cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kruununperillinen
Kruununperillinen on henkilö, jolla on kruununperimysjärjestykseen perustuva virallinen asema tulevana hallitsijana nykyisen hallitsijan kuoltua tai luovuttua vallasta. Kruununperijästä tulee siis uusi monarkian johtaja. Kruununperillinen on yleensä kuninkaallisen perheen vanhin poika, tytär vain jos poikaa ei ole lainkaan, mutta nykyään suuressa osassa Euroopan monarkioista vanhin lapsi sukupuoleen katsomatta. Miespuolisesta kruununperillisestä käytetään nimitystä kruununprinssi ja naispuolisesta nimitystä kruununprinsessa. Kruununprinsessaksi kutsutaan myös kruununprinssin puolisoa, joka ei kuitenkaan ole itse kruununperillinen.
Avara luonto
Avara luonto on Yle TV1:n luontodokumenttisarja, jota on esitetty vuodesta 1984 alkaen ja sen katsojaluvut ovat olleet alusta lähtien korkeita. Sarjoja ostetaan eri tuottajilta, mutta BBC:ltä tulee suurin määrä, noin 40 prosenttia.
Taustatietoa
Avaraa luonnon ohjelmapaikkaa suunniteltiin aluksi iltapäivään, mutta se sijoitettiin kuitenkin iltaan, ja katsojaluvut ovat olleet alusta lähtien korkeat. Aluksi se lähetettiin kerran kuukaudessa, myöhemmin kaksi kertaa kuukaudessa ja vuodesta 1987 lähtien kerran viikossa. Tilastojen mukaan ohjelmassa eniten esillä olleita aiheita ovat olleet nisäkkäät, eliöyhteisöt ja linnut.
Dokumentteja ostetaan monista eri maista, mutta suurin osa, noin 40 prosenttia, ostetaan BBC:ltä. Dokumenttien kerronta dubataan yleensä kokonaan tai osittain suomeksi.
Suomenkielisinä kertojina ovat toimineet muiden muassa:
Nimetönlampi (Keuruu)
Nimetönlampi on Keski-Suomessa Keuruulla ja Virroilla Piilin kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,0 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Vehkajärven valuma-alueella (35.49), jonka Parannesjoen valuma-alueeseen (35.493) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 163,4 metriä mpy.
Maria Vaara
Maria Vaara (ent. Maija Haataja ) (29. joulukuuta 1931 Kuhmo – 23. kesäkuuta 1992 Oulu) oli suomalainen kirjailija. Vaara julkaisi teoksensa vuosina 1973–1982 ja hänen tuotantoonsa kuuluu omaelämäkerrallisia ja fiktiivisiä romaaneja, runoja, kuunnelmia ja nuorten saturomaani. Vaara sai Gummeruksen Kaarlen päivän palkinnon vuonna 1976. Hänen teoksensa käsittelevät usein omakohtaisesti koettua suhdetta skitsofreniaan ja psykiatrisiin hoitomenetelmiin ja niissä kuvataan erityisesti psykoottisia kokemuksia yksilön näkökulmasta.
Vaaran omaelämäkerralliseen romaanisarjaan voidaan lukea viisi teosta: Likaiset legendat (1974), Kuuntele Johannes (1975), Toinen hengitys (1976), Myrkkyseitikki (1980) ja Tulilintu (1982). Sarja kuvaa päähenkilön elämää, sairautta ja elpymistä.
Maria Vaara valmistui ylioppilaaksi Helsingin Käpylän yhteiskoulusta 1953. Hän toimi kirjastonhoitajana ja opettajana Kainuussa 1953–1970. Oulussa hän asui vuodesta 1977 lähtien. Vaara kuoli kuusikymmentävuotiaana ja hänet haudattiin Oulun hautausmaalle.
Kontiaiset
Kontiaiset eli maamyyrät (Talpidae) on nisäkäsheimo Eulipotyphla-lahkossa. Useimmat heimon edustajista elävät maanalaisissa tunneleissa Pohjois-Amerikassa, Euroopassa ja Aasiassa.
Kontiaisten heimo jaetaan nykyisin kolmeen elossa olevaan alaheimoon: Talpinae, Scalopinae ja Uropsilinae. Näkemykset luokittelusta ovat kuitenkin vaihdelleet: välillä alaheimoja on katsottu olevan kolmen sijasta viisi, ja vesikontiaiset on välillä luettu omaan Desmanidae-heimoonsa. Elossa olevien alaheimojen lisäksi tunnetaan esihistoriallinen alaheimo Gaillardiinae, jonka kaikki lajit ovat kuolleet sukupuuttoon.
Kontiaisten vartalo on sylinterimäinen ja pituudeltaan 6,3–21,5 senttimetriä. Painoltaan eläimet ovat 9–170-grammaisia. Kontiaisten kuono on pitkä ja liikkuva. Heimon lajeilla on pienet silmät ja korvalehtiä ei yleensä ole lainkaan. Kontiaisten turkki koostuu lyhyistä karvoista ja on yleensä väritykseltään tumma tai musta, joskus myös kiiltävä. Karvat ovat taipuisia, joten maamyyrät pystyvät etenemään maan alla myös takaperin. Raajat ovat lyhyet ja niissä on kussakin viisi varvasta. Eturaajat ovat voimakkaat ja levinneet lapiomaisiksi.
Kontiaiset eivät ole sokeita, vaikka niin saattaa kuulla väitettävän. Niiden silmät ja korvat ovat todella pienet, jotteivat ne peity hiekalla. Kontiaisten näkö on kuitenkin huono. Ne näkevät liikkeen ja pystyvät erottamaan valon, mutta värejä ne eivät näe.
Kontiaiset muistuttavat ulkonäöltään ja elintavoiltaan huomattavan paljon muun muassa tanrekkiensukuisia kultakontiaisia eli kultamyyriä (Chrysochloridae), jyrsijöihin kuuluvia sokkohiiriä (Spalacidae) ja maamyyrärottia (Bathyergidae) sekä pussieläimiin kuuluvia pussikontiaisia eli pussimaamyyriä (Notoryctidae). Nämä viisi nisäkäsryhmää eivät ole läheistä sukua toisilleen, vaan niiden samankaltaiset ominaisuudet ovat seurausta konvergentistä evoluutiosta. Myös hyönteisiin kuuluvat maamyyräsirkat (Gryllotalpidae) ovat kehittyneet elintavoiltaan kontiaisten kaltaisiksi.
Tšekkiläisen Zdeněk Milerin luoma animaatiohahmo Myyrä esittää kontiaista.
thumb|250px|[[Pyreneidenvesikontiainen (Galemys pyrenaicus) on sopeutunut elämään vedessä.]]
Jérôme Owono-Mimboe
Jérôme Owono-Mimboe (4. helmikuuta 1933 Ngoulémakong – 15. heinäkuuta 2016) oli kamerunilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 22. heinäkuuta 1962 ja nimitettiin Obalan hiippakunnan piispaksi 3. heinäkuuta 1987. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jean Zoa, jota avustivat Joachim N'Dayen ja Jean-Baptiste Ama.
Owono-Mimboe jäi eläkkeelle 3. joulukuuta 2009.
Kantoni
Kantonilla tarkoitetaan hallintoaluetta tai osavaltiota. Suomessa se on tunnetuin Sveitsiä koskevana ilmaisuna.
Sveitsin kantonit
Sveitsi koostuu 26 kantonista, joilla jokaisella on oma perustuslakinsa ja omat lainsäädäntö- ja toimeenpano- ja tuomioelimensä. Kaikissa kantoneissa on yksikamarinen parlamentti, jonka nimi vaihtelee kantoneittain.
