cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hessu Pirhonen
Näyttelijänä
Hessu Pirhonen opiskeli näyttelijäntyötä 1995-98 Teatterilaboratorio E.C.S:ssä ja aloitti heti ensimmäisenä oppivuotenaan ammattiteatteriryhmä Teatteri Pesässä, joka toimi koulutusnäyttämönä E.C.S:n oppilaille. Vuonna 1999 hän siirtyi Teatteri Vanhaan Jukoon Lahteen, jossa näytteli vuoteen 2002 asti. Seuraavaksi oli vuorossa yhdeksän vuoden kiinnitys Lappeenrannan kaupunginteatteriin, jonka jälkeen hän jättäytyi freelanceriksi. Yhtäjaksoisen teatterinäyttelemisen aikana vuoteen 2012 asti hän teki yli 50 ammattiteatteriroolia ja esityksiä kertyi pitkälti toista tuhatta kattaen kaikki tyylilajit lastennäytelmistä draaman kautta musikaaleihin asti. Lpr:n kaupunginteatteriaikana esitystahti oli hurjaa: kaudella 2006-2007 Pirhosella oli viisi eri näytelmän ensi-iltaa seitsemän kuukauden sisällä.
Pirhonen vieraili eri teattereiden kanssa mm. Tampereen Teatterikesässä, Oulun Lastenteatterifestivaaleilla, Lainsuojattomat-festivaaleilla kuin Petroskoin suomenkielisen teatterin festivaaleilla Venäjällä.
Vuonna 2011 Hessu Pirhonen vieraili Marko Leinon ja Juha Turkan kirjoittamalla ”Tyrmäys”-monologilla San Diegossa, Kaliforniassa siellä pidetyssä FinnFest Suomi-katsauksessa. Samalla monologilla Pirhonen oli mukana myös Teatterimaraton monologikilpailun finaalissa Suomessa vuonna 2012. Pirhosen esittämä ”Tyrmäys”-monologi oli myös Teatteri Jurkan ohjelmistossa vuonna 2012, kun Teatteri Jurkka valittiin vuoden teatteriksi Suomessa. Televisiossa ja elokuvissa Hessu Pirhonen on tehnyt vuodesta 1995 lähtien useita sivuosia (mm. Sorjonen, Roba, Kotikatu, Benner & Benner ja elokuva Joki) Pirhonen on Suomen Näyttelijäliiton jäsen.
Muusikkona
Pirhonen on soittanut pianoa pääosin eri roots-musiikin kokoonpanoissa 90-luvun alusta lähtien. Levytyksiä on kertynyt useita kymmeniä ja hän on kuulunut kotimaisiin taustakokoonpanoihin mm. seuraaville Suomessa vieraileville esittäjille: 40´s -50`s R&B Shouter Tommy Brown, Tommy Hunt, Jack Scott ja Wee Willie Harris. Pirhonen on esiintynyt eri kokoonpanojen kanssa ympäri Eurooppaa Ruotsissa, Norjassa, Virossa, Saksassa ja Espanjassa soittaen klubeilla ja festivaaleilla. Hän on tehnyt myös joitakin omia sävellyksiä, englanninkielisiä sanoituksia ja sovituksia mm. yhdessä Juha Takasen kanssa Hessu Pirhonen Four -yhtyeen instrumentaalin Ben on the move vuonna 2020. Hessu Pirhosen isä on 1960-luvulla kotimaista iskelmää laulanut Seppo Pirhonen. Vuonna 1999 julkaistussa cd-kokoelmassa ”Seppo Pirhonen – kaikki levytykset 1960-61” Hessu toimi myös tuottajana.
1-diatsidokarbamoyyli-5-atsidotetratsoli
1-diatsidokarbamoyyli-5-atsidotetratsoli (C2N14) on epäorgaaninen heterosyklinen yhdiste. Se räjähtää erittäin herkästi ja voimakkaasti, usein ilman merkittävää ulkoista ärsykettä. Tämän seurauksena sen kaikenlainen tutkiminen ja analysointi on lähestulkoon mahdotonta.
Syntetisointi
Ludwig-Maximilians-Universität Münchenin professori Thomas M. Klapötken johtama ryhmä valmisti 1-diatsidokarbamoyyli-5-atsidotetratsolia diatsonoimalla triaminoguanidiniumkloridia natriumnitriitillä ultrapuhtaassa vedessä.
Taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut 1993
Vuoden 1993 taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin Helsingissä, Suomessa 12.–17. tammikuuta 1993. Kilpailujen ohjelmassa olivat miesten ja naisten yksinluistelut, pariluistelu ja jäätanssi. Kyseiset kisat olivat toiset Helsingissä ja Suomessa järjestetyt taitoluistelun EM-kilpailut.
1-diatsidokarbamoyyli-5-atsidotetratsoli
Ominaisuudet
Huoneenlämmössä 1-diatsidokarbamoyyli-5-atsidotetratsoli on kiinteä aine, joka muodostaa värittömiä kiteitä. Se sulaa 78 °C:ssa ja hajoaa 124 °C:ssa. Se liukenee dietyylieetteriin. Sen muodostumislämpö on 1 495 kJ/mol.
Taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut 1993
Mitalistit
thumb|[[Surya Bonaly voitti Euroopan-mestaruuden 1993]]
1-diatsidokarbamoyyli-5-atsidotetratsoli
Ominaisuudet
1-diatsidokarbamoyyli-5-atsidotetratsoli räjähtää erittäin herkästi ja voimakkaasti. Laboratoriokokeissa pieninkin isku, kitka tai sähköstaattinen ärsyke sai sen räjähtämään, samoin yritykset koskettaa tai liikuttaa sitä. Sen räjähdysherkkyys oli erittäin herkästi räjähtäviä yhdisteitä tutkivan laboratorion mittaustarkkuuden ulkopuolella, mutta kokeidensa perusteella tutkijaryhmä arvioi sen räjäyttämiseen riittävän alle 0,25 joulen iskuenergian tai huomattavasti alle viiden newtonin kitkavoiman. Kun aineen infrapunaspektriä yritettiin kartoittaa Raman-spektroskopialla, se räjähti lasersäteen osuessa siihen.
Käyttö
Äärimmäisen räjähdysherkkyytensä vuoksi 1-diatsidokarbamoyyli-5-atsidotetratsolilla ei ole käytännön sovelluksia, eikä sellaisia ole realistisesti odotettavissa. Sitä on syntetisoitu vain pieniä määriä tutkimustarkoituksiin.
Gujarat Vidyapith
pienoiskuva|Gujarat Vidyapithin portti Gujarat Vidyapith on Intian Gujaratissa sijaitseva yliopisto, jonka Mahatma Gandhi perusti Ahmedabadiin vuonna 1920. Sen opetusohjelmiin sisältyy gandhilaisen filosofian noudattaminen, minkä osalta opiskelijoiden odotetaan sitoutuvan väkivallattomuuteen, tasa-arvoon ja työn arvostamiseen. Yliopisto tarjoaa myös ammatillista koulutusta, jota se pitää yhtä tärkeänä kuin sivistystä. Perustamisensa aikaan se oli maansa ensimmäisiä suuria opetuskeskuksia, joissa opetettiin indologiaa, vertailevaa uskontotiedettä, kieliä, kirjallisuutta ja arkeologiaa.
Yliopisto joutui 1960-luvulla mukautumaan Intian koulutuksesta vastaavan säätelyviranomaisen vaatimuksiin, jonka vuoksi muun muassa maanviljelykoulutus poistettiin opinto-ohjelmasta. Oppilaitos on kuitenkin pyrkinyt palauttamaan entisiä perinteitään. Koulutuksen yhteydessä opiskelijoiden tulee osana koulutusohjelmaansa vierailla huono-osaisissa kylissä ja miettiä gandhilaisia ratkaisuja niiden ongelmiin. Gujarat Vidyapith on vuodesta 2011 alkaen tarjonnut ulkomaalaisille opiskelijoille neljän kuukauden mittaista kurssia, jonka tarkoituksena on opettaa gandhilaisia periaatteita.
