cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Njala
Elintavat ja lisääntyminen
Njalojen vihollisia ihmisten lisäksi ovat isot petonisäkkäät ja vasoja vievät mm. kotkat ja paviaanit, joita njalat seuraavat kuivana kautena, paviaanien pudottaessa lehtiä maahan. Njalat ovat aina varuillaan: poikaset makaavat hiljaa ruohikossa kun emo on poissa. Njalat syövät ruohoa, lehtiä ja hedelmiä. Niiden elinikä on korkeintaan 16 vuotta. Laji ei ole uhanalainen ja se elää monella suojelualueella etenkin Etelä-Afrikassa, toisin kuin sen lähin sukulainen vuorinjala, joka elää Etiopiassa ja on uhanalainen.
Kyrene
Battoksen suvun dynastia
pienoiskuva|upright=0.82|Kyrenen lyömä hopeinen [[tetradrakhma, n. 500–450 eaa. Kuvituksessa muun muassa silfion-kasvi ja hedelmä.]] Battosten dynastian varhaisaikana Kyrene kehittyi Libyan suurimmaksi ja merkittävimmäksi kreikkalaiskaupungiksi. Uudisasukkaille luvatut maat otettiin seudun alkuperäisasukkailta, joiden asema heikkeni muutoinkin kaupungin mahdin kasvaessa. Tämä johti siihen, että libyalaiset kapinoivat ja liittyivät Egyptin faaraon Aprieen (hallitsi 589–570 eaa.) puolelle, ja hän lähetti armeijansa heidän avukseen. Egyptiläiset kohtasivat kyreneläiset Irasassa ja kärsivät taistelussa suuren tappion. Taistelu muistetaan kreikkalaisten ja egyptiläisten ensimmäisenä vihollisuutena sekä keskeisenä syynä siihen, että Apries lopulta kukistui. Faarao Ahmose II:n (kreikkalaisittain Amasis) aikana Kyrene ja Egypti olivat sen sijaan läheisessä liitossa, ja faarao otti vaimonsa Ladiken Battosten suvusta.
Kyrenen kuningassuvun epäonni alkoi Arkesilaos II:n, Battos II:n pojan, aikana (n. 560–550 eaa). Hänen tyrannimainen hallintonsa johti hänen veljiensä tekemään pesäeroon, Barken kaupungin perustamiseen sekä libyalaisten perioikien kapinaan, jonka seurauksena kyreneläisen hopliitin sanotaan kuolleen taistelussa. Pian tämän jälkeen kuninkaan veli Learkhos kuristi hänet kuoliaaksi.
Jim Gilmore
Vuonna 1997 Gilmore, joka vuonna 1993 oli valittu Virginian oikeusministeriksi, voitti vastaehdokkaansa Don Beyerin Virginian kuvernöörinvaaleissa. Hän toimi kuvernöörinä vuoteen 2002. Hän pyrki republikaanien presidenttiehdokkaaksi vuoden 2008 vaaleihin, mutta vetäytyi ehdokaskilpailusta jo kesällä 2007, ennen esivaaleja. Vuonna 2008 hän oli ehdolla Yhdysvaltain senaattiin Virginiasta, mutta hävisi vaalit Mark Warnerille.
Kyrene
Battoksen suvun dynastia
Myös Arkesilaoksen seuraaja Battos III oli huono hallitsija. Hänen aikanaan (n. 550–530 eaa.) kyreneläiset kutsuivat Delfoin oraakkelin neuvosta apuun mantineialaisen Demonaksin, joka laati kaupungille uuden valtiomuodon. Siinä kuningas menetti valtansa, mutta sai pitää perityn maaomaisuutensa sekä papilliset tehtävänsä. Poliittinen valta ulotettiin alkuperäisten siirtokuntalaisten jälkeläisistä koko kreikkalaiseen väestöön, jonka Demonaks jakoi kolmeen heimoon: 1) theralaiset, joiden alaisuuteen libyalaiset perioikit edelleen kuuluivat; 2) Peloponnesokselta ja Kreetalta tulleet kreikkalaiset; ja 3) muilta Aigeianmeren saarilta tulleet kreikkalaiset. Tämän katsotaan kertovan siitä, mistä Battos II:n ajan uudisasukkaat olivat tulleet. Kaupunkiin perustettiin myös neuvosto, jonka puheenjohtajana kuningas ilmeisesti toimi. Muilta osiltaan valtiomuoto vaikuttaa muistuttaneen Spartan valtiomuotoa. Kaupungissa oli eforeita, jotka kykenivät rankaisemaan rikollisia kansalaisoikeuksien poistolla, sekä 300 aseistetun miehen poliisivoimat.
pienoiskuva|vasen|pysty|[[Afroditea ja Erosta esittävä veistos Kyrenestä, n. 400–350 eaa. Louvre.]] Battos III:n ajan jälkeen hänen poikansa Arkesilaos III (hallitsi n. 530–515 eaa.) ja tämän äiti Feretime yrittivät kumota uuden valtiomuodon ja palauttaa tyrannian. Heidän ensimmäiset yrityksensä epäonnistuivat ja heidät karkotettiin kaupungista. Arkesilaos kuitenkin palasi Kyreneen uuden, Samoksesta tulleen siirtokuntalaisjoukon kanssa, valtasi Kyrenen ja aloitti kostotoimet vastustajiaan kohtaan. Dareios I:n aikana, samaan aikaan kun emämaan kreikkalaiset kävivät persialaissotia, Kyrene tuli Egyptiäkin hallinneen Persian vallan alle ja osaksi sen kuudetta satraappikuntaa. Joko pyrkimyksenään vakauttaa asemansa tai lähinnä pelosta Persian valtaa kohtaan, Arkesilaos lähetti lähettiläitä Memfiihin osoittaakseen kuuliaisuuttaan Kambyseelle, ja lupasi maksaa tälle vuotuisen veron sekä antoi välittömäksi rahalahjaksi 500 minaa. Kambyses piti tätä niin pienenä summana, että heitti rahat halveksuvasti sotilailleen.
Myöhemmin Arkesilaos ymmärsi Herodotoksen mukaan, että oli rikkonut kostotoimillaan Delfoin oraakkelinlausumaa vastaan, sillä se oli kehottanut häntä maltillisuuteen hänen palatessaan Kyreneen. Välttääkseen jumalallisen koston hän vetäytyi Kyrenestä Barkeen, jota hallitsi hänen appensa Alazir. Eräät kyreneläiset maanpakolaiset kuitenkin murhasivat kummankin kuninkaan. Arkesilaoksen äiti Feretime kosti murhan kutsumalla apuun Persian armeijan, jonka lähetti Egyptin satraappi Aryandes. Persialaiset tuhosivat Kyrenaikaa ja ulottivat hyökkäyksensä Barken lisäksi aina Euesperideehen saakka, ja vaikka heidän aikomuksenaan oli hyökätä myös Kyreneen paluumatkallaan Egyptiin, he kuitenkin jättivät kaupungin koskemattomaksi.
