cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Albin Stenroos
Ura juoksijana
Stenroos voitti myös HKV:n edustajana Suomen-mestaruuksia 5 × 2000 metrin viestissä vuosina 1911, 1915, 1916, 1917, 1918 ja 1923. Hän voitti viestimestaruuden myös 1913 Turun Urheiluliiton juoksijana.
Vuoden 1912 olympialaisissa Stenroos voitti Hannes Kolehmaisen voittamassa 10 000 metrin kilpailussa pronssia ajalla 32.21,8. Hän sijoittui maastojuoksussa kuudenneksi ja oli hopealla joukkuekisassa.
Stenroos jätti vuoden 1920 olympialaiset väliin. Vuonna 1924 Stenroos päätti osallistua maratonille, matkalle jota hän ei ollut juossut 15 vuoteen. Hän voitti kuumissa olosuhteissa käydyn kisan ylivoimaisesti: hopeamitalisti Italian Romeo Bertini hävisi lähes kuusi minuuttia. Myöhemmin hän kadotti kultamitalinsa: hän arveli “sen menneen menojaan sodan pauhuissa, eikä siitä sen jälkeen ole kuulunut mitään”. Olympiavoittajat saivat kuitenkin mitalinsa lisäksi myös maljakon, ja se on Stenroosin lapsenlapsella edelleen tallella.
Stenroos sijoittui toiseksi Bostonin maratonilla 1926, mutta epäonnistuttuaan seuraavana vuonna hän päätti lopettaa uransa 39 vuoden iässä. Hän oli tuolloin harrastanut juoksua 25 vuotta.
Juoksu-uran jälkeen
thumb|Albin Stenroosin synnyinseudulle Vehmaalle pystytetty muistomerkki.|502x502px Stenroos toimi vuosina 1930–38 Hotelli Kluuvin lämmittäjänä. Helsingin olympiastadionin valmistuttua hän siirtyi sen lämmittäjäksi, ja hänellä oli stadionilla kahden huoneen työsuhdeasunto, joka sijaitsi nykyisen Urheilumuseon alakerrassa. Sodan aikana hän osallistui stadionin pommitusten raivaustöihin. Työ stadionilla loppui, kun se liitettiin kaukolämpöverkkoon. Stenroos jäi eläkkeelle ja muutti Maunulaan 1960-luvun alussa.
Parallaksi
Parallaksi (kreikaksi παράλλαξις, parallaksis = vaihtelu, vaihteleva liike) on tähtitieteessä kulma, jossa maapallon radan säde näkyy tähdestä. Se ilmoitetaan tavallisimmin kaarisekunteina tai millikaarisekunteina.
Parallaksi yleisesti
Parallaksi tarkoittaa yleisesti sitä, että kun havaitsija liikkuu, niin paikallaan oleva esine näyttää liikkuvan taustaansa nähden. Parallaksi on yleisesti se kulman muutos, joka aiheutuu tarkasteltaessa esinettä taustaansa vasten kahdesta eri paikasta. Mitä suurempi kulma on, sitä pienempi esineen etäisyys on. Parallaksia käytetäänkin kolmiomittauksessa ja lähimpien tähtien etäisyyden mittauksessa, jolloin maan kiertorata on suurin käytettävissä oleva kanta. Jos esineiden välille ei muodostu parallaksia, ne ovat samalla etäisyydellä havaitsijasta.
Parallaksi tähtitieteessä
thumb|250px|Vuotuisen parallaksin määrittäminen. Parallaksia käytetään tähtitieteessä tähden etäisyyden mittaukseen. Kun Maa liikkuu vuoden aikana pitkin kiertorataansa auringon ympäri, näyttää havaittava tähti piirtävän taustatähtien suhteen ympyrän, jos se sijaitsee taivaan navalla, edestakaisen janan, jos se sijaitsee maan ratatasossa ja muulloin ellipsin. Tämän ellipsin isoakselin puolikasta sanotaan vuotuiseksi parallaksiksi ja sitä merkitään tavallisesti π:llä.
Parsek on määritelty siksi etäisyydeksi, josta Maan radan keskimääräinen säde näkyy yhden kaarisekunnin suuruisena. Yksi parsek on noin 3,26 valovuotta. Lähimmän tähden Proxima Centaurin parallaksi on 0,77233 kaarisekuntia, jolloin sen etäisyydeksi saadaan 1,29 parsekia eli 4,22 valovuotta. Tähtien ohella parallaksi on huomattavasti selvemmin havaittavissa Kuulla tähtitaivaan suhteen, kun sitä havainnoidaan eri puolilta maapalloa.
Laskeminen
tekevän parallaksin suuruista ympyrää, ellipsiä tai viivaa suhteessa lähitähtiin.]]
Parallaksin suuruus kaarisekunteina saadaan kaavalla
jossa AU on astronominen yksikkö ja d mitattavan kohteen etäisyys astronomisina yksiköinä. Yksinkertaistetussa muodossa parallaksi voidaan laskea kaavalla
Jennie Dielemans
Jennie Dielemans (s. 1972) on ruotsalainen kirjailija, toimittaja ja yhteiskunnallinen keskustelija.
York
York on noin asukkaan katedraalikaupunki (city) ja  asukkaan yhtenäishallintopiiri North Yorkshiren kreivikunnassa Yorkshiren ja Humberinin alueella Pohjois-Englannissa. Yorkin kaupunki muodostaa viereisen Earswickin kylän kanssa asukkaan yhtenäisen kaupunkialueen. Yhtenäishallintopiiriin kuuluu Yorkin kaupungin lisäksi maaseutua ja kyliä. Sen alaisuudessa toimii yhteensä 31 kuntaa (civil parish), mutta Yorkin kaupunki on kunnallishallinnoton alue (unparished area), jonka hallinnosta vastaa yksinomaan yhtenäishallintopiirin valtuusto.
Yorkin talouselämä on riippuvainen matkailusta, jota kaupunkiin vetää sen lähes 2 000-vuotinen historia. Tunnetuimpia nähtävyyksiä ovat Yorkin tuomiokirkko (York Minster), vanhakaupunki ja sen keskiaikaiset linnanmuurit sekä lukuisat museot (esimerkiksi National Railway Museum, York Castle Museum, Yorkshire Museum ja Jorvik Viking Centre). Yorkin yliopisto on yksi Britannian arvostetuimmista.
Yorkin historia
Viikingit valtasivat kaupungin vuonna 866 ja kutsuivat kaupunkia nimellä Jórvík. Sekä heidän aikanaan että sydänkeskiajalla York pysyi alueen taloudellisena ja kirkollisena keskuksena. Englannin kuninkaan hovi sijaitsi aika ajoin Yorkissa. York oli ja on yhä Englannin toisen arkkihiippakunnan keskuspaikka ja sen arkkipiispalla on nykyisin kunnia-asema anglikaanisessa maailmassa heti Canterburyn arkkipiispan jälkeen. Vuonna 1472 valmistunut Yorkin tuomiokirkko on pohjoisen gotiikan mahtavimpia taidonnäytteitä.
Myöhäiskeskiajalla ja uuden ajan alussa Yorkin merkitys väheni ja asukasluku pieneni. 1600-luvun loppupuolelle tultaessa se oli kuitenkin saavuttanut vanhan asemansa ja oli Lontoon ja Norwichin jälkeen Englannin kolmanneksi suurin kaupunki. Teollistuminen kuitenkin syrjäytti 1800-luvulla Yorkin Pohjois-Englannin taloudellisena keskuksena: Manchester, Liverpool, Leeds sekä Newcastle upon Tyne ympäristöineen ohittivat sen merkitykseltään, vaikka York pysyikin tärkeänä rautateiden risteysasemana. pienoiskuva|vasen|Yorkin katedraalin (York Minster) läntinen osa torneineen.