XO
XO tarkoittaa seuraavia:
Pelastusarmeijan museo
Pelastusarmeijan museo on Pelastusarmeijan historiaa esittelevä museo Helsingissä. Museonäyttelyssä tuodaan esille lasten, köyhien ja päihteidenkäyttäjien parissa tehtyä työtä kautta aikojen, valotetaan ulkomailla palvelleiden upseereiden elämää ja Pelastusarmeijan eri työmuotojen historiaa.
Museo avattiin osoitteessa Uudenmaankatu 40 vuonna 1969. Vuonna 2009 museo avautui uudelleen osoitteessa Mikonkatu 20. Syksyllä 2017 museo muutti takaisin Uudenmaankadulle Pelastusarmeijan päämajan yhteyteen. pienoiskuva|Pelastusameijan Helsingin II osaston käytössä ollut lontoolaisrumpu 1800-luvun lopulta.
Dengeki PlayStation
Dengeki PlayStation on japanilainen videopeleihin keskittyvä aikakauslehti, jota julkaisee ASCII Media Works.
Ob (täsmennyssivu)
Ob tarkoittaa seuraavia:
Kreuzer
Kreuzer oli nykyisen Saksan eteläosissa sijainneissa valtioissa sekä Itävallassa ja Sveitsissä käytössä ollut rahayksikkö.
Ensimmäisenä se otettiin käyttöön Etelä-Tirolissa 1200-luvun lopulla ja myöhemmin 1500-luvulta lähtien eteläsaksalaisissa ruhtinas-, herttua-, ja kuningaskunnissa.
Saksan alueella kreuzerista luovuttiin Saksan keisarikunnan yhdistymisen myötä vuonna 1871. Itävalta-Unkarissa se oli käytössä vuoteen 1892 ja Sveitsissä vuoteen 1850 saakka.
Robert Tapert
Robert Gerard ”Rob” Tapert (s. 14. toukokuuta 1955) on yhdysvaltalainen tuottaja, käsikirjoittaja ja ohjaaja.
Opiskellessaan ekonomiaa Michiganin osavaltionyliopistossa Tapert tutustui Sam Raimiin, joka oli Tapertin huonekaverin Ivan Raimin veli. Sam Raimi sai Tapertin kiinnostumaan elokuva-alasta, ja myöhemmin Tapert on tuottanut useita Raimin ohjaamia elokuvia, kuten Evil Dead, Darkman ja The Gift – Enne. Lisäksi Tapert ja Raimi tuottivat yhdessä televisiosarjoja Hercules ja Xena, joiden muutamia jaksoja Tapert myös käsikirjoitti ja ohjasi.
Tapert on ollut naimisissa näyttelijä Lucy Lawlessin kanssa vuodesta 1998 lähtien. Heillä on kaksi lasta, vuosina 1999 ja 2002 syntyneet pojat.
Len Uhley
Len Uhley on yhdysvaltalainen Emmy-ehdokkuuden saanut käsikirjoittaja, joka aloitteli uraansa televisiossa 1980-luvulla Disneyn parissa. Sittemmin 2000-luvun aikana Uhley on tehnyt töitä enimmäkseen Warner Bros. Animationille. Hän on muun muassa käsikirjoittanut jaksoja animaatioihin Kummikarhut, Ankronikka, Pilipalipilotit, Varjoankka, X-Men, Rautamies, Maa aikojen alussa 7 – Kylmän tulen kivi, X-Men: Evolution, Justice League, Ozzy & Drix, Static Shock, Loonatics Unleashed, The Batman, Transformers: Animated, Wolverine and the X-Men ja Iron Man: Armored Adventures.
Gösta Berlingin taru
Gösta Berlingin taru on Selma Lagerlöfin esikoisromaani vuodelta 1891. Sen tapahtumat sijoittuvat 1820-luvun Ruotsiin. Teos on ilmestynyt suomeksi Joel Lehtosen käännöksenä kahdessa osassa 1913 ja 1914.
Mauritz Stiller on ohjannut vuonna 1924 kirjan pohjalta elokuvan Gösta Berlingin taru.
Niklas Strömstedt
Elämä
Niklaksen isä, Bo Strömstedt, oli toimittaja ja professori. Hänen äitinsä, Margareta Strömstedt, oli kääntäjä. Strömstedt oli naimisissa Efva Attlingin kanssa ja heillä on kaksi poikaa, Adam ja Simon. Sittemmin hän on elänyt Agneta Sjödin ja tämän tyttären, Majan, kanssa. Hänellä on ollut myös tyttöystävä nimeltä Kattis Ahlström. Nykyään hän asuu Jenny Östergren kanssa.
USS Sangamon
USS Sangamon voi tarkoittaa seuraavia Yhdysvaltain laivaston aluksia:
Niklas Strömstedt
Ura
Strömstedt soitti kosketinsoittimella Ulf Lundellin levytykset ja kiertueet 70-luvun lopusta 80-luvun loppuun. Hänen tunnetuin hittinsä on "Om". Menestysalbumi "Halvvägs till framtiden" julkaistiin vuonna 1992.
Melodifestivalen
Niklas aloitti uransa studiomuusikkona. Strömstedt kirjoitti ja sävelsi "I morgon är en annan dag" Melodifestivaleille 1992 ja voitti. Laulun lauloi Christer Björkman. Malmön euroviisuissa sijoitus oli 23 kilpailijan joukossa toiseksi viimeinen, taakse sijoittui ainoastaan Suomen Pave Maijanen kappaleella "Yamma Yamma".
Donald F. Glut
Donald F. Glut (s. 19. helmikuuta 1944 Pecos, Texas) on yhdysvaltalainen televisiokäsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja, joka on myös tehnyt muutamia näytelmärooleja elokuvissa, toiminut elokuvatuottajana ja tehnyt sarjakuvia. Hän muun muassa loi He-Manin ja suurimman osan Masters of the Universe -sarjasta.
Apteekkimuseo, Joutsen apteekki
thumb|Toimintansa lopettanut Joutsen apteekki elokuussa 2019. Helsingin XII Joutsen apteekki oli Suomen viimeinen säilynyt jugendapteekki Helsingin Kampissa Lapinlahdenkadun ja Eerikinkadun kulmassa. Se lopetti toimintansa 30. huhtikuuta 2018.
Historiaa
Helsingin XII apteekki perustettiin vuonna 1911 Keisarillisen senaatin määräyksellä. Helsingin neljänteen kaupunginosaan, Ruoholahteen oli toivottu omaa apteekkia jo 1890-luvulta alkaen. Joutsen apteekki, Apotek Svanen, avasi ovensa ensimmäistä kertaa marraskuun 17. päivänä 1912. Helsingin XII apteekin oikeudet sai apteekkari Henrik Heickell.
Joutsen apteekki sijaitsee arkkitehti Selim Lindqvistin piirtämässä, vuonna 1908 valmistuneessa talossa Lapinlahdenkatu 1:ssä. Sen tiloissa oli aluksi olut- ja viinikauppa. Apteekki-interiöörin on suunnitellut arkkitehti Fr. Lüsch. Vuosisadan alussa oli ryhdytty uudelleen käyttämään eläinten nimiä apteekkien nimissä järjestysnumeron lisäksi. Joutsen apteekin ulko-oven yläpuolelle on sijoitettu joutsenta esittävä lasimaalaus, jonka on tehnyt taistelumaalarina tunnettu Hugo Backmansson.
