cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Madeiransinililja
Kukinto ja hedelmät
Kukinto on sininen kartiomainen terttu, jossa on pieniä ametistinsinisiä kukkia. Sillä on mehevät vihreät hedelmät, jotka muuttuvat kypsyessään keltaisiksi.
Kasvupaikat ja levinneisyys
Madeiransinililjaa kasvaa vain Madeiralla. Se on siellä endeeminen laji. Sen lisäksi sitä kasvatetaan kasvitieteellisissä puutarhoissa ja jonkin verran koristekasvina.
Johannes Orasmaa
Johannes Orasmaa (18. kesäkuuta 1935 asti Johannes Roska) (3. joulukuuta 1890 Kulgun kylä, Joalan kunta, Vaivaran kihlakunta, Virumaa – 24. toukokuuta 1943 Vjatkan työleiri, Kirovin oblast) oli virolainen kenraalimajuri ja Viron suojeluskuntajärjestön Kaitseliitin viimeinen päällikkö ennen neuvostomiehitystä vuosina 1925–1940. Hänen seuraajakseen tuli 17. helmikuuta 1990 Kalle Eller, kun Viron itsenäisyys palautettiin. Lisäksi Orasmaa oli vuoden 1938 perustuslakia säätäneen Rahvuskogun (kansalliskokous) (1937) jäsen ja perustuslain mukaan perustetun kaksikamarisen parlamentin toisen huoneen eli Riiginõukogun jäsen eli kansanedustaja 1938–1940.
Perhetausta ja koulutus
Orasmaan alkuperäinen nimi oli Johannes Roska. Hän syntyi virulaisen käsityöläisperheen esikoispojaksi. Johanneksen isä Andreas (Andres) Gustafinpoika Roska oli syntyperäinen virulainen ja äiti Mai Jürintytär Ütt kotoisin Põltsamaalta. Roskat olivat taustaltaan ilmeisesti suomalaisia. Andreaksen tiedot on merkitty kirkonkirjaan suomeksi. Samoin perhe kuului Narvan ruotsalais-suomalaiseen Pyhän Mikaelin seurakuntaan, jonka kirkossa myös Johannes kastettiin. Johanneksen jälkeen syntyivät Kristina (Kristiine) (s. 1892), Mikkeli (Mihkel) (s. 1894), Robert (s. 1897) ja August (s. 1909). Johannes oli myöhemmin sisaruksista ainoa, joka muutti sukunimensä.
Johannes kävi Joalan alkeiskoulun ja sen jälkeen Narvan Aleksanterin kirkkokoulun. Ylioppilaaksi hän valmistui Narvan poikakymnaasista (Narva poeglaste gümnaasium) vuonna 1911. Urheilullinen Orasmaa harrasti kouluaikana jalkapalloa, painia ja luistelua. Heti lukion jälkeen vuonna 1911 hän lähti opiskelemaan Pietariin jalkaväkiupseereita kouluttaneeseen Vladimirin sotakouluun, josta hän valmistui Venäjän keisarillisen armeijan aliluutnantiksi (Подпору́чик, podporutšik) 19. elokuuta 1913.
Ura
Valmistuttuaan upseerikoulusta Orasmaa palveli tykistössä Kuurinmaan Liepājassa ja Varsovan lähellä Modlinissa.
Ensimmäisen maailmansodan syttyessä hän palveli 9. raskaassa tykistöprikaatissa ja marraskuusta 1915 lähtien 48. ja 72. raskaassa tykistödivisioonassa Saksaa ja Itävalta-Unkaria vastaan. Vuonna 1916 hänet ylennettiin luutnantiksi (Пору́чик, porutšik) ja vuonna 1917 alikapteeniksi (alamkapten). Sodan aikana Orasmaa haavoittui kerran ja sai kaasumyrkytyksen kaksi kertaa. Sodassa osoitetusta urheudesta Orasmaalle myönnettiin Pyhän Stanislauksen ritarikunnan III ja II luokan, Pyhän Annan ritarikunnan IV, III ja II luokan sekä Pyhän Vladimirin ritarikunnan IV luokan ansiomerkit.
Kun Kerenskin hallitus alkoi marraskuussa 1917 luoda kansallisia eli myös virolaisia joukko-osastoja, Orasmaa palveli Ukrainassa. Heti joulukuussa hän siirtyi takaisin Viroon, jossa toimi tammikuusta huhtikuuhun 1918 Viron 1. tykistöprikaatin 5. patterin komentajana. Kun Saksan keisarikunnan joukot miehittivät Viron kuvernementin alueen, Orasmaa siirtyi Venäjän valkoisten Pohjoisarmeijan panssarijunajoukkoihin. Heti, kun Saksan miehitys päättyi marraskuussa 1918, Orasmaa palasi kotimaahan ja liittyi Valkan suojeluskuntaan.
Viron vapaussodan alettua Orasmaa määrättiin 5. joulukuuta 1918 Viron armeijan 1. tykistörykmentin 5. patterin komentajaksi, jona hän johti joukkoja 4. tammikuuta 1919 etelärintamalla Võru-Jēkabpilsin rintamalinjalla. Elokuun 1. päivä 1919 Orasmaa ylennettiin 2. divisioonan tykistörykmentin komentajaksi. Vuosina 1919-1920 hän toimi merilinnoituksen komentajana ja 1921-1923 panssarijunaprikaatin komentajana. Ansioistaan vapaussodassa Orasmaa sai Vapaudenristin I luokan 2. ja 3. luokkien ansioristit sekä Vapaudenristin II luokan 3. luokan ansioristit. Lisäksi palkkioksi tuli viljelysmaata Tartonmaan Vaimastverestä.
Viron 5. itsenäisyyspäivänä 24. helmikuuta 1923 Orasmaa ylennettiin everstiksi. Vuosina 1923–1925 hän toimi 2. panssarijunarykmentin komentajana ja samanaikaisesti Valkan varuskunnan päällikkönä. Hän aloitti suojeluskuntien palauttamista Valkassa jo marraskuussa 1924. Kun joulukuun 1924 kommunistien vallankaapausyrityksen jälkeen Kaitseliit päätettiin palauttaa, hänestä tuli 10. helmikuuta 1925 sen päällikkö. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi Viron 10. itsenäisyyspäivänä 24. helmikuuta 1928.
Kaitseliiton johtajana Orasmaa korosti urheilun, erityisesti hiihtotaidon, tärkeyttä suojeluskuntalaisille. Vuonna 1936 hän aloitti muinaispaikkojen muistamisliikkeen, joka aloitti Viron muinaislinnojen merkitsemisen metallikyltein, joihin oli merkitty Viron muinaislinnat ja niiden sijaintipaikat.
Neuvostojoukot miehittivät Viron aamulla 17. kesäkuuta 1940. Miehityshallinnon määräyksestä suojeluskuntajärjestö Kaitseliit lakkautettiin 10 päivää myöhemmin 27. kesäkuuta, ja 19. heinäkuuta NKVD pidätti kenraali Orasmaan Tabiveressä. Samana päivänä pidätettiin myös entinen asevoimien komentaja, kenraali Johan Laidoner. Lähes kolmen vuoden piinaamisen, nälkiinnyttämisen ja kaltoinkohtelun jälkeen Orasmaa kuoli Vjatkan vankileirillä Kirovin oblastissa Koillis-Venäjällä 24. toukokuuta 1943. Hänen hautapaikkansa on jäänyt tuntemattomaksi. Orasmaan leski Anna teki itsemurhan joulun alla 1943. Orasmaan leski Alma teki itsemurhan joulun edustalla 1943. Johannes ja Alma Minna (o.s. Leelbiks) olivat avioituneet 6. huhtikuuta 1920 ja heillä oli tytär Liia (s. 1922) ja poika Fred-Johannes (s. 1924).
