cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Christiansborg
Toinen Christiansborg
Barokkilinnan tuhouduttua maan tasalle Tanskan kuninkaallinen perhe asui tilapäisesti Amalienborgin linnassa. Vuonna 1803 aloitettiin toisen Christiansborgin linnan rakentaminen. Sen suunnitteli arkkitehti C. F. Hansen, ja se edusti ranskalaissävyistä empiretyyliä. Kun linna valmistui vuonna 1828, kuningas Fredrik VI ei kuitenkaan halunnutkaan asua linnassa vaan käytti sitä vain seremoniallisissa tilaisuuksissa.
Ainoa empirelinnassa asunut monarkki oli Fredrik VII, joka asui linnassa vuosina 1852–1863. Tulipalo tuhosi linnan vuonna 1884, kuten sitä edeltäneen barokkilinnan. Hansenin suunnittelema linnan kappeli sekä muutama sivurakennus kuitenkin säästyivät palolta.
Kolmas, nykyinen Christiansborg
Kolmannen eli nykyisen Christiansborgin linnan on suunnitellut Thorvald Jørgensen, joka valittiin suunnittelijaksi arkkitehtikilpailun kautta. Linna rakennettiin vuosina 1907–1928 uusbarokki-tyylisuuntaa noudattaen. Linnan omistaa täysin Tanskan valtio, ja sitä valvoo ja hoitaa linna- ja kiinteistöhallinto.
Antinoopolis
Antinoopolis ( eli tai, joskus myös ,  tai ; ) oli antiikin aikainen kaupunki Egyptissä. Se sijaitsi Ylä-Egyptissä ja kuului Antinoiteen nomokseen.
Historia
pienoiskuva|vasen|upright|[[Isis-Afroditen patsas Antinoopoliista, 200-luku eaa. Louvre.]] Kaupunki perustettiin kreikkalaisen poliksen eli kaupunkivaltion mallin mukaisesti, ja sinne asutettiin muista kaupungeista siirrettyjä kreikkalaisia. Näille annettiin oikeus mennä naimisiin egyptiläisten naisten kanssa ilman kreikkalaisten kansalaisoikeuksien menettämistä. Kaupunki tunnettiin historian aikana useilla nimillä, jo aiemmin mainittujen lisäksi myös nimillä Antenon, Hadrianopolis (Hadrianupolis) ja Besantinopolis sekä arabialaisissa lähteissä Antina. Kaupungin asukkaasta käytettiin muun muassa etnonyymiä Antinoeus.
Antinoopolis kuului alun perin Heptanomiin alueeseen eli Keski-Egyptiin, mutta siirrettiin myöhemmin osaksi varsinaista Ylä-Egyptiä eli Thebaista. Sen ympärille perustettiin oma nomos, Antinoites, joka erotettiin Hermopoliteen nomoksesta (tai aiempi Hermopoliteen nomos nimettiin uudelleen). Kaupungissa oli neuvosto (būlē) sekä prytani-virkamies. Kaupungin väestö oli jaettu heimoihin tai piireihin (fylē), ja neuvoston jäsenet valittiin näiden jäsenistä. Yhden heimon nimi, Athēnais, tunnetaan piirtokirjoituksista. Neuvoston päätökset eivät menneet, kuten yleensä oli tapana, nomarkin (nomarkhēs) vaan Thebaiksen prefektin (epistratēgos) tarkistettaviksi. Kaupungissa kunnioitettiin Antinoosta paikallisena jumalana, ja hänen kuolemansa muistolle vietettiin vuosittaisia kisoja.
Antinoopolis kukoisti edelleen keisari Diocletianuksen aikana 200-luvun lopulla, jolloin se toimi Thebaiksen pääkaupunkina. Keisari Valensin aikana 300-luvun jälkimmäisellä puoliskolla kaupungista tuli piispanistuin sekä yhdelle ortodoksipiispalle että yhdelle monofysiittipiispalle.
Rakennukset ja löydökset
pienoiskuva|upright|Hautareliefi Antinoopoliista: poika viinirypäleiden ja pienen koiran kanssa, 300-luku. [[Staatliche Sammlung für Ägyptische Kunst, München.]]
Riisi (täsmennyssivu)
Riisi voi viitata seuraaviin asioihin:
Kyynärpää
thumb|150px|Kyynärpään luut ja lihasten kiinnittyminen. Kuva kirjasta Gray's Anatomy of the Human Body, 1918. Kyynärpää (lat. cubitus) on kohouma käsivarressa. Sen muodostaa olkaluun sekä kyynärluun ja värttinäluun välinen kyynärnivel, jossa kyynärluu koukistuu ja ojentuu olkaluuta vastaan ja värttinäluu kiertyy kyynärluuta vastaan. Kyynärnivel muodostuu kolmesta nivelestä: olka-värttinäluunivel, olka-kyynärluunivel ja ylempi värttinä-kyynärluunivel. Olka-värttinäluunivel yhdistää olkaluun värttinäluuhun, olka-kyynärnivel yhdistää olkaluun kyynärluuhun ja ylempi värttinä-kyynärluunivel yhdistää värttinä- ja kyynärluun proksimaaliset päät.
Antinoopolis
Rakennukset ja löydökset
Antinoopolis oli rakennettu kreikkalais-roomalaisen mallin mukaan. Raunioiden perusteella kaupungin koko pituussuunnassa on ollut noin 2,5 kilometriä ja leveys noin 1,5 kilometriä, mikä tekee siitä jo varsin suurikokoisen kaupungin. Kaupungissa tiedetään olleen useita temppeleitä, teatteri, triumfikaari, circus ja hippodromi. Toinen kaupungin pääkaduista kulki pohjois-eteläsuunnassa, ja oli reunustettu pylväiköin jalankulkijoita varten. Toinen pääkatu kulki itä-länsisuunnassa. Rakennusten raunioita oli pystyssä vielä 1800-luvun alussa. Sittemmin rakennusten kiviä on käytetty uudelleen ja nykyisin paikalla on vain vähän raunioita.
Kyynärpää
Kyynärpään liike tapahtuu vain yhdessä tasossa. Nivel onkin melko lailla stabiili rakenne, eikä esim. sijoiltaanmeno ole kovinkaan yleinen tapaturma. Suuri osa kyynärnivelen tapaturmista johtaa erilaisiin murtumiin, joista valtaosa joudutaan leikkaamaan.
Keltahemppo
Keltahemppo (Serinus serinus) on pieni peippojen heimoon kuuluva varpuslintu, joka pesii havupuita kasvavissa ympäristöissä Keski- ja Etelä-Euroopassa sekä Pohjois-Afrikassa.
Kyynärpää
Loukkaantumisvaaran takia kyynärpäät suojataan joissain urheilulajeissa erityisillä kyynärpääsuojuksilla.
Kyynärpään vastaista taivetta kutsutaan kyynärtaipeeksi.
Keltahemppo
Koko ja ulkonäkö
Keltahemppo on kellertävä 11–12 cm pitkä varpuslintu, joka painaa 10–14 g. Nokka on lyhyt ja tylppä siemensyöjän nokka. Kaikissa puvuissa yläperä on keltainen ja siivellä ei ole voimakkaita vaaleita kuviointeja. Koiraan ruumis on kirkkaankeltainen ja viiruinen. Lajilla on keltainen yläperä ja tummat siivet. Naaras ja nuori lintu ovat paljon himmeämpiä, rusehtavanharmaita. Laulu on korkeaa viserrystä, muistuttaen hieman vihervarpusen laulua.
