cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Forever Young (albumi)
Forever Young on Alphaville-yhtyeen debyyttialbumi, joka julkaistiin syyskuussa 1984.
Albumilta löytyvät muun muassa yhtyeen tunnetuimmat kappaleet "Big In Japan", "Forever Young" ja "Sounds Like A Melody".
Albumi nousi muun muassa Norjassa ja Ruotsissa albumilistan kärkisijoille.
Suomalainen kirkko (Tukholma)
Suomalainen kirkko on kirkkorakennus Ruotsin pääkaupungissa Tukholmassa. Se sijaitsee Tukholman vanhassakaupungissa, Södermalmin kaupunginosa-alueella ja kuuluu Tukholman suomalaiselle seurakunnalle.
Historia
1500-luvulla Tukholmassa asuvat suomalaiset saivat käyttöönsä dominikaaniluostarin kirkon. Siellä pidettiin ensimmäinen suomenkielinen jumalanpalvelus vuonna 1533.
Kuninkaan käskystä kirkko purettiin 1547, kun kirkon tiilille oli kuninkaan mielestä parempaa käyttöä muualla. Suomalaiset saivat käyttöön yhden kappelin Kyläkirkossa, joka on nykyinen Suurkirkko. Tila kävi ahtaaksi ja Juhana III antoi suomalaisille P. Gertrudin kiltatalon 1576. Rakennusta käyttivät kirkkonaan myös saksalaiset, ja vuonna 1607 suomalaisten oli siirryttävä fransiskaaniluostarin kirkkoon, nykyiseen Riddarholmenin kirkkoon. Sielläkin kirkko oli yhteinen toisen seurakunnan kanssa. Sen jälkeen oli kirkkona Katariinan kirkko, joka paloi, Blasieholmenilla sijainneesta "Tollstadiuksen kirkosta", Holmin varuskuntakirkosta tuli sitten seurakunnan kirkko, ja lopulta seurakunnan ostama entinen Pieni Pallohuone vihittiin Tukholman suomalaisen seurakunnan kirkoksi.
Suomalainen seurakunta osti vuosina 1648–1653 rakennetun rakennuksen nykyisen rakennuksen kirkokseen vuonna 1725, ja se vihittiin käyttöön saman vuoden joulukuun 19. päivänä. Ostolle antoi suostumuksensa Ruotsin silloinen kuningas Fredrik I. Kirkko onkin viralliselta nimeltään Fredrikin kirkko. Rakennuksesta tehtiin kirkko hoviarkkitehti Göran Adelcrantzin johdolla. Sitä ennen rakennus oli toiminut urheilutilana.
Kirkkoon saatiin lahjoituksia ja seurakunnan suojelijaksi, patronukseksi, tuli kansliapresidentti Arvid Horn. Kirkkoneuvoston vaatimuksesta seurakunnasta tuli vuonna 1730-luvun lopulla kaksikielinen. pienoiskuva|Olof Swanin urut Tukholman suomalaisessa kirkossa Kirkon alttaritaulu kuvaa Jeesuksen ylösnousemusta. Se on jäljitelmä ranskalaisen Jean Andraen teoksesta. Urut ovat puolestaan Olof Schwanin vuonna 1790 rakentamat, ja ne restauroitiin viimeksi vuosina 1990–1991. Kirkon kuorissa on 1995 valmistuneet kuoriurut, jotka ovat suomalaisen Urkurakentamo Martti Porthanin valmistamat. Kirkon kattokruunuista kaksi on peräisin Inkerin Nevanlinnan saksalaisesta kirkosta, ja ne lahjoitti kirkolle Luhrin suku vuonna 1734.
Toni Nygård
Toni Nygård (s. 1974) on oululainen säveltäjä, sanoittaja, sovittaja ja musiikkialan yrittäjä. Hän on opiskellut muun muassa Madetojan musiikkilukiossa, Oulun Konservatoriossa (lyömäsoittimet, piano, teoria) sekä Leeds College of Musicissa Englannissa (studiotuottaminen, musiikkibisnes, säveltäminen) ja tehnyt musiikkihommia Suomen ohella Kaliforniassa Yhdysvalloissa sekä Englannissa.
Timo Toikka (koripalloilija)
Timo Teuvo Ilmari Toikka (3. maaliskuuta 1938 Kotka – 9. helmikuuta 2018 Kotka ) oli suomalainen koripalloilija.
Toni Nygård
Nygårdin kappaleita ovat levyttäneet esimerkiksi Suvi Teräsniska, Antti Ketonen, Anna Eriksson, Anne Mattila, Saara Aalto, Tommi Läntinen ja Neljänsuora. Hänen kappaleita ja tuotantoja ovat levyttäneet myös monet tangokuninkaalliset, kuten Saija Tuupanen, Marita Taavitsainen, Johanna Pakonen, Marko Maunuksela, Jukka Hallikainen, Hanna Talikainen, Tomi Markkola sekä Saija Varjus. Nygård on ollut neljästi Suomen Euroviisuissa (Tommi Läntinen, I'Dees, Heidi Kyrö & Just sekä Jussi Saxlin), sijoittunut toiseksi Tangomarkkinoiden sävellyskilpailussa kappaleella Naisen sydän (san. Helena Hatunen, levytys Johanna Pakonen) ja saavuttanut lukuisia finaalipaikkoja eri sävellyskilpailuissa (esimerkiksi 2021 Ylen Huuhkajaviisuissa asiantuntijaraadin äänestyksessä 3. sija ja 2022 Turun Tuomiokirkkoseurakunnan sävellyskilpailun 3. sija). Nygårdin kokonaan tai osin tuottamista äänitteistä menestyneimpiä ovat platinaa sekä tuplaplatinaa myyneet Suvi Teräsniskan levyt, joista radioaikaa ovat saaneet etenkin hänen tuottamansa ja sovittamansa Hento kuiskaus ja Hei mummo. Toni Nygård on sovittanut ja tuottanut kaksi vuoden soitetuinta uutta joululaulua.
Timo Toikka (koripalloilija)
Toikka pelasi miesten SM-sarjaa Kotkan Työväen Palloilijoissa 13 kautta vuosina 1957–1970. Hän saavutti pelaajaurallaan kaksi Suomen mestaruutta, kaksi SM-hopeaa ja viisi SM-pronssia. Yhteensä Toikka pelasi KTP:ssä 257 runkosarjaottelua 10,6 pisteen keskiarvolla.
Toni Nygård
Nygårdin tekemistä kappaleista valtakunnallisten soittolistojen kärjessä tai kärkipäässä ovat käyneet Aiemmin (Anna Eriksson), Mitä vaan (Tommi Läntinen), Kylmät enkelit (Suvi Teräsniska), Sanoja vaan (Teräsniska), Pikkuveljen joulupuuro (Teräsniska), Miehen tie (Tomi Markkola), Alkaa jo polttaa (Jarkko Honkanen & Taiga) sekä useita muita kappaleita eri artisteille ja yhtyeille. Nygård on tehnyt yhteistyötä useiden sanoittajien kanssa (mm. Vexi Salmi, Heikki Salo, Saara Törmä, Sinikka Svärd, Mika Vehmas, Eija Hinkkala, Pekka Eronen, Sanna Korkee, Chrisse Johansson, Johanna Viksten) ja säveltänyt sekä tekstittänyt lukuisia kappaleita yhdessä Jussi Rasinkankaan kanssa. Hän on myös toiminut kapellimestarina ja sovittajana erinäisissä teatteriprojekteissa, kuten Meri Oulu ry:n Kuningaslohi-musiikkinäytelmässä, jota tähdittivät Erkki Saarela, Perttu Pesä, Ahti Kuoppala ja Anneli Ranta.
