+
Gregori Aminoff (mineralogi)
Gregori Aminoff (1883–1947) oli ruotsalainen mineralogi, Ruotsin luonnontieteellisen valtionmuseon mineralogisen osaston intendentti vuodesta 1923. Hän kehitti elektronisäteilyn käyttöä mineraaliaen kiderakenteen tutkimisessa.
Hänen mukaansa nimettiin aminoffiitiksi hänen Långbanin kaivoksesta Värmlannista löytämänsä mineraali. Hän oli Kuninkaallisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1933. Hänen leskensä Birgit Broomé-Aminoff määräsi testamentissaan vuonna 1950 perustettavaksi rahaston, Professori Gregori Aminoffin muistorahaston ja sen hallinnoijaksi Kuninkaallisen tiedeakatemian. Siitä jaetaan vuosittain Gregori Aminoffin palkinto kristallografian alalta julkaistuille tutkimuksille.
Länsi-Pohjan sairaanhoitopiiri
thumb|250px|Länsi-Pohjan keskussairaalan rakennuksia kuvan keskiosassa Länsi-Pohjan sairaanhoitopiiri oli kuntayhtymä, jonka muodostivat Lapin nykymaakunnan kuusi lounaisinta kuntaa Kemi, Keminmaa, Simo, Tervola, Tornio ja Ylitornio. Sairaanhoitopiiri järjesti laissa säädetyt erikoissairaanhoidon palvelut jäsenkuntiensa puolesta. Kuntayhtymän palveluksessa oli noin 800 henkilöä vuonna 2007. Asukasluvultaan Länsi-Pohjan sairaanhoitopiiri oli toiseksi pienin Manner-Suomen sairaanhoitopiireistä. Vuoden 2013 lopulla piirin alueella oli 64 200 asukasta.
Sairaanhoitopiirin toiminta päättyi 31. joulukuuta 2022 osana Sote-uudistusta. Nykyisin alueen sosiaali-, terveys- ja pelastustoimen palvelut tuottaa Lapin hyvinvointialue.
Megalopolis
Megalopolis oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Arkadiassa Kreikassa. Se oli yksi Peloponnesoksen suurimmista kaupungeista, ja perustettiin alun perin Arkadian liiton keskukseksi. Megalopoliin arkeologinen alue sijaitsee kaupungista nimensä saaneen nykyisen Megalópolin kaupungin pohjoispuolella.
Historia
Megalopolis tarkoittaa kreikaksi ”suurta kaupunkia” ja antiikin aikana se olikin suurikokoinen. Kaupungin perusti thebalainen kenraali Epameinondas noin vuonna 371/370 eaa. Megalopoliin oli tarkoitus olla Argoksen, Mantineian ja Messenen muodostaman Arkadian liiton pääkaupunki ja vastapaino Spartalle. Kaupunkiin siirrettiin väestö 40 arkadialaisesta kylästä. Arkadian liitto rakoili jo 360-luvulla eaa. ja tuolloin osa väestöstä palasi kotiseuduilleen.
thumb|left|260px|Megalopoliissa lyöty [[stateeri|hopeastateeri noin vuodelta 363–362 eaa. Toisella puolella Zeus Lykaios, toisella nuori Pan ja mm. Arkadian liiton monogrammi.]] 300-luvulla eaa. Megalopolis oli liitossa Makedonian kanssa. Vuonna 331 eaa. spartalaiset yrittivät vallata kaupungin, mutta Aleksanteri Suuren Makedoniaan jättämä hallitsija Antipatros kukisti heidät Megalopoliin taistelussa. 200-luvulla eaa. kaupunki liittyi Akhaian liittoon. Vuonna 223 eaa. spartalaiset polttivat kaupungin, mutta megalopolislainen Filopoimen pelasti kaupungin asukkaat. Kaupunki rakennettiin uudelleen, mutta ei saavuttanut entistä asemaansa. Pausanias vieraili paikalla 100-luvulla jaa., jolloin se oli enimmäkseen raunioina.
Kaupungin arkeologiset kaivaukset alkoivat vuosina 1890–1893. Merkittäviä kaivauksia on suoritettu myös mm. 1901 sekä 1962–1963.
Rakennukset ja löydökset
Megalopolis sijaitsi laajalla tasangolla, jonka läpi virtaa Alfeiós-joen sivuhaara Elissónas (antiikin Helisson). Kaupungin ympäröi noin yhdeksän kilometriä pitkä muuri. Joen pohjoispuolella sijaitsivat muun muassa kaupungin agora, Zeus Soterin temppeli sekä joukko stoia ja muita julkisia rakennuksia. Joen eteläpuolella sijaitsivat muun muassa Thersileion eli Arkadian liiton kokouspaikka sekä Megalopoliin teatteri, joka oli koko antiikin Kreikan suurin teatterirakennus.
Turkkilainen van
Turkkilainen van on kissarotu, joka on kotoisin Turkin Vanjärven seuduilta. Se on yksi harvoista kissaroduista, jotka pitävät vedessä uimisesta. Rodulla ilmenee usein silmien erivärisyyttä.
Rodun jalostus alkoi Englannissa 1950-luvulla, ja se sai virallisen hyväksynnän 1969. Suomeen ensimmäiset turkkilaiset vanit tulivat 1980-luvun puolivälissä. Turkkilaisilla vaneilla on erityinen karvapeitteen kuviointi, jota ei ole muilla kissaroduilla.
Turkkilaiset vanit ovat tunnettuja siitä, että ne pitävät vedestä ja hakeutuvat aktiivisesti veteen.
Hoito
Omistajat kuvaavat turkkilaista vania rakastettavaksi ja älykkääksi kissaksi, jolla on taipumus kiintyä vain yhteen ihmiseen. Sillä on kokoonsa nähden varsin suuri ruokahalu.Turkin hoito on helppoa, ja kampaaminen on kahdesti tai kolmesti viikossa suositeltavaa.
