cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lapinjoen vesistö
Lapinjoen vesistö (vesistöaluetunnus 33) on Suomen päävesistöalue, joka sijaitsee Satakunnassa ja Varsinais-Suomessa. Sen laskujoki Lapinjoki purkaa vetensä Selkämereen Eurajoensalmen Olkiluodonveden yhdistävään salmeen Eurajoen kunnassa. Vesistön valuma-alue on pinta-alaltaan 462 km² eli se on kuudenneksi pienin vesistö Lounais-Suomessa, jossa vuoden keskivirtaama Lapinjoessa on 3,2 m³/s. Alueen järvisyys on 4,21 %. Siihen kuuluu suurimpina järvinä Narvijärvi, Kauklaistenjärvi, Vaaljärvi ja Koskeljärvi ja Lapinjoen suurin sivujoki on Vaaljoki.
Yleistä
Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet. Sisennys tarkoittaa luettelossa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy ylempänä sijaitsevaan vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen vastaavassa järjestyksessä niin, että ylin yhtyy lähempänä alajuoksua :
Sijainti
Vesistön pohjoisnaapuri on sitä suurempi Eurajoen vesistö. Etelässä vesistö rajoittuu Laajoen vesistöön, lounaassa Sirppujoen vesistöön ja lännessä monien pienten ojien valuma-alueisiin, jotka sijaitsevat Rauman ympäristössä. Vesistö ulottuu pääasiassa Euran, Rauman ja Eurajoen kuntien alueille ja vesistön alueella asuu noin 6 000 asukasta.
Vesistön pinta-ala on 462 km² ja siitä on järvien osuus 4 % eli 18 km². Vain viiden järven pinta-ala ylittää 50 hehtaaria (ha). Ne ovat Koskeljärvi (749 ha), Narvijärvi (411 ha), Vaaljärvi (85 ha), Kauklaistenjärvi (67 ha) ja Saarnijärvi (60 ha). Vesistön pinta-alasta on rakennettuja alueita 4 %, viljelyalaa 44 %, metsiä, kankaita ja kallioita 47 % sekä kosteikkoja, soita ja vesialueita 2 %. Vesistöalueen korkeimmat kohdat kohoavat yli 70 metriin merenpinnasta mitattuna, mutta valtaosa vesistöstä sijaitsee 40 metrin tason alapuolella.
Rauman kaupunki ottaa Lapinjoesta vettä, jonka se ohjaa Lapinjoen kanavaa pitkin Äyhönjärveen. Vähävetisinä aikoina vettä on vuodesta 1962 lähtien johdettu vesiputkella naapurivesistön Eurajoesta noin 0,6−1,4 m³/s. Myös Eurajoen vähävetisyyttä torjutaan pumppaamalla Kokemäenjoen vettä putkea pitkin Eurajoen sivuhaaraan Köyliönjokeen.
Lapinjoen valuma-alue
Lapinjoen vesistö jaetaan alueisiin ja valuma-alueisiin eri tavoin. Lapinjoen alkuosa alkaa suistosta ja päättyy Lapijoen kylään valtatie 8 kohdalle. Keskiosa ulottuu Lappiin asti ja siihen luetaan myös lyhyet ojat ja ne järvet, jotka laskevat suoraan Lapinjokeen. Lapinjoen yläosa päättyy entisen Hinnerjoen rajalle, minkä yläpuolella jokea kutsutaan Hinnerjoen nimellä. Pitkät sivuhaarat muodostavat omat valuma-alueensa.
Koskeljärvi on laskenut aikaisemmin Vaaljärven kautta Vaaljokeen, mutta 1860-luvulla Koskeljärvelle kaivettiin uusi laskujoki Patajärven kautta. Tarkoituksena oli laskea Koskeljärvi tyhjemmäksi ja hankkia lisää viljelysmaata. Järven mentyä huonoon tilaan, sen pintaa nostettiin vuonna 1991 ja samalla rakennettiin Välijoelle ohituskanava Koskeljärven pohjoisrantaa seuraten. Näillä toimilla vesistön valuma-alueet ovat muuttuneet suuresti.
Lapinjoen alueet
Lapinjoen vesistön valuma-alueen eri osissa on lukuisia pieniä järviä.
Koskeljärven valuma-alue
Vaikka Koskeljärvellä on laskujokena myös toinen, mutta nykyään hyvin kapea, uoma nimeltään Ylinenjoki, katsotaan järven luusuan olevan Honkilahdella järven pohjoispäässä. Luusuaan yhtyy myös pohjoisrannan kanava, johon johdetaan tarvittaessa Välijoen vedet.
Luonnontila ja luontoarvot
Lapinjoen vesistön järvet ovat tyypillisesti ruskeavetisiä ja humuspitoisia. Osa järvistä ovat vedenpinnan laskemisesta johtuen rehevöityneet, sillä vesistön peltojen osuus on 23%. Myös haja-asutuksen kuormitus on ollut aiheuttamassa rehevöitymistä. Osassa järvistä veden käyttölaatu on hyvä, mutta Lapinjoessa se on vain tyydyttävä.
Lapinjoen vesistössä on viime aikoina saanut suurimman huomion Koskeljärvi. Sen kunnostus, tutkiminen ja liittäminen Natura 2000 -verkostoon on vienyt aikaa. Myös Narvijärvi ja Kauklaistenjärvi olisivat seuraavina kunnostustoimien kohteina, mutta Kauklaistenjärvi tulisi lintujärvenä kunnostaa ensin. Tähän ei kuitenkaan riitä tahtoa, koska eri ryhmittymät kaavailevat järvelle erisuuntaisia käyttötapoja.
Zdravko-Ćiro Kovačić
Zdravko-Ćiro Kovačić (6. heinäkuuta 1925 Šibenik, Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunta – 1. huhtikuuta 2015 Rijeka, Kroatia) oli Jugoslaviaa edustanut vesipalloilija ja olympiamitalisti. Hän kuului hopeaa saaneeseen joukkueeseen sekä Helsingin kesäolympialaisissa 1952 että Melbournen kesäolympialaisissa 1956. Hän kilpaili myös Lontoon kesäolympialaisissa 1948.
Kovačić kuoli 89-vuotiaana Kroatian Rijekassa 1. huhtikuuta 2015.
Ernst Neufert
pienoiskuva|Neufertin suunnittelema Eternit-Werk Heidelberg vuodelta 1954. Ernst Neufert (15. maaliskuuta 1900 Freyburg an der Unstrut – 23. helmikuuta 1986 Rolle) oli saksalainen arkkitehti, joka oli kiinnostunut standardoinnista. Vuonna 1936 hän julkaisi arkkitehtuurin käsikirjan Bauentwurfslehre : Grundlagen, Normen und Vorschriften über Anlage, Bau, Gestaltung, Raumbedarf, Raumbeziehungen, Masse für Gebäude, Räume, Einrichtungen und Geräte mit dem Menschen als Mass und Ziel : Handbuch für den Baufachmann, Bauherrn, Lehrenden und Lernenden, joka on yhä alan keskeinen lähdeteos.
Vuonna 1914 Neufert aloitti muurarin oppipoikana ja suoritti oppipojan tutkinnon. Vuonna 1918 hän valmistui Weimarin rakennusoppilaitoksesta ja työskenteli sen jälkeen Hannack & Ludwig -yrityksessä Magdeburgissa. Kun Bauhaus aloitti toimintansa Weimarissa vuonna 1919, ilmoittautui Neufert opiskelijaksi ensimmäisten joukossa. Hän työskenteli opintojensa ohella Walter Gropiuksen ja Adolf Meyerin arkkitehtitoimistossa. Vuoden 1921 kesälukukauden aikana Neufert opiskeli Espanjassa, jossa hän tapasi Antoni Gaudín. Vuosina 1922–1925 Neufert työskenteli Gropiuksen työmaapäällikkönä ja valvoi muun muassa Bauhausin Dessaun rakennustöitä.