Arkesilaos III:n voitto ja battiadien nousu takaisin valtaan lakkautti Demonaksin valtiomuodon. Ainakaan sen tuoma jako kolmeen heimoon ei voinut enää olla voimassa, sillä Arkesilaoksen tuomille uusille siirtokuntalaisille on pitänyt jälleen jakaa maata. Tämä on tärkeä huomata, koska usein Demonaksin valtiomuodosta puhutaan ikään kuin Kyrenen pysyvänä valtiomuotona. Se ei voinut myöskään palautua voimaan enää sen jälkeen, kun battiadit lopulta syrjäytettiin kokonaan, sillä se ei enää sopinut kasvaneeseen kaupunkiin sen jälkeen, kun Arkesilaoksen tuomat siirtokuntalaiset olivat tulleet osaksi kaupunkia ja maaomaisuutta oli jaettu merkittävällä tavalla uusiksi.
pienoiskuva|[[Apollonille omistettuja kymmenyksiä koskeva piirtokirjoitus Kyrenestä, n. 340–330 eaa.]] Ajan kanssa Kyrene sai itsenäisyytensä takaisin Persialta. Kaupunki alkoi lyödä omaa hopearahaa 500-luvulla eaa. Arkesilaos III:n seuraajasta Battos IV:stä (hallitsi n. 515–465 eaa.) antiikin lähteet eivät sano mitään merkittävää. Arkesilaos IV (hallitsi n. 465–440 eaa.) on saanut mainetta siksi, että Pindaros ylisti hänen libyalaisia hevosiaan laulaessaan hänen voitostaan Python kisojen vaunuajoissa vuonna 460 eaa., ja käsittelee samalla hänen tyranniaansa, joka lopulta tuhosi koko suvun. Arkesilaos vaikuttaa pyrkineen tuhoamaan kaupungin ylimystön ja käyttäneen palkkasotilaita valtansa ylläpitoon. Hänen kuolinsyytään ei tiedetä. Hän tai hänen poikansa Battos pakeni Euesperideehen, jossa hänet murhattiin ja hänen päänsä heitettiin mereen. Kuningassuvun loppu ajoittuu noin vuoteen 440 eaa.
Myöhempi klassinen ja hellenistinen kausi
Battiadien jälkeen Kyrenen valtiomuoto vaihtui. Aristoteleen mukaan siitä tuli demokratia, mutta nykyisin sen katsotaan olleen ennemmin tasavalta, jossa vallan painopiste oli rikkaalla aristokratialla.
Kyrenen vaiheista tasavallan aikana tiedetään antiikin lähteistä vain vähän. Aristoteleelta tiedetään, että heimojen ja fratrioiden lukumäärää kaupungissa kasvatettiin, ja että demokraattisten osatekijöiden lisääminen koko ajan johti puolueriitoihin. Niiden seurauksena valtaan nousi välillä useita tyranneja, joista mainitaan Ariston ja Nikokrates. 400-luvun eaa. jälkimmäisen puolen peloponnesolaissodassa Kyrene tuki Spartaa laivastollaan.
pienoiskuva|vasen|Kyrenen lyömä raha, n. 322–313 eaa. Kyrene löi omaa pronssirahaa 300-luvulta eaa. lähtien. Samalla vuosisadalla koko Kyrenen kaupunkivaltion asukasluvuksi on arvioitu noin, mikä tekee siitä yhden aikansa kaikkein väkirikkaimmista kreikkalaiskaupungeista. Varsinaisen kaupunkialueen asukasluvuksi on arvioitu noin –.
pienoiskuva|vasen|Kyrenen kuninkaan [[Magas Kyreneläinen|Magaksen lyöttämä raha, n. 282/275–261 eaa.]] Kyreneläiset tekivät sopimuksen Aleksanteri Suuren kanssa. Hänen kuolemansa jälkeen palkkasotilaita johtanut Thibron yritti vallata Kyrenen ja muun Kyrenaikan. Hänen kuoltuaan Ptolemaios I valtasi koko Kyrenaikan alueen, ja vieraili itse Kyrenessä vuonna 322 eaa. Niin kaupungista tuli Egyptin alainen hellenistisen kauden ajaksi. Kyrenen ensimmäiseksi kuvernööriksi asetettiin Ofellas. Häntä seurasi vuonna 300 eaa. Ptolemaioksen pojanpoika Magas, joka omaksui vuonna 283 eaa. kuninkaan tittelin. Hänen kuoltuaan vuonna 250 eaa. alue liitettiin suoraan Egyptiin.
Ptolemaiokset suosivat satamakaupunki Apolloniaa. Apollonia sai itsenäisen aseman, ja seutua hallittiin sieltä, mikä vähensi suuresti Kyrenen merkitystä. Ptolemaiokset rakensivat myös Barken entisen, nimeltä tuntemattoman satamakaupungin uudeksi kaupungiksi nimeltä Ptolemais. Myös Kyrenaikan muut kaupungit saivat ptolemaiolaiset nimet, kun Euesperideestä tuli Berenike ja Taukheirasta Arsinoe. Nämä viisi kaupunkia alettiin tuntea yhdessä Libyan pentapoliina.
Huippuaikoinaan Kyrene kävi laajaa kauppaa sekä Kreikan että Egyptin suuntaan. Erityisesti se tunnettiin silfionistaan eli laserjuuresta, joka oli arvostettu mauste ja lääkekasvi. Sen sijaan länsipuolen Karthagoon Kyrenellä oli viileät ja epäluottamukseen perustuneet välit. Ei ole tarkkaa tietoa siitä, missä vaiheessa Kyrenen valta libyalaisiin heimoihin ulottui niin kauas länteen, että sen alue törmäsi yhteen Karthagon kanssa. Joskus sen on arveltu tapahtuneen jo tasavallan aikana ja joskus ptolemaiosten aikana.
Roomalainen kausi
Ptolemaios Apion testamenttasi Kyrenaikan alueen Rooman valtakunnalle vuonna 96 eaa. Vuonna 74 eaa. Kyrenen seudusta eli Kyrenaikasta tuli Rooman provinssi Cyrenaica, joka tuli myöhemmin osaksi Creta et Cyrenen provinssia.
pienoiskuva|pysty|[[Dionysosta esittävä patsas Kyrenestä, n. 117–200 jaa.]] Roomalaisella kaudella Kyrenen merkitys suhteessa Apolloniaan nousi jälleen. Kaupungista tuli colonia nimellä Flavia eli Flaviopolis Cyrene. Kaupunki nautti pitkää roomalaisen rauhan aikaa aina Kitos-sotana tunnetun juutalaiskapinan puhkeamiseen keisari Trajanuksen aikana vuonna 115. Tuolloin eräs juutalainen, nimeltään joko Lukas tai Andreas, sai Kyrenen hallintaansa. Sotaa kesti vuoteen 117 saakka. Roomalaiset valloittivat kaupungin takaisin Marcius Turbon johdolla. Kaupunki kärsi sodassa suuria tuhoja ja noin kerrotaan kuolleen.
Keisari Hadrianus tuki Kyrenen uudelleenrakentamista sodan jälkeen ja asutti kaupunkiin uusia asukkaita. Vuonna 134 Kyrenestä tehtiin provinssinsa metropolis. Kaupunki toipui 100-luvun kuluessa, vaikka ei koskaan palannutkaan entiseen loistoonsa ja alkoi taantua jälleen 200-luvun levottomina aikoina. Tuolloin se kärsi sekä paikallisten heimojen hyökkäyksistä että vuoden 262 maanjäristyksestä. Diocletianuksen aikana noin vuonna 297 Creta et Cyrenen provinssi jaettiin kahtia, ja Kyrene tuli osaksi Libya superiorin provinssia.
Myöhempi historia
Rooman valtakunnan jaossa vuonna 395 Kyrenaika tuli osaksi Bysantin valtakunnaksi kehittynyttä Itä-Roomaa. Se tuli kuitenkin välillä käytännössä barbaarien vallan alle. Justinianus I valloitti Libyan takaisin Bysantille vuonna 550, mikä vakautti tilannetta seudulla joksikin aikaa. Arabit valloittivat Kyrenen seudun muiden kaupunkien ohella vuonna 643 Amr ibn al-Asin johdolla.
Kyrenen arkeologinen alue liitettiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1982.
Yhteiskunta ja kulttuuri
pienoiskuva|pysty|Pronssipää Kyrenen [[Apollonin temppeli (Kyrene)|Apollonin temppelistä, n, 300 eaa. British Museum.]]
