cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ludvig I (Espanja)
Ludvig meni naimisiin Orléansin herttua Filip II:n tyttären Louise Elisabethin (s. 1709 – k. 1742) kanssa 20. tammikuuta 1722. Louise Elisabeth ei sopeutunut Espanjan uskonnolliseen hoviin ja kieltäytyi usein puhumasta miehelleen, eikä liitosta syntynyt lapsia.
Filip V luovutti kruununsa pojalleen 14. tammikuuta 1724, mutta Ludvig menehtyi isorokkoon vain seitsemän kuukautta myöhemmin. Filip V palasi valtaan poikansa kuoleman jälkeen.
Evan Lysacek
Evan Frank Lysacek (s. 4. kesäkuuta 1985) on yhdysvaltalainen taitoluistelija. Hän voitti yksinluistelun maailmanmestaruuden vuonna 2009 sekä MM-pronssia vuosina 2005 ja 2006. Vancouverin talviolympialaisissa 2010 hän voitti olympiakultaa.
Bernhard Mende
Bernhard Mende (2. elokuuta 1937 – 7. lokakuuta 2004) oli Saksan ilmavoimien komentaja 1994–1997.
Jääpallon SM-sarjakausi 1985–1986
Jääpallon Suomenmestaruus kaudella 1985-1986 ratkaistiin kaksinkertaisen sarjan päätteeksi pelatuilla play off -otteluilla. Mestaruuden voitti Oulun Luistinseura, hopeaa sai sarjanousija Lappeenrannan Veiterä. Vuodesta 1941 lähtien SM-sarjassa pelanneen Oulun Palloseuran putoaminen varmistui 5. helmikuuta, kun se hävisi Kemissä Veitsiluodon Vastukselle 0–6.
Sarjataulukko
OPS putosi sarjasta suoraan. RoPS karsintaan.
Karsintasarja
Kampparit nousi SM-sarjaan, jossa myös RoPS säilyi.
Välierät
Välierät pelattiin kaksiosaisina ja ne aloitettiin molemmat Helsingissä.
Loppuottelu
9.3.1986 Pori
Suomen mestarit
OLS: Jukka Palinsaari, Jorma Saastamoinen, Kalevi Immonen, Juha Niemikorpi, Ari Rintala, Timo Okkonen, Ilkka Alatalo, Sakari Puotiniemi; Matti Alatalo, Jari Loukkola, Jari Löthman; Jouni Vesterinen, Jouko Kämäräinen, Marko Paksuniemi, Heikki Kontturi. Valmentaja Reijo Karppinen.
Margaret Qualley
Sarah Margaret Qualley (s. 23. lokakuuta 1994 Kalispell, Montana) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Hän debytoi näyttelijänä pienessä roolissa vuoden 2013 dramaelokuvassa Palo Alto. Sen jälkeen hän saavutti huomiota ongelmateininä HBO:n televisiosarjassa The Leftovers (2014–2017). Vuonna 2021 hän näyttelee pääroolia Netflix-sarjassa Maid.
Yksityiselämä
Margaret Qualleyn vanhemmat ovat Paul Qualley ja näyttelijä Andie MacDowell.
Lusi (Hattula)
Lusi on kylä Hattulan Tyrvännössä, Kanta-Hämeen maakunnassa. Kylä sijaitsee Hämeenlinnasta Pälkäneelle johtavan kantatie 57 varrella, noin 20 kilometriä Hämeenlinnasta pohjoiseen. Lusi on muodostunut kyläksi joko rautakauden lopulla tai varhaiskeskiajalla. Ensimmäinen maininta Lusista löytyy vuodelta 1484. Lusin kylä kuului 1570-luvulla Lepaan kartanonherran läänityksiin.
Lusin kartano sai toisen kerroksen ja empireasun 1800-luvun alussa. Rannan puisto vanhoine vaahteroineen ja kirsikkapuineen saattaa olla jo 1700-luvulta. Myöhempiä omistajia olivat mm. Ingberg-suku sekä pietarilainen kauppias Josef Leverin. Hänen testamenttinsa pohjalta kartanon sai Tyrvännön kunta, joka 1930 jakoi sen pienemmiksi tiloiksi ja myi myös päärakennuksen.
Kekomuurahaiset
Kekomuurahaiset (Formica (Formica) tai Formica (Formica s.str.) ) on Formica -suvun alasuku, johon kuuluu Suomessa kuusi kekoja rakentavaa muurahaislajia: tupsukekomuurahainen, karvakekomuurahainen, kaljukekomuurahainen, niittymuurahainen, punakekomuurahainen ja kantomuurahainen. Kantomuurahaista ei aina lueta kekomuurahaisten joukkoon. Joissakin julkaisuissa myös mustapäämuurahainen luetaan Formica s. str. -alasukuun.
Lajien erottamainen toisistaan on usein hankalaa.
Alasukua Formica (Formica) käytetään lähinnä Euroopassa tai palearktisella alueella.
Frail
Frail on suomalainen rock-yhtye, joka julkaisi debyyttialbuminsa Pieces of Silence marraskuussa 2006.
Vuonna 2002 perustettu Frail on soittanut uransa varrella noin 100 keikkaa ja muuta esiintymistä. Kotimaan lisäksi yhtye on tehnyt klubi- ja festivaaliesiintymisiä Suomen lisäksi myös Ruotsissa, Virossa, Puolassa, Italiassa ja Venäjällä.
Yhtyeen jäsenet ovat vuosien saatossa vaihtuneet useaan otteeseen. Tällä hetkellä ainoa alkuperäisjäsen bändissä on Tarmo Kellomäki.
2002-2005
Frailin perustivat Tarmo Kellomäki ja Jukka Kriikkula vuonna 2002 ollessaan suorittamassa varusmiespalvelusta Suomen Puolustusvoimissa tavoitteenaan perustaa amerikkalaisvaikutteinen englannin kielellä laulava pop-rock yhtye. Armeijan jälkeen vuonna 2003 Frailin toiminta lähti varsinaisesti kunnolla käyntiin ja yhtyeeseen liittyivät Jani-Matti Korpela (rummut), Jani Muittari (kitara) ja Juha Kujala (basso). Yhtye soitti historiansa ensimmäisen keikkansa Jyväskylässä 21.2.2003. Yhtye lukeutui tuolloin kristillisten yhtyeiden kategoriaan ja teki pääosan keikoistaan kristillisissä tapahtumissa. Frailin tavoitteena ei ole kuitenkaan ollut tehdä varsinaisesti julistavaa musiikkia.
Frail julkaisi ensimmäisen Frail EP -äänitteensä keväällä 2003, joka sisälti kappaleet "Poor Man", "So-called Good Life", "Frail" ja "House". EP:n lisäksi Frail EP:llä ollut kappale "So-called Good Life" päätyi Triolan julkaisemalle kokoelmalevylle Käyntikortti 3.
Frail julkaisi myös promootiotarkoitukseen tarkoitetun äänitteen, joka sisälsi yhtyeen silloista uutta tuotantoa, kuten kappaleet "Deadly Innocent", "Come and Tell", "Empty Looks" ja "Desparate". Samaisella äänitteellä oli Frailin ensimmäinen musiikkivideo kappaleesta "Deadly Innocent".
Vuonna 2004 Frailin kokoonpanoon tuli muutoksia, kun Jussi Järvi (rummut) ja Kalle Kuusinen (basso) liittyivät bändiin. Samana vuonna Jani Muittari (kitara) lähti pois kokoonpanosta.
Frail äänitti ensimmäisen täysipitkän albuminsa keväällä 2005 ja saman vuoden lopussa se solmi levytyssopimuksen Jiffel Music Group kanssa.