Vuonna 1926 Otto Bartning kutsui Neufertin takaisin Weimariin johtamaan Weimarin teknillisen yliopiston rakennusosastoa. Neufert toimi myös opettajana Johannes Ittenin Berliiniin perustamassa yksityisessä taidekoulussa ja työskenteli arkkitehtina. Neufert matkusteli laajalti ja julkaisi useita artikkeleja. Vuonna 1936 hän matkusti Yhdysvaltoihin tavatakseen Frank Lloyd Wrightin ja selvittääkseen mahdollisuuksia muuttaa Yhdysvaltoihin.
Vuodesta 1938 alkaen Neufert teki yhteistyötä Hitlerin luottohenkilön, valtakunnan pääarkkitehti Albert Speerin kanssa. Neufert nimitettiin Berliinin asuntosuunnittelun tyypittelyn, standardisoinnin ja rationalisoinnin asiamieheksi. Myöhemmin Neufert osallistui sodassa tuhoutuneiden kaupunkien jälleenrakennuksen suunnitteluun. Vuonna 1945 Neufert nimitettiin Darmstadtin teknillisen yliopiston arkkitehtuurin professoriksi. Hän työskenteli myös arkkitehtina.
Neufertin merkittävin työ on Bauentwurfslehre-teos. Kirjalla on ollut suuri vaikutus arkkitehtuurin opetukseen, ja siitä on otettu yksin Saksassa 39 painosta. Bauentwurfslehre on käännetty useille eri kielille. Arkkitehtina Neufert tunnetaan parhaiten suunnittelemistaan teollisuusrakennuksista.
Damaramaa
Damaramaa on Luoteis-Namibiassa sijaitseva alue. Siellä sijaitsi apartheid-politiikan aikana bantustan. Damaramaa tunnetaan muun muassa harvinaisesta aavikolle sopeutuneesta norsupopulaatiosta. Alue sijaitsee lähellä Etoshan kansallispuistoa. 1960-luvulla Etelä-Afrikan apartheid-hallinto sijoitti damara-heimoon kuuluvat alkuperäisasukkaat Damaramaalle (katso bantustan). Nykyisin kuitenkin vain neljännes damaroista asuu Damaramaan alueella.
Eteläisessä Damaramaassa on vuoria ja kaksi suurta tulivuoren kraatteria, jotka ovat kaikki muodostuneet miljoonia vuosia sitten. Alueella on monenlaisia kivimuodostumia: esimerkiksi urkupillejä muistuttavat kivet ja kivettynyt metsä. Brandberg on koko Namibian korkein vuori, ja sieltä löytyy kalliomaalauksia. Alueella on muuallakin kalliomaalauksia ja niistä on päätelty, että siellä on asunut metsästäjä-keräilijöitä yli 7 000 vuotta sitten.
Eläimistö
thumb|left|Aavikkonorsuja Huabjoella Damaramaassa. Namibin aavikon norsupopulaation yksilöt eroavat muista savanninorsuista lähinnä pienemmän kokonsa sekä paksumpien ja pitempien jalkojensa vuoksi. Niin kutsuttua ”aavikkonorsua” ei kuitenkaan pidetä omana alalajinaan.
Damaramaassa elää myös musta sarvikuono, jota ei esiinny missään muualla. Siellä on myös joitakin muita endeemisiä eläinlajeja, kuten mustanaamainen impala ja useita lintulajeja. Lisäksi savanneilla asuu useita tavallisia eläinlajeja: leijona, leopardi, hyeena, kirahvi ja niin edelleen. Lintulajisto on monipuolinen, esimerkiksi petolintulajeja löytyy 33 erilaista.
Jarkko Toivonen (kitaristi)
Jarkko Toivonen (s. 9. huhtikuuta 1969 Hämeenlinna) on suomalainen brasilialaiseen musiikkiin erikoistunut bossa nova -kitaristi.
Toivonen aloitti ammattiuransa 18-vuotiaana vuonna 1987, kun hän julkaisi ensimmäisen levynsä Sambolero. Jo tuolloin hän perusti oman levy-yhtiönsä Jacaranda Music Oy. Myös hänen vuosien varrella kokoamansa yhtyeet ovat käyttäneet Jacaranda-nimeä.
Toivonen on konsertoinut kotimaansa lisäksi muun muassa Brasiliassa. Hän on esiintynyt yhdessä huilisti-laulaja Danilo Caymmin, kitaristi Sebastião Tapajósin, perkussionisti Marcelo Salazarin sekä laulajatar Ithamara Kooraxin kanssa. Toivosen kitaratyyliin ovat eniten vaikuttaneet brasilialaiset Luiz Bonfá, Paulinho Nogueira, João Gilberto, Bola Sete, argentiinalaissyntyinen Jorge Morel sekä José Feliciano.
Psykologinen testi
thumb|Esimerkki [[älykkyystestistä. Ravenin matriisi: Millainen kuvio tulee viimeiseen ruutuun?]] Psykologisella testillä tarkoitetaan laajassa merkityksessä psykologin tietyllä standardoidulla testimenetelmällä suorittamaa tutkimusta, jonka tarkoituksena on selvittää tutkittavan psyykkisiä ominaisuuksia. Termillä tarkoitetaan kuitenkin arkikielessä useimmiten yksittäistä tiettyä testimenetelmää.
Psykologinen testaaminen on nimenomaan behavioristiseen ja kognitiiviseen psykologiaan kuuluva piirre. Sen sijaan esimerkiksi sosiaalipsykologiaan testien käyttö ei ole kuulunut sen traditioon omaksutun tiede- ja ihmiskäsityksen perusteella.
Yksittäinen testi on otos tutkittavan henkilön käyttäytymisestä: aina samanlaisena toistettava sarja tehtäviä, joihin odotetaan etukäteen määritellyllä tavalla odotettavia vastauksia. Testillä pyritään siihen, että testitilanteessa saadun tiedon perusteella voidaan valmiista testituloksista tehdä arvio tai ennuste testattavan ominaisuuksista tosielämässä.
Tilastotieteellä on muutenkin hyvin keskeinen rooli testien tulkintajärjestelmissä, eli testivastausten sovittamisessa valmiiksi testituloksiksi. Yleensä testivastaukset pisteytetään jollakin kaavalla. Pisteytyksistä voidaan sitten tilastollisilla menetelmillä muodostaa tutkittavia ominaisuuksia kuvaavia erilaisia asteikkoja eli skaaloja. Tilastollisin menetelmin voidaan lisäksi esimerkiksi testin tulkinnassa tasoittaa tutkittavan iästä, sukupuolesta tai testin käyttötilanteesta aiheutuvia testin tulosta vääristäviä tekijöitä.
Psykologisia testejä käytetään yleisimmin soveltuvuusarvioinneissa, kehitystaso-, kypsyys- ja työkykyarvioinneissa sekä psyykkisen terveydentilan selvittelyssä hoitoa varten. Niitä käytetään myös välineinä tieteellisessä tutkimuksessa.
Luokittelu
Yksittäisillä testeillä voidaan mitata monia erilaisia psyykkisiä ominaisuuksia. Testimenetelmiä voidaan ryhmitellä käyttötarkoituksen perusteella useisiin ryhmiin. Näitä ovat:
Niitä voidaan myös ryhmitellä toimintaperiaatteensa mukaan, esimerkiksi:
Käyttö
Yksittäinen testimenetelmä ei sellaisenaan välttämättä anna riittävää kuvaa tutkittavan ominaisuuksista. Siksi ammattitaitoisen testaajan käytäntöön kuuluu usein tutkittavan haastatteleminen tai mahdollisesti useiden erityyppisten testimenetelmien käyttäminen. Näin saadaan parempi kokonaiskuva tutkittavan ominaisuuksista.
