cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sepänmäki
Sepänmäki on Helsingin Ala-Malmin osa-alueen itäosassa sijaitseva metsäinen ja pientalovaltainen asuinalue. Sen keskellä oleva noin 600 asukkaan kerrostaloalue tunnetaan Helsingin pienimpänä lähiönä, joka koostuu 1960-luvun keskivaiheilla rakennetuista kaksikerroksisista kerrostaloista. Malmin lentokentän ja Malmin hautausmaan väliin sijoittuva Sepänmäki rajoittuu etelässä Kehä ykköseen ja pohjoisessa Longinojan laaksoon. Kaavoitussuunnitelmissa Sepänmäkeen luetaan myös Staran varikkoalue ja Malmin jäähallin alue lännessä sekä Nallenmäen pientaloalue koillisessa, Tullivuorentien itäpuolella. Sepänmäkeen kuuluvia metsäalueita ovat Sepänmäen puisto kerrostaloalueen pohjoislaidalla ja Sepänmäen etelämetsä alueen kaakkoiskulmassa, Tattariharjuntien ja Kehä I:n välissä.
Sepänmäenpuisto
Metsäisen Sepänmäen pohjoispuolen puuton alue Longinojan varrella on nimeltään Sepänmäenpuisto. Sinne on 2020-luvun taitteessa rakennettu uusi asuinalue, joka käsittää viitisenkymmentä rivi- ja pienkerrostaloa noin 600–700 asukkaalle. Näitä asuntoja markkinoidaan myös Sepänmäen nimellä.
Pesäkallio
Pesäkallio varsinaisesti on erittäin korkea kallio, jota pesäkallion alue ympäröi ulkoilualueena. Alueella on polkuja, jotka talvella toimivat hiihtoladun pohjana. Pesäkallion kaakkoisosassa on aidattu ja vartioitu sotilasalue. Alue on myös radioamatöörien luontolähetyskohde:OHFF-0533 Pesäkallion lsa.
Sulkava-lehti
Sulkava-lehti (ISSN 0782-6583) on Sulkavalla ilmestyvä, Suursouduistaan paremmin tunnetun Sulkava-Seura ry:n julkaisema ja pääosin omistama tilauspohjainen paikallislehti. Lehden levikki on noin 2 000 kappaletta ja se ilmestyy kerran viikossa.
Lehden pitkäaikainen päätoimittaja Kalle Keränen sai vuonna 1999 Tutkivan journalismin yhdistyksen Lumilapio-palkinnon artikkelisarjastaan, joka keskittyi tapahtumiin kunnan omistamalla ja kloorifenolipäästöjen saastuttamalla entisellä saha-alueella sijaitsevan vedenottamon ympärillä Sulkavalla.
Työ
pienoiskuva|Nainen korjaamassa [[riisinversoja Kambodžassa.]] pienoiskuva|Posliiniverstaan koristelija työssään [[Kiinassa.]]
Työllä tarkoitetaan jonkin tehtävän suorittamiseen tähtäävää pitkäjännitteistä, aktiivista ja tavoitteellista toimintaa, joka liittyy tyypillisesti toimeentulon hankkimiseen (ansiotyö) tai yksilön omien taikka hänen lähipiirinsä aineellisten tarpeiden tyydyttämiseen (kotityö). Muunlaista työtä kutsutaan vapaaehtoistyöksi.
Työn ensisijaisena motiivina voi olla myös rentoutuminen, kuten saattaa olla laita esimerkiksi käsitöissä tai puutarhanhoidossa. Tällaisia töitä kutsutaan usein harrastuksiksi.
Jako ruumiilliseen ja henkiseen työhön on jossain määrin harhaanjohtava, koska lähes kaikessa työssä on olennaisena edellytyksenä älykkyys ja kokemuksen opettamat seikat.
Palkkatyö
pienoiskuva|[[Lewis Hine, Voimalan mekaanikko työskentelemässä höyrypumpulla, 1920.]] Palkkatyö on työn muoto, jossa työntekijä tekee työtä työnantajalle ja saa siitä rahallisen korvauksen eli palkkaa. Palkkatyön ehtoja säätelevät Suomessa lait (kuten työaikalaki), yleissitovat työehtosopimukset ja työsopimukset. YK:n Ihmisoikeus julistuksen mukaan jokaisella on oikeus palkkatyöhön sekä siitä saatuun kohtuulliseen palkkaan, joka takaa työntekijälle ja hänen perheelleen ihmisarvon mukaisen toimeentulon. Suomen valtio pyrkiikin järjestämään väliaikaista palkkatuettua työtä pienelle osalle työttömistä työnhakijoista aktiivisen työvoimapolitiikan avulla.
Historiallisesti palkkatyötä ei aiemmin ole ollut nykyisessä mittakaavassa, vaan se muuttui tavallisimmaksi työn muodoksi vasta teollisen kapitalismin myötä. Kapitalismia arvostelevan marxilaisen taloustieteen mukaan palkka ei ole korvaus työstä, vaan palkkatyöntekijä myy työvoimansa (voimanlähteensä) työnantajan käyttöön ja työnantaja myy tavarassa palkkatyöntekijän energiaa: työnantaja vuokraa työntekijän työvoiman käyttöönsä vain, jos työntekijän tuoma tuotto on suurempi kuin hänestä aiheutuvat kulut.
Palkaton työ
Työtä voi joutua tekemään myös korvauksetta. Esimerkiksi 2016 ilmeni lakimiesliiton saamien tietojen mukaan, että juridiikan opiskelijoita otettiin palkattomiin kokopäivätöihin. Työtä kutsuttiin harjoitteluksi. Töihin on suostuttu, koska työkokemusta on ollut pakko hankkia, jotta etenisi uralla. Asianajotoimistoissa tällaisesta työn teettämisestä on tullut Helsingin seudulla tapa. Tällaisen työn teettämistä pidetään kuitenkin epäeettisenä.
Vuosittain noin 451 000 suomalaista eli noin 17 % Suomen työvoimasta tekee työtä ilman palkkaa. Tätä palkatonta työtä kutsutaan harjoitteluksi, työkokeiluksi, kuntouttavaksi työtoiminnaksi, tai se on sisällytetty osaksi koulutusta. Täysiksi työvuosiksi muutettuna määrä tarkoittaa noin 82 000:n henkilön kokonaista työvuotta. Palkattomasta työstä kieltäytymisestä rangaistaan karenssilla.
Yrittäjyys
Yrittäjyys on työn muoto, jossa yrittäjä työllistää itsensä ja mahdollisesti myös muita. Yrittäjä voi työskennellä omistamansa yrityksen kautta tai ilman yritystä maatalouden tai elinkeinonharjoittajana.
Kotityö
Kotityötä on kaikki suoraan oman kotitalouden jäsenten hyödyksi tehtävä työ, kuten esimerkiksi ruoan hankinta ja valmistus, tiskaaminen, siivoaminen sekä irtaimiston ja asunnon kunnostustyöt. Suomalainen tekee kotitöitä keskimäärin 23,5 tuntia viikossa, mikä on lähellä OECD-maiden keskiarvoa.
Kotityöt muodostavat suuren osan etenkin luonnonkansojen piirissä tehdystä työstä. Esimerkiksi Bolivian tsimanien työpäivän fyysisesti aktiivinen vaihe kestää 4–7 tuntia, minkä aikana he muun muassa hankkivat 90 prosenttia ravinnostaan kalastuksen, metsästyksen, keräilyn ja viljelmien avulla.
Vapaaehtois- eli talkootyö
Vapaaehtoistyön tekijä ei saa työstä palkkaa, mutta työn teettäjä saattaa esimerkiksi tarjota ruoan vapaaehtoiselle. Suomalainen versio on talkoot, jolla pyöritetään esimerkiksi monia kesä- ja kulttuuritapahtumia.
