cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nasserismi
Vaikutus arabimaailman ulkopuolelle
Monet ei-arabi-Afrikan ja Latinalaisen Amerikan vasemmistoliikkeet ovat saaneet vaikutteita Nasserilta. Nasser myös tuki Afrikan vapautusliikkeitä. Jopa Nelson Mandela piti Nasserin tukea ratkaisevana Etelä-Afrikassakin. Fidel Castro sanoi Nasserin inspiroineen Kuuban vallankumousta.
Venezuelan presidentti Hugo Chavez sanoi olevansa nasseristi.
Seulola
Seulola oli inkeriläinen kylä, joka kuului Järvisaaren luterilaiseen seurakuntaan, nykyään kylän alue sijaitsee Leningradin alueen Tusinan piirissä Venäjällä.
Lars Eikind
Lars Eikind, alias Lars Eric Si (s. 4. huhtikuuta 1974) on norjalainen muusikko ja musiikkituottaja, joka on toiminut useiden skandinaavisten rock- ja metalliyhtyeiden kanssa.
Torinon tuomiokirkko
Torinon tuomiokirkko on Pohjois-Italiassa sijaitsevan Torinon pääkirkko. Kirkko on omistettu Johannes Kastajalle, ja se on rakennettu vuosina 1491–1498 kampaniilin (kellotorni,1470) viereen. Käärinliinan kappeli, Cappella della Sacra Sindone (myös: La Cappella del Guarini), jossa Torinon käärinliina nykyisin on, rakennettiin vuosina 1668–1694.
Lars Eikind
Muusikkona
Muusikkovanhempien lapsi Lars Sätheren esiintyi yleisölle ensimmäisen kerran jo viiden-kuuden vanhana. Hän soitti lapsena klassista pianoa, ja nuorena Eikind soitti useissa raskaan musiikin yhtyeissä. Vaikka Eikind soittaa myös kitaraa, on hän pitänyt aina itseään basistina. Vuonna 2001 Eikind liittyi progressiivisen metallin yhtyeeseen Winds, jossa hän toimii laulajana sekä basistina. Yhtyeeseen kuuluu useita tunnettuja muusikoita, kuten Mayhemista tunnettu Jan Axel Blomberg. Eikind on myös Gloria Mortin kosketinsoittaja.
Torinon tuomiokirkko
Historia
200px|thumb|right|Kuva 1800-luvulta, kirkon takana Käärinliinan kappeli. Kirkko on samalla paikalla, jossa oli muinainen roomalainen kaupunki. Alkuperäinen kristillinen pyhäkössä oli kolme kirkkoa, San Salvatore, Santa Maria de Dompno ja San Giovanni Battista, joista suurin oli Johannes Kastajalle omistettu. Joidenkin lähteiden mukaan Johannes Kastajalle omistetun olisi vihkinyt langobardien kuningas Agilulf, joka hallitsi 591–616. Garibaldo di Torinon murhasi tässä kirkossa vuonna 662 Godepertin kannattaja, jonka murhaan Garibaldon uskotaan olleen osallinen. left|thumb|225px|Torinon tuomiokirkko ja sen kellotorni, kampaniili. Taustalla olevan kappelin torni on tulipalon jäljiltä suojattu korjaustöiden ajaksi. Kolme kirkkoa hävitettiin vuosina 1490 ja 1492. Uutta kirkkoa, joka jälleen nimettiin Johannes Kastajan mukaan, alettiin rakentaa 1491, ja sen suunnitteli Amedeo de Francisco di Settignano, joka tunnetaan myös nimellä Meo del Caprino, ja joka sai sen valmiiksi seitsemässä vuodessa. Kellotorniksi, kampaniiliksi, jäi kuitenkin torni, joka oli rakennettu 1469 ja on yhä paikallaan. Filippo Juvarra muokkasi kirkkoa 1600-luvulla jonkin verran. Paavi Leo X vahvisti sen metropoliitan istuimeksi 1515.
Lars Eikind
Yksityiselämä
Joulukuussa 2003 Eikind muutti Heinolaan tyttöystävänsä vuoksi, jättäen taakseen toimistotyönsä sekä asunnon Oslossa. Muutama vuosi myöhemmin pariskunta muutti Jyväskylään. Eikind toimi Before the Dawnin laulaja-basistina vuosina 2007–2011 erottamiseensa saakka kesäkuussa 2011.
Torinon tuomiokirkko
Historia
Katedraalin laajentamiseksi perustettiin 1649 projekti, jotta käärinliinalle saataisiin hienompi säilytyspaikka. Bernardino Quadri tuli Roomasta Torinoon Savoijin herttua Kaarle Emmanuel II:n hoviin. Quadrin suunnitelma perustui Carlo di Castellamonten vanhaan suunnitelmaan, jossa oli kuorin takana soikea kappeli. Guarino Guarini kutsuttiin 1667 viemään hanke loppuun. Kappelin rakentaminen kesti 28 vuotta, ja se valmistui 1694.
Kun katedraalin takana olevaa Käärinliinan kappelia korjattiin vuonna 2009, käärinliina oli katedraalin sisällä olevassa pienessä kappelissa.
Seulola
Seulola sijaitsi soiden takana eristyksissä Järvisaaren muista suomalaiskylistä. Kylää ei mainita vielä 1600-luvulla, joten se on perustettu ilmeisesti 1700-luvulla Nuijien ja Haposten toimesta. Paikallisen perimätiedon mukaan sodassa vangeiksi joutuneet Haponen ja Nuija perustivat talonsa vierekkäin kylän paikalle. Kartalla kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1770. Kyläläiset käyttivät kylästään yleensä nimeä Läskelä, vaikka kirkonkirjoissa käytettiin nimeä Seulola. Tuntemattomasta syystä johtuen kylän venäjänkielinen nimi oli sama kuin Siikalalla. Rautatietä rakennettaessa Sologubovkan asema sijoitettiin nimestään huolimatta aivan Seulolan eteläpuolelle. Vuonna 1838 Seulolassa asui 93 ihmistä (43 miestä, 50 naista), vuonna 1856 siellä oli 37 taloa ja 53 sielua. Vuonna 1926 kylässä oli 69 taloa ja 293 asukasta, niistä inkeriläisiä 292.
Kylän kerrotaan olleen paikkakunnan köyhimpiä, koska sen ympärillä oli kyntökelvotonta maata ja soita. Isäntien sukunimet 1900-luvulla: Haponen, Nuija, Ikka (kotoisin Markkovasta), Törö (Markkova), Porali (Keltto), Saari (Helsinki).
Ghana talviolympialaisissa 2010
Ghana osallistui Vancouverin talviolympialaisiin 2010 yhden miehen joukkueella. Osallistuminen talviolympialaisiin oli maan ensimmäinen. Kwame Nkrumah-Acheampong edusti maataan pujottelussa ja suurpujottelussa.
Gaujan kansallispuisto
thumb|200px|Joki ja Turaidan linna (kuvan oikeassa yläkulmassa). thumb|200px|Joenrannan hiekkakivikallioita. Gaujan kansallispuisto on latvialainen vuonna 1973 perustettu suojelualue, joka sijaitsee Gaujajoen varressa. Puisto sijaitsee Valmieran ja Siguldan välisellä alueella, ja se on 917,5 neliökilometrin laajuinen. Puistossa on sekä suojeltavia luontoalueita että kulttuuriympäristöjä, joista tunnetuin on Turaidan linna. Alue on Latvian vanhin kansallispuisto. Puiston opastuskeskus toimii Siguldassa.
