cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Etelänkylän isosilta
Kantavien puurakenteiden ikä
Keski-Pohjanmaan tie- ja vesirakennuspiiri selvitti sillan puurakenteiden iän vuonna 1987, selvityksen teki Joensuun yliopiston dendrokronologian laboratorio. Tutkimuksessa todettiin, että vaikka siltaa on kunnostettu lukemattomia kertoja, sillan kantavissa rakenteissa on vielä alkuperäistä puutavaraa, tutkimuksen aikaan jopa hyväkuntoista. Sillan vanhemmat hirret on kaadettu vuosien 1834-1835 välisenä talvena.
Sillanpito, suuri taloudellinen rasitus
Sillat tehtiin Suomessa 1800-luvun alkuun saakka puusta. Suurissa silloissa oli kivitäytteiset hirsiarkut. Niiden perustaminen oli puutteellista, usein ne rakennettiin vain maan varaan ilman perustuksia. Siltojen rakentaminen ja kunnossapito oli talonpojille taloudellinen rasitus ja sitä vihattiin. Maalaki oli jo 1500-luvulta määrännyt, että sillat tuli kunnostaa kahdesti vuodessa. Kunnossapidon laiminlyönneistä oli määrätty runsaasti sakkoja. Sillat olivat huonokuntoisia, jopa tärkeät sillat ja niillä sattui tuhoisia onnettomuuksia. Siltojen kuntoa valvoi siltavouti, joka myös johti kunnostustöitä. Ylin valvoja oli nimismies.
Päätöksenteko vanhan sillan uusimisesta
Pyhäjoensuun siltojen edeltäjien huono kunto ja korjaustarve oltiin todettu vuonna 1818 tehdyssä tarkastuksessa. Säilyneissä asiakirjoissa on ehdotus korjaustyöstä ja kustannuksista. Siltojen kunnostamiseen tarvittavat rakennusaineet kerättiin, mainintaa korjauksen toteuttamisesta ei ole. Seuraavat merkinnät ovat vuodelta 1832, jolloin siltakorjauksia käsiteltiin pitäjänkokouksessa. Korjauksesta oli tehty myös kustannusarvio. Pohjankylän silta korjattiin seuraavana talvena, Etelänkylän silta jäi ilmeisesti korjaamatta. Vuonna 1833 pitäjänkokous päätti rakentaa uuden Pohjankylän sillan ja korjata Etelänkylän sillan niin, että se kestäisi vielä muutaman vuoden. Määräys siltasuunnitelman, rakennusmestarin ja tarveaineluettelon tekemisestä annettiin. Saman vuoden marraskuussa pidetyssä pitäjänkokouksessa kuitenkin päätettiin rakentaa uusi Etelänkylän silta. Salon kruununvouti G. A. Hårdh oli tarkastanut katselmusmiesten kanssa sillat ja todennut Etelänkylän sillan kiviarkut rapistuneiksi ja puuosat niin lahoiksi, että silta pitäisi rakentaa ennen seuraavaa tulvaa, sitä ei voisi korjata. Hårdh lähetti marraskuun 1833 puolivälissä lausuntonsa Suomen koskenperkausjohtokunnan Oulun piirin päällikölle, everstiluutnantti F. A. Hällströmille.
Hällström kävi tarkastamassa molemmat sillat. Hän totesi Etelänkylän sillan surkean kunnon ja myös, että Pohjankylän sillan kunnossapidossa oli toivomisen varaa. Hällström laati työsuunnitelman, jonka mukaan vuonna 1835 tehtäisiin Etelähaaraan ja seuraavana vuonna Pohjoishaaraan kiviarkut, vuonna 1837 tehtäisiin maantie siltojen väliselle saarelle ja kahtena seuraavana vuonna sillat, Etelänkylän silta ensin. Hällström lähetti aikatauluehdotuksensa lääninkanslialle, kuten myös suunnitelmat ja kustannusarvion sekä puusillasta että kiviarkkusillasta. Hän laski puusillan kustannukseksi 7 862 ruplaa ja 95 kopeekkaa ja kiviarkkusillan 13 882 ruplaa ja 10 kopeekkaa. Hällström suositteli kiviarkkusiltaa, koska se olisi vahvempi ja sen kunnossapito tulisi ajan myötä halvemmaksi.
Etelänkylän isosillan uusimista käsiteltiin seuraavaksi Salon kihlakunnan talvikäräjillä helmikuussa 1834, jossa siltaosakkaita vaadittiin osallistumaan uuden kiviarkkusillan rakentamiseen. Kruununnimismies pyysi osakkaita kiinnittämään huomiota kiviarkkusillan kestävyyteen ja halvempiin kunnossapitokustannuksiin. Siltaosakkaat myönsivät nykyisen sillan huonon kunnon ja uusimistarpeen sekä kiviarkkusillan kunnossapidon edullisuuden, mutta pitivät sitä kuitenkin liian kalliina. Silloin oli ollut useita katovuosia ja siltaosakkailla ei ollut varaa niin kalliiseen siltaan. Kihlakunnanoikeus oli kiviarkkusillan rakentamisen kannalla, mutta antoi päätösvallan Oulun ja Kajaanin läänin maaherralle Robert Wilhelm Lagerborgille.
Maaherra määräsi keväällä 1834 rakentamaan kiviarkkusillan ja antoi kaksi vuotta työaikaa, joka alkoi 1. toukokuuta 1834. Hän määräsi rakennettavaksi väliaikaisen sillan ja siltaosakkaat huolehtimaan sen kunnossapidosta. Maaherran päätös annettiin tiedoksi yleisessä pitäjänkokouksessa 12. toukokuuta, jossa päätökseen ei tyydytty. Kokous päätti korjata vanhan sillan ja rakentaa uuden sillan puusta kevääksi 1835. Päätettiin myös lähettää Hänen Keisarilliselle Majesteetilleen valitus. Perusteluna maaherran määräyksen muuttamiselle mainittiin siltaosakkaiden köyhyys, joka johtui katovuosista. Valituskirjelmässä epäiltiin jopa kiviarkkujen kestävyyttä, koska joki oli savipohjainen. Vaikka kiviarkkusillan rakentamispäätös säilyisi, aikatauluun anottiin parin vuoden lykkäystä.
Maaherra laati keisarille muistion, jossa hän totesi, että puusillan rakennuskustannukset nousisivat erinäisten hankittavien tarvikkeiden takia noin 144 ruplaa enemmän kuin kiviarkkusillan kustannukset. Lisäksi puusillan rakentamisessa kuluisi päiväläisten palkkaamiseen enemmän rahaa kuin puuaineksen hankintaan. Kiviarkkusillassa voitaisiin käyttää sillan läheisyydestä hankittuja lohkottuja kiviä. Hän piti neljän vuoden rakennusaikaa liian pitkänä – väliaikaisen sillan hoitokustannukset nousisivat turhan suuriksi.
Valitus ei tuottanut tulosta. Keisari määräsi 14. lokakuuta 1834, että kiviarkkusilta oli rakennettava ja kaikkien siltaosakkaiden oli osallistuttava sillan rakentamiseen. Sillan rakentamisaikataulu pysyi samana kuin maaherran päätöksessä.
Epäselväksi jääneestä syystä pitäjänkokous luki keisarin päätöksen julki vasta 24. tammikuuta 1835, joten sillan valmistuminen siirtyi heti vuodella eteenpäin.
