cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nunavut
Historia
Nunavut on arktinen alue, jolle levittäytyivät varhaiset paleoeskimojen kulttuurit. Varhaisinta paleoeskimojen kulttuuria sanotaan Pre-Dorsetin kulttuuriksi. Se pohjautui enemmän sisämaassa kuin merialueilla tapahtuvaan pyyntiin. Siitä kehittyi noin 800 eaa. maa- ja merieläinten pyyntiin perustuva Dorsetin kulttuuri, ja noin vuoden 1000 tienoilla sen syrjäyttivät eskimojen kulttuurit. Harva asutus keskittyi rannikolle ja sisämaassa jokien lähelle. Nunavutin eteläpuolella eli subarktisia intiaaneja. Nunavutin inuitit ovat länsi- ja keski-inuitteja.
Manu Dibango
thumb|Manu Dibango Manu Dibango (12. joulukuuta 1933 Douala – 24. maaliskuuta 2020 Pariisi ) oli kamerunilainen muusikko. Hän pääasiassa lauloi ja soitti saksofonia. Dibango esitti monenlaista musiikkia. Hän yhdisti musiikissaan jazzia, funkia ja perinteisiä länsiafrikkalaisia vaikutteita. Häntä voidaan pitää yhtenä afrikkalaisen etnomusiikin uranuurtajista
Dibangon tunnetuin kappaleensa ”Soul Makossa” vuodelta 1972. Manu Dibango on tehnyt yhteistyötä muun muassa nigerialaisen muusikon Fela Kutin sekä Hugh Masekelan ja Herbie Hancockin kanssa.
Dibango luetaan kuuluvaksi yabassikansaan, joskin hänen äitinsä oli duala.
Nunavut
Väestö
Vuonna 2016 Nunavutin väkiluku oli 35 944 eli noin promille koko Kanadan väkiluvusta. Siitä on noin 25 000 inuiitteja (noin 85 % Nunavutin asukkaista ja noin puolet kaikista Kanadan inuiteista). Nunavutin väestötiheys on 0,02 as./km², joten se on yksi maapallon harvimmin asutetuista alueista. 40 % asukkaista on alle 16-vuotiaita.
Lokakuussa 2016 raportoitiin, että Nunavutin alueen vauvoilla esiintyi vakavia keuhkotulehduksia eniten maailmassa.
Ilmasto
Nunavut on pääosin kylmää matalakasvuista tundraa, jonka pohjoisosaa sanotaan polaariaavikoksi. Kasvillisuus on lähinnä ruohoa, varpuja, jäkälää, vaivaiskoivuja, pensaita jne. Pohjoisosien merijää voi olla ympärivuotinen.
Talous
Nunavutissa hyödynnetään luonnonvaroina lyijyä, hopeaa, sinkkiä, maaöljyä ja maakaasua. Tulevaisuudessa turismista on tulossa yhä merkittävämpi elinkeino. Merkittävässä osassa taloudessa ovat myös inuiittitaide ja -käsityöt. Asukasta kohden alueella on eniten taiteilijoita Kanadassa: 33 % Nunavutin väestöstä. Taiteilijoiden keskipalkka on kuitenkin alempi Nunavutissa (10 700 $ vuodessa) kuin Kanadassa keskimäärin (24 300 $ vuodessa).
Hallinto
thumb|vasen|Nunavutin parlamenttitalo. thumb|Nunavutin aluejako. Kanadassa territorioilla ei ole yhtä laajaa päätäntävaltaa kuin provinsseilla. Valtaosa veroista ja luonnonvaroista saaduista tuotoista menee liittovaltiolle, joka rahoittaa territorion hallintoa. 90 % hallinnon budjetista on liittovaltion varainsiirtoa. Nunavutilla on yksi edustaja Kanadan parlamentin senaatissa ja edustajainhuoneessa.
Nunavutin ylintä päätäntävaltaa pitää yksikamarinen parlamentti. Territorio on jaettu 22 vaalipiiriin, joista jokaisesta valitaan yksinkertaisella enemmistöllä yksi edustaja parlamenttiin. Vaalit pidetään suunnilleen neljän-viiden vuoden välein. Parlamentissa ei ole puolueita ja päätöksenteko perustuu konsensukseen. Edustajat valitsevat keskuudestaan pääministerin sekä ministerit, joiden määrää ei ole rajattu. Territorion päämies on komissaari, jonka nimittää Kanadan hallitus. Komissaari edustaa Nunavutia sekä vahvistaa parlamentin lait ja asiakirjat.
Oinville-sur-Montcient
Kunta kuuluu entiseen Vexin français’n maakuntaan, ja se on osa Vexin français’n alueellista luonnonpuistoa (Parc naturel régional du Vexin français).
Nunavut
Hallinto
Nunavutin parlamentilla on kymmenen ministeriötä. Territorio on jaettu kolmeen alueeseen, joilla on merkitystä lähinnä tilastoinnissa ja väestönlaskennassa. Alueet ovat Kivalliq, Kitikmeot ja Qikiqtaaluk. Paikallishallinnosta vastaavat kunnat, joita on 25. Kunnallishallinto rajoittuu vain asutuskeskuksiin, mikä tarkoittaa että suurin osa territorion pinta-alasta ei kuulu paikallishallinnon piiriin.
Oinville-sur-Montcient
pienoiskuva|vasen|Saint-Séverinin kirkko Kunnan keskustassa oleva Saint-Séverinin kirkko on alkujaan rakennettu 1100-luvulla. Kirkkoa on paranneltu vuosisatojen aikana, ja siinä on rakenteita aina 1700-luvulle saakka.
Pukin pikku apuri
Pukin pikku apuri on kuvitteellinen koira animaatiosarjassa Simpsonit. Se on Simpsonin perheen lemmikki, rodultaan englanninvinttikoira. Hahmon ääntelyitä näytteli 2.–7. tuotantokaudella eläinten ääniin erikoistunut näyttelijä Frank Welker, myöhemmin Dan Castellaneta. Toisin kuin monet piirrossarjojen eläinhahmot, Pukin pikku apuri käyttäytyy oikean koiran tavoin eikä ole antropomorfinen.
Pukin pikku apurin ensiesiintyminen oli 1. tuotantokauden ensimmäisessä jaksossa ”Joulurauha”, jossa Simpsonit ottivat sen huostaansa. Aiempi omistaja hylkäsi koiran sen hävittyä juoksukilpailuissa. Pukin pikku apuri on perheen yhteinen lemmikki, mutta Bart Simpsonilla on kaikkein läheisin suhde sen kanssa. Bart ja Pukin pikku apuri ovat useasti pelastaneet toisena erilaisista kiperistä tilanteista, ja Bart on aina hankkinut koiran perheelle takaisin, jos siitä on jouduttu tilapäisesti luopumaan. 3. kauden jaksossa ”Koira kuoleman partaalla” johtaja Burns aivopesi Pukin pikku apurin aggressiiviseksi vahtikoiraksi, mutta se palautui entiselleen kohdattuaan Bartin. Pukin pikku apuri on usein melko kuriton koira, joka toistuvasti aiheuttaa tuhoja talossa eikä yleensä ymmärrä sille annettuja käskyjä. Se on kuitenkin ollut Duff-oluen maskottina 14. kauden jaksossa ”Koira joka petti” ja poliisikoirana 20. kauden jaksossa ”Poliisikoira”.
Pukin pikku apuri sai naaraspuolisen vinttikoiran kanssa 25 pentua 6. kauden jaksossa ”Kaksikymmentäviisi pentua”, mutta ne päätyivät johtaja Burnsille, joka kasvatti niistä kilpakoiria. Pukin pikku apuri on saanut poikueen myös tohtori Hibbertin villakoiran kanssa 15. kauden jaksossa ”Varaklovni”.
Simpsoneilla on myös kissa Lumipallo II, jonka osuus sarjassa on paljon pienempi.
