cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Haapavesi Folk Music Festival
Ohjelmisto
Festivaali on keskittynyt kotimaiseen ja eri maiden kansanmusiikin ytimeen, ja ohjelmisto sisältää runsaasti myös maailmanmusiikkia. Festivaalilla on esimerkiksi vieraillut runsaasti kurkkulaulajia, irlantilaista musiikkia esittäviä yhtyeitä sekä klezmer-taiteilijoita. Ohjelmatarjonnassa on niin ikään usein jazzia, crossoveria ja klassista musiikkia. Esiintyjälistoilla on myös populaarimusiikkia.
Berit Nesheim
Berit Nesheim on norjalainen elokuvaohjaaja.
Nesheim on ohjannut niin nuortenelokuvaa (Frida - käsi sydämellä, 1991), epookkidraamaa (Sunnuntaienkeli, 1996) kuin trilleriäkin (Evas øye, 1999). Sunnuntaienkeli oli ehdolla parhaan ei-amerikkalaisen elokuvan Oscarista.
Football Manager (videopeli)
Football Manager on Addictive Gamesin vuonna julkaisema urheilupeli. Peli on jalkapalloaiheinen managerointipeli.
Peli on julkaistu useille alustoille, joista ensimmäisenä Sinclair ZX80:lle. Pelille on julkaistu useita jatko-osia.
Alviina
Alviina on Suomessa käytetty naisen etunimi. Se on muunnelma nimestä Alfiina, joka voidaan tulkita Adolfiinan lyhentymäksi tai Alfin sisarnimeksi. Toisaalta Alviina on yhdistetty myös Albin-nimen suomalaiseen muotoon Alvi.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on syyskuuhun 2021 mennessä tilastoitu noin 1 160 Alviina-nimistä naista. Heistä suurin osa on syntynyt ennen 1920-lukua.
Alviinalla ei ole nimipäivää almanakassa.
Dropkick Murphys
Dropkick Murphys on Massachusettsin Quincyssä vuonna 1996 perustettu yhdysvaltalainen kelttipunk-yhtye. Yhtye aloitti soittamisen erään jäsenten kaverin parturiliikkeen kellarissa. He sekoittavat perinteistä folk rockia ja punk rockia. Yhtye on ottanut vaikutteita esimerkiksi yhtyeiltä Stiff Little Fingers, The Pogues, The Clash, Thin Lizzy, The Dubliners ja Swingin' Utters.
Sanoituksissaan Dropkick Murphys on muun muassa tukenut työväenluokkaa ja ammattiliittoja sekä kannustanut Bostonin urheiluseuroja, kuten Boston Red Soxia.
HMS Mermaid (U30)
HMS Mermaid (viirinumerot U30) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston parannellun Black Swan -luokan sluuppi, joka otettiin palvelukseen vuonna 1944.
Alus palveli vuosina 1950-1971 Saksan laivastossa fregatiksi luokiteltuna nimellä Scharnhorst.
Valmistus
Alus tilattiin William Denny and Brothersilta, missä köli laskettiin 8. syyskuuta 1942. Alus laskettiin vesille 11. marraskuuta 1943 ja otettiin palvelukseen 12. toukokuuta 1944.
Palvelus
Alus luovutettiin 5. toukokuuta 1950 Länsi-Saksan laivastolle, joka otti sen palvelukseen nimettynä Schanhorstiksi. Alus myytiin romutettavaksi huhtikuussa 1990 oltuaan vuodesta 1974 alkaen palveluskelvottomana.
Homo sapiens (albumi)
Homo sapiens on YUP-yhtyeen neljäs albumi. Se äänitettiin elokuussa 1994 ja julkaistiin saman vuoden marraskuussa.
Albumin korkein listasijoitus Suomen albumilistalla oli 23.
Kokoonpano
+
Miesten Superpesiksen kausi 2000
Miesten Superpesiksen kausi 2000 oli Suomen Pesäpalloliiton järjestämän pesäpallon korkeimman sarjatason Superpesiksen 11. kausi. Kausi alkoi 13. toukokuuta ja päättyi 9. syyskuuta 2000.
Suomen-mestaruuden voitti Kiteen Pallo, jolle mestaruus oli toinen peräkkäinen. Kitee kukisti loppuottelusarjassa 3–0 Sotkamon Jymyn. Pronssiottelusarjassa Oulun Lippo voitti Hyvinkään Tahkon 2–1. Kaikki karsintasarjaan joutuneet joukkueet taas onnistuivat säilyttämään paikkansa Superpesiksessä.
Sarjajärjestelmä
Runkosarjassa pelattiin kaksinkertainen sarja kaikkien joukkueiden kesken. Yhteensä runkosarjassa pelattiin 28 ottelua joukkuetta kohden. Kahdeksan parasta joukkuetta etenivät pudotuspeleihin ja neljä viimeistä Superpesiskarsintaan. Pudotuspelit pelattiin paras viidestä -järjestelmällä lukuun ottamatta pronssiotteluita, jotka pelattiin paras kolmesta -järjestelmällä.
Superpesiskarsinnassa runkosarjan neljä heikointa kohtasivat Ykköspesiksen neljä parasta joukkuetta. Karsintasarja pelattiin yksinkertaisena ja neljä parasta joukkuetta saivat oikeuden pelata Superpesiksessä kaudella 2001.
Pudotuspelit
Pudotuspelit pelattiin paras viidestä -periaatteella lukuun ottamatta pronssiotteluita, jotka pelattiin paras kolmesta -menetelmällä. Otteluparit muodostettiin runkosarjan sijoitusten perusteella. Kotietu oli runkosarjassa paremmin sijoittuneella joukkueella.
Superpesiskarsinta
Superpesiskarsinnassa Superpesiksen runkosarjan neljä heikointa kohtasivat Ykköspesiksen neljä parasta joukkuetta yksinkertaisessa sarjassa. Karsintasarjan neljä parasta saivat oikeuden pelata Superpesistä kaudella 2001. Superpesiksen 11:nneksi sijoittunut Loimaa ja Ykköspesiksen voittaja Järvenpää saivat sarjaan kolme hyvityspistettä. Vastaavasti Superpesiksen 12:nneksi sijoittunut Kankaanpää ja Ykköspesiksen toiseksi sijoittunut Kuopio saivat kumpikin yhden hyvityspisteen.
Voittajajoukkue 2000
Kiteen Pallo -90 (2:nen mestaruus)
Aleksandr Godunov
Godunov liittyi Bolšoi-teatteriin vuonna 1971. Hän oli jo silloin lupaava balettitanssija. Yhdysvaltain balettiuransa jälkeen Godunov esiintyi monissa elokuvissa. Hän näytteli amish-maanviljelijää elokuvassa Peter Weirin Todistaja vuodelta 1985, psykopaattista terroristia Karlia elokuvassa Die Hard – vain kuolleen ruumiini yli, Maxia elokuvassa Rahareikä sekä Vronskyä elokuvassa Anna Karenina vuodelta 1974. Hänestä tuli Yhdysvaltain kansalainen vuonna 1987.
Loikkaus
23. elokuuta vuonna 1979, kun Bolšoi-teatteri oli kiertueella New York Cityssä, Godunov otti yhteyttä viranomaisiin ja anoi poliittista turvapaikkaa. Kun KGB oli kuullut tempauksesta, Bolšoi oli juuri lentokentällä matkalla takaisin. KGB päätti estää Godunovin vaimon, mukana kiertueella olleen solisti Lyudmila Vlasovan, loikkauksen. Rouva Vlasovaa pidettiin Aeroflotin Moskovan koneessa, mutta koneelta evättiin lähtölupa kolmeksi vuorokaudeksi, koska maahanmuuttovirasto halusi tietää, lähteekö tämä maasta vapaaehtoisesti eikä pakosta. Presidentti Jimmy Carter ja neuvostojohtaja Leonid Brežnev joutuivat kriisiin mukaan.