Vanhoilla linnuilla on täydellinen sulkasato loppukesällä, nuorilla osittainen, mutta jotkut nuoret saattavat sulkia osan siipisulista ja/tai kaikki pyrstösulat.
Levinneisyys
Keltahemppo pesii Keski- ja Etelä-Euroopassa sekä Pohjois-Afrikassa. Euroopan populaation koko on 10–14 miljoonaa paria eli 17–40 miljoonaa yksilöä. Pohjoisimmat pesijät talvehtivat etelämpänä. Suomessa se on vuosittainen satunnaisharhailija, muutamia pesintöjäkin on varmistettu.
Elinympäristö
Keltahemppo viihtyy erilaisissa havupuita kasvavissa ympäristöissä, kuten puistoissa, pihoilla ja vuorenrinteillä.
Lisääntyminen
Keltahemppo tekee pesän havu- tai sitruspuuhun ja munii siihen 3–5 munaa. Naaras hautoo noin 12 päivää. Poikaset lähtevät pesästä 13–17 päivän ikäisinä. Keltahemppo pesii tavallisesti kahdesti kesässä, se on sukukypsä 1–vuotiaana.
Ravinto
Keltahemppo syö siemeniä, pesimäkaudella myös hyönteisiä.
Kuparimonninen
Kuparimonninen (Corydoras aeneus) on monnisiin kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö
Kuparimonninen on 6-8 cm pitkä, yleisväriltään kuparinruskea ja sen kyljessä on tummanruskea raita, jossa on vihreää "kiiltoa." Kuparimonnisesta on myynnissä myös albiinomuotoa, jonka voi erottaa täplämonnisen albiinomuodosta silmien ympäryksen värin perusteella. Täplämonnisilla on silmien ympärillä tummat rinkulat, kun taas kuparimonnisten silmät ovat samasta kohtaa valkoiset. Kuparimonnisesta on myös musta "Black Venezuela" värimuunnos, jonka hinta on paljon suurempi.
Alkuperä
Kuparimonninen on kotoisin Etelä-Amerikasta. Levinneisyys Trinidadin saarelta Brasilian La Plataan saakka.
Käyttäytyminen
Kuten muut monniset, kuparimonninen oleilee mieluiten pohjassa. Kuparimonninen on pirteä ja kyntää pohjaa vuorokauden ajasta riippumatta etsiessään ruokaa. Sorapohjaisessa akvaariossa kuparimonninen ei välttämättä pääse toteuttamaan luontaista ruoanetsintäänsä, sillä se ei kykene siirtämään kuonollaan kuin pienimpiä kiviä. Tämän vuoksi pohjamateriaalin tulisi mieluiten olla hiekkaa. Sorakin käy, kunhan se on rakenteeltaan pyöreää ja pienijakoista. Teräväreunainen pohjamateriaali vahingoittaa monnisen herkkiä viiksiä ja saattaa jopa aiheuttaa niiden syöpymisen kokonaan. Kuparimonninen viihtyy parvessa jossa on vähintään 6 yksilöä, mutta suurempaa parvea suositellaan mikäli akvaario on tarpeeksi suuri. Luonnossa kuparimonnisten parvikoko saattaa olla jopa satoja yksilöitä.
Lisääntyminen
Kutu tapahtuu yleensä osittaisen akvaarion vedenvaihdon jälkeen, kun osa vedestä on korvattu uudella, puhtaalla ja muutamaa celsiusastetta viileämmällä vedellä. Kututapahtuma alkaa kun yksi tai useampi koiras lähtee ajamaan takaa pulleaa naarasta. Koiras asettuu naaraan eteen, jolloin naaras pääsee juomaan koiraan siemennestettä, joka samalla hedelmoittää naaraan kantamat munat. Naaras laskee samaan aikaan munat vatsan alla olevien evien väliin ja kuljettaa munat koiraan valitsemaan paikkaan. Tämän jälkeen naaras kiinnittää munat sileälle pinnalle, kuten akvaarion sivulasiin. Tapahtuma toistuu useita kertoja. Kuparimonninen kutee ympäri vuoden.
Vesiolot ja ravinto
Kuparimonninen viihtyy kun lämpötila on 22-28 °C, pH 1-7,5 ja vesi pehmeää tai keskikovaa. Akvaarion vähimmäistilavuus vajaa 100 litraa, ja akvaarion pituus vähintään 70 cm. Ruoaksi kelpaavat pohjalle vajoava kalanruoka, monnien tablettiruoat, ja vaihteluna ruokavalioon voi antaa pakastesurviaista.
Keuruun soittajapojat
Vuosien saatossa orkesteritoiminta on tarjonnut harrastuksen useille sadoille nuorille, joista moni on myöhemmin hakeutunut Erkki Haapamäen esimerkin mukaisesti musiikin tai opetusalan ammattilaisiksi.
Toiminta
Toiminnan laajentuessa perustettiin kaksi orkesteritasoa: A-orkesteri kokeneemmille soittajille ja B-orkesteri, joka tarjoaa harjoittelu- ja esiintymismahdollisuuden aloitteleville muusikoille. Koulutusjärjestelmässä kokeneet soittajat antavat yksityisopetusta aloittelijoille. Soittajapoikien jäsenillä on ollut mahdollisuus opiskella musiikkia myös Partaharjun, Sulasolin ja Soittajapoikien omilla musiikkileireillä.
Halford Mackinder
Oxfordin yliopistossa toimineen Mackinderin vuosina 1904 ja 1919 julkaisemat teoriat eivät siinä mielessä ole geopolitiikkaa, sillä tekijä itse ei koskaan käyttänyt termiä geopolitiikka. Mackinder kuitenkin loi teorioillaan kuvan globaalista kilpailusta, jossa on olemassa maasta itsestään johdettavissa olevia, osin ihmistoiminnasta riippumattomia voimia. Hän laati niin kutsutun sydänmaateorian. Maailmanlaajuisessa mittakaavassa Euraasia on hänen mielestään globaalin vallan luonnollinen tyyssija, koska se sijaitsee sijaitsee keskellä, maailman keskipisteessä. Edullisin sijainti maalle on Mackinderin mukaan keskellä. Euraasia oli maavalta, jota vastaan merivalloilla ei olisi mahdollisuuksia kilpailla. Lisäksi Euraasiaa ympäröi Mackinderin mukaan alue, jonka valloittaminen tekee siitä koko maailmaa hallitsevan mahdin.
Mackinder jakoi maailman hierarkkiseen maantieteelliseen järjestykseen, joka koostui samankeskisistä ympyröistä, joiden ydin on lähes identtinen venäläisen valtakunnan alueen kanssa. Maailman keskipisteessä on hänen mukaansa Euraasian manner, jonka keskellä ovat Euraasian maat eli sydänmaa (engl. pivot area). Itä-Euroopan hallinta merkitsee sydänmaan hallintaa ja sydänmaan hallinta merkitsee maailmansaaren hallintaa. Maailmansaari koostuu kolmesta mantereesta: Afrikasta, Aasiasta ja Euroopasta. Mackinderin mielestä se, joka hallitsee maailmansaarta, hallitsee koko maailmaa.
Charles Macintosh
thumb|Edward Burtonin kaiverrus Charles Macintoshista [[John Graham-Gilbertin maalauksen pohjalta.]] Charles Macintosh (29. joulukuuta 1766 – 25. heinäkuuta 1843) oli skotlantilainen keksijä ja kemisti. Hänet tunnetaan todennäköisesti parhaiten hänen mukaansa nimetyistä sadetakeista.
