cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Albert Fish
Hamilton Howard ”Albert” Fish (19. toukokuuta 1870 Washington D.C., Yhdysvallat – 16. tammikuuta 1936 Ossining, New York) oli yhdysvaltalainen rikollinen, joka nousi julkisuuteen tekemiensä sarjamurhien, lasten seksuaalisen hyväksikäytön, kuolleille tehtyjen seksuaalisten tekojen, outoina pidettyihin asioihin kohdistuneen seksuaalisen kiihotuksen ja ruumiiden syömisen takia. Fish syyllistyi elämänsä aikana satoihin seksuaalirikoksiin ja vähintään viiteen murhaan. Fish kertoi, että hänellä on ”lapsi jokaisessa osavaltiossa”, mutta ei tiedetty puhuiko hän lasten seksuaalisesta hyväksikäytöstä vai murhista.
Lehdistö antoi Fishille useita lempinimiä, kuten ”Gray Man” (Harmaa mies), ”Werewolf of Wysteria” (Wysterian ihmissusi), ”Brooklyn Vampire” (Brooklynin vampyyri), ”Moon Maniac” (Kuuhullu), ”Boogey Man” (Mörkö), joilla hänet tunnetaan vielä nykyäänkin.
Fish hyväksikäytti lapsia sukupuolesta riippumatta.
Lapsuus
Albert Fishin ollessa viisivuotias hänen isänsä kuoli. Äidillä ei ollut varaa elättää Albertia, joten hän vei pojan orpokotiin. Orpokodissa oli ankara, vanhanaikainen kuri ja lapsia käytettiin seksuaalisesti hyväksi. Fish alkoi itse kiihottua hyväksikäytöstä ja väkivaltaisesta kurituksesta. Fish vietti orpokodissa viisi vuotta, kunnes hänen äitinsä haki hänet pois. Äiti oli saanut töitä, ja hänellä oli taas varaa elättää Albertia. Ollessaan 12-vuotias Fish aloitti homoseksuaalisen ja sadomasokistisen suhteen erään lähettipojan kanssa. Poika tutustutti Fishin virtsan juomiseen ja ulosteen syömiseen.
Pian kotiutumisensa jälkeen Fish putosi kirsikkapuusta, ja sai päähänsä iskun, joka vaurioitti hänen aivojaan ja aiheutti hänelle pysyviä vammoja, kuten päänsärkyä ja puheen sekavuutta. Useiden sarjamurhaajien tiedetään saaneen päähän kohdistuneista iskuista tai sairauksista aivovaurioita, jotka ovat muuttaneet heidän persoonallisuuttaan. Näin kävi esimerkiksi Arthur Shawcrossille, jota lyötiin lekalla päähän, ja Andrei Tšikatilolle, joka syntyi vesipäänä.
Aikuistuminen
20-vuotiaana Fish muutti omilleen New Yorkiin, missä hän pääsi paremmin toteuttamaan homoseksuaalisia ja sadomasokistisia taipumuksiaan. 26-vuotiaana Fish avioitui ja sai vaimonsa kanssa kuusi lasta. Vuonna 1917 Fishin vaimo karkasi toisen miehen matkaan ja jätti Albertin yksin huolehtimaan heidän lapsistaan, joista nuorin oli tuolloin 3-vuotias. Virallisesti heidän avioeronsa ei koskaan tullut voimaan, vaikka Fish myöhemmin avioitui vielä useamman kerran. Eron jälkeen Fish alkoi käyttäytyä seksuaalisesti yhä vapaammin. Hänet pidätettiin myös useamman kerran, lähinnä näpistysten kaltaisista pikkurikoksista. Fish oli muutamia hoitojaksoja mielisairaalassa.
Albert Fish ryhtyi työskentelemään talomaalarina. Näin hän pääsi matkustelemaan ympäri Yhdysvaltoja ja toteuttamaan poikkeavia seksuaalisia tarpeitaan paikoissa, joissa häntä ei tunnettu ja joihin hän ei enää koskaan palannut. Fish valitsi uhreikseen mieluiten mustia lapsia, sillä tuolloin poliisi ei jaksanut kiinnostua mustiin lapsiin kohdistuneista seksuaalirikoksista yhtä paljon kuin jos uhrina olisi ollut valkoinen lapsi. Fish kidutti, silpoi ja murhasi uhrinsa käyttäen lihakirvestä, teurastusveistä ja sahaa. Fish piti enemmän pojista, mutta tytötkin kyllä kelpasivat hänelle. Etenkin kipu kiihotti Fishiä suuresti. Hän hakkasi itseään laudalla, jossa oli pystyssä nauloja, työnsi peräaukkoonsa alkoholilla kasteltuja villatukkoja, jotka sytytti palamaan ja työnsi lantionsa alueelle pitkiä teräviä metallipiikkejä. Samaa hän teki myös uhreilleen. Fishin lantiosta otettiin röntgenkuva, kun hänet oli pidätetty murhista epäiltynä. Lantion alueelta löytyi kaikkiaan 29 piikkiä ja neulaa, jotka Fish oli työntänyt muun muassa välilihaansa. Myöhemmällä iällä Fish ryhtyi lukemaan Raamattua ja saarnasi uhreilleen olevansa Jumalan lähettiläs, jonka tehtävä oli kiduttaa ja kastroida nuoria poikia, jotta nämä pysyisivät kaidalla polulla.
Murhat
Heinäkuussa 1924 8-vuotias Francis McDonnell katosi Charlton Woodsissa, Staten Islandilla. Sitä ennen hänet nähtiin harmaantuneen, viiksekkään vanhemman miehen seurassa. Mies oli Albert Fish ja myöhemmin Francisin ruumis löydettiin metsästä kuristettuna, alastomana ja niin pahoin piestynä, ettei kukaan uskonut, että hänen seurassaan nähty hauras vanha mies olisi yksin siihen pystynyt.
Helmikuussa 1927 Albert Fish sieppasi pihalla leikkimässä olleen 4-vuotiaan Billy Gaffneyn Brooklynissa, New Yorkissa. Tapauksella oli ainoastaan yksi silminnäkijä, 3-vuotias poika, joka kertoi Mörön vieneen Billyn. Lapsen kertomus jätettiin lähes täysin huomiotta ja Billyn uskottiin pudonneen läheiseen kanavaan ja hukkuneen. Ruumista ei kuitenkaan koskaan löydetty naarauksesta huolimatta. Vuosia myöhemmin, lopullisen pidätyksensä yhteydessä Fish kertoi vieneensä Billyn hylättyyn taloon, sitoneensa tämän, sitten piiskanneensa poikaa kunnes veri valui pitkin hänen jalkojaan, leikanneensa Billyn nenän ja korvat irti, viiltäneensä hänen suunsa ”auki korvasta korvaan” ja kaivaneensa häneltä silmät päästä. Kun Billy kuoli, Fish joi hänen vertaan, paloitteli ruumiin ja kuljetti palaset kotiinsa, jossa valmisti niistä ruokaa yhdessä perunoiden ja vihannesten kera.