Maantiede ja ilmasto
York sijaitsee tasangolla, jota reunustavat Penniinit, Pohjois-Yorkshiren nummialue ja Yorkshire Woldsin kukkulat. Ouse- ja Fossjoet kohtaavat kaupungissa.
Ousejoen tulvat ovat kaupungissa uhkana. Vuonna 2000 kaupunkia kohtasivat pahimmat tulvat 123 vuoteen.
Lämpimimpiä kuukausia ovat heinä- ja elokuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on yli 19 astetta. Kylmimpiä ovat tammi- ja helmikuu, jolloin alin lämpötila käy nollan vaiheilla. Eniten sadetta saadaan joulukuussa, vähiten helmikuussa.
Talous
Yorkin talous perustuu nykyisin palvelusektoriin. Suurimmat työllistäjät ovat kaupunki itse, Norwich Union -vakuutusyhtiö sekä valtiollinen terveydenhuolto NHS.
1980-luvulle asti teollisuus oli paljon merkittävämpi työnantaja. Kaupungissa tehtiin suklaata ja tieteellisiä mittalaitteita. Myös rautateihin liittyi yritystoimintaa. Terry’s-suklaatehdas suljettiin 2005, Nestle ja British Sugar vähensivät väkeä pian sen jälkeen ja rautatievaunutehdas oli suljettu jo aikaisemmin.
Väestö
Kaupunginvaltuustossa on vuoden 2015 vaalien jälkeen 15 työväenpuolueen edustajaa, 12 liberaalidemokraattia ja 12 konservatiivia ja neljä vihreää, kaksi Yorkin (valtakunnallisiin puolueisiin) sitoutumattomien valtuustoryhmän jäsentä ja kaksi kokonaan sitoutumatonta.
Koulutus
Yorkin yliopistolla on kaksi kampusta kaupungin laidalla Heslingtonissa. Kaupungissa on noin 50 alakoulua (5–11-vuotiaille) ja 9 yläasteen koulua.
Liikenne
Muiden roomalaisten perustamien kaupunkien tapaan York on hyvien maantieyhteyksien päässä. Kaupungin keskusta on ahdas, autoilua on rajoitettu ja kehätiellä on park and ride -pysäköintialueet, joista tulee viisi bussilinjaa keskustaan.
York sijaitsee Lontoosta pohjoiseen kulkevan pääradan varrella. Junamatka Lontooseen, Manchesteriin tai Edinburghiin kestää noin kaksi tuntia.
Manchesterin lentoasemalle pääsee suoralla junayhteydellä joka tunti. Yorkilla on myös jokisatama.
Urheilu
Kaupungin jalkapallojoukkue York City FC pääsi FA Cupin semifinaaleihin vuonna 1955. Nykyisin se pelaa alemmilla sarjatasoilla.
Rugbyssa Yorkin joukkue York City Knights pelaa kolmannen sarjatason huipulla.
Kaupungin laukkarata perustettiin 1731. Royal Ascot kilpailtiin sillä vuonna 2005.
Sacaba
Sacaba on kaupunki Boliviassa Cochabamban departementissa. Kaupungissa oli 150 110 asukasta vuoden 2012 väestönlaskennassa.
Ilmasto
Sacabassa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan keskileveysasteiden aroilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 17 °C ja keskimääräinen sademäärä 460 millimetriä. Marraskuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 19 °C. Viilein kuukausi on heinäkuu, jolloin keskilämpötila on noin 13 °C. Sateisin kuukausi on tammikuu, jolloin sataa keskimäärin noin 110 millimetriä. Kesäkuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 1 millimetri.
Chords
Jens Eric Resch Thomason (s. 12. elokuuta 1978 Lund), tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Chords, on ruotsalainen hip hop -artisti. Hän levyttää JuJu Recordsille.
Englanninkettukoira
Englanninkettukoira (English Foxhound) on Isosta-Britanniasta kotoisin oleva koirarotu. Se kuuluu FCI:n roturyhmään 6.
Ulkonäkö
thumb|250px|Pääprofiili. Englanninkettukoiran yleisvaikutelma on tasapainoinen, voimakas ja sulavalinjainen. Sen kuono on pitkä ja neliömäinen, kirsussa on erikoisen avoimet sieraimet. Rodulla on täydellinen purenta ja vahvat leuat. Englanninkettukoiran silmät ovat valppaat ja tarkkaavaiset, ja väriltään kauniin pähkinänruskeat tai ruskeat. Koiran häntä muistuttaa beaglen häntää, se on ylös kiinnittynyt ja korkea-asentoinen, eikä koskaan ole kiertynyt selän päälle. Rodun raajat ovat hyväluustoiset ja vahvat. Karva on lyhyttä, tiheää ja säänkestävää.
Kaikki englantilaisten ajokoirien värit ja värimerkit sallitaan. Aikoinaan curre-linjaiset yksilöt tunnettiin valkoisina ja belvoir-linjaiset kolmivärisinä. Sini- ja ruskeatäplikkäät yksilöt saattavat olla perineet värityksensä southern houndilta ja black-and-tan-väriset yksilöt hubertuksenajokoiralta.
Luonne ja käyttäytyminen
Englanninkettukoira on luontainen metsästyskoira, siitä huolimatta se ei käyttäydy ollenkaan aggressiivisesti ihmisten keskuudessa. Se on ystävällinen, sosiaalinen, aktiivinen ja kestävä. Englanninkettukoira tulee loistavasti toimeen muiden koirien ja eläinten kanssa. Se myös nauttii suuresti ihmisten ja lasten seurasta. Rotu rakastaa metsästämistä ja juoksemista, hyvän kuntonsa ansiosta, se jaksaa juosta kauan, ilman moniakaan taukoja.
Alkuperä
Rodun historia alkoi kun Ranskan kuningas Henrik IV lähetti Englannin silloiselle hallitsijalle Jaakko I:lle ajokoiria 1600-luvun alussa. Kyseisiä ranskalaisia koiria risteytettiin sittemmin talbot houndin kanssa, minkä tuloksena syntyivät ensimmäiset englanninkettukoirat. Rotua on kasvatettu huolellisesti valituista linjoista nykyisessä muodossaan ainakin 1800-luvulta lähtien.
Englanninkettukoiran kantalinjat tunnettiin alun perin nimillä southern hound ja northern hound. Northern hound eli northern beagle oli southern houndia pienikokoisempi, kapeakuonoinen ja se metsästi enemmän näön kuin vainun avulla. Southern hound puolestaan oli raskasrakenteinen ja hidas, joskin myös luonteeltaan tasainen ja kykenevä työskentelemään vainun kanssa kärsivällisesti. Nämä kaksi kantalinjaa oli mahdollista erottaa toisistaan vielä 1830-luvulla, kun tehtiin ero "hienon" belvoir-linjan ja raskasrakenteisemman cottesmore-linjan välillä.
1800-1900-lukujen taitteessa Walesin Chepstow'sta kotoisin ollut Sir Edward Curre alkoi astuttaa ensiluokkaisia englantilaisia narttuja walesilaisilla uroksilla, jotka olivat väriltään useimmiten valkoisia tai vaaleita. 1900-luvun alussa walesinkettukoiran lisäksi myös lakelandinkettukoira vaikutti jalostukseen.
Entisaikojen metsästäjät eivät pitäneet puhdasrotuisuutta kovinkaan tärkeänä, vaan suuressa arvossa olivat käyttöominaisuudet, ja tämän takia tehtiin paljon risteytyksiä. Esimerkiksi Oxfordshiren Heythropin kylästä kotoisin ollut Ronnie Wallace käytti englanninkettukoiran jalostukseen amerikkalaisia linjoja, vanhoja englantilaisia linjoja, lakelandinkettukoiraa ja somersetinharrieria.