Macintosh syntyi Glasgow'ssa, missä hänen isänsä William Macintosh toimi kauppiaana. Hän ja kenraaliluutnantti John Moore olivat serkuksia hänen äitinsä kautta. Nuoruudessaan hän toimi kirjanpitäjänä ja kävi tohtori William Irvinen kemian luennoilla. Hänen kirjanpitäjän uransa päättyi ennen kuin hän täytti 20, kun hän alkoi sen sijaan työskennellä ammoniumkloridin valmistuksen parissa. Joitakin hänen varhaisista kemian alan keksinnöistään olivat uusi menetelmä preussinsinisen valmistukseen sekä useat väriaineet.
Macintosh sai vuonna 1823 patentin vesitiiviiseen kankaaseen, jota valmistettiin liittämällä yhteen kaksi kumista ja naftasta valmistettua kerrosta. Keksijä Thomas Hancock hankki lisenssin tuotteeseen, ja siitä valmistettujen vaatteiden valmistus alkoi 1825 Manchesterissä. Vesitiiviiden vaatteiden myynti laski myöhemmin rajusti rautateiden yleistyessä, sillä niissä matkustettaessa matkalaiset eivät olleet yhtä säälle alttiita kuin postivaunuissa.
Lisäksi Macintosh patentoi vuonna 1825 menetelmän, jolla muutettiin rautaa teräkseksi, mutta joka osoittautui käytännössä vaikeaksi toteuttaa. Hän oli myös mukana patentoimassa uuden kuumaa ilmaa käyttävän prosessin rautamalmin jalostamiseksi yhdessä James Beaumont Neilsonin kanssa vuonna 1828.
Kaitajärvi (Padasjoki, Kailankulma)
Kaitajärvi on Päijät-Hämeessä Padasjoella Kailankulman kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 1,6 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Lummennen ja Vesijaon valuma-alueella (14.25), jonka Miestämän–Vesijaon alueeseen (14.252) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 127,7 metriä mpy.
Anna-Liisa Tilus
Anna-Liisa Tilus-Väisänen (s. 17. joulukuuta 1964 Himanka ) on Ylen televisiokuuluttaja, tiedottaja ja entinen Miss Suomi.
Tilus on TV1-televisiokanavan kuuluttaja ja TV1:n vakituinen kanavaemäntä. Hän on opiskellut tiedottajaksi ja toiminut muun muassa Seinäjoen Tangomarkkinoiden juontajana.
Vuonna 1984 Tilus voitti Miss Suomi -kilpailun 19-vuotiaana. Hän oli kilpailussa myös kuvauksellisin missi ja lehdistön ihannetyttö. Perintöprinsessoiksi valittiin Tiina Laine ja Tiina Hyvärinen. Miss Maailma -kilpailussa Tilus pääsi finaaliin.
Tilus oli naimisissa tuottaja Antti Väisäsen kanssa vuodesta 1988. He erosivat lokakuussa 2013. Kaksi heidän kolmesta lapsestaan on jalkapalloilijoita, nuorempi Leo Väisänen sekä isoveli Sauli Väisänen.
New York/New Jersey Hitmen
New York/New Jersey Hitmen oli lyhytaikainen ammattilaistason amerikkalaisen jalkapallon joukkue New Yorkin metropolialueelta. Joukkue pelasi vain yhden kauden toimineessa XFL-liigassa kaudella 2001 osana Itäistä divisioonaa.
Daemyung Sangmu
Daemyung Sangmu oli eteläkorealainen jääkiekkojoukkue, joka pelasi vuosina 2013–2016 Asia League Ice Hockeyssa. Se perustettiin osana Korean tasavallan asevoimien urheilujoukkoja (Sangmu) vuoden 2018 talviolympialaisia silmällä pitäen. Joukkue antoi maan jääkiekkoilijoille mahdollisuuden pelata ammattilaistasolla myös asevelvollisuutta suoritettaessa. Koska pelaajat olivat aktiivipalveluksessa, edellytettiin joukkueen jäseniltä sotilaallista käytöstä myös ottelutapahtumien aikana. Joukkue ei kuitenkaan osallistunut ALIH-liigaan enää vuoden 2016 jälkeen taloudellisena sponsorina toimineen Daemyung-konsernin vetäydyttyä sen taustalta erillisen Daemyung Killer Whales -seuran hyväksi. Olympialaisten jälkeisenä aikana jääkiekko ei ole enää kuulunut asevoimien urheilujoukkojen ohjelmaan lainkaan.
New York/New Jersey Hitmen
Joukkue luotiin vuonna 2001 osaksi Vince McMahonin perustamaa XFL:ää, jonka omistivat puoliksi showpainiorganisaatio WWE ja televisioyhtiö NBC. Hitmenin kotikenttä oli 80 242 katsojan Giants Stadium.
Static-X
Static-X oli yhdysvaltalainen industrial metal -yhtye Wisconsinista. Yhtye kutsuu omaa musiikkiaan ”evil discoksi”.
Historia
thumb|left|upright|Static-X:n laulaja-kitaristi [[Wayne Static vuonna 2007.]]
Wisconsin Death Trip ja Machine (1999–2001)
Yhtye perustettiin vuonna 1994 Deep Blue Dream -yhtyeen rippeistä. Yhtyeen perustivat Wayne Static ja Ken Jay, jotka Deep Blue Dreamin hajoamisen seurauksena lähtivät Los Angelesiin Kaliforniaan etsimään jäseniä uuteen yhtyeeseen. Siellä he tapasivat basisti Tony Campoksen ja kitaristi Koichi Fukudan, ja näin muodostui yhtyeen alkuperäinen kokoonpano. Vuonna 1998 Static-X teki levytyssopimuksen Warner Brothers Recordsin kanssa. Uutta albumia alettiin levyttää Grandmasters Studiosissa Hollywoodissa. Seuraavana vuonna julkaistiin debyyttialbumi Wisconsin Death Trip. Albumi menestyi erityisen hyvin saavuttaen platinarajan yli miljoonan kappaleen myynnillä Yhdysvalloissa. Albumilta julkaistiin kolme singleä: ”Push It”, ”I’m With Stupid” ja ”Bled For Days”.
Vuonna 2000 Static-X sai mahdollisuuden aloittaa uuden albumin valmistamisen. Toinen studioalbumi, Machine, julkaistiin 22. toukokuuta ja sitä levytettiin Studio 508:ssa, Los Angelesissa. Machinekin saavutti erinomaisen myyntituloksen, yli 500 000 kappaletta. Machineltakin julkaistiin kolme singleä: ”Black and White”, ”This Is Not” ja ”Cold”.
Shadow Zone ja Beneath... Between... Beyond... (2003–2004)
Jo pian Machinen julkaisun jälkeen Static-X aloitti uuden studioalbumin kehittelyn. Samoihin aikoihin Static-X:ssä tapahtui radikaali muutos, sillä kitaristi Koichi Fukuda vaihdettiin Dopessa ja Murderdollsissa soittaneeseen Tripp Eiseniin. Kolmas albumi, Shadow Zone, julkaistiin 7. lokakuuta 2003. Se myi kohtuullisen hyvin, vaikkakaan ei yhtä hyvin kuin ensimmäiset albumit. Musiikkialbumeita arvostelevat sivustot sanoivat Shadow Zonen jumahtaneen paikalleen, ja että se muistuttaa liikaakin edellisiä albumeita. Shadow Zonelta julkaistiin singlet ”The Only” ja ”So”. 20. heinäkuuta 2004 julkaistiin Static-X:n ensimmäinen kokoelmalevy, Beneath... Between... Beyond..., joka myi hieman alle 50 000 kappaletta. Se sisälsi suurimmaksi osaksi aikaisemmilla albumeilla julkaistujen kappaleiden live- ja demoversioita. Yhteistyöllä Fear Factoryn kanssa saatiin aikaiseksi ”Crash”-niminen kappale.
