cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eläinlääketieteen historia
Varhaishistoria
Mesopotamiassa säädettyihin uskonnollisiin lakeihin sisältyi säännöksiä, joissa käsiteltiin eläinten kasvatusta, jalostusta ja ihmisen velvollisuuksia eläimiä kohtaan. Ensimmäiset eläinlääkäreitä koskevat tiedot sisältyvät Babylonian kuninkaan Hammurabin noin vuodelta 1800 ennen kristillisen ajanlaskun alkua peräisin olevaan lakikokoelmaan, jossa eläinlääkäri ("härkien ja aasien tohtori") mainitaan ihmisiä hoitavan lääkärin rinnalla. Myös muinaisessa Egyptissä tiedetään olleen eläinlääkäreitä.
Antiikin kreikkalaisten eläinlääkintä oli jo kehittyneempää, mutta se keskittyi hevosten sairauksien tutkimiseen ja hoitoon. Hippokrates keskittyi melkein pelkästään ihmisten lääkintään, mutta Aristoteles sen sijaan osoitti tutkimuksissaan tuntevansa esimerkiksi hevosen ähkyn ja nivustyrän, aasin räkätaudin ja koiran raivotaudin. Hän tunsi verenvuodon tyrehdyttämisen, peräsuolen ja emättimen avanteiden käsittelyn, kuohitsemisen sekä ikääntyneiden eläinten hampaiden kulumisen. Hippokrateen kuuluisin oppilas Hierofilos kirjoitti myös eläinten anatomiasta ja kliinisestä hoidosta, mutta ei juuri kyennyt lisäämään eläintautien tuntemusta. Erasistratos laati tutkielmia fysiologiasta ja patologisesta anatomiasta, ja Babos Demokritos oli paitsi eläinlääkäri, myös lääkäri, agronomi, alkemisti, astrologi sekä maagikko. Kaiken kaikkiaan eläimiä pyrittiin jo tuolloin parantamaan. Itämailla ja Kreikassa ihmisten ja eläinten hoitaminen oli erityisesti pappien tehtävänä ja lääkintäalan osaajia oli myös armeijoiden palveluksessa.
Raamattuun sisältyvä raivotaudin kuvaus on peräisin 1400-luvulta eaa. Homeros kertoo 1200-luvulla eaa. raivonneesta rutosta, joka tarttui ensin koiriin, sen jälkeen hevosiin ja muuleihin, ja lopulta ihmisetkin saivat taudin. Runoilija Silius Italicuksen mukaan Rooman ja Karthagon armeijoita vaivasi Sisiliassa tauti, joka johti verenmyrkytykseen. Se tarttui ihmiseen koirista, linnuista ja juhdista. Historioitsija Thukydideen mukaan sairaus johti kuolemaan.
Vergilius kuvasi taudit, jotka voi tunnistaa naudan keuhkopussintulehdukseksi, hevosen pilkkukuumeeksi ja lampaan lammasrokoksi. Columella kirjoittaa vuohien rutosta, jonka leviämistä yritettiin estää tappamalla sairastuneet eläimet. Karjarutto oli kulkutauti, joka sairastutti eläimiä vuosisatojen ajan, ja johti muiden tarttuvien eläintautien kanssa tarpeeseen aloittaa eläinlääkinnällinen tutkimus, joka myöhemmin siirtyi korkeakouluihin.
Kristillisen ajanlaskun alkua edeltäneinä vuosisatoina karjan hoidosta huolehtivat orjat, joiden tehtäviin kuului myös eläinten lääkitseminen. Eläinlääkinnän edistyminen oli hidasta, sillä lääkintä oli uskonvaraista toimintaa. Roomalaiset uskoivat, että heidän jumalansa huolehtivat ihmisten terveydestä, mutta nämä jumalat eivät piitanneet eläinten vaivoista. Eläinlääkinnän vapautuminen sitoutuneisuudesta yliluonnollisiin voimiin kesti pitkään ja lääkintä oli kovin summittaista. Plinius totesi, etteivät roomalaiset arvostaneet lääkintätaitoa, ja vaikka Galenos (131–201 jaa.) sai ihmislääketieteen kukoistamaan, hän ei uudistanut eläinlääkintää.
Klassikkoteos Hippiatrica
Bysantin eläinlääkärit kohottivat 500-luvulla eläinlääkintätaidon paikoin jopa muun lääketieteen edelle. Tältä ajalta on peräisin hevosten lääkintää ja kirurgiaa käsittelevä teossarja Hippiatrica. Sen eri osien tasokkuus on melko vaihtelevaa, koska kirjoittajakunta oli monenkirjavaa. Ylipäätään se käsittelee karjan kasvatusta ja lääkintää, mutta erityisesti se keskittyy hevosten sairauksiin. Teossarjassa kuvataan kaviokuume, kuumetaudit, luunmurtumat, rupi ja räkätauti sekä pohditaan suoneniskennän tarvetta ja suorittamista. Lisäksi käsitellään hoidoissa tarvittavia lääkkeitä ja voiteita.
Hippiatrican kirjoittajista Hierokles oli perehtynyt käytännön eläinlääkintään. Hän kuvailee sairauksien ohella hevosten kasvatusta, jalostusta, terveydenhoitoa ja käyttöä. Erityisesti hän korostaa tautien oireiden tarkkailua. Itä-Rooman keisarin Liciniuksen palveluksessa työskennellyt Theomnestes kuvailee teossarjassa punatautia, valjaslyöttymää sekä koirien tauteja ja jäykkäkouristuksen aiheuttamia oireita. Tärkein kirjoittajista oli Konstantinus Suuren armeijan eläinlääkäri Apsyrtus, joka loi oman koulukuntansa.
Michael Behe
thumb|Michael Behe Michael J. Behe (s. 18. tammikuuta 1952) on yhdysvaltalainen biokemian professori ja älykkään suunnittelun puolustaja. Behe toimii biokemian professorina Lehighin yliopistossa Pennsylvaniassa ja Discovery Instituten vanhempana jäsenenä. Behe tunnetaan parhaiten palautumatonta monimutkaisuutta koskevista näkemyksistään. Palautumaton monimutkaisuus tarkoittaa, että tietyt biokemialliset rakenteet ovat liian monimutkaisia ollakseen selitettävissä evolutiivisilla mekanismeilla ja ovat sen takia todennäköisesti älykkään suunnittelun lopputulos. Behe on esittänyt näkemyksiään useassa älykkääseen suunnitteluun liittyvässä oikeudenkäynnissä. Näihin lukeutuu Kitzmiller v. Dover Area School District (2005), jossa päätettiin, että älykäs suunnittelu on luonteeltaan uskonnollista eikä tieteellistä.
Eläinlääketieteen historia
Klassikkoteos Hippiatrica
Sekava rakenne tekee teossarjasta vaikealukuisen, mutta siinä on tiiviissä muodossa kaikki, mitä antiikin aikana oli saatu selville eläinten lääkinnästä. Nykylukijalla ei ole vaikeuksia ymmärtää teoksessa kuvattuja hevosten sairauksia. Ymmärrettäviä ovat myös karjan ja koirien taudit. Kehittyneintä antia ovat kirurgiaa käsittelevät osuudet ja laajasti käsitellään ja kuvataan myös kulkutaudit. Kaiken kaikkiaan eläinlääkinnällä oli Rooman keisarikunnassa merkittävä asema.
Michael Behe
Merkittävä enemmistö tiedeyhteisöstä on kiistänyt Behen väittämät solujen keskeisten komponenttien palautumattomasta monimutkaisuudesta, ja hänen oma biologian osastonsa Lehighin yliopistossa on julkaissut virallisen lausunnon, jossa kiistetään hänen näkemyksensä ja älykäs suunnittelu yleensäkin.