Talkootyötä voidaan tehdä myös vastavuoroisuusperiaatteella. Tyypillisiä talkootöitä ovat olleet perinteisesti maaseudulla esimerkiksi rakennustalkoot, heinätalkoot ja perunannostotalkoot.
Talkootyön teettäjän ei tarvitse maksaa sosiaali- eikä eläkemaksuja, mutta talkoolaisille voi ottaa vakuutuksen mahdollisten tapaturmien varalta.
Pakkotyö
Pakkotyötä on käytetty sortotoimenpiteenä ja rangaistuksena vankiloissa ja kriisitilanteissa, kuten sodissa. Saksassa toisen maailmansodan aikana ase- ja puolustusteollisuudessa käytettiin pakkotyötä, johon otettiin sotavankeja, juutalaisia ja muita vähemmistökansallisuuksia yhteensä lähes 12 miljoonaa ihmistä. Yhdysvalloissa internoitiin japanilaisia Pearl Harborin hyökkäyksen jälkeen, ja monet joutuivat työskentelemään ylläpitonsa hyväksi. Suomessa sotavankeja käytettiin maatiloilla ja sahoilla työvoimana, kun miespuolinen kantaväestö oli rintamalla. Ranska lähetti väkivalta- ja omaisuusrikoksista tuomittuja kansalaisiaan merentakaisille alueilleen Guayanaan pakkotyöhön, joka saattoi olla karkotuksena elinikäinen. Australian liittovaltion eurooppalaisperäinen väestö on pääosin pakkotyöhön 1700–1800-luvuilla lähetettyjen rikollisten jälkeläisiä.
Keisarillisella Venäjällä pakkotyölaitosta kutsuttiin nimellä katorga. Neuvostoliitossa ihmisiä koottiin työleireille erityisesti Josif Stalinin aikana. Pakkotyövoimalla toteutettiin suuria investointihankkeita, kuten rakennettiin rautateitä ja voimalaitoksia. Järjestelmä oli osa kommunistisen puolueen organisoimaa valtioterrorismia, jossa vallitsevaan yhteiskuntajärjestelmään sopeutumattomia henkilöitä kriminalisoitiin. Pakkotyö oli myös osa Neuvostoliiton harjoittamaa valtiokapitalismia, jossa työstä aiheutuva kustannus pyrittiin laskemaan mahdollisimman alas ja sitä kautta saavutta mahdollisimman suuri hyöty kansantaloudelle. Tyypillisenä esimerkkinä voidaan mainita Vienanmeren–Itämeren kanava.
Orjuus
Orjuus on ihmisen pitämistä toisen ihmisen tai valtion omaisuutena pakkotyössä. Ennen orjiksi otettiin muun muassa sotavankeja, rikollisia, velkaantuneita ja muita siviilejä. Orjuus tässä muodossa oli laajalti yleistä aina 1800-luvulle saakka. Nykyaikainen orjuus on suhteellisen näkymätöntä, mutta hyvin laajalle levinnyttä niin teollisuus- kuin kehitysmaissa. Nykyään orjuus liittyy muun muassa seksityöhön, ihmiskauppaan ja laittomaan ilmaisen kotityön ja muun ilmaisen työn tekemiseen.
Epätyypilliset työsuhteet
Pysyvästä ja kokoaikaisesta työsuhteesta poikkeavia työn muotoja kutsutaan virallisissa yhteyksissä epätyypillisiksi työsuhteiksi. Niin sanottujen epätyypillisten työsuhteiden muotoja ovat esimerkiksi osa-aikatyö, määräaikaistyö, kotona tehtävä työ ja työvoiman vuokraukseen perustuva työ.
Vakinainen työ (Toistaiseksi voimassa oleva työsuhde)
Vakinainen työ tarkoittaa sitä, että työsuhteen loppumisesta ei ole erikseen sovittu, eli töitä on toistaiseksi.
Määräaikainen työ
Määräaikainen työ on kyseessä silloin, kun työsopimuksessa lukee työn tarkka alkamis- ja loppumisaika. Määräaikaisuutta voidaan jatkaa, mutta työn "ketjuttamiselle" tällä tavalla on asetettu omat rajansa.
Lain mukaan työnantajalla pitää olla perusteltu syy miksi hän kutsuu työtä määräaikaiseksi. Jos työnantaja sopii määräaikaisen työsopimuksen ja ketjuttaa sen uudelleen määräaikaistyövoimalla, ja jos tälle toiminnalle ei löydy perusteita, voi työntekijä vaatia että työtä pidetään toistaiseksi voimassa olevana, eli vakinaisena työnä. Perusteltu syy on esimerkiksi se, ettei työtä ole työn kausiluonteisuuden takia tarjolla kuin silloin tällöin.
Määräaikaisen työsopimuksen perusteella tehtävä työ sitoo molempia osapuolia, sekä työnantajaa että työntekijää ja sitä ei periaatteessa voi irtisanoa. Mikäli työntekijä ei saavu töihin, voi työnantaja viedä asian oikeuteen, mikä voi johtaa työntekijän vahingonkorvausvastuuseen.
Irtisanominen on tosin mahdollista, jos sen ehdoista on maininta työsopimuksessa tai jos työnantaja laiminlyö oleellisia velvoitteitaan. Yli viisi vuotta kestäneen määräaikaisen työn voi työntekijä tai työnantaja päättää itse koska haluaa, vaikkei työn päättämisen ehdoista olisi mitään mainintaa sopimuksessa.
Jos työntekijä irtisanoutuu tai työsopimus päätetään sopimalla, työttömyysturvaa on mahdollista saada vasta kolmen kuukauden karenssin jälkeen. Kuitenkin, jos työntekijällä on ollut oikeus purkaa työsopimuksensa, karenssia ei määrätä.
Määräaikainen työsopimus voidaan tehdä esimerkiksi kokoaikaisen työntekijän sairausloman ajaksi vaikka sairausloman kestosta ei olisi tarkkaa tietoa.
Kokopäivätyö (kokoaikainen työ)
Kokopäivätyössä työntekijän työaika kestää koko työpäivän, Suomessa yleensä enintään 8 tuntia päivässä ja 40 tuntia viikossa.
Osa-aikatyö
Osa-aikatyö on kokopäivätyön "pilkottu" versio, jossa yleensä päivittäinen tai viikoittainen työaika on lyhyempi kuin kokopäivätyössä; työtä on esimerkiksi 4 tuntia päivässä tai kolmena päivänä viikossa. Esimerkiksi myyjät tekevät tätä työtä usein. EVA:n vuonna 2013 tekemän tutkimuksen mukaan 26–46-vuotiaiden ikäluokasta 43 prosenttia olisi kaikista ikäluokista kaikkein halukkaimpia lyhentämään työaikaansa. Tulos saattaa johtua työuupumuksesta. Työterveyslaitoksen mukaan joka neljännellä työntekijällä on työuupumuksen oireita. OECD:n mukaan kolme neljäsosaa Suomen osa-aikatyöntekijöistä tekee sitä vapaaehtoisesti. Tutkimusten mukaan Alankomaissa, jota pidetään osa-aikatyön esimerkkimaana, asuvat teollisuusmaiden onnellisimmat lapset. Suomessa osa-aikatyötä voi tehdä menettämättä oikeuttaan työttömyyspäivärahaan tai ansiosidonnaiseen työttömyyspäivärahaan.
Vuonna 2018 noin 30 prosenttia osa-aikatyötä tekevistä teki sitä siksi, että kokoaikaista työtä ei löytynyt.
Keikkatyö
Niin sanottu keikkatyö on yleensä osa-aikaista ja siten osa-aikatyön eräs muoto. Esimerkiksi muusikoiden esiintymiset ovat tyypillisiä keikkatöitä.
