cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kimmo Timonen
Työsulkukausi 2004–2005
Kausi 2004–2005 jäi NHL:ssä pelaamatta työsulun takia. Hän teki aluksi esisopimuksen kasvattajaseuransa KalPan kanssa, ja piti yllä pelituntumaa tekemällä marraskuussa kolmen ottelun sopimuksen Sveitsin NLA:ssa pelaavan HC Luganon kanssa. Tämän jälkeen Timonen teki joulukuun puoliväliin ulottuvan sopimuksen Elitserienissä pelaavan Brynäsin kanssa. Tammikuussa Timonen siirtyi Mestiksessä pelanneeseen KalPaan, josta hän omisti osan. KalPa nousi takaisin SM-liigaan Timosen, Sami Kapasen ja Adam Hallin tähdittämänä. Timonen valittiin pudotuspelien arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Jatko Nashvillessä
Kaudeksi 2005–2006 Timonen palasi NHL:ään Nashvillen paitaan. Pisteiden valossa Timonen pelasi erinomaisen kauden ollen 50 pisteellään joukkueen tehokkain puolustaja.
Kaudeksi 2006–2007 Timonen nimettiin Predatorsin uudeksi kapteeniksi. Timonen teki runkosarjassa henkilökohtaisen piste-ennätyksensä, 55. Maaleja syntyi 13, millä hän sivusi omaa ennätystään. Plus-miinus-tilasto oli oma ennätys +20. Hän pelasi kaudella myös NHL:n tähdistöottelussa.
Philadelphia Flyers
Kaudella 2009–2010 Timonen teki runkosarjassa vähiten pisteitä pitkään aikaan kun pisteitä syntyi 39, joista kuusi oli maaleja. Tähtipuolustaja Chris Prongerin liityttyä joukkueeseen, Timosen odotettiin vihdoin pääsevän huippupelaajan pakkipariksi. Timonen kantoi vastuuta kuitenkin kakkosparissa yhdessä Braydon Coburnin kanssa. Pudotuspeleissä Flyers teki historiaa voittamalla Boston Bruinsin konferenssien välierissä oltuaan ottelusarjassa jo 0–3 -tappiolla. Ratkaisevassa ottelussa se oli myös 0–3 -tappiolla, mutta nousi 4–3 -voittoon. Timonen ja hänen seuransa Philadelphia Flyers hävisivät loppuottelun otteluvoitoin 4–2 Chicago Blackhawksille. Timonen teki pudotuspeleissä pisteet 1+10=11. Kaikkiaan kauden 105 NHL-ottelun lisäksi Timonen pelasi olympialaisissa, joista tuli pronssia Suomen paidassa.
Kaudella 2010–2011 pelasi kaikki 82 ottelua ja teki 37 pistettä. 6. maaliskuuta 2011 Timonen teki NHL-uransa 100. maalin Buffalo Sabresia vastaan, Ryan Millerin taakse. Joukkue selviytyi pudotuspeleihin, joissa se kuitenkin putosi Boston Bruinsia vastaan.
Kaudella 2012–2013 18. maaliskuuta 2013 Timonen sai syntymäpäivänään 1000 NHL:n runkosarjaottelua täyteen, kun Philadelphia Flyers pelasi vieraissa Tampa Bay Lightningia vastaan.
Seitsemänä Flyers-kautenaan Kimmo Timonen valittiin viidesti seuran parhaaksi puolustajaksi.
Veritulppaongelmat ja Stanley Cupin voitto Chicagossa
Vuoden 2015 helmikuussa Philadelphia kauppasi koko kauden 2014–2015 veritulppien vuoksi sivussa olleen Timosen Chicago Blackhawksiin tämän omasta tahdosta. Timonen kertoi siirron taustalla olleen tavoite voittaa NHL:n Stanley Cup -mestaruus. Jäljellä olleen runkosarjan aikana Timonen pelasi 16 ottelua ilman tehopisteitä, ja pudotuspeleissä hän pelasi 15 ottelussa tehopisteittä ja jäi varsin vähäiselle vastuulle. Chicago eteni loppuottelusarjaan, jossa se kohtasi Tampa Bay Lightningin. Blackhawks voitti ottelusarjan voitoin 4–2, ja Timonen voitti lopulta 15 kautta kestäneen NHL-uransa viimeisellä kaudella pitkään tavoittelemansa Stanley Cup -mestaruuden. Mestaruuden ratkettua hän vahvisti päättävänsä pelaajauransa.
Helmikuussa 2016 presidentti Barack Obama otti Chicago Blackhawksin voittoisan joukkueen vastaan Valkoisessa talossa. Puheensa aikana hän odottamatta otti esille Timosen ja hänen uransa:
Timonen kommentoi tätä puhetta Ylen Urheiluruudulle seuraavasti:
Maajoukkueura
Hän pelasi alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruusturnauksessa vuosina 1992 ja 1993. Timonen pelasi ensimmäistä kertaa nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1993. Seuraavan vuoden nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa hänet valittiin turnauksen tähdistökentälliseen. Hän pelasi vielä vuoden 1995 nuorten kilpailuissa.
Timonen voitti jo kolmannen perättäisen maailmanmestaruuskisojen hopeamitalinsa vuoden 2001 maailmanmestaruuskisoista. Seuraavana vuonna hän pelasi Salt Lake Cityn olympialaisten lisäksi maailmanmestaruuskisoissa. Suomen menestys jäi kummassakin turnauksessa laihaksi. Timonen edusti Suomea myös vuoden 2003 kotiturnauksessa. Timonen pelasi vuoden 2004 maailmancupissa, jossa hän oli Suomen paras pistemies kuudella tehopisteellään. Hän oli samalla koko turnauksen eniten pisteitä tehnyt puolustaja. Suomi sijoittui turnauksessa hopealle.
Hän pelasi vielä maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2005. Timonen valittiin hopeaa voittaneeseen Suomen joukkueeseen 2006 Torinon olympialaisiin. Hänet valittiin myös turnauksen tähdistökentälliseen. Seuraavan kerran hän Timonen pelasi Suomen paidassa, kun hän osallistui jo neljänteen perättäiseen olympiaturnaukseen, jotka järjestettiin Vancouverissa vuonna 2010. Suomi voitti pronssia Timosen saalistaessa neljä tehopistettä.
Timonen valittiin Suomen maajoukkueeseen, joka valmistautui Sotšissa pelattuihin vuoden 2014 olympialaisiin. Hän pelasi Sami Vatasen kanssa samassa puolustusparissa ykköskentällisessä. Timosen pisteet tulivat kahdesta maalisyötöstä. Suomi sijoittui lohkossaan toiseksi saaden puolivälierissä vastaan Venäjän, josta tuli 1–3 -voitto. Lopulta Suomi joutui pronssiotteluun hävittyä Ruotsille välieräpelin 1–2. Pettymys loppui, sillä Suomi voitti Yhdysvallat 5–0 pronssiottelussa, joka jäi Timosen uran viimeiseksi A-maaotteluksi. Timonen muistetaan antamastaan haastattelusta, jossa hän yritti pidättää suruaan kertoen urheilutoimittaja Kaj Kunnakselle, että: "Nämä oli tässä". Timonen ilmaisi kuitenkin myöhemmin kiinnostuksensa osallistua maailmanmestaruuskisoihin 2015.
Muu elämä
Timonen omistaa Sami Kapasen ja Scott Hartnellin kanssa KalPan osake-enemmistön.
Timosen perheeseen kuuluvat vaimo Johanna ja lapset Samuel, Amelie ja Fiona. Samuel pelaa jääkiekkoa Mestiksessä IPK:ssa. Timosen veli on jääkiekkoilija Jussi Timonen. Timosen veljenpoika Joonas Timonen on koripalloilija.
Timonen pitää kimanttia-podcastia yhdessä Antti Mäkisen kanssa.