Poika Fred-Johannes eli Fred Orasmaa oli suomenpoika, sotilasarvoltaan alikersantti. Hän osallistui JR200:n 13. kranaatinheitinkomppanian riveissä Vuoksen ja Viipurinlahden torjuntataisteluihin. Viroon palattuaan hän ei paennut länteen, vaan jäi etsimään Liia-siskoaan, joka itse asiassa onnistui pakenemaan uutta neuvostomiehitystä länteen ja asettui asumaan Espanjaan. Taustastaan johtuen Fred ei saanut jatkaa opintojaan, vaan joutui neuvostoaikana toimimaan mm. lukkoseppänä, kalakombinaatin työläisenä, bussikuskina ja portinvartijana. Fred Orasmaan ja Silvia-Disanna Themasin poika oli Andres, joka kuoli vain 45-vuotiaana Tšernobylin onnettomuuden seurauksiin. Andreksen poika Harlet Orasmaa toimii Viljandin Ugala-teatterin teknisenä johtajana, joten sukulinja on edelleen elossa.
Kenraalimajuri Johannes Orasmaan muistomerkki on Tabiveressä sekä muistotaulut Narvassa ja Valgassa. Orasmaan syntymäpäivää viettävät Kaitseliiton Valgamaan ja Jõgevan malevat eli suojeluskuntapiirit. Koko Kaitseliit huomioi juhlaliputuksella ja pääesikunnassaan järjestetyllä juhlanäyttelyllä Orasmaata tämän 125-vuotissyntymäpäivänä 3. joulukuuta 2015.
Chrysler Voyager
Chrysler Voyager on Chryslerin vuosina 1988–2015 valmistama tila-automalli. Konserni on myynyt autoa myös Dodgen ja Plymouthin merkeillä. Mallissa on pyritty yhdistämään pikkubussin tilat ja loistoauton mukavuus. Voyagerin korvaajaksi tuli Chrysler Pacifica. Voyager palaa Chryslerin mallistoon vuonna 2020.
Chrysler Voyager I (1988–1990)
Euroopassa myydyt ensimmäisen sukupolven Voyagerit olivat Chryslereiksi nimettyjä Dodge Caravaneja, joita myytiin Pohjois-Amerikan markkinoilla yhdessä lähes identtisen Plymouth Voyagerin kanssa. Pitkäakselivälinen malli sai nimen Grand Voyager.
Chrysler Voyager II (1991–1995)
Myös toisen sukupolven Voyagerit olivat uudelleennimettyjä Dodge Caravaneja, mutta nyt myös Yhdysvalloissa autoa myytiin Caravanin lisäksi Voyager-nimellä.
Chrysler Voyager III (1996–2000)
Kolmannen sukupolven Voyager tuli markkinoille vuonna 1996 täysin uudistuneena.
Voyager sai vuonna 1999 Euro NCAP -kolaritestistä heikon kahden tähden tuloksen ja sijoittui luokkansa viimeisimmäksi.
Chrysler Voyager IV (2001–2007)
Neljännen sukupolven Voyager esiteltiin vuonna 2001. Ulkonäköä nykyaikaistettiin, mutta yhdennäköisyys edellismalliin on kuitenkin selkeästi havaittavissa.
Ainoastaan Alankomaissa oli saatavana Chrysler Ram Van -nimellä myyty pakettiautoversio.
Uusi malli menestyi hiukan edeltäjäänsä paremmin Euro NCAP:n etutörmäystestissä, mutta kokonaistulos jäi kuitenkin yhteen ja puoleen tähteen.
Chrysler Voyager V (2008–2015)
vasen|pienoiskuva|235x235px|Lancia Voyager Viidennen sukupolven malli, nyt aina nimeltään Grand Voyager, esiteltiin vuonna 2008. Eurooppaan Voyageria vietiin Lancia-merkkisenä. Samalla tehtaalla Chrysler Voyagerin kanssa valmistettiin myös Volkswagen Routania, joka oli ulkonäöllisiä eroja lukuun ottamatta käytännössä sama auto kuin Voyager. vasen|pienoiskuva|235x235px|[[Ram Trucks|Ram-merkillä myyty C/V-pakettiautoversio.]] Voyagerin pakettiautoversiota myytiin nimellä Ram C/V.
Chrysler Voyager VI (2020–)
FCA ilmoitti 27. kesäkuuta 2019, että Chrysler Pacifican halvemmat L- ja LX -varustelutasot siirtyvät Voyager-nimelle vuoden 2020 mallivuodella. Paluun tekevän Voyagerin valmistus alkaa syksyllä 2019.
Dark Sun
thumb|Alkuperäisen Dark Sun Boxed Set -kampanjakirjan kansikuva Dark Sun on Dungeons & Dragons -roolipelin kampanjamaailma, joka sijoittuu post-apokalyptiselle aavikkoplaneetta Athakselle. TSR, Inc. julkaisi sen vuonna 1991. Wizards of the Coastin uusintajulkaisu Dungeons & Dragonsin neljännen version säännöille ilmestyi vuonna 2010.
Maailma
Ankara ilmasto ja noitakuninkaiden tyrannia ovat luoneet Athakseen korruptoituneen ja väkivaltaisen kulttuurin, jossa orjuus on yleistä. Taikuuden käyttö aiheuttaa vakavia ympäristövahinkoja.
Tarina
Tarina alkaa ajasta jolloin aurinko oli sininen ja maailma täynnä vettä. Tähän aikaan puolituiset olivat planeetan ainoita asukkaita, mutta heidän käyttämänsä taikuus aiheutti Ruskeana aaltona tunnetun ympäristöonnettomuuden, joka lähes tuhosi meren. Puolituiset onnistuivat taikuutensa avulla keräämään auringon energiaa Ruskean aallon torjumiseen, mutta tämä aiheutti auringon muuttumisen keltaiseksi ja meren tilalle tuli rehevää kasvillisuutta. Eloon jääneistä puolituisista syntyivät muut humanoidirodut ja loput vetäytyivät eristyksiin vuorille unohtaen ennen mahtavan sivilisaationsa.
Seuraavana aikana syntyi mahtava Rajaat-olento, joka keksi noituuden. Toinen hänen keksimänsä tekniikka suojeli luontoa ja toinen tuhosi sitä. Hän suunnitteli muiden rotujen paitsi puolituisten tuhoamista, jota varten hän loi 15 Champion-olentoa. Tästä alkoi Cleansing Wars -aika. Championit nousivat kapinaan ja vangitsivat Rajaatin varjoulottuvuuteen. Rajaatin ja championeiden käyttämä taikuus autioitti maata ja muutti sen polttavaksi aavikoksi. Championeista tuli noitakuninkaita, jotka jakoivat selvinneet kaupunkivaltiot keskenään.
Julkaisut
Dark Sunia käytetään videopeleissä Dark Sun: Shattered Lands, Dark Sun: Wake of the Ravager ja Dark Sun Online: Crimson Sands.
Retard on the Run
Retard on the Run on suomalaisen punkyhtye The Heartburnsin EP-levy, joka julkaistiin vuonna 2004 levymerkillä Wanton Records.
Ortodoksisten Nuorten Liitto
Ortodoksisten nuorten liitto ONL ry on valtakunnallinen, kirkollista nuorisotyötä tekevä keskusjärjestö. Toiminnan pääalueina ovat seurakuntien lapsi- ja nuorisotyön tukeminen, julkaisutoiminta, leirien, kurssien ja tapahtumien järjestäminen sekä kansainvälinen toiminta. Liiton toiminnan päärahoittajat ovat Suomen ortodoksinen kirkko sekä opetus- ja kulttuuriministeriö.
Retard on the Run
EP julkaistiin 7" vinyylinä, ja sitä painettiin 275 kappaletta. Albumista julkaistiin myös 25:n kappaleen käsinnumeroitu erikoispainos vaihtoehtoisella kansikuvalla.