26. elokuuta kone sai lähtöluvan, ja Vlasova palasi Moskovaan. Godunov yritti vuoden ajan saada vaimonsa Yhdysvaltoihin. Heidät tunnettiin Kylmän sodan Romeona ja Juliana. Pari erosi vuonna 1982.
Godunov jatkoi tanssijanuraa Yhdysvalloissa American Ballet Theatressa vuoteen 1982 asti, jolloin hänen välinsä teatterin johtajan, Mihail Baryšnikovin, kanssa menivät poikki. Godunov matkusti Hollywoodiin ja aloitti romanssin näyttelijä Jacqueline Bissetin kanssa. Suhde päättyi vuonna 1988. Godunovin kuuluisin rooli oli elokuvassa Die Hard (1988), jossa hän näytteli terroristi Karlia.
Kuolema
Ystävät huolestuivat Godunovista 18. toukokuuta 1995, koska hän ei ollut pitkiin aikoihin vastannut soittoihin. He lähettivät sairaanhoitajan hänen asunnolleen, mistä Godunov löydettiin kuolleena alkoholismin ja hepatiitin aiheuttamien komplikaatioiden seurauksena. Hän eli vain 45-vuotiaaksi. On ollut epäselvää, kauanko Godunov oli ollut kuolleena ja hänen ystävänsä väittivät, etteivät olleet kuulleet hänestä mitään kymmeneen päivään. Hänen tuhkansa on siroteltu Tyynellemerelle.
Häsälä
Häsälä on ennen sotia Vahvialaan kuulunut kylä. Häsälä oli alkujaan Säkkijärven kyliä, mutta vuonna 1921 se liitettiin pari vuotta aiemmin perustettuun Vahvialan kuntaan.
Viime sotien rauhanteoissa uusi valtakunnanraja halkaisi Häsälän kylän kahtia. Suurin osa kylästä luovutettiin Neuvostoliitolle ja Suomen puolelle jäänyt osa liitettiin vuonna 1946 Ylämaan kuntaan. Luovutetulle alueelle jäi muun muassa Häsälän kansakoulu.
Rudolf Carnap
Rudolf Carnap (18. toukokuuta 1891 – 14. syyskuuta 1970) oli saksalainen filosofi, joka oli Wienin piirin tunnetuimpia jäseniä.
Carnap syntyi Ronsdorfissa ja opiskeli Barmenin lukiossa. Freiburgin yliopistossa hän opiskeli fysiikkaa, matemaattista logiikkaa ja filosofiaa. Aluksi Carnap oli pääasiallisesti kiinnostunut fysiikasta, mutta hänen opintonsa keskeytyivät hänen sotiessaan ensimmäisessä maailmansodassa. Sodan jälkeen Carnap jatkoi opiskelua ja kirjoitti väitöskirjansa Der Raum ajan ja avaruuden teoriasta.
Vuonna 1926 Carnap muutti Wieniin saadakseen akateemisen viran Wienin yliopistossa, jossa hän tutustui ja liittyi Wienin piiriin, Moritz Schlickin johtamaan älykköjen joukkoon. Carnap ja jotkut muut piirin jäsenet tapasivat silloin tällöin Ludwig Wittgensteinin tämān ollessa Wienissä. Vuonna 1928 Carnap julkaisi teoksen Der logische Aufbau der Welt, jossa hän käsitteli tieteellisen tietämyksen empirististä rekonstruktiota. Vuonna 1929 hän julkaisi matemaattisen logiikan oppaan Abriss der Logistik ja vuonna 1930 Carnap ja Hans Reichenbach perustivat filosofisen Erkenntnis-aikakauslehden. Vuonna 1931 Prahan yliopisto palkkasi Carnapin luonnonfilosofian professoriksi. Carnap toimi virassa vuoteen 1935, jolloin hän muutti Yhdysvaltoihin.
Vuosina 1936–1952 Carnap toimi Chicagon yliopiston professorina. Siellä hän kiinnostui semantiikasta ja kirjoitti aiheesta kolme kirjaa 1940-luvulla. Carnap työskenteli vähän aikaa Princetonissa ennen kuin hän sai professorin viran Kalifornian yliopistosta Los Angelesissa (UCLA) vuonna 1954.
Suvaitsevuusperiaate on Carnapin tunnettu filosofinen periaate.
Magdeburg-luokka
Magdeburg-luokka oli Saksan keisarikunnan laivaston neljän 1910-1912 valmistetun aluksen kevyt risteilijäluokka, jonka alukset palvelivat ensimmäisessä maailmansodassa. Aluksista tuhoutui sodan aikana kolme.
Emma-Sofia Hautala
Emma-Sofia Hautala (s. 9. tammikuuta 1991) on suomalainen näyttelijä ja laulaja.
Hautala on opiskellut Tampereen yliopiston teatterityön tutkinto-ohjelmassa Nätyssä vuosina 2011–2016. Hän on esiintynyt mm. Kouvolan Teatterissa, Tampereen Teatterissa, Tampereen Työväen Teatterissa, Pesäkallion kesäteatterissa, Teatteri Vanhassa Jukossa ja Lahden kaupunginteatterissa.
Hautala tunnetaan parhaiten 2018 alkaneesta, Yle Areenalla esitetystä HasBeen-sarjasta, missä hän esitti Essiä. Vuonna 2016 Hautala esitti Vivecaa Uusi päivä -televisiosarjan spinoff-sarjassa Väärät bileet.
Keyritynmäki
Keyritynmäki on vaara ja näköalapaikka Rautavaaralla, Pohjois-Savossa. Keyritynmäki on 272 metriä korkea ja korkeuseroa viereiseen Keyritynjärveen on 152 metriä. Viereinen vaara, Härkönurmi, on vieläkin korkeampi, 274,9 metriä mpy. Vaara kuuluu 14 kilometriä pitkään ja 1,5 kilometriä leveään leveään Keyrityn kvartsiittivaarajonoon.
Keyritynmäki sijaitsee Rautavaaralta neljä kilometriä lounaaseen, Keyrittyjärven länsirannalla. Vaarajono ja sen itäpuolella olevan Keyrittyjärvi ovat yhdessä olennainen osa Rautavaaran maisemakuvaa. Suuret korkeuserot antavat aiheen nimittää Rautavaaraa Suomen Lähi-Lapiksi. Vaara luokitellaan arvokkaisiin luonto- ja kallioalueisiin Suomessa.
Barbara Walters
Barbara Jill Walters oli yhdysvaltalainen toimittaja. Hänet tunnettiin televisio-ohjelmista Today ja The View. Walters oli myös ensimmäinen naispuolinen iltauutisten ankkuri.
Ura
Vuonna 1961 Walters sai työtä NBC-kanavan aamuohjelmasta The Today Show, jolle hän teki tutkimustyötä ja kirjoitti juttuja. Vuoden kuluttua hän alkoi kehittää, kirjoittaa ja editoida itse raporttejaan ja haastattelujaan. Vuonna 1974 Waltersista tuli The Today Show:n ensimmäinen naispuolinen juontaja. Vuonna 1976 hän siirtyi ABC:n iltauutisten ankkuriksi. Vuonna 1979 hän siirtyi ABC:n uutismakasiiniin 20/20. Hän lähti sarjasta 2004. Hän juonsi luomaansa The View -keskusteluohjelmaa vuosina 1997–2014.
Walters sai tähden Hollywood Walk of Famelle kesäkuussa 2007.
Toni Bou
pienoiskuva|Toni Bou vuonna 2022. Toni Bou (s. 17. lokakuuta 1986 Piera, Katalonia, Espanja) on espanjalainen trial-kuljettaja. Hän on voittanut trialin maailmanmestaruuden ennätykselliset kuusitoista kertaa vuosina 2007–2022. Trialin hallimaailmanmestaruuden hän on voittanut samaten kuusitoista kertaa vuosina 2007–2022. pienoiskuva|vasen|Toni Bou vuonna 2007.