Frail teki kesällä 2005 ensimmäisen Euroopan minikiertueen, joka sisälsi esiintymisiä musiikkifestivaaleilla Virossa, Ruotsissa ja Puolassa. Samaan aikaan bändiin liittyi uutena jäsenenä Lary Launonen
2006–2008
Vuonna 2006 koki jäsenvaihdoksen, kun uudeksi basistiksi nimitettiin Juhana ”Junnu” Annala.
Vuonna 2006 Frailin julkaisi 2 singleä ”Pieces of Silence” ja ”Brother” tulevalta debyyttialbumiltaan. Singlet päätyivät radiosoittoon YleX:lle ja Yle X3M:lle. Pieces of Silence –singlestä kuvattiin musiikkivideo ja video pyöri muun muassa MTV Finlandilla sekä useissa suomalaisissa musiikkiohjelmissa.
Frail oli edustettuna vuonna 2006 Midemin kansainvälisillä musiikkimarkkinoiden festivaaleilla Cannesissa merkittävimpien suomalaisten vientitaiteilijoiden joukossa.
Syksyllä Frailin debyyttialbumi ”Pieces of Silence” näki päivänvalon ja albumi nousi Suomen viralliselle albumilistalle sijalle 21. Se pysyi TOP-40 myydyimmän albumin joukossa 2 viikkoa. Levynjulkaisun yhteydessä Frailista julkaistiin useita haastatteluja suomalaisissa musiikkilehdissä ja Frail vieraili useissa radio- ja TV-ohjelmissa kuten Ylex X-ryhmä, Buusteri ja Kids Top-20.
Vuonna 2008 Frail alkoi säveltää uutta materiaalia toiselle levylleen ja teki muutamia keikkoja.
2009–2013
Frailin toiminta oli vuosina 2009–2011 minimaalista ja se teki harvakseltaan keikkoja. Joulukuussa 2009 Frail esiintyi Venäjällä Pietarissa järjestetyssä musiikkitapahtumassa.
Vuonna 2012 Frail aloitti yhteistyön tuottaja Jonas Olssonin kanssa ja julkaisi kaksi singleä ”Lasting Love ja ”Last Time”. Lasting Love –kappaleesta tehtiin lisäksi musiikkivideo. Singleistä Lasting Love sai radiosoittoa muun muassa Ylex:llä.
Vuonna 2013 Frailin laulaja Tarmo Kellomäki esiintyi artistivieraana YLE 2:n Tartu Mikkiin –musiikkiohjelmassa.
2021–
Lähes vuosikymmenen hiljaiselon jälkeen Frail ilmoitti syksyllä 2021, että se alkaa työstää uutta albumiaan. Samalla Frail ilmoitti uudesta kokoonpanostaan. Rumpali Jussi Järvi joutui jättämään yhtyeen huhtikuussa 2023 terveydellisten syiden vuoksi.
Tyyli
Frailin musiikkityyli on muuttunut vuosien saatossa. Yleisesti Frailin musiikkia leimaa vahva melodisuus ja tarttuvat kertosäkeet. Alun perin Frailin musiikki oli amerikkalaisvaikutteista pop-rockia, mutta ensimmäinen albumi ”Pieces of Silence” yhdisteli elementtejä pääasiassa melodisesta numetalista ja amerikkalaisesta alternative rockista. Joissain levyn kappaleissa on havaittavissa myös sävyjä goottirockista. Frail on tunnettu intensiivisestä ja energisestä lavaesiintymisestä.
Jäsenet
Nykyinen kokoonpano:
Entiset jäsenet:
S/S Karjalankoski
S/S Karjalankoski on sisävesihöyrylaiva, joka on nykyään yksityisomistuksessa Kuopiossa. Alus paloi pahasti vuonna 1948 jolloin aluksella syttyi tulipalo toukokuun 9. päivä. Se kuitenkin korjattiin vaikka korjaus oli todella kallis. Se myytiin vuonna 1952 hinaajaksi, mutta se jatkoi kuitenkin myöhemmin matkustajaliikenteessä. Vuoden 1991 jälkeen se on ollut yksityisomistuksessa.
Alus kuuluu Museoviraston perinnelaivarekisteriin sekä Suomen Höyrypursiseuran alusrekisteriin.
Yacouba Sawadogo
Yacouba Sawadogo on burkinalainen viljelijä, joka on menestyksekkäästi käyttänyt perinteistä Zaï nimistä viljelytekniikkaa aavikoitumisen ja kuivuuden vahingoittaman maaperän palauttamiseksi. Tällaisista tekniikoista käytetään nimiä agrofestry ja maanviljelijöiden hoitama luonnollinen regeneraatio.
Dokumenttielokuva The Man Who Stopped the Desert (Mies joka pysäytti aavikoitumisen) kuvaa hänen elämäänsä. Elokuva sai ensi-iltansa Britanniassa vuonna 2010.
Sawadogon äidinkieli on mossi. Vuonna 2018 hänet palkittiin Right Livelihood -palkinnolla.
Varhainen elämä
Sawadogo lähetettiin uskonnolliseen kouluun, jossa opiskelijoilla oli harvoin tarpeeksi ruokaa. Pienimpänä ja nuorimpana hän joutui lähtemään pois syömättä.
Tausta
Yksi kuivuuden vaikutus oli laajalle levinnyt aavikoituminen. Kuivuus, liiallinen laiduntaminen, huono maankäyttö ja ylikansoittuminen johtivat karun ja tuottamattoman maa-alan huomattavaan kasvuun. Näin kävi erityisesti rinteillä, koska viistoa maata on vaikea viljellä. Viljelemättömällä maaperällä eroosio ja tiivistyminen vauhdittuivat. Tämä johti myös siihen, että pohjavesi laski metrin vuodessa 1980-luvulla.
Maaperän kunnostaminen
Yacouba Sawadogo alkoi yhdessä toisen paikallisen maanviljelyn uudistajan Mathieu Ouédraogon kanssa kokeilla tekniikoita vahingoittuneen maaperän kunnostamiseksi 1970-luvulla. Hän luotti yksinkertaisiin, perinteisesti käytettyihin keinoihin kastella maata: cordons pierreux ja zaï reikiin. Sekä Sawadogo että Ouédraogo ovat sitoutuneet laajentamaan ja edistämään menetelmiään koko alueella.
Cordons pierreux
pienoiskuva|Cordons pierreux Péyirissä, Burkina Fasossa. Cordons pierreux tarkoittaa pellolle tehtyjä kapeita nyrkin kokoisten kivien jonoja. Niiden tarkoituksena on estää vettä valumasta pois ja siten muodostaa valuma-alue. Sade työntää lietettä pellon pinnan yli ja liete painautuu kivijonoa vasten. Veden virtauksen hidastuminen antaa vedelle enemmän aikaa imeytyä maahan. Kertynyt liete tarjoaa myös suhteellisen hedelmällisen paikan kasvien siementen itämiseen. Kasvit hidastavat vettä entisestään. Lisäksi kasvien juuret hajottavat tiivistyneen maaperän, mikä helpottaa veden lisäämistä. pienoiskuva|Zaï, Batodin kylässä, Tajaén kunnassa, Nigeriassa (Kesäkuussa 2012).
Zaï-reikiä
Zaï-reiätkin keräävät vettä, mutta toimivat hieman eri tavalla kuin Cordons pierreux. Noin 20-30 cm syviä maahan kaivettuja Zaï-reikiä on perinteisesti käytetty karun maan entistämiseen. Yacouba Sawadogo keksi täyttää reiät lannalla ja muilla biologisesti hajoavilla jätteillä. Lanta houkuttelee termiittejä, joiden kaivamat tunnelit auttavat maaperää hajoamaan edelleen. Hän myös suurensi reikiä hieman. Zaï-reikiä on käytetty puiden, durran ja hirssin viljelyyn.
Zaïden käyttö on johtanut myös siihen, että pohjavesi on noussut keskimäärin noin 5 metriä 1980-luvun puolivälistä vuoteen 2009.