Erityisesti belvoir-linjaiset koirat olivat arvostettuja, ennen kaikkea ulkonäkönsä vuoksi, ja niitä käytettiin Englannin jokaisen hienona pidetyn ajueen koirien jalostamiseen. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen bovine-tyyppiset koirat menivät pois muodista, ja myös klassiset kolmiväriset belvoir-merkkiset yksilöt olivat nyt vähemmän suosittuja. 1930-luvulla peterborough-tyypin oli korvannut kevytluustoisempi, nopeampi ja sisukkaampi tyyppi.
Terveys
Lonkkaniveldysplasiaa, epilepsiaa ja munuaissairautta lukuun ottamatta englanninkettukoira on terve rotu.
Dean Baquet
pienoiskuva|Baquet vuonna 2018. Dean Baquet (s. 21. syyskuuta 1956) on yhdysvaltalainen journalisti. Hän on taustaltaan kreoli. Baquet voitti Pulitzer-palkinnon vuonna 1998 ansioistaan tutkivan journalismin parissa. Hän on toiminut vuodesta 2014 lähtien The New York Timesin päätoimittajana.
Pedro I
Pedro I (suomeksi myös Pietari I; Pedro de Alcântara Francisco António João Carlos Xavier de Paula Gonzaga Pascoal Cipriano Serafim de Bragança e Bourbon, 12. lokakuuta 1798 Lissabon – 24. syyskuuta 1834) oli itsenäisen Brasilian ensimmäinen keisari. Hän oli Portugalin kuninkaan Juhana VI:n (João VI) poika ja Portugalin kuningas Pietari IV.
Portugalin kuningas Juhana VI pakeni vuonna 1807 Napoleonin valloituksia Brasiliaan, jolloin Rio de Janeirosta tuli tosiasiallisesti Portugalin imperiumin pääkaupunki. Kuninkaan palattua 1820-luvulla Portugaliin maa menetti monet etuoikeuksistaan, mikä raivostutti kansallismieliset. Kruununperijä Pedro, joka oli jäänyt maahan, asettui kansallismielisten puolelle ja tuki jopa 1820 puhjennutta kapinaa Portossa. Kieltäydyttyään palaamasta Portugaliin hän menetti asemansa kruununperillisenä, ja hänet alennettiin hovin edustajaksi Brasiliassa. Pedron saatua uutisen hän julisti ”Itsenäisyys tai kuolema!” ja hänet julistettiin Brasilian keisariksi 12. lokakuuta 1822 ja kruunattiin keisari Pedro I:ksi 1. joulukuuta 1826.
Isänsä kuollessa Pedro I sai myös Portugalin kuninkaan kruunun Pedro IV:nä 10. maaliskuuta 1826. Hän asetti voimaan Portugalin uuden perustuslain, mutta hänet pakotettiin eroamaan 28. toukokuuta tyttärensä Maria II:n hyväksi. Koska Maria oli vain seitsenvuotias, Pedro IV asetti veljensä Miguelin valtakunnanhoitajaksi ja lupasi hänen naivan Marian.
Poliittisen kriisin jälkeen Pedro I erotettiin Brasilian keisarin asemasta viisivuotiaan poikansa Pedro II:n hyväksi 7. huhtikuuta 1831. Pedro I miehitti Azorit ja hyökkäsi veljeään Miguelia vastaan, joka oli ottanut haltuunsa Portugalin kuninkaan kruunun ja kumonnut Pedro I:n perustuslain. Kolmivuotisen sisällissodan jälkeen Miguel pakotettiin luopumaan vallasta 1834 ja ajettiin maanpakoon ja Maria II palautettiin valtaistuimelle.
Pedro I kuoli syntymäpaikassaan Queluzin palatsissa 35 vuoden ikäisenä. Hänen jäänteensä sydäntä lukuun ottamatta palautettiin Brasiliaan vuonna 1972 maan 150-vuotisjuhlallisuuksien yhteydessä. Pedro I:n toiveiden mukaisesti hänen sydämensä on säilötty kirkkoon Portossa Portugalissa. Vuonna 2022 sydän kuljetettiin muutamaksi viikoksi Brasiliaan osana maan 200-vuotisjuhlia.
Auto & Technik Museum Sinsheim
thumb|250px|Museon ulkotiloissa on esillä muun muassa [[Air Francen entinen Concorde ja neuvostoliittolainen Tupolev Tu-144.]] Auto- und Technikmuseum Sinsheim on suuri tekniikan museo Saksassa Sinsheimin kaupungissa. Museo sisältää saksankielisen nimensä mukaisesti suuren määrän autoja ja muuta tekniikkaa sivuavaa esineistöä.
Museon näyttelytila on 30 000 neliömetriä sisätiloissa ja 50 000 neliömetriä ulkona. Näytteillä on yli 3 000 esinettä, muun muassa Air Francen entinen Concorde, neuvostoliittolainen Tupolev Tu-144 ja 50 muuta lentokonetta. Museossa on myös 300 autoa, 200 moottoripyörää, 27 veturia ja muita liikennevälineitä.
RN Sirio (1905)
RN Sirio oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1905 valmistunut Sirio-luokan torpedovene.
Palvelus
Alus romutettiin 4. maaliskuuta 1923.
Coneheads
Juoni
Elokuvan alussa Coneheadin pariskunta Beldar ja hänen puolisonsa Prymatt hätälaskeutuvat avaruusaluksellaan mereen. He päätyvät New Jerseyyn, jossa he yrittävät oppia elämään tavallisina amerikkalaisina erikoisenmuotoisista kalloistaan huolimatta.
Vastaanotto
Elokuva on saanut pääosin kielteisiä arvosteluja, esimerkiksi Rotten Tomatoes -verkkosivustolla elokuva on saanut arvosanan 33%, joka perustuu kolmeenkymmeneen arvioon.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa ”korskaavan sulavaksi” ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Bartolomeo Cristofori
thumb|Bartolomeo Cristofori vuonna 1726. Bartolomeo Cristofori di Francesco (4. toukokuuta 1655 Padova – 27. tammikuuta 1731 Firenze) oli italialainen soitinvalmistaja, jota pidetään pianon keksijänä. Ensimmäinen kiistaton todiste pianon keksimisestä on vuodelta 1700, jolloin sellainen löytyy kruununprinssi Ferdinando de’ Medicin kalusteluettelosta. Medici oli Cristoforin työnantaja.
Thann
Thann on ranskalainen kaupunki ja kunta Haut-Rhinin departementissa. Kunnan pinta-ala on 12,51 neliökilometriä ja siellä on 7 981 asukasta (2006). Thann sijaitsee Vogeesien vuoriston juurilla Thurjoen varrella.
Vaikka Thann kärsi ensimmäisen ja toisen maailmansodan aikana, kaupungista löytyy monia vanhoja ja merkittäviä rakennuksia.
La Collégiale Saint-Thiébaut -kirkko sijaitsee vanhankaupungin keskellä. Kirkkoa rakennettiin 1200-luvun lopusta 1400-luvulle. Se edustaa Reininlaaksolle tyypillistä goottilaista arkkitehtuuria myöhäiskeskiajalta. Lopullisesti kirkko oli valmis vuonna 1516, ja siihen kuuluu 78 metriä korkea torni.
La Tour des Sorcières ("Noitien torni") on vanhan kaupunginmuurin torni, joka valmistui vuonna 1411. Tornin sipulimainen katto on vuodelta 1628. Tornissa on museo, joka on keskittynyt viininvalmistukseen. Vanhastakaupungista pohjoiseen sijaitsevat Engelbourgin linnan (Le Château de l'Engelbourg) rauniot. Se rakennettiin 1200-luvulla hallitsemaan Vogeeseille vievää Thurin laaksoa. Linna tuhottiin Ludvig XIV:n käskystä.