Kesäkuussa 1928 tapahtunut 10-vuotiaan Grace Buddin murha on kuuluisin Albert Fishin rikoksista. Fish tutustui Buddien perheeseen lehti-ilmoituksen perusteella, jonka oli laittanut lehteen Gracen 18-vuotias isoveli Edward Budd. Edward etsi töitä maatilalta ja Fish vastasi ilmoitukseen saapumalla Buddien ovelle, esittäytymällä Frank Howardiksi ja kertomalla, että omisti ison ja vauraan maatilan Farmingdalessa, Long Islandilla. Fishillä oli ensin aikomuksena ottaa uhrikseen Edward, leikata tämän penis irti ja katsoa, kun hän vuotaisi kuiviin. Edward oli kuitenkin hyvin isokokoinen ja Fish pelkäsi, että hänen onnistuisi tapella vastaan. Sen sijaan Fish hurmaantui Edwardin pikkusiskosta Gracesta. Fish lupasi Edwardille ja hänen kaverilleen työtä tilaltaan. Hän tapasi Buddin perheen vielä pari kertaa, toi heille lahjaksi juustoa ja mansikoita, joiden kertoi olevan oman tilansa tuotteita ja teki heihin luottamusta herättävän vaikutuksen mukavana ja harmittomana pappana. Kun he viimeisen kerran tapasivat, Fish lupasi viedä Gracen sisarentyttärensä syntymäpäiväkutsuille. Gracen vanhemmat suostuivat ja näkivät silloin tyttärensä viimeisen kerran. Fish vei Gracen autiotaloon, jossa hän kuristi tytön kuoliaaksi, riisui hänet ja paloitteli ruumiin. Fish valmisti Gracen ruumiista ruokaa ja hänen omien sanojensa mukaan kesti yhdeksän päivää, ennen kuin hän sai kaiken syödyksi. Luut, suolet ja pään hän hautasi autiotalon lähelle, josta maatumattomat osat kuusi vuotta myöhemmin löydettiin. Gracen katoamisen jälkeen Buddit tekivät ilmoituksen poliisille ja saivat kuulla, että sen enempää Frank Howardia, kuin maatilaa Farmingdalessa ei ollut olemassakaan.
Lopullinen kiinnijääminen
Vuonna 1934 Fish kirjoitti kirjeen kuusi vuotta aiemmin murhaamansa Grace Buddin äidille. Kirjeessä hän kertoi yksityiskohtaisesti kaiken mitä oli Gracelle tehnyt. Kirje toimitettiin poliisille ja ensin sitä pidettiin vain julmana pilana. Asiaa tutkittiin kuitenkin tarkemmin ja huomattiin, että kirjoittaja tiesi asioita Buddien ja ”Howardin” tapaamisista, joita ulkopuolinen ei olisi voinut tietää. Samoihin aikoihin Albert Fish seurusteli erään leskeksi jääneen naisen kanssa. Nainen teki rikosilmoituksen Fishistä, joka käytti seksuaalisesti hyväkseen hänen lapsiaan. Näin Fishin jäljille päästiin ja hänet pidätettiin.
Tunnustuskirje
”Hyvä rouva Budd. Vuonna 1894 ystäväni, John Davis, oli S/S Tacomalla kapteenina. Laiva matkusti San Franciscosta Hong Kongiin, Kiinaan. Perillä John ja kaksi muuta menivät maihin ja joivat itsensä humalaan. Heidän palatessaan laiva oli poissa. Tuohon aikaan Kiinassa oli nälänhätä, minkälainen tahansa liha maksoi 1–3 $ paunalta. Nälänhätä oli niin suuri köyhien keskuudessa että kaikki alle 12-vuotiaat lapset myytiin lihaksi ettei muiden tarvitsisi kuolla nälkään. Alle 14-vuotiaat tytöt tai pojat eivät olleet turvassa kaduilla. Mistä tahansa lihakaupasta pystyi ostamaan paistilihoja, ja palanen alastonta ihmisruumista tuotiin näytille ja asiakkaan annettiin valita haluamansa kohta mistä halusi paistilihansa leikattavan. Tytön tai pojan selkäpuoli, joka on ihmisruumiin paras osa, voitiin myydä vasikkana korkeimman hinnan tarjoavalle. John joutui olemaan Kiinassa niin kauan, että pääsi maistamaan ihmislihaa. Palatessaan New Yorkiin hän sieppasi kaksi poikaa, yhden 7-vuotiaan ja yhden 11-vuotiaan. Hän vei pojat kotiinsa, riisui ja laittoi heidät komeroon. Hän poltti kaikki poikien vaatteet. Useita kertoja päivässä John piiskasi poikia, kidutti heitä, tehdäkseen heidän lihastaan mureampaa. Hän tappoi ensin 11-vuotiaan pojan koska hänellä oli paksumpi takalisto ja tietenkin lihaisampi. Jokainen osa pojasta paistettiin ja syötiin; paitsi pää, luut ja suolet. Pojan koko takalisto paistettiin uunissa, lihoja keitettiin, paistettiin, niistä tehtiin muhennos- ja pihvilihoja. Pienempi poika meni seuraavaksi, hän meni samalla tavalla. Tuohon aikaan asuin 409 E 100 Streetillä. John kertoi usein kuinka hyvää ihmisliha on, joten päätin maistaa sitä itsekin. Sunnuntaina, 3. kesäkuuta 1928 soitin ovikelloanne 406 W 15 Streetillä. Toin teille rahkaa ja mansikoita, me söimme lounasta. Grace istui sylissäni ja suukotti minua. Päätin syödä hänet. Teeskentelin vieväni hänet lasten juhliin, te sanoitte että hän voisi mennä. Vein hänet Westchesteriin tyhjään taloon, jonka olin valmiiksi valinnut. Kun pääsimme paikalle, käskin Gracen odottaa ulkona. Hän keräsi villikukkia. Menin yläkertaan ja riisuuduin, koska jos en olisi riisuutunut, olisin saanut verta vaatteilleni. Kun olin valmis, menin ikkunaan ja kutsuin häntä. Sitten piilouduin komeroon odottamaan häntä. Kun hän näki minut alastomana, hän alkoi itkeä ja yritti juosta portaita alas. Sieppasin hänet, ja hän sanoi kertovansa äidilleen. Ensin riisuin Gracen, kuinka hän potkikaan – puri ja raapi. Kuristin hänet kuoliaaksi ja sitten leikkasin hänet pieniksi palasiksi viedäkseni hänen lihansa kotiini paistettavaksi ja syötäväksi. Kuinka hyvää ja mureaa hänen pieni takalistonsa olikaan paistettuna uunissa. Minulta kesti kaikkiaan 9 päivää syödä hänen koko ruumiinsa. En nainut häntä, vaikka olisin halutessani voinut. Hän kuoli neitsyenä.”
Oikeudenkäynti
Fishin jouduttua oikeuteen hän ei edes yrittänyt peitellä tekemiään rikoksia vaan kuvaili osaa tapauksista hyvin yksityiskohtaisesti kehuskellen ”saavutuksillaan”. Hän kertoi harjoittaneensa kannibalismia ja sanoi, että pikkutytöt maistuvat paremmalta kuin pikkupojat. Hän myös kuvaili yksityiskohtaisesti, kuinka teki eräästä tappamastaan pojasta paistin, ja sanoi, ettei ollut koskaan maistanut mitään niin hyvää. Kun Fishiltä kysyttiin miksi hän oli kiduttanut itseään, hän vastasi nauttivansa kaikesta mikä aiheuttaa kipua. Fishin asianajaja John Dempsey totesi, että Fish oli ”psykologinen ilmiö”, ja ettei hän ollut koskaan tavannut toista ihmistä, jolla olisi ollut niin monia seksuaalisia kohdehäiriöitä, kuin Fishillä. Psykiatri Fredric Wertham teki vankilassa olevalle Fishille perusteellisen mielentilatutkimuksen. Hän totesi lopuksi, että Fishin koko elämä oli ollut ainutkertaisen perverssi ja että vanhus oli harjoittanut rutiininomaisesti jokaista tunnettua seksuaalista perversiota ja jopa sellaisiakin, joista ei oltu koskaan aiemmin kuultukaan. Kaiken kaikkiaan Wertham totesi, että Fish kärsi yhteensä 17 erilaisesta parafiliasta.