Puiston jokilaakso on jylhimmillään Siguldassa, missä jokitörmät nousevat jopa 85 metriä joen yläpuolelle. Erityinen puiston visuaalinen tunnus on devonikaudelta peräisin olevat punaiset hiekkakivikalliot. Niitä voi nähdä monin paikoin Gaujan ja sen sivujoen Amatan jokivarsilla. Onkin antoisinta tutustua puistoon joelta käsin esimerkiksi kanootilla, kajakilla tai kumiveneellä. Alue käsittää myös metsäalueita, ja se on vuodesta 2004 kuulunut Natura 2000 -suojeluohjelmaan.
Retkeily puistossa
Koko puiston läpi kulkeminen Valmierasta Siguldaan on Gaujajokea (Koivajokea) pitkin 90 kilometrin matka, mutta aloituspaikkaa muuttamalla matkaa voi lyhentää tai pidentää. Gaujajoen virtaus on melojalle melko nopeaa, mutta siinä ei ole vaikeita koskiosuuksia. Gaujan sivujoki Amata on koskiensa takia melojalle selvästi vaativampi, varsinkin kevättulvien aikaan. Retkeilijöitä varten on kanoottivuokraamoja, nuotiopaikkoja ja leirintäalueita.
W. A. Lavonius
Wilhelm Alexander Lavonius (22. kesäkuuta 1874 Helsinki – 11. maaliskuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja ja laillisuusmiehenä tunnettu nuorsuomalainen poliitikko. Hän toimi vuosina 1898–1903 Otavan, vuosina 1904–1906 SOK:n ja vuosina 1906–1932 Henkivakuutusyhtiö Suomen toimitusjohtajana.
Henkilöhistoria ja ammattiura
W. A. Lavonius kuului tunnettuun Lavonius-sukuun. Hänen vanhempansa olivat hovioikeudenneuvos Wilhelm Lavonius ja Maria Francisca Westzynthius. Hänen veljiään olivat vuorineuvokset Magnus ja Robert Lavonius sekä lääkintöneuvos Herman Lavonius. Kirjoitettuaan ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1892 Lavonius ryhtyi opiskelemaan Helsingin yliopistossa historiaa, filosofiaa ja kieliä. Opinnot jäivät kesken puolentoista vuoden kuluttua, sillä äitinsä kuoltua ja isänsä sairastuttua jo aiemmin hän joutui huolehtimaan nuoremmista sisaruksistaan. Ainoa Lavoniuksen suorittama yliopistotutkinto oli alempi tutkinto jumaluusopissa.
Lavonius työskenteli Keskinäisen henkivakuutusyhtiö Suomen konttoristina ja sen jälkeen kamreerina vuosina 1894–1897. Hän oli yhtiön aloitteesta perustetun Vakuutuslehden toimittajana 1897–1902. Hän toimi samaan aikaan myös nuorsuomalaisten yritykseksi luetun kustannusyhtiö Otavan toimitusjohtajana, vuoden 1897 lopusta virkaatekevänä ja vuodesta 1899 vakinaisena. Hän teki aloitteen suomalaisten lukukirjojen kustantamiseksi kansakouluja varten siihenastisten käännöskirjojen sijaan. Lavonius jätti työnsä Otavassa vuonna 1903 osallistuakseen osuuskauppojen keskuslaitoksen perustamiseen. Hän oli Suomen Osuuskauppojen Keskuskunnan (SOK) ensimmäisenä toimitusjohtajana 1904–1906 ja perusti Jalmari Sahlbomin kanssa Yhteishyvä-lehden. Lavonius jatkoi SOK:n johtokunnan jäsenenä vuoteen 1916. Hänellä oli myös muita luottamustehtäviä osuustoimintaliikkeessä: hän kuului Pellervo-Seuran johtokuntaan 1906–1916, Valion hallintoneuvostoon 1911–1917 ja Elannon edustajistoon vuodesta 1919.
Vuonna 1906 Lavonius kutsuttiin Henkivakuutusyhtiö Suomen toimitusjohtajaksi, missä tehtävässä hän jatkoi kuolemaansa asti. Nuorsuomalaisen Lavoniuksen valinta Suomen toimitusjohtajaksi vaikutti osittain siihen, että tyytymättömät vanhasuomalaiset perustivat kilpailevan Henkivakuutusyhtiö Salaman. Lavoniuksen pitkänä toimitusjohtajakautena Suomi-yhtiö menestyi suuresti ja kasvoi Pohjoismaiden suurimmaksi vakuutusyhtiöksi. Vakuutusten määrä lisääntyi 44 000:sta aina 600 000:een. Yhtiöstä tuli henkivakuutusten ohella tärkeä asuntolainojen antaja. Lavonius näki henkivakuutustoiminnan paitsi liiketoimintana myös kansalaisten aatteellisena valistamisena. Hän oli vuonna 1928 Kansantaloudellisen yhdistyksen puheenjohtaja.
Lavoniuksen puolisona oli vuodesta 1901 Hildegard Emilia Tornberg. Heillä oli neljä lasta.
Toiminta politiikassa
Sortovuosien aikana perustuslaillisiin kuulunut Lavonius oli vuosina 1902–1905 passiivista vastarintaa organisoineen kagaalin jäsenenä. Hän edusti vuosien 1905–1906 säätyvaltiopäivillä porvarissäädyssä Helsingin kaupunkia. Lavonius oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1905–1907 ja 1926–1929. Hän kuului vuosina 1906–1907 Nuorsuomalaisen puolueen keskuskomiteaan. Ensimmäisen maailmansodan puhjettua Lavonius teki elokuussa 1914 nuorsuomalaisten keskuudessa aloitteen, että suomalaisten tulisi perustaa Venäjän armeijaan kuuluva vapaaehtoisjoukko tai asevelvollisia joukko-osastoja puolustamaan Suomen aluetta. Nuorsuomalaisten johto tyrmäsi ajatuksen eikä Lavonius tuonut sitä laajempaan julkisuuteen. Hän oli Viron vapaussodan suomalaisen komitean jäsenenä vuonna 1919.
Ensimmäisestä maailmansodasta aiheutuneen vaikean elintarvikepulan aikana Lavonius oli kuntien välisen elintarvikekomitean puheenjohtajana sekä vuosina 1917–1918 Elintarvehallituksen päällikönä. Hän oli Suomen Pankin pankkivaltuusmiehenä 1907–1909 ja eduskunnan pankkivaltuuston puheenjohtajana 1920–1924. Jälkimmäisessä tehtävässä hän laati suunnitelman markan arvon vakiinnuttamiseksi devalvaation avulla. Se toteutui vuonna 1925 annetulla lailla, jolla markka sidottiin uudelleen kultakantaan. Lavonius edusti Suomea vuoden 1927 Geneven kansainvälisessä talouskonferenssissa.
Lavonius oli 1920-luvun lopulla Kansallisen edistyspuolueen johtavia poliitikkoja ja kuului sen puoluehallitukseen. Hän oli tasavallan presidentin valitsijamiehenä vuoden 1925 vaaleissa. Noina aikoina hän keskittyi talousmiehenä vapaakaupan puolustamiseen, mutta esiintyi myös aktiivisena julkisena keskustelijana ja herätti huomiota muun muassa vaatimalla kieltolain kumoamista. Vuonna 1930 Lavonius esiintyi Lapuan liikkeen vastustajana ja oli kokoamassa sitä vastaan niin sanottua laillisuusrintamaa, mikä johti liikkeen hyökkäyksiin ja propagandaan sekä häntä että Suomi-yhtiötä ja sen asiamiehiä vastaan. Hyökkäyksiä perusteltiin silläkin, ettei Suomi-yhtiön pääkonttori Helsingissä liputtanut talonpoikaismarssin päivänä 7. heinäkuuta 1930.
