cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vichy
Vichy on 80 000 asukkaan kunta Keski-Ranskassa Auvergnen alueella Allier’n departementissa. Kaupunki sijaitsee Allier-joen rannalla kahlaamon kohdalla kuumien lähteiden läheisyydessä, johon se perustettiin ensimmäisellä vuosisadalla eaa. Kuumat lähteet ovat aina houkutelleet kaupunkiin runsaasti turisteja, mutta erityisen kasvonkohotuksen kaupunki sai Napoleon III:n oleskellessa siellä 1861–1866. Kylpylät ja kauneuden- sekä terveydenhoito ovat nykyäänkin merkittäviä työllistäjiä Vichyssä.
Toisen maailmansodan aikana kaupunki toimi miehittämättömän Kaakkois-Ranskan pääkaupunkina, jota hallitsi Vichyn hallitus.
Petite Martinique
Petite Martinique on Karibianmerellä sijaitsevan Grenadan saarivaltion pohjoinen pikkusaari. Se sijaitsee koilliseen maan toiseksi suurimmasta saaresta Carriacousta ja on sen kanssa maan pohjoisimpia saaria. 2,37 neliökilometrin Petite Martiniquella asuu noin 900 ihmistä.
Petite Martinique on tulivuoresta syntynyt saari, jonka korkein kohta Piton on 230 metriä merenpinnasta. Saaren itäranta on kallioinen ja asumaton, ja useimmat saaren asukkaat asuvat suojanpuolella eli saaren länsiosissa. Siellä sijaitsee myös saaren ainoa hiekkaranta.
Saarelaisten pääelinkeinot ovat kalastus ja veneenrakennus.
Suomalainen tieteiskirjallisuus
Suomalainen tieteiskirjallisuus syntyi 1800-luvun lopulla. Varhaiset tieteiskertomukset olivat kuvitelmia tulevaisuudesta ja yhteiskunnallisia utopioita. Itsenäistymisen jälkeen ilmestyi useita teoksia, joiden voi sanoa edustavan Euroopassa 1800-luvun loppupuolelta asti yleistä tulevaisuuden sota -lajityyppiä. Sotakuvaukset olivat rauhanaatetta edustavia varoituksia kuten Konrad Lehtimäen Ylös helvetistä (1917) tai Suur-Suomi-aatteen mukaisia utopioita kuten Aarno Karimon Kohtalon kolmas hetki (1926). Muun muassa jännitysromaaneissa esiteltiin tulevaisuuden keksintöjä, aika- ja avaruusmatkoja, esimerkkeinä H. R. Hallin ja Marton Taigan teokset. 1940-luvulla ilmestyi Outsiderin viihteellisiä Atorox-seikkailuja. Robotti Atoroxin mukaan on myöhemmin nimetty suomalaisten tieteisnovellien palkinto. 1940-luvun lopulta alkaen tieteiskirjallisuus oli yleisimmin nuortenkirjallisuutta.
Tieteiskirjallisuus käsitteenä vakiintui Suomessa 1950-luvulla, vaikka julkaisutoiminta käännöskirjojenkin suhteen oli varsin vaatimatonta, arviolta noin 60 teosta koko vuosikymmenen kuluessa. Seuraavilla vuosikymmenillä kotimainen tuotanto oli edelleen vähäpätöistä, vaikka lajin angloamerikkalaisista klassikoista suomennettiin lähes kaikki mainitsemisen arvoinen.
Historiaa
Ensimmäinen tulevaisuudenkuvitelma on ollut Zachris Topeliuksen kesken jäänyt jatkokertomus Simeon Levis resa till Finland (Helsingfors Tidningar 1860). 1800-luvun lopulla julkaistiin paljon kertomuksia, joissa kuvailtiin tulevaisuuden Suomea lähinnä kahden kysymyksen kannalta: naisen aseman ja kielipolitiikan. Suomea itsenäisenä maana ei uskallettu kuvata kuin rivien välissä.
Alba Ödegård siirsi tapahtumaympäristön kertomuksessaan I Zululandet efter sjuhundratjugofem år (1880) ajallisesti ja paikallisesti kauas. Paikkana on tulevaisuuden Zulumaa ja aiheena kielipolitiikka. Sulo M. Hytösen puhdasverinen utopia Uni ilmestyi 1906. Vuonna 1912 lastenkirjailija Arvid Lydecken julkaisi kokoelman Tähtimaailmassa seikkailuja, jonka pitkä novelli tai ehkä jo romaani ”Tähtien tarhoissa” oli saanut vaikutteita H. G. Wellsin teoksesta Ensimmäiset ihmiset kuussa (suom. 1907). Vuonna 1917 ilmestynyt tuntemattoman kirjoittajan ruotsinkielinen novelli Lösningen ('Ratkaisu') on laadultaan mustaa huumoria ja kuvaa hajoavaa Suomen kansaa.
Maailmansotien välillä ilmestyi Suur-Suomi-scifiksi ja jääkäriscifiksi nimettyyn kirjallisuudenlajiin luettavia tekstejä. Siihen kuuluu kuvauksia tulevaisuuden sodista ja niihin liittyvistä teknisistä keksinnöistä. Utopioiden kirjoittamiseen vaikutti pelko kommunismin leviämisestä. Myös nuorisoromaaneissa keksittiin uudenlaisia kulkuneuvoja ja ihmepolttoaineita 1950-luvulle saakka.
Aikakauden sotaisuus heijastui 1940-luvun viihdekirjallisuudessa esimerkiksi ydinsodan uhkana. Pojille suunnatuissa seikkailusarjoissa näkyi tuolloin alkanut ufo-muoti. 1950-luvulla tieteiskirjallisuuden käsite tuli tunnetuksi, kun aikaisemmin oli ollut yksittäisiä kuvitelmia ja seikkailuja. 1950-luvulla ilmestyi suomeksi Ray Bradburyn Marsin aikakirjat ja Tammi julkaisi jonkin aikaa Raketti-käännösromaanisarjaa nuorille. Otava järjesti kirjoituskilpailun Seikkailuja tieteen maailmassa, jonka voitti Armas J. Pulla teoksella Lentävä lautanen sieppasi pojat. Kilpailun tuloksena 1950-luvun lopulla ilmestyi runsaasti nuorten tieteisromaaneja. Vuonna 1955 ilmestyi Mitä missä milloin -kirjassa laaja ja asiantunteva lajityypin esittely aina antiikin kirjallisuudesta saakka. 1960-luvun alussa tieteisromaanien julkaisu tyrehtyi.
Ennen 1960-lukua anglosaksisen science fictionin tuntemus oli Suomessa vähäistä. Vuonna 1968 ilmestyi Erkki Ahosen Paikka nimeltä Plaston, joka oli ensimmäinen vakava aikuisten tieteisromaani pitkään aikaan. 1970-luvun romaaneissaan Ahonen pohti ihmisen ja tekniikan suhdetta muuttuvassa yhteiskunnassa. Romaanikirjailijana hän ei kuitenkaan saanut heti seuraajia. 1970- ja 1980-luvulla ilmestyneissä yksittäisissä tieteisromaaneissa näkyi maailmanpoliittinen jännite ja huoli ympäristön tuhoutumisesta.
1980-luvun ainoita huomionarvoisia tieteisromaaneja oli Jukka Pakkasen Auruksen tapaus (1980). Kirjailija ei tosin itse pitänyt teosta tieteiskirjallisuutena.
Suomalainen science fiction -fandom oli alkanut järjestäytyi 1970-luvun lopulla, mutta 1980-lukua on pidetty ratkaisevana säännöllisen harrastajaverkoston syntymiselle. Murroskohtana voidaan pitää vuotta 1982, jolloin harrastajakunta järjesti ensimmäisen kansallisen harrastajatapaamisen. Vuoden 1986 Finncon ia pidetään ensimmäisenä valtakunnallisena scifi-tapahtumana.