Kyreneläisten katsotaan jakautuneen alun perin kolmeen doorilaiseen heimoon (fylē) theralaisen esikuvan mukaisesti. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Kyrēnaios, feminiinissä Kyrēnaia ; doorilaisittain vastaavat muodot olivat Kyranaios ja Kyranaia.
Kyrenellä oli voittoja kolmissa panhelleenisissä kisoissa, Olympian, Python ja Isthmian kisoissa. Olympian voittoja kaupungilla tiedetään olleen koko antiikin ajalla ainakin 12. Kyreneläiset rakensivat oman aarrekammion, Kyreneläisten aarrekammion, Delfoihin, ja toisen Kyreneläisten aarrekammion Olympiaan. Pindaros kirjoitti kolme epinikion-oodia kyreneläisille kisavoittajille, ja ne ovat päälähteitä kaupunkiin liittyneille myyteille.
Kyrene tunnettiin lääkäreistään jo Herodotoksen aikoina. Kyrenestä oli peräisin myös kyreneläinen filosofikoulukunta, jonka perusti sieltä kotoisin ollut Aristippos. Toinen kyreneläinen filosofi, Karneades, perusti Ateenan niin kutsutun Uuden Akatemian. Kyrene oli myös runoilija Kallimakhoksen ja reettori, myöhemmän Ptolemaiksen piispa Synesioksen kotipaikka. Matemaatikko ja tähtitieteilijä Eratostheneen kerrotaan olleen kotoisin joko Kyrenestä tai Apolloniasta. Evankeliumikertomusten mukaan Simon, jonka roomalaissotilaat matkan varrelta pakottivat auttamaan Jeesusta kantamaan ristinpuunsa Golgatalle, oli kotoisin Kyrenestä.
Asemakaava, kaupunginmuurit ja akropolis
Kyrenen ydinosan poikki kulki kaksi luoteis-kaakkoissuuntaista pääkatua. Toinen, suora pääkatu eli niin kutsuttu Battoksen tie kulki akropoliilta agoralle ja roomalaiselle forumille. Toinen, mutkittelevampi pääkatu kulki alempana laaksossa kaupungin kaupungin kahden kukkulan välissä Apollonin pyhäkölle. Näiden kahden kadun poikki ristesi suorassa kulmassa kolmas, koillis-lounaissuuntainen pääkatu, joka kulki heti agora- ja forumalueen itäpuolelta.
Kaupunki oli ympäröity muurein, jotka ympäröivät kummankin kukkulan ja niiden välisen laakson. Muurit ajoittuvat hellenistiselle kaudelle. Muurein ympäröidyn alueen koko oli luoteis-kaakkoissuunnassa noin 1,6 kilometriä ja koillis-lounaissuunnassa noin 1,1 kilometriä, ja ne sulkivat sisäänsä noin 750 hehtaarin kokoisen alueen. Muurien kokonaispituus oli noin 5,56 kilometriä. Pääportit johtivat pääkaduilta Apollonian satamakaupunkiin ja muihin lähikaupunkeihin. Akropolis käsitti lounaiskukkulan länsipään. Sieltä ei tunneta julkisia rakennuksia.
Bysanttilaisella ajalla kaupunki ympäröitiin uusilla muureilla, jotka sulkivat sisäänsä aiempaa pienemmän alueen.
Agora
Kaupungin agora eli kauppa- ja kokoontumispaikka sijaitsi akropoliin kaakkoispuolella. Sen koko oli noin 105 × 125 metriä. Akropoliilta tullut Battoksen tie kulki Agoran etelälaidalla. Agoran ympärille rakennettiin ajan myötä yhä uusia julkisia rakennuksia ja pyhäkköjä. Agoran itäosa on ollut olemassa pyhäkkökäytössä viimeistään arkaaisella kaudella noin 625 eaa., ja Battos I mahdollisesti haudattiin sinne. Myöhemmin itälaidan pohjoisosaan rakennettiin doorilaista tyyliä edustanut stoa, niin kutsuttu Itästoa, ja eteläosaan eli agoran kaakkoiskulmaan Asklepiokselle omistettu tetrastyyli prostyyli temppeli, joka edusti korinttilaista tyyliä.
pienoiskuva|vasen|Battoksen tietä ja agoran länsipään [[propylon.]] Myös agoran länsilaidan pohjoisosassa sekä pohjoislaidalla oli stoat, niin kutsutut Länsistoa ja Pohjoisstoa. Keisari Tiberiuksen aikana pohjoislaidalle rakennettiin myös keisariperheelle omistettu Augusteion (Augusteum). Etelälaidalla oli keisarien portiikki. Agoran lounaiskulmassa oli Apollon Arkhegeteelle omistettu temppeli sekä suuri Apollonille omistettu alttari, joka oli samanlainen kuin Apollonin temppelin edustalla ollut.
Jossakin agoralla sijaitsi kaupungin perustajalle Battokselle omistettu heroon. Agoran laidalla sijaitsivat myös buleuterion sekä Demeterille ja Korelle omistettu pyhäkkö. Aukion keskellä oli kaksi muisto-tholosta sekä hellenistisellä kaudella rakennettu laivastomuistomerkki.
Battoksen tien toisella eli eteläpuolella sijaitsivat prytaneion, nomofylakeion, capitolium ja Agoran Zeuksen temppeli. Hieman idempänä samalla puolella sijaitsi suuri yksityistalo, joka tunnetaan Jason Magnuksen talona. Se ajoitetaan 100-luvulle jaa. Talon länsiosassa oli mosaiikkilattioin koristeltu atriumpiha ja triclinium, ja itäosassa yksityistiloja.
Forum
pienoiskuva|Kaisareionin kunnostettua peristyylipylväikköä. pienoiskuva|Herakleen ja Hermeen stoan kunnostettuja raunioita.
Roomalainen forum sijaitsi agorasta noin 150 metriä itään saman Battoksen tien varrella. Sen ydinrakennus oli Kaisareion (Caesareum), joka oli suorakulmainen ja ympäröity muureilta kolmella sivulla. Sisäänkäynti oli eteläsivulta eli Battoksen tieltä ja itäsivulta doorilaista tyyliä edustaneiden propyloneiden kautta. Sisäpuolelta rakennelma oli ympäröity doorilaistyylisellä peristyylipylväiköllä. Pohjoissivulla oli suurikokoinen basilika, jota käytettiin oikeuden istuintoihin. Hellenistisellä kaudella Kaisareionin paikalla oli ollut gymnasion. Sen muuntaminen forumiksi ajoitetaan keisari Augustuksen ajalle.
Battoksen tien toisella puolella Kaisareionista etelään sijaitsi toinen roomalainen teatteri (nk. Teatteri 3) sekä Venukselle, Kybelelle ja dioskuureille omistetut temppelit.
Keskuskorttelit
Kaupungin keskuskortteleiksi kutsutaan aluetta, joka sijaitsi laakson tien ja koillis-lounaissuunnassa kulkeneen kadun risteyksen ympärillä koilliseen forumin alueesta. Laakson tie saapui alueelle sen länsipäässä triumfikaaren kautta. Se oli rakennettu 100-luvulla jaa. Marcus Aureliuksen ja Lucius Veruksen kunniaksi. Alueelta on löydetty kauppaan liittyneitä rakennuksia, korinttilaista tyyliä edustanut stoa sekä kolme pientä temppeliä, joista idänpuoleinen oli omistettu Kyrene-nymfille ja keskimmäinen keisarikultille. Tien eteläpuolella sijaitsi pieni teatteri (nk. Teatteri 4). Alueelta on löydetty myös kahden 500-luvulla rakennetun basilikakirkon jäänteet.
Temppelit ja pyhäköt
Zeuksen temppeli pienoiskuva|[[Zeuksen temppeli (Kyrene)|Zeuksen temppelin rauniot.]]