Tiedon ja kokemusten levittäminen
Näiden menetelmien, erityisesti zaï-reikien, edistämiseksi Yacouba Sawadogo pitää joka toinen vuosi markkinapäivät tilallaan Gourgan kylässä. Osallistujat yli sadasta kylästä jakavat siemennäytteitä, vaihtavat vinkkejä ja oppivat toisiltaan.
Konflikti Burkina Fason hallituksen kanssa
Yli kaksikymmentä vuotta jatkunut työ antoi Yacouban Sawadogolle mahdollisuuden kasvattaa 250 000 m² kokoinen metsäalue. Äskettäin tämä alue liitettiin hallituksen ohjelmalla lähistöllä sijaitsevaan Ouahigouyan kaupunkiin. Ohjelman tarkoitus on lisätä kaupungin tuloja. Ohjelman määräysten mukaan Yacouba Sawadogolla ja hänen läheisillä perheenjäsenillään on jokaisella kymmenesosa yhden eekkerin (eekkeri on noin 400 m²) alueesta eivätkä he saa muita korvauksia.
Sawadogo yrittää hankkia 20 000 Yhdysvaltojen dollaria maan ostamiseen.
Sawadogo yrittää nyt hankkia 100 000 euroa, koska maan arvo noussut 100 000 euroon hänen lisääntyneen hedelmöitystyönsä ansiosta.
XIII
XIII voi viitata muun muassa näihin:
Rolf Portz
Rolf H. Portz (s. 15. lokakuuta 1940) oli Saksan ilmavoimien komentaja vuosina 1997-2001.
Lauristinin johtama Neuvosto-Viron kansankomissaarien neuvosto
Johannes Lauristinin kansankomissaarien neuvosto oli 25. elokuuta 1940 – 28. elokuuta 1941 Virossa toiminut ensimmäinen Neuvostoliiton osatasavaltana toimineen Neuvosto-Viron kansankomissaarien neuvosto eli Neuvosto-Viron hallitus. Saksalaiset valloittivat elokuun lopulla 1941 Tallinnan osana hyökkäystä Neuvostoliittoon. Pääosa hallituksen jäsenistä pakeni muualle Neuvostoliittoon. Kansankomissaarien puheenjohtaja Johannes Lauristin kuoli paetessaan Tallinnasta.
Neuvostoliiton muiden osatasavaltojen mallin mukaan toimeenpanovaltaa käytti kansankomissaarien neuvosto, johon kuului puheenjohtaja Lauristinin lisäksi kaksi varapuheenjohtajaa, valtion suunnittelukomitean päällikkö, ja kolmetoista kansankomissaaria eli ministeriä. Kansankomissariaatit oli jaettu kahteen ryhmään :
Paolo Eleuteri Serpieri
thumb|Paolo Eleuteri Serpieri Paolo Eleuteri Serpieri (s. 29. helmikuuta 1944 Venetsia) on italialainen sarjakuvataiteilija ja kuvittaja, joka tunnetaan erityisesti science fiction -sarjakuvastaan Druuna.
Uran alku
Serpieri opiskeli Roomassa maalausta ja arkkitehtuuria. Hän aloitti maalarina, mutta keskittyi vuodesta 1975 alkaen sarjakuviin. Serpieri teki etenkin villin lännen sarjakuvia. Niiden lisäksi hän kuvitti lännen historiaa ja Raamatun kertomuksia käsitteleviä teoksia.
Druuna
Vuonna 1985 Serpieri julkaisi ensimmäisen Druuna-albuminsa. Se on totalitaristinen dystopia ”Kaupungista”, jossa ihmisiä uhkaa tarttuva sairaus, joka muuttaa heidät mutanteiksi. Sen estämiseksi ihmisille annetaan seerumia. Ihmiset uskovat, että täysin puhtaiksi osoittautuvat pääsevät tarkastuksen jälkeen korkeammalle tasolle ja tartunnankantajiksi osoittautuvat karkotetaan alemmille tasoille. Maailmaa hallitsee papisto, jolla on tiedossa ”totuus”. Serpieri on kertonut, että AIDSin ilmaantuminen ja sen tuottama paniikki oli eräs hänen vaikuttimiaan. Sarjan kahdeksan albumin mittaisen julkaisuhistorian aikana juoni on elänyt ja kaupunki on muun muassa paljastunut avaruusalukseksi. Serpieri on kirjoittanut myös itsensä sarjan hahmoksi Doc. Druunan kantava teemoja on ihmiskunnan kohtalo, vallankäyttö, teknologia, mielen ja ruumiin dualismi sekä naisten esineellistäminen. Sarja sisältää runsaasti väkivaltaa. Nimihenkilö Druuna nähdään hyvin vähissä vaatteissa, seksuaalisten tekojen uhrina ja objektina. Eri painoksissa yksityiskohtia on sensuroitu puhekuplin tai poistamalla yksittäisiä kuvia. Druuna-albumeja arvioidaan myydyn miljoonia.
Serpieri on kertonut ottaneensa nimihenkilöön vaikutteita Valérie Kapriskystä elokuvasta La femme publique, mutta todennut, että ensimmäisen albumin alussa kasvonpiirteissä on vielä vaikutteita siitä, että hän on piirtänyt paljon intiaaneja.
Druunan jälkeen
Druuna-sarjakuvien jälkeen Serpieri on julkaissut aiheesta piirroksia, maalauksia ja luonnoksia sisältäviä kirjoja. Vuonna 2007 Serpieri alkoi työskennellä käsikirjoittaja Jean Dufauxin kanssa: samana vuonna ilmestyi albumi Les Enfers. Vuodesta 2012 Dufaux ja Serpieri ovat tehneet Venetsiaan sijoittuvaa Saria-sarjakuvaa.
Serpieriä suomeksi
Druunaa on julkaistu suomeksi kolme ensimmäistä albumia vuosina 1989–1992. Serpierin kuvitusta löytyy myös WSOYn vuonna 1985 julkaisemasta Raamatun kertomuksia -sarjasta sekä Tex Willer -suuralbumissa 33 vuonna 2016 julkaistusta Mauro Bosellin kirjoittamasta tarinasta Sankari ja legenda.
Ansião
Ansião on kunta Leirian piirissä, Portugalissa. Sen pinta-ala on 176,1 km² ja väkiluku noin 13 100.
Ansiãon nykyinen pormestari on sosiaalidemokraatti Rui Rocha. Kunnan juhlapäivä on 25. toukokuuta.
Hannelore Anke
Hannelore Anke (s. 8. joulukuuta 1957 Bad Schlema) on saksalainen entinen uimari ja olympiavoittaja, joka edusti urallaan Itä-Saksaa. Hän voitti urallaan kaksi olympiakultaa, Montréalissa 1976 100 metrin rintauinnista sekä 4 × 100 metrin sekauintiviestistä. . Hän rikkoi urallaan kaksi maailmanennätystä, ja kolme Euroopan ennätystä.
Anke voitti urallaan myös kolme maailmanmestaruutta, Calissa 1975. Siellä hän voitti kullat sekä 100 ja 200 metrin rintauinnit, kuten myös 4 × 100 metrin sekauintiviestistäkin. Kaksi vuotta aiemmin Belgradissa Anke oli jo voittanut 200 metrin rintauinnista hopeaa.
Anke valittiin International Swimming Hall of Famen jäseneksi vuonna 1990. Itä-Saksan entinen joukkueenjohto ja valmentajat ovat myöhemmin kertoneet pakottaneensa Anken käyttämään dopingia, monen muun itäsaksalaishuipun ohella.