1980-luvun alussa harrastajalehdet alkoivat julkaista tieteisnovelleja. Myös harrastajia yhdistävä Suomen tieteiskirjoittajat perustettiin 1983. Lehtien piirissä kehittyi kirjoittajapolvi, joka alkoi julkaista myös tieteisromaaneja etenkin 1990-luvulta alkaen. Tunnettuja tieteiskirjailijoita ovat muun muassa Risto Isomäki ja Hannu Rajaniemi. Tieteiskirjallisuutta ovat kirjoittaneet myös Johanna Sinisalo, Leena Krohn, Maarit Verronen, Pasi Ilmari Jääskeläinen, Tero Niemi ja Anne Salminen, Anne Leinonen sekä J. Pekka Mäkelä.
2000-luvulla jaottelua fantasiaan ja tieteiskirjallisuuteen ovat haastaneet uudet ulkomaiset esikuvat. Myös kotimaisten teosten kohdalla on yhä useammin puhuttu ”uuskummasta” kirjallisuudesta. Uuskummaksi (new weird) nimetyt teokset ovat olleet niitä, joiden on koettu kyseenalaistavan perinteiset jaottelut yhdistämällä tuttuja elementtejä useasta lajityypistä. Uuskummaksi katsottavaa novellistiikkaa on julkaistu lähinnä scifille ja fantasialle omistautuneissa harrastajalehdissä, etenkin Portissa ja Tähtivaeltajassa.
Jacques Derrida
Jacques Derrida (synt. Jackie Élie Derrida) (15. heinäkuuta 1930 El Biar, Ranskan Algeria – 8. lokakuuta 2004 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen filosofi. Derrida luetaan merkittävimpiin jälkistrukturalisteihin, ja häntä pidetään dekonstruktion kehittäjänä. Tärkeimpiä Derridan työhön vaikuttaneita henkilöitä olivat Martin Heidegger ja Sigmund Freud. Derrida oli 1900-luvun tunnetuimpia ja kiistellyimpiä filosofeja. Derridalle myönnettiin muun muassa Cambridgen yliopiston kunniatohtorin arvo vuonna 1992, mutta vasta tiukan keskustelun ja yliopiston viranhaltijoiden järjestämän äänestyksen jälkeen. Ennen Derridan tapausta vastaava äänestys oli järjestetty viimeksi 29 vuotta aiemmin.
Elämä
Derrida syntyi El Biarissa Algerin departementissa Ranskan Algeriassa algerianjuutalaiseen pied-noir-perheeseen 15. heinäkuuta 1930. Algerian juutalaisväestölle oli myönnetty vuonna 1870 Ranskan kansalaisuus, jonka myötä arabiankielinen suku oli ranskalaistunut. Hänellä todettiin vuonna 2003 haimasyöpä, johon hän kuoli 8. lokakuuta 2004.
Tuotanto
Vuonna 2003 Derrida julkaisi saksalaisen Jürgen Habermasin kanssa kirjan, jossa nämä monissa asioissa erimieliset filosofit hahmottelevat maailmaa ja filosofiaa terrorin aikakaudella.
Sek-heksyyliasetaatti
sek-heksyyliasetaatti on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön neste, jolla on tunnusomainen haju. Sen moolimassa on 144,2 g/mol, sulamispiste −64 °C, kiehumispiste 146 °C, suhteellinen tiheys 0,86 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), ei liukene veteen, leimahduspiste 45 °C c.c. ja CAS-numero 108-84-9.
Åkerö
Åkerö tarkoittaa seuraavia:
Matti Turunen
thumb|Matti Turunen Matti Turunen on joensuulainen kanttori ja oopperalaulaja, äänialaltaan basso. Hän työskentelee Suomen kansallisoopperan oopperalaulajana.
Labrador Parkin metroasema
Labrador Park on Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän asema Bukit Merahissa Singaporen keskisellä suuralueella. Se avattiin 8. lokakuuta 2011. Asemaa käyttävät Circle Linen junat.
Matti Turunen
Matti Turunen työskenteli Joensuun ev.lut. seurakunnassa kanttorin virassa (2016-2020). Hän on sivutoiminen tuntiopettaja Taideyliopiston Sibelius-Akatemiassa Kuopiossa ja Itä-Suomen yliopiston filosofisen tiedekunnan teologian osastolla läntisen teologian soveltavissa opinnoissa. Hän on ollut aktiivisesti mukana Suomen kristillisen rauhanliike ry:n, Suomen ekumeenisen neuvoston, Kulttuuri- ja uskontofoorumi Fokus ry:n, Joensuun Gospel ry:n ja Eettisesti Innovatiiviset Kulttuurin Uudistajat Eiku ry:n toiminnassa.
Matti Turunen on tullut tunnetuksi myös oopperanäyttämöillä. Vuosina 2008–2010 hän oli solistiharjoittelijana Suomen Kansallisoopperassa Matti Salminen -säätiön stipendiaattina. Hän on esiintynyt solistina useissa Kansallisoopperan sekä Savonlinnan oopperajuhlien tuotannoissa. Kausina 2014–2016 Turunen lauloi Suomen Kansallisoopperan kuorossa II bassoa. Vuonna 2017 Matti Turuselle myönnettiin Suomen Wagner-Seuran Bayreuth-stipendi.
Turunen on laulanut muun muassa Helsingin kaupunginorkesterin, Tampere Filharmonian, Oulu Sinfonian, Lappeenrannan kaupunginorkesterin, Kuopion kaupunginorkesterin ja Joensuun kaupunginorkesterin solistina esimerkiksi teoksissa Beethovenin 9. sinfonia, Mozartin Requiem, Mozartin Kruunajaismessu, Bachin Johannes-passio (Jeesus ja bassoaariat) ja Dvořákin Requiem.
Turunen on osallistunut Savonlinnan oopperajuhlien kansainväliseen laulukilpailuun, Toivo Kuula -laulukilpailuun 2012 sekä Lappeenrannan valtakunnallisiin laulukilpailuihin 2013 ja saavuttanut näissä kaikissa finaalipaikan.
Matti Turunen esiintyy myös yhtyeiden Middle East Music co., Narrow-Way, Jamming-C, ja historiaan jääneiden Tulenluojat ja Extreme Misery kanssa. Hänen johtamansa kuorot Huopalahden seurakunnan Lähde-kuoro ja Noljakka Gospel & Musajuttu esiintyivät tiiviisti ekumeenisissa, monikulttuurisissa, kulttuuri- ja rauhantapahtumissa ja krIstillisessä mediassa seurakuntatyötä unohtamatta. Radio Dein lähettämä Radiokirkkokuoro ohjelmasarja muodostui kevään 2020 suosituksi ohjelmaksi.
Turunen esiintyy Joensuun Ortodoksisen Mieskuoron levyillä Vaeltajan lauluja 1, Vaeltajan lauluja 2, ja Suuren perjantain ehtoopalvelus. Yhteistyössä Radio Dein kanssa levytettiin Hiljaiset virret 1, 2 ja 3. Huopalahden seurakunnan Lähde-kuoron kanssa hän on levyttänyt kolme levyä ”River of love”, "Virsiä Lähteellä" ja "Joensuulaista Gospelia". Matin soololevyjä ovat ”Kairos-live 2018”, ”Matti ja ystävät”, sekä ”Lauluja itärajalta”.
Turunen toimittaa Radio Dein ohjelmasarjaa Radiokirkkokuoro- Se on korona-ajan kuorokorvikkeeksi tarkoitettu ohjelmasarja, jossa opitaan virsien kautta lauluoppia ja äänenmuodostusta, virsihistoriaa, kirkkomusiikin historiaa, messujen syvyyksiä ja kristityn elämänkaareen kuuluvien seurakunnan toimintamuotojen ja toimitusten luonnetta ja musiikkia.