Kesätyö
Kesätyö on opiskelijoiden ja koululaisten tärkein työssäkäyntimuoto. Joskus kesätyö on harjoittelua ammattiin valmistauduttaessa.
Hajautettu työ
Perinteisen etätyön lisäksi työtä tehdään 2000-luvulla työmatkoilla ja liikennevälineissä. Vuonna 2009 arvioitiin jo joka toisen suomalaisen tekevän työtä muuallakin kuin varsinaisella työpaikallaan. Kehittyneet tietoliikenneyhteydet mahdollistavat varsinkin asiantuntijatyön tekemisen paikasta riippumatta.
Freelance-työ
Freelance-työntekijällä on monta työnantajaa. Vapaata työtä tekevät esimerkiksi monet toimittajat, tulkit ja näyttelijät. "Free" työskentelee usein itse hankkimassaan ja kalustamassaan työhuoneessa tai kotoa käsin.
Pimeä työ
Pimeä työ on laitonta ja siinä työntekijä tekee työn maksamatta veroa. Työnantaja ja työntekijä eivät tee työsopimusta. Työntekijä ei saa työstä eläkettä ja palkka maksetaan suoraan käteen.
Lapsityö
Lapsityö on usein laitonta. Siinä alaikäinen on työntekijänä. Lapsille ei tarvitse maksaa niin paljon palkkaa kuin aikuiselle, minkä takia lapsityövoimaa käytetään esimerkiksi rutiiniluonteisissa kokoonpanotehtävissä ja muissa vähäistä perehdyttämistä ja koulutusta vaativissa tehtävissä.
Huonoimmissa tapauksissa lapset joutuvat lapsisotilaiksi tai seksityöntekijöiksi. Heitä käytetään myös huumekaupan palveluksessa kuljetus- tai vartiointitehtävissä.
Kehittyneissä maissa lapsityö on tarkkaan säädeltyä esimerkiksi työaikojen ja tehtävien luonteen osalta. Suomessa alaikäisiin työntekijöihin sovelletaan lakia nuorista työntekijöistä.
Lapsityön kielteisimpiä seurauksia ovat koulunkäynnin estyminen tai häiriintyminen. Kehitysmaissa lapsityö toisaalta saattaa "korvata" puuttuvaa mahdollisuutta kouluttautumiseen.
Esteettinen työ
Esteettisyys työssä liittyy yleensä huonosti palkattuihin, osa-aikaisiin töihin lähinnä naisvaltaisilla palvelualoilla. Esimerkkejä ovat ravintolat, kampaamot sekä vaatteita ja kosmetiikkaa myyvät yritykset. Esteettisen työn teettäjät näkevät alaisensa osana palvelutuotettaan. Työntekijöiden tulee osata näyttää hyviltä.
Vaikka "pukupakko" koskee tyypillisesti enää johtavassa asemassa olevia, esteettinen kontrolli ajaa yksilöllisen tyylin luomiseen ja itsensä brändäämiseen. Asiantuntijoidenkin on esteettisen työkulttuurin vallitessa pystyttävä erottautumaan muista persoonallisella ulkonäöllä ja omalla tyylillään.
Yritykset myös rakentavat imagoaan avainhenkilöidensä ja näiden persoonallisen tyylin kautta.
Vuokratyö
Työvoiman vuokraaminen erottuu perinteisestä työnantaja-työntekijä-mallista sillä, että työntekijän ja varsinaisen työnantajan välillä on kolmas osapuoli, jonka kanssa työnantaja ja -tekijä ovat neuvotelleet.
Nollatyö
Nollatuntisopimuksessa työaika vaihtelee nollan ja 40 viikkotunnin välillä. Ylärajana voi olla myös vähemmän kuin 40 viikkotuntia. Työaika on myös voitu sopia esimerkiksi kolmen viikon tarkastelujaksolla. Sopimus voi olla kestoltaan määräaikainen tai voimassa toistaiseksi. Nollatuntisopimuksien kieltämiseksi lailla ollaan valmistelemassa kansalaisaloitetta.
Terveysvaikutukset
Fyysisesti yksipuolinen työ ei ole terveyden kannalta ihanteellinen. Työn olisi siksi hyvä sisältää sekä seisomista, istumista että liikkumista.
Liiallinen fyysinen työkuormitus moninkertaistaa selkäsairauden riskin ja lisää myös riskiä sairastua sydän- ja verisuonisairauksiin. Lisäksi on havaittu, että se jopa kaksinkertaistaa riskin kärsiä toimintakykyä alentavista terveysongelmista vielä eläkkeellä. Fyysisesti liian kuormittava palkkatyö heikentää terveyttä, koska elimistö ei ehdi palautua riittävästi ennen seuraavan työrupeaman alkua.
Fyysinen kuormitus
Noin kolmannes suomalaisista palkansaajista tekee fyysisesti kuormittavaa työtä. Lisäksi on aloja, joissa joutuu työskentelemään toisinaan paljon yli kahdeksan tuntia päivässä. Esimerkiksi bussi- ja kuorma-autonkuljettajien työpäivä saattaa kestä jopa 15 tuntia.
Fyysisiä kuormitustekijöitä esiintyy eniten maataloudessa ja rakentamisessa sekä majoitus- ja ravitsemusalalla, mutta myös teollisuudessa, kuljetusalalla ja terveydenhuollossa. Fyysisesti raskaan palkkatyön on havaittu kuormittavan liiallisesti tuki- ja liikuntaelimiä sekä sydäntä ja verisuonia, mikä johtuu siitä, että sen vuorokautinen kesto on yleensä liian pitkä, eikä se sisällä riittävästi palautumistaukoja. Fyysisesti raskas työ sisältää terveysriskejä etenkin ikääntyvien työntekijöiden kohdalla. Esimerkiksi lapiointi sisältää toistuvia staattisia liikeitä, jotka jäykistävät vartaloa ja tekevät siitä epäsymmetrisen.
Fyysisesti raskaan työn elimistöä kuluttavaa vaikutusta on selitetty sillä, että elimistön jatkuva sopeutuminen liian kuormittavaan ja pitkäkestoiseen rasitukseen aiheuttaa kroonista kumulatiivista fysiologista stressiä eli niin sanottua allostaattista kuormaa. Allostaattinen kuorma aiheuttaa esimerkiksi stressihormonitasojen muutoksia sekä anti-inflammatoristen sytokiinien aktivoitumista, mikä johtaa aineenvaihdunnan ja immuunijärjestelmän muutoksiin. Allostaattinen kuorma korreloi suoraan toimintakyvyn laskun kanssa ja on yhteydessä heikompaan terveyteen ja suurempaan kuolleisuuteen.
Pohjois-Savossa ja Pohjois-Karjalassa asuu väestön ikärakenteeseen suhteutettuna noin kolme kertaa enemmän vakavista tuki- ja liikuntaelinsairauksista kärsiviä kuin Helsingissä. Tämä johtuu siitä, että kyseisten maakuntien asukkaat tekevät tavallista useammin fyysisesti raskasta työtä.
Vuonna 1989 julkaistussa suomalaistutkimuksessa havaittiin, että fyysisesti raskas työ yli viisinkertaisti selkäkivun esiintyvyyden ja yli kaksikymmenkertaisti pitkäaikaisen työkyvyttömyyden riskin. Autoteollisuudessa suoritetuissa tutkimuksissa on havaittu, että lievät kumartumiset viisinkertaistavat ja syvät kumartumiset kuusinkertaistavat selkäsairauden riskin. Myös aamulla tapahtuva lannenotkon suoristuminen etenkin syvien alastaipumisten aikana lisää tutkimusten mukaan välilevyn vaurioitumisen ja selkäkivun ilmaantumisriskiä lähinnä sen vuoksi, että välilevyihin kohdistuu tuolloin kolme kertaa normaalia suurempi paine, koska ne ovat täyttyneet yön aikana ravinnepitoisella kudosnesteellä. Välilevyvaurion riski on tavallista suurempi aina kello yhteentoista asti.