Great Basinin kansallispuisto
Puisto on kuuluisa vanhoista vihnemäntymetsistään ja Lehman-luolastostaan Nevadan toiseksi korkeimman huipun Wheeler Peakin pohjalla. Luolia suojeltiin alun perin suojelumonumenttina, mutta yhdistettiin lopulta paljon suuremmaksi kansallispuistoksi. thumb|left|200px|Great Basinin kansallispuisto.
Gerhard Back
Gerhard W. Back (s. 10. joulukuuta 1944) oli Saksan ilmavoimien komentaja 2001–2004.
Hänen aktiivipalveluksensa päättyi 31. tammikuuta 2007, jolloin hän jäi eläkkeelle.
Jesús Franco
Jesús Franco Manera (myös Jess Franco; 12. toukokuuta 1930 Madrid, Espanja – 2. huhtikuuta 2013 Málaga, Espanja) oli espanjalainen elokuvaohjaaja. Hän oli tuotteliaimmillaan 1960–1980-luvuilla, mutta jatkoi työskentelyään pitkään sen jälkeenkin. Häntä pidetään espanjalaisten b-elokuvien isänä.
Franco harrasti musiikkia 6-vuotiaasta saakka ja tuli tunnetuksi myös suurena jazzin ystävänä. Franco käytti uransa aikana lukuisia pseudonyymejä. Hänet tunnetaan parhaiten kauhuelokuvista, joihin on usein liitetty korostetun seksuaalisia piirteitä. Hän sai kansainvälistä huomiota ensimmäistä kertaa Berliinin elokuvajuhlilla vuonna 1967. Kaikkiaan Francon tuotanto käsittää parisensataa elokuvaa. Hänen omaelämäkertansa Memorias del tío Jess julkaistiin espanjaksi vuonna 2004.
Francon tunnettuja elokuvia ovat muun muassa Justine (1968), Eugenie (1970) ja Vampyros Lesbos (1970), ja tunnettuja hänen käyttämiään näyttelijöitä ovat muun muassa Christopher Lee ja Klaus Kinski. Hitchcockin tapaan Franco näkyy monissa omissa elokuvissaan vilaukselta pienissä rooleissa.
Francon vaimo Lina Romay kuoli vuonna 2012, mikä masensi Francoa huomattavasti. Franco kuoli itse huhtikuussa 2013 málagalaisessa sairaalassa, johon oli joutunut saatuaan iskeemisen aivoinfarktin.
Jaume Balagueró
thumb|Jaume Balagueró vuonna 2021. Jaume Balagueró (s. 2. marraskuuta 1968 Lleida) on espanjalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hänet tunnetaan parhaiten hänen kauhuelokuvistaan, joita ovat muun muassa Nimetön (1999), Darkness – pimeys (2002) ja REC (2007).
Balagueró syntyi Kataloniassa ja kasvoi pääasiassa Barcelonassa. Hän valmistui Barcelonan yliopistosta vuonna 1991. Hän aloitti ohjaajan työnsä 1990-luvun alussa, ja vuonna 1994 lyhytelokuva Alicia palkittiin Katalonian kansainvälisillä elokuvajuhlilla.
High Bandwidth Memory
High Bandwidth Memory (HBM) on JEDECin standardoima DRAM-muistityyppi. Muistityypin ovat kehittäneet AMD ja Hynix. Perinteisissä muistityypeissä RAM-piirit ovat vierekkäin piirilevyllä kun taas HBM-muisti pinoaa piirit toistensa päälle.
Muistityyppi on käytössä muun muassa AMD:n ja Nvidian grafiikkasuorittimien kanssa näytönohjaimissa. thumb|right|250px|[[AMD Fiji grafiikkasuoritin HBM-muistilla.]]
Standardin uudempi versio (HBM2) on hyväksytty vuonna 2016.
Kolmannen sukupolven versio (HBM3) on julkaistu tammikuussa 2022. HBM3:n kehittämisessä on tavoiteltu parempaa tiheyttä, kaistanleveyttä ja energiatehokkuutta sekä halvempaa valmistusta. Uusi standardi tuplaa riippumattomien kanavien määrän HBM2:n kahdeksasta 16:sta ja kahdella pseudo-kanavalla kanavaa kohden HBM3 tukee 32 kanavaa. HBM3 sisältää tuen virheenkorjauskoodille sekä virheen ilmoittamiselle.
Tekniikka
Muistityyppi hyödyntää DRAM-piirien pinoamista piirin pinta-alan kasvattamisen sijaan. Pinoaminen pienentää tarvittavaa pinta-alaa. Muistipiirit ja suoritinpiiri yhdistetään samaksi komponentiksi ilman tarvetta piirilevyllä olevia johtimia tai siirtolinjoja.
HBM2 tukee kahden, neljän tai kahdeksan DRAM-piirin pinoja. Kommunikointi piiripinon läpi tapahtuu "Through-Silicon Vias" (TSV) tekniikalla. HBM3 tukee 4, 8 ja 12 piirin pinoja ja sisältää mahdollisuuden myöhemmälle laajennukselle 16 piirin pinolle.
HBM-tekniikka tuo muistit mahdollisimman lähelle niitä käyttävää suoritinta ja mahdollistaa leveämmän muistiväylän kuin piirilevylle on mahdollista toteuttaa. Muistiväylän leveyttä kasvattamalla kellotaajuuden sijaan kaistanleveyttä voidaan kasvattaa vähemmällä virrankulutuksella. Muistiväylä voi olla 4096-bittinen.
Lena Claesson-Welsh
Lena Claesson-Welsh (o.s. Claesson; s. 15. lokakuuta 1956 Mörlunda) on ruotsalainen lääketieteen tohtori ja Uppsalan yliopiston lääketieteellisen biokemian professori. Hänen johtamansa tutkimusryhmän keskeinen tutkimuskohde on ihmisen veri- ja imusuonisto sekä näiden merkitys fysiologiassa ja patologiassa. Tutkimuksella on pyritty selvittämään esimerkiksi, kuinka syöpäkasvaimen verisuonisto toimii ja mitkä aineet edesauttavat syöpäkasvaimen verisuoniston kasvua. Tämä tietämys voisi mahdollistaa syöpähoidon kohdistamista.
Palkinnot
Claesson-Welsh on saanut työstään tunnustuksia:
Tom Egeland
Tom Egeland (s. 1959 Oslo) on norjalainen kirjailija. Hänen teoksiaan on julkaistu 18 kielellä. Egelandin kuuluisin teos on Ympyrän pää (2001).
Rubber Factory
Rubber Factory on The Black Keysin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 7. syyskuuta 2004.
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Dan Auerbach ja Patrick Carney, ellei toisin mainita.
Perätön lausuma tuomioistuimessa
Perätön lausuma tuomioistuimessa tarkoittaa väärien tietojen antamista tai oikeiden tietojen salaamista ilman laillista syytä tuomioistuimessa. Rikokseksi katsottavan teon rangaistavuudella pyritään turvaamaan totuuden esilletulo oikeudenkäytössä. Suomen rikoslaissa asiaa koskevat säännökset on jaoteltu sen mukaan, tapahtuuko perätön lausuma tuomioistuimessa vai jossakin muussa viranomaismenettelyssä (perätön lausuma viranomaismenettelyssä). Rangaistus perättömästä lausumasta tuomioistuimessa on enintään kolme vuotta vankeutta.
Tässä rikoslain säännöksessä (rikoslain 15 luvun 1 pykälä eli RL 15:1) tarkoitetun teon tekopaikan tulee olla tuomioistuin, joka voi olla yleinen tuomioistuin, erityistuomioistuin, hallintotuomioistuin, Kansainvälinen rikostuomioistuin (RL 15:12a) tai eräät muut ulkomaiset tuomioistuimet (RL 15:12). Tässä pykälässä tarkoitetuksi tuomioistuimeksi ei katsota välimiesoikeuksia. Toisaalta välimiehet voivat pyytää yleistä tuomioistuinta kuulustelemaan todistajaa, asiantuntijaa tai asianosaista. Tällöin annettu perätön lausuma on tässä pykälässä tarkoitettu perätön lausuma tuomioistuimessa.
