cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vokaali
Laatu ja kardinaalivokaalit
Kardinaalivokaalit, kuten, ja , eivät suoraan vastaa minkään yksittäisen kielen vokaaliäänteitä. Kaikki puhutun kielen kuvaukset ovat enemmän tai vähemmän summittaisia, ja kardinaalivokaalien ensisijaisena tarkoituksena on tarjota kiintopisteet, joihin eri kielten todelliset vokaaliäänteet voidaan suhteuttaa. Esimerkiksi suomen vokaalit ääntyvät tyypillisesti hieman välisempinä ja keskisempinä kuin kardinaalivokaalit, mikä voidaan tarvittaessa osoittaa liittämällä kantamerkkeihin erityisiä tarkkeita. Etenkin foneemisella kuvailutasolla kuitenkin usein riittää, että viitataan lähimpään kardinaalivokaaliin tai täydentävään kiintopisteeseen (esim. ).
Painollisen tavun selvästi artikuloitua vokaalia kutsutaan täysvokaaliksi. Pääpainottomissa tavuissa vokaalit voivat olla vajaaääntöisiä eli redusoituneita, jolloin ne ääntyvät laadultaan epämääräistyneinä. Hyvin epämääräinen švaa-vokaali ääntyy keskellä suuonteloa ja on tavallaan kaikkien kardinaalivokaalien välimuoto.
Suppeus tai väljyys
Vokaalin suppeus tai väljyys riippuu kielen korkeudesta eli siitä, kuinka väljä ääntöväylä kielen ja kitalaen väliin muodostuu. Suppeat eli korkeat vokaalit, kuten ja, ääntyvät kieli lähellä kitalakea, kun taas väljät eli matalat vokaalit, kuten  ja , ääntyvät kieli etäällä kitalaesta. Suppeus tai väljyys näyttäisi olevan vokaalin perustavanlaatuisin ominaisuus, sillä kaikissa kielissä vokaaleja erotellaan niiden väljyysasteen perusteella ja joissakin kielissä väljyys on ainoa vokaaleja erottava ominaisuus.
Kansainvälinen foneettinen kirjaimisto määrittelee seitsemän väljyyden astetta, mutta tiettävästi yksikään kieli ei tee eroa niiden kaikkien välillä. Englannin kielessä voidaan havaita viisi tai jopa kuusi väljyyden astetta, mutta ei sellaista kolmenkaan vokaalin sarjaa, jossa väljyyden aste olisi ainoa foneemeja erottava ominaisuus.
Väljyysasteista neljä on määritelty kardinaali­vokaalien mukaisesti: asteikon ääripäät röntgenkuvien nojalla ja muut väljyysasteet tasaisin välimatkoin kuulohavainnon perusteella:
Kansainvälinen foneettinen kirjaimisto määrittelee erityiset kirjaimet myös yhdelle välivokaalille sekä kolmelle lähes suppealle ja kahdelle lähes väljälle vokaalille.
Suomen äänneopissa erotetaan kolme väljyysastetta:
Näistä, ja  ovat sekä etisiä että laveita, joten suppeus tai väljyys on ainoa niitä erottava ominaisuus. Vastaavasti etiset ja pyöreät ja  samoin kuin takaiset ja pyöreät  ja  eroavat toisistaan vain siten, että toinen on suppea ja toinen välivokaali.
Etisyys tai takaisuus
Etisyys tai takaisuus viittaa siihen, sijaitseeko kielen massa äännettäessä lähempänä suun etu- vai takaosaa. Etuvokaalit, kuten ja, ääntyvät kieli suun etuosassa, kun taas takavokaalit, kuten , ääntyvät kieli taempana.
Kansainvälinen foneettinen kirjaimisto määrittelee viisi takaisuuden astetta. Kaikki viisi astetta esiintyvät englannin kielessä, mutta tiettävästi missään kielessä ei ole sellaista viiden vokaalin sarjaa, jossa takaisuuden aste olisi ainoa foneemeja erottava ominaisuus. Yleiskaaviossa erotellaan tavallisesti kolme takaisuuden astetta:
Kansainvälinen foneettinen kirjaimisto määrittelee erityiset kirjaimet myös kahdelle lähes etiselle ja yhdelle lähes takaiselle vokaalille.
Suomen foneemijärjestelmässä on vain etu- ja takavokaaleja:
Näistä ja  ovat sekä suppeita että pyöreitä, joten etisyys tai takaisuus on ainoa niitä erottava ominaisuus. Vastaavasti väliset ja pyöreät ja  samoin kuin väljät ja laveat  ja  eroavat toisistaan vain siten, että toinen on etu- ja toinen takavokaali.
Vokaalisointu
Etu- ja takavokaaleihin liittyy suomessa vokaalisointu: omaperäisissä sanoissa etuvokaalit ,  ja  eivät voi esiintyä yhdessä takavokaalien ,  ja  kanssa; etuvokaalit  ja  ovat neutraaleja eli voivat esiintyä yhdessä takavokaalienkin kanssa. Vokaalisoinnun takia taivutuspäätteistä ja johtimista on oltava sekä taka- että etuvokaaliset muunnelmat: kala-ssa, kylä-ssä; levo-ttom-uus, tyytymä-ttöm-yys.
Laveus tai pyöreys
Laveus (illabiaalisuus) tai pyöreys (labiaalisuus) viittaa siihen, missä asennossa huulet ovat vokaalia äännettäessä. Takavokaalien pyöreys on yleensä sitä voimakkaampaa, mitä suppeampi vokaali on.
Suomen foneemijärjestelmässä puolet vokaaleista on laveita ja puolet pyöreitä:
Näistä ja  ovat sekä suppeita että etisiä, joten laveus tai pyöreys on ainoa niitä erottava ominaisuus. Vastaavasti väliset ja etiset ja  eroavat toisistaan vain siten, että toinen on lavea ja toinen pyöreä.
Etenkin takavokaalien pyöreys on useimmissa kielissä vain täydentävä ominaisuus, mutta esimerkiksi virossa erotetaan toisistaan pyöreä  ja lavea  ja turkissa puolestaan pyöreä  ja lavea .
thumb | 160px | Ensisijaiset kardinaali­vokaalit ääntö­paikan mukaisesti.
Ensisijaiset ja toissijaiset kardinaalivokaalit
Kardinaalivokaalien lavea ja pyöreä muunnelma voidaan luokitella ensisijaiseksi (primaariseksi) tai toissijaiseksi (sekundaariseksi) sillä perusteella, kumpi niistä esiintyy yleisemmin maailman kielissä. Etuvokaaleista yleisempiä ja siis ensisijaisia ovat laveat, , ja , kun taas takavokaaleista yleisempiä ovat pyöreät ,  ja  sekä lavea .
Pituus eli kvantiteetti
Vokaalin kesto voi periaatteessa olla mielivaltaisen lyhyt tai pitkä, mutta foneettisessa transkriptiossa kesto tyypillisesti jaetaan diskreetiksi avaruudeksi; esim. suomalais-ugrilaisia kieliä varten kehitetyssä SUT-transkriptiossa vokaalin voi kuvata ylilyhyeksi, vajaalyhyeksi, lyhyeksi, puolipitkäksi, pitkäksi tai ylipitkäksi. Suomen fonologiassa erotetaan kaksi äänneopillista pituusastetta eli lyhyt ja pitkä, mutta esimerkiksi virossa pituusasteita on kolme ja nykykreikassa puolestaan vain yksi. Suomen kielessäkin vokaali voi ääntyä ylipitkänä, jos esimerkiksi mutta-sana lausutaan empivästi (muuutta...), mutta tämä ilmiö ei ole äänneopillinen vaan liittyy pragmatiikkaan.