Timo Toikka (koripalloilija)
Koripallon lisäksi Toikka kilpaili nuorena myös muissa urheilulajeissa. Hän muun muassa voitti seiväshypyn nuorten Suomen mestaruuden vuonna 1955 ja jalkapallossa Kymenlaakson nuorten piirinmestaruuden. Toikka toimi KTP:n puheenjohtajana vuosina 1972–1981. Hän toimi KTP:n joukkueenjohtajana mestaruusvuonna 1988.
Toni Nygård
Toni Nygård on toiminut Musiikintekijät ry:n (aiemmin Säveltäjät ja Sanoittajat Elvis ry) hallituksessa vuosina 2005–2012 ja sen edustajana Music Finland ry:n (aiemmin Musex ry) hallituksessa vuosina 2009–2011. Lisäksi hän on ollut erinäisissä työryhmissä ja toimikunnissa, kuten LUSESin kevyen musiikin toimikunnassa.
Jean DeWolff
Jean DeWolff on Marvel-kustantamon luoma sarjakuvahahmo, jonka ensiesiintyminen tapahtui Marvel Team-Up -lehden numerossa 48. DeWolff toimi useimmiten yhteistyössä Hämähäkkimiehen kanssa.
Historia
Jean DeWolff syntyi New Yorkin kenties tiukimmalle poliisitarkastajalle koskaan, Phillip DeWolffille. Jean oli pariskunnan toinen lapsi ja poikaa toivonut Phillip vaati eroa vaimostaan Celiasta. Tuomioistuin asettikin Jeanin isoveljen Brianin huoltajuuden Phillipille ja antoi Jeanin äitinsä huostaan. Sekavan ja traumaattisen lapsuuden kokenut Jean sai turvaa uudesta isästään Carl Weatherbystä, joka piti Jeania kuin omana tyttärenään. Lopulta myös Jean päätyi poliisiuralle.
Poliisiakatemiassa Jean sai kaikkien aikojen parhaimmat arvosanat. Ainoastaan hänen poliisitoimissaan kadonnut iseveljensä Brian oli pärjännyt paremmin. Lopulta Jean päätyi New Yorkin 37. poliisipiirin päälliköksi Manhattanille.
Uransa aikana Jean yritti turhaan selvittää kadonneen veljensä kohtaloa ja tuli samalla tunnetuksi päättäväisenä ja taitavana johtajana. DeWolff tuli tunnetuksi myös käyttämiensä 1930-luvulta peräisin olevien autojensa ja retrovaatteidensa vuoksi.
Ennen traagista kuolemaansa psykopaatti Synninpäästäjän käsissä, DeWolff joutui usein tekemisiin supersankarien, kuten Hämähäkkimiehen ja Rautamiehen kanssa. DeWolffin kuoltua Hämähäkkimies löysi DeWolffin asunnosta lukuisia kuvia itsestään, joka saattoi merkitä kovapintaisen poliisikapteenin kenties ihastuneen Hämähäkkimieheen.
Voimat ja varusteet
Kapteeni DeWolff ei omaa supervoimia. Hän on kuitenkin kovapintainen etsivä ja taitava ampuja sekä lähitaistelija.
Ultimate Jean DeWolff/Jeanne De Wolfe
Ultimate Marvel -jatkumossa DeWolff on edelleen kovapintainen poliisikapteeni, jonka moraali on joiltain osin kyseenalaistettavissa. Käsikirjoittaja Brian Michael Bendis muutti hahmon nimen muotoon Jeanne De Wolfe.
On paljastunut, että De Wolfe toimii Kingpinin käskyläisenä hankkien näin tietoa poliisin sisäpiiristä rikollisherralle. Myöhemmin Tuomari tappoi De Wolfen ampumalla.
Myös Hämähäkkimies sai selville De Wolfen petturuuden. Selvisi myös, että De Wolfe oli luultavasti maannut Kingpinin kanssa. Kingpin nähtiinkin suremassa De Wolfen kuolemaa, joka saattaa varmentaa näiden kahden intiimimmän suhteen luonteen.
Juha Paananen
Juha Paananen on suomalainen ääninäyttelijä ja äänittäjä. Hän on toiminut ääninäyttelijänä 1990-luvulta lähtien.
Dan-airin lento 1008
pienoiskuva|Onnettomuuteen joutunut Boeing 727-46 G-BDAN. Dan-airin lento 1008 oli Dan-Airin kansainvälinen tilauslento Manchesterin lentoasemalta Yhdistyneessä kuningaskunnassa Teneriffan pohjoiselle lentoasemalle Kanariansaarilla.
Lentoa 25. huhtikuuta 1980 operoinut Boeing 727-46 -matkustajalentokone törmäsi vuorenrinteeseen lentäjän virheen seurauksena. Koneessa olleet kahdeksan miehistön jäsentä ja 138 matkustajaa kuolivat onnettomuudessa.
Tequila (The Champsin kappale)
"Tequila" on vuoden 1958 meksikolaistyyppinen rock and roll -soitinmusiikkikappale, jonka oli kirjoittanut Danny Flores ja esittänyt The Champs. Julkaisuaikanaan kappale nousi ykkössijalle pop- ja R&B-listoilla ja siihen viitataan vielä nykyäänkin monesti populaarikulttuurissa.
Historia
Viimeinen äänitetty kappale oli "Tequila", joka oli enimmäkseen vain Flores Trion jammailua. Se perustui kuubalaiseen mamborytmiin. Kappaleessa sanotaan sana "Tequila" kolme kertaa. Kappale äänitettiin kolmeen kertaan, ja sen kirjoittaja Danny Flores oli myös se joka sanoi sanan "Tequila". Flores soitti myös kuuluisan "likainen saksofoni" -soolon. Kappale toimi Challenge Recordsin 15. tammikuuta 1958 julkaiseman kappaleen "Train to Nowhere" B-puolena. Duvallin mukaan kappale ei aluksi menestynyt, mutta kun eräs DJ soitti B-puolta Clevelandissa, "Tequila" nousi Billboard-listan ykköseksi 28. maaliskuuta 1958.
Daniel Flores oli kirjoittanut kappaleen "Tequila", mutta koska hän oli töissä toisessa levy-yhtiössä, kappale pantiin hänen taiteilijanimensä "Chuck Rion" nimiin. 23. joulukuun äänityssessiossa mukana olleet kokoontuivat uudelleen levyttämään 20. tammikuuta 1958, nimellä The Champs; tarkkaan ottaen yhtye muodostui vasta kappaleen "Tequila" levyttämisen jälkeen. Kappaleessa on huomattu olevan sama rytmi kuin Bo Diddleyn vuoden 1958 kappaleessa "Dearest Darling".
The Champs levytti kappaleelle myös jatko-osan "Too Much Tequila", joka julkaistiin Challengen singlenä viininpunaisella etiketillä päästen Billboard Hot 100 -listalle sijalle 30. Vuonna 2020 Dave Burgess kokosi The Champs -yhtyeen uudelleen ja levytti 12 uutta kappaletta LP-levylle nimeltään "Tequila Party". Albumilta löytyy myös kappaleen "Tequila" "party"-versio ja se löytyy osoitteesta http://www.thechampsofficial.com.
Leo Falcam
Leo Amy Falcam (20. marraskuuta 1935 Awak – 12. helmikuuta 2018) oli mikronesialainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä vuosina 1999–2003. Sitä ennen Falcam toimi Pohnpein kuvernöörinä 1979–1983 ja Mikronesian varapresidenttinä 1997–1999. Hän seurasi toukokuussa 1999 Jacob Nenaa presidenttinä. Falcamin korvasi vuonna 2003 Joseph Urusemal.
Axel Voss
Axel Voss on saksalainen poliitikko ja Euroopan parlamentin jäsen (MEP). Vuonna 2018 hän oli seitsemättä kauttaan Euroopan parlamentissa. Hän on CDU-puolueen jäsen.
