cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bershka
thumb|Bershka-myymälä ostoskeskuksessa Bukarestissa. Bershka on espanjalaisen Inditex-yhtiön omistama nuorille suunnattua muotia myyvä myymäläketju. Sillä on 675 liikettä 48 maassa. Suomessa sillä ei ole toimintaa; lähimmät liikkeet ovat Virossa. Bershka perustettiin huhtikuussa 1998.
Dietyylisukkinaatti
Dietyylisukkinaatti (C8H14O4) on meripihkahapon ja etanolin muodostama esteri. Yhdistettä käytetään teollisuudessa liuottimena, muovien stabilisaattorina ja orgaanisessa kemiassa synteesien lähtöaineena.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa dietyylisukkinaatti on väritön kirkas neste, jolla on makea hedelmien kaltainen tuoksu. Yhdiste ei käytännöllisesti katsoen liukene veteen, mutta liukenee paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin. Dietyylisukkinaatin rakennekaava on CH3CH2OCO(CH2)2COOCH2CH3, taitekerroin 1,419–1,421 ja leimahduspiste 90 °C (c.c.).
Valmistus ja käyttö
Dietyylisukkinaattia voidaan valmistaa esteröimällä meripihkahappoa ja etanolia happaman katalyytin kuten rikkihapon läsnä ollessa. Prosessissa muodostuu ensimmäisessä vaiheessa etyylisukkinaattia, joka esteröityy vielä toisen etanolimolekyylin kanssa dietyylisukkinaatiksi. Yhdistettä voidaan valmistaa myös niin kutustulla Crum-Brown-Walker menetelmällä, jossa monoetyylimalonaatin kaliumsuolaa elektrolysoidaan.
Dietyylisukkinaattia voidaan käyttää liuottimena muun muassa metallipintojen puhdistuksessa ja maaleissa.
Boris Novković
Boris Novković (s. 25. joulukuuta 1967) on kroatialainen laulaja. Hän julkaisi ensimmäisen albuminsa Kuda idu izgubljene djevojke vuonna 1986 ja se myi 160 000 kappaletta. Tätä seurasivat menestyneet albumit Jači od sudbine (1987), Dok svira radio (1988) ja Obojeni snovi (1989). Vuonna 1990 hän sijoittui toiseksi Jugoslavian euroviisukarsinnassa kappaleella Dajana. Tätä seurasi seitsemän muuta albumia ja vuonna 2003 The best of 1995-2003-kokoelmalevy.
Vuonna 2005 Novković edusti Kroatiaa Eurovision laulukilpailussa kappaleella Vukovi umiru sami yhdessä Lado members-yhtyeen kanssa. Kappale sijoittui semifinaalissa neljänneksi 169 pisteellä ja pääsi finaaliin. Finaalissa sijoitus oli 11. 115 pisteellä.
Doomtrooper
Pelin kulku
Pelissä tarkoituksena on vastustajan sotureiden tuhoaminen omilla sotureilla, sekä erilaisilla sotureita sekä itse pelaajaa edesauttavilla korteilla. Pelaaja joka onnistuu ansaitsemaan sovitun määrän "voittopisteitä" voittaa. Yleensä peliä pelataan kuudellakymmenellä valmiiksi valitulla kortilla, mutta peli voidaan soveltaa myös sekalaisella pakalla pelattavaksi. Sekaisin voi olla myös sekä hyvien, -että pahojen joukkoja. Peliä voi pelata lukematon pelaajamäärä kerrallaan, mutta suositus on enintään 8 pelaajaa, joko joukkueissa tai kaikki-vastaan-kaikki -periaatteella.
Yleisin keino kerätä Voittopisteitä on surmaamalla vastustajan sotureita, mutta pisteitä on myös mahdollista ansaita muun muassa erilaisilla tehtävillä ja erikoiskorteilla. Oleellinen osa peliä on myös ns. Pelipisteet, joilla voi palkata sotureita sekä suorittaa paljon muita erilaisia hyödyllisiä toimintoja muun muassa loitsujen taikominen. Pelipisteet merkitsevät Doomtrooperissa selviytymistä, joten yleensä pelaajat, jolla on pulaa näistä pisteistä joutuvat helposti alakynteen ja muiden pelaajien sorrettavaksi.
Jokaisella pelaajalla vuoronsa alussa kolme "toimintoa", joita tekemällä peli etenee. Kun kaikki toiminnot on kulutettu, vuoro siirtyy seuraavalle pelaajalle. Kun pelissä pelaa jonkun kortin, se yleensä vaatii yhden toiminnon kuluttamisen, mutta joidenkin korttien pelaamiseen saattaa kulua jopa kaikki kolme toimintoa. Noin puolet korteista on kuitenkin kortteja mitkä voi pelata milloin tahansa ilman toimintoa. Toimintoja voi käyttää myös erilaisten pelattujen korttien aktivoimiseen, esimerkiksi toisen pelaajan rakennusten tuhoamiseen tykistöllä. Toimintojen käyttötapoja ja niiden kombinointitekniikoita on lähes lukematon määrä, ja tämä elementti onkin avain tekemään pelistä mielenkiintoisen ja ennalta-arvaamattoman, sekä erittäin strategisen.
Korttityypit ja tuotantosarjat
Peli koostuu 7 peruskorttityypistä; Sotureista, Tehtävistä, Varusteista, Suojista\Rakennuksista, Pimeyden Symmetriasta, Loitsuista sekä Erikoiskorteista. Myöhemmissä tuotantosarjoissa peliin tuli mukaan myös Relicit, Warzonet, Ki-Powerit, Alliancet, Beastit sekä Infokortit. Kokonaisuudessaan korttityyppejä on siis 13. Pelin eri tuotantosarjat (listattu ilmestymisjärjestyksessä) ovat:
Viimeisenä mainittu Paradise Lost tuo sarjaan uutta ulottuvuutta esitellen 4 kokonaan uutta joukkuetta, jotka lajitellaan omaan ryhmäänsä, heimoihin. Nämä heimojoukkueet ovat: Crescentia, Lutherian Triad, Sons of Rasputin ja Templars.
Doomtrooper ja nykypäivä
Peli menestyi aikanaan huonosti, eikä pärjännyt pelattavuudessaan Magicille, ja onkin siksi nykyisin melko tuntematon. Ilmeisin syy tähän on varmaankin se että pelin säännöt sisältää lukemattoman määrän ns. porsaanreikiä jotka luovat epäselvyyttä ja väittelytilanteita. Myös pelin suomenkielinen painos on erittäin ala-arvoisesti käännetty, joten suomenkielisillä korteilla pelaaminen on hankalaa ja turhauttavaa.
Pelillä on kuitenkin pieni, mutta uskollinen pelaajamäärä, joista osa järjestää nykyäänkin vielä virallisia turnauksia Suomessakin. Suurin vaikuttaja Doomtrooperiin Suomessa on Tomi "Nipa" Nieminen, joka on muun muassa kehittänyt peliin omatekoisia korttisarjoja. Hän on tunnettu laajalti Doomtrooper yhteisöissä, ja toimii nykyisin internetissä Gatling Enginen parissa, jossa Doomtrooperiakin pelataan huomattavasti live-otteluita enemmän.
Kortteja saa nykyisin vain harvoista alan liikkeistä, mutta nettihuutokaupoista kannattaa pelistä kiinnostuneiden tarkkailla tilannetta.
Muut tuotteet
Doomtrooper korttipeli ei ole ainut tuote, joka on yhteydessä Mutant Chroniclesin maailmaan. Aiheesta on tehty muun muassa Pelifiguureita, sarjakuvaa, sekä itsenäinen Dark Eden korttipeli, joka sijoittuu Paradise Lost tuotantosarjan tapahtumiin.
