cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Windows Movie Maker
Windowsin elokuvatyökalu eli Windows Movie Maker (tunnetaan nimellä Windows Live Movie Maker vuosien 2009 ja 2011 julkaisuissa) on videonmuokkausohjelma, joka tuli Windows Me:n, XP:n, Vistan, Windows 8:n ja Windows 8.1:n -käyttöjärjestelmien mukana. Sen 1.0-versio oli erittäin kevyt, äärimmilleen yksinkertaistettu muokkausohjelma. 2.0-versio oli huomattavasti monipuolisempi. Movie Maker suunniteltiin alun perin Windows Me:lle ja eteni versioon 6.0. Windows Movie Makerilla voi esimerkiksi lisätä videopätkään puhetta sen nauhoituksen jälkeen. Ohjelmaa ei ole tarkoitettu ammattilaiskäyttöön.
Ohjelma ei tullut Windows 7 -käyttöjärjestelmän mukana, mutta sen pystyi halutessaan lataamaan Windows Download Centerin kautta.
Muokkausohjelma oli ladattavissa myös muille käyttöjärjestelmille Microsoftin omilta sivuilta aina 10. tammikuuta 2017 asti, jonka jälkeen Microsoft ei ole enää tukenut Windows Live Essentialsia ja tämän myötä myös Windows Movie Makeriä. Sovelluksen korvasi täysin uusi Windows Story Remix -videonmuokkausohjelma, joka julkaistiin syksyllä 2017. Windows 10 Fall Creators Update -päivityksen jälkeen Story Remix -ominaisuus on siirretty Photos-ohjelmaan (suomenkielisessä Windowsissa Valokuvat).
Luettelo pikkuplaneetoista: 197001–198000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 197001:stä ja päättyen 198000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Wimbledonin tennisturnaus 2013
Vuoden 2013 Wimbledonin tennisturnaus pelattiin 24. kesäkuuta – 7. heinäkuuta 2013 Wimbledonissa, Lontoossa. Se oli kaikkiaan 127. Wimbledonin tennisturnaus ja vuoden kolmas Grand Slam -turnaus. Naisten kaksinpelin puolustava mestari oli Serena Williams, ja miesten Roger Federer. Turnauksen ottelukaavio julkaistiin 21. kesäkuuta 2013.
Naisten kaksinpelimestaruuden voitti Marion Bartoli ja miesten kaksinpelin Andy Murray. Viimeksi brittimies oli voittanut turnauksen 77 vuotta sitten.
Poisjäännit
Turnauksesta jäi pois naisten puolella Venus Williams, joka kärsii alaselän vammasta.
Tapahtumia
Miesten kaksinpelissä maailmanlistan sijalla viisi ollut Rafael Nadal hävisi ensimmäisellä kierroksella yllättäen maailmanlistan sijalla 135 olleelle Steve Darcisille. Nadal ei ollut koskaan aiemmin pudonnut Grand Slam -turnauksissa ensimmäisellä kierroksella. Maailmanlistan sijalla kolme ollut, ja turnauksen seitsemän kertaa voittanut Roger Federer hävisi toisella kierroksella maailmanlistan sijalla 116 olleelle Serhi Stah’ovskyille. Viimeksi Federer oli pudonnut ennen puolivälieriä Ranskan avoimissa vuonna 2004. Maailmanlistan 100 parhaan pelaajan ulkopuolella olevalle Federer oli viimeksi hävinnyt vuonna 2005.
Naisten kaksinpelissä maailmanlistan sijalla kolme ollut Marija Šarapova hävisi toisella kierroksella maailmanlistan sijalla 131 olleelle Michelle Larcher de Britolle.
Keskiviikkona 26. kesäkuuta yhteensä seitsemän pelaajaa luovutti tai vetäytyi. Moneen vetäytymiseen syynä oli kaatuminen Wimbledonin ruoholla. Seuraavana päivänä kaksinpelissä luovutuksia tuli kaksi kappaletta lisää.
Karibiantyranni
Karibiantyranni (Tyrannus caudifasciatus) on tyrannien heimoon kuuluva Länsi-Intian saaristossa elävä varpuslintu. Sen esiintymisalue käsittää Bahaman pohjoisosan, Kuuban ja lähisaaret, Caymansaaret, Jamaikan, Hispaniolan ja Puerto Ricon. Lajista tunnetaan seitsemän alalajia. Alcide d'Orbigny kuvaili lajin holotyypin Kuubasta vuonna 1839.
Sykloni Giri
Sykloni Giri oli voimakas trooppinen hirmumyrsky, joka kehittyi lokakuussa 2010 ja joka oli voimakkaimmillaan luokan 4 sykloni Saffir-Simpsonin asteikolla. Se rantautui Rakhinen osavaltiossa 22. lokakuuta ja laantui seuraavana päivänä trooppiseksi matalapaineeksi. Paikallisten viranomaisten mukaan noin 70 000 jäi kodittomaksi.
Toisin kuin sykloni Nargisin aikana vuonna 2008, Myanmarin hallitus ryhtyi aktiivisiin toimenpiteisiin taatakseen myrskystä kärsineiden turvallisuuden.
Kansainvälinen apu
Yhdysvaltain ulkoministeri Hillary Clinton lupasi Myanmarille Yhdysvaltain katastrofiapua. Maailman ruokaohjelma lähetti Myanmariin yhteensä 1 200 tonnia riisiä.
Toivalan koulu
Toivalan koulu on Siilinjärven eteläosassa Toivalan taajamassa toimiva alakoulu (luokka-asteet 1-6). Koulu sijaitsee runsas 10 kilometriä Siilinjärven keskustasta etelään. Alakoulua käy noin 300 oppilasta.
Naapuritontilla sijaitsee Suininlahden koulu (yläkoulu).
Vjatšeslav Butsajev
pienoiskuva Vjatšeslav Butsajev (s. 13. kesäkuuta 1970 Toljatti) on entinen venäläinen jääkiekkoilija. Hänet valittiin Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekon kunniagalleriaan vuonna 1992. Butsajev voitti jääkiekon olympiakultaa IVY:n joukkueessa vuonna 1992.
Pähkähullu Suomi
Pähkähullu Suomi on vuonna 1967 ensi-iltansa saanut komediaelokuva, jonka on ohjannut Jukka Virtanen. Elokuva on Jukka Virtasen ja Ere Kokkosen toinen elokuva. Elokuva on myös Spede Pasasen kolmas elokuva, jossa hän on mukana tekijänä. Elokuva on myös kolmas Spede-elokuva. Elokuvan pääosissa nähdään Spede Pasanen, Simo Salminen, Esko Salminen ja Leo Jokela. Elokuvan vierailevina tähtinä nähdään television tietokilpailuohjelmien vetäjä Timo T. Kaukonen, toimittaja Anssi Kukkonen, uutisankkuri Heikki Kahila, tuleva liikemies Harry "Hjallis" Harkimo lapsena, radiotoimittaja Niilo Tarvajärvi, kilpahiihtäjä Eero Mäntyranta, moottoriurheilija Timo Mäkinen, kirjailija Väinö Linna, poliitikko Urho Kekkonen, kenraaliluutnantti Urpo Levo, missi Armi Kuusela, yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä Gregory Peck, akateemikko Kustaa Vilkuna, poliitikko Yrjö Leino, poliitikko V. J. Sukselainen, Miss Suomi Inga-Britt Söderberg, keskimatkojen juoksijat Dan Waern, Olavi Salsola ja Olavi Vuorisalo sekä nyrkkeilijät: suomalainen Olli Mäki ja yhdysvaltalainen Davey Moore.