Lähes 230 000 suomalaista työskentelee useita tunteja päivässä kädet koholla. Pitkään jatkuva kohotetuin käsivarsin työskentely rasittaa yläraajojen ja niska-hartiaseudun lihaksia lisäten riskiä sairastua tuki- ja liikuntaelinten sairauksiin.
Keski-iän aikaisen palkkatyön fyysisen kuormittavuuden on todettu lisäävän terveysongelmien ja niistä johtuvan toimintakyvyn heikkenemisen todennäköisyyttä vielä eläkeiässä. Esimerkiksi työterveyslaitoksen kuntatyöntekijöiden keskuudessa suorittaman 28-vuotisseurantatutkimuksen yhteydessä havaittiin, että niillä, joiden työ oli sisältänyt vuosina 1981 ja 1985 kohtalaisen usein käsin kantamista oli kaksinkertainen riski eläkeiässä ilmenevään heikkoon arjen toimintakykyyn verrattuna työntekijöihin, joiden työ oli sisältänyt vain harvoin tai ei lainkaan käsin kantamista. Usein kumaria, kiertyneitä tai muuten hankalia työasentoja sisältävä työ lisäsi riskiä lähes 100 prosenttia, työ, jossa joutui ponnistelemaan koko kehollaan, 84 prosenttia, seisomatyö 75 prosenttia ja jatkuvaa kävelyä tai muuta liikkumista sisältävä työ 62 prosenttia. Viiden kuormitustekijän esiintyminen keski-iän työtehtävissä lisäsi yksittäisen työntekijän riskiä keskimäärin 210-prosenttia. Riski ei selittynyt eläkkeen pienuudella eikä myöskään epäterveellisillä elintavoilla, koska tuloksista on poistettu pitkäaikaissairauksien, ylipainon, tupakoinnin ja vapaa-ajan liikuntaharrastusten vaikutus toimintakykyyn.
Suurin niistä, joiden työ sisälsi vain harvoin tai ei lainkaan raskasta tai toistavaa työtä, kantamista tai hankalia työasentoja työtä, koki fyysisen toimintakykynsä hyväksi riippumatta ammattiasemasta, kun taas suurin osa usein tai kohtalaisen usein tällaisia työtehtäviä suorittaneista koki toimintakykynsä vain keskinkertaiseksi.
Jopa lihasvoiman on havaittu heikkenevän ikääntyessä voimakkaammin fyysisesti kuormittavaa työtä tekevillä työntekijöillä, mikä johtuu todennäköisesti pitkäaikaisen kuormituksen aiheuttamasta rappeutumisen kiihtymisestä. Istumatyö oli puolestaan yhteydessä työntekijäammateissa työskentelevien keskimääräistä parempaan arjen toimintakykyyn. Fyysisesti kuormittavaa työtä tekevillä ikääntyvillä naisilla esiintyy miehiä enemmän työperäisiä sairauksia, minkä on arveltu johtuvan siitä, että miehet pääsevät naisia useammin kevyempiin työtehtäviin ikääntyessään. Tutkimus toteutettiin vuosina 1981—2009 ja siinä kerättiin tietoja yli 6000 kuntatyöntekijän terveydestä, elintavoista ja työn kuormittavuudesta.
Naisilla ei havaittu vastaavaa korrelaatiota osanottajien koulutuserojen pois vakioinnin jälkeen. Yhtenä syynä saattaa olla se, että sydän- ja verisuonisairaudet ilmenevät naisilla myöhemmin kuin miehillä. Naisten työnkuva ei myöskään korreloinut yhtä voimakkaasti tuloerojen kansa kuin miehillä, sillä epäterveellisiä työtehtäviä tehneiden naisten palkkataso oli vain 17 prosenttia pienempi kuin niiden, joiden työhön ei niitä sisältynyt. Tutkimus toteutettiin vuosina 1990–2015 ja tutkittavat olivat 45–57-vuotiaita tutkimuksen alkaessa ja 71-83-vuotiaita sen loppuessa
Henkinen kuormitus
Psykososiaalisesti kuormittavan työn on havaittu lisäävän esimerkiksi mielenterveysongelmia. Suomessa sen on havaittu lisäävän naisilla myös lähes 90 prosenttisesti riskiä eläkevuosien alentuneelle psyykkiselle hyvinvoinnille. Miehillä ei ole kuitenkaan havaittu vastaavaa yhteyttä. Työhön liittyvien psykososiaalisten haasteiden henkistä hyvinvointia eläkkeellä vähentävä vaikutus ei selity eläkkeen pienuudella, huonolla somaattisella terveydellä tai epäterveellisillä elintavoilla.
Liikkumattomuus
Neljännes suomalaisista työntekijöistä istuu suurimman osan työajastaan. Runsaan istumisen on todettu lisäävän muun muassa vyötärölihavuuden ja glukoosiaineenvaihdunnan häiriöiden riskiä. Liikuntafysiologi Arto Pesolan mukaan niillä tauotonta istumatyötä tekevillä, jotka eivät harrasta lainkaan vapaa-ajanliikuntaa, on jopa 60 prosenttia suurempi kuolleisuus.
Suomessa istumatyön tekemisen on kuitenkin havaittu olevan yhteydessä päin vastoin miesten pidempään elinikään. Vuonna 2019 julkaistussa tutkimuksessa havaittiin, että sillä miestyöntekijöiden neljänneksellä, jonka työ sisälsi eniten istumatyötä, oli noin 30 prosenttia pienempi kuolleisuus kuin niillä, joilla esiintyi vähiten istumatyötä. Ero johtui etenkin pienemmästä kuolleisuudesta sydän- ja verisuonisairauksiin, joiden riski kasvaa fyysisesti kuormittavan työn myötä. Koulutuserojen mahdollinen vaikutus oli vakioitu pois tuloksista, mutta tuloerojen ei. Naisilla ei kuitenkaan havaittu korrelaatiota istumatyön ja kuolleisuuden välillä, mikä saattaa liittyä siihen, että naisten ja miesten tekemässä istumatyössä on ollut perinteisesti paljon laadullisia tai määrällisiä eroja ja siihen, ettei ajoneuvon tai työkoneen kuljettamista istuen laskettu istumatyöksi.
Työhyvinvointi
Suomalaiset antoivat työhyvinvoinnilleen Eurostatin Quality of Life kyselyssä yli 8 pistettä kymmenestä, mikä oli hiukan enemmän kuin Ruotsissa ja selvästi enemmän kuin Euroopan unionissa keskimäärin taikka Saksassa, jossa pistemäärä oli vain 7.
Työhyvinvointiin vaikuttavat monet tekijät, joista vain osasta ollaan tietoisia. Työn rasittavuuteen vaikuttavat siihen liittyvän ruumiillisen ja henkisen ponnistelun määrä, työn yksitoikkoisuuden aste, työn liiallinen pitkäjännitteisyys esimerkiksi tavoitteen ollessa ehkä vasta vuosien päässä sekä vieraantuminen. Vieraantumista saattaa tapahtua etenkin silloin, kun työn välitön tulos ei liity millään tavalla työnteon motiiveihin kuten palkan avulla hankittaviin asioihin. Sellaisessa työssä viihdytään parhaiten, josta saatava palkalla ei ole suhteettoman vaikeaa tyydyttää tarpeitaan ja joka ei ole liian helppoa eikä liian vaikeaa ja joka tyydyttää yksilön psyykkisiä ja sosiaalisia tarpeita. Työn saattaminen yksilöä joka suhteessa tyydyttäväksi on vaikeata nykyaikaisessa yhteiskunnassa, jossa koneellistuminen ja työnjako ovat pitkälle kehittyneitä.