Fish myös kertoi ettei omasta mielestään tehnyt mitään väärää tai lain vastaista, koska uskomuksensa mukaisesti enkeli olisi pysäyttänyt hänet jos hän olisi syyllistynyt vääryyteen.
Teloitus
Fish teloitettiin 16. tammikuuta 1936 Sing Singin vankilassa sähkötuolissa. Fishin kerrotaan jopa auttaneen teloitusavustajia kiinnittämään sähkökaapelit raajoihinsa. Teloituksesta kiertää legenda, jonka mukaan Fishin vuosien varrella ruumiiseensa työntämät pitkät neulat aiheuttivat oikosulun ja rikkoivat sähkötuolin. Legenda sai alkunsa siitä, että Fish ei kuollut ensimmäiseen sähköiskuun vaan teloitus vaati vielä toisen sähköiskun. Myöhemmin asiantuntijat ovat todenneet, etteivät ruumiissa olleet neulat voineet laskea ruumiin impedanssia kriittisen alhaiselle tasolle eivätkä näin haitata teloitusta.
Fishin kerrotaan tokaisseen kylmästi ennen teloitustaan: ”Tämä tulee olemaan mielenkiintoinen kokemus, ainut mitä en ole vielä kokeillut.”
Zhang Yueqin
Zhang Yueqin (, s. 27. tammikuuta 1960 Jiangsu) on kiinalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Zhang saavutti Kiinan naisten maajoukkueessa olympiapronssia Los Angelesissa 1984 ja MM-pronssia Brasiliassa 1983. Hän kuului Kiinan kokoonpanoon myös vuoden 1986 MM-kilpailuissa, missä Kiina sijoittui viidenneksi, ja vuosien 1982 ja 1986 Aasian kisoissa, joissa maa voitti kultaa.
Bertrand du Guesclin
thumb|right|200px|2. lokakuuta 1369: Ranskan kuningas [[Kaarle V (Ranska)|Kaarle V ojentaa konnetaabelin miekan Bertrand du Guesclinille. Jean Fouquetin maalaus.]]
Bertrand du Guesclin (n. 1320 – 13. heinäkuuta 1380) oli bretagnelainen sotilas, joka komensi Ranskan armeijaa satavuotisen sodan aikana. Hän oli yksi aikansa merkittävimmistä sotilaista ja hänellä oli suuri vaikutus siihen, että Ranskan kuningas Kaarle V kävi satavuotista sotaa menestyksekkäästi.
Elämäkerta
Du Guesclin oli kotoisin Dinanista, Bretagnesta. Hän syntyi alhaisen aatelisperheen esikoisena ja hänen isänsä oli Regnaut du Guesclin. Bertrand du Guesclinia pidettiin harvinaisen rumana. Aikalaiset kuvailivat häntä seuraavasti: litteä nenä, harmaat silmät, pitkät kädet ja suuret hartiat.
Satavuotinen sota syttyi vuonna 1339. Du Guesclin sai mainetta paikallisissa turnajaisissa 1340-luvulla. Ensimmäisen kerran hänen tiedetään osallistuneen sotatoimiin vuonna 1343, Bretagnen perimyssodassa. Tällöin hän oli Bretagnen herttua Kaarle Bloisin palveluksessa ja osallistui Rennesin kaupungin puolustukseen, kun englantilaiset piirittivät kaupunkia. Tämän jälkeen du Guesclin varusti äitinsä koruja vastaan saamillaan varoilla talonpoikaisjoukon, joka kävi sissisotaa englantilaisia vastaan. Kun hän onnistui kaappaamaan englantilaisten suuren rahalähetyksen, maksoi hän velkansa äidilleen. Vuoden 1350 kesällä du Guesclinin onnistui vallata Fougerayn linna sotajuonella. Hän kuitenkin menetti linnan englantilaisille kaksi vuotta myöhemmin.
Vuonna 1354 du Guesclin pelasti marsalkka Arnoul d'Audrehemin englantilaisten väijytyksestä, mistä ansiosta hänet lyötiin ritariksi. Ritarina hän saattoi johtaa helpommin toisia ritareita taistelussa. Du Guesclin osallistui uudestaan Rennesin puolustamiseen vuonna 1356. Vuoteen 1356 mennessä du Guesclin oli ammattisotilas. Hän sai merkittävästi mainetta toimistaan Bretagnen perimyssodassa.
Navarran kuningas Kaarle II liittoutui englantilaisten kanssa ja osallistui sotaan Normandiassa. Ranskan kruununperijä Kaarle palkkasi du Guesclinin johtamaan sotaa navarralaisia vastaan. 16. toukokuuta 1364 du Guesclin löi Navarran kuninkaan armeijan Seinen laaksossa käydyssä Cocherelin taistelussa. Tämän jälkeen du Guesclin johti armeijansa Normandiaan, jossa se valtasi Navarran Kaarlen omistukset. Navarran Kaarle teki tämän jälkeen rauhan Ranskan kuninkaan kanssa.
Kun sota Navarran kuningasta vastaan päättyi vuonna 1364, du Guesclin palasi takaisin Bretagnen herttua Kaarle Bloisin palvelukseen. Aurayn taistelussa syyskuussa 1364 herttua Kaarle kaatui ja du Guesclin vangittiin. Du Guesclinin lunnaat (40 000 floriinia) maksettiin Ranskan kuninkaan avustuksella ja hän siirtyi takaisin kuninkaan palvelukseen, tällä kertaa käymään sotaa Kastiliassa. Englannin kanssa oli solmittu aselepo ja Kastiliaan suunnatun sotaretken tarkoituksena oli päästä eroon toimettomina ryöstelleistä palkkasotureista.
Vuonna 1367 du Guesclin jäi jälleen englantilaisten vangiksi Nájeran taistelussa. Hän sai itse päättää lunnaidensa suuruuden ja asetti lunnassummaksi satatuhatta kultadoublonia. Ranskan kuningas maksoi lunnaat, minkä jälkeen du Guesclin johdatti uuden ranskalaisen armeijan takaisin Kastiliaan, josta hän palasi takaisin Ranskaan vuonna 1370. Lokakuussa 1370 Kaarle V nimitti hänet Ranskan konnetaabeliksi, joka oli ranskan armeijassa heti kuninkaan jälkeen seuraavaksi korkein komentaja. Seuraavaksi du Guesclin johti ranskalaisia joukkoja Akvitaniassa. Hän vältteli avoimia kenttätaisteluita ja valtasi englantilaisten tukikohtia yksi kerrallaan. Ranskalaiset valtasivat suurimman osan Akvitaniasta 1370-luvun alkuvuosina ja tammikuussa 1374 du Guesclin solmi aselevon englantilaisten komentajan, Juhana Gentin kanssa.
Du Guesclin omisti koko aikuisikänsä sotimiselle. Hän kuoli lapsettomana ja lähes yhtä köyhänä kuin oli syntynyt.
Amityvillen kirous
Amityvillen kirous on järjestyksessään viides Amityville-kauhuelokuva, ja neljäs vuonna 1979 alkaneen sarjan jatko-osa. Elokuvan ohjasi Tom Berry ja se kuvattiin Kanadassa. Amityvillen kirous julkaistiin vuonna 1990 ja se ilmestyi heti videolla. Suomeen elokuva rantautui samana vuonna, mutta vain leikattuna versiona. 2000-luvulla se julkaistiin myös leikkaamattomana versiona.
Juoni
Kim Coatesin ja Helen Hughesin esittämä pariskunta ostaa Amityvillen kirotun talon, jolla on omituista vetovoimaa Hughesin esittämään Debbieen, ja alkaa outojen tapahtumien sarja. Pian Debbie ymmärtää, että hänen on pelastettava itsensä ja aviomiehensä kuolemalta.
