cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mestarien liigan kausi 1997–1998
Mestarien liigan kausi 1997–1998 oli Mestarien liigan kuudes kausi ja Euroopassa pelattavan jalkapallocupin 43. kausi. Loppuottelu pelattiin Amsterdamissa 20. toukokuuta 1998. Espanjalainen Real Madrid voitti loppuottelussa italialaisen Juventuksen 1–0. Ottelun ainoan maalin teki Predrag Mijatović. Voitto oli Real Madridin seitsemäs Euroopan mestareiden cupin tai liigan voitto. Välierissä Real Madrid voitti Borussia Dortmundin yhteismaalein 2–0 ja Juventus AS Monacon 6–4.
Monacon katedraali
Monacon katedraali eli Pyhän Nikolauksen katedraali on katedraali Monaco-Villessä, Monacossa. Se on valmistunut vuonna 1875, ja se rakennettiin La Turbien valkoisesta kivestä. Alttari on tehty Carraran marmorista. Katedraalin paikalla on ennen sijainnut 1200-luvulta peräisin ollut kirkko. Katedraaliin on haudattu muun muassa ruhtinatar Grace ja ruhtinas Rainier III.
Ympärisäteilevä antenni
Ympärisäteilevä antenni on antenni, jonka suuntakuvio ulottuu tasaisesti jokaiseen ilmansuuntaan ympyrän muotoisesti. Antenni on hyvä vastaanotettaessa monesta suunnasta tulevia lähetyksiä, mutta se ei ole tehokas lähetettäessä ennalta tiedettyyn tai tiedettyihin suuntiin, missä tapauksissa suositaan suunta-antenneja.
Ehkä tunnetuin ympärisäteilevä antenni on piiska-antenni, joita on ollut 1960-luvun lopulta mm. kannettavissa transistoriradioissa. Piiska-antenneja on käytetty myös marssiantennina kenttäradioissa.
Verntéa
Verntéa (, myös Verdéa) on kreikkalainen makea valkoviini, jota tuotetaan vain Zákynthoksen saarella Jooniansaarilla.
Verntéa on kehitetty 1800-luvulla. Sen nimi on italialaista alkuperää ja tarkoittaa ”vihreää”. Viini on kuivaa, vahvan makuista ja hapokasta, ja siinä on korkea alkoholipitoisuus. Sen valmistukseen käytetään pääasiassa lajikkeita Rompóla, Skiadópoulo, Pavlós, Goustolídi ja Avgoustiátis.
Verntéalla on yhdessä retsínan kanssa perinteisen viinin (Onomasía katá Parádosi) suojattu asema, mikä on EU:n suojatun maantieteellisen merkinnän (SMM) alaryhmä kreikkalaisessa viiniluokittelussa. Näin Verntéaa saa valmistaa vain Zákynthoksella. Se voidaan kuitenkin pullottaa saaren ulkopuolella.
Elli Mäkilä
Elli Mäkilä (ent. Juuso, s. 14. marraskuuta 1978 Espoo) on suomalainen johtamisen ja markkinoinnin asiantuntija.
Vuonna 2007 Mäkilä kirjoitti Nelonen-kanavalle viihteellisen sarjan Alaston Hollywood. Samanaikaisesti hän työskenteli toimittajana Yle TV2:lla pyörineelle Maria Veitolan keskusteluohjelmalle Maria, Maria!. Vuonna 2009–2010 Liv-kanavalla nähtiin Mäkilän ideoima ja käsikirjoittama keskusteluohjelma Naisen suusta, jonka juontajana toimi näyttelijä Piitu Uski.
2011 Mäkilä siirtyi kokopäiväisesti Suosikin palvelukseen toimittajaksi. Suosikin lopettamisen jälkeen Mäkilä jatkoi lehteä kustantaneen Otavamedian palveluksessa vastaavana päätoimittajana, vastuullaan lastenlehdet Koululainen, Villivarsa, Tom & Jerry ja Lemmikki sekä sanaristikkolehdet. Vuonna 2015 hän otti vastuulleen Otavamedian natiivimainontaan liittyvät liiketoiminnat. Elokuussa 2018 Mäkilä siirtyi perustamansa markkinointiviestinnän toimiston Storybound Oy:n toimitusjohtajaksi.
Vuodesta 2016 Mäkilä toimi myös Tanssin talon hallituksen varapuheenjohtajana ja puheenjohtajana 2019–2020 sekä IAB Finlandin sisältömarkkinointi-työryhmän puheenjohtajana vuosina 2017–2020. Tammikuussa 2021 hänet valittiin sähkökäyttöistä superautoa kehittävän Toroidion Oy:n hallituksen varapuheenjohtajaksi. Marraskuussa 2021 hänet valittiin Liike Nyt -puolueen Lohjan-yhdistyksen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi. Aluevaaleissa tammikuussa 2022 Mäkilä valittiin Länsi-Uudenmaan hyvinvointialueelle varavaltuutetuksi ja Liike Nytin Länsi-Uusimaan aluevaltuustoryhmän varapuheenjohtajaksi.
Syyskuussa 2022 Mäkilä nimitettiin Svenska Teaternin johtoryhmään myynti- ja markkinointipäälliköksi jolloin hän siirtyi fuusioimansa Storybound Oy:n (nyk. Jatkotarina Oy) hallitukseen. Vapaa-ajallaan Mäkilä toimii vapaaehtoisena meripelastajana.
Chalkidóna
Chalkidóna on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Χαλκηδόνος, Dímos Chalkidónos), joka sijaitsee Thessalonikin alueyksikössä Keski-Makedonian alueella. Koko kunnan pinta-ala on 389,5 neliökilometriä ja väkiluku 33 673. Varsinaisen Chalkidónan kaupungin väkiluku on 3 094 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Koufália.
Chalkidóna sijaitsee noin 30 kilometriä Thessalonikista luoteeseen. Nykyinen Chalkidónan kunta muodostui, kun Chalkidóna, Ágios Athanásios ja Koufália yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Chalkidónan kunta muodostuu kolmesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Hermaan Paimen
Hermaan Paimen (joskus vain Paimen;, ) on toisen vuosisadan alkupuolelta peräisin oleva kristillinen kirjoitus, joka on laitettu Hermaan nimiin. Se on uskonnollinen apokalypsi ja allegoria, joka koostuu näyistä, käskyistä ja vertauksista. Monet kristityt pitävät Paimenta hyvin arvokkaana ja eräät varhaiset kirkkoisät lukivat sen Uuden testamentin kirjojen kaanoniin. Kirjalla ei kuitenkaan koskaan ole ollut virallista asemaa kaanonissa. Nykyisin Paimen luetaan apostolisten isien kirjoituksiin ja Uuden testamentin apokryfisiin kirjoituksiin.
Historia
Paimenella oli suuri vaikutus toisen ja kolmannen vuosisadan kristillisyydessä. Irenaeus ja Tertullianus lukivat sen pyhien kirjoitusten joukkoon. Se oli mukana Uudessa testamentissa myös vuonna 1859 löytyneessä Codex Sinaiticuksessa, jonka kautta kirjoituksen kreikankielinen teksti tunnetaan. Se sisältyi myös Codex Claromontanuksen stikometriseen luetteloon Apostolien tekojen ja Paavalin tekojen välissä. Kirjoituksesta on säilynyt useita käsikirjoituskatkelmia, sekä käännöksiä latinaksi, etiopiaksi, koptiksi ja persiaksi.