Uuden sukupolven motivaatioon vaikuttavia tekijöitä tutkinut Daniel Pink nostaa esille kolme merkittävää asiaa: Työn täytyy olla merkityksellistä (purpose), työssä pitää voida kehittyä (mastery) ja työntekijän pitää saada päättää siitä, miten työ tehdään (autonomy).
Palkkatyön vastaisia näkemyksiä
Yhdysvaltalainen kirjailija Bob Black kirjoitti 1980-luvun puolivälissä esseen, jonka mukaan kenenkään ei pitäisi koskaan tehdä työtä. Hänen mukaansa lähes kaikki maailman kärsimys on seurausta työnteosta.
Ihmiset on rahalla ja poliittisilla päätöksillä pakotettu tekemään jonkun toisen alaisuudessa ja jonkun toisen valvonnassa jonkun toisen määrittämää työtä, jonka hyödystä suurin osa lankeaa jollekin toiselle. Blackin mukaan tilanne työpaikalla ei eroa elämästä poliisivaltiossa. Työ surkastuttaa ihmisten kyvyn tehdä itsenäisiä päätöksiä ja vie heidän elinvoimansa, ja työpaikoilta alamaisuus tarttuu ja leviää muille elämän alueille. Työstä saatava vapaa-aikakin on ainoastaan työstä toipumista tai työhön valmistautumista. Ennen pitkää työ vammauttaa tekijänsä työtapaturmissa ja lopulta ammattitaudit ja onnettomuudet vievät työn tekijältä hengen, minkä Black tulkitsee joukkomurhaksi tai kansanmurhaksi.
Siitä syystä työ on lakkautettava. Blackin mukaan suurin osa maailman työstä on turhaa tai haitallista ja se tulisi jättää kokonaan tekemättä. Silloin jäljelle jäävät ainoastaan kaikkein tärkeimmät tehtävät. Niiden määräksi Black arvioi Paul Goodmanin tavoin alle 5 % kaikista töistä. Nämä tehtävät tulisi automatisoida tai suunnitella uudestaan niin, että ne muuttuisivat leikiksi, käsityöläistaidoksi, taiteeksi ja muuksi miellyttäväksi ajanvietteeksi.
Hetepsekhemwy
Hetepsekhemwy oli muinaista Egyptiä 2. dynastian aikaan vuoden 2890 eaa. tienoilla hallinnut faarao.
Manetho ei anna mitään perusteluita dynastian vaihtumiseen Hetepsekhemwyn kohdalla, joten on mahdollista, että varsinainen hallitusperhe ei missään välissä vaihtunutkaan. Hetepsekhemwy saattoi olla myös kuninkaallisen perheen ulkopuolinen.
Hetepsekhemwyn nimi (Kaksi mahtia ovat tyytyväisiä) viitannee hänen pyrkimykseensä yhdistää itseensä molemmat maan suurista jumalista (Horus ja Seth). Tämä saattaa merkitä sitä, että kilpailevien jumalten kannattajat yhdistyivät viimein kokonaan tai ainakin osittain. Myöhempinä aikoina faaraon katsottiin nimenomaan ilmentävän molempia jumalia.
Hetepsekhemwyn hallituskaudelta ei ole säilynyt juuri kirjallisia merkintöjä, joten tästä ajasta tiedetään melko vähän. Säilyneissä teksteissä kuitenkin kerrotaan Bubastiksen seudulla tapahtuneesta maanjäristyksestä. Armeijan johto (mahdollisesti Hetepsekhemwyn veli) yritti ilmeisesti kaapata valtaa itselleen.
Hetepsekhemwy rakennutti hautansa Abydoksen sijasta Sakkaraan Memfiksen lähelle. Hänen hautansa poikkesi myös edeltäjiensä haudoista, sillä se hakattiin maan alle peruskallioon. Haudan yläpuolelta ei ole löydetty mitään rakennuksia ja on epävarmaa, onko hautaan koskaan kuulunutkaan muuta kuin maanalaiset huoneet. Hauta löytyi osittain vahingossa vuonna 1902 Djoserin hautakompleksin eteläpuolelta. Se oli sinetöity Hetepsekhemwyn ja Nebran sineteillä. Hauta oli löydettäessä tyhjä, mutta sen seiniltä löydettiin Hetepsekhemwyn nimi useastakin kohtaa. Osa haudan huoneista on Unaksen pyramidin alla, mikä viitannee siihen, että Djoserin hallituskaudella haudan sijaintia ei tunnettu.
Zagreus
Zagreus oli kreikkalaisessa mytologiassa alkujaan metsästykseen liitetty manalan jumala, joka myöhemmässä traditiossa yhdistettiin Dionysokseen varsinkin orfilaisuuden piirissä. Tällöin Zagreusta pidettiin Zeuksen ja Persefonen poikana, joka oli syntynyt Zeuksen vieteltyä jäljemmän käärmeen hahmossa. Kun Zeus suosi poikaansa ja suunnitteli tekevänsä tästä seuraajansa, mustasukkaisen Heran yllytyksestä titaanit kaappasivat lapsen, repivät hänet kappaleiksi ja söivät hänet. Vain hänen sydämensä säästyi, jonka Pallas Athene vei Zeuksen luokse. Zeus ensin nieli sydämen ja tarjoili sen juomana Semelelle, joka teki tämän raskaaksi. Tulos oli Dionysos, Kahdesti syntynyt.
Zagreus ja Sabazios olivat kaksi tärkeintä Dionysoksesta käytettyä nimeä Kreikan pohjoispuolella. Ne edustivat jumalan reinkarnaatioita tulessa (Zagreus) ja auringossa (Sabazius).
Nefroni
pienoiskuva|oikea|Nefroni Nefroni on munuaisen toiminnallinen yksikkö, joka suodattaa virtsaa verestä ja säätelee sen määrää sekä koostumusta.
Nefronien määrä munuaisessa vaihtelee lajeittain. Ihmisen ja sian munuaisessa nefroneita on noin miljoona, koiralla 400 000, kissalla puoli miljoonaa, naudalla neljä miljoonaa ja hevosella 2,7 miljoonaa.
Nefronin rakenne
Nefroni alkaa munuaiskeräsellä, joka sijaitsee munuaisen kuorikerroksessa. Munuaiskeräsessä on keräsenkotelon eli Bowmanin kotelon sisällä runsasmutkainen hiussuonikeränen eli glomerulus. Nefronin toinen pääosa on munuaistiehyt eli tubulus. Se on keräsen kotelosta alkava, yksinkertaisen epiteelin verhoama ohut, 2–6 cm pitkä putki. Tubuluksen ensimmäinen osa on glomeruluksen lähellä mutkitteleva proksimaalinen kiemuratiehyt. Seuraava osa on U:n muotoinen Henlen linko, joka suuntautuu munuaisydintä kohti ja nousee takaisin kohti glomerulusta. Henlen lingosta munuaistubulus jatkuu distaalisena tubuluksena kokoojaputkeen, johon useamman nefronin distaaliset tubulukset yhtyvät. Kokoojaputki laskee edelleen munuaisaltaan munuaispikariin. Proksimaalista munuaistiehyttä ja Henlen lingon paksua alkuosaa kutsutaan proksimaaliseksi tubulukseksi, Henlen lingon loppuosaa ja distaalista tiehyttä distaaliseksi tubulukseksi.