Kuusi kantoneista on niin sanottuja puolikantoneita, joskaan nimitystä ei enää virallisesti käytetä. Ne valitsevat Sveitsin liittokokouksen ylempään kamariin vain yhden edustajan kahden sijasta, mutta muuten ne eivät nykyään eroa muista kantoneista.
Luxemburgin kantonit
Luxemburgissa kantoni on pienen hallintoalueen nimitys.
Ranskan kantonit
Ranskassa kantoni on pienen hallintoalueen nimitys.
Kantonit muualla
Kantoni on hallintoalueen nimitys myös Ecuadorissa ja Nigerissä.
Naiset (vuoden 1939 elokuva)
Naiset on George Cukorin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1939. Sen pääosia esittävät Norma Shearer, Joan Crawford ja Rosalind Russell. Elokuvan näyttelijöinä oli nimensä mukaisesti vain ja ainoastaan naisia. Elokuva myös käytti niin sanottua all-star-roolitusta, sillä sen pääosissa oli useita sen ajan suuria tähtiä. Tämä ei vielä niihin aikoihin ollut kovinkaan tavallista. Vasta elokuva Grand Hotel (jossa Crawford esitti yhtä pääosaa) vuodelta 1932 oli aloittanut tämän trendin. Naiset perustuu Clare Boothe Lucen samannimiseen, suosittuun näytelmään. Naiset oli yksi Hollywoodin kalleimmista elokuvista tekovuonnaan 1939. Elokuvan pituus on 133 minuuttia, eli 2 tuntia ja 13 minuuttia, ja tuotantoyhtiöinä olivat Metro-Goldwyn-Mayer ja Warner Bros.
Elokuva kertoo joukosta naisia, jotka yrittävät selvitä sotkuisista ihmissuhteistaan sekä toistensa että miesten kanssa. Norma Shearer näyttelee pääroolia, varakasta Mary Hainesia, jonka aviomies pettää tätä kauniin myyjättären Crystal Allenin kanssa. Juonikasta Crystalia näyttelee Joan Crawford. Rosalind Russell näyttelee yhtä Maryn ystävättäristä. Muissa rooleissa ovat muiden muassa Paulette Goddard, Joan Fontaine, Lucile Watson, Mary Boland, Marjorie Main, Virginia Grey, Ruth Hussey, Virginia Weidler, Butterfly McQueen ja Hedda Hopper.
Elokuvan yli 130 roolissa esiintyy ainoastaan naisia. Tämä teema vietiin jopa niin pitkälle, että elokuvassa käytetyt lavasteet kuten muoto- ja valokuvat esittävät vain naisia ja jopa elokuvassa esiintyvät eläimet ovat yhtä poikkeusta lukuun ottamatta joka ikinen naispuolisia. Myös niin monen tähden palkkaaminen samaan elokuvaan oli hyvin epätavallista. Joan Crawford oli näytellyt Norma Shearerin jo kerran aiemminkin, vuonna 1925 valmistuneessa elokuvassa Sydämen ääni. Silloin uransa vasta aloittanut Crawford oli Shearerin body doublena. Kaksi näyttelijätärtä eivät tulleet toimeen keskenään, sillä he olivat olleet kilpailijoita ollessaan vielä kiinnitettyinä samaan elokuvastudioon. Rosalind Russellin kanssa molemmat tulivat toimeen, ja Crawfordista ja Russellista tulikin hyviä ystäviä.
Naiset-elokuva jäi yhdeksi Shearerin viimeisistä elokuvista, sillä hän lopetti uransa vain kolmea elokuvaa myöhemmin vuonna 1942. Joan Crawford sen sijaan jatkoi yhteistyötä ohjaaja Cukorin kanssa. He tekivät yhdessä vielä kaksi elokuvaa.
Vuonna 2007 Naiset valittiin "kulttuurisesti, historiallisesti tai esteettisesti merkittävänä" elokuvana säilytettäväksi Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Film Registryssä. The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Euskirchen
Euskirchen on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa läntisessä Saksassa. Se sijaitsee Reininmaalla Erft-joen varrella, noin 25 kilometriä länteen Bonnista ja noin 30 kilometriä lounaiseen Kölnistä. Kaupunki on Euskirchenin piirikunnan hallintokaupunki, ja se kuuluu Kölnin hallintopiiriin. Kaupungin asukasluku oli 55 414 vuonna 2011. Sen pinta-ala on 139,63 neliökilometriä.
Monschau-Falkenbergin Walram VIII (1277–1302) myönsi Euskirchenille kaupunginoikeudet 1. elokuuta vuonna 1302. Keskiajalla kaupungin ympärille rakennettiin noin 1,4 kilometrin pituinen kaupunginmuuri, josta on yhä jäljellä osa. Vuonna 1827 kaupungista tuli Euskirchenin piirikunnan hallintokaupunki.
Kaupungin elinkeinoelämä on vilkasta, ja se tarjoaa työpaikkoja kymmenille tuhansilla työntekijöille. Sodanjälkeisenä aikana nimekkäimpiä Euskirchenissä toimineita yrityksiä ovat Procter & Gamble, Deutsche Telekom ja Miele. Alueen yrityspuisto PrimeSite Rhine Region on houkutellut alueelle useita suuryrityksiä. Myös maatalous on vahva elinkeino Euskirchenissä.
Alueen tekstiiliteollisuuden perinteitä esitellään museossa Tuchfabrik Müller. Se kuuluu Euroopan teollisen perinteen reittiin.
Aiheesta muualla
thumb|400px|left|Aukio Euskirchenin vanhassakaupungissa. thumb|400px|left|Tuchfabrik Müller vuonna 1910
F. Gary Gray
Felix Gary Gray, (s. 17. heinäkuuta, 1969), paremmin tunnettu nimellä F. Gary Gray, on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hän aloitti uransa 1990-luvun alussa ohjaamalla musiikkivideoita. Grayn ensimmäinen elokuvaohjaus oli Friday (1995), ja sittemmin hän on ohjannut muun muassa elokuvat The Italian Job (2003), Straight Outta Compton (2015) ja Fast & Furious 8 (2017). Hänelle on omistettu tähti Hollywood Falk of Famella.
Elämä ja ura
Gray syntyi New Yorkissa mutta varttui enimmäkseen Los Angelesin South Centralissa. Hän muutti high school -aikanaan väliaikaisesti isänsä luo Illinoisiin, missä hän pääsi opiskelemaan varakkaammassa koulussa. Hän päätti hyödyntää koulun resursseja videoiden ohjaamisen ja editoimisen opetteluun.
High schoolin jälkeen Gray palasi Los Angelesiin ja teki aluksi töitä kuvaajana televisiossa. Hänen tiensä menestykseen alkoi kuitenkin musiikkivideoista. Ensimmäisen musiikkivideo-ohjauksensa hän teki samaa koulua käyneen rap-artisti WC:n yhtyeelle 1990-luvun alussa. Hän ohjasi musiikkivideoita myös esimerkiksi Cooliolle, Mary J. Blidgelle, TLC:lle, Ice Cubelle ja Dr. Drelle. Vuoteen 1996 mennessä hänen videoilleen oli myönnetty 16 palkintoa and 23 ehdokkuutta. Hänen Ice Cuben singlelle ”It Was a Good Day” tekemänsä musiikkivideon saama tunnustus poiki hänelle mahdollisuuden siirtyä ohjaamaan kokopitkiä elokuvia.