Melodija
thumb|220px|Melodijan vuonna 1973 julkaisema monofoninen 33-kierroksinen vinyylilevy, jolla kuultiin Beatles-yhtyeen musiikkia
Melodija on venäläinen,  alkujaan neuvostoliittolainen levy-yhtiö. Se oli Neuvostoliiton valtion omistama ja kulttuuriministeriön alaisuudessa toimiva yritys, jonka tarkoitus oli tuottaa ja jakaa äänilevymusiikkia kaikkialla Neuvostoliitossa, viedä neuvostoliittolaista musiikkia ulkomaille sekä julkaista ulkomaista musiikkia Neuvostoliitossa. Nykyään yritys toimii puhtaasti kaupallisin periaattein.
Historia
Melodija perustettiin vuonna 1964 virallisesti nimellä ”Yleisliittolainen Neuvostoliiton kulttuuriministeriön äänilevy-yhtiö Melodija”. Sitä ennen äänilevyjä oli jo tuotettu kulttuuriministeriön nimissä Malenkovin käynnistettyä kulutustavaratuotannon osana varovaista talousuudistusohjelmaansa. Sen haltuun annettiin kaikki musiikkiteollisuuden vaatimat tuotantovälineet, eli levytysstudiot, levykaupat sekä tiedotus- ja jakeluorganisaatio. Vuoteen 1973 mennessä yritys oli tuottanut jo yli 1 200 eri levyjulkaisua, joita myytiin 190–200 miljoonaa kappaletta vuodessa, pääasiassa 33 1/3 tai 45 -kierroksen vinyylilevyinä. C-kasetteja myytiin vain noin miljoona vuodessa. Myös avokelanauhoja oli saatavana. Melodija myi tuotteitaan noin 70 maahan. Suomessa niitä sai tavallisten levykauppojen lisäksi muun muassa Kansankulttuuri-kustantamolta, joka oli erikoistunut neuvostoliittolaisten kulttuurituotteiden maahantuontiin ja myyntiin. Nykyään on laskettu Melodijan julkaisseen yli 60 000 nimikettä. Ensimmäiset CD-levyt yhtiö julkaisi 1980-luvun lopussa, ja nykyisin julkaistaan ainoastaan niitä.
Pääpaino yhtiön julkaisuissa oli klassisella musiikilla, erityisesti neuvostoliittolaisten säveltämässä ja esittämässä. Myös kansanmusiikkia ja kirjallisia äänilevyjä tuotettiin, muun muassa satukuunnelmia lapsille. Niin ikään länsimaista pop- ja jazz-musiikkia, jopa rockia, julkaistiin. Tosin populaarikulttuuriin kuuluvien levyjen painosmäärät olivat pienet eivätkä pystyneet tyydyttämään kuin murto-osan kysynnästä. Vieraskielisen musiikin kohdalla oli tapana kirjoittaa esittäjien nimet kyrillisin kirjaimin ääntämistä mukaillen ja kappaleiden nimet kokonaan venäjäksi käännettyinä. Levyn kansi ei ollut alkuperäinen, vaan yksinkertainen Melodijan tekemä, jossa ei ollut välttämättä kuvaa esiintyjästä, vaan joko ei kuvaa lainkaan tai sitten kuvia esimerkiksi paikallisista turistinähtävyyksistä, kuten Leningradin tehtaalla valmistetuissa oli kaupunkinäkymä sekä panssarikansiristeilijä Aurora. Leningradin lisäksi yhtiöllä oli tehtaat Aprelevkassa, Riiassa, Taškentissa ja Tbilisissä.
Suosittuja Melodijan julkaisemia länsimaisia pop-artisteja olivat 1970-luvulla muun muassa Beatles (Битлз), Rolling Stones (Роллинг стоунс), Uriah Heep (Урия Хип) ja Boney M (Бони М). Suomalaisista rock-yhtyeistä Tommi Läntisen luotsaama Boycott sai ensialbuminsa Melodijan julkaisulistalle vuonna 1987. Se ilmestyi seuraavana vuonna nimellä Группа Boycott tuotenumerolla 	C60-28515-005.
Ulkomailla Melodijan tuotteita julkaistiin myös muilla nimillä kuten MK, lyhenne sanoista  Meždunarodnaja Kniga (”Kansainvälinen kirja”), Yhdysvalloissa myös Monitor Records tai Angel records tai Melodiya/HMV EMI-yhtiön kanssa tehdyn jakelusopimuksen mukaisesti. Erityisesti vuoden 1989 jälkeen julkaisuyhtiöitä oli useita, kunnes Melodija vuonna 1994 teki keskitetyn sopimuksen BMG:n kanssa. Kun tuo sopimus 2003 oli päättynyt, uusi yritys organisaationsa ja alkoi jälleen julkaista musiikkia omissa nimissään ja tuottaa uusintapainoksia vanhoista neuvostoaikaisista menestyslevyistä.
Koska Melodija oli virallinen monopoliyhtiö, se kehitti ja ylläpiti neuvostoliittolaisen musiikin luettelointijärjestelmää. Levyihin painettujen yksilöllisten ja aikajärjestyksessä juoksevien numerointien perusteella pystyään ajoittamaan musiikin julkaisuajankohta
Rich Text Format
{{Tiedostomuoto }}
Rich Text Format (RTF) eli "rikastettu teksti" on yleinen muotoillun tekstin tallennusmuoto, joka eroaa tavallisesta tekstistä (*.txt) tallentamalla tiedostoihin myös fontit ja fonttikoot sekä yleiset muotoilut (kursivointi, lihavointi ja alleviivaus). RTF-muodossa voidaan näin ollen helposti siirtää tekstiä eri tekstinkäsittelyohjelmien ja niiden eri versioiden välillä. Yksi yleisimpiä RTF-tiedostoja käsitteleviä ohjelmia on Microsoftin WordPad. Myös useat muut sovellukset käyttävät RTF-tiedostoja juuri niiden helppokäyttöisyyden vuoksi. RTF-muotoisten tiedostojen pääte on tavallisesti .rtf. RTF-muodon kehittämisen aloitti Microsoft vuonna 1987.
RTF-tiedostot ovat jokseenkin luettavissa sellaisinaan. Yksinkertainen RTF-tiedosto voi olla vaikka seuraavanlainen: {\rtf RTF-testitiedosto\par Keskellä on {\b korostettua }tekstiä\par }
Esimerkki näyttää tekstinkäsittelyohjelmassa suurin piirtein seuraavalta:
Keskellä on korostettua tekstiä
Poincarén otaksuma
Poincarén konjektuuri oli yksi Clay-instituutin Millennium-ongelmista, joiden ratkaisijalle on luvassa miljoona dollaria. Se on ainoa Millennium-ongelma, joka on tähän mennessä ratkaistu. Todistuksen konjektuurin paikkansapitävyydestä teki vuonna 2002 Grigori Perelman, joka kuitenkin kieltäytyi palkinnosta.
Tarkka väite
Otaksuman tavallinen muotoilu on seuraava:
"Jokainen kompakti yhdesti yhtenäinen 3-monisto on homeomorfinen 3-pallon kanssa."
Monisto on topologinen avaruus, "n-ulotteinen kappale", joka paikallisesti näyttää Euklidiselta avaruudelta, eli "litteältä" avaruudelta. Yhdesti yhtenäisyys tarkoittaa epämuodollisesti sitä, että monistossa ei ole reikiä. Homeomorfisuus taas tarkoittaa karkeasti sitä, että kaksi kappaletta voidaan muokata toisikseen venyttämällä ja kutistamalla tekemättä kappaleisiin reikiä ja liimaamatta osia yhteen.
