cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kaksosparadoksi
Todellinen paradoksi onkin siis se että kaksosparadoksi, samalla kun todentaa toisiinsa nähden epäsymmetrisesti liikkuvien ikääntymisten eroamisen, todentaa myös sen että symmetrisesti eli määrällisesti saman verran aika-avaruudessa liikkuvien ajat kuluvat tasavertaisesti. Siis "paradoksi" tulee rajanneeksi todentamansa suppean suhteellisuuden pätevyysaluetta johdattaen teorian kohti yleistä suhteellisuutta. Ei voida sanoa kumpi ikääntyy vauhdikkaammin, ellei huomioida etäisyyksien lisäksi myös kiihtyvyyksiä suuntineen, koska lopullinen vertailukelpoinen mitta iälle on kohtaamisten välillä kuljettu itseisaika, aika-avaruuden ajallisuuslinjan eli maailmanviivan integroitu pituus.
Kaksosparadoksin mukaan ikääntyvän kappalerakenteen ajankulun hidastuminen on seurausta yleisen suhteellisuusteorian gravitaatiokiihtyvyyden ilmiöstä, jossa massalliset ainekset itseiskiihtyvät ja putoavat toistensa suhteen. Odottelijan suhteellinen liike aidosti ajaltaan kaareutuneessa koordinaatistossa on näennäisliikettä joka ei jätä mitään muutosvaikutusta odottelijan vanhenemisvauhtiin vastaavassa kiihtymättömässä vapaasti putoavassa liiketilassa olevien kohteiden suhteen. Mutta koska reitti aika-avaruudessa riippuu siitä kuinka kappaleet kaareutumiseen "osuvat", vaihtelee ikääntymisvauhti vapaasti putoavienkin kesken.
Kaksosparadoksi osoittaa paitsi suhteellisen liiketilan niin lopulta myös myös erityisen liikkumattomuustilakehityksen olemassaolon, kehityksen jossa ajan kulku on nopeinta. Liikkumattomuustila on määriteltävissä myös kosmisen taustasäteilyn avulla, sen suhteen liikkeessä olevien on joskus täytynyt kiihdyttää jolloin niiden absoluuttisen avaruuskulun vuoksi ajankulu on kaikkien inertiaalisten suhteen hidastunut. Kosmisella taustasäteilyllä ei ole kuitenkaan avaruudellista lukittumista, vaan se on sidoksissa myös sisältämiensä rakenteiden aikakehityksiin ja mittaamisen suhteellisuuteen. Liikkumattomuuskehys voidaan määritellä vain aika-avaruus-otokselle kausaaliset viiveet huomioiden.
Suhteellisuusteorian mukaisten paikallisten ajankulun, kappalerakenteiden, hitausilmiöiden vuoksi aika ei ole Newtonin absoluuttista kosmista aikaa, mutta kuten kaksosparadoksi osoittaa, ei myöskään vapaasti suhteellista aikaa. Kosmisia inertiaalisia tyhjö-liikekehyksiä on kuitenkin periaatteessa ääretön määrä ja lopulta absoluuttista nyky-ymmärryksen mukaan on vain kaareutunut avaruusaika, jossa on mukana sekä säteilytyhjö että rakenteiset kappaleet.
Suffolkin piirikunta (Massachusetts)
Suffolkin piirikunta on Yhdysvaltojen Massachusettsin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Vuonna 2019 väkiluvuksi arvioitiin 803 907. . Sen pinta-ala on 300 neliökilometriä. Piirikunnan hallintokeskus on Boston.
Väestö
Piirikunnan asukkaista 44,5 prosenttia on valkoisia, 23,4 prosenttia latinalaisamerikkalaisia ja 19,9 prosenttia mustia. 39,1 presenttia puhuu myös muita kieliä kuin englantia. 84,7 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 32,9 vuotta.
Pirita Lemmetyinen
Pirita Lemmetyinen (s. 2. maaliskuuta 1975) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen moukarinheittäjä. Seuratasolla hän edusti koko uransa ajan Vihdin Iskua ja hänen valmentajanaan toimi Kalevi Kiintonen. Kalevan kisoista Lemmetyinen saavutti moukarinheiton pronssia vuonna 1994. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1998 jälkeen.
Myös hänen siskonsa Riitta Eloranta on entinen moukarinheiton SM-mitalisti.
Randoserukabā no Yukue
Randoserukabā no Yukue (jap ランドセルカバーのゆくえ) on japanilaisen laulaja-lauluntekijä Kamin Shirahatan debyyttialbumi.
Zuzana Hejnová
Zuzana Hejnová (s. 19. joulukuuta 1986 Liberec) on tšekkiläinen yleisurheilija, jonka päälaji on 400 metrin aitajuoksu.
Urheilu-ura
Hejnová sijoittui Kingstonin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2002 viidenneksi 400 metrin aitajuoksussa. Seuraavana vuonna hän voitti maailmanmestaruuden Sherbrooken alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa ajalla 57,54 ja sai pronssia alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tampereella. Hän sai hopeaa Grosseton alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2004 ajalla 57,44. Seuraavana vuonna hän voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Kaunasissa Tšekin naisten ennätysajalla 55,89. Helsingin MM-kilpailuissa hän karsiutui välierissä.
Hejnová voitti 2006 Euroopan cupin ykkösliigan 400 metrin aitajuoksun Prahassa maansa ennätyksellä 55,83. Göteborgin EM-kilpailuissa hän karsiutui välierissä. Seuraavana vuonna hän sai pronssia Debrecenin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa ja karsiutui välierissä Osakan MM-kilpailuissa, vaikka teki maansa ennätyksen 55,04. Valencian sisäratojen MM-kilpailuissa 2008 hän selviytyi välieriin 400 metrin juoksussa ja kuului neljänneksi sijoittuneeseen Tšekin joukkueeseen 4 × 400 metrin viestissä. Myöhemmin samana vuonna hän teki 400 metrin aitajuoksun Tšekin ennätyksen 54,96 Ostravassa, voitti saman lajin Euroopan cupin ykkösliigassa Leiriassa ja sijoittui seitsemänneksi Pekingin olympialaisissa.
Hejnová paransi 400 metrin aitajuoksun Tšekin ennätyksen heinäkuussa 2009 Lausannessa aikaan 54,94 ja Monacossa lukemiin 54,90. Berliinin MM-kilpailuissa hän karsiutui välierissä. Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän karsiutui 400 metrin alkuerissä ja kuului lopulta toiseksi sijoittuneeseen Tšekin viestijoukkueeseen. Hän teki 400 metrin aitajuoksussa kotimaansa ennätyksen 54,13 Roomassa 10. kesäkuuta. Barcelonan EM-kilpailuissa hän oli neljäs.
Hejnová sijoittui Pariisin EM-hallikilpailuissa 2011 viisiottelussa seitsemänneksi. Kesäkaudella hän voitti 400 metrin aitajuoksun Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen superliigassa Tukholmassa maansa ennätyksellä 53,87. Hän paransi ennätyksen aikaan 53,29 voittaessaan Pariisin Timanttiliigan kilpailun 8. heinäkuuta. Daegun MM-kilpailuissa hän sijoittui seitsemänneksi ajalla 54,23.
Kesällä 2013 Hejnova paransi maansa ennätystä Timanttiliigan kilpailuissa Pariisissa (53,23) ja Lontoossa (53,07). Moskovan maailmanmestaruuskilpailuissa 2013 Hejnová voitti ylivoimaisesti kultaa ajalla 52,83. Hän päihitti hopeamitalistin, Yhdysvaltojen Dalilah Muhammadin yli sekunnin erolla. Hänet valittiin Euroopan vuoden naisyleisurheilijaksi 2013.
