cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Michael Crichton
Romaanikirjailijana
Menestyksensä ansiosta Crichton saattoi siirtyä kokopäivätoimiseksi kirjailijaksi. Hän kirjoitti yli kolmen vuosikymmenen aikana lukuisia menestysromaaneja. Ennen kuolemaansa vuonna 2008 Crichtonilta oli julkaistu 25 romaania, joita oli myyty yhteensä yli 150 miljoonaa kappaletta. Yhdysvalloissa Crichtonin kirjat nousivat säännöllisesti myyntilistojen kärkeen. Crichtonin kuoleman jälkeen häneltä on julkaistu vielä kolme postuumia teosta. Monesta Crichtonin romaanista on tehty elokuva, kuten romaanista Dinosauruspuisto (1990), josta Steven Spielberg ohjasi menestyselokuvan Jurassic Park (1993).
Crichtonin romaanit käsittelevät usein tieteen epäonnistumisia ja teknologiaa, joka tuo esiin ihmisluonnon mädännäisyyden. Crichton hyödynsi kirjoissaan monipuolista asiantuntemustaan niin tieteestä kuin tekniikastakin. Steven Spielbergin mukaan Crichton oli mestari yhdistämään tiedettä suuriin ja teatraalisiin konsepteihin. Crichton kirjoitti joskus myös ajankohtaisista ja kiistanalaisista asioista, kuten seksuaalisesta ahdistelusta, japanilaisista bisnestavoista sekä ilmaston lämpenemisestä. Crichton kirjoitti myös muutaman historiallisen romaanin.
Elokuvat ja televisio
Crichtonin ensimmäinen elokuvaohjaus oli Tappokone (1973), johon hän myös kirjoitti käsikirjoituksen. Crichton ohjasi 1970- ja 1980-luvulla vielä viisi elokuvaa lisää. Hän kirjoitti myös elokuvakäsikirjoituksia ja loi television menestyssarjan Teho-osasto, jonka ensiesitys oli vuonna 1994.
Tietokirjat ja muu toiminta
Crichton kirjoitti kertomakirjallisuuden ohella myös tietokirjoja, kuten taiteilijakuvan Jasper Johnsista ja kirjan tietotekniikasta, sekä omaelämäkerrallisia kertomuksia. Hän perusti 1980-luvun alussa pienen ohjelmistoyrityksen ja suunnitteli tietokonepelin. Crichton sai vuonna 1995 Yhdysvaltain elokuva-akatemian myöntämän palkinnon teknisestä saavutuksesta elokuvien budjetoinnin ja aikataulutuksen tietokoneistukseen liittyen.
Yksityiselämä ja kuolema
Crichton oli naimisissa viisi kertaa, ja hänellä on lapsia. Crichton oli 206 senttimetriä pitkä. Crichton kuoli syöpään vuonna 2008.
Hilma ja täydellinen lemmikki
Hilma ja täydellinen lemmikki on vuonna 2004 ilmestynyt Hilma-kirja. Sen on kirjoittanut Timo Parvela ja kuvittanut Kristiina Louhi. Kirja kertoo Hilmasta, joka haluaa lemmikkieläimen ja hänen perheestään.
Neovenator
Neovenator ("uusi saalistaja") on Euroopasta hävinnyt dinosaurus. Neovenator löydettiin 1978. Se luokitellaan joskus heimoon Neovenatoridae, ja joskus heimoon Carcharodontosauridae. Neovenatoridae-heimon jäsenet ovat sukua myös Megalosaurukselle.
Radikaali islam
Radikaali islam on poliittis-uskonnollinen pyrkimys saattaa kaikin mahdollisin keinoin voimaan yhteiskunta, joka vastaa mahdollisimman puhtaasti sitä, joka ilmenee islamin alkuperäislähteissä. David Cook arvioi, että tätä wahhabismista noussutta suuntausta voidaan pitää yhtenä islaminuskon muotona ainakin niin kauan kuin islamilainen maailma ei sitä selkeästi torju. Cook katsoo, että radikaali islam sopii jihadismin klassiseen määrittelyyn. Samaan tulokseen on päätynyt Ella Landau-Tesseron.
Cookin mukaan tärkein ero radikaalin ja klassisen islamin välillä on siinä, että klassisessa islamissa jihadin voi aloittaa vain kalifi. Moderni šariakäsikirja kuitenkin tarkentaa, että rajoitus pitää paikkansa siinä tapauksessa, että yhteisöllä on kalifi.
Jaottelu
Jaakko Hämeen-Anttila jakaa muslimit kolmeen ryhmään, joita ovat traditionalistit, modernistit ja fundamentalistit. Fundamentalisteilla Hämeen-Anttila tarkoittaa radikaalia islamia, jossa ihanteena on Muhammedin luoma alkuperäinen umma. Fundamentalistit hylkäävät kaikki ne perinteisetkin tavat, jotka ovat tulleet islamiin tämän jälkeen. Niinpä he ovat esimerkiksi tuhonneet islamilaisia hautamuistomerkkejä.
Pasi Saukkonen jakaa radikaalin islamin kolmeen ilmenemismuotoon: radikaali poliittinen islam, radikaali islamistinen puritanismi sekä radikaalimusliminationalismi. Radikaali poliittinen islam havittelee maailmanlaajuista islamilaista valtiota sekä vaatii uskonnolliselle poliittiselle hallitukselle täyttä suvereniteettia ja oikeutta päättää kaikesta, myös yksityiselämän asioista. Radikaali islamistinen puritanismi vaatii kaikkien muslimien paluuta uskonnon alkuaikojen "puhtauteen". Radikaali musliminationalismi korostaa kaikkien maailman muslimien solidaarisuutta kansakunnan kaltaisena yhteisönä ja kehottaa muslimeja tukemaan niitä muslimeja, jotka ovat joutuneet epäoikeudenmukaisen kohtelun tai väkivallan kohteeksi.
Radikaalimuslimien suuntaukset voivat käyttää tavoitteidensa saavuttamiseen rauhanomaisia keinoja (kuten lähinnä toisiin muslimeihin kohdistuvaa käännytystyötä, da’wa) tai väkivaltaa ja terrorismia (kuten pyhä sota, jihad). Jotkin suuntauksista toimivat yhteiskunnassa avoimesti ja jotkin salassa.
Radikaali islam Suomessa
Islamilainen radikalismi on ollut Suomessa vähäistä, mutta toisen polven muslimimiehiä pidetään riskiryhmänä kaikkialla Länsi-Euroopassa. Esimerkiksi Britanniassa ja Ranskassa osa toisen polven maahanmuuttajista on katkeroitunut, radikalisoitunut ja eristäytynyt yhteiskunnasta.
Vuonna 2018 Suojelupoliisi tarkkaili noin 370 henkilöä oletetun radikaalin islamin vuoksi. Samaan aikaan Ruotsissa Säpon seurannassa oli samasta syystä noin 3 000 henkilöä. Supon arvion mukaan kaikissa muissa Pohjoismaissa tilanne oli Suomea vaikeampi, mutta seurannan kohdehenkilöiden määrä oli kasvussa myös Suomessa.
Suojelupoliisin päällikkö Antti Pelttari arvioi Supon vuosiraportin julkistamisen yhteydessä maaliskuun lopulla 2021 Lähi-idän konfliktialueilta Syyriasta ja Irakista palaavien henkilöiden todennäköisesti jatkavan toimintaansa radikaali-islamilaisissa verkostoissa. Erityisen huolestunut Supo on myös Suomessa todetusta ylisukupolvisesta radikalisoitumisesta, jota on eräissä perheissä havaittu jo kolmannessa polvessa. Tärkeimpänä tehtävänä Supo pitää ääri-islamilaisten verkostojen vahvistumisen ehkäisemistä.