Poincarén otaksuma eri ulottuvuuksissa
thumb|350px|Jos kaksiulotteisessa kompaktissa kappaleessa jokainen silmukka voidaan vetää esteettä yhteen pisteeseen, silloin kappaleen pinta on topologisesti homeomorfinen pallopinta. Konjektuuri otaksuu saman olevan totta kaikkien 3- ja useampiulottuvuuksisten kappaleiden kanssa. Sama kysymys voidaan kysyä missä tahansa muussakin kuin kolmessa ulottuvuudessa. Merkitään ulottuvuuksien määrää kirjaimella n.
Tapaukset n=1 ja n=2 on tunnettu jo pitkään.
Tapaukset n>4 todistettiin 1960-luvulla. Työssä olivat mukana muun muassa Stephen Smale, John Stallings ja E. C. Zeeman.
Wheeling
Wheeling-nimisiä kaupunkeja ja alueita on useita.
Poincarén otaksuma
Poincarén otaksuma eri ulottuvuuksissa
Tapauksen n=4 todisti Michael Freedman vuonna 1982 ja hän sai todistuksestaan vuoden 1986 Fieldsin mitalin.
Tämän jälkeen ainut ulottuvuus, jossa teoreeman todenperäisyyttä ei tunnettu, oli n=3, jonka Perelman todisti vuonna 2002.
Millennium-ongelma ja sen ratkaisu
Poincarén otaksuma kuuluu Clay-instituutin niin sanottuihin Millennium-ongelmiin eli miljoonan dollarin ongelmiin. Instituutti nimittäin lupasi ensimmäisestä oikeasta todistuksesta tai vastaesimerkistä miljoona Yhdysvaltain dollaria. Vuosina 2002 ja 2003 venäläinen Grigori Perelman julkaisi tieteellisten tutkimusten ennakkojulkaisupalvelussa Arxivissa kolme julkaisua, joissa hän hahmotteli Poincarén otaksuman ja myös yleisemmän Thurstonin geometrisointiotaksuman ratkaisun. Ratkaisu perustui pohjatyölle, jota oli tehnyt yhdysvaltalainen Richard S. Hamilton. Seuraavien vuosien aikana matemaatikot tutkivat Perelmanin työtä ja päätyivät lopulta siihen tulokseen, että todistus oli paikkansapitävä. Perelman sai aiheeseen liittyvästä työstään Fieldsin mitalin vuonna 2006, josta hän kuitenkin kieltäytyi. Vuonna 2010 Clay-instituutti julisti Perelmanin ratkaisseen ongelman ja palkitsi hänet Millennium-palkinnolla, josta Perelman kuitenkin myös kieltäytyi.
Kari Peitsamo ja Ankkuli
Kari Peitsamo ja Ankkuli oli muusikko Kari Peitsamon yhtye vuosina 1977–1981. Peitsamon lisäksi yhtyeessä soittivat rumpali Yrjö Majamaa ja basisti Harri Siirtola. Myös Kari Peitsamon veli Heikki Peitsamo on joillakin yhtyeen levyillä mukana taustalaulajana tai rumpalina.
Peitsamon seuraavan yhtyeen Kari Peitsamo Revivalin ensimmäinen kokoonpano oli sama kuin Kari Peitsamo ja Ankkulin. Kari Peitsamo -coveryhtye Aku Ankkuli, jonka kanssa myös Peitsamo on levyttänyt, on saanut nimensä yhtyeen nimestä ja Aku Ankasta.
Montenegronajokoira
Montenegronajokoira (Crnogorski planinski gonič) on montenegrolainen koirarotu, joka tunnettiin nimellä jugoslavianvuoristoajokoira (jugoslavenski planinski gonič) vuoteen 1997 asti. Se on nykyisin uhanalainen.
Ulkonäkö
Rotu muistuttaa paljon itävallanajokoiraa. Sen karvapeite on sileä ja väritys musta ruosteenruskein merkein. Säkäkorkeus on 46–56 cm ja paino 20–25 kg.
Alkuperä
Rodun aiempi nimitys oli jugoslavianvuoristoajokoira, mutta FCI vaihtoi sen nykyiseen muotoon 15. heinäkuuta 1997. Sen ensimmäinen rotumääritelmä aiemmalla nimellä on vuodelta 1924. FCI hyväksyi sen 8. toukokuuta 1969 Varsovassa. Amerikan Harvinaisten Rotujen Yhdistys ARBA luokittelee sen uhanalaiseksi.
Kuuluisia rodun edustajia
Ehkäpä kuuluisin kuvaus montenegronajokoirasta on käsinukke "Triumph, the Insult Comic Dog", joka esiintyi säännöllisesti NBC:n TV-ohjelmassa Late Night with Conan O'Brien. Vaikka käsinukella on sille ominaiset ulkonäköpiirteet ja sitä kutsuttiin sellaiseksi monien esiintymisten aikana, teksti, joka määritti Triumphin jugoslavianvuoristoajokoiraksi, poistettiin nopeasti Naton entistä Jugoslaviaa kohtaan tekemän sotilastoimenpiteen jälkeen.
Kenian vaakuna
thumb|250px|Kenian vaakuna Kenian vaakuna on Kenian tunnus lipun, moton ja kansallislaulun ohella. Siihen on kuvattu kaksi leijonaa, jotka pitävät kiinni maasaiden keihäistä ja kannattelevat perinteistä afrikkalaista kilpeä, jossa on värit musta, punainen, vihreä ja valkoinen. Kilven värit symboloivat kenialaisia (musta), maataloutta ja luonnonvaroja (vihreä), taistelua vapauden puolesta (punainen) ja rauhaa sekä yhtenäisyyttä (valkoinen). Kilvessä kuvatulla vasemmalle katsovalla kukolla on kirves, joka paikallisen tavan mukaan symboloi uutta elämää ja menestystä. Kilpi ja leijonat seisovat Mount Kenyan silhuetilla. Sen päälle on kuvattu Kenian tärkeitä maataloustuotteita: kahvi, kamomilla, tee, sisal, ananas ja maissi. Vaakunan alapuolella punaisessa nauhassa lukee Kenian motto HARAMBEE.
Aleksandr Samsonov
thumb|Samsonov Aleksandr Vasilevitš Samsonov (14. marraskuuta (J: 2. marraskuuta) 1859 Andrejevka, Hersonin kuvernmenetti, Ukraina – 30. elokuuta 1914 Willenberg, Itä-Preussi, Saksa) oli venäläinen kenraali, joka toimi komentajana aivan ensimmäisen maailmansodan alussa elokuussa 1914. Hänen armeijansa kärsi katastrofaalisen tappion saksalaisille Tannenbergin taistelussa, minkä jälkeen hän teki itsemurhan.
Samsonov valmistui Pietarin ratsuväkiakatemiasta, aloitti uransa ratsuväen upseerina vuonna 1877 ja osallistui Turkin sotaan 1877–1878. Hän yleni vuoteen 1904 mennessä kenraaliluutnantiksi ja komensi Venäjän–Japanin sodassa 1904–1905 siperialaista kasakkadivisioonaa. Sen jälkeen hän oli 1905–1907 Varsovan sotilaspiirin esikuntapäällikkönä ja 1909–1914 Turkestanin kuvernöörinä. Vuonna 1907 hän sai ylennyksen ratsuväenkenraaliksi sekä nimityksen Donin kasakkajoukkojen päälliköksi.