Pekingin rauhansopimus
right|thumb|300px|Pekingin rauhansopimuksen kiinankielistä tekstiä Pekingin rauhansopimus on yhteisnimitys kolmelle rauhan­sopimukselle, jotka Qing-dynastian Kiina joutui alle­kirjoittamaan toisen oopiumi­sodan päättyessä vuonna 1860. Toisena osapuolena sopimuksissa olivat Iso-Britannia, Ranska ja Venäjä. Ison-Britannian ja Kiinan välisen rauhan­sopimuksen virallinen nimi oli "Sopimus rauhasta ja ystävyydestä Ison-Britannian ja Kiinan välillä".
Tausta
Toinen oopiumisota huipentui 18. lokakuuta 1860 siihen, että brittiläiset ja ranskalaiset joukot tunkeutuivat Kiellettyyn kaupunkiin Pekingissä. Kun tämä osoitti Kiinan lopullisesti hävinneen sodan, prinssi Gong pakotettiin allekirjoittamaan Qing-hallituksen edustajana kaksi sopimusta, toinen niistä Britannian edustajana toimineen James Bruce Elginin, toinen Ranskan edustajana toimineen Jean-Baptiste Louis Gros'n kanssa. Vaikka Venäjä ei ollut osallistunut sotaan, prinssi Gong allekirjoitti myös kolmannen sopimuksen Venäjän edustajana toimineen Nikolai Ignatjevin kanssa.
Brittien ja ranskalaisten tavoitteena sodassa oli ollut polttaa Kielletty kaupunki rangaistukseksi siitä, miten Qing-virka­miehet olivat kohdelleet eurooppalaisia vankeja. Koska suunnitelman toteuttaminen olisi vaarantanut rauhan­sopimusten alle­kirjoittamisen, he kuitenkin päättivät sen sijasta polttaa Kiinan keisarille kuuluneen Kesä­palatsin.
Sopimuksen määräykset
thumb|right|160px|Prinssi [[Gong (prinssi)|Gong Felice Beaton valokuvaamana 2. marraskuuta 1860, runsas viikko sen jälkeen kun hän oli 24. lokakuuta alle­kirjoittanut rauhan­sopimuksen. ]] Pekingin rauhan­sopimuksella Kiinan keisari Xianfeng ratifioi samalla vuonna 1858 tehdyn Tientsinin sopimuksen.
Kowloonin niemimaa oli alun perin vuokrattu Britannialle maalis­kuussa 1860. Pekingin rauhan­sopimus lopetti vuokra­suhteen, ja alue luovutettiin virallisesti Britannialle 24. lokakuuta 1860.
Kiinan ja Britannian välisen sopimuksen 6. artiklan mukaan Kiinan oli pysyvästi luovutettava Britannialle Kowloonin niemimaa eli nykyisen Boundary Streetin etelä­puolella oleva alue Hongkongissa, mukaan luettuna Ngong shuen chaun saari (Stonecutters Island).
Kiinan ja Ranskan välisen sopimuksen 6. artiklan mukaan Kiinan oli palautettava Ranskan lähettilään välityksellä omistajilleen "ne uskonnolliset ja hyvän­tekeväisyys­laitokset, jotka oli taka­varikoitu kristityiltä heihin kohdistuneiden vainojen aikana."
Kiinan oli myös luovutettava Venäjälle Mantšurian itä- ja pohjois­osat. Se takasi Venäjälle oikeuden Ussurin aluepiiriin, joka on osa nykyistä Primorjen aluepiiriä ja vastaa Mantšurian entistä Itä-Tartarian maakuntaa. Amurin pohjoispuolella oleva alue, joka vuonna 1689 vahvisteun Nertšinskin rauhan­sopimuksen mukaan oli kuulunut Kiinalle, oli luovutettu Venäjälle jo Aigunin sopimuksessa vuonna 1858.
Kiinassa Pekingin rauhan­sopimusta pidetään yhtenä epätasa-arvoisista rauhan­sopimuksista, jotka maa joutui alle­kirjoittamaan 1800-luvun loppu­puolella.
Ranskan avoin tennisturnaus 2011 – naisten kaksinpeli
Li Na voitti loppuottelussa puolustavan mestarin Francesca Schiavonen lukemin 6–4, 7–6 (0). Hänestä tuli ensimmäinen kiinalainen ja myös aasialainen Grand Slam -turnauksen voittaja kaksinpelissä.
Sijoitetut pelaajat
<li> Julia Görges (3. kierros) <li> Flavia Pennetta (1. kierros) <li> Shahar Pe'er (1. kierros) <li> Ana Ivanović (1. kierros) <li> Yanina Wickmayer (3. kierros) <li> Dominika Cibulková (1. kierros) <li> Alisa Kleibanova (vetäytyi) <li> Jarmila Gajdošová (3. kierros) <li> Marija Kirilenko (4. kierros) <li> Nadja Petrova (1. kierros) <li> Alexandra Dulgheru (2. kierros) <li> Daniela Hantuchová (4. kierros) <li> Peng Shuai (3. kierros) <li> Roberta Vinci (3. kierros) <li> Klára Zakopalová (1. kierros) <li> Tsvetana Pironkova (2. kierros)
Aavahelukan lentokenttä
Aavahelukan lentokenttä sijaitsee Kolarin ja Muonion rajalla Ylläksen matkailukeskuksen läheisyydessä Kuerjoen varrella. Lähimpään kylään Äkäslompoloon on matkaa noin kymmenen kilometriä. Kentällä harrastaa pääasiassa moottorilentoa Aavahelukan Ilmailukerho ry. Se on huolehtinut aikaisemmin myös alueen palovalvontalennoista kesäisin.
Aavahelukan lentopaikalla on yksi kiitotie (14/32), jonka pituus 864 metriä. Sen leveys on 20 metriä, josta 11 metriä on asfaltoitu. Kiitotien vieressä on myös lennonvalmistelurakennus, jossa on mahdollista yöpyä.
Lentopaikan päällikkönä toimii Kolarin kunnan entinen elinkeinoasiamies Tapio Niittyranta.
