cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Edward Stevens
Stevens kuului Yhdysvaltain olympiakultaa voittaneeseen kahdeksikkojoukkueeseen Helsingissä 1952. Toiseksi tulleen Neuvostoliiton Yhdysvallat voitti noin kuuden sekunnin erolla.
Stevens työskenteli laivastoupseerina ja ydinvoimainsinöörinä. Hän kuoli 80-vuotiaana 9. kesäkuuta 2013.
Risto Joost
thumb|right|Risto Joost (2016)
Risto Joost (s. 22. kesäkuuta 1980 Tallinna) on virolainen kapellimestari ja kuoronjohtaja.
Joost opiskeli Viron musiikki- ja teatteriakatemiassa ja Wienin musiikki- ja teatteriyliopistossa. Vuonna 2008 valmistui Tukholman kuninkaallisesta musiikkikorkeakoulusta maisterina. Hän oli opiskellut siellä pääaineenaan orkesterinjohtoa Jorma Panulan johdolla. Joost on toiminut Viron kansallisoopperan residenssikapellimestarina, Tallinnan kamariorkesterin pääkapellimestarina ja vuosina 2015–2019 Leipzigin MDR Rundfunkchorin taiteellisena johtajana. Hän on myös vieraillut lukuisten orkesterien kapellimestarina esimerkiksi Suomessa, Venäjällä, Saksassa, Tanskassa, Alankomaissa, Norjassa ja Latviassa. Kuoroja, joita Joost on johtanut, ovat Leipzigin MDR-radiokuoron ohella olleet muiden muassa RIAS Kammerchor, Ars Nova Copenhagen, Rundfunkchor Berlin ja Viron filharmoninen kamarikuoro. Vuonna 1999 hän perusti Virossa Voces Musicales -kamarikuoron.
Joostin ohjelmisto on ulottunut barokkimusiikista uusien teosten kantaesityksiin, joita hän on monesti johtanut Viron kansallisoopperassa. Oopperaa hän on johtanut myös Tallinnan Birgitta-festivaalissa, jossa on toiminut taiteellisena johtajana. Hänen oopperaohjelmistoonsa ovat kuuluneet muiden muassa Lemmenjuoma, La traviata, La bohème, Tosca, Carmen, I Capuleti e i Montecchi, Wallenberg (Erkki-Sven Tüür), Aida, Faust ja Figaron häät. Joost on johtanut myös baletteja. Hänet kiinnitettiin Nordic Artists Managementiin vuonna 2015.
Joostin levyttämien teosten joukossa on ollut sävellyksiä muiden muassa Tõnu Kõrvitsiltä, Joseph Haydnilta, Peeter Vähiltä ja Arvo Pärtiltä. Joost on tullut palkituksi useaan otteeseen muiden muassa Malko-kilpailun (2015) ja Jorma Panula -kapellimestarikilpailun (2012) yhteydessä.
Kirjallisuusvuosi 1828
Kirjallisuusvuosi 1828 käsittelee vuoden 1828 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Amateur World Series 1980
Amateur World Series oli maajoukkueiden välinen baseball-turnaus, myöhemmältä nimeltään World Cup, josta käytettiin myös nimitystä Baseballin maailmanmestaruuskilpailut. Vuonna 1980 kilpailu käytiin Japanissa 22. elokuuta - 5. syyskuuta välisenä aikana. Joukkueita turnaukseen osallistui 12 ja ne kohtasivat jokainen kertaalleen toisensa. Kuuba voitti kaikki ottelunsa.
Moottoripyöräilyn Qatarin Grand Prix 2009
right|300px|thumb|Losailin rataprofiili
Qatarin Grand Prix oli kauden 2009 ensimmäinen kilpailu. Se ajettiin Losailin radalla 10.–13. huhtikuuta. Kauden 2008 tapaan kilpailu ajettiin illalla keinovalossa.
Sade sotki kisaviikonloppua. Lauantain aika-ajoja jouduttiin siirtämään, ja lisäksi sunnuntain kilpailut menivät pahoin sekaisin, sillä kuljettajat olivat sopineet keskenään ettei keinovalossa ajeta sateessa. 125-kuutioisten kilpailu jäi neljän kierroksen tynkäkisaksi, jonka pisteet puolitettiin. Radan kuivumista odotellessa 250-kuutioisten kilpailu lykkääntyi niin että kilpailu typistyi 13 kierrokseen, josta huolimatta kuitenkin jaettiin täydet MM-pisteet. Sade alkoi uudestaan vain hieman ennen MotoGP-luokan starttia klo 23.00 paikallista aikaa. Kaatosateen takia tuomarit päättivät puoli tuntia myöhemmin siirtää kilpailun maanantai-illaksi klo 21.00. MotoGP-kilpailun voitti Casey Stoner, 250cc-luokan Héctor Barberá ja 125cc-luokan Andrea Iannone.
Mandariinisorsa
Mandariinisorsa (Aix galericulata) on pieni itäaasialainen sorsalintu, jota tarhataan yleisesti Euroopassa. Tarhakarkulaisista on syntynyt Eurooppaan luonnonvarainen pesimäkanta, ja Suomessa tavattujen mandariinisorsien katsotaan nykyisin olevan todennäköisesti vapaana syntyneitä. Mandariinisorsa istuu usein puissa, mutta on muuten tavoiltaan sorsamainen.
Koko ja ulkonäkö
Koiraan oranssinsävyistä höyhenpeitettä sävyttävät mustat ja valkoiset juovat. Silmän yläpuolella on valkea läikkä ja selässä on kaksi ”purje”sulkaa jotka törröttävät soidinasussa pystyssä. Naaras on väriltään harmaanruskea ja muistuttaa ulkonäöltään morsiosorsanaarasta. Pituus 41–49 cm, siipien kärkiväli 65–75 cm, paino 500 g.
Levinneisyys
Alkuperäinen pesimäalue on Kiinassa ja Japanissa, jossa mandariinisorsat myös muuttavat talveksi etelämmäksi. Tarhakarkulaisia pesii Euroopassa noin 2 000 paria, joista pääosa Britteinsaarilla. Harhailevia yksilöitä tavataan vuosittain myös Suomessa. Suomesta ei toistaiseksi tunneta lajin varmistettuja pesintöjä, vain yksi mahdolliseen pesintään viitannut havainto vuodelta 2014.
Elinympäristö
Lajin tyypillistä elinympäristöä ovat rantametsät ja puistot.
Lisääntyminen
Soidinmenot ovat näyttävät, niihin liittyy juomista ja tanssia. Mandariinisorsaa pidetään Kiinassa ja Japanissa aviollisen uskollisuuden symbolina. Pesä on puunkolossa tai telkänpöntössä. Munia tulee 9–12 kpl.
Hercules (vuoden 1983 elokuva)
Hercules on vuonna 1983 julkaistu Luigi Cozzin ohjaama italialainen seikkailuelokuva. Se on muunnelma kreikkalaisen mytologian sankarin Herakleen (latinaksi Hercules) seikkailuista.
Mandariinisorsa
Ravinto
Mandariinisorsat syövät vesikasveja, riisiä ja muita siemeniä.
Hercules (vuoden 1983 elokuva)
Elokuvassa Hercules (kehonrakentaja Lou Ferrigno) taistelee kuningas Minosta vastaan, joka käyttää "tiedettä" valloittaakseen maailman. Herculeen tehtävänä on pysäyttää hänet ja pelastaa rakastamansa prinsessa. Seikkailut sisältävät muun muassa taisteluja animoituja jättiläisrobotteja vastaan. Cannon Filmsin tuottaman elokuvan musiikin on säveltänyt Pino Donaggio.
Mainoslause
Hänet, jolla on sadan raavaan miehen voimat, lähetti Zeus ihmiskunnan pelastukseksi.