Start a War ja Cannibal (2005–2007)
Yhtyeen kitaristi Tripp Eisen pidätettiin 10. helmikuuta 2005 alaikäiseen tyttöön sekaantumisesta Kaliforniassa. Vain kaksi viikkoa myöhemmin 24. helmikuuta, Eisen jäi kiinni uudestaan 14-vuotiaan kidnappauksesta ja seksuaalisesta häirinnästä. Static-X:n jäsenten kuultua Eisenin toimista hänet erotettiin yhtyeestä ja Wayne Static pyysi Koichi Fukudaa takaisin yhtyeeseen. Fukudan suostuttua uusi albumi Start a War julkaistiin nopeasti, jo 14. kesäkuuta 2005. Eisen todettiin 24. kesäkuuta 2005 syylliseksi, ja hänet tuomittiin vuoden vankeuteen. Start a War -levystä syntyi kaksi singleä, ”I’m The One” ja ”Dirthouse”.
3. huhtikuuta 2007 julkaistiin Cannibal, jota on myyty yli 150 000 kappaletta. Se on Wisconsin Death Tripin ja Machinen ohella ainoa Static-X:n levy, jolta on julkaistu kolme singleä. Cannibalin singlejä olivat kappaleet ”Cannibal”, ”Behemoth” ja ”Destoryer”.
Nykytilanne (2007–2014)
Static-X aloitti kuudennen studioalbuminsa levyttämisen Operation Annihilation -kiertueen päätyttyä. Wayne Static sanoi uuden albumin ilmestyvän jossakin vaiheessa vuonna 2008. 14. lokakuuta yhtye julkaisi Cannibal Killers Live -live-DVD:n. Hieman myöhemmin tiedotettiin uuden albumin nimi, Cult of Static, ja julkaisupäivä 17. maaliskuuta 2009. Vuoden 2009 loppupuolella yhtye siirtyi Wayne Staticin mukaan muutaman vuoden tauolle. Hän itse keskittyi Pighammer-sooloalbumiinsa. Yhtye teki kesällä 2012 runsaasti keikkoja Yhdysvalloissa ja soitti muun muassa basistinsa Brent Ashleyn viimeisen keikan Hollywoodin House of Bluesissa. Uutta albumia työstettiin Pighammer-kiertueen päätyttyä.
Kesällä 2013 Static-X hajosi johtuen Wayne Staticin ja Tony Camposin välisistä erimielisyyksistä koskien yhtyeen nimen käyttöoikeutta.
1. marraskuuta 2014 Wayne Staticin ilmoitettiin kuolleen 48-vuotiaana.
Satelliittipaikannus
thumb|Satelliittipaikannuksen periaate thumb|Animaatio GPS-satelliiteista.
Satelliittipaikannus tarkoittaa paikanmääritystä paikallisen tai maailmanlaajuisen kattavuuden satelliittijärjestelmän avulla. Maailmanlaajuisesta satelliittipaikannusjärjestelmästä käytetään lyhennettä GNSS (Global Navigation Satellite System).
Alku 1950-luvulla
Ensimmäinen satelliittipaikannusjärjestelmä oli Yhdysvaltain laivaston Transit-satelliittikonstellaatio, jonka ensimmäinen satelliitti laukaistiin avaruuteen vuonna 1959. Transitin kehityksen aikana hanke tunnettiin nimellä NNSS (Navy Navigation Satellite System): Se koostui matalilla polaariradoilla (1075 km) liikkuvista satelliiteista. Sen tarkoitus oli vähentää Yhdysvaltain laivaston ydinsukellusveneiden Pohjoisen jäämeren pinnalla oloaikaa, jota tarvittiin sukellusveneen oman paikan määritykseen, joka oli usein hankalaa pilvien peittäessä tähdet. Navigaatiojärjestelmän avulla sukellusveneen tarvitsi nousta vain osittain pinnalle s.e. vastaanottoantenni sai signaalin satelliiteista. Järjestelmä käytti doppler-menetelmää. Se on nyt käytöstä poistettu. Vastaavat Neuvostoliiton navigaatiojärjestelmät oli Tsikada ja Parus, joka toimii edelleen.
Seuraavan sukupolven Yhdysvalloissa toteutettu navigaatiosatelliittijärjestelmä oli kokeellinen Timation, joka tuli sotilaallisen käytön lisäksi jo mm. huviveneilyn käyttöön. 1980-luvulla kehitetyt Yhdysvaltojen GPS ja Neuvostoliiton Glonass toivat satelliittipaikannuksen laajaan käyttöön. Venäjän Glonass on edelleen lähinnä julkisen sektorin käytössä Venäjällä ja merenkulun käytössä globaalisti GPS:ää tukevana paikantimena. GPS:n käyttö on laajentunut liikenteestä matkapuhelimiin ja on selvä markkinajohtaja maailmassa.
Nykyiset satelliittipaikannusjärjestelmät
Nykyiset järjestelmät ovat
Pyrkimys paikannustarkkuuden lisäämiseen
Navstar-GPS:n tarkkuus on siviilikäytössä vaakasuunnassa muutama metri. Korkeussuunnassa tarkkuus on n. 2–3 kertaa heikompi. 1. toukokuuta 2000 asti Yhdysvaltojen puolustusministeriö heikensi tahallisesti satelliittien siviilikäyttäjiin lähettämät rataelementit ja kellon käyntitiedot (Selective Availability, SA), jota ennen siviilikäyttöön suunnattujen GPS-laitteiden tarkkuus oli vaakasuunnassa 100 metriä ja korkeussuunnassa 156 metriä. Paikannusvirhettä tuovat satelliittien rata- ja kellovirhe, ilmakehä, monitieheijastuminen, satelliittigeometria, paikantimen virheet, tahallinen häirintä ja käyttäjän virheet. Moniin tarkoituksiin metrien epätarkkuus on liian suuri, autopaikantimissa ja matkapuhelimen paikantimissa virhe on siedettävä. Paikannustarkkuutta on 1980-luvulta lähtien pyritty lisäämään, mutta tämä vaatii maa-asemien määrän lisäämistä ja paikannuksen virheenkorjausviestin lähettämistä joko tietoliikennesatelliittien tai maapäällisen tietoliikenneverkon kautta. Sisätilapaikannus, joka ei GPS:llä ole mahdollista, vaatisi vielä suurempia investointeja.
Differentiaalinen GPS
Differentiaalinen GPS kehitettiin SA-häirinnän aiheuttaman epätarkkuuden poistamiseen muun muassa merenkulkijoiden tarpeisiin. Kun SA-häirintä (poistui 2000-luvun alussa) oli päällä, paikannustarkkuus oli 100 metrin paikkeilla, mikä ei taannut järin turvallista merenkulkua. Sumuinen sää ja kapea väylä olisivat voineet olla tuhoisa yhdistelmä. Uusi tukiasema, nk. referenssiasema, jonka sijainti oli tarkkaan tiedossa, laski SA-häirinnän aiheuttaman virheen kuuntelemalla satelliittien lähettämää dataa sekä vertaamalla sitä omaan tarkkaan paikkaansa. Näin saatiin laskettua virheen suuruus. Asemia jouduttiin kuitenkin perustamaan useita, sillä virheen suuruus vaihtelee eri paikoissa maapalloa. Esimerkiksi Itämeren alueella liikuttaessa on eri paikoissa käytettävä muutamaa eri referenssiasemaa. Kun kaksi tukiasemaa on kantoetäisyydellä, vastaanotin ei välttämättä tiedä kumpaa lähetystä tulisi kuunnella. Tällöin saattaa signaali jäädä kokonaan saamatta, ja DGPS-vastaanotin ilmoittaa, että paikkakoordinaatit eivät ole saatavilla. Itämerellä tällainen paikka löytyy likipitäen Gotlannin pohjoiskärjen kohdalla.