Tiina
Tiina on suomalainen ja virolainen naisen etunimi. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu 30 191 naiselle.
Alkuperä
Tiina käsitetään tavallisimmin syntyneeksi lyhentymällä Kristian-nimen sisarnimestä Kristiina, joka on mukaelma latinalaisesta nimestä Christiana, joka on Christian-nimen sisarnimi ja merkitsee "kristittyä naista". Nimen englantilainen muoto Tina on lyhentymä nimestä Christina tai Martina. Tiina voidaan käsittää kuitenkin lyhentymäksi myös muista -tiina-loppuisista nimistä kuten vaikkapa Albertiinasta tai Justiinasta.
Suosio Suomessa
Tiina-nimi alkoi Suomessa yleistyä pian toisen maailmansodan loputtua. Aikoinaan nimen suosiota lisäsivät Anni Polvan tunnetut ja suositut Tiina-tyttökirjat, jotka ilmestyivät 1956–1986. Yli puolet Suomen Tiinoista (17 819 henkilöä) on syntynyt 1960- ja 1970-luvuilla, ja nimi pysyi melko suosittuna vielä 1990-luvun alkuun saakka, mutta sittemmin sen suosio laski huomattavan nopeasti: vuonna 1990 nimettiin Suomessa Tiinoja vielä 439 mutta vuonna 2005 enää vain 28.
4Matic
4Matic on Mercedes Benzin kehittämä ja käyttämä älykäs nelivetotekniikka. Se on suunniteltu parantamaan pitoa ja ajoturvallisuutta liukkaissa olosuhteissa ajettaessa. 4Matic esiteltiin vuonna 1986. W124-sarja oli ensimmäinen mallisarja, jossa 4Matic oli saatavilla.
Historia
4Matic-järjestelmä suunniteltiin yhteistyössä itävaltalaisen Styer-Daimler-Puch-yhtymän kanssa. Styer-Daimler-Puch oli jo kymmenen vuotta valmistanut Mercedes Benzille myös Puch G:nä tunnettua Mercedes-Benz G-sarjaa. Yleensä nelivedon yhteydessä on automaattivaihteisto, vain harvoja malleja valmistettiin manuaalivaihteistolla.
Saatavuus
4Matic on saatavilla seuraaviin Mercedes Benz malleihin:
Speed metal
Speed metal on San Franciscossa 1980-luvun alussa syntynyt metallimusiikin tyylisuunta, jonka esimuotoja on jälkikäteen tunnistettu jo 1970-luvun rockmusiikissa. Varhaisimpia speed metalia ennakoineita kappaleita olivat muun muassa Deep Purplen vuoden 1972 albumilla Machine Head julkaistu kappale ”Highway Star” ja Queen-yhtyeen vuoden 1974 kappale ”Stone Cold Crazy”. Speed metal on raskassointista musiikkia, joka soitetaan erittäin nopeassa tempossa. 1980-luvulla monet rockmusiikin harrastajat ja jopa perinteisen heavy metalin kuuntelijat kokivat speed metalin liian hyökkääväksi ja rajuksi musiikiksi.
Speed metal -termiä on käytetty jo vuonna 1981, kun Jeff Dahlin Powertrip-yhtye julisti levynsä takakannessa: ”L.A. Hardcore Speed Metal Rules!” Jo aikaisemmin, vuonna 1973, Iggy Pop käytti samaa nimitystä kuvaamaan The Stoogesin musiikkia. Tosin sanalla ”speed” on näissä tapauksissa saatettu viitata lähinnä amfetamiiniin eikä niinkään musiikin tempoon.
Speed metalin rinnalle syntyi pian käsite thrash metal. Näiden välillä ei ole selkeää rajaa. Asiaa on yritetty määritellä siten, että thrash metal on speed metaliakin raskaampaa, äärimmäisempää ja aggressiivisempaa musiikkia joka on muusikillisesti lähempänä raskaimmissa tapauksissa jopa death metallia. 1980-luvulla luokiteltiin useita yhtyeitä speed metal -tyyliin kuuluviksi, vaikka ne nykyään kuuluvat thrash metal -luokkaan. Thrash metal oli hieman speed metallia raskaampaa ja nopeampaa, mutta yleisesti ottaen 1980-luvulla speed- ja thrash metal olivat lähinnä synonyymeja.
Speed metalissa erottuu enemmän perinteiseen heavy metalin vaikutteita. Joissakin thrash metal -yhtyeissä laulajalla on tapana ”rääkyä” tai ”öristä”, kun taas speed metalissa turvaudutaan useammin puhtaaseen lauluun korkeita kirkaisuja hyödyntäen. Thrash metal on yleensä myös synkkätunnelmaista, kun taas speed metal -kappaleiden sanoitukset ovat toisinaan humoristisia ja hyväntuulisia. Käytännössä speed metalia ja thrash metalia on kuitenkin usein käytetty synonyymeinä.
Useat thrash metal -yhtyeet soittavat myös speed metallia ja toisinpäin.
1980-luvun puolivälissä speed metal nousi suosioon Länsi-Saksassa, jossa se pian risteytettiin perinteiseen heavy metaliin. Tästä tyylisuunnasta muovautui myöhemmin power metal.
Speed metal oli 1980-luvun lopulla suosittua myös Suomessa, mutta 1990-luvulle tultaessa speed metal vähitellen väistyi uudempien heavy metal -tyylien tieltä.
Maltoli
Maltoli (C6H6O3) on heterosyklinen yhdiste, joka sisältää ketonin ja alkoholin rakenteet. Maltolia esiintyy luonnollisesti monissa kasveissa ja sitä käytetään arominvahventeena.