Testejä käyttävät psykologit pyrkivät pitämään yllä testisalaisuutta, eli testimateriaalit ja niihin liittyvät käsikirjat pyritään aktiivisesti pitämään poissa suuren yleisön saatavilta. Tämä johtuu siitä, että testitulokset ovat merkitseviä ja testimenetelmät säilyvät käyttökelpoisina, kun testeihin ei voi etukäteen valmistautua. Testisalaisuuden vaaliminen kuuluu psykologin ammattietiikkaan. Toisaalta internetin aikakaudella monien testien materiaalia on päätynyt julkiseen levitykseen.
Humboldt (Kanada)
Humboldt on kaupunki Kanadassa, Saskatchewanin provinssissa. Kaupunki sijaitsee noin 113 kilometriä itään Saskatoonin kaupungista. Humboldtin väkiluku on 4 998 (2006) asukasta.
Historia
Vuonna 1903 katolilaiset juuret omaava German American Land Company -yhtiö hankki omistukseensa 405 km² maa-alueen Humboldtin rautatieaseman läheisyydestä. Yhtiö markkinoi maata etenkin yhdysvalloissa asuville saksalaisille. Alueesta oli tarkoitus muodostaa saksalainen yhteisö. Rautatie valmistui syyskuussa 1904, ja ensimmäinen matkustajuna saapui asemalle toukokuussa 1905. Rautatie oli tärkein liikenneväline Humboldtin perustamisvaiheessa. Vuonna 1907 Humboldt virallistettiin kyläksi, ja marraskuussa 2000 siitä tuli Saskatchewanin kolmastoista kaupunki.
1900-luvun alusta alkaen maanjäristyksiä on mitattu läntisessä Kanadassa ja tiettävästi ainoa Humboldtin lähettyvillä sattunut järistys tapahtui 15. toukokuuta 1976, jolloin kaupungin luoteispuolella havaittiin 2,30 magnitudin järistys (52.45°N, -105.44°W).
Talous
Alueen tärken työllistäjä on maatalous ja sen palvelut. Muita suuriä työllistäjiä ovat yritys- ja teollisuuden palvelut, vähittäiskauppa, terveydenhuolto ja teollisuustuotanto. Kaivosyhtiö BHP Billitonin on tarkoitus avata potaskakaivos kaupungin kaakkoispuolelle. Kaivoksen rakennustyöt on määrä aloittaa vuoden 2011 puolivälissä. Kaivostoiminta on tarkoitus aloittaa 2015 ja suunnitelmien mukaan täysmittainen tuotanto vuonna 2026. Kaivoksen rakennustyöt työllistävät noin 1 350 henkilöä. Toiminnan alkaessa se työllistää noin 950 henkilöä ja sen suunniteltu toiminta-aika on noin 50 vuotta.
Ube
Ube on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Yamaguchin prefektuurissa. Se sijaitsee Seton sisämeren Suōnmeren rannikolla prefektuurin lounaisosassa. Kaupungin keskusta on rakentunut Kotōjoen suun vasemmalle rannalle. Etelässä kaupunkiin kuuluu alavia täyttömaa-alueita, pohjoisessa kumpuilevaa ylänköä Kotōjoen keskijuoksulle saakka. Ubessa on 164 303 asukasta (joulukuussa 2019) ja sen pinta-ala on 286,65 neliökilometriä.
Humboldt (Kanada)
Ilmasto
Humboldt sijaitsee lämminkesäisellä mannerilmastovyöhykkeellä (Köppenin ilmastoluokitus Dfb). Talvet ovat yleensä kylmiä ja kuivia ja kesät puolestaan lyhyitä, lämpimiä ja keskimääräistä kosteampia.
Ube
Edo-kaudella Ubea hallitsi Fukubara-klaani osana Chōshūn eli Hagin daimiokuntaa. 1600–1700-luvuilla alueella toteutettiin suuria maantäyttö- ja keinokasteluhankkeita, kuten Tokiwan lampi vuonna 1698. Kivihiilen kaivu alkoi Ubessa jo Edo-kaudella, mutta varsinkin 1900-luvun vaihteen tienoilla, Meiji-kauden puolivälistä lähtien Taishō-kaudelle saakka, Ube kehittyi nopeasti hiilikaivoskaupungiksi. Kaupunkioikeudet Ubelle myönnettiin vuonna 1921. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen kaupunkiin kehittyi monipuolista teollisuutta, jonka keskiössä oli Ube kōsan -yrityksen kemianteollisuuden kombinaatti. Kaupunki tuhoutui pahoin toisessa maailmansodassa ja sen hiilikaivokset suljettiin vuonna 1967, mutta se on pysynyt merkittävänä teollisuuskeskuksena. Sen kaupunkisuunnittelussa on painotettu viheralueita ja saasteiden vastaista toimintaa.
Uben nähtävyyksiin kuuluvat laaja Tokiwan puisto lampineen, Tokiwan museo ja huvipuisto, Watanabe Sukesakun muistohalli sekä Sōrin-jin temppeli, jonka puutarhan sanotaan olevan Nanboku-chō-kaudelta. Kaupungissa toimivat Yamaguchin yliopiston insinööritieteiden ja lääketieteen tiedekunnat. Ubea palvelevat JR Nishi-Nihonin San’yō-päälinja, Ube-linja ja Onoda-linja sekä kaupungin etelärannikolla sijaitseva Yamaguchi-Uben lentoasema.
Slash (kitaristi)
Slash (oik. Saul Hudson, s. 23. heinäkuuta 1965 Hampstead, Lontoo, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta ), on brittiläis-yhdysvaltalainen muusikko, lauluntekijä sekä musiikki- ja elokuvatuottaja. Hän on rock-yhtye Guns N’ Rosesin soolokitaristi. Slash liittyi yhtyeeseen alun perin vuonna 1985 ja soitti siinä vuoteen 1996, jolloin erosi riitauduttuaan laulaja Axl Rosen kanssa. Hän on soittanut yhtyeessä jälleen vuodesta 2016. Slash on eräs maailman arvostetuimmista ja suosituimmista kitaristeista. Tarttuvien kitarariffiensä ja -soolojensa lisäksi Slash on tunnettu tavaramerkiksi muodostuneesta silinterihatustaan sekä suosimistaan Gibson Les Paul -kitaroista.
Guns N’ Rosesin ohella Slash on soittanut perustamissaan yhtyeissä Slash’s Snakepit ja Slash’s Blues Ball. Vuosina 2002–2008 hän oli mukana kaksi albumia julkaisseessa superyhtyeessä Velvet Revolver, jonka hän perusti Guns N’ Rosesissa soittaneiden Duff McKaganin ja Matt Sorumin kanssa. Slash julkaisi omaa nimeänsä kantaneen sooloalbumin vuonna 2010, ja on sittemmin levyttänyt sooloartistina kolme albumia laulaja-lauluntekijä Myles Kennedyn ja taustayhtye The Conspiratorsin kanssa.
Slashilla on oma tähti Hollywood Walk of Fame -kadulla, ja hänet on nimitetty Guns N’ Rosesin jäsenenä osaksi Rock and Roll Hall of Famea vuonna 2012. Kitaristina hän on saavuttanut laajalti arvostusta niin muiden muusikoiden, kriitikoiden kuin musiikinharrastajien keskuudessa. Time sijoitti hänet vuonna 2009 toiseksi listallaan kaikkien aikojen taitavimmista sähkökitaran soittajista, ja Rolling Stonen 100 kaikkien aikojen parhaan kitaristin listalla Slash oli sijalla 65. Hänen kitarasoolonsa Guns N’ Rosesin kappaleessa ”November Rain” on äänestetty kaikkien aikojen parhaiden kitarasoolojen joukkoon, ja hänen kappaleessa ”Sweet Child O’ Mine” soittamansa intro oli vuonna 2004 ykkösenä Total Guitarin sadan parhaan kitarariffin listalla. .