Rakentaminen
Varsinaisesta sillanrakennuksesta on jäänyt vähän tietoa. Kivenlouhinta alkoi kesällä 1835 ja sen hoitivat kaksi talonpoikaa palkkanaan neljä hopearuplaa. Heitä avustamaan palkattiin Oulusta ammattitaitoiset miehet. Kiviarkut pyydettiin rakentamaan jokiuomaan vuosina 1836 ja 1837. Sillan rakentaminen annettiin huutokaupalla urakoitsijalle. Urakoitsijan ja rakennusmestarin nimet eivät ole tiedossa.
Siltaosakkaat olisivat halunneet F. A. Hällströmin valvomaan rakennustyötä, mutta Koskenperkausjohtokunta ei tätä sallinut. Myöhemmin Hällströmin todettiin kuitenkin ottaneen osaa sillanrakennukseen.
Muuvi
Muuvi oli Musiikkituottajat – IFPI Finland ry:n vuosina 1991–2009 jakama musiikkivideopalkinto. Kilpailuun saivat osallistua vuoden aikana valmistuneet musiikkivideot, joissa sävellys, esiintyjä tai video-/elokuvatuotantoyhtiö ovat suomalaista alkuperää. Vuodesta 2010 lähtien musiikkivideot on palkittu Emma-gaalassa.
Etelänkylän isosilta
Valmistuminen
Toukokuun 1837 puolivälin jälkeen sillan ilmoitettiin olevan valmis katselmukseen. Kaksi lautamiestä, Pehr Himanko ja Johan Kivioja tekivät katselmuksen 15. heinäkuuta. Sillan todettiin olevan tarkalleen vaatimusten mukainen, tosin tervaus ja punamultamaalaus oli vielä tekemättä ja maantie vaati lisätäyttöä. Puuttuvat työt lienee tehty loppuvuoden aikana.
Muuvi
Vuosittain jaettiin kultainen, hopeinen ja pronssinen Muuvi sekä mahdollisesti kunniamaininta.
Etelänkylän isosilta
Siltaraha
Molemmilla Pyhäjoen silloilla perittiin siltarahaa kaikilta matkustajilta. Kunta antoi vuodeksi kerrallaan siltarahankannon eniten tarjoavalle. Vuonna 1895 kunta sai siltarahan kannosta 46 markkaa. Maksun perintä jatkui 1897 loppuun saakka.
Sillan korjaukset
Vuonna 1927 Pyhäjoen kunnanhallitus sai Oulun lääninkansliasta lähetepäätöksen molempien Pyhäjoen siltojen uusimisesta, mukana oli myös suunnitelmat ja kustannusarvio, jotka kunnanhallitus hyväksyi. Siltoja ei jostain syystä kuitenkaan rakennettu uudelleen.
Oulaisten tiemestari Lundman tarkasti sillat ja hänen ehdotuksestaan uusittiin talvella 1929 päällimmäinen lankkukerros, joka oli Lundmanin mukaan "niin laho, että seipäällä alas kolistelee". Samassa yhteydessä uudistettiin myös pikkusiltojen kansia. Pikkusillat uusittiin vuonna 1934. Maantietä oikaistiin korjauksen yhteydessä. Seuraavan kerran sillan kansi uusittiin vasta sodan jälkeen vuonna 1948, jolloin myös osa sillan tuista uusittiin. TVH oli myöntänyt korjauksiin 400 000 markan määrärahan. 1950-luvun alkupuolella sillalla sattui onnettomuus, jossa tansseihin matkalla ollut kuorma-auto ajoi kaiteesta läpi ja päätyi jokeen pyörät ylöspäin. Auton lavalla olleet ihmiset pääsivät pelastautumaan hyppäämällä, kukaan ei loukkaantunut. Sillan kaiteet korjattiin tuolloin.
Uudet valtatiesillat
Valtatie 8 ylitti puusillat vuoden 1963 loppupuolelle asti, jolloin valmistuivat uudet Pyhäjoen betonisillat, Etelänkylän silta ja Pohjankylän silta. Etelänkylän ja Pohjankylän isosillat jäivät paikallistien silloiksi.
Puusiltojen jatkon suunnittelua
Molemmat puusillat olivat huonokuntoisia ja niiltä kiellettiin moottoriajoneuvoliikenne. Siltojen purkamistakin ehdotettiin vuoden 1964 alussa vedoten liikenneturvallisuuteen. Pyhäjoen kunta oli anonut elokuussa 1963, että silloilla voitaisiin sallia 3 tonnin painorajoituksella kevyt moottoriajoneuvoliikenne. TVH piti Pohjankylän isosiltaa korjauskelpoisena ja painorajoituksen asettamista 4 tonniin. Etelänkylän isosillan korjauskustannuksia TVH piti kohtuuttomina eikä olisi sallinut sille minkäänlaista liikennettä. Purku-uhasta huolimatta silta tervattiin ja kaiteet korjattiin vuonna 1966. Ajatuksena oli saattaa silta kevyen liikenteen käyttöön. Silta avattiin jalankulku- ja polkupyöräliikenteelle, jonkin ajan päästä myös moottoripyörien sallittiin ylittää silta.
Selvitys Etelänkylän isosillan purkamisen edellytyksistä
Kiertäminen valtatien uuden sillan kautta lisäsi matkaa Etelänkylästä keskustaan noin puoli kilometriä. Vuoden 1972 lopulla ehdotettiin, että silta korvattaisiin kevytrakenteisella ja halvalla sillalla, jota myöten kevyt moottoriajoneuvoliikenne ja linja-autot voisivat kulkea. Etelänkylän isonsillan purkamisesta keskusteltiin ja TVH:n siltaosasto määräsi tutkimaan, pitäisikö silta lakkauttaa kokonaan. TVH:n tiensuunnitteluosasto piti lyhyempää kulkuyhteyttä tärkeänä, koska ilman siltaa myös kevyt liikenne olisi joutunut kulkemaan valtatien kautta ja se heikentäisi liikenneturvallisuutta, lisäksi uuden sillan rakentaminen tulisi kalliiksi. Tiesuunnitteluosasto ehdotti, että sillan lakkautuksen käsittely lopetetaan. Paikallinen tiepiiri esitti asian kunnan ratkaistavaksi. Tuloksena oli, että silta kunnostetaan kevyttä moottoriajoneuvoliikennettä varten ja kustannukset, noin 125 000 markkaa, jaetaan TVH:n ja kunnan kesken.
Korjaukset kevyen moottoriajoneuvoliikenteen sillaksi
Korjaustyöt tehtiin vuosina 1974–1975. Toisen reuna-aukon kansirakennetta nostettiin ja sillasta uusittiin vinotuet, poikki- ja vinositeet sekä puukantta vahvistavat satulapuut. Sillan kaiteet tuettiin ja maalattiin. Isosillan lähellä vielä tuolloin ollut pikkusilta n:ro 1 kunnostettiin myös. Korjaustöiden jälkeen sillan painorajoitukseksi tuli 6 tonnia.
Etelänkylän isosilta on tienpintaan nähden korkealla. Vuoden 1981 tiekorjauksissa nousu sillalle loivennettiin molemmissa päissä 240 metrin matkalla. Liittymä sillan ylittävälle tielle muutettiin T-liittymäksi. Koska siltaa jo harkittiin museosillaksi, etelänpuoleista tukimuuria muokattiin, jotta sillan ulkonäkö pysyisi ennallaan. Sillan puurakenteet tervattiin vuonna 1983, tervaa kului 600 kg, käsiteltävää alaa oli 1 800 neliötä.