Enoch Sontonga
thumb|Enoch Sontonga
Enoch Mankayi Sontonga (1873 Uitenhage, Kapmaa – 18. huhtikuuta 1905) oli eteläafrikkalainen opettaja, maallikkosaarnaaja ja lauluntekijä, joka sävelsi nykyisen Etelä-Afrikan kansallislaulun osana olevan virren ”Nkosi Sikelel' iAfrika”.
Sontonga kuului xhosa-heimon Mpinga-klaaniin. Arvellaan, että hän sai opettajakoulutuksen Lovedale-instituutissa ja että hänet lähetettiin myöhemmin metodistien lähetyskouluun Nancefieldiin Johannesburgin lähelle. Hän oli naimisissa Diana Mgqibisan kanssa, joka oli Etelä-Afrikan metodistikirkon merkittävän pastorin tytär.
Sontonga kirjoitti ”Nkosi Sikelel' iAfrikan” ensimmäisen säkeistön sanat vuonna 1897 ja myöhemmin samana vuonna sävelsi siihen melodian koulunsa kuoroa varten. Laulu esitettiin ensi kerran julkisesti metodistipappi Bowenin papiksivihkimisessä. 8. tammikuuta 1912 laulu esitettiin ANC:n edeltäjän, South African Native National Congressin, perustavan kokouksen päätösrukouksena.
Sontonga kuoli vain 32-vuotiaana 18. huhtikuuta 1905 ja hänen hautansa paikka unohtui. Vuonna 1994 Etelä-Afrikan kansallisten muistomerkkien lautakunta sai tietää, että hänet olisi mahdollisesti haudattu Johannesburgin Braamfonteinin hautausmaalle ja halusi paikantaa sen julistaakseen paikan kansalliseksi monumentiksi. Vaikeuksien jälkeen hauta saatiin paikannettua, ja 24. syyskuuta 1996 presidentti Mandela vihki paikalle pystytetyn muistomerkin ja Sontongalle myönnettiin Order of Meritorious Service -kunniamerkki.
Myräjärvi
Myräjärvi on järvi Nuijamaan Myrän kylässä Lappeenrannassa. Järven pinta-ala on 24,02 hehtaaria, rantaviivan pituus 3,8 kilometriä ja korkeus merenpinnasta 33,5 metriä. Järvi sijaitsee lähellä Venäjän rajaa välittömästi rajavyöhykkeen ulkopuolella. Sen lasku-uoma Revorianoja laskee Venäjän puolella olevaan Pankajärveen.
Banwa
Banwa on provinssi Burkina Fason länsiosassa Boucle du Mouhounin hallintoalueella. Sen pääkaupunki on Solenzo, jossa on noin 10 000 asukasta. Koko provinssissa on vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan 267 934 asukasta ja sen pinta-ala on 5 882 neliökilometriä.
Jennifer Carpenter
Jennifer Carpenter (s. 7. joulukuuta 1979 Louisville, Kentucky) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Showtimen draamasarjasta Dexter, jossa hän esitti päähenkilön siskoa Debra Morgania. Hän on esiintynyt muun muassa nimiosassa elokuvassa Emily Rosen riivaaja (2005), joka perustuu löyhästi tositapahtumiin.
Myräjärvi
Järvi kuuluu Suomen valuma-aluejaossa Venäjän raja-alueen valuma-alueeseen 86.001 ja on tämän valuma-alueen Suomen puoleisen osan suurin järvi. Suomen ympäristökeskuksen tiedoissa valuma-alueen nimenä on virheellisesti Rokkalanjoen valuma-alue. Tieto on virheellinen, koska valuma-alueen laskujokena on Kilpeenjoki. Rokkalanjoki sijaitsee etelämpänä Karjalankannaksella eikä sen valuma-alue ulotu Suomen nykyiselle alueelle.
Jennifer Carpenter
Carpenter on opiskellut näyttelijäntyötä Juilliard Schoolin draamalinjalla vuosina 1998–2002.
Carpenter oli naimisissa näyttelijä Michael C. Hallin kanssa. Pari erosi vuoden 2010 lopussa.
Fort William (Skotlanti)
Fort William on noin 10 000 asukkaallaan Skotlannin Ylämaiden toiseksi suurin kaupunki Invernessin jälkeen.
Kaupunki sijaitsee alun perin gaelinkielisellä alueella, mutta 1900-luvun aikana kielen puhujien määrä romahti. Nykyään kielen elpymistä kuitenkin tuetaan, mistä esimerkkinä kaupungissa toimii gaelinkielinen päiväkoti ja kouluopetusta on mahdollista saada gaelin kielellä.
Fort William on nimetty Vilhelm III Oranialaisen mukaan. Ensimmäinen linnoitus rakennettiin vuonna 1654.
Britteinsaarten korkein vuori Ben Nevis sijaitsee Fort Williamin lähellä.
Aiheesta muualla
56.82°N, -5.11°W
M/S Princesa Marissa
Princesa Marissan sisaraluksia ovat M/S Noura I (ent. Finnpartner), M/S Opi (ent. Prins Hamlet) ja M/S Freewinds (ent. Bohème).
Käyttöhistoria
Alus tilattiin 19. marraskuuta 1963. Se laskettiin vesille joulukuun alussa 1964, ja samalla Sylvi Kekkonen kastoi sen Finnhansaksi. 28. Laiva luovutettiin viimein 28. maaliskuuta 1966 Merivienti Oy:n omistukseen. Alun perin luovutuksen olisi pitänyt tapahtua jo edellisen vuoden kesäkuussa, mutta paha tulipalo keskeneräisessä aluksessa telakan varustelulaiturilla myöhästytti luovutuksen. Sisustus tuhoutui 18. maaliskuuta 1965 viimeistelytöiden ollessa meneillään Hietalahden telakalla. Satamahinaaja Turson avulla saatiin keulalevyjä irti, jolloin paloruiskut suunnattiin palopesäkkeisiin.
Merivienti rekisteröi Finnhansan Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Helsinki. Finnlines aloitti liikennöinnin 31. maaliskuuta linjalla Helsinki–Nynäshamn–Karlskrona–Lyypekki–Slite–Helsinki. Muutaman vuoden kuluttua reitti typistyi: Helsinki–Nynäshamn–Travemünde. Kesällä 1967 alus teki viikonloppumatkoja kahdella linjalla: Helsingin ja Sandhamnin välillä ja Lyypekin ja Rønnen välillä. 20. heinäkuuta 1967 Finnhansa pelasti neljä itä­saksalaista pakolaista eräästä purjeveneestä.
Enso-Gutzeit osti Finnhansan 31. joulukuuta 1970. Ostaja piti aluksen edelleen Suomen lipun alla. 1. maaliskuuta – 27. huhtikuuta 1972 välisen ajan laiva oli Howaldtswerke-Deutsche Werftin telakalla Kielissä Saksassa kunnostettavana. Alukseen rakennettiin tuolloin 288 uutta hyttipaikkaa autokannen alle, tilaan joka oli alun perin rakennettu kontteja varten, mutta oli osoittautunut vielä aikaansa edellä olevaksi. 1970-luvun alussa alus liikennöi talvisin maanan­taista perjan­taihin reitillä Helsinki–Nynäshamn–Travemünde ja kesäisin Helsinki–Slite–Rønne–Travemünde ja takaisin. Vuonna 1973 aluksen ravintolakansi uudistettiin. 5. tammikuuta 1977, laivan ollessa neljän meri­penin­kulman päässä Harmajasta, sen keulaportti vaurioitui. Syy oli kova merenkäynti (tuulennopeus oli 22 m/s). Finnhansa joutui palaamaan Helsinkiin, josta se oli tulossa. Syyskuun alussa, aluksen ollessa Gotlannin edustalla, putosi yksi matkustaja yli laidan ja hukkui.