Kirjoittaja ja ajoitus
Kolme antiikin aikaista todistusta, joista yksi esittää olevansa kirjoittajan omalta ajalta, sanovat Hermaan olleen paavi Pius I:n veli. Pius I:n toimi paavina aikaisintaan vuosina 140–155. Todistukset ovat:
Paimenen varhaisen ajoituksen tueksi on esitetty, että Hermas saattoi olla Piuksen vanhempi veli ja että Pius oli todennäköisesti jo vanha mies vuonna 140. Näin on mahdollista, että Hermas on voinut olla yli 30-vuotias kun Klemens kuoli ja hän sai ensimmäisen ja toisen näkynsä.
Teoksen paikka kristillisessä kirjallisuudessa
Cyprianus ei viittaa teokseen, mikä saattaa tarkoittaa, että kirjoitus oli poistunut käytöstä Afrikassa kolmannen vuosisadan alkupuolelle tultaessa. Jonkin verran myöhemmin Pseudo-Cyprianus kuitenkin lainaa Paimenta kirjoituksessa Adversus aleatores sanoen sen olevan ”scriptura divina”, ”jumalallisia kirjoituksia”. Hieronymuksen päivinä kirjoitus oli latinankielisessä maailmassa lähes tuntematon. Erityisesti se poistui kuitenkin käytöstä kreikankielisessä maailmassa, ja tämän vuoksi Paimenesta tunnetaan vain muutamia kreikankielisiä käsikirjoituksia. Lännessä se kuitenkin säilyi ja sitä kopioitiin edelleen läpi keskiajan.
Sisältö
Paimen koostuu 114 luvusta. Se alkaa viidellä Hermaalle, entiselle orjalle, annetulla näyllä (luvut 1–25). Näitä seuraa kaksitoista käskyä (26–49) ja kymmenen vertausta (50–114). Teoksen keskeisiä teemoja ovat katumus ja syntien anteeksisaaminen sekä kehotukset hyveelliseen elämään ja itsehillintään. Kirjoittajalla vaikuttaa olevan vilpitön hätä sekä omasta sielustaan että koko seurakunnan tilasta kirjoitusaikaan. Lukuun ottamatta muutamia ankaria aiheita Paimen on kuitenkin kirjoitettu hyvin optimistiseen ja toiveikkaaseen sävyyn, kuten suurin osa varhaiskristillisistä kirjoituksista.
Yhteenveto
Näyt
Vertaukset
Tiivistelmä
Kirja alkaa yhtäkkiä ensimmäisessä persoonassa: ”Minut oli kasvatettu orjaksi, ja kasvattajani myi minut eräälle Rhodalle Roomaan. Vuosia myöhemmin kohtasin Rhodan uudelleen ja aloin rakastaa häntä kuin omaa sisarta”. Matkallaan Cumaeen Hermas sai näyn Rhodasta, joka oli oletetusti kuollut. Rhoda kertoi hänelle olevansa ikään kuin hänen syyttäjänsä taivaassa, koska naimisissa oleva Hermas oli ajatellut hänestä siveettömästi kerran, vaikkakin vain lyhyen aikaa. Hermaan tuli rukoilla anteeksiantamusta itselleen ja perhekunnalleen. Häntä lohduttaa näky Kirkosta iäkkään naisen hahmossa, heikkona ja avuttomana uskollisten synneistä. Kirkko kehottaa häntä katumaan ja korjaamaan lastensa synnit. Myöhemmin hän näkee naisen nuortuneen katumuksen kautta, mutta olevan silti ryppyinen ja valkeahiuksinen; seuraavan kerran hän näkee tämän melko nuorena mutta edelleen valkeahiuksisena; ja lopulta ihanana kuin morsian.
Tämä allegorinen kieli jatkuu koko teoksen läpi. Toisessa näyssä nainen antaa Hermaalle kirjan, jonka hän jälkeenpäin ottaa takaisin lisätäkseen siihen jotakin. Kirja sisältää kehotuksen parannuksen tekemiseen, ja Hermaan tulee jäljentää se. Kolmannessa näyssä suuri joukko väkeä rakentaa tornia, joka merkitsee näyssä Kirkkoa. Kirkon rakentamiseen käytetään erilaisia kiviä, osa kivistä hylätään ja heitetään pois, osa hyväksytään käytettäväksi kirkon rakentamiseen. Neljäs näky vertautuu Johanneksen ilmestykseen. Siinä on peto tulevan vainon merkkinä, ja morsiameksi kaunistettu neito, joka kuvaa Kirkkoa. Viidennessä näyssä Hermaalle ilmestyy Paimen, joka on kääntymyksen enkeli ja jolta koko kirja on saanut nimensä. Näky esitetään tapahtuvaksi kaksikymmentä päivää neljännen näyn jälkeen. Enkeli sanoo antavansa Hermaalle joukon käskyjä ja vertauksia.
Enkeli antaa Hermaalle joukon ohjeita (mandata, entolai), jotka esittävät kristillisen etiikan kehittymisen mielenkiintoisesti. Käskyt koskevat muun muassa uskoa, vilpittömyyttä, viattomuutta, rakkautta, puhtautta, kärsivällisyyttä ja vanhurskautta. Eräs käskyistä määrää aviomiehen ottamaan haureutta tehneen vaimon takaisin, jos tämä katuu. Yhdestoista käsky käsittelee vääriä profeettoja, jotka haluavat ottaa seurakunnissa ensimmäisen paikan seurakunnanvanhimpien joukossa. Jotkut ovat nähneet tässä viittauksen Markioniin, joka tuli Roomaan noin vuonna 140 ja halusi päästä pappien joukkoon, mahdollisesti jopa Rooman piispaksi.
Käskyjen jälkeen seuraa kymmenen vertausta (parabolai), jotka on nekin esitetty näyn muodossa ja jotka enkeli selittää. Näistä pisin, yhdeksäs, esittää kolmannen näyn torninrakennuksen yksityiskohtaisemmin ja selitettynä. Torni on Kirkko ja sen rakentamiseen käytetyt kivet ovat uskolliset. Kolmannessa näyssä oli kuitenkin näyttänyt siltä, että vain pyhät ovat osa Kirkkoa; yhdeksännessä vertauksessa käy sen sijaan selvästi ilmi, että kaikki kastetut ovat mukana, vaikka heidät voidaankin heittää ulos törkeiden syntien vuoksi ja ottaa takaisin vain katumuksen jälkeen.
Huomioita
Paimenen suomentanut Heikki Koskenniemi arvioi, että kirjoitus on uskonopilliselta kannalta sekava ja myös poikkeaa joissakin olennaisissa kohdissa terveestä kristillisestä opista. Se on kuitenkin arvokas, koska se tarjoaa omanlaisensa ainutlaatuisen näkymän varhaiseen kristilliseen kirkkoon.
Kirjoitus tekee useita epäsuoria lainauksia Vanhasta testamentista. Henry Barclay Sweten mukaan Hermas ei koskaan lainaa Septuagintaa, mutta käyttää Theodotionin tekemää Danielin kirjan käännöstä. Kirjoittaja on ollut tietoinen yhdestä tai useammasta synoptisesta evankeliumista, ja koska hän hyödyntää myös Johanneksen evankeliumia, hän todennäköisesti tunsi kaikki neljä. Hän vaikuttaa hyödyntävän myös Efesolaiskirjettä ja muita Uuden testamentin kirjeitä, mukaan lukien mahdollisesti Ensimmäinen Pietarin kirje ja Heprealaiskirje. Eniten kirjoittaja hyödyntää kuitenkin Jaakobin kirjettä ja Johanneksen ilmestystä.
Kevin Roy
Kevin Roy (s. 20. toukokuuta 1993 Greenfield Park, Quebec, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa monikansallisen ICE Hockey Leaguen itävaltalaisjoukkue HC Innsbruckissa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta Roy osaa pelata myös keskellä. Hän on pelannut urallaan myös 28 NHL-ottelua Anaheim Ducksissa tehopistein 6+1=7.
