cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mitar Martinović
Elämäkerta
Montenegron kuningas Nikola I nimitti Martinovićin Montenegron pääministeriksi 19. kesäkuuta 1912. Martinović toimi myös hallituksensa puolustusministerinä ja ulkoministerinä. Montenegro osallistui Martinovićin hallituskaudella ensimmäiseen Balkanin sotaan. Sodan aikana huhtikuussa 1913 montenegrolaisten joukkojen onnistui vallata Shkodërin kaupunki nykyisessä Albaniassa. Kaupungin hallussapitäminen oli yksi Martinovićin päätavoitteista sodan aikana. Montenegro jäi kuitenkin ilman toivottua tukea Venäjältä ja Serbialta. Itävalta-Unkari uhkasi maata sodalla ja sitä painostivat myös länsivallat. Lopulta Martinović ja Nikola I:n taipuivat ja Shkodër luovutettiin itsenäistyneelle Albanialle. Martinović joutui eroamaan pääministerin virastaan diplomaattisen tappionsa johdosta 8. toukokuuta.
Montenegro ajautui jälleen sotaan ensimmäisen maailmansodan sytyttyä. Martinović komensi montenegrolaisia joukkoja Herzegovinan ja Drinajoen rintamilla. Huhtikuusta joulukuuhun 1915 Martinović toimi Montenegron armeijan edustajana Venäjän yleisesikunnassa ja sittemmin hän siirtyi armeijan joukkojen komentajaksi kotorin alueelle. Maailmansodan jälkeen Montengrosta tuli osa Jugoslavian kuningaskuntaa. Martinović jatkoi sotilasuraansa Jugoslaviassa toimien maan armeijan aluepiirin varakomentajana. Hän kirjoitti myös teoksen Vojni duh i disciplina u vojsci. Martinović kuoli Belgradissa 11. huhtikuuta 1954.
Miguel Serveto
thumb|200px|Miguel Serveto.
Miguel Serveto (myös Michel Servet tai Michael Servetus; 29. syyskuuta 1511 – 27. lokakuuta 1553 Geneve) oli espanjalainen tiedemies, ennen kaikkea lääkäri ja teologi, mutta myös fyysikko ja humanisti. Hän oli monipuolinen tutkija joka julkaisi artikkeleita tähtitieteen, meteorologian, maantieteen, lain filosofian, Raamatun tutkimuksen, matematiikan, anatomian ja lääketieteen alalta. Serveton väitetään keksineen sydämen ja keuhkojen välisen verenkierron, mutta todellisuudessa hän pysyi Galenoksen opissa, jonka mukaan veri ei kierrä vaan vaeltaa maksasta muualle elimistöön ja katoaa sen ravinnoksi.
Areiolaisuuteen taipuvainen Serveto kirjoitti kirjan kristinuskosta ja sen harhoista. Eräässä kokouksessa hän uskalsi puhua kolminaisuusoppia ja kaikkia dogmeja vastaan. Tässä kokouksessa oli paikalla myös Jean Calvin, joka ilmoitti piispalle Serveton olevan kerettiläinen. Tämän seurauksena hänet tuomittiin ja vangittiin pakomatkan jälkeen Genevessä jossa hänet poltettiin roviolla vuonna 1553.
RAID (tietotekniikka)
Redundant Array of Independent Disks (RAID) on tekniikka, jolla tietokoneiden vikasietoisuutta ja/tai nopeutta kasvatetaan käyttämällä useita erillisiä kiintolevyjä, jotka yhdistetään yhdeksi loogiseksi levyksi. RAID-tekniikkaa käytetään etenkin siellä, missä levyjen vasteajat tai virheettömyys ovat tärkeitä, kuten levy- ja tietokantapalvelimissa.
Historia
Nykyisen RAID5:n kaltaisen tekniikan patentoi IBM:n Norman Ken Ouchi vuonna 1977 (U.S. patent 4,092,732) ja Brian Clark (1988, US4761785). Termin RAID esittivät Berkeleyn yliopiston David A. Patterson, Garth A. Gibson ja Randy Katz julkaisussaan ”A Case for Redundant Arrays of Inexpensive Disks (RAID)”. Julkaisu esitettiin kesäkuussa 1988 SIGMOD:issa, jossa he esittelivät RAID1–5-tekniikat. Tekniikan idea on tuoda halvoilla (inexpensive) levyillä kalliita kaupallisia levyjärjestelmiä vastaava vikasietoisuus ja nopeus.
Sovellukset
Tekniikkaa voidaan soveltaa useilla eri tavoilla, joista seuraavat ovat tavallisimmat. Käytössä on N kappaletta C-kokoisia levyjä.
Toteutus
RAID-tekniikan vaatiman suoritintehon vuoksi se tehdään yleensä tarkoitukseen varatulla ohjainkortilla, jolloin kyseessä on laitetasolla tehty RAID. Toisaalta minkä tahansa RAID-tekniikan voi tehdä myös ohjelmistolla käyttöjärjestelmän ominaisuuksilla. Halvemmat RAID-ratkaisut käyttävät laskentaan tietokoneen omaa suoritinta, jolloin kyseessä on ohjelmistopohjainen ratkaisu.
RAID-tekniikoita on näiden lisäksi muitakin, ja olemassa olevia voidaan yhdistellä. Kehittyneemmissä palvelimissa rikkoutuneen levyn voi vaihtaa konetta sammuttamatta (hot swap) ja rekonstruktoida RAID-järjestelmän. Yleensä osa levyistä voidaan varata lennossa käyttöön otettavaksi (hot-spare) jolloin levyn rikkoontuessa varalevy aktivoituu automaattisesti.
17. helmikuuta
17. helmikuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 48. päivä. Vuodesta on jäljellä 317 päivää (karkausvuonna 318).
Kuolleita
Katso myös: kalenteri ~ 16. helmikuuta, 18. helmikuuta
Kuutinvuoren kalliomaalaus
Kuutinvuoren kalliomaalaus sijaitsee Saimaalla Lietveden Koskenselän länsirannalla Kuutinvuoressa Puumalassa Etelä-Savossa. Maalauksen löysi Reino Parkkinen jo vuonna 1945, mutta ilmoitti siitä vasta vuonna 2005. Se ajoitetaan väljästi kivikauteen.
Kallio ja sen sijainti
Saimaan Koskenselkä sijaitsee Puumalan niemen länsipuolella. Koskenselästä erkanee länteen Miettulanlahti, jonka länsirannalla Kuutinvuori sijaitsee. Kuutinvuoren ranta putoaa veteen osittain jyrkänteenä, jota jääkauden jäätiköt ovat hionneet. Hiotun pinnan alla on taimia kasvava vino terassi.
Maalauksen näkee vain vedestä veneellä tai järven jäällä seisten. Kallio erottuu kaukaa katsoen Puumalan ja Anttolan väliseltä maantieltä Miettulanlahden ylittävältä penkereeltä.
Maalauskalliolta pohjoiseen sijaitsee toinen pystykallio. Siihen on hakttu ainakin kaksi nimeä "Voima" ja "Rapid". Ne ovat olleet Gustaf Cederberg & Co:n hinaajia.
Maalaus
Terassin yläoulella on löytynyt maalauksia kahdelta eri korkeudelta. Alemmat jäljet ovat väriltään kellertäviä ja niistä voi erottaa kirjaimia. Ylempää, noin 6,5−7 metriä järven vedenpinnan yläpuolella, löytyvät esihistorialliset maalaukset. Ne ovat melko kuluneita ja sään haalistamia. Tunnistettu maalausalue on kooltaan 50×70 senttimetriä suuri. Alue rajoittu alhaalta kalliossa olevaan poikittaiseen halkeamaan.
