cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pengerjoen valuma-alue
Pengerjoen sivu-uomia
Pengerjoen suurimpina sivu-uomina on kolme sivujokea ja muutamat sivuojat, jotka on lueteltu alla sijaitsevassa taulukossa. Taulukon tietojen lähteet on esitelty taulukon alla ja eritelty riveittäin taulukon oikeassa sarakkeessa.
William Lundström
Elämä
Lundström lähti työväenliikkeeseen jo 1890-luvun lopussa, mutta kiinnostui politiikasta laajemmin vasta suurlakon innoittamana, jolloin hänestä tuli Helsingfors Socialdemokratiska Ungdomsklubbin ja Helsingfors Svenska Arbetarföreningin (HSAF) jäsen. Lundström toimi FSA:n matkapuhujana 1906-1907 ja Social-Demokraten -lehden vastaavana toimittajana 1907-1908. Vuonna 1907 hän oli perustamassa Helsinkiin uutta sosialistista keskustelukerhoa Socialdemokratiska ungdomsklubb ”Facklan” (Soihtu). Lundström valittiin kansanedustajaksi vuoden 1908 eduskuntavaaleissa. Vuosina 1909-1911 hän työskenteli kansanedustajan tehtäviensä ohessa FSA:n järjestäjänä Uudenmaan ruotsinkielisellä maaseudulla. Lundström oli SDP:n puolueneuvoston jäsen maalaisväestön edustajana ja toimi FSA:n puheenjohtajana vuodesta 1913 lähtien. Hän oli myös HSAF:n puheenjohtaja.
Pengerjoen valuma-alue
Pääuoman yläjuoksun sivu-uomia
Pengerjoen pääuoman yläjuoksulla on pieniä sivujokia tai -puroja, jotka on lueteltu alla sijaitsevassa taulukossa. Taulukon tietojen lähteet on esitelty taulukon alla ja eritelty riveittäin taulukon oikeassa sarakkeessa. Sivu-uoman etäisyys on mitattu Rajaojan yhtymiskohdasta. <section begin="pengerjoki_ylajuoksu" /> Lähteet : 1 = sivujoen oma artikkeli, 2 = Karttapaikan verkkopalvelu, 3 = katsottu Suomen ympäristökeskuksen VALUE-palvelusta <section end="pengerjoki_ylajuoksu" />
Järviä
Pengerjoen sivu-uomissa on joitakin Pengerjoen virtaamiin vaikuttavia järviä. Pengerjoen latvajärviä ovat Rajajoen valuma-alueen Haukijärvi ja Hoikka-Viheriä, ja Hiukkajoen latvajärviä Lauttajärvi ja Ahveninen. Haukijärven korkeustaso on 208,4 metriä mpy ja Hoikka-Viheriän 215,5 metriä mpy. Niiden kaakkoispuolella sijaitsevan Lauttajärven korkeustaso on 230,3 metriä mpy ja Ahvenisen 201,0 metriä mpy. Jämsänvesi–Petäjäveden korkeustaso on 111,1 metriä mpy., joten pudotusta esiintyy paljon. Vekurinjoen latvajärvi on pieni Vekurinlampi, Haarajoella se on suuri Haarajärvi, Kulhapäänjoen latvajärviä ovat Isojärvi ja Kulhapää, Ohrajoen sivujoen lähdejärvi on Sakarijärvi ja Merouvenjoen suuria järviä ovat peräkkäiset Ala-Meronen, Naula-Meronen ja Kolu-Meronen. Pääuoman varrellakin on järviä; niitä ovat esimerkiksi Mommiojärvi, Iso-Hete ja Pieni-Hete.
William Lundström
Elämä
Suolistosyöpäa sairastanut Lundström kuoli Marian sairaalassa heinäkuussa 1915 vain 35-vuotiaana. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle. Lundströmin tilalle kansanedustajaksi olisi noussut ylikonduktööri Juho Jalo, mutta ensimmäisen maailmansodan johdosta eduskuntaa ei kutsuttu koolle.
Urheilija
Lundström oli nuoruudessaan innokas urheilija. Joulukuussa 1895 hän oli vähällä hukkua pudottuaan luisteluretkellään jäihin Korkeasaaren edustalla. Lundström saatiin viime hetkellä kiskottua avannosta ja kiidätettiin tajuttomana sairaalaan. Helsingfors Sportvänneria, Helsingin Reipasta ja Unitasta edustanut Lundström oli 1900-luvun alkuvuosien parhaita suomalaisia juoksijoita. Ivar Wilskmanin vuonna 1904 julkaiseman Idrotten i Finland -teoksen ennätysluettelossa hänen nimissään olivat 400, 500, 1 000 ja 1 500 metrin Suomen ennätykset. Samana vuonna Lundström osallistui ensimmäisenä suomalaisjuoksijana Ruotsissa järjestettyyn kuuluisaan Dicksonpokalen-kilpailuun.
Perhe
Lundssrömin puoliso oli Dagmar Lönnberg. Pariskunnalla oli yksi poika.
SMS V126
SMS V126 oli Saksan keisarikunnan laivaston G96-luokan torpedovene, joka tilattiin ensimmäisen maailmansodan aikana. Sodan loputtua alus luovutettiin sotakorvauksena Ranskalle.
Valmistus
Alus tilattiin Stettinistä AG Vulcanilta ja sen köli laskettiin vesille telakkanumerolla 471. Alus laskettiin vesille 30. kesäkuuta 1917 ja se valmistui kolmisen kuukautta myöhemmin 25. syyskuuta.
Palvelus
Sodan päätyttyä alus internoitiin 22. marraskuuta 1918 jälkeen Scapa Flow'hun. Aluksen miehistö upotti aluksensa 21. kesäkuuta 1919, mutta hylky nostettiin jo heinäkuussa. Alus luovutettiin sotakorvauksena Ranskalle, joka romutti sen Lorientissa 1925. Aluksen kattilat asennettiin Intrepideen.
Konneveden alue
Konneveden alue (vesistöaluetunnus 14.71) on Rautalammin reitin valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 12 112,38 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 24,38 %. Vesistön alueen alarajana on Konneveden luusua, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 5 767,79 neliökilometriä ja sen järvisyys on 20,83 %. Reitin vedet laskevat seuraavaksi Liesveden alueeseen (14.36).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Samir Nasri
Samir Nasri (, s. 26. kesäkuuta 1987 Marseille, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa belgialaista Anderlechtia.
Etniseltä taustaltaan Nasri on kabyliberberi, sillä hänen vanhempansa muuttivat Algeriasta Ranskaan. Nasria verrattiin uransa alussa pelipaikkansa ja -tyylinsä sekä taustansa vuoksi vuonna 2006 pelaajauransa päättäneeseen Zinédine Zidaneen. Nasri on uskonnoltaan muslimi.
Seurajoukkueura
Nasri pelasi kasvattajaseuransa Marseillen edustusjoukkueessa kaudesta 2004–2005 lähtien. Vuosina 2006 ja 2007 joukkue ylsi Ranskan cupin loppuotteluun. Kaudella 2006–2007 Nasri valittiin Ligue 1:n parhaaksi nuoreksi pelaajaksi sekä sarjan tähdistöjoukkueeseen.