Vuosina 1983–1990 Voss opiskeli lakia Trierin, Münchenin, Freiburgin ja Pariisin yliopistoissa. Vuonna 1990 hän valmistui ja on erikoistunut eurooppa- sekä kansainväiseen oikeuteen. Vuodesta 1994 hän työskenteli asianajajana, ja vuonna 2009 hänet valittiin Euroopan parlamenttiin.
Europarlamentissa Voss on ollut yhtenä EU:n uuden tekijänoikeusdirektiivin päävalmistelijoista.
Nicholas Hiltner
Nicholas Hiltner (s.1982) on yhdysvaltalainen taidemaalari. Hän on yksi Grand Central Academy of Artin ohjaajista ja opettaa myös Hudson River School -maisemamaalauskoulussa. Tyypillisiä hänen töidensä aiheita ovat asetelmat, maisemat, muotokuvat ja muut figuratiiviset aiheet.
Nišapur
Nišāpur tai Nešabur tai Neyšabur (myös muotoa Nishapur Nīshāpūr näkyy) on historiallinen kaupunki Iranin Razavi Khorasanin provinssissa, linnuntietä noin 675 kilometriä pääkaupunki Teheranista itään.
Kaupungin perusti Sassanidien dynastiaan kuulunut Sapor I, joka oli Persian kuningas vuosina 241–272 tai mahdollisesti 239–270. Kaupunki sijaitsee muinaisen Silkkitien varrella ja elämä kukoisti islamin alkuvuosisatoina. 1200-luvun mongolihyökkäysten tuhojen seurauksena Nišāpurin merkitys heikkeni. 1900-luvun alussa Nišāpur oli jälleen yksi neljästä Khorsanin provinssin merkittävästä kaupungista.
Runoilija Omar Khaijam syntyi Nišaburissa.
Alueella on usein maanjäristyksiä, viimeisimmät merkittävät järistykset ovat sattuneet 1986 ja 1997.
Kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti: 25 820 (1956), 33 482 (1966), 59 562 (1976), 109 258 (1986), 135 681 (1991), 158 847 (1996), 208 860 (2006) ja 239 185 (2011).
Robert Duvallin filmografia
pienois|pysty|Robert Duvall [[Tribecan elokuvajuhlat|Tribecan elo­kuva­juhlilla vuonna 2007.]] Tämä on Robert Duvallin filmografia.
Elokuvat
1 myös käsikirjoittajana, 2 tuottajana, 3 ohjaajana.
Televisioelokuvat
2 myös tuottajana.
Wellesleyn saaret
Wellesleyn saaret on 22 saaren muodostama saariryhmä Carpentarianlahdessa, Queenslandin pohjoispuolella Australiassa. Matthew Flinders nimesi saariryhmän Richard Wellesleyn kunniaksi. Suurin saarista on Mornington Island. Noin 40 kilometriä sen pohjoispuolella olevat pienet Rocky- ja Manowar-saaret ovat tärkeitä linnustonsuojelualueita, esimerkiksi suuren australianpelikaaniyhdyskunnan ansiosta.
Hanikan luontopolku
Hanikan luontopolku sijaitsee Espoossa Soukan kaakkoisosassa. Polku alkaa Soukansalmentien pohjoispäästä ja kiertää Hanikan alueen ympäri. Reitin kokonaispituus on noin 5 kilometriä.
Luontopolku on suosittu ulkoilureitti. Polun varrella on muun muassa kaksi pronssikautista hautaröykkiötä eli hiidenkiuasta Sundsbergetin kallion laelta sekä jääkauden tuoma suuri rapakivinen siirtolohkare. Lisäksi Kaitalahden etelärannalla on Hanikan lintutorni, josta voi tarkkailla lahden ruovikkoalueen linnustoa. Alueella pesii muun muassa nokikanoja ja silkkiuikkuja.
Kasvualusta
Kasvualusta on se materiaali, missä kasveja kasvatetaan. Kasveilla on sen suhteen erilaisia lajikohtaisia vaatimuksia esimerkiksi kasvualustan happamuudesta ja missä muodossa ravinteiden pitää siellä olla. Myös materiaalin laadulla on merkitystä, esimerkiksi hiekka- tai multapitoisuuden suhteen. Kasvualustamateriaaleja on sekä orgaanisia että epäorgaanisia.
Kasvualustan hyviä ominaisuuksia:
Eri maalajien ominaisuuksia kasvualustana:
Ulkokasveilla kasvualustan paksuus riippuu kasvista. Yleensä paksuus on 20–40 cm.
Kaikilla kasveilla ei käytetä multaa kasvualustana. Kasvihuoneessa viljelykasveilla käytetään kasvualustana useimmiten turvetta, muita käytettyjä materiaaleja ovat kookoskuitu, kivivilla ja perliitti. Kotipuutarhaan turve ei sovi pelkästään kasvualustaksi muuten kuin astiassa kasvatukseen, jos sitä lannoitetaan ja kastellaan säännöllisesti. Orkideoilla ei nimenomaan saa käyttää kukkamultaa, koska kasvualustan pitää olla ilmavampi ja niille sitten sekoitetaan ruukkuun esimerkiksi sammalta ja kaarnaa.
Elohopea (sarjakuvahahmo)
Elohopea, oikealta nimeltään Pietro Maximoff, on hahmo Marvelin sarjakuvamaailmassa. Hahmon loivat Stan Lee ja Jack Kirby, ja hän esiintyi ensimmäistä kertaa X-Men-sarjakuvan 4. numerossa vuonna 1964.
Suomessa Elohopea esiintyi ensimmäisen kerran Ihmesarjan numerossa 45 (1967). Lisäksi Elohopeasta on esiintynyt elokuvissa kaksi eri versiota: X-Men-elokuvasarjassa häntä näyttelee Evan Peters ja elokuvassa Avengers: Age of Ultron Aaron Taylor-Johnson.
Historia
Elohopean erikoisominaisuus on nopeus. Elohopea on Magneton poika. Elohopealla on kaksoissisko Purppuranoita (Wanda Maximoff), jolla on omia taikavoimia. Heillä on myös sisarpuoli Polaris (Lorna Dane), joka hallitsee magnetismia, mutta ei yhtä hyvin kuin isänsä.
Pietrolla on myös vaimo Epäinhimillisten kuningasperheen Kristalli (Crystalia Amaquelin Maximoff) ja tytär Luna. Lunalla ei ole todettu vielä mutanttivoimia, mutta Kristalli hallitsee elementtejä. Vuoden 2006 Son of M -minisarjassa todettiin että Lunalla on voimia.
Ne ovat ilmeisesti Epäinhimillisten voimia, koska mutanttivoimat tulevat esiin vasta murrosiässä. Luna on mainitussa sarjassa kuusivuotias.
Elohopea on ollut siskonsa kanssa Pahojen Mutanttien Veljeskunnan jäsen, mutta he eivät silloin tienneet Veljeskunnan johtajan Magneton olevan heidän isänsä. Isyys keksittiin Marvelilla vasta myöhemmin, kun Magneto nähtiin ensi kerran ilman kypärää ja joku huomasi Magneton huomattiin olevan Elohopean näköinen.
Elohopea on ollut myös Kostajien ja Epäinhimillisten kuninkaallisen perheen jäsen. Myöhemmin hän huomasi, että Kristallilla oli suhde toisen miehen kanssa ja he erkanivat. Tämän jälkeen hän liittyi Yhdysvaltain hallituksen sponsoroimaan ryhmään nimeltä Tekijä-X.
Leo Beenhakker
thumb|Leo Beenhakker Leo Beenhakker (s. 2. elokuuta 1942 Rotterdam, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja.
Ura
Toukokuussa 2007 Beenhakker teki Feyenoord Rotterdamin kanssa sopimuksen valmentaakseen Feyenoordia UEFA Cup -karsinnoissa Erwin Koemanin erottua tehtävistä.
