cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Juli
Sunnyglade
Yhtye solmi ensimmäisen levytyssopimuksen EMIn kanssa vuonna 2001. Sunnyglade aloitti työstämään uutta albumiaan tuottaja Lutz Fahrenkrog-Petersenin kanssa. Yhtye päätti kääntää laulut saksan kielelle. Samalla he päättivät hylätä Sunnyglade-nimen ja kaikki aikaisemmat laulunsa sekä nimesivät yhtyeen Juliksi.
Juli
Yhtye äänitti ensimmäisen ammattimaisen demon lokakuussa 2002, jonka tuotti Michael Gerlach. Positiivisen palautteen myötä heidän musiikkiaan päätettiin esitellä Oxymoronissa, Berliinissä. Kolme kuukautta myöhemmin, 24. huhtikuuta 2003 Universal Music järjesti "esittelytilaisuuden" muutamille artisteille tuomariston edessä. Laulaja Eva Briegel ja kitaristi Jonas Pfetzing kirjoittivat neljä laulua yhtyeen nimellä.
Ensimmäinen albumi: Es ist Juli
Yhtyeen todellinen läpimurto tapahtui kesäkuussa 2004, kun yhtye julkaisi debyyttisinglensä "Perfekte Welle". Juli ensimmäinen albumi Es ist Juli julkaistiin 20. syyskuuta 2004. Albumi sijoittui sijalle 2 Saksassa, sijalle 4 Itävallassa ja sijalle 7 Sveitsissä, myyden yli 700 000 kopiota muutamassa kuukaudessa. Kesällä 2006 albumi oli myynyt jo yli miljoona kopiota. Albumista tuli vuoden neljänneksi parhaiten menestynyt albumi (pysyi Saksan top 25 -listalla koko vuoden) ja sitä seurasi neljä singleä, vain "Geile Zeit", albumin toinen single, pääsi Saksan top 20-listalle. Laulu voitti ensimmäisen Bundesvision Song Contestin, jossa Juli edusti kotikaupunkiaan Hesseä. Saman vuoden heinäkuussa Juli osallistui Berliinissä järjestettyyn Live 8-konserttiin.
Toinen albumi: Ein neuer Tag
Heinäkuussa 2006 yhtyeen toinen albumi oli valmis. Aika ennen toisen albumin julkaisua kului PR-töihin. 22. syyskuuta 2006 albumin ensimmäinen single "Dieses Leben" julkaistiin, ja se nousi viiden joukkoon single-listalla. 13. lokakuuta 2006 uusi albumi, Ein neuer Tag julkaistiin. Ensimmäisellä viikolla albumi myi 75 000 kopiota ja saavutti sijan 18 kansainvälisellä albumilistalla. Albumi myi platinaa jo julkaisupäivänään. Juli on yksi Saksan eniten soitetuista yhtyeistä radiossa.
Kolmas albumi
Julin kolmas albumi, In Love, julkaistiin 17. syyskuuta 2010. 27. elokuuta yhtye julkaisi albumilta ensimmäisen singlen, "Elektrisches Gefühl".
Jean-Baptiste Camille Corot
Jean-Baptiste Camille Corot (16. heinäkuuta 1796 Pariisi – 22. helmikuuta 1875 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari. Corot’n laajan tuotannon painopisteenä oli maisemamaalaus, mutta hän maalasi myös runsaasti muotokuvia. Hänen taiteelleen on ominaista hienovarainen värisävyjen käyttö ja hieman surumielinen tunnelma. Hän oli ensimmäisiä ulkoilmamaalareita, jotka käyttivät alla prima- eli kertamaalaustekniikkaa.
Elämänvaiheet ja aihevalinnat
Camille Corot oli verkatehtailijan ja kuuluisan muotitaiteilijan poika. Hän maalasi aluksi vain huvikseen. Hän sai uusklassistista taideopetusta, mutta kun samaan aikaan Britanniassa oli vallalla vapaan maisemamaalauksen virtaus, alkoi Corotkin maalata ulkona. Corotista tuli vannoutunut ulkoilmamaalari. Hän vietti kesät maastossa aiheita etsien ja luonnoksia tehden, ja siirtyi vasta talvella ateljeehen tehdäkseen luonnosten avulla varsinaiset maalaukset. Suurimman osan aiheistaan hän haki Ranskan maaseudulta, mutta hän teki myös kolme pitkää Italian matkaa, jotka olivat hyvin tärkeitä hänen taiteellisen kehityksensä kannalta. Hänen Italiassa tekemänsä öljyväriluonnokset ovat nykyään jopa yhtä arvostettuja kuin hänen myöhemmät valmiit työnsä.
Corot alkoi menestyä 1840-luvulla, ja 1850-luvulla hänen teoksiaan osti jopa keisari Napoleon III. Menestys ei saanut häntä kuitenkaan muuttamaan elämäntyyliään: hän pysyi täydellisesti taiteelleen omistautuneena ihmisenä eikä koskaan perustanut perhettä tai osallistunut mihinkään yhteiskunnalliseen toimintaan. Corot’n epäpoliittisuus ilmenee selkeästi myös hänen taiteessaan, jossa ei näy mitään merkkejä 1800-luvun suurista muutoksista, teollistumisesta ja nationalismin noususta. Hänen aihevalintansa liittyvät paremminkin 1700-luvun rousseaulaiseen luontoromantiikkaan. Myös klassisen ranskalaisen maisemamaalauksen vaikutus (esimerkiksi Nicolas Poussin) näkyy Corot’n taiteessa.
Corot kuului Barbizonin koulun johtaviin taiteilijoihin. Vanhemmilla päivillään hän tuli tunnetuksi nuorten taiteilijoiden taloudellisena tukijana ja sai lempinimen ”Papa Corot”. Hän myös lahjoitti runsaasti rahaa hyväntekeväisyyteen.
Työtapa ja tyyli
Corot tutki tarkoin sitä, miten erilaiset valaistusolosuhteet vaikuttivat maisemaan. Hän pyrki tallettamaan maalauksiinsa tietyn hetken, jolloin valaistus teki maisemasta erityisen puhuttelevan. Useimmiten tuo hetki ajoittui aamunkoittoon tai iltahämärään. Tämä Corot’n kiinnostus hetkellisten vaikutelmien tallentamiseen teki hänestä tärkeän esikuvan impressionisteille. Corot’n klassisen hillityt muotokuvat puolestaan inspiroivat myöhemmin muun muassa Pablo Picassoa.
Corot maalasi myös henkilökuvia, mutta ne oli tarkoitettu vain hänen läheisilleen. Nämä teokset tulivat julkisuuteen vasta 1900-luvun alussa. Teoksissa on sekä herkkiä perhekuvia että taiteilijan viimeisinä vuosinaan tekemiä nuoria, mietteliäitä naishahmoja.
Salvation (televisiosarja)
Salvation on yhdysvaltalainen scifi-trillerisarja. Sen esittäminen alkoi Yhdysvalloissa 12. heinäkuuta 2017 CBS-kanavalla. Suomessa sarjan esittämisen aloitti Sub 7. tammikuuta 2018.
Tuotanto
Sarjan ensimmäinen kausi kuvattiin Toronton kaupungissa Kanadassa. Toisen tuotantokauden kuvauspaikaksi vaihtui Vancouver.
Vladimir Komarov
Vladimir Mihailovitš Komarov (16. maaliskuuta 1927 Moskova – 24. huhtikuuta 1967 Orenburgin alue) oli neuvostoliittolainen kosmonautti. Hän oli ensimmäinen ihminen, jonka tiedetään kuolleen avaruustehtävän aikana (Sojuz 1), ja ensimmäinen neuvostoliittolainen kosmonautti, joka matkusti avaruuteen useammin kuin kerran.