Princesa Marissa
Kesäkuusta syyskuuhun 2005 välisen ajan Princesa Marissa liikennöi linjalla Pireus–Rodos–Limassol. Tämän jälkeen alus ankkuroitiin Limassoliin. Maaliskuussa 2006 siirtyi Drapetsonan satamaan. Jälleen 19. kesäkuuta – 11. syyskuuta 2006 välisen ajan Princesa Marissa liikennöi reitillä Pireus–Rodos–Limassol. Heinäkuussa 2006 alus tosin teki yhden kanadalaisten evakuointimatkan Libanoniin. Syksyllä 2007 alus jäi käyttämättömäksi, ja huhtikuussa 2008 se myytiin romutettavaksi. Toukokuussa alus sai nimen Prince, ja se lähti viimeiselle matkalleen kohti Intian Alangia, jossa alus romutettiin.
Edgar Douglas Adrian
Edgar Douglas Adrian (30. marraskuuta 1889 Lontoo – 4. elokuuta 1977 Cambridge) oli brittiläinen elektrofysiologi, joka sai lääketieteen Nobelin palkinnon vuonna 1932 neuronien toiminnan selvittämisestä. Hän hoiti ensimmäisen maailmansodan haavoittuneiden hermovaurioita ja alkoi sodan jälkeen tutkia Cambridgen yliopistossa hermoston toimintaa. Hänen löytönsä aivojen ja hermojen sähköisestä toiminnasta johtivat muun muassa epilepsian ymmärtämiseen.
Ahdekaurio
Ulkonäkö
Ahdekaurio kasvaa 30–100 senttimetriä korkeaksi. Se on tiheään mätästävä. Lehtitupet ovat usein karheita, kaljuja. Lehtilapa on kouruinen, 1–3 millimetriä leveä, kalju, päältä karhea ja sinivihreä. Kieleke on 2–5 mm pitkä ja suippo. Röyhy on 10–20 cm pitkä ja hyvin kapea. Röyhyn alimmassa nivelessä on yksi tai kaksi haaraa. Tähkylät ovat 14–25 mm pitkiä, vaaleanvihreitä–kellertäviä, 3–6-kukkaisia ja 4–5-vihneisiä. Vihneet ovat 15–20 mm pitkiä. Ulkohelve on 12–15 mm pitkä, yläosasta karhea, vihne on tyvestä kiertynyt. Kaleet ovat eripituisia, molemmat tähkylää lyhyempiä. Tähkylärangan karvat ovat 1 mm pitkiä.
Esiintyminen Suomessa
Suomessa ahdekaurio kasvaa yleisenä tai melko yleisenä Ahvenanmaalla ja Lounais-Suomessa rinneniityillä. Muualla maassa se on harvoin satunnainen liikennetulokas.
Karl Jakob Sundevall
thumb|220px|right|Carl Jakob Sundevall Karl Jakob Sundevall (22. lokakuuta 1801, Högestad, Skåne – 2. helmikuuta 1875, Tukholma) oli ruotsalainen eläintieteilijä.
Eugene Katchalov
Eugene Katchalov (s. 21. helmikuuta 1981 Kiova, Ukraina) on ukrainalaissyntyinen yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Katchalov varttui Brooklynissa, New Yorkissa ja valmistui liiketalouden alalta New Yorkin yliopistosta.
Karl Jakob Sundevall
Sundevall opiskeli Lundin yliopistossa vuodesta 1817, ja väitteli siellä filosofian tohtoriksi 1823. Hän matkusteli Itä-Intiassa 1827–1828, minkä jälkeen opiskeli lääketiedettä ja valmistui lääketieteen tohtoriksi 1830.
Eugene Katchalov
Pokeriura
Katchalovin pokeriuran ensimmäinen iso turnausvoitto oli kesäkuussa 2007 Bellagio Cupin 5 000 dollarin no limit hold'em turnauksen ykköstila, josta hän ansaitsi 118 785 dollaria. Uran toistaiseksi suurin voitto tuli joulukuussa 2007, jolloin Katchalov voitti World Poker Tourin Doyle Brunson Five Diamond World Poker Classic -turnauksen. Voitostaan hän ansaitsi 2 482 605 dollaria. Internetissä Katchalov voitti marraskuussa 2007 Full Tilt Pokerin Sunday $750,000-guaranteed -turnauksen.
Karl Jakob Sundevall
1833 hänet nimitettiin Tukholman Luonnonhistoriallisen valtionmuseon intendentiksi ja 1836 Lundin yliopiston eläintieteen ja taloustieteen lehtoriksi. Palattuaan 1838 ranskalaisten Huippuvuorille suuntautuneelta tutkimusmatkalta hänet nimitettiin em. museon professoriksi ja intendentiksi, ja hän toimi selkärankaisten osaston professorina 1841–1871.
Eugene Katchalov
Pokeriura
Tammikuussa 2011 Katchalov voitti PCA-turnaussarjan 100 000 dollarin sisäänoston high roller -turnauksen. Sen ykköspalkinto oli 1,5 miljoonaa dollaria. Kesäkuussa 2011 hän voitti ensimmäisen WSOP-rannekkeensa olemalla ykkönen 1 500 dollarin seven card stud -turnauksessa.
Kesäkuussa 2011 Katchalovin pokeriuran turnausansiot ylittivät 6,3 miljoonaa dollaria .Hän on pokeriturnauksissa eniten ansainnut ukrainalaissyntyinen pelaaja.
Katchalov edustaa nettipokerihuone PokerStarsia.
Karmiininpunainen merirosvo
Karmiininpunainen merirosvo (The Crimson Pirate) on Robert Siodmakin ohjaama seikkailuelokuva vuodelta 1952. Sen pääosissa esiintyvät Burt Lancaster, Nick Cravat, Eva Bartok ja Leslie Bradley sekä Torin Thatcher. Elokuvan käsikirjoituksen kirjoitti Roland Kibbee. Elokuvan tapahtumat sijoittuvat 1700-luvun Karibiaan, jossa merirosvot kapteeni Vallo ja Ojo seikkailevat.
Elokuvan huumori
Lancasterin ja Cravatin sirkustausta pääsee oikeuksiinsa erityisesti alkupuolen taitavaa akrobatiaa tarjoilevassa takaa-ajossa. Yleensäkin sirkusta, hupikeksintöjä ja ristiinpukeutumista hyödynnetään mielikuvituksellisella tavalla. Klovnina ja akrobaattina kunnostautunut Cravat hyödyntää pantomiimikon taitojaan: Ojo on mykkä ja puhuu omatekoista elekieltä muun muassa köydenpätkästä tekemänsä hirttosilmukkanuken avulla.
Monet elokuvan kohtauksista ovat lajityypin klassikoita, joita myös tuoreemmat merirosvoseikkailut, kuten Pirates of the Caribbean: Mustan helmen kirous, ovat lainanneet.
Adrian Gottlieb
Adrian Gottlieb on yhdysvaltalainen taidemaalari. Hän maalaa aina elävästä mallista. Gottlieb johtaa omaa kouluaan, Adrian Gottlieb Studio & Atelieria, jossa hän opettaa vanhojen mestarien tapaa piirtää ja maalata.
Gottlieb syntyi ja kasvoi Vermontissa. Lapsuudessaan Gottlieb piirsi paljon ilman mallia ja elävästä mallista. 15-vuotiaana Gottlieb oli jo osallistunut ensimmäiseen näyttelyynsä ja saanut työstään tunnustusta. Hänen maalauksensa Abenaki Tribal voitti toisen sijan kongressin taidekilpailussa ja myöhemmin sen osti Vermontin yliopisto.
Opiskellessaan Carnegie Mellon Yliopistossa Gottlieb alkoi tuntea lisää tarvetta piirustustaitonsa harjoittamiseen. Hän päättyi siirtyä opiskelemaan RIT:ihin ja sieltä hän siirtyi Charles H. Cecil Studiosiin Firenzeen, Italiaan. Lopulta Gottlieb suoritti taiteiden kandidaatin tutkintonsa loppuun RIT:ssä ja Rochester Medical Universityssä. Hän erikoistui anatomiaan ja anatomiseen piirtämiseen.
