cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
George Eliot
George Eliot (oik. Mary Ann Evans, 22. marraskuuta 1819 – 22. joulukuuta 1880) oli englantilainen kirjailija. Hän oli 1800-luvun loppupuolen huomattavimpia kirjailijoita. Eliotin realistiset romaanit, ennen kaikkea Middlemarch, sijoittuvat Englannin maaseudulle.
Eliot käytti kirjailijanimeä tullakseen vakavasti otetuksi, sillä naiskirjailijoita pidettiin usein romantiikan kirjoittajina.
Elämä
Mary Ann Evans syntyi vuonna 1819 Astleyssä lähellä Coventrya kiinteistönvälittäjän perheeseen. Äitinsä kuoleman jälkeen hän huolehti perheen taloudenpidosta. Isä oli poliittisesti ja uskonnollisesti konservatiivinen, ja raivostui kun tytär kieltäytyi käymästä anglikaanisen kirkon jumalanpalveluksissa. Mary Ann Evans hoiti isänsä taloutta tämän kuolemaan 1849 asti. Tuolloin häntä pidettiin liian vanhana menemään naimisiin, mutta perintönä hän sai riittävästi rahaa vaatimattomaan toimeentuloon.
Mary Ann Evans matkusti vuonna 1850 Manner-Euroopassa. Palattuaan Englantiin hän alkoi kirjoittaa Westminster Review -lehteen ja kohosi apulaispäätoimittajaksi. Hän käänsi kirjan Das Wesen des Christentums saksasta englanniksi. Samoihin aikoihin hän aloitti suhteen lehden päätoimittajan kanssa, mutta pari ei mennyt naimisiin, mitä paheksuttiin kovin.
Peridotiitti
pienoiskuva|Peridotiittia pienoiskuva|IUGS:n ultramafisten kivien luokittelu. Kuvaan on merkitty harmaalla tyypillisten vaipan peridotiittien koostumus.
Peridotiitti on musta, usein vihreään vivahtava karkearakeinen ultramafinen syväkivi. Se on asultaan tavallisesti tasarakeinen tai poikiliittinen. Myös kumulusrakenteet ovat yleisiä. Sen päämineraaleja ovat oliviini ja pyrokseenit. Muita peridotiitissa esiintyviä mineraaleja voivat olla amfibolit, granaatit, Ca-rikas plagioklaasi. Aksessorisina mineraleina voi esiintyä magnetiittia, ilmeniittiä ja kromiittia.
Peridotiitit luokitellaan niiden päämineraalikoostumuksen mukaan lherzoliitteihin, harzburgiitteihin, duniitteihin ja wehrliitteihin. Lherzoliitin päämineraaleja ovat oliviini, klinopyrokseeni ja ortopyrokseeni, hartsburgiitissa ne ovat ortopyrokseeni ja oliviini, wehrliitissä oliviini ja klinopyrokseeni; duniitti koostuu lähes yksinomaan oliviinista.
Peridotiittia esiintyy ns. ofioliiteissa, joiden on tulkittu olevan muinaisen merellisen kuoren ja vaipan kappaleita, jotka ovat tektonisten prosessien myötä joutuneet osaksi vuorijonoa. Lisäksi peridotiittia esiintyy ns. alppiperidotiitteina, joiden on tulkittu olleen alun perin ofioliittien osia, mutta jotka ovat joutuneet tektonisissa prosesseissa erilleen alkuperäisestä kivilajiyksiköstään, ja esiintyvät nyt erillisinä, ultramafisina kivilajiyksiköinä.
Osittain ofioliiteista tehtyihin havaintoihin perustuen on tulkittu, että ainakin Maan vaipan yläosan koostumus on peridotiittinen.
Peridotiitti sopii ominaisuuksiensa vuoksi hyvin kiuaskiveksi.
Julma leikki
Julma leikki (Gerald's Game, 1992) on amerikkalaisen kirjailijan Stephen Kingin kirjoittama romaani. Kirjaan perustuva elokuva sai ensi-iltansa vuonna 2017.
Juoni
Kirja kertoo n. 40-vuotiaasta lakimiehen vaimosta, Jessie Burlingamesta, joka antaa seksileikin yhteydessä miehensä, lakimies Gerald Burlingamen, kahlita hänet käsiraudoilla vuoteeseen. Jessie ei pidä sidottuna olemisesta, sillä se on uutta hänelle ja hän huomaa Geraldin raiskausfantasian minkä halua toteuttaa Jessielle. Jessie potkaisee Geraldin päältään. Hetken päästä, samalla kun Jessie käskee Geraldia irrottamaan hänet raudoista, Gerald saa sydänkohtauksen. Hän kaatuu maahan kolauttaen päänsä lattiaan ja kuolee. Seuraavat 21 tuntia elämästään Jessie viettää parisängyn tolppiin kahlehdittuna yksin keskellä ei mitään. Yrittäessään paeta tilanteesta, Jessie joutuu kamppailemaan janon, rannekipujen ja päänsä sisällä asuvien äänien kanssa. Yhtäkkiä huoneeseen ilmestyy olio, joka on vitivalkoinen ja silmät pohjattomat mustat. Olion kädet ylettyvät polviin saakka ja kädessään se kantoi ihmisen nahasta tehtyä matkalaukkua, joka oli täynnä ihmisen luita. Jessie hätääntyy, eikä usko pääsevänsä oliolta pakoon, ellei...
Auringon pimennyksen aikaan 20. heinäkuuta 1963, samana päivänä kun Jessietä nuorena ahdistellaan, Dolores Clairborne tappoi miehensä. Tämä kuvataan kirjassa Doloreksen tunnustus.
Outokummun kirjasto
Outokummun kirjasto on Outokummun keskustassa toimiva yleinen kirjasto. Kirjastorakennus sijaitsee Kummun koulun ja Outokummun kaupungintalon välissä. Lisäksi Outokummun kaupunki ylläpitää yhdessä Liperin ja Polvijärven kuntien kanssa näissä kunnissa kiertävää kirjastoauto Ketunlenkkiä. Outokummun kirjasto toimii osana Joensuun seutukirjastoa ja Vaara-kirjastojen kirjastokimpaa. Kumppanuuskirjastojen palvelut ovat myös Outokummun kirjaston lainaajien käytettävissä.
Halsniemi
Halsniemi (aiemmin Vähähalslahti) on kylä Karunassa Sauvon kunnassa Varsinais-Suomessa.
Outokummun kirjasto
Kirjastorakennuksen yhteydessä toimii näyttelytila Outokummun Kirjastogalleria.
Halsniemi
Halsniemi sijaitsee Sauvon länsiosissa Karunan eteläreunalla. Se rajautuu etelässä Halslahdenselkään, lännessä Halslahden kylään, pohjoisessa Maanilan kylään ja idässä Timarin kylään. Kylän pellot sijoittuvat sen eteläosaan jatkuen viljelymaana rantaan asti. Pohjoisosassa sijaitsevat kylän metsät sekä kaksi pientä peltoa. Kylän asutus sijoittuu nykyään vanhan kylätontin alueelle sekä rannoille.
Outokummun kirjasto
Vuonna 2020 keskusteluun nostettu ajatus Outokummun kirjastorakennuksen muuntamisesta Outokummun lukion tilaksi on kerännyt voimakasta vastustusta.