Hejnová karsiutui 800 metrin juoksun alkuerissä Prahan EM-hallikisoissa 2015. Hän voitti samana vuonna 400 metrin aitajuoksun Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen ykkösliigassa. Hän voitti maailmanmestaruuden myös Pekingissä 2015 maailman kauden kärkiajalla 53,50.
Hejnová sijoittui Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 neljänneksi 400 metrin aitajuokussa ajalla 53,92. Hän sai Belgradin EM-hallikilpailuissa 2017 hopeaa 400 metrillä ajalla 52,42. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui 400 metrin aitajuoksussa neljänneksi. Hän karsiutui saman lajin välierissä Berliinin EM-kilpailuissa 2018. Hän voitti 400 metrin aitajuoksun Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen superliigassa 2019. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui samassa lajissa viidenneksi.
Hejnová on voittanut Tšekin ulkoratamestaruuden 400 metrin juoksussa 2006 ja 2009 sekä 400 metrin aitajuoksussa 2018 ja 2020. Maansa hallimestaruuden hän on voittanut 200 metrillä 2011, 400 metrillä 2005, 2007, 2008, 2009, 2012, 2015 ja 2016 sekä viisiottelussa 2007.
Citroën AX
Citroën AX on Citroënin vuosina 1986–1998 valmistama pieni automalli. Sitä valmistettiin noin kaksi miljoonaa kappaletta.
AX esiteltiin vuoden 1986 Pariisin autonäyttelyssä Citroën Visan seuraajaksi. Auto tuli aluksi myyntiin kolmiovisena hatchbackina 1,0-, 1,1- tai 1,4-litraisella TU-sarjan bensiinimoottorilla. Hieman myöhemmin esiteltiin viisiovinen malli ja 1,4-litrainen dieselmoottori. Dieselmoottori kasvoi myöhemmin 1,5-litraiseksi. vasen|pienoiskuva|Viisiovinen Citroën AX. Auto oli hyvin taloudellinen aerodynaamisen muotoilunsa (ilmansvastuskerroin 0,31) ja keveytensä (perusmallin paino 640 kg) ansiosta. Keveys saavutettiin käyttämällä muovia ja ohuempaa terästä ei-kantavissa rakenteissa. Tämä tekniikka saatiin PSA Peugeot Citroënin, Renault’n ja Ranskan valtion yhteisestä ECO 2000 -projektista. Vuonna 1989 vapaasti hengittävällä 1 360-kuutiosenttimetrisellä alumiinisella TUD-dieselmoottorilla varustetulla AX:llä ajettiin 1 600 kilometrin matka Doverista Barcelonaan 45,5 litralla dieseliä. Auton keskikulutus oli 2,7 litraa/100 km. Näin AX pääsi Guinnessin ennätysten kirjaan taloudellisimpana tuotantoautona. AX:ää valmistettiin myös nelivetoisena versiona, mutta sen menestys oli rajallinen verrattuna kilpailijaan, Fiat Panda 4×4:ään. Ensimmäinen urheilullinen versio oli rajoitettuna sarjana valmistettu AX Sport vuonna 1987. Siinä kahdella kaasuttimella varustettu 1,3-litrainen moottori, joka tuotti 71 kW (96 hv). AX Sportissa oli valkoiset peltivanteet kuten sisarmallissa, Peugeot 205 Rallyessa. Vaikka malleissa oli sama moottori, AX Sportissa oli Italian Solex-tehtaan kaasuttimet, mutta tehdas suljettiin odottamatta ja niinpä Peugeot’ssa otettiin käyttöön Solex-tyyppiset Weber DCOM-kaasuttimet. Myöhemmin esiteltiin AX 14GT, jossa oli 63 kW (86 hv) tuottava yksikaasuttiminen 1,4-litrainen moottori, jota käytettiin myös Peugeot 205 XS:ssä. Vuonna 1991 GT-malliin tuli polttoaineensuihkutus, ja samalla koko mallistoa päivitettiin. vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin Citroën AX. Vuoden 1991 kasvojenkohotuksessa muutettiin lähinnä perää ja sisustusta. Seuraavana vuonna esiteltiin tehokkain AX-versio, GTi, jonka moottori tuotti 74 kW (101 hv). GT:tä myytiin GTi:n rinnalla muutaman kuukauden ajan, ennen kuin GT:n valmistus lopetettiin. Myös uusia varustetasoja tuli myyntiin, nimeltään Forte, Spree, Elation ja Dimension.
Mallistoa kavennettiin vuonna 1996, kun Saxo esiteltiin, ja AX:n valmistus lopetettiin 1998 sen oltua tuotannossa 12 vuotta. Sekä Peugeot 106 että Citroën Saxo ovat kumpikin edelleen kehiteltyjä versioita AX:stä. Ne seurasivat 1990-luvulla alkanutta ja edelleen jatkuvaa trendiä tehdä autoista raskaampia, turvallisempia ja tukevamman tuntuisia. AX suunniteltiin kevyeksi ”vähemmän on enemmän” -filosofialla, ja se oli aiempia Citroëneja maltillisemmin muotoiltu.
AX-johdannaisia
Vuonna 1996 MDI asensi tavalliseen AX:ään EV3-paineilmamoottorin.
Heuliez esitteli AX Evasion -nimisen farmarimallin vuoden 1988 Pariisin autonäyttelyssä.
Citroën AX BB Cabrio oli AX:stä vuonna 1988 kehitetty pieni roadster-malli. Sen kehitti portugalilainen Citroën-kauppias Benjamin Barral, ja siinä oli alun perin AX GT:n 1.4-litrainen moottori, mutta myöhemmin siihen sai minkä tahansa 3-oviseen AX:ään saatavan moottorin. Nämä autot ovat nykyisin keräilykappaleita.
Citroënin emoyhtiö PSA Peugeot Citroën suunnitteli alun perin korvaavansa Talbot Samban muunnellulla AX:llä, jossa olisi ollut erilainen maski ja Talbotin merkki, mutta suunnitelmasta luovuttiin, kun koko Talbot-merkki lopetettiin samana vuonna kuin AX esiteltiin.
Marianne Löfgren
Marianne Löfgren (24. helmikuuta 1910 Tukholma, Ruotsi – 4. syyskuuta 1957 Solna, Ruotsi) oli ruotsalainen näyttelijä.
Citroën AX
AX-johdannaisia
Malesialainen Proton valmisti Proton Tiara -nimistä omaa versiota Citroën AX:stä vuosina 1996–2000.
Aixam Mega valmisti AX-johdannaista nimeltään Mega Club. Sen inspiraationa oli Citroën Méhari, ja siinä oli muovinen kori, jota sai myös avomallisena. Autoa sai sekä etu- että nelivetoisena. Sen valmistus lopetettiin vuonna 1998.
Valkeajärvi (Padasjoki, Vakkila)
Valkeajärvi Valkiajärvi on Päijät-Hämeessä Padasjoella Vakkilan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Heinjoen valuma-alueeseen (14.223) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 144,5 metriä mpy.
S4 league
S4 League on Pentavisionin kehittämä kolmannen persoonan ammuntapeli, jota pelataan online-moninpelinä. Euroopassa S4 Leagueta isännöi Alaplaya (avoin myös Euroopan ulkopuolelle) ja Koreassa Pmang.
