cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Smile (Michael Jacksonin kappale)
Smile on yhdysvaltalaisen laulajan Michael Jacksonin kuudes ja viimeinen vuoden 1995 albumilta HIStory: Past, Present and Future, Book I julkaistu single. Se julkaistiin 20. tammikuuta 1998. Kappale on cover-versio Charles Chaplinin samannimisestä teoksesta. Single vedettiin pois markkinoilta pian julkaisunsa jälkeen, jolloin siitä on tullut vähäisen saatavuutensa myötä yksi arvokkaimmista ja harvinaisimmista Jacksonin tuotteista.
Jonna Mäkelä
Jonna Mäkelä (s. 24. toukokuuta 1984) on suomalainen salibandyn pelaaja ja pesäpalloilija. Mäkelä edusti salibandyssä Salibandyliigan NST:tä PSS:ää sekä Suomen naisten salibandymaajoukkuetta. Pelipaikaltaan 165 senttimetriä pitkä Mäkelä oli maalivahti.
Mäkelä on lappeenrantalaisen NST:n kasvatti. Hän voitti seuran kanssa Suomen-mestaruuden kaudella 2005–2006 ja kaudella 2015–2016. Suomen liigassa hän on pelannut NST:n lisäksi PSS:n joukkueessa kausina 2007–2009. Sveitsissä Mäkelä pelasi vuosina 2011–2013 Red Ants Rychenbergin riveissä. Ruotsin Superliigassa Mäkelä on pelannut kahteen otteeseen KAIS Moran riveissä, voittaen Superliigan mestaruuden kaudella 2014–2015.
Mäkelä edusti Suomen naisten salibandymaajoukkuetta kuusissa MM-kilpailuissa, joissa hän saavutti viisi hopeaa ja yhden pronssin. Hän pelasi kaikkiaan 102 maaottelua.
Mäkelä pelasi pesäpalloa vuodet 2001–2013 Pesä Yseissä. Kaudet 2002–2013 Mäkelä pelasi Superpesiksessä. Hän osallistui pesäpallourallaan myös kolmeen Itä–Länsi-otteluun.
Edvard IV
Edvard IV (28. huhtikuuta 1442 Rouen – 9. huhtikuuta 1483 Westminster) oli Englannin kuningas vuosina 1461–1483, lukuun ottamatta muutaman kuukauden jaksoa 1470–1471, jolloin vallassa oli edellinen kuningas Henrik VI.
Edvard oli ensimmäinen York-sukuinen hallitsija, jonka väitetty perinnöllinen oikeus kruunuun tuli siitä, että hänen isänsä Yorkin herttua Rikhard oli Plantagenet-sukua ja Edvard III:n suora jälkeläinen. Edvard IV sai vallan pitkällisten taisteluiden kautta ruusujen sodissa. Loppukausi Henrik VI:n kuoleman jälkeen oli rauhallisempaa. Hän yritti ilman menestystä edeltäjänsä menettämän Ranskan kruunun takaisinvaltausta.
Nuoruus ja valtaannousu
Richard Nevillen (joka tunnetaan nimellä "Kuninkaantekijä"), Warwickin jaarlin tukemana Edvard näytti jo nuorena johtajan lahjojaan lyöden Lancaster-suvun kannattajia useissa taisteluissa. Kun Henrik ja hänen voimakastahtoinen vaimonsa Margareeta Anjoulainen sotivat pohjoisessa, Neville otti haltuunsa pääkaupungin ja sai Edvardin julistettua kuninkaaksi vuonna 1461. Edvard vahvisti asemaansa samana vuonna voitolla Towtonin taistelussa, jossa lancasterilaiset lyötiin täydellisesti.
Valtakausi
Edvard oli pitkä, voimakas, komea, seurallinen, antelias ja suosittu. Warwickin jaarli, joka uskoi pystyvänsä jatkamaan valtaansa Edvardin kautta painosti kuningasta etsimään aviokumppani merkittävästä eurooppalaisesta valtiosta - jaarli saattoi mahdollisesti myös toivoa Edvardin naivan yhden hänen tyttäristään. Edvard toteutti pitkälle mentorinsa tahtoa, mutta etääntyi tästä naimalla 1. toukokuuta 1464 salaa leskirouva Elisabet Woodvillen (Edvardin on väitetty myös naineen aiemmin salaa toisen lesken, Lady Eleanor Talbotin). Elisabetillä oli useita suhteellisen köyhiä, mutta kunnianhimoisia lancasterilaisia sukulaisia. Näillä sukulaisilla ei ollut todellista valtaa uhata Richard Nevilleä, mutta jaarli oli huolissaan vaikutuksesta, joka näillä oli kuninkaaseen. Näin jaarli kääntyi Edvardia vastaan kuninkaan tyytymättömän veljen Yrjön, Clarencen herttuan avulla.
Neville yritti hallita maata Edvardin nimissä, mutta aatelisto oli vastahakoinen, sillä monet heistä olivat kiitollisuudenvelassa kuninkaalle. Kapinamieli alkoi nousta, ja Nevillen oli pakko vapauttaa kuningas. Edvard ei vapauduttuaan surmannut Nevillea tai Yrjöä vaan pyrki sovintoon heidän kanssaan. Neville ja Yrjö aloittivat kuitenkin pian uuden kapinan. He epäonnistuivat ja siirtyivät maanpakoon Ranskaan vuonna 1470.
Ranskassa jaarli ja herttua solmivat liiton Henrik VI:n vaimon Margareetan kanssa. He sopivat kannattavansa Henrikin paluuta valtaan kiitoksena Ranskan tuesta maihinnousussa, joka tapahtui vuonna 1470. Tällä kertaa Edvard joutui pakenemaan, koska Richardin veli, Montagun markiisi John Neville oli myös loikannut lancasterilaisten puolelle - tämä muutti kuninkaan sotilaallisen aseman kestämättömäksi.
Nyt Henrik VI palasi valtaan lyhyeksi aikaa, jonka Edvard vietti maanpaossa Burgundissa. Burgundia hallitsivat Edvardin lanko Kaarle, Burgundin herttua ja sisko Margareeta. Kaarle oli haluton auttamaan Edvardia, mutta Ranskan julistettua sodan Burgundille Kaarle päätti auttaa.
Edvard pikkuveljet Yrjö, Clarencen herttua ja Rikhard, Gloucesterin herttua (myöhemmin kuningas Rikhard III) naivat molemmat Warwickin jaarlin ja Anne Beauchampin tyttäret Isabella ja Anne Nevillen. Yrjö todettiin myöhemmin syylliseksi juonitteluun Edvardia vastaan ja vangittiin Lontoon Toweriin. Hänet "teloitettiin yksityisesti" 18. helmikuuta 1478; myöhemmän legendan mukaan hänet hukutettiin Malmsey-viinitynnyriin.
Uudelleen valtaan tulonsa jälkeen Edvard ei kohdannut enää kapinoita, koska lancasterilaisten suku oli lähestulkoon hävitetty. Hänen ainoa vihollisensa oli maanpaossa elänyt Henrik Tudor. Edvard julisti sodan Ranskalle vuonna 1475. Se selvitettiin Picquignyn rauhassa 29. elokuuta 1475. Rauhansopimuksessa Edvard sai 75 000 kruunua ja sen jälkeen vuosittain 50 000 kruunua Ranskalta. Edvard tuki myös Albanyn herttuan Alexander Stewartin pyrkimyksiä nousta Skotlannin kuninkaaksi.
Edvard sairastui pääsiäisenä 1483, mutta säilyi elossa riittävän kauan pystyäkseen tekemään testamenttiinsa lisäyksiä, joista tärkein oli hänen veljensä Rikhardin nimeäminen valtionhoitajaksi. Edvard kuoli 9. huhtikuuta 1483 oltuaan kolme päivää koomassa. Aikalaisten arveluiden mukaan hän kuoli liiallisen syömisen, juomisen ja irstailun seurauksena.
