cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Žemaitukas
Žemaitukas (kirj. pikku žemaitijalainen) on Liettuasta kotoisin oleva historiallinen ponirotu. Se on tunnettu 500–600-luvuilta alkaen. Liettualaiset käyttivät rotua sotahevosena pohjoisten ristiretkien aikana. Žemaitukasia pidetään Liettuassa osana maan historiallista perintöä. Rodun alkuperää ei tunneta, mutta se on sukua paikalliselle metsähevoselle ja puolalaiselle konik-rodulle, jotka molemmat todennäköisesti polveutuvat tarpaanista. Žemaitukasia käytettiin trakehner-rodun luomisessa. Žemaitukas oli aiemmin suosittu rotu, mutta joutui sukupuuton partaalle maatalouden muutoksen ja toisen maailmansodan myötä. Vuonna 2010 rodun hevosia arvioitiin olevan 400.
Ominaisuudet
thumb|Žemaitukas-poneja valjaissa. Žemaitukasiin sekoitettiin arabianhevosverta 1800-luvulla, mistä rodun pää sai arabialaistyylisen, hieman koveraprofiilisen pään. Arabialaisristeytyksien myötä žemaitukasista syntyi kaksi tyyppiä: arabiristeytyksiä pidettiin ratsuiksi sopivina, ja puhdasverisiä maataloustöihin paremmin soveltuvina. Toisen maailmansodan jälkeen erot hälvenivät. Rotuun risteytettiin sittemmin myös hieman pohjoisruotsinhevosta tarkoituksena tehdä žemaitukasista kookkaampi ja siten soveltuvampi sekä ratsuksi että työhevoseksi.
Žemaitukasin pää on hienostunut ja silmät suuret. Kaula on lihaksikas ja rinta syvä. Lavat voivat olla pystyt. Selkä on tiivis, lyhyt ja suora, lautanen laskeva ja häntä on kiinnittynyt alas. Jalat ovat lyhyet ja lihaksikkaat, joskus kintereet ovat huonoasentoiset, kaviot ovat kovat ja kestävät.
Žemaitukasia pidetään kestävänä ja erittäin sisukkaana ponina, jolla on hyvä vastustuskyky ja aulis luonne. Se on nykyisin monikäyttöinen rotu: sitä käytetään ratsuna ja maataloustöissä. Verrattain raskaasta rakenteestaan huolimatta žemaitukas on varsin ketterä ja suorituskykyinen, ja sitä risteytetään kevyempien ja kookkaampien rotujen kanssa kilpahevosten saamiseksi. Rodun yksilöt ovat yleensä hallakkoja, mutta ne voivat olla myös mustanruunikkoja, ruunikkoja, mustia tai voikkoja. Žemaitukas on kookas poni, tyypillisesti 128-142 cm korkea.
Žemaitukasin perimää on monen muun kotieläinrodun tavoin tutkittu ainutkertaisten ominaisuuksien selvittämiseksi. Maternaalisen DNA:n jaksottamisesta on saatu viitteitä siihen, että eräs rodun haplotyypeistä muistuttaa vanhaa, koilliseurooppalaisissa hevosroduissa esiintyvää haplotyyppiä. Vuonna 2004 valmistuneessa tutkimuksessa löydettiin alleeli T, joka on žemaitukasilla yleinen mutta löydetty muilta roduilta vain satunnaisesti. Yhdistyneiden kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestön konferenssi keski- ja Itä-Euroopan maiden kesken tunnusti žemaitukasin kansainvälisesti tarkkailtavaksi roduksi, ja sisällytti sen järjestön kotieläinten monimuotoisuuden säilyttämisprojektin rotulistaan.
Nummikoski (täsmennyssivu)
Nummikoski tarkoittaa seuraavia:
Žemaitukas
Historia
Žemaitukas on tunnettu kirjallisissa lähteissä 500–600-luvuilta alkaen, ja rotu tunnettiin erinomaisena sotahevosena pohjoisten ristiretkien aikaan. Vuosisatojen saatossa rotuun vaikutti tartarialaisia, venäläisiä, kevyitä puolalaisia sekä muita hevosia. Rotu oli kerran laajalle levinnyt, mutta se on ollut sukupuuton partaalla kolmesti. 1800-luvulla uusien maatalouskoneiden käyttöön tarvittiin kookkaampia ja voimakkaampia hevosia. Tästä syystä hevosia risteytettiin trakehnerien, arabianhevosten ja kylmäveristen hevosten kanssa siinä määrin, että puhtaan žemaitukasin säilyminen vaarantui. Rodun pelasti Ogińskin suku, joka perusti žemaitukasin kasvatusyhdistyksiä Raseiniaihin, Plungėeen ja Rietavasiin vuosien 1881 ja 1890 välisenä aikana. Ogińskit tekivät rodusta suositun ja esittelivät sitä Pariisin kansainvälisessä maatalousnäyttelyssä vuonna 1900, missä esitetyt hevoset voittivat kaksi kulta- ja yhden hopeamitalin.
Karhusaari (Pietarsaari)
Karhusaari on kaupunginosa Pietarsaaren koillisosassa. Asutus on pääsääntöisesti omakotiasutusta. Etäisyys Pietarsaaren keskustaan on 2,9 kilometriä.
Qantasin lento 32
Qantasin lento QF32 oli australialaisen Qantasin matkustajalento Singaporesta Sydneyyn marraskuussa 2010. Pian lentoonlähdön jälkeen koneen moottori numero 2 (eli toinen moottori vasemmalta lukien) räjähti, jolloin moottorissa ollut turbiinikiekko hajosi ja lensi moneen suuntaan. Kone palasi Singaporeen ja kaikki koneessa olleet pelastuivat. Kyseessä on ainoa A380 -mallisille koneille sattunut vakava vaaratilanne.
Lento
Kone lähti Singaporen kansainväliseltä lentoasemalta, kiitotieltä 20C kello 09:56 aamulla. Kello kymmenen aikaan koneen lentäessä 463 km/h:n vauhdilla noin 2 100 metrin korkeudessa, miehistö kuuli kaksi kovaa pamahdusta moottoreista. Kello 10:02 miehistö lähetti pan-hätäkutsun ja ilmoitti mahdollisesta moottoriviasta. Miehistö pyysi lupaa nousta 2 250 metriin ja asettaa suunnaksi 150°, jotta voisi tutkia ongelmia. Kello 10:21 miehistö raportoi käyneensä laajan tarkistuslistan läpi. Miehistö ilmoitti myös, että kakkosmoottorin kyljessä oli reikä, ja että se oli myös tehnyt reiän ja vaurioittanut siipeä. He pyysivät puoli tuntia odotusaikaa ennen palaamista takaisin lentokentälle Singaporeen.
Myöhemmin kone teki onnistuneen pakkolaskun Changin kansainväliselle lentoasemalle kiitotielle 20C, joka oli sama kiitotie, jolta kone oli lähtenyt.
Laskeutumisen jälkeen
Kone pysähtyi laskeutumisen jälkeen rullaustielle E10. Paikalle tullut lentokentän hätäpalvelu huomasi polttoainetta vuotavan vasemman siiven alle. Se huomasi myös, että vaikka kaikki moottorit oli sammutettu, niin moottori numero 1 kävi vielä täydellä teholla. Palomiehet yrittivät sammuttaa moottoria suihkuttamalla sinne vettä, mutta tästä ei ollut apua. Moottori saatiin sammutettua sammutusvaahdolla kello 14:53.
Matkustajat evakuoitiin koneesta kello 13:54. Vaaratilanteesta ei tullut henkilövahinkoja.