Damiano Damiani
Damiano Damiani (23. heinäkuuta 1922 Pasiano di Porderone, Italia – 7. maaliskuuta 2013 ) oli italialainen elokuvaohjaaja. Damianin erikoisalaa olivat kantaa ottavat rikosdraamat, jotka kertovat koruttamalla tavalla mafiaan ja korruptioon liittyvistä yhteiskunnallisista ongelmista. Näistä elokuvista kuuluisin on vuonna 1971 Moskovan elokuvajuhlilla pääpalkinnon voittanut Puuttuvat todisteet, jonka pääosissa esiintyivät Franco Nero ja Martin Balsam. Muita ohjaajan mafiatrillereitä ovat mm. Il giorno della chivetta (1967), Perché si uccide un magistrato (1974) sekä televisiosarja La piovra (1984).
S4 league
Pelin nimen osa "S4" viittaa sanoihin Stylish, eSper, Shooting ja Sports. eSperillä viitataan "kykyihin", mitä hahmoilla on pelin virtuaalimaailmassa.
Damiano Damiani
Damianin merkittävin elokuva on poliittisen westernin mestariteos Naurava paholainen (1966), Meksikon vallankumousvuosiin sijoittuva kertomus, joka erittelee köyhälistön taistelun moraalisia ongelmia. Teos tarjosi esikuvan kokonaiselle sarjalle italialaisia vallankumouslänkkäreitä. Damianin myöhemmistä elokuvista muistettavin on L’Inchiesta (1987), joka kertoo tarinan Jeesuksen ylösnousemuksesta mysteerithrillerin muodossa.
Punapääoma
Punapääoma tarkoittaa Suomen poliittisen vasemmiston yritysrypästä. Punapääomaan kuuluivat liikepankki Suomen Työväen Säästöpankki, vakuutusyhtiö Kansa-yhtymä, rakentaja Haka ja vähittäiskauppaa harjoittanut EKA. Vuonna 1987 muotoutui Osuuskunta Eka-yhtymä. Punapääoma romahti Suomen 1990-luvun alun lamassa. Osuuskunta Eka-yhtymä ajautui yrityssaneeraukseen vuonna 1993. Ekan yrityssaneeraus aiheutti Eläke- ja Henki-Kansan sekä Hakan konkurssin. EKA selvisi yrityssaneerauksesta ja siitä on jäänyt jäljelle Tradekan ravintolatoimintaa.
Kuusvesi
Kuusvesi on Keski-Suomessa Laukaassa Leinolan lähellä sijaitseva järvi. Se on Rautalammin reitin alin järvi.
Maantietoa
Kuusvesi on 12,8 kilometriä pitkä, 4,1 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 2 213 hehtaaria eli 22,1 neliökilometriä. Sen suurimman järvenselän pohjoispuolella sijaitsee laaja lahti Mannunselkä, joka jää suuren Kuussaaren suojaan. Kaakkoispäässä sijaitsee lahtimainen järvenosa Tahkoselkä, jonka yhdistää pääselkään leveä Sääksensalmi. Kuusvedellä on kartan mukaan 33 saarta. Sen saaria ovat Kirkkosaari, Koskensaari, Kuhasaari, Kuussaari, Köyrinsaari, Lehtisaari, Mannunsaari, Pukkisaari, Renttusaari ja Taipaleensaari. Erikoisia luonnonmuodostumia ovat Lehtomäen puoleisella rannalla oleva laaja pirunpelto ja Kirkkoniemen edustalla olevat Napakivet.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on määritetty 130,41 miljoonaa kuutiometriä eli 0,13041 kuutiokilometriä, ja sen keskisyvyydeksi on saatu 5,9 metriä. Järvenpohja on epätasainen ja pieniä syvänteitä erottaa toisistaan saaret ja matalikot. Esimerkiksi Riuttasalmessa, joka jää Kuusaaren itäpuolelle, on lyhyt mutta paikoitellen yli 20 metriä syvä syvännejakso. Sekä Riuttasalmessa että länsirannan tuntumassa on 27 metriä syvää. Tahkoselällä on pieni yli 20-metrinen syvänne. Kuusveden syvimmässä kohdassa on 28 metriä vettä. Kohta sijaitsee Kuussaaren ja Riuttaniemen eteläpuolella.
Järven rantaviivan pituus on 61,7 kilometriä. Rantaviivan kulku on vaihtelevaa ja pieni osa siitä on viljeltyä. Rannan läheisyydessä sijaitsee muuatama kylä. Pohjoisessa sijaitsevat Tervatehdas ja Leinola, pääselän etelärannalla Kääminniemi, Sääksensalmen itärannalla Kuusvedenranta, ja eteläpäässä pieni Simuna.
Kuusveden Tarvaalan Kirkkoniemessä on uimaranta, tulentekopaikat ja metsähallituksen laavu, jossa voi myös yöpyä. Myös valmiita polttopuita on käytettävissä. Myös Kuusveden pohjoisrannalla Allunlahdessa on uimapaikka, laituri, pukeutumiskopit ja grillikatos.
Jyväskyläläiset juovat Kuusveden vettä
Jyväskyläläisten tekopohjaveden valmistuksessa käytettävä hyvälaatuinen raakavesi otetaan osittain Laukaan Kuusvedestä. Rautalammin vesireitin valuma-alueella ei ole merkittävää teollisuutta. Vesi otetaan kilometrin päästä Kuusveden rannasta 12 metrin syvyydestä. Lupaehtojen mukaan raakavettä saa ottaa keskimäärin 15 000 kuutiota vuorokaudessa.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Kuusveden–Kynsiveden alueella (14.35), jonka Kuusveden lähialueeseen (14.351) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 84,8 metriä mpy.
Mustanen
Mustanen on Päijät-Hämeessä Padasjoella Auttoisen kylän lähellä sijaitseva lampi.
NS-Volkswohlfahrt
thumb|NSV:n jäsenkortti thumb|NSV:n päiväkoti Nationalsozialistische Volkswohlfahrt (lyhyemmin NS-Volkswohlfart tai NSV, suoraan suomennettuna Kansallissosialistinen kansan hyvinvointi) oli natsi-Saksassa toiminut sosiaalinen ja humanitäärinen järjestö. Se oli muodollisesti rekisteröity yhdistys ja organisatorisesti osa Saksan kansallissosialistista työväenpuoluetta. Järjestön päämaja oli Berliinissä.
Peter Schreier
thumb|Peter Schreier vuonna 1976. Peter Max Schreier (29. heinäkuuta 1935 Meissen – 25. joulukuuta 2019 Dresden ) oli saksalainen laulaja (lyyrinen tenori) ja kapellimestari.
Schreier sai äänenmurroksen 16-vuotiaana. Hän teki debyyttinsä elokuussa 1959 roolissa Ludwig van Beethovenin ainoassa oopperassa Fideliossa. Myöhempinä vuosina hän menestyi myös Wolfgang Amadeus Mozartin tulkitsijana.
NS-Volkswohlfahrt
NS-Volkswohlfart perustettiin 3. toukokuuta 1933, siis vain muutamia kuukausia kansallissosialistisen puolueen valtaannousun jälkeen. Järjestön tarkoituksena oli tukea tuolloin vielä laman ja talousahdingon kurjistamaa saksalaista väestöä. Samalla järjestöllä oli myös ideologinen tavoite. Sen tuli osoittaa, että kansallissosialistinen liike välitti kansalaisten hyvinvoinnista ja tuki heitä vaikeina aikoina. NS-Volkswohlfartin tarkoituksena oli myös korvata työväenliikkeen lakkautetut solidaarisuusjärjestöt ja syrjäyttää kirkolliset hyväntekeväisyysjärjestöt. Organisatorisesti järjestö oli järjestetty kansallissosialistisen puolueen mallin mukaan alueisiin, piireihin ja ryhmiin,
Tuula Rotko
Tuula Rotko (s. 1944 Kajaani) on suomalainen kirjailija. Hän on työskennellyt toimittajana ja lehdissä, radiossa ja televisiossa. 1970-luvulla hän teki televisioon lastenohjelmia. Tuula Rotkon sukujuuret ovat Hailuodossa. Nykyisin hän asuu Tampereella. Rotkon esikoisteos Saman taivaan alla ilmestyi 1996. Tuotantoon kuuluu neljä romaania.