Tähän tekoon voi syyllistyä todistaja, asiantuntija, totuusvakuutuksen nojalla kuultava asianosainen ja eräät muut henkilöt. Tuomioistuimessa voidaan valan tai vakuutuksen nojalla kuulla esimerkiksi konkurssivelallista, konkurssiin asetetun kuolinpesän osakasta tai meriselityksen antajaa. Rikosasiassa syytetty ei voi syyllistyä perättömään lausumaan. Hänkään ei kuitenkaan saa antaa viranomaiselle henkilöllisyydestään vääriä tai harhaanjohtavia tietoja eikä vääristellä maksukykyään antaessaan tietoja sakotusta varten (sakkovilppi).
Todistaja syyllistyy perättömään lausumaan esimerkiksi silloin, kun hän kertoo tuomioistuimessa nähneensä rikoksen tapahtuneen, vaikka hän todellisuudessa on vain kuullut tapahtumasta. Perättömän lausuman tunnusmerkistön täyttää myös liioittelu tai yhdenkin totuudenvastaisen seikan lisääminen muuten totuudessa pysyvään kertomukseen. Totuudesta poikkeamisen vähäinen merkitys oikeudenkäynnin kannalta voi toisaalta olla rangaistusta vähentävä asia.
Perättömään lausumaan syyllistyy myös, jos tuomioistuimessa salaa oikeita tietoja ilman laillista syytä. Tällöin ei edellytetä, että oikeudessa nimenomaan kysytään jotakin seikkaa. Salaamisen tahallisuutta arvioitaessa kysymättä jättämisellä voi olla vaikutusta, koska perättömältä lausumalta edellytetään aina tahallisuutta. Oikeuden puheenjohtajan tehtäviin kuuluu muistuttaa kuultavia heidän velvollisuudestaan pysyä totuudessa ja heidän mahdollisesta oikeudesta kieltäytyä lausuman antamisesta.
Vuonna 2003 tuli voimaan säännös todistajan ja muidenkin henkilöiden kuulemisesta oikeudessa videoyhteyden välityksellä. Tällaisessa etäkuulustelussa henkilön oikeudet ja velvollisuudet ovat samat kuin tuomioistuimessa läsnä olevalla henkilöllä eli häneen sovelletaan myös säännöksiä perättömästä lausumasta tuomioistuimessa.
Kotia kohti – uskomaton seikkailu
Kotia kohti – uskomaton seikkailu (Homeward Bound: The Incredible Journey) on vuonna 1993 valmistunut yhdysvaltalainen seikkailuelokuva. Elokuva on uusintaversio vuonna 1963 valmistuneesta elokuvasta Uskomaton seikkailu, joka perustuu Sheila Burnfordin samannimiseen teokseen. Tässä elokuvassa eläimet puhuvat, kun taas vuonna 1963 valmistuneessa versiossa ne eivät puhu, vaan elokuvan kertoja kertoo tapahtumat.
Anyika Onuora
pienoiskuva|Anyika Onuora 10. syyskuuta 2012 pienoiskuva|Onuora [[Kesäolympialaiset 2012|kesäolympialaisissa 2012]] Nwanyika Jenete C. ”Anyika” Onuora  (s. 28. lokakuuta 1984 Liverpool, Merseyside, Englanti) on brittiläinen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksussa.
Kotia kohti – uskomaton seikkailu
Suomenkielisen version elokuvasta on ohjannut Markku Riikonen.
Anyika Onuora
Ura
Onuoran ensimmäiset suuret kilpailut olivat yleisurheilun alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2003, jossa hän sijoittui viidenneksi 100 metrin juoksussa ja sai hopeaa naisten 4 × 100 metrin viestijuoksussa. Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa Onuora saavutti Kansainyhteisön kisoista 2006 4 × 100 metrin viestijuoksusta, joka oli hopea ja tuli Englannin joukkueessa. Viisi kuukautta myöhemmin Onuora osallistui yleisurheilun euroopanmestaruuskilpailuihin 2006, kilpaili naisten 4 × 100 metrin viestijuoksussa Ison-Britannian joukkueessa ja saavutti hopeaa.
Hänet valittiin edustamaan Isoa-Britanniaa kesäolympialaisissa 2008 naisten 4 × 400 metrin viestijuoksussa, mutta ei kuitenkaan kilpaillut joukkueessa.
Kotia kohti – uskomaton seikkailu
Näyttelijät
Eläimien äänet/alkuperäinen versio:
Näyttelijät:
Anyika Onuora
Ura
EM-kilpailuissa 2014 hän juoksi Britannian joukkueessa 4 × 100 metrin viestin alkuerissä. Loppukilpailussa toisella kokoonpanolla juossut joukkue voitti kultaa. Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2015 Onuora edusti Isoa-Britanniaa 4 × 400 metrin viestijuoksussa, ja saavutti pronssia. Kilpailuissa hän juoksi 25. elokuuta 2015 oman 400 metrin ennätyksensä 50,87 sekuntia.
Kotia kohti – uskomaton seikkailu
Näyttelijät
Eläimien äänet/suomenkielinen versio:
Ihmisten äänet:
Anyika Onuora
Ura
Yleisurheilun euroopanmestaruuskilpailuissa 2016 Onuora ja Ison-Britannian joukkue voittivat kultaa naisten 4 × 400 metrin viestijuoksussa. Kuukautta myöhemmin kesäolympialaisissa 2016 hän edusti Isoa-Britanniaa 4 × 400 metrin viestijuoksussa ja saavutti pronssia.
Muuta
Onuora syntyi nigerialaisille vanhemmille. Hänen sisaruksiaan ovat entinen jalkapalloilija Iffy Onuora sekä Emy Onuora. Lokakuussa 2015 Anyika Onuora sairastui vakavasti malariaan käytyään hänen isänsä kotikylässä Nigeriassa. Hän kuitenkin ehti toipua taudista ennen Rio de Janeiron kesäolympialaisia 2016.
Onuora on 178 senttimetriä pitkä ja painaa 76 kilogrammaa.
Klaus-Peter Stieglitz
Klaus-Peter Stieglitz (s. 3. lokakuuta 1947) oli Saksan ilmavoimien komentaja 2004-2009.
Hän jäi eläkkeelle 31. lokakuuta 2009.
Paholaisen meri
Paholaisen meri (myös Aaveiden meri tai Lohikäärmeen kolmio) on populaarikirjallisuudessa Japanin kaakkoispuolella oleva merialue, jossa sanotaan katoavan normaalia useammin laivoja ja lentokoneita.
Paholaisen meri on kolmio, joka rajoittuu lännessä Ogasawarasaariin, idässä Minami-Torishimaan ja etelässä Mariaaneihin. Siellä sanotaan häviävän normaalia enemmän laivoja ja lentokoneita ja esiintyvän häiröitä kompasseissa ja sähkölaitteissia, outoja kuoppia ja mäkiä meren pinnassa, sekä valkoista vettä. Katoamisia on väitetty sattuvan paljon nimenomaan Iwo Jiman ja Minami-Torishima välillä ja Izusaarilla Miyake-jiman ympärillä.
Alueella on syvä Japanin hauta ja runsasta maanjäristysaktiivisuutta. Alueen läpi sanotaan kulkevan niin sanotun agonisen linjan, jossa kompassisuunta ja maantieteellinen ilmansuunta ovat samoja, eli kompassin eranto on nolla. Paholaisen merellä eranto on kuitenkin todellisuudessa 6 astetta.
