cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ed O’Brien
Thom Yorke pyysi O’Brienia liittymään yhtyeeseen, huomattuaan tämän muistuttavan Morrisseyta. Häntä pidetään usein yhtyeen tähtenä ja hän nauttii yleisön seurasta. PR-materiaalit kuitenkin yhä edelleen painottuvat Yorkeen ja yhtyeen basistin Colin Greenwoodiin. O’Brien on yhtyeen pisin jäsen. Hän on 196 cm pitkä. Hän on naimisissa ja perheessä on kaksi lasta.
Radioheadissä
O’Brien tunnetaan laajasta efektipedaalien kokoelmastaan, joiden avulla aikaansaadaan Radioheadin tunnusomainen soundi. Pedaaleja käytetään myös kappaleissa, joissa ei muuten ole kitaraosuuksia. Pedaalien avulla muun muassa muokataan Yorken laulua. O’Brien toimi yhtyeen varhaisilla levyillä lähinnä rytmikitaristina, mutta yhtyeen musiikkityylin vaihduttua vaihtoehtorockin ulkopuolelle, Jonny Greenwood on usein soittanut koskettimia tai esimerkiksi Ondes Martenotia ja O’Brienista on tullut yhtyeen pääkitaristi. Hän on itseoppinut kitaristi, mutta hän on opiskellut rumpujen soittoa ja on myös taitava rumpali. Radioheadissä hän on soittanut taustarumpuja vain Hail to the Thief -albumin kappaleella ”There There” yhdessä Jonny Greenwoodin kanssa.
Yhtye ei yleensä erottele kuka minkäkin verran on vaikuttanut mihinkin kappaleeseen. O’Brien ei kuitenkaan yleensä osallistu kappaleiden sävellystyöhön, lukuun ottamatta muutamia poikkeuksia, kuten ”Go to Sleep” -kappaleen avausriffi, joka on O’Brienin käsialaa samoin kuin ”The Bends” ja ”Street Spirit (Fade Out)” kappaleiden riffit. Useimmiten hän auttaa laajentamaan Yorken luomaa musiikillista kehystä ja hänen vaikutuksensa on kuultavissa erityisesti ”Karma Police" kappaleessa, johon hän loi kappaleen päättävän efektin. Kappaleeseen ”Lucky” hän kehitti avausefektit ja hänen taustalaulunsa kertosäkeessä on olennainen osa kappaletta. ”Treefingers”-kappaleessa hänen kitaransa on muokattu pedaalien avulla kuulostamaan ambient-musiikilta.
Työ Radioheadin ulkopuolella
O’Brien työskenteli BBC:n draamasarjan Eureka Street musiikin parissa ennen Kid A -albumin nauhoitusta. Kid A ja Amnesiac albumien nauhoitusten aikana hän piti yhtyeen faneja ajan tasalla pitämällä blogia yhtyeen kotisivuilla. O’Brienin viimeisin työ Radioheadin ulkopuolella liittyy Asian Dub Foundation -yhtyeen albumin kitaraosuuksiin, joissa hän oli avustamassa.
Viiriparatiisilintu
Viiriparatiisilintu (Pteridophora alberti) on paratiisilintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Viiriparatiisilintua tavataan Uuden-Guinean saarella Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin on raportoitu olevan laajalle levinnyt ja yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kapinkutoja
Kapinkutoja (Ploceus capensis) on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Kapinkutojaa tavataan Lesothossa, Namibiassa, Etelä-Afrikassa ja Swazimaassa. Lajia on kuvattu yleisestä runsaslukuiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Boris Jeltsin
Boris Nikolajevitš Jeltsin (, 1. helmikuuta 1931 Butka, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto – 23. huhtikuuta 2007 Moskova, Venäjä) oli Venäjän ensimmäinen presidentti vuosina 1991–1999. Jeltsinillä oli myös keskeinen rooli Neuvostoliiton alasajossa, ja hänen presidenttikaudellaan Venäjällä tapahtui suuri joukko uudistuksia kohti markkinataloutta. Uudistusprosessi oli vaikea: Neuvostoliiton hajoaminen jätti jälkeensä suuria taloudellisia ja sosiaalisia ongelmia, jotka leimasivat Venäjän koko 1990-lukua. Jeltsinin kaudella syttyi Tšetšenian sota.
Ennen valtaannousua
Jeltsin opiskeli Uralin polyteknisessä instituutissa ja työskenteli rakennusprojekteissa Sverdlovskissa eli nykyisessä Jekaterinburgissa vuosina 1955–1968. Hän liittyi kommunistiseen puolueeseen vuonna 1961. Vuodesta 1968 alkaen hän työskenteli puolueessa kokopäivätoimisesti, ja vuonna 1976 hänestä tuli Sverdlovskin oblastin puoluekomitean pääsihteeri. Vuonna 1977 Jeltsin määrättiin toteuttamaan Venäjän viimeisen keisarin Nikolai II:n murhapaikan, Ipatjevin talon, purkaminen.
Kun Mihail Gorbatšovista oli tullut Neuvostoliiton johtaja 1980-luvulla, hän valitsi Jeltsinin siivoamaan Moskovan puolueorganisaation korruptiosta. Jeltsinistä tuli vuonna 1986 Neuvostoliiton politbyroon jäsen, joskin ilman äänioikeutta. Jeltsin oli puolueen Moskovan kaupunkikomitean ensimmäinen sihteeri eli Moskovan pormestari 24. joulukuuta 1985–1987. Sen jälkeen hänet erotettiin politbyroosta ja pormestarin virasta, koska hän kritisoi Gorbatšovia ja uudistusten tahtia. Jeltsin esiintyi tuolloin Moskovassa populistina ja uudistajana.
Vuoden 1989 Neuvostoliiton kansanedustajien kongressin vapaissa vaaleissa Jeltsin esiintyi marttyyrinä ja kritisoi perestroikaa. Jeltsinin mielestä perestroika oli epäonnistunut ihmisten elämänlaadun parantamisessa. Jeltsin tuli valituksi kongressiin suurella äänimäärällä.
Venäjän federaation presidenttinä
Toukokuussa 1990 Venäjän parlamentti valitsi Jeltsinin Venäjän federaation presidentiksi, vaikka Gorbatšov oli tätä vastustanut. Venäjän presidenttinä Jeltsin vaati neuvostotasavalloille suurempaa autonomiaa ja edisti samalla Venäjän omaa autonomiaa. Hän ilmoitti kannattavansa markkinataloutta ja monipuoluejärjestelmää.
Venäjän presidenttinä
Jeltsin erosi kommunistipuolueesta heinäkuussa 1990 ja voitti kesällä 1991 Venäjän presidentivaalin. Kun Gorbatšov joutui vallankaappausyrityksen kohteeksi elokuussa 1991, Jeltsin nousi kaappausyritystä vastaan Moskovassa ja vaati Gorbatšovin palauttamista valtaan. Kun tilanne oli ohi, Jeltsin alettiin nähdä maan vahvimpana poliitikkona.
Joulukuussa 1991 Jeltsin perusti Ukrainan ja Valko-Venäjän johtajien kanssa Itsenäisten valtioiden yhteisön, joka tulisi korvaamaan hajoamassa olleen Neuvostoliiton. Gorbatšov erosi jo saman kuun lopulla, ja Jeltsinin johtama Venäjän hallitus otti hoitaakseen Neuvostoliitolle kuuluneet velvollisuudet.