FS Suffren (1927)
Suffren oli Ranskan laivaston 1920-luvun lopulla valmistunut Suffren-luokan raskas risteilijä toisessa maailmansodassa.
Palvelus
Suffren liitettiin 1929 palvelukseen otettaessa Ranskan Välimeren laivaston 1. kevyeen viirikköön, jossa se osallistui seuranneet vuodet normaaliin rauhanajan palvelukseen. Alus määrättiin keväällä 1939 vapauttamaan Primauguet. Se lähti 21. kesäkuuta Toulonista Saigoniin. Alus aloitti 23. heinäkuuta Indo-Kiinan aseman lippulaivana.
Toisen maailmansodan alkaessa alus partioi Etelä-Kiinan merellä etsien saksalaisia saarronmurtajia Hollannin Itä-Intian vesiltä. Marraskuun lopulla alus saapui Singaporeen saattaakseen Australian joukkojenkuljetussaattueen Intian valtameren yli HMS Kentin kanssa. Saattuetehtävät jatkuivat huhtikuun loppuun ja Suffren lähti 5. toukokuuta Colombosta paluumatkalle Adenin ja Suezin kautta Välimerelle. Alus saapui 18. toukokuuta Aleksandriaan, jossa se liittyi amiraali René-Émile Godfroyn johtamaan laivueeseen. Alus osallistui ainoastaan yhteen purjehdukseen Aigeianmerellä Italian sodanjulistuksen ja Ranskan aselevon välillä.
Suffrenin toinen operaatio, jonka se teki Duguay-Trouanin ja Lorrainen kanssa, 21. kesäkuuta Bardian satamaan oli onnistunut. Aselepoehtojen mukaisesti alus makasi ankkurissa aina toukokuuhun 1943, jolloin amiraali Godfroy päätti liittyä taisteluun liittoutuneiden rinnalla. Kierrettyään Afrikan alus saapui 3. syyskuuta Dakariin, josta se aloitti akselivaltojen saarronmurtajien etsinnän eteläiseltä Atlantilta. Toiminta jatkui vuoteen 1944 aluksen matkatessa aina Recifeen. Tämän jälkeen alus siirrettiin telakalle Casablancassa.
Toisen maailmansodan päätyttyä alus teki 26. helmikuuta 1946 - 21. maaliskuuta 1947 useita joukkojenkotiutusmatkoja Ranskan emämaan ja Indokiinan välillä ennen paluutaan Touloniin. Alus siirrettiin 1. lokakuuta 1947 reserviin ja sitä käytettiin kelluvana tukikohtana ennen romuttamistaan 1974.
Sylvio Mantha
Sylvio Mantha (14. huhtikuuta 1902 – 7. elokuuta 1974) oli kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelasi 14 kautta National Hockey Leaguen seuroissa Montreal Canadiens ja Boston Bruins. Montrealissa hän toimi joukkueen kapteenina yhtä kautta lukuun ottamatta 1926–1936.
Luettelo Euroopan suurimmista autolautoista
Luettelo sisältää bruttovetoisuudeltaan mitattuna suurimmat tällä hetkellä Euroopassa liikennöivät autolautat.
Kolmiliitto
thumb|Ranskalainen pilakuvakommentti kolmiliitosta: [[Otto von Bismarck ja keisari Frans Joosef I nojaavat ruutitynnyriin piippuja poltellen, Italian kuningas Umberto I karistaa sikarintuhkaa ruudin sekaan. Kuninkaalla päässään liioiteltu bersaglieri-töyhtöhattu]] thumb|Kolmiliitto vuonna 1913 Kolmiliitto oli Saksan keisarikunnan, Itävalta-Unkarin ja Italian vuonna 1882 solmima sotilasliitto. Saksa ja Itävalta olivat liittoutuneet jo vuonna 1879. Sopimus uudistettiin 28. kesäkuuta 1902. Se uudistettiin jälleen 5. joulukuuta 1912 kestämään vuoteen 1918 saakka.
Kolmiliittoa edelsi Saksan ja Itävallan vuonna 1879 solmima kaksiliitto, jossa sovittiin, että Itävalta-Unkari ja Saksa puolustaisivat toisiaan Venäjän hyökkäystä vastaan. Jos taas Ranska hyökkäisi Saksaa vastaan, Itävalta-Unkari olisi puolueeton.
Kolmiliitto oli suunnattu Italian ja Saksan kannalta Ranskaa vastaan. Ensimmäisen maailmansodan syttyessä Italia ei ollut velvoitettu liittymään sotaan, sillä auttamisvelvollisuus oli voimassa vain, jos Saksa olisi joutunut ulkovallan sotilaallisen hyökkäyksen kohteeksi. Italia katsoi Saksan itse aloittaneen sodan Ranskaa vastaan ja se julistautui neutraaliksi. Italia erosi kolmiliitosta 4. toukokuuta 1915 ja julisti sodan Itävalta-Unkarille 23. toukokuuta.
A Silver Mt. Zion
thumb|A Silver Mt. Zion esiintymässä vuonna 2007. A Silver Mt. Zion on vuonna 1999 perustettu kanadalainen post rock -yhtye, joka alkoi Godspeed You! Black Emperor -jäsenten Efrim Menuck, Sophie Trudeau ja Thierry Amar sivuprojektina. Efrimin koira Wanda kuoli Godspeed You! Black Emperorin ollessa kiertueella ja hän halusi omistaa levyn tälle, mutta ei tuntenut kykenevänsä toteuttamaan toivettaan Godspeed You! Black Emperorin parissa.
Yhtye on levyttänyt viisi albumia ja yhden EP:n, joka kerta hieman eri kokoonpanolla. Myös yhtyeen nimi on vaihdellut julkaisujen välillä, mutta yhtyeeseen viitataan usein alkuperäisellä A Silver Mt. Zion -nimellä.
Åkerön linna
thumb|280px|Åkerön linna heinäkuussa 2011. thumb|280px|Åkerön vanha linna. Åkerö on kartano Etelä-Ruotsissa 28 kilometrin päässä Nyköpingistä, Flenin kunnassa sijaitsevan Yngarenjärven saaressa. Sen päärakennus on valmistunut 1757, ja sen on suunnitellut Carl Hårleman. Siellä on jalostettu omenalajike Åkerö.
Denis Papin
pienoiskuva|Denis Papin. Tuntemattoman taiteilijan maalaama muotokuva vuodelta 1689. Denis Papin (22. elokuuta 1647 – noin 1712) oli ranskalainen fyysikko, matemaatikko ja keksijä, joka tunnetaan parhaiten varhaisena höyrykoneen ja painekattilan kehittäjänä.
Elämä Ranskassa
Papin syntyi Chitenayssa (Loir-et-Cherissa, Keski-Ranskassa) ja kävi siellä jesuiittakoulun. Vuonna 1661 hän meni yliopistoon Angers’ssa ja valmistui 1669 lääketieteen osastolta. Vuonna 1673 hän kiinnostui tyhjiön käyttämisestä voiman tuottamiseen tehtyään työtä Christiaan Huygensin ja Gottfried Leibnizin kanssa Pariisissa.
Ensimmäinen vierailu Lontoossa
left|thumb|Denis Papinin höyrykeitin (1679). Papin vieraili ensi kerran Lontoossa vuonna 1675, teki työtä Robert Boylen kanssa vuodesta 1676 vuoteen 1679 ja julkaisi luettelon töistään Continuation of New Experiments -julkaisussa (1680). Englannissa Papin keksi varoventtiilillä varustetun painekattilan. Hän lähestyi 1679 aluksi Royal Societyä keksinnöllä. Papin pysyi pääosin Lontoossa vuoteen 1687, jolloin hän otti vastaan akateemisen viran Saksassa.