Charles Cecilin ja Nicholas Beerin ohjauksessa Charles H. Cecil Studiosissa, hän tajusi renessanssista, varhaisiin impressionisteihin yltävän maalaustradition, joka oli suurimaksi osaksi kadonnut modernin taiteen takia. 1998 Gottlieb aloitti opinnot Florence Academy of Artissa, ja lyhyessä ajassa hän opiskelikin jo koulun maalausohjelmassa Daniel Gravesin ja Simona Dolcin ohjauksessa. Hän toimi myös itse koulussa ohjaajana 2001-2002, ja sai opinnot päätökseen 2002.
Tämän jälkeen Gottlieb siirtyi koulun normaalia tyyliä naturalistisempaan ilmaisuun. Hän asui Italiassa maalaten omassa asunnossaan ja opettaen nuoria oppilaita. Gottlieb osallistui 2002 Art Renewal Centerin kansainväliseen apurahakilpailuun, mikä antoi hänelle mahdollisuuden opiskella yksityisesti pitkäaikaisen mentorinsa, Maureen Hyden ohjauksessa.
2003 Gottliebille tarjottiin paikkaa Los Angeles Academy of Figurative Artissa. Hän esitteli siellä työskennellessään Barguen piirustusta, kipsipatsaiden piirustusta, elävän mallin pitkien asentojen piirustusta ja grisaille-tekniikalla tehtyä patsaiden maalausta. Gottlieb lähti Los Angeles Academy of Figurative Artista 2005. Sen jälkeen hän avasi oman studion Echo Parkiin, Kaliforniaan. Gottlieb halusi keskittyä omaan luovaan kehitykseensä. Hän opettaa edelleen omassa studiossaan kaksi päivää viikossa.
Kontukimalainen
Kontukimalainen (Bombus terrestris) on kimalaisten sukuun kuuluva mesipistiäislaji.
Kontukimalainen on kimalaiseksi melko suurikokoinen. Sen selkäpuolella on kaksi tummankeltaista raitaa, sillä etuselkä ja takaruumiin toinen selkäkilpi ovat keltaiset.
Esiintymisalue
Kontukimalaisen luontainen esiintymisalue ulottuu Välimereltä Britteinsaarille ja Pohjois-Skandinaviaan. Suomessa laji on havaittu ensimmäisen kerran vuonna 1994 pääkaupunkiseudulla. Se on levinnyt Etelä- ja Keski-Suomessa ja tavattu Oulun korkeudelle asti. Laji luokitellaan Suomessa vakiintuneeksi vieraslajiksi. Kontukimalaista on kuitenkin siirretty muun muassa Britanniasta Uuteen-Seelantiin ja kasvihuonetuotannon pölyttäjäksi muun muassa Japaniin. Sitä esiintyy jopa Marokon kuumassa ja kuivassa ilmastossa.
The Battle Rages On...
The Battle Rages On on Deep Purplen vuonna 1993 julkaisema albumi. Deep Purplen niin kutsuttu "Mark II" -kokoonpano yhdistyi toisen kerran tällä albumilla. Ian Gillan oli palannut laulusolistiksi. Se jäi samalla kokoonpanon viimeiseksi albumiksi, sillä kitaristi Ritchie Blackmore erosi yhtyeestä marraskuussa 1993 Helsingin konsertin jälkeen.
Otasukapää
Otasukapää (Cynosurus cristatus) on monivuotinen heinäkasvilaji.
Ulkonäkö
Otasukapää kasvaa 25–60 senttimetriä korkeaksi. Se on löyhästi mätästävä. Varren tyvi on pysty–koheneva. Korsilehtien lapa on 10 cm pitkä, 1–3 millimetriä leveä, litteä, pitkäsuippuinen. Kieleke on 1 mm pitkä ja usein vihertävä. Kukinto on 3–8 cm pitkä, 0,5–1 cm leveä, vaaleanvihreä, toispuolinen, tiheä, tähkämäinen röyhy. Tähkylöiden tyvellä on kampaliuskaisia, tähkylöiden kokoisia suomuja (kukattomia tähkylöitä).
Esiintyminen Suomessa
Suomessa otasukapää kasvaa yleisenä Ahvenanmaalla tuoreilla niityillä, missä se on muinaistulokas. Muualla maassa laji on harvinainen, enimmäkseen satunnainen uustulokas.
Suur-Kauklahti
Suur-Kauklahti on Espoon suuralue, joka koostuu Espoonkartanon, Kauklahden, Kurttilan ja Vanttilan kaupunginosista.
Suur-Kauklahdessa asui vuoden 2020 lopussa 12 119 asukasta. Kauklahti on voimakkaasti kasvava espoolainen kaupunginosa. Viime vuosina väkiluku on kasvanut vuosittain 4–8 prosentilla.
Taulukossa on esitetty pien- ja tilastoalueiden väkiluvun kehitys.
Suurin osa muuttajista on nuoria lapsiperheitä ja suomenkielisiä, ja Kauklahden ruotsinkielisten asukkainen osuus onkin ensimmäistä kertaa pudonnut alle 10 prosentin, ja osuus on 9,4 prosenttia.
Pinta-alaa suuralueella on 26,1 km2 (31.12.2004), ja se on 8,4 prosenttia Espoon kokonaispinta-alasta. Pinta-alasta on kaavoitettu 11,7 prosenttia.
Suur-Kauklahden naapurisuuralueita ovat Vanha-Espoo ja Suur-Espoonlahti.
Vénissieux
Vénissieux on kunta Rhônen departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 56 061 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Vénissieux’n pinta-ala on 15 neliökilometriä. Vénissieux kuuluu Lyonin suurkaupunkialueeseen Communauté urbaine de Lyon.
Bruceploitaatio
Bruceploitaatio (myös leeksploitaatio ) tarkoitetaan 1970-luvulla syntynyttä kamppailulajielokuvien aaltoa, joka oli seurausta Bruce Leen suuresta menestyksestä ja ennenaikaisesta kuolemasta. Usein bruceploitaation tekijät pyrkivät uskottelemaan, että elokuvassa esiintyi oikea Bruce Lee. Tätä yritettiin nimeämällä elokuvat samalla tavalla kuin Leen oikeat, antamalla näyttelijöille Bruce Len, Bruce Lin ja Myron Bruce Leen kaltaisia taiteilijanimiä tai esimerkiksi kertomalla, että elokuvassa esiintyy Bruce Leen kaksoisveli. Jotkut bruceploitaatio-elokuvat eivät harhaanjohtaneet katsojaa vaan käsittelivät Bruce Leetä henkilönä. Tällainen oli esimerkiksi Shaw Brothersin 1975 ilmestynyt Bruce Lee & I, joka kansainvälisessä levityksessä sai nimen Sex Life of Bruce Lee (’Bruce Leen seksielämä’).
Heinrich Harrer
Heinrich Harrer (6. heinäkuuta 1912 – 7. tammikuuta 2006) oli itävaltalainen vuorikiipeilijä, urheilija, maantieteilijä ja kirjailija. Harrerin vuonna 1952 julkaisemasta teoksesta Seitsemän vuotta Tiibetissä tehtiin vuonna 1997 samanniminen elokuva.
Lapsuus ja nuoruus
Heinrich Harrer syntyi 6. heinäkuuta 1912 Hüttenbergissä Itävallassa Sankt Veit an der Glanin piirissä Kärntenin osavaltiossa postivirkailijan perheeseen. Harrer oli perheen neljästä lapsesta vanhin. Hänen isänsä taisteli ja haavoittui ensimmäisessä maailmansodassa. Harrerin isä oli sosiaalidemokraattisen puolueen jäsen ja Harrer liittyi 11-vuotiaana Lasten Ystävät-järjestöön, joka järjesti muun muassa ammattikoulutusta ja metsäpatikointeja viikonloppuisin. Tämän jälkeen hän liittyi Saksan voimisteluseuraan, jossa hän oli nuorisojäsenenä vuoteen 1927, jolloin perhe muutti Graziin. Harrer aloitti peruskoulun Bruck an der Murissa 6-vuotiaana. Tämän jälkeen hän kävi neljä vuotta yläkoulua (Realschule), jossa hän kiinnostui maantieteestä.