Zeukselle omistettu temppeli sijaitsi kaupungin muurein ympäröidyn alueen koillisosassa. Se rakennettiin arkaaisen kauden lopulla 500-luvulla eaa. Battos IV:n aikana Zeus alettiin yhdistää egyptiläiseen Ammon-jumalaan, ja kultti levisi Kyrenestä muualle Kreikkaan. Temppeliä kunnostettiin roomalaisella kaudella Augustuksen tai Tiberiuksen aikana. Sen pylväiköt kaadettiin Kitos-sodassa. Sen jälkeen siitä käytettiin jäljelle jäänyttä ydinosaa eli cellaa, kunnes sekin tuhoutui vuoden 365 maanjäristyksessä.
Temppeli oli kooltaan Libyan suurin kreikkalainen temppeli. Se oli oktastyyli ja edusti doorilaista tyyliä. Temppelin raunioita on kunnostettu. Temppelin läheltä on löydetty jäänteitä kahdesta muusta pyhäköstä.
Apollonille omistettu pyhäkköalue sijaitsi laaksossa akropoliin pohjoispuolella, noin 80 metriä alempana. Laakson tie johti sinne keskuskortteleista. Apollonin pyhäkköalue oli kehittynyt Kyrene-nymfiin yhdistetyn Apollonin lähteen ympärille. Pyhäkköalueen keskus oli Apollonin temppeli. Se rakennettiin alun perin noin vuonna 550 eaa. Aluksi se oli yksinkertainen megaron ilman peristyylipylväikköä. Peristyyli, joka edusti doorilaista tyyliä, lisättiin 500-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla. Viimeisen vaiheen pylväikkö edustaa Kitos-sodan jälkeen tehtyjä korjauksia. Sitä on kunnostettu.
Demeterin ja Koren pyhäkkö pienoiskuva|Demeterin temppelin rauniot.
Demeterille ja Korelle omistettu pyhäkkö sijaitsi kaupungin eteläpuolisen rotkon toisella puolella, kaupunginmuurien ulkopuolella. Paikka on ollut kulttikäytössä mahdollisesti jo 600-luvulla eaa., ja varmuudella pyhäkkö on ollut olemassa 500-luvun eaa. alkupuolella. Se uusittiin 200- tai 100-luvulla eaa. Tämän jälkeen se oli rakennettu viidelle pengertasanteelle ja ympäröity muureilla. Se tuhoutui maanjäristyksessä vuonna 262 jaa.
Muut rakennukset ja rakennelmat
Amfiteatteri ja hippodromi pienoiskuva|Amfiteatterin rauniot.
Apollonin pyhäkköalueen luoteispuolella sijaitsi suuri kreikkalainen teatteri (nk. Teatteri 1), joka oli rakennettu akropoliin pohjoisrinteeseen. Sen ensimmäisen vaiheen tarkkaa ajoitusta ei tunneta. Se muutettiin roomalaisella kaudella amfiteatteriksi. Hippodromi sijaitsi kaupungin koillisosassa Zeuksen temppelin itäpuolella.
Kyrenen katedraalikirkko sijaitsi kaupungin itälaidalla laakson tien jatkeen varrella lähellä itäporttia. Se oli kaupungin merkittävin varhaiskristillinen rakennus. Kirkkorakennus oli muodoltaan basilika, jonka koilliskulmassa oli baptisterio. Sen lattiat oli koristeltu mosaiikein. Kirkon alttari ja apsis olivat alun perin itäpäässä ja sisäänkäynti länsipäässä. Myöhemmin sisäänkäynti siirrettiin eteläsivulle ja apsis länsipäähän. Bysanttilaisella kaudella katedraali jäi kaupunginmuurien ulkopuolelle ja sitä muutettiin niin, että se toimi samalla linnoituksena.
Nekropoliit
Kaupungin pohjoispuolelta on löydetty suuri nekropolis eli hauta-alue, joka levittäytyy kummallekin puolelle Apolloniaan johtanutta tietä. Muita hautausmaita on löydetty kaikilta muilta puolilta kaupunkia. Yhteensä hautoja on löydetty tuhansittain, ja ne ulottuvat arkaaiselta kaudelta kristilliselle ajalle. Hautoja on monia tyyppejä, kuten kistahautoja, sarkofageja, hautarakennuksia sekä kallioon kaiverrettuja hautakammioita, joissa on joskus doorilais- tai joonialaistyylinen julkisivu.
Esinelöydöt
Esine- ja taidelöytöihin lukeutuu muun muassa veistosten osia, maalausten jäänteitä sekä piirtokirjoituksia. Kyrenen lyömiä rahoja tunnetaan lukuisittain. Monissa esiintyy silfion-kasvi, joka oli kaupungin tärkeimpiä vientituotteita.
Turkin alueet
pienoiskuva|Turkin maantieteelliset alueet. Marmaran alue on tummanvihreä, Mustanmeren alue vaaleanvihreä, Egeanmeren alue vaaleansininen, Välimeren alue tummansininen, Keski-Anatolian alue ruskea, Itä-Anatolian alue oranssi, ja Kaakkois-Anatolian alue keltainen.
Vasili Nejelov
thumb|Nejelovin piirtämä Marmorisilta [[katariinan puistossa Puškinin esikaupunkialueella.]]
Vasili Nejelov (, 1722–1782) oli venäläinen arkkitehti. Monia hänen romantiikkaa tai uusklassismia edustavia rakennuksiaan on Pietarin seudulla. Myös hänen pojistaan Ilja Nejelovista ja Pjotr Nejelovista tuli arkkitehteja.
Nejelov oli Savva Tševakinskin oppipoika ja työskenteli tämän ja Bartolomeo Rastrellin kanssa Tsarskoje Selon rakennusprojektissa. Nejelov kävi opintomatkalla Englannissa 1770 ja ihastui sikäläisiin maisemapuutarhoihin. Hän pääsi suunnittelemaan Katariinan puiston maisemapuutarhan paviljonkeineen ja Pietarin keskustaan Marmorisillan palladiolaiseen tyyliin.
Sant’Erasmo
Sant’Erasmo on saari Italiassa Venetsian laguunissa. Se sijaitsee Lidon pohjoispuolella ja Venetsian koillispuolella.
Saari oli 700-luvulla Muranoon liittyvä satama, mutta se tunnetaan lähinnä kauppapuutarhoistaan. Saarta kiertävät raunioituneet linnoitteet, muun muassa Torre Massimiliana (Maximilianan torni). Linnoituksia on ollut saaressa jo 1500-luvulla. Venetsian tasavallan kaatumisen jälkeen ranskalaiset rakensivat sinne 1811–1814 tukikohdan. Napoleonin kärsittyä tappion Itävallan arkkihertua Maximilian Austria Este rakennutti sinne tornin vuosina 1843–1844 ja pakeni sinne kapinan aikaan. Tornin pohja on monikulmainen ja halkaisijaltaan 25 m, ja sitä ympäröi kaivanto. Yläosaan mahtuu 13 tykkiä. Italian armaija käytti sitä vielä ensimmäisen maailmansodan aikana.
Kesällä siellä järjestetään soutukilpailu. Sant’Erasmo tunnetaan myös sitä ympäröivän laguunin hiekkasärkkien kahlaajista.
Matthew McConaughey
Nuoruus
McConaughey syntyi Uvaldessa Texasissa vuonna 1969. Hänellä on kaksi isoveljeä. Huoltoaseman omistanut isä Jim ja opettajaäiti Katherine olivat konservatiivisia kristittyjä. Perhe muutti Longview’hun, missä McConaughey kävi high schoolin.