Puolan maajoukkueen Beenhakker luotsasi EM-kisoihin 2008. Puola pelasi samassa alkulohkossa toisen isäntämaan Itävallan, mestarisuosikki Saksan ja Kroatian kanssa. Lopputurnaus meni Beenhakkerin suojateilta kuitenkin penkin alle. Joukkue ei voittanut ainoatakaan ottelua ja sai ainoan pisteensä 1–1 tasapelillä Itävaltaa vastaan.
Beenhakker sai potkut Puolan maajoukkueen peräsimestä kesken 2010 MM-karsintoja. Puola menetti mahdollisuutensa MM-kisoihin, kun se hävisi Slovenialle syyskuussa 2009. Puolan jalkapalloliitto ilmoitti tämän jälkeen, että Beenhakker on erotettu maajoukkueen valmentajan tehtävistä.
Toukokuussa 2010 Beenhakker palkittiin Rinus Michels Oeuvre -palkinnolla elämäntyöstään jalkapallossa.
Lokakuussa 2010 Beenhakker teki kesään 2011 ulottuvan sopimuksen Feyenoordin teknisen johtajan tehtävistä. Kaudella 2010/11 Feyenoordin tulokset olivat surkeita ja seura hävisi muun muassa PSV Eindhovenille lokakuussa 0–10. Tammikuun lopulla seura purki Beenhakkerin sopimuksen.
Heinäkuussa 2011 Beenhakkerista teki kolmivuotisen sopimuksen unkarilaisseura Újpestin urheilutoimenjohtajan tehtävästä. Hän joutui jättämään seuran jo lokakuussa 2011 omistajavaihdoksen vuoksi.
Kesäkuussa 2013 Beenhakker palasi kahden kuukauden sopimuksella Trinidad ja Tobagon maajoukkueen palvelukseen jalkapallojohtajaksi.
Kekrops II
Kekrops meni naimisiin Eupalamoksen tyttären Metiadusan kanssa. Tästä liitosta syntyi Pandion, joka puolestaan seurasi isäänsä kuninkaana.
Kekropsin mainitaan pyhittäneen Athene Poliaan temppelissä olleen suuren puisen Hermeen patsaan. Hänen kerrotaan myös ensimmäisenä nimittäneen Zeusta ylijumalaksi, ja hän kieltäytyi uhraamasta Zeukselle mitään elävää ja uhrasi kakkuja, jotka tunnettiin nimellä pelanoi.
Gitta Sereny
Gitta Sereny (13. maaliskuuta 1921 Wien, Itävalta – 14. kesäkuuta 2012 ) oli brittiläinen toimittaja, kirjailija ja historioitsija.
Sereny kirjoitti kuvauksia natsi-Saksasta. Hän haastatteli muun muassa Albert Speeriä ja Franz Stanglia ja kirjoitti heistä kirjoja. Hän kirjoitti myös Mary Bellistä ja niistä kahdesta pojasta, jotka murhasivat James Bulgerin. Paettuaan Itävallasta natsien otettua vallan hän työskenteli pakolaislasten parissa Ranskassa siihen asti kunnes Saksa miehitti maan, jolloin hän pakeni Britanniaan. Toisen maailmansodan jälkeen hän työskenteli jälleen pakolaisten parissa (YK:lle) miehitetyssä Saksassa. Hän esimerkiksi palautti lapsia, jotka oli kaapattu perheiltään, jotta heistä kasvatettaisiin ”arjalaisia”. Työ oli hyvin traumaattista, sillä lapset eivät aina enää tunteneet biologista perhettään.
Britanniassa herätti suuttumusta, kun ilmeni, että hän oli maksanut murhaaja Mary Bellille, jotta tämä auttaisi häntä tämän elämäkerran kirjoittamisessa.
Hän oli sukujuuriltaan unkarilainen. Ludwig von Mises oli hänen isäpuolensa.
Venäläinen kalenteri
Venäjällä käytettiin ennen vuotta 1918 juliaanista kalenteria, joka vaihtui gregoriaaniseen kalenteriin vuonna 1918. 31. tammikuuta jälkeen päiväksi vaihtui 14. helmikuuta ja kolmetoista päivää jäi väliin.
Tsaari Pietari I:n uudistusten osana Moskovan Venäjällä siirryttiin juliaaniseen kalenteriin. Vuosiluku vaihtui vuodesta 7208 jälkeen maailman luomisen juliaanisen kalenterin vuoteen 1700 jälkeen kristuksen syntymän.
Annie Fischer
Annie Fischer (5. heinäkuuta 1914 Budapest, Unkari – 10. huhtikuuta 1995 Budapest, Unkari )  oli unkarilainen klassinen pianisti. Hän antoi ensikonserttinsa jo kymmenvuotiaana ja opiskeli Franz Lisztin musiikkiakatemiassa Ernő Dohnányin johdolla. Hänet palkittiin kansainvälisessä Liszt-pianokilpailussa vuonna 1933, mutta toinen maailmansota keskeytti uran. Fischer pakeni Ruotsiin. Sodan jälkeen hän palasi Unkariin ja konsertoi enimmäkseen Keski-Euroopassa. Mozart ja Beethoven olivat hänen ohjelmistonsa runkona, mutta hän soitti myös myöhäisromantiikan teoksia ja joitakin uudempia kappaleita, kuten Béla Bartókin 3. pianokonserttoa. Fischerin kuoleman jälkeen EMI julkaisi hänen tekemänsä kokonaislevytyksen Beethovenin pianosonaateista, jota oli valmisteltu parikymmentä vuotta.
Doc McGhee
Doc McGhee on yhdysvaltalainen manageri. Hänet tunnetaan parhaiten KISSin nykyisenä managerina. Hän on manageroinut myös mm. Bon Jovia ja Mötley Crüe´ta. McGhee nousi tunnetuksi Mötley Crüen kanssa työskennellessään. Nykyisin McGhee manageroi KISSin lisäksi mm. Skid Row'ta.
Lempäälä
Lempäälä on Suomen kunta, joka sijaitsee Pirkanmaan maakunnassa ja on osa Tampereen kaupunkiseutua.
Lempäälän naapurikunnat ovat Akaa, Kangasala, Pirkkala, Tampere, Valkeakoski ja Vesilahti. Lempäälä on Tampereen etelänpuoleinen naapurikunta. Kunnassa asuu 0 ihmistä, ja sen pinta-ala on 0 km², josta 0 % eli 0 km² vesistöjä. Väestötiheys on 0 asukasta/km².
Lempäälän kunnanjohtaja on Heidi Rämö (2015–).
Historia
Lempäälä on alun perin kuulunut jo 1200-luvulla perustettuun Suur-Pirkkalan kirkkopitäjään, johon kuuluivat myös Kangasala, Messukylä, Ylöjärvi ja Vesilahti. Ajan myötä Vesilahti ja Lempäälä erosivat tästä suurpitäjästä itsenäiseksi alueeksi, jonka keskus oli Vesilahdessa. Tämä on tapahtunut jo ennen kuin Vesilahden kirkkoherra mainitaan vuonna 1346.
Eräiden asiakirjalähteiden mukaan Lempäälän ensimmäinen, luultavasti puinen kirkko olisi valmistunut 1418–1419, mutta nykyinen Pyhän Birgitan kirkko on rakennettu kivestä 1500-luvun alussa.
Lempäälä mainitaan itsenäisenä seurakuntana ensi kerran 9. tammikuuta 1439, jolloin Turun piispa Maunu II Tavast saapui Lempäälän Kuokkalaan sovittelemaan niin kutsuttua Davidin kapinaa.
Vuonna 1465 Lempäälässä pidetyillä laamanninkäräjillä oli kyse messukyläläisten ja Kuokkalan kyläläisten rajariidoista.
