cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Comanchet
Comanchien myöhemmät vaiheet
Comanchien väkiluku on 2000-luvulla noussut yli 10 000:n. Heistä noin puolet asuu Oklahoman koillisosassa muun populaation asuessa hajallaan ympäri Arizonaa, New Mexicoa ja Kaliforniaa. Comanchien päämaja on Lawtonin kaupungissa Oklahomassa. Monet comanchet omistavat omat maansa ja ovat korkeasti koulutetuissa ammateissa. Heidän puheenjohtajanaan eli päällikköä vastaavassa asemassa toimii kolmivuotiskaudeksi virkaansa äänestetty Michael Burgess. Vuonna 2002 comanchet perustivat oman oppilaitoksen.
Comanchet kerääntyvät vuosittain heinäkuussa Waltersiin Oklahomaan viettämään powwow-tapahtumaa ja vaalimaan vanhoja perinteitään.
Asuminen
thumb|Taidemaalari [[Henry F. Farny: Eteläisillä tasangoilla leudot talvet mahdollistivat biisonileirille lähdön.]] Laajoilta asuma-alueiltaan comanchet löysivät kaiken, mitä heidän elämäntyylinsä vaati. Ilmanala oli pääosin lämmin ja talvet leutoja. Jokien rannoilta löytyi puustoa, pähkinöitä, marjoja ja hedelmiä, samoin hevosille riittävästi laidunmaata. Kuivien tasankojen halki virtaavissa suurissa joissa, kuten Cimarron-, Pecos-, Brazos- ja Red River -joen, vesi oli usein liian likaista juotavaksi, joten comanchet asuivat yleensä pienempien ja kirkkaampien virtojen äärellä. Pienemmät kylät sijaitsivat usein suojaisissa paikoissa.
1700- ja 1800-lukujen taitteessa comanchet yhdistivät valtakuntaansa lähes tuhoutuneet wichitat, jotka hoitivat idän kauppaa ja auttoivat itäisten rajojen vartioimisessa maahanhyökkäysten varalta. Myös jatkuva virta oman yhteiskuntansa hylänneitä ryhmiä ajelehti comancheriaan. Asuinalueensa vapaaehtoisesti jättäneitä apacheja, cherokeita, chickasaweja, delawareja, seminoleja, shawneita ja mustia orjia liittyi monikansalliseksi paisuneeseen comanchien kansakuntaan, joka houkutteli vauraudellaan ja näennäisellä turvallisuudellaan. Comanchien kylät täyttyivät. Vapaaehtoisina comancheriaan tulleet katosivat historiallisen aikakauden tilastoista, mutta yleinen uskomus on, että he luopuivat omasta identiteetistään ja heidät adoptoitiin comanchien sukuihin.
Hevoset ja sodankäynti
Sotiminen oli tärkeä osa comanchien elämää. He olivat taitavia sotureita ja kehittivät taktiikoita erityisesti hevosen selässä perinteisillä aseilla käytäviin taisteluihin. Varhaisimmat kuvaukset 1700-luvun comancheista ja heidän hevosistaan tulivat dakotoilta. Heidän perimätietonsa mukaan eteläisiltä tasangoilta hyökkäsi suuri joukko pitkin teräspäisin keihäin aseistautuneita sotureita, jotka olivat tehneet hevosilleen nahasta kylki- ja rintasuojukset vihollisen nuolien pysäyttämiseksi.
Ennen sotaan lähtöä comanchet järjestivät loimuavan tulen ympärillä suoritetun sotatanssin. Tapahtuma pidettiin yleensä täydenkuun aikaan, ja sen tarkoituksena oli nostattaa soturien verenhimo. Comanchien julmuus on tunnettu tosiasia. Yllätyshyökkäyksissä vihollisten kyliin vanhukset ja pienet lapset surmattiin. Vangiksi saatettiin ottaa suuria määriä vihollisia, mutta heistä kaikki eivät selvinneet sieppaajiensa mukana perille. Joillakin comanchien ryhmistä oli tapana viitoittaa kotimatkaan käytetyn reitin varret vankiensa silvotuilla ruumiilla. Onnistuneen sotaretken jälkeinen paluu kylään oli näyttävä. Soturit heiluttivat toisessa kädessään ottamiaan päänahkoja ja lauloivat voitonlauluja. Suuren osan sotasaaliistaan he hevosia lukuun ottamatta jakoivat kyläläisten kesken. Jos retki päättyi huonosti, ja monia sotureita oli surmattu, miehet palasivat kylään kasvot mustattuina ja hevosten hännät katkaistuina. Naiset ottivat suruun osaa vaikeroimalla. Joskus he viiltelivät rintansa veitsellä tai leikkasivat yhden sormistaan merkiksi syvästä surusta.
Vankeina tuodut naiset ja lapset adoptoitiin useimmiten heimoon, ja heistä tuli täysverisiä comancheja. Miespuoliset vangit joutuivat joskus kidutuksen kohteeksi, mutta tutkimusten valossa tämä tapa ei ollut comancheilla niin yleinen kuin apacheilla, cheyenneillä, kiowilla tai siouxeilla, joiden kaikkien maine oli pelottava. thumb|Taidemaalari [[George Catlin näkemys comanche- soturista ja hänen aseistuksestaan.]] New Mexicoon ja varsinkin Meksikoon kohdistuneilta ryöstöretkiltä tuodut naiset ja lapset aiheuttivat myöhemmin sen, että comancheihin alkoi siirtyä espanjalaista verta. Ainakin yksi tällainen ryöstöretki vei comanchet kiowien mukana niin etelään, että kotiin palanneet soturit kertoivat "pienistä miehistä, jotka eivät puhuneet meille", millä he ilmeisesti tarkoittivat Jukatanin niemimaan trooppisten metsien apinoita. Koska comanchet liikkuivat hevosilla, ryöstöretkien estäminen oli mahdotonta. Yhdysvaltojen armeijakaan ei onnistunut tässä pitkään aikaan. Hevoset ja lihatarvikkeet kulkivat comanchien kautta, ja kun kauppatavara loppui, he tekivät ryöstöretkiään Meksikon pohjoisimpiin osiin, josta saatiin uusia hevosia ja teuraskarjaa. Näin 1700-luvulla alkanut kaupankäynti saatiin jatkumaan pitkälle 1800-luvulle.
Comanchet kantoivat sotaista kunniaansa ja yleistä arvostustaan kilvissään, joissa he uskoivat olevan maagista taikavoimaa. Sulin, karhunhampain, hiuksin ja erilaisin geometrisin kuvioin ja symbolein koristellut kilvet olivat omistajalleen hyvin tärkeitä. Soturit tekivät kilpensä itse leikaten karkeasta biisoninnahasta suikaleita, jotka laminoitiin yhteen. Ne suojelivat kantajaansa niin keihäiltä kuin nuoliltakin ja pysäyttivät musketin luodin. Kilpiä ei koskaan viety sisälle tiipiihin, eikä kaikilla naisilla ollut lupaa koskea niihin tai tulla niiden lähelle.
Kyläkunnat ja heimot
thumb|left|Pieni comancheleiri. Kyläkunta oli comanchien tärkein yhteiskunnallinen toimintayksikkö. Heillä on laskettu olleen 12–13 vakiintunutta heimoa, jotka olivat rakenteeltaan löyhiä ja joiden ulkopuolella ajelehti joitakin niihin kuulumattomia kyläkuntia. Yhteistunto esti heidän keskinäisten rettelöidensä muuttumisen sodiksi. Suurten sotien uhan alla heimot liittyivät lyhyeksi ajaksi yhteen. Johtajiksi kelpasivat vain miehet, ja tämän vuoksi heimoneuvostoissa ei kuultu naisten mielipiteitä.
