cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Auringonnousu (elokuva)
Elokuva valittiin vuonna 1958 ”maailman kauneimmaksi elokuvaksi”. Sight & Sound -elokuvalehden äänestyksessä 2002 Auringonnousu valittiin seitsemänneksi parhaaksi elokuvaksi. Vuonna 1979 Auringonnousu pääsi mukaan suomalaiskriitikoiden kokoamalle sadan tärkeimmän elokuvan listalle.
Auringonnousulla on ollut merkittävä vaikutus moniin ohjaajiin, muun muassa Frank Borzageen ja John Fordiin.
Juoni
Kaupunkilaisnainen houkuttelee maalaismiehen murhaamaan vaimonsa järvellä. Eripurainen pariskunta löytää kuitenkin rakkauden ihmeen uudelleen.
Palkinnot
Voitetut Oscar-palkinnot:
Oscar-ehdokkuudet:
Kristína Kučová
Junioriurallaan Kučová oli rankingissa parhaimmillaan kolmantena. Vuonna 2007 hän voitti sijoittamattomana pelaajana Yhdysvaltain avointen tyttöjen kaksinpelin. Puolivälierässä hän voitti ykköseksi sijoitetun Anastasija Pavljutšenkovan ja loppuottelussa toiseksi sijoitetun Urszula Radwańskan.
Grand Slam -turnauksissa Kučová on päässyt parhaimmillaan toiselle kierrokselle Wimbledonissa 2009 voitettuaan ensimmäisellä kierroksella Aiko Nakamuran. Toisella kierroksella hän hävisi 17:nneksi sijoitetulle Amélie Mauresmolle.
Myös hänen siskonsa Zuzana Kučová on tennispelaaja.
Itsepalvelu
Itsepalvelu on kaupan ja muiden palvelualojen järjestelmä, jossa asiakas huolehtii monista asiointitapahtumaan liittyvistä palvelutehtävistä omatoimisesti itse asiakaspalveluun erikoistuneen henkilöstön sijaan. Parhaimmillaan itsepalvelu sekä parantaa palvelun saatavuutta ja käytettävyyttä että vähentää palvelusta aiheutuvia kustannuksia.
Itsepalvelu alkoi nopeasti yleistyä 1900-luvun jälkipuoliskolla korkean palkkatason maissa. Kehitys alkoi näkyvimmin elintarvikkeiden vähittäiskaupan muuttumisella myyntitiskin yli tapahtuvasta henkilökohtaisesta palvelusta valintamyymälöiden henkilöstökuluja vähentäväksi ja ostamista nopeuttavaksi itsepalveluksi. Muita varhaisia esimerkkejä itsepalvelusta ovat ravintoloiden noutopöydät, kolikoilla toimivat myyntiautomaatit ja itsepalvelupesulat, käteisnostoja mahdollistavat pankkiautomaatit, autojen itsepalvelutankkaus sekä huonekalukaupassa yleistyneet itse koottavat kalusteet.
Itsepalvelua ovat lisänneet ja helpottaneet erilaiset tietotekniset keksinnöt kuten automatisoidut puhelinpalvelut, maksukortit ja vuosituhannen vaihteesta alkaen nopeasti kehittynyt verkkokauppa ja muu sähköinen asiointi internetin yli. Viimeisimpänä kehitysvaiheena itsepalvelua ovat helpottaneet mukana kuljetettavat älypuhelimet erilaisine palvelusovelluksineen. Näitä ovat muun muassa sähköiset matka- ja pääsyliput sekä ajoneuvon sijainnin GPS-järjestelmän avulla tunnistavat pysäköintimaksusovellukset.
Kaupankäynnin lisäksi itsepalvelua sovelletaan yhä enemmän myös julkisten palvelujen tarjonnassa. Suomalaisia esimerkkejä ovat verkon kautta tehtävä veroilmoitus, omatoimikirjastot lainaus- ja palautusautomaatteineen, Omakannan kaltaiset terveydenhoitosovellukset sekä sähköinen asiointi muun muassa Kelan, poliisin ja muiden viranomaisten kanssa.
Itsepalveluun suhtautuminen
Kritiikkiä lisääntyvä itsepalvelu saa muun muassa sähköisten järjestelmien vaikeasti ymmärrettävistä käyttöliittymistä, inhimillisen kontaktin puutteesta, avun ja vastuuhenkilöiden löytymisestä ongelmatilanteissa ja siitä, ettei ikääntyvä väestö pysy nopeasti muuttuvan tietotekniikan perässä. Sekä itsepalvelujärjestelmien että muiden asiakaspalvelutapojen kehittämiseen erityisesti asiakaskokemusten näkökulmasta keskittyy uusi suunnitteluala nimeltään palvelumuotoilu.
Suomi alkoi muuttua itsepalvelua suosivaksi yhteiskunnaksi 1960-luvulta alkaen, ja kehitys on ollut kansainvälisesti verrattuna nopeaa. Syinä tähän pidetään 1970-luvulta alkaen nopeasti kohonneita työvoimakustannuksia sekä suomalaisten kansanluonnetta ja tasa-arvoihannetta, joihin ei kovin hyvin sovi palveltavana oleminen vaan pikemminkin hiljainen itse tekeminen muita ihmisiä vaivaamatta. Kansatieteilijä Jussi Lehtonen näkee asiakaspalvelun tekevän kuitenkin paluuta itsepalvelun sijalle: esimerkiksi kahviloiden astioidenpalautus ja vähittäiskauppojen itsepalvelukassat saavat kritiikkiä, ja suomalaisilla huoltamoilla on alettu taas kokeilla palveluhenkilön käyttöä mittarikentällä vaihtoehtona omatoimitankkaukselle.
Itsepalvelun historiaa
Entisaikoina omatoiminen tekeminen oli monissa asioissa jopa ainoa vaihtoehto tarjonnan tai varojen puutteessa, esimerkkinä maatiloilla itse tehdyt tarvekalut ja talonpoikaishuonekalut tai itse ommellut vaatteet. Teollistumisen ja muun teknisen kehityksen sekä väestön vaurastumisen myötä alettiin käyttää ammattimaisten käsityöläisten, kuten seppien ja räätälien palveluja ja sitten teollisesti valmistettuja tuotteita, kuten rautakauppatavaroita ja valmisvaatteita.
Monet tekniset keksinnötkin olivat alkuvaiheessa työvoimavaltaisia palveluja. Puhelinkeskuksina toimivat alun perin johtoja käsin yhdistelevät keskuksenhoitajat, kunnes kehitettiin automaattiset puhelinkeskukset ja puhelinta saattoi käyttää omatoimisesti. Varhaisia hissejä ajoi hissityttö tai -poika, kunnes koneistot automatisoitiin helpoin napinpainalluksin toimiviksi.
Myös vähittäiskauppa oli 1900-luvun puoleenväliin asti työvoimavaltaista toimintaa, jossa myyjä palveli tiskin yli yhtä asiakasta kerrallaan. Irtotavarat punnittiin tai laskettiin ja pakattiin, kahvi jauhettiin kullekin asiakkaalle erikseen. Suomen kaupunkien maitokaupoissa irtomaitoa myytiin asiakkaan omaan astiaan ja irtovoita vuoltiin puulastalla haluttu määrä voipaperin sisään. Tuote- ja asiakasmäärien kasvaessa alettiin miettiä tehokkaampia tapoja kaupankäyntiin, ja vuonna 1917 yhdysvaltalainen Clarence Saunders sai patentin itsepalvelumyymälän idealle. Yksi olennaisista keksinnöistä vähittäiskaupan itsepalvelun mahdollistumiseen olivat valmiiksi pakatut tuotteet, jotka saattoivat lähteä asiakkaan matkaan sellaisenaan kunhan ne oli maksettu kassalla. Kassatyön tehostamisessa tärkeimpiä keksintöjä olivat tuotepakkauksiin painettavat viivakoodit (Euroopassa EAN) ja niitä lukevat kassakoneet, jolloin tuotteiden hintoja ei tarvinnut merkitä joka pakkaukseen tai opetella muistamaan ulkoa.