Maalausalueen alaosasta erottuu kuvioita paremmin. Selvemmin erottuu kaksi ihmishahmoa, jotka on maalattu tikku-ukkomaisesti sormenpaksuisella vedoilla. Niidenkin jäljet ovat heikkoja. Eräät ovat havainneet kolmannen kuvion olevan hirvieläimen tai pitkänomiasesti maalatun kalan. Maalauksen yläosa on pahoin puuroutunut, eikä sieltä erotu kuvioita.
Hannah Rae
Hannah Rae on englantilainen näyttelijä. Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli vuonna 2016 elokuvassa City of Tiny Lights. Rae oli roolista ehdolla British Independent Film Awards -gaalassa lupaavimmaksi tulokkaaksi.
Televisio
Lähde: Curtis Brown
Luettelo Sverigetopplistanin ykkösistä vuonna 2012
Tämä on luettelo Sverigetopplistan-singlelistan kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä artisteista ja singleistä vuonna 2012.
Maria João Koehler
Maria João Koehler (s. 8. lokakuuta 1992 Porto) on portugalilainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 102 helmikuussa 2013. Hän on voittanut urallaan kolme ITF-turnausta kaksinpelissä ja neljä nelinpelissä.
Vuonna 2012 Koehler pelasi Australian avointen pääsarjassa, jossa hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Kim Clijstersille.
Alankomaiden maalaustaide
Alankomaiden maalaustaide on nykyisen Belgian ja Alankomaiden alueen taidetta 1300-luvun lopulta 1700-luvulle. Etelä- ja Pohjois-Alankomaat sekä Burgundi muodostivat ennen 1500-luvulla tapahtunutta valtiollista kahtiajakoa taidehistoriallisesti yhtenäisen alueen. (niin sanottu vanha-alankomaalainen taide). Sen keskus sijaitsi Flanderissa. Alankomaalainen taide jakaantui 1500-luvun lopulla flaamilaiseksi ja hollantilaiseksi taiteeksi.
Lenny Pickett
Lenny Pickett (s. 1954 Las Cruces New Mexico Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen multi-instrumentalisti, joka on tullut tunnetuksi muun muassa Tower of Powerin saksofonistina. Vuodesta 1985 hän on ollut Saturday Night Live -televisio-ohjelman yhtyeen jäsen ja vuodesta 1995 sen musiikillinen johtaja.
Alankomaiden maalaustaide
Vasta 1300-luvulla itsenäistynyt Alankomaiden taide irrottautui naapuriensa Ranskan ja Saksan taiteesta. Painopiste siirtyi 1400-, 1500-, ja 1600-luvuilla arkkitehtuurista maalaustaiteeseen. Kalvinilainen pohjoinen ja katolinen etelä alkoivat 1500-luvulla kehittyä voimakkaasti eri suuntaan. Hollantilainen taide eroaa monessa suhteessa flaamilaisesta barokkipaatoksesta.
Lenny Pickett
Pickett on käynyt koulua vain pakollisen vähimmäismäärän eikä hänellä juuri ole musiikinopintojakaan. Jo uransa alkuaikoina hän esiintyi Elton Johnin kanssa. Hän on myös tehnyt sovituksia David Bowielle, Talking Headsilla ja Laurie Andersonille ja soittanut saksofonia heidän kanssaan. Hän on säveltänyt omalle yhtyeelleen Borneo Hornsille ja saanut toimeksiantoja säveltää monenlaisille yhtyeille, teattereille ja tehnyt yhteistyötä tanssijoiden, runoilijoiden ja ohjaajien kanssa.
Alankomaiden maalaustaide
Alankomaiden taiteen kultakausi kesti noin sata vuotta lähinnä 1600-luvulla. Kultakausi näkyi maalaustaiteessa, mutta myös kirjallisuudessa ja arkkitehtuurissa. Kultakauden maalarien teokset erosivat Rubensin edustamasta barokkityylistä. Maalaukset muuttuivat realistisemmiksi: arkipäivän aiheista maalattiin asetelmia, muotokuvia ja maisemia. Näitä töitä tilasi rikastunut porvaristo, ei enää kirkko eikä aatelisto.
Lenny Pickett
Hän opettaa jazzsaksofonia New Yorkin yliopistossa.
Alankomaiden maalaustaide
Maalaustaide
thumb|150px|Jan van Eyck:Arnolfinin perhe. thumb|150px|Stavelot'n Raamatun kirjaminiatyyri.
Alkuvaiheen kirjaminiatyyrit ja van Eyckin veljekset
Alankomaalaisen maalaustaiteen aloittivat kirjaminiatyyrit 1000- ja 1100-luvulla. Erityisesti Stavelot'n Raamattu-kuvitukset 1094–1097 ja Job-Moralia noin 1150. Kirjankuvituksen tärkein koulukunta toimi Maastrichtissa. Edellytykset van Eyckin veljesten maalaustyölle loivat noin 1400 Burgundin hoville lähinnä miniatyyrejä maalanneet Melchior Broederlam ja Limburgin veljekset maalaustensa luonnonmukaisuudella. Hubert van Eyckin ja Jan van Eyckin maalauksia pidetään varsinaisen vanhan alankomaalaisen maalaustaiteen alkuna. Heidän maalauksensa olivatkin Alppien pohjoispuolella vertaansa vailla. He kehittivät taulumaalaukselle tärkeän öljyhartsitekniikan.
Ibrahim pašša (Egypti)
thumb|175px|Ibrahim pašša Ibrahim pašša (1789 Kavalla, Rumelia (nyk. Kreikassa) – 10. marraskuuta 1848 Kairo) oli Egyptin käskynhaltija Muhammad Alin vanhin poika ja sotapäällikkö. Hän soti menestyksekkäästi turkkilaisia vastaan kahdessa sodassa ja toimi 1833–1840 miehittämänsä Syyrian kuvernöörinä. Ibrahim oli myös isänsä seuraajana muutaman kuukauden ajan ennen omaa kuolemaansa vuonna 1848.
Alankomaiden maalaustaide
1400-luku ennen renessanssia
Etelässä rinnastettiin Raamatun tapahtumat maallisiin ja realistinen väritys selkeään kuvarakenteeseen. Maalareiden taiteellisena päämääränä oli tuolloin yksityiskohtien tarkka kuvaaminen ja tilan käyttö. Esimerkkejä kauden taiteilijoista ovat Flémallen mestari, Rogier van der Weyden, Hugo van der Goes, Hans Memling ja Gerard David. Pohjoisessa oli vallalla karumpi, yksinkertaisempi ja asiallisempi ilmaisutapa, esimerkiksi taiteilijat Albert van Ouwater, Dirk Bouts vanhempi, Petrus Christus ja Geertgen tot Sint Jans sekä erityisesti groteskin fantastisten maalausten tekijä Hieronymus Bosch.
Ibrahim pašša (Egypti)
Ibrahim oli Muhammad Alin poika tai adoptiopoika. Hänestä tuli 1805 Kairon kuvernööri ja vuosina 1816–1818 hän komensi armeijaa, joka kukisti wahhabiittien kapinan Arabiassa. Vuosina 1821–1822 hän soti Sudanissa ja auttoi sen jälkeen Egyptin armeijan modernisoinnissa eurooppalaisen mallin mukaisesti. Kun Turkin sulttaani Mahmud II vuonna 1824 pyysi Egyptin apua kapinoivien kreikkalaisten kukistamisessa, Ibrahim lähetettiin armeijoineen Kreikkaan. Hän valtasi joukkoineen Morean eli Peloponnesoksen niemimaan, mutta joutui lopulta vuonna 1828 perääntymään kohdattuaan kreikkalaisten avuksi tulleet yhtyneet brittiläis-ranskalais-venäläiset joukot.
