cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Säteilysairaus
Ekvivalenttiannoksen vaikutus
4–6 Sv Akuutti säteilysairaus: Akuutit oireet alkavat parin tunnin kuluessa altistuksesta ja kestävät pari päivää. Tämän jälkeen seuraa 7–10 päivän oireeton vaihe, jota seuraavat edellisessä kohdassa mainitut oireet voimakkaampina. Nainen saattaa sterilisoitua. 4,5 sievertin annoksella 60 prosenttia ja 6 sievertin annoksella 90 prosenttia potilaista kuolee ilman intensiivistä hoitoa kuukauden kuluessa. Kuolinsyitä ovat infektiot ja sisäinen verenvuoto.
6–10 Sv Akuutti säteilysairaus: Luuydin tuhoutuu lähes täysin ja suolisto kärsii vakavia vaurioita. Akuutit oireet kestävät pari päivää, minkä jälkeen seuraa 5–10 päivän oireeton vaihe. Tämän jälkeen potilas kuolee infektioon tai sisäisiin verenvuotoihin. Kaikki potilaat kuolevat kahden viikon kuluessa.
10–50 Sv Akuutti säteilysairaus: Aivokudoksen saamat säteilyvauriot estävät välittäjäaineiden toimintaa. Seurauksena on välitön pahoinvointi ja väsymys, joita seuraa muutaman päivän mittainen oireeton vaihe ("walking ghost"). Tämän jälkeen mahan ja suoliston kudosvauriot aiheuttavat sisäisiä verenvuotoja ja elektrolyyttitasapainon menetyksen, ja lopulta verenkierron loppuminen johtaa kuolemaan. 100 % potilaista kuolee viikon kuluessa. Ainoa käyttökelpoinen hoito on kipulääkitys.
50–80 Sv Potilas vaipuu koomaan muutaman sekunnin tai minuutin kuluessa. Kuolema seuraa muutamassa tunnissa hermoston toiminnan lakatessa.
yli 80 Sv Yhdysvaltain asevoimien arvioiden mukaan potilas kuolee heti. Tunnetaan kuitenkin pari potilasta, joita on yli 100 sievertin annoksesta huolimatta voitu pitää elossa yli vuorokauden.
Hoito
Säteilysairauteen ei ole varsinaista hoitoa. Hoitotoimenpiteissä pyritään tukemaan potilaan elintoimintoja niin, että elimistö itse korjaa syntyneitä vaurioita. Tällaisia toimenpiteitä ovat:
Arta
Arta voi viitata seuraaviin:
Tommi Satosaari
Tommi Satosaari (s. 17. helmikuuta 1975) on suomalainen jääkiekkomaalivahti. Hänen viimeinen seuransa on ruotsalainen IF Troja-Ljungby.
Futsalin Euroopan-mestaruuskilpailut 2010
Futsalin Euroopan-mestaruuskilpailut 2010 ovat seitsemännet UEFA:n järjestämät futsalin Euroopan-mestaruuskilpailut. Turnaus pelattiin Unkarissa 19. tammikuuta–30. tammikuuta 2010. Kisakaupunkeina toimivat Budapest ja Debrecen.
Karsinnat
Lopputurnaukseen pääsivät isäntämaa Unkarin ohella Azerbaidžan, Belgia, Espanja, Italia, Portugali, Serbia, Slovenia, Tšekki, Ukraina, Valko-Venäjä ja Venäjä.
Verner Viikla
Verner August Viikla (vuoteen 1940 Viklund; ) oli suomalainen jääkärieversti ja Mannerheim-ristin ritari. Hän oli sotilasoppinsa Saksassa saanut jääkäri, joka osallistui ensimmäiseen maailmansotaan Saksan riveissä ja myöhemmin Suomen sisällissotaan Valkoisessa Armeijassa. Talvisodassa hän toimi esikuntapäällikkönä ja jatkosodan alussa divisioonankomentajana. Viikla ampui itsensä komentopaikassaan Karmalammella 18. joulukuuta 1941.
Perhetausta
Viklundin vanhemmat olivat tehtaanjohtaja Karl August Viklund ja Matilda Sofia Höijer. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1936 Aino-Esteri Vuorjoen kanssa.
Opinnot
Viklund kirjoitti ylioppilaaksi Oulun reaalilyseosta vuonna 1914 ja liittyi Pohjois-Pohjalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Teknillisen korkeakoulun koneinsinööriosastolla vuosina 1914–1915. Hän suoritti Sotakorkeakoulun yleisen osaston vuosina 1924–1926.
Jääkärikausi
Viklund liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 13. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän suoritti pataljoonan rintamalta paluun jälkeen Polangenissa vuonna 1917 järjestetyn erikoiskurssin (pommarikurssi).
Suomen sisällissota
Viklund saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vänrikiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan adjutantiksi 4. jääkärirykmentin 11. jääkäripataljoonaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Rotanpesällä ja Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika
Viklund palveli sisällissodan jälkeen adjutanttina 4. jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona 4:ssä, jonka nimi vaihdettiin myöhemmin Pohjolan jääkäripataljoonaksi. Hänet siirrettiin 31. tammikuuta 1919 alkaen sihteeriksi Sotaministeriön yleiseen sota-asiaintoimistoon. Sotaministeriöstä hänet siirrettiin 1. huhtikuuta 1919 Kaartin jääkäripataljoonaan, missä hän toimi aluksi adjutanttina ja 9. elokuuta 1919 lähtien 1. komppanian päällikkönä. Viipuriin rykmenttiin Viklund siirrettiin 6. huhtikuuta 1921 ja hänet sijoitettiin komppanianpäälliköksi 1. komppaniaan. Viipurin rykmentistä hänet siirrettiin komppanianpäälliköksi Reserviupseerikouluun 30. toukokuuta 1923. Viklund erosi armeijasta 30. tammikuuta 1924 ja siirtyi 12. helmikuuta 1924 alkaen Rajavartiolaitoksen palvelukseen ja hänet sijoitettiin komentajan apulaiseksi Lapin rajavartiostoon. Sisäasiainministeriöön rajavartiostojen tarkastajan apulaiseksi hänet siirrettiin 1. tammikuuta 1927, mistä hänet siirrettiin 26. tammikuuta 1932 rajavartiostojen päällikön apulaiseksi.
Talvi- ja jatkosota
Viklund osallistui talvisotaan Pohjois-Suomen Ryhmän esikuntapäällikkönä ja osallistui taisteluihin Suomussalmella ja Kuhmossa. Välirauhan aikana hän toimi 15. divisioonan komentajana ja myöhemmin Rajavartiostojen väliaikaisena päällikkönä sekä 11. divisioonan komentajana. Lokakuussa 1940 hän vaihtoi sukunimensä Viklundista Viiklaksi. Perä-Pohjolan sotilasläänin komentajana hän toimi ennen jatkosodan syttymistä.
Viikla ampui itsensä 18. joulukuuta 1941 klo 0.35 komentopaikassaan Karmalammella. Hän ei koskaan saanut tietää hänelle aiotusta ylennyksestä kenraalimajuriksi eikä Mannerheim-rististä, jotka myönnettiin hänelle postuumisti, mutta nimityspäiväksi kirjattiin 15. joulukuuta 1941. Sotasensuurin vuoksi julkisuuteen annettiin aluksi väärä tieto, että Viikla olisi kaatunut komentopaikallaan. Itsemurhan syyksi on usein oletettu pettymys huonoon sotamenestykseen, mutta Viiklan elämäkerran kirjoittaneen Martin Anderssonin mukaan syynä oli se, että saksalaiset vaativat Viiklan komentamaa 6. divisioonaa jatkamaan hyökkäystä, vaikka Viikla ei halunnut uhrata enempää miehiään. 6. divisioona ohjattiin aluksi Sallan suunnalle, mutta kun eteneminen myöhemmin pysäytettiin Verman linjalle ja, kun Kuusamon - Kiestingin suunnalla oli päästy edullisiin asemiin, päätettiin siirtää painopistettä sinne. Mm. JR 12:n I ja III pataljoona siirrettiin suomalaiseen III armeijakuntaan jo siellä olleen II pataljoonan lisäksi. Marraskuun hyökkäyksessä oli JR 12 kokonaisuudessaan ensi kertaa mukana.