Eräät työvoimatoimistot aloittivat Suomen 1990-luvun alun laman aiheuttamassa asiakasruuhkassa itsepalveluksi kutsutun kokeilun, jossa työttömyysturvaan liittyviä hakemuksia saattoi jättää paperilomakkeilla toimistoon myös tapaamatta virkailijaa. Samoihin aikoihin internet alkoi yleistyä ja jotkut palvelut siirtyä verkkoon alkuun kokeiluluontoisesti, ja 1990-luvun loppupuolella alkoi tulla ensimmäisiä verkkokauppoja, joiden maksuliikenteen turvallisuutta vielä laajasti epäiltiin.
Jussi-palkinnot 2015
Jussi-gaala 2015 järjestettiin 1. helmikuuta 2015 Helsingin Kaapelitehtaalla. Elokuvien Jussi-ehdokkuudet julkistettiin 9. tammikuuta 2015. Eniten ehdokkuuksia saivat elokuvat He ovat paenneet (ehdolla seitsemässä kategoriassa) ja Päin seinää (viisi ehdokkuutta).
Aluevaalit
Aluevaalit ovat vaalit, joissa valitaan maakuntien tai muiden alueellisten hallintotasojen valtuustoihin valtuutetut ja varavaltuutetut. Aluevaaleja käydään niillä alueilla, joilla maakunta tai alue on käytössä paikallishallinnon yksikkönä.
Suomi
Suomessa aluevaaleista säädetään hyvinvointialuelaissa, vaalilaissa ja Ahvenanmaata koskien sen omassa lainsäädännössä. Aluevaalit järjestetään vuodesta 2022 alkaen joka neljäs vuosi, vuodesta 2025 lähtien yhdessä kuntavaalien kanssa ja niillä valitaan edustajat hyvinvointialueiden aluevaltuustoihin.
Ranska
Ranskassa alueneuvostojen jäsenet valitaan yleisillä ja suorilla vaaleilla aina kuuden vuoden kaudeksi kerrallaan.
Espanja
Espanjassa aluevaaleja käydään itsehallintoalueilla. Suurimman osan itsehallintoalueista aluevaalit pidetään samana määrättynä päivänä, joka on toukokuun neljäs sunnuntai ennen karkausvuotta; viimeisin tällainen vaalipäivä oli 26. toukokuuta 2019.
Muut viisi itsehallintoaluetta (Andalusia, Valencia, Baskimaa, Galicia ja Katalonia) voivat valita aluevaaliensa päivän itsenäisesti.
Venäjä
Venäjän eri alueilla käydään lähes vuosittain aluevaaleja, joissa valitaan eritasoisten aluehallintojen jäseniä.
Esa ja Vesa – auringonlaskun ratsastajat
Esa ja Vesa – auringonlaskun ratsastajat on vuonna 1994 ensi-iltansa saanut suomalainen toiminta- ja komediaelokuva. Juha Veijonen sai roolistaan parhaan miespääosan ja Aleksi Mäkelä parhaan ohjauksen Jussi-palkinnon.
Elokuvan nimi juontaa juurensa vuoden 1969 lännenelokuvaan Butch Cassidy and the Sundance Kid, joka suomennettiin nimellä Butch ja Kid – auringonlaskun ratsastajat.
Elokuvan on tuottanut Harlin & Selin Productions ja näinkin lukee alkuperäisessä elokuvassa. Mutta vuonna 2006 julkaistu Aleksi Mäkelä Collection DVD-boksin mukana tulleessa elokuvassa alku- ja lopputeksteissä lukee kuitenkin että elokuvan olisi tuottanut "Markus Selin Productions" -niminen tuotantoyhtiö.
Tarina
Tietokonemyyjä Vesa saa työmatkallaan kuulla, että vaimo aikoo muuttaa kreikkalaisen naapurinmiehen kanssa tämän synnyinmaahan. Pikku haaverin ansiosta Vesa saa kyytiinsä pikkurikollisen Esan, jonka vauhdikas pankkikäynti herättää poliisin huomion. Vesalla on kiire kotiin estämään vaimonsa aikeet, Esalla on kiire poliisia pakoon. Vesa huomaa pitävänsä tällaisesta elämäntyylistä.
Google Talk
Google Talk oli Googlen tarjoama pikaviestintä- ja VoIP-palvelu. Sen pikaviestintäominaisuudet käyttivät avointa XMPP-tekniikkaa, ja sitä pystyi käyttämään Googlen omien Google Talk (GTalk) -ohjelman ja Gmail-sähköpostipalvelun lisäksi millä tahansa XMPP-asiakasohjelmalla (kuten Kopete, Psi, Pidgin tai iChat).
Palvelun täysipainoiseen käyttämiseen tarvittiin Google Talk -sovellus, joka oli tarkoitettu Windows XP- ja Windows 2000 tai niitä uudemmille alustoille. Myös Googlen kehittämää Android-mobiilikäyttöjärjestelmää tuettiin, ja osassa sen versioista GTalk oli esiasennettuna laitteeseen.
Google Talkin tietokonesovellusten kehitys lopetettiin vuonna 2012 ja tuki sen Android-sovellukselle päättyi 2015. Google Talkin käyttäjille suositeltiin siirtymistä Google Hangoutsiin.
Teknologia
Google kehitti XMPP-protokollan määrittämisestä vastaavan XMPP Standards Foundation -säätiön kanssa XMPP-protokollalle ääni- ja videopuhelut määrittävän Jingle-laajennuksen, jonka standardointisäätiö on hyväksynyt, mutta joka lisätään vasta tulevaan XMPP-protokollan standardiin. XMPP-protokollan aikaisempi nimi oli Jabber-protokolla.
Jingle-laajennus lisäsi VoIP- sekä videopuhelua varten P2P-tekniikan, multimediatoistot toteutettiin RTP-protokollalla (Real-time Transport Protocol), sekä tarpeen mukaan NAT-verkkojen läpivienti suoritettiin ICE-tekniikalla (Interactive Connectivity Establishment).
GTalk ei ollut täysin Jingle-laajennuksen mukainen ja siten ei toiminut aivan kaikkien Jingle-laajennusta tukevien asiakasohjelmien kanssa. Jingle-laajennusta voitiin käyttää myös muuhun, kuin VoIP- ja videopuheluihin; mm. RemoteVNC-etähallintasovellus käyttää sitä videokuvan välittämiseen.
Leipäressu
Leipäressu on suomalainen perinneruoka, joka valmistetaan kuivuneesta ruisleivästä paistamalla leipäkuutioita voissa ja keittämällä ne sitten maidossa tai vedessä. Leipäressun kanssa saatetaan tarjota puolukkasurvosta.
Oulun seudulla ruoka on tunnettu nimellä leipäjankki, Orimattilan seudulla leipäpuurona ja Savossa leipäkeittona tai leipämöllönä. Petsamossa leipäpalat paistettiin poronrasvassa, ja lopputulos tunnettiin nimellä jätkän kulli.
Suomalainen maatiaissika
Suomensika eli suomalainen maatiaissika on sukupuuttoon kuollut sian suomalainen alkuperäisrotu. Suomalainen maatiaissika oli rakenteeltaan varsin laiha eläin, joka oli sopeutunut hyvin pohjoiseen ilmastoon. Osa suomensian geeneistä jatkaa elämäänsä maatiaissiaksi kutsutussa vaaleassa ja karvattomassa tehotuotantorodussa, jonka jalostaminen alkoi 1900-luvun alussa.