Tallinmäki
thumb|200px|Tallinmäenkatu Tallinmäki on noin kaksi kilometriä Haminan keskustasta itään sijaitseva kaupunginosa. Se sijaitsee Vaalimaalle vievän valtatie 7:n pohjoispuolella, rajoittuen pohjoisessa Ruotsinkylään ja idässä Ruukkiin. Tallinmäen rakennuskanta koostuu enimmäkseen omakotitaloista, mutta alueella on myös rivi- ja luhtitaloja. Tallinmäen asukasluku on noin 1 200. Asukasluvullaan se on Haminan suurin kaupunginosa, joka ei ole kylä.
Urheilu ja liikunta
Tarmolan pururata, joka talvella toimii hiihtolatuna, sijaitsee Tallinmäen itäpuolella ja jatkuu valtatie 7:n eteläpuolelle. Hiihtoladun varrella sijaitsee vuonna 2015 valmistunut hiihtomaja. Samalla paikalla sijaitsi aiemmin 1950-luvun alussa rakennettu ja 1980 laajennettu hiihtomaja, joka tuhoutui ilkivaltaisessa tuhopoltossa kesällä 2013. Tarmolan pururadan varrella oli aiemmin hyppyrimäki, mutta se on purettu huonokuntoisena.
Tallinmäenkadun kentällä on talvisin luistelumahdollisuus.
Lähteet
60.56222°N, 27.23611°W
Kilpjavr
Kilpjavr eli Kilpijärvi on taajama Kuolan piirissä Venäjän Murmanskin alueella sekä paikkakunnalla sijaitsevan sotilaslentokentän nimi. Kilpjavr on Murmanskista noin 30 km linnuntietä luoteeseen.
Kilpjavren taajama on osa Mežduretšjen maalaiskuntaa. Se on yhdistetty haararadalla Kuolan - Petsamon rataan Päivejärven asemalle.
Kilpjavrilla sijaitsee sotilaslentokenttä, joka perustettiin toisen maailmansodan jälkeen. Se toimi aiemmin Murmanskin siviililentokenttänä, kunnes perustettiin uusi siviililentokenttä Murmanskin lentoasema, joka sijaitsee lähellä Murmašin kaupunkitaajamaa.
HMS Hind (U39)
HMS Hind (viirinumerot U39) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1944 palvelukseenotettu parannellun Black Swan -luokan sluuppi.
Palvelus
Alus romutettiin joulukuussa 1958.
4. Pohjois-Pohjanmaan rykmentti 3. pataljoona
'''N:o 4. Pohjois-Pohjanmaan rykmentin 3. pataljoona''' oli valkoisten länsiarmeijan Linderin ryhmän N:o 4. Pohjois-Pohjanmaan rykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli kapteeni K. Lilliér.
Erämaan laulu
Erämaan laulu tarkoittaa seuraavia:
4. Pohjois-Pohjanmaan rykmentti 3. pataljoona
Aikaisemmalta nimeltään pataljoona oli Virtain pataljoona.
Pataljoonasta muodostettiin sodan jälkeen Oulun - Vaasan Vartiopataljoona.
Joukko-osastot
Päällikkö: aliupseeri G. Wadström, 9. komppaniassa jefreitteri Antti Ahtiainen. Päällikkö: aliupseeri Åke Amberg, 10. komppaniassa jefreitteri Karl Dahlman. Päällikkö: aliupseeri M. Kankaanpää. Päällikkö: Jääkärivänrikki Arvo Kauppinen
Seppo Rannikko
Seppo Reino Juhani Rannikko (6. huhtikuuta 1928 Tampere – 25. marraskuuta 2000 Tampere) oli suomalainen muusikko.
Elämäkerta
1940-luvun lopulla nuori Seppo Rannikko muutti taloudellisen laman pakottamana Ruotsiin. Siellä hän työskenteli päivisin tehtaalla ja iltaisin tiskasi astioita ravintolassa. Palattuaan Tampereelle hän aloitti 24-vuotiaana tenorisaksofonin soiton. Aluksi hän harjoitteli korvakuulolta tyhjilleen jääneessä yleisessä saunassa. Hän kuunteli paljon varhaisia bebop-levytyksiä esikuvinaan Charlie Parker ja Dizzy Gillespie. Hän otti muutamia saksofoni- ja huilutunteja eräältä Tampereen kaupunginorkesterin muusikolta.
Seppo Rannikon muusikon ura alkoi kiinnityksellä Acre Karin yhtyeeseen 1950-luvun puolivälissä. Sitä seurasivat Ossi Runnen yhtye laulusolistina Eila Pellinen ja Olli Hämeen yhtye. Hämeen yhtyeessä Rannikko soitti jopa pari vuotta ”Hämiksellä”, nykyisellä Tavastia-klubilla, laulusolistina Laila Kinnunen. 1950-luvun loppupuolella Olli Hämeen yhtye taltioi pienellä kokoonpanolla myös muutamia levytyksiä, joissa Rannikko oli mukana. Levytyssessioiden alkuvaiheessa 1950-luvulla Rannikko joutui vielä soittamaan pääosin korvakuulolta, kunnes vähitellen sai otetta myös nuotinlukuun.
1960-luvun alussa Rannikko siirtyi Jaakko Salon yhtyeeseen säestämään Vieno Kekkosta, joka juuri oli vaihtanut levy-yhtiötä Fazerilta Scandialle. Tuon ajan Scandia-levytyksistä on jäänyt ikivihreänä elämään Olavi Virran ”Hopeinen kuu”, jossa Seppo Rannikko esittää tenorisaksofonisoolon.
Seppo Rannikko kertoi Pale Saariselle Selvis-lehden haastattelussa tuon ajan levytyksistä: ”Salon Jakke pyysi, että tekisin jotain latinalaiskomppia. Niinpä kaivoin taskustani kamman, jolla raaputin guiroa taustalle, ja se kuuluu levyltä selvästi tänäkin päivänä. Tätä ideaani toteutin käytännössä myös tanssikeikoilla.”
Rannikon 1960-luvun jazzkokoonpanoista on mainittava vielä Herbert Katzin yhtye. Downbeat-jazzkapakassa hän pääsi jammailemaan myös maailman huippuihin kuuluvien tenorisaksofonistien Johnny Griffinin ja Dexter Gordonin kanssa. Hänen omia artistisuosikkejaan olivat tuolloin myös Duke Ellington, Count Basie, Thelonious Monk, Lars Gullin, Gil Evans, Sonny Rollins ja Lester Young. Myös rockmusiikkia Seppo Rannikko ihaili, ja hän oli Suomessa uranuurtaja myös rocksaksofonistina.
Nuotinlukutaidon parantuessa kasvoi myös Rannikon sovitustaito. Hän sovitti musiikkia tv-ohjelmiin ja -mainoksiin, kuten Kaarlo Kaartisen säveltämät vakioveikkauksen ja Loton tunnusmusiikit (”Yksi risti kaksi, pennit miljoonaksi”, ”Kuusi neljäst’kymmenestä joka viikko arvotaan”). 1960-luvulla Rannikko toimi myös TV-tuottajana, käsikirjoittajana, säveltäjänä ja sovittajana muun muassa ohjelmassa ”Zero – Lentävä lautanen.”
1960-luvun lopulta 1970-luvun alkuun Rannikko toimi sovittajana ja tuottajana levy-yhtiö EMI:n Suomen osastolla. Hän sovitti tuolloin musiikkia muiden muassa Tapio Heinoselle. 1970-luvun alussa hän tuotti LP-levyn Kalle Kulkevaiselle (Pentti Kaikkonen). Levyn tunnetuin kappale lienee savon murteelle käännetty ”Tiikerihai” ('Tiikerjhaj').
