cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Naksos (Sisilia)
Klassinen kausi
pienoiskuva|Naksoksen lyömä hopeadrakhma, n. 461–430 eaa. Kuvituksessa Dionysoksen pää sekä juopunut [[sileeni ja teksti, Naksion.]] Naksoksen ei kerrota kapinoineen muiden kaupunkien tavoin Hieronin kuoltua, mutta ilmeisesti se palautettiin vanhalle khalkislaiselle väestölleen Katanen tavoin vuonna 460 eaa. Arkeologisten löytöjen perusteella kaupunki rakennettiin tämän jälkeen uudelleen. Seuranneella ajalla khalkislaiset Naksos, Leontinoi ja Katane olivat liitossa Syrakusaa ja saaren muita doorilaisia kaupunkeja vastaan. Muut kaupungit tukivat Leontinoita sen jouduttua konfliktiin Syrakusan kanssa vuonna 427 eaa. Ateenan ensimmäisen, Lakheen ja Kharmideen johtaman Syrakusaan suuntautuneen sotaretken aikaan 427–425 eaa. Naksos liittyi Ateenan puolelle. Kaupunki tuki Ateenaa myös toisen ja suuremman Sisilian sotaretken alkaessa vuonna 415 eaa., ja salli ateenalaisten rantautua kaupunkiin. Lopulta Naksos ja Katane olivat Sisilian ainoat kreikkalaiskaupungit, jotka olivat sodassa Ateenan puolella.
Ateenan sotaretken epäonnistuttua khalkislaiset kaupungit olivat luonnollisesti vihollisuuksissa Syrakusan kanssa. Riidat unohdettiin vuonna 409 eaa., kun saaren kaikkia kreikkalaiskaupunkeja kohtasi yhteinen uhka Karthagon taholta. Naksoksen sijainti pelasti sen sodassa samalta kohtalolta, jonka Akragas, Gela ja Kamarina kokivat. Naksos joutui kuitenkin kohtaamaan Syrakusan vuonna 404/403 eaa., kun sen tyranni Dionysios suuntasi aseensa saaren khalkislaisia kaupunkeja vastaan. Hän sai vallattua Naksoksen sen sotapäällikkönä toimineen Prokleen tekemän maanpetoksen avulla. Tämän jälkeen hän tuhosi koko kaupungin, myi kaikki kaupunkilaiset orjiksi ja antoi kaupungin alueet sikuleille.
Kaupungin maat saaneet sikulit rakensivat uuden asutuksen läheiselle Tauros-vuorelle vuonna 396 eaa. Se kasvoi huomattavaksi kaupungiksi, joka sai nimen Tauromenion (lat. Tauromenium). Rhegionlaiset yrittivät saada entiset naksoslaiset ja katanelaiset asutettua Mylaihin, mutta messeneläiset ajoivat nämä pois jonkin ajan kuluttua. Tämän jälkeen naksoslaiset hajaantuivat eri puolille saarta.
Vuonna 358 eaa. Andromakhos, historioitsija Timaioksen isä, kokosi naksoslaiset maanpakolaiset yhteen ja asetti nämä Tauromenioniin, josta tuli tämän jälkeen kreikkalainen kaupunki ja Naksoksen perillinen. Tämän vuoksi esimerkiksi Plinius vanhempi sanoo virheellisesti Tauromenionin olleen aiemmin nimeltään Naksos.
Naksoksen paikka jäi autioksi. Aiemmin on ajateltu, ettei sitä koskaan rakennettu uudestaan, mutta uudemman tutkimuksen valossa paikalle syntyi vähäinen asutus 300-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla. Se löi muun muassa omaa rahaa. Asutus paikalla säilyi pienimuotoisena roomalaiselle ja bysanttilaiselle kaudelle saakka.
Tutkimus
Naksoksen paikalla on suoritettu arkeologisia kaivauksia muun muassa 1980- ja 1990-luvuilla. Suomen Ateenan-instituutti suoritti paikalla arkeologisia tutkimuksia vuosina 2012–2017 yhdessä Suomen Rooman-instituutin ja Naxoksen arkeologisen puiston kanssa. Tutkimusprojekti keskittyi kaupunkikuvan kartoitukseen ja geofyysiseen tutkimukseen, jonka tavoitteena oli muun muassa kaupungin asemakaavan sekä suurimpien rakennusten sijainnin selvittäminen ilman varsinaisia kaivauksia. Tutkimus kattoi koko kaupunginmuurien sisäpuolisen alueen. Suomalaisten puolelta projektin johtajana toimi Jari Pakkanen.
Rakennukset ja löydökset
Asemakaava ja kaupunginmuurit
Naksoksessa on ollut suunniteltu asemakaava arkaaiselta kaudelta 600-luvulta eaa. lähtien. Se on merkittävä, koska se on varhainen esimerkki kreikkalaisen siirtokunnan kaupunkisuunnittelusta ja edelsi Hippodamoksen nimiin laitettuja myöhempiä kreikkalaisten kaupunkien asemakaavoja. Asemakaava uusittiin kokonaisuudessaan jälleenrakennuksen yhteydessä noin 460 eaa., ja pääkadut käännettiin aiemmasta koillis-lounaissuuntaisesta hieman enemmän itä-länsisuuntaisiksi. Jälkimmäisessä vaiheessa leveitä pääkatuja oli kolme ja niiden kanssa ristenneitä karkeasti pohjois-eteläsuuntaisia poikkikatuja 14. Korttelit olivat pitkiä ja kapeita, ja niiden koko oli noin 39,2 × 156,7 metriä.
Kaupungin länsiosassa sijaitsi pyhäkköjen alue, rannikolla koillisosassa satama ja sen lähellä agora eli kokoontumis- ja kauppapaikka. Kaupungin pohjoisosassa olivat savenvalajien korttelit (kerameikos), joista on löydetty työpaja- ja varastotilojen jäänteitä sekä välineitä, kuten savenvalajien käyttämiä muotteja.
Kaupunki on ollut ympäröity muurein 500-luvulla eaa. Tätä ennen kaupunkilaiset ovat saattaneet käyttää linnoituksena paikalla ollutta pronssikautista linnaketta. Muureista on säilynyt laajoja osia niiden kolmelta sivulta, mutta ei juurikaan pohjoislaidalta.
pienoiskuva|Pylväänpää Naksoksesta. [[Palermon arkeologinen museo.]] Apollon Arkhegeteen pyhäkkö
Naksoksen tunnetuimpiin pyhäkköihin kuului Apollon Arkhegeteen pyhäkkö ja alttari. Se oli omistettu kaupungin perustajien suojelijana toimineelle Apollonille. Tapana oli, että kaikki kaupungista Kreikkaan pyhää tehtävää varten lähetetyt lähettiläät (theoroi) uhrasivat alttarilla lähtiessään ja palatessaan. Thukydideen mukaan pyhäkkö sijaitsi kaupungin ulkopuolella. Sen arvellaan sijainneen lähellä satamaa kaupungin niemen pohjoispuolella. Alttari jäi jäljelle myös kaupungin tuhon jälkeen, ja se mainitaan vielä Sextus Pompeiuksen sodan yhteydessä vuonna 36 eaa.
Afroditen pyhäkkö pienoiskuva|Sileenihahmoisia [[antefiksi|antefiksejä Naksoksesta.]]