Suomen oikeinkirjoituksessa lyhyttä vokaalia merkitään yhdellä kirjaimella (a, e, i, o, u, y, ä, ö), kun taas pitkää vokaalia merkitään yleensä kahdella kirjaimella (aa, ee, ii, oo, uu, yy, ää, öö), minkä vuoksi sitä voidaan kutsua myös kaksoisvokaaliksi. Joissain muissa kielissä pitkää vokaalia merkitään yhdellä kirjaimella, johon liitetään jokin erityinen tarke, kuten pituusmerkki tai akuutti (esim. ’sitruuna’). Kansainvälistä foneettista kirjaimistoa käytettäessä puolestaan pitkä vokaali merkitään lisäämällä äännearvon osoittavan kirjaimen perään kolmiomainen kaksoispiste (esim.,  ).
Usein pitkät vokaalit ovat laadullisestikin erilaisia kuin lyhyet. Esimerkiksi pitkä englannin sanassa heat  on suppea ja etinen, mutta lyhyt  sanassa hit  on vain lähes suppea ja lähes etinen. Äidinkieliselle englannin puhujalle tämä laadullinen ero on itse asiassa olennaisempi kuin vokaalien pituusero, joka näin ollen hahmottuu täydentäväksi ominaisuudeksi. Osin vajaaääntöisyyteenkin liittyen myös suomessa lyhyet vokaalit tapaavat etenkin painottomina ääntyä hieman välisempinä ja keskisempinä kuin painolliset pitkät vokaalit, mutta suomen äännejärjestelmässä huomio kiinnittyy ensisijaisesti vokaalien pituuteen.
Monoftongit, diftongit ja triftongit
Jos vokaaliäänteen ominaisuudet eivät muutu vokaalin keston aikana, kyseessä on monoftongi, jota voidaan luonnehtia yksinkertaiseksi tai puhtaaksi vokaaliksi. Jos vokaali sen sijaan koostuu kahdesta ominaisuuksiltaan erilaisesta mutta samaan tavuun kuuluvasta vokaalielementistä, kyseessä on diftongi eli pariääntiö. Äänneopillisesti diftongi on oikeastaan yksi foneemi, jota äännettäessä vokaalin laatu muuttuu liukuen. Kolmesta ominaisuuksiltaan erilaisesta mutta samaan tavuun kuuluvasta vokaalielementistä koostuvaa äännettä kutsutaan triftongiksi.
Tiettävästi kaikissa kielissä on monoftongeja ja useissa kielissä on diftongeja, mutta triftongit tai jopa kolmea useammasta vokaalielementistä koostuvat äännesarjat ovat melko harvinaisia. Suomen kielessä on monoftongien lisäksi lukuisia diftongeja (ai, ei, oi, ui, yi, äi, öi, au, eu, iu, ou, ey, iy, äy, öy, ie, uo ja yö), mutta triftongeja ei esiinny (paitsi ehkä onomatopoeettisessa sanassa miau).
Suomen oikeinkirjoituksessa diftongia merkitään kahden erilaisen vokaalikirjaimen yhdistelmällä (esim. tai ), mutta jos kirjainten välissä on tavunraja (hiatus), kyseessä ei ole diftongi vaan vokaaliyhtymä (esim. tae ). Diftongikin voi esiintyä vokaaliyhtymän osana yhdessä monoftongin tai toisen diftongin kanssa, ja tällöin peräkkäisiä vokaalikirjaimia on kolme tai neljä (esim. tauon, tauoissa ). Diftongin ja vokaaliyhtymän ero ei aina ole yksioikoinen, sillä sama kirjainpari voi jossain tilanteessa edustaa diftongia ja toisessa vokaaliyhtymää (esim. au on diftongi sanassa kaula  mutta vokaaliyhtymä sanassa kulaus ). Samaan tapaan englannissa voi olla vaikea hahmottaa, onko jokin vokaalisarja triftongi vai vokaaliyhtymä (esim. huolitellulla oxfordinenglannilla lausutussa sanassa fire  esiintyy triftongi, mutta sanassa higher  on diftongista ja monoftongista koostuva vokaaliyhtymä).
Vokaalikirjaimet
Latinalaisessa peruskirjaimistossa vokaalikirjaimia ovat A|A/a, E|E/e, I|I/i, O|O/o, U|U/u ja Y|Y/y. Kirjainten foneettiset arvot vaihtelevat kielestä riippuen, ja joissakin kielissä kirjainta I/i tai Y/y voidaan käyttää kuvaamaan puolivokaalia . Toisaalta joissain kielissä vokaaliäänteitä voidaan merkitä sellaisilla kirjaimilla, jotka yleensä liitetään konsonanttiäänteisiin. Esimerkiksi kymrissä kirjain W|W/w tarkoittaa vokaalia tai, kun taas creekissä kirjain V|V/v on välisen keskivokaalin  merkki.
Monessa kielessä vokaalifoneemeja on enemmän kuin latinalaisessa peruskirjaimistossa vokaalikirjaimia, minkä vuoksi yksinkertaistakin vokaalia voidaan merkitä kirjainyhdistelmällä. Vakiinnuttuaan kirjainparit ovat joskus sulautuneet ligatuureiksi, kuten tanskassa ja norjassa esiintyvä Æ|Æ/æ, joka on alkujaan syntynyt kirjainparista AE/ae; vastaavasti Œ|Œ/œ (samoin kuin Ø|Ø/ø) on syntynyt kirjainparista OE/oe. Toisissa kielissä kantakirjaimiin lisätään tarkkeita, kuten suomen Ä|Ä/ä:n ja Ö|Ö/ö:n pisteet.
Kansainvälisessä foneettisessa kirjaimistossa on vokaalien perusominaisuuksien kuvaamiseksi 28 kantamerkkiä, joihin voidaan liittää tarkkeita, jos kuvausta on tarpeen täsmentää.
Carl Christoffer Georg Andræ
Carl Christoffer Georg Andræ (1812–1893) oli tanskalainen poliitikko. Hän toimi Tanskan pääministerinä vuosina 1856–1857.
Charles Westmoreland
thumb|250px|Charles Westmoreland ([[Muse Watson)]]
Charles Westmoreland on kuvitteellinen hahmo televisiosarjassa Pako. Hahmoa näyttelee Muse Watson.
Taustaa
Westmoreland on 1970-luvun lentokonekaappari, joka tunnettiin nimellä D. B. Cooper. Hän kaappasi tuolloin lentokoneen ja hyppäsi siitä viisi miljoonaa dollaria mukanaan jättäen kuitenkin jälkeensä joitakin johtolankoja, jotka johtivat hänen pidätykseensä. Näihin kuului muun muassa kuolemantuottamus.
Westmorelandin hahmon ensitehtäviin kuuluu Michael Scofieldin neuvominen vankilan ”säännöissä”. Aluksi Michael yrittää saada Charlesin mukaan pakoon ja myöntämään, että hän todella on D. B. Cooper, mutta joka kerta Charles kielsi sen, kunnes hän sai tietää, että hänen tyttärensä on sairaalassa ja sairastavan ruokatorvensyöpää. Tyttärellä on elinikää vain kaksi viikkoa, eikä Charlersin ole mahdollista vierailla sairaalassa, vain hautajaisiin meno sallitaan. Heti tiedon jälkeen hän vihdoin paljastaa olevansa oikea D. B. Cooper, jotta hänkin pääsee mukaan pakoon ja tapaamaan tytärtään. Pakopäivänä Cooperille sattuu vakava vahinko, kun hän tappelee vartiopäällikkö Brad Bellickin kanssa ja saa kylkeensä lasinpalasen. Kun he ovat pakenemassa sairastuvan kautta, hän kaatuu ja kertoo Scofieldille, että hän ei pysty tulemaan mukaan ja paljastaa samalla varastamiensa rahojen olinpaikan ja todellisen summan. Summan luultiin olevan 1,5 miljoonaa dollaria, mutta oikea summa onkin viisi miljoonaa dollaria.