Vastaanotto
Kriitikkojen teilaamasta elokuvasta on myöhemmin tullut eräänlainen kulttisuosikki. Vuonna 1985 julkaistiin sen jatko-osa Voittamaton taistelija (Hercules II).
Pietarsaaren Sanomat
Pietarsaaren Sanomat on Pietarsaaressa kerran viikossa ilmestyvä paikallislehti ja kerran viikossa ilmestyvä kaupunki lehti, kaupunkilehti tunnetaan nimellä PS Pulssi, se jaetaan peittojakeluna alueella Pietarsaari, Pedersöre, Uusikaarlepyy ja Luoto. Lehden päätoimittaja on Pentti Höri. Lehteä julkaisee Hilla Group Oyj. Pietarsaaren Sanomat perustettiin vuonna 1984, kun kaupungissa aiemmin ilmestynyt Uutis-Jaakko osti sen kanssa kilpailleen Pietarsaari-lehden ja yhdistynyt lehti sai uuden nimen.
Pietarsaaren Sanomat siirtyi tabloidi-kokoon 14. helmikuuta 2014.
1. helmikuuta 2021 alkaen Pietarsaaren Sanomat muuttuu kaupunkilehdeksi, ja alkaa ilmestyä PS Pulssin tilalla.
Ruostesorsa
pienoiskuva|Ruostesorsan munia. Ruostesorsa (Tadorna ferruginea) on arojärvillä pesivä kookas sorsalintu, joita vierailee Suomessa lähes vuosittain, joskus jopa parvina.
Koko ja ulkonäkö
Ruostesorsalla on ruosteenruskea vartalo, vaalean maitokahvin värinen pää, musta nokka ja pyrstö. Mustilla siivillä suuret valkeat laikut. Pituus on 62–68 cm, siipien kärkiväli 110 cm, paino 900 – 1 650 g.
Levinneisyys
Ruostesorsa pesii Kaakkois-Euroopassa ja Keski-Aasiassa. Ne muuttavat talveksi Aasian eteläosiin. Muuttomatkoillaan jotkut linnut harhautuvat Pohjois-Eurooppaan, jopa Islantiin asti. Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa liikkuu myös tarhakarkulaisia. Suomessa vuosittainen harhailija, määrät vaihtelevat vuosittain.
Elinympäristö
Avoimessa maastossa arojen järvillä.
Lisääntyminen
Ruostesorsa tekee 6–16 munaa.
Ravinto
Kasvinosat, vilja (erityisesti hirssi), mutta myös nilviäiset, äyriäiset ja madot.
Raphaël Varane
Raphaël Xavier Varane (s. 25. huhtikuuta 1993 Lille, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigan Manchester Unitedia. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja, ja on pelannut jonkin verran myös puolustavana keskikenttäpelaajana. Hän kuului Ranskan maajoukkueen vakiokokoonpanoon sen voittaessa maailmanmestaruuden vuonna 2018.
Side
Side voi viitata seuraaviin:
Raphaël Varane
Real Madrid
22. kesäkuuta 2011 Lensin puheenjohtaja Gervais Martel ilmoitti Varanen siirtyvän espanjalaisjätti Real Madridiin. Siirto sai vahvistuksensa 27. kesäkuuta 2011, kun hän läpäisi seuran järjestämän lääkärintarkastuksen. Varane allekirjoitti madridilaisseuran kanssa kuusivuotisen sopimuksen ja siirtosummaksi ilmoitettiin 10 miljoonaa euroa.
Varane sai joukkueessa ensimmäiseksi pelinumerokseen 19 ja ensimmäisen ottelunsa hän pelasi harjoituskaudella Los Angeles Galaxyä vastaan. Hän pelasi ottelussa yhden puoliajan, kun espanjalaisseura voitti ottelun numeroin 4–1. Neljää päivää myöhemmin pelatussa harjoitusottelussa meksikolaista Club Deportivo Guadalajaraa vastaan hän oli ensimmäistä kertaa avauskokoonpanossa. Hän pelasi lopulta yhteensä seitsemässä ottelussa kahdeksasta harjoituskauden aikana.
Ensimmäisen virallisen ottelunsa Real Madridissa hän pelasi 21. syyskuuta 2011 Racing Santanderia vastaan. Hän aloitti ottelun avauskokoonpanosta puolustajaparinsa Ricardo Carvalhon viereltä. Ottelu päättyi tasatulokseen 0–0. Seuraavassa sarjaottelussa Rayo Vallecanoa vastaan hän oli jälleen avauskokoonpanossa ja onnistui samalla tekemään myös ensimmäisen maalinsa. Varanesta tuli samalla seura historian nuorin ulkomaalaissyntyinen maalintekijä 18 vuoden ja 152 päivän ikäisenä. 27. syyskuuta 2011 hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Mestarien liigassa alankomaalaista Ajaxia vastaan. Kaksi kuukautta myöhemmin hän pelasi toisen ottelunsa Mestarien liigassa kroatialaista Dinamo Zagrebia vastaan. Hän aloitti ottelun avauskokoonpanosta ja syötti joukkueen viidennen maalin, jonka viimeisteli José Callejón. Real Madrid voitti lopulta oman lohkonsa puhtaalla pelillä. Hän pelasi kauden aikana kaikkiaan yhdeksän Primera Divisiónin ottelua Realin voittaessa mestaruuden. Mestarien liigassa hän pelasi neljä ottelua.
Kaudelle 2012–2013 Varane vaihtoi pelinumerokseen 2. Hän pelasi kauden ensimmäisen ottelunsa 18. syyskuuta 2012 Mestarien liigassa, kun madridilaisseura kohtasi englantilaisen Manchester Cityn. 30. tammikuuta 2013 hän pelasi uransa ensimmäisen El Clásicon Barcelonaa vastaan Copa del Reyssä. Hän valittiin ottelun parhaaksi pelaajaksi pysäytettyään useita Barcelonan hyökkäyksiä, mukaan lukien Xavin laukauksen, jonka hän pelasti maaliviivalta. Hän tasoitti ottelun 1–1 puskuosumallaan, joka jäi samalla myös ensimmäisen osaottelun lopputulokseksi. Toisessa osaottelussa 26. helmikuuta 2013 hän teki Real Madridin kolmannen maalin kulmapotkusta, kun madridilaisseura haki 1–3-vierasvoiton Camp Noulta. Hän pelasi kauden aikana 15 ottelua Espanjan pääsarjassa ja 11 Mestarien liigassa.
Kaudella 2013–2014 Varane pelasi Mestarien liigassa seitsemän ottelua. Hän oli avauskokoonpanossa Real Madridin kukistaessa loppuottelussa paikallisvastustajansa Atlético Madridin. Primera Divisiónissa hän pelasi kauden aikana 14 ottelua. Hän voitti 2014 myös Copa del Reyn ja seurajoukkueiden maailmanmestaruuden. Hän tuli kummankin kilpailun loppuottelussa viime hetkillä kentälle. Hänen peliaikansa kasvoi kaudella 2014–2015, jolloin hän pelasi 27 Espanjan pääsarjaottelussa, näistä 21 avauskokoonpanossa. Mestarien liigassa hän pelasi Realin kaikissa 12 ottelussa, yhtä vaille kaikissa avauskokoonpanossa.
Varane pelasi kaudella 2015–2016 Realin viisi ensimmäistä Mestarien liigan ottelua ja ensimmäisen pudotuspeliottelun. Tämän jälkeen hän pelasi loukkaantumisten ja penkkikomennusten vuoksi vain minuutin jälkimmäisessä puolivälieräottelussa Realin voittaessa lopulta mestaruuden. Espanjan pääsarjassa hän pelasi 26 ottelua, kolmea vaille kaikki avauksessa. Hän pelasi molemmat ottelut Realin voittaessa seurajoukkueiden maailmanmestaruudem 2016. Hän voitti kaudella 2016–2017 sekä Espanjan-mestaruuden että Mestarien liigan. Primera Divisiónissa hän pelasi 23 ottelua ja Mestarien liigassa yksitoista, kaikki avauskokoonpanossa mukaan lukien loppuottelu Juventusta vastaan. Hän kärsi kauden loppupuolella jalkavammoista.