Apteekkitoiminta
Apteekissa työskenteli aluksi apteekkarin lisäksi kaksi proviisoria ja yksi farmaseutti. Ensimmäinen naisfarmaseutti palkattiin vuonna 1917. Naisten lukumäärä kasvoi niin, että 1930-luvun lopulla henkilökunnasta naisia oli puolet.
Apteekin offisiinin takana oli pitkään rohdoskeittiö, materiaalihuone ja laboratorio. Kellareita oli kaikkiaan kolmetoista. Vesi-, sprii- ja happokellareiden lisäksi kellareita oli rohdoksia ja kasvikokoelmia varten sekä siirappeja, tinktuureja, salvoja ja öljyjä varten. Patenttilääkkeitä säilytettiin offisiinin yhteydessä olevassa pimeässä huoneessa.
Apteekkimuseo
Bengt Mattila aloitti Joutsen apteekin apteekkarina vuonna 1998. Ympäristöministeriö määräsi vuonna 1999 Joutsen apteekin 1900-luvun alun historiallisen interiöörin suojeltavaksi rakennussuojelulain ja asemakaavan mukaisesti.
Apteekin toiminta oli tappiollista, jolloin apteekkari hankki vuonna 2013 apteekkioikeudet Töölössä sijaitsevaan Carelia-apteekkiin ja lupaa säilyttää Joutsenen itsellään sivuapteekkina. Fimea ei kuitenkaan myöntänyt apteekkilupaa Joutsenelle sivuapteekkina.
Helmikuussa 2014 kansanedustaja Pekka Haavisto jätti sosiaali- ja terveysministeri Laura Rädylle kirjallisen kysymyksen apteekin tilanteesta ja maaliskuussa apteekkari Mattila luovutti Rädylle adressin, jonka allekirjoittaneet 3 537 ihmistä toivoivat apteekin pelastamista.
Samana vuonna Mattila perusti apteekin alakertaan museon, joka esitteli sekä Joutsen apteekin että koko apteekkilaitoksen historiaa. Kokoelmissa on erilaisia käyttöesineitä, työvälineitä ja lääkepakkauksia. Mattila luopui apteekista huhtikuun lopussa 2018, jolloin apteekin ja museon toiminta lakkasi.
GoDaddy
Tunnusluvut
Yrityksen tulot olivat vuonna 2020 yli 806 miljoonaa dollaria, ja yrityksen tuotot verkkotunnusten rekisteröinnistä olivat 369,6 miljoonaa dollaria. Kansainvälisen liiketoiminnan tuotto oli 266.1 miljoonaa dollaria.
Yhtiön taseessa oli vuoden 2020 kesäkuussa, 772,7 miljoonaa dollaria. Yrityksen kokonaisvelat olivat 2,4 miljardia dollaria, ja nettovelat 1,6 miljardia dollaria.
Mainonta
pienoiskuva|250x250px|GoDaddyn sponsoroima [[NASCAR -kilpa-auto.]] Yritys on tullut tunnetuksi räväkästä mainonnastaan. GoDaddy käyttää puolessa vuodessa yli kymmenen miljoonaa dollaria mainontaan.
Kritiikkiä
Yritys ajoi alas tietoturva-asiantuntija Fyodorin verkkosivun minuutin varoitusajalla vuonna 2007. Yhtiö perusteli alasajoa MySpace-palvelun vaatimuksella. Fyodor käynnisti GoDaddylle boikottikampanjan nimellä NoDaddy. Hän tarjoutui ostamaan verkkotunnuksen seksisivustolta, mutta sivusto lahjoitti sen hänelle ilmaiseksi.
GoDaddy on myös tukenut Stop Online Piracy Act aloitetta, jonka tarkoituksena on rajoittaa internetissä toimintaa. Cheezburger-meemisivusto uhkasi vievänsä yli tuhat internetosoitetta pois GoDaddyltä, mikäli se ei peruuta tukeaan.
Defiance (televisiosarja)
Defiance on yhdysvaltalainen scifisarja, jonka kehittivät Rockne S. O'Bannon, Kevin Murphy ja Michael Taylor. Sarjan esittäminen alkoi Yhdysvalloissa huhtikuussa 2015 Syfyn kanavalla.
Juoni
Sarjan tapahtumat sijoittuvat post-apokalyptiseen tulevaisuuteen, jossa sotien raunioittamassa Maassa elää useita rotuja rinnakkain. Osa roduista saapui matkustamalla avaruudesta, mutta osa on erilaisten mutaatioiden lopputuloksia. Päähenkilö, sotasankari Joshua Nolan (Grant Bowler) adoptoi yksinjääneen ei-ihmislapsen Irisan (Stephanie Leonidas), ja tarina seuraa heidän selviytymiskamppailua Defiancen kaupunkivaltiossa.
Tuotanto
Kesäkuussa 2011 kerrottiin Trion Worldsin kehittävän verkkopeliä useille eri alustoille ja Universal Cable Productionsin kehittävän televisiosajraa nimelleä Defiance. Samoihin aikoihin vahvistettiin pelin ja televisiosarjan sijoittuvan samaan maailmaan. Tämä on ensimmäinen kerta kuin verkkopeliä pohjustetaan omalla televisiosarjalla.
Heinäkuussa 2012 Syfy kertoi pelin ja televisiosarjan julkaisupäivämäärän olevan huhtikuussa 2013. Sarjan ensimmäisen kauden kuvaukset aloitettiin huhtikuussa 2012 Torontossa.
Sarjan esittäminen alkoi Yhdysvalloissa 15. huhtikuuta 2015 Syfyn kanavalla. Syyskuussa 2014 vahvistettiin 13-osaisen kolmannen kauden tilaaminen.
Syfy ilmoitti 16. lokakuuta 2015 Defiancen jäävän kolmen tuotantokauden mittaiseksi.
Muissa medioissa
Trion Worldsin kehittämä Defiance videopeli sai suuren Dark Metamorphosis päivityksen maaliskuussa 2016. Pelin Defiance 2050 niminen laajennus julkaistaan kesällä 2018 Xbox One, Playstation 4 ja Windows -laitteille.
Esirippu (veistos)
thumb|200px|Raimo Utriainen, Esirippu/Ida Aalbergin muistomerkki, 1972. Esirippu eli Ida Aalbergin muistomerkki on näyttelijä Ida Aalbergille omistettu Raimo Utriaisen pronssiveistos Helsingin Kaisaniemen puistossa, Kansallisteatterin takana, Pienen näyttämön edustalla. Yhdeksän metrin korkeuteen nouseva veistos paljastettiin vuonna 1972. Se kuvaa viitteellisesti laskostettua näyttämön esirippua.
Syntytausta
thumb|left|Kuvanveistäjä Utriainen ja professori [[T. I. Wuorenrinne tarkastelevat pienoismallia muistomerkin ympäristöstä vuonna 1965.]] Ajatus muistomerkin pystyttämisestä Ida Aalbergille esitettiin Aalbergin syntymän 100-vuotisjuhlissa Janakkalan Leppäkoskella vuonna 1957. Kilpailu muistomerkistä ratkesi tammikuussa 1961, ja sen voitti kuvanveistäjä Raimo Utriainen ehdotuksellaan Esirippu. Voittajaehdotus nostatti laajan polemiikin Helsingin lehdistössä. Sen väitettiin myös olevan yhteensopimaton Alvar Aallon keskustasuunnitelmaan sisältyneen mutta sittemmin rakentamatta jääneen Kaisaniemen puiston tiesillan kanssa. Kun kilpailun ensimmäinen kierros ei johtanut tilaukseen, jatkokilpailuun kutsuttiin Utriaisen lisäksi toisen palkinnon saanut Terho Sakki. Vuonna 1962 Utriainen voitti myös jatkokilpailun edellisestä kehittämällään luonnoksella Esirippu II. Se oli aikaisempaa kapeampi ja korkeampi, ja jalustassa oleva reliefi oli vielä niukempi. Materiaaliksi oli nyt tarkoitus vaihtaa ruostumaton teräs, jota ei ollut aiemmin käytetty Suomen julkisessa taiteessa, mutta lopulta veistos toteutettiin kuitenkin pronssisena.