Alankomaiden maalaustaide
Renessanssi
Renessanssin aloittajia olivat Antwerpenissä Leonardo da Vinciltä vaikutteita saanut Quentin Massys ja maisemamaalari Joachim Patinier. Roomalaisista vaikutteistaan tunnetuksi tulivat Jan Gossaert ja Joos van Cleve. Pohjoisessa kehittyi samoihin aikoihin kansallisempi ja omaperäisempi tyyli, jonka edustaja oli mm. Lucas van Leyden.
1500-luvun loppupuolta hallitsi oppinut manierismi. Tämän vaiheen edustajia olivat Frans Floris, Maerten de Vos ja Hendrik Goltzius. Monet taiteilijat työskentelivät tuohon aikaan ulkomailla, esimerkiksi Pieter Candid, Friedrich Sustris ja Bartholomäus Spranger.
Ibrahim pašša (Egypti)
Muhammad Alin henkisen kunnon heikennyttyä Ibrahimista tuli hänen seuraajansa vuonna 1848, ja tuon vuoden heinäkuussa hän sai myös Ottomaanien valtakunnan tunnustuksen käskynhaltijuudelleen. Hän ehti kuitenkin hallita vain muutaman kuukauden ennen omaa kuolemaansa. Hänen seuraajakseen tuli hänen veljenpoikansa Abbas I. Ibrahimin poika Ismail pašša toimi sijaishallitsijana 1863–1879.
Alankomaiden maalaustaide
Renessanssi
Maalaustaide alkoi jakautua eri lajeihin, erityisesti se näkyi maisema-, muotokuva- ja laatukuvamaalauksessa. Maisemamaalauksen nimiä ovat Lucas van Valckenborch, Paul Bril ja Roeland Savery, muotokuvamaalareita Antonius Moor, Frans Purbus vanhempi ja Cornelius Ketel sekä laatukuvamaalareita Pieter Aertsen, Jan van Hemessen.
Merkittävin 1500-luvun alankomaalainen taidemaalari oli Pieter Bruguel vanhempi, joka oli vapaa ns. romanismista ja maalasi omaperäisellä ja korostetun kansalliseen tyyliin niin uskonnollisia kuin maallisiakin aiheita.
Barokki
Vähitellen flaamilainen barokki vapautui italialaisista esikuvistaan ja kehittyi oma aistillisen liikkuva, eloisan täyteläinen tyyli, jonka merkittävimpiä mestareita olivat Peter Paul Rubens ja tämän oppilas Anthonis van Dyck, joka tunnetaan erityisesti muotokuvistaan. Rubens oli nerokas uudistaja, jonka töillä oli vaikutusta kaikkiin taiteen alueisiin. Kansanomaisen realistisia tapainkuvaajia olivat Jakob Jordaens, Adriaen Brouwer ja David Teniers nuorempi.
Kultakausi
Alankomaiden 1600-luvun maalaustaiteen kukoistus on länsimaisen taidehistorian merkittävimpiä kausia. Oman aikansa Euroopassa Alankomaiden koulu oli ainutlaatuisen moderni. Se toimi lähinnä vapaiden markkinoiden varassa, kun taide muualla Euroopassa sai tukea aristokraateilta taiteensuosioilta ja kirkollisilta tahoilta. Se oli säännöistä vapaa, realistinen ja perin porvarillinen. Kultakauden yksittäiset maalarit kuten Frans Hals, Jan van Goyen ja Vermeer keskittyivät usein luomaan ainoastaan yhden aiheen maalauksia, esimerkiksi muotokuvia tai maisemia. Taidemaalarit kuten Rembrant tuottivat runsain mitoin teoksia ja kehittivät aiheitaan keskiluokan maun mukaisiksi.
1700-luku
Taidemaalaus oli 1700-luvun lähes täysin lamassa ja elpyi vasta 1800-luvulla.
Setlementtiliike
Setlementtiliike koostuu Suomessa vuonna 1918 perustetusta kattojärjestöstä Suomen Setlementtiliitosta ja paikallisista jäsenyhdistyksistä. Suomen Setlementtiliiton jäseninä on 50 setlementtiä. Setlementtiliikkeen palveluksessa on runsaat 5 000 henkilöä, ja heidän kanssaan setlementtityötä tekee iso joukko vapaaehtoisia. Toiminnan juuret ovat 1800-luvun lopulla Itä-Lontoon köyhimpiin kortteleihin perustetuissa kansalaiskeskuksissa, joissa tarjottiin koulutusta ja tukea sosiaalisten ongelmien kanssa kamppaileville. Setlementtityön ideologia perustuu yhteisöllisyyden voimistavaan vaikutukseen sekä yksilöllisyyden ja moninaisuuden arvostamiseen kaikessa toiminnassa. Setlementtiliike sitoutuu erityisesti vaikeimmassa tilanteessa olevien ihmisten selviämistä edistävään toimintaan.
Setlementtiliikkeen historia
Setlementtiliike syntyi Englannissa 1800-luvun lopussa, kun yliopistojen opiskelijat heräsivät teollistuneen yhteiskunnan lieveilmiöihin – slummiutumiseen, kurjistumiseen ja syrjäytymiseen. He perustivat Lontoon köyhien kortteleihin kansalaiskeskuksia, setlementtejä, joissa tarjottiin rohkaisua, koulutusta ja tukea sosiaalisten ongelmien kanssa kamppaileville. Ensimmäinen setlementti oli Toynbee Hall, joka perustettiin 1884 Lontoon East Endin työläiskortteliin. Setlementtiin asettui asumaan yliopiston opettajia ja opiskelijoita, joilla oli halu tehdä yhteistyötä köyhien ihmisten parissa. Setlementin ja sen asukkaiden tehtävä oli murtaa ihmisten välisiä muureja ja ottaa huomioon erityisesti köyhät ja köyhyys. "Antakaa itsenne, älkää rahojanne", oli kutsu, jota levitettiin parempiosaisten keskuudessa.
Setlementtiliike levisi nopeasti maailmalle. Suomeen se tuli ensimmäisen kerran jo 1890-luvulla, kun Alli Trygg-Helenius (1852–1926) perusti Helsingin Kallioon Kansankodin. Siellä toiminta alkoi 1890, mutta se loppui pian rahoitusongelmiin. Varsinaisen setlementtityön käynnistäjä oli teologian tohtori Sigfrid Sirenius (1877–1961), joka oli tutustunut liikkeeseen toimiessaan Lontoossa merimiespappina. Hän vakiinnutti setlementtiliikkeen Suomeen vuonna 1918. Samana vuonna perustettiin Teollisuusseutujen Evankelioimisseura, myöhemmin nimeltään Suomen Setlementtiliitto.
Ensimmäinen Lontoon-mallin mukainen setlementtitalo Kalliola perustettiin Helsingin Kallioon vuonna 1919. Seuraavina vuosina työkeskuksia, setlementtejä, perustettiin muun muassa Viipuriin, Tampereelle, Kemiin ja Rovaniemelle. Työmuotoina olivat nuorisotyö, lastentarhat ja eri kansalaisryhmiä yhdistämään tarkoitetut luento- ja keskustelutilaisuudet, joissa on tavoitteena tarjota ihmisille keinoja oman elämäntilanteensa parantamiseen.
Suomalaisen setlementtityön perusta on aina ollut sillan rakentaminen eri ryhmittymien välille. Liikkeen tavoitteena on alusta asti ollut pyrkimys edistää ihmisten välistä vuoropuhelua ja etsiä yhteiskunnallista konsensusta.