Vuodesta 2009 järjestetty "Kime for Kids" -golfturnaus on Timosen ideoima ja sen tarkoituksena on lahjoittaa turnauksen aikana kerätyt rahat hyväntekeväisyyteen, jonka tarkoituksena on parantaa lasten ja nuorten hyvinvointia. Hän on myös Siilinjärven Palloseuran tyttöjoukkueen kummi. Timonen omistaa ravintoloita Kuopiossa ja niitä ovat muun muassa Henry's Pub, Ale Pupi, Passion Club, Saana ja satamaravintola Albatrossi.
Venom (sarjakuvahahmo)
Venom on Marvel-kustantamon luoma superroisto, toiselta planeetalta kotoisin oleva symbiootti. Vaikka Venom esiintyi symbioottina jo Salattujen Sotien -tarinajatkumon aikaan, varsinaisen hahmon loivat David Michelinie ja Todd McFarlane. Venom on Hämähäkkimiehen arkkivihollinen. Hahmon ensiesiintyminen symbioottina tapahtui Amazing Spider-Man -lehden numerossa 252 ja Amazing Spider-Man -lehden numerossa 298 varsinaisena Venomina.
Vuonna 2009 Venom oli listattu sijalle 22 IGN-sivuston laatimassa "sata suurinta sarjakuvarikollista kautta aikain" -listassa.
Sarjakuva
thumb|left|Hämähäkkimies on ihmeissään uudesta "puvustaan" Hämähäkkimiehen animaatiosarjassa. Hämähäkkimies sai Salattuina Sotina tunnetussa crossover-tarinassa uuden muukalaistekniikkaa hyödyntävän puvun. Tämä puku reagoi käyttäjän ajatuksiin, pystyi matkimaan siviilivaatteita ja muodosti loppumattomasti seittiä.
Maahan palattuaan Hämähäkkimiehelle selvisi, että puku olikin tietoinen, elävä symbiootti, joka pyrki sulautumaan pysyvästi Hämähäkkimiehen kanssa. Herra Fantastisen avulla Hämähäkkimies onnistui irrottautumaan puvusta.
Myöhemmin puku yritti sulautua vielä viimeisen kerran Hämähäkkimiehen kanssa, mutta tämä yritys epäonnistui. Heikentyneenä puku liukui pois ja katosi, ilmeisesti kuolettavasti vahingoittuneena.
Samoihin aikoihin reportteri Eddie Brock oli kirjoittanut lukuisia artikkeleita Synninpäästäjänä tunnetusta mielipuolisesta murhaajasta. Hän seurasi väärää johtolankaa ja nimesi siten väärän henkilön murhaajaksi. Erehdys paljastui pian, kun Hämähäkkimies paljasti oikean syyllisen.
Brock sai potkut ja hän päätti tappaa itsensä. Uskonnollisena katolilaisena hän meni pyytämään Jumalalta anteeksiantoa ennen tekoaan. Tällöin puku löysi Brockin ja sulautui epäonnistuneeseen toimittajaan. Yhdistyminen järkytti kumpaakin pahoin satutettua yksilöä. Uusi symbioottinen pari otti nimeksen Venom ja päätti kostaa Hämähäkkimiehelle. Eräässä vaiheessa Venomina toimi Mac Gargan, entinen Skorpioni mutta nykyään Flash Thompson toimii Venomina, käyttäen voimiaan hyvään.
Voimat ja varusteet
Hämähäkkimiehen vaistoakin voi hämätä, mutta vain jos on sulautuneena symbioottipukuun kuten esimerkiksi Venom tai Carnage. Tällöin Hämähäkkimiehen hämähäkkivaisto ei kykene tunnistamaan heitä, ennen kuin he ovat suoraan tämän edessä.
The Amazing Spider-Man -elokuvat
Maaliskuussa 2012 Josh Trank osallistui neuvotteluihin uuden Venom-elokuvan ohjaamisesta. Joulukuussa 2013 Sony julkisti virallisesti Kuuden Koplaan ja Venomiin keskittyvät kaksi spin-off -elokuvaa, jotka sijoittuvat samaan jatkumoon The Amazing Spider-Man -elokuvasarjan kanssa, Alex Kurtzmanin sitoutuessa ohjaajaksi sekä Roberto Orcin ja Ed Solomonin kanssa myös käsikirjoittajaksi. Syyskuussa 2014 Kurtzman kertoi harkinneensa erilaisia versioita hahmosta. Elokuva peruttiin lopulta muiden spin-offien ohella, kun Sonyn allekirjoitti sopimuksen Hämähäkkimiehen elokuvaoikeuksien jakamisesta Marvel Studiosin kanssa.
Sony’s Spider-Man Universe
Maaliskuussa 2016 Sonyn julkistettiin yhä kehittävän Venomille sooloelokuvaa, Dante Harperin ollessa palkattuna käsikirjoittajaksi sekä Aradin, Matt Tolmachin ja Amy Pascalin tuottaessa elokuvan. Elokuvan raportoitiin sijoittuvan omaan jaettuun universumiinsa, erillisenä Marvel Cinematic Universesta ja ilman yhteyttä Hämähäkkimieheen. Vuosi myöhemmin Sony julkisti elokuvan Venom saavan ensi-iltansa 5. lokakuuta 2018, Scott Rosenbergin ja Jeff Pinkner sitoutuessa käsikirjoittajiksi. Toukokuussa 2017 Tom Hardy valittiin Eddie Brockin / Venomin rooliin, Ruben Fleischerin sitoutuessa ohjaajaksi.
Televisio
thumb|left|Venom Hämähäkkimiehen animaatiosarjassa.
Eddie Brock (oikealta nimeltään: Edward Charles Brock) /Venom esiintyi useasti Hämähäkkimies-animaatiosarjassa, aluksi tietenkin Eddie Brockina ja myöhemmin Venomina. Eddie Brockin/Venomin ääninäyttelyn teki Hank Azaria.
Jaksot, jossa Eddie Brock/Venom esiintyivät: 1 "Liskojen yö", (Eddie Brock) 3 "Tappajarobotti", (Eddie Brock) 4 "Tappajarobottien paluu", (Eddie Brock) 7 "Avaruuden asukas 1/3", (Symbiootti, Eddie Brock) 8 "Avaruuden asukas 2/3", (Symbiootti, Eddie Brock, Venom) 9 "Avaruuden asukas 3/3", (Venom) 37 "Venomin paluu" (Venom) 38 "Carnage" (Venom) 40 "Menninkäissota" (Venom) (takauma)
Jaksossa 50 "Mary Janen etsintä", oli Mysterion rakentama Venomin robotti, joka sylki tulipalloja.
MathML
MathML eli matemaattinen merkintäkieli (sanoista Mathematical Markup Language) on XML:n sovellus, jolla voidaan esittää matemaattisia symboleja ja kaavoja. Tarkoituksena on sisällyttää verkkosivuihin matemaattisia kaavoja.
Historia
Ensimmäinen määrittelyversio 1.01 julkaistiin heinäkuussa 1999 ja versio 2.0 ilmestyi helmikuussa 2001. Lokakuussa 2003 MathML:n versio 2.0 julkaistiin lopullisena versiona.
MathML kehitettiin ennen XML:n nimiavaruuksia. Siksi MathML ei usein käytä nimiavaruuksia ja ohjelmat, jotka käsittelevät MathML:ää, kuten Mozilla-selain, eivät vaadi nimiavaruuksien määrittämistä. Ohjelmissa, jotka käyttävät nimiavaruuksia MathML:ssä, suositeltu nimiavaruus-URI on http://www.w3.org/1998/Math/MathML.
