cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zhang Rui
pienoiskuva|Zhang Rui vuonna 2015 Zhang Rui (s. 17. tammikuuta 1989) on kiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Kiinan naisten maajoukkueessa MM-kilpailujen 2019 päättyessä 148 maaottelua ja tehnyt niissä 24 maalia. Hän on pelannut vuoden 2016 kesäolympialaisissa sekä vuosien 2015 ja 2019 maailmanmestaruuskilpailuissa. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi Kiinan kaikki neljä ottelua alusta loppuun.
HMS Nerissa (J456)
HMS Nerissa (viirinumerot J456 ja M456) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1945 valmistunut Algerine-luokan miinanraivaaja toisessa maailmansodassa.
Palvelus
Alus romutettiin 1960 Llanellissa.
Angochen sulttaanikunta
Angochen sulttaanikunta oli nykyisen Mosambikin rannikolla vaikuttanut sulttaanikunta 1400-luvun lopulta vuoteen 1910. Sulttaanikunta vaikutti alun perin Afrikan keskiosiin kulkeneilla kauppareiteillä, sekä sittemmin myös orjakaupassa. Lopulta se liitettiin Portugalin Mosambikiin.
Sijainti
Angochen sulttaanikunnan keskus oli sen nimen mukaisesti Angochen kaupunki nykyisen Mosambikin pohjoisrannikolla. Sulttaanikunnan muita keskuksia olivat Pebane ja Moma Angochen lounaispuolella.
Historia
Kansanperinteen mukaan Angochen perusti Kilwan saarelta tullut pakolainen nimeltä Mussa. Sen nimi on johdettu alkuperäisestä swahilinkielisestä nimestä Ngoji. Perustamisajankohta lienee ollut 1400-luvun lopulla. Angochesta käsin saatettiin käydä kauppaa Monomutapan kuningaskunnan kanssa. Angochesta toimineet muslimikauppiaat eivät myöskään olleet riippuvaisia portugalilaisten hallitsemasta Sofalasta heidän käydessään kauppaa Afrikan keskiosiin suuntautuvilla kuappareiteillä.
Portugalilaisia uhkasi uuden keskuksen muodostuminen ja vuonna 1511 he hävittivät Angochen hyökkäyksessä. 1530- ja 1540-luvuilla he saivat suljettua myös Zambezin kauppareitit perustamalla joen varrelle tukikohtia. Sulttaanikunta alkoi heikentyä. Vuosisadan jälkimmäisellä puoliskolla syttyi myös sisäisiä kiistoja vallanperimyydestä eri klaanien välillä, mikä mahdollisti portugalilaisten kasvattaa valtaansa myös sulttaanikunnan sisällä. Sulttaanikunta oli jonkin aikaa portugalilaisten alaisuudessa, mutta he päätyivät hylkäämään sen Angochen huomattavasti vähentyneen merkityksen takia. Angochen taantuessa Quelimanesta muodostui toinen kilpaileva kaupan keskus. Sulttaanikunta kävi kuitenkin edelleen kauppaa esimerkiksi sisämaassa asuneiden yaoiden kanssa. Yhteyksiä oli myös Madagaskarille ja Komoreille.
Angochen sulttaanikunta alkoi elpyä 1800-luvulla orjakaupan kasvun myötä. Angochen kautta kulki orjia Sansibarille, Komoreille ja Mosambikin saarelle. Vuoden 1849 jälkeen sulttaanikuntaa uhkasi maganjojen hallitsija João Bonifácio Alves da Silva. Silva johti suurta orja-armeijaa ja yritti vallata Angochen sulttaanin Musa Muhammad Sahibin hallitseman Pebanen. Angoche kärsi aluksi tappioita, mutta onnistui kuitenkin lopulta saamaan torjuntavoiton. Orjakauppa Angochesta jatkui aina 1900-luvun alkuun saakka. Sulttaanikunta lakkautettiin lopulta vuonna 1910 ja se liitettiin Portugalin Mosambikiin.
Karen Barad
Karen Barad (s. 29. huhtikuuta 1956) on yhdysvaltalainen fyysikko, tieteenfilosofi ja feministi. Hän väitteli teoreettisesta fysiikasta Stony Brookin yliopistosta New Yorkissa.
Barad on kirjoittanut useita teoksia ja artikkeleita, joissa hän hyödyntää fysiikan teorioita, ennen kaikkea Niels Bohrin kvanttifysiikkaa, yhteiskuntatieteelliseen tutkimukseen, kuten feministiseen yhteiskuntakritiikkiin.
Wienin yleissopimus
Wienin yleissopimus tarkoittaa seuraavia kansainvälisiä sopimuksia:
BBC Sessions (The Whon albumi)
BBC Sessions on The Whon helmikuussa 2000 julkaistu albumi, joka sisältää BBC:n studioilla livenä äänitettyjä kappaleita vuosien 1965–1973 väliltä.
Lê Trọng Trải
Trải on työskennellyt yli 20 vuotta Vietnamin maatalous- ja maaseutuministeriön alaisessa Metsien inventointi- ja suunnitteluinstituutissa (Forest Inventory and Planning Institute (FIPI)). Hän suunnittelee ja toteuttaa luontokohteiden suojeluohjelmia, muun muassa Euroopan unionin rahoittamia projekteja "Expanding the Protected Areas Network in Vietnam for the 21st Century" ja "The Conservation of Biodiversity in the Annamese Lowlands and the Da Lat Plateau, Vietnam". Trải liittyi BirdLife Internationalin toimintaan vuonna 2002 ja on ollut aktiivinen siitä lähtien.
Wang Yan (jalkapalloilija)
Wang Yan (s. 22. elokuuta 1991) on kiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja tai keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Kiinan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 29 maaottelua ja oli mukana vuoden 2019 maailmanmestaruuskilpailuissa, joissa hän pelasi avauskokoonpanossa kolmessa Kiinan neljästä ottelusta.
Kokkolan Hermes
Kokkolan Hermes on 1953 perustettu kokkolalainen jääkiekkoseura. Se perustettiin, kun GBK:n ja KPV:n jääkiekkoilijat yhdistivät toimintansa. Joukkueen virallinen, rekisteröity nimi on Kokkolan Hermes Oy.
Historia
Seura nimettiin antiikin Kreikan jumalten tuulennopean sanansaattajan mukaan. Ukkosen jumalan poika oli myös urheilun suojelija. Uudet pelipaidat oli jo tilattu GBK:n käyttöön lahden takaa Skellefteåsta ja fuusion yhteydessä ne otettiin Hermeksen käyttöön. Näin joukkue sai tunnuksikseen syvän punaisen värin, valkoiset raidat ja nelisakaraiset tähdet. Hetkeä myöhemmin asuun liitetyn perinteikkään nimilogon suunnittelusta vastasi Nils-Ole Bjon. 1950-luvun lopulla peliasu muovautui nykymuotoonsa: tähditetty punainen nuttu sini-valkoisilla raidoilla.
Toimintansa alkuaikoina Hermes pelasi Suomensarjaa (myöhemmin I-divisioona, nykyisin Mestis) sijoittuen aina kärkikolmikkoon, kunnes kuudentena toimintavuotenaan tapahtui nousu Mestaruussarjaan (myöhemmin SM-Liiga) kaudeksi 1959-60. Toisen kerran Hermes pääsi kisaamaan maan pääsarjassa kaudella 1966-67. Menestys ei ollut mainittavaa ja urheasta taistelusta huolimatta molemmat visiitit ylimmällä sarjatasolla jäivän yhden kauden mittaisiksi. Kovassa seurassa kilpaileminen sekä luonnonjäiden armoilla harjoittelu veivät veronsa. Muistoksi toiselta Mestaruussarjakaudelta tosin jäi upea Champion -purukumivalmistajan keräilykorttisarja, joissa esiteltiin silloiset “liigajoukkueet”.