Peter Schreier
Schreier sai vuonna 1963 kiinnityksen Berliiniin Valtionoopperaan Unter den Lindenille. Hän oli vuodesta 1966 alkaen myös vuotuinen vieraileva taiteilija Wienin valtionoopperassa. Hän teki vuonna 1966 myös Bayreuthin-debyyttinsä, ja vuonna 1967 hän teki ensiesiintymisensä Salzburgin musiikkijuhlilla. Hän asui vakituisesti Dresdenissä.
NS-Volkswohlfahrt
NS-Volkswohlfart ei täysin onnistunut syrjäyttämään muita hyväntekeväisyysjärjestöjä, vaan niitä toimi natsi-Saksassa vielä seitsemän. Suurimmat muista humanitäärisistä järjestöistä olivat Saksan Punainen Risti, evankelisten kirkkojen Diakonie ja katolisen kirkon Caritas. Toisaalta maanlaajuinen ja valtiollisesti tuettu NS-Volkswohlfart onnistui kylläkin marginalisoimaan muut vastaavat järjestöt.
Peter Schreier
Lisäksi Schreier lauloi muun muassa Richard Wagneria ja Hans Pfitzneriä sekä saksalaisia liedejä. Hän jätti oopperalavan kesäkuussa 2000 viimeisenä roolinaan Taikahuilun prinssi Tamino. 22. joulukuuta 2005 hän esiintyi evankelistana ja kapellimestarina J. S. Bachin jouluoratorion esityksessä Prahassa. Hän esiintyi myös Suomessa lukuisia kertoja 1960-luvulta alkaen, muun muassa Helsingissä, Savonlinnan oopperajuhlilla sekä Naantalin musiikkijuhlilla.
Mustanen
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,6 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.
Svislatš
Svislatš eli Svislotš  on pieni kaupunki ja samanniminen piiri Hrodnan alueen länsiosissa Valko-Venäjällä lähellä Puolan rajaa. Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan kaupungin väkiluku oli 6 886 ja koko piirin 19 539. Piirin asukaslukuun sisältyy myös 1 119 asukkaan kaupunkityyppinen taajama Porozovo.
Piirissä on paikallishallinnon mukaan kolme rajanylityspaikkaa Puolaan, mutta toisaalta näitä ei luetella kansainvälisinä ylityspaikkoina. Svislatšin läpi kulkee Valko-Venäjän rautateiden Vaukavyskissa lounaaseen haarautuva rata, jotka raiteet jatkuvat Puolan puolelle. Svislatšin piirissä on useita radan seisakkeita, mutta henkilöliikenne ei aikatauluhakujen perusteella toimi. Rajan ylittävällä rahtiliikenteellä on mahdollisuus telinvaihtoihun kaupungin lounaispuolella.
NS-Volkswohlfahrt
Toisen maailmansodan alettua NS-Volkswohlfart otti hoitaakseen yhä enemmän oikeastaan valtiolle kuuluvia tehtäviä. Se järjesti apua sodan siviiliuhreille, kuten pommituksissa haavoittuneille ja kotinsa menettäneille. Ehkä merkittävin järjestön voimanponnistuksista oli lasten laajamittainen evakuointi pommitusten uhkaamista kaupungeista turvaan maaseudulle, nk. Kinderlandverschickung eli KLV.
Mustanen
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Heinjoen valuma-alueeseen (14.223) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 149,9 metriä mpy.
Heinkel P.1078
Heinkel P.1078 oli saksalaisen Heinkel Flugzeugwerken kehittämä yksimoottorinen yksipaikkainen suihkuhävittäjä. Konetyypin kehitys alkoi helmikuussa 1944, kun Heinkelin tehdas lähti kehittämään peräsimetöntä hävittäjälentokonetta. Tyyppi ei kuitenkaan pärjännyt muiden valmistajien kilpaileville suunnitelmille, mikä johti sen kehityksen keskeyttämiseen ennen kuin koneesta oli ehditty rakentaa edes prototyyppiä.
NS-Volkswohlfahrt
Varallisuutensa järjestö sai jäsenmaksuista ja vapaaehtoisista lahjoituksista. Tärkein NS-Volkswohlfartin järjestämistä rahankeräyksistä oli Talviapukeräys. Järjestöllä oli toisen maailmansodan alkaessa noin 11 miljoonaa jäsentä ja noin miljoona vapaaehtoistyöntekijää.
Heinkel P.1078
Konetyypin historia ei kuitenkaan päättynyt tähän, sillä sen kehitys jatkui vielä toisen maailmansodan päätyttyä yhdysvaltalaismiehittäjien valvonnassa. Heinkelin suunnittelijat kehittivät P.1078-mallinimen alla vielä kaksi muuta versiota, mutta nämäkään eivät edenneet suunnitelmia pidemmälle.
Historia
Konetyypin ensimmäistä tunnettua versiota lähdettiin kehittämään helmikuun 1944 alussa, ja se oli peräsimetön yksimoottorinen suihkuhävittäjä. Siinä oli 40 asteen nuolikulmaiset puusiivet, joiden kärjet olivat käännetty voimakkaasti alaspäin. Suihkukoneeksi koneessa oli myös huomattavan paksu siipiprofiili, jonka tarkoituksena oli mahdollistaa polttoainesäiliöiden sijoittaminen siipiin. Lyhyessä rungossa oli tilat ohjaamolle ja HeS 011A -suihkumoottorille. Tehdas osallistui P.1078:lla Saksan ilmailuministeriön Jägernotprogramm-ohjelman suunnittelukilpailuun, mutta hävisi lopulta kilpailijan Focke-Wulf Ta 183 -hävittäjämallille. Heinkelin suihkuhävittäjää arvioineet asiantuntijat kritisoivat koneen runkoa ja siipiprofiilia liian paksuiksi, moottorin ilmanottoa kehnoksi, laskusiivekkeitä tehottomiksi, eivätkä pitäneet peräsimien pois jättämisestä. Peräsiminä toimineiden siivenkärkien ohjausteho arvioitiin riittämättömiksi. Heinkel keskeytti P.1078-projektin sen saaman kehnon arvioinnin seurauksena helmikuussa 1945.
pienoiskuva|vasen|P.1078-04B:tä mukaileva pienoismalli. Konetyypin historia ei päättynyt helmikuun 1945 keskytyspäätökseen, sillä sodan jälkeen yhdysvaltalaisten internoimat, Siegfried Güntherin johtamat Heinkelin suunnittelijat jatkoivat tyypin kehittämistä Landsbergin piirikunnan Penzingissa. Alkuperäinen sodan aikana kehitetty versio sai mallitunnuksen P.1078C ja sodan jälkeen kehitetyt koneet tunnukset P.1078A ja P.1078B. A-malli oli P.1078C:n tavoin yksipaikkainen suihkuhävittäjä, ja sen siivet olivat muuten hyvin samanlaiset edeltäjänsä verrattuna, mutta kärjet eivät olleet yhtä voimakkaasti alaspäin käännetyt. Mallissa käytettiin perinteistä peräsinrakennetta, ja voimalaitteena oli C-mallin tavoin HeS 011A -suihkumoottori, jonka suihkuputki poistui rungosta peräsinpuomin alla. Versio oli varustettu sisään vedettävällä kolmipyörälaskutelineellä, ja aseistuksena oli C-mallin tavoin kaksi MK 108 -tykkiä.