Neoepinnula orientalis
Neoepinnula orientalis on käärmemakrillien (Gempylidae) heimoon kuuluva kalalaji. Sitä tavataan Indopasifisella merialueella, jossa se elää 200–570 metrin syvyydessä. Lajin suurin tavattu pituus on 30,0 senttimetriä. N. orientalis-lajin ruokaa ovat pienet kalat, äyriäiset ja pääjalkaiset.
Uhanalaisuusindeksi
Uhanalaisuusindeksi (englanniksi Red List Index, RLI) on biologisen monimuotoisuuden tilan muutoksista kertova indikaattori. Uhanalaisuusindeksi perustuu lajien uhanalaisuusluokitukseen ja lajien luokissa tapahtuviin muutoksiin eri arviointikerroilla. Indeksi on yksi tapa tiivistää uhanalaisuusarvioinnin sisältämää tietoa ja vertailla eri arviointien tuloksia keskenään. Indeksin avulla voi vertailla esimerkiksi eri eliöryhmien (kuten linnut, kalat ja putkilokasvit), elinympäristöjen (kuten vedet, metsät, suot) tai maantieteellisen alueen lajiston uhanalaisuuden kehitystä (kuten kansallinen, manner, globaali). Indeksi on IUCN:n ja sen yhteistyöorganisaatioiden kehittämä. Indeksiä käytetään yhtenä kansainvälisen biodiversiteettisopimuksen monimuotoisuustavoitteiden saavuttamisen seuraamisessa kansainvälisesti käytettävistä mittareista. Lajien lisäksi uhanalaisuusindeksin muutosta voidaan laskea myös luontotyyppien uhanalaisuuksien perusteella (Red List of Ecosystems).
Indeksin laskeminen
Uhanalaisuusindeksi saa arvoja nollan ja yhden välillä. Mikäli kaikki tarkasteltavat lajit on arvioitu elinvoimaisiksi, on indeksin arvo yksi. Mikäli taas kaikki tarkasteltavat lajit on arvioitu (alueellisesti) hävinneiksi, indeksin arvo on nolla. Yksittäinen indeksiarvo kertoo lajiryhmän riskistä kuolla sukupuuttoon. Mitä alhaisempi indeksi on, sitä suurempi määrää tarkasteltavista lajeista on uhanalaisia. Yleensä indeksiarvoja vertaillaan kahden eri ajanjakson välillä. Mitä suurempi indeksiarvon muutos eri arviointien välillä on, sitä nopeampi on tarkastellun ryhmän tilanteen muutos. Uhanalaisuusindeksin laskemista varten jokainen laji saa lukuarvon nollasta viiteen uhanalaisuusluokan perusteella. Hävinneiden lajien lukuarvo on viisi, äärimmäisen uhanalaisten neljä, erittäin uhanalaisten kolme, vaarantuneiden kaksi, silmälläpidettävien yksi ja elinvoimaisten lajien lukuarvo on nolla. Indeksin laskemisessa ei käytetä lajeja, joiden luokka on uusimmassa arvioinnissa puutteellisesti tunnetut (DD), arviointiin soveltumattomat (NA) tai arvioimatta jätetyt (NE). Indeksin laskukaava on 1-(lajien saamien indeksiarvojen summa) / (5 x kokonaislajimäärä).
Uhanalaisuusindeksi on kehitetty määrittämään vähemmän tunnettujen ja vähemmän karismaattisten lajiryhmien uhanalaisuutta sekä suuntausta. Eri ajanjaksoina tehtyjä arviointeja pystytään vertailemaan ainoastaan täsmälleen saman lajijoukon avulla. Indeksi muuttuu ainoastaan lajien uhanalaisuusluokkien aidoissa muutoksissa. Näitä ovat muutokset, joissa lajin uhanalaisuustilanne paranee tai heikkenee. Lajit, joiden luokka on muuttunut aikaisempaan uhanalaisuusarviointiin verrattuna muista syistä, kuten tiedon parantuminen, aiempaa arviointia voidaan tarkastella uudestaan. Jos lajin uhanalaisuusluokka on muuttunut arviointien välillä esimerkiksi lisääntyneen tiedon vuoksi, arvioidaan takautuvasti, mikä lajin aiempi luokka olisi ollut nykyisen, parantuneen tiedon perusteella. Tällöin lajin indeksiarvoa muutetaan kyseisessä arvioinnissa uutta tietoa vastaavaksi.
IHF
Kansainvälinen käsipalloliitto (, IHF) on kansainvälinen käsipallon kattojärjestö. IHF toimii kattojärjestönä kansallisille jäsenjärjestölle ja sen tehtäviin kuuluu muun muassa lajin sääntöjen kehittäminen ja miesten ja naisten maailmanmestaruuskilpailujen sekä olympiaturnausten järjestäminen.
Uhanalaisuusindeksi
Uhanalaisuusindeksi Suomessa
Uhanalaisuusindeksien muutosta on tarkasteltu tuoreimmassa uhanalaisuusarvioinnissa eri lajiryhmien sekä eri eliympäristöjen osalta vuosien 2010 ja 2019 arviointien välillä. Suomessa arvioitujen lajien uhanalaisuusindeksi laski vuodesta 2010 (0,873) vuoteen 2019 (0,868) eli erotus oli -0,005. Eri lajiryhmistä uhanalaisuusindeksi laski putkilokasveilla, jäkälillä, luteilla, perhosilla, kaloilla ja linnuilla, ja nousi nisäkkäillä. Uhanalaisuusindeksi laski kaikissa tarkastelluissa elinympäristöissä (metsät, vedet, suot, rannat, kalliot ja kivikot, tunturipaljakat sekä perinnebiotoopit). Voimakkain uhanalaistuivat tunturipaljakoiden lajit.
IHF
IHF perustettiin 11. heinäkuuta 1946. Nykyisin sen päämaja sijaitsee Baselissa, Sveitsissä. IHF:n puheenjohtajana on toiminut vuodesta 2000 lähtien egyptiläinen Hassan Mustafa.
Uhanalaisuusindeksi
Uhanalaisuusindeksi Suomessa
Kaikkien arvioitujen lajien uhanalaisuusindeksi laski myös 2000 ja 2010 tehtyjen arviointien välillä, mikä tarkoittaa, että lajien uhanalaistuminen lisääntyi myös tänä jaksona. Elinympäristöjen uhanalaisuusindeksin muutos laskettiin ensimmäistä kertaa maailmassa Suomessa vuonna 2016. Lajiryhmien uhanalaisuusindeksi laski kaikissa muissa elinympäristöissä paitsi metsissä ja perinnebiotoopeissa, jotka pysyivät vakaana, vuodesta 2000 vuoteen 2010.
Sidney Sussex College
Sidney Sussex College on yksi Cambridgen yliopiston 31 collegesta. Se perustettiin vuonna 1596 Lady Frances Sidneyn, Sussexin kreivittären testamenttilahjoituksen turvin Lady Francesin kuoltua vuonna 1589. College perustettiin paikalle, jossa oli vuosisatojen ajan sijainnut fransiskaanimunkkien luostari. Sidney Sussex College tunnettiin alkuaikoinaan puritanistisena instituutiona. Oliver Cromwell oli collegen ensimmäisiä (ja kuuluisimpia) opiskelijoita, mutta ei koskaan valmistunut. Oliver Cromwellin pää on haudattu salaiseen paikkaan Sidney Sussex Collegen kappeliin.
Kuuluisia opettajia ja alumneja
200px|thumb|left|Sidney Sussex College.
Leimahdus
Leimahdus on ranskalaisohjaaja Philippe Triboitin televisioelokuva vuodelta 2007. Tosipohjainen elokuva kertoo Pariisissa vuonna 2005 puhjenneista mellakoista siirtolaistaustaisten nuorten ja poliisin välillä. Elokuvan on käsikirjoittanut yhdessä ohjaajan kanssa Marc Herpoux.