Ominaisuudet
Maltoli on kiinteänä punaisia tai ruskeita kiteitä. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja kloroformiin, mutta huonommin eetteriin ja bentseeniin. Maltolia esiintyy runsaasti luonnossa muun muassa männyn neulasissa sekä nuorien lehtikuusien kaarnasta, josta se eristettiin ensimmäisen kerran vuonna 1861. Sitä on myös paahdetuissa maltaissa, oluessa, suklaassa ja soijakastikkeessa. Maltolia muodostuu myös leivonnaisiin paistamisen yhteydessä sokereista, jolloin syntyy myös muita aromiaineita, kuten isomaltolia. Maltoli ja sen johdannainen etyylimaltoli vahventavat sekä makeiden että happamien makujen aistimista.
Maltoli muodostaa komplekseja useiden metallien kanssa. Tällaisia ovat muun muassa kolmenarvoinen rauta, alumiini, sinkki, kalsium, mangaani sekä vanadyyli-ioni VO2+, jonka maltolikompleksilla on insuliinia matkivia vaikutuksia.
Valmistus ja käyttö
Maltolia muodostuu selluloosasta, tärkkelyksestä ja muista hiilihydraateista kuivatislauksen seurauksena. Nykyäänkin maltolia valmistetaan pääasiassa erottamalla pyökkitervasta. Sitä voidaan valmistaa synteettisesti myös hapettamalla kojihappoa ja antamalla hapetustuotteen reagoida formaldehydin kanssa.
Koska maltoli parantaa makean aistimista sitä lisätään arominvahventimeksi erilaisiin makeisiin tuotteisiin. Tällöin sokerin määrää tuotteissa voidaan vähentää. Jo muutaman miljoonasosan pitoisuudet maltolia tai etyylimaltolia lisäävät makean tai happaman aromin aistimista selkeästi. Maltolilla itsellään on myös karamellimainen maku.
Manual Pelino Domingues
pienoiskuva|Manual Pelino Domingues Manual Pelino Domingues (s. 7. lokakuuta 1941) on portugalilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 15. elokuuta 1965 ja nimitettiin Porton hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Lemellefan titulaaripiispaksi 19. joulukuuta 1987. Piispaksi vihkiminen seurasi 13. maaliskuuta 1988. Pääkonsekraattorina toimi João Alves, jota avustivat Júlio Tavares Rebimbas ja Horácio Coelho Cristino.
Pelino Domingues sai 27. tammikuuta 1998 nimityksen Santarémin piispaksi.
Elektroniputki
thumb|[[Radio Corporation of America|RCA 12AX7 -elektroniputki (1947).]] thumb|[[Kitaravahvistin|Kitaravahvistimen elektroniputket hehkuvat näyttävästi hämärässä. Kuvassa venäläisiä 12AX7-etuasteputkia.]] thumb|12AX7EH.
Elektroniputki (myös tyhjiöputki, radioputki) on elektroniikassa käytetty aktiivinen komponentti, joka voi toimia muun muassa vahvistimena, kytkimenä ja muistin elementtinä. Eletroniputken toiminta perustuu elektronien kulkuun tyhjiössä tai joidenkin purkausputkien tapauksessa ionien kulkuun kaasuissa.
Historia
Elektroniputki keksittiin ennen ensimmäistä maailmansotaa. Vuonna 1883 havaitun Edison-efektin perusteella Sir John Ambrose Fleming kehitti vuonna 1904 tyhjiöputkeen perustuvan diodin. Lee De Forest kehitteli edelleen Flemingin keksintöä lisäämällä putkeen hilan, jonka jännitettä säätämällä voitiin ohjata putken läpi kulkevan elektronivirran suuruutta. Suomalainen Eric Tigerstedt keksi muovailla hilasta sylinterin, joka ympäröi katodia. Tämä paransi putken suorituskykyä merkittävästi.
Hehkutus
thumb|Suorahehkutetut RS242 triodit. Ensimmäisten putkien toiminnalle välttämätön lämpö saatiin aikaan hehkuttamalla suoraan katodia. Tällaista rakennetta kutsutaan suorahehkutetuksi. Myöhemmin hehku siirrettiin erilleen katodista. Hehkulanka on näissä eristeputken sisällä ja katodi on tämän eristeen pinnalla. Etuna tässä rakenteessa on mm. se, että hehkutukseen voidaan käyttää vaihtovirtaa. Eristeputki tasaa lämpötilan vaihtelut, niin että katodin lämpötila on riittävän tasainen. Toinen etu on, että eri putkien katodit on sähköisesti eristetty toisistaan. Katodin pinta on päällystetty aineella, josta elektronit irtoavat helposti.
Hila
Hila on metalliverkko tai lankakierukka, joka ympäröi katodia. Kun hilalla on voimakas negatiivinen jännite, eivät katodilta irronneet elektronit kykene läpäisemään hilaverkkoa. Anodivirta jää siis pieneksi. Kun hilan jännite muuttuu positiiviseen suuntaan, pääsee osa katodin elektroneista anodille. Näin hilajännite ohjaa anodivirtaa. Anodivirran muutos jaettuna hilajännitteen muutoksella on putken siirtokonduktanssi tai jyrkkyys (S, ). Jyrkkyys kerrottuna putken anodille kytketyllä vastuksella antaa jännitevahvistuksen. Koska hila on yleensä negatiivinen katodiin nähden, ei hilan kautta juuri kulje virtaa. Elektroniputken sisäänmenovastus on siis hyvin suuri. Erikoisrakenteisia elektroniputkia käytetäänkin elektrometrivahvistimina hyvin pienten virtojen mittaamisessa.
Katodi ja anodi
Katodilta irrotetut elektronit kiihtyvät hyvin suureen nopeuteen korkean anodijännitteen (20–20 000 V) ansiosta. Anodimetalliin törmätessään niiden energia muuttuu lämmöksi. Tehokäyttöön tehdyissä putkissa anodin käyttölämpötila on korkea (useita satoja asteita). Radiolähettimien pääteputkissa tehohäviö voi olla satoja kilowatteja ja tällöin lämpö on siirrettävä anodilta vesijäähdytyksellä.