Juniori- ja yliopistovuodet
Roy syntyi Quebecissa Greenfield Parkin kaupungissa ja kasvoi lähellä Montrealia, kunnes hän muutti 12-vuotiaana Lac-Beauportin kaupunkiin liittyäkseen Académie Saint-Louisiin. Lincoln Stars varasi Royn koko USHL:n varaustilaisuuden kahdeksantena pelaajana vuonna 2011. Roy siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2011–2012. Hän voitti tehoilla 54+50=104 koko liigan piste-, maali- ja syöttöpörssin sekä tehotilaston lukemalla +44. Kahdeksassa pudotuspeliottelussa Roy teki seitsemän maalia sekä kolme syöttöpistettä, joilla hän oli Starsin paras pistemies ja maalintekijä. Kauden päätteeksi Roy valittiin liigan vuoden pelaajaksi, vuoden hyökkääjäksi, ensimmäiseen tähdistökentälliseen ja tulokkaiden tähdistökentälliseen. Hän pelasi kauden aikana myös USHL/NHL Top Prospects Gamessa.
Anaheim Ducks varasi Royn neljännellä kierroksella 97. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2012. Vuosina 2012–2016 hän kävi Northeastern Universityn yliopistoa. Freshman-vuotenaan 2012–2013 Roy oli joukkueensa paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 17+17=34. Hän jakoi Hockey Eastin maalipörssin neljännen sijan Merrimackin Mike Collinsin ja Boston Collegen Bill Arnoldin kanssa. Roy valittiin kauden päätteeksi divisioonan tulokkaiden tähdistökentälliseen. Sophomore-vuotenaan 2013–2014 hän oli Northeasternin paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 19+27=46, joilla Roy sijoittui Hockey Eastin pistepörssissä viidenneksi. Hänet valittiin divisioonan toiseen tähdistökentälliseen. Junior-vuotenaan 2014–2015 Roy oli tehoilla 19+25=44 Northeasternin paras pistemies ja maalintekijä. Hän jakoi myös sisäisen syöttöpörssin voiton Dalen Hedgesin kanssa. Roy jakoi koko Hockey Eastin pistepörssin neljännen sijan Notre Damen Vincent Hinostrozan kanssa. Hän voitti myös joukkueensa sisäisen tehotilaston lukemalla +12. Roy valittiin kauden päätteeksi Hockey Eastin ensimmäiseen tähdistökentälliseen ja NCAA:n itäisen alueen toiseen tähdistökentälliseen. Senior-vuotenaan 2015–2016 hän toimi Northeasternin kapteenina. Roy voitti Hockey Eastin mestaruuden.
NHL-sopimus Anaheim Ducksiin
Heinäkuussa 2018 Roy teki Anaheim Ducksin kanssa vuoden mittaisen ja kaksisuuntaisen jatkosopimuksen. Hän oli kaudella 2018–2019 kuitenkin ylävartalovamman vuoksi koko syyskauden ja Roy palasi kaukaloihin helmikuussa 2019. Roy pelasi runkosarjan aikana vain 11 AHL-ottelua ja kolme NHL-ottelua.
AHL-kiertolaisuus
Roy teki heinäkuussa 2019 vapaana agenttina vuoden mittaisen, kaksisuuntaisen ja 850 000 dollarin arvoisen sopimuksen Florida Panthersin kanssa. Syyskuussa seura asetti hänet siirtolistalle. Koska mikään toinen NHL-seura ei napannut Royta vuorokauden kuluessa, hänet lähetettiin farmijoukkue Springfield Thunderbirdsiin. Roy pelasi siellä kokonaan alkukauden 2019–2020, kunnes joulukuussa Panthers kauppasi hänet Pittsburgh Penguinsiin vaihdossa hyökkääjä Ryan Haggertyyn. Roy pelasi loppukauden kokonaan AHL-joukkue Wilkes-Barre/Scranton Penguinsin vahvuudessa.
Tammikuussa 2021 Roy liittyi ammattilaistryout-sopimuksella AHL-joukkue Tucson Roadrunnersin harjoitusleirille. Hän sai sinne sopimuksen kaudeksi 2020–2021, jolloin Roy oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehtyään koronaviruspandemian lyhentämällä kaudella 35 ottelussa tehot 11+19=30. Syyskuussa 2021 hän teki vuoden mittaisen AHL-sopimuksen Laval Rocketin kanssa. Roy osallistui samana syksynä myös Montreal Canadiensin NHL-harjoitusleirille.
Siirtyminen Eurooppaan
Joulukuussa 2022 Roy siirtyi lyhytaikaisella, loppuvuoden kestävällä sopimuksella Ruotsin SHL-liigan Brynäs IF:ään oltuaan ilman sopimusta alkukauden 2022–2023. Hän siirtyi joukkueeseen ensisijaisesti paikkaamaan alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuihin lähteen William Strömgrenin jättämää aukkoa. Tammikuussa 2023 Roy siirtyi loppukauden 2022–2023 kattavalla sopimuksella SM-liigajoukkue Helsingin IFK:hon. Hän ei kuitenkaan onnistunut vastaamaan häneen kohdistuneisiin odotuksiin ja Roy joutui kevätkaudella lopulta usein kokoonpanon ulkopuolelle. Hän pelasi vain yhden playoff-ottelun.
Roy siirtyi kaudeksi 2023–2024 vuoden mittaisella sopimuksella monikansallisen ICE Hockey Leaguen itävaltalaisjoukkue HC Innsbruckiin.
Muuta
Royn isoveli Derick pelaa maalivahtina LSAAAQ-senioriliigan Plessisville Métal Plessissa.
Piiska-antenni
Piiska-antenni on yleinen ympärisäteilevä antennityyppi, joka on teleskooppimuodossa muun muassa matkaradioissa. Se ei ole tehokas vahvistukseltaan, mutta se on vähän tilaa vievä ja sillä voi vastaanottaa helposti radioaaltoja kaikista ilmansuunnista samanaikaisesti. Näin ollen se soveltuu mainiosti myös autoradion antenniksi.
Myös pienissä käsikäyttöisissä VHF-radiopuhelimissa on piiska-antenni, mutta lyhyen aallonpituuden vuoksi se voi olla erittäin lyhyt, kiinteämittainen, joustava ja kumi- tai muovipäällysteinen. Aikaisemmin myös matkapuhelinten antennit tai lisäantennit olivat samankaltaisia. Piiska-antenneja käytetään marssiantenneina kenttäradioissa.
Déjà Vu (Blue Systemin albumi)
Déjà Vu on Blue Systemin albumi, joka on julkaistu vuonna 1991. Albumin tunnetuin kappale lienee sen nimikappale, ja sen lisäksi se sisältää myös Dionne Warwickin kanssa esitetyn dueton, "It's All Over".
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Dieter Bohlen.
Glass–Steagall-laki
thumb|Carter Glass thumb|Henry Steagall Glass–Steagall-laki syntyi 1930-luvun alun Yhdysvalloissa vastaukseksi vuonna 1929 alkaneeseen suureen taantumaan. Lain tunnetuin osio on kaksiportainen pankkijärjestelmä, jossa välillisistä rahoituspalveluista vastaavat pankit erotetaan sijoituspankeista siten, että porrastus estää muun muassa talletuksilla keinottelun. Samantyyppisiä ratkaisuja otettiin pian käyttöön myös Euroopassa ja kaksiportainen pankkijärjestelmä takasi verraten stabiilit rahamarkkinat lähes 60 vuodeksi.