1970-luku sujui aaltoliikkeessä I-divisionan ja jopa III-Divisioonan välillä. Kaupungissa satsaukset jääkiekkoon hiipuivat ja puitteiden kehitys jähmettyi paikoilleen. Tutut kilpakumppanit, kuten Kärpät, Sport ja Jyp, menivät menojaan jäähallien valmistuessa. Oikean suuntainen askel otettiin vuonna 1977 kun tekojää valmistui urheilupuistoon nykyisen jäähallin paikalle. 1980-luku vietettiin pitkälti II-divisioonan merkeissä, mutta suunta oli nousujohteinen. Juniorityötä kehitettiin, saatiin mallia sponsorituloihin ja ennen kaikkea syksyllä 1987 valmistui kauan odotettu jäähalli.
SIIHEN ANTOIVAT AINEKSIA MM. FAZER-LIIGAN (I-DIVISIOONA) VOITTO, LIIGAKARSINNAT JA HUIPPUPELAAJAT
Vuosikymmenen alussa kokkolalainen jääkiekkoyleisö sai uudet sankarit kaukaloon. Väriä joukkueeseen toivat mm. tšekkiläiset  maajoukkuemiehet ja suomalaiset, Liigaa pelanneet, taiturit. Menevä kiekko imi kansaa lehtereille ja paluuta I-divisionaan vuonna 1993 oli todistamassa 3 106 maksanutta katsojaa (4.4. 1993 Hermes – Kiekko-Vantaa). 1990-luku kokonaisuudessaan oli kokkolalaisen kiekkobuumin aikakausi. Siihen antoivat aineksia mm. Fazer-liigan (I-divisioona) voitto, Liigakarsinnat ja huippupelaajat. Maaliskuussa 1998 pelattiin ikimuistoinen SM-liigakarsinta Kokkolan Hermeksen ja Oulun Kärppien välillä. Joukkueet nokittelivat toisiaan vuorotellen, kunnes Kärpät kuittasi ottelusarjan 5. ottelussa Raksilan jäähallissa. Edellisessä ottelussa Hermes huudatti 3 388 hengen yleisöä jatkoaikamaalilla 5-4.
Kaudella 1995–1996 Hermes voitti silloisen Fazer-liigan runkosarjan jättäen taakseen muun muassa SaiPan, joka pudotuspeleissä onnistui kuitenkin kaatamaan Hermeksen "kaikkien aikojen joukkueen" voitoin 3–1. Kauden 1995–1996 joukkueessa pelasi muun muassa NHL:stä tullut Igor Vjazmikin, Aleksandrs Semjonovs, Jouni Kalliokoski, Marko Lapinkoski, Marko Toivola ja maalilla Kimmo Vesa.
Hermes tunnetaan hyvästä maalivahtivalmennuksesta, jonka työn hedelmiä ovat muun muassa Miika Wiikman, Iiro Tarkki, Joni Puurula, Teemu Lassila, Niklas Bäckström, Juuso Riksman ja Mika Noronen. Hermeksestä huipulle on noussut myös useita kenttäpelaajia, muun muassa Jukka Hentunen ja Jukka-Pekka Laamanen sekä Hermeksen entinen ykköskenttä Timo Pärssinen, Aki Uusikartano ja Antti Virtanen. Hentunen pelasi samaan aikaan Hermeksen kakkoskentässä.
2000-luvulle tultaessa Fazer liiga/I-divisioona vaihtui Mestikseksi ja Hermes kuului sarjan vakiokalustoon. Ajanjakson valopilkkuina mainittakoon Mestiksen pronssimitalit kausilta 2000-01 ja 2003-04. Synkin hetki koettiin kaudella 2006-07 kun vauhtia oli taas haettava alemmalta sarjatasolta. Kaiken lisäksi talousvaikeudet pakottivat Hermeksen luopumaan Suomisarjan paikastaan ja jopa miettimään toimintansa edellytyksiä. Konkurssin jälkeen seura joutui aloittamaan sanalla sanoen ”alusta”. Tämä tarkoitti toiminnan jatkamista III-divisioonassa omien A-nuorten voimin ja organisaatio oli rakennettava uudelleen.
Kuten on todettu monissa muissakin yhteyksissä, ei intohimon synnyttämät perinteet ja perinteiden synnyttämä intohimo tukahdu noin vain. Uudelleen rivinsä koonnut Hermes nousi suoraan kahdessa kaudessa takaisin suomisarjaan (2010) ja alkoi hioa toimintaansa jälleen salonkikelpoiseksi. Kaudella 2014-15 seura selvitti tiensä Suomisarjan finaaleihin, joka päättyi karvaasti Joensuun Jokipoikien juhliin.
Hermes oli pelannut kyseistä kautta Jääkiekkoliiton suurennuslasin alla sen etsiessä täydennystä ylemmälle sarjatasolle. Jääkiekkoliitto vakuuttui siinä määrin Hermeksen toiminnasta, puitteista, menestyksestä ja yleisöpohjasta, että antoi seuralle mahdollisuuden palata Mestikseen kaudelle 2015-16. Tämä oli merkittävä tunnustus tehdystä työstä ja palkittiin uurastus, jota toiminnan uudelleen järjestäminen vaatii. Kuten edellä mainittiin: mitään ei synny ilman intohimoa.
Kaudella 2015–2016 Hermes ylsi Mestiksen runkosarjassa 76 pisteellä kuudennelle sijalle ja pääsi pudotuspeleihin vastustajanaan Jokipojat. Pudotuspelisarja Hermeksen ja Jokipoikien välillä kesti 7. peliin asti jolloin Jokipojat pudotti Hermeksen. Veikkauksen kultainen kypärä -kilpailun palkittu Hermekseltä oli Janne Kivilahti. Maalivahti Denis Godla nimettiin ensimmäiseen tähdistökentälliseen ja hän voitti Pasi Nurminen -palkinnon (paras maalivahti). Puolustaja Ossi Ikonen nimettiin toiseen tähdistökentälliseen.
Kaudeksi 2017–2018 Kokkolan Hermes nimettiin Oulun Kärppien yhteistyöjoukkueeksi. Keskeisenä syynä tähän on Kärppien aiemman yhteistyöjoukkeen, Kajaanin Hokin tekemä konkurssi. Hokki säilytti sarjapaikkansa karsinnoissa vielä loppukeväällä 2017 mutta ajautui vaikean taloustilanteensa myötä vararikkoon. Aiempi sopimusyhteistyöjoukkue oli ollut Vaasan Sport.
Seurassa pelanneet NHL-pelaajat
250px|thumb|right|Entinen [[NHL-pelaaja ja olympiamitalisti Jukka Hentunen pelasi ennen SM-liigadebyyttiään Hermeksessä I-divisioonaa kausina 1997–1999.]]
Union of Concerned Scientists
pienoiskuva|Union of Concerned Scientists logo Union of Concerned Scientists (suomeksi Huolestuneiden tutkijoiden liitto) on yhdysvaltalainen voittoa tavoittelematon järjestö, joka pyrkii ratkaisemaan maailman suurimpia ongelmia tieteen avulla. Se keskittyy erityisesti ilmaston lämpenemisen hillitsemiseen, ympäristönsuojeluun ja ydinaseiden vastustamiseen.