Nuoruus
Saul Hudson syntyi 23. heinäkuuta 1965 Lontoon Hampsteadissa, ja sai etunimensä pilapiirtäjä Saul Steinbergin mukaan. Hänen äitinsä Ola J. Hudson (o.s. Oliver, 1946–2009) oli afroamerikkalainen vaatesuunnittelija, joka suunnitteli vaatteita muun muassa David Bowielle, John Lennonille, Ringo Starrille, James Taylorille ja Helen Reddylle. Hänen isänsä Anthony Hudson oli muun muassa Neil Youngille ja Joni Mitchellille albumin kansikuvituksia tehnyt taiteilija. Ola ja Anthony olivat tavanneet toisensa Ranskassa 1960-luvulla, ja he menivät naimisiin Englannissa. Pian Saulin syntymän jälkeen Ola Hudson alkoi panostaa vaatesuunnittelijan uraansa yhä enemmän ja muutti työnsä perässä Los Angelesiin. Saul jäi asumaan isänsä ja tämän vanhempien, Charles ja Sybil Hudsonin, kanssa Stoke-on-Trentin kaupunkiin Staffordshireen neljän vuoden ajaksi. Ollessaan viisivuotias hän muutti isänsä kanssa äitinsä luo Los Angelesiin. Perheen toinen poika Albion ”Ash” Hudson syntyi vuoden 1972 joulukuussa.
Ola ja Anthony Hudson erosivat vuonna 1974. Saul ja Albion muuttivat eron myötä asumaan tuolloin David Bowien kanssa seurustelleen äitinsä luo. Vanhempiensa eron myötä Saulista tuli ongelmalapsi. Hän on kertonut polttaneensa tupakkaa ja kannabista jo 12-vuotiaana. Hänellä oli myös tapana varastella muun muassa C-kasetteja, musiikkilehtiä sekä muita tavaroita eri myymälöistä. Hän asui Albionin kanssa usein isoäitinsä luona, sillä veljesten äiti joutui matkustamaan työnsä vuoksi paljon. Toisinaan Saul matkusti äitinsä mukana, ja tapasi lukuisia elokuva- ja musiikkialan tähtiä. Näyttelijä Seymour Cassel antoi Saulille lempinimen ”Slash” pojan vilkkaan luonteen johdosta.
Slash harrasti nuorena BMX-pyöräilyä. Ystävystyttyään Steven Adlerin kanssa hän alkoi kiinnostua musiikista, ja Adler on haastatteluissa kertonut Slashin tutustuneen kitaransoittoon ensimmäisen kerran hänen luonaan. Kiinnostus BMX-pyöräilyyn hiipui, ja vuonna 1979 Slash ja Adler päättivät yhdessä perustavansa yhtyeen. Adler oli varannut itselleen kitaristin roolin, joten Slash päätti opetella soittamaan bassoa. Hän sai isoäidiltään ensimmäisen kitaransa, jossa oli kuitenkin vain yksi kieli. Hän kävi Fairfaxin musiikkikoulun opettajana työskennelleen Robert Wolinin soittotunneilla. Ensimmäisellä oppitunnillaan hän päätti vaihtaa basson kitaraan kuultuaan Wolinin soittavan The Rolling Stonesin kappaletta ”Brown Sugar”. Slashin kiinnostus kitaraan kasvoi myös toisen hänen koulunsa opettajan toimesta, sillä opettajalla oli tapana soittaa oppilailleen kitaralla Creamin ja Led Zeppelinin kappaleita. Slash harjoitteli kitaransoittoa päivittäin jopa 12 tunnin ajan.
Guns N’ Roses (1985–1996)
Vuonna 1987 Guns N’ Roses julkaisi esikoisalbuminsa Appetite for Destruction. Alun perin Appetite for Destruction alitti sille asetetut myyntiodotukset, mutta sen single ”Welcome to the Junglen” musiikkivideon saatua ensimmäisen esityksensä Music Television -kanavalla albumin myynti kääntyi räjädysmäiseen kasvuun. Albumi on myynyt kansainvälisesti noin 30 miljoonaa kappaletta, ja se on kaikkien aikojen kaupallisesti menestynein esikoisalbumi. Sitä pidetään yhtenä koko 1980-luvun ja koko rockmusiikin merkittävimmistä albumeista. Albumi sisältää monia tunnettuja Slashin soittamia kitarariffejä ja -sooloja, joista muun muassa Yhdysvalloissa listaykköseksi nousseen ”Sweet Child O’ Minen” intro on äänestetty kaikkien aikojen parhaaksi kitarariffiksi. . Vuonna 1988 yhtye julkaisi toisen albuminsa GN’R Lies, joka nousi Yhdysvalloissa suoraan albumilistan toiseksi. Appetite for Destructionin ollessa yhä albumilistan kolmas, tuli Guns N’ Rosesista tuli viiteentoista vuoteen ensimmäinen yhtye, jolla oli yhtäaikaisesti kaksi albumia viiden parhaan joukossa.
1990-luvun alussa Guns N’ Rosesin kokoonpanossa tapahtui muutoksia. Dizzy Reed liittyi yhtyeen kosketinsoittajaksi, ja vakavien päihdeongelmien vuoksi yhtyeestä erotettu Steven Adler korvattiin Matt Sorumilla. Yhtye levytti kokoonpanon vakiintumisen myötä kaksi uutta studioalbumia: Use Your Illusion I ja Use Your Illusion II -tupla-albumit julkaistiin vuoden 1991 syyskuussa. Albumit nousivat myyntitilastojen kärkipaikoille ympäri maailman. Tunnetuimpia Slashin kitaraosuuksia Use Your Illusion -albumeilla edustavat muun muassa kappale ”November Rain”, jonka kitarasoolo on äänestetty lukuisia kertoja kaikkien aikojen parhaiden joukkoon, sekä kappale ”Estranged”. Yhtye aloitti kaksi vuotta kestäneen, ennätyksellisen pitkän ja selkkauksien täyttämän Use Your Illusion Tour -maailmankiertueen, jonka aikana yhtyeestä eronneen rytmikitaristi Izzy Stradlin korvasi Gilby Clarke. Kiertue päättyi ennätyksellisesti rockin historian pisimpänä: takana oli 192 konserttia 27 maassa, 7 miljoonan kokonaismyynti konserttilipuissa sekä 58 miljoonan dollarin bruttotuotto, mikä oli miltei ennen kuulumaton rahamäärä yhdeltä kiertueelta.
Vuonna 1993 yhtye julkaisi cover-kappaleista koostetun albumin The Spaghetti Incident?, joka sai kriitikoilta kehnon vastaanototon. Albumi ylitti platinarajan Yhdysvalloissa, mutta sitä pidettiin tästä huolimatta kaupallisena epäonnistumisena. Albumin äänittämisen aikana Slash oli aloittanut uuden kappalemateriaalin kirjoittamisen seuraavaa Guns N’ Rosesin studioalbumia varten, mutta hänen säveltämänsä kappaleet eivät tehneet vaikutusta Axl Roseen. Slash käytti sävellyksensä oman Slash’s Snakepit -yhtyeensä esikoisalbumiin It’s Five O’Clock Somewhere, joka julkaistiin helmikuussa 1995.