Suomalaisella maatiaissialla oli paksu turkki, ja se eli keväästä syksyyn metsässä ravintonsa itse etsien. Maatiaissian liha säilöttiin yleensä suolaamalla.
Ateneumin taidekokoelmiin kuuluvan maalauksen sikoja ja harakoita sanotaan esittävän suomalaista maatiaissikaa. Ferdinand von Wright maalasi teoksen vuonna 1875.
Amerikiumdioksidi
Amerikiumdioksidi (AmO2) on amerikiumin dioksidi. Sitä käytetään alfasäteilyn lähteenä ionisoitumiseen perustuvissa palovaroittimissa.
Amerikiumdioksidia voidaan myös käyttää amerikium-alumiinilejeerinkien valmistuksessa. Näitä taas voidaan käyttää transuraanien tuottamiseen pommittamalla metalliseosta neutroneilla.
Mūmin (vuoden 1969 sarja)
Mūmin (Muumi) on japanilainen animaatiosarja vuodelta 1969. Sarja perustuu löyhästi Tove Janssonin kirjoihin. Jansson ei pitänyt sarjasta, koska se perustui hänen kirjoihinsa hyvin vähäisesti. Sarjassa esimerkiksi oli autoja. Muumeilla oli usein myös rahaa, ja sarjassa nähtiin juopottelua ja väkivaltaa. Lisäksi hahmojen nimet ja heidän ulkomuotonsa poikkesivat Janssonin kirjoista. Sarja oli suunnattu ensisijaisesti aikuisille eikä lapsille. Sarjaa ei ole esitetty Suomessa. Vuonna 1972 ilmestyi sarjan jatko-osa Shin Mūmin.
Mūmin-sarja muistetaan nykyään myös siitä, että arvostettu animaatio-ohjaaja Hayao Miyazaki työskenteli uransa alkuaikoina sarjassa animaattorina.
Hahmot
Muumipeikko on harmaa virtahepo, joka on Niiskuneidin ystävä.
Niiskuneiti on sininen virtahepo, jolla on vaaleanpunaiset hiukset ja keltainen rusetti.
Pikku Myy on pieni tyttö, jolla on keltainen mekko, punaiset kengät, ruskeat hiukset ja punainen rusetti.
Nuuskamuikkunen on mies, jolla on keltainen paita, punainen rusetti, ruskea hattu ja mustat kengät.
Edward Lowassa
thumb|Edward Lowassa (oikealla) Edward Ngoyayi Lowassa (s. 1953) oli Tansanian pääministeri vuosina 2005–2008. Hän on hallitsevan Chama Cha Mapinduzi -puolueen jäsen.
Mūmin (vuoden 1969 sarja)
Hahmot
Niisku on Niiskuneidin sisar, jolla on kultainen tukka, ja on hyvä auton ajamisessa.
Edward Lowassa
Lowassa syntyi Arushassa. Hän opiskeli Dar es Salaamin ja Bathin yliopistoissa. Lowassa nousi maansa pääministeriksi 30. joulukuuta 2005. Häntä edelsi Frederick Sumaye.
Mūmin (vuoden 1969 sarja)
Hahmot
Muumimamma on myös harmaa virtahepo, jolla punavalkoraitainen essu.
Edward Lowassa
Lowassan jälkeen uudeksi pääministeriksi nimitettiin Mizengo Pinda.
Mūmin (vuoden 1969 sarja)
Hahmot
Muumipappa on myös harmaa virtahepo, jolla on musta silinterihattu päässä.
Nipsu on ruskea eläin, joka on Muumipeikon ystävä.
Tiuhti ja Viuhti ovat kaksosia jotka olivat jaksoina 10 ja 11.
Hemuli on harmaa, jolla on tummansininen hame.
Piisamirotta on ruskea filosofi, joka oli ensimäisessä jaksossa Silinterin salaisuus.
Mymmeli on Pikku Myyn äiti, jolla on vihreät hiukset, valkoinen paita ja punainen kaulus.
Mörkö on hirviö, joka esiintyi neljännellä jaksolla Missä on ihana kevät?.
Kriemhild
Kriemhild on germaanisen mytologian henkilöhahmo, ja yksi Nibelungein laulun päähenkilöistä. Muinaisnorjalaisissa taruissa hän esiintyy nimellä Gudrun. Niissä hän on useiden kostotarinoiden päähenkilö.
Nibelungein laulussa Kriemhild on burgundien kuninkaan Guntherin lempeä sisar, jonka Siegfried saa puolisokseen, kun on ensin auttanut Guntheria saamaan Brunhilden omakseen. Siegfried esiintyy Guntherina ja voittaa Brunhilden. Myöhemmin Gunther tapattaa Siegfriedin, kun Brunhilde on saanut selville, miten Siegfried ja Gunther pettivät hänet. Siegfriedin saatua surmansa Kriemhild muuttuu eepoksen toisessa osassa julmaksi kostottareksi. Hän nai hunnien kuninkaan Etzelin eli Attilan ja murhauttaa veljensä Attilan hovissa kostoksi Siegfriedin surmasta. Myös Kriemhild saa surmansa.
Kriemhildin tarulla saattaa olla historiallinen esikuvansa. Vuonna 437 hunnit tuhosivat burgundien kuninkaan Gundaharin ja hänen seuraajansa. Vuonna 453 Attila kuoli nukkuessaan morsiamensa, germaanityttö Ildikon, vieressä. Kansantarut sekoittivat nämä tapahtumat. Muinaisnorjalaisissa saagoissa Ildiko muuntui Gudruniksi, joka kosti Attilalle veljiensä murhan. Germaanien asuttamilla alueilla Attila oli kuitenkin arvostettu, ja hänen osuutensa häivytettiin taustalle, kun taas Kriemhildistä tehtiin velisurmaaja.
Henryk Szeryng
thumb|200px|Szeryng vuonna 1964. Henryk Szeryng (22. syyskuuta 1918 Żelazowa Wola, Puola – 8. maaliskuuta 1988 Kassel, Saksa) oli puolalais-meksikolainen viulisti.
Szeryngin viulutaidetta on luonnehdittu mietityksi, itsetehostusta välttäväksi ja säveltäjän tarkoitusta kunnioittavaksi. Hän on tehnyt runsaasti levytyksiä, joista mainittakoon varsinkin Artur Rubinsteinin kanssa tehdyt Beethovenin ja Brahmsin viulusonaattien äänitykset.
Ranskan presidentinvaali 2007
Ranskan presidentinvaali 2007 järjestettiin huhti–toukokuussa 2007. Keskustaoikeistolainen Nicolas Sarkozy voitti vaalin ja hänestä tuli uusi presidentti viideksi vuodeksi.
Ensimmäisen kierroksen suora kansanäänestys 12. ehdokkaan välillä järjestettiin sunnuntaina 22. huhtikuuta 2007. Yksikään ehdokas ei saanut 50 % tai suurempaa kannatusta, joten toinen kierros järjestettiin 6. toukokuuta 2007 kahden eniten ääniä saaneen ehdokkaan välillä, jotka olivat Nicolas Sarkozy ja Ségolène Royal.