Jeltsin ryhtyi muuttamaan Venäjän talousjärjestelmää: jatkossa sen tulisi perustua yksityisyritteliäisyyteen ja vapaisiin markkinoihin. Hän muun muassa lakkautti hintatuet ja valtion kontrollin kuluttajatuotteisiin; hän ei kuitenkaan saanut Venäjän parlamentin tukea taakseen. Sen vuoksi Jeltsin hajotti parlamentin syyskuussa 1993 ja julisti uudet parlamenttivaalit. Lokakuussa 1993 jotkut kovan linjan edustajat yrittivät kaapata vallan – Jeltsinille lojaalit armeijan joukot torjuivat yrityksen. Parlamenttivaalien yhteydessä järjestettiin kansanäänestys, jossa Jeltsinin ehdotus perustuslaiksi hyväksyttiin niukasti. Parlamentin uusi koostumus kuitenkin pakotti seuraavina vuosina Jeltsinin käyttämään valtaansa usein presidentin asetusten kautta.
Jeltsin sääti syyskuussa 1993 asetuksen, joka pidätti virasta varapresidentti Rutskoin. Parlamentin puhemies Ruslan Hasbulatov julisti asetuksen olevan perustuslain vastainen.
Kremliin oli syntynyt Jeltsiniä tukevien oligarkkien ja muiden tätä lähellä olevien ryhmittymä, jota kutsuttiin ”perheeksi”. Siihen kuuluivat presidentinhallintoa johtanut Alexander Vološin, presidentin tytär Tatjana Djatšenko ja tämän myöhempi mies Valentin Jumašev, Jeltsinin avustaja Pavel Borodin ja oligarkit Boris Berezovski ja Roman Abramovitš.
pienoiskuva|Jeltsin ja [[Bill Clinton vuonna 1999.]] Toisella presidenttikaudellaan Jeltsin suostui Tšetšeniassa tulitaukoon ja sen jälkeen rauhansopimukseen. Tšetšenian levottomuudet jatkuivat silti yhä, ja pian Jeltsin jälleen lähetti maakuntaan joukkoja.
Jeltsin erotti 1990-luvun lopulla neljä pääministeriä ja vuonna 1998 koko hallituksensa. Seuraavana vuonna parlamentti yritti asettaa presidentin syytteeseen siitä, että hän olisi muun muassa edesauttanut Neuvostoliiton hajoamista. Jeltsin kuitenkin selvisi toukokuun 1999 epäluottamuslauseesta, jonka antoi duuman oppositio, demokraatit ja kommunistit.
Jeltsin erotti 9. elokuuta 1999 hallituksensa, ja uudeksi pääministeriksi nousi Vladimir Putin. Jeltsin oli valtakautensa viimeiset kuukaudet hyvin epäsuosittu, vain kaksi prosenttia kansasta kannatti häntä. Terveysongelmista kärsinyt Jeltsin ilmoitti siirtyvänsä syrjään juuri ennen vuosituhannen vaihdetta 31. joulukuuta 1999. Jeltsin nimitti pääministeri Putinin virkaatekeväksi presidentiksi kevään 2000 presidentinvaaleihin saakka. Kun Putin oli näin päässyt presidentiksi, hän varmisti ensitöikseen, että Jeltsin sai täyden koskemattomuuden kaikista rikosoikeudellisista syytteistä.
Volossovan piiri
Volossovan piiri on paikallinen itsehallintoalue Leningradin alueella Venäjällä. Piiri on perustettu vuonna 1927 ja sen pinta-ala on 2 730 neliökilometriä. Asukkaita on (vuonna 2007) 48 100 henkeä. Piirin hallinnollinen keskus on Volossovan kaupunki.
Sijainti ja luonto
Volossovan piiri rajoittuu pohjoisessa Leningradin alueen Lomonosovin piiriin, idässä Hatsinan piiriin, etelässä Lugan piiriin ja lännessä Jaaman piiriin.
Suurin osa piiristä sijaitsee Länsi-Inkerin ylängöllä, jolle ovat tyypillisiä laajat peltoaukeat. Eteläosa kuuluu Laukaanjoen altaaseen, jossa on paljon metsää ja vähän asutusta. Yhteensä metsät käsittävät 60 % piirin pinta-alasta. Etelään virtaavat Laukaan sivujoet Lemusajoki, Ruutainjoki ja Ortesjoki. Suojelukohteita ovat Tuonitsa ja Ylä-Ortesin luonnonpuisto.
Historiaa
Piiristä on löydetty paljon itämerensuomalaisten ja muinaisslaavien arkeologisia muistomerkkejä. Monien kylien luona on kurgaani- ja kivikehyshautoja. Paikannimistön perusteella valtaosa keskiaikaisesta asutuksesta oli venäläistä.
1600-luvulla Länsi-Inkeriin muutti suomalaisia uudisasukkaita, pääosin savakoita. Inkerinsuomalaisten lisäksi seudulla asui venäläisiä, ja kylät olivat usein suomalais-venäläisiä sekakyliä. Suomalaiset kuuluivat Kupanitsan, Moloskovitsan ja Spankkovan luterilaisiin seurakuntiin. 1800-luvun lopussa seudulle muutti paljon virolaisia.
Toisen maailmansodan aikana Volossovan piiri oli Saksan miehittämä. Saksalaiset pakkosiirsivät piirin alueelta noin 20 000 henkilöä ja polttivat 20 kylää. Suomalaiset siirrettiin vuonna 1943 Suomeen, josta heidät seuraavana vuonna palautettiin Neuvostoliittoon. Suomalaisia ei kuitenkaan päästetty kotiseudulleen, vaan heidät karkotettiin muualle Venäjälle. Myöhemmin monet asettuivat Karjalan tasavaltaan ja Viroon tai ovat muuttaneet Suomeen. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan suomalaiset muodostavat vain 0,9 % piirin väestöstä.
Hallinto
Piiriin kuuluu Volossovan kaupunkikunta ja kuusi maalaiskuntaa: Kalttina, Lopitsa, Pekunitsa, Ropititsa, Suuri-Ruuta ja Sabsk. Kikkerin kunta yhdistettiin Kalttinaan, Kupanitsan ja Seltsan kunnat Lopitsaan, Simetsan ja Terpitsan kunnat Pekunitsaan, Isvaran kunta Ropititsaan ja Kolositsan, Kurskin ja Pessetan kunnat Suureen-Ruutaan vuonna 2019.
Talous
Volossovan piirin asukkaista vain 23,9 % asuu sen ainoassa kaupungissa. Pääasiallinen elinkeino onkin maatalous, joka tuottaa varsinkin maitoa ja perunaa. Piirissä on rehutehdas ja elintarviketeollisuutta. Huomattava merkitys on myös metsänhankinnalla ja puunjalostuksella.
Liikenne
Piirin pohjoisosan kautta kulkee Pietarin ja Iivananlinnan välinen Narvan maantie. Hatsinan–Iivananlinnan radalla on Kikkerin, Volossovan, Ruudan ja Moloskovitsan asemat sekä Rokovitsan, Oventsan ja Jastrebinon pysäkit. Niillä pysähtyvät vain paikallisjunat.
Kulttuuria ja nähtävyyksiä
thumb|250px|Roerichin kartanomuseo Isvarassa. Volossovan piirin nähtävyyksiä ovat kotiseutumuseot Volossovassa ja Bolšoi Sabskissa, taidemaalari Nikolai Roerichin kartanomuseo Isvarassa ja Kalttinan näyttelysali. Seudulla on myös lukuisia entisiä aateliskartanoita. Sotamuistomerkkejä on mm. Suuressa-Saaritsassa.