Vuonna 1994 Axl Rose erotti Gilby Clarken yhtyeestä ja pestasi tilalle Paul Hugen. Slash ja Duff McKagan loukkaantuivat siitä, ettei Axl ollut neuvotellut Hugen palkkaamisesta heidän kanssaan. Slash oli kuitenkin innoissaan mahdollisuudesta levyttää cover The Rolling Stonesin ”Sympathy for the Devil” -kappaleesta Veren vangit -elokuvan soundtrackille, ja hänen mielestään se oli oiva tilaisuus saada vauhtia myös uuden Guns N’ Roses -albumin työstämiseen. Yhtye varasi ajan Rumbo-studiolle kappaleen pohjaraitojen äänittämistä varten syksyllä 1994. Kuultuaan Slashin soolon Rose vaati tätä äänittämään sen uudelleen mukailemaan alkuperäistä versiota. Slash joutui myöntymään, sillä Rose uhkasi lopettaa kappaleen levyttämisen. Kun Slash kuuli lopullisen kappaleen hän huomasi, että Rose oli käskenyt Paul Hugea kopioimaan alkuperäisversion kitarasoolon, ja korvannut sillä Slashin soolon. Slash on kommentoinut myöhemmin, että ”Sympathy for the Devil” on Guns N’ Rosesin tuotannon ainoa kappale, jota hän ei halua kuulla enää koskaan uudelleen.
Bobby Brown (täsmennyssivu)
Bobby Brown -nimisiä henkilöitä ovat:
Slash (kitaristi)
Slash’s Snakepit (1994–2002)
It’s Five O’Clock Somewhere levytettiin Record Plant- ja Conway-studioissa, ja Slash tuotti sen yhdessä Guns N’ Rosesin luottotuottaja Mike Clinkin kanssa. Slash ei alun perin halunnut käyttää albumin julkaisun yhteydessä omaa nimeään ja olisi halunnut pitää antaa yhtyeelle nimen The Snakepit, mutta levy-yhtiö Geffen oli toista mieltä. Albumi julkaistiin helmikuussa 1995, ja se nousi Yhdysvalloissa Billboardin albumilistan sijalle 70. Britannian albumilistalla sen sijoitus oli 15. It’s Five O’Clock Somewhere saavutti Yhdysvalloissa platinalevymyynnin, ja sitä on myyty maailmanlaajuisesti yli miljoona kappaletta. Albumilta julkaistiin myös single ”Beggars & Hangers-On”. Hyvän myyntimenestyksen lisäksi albumi keräsi myös positiivisia arvioita kriitikoilta. Slash’s Snakepit teki albumin myötä myös kiertueen, joka kattoi esiintymisiä Yhdysvalloissa, Euroopassa, Japanissa ja Australiassa. Omaelämäkerrassaan Slash on kertonut, että piti tuolloin kiertue-elämää helppona ensimmäisen kerran vuosiin, hänen yhtyetoverinsa olivat hauskoja ja välttivät draamaa, ja jokaisen keikan tarkoituksena oli vain soittaa rockia. Kiertue päättyi kuitenkin odotettua aiemmin, kun Geffen lopetti sen taloudellisen tukemisen sen jälkeen, kun Axl Rose oli ottanut Slashiin yhteyttä ja kertonut olevansa valmis palaamaan Guns N’ Rosesin pariin ja Slashin oli palattava Los Angelesiin.
Slash kokosi Snakepitin uudelleen 1990-luvun lopussa, jolloin hän oli jo eronnut Guns N’ Rosesista ja soittanut blues rock -projektissaan Slash’s Blues Ball. Uusi Slash’s Snakepit -kokoonpano koostui laulaja Rod Jacksonista, rytmikitaristi Ryan Roxiesta, basisti Johnny Griparicista ja rumpali Matt Laugista. Harjoiteltuaan soittamista yhdessä yhtye alkoi tuottaja Jack Douglasin kanssa työstää toista albumiaan Ain’t Life Grand, joka taltioitiin Slashin koti- sekä Ocean Way -studioissa. Albumi oli alun perin tarkoitus julkaista Geffen Recordsin toimesta vuoden 2000 helmikuussa. Interscope Recordsin kanssa yhdistynyt Geffen kuitenkin ilmoitti Slashille, että Ain’t Life Grand ei edustanut yhtiön kanssa yhtenäistä musiikillista tyylisuuntaa. Slash osti albumin julkaisuoikeuden takaisin ja teki levytyssopimuksen Koch Recordsin kanssa. Yhtye keikkaili albumin tiimoilta AC/DC:n Stiff Upper Lip Tour -kiertueen lämmittelijänä, jonka jälkeen se teki vielä oman kiertueensa. Ain’t Life Grand julkaistiin lopulta vuoden 2000 lokakuussa ensisinglen ”Mean Bone” saattelemana. Albumi ei saavuttanut It’s Five O’Clock Somewheren kaltaista myyntiä, ja se kriitikoilta sai eriävän vastaanoton. Koch Records purki yhtyeen levytyssopimuksen pian albumin julkaisemisen jälkeen.
Slash’s Blues Ball (1996–1998)
Toinen Slashin 1990-luvun yhtyeistä oli Slash’s Blues Ball, joka edusti blues rock -tyyliä. Yhtye toimi kahden vuoden ajan soittaen konserteissaan cover-kappaleita muun muassa B.B. Kingin, Steppenwolfin, Otis Reddingin sekä Guns N’ Rosesin ja Slash’s Snakepitin tuotannosta. Sen kokoonpanon muodostivat laulaja Teddy Andreadis, kitaristi Bobby Schneck, basisti Johnny Griparic, saksofonisti Dave McClarem ja rumpali Alvino Bennett.
Velvet Revolver (2002–2008)
thumb|left|Velvet Revolver -yhtye vuonna 2007. Vuonna 2002 Slash nousi lavalle yhdessä basisti Duff McKaganin ja rumpali Matt Sorumin kanssa Randy Castillon muistokonsertissa. Kolmikko huomasi yhä omaavansa keskenään saman musiikillisen kemian, joka heillä oli ollut Guns N’ Rosesin aikana. He päättivät perustaa yhdessä uuden yhtyeen Velvet Revolver. Niin ikään Guns N’ Rosesissa soittanut rytmikitaristi Izzy Stradlin oli myös mukana yhtyeen suunnitelmassa, mutta jättäytyi pois projektista sen jälkeen, kun muut halusivat hankkia yhtyeeseen erillisen laulajan. Duff McKaganin Loaded-yhtyeessä soittanut Dave Kushner liittyi yhtyeen toiseksi kitaristiksi. Kuukausien etsinnän jälkeen yhtyeen laulajaksi liittyi Stone Temple Pilotsissa ansioitunut Scott Weiland.
Velvet Revolver julkaisi vuonna 2003 ensimmäisen singlensä ”Set Me Free” ja soitti kesän aikana lukuisia konsertteja. Yhtyeen ensimmäinen albumi Contraband julkaistiin vuoden 2004 kesäkuussa. Albumia myytiin kansainvälisesti yli kaksi miljoonaa kappaletta, ja se nosti myös Slashin uran artistina ja esiintyjänä takaisin pinnalle. Velvet Revolver kiersi albumin tukemiseksi puolentoista vuoden ajan. Vuoden 2007 heinäkuussa yhtyeen toinen albumi Libertad näki päivänvalon. Albumia seuranneella kiertueella Scott Weiland ilmoitti, että kiertue olisi kuitenkin yhtyeen viimeinen. Weiland erotettiin yhtyeestä huhtikuussa 2008, ja hän palasi takaisin Stone Temple Pilotsin laulajaksi. Velvet Revolverin ilmoitettiin tämän myötä vetäytyvän määrittelemättömän mittaiselle tauolle.
Alkuvuodesta 2010 yhtye kirjoitti uusia kappaleita ja piti koelaulutilaisuuksia tavoitteenaan löytää yhtyeeseen uusi laulaja. Vuoden 2011 tammikuuhun mennessä yhtye oli äänittänyt demoversiot yhdeksästä uudesta kappaleesta, ja sen odotettiin tekevän päätös uuden laulajan pestaamisesta. Yhtye muun muassa työsti uutta kappalemateriaaliaan Slipknot- ja Stone Sour -yhtyeistä tunnetun Corey Taylorin kanssa. Slash kuitenkin kertoi huhtikuussa, ettei sopivaa laulajaa ollut löytynyt ja että Velvet Revolverin tauko jatkuisi muutaman vuoden ajan, kun sen jäsenet keskittyisivät muihin projekteihin.