Väkivaltaisuudet käynnistyivät lokakuun lopulla 2005 Pariisin Île-de-Francen alueella sen jälkeen kun Clichy-sous-Bois'ssa siirtolaistaustaiset nuoret kuulivat kahden poliisien takaa-ajaman pojan kuolemasta. Jalkapalloa pelanneet pojat lähtivät pakoon henkilöllisyyspapereita tarkistamaan tulleita poliiseja. Kolme heistä pakeni sähkömuuntajaan ja kaksi heistä, 15-vuotias malilaistaustainen Bouma Traoré ja 17-vuotias tunisialaissukuinen Zyed Benna, saivat muuntajasta tappavan sähköiskun. Kolmas, 17-vuotias turkinkurdilainen Muttin Altun, loukkaantui ja joutui sairaalahoitoon.
Poliisin ja vankilaviranomaisten toimintaa tutkiva valvontavirasto piti Muttin Altunin kuulusteluolosuhteita epäeettisinä lausunnossaan 10.7.2006. Poikien perheiden asianajaja on vaatinut syytettä Ranskan valtiota vastaan poliisin virkavirheestä. Kahta poliisia epäillään hengenvaarassa olevan auttamatta jättämisestä ja muiden hengen tahallisesta vaarantamisesta.
Monster (Paramoren kappale)
Monster on yhdysvaltalaisen rock-yhtyeen, Paramoren 7. kesäkuuta 2011 julkaistu single. Kappale sisältyy myös Transformers: Kuun pimeä puoli -elokuvan soundtrackille, joka julkaistiin 14. kesäkuuta 2011.
Paramore ilmoitti kotisivuillaan 23. toukokuuta, että heidän uusi kappaleensa on nimeltään "Monster", ja se tulee sisältymään Transformers -elokuvan soudtrackille. "Monster" on ensimmäinen yhtyeen tekemä kappale sen jälkeen, kun Josh ja Zac Farro jättivät yhtyeen. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin 18. heinäkuuta 2011.
Kappale on nauhoitettu maaliskuussa 2011 osana yhtyeen uuden albumin nauhoituksia. Vuoden 2011 Teen Choice Awardseissa kappale palkittiin vuoden parhaana rock-kappaleena.
Ranskan kulttuuri
Ranskan kulttuuri on merkittävä kulttuuri monella alalla. Ranskan panos muun muassa tieteen, taiteen ja kirjallisuuden historiassa on ollut hyvin näkyvä. Ranskan kulttuuria on levittänyt myös ranskan kieli, jota puhuu ensimmäisenä tai toisena kielenään noin 300 miljoonaa ihmistä eri puolilla maailmaa.
Novelty
Novelty tai novelty song on popkappale, joka on tehty tai esitetty siten, että se poikkeaa kaikesta siihenastisesta populaarimusiikista. Novelty-kappaleet ovat yleensä koomisia. Kappaleesta voi myös tulla novelty, mikäli se esitetään uudella tavalla irrallaan sen alkuperäisestä kontekstista. Kummassakin tapauksessa novelty-kappaleen suosio perustuu sen uutuusarvoon, poikkeavuuteen siihenastisesta musiikista. Sen vuoksi kaikki novelty-hitit ovat uniikkeja, toista samantyylistä kappaletta ei voida enää kutsua noveltyksi.
Ranskan kulttuuri
Kieli
Ranskan kieltä puhutaan äidinkielenä Ranskan lisäksi Sveitsissä, Valloniassa, Monacossa, Brysselissä Belgiassa ja Quebecissa Kanadassa. Lisäksi muissa maissa on vähemmistöjä, jotka puhuvat ranskan kieltä äidinkielenään. Toisena kotimaisena kielenä ranskaa puhutaan erityisesti entisissä Ranskan siirtomaavaltioissa Afrikassa.
Novelty
Novelty-hitit voivat kuitenkin myös muuttaa ihmisten musiikkitottumuksia ja jotkut levyteollisuuden silmissä noveltyiksi kategorisoidut kappaleet ovat voineet olla uusien viihdemusiikin lajityyppien edelläkävijöitä. Eräs esimerkki Novelty-hitistä on vuonna 1966 Yhdysvaltojen listakärkeen noussut Jerry Samuelsin tekemä ja nimellä "Napoleon XIV" esittämä They're Coming To Take Me Away, Ha-Haaa.
Ranskan kulttuuri
Kieli
Ranskan kieltä puhuu arviolta 110 miljoonaa ihmistä äidinkielenään ja 190 miljoonaa toisena kielenään.
Ranskan kieli toimi 1600-luvulta 1900-luvulle vaikutusvaltaisimpana diplomatian ja muun kansainvälisen toiminnan kielenä. Se oli myös korkeakoulutetun eurooppalaisväestön työkieli kyseisenä ajanjaksona. Ranskan kielen kansainvälisen dominoivan aseman syrjäytti lopulta englannin kieli.
Ranskan kielen puhtautta vaalii Académie Française, jonka perusti 1600-luvulla kardinaali Richelieu.
Kirjallisuus
pienois|pysty=0.6|[[Auguste Rodin, Victor Hugon rintakuva, 1889.]] Varhaisin ranskankielinen kirjallisuus 1000-luvun alkuvuosisatoina oli eeppistä runoutta, kuten Rolandin laulu. Tavallisen kansan parissa eli vertauskuvallisten eläintarinoiden, faabelien perinne. Keskiajan runoilijoista merkittävin oli yksityiselämässään pahamaineinen François Villon. Eräs keskiaikainen proosakirjailija oli Geoffrey de Villehardouin.
1600-luvun klassismin aikana elivät Ranskan historian merkittävimmät näytelmäkirjailijat Pierre Corneille, Jean Racine ja Molière.
Valistusajan kirjailijoita olivat filosofit Voltaire, Montesquieu, ensyklopedisti Denis Diderot ja kasvatusteorioistaan tunnettu Jean Jacques Rousseau.
1800-luvun kirjailijoita ovat romantikot Victor Hugo ja George Sand, tummasävyiset runoilijat Charles Baudelaire, Arthur Rimbaud ja Paul Verlaine, realistit Stendhal, Gustave Flaubert, Honoré de Balzac, Émile Zola ja Guy de Maupassant sekä historiallisten romaanien kirjoittaja Alexandre Dumas vanhempi.
1900-luvun romaanikirjailijoita ovat surrealismin johtohahmo André Breton, vuosisadan merkittävin ranskalaiskirjailija Marcel Proust, eksistentialistit Jean-Paul Sartre ja Albert Camus sekä naisten oikeuksiin huomiota kiinnittänyt Simone de Beauvoir. Runoilijoita Paul Valéry ja Guillaume Apollinaire. Näytelmäkirjailijoita Edmond Rostand ja Jean Genet. 1950-luvun jälkeen Ranskassa on ollut vallalla niin sanottu uusi romaani tai antiromaani, jonka tekijöitä ovat Nathalie Sarraute, Michel Butor ja Alain Robbe-Grillet.
Tiede
Ranskan akatemia on maailman mahdollisesti maineikkain tiedeakatemia ja monien muiden akatemioiden esikuva. Ranskan tieteen ja filosofian kenties maineikkain hahmo on René Descartes. Luonnontieteilijöistä Louis Pasteur on muun muassa antanut nimensä maidonsäilytysmenetelmälle ja luonut perustan modernille lääketieteelle. Antoine Lavoisier on puolestaan nykyaikaisen kemian isä. Filosofian historiaan ovat jääneet esimerkiksi Voltaire, Rousseau, Montesquieu, Auguste Comte ja Blaise Pascal.
Ruokakulttuuri
Ruoka ja juoma ovat tärkeitä ranskalaisen elämän osa-alueita. Eri alueiden viinit ja juustot ovat kansallisylpeyden aiheita. Päivän kolme pääateriaa ovat aamiainen, lounas ja illallinen. Maaseudulla lounas on usein suurin, mutta varsinkin kaupungeissa perheet panostavat yhteiseen illalliseen. Aamiainen on kevyt, mutta sekä lounaalla että päivällisellä on useita ruokalajeja, vähintään alkuruoka ja pääruoka.