Kaupungin lounaislaidalta läheltä Santa Venera -jokea on löydetty pyhäkköalue, jota arvellaan antiikin lähteissä mainituksi Afroditelle omistetuksi pyhäköksi. Tunnistus on kuitenkin epävarma, ja sitä on ehdotettu myös Heran pyhäköksi. Pyhäkköalue on ajoitettu 600–500-luvuille eaa. Sieltä on löydetty kahden temppelin rauniot. Niin kutsuttu Temppeli A on ajoitettu 600-luvulle eaa. ja niin kutsuttu Temppeli B noin vuoteen 525 eaa. Paikalta on löydetty myös pienempien rakennusten jäänteitä sekä alttari. Pyhäkköalueen rakennukset on ollut koristeltu terrakotasta tehdyillä koristeilla, joissa esiintyy lotuksenkukkia ja palmunlehtiaiheita. Merkittävimpiin kuuluvat sileenihahmoiset antefiksit. Pyhäkköalue on ollut ympäröity temenos-muurilla.
Kaupungin hautausmaita on löydetty Santa Venera -joen läheltä. 500–400-luvuille eaa. ajoittuvat haudat sijaitsevat joen länsipuolella hieman kauempana, ja 300-luvun eaa. haudat joen läheisyydessä sekä kukkuloilla.
Esinelöydöt
Naksoslaista keramiikkaa on löydetty paljon. Kaupunki tuotti erityisesti 700–600-luvuilla eaa. omintakeista keramiikkaa, joka oli saanut vaikutteensa Euboialta ja Kykladeilta. Myös löydettyjen rahojen tyyppi sekä piirtokirjoituksissa käytetty kirjaimisto todistavat yhteyksistä Kykladien Naksokselle.
Kaupungista tehtyjä esinelöytöjä esittelee arkeologisen alueen yhteydessä toimiva Naxoksen arkeologinen museo.
Tigana
Tigana on Guy Gavriel Kayn vuonna 1990 ilmestynyt fantasiaromaani. Teoksen on suomentanut Leena Peltonen. Suomennos ilmestyi kahdessa osassa Kariston kustantamana vuonna 2003.
Tony Zale
Tony Zale, oikealta nimeltään Anthony Florian Zaleski, ”Man of Steel”, (29. toukokuuta 1913 – 20. maaliskuuta 1997) oli yhdysvaltalainen nyrkkeilijä. Zalen nyrkkeilyuran parhaat vuodet ajoittuivat 1940-luvulle, jolloin hän oli maailman huipulla ja voitti kahdesti keskisarjan maailmanmestaruuden. Ammattilaisurallaan hän otteli 87 ottelua, joista voitti 67 (tyrmäyksellä 44), hävisi 18 ja kaksi päättyi ratkaisemattomaan.
Nyrkkeilyura
Zale syntyi Garyssä, Indianassa. Hän työskenteli nuoruudessaan kotikaupunkinsa terästehtaalla ennen kuin ryhtyi ammattilaiseksi vuonna 1934. Terästehtaalla vietetystä ajasta Zale sai myös "Man of Steel" kutsumanimen. Tammikuussa 1940 hän otteli NBA-liiton keskisarjan maailmanmestaria Al Hostakia vastaan, mutta ottelussa ei ollut panoksena titteliä. Zale voitti kamppailun ja pääsi samana kesänä ottelemaan uudelleen Hostakia vastaan, tällä kertaa mestaruudesta. Ottelussa Zale tyrmäsi Hostakin 13. erässä ja voitti mestaruuden. Zale otteli samana vuonna vielä lukuisia muita otteluita ja puolusti seuraavana vuonna mestaruuttaan Steve Mamakosia ja Hostakia vastaan. Vuoden 1941 marraskuussa hän voitti Georgie Abramsin ja sai tämän ansiosta mestaruudelleen kiistattoman tunnustuksen. Seuraavassa ottelussaan helmikuussa 1942 hän hävisi ei-titteliottelussa Billy Connille. Tämän jälkeen hän lähti Yhdysvaltain laivastoon, missä palveli toisen maailmansodan loppuun saakka.
Sodan loputtua 33-vuotias Zale oli yhä yleisesti tunnustettu maailmanmestari. Syyskuussa 1946 hän puolusti mestaruuttaan ensimmäisen kerran Rocky Grazianoa vastaan. Kumpikin ottelija kävi lattiassa kahden ensimmäisen erän aikana ja keskivaiheilla Graziano vaikutti hallitsevan tapahtumia, mutta kuudennessa erässä Zale yllättäen tyrmäsi hänet. Voittonsa ansiosta Zale valittiin muun muassa Ring Magazinen ja amerikkalaisten nyrkkeilytoimittajien taholta vuoden nyrkkeilijäksi.
Graziano ja Zale kohtasivat uudelleen 26. heinäkuuta 1947. Tällä kertaa Graziano voitti tyrmäyksellä kuudennessa erässä. Miesten kolmannessa kohtaamisessa 10. kesäkuuta 1948 Zale tyrmäsi Grazianon jo kolmannessa erässä ja otti mestaruuden takaisin itselleen. Kolmen kuukauden kuluttua Zale puolusti mestaruuttaan Marcel Cerdania vastaan ja hävisi teknisellä tyrmäyksellä viimeisessä erässä. Ottelun jälkeen hän lopetti uransa.
Zale valittiin nyrkkeilyn Hall of Fameen vuonna 1991.
Kuolema
Zale kuoli 82 vuoden iässä Parkinsonin taudin seurauksena. Zalella oli myös imusolmukesyöpä.
Gérard Dionne
Gérard Dionne (19. kesäkuuta 1919 – 13. toukokuuta 2020 ) oli kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän sai pappisvihkimyksensä 1. toukokuuta 1948 Edmundstonin hiippakunnassa. 29. tammikuuta 1975 Dionne nimitettiin Sault Sainte Marien vihkipiispaksi ja Garban titulaaripiispaksi. Hänet vihittiin piispaksi 8. huhtikuuta Alexander Carterin toimiessa pääkonsekraattorina ja Fernand Lacroix’n ja Louis Joseph Jean Marie Fortier’n avustaessa.
Norjan Supercup
Norjan Supercup (Superfinalen) oli kahdesti järjestetty jalkapallokilpailu Norjassa. Siinä kohtasivat edellisen kauden Tippeligaenin ja Norjan Cupin mestarit. Supercup pelattiin noin viikkoa ennen Norjan liigan alkua. Mikäli sama joukkue oli voittanut edellisellä kaudella sekä liigan että cupin pelasi mestari liigassa toiseksi sijoittunutta seuraa vastaan.
Torikatu (Kokkola)
Torikatu on Kokkolassa sijaitseva katu. Torikatu alkaa Hakalahdenkadun kulmasta ja loppuu Tehtaankadun risteykseen. Torikadulla sijaitsevat muun muassa Kokkolan tori, Hotel Seurahuone ja Kokkolan kaupunginteatteri.
The Warrior’s Way
The Warrior’s Way on fantasia-aiheinen toimintaelokuva vuodelta 2010. Elokuvan päärooleissa esiintyvät Jang Dong-gun, Kate Bosworth, Geoffrey Rush ja Tony Cox. Elokuva ei menestynyt kaupallisesti.
Juoni
Elokuva kertoo soturista, joka koulutetaan parhaaksi alallaan, eli tappamisessa. Kuitenkin soturin kultainen sydän ei salli tehdä kaikkea, mitä hänen koulutukseensa kuului. Soturi kuuluu klaaniin ja hänen klaaninsa tärkein tehtävä on tappaa ja tuhota vihollisten klaanin jokainen jäsen. Kuitenkin soturin saadessa päätökseen tämä julma tehtävä, viimeinen vihollinen on pikkuinen tyttövauva, johon soturi ihastuu ensi silmäyksellä ja täten päättää olla tappamatta pientä tyttövauvaa. Tästä alkaa varsinainen tarina, sillä säästäessään vauvan hengen soturi ansaitsee kunniapaikan oman klaaninsa tappolistan kärjestä, ja siitä lähtee käyntiin takaa-ajo, joka keskeytyy soturin löytäessä naisen, joka pysäyttää hänen ajatuksensa.
