cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen 2011 kokoonpanot
Tämä on luettelo jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuihin 2011 nimetyistä urheilijoista. Pelaajan nimen yhteydessä on ilmoitettu hänen pelinumeronsa kilpailuissa ja kaudella 2010–2011 edustamansa seura.
Street Fighter: The Movie (videopeli)
Street Fighter: The Movie on Incredible Technologiesin kehittämä ja Capcomin julkaise tappelupeli, joka on julkaistu vuonna kolikkopelinä. Peli pohjautuu samannimiseen elokuvaan. Peli käytti digitalisoituja kuvia elokuvan näyttelijöistä, jotka esittivät omia roolihahmojaan. Peli julkaistiin aluksi kolikkopelinä vuonna 1995 ja myöhemmin samana vuonna PlayStationille ja Sega Saturnille. Poikkeuksellisesti kolikkopeliä ei siirretty suoraan konsoliversioihin vaan Capcom tuotti pelin erikseen Incredible Technologiesin kehittämästä kolikkopeliversiosta.
Kolikkopeli
Street Fighter: The Movie -peli julkaistiin noin puoli vuotta Super Street Fighter II Turbon jälkeen, josta se poikkeaa usealla tavalla. Peli painottuu huomattavasti enemmän ilmassa tehtäviin comboihin ja pelaaja kykenee tekemään jatkuvia hyökkäyksiä vastaiskuista huolimatta. Lisäksi pelaajalla on mahdollisuus peruuttaa aikomansa erikoisliike ja vaihtaa se toiseen.
Pelin hahmot saivat myös uusia erikoishyökkäyksiä normaalien lisäksi. Muun muassa M. Bisonilla on "Electric Arc" ja Guilella "Handcuff". Lisäksi Zangiefillä ja Balrogilla on kyky kääntää vastustajien ammushyökkäykset takaisin vastustajiinsa päin. Liikkeet vaativat pelaajalta painamaan tiettyä hyökkäys- ja suuntanappia. Lähitaistelussa käytetyt niskalenkkien tai heitto-otteiden suunnat käännettiin päinvastaiseksi. Mikäli pelaaja hyökkää vasemmalta ja tarraa vastustajaansa kiinni, liike heittää vastustajan oikealle. Aikaisemmissa Street Fighter -peleissä heitto tapahtuu samaan suuntaan, jonne pelaaja on menossa. Heitto-otteista kykeni myös The Movie -pelissä pakenemaan ja tekemään samanlaisen vastahyökkäyksen.
Erikoisliikkeille puolestaan on annettu oma mittari, jonka täytyy olla "danger"-tasolla, ennen kuin näitä liikkeitä voi suorittaa. Pelissä on mukana myös Super Street Fighter II Turbosta tuttu "Super Combo" -mittari. Lähes kaikilla on vähintään kaksi Super Combo -liikettä, jotka voi huomata sinisestä tai punaisesta varjosta, jonka liikkeet jättävät jälkeensä.
Normaalissa yksinpelissä on yhteensä neljätoista ottelua, johon on laskettu mukaan taistelu omaa hahmoa vastaan. Viimeisenä vastuksena on aina Bison. Pelissä on mukana myös useita salaisia pelimoodeja, kuten "Tag Team", jossa pelaaja saa valita kaksi haluamaansa hahmoa ja taistella toista pariryhmää vastaan.
Konsoliversiot
Konsoliversio oli hyvin pitkälti samanlainen pelattavuudeltaan kuin kolikkopeliversio. Lisättynä ominaisuutena tuli "Super Special Moves", jotka ovat vielä tehokkaampia kuin erikoisliikkeet ja super combot. Jotta kyseiset liikkeet pystyi tekemään, super combo -mittarin täytyi olla vähintään puoliksi täynnä. Mikäli mittari oli täysi, kykenee pelaaja tekemään rajattoman määrän "Super Specials" -liikkeitä, kunnes hän tekee super combo -liikkeen.
Kolikkopeliin nähden konsoliversioon oli lisätty neljä eri pelimoodia. Yksinpelin lisäksi mukana oli "Movie Battle", joka seurasi elokuvan juonta. Pelattavana hahmona oli vain Guile, jolla oli tarkoitus päästä taistelemaan Bisonia vastaan. Matkan aikana taisteluista saatujen pisteiden mukaan määräytyi seuraavan tason vastustajien määrä. Loput pelimoodit olivat arcade-tyylinen "Street Battle", jossa pelaaja saa valita haluamansa hahmon ja kohdata sillä kaksitoista tietokoneen ohjaamaa vastusta. "Vs. Mode" on edellisistä Street Fighter -peleistä tuttu kaksinpeli ja neljännessä moodissa "Trial Mode" pelaaja taistelee valitsemaansa tietokoneen ohjaamaa vastustajaa vastaan tarkoituksenaan voittaa vastustajansa mahdollisimman nopeasti tai kerätä mahdollisimman paljon pisteitä.
Bosniakkien ja kroaattien sota
Bosniakkien ja kroaattien sota oli osa Bosnian sotaa. Bosniakit (muslimit) ja kroaatit olivat aluksi virallisesti liittolaisia serbejä vastaan. Mutta näiden välillä oli jatkuvasti kahakoita lähes sodan alusta lähtien. Kroaatit pyrkivät puhdistamaan alueitaan bosniakeista jo kesällä 1992. 2. tammikuuta 1993 julkistettu Vance-Owenin rauhansuunnitelma lupasi kroaateille suuren alueen, joka oli bosniakeilla. Tämän takia kroaatit aloittivat avoimen sodan bosniakkeja vastaan vuoden 1993 alussa. Bosniakit toisaalta sotivat mieluummin kroaatteja kuin ylivoimaisia serbejä vastaan. Serbit hyötyivät siitä että heidän vihollisensa taistelivat keskenään, mikä pitkitti Bosnian sotaa. Molemmat osapuolet syyllistyivät siviilien joukkomurhiin. Mostarin kuuluisa silta romahti kroaattien tykkituleen. Vuoden 1994 alussa Yhdysvallat painosti sotivat osapuolet rauhaan.
Sotijaosapuolet
Sotaa kävi kaksi kokematonta armeijaa, Bosnia-Hertsegovinan armeija ABiH ja Bosnian kroaattiarmeija HVO. Molempien tausta ja kokeneimmat upseerit tulivat Jugoslavian kansallisarmeija JNA:sta. Ne koostuivat lähinnä kevyistä maavoimien joukoista. Helmikuussa 1993 EU:n tarkkailijat arvioivat HVO:n joukkojen vahvuudeksi 45 000-55 000 miestä ja ABiH-joukot vain hiukan suuremmiksi, 50 000 - 60 000 miestä.
Kroaatit eroavat politiikaltaan Bosnia ja Hertsegovinassa
thumb|right|350px|PBosnia-Hartsegovinen kansallisiuuskartta, jossa on vuoden 1991 tilanne. Sininen kroaatteja, vihreä bosniakkeja (lähinnä muslimeja), punainen serbejä. valkea polveileva viiva on Daytonin rauhansopimuksen raja.