Varane pelasi molemmat ottelut Realin voittaessa seurajoukkueiden maailmanmestaruuden 2017. Hän pelasi kahta alkulohko-ottelua lukuun ottamatta kaikki pelit Realin voittaessa kolmannen kerran peräkkäin Mestarien liigan kaudella 2017–2018. Espanjan pääsarjassa hän pelasi 27 ottelua. Hän pelasi jälleen molemmat ottelut Realin uusiessa seurajoukkueiden maailmanmestaruuden 2018. Mestarien liigassa hän pelasi kaudella 2018–2019 neljä ottelua Realin pudotessa ensimmäisellä pudotuspelikierroksella. Espanjan liigan 32 ottelussa hän viimeisteli kaksi maalia. Kaudella 2019–2020 hän pelasi niin ikään 32 Primera Divisiónin ottelua ja teki kaksi maalia Realin voittaessa Espanjan-mestaruuden. Mestarien liigassa hän pelasi kokonaisuudessaan seuran kaikki kahdeksan ottelua. Seuraavan kauden 31 Espanjan pääsarjaottelussa hän viimeisteli kaksi maalia, molemmat SD Huescaa vastaan helmikuussa 2021. Mestarien liigassa hän pelasi yhdeksän ottelua.
Varane pelasi Real Madridissa kymmenen kauden aikana kaikkiaan 236 Primera Divisiónin ottelua, joissa teki kahdeksan ja syötti viisi maalia. Mestarien liigan 83 ottelussa hän sekä viimeisteli että alusti kaksi maalia.
Manchester United
Varane siirtyi 40 miljoonan euron siirtosummalla Englannin Valioliigan Manchester Unitediin elokuussa 2021. Avauskaudellaan hän pelasi 22 liigaottelua, joista 20 avauskokoonpanossa, ja teki yhden maalin. Mestarien liigassa hän pelasi viidessä ottelussa. Kaudella 2022–2023 hän pelasi 24 valioliigaottelua, joista kahta vaille kaikissa hän oli avauskokoonpanossa. Eurooppa-liigassa hän pelasi viisi ottelua. Hän oli voittamassa Englannin liigacupia.
Maajoukkueura
Varane pelasi Ranskan alle 18-, alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Ensiesiintymisensä aikuisten maajoukkueessa hän teki 22. maaliskuuta 2013 pelatussa vuoden 2014 MM-karsintaottelussa Georgiaa vastaan. Hän teki pelaamissaan 93 maaottelussa viisi maalia, joista yhden vuoden 2018 MM-kilpailujen puolivälierässä Uruguayta vastaan. Hän pelasi noissa kisoissa Ranskan kaikissa seitsemässä ottelussa täydet minuutit joukkueen voittaessa maailmanmestaruuden. Vuoden 2014 MM-kilpailuissa hän pelasi Ranskan kaikki viisi ottelua ja niistä neljässä täydet minuutit. EM-kilpailut 2016 jäivät häneltä väliin loukkaantumisen vuoksi. Hän pelasi Ranskan kaikki neljä ottelua alusta loppuun EM-kilpailuissa 2021. Ranskan hopeamitaliin päättyneissä MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi kuusi ottelua, joista kolmessa täyden ajan. Loppuottelussa hän tuli vaihtoon jatkoajan jälkimmäisellä puoliskolla. Hän ilmoitti helmikuussa 2023 lopettavansa maajoukkueuransa.
Scafati Basket
Scafati Basket on italialainen koripalloseura, jonka kotipaikka on Scafati.
GC-4
GC-4 on Gran Canarian saarella, Espanjassa sijaitseva moottoritie, joka saa alkunsa GC-3:n risteyksestä Las Palmasissa sijaitsevasta La Montañetasta ja päättyy Santa Brígidassa sijaitsevaan Monte Lentiscaliin. Tiellä on pituutta vain noin 4 kilometriä, mutta sillä on jopa kolme tunnelia. Tie on valmistunut vuonna 2000.
Bagdadin rautatie
thumb|400px|Kartta Bagdadin rautatiestä thumb|400px|Bagdadin rautatie 1900-luvun alussa. Bagdadin rautatie oli suunnitelma 1 600 kilometrin pituiseksi rautatieksi, joka olisi yhdistänyt turkkilaisen Konyan ja irakilaisen Bagdadin kaupungit. Reitti kulki nykyajan Turkin, Syyrian ja Irakin halki.
Tausta
Samantapaisen Persianlahden ja Euroopan välisen kulkuyhteyden ajatus syntyi 1830-luvulla jokseenkin samaan aikaan Englannissa (eversti Chesney) ja Saksassa (vanha Moltke ja Fr. List). Englannissa tausalla oli lähinnä Venäjän silloinen pyrkimys Intiaan, mikä herätti kysymyksen Intian suoranaisesta yhdistämisestä länteen. 1880-luvulle asti pysyi Bagdadin rautatien kysymys kuitenkin valmistelujen asteella, ja Bagdadin radan suunnitelmista veti huomion pois 1869 avatun Suezin-kanavan (joutui Englannille 1875) rakentaminen, jonka ajateltiin tekevän yhteyden maitse Intian ja Euroopan välillä pitkiksi ajoiksi turhaksi.
Rakentaminen
Saksalainen Philipp Holzmann yhtiö aloitti radan rakentamisen Deutsche Bankin rahoittamana 1800-luvun lopulla Turkissa. Rata valmistui suurimmaksi osaksi ennen ensimmäisen maailmansodan syttymistä ja lopullisesti vuonna 1940. Radan pituus on 2 632 kilometriä. Kapearaiteinen osuus Basraan valmistui normaalilevyiseksi 1964.
Telegonos
Telegonoksen vartuttua nuorukaiseksi Kirke lähetti hänet etsimään Odysseuksen, joka oli tällöin jo palannut takaisin Ithakaan Troijan sodasta. Myrsky heitti hänen aluksensa Ithakan rannikolle, mutta luullen saapunneensa Kerkyraan Telegonos alkoi rosvota pelloilta viljaa nälkäänsä. Kun Odysseus ja hänen vanhin poikansa Telemakhos kuulivat ryöstelijästä, he lähtivät taistelemaan tätä vastaan. Telegonos surmasi taistelussa keihäällään isänsä tätä tunnistamatta.
Bagdadin rautatie
Rakentaminen
Rautatien rahoituksesta ja insinöörityöstä vastasivat lähinnä saksalaiset pankit ja yhtiöt, jotka olivat aiemmin 1890-luvulla rakentaneet Anatolian rautatien yhdistämään Istanbulin, Ankaran ja Konyan. Radan valmistuminen olisi merkinnyt Berliinistä Bagdadiin ulottuvaa rautatieverkkoa. Saksalaiset pyrkivät perustamaan Bagdadiin Persianlahden sataman. Osmanien valtakunta puolestaan halusi säilyttää valtansa Arabiassa ja pyrki ulottamaan vaikutusvaltaansa Punaisenmeren kautta Egyptiin, jota hallitsi Iso-Britannia. Saksalaiset hankkivat pääsyn ja omistajuuden Irakin öljykentille, ja rautatie Basraan olisi merkinnyt helpompaa kulkua Saksan siirtomaavallan itäisiin osiin Suezin kanavan ohi.
Telegonos
Pallas Athenen käskystä Telegonos lähti yhdessä Telemakhoksen ja Penelopen kanssa viemään isänsä ruumista Aiaiaan Kirken luokse, jossa hän hautasi isänsä ja nai Penelopen. Tämän kanssa hän sai pojan, Italoksen.