Eläinlääketieteen historia
Keskiajan eläinlääketiede
Kreikkalaisiin, bysanttilaisiin ja roomalaisiin lähteisiin perustuvat tiedot pysyivät arabien käytössä ja he opettivat niitä sukupolvelta toiselle. He olivat kuitenkin kiinnostuneita lähes pelkästään hevosista, joten heidän edeltäjiltään perimät tiedot karjataloudesta ja maataloudesta jäivät vähemmälle käytölle, mutta hevosten lääkintä oli 400–1100-luvuilla hyvin korkeatasoista. Arabit toki säilyttivät taitonsa koko keskiajan läpi.
Michael Behe
Behe ja älykäs suunnittelu
Behe on tullut tunnetuksi palautumattoman monimutkaisuuden ajatuksen kehittäjänä. Behen mukaan monet biokemialliset rakenteet ovat moniosaisia ja monimutkaisia siten, että yksinkertaisempia, luonnonvalinnan valittavissa olevia välimuotoja ei voi olla. Behen ajatus oli, että älykkäät tahot voivat tehdä "palautumattomasti monimutkaisia" järjestelmiä, jotka voidaan tunnistaa älyn aikaansaamiksi. Sen sijaan luonnonvalinta ei voi tuottaa tällaisia järjestelmiä. Behen mukaan tarvitaan "luonnon ulkopuolisia syitä", jotka vaativat naturalistisen tieteen ohittamista.
Eläinlääketieteen historia
Keskiajan eläinlääketiede
Euroopassa eläinlääkinnän taso pysyi koko keskiajan varsin vaatimattomana ja siinä keskityttiin lähes yksinomaan tärkeimpänä pidetyn hyötyeläimen eli hevosen hoitoon. Keskiajan alkupuolella tosin ilmaantuivat ensimmäiset merkit järjestelmällisemmästä eläinten hoidosta. Silloin laadittiin säädöksiä ammatteihin liittyvistä velvollisuuksista ja palkkioista sekä eläinten vaihdossa ja vuokrauksessa annettavista takuista. Näihin aikoihin tapahtui myös kengittäjien ammatillinen järjestäytyminen. Kirkko katsoi, ettei eläimillä ollut sielua, ja siksi sen asenne eläimiä kohtaan oli halveksiva. Tämä johti siihen, että eläinlääketieteellisiä kirjoja alettiin julkaista vasta 1100-luvulla. Keskiajalla eläinten ja myös ihmisten hoito perustui kokemukseen ei tutkimuksiin, mutta esimerkiksi haavanhoito oli jo verraten hyvätasoista.
Michael Behe
Behe ja älykäs suunnittelu
Vuonna 1996 Behe ryhtyi Discovery Instituten "Center for the Renewal of Science and Culturen" (myöhemmin "Center for Science and Culture") vanhemmaksi jäseneksi. Instituutti keskittyi "älykkään suunnittelun" ajatuksen levittämiseen. Samana vuonna Behe julkaisi kirjansa Darwin's Black Box, josta tuli myyntimenestys. Monet muut tiedeyhteisön edustajat eivät kuitenkaan hyväksyneet Behen väitettä vaan väittivät sen olevan uusittu versio William Paleyn "kelloseppävertauksesta".
Eläinlääketieteen historia
Keskiajan eläinlääketiede
Eläinlääkinnällisesti keskiajalle oli tyypillistä toisiaan seuranneet karjarutot. Nautojen kulkutaudit olivat saaneet alkunsa pääasiallisesti itämailta, josta ne levisivät nopeasti ja tappoivat karjaa. Hevosinfluenssaan, lammasrokkoon ja hevosia, lampaita, nautoja ja vuohia vaivanneeseen paiseruttoon kuoli moni eläin. Jotkut ruttotaudit tappoivat sekä eläimiä että ihmisiä, kuten teki 1300-luvulla levinnyt musta surma.
Michael Behe
Behe ja älykäs suunnittelu
Vuonna 2004 Behe julkaisi David Snoken kanssa vertaisarvioinnin läpäisseen tutkimuksen Protein Science-lehdessä. Siinä hän esitti, että tunnetuilla mutaatiotaajuuksilla evoluutio vaatisi liian paljon aikaa ollakseen toimiva selitys monimutkaisille biokemiallisille järjestelmille. Tutkijayhteisö oli tätäkin tutkimusta kohtaan arvosteleva. Tutkimuksessa esitetty algoritminen evoluutiomalli koski vain haploidisia ja eirekombinoivia eliöitä, vaikka enemmistö eukaryooteista on diploidisia ja seksuaalisia. Arvostelijoiden mukaan se tarkoitti ainoastaan, että tutkimus osoittaa monimutkaisten rakenteiden voivan kehittyä, mutta se vaatisi liian paljon aikaa jos olosuhteet olisivat nykyistä rajoitetummat.
Eläinlääketieteen historia
Keskiajan eläinlääketiede
Suuri uudistus oli 800-luvulla itämailta levinnyt taito kengittää hevoset taotuilla kengillä. Tällaista nopeasti levinnyttä osaamista arvostettiin niin paljon, että hevosenkenkiä kuvattiin jopa vaakunoissa. Kengitysseppien ammattitaitoon kuului myös lääkitseminen ja he suorittivat myös pieniä leikkauksia.
Michael Behe
Yksityiselämä
Behe on naimisissa ja hänellä on yhdeksän lasta.
Eläinlääketieteen historia
Renessanssi
Renessanssi ei ollut eläinlääketieteessä uudistusten aikaa, mutta alan kirjallisuutta tällöin toki julkaistiin. Kirkon holhoava asenne lääketieteeseen muuttui 1100-luvulla, mutta se ei edistänyt eläinlääketiedettä, jota lääkärit halveksivat. Tunnettu lääkäri Paracelsus kirjoitti eläinten kupulataudista, räkätaudista ja virtsakivistä sekä niihin sopivista hoidoista, mutta kollegat moittivat häntä yhteistyöstä eläinlääkärien kanssa, joiden ei katsottu edustavan tiedettä.
Cambridgessä vaikuttanut Blundeville kirjoitti tietoteoksen hevosista. Sen viimeinen osa ilmestyi 1506 ja sisälsi erityisesti hevosten tauteihin liittyviä kirjoituksia. Carlo Ruinin hevosen anatomiaa käsitellyt suurteos sisälsi taiteellisesti korkeatasoisia ja havainnollisia piirroksia, ja se loi perustan tämän osa-alueen tieteelliselle tutkimukselle. Tämä Dell’anatomie e dell’infermità del cavallo ilmestyi 1598.
Suomen eläinlääkärit
Suomen ensimmäinen eläinlääketieteellinen väitöskirja valmistui 1754. Sen kirjoitti Israel Holstius, joka antoi sille nimen Kort beskriftning öfwer den i Österbotn gångbara boskaps sjukan. Väitöskirjan innoittajana toimi talousopin professori Pehr Kalm. Eläinlääkintölaitos syntyi 1843, jolloin kolme ensimmäistä läänineläinlääkäriä aloittivat virassaan. Myöhemmin järjestelmää laajennettiin perustamalla piirieläinlääkärin ja kunnaneläinlääkärin virkoja. Viimeiset piirieläinlääkäripiirit toimivat Lapissa vuoteen 1976. Eläinlääketieteellinen korkeakoulu perustettiin 1945 Helsinkiin. Se liitettiin 1995 Helsingin yliopistoon.
Eläinlääkäriksi opiskeltiin aiemmin ulkomailla. Suosittuja paikkoja olivat Berliini, Hannover, Kööpenhamina, Leipzig, München, Oslo, Tartto, Tukholma ja Wien. Opintoja tuettiin valtion varoista. Suomen ensimmäiset eläinlääkärin tutkinnon suorittaneet olivat M. Cumlander, J. A. Palmgren ja A. J. Westman, jotka valmistuivat 1843 Tukholmassa.