Halsniemi
Historia
Kylässä oli jo keskiajalla rälssitila, joka oli peruutettu kruunulle vuonna 1405, mutta palautunut sitten rälssiksi ja kuului 1500-luvulla Stålarm-suvulle. Vuonna 1540 kylässä oli kaksi tilaa, toinen kyseinen rälssitila ja toinen perintötila. 1600-luvulla rälssitila kuului Axel Oxenstiernan rälssimaihin. Perintötila oli puolestaan autioitunut 1570-luvulla ja muuttunut kruununtilaksi. 1600-luvulla se lahjoitettiin Erik Boijelle, joka myi sen vuonna 1626 Axel Oxenstiernalle.
Kun kylässä vuonna 1778 suoritettiin isojako oli siellä edelleen kaksi taloa, Storgård ja Lillgård, nykyiset Isotalo ja Vähätalo, nykyisillä tonteillaan. Isojaon aikoihin kylää ympäröivät niityt sekä pellot ja rannassa oli pieni alue yhteismaata. Tie kulki tuolloin lähempänä Storgårdin tonttia kuin nykyään. Kantatiloista erotettiin vain muutama uusi tila 1900-luvulla, mutta rannoille on 1900-luvun loppupuolella perustettu lähes koko rannan kattava kesämökkialue.
Laajoki (täsmennyssivu)
Laajoki tarkoittaa seuraavia:
Syeniitti
Syeniitti on syväkivi. Sen päämineraalit ovat kalimaasälpä, plagioklaasi, biotiitti ja sarvivälke. Väriltään syeniitti on vaalea, yleensä harmaa tai punertava ja se on helposti työstettävissä. Syeniitti painaa 2 700–2 800 kg/m3. Se on kohtalaisen harvinainen kivilaji. Syeniittia käytetään jonkin verran rakennuskivenä.
Johan Conrad Weber
Johan Conrad Weber (3. elokuuta 1723 - 18. tammikuuta 1788 Mikkeli) oli suomalainen luutnantti, joka tuli tunnetuksi perunanviljelyn uranuurtajana Savossa.
Weberin vanhemmat olivat Conrad Anders Weber (1694-1754) ja Catharina Charlotta Brase (1700-1761). Hän oli naimisissa vuodesta 1753 Anna Elisabet Tawaststjernan (1730-1802) kanssa.
Weber palveli Savon ja Savonlinnan läänin jalkaväkirykmentin majurin komppanian aliluutnanttina. Hän omisti Mikkelissä sijainneen Saksalan kartanon ja aloitti siellä 1774 ensimmäisenä Savossa perunan viljelyn.
Palasjärvi
Palasjärvi on Pirkanmaalla Kangasalla Suinulan kaupunginosassa sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 2,7 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se sijaitsee 3,5 kilometriä Säynäjärveltä luoteeseen päin ojitetulla suolla. Järvellä on kartan mukaan yksi saari, joka on pieni luoto. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä ja sen rannat ovat suomaata. Järven pohjoispuolella sijaitsee vapaa-ajan asunto, jolle tulee metsäautotie valtatieltä 9.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Vesijärven valuma-alueella (35.73), jonka Säynäjärven-Myllyojan valuma-alueeseen se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 161,2 metriä mpy. Siihen on johdettu kahdeksan suo-ojaa, joista yksi laskee 350 metrin päässä Mustijärveen. Siitä vesireitti jatkaa Haukijärveen ja edelleen Säynäjärveen.
Historiaa
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järvi on piirretty siihen Palusjärven nimisenä. Sitä ympäröin pieni suomaa, jolla ei ollut laskuojaa. Vuosien 1954 ja 1962 peruskartoissa järven laskuoja oli piirretty laskemaan Yliseen Salmijärveen, vuoden 1974 kartassa sille kaivettiin uusi laskuoja Mustijärveen. Samalla sen suo ojitettiin ja ojat johdettiin järveen.
Psykokinesia
thumb|Lavastetussa ranskalaisessa valokuvassa vuodelta 1875 mies nostaa tuolia ajatuksen voimalla. Psykokinesia on esineeseen vaikuttamista, kuten sen liikuttamista, paranormaalilla tavalla ajatusenergian voimalla. Telekinesia on psykokineettisten ilmiöiden tuottamista esineeseen koskematta, välimatkan päästä. Ilmiöiden olemassaolosta ei ole tieteellistä näyttöä.
Tyypit
Psykokinesia jaetaan kahteen pääluokkaan. Makropsykokinesiassa, johon kuuluvat esimerkiksi Geller-ilmiö, levitaatio ja esineiden liikuttaminen, ilmiö on paljain silmin selkeästi havaittavissa. Mikropsykokinesiassa, jota ovat muun muassa esineiden kemiallisen rakenteen muuttaminen, muutoksia ei voi havaita ilman teknisiä apuvälineitä.
Fiktiossa
Psykokinesia on suosittu aihe kirjallisuudessa ja populaarikulttuurissa. Aihetta on käsitellyt esimerkiksi H. G. Wells novellissaan "The Man Who Could Work Miracles" (1911), josta uusin elokuvasovitus on Bruce – taivaanlahja (2003). Näytelmäkirjailija William Shakespearen näytelmän Myrsky velho Prospero nostattaa psykokoneettisillä kyvyillään myrskyn. Kauhukirjailija Stephen Kingin romaanissa Carrie (1974) koulutyttö kostaa kiusaajilleen psykokineettisten voimiensa avulla. Psykokinesiaa on kuvattu myös esimerkiksi Star Trek -tieteisfiktiossa sekä Tähtien sota -elokuvien jedien "voiman" lähteenä.
Elokuvassa Vuohia tuijottavat miehet koulutetaan Yhdysvaltojen armeijan erikoisosasto, joka erikoistuu harjoituksissa psykokinesiaan ja selvänäköön. Elokuvan päähenkilö saa ajatuksen voimalla vuohen sydämen räjäytettyä, arvaa esineen kätköpaikan ja osaa suunnistaa.
Taikuudessa
Jotkut taikurit pystyvät huijaamaan katsojat uskomaan taikurin psykokineettisiin voimiin. Kuuluisa esimerkki on lusikoita ajatuksen voimalla taivutellut Uri Geller. Valvotuissa oloissa ei kukaan ole sellaisiin henkisiin voimannäytteisiin kyennyt, vaikka tutkimuksia on järjestetty useita ja onnistumisesta on luvattu miljoonapalkkio.
Todellisessa maailmassa
Psykokinesiaa voi jäljitellä teknologian avulla kytkemällä päähän sensoreita, jotka lukevat aivoaaltoja, ja niitä tulkitsemalla tietokone sitten liikuttaa laitetta. Edellytys on, että tietokoneelle opetetaan, mitkä aivoaallot vastaavat mitäkin tarkoitusta. Menetelmän avulla on saatu halvaantuneita ihmisiä kommunikoimaan ajatuksensa voimalla. Jos menetelmä joskus onnistutaan yhdistämään sähkömagneettien avulla aikaansaatuun levitaatioon, syntyy illuusio esineiden liikuttelusta ajatuksen voimalla. Esineiden koostumuksen muuttaminen menetelmällä voisi teoriassa onnistua esimerkiksi ohjelmoitavien nanorobottien avulla.
Google-logo
pienoiskuva|oikea|Nykyinen logo. Internet-hakukoneyhtiö Google on käyttänyt monia erilaisia logoja historiansa aikana. Yhtiö on tehnyt myös muokkauksia Googlen logosta, joita käytetään muun muassa juhlapyhien ja kuuluisien tapahtumien, kuten olympialaisten juhlistamiseen.