Taloussektorin vaatimuksesta Glass–Steagall kuitenkin purettiin vuosituhannen lopulla, minkä seurauksena liike- ja sijoituspankit saivat vapauden yhdistyä ja määritellä itsenäisesti liiketoimintansa. 2000-vuosikymmenen lopun finanssikriisin jälkeen kaksiportainen pankkijärjestelmä on kuitenkin löytänyt uusia kannattajia ja sitä on jälleen esitetty ratkaisuksi pankkijärjestelmän kriisiin.
Säätäminen
Glass–Steagall-laki, joka tunnetaan myös nimellä Banking Act, astui voimaan 16. kesäkuuta 1933. Lain tarkoituksena oli kontrolloida rahoitusmarkkinoiden spekulaatioita. Nimensä se on saanut demokraattisenaattoreilta Carter Glassilta ja Henry B. Steagallilta, jotka tekivät aloitteen laista. Glass oli entinen valtiovarainministeri ja Steagall pankki- ja valuuttakomitean puheenjohtajana.
Ensimmäinen Glass–Steagall-laki tehtiin vuonna 1932. Sen tavoitteena oli deflaation pysäyttäminen, mikä laajensi Yhdysvaltain keskuspankin mahdollisuutta tarjota lisädiskonttausta joukkovelkakirjoille ja yritystodistuksille. Taloustieteen kirjallisuus puhuu kuitenkin useimmiten vuonna 1933 säädetystä Glass–Steagall-laista, jolla oli merkittävä vaikutus Yhdysvaltojen pankkijärjestelmän säätelyyn. Lain mukaan pankit tuli erottaa liiketoimintatapansa perusteella liike- ja sijoituspankeiksi. Laki myös perusti Federal Deposit Insurance Corporationin (FDIC) vakuuttamaan pankkitalletukset. Sen sijaan liikepankeilla ei ollut oikeutta vakuuttaa osakkeita ja joukkovelkakirjoja ja vastaavasti investointipankit eivät voineet käyttää asiakkaiden talletuksia spekulaatioon.
Glass–Steagall vaikutti merkittävästi myös eurooppalaiseen pankkijärjestelmään ja useissa Euroopan maissa ryhdyttiinkin säätelemään pankkeja saman kaksiportaisuusperiaatteen mukaisesti.
Lain purkautuminen
Glass–Steagallia kritisoitiin sen koko voimassaoloajan markkinoiden vapauden rajoittamisesta. Taloussektorin voimakkaan painostuksen seurauksena kaksiportaista pankkijärjestelmää alettiinkin purkaa niin Amerikassa kuin Euroopassa. Vuonna 1986 Britannia luopui mallista ja Yhdysvalloissa laki kumottiin republikaanien aloitteesta ja Bill Clintonin toimesta lopullisesti vuonna 1999.
Lain kumoaminen poisti pankkien erottelun liike- ja sijoituspankeiksi. Säätelyn purkamisen kannattajat ovat sitä mieltä, että pankkitoiminnan yhdistymisellä on ollut vain vähän vaikutusta rahoitusjärjestelmään ja se on jopa auttanut vakauden säilymistä finanssikriisin aikana. Vastustajat taas väittävät Glass–Steagallista luopumisen edesauttaneen asuntomarkkinoiden romahdusta ja finanssikriisiä.
Nykytilanne
Vuodesta 2008 jatkuneet vaikeudet rahamarkkinoilla ovat nostaneet kaksiportaisen pankkijärjestelmän uudelleen keskusteluun. Yhdysvalloissa kaksiportaista säätelyä käytetään heinäkuussa 2010 voimaan astuneessa laissa Dodd–Frank Wall Street Reform and Consumer Protection Act. Dodd–Frank-nimeä käyttävässä laissa on samoja elementtejä kuin Glass–Steagallissa ja se syntyi samalla tavoin talouskriisin seurauksena. Tiettyjä Dodd–Frankin lain sääntelykohtia kumottiin vuonna 2018 säädetyllä lailla Economic Growth, Regulatory Relief and Consumer Protection Act, jonka nojalla sääntely poistettiin pieniltä pankeilta, joilla on varoja alle 10 miljoonaa dollaria.
Myös Euroopassa kaksiportaista pankkijärjestelmää tai sen tapaista on esitetty osaratkaisuksi syvenevään talouskriisiin. Varsinkin Ranskassa, Saksassa ja Italiassa useat ajatushautomot vaativat pankkisektorin tiukempaa valvontaa kansallisesti ja EU:n tasolla. Keskustelua Glass–Staegalista ovat herätelleet ainakin Tanskan ja Saksan vasemmisto- ja sosiaalidemokraattiset puolueet. Siitä on tehty aloitteita ainakin Ruotsissa ja Italiassa ja mallia ovat kannattaneet muun muassa IMF:n pääjohtaja Christine Lagarde ja Ranskan entinen pääministeri Michel Rocard.
Kungsleden
thumb|200px|Näkymä reitin varrelta Teusajärven lähistöltä thumb|200px|Näkymä reitin varrelta Kungsleden on vaellusreitti Pohjois-Ruotsin tunturialueella, ja se kulkee läntisen ja pohjoisen Lapin halki. Reitin kokonaispituus on noin 425 kilometriä, ja se ulottuu Abiskosta Hemavaniin. Reitin varrella sijaitsevat muun muassa Kebnekaise, Sarek, Stora Sjöfallet, Kvikkjokk, Jäckvik sekä Ammarnäs.
Kungsleden on erittäin suosittu vaelluskohde kesäaikana. Vaellukset ovat vaihtelevia ja soveltuvat sekä aloitteleville että kokeneille vaeltajille. Reitin varrella on mahdollista yöpyä joko erämaakämpissä tai teltoissa. Eräkämppiä ylläpitää Svenska Turistföreningen. Osalla reitistä majoittuminen on mahdollista vain teltoissa. Ainakin pohjoisessa kämpissä majoittuvat kesäaikana majanpitäjät. Yöpyminen kämpissä on maksullista, mutta ne ovat hyvin varustettuja: sängyt, keittiö ruoanlaittoon ja joskus jopa maksullinen sauna tai pieni kioski, josta voi ostaa rajoitetusti elintarvikkeita. Ainakin Abiskon ja Kebnekaisen välillä on suhteellisen selkeä polku, jossa kompassia harvoin tarvitaan.
Majat ja telttailupaikat
<blockquote style="background-color: white; padding: 1em;">
Elokuvan ikäraja
Elokuvan ikäraja on järjestelmä, jolla luokitellaan elokuvat käyttäjälle sopivaksi katsottuihin ikäryhmiin. Ikärajamerkinnöissä ei ole olemassa maailmanlaajuista standardia, vaan jokainen maa määrittelee itse omat ikärajansa.
Iso-Britannia
Isossa-Britanniassa elokuvien ikärajat määrittelee elokuvayhtiöiden rahoittama British Board of Film Classification.
Ruotsi
Ruotsissa elokuvalle voidaan asettaa 7, 11 tai 15 vuoden ikäraja, mikäli se arvioidaan haitalliseksi tätä alempaan ikätasoryhmään kuuluvien lasten tai nuorten hyvinvoinnille. Seitsemän vuotta täyttäneille sallittua näytöstä voi kuitenkin seurata alle 7-vuotias 18 vuotta täyttäneen seurassa.
Saksa
Saksassa elokuvia luokittelee Freiwillige Selbstkontrolle der Filmwirtschaft (FSK, vapaaehtoinen elokuvateollisuuden itsekontrolli), jota pyörittää Spitzenorganisation der Filmwirtschaft (SPIO, elokuvateollisuuden pääorganisaatio).