Ortodoksisia seurakuntia toimii Volossovassa, Pekunitsassa, Suuressa-Ruutassa, Volkovassa, Isvarassa, Iljussassa, Kikkerissä, Kurkovitsassa, Hotnežassa, Jastrebinossa ja Jablonitsyssa. Monet ortodoksikirkot ovat yhä raunioina. Vuonna 1991 korjattiin ja otettiin käyttöön luterilainen kirkko Kupanitsassa, ja myös Volossovassa on Inkerin kirkon seurakunta. Moloskovitsassa on luterilaisen kirkon rauniot. Kupanitsassa toimii Inkerin Liiton osasto.
Hopman Cup
Hopman Cup on Perthissä, Australiassa tammikuussa järjestettävä vuosittainen tennisturnaus. Hopman Cup eroaa esimerkiksi miesten Davis Cupista ja naisten Fed Cupista siinä, että siihen ottavat osaa molemmat sukupuolet, yhdistäen voimansa joukkueiksi.
Kilpailuun ottaa osaa kahdeksan maan joukkuetta, joista jokaiseen kuuluu yksi nais- ja yksi miespelaaja. Yhteen joukkueiden väliseen kohtaamiseen sisältyy:
Joka vuosi kahdeksan joukkuetta jaetaan kahteen neljän joukkueen lohkoon. Lohkon joukkueet pelaavat kerran toisiaan vastaan, jonka jälkeen loppuottelussa kohtaavat kummankin lohkon voittajat.
Ottelut käydään sisähallissa kovalla alustalla. Pelipaikkana toimi vuosina 1989–2012 Burswood Entertainment Complexin Burswood Dome, jonka jälkeen vuonna 2013 siirryttiin pelaamaan Perth Arenalle.
Hopman Cup kuuluu ITF:n alaisuuteen, mutta pelaajien suoritukset eivät vaikuta heidän rankingpisteisiinsä. Monet huippupelaajat pitävät turnausta hyvänä valmistautumisvaiheena Australian avoimiin, jotka alkavat vuosittain hieman myöhemmin tammikuussa.
Voittajajoukkueen jäsenet saavat hopeisen pokaalin lisäksi tennispallon muotoiset palkinnot, joihin on upotettu läntisen Australian Argylen timanttikaivoksista louhittuja timantteja.
Kilpailu on nimetty australialaisen tennispelaajan ja -valmentajan Harry Hopmanin (1906–1985) mukaan. Hän oli mukana peräti 15 Davis Cupin Australialle voittaneessa joukkueessa vuosina 1938–1969.
Luettelo Hartolan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Hartolan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Hartolan kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Keltanaamakutoja
Keltanaamakutoja (Ploceus melanogaster) on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Keltanaamakutojaa tavataan Burundissa, Kamerunissa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Päiväntasaajan Guineassa, Keniassa, Nigeriassa, Ruandassa, Etelä-Sudanissa, Sudanissa, Tansaniassa ja Ugandassa. Lajin on kuvattu olevan harvinainen suurimmassa osassa levinneisyysaluettaan. Sen ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Jari Räsänen (juoksija)
Jari Petteri Räsänen (s. 6. tammikuuta 1987) on suomalainen keskipitkien matkojen juoksija. Hänen seuransa on Joensuun Kataja ja hänen valmentajanaan toimii Juri Miljuhin. Vuoteen 2013 asti Räsänen edusti Polvijärven Urheilijoita.
Hame
Hame on vaatekappale, joka on yhtenäinen ja kiedotaan lantion ympärille. Sen tarkoituksena on peittää ja suojata alavartaloa sekä jalkoja.
Ennen housujen yleistymistä hameet ja sen tyyppiset asusteet kuuluivat Euroopassakin miesten normaalipukeutumiseen. Myöhemmin hame on länsimaissa ollut lähinnä vain naisten käyttämä vaatekappale, lukuun ottamatta eräitä perinneasuja, kuten Skotlannissa käytettäviä kilttejä. Tosin nykyään usea yritys on erikoistunut miesten hameiden valmistukseen. Aasiassa ja Afrikassa on monia kulttuureita, joissa molemmat sukupuolet pukeutuvat hameeseen.
Hameita on vuosisatojen saatossa ollut hyvin erilaisia. Joskus niiden alla käytettiin erilaisia vanteita, alushameita tai turnyyriä, jotta hameen muoto saatiin sellaiseksi kuin haluttiin.
Erilaisia hametyyppejä ovat muiden muassa minihame, kellohame ja vekkihame.
Massimo Bontempelli
Massimo Bontempelli (1878 Como, Italia – 1960 Rooma, Italia) oli italialainen kirjailija, kriitikko ja säveltäjä. Hän sai Strega-palkinnon 1953 teoksesta L’amante fedele. .
Bontempelli opetti kirjallisuutta vuoteen 1910 ja kirjoitti sen jälkeen artikkeleita eri sanomalehtiin, mutta 1938 hän joutui luopumaan kirjoitustyöstä viranomaisten vaatimuksesta. Hän edusti kirjailijana alkuun futurismia ja oli sittemmin 1900-luvun koulukuntana tunnetun suuntauksen johtaja. Hän nimitti käyttämäänsä metodia maagiseksi realismiksi (realismo magico). Hän oli sen merkittävin edustaja Italiassa. . Hän sai vaikutteita Luigi Pirandellon tuotannosta ja käsitteli teoksissaan samastumista ja persoonallisuuden muuttumista. Hän oli kokeileva ja käytti satiiria ja omaleimaista huumoria.
Bontempelli oli 1920-luvun jälkipuolella fasistisen kirjailijaliiton johtaja.
Angolankutoja
Angolankutoja (Ploceus temporalis) on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Razorblade Romance
Razorblade Romance on HIM-yhtyeen toinen albumi. Levy äänitettiin Walesissa vuonna 1999, ja sen tuottajana oli John Fryer. Levy nousi listaykköseksi Suomessa ja Saksassa. Sinkkuina julkaistiin "Join Me in Death", "Poison Girl", "Right Here in My Arms" ja "Gone with the Sin". Razorblade Romance kuuluu Suomen myydyimpiin rocklevyihin ja oli vuoden 2000 myydyin levy Suomen albumilistalla ja se oli yhtyeen suoranainen hyppy tähteyteen. Albumi ja siitä julkaistu hittisingle "Join Me" olivat yhtaikaa Saksan listojen ykkösenä, mikä on historiallista suomalaiselle bändille. Levy on monella muullakin tavalla menestynyt suomalaisbändin tuotokseksi ensiluokkaisesti maailmalla. Ainoastaan Suomessa levy on myynyt yli 101 000 kappaletta ja muualla maailmassa kaksi ja puoli miljoonaa kappaletta.
Angolankutoja
Levinneisyys
Angolankutojaa tavataan Angolassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa ja Sambiassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Razorblade Romance
Levy valittiin Emma-gaalassa Vuoden albumiksi vuonna 2000.
Levyn kansikuvassa poseeraa Ville Valo. Kuvan on ottanut Jouko Lehtola.
HER-versio
Vuonna 2002 yhtyettä markkinoitiin jonkin aikaa Yhdysvalloissa nimellä HER, kun HIM-niminen post-rock-yhtye ei antanut lupaa nimensä käyttöön. Vuoden kestäneen riidan jälkeen suomalaiset kuitenkin saivat oikeuden käyttää omaa nimeään maksettuaan yhtyeelle korvauksia.