Setlementtejä alkoi syntyä kaikkialle, sillä setlementti-idea levisi nopeasti Englannissa, Yhdysvalloissa, Kanadassa ja kaikkialla Euroopan maissa, myös Suomessa. Kaukoitään, Japaniin, ja Lähi-itään, Libanoniin ja Palestiinaan, perustettiin setlementtejä 1900-luvun alkupuoliskolla. Vuonna 1926 perustettiin International Federation of Settlements and Neighbourhood Houses (IFS).
Setlementtiliike Suomessa
Suomessa liikkeen alullepanijoita olivat Alli Trygg-Helenius ja Sigfrid Sirenius. Suomen ensimmäinen setlementti Kalliolan setlementti perustettiin vuonna 1919. Suomen Setlementtiliitto on osa kansainvälistä setlementtiorganisaation toimintaa IFS International Federation of Settlements.
Setlementtityön alkujuuret ovat kristillisen lähimmäisyyden ihanteessa ja ajatuksessa tehdä toisille ihmiselle niin kuin toivoisi heidän tekevän itselle. Setlementtiliike ei kuitenkaan julista eikä vaadi osallistujiaan ajattelemaan samalla tavalla.
Setlementtiliikkeen Suomen kattojärjestönä toimii Suomen Setlementtiliitto, jonka jäsenistö muodostuu 50 setlementistä. Setlementtiliikkeessä on töissä yli 5 000 henkilöä ja tuhansia vapaaehtoisia. Setlementit Suomessa ylläpitävät 16 kansalaisopistoa, 2 kansanopistoa ja 2 erityisoppilaitosta ja laajaa valikoimaa kunnille suunnattuja sosiaalisektorin hyvinvointipalveluita ja ammattilaisten koordinoimia, mutta vapaaehtoistyöntekijöiden avulla toteutettuja neuvonta-, kerho- ja tukihenkilötoimintoja.
Reginaldo Ndong
Reginaldo Micha Ndong (s. 14. lokakuuta 1986) on päiväntasaajanguinealainen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksussa. Hän on osallistunut 100 metrin matkalla MM-kisoihin kolmesti vuosina 2003–2007, muttei ole päässyt kertaakaan alkueristä jatkoon. Ndong osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Pekingissä 2008, jossa hän putosi ensimmäisellä kierroksella oltuaan eränsä kahdeksas eli viimeinen. Hän on juossut ennätyksensä 10,96 sekuntia Malabossa 2005.
Gustaf Berner
Gustaf Berner toimi 1688–1714 Hollolan seurakunnan kirkkoherrana ja sitä ennen Viipurin lukion kaunopuheisuuden lehtorina.
Bernerille ja Henrik Winterille omistettu onnitteluruno maisterisvihkimyksen kunniaksi 1679 on lajissaan ensimmäinen suomen kielellä painettu runo:
Hollolassa Berner edisti voimakkaasti maanviljelystä hankkimalla omistamalleen tilalle viljeltäväksi muun muassa hamppua, humalaa ja pellavaa. Läheisen Vesijärven tulvimista hän tasoitti taivuttamalla talonpojat kaivamaan uuden laskuojan Vääksyyn.
Perhe
Gustaf Berner oli kahdesti naimisissa. Toinen vaimo Anna Carstenius oli Porvoon kirkkoherran Ulrik Carsteniuksen tytär ja piispa Henrik Carsteniuksen pojantytär.
Peroksinitriitti
thumb|250px|Peroksinitriitti-ionin rakenne Peroksinitriitti tai peroksonitriitti on anioni, jonka kaava on ONOO-. Peroksinitriitti on hyvin vahva hapetin.
Peroksinitriitti-ioneja muodostuu hapetettaessa nitriittisuoloja vetyperoksidin avulla. Tämän menetelmän seurauksena liuos sisältää epäpuhtautenaan muun muassa nitraatti-ioneja. Jotta tällä menetelmällä saataisiin nitriitti-ionit hapettumaan merkittävissä määrin peroksinitriitti-ioneiksi, reaktio on suoritettava 0 °C lämpötilassa. Peroksinitriittejä voidaan valmistaa myös fotokemiallisesti nitraateista UV-valoa käyttämällä tai röntgensäteiden tai elektronipommituksen seurauksena. Muita tapoja ovat natriumatsidin otsonointi ja nitriittiestereiden hydrolyysi emäksen avulla.
Peroksinitriitti-ioni on suhteellisen pysyvä emäksisissä liuoksissa, esimerkiksi pH:ssa 12 useita kuukausia. Se muuntuu hitaasti nitraatti-ioniksi tai hajoaa nitriitti-ioniksi ja happikaasuksi. Peroksinitriitti-ioni on vahva hapetin ja kykenee hapettamaan esimerkiksi jodidi-ionin hypojodihapokkeeksi. Se pystyy hapettamaan myös esimerkiksi vetyperoksidin hapeksi. Pelkistyessään peroksinitriittianionista muodostuu nitriittianioni. Tietyissä tapauksessa ioni voi toimia myös pelkistimenä. Esimerkiksi permanganaatti-ioni hapettaa sen pelkistyen manganaatti-ioniksi.
Biokemia
thumb|250px|Peroksinitriitti-ionin reaktioita, jotka johtavat joko apoptoottiseen tai nekroottiseen solukuolemaan Eliöissä peroksinitriittiä muodostuu superoksidi-ionien reagoidessa typpimonoksidin kanssa. Reaktio on nopea ja nopeampi kuin esimerkiksi superoksididismutaasin katalysoima superoksidin hajotusreaktio. Peroksinitriitti on voimakas hapetin ja hapettaa esimerkiksi kysteiiniaminohapon sivuketjujen tioliryhmiä, mikä voi johtaa toimimattomiin entsyymeihin. Se on myös voimakkaasti nitraava yhdiste, joka nitraa muun muassa proteiinien tyrosiiniaminohappoja. Se reagoi myös metioniini- selenokysteiiniaminohappojen kanssa. Peroksinitriitti-ionilla on havaittu olevan rooli muun muassa hermoston sairauksissa, tulehdussairauksissa sekä sydän- ja verisuonitaudeissa.
Regulares
thumb|Regulares-joukkoja paraatissa vuonna 2008. Regulares (Fuerzas Regulares Indígenas) on vuonna 1911 perustettu Espanjan asevoimien yksikkö, joka alun perin toimi Espanjan Marokossa. Sen vapaaehtoiset oli värvätty paikallisesta väestöstä ja upseeristo koostui espanjalaisista. Vuonna 1956 tapahtuneeseen Marokon itsenäistymiseen saakka Regulares muodosti Espanjan Afrikan armeijan yhdessä muukalaislegioonan kanssa. Nykyään se koostuu kahdesta seremoniallisesta rykmentistä, joiden sotilaat ovat suurimmaksi osaksi kotoisin Marokon rannikolla sijaitsevista Espanjalle kuuluvista Ceutan ja Melillan kaupungeista.
Historia
Regulares on historiansa aikana osallistunut muun muassa Rifin sotaan vuosina 1920–1926 sekä Espanjan sisällissotaan 1936–1939, jossa se taisteli kenraali Francon johtamien kansallismielisten puolella toisen tasavallan hallitusta vastaan. Tasavaltalaiset käyttivät sodan aikana Regulares-joukoista nimitystä ”maurit” (”moras”). Myös sisällissodan käynnistänyt sotilaskapina alkoi Regularesin ja muukalaislegioonan Marokossa sijainneista tukikohdista. Vuonna 1934 kenraali Franco käytti joukkoja Pohjois-Espanjassa tapahtuneen Asturian kaivoslakon veriseen kukistamiseen.