Collegium medicum esitti eläinlääkäriopiston perustamista Suomeen ja esitys hyväksyttiin 1824. Oppilaitosta ei kuitenkaan saatu toimintaa, kun kukaan ei ollut halukas opiskelemaan sen opettajaksi. Vuonna 1838 määrättiin, että tarkoitukseen myönnetyt varat annettava ulkomailla eläinlääkäreiksi opiskelevien matka-apurahoiksi.
Eläinlääketieteellinen opetus alkoi Turun akatemiassa 1786, kun sen filosofiseen tiedekuntaan perustettiin luonnontieteen ja eläinlääkintäopin professorin virka. Tarvittavat varat saatiin Suomen lääketieteen isäksi kutsutun professori Johan Haartmanin (1725–1787) lahjoituksesta. Virkaan nimitettiin anatomian ja kirurgian professori Gabriel von Bonsdorff (1762–1831), joka hoiti sitä vuoteen 1811, jolloin eläinlääketiede poistettiin akatemian opetusohjelmasta. Bonsdorff ja lääkäri Mårten J. Lindfors yrittivät saada kannattajia eläinlääkärikorkeakoulun perustamisen taakse, mutta vaikka senaatti myönsi tällaisen opinahjon tarpeelliseksi, se katsoi ettei valtion taloustilanne mahdollistanut sellaisen perustamista. Vuosien varrella tehtiin monia esityksiä, mutta vasta 1945 säädettiin laki eläinlääketieteellisestä korkeakoulusta, jossa opetus alkoi 1946. Aluksi siellä oli mahdollista suorittaa vain eläinlääketieteen kandidaatin tutkinto ja loput opinnoista tuli tehdä Tukholmassa tai Oslossa. Ensimmäiset kokonaan Suomessa opiskelleet eläinlääkärit valmistuivat 1968.
Vuosina 1882–1892 Helsingissä toimi valtionapua saanut eläinvälskärikoulu, mutta sen toiminta loppui, kun todettiin tällaisten välskäreiden tarve vähäiseksi. Eläinlääkärien yhteenliittymiä ovat olleet 1892 perustettu Suomen Eläinlääkäriyhdistys (vuodesta 1963 sen nimenä on ollut Suomen Eläinlääkäriliitto), 1923 perustettu Suomen Kunnaneläinlääkäriyhdistys, 1928 perustettu Suomen Piirieläinlääkäriyhdistys ja 1926 perustettu Suomen Eläinlääkintäupseeriyhdistys. Eläinlääketieteellisen korkeakoulun ylioppilaskunta (EKY) perustettiin 1946, ja vuonna 1995 opiskelijajärjestön nimeksi vaihtui Eläinlääketieteen kandidaattiyhdistys.
Eläinlääkinnän alaan oleellisena osana kuuluva lihantarkastustoiminta aloitettiin vapaaehtoisena menettelynä Oulussa 1880-luvulla. Suomen ensimmäinen lihantarkastuslaki säädettiin 1922 ja se tuli voimaan vuoden 1923 alussa.
Taistelupeli
thumb|300px|Kuvakaappaus pelistä [[Street Fighter V]]
Taistelupeli tai tappelupeli on toimintapelien alalajityyppi, jossa pelaaja ohjaa hahmoa lähitaistelussa toista hahmoa vastaan kehässä tai rajatulla pelialueella. Näissä peleissä pääpaino on useissa pelattavissa hahmoissa ja monimutkaisten taisteluliikkeiden opettelemisella. Kaksintaistelupeleistä tunnettuja ovat olleet esimerkiksi Street Fighter ja Mortal Kombat -sarjat sekä aikanaan kolmiulotteisen grafiikan tähän genreen tuoneet Virtua Fighter ja Tekken.
Sivuttain vierivät tappelupelit joissa pelaaja taistelee useita tietokoneen ohjaamia vihollisia vastaan kerralla ovat erillinen genre, joka tunnetaan nimellä beat ’em up.
Street Fighter II aloitti lajityypin pelien buumin ja se on valittu World Video Game Hall of Fameen.
Pelaaminen
Tyypillinen lähtöasetelma taistelupeleissä on jonkinlainen turnaus, johon osallistuu taistelijoita ympäri maailmaa useista eri taistelulajeista. Pelattavat hahmot ovat yleisesti vahvuudeltaan samalla tasolla toisiinsa nähden, ja tasapainoista hahmokaartia pidetäänkin yleensä yhtenä onnistuneen taistelupelin kriteereistä. Useimmiten ottelut jaetaan eriin, joita täytyy voittaa ennalta määrätty määrä voitaakseen. Taisteluissa yleensä tavoitteena on kuluttaa vastustajan energiamittari nollaan erilaisilla hyökkäyksillä. Erissä voi olla myös aikarajoituksia, ja ajan loppuessa enemmän elinvoimaa omaava taistelija julistetaan voittajaksi. Yksinpelin lopussa saattaa olla vastassa jonkinlainen pomohahmo, joka voi olla vahvempi kuin muut pelin hahmot, eikä välttämättä ole pelaajan valittavissa.
Erityisesti vanhemmissa ja myös joissain uudemmissa taistelupeleissä oli yleistä että kaikki pelattavat hahmot eivät ole käytössä alusta alkaen, vaan ne täytyy avata pelaamalla yksinpelimuotoja. Nykyään internet-moninpelien yleistyessä useammat sarjat ovat päättäneet laittaa kaikki hahmot käyttöön alusta alkaen. Poikkeuksen tekevät hahmot, jotka voi avata ja ladata vain lisämaksua vastaan.
Kolehmainen
Kolehmainen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Vegaia
Vegaia on Vegaaniliiton julkaisema verkkolehti, joka käsittelee vegaanista elämäntapaa ja filosofiaa. Aiheita ovat muun muassa kasvissyönti, eläinten oikeudet, ja ruoantuotannon vaikutukset ympäristöön. Lehteä toimitetaan vapaaehtoisvoimin.
Vegaia on Kulttuuri-, mielipide- ja tiedelehtien liitto Kultti ry:n jäsen.
Alfred Hugenberg
thumb|Alfred Hugenberg Alfred Hugenberg (19. kesäkuuta 1865 Hannover – 12. maaliskuuta 1951 Kükenbruch) oli saksalainen liikemies ja Weimarin tasavallan loppuaikojen merkittävä oikeistopoliitikko, jolla oli keskeinen rooli kansallissosialistien nousussa Saksan hallitukseen vuoden 1933 alussa.
Hugenberg toimi vuosina 1909–1918 Krupp-yhtiössä hallituksen puheenjohtajana. 1920-luvulla hän rakensi suuren mediakonsernin, johon kuului aikakauslehtiä ja UFA-filmiyhtiö. Hän oli 1928–1933 konservatiivisen Saksalaiskansallisen kansanpuolueen (DNVP) puheenjohtaja ja siirsi puolueen linjaa entistä jyrkemmin oikealle. Hugenberg vei vuoden 1933 alussa puolueensa hallitusyhteistyöhön kansallissosialistisen puolueen (NSDAP) kanssa ja toimi Adolf Hitlerin ensimmäisen hallituksen valtiovarainministerinä (Minister für Wirtschaft und Ernährung). Hugenberg kuvitteli voivansa ohjailla Hitleriä ja pääsevänsä hallituksen todelliseksi voimahahmoksi, mutta hän joutui pian syrjään. Hänet pakotettiin eroamaan ministerinvirasta 27. kesäkuuta 1933 ja samoihin aikoihin hänen puolueensa kiellettiin.
Politiikasta syrjään joutunut Hugenberg myi UFA-filmiyhtiön vuonna 1937 ja Scherl-kustantamon 1944. Hänet internoitiin toisen maailmansodan jälkeen ja vapautettiin syyttömänä 1951.