Ensimmäisen maailmansodan puhjettua elokuussa 1914 Samsonov nimitettiin komentamaan Venäjän toista armeijaa, joka yhdessä Paul von Rennenkampfin ensimmäisen armeijan kanssa hyökkäsi Saksan Itä-Preussiin. Samsonov kuitenkin kärsi heti murskaavan tappion 24.–31. elokuuta käydyssä Tannenbergin taistelussa, jossa Paul von Hindenburgin ja Erich Ludendorffin komentama Saksan 8. armeija ympäröi hänen joukkonsa ja Samsonovin 150 000 miehestä vain noin 10 000 onnistui välttämään vangiksi joutumisen. Syynä tappioon oli Samsonovin heikko yhteydenpito sekä päämajaan että Rennenkampfiin, jonka kanssa hän ei tullut toimeen. Samsonov ei halunnut joutua raportoimaan tappion laajuudesta tsaarille, joten hän ampui itsensä taistelukentän lähellä 30. elokuuta vastaisena yönä.
Rhode Island School of Design
Rhode Island School of Design (lyh. RISD, []) on yksityinen taidekorkeakoulu Providencessa, Rhode Islandin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Se on perustettu vuonna 1877 ja siellä opiskelee nykyisin noin 2 300 opiskelijaa. Korkeakoulu harjoittaa tiivistä yhteistyötä Brown Universityn kanssa. Se on AICAD-järjestön (Association of Independent Colleges of Art and Design) jäsen.
Papuantuliperä
Papuantuliperä (Oreostruthus fuliginosus) on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Papuantuliperää tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Yhdysvaltain presidentin virka-auto
Yhdysvaltain presidentin virka-auto (lempinimet: "The Beast", "Cadillac One", "Limousine One", "First Car") on presidentin käytössä oleva auto. Se on nykyisin General Motorsin valmistama muunneltu Cadillac-limusiini. Auto on erittäin raskaasti panssaroitu. Aiemmat virka-autot ovat olleet muun muassa Pierce-Arrowin valmistamia.
Nykyinen malli
Barack Obaman virka-auto ”The Beast” oli ollut käytössä vuodesta 2009 lähtien. Yhdysvaltain salainen palvelu tilasi sen seuraajan Cadillacilta 2010-luvun puolivälissä. Päivitetyn version oli tarkoitus valmistua Donald Trumpin virkaanastujaisiin 20. tammikuuta 2017 mennessä, mutta se viivästyi.
Uutta virka-autoa käytettiin ensimmäisen kerran 24. syyskuuta 2018 New York Cityssa.
Auto on varustettu lukuisilla turvallisuusominaisuuksilla; siinä on ainakin puhkeamattomat renkaat, pimeänäkölaitteet, savuverho- ja öljyliukastelaitteet sekä presidentin tyypin verta hätätilanteita varten. Auto on hermeettisesti tiivistetty kaasuja vastaan. Ulkoseinät ovat 20 cm paksut, ikkunat 13 cm. Ovenkahvat voidaan sähköistää estämään niihin tarttumisen.
Pilkkuvatsapeippo
Pilkkuvatsapeippo (Clytospiza monteiri) on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Pilkkuvatsapeippoa tavataan Afrikan keskiosissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Luis Guillermo Solís
Luis Guillermo Solisin jälkeen Costa Rican presidenttinä on toiminut toukokuusta 2018 lähtien keskusta-vasemmistolainen Carlos Alvarado Quesada, joka voitti huhtikuun 2018 presidentinvaalit.
Kuusilahokka
Kuusilahokka (Hypholoma capnoides) on erityisesti kuusen ja männyn lahokannoilla suurina tuppaina kasvava lahottajasienilaji. Se on hyvä ruokasieni.
Tuntomerkit
Kuusilahokan vaaleankellertävän- tai harmaanrusehtava lakki on 3–6 cm leveä, nuorena kupera tai kellomainen ja myöhemmin laakeneva. Lakki on sileä, kuiva, heikosti kosteusmuuntuva ja keskeltä tummempi, Nuoren sienen lakin reunoilla on valkoisia suojusjätteitä. Sienen kapeatyviset heltat ovat tiheässä. Väriltään heltat ovat nuorena kellanvalkeat, mutta myöhemmin itiöt värjäävät ne savunharmaiksi ja lopulta tumman violetinharmaiksi. Sienen 5–10 cm pitkä ja vain 0,5–1 cm paksu jalka on usein silkinkiiltoinen, yläosasta vaaleankellertävä ja tyvestä ruosteenruskea. Jalka on renkaaton, usein mutkainen ja vanhana selvästi ontto. Malto on kellanvalkeaa, jalassa ruskehtavaa ja ohutta. Tuoksu on heikosti ummehtunut ja muistuttaa maakellarin tuoksua.
Käyttö ravinnoksi
Kuusilahokka on hyvä ruokasieni ja monille varsin tuntematon laji. Sen maku on mieto, jälkimaku muistuttaa tuoretta hernettä. Vain lakit tulee käyttää ruuaksi. Koska laji kasvaa suurina tuppaina, jo yhdestä löydöstä saa oivallisen sieniaterian. Myös pienen pakkasen jäljiltä jäätyneitä yksilöitä voi kerätä suoraan pannulle paistettavaksi.
Kuusilahokkaa on varottava sekoittamasta tappavan myrkylliseen myrkkynääpikkään. Myrkkynääpikän jalka on pohjaväriltään ruskea ja siinä on hento rengas, ja renkaan alla sen jalassa on valkeita silkkisäikeitä. Lisäksi myrkkynääpikkä tuoksuu heikosti jauholta. Myrkkynääpikkä muistuttaa kuitenkin enemmän koivunkantosientä kuin kuusilahokkaa.
Jack Hogan
thumb|right|[[Robert Urich, Maureen Reagan ja Jack Hogan]] Jack Hogan (alun perin Richard Roland Benson nuorempi; s. 25. marraskuuta 1929 Chapel Hill, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi vuosina 1962–1967 William G. Kirbyn roolissa televisiosarjassa Combat!. Hän esiintyi paitsi televisiossa, myös elokuvissa, kuten Tom Dooley – kapinallinen ja Paratroop Command (molemmat 1959).
Jarl Waldemar Lindeberg
Jarl Waldemar Lindeberg (4. elokuuta 1876 Helsinki – 24. joulukuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen matemaatikko, joka tunnettiin keskeisen raja-arvolauseen tutkimisesta. Hän oli jo nuorena lahjakas matematiikan alalla. Hän oli vuodesta 1903 Helsingin yliopiston dosentti, vuodesta 1905 matematiikan apulainen ja myöhemmin kymmenen vuoden ajan Teknillisen korkeakoulun matematiikan ylimääräinen opettaja. Lindeberg oli myös pitkään ylioppilastutkintolautakunnan jäsenenä.
Lindebergin vanhemmat olivat Polyteknillisen opiston opettaja ja johtaja, kanslianeuvos Karl Leonard Lindeberg ja Olga Katarina Hallonblad. Hän pääsi ylioppilaaksi 1893 Läroverket för gossar och flickor-yhteiskoulusta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1897 sekä filosofian lisensiaatiksi 1901.
Lindeberg oli naimisissa vuodesta 1904 Inez Beckerin kanssa.
Solu (täsmennyssivu)
Solu voi tarkoittaa:
Lúcia dos Santos
thumb|right|Lúcia Lúcia de Jesus Rosa Santos (28. maaliskuuta 1907 – 13. helmikuuta 2005) oli portugalilainen karmeliittanunna. Hän oli yksi lapsista, jotka kohtasivat Fatiman Neitsyt Marian vuonna 1917.
Ilmestystä myös todistamassa olleet Santosin serkut Jacinta ja Francisco Marto kuolivat vuosina 1919 ja 1920 espanjantautiin.
Minä ja Ville Ahonen
Historia
Ville Ahonen aloitti sooloartistina, mutta muodosti pian kitaristi Jani Hietasen kanssa duon. Samoihin aikoihin Ahonen alkoi kirjoittaa lauluja yhdessä näytelmäkirjailija Jussi Moilan kanssa. Kauko Röyhkä toimi alkuvaiheessa yhtyeen tukijana ja Ville Ahonen -duo lämmitteli Kauko Röyhkä & Riku Mattila -duon keikkoja keväällä 2008. Kokoonpano kasvoi jäsen kerrallaan, kunnes sai nykyisen viisijäsenisen muotonsa ennen debyyttialbumin Minä ja Ville Ahonen äänittämistä.