Elektroniputket nykyteknologiassa
Elektroniputken ovat korvanneet lähes kokonaan puolijohteisiin perustuvat transistorit ja diodit. Tyhjiöputkia käytetään kuitenkin vielä joissakin sotateknologian tuotteissa sillä ne eivät vaurioidu yhtä herkästi sähkömagneettisesta pulssista eli EMP:stä. Myös erittäin suuritehoisissa sovelluksissa, kuten valtakunnallisissa radio- ja TV- lähettimissä, käytetään elektroniputkia päätevahvistimissa. Putkitekniikkaa käytetään vielä nykyään laajalti myös kitaravahvistimissa sekä hifilaitteissa. Syynä tähän on putkien toistokäyrän (anodivirta vs. hilajännite) lineaarisuus transistoreihin verrattuna. Tämä seikka pitää signaalin luontaisen säröytymisen pienenä, eikä vahvistinta tarvitse varustaa yhtä voimakkaalla vastakytkennällä kuin transistoreja käytettäessä. Tämä vähentää eräitä särötyyppejä (transientti- ja intermodulaatiosärö).
Diodiputki
Diodi on elektroniikan komponentti, jolla on kaksi elektrodia, katodi ja anodi. Elektronit pääsevät liikkumaan kuumalta katodilta anodille. Sähkövirta lulkee kuitenkin anodilta katodille, koska näin on virran suunnasta aikoinaan sovittu.
Elektroniputkidiodin kylmästä anodista ei irtoa elektroneja, joten elektronit voivat kulkea vain yhteen suuntaan; katodilta anodille, vaikka anodilla olisi matalampi jännite (elektronit kulkevat virran suuntaa vastaan). Diodia voidaan siis käyttää vaihtovirran tasasuuntaukseen.
Triodi
thumb|upright|Piirikaavioissa käytettävä epäsuoraan hehkutetun triodin symboli. Alimpana on hehkulanka ja sen kaksi kytkentäelektrodia. Muut elektrodit ylhäältä alaspäin: anodi, hila ja katodi.
Juha Karlsson
Juha Karlsson (s. 1961) on kotkalainen kitaristi. Hän soitti kitaraa punkyhtye Dynamossa, jonka ensimmäisen singlen Hamina on kaupunki Poko Rekords julkaisi vuonna 1981. Karlsson luopui muusikon urasta ja vetäytyi perhe-elämään, mutta musiikin harrastaminen on jatkunut mm. äänilevyjen keräilyn muodossa.
Elektroniputki
Triodi
Triodia käytetään elektroniikassa sähkövirran vahvistamiseen, kytkemiseen tai tietotekniikan muistielementtinä. Vastaava puolijohdekomponentti on JFET-transistori.
Triodissa on anodin ja katodin lisäksi hila. Jos hilalle tuodaan katodiin nähden negatiivinen jännite, sen synnyttämä sähkökenttä jarruttaa elektronien kulkua katodilta anodille, jolloin anodivirta pienenee; anodivirtaa voidaan ohjata hilan ja katodin välisellä jännitteellä. Täten sitä voidaan käyttää kytkimenä, virran vahvistimena tai muistielementtinä pitäen takaisinkytkennän (kiikku) avulla tilansa kunnes se muutetaan.
Tetrodi
Jos triodiin lisätään toinen hila, saadaan tetrodi. Tätä hilaa kutsutaan suojahilaksi, ja se yhdistetään positiiviseen, vakiona pysyvään jännitteeseen. Suojahilan tehtävänä on kiihdyttää elektroneja niiden matkalla anodille.
Pentodi
Lisättäessä kolmas hila saadaan pentodi. Tämän niin sanotun jarruhilan tehtävä on hidastaa elektroneja ja estää niiden kimpoaminen anodilta ja tarttuminen suojahilaan. Jarruhila on yleensä kytketty putken sisällä katodiin.
Lisää hiloja
Heksodissa on neljä hilaa, heptodissa viisi, ja oktodissa kuusi. Näitä on käytetty radiolähettimissä ja -vastaanottimissa erityisesti sekoittajana.
Tyratroni
Tyratroni muistuttaa tyristoria, ja se on kaasutäytteinen. Täytekaasuja ovat muun muassa elohopeahöyry, neon, ksenon ja suurjännitesovelluksissa sekä sovelluksissa, joissa tarvitaan erittäin nopeita kytkentäaikoja, vety. Tyratroni-putkia on sekä kuumennetulla että kylmällä katodilla varustettuina. Tyratronia ja sen muunnoksia käytetään edelleen erittäin suuritehoisissa laitteissa.
Krytroni
Krytroni on tyratronin muunnos. Se on kaasutäytteinen ja hyödyntää valokaaripurkausta hohtopurkauksen sijaan voidakseen käsitellä hyvin suuria virtoja ja jännitteitä. Krytronissa on anodin, katodin ja hilan lisäksi neljäs elektrodi, herkistyselektrodi lähellä katodia. Herkistyselektrodille tuodaan matala positiivinen jännite, joka ionisoi osan kaasusta helpottaen laukeamista. Joissakin krytroneissa voi herkistyselektrodissa tai sen tilalla olla beetasäteilyä lähettävää radioaktiivista materiaalia helpottamassa ionisoitumista. Määrä on hyvin pieni, eikä se aiheuta säteilyvaaraa.
Krytronia voidaan käyttää nopeutensa takia imploosioperiaatteisten ydinaseiden laukaisimissa, joten tiettyjen krytronimallien tuotanto ja vienti on tarkasti säädeltyä. Krytronit joiden huippuanodijännitteen nimellisarvo on tai enemmän, ja huippuanodivirran nimellisarvo on  tai enemmän ja anodin viiveaika on  tai alle, ovat erityisen sopivia ydinasekäyttöön ja siksi kuuluvat EU:n luetteloon kaksikäyttötuotteiden valvonnasta.
Krytronia, jossa käytetään täytekaasun sijasta tyhjiötä, kutsutaan sprytroniksi. Sitä käytetään sovelluksissa, joissa runsas ionisoiva säteily saattaisi aiheuttaa krytronin laukeamisen itsestään.