Von Ammondt
von Ammondt on Pommerista lähtöisin oleva 1837 aateloitu suomalainen aatelissuku. Esi-isä Johan Gustaf Ammondt saapui Suomeen linnoitustöihin 1720-luvulla.
Pekka Neittaanmäki
Pekka Juhani Neittaanmäki (s. 14. huhtikuuta 1951 Saarijärvi) on informaatioteknologian tiedekunnan professori Jyväskylän yliopistossa. Koulutukseltaan Neittaanmäki on filosofian tohtori.
Neittaanmäen ohjauksessa on 8.7.2020 mennessä valmistunut 114 tohtoria, mikä tekee hänet yhdeksi matematiikan historian menestyksekkäimmistä väitöskirjaohjaajista maailmassa. Neittaanmäki on amerikkalaisen matemaattisten tieteiden järjestön AMS:n (American Mathematical Society) väitöskirjaohjaajalistan sijalla 3. Hänen tutkimuksellisiin kiinnostuksenkohteisiinsa kuuluvat tällä hetkellä muun muassa digitaaliset palvelut, digitaalinen alustatalous, tiedonlouhinta, informaatioteknologian teollisuussovellukset ja signaalianalyysi.
Koulutus
Neittaanmäki kirjoitti ylioppilaaksi Saarijärven lukiosta vuonna 1970. Hän valmistui maisteriksi Jyväskylän yliopistosta 1973, filosofian lisensiaatiksi 1976 ja filosofian tohtoriksi 1978.
Ura
Vuosina 1980–1999 Neittaanmäki toimi lyhyitä aikoja vierailevana tutkijana useissa eurooppalaisissa, amerikkalaisissa ja japanilaisissa yliopistoissa, kuten Bonnin yliopistossa (1978–1979) ja Hampurin yliopistossa (kevät 1986). Neittaanmäki toimi apulaisprofessorina Lappeenrannan teknillisessä yliopistossa (1982–1985) ja Jyväskylän yliopistossa (1986–1988). Tietotekniikan professorina Jyväskylän yliopistossa Neittaanmäki on toiminut vuodesta 1988 alkaen. Agora Centerin johtajana hän toimi vuosina 2000–2009. Informaatioteknologian tiedekunnan dekaanina Neittaanmäki aloitti vuonna 2010.
Neittaanmäki on toiminut vierailevana professorina mm. Japanissa, Saksassa ja Yhdysvalloissa. Hän on myös jäsen lukuisissa akatemioissa, kuten Suomen Tiedeakatemiassa, yhdistyksissä ja organisaatioissa. Neittaanmäelle myönnettiin kunniatohtorin arvo Pietarin valtionyliopistossa vuonna 2010 ja kesäkuussa 2011 kultainen Leonhard Euler-mitali palkintona elämäntyöstä laskennallisten tieteiden alalla.
Uusimpia julkaistuja kirjoja
Osittaisdifferentiaaliyhtälöt (Partial differential equation)
Optimointi ja optimaalinen ohjaus (Calculus of variations and optimal control; optimization)
Numeerinen analyysi (Numerical analysis)
Mekaniikka (Mechanics)
Lisäksi Neittaanmäki on toimittanut yli 30 kirjaa sekä julkaissut noin 300 tieteellistä artikkelia ja konferenssijulkaisua. Kaikki julkaisut löytyvät Jyväskylän yliopiston sivuilta.
Harrastukset
Neittaanmäki harrastaa muun muassa tiedepolitiikkaa, kansainvälisiä asioita sekä kuntoilua, kuten hiihtoa ja lenkkeilyä ja maratoneja.
Uusi Päivä (iltapäivälehti)
Uusi Päivä oli vuosina 1917–1918 Helsingissä ilmestynyt vanhasuomalainen, itsenäisyysmielinen iltapäivälehti. Lehden levikki oli alussa noin 9000 kappaletta. Välittömästi Venäjän vallankumouksen jälkeen katsottiin itsenäisyyttä ajavissa suomalaisissa piireissä tärkeäksi vahvistaa Suomen irtaantumista Venäjästä ja itsenäisyysvaatimusta oman lehden avulla. (Vuosisatamme kuvina (1936), s. 207).
Vuonna 1919 Uuden Päivän ja Uuden Suomettaren korvasivat Iltalehti ja Uusi Suomi.
Muita kirjoittajia ja taustavaikuttajia
Maisteri Eino Railo osallistui lehden toimittamiseen ja kirjoitti lehteen pakinoita nimimerkillä Sissi. Väinö Nuorteva kirjoitti lehteen pakinoita nimimerkillä Olli. Lisäksi lehden perustamisvaiheissa aktiivisia olivat muiden muassa Mauri Honkajuuri, O. V. Louhivuori, S. J. Pentti ja Eino Suolahti. Elmo Kaila oli mukana perustamassa lehteä ja hän toimi lehden ympärille muodostuneen poliittisen klubin sihteerinä.
Silkkiunikko
Ulkonäkö ja koko
thumb|vasen|190px|Silkkiunikon lehtiä. thumb|vasen|190px|Silkkiunikon kota. Silkkiunikon korkeus vaihtelee 30–100 senttimetrin välillä. Sen varsi on ylös asti siirottavakarvainen. Lehdet ovat soikeita tai vastapuikeita ja parijakoisia. Ainakin alempien lehtien liuskat ovat leveitä ja tylpähköjä. Kukat ovat suuret ja punaiset, halkaisijaltaan 7–8 cm. Verhiö on kaksilehtinen, mutta verholehdet varisevat varhain. Teriö on nelilehtinen ja säteittäinen. Punaisten terälehtien tyvellä on joskus tumma täplä. Heteitä on runsaasti. Monilehtinen emiö on yhdislehtinen. Silkkiunikko on yksivuotinen laji ja kukkii Suomessa heinä-elokuussa. Hedelmä on tynnyrimäis-pallomainen ja kalju kota, jonka päällä on tähtimäinen ja monisäteinen luottilevy. Siemenet varisevat luottilevyn alle avautuvista rei’istä.
Suomessa tavattavista unikkolajeista silkkiunikko muistuttaa lähinnä ruisunikkoa (Papaver dubium).
Levinneisyys
Silkkiunikko on alkuperältään eurooppalainen laji, jossa sitä tavataan Ukrainaa, Länsi-Venäjää ja Fennoskandian keskiosia myöten. Lajia kasvaa myös suurimmassa osassa Saharan pohjoispuolista Afrikkaa, Turkissa, Lähi-idässä sekä paikoin Keski-Aasiassa. Silkkiunikkoa tavataan myös eri puolilla Yhdysvaltoja sekä eteläistä Kanadaa, missä se on tulokaslaji. Samoin laji on levinnyt paikoin Etelä-Amerikkaan, Australiaan ja Uuteen-Seelantiin. Silkkiunikko on Suomessa tulokaslaji muiden unikkolajien tapaan. Sitä on tavattu Suomessa Oulun korkeudelle saakka. Yleisin laji on Ahvenanmaalla ja eteläisimmässä Suomessa.
Elinympäristö
thumb|vasen|190px|Silkkiunikkoja joutomaalla Belgiassa. Silkkiunikkoa kasvaa yleisesti maanviljelysalueilla, tienvarsilla ja joutomailla. Suomessa silkkiunikkoa tavataan satunnaisena muun muassa kaatopaikoilla, pihoilla ja satamissa, jossa se on tyypillinen painolastimaiden kasvi. Jo Ahvenanmaalla ja Ruotsin Gotlannissa ja Öölannissa silkkiunikko on hyvin tavallinen rikkakasvi esimerkiksi viljapelloilla, samoin etelämpänä Euroopassa. Silkkiunikko viihtyy aurinkoisella paikalla vähäravinteisessa maassa.