World’s Endin salaisuus
World's Endin salaisuus (engl. World's End) on brittiläinen nuorille suunnattu draamasarja, jonka on luoneet Danny Spring ja Diane Whitley. Sarja alkoi CBBC-kanavalla (Children's BBC) vuonna 2015. Suomessa Yle TV2 aloitti sarjan esittämisen Summeri-ohjelmassa vuonna 2016.
Mikko Heino
Mikko Juhani Heino (22. heinäkuuta 1946 Tampere – 8. joulukuuta 2014 Tampere) oli suomalainen koripalloilija. Insinöörinä työskennellyt Heino pelasi miesten SM-sarjaa Pispalan Tarmossa neljä kautta ja oli myös Tarmon pitkäaikainen seuratoimija.
Pelaajaura
Heino edusti Pispalan Tarmoa miesten SM-sarjassa neljä kautta vuosina 1971–1975. Tehokkaimmalla kaudellaan 1972–1973 hän teki 18 pelaamassaan ottelussa keskimäärin 14,1 pistettä ottelua kohden. Heino muistetaan "järkevänä" laiturina, joka onnistui tasaisesti laidastaan heittämissään kahden pisteen heitoissa .
Muu toiminta koripallossa
Heino vaikutti koripallossa pelaajanuransa lisäksi muun muassa seuratoimijana. Hän valmensi vuonna 1964 Sammon yhteislyseon Suomen oppikoulujen mestaruuscupin loppuotteluun, jossa se taipui hyvän vastuksen annettuaan Munkkiniemen yhteiskoulun poikamaajoukkuepelaajille. Pispalan Tarmossa Heino toimi parikymmentä vuotta vuorotellen sihteerinä, toiminnanjohtajana ja rahastonhoitajana. Hän oli myös tennisseura Tammer-Pallon perustajajäsen ja puheenjohtaja, ja oli mukana aloittamassa Tampereen koripallon Kortteliliigaa, jossa hän myös toimi erinäisissä tehtävissä.
Yksityiselämä
Nuoruutensa Heino asui Kalevan kaupunginosassa. Heino oli naimisissa, ja hänen veljensä Veli-Matti Heino pelasi myös Tarmossa ja on seuran historian paras pisteidentekijä pääsarjassa. Mikko Heino sijoittuu samalla listalla kuudenneksi. Koulutukseltaan Heino oli insinööri. Hän loi työuransa Tampereen seutukaavaliitossa ja Pirkanmaan liitossa maa-aineksen oton ja maakunnallisen vesihuollon saralla. Heino kuoli 68 vuoden iässä Kaupin sairaalassa 8. joulukuuta 2014 vaikeaan sairauteen.
Rusettiparatiisilintu
Rusettiparatiisilintu (Lophorina superba) on paratiisilintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Rusettiparatiisilintua tavataan Uuden-Guinean saarella Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ilmajärvi
Maantietoa
Järvi sijaitsee laajalla alangolla, joka sisätää myös Laatokan pohjoisessa. Alangon itä- ja kaakkoispuolella kohoaa vaatimaton Valdain ylänkö, jonka Tihvinän selänteellä virtaavat muutamat järveen laskevat joet. Järven keskimääräiseksi pinta-alaksi ilmoitetaan 982 neliökilometriä ja keskisyvyydeksi 2,6 metriä, ilmeisesti keskikorkeudella 18,1 metriä mpy. , mutta järven koko vaihtelee vedenpinnan tason mukaan suuresti. Sen vedenpinnan korkeus vaihtelee sekä vuodenaikojen mukaan että sen juoksutusta säännöstellen. Vesi on alimmillaan maaliskuussa ja syyskuussa, ja korkeammillaan keväällä toukokuussa. Ylimmän ja alimman vedenpinnan korkeuden välillä on keskimmäärin 7,4 metriä. Sekä järven tilavuus että pinta-ala ja muut mitat vaihtelevat suuresti vedenpinnan mukaan. Tämä johtuu järvialtaan pohjan muodosta, joka on hyvin tasainen ja rannoiltaan loiva. Järven pohjaa peittää tutkimusten mukaan 9–10 metriä paksu lietekerros, joka peittää pohjan luontaiset epätasaisuudet. Vesi voi olla matalimmalla 16,5 metriä mpy. Silloin on järven suurin syvyys kolme metriä, pinta-ala 770 neliökilometriä ja tilavuus 1,5 kuutiokilometriä. Vesi on korkeimmillaan noin 23,4 metriä mpy. Silloin on suurin syvyys 10 metriä, pinta-ala 2 090 neliökilometriä ja tilavuus 3,5 kuutiokilometriä. Erässä lähteessä on mainitty tilavuudeksi jopa 12 kuutiokilometriä. Säännöstely tehdään Olhavanjoessa sijaitsevan Olhavan vesivoimalaitoksen ehdoilla, joka on vuodesta 1926 säännöstellyt sitä. Voimala säännöstelee vettä niin, ettei järven vedenpinta alene koskaan 13,5 metrin korkeuteen mpy.
Järven rannoilla ei ole asutusta ja ne ovatkin lähinnä soistuneita lietealueita. Joitakin maalaiskyliä sijaitsee lounais- ja länsirannikolla. Järvialueen kaupunki Veliki Novgorod sijaitsee kuusi kilometriä rannasta. Pieniä kyliä ovat esimerkiksi Ilmen (Ильмeнь), Korostyn (Коростынь) ja Borisovo (Борисово). Järvellä on ollut matkustajaliikennettä Novgorodista Staraja Russaan kantosiipialuksilla 1980-luvulle asti. Nykyiset laivareitit on tarkoitettu turisteille. Ne vievät ihmisiä Pyhän Nikolauksen kirkolle (Lipnessa, Никола-на-Липне) ja Staraja Russa.
Luontoarvoja
Ilmajärven vesi sekoituu tuulella helposti ja aallokko nostaa pohjasta lietettä ja sameuttaa veden. Veden korkeat ravinnepitoisuudet aiheuttavat leväkukintaa, jolloin vesi samenee lisää. Veden näkösyvyys vaihtelee 0,4–0,6 metriä. Veden happipitoisuus jää kesällä vaatimattomasti 8 milligrammaan litrassa vettä eli happikylläisyys on 95 %. Myös talvella hapen pitoisuus alenee jään alla. Jään pinnan alla se jää 7 milligrammaan ja pohjan lähellä 3–4 milligrammaan litrassa. Kokonaisfosforipitoisuus vaihtelee 20–110 mikrogrammaa ja kokonaistyppipitoisuus 160–1 270 mikrogrammaa litrassa vettä. Vedenväri on kellertävä, mikä johtuu runsaasta eloperäisestä aineksesta vedessä. Rantojen vesikasvillisuus peittää 8 % järven kesäisestä pinta-alasta. Järvessä elää biomassaltaan runsas kalasto, jossa esiintyy lahna, kuore, made ja hauki. Vaellusiika on vesivoimalaitoksen takia kadonnut. Kalaistutuksilla yritetään ylläpitää kalaston lajien välistä tasapainoa.
Hydrologiaa
Järveen laskee noin 50 jokea, joiden kautta tulee järveen suurin osa eli 96 % vedestä. Sadanta selittää veden määrästä 4 %. Vesi vaihtuu teoreettisesti viidesti vuodessa eli sen viipymä järvessä on 2,4 kuukautta. Järvi jäätyy marraskuun loppupuolella ja sen jäät lähtevät huhtikuun puolivälissä. Järven vesi lämpenee nopeasti, sillä se on samea ja matala. Se ei avovesikaudella tavallisesti lämpötilakerrostu ja järven veden lämpötila seuraa syviä järviä herkemmin ilmojen lämpötiloja. Syksyisin se jäähtyy nopeasti, mutta auringon lämmittämä mutainen järvenpohja luovuttaa pitkään lämpöä veteen ja muodostaa siihen käänteiset lämpötilakerrokset. Päällysveden ja alusveden lämpötilaero on yleensä noin kolme astetta. Pohjan lämpötila kasvaa talvella ja se saavuttaa korkeimman lämpötilansa maaliskuussa.