Niemen tehtaat
thumb|225px|Niemen tehtaiden Vammalan tehdas. Niemen Tehtaat Oy on Sastamalassa toimiva Suomen vanhin huonekaluvalmistaja. Se on myös Suomen suurimpia ja merkittävimpiä huonekaluvalmistajia. Nykyinen toimitusjohtaja on Panu Niemi.
Vladimir Komarov
Komarov syntyi Moskovassa 16. maaliskuuta 1927. Hänet valittiin kosmonautiksi vuonna 1960 ensimmäisen kosmonauttiryhmän mukana. Oltuaan Pavel Popovitšin varalentäjä Vostok 4:ssä, hänen ensimmäinen avaruuslentonsa oli Voshod 1. Komarov kuoli toisen avaruuslentonsa, Sojuz 1:n, laskeutumisen epäonnistuessa kun aluksen nopeutta jarruttava päälaskuvarjo ei auennut.
Niemen tehtaat
Yrityksellä on Sastamalassa kaksi tehdasta, Vammalassa ja Suoden­niemellä. Samaan yritysryhmään kuuluvat nykyisin myös vammalalaiset metallikalusteita valmistava Niemi Steel Ky ja konepaja NH-Koneistus Oy, kuopiolainen Stemma Kaluste Parkkonen sekä moottoripyörävarusteiden verkkokauppa Mosquito Biker Oy. Vietnamissa toimii tytäryhtiö Niemen Tehtaat Vietnam Ltd., jossa valmistetaan sisä- ja ulkokalusteita sekä käydään tradingkauppaa.
Vladimir Komarov
Ennen Komarovin lähtöä insinöörit totesivat laskuvarjojen olevan liian pienet hidastamaan vauhtia riittävästi, joten he asensivat suuremmat laskuvarjot, mutta eivät suurentaneet aukkoja, joista varjon olisi tultava ulos laskeutumisvaiheessa. Insinöörit tiesivät tämän jo lähettäessään Komarovin avaruuteen. Asia selvisi Komaroville hänen yrittäessään laskeutua. Manuaalisesti laukaistu varavarjokin sotkeutui. Jarruraketit eivät myöskään käynnistyneet ja avaruusalus tuhoutui törmätessään maahan noin 600 kilometrin tuntinopeudella.
Komarov oli naimisissa Valentina Jakovlevna Kiseljovan kanssa ja hänellä oli kaksi lasta, Jevgeni ja Irina.
Niemen tehtaat
1920-luvulla valikoima laajeni lasten leikkikaluihin. Samaan aikaan työntekijöitä oli kuusi. 1930-luvulla yritys siirtyi sähkövoiman ääreen sekä kasvatti valikoimaa ja työntekijämäärää. Sota-aikana lelujen valmistus väheni, mutta pysyi kuitenkin hallitsevassa asemassa 1950-luvulle asti. Silloin pääpaino siirtyi huonekaluihin. Valikoimiin tulivat nyttemmin klassikoiksi muodostuneet Niemen pinnasänky ja syöttötuoli.
Nykyään yrityksen tuotannosta vientiin menee noin kolmannes. Merkittäviä kohdemaita ovat Ruotsi, Venäjä ja Baltian maat.
Lähteet
Yrityksen kotisivut: http://www.niementehtaat.fi/niementehtaat/yleisesittely.tmpl
Valerie Mars
Valerie Anne Mars (s. Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen Mars-konsernin yritysjohtaja, perijätär ja miljardööri. Hän on makeis- ja elintarvikekonserni Mars Inc.:n kehityksestä vastaava varatoimitusjohtaja. Vuodesta 2014 lähtien hän on toiminut Fiat Chrysler Automobiles -konsernin hallituksen jäsenenä ja toimii myös Ahlstrom-Munksjön hallituksessa.
Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokitteli hänet miljardöörilistallaan jaetulle sijalle maailman 296. rikkaimmaksi ihmiseksi ja 30. rikkaimmaksi naiseksi. Tuolloin hänen omistustensa arvo oli 5,9 miljardia dollaria. Tämä vastasi noin 8 prosentin osuutta hänen isoisoisänsä Frank C. Marsin perustamasta, nykyään erityisesti makeisia, elintarvikkeita ja eläinruokaa tuottavasta Mars-elintarvikekonsernista. Omistusosuuden hän peri isänsä Forrest Mars nuoremman (1931–2016) kuoltua. Hänellä on kolme siskoa (Marijke Mars, Pamela Mars-Wright ja Victoria Mars), joilla kullakin on vastaava miljardiluokan omistusosuus Mars-yhtiöstä.
Maailman kaikkien aikojen 100 parasta kirjaa
Maailman kaikkien aikojen 100 parasta kirjaa valitsi 100 kirjailijaa 54 maasta vuonna 2002 De norske Bokklubbenen järjestämänä.
Aarteita ja muistoesineitä
Aarteita ja muistoesineitä on Neil Gaimanin vuonna 2006 ilmestynyt novellikokoelma. Kirjava on julkaissut valikoiman alkuteoksesta Johanna Vainikainen-Uusitalon suomentamana vuonna 2006.
Vastaanotto
Helsingin Sanomien Jussi Ahlroth kirjoitti, että Gaiman on kirjailijana parhaimmillaan novelleissa. Kokoelma on kuitenkin epätasainen: mukaan mahtuu harhalaukauksia ja täysosumia.
Dmitri Aleksandrovitš
thumb|Dmitri Aleksandrovitš kuvitettuna vuoden 1896 piirustuksessa. Dmitri Aleksandrovitš Perejaslavski (, 1250–1294) oli Vladimirin suuriruhtinas vuosina 1277–1294. Novgorodin ensimmäinen kronikka kertoo hänen rankaisseen karjalaisia ja valloittaneen heidän maansa vuonna 1278.
Hän oli Aleksanteri Nevskin toiseksi vanhin poika ja nousi kruununperilliseksi vanhemman veljensä Vasilin kuoltua nuorena. Aleksanteri Nevski jätti Dmitrin vastuuseen Novgorodista jo alle kymmenvuotiaana. Aleksanteri Nevskin kuollessa vuonna 1263 Dmitri oli edelleen alaikäinen ja novgorodilaiset lähettivät hänet "kotiin kasvamaan". Dmitri palasi 18 vuotta täytettyään ja taisteli vallasta setiään Jaroslav III:a ja Vasili Jaroslavitšia vastaan. Hän sai Vladimirin ja Novgorodin haltuunsa vasta setiensä kuoltua.
Dmitrin nuorempi veli Andrei yritti puolestaan Kultaisen ordan tuella kaapata vallan Dmitriltä, joka joutui pakenemaan Kaprion linnaan ja mahdollisesti Skandinaviaan asti. Lopulta Dmitri vetäytyi luostariin, vihittiin munkiksi vuonna 1293 ja kuoli vuotta myöhemmin.
Suhdannevaihtelu
Suhdannevaihtelu eli konjunktuurin vaihtelu on pitkissä jaksoissa esiintyvä talouden tilanteen eli talouden kasvun vaihtelu.
Bruttokansantuote (BKT) tarkoittaa sitä, paljonko tavaroita ja palveluita tuotetaan vuoden aikana. Suhdanteita mitataan reaalisella BKT:lla eli eri vuosia verrataan toisiinsa poistaen inflaation eli hintojen nousun vaikutus, siis käyttäen samaa hinnastoa.
Jugo-Zapadnajan metroasema
Jugo-Zapadnaja on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1963.