Käyttö
Silkkiunikkoa viljellään myös koristekasvina. Viljellyissä lajikkeissa kukkien väri saattaa vaihdella valkoisesta vaaleanpunaiseen ja punaiseen. Myös kerrottukukkaisia lajikkeita tunnetaan.
Silkkiunikosta on muodostunut ensimmäisen maailmansodan päättymisen muistopäivän, Remembrance Dayn, symboli, jota käytetään muun muassa Isossa-Britanniassa ja Kanadassa.
Johannes Tinctoris
Johannes Tinctoris (n. 1435–1511) oli renessanssinajan ranskalais-flaamilainen säveltäjä ja musiikkiteoreetikko.
Tinctoris opiskeli Orléansissa ja toimi siellä kuoromestarina. Hän saattoi johtaa myös kuoropoikia Chartresissa. Hän työskenteli Cambrain katedraalissa ja tunsi henkilökohtaisesti Guillaume Dufayn, mahdollisesti opiskelikin tämän johdolla. Tinctoris lähti vuonna 1472 Napoliin ja vietti suurimman osan loppuelämästään Italiassa.
Tinctoris kirjoitti runsaasti musiikkiaiheisia tekstejä. Musiikkiteoreettisten tutkielmiensa ohella hän julkaisi myös musiikkitermien sanakirjan.
Tinctoriksen säilyneeseen sävellystuotantoon kuuluu messuja, motetteja ja chansoneita. Hänen tiedetään toimineen elämänsä aikana lisäksi kirkonmiehenä, runoilijana, matemaatikkona, lakimiehenä sekä taidemaalarina.
Kai Ekholm
pienoiskuva|Kai Ekholm vuonna 2010. Kai Rauno Ekholm (s. 15. lokakuuta 1953 Salo) oli Kansalliskirjaston ylikirjastonhoitaja vuoteen 2018 saakka, jolloin hän jäi tehtävästä eläkkeelle.
Ura
Vuoteen 1996 Ekholm työskenteli lehtorina Tampereen yliopistossa. Hän oli Jyväskylän yliopiston kirjaston ylikirjastonhoitaja 1996–2001 ja Kansalliskirjaston (vuoteen 2010 Helsingin yliopiston kirjaston) ylikirjastonhoitaja 2001–2018 eläkkeelle jäämiseensä saakka.
Ekholm toimi kirjastojen kansainvälisen kattojärjestö IFLA:n tiedon saatavuuteen ja ilmaisunvapauteen keskittyvän FAIFE-komitean (Freedom of Access to Information and Freedom of Expression) puheenjohtajana 2009–2013. Hän toimi myös Conference of Directors of National Libraries CDNL:n puheenjohtajana 2015–2017.
Tunnustuksia
Ekholmille myönnettiin professorin arvonimi vuonna 2006 ja Valkoisen Ruusun 1. luokan ritarimerkki vuonna 2011. Hänelle myönnettiin myös Suomen Leijonan komentajamerkki 2018.
Ekholmin johtamalle monivuotiselle Tiellä sananvapauteen -hankkeelle myönnettiin tiedonjulkistamisen valtionpalkinto 2017. Vuonna 2018 Ekholm sai Suomen PENin sananvapauspalkinnon 2018. Hän sai IFLA:n ansiomitalin 2019.
Esa Väliverrosen ja Kai Ekholmin toimittama kokoelmateos Tieteen vapaus & tutkijan sananvapaus sai Vuoden tiedekirja 2020 -palkinnon.
Titanosauria
Titanosaurit (Titanosauria tai Titanosauroidea) on hävinnyt sauropodien ryhmä. Siihen kuuluvilla dinosauruksilla oli tyypillistä pitkä kaula, suuri koko ja luunystyt tai luulevyt. Se oli menestynein ja viimeisin sauropodiryhmä. Lajeja eli Pohjois-Amerikassa, Etelä-Amerikassa, Euroopassa, Aasiassa ja Australiassa. Ne ilmestyivät varhaisliitukaudella ja kuolivat sukupuuttoon myöhäisliitukaudella.
Von Becker
von Becker on suomalainen aatelissuku. Suku on kotoisin Tanskasta, mistä Sigmund von Becker muutti Ruotsiin. Hänen poikansa Johan aateloitiin vuonna 1653 Ruotsissa. Suomeen suku tuli Axel von Beckerin muuttaessa Sysmään.
Cantieri Riuniti dell’Adriatico
Cantieri Riuniti dell’Adriatico oli italialainen meri- ja ilmailuteollisuusyritys, joka perustettiin 1930 ja lakkautettiin 1966. Telakan omistaa nykyisin Fincantieri.
Triesteläinen Stabilimento Tecnico Triestino yhdistyi 1930 toiseen italialaisyritykseen, Monfalconessa toimineeseen Cantiere Navale Triestinoon, ja niistä muodostettiin Cantieri Riuniti dell’Adriatico (CRDA). Yritys rakensi maailmansotien välisenä aikana Italian kuninkaalliselle laivastolle Regia Marinalle keveitä ja raskaita risteilijöitä sekä 27 sukellusvenettä. Se rakensi 1932 myös valtamerialuksen SS Conte di Savoian.
Toisessa maailmansodassa CRDA rakensi Regia Marinalle taistelulaivat Vittorio Veneton ja Roman. Yhtiö selvisi toisen maailmansodan jälkeisestä laivanrakennusteollisuuden uudelleenjärjestelyistä ja se valmisti 1950- ja 1960-luvuilla kauppamerenkululle valtamerialuksia, mutta myös joitakin laivaston aluksia. Fincantieri Group osti vuonna 1984 yrityksen liiketoiminnan.
Vuoden 1960 olympiaregattaan yritys rakensi 55 Finnjollaa tapahtumaan, joka järjestettiin Napolinlahdella.
Hokuto Nakamura
Hokuto Nakamura (s. 10. heinäkuuta 1985 Nagasaki) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Nakamura kuului Japanin U-20 joukkueeseen nuorten MM-kilpailuissa 2005.
Krautrock
Krautrock on yleisnimi kokeellisten länsisaksalaisyhtyeiden 1960-luvun lopussa ja 1970-luvun alkupuolella esittämälle musiikille. Termiä alkoi käyttää brittiläinen musiikkilehdistö. Nimitys perustuu englannin kielessä saksalaisista käytettyyn haukkumanimitykseen "kraut", joka tulee saksan kielen sanasta Sauerkraut. Britanniassa syntynyt progressiivinen rock oli Krautrockin rinnakkaisilmiö. Krautrock syntyi kulttuurisessa ilmapiirissä, jossa nuorisolla oli pyrkimys erottua sekä menneestä kotimaisesta kulttuurista, joka tuntui menneisyyden tahraamalta, että myös paeta Yhdysvaltojen suurta vaikutusta. Tästä juontui pyrkimys luoda kokonaan uudenlaista kulttuuria, mikä näkyi krautrockin läpitunkevana kokeellisuutena.
Krautrock-nimeen yhdistettiin 1970-luvun alussa sellaisia yhtyeitä kuin Tangerine Dream, Faust, Ash Ra Tempel, Guru Guru, Agitation Free, Harmonia, Can ja Amon Düül II sekä arvostetun kölniläistuottajan Conny Plankin kanssa työskennelleet Neu!, Kraftwerk ja Cluster.
1990-luvun lopulta lähtien krautrock-termiä on käytetty myös uusista yhtyeistä, jotka ovat ottaneet vaikutteita tyylin saksalaisyhtyeiden varhaisesta tuotannosta. Tällaisia tuoreempia artisteja ovat muun muassa Stereolab, Laika, Boredoms, Mouse on Mars ja Tortoise. Suomalaisista erityisesti Circleä ja Siniaaltoa pidetään krautrock-yhtyeinä tai ainakin tyylistä vaikutteita saaneina.