Utriainen alkoi keväällä 1968 valmistaa Esiripun lopullista kipsimallia Helsingin Lauttasaaressa kaupungin omistamassa työtilassa, ”Marskin ateljeessa”, joka oli rakennettu 1950-luvulla Aimo Tukiaiselle Mannerheimin ratsastajapatsasta varten ja jossa myös Eila Hiltunen oli työstänyt Sibelius-monumenttia. Esiripun kipsimalli oli valmis syksyllä 1970, mutta pronssivalu oli täynnä vastoinkäymisiä. Järvenpääläinen valimo teki työnsä huolimattomasti, jolloin valupinnasta tuli epätasainen ja kupruileva, vaikka Utriainen oli nähnyt vaivaa saadakseen kipsimallin pinnat täysin sileiksi ja särmät suoriksi. Kaiken lisäksi valmis valutyö kaatui valimon pihalle ja jäi siihen makaamaan valimoyhtiön mentyä konkurssiin. Tämä masensi Utriaista niin kovasti, että hän yritti kesällä 1972 itsemurhaa unilääkkeillä. Veistosta ei valettu uudelleen, vaan epäonnistunut valu oiottiin käsityökaluilla takomalla. Utriainen ei ollut sittenkään tyytyväinen lopputulokseen ja kieltäytyi signeeraamasta lopullista työtä. Muistomerkki paljastettiin 22. lokakuuta 1972. Utriainen ei tämän jälkeen enää tehnyt koko lopun uransa aikana valutöitä, vaan valmisti jatkossa kaikki veistoksensa suoraan metalliin, pääasiassa alumiiniin.
Raimo Utriaisen veli Martti Utriainen kuvasi muistomerkin syntyvaiheita seitsemän vuoden ajan ja leikkasi materiaalista tv-dokumentin Monumentti vuonna 1997.
Abstrakti muistomerkki
Esirippua kutsuttiin suunnitteluvaiheessaan Suomen ensimmäiseksi abstraktiksi muistomerkiksi, koska ennen sitä ei nonfiguratiivinen veistos ollut voittanut yhtään julkista muistomerkkikilpailua Suomessa, vaikka joitain abstrakteja suihkukaivoveistoksia olikin toteutettu yksityisinä tilauksina julkisille paikoille. Esiripun toteutus venyi kuitenkin kestämään niin pitkään, että muun muassa abstrakti Sibelius-monumentti ehdittiin paljastaa useita vuosia ennen sitä. Valmistuessaan vuonna 1972 teosta arvosteltiin jo vanhanaikaiseksi. Kyseessä oli myös Suomen ensimmäinen muistomerkki esittävän taiteen edustajalle.
200px|thumb|Teoksen jalustassa oleva reliefi. Esiripun innoittajana oli mahdollisesti Albert Edelfeltin vuonna 1902 maalaama tunnettu Ida Aalbergin muotokuva, jossa Aalberg avaa raskasta verhoa. Utriainen kutsui teostaan ”Wagner-esiripuksi”. Hän kertoi saaneensa idean ystävältään, lavastaja Kai Lappalaiselta. Teoksen ajatus on poissaolon teema näyttämönä vailla näyttelijätärtä. Suomen teatteritaiteen suuri diiva on läsnä teatteriin ja näyttelemiseen viittavan esiripun, korkean draperian kautta. Punagraniittisessa jalustan osassa on myös kilpailun järjestäjän toivomuksesta tyylitelty reliefi näyttelijättärestä. Utriaisen ensimmäisessä kilpailuehdotuksessa reliefi mukaili Edelfeltin Aalberg-muotokuvaa, mutta lopullinen versio muistuttaa asennoltaan pikemminkin eräitä toisia Aalbergin roolimuotokuvia sekä Edelfeltin vuonna 1901 maalaamaa muotokuvaa laulaja Aino Acktésta.
Kalapyörykkä
pienoiskuva|Ruotsalaisia kalapyöryköitä tarjottuna pastan kanssa. pienoiskuva|[[Fuzhou|Fuzhoulaisia kalapyöryköitä liemessä]] Kalapyörykkä tai kalapulla on kalaruoka, joka on muodoltaan pyöreä pulla, joka muistuttaa kooltaan ja valmistustavaltaan lihapullaa. Kalapyöryköitä syödään Aasiassa ja Pohjoismaissa.
Kalapyöryköiden valmistus tapahtuu usein jauhamalla kala ruotoineen pyreeksi, josta muotoillaan palloja.
Pohjoismaissa
Ruotsissa kalapulliin lisätään myös perunajauhoja ja maitoa, jolloin valmiista pullista tulee väriltään valkoisia. Kalapullia maustetaan mustapippurila ja purjolla.
Kalapyöryköiden lisäkkeenä tarjoillaan joko perunamuusia tai riisiä. Toisinaan syödään myös kokonaisia perunoita. Lisäksi ateriaan kuuluu valkoinen kastike, joka tulee valmiina, mikäli kalapyörykät ostetaan purkitettuina.
Sinitöyhtönärhi
Sinitöyhtönärhi (Cyanocitta cristata) on pohjoisamerikkalainen töyhtönärhien sukuun kuuluva varpuslintu.
Kalapyörykkä
Aasiassa
Aasiassa kala pyritään valitsemaan sen mukaan, mikä hyytelöityy parhaiten. Tällaisia kaloja ovat mm. makrilli ja ankerias. Myös hain lihaa käytetään. Aasiassa näkee myös paljon vähemmän tärkkelyksen (esim. perunajauhon) lisäämistä kalapyöryköihin.
Sinitöyhtönärhi
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 22–30 cm ja paino 70–100 grammaa. Höyhenpuku on kaksivärinen: linnun alapuoli ja naama ovat valkoiset tai vaaleanharmaat ja selkäpuoli, päälaki, siivet ja pyrstö siniset. Sukupuolet ovat samanvärisiä, mutta koiras on kooltaan hieman suurempi.
Vanhin rengastettu sinitöyhtönärhi eli 17,5-vuotiaaksi. Vankeudessa pidetty naaras eli 26 vuotta ja kolme kuukautta vanhaksi.
Kalapyörykkä
Aasiassa
Kalapyöryköitä syödään usein nuudeleiden kanssa.
Sinitöyhtönärhi
Esiintyminen
Sinitöyhtönärhi elää Pohjois-Amerikassa Yhdysvaltojen itä- ja keskiosissa aina Floridassa ja Texasin itäosissa asti sekä Kanadan etelä- ja itäosissa. Lajin esiintymisalueen laajuus on 6,7 miljoonaa neliökilometriä ja maailmanpopulaation koko on noin 22 miljoonaa yksilöä.
Elinympäristö
Sinitöyhtönärhet asuvat valoisissa sekametsissä, puistoissa ja istutusmetsiköissä, myös ihmisasutuksen liepeillä.
Lisääntyminen
Sinitöyhtönärhet muodostavat yleensä elinikäisen parisuhteen. Ne lisääntyvät pohjoisilla alueilla kerran kesässä, etelässä kahdesti, ja rakentavat risuista löyhän pesärakennelman puuhun tai pensaaseen. Naaras munii 3–6 munaa, keskimäärin 4,5. Pääosin naaras hautoo noin 17 päivää, ja koiras käy ruokkimassa sitä haudonnan aikana. Poikasia hoitavat molemmat vanhemmat. Poikaset jättävät pesän 17–21 päivän ikäisinä ja itsenäistyvät pari kuukautta myöhemmin. Sinitöyhtönärhi saavuttaa sukukypsyyden yksivuotiaana.