Tetrapoda
Tetrapoda (,, 'nelijalkaiset', 'neljä jalkaa') eli tetrapodit on selkärankaisten yläluokka, johon kuuluvat kaikki maalla elävät sekä neljällä raajalla kulkevat selkärankaiset. Yläluokka käsittää nykyiset sammakkoeläimet, matelijat, linnut, nisäkkäät ja niiden sukupuuttoon kuolleet sukulaiset. Useilla tetrapodeilla on neljä raajaa, mutta jotkin niistä ovat menettäneet raajansa tai palanneet takaisin veteen.
Tetrapodit kehittyivät devonikaudella noin 360 miljoonaa vuotta sitten kalasammakoista. Nämä eläimet puolestaan olivat kehittyneet lihaseväisistä kaloista. Niiden evät alkoivat vähitellen muuttua raajoiksi, ja ne siirtyivät vedestä maalle. Tetrapodit muodostavat kalasammakoiden kanssa Tetrapodomorpha-kehityslinjan.
Churwalden
Churwalden on kunta Sveitsissä Graubündenin kantonissa. Siellä on runsaat 2 000 vakinaista asukasta. Churwalden on yksi Plessurin hallinnollisen alueen kuudesta kunnasta. Nykyinen Churwaldenin kunta perustettiin vuonna 2010, kun kolme kuntaa, Malix, Parpan ja vanha Churwaldenin kunta, yhdistyivät.
Sijainti
Churwalden sijaitsee Plessurjokeen laskevan Rabiosajoen laaksossa viitisen kilometriä Churista etelään.
Matkailu
Churwalden muodostaa yhtenäisen matkailualueen Vaz/Obervaziin kuuluvien Lenzerheiden ja Valbellan kanssa.
Moussa Diallo
Moussa Diallo (s. 17. helmikuuta 1955, Pariisi) on malilais-tanskalainen basisti, laulaja ja lauluntekijä, joka on asunut vuodesta 1974 lähtien Kööpenhaminassa.
Diallo syntyi Pariisissa ja varttui Bamakossa tanskalaisen äidin ja malilaisen isän kasvattamana. Hän aloitti muusikonuransa soittamalla bassokitaraa paikallisissa yhtyeissä.
Diallon tyyli on afrikkalaista maailmanmusiikkia, jossa on vaikutteita myös jazzista ja rockista. Hän on julkaissut useita sooloalbumeja, kuten Diallon (1992), Amoran (1997) ja Chiwaran (2002).
Iso Sivoslampi
Iso Sivoslampi on pieni ja syvä järvi Kajaanissa Kainuun länsiosassa. Sen pinta-ala on kahdeksan hehtaaria. Etäisyys Kajaanin keskustasta on kahdeksan kilometriä koilliseen.
Maantiede
Ison Sivoslammen pituus etelästä pohjoiseen on 700 metriä. Saaria ei ole. Järvi levenee pohjoista kohden. Sen eteläosa on kapea ja matala, keski- ja pohjoisosa on syvä. Ison Sivoslammen rannat ovat metsä- ja suomaata.
Ison Sivoslammen vesitilavuus on 870 000 kuutiometriä eli 870 miljoonaa litraa.
Iso Sivoslampi (59.813.1.003) kuuluu Särämänjoen valuma-alueeseen (59.813), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Nuasjärven alue (59.81) ja ensimmäinen on Nuasjärven–Kiimasjärven alue (59.8). Iso Sivoslampi on toiseksi laajin Särämänjoen valuma-alueen kolmesta vakavedestä. Laajin on Särämäjärvi ja pienin Pärsänlampi.
From Wishes to Eternity
From Wishes to Eternity on Nightwish-yhtyeen ensimmäinen DVD, jonka Spinefarm Records julkaisi vuonna 2001. Levyn rungon muodostaa Tampereen Tullikamarin Pakkahuoneella 29. joulukuuta 2000 kuvattu ja äänitetty konsertti. Konsertti on julkaistu myös CD- ja VHS-muodossa.
Bonus-materiaali
DVD sisältää myös:
Enzio
Enzio on miehen etunimi. Se on Henrik-nimen italialainen vastine. Suomessa se voidaan tulkita myös Ension ruotsalaiseksi rinnakkaismuodoksi.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on marraskuuhun 2021 mennessä tilastoitu noin 90 Enzio-nimistä miestä.
Nimipäivä
Enzio lisättiin Suomessa ruotsinkieliseen almanakkaan vuonna 1908. Nimipäiväksi tuli 9. kesäkuuta, jossa oli aikaisemmin ollut nimi Primus (lat. ’ensimmäinen’). Enzio poistettiin almanakasta vuoden 1950 nimipäiväuudistuksessa.
Energia-ase
Energia-ase on ase, joka kohdistaa energiavirran johonkin suuntaan eri tavoin kuin ammuksena. Se siirtää energiaa kohteeseen halutulla tavalla. Jotkut näistä aseista ovat oikeasti toteutettavissa, jotkut ovat sci-fiä. Energiaa voidaan kehittää ja siirtää monella tavalla:
Jotkut näistä aseista tunnetaan kuolonsäteinä tai sädeaseina, joiden näytetään ampuvan energiaa kohteeseen tuhotakseen tai tappaakseen sen.
Joitakin tappavia energia-aseita tutkitaan ja kehitetään, mutta suuri osa on fiktiivisiä.
Tyypit
Energia-aseet voidaan karkeasti ottaen jakaa ryhmiin käytetyn energiatyypin perusteella ja sen perusteella, mihin tarkoitukseen niitä käytetään (kohteiden tuhoaminen, häirintä, lamauttaminen jne.).
Tämä artikkeli käsittelee aseita, joiden tarkoituksena on tuottaa vahinkoa sähkömagneettisella säteilyllä tai hiukkassäteillä. Muutamia aseita, jotka voidaan sekoittaa energia-aseisiin:
Laserit
thumb|250px|Ilmatorjuntaan käytettävä laserkanuuna. Prototyyppiaseella on onnistuneesti pudotettu [[Miehittämätön ilma-alus|drooneja. Aseella tavoitellaan omasuojaa pieniä ja nopeasti lentäviä kohteita vastaan.]] thumb|250px|Yhdysvaltalainen PHASR-kivääri ([[Halting and Stimulation Response rifle) käyttää heikkotehoista laseria kohteen väliaikaiseen sokeuttamiseen.]] Laserit ovat tunnettuja sci-fissä sädeaseena. Oikeasti lasereita käytetään lähinnä kohteiden etsintään, etäisyyden mittaukseen ja tähtäykseen; näin lasersäde itse ei ole tulivoiman lähde.
Valto Järvi
Valto Järvi (15. syyskuuta 1906 Ylihärmä – 8. elokuuta 1987 Espoo) oli suomalainen pesäpalloilija, pesäpallovaikuttaja ja järjestöjohtaja.
Energia-ase
Laserit
Lasereilla ammutaan usein lyhyitä pulsseja. Megajoulen laserpulssi vapauttaa saman verran energiaa kuin 200 grammaa räjähdettä, ja vaikutus kohteeseen on samantapainen. Pääosa vahingosta tapahtuu, kun kohteen pintaosat haihtuvat räjähtäen.
Valto Järvi
Henkilöhistoria
Järven vanhemmat olivat maanviljelijä Kustaa Järvi ja Anna Maria Karkiainen ja puoliso vuodesta 1934 musiikinopettaja Aida Susanna Lammi. Järvi tuli ylioppilaaksi Kauhavalla vuonna 1927 ja valmistui agronomiksi ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1933. Hän oli valmistuttuaan Etelä-Pohjanmaan Suojeluskuntapiirin sotilasohjaaja ja vastaava kansliapäällikkö ja sitten vuodesta 1935 Laidunyhdistyksen piiriagronomi Oulussa ja Ilmajoella. Laidunyhdistyksen toiminnanjohtajana Järvi työskenteli 1938–1969 ja vielä vuoteen 1972 Maatalouskeskusten Liiton nurmiviljelysosaston johtajana. Järvellä oli useita luottamustehtäviä ja hän toimitti Laidun-lehteä vuodesta 1955. Järvi sai maanviljelysneuvoksen arvonimen vuonna 1967.
