cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Varomaton käsittely
Varomaton käsittely on Suomen rikoslaissa määritelty rikos, jossa tekijä säilyttää, käyttää tai käsittelee vastoin turvallisuusohjeita vaarallisia aineita tai esineitä. Tällaisia esineitä tai aineita ovat esimerkiksi ampuma-ase, tuli, räjähde, palo- tai räjähdysvaarallinen kemikaali tai radioaktiivinen aine. Myöskin räjähdysvaarallisten tilojen laitteiden ja suojausjärjestelmien kanssa tulee olla huolellinen. Myös huolimattomuus voi olla varomatonta käsittelyä. Varomattomasta käsittelystä tuomitaan sakkoon tai vankeuteen enintään kuudeksi kuukaudeksi.
Luettelo diplomaattisista edustustoista Israelissa
Tämä on luettelo diplomaattisista edustustoista Israelissa. Tällä hetkellä Tel Avivissa on 87 suurlähetystöä.
Aiemmin eräät valtiot pitivät suurlähetystöjä Jerusalemissa, mutta tällä hetkellä lähes kaikki sijaitsevat Tel Avivissa. Viimeiset 1982 vuoden jälkeen Jerusalemista siirtyneet maat ovat Costa Rica ja El Salvador jotka siirsivät lähetystönsä elokuussa 2006.
Jerusalem
Maat, jotka pitävät konsulaatteja Jerusalemissa, eivät yleensä pidä niitä diplomaattisina edustustoina Israelille tai Palestiinalaishallinnolle vaan diplomaattisina lähetystöinä Jerusalemille (corpus seperatum).Suurin osa Jerusalemissa sijaitsevilla konsulaateilla on erilliset suurlähetystöt Tel Avivissa, jotka ovat akkreditoituja Israeliin. Pienet maat toimivat kuitenkin edustustoina Israelissa tai Palestiinalaishallinnossa Jerusalemissa.
Lapiitit
Lapiitit olivat kreikkalaisen mytologian mukaan Thessaliassa asunut kansa. Tarujen mukaan lapiitit joutuivat kuninkaansa Peirithooksen häissä taisteluun kentaurien kanssa. Lapiittien ja kentaurien taistelu oli suosittu aihe antiikin taiteessa. Sen on ajateltu kuvaavan vertauskuvallisesti ihmisen sisäisten, ristiriitaisten voimien välistä kamppailua.
Santa Maria presso San Satiro
thumb|San Satiron Trompe l'œil Santa Maria presso San Satiro on kirkko Milanon keskustassa Italiassa. Kirkon kuori jouduttiin katkaisemaan rakennusvaiheessa. Tämän jälkeen Bramante maalasi alttarin taakse Trompe l'œil’n, joka on yksi lajinsa vanhimmista. Maalauksen avulla kirkko tuntuu suuremmalta.
Aruban jalkapallomaajoukkue
Aruban jalkapallomaajoukkue on jalkapallojoukkue, joka edustaa Arubaa lajin kansainvälisissä kilpailuissa. Joukkuetta hallinnoi Aruban jalkapalloliitto. Maa osallistuu vuosittain järjestettävään ABCS-turnaukseen, johon osallistuvat sen lisäksi Bonaire, Curacao sekä Suriname.
Sighișoara
Sighișoara [] on kaupunki Transilvaniassa Romaniassa, Mureșin piirikunnassa. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan siellä asui 28 102 asukasta, joista 75 % oli romanialaisia, 17,7 % unkarilaisia, 5,6 % romaneja ja 1,7 % muita.
Kaupungin historia alkaa 300-luvulta eaa. Roomalaiset, saksalaiset ja unkarilaiset ovat vuorotellen hallinneet kaupunkia. 1300-luvulta 1700-luvulle kaupunki kukoisti Transilvanian saksalaisten käsityömestarien kotikaupunkina. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen se siirtyi Itävalta-Unkarilta Romanialle.
Sighișoaran hyvin säilynyt muurin suojaama keskiaikainen vanhakaupunki on Unescon maailmanperintökohde.
Taruhahmo Draculan esikuvana pidetty ruhtinas Vlad Țepeș syntyi Sighișoarassa.
Ahti Jokinen
Ahti Antero Jokinen (s. 15. huhtikuuta 1944 Kihniö) on suomalainen näyttelijä.
Jokinen opiskeli Tampereen yliopiston näyttelijäkurssilla vuosina 1969–1973. Hän oli kiinnitettynä Porin Teatteriin vuosina 1973–1975, Suomen Kansallisteatteriin 1975–1984, Lahden kaupunginteatteriin 1983–1984 ja vuosina 1984–1998 Tampereen Työväen Teatteriin, josta hän jäi eläkkeelle.
Shrewsbury
Shrewsburyn vanhin osa sijaitsee Severnjoen mutkaan jäävällä niemellä. Walesilaista Powysin kuningaskuntaa hallittiin sieltä käsin 400–500-luvuilla, jolloin paikkaa kutsuttiin nimellä Pengwern. Se joutui 700-luvun lopussa anglosaksisen Mercian kuningaskunnan vallan alle, ja siellä toimi rahapaja Edvard Vanhemman valtakaudella (899–924). Kaupungin nimi tulee muinaisenglannin sanasta Scrobbesburh, ja sen uudempi kymrinkielinen nimi Amwythig tarkoittaa ’linnoitettua paikkaa’.
Ahti Jokinen
Parhaiten hänet muistetaan kuitenkin tamperelaisen komediasarjan Mummo (1987) isä-hahmosta. Tämän lisäksi hän on esiintynyt myös useissa muissa televisiosarjoissa sekä elokuvissa, esimerkiksi televisiosarjoissa Tarkkis (1986), Hermannin arkipäivää (1987), Kotirappu (1987), Metsolat (1993–1995), Kovaa maata (1994–1997) ja Kaikki kotona (2000) sekä elokuvissa Akaton mies (1983), Kun Hunttalan Matti Suomen osti (1984), Joki (2001), Onnen varjot (2005), Päätalo (2008) sekä Taistelu Näsilinnasta 1918 (2012). Yksi Jokisen tunnetuimmista roolitöistä oli Otto Ryynänen Veikko Kerttulan tv-filmatisoinnissa Heikki Turusen romaanista Simpauttaja. 1980-luvun loppupuolella Jokinen toimi lukijana piirrossarjassa Leikkitiikeri Luukas.
Shrewsbury
pienoiskuva|vasen|[[Shrewsburyn linnasta käsin puolustettiin kaupunkia hyökkääjiltä. Linna on rakennettu punaisesta hiekkakivestä.]] Normannilääninherra Roger de Montgomery hallitsi maitaan Shrewsburystä käsin ja rakensi sinne linnan (1074) ja luostarin (1083) – Domesday Bookissa (1086) Shrewsbury onkin luokiteltu jo kaupungiksi. Seuraavien 200 vuoden aikana kreivikunta oli usein sodassa Walesin kanssa, minkä seurauksena kuningas Edward I (hallitsi 1272–1307) päätti uudistaa linnan tyystin. Vuonna 1403 Henrik IV vahvisti oikeutensa Englannin kruunuun Shrewsburyn taistelussa. Keskiajan lopussa ja Tudorien aikana Walesin rajaseudut rauhoittuvat ja kaupunki vaurastui käymällä kauppaa walesilaisella pellavalla ja villalla.
Ahti Jokinen
Jokinen asuu Tampereella, jossa sijaitsee myös hänen perustamansa ohjelmatoimisto Nääsviihde Oy.
Shrewsbury
Shrewsburyn ystävyyskaupunki on Zutphen Alankomaissa.