Ortodoksisten Nuorten Liitto
Liiton toimisto sijaitsee Joensuussa Kirkkokadulla.
The Notebook – Rakkauden sivut
The Notebook – Rakkauden sivut (, televisioesityksessä Rakkauden sivut) on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut Nick Cassavetesin ohjaama romanttinen draamaelokuva, joka kertoo rakkauden kestämisestä. Se perustuu Nicholas Sparksin romaaniin Kuuntele vain muistojasi (1996). Elokuvan pääosissa ovat Ryan Gosling ja Rachel McAdams.
Se murhaa joka osaa
Esseetä pidetään kirjallisuuskritiikin merkittävänä edustajana. Chandlerin keskeinen aihe siinä on dekkarikirjallisuus (ja sen ongelmat), mutta hän käsittelee myös yleisemmin kirjallisuutta ja nyky-yhteiskuntaa.
Esseen aloitus – "Kaikenlaatuinen romaanikirjallisuus on aina pyrkinyt olemaan realistista" – sijoittaa Chandlerin siihen joukkoon, jossa ovat varhaisemmat yhdysvaltalaiset realistit, etenkin Mark Twain ja hänen kirjoittamansa James Fenimore Cooper -kritiikki "Fenimore Cooper's Literary Offenses". Chandler analysoi A. A. Milnen Punaisen talon arvoituksen paljolti samalla tavalla kuin Twain silppuaa Cooperin Hirventappajan, nimittäin paljastamalla, mitä on jätetty huomiotta, sivuutettu sekä sen epärealistisuuden. "Koska kerran tilanne on väärä," Chandler kirjoittaa, "siitä puuttuu kevyen romaanin tarvitsema tarina." Hän laajentaa kritiikkinsä koskemaan pääosaa dekkarikirjallisuutta, etenkin englantilaista, jonka hän valittaa keskittyvän "koristelluilla kaksintaistelupistooleilla eikä nuolimyrkyllä eikä tropiikin kaloilla" tehtyihin murhiin. Milnen lisäksi Chandlerin kritiikin kohteena ovat Agatha Christie, Dorothy Sayers, Arthur Conan Doyle, E. C. Bentley ja Freeman Wills Crofts. "Englantilaiset eivät ehkä aina ole maailman parhaita kirjailijoita, mutta he ovat ehdottomasti parhaita ikävystyttäviä kirjailijoita." Chandlerin "klassisen" kultakauden dekkareita käsittelevä kritiikki kohdistuu muuhunkin kuin realististen hahmojen ja juonen puutteeseen. Chandler moittii keinoja ja rakennetta ja kyvyttömyyttä päästä niistä yli. Klassinen salapoliisiromaani "ei ole oppinut mitään eikä unohtanut mitään".
Chandler säästää kiitokset Dashiell Hammettille. Vaikka Chandler ja Hammett olivat aikalaisia ja olivat kovaksikeitetyn koulukunnan perustajia, Chandler pitää Hammettia valittuna "edustamaan koko suuntaa" ja panee merkille Hammettin taiturimaisen "amerikanenglannin" käytön, hänen uskollisuutensa todellisuudelle ja sen, että hän "antoi murhan takaisin niille ihmisille jotka tekevät sen jostakin erityisestä syystä, eivät pelkästään siksi että saataisiin ruumis".
Chandler päättää esseen siirtymällä kirjallisuuden todellisuudesta varsinaiseen todellisuuteen: "gangsterit voivat vallita valtioita ja melkein vallitsevat kaupunkeja... Se ei ole erityisen miellyttävä maailma, mutta se on sinun maailmasi." Hän toteaa, että sellainen maailma edellyttää Hammettin kirjojen (ja hänen omiensa) sankaria, miestä joka menee noille "kurjille kaduille", jolla on kunniantuntoa ja oikeudenmukaisuutta, eikä hän vedä niitä hihasta eikä suostu luopumaan niistä.
Viittauksia muissa teoksissa
Agatha Christien romaaniin Murha maalaiskylässä perustuvassa ITV:n televisioelokuvassa neiti Marple (Geraldine McEwan) lukee Chandlerin kirjaa. Elokuvan alkupuolella neiti Marple sanoo esseen englanninkieliseen nimeen viitaten: "There is never anything simple about murder".
Kirkon ja valtion erottamispyrkimykset Suomessa
Kirkon ja valtion erottamispyrkimykset Suomessa koskee Suomen evankelis-luterilaisen kirkon ja Suomen ortodoksisen kirkon erottamista valtiosta. Suomen luterilaista ja ortodoksista kirkkoa on kutsuttu valtionkirkoiksi, itseään kirkot sen sijaan kutsuvat kansankirkoiksi. Arvostelijoiden mukaan kirkon ja valtion suhdetta voidaan luonnehtia valtiokirkolliseksi, koska valtion ja kirkon väliset liitokset ovat niin voimakkaita.
Mikään Suomen merkittävistä poliittisista puolueista ei nykyään aktiivisesti aja kirkon ja valtion täydellistä erottamista toisistaan.
Mikko Tupamäki
Mikko Tupamäki (s. 30. marraskuuta 1977 Jyväskylä) on suomalainen koripallovalmentaja ja uransa lopettanut koripalloilija.
Pelaajaura
Tupamäki pelasi SM-sarjassa koripalloa kausina 2001–2002 sekä 2003–2004 BC Jyväskylän paidassa.
Kirkon ja valtion erottamispyrkimykset Suomessa
Historiaa
Prometheus-seuran vuonna 1907 julkaisemassa esitelmässä professori Edvard Westermarck sanoi: ”Eikö olisi jo aika meidänkin kansamme yhteiskunnan, siveyden ja uskonnon nimessä säätää, että täydellinen uskonvapaus on oleva, että mitään erityisesti etuoikeutettua uskontoa ei saa yhteiskunnassa olla olemassa, että kirkko on erotettava valtiosta?”
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen vuoden 1903 Forssan ohjelmassa todettiin:
Mikko Tupamäki
Salon Vilpas
Kaudeksi 2011–2012 Tupamäki siirtyi ensimmäistä kertaa SM-sarjan päävalmentajaksi tehtyään Salon Vilppaan kanssa valmentajasopimuksen. Helmikuussa 2016 Tupamäki ilmoitti siirtyvänsä pois Vilppaan päävalmentajan paikalta kauden päättyessä.
Jyväskylä
Tupamäellä oli mahdollisuus jatkaa valmentamista kaudella 2016–2017 myös Korisliigassa, mutta hän palasi Keski-Suomeen valmentamaan M1DA:ssa pelannutta yhteenliittymäjoukkue Jyväskylä Basketball Academya.
Kirkon ja valtion erottamispyrkimykset Suomessa
Historiaa
Vuonna 1923 voimaan tullut uskonnonvapauslaki antoi uskonnottomille täydet kansalaisoikeudet. Vaatimus valtion ja kirkon erottamisesta ei kuitenkaan toteutunut.
Kirkko ja valtio -komitea selvitti kirkon ja valtion suhdetta 1972–1977 luterilaisen kirkon toivomuksesta. Komitea oli mietinnössään pääosin yksimielinen luterilaisen kirkon vuoden 1970 vastaavan komitean kanssa. Komitea katsoi, että kirkkojen ja valtion välinen suhde tulisi säilyttää ennallaan.
Vuonna 1993 tehtiin kirkkolain uudistus ja 1995 hallitusmuodon perusoikeusuudistus. Suomen perustuslaki toteaa, että evankelis-luterilaisen kirkon järjestysmuodosta ja hallinnosta säädetään kirkkolaissa. Suomen ortodoksista kirkkoa koskee Laki ortodoksisesta kirkosta.