Ingrid Qvarnström
Ingrid Qvarnström, o.s. Norrmén (15. helmikuuta 1891 Helsinki – 7. tammikuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija. Hän toimi aikakauslehti Astran toimittajana vuosina 1927–1956 ja kirjoitti erityisesti kulttuurihistoriallisia teoksia. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1913 lääketieteen lisensiaatti Einar Fabian Qvarnström (1873–1960). Heidät on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Bosniakkien ja kroaattien sota
Kroaatit eroavat politiikaltaan Bosnia ja Hertsegovinassa
Sarajevosta pohjoiseen sijaitsevassa Keski- ja Pohjois-Bosniassa kroaatit asuivat hajallaan bosniakkien ja serbien seassa. Tämän takia heillä oli taipumus tukea yhtenäistä Bosniaa niin kuin bosniakeillakin. Eteläisessä Hertsegovinassa asui 20 000 kroaattia, joiden politiikka erosi Bosnian 700 000 kroaatin politiikasta. Neretvasta länteen oli yhtenäisiä kroaattiyhteisöjä kuten Grude, Posusje, Ljubushki, Neum, Citluk, Siroki Brijek, Tomislavgrad ja Livno. Näiden paikkakuntien kroaatit olivat vanhakantaisia, sukuihin ja katoliseen kirkkoon orientoituneita, ja heidän kulttuurinsa muistutti enemmän maaseudun serbien kuin kaupungistuneiden Pohjois-Bosnian bosniakkien ja kroaattien kulttuuria. Monet Hertsegovinan kroaatit olivat taistelleet Kroatian itsenäisyyssodassa ja perustivat 8. huhtikuuta 1992 oman armeijansa HVO:n, joka oli aluksi pikemminkin puolisotilaallinen joukko ja alueen kroaattipuolueen HDZ:n sotilaallinen siipi. HVO oli ainoa merkittävä vastavoima serbeille Bosnian hallituksen joukkojen lisäksi, kun taistelut Bosnia ja Hertsegovinassa alkoivat.
Ingrid Qvarnström
Teokset
Omalla nimellä: Nimellä Stina Stålfelt: Nimellä Paul Nylander:
Bosniakkien ja kroaattien sota
Kroaattinationalismin nousu
12. marraskuuta 1991 Bosnian kroaattijohtajat Kordic ja Boban sopivat kroaattivaltion perustamisesta Bosniaan. Helmikuussa 1991 serbien ja kroaattien johto sopivat Bosnian jakamisesta muslimien kustannuksella.
Ensimmäiset yhteenotot
Bosniakeilla ja kroaateilla oli lähes Bosnian sodan alusta asti kitkaa ja väkikohtauksia sattui näiden välillä. Alussa näitä aiheuttivat lähinnä kroaatit. Kroaatit ja bosniakit kamppailivat ensin liittoarmeijan parakkien aseista. Mutta kroaatit myös ajoivat puhdistuspolitiikkaansa. Huhtikuussa kroaatit julistivat Kiseljakin kroaattikaupungiksi asettaen monia rajoituksia muslimeille. Toukokuussa 1992 sattui pieni välikohtaus Busovačassa HVO:n ja Bosnian aluepuolustuksen välillä. Busovacassa kroaatit hyökkäilivät muslimien kauppoihin. Vaikka kesäkuussa 1992 solmittiin virallinen yhteistyösopimus bosniakkien ja kroaattien välillä näiden välillä käytiin monesti kahakoita.. Kesäkuussa oli monia välikohtauksia mm Varesissa, Vitezissä ja Novi Travnikissa. Novi Travnikissa kroaatit mm tappoivat ja raiskasivat muslimeja.
Kesällä 1992 HVO alkoi erottaa bosniakkeja riveistään, ja Armija erottaa kroaatteja. Puolin ja toisin sotilaat myös karkailivat ehkä liittyäkseen vastapuolen armeijaan. Yllättäen bosniakkien Armijaa tukenut äärikroaattien HOS otti yhteen HVO:n kanssa. ERÄÄ muslimijengin toiminta Sarajevossa kiristi myös Bosnian muslimien ja kroaattien välejä. Kesällä 1992 HVO valtasi useita kaupunkeja, joissa kroaattien osuus väestöstä oli ollut 40-50%. Jugoslavia-tuomioistuin tuomitsi myöhemmin kroaattijohtajia muslimien vainoista näissä kaupungeissa. .
Thiago Silva
Thiago Emiliano da Silva, joka tunnetaan paremmin nimellä Thiago Silva (s. 22. syyskuuta 1984 Rio de Janeiro, Rio de Janeiron osavaltio, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Chelseaa. Vuosina 2012–2020 hän edusti Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Paris Saint-Germainia, mutta seura ei uusinut hänen sopimustaan. Hänen pelipaikkansa on keskuspuolustaja. Hän toimi myös Brasilian jalkapallomaajoukkueen kapteenina, kunnes Neymar tuli hänen tilalleen.
Silva on aiemmin edustanut RS Futebol Clubea, Juventudea, Portoa, Dynamo Moskovaa, Fluminensea ja AC Milania. Hän on pelannut Italian Serie A:ssa 93 ottelua, joissa hän on tehnyt viisi maalia, Ranskan Ligue 1:ssä 204 ottelua, joissa hän on tehnyt yhdeksän maalia ja Englannin Valioliigassa 82 ottelua, joissa tehnyt viisi maalia. Hän on voittanut Italian-mestaruuden 2011 ja Ranskan-mestaruuden seitsemän kertaa. Mestarien liigassa hän on pelannut 105 ottelua ja tehnyt neljä maalia, joista yksi oli PSG:n jatkopaikan ratkaissut jatkoaikamaali toisessa neljännesvälieräottelussa Chelseaa vastaan maaliskuussa 2015. Kauden 2019–2020 tappiollisessa loppuottelussa hän pelasi täydet minuutit. Kauden 2020–2021 voittoon päättyneessä loppuottelussa hän oli Chelsean avauskokoonpanossa, mutta joutui loukkaantumisen vuoksi jättämään pelin kesken.
Bosniakkien ja kroaattien sota
Ensimmäiset yhteenotot
Heinäkuun alussa 1992 kroaatit julistivat Hertseg-Bosnian itsehallintoalueeksi. Vuoden 1992 loppupuolella alkoi saapua ulkomaisia mujahideen taistelijoita auttamaan ahdinkoon joutuvia bosniakkeja. Loka marraskuussa kroaattien ja muslimien välit viilenivät entisestään. Lokakuussa muslimit ja kroaatit kahakoivat Novi Travnikissa ja Vitezissä. Samoihin aikoihin oli pieniä taisteluja Ahmicissa. Marraskuussa kroaatit ajoivat tuhansia bosniakkeja pois Pozorista, mutta suurin osa väestä palasi takaisin ja vain muutama bosniakki surmattiin. Näihin aikoihin kroaatit pyrkivät ensi kertaa saamaan Mostarin valvontaansa. Jajcen tappio selittyy osin Armijan ja HVO:n yhteistyön puutteella. Marraskuussa kroaatit valvoivat 20% Bosniasta ja joulukuussa suurinta osaa Keski-Bosniasta. Tämä oli onnistunut kohdaten vain vähäistä vastarintaa bosniakkien taholta. Yhä kroaattien ja bosniakkien välillä vallitsi muodollinen rauha,
Thiago Silva
Silva on pelannut Brasilian jalkapallomaajoukkueessa 113 ottelua, joissa hän on tehnyt seitsemän maalia. Hän kuului Brasilian joukkueeseen MM-kilpailuissa 2010 mutta ei vielä tuolloin päässyt pelaamaan. MM-kilpailuissa 2014 hän oli Brasilian joukkueen kapteeni ja pelasi täydet minuutit lukuun ottamatta Saksaa vastaan pelattua välieräottelua, josta hän oli poissa varoitustilin täyttymisen vuoksi. Hän teki maalin puolivälierässä Kolumbiaa vastaan. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi täydet minuutit Brasilian kaikissa viidessä ottelussa ja teki maalin alkulohko-ottelussa Serbiaa vastaan. MM-kilpailuissa 2022 hän toimi jälleen joukkueen kapteenina ja pelasi täyden ajan neljässä ottelussa.