Lempäälän kirkkoherra Erik Edner esitti Tampereen kaupungin perustamista kuningas Kustaa III:lle vuonna 1772.
Maanomistukseltaan Lempäälä on ollut erityisesti 1600–1800-luvuilla kartanoiden hallitsema pitäjä. Lempäälässä on ollut 11 kartanoa: Hietaniemi, Innilä, Kelho, Kukkola, Kulju, Laikka, Lastunen, Loppi, Sotavalta, Tolvila ja Viiala. Kaksi viimeksi mainittua liitettiin 1932 perustettuun Viialan kuntaan. Erityisesti Itä-Lempäälän kartanot Innilä, Kelho, Lastunen, Sotavalta ja Viiala olivat 1700- ja 1800-luvuilla pitkään samojen henkilöiden ja sukujen omistuksessa, jolloin ne muodostivat suuren yhtenäisen alueen. Hietaniemi, Innilä, Kelho ja Sotavalta ovat edelleen maanviljelystiloja.
pienoiskuva|Talo palaa [[punakaartin tykistötulen seurauksena vuonna 1918 sisällissodan Lempäälän taistelun aikana.]] Lempäälään yritettiin rakentaa kanavaa jo 1700-luvulla Rikalaan, mutta työ jäi kesken. Uudelleen työt aloitettiin kirkonkylässä 1800-luvulla, ja uusi Lempäälän kanava valmistui vuonna 1873.
Suomen sisällissodassa keväällä 1918 rintama pysähtyi Lempäälään kuukaudeksi, kun valkoiset valtasivat Lempäälän 24. maaliskuuta 1918 ja katkaisivat radan Tampereelle. Seuraavien kahden viikon aikana Eino Rahjan johtamat punaiset yrittivät murtautua etelästä Toijalasta ja Sääksmäeltä rintaman läpi saarretun Tampereen avuksi, siinä kuitenkaan onnistumatta. Taistelut aiheuttivat suurta aineellista tuhoa erityisesti rintamalinjalle jääneissä Sotavallan ja Kelhon kartanoissa sekä Lipon, Mattilan ja Mantereen kylissä. Punakaarti aloitti 25. huhtikuuta 1918 vetäytymisensä Valkeakoskelle ja sieltä edelleen Hauhon suuntaan.
Talvi- ja jatkosodissa kaatui yhteensä 142 lempääläläistä. Viime sotien jälkeen Lempäälään asutettiin Sakkolan siirtoväkeä.
Lempäälän liikenneolot paranivat huomattavasti valtatie 3:n Valkeakosken ja Kuljun välisen osuuden valmistuttua vuonna 1962 ja edelleen Kuljun ja Tampereen välisen moottoritien valmistuttua vuonna 1968. 1970-luvun alussa avattiin liikenteelle valtatie 9:n uusi reitti Turusta Loimaan kautta Kuljuun.
Lempäälän asukasluku liki kaksinkertaistui vuosien 1945 ja 1970 välillä, ja asutuksen painopisteeksi muodostuivat toisiinsa nauhamaisesti liittyvät, Riihimäki–Tampere-radan varrella sijaitsevat kirkonkylä eli Lempoinen, Kulju ja Sääksjärvi. Aiemmin Vesilahteen kuulunut Säijä liitettiin Lempäälään vuoden 1964 alussa.
Lempäälän vanhentuneet ruotsinkieliset nimet olivat Lembois ja Lempälä. Vuonna 2019 annetun Kotimaisten kielten keskuksen ja ruotsin kielen lautakunnan uuden suosituksen mukaan Lempäälällä ei ole ruotsinkielistä nimeä.
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys vuodesta 1751 lähtien.
Taajamat
Lempäälä on rakentunut yhtenäiseksi nauhataajamaksi Lempäälän keskustasta aina Tampereen rajalle saakka. Keskustan lisäksi Lempäälän muita asutuskeskuksia ovat Moisio, Kulju ja Sääksjärvi. Lempäälän ja Tampereen rajalle on nousemassa kuntien yhteinen 13 000 asukkaan kaupunginosa, Vuores, jossa pidettiin 2012 asuntomessut.
Vuoden 2019 lopussa Lempäälässä oli 23 523 asukasta, joista 20 861 asui taajamissa, 2480 haja-asutusalueilla ja 182:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Lempäälän taajama-aste on 89,4 %. Lempäälän taajamaväestö jakautuu kahden eri taajaman kesken:
Viktor Bušujev
Viktor Bušujev (18. toukokuuta 1933 Balahna, Nižni Novgorodin alue, Venäjä – 25. huhtikuuta 2003 Nižni Novgorod, Venäjä) oli Neuvostoliittoa urallaan edustanut painonnoston olympiavoittaja.
Lempäälä
Taajamat
Asteriskilla ( * ) merkityt taajamat sijaitsevat vain osittain Lempäälän alueella.
Kunnan keskustaajama on lihavoitu. Lempäälän kirkonkylä sekä Moisio, Kulju ja Sääksjärvi eivät muodosta omia tilastollisia taajamiaan, vaan ne ovat osa Tampereen keskustaajamaa, joka ulottuu Lempäälän lisäksi usean Tampereen lähikunnan alueelle. Yhteensä Tampereen keskustaajamassa on 341 696 asukasta ja sen pinta-ala on 279,37 neliökilometriä. Vuoreksen taajama ulottuu pääosin Tampereen kaupungin alueelle.
Viktor Bušujev
Bušujev voitti olympiakultaa alle 67,5 kilogramman sarjassa Roomassa 1960. Hänen punnerrustuloksensa oli 125 kg, tempaustuloksensa 122,5 kg ja työntötuloksensa 150 kg. Hänen yhteistuloksensa 397,5 kg oli maailmanennätys ja sillä hän voitti hopealle sijoittuneen singaporelaisen Tan Howe Liangin 17,5 kilolla. Maailmanmestaruuden Bušujev voitti Teheranissa 1957 yhteistuloksella 380 kg, Tukholmassa 1958 yhteistuloksella 390 kg ja Varsovassa 1959 yhteistuloksella 385 kg..
Lempäälä
Maantiede
Lempäälän keskustaajama sijaitsee Vanajaveteen kuuluvan Liponselän ja Pyhäjärveen kuuluvan Toutosenselän välisellä kannaksella, jonka lävistävät Kuokkalankoski ja Lempäälän kanava. Kunnan pohjoisosassa on useita pieniä tai pienehköjä järviä, joista useat laskevat Moisionjokea myöten Kuokkalankoskeen, mutta Tampereen ja Pirkkalan rajalla sijaitseva Sääksjärvi laskee Pyhäjärveen Tampereen kautta. Etelästä Pyhäjärveen laskee Hulausjärvi Vesilahden rajalla. Lempäälän keskusta-alue sijaitsee saarella.
Lempäälän maasto oln kauttaaltaan epätasaista. Korkein maastonkohta on pohjoisessa Tampereen rajalla sijaitseva Vuoresvuori, jonka huippu on 193 metriä merenpinnan yläpuolella. Vuoren rinteillä on nähtävissä muinaisen Yoldiameren rantaviiva. Valkeakosken puolelta tulee Lempäälän alueelle harju, jonka lakea Lempäälän ja Valkeakosken välinen seututie seuraa.
Seurakunnat
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Lempäälässä on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Itsenäisenä helluntaiseurakuntana Lempäälässä toimii Lempäälän helluntaiseurakunta.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Lempäälän alueella toimii Lahden ortodoksinen seurakunta.