Bagdadin rautatie
Rakentaminen
Rautatiestä tuli ensimmäistä maailmansotaa edeltäneiden kansainvälisten riitojen syy. On esitetty, että riidat olisi ratkaistu ennen sodan alkua, kun Saksa ja Iso-Britannia allekirjoittivat rautatietä koskevan sopimuksen 15. kesäkuuta 1914, mutta kiistoja on pidetty myös yhtenä tärkeimmistä elokuussa samana vuonna alkaneeseen sotaan johtaneista syistä. Tekniset vaikeudet etäisillä Taurusvuorilla ja diplomaattiset keskeytykset hidastivat radan valmistumista. Vuonna 1915 rata oli yhä 480 kilometriä vailla valmistumista, joka rajoitti sen tehokasta käyttöä sodan tavoitteiden hyväksi. Lisäksi vritit valtasivat Bagdadin, ja Arabian Lawrencena tunnettu brittiupseeri T. E. Lawrence johti nostattamiaan paikallisia sissijoukkoja etelässä jo valmistunutta Hejazin rautatietä vastaan.
Ruorasmäki
Ruorasmäki on Pertunmaan kunnassa sijaitseva kylä. Kylä sijaitsee Pertunmaalta Joutsaan vievän Joutsantien (seututie 428) varressa, noin 9 kilometriä Pertunmaan keskustasta. Ruorasmäen koululla on aiemmin esitetty muun muassa näytelmiä, ja se on ollut lähihistoriassa kyläläisten kokoontumispaikka. Nykyään kylän koulu on yksityisen omistuksessa.
Ruorasmäen kylällä on myös useampia maatiloja, joskin maatilojen määrä on vuodesta 2009 lähtien vähentynyt alle puoleen.
Päärnäspää
Päärnäspää, joissain lähteissä Pärnäspää, on kylä Kemiön saaren pohjoispäässä Halikon kunnassa. Kylä on asukasluvultaan pieni, Päärnäspään talonpoikaiskartanon lisäksi kylässä on muutama asuintalo. Merenrannalle sen sijaan on rakennettu useita kesämökkejä. Angelniemen hautausmaa sijaitsee Päärnäspään alueella.
Nivelax
Nivelax on kylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee Västanfjärdin länsireunalla suunnilleen Björkbodan ja Lammalan puolivälissä.
Nivelax lähikylineen muodostaa Västanfjärdin toisen keskuksen Lammalan taajaman lisäksi. Nivelaxin koulu on Västanfjärdin ainoa koulu ja lisäksi kylässä on sekatavarakauppa. Nivelaxin kyläalue rajoittuu idässä Taponjokeen ja lännessä Björkboda träskiin. Kylän asutus on sijoittunut pääosin kylän läpi kulkevan Västanfjärdintien varrelle.
Nivelax on mainittu ensimmäisen kerran vuonna 1463. Kylässä oli isojaon aikaan 1784 seitsemän tilaa. Näistä kuusi päätyi saman omistajan haltuun 1800-luvun lopulla ja lopulta ne yhdistettiin yhdeksi suurtilaksi. 1900-luvun alussa Nivelaxin kansakoulu valmistui kylään. 1900-luvun aikana Västanfjärdintien ja Galtarbyntien risteysalueelle syntyi uudisasutusta, joka laajeni sotien jälkeen siirtoväen asutuksella. Viime vuosikymmeninä kylään ei ole kuitenkaan syntynyt uutta asutusta.
Päärnäspää
Päärnäspää on ollut niin sanottu suomalaisen vero-oikeuden kylä, mistä on päätelty, että se on ollut olemassa jo ainakin 1300-luvulla. Päärnäspää siirtyi monen muun halikkolaisen kylän tavoin 1520-luvulla Naantalin luostarin omistukseen, josta se on myöhemmin peruutuksissa jälleen itsenäistynyt. Tila on ollut vauras, sillä se on toiminut armeijan ratsutilana 1700-luvulla, ja tilan omistajan mainitaan olleen huomattavan rikas 1800-luvulle tultaessa. Nykyinen Päärnäspään päärakennus on rakennettu 1800-luvun alkupuolella ja edustaa empiretyyliä.
Päärnäspään maastolle ovat ominaisia korkeat metsäiset mäet, joiden väliin jäävät laaksot ovat viljeltyjä. Kylän eteläosissa mäkien väleissä on suota. Pohjoisessa Päärnäspää rajoittuu Kokkilanselkään.
Telegonos
Italiassa Telegonosta pidettiin Tusculumin ja Praenesten kaupunkien perustajana.
Hannu Saintula
Hannu Saintula (s. 4. elokuuta 1957 Espoo) on suomalainen jääkiekkovalmentaja. Hän oli Suomen naisten jääkiekkomaajoukkueen päävalmentaja vuosina 1999–2000 ja 2003–2009. Vuosina 2000–2003 hän toimi naisten maajoukkueen apuvalmentajana.
Saintula on toiminut myös Kiekko-Espoon valmennustiimissä, Espoon Bluesin valmennuspäällikkönä ja alle 22-vuotiaiden naisten maajoukkueen päävalmentajana. . Kiekko-Espoossa hän toimi tilapäisesti miesten joukkueen ykkösvalmentajana kaudella 1997–1998 Håkan Nygrenin sairauslomalla, ja hän valmensi Espoon Bluesia loppukauden 1998–1999 Pekka Rautakallion jätettyä valmennustehtävät. . Saintula on valmentanut myös Espoon Bluesin junioreita. Kesäkuussa 2009 Saintula aloitti Kiinan naisten jääkiekkomaajoukkueen päävalmentajana. Pestin oli alun perin tarkoitus päättyä heti Vancouverin olympialaisten 2010 jälkeen, mutta sopimusta pidennettiin vuodella. Hän jätti Kiinan maajoukkueen keväällä 2011 siirryttyään Blues Matinkylä ry:n toiminnanjohtajaksi.
Hyppääjien liike
Hyppääjien liike syntyi 1800-luvulla Länsi-Inkerin Ropsussa. Hyppääjille oli tyypillistä voimakas hurmoksellisuus, joka ilmeni hyppäämisenä ja hurjana tanssimisena. Liikkeeseen lienee vaikuttanut Venäjällä ortodoksien keskuudessa syntynyt hlystien eli ruoskijoiden lahko. Hyppääjien liikkeessä ilmeni sekä askeettisia että seksuaalisia piirteitä. Se kannatti vapaata seksuaalisuutta ja hylkäsi muodollisen avioliiton. Hyppääjät vastustivat virkavaltaa ja papistoa. Hyppääminen, konttaaminen, sekava ääntely ja huutaminen nähtiin Pyhän Hengen läsnäolon merkkeinä. Heidän seuroissaan pidettiin puheita ja laulettiin osin itse sepitettyjä lauluja.
Liike piti keskinäisenä tervehdyksenään pyhää suudelmaa (laina ortodokseilta hlystien välityksellä). Jäsenet kieltäytyivät alkoholista, kahvista ja tupakasta. Naiset saattoivat korostaa asketismia ajamalla tukkansa pois. Hyppääjien kokoukset päättyivät yleensä pimeässä huoneessa transsitilassa harrastettuun ryhmäseksiin. Insestiäkin esiintyi, koska kuka tahansa saattoi pimeässä huoneessa tulla seksikumppaniksi.
Suomeen hyppääjien liike tuli Inkeristä vuonna 1836. Liikkeen taantuminen alkoi 1850-luvulla.
Inga-Liisa Laukka
Inga Elisabet (Inga-Liisa) Laukka (avioliitossa Tepponen; 20. helmikuuta 1918 Viipuri – 27. joulukuuta 2008) oli suomalainen näyttelijä. Laukka esiintyi muun muassa elokuvissa Aleksis Kiven elämä, Räpsy & Dolly eli Pariisi odottaa ja Nuoruuteni savotat.