Esitys ja merkitys
XML:n tavoin MathML ei kuvaa ainoastaan esitysmuotoa, vaan se voi myös sisältää kaavojen osien merkityksen. Tämä jälkimmäinen osa tunnetaan nimellä MathML-Content (content tarkoittaa sisältöä). Koska laskua tai kaavaa säilytetään erillään esityksestä se, miten sisällyksen tarkoitus kerrotaan, jätetään käyttäjälle. Esimerkiksi nettisivut, jotka sisältävät MathML:llä toteutetun kaavan, voidaan näyttää normaaleina sivuina monilla eri selaimilla, mutta ruudunlukuohjelma voi lukea näkövammaiselle käyttäjälle saman MathML:n ääneen. (esimerkiksi käyttäen MathPlayer-lisäosaa Internet Explorerissa).
Esimerkki
Tunnettu toisen asteen yhtälön ratkaisukaava
merkittäisiin TeX-syntaksilla näin:
Vaikka MathML-merkintä on TeX-esitystä pidempi, XML-muotoilu laajentaa merkinnän käsittelyä ohjelmallisesti ja mahdollistaa tulostuksen erilaisissa ohjelmissa kuten esimerkiksi selaimessa. MathML-koodia ei ole tarkoitettu suoraan ihmisen muokattavaksi.
Editorit
Suoran MathML tuki (mm. MathML:n leikkauksen ja liimauksen) sisältäviä editoreja ovat julkaisseet Wolfram Research (Publicon) ja Soft4science (SciWriter).
MathML:ää tukevia toimisto-ohjelmistoja ovat muun muassa LibreOffice ja KOffice ja matemaattisista ohjelmistoista Mathematica.
Muunto
Monia muunto-ohjelmia matemaattisen ilmaisun muuntamiseen MathML:ksi on markkinoilla, sisältäen muuntajia TeXin ja MathML:n välillä. ConTeXt kääntää MathML:n TeXiin (käyttökohteena pdf-tiedostot). Design Sciencen MathTypellä voi WYSIWYG-editorissa käsiteltyjä kaavoja muuntaa MathML:ksi. Wolfram Research tarjoaa nettisivun kirjoitettujen kaavojen kääntämiseksi MathML:ksi.
GNU TeXmacs on WYSIWYG-editori, joka luotu matematiikan esitystä silmällä pitäen. MathML-muuntajia on kumpaankin suuntaan. TeXmacsia voidaan käyttää kirjoittamaan matemaattisia XHTML-artikkeleita, jotka sisältävät MathML:ää.
Amaya, W3C:n selain-editori voidaan myös mainita wysiwyg-MathML-editorina.
Selaimet
Yleisimmistä selaimista vain Gecko-moottoria käyttävät selaimet (eli Firefox) osaavat sellaisinaan esittää MathML:ää. Muut selaimet tarvitsevat lisäosia MathML:n sisällön näyttämiseen.
Muita standardeja
OpenMath on standardi, joka on pikemminkin suunniteltu sisältämään kaavan tarkoituksen, mutta sitä voidaan käyttää myös MathML:n lisänä. OpenMathin suunnittelijat ovat suurimmaksi osaksi osallistuneet MathML-Contentin suunnitteluun.
Divinity
Divinity on Altarian toinen studioalbumi, joka julkaistiin 24. toukokuuta 2004. Albumi julkaistaan remasteroituna 27. maaliskuuta 2020.
Kama Chinen
Kama Chinen (10. toukokuuta 1895 – 2. toukokuuta 2010) oli japanilainen nainen, joka oli 11. syyskuuta 2009 – 2. toukokuuta 2010 välisenä aikana maailman vanhin elossa oleva henkilö jonka elinikä varmuudella pystyttiin todistamaan. Hän peri maailman vanhimman ihmisen tittelin Yhdysvaltain Gertrude Bainesin kuoleman jälkeen. Hän on tilastojen mukaan 28. vanhin koskaan elänyt henkilö, tosin hänen edellään on muutama kiistanalainen tapaus. Chinenin kuoleman jälkeen maailman vanhimman elossa olevan ihmisen titteli siirtyi Ranskan Eugénie Blanchardille (1896–2010).
Vaivaispaju
Vaivaispaju (Salix herbacea) on arktisilla alueilla kasvava hyvin matala paju. Hyvin pohjoisessa paju kasvaa suikerona, eli kiemurtelee maata pitkin. Laji kasvaa mattomaisesti 1–5 cm korkeaksi.
Vaivaispajua tavataan Suomen, Ruotsin ja Norjan kylmillä alueilla, Islannin ja Grönlannin rannikoilla sekä paikoin Alpeilla ja Pyreneillä.
Suomessa vaivaispaju kasvaa tunturipaljakalla alle 1 270 metrin korkeuteen. Vaivaispaju kasvaa tuntureilla paljakan kankailla, puronvarsilla, kallioilla ja lumenviipymillä. Vaivaispajua kasvaa paikoin Lapin koivumetsävyöhykkeessä, mutta vain hyvin harvinaisena havumetsävyöhykkeessä jokivarsilla. Eteläisimmät vaivaispajut ovat Pallastuntureilla, Aakenustuntureilla ja Saariselällä.
Knockaround Guys
Knockaround Guys on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut kanadalais-yhdysvaltalainen rikoselokuva, jonka ovat ohjanneet Brian Koppelman ja David Levien.
Juoni
Mafiaperheen poika Matty haluaa saada oikean keikan ja hänen kaverinsa Marblesille annetaankin tehtäväksi rahalaukun lennättäminen. Laukku kuitenkin katoaa ja muu tiimi Matty, Taylor ja Chris saapuvat Marblesin avuksi etsimään laukkua. Porukka löytääkin laukun yhdysvaltalaisesta pikkukaupungista, mutta laukun saaminen ei olekaan aivan yksinkertaista, sillä tilanteeseen sekaantuvat muun muassa paikalliset seriffit.
Wegnia
Wegnia (myös Wegna, Ouegna, Wenia, Ouenia ja muita kirjoitusasuja) on Senegaljoen vesistöön kuuluva järvi Koulikoron alueen Kolokanin piirin Guihoyon kunnassa Malissa. Se sai Ramsar-alueen statuksen vuonna 2013.
Wegnia on Baouléjokeen laskeva pysyvä luonnonjärvi, jota ympäröi rikas eteläsudanilainen savannikasvillisuus. Pienten nisäkkäiden ja kalalajien lisäksi se tarjoaa elinympäristön niilinkrokotiilille sekä kynsihanhen, savannihaikaran ja harmaahaikaran kaltaisille vesilinnuille. Järvellä harjoitetaan riisinviljelyä, puutarha- ja hedelmänviljelyä, karjanhoitoa ja kalastusta.
Ramsar-alueen pinta-ala on 3 900 hehtaaria. Lähistöllä sijaitsee Boucle du Baoulén biosfäärialue.
David Icke
thumb|David Icke vuonna 2008. David Vaughan Icke (s. 29. huhtikuuta 1952 Leicester, Englanti) on brittiläinen kirjailija ja salaliittoteoreetikko, joka on vuodesta 1990 lähtien omistautunut selvittämään ”kuka ja mikä todella kontrolloi maailmaa”. Icke on entinen Englannin liigan jalkapallomaalivahti, toimittaja, urheiluselostaja ja vihreän liikkeen kannattaja. Hän on kirjoittanut näkemyksistään yli 20 kirjaa.
2.11.2022 Icke sai 2 vuoden maahantulokiellon EU:n alueelle, koska Alankomaiden viranomaiset julistivat Icken "uhkaksi yleiselle järjestykselle". Asia on herättänyt keskustelua, sillä Icken ei yleisesti katsota olevan turvallisuusuhka.
Urheilutoimittajana
Icke pelasi jalkapalloa maalivahtina Hereford Unitedissa neljännessä ja kolmannessa divisioonassa vuosina 1971–1973. Sen jälkeen hän siirtyi urheilutoimittajaksi ja jalkapallokommentaattoriksi, missä tehtävissä eteni lopulta BBC:n tärkeimmän urheiluohjelman Grandstandin juontajaksi. BBC katkaisi sopimuksen elokuussa 1990, kun Icke ilmoitti kieltäytyvänsä maksamasta henkiveroa (poll tax).