Saksan valtiopäivävaalit 1928
Saksan valtiopäivävaalit 1928 järjestettiin 20. toukokuuta 1928, yksi vuosi sen jälkeen kun Adolf Hitlerille määrätty kielto osallistua politiikkaan oli kumottu. Kansallissosialistinen puolue ei kuitenkaan menestynyt vaaleissa, koska Hitler keskittyi tässä vaiheessa vielä oman asemansa vakiinnuttamiseen puolueen johdossa ennemmin kuin varsinaisiin vaaleihin. Eräillä yksittäisillä maaseutualueilla natsien kannatus kuitenkin nousi jo yli kymmenen prosentin.
Edvard IV
Valtakausi
Edvard haudattiin St George's Chapeliin (Pyhän Yrjön kappeli) Windsorin linnassa. Edvardia seurasi kuninkaana hänen 12-vuotias poikansa, Edvard V, jonka parlamentin säädös Titulus Regius kuitenkin pian syrjäytti valtaistuimelta ja uudeksi kuninkaaksi nousi Rikhard III. Edvardin tyttärestä Elisabet Yorkilaisesta tuli myöhemmin Henrik VII:n puoliso ja Elisabetin pojasta tuli kuningas Henrik VIII.
Saksan valtiopäivävaalit 1928
Sosiaalidemokraattien ja kommunistien kannatus nousi vaaleissa, mutta he eivät kuitenkaan saaneet enemmistöä äänistä. Hermann Müller muodosti tuloksen pohjalta kokoomushallituksen, jossa olivat mukana SPD, Keskusta sekä pienemmät kansanpuolue (DVP) ja demokraattipuolue (DDP). Hallitus ajautui sisäisiin riitoihin, ja lopulta Müller pyysi presidentti Paul von Hindenburgilta poikkeusvaltuuksia. Niitä ei tullut, Müller jätti eroilmoituksensa ja ”Weimarin tasavallan viimeinen aidosti demokraattinen hallitus” lakkautettiin 27. maaliskuuta 1930.
Edvard IV
Lapset
Edvardilla ja Elisabet Woodvillellä oli kymmenen lasta.
Titulus Regiuksen myötä lapset julistettiin aviottomiksi, koska katsottiin Edvardin olleen naimisissa Lady Eleanor Botelerin kanssa ennen Elisabetia. Julistus mitätöitiin pian sen jälkeen kun Henrik VII astui valtaan: se oli tehnyt tulevan kuningattaren Elisabet Yorkilaisen aviottomana syntyneeksi.
Perkin Warbeck, joka yritti periä kruunun väittämällä olevansa Rikhard Shrewsburylainen, muistutti ulkonäötään Edvardia ja on epäilty Warbeckin mahdollisesti olleen Edvardin avioton poika.
Vaihtoehtoiset teoriat isästä
Joidenkin väitteiden mukaan Edvard ei olisi ollut Rikhard Plantagenetin biologinen lapsi, koska Rouenin katedraalin historiankirjoista löytyneiden todisteiden mukaan Rikhard olisi ollut sotamarssilla ja poissa Rouenista yhdeksän kuukautta ennen Edvardin syntymää. Samoin Edvardin kastajaiset olisivat olleet pienimuotoisemmat kuin veljensä Edmundin. Mikäli Edvard ei olisi ollut Rikhardin poika, hänen tyttärensä avioliitto Beaufort-lancasterilaisen Henrik VII:n kanssa olisi ollut siinä mielessä täysin turha, että se ei olisi vahvistanut Henrikin vaatimusta kruunuun, eikä antanut laillista oikeutta Henrikin jälkeläisille Englannin valtaistuimelle. Asiasta on tehty tv-ohjelma. Näkemystä Edvardin laittomuudesta valtaistuimelle pidetään subjektiivisena modernissa historiantulkinnassa, eikä Edvardin isän tiedetä kiistäneen isyyttään. Laillisuuskysymyksen on saattanut nostaa esille myös Edvardin nuorempi vastustaja Rikhard III vahvistaakseen omaa asemaansa ja näin väite laittomuudesta on saattanut olla täysin keksitty.
Martti Raive
Martti Henrik Raive (26. syyskuuta 1907 – 15. joulukuuta 1973) oli suomalainen Oulusta kotoisin ollut matkakirjailija.
Raive julkaisi vuonna 1948 kirjan Kanootilla Oulusta Helsinkiin jossa hän kuvasi kesällä 1931 tekemäänsä melontamatkaa Oulusta Helsinkiin. Raive oli keuhkosairas ja lääkäri oli suositellut hänelle ulkoilmaelämää. Hän löysi halkovajan takaa polttopuiksi menossa olleen vanhan kajakin rungon, kunnosti sen ja verhoili rungon vehnäjauhosäkeistä saadulla kankaalla. Raive varmisti kajakin kelluvuuden kolmen tyhjän pirtukanisterin avulla ja hän veisti myös lähes kolmimetrisen melan itse. Hänellä oli matkavarusteina kamera, muistiinpanovihko, pelastusliivinä käytetty korkkivyö, koulukartta, juomapullo, linkkuveitsi sekä siimaa ja koukkuja. Kajakin korjaamista varten Raive varasi kaksi liimatuubia ja palan kangasta. Hänellä oli lisäksi pieni apupurje mukana matkantekoa helpottamaan. Matkan rahoituksen Raive hoiti postikortteja myymällä.
Pari kuukautta kestänyt matka alkoi juhannuksen alla Oulusta. Raive teki matkaa vaihtelevissa olosuhteissa yöpyen matkan varrella taloissa, mökeissä, luotsituvissa ja kalamajoissa. Päivämatkat olivat keskimäärin muutaman kymmenen kilometrin mittaisia. Matkan varrella Raive muun muassa joutui toimimaan kätilönä Vaasan saariston kalastajamökissä, tapasi Pyhäjoella talossa yöpyessään kansanrunoilija Matti Viinamaan ja joutui keskelle pirtun salakuljettajien ja merivartijoiden tulitaistelua.
Uus Maailm (Tallinnan asuinalue)
Uus Maailm on asuinalue Kesklinnan kaupunginosassa Tallinnassa. Sen pinta-ala on 65 hehtaaria ja väkiluku 7 687 henkeä (1.1.2018). Vuoden 2014 alussa asuinalueen väestöstä 64 prosenttia oli virolaisia.
Saksan valtiopäivävaalit 1930
Saksan valtiopäivävaalit 1930 järjestettiin 14. syyskuuta 1930. SPD säilyi suurimpana puolueena mutta heidän osuutensa annetuista äänistä laski. Natsipuolueen paikkaluku kasvoi 12:sta 107:ään.
HIFK Futsal
HIFK Futsal (Idrottsföreningen Kamraterna, Helsingfors) on helsinkiläinen futsalseura, jonka edustusjoukkueet pelaavat naisten pääsarjatasolla Naisten Futsal-Liigassa sekä miesten toiseksi ylimmällä sarjatasolla Futsal-Ykkösessä. Kotiottelunsa HIFK pelaa Pirkkolan palloiluhallissa.
HIFK Futsal on HIFK Fotbollin alaisuuteen kuuluva futsaljaosto, joka perustettiin kesällä 2020. HIFK Fotboll hankki tuolloin sarjapaikat kahdelta organisaatiolta; naisten sarjapaikka siirtyi Team VanPalta ja miesten sarjapaikka siirtyi sarjanousija Zenith Myllypurolta. HIFK Futsalin miesten edustusjoukkue pelasi debyyttikaudellaan suomalaisen futsalin korkeimmalla sarjatasolla Futsal-liigassa kaudella 2020–2021.