Vaikka comancheilta puuttuivat monet tasankokulttuurin ominaispiirteet, kuten yhteiset riitit ja klaanit, eikä heimojen keskinäinen yhteistoiminta ollut varhaisten tutkijoiden mukaan kovin kehittynyttä, heistä tuli kuitenkin eteläisten tasankojen pelätyin ja vaikutusvaltaisin intiaanikansa. Tämä vahvuus näkyi parhaimmillaan niin voimakkaana, että kaikki muut lähialueiden heimot joutuivat elämään comanchien ehdoilla. Espanjan ja Ranskan siirtomaavallat olivat taloudellisesti riippuvaisia comanchien kaupankäynnistä. Tämä kertoo siitä, että comanchien eri heimojen sisäinen organisaatio kehittyi 1700-luvun aikana ja kykeni rakentamaan kaupan- ja sodankäyntiin perustuvan strategian, joka toimi myös oman ydinalueen ulkopuolella.
Suurin comanchien heimoista oli penateka (hunajansyöjät). Heimo tunkeutui syvälle etelään ja otti haltuunsa Texasin rajalla sijainneet korkeat pöytävuoret ja ylätasangot, jossa kasvoi puustoa. Comancherian pohjoisia osia pitivät hallussaan yamparikat (yap-juuren syöjät), jotka kävivät sotimassa Black Hillsissä Etelä-Dakotassa asti ja tekivät ryöstöretkiä arikarain kyliin Missourin varrella. Muita tärkeitä heimoja olivat nokonit (takaisintulevat), kwaharit (antiloopit) ja kotsotekat (biisoninsyöjät). Nimet olivat harhaanjohtavia, sillä biisoni oli merkittävin ravinnonlähde. Muut nimeltä tunnetut heimot olivat kewatsana, motsai, pagatsu, pohoi, tanima, tehahwit,  yapa ja waaih.
Uskonto
Toisin kuin useimmilla naapureillaan, comancheilla ei ollut jumalia. He pitivät aurinkoa yhtenä voiman lähteistä ja uskoivat erilaisiin henkiin ja voimiin, jotka saattoivat olla sekä armollisia että oikullisia. Nämä uskot eivät kuitenkaan olleet yhteydessä jumaluuteen. Comanchet olivat yksilökeskeisiä, ja heidän uskonnollinen riippuvuutensa vaihteli eri ryhmien ja perheiden sisällä. Vaikka ryhmissä suoritetut yhteiset rituaalit puuttuivat, jokainen comanche kävi mielessään läpi monia uskonnollisia asioita. Heidän salaisia loitsujaan ja henkilökohtaisia uskomuksiaan ja tabujaan kunnioitettiin, eikä niitä jaettu muiden kanssa. Jokainen comanche otti voimansa luonnosta ja opetteli soveltamaan näin saatua voimaa oman elämänsä ja etunsa mukaisesti. Yliluonnollisten voimien olemassaoloon he eivät erityisesti uskoneet. Poikkeuksen tähän teki Suuri voima Puha, joka nuorelle soturille ilmestyi ensimmäisellä kerralla eläimen tai jonkin nimeämättömän olennon hahmossa ja näytteli tärkeää osaa comanchien elämässä. Tämä voima vartioi heidän perheitään ja aseitaan. Puhalle oli oma seura niin miesten kuin naistenkin keskuudessa.
Comanchet jakoivat useat kylänsä kiowien ja kiowa-apachien kanssa ja ottivat osaa näiden seremonioihin. He vaihtoivat vuosien aikana keskenään monia tapoja ja uskomuksia. Ensimmäisen kerran comanchien kaikki ryhmät, miehet, naiset ja lapset, kokoontuivat yhdessä viettämään suurta uskonnollista tilaisuutta vuonna 1874. Silloin he pitivät vanhan kulttuurinsa kuolemisen johdosta ainoan aurinkotanssinsa.
Avioelämä
thumb|Comancet sieppasivat Cynthia Ann Parkerin pikkutyttönä. Hänestä tuli heimon arvostettu jäsen ja hänen pojastaan Quanahista kansansa tunnetuin johtaja. Jokaisen comanchetytön suurin unelma oli tulla vaimoksi ja äidiksi ja sitä tietä heimonsa täysivaltaisesti tunnustetuksi jäseneksi. Yhä suuremmaksi kasvavien naispuolisten vankien määrät kuitenkin muuttivat 1800-luvun alussa avioliiton kokonaiskuvaa. Moniavioisuus, joka oli kuulunut aina comanchien perinteisiin, paisui heidän yhteisöissään moninkertaiseksi miesten alkaessa nähdä vaimonsa yhä enemmän palvelijoina. Ensimmäiset vaimot toimivat talouksien pääemäntinä, jotka valvoivat myöhemmin perheeseen tulleiden ja toisarvoisina pidettyjen vaimojen uurastamista. Avioliitosta comanchien kulttuurissa tuli pelkkä miehen tekemä ostos. Monet comanchevanhemmat koettivat naittaa useampia tyttäriään samalle miehelle. Sopimukset tehtiin tyttöjen ollessa varhaisessa teini-iässä. Useimmat comanchemiehet ottivat naispuolisten vankiensa keskuudesta itselleen useita vaimoja, millä he lisäsivät samalla henkilökohtaisten palvelijoidensa määrää. Moniavioisuuden lisääntyminen huononsi asteittain naisen arvostusta comanche-yhteisössä.
Lasten kasvatus
Lapset oppivat tarvitsemansa taidot seuraamalla aikuisten esimerkkiä. Heti kävelemään opittuaan comanchetyttö seurasi äitiään leirin päivittäisissä askareissa. Myös äidin sisaret osallistuivat lapsen kasvattamiseen. Tytölle annettiin nahasta tehty nukke, jolle hän itse valmisti vaatteet. Pojat oppivat ratsastamaan hyvin nuorina, ja viiden vuoden ikäisinä poikien oletettiin jo osaavan käsitellä hevosta. Tässä iässä pojalle annettiin pieni jousi ja nuolia. Kun isä oli metsästämässä tai sotaretkellä, poikaa opetti ampumisessa usein hänen isoisänsä, joka kertoi pojalle myös omasta lapsuudestaan sekä comanchien historiasta ja tarustosta. Hieman vanhempina pojat metsästivät lintuja ja muuta pientä riistaa. Heitä rohkaistiin metsästystaitojen opetteluun ja yhteistyöhön.
Lapsia ei kuritettu ruumiillisesti, vaan heidät tehtiin tottelevaisiksi vanhoihin legendoihin perustuvilla tarinoilla. Ihmisiä syövä jättiläispöllö, Mu Pitz tai Pia Mupitsi, oli muinainen comanchien paha henki, jonka nimen mainitsemisella pyrittiin estämään lasten pahoja tekoja. Comanchien metsästysmailta löytyneiden jättimäisten luiden uskottiin kuuluneen näille muinaisille pöllöille tai pöllömiehille, ja ne herättivät sekavia pelon ja kunnioituksen tunteita myös aikuisen väestön keskuudessa.
Comanchevanhemmat erottivat lapsensa jo nuorina toisistaan estääkseen insestin. Veli ja sisko eivät saaneet jakaa samaa tiipiitä. Pojat alkoivat vältellä tyttölapsia jo varhaisella iällä, ja heimon tabut tehtiin selväksi lapsuuden aikana.