Saksa
thumb|100px|Ensimmäinen mäntähöyrykone 1690
Vuonna 1689 Papin ehdotti, että painepumppu tai palje pystyisi pitämään painetta ja raikasta ilmaa yllä sukelluskellossa. Insinööri John Smeaton hyödynsi ideaa vuonna 1789. Papin rakensi ensimmäisenä mallin mäntää hyödyntävästä höyrykoneesta Marburgissa vuonna 1690 huomattuaan painekattilassaan olevan mekaanisen voiman. Hän jatkoi työtään höyrykoneiden kanssa seuraavat 15 vuotta. Vuonna 1695 hän siirtyi Marburgista Kasseliin. Vuonna 1705 hän kehitti yhdessä Gottfried Leibnizin kanssa uuden höyrykoneen, jossa hyödynnettiin Thomas Saveryn keksintöä, mutta jossa hyödynnettiin enemmän höyrynpainetta kuin ilmanpainetta. Yksityiskohdat keksinnöstä julkaistiin 1707. Kasselissa Papin rakensi 1704 aluksen, jossa meloja käytettiin hänen höyrykoneellaan. Tämä tekee hänestä ensimmäisen höyrylaivan kehittäjän.
Paluu Lontooseen
right|thumb|[[Robert Boyle ja Denis Papin tutkivat Papinin painekattilaa]] left|thumb|Papinin toinen höyrykone 1707 thumb|left|Papinin höyrykäyttöinen vedennostolaite vuodelta 1707, rekonstruktio, Nouvelle manière d'élever l'eau par la force du feu. [[Musée des Arts et Métiers ]] Papin palasi Lontooseen vuonna 1707 ja jätti vaimonsa Saksaan. Royal Society julkaisi useita hänen papereitaan vuosien 1707 ja 1712 välillä kertomatta siitä hänelle tai maksamatta korvauksia, mitä Papin katkerasti moitti. Papinin ideat sisälsivät kuvauksen hänen vuoden 1690 ilmanpaineella toimivasta höyrykoneesta, jonka toteutti ja otti käyttöön Thomas Newcomen vuonna 1712, joka todennäköisesti oli myös Papinin kuolinvuosi. Viimeinen todiste Papinista on kirje vuodelta 1712, jolloin hän oli varaton ja arvellaan, että hän kuoli silloin ja haudattiin tuntemattomaan paikkaan.
Pentélin luostari
Pentélin luostari on ortodoksinen luostari Pentélin kunnassa Attikassa Kreikassa. Se sijaitsee Pentéli-vuoren etelärinteessä noin 18 kilometriä Ateenan keskustasta koilliseen. Luostari on omistettu Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle.
pienoiskuva|vasen|260px|Pentélin luostaria ja sen kirkko. Luostari on perustettu vuonna 1578. Sen perustaja oli Pyhä Timotheos Euriposlainen. Luostari oli lähes sen perustamisesta lähtien stauropegiaalinen eli suoraan Konstantinopolin alaisuudessa. Vuodesta 1858 se on kuulunut Ateenan hiippakunnan alaisuuteen. Osmanivallan aikana luostari omisti paljon maita Pentéli-vuoren alueella ja muualla Attikassa. Luostari tuhoutui venetsialaisten ja turkkilaisten sodan aikana 1688–1690 ja toisen kerran Kreikan vapaussodan aikana vuonna 1821. 2010-luvulla luostarin kirjoissa oli 58 munkkia ja siellä asui pysyvästi 17 munkkia.
Luostari on rakennettu noin 430 metrin korkeudelle. Se muistuttaa ulkoapäin korkeine muureineen ja raskaine portteineen linnoitusta. Luostarin pääkirkko eli katholikon edustaa jälkibysanttilaista tyyliä. Luostarirakennuksissa on tilaa 120 munkille. Luostariin kuuluu myös museo sekä kirjasto.
Pallium
thumb|upright|Paavi [[Benedictus XVI pukeutuneena palliumiin.]] Pallium on katolisten arkkipiispojen arvomerkkinä oleva virkakaulus. Alun perin sana pallium on tarkoittanut roomalaisten viittaa. Pallium on kaulan ympärille asetettava valkoisesta villasta kehrätty nauha, joka symboloi arkkipiispojen velvollisuutta toisaalta kaitsea vastuulleen tullutta laumaa ja toisaalta vaalia yhteyttä Kristuksen sijaiseen. Arkkipiispa käyttää palliumia vain omassa hiippakunnassaan ja arkkihiippakuntaan kuuluvissa muissa hiippakunnissa.
pienoiskuva|left|Kölnin arkkipiispa Rainer Maria Woelki messua viettämässä pukeutuneena messukasukkaan ja kaulassa pallium. Asiakirjassa ”Inter Eximina Episcopalis” vuodelta 1978 paavi Paavali VI rajoitti palliumien käytön paaville ja metropoliitta-arkkipiispoille. Vuonna 1984 paavi Johannes Paavali II määräsi, että pallium annetaan metropoliitoille aina 29. kesäkuuta, pyhien Pietarin ja Paavalin juhlapyhänä.
Satoja vuosia vanhan perinteen mukaan paavit siunaavat pyhän Agneksen muistopäivänä 21. tammikuuta karitsoja, joiden villasta tehdään palliumeja uusille metropoliitta-arkkipiispoille. Palliumeja varten lampaita kasvattavat Roomassa sijaitsevat Tre fontane -trappistiluostarin isät, ja Pyhän Cecilian sisaret tekevät kehrätystä villasta tarvittavan määrän palliumeja.
Palliumin saa aina myös uusi paavi virkaanastujaistensa alussa. Paavi Franciscus otti käyttöön saman palliumin, jota hänen edeltäjänsä käytti.
Jääkiekko talviolympialaisissa 1948
Jääkiekko oli kuudetta kertaa olympialaisten ohjelmassa vuoden 1948 talviolympialaisissa. Turnaus oli samalla myös maailmanmestaruuskilpailut ja Euroopan-mestaruuskilpailut. Turnauksen ottelut pelattiin 30. tammikuuta – 8. helmikuuta 1948.
Olympiaturnaukseen osallistui yhdeksän maata, jotka pelasivat keskenään yksinkertaisen sarjan. Ottelut pelattiin pääasiassa St. Moritzin olympiastadionin pikaluisteluareenalla. Talvi oli leuto, minkä johdosta osa otteluista aloitettiin jo aamuseitsemältä.
Yhdysvaltain olympiakomitea ja maan jääkiekkoliitto eivät päässeet sopimukseen siitä, mikä joukkue kisoihin lähetetään. Lopulta molemmat järjestöt lähettivät Sveitsiin oman joukkueensa. Kansainvälinen olympiakomitea kielsi kumpaakin joukkuetta osallistumasta turnaukseen, mutta sveitsiläiset järjestäjät antoivat Yhdysvaltojen jääkiekkoliiton joukkueen silti pelata. Turnauksen jälkeen Kansainvälinen olympiakomitea diskasi neljänneksi sijoittuneen Yhdysvaltojen joukkueen. Se sai kuitenkin pitää neljännen sijansa maailmanmestaruusturnauksessa. Yhdysvaltain 31–1-voitosta Italiaa vastaan tuli jääkiekkohistorian suurinumeroisin voitto maajoukkueiden välillä, kunnes Kanada rikkoi ennätyksen seuraavan vuoden maailmanmestaruuskilpailuissa päihittämällä Tanskan maalein 47–0.