Suomi
Suomessa ikärajoja valvoo Mediakasvatus- ja kuvaohjelmakeskus. Keskuksen hyväksymät luokittelijat luokittelevat elokuvat ennen kuin niitä saa esittää yleisölle. Esityksen yhteydessä on ilmoitettava elokuvan ikäraja ja sisältömerkinnät, joista sallittua korkeampi ikäraja johtuu.
Ikärajat ovat:
Yhdysvallat
Yhdysvalloissa elokuvien ikärajat määrittelee riippumaton Motion Picture Association. Elokuville ei ole pakko hakea ikärajaluokitusta ja tämän takia Motion Picturen toiminta ei ole lainvoimaista; tästä huolimatta valtaosa maan elokuvateattereista vaatii näyttämilleen elokuville ikärajaa.
Olavi K. Fält
Henkilöhistoria ja ammattiura
Fält syntyi varastopäällikkö Olavi Fältin ja tarjoilija Helvi Keräsen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1969 on artesaani Aila Kovalainen. Fält tuli ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1966 ja valmistui Oulun yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1973 ja lisensiaatiksi 1982. Filosofian tohtoriksi hän väitteli 1983. Fält toimi Oulun yliopistossa assistenttina ja yliassistenttina vuodesta 1974 vuoteen 1995, historian dosentti hän oli 1983–1995. Hän on myös Turun yliopiston dosentti vuodesta 1987 ja Helsingin yliopiston dosentti vuodesta 1997. Fält työskenteli Suomen Akatemian tutkimusassistenttina, nuorempana tutkijana, vanhempana tutkijana ja varttuneena tutkijana 1980- ja 1990-luvuilla ja 2000-luvun vaihteessa. Hän hoiti Oulun yliopiston historian apulaisprofessuuria virkaatekevänä 1988–1989 ja professuuria määräaikaisena 1994–1995, vakinainen professori yliopistoon hänestä tuli vuonna 1996. Fält on Suomalaisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 2004. Hän on tehnyt useita opinto- ja tutkimusmatkoja Japaniin, jonka historiaa hän on tutkinut väitöskirjastaan lähtien. Fält sai Tieto-Finlandian kunniamaininnan 1989 ja 1995.
Genrih Jagoda
thumb|250px|[[1936]] Genrih Grigorjevitš Jagoda (1891 Rybinsk – 15. maaliskuuta 1938 Moskova, alun perin Enon Geršonovitš Jehuda ) oli Neuvostoliiton salaisen poliisin NKVD:n päällikkö vuosina 1934–1936. Jagoda oli syntyperältään juutalainen.
Jagoda oli salaisen poliisin riveissä järjestämässä pakkotyöläiset tekemään Vienanmeren–Itämeren kanavaa. Häntä on syytetty kirjailija Maksim Gorkin murhaamisesta myrkyttämällä vuonna 1936. Hän valvoi Moskovan ensimmäistä suurta näytösoikeudenkäyntiä, jossa Lev Kamenev ja Grigori Zinovjev tuomittiin kuolemaan. Tämä oli käännekohta Stalinin vainoissa, koska sen jälkeen pakkotyöleirit laajenivat GULAG-järjestelmäksi. Jagoda joutui itsekin pian Stalinin epäsuosioon, ja menetti paikkansa 16. syyskuuta 1936 Nikolai Ježoville, joka johti pääosan Stalinin suuresta puhdistuksesta. Jagoda tuomittiin ja teloitettiin 1938.
Polyklooratut bifenyylit
Polyklooratut bifenyylit eli PCB-yhdisteet ovat orgaanisia yhdisteitä, bifenyylin klooraustuotteita, joiden kemiallinen kaava on yleisesti (C12H10-xClx), missä x on klooriatomien lukumäärä yhdestä kymmeneen. Eri PCB-yhdisteitä eli niin sanottuja kongeneereja on olemassa 209, joista hieman yli sata on ollut yleisesti käytössä.
Ominaisuudet
PCB-valmisteet ovat eri kongeneerien sekoituksia, ja niiden ominaisuudet vaihtelevat klooriatomien määrän mukaan. PCB:t ovat kirkkaita tai kellertäviä, öljymäisiä, hajuttomia ja mauttomia nesteitä; sitä tummempia, sakeampia ja heikommin veteen liukenevia mitä enemmän klooria ne sisältävät. PCB:t ovat kemiallisesti hyvin vakaita ja palamattomia, ne liukenevat hyvin niukasti veteen eivätkä haihdu helposti. Sen sijaan ne liukenevat hyvin orgaanisiin liuottimiin ja rasvoihin. PCB-yhdisteiden tiheys vaihtelee välillä 1,182–1,566 kg/l.
PCB-yhdisteillä on hyvin suuri suhteellinen permittiivisyys ja lämmönjohtokyky.
PCB:t tunkeutuvat helposti ihon, PVC:n ja lateksin lävitse. PCB:tä läpäisemättömiä aineita ovat muiden muassa polyeteeni, polyvinyyliasetaatti, PTFE, butyylikumi, nitriilikumi ja neopreeni.
Raskaat PCB:t ovat hyvin stabiileja ympäristössä, ja niiden hävittäminen on vaikeaa, joskin mahdollista, esimerkiksi polttamalla erittäin korkeassa lämpötilassa, kemiallisesti tai säteilyttämällä.
Historia ja käyttö
PCB-yhdisteitä alettiin valmistaa teollisesti suuressa mitassa 1920-luvulla. Niitä käytettiin teknisten ominaisuuksiensa vuoksi muun muassa eristeaineina muuntajissa ja kondensaattoreissa, jäähdytysnesteinä, hydrauliikkaöljyinä ja voiteluaineina. Jossain määrin PCB-yhdisteitä käytettiin myös muun muassa liimoissa, maaleissa ja itsekopioivassa paperissa. Kokonaistuotanto noin 50 vuoden aikana ylitti miljoona tonnia.
PCB-yhdisteiden akuutti myrkyllisyys havaittiin jo 1930-luvulla lukuisien työtapaturmien yhteydessä, mutta niiden valmistus ja käyttö jatkuivat ja saavuttivat huippunsa 1960-luvulla. Kun todisteet osoittivat niiden kasautuvan ympäristössä ja niiden epäiltiin aiheuttavan muun muassa syöpää, niiden käyttöä alettiin länsimaissa rajoittaa 1970-luvulla. PCB-yhdisteiden valmistus on kielletty POP-yhdisteinä kansainvälisellä Tukholman sopimuksella vuonna 2001. PCB:t kuuluvat sopimuksessa nimettyihin 12 erityisen haitalliseen ympäristömyrkkyyn, niin sanottuun ympäristömyrkkyjen likaiseen tusinaan.
Vilána
Vilána on kreikkalainen viinin valmistukseen käytettävä valkoinen viinirypälelajike. Se on kotoisin Kreetalta.
Polyklooratut bifenyylit
Myrkyllisyys
Tekniset PCB-yhdisteet ovat seoksia, joissa on myös dioksiininkaltaisia PCB-yhdisteitä ja polykloorattuja dibentsofuraaneja. Tämä on aiheuttanut runsaasti sekaannusta niiden myrkyllisyyden arvioinnissa. Nykyään katsotaan, että ylivoimaisesti suurin osa PCB-yhdisteiden myrkkyvaikutuksista johtuu dioksiininkaltaisista aineista.