Muun muassa Vapaa-ajattelijain liiton mielestä kirkoilla ei tule olla julkisoikeudellista asemaa eikä mitään erioikeuksia.
Wedding
thumb|Weddingin sijainti Mitten hallintoalueella (iso kuva) ja Mitten hallintoalueen sijainti Berliinissä (pieni kuva) thumb|Weddingin kartta Wedding on yksi Berliinin kaupunginosista. Se sijaitsee Mitten hallintoalueella (Bezirk) kaupungin keskustan tuntumassa. Vuoden 2011 lopussa kaupunginosalla oli 78 290 asukasta. Sen pinta-ala on 9,23 km² ja väestötiheys 8482 as./km².
Nykyinen Weddingin kaupununginosa muodostettiin vuonna 2001. Vuosina 1920–2000 oli olemassa Wedding-niminen hallintoalue, johon kuului nykyisen Weddingin kaupunginosan lisäksi nykyinen Gesundbrunnenin kaupunginosa. Weddingin hallintoalue liitettiin vuonna 2001 Mitten hallintoalueeseen, samoin kuin Tiergartenin hallintoalue.
Kristian Johnsson
Kristian Johnsson (11. syyskuuta 1761 Turku – 28. huhtikuuta 1835 Pori) oli suomalainen tuomari ja Porin pormestari.
Wedding
Historia
1100-luvulla aatelismies Rudolf de Weddingen rakensi kartanonsa nykyisen Nettelbeckplatzin välittömään läheisyyteen. Maatila säilyi hylättynä 1700-luvulle asti.
Kristian Johnsson
Johnssonin vanhemmat olivat Turun tuomiokapitulin notaari Kristian Hellsteen, vuodesta 1749 Johnsson (1720–1767) ja Ingrid Kristina Brander. Hän kävi Porin triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1777. Johnsson suoritti tuomarintutkinnon 1781 ja hän oli Turun hovioikeudessa auskultanttina.
Wedding
Historia
1700-luvun puolivälissä, kun Gesundbrunnenista rakennettiin lomailupaikkaa ja kylpyläkaupunkia, uhkapeli ja prostituutio levisi Weddingiin.
Kansalaisten lakkaamaton muuttovirta Weddingiin 1800-luvun lopulla muutti Weddingin työväenluokan kaupunginosaksi. Työntekijät elivät ahtaasti kerrostaloasunnoissa. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Wedding tunnettiin "Punaisena Weddinginä" alueen sotaisan ja suureksi osaksi kommunistisen työväenluokan vuoksi. Alueella oli väkivaltainen protesti vappuna 1929. Weddingin työläisten poliittisen toiminnan vuoksi se oli natsien hyökkäysten kohde 1930-luvulla.
Kristian Johnsson
Johnsson oli Hämeenlinnan vt. pormestarina ajoittain vuodesta 1784 alkaen. Hän toimi maanjako-oikeuden puheenjohtajana ja hänestä tuli Porin kämnerinoikeuden esimies 1787, Porin läänin jalkaväkirykmentin varasotatuomari 1793 ja sotatuomari 1804. Johnsson jäi sotavangiksi Suomen sodan aikana 1808 ja hän erosi Ruotsin palveluksesta 1812. Johnsson sai hovioikeudenasessorin arvonimen 1804 ja Porin pormestarina hän oli vuodesta 1812 alkaen. Johnsson pidätettiin virantoimituksesta kahdeksi vuodeksi 1828 ja hän sai eron pormestarin virasta omasta pyynnöstään 1831.
Wedding
Historia
Toisen maailmansodan jälkeen Weddingin ja Reinickendorfin hallintoalueet kuuluivat Ranskan, Mitte sen sijaan Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeeseen. Mitten ja Weddingin rajana ollut Bernauer Straße tuli tämän vuoksi myös Länsi- ja Itä-Berliinin rajaksi. Raja kulki kadun eteläistä, Mitten ja siis Itä-Berliinin puoleista reunaa pitkin. Kun Berliinin muuri rakennettiin elokuussa 1961, useat Bernauer Straßen varrella Itä-Berliinin puoleisissa taloissa asuneet hyppäsivät ikkunoistaan jalkakäytävälle, siis Länsi-Berliinin puolelle, ennen kuin rakennukset ehdittiin tyhjentää ja purkaa.
Wedding nykyään
thumb|[[Weddingin metroasema]] Nykyään Wedding on yksi Berliinin köyhimmistä alueista. Siellä on myös korkea työttömyysaste, lähes 26 prosenttia. Lähes 17 prosenttia väestä elää sosiaaliturvan varassa, 27 prosenttia elää köyhyysrajan alapuolella. Alueen asukkaista noin 30 prosenttia on ulkomaalaisia.
Kristian Johnsson
Kristian Johnsson oli naimisissa vuodesta 1788 Johanna Margareta Weissmannin (k. 1856) kanssa.
Säteilyintensiteetti
Säteilyintensiteetti on säteilyvirran suhde siihen avaruuskulmaan, johon säteilyvirta suuntautuu. Säteilyintensiteetin SI-järjestelmän mukainen yksikkö on wattia steradiaania kohti (W/sr).
HMS Africa (1781)
HMS Africa oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1781 vesillelaskettu Inflexible-luokan 64-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus
Alus tilattiin 11. helmikuuta 1778 Adams and Barnardilta Deptfordista ja Amiraliteetti vahvisti tilauksen 29. helmikuuta. Köli laskettiin 2. maaliskuuta. Alus laskettiin vesille 11. huhtikuuta 1781 ja valmistui sekä varustettiin heinäkuussa Deptfordissa ja Woolwichissa. Valmistuskustannukset olivat 39 003 puntaa 24 shillinkiä ja 7 pennyä, mikä sisälsi takiloinnin ja varustamisen.
Palvelus
Yhdysvaltain vapaussodassa alus lähetettiin alkuvuodesta 1782 Intiaan kommodori Sir Richard Bickertonin viiden aluksen osastossa, joka ei kuitenkaan kerennyt vuoden 1782 taisteluihin. Alus osallistui 1783 vapaussodan viimeiseen meritaisteluun Cuddaloressa. Se palasi Britteinsaarille saatuaan tiedon rauhan solmimisesta.
Napoleonin sodissa alus osallistui lokakuussa 1805 Trafalgarin taisteluun päällikkönään Henry Digby. Alus saapui taistelualueelle tietämättä Nelsonin taistelusuunnitelmaa ja taisteli perinteisen linjataistelun mukaisesti vaihtaen täyslaidallisia ranskalais-espanjalaisen laivaston alusten kanssa.
pienoiskuva|vasen|HMS Africa taistelussa [[Tanskan laivaston tykkiveneiden kanssa.]] Tykkivenesodassa aluksen päällikkönä oli John Barrett. Alus suojasi 15. lokakuuta 1808 Karlskronasta lähtenyttä 137 kauppa-alukseen saattuetta apunaan mörssärialus HMS Thunder sekä kaksi tykein aseistettua prikiä. Saattue ankkuroi 20. lokakuuta Öresundiin Malmön edustalle. Puolilta päivin havaittiin Tanskan laivaston tykkiveneiden lähestyvän saattuetta, jolloin Africa saapui estämään niitä. Tanskalaiseen kommodori J. C. Kriegerin johtamaan osastoon kuului 25 tykkivenettä ja seitsemän aseistettua purtta, joissa oli yhteensä noin 70 raskasta tykkiä ja noin 1 600 miestä.
Puoli kaksi tuuli tyyntyi estäen African liikkumisen. Tykkiveneet ryhmittyivät linjalaivan tykkien katveisiin ja tykkituli alusten välillä jatkui pimeän tuloon. Africalla sai surmansa yhdeksän ja 51 haavoittui mukaan lukien aluksen päällikkö. Alus oli niin pahoin vaurioitunut, että sen piti palata Karlskronaan korjattavaksi. Saattue kuitenkin pääsi määränpäähänsä.