Steve Lukather
1960- ja 1970-luku
Lukather soitti rumpuja ja kosketinsoittimia ennen kuin sai 7-vuotiaana isältään ensimmäisen Kay-merkkisen akustisen kitaran ja LP:n Meet the Beatles!. Hän on sanonut rakastavansa kosketinsoittimia ja säveltää monia kappaleita koskettimilla.
Seuraavina vuosina Lukather opetteli soittamaan kitaraa vanhempien kavereidensa opastuksella. Hän tapasi lukiossa häntä pari vuotta vanhemmat Porcaron veljekset. Jeff Porcaro ja David Paich soittivat jo erilaisissa studiosessioissa. Lukather oli itseoppinut 15-vuotiaaksi asti, kunnes alkoi ottaa tunteja Jimmy Wybleltä. Tämä opetti hänelle nuotinlukua sekä muun muassa sovittamista.
Lukioaikoina erityisesti Jeff Porcarosta muodostui Lukatherille eräänlainen isovelihahmo. Boz Scaggsin kanssa keikoilla kiertämisen jälkeen vuonna 1976 Paich ja Porcaro pyysivät Lukatheria, Bobby Kimballia, David Hungatea ja Steve Porcaroa liittymään heidän omaan yhtyeeseensä nimeltä Toto. Tällä välin Paich, Jeff Porcaro ja kaverit kuten Jay Graydon vetivät Lukatheria enemmän ja enemmän sessiomuusikkobisnekseen. Lukather osoittautui ensiluokkaiseksi sessiomuusikoksi 1970-luvun loppupuolella ja 1980-luvulla, ja hän päätyikin soittamaan tuolloin useiden kuuluisien artistien albumeilla.
Lokakuussa 1978 Toto julkaisi ensimmäinen albuminsa nimeltä Toto, jolta löytyy yhtyeen hittisingleinä tunnetut kappaleet ”Hold the Line”, ”I’ll Supply the Love” ja ”Georgy Porgy”. Paich ja Lukather aloittivat albumin myötä 25-vuotisen uransa. Lukather ei näytellyt Toton alkuvaiheissa vielä kovin merkittävää osaa kappaleiden tekemisessä, mutta hänen roolinsa kasvoi vähitellen.
1980-luku
Vaikka Toton seuraavat albumit eivät olleet yhtä menestyksekkäitä kuin Toto IV, Lukather teki enemmän kappaleita ja esiintyi yhä valikoituneemman artistijoukon kanssa. Kierrettyään Jeff Beckin, Simon Phillipsin ja Carlos Santanan kanssa Japanissa vuonna 1989, Lukather julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa nimeltä Lukather. Kyseessä oli melko laaja-alainen albumi, jolla soittivat monet Lukatherin kanssa aiemmin soittaneet muusikkoystävät kuten Michael Landau, Danny Kortchmar, Randy Goodrum, Eddie Van Halen, David Paich, Steve Stevens, Jeff Porcaro ja Richard Marx. Samana vuonna Lukather julkaisi myös ensimmäisen sivuprojektin tuotoksensa Los Lobotomysin, joka oli äänitetty livenä Yhdysvaltain länsirannikon musiikkikerman kuten David Garfield, Jeff Porcaro, Vince Colaiuta ja Will Lee kanssa.
Vuonna 2004 kosketinsoittaja Garfield ja basisti John Peña julkaisivat bootleg-kokoelman Los Lobotomysin Tanskan ja Hollywoodin keikoista ilman Lukatherin ja Phillipsin lupaa. Tämä johti albumin vetämiseen pois myynnistä sekä siihen, että Lukather julisti pidättäytyvänsä jatkossa soittamasta Garfieldin ja Peñan kanssa.
1990- ja 2000-luku
thumb|Steve Lukather Toton konsertissa vuonna 1990. Toton neljännen laulajan Jean-Michel Byronin lähdettyä yhtyeestä vuonna 1991 Lukather otti roolin yhtyeen laulajana. Vuonna 1992, juuri albumin Kingdom of Desire nauhoitusten jälkeen, Jeff Porcaro kuoli äkilliseen sydänpysähdykseen allergisen reaktion vuoksi, jonka hän sai ruiskutettuaan kuuman suihkun jälkeen hyönteismyrkkyä puutarhassa. Muutamaa viikkoa ennen Kingdom of Desire -kiertuetta kolme Toton jäsentä, Lukather sekä Paich ja Mike Porcaro päättivät edetä kiertueen kanssa ja pyysivät jo aiemmin Japanissa kiertueella mukana ollutta Simon Phillipsiä korvaamaan Jeffin. Lukather on kuvannut paljon henkilökohtaisia tuntojaan Toton albumilla Tambu.
Lukather julkaisi vuonna 1994 toisen sooloalbuminsa Candyman, joka oli Los Lobotomys -henkinen projekti Simon Phillipsin, David Garfieldin ja John Peñan kanssa. Vuonna 1997 Lukather julkaisi kolmannen sooloalbuminsa Luke, jota voi kuvailla henkilökohtaiseksi ja musiikilliseksi retkeksi menneisyyteen. Vuonna 2003 ilmestyi neljäs sooloalbumi Santamental, jolla oli uskaliaita fuusio- ja rock-henkisiä sovituksia klassisista sekä uusista joululauluista. Sooloalbumien lomassa toteutui viisi uutta Toto-projektia: laulaja Bobby Kimballin paluualbumi Mindfields ja Livefields vuonna 1999, Through the Looking Glass vuonna 2002 sekä 25-vuotisen taiteilijauran kunniaksi julkaistu 25th Anniversary – Live in Amsterdam CD:llä ja DVD:llä. Näiden lisäksi Lukather osallistui myös esimerkiksi David Garfieldin, Richard Marxin, Mike Terranan, Pat Torpeyn, Gregg Bissonetten ja muiden artistien projekteihin sekä keikkaili vanhan ystävänsä ja musiikillisen mentorinsa Larry Carltonin ja kaverinsa Edgar Winterin kanssa.
Carlton ja Lukather äänittivät pari keikkaa vuoden 1998 Japanin-kiertueella. Vuonna 2001 he julkaisivat albumilla No Substitutions osan kappaleista, jotka oli nauhoitettu Blue Note -kerholla Osakassa marraskuussa 1998 rock-kitaristi Steve Vain levymerkille. Albumi toi heille helmikuussa 2002 Grammyn kategoriassa ”paras pop-instrumentaalialbumi”. Lukather on korostanut palkinnon olleen hänelle erityisen merkittävä Carltonin vuoksi.
Vuonna 2005 Lukather kokosi ryhmän nimeltä ”El Grupo” ja lähti kiertueelle. Covereita soittaneessa projektiyhtyeessä esiintyi kosketinsoittaja Steve Weingart, basisti Oskar Cartaya ja rumpali Joey Heredia. Keikkamateriaalina käytettiin kappaleita yhtyeiltä ja artisteilta Los Lobotomys, Michael Landau, Weather Report, Jimi Hendrix ja Jeff Beck. Kiertueesta tehtiin CD-tallenne.
Vuonna 2006 Lukather aloitti uuden sooloalbuminsa Ever Changing Times työstämisen. Se ilmestyi vuonna 2008 ja oli jälleen tyyliltään erilainen sooloalbumi. Siinä esiintyi muun muassa Lukatherin poika Trevor.