Bosniakkien ja kroaattien sota
Vancen-Owenin sopimus
thumb|350px|Vancen-Owenin rauhansuunnitelman kartta. Oranssi kroaattikantoni, vihreä bosniakkikantoni ja sininen serbikantoni.|alt=
Thiago Silva
Silva pelasi Copa Américassa vuosina 2011, 2015, 2019 ja 2011 joista 2019 hän voitti mestaruuden. Vuoden 2015 Copa Américassa hän teki maalin alkulohko-ottelussa Venezuelaa vastaan. Vuonna 2013 Silva voitti Brasilian joukkueen kapteenina Maanosaliittojen cupin. Hän saavutti Brasilian olympiajoukkueen jäsenenä pronssia Pekingissä 2008, jossa pelasi kaksi ottelua, ja hopeaa Lontoossa 2012, jossa pelasi kaikki ottelut.
Bosniakkien ja kroaattien sota
Vancen-Owenin sopimus
Serbijohtaja Radovan Karadžić allekirjoitti Vance-Owenin rauhansopimuksen jo 2. toukokuuta 1992, mutta sotilasjohtaja Ratko Mladić ja Bosnian serbiparlamentti eivät hyväksyneet sitä. Muslimijohtaja Alija Izetbegović saatiin allekirjoittamaan sopimus maaliskuussa 1993. Tätä ennen Bosnian kroaattijohtaja Mate Boban oli pyytänyt muslimeja antautumaan ja luovuttamaan alueita, mihin muslimit eivät suostuneet. Vance-Owenin sopimus julkistettiin, vaikka se oli vain Bosnian rauhanneuvottelujen pohja. Vaibän kroaatit suostuivat siihen, koska se suosi heitä. Serbeille se ei käynyt, koska näiden olisi pitänyt vetäytyä lajalta alueelta. Bosniakeille se ei käynyt, koska se sinetöi etnisen puhdistuksen. Kroateille sopimus lupasi laajan alueen. Kroaatit katkaisivat liikenteen muslimialueille heti rauhansuunnitelman julkistuksen jälkeen.
Thiago Silva
Saavutuksia
Copa América: kultaa 2019, hopeaa 2021
Bosniakkien ja kroaattien sota
Vancen-Owenin sopimus
Kroaattien ja muslimien välisiä taisteluja käytiin 24. tammikuuta 1993 Busovacassa ja helmikuun alussa Gornji Vakufissa, josta taistelut laajenivat Lashvajoen laaksossa. 25. tammikuuta 1993 Muslimit tappoivat Zenican-Buskovacan-Kakanjin seuduilla Dusinessa 14 aseista riisuttua Bosnian kroaattiarmeijan HVO:n sotilasta. Tämä oli ensimmäinen muslimien kroaatteihin kohdistama joukkomurha. Muslimien epäpoliittinen imaami korvattiin huhtikuussa SDA-kytkentäisellä imaamilla. Tilapäisesti sovittiin tulitauko 15. helmikuuta kroaattien ja bosniakkien kesken.
Laajamittainen sota
thumb|right|350px|Mostarin kroaattialueen sodassa tuhoutuneita rakennuksia. thumb|right|350px|Lašva-joenlaakson taisteluja kartalla.
Huhtikuun puolenvälin tienoilla Bosnian armeijaan liittymättömät islamilaistaistelijat hyökkäilivät muutaman kerran kroaattien kimppuun; Izetbegovic sanoutui tästä irti luvaten tutkintaa.
Kroaattien ja muslimien välisen sodan virallinen alkusyy tapahtui 15. huhtikuuta 1993, jolloin muslimit kaappasivat ja melko varmasti surmasivat Zenican HVO:n kroaattijoukkojen komentajan.
Pian tämän jälkeen kroaatit räjäyttivät suuren pakettiautopommin Vitezin muslimikaupunginosassa tappaen kymmenittäin ja jättäen monia muita lojumaan haavoittuneina. Tarkoitus oli pelotella alueen muslimit pois. Tästä huolimatta muutama sata muslimitaistelijaa piti tämän jälkeen yhä hallussaan Vitezin keskustaa.
15. huhtikuuta kroaatit esittivät uhkavaatimuksen, jossa he vaativat bosniakkiarmeijaa vetäytymään heille Vancen Owenin suunnitelmassa luvatuilta alueilta. 15 huhtikuuta muslimit valtasivat Zenican ja alkoivat puhdistaa sitä kroaateista ajaen näitä pakoon. Täysi sota kahden Bosnian heikomman kansan välillä käynnistyi laajasti vasta 16. huhtikuuta, jolloin kroaatit hyökkäsivät laajalti Lashvajoen laaksossa mm. Ahmiciin ja Viteziin sekä lukuisiin muihin paikkoihin.
Ahmićin verilöyly
thumb|right|350px|Ahmicin moskeija, jonka minareetin kroaatit kaatoivat räjäyttämällä.
thumb|right|350px|Brittirauhanturvaajat keräävät ahmicin verilöyssä kuolleiden ruumiita.
Kroaatit panivat toimeen muslimien surmaamisen Ahmići-Santicissa huhtikuun puolenvälin tienoilla. Operaatio liittyi laajaan hyökkäykseen Lašva-joen laaksossa. Tämän 16. huhtikuuta suoritetun suuren hyökkäyksen kohteena oli mm. Vitez. Paikka sijaitsi kymmenisen kilometriä Vitezin kaupungista etelään. Siellä asui 466 ihmistä, joista 356 oli muslimeja ja 87 kroaatteja. Kroaattien hyökkäyksen jälkeen kylässä ei ollut enää muslimeja. Alueen kroaatit evakuoitiin yöllä ennen hyökkäystä.
Kroaatit hyökkäsivät myös 10 kilometrin säteellä Ahmićista oleviin kyliin, joita olivat Donja Veceriska, Sivrino Selo, Santici, Nadioci, Stara Bila, Gacice, Pirici ja Preocica. Hyökkäyksen kohteena olivat samana päivänä myös muut Lašvajoen laakson kylät. Satoja muita Ahmićin siviilejä pakeni Viteziin brittien YK-joukkojen suojiin, vihaisina ja peloissaan. Ahmićin puhdistuksesta on syytetty mm. Zoran Kupreskićia, Mirjan Kupreskićia, Vlatko Kupreskićia, Drago Josipovićia, Dragan Papićia ja Vladimir "Vlado" Santićia.
Samana päivänä kuin kroaatit surmasivat muslimeja Ahmićissa, muslimit tappoivat 20 kroaattisiviiliä Vitezin seuduilla Poculicassa, Zenican seuduilla Cajdrasissa ja Zenican kaupungissa. Samoihin aikoihin satoja kroaatteja Zenicassa ja Poculicassa pidätettiin ja vangittiin Zenican kokoushalliin, musiikkikeskukseen ja vankilaan. Huomattavan määrän muslimien sotarikoksista tekivät paikalle arabimaista saapuneet muslimitaistelijat, mujahedinit. Toukokuussa 1993 nämä sotilaat jättivät lukuisia dokumentteja viiden siviilin surmasta Mileticissä Travnikin lähellä.
Novi Travnik
Muslimit päättelivät, etteivät he voisi valloittaa uusia alueita voimakkaammilta serbeiltä ja suosivat siksi sotaa kroaatteja vastaan. Näin sota muslimien ja kroaattien välillä raivosi voimakkaana huhtikuusta lokakuuhun 1993.