Papan poika seikkailemassa
Papan poika seikkailemassa on Norman Taurogin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1931. Se perustuu Percy Crosbyn Skippy-sarjakuvaan ja pääosissa ovat Jackie Cooper ja Robert Coogan. Pojat yrittävät kerätä rahaa kokoon koiraveroa varten.
Elokuva voitti kaksi Oscar-palkintoa ja menestyi niin hyvin, että sille tehtiin heti jatko-osa Sooky (1931).
Palkinnot
Voitetut Oscar-palkinnot:
Oscar-ehdokkuudet:
Eureka (Kalifornia)
Eureka on Yhdysvaltain länsirannikon suurin kaupunki San Franciscon ja Portlandin välillä ja läntisin yli 25 000 asukkaan kaupunki 48 osavaltion manner-Yhdysvalloissa. Eurekassa on suurin syväsatama San Franciscon ja Coos Bayn välillä.
Historiaa
thumb|left|Carson Mansion (1886) Eurekan vanhassa kaupungissa. Eureka sijaitsee Humboldtinlahdella. Alueen alkuperäisasukkaat olivat wiyot-kieltä puhuneita intiaaneja, jotka asuttivat aluetta tuhansia vuosia ennen eurooppalaisten tuloa. Kieltä ei enää puhu kukaan, mutta toista alkuperäiskieltä yurokia yritetään Eurekan alueella estää katoamasta.
Punapuualueen rannikolla sijaitseva Eureka kehittyi puutavarakaupan vapaavarastona ja auttoi näin alueen satoja sahalaitoksia saamaan tuotteensa maailmanmarkkinoille. Kaupungissa on monia viktoriaanisen tyylin puutaloja, erityisesti hyvin säilyneessä 1800-luvun vanhassa keskustassa. Toinen viktoriaanisen tyylin mukaisena säilynyt kaupunki on lähellä sijaitseva Ferndale.
Kalifornian länsirannikkoa purjehtineilta eurooppalaisilta löytöretkeilijöiltä kesti satoja vuosia löytää Humboldtinlahden kapea suuaukko. Sen ja nykyisen Eurekan seudun löysi maata pitkin edennyt tutkimusretkikunta vasta vuonna 1849. Eurekan siirtokunta perustettiin 13. toukokuuta 1850.
Kalifornian kultaryntäyksen aikoihin kullanetsijöitä tuli meritse vasta löydetylle Humboldtinlahdelle. Kaupunki onkin saanut nimensä kreikan kielen sanasta heureka ’minä löysin sen’. ”Eureka!” on myös Kalifornian osavaltion virallinen tunnuslause.
Vuonna 1860 eurooppalaiset uudisasukkaat taltuttivat aluetta puolustaneet intiaanit suuressa Wiyotien verilöylyssä. Kullanetsinnän osoittauduttua huonosti kannattavaksi monet kullan perässä alueelle tulleista siirtyivät puutavarakauppaan, josta tulikin Eurekan alueen pääelinkeino. Jo vuonna 1854, vain neljä vuotta siirtokunnan perustamisen jälkeen, alueella tiedetään toimineen jo vajaa kymmenen sahalaitosta, ja vuotta myöhemmin laskettiin 140 puutavarakuunarin purjehtineen edestakaisin Humboldtinlahdella kuljettaen sahatavaraa muihin nouseviin länsirannikon kaupunkeihin.
Kaadetut valtavat punapuurungot kuljetettiin kapeita, siirrettäviä rautateitä pitkin sahoille tai suoraan Eurekan satamaan. Vuonna 1914 valmistunut Northwestern Pacific -rautatie laajensi Eurekan alueen puutavaran markkinoita San Franciscoon ja sisämaan kaupunkeihin. Rautatie myös toi yhä enemmän työvoimaa ja asukkaita kasvavaan Eurekaan muualta Kaliforniasta.
Karhulampi (Ikaalinen)
Karhulampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Karhulampi on osa Röyhiönjärven-Iso Karppajärven valuma-aluetta.
Eureka (Kalifornia)
Historiaa
Puutavaran ohella lohesta tuli toinen Eurekan alueen pääelinkeinoista. Kalasäilyketehtaita nousi Eurekan telakka-alueelle, ja lohen lisäksi saaliiksi saatiin tonnikalaa ja katkarapua. Eurekassa aloitettiin 1800-luvulla myös ostereiden viljely ja laivanrakennus.
Karhulampi (Ikaalinen)
Maantietoa
Lampi on 150 metriä pitkä, 100 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,7 hehtaaria. Se sijaitsee metsämaastossa suon reunassa. Siihen laskeekin seitsemän suo-ojaa ympäröiviltä soilta. Lammen laskuoja lähtee sen lounaiskulmasta ja virtaa 400 metriä alas Iso Karppajärven Myllylahteen. Rantaviivan pituus on 550 metriä. Rannan tuntumaan on rakennettu vain yksi loma-asunto ja lammelle johtaa yksi metsäpolku. Lammen läheisyyteen pääseen Saukonperän suunnasta tulevalta tieltä.
Eureka (Kalifornia)
Historiaa
right|thumb|Brittiläistä Tudor-tyyliä mukaileva hotelli Eureka Inn (1922).
Toisen maailmansodan jälkeen sekä puutavarabisnes että kalastus alkoivat hiipua ja korvautua muilla elinkeinoilla.
Luettelo diplomaattisista edustustoista Malediiveillä
Tämä on luettelo diplomaattisista edustustoista Malediiveillä. Maléssa on 7 suurlähetystöä ja suurkomissiota (Kansainyhteisön jäsenmaan edustuston kutsuma nimi englanniksi High commissioner).
Maurice White
thumb|upright|Maurice White [[Earth, Wind & Firen konsertissa vuonna 1982.]] Maurice White (19. joulukuuta 1941 Memphis, Tennessee, Yhdysvallat – 3. helmikuuta 2016 ) oli yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä sekä Earth, Wind & Fire -yhtyeen perustaja ja johtohahmo.
Certified
Certified on rap-artisti David Bannerin neljäs albumi, joka ilmestyi 20. syyskuuta 2005.
Howard George Tripp
Tripp jäi eläkkeelle 7. tammikuuta 2004.
Virginia De Martin Topranin
Virginia De Martin Topranin (s. 20. elokuuta 1987 San Candido) on italialainen maastohiihtäjä.
Maailmancupissa De Martin Topranin kilpaili ensimmäisen kerran Kuusamossa marraskuussa 2010. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Tour de Skillä 2010–2011, jossa hän sijoittui kokonaiskilpailussa 24:nneksi. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupissa kahdeksanneksi Canmoren 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa joulukuussa 2012. Tour de Skihin 2016 kuuluneessa Val di Fiemmen 10 kilometrin perinteisen yhteislähtökilpailussa hän oli seitsemäs.
Oslon MM-kilpailuissa 2011 De Martin Topranin sijoittui 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 34:nneksi ja 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 35:nneksi. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui yhdistelmäkilpailussa 19:nneksi ja 30 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 20:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli yhdistelmäkilpailussa 44:s. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui 30 kilometrillä 24:nneksi ja yhdistelmäkilpailussa 25:nneksi.
Brennan Heart
Brennan Heart (oikealta nimeltään Fabian Bohn (s. 2. maaliskuuta 1982) on hollantilainen dj ja hardstylen tuottaja.
Bohn teki työtä Hardstylen kanssa vuodesta 2002 Brennan & Heart duon jäsenenä dj Theran kanssa, kunnes he erosivat vuonna 2005. Toukokuussa 2006 hän aloitti oman sublabelin M!D!FY (luettuna Midify) Dov Elkabasin kanssa Scantraxxilla. Hän teki virallisen laulun Defqon.1 Festivalille vuonna 2007. Vuonna 2012 Bohn perusti uuden levy-yhtiön, Brennan Heart Musicin. Ensimmäinen julkaistu single oli "Lose My Mind" (mukana Wildstylez).