Vuosina 1974–1975 Rannikko opiskeli jazzmusiikin sovittamista ja orkestrointia Berklee College of Music -oppilaitoksessa Yhdysvaltain Bostonissa. Sen jälkeen 1970-luvun loppu oli Rannikon musiikillista kulta-aikaa. Tuolloin hän toimi Henry Haapalaisen Fonovox-yhtiössä muusikkona, sovittajana ja tuottajana. Hänen ensimmäinen työnsä Fonovoxilla oli hänen ja Jarmo Jylhän yhteistyönä tuottama Tapio Heinosen albumi Lämmöllä (1974). Vuonna 1976 Rannikko teki valtaosan sovituksista Reijo Taipaleen albumille Juhlakonsertti. Rannikko tuotti levyjä myös Kullervo Linnan Suurelle Humppaorkesterille, Jari Lappalaiselle, Reijo Viidalle ja Martti Siiriäiselle. Syksyn sävel -kilpailussa 1975 Seppo Rannikon sovittama Salomonin (Timo Silvennoinen) ”Unisatu” sijoittui kilpailussa toiseksi ja hävisi vain niukasti Erkki Liikasen kappaleelle ”Evakkoreki”.
Fonovox-kauden jälkeen Rannikko työskenteli vielä JP-Musiikissa, jonka tärkein artisti oli Jaakko Teppo. Tepon esittämän ”Pamelan” introssa on kuultavissa Rannikon tukeva tenorisoundi.
1980-luvun puolivälissä Seppo Rannikko joutui terveyssyistä luopumaan ammattimuusikon urastaan. Hän kuoli 72-vuotiaana Tampereella 25. marraskuuta vuonna 2000. Rannikon hauta sijaitsee Kalevankankaan hautausmaalla.
Muusikkopiireissä Seppo Rannikko muistetaan myös railakkaana crazy-humoristina, jonka seurassa ei käynyt aika pitkäksi. Teoston mukaan Seppo Rannikon nimissä on sävellyksiä, sanoituksia ja sovituksia 494 kappaletta ja Gramexin rekisteritietojen mukaan hän on mukana muusikkona, solistina ja kapellimestarina kaikkiaan 747 levypuolella.
Willem Drees
Willem Drees (5. heinäkuuta 1886 – 14. toukokuuta 1988 ) oli hollantilaisen sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen (Partij van de Arbeid) jäsen ja Alankomaiden pääministeri vuosina 1948–1958.
Drees syntyi Amsterdamissa, jossa hänet tunnettiin Isä Dreesinä (Vadertje Drees). Hänen pääministerikaudellaan Alankomaat toipui toisesta maailmansodasta, kolonisaatio purkautui ja nykyaikainen hyvinvointivaltio muodostui. Drees kuoli Haagissa vuonna 1988.
4. Pohjois-Pohjanmaan rykmentti 2. pataljoona
'''N:o 4. Pohjois-Pohjanmaan rykmentin 2. pataljoona''' oli valkoisten länsiarmeijan Linderin ryhmän N:o 4. Pohjois-Pohjanmaan rykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli majuri Aleksander Pell.
Joukko-osastot
Päällikkö: jääkäriluutnantti Aarne Silvio Heikinheimo. Päällikkö: reserviluutnantti A. Zachari. Päällikkö: ylioppilas B. Bergdahl. Päällikkö: jääkäriluutnantti Ragnar Atle Teodor Heikel
Lauttalampi
Lauttalampi voi tarkoittaa seuraavia:
Adam Raga
pienoiskuva|Adam Raga vuonna 2011.Adam Raga (s. 29. maaliskuuta 1982 Ulldecona, Tarragona, Espanja) on espanjalainen trial-kuljettaja. Hän on voittanut trialin maailmanmestaruuden vuosina 2005 ja 2006 sekä trialin hallimaailmanmestaruuden vuosina 2003–2006.
Kārlis Ulmanis
Kārlis Augusts Vilhelms Ulmanis oli latvialainen poliitikko maan ensimmäisen itsenäisyyden aikana vuodesta 1918 vuoteen 1940. Hän toimi maan pääministerinä ja myöhemmin sen presidenttinä. Vuodesta 1934 lähtien hän hallitsi maata yksinvaltiaan tavoin. Ulmanis kuoli vankeudessa Neuvostoliitossa vuonna 1942.
Nuoruus
thumb|vasen|190px|Kārlis Ulmanis kuvattuna opiskeluaikanaan Nebraskan yliopistossa. Kārlis Ulmanis syntyi maanviljelijäperheeseen Bērzessä vuonna 1877. Hän kävi lukiota Jelgavassa ja valmistui vuonna 1897 Itä-Preussissa maitotaloutta opettaneesta koulusta. Vuosina 1902–1903 hän opiskeli Sveitsin Zürichissa maataloutta ja jatkoi alan opintoja vuonna 1905 Leipzigissa. Opintojen jälkeen hän työskenteli maatalousneuvojana, sosiaalityöntekijänä ja Liivinmaalla ilmestyneen Lauksaimnieks-lehden toimittajana. Venäjän vuoden 1905 vallankumouksen aikana hän esitti mielipiteitään latvian kielen opetuksesta kouluissa, mikä johti hänen vangitsemiseensa. Häntä pidettiin vankina Pihkovassa, mistä hän vapautui 1906. Sen jälkeen Ulmanis työskenteli jonkin aikaa veljensä maatilalla, kunnes hän muutti loppuvuodeksi 1906 ja alkuvuodeksi 1907 Saksaan opettamaan maataloutta. Vuonna 1907 hän muutti Yhdysvaltoihin ja opiskeli Nebraskan yliopiston maatalousosastolla. Ulmanis valmistui 1909, palasi 1913 Latviaan ja toimi jälleen agronomina.
Latvian itsenäistyminen
Ensimmäisessä maailmansodassa Ulmanis tuki latvialaisia pakolaisia auttaneita järjestöjä ja toimitti 1914−1915 Zeme-nimistä lehteä. Vuonna 1917 hän oli mukana perustamassa Latvian maanviljelijöiden liittoa (Latviešu Zemnieku Savienība) ja nousi yhdeksi sen johtohahmoista. Vuodesta 1918 eteenpäin Ulmanis toimi Latvian itsenäisyyden puolesta ja maan julistauduttua itsenäiseksi 18. marraskuuta 1918 Ulmaniksesta tuli väliaikaisen hallituksen pääministeri. Tämän ohella hän toimi myös esimerkiksi sotaministerinä ja maatalousministerinä eri ajanjaksoina.
Ulmaniksen hallituksen piti kuitenkin paeta Riiasta Liepājaan kommunistien vallattua kaupungin tammikuussa 1919. Pääasiassa saksalaiset ja virolaiset joukot löivät punaiset, ja saksalaiset ottivat haltuunsa Riian. Saksalaisjoukkojen komentaja Rüdiger von der Goltz yritti asettaa oman nukkehallintonsa Andrievs Niedran johdolla Ulmaniksen hallinnon tilalle. Saksalaisten tarkoituksena oli vangita Ulmanis, mutta hänen onnistui paeta Liepājasta brittialuksella. Lisäksi virolais-latvialaiset joukot löivät saksalaiset niin sanotussa Landeswehrin sodassa ja ottivat takaisin haltuunsa Riian 23. tammikuuta 1919. Ulmaniksen hallitus palasi kaupunkiin 8. kesäkuuta. Sota ei kuitenkaan ollut vieläkään ohitse, vaan latvialaiset joutuivat vielä puolustautumaan Pavel Bermondt-Avalovin joukkoja vastaan. Ulmanis haavoittui lokakuussa 1919 lievästi heitä vastaan käydyssä taistelussa. Tilanne rauhoittui kuitenkin nopeasti Bermondt-Avalovin joukkojen kukistamisen jälkeen. Ulmanis allekirjoitti hyökkäämättömyyssopimuksen Neuvosto-Venäjän kanssa elokuussa 1920, ja samalla Venäjä tunnusti Latvian itsenäisyyden. Ulmanis toimi pääministerinä 18. kesäkuuta 1921 saakka.