Union of Concerned Scientists -järjestön perustivat vuonna 1969 Massachusetts Institute of Technologyn tutkijat ja opiskelijat. Perustajiin kuului Nobel-palkittu fyysikko Henry Way Kendall. Perustajien mielestä Yhdysvaltain hallitus väärinkäytti tiedettä. He vaativat, että tieteellistä tutkimusta suunnattaisiin pois asetekniikasta kohti ympäristö- ja sosiaalisten ongelmien ratkaisemista.
Union of Concerned Scientists on saanut julkisuutta muun muassa paljastamalla, kun poliitikot ovat vääristelleet tutkimustuloksia. Vuonna 1997 järjestö julkaisi varoituksen, että hiilidioksidi ja muut kasvihuonekaasut täytyy saada heti kuriin. Julkilausuman allekirjoitti 1 500 tutkijaa 60 maasta, mukana 98 nobelistia. Vuonna 2007 Union of Concerned Scientists paljasti, että maailman suurin öljy-yhtiö ExxonMobil on rahoittanut 12 miljoonalla eurolla järjestöjä, jotka levittivät väärää tietoa ilmaston lämpenemisestä.
Juan Manuel Vargas
Juan Manuel Vargas (s. 5. lokakuuta 1983 Lima, Peru) on perulainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Real Betisiä.
Hän on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja, mutta kykenee pelaamaan myös vasempana laittalinkkinä hyökkäävämmässä roolissa. Hän on pelannut kummallakin paikalla seura- ja maajoukkueessa. Hänet tunnetaan muun muassa hyvänä vapaapotkujen antajana, varsinkin keskityksistään. Alberto Gilardino on sanonut Vargasin olevan paras keskittäjä kenen kanssa hän on pelannut.
Ura
Vargas aloitti uransa kuuluisasta perulaisesta Universitario de Deportesista. Edustusjoukkueeseen hän nousi vuonna 2002, jossa hän pelasi seuraavat kaksi vuotta. Vuonna 2005 hän siirtyi argentiinalaiseen Colóniin, jossa hän nousi myös nopeasti joukkueen avauskokoonpanoon.
Elokuussa 2006 hän siirtyi nelivuotisella sopimuksella Cataniaan. Ensimmäisen maalinsa Cataniassa hän teki 31. lokakuuta 2007 Sienaa vastaan, hän tasoitti ottelun 88. peliminuutilla 1–1. Ottelu päättyi tasapeliin, joka samalla kasvatti Catanian tappiottaman putken 7 ottelun mittaiseksi. Kahden kauden aikana sisilialaisryhmässä, hän oli joukkueensa parhaimpia pelaajia ja pelasi lähes aina avauskokoonpanossa. Joukkue onnistui säilyttämään pääsarjapaikkansa molempien kausien aikana. Kiinnostus Vargasia kohtaan kasvoi huomattavasti ja moni eurooppalaissuurseura oli hänen kintereillään.
24. marraskuuta 2009 Vargas onnistui tekemään rangaistuspotkusta maalin Mestarien liigan ottelussa Lyonia vastaan. Fiorentina voitti ottelun 1–0 ja varmisti näin paikkansa neljännesvälieriin ensimmäistä kertaa 10 vuoteen.
Kaudeksi 2012–2013 Vargas siirtyi lainasopimuksella Genoaan.
12. elokuuta 2015 Vargas siirtyi espanjalaisseura Real Betisiin kaksivuotisella sopimuksella, kun hänen sopimuksensa Fiorentinan kanssa päättyi.
Andrés Arteaga Manieu
Andrés Arteaga Manieu (s. 17. tammikuuta 1959 Santiago de Chile) on chileläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Santiago de Chilen arkkihiippakuntaan Juan Francisco Fresno Larraín 31. toukokuuta 1986, ja hän sai nimityksen Santiago de Chilen vihkipiispaksi sekä Balianan titulaaripiispaksi 10. heinäkuuta 2001. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Francisco Javier Errázuriz Ossa, jota avustivat Manuel Camilo Vial Risopatrón ja Horacio del Carmen Valenzuela Abarca.
Iivari Fri
Iivari (Ivar) Fri (14. joulukuuta 1869 Vesanto – 19. kesäkuuta 1931 Rovaniemi) oli suomalainen kirjastontarkastaja ja runoilija.
Frin vanhemmat olivat torppari Adam Fri ja Anna Närhi. Hän oli naimisissa Edla Pakarisen kanssa.
Fri kävi kansanopiston ja toimi Pohjois-Savon kansanopiston käsityönopettajana sekä sen jälkeen Raahen piirin ja viimeksi Rovaniemen piirin kirjastojen tarkastajana.
Fri kuoli tapaturmaisesti Rovaniemellä kesäkuussa 1931.
Jaunciems
Jaunciems (liivi Ūžkilā) on kylä Latvian Liivinrannan kulttuurihistorian suojelualueella. Kylän latvian ja liivin kieliset nimet tarkoittavat suomeksi "uusi kylä".
Jaunciems sijaitsee Itämeren rannalla Ventspilsin kunnan pohjoisimmassa kulmassa (Ventspils novads, 2009 kuntajako). Kylästä on noin 50 kilometrin matka Ventspilsiin.
Artūrs Kulda
Artūrs Kulda (s. 25. heinäkuuta 1988 Leipzig, Itä-Saksa) on latvialainen jääkiekkoilija, joka on pelannut useassa KHL-seurassa, kaksi kautta Saksan DEL-liigassa ja Pohjois-Amerikassa. NHL-liigassa hänellä on 15 ottelua.
Pohjois-Amerikka 2006-2012
Juniorivuosinaan Kulda pelasi muun muassa Riian Prizmassa sekä Peterborough Petesin OHL-joukkueessa.
Sen jälkeen hän siirtyi Chicago Wolvesin AHL-joukkueeseen, ja kaudella 2009–2010 hän pelasi neljä ottelua NHL:ssä Atlanta Thrashersin riveissä AHL:n ohella. Myös seuraava kausi meni hänellä Chicago Wolvesissa AHL:ssä. Kaudella 2011–2012 Kulda siirtyi Winnipeg Jetsin NHL-joukkueeseen, pelaten joukkueessa yhdeksän ottelua. Hän pelasi suurimman osan kaudesta Jetsin farmijoukkueessa St. John’s IceCapsissa AHL:ää.
Siirtyminen Eurooppaan 2012-
Kaudeksi 2012–2013 Kulda siirtyi KHL:ssä pelaavaan Sibir Novosibirskiin. Sieltä hän siirtyi maaliskuussa 2013 takaisin Winnipegiin. Hän ei kuitenkaan pelannut keväällä 2013 yhtään NHL-ottelua. Kaudeksi 2013–2014 Kulda siirtyi KHL:ssä pelaavaan Salavat Julajev Ufaan.
Kauden 2018-19 Kulda pelasi Severstal Tšerepovetsissa, jonka jälkeen hän palasi kaudeksi 2019-20 kotimaahansa Latviaan ja Dinamo Riian KHL-joukkueen riveihin. Hän ehti pelata Dinamossa vain 6 ottelua, kunnes hän siirtyi edelliskauden joukkueeseen, Severstal Tšerepovetsin riveihin loppukauden mittaisella sopimuksella.
Kulda siirtyi kaudeksi 2020–2021 Saksan DEL-liigan Nürnberg Ice Tigersiin. Siellä hän pelasi yhden kauden ja teki sitten sopimuksen saman sarjan Krefeld Pinguinen kanssa.
Maajoukkueura
Kulda on edustanut Latviaa MM-kilpailuissa vuosina 2010, 2011, 2013, 2014, 2017, 2019, 2021 ja 2022.