Lúcia dos Santos
Santos kuoli 97-vuotiaana asuttuaan samassa portugalilaisessa luostarissa Coimbrassa vuodesta 1948. Hänestä oli tullut vanhuudessaan kuurosokea.
Luettelo Malawin kaupungeista
Tämä on luettelo Malawissa sijaitsevista kaupungeista. Kaupunkien ja kaupunkimaisten taajamien väkiluvut ovat vuoden 2018 väestönlaskennasta. Kaupungeista Liwonde (*) jakautuu kahteen piirikuntaan, koska kaupungin keskellä virtaava Shirejoki toimii myös piirikuntien rajana.
Malawin kaupungistumisaste kuuluu maailman ja Afrikan alhaisimpiin. Vaikka maan väkiluku on yli 1,7-kertaistunut 20 vuoden aikana (9,934 miljoonasta 17,564 miljoonaan), ei kaupungistumisaste ole juurikaan noussut. Vuonna 2018 vai 16,0 prosenttia malawilaisista tilastoitiin kaupunkilaisiksi (1998: 14,4 %; 2008: 15,3 %). Malawissa kaupunkialueet tarkoittavat neljää suurintakaupunkia (city), muita kaupunkeja (town) ja nimellä boma kutsuttuja kaupunkimaisia alueita sekä julkistettuja kaupunkisuunnittelualueita. Boma viittaa tilastotoimiston luokittelussa "piirin keskushallinnon sijaintipaikkaan ja tämän välittömässä läheisyydessä olevaan kaupunkimaiseen asutukseen".
Tuomas Turriago
Tuomas Turriago (s.1979) on suomalainen säveltäjä, pianisti ja kapellimestari. Hänet tunnetaan kamarimuusikkona ja soolopianistina. Vuodesta 2004 Turriago on toiminut Tampereen ammattikorkeakoulun musiikkiakatemian säestyksen lehtorina ja vuodesta 2019 kamarimusiikin ja prima vistan opettaja Sibelius-Akatemiassa.
Turriago opiskeli pianonsoittoa Keski-Suomen Konservatoriossa Carlos Turriagon ja Sibelius-Akatemiassa Erik T. Tawaststjernan johdolla. Hän sai ensimmäisen palkinnon Kilin pianokilpailussa Ruotsissa 1992, finaalisijan Ettlingenin kansainvälisessä pianokilpailussa 1992 ja toisen palkinnon Jyväskylän pianokilpailussa 2001. Turriago on esiintynyt Suomessa Tampere Filharmonian, Tampere Raw’n, Mikkelin Orkesterin ja Jyväskylä Sinfonian pianosolistina. Hän on esiintynyt lukuisilla suomalaisilla musiikkijuhlilla, muissa Euroopan maissa, Yhdysvalloissa, Kolumbiassa sekä Aasian maissa.
Tuomas Turriago on Tampereen Kamarioopperayhdistyksen perustajajäsen ja kapellimestari. Hän on johtanut myös Vaasan, Seinäjoen ja Mikkelin Kaupunginorkestereita ja Tampere Raw’ta, Tampere Chamberia sekä Tampere Filharmonian vaskiyhtyettä.
Syksystä 2010 Tuomas on ollut Suomen Säveltäjät ry:n jäsen. Turriagon 48 sävellystä käsittävään tuotantoon kuuluu mm. kaksi kamarioopperaa, kaksi pianosonaattia, sonaatit tuuballe ja pianolle, trumpetille ja pianolle, käyrätorvelle ja pianolle, alttosaksofonille ja pianolle, huilulle ja pianolle, soolokitaralle sekä nokkahuilulle ja cembalolle, kaksi jousikvartettoa, teos harpulle, teos saksofonille ja pianolle, sonaatit tuuballe ja pianolle sekä trumpetille ja pianolle, teos tuuballe ja harmonikalle, sinfonia jousille, teos vaskiyhtyeelle ja lyöjille sekä useita pienimuotoisia teoksia pianolle.
Vuosina 2011-16 Tuomas oli Astor Piazzollan musiikkiin erikoistuneen In Time -kvintetin pianisti. Turriago on levyttänyt Alba- ja Pilfink Records -levymerkeille. Uusin levy, Sonatas (2022), sisältää neljä Turriagon kamarisonaattia, soittajina Sami Junnonen, huilu, Joonatan Rautiola, saksofoni, Tommi Hyytinen, käyrätorvi, Harri Lidsle, tuuba sekä Marko Hilpo ja Tuomas Turriago, piano.
Riihimäen Cocks
Riihimäen Cocks on riihimäkeläinen käsipalloseura, joka pelaa nykyisin käsipallon SM-liigassa ja kaudesta 2017–2018 lähtien myös Mestarien liigassa.
Joukkueen kotihalli on elokuussa 2019 avattu, 2 500 istumapaikan Cocks-areena.
Plantin-Moretus-museo
pienoiskuva|Plantin-Moretus-museo Plantin-Moretus-museo on kuuluisiin kirjanpainajiin Christoffel Plantijniin ja Jan Moretukseen erikoistunut museo Antwerpenissä, Belgiassa. Museo sijaitsee heidän entisen painoyrityksensä tiloissa.
Riihimäen Cocks
Historia
Riihimäellä aloitettiin käsipallon pelaaminen vuonna 1966 Riihimäen Palloseurassa. Cocks perustettiin vuonna 1973, ja seura nousi heti ensimmäisen kauden jälkeen SM-sarjaan.
Plantin-Moretus-museo
Plantijn perusti 1500-luvulla painoyhtiön, joka siirtyi hänen vävynsä Moretuksen omistukseen Plantijnin kuoltua. Vuonna 1876 Edward Moretus myi yrityksen Antwerpenille, ja vuotta myöhemmin kaupunki oli avannut asuin- ja painotilat yleisölle. Vuonna 2005 museo listattiin Unescon maailmanperintöluetteloon ensimmäisenä museona.
Riihimäen Cocks
Historia
Seura on voittanut miesten Suomen-mestaruuden vuosina 2007–2010, 2013–2019 ja 2021. Cocks pelasi kaudella 2008–2009 myös Baltian-liigaa sijoittuen viidenneksi. Seuraavalla kaudella 2009–2010 Cocks sijoittui Baltian-liigassa toiseksi, tosin osanottajia oli selvästi vähemmän kuin edellisenä vuotena. Kaudella 2009–2010 joukkue ei hävinnyt SM-sarjassa yhtäkään ottelua. Cocks on pelannut myös kausilla 2013–2014 ja 2014–2015 miesten kolmanneksi tasokkaimmassa sarjassa, EHF Challenge Cupissa. Kumpanakin kautena Cocks eteni puolivälieriin asti.
Plantin-Moretus-museo
Plantin-Moretus-museo omistaa poikkeuksellisen kokoelman typografista materaalia. Museossa on vanhimmat säilyneet painokoneet muotteineen, loistava kirjasto, loisteliaasti koristetut sisätilat ja Plantijnin yrityksen koko arkisto.
Pumpulirintamanikki
Pumpulirintamanikki (Heteromunia pectoralis) on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Hägglund & Söner
Hägglund & Söner on ruotsalainen Örnsköldsvikissä vuonna 1899 perustettu konepajakonserni. Johan Hägglund (1866-1956) perusti sen puusepänverstaana ja yritys kasvoi Norrlannin suurimmaksi konepajayhtiöksi valmistaen muun muassa linja-autoja, raitiovaunuja ja lentokoneita. Niin ikään ruotsalainen ASEA-konserni osti Hägglund & Sönerin vuonna 1972.