Santeri Rissanen
Aino Aleksanteri (Santeri) Rissanen (21. lokakuuta 1880 Iisalmi – 12. marraskuuta 1939 Iisalmi) oli suomalainen toimittaja, kansakoulunopettaja ja kirjailija, joka käytti nimimerkkiä Sav'ojan Samppa.
Sergei Vsevolodov
Elämäkerta
Vsevolodov valmistui kauppalaivaston merikoulusta 1975. Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli vuosien 1975–1979 välisenä aikana Ukrainan armeijan laivamekaanikkona Odessassa. Vsevolodov palasi takaisin opiskelemaan 1980 H’ersonin Pedagogiseen instituuttiin. Hän oli samaan aikaan töissä merisatamalla vuosina 1979–1981. Hän valmistui opinnoistaan 1984.
Santeri Rissanen
Elämä
Santeri Rissasen vanhemmat olivat nimismies, sotakamreeri August Rissanen ja Laura Gustava Collan. Hän pääsi ylioppilaaksi Kemin yhteiskoulusta 1904 ja valmistui kansakoulunopettajaksi Kajaanin seminaarista 1906. Rissanen toimi Iisalmessa ilmestyneessä Salmetar-lehdessä aputoimittajana 1907–1909 ja päätoimittajana 1909–1911 sekä 1919–1928.
Sergei Vsevolodov
Kyokushin
Vsevolodov alkoi opiskelemaan Kyokushinia 1975 kerättyään karateen liittyvää kirjallisuutta vieraillessaan eri maiden merisatamilla töidensä puolesta. Lopulta 1979 hän alkoi harjoittelemaan Kyokushinia tavattuaan Matyushin Pavlovichin Dnepropetrovskissa. Hän oli myös sen jälkeen lähitaisteluohjaajana vuosina 1981–1989.
Santeri Rissanen
Elämä
Rissanen oli kansakoulunopettajana Säämingin Vuoriniemessä 1911–1919 ja Iisalmessa 1921–1938. Hän opetti myös liikeapulaisten iltakoulussa, vapaassa opistossa ja Iisalmen keskikoulussa sekä toimi Iisalmen kansalaisopiston johtajana.
Sergei Vsevolodov
Kilpaura
Vsevolodov saavutti ensimmäistä kertaa menestystä 1980 tultuaan toisissa Ukrainan SNT mestaruuskilpailuissa toiseksi. Hän sijoittui toiseksi myös seuraavissa kilpailuissa Odessassa 1981. Samana vuonna Vsevolodov voitti Ukrainan mestaruuden lähitaistelukilpailuissa. Lopulta historian neljänsissä Ukrainan SNT mestaruuskilpailuissa Vsevolodov voitti Ukrainan mestaruuden kotikaupungissaan H’ersonissa.
Santeri Rissanen
Elämä
Rissanen oli naimisissa 1908–1937 prokuristi Alina Sofia Tervon (k. 1937) kanssa.
Sergei Vsevolodov
Kilpaura
1983 Vsevolodov saavutti menestystä myös Neuvostoliiton mestaruuskilpailuissa, jossa hän sijoittui toiseksi. Lisäksi hän voitti toisen kerran Ukrainan mestaruuden lähitaistelussa ja kolmannen mestaruuden 1984. Myöhemmin 1990 Vsevolodov voitti uransa toisen Ukrainan mestaruuden Kyokushinissa.
2001 Vsevolodov voitti ikämiesten maailmanmestaruuden Osakassa, jonka jälkeen hän päätti kilpauransa.
Kilpauran jälkeen
Vsevolodov siirtyi kilpauransa loppupuolella enemmän johdollisiin tehtäviin ja oli muun muassa 1988–1991 aikana Ukrainan alueellisessa urheiluliitossa. Hänet nimitettiin 1990 H’ersonin itämaisten taistelulajien alueellisen liiton puheenjohtajaksi. Samana vuonna hän on toiminut myös H’ersonin Kyokushin seuran H’erson Sports Clubin puheenjohtaja.
Vsevolodov johtotehtävien ohessa Ukrainan maajoukkueen päävalmentaja ja valmentanut maalleen useita Euroopan mestareita IKO-liitossa, kuten Oleksandr Lapko (1997, 1999), Vladimir Zadarozhniy (1997), Vadim Jakovenko (1999), Sultanamet Junusov (2011), Oleksandr Ieromenko (2011, 2012, 2013, 2014, 2015) ja Eldar Ismailov (2012, 2015, 2016).
Vuodesta 2007 lähtien hän on ollut Ukrainan Kyokushin liiton puheenjohtajana ja ollut joulukuusta 2016 lähtien WKB-liiton kansainvälisen komitean jäsen.
Albano Carrisi
pienoiskuva|200px|Albano Carrisi Albano Carrisi (s. 20. toukokuuta 1943 Cellino San Marco, Brindisi, Italia) on italialainen muusikko. Hän tuli tunnetuksi eritoten popduosta Al Bano & Romina Power. Carrisi on käyttänyt myös taiteilijanimeä Al Bano.
Elämä ja ura
Eteläitalialaiseen talonpoikaisperheeseen syntynyt Albano Carrisi muutti 16-vuotiaana Milanoon ja teki siellä muun muassa tarjoilijan töitä sikäläisten merkkihenkilöiden suosimassa ravintolassa, jossa hän tutustui uusia musikaalisia kykyjä metsästäneeseen "Clan Celentanoon". Tutustuminen vei Carrisin laulajan uralle. Hänen ensimmäinen levytyksensä, La strada, julkaistiin 1965. Vuonna 1967 auringonvalon näki hänen ensimmäinen suuri menestyskappaleensa, Nel sole. Sitä seurasivat L'oro del mondo sekä Mikis Theodorakisin sanoittama Il ragazzo che sorride. Nel sole poiki samannimisen elokuvan, jonka pääosaa Carrisi tulkitsi vastanäyttelijänään nuori Romina Power. Heidän välilleen leimahti rakkaus, joka johti avioliittoon 26. heinäkuuta 1970, vaikka molempien perheet vastustivat aietta. Pariskunnalle syntyi neljä lasta: Ylenia (1970), Yari (1973), Cristel (1985) ja Romina Jr (1987). Ylenia Carrisi katosi New Orleansissa Yhdysvalloissa hämärissä olosuhteissa 6. tammikuuta 1994.
Albano Carrisin ensimmäinen yhteislevytys Romina Powerin kanssa on Storia di due innamorati, joka julkaistiin 1970. Vuonna 1972 julkaistiin single Taca Taca Banda, jolla olivat mukana myös Carrisin veli Franco sekä Powerin sisko Taryn. 1970-luvun kuluessa Carrisi teki soololevytysten ohella yhteislevytyksiä puolisonsa kanssa. 1980-luvulla hän levytti lähes ainoastaan Powerin kanssa. Lauluduo Al Bano & Romina Power tuli tunnetuksi suurimmassa osassa Eurooppaa. Vuonna 1996 Albano Carrisi esiintyi Sanremon laulufestivaaleilla pitkästä aikaa yksin kappaleenaan È la mia vita.
Vuonna 1997 Carrisi siirtyi jälleen soolouralle, tuolloin ilmestyi albumi Verso il sole, jota seurasi Ancora in volo vuonna 1999. Ylenia Carrisin katoamisen jälkeen avioliitto Carrisi-Power alkoi rakoilla ja pari päätyi avioeroon 1999. Vuodet 2001–2005 Carrisi asui yhdessä televisiopersoona Loredana Leccison kanssa. Parille syntyi kaksi lasta: Yasmine (2001) ja Bido (2002). Vuonna 2006 Carrisilta ilmestyi omaelämäkerta È la mia vita, jossa hän ei mainitse lainkaan Romina Poweria sen paremmin kuin Loredana Leccisoakaan. Heitä varten kirjassa on varattu kaksi tyhjää sivua.