Heinäkuussa 2008 Nasri siirtyi Arsenaliin. Nasri ehti edustaa Arsenalia kolmen kauden ajan. Joukkue ei voittanut yhtään pokaalia Nasrin seurassa oloaikana. Henkilökohtaisella tasolla Nasri onnistui kuitenkin tekemään läpimurtonsa maailman huipulle. Ensimmäisellä Arsenal-kaudellaan Nasri pelasi Valioliigassa 29 ottelua, joissa hän onnistui maalinteossa kuudesti. Kauden kohokohta Nasrin osalta oli 8. marraskuuta pelattu ottelu Manchester Unitedia vastaan, jonka Arsenal voitti Nasrin kahdella maalilla 2–1. Toinen Arsenal-kausi alkoi Nasrin osalta synkissä merkeissä, sillä hän mursi jalkansa 21. heinäkuuta pelatussa harjoitusottelussa. Ranskalainen oli sivussa pelikentiltä kolme kuukautta ja pelasi kauden aikana yhteensä 26 Valioliigaottelua ja maaleja kauden aikana syntyi kaksi.
Kausi 2010–2011 oli Nasrin lopullinen läpimurto Valioliigan tähtikaartiin. Kauden aikana Nasri onnistui maalinteossa kaikki kilpailut huomioiden 15 kertaa, joista 10 syntyi Valioliigassa. Arsenal sijoittui Valioliigassa toiseksi ja Nasri valittiin Valioliigan vuoden joukkueeseen.
2011–2012 kauden Nasri aloitti Arsenalin paidassa, mutta siirtyi jo elokuun siirtoikkunassa Manchester Cityyn 25 miljoonan punnan kaupassa. Nasrin kausi Manchesterissa sujui ailahtelevasti ja rooli jäi odotettua pienemmäksi. 21. maaliskuuta Nasri teki Citylle tärkeän 2–1-voittomaalin Chelsea vastaan pelatussa ottelussa. Koko kauden maalisaldo Valioliigassa jäi viiteen osumaan, mutta Nasri pääsi juhlimaan Cityn joukkueen mukana uransa ensimmäistä Valioliigamestaruutta. Hän voitti samana vuonna myös Community Shieldin.
Kaudella 2012–2013 Nasri teki kaksi valioliigamaalia Cityn sijoittuessa sarjassa toiseksi. Hän kuului myös FA cupin finaalin hävinneeseen joukkueeseen. Seuraavalla kaudella hän voitti valioliigan ja liigacupin mestaruudet, ja teki valioliigassa kaikkiaan seitsemän maalia. Kaudella 2014–2015 City sijoittui valioliigassa toiseksi, ja Nasri teki kaksi maalia. Seuraavalla kaudella hän oli takareisivamman vuoksi yli viisi kuukautta sivussa. Valioliigassa hän teki kaksi maalia. Elokuussa 2016 hän siirtyi loppukauden mittaisella lainasopimuksella Primera Divisiónin Sevillaan, jossa teki 23 pääsarjaottelussa kaksi maalia.
Nasri siirtyi elokuussa 2017 Turkin Superliigan Antalyasporiin 3,5 miljoonan euron siirtosummalla. Hän ehti pelata seurassa vain kahdeksan sarjaottelua ennen kuin purki sopimuksensa tammikuussa 2018. Helmikuussa 2018 hän sai doping-rikkomuksesta puolen vuoden kilpailukiellon, joka myöhemmin piteni 18 kuukauden pituiseksi alkaen takautuvasti heinäkuussa 2017. Hän teki Englannin Valioliigan West Hamin kanssa puolen vuoden mittaisen sopimuksen tammikuussa 2019. Hän pelasi kevätkauden aikana viisi valioliigaottelua ja yhden pelin FA Cupissa, eikä hänen sopimustaan jatkettu.
Maajoukkueura
Vuonna 2004 Nasri kuului alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden voittaneeseen joukkueeseen. . Ranskan maajoukkueessa hän debytoi ystävyysottelussa Itävaltaa vastaan 28. maaliskuuta 2007, ja maajoukkueuran ensimmäinen maali syntyi 6. kesäkuuta 2007 EM-karsintaottelussa Georgiaa vastaan. Vuoden 2008 EM-kilpailuissa hän tuli vaihdosta kentälle kahdessa ottelussa.
Nasri pelasi seuraavissa MM-karsinnoissa vain kahdessa ottelussa ja 28. maaliskuuta 2009 pelatun Liettua-ottelun jälkeen häntä ei nähty Ranskan maajoukkuepaidassa lähes puoleentoista vuoteen. Ranska floppasi MM-kisoissa täydellisesti ja valmentaja Raymond Domenech sai lähteä. Tilalle tullut Laurent Blanc nosti Nasrin takaisin maajoukkueeseen ja hänet nähtiin myös Ranskan joukkueen kapteenina Luxemburgia vastaan, EM-karsintaottelussa Puolan ja Ukrainan kisoihin. Nasri oli mukana Ranskan EM-kisajoukkueessa 2012 ja teki avausottelussa Ranskan ainoan maalin, kun joukkue pelasi 1–1-tasapelin Englantia vastaan. Ranskan kisataival päättyi puolivälierissä 2–0-tappioon Espanjalle. Nasri pelasi kaikissa Ranskan neljässä ottelussa. Seuraavan kerran hänet valittiin maajoukkueeseen elokuussa 2013, ja viimeisimmän maaottelunsa hän on pelannut saman vuoden marraskuussa MM-jatkokarsinnassa Ukrainaa vastaan.
200px|thumb|right|Nasri [[Olympique de Marseille|Marseillen miehistössä.]]
Eeva Tikka
thumb|Eeva Tikka Kuusankosken työväenopiston kirjallisuuspiirissä 17. lokakuuta 1981. Eeva Tikka (s. 31. heinäkuuta 1939 Ristiina) on suomalainen kirjailija. Tikan vanhemmat ovat Alina (o.s. Hynninen) ja Urho Tikka. Tikka on opiskellut Helsingin yliopistossa kasvitiedettä ja on suorittanut filosofian kandidaatin tutkinnon. Hän on työskennellyt biologian ja maantieteen lehtorina vuosina 1968–1982. Hän asuu Pyhäselässä Pohjois-Karjalassa.
Ensimmäiset runonsa Tikka kirjoitti jo 13-vuotiaana. Hän ei kuitenkaan haaveillut tuolloin kirjailijan urasta. Opettajan työt hän jätti vasta viiden julkaistun romaanin jälkeen. Tikan tuotantoon kuuluu romaaneja, novelleja, satuja ja runoja. Tikan romaaneissa kuvataan paljon ihmissuhteita ja luontoa. Vuonna 2010 Tikka palkittiin Pro Finlandia -kunniamerkillä.
Eeva Tikan sisar on taidemaalari Saara Tikka.
Jerez de la Frontera
Jerez de la Frontera on kaupunki Cádizin maakunnassa Andalusiassa Etelä-Espanjassa.
Jerez tunnetaan erityisesti sherry -viineistä ja yhtenä flamencon kotipaikoista. Jerezissä on Circuito Permanente de Jerez -moottorirata, jolla ajetaan muun muassa MotoGP -kilpailuja. Radalla on ajettu myös Formula 1 -sarjan kilpailuja, joista viimeisin kaudella 1997.
Jerez oli reconquistan viimeisessä vaiheessa rajakaupunki Kastilian ja Granadan välillä, josta lisämääre de la Frontera.
Kaupungin suurin bodega on keskustaassa sijaitseva Gonzalez Byass.
Jerez de la Fronterassa sijaitseva Atalaya -museo (Museos de la Atalaya) koostuu kellomuseosta (Museo de Relojes, Palacio del Tiempo) ja viinimuseosta (Misterio de Jerez).
Lord of the Rings Roleplaying Game
Lord of the Rings Roleplaying Game on Decipherin vuonna 2002 tekemä roolipeli, joka sijoittuu J. R. R. Tolkienin luomaan Keskimaahan. Vuonna 2003 peli voitti Origins Award -pelipalkinnon vuoden 2002 parhaasta roolipelistä.