Grayn esikoisohjaus oli komediaelokuva Friday (1995), josta tuli kaupallinen menestys. Fridayn pääroleissa olivat Ice Cube ja Chris Tucker, ja se kuvattiin Grayn kotiseudulla South Centralissa. Hän ei halunnut leimautua ”hood”-elokuvien tekijäksi, ja hän päätti viedä seuraavia elokuviaan erilaiseen suuntaan. Gray ohjasi seuraavaksi ryöstöelokuvan Kovan paikan edessä (1996), jossa pääosia esittivät Jada Pinkett ja Queen Latifah, ja 1990-luvun aikana hän teki vielä Samuel L. Jackosonin tähdittämän Neuvottelijan (1998).
Elokuvien A Man Apart (2003), The Italian Job (2003), Be Cool (2005) ja Lainkuuliainen kansalainen (2009) jälkeen Gray ohjasi N.W.A.-yhtyeestä kertovan elämäkertallisen elokuvan Straight Outta Compton (2015). Elokuva tuotti kotimaassaan 160 miljoonaa dollaria. Hänen seuraava ohjauksensa, Hurjapäät-toimintaelokuvasarjan kahdeksas osa Fast & Furious 8 (2017), rikkoi maailmanlaajuisen ennätyksen tuottamalla 542 miljoonaa dollaria avausviikonloppunaan.
Vera Lynn
Vera Lynn (alk. Vera Margaret Welch;  ) oli englantilainen laulaja, jonka ura oli huipussaan toisen maailmansodan aikana. Hän sai silloin kutsumanimen ”The Forces Sweetheart”. Lynn vieraili sota-aikana maanmiestensä luona muun muassa Egyptissä, Intiassa ja Burmassa.
Lynn tuli tunnetuksi muun muassa populaarimusiikin kappaleillaan ”We'll Meet Again” ja ”The White Cliffs of Dover”. Kappaleen ”We'll Meet Again” hän levytti vuonna 1942. Kappaleesta tuli suosittu, ja näihin aikoihin Lynnin ura kukoistikin. Lynn oli viimeisiä elossa olleita sota-ajan viihdyttäjiä.
Varhainen elämä
Vera Margaret Welch syntyi Lontoon East Hamissa vuonna 1917. Alkaessaan seitsemänvuotiaana esiintyä julkisesti hän otti käyttöön isoäitinsä tyttönimen (Lynn).
Ura
Vuonna 1935 lähetettiin Lynnin ensimmäinen radio-ohjelma, ja siinä hänen kanssaan esiintyi Joe Lossin orkesteri. Lynnin ensimmäinen soololevy julkaistiin vuonna 1936.
Lynn aloitti toisen maailmansodan aikana vuonna 1941 oman radio-ohjelman Sincerely Yours, jossa hän lähetti viestejä ulkomailla oleville brittijoukoille. Lynn vieraili maailmansodan aikana brittiläisten sotilaiden luona muun muassa Egyptissä, Intiassa ja Burmassa. Lynn tunnetuimpia kappaleita ovat ”The White Cliffs of Dover” (saanut nimensä Englannin Doverin valkoisista kallioista) sekä ”We'll Meet Again”, jonka hän levytti vuonna 1942. Lynn esitti pääosaa vuonna 1943 valmistuneessa samannimisessä musiikkielokuvassa.
Lynn oli ajoittain julkisuudessa myöhemmälläkin iällään. Hän julkaisi kaksi omaelämäkertaa, ja vuonna 2002 hänestä tuli CP-vammaisten hyväntekeväisyysjärjestön puheenjohtaja. Lynnin omaelämäkerta Some Sunny Day julkaistiin elokuussa 2009, kun hän oli 92-vuotias. Hän oli kirjoittanut myös kaksi aiemmin ilmestynyttä muistelmaa Vocal Refrain (1975) ja We'll Meet Again (1989).
Lynnin kokoelma-albumi We'll Meet Again – The Very Best of Vera Lynn nousi syyskuussa 2009 Britannian albumilistan ensimmäiselle sijalle, ja näin 92-vuotiaasta Lynnistä tuli vanhin elävä artisti, joka on pitänyt hallussaan kyseisen listan kärkisijaa.
Yksityiselämä
Vuonna 1941 Lynn avioitui saksofonisti ja klarinetisti Harry Lewisin kanssa, jonka hän oli tavannut kaksi vuotta aikaisemmin. Lewis soitti Bert Ambrosen orkesterissa, jossa Lynn oli laulajana. Heille syntyi yksi lapsi, Virginia Penelope Anne Lewis. Harry Lewis kuoli vuonna 1999. Lynn asui 1960-luvun alusta lähtien Ditchlingissä Sussexissa.
Jean Zoa
pienoiskuva|Jean Zoa Jean Zoa (1924 – 20. maaliskuuta 1998) oli kamerunilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 3. lokakuuta 1950 ja nimitettiin Yaoundén arkkihiippakunnan arkkipiispaksi 11. syyskuuta 1961. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Grégoire-Pierre XV Agagianian, jota avustivat Pietro Sigismondi ja Pierre Marie Joseph Veuillot.
Zoa osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän toimi arkkihiippakunnan johdossa kuolemaansa saakka.
Jyväsjärvi (Virrat)
Jyväsjärvi on Pirkanmaalla Virroilla ja Mänttä-Vilppulassa Piilin kylän lähellä sijaitseva järvi.
Informaatioarkkitehtuuri
Informaatioarkkitehtuuri (IA) on tieteenala, joka tutkii informaation rakenteistamista, organisointia ja luokittelua ja pyrkii helpottamaan informaation löytämistä ja hallintaa. Sanana informaatioarkkitehtuuri myös kuvaa jonkin järjestelmän informaatiorakennetta: kuinka informaatio on ryhmitelty, miten järjestelmässä liikutaan ja minkälaista käsitteistöä järjestelmässä käytetään. Informaatioarkkitehtuuria suunniteltaessa tasapainoillaan käyttäjien tarpeiden, sisällön asettamien rajoituksien sekä asiayhteyden (konteksti) välillä. Esimerkiksi toimiva verkkopalvelun informaatioarkkitehtuuri ilmenee siten, että informaatio löytyy www-sivustolta helposti eikä käyttäjän tarvitse nähdä vaivaa sen saavuttamiseksi.
Jyväsjärvi (Virrat)
Maantietoa
Järven pinta-ala on 57 hehtaaria, se on 3,0 kilometriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta. Sen rantaviivan pituus on 7,4 kilometriä. Järven pohjoispuolelta kulkee lakkautettu Haapamäki–Pori-rata.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Vehkajärven valuma-alueella (35.49), jonka Parannesjoen valuma-alueeseen (35.493) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 142,1 metriä mpy.
Informaatioarkkitehtuuri
Informaatioarkkitehtuuri ei ole rajoittunut pelkästään digitaaliseen ympäristöön, vaan sillä voidaan viitata esimerkiksi kirjaston kirjojen organisointiin ja luokitteluun. Ehkä yleisimmin informaatioarkkitehtuurista kuitenkin puhutaan verkkopalvelun sisältöjen jäsentelyn ja verkkopalvelun käytettävyyden yhteydessä. Verkkopalveluiden suunnitteluun liittyvänä käsitteenä informaatioarkkitehtuuri on hyvin laaja-alainen, ja laadukas informaatioarkkitehtuuri onkin monien tekijöiden summa. Käytännön suunnittelutyössä puhutaan informaatioarkkitehtuurin sijasta usein informaatiosuunnittelusta, sisältösuunnittelusta, käytettävyydestä, esteettömyydestä, käyttöliittymistä ja navigoinnista, sivukartoista, metatiedosta sekä hakutoiminnoista.