Nousu valtaan
240px|thumb|vasen|Ulmanis tervehtimässä kannattajiaan vuonna 1934 otetussa valokuvassa. Seuraavissa parlamenteissa Ulmanis johti puolueensa toiseksi suurinta ryhmittymää ja toimi useissa ministerinviroissa. Hän oli jälleen pääministerinä joulukuusta 1925 toukokuuhun 1926. Seuraavan kerran hän nousi pääministeriksi maaliskuussa 1931 ja jatkoi saman vuoden joulukuuhun. Hän käytti valtaansa vaalipiiriuudistusten estämiseksi ja vähensi näin parlamentin valtaa. Jo tuolloin epäiltiin hänen suunnittelevansa laajempaa valta-asemaa. Hänestä tuli pääministeri jälleen 17. maaliskuuta 1934, jolloin hänen suurimpia haasteitaan olivat 1930−luvun suuri lama ja oikeiston vallankaappausuhka. Puolueensa puolisotilaallisten joukkojen avustamana Ulmanis julisti poikkeustilan 15. toukokuuta 1934, ja useita äärioikeiston ja vasemmiston edustajia pidätettiin. Antanas Smetona oli tehnyt Liettuassa ja Konstantin Päts Virossa samankaltaiset vallankaappaukset jo aiemmin.
Ulmanis otti 11. heinäkuuta 1936 maan presidentin tehtävät itselleen ja alkoi luoda omaa henkilökulttiaan. Hänen poliittiseen ajatteluunsa kuului talonpoikien keskeinen asema yhteiskunnassa ja perheiden omistamien keskikokoisten maatilojen tärkeys taloudessa. Hän kannatti myös ”Latvia latvialaisille” ajattelua maassa, jossa noin neljäsosa väestöstä kuului etnisiin vähemmistöihin.
Neuvostomiehitys ja kuolema
thumb|190px|Ulmanis Latvialaisessa postimerkissä vuodelta 2001. Neuvostoliiton uhkavaatimuksen jälkeen lokakuussa 1939 Ulmanis allekirjoitti sopimuksen, jolla neuvostojoukkojen sallittiin perustaa tukikohtia Latviaan. Tästä huolimatta Ulmanis pysyi kuitenkin vallankahvassa. Neuvostoliitto esitti 15. kesäkuuta 1940 uuden uhkavaatimuksen, jonka Ulmanis hyväksyi edellisen tavoin. Seuraavana päivänä neuvostojoukot miehittivät maan. Ulmanis pakotettiin astumaan syrjään 19. päivä, kun hän oli ensin hyväksynyt Neuvostoliiton painostuksesta lakimuutokset, joilla saatettiin järjestää uudet vaalit. Uuden hallituksen muodosti Ulmaniksen jälkeen Augusts Kirhenšteins.
Ulmaniksen piti lähteä maanpakoon Sveitsiin, ja neuvostoliittolaiset viranomaiset olivat antaneet hänen ymmärtää tämän olevan mahdollista. Hänet kuitenkin pakotettiin 22. heinäkuuta junaan Moskovaan, mistä hänet kuljetettiin edelleen NKVD:n hallitsemaan asuntoon Stavropoliin eli silloiseen Vorošilovskiin. Saksalaisten edetessä Venäjälle Ulmanis pidätettiin 4. heinäkuuta 1941. Häntä pidettiin Ordžonikidzessa ja Bakussa, kunnes hänet siirrettiin Krasnovodskiin (nykyään Türkmenbaşy) Turkmenistaniin, jossa hän kuoli vankeudessa. Hänet haudattiin nimeämättömään hautaan, jonka tarkkaa paikkaa ei tunneta.
Hilda Hannunen
Hilda Maria Hannunen (s. 29. elokuuta 1882 Laukaa) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana 1920–1922 ja SSTP:n kansanedustajana 1922–1923. Vuonna 1923 viranomaiset määräsivät Hannusen vangittavaksi poliittisen toimintansa vuoksi ja hän pakeni Neuvostoliittoon. Hannusen vaiheista ei tämän jälkeen juurikaan tiedetä, eikä myöskään hänen kuolinvuotensa ole selvillä.
Albrekt Fredrik
Albrekt Fredrik (,, 7. toukokuuta 1553 Königsberg – 28. elokuuta 1618 Fischhausen) oli Preussin herttua vuodesta 1568 lähtien kuolemaansa saakka. Hän oli herttua Albrekt Brandenburgilaisen ja Anna Maria von Braunschweig-Calenberg-Göttingenin poika. Hän oli toinen ja samalla viimeinen Hohenzollernin suvun ansbachilaiseen haaraan kuulunut Preussin herttua.
Hilda Hannunen
Varhaiset vuodet
Laukaan Joentauksen torpassa syntyneen Hannusen vanhemmat olivat torppari Otto Hannunpoika Hannunen (s. 1856) ja Karoliina Matintytär Nieminen (s. 1856). Hannunen kävi kiertokoulua ja aloitti työnteon 13-vuotiaana. Hän oli aluksi palvelijana kotiseudullaan ja myöhemmin Jyväskylässä sekä Helsingissä. Vuodesta 1906 lähtien Hannunen työskenteli kymmenen vuoden ajan kutojana Vaasan puuvillan tehtaalla Vaasan Palosaaren kaupunginosassa. Vuonna 1907 hän liittyi ammattiosaston sekä sosialidemokraattisen puolueen jäseneksi.
Tammikuussa 1908 Hannunen valittiin Vaasan työväenyhdistyksen tehtaalaisosaston (myöh. Palosaaren työväenyhdistys) puheenjohtajaksi. 1910-luvun alussa hän toimi myös Vaasan sosialidemokraattisen kunnallisjärjestön sihteerinä. Joulukuussa 1916 Hannunen alkoi työskentelemään Suomen Kutomateollisuustyöväen Liiton järjestäjänä tehtävänään organisoida ammattiosastojen toimintaa Forssassa, Porissa, Tampereella ja Turussa.
Albrekt Fredrik
Preussin herttua
Albrekt Fredrikin aikana Preussin herttuakunta oli Puolan alainen läänitysvaltio. Kun hän isänsä kuoltua sai herttuakunnan perinnöksi, hänen oli sen vuoksi vannottava Lublinissa 19. kesäkuuta 1569 uskollisuudenvala Puolan kuningas Sigismund II Augustille. Valaa kuvaili sittemmin puolalainen kronikoitsija Jan Kochanowski teoksessaan Proporzec. Puolassa vuonna 1573 pidetyissä vaaleissa Alberkt Fredrikiä kannatti Puolan senaatti, mutta häntä vastusti Puolan vaikutusvaltainen, myöhemmin Puolan hetmaniksi tullut Jan Zamoyski, joka pelkäsi protestanttien pääsevän määräävään asemaan Puolan parlamentissa. Albrekt Fredrik kieltäytyi ensin tunnustamasta Stefan Batoryn valintaa kuninkaaksi ja kannatti Saksan keisari Maksimilian II:n ehdokkuutta myös Puolan kuninkaaksi. Toruńin sejmissä lokakuussa 1576 hän kuitenkin ilmaisi tukensa uudelle hallitsijalle.
Hilda Hannunen
Kansanedustajana
Sisällissodan jälkeen Hannunen toimi sosialidemokraattien piirijärjestäjänä Vaasassa. Vuoden 1919 eduskuntavaaleissa Hannunen jäi varasijalle, mutta hän nousi eduskuntaan marraskuussa 1920 Iisakki Valavaaran luovuttua toimestaan sairauden vuoksi. SDP:n radikaaliin siipeen kuulunut Hannunen erosi samalla puolueesta ja muodosti kommunistisen eduskuntaryhmän yhdessä Ville Vainion kanssa. Huhtikuussa 1921 he tekivät aloitteen Suomen hallitusmuodon muuttamisesta Neuvosto-Venäjän kaltaiseksi. Esityksen mukaan yksityisyrittäjiltä ja palkkatyövoimaa käyttäviltä, Etsivän keskuspoliisin henkilökunnalta, suojeluskuntalaisilta sekä papistolta olisi viety äänioikeus. Lisäksi maa- ja metsäomaisuus sekä pankit ja tuotantolaitokset olisi valtiollistettu ja toimeenpanovalta siirretty yleissuomalaiselle toimeenpanevalle keskuskomitealle.