Tielaitos teki museosilloista ja -teistä kartoituksen vuonna 2007. Kartoituksessa selvitettiin kohteiden perustiedot, tehtiin arvoluokitus, määriteltiin kohteiden tallennusluokat ja tehtiin toimenpide-ehdotukset. Etelänkylän isosillalla on kartoituksen mukaan tieliikennehistoriallista arvoa ja sen säilyneisyys on hyvä. Tallennusluokaltaan se on pysyvästi säilytettävä museokohde ja sitä esitetään säilytettäväksi pysyvästi.
Silta kuuluu Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin parinkymmenen muun Tiehallinnon museosillan kanssa Museosilta-teemakohteessa.
Ashley Wallbridge
Ashley Wallbridge (s. 28. helmikuuta 1988 Stoke-on-Trent, Englanti) on englantilainen DJ, tuottaja ja miksaaja. Hän nousi suuren yleisön tietoon vuonna 2012, kun hän julkaisi debyyttialbumin The Inner Me, joka pääsi muun muassa ITunesin albumilistan viikon kymmenen myydyimmän albumin joukkoon Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Hänen muihin tunnettuihin julkaisuihin lukeutuu muun muassa vuonna 2020 julkaistu single "Still Alive", joka sai positiivisen vastaanoton musiikkikriitikoilta ja jota striimattiin miljoonia kertoja. Wallbridge tunnetaan myös uniikkina pidetystä musiikkityylistä, joka on saanut arvostusta muun muassa Armin van Buurenilta, Paul van Dykiltä, Above & Beyondilta, Tiëstolta, Ferry Corstenilta ja Andy Moorilta.
Etelänkylän isosilta
Pikkusillat
Etelänkylän isonsillan rakentamisen aikaan keväällä 1837 uusittiin myös neljä pikkusiltaa, jotka sijaitsivat peräkkäin noin 150 metrin matkalla isonsillan lähellä. Pikkusillat ja niiden alla olleet tulvauomat isosillan nousupenkereessä ja maantiessä vähensivät siltaan ja tiehen kohdistuvia tulvasta aiheutuvia rasituksia. Pikkusillat olivat puurakenteisia yksiaukkoisia siltoja. Sittemmin lisäuomat on täytetty ja pikkusillat purettu, viimeisenä purettiin lähinnä isosiltaa sen kivetyssä nousupenkereessä sijainnut huonokuntoinen Etelänkylän pikkusilta n:o 1 vuonna 1981.
Ashley Wallbridge
Vuonna 2019 Wallbridge kävi lähellä kuolemaa, kun hän sairasti vakavan aivokalvontulehduksen.
Etelänkylän isosilta
Pohjankylän isosilta
Pyhäjoen pohjoisen suuhaaran ylittänyt vanha Pohjankylän isosilta valmistui hieman Etelänkylän siltaa myöhemmin, tiettävästi keväällä 1849. Silta oli rakenteeltaan Etelänkylän sillan kaltainen, mutta siinä oli vain yhdenkertaiset vinotuet. Pohjankylän sillan perustus oli paremmin tehty kun Etelänkylän sillan. Valtatien uusien siltojen valmistuttua silta todettiin huonokuntoiseksi, mutta korjauskelpoiseksi. Silta korjattiin. Se uusittiin vuonna 1981 rakentamalla vanhan sillan kiilakivisten maatukien ja virtapilareiden varaan 66 metriä pitkä ja 12 metriä leveä betoninen uusi Pohjankylän isosilta.
Luettelo rikosoikeudellisen vastuun ikärajoista eri maissa
Tämä on luettelo rikosoikeudellisen vastuun ikärajoista eri maissa.
MyTravel Airways
thumb|MyTravel Airways (Airbus A320) [[Maltan kansainvälinen lentoasema|Maltan kansainvälisellä lentoasemalla.]] MyTravel Airways -nimeä on käyttänyt kaksi eri lentoyhtiötä: brittiläinen MyTravel Airways Ltd ja tanskalainen MyTravel Airways A/S. Molemmat yhtiöt omisti brittiläinen matkailualan yritys MyTravel Group plc. Tämä yhtiö yhdistyi tammikuussa 2007 Thomas Cook AG:n kanssa muodostaen Thomas Cook Group plc -yhtiön. Yhdistymisen jälkeen brittiläinen MyTravel Airways liitettiin osaksi Thomas Cook Airlines -yhtiötä ja tanskalainen MyTravel Airways sai nimekseen Thomas Cook Airlines Scandinavia.
Noordoostpolder
Noordoostpolder on kunta Flevolandin provinssissa, keskellä Alankomaita. Asukkaita kunnassa on 45 788 (30.6.2008) ja pinta-alaa sillä on 595,41 neliökilometriä, josta vettä on 135,36 km². Aiemmin kuntaa kutsuttiin Urker Landiksi. Emmeloord on Noordoostpolderin hallinnollinen keskus.
Luettelo Espanjan pääministereistä
Tämä on luettelo Espanjan pääministereistä.
Noordoostpolder
Kunnassa sijaitseva Schokland on valittu UNESCOn maailmanperintöluetteloon.
Asutuskeskukset
Bant, Creil, Emmeloord, Ens, Espel, Kraggenburg, Luttelgeest, Marknesse, Nagele, Rutten ja Tollebeek.
thumb|left|250px|Kartta Noordoostpolderin kunnasta. Rajat esittävät osoitteiden ja rakennusten perusrekisterin mukaisia asuinpaikkoja (Basisregistratie Adressen en Gebouwen (BAG) woonplatsen).
Aiheesta muualla
thumb|left|210px|Satelliittikuva Noordoostpolderista.
Adab
Adab (nykyinen Bismāyah) oli muinainen sumerilainen kaupunki. Se sijaitsi etelään Nippurista nykyisen Wasitin maakunnan alueella Irakissa. Edgar James Banksin johtamissa arkeologisissa kaivauksissa vuosina 1903–1904 löydettiin rakennuksia esihistorialliselta ajalta, Ur-Nammun hallintokaudelta (vallassa noin 2112–2095 eaa.). Adab oli tärkeä keskus kuitenkin vain noin vuoteen 2000 eaa. asti. Sumerin kuninkaiden luettelossa kaupunkiin liitetään yksi varhaisimmista dynastioista, johon kuuluu vain yksi kuningas, Lugal-anne-mundu, jonka kerrotaan hallinneen 90 vuotta. Kuningasluettelon mukaan hän olisi ollut kuninkaana noin vuonna 2400 eaa. Adabin suojelusjumalatar oli Ninhursag.
Natitingou
Natitingou on kaupunki ja piirikunta Beninin luoteisosassa. Se sijaitsee noin 50 kilometrin päässä Beninin Pendjarin kansallispuistosta, jossa matkailijat voivat nähdä länsiafrikkalaisia villieläimiä joulukuun ja kesäkuun välisenä aikana. Tanougoun putoukset ja suuret savesta rakennetut linnat Betammaribessa, jotka tunnetaan nimellä Tata Somba, ovat kaikki alle yhden tai kahden tunnin automatkan päästä kaupungista.
Kunnan pinta-ala on 3 045 neliökilometriä, ja vuonna 2013 asukasluku oli 104 010 henkilöä.
Historia
Waaman etniset ryhmät perustivat kaupungin, mutta siellä asuu Ditammari, Dendi, Nateni, Fulani, Fon ja monia muita etnisiä ryhmiä. Alue saa nimensä sanasta "Nantibatingou", Waama-juuret "Nanto" viittaa "murskaamiseen", koska paikalliset ihmiset olivat tunnettuja durran kasvattajia ja jalostajia, joka oli peräisin alueelta, sekä myöhemmin hirssin.