Urheilusaavutukset
Viklund voitti SVUL:n Oulun piirin pikajuoksumestaruuden 100m matkalla vuonna 1915 ja oli toinen 400m matkalla. Viikla oli Jääkäriprikaatin ja SVUL:n Vaasan piirin mestari 100 m:n juoksussa vuonna 1920 ja 3. divisioonan mestari 100 ja 200 m:n juoksuissa vuonna 1922.
Île d’Yeu
46.725°N, -2.34722°W
L’Île-d’Yeu on saari Ranskassa Atlantin rannalla. Se on myös kunta Vendéen departementissa Pays de la Loiren hallintoalueella. Kunnassa oli 4 788 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Saaren ja kunnan pinta-ala on 23 neliökilometriä.
Vichyn Ranskan valtionpäämies Philippe Pétain kuoli vankilassa L’Île-d’Yeun saarella vuonna 1951.
Alaskanhusky
Alaskanhusky ei ole rekisteröity koirarotu missään maassa. Alaskanhuskyja on jalostettu rekikoiriksi kilpailemaan. Rodun jalostus on oletettavasti lähtenyt siperianhuskyista, johon on risteytetty muun muassa greyhoundia ja lintukoiria nopeuden saamiseksi ja muita arktisia rekikoiria kestävyyden lisäämiseksi. Niitä jalostetaan sekä lyhyille että pitkille matkoille ja jalostusmateriaali valitaan sen mukaan. Alaskanhuskyn jalostuksen tärkein päämäärä on mahdollisimman suuri nopeus (lyhyille matkoille) tai kestävyys (pitkille matkoille) eikä ulkonäöllä ole niinkään väliä. Myös työskentelyintoon kiinnitetään huomiota jalostuksessa, sillä on tärkeää, että jokainen valjakon koira vetää tarmokkaasti eikä jää laiskottelemaan muiden hoitaessa raskaan työn. Veto-ominaisuuksiin keskittyvän jalostuksen vuoksi, esiintyy kaikennäköisiä koiria keskikokoisista suuriin, lyhytkarvaisista pitkäkarvaisiin ja luppakorvaisista pystykorvaisiin. Alaskanhusky voi olla minkä värinen tahansa.
Ahmed Zakajev
pienoiskuva|Ahmed Zakajev Ahmed Zakajev (s. 26. huhtikuuta 1956) on tunnustamattoman Itškerian tšetšeenitasavallan maanpaossa elävä ulkoministeri. Hänet nimitti virkaan Aslan Mashadov vuonna 1997 ja uudelleen Abdul-Halim Saidulajev vuonna 2006.
Zakajev osallistui lokakuussa 2002 Kööpenhaminan Tšetšenia-konferenssiin, johon ottivat osaa myös monet venäläiset ihmisoikeusaktivistit. Samaan aikaan Venäjä syytti häntä Moskovan teatterikaappauksen järjestämisestä, mutta hän kiisti osallisuutensa tapahtumaan. Hänet pidätettiin 30. lokakuuta 34 päiväksi, mutta asia ei koskaan edennyt oikeuteen asti, koska tanskalainen tuomioistuin katsoi näytön riittämättömäksi. Tämä siitä huolimatta, että Venäjä esitti kirjallista todistusaineistoa rikosten silminnäkijöiltä. Tanska myös kieltäytyi luovuttamasta Zakajevia Venäjälle vedoten siihen, että Zakajevia saattaisi kohdata kuolemantuomio, vaikka Venäjä on pidättäytynyt kuolemantuomion käytöstä (mikä on vaatimuksena jäsenyydelle Euroopan neuvostossa).
7. joulukuuta 2002 Zakajev palasi Lontooseen ja haki turvapaikkaa. Brittiviranomaiset pidättivät hänet Heathrow’n lentoasemalla, mutta hän pääsi vapaaksi, kun näyttelijä Vanessa Redgrave maksoi 50 000 punnan takuut. Brittiläinen tuomioistuin vastasi 13. marraskuuta 2003 kieltävästi Venäjän pyyntöön Zakajevin luovuttamisesta, koska taustalla olivat sen mukaan poliittiset motiivit ja hän joutuisi mahdollisesti kidutettavaksi. Zakajev sai myönteisen turvapaikkapäätöksen 29. marraskuuta.
Lokakuun lopussa 2007 kapinallisten presidentti Doku Umarov julistautui Kaukasian emiiriksi. Julistus aiheutti hajaannusta kapinallisten riveissä, ja Zakajev puhui julkisesti Umarovia vastaan. Kavkaz Center -uutissivustolla julkaistiin 23. marraskuuta 2007 tiedonanto, joka syytti Zakajevia tottelemattomuudesta emiiriä vastaan ja mujahideenien rivien rakoilusta. Sen mukaan Umarov on antanut Kaukasian emiraatin Muhabarat-turvallisuuspalvelulle käskyn tutkia tapausta, joka alistetaan korkeimman šaria-tuomioistuimen käsiteltäväksi.
Zakajev pidätettiin Puolassa syyskuussa 2010. Hän matkusti maahan kaksipäiväiseen tšetšeenipakolaisten konferenssiin. Puola oli varoittanut aiemmin Zakajevia tulevasta maahan, sillä hänestä on kansainvälinen pidätysmääräys. Venäjä on vaatinut Puolaa luovuttamaan hänet. Puolan pääministeri Donald Tusk ei usko, että Zakajevia kuitenkaan luovutettaisiin Venäjälle, vaikka hän joutuukin luovutusoikeudenkäyntiin.
San José (1783)
San José oli Espanjan laivaston vuonna 1783 vesille laskettu 114-tykkinen kolmikantinen Purísima Concepción -luokan linjalaiva.
Valmistus
Francico Gautierin suunnittelema alus tilattiin Reales Astilleros de Esteirolta Ferrolista ja laskettiin vesille vuonna 1783.
HMS San Josef
Alus otettiin palvelukseen joulukuussa 1800 Kanaalin laivastoon päällikkönään Thomas Masterman Hardy. Aluksen päällikkönä oli helmikuusta 1801 alkaen George Eyre ja seuraavan vuoden helmikuusta James Carpenter, kunnes se poistettiin palveluksesta huhtikuussa 1802.
Alus palautettiin palvelukseen huhtikuussa 1803 vara-amiraali Sir Charles Cottonin lippulaivana päällikkönään Peter Spicer ja kesäkuusta alkaen James Rodd. Aluksen tehtävänä oli osallistua Brestin saartoon. Tammikuusta 1804 alkaen aluksen päällikkönä oli John Dodd ja syyskuusta Tristram Ricketts. Alus oli huhtikuusta elokuuhun 1805 huollettavana Plymouthissa.