Sopivan ikäiset tytöt ja pojat adoptoitiin heimoon sotaretkien yhteydessä. Sääntöjen ja varsinaisten käytäntömallien puuttuessa soturit tekivät omia ratkaisujaan lasten suhteen. Lapseton soturi saattoi ottaa omaan henkilökohtaiseen suojelukseensa viholliselta ryöstettyjä lapsia ja estää näiden joutumisen heimon muiden soturien raakuuksien kohteeksi.
Ravinto
Comanchet olivat metsästäjä-keräilijöitä. Heidän muutettuaan tasangoille ravinnonhankinnan pääpaino siirtyi metsästykseen. Metsästys oli pääasiassa miesten tehtävä. Aikaisemmin ruoan keräämisestä olivat huolehtineet miehet ja naiset yhdessä. Comanchet metsästivät biisoneita, hirviä, mustakarhuja, antilooppeja ja peuroja. Heidän metsästysleirinsä näyttivät avoimilta teurastamoilta.
Yleensä kaikki liha paahdettiin tulella tai keitettiin. Keittääkseen kuivattua lihaa ja kasviksia naiset kaivoivat maahan kuopan, jonka he peittivät eläinten nahoilla ja täyttivät vedellä. Veteen pantiin kuumia kiviä, kunnes se kiehui. Myöhemmin comanchet vaihtoivat espanjalaisilta kupari- ja rautakattiloita. Biisoninliha saatettiin maustaa marjoilla, hunajalla ja pähkinöillä. Kalaa tai lintuja he eivät syöneet kuin hätätapauksessa, sillä vanhat perinteiset uskomukset kukoistivat tasangoilla. Koiriin he eivät kajonneet, eivätkä koskaan täysin hyväksyneet liittolaistensa arapahojen, cheyennien ja kiowien päinvastaista käytäntöä. Nähdessään itäisessä Texasissa asuvien tonkawien harrastavan kannibalismia olivat comanchien reaktiot samanlaiset kuin eurooppalaisten.
Nälkää nähdessään comanchet saattoivat kuitenkin rikkoa monia tabuja ja syödä lähes mitä tahansa: haisunäätiä, rottia, liskoja, sammakoita, heinäsirkkoja ja jopa omia hevosiaan. Ruoanvalmistuksesta huolehtivat naiset, jotka myös keräsivät luonnosta hedelmiä, siemeniä, pähkinöitä, marjoja ja juuria. Kaupankäynnillä comanchet saivat maissia, kuivattua kurpitsaa ja tupakkaa.
Muiden tasankointiaanien tavoin comanchet olivat hyvin vieraanvaraisia ja valmistivat aterian aina, kun vieras saapui kylään. Tämä johti luuloon, jonka mukaan comanchet söisivät yötä päivää. Ruokaa myös uhrattiin Suurelle hengelle hautaamalla se maahan. Comanchelapset söivät pemmikaania, joka oli pääasiassa sotaretkiä varten tarkoitettua maukasta ja ravinteikasta ruokaa. Sitä syötiin vain silloin, kun miehillä ei ollut aikaa metsästää tai muuta ruokaa oli vähän. Luut ja muut ruoantähteet kuopattiin maastoon tiipiiden ympärille. Kun leiri alkoi haista liikaa, he muuttivat.
Vaatetus ja ulkonäkö
thumb|Osa tutkijoista väittää,että comanchet eivät alun perin kantaneet perinteisiä tasankointiaanien [[sulkapäähineitä. Vasta viimeisinä vuosina tasangoilla he omaksuivat tavan cheyenneiltä. Huivien käyttö opittiin amerikkalaisilta miehiltä. ]] thumb|left|Kuva Comanchien talvivaatetuksesta, joka oli miehillä ja naisilla hyvin samantyylinen. Comanchien vaatteet olivat yksinkertaisia ja helppokäyttöisiä. Miehet käyttivät nahkavyötä ja lannevaatetta. Vyöhön sidottiin myös suojukset, jotka olivat kuin pitkät lahkeet, jotka ulottuivat alas mokkasiineihin saakka. Niiden tehtävänä oli suojata tasankojen karkealta ruoholta, pensailta ja kylmyydeltä. Mokkasiineissa oli paksusta puhvelinnahasta valmistetut pohjat ja pehmeämmät peurannahkaiset päälliset, jotka voitiin koristella pienin helmin. Miehet eivät käyttäneet ylävartalonsa peittona vaatteita muulloin kuin talvella, jolloin he pitivät lämpimiä puhvelin-, suden-, karhun- tai kojootinnahasta valmistettuja vaatteita ja polvipituisia saappaita. Nuoria poikia ei vaatetettu kesäisin ennen yhdeksättä ikävuottaan.
1800-luvulla valkoisten kankaat syrjäyttivät osittain nahan, ja lannevaate alkoi olla kankainen. Miehet alkoivat käyttää löysiä nahkapaitoja sekä valkoisilta saatuja puuvillapaitoja. Nahkapaidat, housut ja mokkasiinit koristeltiin usein helmin muiden tasankokansojen tapaan. Comanchenaiset käyttivät pitkiä peurannahkaisia asuja, joissa oli pitkät ja laajat hihat ja koristeina metallinpaloja ja helmiä. Päinvastoin kuin pojat, comanchetytöt eivät kulkeneet alastomina, vaan heidät puettiin lannevaatteisiin niin pian kuin he kykenivät kävelemään. 12- tai 13-vuotiaina tytöt saivat aikuisten vaatteet.
Comanchemiehet olivat ylpeitä hiuksistaan, joita he leikkasivat vain harvoin. Hiuksia myös harjattiin ja rasvattiin ulkonäön parantamiseksi. Tutustuttuaan taskupeiliin ranskalaisten kauppiaiden välityksellä miehet olivat valmiit maksamaan miltei mitä vain saadakseen sellaisen. Miehinen turhamaisuus korostui ja meikkipussia pidettiin käden ulottuvilla kaikissa tilaisuuksissa, joissa tanssittiin tai neuvoteltiin.
Padoucoista tulee comancheja
Comanchien yhteyttä keskisten tasankojen padoucoihin on tutkittu useiden tiedemiesten voimin. Ranskalaisilta papeilta ja tutkijoilta jääneistä kartoista on löydetty useita merkintöjä padouca-ryhmistä, vanhimmat merkinnät vuodelta 1683. Étienne de Veniard Bourgmont tapasi syksyllä vuonna 1724 padoucoja, joille hän antoi lahjaksi Ranskan lipun ja muita tavaroita. Omaha-intiaanien parissa vuosia asunut antropologi Alice Fletcher kuvaili teoksessaan "Omaha tribe" myös padoucoja, jotka olivat ratsuineen herättäneet aikoinaan kauhua Kansasin muiden heimojen keskuudessa. Omahain perimätiedon mukaan heidän sukulaisensa poncat olivat luulleet ratsastavia padouceja ja näiden hevosia yhdeksi ja samaksi otukseksi, joka edusti jotakin ennestään tuntematonta lajia.
Padoucat on yleensä liitetty niin sanottuun Dismal Riverin kulttuuriin, joka 1700-luvulla kukoisti keskisillä tasangoilla. Arkeologit ovat yhä uudelleen ottaneet tämän kulttuurialueen tutkimuskohteekseen. Samalla jotkut tutkijat ovat kyseenalaistaneet padoucain ja comanchien välisen yhteyden ja yrittäneet etsiä todisteita siitä, että Dismal Riverin asukkaat ovat olleet apacheja. Useat espanjalaisten ja ranskalaisten tekemät karttakuvat mainitulta aikakaudelta osoittavat kuitenkin, että padoucat ja apachet asuivat erillään, kun taas mainintaa comancheista ei löydy. Eräs huomioitava näkökohta on se, että pohjoisesta tulleet apachet olisivat olleet keskilännen kulttuurialueen alkuperäisiä padouceja, joiden paikan ja nimen Kalliovuorilta tasangoille laskeutuneet comanchet olisivat ottaneet käyttöönsä. Suurin osa muinaistutkijoista uskoo yhä padoucain olleen comancheja.