Musiikki
Barokin ajan Ranskan säveltäjistä tunnettuja ovat Jean-Baptiste Lully ja François Couperin. Ranskan musiikin maineikkain kausi lienee 1800-luvun puolivälistä toiseen maailmansotaan kestänyt jakso. Silloin sävelsivät muiden muassa Camille Saint-Saens, Hector Berlioz, Georges Bizet, Claude Debussy ja Maurice Ravel. Nykysäveltäjistä maineikkain lienee Pierre Boulez. Maailmalla tunnetuin ranskalaisen musiikin laji on varmaankin chanson-laulu. Nykyaikaista ranskalaista musiikkia edustavat muun muassa Indila ja Alizée.
Kuvataide
Ranskasta on tullut paljon merkittäviä kuvataiteilijoita, etenkin 1800-luvulla. Heistä tärkeimpiä oli esimerkiksi impressionismin perustaja Claude Monet, Paul Cézanne, Paul Gauguin, realistisen maalaustaiteen pioneeri Gustave Courbet ja Edgar Degas. 1900-luvun Ranskaan muutti paljon modernisteja muun muassa Venäjältä, kuten Wassily Kandinsky ja Marc Chagall sekä Pablo Picasso Espanjasta. Maan oma tärkeä modernisti oli Georges Braque.
Ranskalaisista kuvanveistäjistä tärkein lienee Auguste Rodin ja valokuvataiteilijoista Henri Cartier-Bresson.
Elokuva
Maailman ensimmäinen julkinen elokuvaesitys pidettiin Pariisin Grand Caféssa 28. joulukuuta 1895. Antoine Lumière esitti siellä poikiensa August ja Louis Lumièren elokuvia. Esityksen mainoksissa käytettiin ensimmäisen kerran myös nimitystä ”cinématographe” (kreikan ”kinéma” (liike) ja ”graphein” (kirjoittaa, piirtää)). Tunnetuin Lumièren esittämistä elokuvista oli Juna saapuu asemalle, joka myös aiheutti elokuvahistorian ensimmäisen paniikin, koska katsojat uskoivat junan tulevan päällensä.
Lumièren veljesten elokuvaesitystä pidetään elokuvahistorian syntyhetkenä, vaikka samanaikaisesti muutkin olivat kehittäneet samankaltaisia elokuvatekniikkoja (muun muassa Thomas Alva Edison).
Yksi Lumièren esityksen katsojista oli Georges Méliès. Méliès oli taikateatterin johtaja ja hän tuli pian tunnetuksi erikoistehoste-elokuvistaan. Niistä tunnetuin on Matka kuuhun (1902). Lähes 14 minuutin pituinen elokuva oli vuoden 1902 mittapuun mukaan ylipitkä. Siitä huolimatta siitä tuli kansainvälinen menestys ja Méliès ohjasi arviolta 500 elokuvaa.
Ehkä maineikkain ranskalaisohjaajista on elokuvan suuri humanisti Jean Renoir. Jean Renoirin lisäksi yksi vaikutusvaltaisimmista ranskalaisista ohjaajista oli Robert Bresson. Bresson on minimalistisella tyylillään vaikuttanut monen myöhemmän eurooppalaisen ja amerikkalaisen ohjaajan töihin.
Ranskassa Bresson vaikutti erityisesti uuden aallon ohjaajiin. Ranskasta liikkeelle lähtenyt elokuvan uusi aalto toi maailman tietoisuuteen 1960-luvulle tultaessa sellaiset ohjaajat kuin Jean-Luc Godard, Francois Truffaut, Claude Chabrol ja Éric Rohmer.
Ranskan elokuva-arkisto on alansa maineikkaimpia taidelaitoksia. Sen pitkäaikainen johtaja oli Henri Langlois.
1940-luvulta asti järjestetty Cannesin filmijuhlat ovat maailman kuuluisin elokuvafestivaali ja yksi maailman suurimmista mediatapahtumista.
Media
Ranskassa ilmestyy päivittäin lähes sata sanomalehteä. Useimmat niistä ovat yksityisomistuksessa eivätkä ole kytköksissä poliittisiin puolueisiin. Tunnetuin niistä on Le Monde, jolla on myös suurin levikki. Julkisrahoitteinen radiokanava France 1 lähettää ranskankielistä ohjelmaa sekä Manner-Ranskassa että merentakaisilla alueilla. Ranskankielistä maailmanlaajuista televisiokanavaa TV5 Monde rahoittavat Ranskan lisäksi Belgia, Sveitsi ja Kanada. Ranskan oma suurin kanava, TF1, on yksityisessä omistuksessa.
Ranskan kymmenen suurinta maksullista päivälehteä: https://www.acpm.fr/Classement-personnalise/page/presse?section=1GP&family=1
Urheilu
thumb|[[Ranskan ympäriajo vuonna 2005]] thumb|[[Petankki|Petankin pelaajia Cannesissa]]
Seuratuimpia urheilulajeja Ranskassa ovat jalkapallo, käsipallo, koripallo, rugby, pyöräily, purjehdus ja tennis. Ranska on isännöinyt vuosina 1938 ja 1998 jalkapallon MM-kilpailuja. Ranskan jalkapallomaajoukkue, les Bleus, on voittanut maailmanmestaruuden 1998 ja Euroopan mestaruuden vuosina 1984 ja 2000. Ranskan suurin stadion on 80 000 katsojapaikkaa käsittävä Stade de France, jossa pidettiin yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2003.
Vuosittainen Ranskan ympäriajo on ammattilaismaantiepyöräilyn merkittävin kilpailu. Ranskan avoin tennisturnaus on yksi neljästä arvostetusta Grand Slam-turnauksesta. Turnausta on viime vuosina hallinnut suvereenisti Espanjan Rafael Nadal.
Le Mansin 24 tunnin ajo yksi maailman tunnetuimmista autourheilukilpailuista. Toinen huomattava autourheilutapahtuma Ranskassa on Formula 1 -luokan Ranskan Grand Prix. Korsikalla puolestaan ajetaan Ranskan MM-ralli.
Ranskan koripallomaajoukkue on osallistunut lukuisia kertoja EM-kilpailuihin. Maan paras saavutus on EM-hopea vuodelta 1949. Olympialaisissa maa on ollut kahdesti hopealla. Maalla on myös useita NBA-pelaajia.
Petankki eli boules on ranskalainen metallikuulapeli, jota pelataan tyypillisesti multamaalla puiden alla. Se kehitettiin Marseillessa noin vuonna 1910.
Myös parkour on keksitty Ranskassa, Lissesissä, 1980-luvulla. Lajin keksijä on pääasiassa David Belle, mutta myös Sébastien Foucan on ollut mukana lajin kehittelyssä.
Tunnettuja ranskalaisurheilijoita ovat muun muassa judoka David Douillet, jalkapalloilijat Michel Platini, Thierry Henry ja Zinédine Zidane sekä Formula-ajaja Alain Prost, edesmennyt tennispelaaja ja vaatemerkin luonut René Lacoste sekä ralliautoilija Sébastien Loeb.
Olympialaiset
Ranskalaisen Pierre de Coubertin aloitteesta luotiin nykyaikaiset Olympialaiset kisat. Kaiken kaikkiaan Ranska on ollut olympialaisten isäntämaana viidesti eli Pariisissa järjestetyt kesäolympialaiset 1900 ja 1924 sekä talviolympialaiset 1924 Chamonix’ssa, 1968 Grenoblessa ja 1992 Albertvillessä. Kansainvälisen olympiakomitean päämaja oli aluksi Pariisissa ennen kuin se siirrettiin Lausanneen. Ranska on neljänneksi eniten mitaleja voittanut maa kesäolympialaisissa.