Kroaattisiviilit hyökkäsivät 10. kesäkuuta muslimien johtaman avustussaattueen kimppuun Travnikissa tappaen 8 kuljettajaa. Tapaus herätti huomattavaa julkisuutta tuoden kroaattiarmeijalle maailmalla huonoa mainetta ja kostomieliala muslimien keskuudessa kasvoi. Toukokuun puolen välin jälkeen muslimit ajoivat kroaattiarmeijan pois Kakanjista, Travnikista ja Kraljevska Sutjeskasta ajaen noin 60 000 kroaattia jo liikakansoitettuihin Adrianmeren rannikon kroaattikaupunkeihin. Heinäkuun lopussa HVO menetti Bogonjon, jolloin 15 000 kroaattia pakeni muslimeja.
Kesäkuussa 1993 alkoi kroaattien pako Travnikista, ja 36 vangittua kroaattisotilasta surmattiin läheisessä Maljinen kylässä. Joukossa oli myös haavoittuneita sekä naisia ja vanhuksia. Lisäksi 24 kroaattia katosi. Travnikin alueella oli mujahedinien tukikohta Orosacin kylässä. Siellä Bosniasta lähtöisin olevat mujahedinit murhasivat rituaalisesti Travnikin kroaattien merkkihenkilön Dragan Popovicin.
Vitez ja uudet hyökkäykset
10. kesäkuuta 1993 muslimien kranaattitulessa Vitezin esikaupungissa Kamenjacessa kuoli 8 lasta kranaatin iskusta. Pahimpia muslimien suorittamia murhia olivat Krizanicevo Selon tapaus "Verinen jouluaatto" -operaation aikana 22. joulukuuta 1993, jossa muslimijoukot surmasivat 64 vangittua kroaattisotilasta ja siviiliä.
Bosniakkien armeija aloitti syyskuussa yli 200 km pitkällä rintamalla suurhyökkäyksen. Tämä Pperaatio Neretva' 93 eteni jonkun matkaa, mutta HVO pysäytti sen. Suuri muslimien järjestämä joukkomurha oli 9. tammikuuta 1994, jolloin muslimit surmasivat Buhina Kucassa 36 vangittua kroaattia, sotilaita ja siviilejä. Myös Uzdolissa tapahtui bosniakkijoukkojen tekemiä murhia.
Rauhansopimus
thumb|right|350px|Bosnia ennen Daytonissa solmittua rauhaa: punainen serbit, sininen kroaatit, vihreä bosniakit.
Kroaattien ja muslimien välinen sota päättyi vuonna 1994 ensin tulitaukoon sitten lopullisesti Washingtonin rauhansopimukseen. Yhdysvallat painosti voimakkaasti molempia osapuolia rauhaan. Mate Boban joutui sivuun kroaattien hallinnosta. Kovan linjan bosniakkikomentajia erotettiin.
Lokku
Lokku on vuonna 2014 perustettu popyhtye, jonka kotipaikka on Vantaa. Yhtyeen perustajana voidaan pitää yhtyeen kitaristi/lauluntekijä Vesa Ovaskaista. Yhtyeeseen kuuluvat laulaja Kristiina Weckman, kitaristi Vesa Ovaskainen, kosketinsoittaja Juho Keränen, basisti Tommi Wehmas sekä rumpali Jari Salminen.
Venäjän federaatio 1993–1999
thumb|250px|Tšetšeenikapinallinen Groznyissa, jonka parlamenttitalo on palanut hyökkäyksen jäljiltä. Venäjän federaatio 1993-1999 oli presidentti Boris Jeltsinin poliittisen taktikoinnin ja yksityistämisen aikaa. Jeltsinin valta oli heikko ja horjuva, mutta myös Jeltsinin päävastustaja duuma hajanainen. Kohtalainen sananvapaus vallitsi maassa, jossa demokratia horjui.
Khan Academy
Khan Academy on vuonna 2006 perustettu yhdysvaltalainen yleishyödyllinen koulutusjärjestö, jonka tavoitteena on tarjota ”maksuton maailmanluokan koulutus kaikille kaikkialla”. Khan Academyn perusti bengalilais-amerikkalainen kouluttaja Salman Khan. Järjestö tuottaa pienoisluentoja YouTube-videoiden muodossa. Pienoisluentojen lisäksi järjestön verkkosivuilla on harjoitustehtäviä ja opettajille tarkoitettuja työkaluja. Kaikki mainitut resurssit ovat vapaasti kaikkien käytössä.
Venäjän federaatio 1993–1999
Kauden alussa luhistumassa ollut talous kääntyi loppupuolella ennen vuoden 1998 kriisiä hienoiseen nousuun. Vuonna 1994 alkanut Tšetšenian sota mustasi Venäjän mainetta. Kommunistien uhka nosti oligarkeiksi kutsutut rikkaat liikemiehet politiikkaan vuonna 1996. Suurliikemiehet ja alueiden johtajat olivat vahvoja politiikassa. Valta luisui sairastelevalta Jeltsiniltä hänen perheeksi kutsutulle lähipiirilleen. Alkoi näkyä merkkejä turvallisuuspalvelun voimistumisesta. Se halusi valtaan, koska pelkäsi Venäjän hajaantumista. Jeltsinin kauden lopussa valtataistelu alkoi näkyä pääministerien vaihtoina. Jeltsinin suosio oli kauden lopussa vähäinen, ja häntä uhkasivat korruptiosyytteet. Turvallisuuspalvelu sai kauden lopussa nostettua pääministeriksi ensin Stepašinin ja sitten Vladimir Putinin, josta tuli myöhemmin presidentti.
Khan Academy
Historia
Järjestön perustaja Salman Khan on syntynyt ja viettänyt lapsuutensa New Orleansissa Yhdysvalloissa. Hänen isänsä on kotoisin Bangladeshista ja äiti Intiasta. Suoritettuaan kolme tutkintoa Massachusettsin teknillisestä korkeakoulusta (BS matematiikassa, M.Sc. sähkötekniikassa ja tietotekniikassa sekä MEng sähkötekniikkassa ja tietojenkäsittelytieteessä) hän suoritti MBA-tutkinnon Harvardin kauppakorkeakoulussa.
Venäjän federaatio 1993–1999
Duuma vastaan presidentti
Venäjän vuoden 1993 presidentinvaaleissa pärjäsi hyvin muun muassa Vladimir Žirinovskin Liberaalidemokraattinen puolue. Kun vuoden 1993 duumanvaalit oli pidetty, uudenkin duuman radikaali oppositio yritti puolen vuoden ajan kaataa Jeltsinin.
Tšetšenian sota
thumb|250px|Boris Jeltsin vuonna 1993. Ensimmäinen Tšetšenian sota alkoi vuonna 1994 ja vei presidentti Jeltsinin kannatuksen pohjalukemiin, vaikkei se enää muutenkaan korkealla ollut. Venäjä halusi estää Tšetšeniaa itsenäistymästä koska pelkäsi Venäjän hajoavan. Venäjän joukot rikkoivat ihmisoikeuksia Tšetšeniassa mm. surmaten tarkoituksella siviilejä ja pommittivat pääkaupunkia järjettömällä tavalla. Tšetšeenit vastasivat muun muassa pommi-iskuin ja panttivankikaappauksin. Jeltsinin lähipiiri jakautui sotaa kannattaviin "haukkoihin" ja sen vastustajiin.
