cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Taivallahden sotilashautausmaa
Alueen myöhemmät vaiheet ja säilyneet hautakivet
Sotilashautojen ohella Taivallahden sotilashautausmaan alueella, aivan juutalaisen hautausmaan muurin vierellä, on viisi hieman myöhemmältä ajalta olevaa hautaa, joista neljällä on säilynyt hautakivi. Hautakivissä mainitaan seitsemän vuosina 1922–1927 kuollutta henkilöä, jotka lienevät olleet siviilejä. Näiden vainajien mahdollista yhteyttä venäläisiin sotilaisiin ei tunneta.
Kirjallisuutta
60.17593°N, 24.91618°W
Jukka Kuronen
thumb|Jukka K & [[Miss Divet esittävät Drag Showta]] Jukka Kuronen (s. 1978) on suomalainen drag-artisti. Riihimäellä asuva Kuronen voitti Miss Drag Queen -kilpailun vuonna 2001. Hän toimi keikkatyönsä ohessa vuosina 2005–2007 ohjelmatoimisto Tuotantoyhtiö Hihhihhii Oy:n toimitusjohtajana. Kurosella on myös 20 vuoden teatteritausta ja hän on myös kunnostautunut erilaisten teatteriproduktioiden tuottajana. Hänellä on oma yritys, joka tuottaa hänen show'nsa sekä muita show- ja teatterituotantoja. Hän on tehnyt töitä suomalaisten viihdetaiteilijoiden, kuten Laura Voutilaisen ja Krisse Salmisen, kanssa. Jukka Kuronen on esiintynyt myös Duudsoneissa.
Viktor Kingissepp
Viktor Kingissepp (12. maaliskuuta 1888 Kaarma – 4. toukokuuta 1922 Tallinna) oli virolainen bolševikki. Kingissepp oli järjestämässä bolševikkien toimintaa Virossa ja hän johti Vironmaan sotilaallista vallankumouskomiteaa lokakuun vallankumouksen jälkeen. Saksan keisarikunta miehitti Viron vain jonkin aikaa myöhemmin ja maan vetäytyessä Neuvosto-Venäjän ja Viron hallituksen välille syttyi Viron vapaussota, jonka aikana Kingissepp tuki puna-armeijaa ja toimi Viron työväenkommuunin toiminnassa. Sota päättyi Tarton rauhaan ja Viron itsenäisyyteen, minkä jälkeen Kingissepp kuului vuonna 1920 perustetun maan alla toimineen Viron kommunistisen puolueen johtoon. Viranomaiset ottivat Kingisseppin kiinni 3. toukokuuta 1922 ja hänet teloitettiin sotaoikeuden jälkeen 4. toukokuuta.
Kuolemansa jälkeen Kingissepp tuli etenkin Neuvostoliiton propagandassa tunnetuksi kommunistisen liikkeen marttyyrinä.
Nuoruus
thumb|vasen|Kingissepp valokuvassa. Viktor Kingissepp syntyi silloisessa Kaarma-Suuren kunnassa Saarenmaalla 12. maaliskuuta 1888. Kingissepp oli mukana ottamassa osaa Venäjän vuoden 1905 vallankumoukseen ja vuosien 1906 ja 1911 välillä hän opiskeli lakia Pietarin yliopistossa. Kingissep oli aktiivinen Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen bolševikkien toiminnassa vuodesta 1906 lähtien. Hän oli mukana perustamassa bolševikkilehteä Kiir ja julkaisi kirjoituksiaan myös Pravdassa. Vuosien 1914 ja 1916 välillä Kingissepp toimi Tverin ja Kazanin välillä, mistä hän palasi Pietariin keisarin kukistuttua helmikuun vallankumouksessa vuonna 1917. Kesäkuussa samana vuonna Kingissepp lähetettiin Tallinnaan tehtävänään järjestää bolševikkien toiminta Virossa.
Lokakuun vallankumous
Bolševikkien vaikutusvalta oli kasvanut Virossa menševikkien ja sosialistivallankumouksellisten kustannuksella. Bolševikeista tuli enemmistö lokakuun puolivälillä pidetyssä yleisvirolaisessa neuvostokongressissa, minkä lisäksi he olivat aiemmin loppukesästä järjestetyissä kunnallisvaaleissa saaneet 35 % äänistä. Lokakuussa tilanne venäjällä kärjistyi Lokakuun vallankumoukseksi, jonka organisoi Lev Trotskin johtama sotilaallinen vallankumouskomitea ja joka nosti valtaan Vladimir Leninin johtaman kanankomissaarien neuvoston. Venäjän esimerkin mukaan 22. lokakuuta Virossa perustettiin 22. lokakuuta Vironmaan sotilaallinen vallankumouskomitea johtajinaan Kingissepp ja venäläinen Ivan Rabtšinski. 27. lokakuuta Kingissepp ilmoitti kuvernementinkomissaari Jaan Poskalle ottavansa vallan. minkä jälkeen valta Virossa oli nyt Kingisseppillä ja neuvostojen toimeenpanevan komitean johtaja Jaan Anveltilla. Viron bolševikit päättivät järjestää Viron perustavan kokouksen vaalit tammikuussa 1918 uskoen Viroin yhteiskunnan proletarisoituneen niin, että voitto olisi taattu. Tammikuun puolivälillä bolševikit julkaisivat Anveltin laatiman Viron työväenkommuunin esisuunnitelman, jonka mukaan Virosta oli tarkoitus tulla Venäjän neuvostotasavallan autonominen osa. Bolševikkien äänisaalis oli 21.–22. tammikuuta järjestetyssä äänestyksessä lopulta kuitenkin vain 37,1 %. Viron itsenäistymistä kannattaneet puolueet saivat äänienemmistön, vaikka bolševikit keskeyttivätkin ääntenlaskennan 27. tammikuuta tajuttuaan jääneensä tappiolle. 19. helmikuuta Viron maapäivät delegoi päätäntävallan kolmihenkiselle Viron pelastuskomitealle, joka antoi Viron itsenäisyysjulkistuksen 24. helmikuuta. Kuitenkin jo seuraavana päivänä Saksan joukot etenivät Tallinnaan.
Vapaussota
Kingissepp palasi keväällä 1918 Moskovaan, jossa hän liittyi Tšekaan ja korkeimpaan sotilasoikeuteen. Kingissepp oli mukana useiden sosialistivallankumouksellisten oikeudenkäynneissä tutkijana ja hän oli mukana myös vakoilusta syytetyn brittidiplomaatti Bruce Lockhartin oikeudenkäynnissä. Virossa Saksan sotilaallinen tilanne heikentyi vuoden 1918 loppua kohti ja saksalaiset luovuttivat vallan Virossa väliaikaiselle hallitukselle 19. marraskuuta. Neuvosto-Venäjällä itsenäinen Viro ja muut Baltianmaat nähtiin esteenä vallankumouksen levittämiselle kohti Eurooppaa. Leninin hallitus mitätöi Brest-Litovskin rauhansopimuksen 13. marraskuuta ja puna-armeija aloitti kuun lopussa hyökkäyksen Viroa vastaan, mistä alkoi Viron vapaussota. Kingissepp oli ylittänyt Viron rajan laittomasti marraskuussa ja Virossa hän tuki virolaisia vastaan edennyttä puna-armeijaa. Puna-armeija eteni aluksi heikkoa vastarintaa vastaan ja Narva kukistui 28. marraskuuta. Seuraavana päivänä Pietarissa perustettu Viron väliaikainen vallankumouskomitea julisti Viron työväenkommuunin perustetuksi puheenjohtajanaan Jaan Anvelt. Työväenkommuuni jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä Viron hallituksen joukot valtasivat Narvan takaisin 19. tammikuuta 1919 ja työväenkommuunin toiminta lakkautettiin muodollisesti kesäkuussa 1919. Viron vapaussota päättyi 2. helmikuuta 1920 solmittuun Tarton rauhansopimukseen.