Danijel Subašić
Danijel Subašić (s. 27. lokakuuta 1984 Zadar) on kroatialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hänen seuransa on AS Monaco.
Subašić pelasi vuoteen 2012 saakka kotimaassaan NK Zadarissa ja Hajduk Splitissä ennen kuin hän siirtyi tammikuussa 2012 Ranskan Ligue 2:ssa tuolloin pelanneeseen ja keväällä 2013 Ligue 1:een nousseeseen AS Monacoon. Hän voitti Kroatian cupin 2010 ja Ranskan-mestaruuden 2017. Hän on pelannut Kroatian maajoukkueessa ja oli varamaalivahtina mukana joukkueen kokoonpanossa EM-kisoissa 2012 ja MM-kisoissa 2014. EM-kisoissa 2016 hän oli maajoukkueen ykkösmaalivahti kuten myös MM-kilpailuissa 2018, joissa Kroatia saavutti hopeaa.
Listenable Records
Listenable Records on itsenäinen levy-yhtiö, joka sijaitsee Wimereuxissa, Ranskassa. Yhtiö on erikoistunut death metaliin.
Scopa
Scopa on kunta Pohjois-Italiassa Vercellin maakunnassa Piemonten alueella. Scopellon naapurikunnat ovat Balmuccia, Boccioleto, Guardabosone, Postua, Scopello ja Vocca.
Antti Chydeniuksen katu
Antti Chydeniksen katu sijaitsee Kokkolassa. Se on saanut nimensä Anders Chydeniuksen mukaan. Katu alkaa Tehtaankadusta ja kulkee koilliseen. Se päättyy Pohjoisväylän kohdalla. Antti Chydeniuksen kadulla sijaitsee muun muassa Kokkolan keskuskenttä ja vuonna 1930 rakennettu Mäntykankaan koulu. Katu kulkee Kiviniittyssä, Mäntykankaassa, Neristanissa ja Hakalahdessa.
Albert Rouet
Albert Jean-Marie Rouet (s. 28. tammikuuta 1936) on ranskalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hän sai pappisvihkimyksensä arkkipiispa Emile-Arsène Blanchet'lta 23. maaliskuuta 1963. Hänet nimitettiin 21. kesäkuuta 1986 Pariisin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi ja Obbin titulaaripiispaksi. Hänet vihittiin piispaksi 2. syyskuuta 1986; pääkonsekraattorina toimi Jean-Marie Lustiger, jota avustivat Daniel-Joseph-Louis-Marie Pézeril ja Emile Marcus.
16. joulukuuta 1993 Rouet sai nimityksen Poitiers'n koadjuuttoripiispaksi. 12. kesäkuuta 1994 hänestä tuli Poitiers'n hiippakunnan piispa; 16. joulukuuta 2002 hiippakunnasta tuli arkkihiippakunta ja Rouet'sta sen arkkipiispa. Rouet jäi eläkkeelle 12. helmikuuta 2011.
A Piece of Noise
A Piece of Noise on suomalaisen Francine-yhtyeen kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1992.
Kaarlelankatu (Kokkola)
thumb|Kaarlelankatua, näkymä Pohjoisväylältä keskustaan päin. Kaarlelankatu on Kokkolassa oleva katu. Katu on saanut nimensä Kokkolaan vuonna 1977 liitetyltä Kaarlelan kunnalta. Kaarlelankatu alkaa Pohjoisväylän risteyksestä, suuntanaan etelä, ja loppuu Rautatienkadun kulmaan. Kaarlelankadulla sijaitsee muun muassa Kokkolan pääpoliisiasema, Kokkolan jäähalli, Uintikeskus Vesiveijari ja Sokos Hotel Kaarle. Kaarlelankadulla on hotelli Kaarlen kohdalla iso kivi, johon on tehty J. V. Snellmanin patsas. Kaarlelankatu kuluu osittain Mäntykankaaseen ja Rytimäkeen.
Scopello
Scopello on kunta Pohjois-Italiassa Vercellin maakunnassa Piemonten alueella. Scopellon naapurikunnat ovat Boccioleto, Campertogno, Caprile, Crevacuore, Guardabosone, Pettinengo, Pila, Piode, Scopa, Trivero ja Valle San Nicolao.
Irakin parlamenttivaalit 2018
Irakin parlamenttivaalit 2018 järjestettiin 12. toukokuuta 2018. Vaaleissa valittiin 329 kansanedustajaa Irakin yksikamariseen parlamenttiin. Ehdolle asettui 7187 ihmistä. 55,5 % äänioikeutetuista ei äänestänyt ja 44,5 % äänesti. Lopulliset tulokset julkaistiin 19. toukokuuta. Eniten ääniä sai vaaliliitto Eteenpäin (Muqtada al-Sadr), toiseksi eniten Valloitus-vaaliliitto (Hadi al-Amir) ja kolmanneksi eniten Voitto-vaaliliitto (pääministeri Haider al-Abadi). Äänet jouduttiin laskemaan uudestaan. Uusintalaskenta kohdistui noin 11 miljoonaa ääneen.
Vaaleissa oli 23 109 138 äänioikeutettua. Sukupuolikiintiö oli 25 % paikoista. 9 paikkaa on varattu vähemmistöryhmille.
Don’t Tell Me Promo Tour
Don't Tell Me Promo Tour on Madonnan ensimmäinen promo-kiertue. Se mainostaa vuonna 2000 tullutta uutta studioalbumia Musicia. Don't Tell Me Promo Tour esitettiin kahdessa paikassa, Roseland Ballroomissa New Yorkissa sekä Brixton Academyssa Lontoossa.
Calm Air
Calm Air on kanadalainen lentoyhtiö, jonka pääkonttori sijaitsee Manitoban provinssissa, Thompsonin kaupungissa. Yhtiön kotikenttänä toimii Thompsonin lentoasema. Kaikkiaan yhtiöllä on 15 reittikohdettä Manitobassa ja Kivalliqin alueella, Nunavutissa. Reittiliikenteen ohessa yhtiö suorittaa tilauslentoja sekä rahtiliikennettä. Yrityksen nimi tulee perustajan Carl Arnold Lawrence Morbergin nimestä.
Historia
Yhtiön juuret juontavat 1950-luvulle, jolloin yhtiön perustaja Arnold Morberg kuljetti yksimoottorisella vesilentokoneellaan kalaturisteja Saskatchewanin provinssin pohjoisosassa sijaitsevalle leirilleen. Vuonna 1962 hän sai tilauslentoluvan ja aloitti lentää tarvikkeita ja paikallisia asukkaita Saskatchewanin Stony Rapidsin ympäristössä. Vuonna 1969 Morberg hankki omistukseensa Manitoban Lynn Laken kaupungissa sijainneen Fred Chupka’s Northern Manitoba airline -lentoyhtiön. Hän aloitti matkustajaliikenteen kaksimoottorisella DHC-6 Twin Otter -lentokoneella. Lynn Lakesta tuli yrityksen uusi kotikenttä seuraavaksi kuudeksitoista vuodeksi.