Historia
Ilmajärvi on ollut historiallisesti tärkeä. Sen rannalla sijaitsee varjagien perustama Rurikinlinna, joka on näytellyt erittäin tärkeää roolia koko Venäjän valtakunnan syntymisessä. Se oli huomattava kauppapaikka ennen Novgorodia.
Tahvo
Tahvo on suomalainen miehen etunimi.
Marjo Hirvonen
Marjo Hirvonen (o.s. Pöntinen, s. 2. toukokuuta 1988 Raahe) on suomalainen keilaaja. Hän on saavuttanut Euroopan-mestaruuskilpailuissa parikilpailun pronssia Krista Pölläsen kanssa vuonna 2012. SM-liigassa hän voitti kultaa Oulun Luistinseuran joukkueessa vuonna 2011 ja lappeenrantalaisen R-ABC:n joukkueessa vuonna 2014.
Tahvo
Tahvo itäsuomalainen muoto kreikkalaisesta nimestä Stefanos, joka merkitsee 'kruunua', 'seppelettä'.
Marjo Hirvonen
Hirvonen on seitsemän kertaa keilannut täyden 300 pisteen sarjan: heinäkuussa 2009, elo- ja marraskuussa 2012, tammikuussa 2013, helmi- ja lokakuussa 2014 sekä helmikuussa 2017.
Tahvo
Tahvo on ollut yleinen puhuttelumuoto ja sitä on alettu antaa ristimänimenä 1870-luvulta alkaen. Almanakassa Tahvo on ollut vuodesta 1950 lähtien.
Marjo Hirvonen
Marjo Hirvosen puoliso Mikko Hirvonen on myös keilaaja.
Ilmajärvi
Historia
Ilmajärvellä on myös osansa venäläisessä kansantarustossa. Nimen alkuperä taas on suomalainen.
Laskujoet
<section begin="ilmajärvi2" />Ilmajärveen laskee noin 50 jokea. Valuma-alueen latvajoki Mstan nimi on lihavoitu, koska se katsotaan muodostavan osan pääuomaa. Oheiseen taulukkoon on koottu suurimpia järveen laskevia jokia. Taulukon tietojen lähteet on mainittu taulukon alla ja ne on riveittäin yksilöity oikeassa sarakkeessa. Lähteet : 1 = sivujoen oma artikkeli, 2 = luettu Venäjän vesistörekisterin tietokannasta, 3 = katsottu internetin karttapalveluista, 4 = katsottu joen venäjänkielisen wikipedian artikkelista<section end="ilmajärvi2" />
Proconura shakespearei
Proconura shakespearei on Proconura-sukuun ja Chalcididae-heimoon kuuluva eläinlaji. Tieteellisen nimen sille antoi ensimmäisenä Girault vuonna 1928. Sillä ei ole alalajeja.
Sucre (osavaltio)
Estado Sucre on yksi 23:sta osavaltiosta, joihin Venezuela on jaettu. Osavaltion pääkaupunki on Cumaná. Sucren pinta-ala on 11 800 km² ja asukkaita oli vuoden 2011 laskennassa noin 896 000.
Kunnat
Sucre muodostuu 15 kunnasta, jotka ovat (kunnan hallinnollinen keskus suluissa):
Vata
Vata (Stellaria aquatica, usein käytetty synonyymi Myosoton aquaticum) on kosteitten paikkojen valkokukkainen kohokkikasvi. Vata on luokiteltu oman vatojen (Myosoton) sukunsa ainoaksi lajiksi, mutta siirretty uusimmassa luokittelussa sädetähtimöiden (Stellaria) sukuun.
Ulkonäkö ja koko
thumb|220px|vasen|Vatakasvusto. thumb|220px|vasen|Vadan lehtiä. Yksi- tai monivuotinen vata kasvaa 15–40 cm korkeaksi. Hauras kasvi on rento tai koheneva ja usein runsashaarainen. Varsi on alaosasta kalju, yläosasta nystykarvainen. Tummanvihreät lehdet ovat leveitä, 2–8 cm pitkiä, hertta- tai tylppätyvisiä ja varren yläosassa ruodittomia ja nystykarvaisia. Kukinto on harsu, tukilehdet ovat vihreitä. Sekä verhiö että teriö ovat viisilehtisiä. Verholehdet ovat tylppiä, kauttaaltaan nystykarvaisia ja himmeitä. Valkoiset, lähes tyveen asti kaksihalkoiset terälehdet ovat verholehtiä pitempiä. Emiö on tavallisesti viisivartaloinen, heteitä on 10 kappaletta. Suomessa vata kukkii heinä-elokuussa. Hedelmä on kota, joka aukeaa viidellä matalasti halkoisella liuskalla.
Vata muistuttaa suuresti toista kohokkikasvilajia, lehtotähtimöä (Stellaria nemorum).
Levinneisyys
Vataa tavataan koko Euroopassa lukuun ottamatta Irlantia, Skotlantia, Islantia sekä Fennoskandian ja Venäjän pohjoisosia. Aasian puolella levinneisyysalue on hajanaisempi. Siellä sitä tavataan muun muassa Länsi-Siperiassa, Iranissa, Turkissa, Kiinassa, Korean niemimaalla ja Japanissa. Vata on levinnyt ihmisen mukana myös Yhdysvaltain koillisosiin. Suomessa vata on jokseenkin harvinainen laji. Varmimmin sitä tapaa Etelä-Suomessa, jossa se on alkuperäislaji. Tulokaslajina vataa on tavattu myös Pohjanlahden rannikkokaupungeissa ja Kainuussa.
Elinympäristö
Vataa esiintyy lehtokorvissa, rantapensaikoissa ja sorarannoilla, toisinaan tulokkaana myös ojanvarsilla, jouto- ja viljelymailla, kaatopaikoilla ja satamissa.
Lambic
thumb|Kuparinen matala allas, johon vierre lasketaan jäähtymään. Altaassa yön aikana villihiiva saa aikaan käymisen. Kuva on Timmermansin panimolta.|alt=
Lambic (flaamiksi lambik) on olutlaji, jota valmistetaan ainoastaan Belgiassa, Senne-joen laaksossa Pajottenlandin seutukunnalla Brysselin länsipuolella. Lambic-oluiden erikoispiirre on se, että olutvierteeseen ei lisätä ollenkaan hiivaa, vaan olutpanimon ullakolla olevassa suuressa matalassa altaassa villihiivat ja muut mikrobit saavat aikaan oluen spontaanikäymisen. Tämä voidaan tehdä vain loka-toukokuun välisenä aikana, jolloin ilma on riittävän viileää. Puhdas lambic on yleensä erittäin hapanta.
Käymisen alettua olut siirretään kypsymään vanhoihin tammi- tai pähkinäpuutynnyreihin, jossa sitä pidetään yhdestä kolmeen vuotta. Näin syntyy puhdasta lambicia, perusraaka-ainetta varsinaisille kaupallisille oluille.
Maltaina lambicissa käytetään yleensä mallasohraa (~70 prosenttia) ja mallastamatonta vehnää (~30 prosenttia). Lambicissa käytettävä humala on yleensä vähintään kolme vuotta vanhaa. Tällaisessa humalassa ei ole enää oluen katkeruutta lisääviä aineita.