Jean-Jacques Henner
Jean-Jacques Henner (15. maaliskuuta 1829 Bernwiller – 23. heinäkuuta 1905 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari. Hän maalasi uskonnollisia aiheita, muotokuvia ja alastontutkielmia.
Elämänvaiheita
Henner syntyi Elsassissa maanviljelijäperheeseen. Kun Elsass liitettiin Saksaan vuonna 1871, Henner päätti valita Ranskan kansalaisuuden, mutta säilytti läheiset siteet kotiseutuunsa.
Henner opiskeli Ecole des Beaux-Artsissa Pariisissa ja kävi aktiivisesti taidemuseoissa saamassa vaikutteita. Hän ihaili erityisesti italialaisia renessassitaiteilijoita kuten Rafaelia, Tiziania ja Antonia da Correggiota. Vieraillessaan Baselissa hän näki Hans Holbein nuoremman maalauksen Kristuksesta ja vaikuttui. Ranskalaisista taiteilijoista hän arvosti Corot´ia ja Ingresiä.
Kahden epäonnistuneen yrityksen jälkeen, vuonna 1858, Henner sai arvostetun Prix de Romen, joka mahdollisti oleskelun ja työskentelyn Roomassa. Italian maisemat ja kuvauksellinen arki innosti häntä. Ennen Italian matkaa häntä oli pidetty historiamaalarina, mutta nyt hän maalasi myös maisemia. Villa de Medicissä Roomassa hän ystävystyi säveltäjä Bizet´n kanssa joka edisti Hennerin uraa. Italiassa Henner vieraili Venetsiassa, Firenzessä ja Napolissa. Enimmän osan ajasta hän oli Roomassa.
Arvioita elämäntyöstä
Hennerin taiteilijanura oli menestyksekäs, vaikka hänen työnsä eivät olleet täysin vallinneen akatemmisen suuntauksen mukaisia. Niitä kritisoitiin siitä, että hän ei maalaa kunnollisia historiamaalauksia, joissa on hienoja pukuja sekä upeita ympäristöjä. Hänen työnsä eivät ole oikein minkään aikansa taidesuuntauksen mukaisia.
Töissään Henner sekoitti realismia idealismiin ja otti aineksia italialaisesta renessanssista. Näin ne muistuttavat hänet ystäviensä Paul Duboisin ja Alexandre Falguièren töitä. Hennerin työt olivat omaana aikanaa suosittuja; ne levisivät yleisön parissa kaiverrustöinä ja valokuvina.
Camilla Al Fayed
Camilla Al Fayed (s. 1985) on suomalais-englantilainen seurapiirihenkilö ja hyväntekijä.
Murray Kaufman
Murray "the K" Kaufman (4. helmikuuta 1922 – 21. helmikuuta 1982) oli yhdysvaltalainen DJ. Radiouransa Kaufman aloitti 1953 WMCA-asemalla New Yorkissa, jonne hän aluksi teki myöhäisillan haastatteluohjelmaa, kunnes hän sai oman yöohjelmansa. Vuonna 1958 hän siirtyi WINS-asemalle Swingin’ Soiree -ohjelman isännäksi. Vuotta myöhemmin hän sai Alan Freedin ohjelmapaikan ja tuli pian New Yorkin suosituimmaksi DJ:ksi. 1965 Kaufman siirtyi WOR-FM:lle, jolta edelleen vuonna 1969 NBC:n Monitor -ohjelman isännäksi, jota tehtävää hän hoiti vuoteen 1971. Sen jälkeen hän siirtyi Kaliforniaan isännöimään syndikoitua Soundtrack of the '60s -ohjelmaa, mutta joutui terveyssyistä luopumaan jo vuoden jälkeen.
Camilla Al Fayed
Tausta
Camilla Al Fayed syntyi suomalais-egyptiläiseen perheeseen vuonna 1985. Hänen äitinsä on suomalainen entinen missi ja malli Heini Wathén ja hänen isänsä on egyptiläinen liikemies Mohamed Al Fayed, jonka omistuksiin ovat lukeutuneet muun muassa Lontoon Harrods-tavaratalo, Pariisin Ritz-hotelli, englantilainen jalkapalloseura Fulham FC ja Punch-lehti sekä useita kiinteistöjä eri puolilla maailmaa. Perheeseen kuuluvat lisäksi Camilla Al Fayedin kolme sisarusta Jasmine, Karim ja Omar, jotka ovat kaikki syntyneet 1980-luvulla.
Murray Kaufman
Murray Kaufman nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 1997.
Camilla Al Fayed
Tausta
Mohamed Al Fayedin aikaisemmasta avioliitosta syntynyt poika Dodi Al Fayed kuoli auto-onnettomuudessa yhdessä Walesin prinsessa Dianan kanssa vuonna 1997 Pariisi ssa. Kaikilla Al Fayedin perheen jäsenillä on Mohamed Al Fayedia lukuun ottamatta Suomen kansalaisuus.
Camilla Al Fayed kasvoi perheensä Barrow Green Court -kartanossa Surreyssa Englannissa ja Balnagown Castle -linnassa Skotlannin Ylämailla. Perhe vietti aikaa myös muualla päin maailmaa, sillä he ovat omistaneet useita kiinteistöjä ainakin Suomessa, Ranskassa, Sveitsissä ja Yhdysvalloissa; Suomessa perhe on vieraillut erityisesti kesäisin. Opintonsa Al Fayed suoritti kuitenkin Englannissa käyden muun muassa Roedean Schoolia East Sussexissa, Hurtwood Housea Surreyssa ja Collingham Collegea Lontoossa.
Al Fayedin lapsuuden aikaisiin ystäviin lukeutuivat muun muassa Englannin prinssit William ja Harry, joiden luona Kensingtonin palatsissa hän vieraili useasti. Kesällä 1997 prinssit lomailivat puolestaan äitinsä Walesin prinsessa Dianan kanssa Al Fayedien luona Ranskan Rivieralla. Lasten ystävyys loppui kuitenkin prinsessa Dianan ja hänen uuden miesystävänsä Dodi Al Fayedin kuoltua loman päätyttyä auto-onnettomuudessa Pariisissa. Camilla Al Fayed ja hänen sisaruksensa eivät saaneet pitää enää mitään yhteyttä prinsseihin, ja Mohamed Al Fayed on onnettomuuden jälkeen puhunut useampaan otteeseen kriittisesti Englannin kuningashuoneen jäsenistä. Vasta vuonna 2007 Camilla Al Fayed keskusteli jälleen prinssien kanssa saatuaan heiltä ainoana perheestään kutsun prinsessa Dianan viralliseen muistotilaisuuteen, jonne hän saapui Elton Johnin ja tämän elämänkumppanin kanssa.
Al Fayed on seurustellut vuosia syyrialaisen, kiinteistöalalla vaikuttavan liikemiehen Mohamad Esrebin kanssa. Parille syntyi tytär Luna loppuvuodesta 2009.
Ura
Camilla Al Fayed on tehnyt vuosia hyväntekeväisyystyötä isänsä perustaman The AlFayed Charitable Foundation -säätiön puitteissa. Hän on muun muassa järjestänyt ja emännöinyt varainkeruutilaisuuksia Kentissä sijaitsevan The New School at West Heath -koulun hyväksi; kyseinen erityiskoulu on tarkoitettu tunne-elämältään traumatisoituneille nuorille, jotka ovat kokeneet esimerkiksi vakavaa henkistä ja fyysistä väkivaltaa tai lähiomaisen menetyksen. Kesällä 2010 Al Fayed järjesti toistamiseen koulun mailla musiikki- ja taidefestivaalit, ja paikalla nähtiin myös popartisti Madonna. Lisäksi Al Fayed on toiminut Nuorten Lähettiläänä useille muille hyväntekeväisyyskohteille, kuten Evelina Children's Hospitalille, Shooting Star Children's Hospicelle ja CHASE:lle.