Heikki Lukinmaa
Heikki Lukinmaa on suomalainen toimittaja. Hän on työskennellyt muun muassa MTV3:n Huomenta Suomi -ohjelmassa.
Messerschmitt Bf 110
Messerschmitt Bf 110 oli saksalainen kaksimoottorinen raskas hävittäjälentokone, jota valmistettiin lähes koko toisen maailmansodan ajan. Koneen aseistuksena oli 20 mm:n tykkejä, konekiväärejä ja pommeja. Miehistönä oli ohjaaja ja radisti/kk-ampuja (versiosta riippuen joskus myös tähystäjä). Konetta käytettiin myös yöhävittäjäversiona tutkalla varustettuna. Yöhävittäjäversiossa oli pilotti, tutkamittaaja ja radisti/kk-ampuja.
Koneen suunnittelu
Ennen toista maailmansotaa Saksan ilmastrategit ajattelivat, että raskas Bf 110 olisi heidän pitkän toimintasäteen kauko- ja saattohävittäjänsä. Ajattelutapa oli yleinen. Ajateltiin, että hävittäjät voitaisiin jakaa raskaisiin kaukohävittäjiin ja keveisiin torjuntahävittäjiin. Käytännössä vain suurilla valtioilla oli varaa molempiin. Pienehköjen ja keskisuurten maiden oli tyytyminen kevyeen torjuntahävittäjään.
Kaksimoottorisella raskaalla hävittäjällä olisi pitkä toiminta-aika ja se ampuisi raskaalla aseistuksellaan vihollisen lentokoneet alas jo kaukaa. Se olisi todellinen ilmojen risteilijä, Zerstörer. Kevyt Messerschmitt Bf 109 olisi lyhyellä toiminta-ajalla varustettu, vain paikallisia kohteita suojaava torjuntahävittäjä.
Päivähävittäjätoiminta 1939–1940
Toinen maailmansota ja viimeistään taistelu Britanniasta osoittivat, että edellä kuvattu strategia ei toiminut. Messerschmitt Bf 110 -hävittäjäyksiköiden raskaat tappiot pakottivat vetämään sen pois päiväkäytöstä, koska se oli liian hidas ja kömpelö pärjätäkseen englantilaisten Hawker Hurricane- ja Supermarine Spitfire -hävittäjille. Nopea ja ketterä Messerschmitt Bf 109 nousi siten Saksan päähävittäjäksi. Bf 109 joutui lisäksi vielä suojaamaan Bf 110:tä Englannin yllä käydyissä ilmataisteluissa.
ARCA Helen
ARCA Helen on romanialaisen yhdistyksen kehittämä ilmasta, kaasupallon 8 km:n korkeuteen nostama, laukaistava kokeellinen luotainraketti. ARCA Helen mission 3 yritettiin laukaista 14.11.2009 mutta laukaisu epäonnistui. Laukaisua yritetään uudelleen huhtikuussa 2010, edelleenkehitettyä versiota luotainraketista kutsutaan nimellä Helen 2.
Soupy Sales
thumb|Soupy Sales Soupy Sales, oikealta nimeltään Milton Supman (8. tammikuuta 1926 – 22. lokakuuta 2009) oli yhdysvaltalainen koomikko. Hän sai tähden Hollywood Walk of Famelle juuri ennen 79-vuotispäiväänsä 7. tammikuuta 2005.
Messerschmitt Bf 110
Yöhävittäjätoiminta 1941–1945
pienoiskuva|Bf 110E-1, 1942 Messerschmitt Bf 110 löysi uuden roolinsa yöhävittäjänä. Brittien siirryttyä pistemaalien päiväpommituksista aluemaalien yöpommitukseen 1941 havaitsivat saksalaiset tarpeen yöhävittäjille. Päivähävittäjänä epäonnistuneella Bf 110:lla oli monia yöhävittäjälle sopivia ominaisuuksia, kuten pitkä lentoaika, hyvä aseistus ja miellyttävät lento-ominaisuudet. Ensimmäiset yksinomaan yöhävittäjätoimintaan suuntautuneet yksiköt varustettiin Bf 110 E -hävittäjillä. Monet entiset Zerstörer-lentäjät, kuten Helmut Lent, Wolfgang Falck, Werner Streib ja Hans-Joachim Jabs, muodostivat yöhävittäjäyksiköiden ”vanhan kaartin” ja selkärangan. Toinen tärkeä konetyyppi, joita käytettiin yöhävittäjänä, oli alun perin pommituskoneeksi suunniteltu Junkers Ju 88.
ARCA Helen
Englanniksi ARCA on lyhennelmä nimestä Aeronautics and Cosmonautics Romanian Association. Yhdistys päätti vuonna 2002 osallistua Ansari X-kisaan ja on jo aiemmin laukaissut pienempiä raketteja.
Messerschmitt Bf 110
Yöhävittäjätoiminta 1941–1945
Ensimmäinen alusta alkaen yöhävittäjäksi suunniteltu Bf 110:n versio oli Messerschmitt Bf 110 G, joka tuli palveluskäyttöön 1942. Koneessa oli entistä tehokkaammat moottorit sekä vakiovarusteena yöhävittäjätutka, aluksi joko Telefunkenin FuG 202 tai FuG 212 Lichtenstein, jonka tunnisti pienikokoisista ”paistihaarukka”-antenneista. Loppuvuodesta 1943 liittoutuneiden tutkahäirinnän takia vanhanaikaisiksi käyneet FuG 202 ja 212 korvattiin FuG 220 (SN-2 Lichtenstein) -tutkalla, jonka tunnisti suurista ”peuransarvi”-antenneista. Vuodesta 1943 alkaen yöhävittäjiin alettiin asentaa yläviistoon ampuvaa ”Schräge Musik” -aseistusta. Bf 110:ssä tämä tarkoitti 70-80 asteen kulmassa ylöspäin osoittavaa 20 mm MG FF/M -konetykkiparia, joka asennettiin ohjaamon taakse runkoon. Bf 110 G oli Bf 110:n viimeinen sarjatuotantoversio, ja sen tuotanto päättyi 1944. Sodan lopussa Bf 110 oli jo vanhentunut tyyppi. Yöhävittäjänä sen lopulta korvasi Junkers Ju 88 G, joka oli Junkers Ju 88 -pommikoneesta kehitetty raskas yöhävittäjäversio.
Soupy Sales
Sales syntyi Pohjois-Carolinassa ja sai tunnustusta omasta pitkäaikaisesta TV-komediashow’staan. Slapstick-komedian isä riehaannutti Yhdysvalloissa varsinkin nuorisoa The Soupy Sales Show’ssaan, jota esitettiin New Yorkista ympäri maata.
Messerschmitt Bf 110
Yöhävittäjätoiminta 1941–1945
Lukuisat saksalaiset yöhävittäjä-ässät, lensivät Bf 110:lla. Esimerkkeinä mainittakoon Heinz-Wolfgang Schnaufer (121 ilmavoittoa), Helmut Lent (110 ilmavoittoa, joista noin puolet Bf 110:lla ja loput Ju 88:lla), Manfred Meurer (65 ilmavoittoa) sekä Werner Streib (65 ilmavoittoa)
Soupy Sales
Vuonna 2001 ilmestyneessä muistelmateoksessa Soupy Sez koomikko paljasti käyttäneensä kakuissaan yleensä partavaahtoa kermavaahdon sijaan, jotta ne eivät tuhoaisi vieraiden asusteita. Kirjassaan taiteilija myös paljasti, että televisio-ohjelmia ei käsikirjoitettu ennalta, mutta niiden sisältö oli silti ennalta mietitty. Show’n viehätys olikin Soupy Salesin mukaan siinä, että se vaikutti täysin sekavalta ja sattumavaraiselta, kirjoittaa New York Times.