Naisten edustusjoukkue
HIFK Futsalin naisten edustusjoukkue pelaa futsalin korkeimmalla sarjatasolla Futsal-liigassa kaudella 2020–2021.
Valmennus
Valmentaja: Petteri Lehtinen
Joukkueenjohtaja: Timo Suutarinen &  Dan Nordström
{| class="wikitable" ! colspan="1" |
Naisten edustusjoukkue 2021–2022
!Valmennusjohto
Miesten edustusjoukkue
HIFK Futsalin miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2021–2022 Miesten Futsal-Ykkösessä.
Valmennus
Päävalmentaja: Joonas Heino
Valmentajat: Mikael Airava
Joukkueenjohtaja: Juhani Säilä {| class="wikitable" {| class="wikitable sortable" ! colspan="1" |
Miesten edustusjoukkue 2021–2022
!Valmennusjohto
Entisiä pelaajia
Entisiä taustoja
Päävalmentaja 2020-21 Lasse Lind
Valmentajat 2020-21 Ville Sihvonen, Markus Vanninen
1.22.03.Acoustic
1.22.03.Acoustic on yhdysvaltalaisen popyhtye Maroon 5:n livealbumi, joka äänitettiin The Hit Factory -studiolla New Yorkissa 22. tammikuuta 2003. Albumi sisältää akustisia versioita debyyttialbumin Songs About Jane hiteistä, ja lisäksi coverit AC/DC:n kappaleesta ”Highway to Hell” ja The Beatlesin ”If I Fell”. Albumi julkaistiin 29. kesäkuuta 2004.
Albumi ylsi kotimaassaan Billboard 200 -listalla sijalle 42 ja Britannian albumilistalla sijalle 58.
Sue Bird
Suzanne Brigit Bird (s. 16. lokakuuta 1980 Syosset) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka on voittanut neljä olympiakultaa ja kolme maailmanmestaruutta. Hän edustaa nykyisin Seattle Stormia.
Turn It Up!: The Very Best of
Turn It Up!: The Very Best of on rap-artisti Busta Rhymesin toinen kokoelma-albumi. Se julkaistiin 4. huhtikuuta 2002.
Sue Bird
Ura
Bird pelasi yliopistokoripalloa Connecticutin yliopistossa. Viimeisenä yliopistokautenaan hän oli maansa paras pelaaja vapaaheitoissa ja toiseksi paras kolmen pisteen heitoissa. Bird ilmoittautui WNBA:n vuoden 2002 varaustilaisuuteen, jossa Seattle Storm varasi hänet tilaisuuden ensimmäisenä pelaajana. Ensimmäisenä WNBA-kautenaan Bird teki 14,4 pistettä ja antoi 6,0 syöttöä ottelua kohden. Ensimmäisen WNBA-mestaruutensa hän voitti kaudella 2004, jolloin Storm voitti finaaleissa Connecticut Sunin. Vuonna 2006 Bird valittiin liigan vuosikymmenen kymmenen parhaimman pelaajan joukkoon. Toisen WNBA-mestaruutensa Bird voitti kaudella 2010 ja kolmannen mestaruutensa kaudella 2018. Lokakuussa 2020 Bird voitti jo neljännen WNBA-mestaruutensa, ja hänestä tuli samalla ainoa WNBA-pelaaja, joka on voittanut mestaruuden kolmella eri vuosikymmenellä. Heinäkuussa 2018 Bird pelasi 500. runkosarjaottelunsa WNBA:ssa ja nousi liigan pelattujen otteluiden tilaston kärkeen.
Ulkomailla Bird on edustanut WNBA-kauden ulkopuolella Dynamo Moskovaa ja Spartak Moskovaa. Spartakissa Bird on voittanut neljä Euroliiga-mestaruutta.
Vesa Veijalainen
Elämä ja ura
Veijalainen syntyi toimistopäällikkö Veijo Antero Veijalaisen ja Aino Liisa Veijalaisen (o.s. Pöllänen) perheeseen jatkosodan aikana. Hän suoritti Suomen Teatterikoulun vuosina 1963–1966. Jatko-opintoja hän suoritti muun muassa Englannissa, Yhdysvalloissa, Kiinassa ja Venäjällä. Ammattiuransa Veijalainen aloitti Joensuun kaupunginteatterissa, jossa hän työskenteli vuodesta 1966 vuoteen 1971. Hän näytteli Kuopion kaupunginteatterissa 1971–1981 ja edelleen 1983–1985. Välissä hän poikkesi Turun kaupunginteatterissa vuosina 1981–1983. Vuonna 1985 Veijalainen kiinnitettiin Tampereen Teatteriin. Hänen työskentelykieliinsä lukeutuu muun muassa venäjä.
Vuosina 1990 ja 1991 Veijalainen oli apulaisohjaajana Yle TV2:lla. Vuosina 1996–1998 hän opetti näyttämötaidetta Petroskoissa.
Vesa Veijalaisen näyttämötöihin kuuluu muun muassa McMurphyn osa näytelmässä Käenpesä, Boris Ukonilmassa ja Mikko Jääkärin morsiamessa. Valkokankaalla hän on näytellyt sivuosia muun muassa Mikko Niskasen elokuvissa. Virke Lehtisen ohjaamassa fiktioelokuvassa Kolme miestä hänellä oli Antti Parviaisen rooli. Veijalainen on näytellyt sivurooleja niin ikään useissa televisiotuotannoissa, kuten Yle TV2:n suositussa Metsolat-draamasarjassa.
Vuonna 1971 Vesa Veijalaiselle myönnettiin Jokamies-patsas. Vuonna 1980 hän sai Minna-tunnustuksen.
Veijalainen nai Maiju Veijalaisen (alkuaan Marja-Liisa Hovi, s. 6. huhtikuuta 1944 Tampere) vuonna 1965. Vuonna 2000 hän avioitui Venla Karkolan kanssa. Veijalainen harrastaa muun muassa kullankaivuuta.
Je ne sais quoi
Je ne sais quoi on islantilaisen Hera Björkin esittämä kappale, joka edusti Islantia vuoden 2010 Eurovision laulukilpailussa. Kappale sijoittui kilpailun finaalissa 19. sijalle 41 pisteellä.
Vaikka kappaleen nimi on ranskaa (suom. 'en tiedä mikä', so. 'jokin'), lauletaan se paria lausetta lukuun ottamatta englanniksi. Kappaleesta on tehty myös kokonaan ranskankielinen versio.
Cape Canaveral AFS LC-1 & LC-2
Cape Canaveral Air Force Station Launch Complex 1 ja 2 (LC-1 ja LC-2) on entinen kahdesta alustasta koostuva rakettien laukaisukompleksi Cape Canaveralin lentotukikohdassa Floridassa. Kompleksin alustoja käytettiin Snark- ja Matador-laukaisuihin.
Historia
LC-1:n ja LC-2:n rakentamissopimus tehtiin urakoitsijan kanssa lokakuussa 1951, ja rakennustyöt käynnistyivät kahden alustan muodostama kokonaisuus valmistui noin vuotta myöhemmin marraskuussa 1952. Kompleksia käytettiin Snark- ja Matador-ohjusten koelaukaisuihin aina vuoteen 1960 saakka. Tämän jälkeen sen alustat palvelivat Mercury-ohjelman helikopterikenttänä, ja myöhemmin 1983–1989 kompelksia hyödynnettiin Tethered Aerostat Radar System -ohjelmassa.
Queralt Castellet
Queralt Castellet Ibáñez (s. 17. kesäkuuta 1989 Barcelona) on espanjalainen lumilautailija, joka kilpailee pääasiassa lumikourussa.