Harrer opiskeli vuosina 1933–1938 Grazin yliopistossa maantiedettä. Harrer liittyi yliopiston opiskelijajärjestöihin, joissa oli pääasiassa kansallissosialisteja. Harrerin piti osallistua alppihiihtoon Garmisch-Partenkirchenin talviolympialaisissa vuonna 1936, mutta Itävallan alppihiihtojoukkue päätti boikotoida tapahtumaa, koska siellä osallistui ammattilaisia, mikä oli vastoin sääntöjä, joten Harrer ei osallistunut.
Helena Eeva
Aune Helena Eeva (13. lokakuuta 1923 Metsäpirtti – 24. maaliskuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen sanoittaja, joka teki uransa aikana yli 150 tunnettua iskelmätekstiä – merkittävän osan niistä Toivo Kärjen sävellyksiin. Hän teki kuitenkin kaikki sanoitukset salanimillä, ja sen vuoksi hän on jäänyt suomalaisen iskelmämusiikin tuntemattomaksi kuuluisuudeksi.
Heinrich Harrer
Lapsuus ja nuoruus
Harrer oli mukana neljän hengen retkikunnassa, joka ensimmäisenä kiipesi Eiger-vuoren pahamaineisen pohjoisseinämän Sveitsin Alpeilla 24. heinäkuuta vuonna 1938. Saavutuksesta uutisoitiin ympäri maailmaa.
Helena Eeva
Yksityiselämä
Helena Eeva syntyi Laatokan rantamilla Viipurin läänin Metsäpirtin pitäjässä Venäjän rajan lähettyvillä 13. lokakuuta 1923 kunnanesimiehen (nykyään kunnanjohtaja) Jooseppi Eevan ja kunnankätilön Aino Eevan (o.s. Hinkkanen) tyttärenä. Talvisodan alkaessa Metsäpirtin pitäjä Karjalankannaksella oli ensimmäinen Suomen alue, jota sotatoimet koskettivat. Helenan kotitalo tuhoutui tulipalossa heti sodan alussa, ja tämä traaginen kokemus vaikutti häneen voimakkaasti koko hänen loppuelämänsä ajan. Sodan syttyessä 16-vuotias Helena ei muiden tavoin paennut sisämaahan, vaan jäi omistajien tyhjäksi jättämään kaupparakennukseen yksin yöksi. Siinä hän kirjoitti ensimmäisen sotarunonsa. Helenan sanotaan jääneen talvisodan alkaessa korsuun isänsä kanssa torjumaan ensimmäisiä hyökkäyksiä, minkä jälkeen vastahakoinen Helena haettiin pois etulinjasta. Hän toimi sitten lottana.
Ivan Aivazovski
Ivan Konstantinovitš Aivazovski (, ; 29. heinäkuuta (J: 17. heinäkuuta) 1817 Feodosija – 2. toukokuuta (J: 19. huhtikuuta) 1900 Feodosija) oli venäläinen armenialaissyntyinen taidemaalari. Hän sai kansainvälistä kuuluisuutta dramaattisilla ja tarkasti maalatuilla merta ja myrskyä kuvaavilla töillään.
Heinrich Harrer
Matka Himalajalle
Vuonna 1939 Harrer osallistui saksalaisen retkikunnan kanssa matkalle Himalajalle tarkoituksena kiivetä Nanga Parbat -vuorelle, joka on maailman yhdeksänneksi korkein vuori. Vuori sijaitsi tuolloin Brittiläisen Intian ja Tiibetin rajalla. Oli toisen maailmansodan syttymisajankohta, ja Britannian siirtomaaviranomaiset pidättivät Harrerin vihollismaan kansalaisena ja veivät hänet Dehradunin vankileirille tuhannen muun vihollismaan kansalaisen kanssa.
Helena Eeva
Yksityiselämä
Hän toimi muun muassa kaatuneiden kokoamispaikalla kirjurina. Helena Eevan omaisten mielestä vakavamielisellä tytöllä ei ollut lainkaan nuoruutta.
Ivan Aivazovski
Aivazovski sai pitkäaikaisen tilauksen Venäjän laivastolta. Elinaikanaan Aivazovski oli Venäjän tunnetuimpia taidemaalareita. Hän teki yli kuusituhatta maalausta. Hankkimallaan vauraudella hän sponsoroi taidekoulua ja galleriaa köyhässä synnyinkaupungissaan Feodosijassa Krimillä.
Helena Eeva
Yksityiselämä
Hänen evakkomatkansa pois Laatokan Karjalasta johti Rantasalmen ja Kauhajoen kautta takaisin Metsäpirttiin jatkosodan aikana ja sieltä Mikkelin kautta Helsinkiin. Jatkosodan aikana Helenan veli ja hänen kihlattunsa kaatuivat. Hän oli suorittanut kauppakoulun ja toimi sodan jälkeen kirjanpitäjänä. Siirryttyään Helsinkiin hän työskenteli kirjanpitäjänä Musiikki-Fazerilla kuolemaansa asti.
Ura
Helena Eeva oli kirjoittanut runoja jo nuoresta pitäen. Hänen uransa käännekohta oli kuitenkin tapaaminen Toivo Kärjen kanssa vuonna 1940. Toivo Kärjen isä Frans Kärki toimi tuolloin Laihian kappalaisena. Eeva taas oli Kauhajoella kauppa-apulaisena ja häntä suositeltiin Kärjelle lahjakkaana runoilijanalkuna. Ensimmäiset Kärki-Eeva -kappaleet olivat valssit "Nimetön valssi", "Laulu morsiamelleni" ja "Venheessä Laatokalla", jotka Henry Theel lauloi Columbia-levylle joulukuussa 1942. Nämä jäivät melko tuntemattomiksi, mutta Kärjen vuonna 1943 rintamalla säveltämä valssi ”Harmaat silmät”, jonka Theel l evytti sotien jälkeen vuonna 1946 sekä Kärjen uudelleen sovittamana vuonna 1969, nousi jo suosioon. Suuri vaikutus Helena Eevan sanoittajanuraan oli Kärjen kanssa yhteistyötä siihen saakka tehneellä Kerttu Mustosella. Sotien jälkeen Kärjen ja Eevan yhteistyö jatkui tiiviinä. Erityisesti tangoja syntyi, vuonna 1947 "Naisten tango", "Sydämeni sävel", "Joko uuvuit sä uneen" ym., vuonna 1948 "Soidessa tangon ja loisteessa kuun", "Eron hetki on kaunis" ym., vuonna 1950 "Kun kynttilät sammuvat". Nämä kaikki lauloi Henry Theel. Eeva osasi kyllä tekstittää myös kepeämpiä kappaleita kuten "Rengasmatkalla", jonka Veikko Sato levytti vuonna 1950.
Ivan Aivazovski
Aivazovskin maalaus "Bomarsundin taistelu" myytiin ruotsalaisessa huutokaupassa 7,6 miljoonalla ruotsin kruunulla kesäkuussa 2011. Aivazovskin sanotaan olevan eniten väärennetty venäläinen taiteilija.
Heinrich Harrer
Matka Himalajalle
Harrer yritti paeta vankileiriltä monta kertaa ennen kuin onnistui 10. toukokuuta vuonna 1944 yhdessä itävaltalaisen Peter Aufschnaiterin ja kahden saksalaisen, Hans Koppin ja Bruno Treipelin kanssa, He yrittivät aluksi matkustaa Goaan, joka oli tuolloin Portugalin siirtomaa ja puolueeton alue. Se oli kuitenkin liian kaukana, joten he päättivät matkustaa Tsang Chok-la -solan kautta Tiibetiin.
Vahanen-yhtiöt
Vahanen on suomalainen rakennus- ja kiinteistöalan konsulttiyritys. Vahanen-konsernin liiketoimintaan kuuluu muun muassa lvi- ja sähkösuunnittelua, rakenteiden korjausvaurioanalyysejä ja rakennesuunnittelua.