Suhdannevaihtelu
Nousukausi tai noususuhdanne tarkoittaa jaksoa, jona tuotanto eli reaalinen BKT kasvaa, ja laskukausi tai laskusuhdanne jaksoa, jona se laskee. Nousukauden jälkeen on korkeasuhdanne, kun pääomat ja työvoima ovat lähes täyskäytössä, ja laskusuhdanteen jälkeen on matalasuhdanne, kun BKT on matala ja suuri osa työvoimaa ja pääomia on käyttämättömänä. Matalasuhdanteiden syistä ei ole aivan täyttä yksimielisyyttä.
Vasili Jaroslavitš
thumb|right|Vasili Jaroslavitš Vasili Jaroslavitš ( 1241 – tammikuu 1276) oli Vladimirin suuriruhtinas vuosina 1272–1276. Vasili oli edeltäjänsä Jaroslav III:n nuorin poika. Hän oli kuollessaan 35-vuotias.
Suhdannevaihtelu
Taantuma on vähintään kahden peräkkäisen vuosineljänneksen mittainen laskukausi. Lama on pitkä tai vakava taantuma, esimerkiksi 10 %:n lasku tai 3 vuoden taantuma.
Yhdysvaltojen suhdannevaihtelut
Yhdysvalloissa oli matalasuhdanne yleensä 3–6 vuoden välein 1854–1980, mutta sitten suhdannekierto hidastui: vuosina 1982–2020 oli vain 4 matalasuhdannetta: 1990, 2001, 2007 ja 2020. Vuonna 2001 IT-kupla puhkesi, 2007 alkoi finanssi- ja velkakriisi, 2020 koronaviruspandemia, ja nämä taantumat olivat maailmanlaajuisia.
Muita esimerkkejä
1990-luvun lama oli Suomen pahin lama, 1930-luvun pula-aikaakin pahempi.
Euroalueen velkakriisi 2010-luvulla tuntui pahasti Suomessakin. Sen syiksi on esitetty euroalueen valtioiden pitkäaikainen velkaantuminen sekä se, että euroon siirtymisen vuoksi valtio ei ole voinut hoitaa velkaantumistaan ja kilpailukyvyttömyyttään laskemalla rahansa ja tuotteittensa hintaa devalvaatiolla.
Suhdannevaihtelun hallinta
Koska talouden matalasuhdanne aiheuttaa ongelmia etenkin työttömäksi jääville ihmisille, talouspolitiikalla yritetään tasoittaa suhdannevaihtelua.
Vastaavasti huippusuhdanteissa on päinvastainen ylikuumenemiskierre, jota valtio voi hillitä säästämällä eli leikkaamalla tukia ja muita julkisia menoja sekä kiristämällä verotusta. Ylikuumenemisen hillitseminen sekä estää inflaatiota, nopeaa hintojen ja palkkojen nousua, ja myös lieventää seuraavaa laskukautta. Laskukausien syy on usein aiempi löysä talouspolitiikka, mutta liian kireä laskukauden aikainen talouspolitiikka voi pahentaa niitä.
Automaattiset vakauttajat
Huonoina aikoina työttömyys ja vähenevä tuotanto vähentävät verotuloja ja lisäävät työttömyys- ja sosiaaliturvamenoja. Hyvinä aikoina käy päinvastoin. Nämä automaattiset vakauttajat kuluttavat huonoina aikoina valtion säästöjä tai tuottavat sille velkaa ja hyvinä aikoina lisää säästöjä. Ne myös lisäävät kysyntää huonoina aikoina ja toisaalta leikkaavat rahaa pois markkinoilta hyvinä aikoina. Näin ne itsestään lieventävät suhdannevaihtelua.
Automaattisten vakauttajien etu on siinä, että poliitikkojen päätöksillä tehtävä politiikka toimii usein liian myöhään ja saattaa siten päinvastoin voimistaa suhdanneheilahtelua tai ainakin lieventää sitä heikommin kuin aiemmin tehty.
Suuri lama
Laman torjunta nousi tärkeäksi tavoitteeksi 1930-luvun suuren kansainvälisen laman myötä. Toisaalta hallinnon puuttuminen talouden toimintaan sisältää riskejä. Esimerkiksi 1929–1933 Yhdysvaltojen presidenttinä toimineen Herbert Hooverin politiikan, johon kuului verojen nosto ja vapaakaupan rajoittaminen, katsotaan lisänneen talouden ongelmia ja vieneen laman koko maailmaan. Suomi tosin selvisi keskimääräistä vähemmällä, vaikka myös Suomeen seurannut ”pula-aika” oli kipeä.
Taloustiede ja suhdannepolitiikka
Taloustieteen näkökulmasta suhdannevaihtelu on hankala ilmiö, koska se edellyttää toimien vaikutusten arviointia kaikilla talouden sektoreilla. 1930-luvulta aina 1970-luvulle asti ajateltiin yleisesti, että keynesiläinen talousteoria tarjoaa selkeän perustan talouspolitiikalle. 1970-luvulla muut makrotaloustieteen edustajat alkoivat kasvavassa määrin kritisoida keynesiläistä teoriaa johtuen muun muassa öljyn hinnan äkillisen nousun aiheuttamasta stagflaatiosta (taantuman ja voimakkaan inflaation samanaikaisuus taloudessa). Näistä kriitikoista joita myöhemmin alettiin kutsua ns. monetaristeiksi, tunnetuimpia ovat monetaristeja edustanut Milton Friedman sekä mikrotaloudellisia perusteita ja rationaalisia odotuksia korostanut Robert Lucas Jr. Nykyään makrotaloustieteen valtavirta on yhdistelmä sekä uusklassista että keynesiläistä taloustiedettä. Tämä tarkoittaa sitä, että lyhyellä aikavälillä korostetaan talouden elvyttämisen ja suhdanteiden tasoittamisen tärkeyttä, joka tapahtuu valtion menoja ja investointeja lisäämällä tai verotusta alentamalla, kun taas pitkällä aikavälillä (yli viisi vuotta) painopiste on talouskasvun edistämisessä muun muassa panostamalla tutkimukseen ja tuotekehitykseen ja alentamalla työn verotusta sekä edistämällä yritystoiminnan edellytyksiä (byrokratian vähentäminen).
Uudempaa tutkimusta edustaa muun muassa uuskeynesiläinen taloustiede sekä niin sanottu Real business cycle -teoria. Uuskeynesiläinen teoria lähtee malleissaan mikrotaloudellisista perusteista, mutta painottaa hinta- ja palkkajäykkyyksien merkitystä. Nämä jäykkyydet tarkoittavat sitä, että muun muassa työehtosopimusneuvottelut ja hintojen tarkistukset tehdään tietyin määräajoin. Vaikka nämä jäykkyydet olisivatkin pieniä, voivat ne uuskeynesiläisten mukaan silti selittää talouden lyhyen aikavälin vaihtelua. Real business cycle -teoria lähtee taas siitä, että satunnaiset šokit tuottavuudessa ovat suhdannevaihtelun lähde. Tällöin puhutaan myös ns. ”luovasta tuhosta”, jossa voittoa tuottamattomat yritykset kuolevat ja uusia voittoa tuottavia yrityksiä syntyy tilalle. Sen mukaan taantumat ja nopean kasvun jaksot ovat markkinoilta tehokas reaktio šokkeihin. Keynesiläisten taloustieteilijöiden enemmistön mukaan talous ei koskaan sopeudu välittömästi tai kitkatta šokkeihin kuten esim. ulkomaankaupan äkilliseen laskuun tai öljyn hinnan äkilliseen nousuun.