Ignitroni
right|thumb|Kaaviokuva ignitronista: (1) Anodi, (2) Katodi, (3) Sytytyselektrodi, (4) Elohopeaa, (5) Keraamiset eristimet, (6) Jäähdytysneste Ignitroni on ohjattava tasasuuntausputki, joka muistuttaa elohopeatasasuuntaajaa. Siinä on katodi, jonka päällä on elohopeaa, anodi sekä sytytyselektrodi. Sytytyselektrodille tuotu virtapulssi aikaansaa sähköä johtavaa plasmaa, ja putki ”syttyy”. Ignitroni pystyy käsittelemään erittäin suuria virtoja, pulsseissa jopa satoja tuhansia ampeereja.
Muita elektroniputkityyppejä
Katodisädeputki eli television, tietokonemonitorin ja oskilloskoopin kuvaputki, röntgenputki ja mikroaaltouunin magnetroni ovat myös elektroniputkia. thumb|Edelleen käytössä ja toiminnassa oleva [[elohopeatasasuuntaaja 1940-luvulta Belsize Parkin rautatieaseman sähkökeskuksessa, Lontoossa. Kuvassa ylinnä on pyöreä tyhjiöastia, pohjalla elohopea-allas ja sivuilla olevat "sarvet" anodeja. Huomaa astian alaosassa näkyvät siniset valokaaret.]] pienoiskuva|Myös [[mikroaaltouuni|mikroaaltouunin magnetroni on elektroniputki.]]
Kreetan maanjäristys 365
Kreetan maanjäristys 365 oli merenalainen maanjäristys, joka tapahtui Välimerellä auringonnousun aikoihin 21. heinäkuuta 365. Sen keskus oli ilmeisesti Kreetan ja Peloponnesoksen niemimaan välillä. Maanjäristyksen magnitudi oli noin 8, joissakin arvioissa yli Mw 8,5, ja intensiteetti XI.
Maanjäristys aiheutti laajaa tuhoa Kreikassa, Libyassa, Egyptissä, Kyproksella ja Sisiliassa. Järistys aiheutti tuhoja vielä Nikomedeiassa saakka ja tunnettiin Pohjois-Italiassa muun muassa Veronassa ja Bergamossa asti. Kreetalla maanjäristys tuhosi muun muassa sen merkittävimmät kaupungit Knossoksen ja Gortynin.
Maanjäristystä seurasi tsunami, joka tuhosi Välimeren etelä- ja itärantoja etenkin Libyassa, Aleksandriassa ja Niilin suistossa. Se surmasi tuhansia ihmisiä ja heitti laivoja jopa kolme kilometriä sisämaahan. Pelkästään Kreikassa kuoli arviolta noin henkeä.
Nykyisin arvioidaan, että maanjäristys koostui todennäköisesti usean voimakkaan järistyksen sarjasta. Vuosien 350–550 arvellaan olleen alueen aktiivisinta maanjäristysaikaa viimeisen vuoden aikana. Maanjäristyssarja nosti Kreetan länsipäätä useita metrejä, mikä siirsi rantaviivaa huomattavasti. Vaikutus on näkyvissä muun muassa Falasarnan arkeologisella alueella.
João Alves (piispa)
João Alves (13. joulukuuta 1925 – 28. kesäkuuta 2013) oli portugalilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 29. kesäkuuta 1951 ja nimitettiin Coimbran hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Scalan titulaaripiispaksi 5. syyskuuta 1975. Piispaksi vihkiminen seurasi 23. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi António Ribeiro, jota avustivat João Antonio da Silva Saraiva ja Manuel Franco da Costa de Oliveira Falcão.
Alves sai 8. syyskuuta 1976 nimityksen Coimbran piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 24. maaliskuuta 2001.
Gustaf Aminoff (historioitsija)
Gustaf Aminoff (1803–1838) oli suomalainen historioitsija ja hän väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1827. Hän toimi virkamiehenä keisarin Suomen asiain kansliassa. Hänen väitöskirjansa Finska Adelns och Riddarhusets historia oli alansa ensimmäinen.
Yangjiang
Yangjiang on prefektuuritason kaupunki Kiinan Guangdongin maakunnan länsiosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 195 kilometriä maakunnan pääkaupunki Kantonista lounaaseen. Kaupungin väkiluku on 2,4 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 7 955 neliökilometriä.
Prefektuuri rajoittuu lännessä Maomingin, pohjoisessa Yunfun ja idässä Jiangmenin prefektuuritason kaupunkeihin. Etelässä naapurina on Etelä-Kiinan meri.
thumb|left|200px|Piirikuntatason aluejako. Piirikuntatasolla prefektuuri jakautuu 4 osaan. Osat ovat (numerointi kuten oheisessa kuvassa)
Karjalan tasavallan hymni
Karjalan Tasavallan valtiohymni on Aleksandr Beloborodovin säveltämä. Venäjänkieliset sanat ovat kirjoittaneet Armas Mišin ja Ivan Kostin ja suomenkieliset sanat Armas Mišin. Hymnin teksti on kirjattu Karjalan tasavallan perustuslain 14. artiklaan. Osa hymnistä noudattaa perinteisen suomalaisen kansanlaulun Karjalan kunnailla säveltä. Karjalankieliset sanat kirjoitti Aleksandr Volkov.
Teemu Rannikko
Rannikon pelatessa ensimmäistä kertaa KK Union Olimpijassa hän kuului Euroopan takamiesten parhaimmistoon. Hän on voittanut urallaan kolme Suomen mestaruutta, yhden Slovenian mestaruuden sekä kolme nuorten Suomen mestaruutta.