Richard Avedon
Richard Avedon (15. toukokuuta 1923 New York, Yhdysvallat – 1. lokakuuta 2004 San Antonio, Texas, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen valokuvaaja. Hänet tunnetaan erityisesti muoti- ja henkilökuvistaan.
Avedon opiskeli lyhyen aikaa Columbian yliopistossa, minkä jälkeen aloitti valokuvaajan työt Yhdysvaltain Kauppalaivastolle vuonna 1942 kuvaamalla miehistön tunniste-/ID-kuvia. Vuonna 1944 Avedon ryhtyi työskentelemään tavaratalon mainoskuvaajana, kunnes Harper's Bazaar -lehden AD Alexey Brodovich löysi hänet. Avedon avasi oman studion 1946 ja kuvasi lehtiin, esimerkiksi  Lifeen ja Vogueen. Pian hänestä tuli Harper's Bazaarin johtava valokuvaaja. Avedon ei pitäytynyt vanhassa tavassa kuvata malleja ilmeettömin kasvoin vaan toi kuviinsa tunnetta, hymyilyä, naurua ja usein liikettä.
Ruoppaus
pienoiskuva|Ruoppaus meneillään [[San Franciscon lahti|San Franciscon lahdella.]] Ruoppaus on vesirakentamista, jossa vesistön pohjaa kaivetaan veden syvyyden lisäämiseksi. Jos esimerkiksi ranta on liian matala uimiseen tai veneilyyn, se voidaan kunnostaa ruoppaamalla. Ruoppaus pitää suunnitella huolellisesti. Ruoppauksesta voi myös aiheutua arvaamatonta vahinkoa: veden samenemista, ravinteiden vapautumista pohjasedimentistä veteen ja kalojen kutualueiden tuhoutumista.
Richard Avedon
Avedon oli viisi vuotta naimisissa Dorcar Nowellin kanssa. Nowell oli malli ja käytti työssä nimeä Doe Avedon. Vuonna 1951 Avedon nai Evelyn Franklinin, mutta hekin erosivat myöhemmin.
Ruoppaus
Normaalisti vesistön pohjaan kertyy materiaalia sedimentoitumalla, joten väyliä ruopataan aika ajoin saman syvyyden ylläpitämiseksi. Ruoppausta voidaan käyttää myös ravinteiden vähentämiseksi tai uimarannalla pohjan pitämiseksi miellyttävämpänä, jolloin esimerkiksi mutapohja korvataan hiekalla.
Richard Avedon
Näyttelijä Fred Astaire esitti Avedonia kuvitteellisessa musikaalissa Funny Face, jossa hänen roolihahmonaan oli muotivalokuvaaja Dick Avery.
Avedonista tuli ensimmäinen The New Yorker -lehden vakiohenkilökuntaan kuulunut valokuvaaja vuonna 1992. Hän on saanut useita palkintoja, muun muassa Hasselblad-palkinnon 1991, International Center of Photography Master of Photography -palkinnon 1992, Prix Nadarin 1994 valokuvakirjasta Evidence ja Royal Photographic Societyn 150-juhlavuoden mitalin vuonna 2003.
Ruoppaus
Yleisimpiä ruoppausmenetelmiä ovat ruoppaaminen kaivinkoneella rannalta tai ponttonista käsin, proomuun sijoitetulla kaivinkoneen tapaisella laitteistolla tai imuruoppauksella.
Richard Avedon
Avedon sairastui aivoverenvuotoon 25. syyskuuta 2004 San Antoniossa Teksasissa ja kuoli siellä 1. lokakuuta.
Ruoppaus
Historia Suomessa
Aiemmin ruoppaaminen on suomen kielessä ollut perkaamista. Koskia on perattu Suomessa 1700-luvulta lähtien. Vuosisadan lopulla koskien perkaamiseen käytettiin sotamiehiä. Koskien perkaamisen tarkoitus oli parantaa kulkuyhteyksiä ja vähentää tulvia.
Puolan kieli
Puolan kieli (język polski [jɛ̃zɨk pɔlski]) on slaavilaisiin kieliin kuuluva Puolan virallinen kieli. Sillä on puhujia noin 40 miljoonaa, joista suurin osa Puolassa (37 miljoonaa) ja noin kolme miljoonaa asuu muissa maissa kuten Saksassa, Ukrainassa, Slovakiassa, Valko-Venäjällä, Venäjällä, Liettuassa, Ruotsissa, Isossa-Britanniassa, Irlannissa, Ranskassa, Kanadassa, Yhdysvalloissa, Brasiliassa, Australiassa, tai Israelissa. Pienempiä puolalaisvähemmistöjä on käytännöllisesti katsoen kaikkialla maailmassa, sillä puolalaiset ovat jo vuosisatoja olleet yksi maailman maastamuuttavaisimmista kansoista – tähän on ollut syynä niin poliittinen vaino kuin taloudellinenkin ahdinko.
Puolan kielen aakkoset ja ääntäminen
Puolan kielen ääntämisessä suurin vaikeus ulkomaalaiselle lienevät erittäin voimakkaasti palatalisoituneet konsonantit, jotka kirjoitetaan konsonantin edessä ja sanan lopussa akuutilla aksentilla varustettuina (ć, ń, ś, ź), mutta vokaalien edessä tämä liudennus ilmaistaan kirjoittamalla aksentittoman konsonanttimerkin ja vokaalikirjaimen väliin i-kirjain, joka on pelkkä liudennusmerkki. Jos seuraava vokaali onkin oikeasti [i], tällöin erillistä liudennus-i:tä ei tietenkään tarvita. Vaikka puhuttaisiin liudennuksesta, se ei missään tapauksessa kuulosta samalta kuin suomalaisille tutummassa venäjän kielessä.
Paino
Paino on puolassa yleensä toiseksi viimeisellä tavulla (penultimalla), olipa tämä tavu sitten osa sanavartaloa tai osa päätettä. Tästä tärkein poikkeus ovat verbien preteriti- ja konditionaalimuodot, joiden persoonapäätteet ovat historiallisesti katsoen olla-verbin enkliittisiä muotoja ja voivat edelleenkin irrota verbistä ja siirtyä esimerkiksi sivulauseen aloittavan konjunktion perään. Siksi persoonapäätteitä ei lasketa mukaan määritettäessä sitä tavua, joka painon sijoittamisen kannalta on toiseksi viimeinen.
Eräät klassisista kielistä lainatut substantiivit (uniwersytet, matematyka, fizyka...) saavat painon kolmanneksi viimeiselle tavulle yksikön nominatiivimuodossa. Jos niihin kuitenkin aletaan lisätä sanaa pidentäviä taivutuspäätteitä, paino siirtyy välittömästi toiseksi viimeiselle tavulle. Myös nominatiivissa näillä sanoilla on voimakas pyrkimys mukautua yleissääntöön, eikä niiden painotusta toiseksi viimeiseltä tavulta voida pitää virheenä, vaikka se kuuluukin lähinnä arkikieleen.
Sanan ensimmäisellä tavulla on puolassa aika voimakas sivupaino. Itse asiassa puolassa on nykyään olemassa selvä tendenssi jättää penultimapaino sivupainoksi ja painottaa enemmän ensimmäistä tavua, tosin tämä yleensä muodolliseen ja valmisteltuun puheeseen, kaiutinkuulutuksiin ynnä muihin sellaisiin liittyvä tapa kuulostanee useimmista puolalaisista vieläkin teennäiseltä.