Kun ASEA puolestaan yhdistyi sveitsiläisen Brown Boverin kanssa ABB:ksi vuonna 1988, toimialoja pilkottiin myytäväksi eteenpäin seuraavasti:
BAE Systems AB
Psykosomatiikka
Psykosomatiikka on lääketieteellinen ja psykologinen käsite henkisen ja ruumiillisen hyvinvoinnin välisestä yhteydestä. Henkiset sairaudet kuten masennus ja normaalit tunnereaktiot kuten ahdistus voivat aiheuttaa psykosomaattisia fyysisiä oireita.
Historian aikana on ollut useita psykosomaattisia teorioita, kuten refleksiteoria ja neurastenia, jotka ovat osoittautuneet vääriksi. Myös allergiaa, astmaa ja epilepsiaa luultiin aiemmin psykosomaattisiksi sairauksiksi, koska niiden fysiologisia perusteita ei tuolloin ymmärretty. Impotenssia pidettiin niin ikään psykosomaattisena sairautena, mutta sittemmin on saatu selville, että se voi johtua esimerkiksi somaattisista sairauksista, alkoholin ja tupakkatuotteiden käytöstä, hormonitoiminnan häiriöistä tai lääkityksestä.
Pitkään elänyt teoria siitä, että psykologiset tekijät kuten stressi tai myönteinen elämänasenne lisäisivät syöpäriskiä tai edesauttaisivat syövästä parantumista on osoittautunut vailla tieteellistä pohjaa olevaksi.
Psykosomatiikkaa on myös se, että fyysiset oireet ja sairaudet vaikuttavat psyykkiseen tilaan.
Juho Erkki Antila
Juho Erkki (J. E.) Antila (1. tammikuuta 1856 Kurikka – 10. maaliskuuta 1920 Helsinki) oli suomalaisen puolueen sekä kokoomuksen kansanedustajana toiminut suomalainen maanviljelijä, kunnallisneuvos ja osuustoimintamies.
Poliittinen ura
Antila oli säätyvaltiopäivillä 1905–1906 talonpoikaissäädyssä Ilmajoen tuomiokunnan edustaja. Hän oli myöhemmin kansanedustajana 1907–1910 ja 1917–1919 edustaen Vaasan läänin eteläistä vaalipiiriä. Antila edusti kansanedustajana suomalaista puoluetta ja sen jälkeen kokoomusta sen perustamisesta alkaen. Eduskunnassa 9. lokakuuta 1918 järjestetyssä Suomen kuninkaanvaalissa Antila sai kyseenalaisen kunnian esittää Hessenin prinssi Friedrich Karlia Suomen kuninkaaksi, sillä symbolisista syistä esityksen haluttiin tulevan talonpoikaiston edustajalta.
Antila toimi Ilmajoen kuntakokouksen ja kunnallislautakunnan puheenjohtajana ja hän oli myös kunnanvaltuuston jäsenenä. Antila oli Valion hallintoneuvoston puheenjohtaja, Etelä-Pohjanmaan maanviljelysseuran varapuheenjohtaja sekä Pellervo-seuran johtokunnan, Osuuskassojen keskuslainarahaston hallintoneuvoston ja Hankkijan hallintoneuvoston jäsen.
Yksityiselämä
Antilan vanhemmat olivat talollinen Jaakko Ala-Antila ja Maria Laulaja. Hän toimi Ilmajoen Yläpäässä (nyk. Koskenkorva) sijainneen Havuselan sotilasvirkatalon vuokraajana 1883–1920 ja oli myös osuuskassan hoitaja. Virkatalon vuokraoikeuden hän osti kirjailija Gustaf von Numersilta. Antila sai kunnallisneuvoksen arvon 1919.
Antila oli naimisissa vuodesta 1879 Maria Margaretha Vuorenmaan kanssa. Myös heidän poikansa, Yrjö Antila, oli kokoomuslainen kansanedustaja.
Klamathit
Klamathit ovat Etelä-Oregonissa Yhdysvalloissa elävä intiaanikansa.
Klamath-heimot
thumb|upright|Vanha klamath-nainen. Edward S. Curtisin kuva vuodelta 1924.
Klamatheiksi kutsutaan kolmea erillistä heimoa: klamatheja, modokeja ja yahooskineja. Nämä asuivat Klamathin reservaatissa Oregonissa, mutta nykyisin reservaatin alue on lähes täysin tyhjentynyt ja vuoden 2000 laskennan perusteella alkuperäisistä 2 000 asukkaasta jäljellä oli vain yhdeksän, ja heistä viisi oli valkoihoisia. Tämä johtuu siitä, että Yhdysvaltain kongressi takavarikoi suurimman osan reservaatin maa-alueista vuonna 1954. Klamath-heimoihin kuuluu nykyisin 3 700 jäsentä, jotka asuvat lähinnä Klamathin piirikunnassa Oregonissa.
Historia
Ennen eurooppalaisten saapumista klamathit elivät Upper Klamath -järven, Williamson-joen ja Spraguejoen alueella. Heidän pääelinkeinoinaan olivat kalastus ja keräily. He tekivät myös ryöstöretkiä naapuriheimojen kyliin. Kit Carson ihaili heidän jousiammuntakykyjään, ja heidän uskottiin pystyvän ampumaan nuolen hevosen läpi. Peter Skene Ogden Hudson’s Bay Companysta oli vuonna 1826 ensimmäinen eurooppalainen, joka pääsi kontaktiin klamathien kanssa ja kävi heidän kanssaan kauppaa. Vuonna 1864 Yhdysvallat ja kaikki kolme klamath-heimoa tekivät sopimuksen, jossa intiaanit saivat reservaatin Kalifornian ja Oregonin rajalta. Näiden kolmen heimon jäsenten yhteislukumääräksi arvioitiin noin 2 000 henkeä.
Igor Zolotarev
Igor Zolotarev (, s. 10. syyskuuta 1970) on venäläissyntyinen suomalainen uransa lopettanut jääpalloilija
Klamathit
Kulttuuri
Klamathit puhuvat klamathin kieltä, jota puhuvat myös heille läheistä sukua olevat modokit. Molemmat heimot eli klamathit ja modokit kutsuvat itseään nimellä maqlaqs, joka tarkoittaa ihmistä. Erotellessaan toisiaan he kutsuivat modokeja nimellä moowatdal'knii, joka tarkoittaa eteläisiä ihmisiä, ja itseään nimellä ?ewksiknii, joka tarkoittaa Klamath-järven asukkaita.
Igor Zolotarev
Zolotarev aloitti uransa Neuvostoliiton mestaruussarjassa Krasnaja Zarjan joukkueessa Leningradissa ja siirtyi Suomeen vuonna 1994. Hän on myös edustanut Haaparanta-Tornion Palloveikkoja Ruotsin kahdella korkeimmalla sarjatasolla.
Suomen A-maajoukkueessa Zolotarev esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 2006. Hän on pelannut urallaan neljät maailmanmestaruuskilpailut.
Saavutukset
Seurajoukkueissa Maajoukkueessa
IPv6
IPv6 on IP-protokollan versio, joka on kehitetty IPv4:n seuraajaksi. IPv6 tunnettiin varhaisessa kehitysvaiheessaan myös nimellä IPng eli IP next generation. Sen tärkein ero IPv4:ään on IP-osoitteen pituus ja osoiteavaruuden laajuus. IPv6:ssa käytetään 128-bittisiä osoitteita, jossa on yli 340 sekstiljoonaa (340 · 1036) yksilöllistä osoitetta kun taas IPv4-osoitteen pituus on 32 bittiä, jossa on noin neljä miljardia (4 · 109) yksilöllistä osoitetta.