Energia-ase
Laserit
Useimmat nykyiset aseina käytettävät laserit ovat dynaamisia kaasulasereita.
Lasereita on tutkittu myös lamauttavina aseina.
Valto Järvi
Pesäpalloura
Järvi oli perustamassa Seinäjoen Maila-Jusseja ja hänet valittiin seuran järjestyksessä toiseksi puheenjohtajaksi vuonna 1933. SMJ:n puheenjohtajana Järvi toimi vuosina 1933–1935.
Energia-ase
Taktiset edut
Lasereilla on neljä pääetua verrattuna tavalliseen aseistukseen:
Koska laserit voivat teoreettisesti pysäyttää tykistö- ja ohjushyökkäyksiä, mikä tahansa osasto saisi merkittäviä etuja taistelussa, niin maa-, meri-, ilma- kuin avaruustaistelussa. Tutkan avulla lasereilla on pystytty ampumaan alas lennossa olevia tykistön ammuksia, myös kranaatinheittimen ammuksia. Tämän perusteella onkin sanottu, että laserien pääkäyttö voisi olla puolustuksessa.
Nykyisten laserien suurimpia ongelmia on tarvittavien peilijärjestelmien kalleus ja hauraus.
Joskus oletetaan, että heijastavien pintojen ja muiden vastatoimien avulla voitaisiin vähentää laserien tehoa, mutta tätä ei ole todistettu. Pienetkin vauriot peilin pinnassa vastaanottavat energiaa ja vauriot levittäytyvät helposti laajemmalle alueelle. Suojaavien peilien tehoa voitaisiin vähentää tarkoituksella vahingoittamalla niitä. Myös pöly ja lika vähentävät peilien tehoa.
Energian hajoaminen
On olemassa tapoja, joilla hajoamista voidaan vähentää:
Haihtunut materiaali
Toinen ongelma laseraseiden käytössä on se, että haihtunut materiaali haittaa lasersäteen etenemistä kohteen pinnalle. Tapoja eliminoida tämä ovat:
Suuri energiankulutus
thumb|Yhdysvaltalainen teknikko arvioi Boeing YAL-1 Airborne Laserissa käytettävien lasereiden keskinäistä vuorovaikutusta. Yksi ongelmista sekä lasereissa että muissa energia-aseissa on niiden suuri energiankulutus. Nykyiset energiansäilytys-, johtavuus-, muunto- ja ohjausmenetelmät ovat riittämättömät käyttökelpoisen käsiaseen rakentamiseksi. Nykyisten laserien energianhukka lämpönä on suuri ja ne tarvitsevat suuria jäähdytyslaitteita. Ilmajäähdytys on riittämätön pitämään järkevän tulinopeuden yllä. Näiden ongelmien vaikutuksia voidaan vähentää: Jos suprajohteita ei olisi, osa energiasta voitaisiin käyttää aseen jäähdyttämiseen.
Energiankulutus ei ole ongelma kemiallisissa lasereissa, joissa energia saadaan kemiallisista reaktioista. Happi-jodi-laser ja deuterium-fluoridi-laser ovat esimerkkejä jatkuvaan megawattiluokan ampumiseen pystyvistä lasereista. Näillä lasereilla on kemiallisten aineiden kuljetukseen liittyvät ongelmat sekä jäähdytysongelmat.
Tämä ongelma ei olisi niin suuri, jos lasereita käytettäisiin vain voimaloiden läheisyydessä tai mahdollisesti ydinvoimalla toimivissa avaruusaluksissa ja sotalaivoissa.
Ilmassa oleva muu aines
Sade, lumi, pöly, sumu, savu ja samanlaiset visuaaliset esteet voivat hajottaa lasersädettä.
Ei epäsuoraa tulta
Koska painovoima vaikuttaa valoon vain häviävän vähän, ja epäsuora tuli perustuu painovoiman käyttämiseen hyväksi ammuttaessa esteen yli tai alueelle, johon ei ole näköyhteyttä, laseraseilla ei voida ampua epäsuoraa tulta. Tämän voi tosin kiertää sijoittamalla laseraseen esimerkiksi lentokoneeseen tai avaruuteen, jolloin ollaan esteen yläpuolella.
Sähkölaser
Sähkölaserissa hajoamisen annetaan tapahtua ja sitten lähetetään voimakas sähkönpurkaus muodostunutta ionisoitua "käytävää" pitkin. Tällainen ase toimisi kuin pitkän kantaman tainnutusase.
Mikroaallot
Ihmisiä vahingoittavia mikroaaltoaseita eli masereita on mahdollista rakentaa.
HPM-aseilla voidaan tuhota suojaamattomia sähkölaitteita. Mikroaaltoaseeseen tarvittavia osia - energianlähteitä, mikroaaltogeneraattoreita ja antenneja - on saatavilla helposti, ja siviilitkin ovat rakentaneet yksinkertaisia mikroaaltoaseita.
Pulssienergia-ase
Pulssienergia-aseilla ammutaan infrapunalaserpulssi, joka synnyttää laajenevaa plasmaa osuessaan kohteeseen. Tästä syntyvät ääni-, šokki- ja sähkömagneettiset aallot tuottavan kohteelle kipua ja lamauttavat hänet. Asetta kehitetään ja sitä tullaan käyttämään ei-tappavana lamautusaseena.
MIRACL
Mid-Infrared Advanced Chemical Laser eli kehittynyt kemiallinen infrapunalaser on USAn laivaston kehittämä deuterium-fluoridi-laser, jota testattiin ilmavoimien satelliitteja vastaan vuonna 1997.
THEL
Tactical High-Energy Laser eli taktinen suurienergialaser on USAn ja Israelin yhteishanke. Se on deuterium-fluoridi-laser, ja on suunniteltu ampumaan alas lentokoneita ja ohjuksia. Katso myös National Missile Defense eli USAn kansallinen ohjuspuolustusjärjestelmä.
Airborne laser
250px|thumb|Boeing YAL-1 Airborne Laser (ABL) asejärjestelmä on megawattiluokan kemiallinen laser (COIL) joka on sijoitettu suuresti muunnellun [[Boeing 747-400F:n nokkaan. Ase oli tarkoitettu taktisten ballististen ohjusten kuten Scudin torjuntaan niiden laukaisun kiihdytysvaiheessa.]] Airborne laser eli ilmavoimien laser (toiselta nimeltään Advanced Tactical Laser eli kehittynyt taktinen laser) oli Boeing 747-400F-lentokoneen nokkaan asennettava ohjuspuolustukseen tarkoitettu kemiallinen happi-jodi-laser. Projekti lakkautettiin 2010-luvun alussa.
1,3,5-triklooribentseeni
1,3,5-triklooribentseeni on orgaaninen yhdiste, joka on normaaliolosuhteissa 0 °C olomuodoltaan kiinteää, valkoisia tai keltaisia kiteitä tai jauhetta, jolla on tunnusomainen haju. Sen kemiallinen kaava on C6H3Cl3. 1,3,5-triklooribentseenista käytetään myös nimitystä triklooribentseeni (symmetrinen).
Energia-ase
Ultraviolettilaser
San Diegossa sijaitseva HSV Technologies kehittää laserasetta, jolla voidaan lamauttaa eläimiä ja myöhemmin mahdollisesti myös ihmisiä. Ase toimii lasersäteen synnyttämän sähkövarauksen perusteella. Se on ultraviolettilaser, ei sähkölaser (ks. yllä).