Santamental (2003)
Lokakuussa 2003 julkaistu Santamental oli yhteistyöprojekti, jolla soittaa useita tunnettuja muusikoita kuten kitaristit Eddie Van Halen, Slash ja Steve Vai sekä rumpali Gregg Bissonette. Kun Lukatherin silloinen levy-yhtiö Bop City Records lähestyi häntä ja pyysi häntä tekemään joulualbumin, hän vastasi epäilevänsä suuresti kykenevänsä moiseen. Levy-yhtiö kuitenkin halusi Lukatherin tarttuvan toimeen omalta kulmaltaan ja tuottavan jotain erilaista joulualbumille. Lukather pyysi mukaan kosketinsoittaja Jeff Babkon ja kitaristi Larry Carltonin auttamaan kappaleiden sovituksessa. Projekti oli haaste Lukatherille, jonka piti olla erittäin luova muuttaessaan yksinkertaisia ja perinteisiä joululauluja kuuntelijoita kiinnostaviksi uusiksi versioiksi rikkomatta liikaa tuttuja perusrakenteita. Lukather totesi lopuksi, ettei olisi aiemmin uskonut ikinä tekevänsä joulualbumia.
Lukatherin albumille valitsemat muusikot jättivät ”raskaan” tunnelman taustansa mukaisesti. Lukather sai houkuteltua pitkään yksityisyydessä lymyilleen Eddie Van Halenin mukaan soittamaan melodiaa kappaleelle ”Joy to the World”. Steve Vai soitti kitaraa kappaleella ”Carol of the Bells” Lukatherin tuolloin 14-vuotiaan pojan Trevorin kanssa. Slash soitti osuutensa Lukatherin ja Stan Lynchin sävellykseen ”Broken Heart for Christmas” yhdellä äänityksellä. Lukather ylisti Slashia projektin jälkeen kutsuen tätä ”aikamme Keith Richardsiksi”. Piireissä tunnettu sessiokitaristi Michael Landau soitti kappaleella ”Look Out for Angels”. Albumilla on versio laulusta ”Jingle Bells”, jolla big band soittaa Lukatherin kanssa Sammy Davis Jr:n vanhoilta ääninauhoilta lisättyjen lauluraitojen kanssa yhdessä laulettuna. Albumi äänitettiin kuudessa päivässä, jonka jälkeen Lukather ilmoitti sen olevan hänen ensimmäinen ja viimeinen joulualbuminsa.
Yksityiselämä
Lukather on ollut aiemmin naimisissa yhdysvaltalaisen laulaja-säveltäjä-näyttelijä-malli Marie Currien kanssa. Heillä on kaksi aikuista lasta, Tina ja Trevor. Trevor soittaa isänsä tapaan kitaraa ja on keikkaileva muusikko. Lukather erosi vuonna 2010 näyttelijä Shawn Battenista, jonka kanssa hänellä on kaksi lasta. Lukather toivoo saavansa elää rauhallista elämää perheensä kanssa. Siinä auttaa hänen mielestään se, että hän ei ole tunnettu ”supertähti”, vaikka hän onkin keikkaillut 2010-luvulla paljon myös The Beatlesin rumpalin Ringo Starrin kanssa.
Soittimet
Lukather on suunnitellut oman kitaramallin nimeltä Luke valmistaja Music Manin kanssa sekä mikrofonisetin EMG SL20. Hän soitti aiemmin Valley Artsin custom-kitaroilla ennen yrityksen joutumista saneeraukseen ja Samickin haltuun. Sitä ennen hänellä oli käytössä Ibanezin nimikkomalli RS-1010-SL. Lukather käytti 2000-luvulla akustisena kitarana Ovation-Adamas 1597-4G -kitaraa, mutta hän on sittemmin siirtynyt soittamaan Yamahan LJX26CP- ja NTX1200-mallin kitaroita. Lukatherilla oli räkissään sähkökitaran etuvahvistimena pitkään kolmikanavainen Bob Bradshaw’n valmistama Custom Audio Electronics 3+, mutta hän on sittemmin karsinut settiään muun muassa kallistuneiden lentorahtikustannusten vuoksi.
Lukather soittaa nykyisin hyvin vähillä efekteillä kahden Bognerin Ecstasy 101B -putkivahvistimen läpi uudella Music Man Luke 3 (L III) -kitarallaan, jossa on DiMarzion passivimikrofonit, poikkeuksena aiempiin EMG:n aktiivimikrofoneihin, joita hän käytti hyvin pitkään. Lukather on myös siirtynyt käyttämään perinteistä johtoa kitarassaan aiempien langattomien lähettimien sijaan. Hän uskoo saaneensa kyseisellä yhdistelmällä aikaan ”orgaanisemman” soundin.
Orjien kapina
Orjien kapina on vuonna 1960 valmistunut italialais-saksalais-espanjalainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Nunzio Malasomma. Sen pääosia esittävät Lang Jeffries ja Rhonda Fleming.
Juoni
Kristittyjen vainot jatkuvat 300-luvun Roomassa. Keisari Maximinuksen pankkiirin Claudiuksen tytär Claudia yrittää pelastaa serkkunsa Agnesen, mutta joutuu itse vangiksi. Claudiuksen orja Vibio auttaa Claudian pakoon, ja katakombeissa he kohtaavat Agnesen ja kristityksi kääntyneen pretoriaanikaartin päällikön Sebastianuksen. Lisää kristittyjä jää vangeiksi ja Sebastianus kokee marttyyrikuoleman. Vibion johtama kapina pakottaa keisarin lopettamaan vainon ja Vibio ja Claudia saavat toisensa.
Tuotanto
Elokuva on kuvattu Totalscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla Roomassa ja ulkokuvien osalta Madridissa ja sen lähistöllä. Se perustuu kardinaali Nicholas Wisemanin romaaniin Fabiola (1854), josta Alessandro Blasetti oli tehnyt edellisen elokuvaversion vuonna 1949. Käsikirjoituksen liäksi myös ohjauksessa näkyy Duccio Tessarin kädenjälki.
Orjien kapina on värikäs katakombiseikkailu, jossa on runsaasti tunnettuja näyttelijöitä. Sen äitelää pyhimystarinaa tasapainottaa runsain mitoin viljelty ironia. Huomiota herättävät muun muassa keisarin musta henkivartiokaarti sekä ranskalainen laulaja Serge Gainsbourg salaisen poliisin sadistisena päällikkönä. Rhonda Fleming ja Lang Jeffries olivat elokuvaa tehdessään häämatkallaan, mutta avioliitto oli pian ohitse. Jeffries jäi Eurooppaan, jossa hän teki useita peplum-elokuvia.
Beyond
Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 69.
Nauhoitus
Albumin tuottajana toimi J Mascis, joka on myös säveltänyt ja sanoittanut albumin kappaleet kahta lukuun ottamatta. Nuo kaksi muuta kappaletta on säveltänyt ja sanoittanut Lou Barlow. Albumin miksaajana toimi John Agnello ja masteroinnista vastasi Greg Calbi.
Fabian Lysell
Fabian Lysell (s. 19. tammikuuta 2003 Göteborg, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Boston Bruinsin organisaatiossa. Seura varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 21. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2021. Lysell on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän laukoo oikealta.
Seuraura
Lysell on Bäcken HC:n kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Hovås HC:hen, jonka U16-junioreiden paras pistemies Lysell oli kaudella 2016–2017 tehoilla 23+30=53. Kaudeksi 2017–2018 hän siirtyi Frölunda HC:n organisaatioon. Lysell voitti kauden päätteeksi U16 SM:n hopeaa. Kaudella 2018–2019 hän jakoi tehoilla 12+16=28 koko U16 SM:n maalipörssin voiton joukkuetoverinsa Liam Dower Nilssonin kanssa ja sijoittui pistepörssissä toiseksi edellään vain joukkuetoveri William Bengtsson Söderlund. Lysell voitti sarjan mestaruuden ja hänet palkittiin arvokkaimpana pelaajana. Lysell voitti samalla kaudella myös J18 Allsvenskanin mestaruuden. Samalla kaudella hän voitti myös Göteborgin joukkueessa TV-Puckenin mestaruuden. Lysell voitti turnauksen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 6+8=14. Kaudella 2019–2020 hänoli J18 Elitissä tehoilla 13+21=34 Frölundan paras pistemies Liam Dower Nilsson kanssa sekä paras maalintekijä Ludwig Perssonin ja Noah Hasan kanssa.