Kulttuurikohteita
Ranskan kulttuurimatkakohteista tunnetuimpia ovat Pariisin Louvre, joka on Seinejoen varrella. Louvre on maailman kolmanneksi suurin museo, jossa on yli 200 000 taideteosta antiikin ajoista 1800-luvun puoliväliin saakka, Eiffelin torni, Pompidou-keskus ja Versailles'n palatsi. Pariisin ulkopuolella tunnetuimpia kohteita ovat Parc Asterix, Disneyland Resort Paris, Puy du Foun teemapuisto ja luostarisaari Mont Saint-Michel.
Yannick d’Escatha
thumb|250px Yannick d'Escatha (s. 18. maaliskuuta 1948, Pariisi, Ranska) on Ranskan avaruusjärjestön CNESin pääjohtaja, vuodesta 2003 alkaen. Hän on kuulunut Thalesin johtokuntaan 19.5.2009 lähtien. .
Hän valmistui insinööriksi École polytechnique ja Ingénieur du corps des mines korkeakouluista 1960-luvulla. Hän teki tämän jälkeen rakenteiden mekaniikan tutkimusta ja toimi ydinvoimaloiden parissa myös teollisuusministeriössä nousten 1990-luvulla Commissariat à l'énergie atomique et aux énergies alternativesin (CEA) johtoon. Vuonna 2003 hän nousi CNESin johtoon.
Vladimir Aleksejev (suunnistaja)
Vladimir Aleksejev (, s. 1961) on entinen venäläinen/neuvostoliittolainen suunnistaja, joka edusti maataan seitsemissä suunnistuksen MM-kilpailuissa v. 1987–2001. Hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa MM-kilpailuissa oli 4. (v. 1991, Marianske Lazne, Tšekkoslovakia). MM-kilpailujen viesteissä Alexejev sijoittui Neuvostoliiton/Venäjän joukkueissa kolme kertaa sijalle 4 ja kolme kertaa sijalle 5. Seuratasolla Alexejev edusti Pohjoismaisissa kilpailuissa Ikaalisten Nouseva-Voimaa vuosina 1991–2003 sijoittuen parhaimmillaan Jukolan viestissä sijalle 9 vuonna 1995.
Risto Pohjanpalo
Risto Inko Pohjanpalo (s. 3. kesäkuuta 1947) on suomalainen radiotoimittaja. Hän toimi yli 30 vuotta Yleisradiossa ja 1997–2009 MTV-konsernissa Radio Novan ja Sävelradion uutispäätoimittajana ja MTV:n multimediatoiminnan päällikkönä. Hän sai Valtion journalistipalkinnon vuonna 2009.
Pohjanpalo valmistui ylioppilasmerkonomiksi Kokkolan kauppaoppilaitoksesta 1971. Jo kouluaikoinaan Pohjanpalo toimi Yleisradion Keski-Pohjanmaan alueradiossa ensin avustajana ja sitten vakinaisena toimittajana vuosina 1966–1974. Hän teki tuolloin uutis- ja ajankohtaisjuttuja myös valtakunnallisiin radio- ja tv-ohjelmiin.
Pohjanpalo siirtyi Helsinkiin 1974 ja toimi kymmenisen vuotta radion pääuutislähetyksen Päivän peilin toimittajana. Hän sai usein erityistehtäviä muun muassa vaalitulospalvelujen tuottajana ja projektinvetäjänä ETYKin 10-vuotisjuhlien radioinnissa ja televisioinnissa 1985. Uutistoimituksen toimituspäälliköksi Pohjanpalo nimitettiin 1988. Hänen johdollaan Yle aloitti ensin säännölliset yöuutiset ja sitten ympärivuorokautiset uutiset tasatunnein.
Vuonna 1997 Pohjanpalo siirtyi Yleisradiosta perustamaan ja vetämään ensimmäisen valtakunnallisen kaupallisen radioaseman Radio Novan uutistoimintaa vastaavana päätoimittajana. Hän sai myöhemmin tehtäväkseen johtaa myös MTV:n uutisten multimediatoimitusta.
Pohjanpalo toimi 1980-luvulla Radio- ja TV-toimittajien liiton RTTL:n hallituksessa. Hän oli mukana perustamassa Sähköisen median päätoimittajat -yhdistystä ja toimi sen puheenjohtajana vuodesta 2004. Vuosina 1998–2009 hän oli sotilastiedotusyhdistys TK-Tiedotuskillan puheenjohtaja. Julkisen sanan neuvostossa Risto Pohjanpalo on toiminut 1999–2004 muun muassa varapuheenjohtajana.
Eläkkeelle siirryttyään Pohjanpalo toimii Keskipohjanmaa-lehden kolumnistina ja journalismialan kouluttajana yrityksensä Pohjanpalo Media kautta.
Arkeologi
Arkeologi tutkii entisaikojen ihmisiä ja heidän maaperään jättämiään jälkiä. Arkeologit ovat opiskelleet arkeologiaa, ihmisen menneisyyttä tutkivaa tiedettä.
Arkeologit etsivät arkeologisilla kaivauksilla jäännöksiä menneisyydestä, ennen kaikkea entisaikojen ihmisten esineistä ja asumuksista. He kirjaavat tarkasti kaikki löydökset ja pyrkivät selvittämään niiden iän sekä käyttötarkoituksen.
Arkeologit toimivat yleensä tutkijoina museoissa, yliopistoissa tai julkishallinnon alueella.
Call of Duty: Black Ops Cold War
Call of Duty: Black Ops Cold War on Treyarchin ja Raven Softwaren kehittämä ja Activisionin julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli on julkaistu Xbox Onelle, PlayStation 4:lle, Windowsille, PlayStation 5:lle ja Xbox Series X:lle. Pelin tarina on jatko-osa Call of Duty: Black Opsille.
Peli tukee alustojen välistä pelaamista ja ristiinpeluuta.
Pelaaminen
Pelaaja luo yksinpelikampanjassa itselleen oman hahmon ja sille myös oman luonteen, jolla on vaikutusta pelin kampanjassa. Pelin tarinalla on useita erilaisia loppuja, jotka perustuvat pelaajan tekemiin valintoihin. Peliin palaa vanhoja pelitiloja, kuten Domination, Search & Destroy ja Control. Peli tuo mukanaan myös uusia pelitiloja, kuten VIP Escort, Combined Arms: Domination ja Fireteam.
Juoni
Peli sijoittuu 1980-luvulle kylmään sotaan ”tositapahtumien innoittamana”. Vuonna 1981 Jason Hudson kehottaa vanhaa kollegaansa, Russell Alderia, muodostamaan eliittiryhmän jahtaamaan Perseusta, Neuvostoliiton vakoojaa.
Sensuuri
Pelistä julkaistiin alun perin traileri, jossa oli kuva Taivaallisen rauhan aukion mielenosoituksien tankeista. Traileri kiellettiin Kiinassa, jonka seurauksena Activision poisti kohtauksen maailmanlaajuisesti ja julkaisi uuden version.
Armas Luukko
Armas Luukko (4. lokakuuta 1908 Kuortane – 4. toukokuuta 1993 Espoo) oli suomalainen historioitsija, vuodesta 1954 Helsingin yliopiston Suomen historian ylimääräinen professori.
Aiheesta muualla
Armas Luukon lehtiartikkeleita:
La Roquette-sur-Var
La Roquette-sur-Var on kunta Kaakkois-Ranskassa Alpes-Maritimesin departementissa Provence-Alpes-Côte d’Azurin alueella. Se sijaitsee Var-joen varrella noin 30 kilometriä Nizzasta pohjoiseen.