A-mallin lisäksi suunniteltu P.1078-04B:nä tunnettu versio oli huomattavan erilainen mallisarjan muihin koneisiin nähden, sillä siinä oli kaksi runkoa. P.1078-04B oli P.1078C:n tapaan peräsimetön ja yksimoottorinen hävittäjä, mutta muista mallisarjan koneista poiketen siinä oli kaksi runkoa, joista toiseen oli sijoitettu ohjaamo ja toiseen aseistuksena käytetyt kaksi MK 108 -tykkiä. HeS 011A –suihkumoottori sijaitsi runkojen välissä ja päälaskutelineet molemmissa rungoissa. Version siivessä oli selvä nuolikulma ja C-mallin tapainen paksu siipiprofiili.
Antti Koivumäki
Antti Koivumäki (18. joulukuuta 1976 Espoo – 21. heinäkuuta 2002 Helsinki ) oli suomalainen runoilija ja muusikko. Hän syntyi Espoossa mutta vietti suurimman osan nuoruuttaan Siilinjärvellä. Hän oli siilinjärveläisen Aavikko-yhtyeen perustajajäsen, ja soitti syntetisaattoria vuonna 1997 julkaistulla yhtyeen esikoisalbumilla Derek!. Vuonna 1999 Koivumäki jätti yhtyeen ja hänet korvasi yhtyeen nykyinen kosketinsoittaja Paul Staufenbiel.
Jo nuorena Koivumäki julkaisi pakinoita Siilinjärven paikallislehdessä, ja hänen runojaan julkaistiin ensimmäisen kerran Itä-Suomen kirjoittajien antologiassa, kun hän oli 16-vuotias. Vuonna 2000 Koivumäki voitti Kaarinan kaupungin kulttuuritoimen Runo-Kaarina-kilpailun ja hän julkaisi esikoisrunoteoksensa Iltapäivällä tulee mieleen lahoavia puistoja, joka sai hyvän vastaanoton.
Koivumäki hukkui heinäkuussa 2002 Helsingissä. Kuollessaan hän oli ainoastaan 25-vuotias. Koivumäen toinen runokokoelma Mukavat kaupunginosat julkaistiin postuumisti vuonna 2003.
Mattias Koskinen
Mattias Immanuel Koskinen oli suomalainen reservin luutnantti. Koskinen oli Saksasta jääkärioppinsa hakenut sotilas, joka kuoli talvisodan aikana Tilkan sotilassairaalassa.
Perhetausta
Hänen vanhempansa olivat nahkuri Johan Willehard Koskinen ja Emma Maria Taipalin. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1925 Helga Maria Raappanan kanssa, josta hän erosi vuonna 1931 ja avioitui uudelleen vielä samana vuonna Helmi Aino Virekosken kanssa.
Opinnot
Koskinen kävi kolme luokkaa Viipurin suomalaisesta reaalilyseota vuosina 1909–1912 ja suoritti viidennen luokan oppimäärän Helsingin suomalaisesta lyseossa vuonna 1922 sekä kahdeksannen luokan oppimäärän Joensuun suomalaisessa lyseossa vuonna 1925. Reserviupseerikoulun hän kävi vuosina 1922–1923.
Jääkärikausi
thumb|350px|Jääkäripataljoona 27:n soittokunta. Koskinen liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 31. tammikuuta 1916. Hän kuului myös pataljoonan soittokuntaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Suomen sisällissota
Koskinen saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan aluksi koulutusaliupseeriksi 8. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 4. maaliskuuta 1918 alkaen joukkueenjohtajaksi 4. Jääkärirykmentin 11. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika
Koskinen siirrettiin sisällissodan jälkeen 6. heinäkuuta 1918 vääpeliksi Kaartin jääkäripataljoonan 2. komppaniaan, josta hänet siirrettiin edelleen koulutusaliupseeriksi 17. tammikuuta 1919 Porin jalkaväkirykmentti 2:n 9. komppaniaan. Koskinen erosi armeijasta 12. helmikuuta 1919 ja liittyi sen jälkeen Karjalan (Aunuksen) retkikuntaan, missä hän toimi lentävän osaston päällikkönä. Retkikunnalla hän otti osaa taisteluihin Rajakonnussa, Vitelessä, Tuuloksessa ,Aunuksenkaupungissa, Mäkriällä ja Aleksanteri Syväriläisen (Svirskin) luostarilla. Hän haavoittui lievästi Syvärin pohjoispuolella. Retkikunnasta hän erosi kesäkuun puolivälissä ja työskenteli sen jälkeen maanviljelijänä. Koskinen astui uudelleen armeijan palvelukseen 1. huhtikuuta 1921 ja hänet 1. Erilliseen konekiväärikomppaniaan, missä hän toimi komppanianvääpelinä ja myöhemmin joukkueenjohtajana. Armeijasta hän erosi toistamiseen 31. maaliskuuta 1923 ja siirtyi 14. huhtikuuta 1923 Joensuun rajavartioston palvelukseen ja määrättiin asevelvollisten komppaniaan joukkueenjohtajaksi. Rajavartiostossa hän toimi vuosina 1924–1925 viestikurssien johtajana. Koskinen erosi armeijasta viimeisen kerran 31. toukokuuta 1925 ja siirtyi 27. heinäkuuta 1925 Oulun läänin maanmittausharjoittelijaksi, missä hän toimi myöhemmin kartoittajana aina talvisotaan saakka.
Talvisota
Koskinen osallistui talvisotaan ylimääräisten harjoitusten aikana (YH) Topografikunnan Teknillisessä toimistossa sotilastopografina. Hän kuoli Tilkan sotilassairaalassa 24. tammikuuta 1940. Hänet haudattiin Helsingin Hietaniemen hautausmaalle.
Into Lätti
Into Ilo Lätti (1. joulukuuta 1913 Impilahti – 5. joulukuuta 1985 Helsinki ) oli suomalainen tanssija ja koreografi.
Jatkosodan aikana 1942–1944 Lätti toimi tanssijana viihdytysjoukoissa Karhumäen tivolin kabaree- ja tanssiesityksissä. Sodan jälkeen hän vieraili tanssijana myös ulkomailla, muun muassa Malmön kaupunginteatterissa vuosina 1947–1948. Myöhemmin Lätti oli Suomen Kansallisbaletin balettimestari. Lätin huomattaviin koreografintöihin kuuluu esimerkiksi Kansallisbaletissa vuonna 1960 ensi-iltansa saanut baletti Kolmikolkkahattu, jossa hän esiintyi myös tanssijana.
Lätti piti Helsingissä myös omaa balettikoulua, jossa 1960-luvulla opiskelivat monet nuoret tanssijalahjakkuudet, kuten Marja Korhola ja Ritva Kasurinen. Hän antoi opetusta myös flamencotanssista innostuneelle Reima Nikkiselle, sillä Lätti oli itse opiskellut flamencoa Sevillassa.
Lätti esiintyi useassa suomalaisessa pitkässä elokuvassa tanssijana ja näyttelijänä, ja hän esiintyi 1960-luvulla myös televisiossa.
Lätti palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1966.
Someronjoki
Someronjoki on Someron Hirsjärven ja Kirkkojärven välisestä Paimionjoen jokiosuudesta ja ainakin historiallisesti myös koko Paimionjoen vesistön jokireitistä Someron alueella    käytetty nimitys. Joissakin vanhemmissa lähteissä nimi esiintyy myös koko Paimionjoen rinnakkaisnimityksenä.