New age -vaihe
1980-luvulla Icke kiinnostui new age -ajattelusta ja uskomuslääkinnästä. Hän tuli valituksi myös yhdeksi Englannin vihreän puolueen neljästä puheenjohtajasta. Icke kertoo äänen johdattaneen häntä lukemaan psyykkisen parantajan Betty Shrinen kirjoja. Hän tapasi Shrinen, joka kanavoi hänelle henkimaailmasta viestin, että tämä on valittu parantamaan Maa kirjoittamalla hengen välityksellä kirjoja. Helmikuussa 1991 matkalla Perussa Icke oli lisäksi saanut merkittävän kokemuksen, jonka kertoi muun muassa aktivoineen hänen chakransa. Sitä seurasi niin sanottu turkoosi vaihe, jonka aikana Icke kirjoitti new age -kirjansa Truth Vibrations. Näihin aikoihin Icke sai kanavoidun viestin, että hän on jumaluuden poika (Son of Godhead), että maailmanloppu tulee vuonna 1997 ja että sitä edeltävät tulvat, maanjäristykset ja hurrikaanit. Icke myös erosi Vihreästä puolueesta. Vuonna 1991 näkemyksistä annetut haastattelut erityisesti Terry Woganin ohjelmassa olivat tuhoisia Icken uskottavuudelle, ja hän vetäytyi joksikin aikaa julkisuudesta. Icke katsoi haastattelun aikaansaaman reaktion aiheuttaneen, että hänen ei enää tarvinnut välittää, mitä ihmiset ajattelevat. Kahden seuraavan vuoden aikana hän julkaisi useita kirjoja: kanavoija Deborah Shawn innoittamana teosofishenkisen kirjan Maan alkuperästä, teoksen jossa hän kiistää Jeesuksen historiallisuuden mutta myöntää tämän olevan totta henkiolentona, omaelämäkertansa sekä vuonna 1993 kirjan Heal the World: David Icke's Do-It-Yourself Guide to Human & Planetary Transformation.
Liskoihmiset
Seuraavasta kirjasta The Robot’s Rebellion alkaen kirjojen sävy kehittyi vainoharhaisempaan suuntaan. Siionin pöytäkirjoihin vedoten hän alkoi kirjoittaa maailmaa hallitsevasta salaliitosta. And the Truth Shall Set You Free -teoksessa näkökulma laajeni holokaustia koskevien faktojen kyseenalaistamiseen ja Icke huipensi trilogiansa The Biggest Secret -kirjaan, jossa hän paljasti avaruudesta ja erilaisesta ulottuvuudesta eli astraalitasolta tulleiden liskoihmisten hallitsevan maailmaa, manipuloineen ihmisen perimää ja tuottaneen liskoihmisrodun, joka tunnetaan historiassa myös Illuminatina. Icken asema salaliittokulttuurissa perustuu siihen, että hän on erilaisista salaliittonäkemyksistä rakentanut ns. supersalaliiton, johon hän on sulauttanut piirteitä Uusi maailmanjärjestys -henkisistä uskomuksista, totuusliikkeistä, antiglobalisaatioliikkeestä sekä Salaiset kansiot -tyyppisisistä populaarikulttuuri-ilmiöistä. Saman liskoihmissalaliiton Icke selittää sekaantuneen sekä World Trade Centerin tuhoon, Prinsessa Dianan kuolemaan, juomaveden fluoraamiseen, Columbinen verilöylyyn, kemikaalivanojen tuottamiseen että presidentti John F. Kennedyn murha an. Icken on eri arvioissa ehdotettu esittävän uhkakuvan allegoriana maailmaa uhkaavista haasteista. Itse hän on useaan kertaan tähdentänyt olevansa tosissaan ja tarkoittavansa, mitä sanoo – kirjaimellisesti.
Icken salaliittoteorioissa on Guardianin mukaan nähty antisemitistisiä piirteitä.
Gotland-luokan sukellusvene
Gotland-luokka (tyyppi A19) on Ruotsin merivoimien kolmen sukellusveneen muodostama alusluokka, jonka veneet on valmistanut Saab Kockums.
Suunnittelu
Alusten propulsiojärjestelmä on dieselsähköinen, jossa kaksi 16-sylinteristä MTU 16V-396 -dieselmoottoria (2 980 hv) tai kaksi Hedemora V12A/15-Ub -dieselgeneraattoria (3 600 hv) tuottaa voiman sähkömoottorille, joka pyörittää potkuria 1 800 hevosvoimalla. Alusten maksiminopeus on pinta-ajossa 11 solmua ja 20 solmua sukelluksissa. Sukellusveneen teki valmistuessaan edistykselliseksi stirlingmoottoriin perustuva Kockumsin v4-275R Mk III -yksikkö, joka käyttää aluksen sisällä kuljetettavaa nestemäistä happea. AIP-järjestelmä  mahdollistaa, että alus voi olla sukelluksissa kaksi viikkoa.
Luettelo kveenien paikannimistä
Tällä sivulla on lueteltu Pohjois-Norjan suomenkielisiä (eli kveeninkielisiä) paikannimiä.
Gotland-luokan sukellusvene
Suunnittelu
Aluksiin on asennettu Terman-tutkajärjestelmät sekä Atlas CSU-90 -kaikuluotainjärjestelmä. Omasuojana on Mantan ECM -järjestelmä. Aseistuksena on neljä keulaan asennettua 533 millimetrin typ613 -torpedoputkea, joihin on 12 torpedoa. Lisäksi on kaksi 400 millimetrin typ431/451-sukellusveneentorjuntatorpedoputkea, joihin neljä torpedoa. Alukset kykenevät lisäksi kuljettamaan 48 miinaa.
Alukset
Alusluokka tilattiin alun perin 28. maaliskuuta 1990, mutta sen vaatimuksia muutettiin 5. syyskuuta 1991 AIP-järjestelmän asentamiseksi. Tämä kasvatti uppoumaa 200 tonnilla sekä lisäsi alusten pituutta 7,5 metriä. Alkuperäisen suunnitelman mukaan luokkaan piti kuulua viisi alusta, mutta kohonneet kustannukset pakottivat peruuttamaan kahden aluksen tilaamisen.
Jorma Salmi
Jorma Pertti "Jerry" Salmi (6. toukokuuta 1933 Kotka – 24. toukokuuta 2016 Seattle ) oli suomalainen jääkiekkohyökkääjä ja maan ensimmäinen Ruotsissa pelannut jääkiekkoilija. Häntä voidaan pitää myös Suomen ensimmäisenä ammattilaisjääkiekkoilijana. Salmi edusti Suomea maajoukkueessa 48 kertaa ja kolmesti maailmanmestaruuskilpailuissa sekä kerran talviolympialaisissa. Salmi voitti kolme Suomen-mestaruutta ja yhden Ruotsin-mestaruuden. Salmi oli kolmesti SM-sarjan paras pistemies. Hän aloitti sarjauransa Ilveksessä vuonna 1955 pelattuaan aikaisemmin Englannissa. Eläkevuosinaan Salmi asui Yhdysvalloissa ja pelasi Detroit Old Timers -joukkueessa Ted Lindsayn ja Gordie Howen kanssa.