Toukokuussa 1806 aluksen päällikkyyden vastaanotti Robert Neve ja tammikuussa 1807 John Cann, kunnes se poistettiin palveluksesta kesäkuussa. Alus siirrettiin modernisoitavaksi ja varusteltavaksi Plymouthiin, mistä se palasi kesäkuussa 1809.ref name="W"/>
Alus palasi palvelukseen toukokuussa 1809 päällikkönään Richard Dunn. Se osallistui Walcheren purjehdukseen 1809. Neve palasi aluksen päälliköksi toukokuussa 1810 ja vei aluksensa Välimerelle. Helmikuussa 1811 aluksen päällikkyyden vastaanotti Abel Ferris ja toukokuussa John Bowker ja heinäkuussa George McKinley, joka vei aluksen takaisin Britteinsaarille. Maaliskuusta 1812 alkaen aluksen päällikkönä oli Robert Jackson, kun se oli Kanaalin laivaston komentajan amiraali Lordi Keithin lippulaivana helmikuusta huhtikuuhun. Tammikuussa 1813 päällikkönä oli Henry Bouchier, kun alus oli kontra-amiraali Edward Footen lippulaivana huhtikuuhun. Aluksen päällikkönä oli huhtikuusta 1813 alkaen William Stewart, kun se oli kontra-amiraali Sir Richard Kingin lippulaivana Välimeren laivastossa.
Alus osallistui taisteluun Ranskan laivastoa vastaan Toulonin edustalla 5. marraskuuta 1813, jolloin miehistöstä haavoittui kaksi. Alus palasi heinäkuussa 1814 Britteinsaarille, missä päällikkyyden vastaanotti Edward Barnard. Jeffrey Raigerfield vastaanotti huhtikuussa 1815 aluksen päällikkyyden ja alus siirrettiin reserviin heinäkuussa Plymouthissa.
Alus varustettiin huhtikuusta elokuuhun meripalvelukseen Plymouthissa, mutta se pysyi satamassa. Alus varustettiin reserviin maaliskuusta elokuuhun 1822 ja edelleen se varustettiin lippulaivaksi joulukuusta 1831 tammikuuhun 1832. Alus varustettiin Plymouthiin sijoitetusta reservistä vastanneen komentajan alukseksi elokuusta 1836 – helmikuuhun 1837.
Alus palautettiin tammikuussa 1837 palvelukseen Plymouthin tykistökoululaivana. Alus poistettiin lopullisesti palveluksesta vuonna 1846 ja se myytiin romutettavaksi Plymouthissa toukokuussa 1849.
Miroslav Raduljica
Miroslav Raduljica (, s. 5. tammikuuta 1988 Inđija, Serbian ST, Jugoslavia) on serbialainen koripalloilija.
Sentterinä pelaava Raduljica on pelannut NBA:ssa Milwaukee Bucksissa ja Minnesota Timberwolvesissa. Hän on voittanut urallaan Serbian mestaruuden ja Serbian cup-mestaruuden.
Ostrovnoi
thumb|280px thumb|280px Ostrovnoi on suljettu kaupunki ja kaupunkipiirikunta Kuolan niemimaan koillisosassa Barentsinmeren rannalla 360 km Murmanskista itään. Kaupunki palvelee Venäjän pohjoisen laivaston Gremiha-nimistä tukikohtaa, joka on myös tärkeä käytetyn ydinpolttoaineen varastointipaikka. Paikkakunnan entinen koodinimi oli Murmansk-140.
Aleksi Barrière
pienoiskuva|Aleksi Barrière syksyllä 2021. Aleksi Barrière (s. 1989 Pariisi) on ranskalais-suomalainen ohjaaja-dramaturgi, kirjailija ja La Chambre aux échos -musiikkiteatteriryhmän perustajajäsen.
Ostrovnoi
Ostrovnoin asukasluku vuonna 2010 oli 2177 asukasta. Paikkakunnalle ei ole maaliikenneyhteyttä.
Aleksi Barrière
Elämä ja ura
Aleksi Barrière on opiskellut filosofiaa Sorbonnen yliopistossa Pariisissa sekä ohjausta Prahan Esittävien taiteiden akatemiassa. Hän on työskennellyt dramaturgina ja lavastajana sekä ohjaaja Peter Sellarsin assistenttina.
Ostrovnoi
Kaupunkipiirikuntaan kuuluvat itse Ostrovnoin kaupungin ohella asutuskeskukset Drozdovka, Lumbovka, Svjatoi Nos, Mys-Tšornyi, Majak-Gorodetski ja Tersko-Orlovski Majak.
Aleksi Barrière
Elämä ja ura
Vuonna 2010 Barrière perusti yhdessä kapellimestari Clément Mao-Takacsin kanssa La Chambre aux échos -musiikkiteatteriryhmän, jonka toiminnan painopisteenä on musiikkiteatterin uusien muotojen kehittäminen ja eri taiteenlajien välisen dialogin lisääminen. Ryhmä on esiintynyt useissa Euroopan maissa sekä Yhdysvalloissa. Ryhmän vuonna 2017 Pariisissa kantaesitetty musiikkiteatteriproduktio Violences nähtiin Suomen Kansallisoopperassa helmikuussa 2019 – "nykyaikaista, nopeatempoista musiikkiteatteria, jossa tekstifragmenteista syntyy monitahoinen tarina". Samassa talossa ryhmä esitti Barrièren ohjaaman ja kirjoittaman esitys Between syksyllä 2022, ja Musiikkitalossa kiitetyn produktion Kaija Saariahon oratoriosta La Passion de Simone joulukuussa 2022.
Ostrovnoi
Historiaa
Kaupunki on syntynyt lähelle paikkaa, jossa aiemmin sijaitsi Jokanga-niminen kylä (saameksi Jovkkoš). Ensimmäiset maininnat Jokangajoen suulla olevasta asutuksesta ovat 1500-luvulta.
Aleksi Barrière
Elämä ja ura
Barrière toimii säännöllisesti ohjaajana ja/tai libretistinä eri säveltäjien, mm. Juha T. Koskisen, Djuro Zivkovicin ja Outi Tarkiaisen kanssa. Vuonna 2018 Barrière kehitti ja ohjasi Hampurin Oopperaan säveltäjätrio Alexander Chernyshkovin, Andreas Eduardo Frankin ja Anastasija Kadisan monikielisen oopperan Das Floss. Barrièren ohjaama, säveltäjä Diana Syrsen kanssa tehty monikielinen monodraamateos Connected Identities kantaesitettiin Pariisin Musée du quai Branly’ssa huhtikuussa 2021.
Ostrovnoi
Historiaa
Paikalle perustettiin ensimmäinen laivastotukikohta ensimmäisen maailmansodan aikaan 1915. Sen tarkoitus oli suojata Vienanmeren suuta. Kylä sai uuden nimen Gremiha vuonna 1938, ja sinne perustettiin neuvostolaivaston tukikohta 1941.
Vuonna 1951 Gremihaan alettiin rakentaa rautatietä niemimaan poikki Apatityn kaupungista, mutta työt keskeytettiin Stalinin kuoltua 1953.
Aleksi Barrière
Elämä ja ura
Vuosien 2013–2021 aikana Barrière on työskennellyt yhdessä Kaija Saariahon ja Sofi Oksasen kanssa Innocence-oopperan dramaturgina ja kääntäjänä. Ooppera on sävelletty yhdeksänkieliseen librettoon, jonka monikielinen Barrière laati Oksasen suomenkielisen tekstin pohjalta. Innocence sai kantaesityksensä Aix-en-Provencessa heinäkuussa 2021. Syksyllä 2021 Venetsiassa kantaesitettiin Barrièren ja Saariahon yhteinen monikielinen kuoroteos Reconnaissance , joka sai Suomen kantaesityksensä Helsingin juhlaviikoilla 2022.
Ostrovnoi
Historiaa
1960-luvulla muutaman kilometrin päähän asutuksesta organisoitiin ydinsukellusvenetukikohta ja sen yhteyteen uusi salainen kaupunki, joka tunnettiin koodinimellä Murmansk-140. Vuonna 1981 asutukset yhdistettiin. Vuonna 1992 paikkakunta sai nykyiset kaupunkioikeudet nimellä Ostrovnoi, vuonna 2006 siitä tuli kaupunkipiirikunta.
Aleksi Barrière
Elämä ja ura
Barrièren vanhemmat ovat säveltäjä Kaija Saariaho ja tietokonemuusikko­ Jean-Baptiste Barrière.