Zack Phillips
Zack Phillips (s. 28. lokakuuta 1992 Fredericton, New Brunswick) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. NHL:n kykyjenetsijäpalvelu arvioi Phillipsin Pohjois-Amerikassa pelaavista kenttäpelaajista sijalle 15. Minnesota Wild varasi hänet kuitenkin vasta numerolla 28 NHL:n varaustilaisuudessa 2011.
Pelaajaura
Ensimmäisellä kaudellaan Quebecin junioriliigassa Phillips sijoittui 44 pisteellä runkosarjan yhdeksänneksi tulokkaiden pistepörssissä. Pudotuspeleissä hän auttoi Saint John Sea Dogsin finaaleihin tehtailemalla kaksi maalia ja neljä maalisyöttöä 21 ottelussa. Finaaleissa joukkue kuitenkin hävisi Moncton Wildcatsille voittamalla kaksi ottelua kuudesta.
Kaudella 2010–2011 Phillips sijoittui pistepörssissä jaetulle kuudennelle sijalle tekemällä peräti 95 pistettä 67 ottelussa. Hänen joukkueensa eteni taas finaaleihin, joissa se voitti Gatineau Olympiquesin. Ratkaisevan kuudennen ottelun se voitti jatkoajalla 3–2.
Laihanen (Padasjoki)
Laihanen on Päijät-Hämeessä Padasjoella Vakkilan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 3,6 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Heinjoen valuma-alueeseen (14.223) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 155,3 metriä mpy.
Chaoyang
Chaoyang (, pinyin: Cháoyáng Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Liaoningin maakunnan länsiosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 250 kilometriä maakunnan pääkaupunki Shenyangista länteen. Prefektuurin pinta-ala on 19 698 neliökilometriä ja väkiluku 3,04 miljoonaa (2010).
My Funny Valentine (albumi)
My Funny Valentine on yhdysvaltalaisen jazzmuusikon Miles Davisin studioalbumi, joka julkaistiin toukokuussa 1965.
Chaoyang
Kaupunki rajoittuu pohjoisessa Tongliaon, idässä Fuxinin ja Jinzhoun, etelässä Huludaon ja Qinhuangdaon, lännessä Chengden, sekä luoteessa Chifengin prefektuuritason kaupunkeihin.
Hallinnollinen jako
thumb|220px|left|Chaoyangin hallinnollinen jako. Piirikuntatasolla prefektuuri jaetaan 7 osaan seuraavasti (numerointi kuten oheisessa kuvassa, asukasluvut vuonna 2010):
Max Laeuger
Max Laeuger (1864–1952) oli saksalainen arkkitehti ja olympiamitalisti. Hän osallistui vuoden 1928 Amsterdamin olympialaisiin, joissa voitti olympiapronssia kaupunkisuunnittelussa teoksellaan "Hampurin kaupunginpuisto". Arkkitehtuurin lisäksi hän perehtyi lasimaalaukseen ja keramiikkaan.
Linnunpesä (täsmennyssivu)
Linnunpesä voi tarkoittaa:
Zima
Zima on kaupunki Irkutskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee lähellä Angaran sivujokeen Okaan laskevan Zima-joen suuta 251 kilometriä Irkutskista luoteeseen. Kaupunki on Ziman piirin keskus. Sen kautta kulkee Siperian rautatie sekä Krasnojarskin ja Irkutskin välinen valtatie. Asukkaita on 34 100 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt vuonna rakennetun 1898 rautatieaseman yhteyteen. Vuonna 1915 sinne perustettiin saha, jonka ympärille muodostui taajama. Vuonna 1922 Zimasta tuli kaupunki. Nykyään siellä on rautatieliikenteen yrityksiä, puunjalostuslaitoksia ja elintarviketeollisuutta. Kaupungissa toimii kotiseutumuseo.
Norddeutscher Rundfunk
pienoiskuva|oikea|Saksan paikalliset yleisradioyhtiöt, jotka ovat [[ARD:n jäseniä.]] Norddeutscher Rundfunk (NDR) on saksalainen yleisradioyhtiö, joka toimii Saksan pohjoisissa osavaltioissa Hampuri, Mecklenburg-Etu-Pommeri, Ala-Saksi ja Schleswig-Holstein. Se on Saksan paikallisten yleisradioyhtiöiden liiton, ARD:n, jäsen. Yhtiön päätoimipaikka sijaitsee Hampurissa Rotherbaumin kaupunginosassa. NDR työllistää noin 3600 henkilöä.
Historia
NDR:n historia alkoi 1924, kun Nordische Rundfunk AG (NORAG) perustettiin Hampurissa. NORAG joutui brittiläisen valvonnan alla osaksi vuonna 1945 perustettua radioyhtiötä Nordwestdeutscher Rundfunk (NWDR), joka kattoi brittien hallintoalueen Saksan liittotasavallassa. Myöhemmin yhtiö siirtyi osavaltioiden hallintaan ja vuonna 1955 NWDR päätettiin jakaa. Siitä syntyi kaksi paikallista yleisradioyhtiötä: läntinen Westdeutscher Rundfunk (WDR) ja pohjoinen Norddeutscher Rundfunk (NDR). NDR:n perustivat Hampuri, Ala-Saksi ja Schleswig-Holstein. Mecklenburg-Etu-Pommeri liittyi yhtiöön vuonna 1992 Saksan jälleenyhdistymisen jälkeen.
Kiinteistön vaihto
Kiinteistön vaihto on kiinteistön luovutustoimi, jossa vastikkeen pääosan muodostaa toinen kiinteistö. Kiinteistön kauppa on vastikkeellinen luovutus, jossa muu kuin kiinteä omaisuus muodostaa vastikkeen pääosan. Kiinteistönvaihto on melko harvoin käytetty toimenpide, mutta sitä tarvitaan esimerkiksi maatilojen tilusjärjestelyissä ja toteutettaessa kaavajärjestelyjä. Kiinteistönvaihtoon sovelletaan soveltuvin osin kiinteistön kauppaa koskevia säännöksiä kaupan muodosta, saannonmoitteesta ja kaupanvastuusta. Vaihtoon ei kuitenkaan sovelleta etuosto-oikeutta. Pelkässä kiinteistönvaihdossa osapuolet yleensä edellyttävät, että kiinteistöt ovat samanarvoiset. Useimmiten toinen sopijapuoli joutuu maksamaan myös muuta vastiketta, kuten rahaa tai osakkeita, välirahana arvojen erotuksen verran.
Bosnia ja Hertsegovinan sosialistinen tasavalta
Bosnia ja Hertsegovinan sosialistinen tasavalta, lyhenteeltä Bosnia ja Hertsegovinan ST (, Социјалистичка Pепублика Босна и Херцеговина, СР Босна и Херцеговина, СР БиХ) eli Bosnia ja Hertsegovinan kansantasavalta, lyhenteeltä Bosnia ja Hertsegovinan KT (, Народна Република Босна и Херцеговина, НР Босна и Херцеговина, НР БиХ), vuosina (1945-1963) oli sosialistinen tasavalta osana Jugoslavian sosialistista liittotasavaltaa vuodesta 1943 vuoteen 1992. Se on nykyisen Bosnia ja Hertsegovinan edeltäjä, ja perustettiin fasisminvastaisen vastarinnan aikana Mrkonjić Gradissa on 25. marraskuuta 1943. Sosialistinen tasavalta hajosi vuonna 1990, kun se hylkäsi kommunistiset periaatteet 1990, ja itsenäistyi 1992. Alueen pääkaupunki oli Sarajevo, joka pysyi pääkaupunkina itsenäistymisen jälkeen.