IPv6 on verkossa toimivalle laitteelle vastaava asia kuin puhelinnumero puhelimelle: jokaisella laitteella on oma osoitteensa ja siihen saadaan suora kaksisuuntainen yhteys. IPv6-protokollaa voi hyödyntää esimerkiksi IoT-palveluissa.
IPv4-osoitteiden puute
Tärkein syy IPv6:n kehittämiseen oli IPv4-protokollan osoiteavaruuden pienuus. IPv4-osoitteiden loppumisesta on esitetty useita arvioita. Euroopassa IP-osoitteita hallinnoivan RIPEn vuonna 2007 esittämän arvion mukaan IPv4-osoiteavaruus olisi loppunut vuoteen 2011 mennessä.
IPv4-osoitteiden loppumista on kyetty siirtämään käyttämällä osoitteenmuunnostekniikoita ja muuttamalla IP-osoitteiden jakamista tehokkaammaksi. Osoitteenmuutoksien avulla suurikin joukko koneita voi jakaa yhtä aikaa yhden IP-osoitteen. Toisaalta juuri osoitteenmuunnostekniikat vaikeuttavat monien uusien palvelujen, kuten IP-puheen tai vertaisverkkojen käyttöä. Osoitteiden jakamista on tehostettu jakamalla organisaatioille entistä sopivamman kokoisia osoitenippuja, mikä on vähentänyt käyttämättömien mutta varattujen osoitteiden määrää. Toisaalta muuttamalla verkkojen konfigurointia dynaamisemmaksi esimerkiksi DHCP-protokollan avulla on voitu kierrättää entistä pienempää määrää osoitteita niille jotka sitä sillä hetkellä tarvitsevat.
Kun IPv4:ssä on mahdollista osoitetta IPv6:ssa on 340 282 366 920 938 463 463 374 607 431 768 211 456 mahdollista osoitetta.
IPv6:n uusia ominaisuuksia
IPv6:ssa on pyritty siihen, että tietoliikenneverkon perustehtävä – pakettien välittäminen päätelaitteelta toiselle – on mahdollisimman yksinkertainen. Ylimääräisistä tarkistussummien laskemisesta on luovuttu.
Perus-IPv6:n ohella on kehitetty myös muita tekniikoita täydentämään IPv4:n puutteita:
Kaikki näistä tekniikoista on sovitettu myös nykyisen IPv4:n päälle. IPsec on saanut kohtalaisen hyvin suosiota etäkäytössä ja lähiverkkojen yhdistämisessä. Osa salaustarpeista ratkaistaan jo nyt TLS:llä (ent. SSL).
MobileIPv6:n käyttö on vielä vähäistä. Osan liikkuvuuden hallinnasta pystytään toteuttamaan peruskerroksen ratkaisuilla (esimerkiksi GPRS).
Tilaton autokonfiguraatio on toteutettu IPv4:n yhteydessä APIPA-standardina (Automatic Private IP Addressing). Niin APIPA kuin IPv6:n tilaton autokonfiguraatio eivät kykene konfiguroimaan kaikkia verkon ominaisuuksia, kuten DNS-palvelimia, joten automaattiseen konfigurointiin käytetty protokolla DHCP (DHCPv6) on edelleen tarpeellinen IPv6:n kanssa.
ICMPv6 on ICMP-protokollan versio, joka toimii IPv6-protokollan kanssa ja on myös keskeinen osa IPv6:n toimintaa.
Osoitteen esitys
pienoiskuva|IPv6-osoitteen esitysmuodon purkaminen binäärimuotoon. Tekstimuodossa esitettäessä 128-bittiset IPv6-osoitteet jakautuvat kahdeksaan 16-bittiseen heksadesimaalisarjaan. Esimerkiksi 2001:0db8:85a3:08d3:1319:8a2e:0370:7334 on kelvollinen IPv6-osoite. Kaikki sarjan etunollat voidaan jättää esittämättä. Pelkkiä nollia sisältävät peräkkäiset sarjat voidaan lyhentää kahdella kaksoispisteellä '::' yhdessä kohtaa osoitetta. Esimerkiksi seuraavat osoitteet ovat kaikki kelvollisia ja viittaavat samaan osoitteeseen: 2001:0db8:0000:0000:0000:0000:1420:57ab 2001:0db8:0000:0000:0000::1420:57ab 2001:0db8:0:0:0:0:1420:57ab 2001:0db8:0:0::1420:57ab 2001:0db8::1420:57ab 2001:db8::1420:57ab
IPv6-paketti
IPv6-paketti koostuu otsikkotiedoista ja data-osiosta. Otsikkotiedot ovat tarpeen mukaan vaihtelevan mittaisia.
Pakolliset otsikkotiedot
Versio
Ilmoittaa protokollan version, joka tässä tapauksessa on kuusi.
Luokkakenttä
Ilmoittaa paketille halutun luokan sen tarvitseman palvelun perusteella.
Vuon tunniste
Ilmoittaa mihin vuohon paketti kuuluu. Lähdeasemasta kohdeasemaan saattaa olla samanaikaisesti useampi vuo, jotka voidaan tällä kentällä eritellä.
Kuorman pituus
Ilmoittaa IPv6-paketin pakollisen otsikon jälkeisen osan pituutta okteteissa eli kahdeksan bitin mittaisissa tavuissa. Arvo 0 tarkoittaa poikkeuksellisesti suurempaa jumbopakettia, jossa pituus on suurempi kuin (kentän maksimiarvo).
Seuraava otsikko
Ilmoittaa mahdollisen seuraavan otsikon tunnisteen.
Elinaika
Aapeli Halonen
Aapeli Halonen (5. lokakuuta 1863 Lapinlahti – 27. heinäkuuta 1928 Jyväskylä) oli suomalainen Halosen taiteilijasukuun kuulunut urkuharmonitehtailija.
IPv6
Pakolliset otsikkotiedot
Ilmoittaa paketille halutun elinajan. Normaalisti tämä asetetaan maksimiin eli 255:een, koska jokainen reititin vähentää vastaanottamansa paketin elinikää yhdellä. Eliniän saavuttaessa arvon 0 reitittimen on pudotettava se liikenteestä.
Aapeli Halonen
Aapeli Halosen vanhemmat olivat talollinen Olli Halonen (1832–1914) ja Vilhelmiina Uotinen (1840–1913). Hänen sisaruksiaan olivat tekstiilitaiteilija Sohvi Halonen sekä taidemaalarit Pekka Halonen ja Antti Halonen.
IPv6
Pakolliset otsikkotiedot
Lähdeosoite
Aapeli Halonen
Absoluuttisen sävelkorvan omannut Aapeli Halonen lähti 1881 työhön ja oppia saamaan Sortavalan Myllykylässä sijainneeseen Eero Mäkisen urkuharmonitehtaaseen. Hänestä tuli harmonimestari 1902 ja hän perusti sitten samana vuonna yhdessä harmonimestari Jaakko Rusasen kanssa oman Halonen & Kumppanit Oy:n urkuharmonitehtaan Jyväskylään. Tehdas toimi vuoteen 1910 saakka Jyväskylän Mäki-Matin kaupunginosassa Pitkäkadun varrella kunnes uusi Antti Halosen suunnittelema jugend-tyylinen hirsi- ja kivirakenteinen asuin- ja tehdasrakennus valmistui nykyisen Hannikaisenkadun varrelle lähelle Jyväskylän rautatieasemaa. Tehdas sijaitsi rakennuksen alakerrassa ja toisessa kerroksessa olivat Aapeli Halosen ja hänen perheensä asuintilat.
IPv6
Pakolliset otsikkotiedot
Ilmoittaa lähettävän verkkosovittimen 128-bittisen IPv6-osoitteen.