Viron kommunistinen puolue
thumb|Kingissepp Neuvostoliitossa vuonna 1988 julkaistussa postimerkissä. Viron kommunistit järjestäytyivät vuonna 1920 Kominterniin kuuluvaksi Viron kommunistiseksi puolueeksi, jonka johdossa toimi Kingissepp, Anvelt ja Hans Pöögelmann. Kingisepp otti osaa puolueen ensimmäiseen ja toiseen kongressiin ja hänet valittiin sen keskuskomitean ja politbyroon johtoon. 1920-luvun alku oli aktiivista aikaa kommunistiselle puolueelle, joka toimi maan alla ammattiyhdistysliikkeen, sekä työväen- ja nuorisojärjestöjen kautta. Puolue sai peitejärjestöjen kautta kansanedustajia riigikogun vaaleissa vuonna 1920. Kommunistien suosioon vaikutti talouselämän kriisi ja suuri työttömyysaste. Kommunistien uhan takia viranomaiset lakkauttivat heidän järjestöjään ja heidän kannattajiaan vastaan järjestettiin oikeudenkäyntejä. Kingissepp pidätettiin ilmiannon perusteella 3. toukokuuta 1922. Sotaoikeus tuomitsi Kingisseppin poikkeustilalakien mukaan kuolemaan ja hänet teloitettiin ampumalla Tallinnassa 4. toukokuuta. Kingisseppin ruumis poltettiin ja haudattiin tuntemattomaan paikkaan henkilökultin muodostumisen estämiseksi. Neuvostoliiton miehitettyä sittemmin Viron Kingisseppin tarinaa käytettiin laajasti propagandassa. Kingisseppistä tuli nuorisolle suunnattujen tarinoiden sankari ja monet paikat ja instituutiot nimettiin uudelleen hänen mukaansa. Esimerkiksi Kuressaare sai nimen Kingissepp. Monet nimet on sittemmin palautettu entiselleen vuoden 1991 jälkeen. Leningradin alueen Jaaman kaupungin venäjänkielinen nimi on edelleen Kingissepp.
AG-luokka
Alukset
Ensimmäiset viisi sukellusvenettä erä tilattiin 1915 tai alkuvuodesta 1916. Alusten osat valmistettiin British Pacific Engineering & Constructionin tehtaalla Barnetissa lähellä Vancouveria Brittiläisessä Kolumbiassa Electric Boat Companyn valmistussopimuksen mukaan. Valmistetut osat toimitettiin Venäjälle joulukuussa 1915 Itämeren telakalle kasattaviksi. Kaikki veneet luovutettiin Venäjän keisarikunnan laivastolle kesäkuuhun 1916 ja ne sijoitettiin Itämeren laivastoon.
Toinen erä sisälsi kaksi kolmen veneen tilausta. Ensimmäisen tilauksen osien valmistus tehtiin maaliskuuhun 1916 mennessä St. Johnsissa New Brunswickissa. Lokakuussa Canadian Vickers toimitti veneet Vancouverin kautta Venäjälle Vladivostokiin, mistä ne toimitettiin edelleen Siperian rataa pitkin Nikolajeviin Mustan meren rannalle koottaviksi. Kolme venettä liitettiin Venäjän keisarikunnan Mustan meren laivastoon 9. maaliskuuta 1917. Toisen tilauksen kolmen veneen osat valmisti Canadian Vickers Montrealissa vuosina 1916-1917 ja ne toimitettiin alkuvuodesta 1917. Ne saapuivat Nikolajeviin 3. syyskuuta 1917.
Kolmannen erän kuusi alusta valmistettiin osina British Pacificin telakalla lähellä Vancouveria. Tilaus oli tehty viimeistään huhtikuussa 1917 ja valmistuneet osat lastattiin syyskuussa Vancouverissa rahtialus Key Westiin. Vallankumouksessa oleva Venäjä ei kyennyt vastaanottamaan veneitä, vaan ne varastoitiin Vancouveriin. Yhdysvaltain laivasto lunasti 20. toukokuuta 1918 veneet ja ne laivattiin Puget Soundin laivastontelakalle Bremertoniin koottaviksi. Alukset laskettiin vesille loka-marraskuussa ja otettiin palvelukseen Yhdysvaltain laivastossa vuoden lopusta alkaen. Alukset poistettiin alusluettelosta vuonna 1931.
Final Fantasy XIV: A Realm Reborn
Final Fantasy XIV: A Realm Reborn on Square Enixin kehittämä ja julkaisema MMORPG, joka on julkaistu vuonna. Peli on uudelleenmasteroitu ja jatko-osa aiempaan vuonna 2010 julkaistulle Final Fantasy XIV:lle.
Peli on Final Fantasy -sarjan toinen MMORPG-peli Final Fantasy XI:n jälkeen.
Valaistusvoimakkuus
Valaistusvoimakkuus (tunnus E), on fotometrian suure, joka kuvaa tietylle pinta-alalle lankeavaa valovirran määrää. Valaistusvoimakkuutta käytetään kuvaamaan, miten hyvät valaistusolosuhteet jossakin tilassa on. Valaistusvoimakkuuden SI-järjestelmän mukainen mittayksikkö on luksi (lx).
Käytännön valaistusvoimakkuusarvoja
Ihmisen silmän värinäkö toimii vain kirkkaammissa olosuhteissa (luokkaa 100 lx). Värien näkeminen vääristymättöminä vaatii myös tasaista valon spektriä. Hämärässä toimii vain kirkkauden (harmaasävyjen) aistiminen ja sekin vaatii hetken totuttelua olosuhteisiin, mutta ihminen saa karkeita näköhavaintoja ympäristöstään noin sadasosa luksinkin valaistuksessa. Tarkkaan työhön tarvitaan päivänvaloa tai tehokas ja hyvin kohdennettu keinovalo.
Final Fantasy XIV: A Realm Reborn
Pelin maailma
Shadowbringers-lisäosassa paljastetaan, että pelin maailma on jakautunut lähdemaailmaan ja sen kolmeentoista heijastumaan. Shadowbringers-lisäosan tapahtumat sijoittuvat pääsääntöisesti Ensimmäiseen heijastumaan.
Pelissä on yhteensä kahdeksan pelattavaa rotua, joista viisi esitettiin pelin julkaisuvaiheessa, loput kolme esitettiin lisäosissa.
Pelissä on yhteensä 20 pelattavaa hahmoluokkaa. Julkaisuvaiheessa luokkia oli 10 ja määrä on kasvanut jokaisen lisäosan myötä. Luokat on jaettu kahteen eri oppilasluokkaan: sota ja taika. Lisäksi pelissä on yksi rajoitettu luokka. Ensimmäiset kymmenen luokkaa kehittyvät perusluokista. Yhden hahmon on mahdollista oppia kaikki luokat, sillä luokat vaihtuvat aseiden kautta.
Tarina
Peli sijoittuu aikaan viisi vuotta alkuperäisen Final Fantasy XIV:n tapahtumien jälkeen, jolloin Seitsemäs Maailmanlaajuinen Suurtuho (eng. Seventh Umbral Calamity) tapahtui. Pelaaja omaksuu Eorzeaa kiertävän seikkalijan roolin, joka on Hydaelynin, Valon Kristallin, siunaama. Hän joutuu keskelle Eorzean liittouman valmistautumista uuteen Garleanin Imperiumin invaasioon, ja ottaa siihen osaa liittymällä Seitsemännen Aamun Jälkeläisiin (eng. Scions of the Seventh Dawn). Jälekläisiin kuuluu heidän johtajansa Minfilia, maagit Y'shtola ja Papalymo, erikoisagentti Thancred, taistelija Yda,historioitsija Urianger ja vastaanottaja Tataru.