Soupy Salesin ura television huipputähtenä päättyi vuonna 1965, kun hän oli ohjelmassaan kehottanut nuorisoa penkomaan vanhempiansa vaatteita ja lähettämään vaatteista löytyneet setelit hänelle. Sales itse väitti lahjoittaneensa saapuneet rahat hyväntekeväisyyteen, mutta ohjelman omistajayhtiö antoi tähdelleen potkut sen jälkeen, kun asiasta nousi kohu.
Soupy Salesin kyseessä ollen varkaustempaus vahvisti entisestään hänen kulttimainettaan nuorison keskuudessa.
Salesin pojat Hunt ja Tony ovat menestyneet musiikkialalla.
Panchito Pistoles
Panchito Pistoles on Disneyn animaatio- ja sarjakuvahahmo. Panchito on meksikolainen kukko joka esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1944, elokuvassa Kolme caballeroa. Panchiton hevosen nimi on Señor Martinez.
Ehkä tunnetuimmat sarjakuvatarinat, joissa Panchito esiintyy, ovat Don Rosan Kolmen caballeron paluu ja Seitsemän (miinus neljä) rohkeata caballeroa.
Thymus
Thymus tarkoittaa seuraavia asioita:
Ukraina-palatsi
Ukraina-palatsi tai Kansallinen Ukraina-taidepalatsi on suuri konsertti- ja kokouskeskus Ukrainan pääkaupungissa Kiovassa. Vuonna 1970 avatussa Ukraina-palatsissa on 300 huonetta ja sen pääsaliin mahtuu 3 700 kuulijaa.
Vaalitapa
Vaalitapa on menetelmä, jonka avulla vaaleissa annetut äänet muutetaan edustuspaikoiksi. Vaalitapaan kuuluu vaalilistojen rakentuminen, äänten antamisen tapa, ääntenlaskumenetelmä ja voittajien määrittely. Käytetyllä vaalitavalla on suuri merkitys ehdokasasetteluun, vaalikampanjointiin, vaalin tulokseen, äänestysaktiivisuuteen, vaalien jälkeisiin poliittisiin voimasuhteisiin ja poliittiseen vakauteen, maan puoluerakenteeseen sekä hallintoelinten edustavuuteen paikallisesti, etnisesti sekä naisten kannalta.
Kaksi länsimaisissa demokratioissa yleisintä äänestystapaa ovat yhden voittajan enemmistövaalitapa, joka on yleinen etenkin Yhdysvalloissa, sekä monen voittajan suhteellinen vaalitapa, joka on yleinen etenkin Euroopassa. Enemmistövaalitavassa valitaan vain eniten ääniä saanut ehdokas, ja suhteellisessa vaalitavassa paikat jaetaan suhteessa puolueiden saamiin äänimääriin.
Vaalitapojen luokittelu
Vaalitavat eroavat toisistaan siinä,
Enemmistövaalitavat
Enemmistövaalien tarkoituksena on selvittää vaalivoittajaksi yksi ehdokas tai puolue, joka saa hallitusvastuun.
Kyllä/ei-vaalitavat
thumb|Kierrosvaalitavan kaksi kierrosta, joissa kummassakin äänestäjä voi äänestää vain yhtä ehdokasta thumb|150px|Hyväksymisvaalitavan äänestyslippu, jossa äänestäjä voi antaa hyväksymisäänen niin monelle ehdokkaalle kuin haluaa
Painotetut vaalitavat
thumb|150px|Painotettu vaalitapalipuke, jossa ehdokkaat asetetaan ranking-järjestykseen Painotetussa vaalitavassa äänestäjä antaa ehdokkaille järjestysnumerot ykkösestä alkaen.
Suhteelliset vaalitavat
Suhteellinen vaalitapa pyrkii jakamaan mandaatit puolueiden kesken suhteessa niiden saamaan kannatukseen.
Puolisuhteelliset vaalitavat
thumb|150px|Kumulatiivinen vaalitapa, jossa äänestäjä voi antaa käytettävissään olevat kolme ääntä vapaasti
Suhteellisen ja enemmistövaalin vertailua
Suhteelliset ja enemmistövaalitavat eroavat toisistaan siinä suhteessa, miten ne painottavat eri asioita. Suhteelliset vaalitavat painottavat edustavuutta ja enemmistövaalitavat tehokasta hallintotapaa ja vastuunkantoa. Enemmistövaalitapa johtaa usein kaksipuoluejärjestelmään, kuten Yhdysvalloissa ja Britanniassa. Vaikka pienemmillä puolueilla olisikin maassa kannatusta, selvä enemmistö kuitenkin äänestää toista kahdesta pääpuolueesta, koska muiden puolueiden ehdokkaiden läpimeno on vaalitavan johdosta epätodennäköistä. Lisäksi pienelle puolueelle annettu ääni auttaakin usein sen vastapuolta, kun ääni on pois pienpuolueen kanssa samoilla linjoilla olevalta pääpuolueelta. Suhteellisessa vaalitavassa puolue voi sen sijaan saada ehdokkaansa läpi selvästi alle 50 prosentin äänimäärällä, mikä suosii pieniä puolueita.
Suhteellisissa vaaleissa esiintyy enemmistövaaleista poiketen joskus äänikynnyksiä, vaaliliittoja ja kompensaatiomandaatteja.
Yleisyys
thumb|350px|Vaalitavat parlamenttivaaleissa maittain vuonna 2012. Yleisimmät: Vuonna 2003 demokratioissa neljä vaalitapaa olivat yleisyysjärjestyksessä: suhteellinen (38 %), pluraliteetti (30 %), sekajärjestelmä (19 %) ja majoriteetti (13 %).
Suomessa käytetään kierrosvaaleja presidentinvaaleissa ja avointa listavaalia D’Hondtin menetelmällä eduskuntavaaleissa, EU-vaaleissa ja kunnallisvaaleissa.
Matemaattiset oikeudenmukaisuuskriteerit
Matemaatikot ja politiikantutkijat ovat määritelleet neljä pääkriteeriä, jotka reilun vaalitavan pitäisi täyttää:
Arrow’n mahdottomuusteoreema (1952) toteaa, että yhdenkään ehdokkaiden järjestykseen asettamiseen perustuvan vaalitavan on matemaattisesti mahdotonta täyttää kaikki neljä kriteeriä jos ehdokkaita on vähintään kolme.
Enemmistövalta
Hyvän vaalitavan odotetaan takaavan sen, että valta on enemmistöllä. Kansan enemmistön tukeman hallinnon valta nähdään oikeutettuna ja se johtaa vallanvaihdon vakauteen.
Vähemmistöjen edustus
Hyvä vaalitapa takaa sen, että vähemmistöillä, niin poliittisilla kuin kansallisillakin, on edustuksensa päätöksenteossa. Sitä kautta vähemmistöjen oikeudet ovat paremmin turvatut ja vähemmistö tuntee olevansa osa yhteiskuntaa.
Enemmistövaalissa etniset vähemmistöt eivät usein saa ehdokkaitaan läpi. Tämän johdosta Yhdysvalloissa on 1980-luvulta alkaen tietoisesti luotu vaalipiirejä, joissa vähemmistöt ovat enemmistönä. Maan korkein oikeus on tuominnut jotkin näistä toimenpiteistä perustuslain vastaisina ja rinnastanut ne rotuerotteluun, jota ei saisi käyttää vaalipiirijaon ensisijaisena perusteena.