Vastaanotto
Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Salminen kirjoitti erikoistehosteiden heikkouden vammauttavan elokuvaa pahasti ja antoi sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Polyuretaani
thumb|220px|Polyuretaanin yleinen synteesireaktio. Polyuretaani (lyhenne PUR tai PU) on polymeeri, joka sisältää uretaaniryhmän -NH-CO-O-. Polyuretaania muodostuu isosyanaatin ja polyolin reaktiossa. Muodostuneen polyuretaanin ominaisuudet vaihtelevat valitun isosyanaatin ja polyolin mukaan. Polyuretaanin yleisin valmiste on vaahtomuovi, mutta myös vaahdottamattomalle polyuretaanille on useita käyttösovelluksia, kuten käyttö maalin sideaineena.
Käyttö
Polyuretaanista valmistettuja tuotteita on lähes kaikkialla; siitä valmistetaan muun muassa patjoja, istuimia ja jalkineiden pohjia. Polyuretaania ovat autojen pehmeät tai joustavat osat (esim. istuimet, ohjauspyörä, kojelauta). Kokonaan polyuretaania ovat jääkaappien ja pakastimien eristeet. Rullalautojen renkaat valmistetaan nykyään lähes aina polyuretaanista.
Tehdasvalmisteisissa ovissa ja ikkunoissa polyuretaanieriste on rakenteen osa, joka lämmön eristämisen ohella jäykistää kotelorakenteita. Polyuretaani sopii myös kuitulujitteisten profiilien valmistukseen. Silloin työstömenetelmänä on suulakeveto eli pultruusio. Nämä profiilit korvaavat alumiinia ovien ja ikkunoiden karmeissa.
John Curry
Vuonna 1972 Curry sai yhdysvaltalaisen sponsorin, jonka avulla hän pääsi Yhdysvaltoihin Gus Lussin ja Carlo Fassin valmennukseen. Fassin johdolla Curry voitti 1976 Euroopan- ja maailmanmestaruuden sekä olympiakultaa.
Amatööriuransa aikana Curry tunnettiin balettimaisista eleistään ja loistavasta vartalonhallinnasta. Kanadalaisen Toller Cranstonin kanssa Curry toi taiteellisuuden ja esittämisen uudelle tasolle. Parhaimmillaan Curry loisti sekä pakollisessa kuvioissa että luistelun urheilullisessa puolessa, eli hypyissä.
Ennen 1976 maailmanmestaruuskilpailuja saksalainen tabloidilehti Bild-Zeitung paljasti Curryn olevan homoseksuaali. Tämä aiheutti lyhyen skandaalin Euroopassa. Hänen seksuaalinen suuntautumisensa kuitenkin jätettiin jatkossa huomioimatta lehdistön ja yleisön puolelta.
Vuonna 1987 Curryllä diagnosoitiin HIV ja 1991 AIDS. Ennen kuolemaansa hän puhui avoimesti lehdistölle sairaudestaan ja seksuaalisuudestaan. Hän asui viimeiset vuotensa äitinsä kanssa.
Urheilulehti arvioi hänet 2009 kaikkien aikojen viidenneksi parhaaksi homo- tai biseksuaaliseksi urheilijaksi.
Urumi
Urumi voi tarkoittaa seuraavia:
Asentoreseptori
Asentoreseptorit ovat sisäkorvan pyöreässä ja soikeassa rakkuloissa sijaitsevia reseptoreita, jotka tiedottavat pään asennosta painovoimakentässä ja suoraviivaisesta kiihtyvästä tai hidastuvasta liikkeestä. Asentoreseptorit ovat karvasoluja, joiden karvoja liittää toisiinsa hyytelö. Hyytelön päällä on kalsiumkarbonaatista muodostuneita tasapainokiviä, jotka taittavat hyytelöä ja siten myös karvasolujen karvoja, kun päähän vaikuttaa suoraviivainen hidastuva tai kiihtyvä liike. Karvasoluista lähtee tieto kiihtyvästä liikkeestä kuulo-tasapainohermoa pitkin keskushermostoon.
Viron presidentinvaali 2011
Viron presidentinvaali on epäsuora vaali, jossa valitaan Viron presidentti. Ensimmäinen kierros järjestettiin 29. elokuuta 2011 riikokogussa suljettuna lippuäänestyksenä. Toista ja kolmatta riigikogun kierrost saati kuntien edustajilla täydennettyä valitsijamieskokousta ei näin tarvittu vaalin ratkettua jo ensimmäisellä kerroksella.
Vaalitapa
Viron presidentin valitsemisen vaalilaissa parlamentti eli riigikogu kutsutaan ensin valitsemaan presidenttiä. Laki vaatii vähintään 68 ääntä riigikogun 101 jäseneltä eli kahden kolmasosan enemmistöä. Äänestyskierroksia käydään kolme kahden päivän aikana.
Jos parlamentin jäsenten vaalit epäonnistuvat näissä kolmessa äänestyksessä, Riigikogun puhemies kutsuu erityisen vaalikokouksen. Se koostuu 101 riigikogun jäsenestä ja tuolloin 246 valitsijasta, jotka paikalliset viranomaiset (kaupungit ja kunnat) lähettivät. Tätä vaihetta ei siis nyt tarvittu.
Vaalit olivat salaiset.
Edeltävät keskustelut ja presidenttiehdokkaiden nimeäminen
thumb|left|Presidentti Ilves nähtiin taustansa eli Ruotsissa ja Yhdysvalloissa pakolaisvuosiensa vuoksi vahvasti länteen suuntautuneena. Venäjän johtajien tapaamiset jäivät Ilveksellä vähiin. Edellisellä Ilveksen presidenttikaudella kesäkuussa 2008 Ilves osallistui suomalais-ugrilaiseen tapahtumaan [[Hanty-Mansijskissa, jossa olivat mukana myös Venäjän, Suomen ja Viron presidentit eli Dmitri Medvedev (keskellä), Tarja Halonen ja Toomas Hendrik Ilves puolisoineen. Kuva tapahtumasta.]] Viron presidentinvaalit olivat ensimmäisen kerran uuden itsenäisyyden aikana selvät jo riigikogu-vaiheessa, sillä istuva presidentti Toomas Hendrik Ilves oli oikeistolaisten hallituspuolueiden eli reformipuolueen ja Isänmaan ja Res Publican liiton sekä oppositiopuolue sosiaalidemokraattien yhteinen ehdokas. Vastaehdokkaana oli europarlamentaarikko Indrek Tarand, jota kannatti oppositiossa ollut Keskustapuolue.
Vaaleja koskevat julkiset väittelyt käytiin elokuun aikana. Haastajana ollut Tarand kritisoi istuvan presidentin minimoineen roolinsa presidenttinä ja poliittisten päätösten siirtymisen pienempien piirien tekemäksi. Tarand toi esille yleisemminkin Virossa keskustellun presidentin valintatavan eli siirtämisen suoraksi kansanvaaliksi. Ilves puolestaan piti parlamentaarisen valinnan olevan luonteva tapa, kuten nyt oli. Ilves näki riskinä, että suora kansanvaali saattaisi tuoda presidentille liikaa valtaa, kun valtuus tulisi suoraa kansalta.
Kumykki
Kumykki voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Upossarpio
Upossarpio (Alisma wahlenbergii, syn. A. gramineum subsp. wahlenbergii) on harvinainen, Itämerelle kotoperäinen vesikasvi. Suurin osa lajin kaikista esiintymistä kasvaa Suomen alueella. Laji on Suomessa rauhoitettu ja luonnonsuojeluasetuksen mukaan erityisesti suojeltava laji.