Laajemmin informaatioarkkitehtuurilla voidaan viitata organisaation digitaalisten tietovarantojen kokonaisarkkitehtuuriin, joka sisältää myös tietovirrat, prosessit ja metatiedon hallinnan. Tällöin informaatioarkkitehtuuri ymmärretään yleensä osaksi kokonais- tai yritysarkkitehtuuria johon kuuluvat myös liiketoiminta-arkkitehtuuri, järjestelmäarkkitehtuuri ja teknologia-arkkitehtuuri. Osana laajempaa yritysarkkitehtuuria informaatioarkkitehtuuri kuvaa organisaation toiminnassaan tarvitsemat tiedot ja tietojen väliset suhteet.
Historiaa
"Informaatioarkkitehtuuri"-termin tiettävästi ensimmäinen määrittelijä oli Richard Saul Wurman vuonna 1975. Wurman oli koulutukseltaan arkkitehti, mutta myöhemmin urallaan hän kiinnostui informaation ryhmittelystä ja esittämisestä. Wurmanin alkuperäisen määritelmän mukaan informaatioarkkitehtuuri tarkoitti kaavojen ja muotojen organisointia datasta, monimutkaisen tekemistä selkeäksi. Termi levisi laajempaan käyttöön 1990-luvulla, kun Louis Rosendfeld ja Peter Morville lukivat informaatioarkkitehtuurin keskeiseksi osaksi suurien verkkopalveluiden ja intranettien suunnittelua. (Esimerkiksi Barker 2005.)
Erilaisia määritelmiä
Rosenfeld ja Morville (2002) jakavat informaatioarkkitehtuuriin neljään peruskomponenttiin:
Toisaalta Morville on määritellyt myös lyhyemmin, että informaatioarkkitehtuurin suunnittelu tarkoittaa navigaatio- ja hakujärjestelmien sekä sanastojen suunnittelua tavoitteena kehittää sekä informaation selattavuutta että hakua.
McGovernin ja Nortonin (2001) määritelmän mukaan informaatioarkkitehtuuri koostuu neljästä pilarista:
Ketkä suunnittelevat informaatioarkkitehtuureja?
Informaatioarkkitehtuurien suunnitteluun ja kehittämiseen erikoistuneita henkilöitä kutsutaan informaatioarkkitehdeiksi, mutta erillinen informaatioarkkitehti on yleensä vain suurissa projekteissa tai hankkeissa. Tyypillisemmin informaatioarkkitehtuurin suunnittelusta vastaa tai siihen osallistuu seuraavanlaisia asiantuntijoita (esimerkiksi Barker 2005):
Mitä informaatioarkkitehtuurin rakentaminen käytännössä on?
Informaatioarkkitehtuurin rakentaminen on
Informaatioarkkitehdit
Informaatioarkkitehtien työtä on informaatiojärjestelmien rakenteellinen suunnittelu. Nykyisin suurin osa näistä informaatiojärjestelmistä on web-pohjaisia ja niistä käytetään nimitystä verkkopalvelu. Informaatioarkkitehti työskentelee yleensä verkkopalvelun kehitystiimissä vastaten verkkopalvelun rakenteellisesta suunnittelusta, käyttöliittymästä ja navigaatioratkaisuista. Usein informaatioarkkitehdit toimivat myös projektin johtotehtävissä ohjaten muiden kehitystiimin jäsenten työskentelyä. Jos verkkopalvelun kehittämiselle on olemassa selkeä strategia, niin informaatioarkkitehti on yleensä mukana kehittämässä tätä strategiaa, koska rakenteellisen suunnittelun kysymykset liittyvät läheisesti liiketoiminnallisiin kysymyksiin.
Informaatioarkkitehdin tyypillisiä tehtäviä isojen verkkopalveluiden kehitystiimeissä ovat esimerkiksi verkkopalvelun tavoitteiden määrittely, sisältöstrategian laatiminen, teknologiavalinnat, käyttäjätutkimus sekä käyttöliittymien ja sivupohjien rautalankamallien suunnittelu. Usein informaatioarkkitehti vastaa koko sivuston navigaatiojärjestelmästä ja yksittäisten sivujen sisäisen navigaation suunnittelusta.
Tyypillisiä informaatioarkkitehdin tuottamia dokumentteja (esimerkiksi ):
Informaatioarkkitehtien on todettu olevan hyvin monitieteellisiä koulutustaustoiltaan, koska varsinaista muodollista koulutusta on vielä vähän. He työskentelevät yhtä lailla organisaatioiden sisäisten verkkopalveluiden (intranet), ulkoisten verkkopalveluiden kuin erilaisten web-sovellusten parissa. Haastattelututkimuksissa on myös todettu, että usein informaatioarkkitehtien työtä on toimia välittäjänä tai neuvottelijana teknologia-asiantuntijoiden ja visuaalisten suunnittelijoiden välillä.
Jurassic 5
Jurassic 5 on vuonna 1993 Los Angelesissa Kaliforniassa perustettu yhdysvaltalainen hip hop -yhtye. Yhtye hajosi riitojen takia päätöskiertueen jälkeen, mutta palasi yhteen vuonna 2013.
Ossi Aalto
Osmo ”Ossi” Adolf Aalto (17. elokuuta 1910 Helsinki – 19. tammikuuta 2009 Helsinki ) oli suomalainen jazzrumpali ja orkesterinjohtaja. Hän johti vuodesta 1945 big band -yhtyettä Ossi Aallon orkesteri (myöhemmin Ossi Aallon sekstetti ja Ossi Aallon kvintetti). Aalto toimi Dallapén rumpalina 1936–1939 ja jatkosodan aikana Erkki Ahon yhtyeen rumpalina.
Ezekiel Fryers
Ezekiel David Fryers (s. 9. syyskuuta 1992 Manchester, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja tai vasen laitapuolustaja. Hän edustaa Belgian pääsarjan Standard Liègeä.
Rinnakkaissävellaji
Rinnakkaissävellajeiksi sanotaan musiikissa duuri- ja mollisävellajeja, joilla on sama etumerkintä ja joissa esiintyvät samat sävelet (kun molliasteikkona käytetään ns. luonnollista mollia, jossa asteikon seitsemättä säveltä ei ole korotettu). Duurin rinnakkaissävellaji on molli, jonka perussävelenä on duuriasteikon kuudes sävel, ja mollin rinnakkaissävellaji on duuri, jonka perussävelenä on molliasteikon kolmas sävel. Esimerkiksi G-duuri ja e-molli ovat toistensa rinnakkaissävellajeja, samoin C-duuri ja a-molli.
C-duuri asteikko menee c:stä c:hen; c d e f g a h c; ja A-molli a:sta a:han; a h c d e f g a.
Lista rinnakkaismolleista ja -duureista:
Kaare Fostervoll
Kaare Fostervoll (3. joulukuuta 1891 Kristiansund – 6. heinäkuuta 1981 Oslo) oli norjalainen opettaja, rehtori ja työväenpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä 1945–1949 sekä toimi Norjan kirkko- ja opetusministerinä 1945–1948. Vuosina 1948–1962 hän johti Norjan yleisradiota.