Kylät
pienoiskuva|vasen|pysty|Lempäälän kylät vuonna 1922: 1. Alkkula, 2. Tolvila, 3. Taipale, 4. Perälä, 5. Hyrkkälä, 6. Pyhältö, 7. Rikala, 8. Häihenmatka, 9. Hulaus, A. Peuraus, B. Miemola, C. Lietsamo, D. Hemminkilä, E. Haurala, F. Sukkila, G. Maakala, H. Lempoinen, J. Lippo, K. Kelho, L. Sotavalta, M. Innilä, N. Lastunen, O. Ihamaa, P. Putkisto, Q. Vaihmala, R. Suojala, S. Ahtiala, T. Hävältilä, U. Herrala, V. Pappila, X. Sarvikas, Y. Kuivaspää, Z. Moiso, Å. Maisenranta, Ä. Kulju, Ö. Kuokkala, 11. Lahti, 12. Aimala, 13. Hahkala, 14. Lumiala, 15. Luoto, 16. Nurkkila, 17. Korkeemäki, 18. Jokipohja, 19. Kärppälä, 20. Tiurala, 21. Ruuhola, 22. Hietaniemi.
Erkki Hiltunen
Erkki Eino Hiltunen (27. heinäkuuta 1927 Kotka – 8. marraskuuta 2018 ) oli suomalainen koripallovalmentaja ja -tuomari. Hän valmensi Kotkan Työväen Palloilijoissa 40 vuoden ajan valmentaen eri ikäluokkien joukkueita yhteensä 16 kertaa Suomen mestaruuteen ja nämä mukaan luettuina 34 kertaa SM-mitaleille.
Lempäälä
Kylät
Lempäälän kyliä ovat Ahtiala, Aimala, Alkkula, Hahkala, Hakkari, Haurala, Hemminkilä, Herrala, Hietaniemi, Hollo, Hulaus, Hyrkkäälä, Häihenmatka, Hävättilä, Ihamaa, Innilä, Jokipohja, Kelho, Korkeamäki, Kuivaspää, Kulju, Kuokkala, Kärppälä, Lahti, Lastunen, Lietsamo, Lippo, Lumiainen, Maisenranta, Miemola, Moisio, Nurkkila, Nurmi, Perälä, Pyhältö, Rikala, Ruuhola, Ryynikkä, Sarvikas, Sotavalta, Sukkila, Säijä, Sääksjärvi, Taipale ja Vaihmala.
Liikenne
pienoiskuva|[[Lempäälän rautatieasema.]] Lempäälä sijaitsee valtateiden 3 (Helsinki–Tampere) ja 9 (Turku–Tampere) sekä Helsinki–Tampere-rautatien varrella. Lempäälän rautatieasemalla pysähtyvät rataosuudella kulkevat lähijunat ja osa Helsingin ja Tampereen välisistä InterCity-junista.
Erkki Hiltunen
Miesten ainoan Suomen mestaruutensa Hiltunen voitti vuotta aikaisemmin SM-sarjaan nousseessa KTP:ssä vuonna 1958: kyseessä oli ensimmäinen pääkaupunkiseudun ulkopuolelle mennyt mestaruus. Lisäksi Hiltunen valmensi KTP:n miehet kahdesti SM-hopealle ja kuudesti SM-pronssille: yhdeksän mitalin kokonaismäärällään hän on Kari Liimon jälkeen historian toiseksi menestynein miesten SM-sarjavalmentaja.
Hiltunen on nimetty Suomen koripallon Hall of Fameen, ja KTP on nostanut hänen valmentajapaitansa kattoon.
Lempäälä
Nähtävyydet
pienoiskuva|pysty|[[Pirunlinna.]] pienoiskuva|Kauppakeskus [[Ideapark Lempäälä|Ideapark.]] Lempäälän Kuljussa sijaitsee Pirunlinna, jossa on paljon luolia ja kallioita, jotka toimivat kivikaudella ihmisten asuin- tai suojapaikkoina ja josta on löydetty myös kivikautisia jäänteitä. Vuonna 1873 valmistunut, Lempäälän keskustan halki kulkeva Lempäälän kanava yhdistää Vanajaveden ja Pyhäjärven. Kunnan keskustassa sijaitsee myös Lempäälän kirkko eli Pyhän Birgitan kirkko, joka on keskiaikainen harmaakivikirkko. Hakkarissa, Lempäälän keskustasta pohjoiseen sijaitsee Kuokkalan museoraitti, jonka varrella sijaitsee useita historiallisia museoita.
Erkki Hiltunen
Valmentajana
Korjaamopäällikkönä työskennellyt Hiltunen suoritti Pajulahdessa valmentajakurssin vuonna 1950 ja aloitti Kotkan Työväen Palloilijoiden valmentamisen vuonna 1953. Vuonna 1957 hänen valmentamansa KTP nousi miesten SM-sarjaan, ja heti nousunsa jälkeisellä kaudella 1958 seura voitti ensimmäisen Suomen mestaruutensa, joka oli samalla ensimmäinen Helsingin ulkopuolelle mennyt mestaruus. Hiltunen toimi pääsarjatasolla KTP:n päävalmentajana vuosina 1957–1966, 1970 ja 1974–1977. Hänen alaisuudessaan KTP voitti 179 pääsarjaottelua 284:stä. Yhteensä Hiltunen valmensi KTP:ssä 40 vuoden ajan valmentaen joukkueensa yhteensä 16 Suomen mestaruuteen ja 34 kertaa SM-mitaleille.
Lempäälä
Nähtävyydet
Marjamäessä sijaitsee Suomen pinta-alaltaan suurin kauppakeskus Ideapark, jossa sijaitsi monenlaisten myymälöiden lisäksi myös muun muassa Pohjoismaiden suurin sisähuvipuisto Funpark. Funparkin lopettamisen jälkeen paikalle tuli Ideapark Zones (aik. Zones by Särkänniemi). Vaihmalassa sijaitsevat golfkentät HiisiGolf ja FarmiGolf sekä hotelli-ravintola Vaihmalan Hovi.
Erkki Hiltunen
Valmentajana
Tärkeimpänä mestaruutenaan Hiltunen piti A-poikien vuoden 1955 SM-kultamitalia, joka vaikutti myös seuran miesjoukkueen menestyksennälkään. Hänen 1970-luvulla valmentamansa juniorit, muun muassa Pertti Marttila ja Jarkko Tuomala, vaikuttivat voimakkaasti KTP:n menestysvuosiin 1980- ja 1990-luvuilla. Hiltusen viimeinen SM-mitali oli C-poikien SM-pronssi vuonna 1995.
Lempäälä
Ruokakulttuuri
Lempäälän pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla uutispuuro ja makeat siirappikakot.
Erkki Hiltunen
Muut toimet koripallossa
Hiltunen vaikutti suomalaiseen koripalloon myös laajemmin kuin valmentajana. Hän kirjoitti Tony Bärlundin kanssa KTP:n kaksiosaisen koripallohistoriikin ja oli mukana koripallomuseon perustamisessa Kotkaan. Suomen Koripalloliitossa Hiltunen toimi useissa luottamustehtävissä, muun muassa hallituksessa 1960– ja 1970-luvuilla. Koripallotuomarina hän toimi 73 pääsarjaottelussa ja lisäksi maaotteluissa. Vuonna 1997 Hiltusesta tuli Suomen Koripalloliiton historian kuudes kunniajäsen, ja vuonna 2014 hänet nimettiin Suomen koripallon Hall of Fameen. Vuonna 2012 Hiltunen ja Larry Pounds olivat ensimmäiset henkilöt, joiden paidat nostettiin KTP:n areenan kattoon.
Lempäälä
Ystävyyskunnat
Lempäälän ystävyyskunnat ovat seuraavat: Lempäälän kummikunta on Upplands-Bro Ruotsissa.