Marokon itsenäistymisen yhteydessä Regularesin sotilaat siirtyivät vastaperustetun Marokon kuninkaallisen armeijan riveihin.
Fairuza Balk
Fairuza Balk (s. 21. toukokuuta 1974 Point Reyes, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan elokuvissa Valmont ja Noitapiiri.
Balk on myös lainannut ääntään videopeleihin Grand Theft Auto: Vice City ja Lords of Everquest.
Valikoitu filmografia
Lähde:
Espanjan pääministeri
Espanjan pääministeri on Espanjan hallituksen puheenjohtaja. Nykyinen virka muodostettiin vuoden 1978 perustuslaissa, ja sitä on 1. kesäkuuta 2018 lähtien pitänyt hallussaan Pedro Sánchez. Pääministerin virka-asuntona toimii Moncloan palatsi Madridissa.
Titteli
Espanjan pääministeri tunnetaan espanjaksi nimellä Presidente del Gobierno. Suoraan käännettynä titteli olisi ”hallituksen puheenjohtaja”, mutta suomen kielessä viranhaltijaan viitattaessa puhutaan pääministeristä.
Espanjalaiset käyttävät pääministeristä yleensä vain nimitystä Presidente, joka muunkielisissä yhteyksissä kääntyy usein tasavallan valtionpäämiestä tarkoittavaksi presidentiksi. Tämä on joskus aiheuttanut noloja tilanteita ulkomaisten virkamiesten keskuudessa, esimerkiksi Jeb Bushin (Floridan kuvernööri ja Yhdysvaltain presidentti George W. Bushin veli) viitatessa pääministeriin tittelillä ”Espanjan tasavallan presidentti”. Myös Yhdysvaltain entinen presidentti Donald Trump kutsui Mariano Rajoyta presidentiksi useampaan otteeseen tämän ollessa valtiovierailulla Yhdysvalloissa syyskuussa 2017.
Valinta
Pääministeri ei ole suoraan kansan valitsema. Neljän vuoden välein pidettävien parlamenttivaalien jälkeen Espanjan kuningas ehdottaa useimmiten suurimman kannatuksen saaneen puolueen tai koalition puheenjohtajaa pääministeriksi ja edustajainhuone (parlamentin alahuone) suorittaa valinnan.
Bianca Castafiore
Bianca Castafiore (lempinimi ”Milanon satakieli”) on kuvitteellinen italialainen oopperadiiva Hergén Tintti-sarjakuvissa.
Castafioren ensiesiintyminen nähdään albumissa Kuningas Ottokarin valtikka (1939). Castafiore esitetään yhtenä johtavista italialaisista oopperasopraanoista, ja hänen aina laulamansa kappale on ”Koruaaria” Charles Gounod’n oopperasta Faust. Aaria alkaa sanoilla ”ah ma nauran, kun kuvani kauniin peilissäin nään”. Tintti, kapteeni Haddock ja Milou eivät siedä Castafioren voimakasta lauluääntä, mutta muut tuntuvat yleensä pitävän hänen laulustaan. Castafiore on aina kuvattu mahtailevana, itsekeskeisenä ja naiivina. Castafioren kanssa kulkevat yleensä silmälasipäinen pianisti Igor Wagner sekä kamarineito Irma, joita hän jatkuvasti komentelee.
Castafiore on epäilemättä ihastunut kapteeni Haddockiin, mutta Haddock ei kuitenkaan voi sietää häntä. Tarinassa Castafioren korut sanomalehdet levittävät perätöntä huhua Castafioren ja Haddockin naimisiinmenoaikeista. Castafiore on tottunut lehdistöön ja nauraa huhuille, mutta Haddock pitää niitä äärimmäisen kiusallisina. Castafiore ei aina muista ystävänään pitämänsä kapteeni Haddockin nimeä, vaan kutsuu tätä lukuisilla väärillä nimillä, kuten ”kapteeni Bartok”. Castafioren koruissa Castafiore lahjoittaa Haddockille puna-aran, jota Haddock myös pitää rasittavana. Vaikka Castafiore on varsinkin Haddockin mielestä hyvin ärsyttävä, hän on kuitenkin useita kertoja auttanut Tinttiä ja Haddockia, ja joskus pelastanut heidät pulasta. Viimeisessä tarinassa Tintti ja Picarot Castafiore joutuu San Theodorosin valtiossa vankeuteen, koska häntä pidetään Tintin ystävänä.
Bianca Castafioren esikuvana on saattanut olla suomalainen oopperadiiva Aino Ackte. Tätä olettamusta tukee muun muassa se, että Kuningas Ottokarin valtikassa Klowin kuninkaanlinnan, Kropowin, arkkitehtuuri muistuttaa suuresti Olavinlinnaa, ja Ackté oli Savonlinnan oopperajuhlien alkuunpanija. Hergé itse ei juuri pitänyt oopperasta.
James Clerk Maxwell
James Clerk Maxwell (13. kesäkuuta 1831 Edinburgh – 5. marraskuuta 1879 Cambridge) oli skotlantilainen fyysikko. Hän kehitti Maxwellin yhtälöt, jotka kuvaavat sähköisten ja magneettisten kenttien käyttäytymistä ja vuorovaikutusta. Lisäksi hän johti kaasumolekyylien nopeuksien jakaumalain, joka on kineettisen kaasu­teorian perusta. Maxwell oli Penicuikin nuoremman Clerk-suvun haaran viimeinen edustaja.
Speed of Sound
”Speed of Sound” on englantilaisen rock-yhtye Coldplayn kappale. Kappale julkaistiin Yhdysvalloissa yhtyeen albumin X&Y ensimmäisenä singlenä ja se nousi sijalle kahdeksan Billboard Hot 100 -singlelistalla. Britanniassa single julkaistiin 23. toukokuuta 2005 ja se nousi sijalle kaksi Britannian singlelistalla.
Kaikki yhtyeen jäsenet osallistuivat kappaleen kirjoittamiseen. Kappale rakentuu pianoriffinsä ympärille.
James Clerk Maxwell
Algebrallinen matematiikka geometrian elementeillä on piirre, joka esiintyy paljon Maxwellin töissä. Maxwell osoitti, että sähköinen ja magneettinen voima ovat kaksi toisiaan täydentävää näkökantaa sähkömagnetismille. Hän osoitti, että sähkö- ja magneettikenttä etenevät avaruuden läpi aaltomuodossa vakio valonnopeudella 3,0 · 108 m/s. Hän myös esitti, että valo on sähkömagneettista säteilyä.
Speed of Sound
Kriitikoiden arviot kappaleesta vaihtelivat, vaikka se voitti vuoden laulun palkinnon ASCAPilta. ”Speed of Sound” oli ehdolla kahden Grammy-palkinnon saajaksi ja se voitti Brit-palkintogaalassa parhaan brittiläisen singlen palkinnon. Singlen musiikkivideo oli ehdolla neljässä kategoriassa MTV Video Music Awardsissa.
James Clerk Maxwell
Tieteellinen johdannaisyksikkö maxwell (Mx), jolla magneettista vuota mitataan (lyhennetään yleensä Φ), on nimetty hänen kunniakseen. Vuorijono Venuksessa, Maxwell Montes, on nimetty hänen mukaansa, kuten myös James Clerk Maxwell -teleskooppi, joka on halkaisijaltaan 15 metriä ja maailman suurin alimillimetritaajuksien radioteleskooppi.