Elokuvaa kuvattiin Helsingissä, Espoossa, Hattulassa, Helsingin maalaiskunnassa, Sipoossa, Hämeenlinnassa, Kuhmoisissa, Lapualla, Kauniaisissa, Punkaharjulla, Savonlinnassa, Kuopiossa, Imatralla, Tampereella, Torniossa, Rovaniemellä, Kittilässä, Porvoon maalaiskunnassa ja Kouvolassa. Elokuva on julkaistu VHS:nä ja DVD:nä. Elokuva on esitetty televisiossa vuosina 1970, 1973, 1977, 1983, 1994, 2001, 2004, 2006 ja 2021.
Juoni
Elokuvan kertoja (Mauno Hyvönen) esittelee Suomea erilaisilla kuvilla maaseudulta sekä pääkaupungistamme Helsingistä ja valitsee kadulla kulkevista ihmisistä "herra keskivertosuomalaisen" eli tyypillisen veronmaksajan (Leo Jokela). Uutisissa nähdään, että hiusöljymiljonäärinä toimiva William Njurmi (Spede Pasanen) on saapunut Suomeen, kanssaan Njurmen henkivartija Luigi Cravatto (Esko Salminen) sekä William Njurmen sihteeri Miss Smith (Tarja-Tuulikki Tarsala). Hallituksen ministerit (Toivo Mäkelä, Timo T. Kaukonen, Matti Dahlberg, Heikki Kuvaja ja Paavo Huuskonen) ovat vastassa häntä lentokentällä. Suomen itsenäisyyden 50-vuotisjuhlan kunniaksi eräs "tuottaja" (Ere Kokkonen) ja "ohjaaja" (Jukka Virtanen) tekevät elokuvan valtion kustannuksella, jota tuottaja pitää koekatselussa täysin epäonnistuneena ja he pyytävät apua "herra keskivertosuomalaiselta".
Njurmen vierailun kautta elokuva esittelee tyypillisiä helsinkiläisiä nähtävyyksiä. Turistikerroksen aikana ministerit raahaavat Njurmen saunaan, mihin kyllästyyneenä hän pakenee Helsingin läpi maaseudulle, jossa hän säikyttää marjastajat, saa hirvenmetsästäjät (mm. Heikki Kuvaja ja Raimo Virtanen) peräänsä ja joutuu kaiken lisäksi keskelle armeijan taisteluharjoitusta. Kollaata muisteleva tyypillinen veronmaksaja on erittäin tyytyväinen, mutta tuottaja ja ohjaaja kaipaavat vielä romantiikkaa ja liittävät mukaan naisvoimistelua luonnon keskellä ja "Welcome to Finland"-kuoron.
Seuraavaksi Njurmi törmää yksinäiseen kulkuriin, Simoon (Simo Salminen), joka on asettunut järven rannalle asumaan ja keksinyt erilaisia keksintöjä. Njurmi ja Simo lähtevät liikkeelle ja saavat kyydin toimittaja Kielo Joen (Pirjo Pasanen) avoautosta, kunnes tämä heittää heidät ulos ja jää vaille haluamaansa haastattelua. Samoihin aikoihin ministerit käynnistävät Njurmen etsinnän ja palkkaavat salapoliisin (Osmo Harkimo), joka putkahtelee esiin milloin mistäkin, Njurmen ja Simon jatkaessa matkaa.
Ensin miehet saavat töitä pohjalaistalosta. "Perinteisten talkootanssien" jälkeen Njurmi vie talon tyttären (Marita Nordberg) heinälatoon, mutta tuottaa hänelle pettymyksen puhuessaan vain kukista ja meihiläistä siitepölyn levittäjinä. Tytön muut veljet ovat Njurmen ja tytön harmiksi nähneet tilanteen ja pakottavat Njurmen vihille aseilla uhaten, mutta Simo pelastaa viime hetkellä kumppaninsa häjyksi tekeytyneenä. Palkkioksi Njurmi täyttää Simon toivomukset hyppäävällä järveen ja järjestämällä heille ns. "kana-viini-aterian".
Njurmi ja Simo päättävät tehdä Suomen ympärysmatkan ja juonivat käyttöönsä kalliin avoauton eräältä autoilevalta herralta (Pentti Irjala), joka ihailee suuresti ulkomaalaisia ihmisiä. Rahaa Njurmi ja Simo saavat konsertilla, missä Simo esiintyy "chanson-laulaja Pierre Dumasina". He ajavat Punkaharjun kautta Savonlinnassa sijaitsevaan Olavinlinnaan, missä he kohtaavat pelottavan kummituksen. Sieltä he matkaavat Kuopion torille, syövät Puijon pyörivässä torniravintolassa, pistäytyvät pikaisesti Imatrankoskella, Turussa sekä Tampereella, ajavat "Kajaanin ohi" ja lopulta päätyvät Tornionjoen varteen, josta matka jatkuu Rovaniemellä ja Lappiin, jossa on talvi. Tyypillinen veronmaksaja on jälleen tyytyväinen nähtävyyksiin ja innostuu esittämään "mukailun" Tuntemattomasta sotilaasta.
Njurmen ja Simon palattua takaisin ympärysmatkaltaan Helsinkiin, Njurmi kertoo Simolle, että hänen varsinainen tehtävänsä olla Suomessa oli toisenlainen kuin on luultu. Hän kyllästyy jälleen ministerien erittäin pitkiin puheisiin ja uhkaa olla lainaamatta valtiolle rahaa, ellei peli muutu. Nyt elokuvantekijätkin riistuvat naamionsa ja paljastuvat salaisiksi agenteiksi. Njurmen henkivartija Cravatto saa käskyn ryhtyä esiintymään "hiusöljymiljonääri William Njurmena". Hän järjestää lehdistötilaisuuden, missä hän näyttelee omia arpiaan sekä peruu kaiken muun ohjelman päivältä, paitsi tietysti lounaan ja tapaamisen Miss Suomen (Marja-Liisa Ståhlberg) kanssa. Hän haluaa nähdä suomalaista talviurheilua ja Helsingin keskustassa järjestetään hiihtokilpailut keskellä kesää.
Samoihin aikoihin oikea Njurmi ja Simo törmäävät salaisiin agentteihin. Törmäyksestä seuraa pitkä takaa-ajo pitkin kattoja, tappelu laivalla sekä pakomatka moottoripyörällä- ja veneellä. Keskellä olympiastadionia Njurmi ja Simo joutuvat pinteeseen suuren miesjoukon piirittäessä heidät, mutta selviävät kuin ihmeen kaupalla tästäkin. Samaan aikaan Cravatto viihtyy Miss Suomen kanssa ja antaa suuren sekin maan lainatarpeeseen. Hän tanssii mm. latinalaisrytmeijä missin kanssa ja ehtii jo kosia tyttöä, kunnes hänen oma vaimonsa (Mirella Mantovani) saapuu paikalle ja vie Luigin mukanaan.
Yleisön puoleen kääntyessään Simo tunnustaa, "ettei ole enää 15 minuuttiin ymmärtänyt mitään, mitä ympärillään tapahtuu". Kertoja tarjoaa toista versiota, jossa nähdään Armia ja Giliä, Gregory Peckiä, Tauno Paloa sekä häjyjä. "Aha, nyt mä ymmärrän", Simo sanoo ja vastaa missin kysymykseen "minne mennään?". "Naimisiin tietysti. Sinnehän tässä kaikki muutkin on menny."
Muut esiintyjät
"Pumpulit"-ryhmään kuuluivat Tuula Heinivaho, Ritva Larmila, Tarja Latva, Sirkka Rivioli ja Irma Sammal.