Ahti Jokinen
Ahti Jokisen poika on näyttelijä Jarno Jokinen.
Luettelo saksalaisista lentokoneprojekteista, 1939–1945
Luettelo saksalaisista lentokoneprojekteista, 1939-1945. Luetteloon kuuluvat toisen maailmansodan aikana Saksassa suunnitellut tai varhaiselle prototyyppiasteelle edenneet ilma-alukset, jotka eivät päässeet tai ehtineet massatuotantoon sodan loppuun mennessä. Lista on aakkosjärjestyksessä, ja numerot tulevat ennen kirjaimia.
Arado
(Arado Flugzeugwerke GmbH)
Bachem
(Bachem Holding A.G.)
Berlin
(Akademische Fliegergruppe Berlin e.V.)
Blohm & Voss
(Blohm und Voss (myös Hamburger Flugzeugbau GmbH))
BMW
(Bayerische Motoren Werke A.G.)
Daimler-Benz
(Daimler-Benz A.G.)
DFS
(Deutsche Forschungsanstalt für Segelflug)
Dornier
(Dornier Flugzeugwerke GmbH)
Erla
(Erla-Maschinenwerk GmbH)
Fieseler
(Gerhard Fieseler Werke GmbH)
Flettner
(Flettner Flugzeugbau GmbH)
Focke-Achgelis
(Focke, Achgelis & Co GmbH)
Focke-Wulf
(Focke-Wulf-Flugzeugbau A.G.)
Gotha
(Gothaer Waggonfabrik A.G.)
Henschel
(Henschel Flugzeugwerke A.G.)
Hüffer
(Hüffer-Flugzeugbau GmbH)
Junkers
(Junkers Flugzeug- und Motorenwerke AG)
Klemm
(Leichtflugzeugbau Klemm GmbH)
Nagler-Rolz
(Bruno Nagler ja Franz Rolz)
Nagler-Rolz NR 55 - Yksipaikkainen pienhelikopteri
Nagler-Rolz NR 54 - Yksipaikkainen "reppuhelikopteri"
Skoda-Kauba
(Skoda-Kauba Flugzeugbau)
Weser
(Weser-Flugzeugbau GmbH)
WNF
(Wiener-Neustädter Flugzeugwerke GmbH)
Zeppelin
(Luftschiffbau Zeppelin GmbH)
Rooman ja Wienin lentoasemaiskut
Rooman ja Wienin lentoasemaiskut tapahtuivat 27. joulukuuta vuonna 1985. Kahdessa samanaikaisesti järjestetyissä iskuissa oli kohteena israelilainen lentoyhtiö El Al ja sen matkustajat. Iskuissa kuoli yli 19 siviiliä ja 4 terroristia sekä haavoittui yli 100 henkeä.
Wienin iskut
Muutama minuutti Roomassa tapahtuneen iskun jälkeen tapahtui Wienin kansainvälisellä lentoasemalla isku.
Reagointi ja jälkipyykki
Iskuissa kuoli yhteensä 15 henkilöä ja 70 loukkaantui.
Wienin ja Rooman tapahtuneet terroriteot järkyttivät Israelissa sekä Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Israel väitti teon takana olleen Palestiinan vapautusjärjestö ja varoitti kostotoimista.
PLO sanoutui irti kuitenkin heti hyökkäyksistä ja viittasi hyviin suhteisiinsa Itävaltaan ja Italiaan. PLO:n kakkosmies Abu Jihad sanoi olevansa vakuuttunut siitä, että kyseessä olivat voimat jotka halusivat turmella näitä suhteita.
Useat ryhmät olivat ottaneet nämä teot vastuulleen. Muuan mies oli soittanut Malagassa olevalle yksityiselle radioasemalle ilmoittavansa että palestiinalainen Abu Nidalin ääriryhmä suoritti iskut. Sen jälkeen Punaiseksi Lokakuuksi itseään kutsuva ryhmä ja toinen ryhmitys, Arabialaiset sissisolut, ilmoitti olevansa itsemurharyhmä ja olivat ottaneet yhteyden Beirutin uutistoimistoihin.
Wienissä kaksi henkiin jäänyttä terroristi ilmoitti olevansa Al Fatahista joka on PLO:n suurin ryhmä. Israel kieltäytyi kuten tavallista näkemästä mitä eroa on PLO:n eri ryhmien välillä suorittaessa terroritekoja ja piti Arafatia selvästi vastuulliseksi Rooman ja Wienin iskuista.
Joidenkin mukaan Libya nähtiin veristen tihutöiden takana koska ensimmäinen Libyassa ilmestynyt kommentti kuvaili "Sabran ja Shatilan palestiinalaisten marttyyrien poikien rohkeiksi teoksi".
Yhdysvaltain presidentti Ronald Reagan sanoi että iskujen takana oli Abu Nidal niminen palestiinalainen terroristi ja hänen toimeksiantajansa Libyan johtaja Muammar Gaddafi. Ronald Reagan varoitti Lähi-idän tilanteen kiristymisestä.
Israelin pääministeri Shimon Peresin ja varapääministeri David Levyn reaktio oli, että on taisteltava kaikin keinoin sissejä vastaan.
Síyáh-Chál
thumb|right|220px|Sisäänkäynti Síyáh-Chálin maanalaiseen vankilaan Síyáh-Chál oli maanalainen vankila, joka sijaitsi 1800-luvulla Persiassa, Teheranin keskustassa lähellä silloista šaahin palatsia. Se ei ollut tavallinen vankila, vaan suuri maanalainen onkalo, joka oli aiemmin toiminut kaupungin yleisen kylpylän vesivarastona. Tyrmään oli vain yksi sisäänkäynti, eikä siellä ollut minkäänlaista ilmanvaihtoaukkoa lukuun ottamatta käytävää, jonka kautta mentiin sisälle. Paikka vilisi erilaisia syöpäläisiä, eikä siellä ollut minkäänlaisia vuodealustoja tai saniteettitiloja. Tila oli pimeä, ja sen ilma kuvottavan löyhkäävää. Lattian maapohja oli kostea ja jätteiden peittämä. Vankien sallittiin tulla kerran päivässä ulos tunnin ajaksi haukkaamaan raitista ilmaa. Vankilaan saatettiin sulloa yhtä aikaa 150 vankia, jotka koostuivat niin maantierosvoista kuin murhamiehistä tai muista syistä vangituista ihmisistä.
Lähdekirja: Adib Taherzadeh: The Revelation of Bahá’u’lláh, Volyme one
Nelli Hagman
Nelli Hagman  (o.s. Petänen) on suomalainen taitoluisteluvalmentaja ja koreografi. Hän on Kiira Korven pitkäaikainen koreografi. Hagman suunnitteli myös Korven EM-pronssia (2007) tuoneen ohjelman.
Hyrylä
thumb|250px|Hyrylä ilmasta
Nelli Hagman
Nelli Hagman on koulutukseltaan liikuntatieteiden maisteri. Hän valmistui Jyväskylän yliopistosta vuonna 2003 pääaineenaan liikuntapedagogiikka. Lisäksi Hagman opiskeli muun muassa tanssipedagogiikkaa sekä valmennus- ja testausoppia.
Hyrylä
Hyrylä on Tuusulan suurin taajama ja kunnan hallinnollinen keskus, joka on 1990-luvulta lähtien ollut osa kuntarajat ylittävää Helsingin keskustaajamaa. Siellä sijaitsevat Tuusulan kunnantalo ja pääterveysasema sekä vanha varuskunta-alue, jossa toimi viimeksi Puolustusvoimien kansainvälinen keskus. Ydinkeskustassa on päivittäis- ja erikoistavarakauppoja.