Nimisuoja
Lambic ja sen tyyppien nimitys on nauttinut EU:n nimisuojaa vuodesta 1997 (perusteena EU:n säädös No 2082/92). Samanlainen nimisuoja on suomalaisella sahdilla. EU:n ulkopuolella kuitenkin jotkut yhdysvaltalaiset pienpanimot ovat markkinoineet oluitaan lambic-nimellä. Nämä oluet tehdään tavallisesti kaupallisista lambic-hiivakannoista.
31. maaliskuuta 1993 voimaan astunut kuninkaallinen asetus ("koninklijk besluit") määritteli Belgiassa lambic-oluen koostumuksen. Käytännössä asetuksen mukaan riittää, että oluessa on käytetty jossain määrin puhdasta lambicia, jolloin sitä voidaan markkinoida lambicina.
Alatyypit
thumb|Boonin Oude Geuze Mariage Parfait -lambicia.
Hedelmä
Lambic-tyyleistä yleisin, johon on lisätty hedelmiä tai marjoja. Perinteisimpiä ovat kirsikka (kriek) ja vadelma (framboise), mutta näiden lisäksi on käytetty mm. persikkaa (pêche), mustaherukkaa (cassis), omenaa (pomme) ja viinirypäleitä (grape). Perinteikäs Cantillon-panimo teki pienen erän tyrnilambicia, joka tuli myyntiin keväällä 2004.
Gueuze
Gueuze ("köös") on nuoren ja vanhan lambicin pullotettu sekoitus. Erittäin hapan ja kuiva olut. Jotkut valmistajat kirjoittavat nimen geuze. Pullotettu perinteinen sataprosenttinen gueuze lambic tunnetaan nimellä OudeGueuze (tai OudeGeuze).
Faro
Lambic-sekoitus, johon on lisätty sokeria. Sokeri tekee oluesta makeamman ja raikkaamman kuin gueuzet.
Sekoittamaton
Sekoittamaton puhdas lambic on harvinainen, ja sitä saa yleensä ainoastaan lambic-panimoiden läheltä hanaoluena. Sekoittamattoman lambic-oluen maku ja luonne vaihtelee paljon, ja se toimii pohjana muille lambic-lajeille.
Mars
Vanhasta vierteestä, jossa on matala kantavierrearvo, tehtyä lambicia on kutsuttu nimellä mars bière/bier. Sitä on valmistettu lähinnä kotikäyttöön, eikä sitä ole kaupallisesti tehty vuosikymmeniin.
thumb|Hanssensin lambic-tynnyreitä.|alt=
Lambic-valmistajat
Pajottenlandissa ja Brysselissä toimii yhdeksän lambic-panimoa ja näiden lisäksi kaksi muiden sekoittamattomasta lambicista oluita valmistavaa tekijää. Suluissa yrityksen virallinen nimi. Näiden lisäksi on muutama perinteisen lambic-alueen ulkopuolella spontaanikäymismenetelmällä oluita valmistava panimo.
Paratiisiviuhkasiipi
Paratiisiviuhkasiipi (Lophorina paradisea) on paratiisilintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Paratiisiviuhkasiipeä tavataan Australian itäosissa Uudessa Etelä-Walesissa ja Queenslandissa. Lajin on raportoitu olevan yleinen levinneisyysalueensa pohjoisosissa, mutta harvinaisempi etelämpänä. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Mortteli
pienois|Mortteli ja survin Mortteli eli huhmar (tai huhmare) on maljamainen astia, jota käytetään aineksen hienontamiseen ja sekoittamiseen. Hienontaminen tapahtuu survimella (hiertimellä) eli petkeleellä painellen ja hiertäen. Työkalua käytetään mausteiden murskaamiseen, ja ennen myös apteekeissa lääkeaineiden tai kuvataiteessa väriaineiden hienontamisessa. Morttelia käytetään gastronomiassa etenkin mausteseosten ainesten, kuten sinapin, jauhamiseen.
Mortteli valmistetaan perinteisesti joko marmorista, pronssista tai keraamisesta materiaalista, kuten posliinista. Morttelien koot vaihtelevat pienistä, muutaman millilitran kokoisista suuriin, usean sadan litran vetoisiin. Yleisimmin keittiö- ja laboratoriokäytössä käytettävimpien marmori- tai keraamimorttelien vetoisuus on noin 1 dl ja pronssimorttelin noin 2 dl.
Dominik Hrbatý
Dominik Hrbatý (s. 4. tammikuuta 1978 Bratislava) on slovakialainen tennisammattilainen. Oikeakätisen Hrbatýn lempinimi on Dominator. Hänet nimettiin ATP-kiertueen vuoden 1996 tulokkaaksi. Hrbatýa valmentaa Mojmir "Muro" Mihal.
Hrbatý on voittanut 6 kaksinpelin ATP-turnausta:
Hrbatýn korkein rankingsijoitus ATP:n kaksinpelilistalla on ollut 12., tämän hän saavutti 18. lokakuuta 2004. Nelinpelissä hän on ollut parhaimmillaan sijalla 14. Hän voitti Perthissä Australiassa vuosittain pelattavan Hopman Cupin yhdessä maannaisensa Daniela Hantuchován kanssa tammikuussa 2005. Palkintorahaa Hrbatý oli urallaan kerännyt vuoden 2009 kesäkuuhun mennessä 6,9 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Slovakian vuoden tennispelaajaksi hänet on valittu neljä kertaa: 2000, 2001, 2002 ja 2004. Hrbatýa valmentaa Tibor Toth.
Johimbiini
Johimbiini on eräs verisuonia laajentava ja sympaattista hermostoa lamauttava eli adrenolyyttinen (adrenaliinin vaikutusta estävä) alkaloidi. Sitä on käytetty lääkkeenä, jota on saatu afrikkalaisen puulajin johimbepuun (Pausinystalia yohimbe) kuoresta. Johimbiini ei ole enää pitkään ollut aktiivissa lääkityskäytössä Suomessa, sillä sen hoito-ominaisuudet ovat olleet kovin heikosti spesifiset, jopa ennalta arvaamattomat. Johimbiinin korvaajiksi on sittemmin kehitetty joukko muita ja paljon spesifimpiä, vaikutuksiltaan tarkemmin kohdistuvia lääkeaineita.
Johimbiinikloridia on voitu käyttää lääkinnälliseen käyttöön eläimille ihmisten lääkintää pidempään. Esimerkiksi sonneille on voitu antaa kalliinakin pidettyä johimbiinivalmistetta tilapäisiin siitoskyvyn häiriöihin jonkinmoisena piristeenä, ellei muu hoito kuten ruokintavirheiden korjaus ole tuottanut riittävää tehoa.
EU:n kielto
Euroopan unioni on kieltänyt ainetta sisältävät valmisteet. Kanadan terveysviraston mukaan aineen käytöllä voi vakavia seurauksia varsinkin niille, joilla on korkea verenpaine tai sydän-, munuais- tai maksasairaus. Kaikissa valmisteissa ei ole ollut tuoteselostetta, mutta niissä joissa on ollut, tutkimuksen mukaan sen pitoisuudet ovat poikenneet merkittävästi ilmoitettuista pitoisuuksista molempiin suuntiin. Monissa maissa se on yhä sallittu, mutta EU:n kiellon jälkeen tulli estää maahantuonnin.
Piilopintojen poisto
Piilopintojen poisto tai vähimmillään piiloviivojen poisto on 3D-grafiikassa perustavanlaatuinen ongelma, joka syntyy renderöinnissä, koska näkymättömiin jäävien kappaleiden renderöinti on sekä tehotonta että virheellistä.