A Realm Reborn
Seikkalija saa tietää olevansa hydaelynin siunattu, ja sitä myöten hänestä tulee uusi Valon Soturi. Kun pimeyden voimia harjoittava kultti, Ascianit, alkavat aiheuttaa kaaosta ympärrinsä, on Valon Soturin tehtävä pysäyttää heidät. Soturi ystävystyy Jälkeläisten kanssa ja erityisesti sen uusimman jäsenen, Alphinaud Leveilleurin kanssa. Yhdessä he ratkaisevat konflikteja eri petoheimojen kanssa ja osallistuvat sotatoimiin Garleanin imepriumia vastaan. Imepriumi yrittää alistaa Eorzean valtansa alle käyttämällä Ultima-asetta. Soturi kukistaa Imperiumin johtajan, Gaius van Baelsarin ja sitä kauttaa aloittaa Seitsemännen Astraaliajan.
Jälkeläiset muuttavat Mor Dhonaan, ja ylläpitäksen rauhaa ja turvallisuutta Eorzeassa, Alphinaud perustaa Jäkeläisille oman suurkomppanian, Kristalliurhoolliset. Samaan aikaan Ishgardin valtiossa raivoisa lohikäärme Nidhogg on aloittamassa uutta invaasiota, joka vaikuttaa myös Eorzeaan. Ul'dahissa järjestetyssä juhlassa Jälkeläiset tulevat Kristalliurhoollisten pettämiksi, koska Ul'dahin Syndikaatin jäsen Teledji Adeledji on lahjonut heidät. Hän lavastaa Soturin ja Jälkeläiset sulttaanitar Nanamon murhasta, kaikki hänen oman valtansa pönkittämiseksi. Kun Ul'dahin Liekkikenraali Raubahn tappaa raivoissaan Teledjin, Jälkeläiset pakenevat, mutta erkaantuvat. Vain Soturi, Alphinaud ja Tataru pääsevät varmuudella pakoon, ja hankkivat turvapaikan Ishgardista. pienoiskuva
Heavensward
Fortempsin suku ottaa soturin, Alphinaudin ja Tatarun huostaansa. Tataru alkaa etsimään heidän ystäviään samalla kun Soturi ja Alphinaud joutuvat keskelle Lohikäärmelaulun Sotaa, joka on raivonnut Ishgardissa jo tuhat vuotta. Kun Ishgardin Temppeliritarien johtaja Aymeric haluaa löytää rauhallisen ratkaisun sotaan, Soturi ja Alphinaud liittyvät Taivaansinisen Dragoonan Estinien Wyrmbloodin ja vääräuskoisten johtan Ysayle Dangoulainin mukaan etsimään ratkaisua. Heille selviää, että koko sota perustuu valheelle, sillä Ishgardin perustajat murhasivat lohikäärme Ratatoskrin saadakseen mahtavat voimat tämän silmistä, toisin kuin Ishgardin historia väittää. Tätä ennen lohikäärmeet ja Ishgard elivät rauhassa. Raivostuneena sisarensa murhasta, lohikäärme Nidhogg julisti sodan Ishgardiin. Soturi ja Estinien kukistavat Nidhoggin ja pyrkivät Aymericin avulla paljastamaan valheen ja tuomaan rauhan Ishgardiin. Mutta Ishgardin nykyinen johtaja, Arkkipiispa Thordan VII ei suostu luopumaan vallasta, vaan aikoo käyttää Nidhoggin slmiä ja tulla jumalkuninkaaksi. Soturi kukistaa hänet sekä Ascian Lahabrean, joka yrittää hyödyntää sotaa Ascianin tarkoituksiin. Estinien ottaa molemmat Nidhoggin silmät, mutta Nidhoggin raivo otta hänestä vallan ja hän syntyy uudestaan. Tämän rinnalla Jälkeläiset saavat puhdistettua nimensä ja palauttavat Y'shtolan takaisin.
Thordanin kukistumisen jälkeen Ishgard liittyy Eorzean liittoumaan Aymericin johdolla ja hän alkaa rakentamaan rauhaa Ishgardin ja lohikäärmeiden välille. Rauhanprosessi on kivinen tie, mutta se onnistuu, kunnes Nidhogg hyökkää. Vastatakseen Nidhoggin uhkaan, Aymeric aikoo Soturin ja Alphinaudin avulla saada lohikäärme Hresvelgristä liittolaisen. Hän suostuu ja lopulta Lohikäärmelaulun sota päättyy Nidhoggin kukistuessa lopullisesti, kun Soturi ja Alphinaud heittivät hänen silmänsä tyhjyyteen. Valitettavasti Pimeyden Soturit hankkivat ne Ascian Elidibukselle ja haavoittavat Alphinaudin siskoa Alisaeta. Toivuttuaan Alisae liittyy Jälkeläisiin. Myös Thancred palaa ja Urianger järjestää Jälkeläisten kamppailun Pimeyden sotureita vastaan. Tässä kohtaa Minfilian kohtalo selviää: paetessa Ul'dahista hän joutui Hydaelynin maailmaan, jossa hänestä tuli Äidin Sana. Hänen avullaan Pimeyden Soturit jättävät maailman. Elidibus tällä välin luovuttaa Nidhoggin silmät Ala Mhigon vastarintaliikkeen radikaalille johtajalle Griffinille. Hän hyökkää Baelsarin Muurille, joka pakottaa Eorzean Liittoutuman käynnistämään kampanja vapauttamaan Ala Mhigo Garleanin Imperiumin vallasta. pienoiskuva
Stormblood
Soturi liittyy Jälkeläisten kanssa auttamaan Liittoumaa vapauttamaan Ala Mhigo Garleanin vallasta. Garleanin Ala Mhigon varakuningas Zenos yae Galvus kuitenkin pysäyttää liittouman etenemisen. Tämän vuoksi Jälkeläiset päättävät ajaa Imperiumin kahden rintaman sotaan vapauttamalla Doman valtakunta kaukoidässä. Jälkeläiset liittoutuvat heidän vanhojen liittolaisten, ninja Yugiri Mistwalkerin ja samurai Gosetsun kanssa syöksemään Doman varakuningatar ja Zenosin kätyri, Yotsuyun, vallasta. He löytävät Doman kruununprinssin lordi Hienin ja yhdessä onnistuvat vapauttamaan Doman, mutta Gosetsu katoaa. Doman vapautus antaa Liittoumalle mahdollisuuden puskea Ala Mhigoon, ja lopulta Soturi kamppailee tiensä Zenosin valtaistuimelle. Zenos paljastaa Soturille, että hän on vanginnut Griffinin kutsuman lohikäärmeen, Shinryun, ja keinotekoisesti yhtyy sen kanssa. Soturi kuitenkin kukistaa Shinryun ja Zenos tappaa itsensä. Zenosin kuoleman ansiosta Ala Mhigo on vapautettu.