Seurat
Seurat ovat hengellisiä tilaisuuksia, joissa luetaan ja selitetään Raamattua. Tätä lukemista ja selittämistä kutsutaan puheeksi tai saarnaksi. Seurat kuuluvat erityisesti herätyskristillisyyteen, kuten rukoilevaisuuteen, lestadiolaisuuteen, herännäisyyteen ja evankelisuuteen. Puhujana seuroissa on pappi tai maallikkosaarnaaja. Seurojen rakenne vaihtelee paljon eri herätysliikkeiden perinteissä, mutta tyypillistä on puheiden ja virsien tai herätysliikkeen omien laulujen vuorottelu. Seurojen yhteydessä voi olla kahvitilaisuus ja laajemmalta alueelta väkeä keräävissä seuroissa ruokatarjoilu.
Seurat herännäisyydessä
Herännäisseurat eli siioninvirsiseurat (myös körttiseurat tai Herättäjän seurat) ovat herännäisyyden piirissä järjestettäviä seuroja. Tilaisuus koetetaan pitää yksinkertaisena. Puheita ei kirjoiteta eikä välttämättä suuremmin valmistella vaan koetetaan sovittaa puhetta Jumalasta kulloisenkin tunnelman ja kuulijakunnan mukaan. Puheet ovat lyhyitä, 5–10 minuutin mittaisia. Perinteisissä seuroissa voi puhua kuka tahansa halukas. Perinteisesti puhujat ovat puhuneet ikäjärjestyksessä, nuorin ensimmäisenä. Puheet pidetään istualtaan. Puhujan odotetaan pysyvän opillisesti oikealla polulla eikä puhuvan omiaan. Periaatteessa, käytännössä hyvin harvoin voidaan harhautunut seurapuhe keskeyttää aloittamalla virsi. Vanhastaan herännäisyydessä maallikkojen panos on vahva. Nykyisin kuitenkin on yleisempää, että papit toimivat seurapuhujina.
Seuroissa veisataan Siionin virsiä. Virret on perinteisesti aloitettu numeroa kuuluttamatta. Virret hyvin tunteva seuravieras voi valita virren tilanteen mukaan ja aloittaa sen. Näin puheiden ja virsien välille syntyy sisällöllinen yhteys. Seuroista muodostuu parhaimmillaan saumaton kokonaisuus, jossa puheet heijastelevat yhteistä uskonkokemusta ja virret ovat rukousta. Erillisiä rukouksia ei herännäisseuroissa pidetä. Perinteiseen veisuutyyliin kuului säkeiden loppujen typistäminen ja säkeiden välissä pidettävä pitkä tauko. Seurat ovat vanhastaan kestäneet noin tunnin verran; niiden jälkeen on voitu jäädä seurustelemaan eli pitämään ’kamarikeskusteluja’.
Nykyisin kokeillaan monenlaisilla uusilla muodoilla järjestämällä seuroja eri kohderyhmille, vaikkapa perheseuroja. Myös herännäisyyden kesätapahtuma Herättäjäjuhlat koostuu pääasiassa seuroista. Herättäjäjuhlilla puhujat valitaan hyvissä ajoin etukäteen. Virsiä ei kuitenkaan valita ennakkoon vaan koetetaan kuhunkin tunnelmaan sattuva virsi.
Seurat ja yhteiskunta
Seurat ovat julkisia tilaisuuksia, joihin kuka tahansa voi osallistua. Seuroista ilmoitetaan yleensä paikkakunnalla, jotta mahdollisimman paljon kuulijoita saapuisi seuroihin. Suuremmilla herätysliikkeillä on säännöllisiä viikoittaisia seuroja, joista ei erikseen ilmoiteta.
Seurojen pitäminen oli Suomessa laitonta vuosina 1726–1869. Seurat kieltänyt laki oli nimeltään konventikkeliplakaatti. Konventikkeliplakaattia sovellettiin 1700-luvulla käytäntöön harvakseltaan, ja vasta 1800-luvun alussa kirkko ja hallitusvalta ottivat sen voimaperäisesti käyttöön herätysliikkeiden suitsimiseksi.
Aviorikos
Lainsäädäntö
Useissa maissa aviorikosta pidetään yhteiskuntarauhaa uhkaavana rikoksena, joka vaatii yhteiskunnallista rangaistusta. Näin asia on erityisesti islamilaisissa maissa. Islamin uskonnollinen laki eli šaria määrää aviorikoksesta kuolemanrangaistuksen kivittämällä. Lakia noudatetaan esimerkiksi Saudi-Arabiassa ja Iranissa. Myös joissain katolilaisissa maissa, kuten Meksikossa, aviorikos on rikoslain alainen asia. Kristillisyydessä ja juutalaisuudessa aviorikoksen käsite on myös varsin tunnettu. Raamatusta löytyy useita viittauksia aviorikokseen.
Yhdysvalloissa tilanne vaihtelee osavaltioittain. Pennsylvaniassa aviorikoksesta voidaan tuomita kahdeksi vuodeksi vankeuteen tai 18 kuukaudeksi mielisairaalaan. Michiganissa aviorikoksesta voi saada periaatteessa elinkautisen tuomion. Toisaalta suurimmassa osassa osavaltioista aviorikoksen kieltävät pykälät ovat muodostuneet "kuolleiksi kirjaimiksi" tai toivomuspykäliksi, joiden rikkomisesta ei rangaista.
Etelä-Afrikassa apartheidin aikana Kansallispuolue toteutti myös arvokonservatiivista politiikkaa, jossa pornografia, uhkapelit ja muut niiden kaltaiset ilmiöt kiellettiin "afrikaanerielämäntavalle" vieraina ilmiöinä. Vuonna 1957 säädetty Immorality Amendment Act teki myös aviorikoksen ja sen yrittämisen laittomiksi.
Lainsäädäntö Suomessa
Nykyään Suomen lainsäädäntö ei tunne aviorikosta sen enempää rikoksena kuin avioeron perusteenakaan.
Suomessa vuoden 1734 laki teki erotuksen yksinkertaisen ja kaksinkertaisen huoruuden eli aviorikoksen välillä. Yksinkertainen huoruus merkitsi aviorikosta, jonka nainut henkilö teki naimattoman kanssa. Tästä rikoksesta avioliitossa elävä sai kaksinkertaisen rangaistuksen naimattomaan verrattuna, ensikertalainen avioliitossa elävä sai 80 taalaria sakkoa ja naimaton 40 taalaria (Pahanteon kaari, 55. luku, 1 §). Kaksinkertainen huoruus, joka merkitsi kahden tahoillaan avioliitossa elävän tekemään aviorikosta, rangaistiin kuolemalla (Pahanteon kaari, 56. luku, 1 §).
Jos huoruuteen liittyi sukurutsa, oli teloitustapa julmempi: mies teilattiin ja nainen poltettiin roviolla. Sukurutsaksi laskettiin myös samaan sukuun lain kautta liitettyjen välinen yhdyntä, kuten anopin ja vävyn välinen. Näitä teloitustapoja saatettiin käyttää harkinnan mukaan lievemmistäkin seksuaalirikoksista, mutta sukurutsan osalta teloitustapa oli erikseen laissa määrätty. Silti näistä julmemmista teloitustavoista käytännössä luovuttiin 1800-luvulle tultaessa, ja vuoden 1825 jälkeen ei ole enää pantu täytäntöön yhtään kuolemanrangaistusta rauhan aikana.