Ulkonäkö ja koko
Upossarpio kasvaa koko elämänsä upoksissa veden alla. Kasvin varsi kasvaa 10–30 cm korkeaksi. Varren tyveltä lähteviä lehtiä on kymmenkunta. Lehdet ovat usein vartta pidemmät, nauhamaisia, rentoja ja 1–3 mm leveitä. Kukintovanoja on korkeintaan muutama, ja niissä jokaisessa on 1–3 kiehkurainen kukinto. Joskus alimman kiehkuran haarat ovat toistamiseen haaraisia. Kukat ovat pieniä ja valkoisia, lähes puolikkaan herneen kokoisia ja muotoisia. Jokaiseen kukkaan kehittyy kymmenkunta pähkylää. Upossarpio kukkii heinä-elokuussa. Vaikka laji on monivuotinen, useimmat yksilöt tuhoutuvat talven aikana. Uudet kasvustot kasvavat siemenistä.
Kukkimaton upossarpio muistuttaa useita muita kapealehtisiä uposkasveja, mutta tavallisesti kasvi kukkii ja on siten helppo tunnistettava. Eniten laji muistuttaa heinäsarpiota (A. gramineum), mutta lajeja ei juurikaan tavata samoilla esiintymisalueilla.
Levinneisyys
Upossarpio on Itämerellä kotoperäinen laji. Lajin suurimmat esiintymät ovat Perämeren Suomen puoleisella rannikolla Kalajoelta Kemiin. Yleisimmillään laji on Oulun, Hailuodon ja Limingan seuduilla. Aikaisemmin upossarpiota on tavattu myös Vaasan seuduilta sekä Pyhtäältä itäiseltä Suomenlahdelta. Näiltä alueilta lajin oletettiin hävinneen, mutta sitä löytyi vuonna 2022 Pyhtään Munapirtistä.
Suomessa kasvaa 80 % koko Euroopan ja samalla koko maailman upossarpioista. Suomen ulkopuolelta lajia on tavattu Suomenlahden itäpohjukasta Venäjältä sekä Keski-Ruotsista Mälaren-järvestä.
Elinympäristö
Upossarpio kasvaa matalassa murtovedessä. Kasvupaikat ovat pääasiassa suojaisia ja pehmeäpohjaisia rantoja, esimerkiksi rantaviivan läheiset lammit. Laji suosii myös rantalaitumia ja on kärsinyt perinteisen laidunnuksen loppumisesta. Perämeren maankohoamisalueilla lajin kasvupaikat tuhoutuvat jatkuvasti, mutta toisaalta tilalle syntyy koko ajan myös uusia elinympäristöjä.
British Steel
British Steel on heavy metal -yhtye Judas Priestin vuonna 1980 julkaisema albumi. Sitä pidetään yhtenä yhtyeen parhaista ja merkittävänä albumina koko tyylilajinkin mittakaavassa. Sitä voidaan pitää yhtyeen lopullisena läpimurtoalbumina.
Levyn materiaali on sekoitus rosoisia (Rapid Fire ja Steeler), anthem-tyyppisiä mahtipontisia ynnä julistuksenomaisia kappaleita (Metal Gods ja United) ja rock-vivahteisempia kappaleita (tunnetut Breaking the Law ja Living After Midnight). Levyn rauhallisin kappale on reggae-rytmiikasta vaikutteita ottava The Rage. Kokonaisuutena levyn musiikki on sävyltään tummaa ja rytmiltään voimakasta, mutta silti suhteellisen melodista.
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Downing/Halford/Tipton
Vuoden 2001 remasteroidun version bonusraidat
Kesäkynteli
Kesäkynteli (Satureja hortensis) on yksivuotinen maustekasvi. Se on nopeakasvuinen yrtti, jolla on kapeat ehytlaitaiset lehdet, karvaiset vanhemmiten punertavat varret ja pienet vaaleat tai lilanpunertavat kukat. Sen varsi on pehmeämpi, lehdet harvemmassa ja maku miedompi kuin talvikyntelillä.
Kesäkynteliä tavataan luonnonvaraisena Kaakkois-Euroopasta Lähi-itään ulottuvalla alueella.
Zeemanin ilmiö
Zeemanin ilmiö on aineen rakenteeseen liittyvä ilmiö, joka tarkoittaa spektriviivojen jakautumista useampaan magneettikentän vaikutuksesta. Se on analoginen sähkökentän vaikutuksesta havaittavan Starkin ilmiön kanssa. Zeemanin ilmiö on tärkeä sovellutuksissa, muun muassa NMR-spektroskopiassa ja Mössbauer- eli NGR-spektroskopiassa.
Fysikaalinen perusta
Useimmissa atomeissa on useita elektronikonfiguraatioita, joilla on sama energia. Tilat ovat siis degeneroituneita ja antavat saman spektriviivan. Magneettikentän B vaikutuksesta degeneraatio rikkoontuu ja energiatilat saavat hieman eri energiat. Kuvassa tätä jakaantumista on liioiteltu.
center
Ilman magneettikentän vaikutusta (B = 0) tiloilla a, b, ja c on sama energia (vastaavasti d, e, ja f). Magneettikentän vaikutuksesta spektriviiva, joka syntyy transitiosta tilojen a ja e välillä onkin eri paikassa kuin tilojen a ja f välisestä energiaerosta syntyvä spektriviiva. Kaikki siirtymät energiatilalta toiselle eivät ole sallittuja. Tilojen jakautumisen suuruus riippuu magneettikentän voimakkuudesta.
Zeemanin ilmiön havaitsi alankomaalainen fyysikko Pieter Zeeman 1896 tutkiessaan miten magneettikenttä vaikuttaa atomien lähettämään valoon. Hän huomasi, että kaksi natriumin spektriviivaa leveni hänen asettaessaan natriumliekin magneettikenttään. Atomin rakennetta ei tuolloin vielä tunnettu, joten Hendrik Lorentzin klassisen fysiikan teoreettisten tarkastelujen pohjalta pystyttiin Zeemanin ilmiön perusteella sanomaan, että atomissa täytyy olla keveitä, negatiivisesti varattuja hiukkasia. Elektronit havaittiinkin noin vuotta myöhemmin.
Koska Zeemanin havaitessa ilmiön elektronien spinistä ei vielä tiedetty mitään, ilmiö, missä elektronien nettospin on nolla, nimettiin Zeemanin ilmiöksi. Vasta myöhemmin osattiin selittää tapaukset, joissa elektronien yhteen laskettu spin on nollasta poikkeava. Tällöin puhutaan anomaalisesta Zeemanin ilmiöstä.
Olga Jevkova
Olga Vladimirovna Jevkova (, s. 15. heinäkuuta 1965 Moskova, Venäjän SFNT) on Neuvostoliittoa edustanut, kilpauransa päättänyt, koripalloilija ja olympiamitalisti.
Jevkova voitti Neuvostoliiton naisten maajoukkueessa olympiapronssia Soulissa 1988. Hän kuului maajoukkueen kokoonpanoon myös vuoden 1990 MM-kilpailuissa, missä Neuvostoliitto sijoittui viidenneksi.
Perhelääkäri
Perhelääkäri on espanjalainen draamasarja, joka kertoo leskeksi jääneestä perhelääkäristä Ignacio "Nacho" Martínista (Emilio Aragón). Hänellä on kolme lasta Anita, Chechu ja María, ja samassa talossa asuvat myös Nachon sisarenpoika Alberto, Nachon isä Manolo sekä kotiapulainen Juani. Sarjan edetessä Nacho solmii avioliiton Alician (Lydia Bosch) kanssa, joka sattuu olemaan hänen edellisen vaimonsa sisar. Lisäksi henkilögalleriaan kuuluvat myös Juanin mies Poli (myös Serranon perhe-sarjassa näyttelevä Antonio Molero), Manolon ystävä Matías, Alician äiti Consuelo sekä lukusuisa hahmoja Nachon työpaikalta Ballesolin terveysasemalta. Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin Espanjassa 12. syyskuuta 1995, ja sarjaa kuvattiin viisi vuotta. Jaksoja kertyi yhteensä 119.