Vuoden 1812 sodassa aluksen päällikkönä oli John Bastard. Alus kuului Sir Philip Broken laivueeseen, joka ajoi sodan alussa tuloksetta takaa 'USS Constitutionia''.
Alus romutettiin toukokuussa 1814 Portsmouthissa.
Puttegga
Puttegga (myös Pyttegga) on Møren ja Romsdalin läänin korkein vuori, Rauman ja Norddalin kuntien rajalla, Norjassa. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1 999 metriä. Se on osa Skandeihin kuuluvaa Tafjordfjellan vuoristoa.
Mgła
Mgła (suom. Sumu) on puolalainen black metal -yhtye. Sen perusti vuonna 2000 Krakovassa Mikołaj "M." Żentara.
Diskografia
EP:t
HairStore
HairStore on vuonna 1996 perustettu Suomen suurin kampaamoketju. Ketju toimi yrityksenä vuoteen 2009 asti nimellä HairStore Oy, minkä jälkeen se sulautui CenCei Oy:n kanssa ja liiketoiminnat siirtyivät tämän omistukseen.
Vuonna 2007 yhtiö sekä sen toimitusjohtaja Veikko Nenonen tuomittiin Vantaan käräjäoikeudessa maksamaan sakkoja työturvallisuusrikoksesta. Yhtiö joutui maksamaan 30 000 euron yhteisösakon ja Nenonen puolestaan 75 päiväsakkoa 1 800 euron edestä. Syyskuussa 2009 yhtiö tuomittiin jälleen työrikoksesta. Se joutui maksamaan 10 000 euron korvaukset työntekijälle, joka ei saanut työsopimuksen takaisia lisiä. Noin viikkoa myöhemmin paljastui, että yhtiö oli peittänyt tuotteidensa parasta ennen -päiväyksiä.
Toukokuussa 2014 CenCei Oy tiedotti hakeneensa HairStoren konkurssiin hoitamattomien saneerausvelkojen takia ja lopettavansa ketjun toiminnan, jos uutta ostajaa ei löydy kesäkuuhun mennessä. Kaupparekisterin mukaan liikevaihto oli ollut vuoden 2012 ensimmäisellä kvartaalilla 23,3 miljoonaa euroa ja tilipäätöstiedoista oli käynyt ilmi, että yhtiölle kertyi tappiota lähes kaksi miljoonaa euroa. Heinäkuussa kerrottiin yrityksen nykyjohdon ja ulkopuolisten sijoittajien ostaneen yrityksen konkurssipesältä ja jatkavan toimintaa. Samalla yrityksen nimi muuttui muotoon New Hairstore.
Liikkeet
Tässä on lista kaikista paikkakunnista, missä New HairStorella on liikkeitä helmikuussa 2021.
Johanna Nordblad
Johanna Nordblad (s. 1975) on suomalainen vapaasukeltaja. Hän on edustanut Suomea vapaasukelluksessa maajoukkuetasolla. Hän on myös toiminut miesten maajoukkueen valmentajana vuoden 2014 MM-kisoissa Italiassa. Lisäksi hän on pitänyt hallussaan pituussukelluksen maailmanennätystä.
Nordblad on lajin pioneereja Suomessa. Hän aloitti laitesukelluksen 1990-luvulla ja kokeili vapaasukellusta vuosituhannen vaihteessa. Vapaasukelluksessa ”vapauden” tunne kiehtoi Nordbladia, eikä hän ole harrastuksen aloitettuaan enää suostunut käyttämään laitteita sukeltaessaan.
Vapaasukellustausta innoitti Nordbladia kokeilemaan myös jään alla tapahtuvaa vapaasukellusta. Keväällä 2015 hän teki 50 m sukelluksen jään alla pukeutuneena pelkkään uimapukuun. Maaliskuussa 2021 hän sukelsi kansainvälisen urheilusukellusorganisaation CMAS:n järjestämässä tapahtumassa jään alla 103 metriä ajassa 2.42 käyttäen uimapukua, uimalakkia ja kaulapainoa.
Hän on opiskellut 1990-luvulla animaatiotaidetta ja tekee kansainvälistä dokumenttielokuvaa vapaasukelluksesta ja toimii myös vapaasukelluksen opettajana Helsingissä.
Gustaf Henrik Ignatius
Gustaf Henrik Ignatius (2. syyskuuta 1801 Halikko – 5. kesäkuuta 1844 Pori) oli suomalainen kollegiasessori ja Porin pormestari.
Ignatiuksen vanhemmat olivat Ulvilan kirkkoherra, teologian tohtori Bengt Jakob Ignatius (1761–1827) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Sofia Barbro Ekestubbe. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1816. Ignatius suoritti tuomarintutkinnon 1822 ja hän oli Turun hovioikeudessa auskultanttina. Hän sai varatuomarin arvon 1826.
Ignatius oli Naantalin vt. pormestarina ja Turun ja Porin läänin 2. varalääninsihteerinä vuodesta 1829. Hänestä tuli Porin pormestari 1832 ja hän sai kollegiasessorin arvon 1840.
Äänipeli
Äänipeli on elektroninen peli, jonka toiminta perustuu ääneen. Videopeleistä poiketen äänipeleissä ei yleensä ole näyttöä.
Äänipelit kehitettiin sokeille ja niitä kehittivät aluksi harrastajat. Kiinnostus äänipelejä kohtaan on kasvamassa. Useimmat äänipelit toimivat tietokoneella, mutta myös kannettaville laitteille ja pelikonsoleille on olemassa muutamia äänipelejä.
Kolikkopelit ja kertakäyttöiset pelit
thumb|right|100px|Touch me-pelin vuonna 1978 julkaistu versio
Vuonna 1974 Atari julkaisi pelin Touch Me, joka oli ensimmäinen äänipeli. Pelissä oli valoja, jotka vilkkuivat yhdessä pelistä kuuluvan äänen kanssa. Peli oli tyypiltään muistipeli, jossa pelaajan piti toistaa pelin soittama ääniketju painamalla laitteessa olevia painikkeita. Vaikka pelissä oli sekä visuaalinen, että ääneen perustuva elementti, oli pelin pelaaminen mahdollista myös sokeille.
Touch me-pelin saavuttaman suosion myötä vuonna 1978 Milton Bradley julkaisi kannettavan pelin nimeltä Simon. Touch Me kilpaili pääasiassa visuaalisten kolikkopelien kanssa ja oli näin ollen vain pienehkö menestys. Simon oli kannettava mikä mahdollisti sille huomattavasti suuremman markkinan. Pelistä tulikin välittömästi menestys ja 1980-luvulla pop-kulttuurin symboli.
Simonia seuranneina vuosikymmeninä pelistä julkaistiin useita muunnelmia. Vuonna 1996 julkaistiin kannettava peli Bop It, joka perustui Touch Men ideaan. Pelistä on julkaistu useita versioita: Bob It Extreme (1998), Bob It Extreme 2 (2002–2003), Zing-It, Top-It ja Loopz (2010).
Puhesyntetitaattorit ja PC
Ennen graafisten käyttöjärjestelmien kehittymistä useimmat kotitietokoneet käyttivät tekstipohjaista järjestelmää, kuten DOS. Tekstipohjaisuuden takia tietokoneiden käyttö oli suhteellisen helppoa myös näkövammaisille. Puhesyntetisaattori-ohjelmiston avulla näytöllä näkyvä teksti voitiin muuntaa ääneksi. Samalla myös tekstipohjaiset tietokonepelit olivat näkövammaisten käytettävissä. Ensimmäinen yleisesti käytössä ollut puhesyntetisaattori oli Apple Computersin vuonna 1984 julkaisema MacInTalk.