Onnettomuudet
Dramaattisimmat PCB-yhdisteiden onnettomuudet ovat sattuneet Kaukoidässä, Japanin Fukuokassa ns. Yusho-tauti vuonna 1968 ja Taiwanilla ns. Yucheng-tauti vuonna 1979. Molemmissa oli syynä PCB-öljyn valuminen rikkoutuneesta lämmönvaihtimesta riisiöljyyn. Yhteensä näissä kahdessa onnettomuudessa yli 3 000 henkilöä sai myrkytysoireita.
Vilána
Vilánaa kasvatetaan edelleen pääosin Kreetalla ja erityisesti Pezán seudulla, ja Vilána on ainoa sallittu lajike Pezán nimeä kantavissa viineissä.
Polyklooratut bifenyylit
Onnettomuudet
Merkittävimmät myrkkyvaikutukset kohdistuivat syntymättömiin lapsiin, tuli keskenmenoja, lasten pienentynyttä syntymäpainoa, erilaisia ihomuutoksia, hampaiden kehittymistä jo ennen syntymää jne. Näyttää siltä, että syynä olivat lähinnä epäpuhtautena esiintyvät dibentsofuraanit, joiden TEQ-arvo oli kaikkein suurin.
Taloudelliselta merkitykseltään jättiläismäinen oli Belgian dioksiiniskandaali vuonna 1999. Siellä ravintoloiden friteeraukseen käyttämien paistoöljyjen keräysastiaan oli tyhjennetty noin 50 kg PCB-öljyä. Ravintoloiden käytettyjä öljyjä käytettiin rehurasvan valmistukseen, ja PCB-öljyn jouduttua näin rehutehtaisiin lähes koko Belgian rehu saastui PCB-yhdisteillä sekä niiden epäpuhtauksilla, dioksiineilla. Tapaus tuli ilmi kanojen sairastuttua, mutta sen ei ole varmuudella todettu aiheuttaneen ihmisille terveysvaikutuksia, koska altistus jäi suhteellisen lyhyeksi. Lyhyt altistus ei näillä hyvin pitkävaikutteisilla aineilla ehdi nostaa elimistössä jo olevaa PCB-kuormaa kovin paljoa.
Vilána
Lajike tuottaa syvänkeltaisia, keveitä ja hedelmäisiä valkoviinejä. Viinillä on taipumus hapettua nopeasti. Vilánaa sekoitetaan usein muiden lajikkeiden, kuten Sauvignon Blancin ja Muscatin, kanssa.
Polyklooratut bifenyylit
Pitkäaikaismyrkyllisyys
Pitkäaikaismyrkyllisyys perustuu dioksiininkaltaisiin vaikutuksiin, ja ratkaisevaa on kaikkien dioksiininkaltaisten aineiden kokonaispitoisuus pitkällä aikavälillä. Herkin dioksiininkaltaisten aineiden vaikutus kohdistuu kehittyvään elimistöön. Eläinkokeissa on todettu eri elinten kehityshäiriöitä melko pienten annosten jälkeen. Siksi PCB- ja dioksiinipitoisuuksia seurataan Euroopassa äidinmaidosta, joka antaa hyvän kuvan sekä syntymättömien lasten että rintaruokittujen lasten altistuksista. PCB-yhdisteiden pitoisuudet suomalaisissa ovat vähentyneet 1970-luvulta alkaen noin 10 prosenttiin.
Polykloorattujen bifenyylien epäillään aiheuttavan hormonitoiminnan muutoksia sekä miehillä että naisilla sekä näihin liittyviä syöpiä, muun muassa kivessyöpää, eturauhassyöpää ja rintasyöpää.
Game Boy Color
Game Boy Color (, lyhenne GBC) on Nintendon valmistama ja julkaisema Game Boy -konsolisarjan käsipelikonsoli, joka julkaistiin Japanissa 21. lokakuuta 1998, Pohjois-Amerikassa 19. marraskuuta 1998, Euroopassa 23. marraskuuta 1998 ja Isossa-Britanniassa 27. marraskuuta 1998.
Dominikus Zimmermann
Zimmermann kuului stukkotaiteilijoiden wessobrunnerilaiseen kouluun. Hän aloitti työnsä rappaajana ja eteni sitten rakennusmestariksi. Hän asui Landsberg am Lechissa, jonka pormestarina toimi vuodet 1748–1753. Zimmermann kuoli 1766 lähellä Wiesin pyhiinvaelluskirkkoa.
Game Boy Color
Game Boy Color on ohuempi kuin edeltäjänsä Game Boy Pocket ja siinä on värinäyttö. Game Boy Colorin suoritin on edeltävien Game Boy -mallien tapaan 8-bittinen. Laitteessa toimivat myös alkuperäisen Game Boy -mallin pelit, joihin on jopa joissakin tapauksissa suunniteltu värit etukäteen. Game Boyta ja Game Boy Coloria on myyty yhteensä 118,7 miljoonaa yksikköä.
Historia
Game Boy Color oli vastaus pelinkehittäjien painostukseen luoda uusi ja paljon kehittyneempi käsikonsoli, koska heidän mielestään Game Boy ja sen uudistettu versio Game Boy Pocket olivat ominaisuuksiltaan riittämättömiä. Kehityksen tuloksena syntyi maailman ensimmäinen taaksepäin yhteensopiva käsikonsoli; koska Game Boy Colorilla pystyi pelaamaan alkuperäisen Game Boyn pelejä, sen pelivalikoima oli suurempi ja siten myös potentiaalisten käyttäjien määrä lukuisampi. Taaksepäin yhteensopivuudesta tuli Game Boy Colorin jälkeen Game Boy -konsolisarjan tärkeä ominaisuus, koska se mahdollisti julkaisuvaiheessa suuremman pelikirjaston kuin kilpailevissa konsoleissa.
Ominaisuudet
Game Boy Colorissa on myös infrapunayhteys langatonta tiedonsiirtoa varten. Tätä ominaisuutta käyttivät kuitenkin vain muutamat pelit, ja se jätettiin pois Game Boy Advancesta ja myöhemmistä Game Boy -konsoleista.
Pelimoduulit
Erityisesti Game Boy Colorille suunnitellut pelimoduulit ovat läpinäkyviä. Ne eivät ole yhteensopivia uudemman Nintendo DS:n kanssa. Game Boyn kanssa yhteensopivat Game Boy Colorille suunnitellut pelit ovat muodoltaan samankaltaisia kuin Game Boyn harmaat pelimoduulit, mutta väriltään mustia tunnistamisen helpottamiseksi. Pokémon Yellow’n ja Pokémon Goldin ja Silverin pelimoduulit poikkeavat väreiltään tavanomaisista moduuleista, mutta ovat teknisesti identtisiä niiden kanssa.
Kuorten värit
Game Boy Colorin logossa sana ”COLOR” sisälsi kaikki konsolin viisi alkuperäistä väriä, joiden nimet ovat:
Samanaikaisesti julkaistiin ”Atomic Purple”, jonka kuori oli läpikuultavaa purppuraista muovia, jota käytettiin myös Nintendo 64:n peliohjaimessa.
Muunvärisiä konsoleita myytiin rajoitetuissa erissä tai vain tietyissä maissa. Näitä ovat muun muassa:
Pelit
Julkaisun yhteydessä saatavat pelit olivat:
Viimeinen Japanissa julkaistu Game Boy Color -peli, joka oli yhteensopiva Game Boyn ja Super Game Boyn kanssa, oli From TV Animation - One Piece: maboroshi no Grand Line -bōken -hen! (heinäkuu 2002). Tämän ansiosta Game Boysta (1989–2002) tuli yksi maailman pitkäikäisimmistä konsoleista; vain Atari 2600 (1977–1992) ja Neo-Geo (1992–2004) olivat pitkäikäisempiä.