Puolan lähimmät sukukielet
Puola kuuluu slaavilaisten kielten länsislaavilaiseen haaraan samoin kuin tšekki, slovakki, yläsorbi ja alasorbi. Länsislaavilaisten kielten joukossa puola kuuluu omaan, ns. lehiittiseen alaryhmäänsä yhdessä Gdańskin kaupungin länsipuolisella maaseudulla ja pikkukaupungeissa puhutun kašubin kielen kanssa. Kašubi eroaa puolasta riittävän paljon, jotta sitä voidaan pitää eri kielenä, mutta erityinen kašubinkielinen kirjallisuus on lähinnä murrekirjallisuutta, eivätkä kašubit pidä itseään erillisenä kansana. Lehiittinen, mutta puolasta eronnut, hyvin pieni kieli oli myös slovintsi eli Leba-kašubi, jota puhuttiin parissa kylässä Pommerissa ennen toista maailmansotaa. Koska slovintsin kielen puhujat pitivät itseään etnisinä saksalaisina, he muuttivat kaikki Saksaan alueen jouduttua Puolalle, jolloin kieli unohtui. Tällaisia saksalaisina itseään pitäviä, mutta slaavilaista murretta puhuvia ihmisryhmiä tunnetaan muualtakin saksan ja slaavilaisten kielten rajoilta, esimerkiksi Sleesiasta.
Kaukaisempaa sukua puolalle ovat itäslaavilaiset kielet, kuten venäjä. Ukrainan ja valkovenäjän sanasto on kuitenkin kehittynyt jossain määrin puolalaisten mallien mukaan, vertaa esimerkiksi puolan przebudowa = jälleenrakennus, ukr. перебудова/perebudova, mutta ven. перестройка/perestrojka
Puolan murteet
Puolan tärkeimmät murteet ovat isopuolalaiset (Poznańin ympäristössä puhutut), vähäpuolalaiset (keskuspaikka Krakova) ja masovialaiset (Varsovan ympäristö) murteet. Näillä kolmella murteella on kullakin vuorollaan ollut tilaisuutensa vaikuttaa kirjakielen kehitykseen, koska pääkaupunkina on ollut ensin Poznańin lähellä sijaitseva Gniezno, sittemmin Varsova ja Krakova. Marginaalisempia ovat Sleesian ja Masurian alueiden murteet, joissa saksalaisvaikutus on ollut muita murteita voimakkaampaa, koska alueet ovat pitkään kuuluneet saksankielisiin maihin ja olleet erillään puolankielisestä kirjallisesta sivistyksestä. Ns, kresowe dialekty eli itäisten rajaseutujen murteet, jotka ovat kehittyneet voimakkaassa vuorovaikutuksessa liettuan, valkovenäjän ja ukrainan kielten kanssa, ovat nykyään häviämässä sukupuuttoon niiden puhujien jouduttua toisen maailmansodan myötä tapahtuneiden rajansiirtojen jälkeen muuttamaan Puolan Saksalta saamille uusille alueille. Näillä alueilla puhutuista kielimuodoista puolalainen dialektografia käyttää mielellään nimitystä nowe dialekty mieszane, uudet sekamurteet. Käytännössä uudet sekamurteet ovat kohtalaisen lähellä yleiskieltä.
Puolan tärkein murreraja kuuluu ns. masuroivien ja masuroimattomien murteiden välillä - ensin mainittuihin kuuluvat ennen kaikkea Masurian ja Masovian murteet. Masurointi tarkoittaa, että oikeinkirjoituksen /sz/, /cz/ ja /ż/, jotka normatiivisessa puolan kielessä tulisi ääntää [š], [tš] ja [ž], äännetäänkin [s], [ts] ja [z], kuten oikeinkirjoituksen /s/, /c/ ja /z/. Kirjakielessä masurointia ei hyväksytä mahdollisesti yksittäisiä murteista lainattuja sanoja ja paikannimiä lukuun ottamatta.
Puolaan, kuten venäjään, kuuluu myös omintakeinen rikollisten slangi, puolalaiselta nimeltään grypsera. Grypseralle on ominaista runsas venäläisten, saksalaisten, ukrainalaisten ja jiddišinkielisten lainasanojen määrä. Grypsera on ennen muuta alamaailman salakieltä, mutta sillä on ollut voimakas vaikutus puolan slangiin, erityisesti nuorison kieleen. Grypseran nimi tulee saksan puhekielen sanasta Grips = 'älli, hiffaaminen'.
Puolan kielen historia
Puolan kirjakielen muinaispuolalainen kausi alkaa ensimmäisistä, sisällöltään uskonnollisista puolankielisistä teksteistä 1300-luvulta. Ilmeisesti puolalaisella uskonnollisella kirjallisuudella ei ollut yhteyttä Kyrilloksen ja Methodioksen alulle panemaan kirkkoslaavilaiseen traditioon: kirkollisena sivistyskielenä Puolassa käytettiin latinaa, ei kirkkoslaavia. Oikeinkirjoitus näissä vanhoissa teksteissä oli epäjohdonmukaista. Oikeinkirjoitus alkoi kehittyä 1500-luvulla, jolloin puolan kirjoitusjärjestelmä standardoitiin pitkälti vanhan tšekin mallien mukaan.
1600-luvulla puola omaksui valtavasti latinalaisia, saksalaisia, ranskalaisia ja tšekkiläisiä vaikutteita, koska yläluokka ihannoi näitä kieliä ja piti niiden taitoa arvostettavana.Toisaalta Puola-Liettuan kaksoisvaltakunnan itäosissa, missä itäslaavilaiset (ukrainalaiset ja valkovenäläiset) murteet olivat yleisin puhekieli, puola oli nimenomaan yläluokan kieli. Idän aatelisto käytti puolaa sivistyskielenään, mutta toi siihen paljon uusia aineksia itäslaavilaisista murteista.
1700-luvulla puola alkoi syrjäyttää latinaa ylimmän sivistyskielen ja kirkkokielen asemasta. Puolankielinen kirjallisuus kehittyi, eikä edes Puolan joutuminen vieraiden valloittajien käsiin voinut kääntää suuntaa. Vaikka erityisesti venäläiset vallanpitäjät koettivat tukahduttaa kieltä ankarin sensuurilaein, puolan kieli itse asiassa sai yhä enemmän merkitystä puolalaisten identiteetin ilmaisijana – tätä kuvaa sanonta ojczyzna-polszczyzna ('isänmaa – puolan kieli').
Latina jätti toki jälkensä virkakieleen, mutta kaunokirjallisuuden kieli kansanomaistui 1800–1900-luvun mittaan. Sanavarastosta koetettiin karsia selkeimpiä saksan kielen vaikutteita, mutta usein ne jäivät osaksi elävää kansankieltä – esimerkkeinä substantiivi wihajster, joka tarkoittaa lähinnä 'vekotin, kapistus, vehje, vimpain' sekä unohtuneen nimen paikalla ilmaus '(herra tai rouva) se ja se', joka tulee saksan kielen sanoista Wie heißt er? 'mikä hänen nimensä on?'. Venäjän vaikutus jäi lopultakin melko vähäiseksi rajoittuen lähinnä kirosanastoon.