Abdul Qadir Mumin
Abdul Qadir (myös Abdulqadir, Abdulqadr) Mumin on somalialainen islamisti ja terroristi. Hän toimi al-Shabaabissa merkittävänä rekrytoijana ennen siirtymistään Somalian Isis-haaran johtoon. Hänestä on käytetty myös nimitystä Ikrima al-Muhajir.
Elämä
Somaliassa syntynyt Mumin muutti Isoon-Britanniaan vuonna 2005. Siellä hän toimi vierailevana saarnaajana Greenwichin moskeijassa samoihin aikoihin kun siellä kävi Michael Adebolajo, toinen kahdesta Lee Rigbyn murhasta vangitusta miehestä. Muminin uskotaan myös tavoitelleen ongelmaisia nuoria Kaakkois-Lontoon kaduilla värvättäviksi. Värväystyötä on ymmärretty myös tehdyn mafrisheissa – tiloissa, joissa kokoonnutaan käyttämään khatia. Mumin asui välillä myös Ruotsissa. Hän joutui Isossa-Britanniassa Security Servicen tutkimuksen kohteeksi hänen nuorten miesten radikalisoimiseksi pitämiensä saarnojen johdosta. Muutamaa kuukautta myöhemmin vuonna 2010 Mumin palasi kotoaan Etelä-Lontoosta Somaliaan ja poltti saavuttuaan Isosta-Britanniasta saamansa passin. Passin polttamisen yhteydessä hän omisti elämänsä jihadille kannattajajoukon tukemana.
Vuonna 2010 Mumin osallistui aiemmin Guantanamossa vangittuna olleen Moazzam Beggin kanssa Cageprisoners-järjestön pitämään lehdistökonferenssiin länsimaiden terrorisminvastaisia taktiikoita Itä-Afrikassa kritisoivasta raportista. Vuonna 2011 Osama bin Ladenin saatua surmansa Mumin julisti joukkojensa jatkavan jihadia kuolemaan saakka "veljensä Osaman" tavoin tai kunnes hallitsee koko maailmaa. Muminia on pidetty lahjakkaana puhujana, jota on myös sanottu hyvin koulutetuksi. Mumin esiintyi useissa al-Shabaabin videoissa.
Isis-toiminta
Mumin vannoi uskollisuudenvalan Abu Bakr al-Baghdadille ja Isikselle 22. lokakuuta 2015. Hän asui tällöin Puntmaan Galgalassa. Sen syrjäisten vuorien luolat olivat aseistautuneiden ryhmien suosiossa. Uskollisuudenvalan sisältänyttä audionauhaa seurasi Isiksen yhtiön julkaisema video. Ennen Somalian Isis-johtajaksi siirtymistään hänet oli nähty ennemmin visionäärinä ja ideologina kuin sotilaallisena johtajana. Mumin ryhtyi laajentamaan Isis-kannattajien solua kidnappaamalla 10-15-vuotiaita poikia taistelijoikseen. Alkuvuodesta 2016 Yhdysvaltain hallituksen raporttien mukaan Mumin sai rahoitusta Qatarista kehitysavun ja humanitaarisen tuen varjolla. Ensimmäinen isku, josta Isis otti Somaliassa vastuun, oli 25. huhtikuuta 2016 Mogadishussa tehty tienvarsipommi-isku Afrikan unionin saattuetta vastaan. Ryhmän toimintaa vaikeutti se, että al-Shabaabin Amniyat-verkosto sai tehtäväkseen Isis-jäseniksi pyrkivien tai jo päässeiden al-Shabaabin taistelijoiden etsimisen ja tappamisen. 31. elokuuta 2016 Yhdysvaltain ulkoministeriö lisäsi Muminin globaalien terroristien listaukseen. Vuonna 2017 Mumin onnistui rekrytoimaan suuren määrän taistelijoita, joita kaikkiaan oli tuolloin noin 2 000–3 000. Vuonna 2016 Muminilla oli uskottu olevan vasta satoja taistelijoita puolellaan. Hänen katsottiin kuitenkin johtaneen yhtä avokätisimmistä palkkioista Somaliassa maksanutta ryhmittymää.
USAFRICOM ilmoitti Muminin kuolleen huhtikuussa 2019, mutta hän esiintyikin heinäkuussa 2019 videolla, jossa julisti sodan al-Qaidan Somaliassa toimivia haaroja vastaan ja vaati aseellista toimintaa al-Shabaabia vastaan.
Tiedusteluraporteissa on viitattu Muminin ja Jihadi Johnina tunnetun Mohammed Emwazin välillä olleisiin suhteisiin.
Longaanit
Longaanit (Dimocarpus) on kasvisuku, joka kuuluu saippuamarjakasvien heimoon. Siihen kuuluu ainakin kahdeksan lajia. Longaanien hedelmiä käytetään ruokana lähisukuisten rambutaanien ja litsin tavoin.
Tuntomerkit
Longaanit ovat useimmiten yksikotisia puita tai pensaita. Niiden lehdet ovat parilehdykkäisiä. Lehtien lehdykät ovat vastakkaisia tai melkein vastakkaisia ja ehyt- tai sahalaitaisia. Suurissa kukinnoissa kasvavat kukat ovat yksineuvoisia. Kukkien verhiöt ovat kellomaisia ja terälehtiä voi olla yhdestä viiteen tai ne voivat puuttua kokonaan. Hedelmät ovat pyöristyneitä ja niiden ulkokuori on nahkea. Siemeniä ympäröi mehukas hedelmäliha.
Levinneisyys
Longaaneja kasvaa luonnonvaraisena Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa.
Republic P-47 Thunderbolt
Republic P-47 Thunderbolt (lempiniminä ”T-bolt”, ”Jug” ’ruukku, tonkka’ tai ”Juggernaut”) oli yhdysvaltalainen, toisen maailmansodan aikainen yksimoottorinen ja -paikkainen hävittäjälentokone. Venäläis-amerikkalaisten Alexander de Severskyn ja Alexander Kartvelin suunnittelema yksinkertainen ja vahvarakenteinen kone saattoi saavuttaa syöksyissä lähes äänennopeuden. Thunderbolt oli toisen maailmansodan raskain yksimoottorinen hävittäjälentokone.
Ominaisuuksia ja kehitystä
Koneen suuriin ulkomittoihin vaikutti osaltaan rungon takaosaan sijoitettu turboahdin ja sen vaatimat putkistot pakokaasulle, ilmanotolle ja ahdetun ilman paluulle, ahtimen jäähdytykselle sekä välijäähdyttimelle. Koneen runkoa voi verrata Vought F4U Corsair -hävittäjään, jossa oli sama moottori mutta mekaanisesti ahdettuna ja välijäähdyttimellä.
Kone suunniteltiin alun perin torjuntahävittäjäksi, mutta suunnittelija Alexander Kartvelin mukaan se soveltui myös suurten korkeuksien saattohävittäjäksi, minkä tehtävän se selvitti melko hyvin, kiitos tehokkaan ahtimen ja siipikonstruktion. Toimintasäde riitti lähempänä oleviin kohteisiin, mutta ei kauempana oleviin. Kone osoittautui myöhemmin loistavaksi hävittäjäpommittajaksi ja maataistelukoneeksi vahvan rakenteensa ansiosta. Kahdeksan .50 kaliiperin (12,7 mm) raskasta konekivääriä takasi riittävän tulivoiman.