Volkswagen Golf V
Volkswagen Golf V (Typ 1K) on Volkswagenin Golf-mallin viides sukupolvi, jota valmistettiin vuosina 2003–2008, farmaria vuoteen 2009 saakka. Pohjois-Amerikassa auto tuli markkinoille vuonna 2006 ensimmäisen sukupolven tavoin Volkswagen Rabbit -nimisenä. Golfin sedan-korinen rinnakkaismalli oli nimeltään Jetta.
Volkswagen Golf (2003–2009)
Viidennen sukupolven Golf esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2003. Se perustuu samalle pohjalevylle kuin aiemmin keväällä esitelty Audi A3. Farmarimallia ei aluksi tullut markkinoille, vaan edellisen sukupolven Golf Variant säilyi tuotannossa vuoteen 2006 saakka. Se oli alun perin tarkoitus korvata kokonaan uusilla Touran- ja Golf Plus -malleilla, mutta tehtaan päätös sai kritiikkiä. Viidennestä sukupolvesta esiteltiin farmari vasta Geneven autonäyttelyssä keväällä 2007. Keulailmeeltään Variant vastasi sedan-korista Jettaa. Pohjois-Amerikassa mallia myytiin Jetta SportWagen -nimisenä.
Sloan
Sloan on nelihenkinen powerpop -yhtye Kanadasta. Yhtye sai alkunsa vuonna 1991 kun Chris Murphy ja Andrew Scott tapasivat koulussa nimeltä Nova Scotia College of Art and Design (NSCAD). Patrick Pentland ja Jay Ferguson liittyivät yhtyeeseen pian sen jälkeen. Vuonna 1992 yhtye perusti heidän oman levy-yhtiönsä, Murderecordsin, itselleen ja muille Halifaxin alueen yhtyeelle ja julkaisivat The Peppermint EP:n. Myöhemmin vuonna 1992 Geffen Records julkaisi heidän täyspitkän albuminsa, Smeared.
Volkswagen Golf V
Volkswagen Golf (2003–2009)
Urheilullinen Golf GTI tuli markkinoille syksyllä 2004, ja siinä oli moottorina turboahdettu 2,0 TFSI (200 hv). Voimansiirtona oli kuusivaihteinen manuaali- tai DSG-kaksoiskytkinvaihteisto.
Kesällä 2007 1,6 FSI:n korvasi 122-hevosvoimainen 1,4 TSI, jossa ei ollut tehokkaammista versioista poiketen mekaanista ahdinta.
Toinen GTI-erikoismalli oli vuonna 2008 vain Alankomaiden markkinoille esitelty GTI Limited Edition 240, jonka moottorissa oli tehoa 240 hevosvoimaa. Mallia valmistettiin rajoitettu 300 kappaleen erä.
Moottorit
Bensiinimoottorit Hakasulkeissa olevat arvot automaattivaihteistolla, suluissa olevat nelivedolla varustetuilla malleilla
Rush (yhtye)
Rush oli vuonna 1968 perustettu kanadalainen rockyhtye, joka usein yhdistetään progressiiviseen rockiin. Syynä tähän ovat muun muassa yhtyeen 1970-luvulla julkaisemien albumien käsittelemät teemat ja pitkät, usein tarinalliset kappaleet. 1980-luvulle tultaessa nämä nimenomaiset progressiivisen rockin tunnusmerkit kuitenkin katosivat hiljalleen Rushin albumeilta. Rushin musiikkia ja progressiivista rockia yhdistäviksi tekijöiksi ovat tämän jälkeen jääneet sävellysten monimutkaisuus ja soiton virtuoosimaisuus.
Volkswagen Golf V
Moottorit
Bensiinimoottorit (GTI- ja R32-mallit) Hakasulkeissa olevat arvot DSG-vaihteistolla varustetuilla malleilla
Rush (yhtye)
3. lokakuuta 2012 Rush valittiin Rock and Roll Hall of Fameen. Jäsenet ovat tunnettuja soittotaidostaan ja ovatkin hyvin arvostettuja nimenomaan muusikoiden keskuudessa. Monien eri yhtyeiden jäsenet Suomessa ja ulkomailla mainitsevat Rushin esikuvikseen. Kotimaassaan Kanadassa yhtyeen jäsenet ovat kansallissankareiden asemassa, mistä osoituksena 1994 heille myönnettiin korkein mahdollinen kunniamerkki Order of Canada.
Volkswagen Golf V
Moottorit
Dieselmoottorit Hakasulkeissa olevat arvot DSG-vaihteistolla, suluissa olevat nelivedolla varustetuilla malleilla
Rush (yhtye)
Rushin albumeja on myyty lähes 50 miljoonaa kappaletta. Rush on täten eniten albumeja myynyt kanadalainen yhtye. Yhdysvaltain markkinoilla Rush on saavuttanut kolmanneksi eniten peräkkäisiä kultalevyjä. Enemmän kultalevyjä ovat myyneet vain The Beatles ja The Rolling Stones. Yhtyeen menestyksekkäimpiä levyjä ovat olleet multiplatinaa myyneet Moving Pictures (1981) ja 2112 (1976). Rush on ollut myös vuosikymmeniä Yhdysvaltain suurimpia konserttiakteja. Vuonna 2010 Rush oli USA:n 5. tuottoisin artisti/yhtye lipputuloissa per konsertti mitattuna.
Ensimmäiset vuodet 1968–1976
Yhtyeen ensimmäisessä kokoonpanossa soittivat Alex Lifeson (kitara), Jeff Jones (basso ja laulu) ja John Rutsey (rummut). Muutaman viikon päästä yhtyeen perustamisesta Jones lähti yhtyeestä ja hänet korvasi Geddy Lee, Alex Lifesonin pitkäaikainen koulukaveri. Yhtyettä manageroi Torontosta kotoisin oleva Ray Danniels, joka oli käynyt katsomassa useita yhtyeen esiintymisiä.
Hiottuaan soittotaitojaan baareissa ja kouluissa pidetyillä esiintymisillä Rush julkaisi ensimmäisen singlensä "Not Fade Away" vuonna 1973. Kappale oli cover-versio Buddy Hollyn kappaleesta, mutta singlen b-puolella oli Leen ja Rutseyn säveltämä ja sanoittama "You Can't Fight It". Single menestyi vaatimattomasti. Levy-yhtiön välinpitämättömyyden vuoksi yhtye perusti oman, itsenäisen levy-yhtiönsä, Moon Recordsin. Yhtye julkaisi debyyttialbuminsa vuonna 1974. Albumi ei ollut menestys ennen kuin ohiolainen radioasema WMMS valitsi soittolistalleen albumin kappaleen "Working Man". Kappale sai suosiota hard rock -piirien keskuudessa ja sitä luultiin jopa uudeksi Led Zeppelinin kappaleeksi. Levy-yhtiö Mercury Records tarjoutui julkaisemaan albumin Yhdysvalloissa.
Albumin Yhdysvaltojen julkaisun jälkeen rumpali Rutsey jätti yhtyeen. Lifeson ja Lee päättivät järjestää koesoittotilaisuuden, jonka perusteella he valitsivat uudeksi rumpalikseen Neil Peartin. Tästä lähtien yhtyeen kokoonpano on pysynyt täysin muuttumattomana. Peartistä tuli samalla myös yhtyeen uusi sanoittaja, koska alkuperäislyyrikko Leellä ei ollut kiinnostusta sanoitusten kirjoittamiseen. Lee ja Lifeson päättivät keskittyä musiikillisten näkökantojen luomiseen.
Riemukas Robinsonin perhe
Riemukas Robinsonin perhe on tietokoneanimaationa toteutettu, järjestyksessä 47. Walt Disney Picturesin elokuva. Sen ensi-ilta Yhdysvalloissa oli 30. maaliskuuta 2007. Elokuvan henkilöt ja tapahtumat perustuvat William Joycen kirjaan A Day with Wilbur Robinson.