Ivan Aivazovski
Elämä
Aivazovski syntyi Feodosiassa Krimillä (tuolloin Venäjän keisarikuntaa) köyhään armenialaiseen perheeseen. Hänen veljensä oli Armenian apostolisen kirkon arkkipiispa Gabriel Aivazovski. Hänen perheensä muutti Krimiltä Galitsiaan (tuolloin etelä-Puolaa, nykyään Ukrainaa). Hänen perheensä sukunimi oli Aivazian, mutta Puolassa se kirjoitettiin Haivazian. Joissakin taiteilijan maalauksissa on signeeraus armenialaisilla aakkosilla, "Hovhannes Aivazian". Hänen isänsä opetti hänet soittamaan viulua ja puhumaan sujuvaa puolaa ja ukrainaa. Hänen taiteelliset kykynsä toivat hänelle tukijoita ja pääsyn Simferepolin ensimmäiseen gymnaasiin ja myöhemmin PIetarin taideakatemiaan, josta hän valmistui kultamitalilla. Ansaittuaan rahaa ensimmäisistä maisemistaan ja merimaisemistaan, hän meni maalaamaan Krimille sarjan kuvia alueen rannikkokaupungeista ennen matkustelua Euroopassa. Myöhemmin hänen meren kuvauksensa tuovat hänelle pitkäaikaisen tilauksen Venäjän laivastolta.
Vahanen-yhtiöt
Insinööritoimisto Mikko Vahanen Oy 1955̣–1999
Mikko Vahanen perusti nimeään kantavan insinööritoimiston vuonna 1955.
Ivan Aivazovski
Elämä
Vuonna 1845 Aivazovski matkusti sulttaani Abd-ul-Mejidin kutsusta Istanbuliin, kaupunkiin jossa hän vieraili kahdeksan kertaa vuosina 1845–1890. Hänen Istanbulissa oleskelunsa aikana Ottomaanien valtakunnan sulttaanit Abd-ul-Mejid, Abd-ul-Aziz ja Abd-ul-Hamid II tilasivat Aivazovskilta hovimaalarin ominaisuudessa useita maalauksia, joista 30 on esillä Dolmabahçen palatsissa ja monet muut useissa Turkin museoissa. Hänen töitään on myös esillä useissa Venäjän ja entisen Neuvostoliiton museoissa, muun muassa Pietarin Eremitaašissa ja Aivazovski-taidegalleriassa Feodosijassa, Ukrainassa.
Vahanen-yhtiöt
Insinööritoimisto Mikko Vahanen Oy 1955̣–1999
Vahasen poika Risto Vahanen tutki Teknillinen korkeakoulun diplomityössään kestävien laastien ominaisuuksia tutkimalla maailman vanhimpien laastien koostumusta esimerkiksi Vatikaanissa. Valmistuttuaan 1980-luvulla Risto Vahanen sai idean tuottaa tutkimustietoa erityisesti rakennusalan materiaaliteollisuuden tarpeisiin.
Ivan Aivazovski
Elämä
31 vuoden iässä Aivazovski nai englantilaisen kotiopettajattaren Julia Gravesin Pietarissa. He saivat neljä tytärtä. Avioliitto purkautui, ja 65 vuoden iässä Aivazovski nai Anna Boornazianian, armenialaisen lesken Feodosijasta.
Aivazovski vietti elämänsä viimeiset vuodet Feodosijassa, jossa hän organisoi kaupunkiin vesihuollon, avasi taidekoulun, aloitti alueen ensimmäiset arkeologiset kaivaukset ja rakensi historiallisen museon. Hänen ansiostaan kaupunkiin perustettiin kauppasatama ja kaupunki kytkettiin rautatieverkkoon.
Vahanen-yhtiöt
Insinööritoimisto Mikko Vahanen Oy 1955̣–1999
1990-luvun lamavuosina Insinööritoimisto Mikko Vahanen Oy siirtyi Risto Vahaselle.
Heinrich Harrer
Seitsemän vuotta Tiibetissä
Saapuessaan Lounais-Tiibetiin Harrer ja Aufschnaiter menivät kohti Lhasaa, jonne he saapuivat helmikuussa vuonna 1946. Kopp ja Treipel olivat kulkeneet eri suuntaan. Harrer ja Aufschnaiter viettivät seitsemän vuotta Tiibetissä.
Vahanen-yhtiöt
Insinööritoimisto Mikko Vahanen Oy 1955̣–1999
Vahasen laboratorio perustettiin vuonna 1994. Yhtiön ja laboratorion varhaisimpia merkittäviä toimeksiantoja olivat esimerkiksi Pietarin lonnaisen vedenpuhdistamon korjaamisen konsultointi ja laadunvarmistus ja Olympiastadionin 1990-luvulla tehtyjen korjausten betonitutkimukset ja korjaussuunnittelu.
Ivan Aivazovski
Perintö
Pikkuplaneetta 3787 Aivazovskij, jonka löysi neuvostoliittolainen astronomi Nikolai Tšernyh vuonna 1977 on nimetty Aivazovskin mukaan.
Vahanen-yhtiöt
Vahanen-yhtiöt 2000–2015
Marraskuun 2000 alussa Vahasen helsinkiläinen insinööritoimisto osti kymmenen hengen AT-Yhtiö Oy -insinööritoimiston Hämeenlinnasta. Ennestään Vahasella oli aluetoimistot Turussa, Oulussa, Tallinnassa ja Pietarissa. Risto Vahanen kokosi omistamansa yritykset konserniksi Insinööritoimisto Mikko Vahanen Oy:n ympärille, joka työllisti 80 ihmistä. Konsernin omistuksesta 90 prosenttia oli Vahasella ja loput muutamilla avainhenkilöillä. Insinööritoimisto Mikko Vahanen Oy:n toimitusjohtajana aloitti Jyrki Jalli, ja Risto Vahanen siirtyi Mikko Vahanen Oy -yhtiön hallituksen puheenjohtajaksi.
Heinrich Harrer
Seitsemän vuotta Tiibetissä
Tiibetissä Harrer ystävystyi 14. dalai laman Tenzin Gyatson kanssa, joka kutsui Harrerin Potalan palatsiin nähdessään Harrerin kadulla.
Helena Eeva
Ura
Eeva ei koskaan käyttänyt omaa nimeä sanoittajana. Hänen käyttämiään pseudonyymejä ovat olleet ainakin:
Ivan Aivazovski
Perintö
Aivazovski mainitaan Anton Tšehovin näytelmässä Vanja-eno.
Vahanen-yhtiöt
Vahanen-yhtiöt 2000–2015
Vuonna 2005 Vahanen osti Matti Ollilan insinööritoimiston, jonka kanssa se oli saanut yhteisen toimeksiannon Helsingin Musiikkitalon rakennesuunnittelusta edellisenä syksynä. Vahanen oli keskittynyt rakennusfysiikkaan, elinkaaritekniikkaan, uudisrakennusten suunnitteluun ja korjausrakentamiseen. Yritysoston jälkeen konsernilla oli yli 130 työntekijää Suomessa ja 60 henkilöä Viron, Pietarin ja Moskovan yhtiöissä.
Helena Eeva
Ura
Eevan sanoittamia iskelmiä ovat esittäneet ainakin Olavi Virta, Georg Malmstén, Tapio Rautavaara, Henry Theel, Erkki Junkkarinen, Metro-tytöt ja Iris Kangasniemi. Helena Eevan sanoitusten teemana oli useimmiten surullinen menetetty rakkaus, joka saavutti syvällisyydessään ja runollisuudessaan vastakaikua sotien jälkeisessä Suomessa. Helena Eevan sanoittamia kappaleita on levytetty kaikkiaan runsaat 150, joista lähes kolmasosa, 50, Toivo Kärjen sävelmiin.
Helena Eeva oli eläessään erittäin tuottelias ja kirjoitti jatkuvasti. Hän alkoi kuitenkin uupua henkisesti ja kuoli vuonna 1960 ollessaan vain 36-vuotias. Hänen sanoituksensa ”Jos helmiä kyyneleet ois” sai suurta menestystä Toivo Kärjen sävellyksenä, jonka Paula Koivuniemi levytti vuonna 1968.