1,3,5-triklooribentseeni
1,3,5-triklooribentseenin moolimassa on 181,5 g/mol, sulamispiste 63 °C, kiehumispiste 208 °C, suhteellinen tiheys 1,5 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), leimahduspiste 107 °C ja CAS-numero 108-70-3. Aineen liukoisuus veteen (25 °C) on 0,0006 g/100 ml.
Energia-ase
Radioaallot
HERF-aseet (High Energy Radio Frequency weapons eli suurienergiaiset radiotaajuusaseet) toimivat samalla periaatteella kuin mikroaallot.
Tammikuussa 2007 Yhdysvaltain asevoimat testasi Active Denial Systemiä muistuttavaa asetta, jolla saatiin 450 metrin päässä olevat ihmiset tuntemaan lämpötilaksi noin 130 astetta. Vielä ei olla varmoja, pystyttäisiinkö aseella polttamaan tai tappamaan. Tällaisen aseen täysimittainen tuotanto ei ole arvioiden mukaan mahdollista ennen vuotta 2010.
Sähkönpurkaus tyhjiössä
Tyhjiössä kulkeva sähkönpurkaus voisi päästä mahdollisesti rajattoman matkan alivalonnopeudella. Tämä johtuu siitä, että tyhjiössä ei ole lainkaan resistanssia. Tällaisilla järjestelmillä voitaisiin tuhota avaruusalusten ja satelliittien elektronisia laitteita. Tyhjiössä sähkönpurkaus ei voi kulkea laseria pitkin ja tarvitsee näin jonkin muun keinon pysyäkseen kasassa.
Bill Kazmaier
thumb|Bill Kazmaier vuonna 2010. Bill Kazmaier (s. 30. joulukuuta 1953 Wisconsin, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen voimanostaja ja voimamies.
Energia-ase
Hiukkassäteet
Hiukkassäteissä voidaan käyttää joko varauksellisia tai varauksettomia hiukkasia, ja niitä voidaan käyttää sekä ilmakehässä että avaruudessa. Hiukkassädeaseet ovat mahdollisia rakentaa, mutta käytännöllisiä malleja ei ole rakennettu. Joidenkin hiukkassäteiden ominaisuudet tekevät ne itsetarkentuviksi ilmakehässä käytettynä.
1,3,5-triklooribentseeni
Valmistus ja käyttö
1,3,5-triklooribentseeniä valmistetaan Sandmeyer-reaktiolla 3,5-dikloorianiliinista tai bentseeni-1,3,5-trisulfonihapon ja fosgeenin, tai klooramalla 1,3-diklooribentseeniä, 3,5-dikloorinitrobentseeniä tai 1-bromi-3,5-diklooribentseeniä. Yhdistettä käytetään eräiden yhdisteiden, kuten 1,2,3,5-tetraklooribentseenin valmistukseen.
Antti Alho
Antti Alho (23. lokakuuta 1921 Loimaa – 10. kesäkuuta 1944 Terijoki) oli suomalainen pesäpalloilija. Alho pelasi vuosina pesäpallon pääsarjassa vuosina 1939–1941 Loimaan Palloilijoiden ja vuosina 1942–1943 Seinäjoen Maila-Jussien joukkueissa. Alho valittiin vuonna 1943 Seinäjoella pelattuun Itä-Länsi-otteluun lännen joukkueeseen.
Lanxess Arena
250px|thumb|right|Kölnarena thumb|Kölnarena sisältä Lanxess Arena (entiseltä nimeltään Kölnarena) on monitoimihalli Kölnissä, Saksassa. Kölnarenaa käyttää ensisijaisena hallina jääkiekkojoukkue Kölner Haie, käsipallojoukkue VfL Gummersbach ja toisinaan siellä pidetään musiikkikonsertteja sekä muita tapahtumia. Kölnarena avattiin vuonna 1998, ja sinne mahtuu 19 500 katsojaa.
Bill Kazmaier
Kazmaier voitti vuonna 1979 voimanostossa Yhdysvaltain mestaruuden ja IPF-liiton maailmanmestaruuden. Toisen maailmanmestaruutensa hän voitti 1983. Voimanostossa hänen paras yhteistuloksensa on 1 100 kilogrammaa, mikä oli IPF-liiton ennätys monien vuosien ajan.
Antti Alho
Alho palveli jatkosodassa Jalkaväkirykmentti 58:ssa. Alho kaatui Kannaksen suurhyökkäyksessä 10. kesäkuuta 1944 Terijoella. Sotilasarvoltaan Alho oli luutnantti.
Bill Kazmaier
Maailman vahvin mies -kilpailun Kazmaier voitti kolmesti peräkkäin vuosina 1980–1982. Voittojensa jälkeen hänet kutsuttiin kilpailuihin jälleen vuonna 1988, jolloin hän sijoittui Jón Páll Sigmarssonin jälkeen toiseksi. Vielä 1989 hän oli neljäs.
Lanxess Arena
Areenalla on esiintynyt muun muassa Mariah Carey, Britney Spears, Backstreet Boys, Destiny's Child ja Bruce Springsteen. Se oli yksi kolmesta ottelupaikasta jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 2001, 2010 ja 2017, jälkimmäisillä kerroilla myös mitaliottelut järjestettiin siellä. World Wrestling Entertainment -tapahtumia on järjestetty Kölnarenalla vuosina 2002, 2003, 2006 ja 2007. Vuonna 2007 Kölnarenalla järjestettiin miesten käsipallon maailmanmestaruuskilpailut, ja siellä pelattiin muun muassa pronssiottelu ja ratkaistiin vuoden 2007 käsipallon maailmanmestari (Saksa).
Bill Kazmaier
Kazmaier on toiminut myös ammattilaispainijana WCW-liiton viihdepainiotteluissa sekä toiminut voimamieskilpailujen televisiokommentaattorina.
Lanxess Arena
Vuonna 2008 areena ilmoitettiin nimettävän sponsorin Lanxess-yhtiön mukaan Lanxess Arenaksi.
Aiheesta muualla
50.9385°N, 6.98295°W
Energia-ase
Hiukkassäteet
Hajoaminen ei ole vain lasereiden ongelma, vaan myös hiukkassäteiden. Kohteeseen muuten tarkentunut energia hajoaakin ilmakehään ja säde menettää tehoaan.
Moottorinpysäyttäjäsäteet
Moottorinpysäyttäjät ovat fiktiivisiä aseita. Englannissa kerrottiin 1930-luvulla tarinoita Saksassa käyvistä turisteista, joiden auton moottori yhtäkkiä sammui ja sotilas tuli heidän luokseen kertomaan, että heidän tuli odottaa. Sotilas palasi vähän ajan kuluttua ja kertoi, että moottori toimisi taas. Näiden tarinoiden mahdollinen lähde saattoi olla televisiolähettimen testaus Feldbergissä. Koska autojen moottorien värähtely haittasi lähetyksen voimakkuuden mittausta, sotilaat pysäyttivät läheisen liikenteen testauksen ajaksi.
Olalta laukaistava moottorinpysäyttäjä oli keskeinen juonielementti BBC:n vakoiludraamasarjasta Bugs, episodista 303, jossa sitä kutsuttiin "moottorien tappajaksi".
Katso myös Sähkömagneettinen pulssi.
Alhaisen tehon laserit
Nämä eivät ole aseita, mutta sisältyvät tähän artikkeliin täydellisyyden vuoksi. On olemassa haulikon imitaatio, joka ampuu heikkotehoisen lasersäteen, joka heijastuu kohteen heijastavista pinnoista takaisin aseeseen. Tämä kelpaa vain harjoitteluun ilman ammuksia. Aseen huonona puolena on se, että laser etenee valon nopeudella suoraviivaisesti, jolloin harjoittelija ei saa harjoitusta liikkuvaan kohteeseen ampumisesta ennakkoa ottamalla eikä tuulen huomioon ottamisesta.