Khan Academy
Historia
Khan antoi serkulleen Nadialle vuonna 2004 Yahoon Doodle-palvelun avulla yksityisopetusta matematiikassa. Kun muut ystävät ja sukulaiset pyysivät häneltä samanlaista apua, hän totesi, että olisi kätevämpää jakaa opetus videoina YouTubessa. Videoiden suosio ja työtä arvostavilta opiskelijoilta saadut kehut saivat Khanin lopettamaan vuonna 2009 palkkatyön hedgerahastojen analyytikkona Connective Capital Managementissa ja keskittymään opetusohjelmien tekemiseen (silloin nimellä ”Khan Academy”) päätoimisesti.
Hanketta rahoitetaan lahjoituksin. Khan Academy on yleishyödyllinen järjestö, joka on saanut merkittävää rahallista tukea muun muassa Bill ja Melinda Gatesin säätiöltä, Ann ja John Doerrilta, brasilialaiselta Lemann-säätiöltä ja Googlelta. Vuonna 2010 Google ilmoitti, että se tulee antamaan Khan Academylle kaksi miljoonaa dollaria uusien kurssien luomiseen ja ydinkirjaston kääntämiseen maailman puhutuimmille kielille osana Project 10^100 -hanketta. Meksikolainen Carlos Slim -säätiö teki vuonna 2013 Khan Academylle lahjoituksen espanjankielisen videokirjaston laajentamiseksi.
Khan Academyn kurssitarjonta oli aluksi matematiikkapainotteinen. Lahjoituksien avulla Khan Academy on pystynyt laajentamaan opettajakuntaansa ja näin tarjoamaan kursseja myös historiassa, terveydenhoidossa, lääketieteessä, fysiikassa, kemiassa, biologiassa, tähtitieteessä, kosmologiassa, yhteiskuntaopissa, taidehistoriassa, rahoituksessa, taloustieteessä, musiikissa ja tietotekniikassa. Järjestöllä on opettajakunnan lisäksi asiantuntijaverkosto.
Khan Academyn videoita ja harjoituksia on käännetty muille kielille. Sitä tukevat yhteistyötahot ja vapaaehtoiset muun muassa indonesian, saksan, espanjan, tšekin, ranskan, italian, swahilin, norjan, puolan, portugalin, venäjän, turkin, xhosan, kreikan, bulgarian, ukrainan, urdun, arabian, persian, bengalin, hindin, malajalamin ja kiinan kielillä. Espanjankielinen versio verkkosivuista julkaistiin syyskuussa 2013. Khan Academylla on verkkosivuistaan myös brasilianportugalinkielinen versio. Kesäkuussa 2014 Khan Academyn verkkosivut oli käännetty 23 kielelle ja sen videoita 65 kielelle.
Tekninen toteutus
Khan ei halunnut käyttää perinteistä opetusmuotoa, jossa henkilö seisoo liitu- tai valkotaulun edessä. Hän halusi esittää opetettavat käsitteet mieluummin värikkäillä piirustuksilla mustalla taustalla. Opetusta voi verrata ongelman työstämiseen paperilla toisen vieressä istuen: ”Uskon, että opetus voidaan kokea arvokkaampana ja uusi käsite vähemmän pelottavana, jos katsoo kun kaveri ratkaisee ongelman [samalla kun hän] ajattelee ääneen.” Yleishyödylliset ryhmät ovat jakaneet offline-versioita videoista maaseutualueille Aasiassa, Latinalaisessa Amerikassa ja Afrikassa. Vaikka nykyinen sisältö keskittyy lähinnä peruskoulu- ja lukiotasoiseen matematiikkaan ja fysiikkaan, Khanin pitkän aikavälin tavoitteena on tarjota ”kymmeniä tuhansia videoita kaikista mahdollisista aiheista” ja luoda ”maailman ensimmäinen maksuton, maailmanluokan virtuaalinen koulu, jossa kuka tahansa voi oppia mitä vain”.
Khan Academy tarjoaa myös verkkopohjaisen harjoitusjärjestelmän, joka tuottaa tehtäviä opiskelijoille heidän osaamisensa ja suorituskykynsä mukaisesti. Harjoitusohjelmiston lähdekoodi on avoin MIT-lisenssin alla. Khan uskoo, että hänen akatemiansa esittää mahdollisuuden uudistaa perinteistä luokkahuonetta käyttämällä ohjelmistoja luomaan kokeita, korjaamaan tehtäviä, tuomaan esille opiskelijoiden kokemia haasteita ja kannustamaan menestyviä oppilaita auttamaan vaikeuksissa olevia luokkatovereita. Opetusvideoita on kehuttu hyödyllisiksi muun muassa siksi, että opiskelija voi halutessaan pysäyttää videon, toisin kuin luokkahuoneen luennon.
Khan ei itse näy videoissa. Katsoja näkee vain askel askeleelta kehittyvät piirrokset ja kaaviot sähköisellä liitutaululla. Matalan teknologian ja keskusteluluontoisten opetusohjelmien menestys viittaa opetusmenetelmien muutokseen, luentopohjaisen luokkahuoneopetuksen vähenemiseen.
Metodologia
Khan Academy on saanut kritiikkiä siitä, että videoiden tekijällä Salman Khanilla ei ole pedagogista taustaa. Joissain videoissa esitettyjen tietojen paikkansapitävyys on myös ollut kyseenalaistettua. Järjestö on näiden kritiikkien seurauksena korjannut videoitaan, laajentanut opettajakuntaansa ja rakentanut asiantuntijaverkoston.
Khan Academy otti vuonna 2010 käyttöön ansiomerkit oppimisen pelillistämisen edistämiseksi. Merkkejä on kuudenlaisia.
Palvelut ja visio
Khan Academyn pääosat ovat:
Irlantilainen O’Sullivan-säätiö teki Khan Academylle marraskuussa 2011 viiden miljoonan dollarin lahjoituksen. Määrärahat ohjattiin opettajakunnan laajentamiseen, sisällön laajennukseen joukkouttamisen kautta Wikipedia-tyylisen maallin mukaan ja opetussuunnitelmien kehittämiseen, jotta käyttäjät voisivat paremmin yhdistää sisältöä fyysiseen opetukseen (ks. sulautuva oppiminen).
Opettajakuntaan ovat hiljattain liittyneet tohtori Steven Zucker ja tohtori Beth Harris. Zucker oli ennen liittymistään Chair of Art and Design History Pratt Institute -yliopistossa ja Harris oli Director of Digital Learning Museum of Modern Art -taidemuseossa. Heidän tehtävänsä on tuottaa Smarthistory -nimen alla taidetta ja historiaa koskevaa sisältöä. Opettajakuntaan ovat liittyneet myös YouTube-videoiden tuottajat Vi Hart ja Brit Cruise.
Tunnustuksia
Khan Academy on saanut tunnustusta niin kotimaassaan kuin ulkomailla:
Tiefenbach
Tiefenbach on kunta Passaun piirikunnassa Ala-Baijerissa Saksassa. Se sijaitsee 9 kilometriä Passausta pohjoiseen. Pinta-alaa kunnalla on 49,67 neliökilometriä ja asukasluku oli vuoden 2020 lopussa 6 887. Väentiheys oli 137 asukasta/km2. Kunnan pormestarina toimii Christian Fürst.
Tiefenbachin asukasluku on kehittynyt viime vuosikymmeninä seuraavasti:
Lokku
Yhtye on julkaissut seitsemän singleä sekä yhden remixin. Yhtyeen toinen single Meidän maa nousi Radio Suomipopin PopTop10-kisassa kaikkien aikojen listalla 2. sijalle. Menneet taakse jää oli Radio Suomen soitetuimpien listalla 18. sijalla.
Musiikillisessa tuotannossa on ollut mukana myös Jyri Sariola, joka on tehnyt yhteistyötä/tuottanut useiden kotimaisten yhtyeiden sekä artistien musiikkia.