Vuonna 2013 Bohn perusti uuden levy-yhtiön We R Recordsin.
Metropoliitta
Metropoliitta on eri kirkkokunnissa käytettävä piispan nimitys tai arvonimi.
Meklotsiini
Meklotsiini on antihistamiineihin kuuluva yhdiste, jota käytetään pahoinvointilääkkeenä. Meklotsiini kuuluu piperatsiinijohdannaisiin. Suomessa sitä myydään valmistenimellä Postafen. Meklotsiinia valmistetaan synteettisesti norkloorisyklitsiinistä ja 3-metyylibentsaldehydistä.
Päihdekäyttö
Meklotsiini saattaa päihdekäytössä aiheuttaa hengityksen pysähtymisen.
Anthony Joseph Emery
Anthony Joseph Emery (17. toukokuuta 1918 Burton-on-Trent – 5. huhtikuuta 1988) oli brittiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Birminghamin arkkihiippakuntaan 30. toukokuuta 1953 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Tamallulan titulaaripiispaksi 4. joulukuuta 1967. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. maaliskuuta 1968. Pääkonsekraattorina toimi George Patrick Dwyer, jota avustivat Joseph Edward Rudderham ja Joseph Francis Cleary.
Emery sai 13. syyskuuta 1976 nimityksen Portsmouthin piispaksi, jona hän toimi, kunnes kuoli 69-vuotiaana virassa.
Andrei Markov (jääkiekkoilija)
Andrei Viktorovitš Markov (, s. 20. joulukuuta 1978 Voskresensk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläis-kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Hän on pelannut NHL:ssä 990 peliä Montreal Canadiensin paidassa.
Maajoukkueura
Markov oli mukana Venäjän jääkiekkomaajoukkueessa vuoden 2008 MM-kilpailuissa, joissa joukkue voitti kultaa.
612-soihtukulkue
thumb|350px|Soihtukulkue Runeberginkadulla vuoden 2017 itsenäisyyspäivänä. 612-soihtukulkue on 612.fi-yhdistyksen Suomen itsenäisyyspäivänä Helsingissä järjestämä kulkue. Suojelupoliisin mukaan järjestäjät ovat äärioikeistolaisia ja uusnatsit ovat perinteisesti osallistuneet marssille. Kulkue lähtee Töölöntorilta ja päättyy Hietaniemen hautausmaan sankarihaudoille. Kulkueella sekä seppeleen ja kynttilöiden laskulla sankarihaudoille on tarkoitus kunnioittaa menneiden sukupolvien työtä ja uhrauksia. Kulkuetta vastustaa samanaikaisesti Helsinki ilman natseja -vastamielenosoitus.
Tapahtuma on järjestäjän mukaan poliittisesti sitoutumattoman yhdistyksen järjestämä. Helsingin Sanomien mukaan mielenosoitus on kuitenkin hyvinkin poliittinen.
Suomen Vastarintaliikkeen entisen aktiivin Esa Holapan mukaan kansallissosialistinen SVL oli aloitteellinen soihtukulkueen järjestämisessä, ja ensimmäisessä kulkueessa SVL:n aktivistit toimivat järjestysmiehinä.
Järjestäjät
Suomen Sisu on välittänyt tietoa tapahtumasta. Järjestelyissä on ollut mukana kirjailija Timo Hännikäinen, joka on myös tapahtuman verkkosivuston haltija. Suojelupoliisi luonnehti vuoden 2015 vuosiraportissaan kulkueen järjestäjiä ”maahanmuuttovastaisiksi” ja ”äärioikeistolaisiksi”.
Kansan Uutisten mukaan vuoden 2014 marssin järjestysmiehinä toimi lukuisista väkivaltarikoksista tuomittuja Suomen vastarintaliike -uusnatsijärjestön jäseniä. Järjestö oli myös mainostanut tapahtumaa omilla verkkosivuillaan sekä sosiaalisessa mediassa. 612-kulkuetta oli lisäksi mainostettu useilla muilla äärioikeistolaisilla sivustoilla.
2015
Kulkue mainosti itseään sitoutumattomana ja kansallismielisenä, mutta suojelupoliisin mukaan järjestäjät olivat maahanmuuttovastaisia ja äärioikeistolaisia. Mielenosoituksen poliisille ilmoittanutta Timo Hännikäistä on epäilty muun muassa kiihottamisesta kansanryhmää vastaan. Kulkueeseen osallistui noin 400 henkilöä.
Poliisin mukaan mielenosoitukset ja kulkueet sujuivat rauhallisesti, mutta 612-kulkuetta vastaan iskeneet anarkistit aiheuttivat häiriötä. Yleisjohtajana toiminut apulaispoliisipäällikkö Ilkka Koskimäen mukaan Vapaus pelissä -anarkistiryhmä pyrki kontaktiin 612-kulkueen kanssa, minkä poliisi esti. Toisessa tilanteessa väkijoukko oli tulossa poliisin päälle, ja toisessa tilanteessa poliisia heitettiin kivillä. Yhteenotto kärjistyi kuitenkin niin pitkälle, että poliisin oli käytettävä paineilma-asetta. Poliisi otti kiinni illan mittaan kaikkiaan yli 130 henkilöä. Kun 612-kulkue saapui hautausmaalle, antifasistit heittelivät soihtukulkuetta päin ainakin pulloja ja soihtuja. Kiinni otettujen joukossa ei poliisin mukaan ollut 612-kulkueeseen osallistuneita.
2016
Poliisi arvioi kulkueen osallistujamäärän 2 000 henkilöksi. Poliisin mukaan kulkue sujui rauhanomaisesti. Kulkue lauloi Maamme-laulun sekä kohotti kolminkertaisen Eläköön!-huudon. YLEn mukaan kulkueen reitillä oli yli kymmenen vastamielenosoittajaa. Suojelupoliisin mukaan äärivasemmistolaiset aktivistit yrittivät häiritä äärioikeiston ja äärikansallismielisten yleisötilaisuuksia itsenäisyyspäivänä Helsingissä. Poliisin puututtua anarkistien ja radikaalien antifasistien toimintaan tilanne kärjistyi hetkelliseksi mellakoinniksi ja poliisiin kohdistuneeksi väkivallaksi. Savon sanomat kirjoitti, että poliisi otti kiinni viisi kulkuetta häirinnyttä henkilöä.
Soihtukulkueen jälkeisenä päivänä paljastui, että hautausmaa oli jäänyt sotkuiseksi. Hautausmaalle jäi runsaasti soihtuja ja rauhanturvaajien muistomerkin maljassa oli ollut nuotio. 612-yhdistyksen mukaan osanottajia oli ohjeistettu kaksi erillistä kertaa palauttamaan soihdut sovittuun sammutuspisteeseen, mutta osa oli toiminut toisin. Yksi järjestäjistä, Jarno Alander kirjoitti Sarastus-verkkolehteen, että epäilee ulkopuolisten, mahdollisesti Antifan, käyneen sotkemassa hautausmaata kulkueen osanottajien siivottua soihdut ja muut roskat ensin roska-astioihin.
2017
thumb|300px|Poliisit turvaamassa kulkueen turvallisuutta Museokadun risteyksessä. Kulkueen aikana Helsingin poliisi arvioi, että kulkueessa oli reilusti yli tuhat osallistujaa. Myöhemmin poliisi täsmensi arviotaan osallistujamäärästä noin 2 800 henkilöön.