Liberalisointi
Arvopaperimarkkinoiden (osakkeet ym.) ja pääomamarkkinoiden (ulkomaisten sijoitusten) liberalisointi vähentävät kulutuksen kasvun heilahtelua. Tämä tulos kattaa erilaiset taloudelliset ja hallinnolliset kehitysasteet, suhdanteet, ajalliset trendit, alueet ja muut muuttujat, joskin vapauttamisen hyödyt ovat suurimmat maissa, joissa hallinto ja pankkisektori ovat kehittyneimmät, heikoimmat maissa, joissa sijoittajan omaisuudensuoja on heikko. Tutkija eivät löytäneet olosuhteita, joissa liberalisointi lisäisi heilahtelua. Vapaammat arvopaperimarkkinat näyttävät lieventävän tuotantosokkien vaikutusta kulutukseen sen lisäksi että ne mahdollistavat tehokkaamman riskinjakamisen. Ulkomaisen pääoman vapaammat liikkeet laimentavat heilahteluja eri maiden kesken. Arvopaperimarkkinoiden (equity market) vapauttaminen myös lisää kasvua.
Kehittyneet finanssimarkkinat
Taloustieteessä on laajalti teoreettisesti ja empiirisesti finanssimarkkinoiden kehittyneisyyden vähentävän makrotalouden heilahtelua sen lisäksi, että ne lisäävät kasvua. Esimerkiksi kasvun, kulutuksen ja investointien kasvun heilahtelu oli vuosina 1956–1998 pienintä maissa, joissa oli kehittynein finanssisektori. Pankkien suuri osuus luotonannossa ja yksityisen sektorin suuri osuus luotonsaannissa erityisesti vähensivät heilahtelua.
Syynä pidetään pankkien suorittamaa riskinarviointia ja riskinhallintaa sekä sitä, että luottaminen tasaa kulutusta ja BKT:tä ajallisesti. Kehittyneet finanssimarkkinat pystyvät absorboimaan sokkien vaikutusta. Kehittyneet finanssimarkkinat myös vähentävät informaationhankinnan kustannuksia ja transaktiokustannuksia, mikä vähentää heilahtelua aiheuttavaa informaation asymmetrisyyttä sekä parantaa omistajaohjausta ja voimavarojen kohdentamista ja näin nopeuttaa talouskasvua. Varat sijoittuvat mahdollisimman tehokkaisiin kohteisiin, likviditeetti paranee ja riskit jaetaan tehokkaammin. Myös diversifiointi onnistuu paremmin sekä mikro- että makrotasolla. Näyttää siltä, että kehittyneet finanssimarkkinat lisäävät kasvua myös vähentämällä suhdannevaihteluita.
Kehittymättömämpien finanssimarkkinoiden maassa säästäjien ja investoijien välinen juopa on suurempi, mikä aiheuttaa luottojen tarjonnan ja kysynnän syklisyyttä ja siten ylimääräistä talouden heilahtelua. Huonoina aikoina investoijien on vaikea saada luottoa, kun taas hyvinä aikoina heille tulee sitä ylen määrin. Empiirisestikin on osoitettu investointien riippuvan pitkälti yritysten kassavirrasta, mikä vahvistaa suhdannevaihtelua mutta mitä ei kehittyneemmillä luottomarkkinoilla tapahtuisi. Kehittyneempien finanssimarkkinoiden maissa heilahtelua syntyy lähinnä vain ulkoisista sokeista.
Tieteen valtavirrasta poikkeavia näkemyksiä
Taloustieteessä on myös koulukuntia, joilla on valtavirrasta poikkeavia näkemyksiä. Itävaltalainen taloustiede ei usko, että suhdannevaihtelut kuuluvat vapaaseen markkinatalouteen. Seuraten Ludwig von Misestä he pitävät korkotason säätelyä keinotekoisena rahan hinnan säätelynä, mikä kuuluu suunnitelmatalouteen. Tämä taas haittaa markkinoiden hintamekanismin toimintaa ja johtaa suhdannevaihteluun. Nousukaudella löysän rahapolitiikan takia korkotaso on matalampi kuin luonnollinen korkotaso, jolloin ihmiset kuvittelevat resurssien olevan suurempia kuin ne todellisuudessa ovat, säästävät liian vähän, pankit myöntävät luottoja vääriin kohteisiin ja sijoittajat investoivat vääriin kohteisiin. Syntyy kupla, joka väistämättä puhkeaa. Rahapoliittisella elvytyksellä vain pidennetään kuplaa ja pahennetaan tilannetta.
Toista laitaa edustaa marxilainen taloustiede. Karl Marx väitti, että suhdannevaihtelut kuuluvat kapitalismiin ja ovat sen väistämätön osa. Tämän näkemyksen mukaan hallitus ei voi tehdä muuta kuin siirtää talouden kriisin ajankohtaa.
Osakemarkkinat
Pörssikurssien ajatellaan usein ennakoivan talouden tilaa. Nyrkkisääntönä pidetään puolen vuoden ennakointia, mutta jopa vuoden ennakointia pidetään mahdollisena. Jos kurssit laskevat muutaman viikon ajan, voidaan olettaa, että kurssitaso alkaa laskea. Vastaavasti, jos kurssit kohoavat lyhyellä aikavälillä, odotettavissa on pitkäaikaista nousua. Pääomamarkkinoilla tuotannon kasvulukuja sekä kulutus- ja investointikysynnän kehitystä seurataan tarkasti.
Elektro (GOMS)
thumb|Elektro-L-satelliitin malli Pariisissa 2011 Elektro eli GOMS on perhe venäläisiä geostationaarisen kiertoradan sääsatelliitteja.
Suhdannevaihtelu
Osakemarkkinat
Usein osakemarkkinoiden katsotaan ennakoivan talouden kehitystä tulevaisuuteen. Siis tämän päivän pörssinousu voi ennakoida vuoden päästä tapahtuvaa talouden nousua, sillä osakkeiden hinnoitteluteorian mukaan osakkeen hinta on tulevaisuuden osinkojen diskontattu summa. Usein osakemarkkinoiden nousun merkkinä pidetään osakekurssien 200-päivän liukuvan keskiarvon kääntymistä nousuun (lähde: kuinka sijoitan pörssiosakkeisiin).
Elektro (GOMS)
Elektro 1
Elektro eli GOMS on kolmiakselistabiloitu sääsatelliitti. Sillä on kolmikanavainen kuvaava radiometri. Se mittaa myös kiertoradan sätelytasoa. Se on Venäjän Planeta-S-sääsatelliittijärjestelmän avaruussegmentti. Satelliitin suunniteltu toiminta-aika oli vain kolme vuotta eli se oli testisatelliitti.
Elektro-satelliitin kehitys vuosina 1983-1987 oli hidasta, ohjelmistokehitys oli hidasta ja henkilöstömenetykset suuria. Elektro 1 laukaistiin 31. lokakuuta 1994 Baikonurista Proton-kantoraketilla. Radallaan satelliitti tai sen mittalaitteet eivät toimineet. Ohjelma keskeytettiin ja syyn sai VNIIEMin johto.
Elektro-L
20. tammikuuta 2011 laukaistiin Elektro-perheen satelliittiversio Elektro-L1. Satelliitti painaa 1 700 kg. Satelliitin suunniteltu toiminta-aika on kymmenen vuotta. Sen valmisti Lavotškin ja se perustuu Navigator-satelliittirunkoon.
Satelliitin mittalaitteiden kuvauspikselin koko on 1 km näkyvän valon aallonpituudella ja 4 km infrapuna-alueella. Koko pallonpuolisko kuvataan 30 minuutissa.
Satelliitti kuljettaa myös Cospas-Sarsat GEOSAR SAR-transponderin.