Nelli Hagman
Hagman toimii lukion liikunnan ja terveystiedon lehtorina Lahdessa. Lisäksi hän tekee luistelukoreografioita eri-ikäisille luistelijoille ympäri Suomea. Hänellä on myös runsaasti kokemusta luisteluvalmentamisesta. Omalla luistelu-urallaan Hagman saavutti viidennen sijan nuorten SM-kilpailuissa ja kahdeksannen sijan aikuisten SM-kilpailuissa sekä luisteli ammattilaisena muun muassa Saksassa ja Islannissa.
Hyrylä
Hyrylä sijaitsee lähellä Tuusulanjärven eteläpäätä, noin 25 kilometrin päässä Helsingistä, noin kymmenen kilometriä Helsinki-Vantaan lentoasemalta pohjoiseen ja noin viisi kilometriä Keravalta länteen.
Hyrylän suuralueella asuu 21 200 asukasta (2012).
Hyrylän varuskunta
Hyrylän varuskunta perustettiin Venäjän vallan aikana vuonna 1874 Saksan sotilasvirkatalon maille, lähelle paikkaa, jossa Helsingistä Hämeenlinnaan ja Heinolaan johtaneet tiet erkanivat toisistaan. Suomen itsenäisyyden aikana siellä ovat toimineet kenttätykistö vuosina 1918–1934 ja uudestaan 1944–1957, Suomen valkoinen kaarti 1934–1939, sota-ajan jalkaväen koulutuskeskus 1939–1944 ja Helsingin ilmatorjuntarykmentti 1957–2006. . Lisäksi Hyrylässä toimi sotilaspiirin esikunta vuosina 1932–1992. Varuskunta lakkautettiin vuoden 2006 lopussa, mutta vuodesta 2008 lähtien vuoteen 2015 sen entisellä alueella toimivat Niinisalosta muuttanut Puolustusvoimien kansainvälinen keskus sekä nykyiseen Panssariprikaatiin kuuluvan Helsingin ilmatorjuntarykmentin 2. ohjuspatteri ja osia Viestirykmentistä.
Varuskunnan kasarmirakennukset sijaitsivat alun perin alueelta Järvenpäähän johtavan tien (nykyisen seututien 145) molemmin puolin, mutta Tuusulan kunnan kanssa 1960-luvulla tehtyjen aluevaihtojen tuloksena se siirtyi kokonaan Järvenpääntien itäpuolelle. Myös tien länsipuolella sijaitsevista vanhoista tiilisistä kasarmirakennuksista monet ovat yhä jäljellä, mutta siirtyneet jo kauan sitten siviilikäyttöön. Niissä toimivat muun muassa Taide- ja kulttuurikeskus Kasarmi sekä näyttelytiloja. Rykmentin alueen rakennuksista tunnetuin on Olympiakasarmi (1951).
Vuonna 2008 Tuusulan kunta osti suurimman osan varuskunnan entisestä alueesta, ja sinne on suunnitteilla uusi asuntoalue, Rykmentinpuisto, noin 15 000 asukkaalle.
Hyrylän varuskunnassa tapahtui heinäkuun lopulla 1994 yksi Suomen historian suurimmista asevarkauksista. Kasarmiin murtauduttiin viikonlopun aikana sen ollessa lomien vuoksi tyhjillään. Tekijät saivat saaliikseen kaikkiaan 17 rynnäkkökivääriä. Tapaus jäi selvittämättä, vaikka poliisilla oli käsitys sisäpiiritiedosta. Rikos vanheni 2010-luvulla, ja varastetuista aseista oli vuoteen 2017 mennessä löydetty yhdeksän, pääosin Heinolan ja Lahden seudulta. Viimeisin löydetty kivääri oli saatu talteen eräältä Cannonball MC -kerhon kunniajäseneltä vuonna 2014.
Liikenneyhteydet
Hyrylä sijaitsee Helsingistä Hyvinkäälle johtavan kantatien 45 varrella. Liikenneyhteydet Helsinkiin paranivat tuntuvasti, kun Hyrylän eteläpuolella oleva osa kantatietä eli Tuusulanväylä levennettiin moottoritieksi 1990-luvun alussa.
Hyrylästä johtavat myös seututie 139 eli Nahkelantie Nurmijärvelle, seututie 145 eli Järvenpääntie Järvenpäähän ja seututie 148 eli Kulloontie Keravan kautta Sipooseen.
Joukkoliikenne
Hyrylästä on tiheästi bussiyhteyksiä Helsinkiin. Vakiovuorobusseja kulkee kattavasti myös muualle, etenkin Keravalle, Tikkurilaan, Hyvinkäälle sekä Järvenpään ja Kellokosken kautta Mäntsälään.
Lähteet
60.4°N, 25.025°W
Rossija-turnaus 1974
Rossija-turnaus 1974 (Russian Government Cup) oli sanomalehti Rossijan järjestämä jääpalloturnaus, joka pelattiin Arkangelissa 25.-27. tammikuuta 1974. Turnauksen voitti Ruotsi.
Bamako
Maantiede
Bamako on alun perin muodostunut Niger-joen pohjoisrannalle, mutta kaupungin kasvaessa on rakennettu joen yli etelärannalle kulkevat sillat Pont des Martyrs ja Pont du Roi Fahd. Tulvavaaran vuoksi lähelle joen rantaa ei ole voitu rakentaa mitään. Esimerkiksi vanhin joen yli kulkeva silta on nykyään veden peitossa suurimman osan vuodesta. Maasto Bamakossa matalaa ja tasaista lukuun ottamatta kaupungin pohjoispuolella sijaitsevia tulivuoren jäännöksiä, joiden lähellä sijaitsevat myös presidentin palatsi ja keskussairaala.
Aikaisemmin kaupungin länsipuolella sijaitsi sotilaslentokenttä, mutta sen sulkemisen jälkeen alueelle kehittyi edelleen vilkkaasti kasvava ja kehittyvä teollisuus- ja kauppa-alue nimeltään ACI 2000. Alkuperäinen kaupallinen keskusta sijaitsi joen pohjoispuolella Avenue du Fleuve-, Rue Baba Diarra- ja Boulevard du Peuple -katujen reunustamalla alueella.
Keskusta on usein erittäin täynnä ihmisiä, ilmanlaatu on heikko ja hintataso on ympäristöä merkittävästi korkeampi. Bamakossa sijaitsevat Malin kansalliskirjasto, kansainvälinen lentokenttä, kansallismuseo, eläintarha ja useita muita nähtävyyksiä sekä kansallisesti merkittäviä kohteita. Dakarin–Nigerin rautatie yhdistää Bamakon Senegalin pääkaupunkiin Dakariin ja idässä Koulikoroon.
Malin itsenäisyyden aikana Saudi-Arabia ja Kiina ovat investoineet kaupunkiin ja parantaneet sen infrastruktuuria.
Ilmasto
Bamakossa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan savanni-ilmasto. Vuoden ympäri on kuumaa, kesäisin on sateista ja talvisin erittäin kuivaa. Vuoden keskilämpötila on noin 28 °C ja keskimääräinen sademäärä 950 millimetriä. Toukokuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 32 °C. Viilein kuukausi on joulukuu, jolloin keskilämpötila on noin 25 °C. Sateisin kuukausi on elokuu, jolloin sataa keskimäärin noin 290 millimetriä. Tammi- ja helmikuu puolestaan ovat kuivimmat kuukaudet. Silloin keskimääräinen sadanta on 0 millimetriä.