Elämä ja ura
vasen|pienoiskuva|256x256px|Lehtiartikkelileike vuodelta 1956, jossa kerrotaan Jorma ”Jerry” Salmen tehneen kuusi ottelumaalia Southampton Vikings -joukkueessa. Salmi syntyi Kotkassa vuonna 1933. Hänen äitinsä oli ruotsinkielinen. Heidän välinsä olivat hyvät, mutta isänsä hän sanoi olleen "juoppo vaatturi", josta ei mielellään puhunut vuosien varrella. Salmi halusi Kotkasta pois ja päätyi Ruotsiin, jossa pelasi joukkueessa IF Stocksund. Sen jälkeen matka jatkui Englantiin. Siellä Salmen joukkueita olivat Durham Wasps, Glasgow Mohawks, Southampton Vikings, Brighton Tigers ja Nottingham Panthers. Näistä kaksi jälkimmäistä olivat ammattilaisseuroja, jotka maksoivat pelaajilleen rahallista korvausta muiden-, kuten asumisetujen lisäksi. Salmea pidetään Suomen ensimmäisenä ammattilaisjääkiekkoilijana, joskin tästä ilmenee erimielisyyttä. pienoiskuva|Jerry Salmi (oik.) ja [[Räshid Hakimsan|Räskä Hakimsan.]] Salmi tapasi "kakunteon MM-kisoissa" olleen Juhani Linkosuon Englannissa, joka järjesti hänet Suomeen ja Ilveksen riveihin. Salmi pelasi Ilveksessä aikana 1955-1960 ja voitti kolme Suomen-mestaruutta. Hän oli myös kolmesti mestaruussarjan paras pistemies ja kahdesti syöttöpörssin voittaja. Ilveksessä Salmi muodosti tehokkaan hyökkäysketjun yhdessä Teppo Rastion ja Raimo Kilpiön kanssa. Kun Rastio palasi Lukkoon ketjun täydensi Räshid Hakimsan. Salmi pelasi kauden 1960-1961 HIFK:ssa tehden 20 maalia. Vuonna 1961 Salmesta tuli ensimmäinen suomalaiskiekkoilija Ruotsissa. Neljän kauden aikana Salmi pelasi pääsarjassa AIK:ssa ja Västra Frölundassa, jossa hän voitti mestaruuden. Lisäksi hän pelasi I divisioonassa Sundbybergs IK:ssa. Suomessa Salmi edusti ennen lopettamistaan vielä kauden 1965–1966 HJK:ta. Salmi toimi valmentajana muun muassa Töölön Vesassa 1966–1967 ja Jokereissa 1967–1968.
Suomen Jääkiekkomaajoukkueessa Salmi pelasi 48 ottelua. Hän edusti kolmesti MM-kilpailuissa sekä talviolympialaisissa Squaw Valleyssa.
Salmi pelasi vielä eläkevuosinaan Yhdysvalloissa Ted Lindsayn ja Gordie Howen kanssa. Salmi tapasi Lindsayn hänen pelatessaan "Trentonin kyläjoukkueessa". Lindsay pyysi Salmen pelaamaan hänen ja Howen kanssa Detroitin Old Timers -joukkuueeseen. Vancouverin olympialaisissa 2010 Salmi työskenteli vapaaehtoisena Suomen joukkueen apuna.
Persoona
pienoiskuva|"Teppo oli tavallaan paras kaverini. Sovimme hyvin yhteen ja olimme ehkä vähän erillään muusta joukkueesta" -Jerry Salmi totesi [[Teppo Rastio|Teppo Rastiosta. (oik). ]] Salmi tunnettiin "oman polun kulkijana", joka erottui joukosta 1950-luvun jääkiekkoympyröissä. Teppo Rastio muisteli seuraavasti: "Lehdet kirjoittelivat hänestä aika negatiivisesti. Eihän sellaiseen menoon oltu totuttu. Punainen skootteri ja pystytukka". Ulkomailta Tampereelle tullut "eksoottinen ammattilaispelaaja" Jerry Salmi esiintyi mainoksissa ja kiistellysti oli ainoita Ilveksen pelaajia, jolle maksettiin rahallista korvausta. Tämän on tulkittu aiheuttaneen kateellisuutta.
Erimielisyydet Honkavaaran kanssa
Salmi on Rastion ja myös Görän Stubbin mielestä jäänyt valitettavan tuntemattomaksi menestyksekkäästä peliurastaan huolimatta. Kalervo Kummola muiden muassa ilmaisi, että Salmen aatelointi jääkiekkoleijoniin viivästyi vuosikymmeniä Aarne Honkavaaran ja Salmen vanhojen erimielisyyksien vuoksi. Kummolan mukaan kyseessä ei ollut ainoa kerta kun Honkavaaran henkilökohtaiset asiat vaikuttivat päätöksen tekoon leijona-aateloinnissa; Salmi olisi väitetysti näistä kuitekin se "räikein esimerkki". Salmi paikansi heidän riitansa alkujaan paljolti Squaw Valleyn 1960 olympiakisoihin. Siellä valmennusjohto oli ilmoittanut, että harjoitusvuoroja ei ollut mahdollista järjestää. Salmi ja Rastio eivät tykänneet ideasta ja menivät halliin harjoittelemaan ominpäin. Rastio kertoi asiasta suomalaiselle lehdelle, joka arvosteli negatiivisesti valmennusjohtoa. Rastio kuitenkin jatkoi joukkueessa, kun taas Salmi ei. Salmi uskoi, että tämän vuoksi hän myös lopulta jäi Ilveksen joukkueesta pois, jonka jälkeen päätyi HIFK:n riveihin. Honkavaara vuonna 2013 kuitenkin muisteli asiaa hieman erilailla, muun muassa ilmaisten, että Salmen päätös lähteä Ilveksestä HIFK:hon oli oma aloitteista, ja että harjoitusottelu Squaw Valleyssä kylläkin lopulta järjestettiin. Honkavaaran mukaan Salmi myös teki typerästi sooloillessan paluumatkalla kisoista Kalevi Rassan kanssa ilmoittamatta muille, johtaen aikatauluongelmiin. Näistä ja muista tapahtumista oli osapuolilla lopulta hatarat- ja toisistaan poikeavat muistikuvat. Jälkikäteen Honkavaara kutsui Salmea taitavaksi pelaajaksi, jonka tempaukset olivat lopulta aika mitättömiä. Salmi myös kehui Honkavaaraa valmentajana, mutta totesi sen aikanaan loukanneen, että Honkavaara - jota Salmi piti omanlaisena isähahmona - ei halunnut häntä jääkiekkoleijonaksi.
Yksityiselämä
Salmi oli henkilö, jonka "piti olla aina menossa jonnekin". Hän matkasi myös Finnairin päivätyönsä puolesta, jonka aloitti Tampereella vuonna 1957, jatkaen Yhdysvalloissa. Siirtymä Yhdysvaltoihin olikin miksi Salmen valmennusura HIFK:ssa jäi lyhyeen. Göran Stubb oli tästä pettynyt, mutta muisteli Salmea lämpimästi. Ura Finnairilla kesti reilut kolmekymmentä vuotta. Hän oli aluksi liikennevirkailija ja lopulta myyntitöissä. Salmi asettui Seattleen vuonna 1968, missä hän menehtyi vuonna 2016. Salmi pelaili myös golfia Ted Lindsayn ja Gordie Howen kanssa. Jorma Salmen poika Mika asuu vuonna 2013 lapsineen San Franciscossa. Jorman veli Olli oli kultaseppä ja Weckströmin pääsuunnittelija, joka Jorman mukaan "suunnitteli monet koruista, mutta suurena taiteilijana Weckström sai kunnian".
Yksityiskohtaisemmat vaiheet Jorma "Jerry" Salmen elämästä ja urasta löytyy vuoden 2013 kirjasta Pelimies Jerry Salmi: Seikkailua koko elämä.
Superman Returns
Superman Returns on yhdysvaltalainen supersankarielokuva legendaarisesta DC Comicsin supersankarista Teräsmiehestä. Elokuva valmistui vuonna 2006 ja sen lopullinen budjetti oli 270 miljoonaa dollaria. Elokuva kuvattiin valtaosin Sydneyssä, Australiassa.