Aurora (jumalatar)
pienoiskuva|Aurora jättää [[Tithonos|Tithonoksen. Francesco Solimena, 1704]] Aurora tai Auróra on roomalaisessa mytologiassa aamuruskon jumalatar. Hänen esikuvansa on kreikkalaisten jumalatar Eos.
Jaroslav III
Jaroslav III Jaroslavitš oli Vladimirin suuriruhtinas vuosina 1263–1271. Hän oli Jaroslav II:n poika ja Aleksanteri Nevskin nuorempi veli.
Jakub Kolas
Jakub Kolas (, oikealta nimeltään Kanstantsin Mihailavitš Mitskevitš, Канстанці́н Міха́йлавіч Міцке́віч; 3. marraskuuta 1882 nykyisin Stoubtsyn kaupunkiin kuuluva Akintšitsyn maatila – 13. elokuuta 1956 Minsk) oli valkovenäläinen neuvostokirjailija.
Jakub Kolas syntyi metsänhoitajan perheeseen. Vuonna 1902 hän valmistui Njasvižin opettajaseminaarista ja työskenteli sen jälkeen opettajana. Ensimmäiset runonsa hän julkaisi vuonna 1906. Vallankumouksellisen toimintansa takia hän oli vankilassa vuosina 1908–1911. Vuosina 1912–1914 Kolas työskenteli opettajana Pinskissä. Vuonna 1915 hänet evakuoitiin perheineen Moskovan lääniin ja kutsuttiin samana vuonna armeijaan. Päästyään siviiliin vuonna 1918 hän toimi opettajana Kurskin läänin Obojanissa. Vuonna 1921 Kolas siirtyi Minskiin, jossa hän kirjallisen, tieteellisen ja opetustoiminnan ohella osallistui aktiivisesti Valko-Venäjän SNT:n poliittiseen elämään. Hän toimi Neuvostoliiton ja Valko-Venäjän korkeimman neuvoston edustajana sekä tasavallan kommunistipuolueen keskuskomitean ja Neuvostoliiton rauhanpuolustajien komitean jäsenenä.
Kirjailijan varhaistuotantoon vaikuttivat Venäjän vuosien 1905–1907 vallankumoustapahtumat, työväen- ja talonpoikaisliike, venäläinen kirjallisuus ja valkovenäläinen kansanperinne. Ensimmäinen runokokoelma Pesni žalby (”Murheen lauluja”) julkaistiin Vilnassa vuonna 1910. Vuonna 1912 ilmestyi kertomuskokoelma Apavjadanni ja vuonna 1914 kokoelma Rodnyja zjavy (”Kotoisia kuvia”). Janka Kupalan ohella Kolasia pidetään valkovenäläisen nykykirjallisuuden perustanlaskijana, jonka kansallisesti omaleimainen tuotanto liittyy kiinteästi valkovenäläisten yhteiskunnalliseen heräämiseen. Sosialistista realismia edustavat neuvostokauden teokset kuvaavat valkovenäläisen talonpoikaiston ja sivistyneistön elämää 1800–1900-luvun vaihteessa sekä sosialistisen yhteiskunnan rakentamista. Niistä tunnetuin on trilogia Na rostanjah (”Tienhaarassa”, kolmas osa 1954), johon sisältyvät teokset ”Polesjen sydänmailla” (U paleskai glušy, 1923) ja ”Kaukana Polesjessa” (U glybi Palessja, 1927). Vuonna 1946 Kolas sai Stalin-palkinnon toisen maailmansodan partisaaneista kertovista runoistaan. Puolan alueella asuneiden valkovenäläisten alistettua asemaa kuvaava runoelma Rybakova hata (”Kalastajan mökki”, 1947) sai Stalin-palkinnon vuonna 1949.
Vuonna 1926 Kolas sai Valko-Venäjän kansanrunoilijan arvonimen. Vuonna 1928 hänestä tuli Valko-Venäjän tiedeakatemian akateemikko. Vuosina 1929–1956 hän toimi tasavallan tiedeakatemian ensimmäisenä varapresidenttinä. Kirjailija on palkittu viidellä Leninin kunniamerkillä.
Viipurin taistelu (Suomen sisällissota)
Taistelussa valkoisten armeijalla oli 18 400 sotilasta ja 82 tykkiä. Vastaansa he saivat yli 7 000 sotilasta sekä lisäksi venäläisiä tykkejä ja vapaaehtoisia. Todelliset taistelut olivat ilmeisesti varsin vähäisiä, valkoiset kohtasivat vain hajanaista ja heikosti johdettua vastarintaa. Valkoisten voitettua taistelun punaisten johtajat ja joukosta jäljelle jääneet pakenivat Venäjälle. Taistelussa otettiin vangiksi noin 4 000–5 000 punaista.
Tausta
Saksalaisten noustua maihin Etelä-Suomessa punaisten hallitus eli Kansanvaltuuskunta oli 9. huhtikuuta siirtynyt Helsingistä Viipuriin. Viipuri oli tämän jälkeen punaisten pääkaupunki ja Länsi-Suomen evakuoinnin jälkeen se oli huhtikuun lopulla myös tärkein punaisten hallussa vielä olleista Suomen kaupungeista. Punaisten sodanjohdon strategiana oli pyrkiä luomaan uusi länsirintama Kymenlaaksoon ja säilyttää Karjalankannaksella maayhteys Venäjälle.
Valkoisten päämajassa oli suunniteltu Viipurin valtausta jo helmikuusta 1918 lähtien, mutta suunnitelman toteuttaminen lähti liikkeelle vasta, kun mittava Tampereen valtaus oli saatu päätökseen huhtikuun alussa. Viipuri–Pietari-rata oli punaisille tärkeä huoltotie, joka oli tarkoitus saada katkaistua. Lisäksi punaisten joukot oli tarkoitus tuhota antamalla niille ratkaiseva isku. Operaatiota varten muodostettiin uusi Itäarmeija, jonka komentajaksi tuli aiempi Savon ryhmän päällikkö, kenraalimajuri Ernst Löfström. Hänen alaisuuteensa muodostettiin kolme suunnilleen rykmentin vahvuista ryhmää, joihin kuului yhteensä 18 400 miestä. Pohjoista ryhmää (noin 5 200 miestä) komensi everstiluutnantti Aarne Sihvo, keskistä ryhmää (noin 7 700 miestä) kenraalimajuri Karl Fredrik Wilkman ja eteläistä ryhmää (noin 5 200 miestä) saksalainen eversti Eduard Ausfeld.
Ausfeldin oli määrä aloittaa operaatio hyökkäämällä Karjalankannaksen itäosasta Terijoelle ja eristää siten Viipurin punaiset Venäjästä sekä torjua mahdolliset Venäjältä tulevat apujoukot. Tämän jälkeen Sihvon oli määrä saartaa Viipuri lännestä ja lopuksi Wilkmanin tuli vahvimman ryhmän komentajana vallata kaupunki idästä.
Punaisten puolella ylipäällikkönä toimi kansanvaltuuskunnan puheenjohtaja Kullervo Manner, joka oli julistettu diktaattoriksi. Tosiasiassa punaisten sotatoimia Karjalassa johti kuitenkin itäisen rintaman komentaja Oskar Rantala. Venäläinen eversti Mihail Svetšnikov oli vielä kansanvaltuuskunnan sotilaallisena neuvonantajana Viipurissa. Hän oli laatinut huhtikuun alkupuolella punaisille puolustussuunnitelman, joka edellytti silloisten asemien pitämistä Karjalassa.