Ala Mhigon vastaavaksi johtajaksi valitaan Lyse Hext, joka ennen oli Jälkeläinen Yda, edesmenneen siskonsa mukaan. Hän tuo Ala Mhigon kansat yhteen päättämään Ala Mhigon tulevaisuudesta ja Nanamo vapauttaa Raubahnin palveluksestaan, jotta hän voi auttaa kotimaataan. Salaperäisesti, Zenosin ruumis katoaa hänen haudastaan. Ascian Elidibus on ottanut siitä hallinnan ja hän ohjaa Zenosin uskllisen palvelijan, Asahin, sabotoimaan rauhanneuvottelut Doman kanssa. Gosetsu ja Yotsuyu ovat myös molemmat hengissä, mutta Yotsuyu kärsii muistinmenetyksestä. Asahin manipuloinnin ansiosta hänen muistinsa palaa, ja hän muuttuu Tsukiyomiksi, yön jumalattareksi. Soturi kukistaa hänet ja Yotsuyu tappaa Asahin, sillä hän oli yksi pääsyistä hänen elinikäiseen kärsimykseen. Samaan aikaan Garleanin Imperiumissa kuohuu ja Alphinaud lähtee selvittämään asiaa. Kun Ala Mhigo liittyy liittoumaan, myös Doma liittyy heihin erillisenä jäsenenä. Kesken näiden neuvotteluiden, Jälkeläiset kokevat oudon kutsumuksen, ja he yksi kerrallaan romahtavat. Imperiumi aloittaa uuden hyökkäyksen Ala Mhigoon, jonka Soturi onnistuu jättämään tilanteen pattitilanteeseen. Lopulta kaikki Jälkeläiset Soturia ja Tatarua lukuun ottamatta ovat romahtaneet. pienoiskuva
Shadowbringers
Soturi saa viestin mennä Mor Dhonan Kristallitornille, jossa hän saa vastauksen, mitä Jälkeläisille tapahtui. Hänet kutsutaan Ensimmäiseen, yhteen kolmestatoista heijastumasta, jotka aikojen alussa erkanivat Lähteestä, johon muut Jälkeläiset päätyivät. Koska aika kulkee nopeammin Ensimmäisessä, Jälkeläiset ovat olleet siellä yhdestä viiteen vuotta ennen Soturin saapumista. Soturi päätyy Crystariumiin, jossa sen johtaja, Kristallieksarkki, kertoo, että tässä maailmassa hän on Pimeyden Soturi, tarkoituksena hävittää Valo, joka on lähes tuhonnut Ensimmäisen, ja myöskin estämään Kahdeksas Maailmanlaajuinen Suurtuho. Sata vuotta sitten Valon Tulva oli hävittää kaiken, kunnes Minfilia ja Pimeyden Soturit yhdessä pysäyttivät tulvan, pelastaen Norvrandtin mantereen. Kuitenkin Norvrandt on jatkuvasti Synninsyöjien armoilla. Nyt Soturin tehtävänä on kukistaa viisi Valon Vartijaa ja palauttaa yö takaisin Norvrandtiin.pienoiskuva
Endwalker
Soturin vanha vihollinen, Zenos yae Galvus ja Ascian Fandaniel yhdessä aikovat käynnistää toisen kerran Viimeiset Päivät, Zenosin tarkoituksena metsästää Soturi ja Fandanielin tuhota Lähde ja vapauttaa Zodiark. Soturin ja Jälkeläisten ja koko maailman on pysäytettävä heidät.
Soturi ei onnistu estämään Fandanielia tuhoamasta Zodiarkia, jolloin Viimeiset Päivät alkavat. Selvittääkseen, miten estää se, Soturi matkaa menneisyyteen, jossa hänelle selviää totuus Viimeisistä Päivistä: muinaiskansalainen Hermes loi Meteia-nimiset olennot tutkimaan universumia löytääkseen vastauksia elämän tarkoitukseen. Mutta Meteiat löysivät vain epätoivoa ja tulivat siihen tulokseen, että elämä vain johtaa epätoivoon ja kuolemaan. Siksi he alkoivat laulaa Tuhon Laulua, joka tukahduttaa aetherin, elämän energian. Soturi ja Jälkeläiset matkaavat universumin laidalle ka kukistavat Meteiat, pysäyttäen Viimeiset Päivät lopullisesti.
Dawntrail
pienoiskuva Soturi ja virallisesti lakkautetut Jälkeläiset matkaavat Uuteen Maailmaan, Turalin mantereelle, ottamaan osaa mantereen hallitsijan perillisen valintaan.
Kehitys
Vuonna 2010 julkaistu Final Fantasy XIV sai ilmestyessään huonon vastaanoton niin teknisistä kuin pelillisistä syistä, ja pelin palvelimet suljettiin kokonaan vuonna 2012. Negatiivisesta kritiikistä johtuen Square Enixin toimitusjohtaja Yoichi Wada antoi virallisen anteeksipyynnön, ja ilmoitti samalla, että Final Fantasy XIV kehitetään uudestaan tyhjältä pohjalta. Alkuperäinen versio käytti Final Fantasy XIII:ssä käytettyä Crystal Tools-moottoria, mutta uusintaversio päätettiin luoda kokonaan toiselle pelimoottorille. Pelin ohjaajaksi valittiin Naoki Yoshida. Alkuperäisen pelin tuotantotiimi vaihdettiin lähes kokonaan.
Kehityksen alkaessa Yoshida löysi nopeasti avainsyyt parantamaan Final Fantasy XIV. Koska alkuperäisen lähdekoodi oli pääasiassa muokkauskelvoton, koko peli kehitettiin tyhjästä. Kehitys aloitettiin tammikuussa 2011. Wada ja Yoshida ilmoittivat lokakuussa 2011 kokonaan uudesta Final Fantasy XIV-pelistä, jonka koodinimi oli versio 2.0. Peliä kehitettiin yhtä aikaa sekä PC:lle että Playstation 3:lle. Pelin moottoriksi tuli Square Enixin itse kehittämä Luminous Studio.
Yoshida kertoi vuonna 2014 syyt, miksi alkuperäinen peli epäonnistui: liiallinen keskittyminen graafiseen laatuun, tuotantotiimin kokemuksen puute modrenihin MMORPG-peleihin ja luulo, että alkuperäinen peli oli korjattavissa tulevilla päivityksillä.
Lisäosat
Pelille on julkaistu neljä lisäosaa, Heavensward vuonna 2015, Stormblood vuonna 2017, Shadowbringers vuonna 2019, Endwalker vuonna 2022. Viides osa, Dawntrail, julkaistaan kesällä 2024.
Fiat 127
Fiat 127 on Fiatin vuosina 1971–1987 valmistama pieni henkilöautomalli, joka korvasi Fiat 850:n. Espanjalainen SEAT valmisti autoa lisenssillä, ja 127:n pohjalta kehitettiin tavarankuljetusmalli Fiat Fiorino. 127:n seuraajaksi esiteltiin vuonna 1983 Fiat Uno, mutta mallin valmistusta jatkettiin vuoteen 1987 saakka.
Keväällä 1971 esitelty etuvetoinen Fiat 127 oli merkittävä edistysaskel verrattuna edeltäneeseen takamoottoriseen 850-malliin. Se oli yksi ensimmäisiä nykyaikaisia pikkuautoja. Erityisesti mallin tilankäyttöä kehuttiin, sillä 80 prosenttia pohjapinta-alasta oli matkustajien ja matkatavaroiden hyödynnettävissä. 127 valittiin Vuoden autoksi Euroopassa 1972. Moottorina oli edeltäjästä periytyvä 0,9-litrainen (47 hv), ja alkuvaiheessa ainoa korimalli oli kaksiovinen. Vuonna 1972 esiteltiin kolmiovinen hatchback, jossa takaluukku aukeni kattoon saakka ja takaistuin oli mahdollista taittaa alas tavaratilan laajentamiseksi. vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin (1978) Fiat 127 Vuonna 1977 malli koki kasvojenkohotuksen, jossa se sai uudet puskurit, ajovalot ja etusäleikön. Sisällä kojelauta oli uusi. Aiemman moottorin rinnalle tuli suurempi 1,0-litrainen. Seuraavana vuonna esiteltiin 127 Sport, jossa imusarjaan, venttiileihin ja kaasuttimeen tehtyjen muutoksien avulla 1,0-litraisen moottorin teho oli nostettu 70 hevosvoimaan. Vuoden 1979 uutuusmalleja olivat Top, jossa oli auki rullattava kangaskatto, sekä maastokelpoisempi Rustica. Siinä oli muun muassa vahvistettu kori ja jousitus, erilaiset vaihdelaatikon välityssuhteet sekä suojatut ajovalot.
Autolehtien koeajajat kehuivat Fiat 127:n tilankäytön lisäksi auton pientä polttoaineenkulutusta, tarkkaa ohjausta ja kaarreominaisuuksia nopeassa ajossa. Sen sijaan moitteita saivat epätarkka vaihteensiirto ja ajo-ominaisuudet pienillä nopeuksilla.