Natitingoun uskonnolliset ryhmät ovat jakautuneet tasan kristittyjen ja muslimien kesken, ja se on muiden Beninin alueiden tavoin merkittävä etnisen ja uskonnollisen suvaitsevaisuutensa vuoksi.
Alueen itä- ja länsipuolia ympäröivät vuoret, jotka ovat tärkeitä paikallisten animistien uskomuksissa, ja niiden uskotaan olevan henkien asuttamia. Jotkut hyväksyvät ajatuksen, että illalla nämä henget ääntelevät kuin ne kivet, joita naiset käyttävät viljanjyvien jauhamiseen. Uskovaiset eivät jauha viljaa illalla, jotta nämä kaksi ääntä eivät sekoittuisi.
Valkoiset lähetyssaarnaajat vierailivat Natitingoussa 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa.
Maantiede
Natitingoun kaupunki kuuluu Luoteis-Beninin Atacoran depatementtiin. Se sijaitsee osittain laaksossa, joka muodostuu kahdesta sitä ympäröivästä vuoristosta. Natitingou sijaitsee 645 kilometrin päässä maan taloudellisesta pääkaupungista Cotonousta ja sadan kilometrin päässä Porgasta, joka on portti Pendjarin kansallispuistoon.
Kunta rajautuu pohjoisessa Toucountounaan, etelässä ja idässä Kouandéhen ja lännessä Boukombén kuntaan.
Natitingoun ilmasto on kuivempi kuin etelässä, varsinkin Harmattannin kaudella joulukuusta tammikuuhun, jolloin suhteellinen kosteus voi olla jopa 10 prosenttia ja yölämpötilat voivat laskea 17 asteeseen.
Hallinnollinen jako
Natitingou jaetaan yhdeksään osaan, joista neljä on kaupunkimaisia: Natitingou I, Natitingou II, Natitingou III ja Natitingou IV (Péporiyakou) ja viisi maaseutumaisia: Kotapounga, Kouaba, Koundata, Perma ja Tchoumi-Tchoumi. Niissä on 39 kylää ja 26 kaupunkiseutua.
Väestö
Kunnassa on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 75 620 asukasta (57 153 vuonna 1992), joista oli 37 388 miestä ja 38 223 naista. Asukastiheys on 56 asukasta neliökilometrillä. Väestön valtaosa on nuoria.
Kunnassa on paljon etnisiä ryhmiä, jotka puhuvat eri kieliä. Tärkeimmät etniset ryhmät ovat ditammarit, waamat ja dendit. Alueella on useita kirkkoja ja moskeijoita. Monet kristityt ja muslimit kuitenkin uskovat usein samanaikaisesti animismiin ja osallistuvat perinteisiin Natitingoun tapahtumiin.
Talous
Natitingoun kaupunkialueilla asuvat ovat enimmäkseen virkamiehiä, käsityöläisiä ja kauppiaita. Natitingoulla on tärkeä hallinnollinen tehtävä, ja siellä on eräitä Atakoran tärkeimpiä hallintoelimiä ja palveluja.
Maatalous on maaseudun talouden selkäranka, ja maanviljelijät tuottavat myyntituotteina durraa, maissia, jamsia ja viime aikoina puuvillaa.
Tchoucoutoun nimellä tunnetun paikallisen juoman valmistus ja markkinointi on myös tärkeää, ja sitä tekevät kotiäidit, joiden pääasiallinen tulonlähde se on. Juomaa myydään yökerhoihin, joissa sillä on paljon käyttäjiä. Tchoucoutou valmistetaan durrasta, ja se on eräänlaista mallasolutta.
Bongaus
Bongaus on tietyntyyppisten asioiden havainnointia ja havaintojen kirjaamista kokoelmaksi. Bongaus on keräilyn aineeton muoto, sillä bongaaja ei ota havaitsemiaan kohteita itselleen. Bongaajien motivaatio on silti usein sama kuin tavaroitakin varsinaisesti keräilevillä ihmisillä.
Mauritz Hallberg
pienoiskuva|upright|Mauritz Hallberg Emil Fredrik Mauritz Hallberg (2. elokuuta 1851 Tukholma – 27. helmikuuta 1924 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, moninkertainen valtiopäivämies ja RKP:n kansanedustaja vuosina 1910–1911.
Hallberg syntyi Tukholmassa tupakkatehtailija Karl Fredrik Hallbergin ja Kristina Charlotta Morinin pojaksi. Hallberg valmistui koneenrakentajaksi ja meni vuonna 1879 naimisiin Anna Emilia Schildtin kanssa. Hänet nimettiin valtioneuvokseksi 1908 ja valittiin Suomen eduskuntaan Uudenmaan läänin vaalipiiristä.
Hallbergista tuli vuonna 1923 filosofian kunniatohtori Helsingin yliopistossa. Hänen mukaansa on nimetty ruotsinkielisistä tieteellisistä teoksista myönnettävä valtioneuvos Mauritz Hallbergin palkinto.
Hallberg oli jo ennen eduskuntatyötään ollut porvarissäädyssä Heinolan edustaja valtiopäivillä 1882 ja Helsingin edustaja 1888, 1891, 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906.
Hallberg perusti 1877 Hjalmar Schildtin kanssa toiminimen Schildt & Hallberg ja oli perustamassa ja johtamassa muitakin suuria yrityksiä. Hänet valittiin 1888 suomalaisen kauppavaltuuskunnan puheenjohtajaksi, ja hän oli vuodesta 1882 lähtien useimmilla valtiopäivillä. Hän oli jäsenenä komiteassa, joka 1895 asetettiin laatimaan uutta liikennesääntöä ja liikennetaksaa, ja samana vuonna esikaupunkikomiteassa.
Mauritz Hallbergin poika oli pankinjohtaja, liikemies ja numismaatikko Ejnar Hallberg.
Audra McDonald
Audra Ann McDonald (s. 3. heinäkuuta 1970 Länsi-Berliini, Saksa) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hän syntyi Berliinissä, kasvoi Kaliforniassa ja opiskeli klassista laulua Juilliard Schoolissa.
Ura
McDonald on esiintynyt teatterissa, televisiossa ja elokuvissa. Hän on ollut mukana useissa Broadway-näytelmissä ja -musikaaleissa. McDonald on näyttelijänuransa aikana voittanut useita palkintoja, mukaan lukien kuusi Tonya. Hän näytteli tri Naomi Bennettiä Greyn anatomian Suomessakin nähdyssä spinoff-sarjassa Rakkauden anatomia ja oli mukana kaiken kaikkiaan 77 jaksossa sarjan yli sadasta jaksosta.
McDonald on levyttänyt neljä sooloalbumia. Hän on tehnyt myös musikaalilevytyksiä. Vuonna 2007 hän esiintyi oopperassa Rise and Fall of the City of Mahagonny. Esityksen levytys voitti kaksi Grammy-palkintoa vuonna 2009.
Yksityiselämä
McDonald oli naimisissa basisti Peter Donovanin kanssa vuosina 2000–2009. Hänellä on Donovanin kanssa yksi tytär (s. 2001).
Realismi (ontologia)
Ontologinen realismi (myös metafyysinen realismi tai filosofinen realismi) eli todellisuuspohjainen olemassaolo-oppi on ontologinen näkemys, jonka mukaan on olemassa ulkoinen, havaitsijoista (kuten ihmismielestä) riippumaton todellisuus. Tämä tarkoittaa sitä, että todellisuus on ontologisesti itsenäinen esimerkiksi käsitteellisiin skeemoihimme ja kielellisiin käytäntöihimme nähden. Realismille vastakkainen kanta on antirealismi.