Muiden kielten vaikutus puolaan
Puola ei suhtaudu vierasperäisiin lainasanoihin aivan niin myönteisesti kuin venäjä, ja esimerkiksi monet luonnontieteiden käsitteet on puolassa käännetty omalle kielelle (pochodna = derivaatta, dwutlenek węgla = hiilidioksidi, rozdzielczość = näyttöresoluutio). Puolaankin on silti omaksuttu lainasanoja hyvin monelta taholta. Latinan vaikutus oli tietenkin katolisen maan oloissa väistämätön, ja monia latinalaisia lainoja ei enää vierasperäisiksi tunnistakaan (esimerkiksi przywilej = erioikeus, privilegio). Saksalla oli erittäin suuri merkitys kaupan ja käsityöläisyyden kielenä, ja myös kaupunkiorganisaation sanasto oli saksalaista: malarz = maalari; murarz = muurari; hochsztapler = huijari, väärinpeluri; ratusz = raatihuone; burmistrz = pormestari; handel = kauppa; makler = meklari. Puolan kirjakielen kehittyessä myös tšekillä, joka silloin oli jo sivistyskieli, oli oma vaikutuksensa. Tšekkiläisperäinen muoto on esimerkiksi sellaisilla sanoilla kuin brama = portti ja hańba = häpeä (sanojen alkuperäinen puolalainen muoto lienee ollut *broma ja *gańba).
Ranska ja Italia ovat olleet puolalaisille merkittäviä kulttuurisia esikuvia. Myös näiden maiden kielistä on omaksuttu lainavaikutteita ja käännöslainoja: ra. cordone sanitaire = puol. kordon sanitarny 'suojavyöhyke', ra. raison d'état, pu. racja stanu 'maan etu'. Ranskalaisen Pathéphone-tuotemerkin muistoksi vanhanaikaista levysoitinta, grammaria, kutsutaan puolalaisessa kansanomaisessa puhekielessä edelleenkin nimellä patefon.
Englannin vaikutus on nykyään suhteellisen merkittävää, joskaan ei niin voimakasta kuin esimerkiksi venäjässä.
Puolan kirjallisuus
Puolan kirjallisuus on alkanut jo keskiajalla, ennen muuta uskonnollisesta kirjallisuudesta. Varsinaisen maailmallisen kaunokirjallisuuden aikaa oli renessanssi. Todella merkittäväksi puolalainen kirjallisuus nousi kuitenkin romantiikan aikana, kun puolalaiset kamppailivat menetetyn itsenäisyytensä puolesta – tällöin syntyi muun muassa kansalliseepos, Adam Mickiewiczin Pan Tadeusz. Reaktio romantiikalle oli niin sanottu positivismi, jota kai pikemminkin pitäisi kutsua utilitarismiksi: sen tavoitteena oli maan ja kansan kehittäminen, sivistäminen ja nykyaikaistaminen rauhanomaisin keinoin.
Kirjallisuuden kehitys on Puolan itsenäistyttyä jatkunut eloisana. Natsimiehityksen uhriksi joutui suuri joukko merkittäviä, erityisesti juutalaissyntyisiä kirjailijoita. Kommunistiaikana taas puolalaisessa kirjallisuudessa korostuivat sellaiset lajityypit, joihin ei sisältynyt kovin poliittisia implikaatioita. Tunnettuja kirjailijoita olivat aforistikko Stanisław Jerzy Lec ja tieteiskirjailija Stanisław Lem.
Kuningas jolla ei ollut sydäntä
Kuningas jolla ei ollut sydäntä on Päivi Hartzellin ja Liisa Helmisen ohjaama suomalainen lastenelokuva vuodelta 1982. Se perustuu Mika Waltarin tarinaan, josta ohjaajat työstivät käsikirjoituksen yhdessä kirjailija Daniel Katzin kanssa.
Elokuva oli ensimmäinen suomalainen satuelokuva yli 30 vuoteen, vuonna 1949 valmistuneen Prinsessa Ruususen jälkeen. Se oli myös ensimmäinen teatterilevitykseen päässyt lastenelokuva Suomessa yhdeksään vuoteen; edellinen oli vuoden 1973 Herra Huu – jestapa jepulis, penikat sipuliks.
Vastaanotto ja jälkimaine
Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen piti elokuvaa hieman ponnettomana pukuteatterina, vaikka sanoikin Mika Waltarin tarinan sisältävän hienoja sävyjä ja hauskoja hahmoja. Hän antoi elokuvan VHS-tallenteelle kolme tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Vuonna 2018 Film-O-Holic.com-elokuvasivuston Juha Rosenqvist kirjoitti, ettei isoin resurssein tehty ja dvd:llä julkaistu elokuva ole kestänyt aikaa vaan näyttää ilmaisultaan vanhentuneelta: ”Nykylasten silmissä elokuva osoittautui varsin oudoksi ja etäännyttäväksi. Päiväkoti-ikäiselle tarina oli selkeästi liian vaikea ja turhan synkkä, kouluikäiselle taas kerronta ja ylöspano eivät vastaa nykykäsitystä sujuvasta elokuvakerronnasta. Kouluikäisen tekemä vertailu Pikku kakkosessa esitettävään Tuttiritariin tai kesäteattereissa näkemiinsä lastennäytelmiin, on helppo aikuisenkin allekirjoittaa. Kuningas jolla ei ollut sydäntä muistuttaa nykymittapuulla enemmän filmattua teatteria kuin elokuvaa.” Elokuvauutisten Niko Jutilan samana vuonna julkaistun arvion mukaan elokuva taas ”on monella tavalla helposti lähestetyttävä ja intiimi, viaton ja todellakin sadunomainen teos. Tällainen intiimiys on vuosikymmenten varrella vähentynyt kaikissa elokuvissa sitä mukaa, kun on menty kohti kliinistä ja mielikuvituksetonta teknillistaiteellista toteutusta.”
Amarok (jumala)
Amarok on inuitien luonnonuskonnon susimainen jumalhahmo, jonka kerrotaan tappavan ja syövän jokaisen, joka lähtee metsästämään öiseen aikaan. Toisin kuin oikeat sudet, jotka metsästävät ryhmissä, Amarok metsästää yksin. Joskus sitä on arveltu kryptozoologiassa waheelaksi. On myös ajateltu sen olevan elossa oleva hirviösusi (Canis dirus) joka metsästää yksin.
Luettelo vuosista
Tämä on '''luettelo länsimaisen ajanlaskun vuosista.
Dana Antal
Dana Antal (s. 19. huhtikuuta 1977 Saskatoon) on kanadalainen jääkiekkoilija ja olympiavoittaja. Hän oli mukana Kanadan kultaa voittaneessa joukkueessa Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 ja MM-kisoissa 2001 ja 2004.
Niklas Kronwall
Niklas Kronwall (s. 12. tammikuuta 1981 Tukholma) on uransa lopettanut ruotsalainen jääkiekkoilija, joka edusti koko NHL-uransa aikana vain Detroit Red Wingsiä.
Pienestä 180 senttimetrin ja 82 kilogramman koostaan huolimatta hän pystyy jakelemaan kovia avojään taklauksia. Kronwall on myös nopea luistelija ja avaa hyvin peliä. Vaikka uraa ovat varjostaneet muutamat vakavat loukkaantumiset, hän on jo noussut yhdeksi Red Wingsin parhaista puolustajista. Kronwall kuuluu kolmen kullan klubiin.
Barrow-upon-Soarin rautatieasema
Asemaa käytti 80 612 matkustajaa kaudella 2017–2018. ’
Jean Lhéritier
Jean Lhéritier (n. 1480 – 1551 tai myöhemmin) oli ranskalainen renessanssisäveltäjä. Hän opiskeli Josquin Desprez’n johdolla ja työskenteli pitkään Italian eri kaupungeissa. Hänet tunnetaan pääasiassa moteteistaan.