Vääristynyt kuva
1930-luvulla comanchet löydettiin uudelleen 60 vuoden hiljaiselon jälkeen. Kaksi huomattavaa texasilaista historioitsijaa, Walter Prescott Webb ja Rupert N. Richardson, asettivat heidät avainasemaan Suurten tasankojen intiaanikulttuurin tutkimuksissa. Siinä missä vanhat espanjalaiset ja ranskalaiset dokumentit kertoivat comanchien diplomatiasta, kaupankäynnistä, kulttuurista ja politiikasta, nojautuivat Webb ja Richardson 1800-luvun puolivälin amerikkalaisten siirtolaisten ja sotilaiden kertomuksista koostuviin lähteisiin. Comancheista syntyi heidän jäljiltään melkoisen vääristynyt kuva, jota lisäsi ja levitti niin elokuvateollisuus kuin Villin lännen sarjakuvatkin. Comanchien kulttuurista ja heidän paikastaan historiassa tehtiin karikatyyri vailla todenmukaisuutta. Comanchet miellettiin mielipuolisiksi, primitiivisiksi villeiksi, jotka nähtiin lähinnä sotilaallisena esteenä Amerikan uudelleenasutukselle.
Bibionomorpha
Bibionomorpha (”karvasääskimäiset”) on sääskiin kuuluva kaksisiipisten osalahko. Useimpien lajien toukat elävät maaperässä ja ovat saprotrofeja tai syövät sienirihmastoa. Cecidomyiidae-heimon äkämäsääsket aiheuttavat äkämiä kasveihin. Sciaridae-heimon harsosääskien toukat muodostavat joskus käärmemäisiä massaesiintymiä, joista käytetään nimitystä aarremato.
Kaze no stigma
Kaze no stigma on Takahiro Yamaton kirjoittama japanilainen, nuorille suunnattu kirjasarja (”light novel”), jota julkaistiin alun perin Dragon Magazine -lehdessä. Sen on kuvittanut Hanamaru Nanto. Sarjassa on 12 osaa, joista kuusi on tavallisia ja kuusi novellikokoelmia. Sarjan tarina jäi kesken kirjailijan kuollessa. Romaanien pohjalta on tehty myös mangaa ja vuonna 2007 julkaistu animesarja.
Wiklöf Holding
Logistiikka-alalla Wiklöf Holding huolehtii ruotsinlaivojen tavaralogistiikasta ja taxfree-kaupasta. Skärgårdshavets Helikoptertjänst Ab on Suomen vanhin pelastushelikopteriyritys. Wiklöf omistaa lisäksi Maarianhaminassa Alandica-kulttuuri- ja kongressitalon liiketoiminnan, hotelli Arkipelagin, Byggvaruhuset-rautakaupan ja Mathis-supermarketin, Godbyssä Mattssons-supermarketin, Ahvenanmaan suurimman päivittäistavarakaupan K-Supermarket Kantarellenin sekä Kokkolassa Hotelli Kokkolan. Kälviällä toimii teollisuushallitoimittaja Best-Hall Oy.
Yrityksen perustaja Anders Wiklöf on perustanut Itämerta suojelevan säätiön Ålandsfonden för Östersjöns framtid.
Lohjan paloasema
pienoiskuva|Lohjan paloasema <mapframe text="Paloaseman sijainti kartalla." latitude="60.223315" longitude="24.023628" zoom="12" width="250" height="250" align="right">{ "type": "FeatureCollection", "features": [ {     "type": "Feature", "properties": { "marker-color": "FF6347", "marker-size": "medium", "marker-symbol": "fire-station" },     "geometry": { "type": "Point", "coordinates": [ 24.023628,         60.223315        ]      }    }  ] } Lohjan paloasema (asema 60) on Länsi-Uudenmaan pelastuslaitoksen alaisuudessa toimiva paloasema Lohjalla. Paloasema vihittiin käyttöön 23.8.2006. Lohjan paloasema toimii ympäri vuorokauden vahintään kuuden palomiehen vahvuudella. Tällä vahvuudella miehitetään johtoyksikkö, pelastusyksikkö ja puomitikasyksikkö.
Paloaseman erityiskalustoon kuuluu vaarallisten aineiden torjuntakontti, öljyntorjuntakontti, mönkijä ja kaksi venettä, joista yksi on Lohjanjärvellä Auralahdessa laiturissa ja toinen on asemalla peräkärryllä. Tämän vuoksi Lohjan paloasemalla pitää olla myös yksi vesisukeltaja valmiudessa. Lisäksi paloasemalla työskentelee ensihoitajia, kaksi palopäällikköä, kaksi palotarkastajaa ja toimistovirkailija.
Länsi-Uudenmaan hätäkeskus
Sisäasiainministeriö teki päätöksen, että Länsi-Uudenmaan hätäkeskus sijoittuu Lohjalle. Lohjan kaupunginhallitus päätti huhtikuussa 2003, että kaupunki on valmis toteuttamaan Länsi-Uudenmaan hätäkeskuksen. Hätäkeskuksen saaminen Lohjalle puolsi uuden paloaseman toteuttamisen samaan yhteyteen.
Kyseinen hätäkeskus on kuitenkin sittemmin yhdistetty Keravan hätäkeskukseen, joka nykyään käsittelee koko Uudenmaan hätäilmoitukset. Keravan hätäkeskus aloitti toimintansa 18.3.2014.
Aseman yksiköt
LU 4251 päivystää arkisin klo. 8-20 Ventelän VPK:n tiloissa Lohjan asemalla, josta se palaa Lohjan paloasemalle yöiksi.
Antoine Darquier de Pellepoix
pienoiskuva|Léonard Defrance: Antoine Darquier de Pellepoix Antoine Darquier de Pellepoix (23. marraskuuta 1718 Toulouse – 18. tammikuuta 1802 Toulouse) oli ranskalainen tähtitieteilijä. Häntä yleensä sanotaan Lyyran rengassumun löytäjänä vuonna 1779, mutta itse asiassa hän löysi sen itse uudelleen kun luki Charles Messierin raportin Bode-komeetasta. Hänen kuvaus sumusta oli "... yhtä iso kuin Jupiter ja muistuttaa planeettaa joka on häipymisillään", mikä johti terminologiaan "planetaarinen sumu".
Natoli
Natoli on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Paul Eddington
Eddington näytteli tv-sarjoissa Kyllä, herra ministeri ja Kyllä, herra pääministeri Jim Hackerin roolin.
Suomen Madridin-instituutti
Suomen Madridin-instituutti on yksi 16 ulkomailla toimivasta kulttuuri- ja tiedeinstituutista. Suomen Madridin-instituuttia ylläpitää Iberialais-amerikkalainen säätiö. Rahoituksensa instituutti saa suurimmaksi osaksi opetusministeriöltä.
Instituutti perustettiin vuonna 1996 yhteistyössä Madridin Complutense-yliopiston kanssa. Instituutin virallinen toimipiste on Complutense-yliopiston filologisen tiedekunnan tiloissa. Pääasialliset tilat, toimisto ja näyttelytilat sijaitsevat Madridin keskusta-alueella Barrio de las Letrasin kaupunginosassa.
Instituutin johtaja on Pauliina Ståhlberg. Hänen edeltäjänsä olivat Martti Pärssinen ja Auli Leskinen. alt=|pienoiskuva|Suomen Madridin-instituutti.