Lokku on julkaissut myös kaksi musiikkivideota. Ensimmäisessä Älä luovuta -videolla on mukana Alina Tomnikov. Videolla esiintyy myös Marja Salo.
Julkaisut
Julkaistut singlet:
Venäjän federaatio 1993–1999
Turvamiesten valta ja näennäisdemokratia
KGB-eversti Koržakov nimitettiin vuonna 1985 Jeltsinin turvamieheksi. Kun Jeltsin erotettiin puolueen viroista, Koržakov oli ainoa joka tuli tukemaan Jeltsiniä. Koržakov sanoi vapaaehtoisesti jättäytyvänsä KGB:stä vuonna 1987. Normaalistihan vastaavassa tilanteessa olisi Koržakovin kaltainen KGB-mies siirretty muihin tehtäviin epäsuosioon joutuneen puoluepomon rinnalta. Mutta KGB ilmeisesti pyrki Koržakovin avulla pitämään Jeltsiniä silmällä. Koržakovista tuli Jeltsinin päästessä valtaan kenraali, joka alkoi vuonna 1993 antaa neuvoja Jeltsinille ja tämän hallitukselle. Joulukuussa 1994 Koržakovin joukot ratsasivat Jeltsinin vastustajan, Moskovan pormestari Juri Lužkovin liittolaisen Vladimir Gusinskin saattueen. Gusinskin miehet joutuivat makaamaan lumihangessa tunteja, ja Gusinski pakeni vuodeksi Lontooseen. Pian Koržakov ilmoitti Argumenti i fakti -lehdessä harrastavansa "hanhenmetsästystä", Gusinski on suomeksi "Hanhela".
Jeltsin oli käyttänyt poliittisessa nousussaan demokraatteja hyväkseen, mutta alkoi etääntyä pien demokraateista. Jeltsin mm liittoutui Žirinovskin kanssa, jottei oma poliitikon ura kaatuisi. Myöhemmin Jeltsin otti kommunistisen tyyppisiä vaikutteita. Näin Jeltsin synnytti demokratian näköisen järjestelmän, jota johdetaan tsaarien tavoin. Jeltsinin järjestelmän hyvä puoli oli sananvapaus.
Oligarkkien synty
thumb|250px|Anatoli Tšubais. Venäjälle syntyi nopeasti suurrikkaiden luokka, kun Neuvostoliiton omaisuus jaettiin yksityistämishuutokaupoissa alkujaan 1994 ja myös 1996. Keinottelijat ostivat inflaation myötä arvoaan menettäviä yksityistämissetelejä itselleen suunnattomia määriä tavalliselta kansalta. Aivan ensimmäiset oligarkit syntyivät jo 1991-1993 Jeltsinin jatkaessa Gorbatšovin talouslinjaa, ja edelleen vuosina 1993-1998 maata yksityistettiin Anatoli Tšubaisin johdolla, sen ollessa samaan aikaan jatkuvassa talouskriisissä.
Presidentinvaalit ja oligarkkien nousu
Kommunisti Gennadi Zjuganov pyrki presidentiksi 1996 ja oli vahvoilla, ja lännessäkin uskottiin hänen voittavan vaalit. Tämän takia Jeltsinin henkilökohtainen turvallisuusneuvosto vastusti presidentinvaaleja ja olisi halunnut hajottaa parlamentin, ja pidentää vastoin lakia presidentin toimikautta. Jeltsin olikin vähällä suostua tähän. Jotkut länsimaiset tarkkailijat pelkäsivät Jeltsinin aloittaman poikkeustilan aiheuttavan jopa sisällissodan Venäjällä. Suurliikemiehet, oligarkit alkoivat tukea epäsuosittua Boris Jeltsiniä, koska Kremlissä istuva yksityistämistä edistävä varapääministeri Anatoli Tšubais oli luvannut heille suuria voittoja niin sanotusta lainaa osakkeista -operaatioista. Tšubais ajoittikin valtionyhtiöiden osakekaupat niin, että oligarkkien kannatti tukea vaaleissa Jeltsiniä, muuten he menettäisivät sievoiset voitot.
Huhtikuussa 1994 13 Venäjän johtavaa oligarkkia allekirjoitti suurliikemies Boris Berezovskin johdolla julistuksen "Ulos umpikujasta!" kommunisteja vastaan, tukien Jeltsiniä. Kommunistit olivat olleet vuoden 1995 parlamenttivaaleissa suurin puolue, heitä kannatti 20%, kun Jeltsiniä vain 3%. Zjuganovilla näytti olevan hyvät mahdollisuuden Venäjän presidentiksi. Demokraatit olivat hajanaisia, mm. Tšubais ja Tšernomyrdin olivat perustaneet omat "valtapuolueensa". Helmikuussa 1996 oligarkit solmivat liiton Zjuganovia vastaan. Tšubais oli ennakoinut oikein, että suuria omaisuuksia saaneet oligarkit eivät halua kommunisteja perumaan yksityistämistä.
Oligarkit pelkäsivät kommunistien mahdollisen vaalivoiton ajavan Venäjän sekasortoon ja vievän heidän asemansa ja rahansa. Ilmestyi Jeltsinin itsensä kirjoittamaksi väitetty, mutta haamukirjoittajan tekemä Presidentin päiväkirja. Oligarkit, kuten Gusinski ja Berezovski, kustansivat mittavan Jeltsiniä tukevan ja Zjuganovia rienaavan propagandakampanjan. Jeltsin, joka vaalikampanjan aikana muun muassa tanssi TV:ssä, voittikin vaalit 54%:lla toisella kierroksella. Vuoden 1996 jälkipuoliskolla Jeltsin pysyi kuutisen kuukautta poissa julkisuudesta. Venäjän presidentti Jeltsin heittäytyi Venäjän suurpankkien tuettavaksi, ja kommunistien kannatus heikkeni kuukaudessa huomattavasti Jeltsinin noustessa. Joulukuussa 1995 kommunistit saivat eniten paikkoja parlamenttiin. Oligarkeista tuli merkittävä vaikuttajia Venäjän politiikkaan. Oligarkit halusivat mm. vaikuttaa budjettivarojen ohjailuun ja saada lisäosuuksia edelleen yksityistettävästä omaisuudesta.
11. lokakuuta 1994 ruplan arvo romahti 73%:iin entisestä. Talouspolitiikan johtajat saivat potkut, ja Jeltsin syytti Tsubaisia romahduksesta. . Mutta talous tasaantui vuosina 1994-1995, kun tulojen tavoittelua ja inflaatiota onnistuttiin tilapäisesti valvomaan.
Turvamiesten kukistaminen
20. kesäkuuta lopuilla presidentinvaalien 1. ja 2. kierrosten välillä Jeltsin erotti kolme lähipiirinsä turvallisuusmiestä. Nämä olivat henkivartija Alexandr Koržakovin, FSB:n johtaja Barsukov ja Oleg Soskovetsin 20. Soskovets ja Koržakov olivat kannattaneet presidentin vaalien lykkäystä toisin kuin Jeltsin päätti tehdä.