Sibelius (juna)
Sibelius oli VR:n junavuoro Helsingistä Pietariin, Venäjälle. Junan pääteasema Pietarissa oli Suomen rautatieasema. Junat liikennöivät aamulla Venäjälle, ja illalla Suomeen. Juna pysähtyi matkan varrella Pasilassa, Tikkurilassa, Lahdessa, Kouvolassa, Vainikkalassa ja Viipurissa.
Dmitri Zavidovski
Dmitri Aleksandrovitš Zavidovski (, s. 25. lokakuuta 1981 Krasnojarsk, Neuvostoliitto) on kazakstanilainen jääpalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Krasnojarskin Jeniseitä.
James Clerk Maxwell
Nuoruusvuodet
Maxwell syntyi Skotlannissa Edinburghissa. Hän oli edinburghilaisen asianajajan John Clerkin ja Frances Cayn ainoa lapsi. Maxwell sai muun muassa Raamatun opiskelua sisältäneen alkuopetuksen äidiltään. Suurimman osan nuoruudestaan hän oli perheen maatilalla Glenlairissa lähellä Dumfriessiä. Maxwellin ollessa kahdeksanvuotias hänen äitinsä kuoli. Sen jälkeen Maxwell aloitti koulun Edinburgh Academyssa. Hänen lempinimensä koulussa oli "Dafty", jonka hän sai tultuaan ensimmäisenä päivänä kouluun kotitekoisissa kengissä. Vuonna 1845 14-vuotias Maxwell kirjoitti aineen, jossa hän kuvasi matemaattisten käyrien piirtämistä mekaanisesti narun avulla.
Sibelius (juna)
Kalusto oli suomalaista hieman Venäjän liikennettä varten muokattua IC-kalustoa. Sesonkiaikana käytettiin myös sinisiä vaunuja, joissa on ”Sibelius”-teksti. Erilaisten sähköjärjestelmien vuoksi veturi vaihdettiin Vainikkalan raja-asemalla ja Viipurissa.
Muut Suomen ja Venäjän välillä liikennöivät junat olivat venäläiset Repin (Pietariin) ja yöpikajuna Tolstoi (Moskovaan). Näissä junissa käytettiin Venäjän rautatieyhtiön kalustoa. Joulukuussa 2010 Sibelius ja Repin lopettivat liikennöinnin VR:n sekä Venäjän rautatieyhtiön perustaman Karelian Trains -yhtiön hankkiman uuden suurnopeusjunan Allegron myötä. Tolstoin liikennöinti Moskovaan sen sijaan jatkui, mutta sen liikennöinti keskeytettiin koronaviruspandemian vuoksi 2020. Maaliskuussa 2022 VR päätti toistaiseksi keskeyttää yhteydenpidon RŽD:n kanssa, kun Venäjä aloitti hyökkäyksensä Ukrainaan.
thumb|left|Venäläinen TšS6 (50E1) -sähköveturi Sibeliuksessa.
James Clerk Maxwell
Keski-ikä
Vuonna 1854 Maxwell suoritti Trinitystä matematiikan tutkinnon toiseksi parhaana, ja hänet merkittiin yhtä päteväksi vuoden parhaimman valmistuneen kanssa higher ordeal of the Smith's prize examinationissa. Suurimman osan elämästään hän työskenteli parhaiden tiedemiesten joukossa professorina. Heti tutkinnon suoritettuaan hän esitti Cambridgen filosofiselle yhteisölle tutkielman Pintojen muutoksesta taipumisessa. Se on yksi harvoista hänen julkaisemistaan täysin matemaattisista artikkeleista, ja se teki suuren vaikutuksen alan muihin asiantuntijoihin. Samoihin aikoihin ilmestyivät tutkielmat Faradayn voimaviivoista, jotka antoivat ensimmäisiä viitteitä sähkön tutkimisesta, joka huipentui hänen merkittävimmässä elämäntyössään.
Vuodesta 1855 vuoteen 1872 hän julkisti sarjan arvokkaita tutkimuksia Värin havaitsemisesta ja Värisokeudesta, joista ensimmäisestä hän sai Rumfordin mitalin Royal Societyltä vuonna 1860. Tutkimuksia varten hän suunnitteli tarvittavat tutkimusvälineet itse. Vuonna 1856 Maxwell valittiin Aberdeeniin Marischal Collegen luonnonfilosofian professorin virkaan, ja hän oli virassa vuoteen 1860.
Vuonna 1859 Maxwell sai Cambridgessä tutkielmastaan Saturnuksen renkaiden tasapaino Adams Prizen. Hän todisti, että tasapaino voitiin saavuttaa vain, jos renkaat koostuivat useista pienistä kiinteistä palasista, jolloin renkaat eivät voisi olla täysin kiinteää ainetta tai nestettä. Hän myös osoitti matemaattisesti virheelliseksi nebulaarihypoteesin (jonka mukaan aurinkokunta oli muodostunut tiivistymällä suuresta kaasu- ja pölypilvestä) edellyttämällä, että teorian oli otettava huomioon lisäksi vähäisiä määriä kiinteitä kappaleita.
Vuodesta 1860 Maxwell oli professorina King's Collegessa Lontoossa. Vuonna 1861 hänet valittiin Royal Societyyn. Maxwell tutki tänä aikana myös elastisia kappaleita ja puhdasta geometriaa.
Myöhemmät vuodet
thumb|left|James ja Katherine Maxwell, 1869. Maxwell teki myös tutkimusta optiikan ja väri­näön parissa – jopa niin, että hänen keksintönään pidetään sitä, että värivalokuvia voidaan muodostaa punaisen, vihreän ja sinisen suotimen avulla. Hän pyysi valokuvaaja Thomas Suttonin kuvaamaan skottiruudullista nauhaa kolme kertaa eri värin suodattimilla. Kun erilliset kuvat laitetaan kohdakkain, muodostuu täydellinen värikuva. Saadun kuvan värit olivat kuitenkin hieman luonnollisista väreistä poikkeavat, koska suotimet läpäisivät kuitenkin ihmissilmälle näkymättömiä taajuuksia, mutta periaate oli oikea. Nämä kolme valokuvalevyä sijaitsevat nyt Edinburghissa pienessä museossa Indian Street 14:ssä, Maxwellin syntymäkodissa.
Maxwellin tutkimustyö värisokeuden parissa toi hänelle Rumfordin Mitalin Royal Society of Londonilta. Hän kirjoitti erinomaisen kirjan Lämmön teoriasta (1871) ja loistavan perustutkielman Aineesta ja liikkeestä (1876).
Vuonna 1871 Maxwell oli ensimmäinen Cavendishin fysiikan professori Cambridgessä. Hän valvoi Cavendishin laboratorion rakentamista. Hän valvoi jokaista rakennustyön vaihetta ja arvokkaiden instrumenttien ostoa, joilla laboratorio varustettiin anteliaan perustajansa, Devonshiren seitsemännen herttuan (yliopiston rehtori ja yksi sen tunnetuimmista kasvateista) kustannuksella. Yksi Maxwellin viimeisistä suurista lahjoista tieteelle oli Henry Cavendishin Sähköisten tutkimusten toimitus (runsaiden alkuperäisten muistiinpanojen kanssa), joista selvisi, että Cavendish oli tutkinut esimerkiksi sellaisia kysymyksiä kuin maapallon keskitiheys ja veden koostumus.
Maxwell meni 27-vuotiaana naimisiin Kathrine Mary Dewarin kanssa, mutta he eivät saaneet lapsia. Hän kuoli Cambridgessa vatsasyöpään 48-vuotiaana. Hän oli vakaumuksellinen kristitty koko elämänsä.