Filosofian historiassa realismin ja antirealismin merkitys on tulkittu monilla eri tavoilla: realismi on käsitetty joskus materialismin, joskus (objektiivisen) idealismin merkityksessä; ja se on tulkittu sekä nominalismin että (subjektiivisen) idealismin vastaiseksi kannaksi.
Nykyfilosofiassa ontologinen realismi liittyy läheisesti tieteenfilosofiseen tieteelliseen realismiin, jonka mukaan teoriat menestyvät koska ne vastaavat todellisuutta.
Näkemykset realismista
Filosofian historiassa on ollut erilaisia näkemyksiä siitä, mikä on ”todellista” ja mitä sisältöä käsitteeseen ”todellinen” liitetään. Siksi myös realismin sisältö on tulkittu eri aikoina eri tavalla. Eri käyttötavat ovat edelleen käytössä ontologiassa eri yhteyksissä, mikä voi aiheuttaa sekaannusta.
Realismi nominalismin vastaisena kantana
Vanhimmassa, keskiajan filosofiasta peräisin olevassa merkityksessä realismi tarkoittaa universaalien ongelmaan liittyvää kantaa, jonka mukaan todellisuudessa on olemassa paitsi partikulaareja eli yksilöolioita, myös universaaleja eli yleiskäsitteitä.
Tässä merkityksessä ”realismi” tarkoittaa kuitenkin jotain aivan muuta — ja monella tavalla jopa lähes päinvastaista — kuin mitä termillä useimmiten tarkoitetaan nykyfilosofiassa.
Realismi idealismin vastaisena kantana
Nykyaikaisemmassa, kantilaisessa merkityksessä realismi käsitetään näkemykseksi, jonka mukaan on olemassa ihmismielestä riippumaton todellisuus. Realismi siis puolustaa ei-episteemisten eli kokemuksesta ja ymmärryksestä riippumattomien entiteettien olemassaoloa. Tällöin sen vastakohtana on idealismi, jonka mukaan todellisuus on olemassa vain subjektin mielessä.
Ontologinen realismi ei väitä, että koko todellisuus on ihmismielestä riippumaton, eikä näin kiellä esimerkiksi ajatusten tai konkreettisempien ihmismielen tuotosten olemassaoloa. Muutoinkaan ontologinen realismi ei väitä mitään erityistä todellisuudesta tai kiellä minkään olemassaoloa — se väittää ainoastaan, että ainakin osa todellisuudesta on ihmismielestä riippumaton.
Realismi tieteenfilosofiassa
Toisessa nykyaikaisessa merkityksessä realismi ymmärretään antirealismin vastaisena kantana tieteenfilosofiassa. Kannalla on myös ontologinen rajapintansa: tieteellisen realismin mukaan tieteessä esiintyvien teoreettisten termien viittaamat teoreettiset entiteetit ovat olemassa. Tieteelliset teoriat ovat kuvauksia todellisuudesta.
Realismi käytännössä
Realistiset näkemykset ovat usein suhteessa johonkin tiettyyn sovellusalueeseen: joku voisi esimerkiksi olla realisti, mitä tulee fysiikkaan, mutta antirealisti, mitä tulee etiikkaan. Viime aikoina on korostettu sitä, että on tärkeää määrittää täsmällisesti se sovellusalue, jota ontologinen väite koskee.
Realismia kannattavat filosofit ovat tyypillisesti katsoneet, että totuudessa on kyse uskomusten vastaavuudesta todellisuuden kanssa. Näin he ovat kannattaneet totuuden korrespondenssiteoriaa. Nykyään on kuitenkin alettu nähdä, ettei realismin ja totuuden korrespondenssiteorian välinen yhteys ole niin suora kuin aiemmin on oletettu. Jotkut realistit suosivat deflationistista totuusteoriaa, kun taas jotkut totuuden korrespondenssiteorian kannattajat, kuten J. M. E. McTaggart, ovat olleet antirealisteja.
Jotkut filosofit, kuten Hilary Putnam, ovat hylänneet realismin ja antirealismin väliset väittelyt ja pyrkivät välttämään koko kiistan suosimalla yksinkertaista naturalismia tai "luonnollista realismia", joka voitaisiin nähdä "kolmantena tienä" realismin ja antirealismin ohella.
Realismi logiikassa ja matematiikassa
Matematiikassa realismi on matematiikanfilosofinen kanta, jonka mukaan matemaattiset entiteetit ovat olemassa itsenäisesti ihmismielestä riippumatta. Siksi emme tee matemaattisia keksintöjä vaan löytöjä, ja jos kaikkeudessa olisi muita älykkäitä olentoja, ne tekisivät samoja löytöjä. Tämän johdosta on olemassa vain yhdenlaista matematiikkaa löydettäväksi. Esimerkiksi kolmiot ovat todellisia entiteettejä, eivät ihmismielen luomuksia.
Monet tunnetut matemaatikot, kuten Kurt Gödel ja Paul Erdős, ovat kannattaneet matemaattista realismia ja nähneet itsensä luonnollisina esiintyvien matemaattisten entiteettien löytäjinä. Gödel katsoi, että on olemassa objektiivinen matemaattinen todellisuus, joka voidaan havaita tavalla joka vastaa aistihavaintoja. Matemaattisen realismin sisällä on kuitenkin erilaisia näkemyksiä siitä, millainen olemassaolo matemaattisilla entiteeteillä on ja kuinka niistä tiedetään.
Realismi fysiikassa
Fysiikassa realismi viittaa siihen tosiseikkaan, että kappaleita kuvaa mittauksesta riippumaton joukko objektiivisia ominaisuuksia, riippumatta siitä, onko ne mitattu (tai havaittu) vai ei. 1800-luvulle saakka fysiikan oletettiin vähintään implisiittisesti perustuvan realismiin. Kvanttimekaniikan mukaan ei voida kuitenkaan sanoa, että järjestelmällä on joku ominaisuus, ennen kuin ominaisuus on mitattu. Tällä perusteella vaikuttaa, että kvanttijärjestelmät ilmentävät ei-paikallista käyttäytymistä.
Katso myös
Filosofisen realismin muotoja: Kritiikkiä:
Arto Tolsa Areena
Arto Tolsa Areena (alkuperäiseltä nimeltään Kotkan urheilukeskus) on Kotkassa Katariinan kaupunginosassa sijaitseva jalkapallostadion, joka rakennettiin vuoden 1952 olympialaisia varten. Stadion toimii Veikkausliigassa pelaavan KTP:n kotikenttänä. Stadionin kapasiteetti on 4 200 katsojaa.
Koivu ja tähti
pienoiskuva|285x285px|Lakkautetun [[Karjalohja|Karjalohjan kunnan vaakuna, joka on saanut aiheensa sadun nimestä, sillä Topelius kirjoitti sen paikkakunnalla.]] Koivu ja tähti (alkukielellä ruotsiksi "Björken och stjärnan") on Sakari Topeliuksen tunnetuimpia satuja. Satu ilmestyi kokoelmassa Läsning för barn (suomeksi "Lukemista lapsille, suomentaja Aatto Suppanen, Werner Söderström, 1893). Satu kertoo koti-ikävästä ja luottamuksesta Jumalaan niin kuin monet muutkin Topeliuksen sadut.