Alkusarjojen koneet olivat melko kömpelöitä, joten P-47 ei aluksi soveltunut kaartotaisteluun, mutta tehokkaan moottorin ja hyvän tulivoiman ansiosta se sopi erinomaisesti "heiluri-ilmataisteluun" jossa pyrittiin nousemaan vihollisen yläpuolelle ja iskemään sieltä. Koneen suuri nopeus erityisesti korkealla ja hyvä siiveketeho ts. nopea kaartoonlähtö suuressa nopeudessa mahdollistivat tiukemmin kaartavan vihollisen kuten Bf 109 hävittäjän ahdistamisen. Tällöin kone kallistettiin aluksi poispäin, takaisin ja ominaisuuksia käyttäen vastustajan perään tämän kaarron ulkopuolelta mikä poisti tarpeen pysyä kaartosäteen sisäpuolella. Thunderboltin syöksynopeus teki myös tästä irrottautumiskeinosta vaarallisen. Vuonna 1944 käyttöönotetut leveälapaiset potkurit paransivat Thunderboltin suorituskykyä huomattavasti, ja sen suurin ongelma, nousukyky, korjaantui.
Koneen heikkouksina olivat aluksi myös huono näkyvyys taaksepäin ja lyhyt kantama: ensin mainittu ongelma ratkaistiin sarjasta D-25 eteenpäin käyttöönotetulla kuplakuomulla ja jälkimmäinen koko ajan kasvatetulla polttoainekapasiteetilla sekä lisäpolttoainesäiliöillä. P-47N:n esisarja, P-47M, oli koko toisen maailmansodan nopein operatiivisessa käytössä ollut mäntämoottorihävittäjä.
Koneen käyttäjiä
thumb|P-47N Thunderbolt-parvi. P-47N oli koneen lopullinen tuotantoversio Ensimmäinen Thunderboltia operatiivisesti käyttänyt yksikkö oli 8. ilmavoimien 56th Fighter Group, joka lensi ensimmäisen kerran operatiivisesti kesällä 1943. 56th lensi Thunderboltilla koko sodan läpi, sai eniten ilmavoittoja (688 kpl) kaikista Euroopassa palvelleista USAAFin hävittäjärykmenteistä, ja sen jäseniä olivat kaksi eniten Euroopan sotanäyttämöllä ilmavoittoja saaneista amerikkalaisista lentäjistä, everstiluutnantit Robert Johnson ja Francis Gabreski, molemmilla 28 ilmavoittoa. 56th FG:n pudotus-tappiosuhde oli myös paras kaikista USAAFin rykmenteistä, 8:1.
Paremman panssarointinsa sekä ilmajäähdytteisen moottorinsa ansiosta kone kesti osumia selvästi paremmin kuin nestejäähdytteinen P-51 Mustang. Tästä syystä 9. ilmavoimat, joka lensi Euroopan sotanäyttämöllä taktisia operaatioita ja maataistelulentoja, valitsi kalustokseen Thunderboltit.
Tekniset tiedot
thumb|P-47B
Luis Fernando Suárez
pienoiskuva|Luis Fernando Suárez vuonna 2013. Luis Fernando Suárez (s. 23. joulukuuta 1959 Medellín, Kolumbia) on kolumbialainen uransa jo päättänyt jalkapallopuolustaja ja nykyinen valmentaja. Hän on valmentanut seurajoukkueiden lisäksi Ecuadorin, Hondurasin ja vuodesta 2021 Costa Rican maajoukkuetta.
Ura
Pelaajana Suárez pelasi viisitoistavuotisen uransa aikana vain kahdessa seurassa: kotimaansa Atlético Nacionalissa ja Deportivo Pereirassa. Hän voitti Nacionalin riveissä vuonna 1989 Copa Libertadoresin. Hänen uransa kesti vuodesta 1980 vuoteen 1995.
Vuonna 2007 Ecuadorin maajoukkueen johdosta lähtenyt Suárez ehti valmentaa seuroja kotimaassaan ja Perussa ennen kuin vuoden 2010 MM-kisoihin selviytynyt Honduras valitsi hänet valmentajakseen vuonna 2011. Suárez johdatti La Bicolorin MM-kisoihin 2014.
Käyttövapaus
Käyttövapaus tarkoittaa omistajan oikeutta käyttää esinettä ja oikeutta vaatia, etteivät sivulliset estä tai häiritse esineen käyttöä. Omistusoikeuteen kuuluu omistajan kompetenssi, dynaaminen suoja ja omistajanhallintaoikeus, joka muodostuu käyttövapaudesta ja staattisesta suojasta. Käyttövapaus ei voi olla samanaikaisesti usealla henkilöllä tai oikeushenkilöllä, paitsi jos kyseessä on yhteisomistus. Käsitettä käytetään myös muiden kuin esineen omistajan käyttöoikeudesta. Esimerkiksi käyttö- ja vuokraoikeuden haltija saa käyttää esinettä säädösten ja asianomaisten sopimusten määrittämin tavoin.
Käyttövapauden suojaa voidaan saada omistajankanteella, vahingonkorvauskanteella, turvaamistoimilla, virka-avulla ja esittämällä rangaistusvaatimus. Käyttövapauden rajoitukset koskevat tavallisesti kiinteistöjä. Tällaisia rajoittavia säännöksiä sisältyy ympäristö-, kaavoitus- ja rakennuslainsäädäntöön. Kiinteistöjen käyttöä rajoittavat muun muassa maa-aineslaki, metsälainsäädäntö, jätelaki, terveydensuojelulaki, luonnonsuojelulaki ja muinaismuistolaki sekä jokamiehenoikeus.
Luettelo Vihreiden Niittyjen esiintyjistä
Vihreiden Niittyjen esiintyjät vuosittain
Vuosi 2007
Juontajina: Arto Kantoniemi, Heikki Hietamies, Eija Bergman, Klaus Thomasson, Riitta Väisänen
Muita esiintyjiä: Kalervo Kärki (esitelmä), Maarit Niiniluoto
Vuosi 2006
Anita Hirvonen, Ari Hakulinen, Arja Koriseva & Fortuna, Arto Kantoniemi, Arvo Pienimäki, Deestyle, Eki Jantunen & Mutkattomat, Erkki Räsänen, Esko Rahkonen, Ewa Kaarela, Halavatun Papat, Hanna Hirvonen, Heikki Hietamies, Jaana ja Jaakko Säkkinen, Jari Roth, Jari Sillanpää, Jaska Mäkynen, Jouni Rautio, Juha Matti, Juha Simola, Juha Vartiainen & Variaatio, Juhani Markola, Jukka Kuoppamäki, Jussi & The Boys, Kai Gideon, Kaija Pietilä & Mainio, Kari Vepsä & Onnenmaa, Kati Huttunen, Kauko Simonen, Kengurumeininki, Kirsi Kirstua, Kiuruveden Harmonikkakerho, Kiuruveden Naislaulajat, Lauluyhtye Pedaali, Marja-Liisa Kuosmanen, Marko Lundberg, Martti Metsäkedon tanssiorkesteri, Matti Korkiala, Mikko Alatalo, Minna Piippo, Nelostie, Paula Koivuniemi, Pentti Hietanen & Heikki Hela ja Men In Black, Pihtiputaan Mieskuoro, PMMP, REMU & Hurriganes, Roselet, Sanna Ylikärppä, Sebastian Ahlgren, Simo Saastamoinen, Suurlähettiläät, Teemu Lehtola, Tiina Ahonen, Viihdeorkesteri Kilimun, Virpi Piippo & Kuutamo
Juontajina: Arto Kantoniemi, Heikki Hietamies, Kike Elomaa, Klaus Thomasson
Muita esiintyjiä: Eero Lämsä (juhlapuhe), Kalervo Kärki (esitelmä)