Nintendo 3DS:n julkaisun myötä Nintendo tiedotti, että Virtual Console -palvelu tulee olemaan käytettävissä myös 3DS:llä ja mahdollistaa joidenkin Game Boy- ja Game Boy Color -pelien, kuten The Legend of Zelda: Link’s Awakeningin, pelaamisen.
Reniini
Reniini on entsyymi, joka lisää verenpainetta. Sen esiaste on proreniini. Reniiniä erittyy munuaisen jukstaglomerulaarisoluissa. Eritystä lisää verenpaineen lasku, sympaattinen stimulaatio tai alentunut natriumpitoisuus munuaisten nefronien distaalisissa tiehyissä. Reniini lisää verenpainetta lisäämällä verisuonia supistavien angiotensiinien tuottoa ja aldosteronin tuottoa, joka vähentää veressä olevan veden ja natriumin poistumista virtsaan. Reniini on siten osa ns. reniini-angiotensiini-aldosteronijärjestelmää (RAA-järjestelmä).
Rakenne
Ihmisillä kromosomin 1 REN-geeni koodaa reniiniä. Geenin pituus aminohappoina on 406. Tämän N-terminaalista poistuu 23:n aminohapon signaalisekvenssi, jolloin muodostuu proreniini. Tämän N-terminaalista poistuu 43:n aminohapon pätkä. Muodostuu reniini, joka kuuluu aspartyyliproteaaseihin.
Tuotto
Ihmisillä munuaisten jukstaglomerulaarisolut tuottavat reniiniä ja proreniiniä, jotka kertyvät solujen happamiin rakkuloihin. Rakkuloissa kukin proreniini katkeaa entsymaattisesti ja peruuttamattomasti reniiniksi. Proreniiniä päätyy myös muuntumattomana vereen, jossa sitä on noin 5–10-kertaa enemmän kuin reniiniä.
Reniinin tuottoa lisää verenkierron väheneminen munuaisiin, natriumkloridin saannin vähäisyys ruuasta ja veren tilavuuden aleneminen (vakavana tätä sanotaan hypovolemiaksi). Syynä tilavuuden alenemiseen voi olla vaikkapa verenvuoto tai nestehukka.
Pitkäaikaisesti ja hitaasti kehon vapaisiin reniinipitoisuuksiin vaikuttaa sen tuoton aktiivisuus geenisäätelyn kautta. Lyhytaikaisesti ja nopeasti pitoisuuksiin vaikuttaa reniinin vapautuminen rakkuloista. Vapautumista rakkuloista lisäävät:
Edeltävät ja kaikki muut mekanismit, jotka merkittävästi vähentävät kalsiumpitoisuuksia (Ca2+), lisäävät cAMP-pitoisuuksia tai vähentävät cGMP-pitoisuuksia jukstaglomerulaarisolujen solulimassa, lisäävät reniinin vapautumista. Päinvastaiset vaikutukset Ca+-, cAMP- tai cGMP-pitoisuuksissa vähentävät sen vapautumista.
Vaikutukset
Vapautunut reniini kiertää veressä ja pilkkoo vereen pääosin maksasta erittynyttä angiotensinogeeniä angiotensiiniksi I. Angiotensiinikonvertaasi muuntaa tämän angiotensiiniksi II (AT II), joka on pääasiallinen verenpaineeseen vaikuttava angiotensiini. AT II supistaa suonia eri puolin kehoa verenpainetta siten kohottaen.
Veren AT II sitoutuu lisämunuaisten pintakerroksessa (zona glomerulosa) AT1-reseptoriin (angiotensiini II reseptorin alatyyppi 1). Tämä lisää kolesterolin tuontia lisämunuaissolujen mitokondrioihin ja aldosteronisyntaasien tuottoa. Syntaasit tuottavat kolesterolin aineenvaihduntatuotteista vereen aldosteronia, joka sitoutuu munuaisten distaalisissa tiehyissä aktivoivasti mineralokortikoidireseptoreihin. Näiden tumareseptorien aktivointi vähentää natriumin ja veden päätymistä virtsaan sekä lisää kaliumin poistumista virtsaan. Vesi lisää veren tilavuutta ja siten verenpainetta.
Snellman (elintarvikeyritys)
Snellman-konserni on pietarsaarelainen elintarvikealan konserni, johon kuuluu emoyhtiön Oy Snellman Ab lisäksi Keravalla valmisruokaa valmistava Snellmanin Kokkikartano Oy, eläinten ruokaa valmistava Oy MUSH Ltd sekä Ruotsin Tukholmassa toimiva, myös valmisruokaa valmistava Carolines Kök Ab. Vuonna 1951 perustettu Oy Snellman Ab on perheyritys, jonka osakkeet ovat kokonaisuudessaan Snellmanin suvun hallussa.
Vuonna 2013 konsernin liikevaihto oli 285 miljoonaa euroa, jossa kasvua edellisvuoteen oli 8 %. Snellman kuuluu elintarviketeollisuuden ja etenkin lihateollisuuden yrityksistä keskisuuriin toimijoihin Suomessa.
Oy Snellman Ab valmistaa ja myy tuotemerkillään kuluttajapakattua lihaa, lihavalmisteita (leikkeleet ja maksamakkarat) sekä valmisruokaa.
Snellmanin tuotekehityksen tuloksia ovat muun muassa ns. ohuen ohuet leikkeleet ja viipaloitu maksamakkara. Yksi vanhimmista edelleen tuotannossa olevista tuotteista on Voileipäkinkku, jonka Snellman toi markkinoille 1970-luvulla.
Historia
thumb|left|250px|Snellmanin broilerinfileetä kaupan hyllyssä Snellmannin perustivat veljekset Kurt ja Lars Snellman. Kurtin alkuperäinen idea oli alkaa valmistaa juustoa, mutta hän ei päässyt meijerikouluun. Vuonna 1951 Kurt pääsi Ruotsiin Norrköpingin Teurastamoyhdistyksen kolmen kuukauden koulutukseen. Veljekset saivat pankista lainaksi 800 000 markkaa. Lainalla he ostivat Viitasen & Kälkäisen makkaratehtaan Pietarsaaresta. Yritys aloitti toimintansa pienissä kellaritiloissa Pietarsaaren Skatassa vuonna 1951.
Kahden vuoden kuluttua Snellman avasi oman myymälän. Vuonna 1956 Snellmannista tehtiin osakeyhtiö. Vuonna 1959 Snellman osti konkurssiin menneen kilpailijansa, Tuhkasen makkaratehtaan. Samalla yrityksen tuotanto siirrettiin tehtaaseen Amerikankadulle. Tehdas oli käytössä 1990-luvulle asti, jolloin otettiin käyttöön Kuusisaaren uusi tehdas.
Lähes koko 1960-luvun yhtiön vuotuinen kasvuvauhti oli 20 prosenttia. Veljekset kävivät useita kertoja opintomatkoilla Itävallassa, Saksassa ja Hollannissa. Matkojen inspiroimana Snellman otti tuotantoon tuotteita, joista osa, kuten maksapasteijat, on vieläkin tuotannossa. Snellman lanseerasi ensimmäisenä markkinoille kokolihaleikkeet.
Snellman sai Pietarsaarenseudun yrittäjäpalkinnon vuonna 1976.
Vuonna 1985 Snellman osti Pietarsaaren teurastamon.
Vuonna 1986 Kurt Snellman jätti toimitusjohtajan työt pikkuveljelleen Karlille.