Juoni
Koivu ja tähti kertoo Suomesta isonvihan aikana Venäjälle kaapattujen pojan ja tytön kotimatkasta. Lapsien ainoa kodin tuntomerkki on talon pihalla kasvava koivu, jonka oksilla he muistavat lintujen aamuisin laulaneen ja oksien välistä tähden iltaisin välkkyneen. Välittämättä muiden kauhisteluista he lähtevät matkaan, ja vuoden matkanteon jälkeen he kahden pikkulinnun opastamana löytävät kotinsa. Vanhemmat ilahtuvat suuresti, kun saavat kahden kuolleen lapsen tilalle elävät. Lapset käsittävät, että linnun muodossa olleet enkelit olivatkin heidän kuolleet siskonsa.
Tausta
pienoiskuva|vasen|Topeliuksen muistokivi Muhoksella. Sakari Topeliuksen isän isoisä Kristoffer Toppelius pakeni isonvihan aikaan vuonna 1714 sisarustensa ja äitinsä kanssa Oulusta Muhokselle piilopirttiin. Kasakat kuitenkin ryöstivät pojan ja veivät Venäjälle. Venäjällä hän pääsi asumaan lapsettoman pariskunnan taloon, sai uuden, venäläisen nimen ja opiskeli venäläisessä koulussa.
Arto Tolsa Areena
Historia
15. heinäkuuta 1952 pelattiin kentällä karsintasarjan ottelu Neuvostoliitto–Bulgaria (2–1 ja.), jonka yleisömäärä oli 10 637 tai 10 950. Ottelu oli historiallinen siinä mielessä, että Neuvostoliitto otti ensimmäistä kertaa osaa olympialaisten kilpailutapahtumaan. Ottelussa oli katsomoiden lisäksi runsaasti yleisöä Tupakkavuoren rinteessä, jossa ei ollut vielä silloin Kotkan uimahallia. Pääkatsomon eteen oli pystytetty lisäpenkkejä. 16. heinäkuuta pelattiin karsintasarjan ottelu Egypti–Chile (5–4), jonka yleisömäärä oli 5 354 tai 5 641.
Koivu ja tähti
Tausta
Vuosien kuluttua Kristoffer karkasi, ja kulkiessaan aina auringonlaskua kohti pääsi Viipuriin. Viipurista hän pääsi laivalla Tukholmaan, missä sattumalta kohtasi äitinsä satamassa. Äiti ja lapset muuttivat lopussa takaisin Ouluun ja Kristoffer pääsi takaisin samaan pihapiiriin, josta he olivat muuttaneet Muhokselle. Pihassa kasvoi koivu, jonka oksain haarasta näkyi illalla tähti. Suvun tapahtumat mielessään Sakari Topelius kirjoitti sadun "Koivu ja tähti".
Arto Tolsa Areena
Historia
Alkusarjan ainoa Kotkassa pelattu ottelu oli Luxemburg–Brasilia 20. heinäkuuta, joka päättyi 1–2 Brasilian voittoon (yleisömäärä 6 776 tai 6 971 ). 24. heinäkuuta pelattiin puolivälierä Unkari–Turkki (7–1). Ottelun yleisömääräksi on ilmoitettu lähteestä riippuen 4 431 tai 4 743.
Koivu ja tähti
Sadun mukaan nimettyjä kohteita
Sadun mukaan on nimetty:
Arto Tolsa Areena
Historia
Toistaiseksi viimeinen SM-sarjaottelu kahden kotkalaisen joukkueen kesken on pelattu kentällä 1. elokuuta 1957. Ottelussa KTP voitti Kotkan Reippaan 3–2. Ensimmäinen SM-sarjaottelu keinovalaistuksessa pelattiin kentällä elokuussa 1981.
Stadion tunnettiin pitkään Kotkan urheilukeskuksena, mutta nimettiin uudelleen suositun kotkalaisen jalkapalloilijan Arto Tolsan mukaan vuonna 2000 valmistuneen peruskorjauksen myötä. Peruskorjauksen yhteydessä rakennettiin muun muassa päätykatsomo. Vuonna 2015 areenan nurmi uusittiin ja vaihdettiin tekonurmeen.
Ominaisuudet
Stadion on suunniteltu erityisesti jalkapallolle, eikä siellä ole yleisurheilukentän juoksuratoja kentän ympärillä, joten katsomot ovat lähellä kenttää. Tekonurmen asentamisen yhteydessä vuonna 2015 kenttää myös levennettiin. Aikaisemman nurmipohjaisen pelikentän mitat olivat 105 × 65 metriä, mikä jäi hieman UEFA:n suosituksesta 105 × 68 metriä. Kenttä on valaistu 1200 luksin voimin.
Stadionin istumapaikkojen yleisökapasiteetti on 4 200. Pääkatsomoon mahtuu yleisöä 1 900 henkeä, aurinkokatsomoon 1 500 ja päätykatsomoon 800 katsojaa. Vuonna 2005 asennettiin pääkatsomoon uudet kuppityyliset istuimet. Stadionin puukatsomo eli aurinkokatsomo on viralliselta nimeltään Satamakatsomo. Kannattajien keskuudessa puukatsomon osa on nimetty Ossi Kummun, KTP:n intohimoisen kannattajan mukaan.
Jalkapallon lisäksi stadionilla on järjestetty myös muita tapahtumia, muun muassa Puolustusvoimain lippujuhlan päivän paraatikatselmus 2010. Stadionin ympäristössä on tekonurmipohjainen ja hiekkapohjainen harjoituskenttä jalkapallolle ja pesäpallolle. Talvisin ne jäädytetään luistinradoiksi. Hiekkakentällä on järjestetty myös koiranäyttelyitä ja sirkusesiintymisiä.
Dystokia
Dystokia on yleisnimitys synnytyksen komplikaatioille. Dystokia voi johtua esimerkiksi sikiön suuresta koosta tai epämuodostumasta, virhetarjonnasta tai supistusten heikkoudesta.
Ennen lääketieteen edistysaskelia dystokia oli vakava vaara sekä äidin että sikiön hengelle. Turvallisten keisarileikkausmenetelmien tuntemista edeltävänä aikoina ainoat hoitokeinot olivat sikiön asennon manipulointi vatsaa ulkoa käsin hieromalla ja sikiön vetäminen pihdeillä. Äidin henkeä välittömästi uhkaavissa ääritilanteissa sikiön pää oli murskattava tai sikiö paloiteltava.
Halla (täsmennyssivu)
Halla tarkoittaa seuraavia:
Otis Davis
Otis Crandall Davis (s. 12. heinäkuuta 1932 Tuscaloosa, Alabama) on entinen yhdysvaltalainen pikajuoksija.
Davis aloitti pikajuoksun varsin myöhäisellä iällä, vasta vuonna 1958; hänen aiempi lajinsa oli koripallo.
Davis sai valmennusta Bill Bowermanilta. Hän voitti vuoden 1960 kesäolympialaisissa Roomassa kaksi kultamitalia. Hän juoksi 400 metrin juoksussa uuden maailmanennätyksen 44,9 s ja voitti niukasti saksalaisen Carl Kaufmannin. Myös 4 × 400 metrin viestijuoksussa hän oli juoksemassa uutta maailmanennätystä (3.02,2 s). Viestijoukkueen muut jäsenet olivat Jack Yerman, Earl Young ja Glenn Davis.
Otis Davis on otettu Oregon Sports Hall of Fameen Portlandissa, Oregonissa.