Erityiset logot, jotka on suunnitellut Dennis Hwang, ovat tulleet tunnetuksi nimellä doodlet. 21. kesäkuuta 2010 Googlen oma galleria sisälsi 824 erilaista logoa. Vuonna 2013 Googlen logotiimi oli luonut yli 2000 logopiirrosta ympäri maailmaa. Suurin osa Google Doodleista on Dennis Hwangin luomia, mutta jonkin verran mukana on ollut myös vierailevien artistien töitä. Esimerkiksi Dilbert-viikon Google Doodlet kuvitti Scott Adams. Vuonna 2012 Lontoon olympialaisten aikaan Google lisäsi etusivulleen urheiluaiheisia logoja, joista osa oli interaktiivisia.
thumb|Esimerkki doodlesta. Kyseinen logomuunnos nähtiin 14. huhtikuuta 2005 [[Leonardo da Vincin 553. syntymäpäivän kunniaksi.]] Tämänhetkinen Googlen virallinen logo julkaistiin 1. syyskuuta 2015.
Ensimmäinen Suomi-aiheinen logo lisättiin suomenkielisen Googlen etusivulle Suomen itsenäisyyspäivänä vuonna 2011.
Seasons in the Abyss
Seasons in the Abyss on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtye Slayerin viides studioalbumi, joka julkaistiin 9. lokakuuta 1990. Albumin äänitykset alkoivat tammikuussa 1990 Hit City West-studiolla ja päättyivät saman vuoden kesäkuussa Record Plant-studiolla Los Angelesissa.
Albumin tyyli ei ole yhtä melodinen ja hidastempoinen kuin yhtyeen edellinen albumi South of Heaven, mutta ei kuitenkaan yhtä nopea ja aggressiivinen kuin vuonna 1986 ilmestynyt Reign In Blood. Albumi sai pääosin positiivisen vastaanoton; Allmusic antoi levylle neljä ja puoli tähteä viidestä ja Entertainment Weekly arvosanan B+. Albumi sijoittui Iso-Britannian listoilla sijalle 18 ja saavutti myös sijan 40 Billboard 200-listalla, myyden kultaa Yhdysvalloissa ja Kanadassa.
Äänitykset ja tuotanto
Albumi äänitettiin tammikuun ja kesäkuun välillä vuonna 1990 Hit City West, Hollywood Sound ja Record Plant-studioissa Los Angelesissa. Albumin tuotti Rick Rubin, joka oli myös tuottanut yhtyeen edelliset albumit Reign in Blood ja South of Heaven.
Albumin kahdeksas raita, "Temptation", sisältää yhtyeen laulajan Tom Arayan jälkiäänitettyä laulua, koska kappaleen ensimmäisen oton lauluraitaa ei poistettu toisella otolla. Kappaleen laulun sovitus ei ollut suunniteltu. Araya lauloi kappaleen kahdella tavalla; miten hän itse ajatteli sen kuulostavan parhaalta, ja miten yhtyeen kitaristi Kerry King halusi hänen laulavan. Kun tuottaja Rubin kuuli lopputuloksen ja molemmat lauluraidat, hän ehdotti, että molempia lauluraitoja käytettäisiin kappaleessa.
Albumin tyyli ja lyyriset aiheet
Rolling Stone-lehden levyoppaan Nathan Brackettin mukaan albumi kuvastaa hyvin yhtyeen soundia neljällä ensimmäisellä albumilla. Kappaleet sisältävät monimutkaisia ja nopeita kitarariffejä, sekä hieman hitaampia, melodisempia riffejä. Brackett kuvaili albumin sanoitusten teemoja "musiikiksi, jolla valloitetaan maailmaa".
Entertainment Weekly-lehden kriitikko David Browne kuvaili albumia "naurettavaksi itsensä parodioimiseksi", ja että levy yhdistää synkkää, laulettua vokalisointia sekä raivokasta kitarointia. Blabbermouth.net-sivusto sanoi albumin kuuluvan genren kaikkien aikojen klassikoihin. Sivusto nimesi kappaleet "War Ensemble", "Dead Skin Mask", ja "Seasons in the Abyss" levyn parhaiksi, kuvaillen niiden soundia "kopioimattomaksi".
Allmusicin mukaan albumi yhdistelee South of Heavenin keskitempoista groovea ja aggressiivisia purkauksia Reign in Bloodin tyyliin. Albumin sanoitukset eivät enää käsittele kuolemanjälkeisen elämän demonisia kuvauksia, vaan pyrkivät löytämään konkreettista kauhua tosielämän asioista, kuten sodista, murhista ja ihmisen heikkouksista. Levyltä voi löytää myös yhteiskuntakritiikkiä, mikä todistaa sen, että yhtye ei ihannoi aiheita joista kirjoittaa.
Julkaisu ja vastaanotto
Albumi julkaistiin 9. lokakuuta 1990 Def American Recordsin kautta. Warner Music Group julkaisi levyn uudelleen myöhemmin samana vuonna ja American Recordings vuonna 1994. Vaikka albumi ei ollutkaan tervetullut musiikkiohjelmiin ja radioon, se sai kuitenkin soittoaikaa MTV:n sittemmin lopetetussa Headbanger's Ball-ohjelmassa. Seasons in the Abyss-kappaleesta julkaistiin myös Slayerin ensimmäinen musiikkivideo.
J. D. Considine kertoi kappaleesta "War Ensemble": "Se ei ole missään nimessä kaunis kappale. Se on kuultavaa salamasotaa, jonka kertosäe huipentuu sanoihin: 'The final swing is not a drill/It's how many people I can kill'. Se on täynnä kauhukuvia ja koväänisiä kitaroita, joita kuljettaa thrash metallin henkeäsalpaava tahti." Considine kirjoitti myöhemmin, että albumin musiikki "tekee niin tarkan yhteenvedon taistelun paniikista, että armeija itse on käyttänyt Slayerin kappaleita psyykatakseen joukkoja taisteluun Saudi-Arabian aavikoilla". Sputnik Musicin Mike Stagno sanoi, että levy oli loistava paluu Slayerilta.
Coelurosauravus
Coelurosauravus (”onttoluinen liskolintu”) oli permikaudella puissa elänyt matelija. Se oli yksi ensimmäisistä liitävistä selkärankaisista.
Löydöt
Ensimmäiset Coelurosauravuksen jänteet löysi eräs kuparikaivostyömies Englannista vuonna 1910. Tämän jälkeen on löytynyt lisää näytteitä Englannista, Madagaskarilta ja 1980-luvun loppupuolella Itä-Saksasta Kupershieferin muodostumasta.
Etusormi
thumb|Ojennettu etusormi Etusormi on peukaloa lähinnä oleva sormi kädessä. Etusormessa on kolme luuta. Etusormi on yleensä sormista helpoimmin hallittavissa.
Etusormea käytetään monissa eleissä. Ainoastaan etusormen nostaminen pystyyn symboloi monissa kulttuureissa numeroa yksi tai muun muassa voittajaa. Bosnian sodassa muslimisotilaat nostivat yhden sormen pystyyn voiton merkiksi (länsimaisesta kahden sormen, etu- ja keskisormen voitonmerkistä eroten) symboloimaan tawhidia, ykseyttä, Islamin monoteismia. ISIS on ottanut merkin omakseen.
RFA Cardigan Bay
Valmistus
Alus tilattiin 19. marraskuuta 2001 Govanista BAE Systemsiltä. Alus laskettiin vesille 9. huhtikuuta 2005 ja otettiin palvelukseen 6. maaliskuuta 2007 Portlandissa.
Palvelus
Alus on palveluksessa.
Tadashi Sasaki
Tadashi Sasaki on klassinen kitaristi, joka syntyi Tokiossa. Nykyään hän asuu Saksassa. Hän on ollut professorina musiikkikorkeakoulussa Aachenissa.