Laajentuminen Etelä-Suomen markkinoille alkoi 1990-luvun alussa, kun suomalaisille esiteltiin Herra Snellman, joka esiintyi tuotteiden pakkausetiketeissä sekä televisiomainoksissa.Syyskuussa 1990 julkistettiin Snellmanin uusi logo. Snellman oli aikaansa edellä ottaessaan Suomessa käyttöön tarinankertomisen markkinoinnissa.
Lihanleikkaamo, viipalointi, pakkaamo ja lähettämö siirretiin samaan rakennukseen Kuusisaareen vuonna 1993. Uusi teurastamo valmistui 1995.
2000-luvulla Snellman on kasvanut isoksi lihanjalostuskonserniksi. Lihanjalostuksen lisäksi Snellmannilla on tytäryhtiöitä, jotka tuottavat muun muassa valmisruokia, pikaruokia ja eläinten ravintoa.
Vuonna 2009 valmistui meetvurstin valmistukseen tarkoitettu tehdas.
Vuonna 2019 Snellman laajensi ravintola-alalle. Yhtiön ensimmäinen pikaruokaravintola Mr. Panini & Co aukesi pääsiäisen jälkeen Tampereen Hämeenkadulla.
Snellman aloitti kuluttajapakattujen lihatuotteiden viennin Hongkongiin 1. lokakuuta 2021.
Palkinnot
Karl, Per ja Henry Snellman ja Martti Vähäkangas vastaanottivat yhden neljästä valtakunnallisesta yrittäjäpalkinnosta vuonna 2009.
Ykkösen kausi 2001
Ykkönen on Suomen toiseksi korkein jalkapallon sarjataso. Kaudella 2001 sarja pelattiin kahtena 10 joukkueen lohkona. Lohkot pelattiin kolminkertaisena sarjana. Lohkojen kaksi parasta joukkuetta pelasivat pudotuspelit, joissa lohkojen voittajat kohtasivat toisen lohkon toiseksi sijoittuneet ja näiden otteluparien voittajat pelasivat suorasta noususta Veikkausliigaan. FC Hämeenlinna nousi suoraan Veikkausliigaan ja finaalin hävinnyt Jaro karsi liigapaikasta Veikkausliigan toiseksi viimeisen FC Jokereiden kanssa. Jaro voitti karsinnan ja nousi Veikkausliigaan.
Ykköseen kaudella 2000 pudonnut Kotkan TP luopui sarjapaikasta ja Kakkosesta nostettiin tilalle AC Vantaa. Lohkojen kaksi viimeistä joukkuetta putosivat suoraan Kakkoseen ja kolmanneksi viimeiset karsivat sarjapaikasta Kakkosen joukkueiden kanssa.
Karsinta Veikkausliigaan
FC Hämeenlinna selvisi finaaliin yhteismaalein 4–0
Jaro selvisi finaaliin yhteismaalein 5–2
FC Hämeenlinna nousi Veikkausliigaan yhteismaalein 4–2
Jaro nousi Veikkausliigaan yhteismaalein 5–4
Karsinta Ykköseen
IF Gnistan säilytti Ykkösen paikkansa yhteismaalein 6–2
PP-70 nousi Ykköseen vierasmaalisäännöllä
Johannes Vermeer
Jan Vermeer tai Johannes Vermeer van Delft (hollanniksi ; 31. lokakuuta 1632 Delft – 15. joulukuuta 1675 Delft) oli hollantilainen taidemaalari. Hän on Rembrandtin ohella tunnetuimpia Alankomaiden taiteen kultakauden maalareista. Vermeerin kuuluisimpia maalauksia on Turbaanipäinen tyttö.
Monet Vermeerin maalauksista ovat sisäkuvia, joissa kuvataan nainen syventyneenä johonkin askareeseen. Vermeerin maalaustapa on huoliteltu ja maalauksissa on tarkoin tutkittuja tila- ja valaistusvaikutelmia sekä pehmeän harmonisia värisointuja. Vermeer työskenteli hitaasti ja käytti voimakkaita sekä kalliita värejä, kuten ultramariinia ja keltaista. Vermeer maalasi historiallisia ja allegorisia kuvia, maisemamaalauksia Delftistä ja paljon laatukuvia. Myöhemmin hän kuvasi myös keskiluokan elämää.
Vermeer tunnettiin omana aikanaan kotikaupungissaan Delftissä, mutta kuolemansa jälkeen hän oli lähes tuntematon vuoteen 1842 asti. Tästä syystä ei tiedetä varmuudella, kuinka monta Vermeerin maalausta on säilynyt. Tiedossa on 32 aitoa maalausta ja lisäksi viisi aitouden suhteen kyseenalaista. Hän vietti elämänsä suurimman osan Delftissä ja Haagissa. Menestyksensä huipulla hän pystyi elättämään perheensä, mutta köyhtyi elämänsä loppupuolella.
Perhetausta
Vermeerin elämästä tiedetään lähinnä kirkonkirjojen ja arkistotietojen perusteella. Ensimmäinen maininta hänestä on vuonna 1632, jolloin hänet kastettiin Delftin Nieuwe Kerkissä (Uudessa Kirkossa).
Vermeer syntyi 12 vuotta Eertruy-sisarensa jälkeen.
Vermeerin isä, Reynier Jansz (van der Meer) oli krouvari, silkinkutoja ja taidekauppias. Reynier Jansz syntyi Antwerpenissa vuonna 1591. Vuonna 1611 hän muutti Amsterdamiin, jossa harjoitti kangaskauppaa. Neljä vuotta myöhemmin hän meni naimisiin Digna Baltensin kanssa. Pian tämän jälkeen perhe muutti Delftiin, missä Baltensin perhe asui. Alun perin perheen nimi oli ollut Vos ("kettu"), jolla nimellä (de Vliegende Vos - "lentävä kettu") Vermeerin isä piti majataloa vuosina 1625–1628 Delftissä. Majatalon ja kapakanpidon ohessa hän jatkoi myös kankaiden myymistä. Vuonna 1631 hän pääsi Pyhän Luukkaan killan jäseneksi, minkä jälkeen hän merkitsi ammatikseen taidekauppias. Uuden Kirkon vuosikirjassa Vermeerin isä esiintyy nimellä Vermeer 1625. Vuonna 1641, kun Johannes oli yhdeksänvuotias, isä osti majatalon nimeltä Mechelen ("Mylly"). Majatalon vieraat olivat rikkaita porvareita ja nämä tuttavuudet ovat luultavasti vaikuttaneet Vermeerin myöhempään uraan. Vuonna 1640 Vermeerin isä oli yhteydessä taiteilijoihin, kuten Balthasar van der Ast, Pieter Steenwyck ja Pieter Groenewegen, jotka saattoivat herättää Johannes Vermeerin mielenkiinnon taiteeseen.
Opinnot
pienoiskuva|Delftin kartta vuodelta 1649
Vermeerin maalausopinnoista ei ole tietoa, mutta hän on voinut matkustella ulkomailla ja kierrellä hakemassa oppia 1640- ja 1650-lukujen vaihteessa. Hän oli jo mestari päästessään 21-vuotiaana vuonna 1653 Pyhän Luukkaan killan jäseneksi. Killan sääntöjen perusteella hänen voidaan olettaa tuolloin jo olleen kuusi vuotta jonkin tämän killan mestarin oppipoikana. Joidenkin tutkijoiden mukaan tuo mestari on voinut olla Leonaert Bramer (1594–1674), vaikka hänen tyylinsä poikkeaa Vermeerin maalausjäljestä. Osa tutkijoista on sitä mieltä, että mestari oli ehkä Carel Fabritius (1622–1654). Dirck van Bleyswyck nimitti Vermeeriä Fabritiuksen seuraajaksi kirjassaan Beschrijvinge der Stadt Delft ("Delftin kaupungin kuvausta").