Poliisi otti itsenäisyyspäivän kulkueen yhteydessä kiinni kymmenen henkeä, joista suurin osa 612:n häiritsijöitä. Heistä kaksi oli heitellyt kulkueen osanottajia kananmunilla. Ennen mielenosoituksen alkua poliisi otti ennaltaehkäisevästi kiinni keski-ikäisen miehen. Hänen epäiltiin yrittävän häiritä kulkuetta. Sama mies oli edellisenä itsenäisyyspäivänä pahoinpidellyt 612-kulkueeseen osallistuneen ruotsalaisen, joka oli myös yksi uusnatsijärjestö Pohjoismaisen Vastarintaliikkeen johtohahmoista. Poliisi kertoi, että keski-ikäinen mies oli otettu kiinni hänen sosiaalisessa mediassa kirjoittamiensa viestien vuoksi. Vastamielenosoittajat vastustivat kulkuetta muun muassa buuaamalla.
Kulkueen jälkeinen itsenäisyyspäivän konsertti
Kulkueen jälkeen järjestettiin itsenäisyyspäivän konsertti Vantaalla Bar Rock Bearissa. Kulkueen osanottajille oli järjestetty myös linja-autokuljetus Helsingistä Vantaalle. Paikalla esiintyivät Vapaudenristi, neo-folk-artisti Pyhä kuolema sekä Sankar'hauta. Vapaudenristi-yhtye on aiemmin esiintynyt muun muassa Jesse Torniaisen hyväksi järjestetyssä tukikonsertissa.
Varhain aamulla 4. joulukuuta Bar Rock Bearin omistajan kolme autoa tuhoutui hänen kotipihallaan tapahtuneessa tulipalossa, joka oli alkanut yhden auton moottoritilasta. Helsingin Sanomien mukaan paloilla näyttäisi olevan yhteys itsenäisyyspäivän konserttiin. Poliisi tutkii tapausta vahingontekona ja toteaa, että autot on sytytetty tahallisesti. Itsenäisyyspäivän iltana Yleisradio uutisoi, että Takku.net-sivustolla julkaistussa nimettömässä viestissä oli ilmoittauduttu tuhopolton tekijöiksi, mutta poliisi ei pystynyt ottamaan kantaa sen luotettavuuteen. Myös omistaja syytti palosta vasemmistoanarkisteja, ja ilmoitti, ettei konsertteja peruta, vaikka kertoi, että häntä on uhkailtu myös muuten. MTV Uutisten haastattelussa hän kertoi, että aikaisemmin ravintolan WC-tilojen viemärit on tukittu vahingontekotarkoituksessa sementillä. Samassa haastattelussa hän jatkoi, että ravintolassa soitetaan kaikenlaista musiikkia eri genreistä. Useat ravintolat ovat lopettaneet äärioikeistolaisista yhteyksistä tunnettujen yhtyeiden konserttien järjestämisen, koska se herättää pahennusta. Myös poliisi on tietoinen itsenäisyyspäivän konsertin ohjelmasta. Poliisi kertoi itsenäisyyspäivänä olevansa tietoinen, että uusnatsien vastustajat olivat olleet kiinnostuneita konsertista ja poliisi oli tehnyt heistä myös havaintoja.
Siirretty lastentapahtuma
Töölöntorilla oli samaan aikaan määrä järjestää Suomen 100-vee synttärit -lastentapahtuma, joka oli saanut torin käyttöön luvan torin vuokraamisesta vastaavalta Helsingin Tukkutorilta. Itsenäisyyspäivää edeltävänä perjantaina Tukkutori määräsi kuitenkin tapahtuman siirrettäväksi pois Töölöntorilta mielenosoitusten aiheuttaman turvallisuusriskin vuoksi. Poliisin mukaan vastamielenosoittajat olisivat voineet vaarantaa turvallisuuden Töölöntorilla. Muun muassa Yleisradio epäili lastentapahtuman järjestämisen tapahtuvan vain 612-kulkueen häiritsemiseksi, mutta tapahtuman järjestäjät kiistivät väitteet. Itsenäisyyspäivän jälkeen Heikki Eskola julkaisi blogissaan pääjärjestäjä Aleksi Pahkalan suljettuun Facebook-ryhmään marraskuussa lähettämän viestin, josta selviää, että Pahkala oli tietoinen soihtukulkueesta ennen järjestämispäätöstä, ja syy tapahtuman järjestämiselle oli pyrkimys 612-kulkueen järjestämisen estäminen tai haittaaminen. Pahkala on aiemmin järjestänyt rasisminvastaiset tapahtumat ”Meillä on unelma” vuonna 2015 ja ”Peli poikki!” vuonna 2016. Itsenäisyyspäivää seuranneena viikonloppuna Pahkala kertoi joutuneensa "maalituksen kohteeksi" ja saaneensa jopa uhkailuja. Uhkaukset hän kertoi toimittaneensa poliisille. HJK:n toimitusjohtaja Aki Riihilahti tarjosi lastentapahtuman käyttöön Töölön jalkapallostadionia, jonne se päätettiin lopulta siirtää.
Feministisen puolueen puheenjohtaja, Helsingin kaupunginvaltuutettu Katju Aro pyysi selvittämään lastentapahtuman siirtämistä koskevan päätöksen laillisuutta. Poliisihallitus alkaa selvittämään siirtoa ja sitä koskevaa päätöstä.
Vastamielenosoitus
Helsinki ilman natseja -nimellä järjestettyyn vastamielenosoitukseen osallistui poliisin mukaan hieman yli 1 000 osallistujaa, järjestäjien oman ilmoituksen mukaan noin 3 000 henkeä. Marssin järjestivät Helsingin vasemmistonuoret ja A-ryhmä. Järjestäjät vaativat mielenosoituksessa muun muassa "rajoja auki". Osa vastamielenosoittajista kantoi mukaan Antifasistisia tunnuksia ja lippuja. Myös vastamielenosoitukseen järjestettiin yhteisiä linja-autokuljetuksia, esimerkiksi Kuopiosta. Vastamielenosoitus pysäytti aika ajoin raitiovaunuliikenteen.
Eräs vastamielenosoituksen ohjelmanumeroista oli Kai Sadinmaan ja Katri Tapolan järjestämä Tule jalkapuuhun – minä häpeän Suomea -performanssi. Siihen osallistujat kantoivat koko mielenosoituksen ajan muassaan jalkapuuta. Vastamielenosoittajilla oli mahdollisuus istuutua jalkapuuhun ja otattaa itsestään valokuva kyltin kanssa, johon oli lupa kirjoittaa asioita, joita istuja Suomessa häpeää. Näitä aiheita olivat muun muassa rasismin lisääntyminen, tolkun ihmiset sekä yhteiskunnan epätasa-arvo. Marssin päätteeksi esiintyivät Julma H. ja Pastori Leksi.
Mielenosoituksessa oli Pohjoismaisen vastarintaliikkeen NTV-kanavalle kuvaava mies, joka esiintyi ruotsalaisena toimittajana. Journalistiliitto reagoi tapahtuneeseen negatiivisesti, pitäen tapausta ”hurjana”: miehen toiminta oli kuitenkin sallittua, sillä toimittajan toimimiseen ja mielenosoittajien haastattelemiseen ei tarvita erillistä lupaa. Uusnatsit myös kaatoivat maahan ja pahoinpitelivät lyömällä vastaantulleen henkilön siirtyessään Vastarintaliikkeen tapahtumasta 612-soihtumarssiin. Helsingin poliisin rikoskomisario Hannu Kortelaisen mukaan tilannetta edelsi provokaatio, jota ilman pahoinpitelyä ei olisi tapahtunut. Pahoinpidellyllä miehellä oli ollut Good Night White Pride -paita, jota hän oli esitellyt kulkueelle. Poliisi ei ottanut ketään kiinni.