Castellet on osallistunut viisiin olympialaisiin 2006–2022. Hän saavutti lumikourussa olympiahopeaa Pekingissä 2022. Pyeongchangissa 2018 hän oli seitsemäs. Vuoden 2010 olympialaisten avajaisissa hän toimi Espanjan lipunkantajana. Maailmanmestaruuskilpailuihin Castellet on osallistunut vuosina 2007, 2009, 2013 ja 2015, 2017, 2019 ja 2021. Parhaimmillaan hän on sijoittunut half-pipen hopealle vuoden 2015 MM-kilpailuissa ja pronssille 2021. Lisäksi hän on ollut samassa lajissa neljäs 2019, viides 2013 ja kuudes 2009.
Maailmancupin kilpailuihin hän on osallistunut vuodesta 2005 lähtien. Hän on sijoittunut lumikourun kokonaiskilpailussa toiseksi kausilla 2011–2012 ja 2018–2019 sekä kolmanneksi kausilla 2007–2008, 2019–2020 ja 2020–2021. Hän on voittanut kuusi lumikourun maailmancupin osakilpailua, sijoittunut neljä kertaa toiseksi ja kuusi kertaa kolmanneksi. Big Airissa hän on ollut kerran kolmas.
Castellet on osallistunut myös TTR-kiertueen kilpailuihin. X Gameseissa hän on saavuttanut SBD SuperPipessa kultaa 2020 sekä hopeaa 2019 ja kahdesti 2022.
Castellet on voittanut Espanjan-mestaruuden lumikourussa (2006, 2009, 2012, 2021), lumilautakrossissa (2005), big airissa (2008) ja parisuurpujottelussa (2006).
Kaiken keskellä yksin
Kaiken keskellä yksin on Dean Koontzin 1996 julkaistu kauhu - jännitysromaani. Kirja julkaistiin suomeksi Book Studion kustantamana; Tarmo Haaralan suomentamana 1997.
Juoni
Chyna Shephard, jolla on ollut karu lapsuus, joutuu yhtäkkiä vaaralliseen tilanteeseen opiskelijakaverinsa luona, kun vieras mies tappaa Lauran ja tämän vanhemmat. Mies ei tiedä, että Chyna on talossa ja aikoo lähteä pois matkailuautolla vieden Lauran ruumiin mukanaan. Chyna päättää kostaa ystävänsä kuoleman ja menee mukaan matkailuautoon miehen huomaamatta. Matkalla Chyna saa tietää, että mies pitää Ariel-nimistä tyttöä vankinaan ja päättää pelastaa tämän.
Chyna Shephard
Kirjan päähenkilö. Omaa ruskeat lyhyet hiukset. On joutunut kestämään paljon äitinsä monien miesystävien takia, eikä siksi luota kehenkään. Kova lapsuus on koulinut hänestä itsenäisen taistelijan.
Laura
Chynan ainoa ystävä, joka kuolee kirjan alussa. Hänellä on vaaleat hiukset ja hän on hyvin kaunis.
Vess
Kirjan "pahis", sekopää, joka tappaa ihmisiä silkasta mielihyvän tunteesta. Hän on hämmästyttävän komea.
Ariel
Vessin vangitsema 16-vuotias tyttö, jolla on pahoja traumoja vankina olemisesta, eikä puhu. Hänen vaaleat hiuksensa ovat pitkät.
Scaligera Basket Verona
Scaligera Basket Verona on italialainen koripalloseura Veronasta. Seura on pelannut viimeksi kaudella 2001–2002 Serie A:ssa, jonka jälkeen se lakkautettiin. Vuoden 2009 jälkeen Basket Verona aloitti uudelleen toimintansa.
Zelenogorsk (Krasnojarskin aluepiiri)
Zelenogorsk on suljettu kaupunki Krasnojarskin aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 2010 kaupungissa oli noin 66 000 asukasta. Se sijaitsee Kan-joen länsirannalla 138 km:n päässä Krasnojarskista ja 18 km:n päässä Zaozjornyin kaupungista. thumb|left|230px|Näkymä kaupunkiin Kaupunki tunnettiin aiemmin nimellä Zaozjornyi-13 ja tämän jälkeen nimellä Krasnojarsk-45. Kaupungissa rikastettiin uraania Neuvostoliiton ydinohjelmaa varten.
Gundars Vētra
Gundars Vētra (, s. 22. toukokuuta 1967 Ventspils, Latvian SNT, Neuvostoliitto) on latvialainen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija, joka edusti maajoukkuetasolla Neuvostoliittoa ja yhdistynyttä joukkuetta.
Miesten maajoukkuetasolla Vētra edusti Neuvostoliittoa, jonka pelaajana hän voitti MM-hopeaa Argentiinassa 1990 ja EM-pronssia Jugoslaviassa 1989. Neuvostoliiton hajottua Vētra edusti vielä neljänneksi sijoittunutta yhdistynyttä joukkuetta Barcelonan kesäolympialaisissa 1992. Kaudella 1992–1993 Vētra edusti NBA-joukkue Minnesota Timberwolvesia.
Pelaajauransa jälkeen Vētra on luonut merkittävän valmentajanuran. Hän on valmentanut niin naisten kuin miestenkin joukkueita Latviassa ja Venäjällä.
Samuel Rogers
Samuel Rogers (1763 Lontoo, Englanti – 1855) oli englantilainen runoilija. Hän työskenteli isänsä pankkiliiketoiminnassa mutta omisti vapaa-aikansa runoudelle, keräsi ympärilleen taidekokoelmia, kutsui vieraakseen aikansa merkkihenkilöitä ja tuki vähävaraisia kirjailijoita. Rogers aloitti jäljittelemällä Oliver Goldsmithia ja Thomas Grayta ja julkaisi 1792 opetusrunoelman The pleasures of memory, joka oli viimeinen merkittävä teos englantilaisen pseudoklassisismin pyrkimyksessä esittää arkisia ajatuksia hienostuneessa muodossa.
Teoksessa An epistle to a friend (1798) hän esitti käsityksensä harmonisesta elämästä, keskeneräisessä Voyage of Columbus (1812) hän pyrki sulattamaan vanhan pohdiskelevan koulukunnan uuteen maalaukselliseen kerrontaan, ja Jacqueline (1814), joka oli hänen ensimmäinen laajaa suosiota saanut runonsa, edusti jo aikansa modernia tyyliä. Human life (1819) on paluu mieterunouteen, ja siinä hän pyrki samaan muodon täydellisyyteen kuin runossa The pleasures of memory, mutta sisällöllisesti se on monipuolisempi. Rogersin suurin ja kiinnostavin teos on Italy (1821–1834), jonka kieli on yksinkertaisempaa, mietteet terävämpiä ja kuvaukset usein hyvin muotoiltuja. Tunnetuin on kohta, joka käsittelee lordi Byronia.
Pertti Nieminen on suomentanut Rogersin runon "Vankina", ja se on hänen kokoelmassaan Kuu kultainen terälehti (Otava 2008, ISBN 978-951-1-23007-6).
Roy Nelson
Roy Nelson (s. 20. kesäkuuta 1976 Las Vegas, Nevada) on yhdysvaltalainen vapaaottelija, joka ottelee UFC:ssä. Hän on voittanut urallaan International Fight Leaguen raskaansarjan mestaruuden ja The Ultimate Fighter turnauksen 2009.
IFL
Nelson siirtyi ottelemaan International Fight League -järjestöön tammikuussa 2007, jolloin hän kohtasi Vince Luceron. Nelson voitti kamppailun teknisellä tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä.