Maxwell oli yhdistänyt aikaisempia töitä sähkömagnetismin ja optiikan kokeissa supistamalla niiden kokeelliset tulokset ja havainnot muutamaan matemaattisten yhtälöiden ryhmään. Nämä yhtälöt (kuten myös Maxwellin jakauma) ovat siitä lähtien osoittautuneet erittäin tärkeiksi fysiikassa. Ne toimivat kaikissa tapauksissa ja ovat sen vuoksi johtaneet useiden uusien sähkömagnetismin ja optiikan lakien löytymiseen, kuten myös sähkömagneettisen säteilyn lakien löytymiseen. Yhtälöt ovat perustavanlaatuisia, kun kyseessä on radio tai televisio, ja niillä voidaan tutkia röntgensäteilyä, gammasäteilyä, infrapunasäteilyä ja muita säteilymuotoja.
Kineettinen teoria
Yksi Maxwellin merkittävimmistä tutkimuksista käsitteli kineettistä kaasu­teoriaa. Teoriaa, joka oli lähtöisin Daniel Bernoullilta, olivat kehittäneet myös onnistuneella työllä John Herapath, John James Waterston, James Joule ja erityisesti Rudolf Clausius niin pitkälle, että sen yleistä tarkkuutta ei tarvinnut epäillä, mutta sen kehitykseen vaikutti merkittävällä tavalla myös Maxwell, joka teki tutkimusta tälläkin alalla (kaasujen kitkojen lait) matematiikan ohella.
Vuonna 1865 Maxwell muutti maatilalle Glenlairiin Skotlannin Kirkcudbrightshireen, jonka hän peri isältään. Hän erosi 1868 King's Collegen fysiikan ja astronomian professorin virasta.
Tutkiessaan termodynamiikan perusteita Maxwell päätyi siihen, että samassakin lämpötilassa kaasussa on aina sekaisin sekä nopeammin että hitaammin liikkuvia molekyylejä ja että tämän ja molekyylien suuren lukumäärän vuoksi niiden liikettä on käytännössä mahdoton kuvailla muutoin kuin tilastollisesti, toden­näköisyys­laskennan menetelmin. . Tämä lähestymistapa yleisti aikaisemmat termo­dynamiikan lait ja selitti havainnot paremmin. Tältä pohjalta hän johti vuonna 1866 molekyylien energioille jakauma­lain. Ludwig Boltzmann tarkensi vuonna 1868 tätä jakauma­lakia ottamalla huomioon, että molekyylit voivat varastoida energiaa myös pyörimis- ja värähdys­liikkeeseen sekä potentiaalienergiaksi. Hänen tarkentamassaan muodossa jakauma tunnetaan Maxwellin-Boltzmannin jakaumana.
Maxwellin tutkimustyö termodynamiikan parissa johdatti hänet keksimään myös ajatuskokeen, jota myöhemmin kutsuttiin Maxwellin demoniksi.
Sähkömagnetismi
Lisäksi Maxwell osoitti, että yhtälöt ennustavat aaltojen värähtelyä sähkö- ja magneettikentissä, jotka kulkevat tyhjän avaruuden läpi nopeudella, joka voitiin ennustaa tunnettujen vakioiden avulla. Silloin saatavilla olevan tiedon avulla Maxwell sai nopeudeksi 310 740 000 m/s. Vuonna (1865) Maxwell kirjoitti:
Maxwell osui oikeaan, ja hänen kvantitatiivinen yhteytensä valon ja sähkömagnetismin välillä ajatellaan olevan yksi 1800-luvun suurimmista saavutuksista.
Tuolloin Maxwell uskoi, että valon eteneminen vaatii aalloille väliaineen, jonka hän nimesi maailman­eetteriksi. Ajan myötä sellaisen aineen olemassa­olo, joka on kaikkialla avaruudessa ja silti ilmeisen vaikeaa havaita mekaanisilla tavoilla, on todettu yhä hankalammaksi sovittaa yhteen koe­tulosten, kuten Michelson-Morleyn kokeen kanssa. Lisäksi osoittautui, että se vaatisi absoluuttisen viitekehyksen, jossa yhtälöt pätisivät, sillä epätyydyttävällä ehdolla, että yhtälöt ovat eri muodossa liikkuvalle havaitsijalle. Nämä vaikeudet inspiroivat Albert Einsteinia muodostamaan erityisen suhteellisuusteorian, ja siinä yhteydessä Einstein hylkäsi maailman­eetterin käsitteen.
Dmitri Zavidovski
Zavidovskin kasvattajaseura on Krasnojarskin Jenisei. Sen jälkeen hän on pelannut Venäjän mestaruussarjaa Pervouralskin Uralski Trubnikissa ja Kemerovon Kuzbassissa. Sen jälkeen kaudesta 2011 lähtien hän on pelannut Jeniseissä. Zavidovski edusti kaudella 2003–2004 Venäjän 2-maajoukkuetta. Koska entisen Neuvostoliiton seuraajavaltioilla on yhteinen menneisyys, toisen seuraajavaltion passin saaminen oli Zavidovskille mahdollista. Niinpä hänellä on Venäjän kansalaisuuden lisäksi myös Kazakstanin kansalaisuus ja pystyi näin edustamaan kaudesta 2005–06 lähtien Kazakstania. Hän on ollut voittamassa kolme pronssia.
Saavutukset
Seurajoukkueissa
Maajoukkueessa
Kioton prefektuuri
Kioton prefektuuri on osa Kansain aluetta Honshūn saarella, Japanissa. Sen pääkaupunki on Kioto.
Maantiede
Kioton prefektuuri sijaitsee melkein Japanin keskellä, ja sen pinta-ala on 4 612,20 km². Kioton pohjoispuolella sijaitsevat Japaninmeri ja Fukuin prefektuuri, eteläpuolella Osakan sekä Naran prefektuurit. Idässä ovat Mien ja Shigan prefektuurit ja lännessä Hyōgon prefektuuri. Keskiosassa oleva Tanban ylänkö jakaa prefektuurin kahtia, minkä seurauksena sen eteläosan ja pohjoisosan ilmastot poikkeavat toisistaan huomattavasti. Eteläosassa on laaja laakso, joka avautuu kohti Osakan suurkaupunkia.
Aluejako
Kioton prefektuuri jakautuu 15 kaupunkiin ja 11 muuhun kuntaan, joista kymmenen on maaseutukaupunkeja ja yksi on kyläkunta. Kunnat kuuluvat kuuteen piirikuntaan, joilla ei ole hallinnollista merkitystä. Kioton kaupunki jakautuu suuralueisiin.
Historia
Suurimman osan historiastaan Kioto on ollut Japanin keisarillinen pääkaupunki. Kioton historia voidaan jäljittää alkaneeksi jo 500-luvulla, jolloin Aoi-matsuri järjestettiin siellä ensimmäistä kertaa hyvän sadon ja sään rukoilemista varten.
Kioto ei syntynyt Japanin pääkaupungiksi. Ensimmäinen pääkaupunki oli Nara, josta se siirrettiin vuonna 741 Naran ja Kioton välissä sijaitsevaan paikkaan nimeltä Kuni-kyō. Vuonna 784 pääkaupunki siirrettiin Nagaoka-kyōhon ja vuonna 794 lopulta Heian-kyōhon eli nykyiseen Kiotoon. Kaupungin ulkomuoto on säilynyt osin samana tuolta ajalta asti; jotkin temppelit, kaupat sekä pyhäköt sijaitsevat samoissa paikoissa.