Vahanen-yhtiöt
Vahanen-yhtiöt 2000–2015
Syyskuussa 2009 Vahanen-yhtiöt osti vantaalaisen talotekniikan asiantuntijayrityksen Instakonin, joka oli suunnitellut muun muassa urheilu- ja vapaa-ajantiloja ja erikoistunut maanalaiseen rakentamiseen ja erikoistilojen lvis-suunnitteluun. Yhtiöllä oli myös toimisto Bukarestissa, Romaniassa ja pieni osuus dubailaisesta konsulttitoimistosta. Lappeenrannasta Vahanen osti insinööritoimisto Planekarin osake-enemmistön. Marraskuussa Vahanen-konsernin ensimmäisenä suvun ulkopuolisena toimitusjohtajana aloitti Veijo Komulainen, Risto Vahanen jatkoi hallituksen puheenjohtajana. Konserni työllisti lähes 400 henkilöä.
Helmikuussa 2010 Vahanen-konserni osti Eduarchin eli Arkkitehtitoimisto Leena Yli-Lonttisen. Yhtiö oli suunnitellut muun muassa päiväkoteja ja erilaisia koulurakennuksia ja osallistunut useisiin peruskorjaushankkeisiin.
Ivan Aivazovski
Perintö
Venäjä, Ukraina ja Armenia ovat julkaisseet postimerkkejä Aivazovskin töistä.
Vahanen-yhtiöt
Vahanen-yhtiöt 2016–
Vuonna 2017 konsernin liikevaihto oli noin 30 miljoonaa.
Vuonna 2018 yhtiö hankki Arkkitehtitoimisto Alpo Halmeen, joka oli erikoistunut akustiikan ja äänitekniikan suunnitteluun. Maaliskuussa Vahanen-yhtiöi­hin kuuluva arkkitehtitoimisto Innovarch osti Arkkitehtitoimisto Timo Viikari & Co:n liiketoiminnan. Yhtiö oli erikoistunut vanhojen arvokiinteistöjen korjausrakentamiseen. Vahanen teki myös kaksi muuta yrityskauppaa, se osti Arkkitehtitoimisto Vuorelma Arkkitehdit -yrityksen ja Talokeskus Yhtiöiltä kestävän kehityksen liiketoiminnan. Konsernin henkilöstömäärä kasvoi noin sadalla.
Vuonna 2019 yhtiö teki kaikkien aikojen ennätystuloksensa. Sen liikevaihto kasvoi lähes 12 prosenttia yltäen 36,7 miljoonaan euroon. Yhtiön käyttökate oli 3,7 miljoonaa euroa ja se työllisti lähes 500 henkilöä.
Helmikuussa 2020 Vahanen osti enemmistön Rakennuttajatoimisto Allianssista, joka oli erikoistunut rakennuttamisen ja projektinjohdon palveluihin liike-, toimitila- ja asuntohankkeissa uudisrakentamisessa, peruskorjauksissa ja konversioprojekteissa. Viisivuotiaan yhtiön suurimpia asiakkaita olivat Varma, Fennia, LähiTapiola ja Avara ja se työllisti 27 työntekijää. Toukokuussa Vahanen fuusioi Vahanen PRO Oy:n ja Rakennuttajatoimisto Allianssi Oy:n. Uuden yhtiön nimeksi tuli Vahanen Rakennuttaminen Oy.
Ruotsalainen suunnittelun konsulttiyhtiö Afry osti lokakuussa 2021 Vahanen-yhtiöiden emo- ja tytäryhtiöt sekä vähemmistöosakkuusyhtiöt. Kauppa vaatii vielä Suomen Kilpailu- ja kuluttajaviraston hyväksynnän. Vuonna 2020 Vahanen-yhtiöiden liikevaihto oli 45,6 miljoonaa euroa ja yritykset työllistivät noin 500 henkilöä Suomessa kymmenellä paikkakunnalla sekä Virossa ja Romaniassa.
Organisaatio
Vuonna 2020 Vahanen toimi 12 paikkakunnalla ja sillä oli noin 500 työntekijää. Vahanen-yhtiöt muodostuu 12 yrityksestä. Konsernin yhtiöitä ovat muun muassa Innovarch Oy, Vahanen Talotekniikka Oy ja Vahanen Rakennusfysiikka Oy. Konserni toimii koko Suomen alueella ja yli puolet sen toiminnasta sijoittuu pääkaupunkiseudulle.
Tuotteet ja palvelut
Vuonna 2020 Vahasen palvelut oli jaettu kuuteen ryhmään:
Projekteja
Esimerkkejä Vahasen projekteista:
Heinrich Harrer
Seitsemän vuotta Tiibetissä
Harrer opetti 11-vuotiaalle dalai lamalle paljon ulkomaailmasta. Harrerista tuli dalai laman yksityinen opettaja, joka opetti hänelle englantia ja maantietoa. Dalai laman ja Harrerin ystävyys säilyi vielä sen jälkeen, kun dalai lama eli maanpaossa. Dalai lama arvosti Harrerin kiinnostusta ja kansainvälistä huomiota Tiibetiä kohtaan, kun Kiina oli ottanut maan valvontaansa vuonna 1950. Harrer palasi Itävaltaan vuoden 1950 lopulla ja kirjoitti kirjoja elämästään Tiibetissä, kuten elämäkertansa Seitsemän vuotta Tiibetissä sekä kirjan Kadonnut Lhasa, jotka on käännetty yli 53 kielelle.
Viimeiset vuodet
Sodan jälkeen Harrer osallistui moniin antropologisiin retkikuntiin, myös vuorikiipeilyyn muun muassa Alaskassa, Andeilla ja Ruwenzorivuoristossa. Harrer johti retkikuntaa Amazonilla Belgian entisen kuninkaan Leopold III:n kanssa. Vuonna 1954 Harrer saavutti ensimmäisenä Deborah ja Hunter -vuoret, jotka sijaitsevat Alaskassa.
Vuonna 1962 hän johti neljän hengen retkikuntaa, joka kiipesi ensimmäisenä Puncak Jaya -vuoren huipulle. Se sijaitsee Indonesian Papuassa ja on koko Oseanian korkein kohta.
Myöhemmin Harrer alkoi pelata golfia ja kirjoitti kirjoja matkoistaan sekä Tiibetin kulttuurista. 1980-luvun alussa Harrer pääsi matkustamaan Tiibetiin ja kirjoitti kirjaansa Seitsemän vuotta Tiibetissä jatko-osan Paluu Tiibetiin. Harrer teki yli 40 dokumenttifilmiä ja perusti tiibetiläisen museon Itävaltaan.
Harrer kuoli 7. tammikuuta vuonna 2006 Friesachissa Itävallassa 93-vuotiaana.
Natsitausta
On huhuttu, että Harrer olisi Sturmabteilungin jäsen, mutta hän kiisti sen muistelmissaan. Harrer sanoi, että jos hän olisi ollut jo jäsen, niin miksi hän sitten haki Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen jäsenyyttä, kun hän liittyi SS:ään, jossa yleni Oberscharführeriksi. Harrer liittyi SS:iin, jotta voisi edetä urallaan hiihtäjänä ja vuorikiipeilijänä. Sen jälkeen, kun Harrer oli saavuttanut Eiger-vuoren, hänet valokuvattiin Adolf Hitlerin kanssa, mutta se oli siihen aikaa hyvin tavallista julkisuuskuvan vuoksi. Palatessaan Eurooppaan Harrer ei tiennyt mitään sodan aikana tapahtuneista sotarikoksista ja sai vahvistuksen myöhemmin Simon Wiesenthalilta. Harrer ei kuitenkaan kiistänyt jäsenyyttä kansallissosialistisessa puolueessa, mutta sanoi sen olleen vain nuoruuden virhearvio.
Tutkimusmatkat ja retket
Kronologia tärkeistä tutkimusmatkoista ja retkistä:
Fallujah (yhtye)
Fallujah on yhdysvaltalainen metalliyhtye, joka perustettiin vuonna 2007 San Franciscossa, Kaliforniassa.