Cork City FC
Cork City FC on vuonna 1984 perustettu jalkapallojoukkue, joka pelaa parhaillaan Irlannin valioliigassa. Seura jatkaa Corkin pitkiä jalkapalloperinteitä. Joukkueen perinteiset värit ovat valkoinen ja vihreä punaisella raidalla. Joukkueen peliasun rinnassa on myös Corkin kaupungin vaakuna. Joukkueen kotikenttä on Turners Cross. Joukkue oli eräs ensimmäisistä täysammattilaisjoukkueista koko Irlannissa ja ensimmäinen Corkissa. Kaikesta ammattimaisuudestaan huolimatta joukkue ajautui vuosina 2008–2010 selvitystilan kaltaiseen tilaan, jota Irlannin laissa kutsutaan nimellä Examinership. Seuran taustayhtiö Cork City Investments FC Ltd asetettiin konkurssiin ja seuran liigalisenssi annettiin fanien muodostamalle osuuskunnalle Cork City FORAS Co-op ja joukkue pudotettiin sarjaporrasta alemmas. Osuuskunta hankki CCI FC Ltd:n velkojilta oikeudet Cork City FC:n nimeen.
Edvard V
thumb|Edvard V ja hänen veljensä vangittuina Towerissa. [[Paul Delarochen maalaus vuodelta 1830.]] Edvard V (2. marraskuuta 1470 – 1483?) oli Englannin kuningas huhtikuun 9. päivästä 1483 syrjäyttämiseensä asti. Häntä ei ehditty kruunata, sillä hänen setänsä Rikhard III, josta oli tullut sijaishallitsija Edvard V:n isän Edvard IV:n kuollessa, sulki 12-vuotiaan pojan ja tämän yhdeksänvuotiaan veljen Rikhard Shrewsburylaisen Lontoon Toweriin. Heitä ei nähty sen koommin. Rikhard III otti vallan itselleen, ja yleisesti hänen uskotaan murhanneen prinssit, joskaan mitään suoranaisia todisteita ei ole löytynyt. Vuonna 1674 työmiehet löysivät Towerista kahden lapsen luut, joiden on epäilty kuuluneen Edvard V:lle ja Rikhardille. Luiden alkuperää ei ole kyetty varmistamaan.
FK Kruoja
Kruojos futbolo klubas on jalkapalloseura Pakruojisin kaupungista. Seura pelasi kaudella 2015 Liettuan korkeimmalla sarjatasolla A Lygassa, mutta sijoittui viimeiseksi pudoten 1 Lygaan seuraavaksi kaudeksi. Seura on pelannut kahdesti Eurooppa-liigassa: kausina 2013–2014 ja 2015–2016, jolloin jäi kummallakin kerralla ensimmäiselle karsintakierrokselle.
Edvard V
Varhainen elämä
Edvard syntyi piilopaikassa Westminster Abbeyssa, jossa hänen äitinsä Elisabet Woodville piileskeli lancasterilaisia, jotka hallitsivat kuningaskuntaa kun Edvardin isä, yorkilainen Edvard IV ei ollut vallassa. Hänestä tuli Walesin prinssi kesäkuussa 1471 isänsä palattua valtaan ja hän oli vanhempiensa mukana virallisissa tilaisuuksissa.
Valtakausi
Edvard IV oli perustanut Walesin ja Marchesin neuvoston ja lähetti poikansa Ludlowin linnaan sen nimelliseksi puheenjohtajaksi. Prinssi asui Ludlowissa, kun tieto hänen isänsä äkillisestä kuolemasta saapui. Edvard V peri kruunun 9. huhtikuuta 1483 12-vuotiaana. Hänen isänsä veli Gloucesterin herttua Rikhard oli nimetty nuorten veljenpoikiensa holhoojaksi. Rikhard sieppasi Edvardin seurueen sen matkalla Walesista ja saattoi prinssit Lontooseen.
Alle kolme kuukautta myöhemmin Rikhard anasti kruunun itselleen. 25. kesäkuuta parlamentti julisti Rikhardin veljenpojat aviottomiksi lapsiksi pappismies Ralph Shaan esitettyä todisteet, että Edvard IV oli solminut avioliiton Lady Eleanor Talbotin kanssa ennen kuin hän nai Elisabet Woodvillen.
Tosiasiassa kysymyksessä oli vanhempien jo lasten vauva-aikana tekemä sopimus – mutta tällainen sopimus oli tuolloin yhtä sitova kuin avioliitto; itse vihkiäistilaisuus oli lopultakin vain tietynlainen vallan ja varallisuuden näyttö. Sanottiin että se vahvisti avioliiton vastaavasti kuin viralliset hautajaiset kuoleman. Lapsilla itsellään ei ollut asiassa mitään sanansijaa: vanhemmat päättivät, koska suvun etu – erityisesti tällaisesta sopimuksesta seuraava rahallinen hyöty – meni henkilökohtaisten tunteiden edelle.
Koska Lady Eleanor eli yhä, tämä sopimus mitätöi liiton Elisabetin kanssa ja lapsista tuli aviottomia – joten Rikhard oli laillinen perijä. Rikhardin muut veljet, Edmund ja Yrjö, Clarencen herttua olivat jo kuolleet, jättäen Rikhardin seuraavaksi kruununperilliseksi.
Vankeus
Sen jälkeen kun nuoret prinssit vietiin Lontoon Toweriin, heitä ei enää ikinä nähty julkisuudessa. Mitä heille tapahtui on suuri arvoitus, josta on kirjoitettu useita kirjoja. Yleisesti oletetaan heidät tapetun ja tavallisimmin epäillyt syylliset ovat: kuningas Rikhard III, Henry Stafford (Buckinghamin herttua) ja Henrik Tudor, joka löi Rikhardin ja nousi kuninkaaksi.
Myöhemmät tapahtumat
Prinssien katoamisen jälkeen heidän kohtalonsa on epävarma. Jos heidät tapettiin, se pidettiin hyvin piilossa ja salaisuutena. Ei ole myöskään todisteita heidän selviämisestään hengissä tai että heidät olisi kuljetettu ulos maasta. Vuonna 1490 kruununtavoittelija Perkin Warbeck väitti olevansa Rikhard. Todellisuudessa hän oli syntynyt vuoden 1474 tienoilla Tournaissa. Petkuttaja hirtettiin vuonna 1499.
Vuonna 1674 työmiehet, jotka olivat siirtämässä White Towerin kappeliin johtavaa portaikkoa löysivät kahden lapsen luurangot, joka olivat kolmen metrin syvyydessä jalavakirstussa. Aluksi kirstu siirrettiin syrjään rakennusjätteiden mukana, kunnes joku päätteli kyseessä olevan prinssien luut. Silloin Kaarle II teetti Sir Christopher Wrenin suunnitteleman valkoisesta marmorista tehdyn arkun ja neljä vuotta myöhemmin luut sijoitettiin arvonmukaisen seremonian myötä Henrik VII:n kappeliin Westminster Abbeyhin lähelle heidän siskonsa Elisabet Yorkilaisen hautaa.
Yrjö V antoi vuonna 1933 luvan luurankojen tutkimiselle. Tutkimuksen suorittivat Abbeyn arkistonhoitaja Lawrence Tanner ja professori William Wright, eräs aikansa parhaista anatomian tuntijoista. Heitä avusti George Northcroft, Dental Associationin puheenjohtaja. Tutkimus johti siihen loppupäätelmään, että kyseessä olivat luultavasti prinssien jäänteet. Myöhemmin tutkimusta on kuitenkin arvosteltu riittämättömänä ja ettei sen perusteella voida esimerkiksi päätellä luurankojen sukupuolta. Westminster Abbeyn viranomaiset ovat tähän päivään saakka kieltäytyneet toisesta tutkimuksesta.
Tapaus fiktiossa
Kirjailija Josephine Tey käsittelee kirjassaan Ajan tytär Edvard V:n mysteeriä. Myös kirjailija Terence Morgan käsittelee kirjassaan  The Master of Bruges Edvard V:n ja tämän veljen Richardin kohtaloa.
Domeeni (biologia)
Yläkunta eli domeeni on biologiassa korkein taksonominen ryhmä.