Aapeli Halonen
Aapeli Halonen kuoli 64-vuotiaana sydänkohtaukseen heinäkuussa 1928.
IPv6
Pakolliset otsikkotiedot
Kohdeosoite
Aapeli Halonen
Aapeli Halosen jälkeen tehtaan toimintaa jatkoi hänen poikansa Seppo Halonen aina 1950-luvulle saakka. Entisessä tehdasrakennuksessa toimii nykyisin Jyväskylän grafiikkakeskus.
IPv6
Pakolliset otsikkotiedot
Ilmoittaa kohteena olevan verkkosovittimen 128-bittisen IPv6-osoitteen.
Hyppyoptio-otsikko
(Pituus on 32 bitin monikerta)
Kohdeoptio-otsikko
Rakenne täsmälleen sama kuin Hyppyoptio-otsikolla.
Reititysotsikko
(Pituus on 32 bitin monikerta)
Lohkomisotsikko
(Pituus: 64-bittiä)
Todennusotsikko
(Pituus on 32 bitin monikerta)
Salausotsikko
(Pituus on 32-bitin monikerta)
Jumbogram
Jumbogram on IPv6-paketti, joka on suurempi kuin. IPv6-paketissa kuorman pituuden kertova kenttä on 16-bittinen ja Jumbo-paketeissa on lisäkenttä, jossa on 32-bittinen pituuskenttä. 32-bittinen lisäkenttä mahdollistaa kuormat, joiden pituus on (216-1) ja  (232-1) välillä.
Suurempien pakettien siirron tarkoitus nostaa verkon suorituskykyä.
Walter Piston
Walter Hamor Piston, Jr. (20. tammikuuta 1894 – 12. marraskuuta 1976) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hänelle myönnettiin kahdesti musiikin Pulitzer-palkinto, vuosina 1948 ja 1961.
Piston syntyi Mainessa italialaiselle maahanmuuttajaisälle. Hän muutti vuonna 1905 perheineen Bostoniin. Hän kouluttautui alun perin insinööriksi Mechanical Arts High Schoolissa, mutta siirtyi valmistuttuaan 1912 Massachusetts Normal Arts Schooliin, jossa hänen pääaineenaan oli maalaustaide. Vuonna 1920 hänet otettiin Harvardin yliopistoon. Uransa varhaisessa vaiheessa hän työskenteli muun muassa laivaston muusikkona.
Piston lähti saamansa stipendin turvin Pariisiin, jossa häntä opettivat Nadia Boulanger, Paul Dukas ja George Enescu. Hänen ensimmäinen julkaistu sävellyksensä oli Three Pieces for Flute, Clarinet and Bassoon (1925). Palattuaan Euroopasta Piston opetti Harvardissa vuosina 1926–1960. Hänellä oli lukuisia maineikkaita oppilaita, kuten Samuel Adler, Leroy Anderson, Irving Fine, Daniel Pinkham ja Harold Shapero. Myöhempään tuotantoon kuuluvista teoksista keskeisimpiä ovat kahdeksan sinfoniaa (1938–1965) sekä baletti The Incredible Flutist (1938). Hän sävelsi myös useita kamarimusiikkiteoksia ja konserttoja, kuten lajissaan melko harvinaisen alttoviulukonserton. Viimeiset vuotensa säveltäjä kärsi diabeteksesta sekä näön- ja kuulonheikkenemisestä. Hän kuoli sydänkohtaukseen Massachusettsissa 82-vuotiaana.
Harold Holt
Harold Edward Holt (5. elokuuta 1908 – 17. joulukuuta 1967) oli australialainen poliitikko ja maansa 17. pääministeri vuodesta 1966 katoamiseensa asti.
Holt syntyi Sydneyssä. Hänen vanhempansa erosivat 1918. Holt opiskeli yliopistossa ja valmistui oikeustieteen kandidaatiksi 1930. Holt meni 1940-luvun lopussa naimisiin jo yliopistoaikoinaan tapaamansa Zara Baten kanssa.
Holt aloitti poliittisen uransa 1930-luvulla. Hänet valittiin Australian parlamenttiin 17. elokuuta 1935. Pääministeriksi noustuaan 1966 hänellä oli takanaan jo useita ministeriyksiä. Joulukuussa 1958 Arthur Fadden vetäytyi ja Holt nimitettiin valtion varainhoitajaksi.
Holt nimitettiin pääministeriksi vuonna 1966. Hän tuki avoimesti Yhdysvaltain toimintaa Vietnamin sodassa.
Katoaminen
Holt oli 17. joulukuuta 1967 ystäviensä kanssa rannalla katsomassa englantilaisen Alec Rosen purjehdusta. Hän väitti tuntevansa rannan hyvin, mutta aallokko oli hänen lähtiessään uimaan merta kohti hyvin voimakasta ja hän katosi pian veden alle. Paikalle hälytettiin apua ja iltaan mennessä pelastusoperaatiossa oli mukana 190 henkeä. Etsinnät lopetettiin virallisesti 5. tammikuuta. Holtin ruumista ei koskaan löydetty.
Muistotilaisuuteen osallistui kaksi tuhatta kutsuvierasta. Jotkut epäilivät hänen tehneen itsemurhan.
Cambridge Springs -puolustus
Cambridge Springs -puolustus on torjutun kuningatargambiitin muunnelma, jota kuvaavat siirrot
Avaus on saanut nimensä vuonna 1904 pidetystä turnauksesta Cambridge Springsissä. Puolustusta käytettiin turnauksessa useasti. Ensimmäinen dokumentoitu avauksen käyttö oli, kun Emanuel Lasker käytti sitä simultaaniesityksessä. Avauksen merkittäviin käyttäjiin ovat kuuluneet Jefim Bogoljubov, Vasili Smyslov ja Garri Kasparov.
Avaus luokitellaan ECO-koodistolla koodille D52.
Mustan siirto kiinnittää valkean ratsun c3 ja uhkaa pelata Re4. Valkean tärkeimmät vastaukset ovat Rd2, joka vapauttaa c3-ratsun kiinnityksestä, ja cxd5 vaihtaen sotilaat.
Cambridge Springs -puolustus sisältää myös avausansan: 7.Rd2 Lb4 8.Dc2 0-0. Nyt 9.Ld3 olisi virhe, koska musta voi pelata 9...dxc4 10.Lxf6 cxd3 voittaen upseerin.
Tornion taistelu
Tornion taistelu oli Suomen sisällissodan alkuvaiheissa käyty taistelu valkoisten ja venäläisten välillä. Paikalliset punaiset eivät osallistuneet itse taisteluun. Merkittävä osa punaisista oli siirtynyt tammikuun lopussa junalla Ouluun tukemaan sikäläistä punaisten valtaa osallistuen siellä käytyyn taisteluun, joka käytiin jo muutamaa päivää aiemmin. Tornion taistelu käytiin 6. helmikuuta 1918.
Osapuolet
Tammikuun lopussa 1918 Torniossa oli kolme valtaryhmittymää. Venäläiset sotilaat olivat vielä merkittävä tekijä, vaikka joukkojen määrä oli vähentynyt. Venäläiset olivat luovuttaneet vasta 22. tammikuuta 1918 Ruotsin rajan passintarkastuksen samoin kuin Tornion rautatieaseman passi- ja matkatavaratarkastuksen suomalaisten viranomaisten hoitoon. Työväen järjestyskaarti muodosti myös merkittävän toimijan paikkakunnalla. Jäseniä oli kaikkiaan noin 200 nimeä ml. alatorniolaiset. Kaupungin porvarilliset ryhmittyivät tammikuussa 1918 suojeluskunnaksi; perustamiskokouksessa oli 150 henkilöä, joista 70 liittyi perustettavaan suojeluskuntaan.