Kasvattajaseurassa SM-sarjaa
Rannikon kasvattajaseura on Turun NMKY, jonka paidassa hän voitti B-poikien Suomen mestaruuden kaudella 1995–1996. Vuonna 1996 hän nousi Piilosetin edustusjoukkueeseen. Rannikko voitti Turun NMKY:n paidassa A-poikien Suomen mestaruudet vuosina 1997 ja 1998. Rannikon toisella SM-sarjakaudella hänet valittiin vuoden kehittyneimmäksi pelaajaksi. Kauden 1997–1998 jälkeen italialainen Scaligera Basket Verona tarjosi hänelle neljästä viiteen vuotta kestävää sopimusta, jonka arvoksi arvioitiin jopa miljoona markkaa. Rannikko ei kuitenkaan suostunut sopimukseen, koska halusi suorittaa lukion ensin loppuun. Vuosina 1999 ja 2000 hänet valittiin SM-sarjan vuoden pelaajaksi. Toiseksi viimeisen kautensa Suomessa Rannikko päätti pronssiin.
Rannikko voitti Piilosetissä Suomen Cupin vuonna 1999, minkä jälkeen finaalivastustaja Espoon Hongan päävalmentaja Jyrki Suhonen hehkutti Rannikkoa Suomen parhaaksi takamieheksi. Viimeisellä kaudellaan Suomessa eli kaudella 1999–2000 hän teki keskimäärin 18,8 pistettä ja antoi 9,2 syöttöä ottelua kohden. Rannikolla onkin edelleen hallussa SM-sarjan kausiennätys koriinjohtaneissa syötöissä.
Viisi kautta Italiassa
Suomen jälkeen Rannikko lähti ammattilaiseksi Italiaan, jossa Benetton Treviso osti hänen pelioikeutensa nelivuotisella sopimuksella. Treviso myi kuitenkin hänet lainalle Reggio Emilialle, joka pelasi Italian A2-sarjassa. Ensimmäiset ottelut Italiassa eivät sujuneet odotusten mukaan, sillä Rannikko kärsi jalkapöydän uloimman luun murtumasta ja joutui olemaan poissa pelikentiltä seitsemän viikkoa. Kuukauden päästä toipumisesta jalka alkoi jälleen häiritä Rannikkoa ja hän joutui siirtymään Trevisoon hoidattamaan jalkaansa. Trevisossa annettu sädehoito ei ollut onnistunut ja Rannikko joutui tulemaan Turkuun hoidettavaksi. Rannikko pääsi kuitenkin pelaamaan joukkueeseen loppukaudeksi ja johdatti joukkueensa aina finaaliin saakka. Finaaleissa vastassa oli joukkueen pahin kilpakumppani Basket Livorno, joka nousi Reggion sijaan Serie A:han. Seuraavaksi kaudeksi Rannikko teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Reggion kanssa.
Kaudella 2001–2002 Rannikko sai enemmän vastuuta joukkueessa ja pelasi ykköstakamiehenä. Hän vei Reggion selvään runkosarjan voittoon ja seura sai näin hyvät asetelmat pudotuspeleihin. Seuran tavoitteena oli nousu Serie A:han, minkä takia se hankki seuraan kauden aikana muun muassa Ferdinando Gentilen. Reggio selvisi puolivälieristä, joissa sillä oli vastassa Sintero Ferrara, helposti otteluvoitoin 3–1. Välierissä vastaan asettui Scafati Basket, jonka Reggio voitti puhtaasti otteluvoitoin 3–0. Viimeisessä ottelussa Scafatia vastaan Rannikko oli joukkueensa paras pistemies tehden 20 pistettä. Finaaleissa Pastificio di Nola Napolia vastaan Reggio oli jo johdolla otteluvoitoin 2–1, mutta hävisi loppuottelusarjan otteluvoitoin 3–2. Kauden jälkeen Rannikko teki Euro Roseton kanssa kaksivuotisen sopimuksen, jossa oli myös yhden vuoden lisäoptio. Roseto pelasi Italian pääsarjassa, jossa oli siihen mennessä pelannut suomalaisista vain Martti Kuisma.
Ennen kauden 2002–2003 alkua Rannikko osallistui kaksi viikkoa kestäneelle leirille, jolla hänen kätensä murtui. Hänen epäonnensa ei loppunut siihen, sillä Rannikon palattua kotiin leiriltä varkaat olivat tyhjentäneet hänen asuntonsa. Rannikon avaus Serie A:ssa oli vaikuttava. Vaikka joukkue kärsi selvän tappion Olimpia Milanolle, pelasi Rannikko silti 34 minuuttia ja teki 11 pistettä. Vuodenvaihteessa Roseto oli jo noussut sarjan toiseksi heti Benetton Trevison perään. Epäonnea seurasi heti maaliskuussa, kun Rannikon oikea käsi murtui harjoituksissa. Vamma oli niin vakava, että Rannikko pääsi tekemään paluun vasta pudotuspeleissä. Pudotuspeleissä Roseto sai vastaansa Viola Reggio Calabrian, jota vastaan Rannikko teki siihenastisen uransa piste-ennätyksen, 31 pistettä. Reggio Calabria vei kuitenkin ottelusarjan voiton numeroin 2–1 ja päätti Rannikon kauden Rosetossa.
Kaudeksi 2003–2004 Rannikko siirtyi Italian mahtiseuraan Scavolini Pesaroon kaksivuotisella sopimuksella. Rosetosta Pesaroon siirtyi myös valmentaja Phil Melillo, joka halusi Rannikon ehdottomasti seuraansa. Taaskaan kauden alku ei ollut paras mahdollinen, sillä elokuussa Rannikon eturistisiteet vaurioituivat maaottelussa Venäjää vastaan. Polvi jouduttiin leikkaamaan ja ensiesiintymisensä Pesaron paidassa hän teki vasta tammikuun lopulla Breil Milanoa vastaan. Kauden ensimmäiset pisteet syntyivät kuitenkin vasta helmikuun alussa Montepaschi Sienaa vastaan pelatussa pelissä, jonka jälkeen Pesaro siirtyi sarjakärkeen. Loppukausi ei mennyt seuralta aivan yhtä hyvin, ja se jäi neljänneksi. Pudotuspeleissä vastaan asteli Basket Napoli, jonka Pesaro voitti niukasti otteluvoitoin 3–2. Välierissä vastaan asettui Siena, joka kuitenkin voitti ottelusarjan ylivoimaisesti 3–0 ja meni finaaliin. Viimeisessä välieräpelissä Rannikko sai enemmän vastuuta ja pelasi 23 minuuttia, joiden aikana hän teki neljä pistettä ja otti neljä levypalloa.