Historia
Bamako on ollut asutettuna paleoliittiselta kaudelta lähtien. Kaupunki oli yksi 1200-luvulta 1600-luvun loppuun saakka alueella vaikuttaneen Malin kuningaskunnan tärkeimmistä keskuksista. Sen tarkkaa perustamisaikaa ei kuitenkaan tiedetä. Bamako oli tärkeä markkinapaikka ja erityisesti islamin tutkimus- ja opintokeskus. Se oli myös monikulttuurinen, ja siellä asui ainakin bambaroita, bozoja, maureja ja arabeja.
Malin kuningaskunnan hiipumisen seurauksena myös Bamakon merkitys alkoi rappeutua. Kun Mungo Park vieraili kaupungissa vuosina 1797 ja 1806 ensimmäisenä modernin ajan eurooppalaisena, siellä oli Parkin arvion mukaan 6 000 asukasta. Bamakon väkiluku pieneni vielä tämänkin jälkeen, eikä siellä ollut 1800-luvun lopulla enää kuin muutama sata asukasta.
Vuonna 1883 ranskalaiset joukot valloittivat alueen ja vuonna 1908 Bamakosta tuli Ranskan Sudanin pääkaupunki. Ranskalaisen vallan aikana alueen infrastruktuuria parannettiin mittavilla hankkeilla. Maataloutta kehitettiin, ja Maliin rakennettiin rautatie ja laajoja kastelujärjestelmiä. Myöhemmin nykyisen Malin alue liitettiin osaksi Ranskan Länsi-Afrikkaa. Bamakosta tuli myös voimakas antikolonialismin keskus, ja siellä perustettiin vuonna 1946 Rassemblement démocratique africain, joka oli ensimmäinen ranskankielinen panafrikkalainen järjestö.
Malin itsenäisyyden koittaessa 1960 Bamakossa asui noin 160 000 asukasta. 1960-luvulla Mali noudatti sosialistista talousjärjestelmää ja Neuvostoliitto teki sinne investointeja. Valtiollistetut yritykset eivät kuitenkaan olleet kannattavia ja kaupungin infrastruktuuri alkoi heiketä. Nuori upseeri Moussa Traoré kaappasi vallan maan ensimmäiseltä presidentiltä Modibo Keïtalta vuonna 1968. Seuranneiden vuosien aikana Malin maataloustuotanto romahti, ja maaseuduilta muutti ihmisiä Bamakoon paetakseen köyhyyttä ja nälänhätää. Bamakon asukasluku monikertaistui 1900-luvun aikana. Vuonna 1991 Bamakossa järjestettiin suuri protestimarssi, jonka tukahduttaminen johti satojen henkilöiden kuolemaan. Seuraavana vuonna Traoré luopui vallasta. Vallan kaapannut Amadou Toumani Touré järjesti kuitenkin vapaat ja demokraattiset vaalit, joissa maan uudeksi presidentiksi valittiin Alpha Oumar Konaré.
Vuonna 2015 ainakin kymmenen aseistautunutta miestä hyökkäsi kaupungissa sijaitsevaan Radisson Blu Hotel -hotelliin. Hyökkäyksessä otettiin panttivangeiksi 170 ihmistä, joista 30 oli hotellin työntekijöitä. Hotelli-iskussa kuoli yli 20 ihmistä.
Väestö
Bamakon väestönkasvu on ollut erittäin voimakasta. Arvioiden mukaan Bamako on tällä hetkellä maailman kuudenneksi nopeimmin kasvava kaupunki. Vuoden 2009 virallisessa väestönlaskennassa kaupungissa oli 1,8 miljoonaa asukasta. Arviot nykyisestä väkiluvusta vaihtelevat 2,6 miljoonasta 3,3 miljoonaan asukkaaseen. Bamakon hyvin nopean väestönkasvun arvioidaan jatkuvan, sillä Malissa on käynnissä kaupungistumisprosessi.
Bamako sijaitsi aiemmin kaupunkia halkovan Niger-joen pohjoisrannalla. Voimakkaan väestönkasvun seurauksena kaupunki on levinnyt joen eteläpuolen tasangoille. Vuoden 2019 arvion mukaan joen pohjoispuolen Rive Gauchessa asui 54 % ja eteläpuolen Rive Droitessa 46 % kaupungin asukkaista. Saman vuonna Bamakon väestötiheydeksi arvioitiin 8 200 asukasta neliökilometrillä.
Hallinto
Bamako muodostaa oman piirikuntansa, johon kuuluu kuusi kuntaa (ransk. commues), joita jokaista johtaa pormestari. Piirikunnan pinta-ala on 276 neliökilometriä. Piirivaltustoon valitaan edustajia Bamakon kuudesta kunnasta niiden asukasluvun perustella. Toimeenpanevaan elimeen kuuluu pormestari, valtuuston johtaja ja kaksi edustajaa. Bamakon piirin pormestarina on vuodesta 2007 toiminut Adama Sangaré.
Käytännössä suuri osa vastuusta hallinnosta ja peruspalveluista hajautettiin aluetasolle Malin vuoden 1992 perustuslaissa. Jako kaupungin kuuden kunnan, Bamakon piirikunnan hallinnon ja aluehallinnon vastuiden, oikeuksien ja velvollisuuksien välillä on kuitenkin epäselkeä. Myös valtionhallinnolla on intressi vaikuttaa pääkaupungin asioihin. Toiminnoissa on hallintojärjestelmän seurauksena paljon päällekkäisyyksiä ja koordinoinnin vaikeuksia.
Kunnat
Commune II on 18,3 neliökilometrin laajuinen 159 360 asukkaan kunta (2009). Kunta on Bamakon teollinen keskus. Kuntaan kuuluvat Niarélan, Bagadadjin, Medina-Couran, Bozolan, Missirna, Hippodromen, Quinzambougoun, Bakaribougoun, TSF:n ja Bougouban kaupunginosat sekä Bamakon teollisuusalue. Kuntaan kuuluu myös Cité du Nigerin saari.
Commune III on 20,7 neliökilometrin laajuinen 128 666 asukkaan kunta (2009). Kunta on Bamakon hallinnollinen ja kaupallinen keskus, jonka alueella sijaitsevat myös kaupungin kaksi suurinta markkinapaikkaa Grand market ja Dibida. Kuntaan kuuluu kaksikymmentä kaupunginosaa.
Commune IV on 42 neliökilometrin laajuinen 304 526 asukkaan kunta (2009). Kuntaan kuuluvat Talikon, Lassan, Sibiribougoun, Djikoroni Paran, Sébénikoron, Hamdallayen, Lafiabougoun ja Kalabambougou, kaupunginosat.
Commune V on 42 neliökilometrin laajuinen 413 266 asukkaan kunta (2009). Kuntaan kuuluvat Badalabougoun, Sema I:n, Quartier Malin, Torokorobougoun, Baco-Djicoronin, Sabalibougoun, Daoudabougoun ja Kalaban-Couran kaupunginosat.
Talous
Bamako on Malin tärkein taloudellinen keskus, jonka osuus koko maan bruttokansantuotteesta on 36 %. Voimakkaasta väestönkasvusta huolimatta kaupungin taloudellisen kilpailukyvyn ja tuottavuuden kasvu ovat Länsi-Afrikan muita kaupunkikeskuksia selvästi heikompia. Bamakon taloutta hallitsevat pienet mikroyritykset ja epävirallinen talous, jonka työpaikkojen osuus kaikista kaupungin työpaikoista oli Maailmanpankin vuonna 2019 julkaistun selvityksen mukaan 68%.