Sooloalbumi Slash (2010)
Slash aloitti soolouransa esikoisalbumin työstämisen vuoden 2008 syyskuussa. Hänen vaimonsa Perla Hudson kertoi, että albumilla vierailisi monia eri artisteja ja ”Slashin ystäviä Ozzy Osbournesta Fergieen.” Albumia työstettiinkin pitkään nimellä Slash & Friends, kunnes se julkaistiin nimen Slash alla vuoden 2010 huhtikuussa. Se nousi heti ilmestyttyään Yhdysvalloissa Billboardin albumilistan kolmanneksi ja oli listaykkösenä muun muassa Suomessa. Albumilla vieraili liuta musiikkialan ykkösnimiä, kuten Osbourne, Fergie, Adam Levine, M. Shadows, Lemmy Kilmister, Dave Grohl, Chris Cornell ja Iggy Pop. Myös osa vanhasta Guns N’ Roses -kaartista toi oman lisänsä albumille, sillä sekä Izzy Stradlin, Steven Adler että Duff McKagan vierailivat soittamassa kukin yhdessä kappaleessa. thumb|Slash ja laulaja [[Myles Kennedy konsertoimassa vuonna 2015.]] Slash-albumia seurasi Slashin soolouran ensimmäinen maailmankiertue. Hänen kiertuekokoonpanonsa muodostivat jo albumillakin esiintynyt Alter Bridge-yhtyeen laulaja Myles Kennedy, Slash’s Blues Ball -kokoonpanossakin soittanut rytmikitaristi Bobby Schneck, basisti Todd Kerns ja rumpali Brent Fitz. Kiertueen aikana Slash yhtyeineen esiintyi muun muassa Ozzy Osbournen lämmittelijänä tämän Scream World Tour -kiertueella, ja saapui vuonna 2010 konsertoimaan myös Suomeen Ruisrock-festivaalille. Kiertueella esitetyt kappaleet pohjautuivat lähinnä uuden sooloalbumin materiaaliin sekä Guns N’ Rosesin ja Velvet Revolverin tuotantoon, mutta settilistassa oli mukana myös satunnaisia Slash’s Snakepitin kappaleita.
Slash featuring Myles Kennedy and The Conspirators (2011–)
Slashin yhteistyö Myles Kennedyn sekä muun Slash-albumin kiertueella soittaneen yhtyeen kanssa jatkui myös vuonna 2011, kun hän aloitti toisen sooloalbuminsa työstämisen. Slash ja Myles Kennedy kirjoittivat kappaleita yhdessä, ja tuloksena syntyi uusi albumi Apocalyptic Love. Vaikka albumi onkin virallisesti Slashin sooloalbumi, sen nimeämisessä huomioitiin myös muu yhtye ja se julkaistiinkin nimellä Slash featuring Myles Kennedy and The Conspirators. Apocalyptic Love julkaistiin vuoden 2012 toukokuussa, ja se ylsi Yhdysvalloissa parhaimmillaan albumilistan neljänneksi. Albumia seuranneella kiertueella Slash konsertoi jälleen myös Suomessa, esiintyen yhtyeineen Helsingin Hartwall Areenalla.
Alkuvuodesta 2013 Loudwire-sivuston äänestyksessä Slash äänestettiin vuoden 2012 parhaaksi kitaristiksi. Vuonna 2014 Slash kertoi julkisuuteen tiedon kolmannesta sooloalbumistaan, jonka oli levyttänyt jälleen Myles Kennedyn ja The Conspiratorsin kanssa. Nimen World on Fire saanut albumi julkaistiin vuoden 2014 syyskuussa, ja se oli ensimmäisellä listaviikollaan Yhdysvalloissa albumilistan sijalla 10.
Vuoden 2018 maaliskuussa Slash varmisti julkaisevansa uuden sooloalbumin vuoden 2018 syksyllä. Slash yhtyeineen aloittaa albumin tiimoilta myös kiertueen vuoden 2018 syyskuussa.
Paluu Guns N’ Rosesiin (2016–)
thumb|left|[[Axl Rose ja Slash vuonna 2017.]] Vuoden 2015 aikana syntyi uusi huhu vanhan Guns N’ Rosesin paluusta. Heinäkuussa 2015 tiedotettiin, että yhtyeen soolokitaristit DJ Ashba ja Ron ”Bumblefloot” Thal olivat jättäneet yhtyeen. Ashban ja Thalin eroaminen vahvisti huhumyllyn vanhan kokoonpanon paluusta, sillä Slash kertoi vuoden 2015 elokuussa sopineensa vanhat erimielisyytensä Axl Rosen kanssa. Slash ja Rose eivät olleet puhuneet toisilleen sitten 1990-luvun. Vuoden 2015 joulukuussa Billboard uutisoi Slashin tekevän paluun yhtyeen soolokitaristiksi, ja että yhtye soittaisi vuoden 2016 Coachella-festivaalin pääesiintyjänä. Tieto Slashin ja basisti Duff McKaganin paluusta Guns N’ Rosesiin sekä yhtyeen Coachella-esiintymisestä vahvistettiin vuoden 2016 tammikuussa.
Muu musiikillinen työ
Vuonna 1991 Slash vieraili soittamassa soolokitaraa Michael Jacksonin albumilla Dangerous kappaleessa ”Give In to Me”. Hän levytti Jacksonin kanssa seuraavan kerran vuonna 1995 soittaessaan kohua herättäneessä kappaleessa ”D.S.”. Vuonna 1997 Slash soitti Jacksonin albumin Blood on the Dance Floor: HIStory in the Mix kappaleessa ”Morphine”, ja vuonna 2001 hän oli mukana Jacksonin uran viimeiseksi jääneellä kokopitkällä studioalbumilla Invincible kappaleessa ”Privacy”. Studiossa tehdyn yhteistyön ohella Slash myös esiintyi Jacksonin kanssa useita kertoja, muun muassa vuoden 1995 MTV Video Music Awards -gaalassa. Slash myös vieraili Jacksonin Dangerous World Tour -kiertueella vuonna 1992. He soittivat usein yhdessä esiintyessään Jacksonin kappaleet ”Black or White” ja ”Beat It”.
Slash ja Lenny Kravitz levyttivät yhdessä vuonna 1991, kun Slash vieraili Kravitzin albumin Mama Said kappaleessa ”Always on the Run”. Vuonna 1993 Slash osallistui Jimi Hendrixille osoitetun tribuuttialbumin Stone Free: A Tribute to Jimi Hendrix tekoon, ja vuonna 1994 hän soitti Carole Kingin konsertissa, joka taltioitiin Kingin livealbumiksi In Concert. Slash ja King esiintyivät yhdessä myös Late Show with David Letterman -ohjelmassa promotoidakseen konserttia. Vuonna 1996 Slash ja espanjalainen laulaja Marta Sánchez levyttivät yhdessä flamenco-vaikutteisen kappaleen ”Obsession Confession” elokuvan Murhasiivous Oy soundtrackille. Samana vuonna hän vieraili Alice Cooperin livealbumiksi A Fistful of Alice taltioidussa konsertissa. Vuonna 1997 Slash sävelsi ja levytti Snakepit -yhtyeensä kanssa musiikkia myös Quentin Tarantinon elokuvaan Jackie Brown.
Muut aluevaltaukset
Heinäkuussa 2012 Slashille paljastettiin oma tähti Hollywoodin kuuluisalle Walk of Fame -kävelykadulle.