Ravinto
pienoiskuva|300px|Videotallenne sinitöyhtönärhestä syömässä pähkinöitä ruokinnalla. Sinitöyhtönärhi on kaikkiruokainen lintu, jolle kelpaavat siemenet, hedelmät, marjat, hyönteiset ja muut selkärangattomat, sammakot, linnunpoikaset ja munat sekä jätteet. Se kaivaa syksyisin maahan ruokavarastoja talven varalle.
Tiukuterttu
Tiukuterttu (Elmera racemosa) on rikkokasveihin (Saxifragaceae) kuuluva ruohovartinen kasvilaji.
Tuntomerkit
Tiukuterttu on ruoho, jolla on hoikka ja suomuinen tyvimukula. Kukintovarret ovat pystyjä, lehdellisiä, 10–35 cm korkeita ja varrellisten rauhasten peittämiä. Lehdet sijaitsevat tyviruusukkeena ja varressa. Varren lehtiä on kaksi tai kolme ja ne pienenevät varren latvaa kohti mentäessä. Lehdet ovat korvakkeellisia, ja ruoti on joko harvaan tai tiuhasti varrellisten rauhasten peitossa. Lapa on pyöreähkö tai leveän munuaismainen, 5–9-liuskainen, herttatyvinen, nyhälaitainen, tylppäkärkinen, kourasuoninen, ja sen molemmat pinnat ovat rauhaskarvaisia.
Kukinnot ovat tähkämäisiä terttuja, joissa on 10–28 tukilehdellistä kukkaa. Kukan pohjusmalja eli hypantio kiinnittyy sikiäimen tyveen ja on jopa neljän millimetrin mittainen, väriltään vihreä, valkoinen tai kermanvärinen. Verholehtiä on viisi, ja ne ovat vihertävän keltaisia. Terälehtiä on samoin viisi, ja ne ovat valkoisia tai kermanvärisiä. Mesiäissolukko ei ole näkyvissä. Heteitä on myös viisi, ja niiden palhot ovat naskalin muotoisia. Sikiäin on neljännekseltään kehänalainen, yksilokeroinen ja laitaistukallinen. Vartaloita on kaksi, samoin luotteja. Hedelmä on kaksinokkainen kota, joka sisältää tummanruskeita, soikeahkoja ja pieninystyisiä siemeniä.
Levinneisyys
Tiukuterttu on kotoisin Pohjois-Amerikan luoteisosista.
Luokittelu
Tiukuterttu on Elmera-suvun ainoa laji.
Kansallisbibliografian kontrollinumero
Kansallisbibliografian kontrollinumero (, NBN) on joukko kansalliskirjastojen omia tunnusjärjestelmiä, joilla täytetään standarditunnuksien aukkoja. Vanhin on Kongressin kirjaston Kongressin kirjaston kontrollinumero (LCCN). NBN-tunnuksilla kansalliskirjastot voivat pysyvästi identifioida vanhan aineiston sekä uuden materiaalin, jolle ei voi antaa standarditunnusta.
Fintossa olevaan materiaaliin voi viitata URI-muodossa kuten:
Wikidatassa käytetään propertyä.
Murojärv
Murojärv (myös Külma järv, Mooru järv) on Virossa Võrumaalla Rõugen kunnan Külman kylässä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järvi on 180 metriä pitkä, 120 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,8 hehtaaria. Se sijaitsee Haanjan ylängöllä Külman kylän peltoaukean laidalla erään maatilan äärellä. Peltoalue on järveä korkeammalla ja ympäristön alavat alueet ovat metsämaata, jota kutsutaan Peedo metsäksi. Järven muoto on pyöreä ja sen rantaviivan pituus on puoli kilometriä. Siinä ei ole saaria. Järven ympäri kulkee polku, mutta järvelle pääsee vain maatilalle tulevaa tietä pitkin.
Luontoarvoja ja luokittelu
Ilmakuvista voi päätellä, että järven rantoja kiertää vesikasvillisuuden vyöhyke.
Vesistösuhteita
Murojärv kuuluu Võhandu jõen valuma-alueeseen, jossa sen laskuoja on Iskna jõen sivuhaara. Järveen tulee Külman kylän kautta lounaasta laskeva oja, joka on kylässä padottu kolmeksi lammeksi. Siihen tuo vettä myös toinen oja etelästä päin, mutta sen vedet suotuvat ensin suon läpi. Laskuoja laskee Häälijärveen, joka on Iskna jõen läpivirtausjärvi. Ojalla on pudotusta vain metrin verran. Iskna jõgi, jota voidaan kutsua täällä myös Troll'a ojaksi, yhtyy 15 kilometrin päässä Võhandu jõgeen. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Kevin Bieksa
Kevin Francesco Bieksa (s. 16. kesäkuuta 1981 Grimsby, Ontario) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan Bieksa on puolustaja ja hän laukoo oikealta. Hänellä on liettualaiset sukujuuret.
Ura
Bieksa pelasi kaudesta 2000–2001 neljä vuotta Bowling Greenin yliopistossa Central Collegiate Hockey Association-liigassa (CCHA). Ensimmäisen yliopistokauden jälkeen Vancouver Canucks varasi hänet vuoden 2001 NHL:n varaustilaisuudessa varausvuorolla 151. Kauden 2003–2004 hän siirtyi kesken kauden Canucksin farmijoukkue Manitoba Mooseen AHL:ään ja pelasi siellä kauden neljä viimeistä ottelua. Kaudella 2004-2005 hänet valittiin AHL:n tulokkaiden tähdistökentälliseen.
Bieksa aloitti seuraavan kauden hyvin Manitobassa ja sai palkinnoksi kutsun NHL:ään. Hän teki debyytin Canucksin riveissä 19.12.2005 Los Angeles Kingsia vastaan. Bieksa pelasi avauskaudellaan NHL:ssä 39 ottelua ja sai peliaikaa keskimäärin 16 minuuttia ottelussa.
1.11.2007 Nashville Predatorsin Vernon Fiddlerin luistin viilsi Bieksan pohkeen auki ja hän joutui jättämään pelikentät pitkäksi aikaa ja pelasi kaudella 2007–2008 vain 34 ottelua, tehden niissä 12 tehopistettä.
Bieksa kärsi loukkaantumisista myös seuraavalla kaudella. Hän loukkasi polvensa 11.10.2008 yritettyään taklata Calgary Flamesin Wayne Primeauta. Bieksa selvisi tilanteesta kuitenkin vain viikon sairauslomalla. 4.12.2008 Bieksa loukkaantui ottelussa Nashville Predatorsia vastaan yritettyään irrottaa kiekkoa luistimestaan. Hän pelasi vielä kaksi ottelua kunnes sai tietää että hänen vasemmassa jalassa oli murtuma. Bieksa palasi jäälle oltuaan sivussa kuusi peliä. Loukkaantumisista huolimatta hän oli kaudella Canucksin tehokkain puolustaja tehtyään tehot 11+32=43
Perhe
Bieksalla on kaksi veljeä nimeltään Marty ja Bryan sekä kaksi sisarpuolta Terri Lynn ja Jennifer. Kevinillä ja hänen vaimollaan Katiella on kaksi lasta, vuonna 2007 syntynyt poika Cole ja vuonna 2009 syntynyt tytär Reese.