Alice Kaira
Alice Kaira (vuoteen 1941 asti Pöyry, oik. Runeberg ; 6. helmikuuta 1913 Helsinki – 14. heinäkuuta 2006 Helsinki ) oli suomalainen taidemaalari ja suomalaisen naivismin merkittävimpiä taiteilijoita. Myyttiset tarinat, eläimet ja eritoten sirkus olivat hänen mielenkiintonsa kohteita.
Kilwa
Kilwa on entinen valtio Afrikan itärannikolla. Valtio syntyi Kilwa Kisiwanin kaupungin ympärille 900-luvun lopulla. Kilwasta kehittyi Itä-Afrikan kaupan keskus ja 1100-luvulla se sai haltuunsa merkittävän osa Itä-Afrikan rannikosta. Kilwa kävi kauppaa Zimbabwen, arabien, intialaisten ja kiinalaisten kanssa. Valtio hajosi valtataisteluihin ja lopulta Portugali valloitti sen vuonna 1506.
Alice Kaira
Kaira maalasi 1930-luvulla ja 1940-luvun alussa maisemia. Myöhemmin hänen taiteensa oli usein omaelämäkerrallista, avioliittojen ohella maalauksissa mukana oli myös oma lapsuus. Hän opiskeli Turun taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuonna 1930 Teodor Schalinin oppilaana sekä Vapaassa taidekoulussa vuosina 1940–1943. Lisäksi hän opiskeli ulkomailla, ensin Otte Sköldin johdolla Tukholmassa 1946 ja sitten Académie Colarossissa Pariisissa 1948.
Kairalle myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1987 ja Valtion kuvataidepalkinto 1983. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin ja piti yksityisnäyttelyitä muun muassa Pariisissa 1970. Kairan teoksia on Ateneumin, Amos Andersonin ja Helsingin kaupungin taidemuseon kokoelmissa.
Perhetausta
Kairan äiti oli Rauha Louise Fredriksson ja isä Hjalmar Kaira. Kaira avioitui ensin majuri Arvo Pöyryn, sitten taidemaalari ja kirjailija Rabbe Enckellin ja sen jälkeen ylilääkäri Johan Runebergin kanssa.
Níkos Kazantzákis
Elämä ja ura
Kazantzákis valmistui oikeustieteen tohtoriksi 1906 Ateenassa, mutta jo ennen sitä hän oli luonut uraa kirjailijana ja filosofina. Hän oli myös poliittinen aktiivi, jonka kiinnostus oli aluksi kohdistunut kreikan kansankielen eli dimotikín saamiseen virallisen kielen asemaan. Hänen pääteoksenaan pidetään vuonna 1938 ilmestynyttä Odýsseia (Οδύσσεια) -runoteosta. Romaanit saavuttivat kuitenkin suuremman kansansuosion. Niissä yhdistyvät ihmistutkiskelu, mystiikka, kristillisyys ja raju aistillisuus.
Kazantzákisin kuuluisin teos on romaani Kerro minulle, Zorbas (1946), josta Michális Kakogiánnis teki samannimisen elokuvasovituksen vuonna 1964. Muita tunnettuja romaaneja ovat Vapaus tai kuolema (1950) ja Viimeinen kiusaus (1951), jonka pohjalta Martin Scorsese ohjasi elokuvan Kristuksen viimeinen kiusaus vuonna 1988.
Kazantzákisin mukaan on nimetty Iraklionin kansainvälinen lentoasema sekä Níkos Kazantzákisin kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta. Kazantzákisin isän kotikylässä Myrtiássa toimii Níkos Kazantzákis -museo.
Steven Johnson
thumb|Steven Berlin Johnson, South by Southwest 2008 Steven Berlin Johnson (s. 6. kesäkuuta 1968) on yhdysvaltalainen mediatutkija. Hän on julkaissut viisi kirjaa ja työskennellyt Discover Magazinen, Slaten ja Wiredin kolumnistina. Häneltä on suomennettu teos Kaikki huono on hyväksi: Miten nykyinen populaarikulttuuri tekeekin meistä älykkäämpiä. Siinä hän esittää Unikeko-käyräksi kutsumansa teesin. Se kuvaa populaarikulttuurin kehitystä: nuorten henkistä kehitystä tavattomasti muokkaavat viihde ja media muuttuvat vähitellen monimutkaisemmiksi. Älykkyytemme lisääntyminen ei Johnsonin mukaan johdu esimerkiksi nauttimamme ravinnon parantumisesta, vaan ”hengenravinnon” muutoksesta; median ja teknologian kehityksestä 1900-luvun lopulta alkaen. Johnsonin mukaan nykyisen populaarikulttuurin kuluttaminen ei heikennä, vaan kehittää ihmisten kognitiivisia kykyjä.
HMS Mystic (J455)
HMS Mystic (viirinumerot J455 ja M455) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1945 valmistunut Algerine-luokan miinanraivaaja toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Torontosta Toronto Ship Building Companyltä, missä köli laskettiin 9. elokuuta 1944. Se laskettiin vesille 11. marraskuuta ja valmistui 2. elokuuta 1945.
Yleisluistelun Suomen-mestaruuskilpailut 2011
Suomen vuoden 2011 yleisluistelumestaruuksista kilpailtiin Helsingissä 18.-19.12.2010.
Miesten yleismestaruus
<br style="clear:both;"/>
Naisten yleismestaruus
<br style="clear:both;"/>
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1904 – miesten maraton
Vuoden 1904 kesäolympialaisten maraton juostiin St. Louisin olympialaisissa 30. elokuuta 1904. Sen lähtö ja maali olivat Francis Fieldin olympiastadionilla St. Louisissa. Maratonin kilpailumatka ei ollut vielä sen alkuvuosina vakiintunut, ja St. Louisissa se juostiin 40 kilometrin (24,85 mailin) mittaisena. Matkaan lähti 32 juoksijaa neljästä maasta, mutta heistä vain 14 selvisi maaliin asti. Yhdysvaltain juoksijat ottivat Thomas Hicksin johdolla kolmoisvoiton. Vaativien olosuhteiden, huonojen järjestelyjen ja erinäisten kilpailussa tapahtuneiden sattumusten vuoksi vuoden 1904 olympiamaratonia pidetään yhtenä kaikkien aikojen omituisimmista urheilukilpailuista.
Tausta
St. Louisin olympialaiset järjestettiin osana maailmannäyttelyä, ja myös maratonkilpailua ympäröi kaupungin karnevaalihenki, jonka johdosta puitteet juoksukilpailulle eivät olleet optimaaliset. Maraton ja muutkin olympiatapahtumat jäivät pitkälti maailmannäyttelyn ohjelman varjoon, johon kuului myös omia urheilutapahtumia.
Kilpailupäivänä St. Louisissa oli kuuma ja lämpötila nousi 32 °C:een, kosteusprosentti oli 90. Maratonin reitillä oli seitsemän mäkeä, jotka olivat 30–90 metriä korkeita ja joissakin oli pitkät nousut. Päällystämättömistä kaduista koostunutta reittiä ei suljettu kilpailun ajaksi, vaan juoksijat juoksivat pölyisillä teillä autojen seassa joutuen väistelemään kaupungin liikennettä. Monin paikoin tielle oli levitetty kivimurskaa, joka teki pinnasta epätasaisen. Eräs kilpailun järjestäjistä kuvaili reittiä ”vaikeimmaksi, jota ihmisen on koskaan pyydetty juoksevan”.