Rush (yhtye)
Ensimmäiset vuodet 1968–1976
Rush julkaisi toisen albuminsa Fly By Night vuonna 1975. Yhtye alkoi rakentaa musiikillisesti monimutkaisempia ja moniosaisempia kappaleita, kuten "By-Tor and the Snow Dog". Yhtye julkaisi vielä samana vuonna kolmannen albuminsa Caress of Steel, jolla yhtye alkoi tehdä entistä monimutkaisempia ja pidempiä sävellyksiä. Albumi sai kriitikoilta ja yleisöltä heikon vastaanoton. Tämä johti levy-yhtiön painostamaan Rushia julkaisemaan radioystävällisemmän albumin. Yhtye ei huomioinut levy-yhtiönsä toiveita, vaan sävelsi seuraavalle albumilleen 2112 yli 20 minuuttia kestävän seitsemään osaan jaetun albumin nimikkokappaleen. Askel entistä kauemmas radioystävällisyydestä osoittautui yllättäen Rushin ensimmäiseksi suurmenestykseksi. 2112 oli ensimmäinen albumi, joka myi yhtyeen kotimaassa Kanadassa platinalevyyn oikeuttavan määrän.
Riemukas Robinsonin perhe
Juoni
Lauri on 12-vuotias orpo poika, joka unelmoi löytävänsä perheen. Hänen matkansa kokee odottamattoman käänteen kun salaperäinen muukalainen Vilppu Robinson kuljettaa hänet maahan, jossa kaikki on mahdollista – tulevaisuuteen.
Rush (yhtye)
Progressiivisen rockin kausi 1977–1981
2112-albumin julkaisun jälkeen Rush vetäytyi Isoon-Britanniaan levyttämään A Farewell to Kings -albumia vuonna 1977 ja Hemispheres-albumia Walesiin vuonna 1978. Näillä kahdella albumilla yhtye laajensi progressiivisten elementtien käyttöä musiikissaan. Entistä suuremman roolin saaneet kosketinsoittimet, useita minuutteja kestävät konseptien ympärille rakennetut kappaleet ja tekniset, monimutkaiset sävellykset muodostuivat Rushin tavaramerkiksi 1970-luvun lopulla. Alex Lifeson alkoi käyttää klassisia ja 12-kielisiä kitaroita, Geddy Lee käytti soitossaan bassojalkioita ja Neil Peart lisäsi rumpusettiinsä esimerkiksi lehmänkelloja, gongeja ja triangeleja. Neil Peartin sanoitukset ottivat aiempaa enemmän vaikutteita tieteiskirjallisuudesta.
Riemukas Robinsonin perhe
Suomalaiset ääninäyttelijät
Lähde:
Rush (yhtye)
Progressiivisen rockin kausi 1977–1981
Permanent Waves -albumin myötä Rushin musiikki koki muutoksia. Kappaleet olivat entistä lyhyempiä, niissä oli aiempaa enemmän syntetisaattoreita ja kappaleet saivat vaikutteita esimerkiksi reggaesta. Peartin sanoitukset saivat aikaisempaa enemmän vaikutteita humanistisista, sosiaalisista ja tunteellisista elementeistä. Albumin kappaleet "The Spirit of Radio" ja "Freewill" auttoivat nostamaan Permanent Wavesin Yhdysvaltojen viiden myydyimmän albumin joukkoon. Molempia kappaleita soitetaan edelleen runsaasti kanadalaisilla radiokanavilla ja erityisesti "The Spirit of Radio" on soitettu monesti yhtyeen konserteissa.
Rushin saavutti suosionsa huipun albumilla Moving Pictures, jonka muun muassa Allmusic.com luokittelee "yhdeksi kaikkien aikojen parhaaksi hard rock -albumiksi". Albumi jatkoi musiikillisesti pohjimmiltaan samalla linjalla kuin Permanent Waves, mutta kappaleissa oli enemmän helposti omaksuttavia, radioystävällisiä pop-elementtejä ja jälleen lisää syntetisaattoreita. Albumin aloituskappale "Tom Sawyer" luetaan yhtyeen tunnetuimpiin. Muita tunnettuja albumin kappaleita ovat muun muassa "Limelight", "Red Barchetta" ja instrumentaali "YYZ". YYZ on Toronto Pearson International Airportin IATA-morsekooditunnus, ja kappale alkaa kyseisellä koodilla "-.-- / -.-- / --..". Moving Picturesin kappale "The Camera Eye" on yhtyeen viimeisin yli 10 minuutin kestoinen kappale. Moving Pictures nousi Billboardin kolmanneksi myydyimmäksi albumiksi ja se on myynyt tähän mennessä nelinkertaista platinaa.
Syntetisaattoriaikakausi 1982–1989
Yhtyeen musiikkityyli muuttui jälleen Signals-albumin myötä. Syntetisaattoreita oli aiemmin käytetty Rushin musiikissa lähinnä taustalla, mutta Signalsin myötä niiden rooli korostui merkittävästi. Esimerkiksi "Subdivisions"-kappaleessa päämelodiat rakentuvat syntetisaattoreiden ympärille kitaran väistyessä aiempaa syrjemmäs soittamaan yksinkertaisia sointuja ja sooloja. Kappaleessa "Losing It" käytetään syntetisaattoreiden lisäksi myös sähköviulua. Kappaleet kuten "Digital Man" ja "The Weapon" toivat esille yhä enemmän yhtyeen saamia vaikutteita reggaesta, skasta ja funkista. Grace Under Pressure jatkoi musiikillisesti Signalsin aloittamalla syntetisaattoripohjaisella linjalla. Merkittävin muutos tapahtui Peartin perkussioissa, kun hän alkoi käyttää tavallisten rumpujen ohella sähkörumpuja. Seuraavat albumit Power Windows ja Hold Your Fire ovat Rushin syntetisaattoripainotteisimmat albumit.
1989–2020
Rushin toiseksi viimeinen studioalbumi Snakes & Arrows julkaistiin 1. toukokuuta 2007. Albumin tuotti aikaisemmin muun muassa Foo Fightersin kanssa työskennellyt Nick Raskulinecz. Albumin julkaisun jälkeisellä kiertueella Rush saapui myös ensimmäistä kertaa Suomeen. Konsertti järjestettiin Hartwall Areenalla 29. lokakuuta 2007.
Alkukesästä 2010 yhtye julkaisi kaksi uutta singleä, "Caravan", sekä "BU2B". Julkaisun jälkeen yhtye lähti Pohjois- ja Etelä-Amerikan kattavalle Time Machine -kiertueelle, jolla yhtye soitti mm. nämä kaksi uutta kappaletta sekä ensimmäistä kertaa klassikkoalbuminsa Moving Pictures kokonaisuudessaan. Time Machine -kiertue siirtyi Eurooppaan keväällä 2011, ja myös tällä kiertueella Rush nähtiin Suomessa Helsingin Hartwall Areenalla 4. toukokuuta järjestetyssä konsertissa.
Vuonna 2010 yhtyeestä tehtiin elokuva Rush: Beyond The Lighted Stage. Elokuva esitettiin 12.5. ja 8.6.2013 YLE Teemalla.
Rushin uran 20. ja samalla viimeiseksi jäänyt studioalbumi Clockwork Angels julkaistiin 12.6.2012. Albumi nousi Suomen virallisella albumilistalla sijalle 4. Levyn tuotti yhdessä Rushin kanssa jo Snakes & Arrows -albumilla aloittanut Nick Raskulinecz. Yhtye nimettiin ehdokkaaksi Rock and Roll Hall of Fameen 3. marraskuuta 2012.