Taustaa
Itsenäisen Suomen 50-vuotisjuhlavuoden innoittamana syntynyt komedia Pähkähullu Suomi oli ensimmäinen niistä kolmesta elokuvasta (Pähkähullu Suomi, Noin 7 veljestä ja Fakta homma), jotka Jukka Virtanen ohjasi yksin, ja myös ensimmäinen elokuva, jonka tuotti kokonaisudessaan Filmituotanto Spede Pasanen Ky (myöh. Oy). Käsikirjoitus oli Millipillerin käsikirjoitusryhmästä tutun kolmikon "Virtanen - Kokkonen - Pasanen"-käsialaa. Kaikki kolme esiintyivät myös elokuvassa näyttelijöinä. Elokuvan yleisömenestys oli vuoden ylivoimaisesti paras. Katsojia elokuva sai noin 400 000, mutta siitä ei ole täysin varmaa.
Vic Elford
pienoiskuva|Vic Elford ajamassa [[Porsche 908|Porsche 908:lla vuoden 1971 Nürburgringin tuhannen kilometrin ajon harjoituksissa.]] Victor Henry Elford (10. kesäkuuta 1935 Lontoon City, Englanti, Iso-Britannia – 	13. maaliskuuta 2022 ) oli brittiläinen F1-kuljettaja.
Ura
Hän osallistui kolmeentoista F1 osakilpailuun kausilla 1968–1969 ja 1971 sekä kilpaili myös sarjan ulkopuolisissa kilpailuissa. Hän saavutti yhteensä 8 MM-pistettä ajamalla pisteille kahdesti vuosina 1968–1969 ja oli parhaimmillaan neljäs heti ensimmäisessä kilpailussaan Ranskan GP:ssä 1968. Vuoden 1969 Saksan GP:ssä Elford osui autollaan radalla olleeseen romuun, kolaroi ja mursi kätensä, mikä aiheutti hänen uransa hiipumisen.
Elford voitti rallin EM-sarjan mestaruuden (ryhmä 3) Porsche 911:lla vuonna 1967. Hän voitti myös Monte Carlon kilpailun vuonna 1968, viikkoa myöhemmin Daytonan 24 tunnin ajon ja samana vuonna hän voitti myös Targa Florion kilpailun Umberto Magliolin kanssa, vaikka menetti 18 minuuttia ensimmäisellä kierroksella rengasrikon takia. Elford voitti vuoden 1971 12 tunnin Sebringin kilpailun ja Nurburgringin 1000 kilometrin ajon. Elford voitti Le Mansin 24 tunnin ajoissa GTS-luokassa vuonna 1973. Hän kilpaili myös CanAm ja Daytonan 500 -kilpailussa NASCARissa. Hän sai lempinimen Quick Vic useista rataennätyksistään.
Elford muistetaan vuoden 1972 Le Mansin kilpailusta siitä, että nähtyään palavan Ferrarin edessään hän pysähtyi auttamaan kuljettajaa, joka oli ehtinyt jo pois autosta. Elford huomasi pian toisen auton törmänneen puuhun ja ryntäsi pelastamaan Jo Bonnieria, joka kuoli onnettomuudessa. Elfordin teot saatiin nauhalle, ja Ranskan presidentti Georges Pompidou myönsi hänelle Ordre national du Mériten chevalierin arvon.
Kilpauransa jälkeen Elford piti ajokoulua Yhdysvalloissa, toimi kilpatallien tallipäällikkönä sekä kirjoitti kirjoja kilpa-autoilusta. Vuonna 2015 Elford palkittiin Yhdysvalloissa RRDC:n (Road Racing Drivers Club) Phil Hill -palkinnolla saavutuksistaan katuautoilun parissa.
Jevgeni Davydov
Jevgeni Vitaljevitš Davydov (, s. 27. toukokuuta 1967, Tšeljabinsk) on entinen neuvostoliittolainen jääkiekkoilija. Hänet valittiin Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekon kunniagalleriaan vuonna 1990.
Air100
Air100 oli vuonna 2010 perustettu suomalainen lentoyhtiö, joka lensi Porista Helsinkiin. Sen toiminta loppui lokakuussa 2017. Air100 oli kaikkiaan kymmenes Porin ja Helsingin välistä liikennettä hoitanut yhtiö.
Air100 perustettiin elokuussa 2010, ja sen oli tarkoitus aloittaa Porin ja Helsingin välinen liikenne lokakuussa, mutta myöhemmin syksyllä yhtiö kuitenkin ilmoitti peruttavansa hankkeen huonolta näyttäneen kannattavuuden vuoksi. Lennot alkoivat lopulta syyskuussa 2012, jolloin niitä operoi tšekkiläinen CCA-yhtiö 33-paikkaisella koneella. Myöhemmin Air100:n lentoja operoi virolainen Airest, joka käytti reitillä Saab 340 -koneita. Yhtiö lopetti lentonsa Porin ja Helsingin välillä kesällä 2014, kun reittiä ei saatu kannattavaksi.
Vuonna 2013 Air100 aloitti Porin Kittilän väliset talvilomalennot, jotka jatkuivat kolmen vuoden ajan. Vuonna 2014 yhtiö lensi myös Seinäjoen ja Kittilän välistä reittiä.
Piotr Jaroszewicz
Kenraali Piotr Jaroszewicz (8. syyskuuta 1909 – 1. syyskuuta 1992) oli Puolan kansantasavallan pääministeri vuodesta 1970 vuoteen 1980. Hän pyrki toteuttamaan puoluejohtaja Edward Gierekin kunnianhimoisia suunnitelmia Puolan saattamiseksi nopean talouskasvun tielle. Lännestä lainattuun rahaan ja Neuvostoliittoa lähentyvään politiikkaan pohjautuva suunnitelma sai maan kriisiin ja loi perustan Solidaarisuus-liikkeen synnylle ja vuoden 1976 levottomuuksille.
Jaroszewicz ja hänen vaimonsa murhattiin raa'asti kotonaan syyskuun alussa 1992. Murhan syitä on spekuloitu laajasti.
Valeri Fomenkov
Valeri Fomenkov on entinen neuvostoliittolainen jääkiekkoilija. Hänet valittiin Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekon kunniagalleriaan vuonna 1995.
Martti Putkiranta
Martti Viljami Putkiranta (s. 6. helmikuuta 1932 Ähtäri) on eläkkeellä oleva suomalainen eversti, joka vaikutti myös järjestöjohtajana.
Martti Putkiranta syntyi maanviljelijä Kaarle Vihtori ja emäntä Aili Vilhelmiina Putkirannan perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1956 on lehtori Maija Martta Himanen. Heillä on kolme poikaa. Putkiranta tuli ylioppilaaksi 1951 ja suoritti Kadettikoulun 1954 ja sotakorkeakoulun 1965. Hän oli Puolustusvoimien eri tehtävissä 1954–1974. Puolustusvoimien ATK-laitoksen johtaja Putkiranta oli 1975–1979 ja Sotakorkeakoulun sotatekniikan koulutuksen johtaja 1979–1983. Suomen Väestönsuojelujärjestön pääsihteerinä Putkiranta toimi 1983–1992, Upseeriliiton puheenjohtaja hän oli 1980–1983 ja Akavan varapuheenjohtaja 1982–1983. Putkiranta on yksi teoksen Kriisiturvallisuuden käsikirja – uhkakuvat, asejärjestelmät ja suojautuminen (1994) kirjoittajista.
Putkiranta ylennettiin luutnantiksi 1955, yliluutnantiksi 1958, kapteeniksi 1961, majuriksi 1968, everstiluutnantiksi 1972 ja everstiksi 1978.
Igor Dmitrijev
Igor Dmitrijev (19. lokakuuta 1941 – 21. joulukuuta 1997) oli neuvostoliittolainen jääkiekkoilija ja valmentaja. Hänet valittiin Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekon kunniagalleriaan vuonna 1974. Peliuransa lisäksi Dmitrijev valmensi muun muassa Neuvostoliiton miesten jääkiekkomaajoukkueen kakkosvalmentajana Viktor Tihonovin kanssa.