Luettelo musiikkiartisteista levymyynnin mukaan
Tämä lista sisältää maailman parhaiten myyvät musiikkiartistit aakkosjärjestyksen ja levymyynnin mukaisesti. Tällä sivulla on listattu artistit, joiden väitetään myyneen yli 50 miljoonaa albumia. Lista on jaettu lukuisiin levymyynnin mukaisiin listoihin, joissa artistit on listattu aakkosjärjestykseen. Luvut ovat arvioita artistien albumien ja singlelevyjen kokonaismyynnistä maailmanlaajuisesti.
Huomautus
Koska ei ole olemassa maailmanlaajuisia myyntilukuja tarkistavaa virallista tahoa, tässä esitettyjen lukujen luotettavuus saattaa vaihdella käytetystä lähteestä riippuen. Luettelo onkin tarkoitettu vain suuntaa antavaksi. On syytä huomata, että usein levy-yhtiöt, elämäkertojen kirjoittajat ja fanit saattavat liioitella määriä julkisuushakuisesti; toisaalta monien artistien kohdalla myyntilukuja puuttuu Aasiasta, Afrikasta ja Latinalaisesta Amerikasta.
Aleksi Bardy
Aleksi Bardy (s. 29. syyskuuta 1970 Helsinki) on suomalainen käsikirjoittaja, elokuvatuottaja ja elokuvatuotantoyhtiö Helsinki-filmin toimitusjohtaja. Vuodesta 2013 hän on ollut elokuva- ja televisiotuotannon määräaikainen professori Aalto-yliopistossa.
Bardy valmistui taiteen maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 2000. Hän on työskennellyt päätoimittajana Suomen Lukiolaisten Liiton Improbatur-lehdessä (1987–1992) ja Suomen demokraattisen nuorisoliiton (SDNL) Libero-lehdessä (1991–1995) sekä toimittajana Ylioppilaslehdessä (1990–1991) ja Yleisradiossa (1991–1994). Vuodesta 1994 hän on ollut freelance-käsikirjoittaja ja vuodesta 2002 Helsinki-filmin tuottaja ja osakas.
Autosport
Autosport on brittiläinen autourheilusivusto, jota julkaisee Motorsport Network.
Aleksi Bardy
Bardy oli Suomen elokuvatuottajien keskusliiton (SEK ry) puheenjohtaja vuosina 2012–2015. Hän on Euroopan elokuva-akatemian äänestävä jäsen. Kolme Bardyn tuottamaa elokuvaa on saanut parhaan elokuvan Jussi-palkinnon: Napapiirin sankarit 2011, He ovat paenneet 2015 ja Tove 2021.
Autosport
Autosport ilmestyi vuoteen 2019 saakka paperilehtenä, jota julkaisi Haymarket Consumer Media. Lehteä alkoi julkaista vuonna 1950 Gregor Grant ja ensimmäinen numero ilmestyi samalla viikolla kuin Silverstonessa ajettiin ensimmäinen Formula 1 -maailmanmestaruusosakilpailu.
Aleksi Bardy
Bardy on ollut Vasemmistoliiton eduskuntavaaliehdokkaana ja toiminut aikoinaan Suomen demokraattisen nuorisoliiton perusosaston Helsingin sosialististen koululaisten (HSK) puheenjohtajana. Bardylla on kolme poikaa kahdesta eri avioliitosta.
El Salvador
El Salvador, virallisesti El Salvadorin tasavalta on noin 6,5 miljoonan asukkaan trooppinen valtio Keski-Amerikassa. El Salvador on Amerikan mantereiden tiheimmin asuttu valtio (310 as/km²), ja sen pinta-ala on 20 041 neliökilometriä. El Salvador merkitsee espanjaksi Vapahtajaa. Maa on enimmäkseen vuoristoista, rannikkoa ja keskustasankoa lukuun ottamatta. Sen rajanaapureina ovat lännessä Guatemala, pohjoisessa ja idässä Honduras. Etelässä El Salvador rajoittuu Tyyneenmereen. Maa on kärsinyt väkivaltaisuuksista, vallankaappauksista, verisestä sisällissodasta ja luonnonmullistuksista lähes koko olemassaolonsa ajan. Maan talous perustui pitkään kahville, mutta 1900-luvun lopulla palveluala on noussut keskeiseksi talouden haaraksi.
Korkokuva ja vesistöt
thumb|left|El Salvadorin topografinen kartta. thumb|left|Izalcon tulivuori El Salvador on Keski-Amerikan pinta-alaltaan pienin valtio, ja sillä on rantaviivaa 307 km, ainoastaan Tyynellemerelle. Maarajaa on yhteensä 545 km, Guatemalan kanssa 203 km ja Hondurasin 342 km.
El Salvadorin maantiedettä hallitsee länsi–itä-suuntainen keskusvuoristo, jossa kohoaa useita aktiivisia tulivuoria. Maa sijaitseekin Tyynenmeren tulirenkaan alueella, jonka johdosta maassa esiintyy säännöllisesti tektonista ja vulkaanista toimintaa. Maassa on noin 20 tulivuorta, jotka tunnetaan paitsi espanjankielisillä nimillä myös alkuperäisnimillään: Ilamatepec (Santa Ana), Chinchontepec (San Vicente), Quetzaltepeque (San Salvador), Chaparrastique (San Miguel) ja Izalco. Miguel ja Izalco ovat olleet viime vuosikymmeninä aktiivisia. Vulkaanisen toiminnan lisäksi El Salvadorissa tapahtuu maanjäristyksiä. San Salvador tuhoutui maanjäristyksissä vuosina 1756 ja 1854 ja vaurioitui pahoin vuosien 1919, 1982 ja 1986 järistyksissä. Korkein kohta on Cerro El Pital, 2 730 metriä.
Keskusvuoriston pohjoispuolella on samansuuntainen sisämaan tasanko, jossa virtaa Lempajoki. Tasanko on 400–610 metrin korkeudessa merenpinnasta, ja se on noin 50 kilometriä leveä. Sinne ovat keskittyneet maan suurimmat kaupungit. Tasangon pohjoispuolella Hondurasin vastaisella rajalla on vielä Sierra Madren vuoristo, jonka huiput kohoavat 1 500 – 1 800 metriin. Se on muodostunut vanhoista ja kuluneista tulivuorista. Rannikkotasanko on kapea. Leveimmillään se on Fonsecanlahdella 32 kilometriä leveä, mutta esimerkiksi La Libertadin lähellä vuorten rinteet jatkuvat aina rantaan asti.
El Salvadorin tärkein joki on Lempa, joka virtaa Guatemalasta El Salvadorin luoteiskulmaan. Sieltä se virtaa poikki keskustasangon, kunnes se kääntyy jyrkästi etelään ja virtaa halki keskusvuoriston ja Tyynenmeren rannikkotasangon ja laskee vetensä Tyyneenmereen. Maan itäosassa virtaa puolestaan Río Grande de San Miguelin vesistö.
Ilmasto ja luonto
Ilmasto on trooppinen, mutta vuoristot vaikuttavat viilentävästi ilmastoon. Kuuminta on rannikkotasangolla, jossa kuukauden keskilämpötila vaihtelee 25 ja 29 asteen välillä. San Salvadorissa puolestaan vuoden keskilämpötila on 23 astetta ja vielä korkeammalla vuoristoissa lämpötila laskee edelleen. Vuotuinen sademäärä Tyynenmeren rannikolla on 1 700 millimetriä ja ylängöillä alle tuhannessa metrissä 1 800 – 2 500 millimetriä. Korkeammalla sataa hieman vähemmän. Kuiva kausi kestää marraskuusta huhtikuuhun ja sateinen toukokuusta lokakuuhun. Alue on altis myös hurrikaaneille. Vuoden 1870 hurrikaani surmasi 22 000 Keski-Amerikassa ja hurrikaani Mitch 10 000 vuonna 1998. Vuonna 2005 hurrikaani Stan aiheutti tulvia, joiden takia kuoli yli 67 ihmistä ja 50 000 joutui jättämään kotinsa.