Viipurin saartaminen
Saarto-operaatio alkoi 19. huhtikuuta, kun Ausfeldin joukot aloittivat etenemisensä itäisellä kannaksella. Joukot saapuivat 21. huhtikuuta Kivennavalle, jossa ne jakautuivat kahtia. Ausfeld sai suunnitellusti katkaistua Pietariin johtavan radan Raivolassa illalla 23. huhtikuuta ja valtasi myös Terijoen ja Kuokkalan huhtikuun 24. päivän aamuun mennessä. Terijoen punaisten komentaja Heikki Kaljunen onnistui vielä pelastamaan saarretut joukkonsa murtautumalla panssarijunan avulla valkoisten linjojen läpi Venäjän puolelle.
Valkoisten päähyökkäys kohti Viipuria käynnistyi illalla 23. huhtikuuta. Alkuperäisenä tarkoituksena oli saartaa punaiset Viipurin pohjoispuolelle, jolloin taistelulta itse kaupungissa vältyttäisiin. Wilkmanin ryhmään kuulunut saksalaisen eversti Ulrich von Colerin komentama hyökkäyskiila, johon kuului viisi pataljoonaa ja kymmenen tykkiä, valtasi Lyykylässä ja Aittolahdessa sijainneet punaisten asemat 23. huhtikuuta ja Viipurin maalaiskuntaan kuuluneen Talin kylän 24. huhtikuuta. Talin valtaus ratkesi pistimin käytyihin lähitaisteluihin, joissa kunnostautui erityisesti 7. jääkäripataljoona. Coler ei sen jälkeen malttanutkaan jatkaa saartoliikettä, vaan päätti vastoin saamiaan ohjeita yrittää suoraan Viipurin valtaamista. Colerin joukot etenivät vielä saman päivän iltana aivan kaupungin edustalle Papulanlahden itärannalle, mutta juuttuivat paikoilleen punaisten puolustuksen osoittautuessa odotettua sitkeämmäksi. Colerin osaston voima ei riittänyt kaupungin valtaukseen. Wilkmanin ryhmän toinen, jääkärieversti Erik Jernströmin komentama hyökkäyskiila valtasi Viipurin eteläpuolella Kämärän ja Säiniön 24. huhtikuuta. Se saapui seuraavana päivänä ankarien taisteluiden jälkeen kaupungin edustalle kaakosta. Kolmas, jääkärimajuri Helge Savoniuksen komentama hyökkäyskiila juuttui taisteluihin Muolaanjärven pohjoispuolella eikä osallistunut Viipurin piiritykseen. Wilkman oli pitänyt reservinään yhden pataljoonan ja yhden eskadroonan.
Kullervo Mannerin esikunta antoi illalla 23. huhtikuuta määräyksen, että koko punaisten keskisen rintaman olisi peräännyttävä Viipuriin, josta oli tarkoitus jatkaa edelleen Venäjälle. Antrean, Joutsenon ja Taipalsaaren rintamien punaiset irtautuivat asemistaan 24.–25. huhtikuuta välisenä yönä ja aloittivat rintamanpäällikkö A. Backmanin käskystä perääntymisen kohti Viipuria. Perääntyminen tapahtui suureksi osaksi Saimaan kanavan vartta kulkevia teitä pitkin. Kun Sihvon ryhmä aloitti hyökkäyksensä Joutsenossa aamulla 25. huhtikuuta, hänen joukkonsa kohtasivat punaisten asemat tyhjinä.
Sihvon joukot ryhtyivät takaa-ajoon, mutta Colerin tekemän käännöksen vuoksi pääosa keskisen rintaman punaisista onnistui livahtamaan Viipuriin Sihvon ja Colerin ryhmien väliin jääneestä aukosta. Colerin joukot eivät olleet tunkeutuneet kyllin kauas länteen, jotta punaisten yhteydet olisi täysin saatu katkaistua. Kuten Tampereen taistelun kohdalla, punaisten saartaminen Viipurin kaupungin pohjoispuolelle siis epäonnistui ja motti muodostui itse kaupunkiin. Sihvon ryhmän tehtäväksi jäi Viipurista länteen johtavien yhteyksien katkaiseminen. Sihvon ryhmän suojaamiseksi määrättiin Lappeenranta vallattavaksi kapteeni Unio Sarlinin ja kapteeni Einar Förbergin joukoilla.
Koko punaisten kansanvaltuuskunta pakeni Viipurista laivasaattueessa Pietariin 25. huhtikuuta vastaisena yönä. Kansanvaltuutetuista ainoastaan Edvard Gylling jäi Viipuriin jatkamaan taistelun johtamista. Viipurin punaisten johto järjestäytyi uudelleen kokouksessa, joka pidettiin Viipurin linnassa huhtikuun 25. päivän iltana Oskar Rantalan johdolla. Kokouksessa päätettiin jatkaa taistelua. Erään tiedon mukaan Viipurin puolustus jaettiin kolmeen lohkoon, joista Otto Vuoristo sai komentoonsa pohjoisen, Viktor Ripatti itäisen ja Jalmari Parikka läntisen rintaman.
Taistelu kaupungista
thumb|pysty=1.2|Sotasaalista [[Viipurin linnan pihalla.]] Viipurin punaiset puolustajat onnistuivat torjumaan valkoisten ensimmäiset valtausyritykset 25. ja 26. huhtikuuta, minkä jälkeen valkoisten ylipäällikkö Gustaf Mannerheim määräsi keskeyttämään hyökkäämisen pariksi päiväksi. Eversti Jernströmin komentamat viisi pataljoonaa kärsivät suuria tappioita yrittäessään 26. huhtikuuta hyökätä kohti Viipuria idästä avoimen maaston läpi suoraan päin punaisten konekivääritulta. Henkiin jääneet pääsivät vasta yön pimettyä perääntymään turvaan.
Viipurin puolustuksesta piirityspäivinä vastasivat lähinnä kaupunkiin pakkautuneet punaisten Karjalan rintaman joukot, sillä kaupungilta haalitut punakaartilaiset karkailivat jatkuvasti asemistaan. Piiritetyillä punaisilla oli apunaan oli venäläinen eversti Peresvjet. Punaisten tilanteen näyttäessä pidemmän päälle epätoivoiselta Gylling sai järjestettyä 26. huhtikuuta kaupungin pohjoiselle rintamalle kahden tunnin tulitauon, jonka aikana hänen johtamansa valtuuskunta yritti neuvotella antautumisehdoista Colerin kanssa. Coler vaati kuitenkin ehdotonta antautumista eikä luvannut antautuville punaisille edes Haagin sopimuksen mukaista hengen turvaa, joten Viipurin puolustajat päättivät taistella viimeiseen asti ja yrittää ulosmurtautumista saarretusta kaupungista.
Eräät punaiset päättivät pakenemisen sijaan suorittaa viimeisen koston ennen kaupungin odotettavissa olevaa kukistumista. Hjalmar Kaipiaisen johtama punakaartilaisryhmä toteutti 27.–28. huhtikuuta Viipurin lääninvankilassa valkoisten vankien joukkomurhan.
Wilkmanin ryhmän hyökkäykseen valmistautuneet joukot olivat Colerin osasto (neljä pataljoonaa), Jernströmin osasto (seitsemän pataljoonaa ja yksi patteri) ja Bäckmanin osasto (yksi vahvistettu pataljoona). Tykistön pääosaa johti jääkärimajuri Lauri Malmberg. Valkoisten ratkaiseva hyökkäys Viipurin keskikaupungille alkoi huhtikuun 28. päivän vastaisena yönä keskiyöllä kaupungin itäpuolelta. Hyökkäystä edelsi mittava tykistövalmistelu, jonka yhteydessä täysosuman saanut punaisten ammusvarasto Patterinmäellä räjähti kokonaan ja useat Viipurin kaakkoiset esikaupungit kuten Kolikkoinmäki kärsivät suuria vaurioita. Hyökkäyksen aloitti rynnäköllä jääkärimajuri E. B. Schaumanin komentama 3. jääkäripataljoona. Punaisten etulinja murtui aamun sarastaessa, mutta tilapäinen puolustuslinja onnistuttiin vielä luomaan Havin kukkulalle ja linnoitetulle Patterinmäelle.