1970-luvulla sähköyhtiöt aloittivat uusien vesivoimaloiden rakentamisen pohjoisessa Manitobassa, minkä takia matkustaja ja rahtilentojen kysyntä kasvoi jyrkästi. Calm Air aloitti liikennöinnin 1975 Churchillin kaupunkiin, jossa sijaitsee Manitoban arktinen syväsatama. Vajaan vuoden päästä Calm Air otti hoitaakseen Trans Airin reittikohteet Kivalliqin alueella, Nunavutin territoriossa. Yhtiö perusti toimipisteen Rankin Inlettiin mahdollistaen Kivalliqin alueen ensimmäisen ympärivuotisen lentotoiminnan. Samoihin aikoihin yhtiö hankki ensimmäisen suuremman koneensa Hawker Siddeley HS 748:n, joka pystyi kuljettamaan paineistetussa matkustamossa noin 40 matkustajaa tai lähes 5700 kilogrammaa rahtia. Calm Air hankki kaksi uutta Douglas DC-4 -lentokonetta kuljettamaan ympärivuotisesti rahtia 1980-luvun alussa Luoteisterritoriossa Eskimo Pointin länsipuolelle (tunnetaan nykyisin Arviatina, Nunavutissa) avattulle Cullaton Laken kultakaivokselle. Yhtiö hankki toisen Hawker Siddley HS 748 -koneensa 1983. Kaivos suljettiin vuonna 1985.
Vuonna 1985 Calm Air muutti pääkonttorinsa alueen suurimpaan kaupunkiin Thompsoniin, jossa se rakensi suuren rahdinkäsittelyrakennuksen ja lentokonehallin, jossa sijaitsee myös yhtiön huoltopiste. Calm Air on Thompsonin toiseksi suurin työllistäjä. Vuonna 1987 Calm Air teki yhteistyösopimuksen juuri perustetun Canadian Airlinesin (nykyisin Air Canada) kanssa, näin ollen yhtiö pystyi tarjoamaan asiakkaailleen kehittyneen lipunvarausjärjestelmän ja jatkoyhteyksiä muualle Kanadaan sekä ympäri maailmaa. Vuosien kuluessa yritys hankki uusia Hawker Siddley ja Navajo Chieftain -lentokoneita.
Vuonna 1994 Calm Air hankki ensimmäisen ruotsalaisen Saab 340B+ -lentokoneensa, jonka ensilento tapahtui 15. tammikuuta 1995 reitillä Winnipeg, The Pas, Flin Flon ja Thompson. Calm Air oli ensimmäinen kanadalainen lentoyhtiö, joka käytti konetyyppiä, ja ensimmäinen pohjoisamerikkalainen yhtiö, joka otti plus-version käyttöön. 1990-luvun loppupuolella yhtiö aloitti liikennöinnin Luoteis-Ontarion ja Saskatchewanin kohteisiin, joita varten se tilasi uusia Saab 340+ -koneita.
pienoiskuva|Calm Airin [[Saab 340.]]
Laivasto
Calm Airin laivasto koostuu seuraavista lentokoneista (päivitetty: elokuussa 2009):
Kohteet
Calm Air lentää seuraaviin reittikohteisiin (päivitetty joulukuussa 2017):
Patagoniansirkku
Patagoniansirkku (Phrygilus patagonicus) on Etelä-Amerikassa Chilessä ja Argentiinassa tavattava tangaroihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Kooltaan patagoniansirkku on noin 15 cm. Koiraan pää on väriltään harmaa. Selkä on okrankeltainen ja yläperä kirkkaamman keltainen. Siivet ovat mustat. Vatsa on keltainen ja kyljet hieman ruskeammat. Naaras eroaa koiraasta oliivinvihreän selkänsä perusteella. Harmaahuppusirkku (Phrygilus gayi) muistuttaa patagoniansirkkua, mutta on kookkaampi ja alavatsastaan valkoinen.
Levinneisyys ja elinympäristö
Patagoniansirkkua tavataan Chilestä ja Länsi-Argentiinasta. Lajin elinympäristöä ovat metsien reunamaat ja pensaikot. Lajin elinympäristöt sijaitsevat yleensä alle 1 200 metrin korkeudella meren pinnasta.
Jason X
Jason X on vuonna 2001 valmistunut yhdysvaltalainen kauhuelokuva. Elokuvan on ohjannut James Isaac ja pääosissa ovat Kane Hodder ja Lexa Doig. Elokuva on Perjantai 13. -elokuvasarjan kymmenes osa. Jason X on neljäs ja viimeinen elokuva, jossa Kane Hodder näyttelee Jasonia.
Juoni
Elokuva alkaa, kun Jason Voorhees on saatu kiinni ja viedään Camp Crystal Laken tutkiumuslaitokseen. Hänelle tehdään kokeita ja lopuksi laitetaan kahleisiin. Kun tutkimuslaitoksen eräs tiedemiehistä menee armeijan joukkojen kanssa katsomaan Jasonia, yrittää Jasonin tutkimusta johtanut tutkija Rowan LaFontaine estää heitä ja yrittää puhua heille järkeä, mutta turhaan. Eristetyssä tilassa (missä Jason on) vetää yksi sotilaista kankaan pois Jasonin päältä, mutta kankaan alla onkin häntä vahtinut vartija. Jason yllättää heidät ja tappaa jokaisen. Rowan pakenee Jason kannoillaan kryoniikka (syväjäädytys) kammioon. Rowan onnistuu lukitsemaan Jasonin kammioon ja jäädyttämään hänet, mutta Jason ehtii iskeä machetensa oven läpi Rowaniin. Rowan ei ehdi kuolla, sillä aukosta tullut kaasu jäädyttää hänetkin.
400 vuotta myöhemmin vuonna 2455, tulevaisuuden ihmiset saapuvat saastuneeseen maahan ja löytävät molemmat jäädytettyinä. He vievät Rowanin ja Jasonin avaruusasemaan. He parantavat Rowanin, mutta Jason todetaan kuolleeksi. Rowan varoittaa heitä Jasonista, mutta jälleen kerran turhaan, sillä Jason herää henkiin ja aloittaa tappamisen. Avaruusaseman vartijat ryhtyvät pysäyttämään Jasonia, mutta Professori Lowe haluaa hänet elävänä. Vartijat eivät kuitenkaan kuuntele ja lähtevät tappamaan Jasonin. Jason kuitenkin tappaa heidät. Aseman eloonjääneet päättävät lähteä avaruusaluksilla pakoon, mutta Jason tuhoaa senkin suunnitelman ja tappaa osan heistä.
Eloonjääneet alkavat olla toivottomia, mutta androidi KM-14 käy Jasonin kimppuun ja voittaa tämän. Hänen kehonsa vaurioituu todella pahasti ja Jason kuolee. Kuitenkin hän kaatuu pöydälle, joka pystyy kehittyneellä teknologialla parantamaan vaikeitakin vammoja ja näin syntyy uusi ”Super-Jason”. Super Jason käy eloonjääneiden kimppuun ja tappaa heistä pari. Muut yrittävät paeta avaruusalukseen, joka saattuu olemaan lähellä. Super Jason kuitenkin seuraa ja on pääsemässä alukseen, mutta eräs heistä pidättelee Jasonia, kunnes muut pääsevät pakoon. Avaruusasema räjähtää ja Super Jason palaa maan ilmakehässä. Hänen muuttunut maskinsa putoaa erääseen järveen ja taustalla soi tuttu Perjantai 13. -elokuvasarjan tuttu kuiskaava ääniefekti.
Jason Voorhees/Super Jason
Jason on säälimätön sarjamurhaaja, jonka tulevaisuuden ihmiset löysivät syväjäädytettynä ja veivät avaruusasemalle. Kun Jason suli, hän aloitti tappamisen. Erään henkilön sanoma osui oikeaan: "Hän on Jason Voorhees, pysäyttämätön tappokone".