Käsiterealismi
Tausta
Realismin ja nominalismin vastakkainasettelu kehittyi keskiajan universaalikiistan aikana universaalien ongelmasta käydyistä väittelyistä. Universaalit ovat termejä tai ominaisuuksia, joita voi soveltaa moniin asioihin, sen sijaan että ne määrittäisivät jonkun yksilöolion — esimerkiksi punainen, kaunis, viisi tai koira; vastakohtana esimerkiksi ”Sokrateelle” tai ”Ateenalle”. Käsiterealismilla tarkoitetaan sitä näkemystä, että universaalit ovat todella olemassa, itsenäisesti ja jollain tavalla maailmaa edeltävinä. Konseptualismilla tarkoitetaan käsitystä, että universaalit ovat olemassa, mutta ainoastaan siinä määrin kun ne ovat toteutuneet yksilöolioiden ilmentymissä; universaalit eivät ole olemassa erillisinä. Nominalismilla tarkoitetaan käsitystä, jonka mukaan universaalit eivät ole lainkaan olemassa, vaan ne ovat ainoastaan sanoja, joita käytämme kuvaamaan joitakin olioita, mutta ne eivät itsessään nimeä mitään.
Platoninen realismi
Platonisen realismin mukaan universaalit ovat todellisia entiteettejä ja ne ovat olemassa itsenäisesti partikulaareista (universalia ante rem, ”universaalit ennen asioita”).
Platoninen realismi on saanut nimensä Platonilta, joka tarjosi sen mukaisen ratkaisun universaalien ongelmaan omassa ideaopissaan. Platonin ratkaisun mukaan jokaista ominaisuutta vastaa idea. Nämä ideat ovat olemassa yksilöllisinä, ajattomina ja täydellisinä entiteetteinä omassa metafyysisessä todellisuudessaan. Platonin ideat vastaavat sitä, mistä on myöhemmin käytetty nimeä universaalit. Jollakin tavalla jonkun värin idea, kuten ’Vihreys’, toteutuu omissa kuvissaan, samalla tavalla kuten prototyyppiä käytetään kopioiden tekemiseen tai kappale jättää varjon. Abstraktimmin esitettynä, yksittäiset väri-ilmentymät (yksittäisen lehden vihreys, sama vihreä sammakossa) osallistuvat samaan ’Vihreän’ ideaan.
Platonin ideaoppi liittyy hänen teoriaansa sisäsyntyisestä tiedosta ja sen mieleenpalauttamisesta (anamnesis). Dialogissa Faidonissa selitetään, että emme voi oppia kokemuksen ja abstrahoinnin kautta, mitä olioiden samankaltaisuus on, vaan meillä on oltava sisäinen idea ennen kokemusta. Platon esitti dialogissaan Parmenides kuitenkin itse useita ongelmia omassa opissaan. Eräs näistä oli myöhemmin kolmannen ihmisen argumenttina tunnettu ongelma.
Keskiajan universaalikiistan aikana Platonia lähelle tullutta kantaa kannattivat muun muassa Johannes Scotus Eriugena, Remigius Auxerrelainen, Odo Tournailainen, Anselm Canterburylainen ja Vilhelm Champeauxlainen. Kantaa on usein kutsuttu äärimmäiseksi realismiksi.
Maltillinen realismi
Maltillisen realismin mukaan universaalit ovat todellisia entiteettejä, mutta niiden olemassaolo on riippuvaista ne toteuttavista partikulaareista (universalia in rebus, ”universaalit asioissa”).
Maltillista realismia kutsutaan myös aristoteeliseksi realismiksi, koska Aristoteles kannatti sitä. Hän ratkaisi universaalien ongelman korostamalla järkeä, joka tavoittaa havaintomaailman partikulaaristen olioiden yhteiset ominaisuudet. Samoja ominaisuuksia kantavat oliot voidaan Aristoteleen mukaan tunnistaa juuri järjen avulla yhteiseen kategoriaan kuuluviksi. Hänen mukaansa universaalit olivat olemassa, mutta erottamattomina kaikista partikulaareista, joissa ne ilmenevät.
Muut muodot
Bertrand Russell omaksui saman kannan kuin Platon. Hänen argumenttinsa suuntautui periaatteessa kaikkia nominalismin muotoja vastaan. Russellin mukaan jos esittelemme useita vihreän ilmentymiä erillisinä yksilöinä, meidän täytyy joka tapauksessa hyväksyä se, että ryhmittelemme niitä yhteen siksi että ne ovat samanlaisia. Siksi meidän tulee olettaa vähintään yhden aidon universaalin, samankaltaisuuden, olemassaolo.
Muun muassa D. M. Armstrong on katsonut Russellin ja Platonin tavoin, että on olemassa universaalien ilmentymiä. Universaalin ilmentymä on ominaisuus (kuten vihreys), joka on olemassa useissa paikoissa samaan aikaan. Jos kuusi eri oliota ovat kaikki vihreitä, tällöin jokainen niistä ilmentää universaalia vihreää tai ovat osallisia universaalista vihreästä. Täsmälleen sama universaali vihreä sijaitsisi jokaisessa vihreässä oliossa. Jos sammakon ja lehden väri on sama vihreän sävy, sammakon vihreys ja lehden vihreys ovat yksi ja sama entiteetti, joka sattuu sijaitsemaan useassa paikassa.
Tuomaskuona
Tuomaskuona eli tuomasfosfaatti on teräksenvalmistuksen sivutuotteena saatavaa emäksistä ainetta, joka soveltuu erinomaisesti fosforilannoitteeksi. Euroopassa ryhdyttiin käyttämään lannoitteina Chilensalpietaria ja guanoa jo 1830–1840-luvuilla, mutta Suomessa tuomaskuonaa, guanoa ja chilensalpietaria ja muita vastaavia lannoitteita ryhdyttiin käyttämään vasta 1800-luvun loppupuolella. Suurin osa tuomaskuonasta on kalsiumfosfaattia. Nimensä tuomaskuona on saanut Thomas–Gilchrist-prosessista, jolla happamia malmilaatuja konvertoidaan teräkseksi.
Aiheesta muualla
Schlacke Escoria Laitier (sidérurgie) Escória
Australian Grand Prix 2014
Australian Grand Prix 2014 oli Formula 1 -sarjan avauskilpailu kaudella 2014. Kilpailu ajettiin Melbourne Grand Prix Circuitin radalla 16. maaliskuuta.
Aika-ajot
Lauantain aika-ajot aloitettiin kuivassa säässä, mutta jo ennen ensimmäisen aika-ajo osuuden päättymistä Melbournen radalle iski rankkasade, jonka seurauksena aika-ajot ajettiin läpi välikelin sekä sadekelin renkailla. Kauden 2014 ensimmäisen osakilpailun paalupaikan vei Mercedes GP:n Lewis Hamilton. Red Bullin Daniel Ricciardo ylti yllätyksellisesti toiseen lähtöruutuun, vaikka Red Bull ei alun perin kuulunut ennakkosuosikkeihin Australiaan tultaessa, heidän huonosti menneiden talvitestien jälkeen. Kolmanteen ruutuun ajoi Mercedes GP:n Nico Rosberg. McLarenin tanskalainen tulokaskuski Kevin Magnussen ylsi aika-ajoissa huippusuoritukseen sijoittuen 4. sijalle lähtöruudukossa.
Kilpailu
Kauden 2014 avauskilpailu aloitettiin kuivassa kelissä. Mercedes GP:n Lewis Hamilton starttasi kilpailuun paalupaikalta. Louksen Romain Grosjean starttasi kisaan varikolta ja onnistui jo ennen kilpailun alkamista saamaan läpiajorangaistuksen kisaan. Marussian molemmat autot sammuivat lähtöruutuihin jo ennen kilpailun alkua. Tämän vuoksi ennen kilpailua ajettiin ylimääräinen lämmittelykierros.