Vuonna 1980 esiteltiin viisiovinen korimalli, joka oli alun perin SEATin kehittämä. Loppuvuonna esiteltiin myös farmarimalli Panorama, joka puolestaan perustui brasilialaisvalmisteiseen Fiat 147:ään. Seuraavana vuonna moottorivalikoima laajeni 1,3-litraisella (45 hv) dieselmoottorilla. vasen|pienoiskuva|Fiat 127 Rustica Toisen kasvojenkohotuksensa auto koki vuoden 1981 lopussa, jolloin se sai jälleen uudet ajovalot, etusäleikön ja puskurit. Sport-mallin moottoriksi tuli 1,3-litrainen (75 hv).
Suomessa Fiat 127:n maahantuojana toimi Hankkijan tytäryhtiö Autonovo Oy. Mallia myytiin 1970-luvun aikana lähes 35 000 kappaletta. Vuonna 1981 Fiat 127:n kaksiovinen malli maksoi 29 400 markkaa, kolmiovinen malli 29 900 markkaa ja suuremmalla moottorilla varustettu Fiat 127 Strada 31 900 markkaa. Vuonna 1980 Fiat 127 -mallia rekisteröitiin 5 184 kappaletta ja se oli Suomen neljänneksi eniten myyty henkilöautomalli Datsun Cherryn, Ladan takavetoisen mallisarjan ja Toyota Corollan jälkeen. vasen|pienoiskuva|Viisiovinen Fiat 127. vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin (1982) Fiat 127.
Horttanainen
Horttanainen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Hikkorit
Hikkorit (Carya) on jalopähkinäkasveihin kuuluva suku, jossa on parikymmentä lajia. Luontaisena hikkoripuita kasvaa Pohjois-Amerikassa, Meksikossa ja Kiinassa.
Hikkorit ovat kesävihantia, isoja puita (25–30 m), jotka muistuttavat jalopähkinöitä (Juglans). Lehdissä on 7–9 sahalaitaista lehdykkää. Norkkomaiset hedekukinnot ovat kolmehaaraisia. Hedelmän (4 cm) kuori halkeaa neljäksi liuskaksi paljastaen sileäpintaisen luuhedelmän.
Keski- ja Länsi-Eurooppaan on istutettu karvashikkoria (Carya cordiformis) koristepuuksi. Sitä on istutettu jossakin määrin metsäpuuksikin. Valkohikkorin eli liuskahikkorin (Carya ovata) kasvatusta on kokeiltu Etelä-Suomessa ja siellä se onkin menestynyt kohtalaisesti.
Mississipin laaksosta kotoisin oleva pekaanipähkinä (Carya illinoensis) kuuluu myös hikkoreihin. Nykyään lajia viljellään maukkaiden hedelmiensä takia laajalla alueella itäisissä Yhdysvalloissa. Lajin tunnistaa helposti lehtien runsaista (9–17) lehdyköistä.
Hikkorien puuaines soveltuu puusepäntöihin. Puu on lajista riippuen keltaista tai ruskeaa ja tasaisesti juovaista. Se on sitkeää ja soveltuu erinomaisesti mailojen, työkalujen varsien, rumpukapuloiden, suksien yms. valmistusmateriaaliksi. Kuivan puun tilavuuspaino on 0,68.
Mokoš
pienoiskuva|Nykyaikainen Mokošia esittävä puuveistos. Mokoš (myös Mokos, Mokosa, Mokosh tai Mokus) on slaavilainen elämänvoiman ja hedelmällisyyden jumalatar. Mokoš on ainut jumalatar, joka mainitaan vanhassa Kievin pantheonissa vuodelta 980, ja Mokoš on säilynyt itäslaavilaisessa kansanperinteessä nimellä Mokoša. Mokoš mainitaan myös Nestorin kronikassa. Jumalatar oli synnyttävien naisten suojelija, ja hänen tehtävänsä siirtyivät kristinuskon tulon jälkeen Neitsyt Marialle.
Hänet kuvataan pitkäksi naiseksi, jolla on suuri pää ja pitkät kädet. Hän kehrää pellavaa ja villaa öisin ja keritsee lampaita. Hänen nimensä yhdistetään kehruuseen ja palmikointiin, ja toisaalta myös kosteuteen. Tämä saattaa viitata jumalattaren varhaisiin eurooppalaisiin juuriin suurena kohtalon jumalattarena, elämänlangan kehrääjänä ja elämän veden antajana.
Mateus Caramelo
Mateus Lucena dos Santos (30. elokuuta 1994 Clementina, Brasilia – 28. marraskuuta 2016 La Uníon, Kolumbia) oli brasilialainen jalkapalloilija. Hänet tunnettiin nimellä Caramelo. Hänen seuransa oli São Paulo FC, mutta hän pelasi lainalla Chapecoensessa. Caramelo menehtyi lento-onnettomuudessa, jossa sai surmansa useita jalkapalloilijoita ja muita merkittäviä henkilöitä.
Jne. – kinomaanikon käsikirja
'''Jne. – Kinomaanikon käsikirja''' on Rory Winstonin ja Riikka Heinosen kirjoittama elokuvamaailmaa käsittelevä kirja. Kirjaan on koottu mm. aihepiiriä käsitteleviä esseitä, elokuva-arvosteluja ja pilapiirroksia.
Naamiokäpinkäinen
Naamiokäpinkäinen (Coracina novaehollandiae) on lähes närhen kokoinen varpuslintu. Lajin nimesi Johann Friedrich Gmelin 1789.
Koko ja ulkonäkö
Sen lento on aaltomaista. Se liikkuu yleensä verkkaisesti ja tähystelee lepinkäismäisesti oksalla. Nokan kärjessä on väkänen kuten lepinkäisillä. Saalistaessaan se on vikkelä. Äänet kuulostavat metallisilta.
Elinympäristö
Tavataan kaikenlaisissa metsissä, lukuun ottamatta sademetsiä, ja myös asutuksen piirissä esikaupungeissa ja puistoissa.
Lisääntyminen
Pesii vuosittain elo-helmikuussa. Pesä on puun oksistossa ja se on linnun kokoon nähden pieni. Molemmat puolisot rakentavat pesää ja hautovat munia. Poikaset jättävät pesän 3-viikkoisina.
Ravinto
Syö hyönteisiä ja muita selkärangattomia, vähässä määrin myös hedelmiä ja siemeniä.
Wylfan ydinvoimalaitos
Wylfan ydinvoimalaitos on Angleseyssä Yhdistyneessä kuningaskunnassa sijaitseva entinen Magnox-tyyppinen ydinvoimala, jonka rakentaminen aloitettiin vuonna 1963. Molempien reaktorien teho oli 490 MW ja ne otettiin käyttöön vuonna 1971. Reaktori 2 suljettiin huhtikuussa 2012 ja reaktori 1 joulukuussa 2015.
Laitoksen sulkemista suunniteltiin alun perin vuodelle 2010, mutta Nuclear Decommissioning Authority pidensi käyttöikää.
Trivium
Trivium on vuonna 1999 perustettu yhtye Orlandosta, Yhdysvalloista. Triviumin tyylisuunnaksi voi määritellä melodisen metalcoren tai thrash metallin. Yhtyeen kaksi ensimmäistä albumia (Ember to Inferno ja Ascendancy) on luokiteltu metalcoreksi, mutta kolmannen albumin (The Crusade) jälkeen yhtye on pyrkinyt siirtymään pois metalcore-genrestä, mikä näkyy etenkin yhtyeen neljännellä albumilla Shogun. Yhtyeen viidennellä albumilla (In Waves) yhtye palasi takaisin metalcoren puolelle.
Yhtye on maininnut suurimpina vaikuttiminaan muun muassa yhtyeet Metallica, Megadeth, Pantera, Iron Maiden ja Slayer. Yhtye on saanut huomiota etenkin jäseniensä nuoresta iästä huolimatta ansaitusta menestyksestä ja kypsästä kappaleiden kirjoituskyvystä.