Maantieteellinen edustus
Monille äänestäjille on tärkeää, että heidän asuinalueellaan, kaupungillaan tai kunnallaan on oma edustaja. Jotkin vaalitavat takaavat selvästi paremman alueellisen edustavuuden kuin toiset.
Äänestysaktiivisuus
Korkeaa äänestysprosenttia pidetään terveen demokratian merkkinä ja oikeutetun hallinnon takeena. Vaalitavan on todettu vaikuttavan äänestysaktiivisuuteen. Silloin kun vaalitapa johtaa vähäiseen valinnanvaraan ehdokkaiden joukosta, äänestysaktiivisuus on usein pienempi kuin silloin kun todellista valinnanvaraa on paljon.
Edustavuus
Hyvän vaalitavan tulisi monien mielestä heijastaa kansan poliittisten näkökulmien jakautumista. Puolueiden edustavuuden tulisi noudattaa niiden kannatusta, jotta päätökset heijastaisivat kansan tahtoa. Jotkin vaalitavat kuitenkin antavat suurimmalle puolueelle enemmän vaikutusvaltaa sen vaalimenestykseen nähden, ja paljonkin ääniä saanut puolue ei joskus saa lainkaan edustusta.
Hallinnon vakaus
Vaalitavalla on merkitystä maan poliittiseen jatkuvuuteen ja vakauteen. Vaalitapa voi tuottaa toimivan enemmistöhallinnon, joka pystyy säätämään lakeja vaivattomasti. Etenkin enemmistövaalitavan on usein katsottu tuottavan vahvempia ja vakaampia hallintoja kuin suhteellinen vaalitapa. Toisaalta suhteellisessa vaalitavassa maan politiikan linjamuutokset ovat usein maltillisempia. Vaalitavan oikeudenmukaisuus voi myös vaikuttaa siihen, kuinka oikeutettuna kansa pitää hallintoa.
Tehokkaat ja hukatut äänet
Hyvässä vaalitavassa mahdollisimman monella äänellä on merkitystä ja mahdollisimman harva ääni menee hukkaan. Hukkaääniksi lasketaan äänet, jotka menevät ehdokkaalle, joka ei tullut valituksi. Suuri hukattujen äänien määrä voi aiheuttaa äänestysaktiivisuuden laskua ja sitä ettei suurella osalla kansaa ole omaa edustusta hallinnossa. Joidenkin vaalitapojen seurauksena suurin osa äänistä on joskus hukkaääniä, mutta toisissa vaalitavoissa lähes 90 prosenttia äänistä voi mennä valituille ehdokkaille.
Vaalipiirien ja edustajien yhteys
Hyvän vaalitavan katsotaan varmistavan paikallisten vaalipiirien ja niistä valittujen edustajien yhteyden. Edustajien tulisi olla vastuussa omalle vaalipiirilleen ja kaksisuuntaisesti yhteydessä piirin äänestäjiin. Enemmistövaalitavassa vaalipiirit ovat pieniä ja suhteellisessa vaalitavassa suuria.
Taktikointi
Äänestäjien tulisi voida äänestää suosikkiaan. Jotkin vaalitavat voivat kuitenkin rohkaista taktista äänestämistä, jossa äänestäjä katsoo parhaaksi äänestää jotakuta toista ehdokasta kuin suosikkiaan, jotta ääni ei menisi hukkaan tai jopa hyödyttäisi kokonaan väärää ehdokasta. Monet vaalitavat aiheuttavat taktista äänestämistä.
Puoluejärjestelmän muotoutuminen
Vaalitapa määrittää pitkälti maan puoluerakenteen, etenkin sen, onko maa kaksipuoluejärjestelmä vai monipuoluejärjestelmä. Enemmistövaalitapa johtaa usein kaksipuoluejärjestelmään ja suhteellinen vaalitapa monipuoluejärjestelmään. Näiden puoluejärjestelmien paremmuus on usein mielipidekysymys ja sitä kautta myös vaalitavan paremmuus.
Vaikutus kampanjointiin
Enemmistövaalitavan on katsottu johtavan siihen, että kaksi pääehdokasta unohtavat pienten puolueiden ehdokkaat ja keskittyvät vaalikampanjoissaan toisiinsa. Tämän on katsottu Yhdysvalloissa johtaneen lokakampanjoinnin yleistymiseen. Listavaalien on katsottu johtavan usein asiapitoisempiin vaalikampanjoihin kuin henkilövaalien.
Ääriliikkeiden edustus
Hyvä vaalitapa ehkäisee demokratianvastaista tai väkivaltaista poliittista ääriliikehdintää ilman että se kuitenkaan samalla estäisi mahdollisuuden ajaa radikaaleja poliittisia ideoita. Ääriliikkeiden vaikutusmahdollisuuksia voidaan rajoittaa korkeilla äänikynnyksillä.
Kilpailullisuus vaaleissa
Jos vaalien tulos on käytännössä ennalta selvä, moni puolue ei usein edes aseta ehdokkaita, ja äänestysaktiivisuus voi laskea. Tämä on ongelmana etenkin sellaisilla enemmistövaalitapaa käyttävillä vaalialueilla, missä yhdellä puolueella on selvästi yli 50 prosentin kannatus.
Selkeys
Hyvän vaalitavan tulisi olla selkeä ja ymmärrettävä. Liian monimutkainen vaalitapa voi aiheuttaa äänestysaktiivisuuden laskua tai äänten menemistä hukkaan. Jotkin monivaiheiset tai monimutkaiset vaalitavat vaativat vaalijärjestäjiltä enemmän työtä kuin toiset tai tulevat kalliimmiksi.
Naisten edustus
Jotkin vaalitavat voivat aiheuttaa sen, että naisilla on aliedustus päätöksenteossa. Listavaalien kautta naisten edustus on usein saatu korkeammaksi kuin henkilövaaleissa.
Konfliktiherkkyys
Hyvä vaalitapa säilyttää eri poliittisten, uskonnollisten, taloudellisten ja etnisten ryhmien välit kunnollisina ja edistää vuoropuhelua ja kompromisseja. Suhteellinen vaalitapa tuottaa usein suuria puolueita, jotka muodostavat yhteishallituksen, ja jotkin vaalitavat takaavat pienpuolueidenkin edustuksen hallituksessa.
Historiaa
Antiikin Kreikassa käytettiin vuodesta 508 eaa. alkaen Kleisthenesin kehittämää vaalitapaa, jossa äänestettiin vuosittain epäsuosituin poliitikko pois kaupungista, kunhan hän sai vähintään 6000 ääntä. Venetsiassa valittiin 40–60-jäseninen suuri valiokunta 1200-luvulla. Vaaleissa käytettiin erilaisia vaalitapoja ja erityisesti hyväksymisvaalia, jossa kukin äänestäjä antoi äänensä kaikille sopiviksi katsomilleen ehdokkaille.
Vuonna 1785 ranskalainen Nicolas de Condorcet ehdotti menetelmää, jossa ehdokkaiden äänimääriä vertaillaan pareittain. Condorcet esitteli samalla paradoksin, jonka mukaan on mahdollista, että enemmistöt äänestäjistä suosivat ehdokas A:ta ehdokkaaseen B nähden, B:tä C:hen nähden sekä C:tä A:han nähden. Näin ollen enemmistön suosio ei olekaan transitiivista. Samoihin aikoihin Jean-Charles de Borda ehdotti vaalitapaa, jossa äänestäjä antaa ehdokkaille järjestysnumerot. 1800-luvun puolivälissä Thomas Hare, John Stuart Mill ja C. C. G. Andrae kehittivät siirtoäänestystavan.