Maaliskuussa 2016 kitaristi Alex Lifeson ilmoitti Neil Peartin vetäytyvän kiertueilta niveltulehduksen oireiden pahenemisen vuoksi. Samalla hän totesi yhtyeen kiertueiden todennäköisesti päättyvän. Pian lähti leviämään perätön huhu, että entinen White Stripes- rumpali Meg White tulisi kiertuerumpaliksi ja Peart jatkaisi studiotyössä. Tammikuussa 2018 Lifeson totesi kanadalaisessa Globe and Mail -lehdessä yhtyeen uran olevan ohi. Neil Peart kuoli tammikuussa 2020 aivosyöpään, jota hän sairasti noin kolme vuotta.
Bob Kudelski
Robert ”Bob” Kudelski (s. 3. maaliskuuta 1964 Springfield, Massachusetts) on yhdysvaltalainen entinen ammattilaisjääkiekkoilija. Hän pelasi keskushyökkääjänä ja oikeana laitahyökkääjänä.
Pelaajaura
Kudelski pelasi ennen ammattilaisuraansa neljän kauden ajan, vuodesta 1983 vuoteen 1987, Yalen yliopiston jääkiekkojoukkueessa Bulldogsissa. Hänet nimettiin viimeisen yliopistokautensa päätteeksi yliopistosarja ECAC:n ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Los Angeles Kings varasi Kudelskin vuoden 1986 NHL:n täydennysvaraustilaisuudessa. Kaudella 1987–1988, ensimmäisellä ammattilaiskaudellaan, hän edusti Kingsiä 26:ssa ja kaudella 1988–1989 14:ssä NHL-ottelussa, mutta suurimman osan näistä kausista hän pelasi farmijoukkue New Haven Nighthawksissa AHL:ssä. Vuonna 1989 Nighthawks pelasi Calder Cupin voitosta AHL:n loppuotteluissa.
Kudelski pelasi kaudesta 1989–1990 alkaen vakituisesti NHL:ssä. Joulukuussa 1992, kesken kauden 1992–1993, hän siirtyi Ottawa Senatorsiin pelaajakaupassa, jossa Senators sai hänen lisäkseen Shawn McCoshin, ja jossa Kingsiin siirtyivät Marc Fortier ja Jim Thomson. Hän pelasi urallaan myös Florida Panthersissa, jonne siirtyi tammikuussa 1994 vaihdossa Jevgeni Davydoviin, Scott Levinsiin ja kuudennen kierroksen varausvuoroon NHL:n varaustilaisuudessa 1994.
Kausi 1993–1994 on pisteiden valossa Kudelskin uran paras. Hän teki tuolla kaudella yhteensä 70 tehopistettä, ensin Senatorsissa 41 pistettä 42:ssa ottelussa ja myöhemmin Panthersissa 29 pistettä 44:ssä ottelussa. Hänet valittiin tuon kauden aikana ensimmäisen ja ainoan kerran urallaan NHL:n tähdistöotteluun. Seuraavalla kaudella, työsulun lyhentämällä kaudella 1994–1995, hänen pistetehonsa kuitenkin laskivat selvästi. Kausi 1995–1996, jolla hän pelasi myös muutaman ottelun AHL:n Carolina Monarchsissa, jäi hänen uransa viimeiseksi.
Kudelski pelasi kaudesta 1987–1988 kauteen 1995–1996 kestäneellä NHL-urallaan yhteensä 442 runkosarja- ja 22 pudotuspeliottelua. Hän teki NHL:n runkosarjassa yhteensä 241 tehopistettä, 139 maalia ja 102 syöttöpistettä, ja pudotuspeleissä kahdeksan tehopistettä, neljä maalia ja yhtä monta syöttöpistettä. Hän teki kausien 1989–1990 ja 1993–1994 välillä viidesti peräkkäin yli 20 runkosarjamaalia, enimmillään 40 maalia.
Pelaajauran jälkeen
Kudelski on työskennellyt pelaajauransa jälkeen kiinteistöalalla. Hän on asunut muun muassa Wyomingissa ja Utahissa. Hänellä ja hänen vaimollaan Francesilla on kaksi lasta, tyttäret Jessica ja Brooke.
Diamou
Diamou on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Kayesin piirissä Malissa. Se sijaitsee Senegaljoen rannalla 50 kilometriä Kayesista kaakkoon. Kunnassa on 14 100 ja keskuskylässä 2 200 asukasta (vuonna 2009).
Diamoun kautta kulkevat Dakarin–Nigerin rautatie ja Kayesista Bafoulabéen johtava maantie. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Lisäksi harjoitetaan keräilyä, metsien hyödyntämistä, kalastusta ja kaupankäyntiä. Diamoussa pidetään viikoittaiset markkinat.
Pallo-Pojat
Pallo-Poikien junioritoiminta irtautui 1995 omaksi seurakseen nimellä Pallo-Pojat Juniorit ry (PPJ) ja kasvoi vuonna 2019 Suomen kolmanneksi suurimmaksi jalkapalloseuraksi.
Historia
Pallo-Pojat perustettiin 7. lokakuuta 1935 ja se liittyi Palloliittoon kaksi vuotta myöhemmin. Varsinaisesti seuran toiminta lähti kasvamaan sodan jälkeen. Pallo-Pojat oli ensimmäiset toimintavuotensa monipalloiluseura: jalkapallo, jääpallo, koripallo ja käsipallo kuuluivat seuran repertuaariin. Pallo-Pojat voitti jalkapallossa Suomen Cupin vuonna 1956, jolloin se kaatoi TKT:n maalein 2–1. Tuolloin Pallo-Pojat pelasi vielä Suomensarjassa. Cup-mestaruuden voittaneessa joukkueessa pelasivat Heikki Rauhanen, Aarno Hautala, Aulis Huttunen, Viktor Gratsew, Erkki Tienaho, Sakari Vuoristo, Raimo Nieminen, Olavi Hirvonen, Pentti Jokela, Juhani Metsä ja Jouko Manner.
Kaksi vuotta myöhemmin, kauden 1958 päätteeksi, seura nousi SM-sarjaan. Parhaimmillaan Pallo-Pojat ylsi SM-sarjan seitsemänneksi vuonna 1960. Samana ja seuraavana vuonna pääsarjassa pelasi neljä muutakin helsinkiläistä joukkuetta ja kilpailu pelaajista ja resursseista johti lopulta Pallo-Poikien putoamiseen kauden 1961 lopussa. Samana vuonna seura ylsi jälleen cupin finaaliin, mutta hävisi sen tällä kertaa. Putoamisen jälkeen parhaat pelaajat vaihtoivat seuraa, mikä johti seuran alamäkeen. SM-sarjassa Pallo-Poikien riveissä pelanneista A-maajoukkueeseen ylsi kaksi pelaajaa – Pentti Jokela ja Raimo Lukander. Lisäksi useat muut saivat tililleen B-maaotteluita.
Pallo-Pojat haki uuttaa nousua alasarjoista 1980-luvulla. Seuraan hankittiin kokeneita pelaajia, kuten Atik Ismail ja Hannu Kautiainen. Pertti Alajan ja Risto Kuuselan valmennuksessa Pallo-Pojat onnistui nousemaan II-divisioonaan kaudeksi 1989, mutta putosi tuon kauden jälkeen takaisin III-divisioonaan.
Seuran junioritoiminta oli vireää 1980-luvulla Punavuoren, Ullanlinnan ja Eiran alueella. Seuran aktiiveja olivat tuolloin ainakin Erkki Aurejärvi, Hannu Haukanhovi ja Antero Huttunen, joista viimeksi mainittu valmensi juniorijoukkueita ja toimitti PP-Uutiset -nimistä seurajulkaisua.