Bamakon haasteena on nopea kaupungistuminen ja väestönkasvu, joiden seurauksena kaupungissa on paljon työttömyyttä ja tarpeisiin nähden alikehittyneet julkiset palvelut. Kaupungin taloudellista kehitystä hidastavat erityisesti pula koulutetusta työvoimasta, kehittymätön perusinfrastruktuuri, puutteet informaatioteknologian käyttöönotossa, puutteellinen ja suunnittelematon maa-alojen käyttö sekä liikenteen ongelmat. Esimerkiksi vuonna 2016 Bamakon asukkaista 11 prosentilla oli pääsy Internetiin, mikä oli selvästi Länsi-Afrikan 20 prosentin keskiarvoa vähemmän. Afrikalle tyypillisesti bamakolaiset käyttävät kiinteiden Internet-yhteyksien sijasta matkapuhelimia, mutta harvoin muuhun kuin puheluihin tai tekstiviesteihin.
Kaupunkiin kuljetetaan maaseudulta tuotteita sekä ulkomaankauppaa että paikallista kulutusta varten. Bamakossa käydään kauppaa muun muassa kullasta, riisistä, puuvillasta, karjasta ja kolapähkinöistä. Kaupungin teollisuuteen kuuluu puolestaan tekstiili-, keramiikka- ja lääketeollisuutta. Teollisuusyritysten osuus työpaikoista oli vuonna 2019 kuitenkin vain 7 %.
Kulttuuri
Bamako tunnetaan maailmanlaajuisesti erityisesti musiikista. Musiikilla on kaupungissa ainakin Songhain valtakunnan aikaan juontava kuuden vuosisadan mittainen historia. Bamako on ollut kulttuurien risteys, jossa alueen eri heimojen perinteet sekoittuvat: Saharan tuaregit, Timbuktun songhait, Malin eteläosien mandinkat, vuoristojen dogonit, Wasulun bambarat ja wasulunkat, Keski-Malin fulbet ja heidän perinteensä ovat kohdanneet Bamakossa.
1990-luvulla Salif Keitasta ja Ali Farka Tourésta tuli maailmantähtiä ja Bamakosta keskus, joka veti puoleensa sekä turisteja että paikallisia muusikkoja ja tuottajia. Robert Plantin, Ry Cooderin, John Lee Hookerin ja Manu Chaon kaltaiset kansainväliset tähdet kävivät kaupungissa levyttämässä tai soittamassa paikallisten muusikkojen kanssa.
Suurin osa Bamakon asukkaista on muslimeja, mutta kaupungissa on myös uskonnollisina vähemmistöinä kristittyjä ja animisteja.
Terramaren kulttuuri
thumb|Terrameren kulttuuri vallitsi Pohjois-Italiassa noin 1700–1150 eaa.
Terramaren kulttuuri oli vallihaudoin ja maavallein linnoitettuja asuinpaikkoja rakentanut pronssikautinen kulttuuri Italiassa. Se ajoitetaan vuosiin 1700–1150 eaa. Terramaren kulttuuri esiintyi pelkästään Emilia-Romagnan alueella. Ihmiset elivät metsästyksellä, karjanhoidolla ja maanviljelyllä. He asuivat puutaloissa kylissä. Kulttuuri muuttui äkisti varhaisena etruskikulttuurina pidettyyn Villanovan kulttuuriin.
Terramaren kulttuuri ajoitetaan keski- ja myöhäispronssikauteen suunnilleen aikaan 1700–1150 eaa. Etelämpänä italiassa vallitsi Apenniinien kulttuuri. Niinpä kulttuuri oli minolaisen ja mykeneläisen kulttuurin aikalainen. Terramaren kulttuurin ihmisiä on väitetty mm. Tonavalta tulleiksi ja ligurialaisten sukuisiksi. Kulttuurin nimitys tulee terra marna -maannoksesta, joka on entistä järven pohjaa.
Talot, kylät
thumb|Terrameren kulttuurin paalutalot saattoivat näyttää tältä. Talot olivat hirsitaloja, ja saatettiin kuivalla maallakin rakentaa tolppien varaan. 60 kylää tunnetaan, lähes kaikki Emilian alueelta Pohjois-Italian Pojoen laaksosta. Keskipronssikauden kylien ala oli 1–2 ha, mutta myöhäispronssikautistan jopa 60 ha. Keskipronssikautista 2ha kylää ympäröivä alue oli yleensä 25 km² ja MBII-kaudella kylien väli saattoi olla niinkin pieni kuin 2 km. MBII-keskipronssikautisessa kylässä saattoi asua noin 250–260 asukasta. MBIII-kaudella jotkut kylät ympäröitiin vallihaudoin ja ne kasvoivat jopa 20 ha kokoisiksi.
Hautaukset
Hautaukset olivat sekä tavallisia että polttohautauksia. Polttohautaus lienee tullut myöhäisellä kaudella.
Terramaren kulttuurin tuho
Noin 1200–1150 eaa. Terrameren kulttuuri tuhoutui äkisti ja kylät hylättiin. Niissä oli asunut RB-myöhäispronssikaudella jopa 150 000 – 200 000 asukasta. Kylien autioituminen saattoi johtua nälästä. Varsinkin Emilian alue tyhjeni sadoiksi vuosiksi. Kulttuurin jälkeen tuli esi-etruskilainen proto-Villanovan kulttuuri, jossa on Terrameren tai uurnakenttäkulttuurin piirteitä. Proto-villanovalaiset hautasivat uurniin.
Löytöpaikkoja
Muinaisia Terramaren kulttuurin kyliä.
TBE-rokote
TBE-rokote eli puutiaisaivotulehdusrokote, puhekielessä usein punkkirokote, on rokote, joka on tarkoitettu suojaamaan puutiaisen puremassa tarttuvalta puutiaisaivotulehdukselta. Tauti on endeeminen Euraasian pohjoisosissa. Sitä tavataan laajalla alueella Pohjois-Ranskasta Keski- ja Itä-Euroopan sekä Venäjän etelä- ja Kiinan pohjoisosien poikki aina Korean niemimaalle ja Hokkaidon sekä Sahalinin saarille saakka. Puutiaisaivotulehdus ei tartu ihmisestä toiseen, joten laumasuojaa ei ole olemassa ja rokote suojaa ainoastaan ottajaansa.
Historia
Neuvostoliiton armeija aloitti rokotukset puutiaisaivotulehdusta vastaan jo 1937. Hiiren aivoista valmistetun, formaliinilla inaktivoidun rokotteen tehossa päästiin jopa 90 % luokkaan, mutta valmisteen sisältämä myeliini aiheutti rokotetuissa allergisia reaktioita. Ensimmäiset soluviljelmissä tuotetut rokotteet kehitettiin Tšekkoslovakiassa 1960-luvulla. Kaikki nykyaikaiset TBE-rokotteet tuotetaan soluviljelmissä. Viljelmän solut ovat primaarisia kanan alkiosoluja, paitsi kiinalaisella valmistajalla, joka käyttää hamsterin munuaissoluja. Valmistajasta riippumatta rokote sisältää antigeeninä kokonaisia, inaktivoituja TBE-viruspartikkeleita sekä tehosteaineena pienen määrän alumiinihydroksidia.
Suomessa puutiaisaivotulehdustapauksia on rekistöröity 1950-luvulta alkaen muutamia kymmeniä vuosittain. Tapauksia oli varsinkin Ahvenanmaalla ja Kaakkois-Suomessa. Ahvenanmaalla ilmaantuvuus oli lähes yksi tapaus tuhatta asukasta kohti vuodessa, mikä oli kansainvälisestikin erittäin korkea. TBE-rokotus lisättiin Suomen kansalliseen rokoteohjelmaan ensimmäiseksi Ahvenanmaalla vuonna 2006. Aluksi rokotteeseen olivat oikeutettuja kaikki 7 vuotta täyttäneet ahvenanmaalaiset, mutta vuonna 2012 ikäraja alennettiin kolmeen vuoteen.