St. Louisin olympialaisten pääjärjestäjä James Sullivan käytti maratonjuoksua tutkiakseen tarkoituksellista nestehukkaa, joka oli siihen aikaan suosittu tutkimuskohde. Hän päätti minimoida reitin varrelle asetettavat juomapaikat, jotta nestehukan rajoja ja vaikutuksia voitaisiin tarkkailla. Reitin varrella olikin vain kaksi juomapaikkaa, vesitorni hieman ennen kymmentä kilometriä ja kaivo 19 kilometrin jälkeen. Juoksijoiden rinnalla kulki tutkimukseen liittyen valmentajien ja tarkkailijoiden autoja, jotka nostivat ilmaan vielä lisää pölyä.
Kilpailijat
pienoiskuva|upright|Ensimmäiset tummaihoiset afrikkalaiset olympiaurheilijat, Len Taunyane ja Jan Mashiani. pienoiskuva|Andarín Carvajal maratonin lähtöpaikalla arkivaatteissaan, baretissaan ja polvien kohdalta leikatuissa housuissaan. Kilpailuun ilmoittautui 40 juoksijaa, mutta vain 32 heistä lähti matkaan. Suurin osa kilpailun osanottajista oli yhdysvaltalaisia. Joukossa oli kolme Bostonin maratonin voittajaa, Sammy Mellor, John Lordon ja Mike Spring. Edellisessä, vuoden 1900 olympiamaratonissa viidenneksi sijoittunut Arthur Newton oli myös mukana. Ennakkosuosikkien joukkoon luettiin myös kokenut maratoonari Thomas Hicks. Yhdysvaltain edustajia lukuun ottamatta parhaat maratoonarit eivät olleet St. Louisissa mukana. Lopuista osallistujista suurin osa oli keskimatkan juoksijoita, jotkut eivät edes kilpatason juoksijoita.
Yhdysvaltain edustajiin kuului myös Frederick Lorz, joka teki päivät töitä muurarina ja oli siksi harjoitellut vain öisin. Hän lunasti olympiapaikkansa Amateur Athletic Unionin sponsoroimassa erityisessä viiden mailin kilpailussa. Ranskalainen Albert Corey, jolla ei ollut tarvittavia henkilöllisyyspapereita, merkittiin niin ikään virallisesti Yhdysvaltain edustajaksi.
Muiden kilpailijoiden joukossa oli muun muassa kymmenen kreikkalaista, joista kukaan ei ollut aiemmin juossut maratonia. Etelä-Afrikkaa edustivat maan parhaaksi kestävyysjuoksijaksi kutsuttu Bertie Harris sekä Jan Mashiani ja Len Taunyane. Tswana-heimoon kuuluvat Mashiani ja Taunyane olivat saapuneet St. Louisiin maailmannäyttelyä varten. He olivat osallistuneet toiseen buurisotaan lähettijuoksijoina, ja maailmannäyttelyssä he olivat muiden sodan veteraanien kanssa mukana sotanäytöksessä, joka kuului maailmannäyttelyn antropologiseen ohjelmaan. He osallistuivat myös ”heimolaisille” järjestettyihin urheilukilpailuihin, joissa menestyttyään järjestäjät pyysivät heitä mukaan maratonille. Paljain jaloin juosseet Mashiani ja Taunyane olivat olympiahistorian ensimmäiset tummaihoiset afrikkalaisurheilijat.
Kuubaa maratonilla edusti postinkantaja Félix ”Andarín” Carvajal. Hän oli kerännyt rahat olympiamatkaansa järjestämällä kotimaassaan juoksunäytöksiä ja juoksemalla Kuuban päästä päähän. Hän matkusti laivalla New Orleansiin, jossa hävisi kaikki rahansa crapsissa. Rahattomana hän joutui matkustamaan New Orleansista St. Louisiin liftaten ja kävellen, eikä matkan aikana saanut syödäkseen kuin kohtaamiensa ihmisten tarjoamaa ruokaa sekä hedelmiä matkan varrelle osuneista tarhoista. Hän ehti kilpailupaikalle vasta kilpailupäivänä ja joutui juoksemaan arkikengissä, pitkissä housuissa ja pitkähihaisessa paidassa, päässään baretti. Eräs kanssaurheilija etsi sakset ja auttoi Carvajalia leikkaamaan housujen lahkeet polvien kohdalta poikki.
Tapahtumat
pienoiskuva|Hicks juoksemassa kilpailun johdossa 32 kilometrin kohdalla. pienoiskuva|Voittaja Hicks istumassa autossa maratonin jälkeen. Kilpailun lähtö ja maali sijaitsivat Francis Fieldin olympiastadionilla. Maailmannäyttelyn johtokunnan puheenjohtaja David R. Francis ampui lähtölaukauksen kello 15.03. Alussa kilpailua johti Frederick Lorz, mutta hän keskeytti 14 kilometrin kohdalla, ja kärkeen nousivat Arthur Newton ja Sammy Mellor. Pian sen jälkeen Mellorin vauhti hidastui kävelyksi ja Thomas Hicks alkoi ottaa kärkeä kiinni. Mellor piristyi myöhemmin jälleen ja johti kilpailua 22,5 kilometrin kohdalla, perässään Newton, Hicks, Albert Corey ja William Garcia.
Kilpailun edetessä pölyiset tiet ja raskaat olosuhteet alkoivat vaatia veronsa. Garcia kaatui reitin varteen, ja hänet vietiin sairaalaan sisäisen verenvuodon vuoksi. Runsas pöly oli peittänyt hänen ruokatorvensa ja naarmuttanut hänen vatsalaukkuaan, ja hänen arveltiin olleen noin tunnin sisällä kuiviin vuotamisesta. Hän vietti useita päiviä sairaalassa henkihieverissä, mutta toipui lopulta. John Lordon sai oksentelukohtauksen ja keskeytti kilpailun. Myös kärjessä ollut Mellor kärsi krampeista, joutui vaihtamaan juoksusta kävelyyn ja lopulta keskeyttämään.
Mellorin keskeytyksen myötä kärkeen noussut Hicks alkoi niin ikään uupua. Häntä oli 16 kilometrin kohdalta lähtien seurannut kaksihenkinen huoltoryhmä, joilta hän aneli vettä. Huoltajat kieltäytyivät ja antoivat hänelle vain pesusienen, jonka lämpimällä vedellä Hicks sai huuhdeltua suunsa. Kun matkaa oli jäljellä 11 kilometriä, huoltajat syöttivät hänelle strykniiniä ja munanvalkuaisia. Pian sen jälkeen hänet ohitti Lorz, joka oli keskeytettyään tullut autokyydillä kohti maalia, kunnes auto oli rikkoutunut 30 kilometrin jälkeen. Lorz oli automatkan aikana ehtinyt toipua ja ajatteli pilailla liittymällä takaisin kilpailuun.
Lorz saapui ensimmäisenä maaliin, kun aikaa oli kulunut 3 tuntia 13 minuuttia. Hän sai suuret suosionosoitukset kotiyleisöltä, joka riemuitsi yhdysvaltalaisjuoksijan voittoa. Presidentti Rooseveltin tytär Alice Roosevelt laski voittajan seppeleen Lorzin päähän ja oli juuri antamassa tälle kultamitalia, kun stadionille saapui tieto siitä, että Lorz oli tosiasiassa taittanut suurimman osan kilpailumatkasta autolla. Suosionosoitusten vaihtuessa buuaukseksi hymyilevä Lorz selitti järjestäjille kyseessä olleen vain pilan. Siitä huolimatta hänelle annettiin tempauksen johdosta elinikäinen kilpailukielto, joka tosin kumottiin muutaman kuukauden kuluttua.