Hyväntekeväisyystyönsä lisäksi Al Fayed on työskennellyt eri tehtävissä isänsä omistamassa Harrods-tavaratalossa sekä harjoittelijana muotialan Vogue-aikakauslehdissä Lontoossa ja New Yorkissa. Lisäksi hän on toiminut brittiläisen GMTV:n televisioreportterina Pariisin ja New Yorkin muotiviikoilla ja vuodesta 2009 lähtien Chatila-jalokiviliikkeiden maailmanlaajuisena kampanjakasvona. Televisio- ja mallintöistä saamansa palkkiot Al Fayed on lahjoittanut eri hyväntekeväisyyskohteilleen.
Julkisuus
Camilla Al Fayed on ollut vuosia kansainvälisten muoti- ja seurapiirien vakiokasvo esiintyen useasti muun muassa Tatler- ja Vogue -lehdissä. Hän on osallistunut vuosien ajan säännöllisesti muotiviikoille Lontoossa, Pariisissa, Milanossa ja New Yorkissa sekä lukuisiin muihin seurapiiritilaisuuksiin eri puolilla maailmaa.
Mehdi Ballouchy
Mehdi Ballouchy (, s. 6. huhtikuuta 1983 Casablanca) on marokkolainen jalkapalloilija. Keskikentällä pelaava Ballouchy edustaa yhdysvaltalaista New York Red Bullsia.
Ura
Ballouchy aloitti jalkapalloilun kotimaassaan Marokossa 13-vuotiaana. Hän pelasi Raja Casablancan junioreissa aina 16-vuotiaaksi asti, minkä jälkeen hän muutti Yhdysvaltoihin opiskelemaan. Muutama vuosi myöhemmin Ballouchy liittyi Creighton Bluejaysin nuorten joukkueeseen vuodeksi opiskeltuaan samaan aikaan Creightonin yliopistossa. Vuonna 2004 Ballouchy palasi vuoden tauon jälkeen pelikentille Santa Claran yliopistojoukkueeseen Santa Clara Broncosiin. Hän pelasi vielä Colorado Rapidsin alle 23-vuotiaiden joukkueessa ennen ammattilaiseksi siirtymistä vuonna 2006.
Real Salt Lake varasi Ballouchyn vuoden 2006 MLS SuperDraftissa toisena. Hän vietti joukkueessa kaksi kautta, kunnes siirtyi Colorado Rapidsiin heinäkuussa 2007 joukkueen antaessa vaihtokaupassa Kyle Beckermanin.
Oscar-gaala 1937
Oscar-gaala 1937 oli järjestyksessä yhdeksäs Yhdysvaltain elokuva-akatemian palkintogaala, joka pidettiin 4. maaliskuuta 1937 Biltmore Hotelissa, Los Angelesissa. Gaalan juontajana toimi näyttelijä-tuottaja George Jessel.
Ensimmäisen kerran jaettiin palkinnot parhaille mies- ja naissivuosille.
Rentoliuskio
thumb|250px|Rentoliuskion kuvaus. Rentoliuskio (Hypecoum procumbens) on keltakukkainen emäkkikasveihin kuuluva ruohovartinen kasvi. Sillä on suikertava kasvutapa, sinivihreät lehdet ja keltaiset kukat.
Laji on alkujaan kotoisin Etelä-Euroopasta, mutta sitä kasvatetaan kukkapenkeissä keltaisten kukkiensa vuoksi. Se on yksivuotinen, varsin kestävä kasvi.
Länsi-Turkin ja Itä-Egean alueella kasvaa kotoperäinen alalaji Hypecoum procumbens ssp. atropunctatum.
Serape
thumb|right|187px|Serapea kantava mies. Serape eli sarape eli zerape on meksikolaisten miesten käyttämä huopamainen shaali tai viitta. Siinä voi olla myös huppu.
Migos
Migos oli yhdysvaltalainen hip hop -trio Lawrencevillestä Georgiasta, joka perustettiin vuonna 2008. Trio koostui kolmesta räppäristä, jotka tunnetaan taiteilijanimiltään Quavo, Offset ja Takeoff. Yhtyeen nimi on viittaus Georgian huumekauppaan, jossa migos tarkoittaa hylättyä taloa, jota käytetään joko huumeiden valmistamiseen tai käyttämiseen.
Migos julkaisi esikoissinglensä ”Versace” vuonna 2013, joka julkaistiin heidän mixtapellaan Y.R.N. (Young Rich Niggas). Yhtye julkaisi myös monia muita singlejä, kuten ”Fight Night” (2014), ”Look at My Dab” (2015) ja heidän Billboard Hot 100 -singlelistan kärkikymmenikköön päässeet hittikappaleet ”Bad and Boujee” (Lil Uzi Vertin kanssa, 2016), joka sijoittui listan 1. sijalle, ”MotorSport” (Nicki Minajin ja Cardi B:n kanssa, 2017), joka sijoittui 6. sijalle sekä ”Stir Fry” (2017), joka sijoittui 8. sijalle.
Migos julkaisi esikoisalbuminsa Yung Rich Nation heinäkuussa 2015 Quality Control Musicin ja 300 Entertainmentin kautta. Heidän toinen albuminsa Culture julkaistiin tammikuussa 2017, myös Quality Controlin ja 300:n kautta, ja sijoittui Billboard 200 -albumilistan 1. sijalle. Yhtye allekirjoitti levytyssopimuksen Motownin ja Capitol Recordsin kanssa helmikuussa 2017, joilla julkaistiin yhtyeen kolmas albumi Culture II tammikuussa 2018. Myös tämä albumi sijoittui Billboard 200 -listan 1. sijalle.
Paul Angerer
Angerer pääsi 14-vuotiaana Wienin musiikkiakatemiaan, josta valmistui vuonna 1946. Hän työllistyi pian Wienin sinfoniaorkesterin alttoviulistina. Vuonna 1948 hän sai mitalin Geneven kansainvälisessä musiikkikilpailussa, ja vuosina 1948–1953 hän soitti Orchestre de la Suisse Romandessa. Vuonna 1953 Angerer palasi Wienin sinfoniaorkesteriin ensimmäisenä alttoviulistina. Vuosi myöhemmin hän lähetti urkusävellyksensä kansainväliseen musiikkikilpailuun Haarlemiin ja sai ensipalkinnon.
Vuonna 1956 Angerer hyväksyi nimityksen Wienin kamariorkesterin kapellimestariksi. Hän sai vastuulleen myös toisen tehtävän Burgtheaterin kapellimestarina vuonna 1960. Wienin kamariorkesteria hän johti vuoteen 1963 ja Burgtheateria vuoteen 1964. Vuonna 1964 hän sai Bonnin oopperan pääkapellimestarin aseman. Vuodesta 1966 Angerer johti kahden vuoden ajan Ulmin oopperaa, ja vuosina 1968–1972 hän toimi Salzburger Landestheaterin musiikillisena johtajana. Vuonna 1972 hän otti vastaan Pforzheimin kamariorkesterin johtopaikan. Tästä tehtävästä hän lähti vuonna 1982. Sittemmin Angerer toimi vain vierailevana kapellimestarina ja opetti Wienin musiikkiyliopistossa, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1992.
Angerer teki säännöllisesti levytyksiä. Hänen yhteistyökumppaneihinsa solisteina kuuluivat muiden muassa pianisti Alfred Brendel ja oboisti Lajos Lencsés. Säveltäjänä Angerer sai vaikutteita Paul Hindemithiltä. Hänen tuotantoonsa kuuluu ooppera-, teatteri-, orkesteri- ja kamarimusiikkia sekä oratorioita ja messuja.
Loistohippiäinen
Loistohippiäinen (Leptopoecile sophiae) on pyrstötiaisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Loistohippiäinen on noin 11 cm pitkä ja sen höyhenpuku on pääosin sinertävän harmaa, alapuolelta sinisempi. Päälaki on punaruskea ja leveä silmäkulmajuova on valkoinen. Pyrstö on melko pitkä. Sukupuolet ovat erivärisiä.