Kohderyhmä ja riskialueet
Suomessa TBE-rokotteella on kaksi selkeää kohderyhmää:
Aivokuumeen riskialueiden määrittäminen on vaikeaa, koska virus esiintyy pääasiassa eläimissä, joista se siirtyy puutiaisen pureman kautta ihmisiin. Pelkästään ihmisissä tavatuista tautitapauksista ei siksi voi saada kuvaa viruksen todellisesta esiintyvyydestä. Lisäksi alueilla, joilla tautia vastaan rokotetaan, ilmaantuvuus ihmisissä on rokotekattavuuden vuoksi matala, vaikka viruksen kantajuus puutiaisissa olisi korkea. Pidetään kuitenkin selvänä, että ihmisissä ylipäänsä havaitut tautitapaukset kertovat kohonneesta tautiriskistä alueella. Suomen lisäksi vain Saksa on edes yrittänyt järjestelmällisesti selvittää erillisiä riskialueita.
Vuonna 2013 Suomessa riskialueiksi katsottiin Ahvenanmaa, Turun saaristo, Kokkolan ympäristö, Simon ja Kemin alue, Lappeenrannan ympäristö, Kotkan saaristo sekä muutamat alueet Helsingissä. Ilmaston lämpenemisen odotetaan laajentavan virusta kantavien puutiaisten esiintymisaluetta. Lisääntynyt retkeily Uudenmaan edustan saaristoalueille tullee paljastamaan uusia riskialueita.
Vuosien 2018–2022 seurantatietojen perusteella Suomessa puutiaisaivokuumeen ilmaantuvuus on suurin Paraisilla (46 tapausta per 100 000 asukasta vuodessa), Kustavissa (41 per 100 000 as.v.), Ahvenanmaalla (38 per 100 000 as.v.) ja Lohjalla (16 per 100 000 as.v.). Ilmitulleet tapaukset keskittyvät lähes poikkeuksetta rokottamattomaan väestönosaan.
Maailman terveysjärjestö WHO on vuodesta 2011 alkaen suositellut rokotusohjelman käynnistämistä alueilla, joilla aivotulehduksen ilmaantuvuus on suurempi kuin 5 tapausta 100 000 asukasta kohti. Suomessa rajana on toistaiseksi pidetty 10 tapausta 100 000 asukasta kohti, mutta rokotteen kustannustehokkuutta suositellaan arvioitavaksi, jos viiden tapauksen raja ylittyy. Muualla Euroopassa TBE-rokotuksia on toteutettu laajalti Itävallassa ja Tšekissä sekä pienemmässä mittakaavassa ainakin Latviassa, Unkarissa, Saksassa ja Sveitsissä ja Sloveniassa. Itävallassa väestön rokotuskattavuus on nykyisin lähes 90 % ja Tšekissä nuorempi väestö on kohtalaisen rokotettua. Unkarissa rokotus on pakollinen niille, jotka voivat työssään altistua puutiaisen puremalle. Myös Puolassa rokotus on pakollinen ainakin joillekin valtion työntekijäryhmille.
Rokote
Suomessa on käytössä kaksi puutiaisaivotulehdusrokotetta: Bavarian Nordicin valmistama Encepur sekä Pfizerin valmistama Ticovac. Kansallisessa rokotusohjelmassa käytetään Encepur-valmistetta. Rokotteet eivät sisällä toimintakykyisiä viruksia, eikä niistä ole mahdollista saada aivotulehdustartuntaa.
Encepur sisältää 1,5 mikrogrammaa primaarisissa kanan alkiosoluissa kasvatettua TBE-viruskantaa K23, joka on inaktivoitu formaldehydillä. Tehosteaineena on käytetty alumiinihydroksidia.
Ticovac sisältää 2,4 mikrogrammaa TBE-viruksen Neudörfl-viruskantaa, joka on kasvatettu kanan alkiosoluissa ja inaktivoitu. Tehosteaineena on alumiinihydroksidi.
Kummallakin valmisteella yksi rokoteannos sisältää 0,5 ml rokoteainetta, joka annetaan pistoksena olkavarren lihakseen. Veren hyytymishäiriöstä kärsivälle rokote voidaan antaa ihon alle.
Alle 12-vuotiaille lapsille annettava Encepur lapset -rokote on muuten samanlainen aikuisten rokotteen kanssa, mutta esitäytetty ruisku sisältää puolet aikuisen rokoteannoksesta.
Teho
TBE-rokotteiden tehoa ei ole juurikaan epidemiologisesti tutkittu, mutta Itävallassa TBE-rokotuksia on annettu vuodesta 1981 ja taudin ilmaantuvuus on laskenut siellä huomattavasti samalla, kun sen matalan rokotuskattavuuden naapurimaissa ilmaantuvuudet ovat pysyneet ennallaan tai jopa nousseet. Itävallassa Ticovac-valmisteella on rokotteen tehoksi saatu 98,2–99,0 % rokotussarjan suosituksen mukaan ottaneilla ja heikoimmillaan 88,9–93,3 % niillä, joilla rokotteet on otettu epäsäännöllisesti. Ohjeellisen aikataulun mukaan rokotetuilla läpäisyinfektiot ovat olleet äärimmäisen harvinaisia.
Taudilta suojaava veren vasta-ainetaso tunnetaan varsin tarkasti. Normaalia rokoteohjelmaa noudatettaessa 90 % rokotetuista saavuttaa riittävän vasta-ainetason kahden viikon kuluessa toisesta rokotuskerrasta. Tämä taso antaa riittävän suojan noin vuodeksi. Nopeutetulla aikataululla annettuna riittävä suoja saavutetaan suunnilleen kolmannen annoksen antamisen kohdalla. Serologisten tutkimusten perusteella ohjeellisten aikataulujen mukaan annettu kolmen rokotteen sarja antaa riittävän suojan useiksi vuosiksi, luultavasti paljon pitemmäksi aikaa kuin tällä hetkellä suositeltu tehosterokotusten väli. Yli 60-vuotiailla veren vasta-ainepitoisuudet laskevat tehosteen jälkeen selvästi nopeammin kuin nuoremmilla, minkä vuoksi tehosterokotukset on tarpeen ottaa lyhyemmällä väliajalla kuin nuoremmilla.
Alle 30-vuotiaana ensikertaa rokotetuilla vereen syntyy neutralisoivia vasta-aineita huomattavasti enemmän kuin yli 50-vuotiaana rokotetuilla. Tehosterokotteet toimivat yhtä tehokkasti sekä nuoremmissa, että vanhemmissa ikäryhmissä, mikä osoittaa immuunijärjestelmän muistisolujen syntymisen ja siten pitkäkestoisen immuniteetin.
Eurooppalaisia rokotteita ei ole käytetty laajemmalti Venäjällä tai muualla Aasiassa. Venäjällä ja Kiinalla on omat rokotevalmisteensa, joiden tehosta ja turvallisuudesta on saatavilla varsin vähän tietoa. Laboratoriokokeissa havaittujen ristireagointien perusteella eurooppalaisiin viruskantoihin (TBEV-Eu) perustuvien rokotteiden arvellaan suojaavan varsin tehokkaasti myös aasialaisilta viruskannoilta (TBEV-Sib ja TBEV-Fe). TBE-rokotetteen tuottamien vasta-aineiden on havaittu laboratorio-oloissa reagoivan immunokemiallisesti TBE-virukselle läheistä sukua olevaan Japanin aivotulehdusvirukseen (JEV), mutta tästä ei voi päätellä, että TBE-rokote suojelisi myös Japanin aivotulehdukselta.