Yhtye julkaista kaksi demoa sekä yhden omakustanne-EP:n, kunnes se kiinnitettiin Unique Leader Recordsille maaliskuussa 2011. Esikoisalbumi, The Harvest Wombs, julkaistiin marraskuussa 2011. Viimeisin albumi, Dreamless, julkaistiin Nuclear Blast Recordsin toimesta.
Dirichlet’n karakteristika
Olkoon A polynomirengas ja m\in A alkio, jonka aste on positiivinen. Dirichlet'n karakteri modulo m on kuvaus jolle
EyeToy
thumb|250px| EyeToy on PlayStation 2 -pelikonsolin lisälaite, jossa on kamera ja mikrofoni. EyeToyta käytetään sille suunniteltujen pelien ohjaamiseen.
EyeToy-lisälaitetta käyttäviä pelejä ei ohjata pelikonsolin ohjaimella, vaan pelaajan omalla vartalolla. Kamera kuvaa pelaajaa ja välittää hänen kuvansa konsolille. Kamera tunnistaa pelaajan liikkeet, joiden avulla pelejä ohjataan. Monet EyeToy-pelit ovat kokoelma pikkupelejä, joissa muun muassa soitetaan ilmakitaraa, pestään ikkunoita tai pelataan jalkapalloa.
EyeToyta voi käyttää myös henkilökohtaisen tietokoneen web-kamerana erillisten epävirallisten ajurien asentamisen jälkeen.
EyeToy-pelejä
2004
2005
2006
Pelit joissa EyeToy-toimintoja
Näissä peleissä on EyeToy-kameraa hyödyntäviä toimintoja. Näiden pelien kansissa on "EyeToy Enhanced" -merkki.
Lee Young-you
pienoiskuva|Lee Young-you vuonna 2006.
Tuomas Uusimäki
Tuomas Uusimäki (s. 9. heinäkuuta 1977 Kokkola) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Lee Young-you
Lee Young-you on eteläkorealainen manhwa-taiteilija. Hänet tunnetaan Suomessakin ilmestyneestä viisiosaisesta sarjasta Kill Me, Kiss Me.
Tuomas Uusimäki
Kokkolan Pallo-Veikkojen kasvatti Uusimäki edusti kesään 2007 saakka Itävallan Bundesligassa pelaavaa Grazer AK:ta. Ennen Itävaltaan siirtymistä edusti hän Ruotsin Allsvenskanissa pelannutta Örgryte IS:ää kahden kauden ajan ja sitä ennen Superettanin BK Häckeniä kolmen kauden verran.
Veikkausliigassa hän on pelannut Vaasan Palloseuran ja FF Jaron riveissä yhteensä 63 ottelua, onnistuen maalinteossa kerran. A-maajoukkueessa Uusimäki on pelannut 5 ottelua. Hän debytoi maajoukkueessa vasta 28-vuotiaana.
Kesäkuussa 2007 Uusimäki siirtyi takaisin Ykkösessä pelaavan KPV:n riveihin 2,5-vuotisella sopimuksella. Hän pelasi kokkolalaisjoukkueen riveissä kolmen kauden verran.
Mika Johansson
Mika Johansson (s. 13. maaliskuuta 1984 Kirkkonummi) on suomalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Kakkosessa pelaavaa FC Honkaa.
Johansson aloitti jalkapalloilun Veikkolan Veikoissa, josta siirtyi B-juniorina Atlantikseen. Debyyttinsä aikuisten sarjatasoilla hän teki Atlantiksen tuolloin nimellä Atlantis Akatemia Kakkosessa pelanneessa joukkueessa kaudella 2002. Ensiesiintymisensä Suomen korkeimmalla sarjatasolla Veikkausliigassa hän teki kaudella 2003 Jokereissa.
Kaudet 2004–2007 Johansson kuului Helsingin Jalkapalloklubin organisaatioon, mutta sai peliaikaa pääasiassa vain reservijoukkue Klubi 04:ssä. Kauden 2008 hän vietti tällä välin Ykköseen nousseessa Atlantiksessa, ja kaudet 2009–2011 hän edusti Veikkausliigan Myllykosken Palloa, jossa hän pelasi yhteensä 18 liigaottelua.
Kaudeksi 2012 Johansson palasi pääkaupunkiseudulle ja liittyi Ykköstä pelanneen HIFK:n riveihin. HIFK:n tippuessa Kakkoseen kaudelle 2013 siirtyi Johansson Viikinkeihin.
Tekevän mylly
thumb|Tekevän mylly Tekevän mylly on toiminnassa oleva vuonna 1921 rakennettu kulttuurihistoriallisesti merkittävänä kohteena suojeltu vesimylly ja sahalaitos Pyhäjoen kunnassa Yppärijoen etelärannalla Pohjois-Pohjanmaalla. Kyläläiset ovat yhteisvoimin pitäneet sitä kunnossa.
Bō
250px|right|Bō
Bō on Itä-Aasian taistelutaidoissa käytetty noin 30 millimetriä paksu 180 senttimetriä pitkä puinen sauva, jota käytetään lähitaisteluaseena. Nykyisin bō yhdistetään erityisesti okinawalaiseen kobujutsuun ja japanilaiseen koryū budoon. Bō-sauvan suositellaan olevan hieman harjoittelijaa pidempi. Bō on keskeltä paksuin ja suippenee hieman päihinsä symmetrisesti (ainakin joissakin tyyleissä). Bōsta pidetään kiinni yleensä siten, että kädet jakavat sauvan kolmeen yhtäläiseen osaan. Pikkusormi pitää bo-sauvasta kiinni suurimmalla voimalla puristusvoiman heiketessä kohti etusormea. Tekniikoissa voidaan hyödyntää kaikkia kolmea osaa sauvasta.
Tavallisimmat tekniikat ovat lyönnit ja torjunnat molemmilla päillä sekä pistot. Toisin kuin bō, jō-sauva ja tanbō-sauva ovat lyhyempiä, kevyempiä ja tasapaksuja. Jō on noin kaksi kolmasosaa ja tambō noin kolmasosa bōn pituudesta. Bōn käyttöä harjoitellaan useissa karate-tyyleissä, joissa kobujutsu on osa harjoitusohjelmistoa. Bōlla tehdyssä katassa (pistein arvosteltava liikesarja) kilpaillaan MM-tasolla.
Nykyisin harjoiteltavista koryū lajeista esimerkiksi Tenshin shōden Katori shintō-ryū ja Kashima-Shinryū sisältävät bōn käytön harjoitusohjelmassaan. Katori shintō-ryū sisältää kaksi kuuden katan sarjaa bō-tekniikoita. Tämän koulukunnan mukaan bōta on usein virheellisesti pidetty vain alemman luokan jalkaväkeen kuuluvien samuraiden (ashigaru) aseena, mutta ryū painottaa sen opiskelun olleen tärkeää jopa komentajille. Yksi selitys bōn opiskelulle samuraiden keskuudessa oli mahdollinen tilanne, jossa keihään (yari) tai salkoaseen kuten naginatan terä katkeaa taistelukentällä, jolloin pelkkää vartta voitiin käyttää bō-sauvana.
Lähteet
Japanska stavvapen
Sathonay-Camp
thumb|250px|Boulevard Castellane-katu Sathonay-Campissa Sathonay-Camp on kunta Rhônen departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 4 336 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Sathonay-Campin pinta-ala on kaksi neliökilometriä. Sathonay-Camp kuuluu Lyonin suurkaupunkialueeseen Communauté urbaine de Lyon.
Sundanminivetti
Sundanminivetti (Pericrocotus miniatus) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Ross Colton
Ross Colton (s. 11. syyskuuta 1996 Robbinsville, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Colorado Avalanchessa. Hän laukoo vasemmalta ja on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Tampa Bay Lightning varasi hänet neljännellä kierroksella varausnumerolla 118 vuoden 2016 varaustilaisuudessa. Colton on voittanut Stanley Cupin kerran, avauskaudellaan Lightningissa vuonna 2021.
Sundanminivetti
Levinneisyys
Sundanminivettiä tavataan Indonesiassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.