Vuonna 1968 Tadashi Sasakista tuli ensimmäinen japanilainen, joka voitti kansainvälisen kitarakilpailun Pariisissa. Hän myös toimi palkintotuomarina Heinsbergin kansainvälisillä kitarafestivaaleilla vuonna 2005.
Ilmalämmitys
Ilmalämmitys on lämmönjakotapa, jossa huoneisiin puhalletaan lämmintä ilmaa. Ilma lämmitetään ilmanvaihtokoneessa tai erillisessä ilmalämmityskoneessa joko sähköllä, öljypolttimella, öljypolttimella vesikiertoisesti tai lämpöpumpulla (joka voi olla vesikiertoinen sekin). Kauppakiinteistöissä, joissa on paljon kylmä- ja pakastetiloja, hyödynnetään kylmäkoneiden lauhdelämpöä tulo- tai kiertoilman lämmittämiseen.
Ilmalämmitystä käytetään nykyään lähinnä suurissa avoimissa halleissa (teollisuusrakennukset, isot kauppahallit). 1980-luvulla ilmalämmitysjärjestelmiä rakennettiin paljon omakoti- ja rivitaloasuntoihin.
Ilmalämmityksessä lämmin ilma tuodaan huoneisiin ilmanjakokanavien ja huoneisiin sijoitettujen venttiilien avulla. Venttiilit voidaan sijoittaa joko lattialle ikkunoiden eteen tai ikkunan vastaiselle seinälle. Lattialle sijoitetut venttiilit vähentävät ikkunoiden vedon tunnetta; ongelmaksi voi syntyä hiekan ja pienien esineiden ajautuminen lattiaventtiiliin. Toimiva tuloilmaventtiilien sijoitus on myös ikkunan vastaiselle seinälle siten että ilmasuihku suuntautuu ikkunaa päin. Sopivan suuruisella nopeudella tuleva ilmavirta sekoittaa huoneilmaa niin ettei ikkunan edessä vedon tunnetta synny. Poistoilmaventtiili voidaan sijoittaa tuloilmaventtiilin viereen asuinhuoneessa n.30 cm:n etäisyydelle. Tuloilman nopeus venttiilistä estää ilmaa imeytymästä heti vieressä olevaan poistoventtiiliin.
Ilmalämmityksen yhteyteen voidaan liittää myös ilman jäähdytys ja kostutus (jolloin on kyse ilmastoinnista).
Kodin ilmalämmitys tapahtuu nykyään yhä useammin myös ilmalämpöpumpulla, jota ei ole kytketty ilmastointi­kanaviin lainkaan hyötysuhteen parantamiseksi. Sen sisäyksikkö tuottaa lämpöä pistemäisesti suoraan huoneen sisäilmaan. Tämän vuoksi sisäyksikön huolellinen sijoitus lämmitettävän tilan keskeisimpään kohtaan on kriittistä toimivan lämmityksen toteuttamiseksi. Kesäaikaan ilmalämpöpumppu toimii käänteisesti viilentimenä ja tavallisena ilmastointilaitteena.
Ilmalämmitykseksi voitaneen laskea myös kiertoilmakojeilla tapahtuva tilojen lämmitys. Kiertoilmakojeissa on vesikiertoinen tai sähkölämmityspatteri, minkä läpi puhalletaan tilan ilmaa joka patterin vaikutuksesta lämpenee (tai jäähtyy, mikäli kyseessä jäähdytyskonvektori). Kiertoilmakojeita käytetään usein tuulikaapeissa, joissa on hetkellinen suurehko lämmöntarve kun ovi avataan.
Luettelo Sándor Weöresin runojen suomennoksista
Tämä on luettelo Sándor Weöresin runojen suomennoksista:
Antologioissa
Antologiassa: Kaivojen maa: valikoima unkarilaista nykylyriikkaa, suom. ja toim. Anna-Maija Raittila, Helsinki: Kirjayhtymä 1970
Parnassossa:
Antologiassa: Suurempi kuin sydämeni: uskonnollista runoutta 1900-luvun Euroopassa, toim. ja suom. Anna-Maija Raittila, Helsinki: Kirjapaja 1982 ISBN 951-621-339-1
Kansainvälinen talous
Kansainvälinen talous käsittää kansainvälisen kaupan, rahamarkkinat sekä rahapolitiikan. Taloustieteessä tutkitaan kansainvälistä taloutta tarkastelemalla maiden välisiä eroja taloudellisessa toiminnassa ja kuluttajien preferensseissä sekä sitä, miten kansainväliset instituutiot vaikuttavat niihin. LIsäksi kansainvälisen talouden tutkimus selittää toimintamalleja muun muassa kansainvälisessä kaupassa, monikansallisten yritysten toiminnasa ja investoinneissa.
Matadi–Kinshasa-rautatie
Matadi–Kinshasa-rautatie kulkee Kongon demokraattisessa tasavallassa Bas-Kongon provinssissa. Rautatie alkaa Matadin satamasta ja päättyy maan pääkaupunkiin Kinshasaan. Rata rakennettiin 1890–1898 ja sen pituus on 366 kilometriä. Liikenteestä radalla huolehtii ONATRA.
Historiaa
1880-luvulla tutkimusmatkat ja maan hyväksikäytön Kongon alueella pani toimeen Kongon vapaavaltio, joka hyötyi Kongo-joen tarjoamista vesireiteistä. Mutta Matadin ja Kinshasan välillä joki ei ollut kulkukelpoinen Livingstonen putousten vuoksi. Tavaroiden kuljetus tapahtui kantamalla, mikä ei ollut kovinkaan tehokasta, ja johti helposti kantajien kuolemaan. Siksi tälle reitille päätettiin rakentaa nopeasti rautatie.
Compagnie du Congo pour le Commerce et l'Industrie -yhtiö (CCCI) perustettiin 31. heinäkuuta 1887. Samana päivänä perustettiin myös rautatieyhtiö Compagnie du Chemin de Fer du Congo (CCFC). Rautatien rakentamista johti Albert Thys, jonka mukaan nimettiin myös yksi asema, Thysville. Rautatien toteuttaminen vaati 1 932 ihmisen hengen. Heistä 1 800 oli mustaihoisia ja 132 valkoisia.
Vaikeimmat kohdat rautatien rakentamisessa olivat radan johtaminen ylös Kongo-joen laaksosta, M'pozo-joen kanjonin ylittäminen ja kulku Monts de Cristalia pitkin. Pakkotyöstä ratatyömaalla on kerrottu Joseph Conradin romaanissa Pimeyden sydän, jossa hän kuvaa tapahtumia, joita hän näki työskennellessään Kongon vapaavaltiossa.
Rautatien rakentaminen alkoi 1890 ja rata valmistui 1898. Radan muutostyöt tehtiin vuosina 1923–1931. Silloin ratatyömaalla työskenteli kymmeniätuhansia työntekijöitä, rangaistusvankeja ja pakkotyöhön otettuja. Kaikkiaan 7 000 ihmistä menetti henkensä näinä vuosina.
Rautatien rakentamisessa ilmenneistä teknisistä ja taloudellisista vaikeuksista huolimatta se osoittautui pian kannattavaksi, pääasiassa norsunluun ja kumin kuljettamisesta saatujen tulojen vuoksi.
WHL (juniorisarja)
Western Hockey League on yksi kolmesta Kanadassa pelattavasta juniorisarjasta, jotka muodostavat Canadian Hockey Leaguen.