Järjestelmän hyviin puoliin lukeutuu korjaustiedon lähetys radioteitse paikallisesti, vaikkakin usein maksullisesti, koska DGPS-tukiasemia ylläpitävät kolmannet osapuolet. Valtakunnallisten radioasemien RDS-kanavalta voi kuunnella korjaustietoa Digita Oy:n Fokus-palvelusta, jolloin paikannuksessa päästään parin metrin tarkkuuteen. Merenkulkulaitokselta palvelun saa ilmaiseksi rannikkoalueiden vesillä liikkuessaan. Vaikka SA-häirintä onkin poistettu, auttaa DGPS-järjestelmä ilmakehän aiheuttamien häiriöiden korjaamisessa.
DGPS:n ja GPS:n ohella on olemassa vielä yksi, entistäkin tarkempi tapa paikantaa: relatiivinen GPS. Se perustuu vähintään kahteen samanaikaisesti mittaavaan laitteeseen, joilla koordinaattierot pisteiden välillä määritellään. Maanmittauksessa relatiivinen GPS on hyödyllinen menetelmä.
Assisted GPS
Assisted GPS (A-GPS) eli avustettu GPS kattaa alleen monenlaisia eri tekniikoita.
Vastaanottimien herkkyyden ja toimintanopeuden parantuminen A-GPS:n myötä on johtanut siihen, että jopa sisätiloissa nopeasti toimivia GPS -vastaanottimia on kyetty rakentamaan matkapuhelimiin, joissa on jouduttu tekemään kompromisseja GPS-antennin, virrankulutuksen ja koon suhteen. Samoin A-GPS on auttanut merkittävästi erilaisten henkilö- ja eläinpaikantimien toimintaa.
Virtual Reference Station
VRS-mittauksessa toista vastaanotinta ei viedä enää tukiasemaksi maastoon, vaan tukiaseman virtuaalinen paikka lasketaan kiinteiden tukiasemien mittausten perusteella ja tieto välitetään VRS-laskentakeskuksesta vastaanottimeen satelliitista saaman tiedon tueksi, jolloin korjaukset tehden tulee mittauksesta tarkka. Suomessa kiinteiden tukiasemien verkko virtuaaliasemien määrittämiseksi on Maanmittauslaitoksella ja Geotrim Oy:llä.
Alueellisen paikannustarkkuuden lisääminen ilmailun tarpeisiin
Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Meksikossa käytetään GPS-mittauksien tarkkuuden parantamiseksi WAAS-tukijärjestelmää. EU kehittää Eurocontrolin kanssa vastaavan järjestelmän EU:n alueelle. Sen nimi on EGNOS ja se siirtyi operatiiviseen käyttöön vuonna 2009, muttei vielä esim. ilmailukäyttöön. . Vastaavat järjestelmä on rakenteilla vuonna 2011 Japanissa (QZSS ja MSAS) ja otettu vuonna 2009 käyttöön Intiassa (GAGAN).
Ilmailukäyttö on luonut GPS:n paikallisia tarkennusjärjestelmiä
Sotilaallinen, ilmailu- ja merenkulkukäyttö
Transit oli tehty sukellusveneille. Sille syntyi 1970-luvulla siviilikäyttöä veneilyssä, veneily toimi myös 1980-luvulla GPS:n koemarkkinana ja sovellutuskehityksen arviointikeinona.
GSP:n sotilaallinen käyttö on laajentunut jalkaväkisotilainen suunnistukseen ja tarkkuuspommituksiin. Ohjusaseistus yleensä perustuu itsenäiseen paikannukseen. Yhdysvalloissa on luotu käsite "Navigation Warfare", jossa 2000-luvulla pyritään löytämään kaikissa oloissa toimiva paikannustapa ("robust navigation").
Merenkulku ja ilmailu ovat sodankäynnin lisäksi olleet niin vahvojen tarpeiden aloja, että ovat voineet vaatia satelliittipaikannuksen mittavia investointeja tarpeisiinsa. Osasyynä on toisen maailmansodan aikana synnytettyjen radiotaajuisten paikannusjärjestelmien, joiden maa-asemien määrä nousi 1950- ja 1960-luvuilla paljon, uusimistarpeet. Satelliittipaikannus voi lisäksi olla jatkossa joustavammin muuntuva uusiin tarpeisiin kuin muiden järjestelmien kymmenien tuhansien maa-asemien uudistaminen ja ylläpito.
Yritys- ja yksilökäyttö
Siviilikäyttö on kasvanut hyvin voimakkaasti ja on voimakkain ajuri alan kehityksessä 2000-luvulla. Vasta GPS:n käyttöönotto toi paikantimet laajempaan käyttöön. 1990-luvun puolivälistä eteenpäin satelliittipaikannuslaitteet ovat tulleet yleiseen käyttöön. TomTom teki läpimurron ajoneuvopaikannuksessa - vuonna 2009 autopaikantimia saa alle sadalla eurolla, kun 1990-luvulla autotehtaiden omat paikantimet maksoivat tuhansia euroja.
Matkapuhelimiin satelliittipaikannuksen toi 2000-luvun alussa salolainen Benefon (vuonna 2009 nimellä GeoCentric). Nokian älypuhelimet on suomalaisille tuttu tuote, jossa on satelliittipaikannin, mutta 2010-luvulla kaikki suuret puhelinvalmistajat myyvät vastaavia laitteita. Ne kärsivät paikannusmoodissa pariston lyhyestä ajasta. TomTomin ja Nokian 2000-luvun alun kalliit karttaostokset muuttivat osaa markkinasta, koska näiden suurten toimijoiden ilmaisjakelukartat luhistivat satelliittipaikannuksen karttayhtiöiden liiketoimintamallin, mm. suomalainen Wayfinder vaihtoi omistajaa tiuhaa tahtia, kunnes viimeinen omistaja, Vodafone, lakkautti sen toiminnan kannattamattomana. Vuonna 2009 95% satelliittipaikannuksen liikevaihdosta on laitteiden myyntiä, arvioidaan, että vuonna 2016 ohjelmistot muodostavat 50% liikevaihdosta. Loppu liittyy edelleenkin laitemyyntiin, joka euromääräisesti voi kasvaa merkittävästi.
Julkisen sektorin verotustyyliset sovellutukset
Paikantimien käyttö on yleistä kaupallisessa liikenteessä yritysten ajoneuvolaivastojen (esim. bussit, rekka-autot, taksit) hallinnassa, rahdin seurannassa, liikkuvaa työtä tekevien työajan seurannassa, erilaisissa turvallisuuteen liittyvissä sovellutuksissa (esim. dementoituneiden paikan seuranta). Erilaiset suurkaupunkien ruuhkamaksujärjestelmät voivat perustua satelliittipaikannukseen. Vuoden 2010 alussa IBM raportoi ensimmäisen suuren kokeilun Hollannissa olleen menestys ja tuoneen merkittäviä hyötyjä - tosin matalasuhdanne vähensi vastaavana aikana merkittävällä määrällä mm. rekkaliikennettä Alankomaiden teiltä.