Kunnan vanha keskusta sijaitsee 380 metriä korkean kukkulan laella. Sen nähtävyyksiä on 1600-luvulta peräisin oleva barokkityyliä edustava Saint-Pierren kirkko, ja erityisesti sen kullattu puinen alttaritaulu.
Hardricourt
Hardricourt on kunta Yvelinesin departementissa Île-de-Francen hallintoalueella Ranskassa, Pariisin läntisellä esikaupunkialueella.
Château d’Hardricourt
Hardricourtissa sijaitseva Château d’Hardricourtin linna oli Keski-Afrikan tasavallan diktaattorin Jean-Bédel Bokassan omistuksessa. Bokassan perikunta myi sen vuonna 2011.
Itä–Länsi-ottelu 1964
Vuoden 1964 Pesäpallon miesten Itä–Länsi-ottelu pelattiin Hesperiassa 13. syyskuuta. Tämä oli kaikkiaan 30. Itä-Länsi-ottelu ja 23. joka pelattiin Helsingissä. Helsingissä pelattiin nyt 9. kerran peräkkäin, Katsojamääräksi ilmoitettiin 7216. Eino Kaakkolahdelle Itä-Länsi oli kuudestoista ja Jussi Kiikerille yhdestoista. Molemmat esiintyivät Itä-Lännessä viimeistä kertaa.
Lenzerheide
250px|thumb|Lenzerheiden laaksoa. Lenzerheide (,, virallisesti Lenzerheide/Lai) on kesä- ja talviurheilukeskus Itä-Sveitsissä, Graubündenin kantonissa, Vaz/Obervazin kunnassa. Lenzerheide on ollut tunnettu lomapaikka 1800-luvun lopulta alkaen. Lenzerheiden ja Valbellan kylät muodostavat yhtenäisen alueen, mutta Lenzerheide on yleisemmin markkinoinnissa käytetty nimi koko alueelle.
Itä–Länsi-ottelu 1964
Seitsemäs nuorten Itä–Länsi-ottelu pelattiin Vimpelissä ja se päättyi Lännen 7–8 voittoon.
Lenzerheide
Talviurheilukeskus
Talviurheilukeskukseksi Lenzerheide on kehittynyt 1930-luvulta alkaen. Lenzerheidessa on järjestetty alppihiihdon maailmancupin kilpailuja 1990-luvulta alkaen.
Saint-Martin-du-Var
Saint-Martin-du-Var on kunta Kaakkois-Ranskassa Alpes-Maritimesin departementissa Provence-Alpes-Côte d’Azurin alueella. Se sijaitsee Var-joen varrella noin 26 kilometriä Nizzasta pohjoiseen.
Lenzerheide
Maantiede
Lenzerheide sijaitsee noin 15 kilometriä Churista etelään, noin 1 500 metrin korkeudessa.
Saint-Martin-du-Var
Kunta perustettiin vuonna 1867. Tällöin La Roquette-Saint-Martinin kunta jaettiin kahdeksi uudeksi kunnaksi, La Roquette-sur-Var ja Saint-Martin-du-Var.
Lenzerheide
Liikenne
Churista Tiefencastelin kautta Italiaan kulkeva päätie 3 kulkee Lenzerheiden läpi. Lenzerheiden kautta on postiautoreittejä Churista Tiefencastelin kautta Sankt Moritziin, Davosiin ja Bivioon sekä Vaz/Obervazin kuntakeskukseen.
Itä–Länsi-ottelu 1964
Miesten Itä-Länsi
Avausheiton suoritti ylipormestari Lauri Aho.
Juoksulista
Länsi aloitti sisällä.
Velipekka Nummikoski
Velipekka Nummikoski (s. 10. helmikuuta 1962) on ollut Raha-automaattiyhdistyksen toimitusjohtaja. Hän aloitti tehtävässä huhtikuussa 2012 edeltäjänsä Sinikka Mönkäreen jäätyä eläkkeelle. Nummikosken taival toimitusjohtajana päättyi vuoden 2016 lopussa, kun Raha-automaattiyhdistys yhdistettiin Veikkauksen ja Fintoton kanssa uudeksi rahapeliyritykseksi nimeltään Veikkaus Oy.
Ennen siirtymistään RAY:hyn Nummikoski toimi kesäkuusta 2011 pääministeri Jyrki Kataisen valtiosihteerinä. Hän oli Kataisen valtiosihteeri myös tämän valtiovarainministeriaikana vuosina 2007–2011. Nummikoski valmistui Turun yliopistosta vuonna 1987 valtiotieteen maisteriksi pääaineenaan sosiaalipolitiikka. Puoluetaustaltaan hän on kokoomuslainen.
Nummikoski on työskennellyt urallaan myös muun muassa Elisa Oyj:n ja Oy Radiolinja Ab:n viestintäjohtajana vuosina 2000–2007, kokoomuksen eduskuntaryhmän tiedotussihteerinä ja pääsihteerinä sekä monen ministerin erityisavustajana. Vuosina 1990–1994 hän avusti Ilkka Kanervaa tämän toimiessa ministerinä valtioneuvoston kansliassa, liikenneministerinä ja työministerinä, vuosina 1994–1995 Olli-Pekka Heinosta tämän toimiessa opetusministerinä ja vuosina 1997 sekä 1999–2000 Sauli Niinistöä tämän toimiessa valtiovarainministerinä.
Nummikosken luottamustehtäviin ovat kuuluneet muun muassa Kansaneläkelaitoksen hallituksen puheenjohtajuus, jossa tehtävässä hän toimi vuosina 2008–2012, ja Yleisradion hallituksen jäsenyys.
Roberto
Roberto-nimisiä henkilöitä ovat:
Brian Curran
Brian Phillip Curran (s. 5. maaliskuuta 1963 Toronto, Ontario) on kanadalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkoilija. Hän edusti NHL-urallaan Boston Bruinsia, New York Islandersia, Toronto Maple Leafsia, Buffalo Sabresia ja Washington Capitalsia. Curran toimi viimeksi Drumheller Dragons-joukkueen päävalmentajana.
Curran pelasi puolustajana ja laukoi vasemmalta. Curran pelasi NHL:ssä yhteensä 381 ottelua, joissa hän teki 7 maalia ja 40 tehopistettä. Rangaistusminuutteja hän keräsi NHL:ssä yhteensä 1361.
Ranja Hautamäki
Ranja Hautamäki (s. 1971) on suomalainen maisema-arkkitehti, joka toimii professorina maisema-arkkitehtuurin koulutusohjelmassa Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulussa.
Ympäristöoikeudenmukaisuus
Ympäristöoikeudenmukaisuus tarkoittaa ympäristöasioihin liittyvää tasa-arvoisuutta ja yhtäläisiä oikeuksia. Siihen sisältyy ympäristöhyötyjen ja -haittojen tasa-arvoinen jakautuminen (ns. distributiivinen oikeudenmukaisuus), mahdollisuudet osallistua ympäristön käyttöä koskevaan päätöksentekoon (ns. menettelytapojen oikeudenmukaisuus) ja eri ihmisten ja ryhmien sekä heidän tarpeidensa tunnustaminen. Ympäristöoikeudenmukaisuudessa on lainsäädännöllinen, moraalinen ja kokemuksellinen ulottuvuus.
Ranja Hautamäki
Opinnot
Hautamäki valmistui Aalto-yliopistosta tekniikan tohtoriksi vuonna 2016. Hän on Suomessa ensimmäinen maisema-arkkitehdin tutkinnon pohjalta väitöskirjan tehnyt tieteen tohtori. Hautamäki tutki väitöskirjassaan Helsingin kartanoympäristöjä. Väitöstyö (2016) oli otsikoitu Kartanot kaupungissa : Helsingin kartanoympäristöjen kaupunkimaistuminen, säilyttäminen ja yhteensovittaminen kaupunkirakenteeseen.