Stiris
Stiris eli Steiris  oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Fokiin maakunnassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Dístomo-Aráchova-Antíkyran kunnan alueella noin seitsemän kilometriä kaakkoon kaupungista nimensä saaneesta nykyisestä Steírin kylästä.
Loistohippiäinen
Elinympäristö
Lajin elinympäristöä ovat vuoristojen kataja- ja alppiruusupensaikot 2,5–5 kilometrin korkeudella puurajan yläpuolella. Talveksi loistohippiäiset laskeutuvat vuorten alarinteille.
Stiris
Maantiede
Stiriin poliksen kaupunkikeskus sijaitsi antiikin Fokiin alueella 120 stadioninmitan päässä Khaironeiasta. Nykyisin alue on Boiotian alueyksikköä. Kaupungin akropoliina eli yläkaupunkina ja linnavuorena toimi matala ja kallioinen kukkula, joka sijaitsee noin 1,5 kilometriä kaakkoon nykyisestä Pyhittäjä Luukaksen luostarista (Moní Osíou Louká). Nykyisin akropoliin paikka tunnetaan nimellä Palaiochóri (Παλαιοχώρι) sekä Ágios Nikólaos (Άγιος Νικόλαος) paikalla aiemmin olleen Pyhän Nikolaoksen kirkon mukaan.
pienoiskuva|vasen|Raunioita kaupungin akropoliilla. Kaupungin kukkulan pituus on noin 700 metriä ja leveys noin 100 metriä. Pausanias kuvaa, että kukkulalla oli vain muutamia kaivoja, joiden vesi ei ollut juotavaa. Siksi kaupunkilaiset saivat veden lähteestä, joka sijaitsi alempana neljän stadioninmitan päässä. Sinne johti kallioon kaivettu reitti. Lähde on oletettavasti sama, joka sijaitsee nykyisellä luostarilla. Kukkulan pohjois- ja itäpuoli oli tasankoa. Lounaispuolelta saa alkunsa kulkuväylänä toiminut rotko, joka päättyy Korintinlahden rannikolle. Myös Stiriin ja Khaironeian välinen tie kulki vuorten halki.
Loistohippiäinen
Ravinto
Loistohippiäinen syö hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia.
Stiris
Maantiede
pienoiskuva|vasen|Kallioon kaiverrettu [[tau-kirjain.]] Stiriin kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 25–100 neliökilometriä. Kaupunkivaltiolla oli rajaa ainakin Panopeuksen (myös Fanoteus) kanssa, sillä rajasopimus tunnetaan piirtokirjoituksesta.
Historia
Stirisläiset katsoivat olevansa alkuperältään ateenalaisia, attikalaisen Steirian demoksen perustaman siirtokunnan jälkeläisiä. Siirtokuntalaisia johti Peteus sen jälkeen kun kuningas Aigeus oli ajanut hänet pois Attikasta. Kaupungin kansalaisista käytettiin etnonyymejä Stirios, Steirios tai Stiritēs.
Muutoin kaupungin historiasta tiedetään vain vähän. 300-luvulla eaa. Stiris oli osa Fokiin liittoa. Kaupungilla oli sympoliteia-sopimus Medeonin kanssa. Stiris oli yksi fokislaisista kaupungeista, jotka Filippos II tuhosi kolmannen pyhän sodan lopussa. Myöhemmin se rakennettiin uudelleen, ja se oli olemassa vielä ainakin Pausaniaan aikana 100-luvulla jaa.
Rakennukset ja löydökset
pienoiskuva|Karakólithoksen pyöreän tornin rauniot.
Stiriin kaupungin kukkula on ollut ympäröity muurein, joista on säilynyt joitakin osia erityisesti niiden itäosassa. Kukkulan kalliossa on merkkejä kaivamisesta rakennuksia varten.
Stiriissä oli Demeter Stiritikselle omistettu temppeli. Epiteetin perusteella Demeter vaikuttaa olleen kaupungin suojelija. Temppeli oli Pausaniaan mukaan tehty savitiilistä. Sen sisällä oli kaksi kulttipatsasta, joista toinen oli muinaista työtä ja peitetty siteillä, ja toinen oli tehty Pentelikon-vuoren marmorista.
Mauritz Schick
Mauritz Schick (9. heinäkuuta 1922 Helsinki – 24. syyskuuta 1982 Helsinki ) oli suomalainen jalkapalloilija.
Tukimiehenä pelannut Schick edusti urallaan helsinkiläistä Arsenalia, Makkabia ja vuosina 1943–1951 Kiffeniä. Kaikkiaan hän pelasi kahdeksan kauden aikana 91 mestaruussarjan ottelua, joissa hän teki yhdeksän maalia. Schick pelasi Suomen maajoukkueessa vuosina 1947–1948 yhteensä seitsemän maaottelua.
Soili Markkanen
Soili Marjatta Markkanen (s. 24. elokuuta 1946 Rautalampi) on suomalainen näyttelijä. Markkanen kävi Suomen Teatterikoulun 1965–1968. Hän on näytellyt Kuopion kaupunginteatterissa vuosina 1976–1981 ja Tampereen Työväen Teatterissa vuodesta 1985.
Taskumalurit
Taskumalurit (Epthianura) on mesikkojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Se luokiteltiin aiemmin omaan Ephthianuridae-heimoonsa. Taskumalureiden sukuun kuuluu BirdLifen mukaan neljä lajia.
Anastasija Rudnaja
thumb|right|240px|Rudnaja vuonna 2011 Anastasija Rudnaja (o.s. Tihonova, s. 1990) on venäläinen suunnistaja. Strömstadin MM-kilpailuissa 2016 Rudnaja saavutti maailmanmestaruuden Venäjän naisten viestijoukkueessa. Tarton MM-kilpailuissa 2017 hän saavutti hopeaa viestissä ja Riian MM-kilpailuissa 2018 pronssia viestissä. Lisäksi Rudnajalla on pronssia sekaviestissä Trentinon MM-kilpailuissa 2014. Henkilökohtaisilla matkoilla Rudnajan parhaat sijoitukset ovat sprintin viides sija Savoien MM-kilpailuissa 2011 ja pitkän matkan yhdeksäs sija Ostfoldin MM-kilpailuissa 2019. EM-kilpailuista Rudnajalla on pronssia viestistä Jesenikistä 2016. Pitkällä matkalla hän oli neljäs Palmelassa 2014. Juniorien MM-kilpailuista Rudnajalla on yksi pronssi. Kesällä 2018 Rudnaja oli mukana MS Parman Venlojen viestissä kolmanneksi sijoittuneessa joukkueessa.
Srilankankottarainen
Srilankankottarainen (Sturnornis albofrontatus), myös Sturnus albofrontatus, on Sri Lankan kotoperäinen varpuslintu. Se elää saaren lounaisosissa. Lajin holotyypin kuvaili Edgar Leopold Layard Ceylonista 1835.
Kenny Wayne Shepherd
thumb|Kenny Wayne Shepherd Kenny Wayne Shepherd (s. 12. kesäkuuta 1977 Louisiana, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kitaristi, laulaja sekä sanoittaja. Hän on julkaissut useita studioalbumeita, soittanut blues-rokkia ja popahtavaa rokkia. Shepherd tuli Johnny Langin ohella tunnetuksi nuorena roots-kitaristina 1990-luvun lopussa.
Bridesmaid
Bridesmaid tai Bridesmaids voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Kenny Wayne Shepherd
Guitar World sijoitti Shepherdin kolmanneksi suosituimmaksi blues artistiksi heti B. B. Kingin ja Eric Claptonin jälkeen.