Koržakovin miehet olivat pidättäneet ja kuulustelleet Valkoisesta talosta suurta rahamäärää ilman lupaa pois kuljettaneita suurliikemies Sergei Lisovskia ja Tšubaisin avustaja Arkadi Jevstafjevia. Rahan kuljetus liittyi duuman puhemies Gennadi Selenzjevin mukaan Jeltsinin sisäpiirin laittomaan vaalirahoitukseen. Pidätetyt vapautettiin pian, ja seuraavana päivänä Tšubaisin valvoma TV-asema lähetti ohjelmaa jossa väitettiin Korzhakovin koettavan kaapata vallan. Koržakov erotettiin, mutta vakuutti silti uskollisuuttaan. Koržakovin erottamisen uskotaan liittyneen turvallisuusmiesten ja Tšubaisin liikemiesten väliseen valtataisteluun Kremlissä. Hieman ennen Koržakovin ym eroa Jeltsin nosti julkisuuteen kenraali Lebedin, joka vastusti Tšetšenian sotaa. Myös Lebed syytti Koržakovia vallankaappauksesta. Samana vuonna FSB:ssä tapahtui monia henkilövaihdoksia.
Lebed ja pankkiseitsikko
Kesäkuussa 1996 tapahtui niin sanottu "kolmas vallankaappausyritys", kun Jeltsin nosti Tšetšenian sotaa vastustavan kenraali Lebedin rinnalleen maan johtoon. Lebed neuvottelikin pian aselevon Tšetšeniaan, mikä oli käytännössä voitto tšetšeeneille. Mutta Jeltsin erotti Lebedin lokakuussa 1996. Eräs tunnetuimmista 90-luvun oligarkeista oli Boris Berezovski. Vuoden 1996 lopuilla Berezovski sanoi ehkä liioitellen "pankkiseitsikon" valvovan puolta Venäjän taloudesta.
Jeltsinin muistelmien, "Presidentin päiväkirjan" haamukirjoittaja Valentin Jumašev nimitettiin maaliskuussa 1997 presidentinhallinnon johtoon. Hän veti mukanaan apulaisjohtajistoon Putinin, joka oli ollut alun perin talousosastolla. Vuonna 1997 Pietarin pormestari Anatoli Sobtšak pakeni Putinin avustuksella muka sydänleikkaukseen Pariisiin, kun Juri Skuratov oli syyttänyt häntä korruptiosta. Hän sanoi 1997 yksityistämisministeri Tšubaisia Venäjän rosvokapitalismin isäksi. Seitsemän suurta pankkia alkoivat kilpailla poliittisesti keskenään. Kreml tasapainoili "raharuhtinaiden" välillä. Vuonna 1997 Venäjän pohatat kiistelivät kävivät kiistojaan, Berezovski taisteli Tšubaisia ja Potaninia vastaan. Vuonna 1997 Tšetšenian sodan veteraani kenraali Lev Rohlin kehotti muita kenraaleja kapinaan Jeltsiniä vastaan. Rohlin kuoli myöhemmin hämärissä oloissa kesällä 1999.
Primakov pääministerinä
23. maaliskuuta 1998 Jeltsin erotti koko hallituksen, ja viisi vuotta pääministerinä ollut Tšernomyrdin sai kenkää. Tilalle tuli nuori talousmies Kirijenko.
Valtio piti yllä vahvaa ruplan kurssiaan, velkaantui ja rahoitti velkojaan lyhytaikaisilla valtionobligaatioilla GKO:illa, joita rahoitettiin taas uusilla GKO:illa. Velkakirjojen korot nousivat, ja jatkuva velanotto lähestyi päätepistettään. Vuoden 1998 alussa valtio joutui maksamaan pienestä budjetistaan obligaatioiden lunastamiseen. 17. elokuuta 1998 valtion lyhytaikaiset obligaatiot GKO:t romahtivat, koska valtio ei enää pystynyt lunastamaan niitä. Yksityistämisestä saatavat varat olivat loppuneet. GKO:t mitätöitiin, ja valuutta päästettiin kellumaan, jolloin se devalvoitui välittömästi. Lainat jäädytettiin, jonka takia moni pankki ehti piilottaa varojaan ulkomaille. Monet pankit romahtivatkin pankkikriisissä, ja virallisten lukujen mukaan kansalaisten keskiansio laski 15% entisestään. Moskovassa moni tuontiliike sulki ovensa.
Primakov vastusti Venäjällä valtaa pitäviä aluejohtajia, Jeltsinin perhettä että oligarkkeja. Primakov halusi kukistaa liikemiehet ja panna näitä talousrikoksista syytteisiin laillisuusohjelmansa puitteissa. Hän nosti ulkomaantiedustelun miehiä korkeisiin virkoihin.
Lokakuussa 1998 Jeltsin siirtyi pois valtion juoksevien asioiden hoidosta. Marraskuussa 1998 murhattiin liberaali parlamentaarikko Galina Starovoitava. Oligarkkien välinen valtataistelu jatkui ja heidän valtansa kasvoi. Vuonna 1999 kullakin suurella oligarkilla oli oma ehdokkaansa Venäjän presidentiksi.
Vuonna 1998 Jeltsinin perheen poliittiset vastustajat Primakov ja Lužkov yhdistyivät Tatarstanin presidentti Mintimer Šaimijevin kanssa vaaliliitoksi Isänmaa - koko Venäjä, jota kommunistitkin näyttivät tukevan. Muutamat oligarkit, muun muassa Gusinski, liittyivät siihen. Näihin aikoihin turvallisuuspalvelu FSB siirtyi politiikkaan, kun pelkäsi Venäjän hajoavan.
Turvallisuuspalvelun vallan kasvu
Duumassa vastustettiin yhä Jeltsiniä. Vuoden 1999 toukokuussa duuma yritti erottaa Jeltsinin, muttei päässyt prosessissa alkuunkaan. Jeltsin erotti samassa kuussa Primakovin, koska tämä toimi häntä vastaan. Jeltsin nimitti sisäministeriö- poliisitaustaisen kenraali Stepashinin osata taktikointia duumaa vastaan. Liikemiesten valta vahvistui Primakovin kaaduttua.
KGB-vakooja Putin oli alkujaan kutsuttu presidentinhallintoon Tshubaisin, Jumashevin ja Kudrinin pyynnöstä Pavel Borodinin varamieheksi ja myös hoitaa presidentinhallinnon ulkomaista omaisuutta ja oikeudellista osastoa. 1990-luvun lopulla turvallisuuspalvelun ote Kremlissä voimistui, ja on väitetty, että toisen Tšetšenian sodan aloitus olisi ollut turvallisuuspalvelun junailema. Moskovassa tapahtui merkillisiä kerrostalojen räjähdyksiä, joiden tekijää ei ole saatu selville. Niistä syytettiin tšetšeenejä, mutta toiset sanovat tekijöiden olleen turvallisuuspalvelun miehiä tai muita isänmaallisia, jotka halusivat vierittää syyn terrori-iskuista tšetšeenien niskoille. Maaliskuussa 1994 Jeltsinin turvallisuusjohtajaksi nimitettiin Sergei Stepashin, joka muutti valtion turvallisuuspalvelun FSB:ksi.
Joka tapauksessa Vladimir Putinin johtama "sotapuolue" sai terrori-iskujen ja Tšetšenian sodan takia merkittävää kannatusta ja voitti presidentinvaalit. Putinin voitto merkitsi silovikkien nousua Venäjän johtajiksi. Tämä synnytti maahan 2000-luvulla puoliautoritaarisen poliittisen järjestelmän, jota kutsutaan Venäjällä "suvereeniksi" tai "ohjatuksi" demokratiaksi.
Jeltsinin ulkopolitiikka
Venäjän ulkopolitiikkaa leimasi heti sen synnyttyä pyrkimys luoda jäljelle jäädystä IVY:stä mahdollisimman suuri ja Venäjä-vetoinen. Alussa Venäjä pyrki virallisesti lähentymään länttä, mutta vuoden 1993 jälkeen etääntymään siitä. Vuonna 1993 puhkesi kiista Krimin laivastosta itsenäistyvän Ukrainan kanssa. Viron kanssa oli vastakkaisasettelua mm. maassa asuvan suuren venäläisvähemmistön takia. Tšetšenian sota oli Venäjän maineelle paha kolaus. Venäjä vastusti myös Naton laajenemista Itä-Euroopan maihin. Vuonna 1999 Venäjä vastusti Naton suorittamia Kosovon pommituksia.