Yhtyeen tunnetuimpiin kappaleisiin kuuluvat muun muassa "Pull Harder on the Strings of Your Martyr", "Throes of Perdition", "Down from the Sky", "In Waves", "Strife", "Until The World Goes Cold" ja "The Sin And The Sentence"
Historia
Yhtyeen ensimmäinen täyspitkä albumi Ember to Inferno (2003), joka julkaistiin Lifeforce Recordsin levymerkillä, ei ennen seuraaja-albumiensa julkaisua saavuttanut valtavaa kaupallista menestystä, mutta herätti levy-yhtiöiden kiinnostuksen. Roadrunner Records allekirjoitti yhtyeen kanssa sopimuksen, ja maaliskuussa 2005 julkaistu kakkosalbumi Ascendancy oli yhtyeen ensimmäinen kosketus varsinaiseen menestykseen sekä kriitikoiden että yleisön piirissä ja kohotti yhtyeen kansainväliseen maineeseen. Albumi oli työstetty huolellisemmin kuin edeltäjänsä, ja sen äänimaailmakin oli aivan toista luokkaa.
Ascendancyn seuraaja, vuoden 2006 The Crusade on onnistunut ylittämään edeltäjänsä myyntiluvut, johon vaikutti paljon myös albumille annetut suuret ennakko-odotukset. Metallilehti Kerrang! jopa ehti nimittää Triviumin Metallican manttelinperijäksi, ja yhtyettä alettiinkin ennakoida "Uudeksi Metallicaksi" monissa yhteyksissä Ascendancyn julkaisun jälkeen. The Crusade -albumi on herättänyt ristiriitaisia mielipiteitä fanien keskuudessa, koska yhtye otti albumilla rajun uuden tyylisuunnallisen harppauksen, joka näkyy ainakin lähes kokonaan kadonneena huutolauluna. Lisäksi laulaja-kitaristi Matt Heafy on uuden albumin myötä saanut kritiikkiä monen mielestä liiankin paljon Metallican James Hetfieldiä plagioivasta laulutyylistä. Heafy kuitenkin on todennut, että siirtyminen kokonaan puhtaisiin lauluosuuksiin johtuu musikaalisesta kypsymisestä, jolloin tarve huuto-osuuksille on vähentynyt. Näinä aikoina Heafy alkoi myös kuunnella muun muassa Queenia ja Beatlesia.
Yhtye julkaisi uuden Shogun-nimisen albumin 30. syyskuuta 2008. Levyllä on myös Ascendancy ja Ember To Inferno -albumeilta tuttua huutolaulua. 4. tammikuuta 2010 ilmoitettiin, että yhtyeen alkuperäinen rumpali Travis Smith on jättänyt yhtyeen. Uudeksi rumpaliksi tuli Nick Augusto. Elokuussa 2011 yhtye julkaisi In Waves -nimeä kantavan viidennen studioalbuminsa. Se on sisällöltään hyvin vaihteleva yhdistellen ominaisuuksia aiemmilta levyiltä ja esitellen yhtyeen uutta olemusta. Huutolaulun lopetuksesta muutama vuosi taaksepäin kritisoitu Matt Heafy on palannut In Wavesin myötä juurilleen ja hoitaa live-esityksien huuto-osuudet yhteistyössä kitaristi Corey Beaulieun kanssa.
Yhtye julkaisi lokakuussa 2013 kuudennen albuminsa Vengeance Falls, jonka tuotti Disturbed-yhtyeen laulaja David Draiman.
Trivium ilmoitti 7. toukokuuta 2014, että rumpali Nick Augusto on eronnut yhtyeestä. Basisti Paolo Gregoletto ilmoitti asiasta ensimmäisenä Triviumin Facebook-sivulla.
Yhtye julkaisi heinäkuussa 2015 tiedon uudesta albumista, joka kantaa nimeä Silence in the Snow ja joka julkaistaisiin 2. lokakuuta 2015 maailmanlaajuisesti. Albumilla soittaa ensimmäistä kertaa Mat Madiro, joka korvasi Nick Auguston 2014. Saman vuoden joulukuussa yhtye ilmoitti virallisesti Mat Madiron erosta yhtyeestä ja että hänen paikalle rumpuihin tuli Paul Wandtke. Paul Wandtke erotettiin yhtyeestä lokakuussa 2016 ja hänen tilalleen valittiin Alex Bent.
Trivium Suomessa
Ensimmäisen kerran Trivium esiintyi Suomessa lokakuussa 2005 Helsingin Tavastialla konserttinsa peruttaneen The Tearsin sijaan. Marraskuussa 2006 yhtye toimi Iron Maidenin lämmittelijänä Helsingissä ja Tampereella yhteensä kolmessa konsertissa, joissa yhtye esitti 45 minuutin setin.
Trivium saapui European leg of The Crusade World Tour 2007 -kiertueellaan Suomeen Kulttuuritalolle 8. toukokuuta 2007. Kiertue oli Triviumin ensimmäinen pääesiintyjänä Suomessa, ja konserttia lämmittelivät Annihilator ja Sanctity. Loppuvuodesta Trivium konsertoi vielä Tampereella 13. joulukuuta 2007 ja Helsingissä 14. joulukuuta 2007 yhdessä Machine Headin, Arch Enemyn, Dragonforcen ja Shadows Fallin kanssa.
Trivium saapui Suomeen Slayerin The Unholy Alliance: Chapter III -kiertueen mukana. The Unholy Alliance esiintyi 26. marraskuuta 2006 Tampereella ja 27. marraskuuta Helsingin jäähallissa.
Trivium esiintyi Suomessa 16. marraskuuta 2011 In Flames -yhtyeen kanssa.
Trivium nähtiin Suomessa Tuska Open Air-festivaaleilla Helsingissä 29. kesäkuuta 2012. Myöhemmin samana vuonna Trivium nähtiin Suomessa Helsingissä loppuunmyydyssä The Circuksessa 2. marraskuuta 2012. Keikalla lämmittelivät As I Lay Dying, Caliban ja Upon a Burning Body.
Trivium nähtiin Suomessa yli kolmen ja puolen vuoden tauon jälkeen Kauhajoen Nummirock-festivaaleilla 25. kesäkuuta 2016.
Trivium esiintyi 27. helmikuuta 2017 The Circuksessa Helsingissä. Keikalla lämmittelivät brittiyhtyeet SikTh ja SHVPES. Yhtye palasi Suomeen runsas vuosi myöhemmin The Sin and The Sentence -kiertueella, jota lämmittelivät Power Trip ja Venom Prison.
Yhtye konsertoi Suomessa seuraavan kerran 25. tammikuuta 2023 Helsingin Kulttuuritalolla yhdessä Heaven Shall Burnin kanssa.
Jäsenet
thumb|Matt Heafy esiintymässä vuonna 2014.
Diskografia
thumb|Trivium esiintymässä vuonna 2013.
Minuutti
Minuutti (tunnus min) on SI-järjestelmässä ajan lisäyksikkö. Minuutin pituus on 60 sekuntia, 1/60 tuntia.
Yleisesti minuuttia käytetään aikayksikkönä, kun mitattava aika on tyypillisesti välillä n. 1 – n. 60 minuuttia. Toisaalta esimerkiksi musiikki- ja elokuvateollisuudessa tallenteiden kesto ilmaistaan yleensä minuutteina. Esimerkiksi 4 tuntia kestävän elokuvan pituus ilmaistaan usein muodossa 240 min.
Joissain harvinaisissa minuuteissa on 61 sekuntia. Kyse on silloin karkaussekunnista. Tunnin jakaminen 60 minuuttiin perustuu babylonialaisten käyttämään 60-järjestelmään.
Alkuperä
Minuutti tulee latinan kielestä fraasista (pars) minuta prima, joka tarkoittaa ”ensimmäinen pieni osa”. Vastaavasti sekunti tulee fraasista (pars) minuta sekunda, ”toinen pieni osa”. Aikoinaan on vastaavasti myös 1/60 sekunnista käytetty nimitystä (pars) minuta tertia, ”kolmas pieni osa”. Nykyisin sen sijasta käytetään kuitenkin sekunnin desimaaliosia.