Mytologia
Ennen modernin teknologian kehitystä monet mytologiat kertoivat jumalista tai demoneista, jotka käyttivät salamoita luovia aseita, esimerkiksi Zeuksen ja Jupiterin salamat, Thorin vasara Mjolnir ja Indran keihäs.
Muinaiset keksijät
Myyttien mukaan "palavan peilin" tai "kuolemansäteen" käsitteen keksi Arkhimedes, joka kehitti Syrakusan puolustukseen peilijärjestelmän, jolla heijastettiin auringonvaloa hyökkääviin roomalaislaivoihin, jotka syttyivät tuleen. Historiankirjoittajat ovat panneet merkille, että ensimmäisissä kirjoituksissa taistelusta ei mainittu peileistä; vain Arkhimedeksen nerous ja tapa heittää tulta mainittiin. Eräs bysanttilainen kirjoittaja saattoi kuvitella aseen satoja vuosia myöhemmin. Jotkut yrityksen tehdä tällainen ase ovat onnistuneet jossain määrin (vaikkakaan ei MythBusters-ohjelma), esimerkiksi MIT:n opiskelijoiden tekemä koe osoitti laitteen olevan mahdollinen, joskaan ei käytännöllinen.
Grindell-Matthews
Ensimmäisen maailmansodan teknologisen kehityksen jälkeen energia-aseista alkoi olla enemmän puhetta. Harry Grindell-Matthews yritti myydä sädeaseen Britannian hallitukselle, mutta epäonnistui sen toiminnan näyttämisessä. Ase kuljetettiin ehkä johonkin Ranskaan, mutta se ei ole ilmestynyt mistään. Niinpä erilaisia salaliittoteorioita on olemassa siitä, missä se on ja onko joku kehittänyt sitä.
Robert Watson-Watt
Vuonna 1935 Brittiläinen ilmailuhallitus kysyi Robert Watson-Wattilta onko "kuolemansäde" mahdollinen. Hän ja kollegansa Arnold Wilkins päättelivät sen olevan mahdoton rakentaa, mutta sen sijaan ehdottivat radioaaltojen käyttämistä lentokoneiden havaitsemisessa, jolloin tutka kehitettiin.
Tesla
Nikola Tesla sanoi kehittäneensä "televoima"-aseen. Tämä ase pystyi "lähettämään keskitettyjä hiukkassäteitä ilman halki tuhoten 10 000 pommikoneen laivueita ja miljoonien armeijoita 250 mailin päästä". Hän tarjosi asetta Yhdysvaltain puolustusministeriölle ja muutamille Euroopan maille tuloksetta. Erilaisia salaliittoteorioita kehiteltiin.
Natsit
Toisen maailmansodan loppuvaiheissa natsi-Saksa luotti yhä enemmän salaisten aseiden tutkimukseen, Wunderwaffeen. Muun energia-asetutkimuksen ohessa natsit kehittelivät ääneen perustuvia aseita.
Fosfonaatit
thumb|250px|Orgaanisten fosfonaattien yleinen rakenne Fosfonaatit ovat orgaanisia yhdisteitä, joissa on yksi tai useampia C-PO(OH)2 tai C-PO(OR)2 (R=alkyyli, aryyli) -ryhmiä. Ensimmäisen bisfosfonaatin valmistivat vuonna 1897 Von Baeyer ja Hofmann. Bisfosfonaatteja käytetään lääkeaineina erilaisien luuhun liittyvien sairauksien, kuten osteoporoosin, Pagetin taudin sekä kasvainten aiheuttaman hyperkalsemian hoidossa. Fosfonaatit ovat myös tehokkaita kelatoivia yhdisteitä. Osteoporoosissa bifosfonaattien teho on kiistetty BMJ:ssä vuonna 2015 julkaistulla tutkimuksella.
Radio-Aktivität
Radio-Aktivität on Kraftwerkin albumi, joka julkaistiin lokakuussa 1975.
Radio-Aktivität oli ensimmäinen albumi, jonka Ralf Hütter ja Florian Schneider tuottivat itse Kling Klang -studioillaan. Albumi on myös ensimmäinen, jolla soitti Kraftwerkin klassiseksi luonnehdittu kokoonpano Hütter/Schneider/Bartos/Flür.
Albumin kaikki kappaleet ovat Hütterin ja Schneiderin sävellyksiä. Sanoituksia on Hütterin ja Schneiderin lisäksi albumille tehnyt myös Emil Schult. Schult on suunnitellut myös levyn kannen, jossa on Deutscher Kleinempfänger -vintageradio 1930-luvulta.
Nimikappale ”Radioactivity” julkaistiin myös singlenä ja siitä tuli hitti Ranskassa. Myöhemmin Kraftwerk teki kappaleesta uuden version vuoden 1991 albumilleen The Mix.
Galleria Academica (kirja)
'''Galleria Academica. Yliopistomiesten muotokuvia''' on vuonna 1961 ilmestynyt kirja Helsingin yliopiston muotokuvakokoelmasta, jossa on esillä myös joukko osakuntien hallussa olevia muotokuvia. Alanimestään huolimatta se ei sisällä pelkästään miespuolisten henkilöiden muotokuvien esittelyjä.
Toimittaminen
Teoksen kustansi WSOY ja sen toimitti Matti Malmberg. Helsingin yliopisto otatti teokseen sisältyvät mustavalkoiset valokuvat muotokuvista. Johdannoksi Onni Okkonen laati 59-sivuisen katsauksen muotokuvataiteen kehittymisestä Suomessa ja Galleria Academica -kokoelmasta. Teoksen henkilöhakemiston tarkasti Yrjö Blomstedt ja kuvaluettelon Aimo Reitala.
Sisältö
Kirjassa on johdannon jälkeen 388 muotokuvaa lyhyine tietoineen muotokuvan henkilön syntymävuoden mukaisessa järjestyksessä sekä kuvaluettelo ja henkilö- ja taiteilijahakemistot. Muotokuvista esitetään teoksessa käytetty järjestysnumero, kohteena olevan henkilön nimi ja syntymä- sekä edesmenneestä henkilöstä kuolinvuosi, taiteilijan nimi tai merkintä "tuntematon", muotokuvan valmistumisvuosi ja aiemmasta muotokuvasta uudelleen tehdyn työn tapauksessa merkintä "kopio".
Ensimmäinen teoksessa esitelty muotokuva on tuntemattoman taiteilijan maalaus Isak Rothoviuksesta ja viimeinen Aarre Heinosen vuonna 1959 maalaama muotokuva professori Eeva Jalavistosta. Muotokuvien esittelysivuja ei ole teoksessa numeroitu, mutta ne ovat sivuilla 61–448. Keisari Aleksanteri I:stä, Edvard Jonas Wilhelm af Brunérista, Matthias Alexander Castrénista, Anders Donnerista, Fredrik Elfvingistä, Pentti Eskolasta, Harry Federleystä, Frans Mikael Franzénista, Johannes Gezelius nuoremmasta, Ivar Heikelistä, Heikki Klemetistä, Kaarle Krohnista, Iivari Leiviskästä, Edwin Linkomiehestä, Erik Lönnrothista, Adolf Mobergsta, Johan Jakob Nervanderista, Johan Axel Palménista, Johan Philip Palménista, Henrik Gabriel Porthanista, Karl Gabriel Thiodolf Reinistä, Waldemar Ruinista, Johan Ludvig Runebergistä, Maximus af Schulténista, E. N. Setälästä, Gunnar Suolahdesta, Hugo Suolahdesta, Werner Söderhjelmistä, Zachris Topeliuksesta, Antti Tulenheimosta ja Arvo Ylpöstä teoksessa esitellään kaksi muotokuvaa, J. V. Snellmanista kolme muotokuvaa.