Tietokoneiden muuttuessa monimutkaisemmiksi, hieman ennen graafisten käyttöjärjestelmien kehittymistä, suhtautuminen esteettömyyttä kohtaan alkoi muuttua. Graafisuuden yleistymisen myötä kuilu näkevien ja näkövammaisten välillä alkoi kasvaa. Markkinoiden painottuessa visuaalisuuteen, tietokoneet kehittyivät yhä graafisemmiksi ja peleihin ryhdyttiin kehittämää kolmiulotteista grafiikkaa. Sokeat pelaajat joutuivat tyytymään huomattavasti arkisempiin peleihin, kuten laivanupotuksen ja Blackjackiin.
Videopelien kukoistaessa, harrastelijat ryhtyivät tekemään peleistä ääneen pohjautuvia versioita. Aikanaan ryhdyttiin kehittämään puhtaasti ääneen pohjautuvia pelejä. Erityisesti kolmiulotteisen äänen kehittymisen myötä pelien kehittämiselle avautui uusia mahdollisuuksia. Kolmiulotteisuuden avulla voidaan esittää esimerkiksi esineiden sijainti. Äänen tulosuunnan lisäksi myös äänen voimakkuutta ja sävyä muuttamalla voidaan kuvata pelin maailmaa.
Konsolipelit
Nykyisin äänipelejä kehittävät pienet yritykset, joissa pelin kehitysryhmä voi koostua 1–4 henkilöstä. Pelit suunnitellaan pääasiassa näkövammaisille. Kiinnostus ääniepelejä kohtaan on kasvamassa johtuen yleisestä kiinnostuksen kasvusta tietokonepelien esteettömyyden kohtaan. Kaupallinen kiinnostus äänipelejä kohtaan on kasvanut vakaasti viimeksi matkapuhelinten pelien kehittymisen myötä.
Konsolipelien osalta äänipelit eivät ole juurikaan kehittyneet. Yksi poikkeus on ollut äänielementtien käyttäminen japanilaisen WARP-yhtiön (aiemmin EIM) tuottamissa peleissä. Vuonna 1997 WARP kehitti Sega Saturn -pelikonsolille, ja myöhemmin Sega Dreamcast -konsolille, pelin Real Sound, jossa ei ollut ollenkaan visuaalisia elementtejä vaan perustui täysin ääneen.
Nintendo on myös osoittanut kiinnostusta äänipelaamista kohtaan. Heinäkuussa 2006 Nintendo julkaisi kokoelman äänipelejä nimellä Soundvoyager osana Digiluxe-sarjaa. Digiluxe koostuu 7 Game Boy Advance -konsolille suunnitellusta pelistä.
Puhesyntetisaattoria hyödyntävät pelit
Puhesyntetisaattoriohjelmistojen kehittyminen on mahdollistanut perinteisten videopelien muuntamisen ääneen pohjautuviksi. Soveltuvat pelit eivät pohjaudu ainoastaan visuaalisiin elementteihin, mikä mahdollistaa niiden sovittamisen ääntä käyttäviksi. Alussa vain tekstipohjaisia pelejä voitiin muuntaa, mutta nykyään myös monimutkaisempia pelejä voidaan sovittaa ääneen pohjautuviksi.
Eric Dutton
Eric Ogden Dutton (26. heinäkuuta 1883 Chorlton-cum-Hardy – 29. maaliskuuta 1968 Cheshire) oli brittiläinen haavipalloilija ja olympiamitalisti. Hän kuului Ison-Britannian hopeaa saaneeseen joukkueeseen Lontoon kesäolympialaisissa 1908.
Kontinkankaan sairaala
Kontinkankaan sairaala on Oulun kaupungin omistama terveyskeskus ja hyvinvointikeskus, johon kuuluu myös vuodenosastoja. Se on osa hyvinvointiin ja terveysalaan keskittyvää Kontinkankaan kampusta, jossa sijaitsee myös yliopistollinen sairaala, yksityisiä sairaaloita, useita tutkimuslaitoksia, alan yrityksiä, yliopiston lääketieteellinen tiedekunta, ammattikorkeakoulun terveys- ja hoitoalan opetusta sekä ammattiopiston sosiaali- ja terveysalan yksikkö.
Oulun kaupunginsairaala (OKS) on ikääntyneille ihmisille tarkoitettu sairaala- ja laitoshoidon palveluyksikkö. Sairaala antaa lyhytaikaista jatkohoitoa ja kuntoutusta erityisesti vieressä sijaitsevasta Oulun yliopistollisesta sairaalasta siirtyville potilaille. Sairaansijoja on 142.
Lääninsairaalan rakentaminen
Kontinkankaan alueelle alettiin Oulun kaupungin 5. lokakuuta 1937 tehdyllä päätöksellä rakentaa uutta valtion ylläpitämää lääninsairaalaa korvaamaan Lasaretinsaarella sijainnutta vanhaa lääninsairaalaa. Kaupunki varasi sairaalalle 7 hehtaarin tontin. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Uno Ullberg. Kulttuurihistoriallisesti arvokas ja myöhemmin suojeltu rakennuskokonaisuus edustaa tyyliltään funktionalismia. Rakennuksen ensimmäisen vaihe valmistui käyttöön vuonna 1938.
Sotasairaalana
Talvisodan aikainen sotasairaala perustettiin lokakuussa 1939. Ilmahälytykset ja pommitukset vaikeuttivat sairaalan toimintaa. Helmikuussa 1940 pommitukset särkivät sairaalan ikkunoita sekä vaurioitti vesi- ja lämpöjohtoja. Lisäksi yksi räjähtämätön pommi putosi talousrakennukseen rikkoen sen katto- ja lattiarakenteita.
Lääninsairaala-aika
Lääninsairaala valmistui lopullisesti vuonna 1944. Kaikkiaan siinä oli 400 sairaansijaa. Uudet sairaalalait muuttivat myöhemmin 1950-luvulla Oulun sairaalajärjestelyjä. Lisäksi Oulun yliopiston ja sen lääketieteellisen tiedekunnan perustaminen vuonna 1960 toi Kontinkankaalla sijaitsevalle lääninsairaalalle uusia toimintamuotoja. Lääninsairaala toimi yliopiston opetussairaalana vuosina 1963–1972. ,
Kaupunginsairaala ja terveyskeskuksen sairaala
Oulun yliopistollisen keskusairaalan (OYKS) valmistuminen 1973 muutti Kontikankaalla sijainneen lääninsairaalan kaupunginsairaalaksi. Kansanterveyslain toteumisen myötä 1975 kaupunginsairaalasta tuli Oulun terveyskeskuksen sairaala. Vuonna 1976 Oulun kaupunki ryhtyi peruskorjaamaan silloin jo lähes 40 vuotta vanhaa sairaalaa. Remontti valmistui vuonna 1981.
Uusi kaupunginsairaala ja vanhan uusi käyttö
1990-luvun lopulla Oulun kaupunki rakennutti vanhan sairaalan välittömään läheisyyteen sen eteläpuolelle uuden kaupunginsairaalan. Oulun uusi kaupunginsairaala otettiin käyttöön 3. syyskuuta 2002.
Vanhasta sairaalasta hyvinvointikeskus
Uuden Oulun kaupunginsairaalan valmistuttua vanhassa kaupunginsairaalassa eli entisessä lääninsairaalassa hoidettiin pitkäaikaispotilaina vanhuksia. Rakennus oli myös remontissa olevien paikallisten terveydenalan laitosten varapaikka.
Solna Vikings
Solna Vikings on ruotsalainen koripalloseura Solnasta.
Solna Viking perustettiin vuonna 1999 konkurssiin menneen Solna IF:n tilalle. Solna IF oli 1990–luvulla tehnyt 3,2 miljoonan kruunun velat, jotka lopulta johtivat seuran konkursiin. 2000-luvulla Solna Vikings on voittanut Ruotsin mestaruuden kahdesti.