Kuten useimmat muutkin rokotteet, TBE-rokote on tehokas vain ennaltaehkäisevänä toimenpiteenä. Rokottamisesta vasta taudille altistumisen jälkeen ei ole pystytty osoittamaan hyötyä.
Vasta-aiheet ja haittavaikutukset
TBE-rokote on vasta-aiheinen alle vuoden ikäisillä lapsilla sekä jos henkilö on saanut anafylaktisen reaktion ensimmäisestä pistoksesta. Kananmuna-allergia ei estä rokottamista. Kumpaakaan Suomessa käytössä olevaa rokotetta ei ole tutkittu raskaana olevilla ja rokotteen antamista raskauden aikana tulisi harkita tarkkaan.
Eurooppalaiset TBE-rokotteet ovat käytännössä osoittautuneet varsin hyvin siedetyiksi ja turvallisiksi. Tavallisimpia haittavaikutuksia ovat pistosalueen paikallisoireet kuten arkuus ja kuumotus. Pistoskohdan kipua on noin 10 %:lla rokotetuista. Joillekin tulee myös yleisoireita, kuten päänsärkyä, huonovointisuutta ja väsymystä. Ohimenevää kuumeilua on esiintynyt varsinkin pienillä lapsilla. Keski-Euroopassa TBE-rokotuksen yhteydessä on raportoitu hermostotulehduksia. Niiden yhteys rokotteeseen on ainoastaan ajallinen, joten yhteys itse rokotteeseen on epäselvä. Näiden ilmaantuvuus on luokkaa yksi tapaus miljoonaa rokotettua kohti.
Mogoro
Mogoro on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 4 157 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 48,99 neliökilometriä. Se sijaitsee 136 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Lahden punakaarti
thumb|275px|Lahden Rykmentin tykkimiehiä Lahden rykmentti ("Suomen punakaartin Lahden Rykmentti") oli johtava sotilaallinen voima Päijät-Hämeessä Suomen sisällissodan aikana. Sen komentajana toimi Nestor Linnanen ja esikuntapäällikkönä Teodor Huurre. Rykmentti hävisi taistelun Kuhmoisista päin tuleville majuri Hans Kalmin komentamalle pataljoonalle ja eversti Otto von Brandensteinin komentamalle osasto Brandensteinille, joka hyökkäsi etelästä Pennalan suunnasta ja idästä Villähteen suunnalta. Orimattilan suunnalla Lahden rykmentillä oli Lahtea puolustamassa kahdeksan komppaniaa.
Osasto Brandensteinin noustua maihin Loviisassa huhtikuun 1918 alussa ryhdyttiin pakko-ottamaan sotilaita punakaartiin.
Komppaniat ja patterit
Lahtelainen punasotilas
SDP:n kunnallistoimikunta
punaisten nimismies Valtioasiain tiedusteluosaston Luettelo C Ammuttu 5.5.1919, heti pidätyksen jälkeen Orimattilassa Suomen sotasurmat 1914-1922
Orimattilan punakaarti
Orimattilan punakaartin esikunta Orimattilan komppania Helsinkiläinen (puoli)komppania Orimattilan Pakaalla 15.-16.2.1918 Pukkilan punakaarti
El Niño
thumb|280px|Meriveden pintalämpötilan poikkeama keskimääräisestä [ °C] joulukuussa 1997 vahvan El Niñon aikana. Punaisilla alueilla normaalia lämpimämpää, sinisillä kylmempää El Niño on merivirran ajoittainen muuttuminen Tyynellämerellä. Ilmanpaine nousee Tyynenmeren länsiosassa, pasaatituulet laantuvat, ja siitä seuraa meren pintaveden lämpeneminen Tyynenmeren itäosassa päiväntasaajan tienoilla. Lämpeneminen ilmenee 2–7 vuoden jaksoissa (tavallisimpia ovat 3–4 vuoden jaksot), ja kukin lämmin kausi kestää vuoden tai puolitoista vuotta. Ilmiö aiheuttaa monenlaisia vaikutuksia Etelä-Amerikan, Kaakkois-Aasian ja muiden tropiikin lähialueiden säähän. Se vaikuttaa merkittävästi myös Tyynenmeren rannikoiden elinkeinoihin, erityisesti kalastukseen.
Päinvastainen poikkeama normaalitilasta on La Niña, jolloin Tyynenmeren päiväntasaajanläheisillä osilla on keskimääräistä kylmempää vettä. Ilmakehän osuus ilmiöstä on nimeltään eteläinen heilahtelu, ja koko ilmiötä kutsutaan lyhenteellä ENSO (El Niño – Southern Oscillation).
Nimitys
Nimitys El Niño tulee espanjankielisestä Jeesus-lasta tai poikalasta tarkoittavasta sanasta. Sääilmiö sai tämän nimen, koska meriveden lämpenemiset usein havaittiin joulun aikoihin. La Niña puolestaan tarkoittaa "pikku tyttö", joka tuo kylmää ravinnepitoista vettä vesieliöille ja lisää kalakantaa.
Historia
El Niñon havaitsivat ensimmäisinä Perun ja Ecuadorin kalastajat, kun Tyynenmeren rannikolle tuli poikkeuksellisen lämmintä vettä.
El Niñon vaikutukset
Kun El Niño ei ole käynnissä, Tyynenmeren pasaatituulet puhaltavat trooppisen meren poikki idästä länteen. Tuulet painavat lämmintä pintavettä meren länsiosaan, ja meren pinta on Indonesiassa noin puoli metriä korkeammalla kuin Etelä-Amerikan rannikolla. Itäisellä Tyynellämerellä nousee syvältä pintaan viileätä ja ravinteikasta vettä. Tämä kasvattaa alueen kalapopulaatioita, jotka puolestaan ovat tärkeä ravinnonlähde sekä ihmisille että merilinnuille. Meren pintalämpötila Etelä-Amerikan rannikolla on noin kahdeksan astetta alempi kuin Tyynenmeren länsiosassa. Sadetta on runsaasti läntisellä lämpimällä alueella, ja itäisellä Tyynellämerellä on suhteellisen kuivaa.
El Niñon aikana pasaatituulet laantuvat. Tämä johtaa meren pintalämpötilojen laskuun Tyynenmeren länsiosassa ja vastaavasti lämpötilojen nousuun Tyynenmeren itäosassa. Samalla ravinteikkaan veden ylösvirtaus Etelä-Amerikan rannikolla heikkenee, millä puolestaan on laaja vaikutus alueen ravintoketjuihin. Tyynenmeren päällä olevan suuren lämpimän ilmamassan jääminen tavallista idemmäksi aiheuttaa muutoksia säähän myös muualla maapallolla. Yksi esimerkki tästä on muutokset trooppisten hirmumyrskyjen runsaudessa ja reiteissä Atlantilla.
Miljoonan dollarin sääret
Miljoonan dollarin sääret (Million Dollar Legs) on yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1932. Sen on ohjannut Edward F. Cline, ja sen pääosissa ovat Jack Oakie ja W. C. Fields. Elokuvan tapahtumat sijoittuvat olympiakisoihin.
Muinaisesta lääketieteestä
Muinaisesta lääketieteestä on Hippokrateen nimiin laitettujen teosten kokoelmaan Corpus Hippocraticumiin kuuluva lääketieteellinen teos, joka pyrkii puolustamaan perinteistä hippokraattista käsitystä lääketieteestä.