El Salvadorin, Guatemalan ja Hondurasin rajalla on Montecriston kansallispuisto, jonka pilvimetsässä elää harvinaisia apinoita, puumia, tukaaneita, pöllöjä ja muita eläimiä. El Imposiblen kansallispuisto suojelee kuivaa trooppista metsää. Siellä on tavattu yli 260 lintulajia, 40 nisäkäslajia ja 400 puulajia. Kansallispuistot ovat erityisen tärkeitä tiheästi asutussa El Salvadorissa, jonka pinta-alasta suuri osa on viljelymaana ja vain kaksi prosenttia luonnontilaista metsää. Nisäkäslajeja on alle 20, eikä niitä yleensä nähdä kansallispuistojen ulkopuolella. Niihin kuuluvat opossumit, puupiikkisiat ja muurahaiskarhut. Kaikkiaan El Salvadorissa on noin 90 uhanalaista eläinlajia, kuten merikilpikonnia, vyötiäisiä ja kolibreja. Putkilokasvilajien määräksi on arvioitu vain noin 2 900. Balsapuuta kasvaa läikkinä Tyynenmeren rannikolla, ja mangrovet reunustavat jokien estuaareja.
Varhaishistoria
220px|thumb|vasen|[[Tazumalin mayatemppelin rauniot.]] Noin kolmetuhatta vuotta eaa. Keski-Amerikkaan vaelsi nahua-intiaaneja. Nahuoiden alaryhmä pipil-intiaanit asuttivat nykyistä El Salvadoria. Pipilit olivat pääosin maanviljelijöitä, mutta perustivat joitakin kaupunkeja, joista jotkut ovat kehittyneet nykyisiksi kaupungeiksi.
Siirtomaa-aika
Konkistadori Pedro de Alvarado, joka oli palvellut Hernán Cortésin luutnanttina Meksikossa, aloitti El Salvadorin valloituksen vuonna 1524. Espanjalaisia oli houkuttanut kulta, mutta se tuotti pettymyksen: kultaa oli saatavilla vain työläästi joenpohjista huuhtomalla. Vallatun alueen ainoa hyöty nähtiin viljelysmaana, ja se jaettiin läänityksiksi, joilla espanjalaiset suurtilalliset saivat pitää intiaaneja maaorjinaan. Plantaasiviljely kannatti vasta kun alettiin tuottaa suuria määrä yksittäisiä tuotteita. 1500-luvulla suosittu tuote oli kaakao, jonka jälkeen alkoi indigon valtakausi. 1800-luvun puolivälissä keinotekoiset väriaineet syrjäyttivät indigon kysynnän.
Itsenäisyys
El Salvador itsenäistyi naapureidensa (muun muassa Guatemala ja Honduras) kanssa Espanjasta vuonna 1821, ja ne liitettiin Meksikoon 1822. Elsalvadorilaiset vastustivat tätä ja vaativat Keski-Amerikalle itsenäisyyttä. Kenraali Manuel José Arcen alaisuuteen perustettiin Keski-Amerikan liittotasavalta 1823. Se hajosi 1841, ja El Salvadorista tuli itsenäinen tasavalta. Valtion alkuvaihetta leimasivat toistuvat vallankumoukset.
Presidentti Gerardo Barriosin aikana 1859–1863 maassa alettiin viljellä kahvia. Wall Streetin pörssiromahdus 1929 ajoi El Salvadorinkin lamaan, mikä painoi kahvinviennin ja kahvityöläisten palkat alas. Siviilivalta maassa oli vielä 1931, mutta se loppui, kun kenraali Maximiliano Hernández Martínez kaappasi vallan. Vuonna 1932 surmattiin noin 30 000 talonpoikaa työväenpuolueen johtaja Agustín Farabundo Martín johtaman kansannousun kukistamisessa.
Väkivaltaa ja vallankaappauksia
Vuoden 1961 vallankaappauksen jälkeen perustettiin konservatiivinen PCN-puolue (Partido de Conciliación Nacional), joka sai haltuunsa kaikki parlamentin paikat. PCN pysyi vallassa 1979 asti, vaikka sitä syytettiinkin ihmisoikeusrikkomuksista. Vuonna 1969 maa kävi Hondurasin kanssa kalliiksi tulleen ja ratkaisemattomana päättyneen niin sanotun jalkapallosodan, jonka taustana oli jalkapallo-ottelun lisäksi elsalvadorilaisten työläisten kohtelu Hondurasissa.
Sisällissota
220px|thumb|Sisällissodan uhria kannetaan hautaan. Kuvattu vuonna 1982.
El Salvadorin poliittinen tilanne alkoi nopeasti heikentyä, kun kenraali Carlos Humberto Romero syöstiin vallasta lokakuussa 1979. Maa ajautui tämän jälkeen 12 vuotta kestäneeseen sisällissotaan. José Napoleón Duarte palasi maanpaosta ja nousi Romeron syösseen juntan johtoon. Hän pyrki uudistamaan taloutta, mutta poliittiseen väkivaltaan teoilla ei ollut merkitystä, mikä kävi ilmiselväksi, kun arkkipiispa Óscar Romero murhattiin kesken jumalanpalveluksen 1980. Romeron hautajaisiin osallistui kymmeniätuhansia mielenosoittajia. Turvallisuusjoukot ampuivat väkijoukkoon, jolloin kymmeniä kuoli.
Viisi vasemmistolaista liikettä oli perustanut tammikuussa 1980 yhteisrintaman Frente Farabundo Martí para la Liberación Nacionalin (FMLN). Se julisti tammikuussa 1981 viimeisen hyökkäyksen alkaneen. Sota ei kuitenkaan ollut lähellekään ohi, sillä seuraavan vuosikymmenen ajan taistelujen voimasuhteet vaihtelivat jatkuvasti. Tilanteeseen vaikutti myös Yhdysvaltojen vastavalittu presidentti Ronald Reagan, joka päätti lisätä tukeaan El Salvadorin sotilashallitukselle kommunismin torjumiseksi. Hallitus tuhosi vastustajiaan säälimättä, maaseutua pommitettiin ja maan infrastruktuuri hajosi pirstaleiksi.
On arvioitu, että sisällissodassa kuoli 70 000 henkeä, ja siitä aiheutui kahden miljardin Yhdysvaltojen dollarin taloudelliset vahingot.
Rauhanaika ja luonnontuhoja
Vuonna 1991 hallitus tunnusti FMLN:n poliittiseksi puolueeksi, ja ne solmivat rauhansopimuksen samana vuonna. Hallitus myönsi 1993 armahduksen niille, joita YK:n tutkimuskomission tekemä selvitys syytti ihmisoikeusrikkomuksista.
21. tammikuuta 2001 7,6 richterin maanjäristys tappoi noin 1 000 ihmistä. Sitä seurasi 500 jälkijäristystä ja tasan kuukautta myöhemmin toinen 6,6 richterin järistys, joka surmasi 300 henkeä lisää. Järistykset jättivät kuudenneksen väestöstä, suunnilleen miljoona henkeä kodittomiksi. Samana vuonna presidentiksi valittu Francisco Flores Pérez pyrki modernisoimaan taloutta ja lähentämään suhteita Yhdysvaltoihin. Sen seurauksena maa teki vuonna 2006 CAFTA-vapaakauppasopimuksen. Se oli ensimmäinen Väli-Amerikan maa, joka hyväksyi CAFTA:n. Elokuussa 2003 Floresin hallinto lähetti 360 sotilasta Yhdysvaltain johtamaan koalitioon Irakin sotaan.