Punaiset tekivät vastarintaa hieman yli vuorokauden ajan, mutta huhtikuun 29. päivän aamuun mennessä valkoiset saivat kaupungin haltuunsa. Huomattava osa kaupungin puolustajista oli edellisenä yönä lähtenyt joukolla yrittämään ulosmurtautumista länteen Haminan suuntaan, ja mukaan lähti suuri määrä siviilejä. Joukkoa johtivat Rantala, Parikka ja Vuoristo, mutta pakoretki eteni pääosin spontaanisti ja täysin järjestäytymättömästi. Sihvon joukot katkaisivat punaisten kolonnan pakotien Viipurin maalaiskunnassa käydyssä Naulasaaren taistelussa. Naulasaaressa käytiin yön aikana sekavaa kamppailua, kunnes punaisten etujoukko jäi päivän sarastaessa ansaan peltoaukealle keskelle valkoisten konekivääritulta. Lopulta noin 5 000–6 000 punaista antautui aamulla 29. huhtikuuta Naulasaaren ja Tienhaaran aseman välillä. Taistelussa kaatui noin 500 punaista. Otto Vuoristo ampui itsensä antautumisen yhteydessä.
Vangitut punaiset sijoitettiin Viipurin vankileirille, jossa enimmillään oli yli 11 000 vankia. Suomen sotasurmat -tietokannan mukaan leirillä kuoli nälkään, tauteihin tai teloituksiin 834 vankia.
Kaupungin puhdistus
thumb|pysty=1.2|Viipurissa tapahtui todistettavasti yksi joukkoteloitus Viipurinlinnan vallihaudoilla 29. huhtikuuta. Tämä kuva on oletettavasti siitä tapahtumasta.
Kaupungin valloituksen jälkeen valkoiset joukot suorittavat Viipurissa etnisen puhdistuksen, joka kohdistui venäläisiin tai surmaajien venäläisiksi mieltämiin henkilöihin. Viipurin linnan vallihautojen luona ja muualla kaupungin ympäristössä suoritetuissa teloituksissa ammuttiin ainakin 327 sotilasta tai siviiliä venäläisinä, todennäköisesti yhteensä 360–420 henkeä. Teloitetuista venäläisistä suurin osa oli valkoista osapuolta kannattavia upseereita, ylempiä sotilasvirkamiehiä tai siviilejä. Teloitetuksi joutui myös 23 nuorta ja koululaista, nuorimpina 12- ja 13-vuotiaat lapset. Venäläisten lisäksi teloitettujen joukossa oli ainakin 23 puolalaista, 2 tataaria, 2 italialaista, 3 virolaista, 2 juutalaista ja yksi Liivinmaan saksalainen. Naisia teloitettujen joukossa tiedetään olleen ainakin kolme.
Kaupungissa suoritettuihin etnisiin puhdistuksiin osallistuivat useat eri sotilasosastot ja -henkilöt, kuten Kajaanin sissirykmentti ja Saksassa koulutuksensa saaneet jääkärit. Teloitusten jälkeen teloitetuilta ryöstettiin henkilökohtaiset arvoesineet ja käyttökelpoiset vaatteet.
Green, Green Grass of Home
”Green, Green Grass of Home” on yhdysvaltalaisen lauluntekijä Curly Putmanin kirjoittama country-kappale, jonka levytti ensimmäisen kerran Johnny Darrell vuonna 1965. Levy-yhtiö United Artists Records julkaisi kappaleen vuoden 1965 heinäkuussa singlenä Darrellin esikoisalbumilta As Long as the Winds Blow, ja sen tuotti Kelso Herston. Singlen B-puolena oli Harlan Howardin tekemä kappale ”The Deepening Snow”. Darrellin levyttämänä ”Green, Green Grass of Home” ei saavuttanut listasijoituksia, mutta vuonna 1965 laulaja Porter Wagonerin versioimana se nousi Billboardin kantrilistan sijalle neljä ja muodostui klassikoksi, jonka moni artisti ja yhtye on myöhemmin levyttänyt.
Vuonna 1965 ”Green, Green Grass of Homen” levyttivät muun muassa Bobby Bare ja Jerry Lee Lewis, joka julkaisi kappaleen albumillaan Country Songs for City Folks. Erään tunnetuimmista versioista tehnyt laulaja Tom Jones levytti kappaleen vuoden 1967 albumilleen Green, Green Grass of Home kuultuaan Lewisin version. Jonesin versio nousi ykköseksi muun muassa Britannian ja Irlannin singlelistalla, Norjan VG-listalla sekä Belgian Ultratop-listalla. Yhdysvalloissa sen korkein sijoitus oli Billboard Hot 100 -listan sija 11. Vuoden 2017 syyskuuhun mennessä brittiläisen Official Charts Companyn julkaiseman tilaston mukaan Jonesin single ”Green, Green Grass of Homesta” oli myynyt pelkästään Britanniassa yhteensä 1,273,859 kappaletta, mikä tekee siitä hänen uransa kaupallisesti menestyneimmän singlen. Jonesin ”Green, Green Grass of Home” oli myös ensimmäinen Decca Recordsin julkaisema single, joka ylitti Britanniassa miljoonan myydyn kappaleen rajan.
Kappaleen kirjoittanut Curly Putman löysi inspiraation ”Green, Green Grass of Homen” sanoitukseen vuoden 1950 elokuvasta Asfalttiviidakko. Sanoitus on kertomus kuolemaantuomitusta miehestä, joka näkemässään unessa palaa lapsuudenmaisemiinsa ja kotitalonsa pihamaan vihreän ruohon helmaan rakkaiden läheistensä luo. Laulaja Tom Jones pohdiskeli kappaleen sanoituksen sisältöä brittiläisen sanomalehti The Mail on Sundayn haastattelussa seuraavasti:
Muita ”Green, Green Grass of Homen” levyttäneitä artisteja ovat olleet esimerkiksi Johnny Cash, Elvis Presley ja Kenny Rogers. Jussi Raittinen ja Lasse Mårtenson (salanimellä Leonid Vaajakorpi) kirjoittivat kappaleesta suomenkielisen käännösversion ”On ihmeen hyvä tulla kotiin”, jonka levytti ensimmäisen kerran Mårtenson vuonna 1967. Suomalaisen käännösversion ovat Mårtensonin ohella levyttäneet muun muassa Erkki Liikanen, Jukka Raitanen ja Reijo Taipale.
F1 2001
F1 2001 on EA Sportsin julkaisema Formula 1-aiheinen ajopeli, joka julkaistiin 15. lokakuuta 2001 PlayStation 2, Xbox ja Windows alustoille. Pelin piti tulla myös Game Boy Color -alustalle, mutta sen julkaisu peruttiin. Peli sisältää kaikki kauden 2001 -kuljettajat, tallit ja radat.
Varastonhoitaja
Varastonhoitaja on logistiikan perustutkinto, joka kuuluu tekniikan ja liikenteen alaan. Myös autonkuljettaja ja lentoasemahuoltaja ovat logistiikan perustutkintoja.