Pururata
Pururata on sahanpurulla päällystetty erityisesti lenkkeilijöille, jalankulkijoille ja hiihtäjille tarkoitettu leveähkö kulkuväylä. Talvisin pururadoille tehdään usein hiihtoladut. Useilla ulkoilualueilla ympäri Suomea on eri mittaisia pururatoja. Jotkut pururadat ovat valaistuja ympärivuotisen käytön mahdollistamiseksi. Pururatoja ei ole tarkoitettu ajoneuvoille.
Ainali (järvi)
Ainali sijaitsee runsaat seitsemän kilometriä Haapaveden keskustasta pohjoiseen. Matalassa järvessä on kaksi pientä saarta, ja siihen laskevat vetensä Apaja, Kypärä ja Korkatti. Ainalista vedet jatkavat matkaa Osmankiin.
Inspiration (Yngwie Malmsteenin albumi)
Inspiration on Yngwie Malmsteenin vuonna 1996 julkaistu albumi, jolla on coverversioita muun muassa Kansasin, U.K:n, Deep Purplen, Rainbow’n ja Jimi Hendrixin kappaleista.
Nguyễn Văn Linh
Nguyễn Văn Linh (1. heinäkuuta 1915 – 27. huhtikuuta 1998) oli vietnamilainen poliitikko, joka johti kommunistien joukkoja Vietnamin sodan aikana ja maansa kommunistista puoluetta vuosina 1986–1991.
Nguyen Van Linh liittyi nuorena ranskalaisten siirtomaavaltaa vastustaneeseen nuorison vastarintaliikkeeseen. Vietnamin itsenäistyttyä vuonna 1945 hän sai kommunistipuolueessa merkittäviä tehtäviä ja nousi sen keskuskomiteaan vuonna 1960. Hän oli yksi Yhdysvaltojen tukemaa Etelä-Vietnamia vastaan tammikuussa 1968 tehdyn Tet-hyökkäyksen keskeisiä suunnittelijoita. Hyökkäys oli Vietnamin sodan merkittävä käännekohta.
Hänet syrjäytettiin 1982 puoluejohdosta, koska hän vastusti Etelä-Vietnamin liian nopeaa sosialisointia. Ollessaan puoluejohtajana vuodesta 1986 alkaen hän pyrki edistämään liberaalia doi moi -talousuudistusta, joka muistutti Neuvostoliiton perestroikaa.
Hilma ja hyvä harrastus
Hilma ja hyvä harrastus on toinen Hilma-kirja. Se ilmestyi 2005, ja sen on kirjoittanut Timo Parvela ja kuvittanut Kristiina Louhi.
Gudmund Storlien
Gudmund Storlien (s. 4. heinäkuuta 1990 Hamar) on norjalainen yhdistetyn hiihtäjä. Hän edustaa seuratasolla MjøsSki-seuraa.
Nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa Storlien on saavuttanut yhden joukkuekullan ja yhden joukkuehopean lisäksi henkilökohtaisen hopean ja pronssin.
Yhdistetyn maailmancupissa Storlien kilpaili ensimmäisen kerran 6. joulukuuta 2008 Trondheimissa. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Kuusamossa marraskuussa 2010 oltuaan 22:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupin kilpailussa 15:nneksi Lahdessa maaliskuussa 2011.
Club Sonderauflage
Club Sonderauflage on Black Sabbath -yhtyeen kokoelmalevy vuodelta 1970. Sen julkaisi yhtyeen levy-yhtiö Vertigo Records alun perin saksalaiselle kirja- ja musiikkikerholle. Vuonna 2006 Black Sabbathin vinyyliuusintajulkaisuihin keskittynyt Earmark julkaisi albumista uuden vinyylipainoksen.
Kappaleet
A-puoli
Stanisław Mikołajczyk
Stanisław Mikołajczyk (18. heinäkuuta 1901 Dorsten, Saksan keisarikunta – 13. joulukuuta 1966 Washington, Yhdysvallat) oli puolalainen keskustalainen poliitikko, joka toimi toisen maailmansodan aikana 1943–1944 Puolan pakolaishallituksen pääministerinä sekä 1945–1947 väliaikaisen hallituksen jäsenenä. Hän pakeni länteen vuonna 1947 kommunistien noustua valtaan.
Mikołajczykin perhe oli lähtöisin Poznańista, joka kuului ennen ensimmäistä maailmansotaa Saksan keisarikuntaan. Hän syntyi ja asui kymmenvuotiaaksi saakka läntisessä Saksassa Ruhrin alueella. Mikołajczyk oli 1920-luvulta alkaen aktiivinen Puolan politiikassa ja toimi vuodesta 1937 talonpoikaisen Kansanpuolueen puheenjohtajana. Toisen maailmansodan aikana hänestä tuli pakolaishallituksen jäsen ja vuonna 1941 sen apulaispääministeri. Władysław Sikorskin kuoltua lento-onnettomuudessa 1943 Mikołajczyk seurasi häntä pakolaishallituksen pääministerinä. Mikołajczykin johtama pakolaishallitus ei päässyt yhteisymmärrykseen Neuvostoliiton johtajan Josif Stalinin kanssa Puolan sodanjälkeisestä hallituksesta, Puolan rajojen muuttamisesta eikä Katynin joukkomurhan tunnustamisesta. Mikołajczyk suostui kuitenkin jäseneksi Neuvostoliiton hyväksymään, sosialisti Edward Osóbka-Morawskin johtamaan Puolan uuteen väliaikaiseen hallitukseen. Mikołajczyk erosi pakolaishallituksen johdosta ja hänestä tuli väliaikaisen hallituksen maatalousministeri sekä toinen varapääministeri; toisena varapääministerinä toimi kommunistijohtaja Władysław Gomułka. Toimintaansa jatkanut pakolaishallitus julisti Mikołajczykin myöhemmin petturiksi.
Puolan Kansanpuolue (Polskie Stronnictwo Ludowe, PSL) perustettiin uudelleen Mikołajczykin johdolla 1945 ja se yritti ehkäistä kaiken vallan päätymistä kommunisteille ja näiden liittolaisille. Tammikuun 1947 epärehellisinä pidetyissä parlamenttivaaleissa kommunistien johtama blokki sai kuitenkin 394 paikkaa ja PSL vain 28. Tämän seurauksena Mikołajczyk erosi hallituksesta ja pakeni myöhemmin samana vuonna maasta välttääkseen vangituksi tulemisen. Häntä ei huolittu enää Lontoossa toimineeseen Puolan pakolaishallitukseen, joten hän muutti Yhdysvaltoihin, jossa kuoli 1966. Mikołajczyk julkaisi 1948 englanninkielisen kirjan ''The Rape of Poland. Pattern of Soviet Aggression'', jossa esitti oman näkemyksensä Puolan lähihistorian tapahtumista.
Yōji Shinkawa
pienoiskuva|Yōji Shinkawa Yōji Shinkawa (, s. 25. joulukuuta 1971) on japanilainen taiteilija. Hän on kuuluisin Metal Gear ja Zone of the Enders -pelisarjoihin tekemästään graafisesta työstä.
Stanisław Mikołajczyk
Mikołajczykin tuhkat tuotiin vuonna 2000 Puolaan ja haudattiin uudelleen Poznániin.
Yōji Shinkawa
Shinkawa syntyi Hiroshimassa ja alkoi työskennellä Konami -pelitalolla 1994 valmistuttuaan Kyōto Seika -yliopistosta. Hänen ensimmäinen projektinsa oli PC-98-versio Policenautsista. Hän toimi vastaavana taiteilijana pelin myöhemmissä konsolikäännöksissä ja tämän jälkeen hahmosuunnittelijana Metal Gear Solid -sarjassa. Sittemmin hän on toiminut päätaiteilijana monissa Konamin peleissä.