Vaalitapauudistukset
Vallan keskittymisen aiheuttamia ongelmia voidaan yrittää korjata siirtymällä toisenlaiseen vaalitapaan. Siirtymistä kutsutaan vaalitapauudistukseksi. Toisaalta vaalitapauudistuksen takana voi olla myös vastakkaisia valtapoliittisia syitä – monissa maissa vaalitapa on tarkoituksellisesti valittu niin, että se tuottaa keinotekoisen äänikynnyksen ja estää näin pienpuolueita pääsemästä valtaan.
Yhdysvalloissa ja Britanniassa on viime vuosina noussut keskustelu maan enemmistövaalitavan uudistamisesta. Uudessa-Seelannissa uudistettiin vaalitapa 1990-luvulla enemmistövaalitavasta suhteelliseen vaalitapaan, ja Italiassa otettiin suhteellisen vaalitavan rinnalle enemmistövaalitapa. Myös Japanissa on viime vuosikymmeninä siirrytty uuteen vaalitapaan.
Suomessa on useasti suunniteltu otettavaksi käyttöön eduskuntavaaleissa uusi vaalitapa suhteellisuuden parantamiseksi. Keväällä 2011 eduskunta hyväksyi vaalien yli lepäämään lakiesityksen, jonka toteutuessa puolueiden saamat kansanedustajien paikat koko maassa olisi jaettu d'Hondtin laskentatavan mukaisesti, mutta paikkojen jakautuminen vaalipiireihin Hare-Niemeyerin laskentatavalla. Esitykseen sisältyi myös 3 prosentin suuruinen valtakunnallinen äänikynnys. Vaalien jälkeen valittu uusi eduskunta kuitenkin hylkäsi esityksen saman vuoden lokakuussa.
Äänivalta ry ajaa Suomessa vaalitapauudistusta, jonka seurauksena siirryttäisiin siirtoäänivaaliin. Myös yksinkertaisempaa, mutta silti usein teknisesti nykyistä d'Hondtin menetelmää parempana pidettyä hyväksymisvaalitapaa on ehdotettu.
Xiaomi Mi Max 3
Xiaomi Mi Max 3 on Xiaomin 19. heinäkuuta 2018 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 8.1 (Oreo) Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.
Fyysiset osat
Laitteesta löytyy 1,8 gigahertsin 8-ydin prosessori. Laitteessa on 4 gigatavua RAM-muistia ja 64 gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 256 gigatavun microSD-kortilla.
Kamerat ja multimedia
Laitteessa on kaksi 12 megapikselin takakameraa. Etukameran tarkkuus on puolestaan 8 megapikseliä.
Aletit
Lajit
Alettien sukuun kuuluu seuraavat 4 lajia:
Xiaomi Mi Max 3
Kamerat ja multimedia
Videokuvaus voidaan tehdä 2160p (4K) -resoluutiolla 30fps.
Ruslan Hontšarov
Ruslan Mykolajovytš Hontšarov (s. 2. tammikuuta, 1973 Odessa) on ukrainalainen taitoluistelija ja viisinkertainen arvokisamitalisti, joka kilpaili jäätanssissa parinaan Olena Hrušyna. Hontšarovin suurin saavutus on olympiapronssi Torinosta 2006, ja hänen muita arvokisamitalejaan ovat kaksi EM-hopeaa 2005 ja 2006, EM-pronssi 2004, ja MM-pronssi vuodelta 2005. Hontšarov on ollut hänen parinaan 1985 lähtien.
Carl Edvard Rotwitt
Carl Edvard Rotwitt (1812–1860) oli tanskalainen poliitikko. Hän toimi Tanskan pääministerinä vuosina 1859–1860.
Pekingin messukeskus
thumb|300px|Pekingin messukeskus
Pekingin messukeskus (, Běi-jīng zhǎn-lǎn-guǎn) on messukeskus, joka sijaitsee Pekingissä Kiinassa. Rakennus valmistui vuonna 1954 ja se edustaa tyyliltään stalinistista arkkitehtuuria, joka oli 1950-luvun Kiinassa suosiossa. Rakennuksessa on kolme suurta messuhallia ja museo.
David Smith (kuvanveistäjä)
pienoiskuva|[[Cubi VI (teos vuodelta 1963), Israelin kansallismuseossa, Jerusalemissa.]] Roland David Smith (9. maaliskuuta 1906 Decatur – 23. toukokuuta 1965 South Shaftsbury) oli yhdysvaltalainen kuvanveistäjä. Hänen teoksensa olivat tyylilajiltaan abstraktia ekspressionismia.
Elämänvaiheet
Smith syntyi Indianan osavaltiossa, Yhdysvalloissa vuonna 1906. Vuonna 1921 hän muutti Ohioon. Hän asui siellä vuoteen 1926, kunnes muutti New Yorkiin. Hän tapasi Dorothy Dehnerin, joka myös oli kuvanveistäjä. Smith ja Dehner olivat naimisissa vuodet 1927–1952.
Cantr II
Cantr II on selainpohjainen massiivinen monen pelaajan verkkoroolipeli (MMORPG), jonka tavoitteena on simuloida yhteiskuntien syntyä ja toimintaa. Tämän vuoksi pelimaailman sosiaalinen puoli on pelaajien itsensä kehittämä, eikä ei-pelaaja-hahmoja esiinny. Siinä ei myöskään ole edeltä käsin kirjoitettua historiaa, ekonomista tai poliittista järjestelmää, sisäänohjelmoitua valuuttaa tai esimääriteltyjä rooleja. Pelaaja määrittelee itse hahmonsa luonteen ja päämäärät, ja haasteellisuus perustuu näiden suunnitelmien toteuttamiseen samalla kun pidetään yllä johdonmukaista persoonallisuutta. Peli voidaan myös laskea luokkaan jatkuva selainpohjainen peli (PBBG) koska edistys tapahtuu useiden pelikertojen seurauksena ja jos hahmo kuolee, kuolema on lopullinen.
Pelaaminen käytännössä
Metapelaaminen toimii kuten monessa verkkopelissä osoita ja napsauta -periaatteella. Pelimaailma koetaan roolihahmon (tai hahmojen) kautta, eikä ole sallittua puhua itsestään, tosielämästä tai pelaamisesta kun on roolin sisällä ("in-character"). Roolin ulkoista puhetta (OOC) ei suositella, vaan se tulee pitää minimissä. Pelaajan on mahdollista luoda maksimissaan 15 hahmoa ("character"), mutta näistä jokaisella on oltava oma nimi, luonne ja päämäärät. Siinäkään tapauksessa että kaksi tai useampia hahmoja syntyy tai matkustaa samaan kaupunkiin, niiden on esiinnyttävä erillisinä henkilöinä ja omien hahmojensa suosiminen on ehdottomasti kielletty. Pelaajalla ei saa olla kahta hahmoa saman työnantajan tai yhtiön palveluksessa, tai alisteisessa suhteessa niin että yksi hahmo hyötyisi taloudellisesti toisen työstä. Ei myöskään ole sallittua hyökätä saman uhrin kimppuun kahdella tai useammalla omista hahmoistasi, koska se antaisi epäreilun edun.
Pelin kannalta keskeisin on Tapahtumat-sivu, missä uudet tapahtumat ilmestyvät sivun ylälaitaan, joten sivua luetaan alhaalta ylös.
Pelimaailma
Pelimaailma on erittäin laaja ja valtaosa siitä on asuttamatonta. Matkustaminen kaupungista toiseen vie yleensä useita päiviä, ja siksi onkin mahdollista valmistaa nopeampia kulkuvälineitä, kuten polkupyöriä, veneitä ja autoja, jos vain onnistuu hankkimaan tarpeeksi resursseja. Kulkuneuvojen rakentaminen vaatii yleensä useamman henkilön yhdistetyn työpanoksen, koska yksittäiseltä henkilöltä se voi viedä tosielämässä kuukauden, kun raaka-aineiden keruu lasketaan mukaan, tai monimutkaisten ajoneuvojen kuten pakettiautojen ja bussien tapauksessa jopa yli vuoden. Usein ihmiset hyötyvät kuolleiden jälkeensä jättämistä raaka-aineista ja rakennelmista.