WHL perustettiin vuonna 1966 nimellä Western Canada Junior Hockey League. Se tunnettiin jonkin aikaa myös Western Canada Hockey Leaguena, kunnes sarjasta tuli WHL vuonna 1978. Sarja on laajentunut myös Yhdysvaltojen puolelle Washingtonin ja Oregonin osavaltioihin.
Sarjan mestaruuspalkinto on Ed Chynoweth Cup. WHL:n mestarijoukkue osallistuu jokavuotiseen Memorial Cupiin.
Joukkueet
thumb|left|WHL-joukkueiden kotipaikkakunnat Sarjassa pelaa 22 joukkuetta, jotka on jaettu kahteen konferenssiin (itä ja länsi) ja neljään divisioonaan (itäinen, keskinen, B.C. ja U.S.).
Memorial Cupin voittaneet
WHL:stä tuleva joukkue on voittanut Memorial Cupin 19 kertaa.
Kannelmäen kirjasto
Kannelmäen kirjasto on perustettu vuonna 1960. Kirjasto muutti vuonna 1992 samana vuonna valmistuneeseen, arkkitehti Pekka Salmisen suunnittelemaan Kannelmäen kulttuurikeskus Kanneltaloon.
Musiikkiosasto
Kanneltalon kirjasto on yksi Helsingin kaupunginkirjaston kirjastoista, joista voi löytää cd-levyjä ja muita musiikkiäänitteitä. Kaupunginkirjasto tiedotti kesäkuussa 2021 keskittävänsä musiikkiosastot vain kahdeksaan kirjastoon. Länsi-Helsingissä äänitteitä jää Kannelmäen ja Pasilan kirjastoihin, etelässä Töölön kirjastoon sekä rajoitetummin Rikhardinkadun kirjastoon, keskeisellä alueella Kallion ja Oulunkylän kirjastoihin, idässä Itäkeskuksen ja pohjoisessa Malmin kirjastoon.
Martti Kasari
Martti Jaakko Kasari (7. marraskuuta 1913 Kurikka – 1. kesäkuuta 1990 Kurikka) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Kasarin vanhemmat olivat tiilitehtailija, Miedon Tiilitehtaat -yhtiön toimitusjohtaja Anton Kasari ja Maria Elina Syväoja ja puoliso Helka Mirjami Hakola. Kasari kävi Helsingissä Liikemiesten Kauppaopiston ja tuli isänsä johtaman yhtiön palvelukseen 1936. Talvisotaan hän osallistui tykistön tulenjohtajana ja jatkosotaan Raskas Patteristo 1:n tykkipatterin päällikkönä. Sotien jälkeen Kasari tuli vähitellen tiilitehdasyhtiön johtoon, muodollisesti hän aloitti toimitusjohtajana kuitenkin vasta 1955. Tehtaan tuotantoa uudistettiin ja se ryhtyi valmistamaan rakennustiilien ohella myös tiilisiä putkia salaojiin, samoin kuin erilaisia tiilielementtejä. Tehdas oli vuosituotannoltaan Suomen kolmanneksi suurin, raaka-aineensa se sai omistamiltaan usean kymmenen hehtaarin suuruisilta maa-alueilta. Kasari osallistui alansa järjestötoimintaan ja hänellä oli useita luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1975 saanut Kasari luopui yrityksestä 1979, jolloin se myytiin Partekille.
Antoine Jérôme Balard
Antoine Jérôme Balard (30. syyskuuta 1802 Montpellier, Ranska – 30. huhtikuuta 1876 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen kemisti, joka tunnetaan bromin eristämisestä.
Ura
Balard aloitti apteekkarina, mutta ryhtyi opettajaksi ja toimi kemian assistenttina kotikaupunkinsa luonnontieteellisessä tiedekunnassa, minkä jälkeen hänestä tuli kemian professori. Vuonna 1826 hän eristi merivedestä aineen, jonka hän tunnisti aiemmin tuntemattomaksi alkuaineeksi ja nimesi sen bromiksi. Myöhemmin hän todisti bromin esiintymisen merikasveissa ja -eläimissä. Tämän saavutuksen tuoma maine varmisti hänen valintansa Louis Jacques Thénardin seuraajaksi Sorbonnen luonnontieteellisen tiedekunnan kemian professoriksi, ja vuonna 1851 hänet nimitettiin kemian professoriksi Collège de Franceen. Balard kuoli Pariisissa 30. huhtikuuta 1876.
Vaikka bromin löytäminen ja monien sen yhdisteiden valmistaminen oli hänen huomattavin työnsä, Balard oli myös muuten ahkera tutkija sekä puhtaalla että sovelletulla kemian alalla. Hän oli erityisesti kiinnostunut merivedestä kemikaalien valmistuksen lähteenä.
Martti Kiuru
Kiurun vanhemmat olivat Juho Kiuru and Riitta Martintytär Javanainen ja puoliso Varpu Antintytär Paavilainen. Kiuru oli talonpoikaissäädyssä Käkisalmen eteläisen tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1863–1864.
Jerry Mathers
thumb|Jerry Mathers Jerry Mathers (s. 2. kesäkuuta 1948) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet muistetaan muun muassa televisiosarjasta Leave It to Beaver, joka esitettiin alun perin vuosina 1957–1963.
Mathers esiintyi myös elokuvissa, joista eräs on Alfred Hitchcockin Mutta... kuka murhasi Harryn? (1955). Hän aloitti uransa hyvin varhain; hänet nähtiin mainoksessa jo kaksivuotiaana.
Christian Wiyghan Tumi
pienoiskuva|Christian Wiyghan Tumi vuonna 2019. Christian Wiyghan Tumi (15. lokakuuta 1930 – 3. huhtikuuta 2021 ) oli katolisen kirkon kamerunilainen pappi. Hänet valittiin kardinaaliksi 1988, ja hän osallistui siten uuden paavin valintaan vuoden 2005 konklaavissa.
Jerry Mathers
Suurimman maineensa Iowan Sioux Cityssä syntynyt Mathers saavuttikin juuri lapsinäyttelijänä. Hän valmistui Notre Dame High Schoolista 1967 ja myöhemmin Kalifornian yliopistosta. 1960-luvun viimeisinä vuosina Yhdysvalloissa alkoi levitä virheellinen huhu, jonka mukaan Mathers olisi saanut surmansa Vietnamissa.
Mathersilla on kolme lasta. Hän sairastaa aikuisiän diabetesta.
Christian Wiyghan Tumi
17. huhtikuuta 1966 papiksi vihitty Tumi nimitettiin 6. joulukuuta 1979 Yagouan hiippakunnan piispaksi. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1980. Tumi sai 19. marraskuuta 1982 nimityksen Garouan arkkihiippakunnan koadjuuttoriarkkipiispaksi, ja 17. maaliskuuta 1984 hänestä tuli sen arkkipiispa. 31. elokuuta 1991 Tumi nimitettiin Doualan arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 17. marraskuuta 2009.
Alkiolaisuus
Alkiolaisuus on poliittinen ideologia, joka perustuu kirjailija-poliitikko Santeri Alkion ajatuksiin. Alkio pyrki monitahoisella julkisella toiminnallaan herättämään maaseutuväestössä tietoisuuden sen omasta merkityksestä. Alkio oli nuorisoseuraliikkeen aatteellinen ja käytännöllinen johtaja sekä eräs maalaisliiton perustajista. Alkio toimi puolueen edustajana valtiopäivillä ja eduskunnassa sekä sosiaaliministerinä. Alkio perusti myös Ilkan ja toimi sen päätoimittajana.