Haldenwanger Eck
thumb|250px|Rajakivi 147
Haldenwanger Eck on sola Allgäun Alppien selänteellä Etelä-Saksassa Itävallan rajan tuntumassa. Se sijaitsee 1 931 metrin korkeudessa noin 17 kilometriä lounaaseen Oberstdorfin keskustasta. Solan läheisyydessä sijaitsee Saksan eteläisin kohta, rajakivi 147 (Landesgrenzpunkt 147). Haldenwanger Eckin alueella sijaitsee myös kolmen osavaltion – Baijerin, Tirolin ja Vorarlbergin – rajapyykki. Kuntatasolla Haldenwanger Eck kuuluu Oberstdofiin (Baijeri), Warthiin (Vorarlberg) ja Steegiin (Tiroli).
Haldenwanger Eck sijaitsee parisen kilometriä etelään Geißhorn-vuorelta (2 366 mpy) ja nelisen kilometriä länteen Biberkopf-vuorelta (2 599 mpy), joka toisinaan mainitaan Saksan eteläisimmäksi pisteeksi. Biberkopf sijaitsee kuitenkin 110 metriä Haldenwanger Eckiä pohjoisempana. Saksan eteläisin rakennus, Trift-Hütte (1 742 mpy), sijaitsee 400 metriä Haldenwanger Eckistä pohjoiseen. Saksan eteläisimpänä pikkukylänä pidetty Einödsbach sijaitsee 8,3 kilometriä Haldenwanger Eckistä koilliseen ja Birgsaun kylä puolestaan kaksi kilometriä tästä pohjoiseen.
Paikan nimi johtuu muinaisyläsaksan sanoista halda ja wang. Allgäun piirikunnan pohjoisosassa sijaitsee kunta nimeltään Haldenwang, jota ei pidä sekoittaa Haldenwangenin solaan.
Uppa
Uppa on Seinäjoen keskustan eteläpuolella keskustan välittömässä läheisyydessä oleva asuinalue. Vuoden 2022 joulukuussa Upan asukasluku oli 3 672. Pääosin kerrostaloasutuksesta muodostuvalla alueella sijaitsee mm. Mallaskosken olutpanimo, taidehalli ja Seinäjoen keskusurheilukenttä. Alueella on myös Pajuluoman varren hoidettu puisto- ja ulkoilualue.
Alueella on merkittävä kulttuurihistoriallinen Alvar Aallon suunnittelema hallintokeskus, jossa on teatteri, kirjasto, virastotalo ja Lakeuden Ristin kirkko. Aaltokeskus on Alvar Aallon yhtenäisin rakennuskokonaisuus ja Seinäjoen merkittävin turistinähtävyys.
Upassa sijaitsee myös Uppalan kartano, joka on toiminut ensin Wegelius-suvun ja sittemmin Björkqvist-Koivusalo-suvun kantatilana. Talon viimeisen isännän Jussi Talan mukaan se tunnettiin myös Talan talona. Kartano kuuluu nykyään yksityiselle ravintoloitsijalle, joka pitää siinä ravintolaa nimeltä Uppalan kartano. Vapaudentien varressa sijaitsevan kartanon vieressä on Talankuja ja asuntoyhtiö Tala.
Winooski
Winooski on kaupunki Chittendenin piirikunnassa Vermontin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se sijaitsee Winooski-joen suulla, ja vuonna 2000 siellä asui 6 561 asukasta. .
Maantiede
Yhdysvaltojen väestönlaskentaviraston mukaan kaupungin kokonaispinta-ala on 3,9 km2, josta 3,7 km2 on maata ja 0,2 km2 (5,3 %) on vettä.
Väestötilastot
Vuoden 2000 väestölaskennan mukaan Winooskissa oli 6 561 asukasta, 2944 taloutta ja 1 466 perhettä. Asukastiheys oli 1 771,5/km². Winooskin asukkaista 90,55 % oli valkoihoisia, 1,25 % afroamerikkalaisia, 0,52 % alkuperäisamerikkalaisia, 5 40 % aasialaisia, 0,05 % Tyynenmeren alueelta, 0,53 % muunrotuisia ja 1,71 % kahden tai useamman rodun edustajia.
Talouksia oli 2944, joista 24,2 % oli sellaisia, joissa oli alle 18-vuotiaita lapsia, 34,4 % sellaisia joissa pariskunta asui keskenään, 11,2 % sellaisia missä nainen oli taloudenhoitaja ilman miestä, ja 50,2 % ei-perheitä.
Kaupungissa alle 18-vuotiaita oli 21,5 %, 18-24-vuotiaita 12,3 %, 25-44-vuotiaita 34,8 %, 45-64-vuotiaita 17,8 % ja 65-vuotiaita tai vanhempia 13,5 %. Keski-ikä oli 33 vuotta. Joka sataa naista kohden oli 94,5 miestä.
Yksilölliset tulot
Talouksien keskimääräiset tulot kaupungissa olivat 30 592 dollaria, ja perheisen keskimääräiset tulot olivat 38 551 dollaria. Miesten keskimääräiset tulot oliavt 30 257 dollaria, kun naisilla ne olivat 21 168 dollaria. Noin 10,2 % perheistä ja 15,2 % koko väestöstä oli köyhyysrajan alapuolella.
Teollisuus
Winooskissa on VSAC:n, Vermont Student Assistance Corporationin, päämaja.
Liikennöinti
Linja-autopalvelut Winooskissa tarjoaa Chittenden County Transportation Authority.
Naamiomonninen
Naamiomonninen (Corydoras atropersonatus) on monnisiin kuuluva kalalaji, jota pidetään myös akvaariokalana.
Koko ja ulkonäkö
Naamiomonninen voi kasvaa 5-6 senttimetriä pitkäksi. Kala on vaaleanharmaa ja siinä on mustia pilkkuja. Lisäksi silmän kohdalla kalassa on ylhäältä alas kulkeva musta raita. Pyrstö ja evät ovat vaaleanharmaat.
Alkuperä
Naamiomonninen on kotoisin Perusta ja Ecuadorista.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen
Naamiomonninen on melko vilkas ja sävyisä parvikala. Sen viljely on melko helppoa.
Vesiolot ja ravinto
Naamiomonninen tarvitsee vähintään 100 litran kokoisen akvaarion, jossa on avoimia hiekka-alueita, ja kasveja sekä juurakoita tai muita koloja piilopaikoiksi. Naamiomonniselle sopiva veden happamuus on 6-7 ja veden kovuus alle kymmenen. Sopiva lämpötila on 22-26 celsiusastetta. Kala on kaikkiruokainen.
Hopak
thumb|Hopak-tanssiesitys kansainvälisen Rapid Trident -sotaharjoituksen avajaisjuhlallisuuksissa Ukrainassa (15.9.2014). Hopak on ukrainalainen kansantanssi, jonka nimi viittaa hyppäämiseen kehottavaan huudahdukseen (, hyppää!). Tanssin juuret juontavat Zaporižžjan kasakoihin kuuluneiden miesten tanssiin 1600-luvun puolivälissä. Myöhemmin tanssia ovat esittäneet parit, miessoolotanssijat ja sekatanssiryhmät.
Tanssista on löydettävissä useita paikallisia variaatioita ja tunnistettavia rytmin ja liikekielen rakenteita. Musiikin tahtilaji on 2/4. Joidenkin tulkintojen mukaan tanssissa ei ole kuitenkaan olisi vakiintuneita, pakollisia askelkuvioita. Miehet kilpailullisesti improvisoivat askeleita, korkeita hyppyjä, potkuja ja käännöksiä; naiset tanssivat pelkistetympiä askelkuvioita, taputtavat, tai muodostavat kehää tanssijoiden ympärille. Tanssin sooloja esittävät perinteen mukaan pääasiassa miehet.