Albrekt Fredrik
Preussin herttua
Koska Albrekt Fredrik oli Puolan kuningas Kasimir IV Jagiellonin tyttären­pojan­poika ja koska hän osasi sujuvasti myös puolaa, häntä pidettiin jonkin aikaa vahvana ehdokkaana Puolan seuraavaksi kuninkaaksi. Puolan kuninkuushan ei enää tuohon aikaan ollut perinnöllinen, vaan kuningas valittiin vaaleilla. Albrekt Fredikiä kannattivat varsinkin Puolan luterilaiset.
Hilda Hannunen
Kansanedustajana
Vuonna 1922 Hannunen valittiin uudelleen eduskuntaan kommunistisen SSTP:n edustajana. Elokuussa 1923 viranomaiset määräsivät puolueen koko eduskuntaryhmän pidetettäväksi, mutta Hannunen onnistui painumaan maan alle. Lokakuussa Turun hovioikeus asetti SSTP:n kansanedustajat syytteeseen valtiopetoksesta ja määräsi Hannusen sekä neljä muuta vielä vapaana ollutta edustajaa vangittavaksi tavattaessa. Suuren kommunistijutun käsittely alkoi marraskuussa, jolloin Hannusen ohella kolme SSTP:n kansanedustajaa oli edelleen tietymättömissä. Lopulta helmikuussa 1924 Turun hovioikeus ilmoitti luopuvansa Hannusta vastaan asetetuista syytteistä.
Albrekt Fredrik
Preussin herttua
Vuodesta 1572 lähtien Albrekt Fredrikillä alkoi ilmetä merkkejä mielen­vikaisuudesta, eikä hän enää kyennyt hoitamaan hallitsijan tehtäviä. Vuoden 1578 alussa hallitusvallan otti sijais­hallitsijana käsiinsä hänen serkkunsa, Brandenburg-Ansbachin marrkkreivi Georg I Friedrich (1539–1603). Georg Friedrich kuoli vuonna 1603, ja vuonna 1605 Puolan kuningas Sigismund III Vaasa nimitti Preussin sijaishallitsijaksi Brandenburgin vaaliruhtinas Joakim Fredrikin ja vuonna 1611 tämän pojan, Juhana Sigismundin.
Juhana Sigismund oli myös Albrekt Fredrikin vävy. Koska Albrekt Fredrikillä ei ollut miespuolista jälkeläistä, hänen kuoltuaan herttuakunnan peri Juhana Sigismund, joka oli myös Brandenburgin vaaliruhtinas. Täten Brandenburg ja Preussi muodostivat personaaliunionin, Brandenburg-Preussin, josta myöhemmin sai alkunsa Preussin kuningaskunta.
Hilda Hannunen
Neuvostoliitossa
Hannunen siirtyi salaa Neuvostoliittoon ilmeisesti syksyn 1923 aikana. Vuonna 1927 hänet tapasi Leningradissa ja Neuvosto-Karjalassa vieraillut Suomen Paperiteollisuustyöväen Liiton rahastonhoitaja Kaisa Hilden. Jatkosodan jälkeen Hannusen tiedetään työskennelleen ainakin Valamon luostarin tiloissa toimineen vanhainkodin johtajana, mutta hänen myöhempiä vaiheitaan ei tunneta.
Albrekt Fredrik
Avioliitto
Albrekt Fredrik meni vuonna 1573 naimisiin Marie Eleonore von Jülich-Kleve-Bergin kanssa, joka oli Jülich-Kleve-Bergin herttua Wilhelmin ja Itävallan arkkiherttuatar Marian tytär. Maria taas oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Ferdinand I:n sekä Böömin ja Unkarin prinsessa Annan tytär.
Lapset
Albrekt Fredrikillä ja Marialla oli seitsemän lasta:
HMS Hart (U58)
HMS Hart (viirinumerot U58 ja F58) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston parannellun Black Swan -luokan sluuppi, joka otettiin palvelukseen vuoden 1943 lopulla.
Yövieraat (albumi)
Yövieraat on YUP-yhtyeen viides albumi. Albumia äänitettiin tammi- ja helmikuussa 1996, miksattiin helmi- ja maaliskuussa ja julkaistiin toukokuussa.
Parhaimmillaan albumi sijoittui Suomen albumilistan sijalle 24.
HMS Hart (U58)
Palvelus
Valmistuttuaan alus siirrettiin Tobermoryyn koulutettavaksi, missä se oli yli joulun. Koulutuksen päätyttyä alus liittyi Clydeen sijoitettuun 7. saattajaryhmään, jonka mukana se aloitti Atlantin saattueiden suojaamisen tukiryhmän osana. Alus siirtyi ryhmän mukana Gibraltarille maaliskuussa 1944.
Toukokuussa 1944 alus palasi ryhmän mukana Clydeen valmistautumaan kaakkoisen reitin sulkemiseen osana operaatio Neptunea. Valmistautumisen aikana Hart kolaroi sluuppi HMS Rochesterin kanssa, mutta alusten saamat vauriot osoittautuivat vähäisiksi ja ne olivat mukana operaatiossa. Alus suojasi Kanaalin saattueita syyskuun loppuun, jona aikana Hart kolaroi 1. syyskuuta joukkojenkuljetusalus Vikingin kanssa.
Alus siirrettiin 19. lokakuuta Devonportin telakalle, mistä se vapautui 23. joulukuuta. Alus saapui joulupäivänä Tobermoryyn koulutukseen, minkä päätyttyä se siirtyi Liverpooliin 22. saattajaryhmään. Alus osallistui 16. tammikuuta 1945 Saksan laivaston sukellusveneen U-482 upottamiseen. Alus osallistui saattueiden suojaamiseen Euroopan sotatoimien päättymiseen saakka, minkä jälkeen se oli kolme viikkoa huollettavana Devonportissa. Alus lähti Kauko-Itään Brittiläiseen Tyynenmeren laivastoon 20. kesäkuuta 1945.
Intian valtamerelle alus saapui hieman ennen japanilaisten antautumista. Se sai 11. elokuuta määräyksen lähteä Colombosta Singaporen kautta Hong Kongiin liittyäkseen laivastoon. Laivaston uudelleen järjestäminen siirsi aluksen 32. saattajaosastoon ja alus lähetettiin Brisbaneen huollettavaksi 23. joulukuuta. Alus poistui telakalta tammikuussa 1946. Alus jatkoi palvelustaan Tyynenmeren laivastossa, vaikka se vaihtui 1. saattajaosastoksi. Alus ajoi karille 14. huhtikuuta, törmäsi laituriin 13. maaliskuuta 1947 ja kolaroi rahtialus Hong Khengin kanssa 19. heinäkuuta. Lopulta alus vaurioitui pyörremyrskyssä syyskuussa 1949.
pienoiskuva|Hart vuoden 1947 jälkeen (prefix F). Laivaston nimen vaihtuessa Kauko-Idän laivastoksi Hart siirrettiin 1949 3. fregattilaivueeseen. Alus palasi Britteinsaarille, ja se siirrettiin vuoden 1951 kesällä Devonportissa reserviin. Alus hinattiin vuoden 1954 lopulla Lisahallyyn ankkuriin, mistä se palasi Devonprtiin 1955. Alus sijoitettiin myyntilistalle.