Maajoukkueura
Lysell pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2021, jolloin hän voitti pronssia. Lysell oli tehoilla 3+6=9 Ruotsin paras syöttäjä ja hän jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Isak Rosénin kanssa. Puolivälieräottelussa Yhdysvaltoja vastaan Lysell teki kaksi maalia, joista toinen jäi Ruotsin 5–2-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi ja se ratkaisi joukkueelle välieräpaikan. Hänet valittiin Ruotsin ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Lysell pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2019, jolloin hän voitti Ruotsin sisäisen piste- ja maalipörssin tehoilla 5+2=7. Yhteensä Lysell on pelannut kuusi nuorten ja 30 poikien maaottelua.
Raitoo
Raitoo voi viitata seuraaviin:
Francis de Wolff
Francis Marie de Wolff (7. tammikuuta 1913 South Minster, Essex, Iso-Britannia – 18. huhtikuuta 1984 Sussex, Iso-Britannia) oli englantilainen näyttelijä.
Jari Vekkilä
Jari Vekkilä (s. 4. marraskuuta 1975) on suomalainen koripalloilija. Hän edusti kaudella 2007–08 Korisliigassa pelaavaa KTP-Basket:ia ja toimi joukkueensa kapteenina. Hän on pelipaikaltaan takamies ja pituutta hänellä on 192 cm. Vekkilän kasvattajaseura on Karkkilan Urheilijat.
Pääsarjatasolla Vekkilä debytoi syksyllä 1994. KTP:n lisäksi hän on pelannut Forssan Alussa ja Namika Lahdessa. Ammattilaisena Vekkilä pelasi Saksan Bundesliigassa ja Bambergin joukkueessa kaudet 1997-99. Hänellä on tilillään myös 24 miesten maaottelua. Vekkilä lukeutuu korisliigan konkareihin, sillä hän pelaa jo peräti 12. kauttaan pääsarjatasolla.
Andrea Pollack
Andrea Pollack (myöh. Pollack-Pinske, 8. toukokuuta 1961 Schwerin, Itä-Saksa – 13. maaliskuuta 2019 Berliini ) oli uinnin kolminkertainen olympiavoittaja, joka oli 1970-luvun lopulla maailman huipulla perhosuinnissa.
Pollack voitti Montrealin olympialaisissa 1976 kultaa 4 × 100 metrin sekauinnissa Ulrike Richterin, Hannelore Anken ja Kornelia Enderin kanssa maailmanennätysajalla 4.07,95 sekä 200 metrin perhosuinnissa olympiaennätysajalla 2.11,41. Hän saavutti hopeaa 100 metrin perhosuinnissa hävittyään maailmanennätystä sivunneelle maannaiselleen Kornelia Enderille 0,85 sekuntia ja 4 × 100 metrin vapaauinnissa. Neljä vuotta myöhemmin Moskovan olympialaisissa Pollack voitti kultaa 4 × 100 metrin sekauinnissa maailmanennätysajalla 4.06,67, sai hopeaa 100 metrin perhosuinnissa hävittyään maannaiselleen Caren Metschuckille 0,48 sekuntia sekä sijoittui neljänneksi 200 metrin perhosuinnissa.
Berliinin MM-kilpailuissa 1978 Richter saavutti hopeaa 100 metrin perhosuinnissa ja 4 × 100 metrin sekauinnissa sekä pronssia 200 metrin perhosuinnissa. Jönköpingin EM-kilpailuissa 1977 hän voitti kultaa 100 metrin perhosuinnissa ja 4 × 100 metrin sekauinnissa sekä saavutti hopeaa 200 metrin perhosuinnissa. Vuonna 1976 Pollack ui 100 metrin perhosuinnin ensimmäisenä naisena alle minuutin.
Pollack tunnusti vuonna 1998, että itäsaksalaiset johtajat ja valmentajat olivat systemaattisesti lääkinneet häntä dopingaineilla hänen kilpauransa aikana.
Andrea Pollackin poika Michael Pinske kilpaili olympialaisissa judokana.
Rania al-Abdullah
Kuningatar Rania al-Abdullah (, alkuperäinen nimi Rania Al-Yasin, s. 31. elokuuta 1970 Kuwait) on Jordanian kuningas Abdullah II:n puoliso.
Tausta
Rania Al-Yasin syntyi palestiinalais-jordanialaiseen perheeseen Kuwaitissa. Hän kävi peruskoulun ja lukion englantilaisessa koulussa Kuwaitissa ja opiskeli sen jälkeen amerikkalaisessa yliopistossa Kairossa liiketaloutta. Rania Al-Yasin valmistui vuonna 1991, jonka jälkeen hän työskenteli muun muassa Citibankissa.
thumb|250px|Kuningas Abdullah II ja kuningatar Rania [[Valkoinen talo|Valkoisessa talossa maaliskuussa 2007 tapaamassa Yhdysvaltain presidentti George W. Bushia sekä hänen vaimoaan.]]
Kuningas Abdullah II
Al-Yasin tapasi kuningas Abdullah II:n vuonna 1993. He kihlautuivat pian tapaamisen jälkeen ja avioituivat 10. kesäkuuta 1993. Kuningas Abdullah II nousi Jordanian hašemiittisen kuningaskunnan kuninkaaksi vuonna 1999. Tällöin Rania al-Abdullahistasta tuli maailman nuorin kuningatar. Kuningasparilla on neljä lasta:
Youtube
Kuningatar Ranialla on Youtube-kanava, jolla hän haluaa kumota islamiin ja muslimeihin liittyviä ennakkoluuloja ja väärinkäsityksiä.
Niilo Hentola
Niilo Oskar Hentola (7. heinäkuuta 1913 Helsinki – 9. lokakuuta 1980 ) toimi yli kolmekymmentä vuotta Myynti- ja mainoskoulun rehtorina.
Niilo Hentolan vanhemmat olivat maalari Eero Hentola, aiemmin Hendolin, ja Edla Mieskonen ja puoliso vuodesta 1939 Helvi Linnea Salminen. Hentola tuli ylioppilaaksi 1932 ja valmistui ekonomiksi 1936. Myynti- ja mainoskoulun opettajana hän toimi 1936–1946 ja rehtorina vuodesta 1947. Hän oli myös Myyjä- ja Myymälä -lehden toimitussihteeri 1936–1946 ja päätoimittaja vuodesta 1947. Puolustusvoimien viihdytystoiminnan hankintakeskuksen päällikkönä ja selvitysmiehenä Hentola työskenteli 1945–1946. Hän julkaisi 1939 teoksen Mitä myyjän tulee tietää näyteikkunoista. Eläkkeelle rehtorin tehtävästä vuonna 1978 jäänyt Hentola sai opetusneuvoksen arvon vuonna 1966. Hentola hoiti myös useita alansa luottamustoimia, kuten Suomen Markkinointiliiton puheenjohtajuutta 1964–1965.
Filosofiset tietosanakirjat
Historiaa
Filosofiset sanakirjat syntyivät jo ennen varsinaisia tietosanakirjoja. Ensimmäisenä voidaan pitää Aristoteleen Metafysiikan viidettä kirjaa, joka sisältää metafysiikan termien määrittelyjä. Keskiajan skolastiikalle tyypillisiä summa-teoksia voidaan pitää myös teologis-filosofisina järjestettyinä hakuteoksina. Compendium philosophiae (noin 1327) oli keskiaikainen Aristoteleen filosofian yhteenveto, joka perustui Albert Suuren teoksiin.