Kun Jason jäi alakynteen tapellessaan androidia vastaan ja hänen ruumiinsa vaurioittui todella pahasti ja hänessä ei näkynyt minkäänlaisia elonmerkkejä. Hän kuitenkin kaatui konepöydälle, jolla pystyi parantamaan vakavia vammoja. Hänestä tuli lähes kuolematon Super Jason, jonka keho on robottimaisemman näköinen ja maski ei muistuta enää jääkiekkomaskia. Super Jason kuoli palaessaan maan ilmakehässä ja hänen maskinsa putosi erääseen järveen.
Rowan LaFontaine
Rowan on samalta ajalta kuin Jason. Hän onnistui houkuteltua Jasonin jäädytyskammioon ja jäädyttämään hänet, mutta Jason ehti iskeä machetensa oven läpi Rowaniin. Rowan ei ehtinyt kuolla, sillä aukosta kaasu jäädytti myös hänetkin.
Tulevaisuuden ihmiset sulattivat ja paransivat Rowanin, kun hän heräsi yritti Rowan varoittaa heitä Jasonista, muuta turhaan. Myöhemmin tulevaisuuden ihmiset pelastivat hänet monta kertaa. Rowan jäi eloon täpärästi.
Suomen Naisten Liikuntakasvatusliitto
Suomen Naisten Liikuntakasvatusliitto (SNLL) oli suomalainen naisten liikuntakasvatukseen keskittynyt järjestö, joka perustettiin vuonna 1896. Nyttemmin se on sulautunut Suomen Voimisteluliittoon.
Miina Härma
Valmistuttuaan Pietarin konservatoriosta vuonna 1890 Härma jäi työskentelemään Pietariin. Hän myös esiintyi urkurina Pietarissa, Virossa, Saksassa ja Suomessa. Hän asettui vuonna 1894 Tarttoon, mutta asui vuosina 1903–1915 Venäjän Kronstadtissa. Palattuaan Tarttoon hänestä tuli vuonna 1917 musiikin opettaja paikallisessa koulussa, joka nykyisin tunnetaan Miina Härma Gümnaasiumina. Härma työskenteli lisäksi muun muassa musiikkilehdissä ja johti lukuisia kuoroja. Hänen vuosina 1894–1904 johtamansa Miina Hermanni Segakoor teki myös lukuisia konserttimatkoja ulkomaille, mm. Suomeen. Miina Härma vieraili itse Suomessa useaan otteeseen myöhemminkin. Hän sävelsi useita lauluja ja mm. laulunäytelmän Kalev ja Linda (1897).
Härma teki taiteellista yhteistyötä runoilija Anna Haavan kanssa. Hän kuoli Tartossa ja hänet haudattiin Raadin hautausmaalle.
Waitaki
Waitaki on suuri joki Uuden Seelannin Eteläsaarella. Joki on noin 110 kilometriä pitkä ja Mackenzie-Bassinin tärkein. Sen keskivirtaama on Kurow'n kohdalla 368,1 m³/s.
Waitaki on niin kutsuttu palmikkojoki, järvet Lake Benmore, Lake Aviemore ja Lake Waitaki sijaitsevat sen yläjuoksulla. Näitä järviä puolestaan ruokkii kolme jääjärveä; Pukaki, Ohau ja Lake Benmore. Järvet Benmore ja Aviamore on padottu.
Waitakilla on useita siihen yhtyviä sivujokia, joista tärkeimmät ovat Ahuriri ja Hakataramea. Joki sivuaa Kurow'n ja Glenavyn ennen laskemistaan Tyyneenmereen Timarun ja Omarun välistä.
Joki muodostaa poliittisen rajan Canterburyn ja Otagon välillä. Jokea on myös suunniteltu valjastettavaksi vesivoiman käyttöön. Suunnitelmien mukaan 77% joessa virtaavasta vedestä hyödynnettäisi sähköntuotannossa.
Stephenson-luistiliikuntakoneisto
Stephenson-luistiliikuntakoneisto on ennen vuotta 1918 valmistuneissa vetureissa käytetty höyrynjakolaitteisto.
Stephenson-koneisto eroaa uudemmista siten, että siinä kulissikaarta liikuttelee oma voimansiirtokanki kumpaankin suuntaan, kun uudemmissa on vain yksi yhteinen molemmille suunnille. Samoin koneistosta puuttuu ns. ennätystanko joka yhdistää männän- ja luistinvarret. Järjestelmä on enemmän hoitoa kaipaava ja jonkin verran hitaampi kuin Waelschaertin luistinliikuntakoneisto.
Suomessa Stephenson-koneistoja on Jokioisten Museorautatiellä kolmessa ajokuntoisessa kapearaideveturissa: ÄSR 1, HKR 5 ja LWR 6; viimeksi mainittuun se palautettiin täyskorjauksen yhteydessä vuonna 1998.
Dinamic Software
Dinamic Software on espanjalainen videopelien kehittäjä ja julkaisija, joka on perustettu vuonna 1986.
Vuonna 1992 nimeksi vaihtui Dinamic Multimedia, S.A..
Thriller (kappale)
Thriller on yhdysvaltalaisen laulajan Michael Jacksonin seitsemäs vuoden 1982 albumilta Thriller julkaistu single. Se julkaistiin vasta vuonna 1984. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Rod Temperton.
Barentsin euroarktinen neuvosto
Barentsin euroarktinen neuvosto (, BEAC) on vuonna 1993 perustettu, Barentsin alueella sijaitsevien valtioiden hallitusten välisen yhteistyön virallinen toimielin. Barentsin euroarktisen alueen yhteistyö aloitettiin vuonna 1993 kahdella tasolla: hallitustason Barentsin euroarktisella neuvostolla (BEAC) sekä alueellisen tason Barentsin alueneuvostolla (Barents Regional Council, BRC). Barentsin euroarktisen neuvoston jäseniä ovat Norja, Ruotsi, Suomi, Venäjä, Tanska, Islanti ja EU. Varsinaisten jäsenten lisäksi BEAC:lla on pysyviä tarkkailujäseniä, jotka ovat Alankomaat, Iso-Britannia, Italia, Japani, Kanada, Puola, Ranska, Saksa ja Yhdysvallat. pienoiskuva|Lyhenne BEAC Neuvoston tehtävä on ”edistää kestävää taloudellista ja sosiaalista kehitystä Barentsin alueella”. Barentsin alue kattaa Suomen, Ruotsin, Norjan ja Luoteis-Venäjän pohjoisosat. Barents-yhteistyö luo toimintaympäristön eri alojen ministeriöille, aluehallintoviranomaisille, kansalaisjärjestöille sekä pohjoisten alueiden alkuperäiskansoille ja näin ollen tuo alueellisen näkökulman laajempaan arktiseen politiikkaan. Barents-yhteistyö kattaa maa-alueilla tapahtuvan toiminnan, muttei merellistä yhteistoimintaa. Myöskään varsinainen turvallisuuspolitiikka ei kuulu neuvoston toimialaan. Barentsin alueen maat Suomi, Ruotsi, Norja ja Venäjä ovat BEAC-yhteistyön ydinmaat ja näin ollen myös kahden vuoden mittainen neuvoston puheenjohtajuuskausi kiertää näiden valtioiden kesken. Joka toinen vuosi pidettävien ulkoministerikokousten välillä neuvoston työtä koordinoi säännöllisesti kokoontuva virkamieskomitea (Committee of Senior Officials, CSO), jossa eri maiden suurlähettiläät edustavat ministereitänsä.