Shinkawa listaa inspiraatioikseen japanilaisista piirtäjistä Yoshikazu Yasuhikon ja Yoshitaka Amanon, ja länsimaisista taiteilijoista Frank Millerin, Aubrey Beardsleyn, Willy Poganyn ja Mœbiuksen.
Arttu Virtanen
Arttu Virtanen (s. 22. kesäkuuta 1984 Turku) on suomalainen jääkiekkohyökkääjä.
Virtanen on TPS:n oma kasvatti, joka pääsi kaudella 2003–2004 hakemaan pelipaikkaa Turun Palloseuran riveistä. Hän teki saman vuoden pudotuspeleissä kymmenessä ottelussa neljä pistettä. Virtanen on pelannut SM-liigassa 121 ottelua ja 18 pudotuspeliottelua sekä Mestiksessä 118 ottelua ja 24 pudotuspeliottelua. Lisäksi hän on edustanut Suomea nuorten maajoukkueessa kolmen ottelun verran. Virtanen pelasi TPS:n paidassa myös kausina 2004–2006. Sopimus Virtasella oli TPS:n kanssa vuoteen 2008 asti.
Virtanen kärsi urallaan loukkaantumisista suhteellisen paljon ja kausi 2006–2007 jäi kokonaan väliin selkävamman takia. Seuraavalla kaudella Virtanen paranteli selkävammaansa joulun yli. Tammikuussa 2008 Virtanen vuokrattiin TuTo:on, jossa hän pelasi loppukauden. Kausi päättyi Mestiksen mestaruuteen, ja Virtanen teki TuTon kanssa kahden vuoden jatkosopimuksen
Virtanen lopetti aktiiviuransa 2010 keväällä.
Virtanen kuului vuonna 2010 sadan kovatuloisimman alle 30-vuotiaan suomalaisen joukkoon.
Leo Smit
thumb|Leo Smit Leo Smit (14. toukokuuta 1900 Amsterdam – 30. huhtikuuta 1943 Sobibór) oli alankomaalainen säveltäjä. Hän opiskeli pianonsoittoa Amsterdamin konservatoriossa ja sitten sävellystä Bernard Zweersin sekä Sem Dresdenin johdolla. Smit muutti vuonna 1927 Pariisiin, mutta palasi vuonna 1937 Amsterdamiin. Hän kuoli vuonna 1943 holokaustissa.
Smit oli taustaltaan portugalilais-juutalainen. Vielä ennen vuotta 1940 hänen musiikkiaan esitettiin säännöllisesti. Sodan jälkeen tuotanto kuitenkin vaipui pitkälti unohduksiin. Leo Smit -säätiö on perustettu vuonna 1996.
Smitin teosten joukossa on esimerkiksi helmikuussa 1943 valmistunut sonaatti huilulle ja pianolle.
Shingō Hyōdō
Shingō Hyōdō (s. 29. heinäkuuta 1985 Nagasaki) on japanilainen jalkapalloilija.
Antigua ja Barbudan jalkapallomaajoukkue
Antiguan ja Barbudan jalkapallomaajoukkue on joukkue, joka edustaa Antigua ja Barbudaa kansainvälisissä otteluissa. Maajoukkuetta hallinnoi Antiguan ja Barbudan jalkapalloliitto. Antigua ja Barbuda kuuluu CONCACAFiin. Joukkue ei ole koskaan selviytynyt maailmanmestaruuskilpailuihin tai CONCACAF Gold Cupiin. Paras sijoitus on Karibian Cupin neljäs sija vuodelta 1998. Joukkue on ollut korkeimmillaan FIFA-rankingissa sijalla 70 lokakuussa 2014 ja alimmillaan sijalla 170 helmikuussa 2004.
Shingō Hyōdō
Jalkapallomaajoukkue
Hyōdō kuului Japanin U-20 joukkueeseen nuorten MM-kilpailuissa 2005.
Richard A. Teague
Richard A. (Dick) Teague (26. joulukuuta 1923 – 5. toukokuuta 1991 ) oli yhdysvaltalainen ajoneuvoteollisuuden suunnittelija ja muotoilija. Uransa aikana hän työskenteli General Motorsilla, Packardilla ja Chryslerilla, ennen nimitystään American Motors Corporationin suunnitteluosaston johtoon. Täällä hän teki merkittävimmät työnsä, joihin kuuluvat mm. AMC:n Pacer-, Gremlin- ja Hornet-mallit, samoin kuin Jeep Cherokee XJ.
Lapsuus ja nuoruusaika
Dick Teaguen äiti työskenteli elokuvateollisuudessa ja myös Dick aloitti viisivuotiaana lapsinäyttelijänä, tytön roolissa. Hänen näyttelijänuransa tyssäsi kuusivuotiaana hänen saatuaan vakavia vammoja rattijuopon aiheuttamassa auto-onnettomuudessa, jossa myös hänen äitinsä loukkaantui vakavasti ja jäi loppuiäkseen invalidiksi. Dick menetti muun muassa näkökyvyn oikeanpuoleisesta silmästään. Vuotta myöhemmin hänen isänsä kuoli rattijuopon aiheuttamassa liikenneonnettomuudessa.
Robert Cullen
Robert Cullen (s. 7. kesäkuuta 1985 Ibaraki) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Cullen kuului Japanin U-20 joukkueeseen nuorten MM-kilpailuissa 2005.
Richard A. Teague
Lapsuus ja nuoruusaika
Vajavaisen näkökykynsä takia Teague vapautettiin asepalveluksesta toisen maailmansodan aikana. Valmistuttuaan Susan Miller Dorsey High Schoolista vuonna 1942 hän siirtyi työskentelemään ilmailualan yhtiö Northrop Corporationin teknisenä piirtäjänä. Hänen esimiehensä Paul Browne, joka oli aiemmin työskennellyt General Motors -yhtiön designerina, ehdotti että Teague osallistuisi Art Center College of Design -oppilaitoksen yötunneille.
Varhaiset työt
thumb|1955 Packard Patrician Touring Sedan thumb|1955 Packard Clipper Super Panama thumb|Teaguen viimeinen design-työ Packardille, mallivuoden 1956 [[Packard Executive|Executive ]]
II maailmansodan päätyttyä Teague luonnosteli muodot Kaiser-Frazer -yhtiön pienelle ja edulliselle mallille, josta sittemmin muovautui kansanautoksi suunniteltu Henry J. Vuonna 1947 hän siirtyi Edmund Andersonin johtaman General Motorsin designstudion palvelukseen. Dick aloitti osastolla avustavana, lähinnä oppipojan tai kisällin asemassa olleenna stailistina, osallistui ensimmäisen Oldsmobile "Rocket" 88:n suunnitteluun ja kohosi lopulta Cadillacin design-ryhmään. 1950-luvun amerikkalainen autoteollisuus loi kauneimpia ja tyylikkäimpiä muotoja joita autolle voi kuvitella, mutta sortui usein myös pahoihin ylilyönteihin. General Motorsin designosaston pääjohtaja Harley Earl rakasti kromin kiiltoa ja Teague on kertonut tapauksesta, joka hyvin kuvaa tätä piirrettä. Tiimi oli luonut autoa varten kaksi erilaista koristekokonaisuutta, joista Earl voisi valita mieluisamman. Jonkin väärinkäsityksen seurauksena presentaatioon varattu Oldsmobilen prototyyppi oli varustettu molemmilla sarjoilla samanaikaisesti. Earl totesi designereiden tehneen loistotyötä ja auto sai kromikattauksensa, vaikka stailistit itse olivat asiasta vähemmän innoissaan.