Hicksin voittoaika 3.28.53 on olympiahistorian huonoin. Hän oli maaliin saapuessaan niin huonossa kunnossa, että neljä lääkäriä hoiti häntä tunnin ennen kuin hän oli riittävän hyvävointinen edes poistumaan stadionilta. Hicks laihtui kilpailun aikana neljä kiloa. Yhdysvallat otti kilpailussa kolmoisvoiton, kun Albert Corey saapui maaliin toisena ja Arthur Newton kolmantena. Ylimääräisestä lepotauostaan huolimatta Carvajal sijoittui neljänneksi, ja koirien jahtaamaksi joutunut Taunyane tuli maaliin yhdeksäntenä. Matkaan lähteneistä 32 juoksijasta vain 14 selvisi maaliin.
Malm (suku, Pietarsaari)
Zacharias Topelius kuvaa novellissaan Kulta-aave (Det gyllene spöket, 1857) Strengbergin ja Malmin sukujen ja kauppahuoneiden kilpailua.
BUU-klubben
thumb|250px|BUU-klubbenin entinen alkutunnus. BUU-klubben on Yle Fem -kanavan ruotsinkielinen lastenohjelma. Sitä esitetään joka arkipäivä kello 18.00.
BUU-klubbenia ei muista Yle Femin ohjelmista poiketen tekstitetä suomeksi.
BUU-klubben koostuu lyhyistä juonnoista ja esitettävästä ohjelmasta. Joka viikonpäivälle on oma ohjelmansa. Esimerkiksi torstain ohjelmistoon kuului usean vuoden ajan makasiinityyppinen ohjelma Oppåner å hitådit. Jouluisin BUU-klubbenin ohjelmistossa on joulukalenteri, joka tavallisesti tekstitetään myös suomeksi.
BUU on lyhenne sanoista Barn, Ungdom, Utbildning.
Sarjala
Sarjala on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
J. N. Salminen
pienoiskuva|J. N. Salminen. Johan Niklas Salminen (13. tammikuuta 1861 Korpilahti – 11. toukokuuta 1935) oli tamperelainen nahkatehtailija ja kunnallisneuvos.
Salmisen vanhemmat olivat sorvari Kalle Raajinmäki ja Maijastiina Vuohela. Hänen isänsä kuoli suurina nälkävuosina 1867 ja Salminen joutui jo varhain tekemään maataloustöitä sekä kotitilallaan että naapurustossa. Salminen meni 18-vuotiaana nahkurinoppiin setänsä Niklas Salmisen verstaaseen ja muutti 1881 setänsä kanssa Tampereelle. Kisällinä ollessaan hän suoritti myös yksityisesti kansakoulun oppimäärän. Salminen perusti oman nahkurinliikkeen Tampereelle 1884 ja nahkurimestari hänestä tuli 1889.
Salmisen nahkurinliike toimi vuodesta 1889 Tampereen keskustassa Puutarhakatu 23:ssa. Liikkeessä käsiteltiin maalaisten tuomia raakavuotia ja -nahkoja. Valmiit nahat myytiin omassa puodissa tai sitten lähiseudun markkinoilla. Salmisen liikkeessä alettiin ensimmäisenä Suomessa käyttää uutta kromi kypsytysmenetelmää päällisnahan kypsytykseen ja vähitellen nahan valmistus laajeni teolliseen mittakaavaan.
Ensimmäisen maailmansodan aikoihin Salmisen liike kasvoi voimakkaasti sotatarviketilausten ansiosta. Salminen osti 1915 Epilänharjun kaupunginosasta Erland Hildenin vuonna 1891 perustetun nahkurinverstaan rakennuksineen ja perusti paikalle Epilän Nahkatehtaan. Vuonna 1916 hän osti tontin Hatanpään alueelta ja rakensi sinne toisen nahkatehtaan. Salmisella oli näihin aikoihin myös oma myyntikonttori Pietarissa.
Salmisen kuoltua yhtiö jatkoi toimintaansa. Nahan valmistuksen kannattavuus alkoi heiketä 1950-luvulla ja 1955 Epilän Nahkatehtaan kiinteistö myytiin. Nahan valmistus päättyi 1966 ja jäljellä olleet tehdastilat vuokrattiin ulkopuolisille. J. N. Salminen Oy:n toiminta päättyi lopullisesti 1988 kun Hatanpään nahkatehtaan kiinteistö myytiin. Hatanpään tehdaskiinteistö purettiin 1990-luvun lopulla ja sen paikalla on nykyisin Nokia Networksin toimitalo.
Vuonna 1903 Salminen hankki yhdessä liikekumppaniensa kanssa puuseppä K. K. Tallqvistin tehtaan, joka jatkoi toimintaansa Tampereen Höyrypuuseppä Oy -nimisenä. Salminen oli tehtaan isännöitsijänä 1903−1916. Salmisen poika Yrjö Salminen (k. 1949) perusti 1930 Loimaalle Loimaan Nahka Oy:n nahkatehtaan. Tämä tehdas paloi 1947, mutta se rakennettiin uudelleen. Tehdas uudistettiin 1960-luvun loppupuolella ja 1985 se siirtyi saksalaisomistukseen. Loimaan Nahka Oy:n toiminta päättyi 1996.
Suomalaiseen puolueeseen ja kokoomukseen kuulunut Salminen oli mukana Tampereen kunnallispolitiikassa kaupunginvaltuuston jäsenenä vuosina 1893-1904 ja 1909-1920. Hän sai taloustirehtöörin arvon 1919 ja kunnallisneuvoksen arvon 1931. Salminen oli myös Tampereen Käsityö- ja Tehdasyhdistyksen puheenjohtaja vuodesta 1906, Suomen Nahkuriammatin työnantajain liiton puheenjohtaja 1906-1921 ja Suomen Nahkateollisuusliiton hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1921. Salminen oli perustamassa Tampereen Suomalaista Klubia ja toimi klubin johtokunnan puheenjohtajana vuosina 1901-1935.
Sulkava (Mäntsälä)
Sulkava on kylä Mäntsälässä. Sen asukasluku on 240 (2009).
Kylän vieressä on Sulkavanjärvi, josta Mustijoki laskee. Mustijokea kutsutaan kylän kohdalla Sulkavanjoeksi. Kylä sijaitsee Mäntsälä–Oitti-tien varressa. 1700-luvulta lähtien Porvoo–Hämeenlinna-tie on kulkenut kylän läpi. Tie haarautuu kylän kohdalla Oittiin ja Lappilaan, joissa on kylän lähimmät rautatieasemat. Linnaisten kartano omisti aikoinaan kaikki kylän maat. Kartanolla on ollut karjanhoitokoulu, mylly, saha ja verkatehdas. Sahan mukaan kylää on kutsuttu myös Sahakyläksi, joka on sen postitoimipaikka. Sulkavan kartano on erotettu Linnaisten kartanosta.
Lähteet
60.75042°N, 25.20773°W
Indomaret
thumb|Indomaret Pohjois-Pontianakissa PT. Indomarco Prismatama tai Indomaret on indonesialainen vähittäiskauppaketju, jolla oli yli 17 000 myymälää syyskuussa 2019. Ensimmäinen myymälä avattiin vuonna 1988. Sen pääkonttori on Jakartassa. Indomaret on Salim-konsernin tytäryhtiö.
Indomaret on minimarket-verkko, joka tarjoaa päivittäiset tarpeet. Sen varastotila on noin 200m2. Ensimmäinen virallinen Indomaret-myymälä avattiin Ancolissa, Pohjois-Jakartassa, vuonna 1988. 60% kaikista myymälöistä on yrityksen omistuksessa olevia myymälöitä ja 40% franchising-myymälöitä. Myymälät ovat hajallaan Sumatran, Jaavan, Maduran, Balin, Läntisen Nusa Tenggaran, Batamin, Kalimantanin ja Sulawesin alueilla.