Keskeinen sisältö varastopalvelujen koulutusohjelmassa on tavaran vastaanotto, tavaran säilytys ja keräily, inventointi ja saldonhallinta, tavaran lähetys, ADR-kappaletavarakuljetusten perusteet (vaaralliset aineet), varaston tietojärjestelmät, trukin käyttö ja huolto, EA1 (ensiaputaidot) ja hygieniaosaamistodistus, jota edellytetään elintarvikevarastoissa.
Varastonhoitajan tehtäviin kuuluu tavaran vastaanottoa, keräilyä, pakkaamista, lähettämistä, auton lastaamista tai tyhjentämistä tilanteesta riippuen. Tämä ilmenee rahtikirjasta niin sanottujen toimituslausekkeiden avulla, sillä niissä on yleensä määritelty kuka pakkaa ja purkaa lastin ja miten kuorma toimitetaan perille. Varastonhoitajan on myös merkittävä lähettämänsä pakkaus asianomaisin kolli-, käsittely- ja varoitusmerkinnöin. Myös asiakaspalvelu on tärkeä osa logistiikka-alan työtä.
Varastonhoitajan tutkinnon suorittajat työllistyvät kaupan, teollisuuden ja julkisen sektorin palvelukseen. Logistiikan perustutkinto antaa Suomessa yleisen jatko-opintokelpoisuuden ammattikorkeakouluihin ja yliopistoihin siltä osin mitä asianomainen yliopisto päättää.
Voikovskajan metroasema
Voikovskaja on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 31. joulukuuta 1964.
Kotitonttu
Kotitonttu voi tarkoittaa:
Poggio Umbricchio
Poggio Umbricchio on Crognaleton frazione Teramon maakunnassa Abruzzon alueella Italiassa.
Poggio Umbricchio sai itsenäisyyden samaan aikaan Senarican kanssa.
Luna (jumalatar)
thumb|250px|Kuun jumalatar Luna, roomalainen veistos. Musei Capitolini, Rooma. Luna (latinaksi Kuu) on roomalaisessa mytologiassa Kuun jumalatar. Hänen esikuvansa on kreikkalaisten jumalatar Selene, toinen esikuva on Hekate. Lunalla oli päätemppeli Rooman Aventinus-kukkulalla. Auringon jumala Solin tavoin hän oli hevosajojen ajajien suojelija.
Saint-Gabriel-Brécy
thumb|250px|Saint-Gabriel-Brécyn vanha kirkko on muutettu puutarha-alan kouluksi Saint-Gabriel-Brécy on kunta Calvadosin departementissa Basse-Normandien hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 243 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Saint-Gabriel-Brécyn pinta-ala on seitsemän neliökilometriä.
Apella
Apella oli antiikin Spartan kansankokous, joka vastasi muiden kaupunkien ekklesiaa. Kaikki yli 30-vuotiaat miespuoliset Spartan kansalaiset saivat osallistua apellan kokoukseen. Kokouksen puheenjohtajina toimivat aluksi Spartan kuninkaat, mutta myöhemmin tästä tuli eforien tehtävä. Apellan jäsenillä ei ollut aloiteoikeutta ja he eivät myöskään saaneet keskustella ehdotuksista. Apella pystyi joka hyväksymään tai hylkäämään sille tehdyt esitykset. Vanhempien neuvostolla gerusialla oli kuitenkin veto-oikeus apellan päätöksiin.
Karvasmanteli
thumb|Vielä kypsymätön manteli puussa. Karvasmanteli tarkoittaa sekä tarhamanteleiden (Prunus dulcis) vähäisessä määrin esiintyviä karvaita siemeniä että sukuun kuuluvaa muunnosta Prunus dulcis var. amara ja sen siemeniä. Karvasmantelit ovat myrkyllisiä, mutta kypsennettyinä vähäisissä määrin nautittuna vaarattomia.
Koostumus
thumb|vasen|Amygdaliinin rakenne. Käsittelemättömät karvasmantelit eivät ole ihmisravinnoksi sopivia. Ne sisältävät noin 3–5 % amygdaliinia (C20H27NO11) ja sitä hajottavaa entsyymiä. Tämä on syanidiglykosidi, josta syntyy ruuansulatuskanavassa bentsaldehydiä (C6H 8 5 CHO) ja sinihappoa (HCN). Molemmat yhdisteet haisevat voimakkaasti, mutta sinihappo on erittäin myrkyllistä. Karvasmantelin hydrolyysin jälkeen yhden yksittäisen karvasmantelin amygdaliini tuottaa kuitenkin vain noin yhden milligramman sinihappoa.
Myrkyllinen mutta käyttökelpoinen
Sinihappo on erittäin myrkyllistä, mutta haihtumisen ja lämpöherkkyyden vuoksi sitä kertyy kuumennettuihin ja ruuaksi valmistettuihin karvasmanteleihin vain harmiton määrä. Sen sijaan kuumentamattomien karvasmanteleiden nauttiminen on erittäin vaarallista mahaan muodostuvan sinihapon vuoksi. Aikuisten vakavat myrkytykset ovat harvinaisia, mutta lapset voivat joutua vaaraan jo pienistä määristä kypsentämättömiä karvasmanteleita. Kuolemaan johtavan sinihappomyrkytyksen aiheuttava määrä on lapsille noin 10 ja aikuisille 50–60 karvasmantelia, oireita saattaa aiheuttaa jo yksi karvasmanteli.
Karvasmantelin epämiellyttävä maku tavallisesti estää myrkytysvaaran. Terveysviranomaisten kanta onkin rauhoittava: karvasmanteli (Prunus amygdalus) on myrkyllinen, mutta pienen määrän syöminen aiheuttaa harvoin oireita. Mikäli altistus kuitenkin tapahtuu, myrkytyksen oireet, kuten oksentelu, mahakipu, nopeutunut hengitys ja takykardia ilmenevät viimeistään kahden tunnin kuluttua.
Elintarviketuotanto
Luonnollisen karvasmanteliöljyn tuotanto perustuukin erikseen tarkoitusta varten perustettuihin viljelmiin. Kun karvasmanteli murskataan ja siihen lisätään vettä, entsyymi hajottaa amygdaliinin glukoosiksi, karvasmanteliöljyksi ja sinihapoksi. Karvasmanteliöljyä on käytetty liköörien, kuten Amaretton maustamiseen, ja jonkin verran myös leipomotuotteisiin tai niiden päällysteisiin, esimerkiksi marsipaaniin.
Aiheesta muualla
Almond
Palaeodictyoptera
Piirteitä
Palaeodictyoptera-lahkon lajit muistuttavat etäisesti nykyisiä sudenkorentoja. Etu- ja takasiivet ovat selkeästi kuvioidut, kuvioiden erottuessa jopa fossiloituneissa yksilöissä. Siipisuonitus on ryhmälle tunnusomainen, hyvin alkeellinen ja poikkisuonia on erittäin runsaasti. Etusiivet ovat pitkänomaiset ja takasiivet kolmiomaiset. Erikoisena ja tunnusomaisena piirteenä keskiruumiin ensimmäiseen jaokkeeseen (prothorax) liittyvät selvästi siipimäiset ulokkeet (archedictyon), joiden vuoksi siipiä näyttäisi olevan kolme paria, joskin etummainen pari on selvästi oikeita siipiä pienempi. Lajien koko vaihtelee keskikokoisesta hyvin suureen ja kookkaimpien lajien siipiväli on ollut 550 mm. Takaruumiin kärjen perälisäkkeet ovat erittäin pitkät, noin kaksi kertaa takaruumiin pituiset. Erikoiset, nokkaa muistuttavat suuosat, ovat imevät ja samanlainen suuosien rakenne tunnetaan ainoastaan esihistoriallisesta ylälahkosta Palaeodictyopteroida, johon myös tämä ryhmä kuuluu.