Juoni
Teräsmies (Brandon Routh) palaa takaisin Maahan usean poissaolovuoden jälkeen, huomatakseen että ihmiset ovat oppineet elämään ilman häntä...vai ovatko he? Entinen ihastuksen kohde Lois Lane (Kate Bosworth) näyttää siirtyneen elämässään eteenpäin ja vanha vihollinen Lex Luthor (Kevin Spacey) punoo entistä pirullisempia juonia. Teräsmiehen paluu antaa kuitenkin toivoa niille yhteiskunnan jäsenille, jotka ovat häntä ikävöineet ja siinä samassa Teräsmieskin löytänee oman paikkansa yhteiskunnassa. Elokuva kertoo Teräsmiehen suuresta seikkailusta, jossa hänen matkansa kulkee aina ulkoavaruudesta valtameren syvyyksiin asti.
Näyttelijät
Lisäksi elokuvassa nähdään aiemmin Teräsmiehen elokuvissa ja televisiosarjoissa esiintyneitä näyttelijöitä. Esimerkiksi Bibbo Bibbowskin roolissa on Jack Larson, joka näytteli 1950-luvulla Jimmy Olsenia sarjassa Adventures of Superman. Lisäksi entistä varakasta rouvaa esittää Noel Neill, joka näytteli Lois Lanea 1940- ja 1950-luvuilla ja esitti yhdessä Kirk Alynin kanssa nuoren Lois Lanen vanhempia vuoden 1978 Teräsmies-elokuvassa.
Elokuvan tuotanto
Elokuvan valmistumista edelsi monen vuoden esivalmistelu ja projekti oli usean tekijätiimin vastuulla vuosien mittaan. Esivalmisteluvaihe alkoi jo vuonna 1993, kun Warner Bros. osti elokuvan oikeudet Alexander ja Ilya Salkindilta. Salkindit ovat aiemmin tuottaneet muun muassa elokuvat Muskettisoturien seikkailut ja Koston merkki, Christopher Reeven kolme ensimmäistä Teräsmies-elokuvaa ja Terästytöstä kertovan elokuvan Supertyttö.
1995
Vuonna 1995 elokuva ohjaajaksi valittiin goottilaisvaikutteita elokuvissaan käyttävä Tim Burton, joka aikoi perustaa elokuvansa suosittuun Death of Superman -sarjakuvatrilogiaan (1992–1993), joka kuvasi Teräsmiehen tuhoa Tuomiopäivä-nimisen superpahiksen käsissä ja hänen paluutaan. Elokuvan käsikirjoittajina toimivat projektin tässä vaiheessa Kevin Smith ja myöhemmin Alex Ford. Rooleihin kaavailtiin Teräsmieheksi Nicolas Cagea, Lois Laneksi Sandra Bullockia ja Lex Luthoriksi Jack Nicholsonia. Elokuvan työnimenä oli Superman Lives. Elokuva kaatui tässä muodossaan kuitenkin Burtonin ja tuottaja Jon Petersin erimielisyyksiin.
1999–2004
Tim Burtonin jälkeen seuraava ehdokas ohjaajaksi oli Joseph "McG" McGinty, entinen musiikkivideo-ohjaaja. Erityisesti sarjakuvafanit vastustivat ohjaajan valintaa. McG jättikin projektin ohjatakseen elokuvan Charlien enkelit (2000), joka oli uusintaversio 1970-luvun kulttisarjasta.
Seuraava ohjaajaehdokas oli muun muassa Rush Hour -elokuvat ohjannut Brett Ratner. Joseph McGintyn tavoin Ratner aikoi käyttää J. J. Abramsin käsikirjoitusta, jossa Ty-Zor-niminen kryptonilainen hyökkää joukkoineen maapallolle ja kryptonilaisen "valitun" Kal-Elin täytyy suojella maapalloa ja toteuttaa "kohtalonsa". Teräsmiehen isän Jor-Elin rooliin oli suunnitteilla Anthony Hopkins ja päärooliin olivat ehdolla muun muassa Josh Hartnett, Ashton Kutcher, David Boreanaz ja Ratnerin suosikkiehdokas Matthew Bomer. Kuten aiemmin, jälleen kerran fanien vastustus ja erimielisyydet muun muassa pääosan esittäjästä johti ohjaajan vaihtamiseen. Tässä vaiheessa tuotantoa elokuvan nimeksi oli ehdolla Superman Reborn.
Samaan aikaan saksalainen ohjaaja Wolfgang Petersen puolestaan suunnitteli elokuvaa Batman vs. Superman, joka olisi sisältänyt kaksi DC Comicsin suosikkihahmoa; elokuvan päärooleissa olisivat olleet englantilainen Jude Law ja irlantilainen Colin Farrell. Tuotantoyhtiö päätti kuitenkin tuottaa kummastakin hahmosta oman elokuvansa ja Petersen siirtyi ohjaamaan elokuvan Troija(2004).
Seuraavaksi tuotannossa annettiin toinen mahdollisuus McG:lle kokeilla onneaan projektissa. Teräsmieheksi oli vahviten ehdolla nuori englantilainen Henry Cavill, mutta myös Clark Kentin nuoruusvuosista kertovassa Smallville-sarjassa esiintyvää Tom Wellingiä kaavailtiin päärooliin. Mutta kuten aiemmin, taas erimielisyydet muun muassa tuotantopaikasta ja budjetista (McG halusi kuvata elokuvan New Yorkissa) saivat tuotantoyhtiön vaihtamaan tekijäkaartia. McG:n aikana elokuvan työnimenä oli Fly By.
2004–2006
Warner Brothers valitsi uudeksi ohjaajaksi Bryan Singerin (muun muassa Epäillyt ja X-Men-elokuvat) vakuututtuaan siitä, että ohjaaja pystyisi tuomaan elokuvaan tiettyä realistisuutta. Samalla elokuvan käsikirjoitus vaihtui. Singer kuitenkin päätti, että elokuva ei ole uusi hahmon synnyintarina, vaan elokuva hyödyntää Richard Donnerin ensimmäistä Teräsmies-elokuvaa vuodelta 1978 eräänlaisena epäsuorana synnyintarinan lähteenä. Elokuvassa näytetään kuitenkin myös Krypton-planeettaa samoiten kuin Clark Kentin nuoruusvuosien tapahtumia muistelmapätkien kautta.
Elokuvan uudeksi viralliseksi nimeksi valittiin Superman Returns ja sen työnimeksi tuli Red Sun.
Pääroolin esittäjää haettiin laajalla kampanjalla ja ehdolla rooliin olivat muun muassa Jared Padalecki, Ryan Mcpartlin ja Jason Behr. Myös näyttelijä James Caviezel (muun muassa The Passion of the Christ) ilmoitti olevansa kiinnostunut roolista. Singer valitsi kuitenkin rooliin Brandon Routhin, joka oli mukana jo McG:n aikana järjestetyissä koekuvauksissa. Routh oli tuolloin suurelle yleisölle melko tuntematon näyttelijä, samoin kuin useat muut Teräsmies-näyttelijät ennen rooliaan "Kryptonin poikana".
Superman Retuns on ensimmäinen elokuva, joka kuvattiin Sonyn ja Panavisionin rakentamalla digitaalisella Genesis-kameralla.
K. J. Jokisalo
Kalle Jalmari (Karl Hjalmar) Jokisalo (synt. Johansson, 7. marrakuuta 1878 Tampere – 28. huhtikuuta 1939 Tampere) oli suomalainen toimittaja ja toimitusjohtaja.
Elämä
K. J. Jokisalo iittyi Tampereen työväenyhdistykseen 1890-luvun lopussa. Hän työskenteli muun muassa Tampereen työväentalon vahtimestarina ja oli suurlakon aikana Tampereen suurlakkokomitean jäsen. Vuosina 1906-1929 Jokisalo toimi Kansan Lehteä julkaisseen Tampereen Työväen Sanomalehti Oy:n toimitusjohtajana. Sisällissodan aikana hän oli punaisten haltuunsa ottaman Suomen Pankin Tampereen konttorin komissaarina. Jokisalo vangittiin Tampereen taistelun yhteydessä ja elokuussa 1918 hän sai neljän vuoden kuritushuonetuomion valtiopetoksesta.