Pääasiallinen näkyvyys on menetelmän selkein sovellutus käytäntöön: kamerasta on oltava katkeamaton linja näkyvään kappaleeseen. Tähän käytetään säteensuuntausta ja syvyyspuskuria. Kaksi yksinkertaista ja tehokasta menetelmää ovat backface culling ja frustum culling (myös view frustrum culling) konservatiiviseen näkyvyyden testaamiseen. Occlusion culling on monimutkaisempi kehitysaskel frustum culling -menetelmästä, joka ottaa kappaleiden keskinäisen peittävyyden huomioon.
Ideaalinen poistoalgoritmi välittäisi grafiikkaliukuhihnan läpi vain täsmälleen näkyvän joukon (, EVS), joka näyttäisi primitiivit, jotka ovat osittain tai täysin näkyvissä. Koska tämä olisi monimutkaista käytännön algoritmit käyttävät mahdollisesti näkyvää joukkoa (, PVS).
Kultakutoja
Kultakutoja (Ploceus subaureus) on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
A Hard Day’s Night
A Hard Day’s Night on vuonna 1964 julkaistu brittiläisen The Beatles -yhtyeen kolmas studioalbumi ja samalla yhtyeen ensimmäisen elokuvan Yeah! Yeah! Tässä tulemme! soundtrack. Sitä pidetään yhtyeen läpimurtoalbumina, sillä se on ensimmäinen, jolla ei ole lainakappaleita. Albumia hallitsevat John Lennonin sävellykset, joita on 13 kappaleen levyllä kaikkiaan kymmenen. Paul McCartneyn kokonaan tai suurimmaksi osaksi kirjoittamia kappaleita on vain kolme.
Kultakutoja
Levinneisyys
Kultakutojaa tavataan Afrikan itä- ja kaakkoisosissa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleisestä runsaslukuiseksi. Sen kannankehitys on vakaa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
A Hard Day’s Night
Britannian-painoksen B-puoli sisältää elokuvaan kuulumattomia kappaleita, kun sen sijaan Yhdysvaltain markkinoille suunnattu painos on selkeämmin elokuvan soundtrack. Yhdysvaltain-versiosta puuttuu useita Britannian-painoksella julkaistuja kappaleita, jotka on korvattu tuottaja George Martinin orkesterin esittämillä instrumentaaliversioilla.
Taustaa
thumb|left|The Beatles [[Ed Sullivanin kanssa helmikuussa 1964.]] The Beatlesin edellisalbumi, vuonna 1963 julkaistu With the Beatles, merkitsi yhtyeen suurmenestyksen laajenemista Britannian ulkopuolelle. Esimerkiksi single ”I Want to Hold Your Hand” nousi Yhdysvaltain listaykköseksi seitsemän viikon ajaksi. Pian myös singlejen ”She Loves You” ja ”Love Me Do” uudelleenjulkaisut nousivat siellä listan kärkeen. Vuoden 1964 huhtikuun ensimmäisen viikon Billboard-listan viiden kärki koostui pelkistä Beatles-kappaleista. Tämä oli seurausta yhtyeen Yhdysvaltain-vierailusta, jolle sisältyi niin konsertteja kuin myös kolme esiintymistä Ed Sullivan Show’ssa. Enimmillään Beatlesin esiintymistä kyseisessä televisio-ohjelmassa seurasi yli 73 miljoonaa katsojaa.
The Beatles vietti vuoden 1964 kevään ja kesän kuvaamalla elokuvaa ''Yeah! Yeah! Tässä tulemme!'' sekä äänittämällä uutta materiaalia. Muutaman Britanniassa järjestetyn konsertin jälkeen yhtye lähti kiertueelle Manner-Eurooppaan, Hongkongiin, Australiaan ja Uuteen-Seelantiin. Britanniaan Beatles palasi 2. heinäkuuta.
Tulevan albumin kappaleista yksi julkaistiin singlenä ennen itse albumia; ”Can’t Buy Me Love” ilmestyi Yhdysvalloissa 16. maaliskuuta ja Britanniassa neljä päivää myöhemmin. Se nousi listaykköseksi molemmissa maissa ja oli maailmanlaajuinen hitti. Kappale oli kirjoitettu tammikuussa Pariisissa ja myös osittain äänitetty paikallisessa EMI Pathé Marconi Studiosissa.
Työstö ja äänitykset
Albumin materiaalin työstäminen oli sävellyksistä vastanneille John Lennonille ja Paul McCartneylle suuri haaste, sillä aiemmin yhtyeen kappaleet oli ehditty kirjoittaa pääasiassa vapaa-ajalla, ilman suurempaa kiirettä. Nyt yhtyeelle oli annettu selkeä takaraja, mihin mennessä uusien laulujen tulisi valmistua. Kappaleita tehtiin konserttien ja esiintymisten lomassa Pariisissa ja Yhdysvalloissa. Urakan helpotukseksi Lennonilla ja McCartneylla oli Pariisin hotellihuoneessaan mukanaan flyygeli. Maaliskuun alkuun mennessä uusia lauluja oli lähes tusinan verran valmiina. Ajan myötä kävi selväksi, ettei elokuvassa olisi kannattavaa esittää jokaista uutta kappaletta, sillä se olisi vienyt filmistä liikaa tilaa. Toisaalta ylimääräisiä kappaleita pidettiin niin laadukkaina, ettei niitä haluttu heittää hukkaan. Niinpä elokuvaan kuulumattomasta materiaalista päätettiin tehdä levyn B-puoli.
A Hard Day’s Night äänitettiin pääasiassa kahdessa osassa. ”Can’t Buy Me Love” nauhoitettiin jo 29. tammikuuta. Elokuvaa varten tehdyt kappaleet äänitettiin puolestaan helmikuun lopulla ja loput enimmäkseen kesäkuun alussa. Äänityspaikkana oli Abbey Roadin studio Lontoossa. Ensimmäinen sessio järjestettiin 25. helmikuuta, jolloin nauhoitettiin ”You Can’t Do That” ja varhainen versio kappaleesta ”And I Love Her”. Äänitykset jatkuivat pitkin helmi- ja maaliskuuta, ja sinä aikana Beatles nauhoitti useita kappaleita myös Long Tall Sally -EP:lle. Elokuvaan kuulumattomat kappaleet ”You Can’t Do Thatia” lukuun ottamatta äänitettiin kahdessa päivässä 1.–2. kesäkuuta, juuri ennen 4. kesäkuuta alkanutta maailmankiertuetta.
A Hard Day’s Nightin sessiot kestivät kaikkiaan 17 päivää ja 65 tuntia. Levy viimeisteltiin 22. toukokuuta 1964 yhdeksäntuntisessa miksauksessa. Albumista tehtiin sekä mono- että stereomiksaus. 1960-luvun ensimmäiselle puoliskolle tyypillisesti yhtyeen jäsenet eivät osallistuneet miksaukseen ja editointiin, vaan olivat lomalla sillä välin, kun tuottaja George Martin työskenteli nauhojen kanssa ja lisäsi pianon kappaleeseen ”You Can’t Do That”. Kappale oli jo julkaistu singlen ”Can’t Buy Me Love” b-puolena, eikä lisättyä pianoraitaa lopulta käytetty.