Ykkösen kausi 2021
Ykkösen kausi 2021 on Suomen jalkapallon toiseksi korkeimman sarjatason Ykkösen 49. kausi. Sarjassa on mukana 12 joukkuetta.
Maalipörssi
14 maalia
13 maalia
11 maalia
10 maalia
Yhdeksän maalia
Kahdeksan maalia Seitsemän maalia Kuusi maalia Viisi maalia
Neljä maalia
Paras pelaaja
Jalkapallon Pelaajayhdistys valitsi vuoden 2021 Ykkösen parhaan pelaajan pelaajien oman äänestyksen perusteella :
Vuoden paras pelaaja: Steven Morrissey VPS Vuoden maalivahti Jere Koponen TPS
Vuoden puolustaja Guillermo Sotelo FF Jaro
Vuoden keskikenttäpelaaja Kasper Hämäläinen TPS
Vuoden hyökkääjä Douglas Caé Gnistan
Claude Bolling
pienoiskuva|Claude BollingClaude Bolling (10. huhtikuuta 1930 Cannes – 29. joulukuuta 2020 ) oli ranskalainen jazzpianisti, orkesterinjohtaja ja säveltäjä, joka sävelsi taide- ja elokuvamusiikkia.
Bolling aloitti esiintymisen jazzpianistina jo teini-iässä vuonna 1945 ja otti aluksi vaikutteita pääasiassa Duke Ellingtonin kaltaisilta amerikkalaisilta jazzlegendoilta. Hän nousi menestykseen 1950-luvulla ja hänellä oli vuodesta 1956 oma big band. Bolling oli 1960-luvulla myös Les Parisiennes -nimisen naislauluyhtyeen managerina ja tuottajana. Elokuviin hän alkoi säveltää 1950-luvun puolivälissä. Säveltäjänä Bolling kehitti 1970-luvulla uuden tyylilajin, jazzia ja klassista musiikkia yhdistelevän ”kamarijazzin”, joka menestyi varsinkin Yhdysvaltain levymarkkinoilla. Hän sävelsi sarjoja jazzyhtyeille ja taidemusiikin solisteille, ensimmäisenä ja tunnetuimpana vuonna 1975 levytetty Sarja huilulle ja jazz-pianotriolle. Bolling jatkoi esiintymistä vuoteen 2014 asti.
Valikoituja elokuvasävellyksiä
Bolling sävelsi myös tunnusmelodiat 1970-luvun suosittuihin tv-sarjoihin Tiikeriprikaati ja L'Étrange Monsieur Duvallier.
Aapakiiltokorento
Aapakiiltokorento (Somatochlora alpestris) on soilla elävä tumma kiiltokorento.
Ulkonäkö ja koko
thumb|Aapakiiltokorennon pää Aapakiiltokorento on väriltään enimmäkseen tummanvihreä ja takaruumiis miltei musta. Aapakiiltokorennon takaruumiissa ei ole keltaisia laikkuja, toisin kuin täpläkiiltokorennolla ja hoikkakiiltokorennon naaraalla. Lajilla on kasvojen sivuilla keltaiset laikut, mutta niiden välillä ei ole keltaista juovaa, joka taas välkekorennolla on.
Koiraan merkittävimpiä tuntomerkkejä ovat ylemmät perälisäkkeet, jotka taittuvat kärjissään toisiaan päin.
Aapakiiltokorennon takaruumis on 32–35 mm pitkä ja takasiipi 28–34 mm pitkä.
Elintavat
Aapakiltokorentoja tavataan lennossa kesäkuun puolivälistä elokuun puoleenväliin. Heinäkuu on päälentoaikaa.
Levinneisyys ja elinympäristö
Aapakiiltokorento elää Pohjois-Euroopassa ja Japanin Hokkaidolla sekä Keski-Euroopan vuoristoissa ja paikoittaisena Siperiassa. Suomessa lajia esiintyy eniten pohjoisessa, mutta se on sielläkin harvinainen.
Laji elää soilla. Pohjois-Suomessa aapakiiltokorento elää useilla erilaisilla suoalueilla ja soiden lammilla. Etelässä tavallisia elinpaikkoja ovat varsinkin sammaleiset rämeiden ojat.
Fordismi
Fordismi tarkoittaa kokonaisvaltaista kansantalouden tuotantoparadigmaa, jossa keskeistä on kansallinen massatuotanto ja kansallisen kysynnän sekä kansallisen poliittisen yhtenäisyyden takaaminen. Käsitteen toi käyttöön 1920-luvulla yhteiskuntatieteilijä Antonio Gramsci.
Fordismi alkoi edetä Yhdysvalloissa ensimmäisen maailmansodan jälkeen, ja käsitettä voidaan soveltaa teollisuusmaiden kansantalouksiin toista maailmansotaa seuranneina vuosikymmeninä. Tuotannossa fordismissa on keskeistä teollisuustuotteiden massatuotanto (jonka kehityksessä Henry Fordilla oli merkittävä osa). Fordismiin liittyy läheisesti taylorismi, jolla viitataan tuotantoprosessin yksityiskohtaiseen rationalisointiin tehokkuuden lisäämiseksi. Samoin keynesiläinen talouspolitiikka liittyy fordismiin.
Fordismin käsitettä on käytetty myös ranskalaisen regulaatiokoulukunnan piirissä, joka tutkii kapitalismin kehitystä. Regulaatiokoulukunnan mukaan kapitalismin tuotantoparadigmat ajautuvat ennen pitkää kriisiin, jonka jälkeen kehittyy uusi tuotantoparadigma ja talouskasvun kausi. Fordismissa keskeistä olivat talouden säätelymekanismit, joiden avulla pääoman kasaantuminen kanavoitiin hyvinvoinniksi yhteiskuntaan. Regulaatiokoulukunnan edustajat katsovat, että post-fordismin ja globalisaation kaudella tällaisia mekanismeja ei ole yhtä hyvin löydetty ja saatu käyttöön. Täystyöllisyyden olosuhteisiin luotu ajatus hyvinvointivaltiosta on kohdannut vaikeuksia.
Tambopatan luonnonpuisto
Aiheesta muualla
-12.92056°N, -69.28194°W
Virmasveden alue
Virmasveden alue (vesistöaluetunnus 14.72) on Rautalammin reitin valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 1 046,75 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 26,44 %. Vesistön alueen alarajana on Nokisenkoski, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 4 205,11 neliökilometriä ja sen järvisyys on 20,5 %. Reitin vedet laskevat seuraavaksi Konneveden alueeseen (14.71).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
SMS V46
SMS V46 oli Saksan keisarikunnan laivaston V25-luokan torpedovene ensimmäisessä maailmansodassa. Sodan loputtua alus luovutettiin sotakorvauksena Ranskalle.
Valmistus
Alus tilattiin Stettinistä AG Vulcanilta, missä köli laskettiin telakkanumerolla 361. Alus laskettiin vesille 23. joulukuuta 1914 ja valmistui 31. lokakuuta 1915.
Palvelus
Sodan päätyttyä alus internoitiin 22. marraskuuta 1918 jälkeen Scapa Flow'hun, jossa se ajettiin matalikolle upotusyrityksen seurauksena 21. kesäkuuta 1919. Alus nostettiin heinäkuussa ja se luovutettiin sotakorvauksena Ranskalle. Alus romutettiin Cherbourgissa 1924.
Klemens IX
thumb|200px|Klemens IX:n hauta. Klemens IX, syntymänimeltään Giulio Rospigliosi, (28. tammikuuta 1600 – 9. joulukuuta 1669) oli paavina 20. kesäkuuta 1667 – 9. joulukuuta 1669. Hän opiskeli jesuiittojen koulussa ja väitteli filosofiasta Pisan yliopistossa, missä opetti teologiaa. Hän kirjoitti runoja ja näytelmiä sekä libreton teokseen, joka mahdollisesti oli maailman ensimmäinen koominen ooppera.