Vaikka maakulkuvälineet edustavatkin melko kehittynyttä teknologiaa, yleinen kehityksen taso on varsin primitiivinen. Monet hahmoista käyttävät luusta tai kivestä valmistettuja työkaluja koska työkalun taso ei vaikuta lopputulokseen. Lähes jokaisella henkeään arvostavalla hahmolla on kilpi, koska monessa paikassa on villieläimiä, joiden hyökkäyksiltä ei voi puolustautua ilman kilpeä, ja merirosvot tai muut lainsuojattomat voivat siepata tai tappaa varomattomia kohteita. On myös yleistä kantaa sorkkarautaa, koska jos joutuu lukituksi rakennukseen, sieltä on mahdotonta paeta ilman lukon murtamiseen sopivaa välinettä.
Syyskuussa 2014 on avattu esittelyserveri, joka mahdollistaa pelin teknisen puolen testaamisen ilman pakollista rooliin eläytymistä. Uudet pelaajat saavat pääsyn esittelyserverille automaattisesti jos siellä on olemassa aktiivinen kaupunki pelaajan omalle kieliryhmälle. Tämän tarkoituksena on vähentää uusien pelaajien hämmennystä ja varmistaa että paikalla on ainakin yksi opas (mentor) joka voi vastata kysymyksiin ystävällisesti ja kärsivällisesti, kun taas pääpelissä uusien pelaajien hahmot eivät saa mitään erikoiskohtelua, vaan heidän odotetaan sopeutuvan yhteiskunnan sääntöihin tai kärsivän seuraamukset.
Historiaa
Cantrin idea lähti alun perin Lego-palikoilla rakennetusta maailmasta, jota hollantilainen Jos Elkink elävöitti ystäviensä kanssa. Seuraava aste oli e-mailin välityksellä pelattava roolipeli, joka pian kaatui omaan mahdottomuuteensa koska pelinjohtaja joutui käsittelemään ja välittämään muille kaikkien tekemiset. Tuo kokeilu lasketaan lyhyestä kestostaan huolimatta alkuperäiseksi Cantriksi, ja täten nykyisen pelin virallinen nimi on Cantr II, tosin yleisesti sitä kutsutaan pelkäksi Cantriksi. Koodaus on toteutettu PHP:n ja MySQL:n yhdistelmänä ja sitä kehitetään jatkuvasti.
Yleistä
Pelaaminen on ilmaista ja ylläpito hoidetaan vapaaehtoisvoimin. Suurin tilastoitu pelaajamäärä oli elokuussa 2006, pelaajille lähetetyn sähköpostin mukaan 1915 mutta pelin sisäisten tilastojen mukaan 1897, joten on epäselvää kumpi näistä on oikeassa. Viime aikoina pelaajamäärä on ollut laskussa kun taas keskimääräinen pelaajamäärä on pysytellyt 800 tienoossa kesäkuusta 2011 lähtien. Jo pitkän aikaa yleisin kieli on ollut puola, englannin jäädessä toiseksi. Pelillä on omat keskustelupalstansa, irc-kanava ja wiki-formaattia käyttävä tietopankki. Aikaisemmin sillä oli myös Darren Soanesin perustama verkkoradiokanava, mutta se jouduttiin poistamaan käytöstä koska monilla soitetuista kappaleista oli vielä tekijänoikeussuoja voimassa ja niiden käytöstä olisi pitänyt maksaa rojalteja. Pelillä oli myös jonkin aikaa verkkolehti nimeltä Stolen Notes, mutta siihen käytettyä ohjelmaa pidettiin tietoturvariskinä, joten se poistettiin käytöstä. Verkkolehden palauttamista on kaavailtu, mutta tähän mennessä se ei ole johtanut mihinkään.
Monikielisyys
Cantria voi pelata usealla kielellä: puolaksi, englanniksi, espanjaksi, portugaliksi, liettuaksi, saksaksi, ruotsiksi, hollanniksi, suomeksi, turkiksi, esperantoksi, ranskaksi, italiaksi, venäjäksi, bulgariaksi ja lojbaniksi. Lista on järjestetty yleisyyden mukaan kirjoitushetkellä. Pelin kääntäminen arabiaksi ja latinaksi aloitettiin kauan sitten, mutta kummassakin tapauksessa kääntäjä lopetti. Suomenkielinen alue avattiin 10 helmikuuta 2007. Pelissä oli yhteen aikaan myös kiinankielinen alue, mutta se ei koskaan saavuttanut suurta suosiota ja se suljettiin kun hahmoja oli jäljellä enää yksi. Tämäkin viimeinen on sittemmin kuollut.
Uuden kieliryhmän aloittaminen vaatii vähintään neljä aktiivista pelaajaa, joista vähintään yksi on valmis tekemään käännöstyötä ja joku hoitamaan markkinointia ryhmän kasvattamiseksi.
Kullakin kieliryhmällä on omat alueensa, mutta ne kaikki sijaitsevat samassa maailmassa ja voivat mennä osittain päällekkäin. Alussa kielialueelle määritellään yksi tai useampi syntymäpaikka (spawn location) joihin uudet hahmot sijoitetaan satunnaisesti. Kun populaatio on kasvanut tarpeeksi suureksi, uusi hahmo voi syntyä missä tahansa paikassa jossa on ollut vähintään kaksi oman kieliryhmän edustajaa lähiaikoina. Mitä enemmän väkeä paikassa on, sitä suuremmalla todennäköisyydellä se vetää puoleensa vastasyntyneitä.
Koska merimatkailu on suhteellisen helppoa (myrskyjä, virtauksia tai meripetoja ei ole ohjelmoitu) monet lähtevät tutkimusretkille ja tämän myötä voivat saapua vieraan kieliryhmän alueelle. Luonnollisesti konflikteja syntyy, varsinkin kun paljon sormella osoittamista monimutkaisempia eleitä ei ole ohjelmoitu. On sallittua käyttää englantia tai mitä tahansa tilanteeseen sopivaa kieltä eleiden ("emote") ilmaisuun mutta hahmot saavat puhua ja ymmärtää vain sitä kieltä jonka puhujaryhmään ne on alun perin luotu, ellei toista kieltä ole opittu pelin sisäisessä kanssakäymisessä.
Luettelo pikkuplaneetoista: 410 001–411 000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 410001:stä ja päättyen 411000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Sunnanå
Sunnanån läpi virtaa Sunnanåjoki, joka laskee länteen Sunnanåvikenin. Sunnanå on asutettu viimeistään 1500-luvulla. Björkbodan ruukin patruuna Karl August Ramsay perusti kylään joen varrelle Sunnanån ruukin vuonna 1853. Ruukki oli toiminnassa vain kymmenen vuotta ja ruukin rakennukset purettiin 1800-luvun loppuun menneessä.
Vuolukivi
thumb|160px|[[Johannes Krysostomos, vuolukivestä tehty reliefi Konstantinopolista 1000-luvulta (Louvre)]] Vuolukivi on metamorfinen, pääosin karbonaattiryhmän mineraaleista ja talkista koostuva kivilaji. Joskus vuolukivestä käytetään harhaanjohtavasti pyrofylliitti-nimitystä (pyrofylliitti on mineraali, ei kivilaji). Vuolukiven väri vaihtelee harmaan eri sävyistä vihertävään. Vuolukivi on suhteellisen pehmeää ja toisinaan pinnaltaan saippuaisen tuntuinen. Vuolukivestä käytetäänkin joskus nimitystä saippuakivi.