Erkki Rankama
Erkki Olavi Rankama (alun perin Rangell, 7. syyskuuta 1914 Helsinki – 9. syyskuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen hallintoneuvos ja korkeimman hallinto-oikeuden jäsen. Hän toimi yli 30 vuotta julkishallinnon palveluksessa ja nousi 1960-luvulla yhdeksi verotuksen johtavista asiantuntijoista Suomessa. Erkki Rankama pääsi ylioppilaaksi 1932, suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1941 ja sai varatuomarin arvon 1947. Hän toimi 1940-luvun lopulla sisäasiainministeriön siirtoväenasiain osastolla ja sitten Maatalousseurojen Keskusliiton asutusvaliokunnan toimistopäällikkönä. Vuosina 1951–1955 Rankama työskenteli sosiaaliministeriön hintaosastolla ja samaan aikaan myös korkeimmassa hallinto-oikeudessa, aluksi sivutoimisena ylimääräisenä esittelijänä ja vuodesta 1954 vakituisena nuorempana hallitussihteerinä. Vuosina 1959–1966 hän oli valtiovarainministeriön hallitusneuvos ja vero-osaston päällikkö ja huolehti vuoden 1960 verolain täytäntöönpanosta, muun muassa kunnallis- ja valtionverotuksen yhdistämisestä saman viranomaisen alaisuuteen. Tähän liittyen hän toimi myös keskusverolautakunnan ensimmäisenä puheenjohtajana vuosina 1960–1966. Hallintoneuvokseksi hänet nimitettiin 1966.
Erkki Rankama osallistui sekä talvi- että jatkosotaan. Hänen puolisonsa oli radiokuuluttaja Maija Rankama, o.s. Vaahtervaara (1920–2010). Heille syntyi kuusi lasta vuosina 1946–1956.
The Great Mogul
The Great Mogul (suom. Suurmoguli) on yksi suurimmista tunnetuista timanteista. Sen paino oli 800 karaattia. Timantti löydettiin Intiassa Golcondan alueen kaivoksesta noin 1650. Länsimaissa sen kuvasi ensimmäisenä kauppamatkustaja Jean-Baptiste Tavernier vuonna 1665. Se kuului tällöin Delhin suurmogulille. Tavernierin mukaan timantti oli muodoltaan ja kooltaan puolikkaan kananmunan kaltainen. Hän oli myös viimeinen, joka teki siitä luotettavan kuvauksen piirroksineen.
Timantti lähetettiin 1600-luvun lopulla Venetsiaan hiottavaksi Ortensio Borgis -nimiselle sepälle. Timantti pieneni 280 karaatin painoiseksi ja hionta ilmeisesti epäonnistui. Borgisin omaisuus takavarikoitiin. Timantti katosi tämän jälkeen joko Persian hyökkäyksessä Intiaan tai kivi jaettiin pienemmiksi timanteiksi.
Backlash (2009)
Backlash (2009) oli pay-per-view (PPV) showpainitapahtuma, jonka tuotti World Wrestling Entertainment (WWE). Seitsemän ottelun painitapahtuma pidettiin 26. huhtikuuta 2009 Dunkin' Donuts Centerissä Yhdysvalloissa. Tapahtuman musiikkiesityksestä vastasi The Veer Union noin 8 300 katsojan edessä.
Vuoden 2009 Backlash oli järjestyksessä 11. ja se jäi viimeiseksi Backlash-tapahtumaksi. Painijoita oli kaikista kolmesta suuresta WWE-liitosta (Raw, SmackDown ja ECW)
Tapahtuman päätapahtumana oli Last man standing taistelu raskaansarjan mestaruusvyöstä Edgen ja John Cenan välillä.
Aiheesta muualla
WWE Backlash
Etninen mellakka
thumb|right|350px|Yhdysvaltain vuoden 1968 rotulevottomuuksien aikana rikkoutunut liikehuoneisto.
Etninen mellakka on mellakka, jossa kaksi etnistä ryhmää taistelevat keskenään tai toiseen etniseen ryhmään kuuluvat hyökkäävät toisen kimppuun. Mellakan syy voi olla eri rotu, uskonto tai kansallisuus. Yleensä mellakan aloittajaryhmä syyttää toista kansanryhmää epäoikeudenmukaisuudesta. Mellakka voi olla huonommassa taloudellis-sosiaalisessa asemassa olevan kansanosan väkivaltaista protestointia poliisia ja yhteiskuntaa vastaan. Etninen mellakka saattaa olla pogromi, jossa hyökätään vähemmistökansanosan kimppuun.
Tunnetuimpia etnisiä mellakoita ovat esimerkiksi Yhdysvaltain rotumellakat.
Taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut 1923
Vuoden 1923 taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin Oslossa, Norjassa. Oslossa kilpailtiin ainoastaan miesten yksinluistelussa.
Paul Gailly
Paul Gailly (2. elokuuta 1894 – ?) oli belgialainen vesipalloilija ja olympiamitalisti. Hän pelasi maansa joukkueessa Antwerpenin olympialaisissa 1920 ja Pariisin olympiakisoissa 1924 voittaen molemmilla kerroilla hopeamitalin.
Roger Greenspun
Roger Greenspun on yhdysvaltalainen toimittaja ja elokuvakriitikko. Hänet tunnetaan parhaiten työstään The New York Timesille, jolle hän kirjoitti lähes 400 elokuva-arvostelua, suurimmaksi osaksi 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa, sekä Penthouselle, johon hän kirjoitti kolumnia 1970-luvun lopulta läpi 1980-luvun.
Berliinin saarto
Berliinin saarto oli kylmän sodan alkuun liittynyt suurvaltapoliittinen kriisi, jossa Neuvostoliitto katkaisi maaliikenneyhteydet Saksan miehitysvyöhykkeensä keskellä sijainneeseen Länsi-Berliiniin ja saartoi kaupunkia kesäkuusta 1948 toukokuuhun 1949 pakottaakseen länsiliittoutuneet Yhdysvallat, Ison-Britannian ja Ranskan vetämään joukkonsa pois kaupungista. Nämä onnistuivat kuitenkin hoitamaan kaupungin huollon ilmateitse Berliinin ilmasillan avulla, ja Neuvostoliitto joutui lopulta luopumaan saarrosta.
Tausta
pienoiskuva|Voittajavaltojen miehitysalueet ja saarron aikaiset ilmakäytävät
Neuvostoliitto asetti uudet liikennemääräykset Berliiniin suuntautuvalle liikenteelle 30. maaliskuuta 1948, minkä jälkeen alettiin sulkea Berliinin länsiosien sisääntuloteitä. Käytännössä tämä tapahtui siten, että kaivettiin ampumahautoja teitten poikki, ratakiskoja poistettiin ja kanavat suljettiin. Neuvostoliitto oli irtisanoutunut miehitysvyöhykkeiden yhteishallinnosta maaliskuussa 1948.
Tapahtumat kärjistyivät brittiläisen lentokoneen syöksyttyä maahan ja 14 ihmisen kuoltua keväällä 1948. Länsivaltojen konferenssissa annettiin läntisten miehitysvyöhykkeiden asukkaiden laatia perustuslaki ja toteuttaa valuuttauudistus kesällä 1948. Tämä merkitsi sitä, että korkeintaan 60 vanhaa valtakunnanmarkkaa voitiin vaihtaa yhtä moneen käyttöön otettuun Saksan markkaan, kun tämän ylittäviltä määriltä vaihtokurssi oli 10:1. Uudistus toteutettiin samalla myös Länsi-Berliinissä. Rahamäärä vähentyi yhdellä kertaa 110 miljardista markasta 12,5 miljardiin markkaan. Rahauudistus merkitsi Saksan jakautumista. Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeellä otettiin käyttöön oma Saksan markka, myöhempi Saksan demokraattisen tasavallan markka.
Operaatio Vittles
vasen|pienoiskuva|[[Douglas DC-3|C-47 Skytrain -kuljetuskoneiden kuormia puretaan Tempelhofissa]] pienoiskuva|Vuonna 1951 Tempelhofin lentoaseman edustalle pystytetty [[Berliinin ilmasillan muistomerkki.]]