Keltainen tee
thumb|250px| Ehkä tunnetuin keltainen tee, Jun-vuoren hopeaneulaset (Junshan Yinzhen, [[Hunan).]] thumb|250px|Keltaista teetä Hunanin maakunnasta. thumb|250px|Keltaista teetä [[Anhuin maakunnasta (Huoshan Huangya).]] thumb|250px|Eteläkorealaista keltaista teetä (hwangcha). Keltainen tee on harvinainen ja arvostettu teetyyppi, jota tuotetaan pieniä määriä erityisesti Kiinan Hunanin, Sichuanin ja Anhuin maakunnissa, jossain määrin myös Etelä-Koreassa. Keltainen tee on ollut tunnettu satojen vuosien ajan, ja alkujaan sitä valmistettiin Kiinan keisarille. Teelehdet saavat valmistukseen kuuluvan vähäisen hapetuksen aikana kellertävän sävyn, mistä teemuoto on saanut nimensä. Keltaisen teen syntyminen ajoittuu Ming-dynastian teekulttuurin kulta-aikaan 1500-luvun lopulla, jolloin teevalmistusmenetelmät kehittyivät ja useimmat nykyiset teetyypit saivat alkunsa.
Teekirjallisuudessa on toisistaan poikkeavia kuvaksia keltaisen teen valmistusmenetelmästä. Eräs kuvaus on seuraavanlainen: Keltaista teetä varten kerätään teepensaan kärkisilmuja ennen kuin ne muodostavat nukkapintaa. Lehdet nuudutetaan vihreän teen tavoin ja kuumennetaan pannuissa, välillä käsin sekoittaen. Lehdet levitetään kostean kankaan alle säästä riippuen 4–10 tunniksi. Tällöin teelehdet lämpenevät ja hapettuvat, kehittävät aromikkuuttaan ja saavat kellertävän värisävyn. Lehtiä kuivataan vielä 10–20 minuuttia 110–120 °C:een lämpötilassa, jolloin niiden kosteus putoaa alle viiteen prosenttiin. Lopuksi teelehdet lajitellaan ja pakataan.
Ehkä kuuluisin keltainen tee on nimeltään Junshan Yinzhen (suom. Jun-vuoren hopeaneulaset tai Keisarin vuoren hopeaneulaset). Aitoa Junshan Yinsheniä valmistetaan pieniä määriä Hunanin maakunnan Dongtingjärven pienessä saaressa kasvavista Jun Shan Qun Ti Zhong -kannan teepensaista, joiden kärkisilmut poimitaan huhtikuussa tätä teetä varten.
Keltaista teetä haudutetaan esimerkiksi 70 °C lämpöisessä vedessä 5–8 minuuttia. Usein teepaketissa on tai teemyymälästä saa kullekin teelaadulle suositellut täsmällisemmät haudutusohjeet. Väriltään teejuoma vaihtelee vaalean keltaisesta keltaruskeaan. Maultaan keltaista teetä kuvataan pehmeäksi, hunajaisen samettiseksi ja vehnäiseksi.
Tavallisen rehti rikollinen
Tavallisen rehti rikollinen (Ordinary Decent Criminal) on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut irlantilainen rikos-/komediaelokuva, jonka ohjasi Thaddeus O’Sullivan. Tarina on sovitettu Lionel Shriverin romaanista.
Elokuvan piti alun perin kertoa Martin Cahillista, tunnetusta irlantilaisesta rikollisesta. Juonta muutettiin sen jälkeen kun tuotantotiimi huomasi, että John Boorman teki jo Cahillista elokuvaa, nimeltään Alamaailman kenraali.
Juri Fjodorov
Juri Fjodorov (s. 8. heinäkuuta 1949) on entinen neuvostoliittolainen jääkiekkoilija. Hänet valittiin Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekon kunniagalleriaan vuonna 1978.
Gomelsteklo
Gomelsteklo myy lasituotantoaan yli 20 maahan ja myös EU-maihin kuten Suomeen käyttäen nimeä Gomelglass. Yhtiö valmistaa ikkunalaseja, lasiin pohjautuvia eristyslevyjä ja lasilevyjä kalusteisiin. Yhtiön liikevaihto oli vuonna 2012 yhteensä 8 217 miljardia ja nettotulos 9,4 miljardia Valko-Venäjän ruplaa. Euroiksi muunnettuna liikevaihto oli 72,5 miljoonaa ja nettotulos 0,8 miljoonaa (valuuttamuunnos Valko-Venäjän virallisin vuoden 2012 lopun kurssein).
Ismaïla Sarr
Ismaïla Sarr (s. 25. helmikuuta 1998 Saint-Louis) on senegalilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Ranskan mestaruussarjassa pelaavaa Marseilleä. Aiemmin hän on pelannut Ranskassa Metzissä kaudella 2016–2017 ja Rennesissä kausina 2017–2019.
Sarr pelasi kolmen kauden aikana Ranskan Ligue 1:ssä 90 ottelua ja teki niissä 18 maalia. Toisella kaudellaan hän oli kolme kuukautta sivussa peleistä loukkaantumisen vuoksi. Kahdella ensimmäisellä liigakaudellaan hän teki viisi maalia kummallakin ja kolmannella kahdeksan. Elokuussa 2019 Sarr siirtyi englantilaisseura Watfordiin. Englannin Valioliigassa kaudella 2019–2020 hän teki 28 ottelussaan viisi maalia: marraskuussa Southamptonia, joulukuussa Manchester Unitedia ja Aston Villaa sekä helmikuun lopussa kaksi maalia Liverpoolia vastaan Liverpoolin kärsiessä Valioliigassa kauden ensimmäisen tappionsa. Kaudella 2020–2021 Sarr pelasi Englannin mestaruussarjassa 39 ottelua ja teki niissä 13 maalia, millä hän oli joukkueensa paras ja koko sarjan 11:nneksi paras maalintekijä. Kaudella 2021–2022 Watford pelasi jälleen Valioliigassa, jossa Sarr teki 22 ottelussa viisi maalia: elokuussa yhden Aston Villaa vastaan, syyskuussa kaksi Norwichia ja yhden Newcastlea vastaan sekä marraskuussa yhden Manchester Unitedia vastaan. Viimeksi mainitussa ottelussa hän loukkaantui ja oli toista kuukautta kokonaan poissa kentiltä. Kaudella 2022–2023 Sarr jatkaa mestaruussarjaan pudonneessa Watfordissa.
Sarr pelasi Senegalin maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa tammikuussa 2017 Afrikan-mestaruuskilpailuissa Tunisiaa vastaan. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki syyskuussa 2017 Burkina Fasoa vastaan. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi täydet minuutit joukkueensa kaikissa kolmessa ottelussa. Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2019 Senegal saavutti hopeaa ja Sarr pelasi viisi ottelua sekä teki maalin alkulohko-ottelussa Keniaa vastaan. Seuraavissa Afrikan-mestaruuskilpailuissa tammi-helmikuussa 2022 Senegal voitti mestaruuden ja loukkaantumisista toipunut Sarr pelasi joukkueensa kolme viimeistä ottelua ja teki puolivälierässä Päiväntasaajan Guineaa vastaan maalin. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki neljä ottelua ja teki kolmannessa alkulohko-ottelussa Ecuadoria vastaan rangaistuspotkusta maalin. Sarr on pelannut kaikkiaan 52 maaottelua ja tehnyt niissä 11 maalia.
Johan Storbjörk
Johan Storbjörk oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Ruotsalainen kansanpuolue.
Storbjörk valittiin eduskuntaan kuusissa vaaleissa, 1907, 1908, 1909, 1910, 1911 ja 1913, Vaasan läänin pohjoisesta vaalipiiristä ja hän toimi kansanedustajana toukokuusta 1907 huhtikuuhun 1917. Hän vaikutti eduskunnan maatalousvaliokunnassa ja valtiovarainvaliokunnassa. Hän toimi poliittisella urallaan myös Kruunupyyn kunnallislautakunnan ja kuntakokouksen jäsenenä sekä molempien puheenjohtajana.