Toiminta-alue
Instituutin toiminta-alue kattaa periaatteessa koko espanjan- ja portugalinkielisen (lusohispaanisen) maailman: Pyreneiden niemimaan, Latinalaisen Amerikan sekä Afrikan ja Aasian espanjan- ja portugalinkieliset maat ja historialliset vaikutusalueet. Koska instituutilla on poikkeuksellisen laaja toiminta-alue, yhteyksien ja toimintamahdollisuuksien kehittämiseksi on perustettu asiamiesverkosto. Tällä hetkellä instituutilla on edustaja Portugalissa.
Kulttuurikeskus
Suomen Madridin-instituutin tavoitteena on tehdä tunnetuksi suomalaista kulttuuria espanjan- ja portugalinkielisissä maissa, lähinnä Pyreneiden niemimaalla ja Latinalaisessa Amerikassa, sekä edistää kulttuuri-, tiede- ja talouskontakteja. Instituutti toimii espanjalaisten suomen kielen opiskelijoiden ja Espanjassa asuvien suomalaisten kohtauspaikkana. Omissa tiloissaan instituutti järjestää muun muassa taidenäyttelyitä, luentoja ja konsertteja. Yhteistyössä erilaisten sekä yksityisten että julkisten organisaatioiden kanssa instituutti toteuttaa muun muassa tanssi- ja teatteriesityksiä sekä elokuvaviikkoja. Merkittäviä ovat myös instituutin järjestämät, sekä suomalaiseen että lusohispaaniseen kulttuuriin liittyvät ajankohtaisia teemoja käsittelevät luennot, seminaarit ja kongressit. Instituutti harjoittaa myös julkaisutoimintaa. Instituutin tieteellinen julkaisusarja on nimeltään Acta Iberoamericana Fennica.
Tietolähde
Instituutti pyrkii jakamaan tietoa Suomeen liittyvistä asioista mahdollisimman monipuolisesti. Lisäksi sen tavoitteena on edistää kohdealueiden tutkijoiden vuorovaikutusta ja opiskelijoiden toimintamahdollisuuksia. Tiedonvälitys opiskelumahdollisuuksista Suomessa ja suomen kielen opiskelusta Espanjassa, Portugalissa sekä Suomessa kuuluvat myös osana instituutin tehtäväkenttään. Madridin Complutense-yliopiston filologisen tiedekunnan tiloissa oleva toimisto toimii pääasiassa neuvonta- ja tietopalvelupisteenä. Tila on myös tutkijoiden käytettävissä.
Näyttelysali
alt=|pienoiskuva|Suomen Madridin-instituutti. Instituutin näyttelysali on monitoimitila, jossa järjestetään muun muassa taidenäyttelyitä, konsertteja ja kirjaesittelyitä. Mahdollisuuksien mukaan näyttelytilaa voidaan tarjota myös instituutin ulkopuolisille sidosryhmille instituutin toiminta-ajatuksen mukaisiin tilaisuuksiin.
Karl von Reichenbach
Karl Ludwig Freiherr von Reichenbach (12. helmikuuta 1788 Stuttgart – 19. tammikuuta 1869 Leipzig ) oli huomattava saksalainen kemisti, geologi, metallurgi, luonnontieteilijä, teollisuusmies ja filosofi, arvostetun Preussin tiedeakatemian jäsen. Hänet tunnetaan parhaiten eräiden tervasta eristettyjen, taloudellisesti merkittävien kemikaalien kuten eupionin, parafiinin, ensimmäisten synteettisten väriaineiden sekä fenolin löytäjänä. Viimeisinä vuosinaan hän kuitenkin omistautui tutkimaan olettamaansa mutta todistamatonta, kaikista elävistä olennoista muka lähtevää sähkön, magnetismin ja lämmön yhdistävää energiakenttää, jota hän sanoi Od-voimaksi.
Omar Nasiri
Omar Nasiri on 1960-luvulla syntyneen marokkolaisen vakoojan pseudonyymi. Hän soluttautui al-Qaidaan ja toimi tämän koulutusleireillä Afganistanissa välittäen tietoja Britannian ja Ranskan tiedustelupalveluille. Hän väitti BBC haastattelussa 16. marraskuuta 2006, että Britannian tiedustelupalvelua varoitettiin 1990-luvun puolessa välissä al-Qaidan uhasta, mutta britit eivät toimineet tarpeeksi nopeasti. Hän myös väittää leirillä tapaamansa Ibn al-Shaykh al-Libin antaneen tarkoituksella kuulusteluissa Yhdysvalloille virheellistä tietoa yllyttääkseen näitä syrjäyttämään Saddam Husseinin vallasta, jotta al-Qaida saisi Irakin jihadistiseksi tukikohdakseen.
Nasiri on kirjoittanut kokemuksistaan vakoojana teoksen Jihadin sydämessä: elämäni al-Qaidan taistelijana ja sen vakoojana, jossa hän kertoo yksityiskohtaisesti elämästään Belgian maanalaisessa terroristitoiminnassa, Afganistanin leireillä sekä Britannian radikaaleissa muslimiyhteisöissä. Osa kirjan yksityiskohdista on kuitenkin muutettu kirjailijan ja tämän läheisten suojelemiseksi.
Karl von Reichenbach
Elämäkerta
Myöhemmin hänen huomionsa keskittyi tieteen teollisiin sovelluksiin. Hän vieraili monissa tehtaissa ja metallurgisissa laitoksissa Ranskassa ja Saksassa ja perusti ensimmäisen nykyaikaisen metallurgia-alan yhtiön, jolla oli omat työpajansa Villingenissä ja Hausachissa Schwartzwaldin alueella Etelä-Saksassa sekä myöhemmin Badenissa.
Tieteelliset saavutukset
Reichenbach suoritti tieteellisiä tutkimuksia monilla aloilla. Ensimmäinen Itävallassa ilmestynyt geologinen monografi oli hänen artikkelinsa Geologische Mitteilungen aus Mähren vuodelta 1834.
Hänen asemansa laajan kemianteollisuutta, raudan jalostusta ja koneiden valmistusta harjoittaneen yhtiön johdossa kreivi Hugon alaisuudessa soi hänelle erinomaisen mahdollisuuden johtaa laaja-alaista kokeellista tutkimusta. Vuosina 1830–1834 hän tutki tuotteita, joita saadaan tislaamalla orgaanisia aineita kuten kivihiili- ja puutervaa ja löysi useita arvokkaita hiilivety-yhdisteitä kuten kreosootin, parafiinin, eupionin, antiseptisenä aineena tunnetun fenolin, synteettisenä väriaineena käytetyn pittacalin, hajuvesissä käytetyn picamarin, capnomorin ja lukuisia muita. Eupionilla Reichenbach tarkoitti niiden hiilivetyöljyjen seosta, jota nykyisin sanotaan parafiiniksi tai hiiliöljyiksi. Tätä ainetta koskevassa tutkielmassaan hän arveli sen saavan suuren taloudellisen merkityksen, jos keksittäisiin keino, jolla sitä voitaisiin eristää halvalla luonnon bitumiyhdisteistä.
Reichenbach tutki myös kasvitiedettä. Kasvien tieteellisten nimien yhteydessä hänen auktorilyhenteensä on C.Rchb.
Maamagnetismi
Reichenbach täydensi aikaisempien tieteilijöiden kuten Galileo Galilein tutkimuksia. Galilei uskoi, että Maan akseli oli magneettisesti yhdistetty johonkin universaaliseen voimakeskukseen ja päätellyt, että maamagnetismi aiheutui magneettisesta raudasta, jota voitiin löytää meteoriiteista. Reichenbach sen sijaan päätteli, että meteoriitit ja planeetat ovat samaa ainetta ja että meteoriitin koosta riippumatta sillä voi olla magneettiset navat. Tämän tiedeyhteisö saattoi 1800-luvulla vakuuttavasti vahvistaa.