Paalupaikalta lähtenyt Hamilton keskeytti kilpailussa jo kolmannella kierroksella yhden sylinterin hajotessa. Hallitseva maailmanmestari Sebastian Vettel keskeytti moottoriongelmiin vedoten kilpailun neljännellä kierroksella. Kauden ensimmäinen turva-auto tuli radalle kilpailun 11. kierroksella kun Valtteri Bottas hipaisi seinää ja puhkoi renkaansa, jonka seurauksena rengas irtosi ja jäi vaarallisesti radalle.
Alla Horska
Alla Oleksandrivna Horska (18. syyskuuta 1929 Jalta – 28. marraskuuta 1970) oli ukrainalainen taiteilija sekä ensimmäisiä ukrainalaisten taiteilijoiden underground-liikkeen jäseniä Neuvostoliitossa. Lisäksi hän oli aikansa merkittävimpiä dissidenttejä ja kansalaisaktivisteja.
Tausta ja yksityiselämä
Horska syntyi 18. syyskuuta 1929 Jaltalla, joka kuului tuolloin vielä Venäjän sosialistiseen federatiiviseen neuvostotasavaltaan. Hoska ja hänen äitinsä selvisivät Leningradin piirityksestä (1941–1943). Hän opiskeli maalaustaidetta Kiovan valtiollisessa taideinstituutissa. .
Horska oli naimisissa ukrainalaisen taidemaalarin Viktor Zaretskyn kanssa.
Ura taiteilijana ja poliittisena aktivistina
Horska maalasi pääasiassa muotokuvia ja seinämaalauksia. Vuonna 1962 hän oli mukana perustamassa Luovan nuorison klubia, jonka rooli 1960-luvun kulttuuriliikkeessä oli suuri. Kulttuuriliike kantaa ukrainaksi nimeä шістдесятники ja tarkoittaa kutakuinkin "kuuskytlukulaisia".
Myöhemmin vuonna 1962 Horska löysi yhdessä runoilija Vasyl Symonenkon ja ohjaaja Les Tanjukin kanssa Kiovan läheltä NKVD:n uhrien joukkohaudan ja teki siitä ilmoituksen kaupungin johdolle. Tarkoituksena oli pystyttää paikalle muistomerkki. Kolmikko joutui kuitenkin paineen alle ja Symonenko kuoli seuraavana vuonna poliisin pahoinpitelyn seurauksena. .
Horska toteutti 1964 yhdessä Halyna Sevrukin ja Ljudmyla Semykinan kanssa Kiovan yliopiston tilaaman lasimaalauksen. Maalauksen tyyli oli tavallisuudesta poikkeava, ja sen viesti isänmaallinen: se kuvasi muun muassa vihaista Taras Ševtšenkoa, minkä vuoksi viranomaiset määräsivät maalauksen tuhottavaksi ja Horska erotettiin Ukrainan taiteilijoiden unionista. .
Horka löydettiin murhattuna appensa asunnosta Vasylkivin kaupungista 28. marraskuuta 1970. Oikeus katsoi, että Horskan appi olisi murhannut tämän ja tehnyt sen jälkeen itsemurhan, mutta Neuvostoliiton viranomaisilla uskotaan olevan kytköksiä Horskan kuolemaan. .
Alkujaan Horskan hautajaiset oli tarkoitus pitää 4. joulukuuta, mutta päivälle suunniteltujen suurten väenkokoontumisten takia viranomaiset määräsivät hautajaiset siirrettäväksi kolmella päivällä. Viranomaiset myös kielsivät Horskan arkun viemisen hänen kotiinsa tai työhuoneelleen. .
Wilma Rudolph
Wilma Glodean Rudolph (23. kesäkuuta 1940 Clarksville, Tennessee – 12. marraskuuta 1994 Brentwood, Tennessee) oli yhdysvaltalainen yleisurheilija ja kolminkertainen olympiavoittaja.
Rudolphilla diagnosoitiin nuorena polio. Hänen äitinsä kuljetti häntä kahdesti viikossa 50 mailin päässä olevaan mustien sairaalaan. Rudolph pystyi jälleen kävelemään kunnolla 11-vuotiaana ja hän päätti, että hänestä tulee urheilija.
Lukioaikana (high school) hänestä tuli koripallotähti. Rudolph rikkoi osavaltion ennätykset koripisteissä ja johdatti joukkueensa osavaltion mestaruuteen. Lukion jälkeen Rudolph sai täyden stipendin Tennesseen yliopistoon, josta hän myöhemmin sai kandidaatin paperit kasvatustieteistä.
Yleisurheiluvalmentaja huomasi Rudolphin koripallokentiltä ja toi mukaan yleisurheiluun. Rudolph osallistui 16-vuotiaana vuoden 1956 kesäolympialaisiin, joissa hän karsiutui 200 metrin juoksun alkuerissä mutta oli mukana pronssia voittaneessa 4 × 100 metrin viestijoukkueessa. Neljä vuotta myöhemmin Rooman olympialaisissa Rudolph voitti kultaa 100 metrin (11,0 s myötätuulessa) ja 200 metrin juoksussa (24,0 s) sekä 4 × 100 metrin viestijuoksussa (44,5 s; välierissä maailmanennätys 44,4 s).
Urheilu-uran jälkeen Rudolph työskenteli opettajana, valmentajana ja urheilukommentaattorina. Hän meni naimisiin Robert Eldridgen kanssa 1963. Myöhemmin eronnut pari sai neljä lasta.
Rudolph kuoli 54 vuoden iässä aivokasvaimeen kotonaan Brentwoodissa. Yhdysvaltojen postiyhtiö (United States Postal Service) julkaisi hänestä 23 centin postimerkin vuonna 2001.
Italialaiset käyttivät hänestä lempinimeä La Gazzella Nera (musta gaselli), ranskalaisille hän oli La Perle Noire (musta helmi).
Halla (Kotka)
Halla on Kotkan kaupunginosa ja saari Suomenlahdessa. Halla on kaavoitettu Kymenlaakson seutukaavassa teollisuusalueeksi. Itärannalla sijaitsee Hallan satama. Saarella ei ole nykyisin asutusta.
Maantiede
thumb|Etualalla Hallan rautatiesilta, joka purettiin vuonna 2019. Takana on käytössä oleva Hallaan ja Tiutiseen vievä maantiesilta. Hallan mantereesta erottava salmi on nimeltään Karhusalmi. Halla on nykyisin pengerretty kiinni sen eteläpuolella sijaitsevan Tiutisen saaren kanssa. Halla rajoittuu Popinniemen, Suulisniemen ja Tiutisen kaupunginosiin.
Historia
Hallan saarelle valmistui vuonna 1876 höyrysaha toiminimellä Hallan Osakeyhtiö. Sahan rakennuttajina toimi norjalainen yhtiö N. Otterstad & Co. Saha siirtyi suomalaisomistukseen vuonna 1916, jolloin sen osti UPM:n edeltäjä Kymiyhtiö. Saarella on ollut myös Hallan sellutehdas. Saha lopetti toimintansa vuonna 1986. Saaren omistaa nykyisin UPM, joka on suunnitellut Hallan sataman muuttamista yksityiseksi yleiseksi satamaksi.
Hallaan ja Tiutiseen pääsi ennen ainoastaan Karhulan–Sunilan rautatien Hallaan ulottuvan sillan kautta. Se huomattiin heikoksi ja vaikeaksi kulkureitiksi, jonka jälkeen vanhan Hallan sillan viereen rakennettiin maantiesilta. Rautatiesilta purettiin vuonna 2019.