Valmistuttuaan high schoolista McConaughey muutti vuodeksi Australiaan, sillä hän ei vielä tiennyt mitä tekisi elämällään. Palattuaan Yhdysvaltoihin hän opiskeli ensin lakia Texasin yliopistossa ja sen jälkeen elokuvantekoa. Hän valmistui elokuvakoulusta vuonna 1993.
Ura
McConaughey esiintyi vuonna 1991 muutamassa opiskelijaelokuvassa ja olutmainoksessa. Seuraavana vuonna hän ohjasi lyhytelokuvan Chicano Chariots. Sen jälkeen hän palasi näyttelijäksi ja esiintyi muun muassa draamaelokuvassa Surutta? Sekaisin (1993). Sitä seurasi päärooli lakimiehenä elokuvassa On aika tappaa (1996). Samoihin aikoihin McConaughey pääsi Variety-lehden kanteen ja nousi kuuluisaksi. Seuraavina vuosina hän esiintyi monessa rakkauselokuvassa, kuten Kuinka hukata kundi 10 päivässä, Häät mielessä ja Muuttohaluton poikamies. McConaugheyn muita menestyselokuvia ovat esimerkiksi Amistad, Oikeuden palvelija, Interstellar ja Magic Mike. Vuonna 2014 McConaughey voitti Oscarin ja Golden Globen pääosasuorituksestaan aidspotilaana elokuvassa Dallas Buyers Club.
Vuonna 2010 McConaughey esiintyi HBO:n komediasarjassa Eastbound & Down ja vuonna 2014 rikossarjassa True Detective.
Yksityiselämä
McConaughey on seurustellut muun muassa Penélope Cruzin kanssa. McConaughey avioitui brasilialaissyntyisen mallin Camila Alvesin kanssa vuonna 2012. Heillä on kolme yhteistä lasta: heinäkuussa 2008 syntynyt poika, tammikuussa 2010 syntynyt tytär ja 2012 syntynyt poika.
Vuonna 2020 julkaistussa elämäkertakirjassaan Greenlights McConaughey kertoo joutuneensa teini-ikäisenä seksuaalisen hyväksikäytön uhriksi.
McConaughey on perustanut Just Keep Livin Foundation -säätiön tukemaan high school -opiskelijoita.
Vuonna 2005 People-lehti nimesi McConaugheyn seksikkäimmäksi elossa olevaksi mieheksi.
IFBB
International Federation of BodyBuilding and Fitness (IFBB) on vuonna 1946 nimellä International Federation of Bodybuilders perustettu kehonrakennuksen ja fitness-urheilun urheilujärjestö. Sen perustajat ovat kanadalaiset veljekset Joe ja Ben Weider.
IFBB:n presidentti on espanjalainen Dr. Rafael Santonja ja järjestön päämaja sijaitsee Espanjan Madridissa.
IFBB:hen kuului 199 jäsenmaata kesäkuussa 2020. IFBB kuuluu myös maailman urheilujärjestöjen liittoon GAISF:iin (General Assosiation of International Sports Federations) ja se on yksi IWGA:n (International World Games Assosiation) perustajajäsenistä.
IFBB Suomessa
IFBB:tä edustaa Suomessa Suomen Fitnessurheilu ry.
Bellagio
Bellagio on Clarkin piirikunnassa, Nevadassa, Las Vegas Stripin varrella sijaitseva hotelli ja kasino. Sen omistaa MGM Resorts International. Bellagio on varsin uusi hotelli: se avattiin vuonna 1998.
Bellagion suunnitteluun vaikutti Italian Comojärven rannalla sijaitseva Bellagion kunta. Bellagio on kuuluisa eleganssistaan, ja se on yksi näyttävimpiä hotelleja ja kasinoita maailmassa. Yksi suosituimmista nähtävyyksistä on hotellin edessä oleva yli kolmen hehtaarin kokoinen tekojärvi ja järvelle rakennettu vesisuihkujärjestelmä. Bellagion sisätiloissa on Dale Chihulyn Fiori di Como, yli 2 000 käsin puhallettua lasikukkasteosta, jotka on ripustettu hotellin aulan kattoon.
Bellagion tilalla oli aikaisemmin tunnettu Dunes-hotelli. Steve Wynnin omistama Mirage Resorts Inc. osti Dunesin, purki sen ja rakennutti tilalle Bellagion. Bellagion ovat suunnitelleet Marnell Corrao Associates ja Jon Jerde.
Bellagiolla on ollut useita elokuvarooleja (mm. elokuvassa Ocean’s Eleven), ja se toimii kotipaikkana Cirque du Soleil’n kuuluisalle produktiolle O.
Aiheesta muualla
36.11306°N, -115.17639°W
Protektionismi
Protektionismi on kauppapoliittinen suojelujärjestelmä, jonka avulla pyritään suojelemaan ja edistämään oman maan kansantaloutta. Yleisesti protektionismi tarkoittaa suojatullien tai muiden kaupan esteiden kannattamista. Taloustieteellisenä terminä protektionismi tarkoittaa valtion sisäisillä markkinoilla toimivien eli kotimaisten tuottajien suojelemista torjumalla ulkopuolista kilpailua esimerkiksi suojatullein, valtion suoralla tai epäsuoralla avulla, protektiivisin tariffein tai kiintiöin. Syitä protektionismiin ovat oman tuotannon suojaaminen, työllisyyden ja omavaraisuuden turvaaminen.
Protektionismi oli keskeinen osa merkantilismia. Liberalismin kannattajat ovat 1700-luvulta alkaen väittäneet protektionismin hyödyttävän vain valtion suojelullaan suosimia yrityksiä kansalaisten kustannuksella ja sanoneet vapaakaupan olevan yleinen etu. Protektionismin vastustajien mukaan teollisuudenalojen suojelu tyypillisesti johtaa kilpailukyvyn heikkenemiseen, kun kilpailupaine ei enää pakota toiminnan tehostamiseen ja tuotteiden parantamiseen. Liberalismin perinteinen perustelu on suhteellisen edun periaate, jonka mukaan jokainen maa pärjää paremmin, jos tekee vain niitä tuotteita, joita maassa kannattaa tehdä, ja tuo muut tuotteet ulkomailta. Protektionismia perustellaan kuitenkin usein turvallisuuspoliittisilla näkökohdilla.
Artturi Lehkonen
Artturi Aleksanteri Lehkonen (s. 4. heinäkuuta 1995 Piikkiö) on suomalainen jääkiekkoilija ja Stanley Cup -voittaja, joka edustaa NHL-seura Colorado Avalanchea.
Protektionismi
Maailmantaloudessa oli 1930-luvulla vallalla protektionismi. Monen suomalaisen tuotteen synty ajoittuu 1930-luvun protektionismiin. Toisaalta se vaikutti maatalouteen Suomessa. Esimerkiksi Suomen omavaraisuus viljan suhteen nousi noin 40 prosentista noin 90 prosenttiin vuoteen 1938 mennessä. Myllyteollisuus kasvoi, samoin maatalouskoneiden tuotanto.
Artturi Lehkonen
Lehkonen kuului ikäluokkansa lupaavimpiin pelaajiin Suomessa, ja hänestä odotettiin NHL:n vuoden 2013 varaustilaisuuden ensimmäisen kierroksen varausta. Montreal Canadiens varasi hänet lopulta toisella kierroksella numerolla 55.
Lehkonen on vuoden 2022 Stanley Cup -voittaja. Hän teki Coloradolle NHL:n mestaruuden ratkaisseen kuudennen ottelun 2–1-voittomaalin ajassa 32.28 Tampa Bay Lightningia vastaan. Hänestä tuli ensimmäinen mestaruuden ratkaissut suomalaispelaaja sitten Jari Kurrin, joka teki vuonna 1987 mestaruusmaalin pelatessaan Edmonton Oilersissa.