Od-voima
Vuonna 1839 Reichenbach vetäytyi teollisuudesta ja siirtyi tutkimaan ihmisen hermoston sairauksia. Hän tutki neurasteniaa, unissakävelyä, hysteriaa ja fobioita uskoen tiedonantoihin, joiden mukaan Kuu vaikutti näihin. Haastateltuaan monia potilaita hän sai suljetuksi pois mahdollisuuksien joukosta monia epäiltyjä syitä ja hoitomenetelmiä, mutta päätteli, että henkilöt, joiden aistit olisivat epätavallisen teräviä, olivat erityisen alttiita tällaisille taudeille. Näitä henkilöitä hän nimitti "sensitiivisiksi".
Franz Anton Mesmerin töiden innoittamana hän esitti hypoteesin, että ulkoiset sähkömagneettiset kentät vaikuttaisivat näihin tiloihin, mutta lopulta hänen tutkimuksensa sai hänet olettamaan uuden imponderaabelin voiman, joka liittyi magnetismiin ja jonka hän uskoi lähtevän useimmista aineista. Se oli eräänlainen "elämän prinsiippi", joka läpäisi ja yhdisti kaikki elolliset olennot. Tälle vitalistiselle voimalle hän antoi nimen Od.
Reichenbachin ajatukset populaarikulttuurissa
Brian Keaneyn fantasiaromaanissa The Hollow People (2006) sen henkilöt käyttävät hyväkseen odylistä voimaa, unesta heräämisen yhteydessä saatavaa energiaa.
Reichenbachiin ja hänen Od-voimaansa viitataan pelissä "Amnesia: A Machine for Pigs".
Havaijinkeiju
Havaijinkeiju (Hydrobates tristrami) on ulappakeijujen heimoon kuuluva valtamerilintu. Sen elinympäristö käsittää useita Havaijin saaria sekä mahdollisesti Japanille kuuluvat Ogasawarasaaret, jossa se on ainakin menneinä aikoina pesinyt. Populaation koko on enintään 10 000 paria. Osbert Salvin kuvaili lajin holotyypin Honshun Sendainlahdelta 1896.
Putkilammi
Putkilammi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Itä-Aureessa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Putkilammi on osa Liesijärven valuma-aluetta.
Dario Šarić
Seurajoukkueet
Šarić pelasi juniorikoripalloa KK Drazen Petrovicin joukkueissa. Vuonna 2009 TAU Cerámica tarjosi hänelle monivuotista sopimusta, jonka arvo oli kolme miljoonaa euroa. Šarić ei kuitenkaan hyväksynyt sopimusta, vaan siirtyi KK Zrinjevaciin. Joulukuussa 2009 KK Zagreb osti hänet, mutta hän ei pelannut kauden aikana seuran edustusjoukkueessa.
Kauden 2010–2011 Šarić pelasi pääsarjatasolla vuokralla KK Dubravassa, jossa hän teki 17,5 pistettä ottelua kohden. Kauden 2011–2012 hän pelasi Zagrebin edustusjoukkueessa. Kesällä 2012 Šarić solmi espanjalaisen Bilbao Basketin kanssa monivuotisen sopimuksen, mutta ei voinut pelata seurassa sopimussotkujen myötä yhtään peliä, sillä hänellä oli KK Zagrebin kanssa vielä pelaajasopimus. Marraskuussa 2012 Šarić siirtyi lopulta KK Cibonaan ja teki seuran kanssa neljän vuoden sopimuksen. Samalla KK Zagreb sai FIBA Europen määrittelemän 550 000 euron suuruisen summan Cibonan yhteistyökumppanilta. Kaudella 2012–2013 hänet valittiin Kroatian liigan finaalien arvokkaimmaksi pelaajaksi, kun Cibona voitti Kroatian-mestaruuden. Lisäksi hänet valittiin FIBA Europen vuoden 2013 parhaaksi nuoreksi koripalloilijaksi.
Kaudella 2013–2014 hän teki Adrianmeren liigan arvokkaimmaksi pelaajaksi sekä finaalien arvokkaimmaksi pelaajaksi, kun hän johdatti Cibonan Adrianmeren liigan-mestariksi. Huhtikuussa 2014 Šarić päätti ilmoittautua vuoden 2014 varaustilaisuuteen. Ennen varaustilaisuutta hän teki monivuotisen sopimuksen turkkilaisen Anadolu Efesin kanssa, mikä laski hänen osakkeitaan varaustilaisuudessa. Lopulta Šarić varattiin varaustilaisuuden 12:ntena pelaajana. Varauksen teki Orlando Magic, joka kauppasi hänen pelaajaoikeutensa kuitenkin Philadelphia 76ersille.
Heinäkuussa 2016 Šarić siirtyi 76ersiin. Hän pelasi seurassa runsaan kahden kauden aikana 172 runkosarjaottelua sekä keväällä 2018 kymmenen pudotuspeliä. Hänet valittiin kaudella 2016–2017 tulokkaiden tähdistökentälliseen. Kaudella 2017–2018 hän heitti 157 kolmen pisteen koria, mikä oli eniten NBA:n 208-senttisistä tai pidemmistä pelaajista. Marraskuussa 2018 hän siirtyi Minnesota Timberwolvesiin.
Putkilammi
Maantietoa
Lammen pituus on 250 metriä, leveys 200 metriä ja sen pinta-ala on 4,3 hehtaaria. Se sijaitsee kilometrin Aurejärven kirkosta kaakkoon ja se jää Putkinevalla yhdysteiden 3350 ja 3351 väliin. Lampea ympäröi tiheästi ojitettu Putkineva, josta laskee lampeen 18 suo-ojaa. Eteläisin oja on lammen laskuoja, joka kulkee etelään ja laskee 3,5 kilometrin päässä Yliseen Latvajärveen. Rantaviivan pituus on 750 metriä ja rantaviivaa reunustaa kapea avosuon kaistale. Itärannalla sijaitsee yksinäinen rakennus ja itärantaan johtaa yksinäinen kävelypolku. Polku on 150 metriä pitkä ja se tulee yhdystieltä 3350.
John Watson
John Watson on yleinen nimi. Se voi tarkoittaa muun muassa seuraavia henkilöitä:
Paul Letondal
pienoiskuva|Paul Letondalin hautakivi. Paul Letondal (25. tammikuuta 1831 Montbenoît, Ranska – 24. heinäkuuta 1894 Montreal, Kanada) oli pianisti, urkuri, sellisti, musiikkipedagogi ja säveltäjä.
Rakkauden planeetta
Rakkauden planeetta on Leevi and the Leavings -yhtyeen 11. albumi, ja se julkaistiin 30. marraskuuta 1995. Levystä julkaistiin saman vuoden jouluna myös 5 000 kappaleen erikoispainos, joka sisältää yhden uuden kappaleen ja viisi remixiä.
Paul Letondal
Letondalilla oli merkittäviä oppilaita, joihin kuuluivat Édouard Clarke, Euphémie Coderre, Dominique Ducharme, Joseph-A. Fowler, Gustave Gagnon, Calixa Lavallée, Clarence Lucas, Salomon Mazurette, Charles-Marie Panneton, Marie Regnault, Moïse ja Joseph Saucier, Marguerite Sym, Eugénie Tessier sekä Antoinette Wilscam. Letondal oli Québecin musiikkiakatemian perustajajäsen ja puheenjohtaja vuosina 1882–1883 ja 1888–1889. Hän oli myös La Revue canadiennen perustajajäsen ja johtaja. Hän aloitti vuonna 1876 yhteistyön Rosalie Euvrardin kanssa musiikinopetuksen organisoimiseksi Institut Nazarethissa. Hän oli vuodesta 1860 naimisissa Élisabeth Gagnonin kanssa.