Indomaret-myymälöitä löytyy helposti asuinalueilta, toimistorakennuksista ja julkisista tiloista, koska myyntipisteiden sijoituspaikat perustuvat tunnuslauseeseen "yksinkertainen ja säästäväinen". Indomaret myy yli 5 000 erilaista tuotetta.
Polstead Road
Kadun varrella asui Arabian Lawrencena tunnettu T. E. Lawrence osoitteessa 2 Polstead Road. English Heritage on merkinnyt Lawrencen entisen talon sinisellä muistolaatalla.
Tanskan kieli
Tanskan kieli on virallinen kieli Tanskassa ja toinen Färsaarten virallisista kielistä. Saksan Schleswig-Holsteinissa puhutaan myös tanskaa ja se on siellä virallisesti suojeltu vähemmistökieli.
Erityispiirteitä
Piirteitä, jotka erottavat tanskan muista skandinaavisista kielistä:
Tanskan aakkoset
Tanskassa käytetään latinalaisia aakkosia ja kolmea muuta kirjainta: Æ|Æ/æ, Ø|Ø/ø ja Å|Å/å. Ennen vuoden 1948 reformeja aa:ta käytettiin å:n sijasta. Vanhoissa nimissä aa saattaa yhä esiintyä, jolloin se on aakkosjärjestyksessä samanarvoinen å:n kanssa.
Historiaa
Tanska ja ruotsi alkoivat erottautua muista skandinaavisista kielistä vuoden 1000 paikkeilla. Noihin aikoihin tapahtui seuraavia muutoksia:
Ruotsi ja tanska eriytyivät toisistaan 1500-luvulla, kun Raamattua alettiin kääntää kansankielille. Ruotsalainen Kustaa Vaasan Raamattu julkaistiin 1541, ja sen kääntäjät halusivat tarkoituksella kirjoittaa mahdollisimman puhtaalla ruotsin kielellä, jossa ei olisi tanskalaisia vaikutteita. Tanskan kirjakielen perusta oli Kristian III:n käännös, joka valmistui vuonna 1550.
Aikaisemmin tanskassa aloitettiin saksan tavoin jokainen substantiivi isolla alkukirjaimella.
Kieli oli toinen Grönlannin virallisista kielistä kunnes grönlannista tuli ainut virallinen kieli kansanäänestyksellä vuonna 2009.
Vokaalit
thumb|right|Tanskan vokaalikaavio. Useimmissa tanskan muodoissa analysoidaan nykyään olevan 12 pitkää ja 13 lyhyttä vokaalia sekä kaksi švaa-vokaalia, jotka esiintyvät vain painottomissa tavuissa. Näin ollen tanskassa on yhteensä 27 vokaalifoneemia, joka on maailman mittapuulla poikkeuksellisen suuri määrä. Lisäksi diftongeja on ainakin 19, joista kaikkien alkusegmentti on lyhyt vokaali ja loppusegmentti, tai.
Konsonantit
Tavunloppuinen ääntyy.
Äänne esiintyy muun muassa sanoissa   sekä. Se analysoidaan joskus omaksi foneemikseen, mutta yleensä sitä pidetään :n allofonina konsonanttien jäljessä.
Tavunalkuinen ääntyy, mutta tavun lopussa se ääntyy vokaalina  tai yhdistyy edeltävään vokaaliin.
Prosodia
thumb|right|Pinkeillä alueilla stød esiintyy kuten standarditanskassa. Vihreiden alueiden murteissa stød ilmenee tonaalisena kuten riikinruotsissa ja norjassa. Sinisillä alueilla ei ole stødiä eikä tooniaksenttia. Foneemisen sanapainon lisäksi tanskassa esiintyy suprasegmentaalinen stød, jota merkitään yleensä yläindeksissä olevalla glottaaliklusiilin merkillä. Stød ilmenee yleensä laryngalisaationa, mutta se voi ilmetä myös glottaaliklusiilina. Stødillä on foneeminen merkitys: esimerkiksi sanat ven ’ystävä’ ja vend ’käänny’ (imperatiivi) äännetään ja.
Numerot
Tanskassa lukusanat eroaa muun muassa suomen ja ruotsin lukusanojen muodostamisesta. Ensinnäkin 20:n jälkeen ykkösluvut luetaan ennen kymmenlukuja, eli esimerkiksi 21 on en-og-tyve (yksi-ja-kaksikymmentä). Toisekseen 49:ään asti kantalukuna toimii kymmenen, kun taas 50:stä 99:ään 20. Tanskalaiselle siis 50 ei ole 5 × 10 vaan 2½ × 20.
Clouds Hill
Clouds Hill on asumaton mökki, joka sijaitsee lähellä Warehamin kaupunkia Dorsetin kreivikunnassa Lounais-Englannissa. Se tunnetaan erityisesti Arabian Lawrencena tunnetun T. E. Lawrencen entisenä asuinpaikkana, jossa hän asui vaihdellen vuosina 1923–1935. Lawrence osti mökin vuonna 1925 ja teki siihen runsaasti muutoksia ja parannuksia aina vuoteen 1935 saakka, jolloin hän kuoli läheisellä tieosuudella tapahtuneessa moottoripyöräonnettomuudessa. Vuonna 1808 rakennettu Clouds Hill kuuluu Historic Englandin ylläpitämään rakennusluetteloon ja on National Trustin hallinnoima vierailijoille avoin kotimuseo.
Rakennus
pienoiskuva|175px|vasen|Rakennus kuvattuna takapuolelta. Clouds Hill sijaitsee Dorsetin kreivikunnassa Lounais-Englannissa. Rakennuksen alue kuuluu Purbeckin piiriin ja Turners Puddlen kuntaan.
Rakennuksen seinät ovat värikäsiteltyä tiiltä ja siinä on tiilikatto. Rakennukseen kuuluu pohjakerros ja ullakkohuoneet. Sen pohjapiirustus koostuu kahdesta huoneesta ja eteisaulasta. Ulko-oven yläpuolella on päätykolmio, jossa on kreikankielinen kaiverrus οὐ φροντὶς. Pohjakerroksen saranoitujen puukehyksisten ikkunoiden lisäksi eteläpuolella on yksi moniosainen ikkuna ja ullakolla päätyikkunat. Rakennuksen pohjakerroksen päähuoneessa on tiilitakka ja ullakon kattopalkit ovat paljaat.
Clouds Hill kuuluu julkisen järjestön Historic England ylläpitämään luetteloon rakennuksista, joilla on erityistä arkkitehtonista tai historiallista arvoa.
Historia
pienoiskuva|175px|Ulko-oven yllä sijaitseva kaiverrettu [[päätykolmio.]]
Rakennuksen varhainen historia
Clouds Hill rakennettiin 1808 alun perin tarkoituksenaan majoittaa Moretonin tilalla työskennellyttä tilatyöntekijää tai metsänhoitajaa. Mökki palveli tässä tarkoituksessa ensimmäisen maailmansodan alkuvaiheisiin saakka, minkä jälkeen rakennus oli asumattomana 1920-luvun alkupuolelle. Vuoteen 1922 mennessä rakennus oli ehtinyt ränsistyä. Vuoden 1922 kesällä Tank Corps -panssariyksikössä palvellut Arthur Knowles vuokrasi mökin ja oheisen maakaistaleen rakentaakseen perheellensä pientalon. Vuokrasopimus edellytti myös alkuperäisen rakennuksen kunnostamisen asuinkelpoiseksi.