Bundesmarinen Scheer
Alus myytiin marraskuussa 1957 Länsi-Saksalle, joka liitti sen huollon jälkeen laivastoonsa 24. tammikuuta 1958 nimettynä Scheeriksi. Alus poistettiin palveluksesta 1967 ja se myytiin 17. maaliskuuta 1971 Hampuriin VEBEG'lle romutettavaksi.
Domingo Pérez Cáceres
Domingo Pérez Cáceres (10. marraskuuta 1892 – 1. elokuuta 1961) oli espanjalainen piispa. Lisäksi hän oli yksi Kanariansaarten historian merkittävimmistä piispoista, koska hänet tunnettiin hyvin avuksi köyhille ihmisille.
Nausharo
Nausharo on muinainen Indus-kulttuurin aikainen asutuskeskus Pakistanissa, Balochistanissa. Paikka on raunioina. Nausharon lähellä ovat Mehrgarh ja Pirak.
Aikajako
Nausharon kaiveneet arkeologit ovat esittäneen seuraavan aikajaon.
Domna Homjuk
Elämäkerta
Vuonna 1962 neuvostoliittolaiset päättivät rakentaa vesivoimalaitoksen ja padota Koarrdõgkinjoen. Muutama vuosi myöhemmin perhe joutui muuttamaan Lovozeroon, kun koko Koarrdõgkin kylä jäi veden alle.
Zaharova alkoi lukea eläinteknikoksi Sortavalan maatalousopistossa. Valmistumisen jälkeen hän työskenteli yli 25 vuotta maatalousosuuskunnassa. Myöhemmin hän toimi erilaisissa julkihallinnollisissa tehtävissä, minkä myötä hän on myös toiminut erilaisissa luottamustehtävissä, esimerkiksi 10 vuotta Lovozeron vaalilautakunnan puheenjohtajana.
Musiikki
Kiltinänensaamelainen lauluperinne livvt on kuulunut Homjukin elämään syntymästä asti. Sekä Homjukin äiti että isoäiti lauloivat livvtejä, ja hänen äitinsä oli tunnettu livvttaaja. Homjukin äiti livvttasi tunnetuissa yhtyeissä, kuten Lovozeron kansallisyhtyessä Lujavvr ja yhtyeessä Ojar. Hänen livvttejään on nauhoitettu ja tallennettu arkistoihin muun muassa Norjassa, Virossa ja Saksassa. Homjukin sisko Anfisa Agejeva on myös tunnettu livvttaaja.
Vuonna 2002 Homjuk livvttasi ensimmäisen kerran Sámi Grand Prix -joiku- ja laulukilpailussa. Hän osallistui niin sanottuun joikuosioon kappaleella Luojavr, joka kertoo hänen kaupungistaan Lovozerosta. Vuosina 2003 ja 2019 hän osallistui uudestaan samaan osioon, mutta tällä kertaa siskonsa Anfisa Agejevan kanssa. Vuonna 2003 he osallistuivat kappalleella Duottar ja vuonna 2019 kappaleella Vuess. Vuoden 2021 Sámi Grand Prix’hin Homjuk osallistui taas yksin, tällä kertaa Parrša vigket -kappaleella.
Palkintoja
Pääisäislauantaina 2019 Homjuk voitti Áillohaš-musiikkipalkinnon.
HMS Modeste (U42)
HMS Modeste (viirinumerot U42) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1945 palvelukseeotettu parannellun Black Swan -luokan sluuppi.
Valmistus
Alus tilattiin Chathamin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 15. helmikuuta 1943. Alus laskettiin vesille 29. tammikuuta 1944 ja otettiin palvelukseen 3. syyskuuta 1945.
Palvelus
Alus romutettiin maaliskuussa 1961.
Tropico 6
Tropico 6 on Limbic Entertainmentin kehittämä ja Kalypso Median julkaisema kaupunginrakennus- ja simulaatiopeli, joka kuuluu Tropico-pelisarjaan. Peli julkaistiin Microsoft Windowsille, macOSille ja Linuxille 29. maaliskuuta 2019 ja PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle 27. syyskuuta 2019. Peli julkaistiin Nintendo Switchille 6. marraskuuta 2020.
Pelissä ohjataan "El Presidentenä" banaanivaltiota läpi neljän aikakauden.
Vastaanotto
Metacritic-kerääjäsivustolla pelin PC-versio sai 78/100 pistettä, perustuen 62 kriittiseen arvosteluun.
Peli sai IGN:n arvostelussa arvosanaksi 7.3/10, ja GameSpotin arvostelussa 8/10.
Sunday Uti
Sunday Uti (s. 23. lokakuuta 1962) on aktiiviuransa päättänyt nigerialainen pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Uti osallistui olympialaisiin kolme kertaa, vuonna 1980 Moskovassa, vuonna 1984 Los Angelesissa ja vuonna 1988 Soulissa. Vuoden 1980 olympialaisissa hän oli mukana Nigerian pitkän viestin joukkueessa, joka jäi omassa alkuerässään viidenneksi eikä selviytynyt jatkoon. Vuonna 1984 hän mukana pronssia voittaneessa Nigerian viestijoukkueessa, minkä lisäksi hän sijoittui 400 metrin juoksussa kuudenneksi. Seuraavissa olympialaisissa vuonna 1988 Uti osallistui 400 metrille selviytyen puolivälieriin saakka, minkä lisäksi hän mukana seitsemänneksi sijoittuneessa viestijoukkueessa.
Ennätyksekseen 400 metrillä hän juoksi ajan 44,83 vuonna 1984.
Rudolf Höhnl
Rudolf Höhnl (s. 21. huhtikuuta 1946 Lomazice, Ústín lääni) on tšekkiläinen mäkihyppääjä, joka aktiiviurallaan edusti Tšekkoslovakiaa.
Höhnl saavutti Falunin MM-kilpailuissa 1974 pronssia suurmäessä. Vysoké Tatryn MM-kilpailuissa 1970 hän sijoittui normaalimäessä neljänneksi. Lentomäen MM-kilpailuissa hän oli viides 1973.
Höhnl kilpaili kolmissa olympialaisissa. Grenoblessa 1968 hän sijoittui suurmäessä 12:nneksi ja Sapporossa 1972 normaalimäessä 29:nneksi. Innsbruckissa 1976 hän oli normaalimäessä kuudestoista ja suurmäessä 34:s.
Höhnl sijoittui Keski-Euroopan mäkiviikon kokonaiskilpailussa kuusi kertaa kahdeksan parhaan joukkoon, parhaimmillaan viidenneksi vuodenvaihteessa 1970–1971. Hän voitti mäkiviikon osakilpailun Bischofshofenissa tammikuussa 1973 ja sijoittui kolmanneksi Innsbruckissa tammikuussa 1971.
Hedelmä
thumb|[[Hentolituruohon (Arabidopsis thaliana) hedelmiä eli lituja.]] Hedelmä on kasvitieteen määritelmän mukaan emin sikiäimestä hedelmöityksen jälkeen kehittynyt elin, jossa ovat kasvin siemenet.
Hedelmät jaetaan kasvitieteessä kuiviin ja meheviin hedelmiin. Kuivissa hedelmissä sikiäimen seinän solukot kuivuvat ja kovettuvat soluseinien paksuuntuessa ja puutuessa. Mehevissä hedelmissä sikiäimen seinän solukot laajenevat, ja osa niistä kehittyy ohutseinäisiksi ja meheviksi. Kuivat hedelmät jaetaan kolmeen tyyppiin sen mukaan, minkälaisista sikiäimistä ne kehittyvät, eli aukeaviin hedelmiin, pähkylöihin ja lohkohedelmiin. Mehevät hedelmät jaetaan marjoihin ja luumarjoihin. Luumarjoista voidaan erottaa myös kerrannaisluumarjat, jotka ovat usean luumarjan muodostamia rykelmiä.