Etymologia
Domeeni on peräisin latinankielisestä sanasta dominium, joka tarkoittaa valtiutta.
Historia
Ennen eliöt jaettiin vain kahteen osaan: kasvi -ja eläinkuntaan. Eri aikoina kuntien määrä on vaihdellut kahdesta kolmeentoista. Nykyään eliökunta yleensä jaetaan kuuteen kuntaan tai kolmeen domeeniin.
Oheinen taulukko esittää kuntajaon historiallista kehitystä.
Kolme domeenia
thumb|340px|right|[[Ribosomi|Ribosomaaliseen RNA:han perustuva fylogeneettinen puu.]] thumb|340px|right|Sekvensoituihin [[genomi|genomeihin perustuva eliökunnan luokittelu. Bakteerit esitetty sinisinä, arkit vihreinä ja eukaryootit punaisina. Elämän yhteisen kantamuodon ajatellaan sijoittuvan kaavion keskelle.]] Woese, Kandler ja Wheelis esittivät vuonna 1990 kuusijaon kanssa kilpailevan mallin eliökunnan jakamisesta kolmeen domeeniin. Tätä luokittelua on sittemmin edelleen tarkennettu, ja sen olennaisena perusteena on käytetty molekyylitaksonomiaa eli eliöiden DNA- ja RNA-sekvenssien keskinäistä analysointia. Eliöiden kehityshistoriaa ja sukulaisuussuhteita paremmin kuvaavana tämä jako on sittemmin vakiintunut tieteellisissä yhteyksissä käytetyksi luokitteluksi. Domeenit jakautuvat edelleen kuntiin. Eukaryoottien eli aitotumaisten suurimmat kunnat ovat sienet, kasvit ja eläimet. Arkkien ja bakteerin jako kuntiin on ongelmallisempi. Esimerkiksi arkit voidaan jakaa 2–30 (tai jopa useampaankin) kuntaan. Oleellisinta tässä luokittelussa on arkkien selkeä erottaminen omaksi tasavertaiseksi ryhmäkseen bakteerien ja eukaryoottien rinnalle. Jaottelu on sikäli looginen, että bakteerien, arkkien ja eukaryoottien väliset kehityshistorialliset sukulaisuussuhteet ovat etäisempiä kuin erot eukaryoottien eli aitotumaisten (sienet, kasvit, eläimet jne.) sisällä. Nykyisimmän genomien selvitykseen ja muuhun molekyylisystemaattiseen tutkimukseen perustuvan käsityksen mukaan tämä luokittelu voidaan esittää seuraavasti:
Yksiselitteistä totuutta käytettävästä luokittelusta ei ole olemassa, koska koko eliökunnan systematiikka perustuu sopimuksiin ja tutkijoiden näkemyksiin. Sama asia voidaan luokitella usealla eri tavalla, ja eri käyttötarkoituksissa eri luokittelut voivat olla käyttökelpoisimpia. Kuuteen kuntaan jakoa käytetään nykyään erityisesti koulubiologiassa. Woesin, Kandlerin ja Wheelisin malli on vallassa systematiikan, mikrobiologian, molekyylibiologian ja genetiikan tutkijoiden parissa.
Saksan kirjakauppiaiden rauhanpalkinto
Saksan kirjakauppiaiden rauhanpalkinto (Friedenspreis des Deutschen Buchhandels) on vuodesta 1950 jaettu kirjallisuuspalkinto. Palkinnonsaaja julkaistaan alkukesällä, varsinainen palkinnon myöntämistilaisuus on syksyllä Frankfurtin kirjamessujen yhteydessä. Palkinnon arvo on 25 000 euroa.
Domeeni (biologia)
Aitotumaiset
Aitotumaisten solujen selvin tunnusmerkki on se, että niillä on selvä tumakalvo, jonka sisällä solun perintöaines on. Tumakalvon vuoksi aitotumaiset solut kuljettavat lähetti-RNA:n eli mRNA:n ulos tumasta ribosomeille, jotta nämä voisivat aloittaa solulimassa tapahtuvan proteiinisynteesin.
Saksan kirjakauppiaiden rauhanpalkinto
Palkitut ja palkintopuheen pitäjät
thumb|300px|Saksan kirjakauppiaiden rauhanpalkinto myönnettiin [[Gunnar Myrdal|Gunnar ja Alva Myrdalille vuonna 1970.]]
Domeeni (biologia)
Aitotumaiset
Aitotumaisilla on tuman lisäksi muita erilaistuneita, kalvon ympäröimiä soluelimiä. Niiden uintisiimat ovat paljon monimutkaisempia kuin esitumallisilla tavattavat. Aitotumaisilla nämä siimat muodostuvat tosiinsa limittyvistä mikrotubuluksista.
Saksan kirjakauppiaiden rauhanpalkinto
2020–
Lähde
Domeeni (biologia)
Bakteerit
Bakteerit ovat prokaryootteja, jolloin niiden solussa ei ole tumaa, mitokondrioita, viherhiukkasia, solulimakalvostoa tai Golgin laitetta kuten aitotumaisilla.
Bakteerisolun ulkoisia rakenteita ovat solukalvo, soluseinä, kapseli, limakerros ja glykokalyksi sekä osat liikkumista ja kiinnittymistä varten. Bakteerin soluseinä tukee solua ja suojaa sitä osmoottiselta paineelta. Soluseinä muodostaa bakteerin solunjakautumisessa väliseinän tytärsolujen välille. Joillain bakteereilla on solun pintaan kiinnittynyttä limaa. Se koostuu pääasiassa monimuotoisista polysakkarideista, jotka voivat vaikuttaa bakteerin virulenssiin. Liikkumista varten bakteerilla on siimat eli flagellat sekä tarttumista varten fimbriat ja pilukset. Siimat ovat pitkiä karvoja. Fimbriat ovat niitä ohuempia karvoja, joiden päässä olevan proteiinin avulla bakteerin on helpompi tarttua ympäristöön. Pilukset ovat ulokkeita, joiden avulla bakteeri kiinnittyy toiseen bakteeriin tai muihin soluihin ja epiteeleihin.
Bakteerisolun sisäisiä rakenteita ovat ribosomit, nukleoidi, inkluusiot, endosporit ja kaasurakkulat. Ribosomit sijaitsevat solulimassa ja koostuvat proteiinista ja ribonukleiinihaposta eli RNA:sta. Bakteerien kromosomi on tyypillisesti kovalenttisesti sulkeutunut sirkulaarinen DNA-molekyyli. Se on järjestynyt suureksi kaksijuosteiseksi molekyyliksi, joka on pakkautunut solussa nukleoidiksi. Inkluusiot ovat solunsisäisiä jyväsiä tai rakkuloita, jotka toimivat energia- ja ravintovarastoina. Joillakin bakteeriryhmillä on erityisen resistenttejä itiötyyppejä eli endosporeja. Ne ovat aineenvaihdunnallisesti inaktiivisia bakteerimuotoja, jotka kestävät kuivuutta, lämpöä ja säteilyä. Järvissä ja merissä kelluvina elävillä bakteereilla on kaasurakkuloita. Ne mahdollistavat solun nopean liikkumisen ylös- ja alaspäin.
Arkeonit
Yksittäisten arkeonien koko vaihtelee välillä 0,1–15 μm. Bakteerien tavoin arkeonit ovat muodoltaan yleensä pyöreitä, sauvamaisia, kierteisiä tai säiemäisiä. Viime aikoina on kuitenkin suolavesilammikosta löydetty jopa kuution muotoisia arkkeja. Myös arkeonien ja bakteerien solutason rakenteessa on yhtäläisyyksiä. Niillä ei ole tumakotelon ympäröimää tumaa tai kalvorakenteisia soluelimiä, ja siten niiden geneettinen materiaalikin sijaitsee solulimassa yhtenä rengasmaisena kromosomina ja plasmideina. Kuten bakteereilla, myös osalla arkeista on liikkumiseen tarkoitettuja siimoja. Arkeonien soluseinän rakenne kuitenkin eroaa bakteereista, sillä niillä ei ole soluseinässään mureiinia. Arkeonien soluseinä onkin varsin uniikki, sillä sen pinnalla on proteiineista muodostunut jäykkä rakenne, joka suojaa solua vaativissa olosuhteissa.