Teague jätti General Motorsin vuonna 1952 ja siirtyi Packard Motor Car Companyn päästailistiksi, yhtiöstä irtisanoutuneen John Reinhartin paikalle. Hänen ensimmäinen työnsä oli suunnitella mallivuoden '53 Packard-linjan kevyt facelift. Vuonna 1954 autojensa menekin laskusta kärsinyt Packard osti Studebaker Corporationin ja näin syntyi Studebaker-Packard Corporation. Kun James J. Nancen luotsaama Studebaker-Packard päätti mallivuodelle '56 muodostaa aiemmasta Packard Clipper -mallista oma Clipper-merkkinsä, Teaguen tehtävänä oli luoda näille kahdelle samaa koria käyttäneelle merkille visuaalisesti toisistaan erottuva identiteetti. Teague suunnitteli Packardille myös useita konseptiautoja. Näitä olivat vuoden 1953 Balboa, vuoden 1954 Panther ja vuoden 1955 Request.
Vuoden 1955 Packard-mallisto toi esille Teaguen kyvyn luoda uuden näköinen auto rajallisella budjetilla. Yhtiö oli kuitenkin taloudellisesti huonossa jamassa vuonna 1954 tehdyn Studebaker-kaupan seurauksena. Lisäksi ylellisten Packardien myynti romahti lopullisesti vuonna 1956. Teague oli suunnitellut vuodelle 1956, ylellisten Packardien ja edullisten Clipperien väliin sijoittuvan Packard Executiven, mallin joka pohjautuu pitkälti Clipper Customiin. Teague suunnitteli vielä Packardin viimeisen koseptiauton, vuoden 1957 Predictorin, sekä konseptimallista vaikutteita saaneet uudet Packard- ja Clipper -mallistot vuodelle 1957. Tämä muotoilu ei päässyt koskaan tuotantoon, koska henkitoreissaan oleva yhtiö teki ratkaisun malleista jotka olivat kalliimman Packard Clipper -nimen ja koristeiden alle kätkettyjä, edullisempia Studebaker President -malleja. Teague joutui pikaisesti suunnittelemaan nämä mallit, että yhtiöllä olisi ollut jotain myytävää kyseiselle mallivuodelle, kunnes "oikeiden" Packardien valmistus taas jatkuisi. Näinhän ei sitten käynyt, vaan Packard lakkasi merkkinä elämästä vuoden 1958 jälkeen.
Vuonna 1957 koko Packardin design-tiimi siirtyi Chrysler Corporationin palvelukseen ja Teaguesta tuli yhtiön muotoilustudion johtaja. Hän kuitenkin lähti yhtiöstä, jouduttuaan itse täysin osattomana keskelle Chryslerin johtajiston valtakamppailua.
American Motors Corporation
thumb|1965 [[Rambler Classic 770 convertible]] thumb|1968 [[AMC Javelin]]
Vuonna 1959 American Motors palkkasi Dick Teaguen ja tässä yhtiössä hän työskenteli aktiiviuransa loppuun saakka. Alkuun hän työskenteli entisen GM-pomonsa Ed Andersonin johtaman tiimin pääsunnittelijana. Kun Anderson vuonna 1961 jätti AMC:n, Teague nostettiin yhtiön design-osaston vastaavaksi. Vuonna 1964 hänet nimitettiin AMC:n designista vastaavaksi varapääjohtajaksi, ja tässä toimessa hän pysyi vuonna 1983 tapahtuneeseen eläkkeelle siirtymiseensä saakka.
Dick Teague kuvasi AMC-vuosiaan usein sanalla "Camelot". Vaikka hänen työtään AMC:llä ohjasivat samantyyppiset talouden rajalliset resurssit kuin Packardilla, Teague loi AMC-vuosinaan kuuluisimmat mallinsa.
Vapaa-aikansa Teague vietti perheensä sekä hänelle rakkaiden autojen parissa. Teague oli arvostettu ajoneuvohistorioitsija ja klassikkoajoneuvojen keräilijä. Hänen harrastuksenaan oli vanhojen autojen entisöinti, niihin kuului mm. vuoden 1904 Packard, yksi tämän yhtiön ensimmäisistä valmistuneista autoista. Vuonna 1970 hän oli omistanut jo 258 autoa. Teague oli myös 4-veto-entusiasti ja hänen omikstuksessaan oli joitain vanhoja sota-Jeeppejä jo ennen kuin AMC osti Kaiser Jeep -yhtiön. Eläkkeelle siirtyessään Teague kertoi omistaneensa 400 tai 500 autoa. Teaguen kokoelmaan kuului muun muassa hänen suunnittelemansa konseeptiauto AMX/3. Tämä auto lahjoitettiin San Diego Automotive Museum -automuseolle, yhdessä Teaguen omien papereiden kanssa.
Mainittavimmat työt
thumb|Teaguen omassa käytössä ollut, kaksipaikkainen [[AMC AMX|"Teague AMX" -konseptiauto]] thumb|1984-1996 [[Jeep Cherokee (XJ)|Jeep Cherokee]]
Lasse Erjamo
Lasse Erjamo (s. 5. elokuuta 1976 Suolahti) on suomalainen muusikko ja laulaja.
Hänet tunnetaan parhaiten esiintymisestään taiteilijanimellä Arto Muna vuosituhannen vaihteessa yhtyeessä Arto Muna ja Millennium.
Lisäksi Erjamo on toiminut laulusolistina muun muassa Deadbabes-yhtyeessä. Hän on myös säveltänyt musiikkia eri artisteille, kuten Idols-kilpailussa menestyneelle Wellu Rowaltzille. Tämän lisäksi hän on laulanut Billion Dollar Babies -yhtyeessä, joka on Alice Cooperin tribuuttiyhtye.
Lankapyrstö
Lankapyrstö eli siimapyrstö (Stylephorus chordatus) on valtamerissä elävä kalalaji, joka usein sijoitetaan kuuluvaksi kiiltolahnakalojen lahkoon. Se on ainoa laji lankapyrstöjen (Stylephoridae) heimossa.
Taksonomia
Lankapyrstön erikoinen ulkonäkö on tuottanut ongelmia luokittelussa. George Shaw luokitteli sen alun perin vuonna 1791 sammakkoeläimeksi eikä kalaksi. Vuonna 1924 Charles Tate Regan sijoitti lajin omaan lankapyrstöjen heimoonsa alalahkoon Allotriognathi ja osaksi kiiltolahnakalojen lahkoa. Mitokondrio-DNA-sekvenssien perusteella lankapyrstö muistuttaa kuitenkin lähemmin turskakaloja kuten turskaa, madetta ja alaskanseitiä kuin kiiltolahnakaloja. Tämän perusteella Miya ym. vuonna 2007 ehdottivat lankapyrstön sijoittamista omaan lahkoonsa Stylephoriformes, joka olisi melko läheistä sukua turskakaloille.
Anatomia
Lankapyrstö voi kasvaa pisimmillään 31 cm pitkäksi. Ruumis on pitkulainen ja litteä sekä hopeanvärinen. Selkäevä on kaksiosainen ja etummaisessa osassa on kaksi hyvin korkeaa kapeaa evää. Takimmainen selkäevä on pitkä ja matalahko. Pyrstöevän alaosa on pidentynyt ohueksi rihmaksi. Silmät ovat lankapyrstöllä kookkaat ja sijaitsevat teleskooppimaisissa varsissa. Kuono on putkimainen ja laji pystyy kiiltolahnakalojen tapaan työntämään yläleukaansa eteenpäin. Lajilta puuttuu uimarakko.