Storbjörk syntyi maanviljelijäperheeseen ja oli itsekin varsinaiselta ammatiltaan maanviljelijä tilallaan Kruunupyyssä. Hän vaikutti Vaasan läänin maanviljelysseurassa ja oli sen hallituksen puheenjohtaja. Hän toimi myös maallikkotuomarina, lautamiehenä, ja sai herastuomarin arvonimen.
Storbjörkin puoliso oli Maria Lillbjörk. He avioituivat vuonna 1872. Myös heidän poikansa Johannes Storbjörk toimi Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajana, huhtikuusta lokakuuhun 1917. Johan Storbjörk kuoli maaliskuussa 1932, 79-vuotiaana.
Abdul Rahman Yasin
pienoiskuva|Abdul Rahman Yasin kuvattuna vuonna 2002.
Abdul Rahman Yasin (arabiaksi عبد الرحمن يس, s. 10. huhtikuuta 1960, Bloomington, Indiana, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen terroristi, joka otti osaa kuuden ihmisen kuoleman aiheuttaneeseen World Trade Centerin pommi-iskuun vuonna 1993. Muita pommi-iskun taustalla olleita terroristeja olivat Ramzi Yousef (iskun pääsuunnittelija), Mahmud Abouhalima, Mohammed A. Salameh, Nidal A. Ayyad ja Ahmed Ajaj. Yasin on ainoa iskussa mukana ollut terroristi, jota Yhdysvaltain viranomaiset eivät ole saanneet kiinni.
Tausta
Yasin syntyi vuonna 1960 Bloomingtonissa, Yhdysvalloissa irakilaiseen maahanmuuttajaperheeseen. Koska Yasin syntyi Yhdysvalloissa, hän sai Yhdysvaltain kansalaisuuden. Yasinin perhe muutti kuitenkin takaisin Irakiin pian tämän syntymän jälkeen. Etsintäkuulutuksen mukaan Yasin sairastaa epilepsiaa.
World Trade Centerin isku ja pako ulkomaille
Vuonna 1992 Yasin sai Yhdysvaltain kansalaisuudellaan Yhdysvaltain passin Ammanissa, Jordaniassa. Hän oli mukana suunnittelemassa ja toteuttamassa New Yorkin World Trade Centeriin kohdistunutta pommi-iskua, joka tappoi kuusi ihmistä ja haavoitti tuhatta.
Muutama päivä World Trade Centerin pommi-iskun jälkeen liittovaltion poliisi otti Yasinin kiinni kuulusteluja varten. Yasin teki yhteistyötä viranomaisten kanssa ja hänet vapautettiin: Yasinin mukaan FBI jopa tarjosi hänelle autokyydin takaisin kotiin. Tämän jälkeen Yasin varasi lentolipun Ammaniin, Jordaniaan. Hän ilmeisesti ehti lähteä Yhdysvalloista ennen kuin viranomaiset antoivat hänestä myöhemmin pidätysmääräyksen. Jordaniasta Yasin jatkoi matkaansa Irakiin, jossa hän vietti vapaata elämää ainakin vuoden ajan. Irakin viranomaisten mukaan Yasin oltaisiin pidätetty seuraavana vuonna ja hän olisi ollut vangittuna ainakin vuoteen 2002 asti. Viimeinen varma havainto Yasinista on vuodelta 2002, jolloin yhdysvaltalainen televisiokanava CBS pääsi haastattelemaan häntä irakilaiseen vankilaan. Haastattelussa Yasin pahoitteli tekoaan ja sanoi Yousefin ja Salamehin houkutelleen hänet mukaan iskuun. Yhdysvaltain hyökättyä Irakiin seuraavana vuonna Yasinia ei löydetty, eikä hänestä ole enää saatu havaintoja.
Yasinin nykyistä olinpaikkaa ei tiedetä. Yhdysvaltain liittovaltion poliisi FBI on etsintäkuuluttanut Yasinin ja luvannut viiden miljoonan dollarin löytöpalkkion hänen pidätykseensä johtavista tiedoista.
Blagoveštšensk
Blagoveštšensk on rajakaupunki ja Amurin alueen hallintokeskus Venäjän kaukoidässä. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 214 390. Kaupunki tunnetaan myös nimillä Hailanpao (海兰泡) tai Bushi (布市).
Kaupunki sijaitsee Amurin ja sen sivujoki Zejan liittymäkohdassa, noin 110 km sivussa Siperian radasta, josta johtaa kaupunkiin sivuraide. Kaupunkia vastapäätä Amurin vastarannalla sijaitsee kiinalainen Heihen (黑河) kaupunki.
Kaupungissa on valtion pedaginen instituutti ja Amurin valtionyliopisto.
Historiaa ja nykypäivää
thumb|left|210px|Amurin ja sen sivuhaara Zejan liittymäkohtaan rakennetun Blagoveštšenskin kantakaupungin ruutukaava vuodelta 1869
Kaupunki perustettiin linnoitukseksi vuonna 1856 nimellä Ust-Zeja ja sai nykynimensä kaksi vuotta myöhemmin ilmestyspäivän kirkon mukaan. Alue on kuulunut Venäjään vuosien 1858 ja 1860 sopimuksista lähtien. Zejajoen itäpuolelle, Amurin pohjoisrannalle jäi mantsujen ja han-kiinalaisten asuttama alue, joka Kiinassa on tunnettu nimellä "64 kylää". Kaupunki kasvoi 1900-luvun kultaryntäyksen vuoksi. Kiinalaiset kapinalliset tulittivat kaupunkia kaksi viikkoa tykein heinäkuussa 1900 bokserikapinan aikana, jolloin Amurin kuvernööri Konstantin Gribski määräsi kiinalaiset karkotettavaksi, jonka jälkeen kasakat ajoivat kaupungin kiinalaiset asukkaat jokeen. Kulttuurivallankumouksen aikana kaupunkiin lähetettiin kovaäänisillä vuorokauden ympäri maolaista propagandaa Kiinasta.
Nykyisin Blagoveštšensk ja Heihe muodostavat keskenään ilman viisumia toimivan vapaakauppavyöhykkeen. Passintarkastusjärjestelmä on sähköistetty.
Vuonna 2016 aloitettiin yli kilometrin pituisen sillan rakentaminen Amurin yli yhteistyössä kiinalaisten kanssa. Silta yhdistää Blagoveštšenskin ja Kiinan puoleisen Heihen ja helpottaa sekä rahti- että matkustajaliikennettä maiden välillä. Silta valmistui marraskuussa 2019, mutta koronavirusrajoitusten johdosta säännöllinen liikenne alkoi vasta 10.6.2022. Alussa siltaa käytetään vain rahtiliikenteeseen.
Revival (Malummehin albumi)
Revival on suomalaisen metalliyhtye Malummehin esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2007 levymerkillä Spikefarm Records.
Kappaleet
Kaikki kappaleet sanoittanut Marko Niemistö ja Mikael Kiikka.
Dreamer
Dreamer on brittiläisen heavy-metal laulajan, Ozzy Osbournen single vuoden 2001 Down to Earth -albumilta. Kappale edustaa Osbournen pehmeämmän musiikkityylin suuntaa. Kappaleen ovat säveltäneet Marti Frederiksen ja Mick Jones, mutta sanat ovat Osbournen omaa käsialaa. Singlellä Osbournen lisäksi soittavat Zakk Wylde, Robert Trujillo, Mike Bordin ja Tim Palmer.
Suur-Kolumbia
Suur-Kolumbia oli valtio nykyisten Kolumbian, Ecuadorin, Venezuelan ja Panaman alueella vuosina 1819–1831. Suur-Kolumbia-nimeä ei alun perin käytetty, vaan maan virallinen nimi oli Kolumbian tasavalta. Vasta myöhemmin historioitsijat keksivät käyttää nimeä Suur-Kolumbia erotukseksi nykyisestä Kolumbian tasavallasta. Kolumbia-nimitys taas tulee Kristoffer Kolumbuksen nimestä.