Kansanvalistus
Alkio nousi nuorisoseuraliikkeen johtohahmoksi 1890-luvulla. Alkion myötä harrastus- ja edistysseuratoiminta sai tiiviin aattellisen linjan, joka tiivistyy sanapareissa "hyvä ihminen" ja "kunnon kansalainen". Alkiolainen nuorisoseura-aate perustui edistysuskoon, eli ihmisen kykyyn kehittyä kasvatuksen ja varsinkin itsekasvatuksen avulla. Yhteiskunnallisesti nuorisosta haluttiin kasvattaa kansalaisia, jotka veljeyden hengessä ja säätyrajat poistaneina rakentaisivat kansakuntaa.
Raittiusaatteen leviämisessä yhteiskunnalliset rajat murtuivat: raittiutta ajoivat sekä työväenliike, nuorisoseuraliike että herätysliikkeet.
Alkoholin saannin rajoittamisen kannalla ollut Santeri Alkio esitteli kieltolain vuonna 1919 ollessaan Castrénin hallituksen sosiaaliministeri.
Poliittinen aate
Alkujaan Alkio oli poliittisesti nuorsuomalainen, mutta liike oli pääosin kaupunkilaisväestön puolue, josta ei tullut maaseudun valtapuoluetta. Alkion mielestä nuorsuomalaisuus liukui oikealle ja "yhteiskunnalliseen värittömyyteen". Alkio ja nuorisoseuralaiset perustivat vastaliikkeenä Etelä-Pohjanmaan oikeistolaiselle lehdistölle uuden sanomalehden, Ilkan, vuonna 1906. Lehti oli osa uudistusmielisen maalaisväestön järjestäytymistä Etelä-Pohjanmaalla. Alkiosta muodostui uuden maalaisväestön poliittisen liikkeen henkinen ja aatteellinen keulakuva, jonka ajatukset levisivät nuorisoseurojen kautta ympäri maata.
Alkiolaisuuden johtoajatuksena on edistyksen kannattaminen. Nuorsuomalaiset olivat innokkaampia uudistajia kuin suomettarelaiset. Sosialistista ajattelua Alkiossa liittyy köyhän asiaan. Tämä tiivistettiin kahteen asiaan: köyhän asiaan ja edistyksen lipun kantamiseen.
Suomen itsenäistymisen ja torpparivapautuksen jälkeen vahvistunut maalaisliitto pyrki lisäämään pienviljelijöiden viljelemää pinta-alaa. Tähän liittyi muun muassa Lex Kallio -laki.
Keskustelu alkiolaisuudesta
Suomen Keskustan piirissä ei keskustelu alkiolaisuudesta ole dogmaattista, mutta ajoittain se johtaa kysymyksenasetteluun Keskustan ja Perussuomalaisten välillä, sillä Perussuomalaisten edeltäjä Suomen Maaseudun Puolue erkaantui aikanaan Keskustapuolueesta. Kesällä 2007 Keskustan puoluesihteeri Jarmo Korhonen totesi, että Perussuomalaiset ja Keskusta voisivat yhdistyä, koska niillä on samaa aateperinnettä. Suomen Keskustan historiankirjasarjan yhden osan kirjoittajan, Tytti Isohookana-Asunmaan mukaan yhteyttä ei ole, koska Perussuomalaiset on suvaitsematon puolue. Kari Hokkanen puolestaan kirjoitti, että yhteinen aateperintö on olemassa.
Kangaslampi
Kangaslampi on entinen Suomen kunta, joka sijaitsi Pohjois-Savossa. Kunta liitettiin Varkauden kaupunkiin vuoden 2005 alussa.
Kangaslammin naapurikunnat olivat Enonkoski, Heinävesi, Joroinen, Leppävirta, Rantasalmi ja Varkaus.
Vuoden 2002 alussa Kangaslampi siirtyi Etelä-Savon maakunnasta Pohjois-Savon maakuntaan. Vuonna 2004 kunnassa asui 1 611 ihmistä ja sen pinta-ala oli 412,96 km² josta 114,12 km² oli vesistöjä. Väestötiheys oli 5,38 asukasta/km². Vuoden 2005 alussa Kangaslammin kunta liittyi Varkauden kaupunkiin. Kunta oli perustettu vuonna 1896.
Kangaslammin koulu on pieni, Kangaslammin kirkonkylällä toimiva alakoulu, jonka pihapiirissä toimii Kangaslammin kirjasto ja yhteispalvelupiste. Kangaslammin kirkko on Kaj Michaelin suunnittelema pieni kirkko vuodelta 1973. Kangaslammin koti- ja koulumuseo esittelee paikallista historiaa.
pienoiskuva|vasen|140px|Härkämäen observatorion tähtitorni. Härkämäen observatorio sijaitsee Kangaslammilla. Observatorio valmistui vuonna 2004. Observatoriolla on muun muassa havaittu supernovia (ensimmäiset löydöt Suomessa), eksoplaneettoja, asteroideja ja komeettoja.
Kangaslammista käytettiin vuoteen 1869 saakka nimeä Vesikansa.
Kangaslampi sijaitsee Järvi-Suomen sydämessä. Sen alueella on muun muassa osa Haukivedestä sekä Palvalahti ja Heinäjärvi.
Kylät
Harjuranta, Hevonlahti, Kangaslampi, Palvalahti, Rauhamäki, Viljolahti.
Modokit
Modokit ovat intiaaniheimo, jotka elivät alun perin Luoteis-Kaliforniassa. Nykyisin he ovat jakautuneet Oklahoman ja Oregonin alueelle. Oregonin modokit ovat osa klamath-heimojen yhteenliittymää, johon kuuluvat modokien lisäksi klamathit ja yahooskinit. Heimoilla on reservaatti Oregonin eteläosassa. Oklahoman modokeilla on oma reservaattinsa Oklahoman luoteisosassa.
Historia
Modokit kiertelivät ruuan perässä. Yksi pääelinkeinoista oli lohen pyydystäminen. Peter Skene Ogden aloitti kaupankäynnin modokien kanssa ensimmäisenä eurooppalaisena 1820. Kun eteläinen uudisraivaajareitti avattiin, modokien alueiden läpi tuli useita uudisraivaajaryhmiä. Useat Modok-sodan taisteluista käytiin tämän reitin varrella.
Ennen amerikkalaisten tuloa alueelle alueella asui eri arvioiden mukaan noin 400-500 modokia. Nykyisin noin 600 modokia elää Oregonissa heidän perinteisillä asuinalueillaan Tulen järven eteläpuolella. Lisäksi 200 modokia elää Oklahomassa Quapawin intiaanireservaatissa Oklahoman luoteisosassa.
Kulttuuri
Modokit ovat läheistä sukua klamatheille ja molemmat heimot kutsuivat itseään samalla nimellä maklaks joka tarkoittaa ihmistä tai kansaa. Modokien uskonnosta ei tiedetä yksityiskohtia. Numero 5 esiintyi monissa rituaaleissa.
Simuna (Seinäjoki)
Simuna on Seinäjoen Östermyran suuralueeseen kuuluva kaupunginosa. Simunassa sijaitsee Simunan päiväkoti, S-Market Simuna sekä Simunanrannan palvelukeskus. Vuoden 2022 joulukuussa Simunassa asui 1 533 asukasta.