Vuonna 1889 uudistetun rikoslain mukaan kaikki muu paitsi avioliitossa harjoitettu puolisoiden välinen seksi oli edelleen rikos. Naimattomien henkilöiden välinen seksi dekriminalisoitiin vuonna 1926. Tuolloin kuitenkin jätettiin rangaistavaksi raskaammanlaatuinen salavuoteus eli se, kun naimattomien välinen sekaantuminen on tapahtunut väärinkäyttämällä valta- tai auktoriteettisuhdetta tai naisen turvatonta tilaa. Naimisissa olevien henkilöiden osalta avioliiton ulkopuoliset seksisuhteet säilyivät rikollisina vuoteen 1948, jolloin huorinteko poistettiin kokonaan rikoslaista.
God of War (pelisarja)
God of War on näyttävyydestä ja väkivaltaisuudesta tunnettu toimintaseikkailupelien sarja. Pelisarjassa päähenkilö on Kratos, joka perustuu mytologian hahmoon Kratos. Pelisarjan pelit sisältävät runsaasti quick time eventtejä.
Joigny
48.00194°N, 3.27083°W
Joigny on ranskalainen kaupunkikunta, joka sijaitsee Yonnen departementissa Burgundin alueella.
Maantiede
Joignyn kaupunki sijaitsee Yonnen departementin keskustassa ja sieltä on 140 kilometriä kaakossa sijaitsevaan Pariisiin. Kaupunki on rakentunut Yonne-joen varrelle.
thumb|left|Joigny, kruununvoudin talo
Kultaa ja kunniaa
Kultaa ja kunniaa on suomalainen elokuva, joka on Helsingin olympialaisia käsittelevän dokumenttielokuvan jälkimmäinen osa. Ensimmäinen osa Maailmat kohtaavat oli valmistunut vuonna 1952 ja se keskittyi avajaisten ohella yleisurheiluun. Dokumentin toisessa osassa kerrottiin tiivistelmä kisojen muista lajeista.
Joigny
Historia
Kaupungin alueella on ollut asutusta jo neoliittisellä ajalla, josta ovat todisteina useat esiinkaivetut asutuskeskittymät. Roomalaisajalla kaupungin nimeksi muodostui Joviniacum. Sensin kreivi Raynard vanhempi rakennutti paikalle linnoituksen, joka on alkuna nykyiselle kaupungille. Kaupungin virallisena perustamisvuotena pidetään vuotta 996. Suuri tulipalo tuhosi melkein lähes koko puusta rakennetun kaupungin vuonna 1539.
Kaupunki sijaitsi aina Ranskan vallankumoukseen saakka Champagnen maakunnassa. Joignyn kreivit olivat herttuakunnan ensimmäisiä päärejä.
Kaupunki rakennettiin alun perin korkeaan nimenkärkeen, joka oli paikalle niin puolustuksellisesti kuin kaupankin kannalta edullinen sijainti koska sen dominoi leveää jokea, joka oli kommunikaation keskeinen väylä. Paikalle rakennettu silta ol yhteystekijä luonnonrikkaiden jokirantamien välillä, ja toi kaupungille vaurautta.
Kaupunki koki voimakkaita pommituksia toisen maailmansodan aikana. Kaupungin keskuaukio, La place Saint-Jean tuhoutui näissä pommituksissa melko täydellisesti, kuten myös uudelleen rakennettu kruununvoudin talo.
Hjalmar Saarto
Hjalmar Saarto-Sahlstedt (22. heinäkuuta 1883 Turku – 7. toukokuuta 1956 Turku) oli suomalainen Turussa asunut kultaseppä ja keräilijä.
Hjalmar Saarron vanhemmat olivat kultaseppä Kustaa Severin Sahlstedt ja Serafia Gabrielsson. Hän kävi kansakoulun ja kaksi luokkaa lyseota ja opiskeli sitten taideteollisuuskoulussa Berliinissä. Saarto teki useita opintomatkoja Skandinavian maihin ja Keski-Eurooppaan.
Saarto omisti vuodesta 1923 lähtien K. S. Sahlstedtin kultasepänliikkeen Turussa. Hän oli Turun yleisen ammattilaiskoulun johtokunnan, Turun ammattiopiston johtokunnan ja Suomen kultaseppien liiton johtokunnan puheenjohtajana, Turun suomalaisen säästöpankin hallituksen varapuheenjohtajana, Suomen käsityö- ja teollisuusliiton johtokunnan jäsenenä ja Kultakeskus Oy.n hallintoneuvoston jäsenenä. Saarto oli Suomen kultaseppien liiton kunniajäsen.
Saarto omisti suuren merenvahapiippukokoelman. Hän keräsi myös muistorahoja.
Hjalmar Saarto oli naimisissa 1915–1918 Dagmar Linnéa Zelia Peterzénsin (k. 1918) kanssa ja vuodesta 1922 Minne Lydia Sarénin kanssa.
Andrés Henestrosa
Andrés Henestrosa Morales (30. marraskuuta 1906 Ixhuatán – 10. tammikuuta 2008) oli meksikolainen kirjailija, runoilija ja historiantutkija.
Henestrosa oli zapotec-kielten äidinkielinen puhuja ja teki huomattavaa työtä niiden kielenhuollon parissa. Hän opiskeli Latinalaisen Amerikan suurimmassa yliopistossa, Meksikon kansallisessa autonomisessa yliopistossa.
Henestrosa oli Academia Mexicana de la Lenguan jäsen, ja hänellä oli lisäksi poliittinen ura. Hänet valittiin vuonna 1982 Oaxacasta Partido Revolucionario Institucionalin edustajaksi Meksikon senaattiin. Hän vietti 100-vuotispäiväänsä syksyllä 2006 ja eli vielä tammikuuhun 2008.
Rengashäntämaki
Rengashäntämaki eli kissamaki (Lemur catta) 	on Madagaskarin etelä- ja lounaisosissa tavattava maki. Se on oman sukunsa Lemur ainut laji. Lajia on pidetty yhtenä tunnetuimmista Madagaskarin ikoneista. Sitä tavataan hyvin erilaisissa elinympäristöissä Madagaskarin kuumimmista ja kuivimmista paikoista kylmimmille.
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt rengashäntämakin erittäin uhanalaiseksi lajiksi. Sitä uhkaa esimerkiksi sen elinympäristön häviäminen ja metsästys. Vankeudessa se on kaikkein yleisin kädellinen.
Taksonomia
thumb|vasen|Rengashäntämakin kallo. thumb|vasen|Auringossa istuvia rengashäntämakeja. Rengashäntämaki eli Lemur catta on oman makien (Lemuridae) heimoon kuuluvan sukunsa Lemur ainoa laji. Kaksi mahdollista suvun Lemur sukulaissukua ovat Elemur (ruskomakit) ja Hapalemur (bokombalit). Suvun Elemur yhtäläisyydet ovat morfologisia. Sukujen lajien luurangoilla ei esimerkiksi ole juurikaan olennaisia eroja. Hapalemur on kuitenkin molekyyligenetiikkan tutkimusten perusteella mahdollisesti lähempää sukua suvulle Lemur.
Koko ja ulkonäkö
Rengashäntämaki on makiksi keskikokoinen. Painoa sillä on 2,3–3,5 kiloa. Ruumiin pituus on 385–455 mm. Pitkän hännän pituus on560–625 mm. Väritykseltään laji on selkäpuoleltaan harmaa ja perästä harmaanruskea. Raajat ovat harmaat. Niska ja päälaen kruunu ovat hiilenharmat. Naama ja kaula ovat valkoiset. Naamassa silmien ympärillä on kolmikulmaiset tummat laikut. Kuono on musta. Hännässä on lajin nimen mukaisesti valkoisia ja mustia renkaita. Renkaita on 13–15. Väritys voi vaihdella jonkin verran alueittain.