Turnauksen voitti Kanada. Olympiavoitto oli Kanadalle viides. Mestaruus ratkesi maalieron perusteella. Kanada ja Tšekkoslovakia eivät hävinneet turnauksessa yhtään ottelua. Joukkueiden keskinäinen ottelu päättyi maalittomaan tasapeliin. Monet olivat kuitenkin sitä mieltä, että Tšekkoslovakia oli turnauksessa vakuuttavampi. Tähtipelaajanaan Tšekkoslovakialla oli Vladimír Zábrodský. Kanadan ei uskottu lähettäneen turnaukseen parasta mahdollista joukkuettaan. Maata edusti Ottawa RCAF Flyers, jonka pelaajat koostuivat pääosin Kanadan puolustusvoimien henkilökunnasta.
Sarjataulukko
thumb|right|Kanadan joukkue.
Yhdysvallat diskattiin kisojen jälkeen, ja se menetti olympialaisten neljännen sijansa. Se sai kuitenkin pitää maailmanmestaruuskisojen neljännen sijansa.
Loppusijoitukset
{| border="0"
Karl Molin
Karl Molin (16. elokuuta 1842 Tampere – 25. syyskuuta 1919 Tampere) oli suomalainen apteekkari ja yksi lääketukkuyritys Tamron perustajista.
Tamperelaiset apteekkarit Wolter Aschan, Fredrik Borg, Karl Molin ja Amil Schéele perustivat vuonna 1895 Drogeri-handelsbolaget i Tammerfors (Tampereen Rohdoskauppayhtiö) nimisen lääkkeiden tukkukauppayhtiön. Yhtiön nimeksi tuli 1971 Tamro kun se fuusioitui lääkeyritys Oy Aurum-Pharmakon Ab:n kanssa. Euroopan suurin lääkejakelija, saksalainen Phoenix Group osti Tamron vuonna 2004. Tamro on nykyisin Suomen suurin lääkkeiden tukkukauppayhtiö ja sen logistiikkakeskus sijaitsee Tampereella.
Tamron perustajat kutsuivat koolle myös Apotekare Societeten i Finlandin eli nykyisen Suomen Apteekkariliiton perustamiskokouksen.
Telok Blangahin metroasema
Telok Blangah on Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän asema Bukit Merahissa Singaporen keskisellä suuralueella. Se avattiin 8. lokakuuta 2011. Asemaa käyttävät Circle Linen junat.
Salmoneus
Salmoneus oli kreikkalaisessa mytologiassa Aioloksen ja Enareten poika, Athamaan ja Sisyfoksen veli ja Tyron isä. Hän oli Eliin kuningas ja Salmonian kaupungin perustaja.
Chubby bunny
thumb|350px|Mies pelaamassa Chubby bunny -peliä. Chubby bunny (suomeksi ”Pullea pupu”) on peli, jossa kilpailijat laittavat suuhunsa yhden vaahtokarkin, sanovat ennalta määrätyn sanan tai lauseen ja jatkavat aina lisäämällä joka kierroksella yhden vaahtokarkin lisää suuhunsa. Vaahtokarkkeja ei saa niellä ja jos pelaaja ei pysty sanomaan sanaa tai lausetta selvästi, hän putoaa pelistä.
Salmoneus
Myytin mukaan Salmoneus yritti osoittaa olevansa Zeuksen veroinen ajamalla nelivaljakon vetämillä pronssivaunuilla. Hän matki ukkosta kiskomalla pronssikattiloita rattaidensa perässä ja jäljitteli salamoita viskomalla soihtuja ilmaan. Hän ei säästellyt vaivojaan pyrkiessään osoittamaan valheellista jumaluuttaan alamaisilleen ja saadakseen heidät palvomaan ja tuomaan uhrilahjojaan itselleen. Zeus surmasi kuitenkin hänet vasamallaan ja tuhosi hänen kaupunkinsa puolustaakseen kunniaansa oikeana kuolemattomana.
Chubby bunny
Chubby bunny -leikin tiedetään aiheuttaneen ainakin kaksi kuolemaa. Ensimmäisen kuolonuhrin, 12-vuotiaan Catherine "Casey" Fishin, vanhemmat saivat koululta korvauksena 2 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.
Fluffy bunny
Fluffy bunny (engl. pörröinen, pöyheä, pehmoinen + pupu) voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Luettelo Suomen valtionyhtiöistä
Tämä on luettelo suomalaisista valtionyhtiöistä eli Suomen valtion osittain tai kokonaan omistamista yhtiöistä. Tilanne 24. maaliskuuta 2023:
Kokonaan tai enemmistöllä omistetut valtionyhtiöt
Omistajaohjaus: Alaraja tarkoittaa osakkeiden myyntioikeuksien alarajaa.
Huomautukset
<references group="Huom." />
Issi Baran
Issi Israel Baran (4. marraskuuta 1927 Helsinki – 25. huhtikuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen pikajuoksija, joka kuului Suomen maajoukkueeseen 1950-luvun alkupuoliskolla. Baran edusti Suomea Helsingin kesäolympialaisissa 1952. Taustaltaan juutalainen Baran toimi aktiivisesti Helsingin juutalaisyhteisön parissa.
Tausta
Baran syntyi Helsingissä 4. marraskuuta 1927. Baranin äiti oli syntynyt Venäjällä, ja Issi sai veljensä tavoin Suomen kansalaisuuden vasta vuonna 1949. Baran ei nuoren ikänsä vuoksi sotinut toisessa maailmansodassa, mutta hän osallistui laivastossa Israelin itsenäisyyssotaan 1940-luvun lopussa: hän saapui Palestiinaan päivää ennen kuin Israel julistautui itsenäiseksi. 180-senttinen ja noin 70-kiloinen Baran oli juutalainen ja edusti urheilu-urallaan Urheiluseura Makkabia, vaikka esimerkiksi Helsingin Kisa-Veikot yritti houkutella häntä vaihtamaan seuraa.
Pikajuoksu-ura
Baran luotti urheilijana lahjakkuuteensa eikä harjoitellut runsaasti. Hän saavutti SM-pronssia Helsingissä järjestettyissä vuoden 1951 Kalevan kisoissa ja voitti vuonna 1952 järjestetyn Helsingin olympiakisojen karsintakilpailun. Helsingin kesäolympialaisissa 1952 Baran kilpaili 100 metrillä ja Suomen pikaviestijoukkueessa 4×100 metrillä. 100 metrillä kahden ensimmäisen edettyä toisiin alkueriin hän jäi alkuerässään neljänneksi sekunnin kymmenyksen erolla jatkopaikasta. Pikaviestissä Baran juoksi Adolf Turakaisen, Voitto Hellstenin ja Pauli Tavisalon kanssa ajan 42,0 ollen alkueränsä neljäs joukkue kolmen ensimmäisen edettyä välieriin viimeisen jatkopaikan mentyä Puolalle kaksi sekunnin kymmenystä nopeammalla ajalla.
Vuosina 1952–1954 Baran edusti Suomea myös viidessä maaottelussa. Hän voitti yhdeksän piirinmestaruutta ja kolmesti Marskin kisat. Makkabiadien EM-kilpailuissa Baran voitti Kööpenhaminassa 1959, 31-vuotiaana, kultaa 100 metrillä ajalla 10,8 ja vietissä hopeaa. Hänen ennätyksensä 100 metrillä oli vuonna 1953 juostu 10,8 sekuntia. Hänet valittiin Makkabin parhaaksi urheilijaksi vuosina 1952–1960.
Myöhemmät vuodet
Baran työskenteli Suomen Turkisteollisuudessa ja myöhemmin tekstiiliagentuuriliike Rainer Oy:ssä, missä hän nousi enemmistöosakkaaksi ja toimitusjohtajaksi ennen kuin myi yhtiön Helkamalle. Baran oli myös aktiivinen Helsingin juutalaisen seurakunnan jäsen ja toimi myös Urheiluseura Makkabin johtokunnan jäsenenä vuodet 1962–1967, Juutalaisessa sairasapuyhdistyksessä, Juutalaisessa hautajaisyhdistyksessä, Juutalaisessa opintoyhdistyksessä ja varainhoitoyhdistyksessä. Baran kuoli Helsingissä 90-vuotiaana 25. huhtikuuta 2018.