Levinneisyys ja elintavat
Lankapyrstöä tavataan kaikista maailman trooppisista ja subtrooppisista valtamerissä 300–800 metrin syvyydessä. Lajin tiedetään uivan lähes pystyasennossa pää ylöspäin. Lankapyrstön ravintoa ovat pienet äyriäiset, erityisesti hankajalkaiset. Se pyydystää saaliinsa avaamalla suunsa ja laajentamalla suuontelonsa tilavuutta 40-kertaiseksi. Eliöt ajautuvat kalan suuhun syntyvän imun seurauksena. Lankapyrstön lisääntymisestä ei ole juurikaan tietoa.
Skandinaavinen mytologia
thumb|[[Thor taistelee jättiläisten kanssa. Mårten Eskil Wingen maalaus vuodelta 1872.]] Skandinaavinen mytologia (myös pohjoismainen mytologia tai muinaisnorjalainen mytologia) tarkoittaa Skandinavian rautakautisten ja varsinkin viikinkiaikaisten asukkaiden myyttejä ja uskomuksia. Myytit kertovat maailman synnystä, rakenteesta ja tuhosta sekä jumalten, jättiläisten ja muiden olentojen seikkailuista. Tärkein myyttien lähde on Edda, joka kirjoitettiin muistiin 1200-luvulla Islannissa.
Alkuperä
Skandinaavinen mytologia on osa germaanista mytologiaa yhdessä anglosaksisen mytologian ja germaanisen muinaisuskon kanssa. Skandinaavisten myyttien alkuperä on hävinnyt esihistorian hämäriin. Usein on arveltu, että niillä on etäiset juuret indoeurooppalaisten kansojen muinaisuudessa neoliittisella kivikaudella ja pronssikaudella.
Kirjallisuuslähteet
thumb|[[Proosa-Eddan islantilaisen käsikirjoituksen kansilehti 1700-luvulta. Islannin kansalliskirjasto.]] Tiedot skandinaavisesta mytologiasta perustuvat ennen kaikkea Edda-kokoelmiin, jotka kirjoitettiin Islannissa muistiin kristinuskoon kääntymisen jälkeen.
Suullisena perinteenä oli Skandinaviassa jo ensimmäisen vuosituhannen lopulla kerrottu runomuotoisia tarinoita, joita alettiin kirjoittaa ylös Runo-Eddaksi 1000-luvulla.
1100-luvulla tanskalainen Saxo Grammaticus kirjoitti Tanskan historiaa käsittelevän teoksen De gesta danorum, jonka ensimmäiset yhdeksän osaa sisältävät paljon materiaalia pakanallisesta elämästä. Hän ei suurestikaan pitänyt pakanauskontoon liittyvistä ilmiöistä, mutta hänen ansiostaan on säilynyt paljon sellaista materiaalia, joka muuten olisi kadonnut.
Vielä merkittävämpi pakanallisten myyttien tallentaja oli islantilainen runoilija, historioitsija ja poliitikko Snorri Sturluson. Hän kirjoitti vuonna 1220 Proosa-Eddan, joka oli tarkoitettu käsikirjaksi runoilijoille. Teoksen tarkoituksena oli tallentaa katoavaa kansanperinnettä, jota oli aiemmin esitetty suullisesti. Lähteenä on käytetty skaldirunoja, Runo-Eddaan sisältyviä eeposrunoja sekä nykyisin jo hävinneitä tekstejä ja perimätietoja.
Jonkin verran pakanauskonnosta kertovaa materiaalia sisältyy myös islantilaisiin saagoihin, mutta nämä lähteet ovat myöhäisiä (1200- tai 1300-luvulta) ja usein epäluotettavia.
Myyttien säilyminen
Runot elivät pitkään runomuodossa esitettynä suullisena perimätietona ennen kuin ne kirjoitettiin ylös Islannissa toisen vuosituhannen alkuvuosisatoina. Kaikkia runoja ei koskaan kirjoitettu ylös, ja osa kirjoitetuistakin on kadonnut. Ei tiedetä, siirtyivätkö runot sukupolvelta toiselle samassa muodossa vai uusiutuivatko ne jatkuvasti lausujien tuntemien runokaavojen puitteissa. Yleisimmin uskotaan runojen siirtyneen muistinvaraisesti, vaikka joistain runoista tunnetaankin hiukan toisistaan poikkeavia versioita.
Civilization V: Gods & Kings
Sid Meier’s Civilization V: Gods & Kings on ensimmäinen lisäosa Civilization V -strategiapeliin. Se julkistettiin helmikuussa 2012 ja julkaistiin 22. kesäkuuta 2012 maailmanlaajuisesti (19. kesäkuuta Yhdysvalloissa). Lisäosa toi peliin muun muassa uskonnot ja tiedustelun.
Uudet ominaisuudet
Gods & Kings tarjoaa pelaajille 27 uutta yksikköä, 13 uutta rakennusta, 9 uutta ihmettä, ja 9 uutta sivilisaatiota. Diplomatiaan on lisätty vakoilu, suurlähetystöt (näyttää pääkaupungin sijainnin ja tuo enemmän vaihtoehtoja diplomatiaan, esimerkiksi voit sallia vapaan kulkemisen alueellasi) ja uuden tyyppiset kaupunkivaltiot (uskonnolliset ja kaupalliset). Kaupunkivaltioilla on myös uudenlaiset tehtävät, entistä strategisempi merkitys pelissä ja diplomatia niiden kanssa on enemmän riippuvainen niille tehdyistä palveluksista kuin rahasta. Lisäksi sodankäyntiä on paranneltu lisäämällä parempi tekoäly ja lähitaistelua tukevat meriyksiköt (jotka pystyvät myös valtaamaan rannikkokaupunkeja). Myös yksiköiden päällekkäin sijoittaminen samaan kuusikulmioruutuun on joustavampaa. Sotiminen on hidastempoisempaa ja strategisempaa kuin ennen, sillä yksikköjen HP on nostettu kymmenestä sataan. Diplomatiavoitto on muuttunut myös siten, että sivilisaatiot eivät voi enää äänestää itseään voittajaksi.
Pelissä on kolme uutta skenaariota: Rooman tuho, keskiajan lopulle sijoittuva "Kohti renessanssia" ja steampunk-skenaario.
Skandinaavinen mytologia
Ensimmäiset olennot
Jumalat ja jättiläiset vihasivat toisiaan. Odin päätti veljineen surmata Ymirin, tehdä lopun jättiläisten hirmuvallasta ja luoda järjestys kosmokseen. Veljekset surmasivatkin Ymirin suuressa taistelussa, ja Ymirin veri hukutti alleen kaikki jättiläiset, Bergelmiriä lukuun ottamatta. Bergelmir pakeni perheineen arkussa, ja hänestä tuli huurretursaiden kantaisä.
Civilization V: Gods & Kings
Pelattavat kansakunnat, niiden johtajat ja erikoisyksiköt, -laattalisäykset ja -rakennukset
Lisäosassa on myös mukana Espanja (johtajana Isabella I), joka on julkaistu aikaisemmin DLC:nä.
Skandinaavinen mytologia
Maailman synty
Kun Ymir oli tuhottu, Odin ja hänen veljensä alkoivat luomistyön Ymirin ruumiista. Hänen verestään muodostuivat joet ja meret, hänen lihastaan maa, hänen luistaan vuoret, hänen hiuksistaan puut ja parrastaan ruoho, hänen hampaistaan sora ja kivi, ja hänen kallostaan taivaankansi, jossa hänen aivonpalasensa ajelehtivat pilvinä. Neljä vahvaa kääpiötä, Pohjoinen, Etelä, Itä ja Länsi, asetettiin kannattelemaan taivaanpieliä.
Civilization V: Gods & Kings
Tiedustelu
Pelaaja pystyy nyt perustamaan suurlähetystöjä muiden sivilisaatioiden kanssa. Pelaaja saa vakoojayksikön jokaisen aikakauden alussa, alkaen renessanssiajasta. Ensimmäinen sivilisaatio joka pääsee renessanssiajalle avaa tiedustelun kaikille sivilisaatioille. Englannilla on bonuksena ylimääräinen vakoiluyksikkö, mutta jokainen pelaaja voi myös rakentaa National Intelligence Agency rakennuksen jonka rakennettuaan saa yhden vakoojan lisää.