Suomessa sarjaa on esittänyt Yle TV1 ja Yle Teema.
Elintarviketeollisuus
Elintarviketeollisuus on teollisuuden ala, joka tuottaa elintarvikkeita tai elintarvikkeiden raaka-aineita. Järjestelmänä elintarvikkeiden tuottaminen on mutkikas, maailmanlaajuinen joukko erilaisia liiketoiminnan aloja joka tuottaa suurimman osan maailman väestön kuluttamasta ruoasta. Vain kotitarveviljelyn voidaan katsoa olevan modernin elintarviketeollisuuden vaikutuksen ulkopuolella.
Yleiskatsaus
Elintarviketeollisuuden piiriin kuuluvat:
Pohjimmiltaan elintarviketeollisuus on kaupallista ruoan liikettä pellolta lautaselle. Nykyaikainen elintarviketeollisuus on viimeisten 150 vuoden aikana tapahtuneen teknologian ja kulttuurin muutosten tulosta. Perinteisesti, tuhansien vuosien ajan, ruoan tuotanto keskittyi kahden toiminnon ympärille:
Huomattava osa väestöstä oli suoraan tekemisissä maatalouden kanssa. Samalla moni ruokki itsensä suoraan pellolta. Nykyaikainen elintarviketeollisuus perustuu huomattavasti enemmän tekniikkaan, erityisesti koneellistumiseen ja biokemiaan, eikä ihmis- tai eläintyövoimaan. Elintarviketeollisuus koostuu tällaisestä ruoan kasvatuksesta, käsittelystä, varastoinnista ja liikuttelusta. Teollisuus on globaalia ja raaka-aineita voidaan kuljettaa maapallon toiselta puolelta saakka. Esimerkiksi eurooppalaisia maatalouskoneita ja pohjoisamerikkalaisia kemikaaleja voidaan säännöllisesti kuljettaa maatiloille Etelä-Amerikkaan, jossa maataloustuotteet kasvatetaan ja maataloustuotteet kuljetaan takaisin joko kulutettavaksi tai edelleen jalostettavaksi. Ruoan alkuperä ja jalostuspaikka on muuttunut epäselvemmäksi, syömämme ruoka on koottu useista lähteistä.
Nykyinen elintarvikejärjestelmä on suuresti riippuvainen teknologiasta, kuljetuksesta ja logistiikasta fyysisten tuotteiden kannalta sekä markkinoinnista ja lainsäädännöstä tehokkaiden kuluttajamarkkinoiden kannalta. Suunnattoman suuri määrä yrityksiä ja ihmisiä on osallisena tässä suuressa ja mutkikkaassa järjestelmässä. Jatkuvaa materiaalin, ruokatuotteiden ja niihin liittyvän tiedon virtaa valvoo suuri joukko säädöksiä ja iso virkakoneisto.
Teollisuuden koko
Suomessa elintarviketeollisuus on neljänneksi suurin teollisuuden ala metalli-, metsä- ja kemianteollisuuden jälkeen. Vuonna 2017 tuotannon bruttoarvo oli 11,9 miljardia euroa ja jalostusarvo 2,5 miljardia euroa. Itse elintarviketeollisuudessa työskentelee lähes 38 000 työntekijää yli 1 700 yrityksessä.
Suomessa toimivia elintarvikealan yrityksiä oli 1776 kappaletta vuonna 2018. Elintarvikeala on mikroyritysvaltainen: alle 10 henkilöä työllistäviä yrityksiä on 89 %. Yli 250 henkilöä työllistäviä elintarviketeollisuuden yrityksiä on vain 25.
Elintarviketeollisuuden tuotanto on raaka-ainevaltaista. Suurin osa käytetyistä raaka-aineista on kotimaisia, mutta myös tuontiraaka-aineita tarvitaan. Suomessa valmistettujen elintarvikkeiden kotimaisuusaste on korkea, noin 80 %.
Elintarvikkeiden ja juomien vienti sekä tuonti
Suurin osa suomalaisista elintarvikkeista ja juomista kulutetaan kotimaassa. Kuitenkin yhä useampi yrityksistä on suuntautunut kansainvälisille markkinoille, ja samaan aikaan suomalaisten vientiosaaminen on parantunut mikä näkyy vientimarkkinoille kehitettyjen tuotteiden määrässä. Vuonna 2018 Suomesta vietiin elintarvikkeita ja juomia 1,55 miljardilla eurolla ja vuonna 2019 1,75 miljardilla eurolla. Eniten elintarvikkeita vietiin Ruotsiin, Viroon, Ranskaan, Venäjälle ja Saksaan. Merkittävimpiä suomalaisia vientituotteita ovat kala, alkoholijuomat, voi ja muut maitorasvat. Tuoteryhmistä nousussa ovat mm. liha, kaura, makeiset ja myllytuotteet.
Minä (täsmennyssivu)
Minä tarkoittaa seuraavia asioita:
Lontoon maailmannäyttely
thumb|220px|Sisäkuva näyttelyhalli Kristallipalatsista
Lontoon maailmannäyttely (Great Exhibition of the Works of Industry of All Nations) vuonna 1851 oli ensimmäinen järjestetty maailmannäyttely.
Maailmannäyttelyn paviljongiksi rakennettiin Kristallipalatsi-niminen lasipalatsi, jonka suunnitteli arkkitehti Joseph Paxton. . Lasin ja metallin uudenlaista käyttöä soveltaneesta rakennuksesta tuli nopeasti näyttelyn tunnus. Näyttelyn jälkeen rakennus purettiin ja siirrettiin Sydenhamin kukkulalle, ja siinä järjestettiin konsertteja ja näyttelyitä. Se tuhoutui tulipalossa vuonna 1936. Sen tilalle rakennettiin urheilukeskus, joka on antanut nimensä jalkapalloseuralle Crystal Palace.
Mick Fleetwood
Michael John Kells ”Mick” Fleetwood (s. 24. kesäkuuta 1947 Redruth, Cornwall, Britannia) on brittiläinen muusikko, joka tunnetaan Fleetwood Macin rumpalina.
Lontoon maailmannäyttely
Näyttelyyn osallistui 14 000 näytteilleasettajaa ja näyttelyssä kävi noin kuusi miljoonaa vierailijaa. Näistä ulkomaalaisia oli noin 60 000, joista noin puolet ranskalaisia.
Mick Fleetwood
Uran alkuvaiheet
Fleetwoodin perhe muutti toistuvasti isän työn vuoksi, ja 15-vuotiaana Mick asettui lopulta asumaan Lontooseen siskonsa kanssa. Hän oli opetellut soittamaan rumpuja 13-vuotiaana ja liittyi ensimmäiseen yhtyeeseensä vuonna 1963. Sitä seurasi sarja muita bändejä, kunnes vuonna 1967 Fleetwood perusti John McVien ja Peter Greenin kanssa Fleetwood Macin.
Lontoon maailmannäyttely
Näyttely tuotti voittoa, joka käytettiin kolmen museon perustamiseen. Victoria and Albert Museum, Science Museum ja Natural History Museum saivat lipputulojen ansiosta aineistoa kokoelmiinsa sekä varoja toimintaansa.