Maaliskuussa 2004 ARENAn ehdokas Tony Saca valittiin presidentiksi. Sacan aikaan maan suurimmaksi ongelmaksi nousi mara-katujengien väkivalta ja Irakin sodan vastustajien lukumäärä. Entisen sissijoukon FMLN:n ehdokas valittiin ensimmäisen kerran presidentiksi, kun Mauricio Funes voitti vuoden 2009 vaalit. Funes kutsui asevoimat auttamaan poliiseja kahden suurimman katujengin, Mara Salvatruchan ja Mara 18:n kukistamiseksi. Katolisten pappien neuvottelema aselepo 2013 sai väkivaltaisuudet vähentymään, mutta aselepo ei kestänyt kauaa. Myös FMLN-puoluetta edustanut Salvador Sánchez Cerén toimi maansa presidenttinä kesäkuusta 2014 viisi vuotta kesäkuuhun 2019.
Vuoden 2019 vaaleissa valittiin El Salvadorin presidentiksi Nayib Bukele, joka edustaa konservatiivista GANA -puoluetta. Bukele oli aloittanut poliittisen uransa vasemmistolaisena edustaen FMLN-puoluetta, mutta siirtynyt myöhemmin edustamaan keskusta-oikeistolaista GANA-puoluetta. Hän oli sisällissodan jälkeen ensimmäinen valittu presidentti, joka ei edustanut kumpaakaan pääpuolueista (ARENA ja FMLN). Bukele astui virkaansa 1.6.2019.
Politiikka
Maan perustuslaki on hyväksytty 20. joulukuuta 1983, ja siihen on tehty sen jälkeen useita lisäyksiä. Maan presidentti ja varapresidentti valitaan viisivuotiskaudelle. Vaali on kaksivaiheinen, ja toinen kierros järjestetään, jos kukaan ehdokas ei saa ensimmäisellä kierroksella yli 50 % äänistä. Vuonna 2019 presidentiksi valittiin pienen Gana-puolueen 37-vuotias Nayib Bukele. Presidentillä on toimeenpanovalta, ja hän voi olla vallassa vain yhden kauden ajan.
Yksikamarisessa parlamentissa on 84 edustajaa, jotka valitaan kolmivuotiskausille. Suurimmat puolueet ovat olleet pitkään oikeistolainen ARENA ja vasemmistolainen FMLN. Vuoden 2015 parlamenttivaaleissa ARENA sai 32 paikkaa ja FMLN 31 paikkaa. 2000-luvulla poliittinen kenttä on ollut pienessä muutoksessa, sillä pienempien puolueiden osuus on ollut kasvussa. Vuonna 2015 kolmanneksi suurin puolue GANA sai 11 paikkaa.
Maan perustuslain 87. artiklan mukaan kansalaisilla on oikeus nousta kapinaan maan hallintoa vastaan, mikäli se ei noudata perustuslakia tai rikkoo törkeästi siinä nimettyjä kansalaisten oikeuksia. Tällöin kapinan tarkoituksena tulee olla huonon hallituksen poistaminen ja korvaaminen väliaikaishallituksella, jonka puolestaan tulee palauttaa normaaliolot.
Hallinnollinen jako
El Salvador on jaettu 14 departementtiin ja nämä 262 kuntaan. Departementit on myös jaettu neljään vyöhykkeeseen: läntiseen (occidental), keskiseen (central ja paracentral) ja itäiseen (oriental).
Talous
thumb|Reilun kaupan kahvinviljelijöitä El Salvadorissa El Salvadorin kansantalous on Keski-Amerikan kolmanneksi suurin. Maan suurimpia sosioekonomisia haasteita ovat korkea köyhyys ja yhteiskunnallinen epätasa-arvo. Maa on kuitenkin saanut 2000-luvulla vähennettyä köyhyyttä lisättyään varoja erilaisiin yhteiskunnallisiin ohjelmiin. Maailmanpankin mukaan köyhyysaste oli 28,9 prosenttia vuonna 2013, kun se vuotta aiemmin oli ollut 34,5 prosenttia. Gini-kerroin puolestaan laski vuoden 2000 52,9:stä vuoden 2012 41,8:aan.
El Salvadorin talous alkoi 1960–1970-luvuilla muuttua voimakkaasti maatalousyhteiskunnasta teollistuneeksi taloudeksi. Taloutta raunioittaneen pitkän sisällissodan jälkeen talous lähti nousuun jälleen 1990-luvun alussa, ja palvelualat alkoivat kehittyä vuosikymmenen aikana. Talouden kasvu El Salvadorissa oli vuonna 2007 4,7 prosenttia, mutta maailmanlaajuinen taantuma vaikutti niin, että bruttokansantuote laski 3,1 prosenttia vuonna 2009. Lama iski El Salvadoriin pahemmin kuin muun alueen maihin, koska sen talous on niin voimakkaasti sidottu Yhdysvaltoihin. Talous on laman jälkeen lähtenyt taas kasvuun, ja vuonna 2015 kasvu oli 2,5 prosenttia. Sitä vauhdittivat erityisesti ulkomailla työskentelevien elsalvadorilaisten lähettämät rahat ja viennin elpyminen.
Maailmanpankin tilastojen mukaan vuonna 2016 maatalouden osuus bruttokansantuotteesta oli 11 prosenttia, teollisuuden 27 prosenttia ja palveluiden 62 prosenttia. Vuoden 2013 tilastojen mukaan työvoimasta 19,6 prosenttia oli maataloudessa, 20,4 teollisuudessa ja 60,1 palvelualoilla. El Salvadorin talouteen vaikuttaa selvästi maahan ulkomailla työskentelevien elsalvadorilaisten lähettämät rahat. Vuoden 2015 tilastojen mukaan maahan lähetettiin 4,3 miljardin Yhdysvaltain dollarin arvosta varoja. Vuonna 2011 ne muodostivat noin 16 prosenttia maan bruttokansantuotteesta. Noin viidennes El Salvadorin tuonnista päätyy takaisin vientiin niin sanottujen maquiladora-tehtaiden kautta.
Thüringeninmetsä
thumb|500px|Auringonnousu Ruppbergin vuorilla Thüringeninmetsässä. thumb|140px|Thüringeninmetsän sijainti Saksassa.
El Salvador
Talous
El Salvadorin tiestö ylettyy lähes koko maahan. Sitä halkoo kaksi Pan-American Highwayyn kuuluvaa Inter-American Highwayn tietä. Toinen kulkee keskitasangon ja toinen rannikkotasangon kautta. Niitä yhdistävät useat päällystetyt maantiet. Maan kapearaiteista rautatieverkkoa ylläpitää kansallinen virasto. Päärata yhdistää San Salvadorin rannikon satamakaupunkeihin ja Guatemalaan. Rautateitä on yhteensä 283 kilometriä, mutta vuoden 2005 jälkeen niillä ei ole ollut liikennettä.
Thüringeninmetsä
Thüringeninmetsä on runsasmetsäinen keskikorkea vuoristo Saksan osavaltiossa Thüringenissä. Vuoristo kulkee osavaltion luoteesta kaakkoon. Se on suunnilleen 130 km pitkä ja 35 km leveä.
Tarkkaan ottaen puhutaan kahdesta vuoristosta, jotka sulautuvat katselijalle yhteen, nimittäin läntiseen thüringeninmetsään ja Thüringenin Liuskevuoristoon vuoriston itäosassa. Ennen koko vuoristoa kutsuttiin thüringeninmetsäksi. Oikea thüringeninmetsä alkaa Eisenachin kaupungin läheltä ja jatkuu kaakkoon Gehrenin ja Lichtenaun väliin. Thüringeninmetsän korkein vuori on Großer Berberg (982 m), joka sijaitsee Suhlin kaupungin lähellä. Muita merkittäviä vuoria ovat Großer Inselsberg (916 m) ja Schneekopf (978 m). Vuoristo muodostuu suureksi osaksi vulkaanisesta Porfyyri-kivestä.