Naisten SM-sarjan 1985 voittaneen Kaunis Nainen Futiksen hajottua sen jalkapallotoiminta siirtyi Pallo-Poikien alaisuuteen nimellä PP-Futis. Joukkueen valmentajaksi hankittiin Nisse Suomalainen, jonka johdolla seura voitti jo vuonna 1989 Helsingin piirin ja Suomen mestaruuden. Joukkueessa pelasivat lahjakkaat naisjalkapalloilijat kuten Ulla Kaasinen ja Katríina Elovirta.
Koska Pallo-Poikien miesten joukkue putosi III-divariin ja Kiffen ja Gnistan nousivat II-divisioonaan, niin harkinta jäi jommallekummalle seuralle. Nämä seurat (Kiffen ja Gnistan) neuvottelivat asiasta, mutta eivät päässeet seuroja tyydyttävään ratkaisuun, jonka seurauksena kumpikin seura kieltäytyi luovuttamasta miesten edustusjoukkuetta FC Helsinki United ry:lle. Naisten puolella Pallo-Pojat / PP-Futis sitä vastoin toimi sopimuksen mukaisesti ja luovutti naisten edustusjoukkueen pelaamaan kaudella 1990 FC Helsinki Unitedin nimellä. Kysymyksessä ei ollut seurafuusio.
Nisse Suomalainen toimi edelleen samojen naisjalkapalloilijoiden valmentajana, jotka siis kaudella 1990 pelasivat FC Helsinki United -nimellä. Kyseinen naisten joukkue voitti kaudella 1990 toistamiseen Helsingin piirin mestaruuden, Suomen mestaruuden ja lisäksi vielä Suomen Cup -mestaruuden eli niin sanotun triplan. Joukkueen pelaajat olivat suurimmalta osin PP-Futiksen pelaajia. Näiden voitokkaiden vuosien jälkeen SPL tarjosi Nisse Suomalaiselle Suomen naismaajoukkueen päävalmentajan paikkaa, jonka hän otti vastaan.
Koska FC Helsinki Unitedin miesjalkapalloilua ei saatu toimimaan aiemmin sovitulla tavalla, luovuttiin alkuperäisistä tavoitteista sekä miehissä että myös naisjalkapalloilussa. FC Helsinki United luopui voittoisan kauden 1990 jälkeen paikastaan SM-sarjassa, jonka seurauksena pelaajat vapailla papereilla hakeutuivat pelaamaan muissa seuroissa.
PP-Futis ry ja FC Helsinki United ry ovat yhdistyksinä yhä olemassa, joskin ilman urheilutoimintaa.
Vuosina 1994-1995 Pallo-Poikien sisällä käsiteltiin junioreiden eriyttämistä omaksi seurakseen eli rekisteröidyksi yhdistykseksi. Hanke keräsi sekä kannatusta että vastusta ja vuonna 1995 päättivät juoniritoiminnassa mukana olevien pelaajien vanhemmat järjestäytymisestään. He perustivat junioritoiminnalle oman itsenäisen seuran, Pallo-Pojat Juniorit ry:n.
Pallo-Pojat ry toimii tällä hetkellä ainoastaan ikämiesjalkapallossa.
Pallo-Pojat ry:stä eriytyneen Pallo-Pojat Juniorit ry:n (PPJ) toiminta on ollut Helsingissä aktiivista ja aikaansaavaa juniorijalkapallotoimintaa. PPJ on rekisteröityjen pelaajien määrällä mitattuna Helsingin toiseksi suurin ja Suomen kolmanneksi suurin jalkapalloseura. PPJ:llä on kaupunginosajoukkueet ikäluokittain Lauttasaaressa, Jätkäsaaressa, Eirassa ja Väiskillä (Töölössä), sekä eteläisen Helsingin ainoa täysimittainen jalkapallohalli Intersport Areena. Kaudella 2022 PPJ:n edustusjoukkue pelaa korkeammalla sarjatasolla kuin koskaan aiemmin, miesten valtakunnallisessa Kakkosessa.
Elias Katz
Elias Katz (22. kesäkuuta 1901 Turku – 26. joulukuuta 1947 Palestiina ) oli suomenjuutalainen, myöhemmin Palestiinaan muuttanut keskimatkojen juoksija ja olympiavoittaja.
Urheilu-ura
Katz aloitti urheilu-uransa pelaamalla Turun Makkabé-seurassa jalkapalloa. Hän muutti Helsinkiin 1922 ja liittyi juoksijana helsinkiläiseen Stjärnan-seuraan. Tampereen Pyynikillä kesäkuussa 1922 3 000 metrin estejuoksun ensimmäisessä SM-kilpailussa 21-vuotias Katz oli neljäs Paavo Nurmen, Nestori Järvelän ja Väinö Sipilän jälkeen.
Pariisin olympialaisissa 1924 Elias Katz voitti kultaa 3 000 metrin joukkuejuoksussa yhdessä Paavo Nurmen ja Ville Ritolan kanssa. Nurmi voitti juoksun, Ritola sijoittui toiseksi ja Katz viidenneksi, joten Suomi voitti joukkuekilpailun ylivoimaisesti. Ritola voitti kisoissa myös 3000 metrin estejuoksun olympiaennätyksellä Katzin voittaessa hopeaa. Katz oli parantanut ennätystä alkuerissä (9.43,8). Hopea tuli vaikka Katz ehti viimeisellä kierroksella kaatuakin.
Katz oli mukana kahdesti maailmanennätystä parantaneessa 4 × 1 500 metrin viestijoukkueessa: heinäkuussa 1926 juostiin aika 16.26,2 ja myöhemmin samana vuonna 16.11,4. Jalkavaivat estivät Katzin osallistumisen vuoden 1928 olympialaisiin.
1920- ja 1930-lukujen vaihteessa Katz asui Saksassa, josta muutti Palestiinaan 1933. Hänet valittiin Israelin yleisurheilun olympiajoukkueen valmentajaksi tavoitteena vuoden 1948 Lontoon kisat. Israel ei kuitenkaan päässyt kisoihin eikä myöskään Katz. Hän sai surmansa Israelin itsenäistymiseen liittyneiden levottomuuksien puhjettua jouluna 1947 Gazan brittiläisessä varuskunnassa arabisissien ampumana.
Mauri Sumén
Mauri Juhani Sumén (s. 2. lokakuuta 1965 Lappeenranta) on suomalainen säveltäjä ja muusikko sekä musiikkikasvattaja. Hän on käyttänyt myös taiteilijanimeä Ming Sumén vuosina 1982–1986. Hänen isoveljensä on muusikko Jouko "Jimi" Sumén.
Sumén opiskeli vuosina 1988–1992 Helsingin konservatoriossa klarinetinsoitonopettajaksi. Vuonna 2006 hän aloitti opiskelun Sibelius-Akatemian musiikkikasvatuksen osastolla ja valmistui musiikin maisteriksi vuonna 2016. Syksyllä 2015 Sumén aloitti opiskelun Columbia University in the City of New York, School of the Arts (MA in Film and Media Studies) Fulbright stipendiaattina ja valmistui keväällä 2017, Master of Arts.
Sumén on toiminut uransa aikana mm. yrittäjänä, musiikinopettajana, klarinetinsoiton opettajana, muusikkona (kosketinsoittimet, hanuri) sekä säveltäjänä. Hän on muusikkona levyttänyt eri yhtyeiden, kuten imatralaisen Stressin kanssa vuodesta 1981. Sumén toimi Leningrad Cowboys -yhtyeen kosketinsoittajana, hanuristina, kapellimestarina, (säveltäjänä,) sovittajana (ja tuottajana) vuosina 1987–2006.