Vakoojat pystyvät varastamaan teknologiaa, manipuloimaan kaupunkivaltioiden äänestyksiä, suorittamaan tiedusteluja ja saamaan selville muiden sotasuunnitelmia, joista voi halutessaan varoittaa. Poiketen kuitenkin edellisistä osista, sivilisaatiot eivät kouluta vakoojia ja ne eivät ole pelattavia yksiköitä. Sen sijaan pelaajalla on uusi tiedusteluikkuna, missä ohjataan tiedustelutehtäviä. Vakoojat saavat myös kokemusta tekemistään tehtävistä (vakooja aloittaa alokkaana, siirtyy agentiksi ja lopulta erikoisagentiksi).
Skandinaavinen mytologia
Maailman synty
Kun maailma oli luotu, Odin veljineen loi elävät olennot sitä asuttamaan. Ensimmäisenä ilmestyivät kääpiöt ja valohaltiat, jotka kasvoivat Ymirin ruumista hajottavista toukista. Valkoisista toukista syntyi hyviä haltioita ja mustista toukista pahoja kääpiöitä.
Jumalat lennättivät Muspellistä kipinöitä taivaan poikki tähdiksi, auringoksi ja kuuksi. Eräs mies nimesi poikansa ja tyttärensä Auringoksi ja Kuuksi, mistä vihastuneena jumalat asettivat heidät vaunuihin vetämään taivaankappaleita taivaankannen poikki. Näitä vaunuja seuraa kaksi sutta, Sköll ja Hati, joiden kohtalona on aikojen lopussa syödä taivaalliset valot. Taivaankannen reunalle jumalat asettivat jättiläiskotka Hräsvelgin, joka synnyttää siivillään tuulet. Vuodenaikojen vaihtelusta huolehtivat jääjättiläisten ilkeä sukulainen Talvi ja lempeä jumalolento Kesä.
Civilization V: Gods & Kings
Uskonnot
Lisäosa tuo peliin uskonnon, jonka mekanismi on samantyylinen kuten kulttuurissa ja tieteessä on tällä hetkellä. Pelaaja kerää "uskoresursseja" (faith), jota voidaan saada esim. rakennuksista, ihmeistä tai tiettyjen siviilisaatioiden kyvyistä. God & Kingsissä on yksitoista uskontoa: buddhalaisuus, kristinusko, kungfutselaisuus, hindulaisuus, islam, juutalaisuus, šintolaisuus, sikhiläisyys, taolaisuus, tengrismi ja zarathustralaisuus, joidenka nimiä voi halutessaan muokata. Uskontoihin ei ole asetettu tiettyjä piirteitä: pelaajat päättävät itse miten he ja muut hyötyvät uskonnostaan.
Uskonnot alkavat primitiivisista pantheonista jotka ovat valittavana pelin alkupuoliskolla. Kun sivilisaatio saa ensimmäisen profeettansa, niin pantheonin pystyy muuttamaan uskonnoksi. Uskonnot ovat hyvin muokattavissa: ne siviilisaatiot jotka ehtivät perustaa uskonnon pääsevät valitsemaan monista pienistä bonuksista oman uskontonsa. Näin siviilisaatiot voivat muokata oman uskontonsa sillä tavalla että he hyötyvät siitä eniten, esim. sotaisat siviilisaatiot voivat valita ne bonukset jotka auttavat heitä sodankäynnissä. Uskonnon perustamisen jälkeen Uskoresursseilla pystyy ostamaan rakennuksia (mm. katedraaleja, moskeijoita) ja yksiköitä (mm. lähetyssaarnaajia) joidenka hinta nousee ajan kuluessa.
Uskonnot leviävät itsestään jopa kymmenen kuusikulmioruudun pituudella. Käyttämällä profeettoja ja lähetyssaarnaajia, pelaaja pystyy levittämään manuaalisesti uskontoaan muihin sivilisaatioihin. Pelissä on myös mukana inkvisiittori-yksiköitä jotka poistavat vääräuskoiset pelaajan omista kaupungeista. Ajan kuluessa lähetyssaarnaajien ja profeettojen kulut alkavat nousemaan, joten paras aika levittää uskontoaan on mahdollisimman aikaisin.
Uskonnot vaikuttavat vahvasti diplomatiaan ja sivilisaatioiden välisiin suhteisiin aina moderniin aikaan asti, mutta alkavat heiketä jo renessanssiajalla. Modernilla ajanjaksolla uskontojen sijaan sivilisaatioiden suhteisiin vaikuttavat ideologiat (Vapaus, Autokratia ja Järjestys).
Vastaanotto
Golden Joystick Awards -palkinto parhaan strategiapelin sarjassa.
Skandinaavinen mytologia
Maailman synty
Jumalat loivat ensimmäiset ihmiset merenrantaan ajelehtineista ajopuista. Odin teki saarnesta miehen nimeltään Ask, ja jalavasta naisen nimeltään Embla. Heidän asuinsijakseen jumalat osoittivat maailman keskustan, Midgårdin, jonka ympärille he rakensivat Ymirin kulmakarvoista muurin suojelukseksi. Muurin ulkopuolelle jäänyt alue oli Jotunheim, jättiläisten maa.
Maailman rakenne
<div style="text-align: center; width: 400px; border: 1px solid black; float:right; margin: auto 0 auto 10px;"> Maailmankaikkeus on jaettu yhdeksään maailmaan eli valtakuntaan. Asgård on aasojen jumalsuvun koti, jossa ovat jumalten talot ja hallit sekä Urdin pyhä kaivo. Vanaheim on toisen jumalsuvun, vaanien koti. Alfheimissa asuvat valohaltiat, joita vaani Frej hallitsee. Midgård on ihmisten maailma ja sijaitsee luomakunnan keskellä. Muspelheim on tulen ja kaaoksen valtakunta, joka oli olemassa jo aikojen alussa. Sitä hallitsee demoninen Surt ja hänen tulijättiläisensä. Jotunheim on huurrejättiläisten, jumalten ja ihmisten vihollisten koti. Jotunheimissa ovat Mimerin kaivo, Järnveden-metsä ja Utgårdin linnoitus. Svartalfheim on osa maanalaista maailmaa, ja siellä asuvat kääpiöt. Helheim on pimeä, haudan kaltainen kuolleitten maa, jota hallitsee Hel. Nifelheim on kaikkein alin maailma: ikuisen kylmyyden ja pimeyden paikka, jossa lohikäärme Nidhögg ja muut lohikäärmeet piinaavat kaikkein pahimpia syntisiä.
Kaiken yläpuolelle levittäytyy mahtava saarni Yggdrasil, joka ulottuu myös kaikkien maailmojen läpi. Puun alkuperää ei tiedä kukaan. Sillä on kolme pääjuurta, joista jokaisen alla on lähde. Yksi juurista ulottuu Niflheimiin ja Hvergelmiriin, toinen kasvaa Jotunheimin ohi Ginnungagapiin, ja kolmas Asgårdiin. Jumalat kokoontuvat joka päivä puun ympärillä. Puun latvassa istuu valtava kotka. Yggdrasil on jatkuvasti uhattuna: neljä kaurista syö jatkuvasti puun lehtiä, ja lohikäärme Nidhöggr järsii loputtomasti sen alimpia juuria. Siitä huolimatta Yggdrasil pysyy vihreänä.
Jumalat
Jumalat ovat jakautuneet kahteen eri perheeseen, aasoihin, jotka asuvat Asgårdissa, ja vaaneihin, jotka asuvat Vanaheimissa.