Paavina hän jatkoi taiteiden suosimista, ja tilasi Roomaan useita upeita töitä Gian Lorenzo Berniniltä sekä perusti Rooman ensimmäisen oopperatalon.
Pekka Wikström
Pekka Anton Wikström (12. elokuuta 1938 Viipuri – 5. huhtikuuta 2011 Kemi) oli suomalainen teollinen muotoilija ja yksi alan pioneereja Suomessa.
Wikström valmistui metallitaiteilijaksi Taideteollisesta oppilaitoksesta vuonna 1964. Hänen lopputyönsä Auton sisätilatutkimus oli tiettävästi ensimmäinen suomalainen ergonomiaa käsitellyt tutkimus. Hän oli opiskeluaikanaan työssä Olli Kuusen arkkitehtitoimistossa suunnitellen asuintalojen kiintokalusteita sekä Korson kirkon alttarihopeat. Valmistuttuaan Wikström oli työssä Matti Halmeen sisustustoimistossa suunnitellen sairaaloiden kiintokalusteita, suurkeittiö- ja sähkölaitteita. Hän oli 1960-luvulla myös kotitalouskoneita valmistaneen Oy Slev Ab:n palveluksessa suunnitellen sähköliesiä, sähkölämmittimiä ja sähkökiukaita, muun muassa vuosina 1968–1972 valmistetun pyöreän punaisen Saunamatic-sähkökiukaan.
Pekka Wikströmillä oli oma suunnittelutoimisto 1970-luvun alusta aina vuoteen 1992 saakka. Hän oli vuodesta 1970 alkaen mukana Kone Oy:n instrumenttitehtaan (silloin vielä Ollituote Oy) sairaalalaitteiden tuotekehitysryhmässä ja suunnitteli potilasvalvontalaitteita ja kliinisen kemian analysaattoreita. Muita Wikströmin suunnittelemia tuotteita olivat esimerkiksi Olli-sähköpaimenet, säteilynvalvontamittarit ja lentoasemien videonäytöt.
Wikström oli vuodesta 1990 alkaen vs. erikoissuunnittelijana Lapin yliopiston Kemin muotoilukeskuksessa ja sen jälkeen tuntiopettajana Vantaan käsi- ja taideteollisessa oppilaitoksessa sekä tuotesuunnittelijana ja mallinrakentajana Venla-Tuote Oy:ssä. Hän harrasti huonekalujen entisöintiä ja toimi 1990-luvulla entisöinnin ohjaajana Keminmaan kansalaisopistossa.
Aleksei Mordašov
thumb|Aleksei Mordašov vuonna 2018. Aleksei Aleksandrovitš Mordašov (, s. 26. syyskuuta 1965 Tšerepovets, Neuvostoliitto) on venäläinen oligarkki. Hän omistaa merkittävän osuuden Venäjän toiseksi suurimmasta teräsyrityksestä Severstalista.
Mordašov on koulutukseltaan kandidaatti valmistuen Leningradin insinööri-ekonomisesta instituutista. Liike-elämän aikakauslehti Forbes listasi maaliskuussa 2007 hänet maailman 64. rikkaimmaksi henkilöksi. Mordašov on naimisissa ja hänellä kolme lasta.
Henkilöhistoria
Aleksei Mordašov aloitti talousopinnot 1980-luvun puolivälissä Leningradissa. Opintojen jälkeen hän pääsi talousjohtajaksi terästehtaaseen. Ikääntynyt pääjohtaja neuvoi Mordašovia ostamaan suurimman osan terästehtaan osakkeista, ”ettei se päätyisi ulkopuolisten käsiin”.
Severstalin pääjohtajaksi päästyään Aleksei Mordašov ryhtyi rakentamaan konsernia. Hän osti autonvalmistajia, hiiliyhtiöitä, satamia ja kuljetusyrityksiä. Vuonna 2004 ostettiin konkurssikypsä Rouge Industries -metalliyritys ja seuraavana vuonna ostoslistalle tuli 70 prosentin osuus italialaisesta terästuottajasta Lucchinistä. Mordašov osti siivun venäläisestä televisiokanavasta Ren TV:stä. Kanavan uutisankkuri sai lähtöpassit hänen kritisoituaan Venäjän johtoa.
Nordahl Rolfsen
Johan Nordahl Brun Rolfsen (12. kesäkuuta 1848 Bergen, Norja – 18. tammikuuta 1928 Oslo, Norja) oli norjalainen kirjailija, oppikirjailija ja pedagogi. Hän kirjoitti oppikirjojen ja tietokirjojen ohella kaunokirjallisuutta aikuisille ja uudisti norjalaisen kirjoittamiskulttuurin.
Rolfsen valmistui ylioppilaaksi 1866, toimi jonkin aikaa opettajana Kristianiassa ja ohjaajana Den Nationale Scenen oppilaskoulussa Bergenissä, opiskeli 1879–1881 dramaturgiaa Kööpenhaminassa ja Wienissä ja julkaisi muun muassa satukomedian Svein Urædd (1890, johon musiikin sävelsi Ole Olsen). Hän käänsi 1876–1985 Zacharias Topeliuksen Lukemisia lapsille norjaksi, toimitti teoksen Illustreret tidende for børn (1885–1893).
Palattuaan Kristianiaan 1880-luvun lopulla Rolfsen vei loppuun päätyönsä, joka oli Norjassa äidinkielen opetukselle käänteentekevä norjalaisten taiteilijoiden kuvittama Læsebog for folkeskolen (4 osaa, 1892–1896), joka on Norjan laajimmin käytetty oppikirja. Kirjan sisältö soveltuu eri ikäluokille, ja sen kieli on kauttaaltaan hyvin luontevaa norjaa, osittain Moltke Moen yhteistyön ansiosta.
Rolfsenin aloitteesta perustettua valtion tukemaa Centralstyret for norske folkeskolers barne- og ungdomsbiblioteker hän johti vuoteen 1915, ja hän oli Norjan koulukirjastojen isä. Hän oli useita vuosia Den norske Forfatterforeningin puheenjohtaja.
Rolfsen kallistui poliittisesti vasemmalle mutta ei ollut aktiivinen järjestöihminen eikä noussut barrikadeille.
Rolfsenin isoisä on piispa Johan Nordahl Brun. Hänen poikansa on taiteilija Alf Rolfsen, joka maalasi Oslon kaupungintalon salin kolmen seinän freskot. Kaikissa niissä on kuvattuna Rolfsen ja perheen muita jäseniä. Neljännen maalasi Henrik Sørensen, ja myös siinä on Rolfsen kuvattuna keskellä puhumassa.
TAP Air Portugal
thumb|TAP Air Portugalin pääkonttori [[Lissabon|Lissabonissa.]] TAP Air Portugal eli TAP (port. Transportes Aéreos Portugueses) on Portugalin suurin lentoyhtiö sekä maan kansallinen lentoyhtiö, joka perustettiin vuonna 1945. Sen päälentoasemana sekä pääkonttorina toimii Portelan lentoasema Lissabonissa Portugalin pääkaupungissa. Yhtiollä on myös toissijainen solmukohta Porton lentoasemalla. TAP Air Portugal on ollut Star Alliance -lentoyhtiöallianssin jäsen vuodesta 2005 lähtien.