Sumén on tehnyt paljon sovituksia suurille kokoonpanoille, muun muassa Leningrad Cowboys-yhtyeen ja Puna-armeijan kuoron ja orkesterin yhteiskonsertit Helsingin Senaatintorilla Total Balalaika Show (1993) ja Global Balalaika Show (2003). Leningrad Cowboys ja Lübeck Sinfoniker esiintyivät Schleswig-Holsteinin musiikkijuhlilla Kielissä, Saksassa 2001. Hän oli mukana suunnittelemassa ja sovittamassa musiikkia myös Ylipormestarin Populaarikonsertteihin Helsingin Senaatintorille 2001–2002. Konserteissa esiintyivät Helsingin kaupunginorkesteri, UMO Jazz Orchestra sekä solisteja. Sumén oli suunnittelemassa ja sovittamassa ohjelmistoa Kuorosota-kuoromusiikkikilpailuun (Nelonen 2009).
Sumén on ansainnut uransa aikana yhdeksän kultalevyä, yhden kultasinglen, yhden timanttilevyn ja yhden platina-DVD:n.
Sumén on säveltänyt myös orkesterimusiikkia. Tunteellinen siili -laulusarja kuorolle ja orkesterille kantaesitettiin Lappeenrannan musiikkiluokkien 40-vuotisjuhlissa 29.9.2007 kapellimestari Atso Almilan johdolla. Ritmo Animale -laulusarja kuorolle ja orkesterille kantaesitettiin Kemissä 29.9.2009 kapellimestari Jukka Myllyksen johdolla. Tämän lisäksi laulusarjoja ovat esittäneet mm. Suomalainen Kamariorkesteri Jukka-Pekka Sarasteen johdolla 2008, Oulu Sinfonia 2010 Jukka Myllyksen johdolla, Kuopion kaupunginorkesteri 2012 Atso Almilan johdolla, RSO Hannu Linnun johdolla 2014 sekä Turun Filharmoninen orkesteri Erkki Lasonpalon johdolla 2016.
Elokuva- ja televisiomusiikki
Sumén on tehnyt elokuvamusiikkia vuodesta 1988 alkaen mm. useampaan Aki Kaurismäen ja Mika Kaurismäen (Tie Pohjoiseen, Elämältä kaiken sain) sekä Veikko Aaltosen elokuvaan. Hän on säveltänyt musiikin mm. TV-draamoihin Pieni pala jumalaa (ohj. Peter Lindholm 1999), Tie Eedeniin (ohj. Juha Rosma, J-P Siili, Aleksi Salmenperä, Olli Saarela, Maarit Lalli, Saara Saarela 2002–2005), Sydänjää (ohj. Veikko Aaltonen 2006–2009), Helppo elämä (ohj. Veikko Aaltonen 2008–2011), Missä kuljimme kerran (2011), Kansanmies (2013) sekä Mustat lesket (2013–2015, toinen ohj. Marja Pyykkö).
Jussi-palkinnon parhaasta elokuvamusiikista Sumén sai 1993 musiikistaan Veikko Aaltosen elokuvaan Tuhlaajapoika (1992). Samasta elokuvamusiikista hän oli ehdolla myös pohjoismaisen Amanda-elokuvapalkinnon saajaksi 1993 Norjan Haugesundissa.
Mariska Hargitay
Mariska Magdolna Hargitay (s. 23. tammikuuta 1964 Santa Monica, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hargitay suoritti näyttämötaiteen pääaineopinnot UCLA:ssa. Hänet on palkittu sekä Golden Globella että Emmyllä.
Mauri Sumén
Elokuva- ja televisiomusiikki
Sumén kutsuttiin jäseneksi Euroopan Elokuva-Akatemiaan (European Film Academy EFA) ja World Soundtrack Academy WSA :an 2004.
Mariska Hargitay
Ura
Hargitay on esittänyt vuodesta 1999 Olivia Bensonia Kova laki: Erikoisyksikkö -poliisisarjassa. Hargitayn esittämä Olivia Bensonin roolihahmo on vieraillut myös alkuperäisessä Kova laki -sarjassa sekä sen lyhyeksi jääneessä rinnakkaissarjassa Kova laki: Oikeuden ratkaisu. Ennen Kova laki -sarjaa Hargitay esiintyi merkittävissä rooleissa sellaisissa televisiosarjoissa kuten Downtown, Viinitila Falcon Crest, Tequila and Bonetti ja Teho-osasto.
Näyttelijäntyönsä lisäksi Hargitay on toiminut sekä tuottajana että ohjaajana. Hän on ohjannut kaikkiaan viisi Kova laki: Erikoisyksikön jaksoa sekä ollut vastaavana tuottajana kauden 18 alusta alkaen.
Yksityiselämä
Hargitay syntyi kuuluisille vanhemmille: näyttelijä Jayne Mansfieldille ja mr. Universe Miklós Hargitaylle. Kesällä 1967 hän menetti äitinsä liikenneonnettomuudessa. Hargitay ja hänen kaksi veljeään, Zoltan ja Mickey Jr., olivat onnettomuusauton takapenkillä, mutta selvisivät vähäisillä vammoilla. Hargitayn isä Miklós Hargitay oli unkarilainen näyttelijä.
Quillacollo
Quillacollo on kaupunki Boliviassa Cochabamban departementissa. Kaupungissa oli 117 859 asukasta vuoden 2012 väestönlaskennassa.
Ilmasto
Quillacollossa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan keskileveysasteiden aroilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 18 °C ja keskimääräinen sademäärä 590 millimetriä. Marraskuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 21 °C. Viilein kuukausi on heinäkuu, jolloin keskilämpötila on noin 14 °C. Sateisin kuukausi on tammikuu, jolloin sataa keskimäärin noin 160 millimetriä. Kesäkuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 2 millimetriä.
Ricardo López
Seurajoukkueura
Ricardo on Atlético Madridin kasvatti. Hän nousi edustusjoukkueeseen vuonna 1994, mutta ei pelannut siellä kuin yhden sarjaottelun kaudella 1996–1997. Hän ei onnistunut syrjäyttämään silloista Atléticon ykkösmaalivahti José Francisco Molinaa.
Vuonna 1998 hän siirtyi Real Valladolidiin. Ricardo pelasi joukkueessa yhteensä neljä kautta, ja kaudella 2001–2002 hän pelasi kaikki 38 sarjaottelua ollen joukkueen selvä ykkösmaalivahti. Hänet valittiin myös mukaan Espanjan maajoukkueeseen vuoden 2002 MM-kilpailuihin.
30. elokuuta 2002 Ricardo teki kolmivuotisen sopimuksen englantilaisen Manchester Unitedin kanssa. Siirtosumma oli 1,5 miljoonaa puntaa. Hänet hankittiin korvaamaan loukkaantunutta Fabien Barthezia. Ricardon peliaika jäi kaikesta huolimatta vähiin, kun hän pelasi vain neljässä Mestarien liigan ottelussa ja yhdessä Valioliigan ottelussa. Valioliiga debyytissään Manchester United kohtasi Blackburn Roversin, jossa hän onnistui muun muassa torjumaan itseaiheuttamansa rangaistuslaukauksen.
Logo (täsmennyssivu)
Logo tarkoittaa seuraavia asioita:
Ricardo López
Seurajoukkueura
23. elokuuta 2003 hän siirtyi kauden lainasopimuksella Racing Santanderiin. Racingilla oli mahdollisuus tehdä siirrosta pysyvä seuraavana kesänä. Kauden päätteeksi Racing vältti putoamisen alemmalle sarjatasolle, kun se sijoittui 16. Ricardo palasi Manchesteriin, mutta Tim Howardin ja Roy Carrollin toimiessa joukkueen ykkös-ja kakkosmaalivahtina luvassa ei ollut peliaikaa.
Kauden 2004–2005 päätteeksi hänet vapautettiin sopimuksestaan ja hän palasi kotimaahansa. Kesällä Ricardo teki kaksivuotisen sopimuksen Osasunan kanssa. Hän oli heti alusta alkaen joukkueen ykkösmaalivahti ja pelasi vuosien 2005–2009 aikana yli 100 pääsarjaottelua.