Kontula
Kontula on Helsingin 47. kaupunginosaan Mellunkylään kuuluva osa-alue Kurkimäen, Vesalan ja Kivikon naapurissa. Kontulassa on asukkaita noin 14 100, ja naapuriasuinalueet mukaan luettuina seudulla asuu yhteensä noin 28 300 asukasta. Kontulan seutu on yksi pääkaupunkiseudun ja Suomen suurimpia lähiöitä.
Kontula on rakennettu pääasiassa 1960- ja 1970-luvuilla, jolloin asunnontarve Helsingissä oli suurta. Tuolloin asukkaita muutti alueelle etenkin Helsingin keskustasta. Nykyisin Kontulan suurimman ikäryhmän muodostavat 25–49-vuotiaat. Jotain muuta kieltä kuin suomea tai ruotsia äidinkielenään puhuvia on alueen väestöstä noin 14 %, mikä on enemmän kuin muualla Helsingissä. Alueen palvelut keskittyvät Kontulan ostoskeskukseen, joka on Helsingin viidenneksi suurin kauppakeskus.
Historia
Kontula kuuluu Mellunkylän kaupunginosaan, jonka alueella on ollut asutusta keskiajalta asti. Haja-asutusta nykyisen Kontulan tienoilla oli jo 1930-luvulla Mellunmäen asutuksen levittäydyttyä lännemmäksi. Nykyisen Kontulan alueella oli kuitenkin lähinnä suoalueita, ja se pysyi pitkään rakentamattomana. Seudulle pääsy helpottui, kun Porvoontie valmistui 1930-luvulla, ja tien varteen alkoi syntyä esikaupunkimaista pientaloasutusta. Helsingin kaupunki käynnisti alueen yleiskaavatyön vuonna 1953, jolloin alueelle julistettiin rakennuskielto. Kaupunginvaltuusto jakoi vuonna 1962 Kontulan Helsingin kaupungin, Hakan ja Saton rakennettavaksi. Kontula kaavoitettiin kolmena aluekokonaisuutena: itäpuolen asemakaava valmistui vuonna 1963 ja länsipuolen asemakaavat vuosina 1964 ja 1965. Periaatteita asemakaavoituksessa olivat muun muassa maaston huomioon ottava väljä ja selkeä rakenne. Rakennusmassoittelu oli suurta, joten sen vastapainoksi piti luoda laajoja piha-alueita ja avoin korttelirakenne.
pienoiskuva|right|Kerrostaloja Kotikonnuntien varrella.
Helsingin metron rakentaminen aloitettiin 1970-luvulla. Metroliikenne Itäkeskukseen alkoi vuonna 1982, ja metron rakentaminen Kontulaan aloitettiin ensimmäisen vaiheen valmistuttua. Minimivaatimuksin toteutettu Kontulan metroasema otettiin käyttöön 1. marraskuuta 1986. Kun kaupunginvaltuusto päätti vuonna 1983 jatkaa metrolinjaa Kontulaan, alueen merkitys kasvoi. Vuonna 1985 laadittiinkin ostoskeskusta ja sen ympäristöä käsittelevä asemakaavan muutosehdotus, ja uudistustöihin ryhdyttiin metroaseman valmistumisen yhteydessä vuonna 1986. Kontulan lähiympäristön rakentamista alettiin suunnitella Kontulan valmistuttua, jolloin suunnitelmissa olivat Malmin ampumaratojen ja Kurkimäen rakentaminen. Kurkimäki valmistui 1980-luvulla, ja Kivikko Malmin ampumaradoille 1990-luvulla.
1990-luvun laman aikana Kontula leimautui yhdeksi laman symboleista. Työttömyysaste nousi yli Helsingin keskiarvon, kun se ennen lamaa oli ollut vain noin 2 %. Työttömyysaste on yhä Helsingin keskiarvoa korkeampi. Laman aikana Kontulan sisäiset elintasoerot kasvoivat. 1990-luvun alussa Kontulaan alkoi myös muuttaa ulkomaalaistaustaisia asukkaita. Ulkomaalaisvastaisuus nousi Kontulassa asteittain 1990-luvun kuluessa, varsinkin vuosina 1993–1997, jolloin ulkomaalaisten osuus alueella kaksinkertaistui.
Nykypäivä
pienoiskuva|right|[[Kontulan ostoskeskus|Kontulan ostoskeskuksen uudempi osa, rakennettu vuosina 1986–1988.]]
Kontulassa käynnistettiin vuonna 1996 lähiöprojekti, jonka aikana muun muassa alueen kerrostaloja on saneerattu, puistoja parannettu ja katuja uusittu. Vuonna 2006 Suomen kotiseutuliitto nimesi Kontulan vuoden kaupunginosaksi Suomessa. Suunnitelmien mukaan Kontulan ostoskeskuksen ympäristöä kehitetään huomattavasti lähivuosina. Alueelle suunnitellaan rakennettavan asuin- ja toimistotaloja, hotelli ja pysäköintitalo. Kaupungin suunnitelmissa on kasvattaa Kontulan kerrosalaa 40 000 kerrosneliömetrillä.
Kontulan metroasemalla tehtiin peruskorjausta, jonka piti valmistua toukokuun 2007 loppuun mennessä, mutta pohjaveden taso ja kalliopohja viivästyttivät työtä.
Vuoden 2007 keväällä keskustelua herätti jätteenpolttolaitoksen mahdollinen sijoittaminen Kivikkoon. Kontula.com-verkkosivuston kyselyyn vastanneista 84 % vastusti tätä YTV:n suunnitelmaa. Rakennusvirasto julkaisi keväällä 2010 Kontulan, Vesalan, Kivikon ja Kurkimäen aleen aluesuunnitelman vuosille 2010–2019. Suunnitelman valmistelut aloitettiin vuonna 2008 asukaskyselyllä.
Palvelut
pienoiskuva|Vuonna 1988 valmistunut [[Mikaelinkirkko (Helsinki)|Mikaelinkirkko on Mellunkylän seurakunnan päätoimipaikka.]] thumb|Kontulan terveysasema, Ostostien puoleinen sisäänkäynti.
Kontulan alueella on yhteensä neljä koulua: Vesalan peruskoulu, Helsingin yhteislyseo (Kontulan yläaste ja lukio), Keinutien ala-aste ja Kontulan ala-aste. Kontulassa on kaksi asukastaloa: Kontulan Asukastupa ja Korttelitalo Ruuti. Leikkipuistoja ovat Leikkipuisto Kiikku, Leikkipuisto Lampi ja Kontulan Asukaspuisto. Päiväkoteja alueella toimii useita. Kontulan vanhusten palvelukeskuksessa on lähes kaksisataa vanhainkotipaikkaa. Paikat on sijoitettu ryhmäkoteihin, joissa on kussakin 13 huonetta, tupakeittiö ja oma sauna.
Kontula kuuluu Helsingin Mikaelin seurakuntaan (aiemmalta nimeltään Mellunkylän seurakunta). Alueen kirkko, Mikaelinkirkko, valmistui vuonna 1988.
Kulttuuri
Kontulassa toimii Kontula-Seuran, FC Kontun ja ostoskeskuksen yrittäjäyhdistyksen ylläpitämä KontuKeskus, joka järjestää tapahtumia ja asukasfoorumeita ja vaikuttaa alueen kehittämissuunnitelmiin. Kontukeskus muun muassa julkaisee Kontula-lehteä, ja keskuksesta käsin lähetetään kahdesti kuussa RadioKontulan ohjelmaa. RadioKontula on toiminut syksystä 2007 lähtien nettiradiona, eikä perinteisiä radioaaltolähetyksiä juuri enää tehdä. RadioKontula on Helsingin Kulttuurikeskuksen tuella toimiva alueen asukkaiden toimittama riippumaton kanava. Yhteistyökumppaneina ovat olleet Kontulan Lions ry, Floobs sekä Helsingin Sanomien Oma kaupunki -osio. Kontukeskus myös ylläpitää Kontulan alueportaalia Internetissä.