Levinneisyys
Rengashäntämakia tavataan Madagaskarin etelä- ja lounaisosissa. Luoteessa sen levinneisyysalueen raja on mahdollisesti Toliara. Historiallisesti lajia on tavattu myös sen pohjoispuolella. Kaakossa raja kulkee Sakavirossa Ambalavaon kaupungin luoteispuolella. Kaakossa lajia esiintyy Madagaskarin läntiselle ja itäiselle vedenjakajalle. Lajia tavataan muusta alueesta erillään myös Andringitran vuorilla Madagaskarin kaakkoisella ylänköalueella ja hiljattain löydettiin kanta myös Ihosyn piirikunnasta. Makeista rengashäntämakin levinneisyyasalue ulottuu syvimmälle Madagaskarin keskiylängölle. Levinneisyysalue on kokonaisuudesssaan laikuttainen. Yli 100 yksilöä käsittäviä kantoja on kaikkiaan vain kahdeksan.
Rengashäntämakia tavataan monissa erilaisissa ympäristöissä galleriametsissä, rannikon metsissä, kuivilla lehtimetsillä. pensaikoilla, varvikoilla ja kivikoilla aina 2 600 metrin korkeuksille saakka. Ilmasto vaihtelee sen levinneisyysalueella Madagaskarin kuumimmasta ja kuivimmasta alueesta Tsimanampesotsessa kylmimpään Andringitran vuorilla.
Elintavat
thumb|vasen|Poikanen täysikasvuisen yksilön selässä. thumb|vasen|Ääntelevä rengashäntämaki. Rengashäntämaki voi olla aktiivinen niin päivisin kuin öisinkin. Se viettää makeista eniten aikaansa maassa. Se liikkuu myös Madagaskarin puoliapinoista suurimmissa ryhmissä. Ryhmien koko on tyypillisesti 6–25 yksilöä. Keskikoko on 13–15 yksilöä, mutta niissä voi olla jopa 30 yksilöä. hdessä ryhmässä on suurin piirtein sama määrä täysikasvuisia uroksia ja naaraita. Urokset siirtyvät aikustuessaan tosiin ryhmiin ja ne saattavat liikkua ryhmästä toiseen myös myöhemmin. Rymän yttimen muodostaa halltiseva naaraiden suku. Ryhmän hierarkiassa naaraat ovat aina urosten yläpuolella. Uroksilla on edelleen oma hierarkiansa keskenään ja hallitseva uros pääsee seurustelemaan naaraiden kanssa keskimääräistä useammin.
Ryhmät liikkuvat yleensä omalla kotialueellaan, jonka koko vaihtelee elinympäristön ja vuodenajan mukaan mukaan ravintotilanteesta riippuen. Kausittain kotialue voi vaihdella kuudesta hehtaarista kolmeenkymmeneen. Ne eivät ole kuitenkaan täysin reviiritietoisia ja eri ryhmien kotialue on usein päällekkäinen. Ryhmien kohdatessa ryhmän naaraat puolustavat oman ryhmänsä aluetta pääosin uhkaamalla tujottaen ja valehyökkäyksin. Joskus ryhmien yhteentörmäykset voivat johtaa myös fyysisempään yhteenottoon. Toisen ryhmän kohdattuaan koko ryhmä vetäytyy yleensä oman alueensa ytimeen. Naaraat ja urokset jättävät hajumerkkejä rauhasillaan. Urokset käyttävät ranteissaan olevia rauhasia häntänsä hajustamiseen. Hännällä huisikitaan toisten urosten suuntaan urosten välisten hierarkian selvittämiseksi.
Rengashäntämakit parittelevat kahdesta kolmeen viikkoa kestävänä aikana huhtikuun puoliväliltä toukokuun puolivälille. Tänä aikana naaraat ovat kiimassa vain neljästä kuuteen tuntia. Urokset kilpailevat naaraista keskenään myös aggressiivisesti. Kilpailevat urokset tappelevat keskenään hyppien ja kulmahampaitaan käyttäen. Naaraat saattavat paritella useamman uroksen kanssa. Naaraan tiineys kestää 135 päivää ja se kuluu tyypillisesti hankalimman ravintotilanteen aikana. Poikaset syntyvät yleensä syyskuussa tai harvemmin lokakuun puolella. Naaraat voivat saada poikasia vuosittain. Tavallisimmin poikasia on kerrallaan yksi, mutta kaksoset eivät ole harvinaisia. Poikanen kulkee emonsa mukana aluksi sen vatsapuolella ja viikon tai parin ikäisenä selkäpuolella. Noin 50 % niistä kuolee ensimmäisen elinvuotensa aikana ja vain 30 % kasvaa täysikasvuisiksi. Naaraista tulee sukukypsiä kolmen vuoden iässä.
Täysikasvuisen rengashäntämakin pääasiallinen petoeläin on fossa. Harvemmin niitä voi uhata myös pikkusivetti ja villiintyneet kissat. Keskenaksvuisia yksilöitä saalistavat madagaskarinrosvohaukka ja madagaskarinhiirihaukka. Poikasia tiedetään jääneen muutaman kerran myös ruskomaki Eulemur rufuksen saaliiksi.
Uhat ja suojelu
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt rengashäntämakin erittäin uhanalaiseksi lajiksi. Kantojen arvioidaan laskeneen viimeisen kolmen sukupolven eli noin 36 vuoden aikana yli 50 % ja laskun uskotaan jatkvuan edelleen.
Lajin pääasiallisia uhkatekijöitä ovat elinympäristön häviäminen, metsästys ja laitoin lemmikkikauppa. Sen asuttamia elinympäristöjä hävitetään esimerkiksi kaskeamalla niitä laidunalueiksi ja kaatamalla puita puuhiilen tuotantoa varten. Sen levinneisyysalueen lämpötilat ovat myös arvioitu kasvavan ja kuivuuksista on tullut yleisempiä. Lajia metsästetään ravinnoksi. Se on myös huomattavan yleinen lemmikki.
Laji kuuluu CITES-sopimuksen liitteeseen I. Kahdeksasta yli 100 yksilöä käsittävästä kannasta kaksi esiintyy kansallispuistojen ja viisi muuten suojelluilla alueilla. Vuonna 2009 eri eläintarhoissa oli arviolta 2 500 rengashäntämakia. Vielä enemmän niitä pidetään epävirallisemmissa yhteyksissä lemmikkeinä, laboratoroissa tai yksityiskokoelmissa. Vankeudessa laji onkin kaikkein yleisin eri kädellisistä.
La Seu
La Seun katedraali on katedraali Mallorcalla. Se edustaa goottilaista tyyliä ja on kolmilaivainen.
Mitat
La Seun katedraali on 121 metriä pitkä ja 55 m leveä. Keskilaivan korkeus on 44 metriä, goottilaiset pylväät 30 metriä korkeat, kivikaton pinta-ala on 4000 m² ja koko katedraalin pinta-ala 7000 m².
Tyyli ja ulkoasu
Katedraali on goottilaista tyyliä, kolmelaivainen, ja laivat erottaa toisistaan korkeat ajalle tyypilliset pylväät. Katedraali on rakennettu hienorakeisesta, ambranvärisestä Mallorcan kalkkikivestä. Ulkoapäin katedraali on moniin muihin maailman katedraaleihin verrattuna jopa silmiinpistävän yksinkertainen.
Katedraalin sisällä, sivuseinillä on pieniä kappeleita, jotka kaupungin aateliset aikoinaan hankkivat suurta maksua vastaan osoittamaan hurskauttaan. Aateliset saivat maksaa myös runsaasti, että saivat tuoda vaakunansa Jumalan huoneeseen. Vaakunakilvet sijaitsevat holvien päätekivissä.