2018
Vuonna 2018 soihtukulkueessa oli poliisin arvion mukaan noin 1 800 osanottajaa. Poliisi otti kiinni kaksi vastamielenosoittajaa, jotka huusivat kulkueen osallistujille Hävetkää-huutoja. Iltalehden mukaan soihtukulkue sujui muuten rauhallisesti. Myöhemmin Helsingin sanomat uutisoi, että osanottajia olisi ollut 2 800.
Soihtukulkueen Helsinki ilman natseja -vastamielenosoituksen järjesti A-ryhmä, Varisverkosto, Etelä-Suomen Vasemmistonuoret ja Suomi-Rojava yhdistys. Poliisin arvion mukaan vastamielenosoitus keräsi myös 1 800 osallistujaa.
2019
Soihtukulkuetta vastustanut Helsinki ilman natseja -mielenosoitus keräsi poliisin mukaan 2 700 osallistujaa. Tunnelma oli poliisin mukaan mielenosoituksessa rauhallinen, lukuun ottamatta kohtaamista 612-marssin kanssa. Helsinki ilman natseja -mielenosoituksessa esiintyivät muun muassa Paleface ja Laineen Kasperi. Järjestäjien mukaan vastamielenosoitus oli suunnattu "kaikille jotka arvostavat vapautta ja demokratiaa".
Elokapina vastusti 612-kulkuetta istumalla tiellä kulkueen edessä. Poliisi pidätti neljä kulkuetta häirinnyttä ihmistä. Myös osa Helsinki ilman natseja -vastamielenosoittajista jäi Helsingin Runebergin kadulle soihtukulkueen eteen, mutta poliisi siirsi vastamielenosoittajat syrjään kulkueen edestä.
2020
Vuonna 2020 tapahtuma peruttiin koronarajoitusten vuoksi.
2021
Helsingissä oli samaan aikaa myös kulkuetta vastustanut Helsinki ilman natseja -mielenosoitus, johon osallistui noin 1 500 henkeä. Mielenosoitus pysähtyi Runeberginkadulle estääkseen 612-soihtukulkueen etenemisen samalle kadulle. Se pysyi paikallaan tunnin ja esti 612-kulkueen kulun Runeberginkadun läpi, jonka vuoksi sen piti kulkea toista reittiä. Poliisi kertoi, että Helsinki ilman natseja -mielenosoituksen järjestäjää epäiltiin kokoontumisrikkomuksesta.
Uwe Johnson
Uwe Johnson (20. heinäkuuta 1934 Cammin, Pommer – 22. helmikuuta 1984 Sheerness, Britannia) oli saksalainen kirjailija, toimittaja ja tutkija.
Johnsonin isä kuoli venäläisten vankileirillä. Perhe asettui sodan jälkeen Güstrowiin. Johnson opiskeli germaanista filologia ja teki lopputyönsä Ernst Barlachista. Hänen äitinsä pakeni 1953 Länsi-Berliinin, ja sen jälkeen Johnson ei enää saanut tavallisia töitä.
Johnsonkin siirtyi länteen 1959 saadaksen julkaistuksi romaanejaan. Hän liittyi heti Gruppe 47:een. Sen jälkeen hän kirjoitti ja käänsi englanninkielistä kirjallisuutta. Hän kävi jo aiemmin Yhdysvalloissa ja asui siellä 1967–1968 mutta palasi jälleen 1969 Saksaan. 1974 hän muutti Britanniaan Isle of Sheppey saarelle Sheernessiin. Kirjailijantyön tekoa esti siellä kirjoittamiskammo, mutta hän kirjoitti kuitenkin lyhyempiä tekstejä. Neljäs osa hänen 1970 aloittamaansa Jahrestagea ilmestyi 1983. Hän joutui keskeyttämään pitämänsä teostensa lukukiertueen ja kuoli helmikuussa 1984 Sheernessissä.
612-soihtukulkue
2022
Poliisin mukaan Helsinki ilman natseja -vastamielenosoitukseen osallistui 1 000–1 500 osallistujaa. Vastamielenosoitus pysähtyi Museokadun ja Runeberginkadun risteykseen viime vuoden tavoin ja ilmoitti Twitterissä ryhtyneensä "blokkaamaan 612-natsimarssia." Kulkue ohjattiin toiselle kadulle. Vastamielenosoituksessa oli sekä anarkistilippuja että sateenkaarilippuja. Vastamielenosoittajat pitivät esillä myös äärivasemmistolaisen kurdijärjestön PKK:n lippuja. EU on määritellyt järjestön terroristijärjestöksi. Poliisi takavarikoi liput, koska sen mukaan ne voisivat aiheuttaa provokaatiota ja siten vaarantaa yleisen turvallisuuden. Mielenosoittajien mukaan poliisi takavarikoi myös muiden kurdijärjestöjen liput. Poliisin mukaan tämä on mahdollista. Vastamielenosoituksen järjestäjinä toimivat vuonna 2022 A-ryhmä, Varisverkosto, Helsingin vasemmistonuoret, Pinkkimusta Helsinki, Emilia-ryhmä ja Elokapinan antifasismiryhmä.
Koulamoutou
Koulamoutou on kaupunki Gabonissa. Se sijaitsee valtion keskiosissa ja on Ogooué-Lolon provinssin pääkaupunki. Kaupungin asukasluku on noin 16 270. Kaupungissa on muun muassa lentokenttä.
Mikko Myllykoski (toimitusjohtaja)
Mikko Markus Myllykoski (s. 25. joulukuuta 1963 Vammala) on tiedekeskus Heurekan toimitusjohtaja. Hänet valittiin toimitusjohtajaksi syyskuussa 2020, kun hänen edeltäjänsä Tapio Koivu oli siirtynyt Oulun yliopiston vararehtoriksi.
Myllykoski valmistui vuonna 1998 filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta pääaineenaan yleinen historia. Hän on työskennellyt Heurekassa eri tehtävissä vuodesta 1990 alkaen, viimeisimmäksi elämysjohtajana. Hän on ollut Suomen tiedetoimittajain liiton puheenjohtaja.
Myllykosken veljistä Matti Myllykoski on teologian tohtori ja Pekka Myllykoski oli Freud Marx Engels & Jung -yhtyeen laulaja ja kelulakuva.
Alppihiihto talviolympialaisissa 2018 – joukkuekilpailu
Alppihiihdon sekajoukkuekilpailu Pyeongchangin talviolympialaisissa 2018 järjestettiin 24. helmikuuta 2018 Yongpyong Alpine Centressä Pyeongchangissa Etelä-Koreassa.
John Peter Jukes
John Peter Jukes (7. elokuuta 1923 Eltham – 21. marraskuuta 2011) oli brittiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin 19. heinäkuuta 1952 papiksi Southwarkin hiippakuntaan (vuodesta 1965 arkkihiippakunta). Hänet nimitettiin Southwarkin vihkipiispaksi sekä Strathernian titulaaripiispaksi 20. joulukuuta 1979, ja piispaksi vihkiminen seurasi 30. tammikuuta 1980. Pääkonsekraattorina toimi Michael George Bowen, jota avustivat Anthony Joseph Emery ja Charles Joseph Henderson.
Jukes jäi eläkkeelle 11. joulukuuta 1998. Hän kuului konventuaaleihin fransiskaaneihin.
Timanttikyyhkyt
Timanttikyyhkyt (Geopelia) on kyyhkyjen heimoon kuuluva lintusuku.