Minuuttia ja sitä pienempiä aikayksiköitä käytettiin 1600-luvulle saakka pääasiassa vain tähtitieteellisissä laskuissa. Kelloissakin oli yleensä vain tuntiosoitin, kunnes minuutti- ja sekuntiosoitin yleistyivät 1600-luvun lopulla.
Tunti
Tunti on SI-järjestelmässä ajan lisäyksikkö, ja sen tunnus on h. Tunnin pituus on 60 minuuttia ja 1/24 vuorokaudesta.
Myös t:tä käytetään joskus tunnin lyhenteenä suomen yleiskielessä, mutta h on kansainvälisestä käytetty standardisoitu tunnus tunnille. Käytettäessä lyhennettä t voidaan tarkoittaa myös oppituntia (yleensä 45 minuuttia), joka ei vastaa kestoltaan SI-järjestelmän mukaista tuntia. Tunnin jakaminen 60 minuuttiin perustuu babylonialaisten käyttämään 60-järjestelmään.
Historia
Tunti aikayksikkönä oli käytössä jo 4 000 vuotta sitten Babyloniassa. Aluksi vain päivä jaettiin 12 tuntiin, mutta myöhemmin samoin jaettiin myös yö. Tämän vuoksi päivän ja yön tunnit olivat eri vuodenaikoina eri pituiset. Vanhalla ajalla tunneista käytettiin järjestysnumeroita siten, että päivän ensimmäinen tunti alkoi aina auringonnoususta ja yön ensimmäinen auringonlaskusta. Käytäntö tunnetaan muun muassa Raamatusta, jossa esimerkiksi kuudes tunti (vanhemmassa käännöksessä kuudes hetki) tarkoittaa keskipäivää edeltävää tuntia, nykyisen laskutavan mukaan noin kello 11–12.
Hipparkhos ehdotti ensimmäisenä siirtymistä nykyisen kaltaisiin yhtä pitkiin tunteihin. Hänen aloitteestaan alettiin myös lukea vuorokausi keskiyöstä alkavaksi; aikaisemmin se oli aloitettu eri kulttuureissa auringon noususta tai laskusta. Käytännössä tasapituisiin tunteihin voitiin kuitenkin siirtyä vasta uudella ajalla, kun mekaaniset kellot syrjäyttivät aurinkokellot.
Mekaanisissa kelloissa käytettiin aluksi 24 tunnin kellotaulua, mutta 1500-luvulla vakiintui käyttöön 12-tuntinen, jolloin tuntiviisari tekee kaksi kierrosta vuorokaudessa. Tämän mukaisesti kelloajoista alettiin käyttää numeroita siten, että tuntien numerointi alkaa keskiyön jälkeen 1:stä, kunnes keskipäivällä on kello 12, ja sen jälkeen uudestaan 1:stä, kunnes keskiyöllä on jälleen kello 12. Tarvittaessa aamu- ja iltapäivän tunnit erotettiin toisistaan käyttämällä kelloajan yhteydessä sopivia lyhenteitä, suomessa tavallisimmin ap (aamupäivällä) tai ip (iltapäivällä), joskus myös epp (ennen puoltapäivää) tai jpp (jälkeen puolenpäivän). Monissa maissa on käytetty latinaan perustuvia lyhenteitä AM (ante meridiem, ennen puoltapäivää) ja PM (post meridiem, jälkeen puolenpäivän).
Wish You Were Here (kappale)
Wish You Were Here on Pink Floydin kappale samannimiseltä albumilta, joka on julkaistu vuonna 1975. Kappale julkaistiin samana vuonna singlenä. David Gilmour kehitteli kappaleen pääriffin soittaessaan akustista kitaraansa Abbey Roadin studiolla. Muun muassa The Flaming Lips, Wyclef Jean, Velvet Revolver, Catherine Wheel, Radiohead ja Rasputina ovat tehneet kappaleesta cover-version.
Myös Rednex on julkaissut samannimisen pieneksi hitiksi muodostuneen sävellyksen, jolla ei kuitenkaan ole mitään tekemistä Pink Floydin sävellyksen kanssa.
Vuoden 1995 painos
Kappaleesta julkaistiin vuonna 1995 maxi-single tukemaan yhtyeen livealbumia Pulse. Julkaisu sisältää niin ikään liveversion kappaleista ”Coming Back to Life” ja ”Keep Talking”.
GameStopin osakekurssin nousu 2021
Yhdysvaltalaisen videopelejä myyvän GameStopin osakekurssi nousi prosenttia kahdessa ja puolessa viikossa tammikuussa 2021. Nousu johtui Reddit-keskustelupalstalla kokoontuneiden piensijoittajien päätöksistä ostaa GameStopin osakkeiden osto-optioita vastaiskuna suursijoittajille, jotka olivat ennakoineet osakkeiden arvon laskua. Hedgerahasto Melvin Capital menetti kurssinousun seurauksena noin 3,75 miljardia dollaria eli noin 30 prosenttia hallinnoimistaan varoista. Kaikkien GameStopia lyhyeksi myyneiden sijoittajien on arvioitu menettäneen yli 16 miljardia euroa.
Teslan toimitusjohtaja Elon Musk kannusti piensijoittajia osakeiskuihin. GameStopin lisäksi elokuvateatteriketju AMC:n sekä Nokian osakekurssit nousivat jyrkästi. Sijoitussovellus Robinhood rajoitti osakekauppaa hetkellisesti kurssinousujen takia. Helmikuun alkupäivinä GameStopin osakkeen hinta painui alle sataan dollariin. Se oli enimmillään maksanut 483 dollaria.
Nautinta
Nautinta tarkoittaa pitkän ajan keskeytymättä jatkunutta esineen hallintaa muiden havaittavissa olevalla tavalla. Nautinta vahvistaa haltijan oikeusasemaa esineeseen, kuten esimerkiksi kiinteistöön, nähden. Kauan jatkunut nautinta saattaa perustaa omistusoikeuden, rajoitetun esineoikeuden tai jonkin käyttöoikeuden. Suomen lainsäädännössä vain kiinteistönautinta tai muu kiinteään omaisuuteen liittyvä nautinta voi olla saannon perusteena. Tällöin on kyseessä joko määräaikainen tai ylimuistoinen nautinta.
Käsitettä nautinta käytetään lähinnä kiinteistöoikeudessa. Oikeusjärjestys antaa tietyin ehdoin nautinnalle suojaa. Sen sijaan hallinta tarkoittaa asioiden tilaa, joka ei kaikissa tilanteissa nauti oikeusaseman suojaa. Esimerkiksi esineen haltija, joka on toiminut vilpillisessä mielessä, saattaa joutua luovuttamaan esineen sen oikealle omistajalle.
Määräaikainen nautinta
Kymmenen vuotta jatkunut kiinteistön hallinta aikaansaa nautintasuojan, johon kiinteistön omistaja voi vedota, kun joku vaatii kiinteistöä omakseen väittäen olevansa sen oikea omistaja. Asiaa koskeva säännös on maakaaren (540/1995) 13 luvun 10 pykälässä. Kymmenen vuoden määräaikaan vedottaessa pitää lainhuudon saajan olla toiminut vilpittömässä mielessä. Aiemmin määräaikaiseen nautintaan liittyi yhden vuoden ja kymmenen vuoden määräajat. Yhden vuoden jatkuneeseen nautintaan saattoi vedota se, joka oli hankkinut kiinteistön itselleen muotovirheen sisältävällä saantokirjalla ja kiinteistön luovuttaja vaati luovutuksen mitätöimistä virheen perusteella. Virheelliseenkin luovutukseen perustuva saanto voi laillistua, kun moiteaika on kulunut umpeen.