Ympäristöoikeudenmukaisuus
Jako-oikeudenmukaisuus
Erilaiset ympäristöriskit, -haitat ja -hyödyt jakautuvat epätasaisesti eri ihmisryhmien, toimialojen, luonnonvarojen tai maantieteellisten alueiden välillä. Myös erilaiset ympäristöpoliittiset toimet voivat tuottaa epätasaisesti jakautuvia vaikutuksia. Ympäristöpolitiikassa jako-oikeudenmukaisuudella tarkoitetaan välittömien ympäristöriskien, -haittojen ja hyötyjen uudelleenjakoa tavalla, joka tasaa ihmisten ympäristönhaitan tai -hyödyn kokemusta.
Ranja Hautamäki
Ura
Ranja Hautamäki on työskennellyt maisema-arkkitehtikonsulttina ja opettajana Teknillisessä korkeakoulussa. Hän myös työskenteli Tampereen kaupungilla johtavana erikoissuunnittelijana vuosina 2004-2017.
Ympäristöoikeudenmukaisuus
Menetelmätapojen oikeudenmukaisuus
Yksi keskeinen ympäristöoikeudenmukaisuuden periaate on menetelmätapojen oikeudenmukaisuus, jonka mukaan yksilöiden ja ryhmien, joihin muutokset, hyödyt ja haitat eri tavoin kohdistuvat, tulee voida osallistua asioista päättämiseen tai päätösten korjaamiseen. Tutkimuksessa on havaittu, että oikeudenmukaisen prosessin ansiosta toimijoiden on helpompi hyväksyä itselleen huonompikin lopputulos. Ympäristöoikeudenmukaisuudessa menetelmien oikeudenmukaisuuden vaatimus kiteytyy keskeisesti osallisuuteen ja sen varmistamiseen.
Ranja Hautamäki
Ura
Vuoden 2017 huhtikuussa hänet nimitettiin maisema-arkkitehtuurin professoriksi Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulussa. Hänen tutkimustyönsä on keskittynyt historiallisiin maisemiin ja kaupunkien viherrakenteeseen. Professorin työssään hän perehtyy myös maisemasuunnittelun kysymyksiin kaupunkiympäristössä, hallinnossa ja suojelukohteissa.
Ympäristöoikeudenmukaisuus
Tunnustetuksi tulemisen oikeudenmukaisuus
Ympäristöoikeudenmukaisuuden yhtenä ulottuvuutena pidetään rakenteellista tunnustetuksi tulemisen oikeudenmukaisuutta (recognitive justice). Sen mukaan erilaiset rakenteelliset tekijät, kuten vallan epätasainen jakautuminen ja eriarvoistavat käytännöt, tuottavat epäoikeudenmukaisuuden kokemusta. Tunnustetuksi tulemisen oikeudenmukaisuudessa on kyse marginaalisten ryhmien ja kokemusten sekä eriarvoistavien käytäntöjen näkyväksi ja tunnustetuksi tekemisestä.
Ranja Hautamäki
Muuta
Ranja Hautamäen isä on emeritusprofessori Lauri Hautamäki.
Ympäristöoikeudenmukaisuus
Toimintamahdollisuuksien ja kyvykkyyksien oikeudenmukaisuus
Toimintamahdollisuuksien ja kyvykkyyksien oikeudenmukaisuudessa kiinnitetään huomio ihmisten tarpeisiin ja mahdollisuuksiin voida hyvin, toimia ja toteuttaa itseään ilmastonmuutoksen maailmassa materiaalisten välineiden sijasta.
Ympäristöoikeudenmukaisuuden tutkimus Suomessa
Ympäristötietoisuuden lisääntymisen myötä ympäristöoikeudenmukaisuus on tullut osaksi ympäristöpoliittista keskustelua. Viimeisen kymmenen vuoden aikana muun muassa ympäristökonflikteja, luonnonvarojen, etenkin metsien, käyttöä sekä ilmastonmuutosta on tarkasteltu oikeudenmukaisuusnäkökulmasta. Aivan viime vuosina tieto kaupunkiluonnon terveys- ja hyvinvointivaikutuksista sekä luonnon, sen käyttömahdollisuuksien ja hyötyjen epätasaisesta jakautumisesta on lisääntynyt. Uusi tieto auttaa ymmärtämään paremmin sosiaalisen ja ympäristöllisen oikeudenmukaisuuden kytkeytyneisyyttä kaupunkiympäristöissä. Tieto haastaa myös kasvavat kaupungit pohtimaan oikeudenmukaisuutta osana kestävää viher- ja vesialueiden suunnittelua ja hoitoa.
Martin Zaťovič
Martin Zaťovič (s. 25. tammikuuta 1985 Přerov) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa Tšekin Extraliga-joukkue HC Kometa Brnossa. Pelipaikaltaan 180 senttimetriä pitkä, 92 kilogrammaa painava ja vasemmalta laukova Zaťovič on hyökkääjä. Hän kuuluu myös Tšekin jääkiekkomaajoukkueeseen.
Seurajoukkueura
Zaťovič aloitti pääsarjauransa vuonna 2005 Tšekin Extraligan HC Karlovy Varyssa, jossa hän pelasi yhdeksän kautta, josta kahtena viimeisenä hän toimi kapteenina. Yhteensä otteluita kertyi pudotuspelit mukaan lukien 381, joissa syntyi tehopisteet 88+72=160. Kaudeksi 2014–2015 Zaťovič siirtyi KHL-liigan Lada Toljattiin, jossa hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan 58 ottelua ja teki tehot 12+8=20.
Maajoukkueura
Zaťovič debytoi Tšekin jääkiekkomaajoukkueessa kaudella 2013–2014. Hän oli mukana myös vuoden 2014 MM-kilpailuissa Valko-Venäjällä, jossa hän teki kolmessa ottelussa yhden maalin. Zaťovič kuuluu Tšekin joukkueeseen myös MM-kotikisoissa 2015.
Runousoppi
Runousoppi on Aristoteleen poetiikkaa käsittelevä teos.
Historia
Runousoppi on kirjoitettu 330–320-luvuilla eaa. Se on ensimmäisiä tieteellisiä tutkimuksia fiktiivisestä kirjallisuudesta. Teosta on todennäköisesti muokattu pidemmän ajan kuluessa; sen varhaisimmat osat ovat mahdollisesti peräisin jo Aristoteleen ensimmäiseltä Ateenan-kaudelta, jolloin tämä toimi Platonin Akatemiassa, ja sitä on ilmeisesti muokattu edelleen, kun Aristoteles toimi Lesboksella, Makedoniassa Aleksanteri Suuren opettajana, sekä uudelleen Ateenassa Lykeionin peripateettisen koulun johdossa. Teosta on käytetty muiden Aristoteleen säilyneiden teosten tavoin koulun luentoaineistona, eikä sitä ollut alun perin tarkoitettu julkaistavaksi. Sisällöllisesti se on yksi Aristoteleen säilyneiden teosten viimeistelemättömimpiä.
Runousoppi on vaikuttanut merkittävästi eurooppalaisen ja myös esimerkiksi arabialaisen kirjallisuuden kehitykseen. Se vaikuttaa nykyäänkin voimakkaasti muun muassa televisiosarjojen ja Hollywoodin elokuvien kerronnassa.
Sisältö
Runousoppi keskittyy analysoimaan antiikin ajan näytelmiä ja erityisesti tragediaa ja epiikkaa. Teos käsittää yhden kirjan. Siihen on todennäköisesti alun perin kuulunut myös toinen, komediaa käsittelevä kirja, mutta se on kadonnut. Tutkijat ovat esittäneet erilaisia näkemyksiä Tractatus Coislinianuksen suhteesta tähän kadonneeseen osaan.