Formalismi (matematiikka)
Formalismi on matematiikan filosofian suuntaus, jonka mukaan matemaattisia väittämiä voidaan pitää väittäminä, jotka koskevat tiettyjen merkkijonojen käsittelysääntöjen seuraamuksia. Esimerkiksi ”pelissä” nimeltä Euklidinen geometria (joka koostuu ”aksioomiksi” kutsutuista merkkijonoista sekä ”päättelysäännöistä”, joiden avulla annetuista merkkijonoista voidaan tuottaa uusia merkkijonoja) voidaan todistaa, että Pythagoraan lause pätee (eli voidaan tuottaa merkkijono, joka vastaa Pythagoraan lausetta). Matemaattiset totuudet eivät koske lukuja, joukkoja, kolmioita ja niin edelleen — eivätkä oikeastaan mitään todella olemassa olevaa.
Toinen formalismin muoto tunnetaan deduktivismina. Deduktivismissa Pythagoraan lause ei ole absoluuttinen vaan suhteellinen totuus: jos asetat merkkijonojen merkityksen siten, että pelin säännöistä tulee tosia (eli aksioomiksi tulee tosia lauseita ja päättelysäännöt ovat totuuden säilyttäviä), tällöin sinun on hyväksyttävä lause, tai paremminkin sille antamasi tulkinnan tulee olla tosi lause. Sama pätee kaikkiin matemaattisiin lauseisiin.
Formalismin varhaisiin kannattajiin kuului David Hilbert, jonka ohjelman oli tarkoitus olla koko matematiikan täydellinen ja konsistentti aksiomatisointi (konsistenttiuden tarkoittaessa sitä, ettei järjestelmästä voida johtaa ristiriitoja). Gödelin epätäydellisyyslause, joka osoitti, ettei mikään riittävän ilmaisuvoimainen aksioomajärjestelmä voi koskaan osoittaa omaa ristiriidattomuuttaan, kuitenkin romutti Hilbertin ohjelman.
Caymansaaret talviolympialaisissa 2010
Caymansaaret osallistui Vancouverin talviolympialaisiin 2010 yhden miehen joukkueella. Tämä oli ensimmäisen kerta, kun maa osallistui talviolympialaisiin. Caymansaarten edustaja, Dow Travers, edusti maataan pujottelussa ja suurpujottelussa.
Roihuvuoren japanilaistyylinen puutarha
thumb|Ihmisiä viettämässä [[Hanamia toukokuussa 2009.]] Japanilaistyylinen puutarha (myös japanilaisvaikutteinen puutarha) on puisto Helsingin Roihuvuoressa. Maisema-arkkitehti Virve Veisterän, työnjohtaja Jukka Toivosen ja puistosuunnittelija Kaisu Ilosen suunnittelema puisto on kooltaan 9,238 m2 ja jaettu neljään pienempään alueeseen. Puistoon on tehty pääasiassa käsityönä muun muassa kuunportti, bambuaitoja, paanukatoksia, kiviasetelmia, hiekka-aaltoja ja elämänmeren puro.
Suunnittelu ja rakentaminen
Puiston paikalla sijaitsi aikaisemmin liuskekivilouhos, josta ovat peräisin puiston jyrkät kallioseinämät. Puisto suunniteltiin ja rakennettiin 1990-luvulla. Koska puiston rakentamisessa periaatteina olivat niukkuus ja alueen ominaispiirteiden kunnioittaminen, puisto alkoi muistuttaa japanilaistyylistä puistoa. Puiston rakentaminen aloitettiin 1992 ja se avattiin yleisölle kuusi vuotta myöhemmin 1998. Samana vuonna puisto voitti Vuoden ympäristörakenne -palkinnon.
Puiston osat on nimetty Neljän eläimen mukaan:
Panoraamakuvia
thumb|center|800px|[[Musta kilpikonna|Mustan kilpikonnan puistometsä.]] thumb|center|800px|[[Punainen lintu|Punaisen fenix-linnun puutarha.]]
Aina Mannerheim
Aina Johanna Mannerheim (o.s. Ehrnrooth; 17. heinäkuuta 1869 Nastola – 5. tammikuuta 1964 Tukholma ) oli suomalainen laulaja, äänialaltaan mezzosopraano. Hän piti sortovuosien aikana vuosina 1899–1903 konsertteja kansanvalistustyön hyväksi Suomessa ja muualla Pohjoismaissa. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1896 varatuomari, kreivi Carl E. J. Mannerheim.
Mannerheimin veljiä olivat vuorineuvos Georg Ehrnrooth, pankinjohtaja Axel Ehrnrooth ja professori Ernst Ehrnrooth.
Atago (1887)
Atago oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1887 vesillelaskettu rautarunkoinen kuunaritakiloitu Maya-luokan tykkivene.
Valmistus
Alus tilattiin osana vuoden 1882 laivasto-ohjelmaa Yokosukan laivastontelakalta, missä köli laskettiin 17. heinäkuuta 1886. Alus laskettiin vesille 18. kesäkuuta 1887 ja valmistui 2. maaliskuuta 1889.
Palvelus
Alus ajoi Port Arthurin edustalla karille 6. marraskuuta 1904, minkä seurauksena se upposi. Se poistettiin alusluettelosta 15. kesäkuuta 1905.
Wasini
thumb|Wasinin ranta-aluetta. Wasini on Kenialle kuuluva saari Intian valtameressä. Wasini on vain joidenkin satojen metrien päässä Kenian rannikosta. Wasini sijaitsee myös lähellä Shimonin saarta.
Saari on melko harvaan asuttu. Saarella ei ole muun muassa ollenkaan teitä.
Wasilin kallioperä on fossiloitunutta korallia. Saarella ei ole makeaa pohjavettä eikä se ole yhteydessä mantereen sähköverkkoon, joten siitä ei ole tullut massaturismikohdetta. Sen sijaan sinne tehdään retkiä mantereelta. Venematka mantereelta kestää 10 minuuttia.
Hjalmar Paunu
pienoiskuva|Hjalmar Paunu Tampereen tuomiokapitulin asessorina 1933-39 Hjalmar Abraham Paunu (2. elokuuta 1882 – 13. elokuuta 1970 Jyväskylä) oli suomalainen kirkkoherra, teologian tohtori, lääninrovasti ja kirkon nuorisotyön edistäjä.
Uransa alussa Paunu toimi Pohjan seurakunnan kappalainen ja Jyväskylän kirkkoherra. Hän oli myös muun muassa Tottijärven kappalainen vuosina 1907–1910. Paunu toimi Tampereen hiippakunnan pappisasessorina vuosina 1933–1939. Hänen puolisonsa oli Elli Johanna Paunu (o.s. Halla, 12. joulukuuta 1881 Helsinki – 1. lokakuuta 1953 Jyväskylä ). Hjalmar ja Elli Paunu saivat yhteensä neljä lasta. Vanhin lapsi, Eira syntyi vuonna 1908, Lauri 1910, Toini 1913 ja nuorin lapsi Liisa syntyi 1918. Eira oli teologian tohtori, ja myös Lauri oli isänsä tavoin pappi. Toini teki elämäntyönsä muun muassa kirjailijana ja sairaanhoitajana. Liisa keskittyi yhdessä miehensä Antti Tuomi-Nikulan kanssa Keskipohjanmaan opiston (Kälviällä) kehittämiseen sen perustamisesta 1948 alkaen.
Sillage
Sillage on ranskalaisten Jean-David Morvanin ja Philippe Buchet’n tekemä tieteisfiktio-sarjakuva. Avaruusoopperasarjaa on piirretty vuodesta 1998. Ranskan sana sillage (lausutaan ) tarkoittaa vanavettä. Suomeksi sarjaa julkaisi Egmont kymmenen albumin verran.