Seuraura
SM-liigassa Lehkonen pelasi ensimmäisen kerran kaudella. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa 5. marraskuuta 2011 kotiottelussa Tampereen Ilvestä vastaan saaden 9.27 minuuttia jääaikaa. Hän pelasi TPS:n nelosketjussa vierellään toinen liigadebytantti Rasmus Kulmala, sekä Marko Virtala. Liigauransa avausmaalin Lehkonen teki kymmenennessä ottelussaan 3. helmikuuta 2012 Tampereen Ilveksen Miika Wiikmanin taakse. Hän pelasi SM-liigan tulokaskautensa aikana yhteensä 18 runkosarjaottelua ja kaksi pudotuspeliottelua tehpistein 2+2=4. Runkosarjan hän pelasi suurimmaksi osaksi TPS:n A-nuorissa voittaen joukkueen sisäisen maali- ja pistepörssin tehopisteillä 28+26=54 sekä jäähypörssin 54 jäähyminuutillaan ja tehotilaston (+22). A-nuorten pistepörssissä Lehkonen sijoittui viidenneksi. Hänet valittiin myös A-nuorten SM-liigan lokakuun 2011 kuukauden pelaajaksi. Lehkonen vahvisti myös joukkueen SM-pronssia voittaneita B-nuoria.
Toukokuussa 2012 Lehkonen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Kalpaan. Hän perusteli siirtoaan:
KHL:n varaustilaisuudessa toukokuussa 2012 KHL-joukkue SKA Pietari varasi Lehkosen toisella kierroksella 57. pelaajana. Lehkonen pelasi KalPan ykkösketjussa jo European Trophy -harjoitusturnauksessa, jossa hän voitti joukkueen sisäisen maali- ja pistepörssin tehopistein 5+3=8. Lehkonen oli koko turnauksen pistepörssissä 11:s Bílí Tygři Liberecin Tomáš Urbanin kanssa. Lehkonen jatkoi hyvää virettään ykkösketjussa myös liigapeleissä kaudella kantaen jopa joukkueen kultakypärää.
Kaudella 2015–2016 Frölunda HC:ssa Lehkonen voitti Ruotsin-mestaruuden ja Champions Hockey Leaguen. Hän oli SHL:n pudotuspelien paras maalintekijä ja teki seuransa uuden pudotuspelien piste-ennätyksen tehtyään 16 ottelussa tehopisteet 11+8=19. Ratkaisuottelussa Lehkonen teki kaksi maalia.
Keväällä 2016 Montreal Canadiens ilmoitti tehneensä Lehkosen kanssa kolmen vuoden tulokassopimuksen.
Heinäkuussa 2019 Lehkonen teki Canadiensin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 4,8 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Heinäkuussa 2021 Lehkonen teki Canadiensin kanssa yksivuotisen ja 2,3 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Maaliskuussa 2022 Canadiens kauppasi Lehkosen Colorado Avalancheen vaihdossa Justin Barroniin ja toisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2024 varaustilaisuudessa. Stanley Cupin loppuottelusarjassa Tampa Bay Lightningia vastaan Lehkonen teki kuudennessa ottelussa mestaruuden ratkaisseen voittomaalin.
Heinäkuussa 2022 Lehkonen teki Avalanchen kanssa viisivuotisen jatkosopimuksen, jossa hänen vuosipalkkansa on 4,5 miljoonaa dollaria.
Maajoukkueura
Lehkonen pelasi alle 17-vuotiaiden World Hockey Challengessa vuonna 2011.
Lehkonen osallistui alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuihin vuonna 2012. Tehopisteet 7+3=10 takasivat hänelle turnauksen maalipörssin sekä Suomen sisäisen pistepörssin voiton. Lehkonen palkittiin yhtenä Suomen parhaimmista pelaajista turnauksessa. Hänet valittiin myös Suomen ottelun parhaaksi pelaajaksi Tanskaa ja Ruotsia vastaan. Seuraavana vuonna Lehkonen oli mukana pronssia voittaneessa joukkueessa.
Lehkonen valittiin kaikkiaan kolme kertaa nuorten maailmanmestaruuskilpailuihin. Ensimmäisen kerran hänet nimettiin Suomen lopulliseen kokoonpanoon vuoden 2013 maailmanmestaruuskilpailuihin. Vuotta myöhemmin hän oli mukana kultaa voittaneessa nuorten joukkueessa Ruotsissa. Viimeisen kerran Lehkonen osallistui kisoihin vuonna 2015, jolloin hän toimi Suomen joukkueen kapteenina. Itse turnaus päättyi puolivälieriin Ruotsia vastaan.
Yhteensä Lehkonen on pelannut 44 poikien maaottelua.
Tuomarinympyrä
pienoiskuva|oikea|Käräjäkiviä [[Käräjämäki (Eura)|Euran Käräjämäellä.]] Tuomarinympyrä (tai käräjäkivet) on kansanomainen nimitys mäen päälle ympyrän muotoon asetetuille suurille kiville, joilla perimätiedon mukaan on pidetty käräjiä jo ajalla ennen kristinuskon tuloa alueelle.
Suomessa tuomarinympyröitä tunnetaan ainakin Euran Käräjämäessä, Ulvilan Liikistössä ja Kokemäen Käräjämäellä. Kansantarinat kertovat tuomareiden ja lautamiesten istuneen ja käyneen oikeutta kyseisillä kivillä ja asiaa on pidetty totena. Arkeologiset tutkimukset ovat osoittaneet kuitenkin tuomarinympyröiden olleen alun perin rautakautisia hautoja. Suomessa tunnetuissa tuomarinympyröissä on noin kymmenen kiveä kehässä, joiden keskellä on palokuoppahauta. Euran Käräjämäen hauta on ajoitettu kansainvaellusajalle. Kokemäen hauta ehti tuhoutua ennen tutkimuksia, mutta siinä on myös todettu olleen rautakauden loppupuolelle ajoitettu polttohauta.
Vastaavia kiviympyröitä on löydetty myös Ruotsista ja Tanskasta, joissa joitakin ympyröitä tiedetään käytetyn kokouksiin 1500- ja 1800-luvulle saakka.
Sultans of Swing: The Very Best of Dire Straits
Sultans of Swing: The Very Best of Dire Straits on Dire Straits -yhtyeen kokoelma-albumi, joka on saanut nimensä yhtyeen ensimmäisestä singlestä ”Sultans of Swing”. Levy on julkaistu sekä kahden, että yhden CD:n osissa. Jälkimmäinen CD sisältää ainoastaan livetallenteita. Vuonna 2002 julkaistiin versio, joka sisälsi molempien CD-levyjen lisäksi DVD-levyn, joka sisälsi jokaisen ensimmäisen CD:n kappaleen musiikkivideot sekä Mark Knopflerin lyhyen haastattelun jokaisesta kappaleesta. Albumilla esiintyy myös Sting yhdessä Mark Knopflerin kanssa kappaleessa ”Money for Nothing”.
Cause For Effect
Yhtyeen tunnusmerkkinä ovat lyhyet, usein alle minuutin mittaiset kappaleet, joissa yhdistyvät tekninen virtuositeetti ja yllättävät tempovaihdokset. Kappalerakenteet ovat vapaita eivätkä noudata perinteisiä säkeistö/kertosäe-rakenteita. Basisti murisee sanoja ihmisäänen toimiessa ikään kuin kolmantena soittimena.
Yhtye on julkaissut neljä albumia ja kolme minilevyä. Vuodesta 2011 alkaen uudet julkaisut ovat olleet vain digitaalisia ja vapaasti ladattavissa internetistä. Yhtye on soittanut noin 150 keikkaa, ja heillä on kannatusta sekä punk- että metallipiireissä.