Puno
Puno on kaupunki Titicaca-järven rannalla Perussa. Se on Punon alueen suurin kaupunki. Punossa on noin 91 900 asukasta. 250px|left|thumb|Plaza de Armas Punossa
Myllyjärvi (Orivesi, Siitama)
Myllyjärvi on Pirkanmaalla Orivedellä Siitaman kylässä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 9,4 hehtaaria ja se on 800 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Se sijaitsee kolmen mäen välisessä painaumassa: Sarkkilanmäen, Unkilan maatilan takana kohoavan mäen ja pohjoispuolella kohoavan kallioalueen. Järven keskikohdassa sijaitsee yli 30 metriä leveä salmi, jonka ylittää pengertie. Penger jakaa järven kahteen vesialtaaseen, jotka ovat yhtä suuria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä ja sen rannat ovat sekä metsä- että peltomaata. Järven ympäristössä on Siitaman kylän asutusta ja rantaan on rakennettu seitsemän vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet yhdystieltä 14207.
Historiaa
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa Myllyjärveä ei vielä ole olemassa, koska kartan piirtäjän pohja-aineistossa se oli vielä Vesijärven lahti. Kun Kaivannon kanavan sulkulaitteet hajosivat vuonna 1830, on Vesijärven pinnankorkeutta ollut mahdollista laskea perkaamalla Vääksynjokea, mikä on voinut tapahtua 1800-luvun loppupuolella. Vuoden 1956 peruskartassa järven etelärannat olivat vielä suota ja pohjoisrannat olivat peltomaata rantaan saakka. Mökkejä ei rannoilla ollut vielä tuolloin, mutta vuoden 1977 kartassa rannalle oli rakennettu kuusi kiinteistöä.
Jouppilanvuoren tekonurmi
Jouppilanvuoren tekonurmi on Seinäjoella sijaitseva urheilukenttä jalkapalloa ja amerikkalaista jalkapalloa varten. Kenttä sijaitsee aivan Jouppilanvuoren laskettelurinteiden ja Seinäjoen jäähallin vieressä. Kesästä 2013 lähtien kentästä on käytetty Crocodilesin kotiotteluiden yhteydessä sponsorinimeä Nordic Nutrients Areena.
Kotiottelunsa kentällä pelaa amerikkalaisen jalkapallon Vaahteraliigaseura Crocodiles. Aiemmin alku- ja loppukesästä myös jalkapallojoukkueet Sepsi-78 ja TP-Seinäjoki pelasivat siellä ottelunsa, kun niiden pääareena Seinäjoen keskuskenttä ei ollut vielä pelikuntoinen. Samoin on uuden fuusioseuran eli Seinäjoen Jalkapallokerhon laita. Crocodiles on kuitenkin kentän ainoa vakituinen joukkue. Talvisin kentällä kulkee hiihtolatuja.
Kentän ominaisuudet
Nimensä mukaan kentän pinnoite on tekonurmi. Alun perin kentälle asennettiin hiekkatekonurmi vuonna 1991. Tuolloin nurmen alle laitettiin myös 25 mm paksu joustokerros. Uusi ns. kolmannen sukupolven pestyllä ja kuivatulla pyöreärakeisella erikoishiekalla ja kumirouheella täytetty pitkäkuituinen nurmi sinne kuitenkin vaihdettiin vuonna 2005. Tuon kuidun pituus on 60 mm. Vanha joustokerros kuitenkin jätettiin tämän OmniGrass-tekonurmen alle. Vanha hiekkatekonurmi siirrettiin Kasperin kentälle. Kentällä on puiset katsomot kentän kummallakin reunalla ja siellä on myös kuulutusmahdollisuus. Lisäksi kenttä on valaistu. Jalkapallokentän rajat on tehty valkoisesta ja amerikkalaisen jalkapallon rajat keltaisesta tekonurmesta. Vuoden 2008 helmikuusta lähtien on käyty alustavia neuvotteluja muuttaa kenttä myös koulu- ja esteratsastukseen soveltuvaksi.
Valkjärvi (Orivesi, Naappila)
Valkjärvi on Pirkanmaalla Orivedellä Siitaman ja Naappilan välissä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 3,7 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.
Néa Ionía (Attika)
Néa Ionía on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Νέας Ιωνίας, Dímos Néas Ionías), joka sijaitsee Pohjois-Ateenan alueyksikössä Attikan alueella ja kuuluu Ateenan metropolialueeseen. Kaupungin ja kunnan pinta-ala on 4,421 neliökilometriä ja väkiluku 67 134 (vuonna 2011).
Valkjärvi (Orivesi, Naappila)
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Vesijärven valuma-alueella (35.73), jonka Kutemajärven valuma-alueeseen se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 128,3 metriä mpy.
Néa Ionía (Attika)
thumb|left|240px|Néa Ioníaa. Néa Ionía sijaitsee noin seitsemän kilometriä Ateenan keskustasta pohjoiskoilliseen. Alueen nimi tarkoittaa "Uutta Jooniaa". Nimi viittaa nykyisin Turkille kuuluvaan alueeseen, josta muutti Ateenaan paljon kreikkalaista väestöä 1920-luvulla osana Kreikan ja Turkin väestönvaihtoa. Kaupungissa sijaitsevat Ateenan metron asemat Perissós, Pefkákia ja Néa Ionía.
Nimetön
thumb|Nimetön Nimetön (digitus annularis, digitus quartus tai digitus IV) on peukalosta laskettuna neljäs sormi kädessä, keskisormen ja pikkusormen välissä. Useimmilla ihmisillä nimetön on käden vaikeimmin hallittava sormi.
Vihkisormus
Länsimaisissa kulttuureissa vihkisormusta pidetään perinteisesti nimettömässä. Perinnetiedon mukaan vihkisormusta pidetään vasemmassa kädessä, sillä uskomuksen mukaan vasemman käden nimettömästä on suora yhteys sydämeen, rakkauden symboliin. Tämän uskomuksen uskotaan saaneen alkunsa Egyptistä.
Keskiaikaisessa Euroopassa kristillisessä hääseremoniassa asetettiin sormus vuorotellen etusormeen, keskisormeen ja nimettömään. Tämä kuvasi Jumalan kolminaisuutta; samaan aikaan lausuttiin "Isän ja Pojan ja Pyhän Hengen nimeen." Sormus jätettiin nimettömään. Muutamissa Euroopan maissa sormusta pidetään vasemmassa kädessä ennen avioliittoa ja naimisiinmenon jälkeen se siirretään seremonian aikana oikeaan käteen.
Etymologia
Tutkija László A. Magyarin mukaan nimettömän sormen on usein uskottu omaavan taikavoimia. Se on usein nimetty taian tai sormusten mukaan tai sitä on sanottu nimettömäksi.
Tuohi-kvartetti
Tuohi-kvartetti tai Tuohi Quartet oli vuonna 1971 toiminut suomalainen jazz-kokoonpano, jossa soittivat basisti Teppo Hauta-aho, saksofonisti Paroni Paakkunainen, pianisti Heikki Sarmanto ja rumpali Edward Vesala. Yhtye koottiin Montreux’n jazzfestivaaleja varten ja yhtye voitti siellä järjestetyn EBU:n jazzyhtyekilpailun. Yhtye esiintyi Montreux’n lisäksi Newportin jazzfestivaaleilla Yhdysvalloissa.
Tuohi-kvartetti soitti Montreux’n yhtyekilpailussa sarjan, joka koostui kolmesta Sarmanno ja yhdestä Hauta-ahon sävellyksestä. Sarmannon sävellykset on julkaistu hänen soololevyllään Counterbalance hänen oman yhtyeensä soittamana ja Hauta-ahon sävellys on julkaistu Pekka Pöyryn kokoelmalevyllä Happy Peter Pöyryn kvartetin soittamana. Yhtye soitti sarjan kokonaisuudessaan Yleisradion televisio-dokumentissa.