Vuonna 1951 järjestetty Festival of Britain -tapahtuma ajoitettiin tarkoituksella vuoden 1851 maailmannäyttelyn satavuotisjuhlavuodelle, vaikkei se ollut sen tavoin maailmannäyttely.
Mick Fleetwood
Fleetwood Mac
Fleetwood Mac menestyi blues-yhtyeenä kohtalaisesti, kunnes lukuisten kokoonpanomuutosten jälkeen vuonna 1974 Mick Fleetwood löysi yhtyeeseen yhdysvaltalaiset Lindsey Buckinghamin ja Stevie Nicksin, mistä alkoi Fleetwood Macin supertähteyden aika. Yhtye toimii edelleen.
Soolotuotanto
Mick Fleetwood on julkaissut myös soolomateriaalia, kuten ensimmäisen oman albuminsa, worldbeat-vaikutteisen The Visitorin (1981). Sen seuraajaksi ilmestyi vuonna 1983 I'm Not Me. Vuonna 2004 hän julkaisi oman levy-yhtiönsä TallMan Recordsin kautta levyn Something Big, joka oli tehty yhteistyössä lauluntekijä Todd Smallwoodin kanssa.
Muu ura
Fleetwood on toiminut muusikonuransa ohella myös näyttelijänä. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa Star Trek: The Next Generation ja Juokse tai kuole. Fleetwood oli mukana juontamassa vuoden 1989 Brit Awards -tapahtumaa. Vuonna 1990 häneltä ilmestyi omaelämäkerta Fleetwood.
Yksityiselämä
Mick Fleetwood on ollut kolmesti naimisissa, ja hänellä on neljä lasta. Hän asuu Los Angelesissa, on asunut Yhdysvalloissa 1970-luvulta lähtien ja sai Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 2006. Hänen sisarensa oli näyttelijä Susan Fleetwood, joka kuoli 1995. Fleetwood koki 1980-luvulla henkilökohtaisen konkurssin.
Kokemäen taistelu
Kokemäen taistelu oli Suomen sisällissodan taistelu, joka käytiin 17. huhtikuuta 1918. Taistelu syntyi Peipohjan rautatieaseman tuntumaan, kun Porin seudulta vetäytyneiden punaisten jälkijoukko jäi viivyttämään Kokemäelle edenneitä valkoisia. Kokemäen jättäessään punaiset polttivat Peipohjan aseman ohella muun muassa Tulkkilan sillan ja räjäyttivät Pahakosken rautatiesillan.
Taustaa
Ennen Satakunnan rintaman varsinaisten sotatoimien käynnistymistä Kokemäen suojeluskuntalaiset osallistuivat Kiikassa käytyyn Ruotsilan kahakkaan 22.-23. tammikuuta sekä Kauvatsan kahakkaan 30. tammikuuta. Kauvatsalla kärsityn tappion jälkeen suojeluskuntalaiset siirtyivät rintamalinjan pohjoispuolelle Kankaanpääseen ja räjäyttivät vetäytyessään Putajanhaaran sekä Sonnilanjoen rautatiesillat. Valkoisten vetäydyttyä punaiset ottivat Kokemäen haltuunsa 3. helmikuuta.
Taistelu
Punaisten aloittaessa vetäytymisensä Porista ja Raumalta 10. huhtikuuta Kokemäen läpi kulki tuhansia perääntyviä punakaartilaisia ja siviilejä sekä maanteitse että rautateitse. Harjavallan suunnasta edenneet luutnantti Arvo Lyytisen johtamat valkoisten joukot saapuivat Kokemäelle illalla 16. huhtikuuta. Porin rykmentin 1. pa­taljoonan 3. komppania eteni maanteitse joen eteläpuolta kohti Peipohjaa itsevarustellun panssarijunan tukemana ja 2. komppania eteni samanaikaisesti joen pohjoispuolella kohti Kokemäen kirkonkylää Tulkkilaa. Punaiset olivat puolustusasemissaan Peipohjan asemalla sekä Tulkkilassa kirkonmäellä. Kokemäen punakaartilaisten ohella joukossa oli ainakin Ulvilan ja Kullaan punakaartien miehiä.
Aleksandra Leonova
Aleksandra Aleksandrovna Leonova (, s. 4. syyskuuta 1964 Pjatigorsk, Venäjän SFNT) on Neuvostoliittoa edustanut, kilpauransa päättänyt, koripalloilija, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Leonova voitti Neuvostoliiton naisten maajoukkueessa olympiapronssia Soulissa 1988 ja Euroopan mestaruuden Espanjassa 1987.
KDM Odin
KDM Odin on ollut kolmen Tanskan laivaston aluksen nimenä:
Ethereum
pienoiskuva|oikea|Ethereumin hintakehitys dollareissa. Ethereum on lohkoketjuteknologiaa hyödyntävä avoimen lähdekoodin tietojenkäsittely-ympäristö. Ethereumista käytetään nimityksiä älysopimusalusta, ekosysteemi tai käyttöjärjestelmä hajautetuille sovelluksille. Ethereum on myös kryptovaluutta. Se ei ole kuitenkaan suunniteltu puhtaaseen valuutan roolin kuten esimerkiksi Bitcoin. Ethereum on ennen kaikkea käyttöjärjestelmä, jonka päälle kuka tahansa voi luoda älysopimuksia, hajautettuja sovelluksia tai omia kryptovaluuttoja (token).
Ethereumin älysopimukset prosessoidaan Turing-täydellisen Ethereum Virtual Machinen (EVM) avulla. Ethereumilla voi myös toteuttaa ICO-anteja (initial coin offering, vrt. IPO, initial public offering), joissa joukkorahoituksen valuuttana käytetään perinteisten fiat-valuuttojen sijaan kryptovaluuttoja.
Ethereumin lohkoketjua ylläpitäjät Bitcoinin tavoin louhijat. Ne saavat louhintatyöstä vastineeksi Ethereumin natiivivaluuttana toimivaa Etheriä (lyhenne: ETH). Etheriä käytetään Ethereum-alustalla transaktioiden maksuun.
Tulevaisuudessa Ethereum siirtyy louhijoita vaativasta Proof of Work -konsensuksesta Proof-of-Stake-konsensusalgoritmiin. Tämä tarkoittaa, että louhinta korvataan 'steikkauksella' (engl. staking). Lohkoketjun ylläpidosta vastaavat tämän jälkeen validaattorit. Yhden validaattorin vähimmäispanos (stake) on 32 ETH. Louhijoista luovutaan vuonna 2022 julkaistavan The Merge -päivityksen myötä.
Louhinnan päättymisen jälkeen Ethereum-verkon energiankulutus putoaa noin 99,95 prosenttia.
Ethereum-lohkoketjuun voi luoda omia kryptovaluuttoja, joita kutsutaan tokeneiksi. Jos tokenilla ei ole erityisiä ominaisuuksia, se pohjautuu suosittuun ERC 20 -standardiin. Nykyisin on olemassa myös muita token-standardeja kuin ERC-20. Esimerkiksi NFT-standardit ERC-721 ja ERC-1155. Myös muilla kryptovaluutoilla on vastaavat omat token-standardinsa.
Ethereum-lohkoketjun alkuperäinen haara on nimeltään Ethereum Classic. Nykyinen Ethereum jakautui (hard fork) siitä vuonna 2016 omaksi haarakseen The DAO -hakkerointitapauksen yhteydessä.
Ethereumia kutsutaan usein toisen sukupolven kryptovaluutaksi. Bitcoin, Litecoin sekä muut 2010-luvun alussa syntyneet valuutat ovat ensimmäistä sukupolvea. Toinen sukupuoli viittaa älysopimuksiin ja niihin liittyvään toiminnallisuuteen. 2020-luvun alussa markkinoille ovat vyöryneet kolmannen sukupolven ratkaisut. Ne tarjoavat samat ominaisuudet kuin Ethereum, mutta jopa 100x skaalautuvamman verkon avulla.