Transkraniaalinen magneettistimulaatio
pienoiskuva|Potilas saamassa transkraniaalista magneettistimulaatiota Transkraniaalinen magneettistimulaatio (TMS) on aivojen hermosolujen aktivointia pääkallon ulkopuolelta magneettikentän avulla. Tämä tapahtuu käytännössä niin, että potilaan pään päälle asetetaan kuparilangasta valmistettu kela, johon johdetaan sykäyksittäin sähkövirtaa. Näin syntyy sykkivä magneettikenttä, joka vaikuttaa ihon, pääkallon ja aivonesteen läpi aivokuoren hermosoluihin indusoimalla kudokseen heikkoja sähkövirtoja. Solun pinnan sähkövarauksen muutos vaikuttaa naapurisoluihin ja seurausvaikutus ulottuu lopulta aivosolujen aktiivisuuteen sekä niiden keskinäiseen viestintään. Tuottamalla magneettistimulaatiolla hermoimpulsseja eri alueille aivoissa ja seuraamalla niiden etenemistä voidaan kartoittaa eri aivoalueiden tehtäviä ja mahdollisten vaurioiden laajuutta. Aivojen magneettistimulaatio on tehokas hoito masennukseen ja siitä tavoitellaan uutta hoitovaihtoehtoa krooniseen kipuun ja useisiin muihin hermoston sairauksiin.
TMS:ää käytetään myös neurotieteessä perustutkimukseen.
Maikki Järnefelt
Maria ”Maikki” Järnefelt-Palmgren (o.s. Pakarinen; 26. elokuuta 1871 Joensuu − 4. heinäkuuta 1929 Turku) oli suomalainen oopperalaulaja (sopraano), joka sai urallaan runsaasti kansainvälistä tunnustusta. Hän oli myös arvostettu pedagogi. Hän levytti vuosina 1904–1906 Gramophonelle parikymmentä levyä sekä Yhdysvalloissa yhden levyn vuonna 1921 ja kaksi vuonna 1929.
Hänen ensimmäinen puolisonsa oli säveltäjä Armas Järnefelt, joka omisti vaimolleen useita sävellyksiä. Toinen puoliso oli säveltäjä Selim Palmgren, joka taas sovitti vaimolleen useita kansanlauluja.
Häntä on kuvattu ”Joensuun kuuluisimmaksi ja rakastetuimmaksi kulttuurihahmoksi kautta aikojen”. Vuonna 1954 hänen syntymäkotinsa seinään Torikatu 9:ään kiinnitettiin taiteilija Veikko Jalavan suunnittelema pronssinen muistolaatta. Sittemmin talo on purettu, mutta muistolaatta on kiinnitetty paikalle rakennetun talon seinään.
Hänet on haudattu Helsingin vanhalle hautausmaalle. Haudalla on kuvanveistäjä Arvi Tynyksen patsas, joka esittää harppua soittavaa tyttöä.
Noah Gray-Cabey
Noah Gray-Cabey (s. 16. marraskuuta 1995) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja pianisti. Hänellä oli huomattavat roolit televisiosarjoissa My Wife and Kids ja Heroes.
Nyrkkeilyn maailmanmestaruuskilpailut 1986
Vuoden 1986 nyrkkeilyn maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 8. toukokuuta – 18. toukokuuta 1989 Renossa, Nevadassa, Yhdysvalloissa. Kisoissa oteltiin 12 painoluokassa.
Cirilo
Cirilo Tadeus Cardoso Filho (s. 20. tammikuuta 1980 São Paulo, Brasilia) on brasilialaissyntyinen venäläinen futsalpelaaja. Hän edustaa nykyisin Dinamo Moskovaa ja Venäjän futsalmaajoukkuetta. Cirilo on 183 senttimetriä pitkä ja painaa 83 kilogrammaa.
Vuonna 2003 Venäjälle Spartakiin pelaamaan muuttanut Cirilo on edustanut vuodesta 2004 Dinamo Moskovaa. Hän on voittanut maan liigan seitsemän kertaa ja cupin kuudesti.
Brasilian Grand Prix 1979
Brasilian Grand Prix 1979 oli Formula 1 -sarjan kauden toinen osakilpailu. Kilpailu ajettiin 4. helmikuuta 1979 Interlagosin radalla Brasiliassa. Kilpailun voitti paalupaikalta lähtenyt ranskalainen Jacques Laffite, joka voitti myös kauden avauskilpailun. Ligier-talli sai ensimmäisen ainoan kaksoisvoittonsa.
Harper (Liberia)
Historia
Vuonna 1833 joukko Pohjois-Amerikasta vapautuneita orjia asettui asumaan Cape Palmasin niemelle. He joutuivat kuitenkin vaikeuksiin paikallisen greboväestön kanssa, minkä seurauksena Marylandin tasavalta liitettiin Liberian valtioon vuonna 1857.
Vuodesta 1953 lähtien Harperissa on toiminut roomalaiskatolilainen korkeakoulu Maryland College of Our Lady of Fatima ja vuodesta 1978 teknillinen korkeakoulu William V. S. Tubman College of Technology. Kaupungissa on myös muita valtion sekä kirkon oppilaitoksia, kirjasto, sairaala sekä useita kirkkoja. Harperin satama on toiminut vuodesta 1960 alkaen ja sen kautta viedään maailmalle puutavaraa sekä kumia. Vuonna 1978 kaupunkiin avattiin myös sokerinjalostamo.
Talous
Harper on satamakaupunki, jonka sataman kautta kulkee Maryland Logging Companyn hakkaamaa puutavaraa sekä kumia, jota tuotetaan Cavallan plantaaseilla noin 24 km päässä sisämaassa. Kaupungissa toimii myös sokerinjalostamo.
Liikenne
Harperissa on satama ja sieltä on myös lentoyhteys pääkaupunki Monroviaan.
Ahvenanmaanlammas
Ahvenanmaanlammas (tunnetaan myös nimellä saaristolammas) on lampaan suomalainen alkuperäisrotu, joka on sopeutunut Saaristomeren karuihin oloihin.
Levinneisyys
Ahvenanmaanlammas on uhanalainen rotu, mutta se on hitaasti yleistymässä. Ahvenanmaanlammasta tavataan sekä saaristossa että Manner-Suomessa, missä katraiden määrä on tasaisesti lisääntynyt 2000-luvulla. Ahvenanmaanlampaalla on oma rotuyhdistys, joka perustettiin vuonna 2004. Yhdistys on myös rodun virallinen kantakirjanpitäjä Suomessa.
Musta nepalinvuoristokoira
Musta nepalinvuoristokoira on nepalilainen koirarotu. Sillä ei ole FCI:n tunnustusta.
Ulkonäkö
Rotu on keskikokoinen, vahva ja lihaksikas. Häntä on pitkä ja tuuhea; levossa matalalla kannettu, liikkuessa hieman kaareutuva. Karvapeite on tiheä ja hieman aaltoileva. Väritys on yleensä musta, mutta joskus harvoin tummanruskea; joillain yksilöillä esiintyy pieniä valkoisia merkkejä. Säkäkorkeus vaihtelee 45–50 cm ja paino 20–25 kg välillä.
Luonne ja käyttäytyminen
Musta nepalinvuoristokoira on älykäs, rohkea, valpas ja aktiivinen. Se vaistoaa herkästi vieraiden ihmisten saapumisen - sen sanotaan havaitsevan heidän lähestymisensä jo silloin kun he ovat vielä pitkän matkan päässä. Se ilmoittaa tunkeilijoista kovalla, jatkuvalla haukulla.
Alkuperä
Rotu on kotoisin Pohjois-Nepalin kukkuloilta Himalajan vuoristosta. Se on läheistä sukua Tiibetin shakhille, josta sen uskotaan polveutuneen. Se on elänyt kotialueellaan eristäytyneenä vuosikymmenien ajan, minkä vuoksi se on lopulta kehittynyt omaksi, yhtenäiseksi rodukseen. Paikallisissa kylissä jokainen yksilö kuuluu tiettyyn talouteen eikä niiden anneta vaellella vapaina tai risteytyä paikallisten villikoirien kanssa.