Historia
Ari ja Tuomo tapasivat lukiossa ja aloittivat soittamisen keväällä 1992. Aluksi tyylilajina oli metallimusiikki, ja mukana oli myös kitaristi. Vähitellen tyyli alkoi siirtyä enemmän hardcoren suuntaan kappaleiden lyhentyessä ja saadessa punkimpia piirteitä. Lisäksi mukaan tuli vahvasti grindcore, jonka suuntaan yhtye kääntyi vuoden 1994 aikana.
Vuonna 1996 kitaristi Helge erotettiin ja tilalle tuli Tuomon veli Jamu sessiokitaristiksi. Hänen kanssaan yhtye äänitti kaksi studiosessiota vuosina 1996 ja 1997 sekä kävi ensimmäisellä Euroopan kiertueella 1998. Oman yhtyeensä kiireiden vuoksi Jamu joutui lopettamaan, ja vuodesta 1999 Cause For Effect on toiminut kaksimiehisenä.
Tyyli
Yhtyeen tyylin selkärankana on vuodesta 1999 ollut bassokitara ja rummut. Idea on lähtöisin amerikkalaisilta hardcore-yhtyeiltä. Minimalistisen kokoonpanon äänimaailma perustuu tiiviiseen yhteissoittoon. Kappaleet ovat moniosaisia ja hyvin energisiä, mutta vastapainon muodostaa duon ilmava äänimaailma. Tempovaihdoksia on paljon, hyvin hitaista doom metal -kohdista äärimmäisen nopeaan grindcoreen. Mukana on myös kevyempiä elementtejä ja musiikissa on vahva voimakkaiden ja hiljaisten kohtien välinen dynamiikka.
Bassokitarassa käytettiin alkujaan vain puhdasta ääntä, mutta myöhemmin myös säröä. Basisti soittaa hyvin kitaramaisella otteella plektraa käyttäen. Rumpali yhdistää soitossaan grindcorelle ominaista hyvin nopeaa blast beatia paljon hitaampiin rytmityksiin. Hi-hat on tärkeässä osassa.
Laulu on matalaa örinää grindcoren perinteiden mukaisesti, ja sanat ovat pääasiallisesti sosiopoliittisia huomioita maailman tilasta. Yhtye kuitenkin sanoutuu tiukasti irti poliittisista ideologioista ja pyrkii erityisesti välttämään saarnaamista. Vastapainona yhtye viljelee humoristisiakin sanoituksia, joissa kehutaan esimerkiksi teetaukoa tai basistin vahvistinta. Sanoitukset ovat lyhyitä, usein vain muutaman sanan mittaisia mietteitä.
Kalsium
Kalsium on maa-alkalimetalleihin kuuluva alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Ca ja järjestysluku 20. Kalsium on viidenneksi yleisin alkuaine maankuoressa, jossa sitä on 41,5 kilogrammaa tonnissa. Kalsium on elintärkeä aine eliöille.
Ominaisuudet
thumb|250px|left|Kalsiumia Kalsium on hopeanvalkoinen, kiteinen metalli. Se on hieman lyijyä kovempi, kevyt, ja helposti leikattavissa ja venytettävissä. Kalsium peittyy ilmassa heti harmahtavalla oksidikerroksella, joka estää hapettumisen leviämistä syvemmälle, vaikka kalsium kylmänä ja kuivana reagoikin heikosti. Se reagoi veden kanssa muodostaen kalsiumhydroksidia Ca(OH)2 ja yhtyy kuumana nopeasti happeen palaen keltapunaisella liekillä. Se yhtyy helposti myös vetyyn, halogeeneihin ja typpeen. Altistuessaan ilman typelle sen pinnalle muodostuu valkoinen nitridikerros.
Luonnossa kalsiumia on vain yhdisteinä, ei vapaana alkuaineena. Sitä esiintyy muun muassa kalkkikivessä ja marmorissa, jotka ovat suurelta osin kalsiumkarbonaattia CaCO3. Kalkkikiveä polttamalla karbonaatti muuttuu kalsiumoksidiksi CaO, jota on käytetty yleisesti laastin raaka-aineena jo antiikin ajoista lähtien. Nykyään kalkkikiveä käytetään tähän tapaan sementin raaka-aineena. thumb|left|140px|Kalsiumyhdisteet värjäävät liekin punaiseksi
Vapaaksi alkuaineeksi kalsiumia eristetään elektrolyysillä kalsiumkloridista CaCl2.
Venosa
Venosa on kunta Potenzan maakunnassa, Basilicatan alueella Etelä-Italiassa. Kaupunki oli alun perin samnilaisten. Nykyinen nimi Venosa on muuntunut latinalaisesta nimestä Venusia, jonka kaupunki sai vuonna 291 eaa., jolloin Rooma valtasi kaupungin ja perusti sinne siirtokunnan. Venosan asukasluku on 11 863 (2015).
Kalsium
Käyttö
Kalsiumia käytetään muun muassa uraanin, zirkoniumin ja toriumin erottamiseen kuten myös hapen, rikin ja hiilen poistamiseen rauta- ja epämetalliseoksissa. Sitä käytetään myös lejeerinkien valmistuksessa.
Eniten käytettyjä kalsiumyhdisteitä lienee maatalouskalkkina käytettävä kalsiumkarbonaatti, joka on kalkkikiveä, kalsiumkloridia CaCl2 taasen käytetään kesäisin pölyn sidontaan teillä ja kidevedettömänä kaasujen ja orgaanisten nesteiden kuivaajana. Kalsiumhypokloriittia Ca(ClO)2 käytetään puhdistus- ja desinfiointiaineena. Kalsiumoksidi eli poltettu kalkki on käytössä kuivausaineena, ja kalsiumhydroksidi eli sammutettu kalkki laastin valmistuksessa. Kalsiumkarbidi (CaC2) synnyttää asetyleenia veden kanssa reagoidessaan. Kalsiumsulfaattia CaSO4 esiintyy kidevedellisenä sekä kidevedettömänä anhydridinä ja se tunnetaan paremmin nimellä kipsi.
Kalsium estää valujen kuplaisuutta ja metallisena sitä käytetään pelkistimenä ja hapen sitomiseen valmistettaessa erikoisteräksiä ja muita metalliseoksia. Kalsiumia käytetään myös argonin erottamiseen typestä ja metalliseosten kovettamiseen. Kalsium suojaa toisia aineita korroosiolta metalliseoksissa. Metallisen, puhtaan kalsiumin merkitys on pieni. Fosforilannoitteiden valmistuksessa käytetään kalsiumyhdisteitä sisältäviä mineraaleja apatiitti ja fosforiitti. Laboratoriotyöskentelyssä kalsiumia käytetään kuivausaineena. Kalsiumia käytetään myös rikin poistoon maaöljystä ja muiden metallien kanssa parantamaan niiden lujuusominaisuuksia. Maan kalkitus parantaa kasvien ravintoaineiden, kuten typen, ottoa maasta.
Toiminto
Ihmisissä on keskimäärin 1,2–1,4 kilogrammaa kalsiumia, josta yli 99 % on luustossa. Alle 1 % on kehon solujen ulkoisissa nesteissä, muun muassa veressä, jossa keho pitää kalsiumpitoisuuden tietyllä tasolla. Esimerkiksi aikuisilla ihmisillä on veressä normaalisti 8,4–9,5 milligrammaa kalsiumia per desilitra (mg/dl) veriseerumia. Kalsium imeytyy ohutsuolesta. Imeytyminen vaatii muun muassa riittävää D-vitamiinien saantia. Kalsium on välttämätön osa luun mineraalin muodostusta, joka vaatii muun muassa myös riittävää fosforin saantia ravinnosta. Luun muodostuksen lisäksi kalsium säätelee mm. hermo-lihasärtyvyyttä, veren hyytymistä, solukalvoissa tapahtuvia kuljetuksia, hormoni- ja välittäjäaineiden vapautumista sekä monia entsyymireaktioita.