Vuolukiviesiintymät Suomessa
Suomestakin löytyy vuolukiviesiintymiä, joista suurimmat ovat Juuassa ja Nunnanlahdessa. Nunnanlahdella louhinta aloitettiin vuonna 1893 geologi Benjamin Frosteruksen tutkimusten perusteella.
Käyttö
Nykyisin vuolukiveä käytetään määrällisesti eniten rakennusmateriaalina: se soveltuu lähes kaikkiin sisätilojen rakenteisiin sekä säänkestävänä useimpiin ulkotilojen kivirakenteisiin. Suhteellisen pehmeänä vuolukivi ei kuitenkaan sovellu kovan kulutuksen kohteena oleviin pintoihin, kuten portaisiin tai lattioihin. Pehmeyden vuoksi kiveä ei myöskään voida kiillottaa. Suuren tiiviytensä ansiosta vuolukivi soveltuu hyvin märkätiloihin. Happoja ja emäksiä vuolukivi kestää hyvin.
Vuolukiveä käytetään lähinnä uunien ja takkojen sisä- ja pintamateriaalina sekä seinälaatoituksissa. Vuolukivestä valmistetaan myös erilaisia käyttö- ja lahjatavaroita. Aikaisemmin kivestä on teollisesti valmistettu myös hautakiviä, kojetauluja, sähköeristimiä ja selluloosateollisuuden käyttämiä soodauunikiviä. Vuolukivi on ollut suosittu materiaali erilaisiin reliefeihin ja muuhun kuvanveistoon. Metalliesineiden valumuottien materiaalina vuolukiveä on käytetty jo esihistoriallisella ajalla.
Yhdysvaltain saarialueet
Yhdysvaltain saarialueet ovat Yhdysvalloille kuuluvia erillisiä Karibianmerellä ja Tyynellämerellä sijaitsevia saarialueita, jotka ovat territorioita, eivätkä kuulu mihinkään osavaltioon.
Guyana (Commonwealth realm)
Guyanan Commonwealth realm, virallisesti tunnettu nimeltä Guyana, oli nykyisen Guyanan edeltäjä ja itsenäinen valtio, joka oli olemassa 26. maaliskuuta 1966 ja 23. helmikuuta 1970 välillä.
Yhdysvaltain saarialueet
Asumattomat alueet
pienoiskuva|500px|Yhdysvaltain saarialueet kartalla.
Guyana (Commonwealth realm)
Britannian valta päättyi vuonna 1966, kun Guyanalle myönnettiin itsenäisyys Commonwealth realmina Guyana Independence Act 1966:n mukaan, joka muutti Brittiläisen Guayanan itsenäiseksi Guyanaksi. Britannian monarkki, joka oli tuolloin Elisabet II, pysyi maan valtionpäämiehenä. Valtionpäämiestä Guyanassa edusti kenraalikuvernööri.
Offenburg
Offenburg on Saksan kaupunki Baden-Württembergin osavaltion Ortenaukreisin piirikunnassa. Se sijaitsee Schwarzwaldin metsäisen vuorijonon läntisellä reunalla, noin 20 kilometriä kaakkoon Ranskan Strasbourgista. Kaupungissa oli kesäkuun 2022 lopussa 61 293 asukasta, ja sen pinta-ala on 78,4 neliökilometriä.
Ensimmäinen kirjallinen maininta Offenburgista sijoittuu vuoden 1148 tienoille. Vuonna 1689, niin kutsutun Yhdeksänvuotisen sodan melskeissä, kaupunki tuhoutui lähes täysin menettäen suurimman osan keskiaikaisista ja renessanssin ajan arkkitehtonisista monumenteistaan.
Seyfertin galaksi
thumb|250px|NGC 3079 Seyfertin galaksit ovat galakseja, joilla on epätavallisen kirkas ydin. Ne ovat kierteisgalakseja tai epäsäännöllisiä galakseja. Ytimen suuren kirkkauden aiheuttaa ytimessä oleva supermassiivinen musta aukko, johon syöksyvä aine kuumenee ja säteilee valtavasti sähkömagneettista säteilyä, kuten valoa, joka voi ajoittain peittää galaksin muut tähdet pois näkyvistä. Seyfertin galaksien kirkkaudessa tapahtuu vaihteluja noin vuoden aikaskaalassa. Tavalliset galaksit, joilla on aktiivinen ydin, kuuluvat Seyfertin galakseihin. Seyfertin galaksit säteilevät hyvin kirkkasti vedyn, heliumin, hapen ja typen aallonpituusalueilla ja niissä tapahtuu voimakasta liikettä nopeudella 500 – 4000 km/s. Tämän arvioidaan olevan peräisin mustan aukon ympärillä pyörivästä hehkuvasta kaasusta. Seyfertin galaksit säteilevät voimakkaasti myös radioaaltoja, infrapunaa, ultraviolettia ja röntgensäteitä mikä viittaa suuriin energioihin. Seyfertin galaksit jaetaan luokkiin 1 ja 2 sen mukaan, esiintyykö niiden spektrissä leventyneitä, suurista nopeuksista kertovia emissioviivoja, niin kuin tyypissä 1 esiintyy. Näiden tyyppien välillä voi olla desimaaleja esimerkiksi 1,5 tai 1,9. Oletetaan, että tyypissä 2 nopeasti liikkuva kaasu on peittynyt tähtienvälisen pölyn tai mustan aukon ytimen ympärillä hitaammin liikkuvan kaasun taakse.
Esimerkki Seyfertin galaksista on NGC 3079. Seyfertin galaksit on nimetty niitä 1940-luvun alussa tutkineen yhdysvaltalaisen tähtitieteilijä Carl Keenan Seyfertin mukaan. Noin 10% kaikista galakseista on Seyfertin galakseja.
Hi8
Teknologia
Hi8:n kaistanleveys on suurempi kuin Video 8:n, joten kuvalaatu on vastaavasti parempi. Hi8:n erottelukyky on 400 vaakajuovaa, kun se Video 8:ssa on 240 vaakajuovaa. Hi8-laitteita saattoi siten käyttää esimerkiksi kuvattaessa uutismateriaalia, jonka tallentamiseen tarvittiin pienikokoista kameranauhuria. Vuonna 1998 sekä Video 8:aan että Hi8:aan lisättiin XR-ominaisuus (extended resolution), joka lisäsi vaakaerottelukykyä kymmenen prosenttia.
Hi8- ja Video 8 -järjestelmien nauhannopeus on sama. Hi8-laitteilla voi toistaa Video 8 -laitteilla tallennettua kuvaa, mutta ei päinvastoin. Hi8 on siten alaspäin yhteensopiva. Järjestelmään valmistettiin myös pöytämallisia nauhureita, mutta ne jäivät harvinaisuuksiksi. Sony kehitti 1990-luvulla Hi8-järjestelmän pohjalta digitaalisen Digital8-kameranauhurin. Sen elinkaari jäi lyhyeksi, kun muistikortit alkoivat yleistyä tallennusmediana.
Vaikka nauhaan perustuva laite olisi pystynyt samaan kuvan- ja äänenlaatuun kuin kortille tallentava laite, nauhurissa on runsaasti liikkuvia osia, jotka tekevät siitä vikaherkemmän. Lisäksi digitaalisessa nauhassa on samat heikkoudet kuin analogisessa nauhassa, kuten aikaavievät kelaukset ja nauhan jumiutuminen nauhurin mekanismiin tai nauhaan tulleen vian takia. Tällöin kasetin poistaminen kasettipesästä saattaa olla hankalaa ja nauha vaurioituu.
Ammattimaiseen äänentallennukseen tarkoitettu digitaalinen DTRS-järjestelmä käyttää samaa nauhaa kuin Hi8. DTRS poistui markkinoilta 2012.