Vuonna 1192 Kamakura-sotilashallinnon perustamisen seurauksena todellinen valta siirtyi Kamakuraan. Pääkaupunkina toimi kuitenkin Kioto, vaikka siellä sijaitsevalla hallitsijalla tai hänen hallinnollaan ei ollut enää valtaa. Keisarillinen valta palautettiin hetkeksi vuonna 1333 mutta menetettiin nopeasti Ashikaga-sotilashallinnon perustamisen jälkeen.
Vuonna 1467 Japanin sisällissodan, Ōnin-sodan, seurauksena suurin osa Kiotosta paloi maan tasalle. Uusi sotilashallinto perustettiin Edoon, nykyiseen Tokioon vuonna 1603.
Vallankumouksellisesta tilanteesta johtuen keisarillinen valta palautettiin jälleen vuonna 1868. Keisari Mutsuhito, joka nyt oli täydessä vallassaan, siirtyi seuraavana vuonna Tokioon, eikä keisarillinen hallinto enää palannut Kiotoon.
Vaikka toisessa maailmansodassa suuret kaupungit joutuivat pommituksen alaiseksi, säästyi Kioto tuhoavalta pommitukselta. Amerikan kuudennen armeijan päämaja sijaitsi miehityksen aikana Kiotossa.
Kulttuuri ja nähtävyydet
pienoiskuva|Öinen näkymä Kiotoon, Kiyomizu-dera
Buddhalaisista ja šintolaisista temppeleistään ja muista historiallisista rakennuksistaan kuuluisa prefektuurin pääkaupunki on kenties Japanin suosituin kulttuurinähtävyys. Kuuluisimpia buddhalaistemppeleitä ovat Kiyomizu-dera (Puhtaan veden temppeli), Kinkaku-ji (Kultainen paviljonki) ja Ginkaku-ji (Hopeinen paviljonki). Šintolaispyhäköistä merkittävimpiä ovat Heian-jingū, joka rakennettiin vuonna 1895 keisarillisen perheen kunniaksi, sekä Yasaka-jinja.
Prefektuurin pohjoisosassa Miyazussa sijaitsee kuuluisa luonnonnähtävyys Amanohashidate. Se on Japanin oloissa ainutlaatuinen harjukannas, joka ylittää meren lahden. Paikan nimi, ’silta taivaaseen’, on peräisin siihen liittyvästä legendasta, jonka mukaan taivaansilta on kaatunut mereen. Sillan voi kertomuksen mukaan nähdä alkuperäisenä läheiseltä vuorelta, kumartumalla katsomaan omien polviensa välistä. Tämän sanotaan myös tuottavan onnea.
Axel Gabriel Sjöström
Axel Gabriel Sjöström (16. elokuuta 1794 Janakkala – 11. joulukuuta 1846 Helsinki) oli suomalainen professori ja runoilija.
Sjöströmin vanhemmat olivat janakkalalainen tilanhoitaja, kersantti Matias Sjöström ja Gustava Blåfield. Alex Sjöström valmistui Turussa ylioppilaaksi vuonna 1809. Filosofian maisteriksi hän valmistui vuonna 1815 Turun akatemiasta.
Sjöström toimi ensin Turun akatemian ja 1828 lähtien Keisarillisen Aleksanterin yliopiston tehtävissä: ylimääräisenä kirjallisuuden amanuenssina (1815), kreikan kirjallisuuden dosenttina (1816–1821), filosofian ylimääräisenä apulaisena (1821–1826), kreikan kirjallisuuden apulaisena (1826–1828), kreikan ja roomalaisen kirjallisuuden apulaisena (1829–1833) sekä kreikan kirjallisuuden professorina (1833–1846). Lisäksi hän oli Åbo Tidningarin toimittaja (1820–1822) ja päätoimittaja (1823–1827) sekä Tidningar från Helsingfors -lehden toimittaja (1829–1831). Tämän ohella hän avusti Aura-kalenteria (1817–1818), Mnemosyneä (1819, 1822) ja Helsingfors Morgonbladia. Hän oli Turun aikanaan kolme kertaa promootiorunoilija.
Sjöström ruotsinsi useita kreikkalaista kirjallisuutta käsitteleviä ruotsinnoksia (Homeros, Euripides, Theokritos, Anakreon, Pindaros), jotka julkaistiin 1830- ja 1840-luvulla väitöskirjoina (stipendiaattiteeseinä). Hän ruotsinsi myös tuotantoa eteläromaanisen, englantilaisen ja saksalaisen kirjallisuuden alalta. Runoilijana hän kirjoitti muun muassa romanttisia runoja ja ruotsinnoksia. Hänen nuoruuden runoistaan tunnustusta saivat muun muassa Unet, Perhonen ja Ensimmäinen suudelma. Myöhemmin hänen runoilleen on ominaista täysromantiikan sanahelinä.
Luottamustehtäviä hänellä oli Hämäläisen osakunnan kuraattorina (1824–1929) ja inspehtorina (1833–1842). Hän oli Ylioppilastutkintovaliokunnan jäsen (1829–1833).
Puoliso oli vuodesta 1829 alkanen Margareta Sofia Helsberg (1803–1841); perheeseen syntyi kahdeksan lasta.
Interstadiaali
Interstadiaali on saman jääkauden aikana oleva jäätön välivaihe. . Tällöin jäätiköt pienenevät ja ilmasto lämpenee ja kostuu.
Jäätiköt kutistuvat, ja joillain alueilla metsä korvaa aron tai arotundran. Kuiva-aro saattaa korvautua kosteammalla preerialla. Pohjoisen pallonpuoliskon eläimistö ja kasvillisuus siirtyvät pohjoiseen: esimerkiksi mammutti vaeltaa niille alueille, joilta se oli hävinnyt kylmän stadiaalin aikana. Monilla alueilla kerrostumiin ilmestyy routajälkien ja lössin sijasta kosteasta, lämpimähköstä ilmastosta kertova maannos.
Tyypillinen interstadiaali oli jääkauden keskivaiheen lämmin kausi, jonka alussa lämpötila kohosi jopa 20 astetta melko nopeasti, minkä jälkeen alkoi hidas viileneminen. Näin kävi Hengelon interstadiaalissa. Jos interstadiaali oli hyvin lämmin, mannerjäätikkö saattoi kadota miltei täysin niin kuin Brörup-kaudella. Suurten Brörupin tyyppisten interstadiaalien syynä olivat maan radan ja akselin muutokset, pienten Hengelon tyyppisten syinä termohaliinikierron muutokset. Interstadiaalin aikana metsät lisääntyivät ja ilmasto kostui ja lämpeni jäättömillä alueilla Keski- ja Etelä-Euroopassa.
Viime jääkauden niin sanotun Keski-Veiksel-vaiheen interstadiaalisena aikana Pohjois-Euroopassa kasvoi tundraa, vaivaiskoivua, pajua ja katajaa jäättömillä alueilla. Keski-Veikselin interstadiaalit saattoivat olla arktiksessa yhtä lämpimiä tai nykyistä lämpimämpiä muun muassa Maan suuremman akselikallistuman takia.
Interstadiaalinkin aikana ilmasto saattoi olla pohjoisilla leveysasteilla melko kylmä. Viime jääkaudella Skandeja peitti suuri jäätikkö monen interstadiaalinkin aikana. Ilmasto saattoi joskus viiletä huomattavasti muutamaksi sadaksi vuodeksi kesken lämmintä interstadiaalia. Jääkauden aikainen ilmasto vaikuttaa olleen häiriöalttiimpi kuin nykyinen. Kylmiä, lyhyitä interstadiaaleja sanotaan joskus myös intervalleiksi, väleiksi. Pieniä interstadiaaleja sanotaan usein myös oskillaatioiksi, värähdyksiksi.