Mustaa nepalinvuoristokoiraa käytetään pääasiassa omaisuuden vartiointiin, mutta toisinaan myös lampaiden ja vuohien paimennukseen. Lisäksi se toimii laumanvartijana susia, sakaaleja, tiikereitä ja leopardeja vastaan. Joskus sitä käytetään myös villisian ja kauriin metsästykseen. Myös salametsästäjien tiedetään käyttäneen sitä uhanalaisen himalajanmyskihirven metsästykseen ja he ovat kouluttaneet koiransa vainuamaan sen myskirauhasen erittämää voimakasta tuoksua.
World Gone Crazy
World Gone Crazy voi viitata:
Massacre Records
Massacre Records on saksalainen levy-yhtiö, joka keskittyy lähinnä rock- ja heavy metal -musiikkiin.
Torsten Hartmann perusti yhtiön vuonna 1991. Tunnetuimpia yhtyeitä, jotka toimivat levymerkillä ovat muun muassa King Diamond, Anvil ja Exciter.
V niin kuin verikosto
V niin kuin verikosto (V for Vendetta) on kulttiaseman saavuttanut sarjakuvaromaani, jonka on käsikirjoittanut Alan Moore ja kuvittanut David Lloyd. Se julkaistiin alun perin vuosina 1982–1985 jatkokertomuksena brittiläisessä Warrior-sarjakuvalehdessä. Sarjakuva sijoittuu Britannian dystooppiseen tulevaisuuteen, vuoteen 1997. Ydinsodan jälkeen valtaan on noussut fasistinen hallitus, jota vastaan Guy Fawkesiksi pukeutunut mystinen anarkisti nimeltä ”V” taistelee.
Elokuvaversio
Sarjakuvasta on tehty myös vuonna 2006 ensi-iltansa saanut samanniminen elokuvasovitus. Alan Mooren nimeä ei hänen omasta vaatimuksestaan mainita elokuvan krediiteissä.
Inuittikielet
thumb|300px|Kartta inuiittikielten murteiden levinneisyydestä Inuittikielet on kieliryhmä, joka kuuluu eskimo-aleuttilaisen kielikunnan eskimokielten ryhmään. Puhujat ovat pääosin inuitteja.
Faithful
Faithful voi viitata:
Inuittikielet
Nykytilanne
Inuittikielet muodostavat nauhamaisen murrejatkumon, joka alkaa Alaskan länsirannikolta ja jatkuu pitkin Pohjois-Amerikan mannermaan pohjoisreunaa aina Newfoundlandiin asti ja edelleen Baffininsaaren kautta Grönlannin länsi- ja itärannikolle. Kielet ovat hyvin läheistä sukua keskenään ja usein käytetäänkin koko kieliryhmästä nimeä inuiitti, inuit, inuiitin kieli tai inuitin kieli.
Luokittelu
Inuittikielet jaetaan neljään tai viiteen kieleen, jotka edelleen jakautuvat useiksi murteiksi (suluissa SIL:n käyttämä kielikoodi).
Brian Austin Green
Brian Green (s. 15. heinäkuuta 1973 Van Nuys, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan David Silverinä televisiosarjasta Beverly Hills 90210 vuosina 1990–2000. Ja voittikin sarjan aikana kerran Young Artist -palkinnon vuonna 1992. Green oli Derek Reesen (Kyle Reesen veli) osassa sarjassa Terminator: Sarah Connorin aikakirjat.
Yksityiselämä
Green oli naimisissa näyttelijä Megan Foxin kanssa. He avioituivat kesäkuussa 2010. Elokuussa 2015 Fox jätti avioerohakemuksen. Toukokuussa 2020 parin kerrottiin eronneen.
Green on seurustellut aiemmin näyttelijätär Tiffani Thiessenin kanssa vuosina 1992–1995. . Tämän lisäksi hän on ollut kihloissa näyttelijä Vanessa Marcilin kanssa, jonka kanssa hänellä on lapsi.
Vapaa-ajallaan hän soittaa pianoa, kitaraa ja rumpuja.
Paul Harrison
Paul Douglas Harrison (s. 11. helmikuuta 1955, Timmins, Ontario, Kanada) on entinen jääkiekkomaalivahti. Hänet varattiin NHL:ään kolmannella kierroksella varausnumerolla 40 Minnesota North Starseihin. Hän pelasi urallaan Minnesotan lisäksi Toronto Maple Leafsissa, Pittsburgh Penguinsissa Buffalo Sabresissa.
Paul varattiin myös WHA:han, mutta hän ei koskaan pelannut liigassa. Lopetettuaan uransa hän siirtyi poliisiksi Ontarioon. Nykyisin hän on mukana D.A.R.E -ohjelmassa opettamassa nuoria.
Seychellien presidentti
Seychellien presidentti on Seychellien valtionpäämies. Presidentti valitaan suoralla kansanvaalilla, ellei kukaan ehdokkaista saa yli 50% äänistä, voidaan käydä toinen kierros. Presidenttikauden pituus on viisi vuotta, sama henkilö voidaan valita korkeintaan kahdelle kaudelle.
Tōzō Minanogawa
thumb|right|Tōzō Minanogawa
Tōzō Minanogawa (, 17. syyskuuta 1903 Tsukuba-shi (つくば市), Ibaraki-ken (茨城県), Japani – 20. tammikuuta 1971), sittemmin hetken valmentajanimeltään niin ikään Tōzō Minanogawa oli ammattisumopainin historian 34. suurmestari (yokozuna). Minanogawa, oikealta nimeltään Tomojirō Sakata (酒田供治郎), syntyi nykyisen Tsukuban kaupungin alueella Tokiosta koilliseen sijaitsevassa Ibarakin prefektuurissa.
Lapsuus ja nuoruus
Tomojirōn isä Isokichi kaatui Venäjän–Japanin sodassa pojan ollessa vasta kaksivuotias. Hän osallistui lapsena perheen elatukseen auttaen äitiään Shimoa sekä isoisäänsä ja vanhempaa veljeään näiden rakentaessa kattoja kylän rakennuksiin. Rankka ruumiillinen työ karkaisi nopeasti kasvavaa poikaa, joka jo 15-vuotiaana oli 182-senttinen ja koostaan hyvin tunnettu paikallisesti.
Näihin aikoihin Takasago-tallin ykkösdivisioonaan asti yltänyt ottelija nimeltä Takaichirō Akutsugawa sattui vierailemaan lähistöllä sijaitsevassa kylpylässä ja kuuli huhun isokokoisesta pojasta. Akutsugawa päätti ottaa asiasta henkilökohtaisesti selvää eikä pettynyt näkemäänsä. Poika oli jo ottanut osaa paikallisiin nuorisoturnauksiin ja halusi kuulla tarinoita ōzumō-elämästä oikealta huippu-rikishiltä. Huomatessaan pojan ylenpalttisen innostuksen Akutsugawa päätti hillitä tätä muistuttaen rikishin elämän nurjista puolista: ankarasta harjoitusrääkistä ja paineesta voittaa turnauskehässä.
Nuori Sakata ei kuitenkaan antanut varoittelujen masentaa itseään vaan oli vakuuttunut siitä, että hänen iso kokonsa auttaisi jo sinällään hänet hyvään alkuun ammattilaisuralla. Neljännen tapaamisen jälkeen Akutsugawa suostui ottamaan nuorukaisen oppilaakseen. Koska hänen oma aktiiviuransa yhä jatkui, päätti hän lähettää pojan ystävänsä, entisen komusubi Wakaminaton Fujigane-talliin, eikä omaan Takasago-talliinsa. Suunnitelma kariutui kuitenkin vuoden 1923 Kantōn alueen valtavaan maanjäristykseen, jossa jopa 143 000 ihmistä kuoli. Fujigane-tallin rakennus paloi maan tasalle, ja Akutsugawa oli pakotettu pyytämään oman tallinsa omistajaa ottamaan poika Takasago-talliin. Tämä suostui, vaikka olikin äkämystynyt siitä, ettei ollut ollut oppilaansa ensimmäinen vaihtoehto tämän lupaavalle löydölle.