Gripsholm
Gripsholm tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Ruoveden seurakunta
Ruoveden seurakunta on seurakunta Pirkanmaalla, Ruoveden kunnassa. Seurakunta kuuluu Tampereen hiippakunnassa Kangasalan rovastikuntaan. Vuonna 2017 seurakunnassa oli 3 594 jäsentä. .
Seurakunnassa on kaksi kirkkoa, joista toinen on Sofia Magdalenan kirkko ja toinen on Muroleen kirkko.
Jukka Mikkonen
Mikkonen toimi säveltäjänä sekä Negativelle sekä Bloodpitille. Hän kuoli 39-vuotiaana joulukuussa 2017.
Selkävamma Ruisrockissa 2003
Esiintyessään vuoden 2003 Ruisrockissa Mikkonen putosi lavalta murtaen alaselkänsä. Selkä jouduttiin leikkaamaan, ja luustoon kiinnittämään ruuveja, mutta jo kaksi viikkoa onnettomuuden jälkeen Mikkonen esiintyi Aitoon kirkastusjuhlilla.
Jääkiekon I-divisioona 1978–1979
Kaudella 1978–1979 Jääkiekon I-divisioona pelattiin kymmenen joukkueen nelinkertaisena sarjana. Sarjan kaksi parasta etenivät SM-karsintaan kahden SM-liigan heikoimman joukkueen kanssa ja kaksi heikointa joukkuetta joutuivat karsimaan sarjapaikastaan II-divisioonan parhaiden kanssa.
Sarjataulukko
Kaksi parasta SM-liigakarsintaan, kaksi heikointa I-divisioonakarsintaan.
Liigakarsinta
Kärpät ja KooVee säilyttivät liigapaikkansa.
I-divisioonakarsinta
Sport ja Jukurit säilyivät I-divisioonassa.
Škoda Superb (2008)
Škoda Superb Typ 3T on Škoda Superbin toisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2008–2015.
Škoda Superb Typ 3T (2008–2015)
Toisen sukupolven Superb esiteltiin Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 2008. Korimalliltaan se oli nyt suuresti sedania muistuttava viisiovinen hatchback. Takaluukku on mahdollista avata kahdella tavalla: joko niin, että se aukeaa vain takalasin alareunaan kuten sedanissa, tai siten, että myös takalasi nousee ylös luukun mukana. Lisäksi ensimmäistä kertaa Superbin historiassa esiteltiin farmarimalli Combi Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2009.
Vuoden 2009 Euro NCAP -kolaritestistä Superb sai tulokseksi täydet viisi tähteä. vasen|pienoiskuva|Škoda Superb II Combi Bensiinimoottoreina olivat aluksi 1,4- (125 hv) ja 1,8-litraiset (160 hv) turboahdetut TSI-moottorit. Syksyllä 2008 esiteltiin lisäksi 3,6-litrainen FSI V6 (260 hv), jonka yhteydessä oli aina neliveto ja kuusiportainen DSG-kaksoiskytkinvaihteisto. Dieselit olivat 1,9- (105 hv) ja 2,0-litraiset (140 hv) pumppusuutintyyppiset TDI-moottorit sekä yhteispaineruiskutteinen 2,0 TDI (170 hv).
Vuoden 2010 bensiinimoottoriuutuus oli 2,0-litrainen (200 hv) TSI. Dieselpuolella 1,9-litraisen pumppusuutindieselin korvasi samantehoinen 1,6 TDI, ja yhteispaineruiskutteisesta 2,0 TDI:stä tullut 140-hevosvoimainen versio korvasi 2,0-litraisen pumppusuutindieselin. vasen|pienoiskuva|Toisen sukupolven facelift-malli.
Vuonna 2013 Superb koki kasvojenkohotuksen, jossa sen ulkoista ilmettä muokattiin vastaamaan Škodan uutta muotoilukieltä, joka näkyi esimerkiksi uudessa Octavia-mallissa. Ajovalojen yhteyteen tuli LED-päivävalot, myös takavalot on toteutettu LED-tekniikalla. Sisällä ohjauspyörä oli uusi.
Proteales
Proteales on aitokaksisirkkaisten tyviryhmiin (engl. basal eudicots) kuuluva kasvilahko, johon sisältyvät lootus-, plataani- ja proteakasvien heimot. Ensin mainittuun kuuluu luonteenomaisennäköisiä vesikasveja vedenpinnan yläpuolelle kohoavine kilpimäisine lehtineen ja lumpeen kukkaa muistuttavine kukkineen, kahteen jälkimmäiseen puuvartisia kasveja. Yhteensä heimoissa on noin 1 610 lajia, suurin osa (1 600) proteakasveja. Lahko on pienuudestaan huolimatta morfologisesti epäyhtenäinen, mutta sitä pitävät koossa molekulaariset seikat. Lahkon levinneisyys sijoittuu yhtäältä pohjoiselle lämpimälle ja lauhkealle vyöhykkeelle, toisaalta eteläiselle pallonpuoliskolle.
Pjotr Suškin
Pjotr Petrovitš Suškin (, 8. helmikuuta 1868 Tula – 17. syyskuuta 1928 Kislovodsk) oli venäläinen lintutieteilijä.
Suškin oli akateemikko ja johti Neuvostoliiton tiedeakatemian lintutieteellistä osastoa Pietarissa vuosina 1921–1928. Hän työskenteli usealla lintutieteen alalla, kuten taksonomian, faunistiikan, soveltavan anatomian ja lintumaantieteen. Akateemikon arvon hän sai vuonna 1923. Hän julkaisi myös ihmislajin alkuperää käsitteleviä kirjoituksia ja tutki perhosia (Lepidoptera).
Suškin teki lukuisia tutkimusretkiä eri puolille Venäjää ja Keski-Aasiaa, kuten Baškortostaniin, Kazakstaniin, Kaukasukselle, Siperiaan ja Luoteis-Mongoliaan. Näillä retkillä hän keräsi valtavat kokoelmat ja muistiinpanot lintujen levinneisyydestä ja biologiasta. Analysoidessaan aineistoa hän kiinnitti erityistä huomiota taksonomian kehitykseen. Hänen työnsä petolintujen ja eräiden varpuslintuheimojen taksonomian selvittelyssä kuuluu lintujen lajinkehityksen ja taksonomian tutkimuksen tärkeimpiin töihin. Hänen tutkimuksensa Altain linnustosta (1938) on klassinen paikallisfaunistinen työ. Toinen tärkeä teos on postuumisti vuonna 1956 julkaistu Zoological regions of central Siberia and adjacent highland Asia and an attempt of a history of the recent fauna of Palaearctic Asia.
Suškinin johtokaudella lintutieteellisen osaston toiminta oli hyvin aktiivista. Hän koulutti useita nuoria tutkijoita ja saattoi museon kokoelmat ajan tasalle niin inventoinnin kuin varastoinnin kannalta ja kasvatti suuresti näytteiden määrää. Erityisen voimakkaasti kasvoivat luukokoelmat ja alkoholiin säilöttyjen näytteiden kokoelmat.
Suškin nimesi useita lintujen alalajeja, muun muassa vuorihempon ja pikkukäpylinnun.
Toncontínin kansainvälinen lentoasema
Toncontínin kansainvälinen lentoasema on sekä siviili- että sotilaskäyttöön tarkoitettu lentoasema Tegucigalpassa Hondurasissa, kuuden kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Lentoaseman ainoa kiitotie on 2 021 metriä pitkä, ja se sijaitsee noin tuhat metriä merenpinnan yläpuolella. Boeing 757 on suurin lentokone, joka pystyy laskeutumaan kiitotielle. Toncontín onkin yksi maailman lyhimmistä kansainvälisille lennoille käytetyistä kiitoteistä.