Ethereum käsittelee noin 15 TPS (transaktiota per sekunti). Kolmannen sukupolven älysopimusalustat pystyvät yli tuhanteen transaktioon per sekunti. Tällaisia projekteja ovat muun muassa Solana ja Avalanche.
Raiteiden sankari
Raiteiden sankari on brittiläinen animaatioelokuva vuodelta 2009. Se perustuu televisiosarjaan Tuomas Veturi. Elokuva oli kolmas sarjasta tehty suoraan videolle julkaistu erikois-DVD. Elokuvan tietokoneanimaation on tehnyt Nitrogen Studios.
Ikarios (Sparta)
Ikarios oli kreikkalaisessa mytologiassa Oibaloksen, Spartan kuninkaan, ja Gorgofonen poika. Hänellä oli veljet Hippokoon ja Tyndareus, mutta heidän isänsä kuoltua ja Hippokoonin anastettua vallan Ikarios joutui pakenemaan Spartasta Tyndareuksen kanssa.
Ikarios meni naimisiin Periboian kanssa, ja liitosta syntyivät lapset Thoas, Damasippos, Imeusimos, Aletes, Perilaos ja Penelope.
Ikarioksen kerrottiin antaneen tyttärensä vaimoksi kosijalle, joka voittaisi juoksukilpailun. Odysseus teki näin, mutta tämän lähdettyä Penelope mukanaan Ithakaan Ikarios, joka oli toivonut sulhasen jäävän Spartaan, lähti heidän peräänsä pyytäen tytärtään tulemaan takaisin. Tämä oli kuitenkin päättänyt lähteä miehensä mukaan.
Matías Fernández
Matías Fernández (s. 15. toukokuuta 1986 Buenos Aires, Argentiina) on chileläinen jalkapalloilija, joka edustaa kolumbialaista Atlético Junioria. Euroopassa hän pelasi vuosina 2006–2017 ja edusti tuolloin espanjalaista Villarrealia, portugalilaista Sportingia sekä italialaisia Fiorentinaa ja Milania. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Villarreal
18. lokakuuta 2006 Villarreal osti Fernándezin 8,7 miljoonalla eurolla. Real Madridin ja Chelseankin kiinnostuksen kohteena ollut chileläinen liittyi Villarrealin riveihin tammikuussa 2007 siirtoikkunan avautuessa. Debyyttinsä espanjalaisseurassa hän teki 7. tammikuuta 2007 1–0-tappio-ottelussa Valenciaa vastaan. Fernández pelasi täydet 90 minuuttia. Fernándezin alku joukkueessa ei sujunut maalien merkeissä hyvin, eikä maaleja syntynyt samaan tapaan kuin Colo-Colossa. 29. huhtikuuta 2007 viidennessätoista liigaottelussa Fernández aukaisi vihdoin maalihanansa Villarrealinkin paidassa, kun hän iski 0–3-voittomaalin Gimnàsticin verkkoon.
Sporting CP
Heinäkuussa 2009 Fernández siirtyi portugalilaiseen Sporting Clube de Portugaliin. Hän pelasi Sportingissa 69 pääsarjaottelua ja teki niissä 12 maalia.
Fiorentina
Heinäkuussa 2012 Fernández siirtyi italialaiseen Fiorentinaan.
Maajoukkueura
Chilen maajoukkuetta Fernández on edustanut 74 kertaa ja maaotteluissa hän on tehnyt 14 maalia. Hän pelasi Chilen joukkueessa vuosien 2007, 2011 ja 2015 Copa Américassa sekä vuoden 2010 MM-kilpailuissa. . Hän toimi Chilen nuorten maajoukkueen kapteenina vuoden 2005 nuorten MM-kisoissa.
Jalkapallon seurajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailut 2011
Vuoden 2011 seurajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailut pelattiin Japanissa 8.–18. joulukuuta 2011 ja ne olivat järjestykseltään kahdeksannet. Japani isännöi kilpailut kahden vuoden tauon jälkeen, vuosien 2009 ja 2010 kilpailut pelattiin Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa.
Joukkueet
1
Pelipaikat
Ottelukaupunkeina toimivat Toyota ja Jokohama.
Ottelut
Turnauksen arvonta suoritettiin 17. marraskuuta 2011 Nagoyassa, Japanissa.
Jos ottelu päättyy tasatulokseen normaalin peliajan jälkeen:
Kellonajat paikallista-aikaa (UTC+9).
Elin Waris
Elin Maria Gustava Waris (17. maaliskuuta 1875 Helsinki – 17. huhtikuuta 1958 Helsinki ) oli  suomalainen opettaja ja lastentarhaopettajien koulutuksen toteuttaja ja kehittäjä lähes neljän vuosikymmenen ajan.
KDM Peder Skram
KDM Peder Skram on ollut kolmen Tanskan laivaston aluksen nimenä:
Northern Heritage
Northern Heritage on lahtelainen levy-yhtiö ja verkkokauppa, joka on erikoistunut black metalliin. Se on distro, joka kauppaa tuntemattomampaa eli "underground" black metallia. Northern Heritage perustettiin 90-luvun loppupuolella ja sen takana on Mikko Aspa, joka on itse tunnettu mm. Deathspell Omegasta ja Clandestine Blazesta.
Levy-yhtiö on julkaissut tuotoksia yhtyeiltä, kuten Satanic Warmaster, Diaboli, Ildjarn, Drudkh ja Hate Forest.
Djélébou
Djélébou on maalaiskunta Kayesin alueen Kayesin piirissä Malissa. Sen keskuskylä Aourou sijaitsee Djéléboujoen varrella noin 65 kilometriä Kayesista pohjoiseen. Kunnassa on 23 600 ja keskuskylässä 5 000 asukasta (vuonna 2009).
Maantiede ja ilmasto
Djéléboun kunnan pinta-ala on 908,6 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Kayesin piirin Karakoron, idässä Koussanén ja etelässä Bangassin ja Guidimakan Keri-Kaffon kuntiin sekä lännessä Mauritaniaan.
Alue on etupäässä tasankoa, joka rajoittuu idässä kohoavaan ylänköön. Tärkein vesistö on noin neljän kuukauden ajan virtaava Djélébou, joka laskee Mauritanian rajan muodostavaan Senegalin sivujokeen Karakoroon. Kasvillisuus on ihmisen toiminnasta kärsinyttä savannia.
Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on 400–600 millimetriä. Sadekausi kestää kesäkuusta lokakuuhun ja kuiva kausi marraskuusta toukokuuhun. Sadekauden keskilämpötila on noin 25 ja harmattan-tuulen leimaaman kuivan kauden 40–45 astetta.
Asutus
Entisestä Aouroun arrondissementista vuonna 1996 erotettuun kuntaan kuuluu 11 kylää. Asukkaista yli 90 % on soninkeja. Lisäksi on fulbeja, maureja ja bambaroita. Vallitseva uskonto on islam.
Liikenne, talous ja palvelut
Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot. Kuivana aikana on autoliikennettä Kayesiin ja Mauritaniaan.
Seudun pääelinkeino on maatalous. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, maapähkinä, lehmänpapu ja maissi. Puutarhaviljely tuottaa vihanneksia ja juureksia. Karjanhoito perustuu laiduntamiseen ja transhumanssiin. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, hevoset, aasit ja siipikarja. Lisäksi hyödynnetään metsiä ja harjoitetaan pienimuotoista kaupankäyntiä.