El Salvador
Talous
El Salvadorin tärkein lentoasema Monseñor Óscar Arnulfo Romeron kansainvälinen lentoasema rakennettiin 1970-luvulla rannikkotasangolle, noin 40 kilometrin päähän San Salvadorista. Se korvasi Ilopangon lentoaseman, joka muutettiin sotilastukikohdaksi. Maan tärkeimmät satamat ovat Acajutla, La Libertad ja Cutuco La Uniónin lähellä. Atlantin yhteys on Guatemalan Puerto Barriosin kautta.
Thüringeninmetsä
Thüringeninmetsän harjalla ja vielä Saale-joella saakka kulkee kuuluisa Rennsteig-vaellusreitti (toiselta nimeltään Rennweg), joka muodosti perinteiden rajan pohjoisen ja keskisen Saksan välissä eli rajan Thüringenin ja Saksan maakunnan Franken välissä. Murteet ja perinteiset tavat ovat erilaisia Rennsteigin molemmilla puolilla. Vuoteen 1973 asti Rennsteig on kilpailupaikka Rennsteig-juoksulle, joka on saksalainen ultramaratonjuoksu. Joka toukokuu, noin 10 000 ihmistä osallistuu kilpailuun. Rennsteigin ja thüringeninmetsän aihetta on myös käsitelty suositussa kansanlaulussa "Rennsteiglied". Laulun sanat ovat Karl Müllerin, ja melodian on säveltänyt Herbert Roth (1926–1983), Suhlista. Laulu käsittelee yhteenkuuluvuutta Thüringenin maan ja luonnon kanssa. Se sai ensi-iltansa 14. huhtikuuta 1951 Suhlin lähellä olevan Hirschbachin seurakuntasalissa. Laulun alku on "Ich wandre ja so gerne am Rennsteig durch das Land". Rennsteigliedia pidetään salaisena thüringeniläisenä kansallislauluna, ja se on monta kertaa tutumpi kuin thüngeniläinen hymni "Thüringen, holdes Land".
El Salvador
Väestöjakauma
thumb|250px|El Salvadorin väestönkasvu vuosina 1961–2003. El Salvadorin tilastokeskuksen mukaan vuonna 2015 maassa oli 6 522 419 asukasta. El Salvador on näin väkiluvultaan Väli-Amerikan kolmanneksi suurin valtion Guatemalan ja Hondurasin jälkeen. Väestönkasvu on hidastunut maassa selvästi 1970-luvun alusta alkaen. Siihen saakka kasvu oli ollut nopeutuvaa. Vuosien 1930–1971 välillä asukasluku kasvoi 2,5-kertaiseksi 3,56 miljoonaan, mutta vuosien 1971–2007 välillä 1,6-kertaiseksi 5,74 miljoonaan. Hidastuneeseen kasvuun ovat vaikuttaneet hedelmällisyyden pieneneminen ja maastamuutto. 1980-luvulla sisällissodan takia jopa viidesosa asukkaista lähti ulkomaille, monet muuttivat joko naapurimaihin tai Yhdysvaltoihin. Suurin osa näistä ihmisistä ei ole palannut El Salvadoriin.
Thüringeninmetsä
Vuoriston luoteisessa päässää sijaitsee Wartburgin linna Eisenachin äärellä. Tässä linnassa Martti Luther asui maanpakonsa aikana vuodesta 1521 vuoteen 1522 kääntämässä uutta testamenttia saksaksi. Linna kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon.
El Salvador
Väestöjakauma
Vuoden 2007 väestönlaskennan mukaan elsalvadorilaisia asui ulkomailla 261 587 ihmistä. Näistä Yhdysvalloissa 246 858. Määrä on reilusti alakanttiin, sillä väestönlaskennallisesti kaikkia ulkomailla asuvia elsalvadorilaisia ei saada lukuihin. Vuosien 1992–2007 aikana arviolta noin miljoona elsalvadorilaista on jättänyt kotimaansa. El Salvadorissa asui puolestaan 37 820 ulkomaalaista. Lähimaiden asukkaiden osuus oli niistä suurin, sillä hondurasilaisten, guatemalalaisten ja nicaragualaisten yhteinen osuus oli 66,8 prosenttia. Yhdysvaltalaisia oli ulkomaalaisista 12,7 prosenttia ja meksikolaisia 4 prosenttia.
Espanjalaisten uudisasukkaiden ja alkuperäisasukkaiden väliset avioliitot ovat tehneet El Salvadorin väestöstä melko homogeenistä. Vuoden 2007 väestönlaskennan mukaan 86,3 prosenttia oli mestitsejä ja 12,7 prosenttia valkoihoisia. Mustaihoisia oli 0,13 prosenttia ja alkuperäisasukkaita 0,23 prosenttia. El Salvadorin suurimmat intiaanikansat ovat kakawirat, nahuat ja lencat. Espanja on virallinen kieli. Intiaanit puhuvat myös muutamia intiaanikieliä.
Thüringeninmetsä
Lisäksi thüringeninmetsä on kuuluisa sen Oberhofin lähellä olevista talviurheilupaikoista, missä järjestetään kansainvälisiä talvikisoja (mm. kelkkailu, mäenlasku ja pohjoismaiset hiihtolajit). Sekä maisemallisien erikoisuuksien että hyvän ilmaston vuoksi thüringenin metsä on merkittävä matkailukohde Saksassa.
El Salvador
Väestöjakauma
Vuoden 2017 tilastojen perustella El Salvadorin asukkaista 39 prosenttia oli katolisia. Katolisten osuus on ollut selvässä laskussa, sillä vielä vuonna 1996 heitä oli 67 prosenttia väestöstä. Evankelikaanien osuus on noussut vuoden 1996 15 prosentista vuoden 2017 28 prosenttiin. Muita uskontoja oli 2 prosenttia ja 1 prosentti väestöstä ei kertonut vakaumustaan. Uskonnottomia väestöstä on 30 prosenttia ja heidän osuutensa on ollut viime vuosina selvässä kasvussa.
Koulutus ja terveys
Peruskoulutus on vapaata ja pakollista. Yksi YK:n vuosituhattavoitteista oli varmistaa peruskoulutus kaikille lapsille. Vuonna 2016 El Salvadorin 7–15-vuotiaista lapsista 6,8 prosenttia ei ollut koulussa. Koulujärjestelmän isoksi ongelmaksi on arvioitu yli-ikäiset oppilaat. Peräti 6,8 prosenttia ekaluokkalaisista aloitti vuonna 2011 koulun yli-ikäisenä. Tilanne heikkenee yläluokille mentäessä kuudesluokkalaisista 11,5 prosenttia oli yli-ikäisiä. Nämä jättävät todennäköisimmin koulun kesken. Kaupungeissa oppilaat kävivät vuonna 2016 keskimäärin 7,9 luokkaa ja maaseudulla 5,0 luokkaa.
El Salvadorin korkeakouluja ovat vuonna 1841 perustettu El Salvadorin yliopisto, vuonna 1965 perustettu Keski-Amerikan yliopisto ja vuonna 1977 perustettu José Matías Delgado -yliopisto. Näiden lisäksi on myös muun muassa tekniikan, taiteiden, maatalouden, sosiaalipalveluiden ja terveydenhoidon oppilaitoksia.
Vuonna 2007 arvioitiin, että HIV:n kantajia oli noin 0,8 % aikuisväestöstä, kaikkiaan noin 35 000 henkeä. ARVT-lääkitystä olisi tarvinnut noin 11 000 henkeä, mutta sitä sai vain noin puolet heistä, noin 5 800 henkeä.