Historia
Maa perustettiin Simón Bolívarin vapautettua Etelä-Amerikan valtiot, ja se oli aluksi Kolumbian, Ecuadorin ja Venezuelan unioni. Perustuslaki valmistui vuonna 1821 ja maan pääkaupungiksi tuli Bogotá. Samana vuonna Panama liitettiin osaksi Suur-Kolumbiaa. Bolívarin tavoitteena oli liittotasavaltio, mutta valtion eri kansanryhmien väliset yhteenotot ja kykenemättömyys yhteistyöhön muuttivat hänen suunnitelmiaan ensin keskitetyksi hallintomuodoksi ja lopulta Bolívarin vuosina 1828–1830 johtamaan diktatuuriin.
Nopeasti valtion perustamisen jälkeen syntyi separatistisia liikkeitä eri maakunnissa johtuen Bolívarin eroamisesta maan johdosta vuonna 1830. Bolívar olisi halunnut luoda Suur-Kolumbiasta koko Etelä-Amerikan käsittävän valtion, mutta muiden alueen maiden poliitikot vastustivat tätä. Venezuela ja Ecuador itsenäistyivät vuonna 1831. Kolumbian ja Panaman alueesta tuli Uuden-Granadan tasavalta, joka vaihtoi nimensä ensin Granadalaiseksi valtioliitoksi vuonna 1858, sitten Kolumbian yhdysvalloiksi vuonna 1863 ja lopulta nykyiseksi Kolumbian tasavallaksi vuonna 1886. Panama itsenäistyi vuonna 1903.
Dmitri Frolov
Dmitri Frolov (s. 22. elokuuta 1966) on entinen neuvostoliittolainen jääkiekkoilija. Hänet valittiin Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekon kunniagalleriaan vuonna 1993.
Power Rangers: Ninja Storm (videopeli)
Power Rangers Ninja Storm on vuoden 2003 syyskuussa julkaistu videopeli, joka perustuu samannimiseen televisiosarjaan Power Rangers Ninja Storm. Pelin julkaisi THQ Game Boy Advancelle ja PC:lle.
Juoni
Lothorin johtamat ilkeät muukalaisolennot ovat hyökänneet ninja-akatemiaan, joka on vain osa Lothorin maaplaneetan valloitussuunnitelmaa. Ainoastaan jäljelle on jäänyt kolme oppilasta Wind Ninja Academystä ja kaksi oppilasta Thunder Ninja Academystä. Heidän täytyy yhdistää voimansa salaperäisen Vihreän Samurai Rangerin kanssa pelastaakseen maailman.
Pelattavuus
PC:llä peli on pääosin arvuutusten ja erinäisten muistipelien pelaamista. Pelissä on yhteensä 13 eri tasoa ja tehtävää, joissa voi pelata kaikilla kuudella eri Power Rangerilla.
Game Boy Advancella peli keskittyy enemmän toimintaan, jossa voi PC:n tavoin valita yhden kuudesta pelattavasta Power Rangerista. Jokaisen kentän loppuvastus on jokin sarjassa esiintynyt konna, lisäksi koko pelin viimeisen vastustajan tuhouduttua se kasvaa jättiläiseksi. Tämän myötä pelaaja saa käyttöönsä yhden kolmesta Megazordista riippuen mitä hahmoa hän on käyttänyt sinä hetkenä. Punainen, sininen ja keltainen Ranger antaa mahdollisuuden pelata Storm Megazordilla, kun taas Crimson ja Navy Ranger antaa mahdollisuuden pelata Thunder Megazordilla. Puolestaan Vihreä Samurai Ranger antaa mahdollisuuden pelata Samurai Star Megazordilla.
Queen Jane
Jane Nyambura eli Queen Jane (1964 tai 1965 – 30. kesäkuuta 2010 ) oli kenialainen benga-laulaja. Hän oli kotoisin Murangan piirikunnasta, Kenian keskisestä maakunnasta. Etniseltä taustaltaan hän oli kikuju.
Queen Jane toimi aiemmin Mbiri Young Starsin laulusolistina. Hän perusti vuonna 1990 oman benga-yhtyeensä, jossa toimi myös hänen siskonsa (laulaja) ja veljensä (kitaristi).
Queen Janen "Nduraga Ngwetereire" sisältyy myös World Music Networkin kokoelmalevylle The Rough Guide to the Music of Kenya.
Kaakkois-Suomen Valokuvakeskus
thumb|Logo pienoiskuva|350px|Ville Savolainen, Tatu Kosonen ja Tommi Kähärä Hamningbergissä, Norjassa 1998 Kaakkois-Suomen Valokuvakeskus (KSV) on Lappeenrannassa sijaitseva valokuvakeskus. Sen toiminta-aluetta on koko entinen Kymen lääni.
Toiminta
Keskuksen näkyvintä toimintaa on näyttelyiden järjestäminen. Suurin osa näyttelyistä järjestetään keskuksen omissa galleriatiloissa. Keskuksen muuta toimintaa ovat erilaiset luentotilaisuudet ja kurssit. Näitä keskus on järjestänyt yhdessä muun muassa Kaakkois-Suomen taidetoimikunnan, Saimaan kameraseuran ja Joutsenon opiston kanssa. Keskuksen toimitiloissa toimii valokuvausaiheinen lukukirjasto. Sen teoksista pääosa esittelee yksittäisten valokuvaajien tuotantoa.
Valokuvakeskuksille kuuluva ns. alueellinen toiminta, siis toiminta kotikaupungin ulkopuolella, on ilmentynyt etupäässä näyttelyiden ja koulutustilaisuuksien järjestämisenä myös muilla paikkakunnilla.
Historia
Idea valokuvakeskuksesta syntyi ensimmäisen kerran vuonna 1998. Saimaan kameraseura oli juuri hiljattain perustanut yhdessä Etelä-Karjalan taiteilijaseuran kanssa galleria Pihaton, mutta varsin pian oli konsortion ilmapiiri alkanut kääntyä valokuvavastaiseksi. Ennakkoaavistus konkretisoitui vuonna 2000, kun Saimaan Kameraseura siirrettiin sivuun sekä Pihatosta että siihen läheisesti liittyvästä ympäristötaidenäyttely Kantri&Urbaanista. Muutoinkin Lappeenrannan valokuvausmahdollisuudet, näyttely-, koulutus- ja pimiötoiminta, olivat täysin Saimaan kameraseuran varassa. Ajatusta seurasi kuitenkin seitsemän vuoden tauko.
Kaakkois-Suomen valokuvakeskus ry perustettiin valokuvaaja Tatu Kososen aloitteesta 3.4.2005. Perustamiskirjan muut allekirjoittajat olivat Tommi Kähärä, Ville Savolainen ja Anu Kosonen. Ensimmäinen toimintavuosi kului yhteistyöverkoston kokoamiseen ja sopivien toimitilojen etsimiseen.
1.2.2006 keskus avasi oman galleriatilan Lappeenrannan Snellmaninkadulla, Lappeenrannan opiskelija-asuntosäätiöltä (LOAS) vuokratuissa kellaritiloissa.
1.1.2015 -31.12.2018 keskus toimi Lappeenrannan kaupungin omistamissa tiloissa Lappeen vanhan pappilan pihapiirissä Galleria Pihatossa.
Maria Walewska
thumb|Maria Walewska, [[François Gérardin maalaama muotokuva.]] Maria Walewska (o.s. Łączyńska; 7. joulukuuta 1786 Brodno, Puola – 11. joulukuuta 1817 Pariisi, Ranska) oli puolalainen kreivitär ja Ranskan keisari Napoleonin rakastajatar. Hänen on arveltu yrittäneen taivutella Napoleonia palauttamaan Puolan itsenäisyys ja mahdollisesti vaikuttaneen Napoleonin päätökseen perustaa Varsovan herttuakunta vuonna 1807.