Kuvaluettelo on laadittu muotokuvien esittelyn numerojärjestyksessä. Muotokuvista ilmoitetaan kohteen nimi, taiteilijan nimi, valmistumisvuosi, kopion tapauksessa alkuperäisen tekijän nimi, koko, sijaintipaikka yliopistolla sekä muun kuin öljyvärimaalauksen tapauksessa muotokuvan tyyppi, kuten Alpo Sailon vuonna 1911 valmistuneesta Viktor Heikeliä esittävästä  työstä numero 115. tieto "pronssinen rintakuva".
Aakkosellinen henkilöhakemisto muotokuvien kohteista sisältää muotokuvan kohteena olevan henkilön nimen ja syntymä- sekä mahdollisen kuolinvuoden, henkilöä esittävän kuvan tai kuvien numeron teoksessa sekä lyhyet tiedot henkilön yliopistotehtävistä – pienin poikkeuksin, vuosilukuineen suomeksi ja ruotsiksi. Esimerkiksi Toivo Kivimäen, joka oli myös poliitikko ja moninkertainen ministeri ja kansanedustaja, todetaan olleen siviilioikeuden professori 1931–1956. Aakkosellinen taiteilijahakemisto sisältää puolestaan muotokuvien tunnetut tekijät ja heidän teoksessa esitettyjen töidensä numerot.
Joel Pohjanpalo
Joel Julius Ilmari Pohjanpalo (s. 13. syyskuuta 1994 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa hyökkääjänä Italian Serie B:n Veneziassa ja Suomen A-maajoukkueessa.
Pohjanpalo nousi HJK:n edustusjoukkueeseen kaudella 2011, kun hän teki Kakkosessa Klubi 04:n riveissä ennätykselliset 35 maalia. HJK:ssa Pohjanpalo voitti Suomen mestaruuden 2012 ja oli mukana Suomen mestaruuden voittaneessa joukkueessa 2013. Syyskuussa 2013 Pohjanpalo siirtyi lainasopimuksella saksalaiseen Leverkuseniin, josta edelleen lainalle VfR Aaleniin ja Fortuna Düsseldorfiin. Maaliskuussa 2016 Leverkusen käytti lainasopimuksen osto-option ja Pohjanpalo siirtyi kesällä 2016 pysyvästi Leverkuseniin yhdellä HJK:n seurahistorian merkittävimmistä siirtosummista. Pohjanpalo debytoi Leverkusenin riveissä Mestarien liigassa kaudella 2016–2017. Leverkusen lainasi Pohjanpalon Union Berliniin syyskuussa 2020.
Helsingin Sanomat valitsi Pohjanpalon vuoden lupaavaksi urheilijaksi 2011, ja kauden 2012 päätteeksi Pohjanpalo valittiin Veikkausliigan vuoden tulokkaaksi.
2021 EM-kisoissa Pohjanpalo teki Suomen maajoukkueen historian ensimmäisen maalin EM-kisoissa. Ottelu pelattiin Tanskaa vastaan 12. kesäkuuta.
Liz Allan
Elizabeth Allan (lempinimeltään Liz Allan) on fiktiivinen hahmo Marvelin sarjakuvamaailmassa. Hän kuluu sivuhahmoihin Hämähäkkimiehen seikkailuissa. Hänen ensiesiintymisensä oli Amazing Fantasy #15 -lehdessä, ja hänet loivat Stan Lee ja Steve Ditko.
Joel Pohjanpalo
HJK
Joel Pohjanpalon pelaajaura aikuisten tasolla alkoi kaudella 2010, kun hän debytoi HJK:n Ykkösessä pelanneessa reservijoukkue Klubi 04:ssä. Varsinaisen läpimurtokauden aikuisten tasolla Pohjanpalo pelasi seuraavalla kaudella, kun hän pelasi Klubi 04:n riveissä 23 Kakkosen ottelua ja teki niissä 33 maalia. Pohjanpalo sivusi Kakkosen yhden kauden maaliennätystä ja teki kauden aikana viisi hattutemppua. Pohjanpalo pääsi debytoimaan kauden 2011 päätteeksi myös Veikkausliigassa, kun Antti Muurinen nosti hänet 17-vuotiaana HJK:n avauskokoonpanoon 26. lokakuuta ottelussa RoPS–HJK. Pohjanpalo valittiin kauden jälkeen Kakkosen A-lohkon kauden 2011 parhaaksi pelaajaksi sekä Helsingin Sanomien vuoden 2011 lupaavaksi urheilijaksi.
Liz Allan
Televisio
Liz Allan nähtiin Hämähäkkimies-animaatiosarjassa Mary Jane Watsonin ystävänä ja sivuhahmona. Hänellä oli myös tärkeä rooli jaksossa "Häät". Hänen äänenään oli Marla Jeanette Rubinoff.
Joel Pohjanpalo
HJK
Pohjanpalo teki joulukuussa 2011 kauteen 2015 kestävän jatkosopimuksen HJK:n kanssa. Kausi 2012 alkoi sensaatiomaisesti, kun Pohjanpalo teki kauden avausottelussa kolme maalia vajaassa kolmessa minuutissa IFK Mariehamnia vastaan. Se oli Veikkausliigan uusi ennätys. Pohjanpalo vakiinnutti paikkansa HJK:n avauskokoonpanossa ja hän pelasi yhteensä 28 liigaottelua, joista 23 avauskokoonpanossa. Pohjanpalo oli HJK:n toiseksi paras maalintekijä 11 liigamaalillaan. Mestarien liigan ja Eurooppa-liigan karsinnoissa Pohjanpalo pelasi neljässä ottelussa, joissa hän teki kolme maalia. HJK voitti kauden päätteeksi neljännen kerran peräkkäin Veikkausliigan ja Suomen mestaruuden, ja se pääsi taas seuraavalla kaudella Mestarien liigan karsintoihin. Pohjanpalo valittiin kauden päätteeksi Veikkausliigan vuoden 2012 tulokkaaksi.
Liz Allan
Televisio
Jaksot, jossa Liz esiintyi, ovat:
Joel Pohjanpalo
HJK
HJK lähti kauteen 2013 suurin odotuksin uuden valmentajan Sixten Boströmin ja nimekkäiden vahvistusten johdolla. Pohjanpalon kanssa peliajasta saapui kilpailemaan Mikael Forssell. Pohjanpalo pelasi elokuun loppuun mennessä yhteensä 21 ottelua, joista 13 avauskokoonpanossa. Hän teki otteluissa viisi maalia. Pohjanpalo pelasi myös kahdessa Mestarien liigan karsintojen ottelussa. HJK voitti kauden päätteeksi viidennen peräkkäisen Veikkausliigan ja Suomen mestaruuden.
Bayer Leverkusen
Joel Pohjanpalo siirtyi syyskuussa 2013 vuoden lainasopimuksella Saksan Bundesligassa pelanneeseen Sami Hyypiän valmentamaan Bayer Leverkuseniin. Sopimus sisälsi myös osto-option. Pohjanpalo jatkoi Leverkusenista edelleen lainalle 2. Bundesligassa pelanneeseen VfR Aaleniin. Pohjanpalo debytoi 2. Bundesligassa 18. lokakuuta 2013 ottelussa VfR Aalen–Arminia Bielefeld. Ensimmäisen maalin 2. Bundesligassa Pohjanpalo teki 7. helmikuuta 2014 Erzgebirge Auea vastaan, kun hän teki Aalenin 1–1-tasoituksen 2–2-tasapeliin päättyneessä ottelussa. Pohjanpalo pelasi kaudella 2013–2014 yhteensä 22 ottelua, joista 13 avauskokoonpanossa. Hän oli viidellä maalilla joukkueen toiseksi paras maalintekijä. VfR Aalen oli sarjassa kauden päätteeksi 11.