El Salvador on yksi niistä harvoista maista, jotka kieltävät abortin kaikissa olosuhteissa. Lakia kiristettiin vuonna 1998 oikeistopoliitikkojen ja katolisen kirkon painostuksesta. Abortin tehneitä tai siitä epäiltyjä naisia on tuomittu kymmeniksi vuosiksi vankilaan.
Rikollisuus
El Salvador on yksi maailman vaarallisimmista maista: vuonna 2015 siellä tehtiin eniten murhia koko maailmassa. Henkirikoksia tehtiin maassa 103 sataa tuhatta henkeä kohti, mikä oli kaksikymmenkertainen määrä Yhdysvaltoihin verrattuna. Maassa on arviolta 60 000 jengien jäsentä, jotka muun muassa kiristävät valtaosaa yrityksistä. Vuonna 2015 jengit pakottivat maan bussit lakkoon ja murhasivat kuljettajia. Jengit myös raiskaavat naisia ja tyttöjä. Väkivallan takia maasta muuttaa pois paljon ihmisiä muun muassa hakemaan turvapaikkaa Meksikosta. Murhatilastoja ja ihmisten pakenemista maasta on verrattu sisällissodan lukuihin.
Kulttuuri
Elsalvadorilainen kulttuuri on sen väestön tapaan espanjalaisen ja intiaanisen kulttuurin yhdistelmä. Eurooppalaiset vaikutteet ovat vallalla, koska intiaanikulttuureita tukahdutettiin 1900-luvulla. Yhdysvaltain vaikutus on myös suuri. Niin moni elsalvadorilainen on muuttanut sinne ja myös palannut sieltä, että kulttuurivaihto on ollut suurta. Elsalvadorilaiset talot rakennetaan tyypillisesti savitiilistä, ja niihin tehdään laaja kuisti, jolla oleskellaan paljon päiväsaikaan. Varsinaisia sisätiloja käytetään vain nukkumiseen ja varastotiloina, ja seitsenhenkinenkin perhe voi asua yhden tai parin makuuhuoneen talossa. Maissi on perusravintoa ja siitä paistetaan paksuja tortilloita.
Francisco Gavidia (1863–1955) oli varhainen merkittävä kirjailija. 1900-luvun loppupuolen kirjallisuus keskittyi tarkastelemaan kansallista historiaa. Suuria nimiä olivat Manlio Argueta, runoilija Roque Dalton ja novellisti José Marie Mendez. Salvadorilais-nicaragualainen runoilija Claribel Alegría on viettänyt ison osan elämästään vapaaehtoisessa maanpaossa.
Santa Anan alueella noin 85 km San Salvadorista sijaitsevat El Salvadorin vanhimmat kulttuurimuistomerkit: raunioita mayojen valtakunnan ajalta. Chalchuapassa olevalla Tazumalin alueella on 23 m korkea pyramidi, hautakammioita ja muita rakenteita, jotka on rakennettu jo 1200–100 eaa. Lähistöllä on myös Casa Blancan arkeologinen kohde mayakulttuurin esiklassiselta ja klassiselta ajalta. Joya de Cerén on mayojen maalaiskylä ajalta ennen Kolumbusta, joka on säilynyt vulkaaniseen tuhkaan hautautuneena, kuten Pompeji Euroopassa. Se on El Salvadorin ainoa Unescon maailmanperintökohde. Kulttuurilaitoksista keskeisimmät sijaitsevat pääkaupungissa San Salvadorista. Siellä sijaitsevat muun muassa kansallisteatteri, Teatro Presidente, El Salvadorin luonnonhistoriallinen museo ja antropologian kansallismuseo.
El Salvadorissa ilmestyy neljä päivittäistä sanomalehteä. Lehdistönvapaus on taattu perustuslaissa ja media arvostelee hallitusta jatkuvasti. Maassa toimii viisi yksityistä televisioasemaa, kaapelitelevisiossa välitetään myös ulkomaankanavia.
Urheilu
El Salvadorin suosituin urheilulaji on jalkapallo. El Salvadorissa on 47 492 rekisteröityä jalkapalloilijaa ja 70 jalkapalloseuraa. El Salvador on edennyt myös kahdesti maailmanmestaruuskilpailuihin (1970 ja 1982), mutta putosi kumpanakin kertana ensimmäisellä kierroksella. Gold Cupin lopputurnaukseen maa on edennyt seitsemän kertaa, joista kolmena kertana se on päässyt puolivälieriin. Jalkapallomaajoukkue oli toukokuussa 2017 FIFA-rankingissa sijalla 107. Muita suosittuja lajeja ovat baseball ja nyrkkeily.
Olympialaisissa El Salvador ei ole saanut yhtään mitalia, vaikka se on osallistunut niihin vuodesta 1968 alkaen.
X!nk
X!nk on belgialainen vuonna 2001 perustettu punkrock-yhtye. Yhtye tunnetaan parhaiten Belgian nuorten euroviisukarsintojen voittamisesta ja Kööpenhaminan nuorten euroviisujen kuudennesta sijasta, johon he osallistuivat kappaleella "De Vriendschapsband".
Paraguayn kansalliskirjasto
Paraguayn kansalliskirjasto on Paraguayn pääkaupungissa Asunciónissa  toimiva kansalliskirjasto.
Kansalliskirjaston ja -museon perustamista Asuncióniin koskeva laki hyväksyttiin Paraguayn senaatissa vuonna 1887. Ensimmäisen johtajansa kansalliskirjasto ja -museo sai vuonna 1891. Vuonna 1903 Paraguayn kansallisarkisto liitettiin kansalliskirjaston ja museon yhteyteen ja uudelle organisaatiolle nimettiin pääjohtaja, jonka alaisuudessa kirjasto- ja museotoiminnan sekä arkistotoiminnan johtajat hoimivat. Kansalliskirjaston kokoelmiin kuului vuonna 1904 yhteensä 4 955 voluumia.
Kansalliskirjasto on toiminut vuodesta 1959 nykyisessä päärakennuksessaan (De la Residenta 820). Helmikuusta 1991 lähtien Paraguayn kansallisarkisto, kansalliskirjasto ja kansallismuseo ovat kukin olleet erillisiä instituutioita. Vuodesta 2006 lähtien kansalliskirjasto on toiminut Paraguayn kulttuuriministeriön alaisuudessa.
Antonio Ciciliano
Antonio Ciciliano (3. marraskuuta 1932 Napoli – 4. syyskuuta 2015) oli italialainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti.
Ciciliano voitti Louhi-veneluokassa olympiapronssia Roomassa 1960.
Ciciliano kuoli 82-vuotiaana 4. syyskuuta 2015.
Taoyuanin kansainvälinen lentoasema
Taoyuanin kansainvälinen lentoasema ( tai 臺灣桃園國際機場 ; ), aikaisemmin Tšiang Kai-šekin kansainvälinen lentoasema  tai yksinkertaisemmin Taoyuanin lentoasema tai C.K.S. lentoasema on kansainvälinen lentoasema Taoyuanin  kaupungissa Taiwanissa. Se on yksi Taiwanin kolmesta kansainvälisestä lentoasemasta ja ruuhkaisin niistä. Lentoasema on China Airlinesin ja EVA Airin kotikenttä.
Taoyuanin lentoaseman kautta kulki vuonna 2015 runsaat 38 miljoonaa matkustajaa, se oli matkustajamäärän perusteella maailman 11. suurin lentoasema. Rahdin määrällä mitattuna se oli samana vuonna viidenneksi suurin lentoasema.
Vaira Vīķe-Freiberga
Vaira Vīķe-Freiberga O.Q. (s. 1. joulukuuta 1937 Riika) on entinen Latvian presidentti. Hänet valittiin 1999 ja uudelleen 2003. Hänen edeltäjänsä oli Guntis Ulmanis.