Myöhemmin 1920-1930-luvuilla Jokisalo toimi Suomen Sosialidemokraatin Tampereen kirjeenvaihtajana ja kuului myös Työväen Näyttämötaide -lehden toimituskuntaan. Jokisalo kuului Tampereen Työväen Teatterin ja Työväen Näyttämöiden Liiton perustajiin. Hän oli myös TNL:n puheenjohtaja 1930-1935. Lisäksi Jokisalo kuului Tampereen työväenyhdistyksen ja Osuusliike Voiman hallituksiin. Jokisalo oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen jo ennen yleistä äänioikeutta ja jälleen vuodesta 1931 alkaen. Hän oli myös useita vuosia kaupunginhallituksen jäsen.
Perhe
K. J. Jokisalon puoliso oli kansanedustaja Olga Jokisalo, jonka kanssa hän solmi siviiliavioliiton vuonna 1907. Pariskunnalla oli kolme lasta.
Harvialan metsärata
Harvialan metsärata oli Vanajan kunnan (nykyisen Janakkalan) alueella VR:n Harvialan asemalta itään Sääjärvelle, Kesijärvelle ja Leppälammelle johtanut kapearaiteinen metsärautatie. Radan raideleveys oli 750 mm, varsinaisen pääradan pituus 16 kilometriä ja radan kokonaispituus sivuraiteet huomioon ottaen noin 30 kilometriä. W.Rosenlew & Co:n omistama rata oli käytössä vuosina 1917–1955.
thumb|Harvialan metsäradan kakkosveturi Minkiöllä
Radan rakentaminen ja liikenne
Varsinaista Harvialan metsärautatietä edelsi Brusiinin suvun omistaman Harviala Oy:n rakennuttama, 1899 valmistunut hevosrautatie, jonka pituus oli 55 kilometriä. Ostettuaan Harviala Oy:n W.Rosenlew & Co rakennutti vanhan hevosradan tilalle vuoteen 1917 mennessä uuden radan, joka soveltui veturivetoiseen liikennöintiin. Harvialan metsärataa käytettiin etupäässä puutavaran kuljettamiseen Harvialan laajoista metsistä VR:n radan varteen. Radan liikenne päättyi vuonna 1955, jolloin rata purettiin. Harvialan radalla kuljetettiin puuta enimmillään lähes 100 000 m3 vuodessa mutta 1950-luvulla enää noin 10 000 m3. Puu siirrettiin aluksi Harvialanjokeen edelleen uitettavaksi Poriin mutta myöhemmin puuta alettiin kuljettaa Harvialasta eteenpäin rautateitse.
Niin ikään Rosenlewin omistaman Vanajanlinnan rakennustarvikekuljetuksia varten rakennettiin vuonna 1919 Harvialan asemalta linnan rakennustyömaalle 5 kilometriä pitkä haararata, joka kuitenkin purettiin heti kartanolinnan rakennustöiden valmistuttua 1924.
1920-luvun lopulta saakka järjestettiin Vanajan seurakunnan ja Rosenlewin yhteistyönä ns. pikkujunaretkiä. Tarkoitusta varten Rosenlew varusti avotavaravaunut penkeillä, ja heinäkuun kolmantena sunnuntaina vietiin junallinen väkeä Sääjärven maastoon jumalanpalvelukseen. Perillä nautittiin myös puheista, laulusta ja tarjoilusta. Viimeinen tällainen retki järjestettiin radan purkamisvuonna 1955.
Liikkuva kalusto
Harvialan metsärautatien kalustona oli kaksi höyryveturia, 20 avovaunua, yksi matkustajavaunu sekä aurausvaunu.
Ensimmäinen veturi radalle tilattiin Tampellalta, ja se valmistui vuonna 1914 numerolla 234. Veturi oli Tampellan tyyppiä Mf (myöhempi tyyppimerkintä Bb16), pyöräjärjestys 0-4-2T (B1'n2t).
Toinen, hieman suurempi veturi Harvialaan hankittiin vuonna 1917 vähän käytettynä Lohjan sähkörautatieltä. Tampellan vuonna 1916 numerolla 256 rakentama, Oa (Db25) -tyyppinen veturi, pyöräjärjestys 0-6-2T (C1'n2t), oli osoittautunut Lohjan radalle liian raskaaksi.
Metsäradan liikenteen loputtua veturi numero 1 romutettiin.
Hytti ja halkobunkkeri sekä vesitankit tosin joudutaan uusimaan kokonaan. Kesäksi 2009 veturia kunnostettiin ulkoisesti, koska se lainattiin kesäkaudeksi näyttelytapahtumaan: hytti uusittiin osittain sekä poistetut ovet ja höyrykuvun pellitys asennettiin takaisin paikoilleen.
Harvialan radan ainoa matkustajavaunu oli ajoittain C.W.Rosenlewin ja tämän vieraiden käytössä näiden metsästysretkillä. Myös Suomen marsalkka Mannerheim matkusti joskus hirvijahtiin vaunun kyydissä, minkä vuoksi tätä nykyään niin ikään Jokioisten museorautatiellä olevaa vaunua kutsutaan "Marskin vaunuksi".
Ratalinjan nykytila
Nykyisin Harvialan metsäradan pohja on lähes koko matkaltaan autotienä noudattaen tielinjaa Haitintie - Isoleikkoo - Kesijärvi - Haapalanmäki. Aivan Isoleikkoon alussa sijaitsee pieni silta, jonka maatuet ovat peräisin alkuperäisestä rautatiesillasta. Harvialassa sijainnut radan punatiilinen veturitalli purettiin 1980-luvulla maantien rakentamisen takia.
Hertfordshiren öljyvaraston palo
230px|right|thumb|Savupilvi nähtynä St Albansilta Hertfordshiren öljyvaraston palo syttyi aamulla 11. joulukuuta 2005 Buncefieldin maaöljyvarastolla Hertfordshiressä Englannissa lähellä Hemel Hempsteada. Palo sammutettiin kahta päivää myöhemmin. 43 ihmisen kerrotaan loukkaantuneen turmassa, ja muutama perhe menetti kotinsa.
Ensimmäisten räjähdysten kerrottiin kuuluneen 160 kilometrin päähän. Räjähdykset rikkoivat ikkunoita lähes kilometrin päässä. Räjähdyksiä pidetään suurimpina Britanniassa sitten toisen maailmansodan. Taivaalle nousi kilometrien korkuinen tumma savupilvi, joka kulkeutui satojen kilometrien päähän. 12. joulukuuta suuri savupilvi kulkeutui Ranskaan asti.
Poliisi tutki tapausta onnettomuutena, mutta esimerkiksi Italian televisio uutisoi tapauksen mahdollisena terrori-iskuna. Tutkintalautakunta ilmoitti, että onnettomuuden tutkinta oli poikkeuksellisen hankalaa, koska paikka tuhoutui niin totaalisesti. Räjähdyksen aiheutti tankki 912:n täyttyminen, joka aiheutti öljyvuodon ja räjähtävien kaasujen muodostumisen.
Timothy Dalton
Timothy Leonard Dalton Leggett (s. 21. maaliskuuta 1946 Colwyn Bay, Wales, Britannia) on brittiläinen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten järjestyksessään neljäntenä James Bondin esittäjänä Bond-elokuvissa 007 vaaran vyöhykkeellä (1987) ja 007 ja lupa tappaa (1989).
Dalton on näytellyt myös teatterissa ja on Royal Shakespeare Companyn jäsen.