Juri Blinov
Juri Blinov (s. 13. tammikuuta 1949 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan vasen hyökkääjä. Blinov pelasi 37 maaottelua tehden 23 maalia Neuvostoliiton maajoukkueessa 1971–1972. Blinov pelasi 236 liigaottelua ja teki 119 maalia Neuvostoliiton mestaruussarjassa. Hän pelasi TsSKA Moskovassa.
Tundraurpiainen
Tundraurpiainen (Acanthis hornemanni) on pieni pohjoisessa elävä peipon sukuinen lintu.
Koko ja ulkonäkö
Urpiaisten erottaminen toisistaan on vaikeaa. Tundraurpiainen muistuttaa urpiaista, mutta on normaalisti hieman pieninokkaisempi, vaaleampi ja hienommin kuvioitu. Vanhoilla linnuilla on valkea, viiruton yläperä.
Levinneisyys
Tundraurpiainen elää tundralla Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa sekä Grönlannissa, missä sillä on oma alalajinsa. Suomen pesimäkanta vaihtelee 1 000 – 5 000 parin välillä, vuodesta riippuen.
Elinympäristö
Tunturikoivikot ja -pajukot.
Lisääntyminen
Pesimäbiologia tunnetaan puutteellisesti, mutta se lienee samantapainen kuin urpiaisella. Se myös risteytyy urpiaisen kanssa, eikä ole varmaa, ovatko lajit erilliset.
Ravinto
Tundraurpiainen syö siemeniä, etenkin koivun siemeniä. Laji vierailee myös lintulaudoilla auringonkukan siemeniä syöden.
Kaaljärvi (Padasjoki)
Kaaljärvi on Päijät-Hämeessä Padasjoella Kailankulman kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 4,0 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Lummennen ja Vesijaon valuma-alueella (14.25), jonka Miestämän–Vesijaon alueeseen (14.252) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 128,3 metriä mpy.
Tenri
Tenri on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Naran prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin pohjoisosan tasankoalueen itäreunalla Naran eteläpuolella. Tenrissä on 65 806 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 86,42 neliökilometriä.
Tenri tunnetaan Edo-kaudella perustetun Tenrikyō-uskonnon kotikaupunkina, jossa sijaitsee monia uskontoon liittyviä laitoksia, kuten Tenrikyōn päärakennus, Tenri-yliopisto ja Tenri-yliopiston museo. Kaupunki onkin saanut uskonnolta nimensä: se perustettiin ja nimettiin vuonna 1954 kuuden kunnan kuntaliitoksen myötä. Kaupungissa kulkee Japanin vanhimmaksi tieksi sanottu Yamanobe no michi, jonka varrella sijaitsee useita historiallisia kohteita, kuten Isonokamin pyhäkkö ja kofun-hautakumpuja. Tenriä palvelevat JR Nishi-Nihonin Sakurai-linja ja Kintetsu-rautateiden Tenri-linja.
Aaro Kiviperä
Aaro Kullervo Kiviperä (synt. Dahlberg, 6. helmikuuta 1912 Seinäjoki, Suomen suuriruhtinaskunta – 11. heinäkuuta 1944 Vuosalmi, Äyräpää) oli suomalainen nykyaikainen viisiottelija ja lyhytaikainen Suomen Koripalloliiton puheenjohtaja.
Kiviperä kilpaili Berliinin kesäolympialaisissa 1936 yksilökilpailussa sijoittuen 20:nneksi. Hän toimi Suomen Koripalloliitossa ja valittiin sen puheenjohtajaksi vuonna 1944. Kiviperä, sotilasarvoltaan majuri, kaatui kuitenkin jo samana vuonna jatkosodassa Äyräpään Vuosalmessa 11. heinäkuuta 32-vuotiaana.
Viriaaliteoreema
Viriaaliteoreema (, voima) on tilastollisen mekaniikan tulos, joka kuvaa klassisen kaasun hiukkasten liike-energian ja potentiaalienergian odotusarvojen suhdetta. Ulkoisessa potentiaalissa, jonka voimakkuus on kääntäen verrannollinen etäisyyden neliöön, liike-energia on puolet painovoimaenergiasta:
Viriaaliteoreemasta voidaan johtaa yleisimpiä lausekkeita muille kuin painovoimakentälle.
Energian ekvipartitioperiaate on viriaaliteoreeman suora seuraus. Ekvipartitioperiaatteen mukaan lämpötilassa T olevan systeemin jokaisella vapausasteella on kT/2 verran energiaa, missä k on Boltzmannin vakio.
Yllä keskiarvolla tarkoitetaan keskiarvoa eri hiukkasten yli. Viriaaliteoreema pätee samassa muodossa myös yksittäisille hiukkasille, jos keskiarvoksi otetaan aikakeskiarvo.
Oriveden seurakunta
Oriveden seurakunta on seurakunta Pirkanmaalla, Oriveden kaupungissa ja Juupajoen kunnassa. Seurakunta kuuluu Tampereen hiippakunnassa Kangasalan rovastikuntaan. Kirkkoherrana toimii Mika Tapiolinna. . Vuonna 2017 seurakunnassa oli 8 684 jäsentä eli 77,6 % Juupajoen ja Oriveden yhteenlasketusta väkimäärästä. .
Brentwood Television Funnies
Brentwood Television Funnies Inc. on Rick Ungarin perustama yhdysvaltalainen tuotantoyhtiö, joka tunnetaan lähinnä Prätkähiiret-animaatiosarjan tuottajana.
Yhtiö on myös tuottanut kaikki Prätkähiirien oheistuotteet, kuten leluja ja pelejä.
Savonlinnan Työväen Palloseura
Savonlinnan Työväen Palloseura (lyh. STPS) on vuonna 1946 perustettu savonlinnalainen jalkapalloseura.
Edustus STPS:n edustusjoukkue pelaa 3-divisioonassa ja II-joukkue (Estura) 5-divisioonassa. Parhaimpana jalkapallokautenaan STPS on taistellut noususta I-divisioonaan KTP;n kanssa 1977. 1994 STPS palkittiin Suomen ensimmäisenä Fair Play -seurana. 1996 seura valittiin Suomen ensimmäiseksi jalkapalloilun sinettiseuraksi. Naisten joukkue voitti futsalin Suomen mestaruuden vuonna 2005. Vuonna 2008 seuralle myönnettiin Pohjola-palkinto maakunnallisena tunnustuksena laadukkaasta ja moniarvoisesta seuratyöstä. Pelipassin omaavia harrastajia seurassa on 376 (v. 2011).
Miesten edustusjoukkue pelasi vuosina 1979–1980 nimellä Estura ja 1990-luvulla nimellä FC Savonlinna.
William Hurt
William McChord Hurt (20. maaliskuuta 1950 Washington, D.C. – 13. maaliskuuta 2022 Portland, Oregon ) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja Oscar-voittaja.
Ura
Hurt valmistui 1968 Middlesexin koulusta, jossa hänellä oli ollut useita päärooleja koulunäytelmissä. Hän pääsi Tuftsin yliopistoon opiskelemaan teologiaa, mutta päätyi kuitenkin Juilliardin draamakouluun.
Hurt aloitti näyttelijänuransa teatterista, mutta siirtyi pian elokuviin. Hän voitti vuonna 1986 parhaan miespääosan Oscarin elokuvasta Hämähäkkinaisen suudelma. Lisäksi hän on ollut Oscar-ehdokkaana elokuvista Sanaton rakkaus, Broadcast News – suora lähetys ja A History of Violence.