Euagrios
Euagrios (joskus Evagrios,, tai Evagrius) voi viitata seuraaviin:
Satyajit
Satyajit on yleinen intialainen nimi. Sana on yhdistelmä sanoista totuudenmukainen (Satya) ja voittaja (jit). Merkittäviä Satyajit-nimisiä henkilöitä:
Jackson Browne
Jackson Browne (s. 9. lokakuuta 1948 Heidelberg, Saksa ) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä, jonka tyylilaji on folk rock. Browne aloitti uransa 1960-luvun lopulla lauluntekijänä ja julkaisi ensimmäisen omista albumeistaan vuonna 1972. Browne on ollut poliittisesti aktiivinen esimerkiksi ydinvoiman ja Yhdysvaltain ulkopolitiikan vastustajana.
Varhainen elämä
Jackson Browne syntyi 9. lokakuuta 1948 Yhdysvaltain sotilastukikohdassa Saksassa. Hän on asunut lähes koko elämänsä Etelä-Kaliforniassa.
Musiikkiura
Brownesta tuli David Geffenin Asylum Recordsin ensimmäisiä artisteja vuonna 1971. Hänen kolme ensimmäistä albumiaan olivat folk rock -tyyliset Jackson Browne (1972), For Everyman (1973) ja Late for the Sky (1974). Albumeja luonnehtivat filosofiset ja rönsyilevät sanoitukset. Brownen ensimmäinen top-10-single oli ”Doctor My Eyes”. Hän kirjoitti Eaglesin hitin ”Take It Easy” ja levytti sen itsekin toisella albumillaan.
Brownen neljännen albumin The Pretender (1976) pessimismiin vaikutti hänen vaimonsa itsemurha. Seuraava albumi Running on Empty (1977) oli aiempia rock-tyylisempi. Albumi koostuu kiertueella äänitetystä materiaalista, ja se myi yli 7 miljoonaa kappaletta.
Browne alkoi ottaa 1970-luvun lopulla kantaa yhteiskunnallisiin asioihin. Hän järjesti vuonna 1979 Bonnie Raittin kanssa turvallisen energian puolesta hyväntekeväisyyskonserttisarjan, jossa esiintyi useita kuuluisia artisteja. Brownen seuraava albumi Hold Out (1980) oli hänen ensimmäinen listaykkösalbuminsa Yhdysvalloissa. Hänen uransa menestynein single ”Somebody’s Baby” elokuvasta Kuumat kinkut nousi singlelistan seitsemänneksi vuonna 1982.
Brownen 1980-luvun albumit Lawyers in Love (1983), Lives in the Balance (1986) ja World in Motion (1989) ottivat kantaa yhteiskunnallisiin asioihin ja Yhdysvaltain reaganilaista ulkopolitiikkaa vastaan. Browne esiintyi usein myös hyväntekeväisyyskonserteissa. Albumi I’m Alive (1993) oli jälleen introspektiivinen albumi. Looking East (1996) yhdisteli vasemmistolaista politiikkaa, maailmanmusiikkia, rakkauslauluja ja Los Angelesin ylistystä.
Albumilla The Naked Ride Home (2002) Browne yhdisteli jälleen sydämenasioista kertovia lauluja poliittisiin lauluihin. Browne nimettiin Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 2004.
2000-luvun alussa Browne teki sarjan akustisia soolokiertueita. Hän julkaisi niiltä taltioidusta musiikista albumin Solo Acoustic, Vol. 1 (2005) oman independent-levy-yhtiönsä Inside Recordings kautta. Toinen livealbumi Solo Acoustic, Vol. 2 ilmestyi 2008 ja uudesta materiaalista koottu Time the Conqueror samana vuonna. 2010-luvulla Browne on julkaissut livealbumin Love Is Strange (2010) ja studioalbumin Standing in the Breach (2014).
Yksityiselämä ja tunnustukset
Browne on ollut naimisissa kahdesti: Phyllis Majorin kanssa 1975–1976 ja Lynne Sweeneyn kanssa 1981–1983. Hänellä on kaksi poikaa. Browne seurusteli näyttelijä Daryl Hannah’n kanssa toisen avioliittonsa loppumisesta vuoteen 1992 asti ja sen jälkeen ympäristöaktivisti Dianna Cohenin kanssa. Brownelle on myönnetty useita palkintoja hänen yhteiskunnallisesta ja ympäristönsuojelutyöstään.
GC-10
GC-10 Gran Canarian Teldessä, Espanjassa sijaitseva päätie, joka alkaa La Garitan kylästä ja kulkee GC-1:den alittaen Telden kuntakeskukseen. Tiellä on pituutta noin 5 kilometriä ja se on neliajoratainen GC-1:den risteyksestä Telden keskustaan.
Eino Otto Kotiranta
Eino Otto Kotiranta (25. toukokuuta 1885 Jyväskylä – 25. marraskuuta 1954 Tampere ) oli suomalainen toimittaja ja sosiaalidemokraattinen poliitikko.
Kotiranta kävi viisi luokkaa Jyväskylän lyseota. Hän oli perustamassa jyväskyläläistä Sorretun Voimaa vuonna 1906 ja toimi lehden avustajana. Kotiranta siirtyi vuonna 1908 lappeenrantalaisen Kansan Äänen toimitussihteeriksi ja työskenteli sen päätoimittajana vuoden 1912 loppuun saakka. Saatuan syytteen majesteettirikoksesta Kotiranta siirtyi Yhdysvaltoihin, jossa hän kuului Raivaaja-lehden toimitukseen.
Kotiranta palasi Suomeen vuonna 1920 liittyen turkulaisen Sosialistin toimitukseen. Hän oli lehden päätoimittajana ja toimitussihteerinä vuoteen 1924, jolloin hän siirtyi Pohjolan Työmiehen päätoimittajaksi Ouluun. Vuosina 1926–1952 Kotiranta työskenteli tamperelaisen Kansan Lehden toimituksessa.
Kotiranta liittyi sosiaalidemokraattiseen puolueeseen vuonna 1904. Hän oli Oulun kaupunginvaltuuston jäsen vuonna 1926 ja Pohjois-Pirkkalan kunnanvaltuuston puheenjohtaja vuosina 1931–1934. Kotiranta toimi SDP:n Hämeen läänin pohjoisen piirijärjestön puheenjohtajana ja oli kolmesti presidentin valitsijamiehenä. Hän kuului myös Suomen sosialidemokraattisen sanomalehtimiesliiton perustajajäseniin.
Petter Setälä
Petter Setälä (s. 4. elokuuta 1964) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Laitahyökkääjänä pelannut Setälä edusti urallaan Valkeakosken Hakaa 1982–1989 ja 1991–1992. Lisäksi hän pelasi alemmilla sarjatasoilla Toijalan Pallossa 1980–1981, Pallo-Sepoissa 1990 ja 1993 sekä Sexypöxyissä 1994. Hän voitti Hakassa Suomen Cupin 1985 ja 1988. Kaikkiaan Setälä pelasi yhdeksän kauden aikana 188 mestaruussarjan ja Veikkausliigan ottelua, joissa hän teki 17 maalia.
Setälä pelasi Suomen maajoukkueessa kaksi maaottelua vuonna 1986.
Likit Andersson
Seuraura
Andersson syntyi Thaimassa, mutta kasvoi Ruotsissa. Hän aloitti jääkiekon Borås HC:ssa, jossa Andersson pelasi ensimmäiset miesten pelinsä I-divisioonassa kaudella 1993–1994. Kolmen siellä pelaamansa kauden jälkeen hän siirtyi kaudeksi 1996–1997 samassa sarjassa pelaavaan Mörrums GoIS:ään. Kaksi seuraavaa kautta Andersson pelasi Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, kauden 1997–1998 Deggerdorfer EC:n ja kauden 1998–1999 TSV Erdingin riveissä. Hän oli Deggerdorfissa joukkueensa tehokkain puolustaja tehoilla 20+30=50.