Elämänvaiheet
Walewska syntyi puolalaiseen Łączyńskin aatelissukuun, jolla oli sukutila Kiernoziassa lähellä Varsovaa. Suku menetti pääosan maistaan Puolan jaoissa ja Walewskan isä kaatui Maciejowicen taistelussa vuoden 1794 epäonnistuneen Kościuszkon kapinan aikana. Eräs Walewskan kotiopettajista oli ranskalainen Nicolas Chopin, säveltäjä Frédéric Chopinin isä. Walewska opiskeli vuosina 1800–1803 katolisessa konventissa Varsovassa. Hän nai vuonna 1804 vain 18-vuotiaana ylhäisaateeliin kuuluneen 68-vuotiaan kaksinkertaisen lesken, kreivi Anastazy Colonna-Walewskin, joka oli ollut Puolan viimeisen kuninkaan kamariherra.
Ranskan armeijan valloitettua Puolan neljännen liittokunnan sodan aikana vuonna 1806 Walewska tutustui nuoreen ranskalaiseen luutnanttiin Charles de Flahautiin, joka oli Ranskan ulkoministerin Charles Maurice de Talleyrandin avioton poika. Walewska lähti aviomiehensä kartanosta ja ryhtyi työskentelemään vapaaehtoisena ranskalaisessa sotilassairaalassa Varsovassa. Hän saattoi tavata Napoleonin ohimennen jo tämän ollessa matkalla kohti Varsovaa, mutta he tutustuivat viimeistään tanssiaisissa, jotka järjestettiin Varsovassa tammikuussa 1807 keisarin kunniaksi tämän saapuessa kaupunkiin. He aloittivat pian suhteen. Puolan poliittiset johtajat toivoivat Napoleonin palauttavan maan menetetyn itsenäisyyden ja ilmeisesti kannustivat Walewskaa ryhtymään isänmaallisista syistä Napoleonin rakastajattareksi voidakseen vaikuttaa tämän Puolan-politiikkaan. Rakastavaiset oleskelivat huhtikuusta kesäkuuhun 1807 yhdessä Finckensteinin linnassa Itä-Preussissa. Vielä samana vuonna Napoleon perusti Varsovan herttuakunnan, joskin suurin osa Puolasta jäi yhä Venäjälle eivätkä puolalaiset patriootit olleet tähän tyytyväisiä.
Walewska jatkoi kirjeenvaihtoa Napoleonin kanssa ja tapasi tätä Pariisissa ja Wienissä vuosina 1808 ja 1809. Syksyllä 1809 Walewska alkoi odottaa lasta Napoleonille. Napoleonilla oli ollut monia muitakin rakastajattaria, mutta tuohon mennessä kaikki suhteet samoin kuin hänen ensimmäinen avioliittonsa Joséphine de Beauharnais’n kanssa olivat olleet lapsettomia. Walewskan raskaus vakuutti Napoleonin siitä, että lapsettomuuden syynä oli Joséphinen eikä hänen itsensä hedelmättömyys. Tämä kannusti Napoleonia ottamaan eron Joséphinesta ja naimaan Itävallan prinsessa Marie Louisen saadakseen laillisen perillisen. Walewskan ja Napoleonin avioton poika Alexandre Colonna-Walewski syntyi toukokuussa 1810 Napoleonin ollessa jo naimisissa Marie Louisen kanssa. Kreivi Walewski tunnusti pojan omakseen. Napoleon kutsui myös Walewskan asumaan Pariisiin ja hänet esiteltiin virallisesti Ranskan hovissa vuonna 1811. Hän otti eron kreivi Walewskista vuonna 1812.
Walewska tapasi Napoleonin syyskuussa 1814 tämän ollessa karkotettuna Elban saarella ja viimeisen kerran muutamaa päivää Waterloon taistelun jälkeen vuonna 1815. Myöhemmin samana vuonna Walewska nai Napoleonin pikkuserkun, kenraali Philippe Antoine d’Ornanon. Napoleonin kanssa saamansa pojan lisäksi Walewskalla oli kummankin aviomiehensä kanssa yksi poika. Kolmas raskaus heikensi hänen terveyttään ja hän kuoli munuaissairauteen vain 31-vuotiaana joulukuussa 1817. Hänen ruumiinsa haudattiin hänen kotiseudulleen Kiernoziaan ja sydämensä Ornanon sukuhautaan Pariisin Père-Lachaisen hautausmaalle. Walewskan ja Napoleonin poika Alexandre toimi myöhemmin Ranskan ulkoministerinä Napoleon III:n ollessa keisarina.
Populaarikulttuurissa
Greta Garbo näyttelee Walewskaa elokuvassa Kreivitär Walewska (1937).
Vernon Cottle
Vernon Walter Cottle (14. huhtikuuta 1926 – 6. syyskuuta 1964 Imatra) oli englantilainen moottoripyöräilijä, joka sai surmansa kolmannen Imatranajon harjoituksissa 29. elokuuta 1964 sattuneen onnettomuuden seurauksena. Hän oli ensimmäinen kolmesta Imatranajossa kaikkiaan kuolleesta henkilöstä.
Cottle ajoi onnettomuuden tapahtuessa 350-kuutrioisten luokassa AJS-merkkisellä moottoripyörällä. Hän oli ajamassa Imatran MM-osakilvan harjoituksissa Savikannan nopeaa kaarretta kun hän ohjausvirheen takia kaatui pahasti. Siviiliammatiltaan sähköteknikkona toiminutta Cottlea hoidettiin sairaalassa, mutta hän menehtyi vammoihinsa 6. syyskuuta.
Werknesh Kidane
Werknesh Kidane (s. 21. marraskuuta 1981 Maychew, Tigray, Etiopia) on etiopialainen kestävyys- ja maastojuoksija.
Kidane aloitti kilpailemisen kansainvälisellä tasolla vuonna 1997, jolloin hän sijoittui maastojuoksun MM-kilpailuissa Torinossa nuorten sarjassa 13:nneksi ja sai joukkuekilpailussa pronssia. Vuonna 1998 hän voitti Marrakechin maastojuoksun MM-kisoissa nuorten sarjassa pronssia ja joukkuekultaa. Hän oli samana vuonna Annecyn nuorten MM-kisoissa 5 000 metrin juoksussa viides. Seuraavana vuonna hän voitti Belfastin maastojuoksun MM-kisoissa nuorten mestaruuden sekä henkilökohtaisessa että joukkuekilpailussa. Hän osallistui Sevillan MM-kisoihin, joissa karsiutui 5 000 metrin alkuerissä. Johannesburgin Afrikan kisoissa hän oli samalla matkalla neljäs.
Vuonna 2000 Kidane sijoittui Vilamouran maastojuoksun MM-kisoissa nuorten sarjassa yhdeksänneksi. Hän oli viidenneksi paras etiopialainen, joten hänen sijoitustaan ei huomioitu joukkuekilpailussa, jossa Etiopia oli toinen. Sydneyn olympialaisissa hän oli 5 000 metrillä seitsemäs. Kidane kilpaili Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa 2001 3 000 metrin juoksussa sijoittuen yhdeksänneksi. Oostenden maastojuoksun MM-kilpailuissa hän juoksi aikuisten sarjassa ja oli lyhyellä matkalla viides sekä sai joukkuekilpailussa kultaa. Samana vuonna hän karsiutui Edmontonin MM-kisoissa 5 000 metrin alkuerissä.