Vuonna 2007 Carrisi osallistui Sanremon laulufestivaaliin kappaleella Nel perdono, joka on Yari Carrisin ja Renato Zeron (Renato Fiacchini) käsialaa. Hän sijoittui toiseksi kilpailun voittaneen Simone Cristicchin jälkeen.
Vuonna 2013 Carrisi esiintyi ensimmäisen kerran julkisesti entisen aviopuolisonsa Romina Powerin kanssa sitten vuoden 1997. Sittemmin Carrisi ja Power ovat esiintyneet satunnaisesti duona vanhojen menestyssävellystensä kera.
Vuonna 2019 Ukraina epäsi Carrisilta pääsyn maahan ja julisti hänet persona non grataksi, sillä se katsoi Carrisin tukeneen Venäjän miehitystä Krimillä. Myös Azerbaidžan on julistanut hänet persona non grataksi.
Kun Venäjä oli hyökännyt Ukrainaan 2022, Carrisi antoi turvapaikan kolmelle ukrainalaiselle pakolaiselle ja luonnehti Vladimir Putinin toimia suureksi virheeksi.
Hakkila
Hakkila on rakennettu melko korkealle ja tasaiselle selänteelle. Alueella sijaitsevat useiden kaupparyhmien keskusvarastot sekä Honkanummen hautausmaa. Alueelta on hyvät liikenneyhteydet maan päätieverkkoon, ja kaupunginosaa onkin kaavoitettu etenkin logistiikan, teollisuuden ja kaupan yritysalueena. Yrityksiä kaupunginosassa toimii yli 300, ja yritysaluetta on kutsuttu myös nimellä Vantaan Akseli. Merkittävän kokoisen osan kaupunginosasta muodostaa kuitenkin sen pohjoisosassa sijaitseva Keravanjokilaakso, joka jatkuu yhtenäisenä Päiväkumpuun saakka.
Hakkilassa on suhteellisen vähän asutusta, ja se on lähes kokonaan keskittynyt Stenkullan ja Maarinkunnaan alueille kaupunginosan länsireunalle Jokiniemen rajalle. Maarinkunnaalla on sekä vanhempaa omakotitaloasutusta että 1980-luvulta lähtien rakennettua uudempaa kerrostalo- ja rivitaloasutusta. Lisäksi Hakkilan pohjoisosassa on joitakin vanhoja maalaistaloja peltoineen. Hakkilassa on yhtä paljon omistusasuntoja kuin vuokra- ja asumisoikeusasuntoja.
Historia
pienoiskuva|vasen|Vuonna 1898 rakennettu, [[Keravanjoki|Keravanjoen ylittävä Hakkilan kivisilta toimii kevyen liikenteen väylänä Hakkilan ja Jokiniemen rajalla.]] Hakkilan perustivat kyläksi alun perin Uudenmaan ruotsalaissiirtolaiset keskiajalla. Hakkila oli markkinapaikka, jossa kaupiteltiin erilaisia läheltä ja kaukaakin Euroopasta tuotuja tuotteita, kuten suolaa, rautaa ja turkiksia.
Hakkilassa on ollut historiallisesti tärkeä tienristeys, jossa lännestä Helsingin pitäjän kirkonkylästä päin tullut Turku–Viipuri-maantie eli Kuninkaantie on yhtynyt etelästä tulleeseen Helsingintiehen ja jatkanut matkaansa koilliseen Kuninkaanmäen läpi kohti Sipoon kirkonkylää. Nykyiset Tikkurilantie ja Vanha Porvoontie sijaitsevat näiden historiallisten maanteiden kohdilla. Teiden risteyksessä on yhä jäljellä 1700-luvulla rakennettu Hakkilan kestikievarin rakennus eli Malmarsin krouvi, ja länsirajalla Maarinkunnaassa sijaitsee Hakkilan kivisilta, jota pitkin Kuninkaantie on ylittänyt Keravanjoen. Vanhan Porvoontien varrella on myös kivisiä kilometripylväitä, joihin on hakattu etäisyydet Helsinkiin ja Sipooseen.
Rautatiealueena
pienoiskuva|[[Tikkurila–Hakkila-rata|Hakkilan radalla on edelleen huolto- ja työkoneliikennettä, mutta kaupallista käyttöä sillä ei ole ollut vuoden 2011 jälkeen.]] Suurin osa kaupunginosasta on teollisuusaluetta, ja sinne johtaa teollisuusrautatie Tikkurila–Hakkila-rata. Pistoraiteen päässä on pieni ratapiha, niin kutsuttu Hakintien kuoppa, josta on kaivettu soraa ja hiekkaa jo 1800-luvun lopulla. Nykyisin kuopalla sijaitsee yrityksiä ja Väyläviraston tukikohta: alueella säilytetään pääradan kunnostuksessa tarvittavia työkaluja ja materiaaleja, kuten sepeliä, kiskoja ja pölkkyjä.
Johan Öhman
Johan Öhman (1785–18??) oli suomalainen Kristiinan­kaupungista kotoisin ollut merimies, joka myöhemmin toimi Mohammed al-Swid -nimisenä Tripolin barbareski­merirosvo­sulttaanin neuvon­antajana yli 20 vuotta.
Öhman palveli laivapoikana aluksella, joka kaapattiin Välimerellä Tripoliin. Hän kääntyi 12-vuotiaana 1797 islamin uskoon ja otti nimekseen Mohammed al-Swid (suom. ruotsalainen). Öhman oli Tripolin sulttaanin neuvonantajana aina vuoden 1820 paikkeille, mutta hänen myöhemmistä elämänvaiheistaan ei ole tietoa.
Tripolin-aika tarkemmin
Merirosvous oli Välimerellä yleistä 1700-luvulla, ja sitä tehtiin usein Välimeren eteläpuolen hallitsijoiden luvalla tai jopa toimeksiannosta. Ruotsista oli vuonna 1797 lähetetty fregatti Thetis ja kaksi muuta alusta Välimerelle selvittämään ruotsalaisten erimielisyyksiä Tunisian ja Tripolin kanssa ja vapauttamaan merirosvojen ottamia ruotsalaisvankeja. Thetis saapui Tripoliin kesäkuussa 1798 ja sen miehistö löysi vangittuina yhteensä 75 ruotsalaista, vuotta aiemmin kaapattujen neljän ruotsalaisen ja kahden suomalaislaivan miehistöt. Suomalaiskapteenit olivat vaasalainen Olaus Stänken ja porilainen Anders Öhman. Muslimeiksi kääntyneitä vankeja ei voinut vapauttaa, koska muslimit eivät saaneet lähteä maasta. Heitä olivat kolme poikaa: Johan Öhmanin lisäksi Uddevallasta lähteneen aluksen kaksi laivapoikaa. Ruotsalaispojat eivät edenneet uudessa kotimaassaan juoppoutensa takia, mutta suomalainen Öhman otettiin kasvatettavaksi yhdessä viittä vuotta nuoremman Muhammedin kanssa, joka oli sulttaanin suosikkipoika. Öhman kohosi mamelukiksi eli sotilasorjaksi, kunnes pakeni isäntänsä oikkuja ja poistui maasta vuonna 1820.