Historia
Teos Muinaisesta lääketieteestä on perinteisesti luettu Hippokrateen aitojen teosten joukkoon. Tätä näkemystä kannatti erityisesti Émile Littré, joka katsoi, että Muinaisesta lääketieteestä olisi se Hippokrateen teos, johon viitataan Platonin Faidroksessa. Nykyisin kuitenkin katsotaan, ettei teoksen kirjoittajaa voida tietää varmuudella. Sisältönsä puolesta Muinaisesta lääketieteestä toisaalta vastustaa monissa muissa hippokraattisen korpuksen teoksissa usein esiintyviä ajatuksia, mutta toisaalta muistuttaa eräitä korpuksen muita teoksia.
Muinaisesta lääketieteestä ajoitetaan noin vuoteen 400 eaa. tai laajemmin ajalle 440–350 eaa. Monet seikat viittaavat siihen, että se olisi kirjoitettu 400-luvun eaa. lopulla. Teos viittaa filosofi Empedokleehen (n. 490–430 eaa.) tavalla, joka antaa ymmärtää, että teksti olisi kirjoitettu pian hänen aktiivisen kautensa jälkeen. Kirjoittajan ajatukset tieteen ja tekniikan etenemisestä ja hyödyistä heijastelevat 400-luvun eaa. lopun ajatusmaailmaa. Ajatus siitä, että ihmiset nousivat teknisten taitojen ansiosta eläinten yläpuolelle rinnastuu Sofokleen Antigonessa esitettyihin ajatuksiin. Hyökkäys sofistien lääketiedettä koskevia ajatuksia vastaan rinnastuu puolestaan Platonin Faidoniin. Teos heijastelee myös ajatuksia, jotka tulevat ilmi muun muassa Aristofaneen Pilvissä ja Platonin Sokrateen puolustuspuheessa.
Tutkijat ovat olleet kahta mieltä teoksen ja aikansa filosofian vaikutussuhteesta. Hans Diller pyrki osoittamaan, että teos sai vaikutteita pääasiassa Platonilta. Ludwig Edelsteinin mukaan teos ilmentää ”hippokrateslaista empirismiä”, joka hylkää kaikki yleistykset ja on seurausta Protagoraan relativismin soveltamisesta lääketietelliseen ajatteluun. Toiset taas ovat ehdottaneet, että vaikutussuhde olisi ollut päinvastainen, ja Muinaisesta lääketieteestä olisi vaikuttanut Protagoraaseen. On myös mahdollista, että eri ajattelijat olisivat päätyneet samanlaisiiin johtopäätöksiin toisistaan riippumatta. Erään ehdotuksen mukaan Muinaisesta lääketieteestä olisi tarkoitettu kritiikiksi pythagoralaisiin kuuluneen filosofi Filolaoksen (n. 480–405 eaa.) esittämiä ajatuksia vastaan. Muinaista lääketiedettä ei arvostettu antiikin aikana, mutta nykyaikana sitä on pidetty arvokkaana antiikin lääketieteellisen ajattelun lähteenä.
Sisältö
Muinaisesta lääketieteestä pyrkii puolustamaan tiettyä näkemystä lääketieteestä, jota kirjoittaja kutsuu ”muinaiseksi lääketieteeksi", tarkoittaen tällä sitä, miten lääketiedettä oli aiemmin harjoitettu. Samalla se kuvaa, mikä tuo lääketieteen taito (tekhnē) on, miten se on syntynyt ja millaista menetelmää noudattaen se kehittyy eteenpäin. Tätä vastaan asettuu kirjoittajan vastustama ”uudenaikainen” näkemys, jossa lääketiede rakennetaan oletuksen (hypothesis) varaan, ja sairauksien syyt pelkistetään muutamaan yksinkertaiseen tekijään; jälkimmäiseen näkemykseen viitataan tässä nimellä ”oletusteoria”.
Teoksen pääargumentti koostuu kolmesta osasta. Luvuissa 1–19 kirjoittaja vastaa niille, jotka kannattavat niin kutsuttua oletusteoriaa. Samalla kirjoittaja pyrkii osoittamaan, että lääketieteellinen tutkimus on osoittanut, että ihmisruumis on sekoitus eri nesteistä (humoraalioppi). Tämän jälkeen hän arvostelee oletusteoriaa siitä, että se on liian yksinkertaistettu käsitys sairauksien syistä. Tätä taustaa vasten hän selittää luvuissa 20–24 omaa teoriaansa ja menetelmää, jolla se on löydetty. Hän myös vastaa siihen syytökseen, ettei muinainen lääketiede ole todellista lääketieteen taitoa, koska se on epätarkkaa. Nämä argumentit tulee nähdä kirjoittajan oman luvuissa 9–12 esitetyn ihmisruumiin fysiologiaa koskevan teorian valossa.
Luvut 1–8
Tämän vuoksi kirjoittaja argumentoi luvussa 2, että lääketieteen periaatteet ja menetelmät mahdollistavat sen, että lääkäri voi tehdä keksintöjä ajan kuluessa. Tieteenalan tulee olla joustava ja kyetä ottamaan vastaan uusia keksintöjä. Luvuissa 3–8 kirjoittaja tukee sitä ajatusta, että lääketieteellä on oma löytämisen menetelmänsä, kuvaamalla lääketieteen alkuperää ja sen tekemiä keksintöjä. Hän juontaa lääketieteen alkuperän sairaille määrättyihin ruokavalioihin. Kirjoittaja vertaa muutoinkin lääketieteen ja ruoanlaiton menetelmien kehitystä toisiinsa. Ruoanlaitossa on oleellista tiedostaa, että ihmisillä on erilainen luonto kuin eläimillä. Ihmiset eivät esimerkiksi kykene sulattamaan raakaa lihaa. Ajan kuluessa ihmiskunta oli oppinut valmistamaan ruokansa sekoittamalla ja kypsentämällä niin, ettei ruoka tehnyt ihmisiä sairaiksi vaan sopi näille entistä paremmin. Tämä vertautuu lääketieteeseen sikäli, että myös siinä on tärkeää tunnistaa erilaiset ruoka-aineet, ihmistyypit ja sairaudet, niin että kuhunkin tilanteeseen voidaan tunnistaa ja määrätä ravitsemuksellisesti oikeanlaista ruokaa.
Luvut 9–12
Luvuissa 9–12 kirjoittaja argumentoi, että lääkärin kokemus ja tiedot ovat suorassa suhteessa siihen, miten hän kykenee harjoittamaan lääketieteen taitoa. Mitä laajemmat yleiset ja erityistiedot lääkäri on saavuttanut, sitä täsmällisempiä hänen diagnoosinsa ja määräämänsä hoidot ovat. Tämä on oleellista siksi, että sama tauti voi ilmetä eri potilaissa eri tavalla, ja hoidon tulee vastata yksilöllisiä oireita, ei yleisoireita. Tämä pätee myös ruokavalioon. Siksi hoitoja ja ruokavaliota määrättäessä tulee huomioida paitsi niiden määrä ja laatu, myös ajoitus suhteessa ruumiin yksilölliseen rytmiin. Lääkärin tulee tarkkailla potilaan reaktioita hoitoihin. Tämä on monimutkaista, ja vaatii lääkäriltä paljon osaamista ja tarkkuutta. Kirjoittaja argumentoi, että vaikka ”muinainen lääketiede” ei ole tarkka kaikissa asioissa, se on saavuttanut ajan myötä huomattavan tarkkuuden, mikä todistaa siitä, ettei sen periaatteiden toimivuus perustuu pelkästään sattumaan.