Historia
Kylmän sodan aikana Barentsin alue oli sotilaallisen vastakkainasettelun alue. Lähtökohtana oli, että tiivis yhteistyö turvaa poliittisen pitkän aikavälin vakauden ja vähentää mahdollisia jännitteitä. Barents-yhteistyö on lisännyt yhteenkuuluvuuden tunnetta ja tiiviimpää kontaktia alueen asukkaiden kesken, mikä on erinomainen perusta jatkossa tehtävälle työlle. BEAC perustettiin Barentsin euroarktisen alueen yhteistyökonferenssissa Norjan Kirkkoniemessä 11.1.1993 Norjan aloitteesta vuonna 1993 annetun Kirkkoniemen julistuksen mukaisesti. Ulkoministerit tai Tanskan, Suomen, Islannin, Norjan, Venäjän federaation, Ruotsin ja Euroopan yhteisöjen komission edustajat osallistuivat konferenssiin, jossa oli edustajia tarkkailijoiden roolissa myös Yhdysvalloista, Kanadasta, Ranskasta, Saksasta, Japanista, Puolasta ja Iso-Britanniasta.
BEAC-komitea perustettiin vauhdittamaan olemassa olevaa yhteistyötä ja pohtimaan uusia aloitteita ja ehdotuksia. Tuolloin perustettiin hallitustason Barentsin euroarktinen neuvoston lisäksi myös aluetason Barentsin alueneuvosto (Barents Regional Council, BRC), jonka tarkoitus on lisätä Barents-yhteistyöhön aluetason asiantuntemusta. Barentsin euroarktisen neuvoston tavoitteeksi määriteltiin vakauden ja kestävän kehityksen edistäminen sekä turvallisuuden lisääminen alueella. Lisäksi neuvoston tehtävänä on vahvistaa jo olemassa olevaa yhteistyötä eri maiden hallitusten välillä ja kannustaa uusien aloitteiden ja ehdotusten luomiseen.
Barentsin alueella asuu yli viisi miljoona ihmistä, ja maantieteellisesti alue on eurooppalaisittain ainutlaatuinen: toisaalta alueen ilmasto on ankara ja välimatkat ovat suuret, toisaalta alueella on runsaasti luonnonvaroja, kuten metsiä, kalaa, mineraaleja, öljyä ja kaasuja. Tämän lisäksi Barentsin alue on Euroopan unionin, Venäjän ja Norjan kohtaamispaikka, ja aluetta asuttaa useat arktiset alkuperäisasukkaat (saamelaiset, nenetsit ja vepsäläiset). Näiden seikkojen valossa Neuvostossa kehitetään hallitusten välistä yhteistyötä Barentsin alueella.
Puheenjohtajuus ja tapaamiset
Neuvoston puheenjohtaja vaihtuu kahden vuoden välein Norjan, Ruotsin, Suomen ja Venäjän välillä. Suomi toimii Barentsin euroarktisen neuvoston puheenjohtajana 2021- 2023 vastaanotettuaan puheenjohtajuuden Norjalta lokakuussa 2021.
Neuvosto tapaa joka puheenjohtajakauden päätteessä. Maita tapaamisissa edustavat Neuvoston maiden ulkoministerit, ja kokousten välillä Neuvoston toimintaa koordinoin virkamieskomitea (CSO).
Puheenjohtajuus
pienoiskuva|Suomen BEAC-puheenjohtajuuskauden symbolina on Suomessa erittäin uhanalainen naali. Barentsin euroarktisen neuvoston puheenjohtajuus kiertää Suomen, Norjan, Venäjän ja Ruotsin välillä. Suomi toimii puheenjohtajana kaudella 2021–2023.
Ministeritapaamiset
pienoiskuva|Seitsemästoista ulkoministerikokous pidettiin Tromsøssa Norjassa 26.10.2021, jossa puheenjohtajuus siirrettiin Suomelle. Neljän Barentsin maan (Norja, Ruotsi, Suomi, Venäjä) ministerit ovat tavanneet säännöllisesti Kirkkoniemen julistuksen jälkeen. BEAC:n ulkoministerikokous on koko Barents-yhteistyön ylin päättävä elin. Joka toinen vuosi pidettävissä ulkoministerikokouksissa siirretään BEAC-puheenjohtajuus seuraavalle maalle. Seitsemästoista ulkoministerikokous pidettiin Tromsøssa Norjassa 26.10.2021, jossa puheenjohtajuus siirrettiin Suomelle. Ulkoministerikokousten lisäksi Barents-yhteistyön tiimoilta on pidetty muun muassa pääministerikokouksia sekä kokouksia, joissa ympäristö-, liikenne-, kulttuuri-, kilpailukyky- ja terveysministerit ovat tavanneet ja keskustelleet ajankohtaisista asioista. Kokousasiakirjat ja yhteiset julkilausumat löytyvät täältä.
Virkamieskomitea
pienoiskuva|Suomen BEAC-puheenjohtajuuskauden ensimmäinen virkamieskomitean kokous pidettiin Rovaniemellä 15.11.2021. Virkamieskomitea (Committee of Senior Officials, CSO) on Barentsin euroarktisen neuvoston elin, joka vastaa yhteistyön koordinoinnista ja työskentelyn organisoinnista BEAC:ssa ulkoministeritason kokousten välillä. Virkamieskomitea koostuu kuuden jäsenmaan hallituksia ja Euroopan unionia edustavista virkamiehistä. Myös yhdeksän tarkkailijamaan edustajille annetaan usein mahdollisuus osallistua. Järjestö kokoontuu säännöllisesti noin 4–5 kertaa vuodessa ja useimmiten BEAC:n puheenjohtajamaassa.
Puheenjohtajuus
Barentsin alueneuvoston puheenjohtajuus on kaksivuotinen ja vaihtuu samaa aikaa BEAC-puheenjohtajuuden kanssa. Puheenjohtajuus kiertää Suomen, Norjan, Venäjän ja Ruotsin työhön osallistuvien 13 alueen kesken.
Työryhmät
Käytännön Barents-yhteistyötä tehdään sektorityöryhmissä, jotka ovat: terveys- ja sosiaaliasiat, opetus ja tutkimus, kulttuuri, metsät, matkailu, liikenne ja logistiikka, business-yhteistyö, ympäristö, nuorisoasiat, Barentsin alueen nuorisoneuvosto (BRYC), Barentsin alkuperäiskansojen työryhmä (WGIP) ja pelastusalan yhteistyö. Työryhmät muodostavat rajat ylittävän foorumin virkamiehille ja alan ammattilaisille sekä kansallisella että alueellisella tasolla. Työryhmissä on toteutettu myös useita hankkeita.
Kirkkoniemeen perustettiin vuonna 2008 kansainvälinen Barentsin sihteeristö (International Barents Secretariat, IBS). Sihteeristö tukee monenkeskistä toimintaa Barentsin euroarktisessa neuvostossa ja Barentsin alueneuvostossa sekä huolehtii yhteistyön johdonmukaisuudesta ja tehokkuudesta. IBS ylläpitää Barentsin euroarktisen neuvoston ja Barentsin alueneuvoston arkistoja ja toimii tietopankkina.