Ihmisillä kehon kalsiumaineenvaihduntaan osallistuu monia aineita. 1,25-D(OH)2-vitamiinit, kuten kalsitrioli, ja parathormoni (PTH) ovat veren kalsiumpitoisuutta kohottavista aineista keskeisimpiä. Kalsitrioli on D3-vitamiinin biologisesti aktiivinen muoto. Kalsitrioli lisää kalsiumin imeytymistä suolistosta ja vähentää munuaisissa sen poistumista verestä virtsaan. PTH taas lisää luun hajotusta kalsiumiksi vereen ja D-vitamiinien muuntumista vereen vapautuviksi 1,25-D(OH)2-vitamiineiksi. PTH:ta erittyy vereen, jos veressä on kalsiumia alle 10 mg/dl, mutta alle 7,5 mg/dl pitoisuudessa PTH:n eritys saavuttaa maksimin. Kalsitoniini on eräs keskeisimpiä veren kalsiumpitoisuutta kohottavista aineista. Se kumoaa parathormonin ja kalsitriolin vaikutuksia.
Kalsiumaineenvaihdunnan häiriöt ilmenevät hyper- tai hypokalsemiana, hyperkalsiuriana tai luuston aineenvaihduntahäiriöinä (osteoporoosi, osteomalasia, riisitauti, renaalinen osteodystrofia, Pagetin tauti).
Puute
Lievä hypokalsemia eli veren kalsiumpitoisuuden pienentyminen aiheuttaa raajojen ja suun pistelyä ja puutumista. Vaikean hypokalsemian oireita ovat sormien kömpelyys, kouristukset ja sydämen toimintahäiriöt. Hypokalsemiassa voi esiintyä myös voimattomuutta ja ahdistuneisuutta tai muita psyykkisiä oireita sekä muutoksia sydänfilmissä.
Etenkin lisäkilpirauhashormoni parathormoni ja D-vitamiini säätelevät veren kalsiumpitoisuutta. Parathormoni lisää kalsiumin vapautumista luusta ja vähentää sen eritystä virtsaan. Lisäksi aktiivisen D-vitamiinin määrä lisääntyy, mikä tehostaa kalsiumin imeytymistä ruoasta. Hypokalsemian syynä on usein lisäkilpirauhasen vajaatoiminta tai D-vitamiinin puute. Munuaisten vajaatoiminta heikentää munuaisten kykyä aktivoida D-vitamiinia.
Kalsiumin puute voi vaikuttaa myös luun ja hampaiden kasvuun.
Suositukset
Kalsiumin rooli ja optimisaanti eivät ole nykytutkimuksen valossa aivan selviä. Kalsiumin saantisuositus vaihtelee eri maissa. Harvardin yliopiston kansanterveysyksikön mukaan yksi lasi eli 2,5 desilitraa maitoa tai vastaava määrä muita maitotuotteita päivässä takaa todennäköisesti luuston terveyden kannalta riittävän kalsiuminsaannin. Maitotuotteiden kulutuksen pitäisi jäädä samalla alle 7,5 desilitraan päivässä, koska näin suuret määrät on yhdistetty kohonneisiin syöpäriskeihin. Liian suuri kalsiuminsaanti heikentää myös esimerkiksi raudan imeytymistä elimistöön. Liikasaanti voi johtaa myös munuaiskiviin.
Suomen valtion ravitsemusneuvottelukunnan suositusten mukaan kalsiumia tulisi saada 100 milligrammaa vuorokaudessa (mg/vrk) ravinnosta energiana saatua megajoulea kohti eli aikuisille noin 800 mg, mikä vastaa lähes seitsemää desilitraa maitoa. Raskaana oleville ja imettäville naisille sekä kasvaville nuorille suositellaan 900 mg/vrk. Aikuisten suurimpana hyväksyttävänä päiväsaantina pidetään Suomessa 2 500 milligrammaa.
Lähteet
Hyviä kalsiumlähteitä ovat esimerkiksi juusto ja muut maitotuotteet, sardiini ja muut ruotoineen syötävät kalat, suklaa, kirjolohi, kananmunan keltuainen, silakka ja katkaravut. Huonon imeytyvyyden ta liian pienen tyypillisesti käytetyn annoskoon takia huonoja kalsiuminlähteitä ovat esimerkiksi soijamaito, monet pavut, mantelit, seesaminsiemenet ja pinaatti. Esimerkiksi pinaatissa on paljon kalsiumia, mutta sen sisältämä oksaalihappo toimii kelaattorina (katso antiravintoaine), joka estää kalsiumin imeytymistä. Pähkinöiden, soijapapujen ja muiden palkokasvien sekä vihannesten sisältämä kalsium ei imeydy hyvin sisältämiensä fytaattien, tanniinien, uroni- tai oksaalihapon vuoksi.
Joihinkin elintarvikkeisiin, kuten soijamaitoon tai mehuihin, saatetaan lisätä kalsiumia, jolloin nekin ovat hyviä kalsiumlähteitä. Myös vesijohtovesi on joissain maissa merkittävä kalsiumlähde.
Saanti
Kalsiumin saanti vaihtelee huomattavasti maittain. Kalsiumin keskisaanti on joissain Aasian maissa vain 175 milligrammaa päivässä kiinalaisten ja indonesialaisten keskisaannin ollessa 340 milligrammaa ja japanilaisten noin 600 milligrammaa. Kalsiumin saanti vaihtelee latinalaisessa Amerikassa Kolumbian kolmestasadasta Meksikon 800 milligrammaan päivässä. Englantilaisten keskisaanti on noin 700 milligrammaa naisilla ja 880 mg miehillä.
Suomalaiset naiset saavat kalsiumia keskimäärin 1 007 mg/vrk ja miehet 1 202 mg. Noin prosentilla suomalaisista kalsiumin saanti on suurempaa kuin suomalaisten ravitsemussuositusten suurin hyväksyttävä päiväsaanti 2 500 milligrammaa. Suomalaisten kalsiumista 60 prosenttia tulee maitovalmisteista ja niitä sisältävistä ruoista.
Kuolleisuus ja sydän- ja verisuonisairaudet
Vuonna 2013 julkaistussa ruotsalaistutkimuksessa havaittiin, että niillä eläkeläisnaisilla oli yli kaksinkertainen kuolleisuus, joiden kalsiumin saanti ylitti 1 400 mg/vrk. Heillä esiintyi paljon etenkin sydän- ja verisuonitautikuolemia. Myös niiden naisten kuolleisuus oli tavallista suurempi, jotka saivat kalsiumia alle 600 mg/vrk.
Yhdysvaltojen ennaltaehkäisevän kardiologian seuran vuonna 2016 julkaiseman tiedotteen mukaan oli olemassa kohtuullista näyttöä siitä, ettei kalsiumin sallitun määrän (2000-2500 mg/vrk) alittava saanti vaikuttanut terveillä aikuisilla kuolleisuuteen tai sydän- ja verisuonisairauksien riskiin. Kohtuullinen näyttö tarkoittaa sitä, että näyttö on saatu tasokkaasta tutkimuksesta tai että tasokkaista tutkimuksista saadussa näytössä on ollut vain vähän ristiriitaisuuksia tai että aiheesta on olemassa useita kohtuullisen laadukkaita tutkimuksia, joiden tulokset ovat samansuuntaisia ja joissa ei ole systemaattista virhettä.
Luuston terveys
British Medical Journalissa vuonna 2015 julkaistuissa kahdessa laajassa tieteellisessä tutkimusyhteenvedossa todettiin, että luunmurtumia sattuu yhtä paljon riippumatta siitä saako ihminen kalsiumia paljon vai vähän. Sama päti luunmurtumariskiin.