Hurt esitti usein intellektuelleja, mutta hän näytteli myös muunlaisissa rooleissa, kuten elokuvissa Rakastan sinut kuoliaaksi ja A History of Violence, jossa Hurt näyttelee gangsterijohtaja Richie Cusackia.
Hurt oli Time-lehden perustajan Henry Lucen poikapuoli. Hänellä on neljä lasta, joista yksi ranskalaisnäyttelijä Sandrine Bonnairen, yksi Sandra Jenningsin ja kaksi Heidi Hendersonin kanssa. Lisäksi hän on ollut naimisissa Mary Beth Hurtin kanssa 1971–1982 ja hänellä oli lyhyt suhde Marlee Matliniin 1986.
Toukokuussa 2018 Hurtilla todettiin luihin asti levinnyt terminaalivaiheeseen edennyt eturauhasen syöpä. Hurt kuoli 71-vuotiaana 13. maaliskuuta 2022.
Oscarit
Ehdokkaana:
Golden Globet
Ehdokkaana:
Joutsene
Joutsene on Päijät-Hämeessä Padasjoella Toritun kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 5,2 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Lummennen ja Vesijaon valuma-alueella (14.25), jonka Miestämän–Vesijaon alueeseen (14.252) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 128,2 metriä mpy.
Nina Pajanti-Raudus
Nina Pajanti-Raudus (s. 16. elokuuta 1966) on suomalainen kilpauransa lopettanut koripalloilija. Kuusinkertainen Suomen mestari Pajanti-Raudus kuuluu Suomen naisten pääsarjahistorian tilastokärkiin. Maajoukkueessa hän pelasi vuoden 1987 EM-kilpailuissa ja voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 1988.
Urheilu-ura
Forssan Alun kasvatti Pajanti-Raudus hakeutui lajin pariin kuusivuotiaana serkkujensa esimerkin perässä. Hän harrasti myös voimistelua, pituushyppyä ja sadan metrin juoksua erikoistuen koripalloon B-tyttöikäisenä. B-tyttöjen maajoukkueessa hän pelasi ainoana forssalaisena kotikaupungissaan ikäluokan EM-kisoissa, joissa Suomi sijoittui viidenneksi kahden vuoden leirityksen jälkeen. Maajoukkueuransa alussa Pajanti-Raudus oli harvoja TUL-seurataustaisia pelaajia maajoukkueissa. Hän pelasi vuosina 1984–2000 yhteensä 15 kautta naisten SM-sarjassa edustaen kasvattajaseuransa ja kolmen kauden ajan Turun Rientoa. Hän voitti pelaajaurallaan kuusi Suomen mestaruutta, kaksi SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin, kaksi Suomen cup-mestaruutta ja yhden Suomen cupin hopeasijan. Vuonna 1997 hänet valittiin naisten SM-sarjan vuoden pelaajaksi. Hän sijoittui myös lukuisia kertoja naisten SM-sarjan eri tilastokategorioiden kärkisijoille voittaen muun muassa sarjan korikuningattaruuden kaudella 1997–1998 ja korisyöttökuningattaruuden kolmesti.
Pääsarjauransa jälkeen Pajanti-Raudus pelasi Salon Palloilijoissa, johon hän siirtyi, koska ei halunnut päättää pelaajauraansa äkillisesti. Pajanti-Raudus harjoitteli SalPa-aikanaan paljon itsekseen Forssassa. Hän päätti pelaajauransa SalPan nousujuhliin 2002.
Suomen naisten maajoukkueessa Pajanti-Raudus pelasi vuosina 1986–1999 59 ottelua 3,6 pisteen keskiarvolla. Hän kuului Suomen joukkueeseen vuoden 1987 EM-kilpailuissa ja Pohjoismaiden mestarijoukkueeseen vuonna 1988. Vuonna 1982 Pajanti-Raudus kuului Suomen alle 16-vuotiaiden tyttöjen viidenneksi yltäneeseen joukkueeseen ikäluokan EM-kilpailuissa.
Pajanti-Raudus valittiin marraskuussa 2021 Suomen koripallon kunniagalleriaan.
Muu elämä
Pajanti-Raudus työskenteli jo pelaajauransa aikana erityisluokanopettajana ja myöhemmin psykiatrisena sairaanhoitajana. Vuonna 1989, kun Alku voitti ensimmäisen Suomen-mestaruutensa, hän oli Turussa opiskelemassa diplomi-kosmetologiksi. Turusta hän pohti siirtymistä Yhdysvaltoihin Berkeleyn yliopistoon, mitä ei koskaan tapahtunut: Pajanti-Rauduksen mukaan päätös osoittautui jälkikäteen oikeaksi. Vuonna 2007 hän perusti Forssaan Kehrä-nimisen palautumis- ja rentoutumiskeskusyrityksen. Hän on ollut mukana myös psyykkisessä valmennustyössä sekä yksilö- että joukkuelajien parissa muun muassa luennoimalla Eerikkilän urheiluopistolla. Kasvattajaseuransa Alun psyykkiseen valmennukseen hän tuli mukaan vasta 2010-luvulla. Hän toimi hetken myös paikallisen salibandyseura Suupparien puheenjohtajana. Pajanti-Raudus on ollut osapuolena palautumiskoulussa, joka on järjestänyt Tehylle kursseja kymmenillä paikkakunnilla.
Pajanti-Raudus toimi Forssan kaupunginvaltuutettuna kolme kautta joista kaksi myös kaupunginhallituksessa. Hän edusti SDP:tä.
Pajanti-Raudus avioitui vuonna 1991 kymmenottelija Jouni Rauduksen kanssa jonka oli tavannut Naantalissa. Heidän ensimmäinen lapsensa, Kasimir-poika, syntyi vuonna 1994, mihin Pajanti-Raudus olisi saattanut päättää pelaajauransa ilman vanhempiensa tarjoamaa lapsenhoitoapua. Hän pelasi parhaat kautensa lapsen syntymän jälkeen.
Joukkuesaavutukset
Maajoukkue Seurajoukkueet
Theokritos
pienoiskuva|upright=0.82|Theokritos. Theokritos (, ; s. noin 305 eaa.) oli antiikin kreikkalainen runoilija, joka oli kotoisin Syrakusasta. Hän oli kreikkalaisen bukolisen eli paimenrunouden perustaja ja pääedustaja.
Elämä
Theokritoksen elämästä tiedetään vain vähän eikä hänen tarkkoja elinvuosiaankaan tunneta. Hän vaikuttaa kirjoittaneen varhaisimmat runonsa joskus vuosien 275 ja 270 eaa. välillä, sillä runoissa on viittauksia Syrakusan hallitsijaan Hieroniin ja Egyptin kuninkaaseen Ptolemaios II Filadelfokseen. Theokritoksen katsotaan yleensä syntyneen Syrakusassa, mihin myös hänen runonsa viittaavat, mutta jotkut ovat pitäneet hänen kotipaikkanaan Kosin saarta. Kosilla hän joka tapauksessa asui myöhemmin, samoin kuin Aleksandriassa. Runoudessa Theokritoksen opettajana on toiminut Kallimakhos. Tämän lisäksi Theokritos on saanut runouteensa vaikutteita Filetaalta ja Apollonios Rhodoslaiselta. Runoilijana Theokritos on toiminut selvästi ainakin Aleksandriassa lähellä Ptolemaiosten hovia. Hän ei ilmeisesti julkaissut koskaan itse kokoelmaa runoistaan.