Parhaat 2 (Matti ja Teppo)
Parhaat 2 on Matin ja Tepon kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 1986. Albumi on myynyt kultalevyn oikeuttavan määrän.
Timothy Dalton
Dalton Bondina
Timothy Daltonin kolmas James Bond -elokuva jätettiin kokonaan tekemättä tuotanto-, sopimus- ja talousongelmien vuoksi. Omien sanojensa mukaan Dalton oli väsynyt usean vuoden sopimuskiistoihin ja toisaalta hänen edellisestä Bondistaan oli kulunut jo liikaa aikaa. Virallisesti Dalton irtautui Bond-roolistaan vuonna 1994 ja 007 ja kultainen silmä suunniteltiin uudelleen Pierce Brosnanille.
Mattias Ekström
Mattias Ekström (s. 14. heinäkuuta 1978 Falun, Ruotsi ) on ruotsalainen kilpa-autoilija, joka ajaa sekä ratakilpailuja että rallicrossia menestyksekkäästi.
Vuonna 1999 Ekström voitti Audilla Ruotsin vakioautojen mestaruuden. Vuodesta 2001 hän on ajanut Saksan DTM-sarjassa Abt-Audi TT-R:llä. Tulokaskaudellaan hän oli sarjassa kahdeksas, ja kaudella 2004 hän voitti sarjan mestaruuden. Samana vuonna hän voitti Ruotsin rallissa ja Katalonian rallissa N-ryhmän Mitsubishilla.
Vuonna 2005 Ekström oli DTM-sarjassa toinen. Samana vuonna hän ajoi Ruotsin rallissa Skoda Fabia WRC:llä kymmenenneksi. Ruotsin rallissa vuonna 2006 hän oli kahden päivän jälkeen viidentenä, mutta Skodan etujousitus hajosi rallin loppuvaiheissa, ojaan päätyneen hypyn seurauksena.
Joulukuussa 2006 Ekström voitti kuuluisan Race of Champions-tapahtuman. Ruotsalainen kukisti finaalissa ranskalaisen, moninkertaisen rallinmaailmanmestarin Sébastien Loebin.
Vuonna 2014 Ekström perusti oman rallicross-tallin EKS RX. Vuonna 2016 Ekström voitti rallicrossin MM-sarjan kuljettajien mestaruuden ja talli voitti tallien mestaruuden: tallikaverina hänellä oli suomalainen Toomas ‘Topi’ Heikkinen.
Urheiluvuosi 2002
Urheiluvuosi 2002 käsittelee vuoden 2002 merkittäviä uutisia ja tapahtumia urheilussa.
Vuoden 2002 merkittävimmät urheilutapahtumat olivat talviolympialaiset Salt Lake Cityssä Yhdysvalloissa, sekä jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut Etelä-Koreassa ja Japanissa. Merkittävimmistä palloilulajeista myös koripallon ja lentopallon maailmanmestaruuksista kilpailtiin.
Tomoji Abe
Abe aloitti uransa modernistina, jolla oli vahva tausta englantilaisessa kirjallisuudessa. Hän vastusti aikansa proletaarikirjallisuutta. Hänen esikoisteoksensa, novellikokoelma Koi to Afurika, ilmestyi 1930. Merkittävä proosateos Fuyu no yado ilmestyi 1936. Toisen maailmansodan jälkeen hän matkusteli ulkomailla. Hän käänsi muun muassa Herman Melvilleä ja Brontën sisaruksia japaniksi. Hän jatkoi myös kirjoittamista ja tuomitsi ajan skeptisen suhtautumisen politiikkaan sekä militaristiset asenteet.
Abe on kääntänyt japaniksi Frans Emil Sillanpään teoksen Nuorena nukkunut.
Bahama kesäolympialaisissa 1952
Bahama osallistui Helsingin kesäolympialaisiin 1952. Se oli maan ensimmäinen osallistuminen olympialaisiin. Sitä edusti seitsemän Nassau Yacht Clubin purjehtijaa. Heistä Durward Knowles ja Sloane Farrington olivat aiemmin osallistuneet olympialaisiin Yhdistyneen kuningaskunnan edustajina.
Jämsänkosken paperitehdas
Jämsänkosken paperitehdas on UPM-konserniin kuuluva paperitehdas Jämsässä. Tehtaalla on kolme paperikonetta. Tehtaan tuotantokapasiteetti on 610 000 t vuodessa. Henkilöstöä on noin 500.
Tehtaan paperikoneet
Paperikoneet PK I (ex PK III) ja PK II sijaitsivat lakkautetulla Hovilanhaaran paperitehtaalla. Myös Patalankoskella oli yksi paperikone (PK I).
Koneella PK4 on lisäksi käytöstä poistettu Walmsley/Valmet Sym Matt-On-line soft-kalanteri vuodelta 1986 (Leveys 5 350 mm).
Kiina kesäolympialaisissa 1952
Kiinan kansantasavalta osallistui Helsingin kesäolympialaisiin 1952. Se oli maan ensimmäinen osallistuminen olympialaisiin.
Kiinan sisällissodan jälkeen vuonna 1951 Kiinan tasavallan olympiakomitean 25 jäsenestä 19 siirtyi Taiwanin saarelle, minkä jälkeen Kiinan kansantasavalta perusti oman komiteansa. Molemmat komiteat ottivat Helsingin olympialaisten alla yhteyttä Kansainväliseen olympiakomiteaan vaatien, että ne hyväksytään ainoaksi koko Kiinaa edustavaksi komiteaksi. KOK totesi kuitenkin, ettei se ota kantaa poliittisiin kysymyksiin, ja molemmat Kiinat toivotettiin tervetulleeksi osallistumaan.
Jämsänkosken paperitehdas
Tuotteet
Tarra- ja pakkauspaperit:
Kiina kesäolympialaisissa 1952
Kiinan kansantasavallan olympiakomitea sai kutsun 18. heinäkuuta, vasta päivää ennen kisojen alkua. Vaikka lentokuljetusta ei heti järjestynyt eikä joukkue siten ehtinyt mukaan avajaisiin, komitea päätti silti osallistua. Helsinkiin lähetettiin 38 miestä ja kaksi naista, heidän joukossaan jalkapallo- ja koripallomaajoukkueet, mutta ainoastaan uimari Wu Chuanyu ehti mukaan virallisiin kilpailuihin. Lisäksi jalkapallomaajoukkue pelasi kaksi ystävyysottelua.
Uinti
Kiinalla oli yksi edustaja uinnissa. Hän oli joukkueesta ainoa, joka ehti mukaan kilpailuihin.
Jämsänkosken paperitehdas
Aiheesta muualla
61.91361°N, 25.16389°W
Monacon Grand Prix 1996
Monacon Grand Prix 1996 oli Formula 1 -sarjan historian 587. osakilpailu. Se ajettiin 19. toukokuuta Monacon katuradalla. Kilpailu ajettiin sateisessa säässä ja lopulta maaliin selviytyi vain kolme kuljettajaa. Olivier Panis ajoi F1-uransa ensimmäisen ja ainoan voiton. Kilpailu oli viimeinen Ligier-tallilla saavutettu voitto ja ensimmäinen 15 vuoteen.
Kilpailun kulku
300px|right|thumb|Autot lämmittelykierroksella
Ylimääräisessä harjoitusjaksossa ennen kilpailua Fortin Andrea Montermini kolaroi tunnelissa ja tallin epäonneksi heillä ei ollut vara-autoa. Näin vain 21 kuljettajaa starttasi kilpailuun.
31. kierroksella Martin Brundle keskeytti ulosajon seurauksena. Panis törmäsi Irvineen ja Irvine jäi kauas. Kun Hill karkasi muilta kauas, tunnelin jälkeen hänen moottorinsa meni rikki 40. kierroksella. Näin Alesi siirtyi johtoon, mutta 60. kierroksella hänkin joutui ripustusten takia keskeyttämään. Näin Panis pääsi johtoon.