Arthur Letondal oli Paul Letondalin poika. Henri Letondal oli Paulin lapsenlapsi.
Rakkauden planeetta
Kappaleet
Kaikki kappaleet on säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Gösta Sundqvist.
HMS Fortune (H70)
HMS Fortune (viirinumero H70) oli Britannian kuninkaallisen laivaston F-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Clydebankistä John Brown and Companyltä, missä köli laskettiin 25. heinäkuuta 1933. Alus laskettiin vesille 29. elokuuta 1934 ja otettiin palvelukseen 27. huhtikuuta 1935.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivaston 6. hävittäjälaivueeseen, joka nimettiin toukokuussa 1939 uudelleen 8. hävittäjälaivueeksi.
Alus upotti 22. syyskuuta 1939 Hebridien länsipuolella HMS Foresterin kanssa Saksan laivaston sukellusveneen U-27:n. Se upotti 20. maaliskuuta 1940 Shetlannin pohjoisrannikolla sukellusvene U-44:n. Vuonna 1940 alus osallistui Norjan rannikon sotatoimiin. Forester, HMS Fury ja HMS Foresight määrättiin 18. toukokuuta Humberiin, jossa ne liitettiin 26. toukokuuta Noren komentajan alaisuuteen
Force H:ssa
Laivueen mukana alus siirrettiin Gibraltarille Force H:hon, jonka mukana se osallistui 30. elokuuta operaatio Hatsiin. Force H:sta liitettiin taistelulaiva HMS Barham, taisteluristeilijä HMS Resolution, lentotukialus HMS Ark Royal, hävittäjät HMS Faulknor, Fury, Fortune, Forester, HMS Greyhound, HMS Inglefield, HMS Eclipse, HMS Escapade ja HMS Echo Force M:ään tehtäessä epäonninen hyökkäys Dakariin.
Alus suojasi 6. marraskuuta Atlantilla HMS Firedraken, Furyn ja Greyhoundin kanssa HMS Renownia ja Barhamia, kun osasto havaitsi viisi Vichyn Ranskan laivaston hävittäjää. Alus suojasi operaatio Coatissa Välimeren laivastolle toimitettuja täydennysaluksia Sisilian kapeikossa. Se suojasi 15. marraskuuta operaatio Whitessa HMS Argusta toimitettaessa lentokonetäydennyksen Maltalle.
Operaatio Hidessä alus osallistui HMS Malayan ja muutaman muun aluksen siirtoon Maltalta länteen. Alus kuului Force H:n Atlantilla olevaa saattuetta WS5A saattamaan lähetetyn voimakkaan osaston hävittäjäsuojaan. Operaatio Excessiin alus osallistui Group 1:ssä suojaten Ark Royalia.
Alus suojasi 3. maaliskuuta 1941 HMS Fearlessin ja HMS Duncanin kanssa Ark Royalia koulutettaessa uusia lentäjiä lentotukialuksella. Alus oli suojaamassa Ark Royalia Biskajanlahdella Toimitettaessa lentokonetäydennystä Maltalle alus suojasi 1. huhtikuuta operaatio Winchissä Ark Royalia.
Óscar García Junyent
Ura pelaajana
Óscar hankki jalkapallo-oppinsa FC Barcelonassa, jonka organisaatiossa hän pelasi jo juniorivuosinaan. Hyökäävänä keskikenttäpelaajana ja kärjessä viihtynyt Óscar nousi Barcan B-joukkueen kautta edustusmiehistöön ensi kerran vuonna 1993. Enemmän vastuuta seurassa irtosi vasta kaudella 1995/96, kun hän palasi seuraan lainalta Albacetestä. Hän oli kuitenkin ensisijaisesti vaihtomies ja parhaalla kaudellaan oli vain 11 kertaa avauksessa pelaamissaan 28 liigaottelussa.
Rakkaus iltapäivällä
Rakkaus iltapäivällä (L’Amour l’après-midi) on Éric Rohmerin elokuva vuodelta 1972. Elokuva on kuudes ja viimeinen Rohmerin moraalitarinoiden sarjassa Six contes moraux.
HMS Fortune (H70)
Itäisessä laivastossa
Alus siirrettiin 19. helmikuuta 1942 Itäiseen laivastoon Foxhoundin kanssa, kunnes ne siirrettiin 1943 puolivälissä takaisin Britteinsaarille.
Palveluksen loppu
Fortune siirrettiin 31. toukokuuta 1943 Kanadan laivastolle nimellä HMCS Saskatchewan. Alus suojasi Pohjois-Atlantin saattueita 11., 12. ja C3 saattajaosastoissa, kunnes se siirrettiin kesäkuussa 1944 Normandian maihinnousuun. Operaation päätyttyä alus oli Atlantin saattueiden suojana. Se sijoitettiin poistolistalle 28. tammikuuta 1946.
Rakkaus iltapäivällä
Frédéricin ja Hélènen avioliitto vaikuttaa onnelliselta, mutta Frédéric alkaa kaivata jotakin muuta. Hän muistelee vapaata nuoruuttaan. Kerran nuoruudenystävä Chloé ilmestyy hänen työpaikalleen. Ystävyys syvenee, ja Frédéric pohtii, pysyäkö rakastamansa vaimon kanssa vai antaisiko intohimoisen rakkauden viedä. Hän palaa kuitenkin vaimonsa luokse. Tarina kerrotaan miehen näkökulmasta. Chloén kohtalo jää arvailun varaan, ja vaimon näkökulmasta ehkä vihjaavat hänen kyyneleensä.
Óscar García Junyent
Ura pelaajana
Maajoukkuetasolla Óscar ei koskaan edustanut Espanjan A-maajoukkuetta, vaikka pelasikin nuorten joukkueissa aina U23-tasolle saakka. Hän pelasi vuonna 1996 alle 21-vuotiaiden EM-hopeaa voittaneessa joukkueessa ja oli samana vuonna mukana olympiakisoissa puolivälieriin yltäneessä joukkueessa.
Rakkaus iltapäivällä
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Óscar García Junyent
Ura valmentajana
Pelaajauransa jälkeen Óscar jatkoi uraansa valmentajana. Marraskuussa 2009 hänestä tuli Johan Cruyffin apuvalmentaja Katalonian maajoukkueessa. Jo seuraavan vuoden heinäkuussa hän siirtyi FC Barcelonan organisaatioon A-juniorien valmentajaksi.
Toukokuussa 2012 Óscar teki kaksivuotisen sopimuksen israelilaisseura Maccabi Tel Avivin kanssa. Hänen johdollaan Maccabi palasi Israelin mestariksi kymmenen vuoden tauon jälkeen. Hän kuitenkin erosi tehtävistään kauden jälkeen henkilökohtaisista syistä.
Kesällä 2013 Óscarin ura jatkui Englannin Mestaruussarjassa Brighton & Hoven peräsimessä. Hän johdatti seuran Valioliigan nousukarsintoihin, mutta unelma kariutui tappioon Derbylle. Pettymyksen jälkeen Óscar erosi tehtävästään.
Kesällä 2014 Óscar palasi takaisin Maccabi Tel-Avivin päävalmentajaksi. Toinen rupeama seurassa päättyi kuitenkin vielä lyhyempään, kun hän erosi elokuussa maan turvallisuustilanteen heikentymisen vuoksi.