Hella W
Hella W on suomalainen elokuva, joka kertoo Hella Wuolijoen elämästä Suomen itsenäistymisen ajoista 1940-luvulle saakka. Elokuva perustuu Outi Nyytäjän alkuperäiskäsikirjoitukseen ja sen on ohjannut Juha Wuolijoki ja tuottanut Snapper Films. Elokuva sai ensi-iltansa 28. tammikuuta 2011, ja televisiossa se esitettiin 31. maaliskuuta 2013.
Adam Waczyński
Adam Waczyński (s. 15. lokakuuta 1989 Toruń) on puolalainen koripalloilija, joka edustaa Espanjan Liga ACB:ssa pelaavaa Obradoiro CAB:ta ja Puolan koripallomaajoukkuetta. Pelipaikaltaan 199-senttinen ja 96-kiloinen Waczyński on heittävä takamies tai pieni laitahyökkääjä.
Seurajoukkueura
Waczyński aloitti ammattilaisuransa vuonna 2005 Asseco Prokom Gdyniassa. Hän edusti seuraa vuodet 2005–2008 voittaen neljästi Puolan mestaruuden ja käyden välissä kahdessa muussa puolalaisseurassa. Kaudella 2007–2008 hän debytoi myös Euroliigassa. Vuodet 2008–2009 Waczyński edusti Górnik Wałzbrychiä ja seuraavan kauden PBG Basket Poznańia. Vuonna 2010 Waczyński siirtyi Trefl Sopotiin, jota hän edusti neljä vuotta voittaen kahdesti supercupin.
Vuonna 2014 Waczyński siirtyi Espanjan Liga ACB:n Obradoiro CAB:iin.
Maajoukkueura
Waczyński debytoi Puolan koripallomaajoukkueessa ja on edustanut maataan kolmissa EM-kilpailuissa, vuosina 2011, 2013 ja 2015.
Sosiaaliturvan uudistus
Sosiaaliturvan uudistus, sosiaaliturvauudistus (sotu-uudistus) tai sosiaaliturvan kokonaisuudistus on kevään 2019 eduskuntavaalien jälkeen aloittaneen hallituksen suuri uudistus sosiaaliturvaan. Mediassa uudistusta on kuvailtu jättimäiseksi. Sosiaaliturvan uudistusta ajaa työn luonteen muuttuminen. Uudistuksessa pyritään yhteensovittamaan sosiaaliturvan kanssa paremmin osa-aikatyö ja tilapäinen työ. Aikaisemmin sosiaalipolitiikan keskiössä ovat olleet työttömät, syrjäytyneet ja köyhät, mutta nyt yhä enemmän keskiluokka.
Sosiaaliturvan uudistuksen kaksi jyrkkää jakolinjaa ovat vastikkeellisuus ja vastikkeettomuus. Toinen kysymys on se, onko yksikkö yksilö vai kotitalous. Sosiaaliturvan uudistus on Suomessa mahdollista toteuttaa tammikuussa 2019 avattua reaaliaikaista tulorekisteriä käyttäen ja uusi hallitus voi päättää tulorekisterin jatkokehittämisestä.
Vastikkeeton järjestelmä on yksinkertaisempi kuin vastikkeellinen, koska vastikkeettomasta puuttuu seuranta.
Historia
Sosiaaliturvan kokonaisuudistusta valmistellut Sata-komitea työskenteli 2007–2009. Selvityksen valmistuttua sosiaaliturvan uudistus jäi tekemättä.
Pääministeri Juha Sipilä käynnisti sosiaaliturvan uudistuksen vuonna 2017. Sosiaaliturvan uudistamista ennakoi aktiivimalli, jota SAK vastusti ja ehdotti korvaavaksi ratkaisuksi mallia kannustavasta työllistymisturvasta.
Toukokuussa 2019 Kelan asiantuntijat ehdottivat, että sosiaalialan työntekijä voisi hakea etuudet kansalaiselle tämän puolesta.
Toimi-hanke
Pääministeri Sipilä perusti työryhmän nimeltä Toimi-hanke, joka esitti kolmea sosiaaliturvan uudistuksen mallia. Professori Juho Saaren mukaan Suomeen tulee todennäköisesti yleistuki eikä perustulo, koska suurimmat puolueet kannattavat nykyhetkellä syyperustaista mallia. Saari toimi sosiaaliturvan uudistamista selvittävän Toimi-hankkeen selvitysmiehenä.
Osana Toimi-hanketta tehtiin Kelan asiantuntijoille kysely byrokratialoukuista.
Ansiosidonnainen työttömyysturva kaikille
Sinisten sosiaali- ja terveysministeri Pirkko Mattila käynnisti vuonna 2018 selvityksen ansiosidonnaisesta työttömyysturvasta. Alkuvuodesta 2018 sinisten puheenjohtaja Sampo Terho kannatti että ansiosidonnaista työttömyysturvaa maksettaisiin kaikille, sillä Suomessa työttömät on jaettu kahteen kastiin. Kokoomuksen Juhana Vartiaisen mukaan ansiosidonnaista työttömyysturvaa pystyttäisiin maksamaan kaikille työttömille, jos sen kesto lyhenisi 300 päivään nykyisestä 400 päivästä.
Selvityksessä löydettiin kolme keinoa ansiosidonnaisen työttömyysturvan laajentamiseksi kaikkia koskevaksi.
Perustulo
Puolueista vihreät ajaa ensisijaisesti perustuloa. Helmikuussa 2019 vihreät kannatti 600 euron suuruista verotonta perustuloa työikäisille. Myös keskusta on ollut perustulon kannalla, mutta Juha Sipilä vastusti puoluekokouksen linjausta perustulosta.
Kokoomus ja SDP vastustavat perustuloa.
Suomen perustulokokeilu
Suomen perustulokokeiluissa 2 000 henkilöä sai vastikkeettoman 560 euron kuukausisumman työttömyyskorvauksen sijaan ajanjaksolla 1.1.2017–31.12.2018. Ensimmäisten kokeiluvuoden aikana perustulo ei lisännyt osallistujien työllisyyttä verrattuna verrokkiryhmään. Verrokkeihin verrattuna he tunsivat kuitenkin terveytensä paremmaksi ja olivat vähemmän stressaantuneita. Perustulokokeilun tuloksia tutkitaan vuonna 2019 ja tulokset julkaistaan vuodenvaihteessa 2019–2020.
Yleistuki
Helmikuussa 2018 OECD suositti Suomelle Ison-Britannian yleistuen mallia. Kokoomus, siniset ja kristillisdemokraatit ehdottivat sellaisen kokeilemista. Myös suuri osa oppositiosta oli samoilla linjoilla. Britannian yleistuki on kotitalouskohtainen. Siihen vaikuttavat asumismenot ja lasten määrä sekä tulot, lähes reaaliajassa. Tämän tarkoituksena on poistaa byrokratialoukku: ihmisen ei tarvitse pelätä tukien katkeavan siksi, että hän ottaa jonkin työurakan vastaan. Myös sosiaalidemokraattien ehdottama "yleisturva" on yleistuen kaltainen.
Sen sijaan perustuloa on arvosteltu passivoivaksi köyhyysloukuksi, joka myös olisi liian kallis. Valtiovarainministeriön kansliapäällikkö Martti Hetemäki arvioi perustulon laskevan työllisyysastetta. Yleisturvassa näitä ongelmia pidetään lievempinä mutta se silti ratkaisisi samoja ongelmia kuin perustulo. Mallien suurin ero on ehkä juuri velvoite hakea töitä, mikä on arvioitu nostavan työllisyyttä ja tulevan siten halvemmaksi mutta toisaalta vaativan enemmän byrokratiaa ja valvontaa.