Yhtyeen kaksi ensimmäistä albumia, Please Please Me ja With the Beatles, oli äänitetty kaksiraitatekniikalla, mutta A Hard Day’s Night toteutettiin neliraitaäänityksellä, mikä toi mahdollisuuden lauluosuuksien kaksinkertaistamiseen ja helpotti virheiden korjaamista. Esimerkkinä uudesta tekniikasta käy 16. huhtikuuta äänitetty nimikappale ”A Hard Day’s Night”, jossa rummut, basso ja sähkökitara tulivat ykkösraidalle ja John Lennon ja Paul McCartney lauloivat osuutensa samanaikaisesti raidalle kaksi. Kappaleen yhdeksästä otosta viimeistä pidettiin kaikkein parhaimpana, ja sen kolmannelle raidalle lisättiin bongorummut, lehmänkello ja akustinen kitara sekä Lennonin ja McCartneyn lauluraitojen tuplaus. Lopuksi neljännelle raidalle lisättiin George Martinin soittama piano sekä George Harrisonin lopun kitaraosuus. Kaikkiaan tämän kappaleen äänittäminen kesti kolme tuntia. Abbey Roadin studioilla olisi ollut mahdollisuus neliraitaäänitykseen jo 1960-luvun alussa, mutta tuolloin se oli ollut varattu pääasiassa orkestereiden säestämille laulajille. The Beatles käytti neliraitatekniikkaa siihen asti, kunnes kahdeksanraitatekniikka otettiin Abbey Roadilla käyttöön kesällä 1968.
Musiikki
thumb|upright|left|John Lennon vuonna 1964. Suurin osa A Hard Day’s Nightin kappaleista on hänen kirjoittamiaan. A Hard Day’s Night on Beatlesin ensimmäinen albumi, jolla ei ole ollenkaan lainakappaleita vaan kaikki kappaleet ovat yhtyeen itse kirjoittamia. Se on myös yhtyeen ainoa albumi, jolla on pelkästään John Lennonin ja Paul McCartneyn tekemiä kappaleita. Albumia hallitsevat Lennonin laulut, sillä niitä on kaikkiaan kymmenen McCartneyn kolmea vastaan. Tähän aikaan Lennon oli vielä yhtyeen epävirallinen johtaja. Kaikki kappaleet merkittiin kuitenkin Lennonin ja McCartneyn yhdessä tekemiksi, kuten aina vastaavissa tilanteissa riippumatta siitä, olivatko he todellisuudessa tehneet niitä yhteistyössä. Yhtä Lennon-keskeistä albumia The Beatles ei enää koskaan tehnyt. Tenho Immosen kirjoittaman The Beatles – Suuri historia -kirjan mukaan tähän oli syynä se, että Lennonin lisääntynyt huumeidenkäyttö 1960-luvun puolivälin jälkeen alkoi syödä hänen luovuuttaan sekä voimia toimia yhtyeen johtohahmona. George Harrison laulaa yhden kappaleen. Poikkeuksellisesti rumpali Ringo Starr ei laula yhtäkään kappaletta.
Albumin Britannian-version 13 kappaleesta seitsemän on mukana itse elokuvassa. Myös ”I’ll Cry Instead” oli tarkoitettu elokuvaan, mutta se korvattiin viime hetkellä kappaleella ”Can’t Buy Me Love”. Koska Lennon ja McCartney eivät vielä albumia työstäessään tunteneet elokuvan käsikirjoitusta, kappaleilla ei ole tekemistä elokuvan juonen kanssa. Yhdysvaltain-painos sisältää vain Britannian-painoksen A-puolen kappaleet sekä sen B-puolelta laulun ”I’ll Cry Instead”. Loput kappaleet ovat George Martinin ja hänen orkesterinsa esittämiä instrumentaaleja.
Aivan kaikkia elokuvaan sisältyneitä lauluja ei ole levyllä, sillä siltä puuttuvat kappaleet ”She Loves You”, ”Don’t Bother Me” ja ”I Wanna Be Your Man”. Yhdysvaltain-versiolla julkaisemattomia Britannian-painoksen kappaleita ilmestyi albumilla Something New, joka julkaistiin Yhdysvalloissa kuukausi A Hard Day’s Nightin jälkeen.
The Beatles oli tavannut helmikuussa 1964 New Yorkissa Rickenbacker-kitaravalmistajan puheenjohtajan Francis Hallin. George Harrison sai tapaamisen yhteydessä itselleen 12-kielisen Rickenbacker 360 -mallin, jonka äänestä hän piti kovasti. John Lennon vastaavasti pyysi itselleen mittatilaustyönä tehdyn 12-kielisen 325-mallin. Rickenbackerin äänestä tuli tärkeä osa tulevaa albumia erityisesti kappaleissa ”A Hard Day’s Night”, ”I Should Have Known Better” ja ”You Can’t Do That”. Se vaikutti myös merkittävästi The Byrds- ja The Searchers -yhtyeisiin.
Tietoa kappaleista
Britannian-painoksen aloittava kappale on ”A Hard Day’s Night”, jonka John Lennon oli osittain kirjoittanut pojalleen Julianille. Fraasi A Hard Day’s Night (suom. kovan päivän ilta) oli Ringo Starrin keksimä. Lennon käytti sitä myös kirjassaan John Lennon panee omiaan, ja lopulta lausahdus päätyi elokuvan nimeksi. Huuliharppuvoittoinen ”I Should Have Known Better” kuullaan elokuvan kohtauksessa, jossa yhtye pelaa korttia junassa. Kappale on John Lennonin kirjoittamaksi epätavallisen optimistinen: sanoituksissa poika ja tyttö rakastavat toisiaan ja kaikki on hyvin. Myös kolmas kappale, ”If I Fell”, on Lennonin kirjoittama, ja myöhemmin hän kertoi sen olevan tiedostamatta osittain omaelämäkerrallinen. Englantilaisen musiikkitoimittajan Steve Turnerin mukaan kappale kertoo Lennonin luvattomasta suhteesta tämän avioliiton aikana. Lennon itse piti kappaletta ensimmäisenä kunnon balladinaan sekä ”In My Lifen” edeltäjänä. Lennon ja McCartney jakavat sen lauluosuudet.
George Harrison laulaa kappaleen ”I’m Happy Just to Dance with You”, jonka John Lennon kirjoitti nimenomaan häntä varten. Se on yksi Lennonin monista ihmissuhdelauluista ja sävyltään hieman samanlainen kuin Please Please Me -albumilla julkaistu ”Do You Want to Know a Secret”, jonka Lennon niin ikään kirjoitti Harrisonin esitettäväksi. Rakkauslaulu ”And I Love Her” perustui puolestaan Paul McCartneyn ideaan, ja hän myös kirjoitti siitä suurimman osan. Kappaleessa kuuluu McCartneyn kiinnostus rock and rollia varhaisempaan kevyeen musiikkiin, ja hän laulaa sen yksin. ”And I Love Herista” muodostui aikaa myöten yksi levytetyimmistä Beatles-kappaleista; 1970-luvun alkuun mennessä siitä oli tehty jo yli 300 levytystä. John Lennonin ”Tell Me Why” -kappaleen syntyyn vaikuttivat The Chiffonsin ja The Shirellesin kaltaisten afroamerikkalaisten tyttöbändien materiaali. Sanoitus on Lennonille tyypillinen, sillä siinä käsitellään syyllisyyden ja jätetyksi tulemisen tunnetta. Paul McCarneyn kirjoittama ”Can’t Buy Me Love” oli julkaistu singlenä jo keväällä, jolloin se nousi Britannian ja Yhdysvaltain listaykköseksi. ”Can’t Buy Me Love” oli McCartneyn yritys tehdä kappale blues-asteikossa.