Lokakuussa 2022 TAP Air Portugalin laivasto koostuu 76 lentokoneesta, jotka ovat pääasiallisesti kapearunkoisia Airbus A320 -sarjan koneita sekä laajarunkoisia Airbus A330 -sarjan koneita. Elokuussa 2021 TAP Air Portugal lentää 101 kohteeseen 41 maassa Euroopassa, Afrikassa ja Pohjois- ja Etelä-Amerikassa.
Kohteet
Elokuussa 2021 TAP Air Portugal lentää 101 kohteeseen 41 maassa. Seitsemän niistä ovat kotimaan reittejä, ja muut 94 ovat kansainvälisiä. Suurin osa kohteista on Etelä- ja Länsi-Euroopassa, Pohjois- ja Länsi-Afrikassa ja Brasiliassa.
Laivasto
thumb|TAP Air Portugalin [[Airbus A320 -sarja|Airbus A320-200 lähdössä Porton lentoasemalta.]] thumb| TAP Air Portugalin [[Airbus A321neo|Airbus A321LR laskeutumassa Newarkin kansainväliselle lentoasemalle.]] thumb|TAP Air Portugalin [[Airbus A330-200 lähdössä Portelan lentoasemalta.]] thumb|TAP Air Portugalin [[Airbus A330|Airbus A330-900 laskeutumassa John F. Kennedyn kansainväliselle lentoasemalle.]] thumb|TAP Air Portugalin [[Airbus A340|Airbus A340-300 laskeutumassa São Paulo-Guarulhosin kansainväliselle lentoasemalle.]] thumb|TAP Expressin [[Embraer 170/190|Embraer E190 Geneven kansainvälisellä lentoasemalla.]]
Nykyinen laivasto
Lokakuussa 2022 TAP Air Portugalin laivasto koostuu seuraavista konetyypeistä. Laivaston keski-ikä on 8,6 vuotta.
Prince of Central Park
Prince of Central Park (The Prince of Central Park) on yhdysvaltalainen draamaelokuva, joka valmistui vuonna 2000. Elokuva jäi Seagal/Nasso Productionsin viimeiseksi tuottamaksi elokuvaksi, sillä tuotantoyhtiö hajosi pian elokuvan valmistumisen jälkeen.
Lattianpäällyste
Lattianpäällyste (myös lattiamateriaali, lattiapinnoite) on rakennuksen lattiaan kiinteästi asennettava pintamateriaali. Sen tehtävä on tarjota tasainen, turvallinen, kestävä ja esteettisesti miellyttävä alusta rakennuksen kussakin tilassa tapahtuvalle toiminnalle.
Kodin lattianpäällysteet
Suomen asuintiloissa yleisimpiä lattianpäällysteitä ovat muovimateriaalit (36 %) kuten vinyylimatot, laatat- ja -lankut, HDF-levystä valmistetut laminaattilattiat (22 %), etenkin kosteissa tiloissa käytettävät keraamiset laatat (19 %), puiset parketit (14 %), linoleumi (5 %) sekä tekstiili- eli kokolattiamatot (4 %). Lisäksi monissa vanhojen talojen tiloissa on säilytetty alkuperäinen lautalattia, joka on sekä kantava rakenne että hiotun ja lakatun pintansa osalta lattianpäällyste. .
Kotien lattiapinnoitteissa on maiden välisiä kulttuurieroja. Kun vuonna 2003 Suomessa asennettiin kokolattiamattoja vain neljään prosenttiin lattia-alasta, Yhdysvalloissa niiden osuus on lähes 60 prosenttia, Euroopan maissa keskimäärin 42 prosenttia ja koko maailmassa 33 prosenttia. Maailmanlaajuisesti suosituin lattianpäällyste on keraaminen kivilattia, joka taas Suomen oloissa vaatii usein lattialämmityksen ollakseen mukava. Suomessahan kotona ollaan yleensä sukkasillaan, muissa länsimaissa kengät jalassa.
Muovilattiat
PVC:stä tai muusta muovista valmistettu muovimatto on Suomen yleisin kodin lattianpäällyste, varsinkin vuokrakäyttöön tarkoitetuissa kerrostaloasunnoissa. Se on nopea asentaa tasaiselle betonialustalle liimaamalla ja sopii taipuisuutensa ansiosta myös hieman epätasaiselle asennuspinnalle. Märkätiloihin on omat muovimattotyyppinsä. Kerrostaloissa voidaan muovimaton päälle asentaa jälkikäteen uusi pinnoite, esimerkiksi laminaattilattia, kunhan askeläänieristyksestä huolehditaan säännösten mukaisesti. Muovimattoa saa myös liimattavina vinyylilaattoina, joita voi vaihtaa yksitellen vaurion sattuessa.
Vinyylilankkulattia muodostuu vinyylistä eli polyuretaanista valmistetusta kulutuspinnasta sekä 9-11 mm:n paksuisesta runkomateriaalista, joka on HDF-levystä valmistettu, tai 4–6 mm:n paksuisesta komposiittimateriaalista, jossa on 100 % PVC:tä tai PVC:n ja kalkkikiven yhdistelmänä valmistettu komposiittirunko. Vinyylilankkulattiat kiinnittyvät toisiinsa lukkoponttien avulla ilman liimausta alustaan. Sen voi asentaa tasaisen betonin, linoleumin tai enintään 2 mm paksun muovimaton päälle, etteivät pontit rikkoudu liian joustavalla alustalla.
Puuviilulattiat
Puuviilulattia on laminaatti- ja parkettilattian välimuoto. Se muodostuu HDF-levystä tehdyistä pontatuista lankuista, joiden yläpintaan on liimattu puuviilu.
Korkkilattiat
Luonnonkorkki on lattiamateriaalina pehmeän ja lämpimän tuntuista. Sen pienet ilmahuokoset eristävät lämpöä ja ääntä. Yleisimmät korkkilattiamateriaalit valmistetaan korkkirouheesta, joka puristetaan pontatun kovalevyn tai muun puukuitulevyn pintaan. Korkkipinta usein lakataan puhtaanapidon helpottamiseksi ja kulutuskestävyyden parantamiseksi.
Vinyylikorkissa on askeläänieristeenä korkkia ja runko HDF-levyä tai PVC-komposiittia ja pinnaltaan polyuretaania eli vinyyliä. Linoleumi eli ”korkkimatto” on juuttikangaspohjalle puristettua puu- tai korkkijauhetta, sidosaineena pellavaöljy. Korkkilinoleumissa käytetään korkkijauheen sijasta korkkirouhetta ja pintamateriaalina vinyyliä. Ilman vinyylikerrosta se sopii monen lattianpäällysteen alusmateriaaliksi ääneneristyksen parantamiseksi ja joustavuuden parantamiseksi.
Mikrosementtilattia
Mikrosementti on hienojakoista sementtiä, josta muodostuu himmeä, rouhean tyylinen lattiapinta. Se voidaan valaa betonin tai muovimaton päälle. Se käy myös märkätiloihin, jos sen alle tehdään asianmukainen vedeneristys. Kerrostaloissa mikrosementti valetaan askelääneneristysmaton päälle.
Kokolattiamatto
Seinästä seinään ulottuvat tekstiilimatot ovat Pohjois-Amerikassa ja monissa Euroopan maissa yleisin kotien lattianpäällyste. Suomessa sen suosio on vähentynyt, koska 1970-luvulla asennetut matot olivat usein heikkolaatuisia.
Tekstiililaattalattia
Nahkean alapintansa ansiosta tekstiililaatat pysyvät puhtaalla ja tasaisella alustalla paikoillaan ilman liimausta. Yli 25 neliömetrin huoneissa suositellaan liimausta.