Pokerilehti
Pokerilehti on vuonna 2006 perustettu ensimmäinen suomalainen pokeriin keskittyvä aikakauslehti. Järvenpääläinen Media Ace Oy julkaisi sitä yhteistyössä yhdysvaltalaisen Card Player Media LLC:n kanssa vuoteen 2010 saakka siten, että osa lehden sisällöstä oli käännöksiä CardPlayerin ulkomaisista artikkeleista. Koska Suomessa ei saa mainostaa rahapelejä, lehden kustannusoikeudet siirtyivät virolaiselle Fraudon Ou:lle 2010, ja yhtiö pystyi siten välttämään mainontakiellon. Joulukuusta 2011 alkaen lehden kumppaniksi vaihtui brittiläisen Dennis Publishing Limitedin Poker Player. Toukokuussa 2012 Poliisihallitus kielsi Lehtipistettä jakelemasta lehteä siinä olevien pokerimainosten vuoksi ja lehti poistui Suomen irtonumeromyynnistä. Kustantajan mielestä Poliisihallituksen toiminta oli laiton, koska lehti ei ole suomalainen ja siksi siihen ei sen mukaan voida soveltaa Suomen lakeja.
La Seu
Tyyli ja ulkoasu
Katedraalin ylläpitokustannukset olivat aikanaan niin korkeat, että niiden kattamiseksi jouduttiin jopa turvautumaan juutalaisten taloudelliseen apuun. Tämän vuoksi katedraalin päädyissä olevista ruusuikkunoista voi havaita suuren Davidin tähdet.
Pokerilehti
Heinäkuussa 2012 lehteä kustantava Fraudon Ou ilmoitti poistavansa Poliisihallituksen mielestä laittomat mainokset irtonumeromyyntikappaleista, mutta lisäävänsä Suomessa kiellettyjen tuotteiden mainontaa tilaajille postitse toimitettuihin numeroihin. Elokuussa 2012 lehti alkoi ilmestyä myös App storessa iPad- ja iPhone-versioina.
La Seu
Sisätilat
La Seo katedraalissa on kuningas Jaime I:n hautakammio. Myös hänen poikansa Jaime II:n muumio on sijoitettuna katedraaliin. Katedraalissa vierailijat eivät pääse katsomaan entisten hallitsijoiden hautakammioita.
Pokerilehti
Lehden päätoimittaja on Lauri Riisberg ja kustannusosakeyhtiön toimitusjohtajana Timo Uusi-Kerttula 17. syyskuuta 2012 saakka.
La Seu
Sisätilat
Katedraalin museossa on näytteillä korvaamattoman arvokkaita esineitä. Ehkä mieleenpainuvimmat kaikista esineistä ovat kaksi 1700-luvulta olevaa Barokkityylistä hopeakynttelikköä, jotka painavat 250 kg kukin.
Historia
Katedraali rakennettiin osoittamaan kristittyjen mahtia, ja toisaalta se on saaren maureilta vallanneen kuningas Jaime I:n (Jaakko I) lupauksen lunastus Jumalalle. Matkalla Salousta Mallorcalle puhkesi kova myrsky ja ristiretkeläiset joutuivat merihätään. Jaime I oli peloissaan ja hurskaana miehenä hän turvautui Jumalaan ja rukoili apua. Hän lupasi Jumalalle, että jos hän selviää myrskystä, rakentaa hän Neitsyt Marian nimeen pyhitetyn kirkon. Myrsky laantui ja sotajoukot selvisivät määränpäähänsä Mallorcalle. Jaime piti lupauksensa ja myöhemmin päästyään Palmaan, hän aloitti kirkon rakennuttamisen. La Seun nykyisellä paikalla oli ensin maurien rakennuttama moskeija.
Kirkon rakentaminen kesti lähes 400 vuotta ja se valmistui vuonna 1601. Vuonna 1850 saarella oli voimakas maanjäristys ja se vahingoitti katedraalia pahoin. Korjaukset kestivät pitkälle 1900-luvulle saakka. Yksi restaurointiin osallistuneista arkkitehdeista oli katalonialainen Antonio Gaudi, jonka kädenjälki näkyy mm. hyvin erikoisessa alttarikoristuksessa, joka roikkuu katedraalin pääalttarin yllä. Se on paperista rakennettu massiivinen rakennelma, joka kuvaa Jeesuksen orjantappurakruunua. Ensin koriste herätti arvostelua, sillä sen materiaali ei kaikkien mielestä sopinut katedraaliin, jossa muuten on suunnattoman arvokkaita taide-esineitä runsain määrin. Sittemmin, ehkä Gaudin töiden arvostuksen myötä, alttarikoristus on saanut yleisen hyväksynnän.
More Drugs To Kids
More Drugs To Kids on Versace Henrikin mixtape vuodelta 2017. Se julkaistiin alun perin SoundCloud -suoratoistopalvelussa, ja myöhemmin C-kasettina sekä 7 ja 12 tuuman vinyylilevyillä. Mixtapella vierailevat Kube, Otto Puska, Tippa-T ja Eevil Stöö.
Viestijono
Viestijono on prosessien välinen kommunikaatiotapa, jota käytetään jossakin muodossa useissa eri käyttöjärjestelmissä.
Jonot on tyypillisesti toteutettu linkitettynä listana. Jonot on tarkoitettu asynkroniseen kommunikointiin.
Jonoja toteutetaan myös käyttöjärjestelmäriippumattomilla tavoilla ja käyttäjäavaruudessa (ytimestä riippumatta), esimerkiksi Java Message Service.
System V -tyylisessä Unix-rajapinnassa jonoja käsitellään järjestelmäkutsujen  ja   avulla. Jonoihin voidaan lisätä ja poistaa viestejä funktioilla  ja.
POSIX-tyylisessä rajapinnassa jonoja käsitellään järjestelmäkutsulla, ja viestejä lähetetään ja vastaanotetaan funktioilla   ja.
Windows toteuttaa viestijonon funktioilla,   ja.
Suolammi (Mänttä-Vilppula)
Suolammi on Pirkanmaalla Mänttä-Vilppulassa Vuoriperän kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,0 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.
Erkki Norell
Erkki Johan William Norell (20. joulukuuta 1940 Helsinki – 29. joulukuuta 2021 Asikkala) oli suomalainen kirjailija, joka kirjoitti useita kalastus- ja luontokirjoja.
Suolammi (Mänttä-Vilppula)
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Vehkajärven valuma-alueella (35.49), jonka Parannesjoen valuma-alueeseen (35.493) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 149,6 metriä mpy.
Erkki Norell
Norell oli koulutukseltaan merkonomi. Hän työskenteli Sammutin Oy:n myyntimiehenä 1965–1970, Rapalan markkinointipäällikkönä 1970–1987, Rapiren tehtaan johtajana Irlannissa 1987–1991 ja Rapalan yrityskonsulttina 1991–1992. Norell jäi sairauseläkkeelle 1992. Hän asui Vääksyssä.
Norellin novellikokoelmat perustuvat hänen omiin kalastusmatkoihinsa, ja hän kirjoitti myös muun muassa Lapin historiasta. Erkki Norell valittiin vuoden kalamieheksi 2008. Norell oli asiantuntijana myös Radio Suomen Luontoilta-ohjelmissa.
Norell sairasti harvinaista perinnöllistä lihassairautta Kennedyn syndroomaa.