Arkeonien perimässä on aitotumaisten tavoin introneja ja histoniproteiineja.
Vladimir Gorin
Vladimir Viktorovitš Gorin (, s. 13. maaliskuuta 1961 Tšerepovets, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Miesten maajoukkuetasolla Gorin edusti Neuvostoliiton hajottua neljänneksi sijoittunutta yhdistynyttä joukkuetta Barcelonan kesäolympialaisissa 1992 ja vuosi tämän jälkeen Saksassa EM-hopealle yltänyttä Venäjää.
Wilhelm Keitel
Wilhelm Bodewin Johann Gustav Keitel (22. syyskuuta 1882 Hannover, Saksan keisarikunta – 16. lokakuuta 1946 Nürnberg, miehitetty Saksa) oli saksalainen sotamarsalkka ja OKW:n (Oberkommando der Wehrmacht) komentaja toisessa maailmansodassa.
Keitel värväytyi armeijaan 1902 ja hänet ylennettiin vänrikiksi. Ensimmäisen maailmansodan alkaessa hän oli sotilasarvoltaan kapteeni. Keitel haavoittui vakavasti kranaatista syyskuussa 1914. Pian hänet nimitettiin pataljoonan komentajaksi ja hän palveli 199. jalkaväkirykmentissä vuonna 1917. thumb|left|250px|Keitel allekirjoittamassa vahvistetun [[natsi-Saksan armeijan antautumisasiakirjan Berliinissä 8./9. toukokuuta 1945.]] Sodan jälkeen Keitel liittyi oikeistolaisiin vapaajoukkoihin. Hän oli edelleen armeijan palveluksessa. Keitel ylennettiin everstiluutnantiksi helmikuussa 1929.
Kun Adolf Hitleristä tuli valtakunnankansleri 1933, hän nimitti Keitelin ystävän Werner von Blombergin puolustusministeriksi. Blomberg esitteli Keitelin Hitlerille. Hitler kertoi elintilan hankkimissuunnitelmansa asevoimien johtajille marraskuussa 1937. Blomberg kuului suunnitelmaa vastustaneisiin, joten hänestä hankkiuduttiin eroon Blomberg–Fritsch-kriisin avulla. Tilalle Hitler tarvitsi uskollisen, natsimyönteisen ja nöyristelevän upseerin. Hän valitsi Keitelin. Helmikuussa 1938 Keitel nimitettiin OKW:n (Wehrmachtin ylin johto) päälliköksi. Upseeritoverit käyttivät Keitelistä nimitystä ”LaKeitel”, lakeijan mukaan. Kun Ranskan kukistumisen johdosta uusia kenraalisotamarsalkkoja nimitettiin peräti kaksitoista, Keitel oli yksi näistä ”tusinoittain halvemmalla” nimitetyistä (kuten moni nuorempi upseeri kommentoi nimitystä).
Bomarsundin linnanseurakunta
Seurakunnan saarnaajana toimi 1842–1851 Henrik Johan Hjorth ja 1851–1854 Karl Gustaf Lindström. Lindström työskenteli aluksi virkaa toimittavana saarnaajana ja 1854 hänen virkansa lakkautettiin. Vuonna 1847 seurakunnassa oli virkaa toimittavana saarnaajana ylimääräinen pappi, jonka nimi oli Johan Josef Fogelberg.
Wilhelm Keitel
Sodan aikana hänestä tuli yksi OKW:n keskeimmistä henkilöistä. Sotaonni kääntyi Stalingradin taistelun myötä ja puna-armeijan lopulta saarrettua Berliinin. Ennen itsemurhaansa Hitler pyysi Keiteliä auttamaan suuramiraali Karl Dönitziä armeijan mobilisoimisessa. Saksan antautumisen jälkeen toukokuussa 1945 Keitel vangittiin.
Wilhelm Keiteliä syytteet Nürnbergin oikeudenkäynnissä olivat: 1. Osallistuminen salaliittoon rauhaa vastaan, 2. Rikokset rauhaa vastaan, 3. Sotarikokset ja 4. Rikokset ihmiskuntaa vastaan. Hänet todettiin Nürnbergin sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä syylliseksi kaikkiin neljään syytekohtaan ja tuomittiin kuolemaan 1946. Keitel teloitettiin hirttämällä saman vuoden lokakuussa. Korostaakseen Keitelin toimien olleen rikollisia eikä sotilaallisia, liittoutuneet hylkäsivät hänen pyyntönsä tulla ammutuksi hirttämisen sijaan.
Veerenni
Veerenni on asuinalue Kesklinnan kaupunginosassa Tallinnassa. Sen pinta-ala on 92 hehtaaria ja väkiluku 4 208 henkeä (1.1.2018). Vuoden 2014 alussa asuinalueen väestöstä 70 prosenttia oli virolaisia.
Saksan valtiopäivävaalit 1932 (marraskuu)
Saksan valtiopäivävaalit 1932 (marraskuu) järjestettiin vain kolme kuukautta edellisten vaalien jälkeen. Natsien kannatus laski hieman, ja kommunistien sekä saksalaiskansallisen puolueen kannatus nousi. Natsit säilyttivät suurimman puolueen asemansa mutta jäivät SPD:n ja kommunistien yhteenlaskettua kannatusta pienemmiksi.
Nämä vaalit olivat viimeiset suhteellisen vapaat koko Saksan vaalit ennen vuotta 1990.
Jo Bauer
Koulutukseltaan Bauer on autoinsinööri.
Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailujen B-sarja 1984
1984 Baseballin Euroopan mestaruuskilpailujen B-sarja pelattiin Hullissa, Englannissa. Mukana oli myös Suomen maajoukkue, joka pystyi yhteen voittoon jääden silti turnauksen jumbosijalle.
Marte Olsbu Røiseland
{{Ampumahiihtäjä | nimi               = | kuva               = | kuvateksti         = | lempinimi          = Marte | syntymäaika        = {{Syntymäaika ja ikä|7|12|1990}} | syntymäpaikka      = Froland, Norja | pituus             = 167 cm | seura               = Froland | sukset             = Salomon | {<mc_kaudet          = 2012–2023 | mc_voitot          = 19 | mc_palkintosijat   = 41 | päivitetty         = 27. maaliskuuta 2023
Marte Olsbu Røiseland (o.s. Olsbu, s. 7. joulukuuta 1990 Froland) on norjalainen ampumahiihtäjä ja kolminkertainen olympiavoittaja. Hän edustaa Froland-seuraa.
Arvokilpailut
Nuorten MM-kisoissa Olsbu kilpaili Nové Městossa 2011 ollen parhaimmillaan yhdeksäs normaalimatkalla. Vuonna 2014 hän voitti EM-kultaa pikamatkalta Nové Městossa.
Olsbu saavutti Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hopeaa pikakilpailussa 24,2 sekuntia Laura Dahlmeierille hävinneenä. Sekaviestissä hän hiihti avausosuuden Norjan hopeajoukkueessa. Takaa-ajossa hän sijoittui neljänneksi, yhteislähdössä kahdeksanneksi, normaalimatkalla 71:nneksi ja naisten viestissä neljänneksi. Östersundin MM-kilpailuissa 2019 hän voitti kultaa viestissä, sekaviestissä sekä ensimmäistä kertaa arvokisaohjelmassa olleessa sekapariviestissä. Takaa-ajossa hän sijoittui neljänneksi, yhteislähdössä seitsemänneksi, normaalimatkalla 23:nneksi ja pikakilpailussa 25:nneksi. Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 hän saavutti kultaa pikakilpailussa, yhteislähdössä, viestissä, sekaviestissä ja sekapariviestissä sekä pronssia takaa-ajossa ja normaalimatkalla. Pokljukan MM-kilpailuissa 2021 hän sai kultaa sekaviestissä ja viestissä. Yhteislähdössä hän sijoittui neljänneksi, pikakilpailussa kuudenneksi ja takaa-ajossa yhdeksänneksi.