Alkuperäiskansojen alueellinen työryhmä
Barentsin euroarktisessa neuvostossa alkuperäiskansoja edustaa oma työryhmä (Working Group of Indigenous Peoples, WGIP), joka perustettiin alueneuvoston toimesta pysyvästi vuonna 1995, vaikka Barentsin alueneuvostossa alkuperäiskansojen yhteistyö aloitettiin jo vuonna 1993. Barentsin alkuperäiskansojen ryhmän työhön osallistuvat Barentsin alueen saamelaisten, nenetsien ja vepsäläisten edustajat. Sen tarkoituksena on kannustaa alkuperäiskansoja alueidensa kestävään kehitykseen monella eri tavalla, kuten terveydenhuollon, koulutuksen, kulttuurin ja perinteiden saralla. Barentsin alkuperäiskansojen työryhmällä on itsenäinen asema suhteessa Barentsin euroarktiseen neuvostoon ja Barentsin alueneuvostoon. Lisäksi ryhmällä on neuvoa-antava rooli sekä Barentsin euroarktisen neuvoston varsinaisille jäsenille eli ulkoministereille, että alueellisille päätöksentekijöille. Alkuperäiskansatyöryhmän puheenjohtaja edustaa alueen alkuperäiskansoja Barentsin euroarktisen neuvoston ministerikokouksissa ja puheenjohtajalla on myös pysyvän tarkkailijan rooli Barentsin euroarktisen neuvoston virkamieskomiteassa (CSO). Alkuperäiskansojen työryhmällä on edustaja myös alueneuvostossa, aluekomiteassa ja asianomaisissa Barents-työryhmissä.
Barentsin alueen nuorisoneuvosto
Barentsin Alueellinen Nuorisoneuvosto (Barents Regional Youth Council, BRYC) on toiminut vuodesta 2004. BRYC koostuu yhdestä nuorison edustajasta kultakin jäsenalueelta ja yhdestä alkuperäiskansojen nuorisoedustajasta. BRYC edistää Barentsin alueella asuvien nuorten etua. Sen tavoitteena on vahvistaa ihmisten välistä yhteistyötä ja lisätä nuorten aktiivista osallistumista. Neuvosto kokoontuu kaksi kertaa vuodessa keskustelemaan alueen nuorisotoiminnasta. BRYC:n vuosikokous ja vuositapahtuma ovat neuvoston pääasiallisia toimintoja.
Maximum Risk
Maximum Risk on vuonna 1996 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Elokuvan on ohjannut Ringo Lam ja käsikirjoittanut Larry Ferguson. Pääosissa näyttelivät Jean-Claude Van Damme ja Natasha Henstridge. Taistelukohtausten koreografiasta vastasi Charlie Picerni.
Suomessa
Suomessa elokuvan ensi-ilta pidettiin 2. toukokuuta 1997. Sittemmin elokuvaa on esitetty televisiossa neljästi. Jokaisella kerralla Maximum Risk on esitetty Nelosella, ensimmäisen kerran 6. helmikuuta 2002. Neljäs ja viimeisin esityskerta oli 31. tammikuuta 2009.
Animal Beat
Animal Beat on suomalaisen Francine-yhtyeen neljäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1995.
Maksym Koval
Koval aloitti uransa Metalurh Zaporižžjan kakkosjoukkueesta, josta hän nousi edustusjoukkueeseen 2009. Hän pelasi joukkueessa 22 ottelua ennen kuin hän siirtyi Dynamo Kiovaan, jonka kanssa Kovalilla on sopimus vuoteen 2015 saakka. Koval on pelannut Ukrainan aikuisten maajoukkueessa yhden ottelun ja oli mukana maansa kokoonpanossa EM-kilpailuissa 2012.
Toyota Celica
Toyota Celica on alun perin Toyota Carinan pohjalta suunniteltu urheiluauto. Sittemmin Celica irtaantui omaksi mallistoksi, jolla ei enää ole mitään tekemistä Carinan kanssa.
Celica (TA22) (1970–1975)
thumb|250px|Toyota Celica 2000GT
Priscianus
thumb|200px|Priscianus [[Firenze|firenzeläisessä reliefissä.]] Priscianus Cæsariensis Mauri, yleisesti vain Priscianus (n. 490 Mauretanian Cæsarea, nyk. Cherchell, Algeria – n. 560 todennäköisesti Konstantinopoli, nyk. Istanbul, Turkki ) oli (itä)roomalainen grammaatikko, joka 500-luvun alkupuolella kirjoitti latinan kielen kieliopin Institutiones grammaticæ, josta tuli yksi kautta aikain luetuimmista ja pisimpään aktiivisessa käytössä olleista kieliopeista.
Toyota Celica
Celica (TA22) (1970–1975)
Ensimmäisen sukupolven Toyota Celica ST HardTop Coupe merkitsi Toyotalle samaa kuin Capri Fordille: se toi mustangmaisen urheilullisuuden eurooppalaisen keskiluokan ulottuville. GT-mallin varusteluun kuului muun muassa helmalevikkeet, sävytetyt lasit, sähköikkunat, ilmastointi ja erilainen etumaski. GTV-malli on LT- ja GT-mallien sekoitus: siinä on 2T-G moottori mutta ei kaikkia GT-mallin varusteita.
Priscianus
Priscianus syntyi Mauretaniassa mutta opetti ja toimi ainakin osan elämästään valtakunnan pääkaupungissa Konstantinopolissa. Hänen tuotantoaan on säilynyt antiikin kirjoittajaksi nykyaikaan poikkeuksellisen hyvin, koska sitä arvostettiin keskiaikana, vaikka jälkipolville ei ole säilynyt tietoa siitä, oliko hän itse kristitty.
Keisari Justinianus I:n aikana Priscianus toimi virkamiehenä, jolloin hän kirjoitti teokset De figuris numerorum quos antiquissimi habent codices numeraaleista, De metris fabularum Terentii Terentiuksen runomitoista, Præexercitamina retoriikan kysymyksistä ja De accentibus ääntämyksestä. Lisäksi hän kuvasi klassista latinaa äidinkieleltään kreikankielisille.
Toyota Celica
Celica (TA22) (1970–1975)
Moottorivaihtoehdot (Japani):
Moottorivaihtoehdot (Suomi):
Priscianus
Hänen pääteoksenaan tunnettu Institutiones grammaticæ lienee kirjoitettu vuosina 526–527, jolloin Priscianus opetti Konstantinopolissa. Se koostuu 18 kirjasta, jotka nykyaikaisesti taitettuna vievät useita satoja sivuja. Kuusitoista ensimmäistä kirjaa (I–XVI; ns. Priscianus Maior) käsittelevät äänteitä, sananmuodostusta ja taivutusta eli fonologiaa ja morfologiaa, loput kaksi (XVII–XVIII; ns. Priscianus Minor) syntaksia. Vaikka sitä keskiajalla käytettiin oppikirjana, se on muodoltaan vähemmän pedagoginen kuin hänen myöhemmät teoksensa Institutio de nomine, pronomine et verbo substantiivista, pronominista ja verbistä ja Partitiones duodecim versuum Æneidos principalium, analyysi Æneis-runoelman ensimmäisistä säkeistä.
Kielioppina Institutiones ei ole erityisen innovatiivinen eikä omaperäinen, ja rakenteeltaan se on sekava. Priscianus tuntuu ensi sijassa keskittyneen kääntämään Dionysios Traakialaisen ja Apollonios Dyskoloksen varhaisempien kreikan kielioppien käsitteistöä ja terminologiaa latinaksi ja latinaan sopivaksi. Erityisesti Apollonioksen sekä hänen poikansa Aelius Herodianuksen (kr. Ailios Hērōdianos) Priscianus teoksessaan mainitsee usein ylistävästi. Aiempaan malliin tukeutuminen näkyy teoksessa eri tavoin, esimerkiksi joinakin tulkintavirheinä (Priscianus näkyy ymmärtäneen väärin latinan futuurin perfektin semantiikan ja käytön ) ja syntaktisten rakenteiden heikkona teoriakuvauksena (missä hän yksinkertaisesti seuraa Apolloniosta ). Sanaluokkien määrä Priscianuksella on sama kuin kreikkalaisilla esikuvillaan, kahdeksan, vaikka latinassa ei ole artikkelia: sen tilalle hän lisäsi interjektion.