Neuvostoliitto katkaisi 24. kesäkuuta 1948 kaiken tie-, rautatie- ja kanavaliikenteen Länsi-Berliiniin. Saarron tarkoituksena oli saada liittoutuneet hylkäämään jaettu kaupunki. Tällöin Yhdysvaltain miehitysvyöhykkeen komentaja Lucius D. Clay kannatti aluksi saarron murtamista voimakeinoin, mutta Yhdysvaltain presidentti Harry S. Truman ei sitä hyväksynyt. Sen sijaan länsivallat järjestivät tämän vuoksi kaikkien aikojen suurimman ilmasillan, eli kuljetukset järjestettiin lentokoneiden avulla Berliiniin. Tämä operaatio Vittlesiksi (eng. vittles, "muona") kutsuttu ilmasilta toteutettiin Yhdysvaltain ilmavoimien kuljetuskoneilla Lucius D. Clayn johdolla. Näiden suojaksi siirrettiin Saksaan ja Isoon-Britanniaan 50 B-29-pommikonetta. Heinäkuussa pystyttiin kuljettamaan 3 000 tonnia elintarvikkeita päivää kohti. Vilkkaimpina aikoina Länsi-Berliiniin laskeutui lentokoneita puolentoista minuutin välein. Lento-onnettomuuksia sattui paljon, noin 60 lentäjän arvioidaan kuolleen saarron aikana. Lentokenttiä laajennettiin lisää, ja näin pystyttiin nostamaan päivittäistä tonniston määrää. Parhaimpaan aikaan pystyttiin kuljettamaan 8 000 tonnia päivässä. Tärkeimmät lentokentät olivat Tempelhof, Gatow ja Tegel.
Huhtikuun lopulla 1949 Neuvostoliiton uutistoimisto Tass ilmoitti maan olevan halukas saarron lopettamiseen, ja osapuolet aloittivat pian neuvottelut saarron lopettamiseksi. Toukokuun alussa länsiliittoutuneet ilmoittivat päässeensä sopimukseen Neuvostoliiton kanssa saarron loppumisesta, joka tapahtui minuutin jälkeen puolenyön 12. toukokuuta.
Disakkaridaasit
Disakkaridaasit ovat glykosidaaseihin kuuluvia hiilihydraatteja hydrolysoivia entsyymejä. Ne hydrolysoivat disakkarideja monosakkarideiksi. Disakkaridaaseja esiintyy useissa eliöissä, esimerkiksi sienissä, eläinten suolistossa ja kasvien hedelmissä.
Esimerkkejä disakkaridaaseista ovat esimerkiksi laktoosia hydrolysoiva laktaasi, sakkaroosia hajottava invertaasi, maltoosia hajottava maltaasi ja isomaltoosia hydrolysoiva sakkaraasi-isomaltaasi. Eläimille disakkaridaasit ovat tärkeitä, koska disakkaridit eivät imeydy eikä niitä siten voida hyödyntää ilman disakkaridaaseja. Disakkaridaasien puutostila aiheuttaa disakkaridi-intoleranssin esimerkiksi laktoosi-intoleranssin. Disakkaridaaseja erittyy ohutsuolen limakalvon soluista. Disakkaridaasien aktiivisuus on sitä suurempi, mitä korkeampi disakkaridien pitoisuus on.
11714 Mikebrown
11714 Mikebrown on Marsin ja Jupiterin välisellä pääasteroidivyöhykkeellä Aurinkoa kiertävä pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi Lowell Observatory Near-Earth Object Search vuonna 1998. Pikkuplaneetta sai nimensä tähtitieteilijä Michael E. Brownin mukaan, joka tunnetaan työstään kuiperin vyöhykkeen parissa. Brownin ryhmä löysi esim. Quaoarin ja kääpiöplaneetta Eriksen. Ennen nimeämistään asteroidi Mikebrown tunnettiin tunnuksella 1998 HQ51. Koska Mikebrownin absoluuttinen magnitudi (H) 13,9; sen läpimitta on todennäköisesti neljän ja yhdeksän kilometrin välillä.
SHDSL
SHDSL eli Single-pair high-speed digital subscriber line tai toiselta lyhenteeseen johtavalta yhdistelmältä Symmetric High-Bitrate Digital Subscriber Loop/Line, nykyisin käytössä oleva tekniikka kulkee yleisesti nimellä G.SHDSL tekniikka, (tunnetaan myös virallisella ITU-T standardin nimellä G.991.2) joka määrittelee tarkemmin mitä kaikkea linjan yli siirrettäviä protokollia se tukee. G.SHDSL:n kättelyprotokolla voi käyttää T1, E1, ISDN, ATM tai IP kehyksiä riippuen linjan tasosta. Se kehitettiinkin helpottamaan useiden eri tekniikoiden käyttämistä niputtamalla ne saman standardin alle.
SHDSL on symmetrinen tiedonsiirtotapa, eli yhteysnopeus on molempiin siirtosuuntiin sama. SHDSL ATM -yhteystavan mahdollistama enimmäisnopeus yhtä kupariparia käyttäen on 5,7 Mb/s molempiin suuntiin. Kahdella parilla tuo nopeus voidaan kahdentaa, jolloin saadaan 11,4 Mb/s nopeus. SHDSL soveltuukin yhteyksiin, joissa siirretään dataa molempiin suuntiin, ja etäisyydet ovat melko pitkiä.
SHDSL EFM -tekniikalla voidaan yhdistää useampi kuparipari nopeampien yhteyksien saamiseksi.
Ariki
thumb|225px|[[Rarotongan ariki (istuva) ja Makea Karikan heimon aatelisia.]] Ariki, ‘ariki, aliki, ali‘i, ari'i tai ‘eiki on polynesialainen periytyvä päällikön tai aatelisen arvonimi.
Polynesialaisten saarten kulttuureissa ariki johti yhteiskuntaa. Arikien oikeudet, tehtävät ja johtajuuden velvollisuudet vaihtelivat saarelta saarelle. Päällikön nimitys vaihtelee halki Polynesian, mutta ariki on kuitenkin kantapolynesialainen termi, josta muut ilmaisut ovat kehittyneet. Polynesialaisissa kulttuureissa oli arikeja jo varhain, ja tapa levisi myöhemmin uudisasukkaiden myötä uusille saarille.
The Pleasure Garden
The Pleasure Garden (saksankielinen versio: Irrgarten der Leidenschaft) on Alfred Hitchcockin ohjaama brittiläis-saksalainen rikosdraamaelokuva vuodelta 1925. The Pleasure Garden oli Alfred Hitchcockin esikoisohjaus. Hitchcockilla oli tosin jo ohjauskokemusta keskeneräiseksi jääneestä Number 13 -elokuvasta 1922 ja kahdesta muusta elokuvasta, jotka hän oli ohjannut loppuun, koska ohjaaja ei ollut enää käytettävissä.
The Pleasure Gardenin vastaanotto oli positiivinen, mutta se ei ollut mikään arvostelu- tai yleisömenestys. Lontoolainen Daily Express tosin piti Hitchcockia mestarillisena.
Tarina
Patsy ja Jill ovat naiiveja kuorotyttöjä Pleasure Garden -teatterissa. Patsy nai Levettin, Jillin sulhasen ystävän. Italiassa vietetyn kuherruskuukauden jälkeen Levett lähtee siirtomaihin. Lontooseen palattuaan Patsy huomaa Jillin hurvittelevan monien miesten kanssa. Patsy lähtee miehensä perässä siirtomaihin ja löytää tämän sängystä alkuasukasnaisen kanssa. Patsy ilmoittaa jättävänsä Levettin. Levett lavastaa alkuasukasnaisen murhan itsemurhaksi. Paikallinen lääkäri ampuu Levettin ennen kuin Levett ehtii murhata myös Patsyn. Lopussa Jillin hylkäämä sulhanen ja Patsy huomaavat tarvitsevansa toisiaan.
Hitchcockin cameorooli
Alfred Hitchcockilla ei ole cameoroolia tässä elokuvassa.