Jos malli otettaisiin käyttöön Suomessa, voitaisiin osa Britanniassa koetuista ongelmista välttää. Esimerkiksi sähköinen tunnistautuminen on Suomessa yleisempää, jonka lisäksi reaaliaikainen tulorekisteri on Suomessa valmistumassa erikseen.
Negatiivinen tulovero
Vihreä puolue ajaa kompromissina negatiivista tuloveroa.
Brittiläinen idealismi
Historia
Brittiläisellä idealismilla ei viitata kaikkiin idealistisiin filosofeihin, jotka ovat vaikuttaneet Britteinsaarilla — muun muassa George Berkeleytä ei lueta kuuluvaksi heihin. Sen sijaan sillä viitataan tiettyyn filosofiseen liikkeeseen, joka oli vaikutusvaltainen 1800-luvun puolesta välistä 1900-luvun alkupuolelle. Liikkeen keskeisiä hahmoja olivat T. H. Green, F. H. Bradley ja Bernard Bosanquet. Heitä seurasivat toisessa sukupolvessa J. M. E. McTaggart, H. H. Joachim, J. H. Muirhead ja G. R. G. Mure.
Vaikka brittiläinen idealismi olikin monipuolisempaa kuin monet kommentaarit antavat ymmärtää, sitä kuvaavat muutamat yleiset piirteet: usko Absoluuttiin, yhteen korkeampaan todellisuuteen, joka muodosti jollain tavalla yhtenäisen ja kaikenkattavan järjestelmän; järjen asettaminen korkeaan asemaan sekä kyvyksi, jolla Absoluutin rakenne voidaan tavoittaa, että täksi rakenteeksi itsekseen; sekä perustavanlaatuinen haluttomuus hyväksyä ajattelun ja sen kohteen välinen dikotomia, ja halu nähdä todellisuus koostuvaksi ajattelusta ja olioista yhdessä yhtenäisenä kokonaisuutena.
Brittiläinen idealismi syntyi suurelta osin saksalaisesta idealistisesta liikkeestä. Siihen vaikuttivat eritoten Immanuel Kant ja G. W. F. Hegel, jotka Green näki monien muiden tavoin brittiläisen filosofian pelastajana empirismin väitetyn kuoleman jälkeen. Liike oli selvästi reaktio John Locken, David Humen, John Stuart Millin, Henry Sidgwickin ja monen muun empiristin ja utilitaristin ajattelua vastaan. Monet liikkeen jäsenet olisivat kuitenkin kieltäneet kaikki suuremmat vaikutteet, erityisesti suhteessa Hegeliin. James Hutchison Stirlingin teoksen The Secret of Hegel uskotaan kuitenkin voittaneen monia käännynnäisiä Britanniassa.
Brittiläinen idealismi sai vaikutteita Hegeliltä ainakin suurissa linjoissa, ja se omaksui selvästi osan Hegelin terminologiasta ja opeista. Absoluutin lisäksi esimerkkejä ovat oppi sisäisistä suhteista, totuuden koherenssiteoria sekä konkreettisen universaalin käsite. Eräät kommentaattorit ovat huomauttaneet myös eräänlaisesta dialektisesta rakenteesta, joka ilmenee muun muassa joissakin Bradleyn teoksissa. Kukaan brittiläisistä idealisteista ei kuitenkaan omaksunut Hegelin filosofiaa kokonaisuudessaan, eivätkä esimerkiksi hänen logiikan alan kirjoituksensa saaneet minkäänlaista vastakaikua heidän ajattelussaan, sen enempää kuin muussakaan brittiläisessä filosofiassa.
Poliittisessa ajattelussaan brittiläiset idealistit keskittyivät enimmäkseen kumoamaan tunteettomana ja "atomistisena" pitämänsä individualismin muodon sellaisena kuin sen esitti muun muassa Herbert Spencer. Heidän mukaansa ihmiset ovat pohjimmiltaan sosiaalisia olentoja tavalla ja laajuudessa jota Spencer ja hänen seuraajansa eivät hyväksyneet. Brittiläiset idealistit eivät kuitenkaan konkretisoineet valtiota tavalla, jolla Hegel sen teki; erityisesti Green piti yksilöä kaiken keskuksena ja katsoi, että valtion olemassaolo oli oikeutettua vain siinä määrin kun se tuotti arvoa yksilöiden elämään.
Brittiläisen idealismin ote Britanniassa heikkeni, kun nuoret Cambridgessa vaikuttaneet filosofit Bertrand Russell ja G. E. Moore, jotka olivat kasvaneet perinteessä, kääntyivät sitä vastaan. Erityisesti Moore esitti argumentteja, jotka hyväksyttiin pian kohtalokkaiksi idealismin kannalta. Russellin ja Mooren työt antoivat synnyn analyyttiselle filosofialle. Seurauksena brittiläinen filosofia kääntyi jälleen kerran metafysiikkaa vastaan. Melko eristyneenä poikkeuksena toimi R. G. Collingwood. Nykyaikaisista brittiläisistä idealisteista tunnetuin on todennäköisesti Timothy L. S. Sprigge.
Brittiläisen idealismin vaikutus Yhdysvalloissa oli melko rajallista. Josiah Roycen varhaisessa ajattelussa oli uushegeliläinen leima, samoin kuin monilla hänen vähemmän tunnetuilla aikalaisillaan. Amerikkalainen rationalisti Brand Blanshard sai niin paljon vaikutteita Bradleyltä, Bosanquetilta ja Greeniltä (ja monilta muilta brittiläisiltä filosofeilta), että hänet voitaisiin lähes lukea itsekin brittiläisiin filosofeihin. Nämä rajalliset vaikutteet eivät kuitenkaan kantaneet 1900-luvun läpi.
Musti Laiton
Musti Laiton on loviisalainen, vuonna 1995 perustettu kokeellisen musiikin orkesteri. Yhtye on nimetty W.A.S.P.-yhtyeen laulusolisti Blackie Lawlessin mukaan.
Julkaistut albumit
Joitain orkesterin äänityksiä on saatavilla esimerkiksi Archive.org -sivuston kautta.
Kokoonpano
Jäsenet:
Musiikki
Musti Laiton soittaa kokeellista musiikkia. Vaikutteita on otettu niin rock-, kuin pop-musiikista; sekä kokeellisen musiikin pioneereista, kuten Can tai vaikkapa Ween.
Vaikka orkesterin musiikki onkin pääsääntöisesti tekijänoikeuksista vapaata, ovat sitä julkaisseet muiden muassa New Music Community ja Digitalis Industries. Musti Laittoman musiikkia on kuultu myös näytelmissä, lyhytelokuvassa ja kuunnelmassa:
Blue Mountain State
Blue Mountain State (BMS) on yhdysvaltalainen komediasarja, joka kertoo kuvitteellisen Blue Mountain Staten yliopiston amerikkalaisen jalkapallon joukkueesta, Mountain Goatsista. Sarja keskittyy joukkueen menestykseen ja pelaajien juhlintaan. Alkoholilla, huumeilla ja seksillä on suuri osa sarjan tapahtumissa.
TV-sarja
Sarjaa esitettiin televisiossa yhteensä kolmen kauden ja 39 jakson ajan. Yhdysvalloissa sarjaa esitti Spike TV ja Suomessa Music Television. Sarjan ensiesitys Yhdysvalloissa oli 11.2.2010 ja kolmannen kauden viimeinen jakso esitettiin 30.11.2011. Helmikuussa 2012 Spike TV ilmoitti sarjan päättyvän kolmanteen kauteen.
Elokuva
Maaliskuussa 2013 Ed Marinaro kertoi ensimmäisen kerran Class Act Sports-nettisivulle työskentelevänsä sarjasta tehtävän elokuvan eteen.