Öhmanista kerrottiin Turun Wiikko-Sanomien numerossa 49 (6. joulukuuta 1823): *
Donau
Donau oli saksalaisen autonvalmistaja DKW:n Suomessa käyttämä automerkki 1950-luvulta vuoden 1960 loppuun. Donau-automerkkiä käytettiin vain Suomen automarkkinoilla. Muissa maissa DKW:t myytiin joko DKW-merkkisinä tai Auto Unioneina.
thumb|300px|DKW F93, Suomessa Donau Syy ainutlaatuiseen merkkiin Suomen markkinoilla oli DKW:n edellisessä toimintansa lopettaneessa maahantuojassa, joka yhä piti DKW:n myyntioikeudet itsellään. Vuodesta 1956 merkin edustajana toiminut Sisun valmistaja Oy Suomen Autoteollisuus Ab ei suostunut maksamaan edeltäjänsä vaatimaa hintaa DKW-nimen käyttöoikeudesta. Saksalainen valmistaja toivoi kuitenkin, että DKW-nimeä käytettäisiin myös Suomen markkinoilla. Niinpä vuonna 1960 uusi maahantuoja Veho osti DKW-nimen oikeudet ja myi DKW-autoja 1. tammikuuta 1961 alkaen samalla nimellä kuin muuallakin Euroopassa. Vuoden 1961 alussa auton maahantuoja aloitti mainoskampanjan iskulauseella ”DKW on taas DKW Suomessakin”, esimerkiksi Tekniikan Maailma -lehdessä 2/1961 sivulla 55.
Kaikki Suomessa myydyt Donaut olivat etuvetoisia, ja niissä oli vesijäähdytteinen kaksitahtinen kolmisylinterinen rivimoottori.
Tekniikan Maailmassa numero 8/1955 esiteltiin Donaun koeajossa, jossa kiihtyvyydeksi mitattiin 0–80 km/h 20 sekuntia ja 0–100 km/h vajaat 30 sekuntia. Artikkelin kirjoittaja kiitti Donaun mutkaisille teille sopivaa etuvetoa, nopeaa ohjausta ja pikkuautoksi hyvää kiihtyvyyttä. Takaistuimen tilat ovat kuitenkin melko ahtaat.
Syksyllä 1956 Oy Suomen Autoteollisuus Ab kokosi tehtaallaan Karjaalla koemielessä kymmenen kappaleen erän pienehköä DKW/Donau Schnellaster -pakettiautoa. Auto oli esitelty Saksassa vuonna 1949 ja siinä oli sama moottori kuin henkilöautossakin. Nämä "Donau-Sisut" koottiin lehti-ilmoituksen mukaan "lisenssillä varaosista". Donau-pakettiautoja oli vuoden 1959 lopussa Suomen ajoneuvorekisterissä 178 kappaletta.
Al-Kastalin taistelu
Al-Kastalin taistelu oli Palestiinan mandaattialueen sisällissodan aikainen taistelu al-Kastalin kylän hallinnasta Arabien vapautusarmeijan joukkojen, sekä Haganan ja Palmahin joukkojen välillä 3. – 9. huhtikuuta 1948. Al-Kastal oli strategisella paikalla kohti Jerusalemia kulkeneen tien varrella sijainnut arabikylä ja se vaihtoi hallussapitäjää useampaan otteeseen taistelun aikana. Taistelun aikana kaatui araabien komentaja Abd al-Qadir al-Husseini, mikä oli huomattava isku heidän taistelutahdolleen. Lopulta juutalaisten joukkojen onnistui varmistaa kylä.
Tausta
thumb|vasen|Näkymä Jerusalemiin johtavalle tielle al-Kastalilta. Al-Kastal oli nykyisen Mevasseret Zionin kunnan alueella sijainnut arabikylä. Paikalla oli huomattava strateginen merkitys korkealla kukkulalla rannikolta kohti Jerusalemia kulkevalla tiellä. Juutalaiset Haganan joukot päättivät vallata sen Palestiinan mandaattialueen sisällissodan aikana. Operaatio Nahshon mukaan Haganan tulisi avata tie huoltokolonnaa varten Huldan kibbutsilta kohti Jerusalemia ja turvata reitti valtaamalla reitin varrella sijainneet arabikylät, kuten al-Kastal.
Taistelu
thumb|vasen|[[Abd al-Qadir al-Husseini miehineen al-Kastalin suunnalla.]]
Juutalaiset valtaavat kylän
Operaatio Nahshon alkoi virallisesti 4. huhtikuuta, mutta al-Kastalin valtaukseen ryhdyttiin jo hieman ennen tätä päivämäärää yöllä 2.–3. huhtikuuta. Valtaukseen osallistui Palmahin komppania, joka kohtasi vähäistä vastarintaa, eikä kärsinyt lainkaan tappioita. Kastalin ja muiden arabikylien kukistuttua suhteellisen nopeasti, Hagana lähetti onnistuneesti myös kaavailemansa täydennetyn kolonnan Jerusalemiin. Al-Kastalia miehittämään jätettiin Etzionin prikaatin pataljoona, jonka sotilaat eivät olleet kovin taistelukelpoisia. Suurimmalla osalla ei ollut aikaisempaa kokemusta ja monet eivät osanneet hepreaa. Haganan ja Palmahin johto kiistelivät, kumman vastuulla al-Kastalin vahvistaminen oli.
Arabien vastahyökkäys
thumb|Eteneviä arabijoukkoja. Tällä välin arabijoukkoja Jerusalemin kukkuloiden suunnalla komentanut Abd al-Qadir al-Husseini päätti vallata kylän takaisin. Al-Qadir ymmärsi hyvin sen strategisen merkityksen käytävällä Jerusalemiin, ja kokosi satoja paikallisia asemiehiä ja irakilaisia vapaaehtoisia sen jälleenvaltaamiseksi. Arabit valtasivat alaa kylän puolustajilta edeten hitaasti ja varovasti tarkka-ampujia hyväkseen käyttäen. Lähistön kukkuloiden valtaamisen jälkeen he saattoivat tulittaa al-Kastalia kranaatinheittimin ja konekiväärein. Puolustajat saivat jonkin aikaa tukea brittiläisiltä panssariautoilta, mutta ne vedettiin pois paikalta kesken taistelujen. Muita vahvistuksia ei juuri ollut tiedossa puolustajien toistuvista pyynnöistä huolimatta. Haganan lentokoneet tekivät joitakin tehottomia iskuja arabeja vastaan.
Kaikki ei sujunut loistavasti arabienkaan puolella. Al-Qadir yritti saada Damaskoksesta vahvistuksia ja etenkin tykistöä. Al-Qadirin mielestä nimen omaan al-Kastalilla olisi ratkaiseva merkitys tulevaisuudessa. Raivoissaan tuen puutteesta hän syytti Arabien vapautusarmeijan Ismail Safwatia petturiksi ja vannoi joko valtaavansa al-Kastalin ilman hänen apuaan tai kuollen yrittäessään. Al-Qadir palasi Palestiinaan alkaen järjestämään kylän lopulliseen valtaukseen tähtäävää hyökkäystä.
thumb|Harelin prikaatin kranaatinheitin. Yöllä 7.–8. huhtikuuta Surifista kotoisin olleen Ibrahim Abu Diyan johtamat arabit saavuttivat kylän puolustajien asemat taloilla kylän laidalla. Kylän puolustajien onnistui vielä lyödä hyökkääjät takaisin konepistoolein ja käsikranaatein. Al-Qadir oli ollut valvomassa hyökkäystä läheisellä kukkulalla, mutta koska näkyvyys paikalta oli huono, hän halusi lähemmäs tapahtumia. Yhdessä kahden tai kolmen muun kanssa hän lähti kiipeämään al-Kastalin vastaista rinnettä samalla, kun aluetta alkoi peittää sumu. Lopulta he tulivat kylän laidalle, jossa eräs Haganan vartija huomasi heidät. Vartija tervehti heitä luulleen heidän olevan osa puolustajille luvattuja vahvistuksia. Haganassa käytetyn slangin mukaisesti vartija huudahti arabiaksi "täällä ylhäällä, pojat!". Abd al-Qadir vastasi tervehdykseen englanniksi "Hello boys". Tämä kuulosti vartijasta epäilyttävästi arabialaiselta aksentilta ja hän tulitti kohti huudahtanutta. Abd al-Qadir kaatui haavoittuneena maahan. Hänet löysi Haganan lääkintämies, mutta hän ehti kuolla haavoihinsa.