Maailmancup
Ampumahiihdon maailmancupissa Olsbu debytoi kaudella 2012–2013 ollen Östersundin normaalimatkalla 28:s ja saavuttaen samalla avauspisteensä maailmancupissa. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan samalla kaudella kymmenes Pokljukan pikakilpailussa. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Hanty-Mansijskin pikakilpailussa maaliskuussa 2016. Seuraavalla kaudella hän sijoittui kolmanneksi Pokljukan pikakilpailussa. Kaudella 2017–2018 hän oli kolmas Östersundin takaa-ajokilpailussa. Kaudella 2018–2019 hän saavutti ensimmäiset voittonsa Nové Měston pikakilpailussa ja takaa-ajossa. Antholzin pikakilpailussa hän oli kolmas. Hän voitti Park Cityn pikakilpailun. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa neljänneksi, takaa-ajocupissa toiseksi, pikakilpailun cupissa kolmanneksi ja yhteislähtöcupissa neljänneksi.
Kaudella 2019–2020 Røiseland sijoittui toiseksi Östersundin pikakilpailussa. Oberhofissa hän voitti pikakilpailun ja oli yhteislähdössä kolmas. Anterselvan MM-kilpailuista hän saavutti kaksi maailmancupvoittoa ja kaksi kolmossijaa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui viidenneksi ja pikakilpailucupissa neljänneksi. Kaudella 2020–2021 hän oli toinen Kontiolahden ensimmäisessä pikakilpailussa ja seuraavan viikonlopun takaa-ajokilpailussa. Hän voitti Hochfilzenin ensimmäisen takaa-ajokilpailun ja oli jälkimmäisessä pikakilpailussa kolmas. Hän voitti myös Hochfilzenin yhteislähtökilpailun. Røiseland oli Oberhofin takaa-ajokilpailussa toinen. Røiseland sijoittui kolmanneksi Nove Meston ensimmäisessä takaa-ajossa. Hän voitti Östersundin takaa-ajon. Hän sijoittui toiseksi maailmancupin kokonaiskilpailussa, pikakilpailun ja takaa-ajon cupeissa sekä neljänneksi yhteislähtöcupissa.
Kaudella 2021-2022 Røiseland sijoittui kolmanneksi Östersundin ensimmäisessä pikakilpailussa. Hän voitti Östersundin toisen pikakilpailun jälkeen käydyn takaa-ajon. Hochfilzenissä hän oli pikakilpailussa kolmas ja voitti sitä seuranneen takaa-ajon. Hän voitti Le Grand-Bornardin pikakilpailun. Hän voitti Oberhofin pikakilpailun ja sitä seuranneen takaa-ajon. Ruhpoldingin pikakilpailussa hän sijoittui toiseksi ja voitti sitä seuranneen takaa-ajon. Otepään yhteislähdössä hän sijoittui kolmanneksi. Oslossa hän oli toinen takaa-ajossa sekä kolmas pikakilpailussa ja yhteislähdössä. Hän voitti maailmancupin kokonaiskilpailun, pikakilpailun ja takaa-ajon cupit sekä sijoittui yhteislähtöcupissa neljänneksi. Kaudella 2022-2023 hän voitti Nové Městossa pikakilpailun ja takaa-ajon. Oslon yhteislähtökilpailussa hän oli toinen. Maaliskuussa 2023 Røiseland ilmoitti lopettavansa uransa kauden päätteeksi.
Petšatnikin metroasema (Ljublinsko-Dmitrovskaja)
thumb|250px|Asemalaituri Petšatniki (ven. Печатники) on Moskovan metrojärjestelmään kuuluva metroasema Petšatnikin kaupunginosassa, Moskovan kaakkoisosassa. Se kuuluu vaaleanvihreään Ljublinsko-Dmitrovskaja-metrolinjaan. Sisäänkäynti asemalle on Šosseinaja-, Polbina- ja Gurjanova-kaduilta. Asema avattiin 28. joulukuuta 1995 osana metrolinjan ensimmäistä vaihetta. Sen ovat suunnitelleet arkkitehdit A.Ju. Orlov ja A.N. Nekrasov. Sen pilarit ovat vaaleanpunaista marmoria ja lattia punaista sekä harmaata graniittia. Aulassa on suuri taideteos, jonka on suunnitellut taiteilija V. A. Bubnov.
Leivinuuniraha
Leivinuunirahat eli leivinuunirahavero oli Ruotsissa ja Suomessa 1622–1747 käytössä ollut vero. Leivinuunirahoja suoritettiin kaupungeissa oikeudesta käyttää leivinuunia. Sitä joutui maksamaan jokainen talous, mutta sen suuruus vaihteli säädyn ja varallisuuden perusteella määrätyn taksan mukaan. Kun leivinuunirahat poistettiin 1747, niiden sijaan alettiin samana vuonna kantaa kotitarveaksiisia, jota joutui maksamaan kaupunkeihin tuodusta viljasta. Eino E. Suolahti mainitsee, että leivinuunirahat oli suoritettava kaupungissa olevien leivinuunien luvun perusteella. Vuonna 1624 helsinkiläiset maksoivat tätä veroa yhteensä 43 talaria ja porvoolaiset 70 talaria.
NFL:n varaustilaisuus 2014
NFL:n varaustilaisuus 2014 oli amerikkalaisen jalkapallon NFL-liigan 79. varaustilaisuus. Se järjestettiin Radio City Music Hallissa New Yorkin kaupungissa 8.–10. toukokuuta 2014. Varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella Houston Texans varasi puolustuksen ulomman linjamiehen Jadeveon Clowneyn.
Avtozavodskajan metroasema
Avtozavodskajan metroasema tarkoittaa seuraavia asioita:
Ülemistejärve
Ülemistejärve on asuinalue Kesklinnan kaupunginosassa Tallinnassa. Sen pinta-ala on 1 396 hehtaaria ja väkiluku 199 henkeä (1.1.2018). Vuoden 2014 alussa asuinalueen väestöstä 91 prosenttia oli virolaisia.
Niin pieni
Niin pieni on Annika Eklundin vuonna 2010 ilmestynyt single, joka kertoo Annikan omasta lapsesta.
Matech Concepts
thumb|Matechin [[Ford GT|Ford GT1]] Matech Concepts on sveitsiläinen kilpa-autoja valmistava sekä kilpatallia pyörittävä yritys, jonka perusti Martin Bartek vuonna 2006. Yritys tekee yhteistyötä Ford Racingin kanssa kehittääkseen Ford GT -urheiluautoa kilpailemiseen sopivaksi. Yritys myös valmistaa GT:stä muokattuja versioita FIA GT1- ja GT3-sarjoihin pajallaan Mayenissa, Saksassa.
Koskensaari
Koskensaari on vanhan naulatehtaan ympärille muodostunut asutusalue. Se sijaitsee Petäjäveden kunnassa ja se on osa Kintauden kylää. Koskensaarella sijaitsee valtatie 23:n varrella pikaruokapaikka Grilli 23, sekä Helsingin Rauta Oy:n omistama Koskensaaren naulatehdas, joka on Keski-Suomen pisimpään yhtäjaksoisesti toiminut yhä toiminnassa oleva teollisuuslaitos.