Katyn (elokuva)
Katyn on puolalaisen Andrzej Wajdan vuonna 2007 ohjaama draamaelokuva noin 20 000 puolalaisen upseerin joukkomurhasta Katynin metsässä alkuvuonna 1940. Wajdan isä murhattiin Katynissa, ja hän on omistanut elokuvan vanhemmilleen. Elokuvan keskeisiä hahmoja ovat muun muassa ylpeä kenraalinleski (Stenka) ja lentäjäveljensä muistoa uhmakkaasti vaaliva Agnieszka (Cielecka). Tarina kerrotaan epäkronologisesti ja se kuvaa Puolan poliittista todellisuutta sodan aikana ja sen jälkeen.
Elokuvan ensi-ilta oli 17. syyskuuta 2007, jolloin oli kulunut 68 vuotta neuvostojoukkojen hyökkäyksestä Puolaan.
Tōzō Minanogawa
Aladivisioonavaihe
Ensimmäinen turnaus tuotti neljä voittoa ja kaksi tappiota, kaksi seuraavaa taas päättyivät lupauksia herättävästi 5–2. Aluksi Minanogawa pyrki otteluissa hyötymään poikkeuksellisesta pituudestaan. Tammikuussa 1926 hän voitti kaikki kuusi otteluaan ja otti nelosdivisioonan turnausvoiton. Hän oli tuolloin 22-vuotias, ja mitoiltaan jo 188 cm ja 130 kg. Vain kahta turnausta myöhemmin hänet korotettiin jo kakkosdivisioonaan arvoon itäinen jūryō 8. Vain kuusi turnausta oli kulunut uran alusta.
Katyn (elokuva)
Katyn oli parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkintoehdokkaana helmikuussa 2008, mutta palkinnon sai Stefan Ruzowitzkyn itävaltalainen elokuva Väärentäjä.
Tōzō Minanogawa
Kakkosdivisioona (Jūryō)
Ensimmäisessä jūryō-turnauksessaan Minanogawan nousu jatkui yhä tuloksella 5–1. Hänen vastustajansa olivat kuitenkin vähitellen pääsemässä selville hänen oshizumō-tyylistään, jossa pyritään saavuttamaan voitto ensisijaisesti pakottamalla vastustaja ulos dohyōlta tämän vartaloon kohdistuvin työnnöin. Niinpä maaliskuussa 1927 edessä oli uran ensimmäinen makekoshi eli enemmän tappioita kuin voittoja tuottanut turnaus. Takasago-oyakata (valmennuslisenssin kolmas haltija, entinen mestari Tarō Asashio III, joka aiemmin tunnettiin nimellä Chōtarō Asaarashi) huomasi Minanogawan olevan vaikeuksissa ja pyysi tuolloin korkean sanyaku-arvon haltijan Kiyosegawan avustamaan nuorempaa rikishiä tämän harjoittelussa.
Katyn (elokuva)
Arviot ja vastaanotto
Katyn liittyy aiheeltaan Wajdan toisesta maailmansodasta kertoviin töihin kuten Sukupolvi (1954), Kanal – kirottujen tie (1957), Tuhkaa ja timanttia (1958) ja Lotna – uhrimielen sankaruus (1959). Katyn sulkee yhden ympyrän ohjaajan uralla samalla kun se on voitu tuottaa täysin uudenlaisissa olosuhteissa, länsimielisessä nyky-Puolassa. Tulos on väkevä elokuva ilman haparointia ja kompromisseja. Helsingin Sanomiin kirjoittaneen Petri Immosen mukaan ”Katynia kannattelee moraalinen tarve repiä kitkerät valheet rikki”.
Tōzō Minanogawa
Kakkosdivisioona (Jūryō)
Kiyosegawa kieltäytyi aluksi, sillä hän kuului Tateyama-talliin ja oli varsin tietoinen siitä, että Minanogawan löytänyt Akutsugawa jatkoi yhä omaa aktiiviuraansa. Takasago huomautti Kiyosegawalle, että vaikka Akutsugawa yhä muodollisesti oli arvoasteikossa löytöään korkeammalla, oli Minanogawa jo tosiasiassa ohittanut joka suhteessa kokeneemman rikishin ja tarvitsi kovatasoisempaa harjoituskumppania. Takasagon ja Akutsugawan suhde oli ilmeisesti peruuttamattomasti katkeroitunut jälkimmäisen yritettyä värvätä nuori lupaus aluksi toisaalle kuin omaan talliinsa.
Hiramaku
Kiyosegawan valmentamana Minanogawa ohitti lievän suvantovaiheen ja ylennettiin korkeimpaan makuuchi-divisioonaan ennen tammikuun 1928 turnausta. Hän oli nyt 195-senttinen ja 135-kiloinen. Vain 206-senttinen Bunjirō Dewagatake oli häntä pidempi. Arvossa läntinen maegashira 14 oteltu turnaus tuotti kuusi voittoa ja viisi tappiota.
Vaikka tulos oli voitollinen ja takasi arvonnousun seuraavaan turnaukseen, oli se kuitenkin jonkinasteinen pettymys. Tulos selittyi ennen turnauksen alkua harjoituksissa sattuneella reisivammalla. Minanogawa ei aluksi pystynyt vakuuttamaan ammattisumoliiton edustajia vamman vakavuudesta, vaan hänet pakotettiin mukaan jungyō-kiertueelle, ennen kuin hänelle annettiin lupa palata Tokioon toipumaan vammastaan ennen turnauksen alkua. Hänet jätettiin kiertueelta tien poskeen vailla rahaa, jolla ostaa junalippu Tokioon.
Kerjätessään ohikulkijoilta rahaa reisi särkien hän tunsi olonsa surkeammaksi kuin koskaan aiemmin. Hän oli vakuuttunut siitä, että liiton byrokraateille rikishit olivat vain välttämätön paha, joita retuutettiin ympäri maata näytöksissä vain siksi, että tällä tavoin liiton isot kihot keräisivät taskuihinsa mahdollisimman suuret pääsylipputulot. Aikanaan viitisentoista vuotta myöhemmin liitosta erottuaan hän toistuvasti suositteli valmentajien määrän tuntuvaa vähentämistä.
Vuoden 1929 alkupuolella Akutsugawa alkoi menettää otettaan ja jouduttuaan jättämään maaliskuun turnauksen väliin, oli selvää, että hän putoaisi kakkosdivisioonaan. Akutsugawa ehdotti Takasago-oyakatalle uransa lopettamista ja jäämistä ammattisumoliiton piiriin valmentajan ominaisuudessa. Takasagolla ei miesten huonojen välien takia kuitenkaan ollut minkäänlaista aikomusta avustaa oppilastaan tämän yrittäessä hankkia itselleen valmennuslisenssiä, jonka hallinta on ehdoton edellytys valmentajana toimimiselle.
Tieto Akutsugawan tukalasta tilanteesta kiiri laajalle liiton piirissä ja kilpailevasta ichimonista otettiin yhteyttä. Ichimon on vanhan ja arvovaltaisen tallin ympärille vuosikymmenien ja -satojen kuluessa nuoremmista ja useimmiten myös menestymättömämmistä talleista koostunut klaanin kaltainen yhteisö, joita ōzumōn piirissä on viisi. Tätä kautta Akutsugawa sai haltuunsa Sadogataken lisenssin ja perusti uuden tallinsa Kawaguchiin, Saitaman prefektuuriin, poikkeuksellisen kauas Ryōgokusta, Tokion kaupunginosasta, jonne suurin osa talleista on perinteisesti keskittynyt. Akutsugawa vei mukanaan Minanogawan, jota hän piti omana värväyksenään. Tämä raivostutti Takasagon, sillä Minanogawan potentiaali tulevana mestarina tai jopa suurmestarina oli laajalti tunnustettu.