Alkuperä
Kirjan 1000 Navïs alkusanoissa kerrotaan, että kustantaja Guy Delcourt halusi avaruusoopperan julkaisuohjelmaansa. Jean David Morvan esitti nimeä Sillage Philippe Buchet’lle, joka kehitti avaruudessa etenevän saattueen. Hän teki siitä avaruusolentojen täyttämän, ettei sitä sekoitettaisi Taisteluplaneetta Galacticaan. Samalla päähenkilöksi valittiin nainen, millä vältettiin vertailut Tarzaniin.
Päähenkilöt
Lukemattomien lajien pitkästä yhteistyöstä johtuen Sillage on teknisesti erittäin pitkälle edistynyt. Saattueessa ei ole kahta samanlaista alusta ja jotkin niistä ovat biologisia. Monet alukset ja rodut ovat niin erilaisia olemukseltaan, että viestintä niiden kanssa on vaikeaa tai jopa mahdotonta. Myös AI-yksikköjä käytetään kaikkialla, mutta niitä pidetään toisen luokan kansalaisina ja biologiset kansalaiset hallitsevat niitä. Edistyneitä biologisia tiedontallennus- ja käsittelyteknologioita näkyy monta kertaa sarjassa.
Sillagessa viestintä perustuu aisteista riippumattomaan psioniseen tiedonvälitykseen, jota tehdään joko biologisin tai teknisin keinoin. Sillagen kansalaiset on luokiteltu sen mukaan, kuinka hyvin he kykenevät kontrolloimaan psionista kykyään. Jako voimakkaisiin ja avuttomiin on sarjassa jatkuvana teemana. Ihmisten kyvyttömyyttä psioniseen viestintään vihjataan syyksi siihen, ettei Sillage ole koskaan kohdannut ihmiskuntaa. Samasta syystä Navis on täysin immuuni psionisille voimille ja hänen ajatuksiaan ei voida lukea, eikä häntä myöskään pystytä manipuloimaan psionisin voimin. Tämä tekee Navis’sta arvokkaan agentin Sillagen sotilasvoimille ja sallii hänen siten ansaita elantonsa. Psionisia kykyjä pidetään ainoana älykkään elämänmuodon edellytyksenä, ja Sillagen tiedustelijat tutkivat planeettoja etsien juuri merkkejä niistä. Sen vuoksi Navis’ta ei alkuksi tunnistettu älykkääksi elämänmuodoksi. Myös alukset liikkuvat samalla psyykkisellä energialla, ja Hottardien hallitsija tuomittiinkin elinkautiseen vankeuteen ja yhtä alusta alettiin liikuttaa hänen energiallaan.
Matkallaan Sillage on kohdannut myös lajeja, jotka eivät halua olla missään tekemisessä sen kanssa (albumi 8).
Albumit
Nuori tyttö Navis asuu viidakossa. Rauhallinen elo luonnossa keskeytyy, kun avaruudesta saapuvat valloittajat. Kolonialistiset valloittajat tuovat paratiisiin myös epäoikeudenmukaisuutta ja alistamista. Mitä voi yksi villityttö tehdä sellaisen uhan edessä? No, vaikka aloittaa vallankumouksen. Mutta voiko yksi ihminen sittenkään uhmata kokonaista avaruuskolonnaa?
Aikaisemmin vieraillussa aurinkokunnassa planeetalla TRI-JJ 68 teknologia on kehittynyt huimaa vauhtia muodostaen steampunk-sivilisaation. Samalla vallitsevassa elämänmuodossa on tapahtunut outoa evoluutiota, jonka vuoksi se muistuttaa ihmisistä. Mutta kuinka? Navis lähtee tutkimaan asiaa uudessa työpaikassaan agenttina.
Navis lähtee tutkimaan tovereidensa kanssa esiteollista Hurumaru-planeettaa, jossa asuu monia erirotuisia alieneita, joiden alkuperä on muualla. Asukkailla ei ole mitään tietoa Sillagesta tai alkuperäisistä kotimaailmoistaan. Planeetalla järjestetään tavanomainen vallankumous ja yritetään selvittää, kuka on perustanut laittomia kolonioita.
Albumin nimi on ftorossien kieltä ja tarkoittaa "Elämäni omieni puolesta". Ftoross-itsemurhaterroristit uhkaavat Sillagea sukupuutolla: he uhkaavat hävittää yhden rodun täydellisesti jollei heidän vaatimuksiinsa suostuta... ihmiset, joita on vain yksi: Navis. Navis'n ystävät ovat koonneet ihmiskuntaa esittelevän näyttelyn.
Kun Navis on matkalla tapaamaan ystäväänsä RibWundia vankila-alukselle, hänen aluksensa sabotoidaan ja hän joutuu tekemään pakkolaskun post-apokalyptiselle planeetalle. Hän tapaa epätoivoisen väestön joka on vuosisatoja ollut jatkuvassa sodassa robotteja vastaan. Urokset ovat ylisuojelevia Navis'ta kohtaan, koskapa hän on naaras - vaikkakin ruma ilman viiksikarvoja. Status quon muuttamisessa on työtä.
Navis saapuu vihdoinkin vankila-alukselle tapaamaan RibWundia mutta siellä onkin mellakka. Navis epäilee sen olevan vain salamurhan peitteenä ja tunkeutuu biologisten tappajakoneiden ohi sisälle ystävänsä luo. Vankilan lääkäri kertoo kaukaisesta kohtaamisesta olentojen kanssa, joihin ei voi saada psionista yhteyttä samoin kuin ei Navis'seen.
Masentunut Navis lähtee etsimään ihmisiä, jotka Snivel uskoo paikantaneensa alueelle, joka on kaukana ja vaarallinen. Navis ei ole ennenkään pelännyt vaaroja, ja niin hän matkaa urheasti kohti suurta tuntematonta. Pääseekö hän viimein näkemään silmästä silmään, millainen ihmisluonto todellisuudessa on?
Sillagen hallitus antaa Navis'lle tehtävän soluttautua kumousta suunnittelevaan ryhmään. Navis onnistuu soluttautumaan ryhmään, mutta juuri kun hän on selvittämäisillään heidän päämääränsä, hän saa määräyksen lopettaa tutkimus. Navis päättää kuitenkin jatkaa tutkimustaan omin päin.
Navis on saanut potkut agentinhommista ja joutuu tekemään hanttihommia. Hän saa puolustusasianajajiltaan tehtäväksi mennä japanilaistyyliselle RiBhehn-planeetalle etsimään Boboa. Planeetalla keisarin kannattajat ovat juuri syrjäyttäneet feodaalihallituksen, ja Sillage yrittää kerätä harvinaista malmia, joka kumoaa painovoimaa.
Navis osallistuu laittomaan "Cannonball"–kilpa-ajoon, jossa kaikki on sallittua ja joka on ainoa keino päästä kosketuksiin Bobon kanssa. Selviää kuka rahoitti Navis'n koulutuksen Sillagen agentiksi.
Navis joutuu vastakkain todella pahan murhaajan kanssa. Koska se voi olla hänen viimeinen taistelunsa, Navis päättää että kaksintaistelu tapahtuu hänelle rakkaassa paikassa.
Navis, Snivel ja Bobo lähtevät metsästysretkelle, mutta ovatko he kissa vai hiiri?
Navis saa tietää, että hänellä on poika, konsuli Atsukaun kasvattama Yanno. Yhdessä poikansa kanssa Nävis joutuu pelastamaan suunnattoman psyykkisen voiman katalepsiaan vaivuttaman Sillagen osan ajautumasta mustaan aukkoon.
Salainen tehtävä pakottaa Navis'n takaisin planeetalle 68 Trjj, joka on Yannon isän koti.