Óscar ennätti olla vapailla markkinoilla vain hetken, sillä jo syyskuun alussa 2014 hänestä tuli Watfordin päävalmentaja. Pian sopimuksen allekirjoittamisen jälkeen hän joutui sairaalahoitoon rintakipujen vuoksi. Terveyssyiden vuoksi hän erosi seuran palveluksesta jo kuun lopussa. Óscarin ja Red Bull Salzburgin kausi huipentui tuplamestaruuteen, kun joukkue murskasi FC Admira Wacker Mödlingin Itävallan cupin loppuottelussa 5–1.
Tammikuussa 2016 Óscar palasi kentän laidalle, kun hänestä tuli Itävallan Bundesliigassa pelaavan FC Red Bull Salzburgin päävalmentaja. Óscar johdatti Red Bull Salzburgin kolmanteen perättäiseen Itävallan mestaruuteen. Kausi 2016/17 alkoi Salzburgilta takerrellen ja Óscarin suojatit putosivat Mestarien liigasta viimeisellä pudotuspelikierroksella NK Dinamo Zagrebille jatkoajalla. Eurooppa-liigassa ei mennyt juurikaan paremmin, sillä seuran pelit katkesivat jo lohkovaiheeseen, kun FK Krasnodar oli parempi keskinäisten otteluiden perusteella. Syyskausi oli vaikea myös Bundesliigassa, jossa kolme edellistä mestaruutta voittanut Salzburg voitti vain kahdeksan syksyn 16 ensimmäisestä ottelusta. Marraskuun lopussa otettu 3–1 vierasvoitto FK Austria Wienistä aloitti 15 ottelun tappiottoman putken, jonka myötä Salzburg juhli kauden päätteeksi neljättä perättäistä liigamestaruutta ja toista Óscarin alaisuudessa. Kauden kruunasi seuran historian neljäs perättäinen tuplamestaruus, kun Salzburg kaatoi SK Rapid Wienin finaalissa 2–1.
Kesäkuussa 2017 Óscar siirtyi Ranskan Ligue 1:ssä pelaavan AS Saint-Étiennen päävalmentajaksi kaksivuotisella sopimuksella. Óscarin johdolla ASSE aloitti liigakautensa hyvin ja hävisi vain kolme kauden 11 ensimmäisestä ottelusta. Paikalliskamppailussa Olympique Lyonnais murskasi kuitenkin ASSE:n peräti 5–0 ja puolitoista viikkoa tappion jälkeen Óscar ilmoitti eroavansa tehtävästään. Seura oli Óscarin lähtiessä liigassa kuudentena.
Tammikuun alussa 2018 Óscarista tuli Kreikan Superliigan kärkijoukkue Olympiakosin päävalmentaja. Óscarin pesti päättyi potkuihin jo huhtikuun alussa 2018, kun Olympiakos oli pudonnut Kreikan cupista ja pelannut heikosti myös liigassa.
Marraskuussa 2019 Óscarista tuli La Ligan putoamiskamppailuun juuttuneen Celta Vigon päävalmentaja. Celta säilyi Óscarin johdolla niukasti liigassa, sillä sarjapaikka ratkesi sarjan päätöskierroksella. Kausi 2020/21 ei sujunut toivotulla tavalla ja Celta erotti Óscarin marraskuussa 2020.
Kesäkuussa 2021 Óscar palasi valmennustehtäviin Ligue 1:n Stade Reimsin päävalmentajana. Óscar luotsasi Reimsin kaudella 2021/22 liigan keskikastiin sijalle 12. Kausi 2022/23 alkoi heikosti ja Reims vajosi liigan hännille. Seurajohto erotti Óscarin lokakuussa 2022.
UFO 1
Albumi nauhoitettiin ainoastaan kahdessa päivässä, ja se julkaistiin lokakuussa 1970. Albumi ei menestynyt yhtyeen kotimaassa Iso-Britanniassa tai Yhdysvalloissa, mutta sen sijaan se myi hyvin Saksassa, ja albumilta julkaistu single ”Boogie for George” nousi singlelistalla sijalle 30. Saksan lisäksi albumi myi hyvin myös Japanissa, missä sitä myytiin noin 135 000 kappaletta. Lisäksi kappaleesta ”C’Mon Everybody” tuli hitti siellä.
Matt Ryan (amerikkalaisen jalkapallon pelaaja)
Matthew Thomas ”Matt” Ryan (s. 17. toukokuuta 1985 Exton, Pennsylvania ) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan pelinrakentaja. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 2008 NFL-liigan Atlanta Falconsissa. Vuonna 2022 hän siirtyi edustamaan Indianapolis Coltsia.
Ryan oli NFL:n arvokkain pelaaja (MVP) vuonna 2016. Samalla kaudella hän johdatti joukkueensa Super Bowliin, jonka Atlanta kävisi jatkoajalla New England Patriotsille 34-28. Ryan on valittu neljästi NFL:n tähdistöotteluun Pro Bowliin, kausilla 2010, 2012, 2014 ja 2016.
NFL-ura
Atlanta Falcons varasi Boston Collegessa yliopistojalkapalloa pelanneen Ryanin vuoden 2008 NFL:n varaustilaisuudessa, koko tilaisuuden kolmantena pelaajana. Hän on ollut tulokaskautensa alusta lähtien Falconsin aloittava pelinrakentaja, päihittäen harjoituskaudella edellisen aloittajan Chris Redmanin taistelussa ykköspelinrakentajan paikasta. Ryan heitti uransa ensimmäisen ammattilaisottelun ensimmäisellä heitollaan 62 jaardin touchdownin laitahyökkääjä Michael Jenkinsille.
Ryan teki Falconsin kanssa heinäkuussa 2013 viisivuotisen, yli 100 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Urai
Urai on öljyntuotannon johdosta kasvanut teollisuuskaupunki Venäjän Hantien ja mansien autonomisen piirikunnan lounaisosissa Länsi-Siperian alangolla, Irtyš-joen Konda-sivujoen lounaisrannalla. Kaupunki sijaitsee linnuntietä 250 kilometriä länteen piirikunnan pääkaupunki Hanty-Mansijskista.
Kaupungiksi taajama kohosi 1965. Piirikunnan aluehallinnossa Urai on 39 457 (vuonna 2010) asukkaan kaupunkipiiri, jonka sijaitsee maantieteellisesti Kondan piirin sisällä.
Vuonna 1960 Urain lähistöltä löydettiin öljyä. Nykyään alueella on muun muassa Lukoil-öljy-yhtiön tuotantokenttiä, rakennus ja elintarviketeollisuutta. Kaupungissa on kotiseutumuseo. Ylempää koulutusta annetaan muun muassa Tjumenin valtionyliopiston ja Tjumenin valtiollisen maaöljy- ja maakaasuyliopiston sivutoimipisteissä.
Kaupungissa on jokisatama ja lentoasema. Lähin rautatieasema (Ustje-Aha) sijaitsee yli 100 kilometrin päässä Mežduretšenskissa.
Casablancan konferenssi (1943)
thumb|Casablancan konferenssin osallistujia 1943. Casablancan konferenssi pidettiin 14.–23.1.1943 Marokon Casablancassa, jossa tapasivat toisensa edustajineen Britannian pääministeri Winston Churchill ja Yhdysvaltain presidentti Franklin Roosevelt. Stalin ei ollut paikalla sotilaallisista syistä, koska Neuvostoliiton eteläinen hyökkäys oli parhaillaan käynnissä. Kokoukseen oli kutsuttu kaksi ranskalaista kenraalia, Pohjois-Afrikan joukkojen komentaja Henri Giraud ja Vapaan Ranskan komentaja Charles de Gaulle.