Kauteen 2004–2005 Pesaro panosti enemmän kuin aikaisempiin kausiin, mikä näkyi Rannikon vastuun pienenemisenä. Seura hankki korin alle muun muassa Hanno Möttölän, koska se halusi pelata vielä seuraavallakin kaudella Euroliigassa. Joukkue aloitti Italian liigan voitolla Basket Livornosta, mutta Rannikko joutui tyytymään nollaan pisteeseen. Lokakuussa Rannikko venäytti nilkkansa ja lääkärien ennustusten perusteella olisi todennäköisesti joutunut olemaan poissa Pesaron Euroliigan avauksesta. Hän kuitenkin pääsi pelaamaan ensimmäistä Euroliiga-peliään marraskuussa, jolloin Pesarolle tuli heti avausvoitto Union Olimpija Ljubljanasta. Rannikko tuli kentälle vaihdosta ja pelasi yhdeksän minuuttia, joiden aikana hän antoi yhden syötön ja otti kaksi levypalloa. Kun Pesaron toinen takamies Aleksandar Đorđević loukkaantui, lisääntyivät myös Rannikon minuutit. Rannikko kiittikin saaduista minuuteista Italian liigassa ja teki pian 27 pistettä Teramo Basketia vastaan. Hyvien otteiden ansiosta hänet kutsuttiin Italian liigan All Stars -otteluun. Tammikuussa seuraan hankittiin takamieheksi Scoonie Penn, minkä jälkeen Rannikon peliaika väheni merkittävästi. Pesaro pääsi Euroliigassa puolivälieriin, joissa sille tuli vastaan edellisvuoden mestari Maccabi Tel Aviv BC. Rannikon vastuu jäi kuitenkin pieneksi Maccabia vastaan, eikä hän päässyt tappioon päättyneessä pelissä edes kentälle. Italian liigassa Pesaro sijoittui katastrofaalisesti pudotuspelien ulkopuolelle yhdeksänneksi. Kauden jälkeen Pesaro joutui konkurssiin ja Rannikko joutui etsimään uuden seuran. 200px|thumb|Rannikko syyskuussa 2006 Suomen maajoukkueen paidassa.
Siirto Sloveniaan
Kaudeksi 2005–2006 Rannikko teki slovenialaisen KK Union Olimpijan kanssa kaksivuotisen sopimuksen. Tämä tarkoitti myös enemmän vastuuta kentällä ja samalla peliaikaakin alkoi tulla edellisvuosien tapaan. Heti alkukaudesta Rannikko johdatti Ljubljanan Slovenian Supercupin voittoon tekemällä 18 pistettä. Joukkueen ensimmäinen Euroliiga-ottelu päättyi tappioon, kun se hävisi Zalgiris Kaunasille. Rannikko sai pelata pelissä 40 minuuttia, joiden aikana hän teki 11 pistettä. Ljubljana ei päässyt kuitenkaan alkulohkoaan pidemmälle Euroliigassa. Slovenian liigan avauspelissä Ljubljana voitti Heliosin ja Rannikko teki 37 minuutissa kymmenen pistettä. Peli pelattiin vasta huhtikuussa, sillä Union Olimpija oli mukana Adrianmeren liigassa, joka täytti seuran koko alkukauden ohjelman. Kausi päättyi mestaruusjuhliin, kun Union Olimpija voitti finaaleissa Geoplin Slovanin otteluvoitoin 3–2. Ratkaisevassa finaalipelissä Rannikko oli joukkueensa avainpelaajia tehtyään 17 pistettä. Kausi oli seuran kannalta sekava, koska joukkue oli uudistunut edelliskauteen verrattuna lähes kokonaan. Ainoastaan Rannikko ja Yotam Halperin pystyivät täyttämään roolinsa hyvin. Kauden jälkeen kiinnostuksensa Rannikkoon osoittivat muutamat kreikkalaiset sekä italialaiset seurat. Lopulta Rannikko teki Union Olimpijan kanssa kahden vuoden jatkosopimuksen vanhan sopimuksen tilalle.
Kausi 2006–2007 oli Rannikon uran paras kausi tilastojen valossa. Kauden alussa hän loukkasi nivusensa, mutta vamma ei osoittautunut suureksi. Rannikon kauden avaus tapahtui Adrianmeren liigan ottelussa, jossa hän teki heti 15 pistettä KK Partizania vastaan. Samaa joukkuetta vastaan hän teki myöhemmin kaudella Euroliigan piste-ennätyksensä, 26 pistettä. Ottelun jälkeen Euroliiga valitsi hänet viidennen peliviikon arvokkaimmaksi pelaajaksi. Näin hänestä tuli historian toinen suomalainen, joka on valittu viikon parhaaksi pelaajaksi Euroliigassa. Ennen joulua seurasta alkoi kuulua huolestuttavia ennusmerkkejä, kun se ei pystynyt maksamaan pelaajien palkkoja talousvaikeuksien takia. Tammikuun alussa Rannikon huhuiltiin siirtyvän Maccabi Tel Aviviin, mutta siirto kaatui, koska Union Olimpija ei tahtonut luopua Rannikosta. Kauden jälkimmäisellä puolikkaalla Rannikko pelasi uransa parhaita pelejä Adrianmeren liigassa tehden muun muassa 37 pistettä Hemofarmia vastaan. Rannikon kausi päättyi kantapäävammaan ja hän joutui olemaan poissa Slovenian liigan loppuotteluista. Loppuottelusarjassa vastaan tuli Helios, joka oli parempi otteluvoitoin 3–2.