15. huhtikuuta 2014 Blue Mountain Staten tekijät aloittivat Kickstarter-projektin tulevan elokuvan rahoittamiseksi. Projektin tavoitteena oli kerätä 1,5 miljoonaa dollaria ja tämä tavoite saavutettiin 11.5.2014. Kampanjaan osallistui lopulta 23 999 lahjoittajaa ja yhteensä elokuvaa varten oli kampanjan päätymiseen, 15. toukokuuta 2014, mennessä kerätty 1 911 827 dollaria. BMS: The Moviesta tuli myös Kickstarterin historian kolmanneksi eniten rahaa kerännyt elokuvaprojekti.
Toukokuun 12. päivä elokuvan ohjaajaksi julkaistiin YouTube-videolla Jay Chandrasekhar, joka on aiemmin ohjannut mm. neljä Blue Mountain Staten televisiosarjan jaksoa.
Pyhän Paraskevan luostari
Pyhän Paraskevan luostari on ortodoksinen luostari Epeiroksessa Kreikassa. Se sijaitsee Víkoksen rotkon laidalla Zagórin kunnassa lähellä Monodéndrin kylää. Luostari on nykyisin asumaton.
thumb|left|240px|Luostarin kirkkoa sisältä. Luostari on perustettu vuonna 1412 ja omistettu Pyhälle Paraskevalle. Osmanivallan aikana luostari toimi paikallisten turvapaikkana. Luostari ja sen pieni kirkko tai kappeli on tehty kivestä ja sijaitsevat noin 800 metriä Monodéndristä koilliseen. Luostarilta on hyvä näköala Víkoksen rotkoon.
Korla
Korla (, pinyinin mukaan Kuerle) on kaupunki uiguurien asuma-alueella Sinkiangin autonomisella alueella Kiinassa. Se on Bayingolinin mongolien autonominen prefektuurin päähallintopaikka. Han-dynastian aikana paikka tunnettiin Weilinä. Kaupungin asukasluku on noin 420 000 ja kasvanee noin 20 000 vuodessa.
Kaupunki ja sitä ympäröivä alue on ollut väljästi Kiinan keisarikunnan hallinnassa, koska se sijaitsee silkkitien varrella. Kiinan kansantasavalta on ottanut alueen voimakkaamman hallinnon kohteeksi. Korla on Tarimin altaan öljy- ja kaasuteollisuuden keskus ja siellä vaikuttaa Kiinan kansallisen öljy-yhtiön, China National Petroleum Corporationin kotimaantoimintaa harjoittavan PetroChinan tytäryhtiö Tarim Oil.
Energiateollisuus
Alueella on öljy- ja kaasuteollisuutta. Öljynetsinnän ja poraamisen vuoksi kaupungin väkiluku kasvaa voimakkaasti. Tarimin altaalta kulkee noin 3 000 km pitkä maakaasuputki Shanghaihin.
Maatalous- ja elintarviketeollisuus
Korlassa kasvatetaan vientiin kiinalaisia valkeita päärynöitä (kiinaksi bai li ja tieteelliseltä nimeltään Pyrus bretschneideri). Se eroaa kuitenkin alkuperäisestä Korlan päärynästä. Kaupungissa toimii Xinjiang Korla Pear Co Ltd, joka on julkisesti noteerattu yhtiö (numero 600540), joka harjoittaa päärynöiden kasvinjalostusta, niiden viljelyä, jalostamista ja myymistä.
Pyhän Gerasimoksen luostari
Pyhän Gerasimoksen luostari on ortodoksinen luostari Kefalonián saarella Kreikassa. Se on omistettu Pyhälle Gerasimokselle, joka on Kefalonián suojeluspyhä. Luostari sijaitsee Omalássa lähellä Valsamátan kylää.
Korla
Liikenne
Korlaan valmistui rautatie Turfanista vuonna 1984. Korlan lentoasemalta China Southern Airlines lentää yli 37 Kiinan sisäistä lyhyen matkan lentoa viikoittain. China Southern Airlines lentää Korlasta Qiemon lentoasemalle ja Ürümqi Diwopun kansainväliselle lentoasemalle ATR 72-500:lla.
Korlan itäpuolella on suuri Bostenjärvi.
Matkailu
Korla valittiin 16. lokakuuta 2006 yhdeksi Kiinan kymmenestä viehättävimmästä kaupungista yli kuudensadan Kiinan kansantasavallan kaupungin joukosta. Korla sai kunniamaininnan ainoana Luoteis-Kiinan kaupungeista.
Alue sijaitsee Silkkitien läheisyydessä.
Modena
Modena on kaupunki Pojoen laakson eteläreunalla Italian Emilia-Romagnan alueella Modenan maakunnassa. Kaupungissa on runsaat 180 000 asukasta. Se sijaitsee Bolognan luoteispuolella Secchia- ja Panarojokien välissä. Modenassa on vuonna 1175 perustettu yliopisto.
Pyhän Gerasimoksen luostari
thumb|left|220px|Pyhän Gerasimoksen luostaria. Pyhän Gerasimoksen luostari sijaitsee samalla paikalla, johon Gerasimos perusti ”Uudeksi Jerusalemiksi” kutsumansa nunnaluostarin vuonna 1560 kunnostamalla varhaisemman Neitsyt Marialle omistetun luostarin. Hän kuoli vuonna 1597 ja hänet julistettiin pyhäksi vuonna 1622. Luostari on sittemmin rakennettu uudelleen. Pyhän Gerasimoksen luostari on saaren merkittävin uskonnollinen ja pyhiinvaelluskohde ja merkittävimpiä kulttuurinähtävyyksiä. Vuonna 2011 luostarissa oli 15 asukasta.
Modena
Talous
Kaupunki tunnetaan autoteollisuudestaan, mutta siellä on myös muuta metalli- ja konepajateollisuutta, ja se on tärkeä maatalouskeskus.
Pyhän Gerasimoksen luostari
Luostarin kirkko on uusi ja koristeltu rikkaasti muun muassa seinämaalauksin. Luostarin alapuolella on luola, jossa Pyhä Gerasimos asui, ja pihalla tämän istuttama vanha plataanipuu. Luostarissa on myös tämän hauta ja pyhäinjäännöksiä varten tehty rakennus, jossa jäännökset ovat lasiarkussa. Luostari juhlii vuosittain 16. elokuuta sekä 20. lokakuuta.
Modena
Historiaa
Modena oli kelttiläinen paikkakunta, kunnes roomalaiset valloittivat sen noin vuonna 218 eaa. Paikka sijaitsi Via Aemilia -tien varrella, ja siitä tehtiin roomalainen kaupunki vuonna 183 eaa. Hunnit ja lombardit tuhosivat kaupunkia kansainvaellusaikana. Se kuitenkin heräsi jälleen eloon 800-luvulla ja oli myöhemmin vapaakaupunki ja toimi guelfien ja ghibelliinien väkivaltaisten yhteenottojen näyttämönä. Kaupunki siirtyi Este-suvun haltuun vuonna 1288. Ruhtinaskunta siitä tehtiin vuonna 1452. Modena liittyi Italian kuningaskuntaan vuonna 1860.
Nähtävyydet
Kaupungin merkittäviin nähtävyyksiin kuuluvat Modenan tuomiokirkko, jonka rakennustyöt aloitettiin vuonna 1099, kaupungin symbolina toimiva Ghirlandina-niminen kellotorni 1300-luvulta ja 1600-luvun ruhtinaanpalatsi. Merkittävä museo on kaupungin hallinnoima Palazzo dei Musei, jossa on runsaasti renessanssimaalauksia ja Este-kirjasto runsaine käsikirjoituksineen. Kaupungin entisten puolustusmuurien takia keskusta on muodoltaan viisikulmio.