Taustaa
1924 Hitchcock lähti Saksaan elokuvan Die Prinzessin und der Geiger kuvauksia varten. Sen kuvaukset eivät kuitenkaan sujuneet hyvin. Naimisissa olevalla ohjaaja Graham Cuttsilla oli suhde virolaiseen tanssijattareen ja kuvausten loppupuolella he karkasivat. Hitchcock ja Alma Reville joutuivat ohjaamaan elokuvan loppuun. Elokuvan jälkituotanto tehtiin Englannissa (paluumatkalla Hitchcock oli kosinut Alma Revilleä ja saanut myöntävän vastauksen). Seuraavan elokuvan The Prude's Fall kuvausten aikana Hitchcock oli huomannut, että ohjaaja Cuttsin suhtautuminen häneen oli muuttunut pahansuopaiseksi. Cutts ilmoittikin, ettei hän halunnut Hitchcockia seuraavaan elokuvaansa.
Gainsborough oli tässä vaiheessa laajentumassa ja tuottaja Michael Balcon ehdotti Hitchcockille oman elokuvan ohjaamista. Balcon oli tarkkaillut Hitchcockin työskentelyä vuosien ajan ja oli vakuuttunut, että Hitchcock pystyisi ohjaamaan elokuvan. Cutts, joka oli myös yhtiön osakas, vastusti sitä. Balconin perusteluina oli, että tuotannon laajentuessa Cutts ei mitenkään voinut ohjata kaikkia Gainsborough'n elokuvia ja lisäksi oli halvempaa käyttää jo palkkalistoilla olevaa työntekijää kuin palkata joku ulkopuolinen. Balcon sai tahtonsa läpi ja Hitchcock sai ensimmäisen elokuvan ohjattavakseen.
Alkuteos
The Pelasure Garden perustuu Oliver Sandysin romaaniin.
Esituotanto ja tuotantoryhmä
Elokuvan tuotantoryhmä oli kansainvälinen. Sopimuksen mukaan naispääosissa olivat yhdysvaltalaiset näyttelijät, käsikirjoittaja oli englantilainen, kuvaaja italialainen ja lavastajat englantilaisia ja saksalaisia. Apulaisohjaajana toimi Hitchcockin kihlattu Alma Reville.
Kuvaukset
Varsinaiset kuvaukset olivat sarja pieniä katastrofeja, jotka useimmiten johtuivat kroonisesta rahapulasta. Elokuvan ulkokuvaukset tehtiin Genovassa, San Remossa ja Comojärvellä. Kun Hitchcock, kuvaaja Ventimiglia ja päänäyttelijä Miles Mander olivat lähdössä junalla Genovaan, Mander oli myöhästyä junasta, koska hän oli unohtanut meikkausvälineensä taksiin. Italian rajaa lähestyttäessä kuvaaja Ventimiglia kertoi Hitchcockille, että heidän olisi salakuljetettava elokuvakamera ja -filmi, koska muuten siitä pitäisi maksaa tullia. Hitchcock on tunnettu kammostaan poliisia kohtaan ja hänen kauhukseen Ventimiglia piilotti kameran ja filmin Hitchcockin vuoteen alle. Tullimies löysi kuitenkin vain filmin ja takavarikoi sen.
Kuvausryhmä saapui Genovaan ilman filmiä ja lisäksi Genovasta ei löytynyt mistään filmiä. Hitchcock joutui lähettämään paikallisen apulaistuottajan Milanoon ostamaan filmiä 20 punnalla. Kun filmi oli vihdoin saatu ostettua, Hitchcock joutui vielä lunastamaan tullin takavarikoiman filmin. Kuvausbudjetti oli nyt jo huvennut niin paljon (ja lisäksi Hitchcockin viimeiset 10 puntaa oli varastettu hotellissa), että Hitchcock joutui lainaamaan rahaa kuvaajalta ja pääosan esittäjältä, jotta pääsisi kuvaamaan elämänsä ensimmäisen kohtauksen itsenäisenä ohjaajana.
Genovasta kuvauksia jatkettiin San Remossa, missä Hitchcock kohtasi aivan uudenlaisen ongelman. Hukkuvaa naista esittävä näyttelijä ilmoitti, ettei hän voi mennä veteen, koska hänellä on ”ne päivät”. 26-vuotias, vasta kihlautunut Hitchcock oli täysin ymmällään, kunnes hän sai perusteellisen luennon naisen anatomiasta ja kuukautiskierrosta. Äkkiä paikalle hankittu sijaisnäyttelijä oli kuitenkin hieman alkuperäistä näyttelijää tukevampi ja siinä kun hukkumiskohtaus vedessä onnistui vielä jotenkin, Manderin yritykset raahata nainen rannalle epäonnistuivat täysin. Vasta lukuisten otosten jälkeen – ja satapäisen yleisön riemuksi – kohtaus saatiin kuvattua.
Seuraavan kohtauksen kuvaukset Comojärvellä tuottivat jälleen uusia ongelmia. Siellä Hitchcock tapasi Alma Revillen, joka oli tuonut amerikkalaiset naistähdet sinne Pariisin kautta – jossa elokuvan budjetti oli huvennut entisestään tähtien vaateostoksiin. Virginia Valli oli tuolloin yksi Universalin suurimmista tähdistä, joka Comojärvelläkin vaati sen mukaista kohtelua paikkakunnan parhaimmassa hotellissa. Hitchcock oli saanut tuotantoyhtiöltä lisää rahaa, mutta sekin riitti juuri ja juuri hotellilaskuihin ja junalippuihin – mukaan lukien amerikkalaistähtien matkatavaroista johtuneet ylimääräiset rahtikustannukset. Hitchcock oli äärimmäisen helpottunut, kun hän pääsi vihdoinkin studioon kuvaamaan hallittavissa olevissa olosuhteissa, ja kuvaukset sujuivatkin ongelmitta tämän jälkeen.
Jälkituotanto
thumb|Alfred Hitchcockin allekirjoitus elokuvan alkuteksteissä Brittiläinen tuottaja Michael Balcon oli hämmästynyt lopputuloksesta nähtyään valmiin elokuvan. Häntä hämmästytti eniten se, että elokuva oli – valmistumismaastaan huolimatta – hyvin amerikkalainen eikä lainkaan saksalaistyylinen elokuva. Saksalaiset tuottajat olivat kuitenkin toista mieltä. Loppukohtauksessa kuolettavasti ammuttu murhaaja palaa juuri ennen kuolemaansa hetkeksi normaaliksi ja sanoo: ”Ai, päivää tohtori.” Saksalaisten mielestä kohtaus oli epäuskottava ja liian brutaali. Kohtaus jäi kuitenkin elokuvaan.
Ajan tavasta poiketen elokuvan alkuteksteissä oli ohjaajan nimen kohdalla Hitchcockin allekirjoitus. Hitchcock perusteli tätä itsevarmasti: "Näyttelijät tulevat ja menevät, mutta ohjaajan nimen tulisi jäädä katsojien mieleen."
Aikalaisvastaanotto
The Pleasure Garden sai Saksan ensi-iltansa 3. marraskuuta 1925. Britannian ensi-iltaa saatiin kuitenkin odottaan maaliskuuhun 1926 asti, sillä levittäjät eivät olleet vakuuttuneita elokuvan potentiaalista. Sen vastaanotto oli myönteinen muttei mitenkään ylitsevuotava. Lontoolainen Daily Express tosin piti Hitchcockia mestarillisena. Elokuvaa ei esitetty paljon ja se pääsikin kunnolliseen levitykseen vasta, kun Hitchcockin Vuokralaisesta (ensi-ilta syyskuussa 1926) oli tullut menestys.
Myöhempiä arvioita
The Pleasure Garden on jäänyt elokuvan historiaan ennen kaikkea Alfred Hitchcockin ensimmäisenä ohjaustyönä.