Hopakia ovat taidemusiikissaan käyttäneet muiden muassa säveltäjät Semen Hulak-Artemovskyi, Nikolai Rimski-Korsakov, Modest Musorgski ja Pjotr Tšaikovski.
Oopperoista hopak esiintyy ainakin seuraavissa:
Rui Machado
Rui Machado (s. 10. huhtikuuta 1984 Faro) on portugalilainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä ATP-listan sijalla 59 lokakuussa 2011.
Tennisura
Vuonna 2008 Machado pääsi Yhdysvaltain avoimissa karsintojen kautta pääsarjaan. Pääsarjan ensimmäisellä kierroksella hän voitti Rik de Voestin, mutta hävisi toisella kierrokselle viisieräisen ottelun Fernando Verdascolle luvuin 7–6(5), 6–7(5), 4–6, 7–6(6), 0–6. Seuraavana vuonna hän pääsi Ranskan avoimissa toiselle kierrokselle voitettuaan Kristof Vliegenin viisieräisessä ottelussa. Toisella kierroksella hän hävisi Fernando Gonzálezille. Vuonna 2010 hän saavutti yhden puolivälieräpaikan ATP-kiertueella. Vuonna 2011 Machado saavutti niin ikään yhden puolivälieräpaikan.
Mauri Sirnö
Mauri Sirnö (31. toukokuuta 1939 Leppävirta – 5. joulukuuta 1997 Teisko) oli suomalainen Tampereella asunut toimittaja ja kunnallisneuvos.
Likaiset kädet (elokuva)
Likaiset kädet on Aki Kaurismäen ohjaama suomalainen televisioelokuva vuodelta 1989. Se on Kaurismäen ainoa televisioelokuva ja perustuu dialogia myöten Jean-Paul Sartren näytelmään Likaiset kädet.
Mauri Sirnö
Mauri Sirnö opiskeli Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa Helsingissä vuodesta 1959 ja sittemmin Tampereen Yliopistossa. Hän opiskeli Leningradissa 1961–1962 englantia valmistautuessaan työskentelemään toimittajana Helsingissä vuonna 1962 pidetyillä kansainvälisillä nuorisofestivaaleilla. Samassa yhteydessä hän tapasi tulevan puolisonsa Ritva Rautarinnan.
Likaiset kädet (elokuva)
Likaiset kädet on esitetty ensiesityksen jälkeen televisiossa vain kerran. Värikorjattu versio tv-elokuvasta nähtiin Teeman elokuvafestivaalilla 2015.
Mauri Sirnö
Mauri Sirnö oli Hämeen Yhteistyö-lehden kulttuuritoimittajana vuoteen 1971 saakka, jolloin hän siirtyi SKP:n linjaerimielisyyksien vuoksi Kansan Uutiset-lehden toimittajaksi. Sirnö oli Kansan Uutiset-lehden Tampereen aluetoimittajana ja lehden kolumnistina vuoteen 1991 saakka. Hän oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä 28 vuoden ajan 1968–1996. Mauri Sirnö hukkui pilkkimatkallaan Teiskossa joulukuun alussa 1997.
Likaiset kädet (elokuva)
Elokuva poikkeaa Kaurismäen muusta tuotannosta ilmeeltään, sillä kuvaajana ei ole Kaurismäen vakiokuvaaja Timo Salminen vaan Yleisradion kuvaaja Matti Kurkikangas.
Mauri Sirnö
Entinen Taiteen edistämiskeskuksen johtaja ja Vasemmistoliiton kansanedustaja ja varapuheenjohtaja Minna Sirnö on Mauri Sirnön tytär.
New South China Mall
thumb|New South China Mall New South China Mall (yksikertaistetuin merkein: 新华南MALL, pinyin: xinhuánán MALL) on kauppakeskus Dongguanissa Kiinassa. Se on Dubai Mallin jälkeen maailman toiseksi suurin kauppakeskus kokonaispinta-alaltaan.
New South China Mall avattiin vuonna 2005, ja se on ollut siitä asti lähes täysin tyhjillään. Kauppakeskuksessa on tilaa 2 350 liikkeelle, mutta vain 47 liikettä on toiminnassa.
Neoliittinen Lähi-itä
Lähi-idän neoliittinen kausi
Neoliittinen käsittää Lähi-idän esihistoriassa ajan, jolloin oli kivikauden loppupuoleen kuulunut neoliittinen kausi. Ihmiset alkoivat viljellä maata Lähi-idässä joskus 11000–8500 eaa. seuduilla, missä kasvoi villejä viljalajien edeltäjiä. Näin alkoi neoliittinen kausi. Ennen viljelyä ihmiset keräilivät villikasvien siemeniä ja tekivät niistä jauhoja. Jääkauden lopuilla tapahtui Lähi-idässäkin suuria ilmastonmuutoksia, jotka hävittivät suurriistan ja loivat edellytykset maanviljelylle. Riistaeläinten niukkuus ja suuritähkäisten lajien ilmestyminen teki maanviljelystä kannattavaa. Viljaa alettiin ensiksi viljellä joko sateisilla vuorten rinteillä tai jokien kastelemissa keitaissa. Joka tapauksessa keinokasteluun siirryttiin melko pian, ja maanviljely levisi sen ansiosta laajalle.
Noin 6500–6000 eaa. monien Lähi-idän viljelykylien asukasmäärät laskivat, joko muuttojen tai kuivuuden aiheuttaman nälän takia. Joskus 6000–5000 eaa. alettiin peltoja kastella laajassa mitassa kaivamalla kastelukanavia. Tämä johti varsinaisen kiinteän asutuksen ja todella suurien kylien syntyyn. Neoliittinen kausi päättyi Lähi-idässä kuparikauden eli kalkoliittisen kauden alkuun noin 5000–4000 eaa. Tällä kuparikaudella Lähi-itä kehittyi kohti kaupungistumista ja sivilisaatiota, jonka merkkinä pidetään kirjoitustaidon keksimistä Mesopotamiassa hieman ennen 3000 eaa. Maanviljely mahdollisti ihmisten sadon verottamisen ja osaltaan epätasa-arvoisen yhteiskunnan synnyn.
Maanviljelyä edeltävä kausi
Lähi-itä oli ensimmäinen alue jonne ihminen saapui Afrikasta. Se on ja oli ympäristöiltään monimuotoinen. Tämä mahdollisti monenlaisten riistaeläinten ja syötävien kasvien esiintymisen alueella.
Jääkauden aikoihin oli etelässä vain hieman nykyistä viileämpää. Lähi-idän aavikot ja muut alueet olivat tänä kylmänä kautena nykyistä suurempia. Niillä alueilla joilla oli jääkauden ajan suurriistaa, oli alueen myöhäispaleoliittinen metsästyskulttuuri. Luultavasti jo tällöin kerättiin syötäväksi kelpaavia pienijyväisiä kasveja ravinnoksi. Jääkauden loppupuolella ilmasto alkoi muuttua. Tämä muutti kasvillisuutta. Kasveja syövää suurriistaa alkoi kuolla sen takia sukupuuttoon. Ihmiset alkoivat tämän takia entistä enemmän metsästää pienriistaa, muun muassa gaselleja. Lisäksi he lisäsivät villiviljan, etanoiden ja muiden luonnon antimien keruuta. Niinpä muuttuneisiin oloihin sopeutunut niin sanottu epipaleoliittinen kausi alkoi kalibroitua 16000 eaa. Keräily kehittyi pian tehostetuksi, merkittäväksi elinkeinoksi. Tältä ajalta on löydetty myös jauhinkiviä ja piikivisirppejä tehtiin jo 13000 eaa. Myöhemmälle neoliittikaudelle tyypillinen kiven kiillottaminen keksittiin jo Kebaran kulttuurin aikoihin tai aiemmin.