Pohjushedelmiksi (esimerkiksi pohjusmarja tai pohjuspähkylä) nimitetään hedelmiä, joissa hedelmän muodostumiseen osallistuu sikiäimen lisäksi kukkapohjus ja sen osuus on suuri hedelmämäisestä rakenteesta. Pohjushedelmä voi olla kuiva hedelmä, kuten pohjuspähkylä, tai mehevä, kuten pohjusmarja. Kuivia pohjushedelmiä ovat esimerkiksi voikukkien lenninhaivenelliset pohjuspähkylät ja meheviä pohjushedelmiä ovat muun muassa mansikoiden ja omenoiden syötävät osat sekä ruusujen kiulukat. Nimitys epähedelmä perustuu tulkintaan, jossa hedelmään katsotaan kuuluvan vain sikiäimestä peräisin olevat solukot.
Pienehköjä sekä yleensä pyöreähköjä ja meheviä hedelmiä, kuten puutarhamansikkaa tai katajan käpyjä, kutsutaan yleiskielessä ja gastronomiassa marjoiksi, vaikka ne eivät kasvitieteellisessä mielessä marjoja olisikaan.
Kuivia hedelmiä
thumb|[[Lehtopalsamin (Impatiens noli-tangere) hedelmänä oleva sinkokota.]]
Meheviä hedelmiä
thumb|[[Sinivatukka|Sinivatukan (Rubus caesius) hedelmänä oleva kerrannaisluumarja.]]
Kalaholma
thumb|right|268px|Kalaholman koulu Kalaholma on yksi Porin kaupunginosista. Se sijaitsee Itä-Porissa Kokemäenjoen varrella. Kalaholman naapurikaupunginosat ovat Lukkarinsanta, Väinölä ja Koivistonluoto. Kokemäenjoen vastakkaisella puolella ovat Isojoenranta ja Sunniemenranta. Kokemäenjoki ja sen sivuhaara, vanha tukinuittoväylä Varvourinjuopa, tekevät Kalaholman alueesta saaren. Samalla saarella sijaitsevat Lukkarinsanta ja osa Aittaluotoa.
Viime vuosina Kalaholmaan on noussut useita uusia omakotitaloja, minkä myötä sen asukasluku on kasvanut huomattavasti. Kulkuyhteydet Kalaholmassa paranivat, kun Lukkarinsannasta Kokemäenjoen yli Isojoenrantaan kulkeva silta valmistui vuonna 2006.
Lentopallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 1990
Lentopallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 1990 pelattiin Kiinassa 22. elokuuta – 1. syyskuuta. Nämä olivat 11. naisten maailmanmestaruuskilpailut. Mitaliottelut pelattiin Pekingissä, ja muut kisakaupungit olivat Shanghai ja Shenyang. Mukana oli 16 joukkuetta. Ne pelasivat alkusarjan neljässä neljän joukkueen lohkossa, joista kustakin paras pääsi suoraan puolivälieriin kahden seuraavan ratkoessa ensimmäisissä pudotuspeleissä paikkoja kahdeksan parhaan joukkoon. Alkulohkojen viimeiset joukkueet pelasivat sijoista 13–16. Kärkisijoitukset ratkottiin cupsysteemillä. Mestaruuden voitti Neuvostoliitto, hopealle sijoittui Kiina ja pronssia sai Yhdysvallat.
Ernst Lindberg
Ernst Fredrik Lindberg (4. elokuuta 1864 Turku – 20. toukokuuta 1934 Turku ) oli suomalainen päätoimittaja ja tietokirjailija.
Henkilöhistoria
Ernst Lindbergin vanhemmat olivat kauppias Karl Fredrik Lindberg ja Eva Augusta Ollonqvist ja puoliso vuodesta 1902 Kristina (Kate) Vilhelmina Löthner, o.s. Nyström. Lindberg tuli ylioppilaaksi 1883 ja opiskeli yliopistossa. Åbo Underrättelser -lehden avustaja hän oli vuodesta 1889, toimittaja vuodesta 1893 ja pää- ja vastaava toimittaja 1896–1907. Hänellä oli myös useita luottamus- ja yhdistystoimia Turussa, kuten Turun VPK:n päällikkyys 1898–1917.
Evergladesin kansallispuisto
Evergladesin kansallispuisto on Floridan Evergladesin suoalueen eteläisessä osassa sijaitseva kansallispuisto. Puiston pinta-ala on 6 105 km² ja se on osa Unescon maailmanperintöluetteloa. Alue määrättiin kansallispuistoksi jo vuonna 1934, mutta puiston toiminta käynnistyi kunnolla vasta vuonna 1947. Puisto on perustettu 6. joulukuuta 1947.
Puisto on merkitty Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1979. Siellä suojellaan lukuisia lintuja ja matelijoita, sekä erittäin harvinaisia eläimiä kuten manaatteja.
Saint-Samson-sur-Rance
Saint-Samson-sur-Rance (bretoniksi Sant-Samzun) on kunta läntisessä Ranskassa Côtes-d'Armorin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Rancejoen varrella, noin 5 kilometriä Dinanin kaupungista pohjoiseen.
pienoiskuva|vasen|Menhir de la Tiemblais Kunnan nähtävyys on vinossa seisova menhir, Menhir de la Tiemblais.
HMS Nereide (U64)
HMS Nereide (viirinumerot U64) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1946 palvelukseenotettu parannellun Black Swan -luokan sluuppi.
Valmistus
Alus tilattiin Chathamin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 15. helmikuuta 1943. Alus laskettiin vesille 29. tammikuuta 1944 ja otettiin palvelukseen 6. toukokuuta 1946.
Palvelus
Alus romutettiin toukokuussa 1958.
Impossible Mission
Impossible Mission on Epyxin vuonna julkaisema toimintapeli, jossa on tasohyppelyn ja pulmapelin ominaisuuksia.
Pelaaja on salainen agentti, jonka tehtävä on pysäyttää professori Elvin Atombender. Pelissä on aikakaudelle epätavallisen suuri ja tarkasti animoitu pelaajahahmo, joka oli ensimmäinen tehty asia pelissä ja joka vakuutti Epyxin pelin kehittämisestä.
Pelille on julkaistu jatko-osa Impossible Mission II (1988).
Vastaanotto
Zzap!64-lehti antoi pelille arvosanan 95% arvostelussaan.
Kelvin Kiptum
Kelvin Kiptum (s. 2. joulukuuta 1999) on kenialainen kestävyysjuoksija.
Joulukuussa 2022 Kiptum juoksi ensimmäisen maratoninsa voittaessaan Valencian maratonin ajalla 2.01.53. Aika oli kaikkien aikojen nopein debyyttimaraton ja maailmantilaston kolmanneksi paras aika. Huhtikuussa 2023 hän voitti Lontoon maratonin reittiennätyksellä 2.01.25. Hän jäi Eliud Kipchogen maailmanennätyksestä 16 sekuntia ja juoksi kilpailun toisen puoliskon aikaan 59.45.
Juha Niemiö
Juha Niemiö on suomalainen, Pälkäneellä asuva keittiömestari. Hän edusti Suomea vuoden 1993 Bocuse d’Or -kokkikilpailussa.
Niemiö siirtyi keväällä 2004 Haikon kartanon keittiömestarin tehtävistä tamperelaisen ravintola Bodega Saludin keittiöpäälliköksi. Sittemmin hän siirtyi Tampereen Messujen tytäryhtiö Finnrestan konsultoivaksi keittiömestariksi. Niemiö on työskennellyt aiemmin muun muassa Näsinneulan, hotelli Rosendahlin, Wälskärin kellarin, Kaivohuoneen ja Kulosaaren kasinon palveluksessa.
Asian Kung-fu Generation
thumb|right|260px|Yhtye esiintymässä vuonna 2011. Asian Kung-fu Generation on japanilainen punkia ja muunneltua rockia soittava yhtye. Yhtyeen jäsenet ovat Gotō Masafumi (laulu, kitara), Kita Kensuke (kitara), Yamada Takahiro (basso) ja Ijichi Kiyoshi (rummut).