Vaikka yhtye ei levyttänyt olemassaolonsa aikana, sen Montreux’n-esitys kappaleesta ”Seagull” julkaistiin vuonna 2013 kokoelma-albumilla ''Eteenpäin! Suomi-Jazz 1960–1975''. Juhani Aaltosen piti soittaa yhtyeessä saksofonia, mutta sairastumisen vuoksi Paakkunainen korvasi hänet (yhtyeen nimi olisi ollut Juhani Aaltonen kvartetti).
Sellosarjat (Bach)
upright|thumb| Ensimmäisen sellosarjan ensimmäinen sivu Anna Magdalena Bachin käsikirjoituksena Johann Sebastian Bachin kuusi sellosarjaa on sävellyskokonaisuus soolosellolle. Bach sävelsi teokset vuosina 1717–1723 toimiessaan Cöthenissä (nyk. Köthen) Kapellmeisterina.
Oletetaan, että teokset olisivat alun perin tarkoitetut etydeiksi. Sellosarjojen yhdenmuotoisuus viittaa siihen, että ne on sävelletty yhdeksi kokonaisuudeksi, mahdollisesti cötheniläiselle sellistille Christian Ferdinand Abelille (1683–1737) taikka Christian Bernhard Linikelle (1673–1751).
Sellosarjojen käsikirjoitukset eivät ole säilyneet. Bachin toisen vaimon Anna Magdalena Bachin käsin kirjoittama kopio on kuitenkin löydetty, ja teoksien asun uskotaankin olevan varsin lähellä alkuperäistä.
Teoksien rakenne
upright|thumb|1. sellosarjan osien ensimmäiset tahdit
Bach lisäsi sellosarjoihinsa lisätansseja barokkisarjan perusosien lisäksi, jotka ovat allemande, courante, sarabande ja gigue. Kahdessa ensimmäisessä on menuettipari, kolmannessa ja neljännessä kaksi bourréeta ja kahdessa viimeisessä kaksi gavottia. Lisätanssit oli tarkoitus esittää alternativement, eli ensimmäinen kahdesta tanssista kerrattiin toisen tanssin jälkeen. Jokaisen sarjan aloittaa preludi, toinen osa on allemande, kolmas courante ja viimeinen, kuudes, gigue.
Kuudes sarja poikkeaa muista niin, että sen soittamiseen vaaditaan sello, jossa on viides kieli, joka viritetään e¹:hen eli kvinttiä korkeammalle kuin tavallisen sellon ylin kieli. Ammattilaiset voivat soittaa sen myös tavallisella 4-kielisellä sellolla. Viidennessä sarjassa Bach puolestaan käyttää scordaturaa eli kielten tavallisesta poikkeavaa viritystapaa, jossa sellon ylin kieli viritetään a:sta alas g:hen. Tämän oletetaan liittyvän siihen, että sama sarja on olemassa myös g-molliversiona luutulle (BWV 995) (Katso Bachin luuttuteokset).
Oskar Kiviranta
Oskar Kiviranta (Kivi, Maunula) (14. huhtikuuta 1841 Urjala – 26. maaliskuuta 1901 Huittinen) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies. Rusthollari Kivirannan vanhemmat olivat Juhana Maunula ja Anna Kaisa Myntti ja puoliso Amanda Ulrika Kustaantytär Kivi. Juristi, kansanedustaja Väinö Kivi oli heidän poikansa. Kiviranta oli talonpoikaissäädyssä Yläsatakunnan alisen tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1872. Hän oli valtiopäivillä valitsijamies ja suostuntavaliokunnan varajäsen.
Kauko Laajoki
Kauko Veikko Olavi Laajoki (s. 1940) on suomalainen geologi ja Oulun yliopiston geologian ja mineralogian emeritusprofessori vuodesta 1978. Hänen tutkimusalaansa ovat Suomen prekambriset rautamuodostumat.
Meksikon Grand Prix 2021
Meksikon Grand Prix 2021 (virallisesti Formula 1 Gran Premio de la Ciudad de México 2021, eli Méxicon Grand Prix 2021) oli Formula 1 -kauden 18. osakilpailu, joka ajettiin 7. marraskuuta Autódromo Hermanos Rodríguezin moottoriradalla Méxicossa Meksikossa.
Kilpailussa Kimi Räikkönen saavutti uransa viimeiset pisteet.
Vapaat harjoitukset
Osakilpailuviikonlopun aikana FIA jatkoi Yhdysvalloissa julkistamaansa käytäntöä kierrosaikojen hylkäämisestä tuplakeltaisten lippujen aikana. Tallien osalta AlphaTaurin Yuki Tsunoda ja Aston Martinin Lance Stroll ottivat ensimmäisinä lähtöruuturangaistukset moottorinosien vaihtamisesta. Ensimmäiset vapaat harjoitukset alkoivat pölyisellä radalla, mikä aiheutti aikaisessa vaiheessa Ferrarin Charles Leclercin ja ed Bullin Sergio Pérezin pyörähtämiset radan viimeisessä mutkassa. McLarenin osalta kuljettajat jäivät kymmenen parhaimman joukon ulkopuolelle ja Lando Norris kieltäytyi harjoitusten aikana antamasta vetoapua tallikaverilleen Daniel Ricciardolle. Ensimmäisten vapaiden harjoitusten nopein oli Mercedeksen Valtteri Bottas ennen tallikaveriaan Lewis Hamiltonia ja Red Bullin Max Verstappenia. Hamiltonin ratarajojen ylittämistä ja paluuta väärällä tavalla radalle kuitenkin tutkittiin harjoitusten jälkeen, mutta hän sai tuomaristolta vain varoituksen. Myös Alfa Romeo Racingin Kimi Räikkönen sai varoituksen samanlaisesta tilanteesta.
Toisissa vapaissa harjoituksissa Hamiltonilla oli paljon vaikeuksia, kun hän joutui ajamaan ruuhkassa, menetti yhden kierrosajoistaan ratarajojen ylittämisen vuoksi ja tuhosi lukkojarrutuksella parhaimman pidon renkaistansa. Hamiltonin mukaan Red Bull oli haastava vastustaja, koska Mercedeksen autoissa ei ollut riittävästi pitoa radan olosuhteita varten. Leclercillä oli harjoitusten aikana moottoriongelmia, joita hän kuvaili kuitenkin lieviksi vioiksi. Alpinen Esteban Oconilla oli vaikeuksia auton tasapainotuksen kanssa, ja se vaikutti merkittävästi hänen ajamiseensa. Ricciardolla ja Williamsin George Russellilla oli teknisiä murheita vaihdelaatikon kanssa, minkä vuoksi heidän ajonsa jäivät lyhytkestoisiksi. Russell sai vaihdelaatikon vaihtamisesta lähtöruuturangaistuksen kilpailuun. Verstappen oli toisten vapaiden harjoitusten nopein, Bottas toinen ja Hamilton kolmas.
Ennen kolmansia vapaita harjoituksia Norris ja Ocon saivat lähtöruuturangaistukset kilpailuun, koska heidän autoihinsa asennettiin uusia moottorinosia. Kolmansien vapaiden harjoitusten alussa kuljettajat odottivat varikolla pidemmän aikaa vuoroaan, koska radalla oli jäänteitä öljystä, vaikka rataa oli puhdistettu. Leclerc pyörähti kolmannessa mutkassa eikä pystynyt ajamaan yhdeksännettä sijaa paremmin. Pérez oli kolmansien vapaiden harjoitusten nopein ennen Verstappenia ja Hamiltonia. Harjoitusten jälkeen Red Bull havaitsi Verstappenin ja Pérezin takasiivissä murtumakohtia ja paikkasi ne korjausteipillä.