Tietotekniikkapiste Kontupiste on myös alueellinen kulttuurikeskus, jossa voi nauttia vaihtuvista taidenäyttelyistä ja osallistua mediatyöpajoihin. Toiminnan tuottaa Helsingin Kulttuurikeskus ja sitä ohjaa Lasipalatsin Mediakeskus.
Kontulassa järjestetään myös joka vuosi maksuton KontuFestari. Tässä Itä-Helsingin suurimmassa kulttuuritapahtumassa on ollut perustamisvuodesta 2003 lähtien noin 10 000–13 000 kävijää vuosittain. Festivaaleilla on esiintynyt monia tunnettuja kotimaisia artisteja ja yhtyeitä, kuten Don Johnson Big Band, The Flaming Sideburns, Notkea Rotta, Pelle Miljoona, Tuomari Nurmio ja Mariska. Myös tuntemattomampia ulkomaisia vierailijoita on käynyt esiintymässä tapahtumassa.
Kontulan ostoskeskuksessa järjestettiin vuoden 2007 Helsinki-päivänä maksuton OstariFestari-tapahtuma. 12. kesäkuuta järjestetyn tapahtumassa oli tarjolla elävää musiikkia ja muuta ohjelmaa. Paikalla esiintyivät muun muassa Pelle Miljoona ja Erja Lyytinen Blues Band. Vuonna 2007 järjestettiin myös OstariFestarin ja KontuFestarin lisäksi Kontulan ostoskeskuksen 40-vuotisjuhlat, taiteiden yö -tapahtuma ja Kiinalaisen kulttuurin festivaali sekä julkaistiin uusi Kontula-lehti.
Kontulassa toimii myös useita seuroja ja yhdistyksiä, joista tunnetuimmat lienevät FC Kontu ja Kontula-Seura. FC Konnun edustusjoukkue pelaa miesten jalkapallon kolmostasolla Kakkosessa. Urheiluseura Kontulan Kunto on toiminut alueella vuodesta 1966, ja nykyisin seuran lentopallon edustusjoukkue pelaa sarjatasolla 4. divisioonassa.
Ympäristö
Kontula jakaantuu kolmeen osaan, joissa jokaisessa on palveluita lapsiperheille, koulu ja päiväkoti. Kustakin osasta johtaa ostoskeskukseen jalankulkuväylä, jotka ovat Isännän- ja Emännänpolku sekä Kiikku. Asuinkortteleiden pihat ovat metsäisiä, ja puistot on sijoitettu ympäri aluetta.
Alueen nimistö
Kontulan nimi tulee Kosti Kajannon vuonna 1932 ostamasta tilasta, jonka nimeksi hän antoi ”Kontula”. Hän hakkasi nimen talon portinpieleen, ja pian nimi vakiintui koko aluetta koskevaksi. Kajanto myi 1930-luvulla tilastaan tontteja, jolloin muodostettiin muun muassa Kotikontu- ja Kontupohja-nimiset tilat. Kantasana kontu tarkoittaa nurmea.
Kontulasta tuli alueen virallinen nimi vuonna 1959, jolloin myös ruotsinkielinen nimi, Gårdsbacka, vahvistettiin. Kaupungin nimistötoimikunta oli keksinyt Gårdsbacka-nimen vasta samana vuonna. Kontulan kadunnimien teemaksi otettiin koti ja sen ympäristö. Kadunnimistö käsittääkin Kontu-sanasta muokattuja nimiä, kuten Kontukuja ja Kotikonnuntie, sekä kotiin liittyviä nimiä, kuten Naapurintie, Isännänpolku ja Keinutie.
Viher- ja virkistysalueet
pienoiskuva|Kontulan liikuntapuisto.
Kontulan metsäisten ja väljien asuinkortteleiden pihojen lisäksi alueella on myös paljon puistoja, joista tunnetuin lienee Kelkkapuisto. Kelkkapuisto on varsinkin talvisin pulkanlaskijoiden suosiossa, ja lumettomana aikana käytössä ovat puiston rullalautailurampit. Kelkkapuistossa on tiloja myös muun muassa ratagolf- ja koiraharrastajille.
Rakennusvirasto ja Kontulan asukkaat laativat yhdessä vihersuunnitelman Vesalan, Kontulan ja Vihermäen alueelle vuonna 1999. Siihen liittyi myös luonnonhoidon toteutussuunnitelma. Suunnitelmassa esitettyjä asioita olivat puistokohtainen kunnossapito, peruskorjausten tarve ja niiden kiireellisyysjärjestys vuoteen 2008 asti. Sittemmin vuonna 2010 julkaistu Vesalan, Kontulan, Kivikon ja Kurkimäen aluesuunnitelma vuosille 2010–2019 kattaa myös puistoalueiden kunnostuksen. Tärkeitä kunnostuskohteita ovat muun muassa Emännänpuisto ja leikkipuisto Kiikku.
Rakennuskanta
pienoiskuva|Näkymä Kontulankaarella, kuvassa vuosina 1969–1970 käyttöön otettuja taloja.
Kontula on rakennettu väljäksi kerrostalopainotteiseksi asuinalueeksi, jonka vierestä löytyy myös vanhaa pientaloasutusta. Alueelle rakennettiin vuosina 1964–1970 7 000 asuntoa, mikä vastasi Helsingin noin yhden vuoden asuntotuotantoa. Kontulan rakennustahti hiljeni 1970-luvun lopulla painotuksen siirtyessä Helsingistä Vantaalle ja Espooseen. 1970-luvun lopulla ja 1980-luvulla eteläisen Kontulan alueelle rakennettiin muutamia pienkerrostaloja ja rivitaloja. Kontulan viereen on rakennettu Kurkimäen ja Kivikon asuinalueet. Kontulaan on tehty myös täydennysrakentamista lähiöprojektin aikana vuosina 1996–2005. Täydennysrakennukset on rakennettu entisille liiketonteille tai tyhjille tonteille. Tällaisia paikkoja ovat muun muassa Kivikonkaaren ja Kontulankaaren risteys sekä Keinutie. Kontulan kerrostaloalueet ovat myös sisältyneet Euroopan unionin Urban II -ohjelmaan, joka päättyi vuonna 2006.
Kontulan vanhempien rakennusten arkkitehtuuri perustuu selkeään teolliseen tuotantoon. Ajan ihanteita Kontulaa rakennettaessa olivat koneellisuus ja sarjatuotannon mahdollistama kohtuuhintainen korkeatasoisuus. Rakennusten sommittelussa otettiin huomioon korkeiden ja matalien talojen vuorottelu. Suurten talojen vastapainoksi luotiin laajoja piha-alueita ja avoin korttelirakenne; tavoitteena oli tehdä alueesta mahdollisimman yhtenäinen. Koristelun sijasta taloissa käytettiin tehostevärejä muun muassa oven- ja ikkunanpielissä. Alkuvaiheen taloissa käytettiin vielä julkisivun läpi kulkevaa ikkunarivistöä eli nauhaikkunoita (nauhaikkunajulkisivuja on Kontulassa 42 kappaletta), jotka päästävät asuntoihin paljon valoa. Elementtirakentamisen edistyessä nauhaikkunoista luovuttiin ja elementit pelkistettiin levyiksi, joiden keskellä on standardimitoitettu ikkunanreikä. Muita tunnusomaisia piirteitä Kontulan vanhemmille rakennuksille ovat vaalea väritys ja tummaksi maalatut pohjakerrokset, joiden tarkoituksena on luoda kuva maanpinnan yläpuolelle nostetuista rakennuksista. Valkoisen värityksen myötä Kontula tunnettiin aikoinaan myös nimellä ”Valkoinen Kontula”.
pienoiskuva|left|Remontointia Isännänpolun asunnoissa maaliskuussa 2007.