Slash tunnetaan suurena elokuvaharrastajana, ja hän on itse myös tehnyt esiintymisiä elokuvissa ja televisiosarjoissa. Hän esiintyi vuonna 1988 ensi-iltansa saaneessa Clint Eastwoodin tähdittämässä toimintatrillerissä Likainen Harry ja murhapooli muiden Guns N’ Rosesin silloisten muusikoiden kanssa. Hän on varsinaisten roolisuoritustensa ohella esiintynyt elokuva- ja televisioalalla myös omana itsenään.
Kadavunmesikko
Kadavunmesikko (Xanthotis provocator) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Slash (kitaristi)
Muut aluevaltaukset
Slashin omaelämäkerta Slash, jonka hän on kirjoittanut Anthony Bozzan kanssa, julkaistiin vuoden 2007 lokakuussa. Lisäksi hän oli mukana kirjoittamassa Mötley Crüen basisti Nikki Sixxin omaelämäkertaa Heroiinipäiväkirja, joka julkaistiin niin ikään vuonna 2007. Slash esiintyy myös vuonna 2007 julkaistussa musiikkipelissä Guitar Hero III: Legends of Rock, jossa hän on myös pelattava hahmo. Saadakseen Slashin pelattavaksi hahmoksi, on pelaajan kuitenkin ensin voitettava tämä kitarataistelussa pelin viidennen tason aikana.
Kadavunmesikko
Levinneisyys
Kadavunmesikkoa tavataan kotoperäisenä Kadavun saarella Fidžissä. Lajin on kuvattu olevan hyvin yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Slash (kitaristi)
Yksityiselämä
Hänen äitinsä on afroamerikkalainen ja isänsä Englannin juutalainen. Slash on erityisen tunnettu siitä, että hän soittaa Gibson Les Paul -kitaroilla. Muista kitaroista hän soittaa ja on soittanut erityisesti alkuaikoina B.C. Richin Mockingbird ja Warlock -kitaroilla sekä Gibson SG:n kaksikaulaisella. Hän onkin lukuisissa haastatteluissa kertonut omistavansa yli sata kitaraa. Slashin muita tavaramerkkejä ovat mieltymys Jack Daniel’s -viskiin, suupielestä roikkuva Marlboron savuke sekä eritoten mustat, hänen kasvonsa lähes kokonaan peittävä kiharainen hiuspehko, mustat aurinkolasit ja iso silinterihattu. Vuoden 2004 lopussa silinteri varastettiin, mutta varas palautti sen muutama kuukausi myöhemmin. Slash tosin kertoo elämäkerrassaan joutuneensa useasti silinterivarkaan kohteeksi ja hukanneensa niitä useita.
Slashin äiti Ola Hudson kuoli keuhkosyöpään vuonna 2009, minkä jälkeen Slash lopetti tupakoinnin.
Slash oli vuosina 1992–1997 naimisissa Renee Suranin kanssa. Perla Ferrerin kanssa hän avioitui vuonna 2001 ja heillä on kaksi poikaa (s. 2002 ja 2004). Elokuussa 2010 Slash ja Ferrer aikoivat erota, mutta peruivat eronsa kahden kuukauden päästä. Vuonna 2015 pari haki avioeroa uudelleen ja he pääsivät vasta vuonna 2018 sopuun omaisuuden jaosta, jossa Slash maksaa ex-vaimolleen tasinkoa 6,6 miljoonaa dollaria ja elatusapua 100 000 dollaria kuussa. Slash asuu nykyään Los Angelesissa avoliitossa nuoruuden tyttöystävänsä Meegan Hodgesin kanssa.
Slash on ujo ihminen ja sen vuoksi välttänyt katsekontaktia ihmisten kanssa jo lapsesta asti. Pitkät hiukset ja silinteri antoivat turvaa esiintymiskammoa vastaan, kun ei tarvinnut olla suorassa katsekontaktissa yleisöön. Hänellä oli Guns N’ Roses -aikoinaan pahoja ongelmia huumeiden (hänellä oli 1990-luvun alussa vakava huumeiden yliannostus, mutta hänet saatiin elvytettyä) ja alkoholin kanssa. Omien sanojensa mukaan hän ”rohkaistui puhumaan ihmisille vasta ollessaan alkoholin vaikutuksen alaisena”. Hän kävi alkoholiongelman takia lähellä kuolemaa 35-vuotiaana, ja tuolloin lääkärit sanoivat hänellä olleen enää muutama viikko elinaikaa. Slashille laitettiin sydämentahdistin, joka antaa sähköshokkeja, jos sydän lyö liian nopeasti tai liian hitaasti, mikä rajoittaa myös muun muassa hänen lavaliikkumistaan. Tahdistimen vuoksi hän myös lopetti pääosin juomisen ja alkoi liikkua paljon harrastaen muun muassa kehonrakennusta. Hänellä meni aikaa palata takaisin normaaliin kuntoonsa, mutta hän selvisi, ja on ollut siitä asti lähes täysin raittiina.
Slash on kertonut kappaleen, jonka soittamisesta kitaralla hän eniten nauttii, olevan Heart-rockyhtyeen kappale ”Barracuda”.
Guns N’ Roses
Pääartikkeli: Guns N’ Rosesin diskografia
Sarviapilat
Sarviapilat (Trigonella) on kasvisuku hernekasvien heimossa. Siihen kuuluu 104 lajia. Tunnetuimpia lajeja on maustekasvina käytetty rohtosarviapila (Trigonella foenum-graecum).
Sarviapilalajeja
Suomessa on tavattu luonnonvaraisena joitain sarviapilalajeja, muun muassa sinisarviapilaa, satunnaisina ja hyvin harvinaisina tulokaskasveina.
Arabia (yritys)
Arabia oli suomalainen Helsingissä 1873–2016 toiminut fajanssin ja posliinin käsittelyyn erikoistunut muotoiluyritys. Arabia siirtyi Hackmanin omistukseen vuonna 1990, ja siitä tuli yksi Hackmanin tavaramerkeistä. Arabian tehdas sijaitsi Helsingissä Hämeen­tien varrella Arabian­rannan alueella. Nykyisin sen tiloissa toimii Aalto-yliopiston Taideteollinen korkeakoulu.
Useat merkittävät muotoilijat, kuten Kaj Franck ja Birger Kaipiainen, ovat suunnitelleet Arabialle tuotteita, ja Arabia on voittanut lukuisia muotoilualan palkintoja. Taloustutkimuksen kyselyn mukaan Arabia oli arvostetuin suomalainen brändi vuonna 2006 yhdessä Fazerin Sinisen kanssa.
Historiaa
left|thumb|200px|Arabian vanhan tehdasrakennus Helsingin Arabianrannassa Arabia sai perustamisluvan 25. marraskuuta 1873 ruotsalaisen Rörstrandin tytäryhtiöksi. Ensimmäiset tehdasrakennukset valmistuivat vuonna 1874. Rörstrandilta tullut Carl-Gustaf Herlitz toimi Arabian teknisenä johtajana vuodesta 1881 lähtien, ja osakeyhtiö Arabia Aktiefabrik perustettiin vuonna 1885. Herlitz nimitettiin toimitusjohtajaksi vuonna 1893. Pari vuotta myöhemmin yrityksen ensimmäiseksi taiteilijaksi kutsuttiin Röstrandilta Thure Öberg, joka työskenteli Arabialla kuolemaansa vuonna 1935 saakka.
Vuonna 1916 yhtiö siirtyi suomalaisomistukseen, ja toimitusjohtajaksi tuli Herlitzin poika Carl-Gustaf Herlitz, joka oli tehtävässä vuoteen 1947 ja laajensi yritystä Pohjoismaiden suurimmaksi. Vuosina 1947–1990 Arabia oli Wärtsilä Oy:n omistuksessa, joka myi sen vuonna 1990 Hackmanille. Nykyään Arabia-brändin omistaa Hackmanista irtautunut Iittala Group, joka vuonna 2007 siirtyi Fiskarsin omistukseen.