Barret Oliver
Barret Spencer Oliver (s. 24. elokuuta 1973 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja valokuvaaja. Lapsitähtenä hänet tunnettiin parhaiten roolistaan Bastianina vuoden 1984 fantasiaelokuvassa Päättymätön tarina.
Ura
Oliver esitti pieniä rooleja televisiossa ja elokuvissa ennen rooliaan Tarina vailla loppua -elokuvassa. Tätä seurasivat hänen roolinsa Frankenweeniessa ja androidi Darylina vuoden 1985 elokuvassa D.A.R.Y.L.. Hän esiintyi myös sekä elokuvassa Cocoon – nuoruudenlähde että sen jatko-osassa Paluu nuoruudenlähteelle. Hän sai yhä vain isompia rooleja ja sai myös pääroolin Dickon Sowerbyna Hallmark Hall of Famen Salaisessa puutarhassa.
Näyttelemisen jälkeen Oliver ryhtyi ammattimaiseksi valokuvaajaksi. Vuonna 2008 hän opetti valokuvaamista Los Angelesissa.
Pretty Baby
Pretty Baby on Louis Mallen tuottama ja ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1978. 1900-luvun alun lapsiprostituoidusta kertovan elokuvan on käsikirjoittanut yhdessä ohjaajan kanssa Polly Platt. Tarina perustuu historiallisiin tapahtumiin, ja pohjana on käytetty Al Rosen kirjaa Storyville, New Orleans: Being an Authentic Account of the Notorious Redlight District. Pääosia näyttelevät Brooke Shields, Keith Carradine ja Susan Sarandon.
Juoni
Valokuvaaja E. J. Bellocq (Carradine) ottaa vuoden 1917 New Orleansissa malleikseen prostituoidun (Sarandon) ja tämän 12-vuotiaan tyttären (Shields). Bellocq kiinnostuu tyttärestä myös seksuaalisesti ja menee tämän kanssa naimisiin.
Vastaanotto
Elokuva aiheutti aiheensa takia kohua ympäri maailmaa, ja muun muassa Kanadassa sen esittäminen kiellettiin kokonaan. Pretty Baby sai Oscar-ehdokkuuden musiikistaan. Cannesissa se oli ehdolla Kultaisen palmun saajaksi ja palkittiin teknisellä Grand Prix’llä.
Elokuvaa esitettiin Suomessa aluksi maaseututeattereissa, ja se sai Suomen-ensi-iltansa Jalasjärven Kinossa 30. heinäkuuta 1978.
Helsingin Sanomien Matti Salo arveli Pretty Babyn olevan siihenastisen amerikkalaisen elokuvan rehellisin prostituution kuvaus, järkiperäinen ”miehen elokuva”. Toisaalta hän sanoi Mallen käyttävän historiallista henkilöä, valokuvaaja E. J. Bellocqia (1873–1949), tirkistelynsä verukkeena. Helena Ylänen piti elokuvaa visuaalisesti komeana epookkikuvauksena, joka ei kuitenkaan ulotu ihmisten sisälle juuri lainkaan. Video-oppaassa vuodelta 1994 Kati Sinisalo sanoi elokuvan hukkaavan hyvän aiheensa ja tarjoavan lähinnä hyvää musiikkia (Jerry Wexler) ja hienoa kuvausta (Sven Nykvist). Hän antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä, joka vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Pretty Babyn vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Oulun valtaus
Oulun valtaus oli Suomen sisällissodan alkuvaiheissa käyty taistelu valkoisten ja punaisten välillä. Ratkaisutaistelu käytiin 3. helmikuuta 1918.
Taisteluihin osallistui valkoisten puolella 300 suojeluskuntalaista Oulusta. Suojeluskuntalaisia avustamaan lähetettiin ensin eversti Tunzelmanin johtamana 700 lähinnä eteläpohjalaista sotilasta ja Mannerheimin lähettämät ratsumestari Hannes Ignatiuksen johtamat lisäjoukot. Punaisilla oli noin 600 miestä, jotka saivat aseistusta ja muuta tukea Oulun kaupungin venäläiseltä varuskunnalta. Varuskunnassa oli yhteensä noin 1 200 sotilasta.
Neuvosto-Venäjä
Oulussa oli kohtalaisen kokoinen venäläinen varuskunta sijoittuneena pääosin vanhalle Oulun tarkka-ampujapataljoonan kasarmialueelle Intiössä. Venäläiset sotilaat olivat kuitenkin huonosti motivoituneita taisteluihin, lähinnä he vain odottivat kotiinlähtöä. Varuskunnan lisäksi venäläisillä oli tukikohtina merivalvonta-asema Raatinsaaressa, maneesi kaupungin eteläosassa Heinäpäässä ja esikunta Fabritiuksen talossa Pokkitörmällä.
Pekka Luukkola
Pekka Luukkola (s. 1968 Nurmijärvi) on helsinkiläinen valokuvaaja, kirjantekijä ja valokuvataiteilija. Hänet valittiin Ars Fennica -ehdokkaaksi vuonna 2011 ja hän sai toisen palkinnon Fotofinlandia-kilpailussa 2008. Luukkola on väitellyt tohtoriksi Aalto-yliopistosta ja toiminut myös asiantuntijana, tutkijana sekä projektien johtotehtävissä.
Oulun valtaus
Punaiset
Oulun työväen järjestyskaarti oli perustettu 15. elokuuta 1917. Kaartin johtajana oli aluksi maltillinen Hugo Granath. Kaarti oli alistettu Oulun työväenneuvostolle. Neuvoston johtaja Yrjö Mäkelin oli taistelujen puhjetessa Helsingissä, ja niin neuvoston johtoon nousi sen varapuheenjohtaja Yrjö Kallinen. Tilanteen kiristyttyä maltilliset joutuivat väistymään. Hugo Granath erosi, ja punakaartin johtajaksi nousi buurisodan veteraani tamperelainen Lennart Lindgren. Punakaarti oli linnoittautunut Vaaran työläiskaupunginosan kivirakennuksiin Oulun työväentalolle, Kansan Tahdon taloon ja läheisiin osuuskunnan taloihin sekä muualla palokuntataloon ja rautatieasemalle.
Pekka Luukkola
Pekka Luukkolan valokuvataidetta on muun muassa Suomen valtion taidekokoelmassa, Nykytaiteen museo Kiasmassa sekä Helsingin, Tampereen, Hämeenlinnan, Salon, Rovaniemen ja Jyväskylän taidemusoissa sekä Suomen valokuvataiteen museon kokoelmissa.
Oulun valtaus
Valkoiset
Oulun suojeluskunta oli punaisiin ja varsinkin venäläisiin verrattuna selvästi heikompi osapuoli. Suojeluskuntaan kuului noin 300 miestä. Suojeluskunnan piiripäällikkönä toimi Vilho Nenonen, jonka ehdotuksesta suojeluskunta varusti tuomiokirkon viereisen Franzéninpuiston ympärillä olevat kivirakennukset tukikohdakseen. Oululaisin voimin suojeluskunta ei kuitenkaan olisi pärjännyt. Mannerheim lähetti ensin 700 ja myöhemmin vielä 200 lähinnä eteläpohjalaista suojeluskuntalaista Oulun avuksi.