Kidane voitti vuonna 2002 maastojuoksun MM-kisoissa Dublinissa hopeaa lyhyellä matkalla ja kultaa joukkuekilpailussa. Kauden päättäneessä IAAF:n GP-finaalissa hän oli 3 000 metrillä yhdeksäs. Seuraavana vuonna hän osallistui Lausannen maastojuoksun MM-kisoissa molemmille matkoille. Pitkällä matkalla hän voitti kultaa sekä henkilökohtaisessa että joukkuekilpailussa, lyhyellä matkalla hopeaa molemmissa kategorioissa. Pariisin MM-kisoissa hän voitti hopeaa 10 000 metrin juoksussa ajalla 30.07,15. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui neljänneksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa 5 000 metrillä. Abujan Afrikan kisoissa hän sai 10 000 metrillä hopeaa ajalla 32.37,35.
Vuonna 2004 Kidane voitti Brysselin maastojuoksun MM-kisoissa pronssia pitkältä matkalta ja sijoittui lyhyellä matkalla neljänneksi. Etiopia voitti molemmat joukkuekilpailut. Ateenan olympialaisissa hän oli 10 000 metrillä neljäs ja IAAF:n yleisurheilufinaalissa samana vuonna 5 000 metrillä viides. Vuonna 2005 hän voitti maastojuoksun MM-kisoissa pitkällä matkalla pronssia ja lyhyellä matkalla hopeaa sekä molemmissa joukkuekilpailuissa kultaa. Helsingin MM-kisoissa hän oli 10 000 metrillä kuudes.
Kidane juoksi Bydgoszczin maastojuoksun MM-kisoissa 2010 yhdeksänneksi. Joukkuekilpailussa hän voitti hopeaa. Lontoon olympialaisissa 2012 hän oli 10 000 metrillä neljäs.
Kidane asuu Etiopian pääkaupungissa Addis Abebassa. Hänen vanhempansa asuvat Aksumin kaupungissa Tigrayssä. Kidane on naimisissa kestävyysjuoksija Gebre-egziabher Gebremariamin kanssa.
Henkilökohtaiset ennätykset
Lähteet: Tilastopaja. IAAF
Ellen Church
Ellen Church (22. syyskuuta 1904 Cresco, Iowa, Yhdysvallat – 22. elokuuta 1965 ) oli yhdysvaltalainen sairaanhoitaja ja lentäjä ja maailman ensimmäinen lentoemäntä.
Elämä
Church syntyi Crescon kaupungissa Iowassa 22. syyskuuta 1904. Nuorena hän oli katsomassa lentonäytöstä ja päätti, että opettelisi lentämään. Cresco High Schoolista valmistuttuaan hän opiskeli sairaanhoitajaksi ja työskenteli sairaalassa San Fransiscossa. Samalla hän otti lentotunteja. Church tiedusteli Boeing Air Transportin (BAT) Steve Stimpsonilta, palkkaisiko tämä hänet lentäjäksi, mutta sai kielteisen vastauksen. Sen sijaan Stimpson suostui Churchin ajatukseen palkata sairaanhoitajia, jotka voisivat rauhoittaa lentopelkoisia ja auttaa matkapahoinvoinnista kärsiviä. Stimpson arveli lentoemäntien tuovan yhtiölle paljon julkisuutta, ja sai suostuteltua esimiehensä palkkaamaan Churchin päälentoemännäksi. Hänen lisäkseen palkattiin seitsemän muuta sairaanhoitajaa kolmen kuukauden koeajalle.
”Taivastyttöjen”, kuten BAT heitä nimitti, oli oltava sairaanhoitajia, alle 25-vuotiaita, naimattomia, korkeintaan 163-senttisiä ja alle 52-kiloisia. Rajoitukset johtuivat käytännön syistä, sillä pidemmät lentoemännät eivät olisi mahtuneet lentokoneiden mataliin matkustamoihin ja kapeille käytäville, ja koska koneiden kapasiteetti oli rajallinen, emäntien tuli olla mahdollisimman kevyitä. Matkustajien hoitamisen, rauhoittelun ja palvelemisen lisäksi lentoemäntien työnkuvaan kuului matkatavaroiden lastaaminen, penkkien löystyneiden kiinnitysten kiristäminen, tankkaamisessa avustaminen ja koneen työntäminen lentäjien apuna hangaariin. Palkka oli kuitenkin hyvä, 125 dollaria kuukaudessa.
Churchista tuli ensimmäinen lentoemäntä 15. toukokuuta 1930, kun hän lensi Boeing 80A -koneessa Oaklandista Chicagoon. Lento kesti 20 tuntia, välilaskuja tehtiin 13 ja kyydissä oli 14 matkustajaa. Churchin ura lentoemäntänä loppui kuitenkin jo 18 kuukauden jälkeen hänen loukkaannuttuaan auto-onnettomuudessa. Hänen johtamansa lentoemäntäkokeilu oli siitä huolimatta menestys, ja myös muut lentoyhtiöt alkoivat pian palkata lentoemäntiä.
Lentoemännän uransa jälkeen Church suoritti Minnesotan yliopistossa sairaanhoitajan korkeakoulututkinnon. Toisen maailmansodan sytyttyä Church liittyi armeijan lääkintäjoukkoihin lentäjäksi. Hän evakuoi haavoittuneita sotilaita Italiasta ja Afrikasta ja koulutti vuonna 1944 lääkintähenkilöstöä Normandian maihinnousua varten.
Sodan jälkeen Church muutti Terre Hauteen Indianaan, jonka Union Hospitalin päähoitaja hänestä tuli. Hän meni vuonna 1964 naimisiin Terre Hauten First National Bankin johtaja Leonard Briggs Marshalin kanssa. Church kuoli 22. elokuuta 1965 ratsastusonnettomuudessa.
Tunnustukset
Ansioistaan sotilaslentäjänä Church sai Air Medalin, Euroopan–Afrikan–Lähi-idän taistelumitalin seitsemällä pronssisella palvelustähdellä, Amerikan taistelumitalin ja Voitonmitalin. Crescon lentoasema on nimetty hänen mukaansa Ellen Churchin lentoasemaksi.
Pissis
thumb|Pissisten ihanteena pidetty [[Paris Hilton. ]] Pissis on slangin tai puhekielen sana, jota käytetään korostetun itsetietoisesti käyttäytyvistä ja provosoivasti pukeutuvista teini-ikäisistä tytöistä. Pissis eli pissaliisa liitetään stereotyyppisesti erityisesti pinnallisiin teinityttöihin, joiden elämäntapaan kuuluvat suosittu listamusiikki, merkkivaatteet ja itsetietoinen käytös. Sana pissaliisa on tunnettu jo 1960-luvulla: se mainitaan Hannu Salaman vuonna 1967 ilmestyneessä kirjassa Minä, Olli ja Orvokki. Pissis-sanan rinnalle on tullut myös sana lissu. Pojille vastaava nimitys on pissalauri, ”fruittari”, pissalasse tai pissalassi (lassis), mutta nämä ovat paljon harvinaisempia kuin vastaavat tytöistä käytetyt sanat.
Kansanetymologian mukaan sana pissis viittaisi julkisella paikalla virtsaamiseen. Helsingin slangia tutkinut suomen kielen professori Heikki Paunonen kirjoittaa Virittäjässä, että yhteys saattaa kuitenkin olla näennäinen ja rinnakkaiseksi sopisi paremmin ’tyhmää’ tarkoittava sana kusipää.
Pissismuoti
Pissiksiksi on sanottu 12–17-vuotiaita tyttöjä, jotka ovat arvostelevia ja muotitietoisia kuluttajia. Pissismuodin ulkoisiin tuntomerkkeihin kuuluvat vahva meikki, laitetut hiukset, kireät merkkifarkut ja muut merkkivaatteet. Pissiksen stereotypiassa tunnusomaista on runsas kevyen alkoholin (yleensä makean siiderin) juominen ja humalassa itkeminen.