Taiteelliseksi johtajaksi vuonna 1932 nimitetty Kurt Ekholm loi Arabian taideosaston ja aloitti modernin astiamuotoilun. Yli 1 500 työntekijän Arabia oli jonkin aikaa Euroopan suurin posliinitehdas.
Arabia valmisti wc-istuimia vuosina 1874–1992 ensin Helsingin Arabianrannassa ja sitten Tammisaaressa.
Tuotanto
Yhteensä tehtaalla oli kuusi tunneliuunia, joista vanhimmat on purettu.
Abd al-Rahman Khan
Abd al-Rahman Khan (lempinimeltään Rautaemiiri, n. 1844 – 1. elokuuta 1901) oli Afganistanin emiiri vuodesta 1880 vuoteen 1901. Brittien tuella toisen afgaanisodan jälkeen valtaan noussut Abd al-Rahman uudisti Afganistania perustamalla nykyaikaisen valtion perustat virkakoneistoineen ja tehden useita sotaretkiä aiemmin autonomisten heimojen ja klaanien alistamiseksi. Valtakausi oli verinen, mutta johti lopulta vahvan keskushallinnon muodostumiseen.
Toinen afgaanisota
thumb|vasen|Abd al-Rahman afgaanisotien aikoina. Abd al-Rahman Khan syntyi vuoden 1844 paikkeilla Kabulissa. Hänen isänsä oli Muhammad Afzal Khan, emiiri Dust Muhammadin vanhin poika. Dust Muhammadin kuoltua vuonna 1863 Afganistan ajautui kuusi vuotta kestäneeseen sisällissotaan hänen poikiensa välillä. Taistelujen osapuolia olivat Afzal Khan, hänen veljensä Muhammad Azam Khan ja yksi Dust Muhammadin nuoremmista pojista Šir Ali Khan. Šir Ali Khan oli Dust Muhammadin itse nimeämä perijä, ja hän kukisti veljiensä armeijat nopeasti. Afzal Khanin poika Abd al-Rahman oli kuitenkin koonnut oman joukon tukijoita, joiden kanssa hänen onnistui syrjäyttää Šir Ali vuonna 1866. Abd al-Rahman nostatti valtaistuimelle ensin isänsä ja tämän kuoltua pian setänsä Azam Khanin. Tällä välin Šir Alin oli kuitenkin onnistunut koota joukkonsa uudelleen brittien ja poikansa Muhammad Jaqub Khanin tuella. Tammikuussa 1869 hän kukisti kilpailijansa, tällä kertaa lopullisesti. Abd al-Rahman joutui pakenemaan Mazar-e Šarifin kautta Venäjän keisarikuntaan.
Šir Alin valtakaudella Venäjän kasvava vaikutusvalta Keski-Aasiassa alkoi uhata brittejä ja heidän hallitsemaansa Intian niemimaata. Tilanne johti lopulta toisen afgaanisodan syttymiseen vuonna 1878. Britit valtasivat maan pääkaupunki Kabulin, mutta muualla maassa tilanne riistäytyi heidän käsistään. Sotilaallisesti he olivat ylivoimaisia, mutta maan hallitseminen olisi edellyttänyt kallista sotilasosastojen jatkuvaa läsnäoloa. Britit halusivat tilannetta ratkaisemaan brittiläismielisen paikallisen vahvan hallitsijan. Vaihtoehdoksi osoittautui Abd al-Rahman, joka oli palannut Afganistaniin. Ensin häntä epäiltiin liian venäläismieliseksi, olihan hän viettänyt vuosia maanpaossa Venäjällä. Lopulta Abd al-Rahmanin onnistui kuitenkin vakuuttaa britit brittimielisyydestään. Muita ehdokkaita ei sitä paitsi juurikaan ollut. Abd al-Rahman nousi valtaistuimelle vuonna 1880, ja britit tasoittivat hänen tietään ennen maasta lähtöään kukistamalla sotilaallisesti esimerkiksi Ghelzait. Abd al-Rahmanille toimitettiin lisäksi rahaa ja nykyaikaisia kiväärejä. Vastineeksi briteille oli annettu oikeus johtaa maan ulkopolitiikkaa.
Oskar Lang
Oskar Lang (s. 4. joulukuuta 1996 Arvika, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelaa SHL-seura Leksands IF:n riveissä. Lang laukoo vasemmalta.
Abd al-Rahman Khan
Valtakausi
Hallintoa ruvettiin pystyttämään brittien maksamien avustusten tuella. Kabuliin perustettiin hallintovirastoja, jotka vastasivat ministeriöitä. Maakuntiin asetettiin palkattuja virkamiehiä, ja samalla paikalliset päälliköt ja uskonnolliset johtajat työnnettiin aluehallinnon ulkopuolelle. Armeijan luomiseksi otettiin käyttöön asevelvollisuus niin sanotun kahdeksan perheen järjestelmällä. Yhden perheen oli annettava poika asevelvollisuutta suorittamaan ja seitsemän muuta maksoivat verojen kautta tämän ylläpidon. Tärkeä osa Abd al-Rahmanin vallankäyttöä olivat myös väestönsiirrot. Ghlezaiden heikentämiseksi 10 000 heistä siirrettiin pohjoiseen tadžikkien ja uzbekkien maille. Vihamielisessä ympäristössä Ghelzaiden olisi pakko turvautua keskushallintoon levottomuuksien mahdollisesti syttyessä. Islam pyrittiin nostamaan yhdistäväksi ideologiaksi. Šaria-lakiin pohjautuva lainsäädäntö korvasi paikalliset perinnelait. Uskonoppineet otettiin valtion palkkalistoille heidän sitouttamisekseen. Hallinnon uudistaminen oli pitkälti mahdollista, koska Abd al-Rahmanin asema oli suojassa ulkoisilta uhilta. Brittien kanssa solmittu Gandamakin sopimus takasi brittien avun Venäjän mahdollisen hyökkäyksen varalta. Vastineeksi briteille jouduttiin kuitenkin tekemään myönnytyksiä. Yksi tällainen vastahakoisesti tehty myönnytys oli taipuminen Henry Mortimer Durandin vetämään Durand-linjaan, joka muodosti sittemmin Afganistanin ja Brittiläisen Intian välisen rajan, vaikka raja leikkasi monin paikoin esimerkiksi kylien ja klaanien alueita sekä laidunalueita ja vaellusreittejä. Rajakiistoja oli myös lännessä. Venäläiset olivat levittäneet vaikutusvaltansa turkmeenien alueille. Venäläisten kanssa syttynyt Pandždihin kriisi oli johtaa sotaan, mutta asia selvitettiin lopulta diplomatian keinoin. Pandždihin keidas meni venäläisille, mutta tärkeämpi Herat säilyi afgaanien käsissä.
Kuolema
thumb|Abd al-Rahmanin hauta [[Bagh-e Zarnegarin puistossa Kabulissa.]] Abd al-Rahman kuoli 1. elokuuta 1901 Kabulissa, jonne hänet haudattiin myöhemmin. Hänen seuraajakseen julistettiin hänen poikansa Habib Allah Khan, ja nyt ensimmäistä kertaa pitkään aikaan Afganistanin historiassa vallanvaihdos sujui ilman ennen tyypillistä eri kilpailijoiden välistä sisällissotaa. Jälkeensä Abd al-Rahman oli jättänyt nykyaikaisen valtion perustan, jonka rajat oli varmistettu kansainvälisin sopimuksin. Hänen seuraajiensa onnistui irtautua brittien hallinnasta ja saavuttaa maalle täysi itsenäisyys myös ulkopolitiikan suhteen.
Oskar Lang
Lang debytoi SHL:ssä kaudella 2014–2015 Leksands IF:n paidassa. Hän pelasi debyyttikaudellaan 15 ottelua tehoin 0+0=0.