T. E. Lawrence ja Clouds Hill
Läheisessä armeijan Bovington Camp -tukikohdassa palvellut T. E. Lawrence vuokrasi mökin loppukesästä 1923. Lawrence jatkoi mökin keskeneräisiä kunnostustöitä. Lawrence työsti samoihin aikoihin sotamuistelmistaan Seven Pillars of Wisdom tilaajille tarkoitettua lyhennelmää. Sitä varten mökki tarjosi rauhallisen työympäristön ja vetäytymispaikan kasarmielämästä. Lawrencen elämäkertakirjailijan Jeremy Wilsonin mukaan ensimmäinen maininta mökistä Lawrencen kirjeenvaihdossa on 17. syyskuuta 1923. Lawrence nimesi alun perin vailla nimeä olleen mökin Clouds Hill -nimisen mäen mukaan, jolla se sijaitsee. Lawrence käytti mökin nimestä aluksi muotoa Cloud’s Hill, mutta nimi vakiintui myöhemmin heittomerkittömään muotoon.
pienoiskuva|175px|vasen|[[T. E. Lawrence.]] Kesällä 1925 Lawrence sai siirron Kuninkaallisten ilmavoimien tukikohtaan Cranwellissä. Tämän jälkeen mökissä asuivat hetkellisesti Lawrencen veli A. W. Lawrence ja tämän vaimo. Lawrence oli alun perin aikeissa luopua mökistä, mutta päätti kuitenkin säilyttää sen. Hän ei kuitenkaan ehtinyt vuoden 1926 aikana käyttää mökkiä lukuun ottamatta lyhyitä käyntejä ennen loppuvuodesta tapahtunutta siirtoaan ilmavoimien palvelukseen Intiaan. Lawrencen palvellessa Intiassa mökkiin tehtiin joitain muutoksia, minkä lisäksi se oli vuokralla. Vuoden 1929 alussa Lawrence palasi Englantiin ja laittoi käyntiin mökin parannustyöt. Hän ei kuitenkaan suunnitellut itse asettuvansa sinne pysyvästi ennen palveluksensa päättymistä ilmavoimissa 1935.
Lawrence ei palveluksensa vuoksi 1930-luvun alussa pystynyt käyttämään mökkiä itse, minkä vuoksi hän lainasi sitä muiden käyttöön. Käyttäjiin kuuluivat muun muassa Lawrencen äiti ja vanhempi veli. Mökin jäätyä tyhjäksi vuoden 1932 lopulla Lawrence jatkoi erilaisia parannustöitä. Parannuksiin kuuluivat muun muassa kirjahyllyjen asentaminen alakerran suuren huoneen seiniin, minkä lisäksi Lawrence hankki mökkiin kylpyammeen ja kuumavesisäiliön ja asennutti vesioinaan veden kuljettamiseksi läheisestä lähteestä. Suunnitelma, johon kuului kaksi huonetta käsittävä lisäsiipi, ei kuitenkaan toteutunut. Mökkiin liittyvät parannukset Lawrence rahoitti kirjatuloilla, jotka hän oli saanut Odysseian käännöstyöstä. Merkittävimmät työt valmistuivat loppuvuoteen 1933 mennessä lukuun ottamatta lasikattoista vesiallasta, joka valmistui kesällä 1934.
Vuoden 1935 jälkeen
pienoiskuva|175px|Rakennus kuvattuna sivusta. Yläkerran seinässä laivaikkuna, jonka Lawrence asennutti 1935. T. E. Lawrencen veli A. W. Lawrence lahjoitti rakennuksen sisustuksineen National Trustille Lawrencen kuoleman jälkeen.
Lawrence piti kodissaan kahta makuupussia, joista kuitenkin vieraille tarkoitettu varastettiin 1965. The Sunday Telegraph -lehti syytti varkaudesta Arabian Lawrence (1962) -elokuvasta innostuneita Lawrence-faneja. Makuupussia käyttivät Lawrencen elämäkertakirjailijan Jeremy Wilsonin mukaan muun muassa George Bernard Shaw, E. M. Forster ja Robert Graves. 2001 makuupussi palautettiin National Trustille Belgiasta lähetetyssä paketissa 36 vuotta varkauden jälkeen.
Ralph Fiennes, joka näytteli Lawrencea televisioelokuvassa A Dangerous Man: Lawrence After Arabia (1992), kertoo vierailleensa Clouds Hillissä lapsuudessaan. Lisäksi hän vieraili siellä uudelleen BBC:n esittämässä One Foot in the Past -televisiosarjassa.
2011 julkinen järjestö Natural England aloitti projektin, jonka tarkoituksena on poistaa turkinalppiruusu puutarhasta. Tulokaslajin tilalle istutetaan muita alppiruusuja ja paikallisia lajikkeita. Puutarhan restaurointityössä on tarkoitus käyttää 1930-luvulla otettuja ilmakuvia. Lajikkeen istutti alun perin Lawrence, joka halusi lisätä mökin yksityisyyttä.
Matkailu
pienoiskuva|175px|vasen|Näyttely autotallissa. Clouds Hill on nykyään avoinna vierailijoille. Huoneet ovat suurimmaksi osaksi samassa kunnossa kuin ne olivat Lawrencen aikana. Lawrencen läheiset suhteet Lähi-itään näkyvät muun muassa vieraille avoimessa näyttelyssä.
Vieraat voivat kävellä The Lawrence of Arabia Trail -polkua pitkin. Polku alkaa ja päättyy läheiselle Bovington Camp -tukikohdassa sijaitsevalle The Tank Museum -museolle ja kulkee muun muassa ohi Clouds Hillin ja Moretonin hautausmaan, jonne Lawrence on haudattu.
Clouds Hillin ja Bovington Campin välissä sijaitseva kohtalokkaan moottoripyöräonnettomuuden tapahtumapaikka on merkitty tien vieressä sijaitsevalla puuistutuksella, minkä lisäksi lähistöllä sijaitsee myös kivinen muistomerkki.
Andokides (savenvalaja)
Andokides oli antiikin kreikkalainen savenvalaja, joka teki attikalaista musta- ja punakuviokeramiikkaa. Hän toimi Ateenassa arkaaisella kaudella noin vuosina 540–510 eaa.
Andokides luultavasti opiskeli taitonsa Eksekiaan oppilaana. Hänet tunnetaan yhdeksästä säilyneestä ja häneen nimiinsä signeeratusta työstä: kuusi näistä on vatsa-amforoita, yksi kaula-amfora, yksi kyliks ja yksi kalykskrateeri.
Andokideen vaaseja maalasi usea vaasimaalari. Eräs on nimeltä tuntematon, niin kutsuttu Andokides-maalari, joka on saanut tutkimuksessa käytetyn nimensä tästä yhteistyöstä. Joskus heidät on nähty samana henkilönä. Muita Andokideen vaaseja maalanneita olivat muun muassa Lysippides-maalari ja Psiaks.
Andokideen kausi ajoittuu vaiheeseen, jossa siirryttiin mustakuviotekniikasta punakuviotekniikkaan, ja hänen vaasejaan onkin maalattu molemmilla tekniikoilla. Myös valkopohjatekniikkaa esiintyy. Punakuviotekniikan katsotaan syntyneen Andokideen työpajassa, ja kehittäjä saattoi olla Andokides-maalari. Työpajassa tehtiin myös niin kutsuttua kaksikielistä keramiikkaa. Sitä tuottivat Andokides-maalari ja Lysippides-maalari yhdessä.