Kerronta on Aristoteleen mukaan erityisesti jäljittelyä (mimēsis). Aristoteleen mukaan ihminen saa luontaisesti nautintoa jäljittelemisestä ja oppimisen iloa tunnistaessaan samankaltaisuutta asioiden välillä. Kerronnassa jäljittelyn välineet, kohteet ja tavat vaihtelevat.
Kerrontaa voi olla kolmea eri laatua: tragediaa, komediaa ja epiikkaa.
Suomen humanistiliitto
Suomen humanistiliitto on suomalaisten humanistien järjestö. Humanistiliitto haluaa edistää vapaata keskustelua ja todellisuus- ja arvokäsitysten pohdintaa. Liitto pyrkii tuomaan keskustelussa esiin uskontokuntiin sitoutumattomien kannan sekä edistämään vakaumusten tasa-arvoa ja humanistisia juhlatapoja.
Humanistiliitto järjestää vuosittain Humanismin päivät. Päivät käsittelevät ajankohtaisia aiheita humanistisen elämänkäsityksen näkökulmasta. Liitolla on paikallisyhdistyksiä, jotka järjestävät muun muassa keskustelutilaisuuksia. Humanistiliitto esittää yhteiskunnallisia kannanottoja ja pyrkii vaikuttamaan lainsäädäntöön yhteiskuntaa ja uskontoa koskevissa kysymyksissä.
Misha Collins
Misha Collins (oik. Misha Dmitri Tippens Krushnic, s. 20. elokuuta 1974 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja tuottaja. Collins on esiintynyt muun muassa Castiel-enkelinä televisiosarjassa Supernatural.
Suomen humanistiliitto
Historia
Humanistien ryhmä otti kantaa pakolliseen uskonnonopetukseen kouluissa kirjoittaen asian muutostarpeesta eduskunnalle osoitetun vetoomuksen. Ryhmän ulkopuolelta hankittiin allekirjoittajiksi viitisenkymmentä tunnettua henkilöä, muun muassa Göran von Bonsdorff, Antti Eskola, Jorma Etto, Urpo Harva, Pertti Hemánus, Yrjö Kallinen, Yrjö Koivukari, Sven Krohn, Kari Lagerspetz, Timo K. Mukka, Kullervo Rainio, Paavo Rintala, Arvo Salo ja Klaus Vala.
Misha Collins
Nuoruus
Käytyään Greenfieldin keskuskoulua Collins valmistui Northfield Mount Hermonista vuonna 1992. Seuraavana vuonna Collins keskittyi puolivuotiseen työhön National Public Radion päämajassa, minkä jälkeen Collins lähti opiskelemaan Chicagon yliopistoon, jossa hän opiskeli yhteiskuntateoriaa. Yliopistoaikanaan Collins otti vuoden vapaata ja lähti Nepaliin ja Tiibetiin viettäen useita kuukausia munkkiluostarissa.
Suomen humanistiliitto
Historia
Muutamat aktiivit olivat yhteydessä IHEU:n päämajaan ja neuvottelivat vakinaisen yhdistyksen perustamisesta. Ohjeita saatiin myös 1956 Norjaan perustetulta Human-Etisk Förbundilta. Suomen humanistiyhdistys perustettiin 28.4.1968 Helsingin yliopiston pienessä juhlasalissa yli sadan henkilön läsnä ollessa. Koollekutsujia olivat muiden muassa puheenjohtaja Matti Luoma, Gun Hemming (myöhemmin Gun Väyrynen), Mårten Ringbom, Kalevi Suomela, Jorma Taarna ja Jussi Pikkusaari.
Misha Collins
Yksityiselämä
Vuonna 2002 Collins nai kouluaikaisen rakkautensa, Victoria Vantochin. Pariskunta sai ensimmäisen lapsensa syyskuussa 2010. Toinen lapsi syntyi syyskuussa 2012.
Balkaninvuokko
Balkaninvuokko (Anemone blanda) on leinikkikasvien (Ranunculaceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Se kukkii touko–kesäkuussa. Balkaninvuokon korkeus on 10–15 senttimetriä. Ne kasvavat aurinkoisessa tai puolivarjoisessa paikassa. Balkaninvuokot istutetaan viiden senttimetrin syvyyteen, kasvuväli on 5–10 senttimetriä.
Sofian ensimmäinen kronikka
Sofian ensimmäinen kronikka on Novgorodin Pyhän Sofian katedraaliin liittyvä venäläinen kronikka. Siitä on olemassa kaksi versiota: vanhempi redaktio (starši izvod), joka päättyy vuoteen 1418, sekä nuorempi redaktio (mladši izvod), joka sisältää satunnaisia lisäyksiä vuoteen 1471 asti ja yhdessä kronikan kopiossa aina vuoteen 1508 asti.
Sofian ensimmäisen kronikan uskotaan olevan peräisin samasta lähteestä kuin Novgorodin neljäs kronikka. Venäläinen filologi Aleksei Šahmatov kutsui kronikkaa myös nimellä Novgorodsko-Sofijski svod. Hän päätteli alun perin kirjoittamisajankohdaksi vuoden 1448, mutta muutti käsitystään ajankohdasta myöhemmin 1430-luvuksi. Jotkut venäläiset kielitieteilijät ovat jakaneet hänen käsityksensä toisten katsoessa kronikan valmistuneen vuonna 1418 Moskovan metropoliitta Phtoiuksen toimesta.
Suomen humanistiliitto
Historia
Säännöissä toiminnan tarkoitukseksi määriteltiin kulttuuripoliittisten ja yleisten yhteiskunnallisten kysymysten ratkaiseminen kriittisen humanistisen asennoitumisen pohjalta. Yhdistyksen piti lisäksi edistää ihmiskunnan yhteisetuja sekä suojella ajatuksen vapautta ja yksilön loukkaamattomuutta antamatta etusijaa millekään poliittiselle puolueelle tai uskontokunnalle tai suosimatta mitään autoritaarista aatetta. Pian rekisteröimisen jälkeen yhdistys hyväksyttiin ulkojäseneksi Kansainväliseen humanistiseen ja eettiseen liittoon.
1970-luvun lopulle saakka yhdistyksen toiminta rajoittui muutamiin pääkaupungissa vuosittain järjestettyihin keskustelutilaisuuksiin ja monistettujen kirjeiden lähettämiseen. Jäsenmäärä ei noussut edes neljäänkymmeneen. Yhdistys suomensi vuonna 1973 julkistetun Humanistinen manifesti II:n mutta ei saanut levitettyä yleisten tiedotusvälineiden kautta sisältöä laajempaan tietoisuuteen.
Tilanne alkoi muuttua vuodesta 1982 lähtien osaksi uuden puheenjohtajan Jussi Pikkusaaren toiminnan ansiosta. Yhdistyksen johtokunta alkoi järjestää vuosittain kaikille avoimia Humanismin päiviä, joille hankittiin aiheiden alustajiksi niihin perehtyneitä henkilöitä. Vuonna 1985 jäseniä oli 94 ja kaksi vuotta myöhemmin 163.
Vuonna 1987 Suomen Humanistiyhdistys muuttui Helsingin humanistiyhdistykseksi, ja yhdessä muutaman muun paikallistason humanistiyhdistyksen kanssa yhdistykset perustivat Suomen humanistiliiton. Liiton puheenjohtajina ovat toimineet muun muassa Jussi Pikkusaari (1982–1992) ja Pekka Elo (1999–2013).
Puheenjohtajat
Liiton puheenjohtajina ovat toimineet:
Periaateohjelma
Pyrkimys tietoon ja valistukseen ovat liiton mukaan sen toiminnan keskeisiä tavoitteita. Ihminen ja luonto muodostavat kokonaisuuden. Kaikkeuden toiminnan selvittämisessä tiede tarjoaa parhaat menettelytavat.