Takasagolla oli kuitenkin mielessään juoni, jolla hän saisi Minanogawan takaisin talliinsa. Takasago-tallin perinteisiin kuului nimetä poikkeuksellisen lupaava ottelija nimellä Tarō Asashio. Perinteisesti Asashio oli myös tallin tuleva perijä. Uskollisena Akutsugawalle eli uudelle Sadogatake-oyakatalle Minanogawa joutui kieltäytymään Takasagon tarjouksesta tulla nimetyksi neljänneksi Tarō Asashioksi, vaikka tarjous epäilemättä imartelikin häntä. Olihan hän tuolloin kuitenkin vasta maegashira eikä hänen tulevasta menestyksestään ollut vielä tietoa.
Komusubi & sekiwake
1920-luvun lopulle tultaessa ōzumōn suosio oli kasvanut ennennäkemättömäksi. Pitkään hallinnut suurmestari Tamanishiki oli saamassa kilpailijoita lupaavista tulokkaista kuten Musashiyama, Tenryu ja luonnollisesti Minanogawa. Oteltuaan syyskuussa 1929 tuloksen 8–3 oli hänet ensimmäistä kertaa urallaan ylennetty neljänneksi korkeimpaan komusubin arvoon, eli hän kuului nyt sanyakuun, noin kymmenen korkea-arvoisimman rikishin eliittijoukkoon.
Vuosien 1930–31 lupaavat tulokset (9–2, 9–2 ja 8–3 lokakuusta 1930 maaliskuuhun 1931 herättivät eloon toiveet mestariksi, ōzekiksi, noususta. Vaikka maailmantalous osoitti jo varoittavia merkkejä, Minanogawa ja Musashiyama myivät yhä katsomot täyteen ja heidän odotettiin perustellusti hallitsevan 30-luvun ōzumōa.
Ennen toukokuun 1931 turnausta Minanogawa tunsi olonsa heikentyvän. Koska mahdollisuus mestariksi nousuun oli kuitenkin käden ulottuvilla, hän jatkoi harjoittelua toivoen parantuvansa itsestään sairaudesta, jonka luonnetta ei vielä tuolloin tunnistettu. Eräänä aamuna hän kuitenkin kaatui harjoituksissa loukaten molemmat polvensa niin pahasti, että turnaus olisi varmasti jätettävä väliin. Muutettuaan Ryōgokusta ensi kertaa Kawaguchiin Minanogawa oli tuntenut vapautuneensa osittain rikishejä kohtaan harjoitettavasta valvonnasta. Palatessaan Takasago-tallilta harjoituksista kohti Kawaguchia hän pistäytyi usein kapakoissa ja silloin tällöin rautatieaseman lähellä sijainneessa bordellissa, jossa hän sai tarkemmin määrittelemättömän sukupuolitaudin.
Minanogawa muisti, kuinka surkeaksi hän oli olonsa tuntenut edellisen kerran pahasti loukkaannuttuaan ja päätti jättää koko uransa sikseen. Ollessaan pakkaamassa laukkuja Sadogatake-oyakata tuli hänen luokseen muistuttamaan oppilastaan siitä, kuinka oli luvannut tämän äidille tekevänsä pojasta suuren rikishin. Vähintä, mitä Sadogatake saattoi mielestään tehdä, oli ohjata oppilaansa saman lääkärin luo, joka oli auttanut häntä itseään pääsemään oman vammansa ylitse. Lääkäri otti Minanogawan potilaakseen Sadogataken rahapulasta huolimatta ja onnistuikin niin hyvin tehtävässään, että Minanogawa tervehtyi ennalleen ja päätti, että uraa kannatti sittenkin jatkaa.
Minanogawan toipumisen aikoihin pinnan alla kytenyt rikishien kapina leimahti ilmiliekkeihin. Suuri osa Dewanoumi-ichimonin rikisheistä sekiwake Tenryūn johdolla erosi ammattisumoliitosta ja kieltäytyi palaamasta, ellei liitto suostuisi radikaaleihin muutoksiin toimintatavoissaan, erityisesti voitonjaon ja organisaation rakenteen osalta. Kapina oli massiivinen, sillä koko ykkösdivisioonan läntinen osa ja suurin osa kakkosdivisioonan läntisistä rikisheistä liittyi siihen. Tilanne eskaloitui entisestään kun Minanogawan, Kagamiiwan ja Nishikinadan johtama pienempi itäinen ryhmittymä erosi niin ikään kyōkaista ja perusti oman organisaationsa.
Itäisen ryhmittymän ajamat vaateet olivat hätäisesti perusteltuja, eikä ryhmän pienempi koko verrattuna Tenryūn johtamaan läntiseen ryhmittymään jättänyt sen jäsenille muuta mahdollisuutta kuin varsin pian liittoutua suuremman ryhmittymän kanssa yhteisen lipun alle. Kapinalliset alkoivat järjestää sumoliitosta riippumattomia turnauksia uusien sääntöjen mukaisesti. Näissä turnauksissa vastakkain asetetut ottelijat saattoivat otella perinteisen yhden ottelun sijasta viisi, seitsemän tai jopa kymmenen keskinäistä ottelua. Tämäntyyppinen turnausohjelma oli omiaan helpottamaan Minanogawaa hänen pyrkimyksissään saavuttaa turnauskestävyyttä toipilaskautensa jälkeen. Vuoden kestäneen kapinaretkensä aikana Minanogawa edistyi huomattavasti. Yleisö odotti malttamattomasti mahdollisuutta nähdä hänet ottelemassa parhaita liiton piiriin jääneitä rikishejä vastaan. Tämä toteutuikin Minanogawan ja muutamien muiden rikishien sopiessa paluusta takaisin Japanin suomoliiton alaisuuteen.
Tammikuun 1933 turnaukseen saapui ykkösdivisioonaan rankattuna kaksitoista entistä kapinallista, joille annettiin arvoksi sen tarkemmin täsmentämätön besseki. Näistä kahdestatoista Takanohana ei otellut lainkaan ja Nadanohana hävisi kaikki yksitoista otteluaan. Molemmat poistuivat liiton alaisuudesta uudelleen. Palaavien kapinallisten joukosta erottui edukseen Minanogawa, joka peittosi liiton parhaat kyvyt, suurmestari Tamanishikin ja mestarit Shimizugawan ja Musashiyaman. Sumoliittoon jääneet halusivat epätoivoisesti voittaa kaikki palaavat kapinalliset ja aivan erityisesti he halusivat estää Minanogawan turnausvoiton, mutta yhdennentoista ja viimeisen turnauspäivän jälkeen oli kaikkien tunnustettava, että turnausvoitto kuului Minanogawalle, joka ei hävinnyt ainuttakaan ottelua. Voittoisa paluumuuttaja juhlisti ensimmäistä turnausvoittoaan muuttamalla ottelunimensä jälkimmäisen osan etunimestään Tomojirō muotoon Tōzō. Seuraavan turnauksen Minanogawa päätti tulokseen 8–3 läntisen komusubin arvossa. Tammikuussa 1934 läntisen sekiwaken arvossa tuloksena oli 9–2, joka hieman yllättäen riitti uran toiseen turnausvoittoon ja varmisti nousun mestariksi, ōzekiksi.