Ylimuistoinen nautinta
Ylimuistoinen nautinta tarkoittaa, että nautinta on jatkunut niin kauan kenenkään estämättä tai häiritsemättä, ettei kukaan muista tai tiedä miten nauttijan esi-isät tai saantomiesten esi-isät ovat sen haltuunsa saaneet. Ylimuistoinen nautinta kohdistuu tavallisesti omistusoikeuteen, mutta se voi kohdistua myös tien käyttämiseen toisen maiden lävitse, talvitieoikeuteen, kalastusoikeuteen, myllynpito-oikeuteen tai laiduntamisoikeuteen. Ylimuistoisesta nautinnasta säädettiin vuoden 1734 lain maakaaren 15 luvussa.
Nykyisin ylimuistoisella nautinnalla ei ole Suomessa paljoakaan käytännön merkitystä, sillä isojako ja maanmittaustoimitukset ovat poistaneet epäselvyydet omistus- ja käyttöoikeussuhteista. Tosin käsitettä käytetään kalastuslain (286/1982) 13 pykälässä, jonka mukaan ylimuistoinen nautinta kalastuspaikkaan tai kalastukseen toisen kylän rajain sisällä on edelleen voimassa. Kalastuspaikan rajat pitää kuitenkin voida luotettavasti osoittaa. Myös laki, joka sisältää määräyksiä välirajasta vedessä ja vesialueen jaosta (31/1902) viittaa ylimuistoiseen nautintaan ja laki on edelleen voimassa. Laki maakaaren voimaanpanosta (541/1995, 18 §) säätää, että ennen uuden maakaaren (540/1995) voimaantuloa vuoden 1997 alussa saatu oikeus vedota ylimuistoiseen nautintaan pysyy voimassa uudenkin maakaaren aikana.
Ruotsinkaan laissa ei enää vuoden 1970 uuden maakaaren jälkeen ole mainintaa ylimuistoisesta nautinnasta. Ruotsin korkein oikeus kuitenkin vetosi ylimuistoiseen nautintaan vielä vuonna 2020 tuomiossaan, jossa Girjaksen paliskunnan saamelaisilla todettiin olevan yksinoikeus metsästykseen ja kalastukseen valtion omistamalla maalla.
Lähteet
Hävd (juridik)
Monotheist
Monotheist on sveitsiläisen metalliyhtye Celtic Frostin comeback-albumi, joka julkaistiin vuonna 2006. Levyn yleinen tyyli on jonkinlainen kokeellinen doom/goottimetalli, mutta vaikutteita on edelleen paljon death- ja thrash metalista.
Euporie
Euporie on Jupiteria retrogradiseen suuntaan kiertävä, epäsäännöllinen, Ananke-ryhmän kuu. Sen löysi ryhmä Havaijin yliopiston astronomeja vuonna 2001. Kuu sai silloin väliaikaiseksi nimekseen S/2001 J 10. Euporie on halkaisijaltaan noin 2 kilometriä ja se kiertää Jupiteria noin 19,3 miljoonan kilometrin etäisyydellä kiertoajan ollessa 551 päivää. Radan inklinaatio on 145° ja eksentrisyys 0,144.
Kalervo Nissilä
Kaino Kalervo Nissilä (11. kesäkuuta 1913 Kälviä, Keski-Pohjanmaa – 30. maaliskuuta 1997) oli suomalainen näyttelijä, teatteriohjaaja ja teatterinjohtaja. Hänen ohjaustapaansa on luonnehdittu suoraviivaiseksi, liiallista symboliikkaa karttavaksi. Näyttelijänä hän oli voimakas tulkitsija.
Perhetausta
Kalervo Nissilän vanhemmat olivat Matti E. Nissilä ja Ellen Maunumäki. Hänen puolisonsa oli Asta Maria Lantz vuodesta 1937 lähtien. Liitosta syntyi neljä lasta: Kullervo (1938), Anna-Liisa (1941), Kimmo (1942) ja kuopuksena Ulla-Greta (1948).
Teatteriura
Nissilä aloitti uransa Kokkolan Näyttämöllä vuonna 1938 ja oli sen seuraajan, Yhteisteatteri-Maakuntateatterin, johtaja vuosina 1948 ja 1949. Vuonna 1946 hän näytteli Kokkolan Työväen näyttämöllä. Vuodesta 1949 vuoteen 1952 hän työskenteli ohjaavana näyttelijänä Vaasan Suomalaisessa Teatterissa. Vuosina 1952–1955 Nissilä toimi Tampereen Teatterin näyttelijänä. Hänen tuloroolinsa TT:ssa oli Petrucchio näytelmässä Kuinka äkäpussi kesytetään. Nissilän elämänvoimaa kiiteltiin, hänen katsottiin paikkaavan Holger Salinin jättämän aukon.
Vuosina 1963–1968 Nissilä työskenteli Turun kaupunginteatterin johtajana. Vuodesta 1968 vuoteen 1970 hän oli ohjaajana Lahden kaupunginteatterissa. Teatterinjohtajan uraansa Nissilä jatkoi Kotkan kaupunginteatterissa 1970–1973 ja edelleen Joensuun kaupunginteatterissa 1973–1978. Hän jäi eläkkeelle 1. elokuuta 1978.
Elokuvaura
Valkokankailta Nissilä muistetaan esimerkiksi nimiroolista seikkailuelokuvassa Sadan miekan mies (1951). Upean sankariroolin vuoksi häntä alettiin kutsua ”Suomen Errol Flynniksi”. Nimimerkki Spektri kirjoitti Nissilän suorituksesta Aatami-lehdessä (8/1951): ”Filmi on tarjonnut hänelle osia, joissa hänen ihanteensa, väkevätahtoinen mies, pääsee oikeuksiinsa.” Niin ikään vuonna 1951 valmistuneessa elokuvassa Kuisma ja Helinä Nissilällä oli kasakkapäällikkö Kuisman osa. Seuraavana vuonna hän näytteli Aslakia klassikkoelokuvassa Valkoinen peura. Vuonna 1991 Nissilä ohjasi Oy Tape Factory Ltd:n tuottaman 85-minuuttisen musiikkifiktion Tammenlehvät.
Muuta
Nissilä oli myös laulaja. Läpimurtokonserttinsa hän piti kokkolalaisen konservatorion juhlasalissa kevättalvella 1947 yhdessä Vera Froloffin kanssa.
Guam
Guam on Tyynellämerellä sijaitsevan Mariaanien saariryhmän ja koko Mikronesian suurin saari. Sen pinta-ala on 541 neliökilometriä. Se on kuulunut Yhdysvaltain hallintaan Espanjan ja Yhdysvaltain välisestä vuoden 1898 sodasta alkaen, ja se on Yhdysvaltain territorio. Saaren pääkaupunki on Hagåtña (aiemmin Agaña).
Maantiede
thumb|left|Guamin saaren kartta. Guam on Mariaanien eteläisin ja koko Mikronesian suurin saari. Sen pinta-ala on 541 neliökilometriä, ja saari on 48 kilometriä pitkä ja 6–20 kilometriä leveä. Saaren pohjoisosa koostuu melko tasaisesta korallikalkkikiviylängöstä, jyrkistä rantakallioista ja kapeasta rantatasangosta, ja alueella on suurin osa saaren makeasta vedestä. Keskiosissa on matalia mäkiä, ja eteläosa on vuoristoinen ja pääosin vulkaaninen. Lounaassa on saaren korkein vuori, 406-metrinen Mount Lamlam.
Guamia ympäröivät miltei kaikkialta koralliriutat. Guamiin kuuluu hallinnollisesti myös saman riutan sisällä oleva Kookossaari, joka on 1,6 kilometrin päässä Guamin saaren lounaiskärjestä.
Guamin ilmasto on trooppinen, mutta sitä viilentävät pasaatituulet. Sadekausi on heinäkuun ja lokakuun välillä. Vuotuinen sadanta on 2 400 millimetriä, ja sateista kolme neljäsosaa tulee sadekauden aikana. Taifuuneja iskee saarelle säännöllisin väliajoin.