Toyota Celica
Celica (TA22) (1970–1975)
Moottorivaihtoehdot (Yhdysvallat):
Priscianus
Institutiones grammaticæsta tuli sydänkeskiajalla, noin 800-luvulla, yleisimmin latinanopetuksessa käytetty teos; tätä ennen Donatuksen Ars grammaticaa käytettiin yleisemmin. Myöhemmin, 1100-luvulla alkaneella skolastisen filosofian kaudella, sen kieliopin kategorioista tuli spekulatiivisten kielioppien perusta.
Toyota Celica
Celica (RA4 / RA28) (1975–1977)
RA29 oli uusi Ford Mustangia muistuttava hatchback-tyylinen korimalli.
Moottorivaihtoehdot suomi
Moottorivaihtoehdot (Suomi):
Moottorivaihtoehdot:
Moottorivaihtoehdot (Yhdysvallat):
Celica (TA40 / TA41 / TA42 / RA40 / RA42 / RA43 / RA44) (1977–1981)
250px|thumb|A-sarjan Toyota Celica vuosilta 1977–1981 Vuosina 1977–1981 valmistetun kolmannen sukupolven Celicat jaetaan A- ja B-sarjan malleihin.
A-sarjan Celicaa tehtiin Coupé- ja Liftback-versioina. Celica muuttui edeltäjästään huomattavasti. Halvemmissa Celica-malleissa oli kromipuskurit, kun taas parempien mallien puskurit tehtiin kumista. Ulkonäössä oli myös muita pieniä eroavaisuuksia. A-sarjan Celican etuvalot ovat malliltaan pyöreät.
Yhdysvaltojen markkinoilla moottori oli 2,2-litrainen sekä ST- että GT-mallissa. Japanissa ja muualla moottorit olivat joko 1,6-, 1,8- tai 2,0-litraisia. Uusi Celica oli edeltävän sukupolven mallistoon verrattuna turvallisempi ja tehokkaampi, auto myös kulutti vähemmän polttoainetta.
B-sarjan Celica-versiot varustettiin samoilla moottoreilla kuin A-sarjan mallit, mutta auton ulkonäkö muuttui. Etuvaloista tuli kulmikkaat, ja kaikissa malleissa oli mustat puskurit.
Vuonna 1980 Celica-mallistoon lanseerattiin neliovinen versio, joka tunnetaan nimellä Toyota Celica Camry. Käytännössä auto oli Toyota Carina, johon on asennettu Celican keula. Celica Camryä valmistettiin vain kaksi vuotta.
Vuonna 1980 markkinoille tuli rajoitettu erä US Grand Prix GT -versiota. Vuonna 1981 GTA Coupé -malli tuli myyntiin juhlistamaan Celican 10-vuotispäivää.
Korinumerot:
Moottorivaihtoehdot:
Kulttuurisauna
thumb|Kulttuurisauna sijaitsee lyhyen kävelymatkan päässä [[Hakaniementori|Hakaniementorista.]] Kulttuurisauna on Helsingin Merihakaan vuosina 2012–2013 rakennettu yleinen sauna, joka avautui yleisölle toukokuussa 2013. Kulttuurisaunan ovat suunnitelleet Nene Tsuboi ja Tuomas Toivonen. Se sijaitsee osoitteessa Hakaniemenranta 17, Helsinki.
Yleistä
Kulttuurisauna on rakennettu merenrantatontille, joka oli 1970-luvulla kaavoitettu kahvilakäyttöön mutta jäänyt aiemmin rakentamatta. Saunarakennuksessa on kertalämmitteinen puupelleteillä lämpiävä kiuas, kaksi löylyhuonetta, kahvila, kabinetti ja toimisto. Kylpijät pääsevät vilvoittelemaan joko sisätilojen sohvatiloihin, tai pihalla sijaitsevalle nurmikkoalueelle, josta on pääsy myös mereen uimaan. Talvella on mahdollisuus uida avannossa. Ympäristöystävällinen energiajärjestelmä on poikkeava, sillä rakennusta ei ole kytketty ollenkaan kaukolämpöverkkoon. Mm. savukaasuista otetaan lämpö tehokkaasti talteen. Energiajärjestelmästä vastaa Fortum. Kulttuurisauna kuuluu Helsingin muotoilupääkaupunkivuoden 2012 hankkeisiin.
Nimi
pienoiskuva|Kuttuurisauna huhtikuussa 2021. Nimi Kulttuurisauna viittaa arkkitehti Alvar Aallon kirjoitukseen vuodelta 1925, jossa Aalto ehdottaa Jyväskylän Harjulle rakennettavaksi kulttuurisaunaa: "Rakentakaamme sinne sauna! Ei tavallinen vanhan suomalaisen saunan puolisivistynyt irvikuva, kuten kaikki saunamme tätänykyä ovat, vaan kulttuurisauna, kansallismonumentti, ensimmäinen laatuaan Suomen heräävässä sivistyksessä". Aallon yleisönosastokirjoitus julkaistiin Keskisuomalainen-sanomalehdessä 22. tammikuuta 1925 otsikolla "Eräs kaupunkimme kaunistustoimenpide ja sen mahdollisuudet".
Aiheesta muualla
60.17804°N, 24.96312°W
Toyota Celica
Celica (AA6 / AA63 / RA61 / RA63 / RA64 / TA60 / TA63 / TA64 / SA6) (1982–1985)
thumb|250px|1983 Toyota Celica GTS thumb|250px|1985 Toyota Celica Supra
Vuosien 1982–1985 neljäs Celica-sukupolvi oli saatavana Coupé- ja Hatchback-versioina. Edelliseen sukupolveen verrattuna muotoilu muuttui jälleen: autosta tuli hyvin kulmikas.
Celicasta oli nyt tarjolla versiot SV, ST, ST-EFI, SX, GT ja GT Rally. Loppuvuodesta 1982 myyntiin tuli turboahtimella varustettu malli GT-T. Lisäksi valmistettiin 200 kappaletta GT-TS-mallia. Tästä versiosta tehtiin lisäksi Group B Toyota Team Europen käyttöön B-ryhmän ralliauto Celica Twincam Turbo (TA64).
Vuonna 1983 valikoimaan tuli mukaan GT-S-malli, jossa oli isommat vanteet ja renkaat. GT-S-mallissa oli lisäksi erillisjousitus takana, urheilullinen sisustus ja nahalla päällystetyt hallintalaitteet.
Vuosimallin 1984 keula muotoiltiin uudelleen, ja Japanin mallistoon lisättiin GT-R ja GT-TR (turbo) -mallit. Polttoaineensuihkutus tuli myös vakioksi kaikkiin Pohjois-Amerikan malleihin, joten 22R-moottorin korvasi 22R-E.
American Sunroof Corporation valmisti GT-S-mallista avoautoa Kaliforniassa vuodesta 1984 alkaen.
Korinumerot:
Moottorivaihtoehdot (Eurooppa):
Moottorivaihtoehdot (Japani):
Moottorivaihtoehdot (Yhdysvallat):
Celica (ST161 / ST162 / ST165) (1986–1989)
250px|thumb|1988 Toyota Celica Viidennen sukupolven Celicat valmistettiin vuosina 1986–1989. Celica muotoiltiin 1986 täysin uudelleen, ja samalla lanseerattiin ensimmäinen etuvetoinen Celica-mallisto. Uusittu Celica oli edeltäjäänsä jonkin verran pyöreämpi muodoiltaan ja muistutti paljolti Toyota Carinaa.