Mestari (Ōzeki)
Ensimmäinen mestarin arvossa käyty turnaus tuotti makekoshin eli tappiollisen ottelusaldon (5–6), mutta seuraavat kaksi turnausta olivat lupaavampia (9–2 ja 8–3). Tammikuun 1936 turnaus oli ensiarvoisen tärkeä Minanogawalle. Hänen tärkeimmäksi kilpailijakseen muodostunut Musashiyama oli noussut suurmestariksi turnausta aiemmin 9–2-tuloksen saavutettuaan. Tappiot olivat tulleet Minanogawaa ja suurmestari Tamanishikia vastaan.
Musashiyaman ylennys suurmestariksi oli yllättänyt täysin yleisön, sillä se oli tapahtunut poikkeuksellisen vaatimattomin meriitein. Taustalla oli taas kerran Takasago-oyakatan juoni. Masinoidessaan Takasago-ichimonin kilpailevan Dewanoumi-ichimonin suurmestariehdokkaan taakse Takasago saattoi Dewanoumi-oyakatan kiitollisuudenvelkaan, jotta tämä tukisi Minanogawan nousua suurmestariksi, mikäli vastaava tilanne syntyisi hänen urallaan. Sitä ei tarvinnut kauan odottaa.
Tammikuussa 1936 Minanogawa hävisi viidentenä päivänä suurlupaus Futabayamalle ja viimeisenä päivänä Tamanishikille, eli päätyi tulokseen 9–2. Minanogawa oli tällöin täysin vastaavassa tilanteessa kuin Musashiyama turnausta aiemmin, joten liitto oli tasapuolisuuden nimessä ja Dewanoumi-ichimonin pyrkiessä välittömästi vapautumaan kiitollisuudenvelastaan pakotettu korottamaan myös Minanogawan suurmestariksi. Kahdessa peräkkäisessä turnauksessa ōzumō sai täten lehmänkauppojen seurauksena kenties kaksi historiansa heikointa suurmestaria.
Suurmestari (Yokozuna)
Jo Minanogawan suurmestariksi nousun aikoihin oli selvää, ettei hän tekisi suurmestarina pitkää uraa. Syynä ei niinkään ollut ikä, vaikka 32-vuotiaana hänen uransa oli jo joka tapauksessa ehtoopuolella. Syy oli Futabayama, jonka tulevasta mahdista oltiin jo nähty ensimmäiset merkit. Minanogawan kohdatessa Futabayaman suurmestariksi nousunsa taanneen turnauksen viidentenä päivänä, oli selvää, että Minanogawa oli oikeutetusti silmiinpistävän hermostunut ja hävisikin ottelun selvästi.
Futabayama nousi pian itsekin suurmestariksi ja hallitsi rautaisella otteella seitsemisen vuotta. Hänen oikeutuksensa suurmestarin arvoon oli täysin kiistaton. Tamanishiki oli noussut suurmestariksi kapinan aikana heikon 7–4-turnauksen jälkeen, mutta hän oli tätä aiemmin otellut mestarin arvossa jo kymmenen turnausta. Suurmestarikaudellaan hän ei viimeistä turnaustaan lukuun ottamatta hävinnyt koskaan enempää kuin kolme ottelua turnauksessa ja saavutti viisi turnausvoittoa. Kapinan aikana hän oli tärkein yksittäinen rikishi, joka valoi yleisöön uskoa siitä, että liitto selviytyisi myllerryksestä voittajana. Tavallaan hän sai palkintonsa tästä suurmestarinimityksenä, jonka hän myös objektiivisesti arvioiden ansaitsi.
Musashiyama saavutti urallaan vain yhden turnausvoiton ja senkin jo neljä vuotta suurmestariksi nousuaan aikaisemmin komusubin arvossa. Hänen uransa suurmestarina oli katastrofaalisen huono; 15 voittoa, yhtä monta häviötä ja poissa peräti 80 ottelusta. Ainoassa loppuun asti ottelemassaan turnauksessa hän saavutti suurmestarille surkean 7–6-tuloksen. Ensimmäinen turnaus suurmestarin arvossa tuotti Minanogawalle ja hänen kannattajilleen pettymyksen. Tuloksessa 6–5 oli vieläpä mukana yksi luovutusvoitto vastustajan loukkaannuttua edellisessä ottelussaan. Joidenkin mielestä Minanogawa oli yksinkertaisesti hermostunut, mutta monet olivat sitä mieltä, että hän oli varsinkin jaloistaan yhä suhteellisen heikko. Niinpä Minanogawa kannattajiensa kehotuksesta alkoi pyöräillä, vaikkei ollut koskaan aiemmin ajanut pyörällä metriäkään.
Suurmestarille suositeltiin yhä useammin myös vakiintumista yksityiselämässään. Prostituoiduista saadut huonot kokemukset vaikuttivat pitkään Minanogawan käsityksiin koko naissukupuolesta, mutta tultuaan esitellyksi kagawalaiselle neiti Kazue Yoshiokalle suurmestari oli myyty mies. Minanogawa asui nuorikkoineen ja äiteineen uudessa kodissaan 1930-luvun lopun, joka muodostuikin kenties onnellisimmaksi ajanjaksoksi hänen elämässään. Vuonna 1940 äiti kuitenkin menehtyi yllättäen ja Minanogawa masentui syvästi. Suurmestarina hänen olisi pitänyt olla huomion keskipisteessä, mutta Futabayaman ylivoima oli masentavan suuri. Osa yleisöstä piti Minanogawaa vain poikkeuksellisen heikkona suurmestarina, osa taas ei säästellyt ankarampiakaan äänenpainoja. Saadakseen uuden alun uransa loppuvaiheen ajaksi hän muutti erään kannattajansa suosituksesta Mitakaan, Tokion alueen maaseutumaisena vielä toistaiseksi pysyneeseen läntiseen osaan. Koska Minanogawa ei halunnut matkustaa keskustaan junalla, hän osti auton. Ensimmäisenä Kokugikanille pyöräilleestä rikishistä tuli näin ollen myös ensimmäinen, joka ajoi sinne omalla autollaan.
Toukokuun 1941 turnauksessa Minanogawa kärsi iskiaksesta ja joutui siksi jättämään turnauksen kesken. Hän oli jo lähes 38-vuotias ja pohti ymmärrettävästi uransa lopettamisen ajankohtaa. Futabayama tähtenään Tatsunami-ichimonin kiertueet olivat aina loppuunmyytyjä, kun taas Dewanoumi-ichimonin vastaavissa tilaisuuksissa yleisöä ei ollut paljoa. Ichimonin nouseva tähti oli Maedayama, jonka toivottiin ottavan pian paikkansa Dewanoumi-ichimonin johtavana rikishinä. Maedayama tai toinen suurlupaus Akinoumi eivät kuitenkaan vielä olleet valmiita nousemaan aivan terävimmälle huipulle, joten Minanogawaa kehotettiin jatkamaan vielä uraansa vaikka sitten vain enemmänkin nimellisenä kilpailijana Futabayamalle.
Talo Mitakassa oli vielä osaksi maksamatta, eikä Minanogawa ollut onnistunut varmistamaan itselleen valmennuslisenssiä, jonka turvin hän olisi voinut jäädä liiton jäseneksi aktiiviuran päättymisen jälkeen. Sadogatake-oyakata olisi halunnut suojattinsa jatkavan tallinsa johdossa Sadogataken oman lisenssin turvin, mutta hän ei itse vielä ollut valmis eläköitymään eikä hänellä ollut tarjota Minanogawalle jotakin toista lisenssiä tai lainaa, jolla ostaa kaupan oleva lisenssi. Minanogawa hyväksyi kinkkisessä tilanteessa erään kannattajansa kutsun ryhtyä opiskelemaan oikeus- ja taloustiedettä Wasedan yliopistossa. Tätä ei erikoisuudestaan huolimatta pidetty kovin suurena ihmeenä. Olihan miehellä jo kauan ollut maine erikoisena persoonana.