cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aleksandr N. Abramov
thumb|[[Jitzhak Ben-Zvi ja Abramov (oikealla) vuonna 1953.]] Aleksandr Nikititš Abramov (1905–1973) oli neuvostoliittolainen diplomaatti. Hän toimi maansa ulkoministeriössä sekä suurlähettiläänä Suomessa 1946–1948, Ruotsissa vuoteen 1953 ja sen jälkeen Israelissa. Alun perin Abramov oli leningradilainen historioitsija, joka tunsi hyvin Suomen asiat. Sivistyneisyytensä ja sosiaalisuutensa ansiosta hänen onnistui lyhyenä toimikautenaan luoda tiiviit suhteet moniin suomalaisiin. Abramovin toiminta oli huomattavaa tunnusteluissa, jotka hänen seuraajansa aikana johtivat YYA-sopimuksen syntymiseen.
Pullokuonodelfiini
Pullokuonodelfiini eli pullonokkadelfiini (Tursiops truncatus) on yleisin ja tunnetuin delfiinilaji. Lajia tavataan miltei kaikissa merissä paitsi napa-alueiden merialueilla. Yleensä delfinaarioissa olevat delfiinit ovat pullokuonodelfiinejä.
Populaarikulttuurissa pullokuonodelfiinien tunnetuin edustaja on useissa tv-sarjoissa ja elokuvissa esiintynyt Flipper-delfiini, jota ehti esittää vuosien varrella useampikin yksilö.
Rakenne
thumb|vasen|Pullokuonodelfiinin koko ihmiseen verrattuna. thumb|vasen|Pullokuonodelfiinin pää.
Pullokuonodelfiineiden väritys on harmaa. Se vaihtelee selkäevän tummanharmaasta hyvin vaaleanharmaaseen ja vatsanalusen melkein valkoiseen. Tämä väritys tekee delfiinistä hyvin vaikean erottaa niin ala- kuin yläpuoleltakin. Ylä- ja alaleukojen pituus antaa delfiinille sen pullokuono-nimen. Eläimen oikea kuono eli nokka eli nenä on kuitenkin pään päällä oleva puhallusaukko, missä näkyy nenän rakenne sen ollessa avoinna. Pullokuonodelfiinin kasvoilla on tunnusomainen ”hymy”.
Aikuisten delfiinien pituus voi vaihdella kahdesta neljään metriin ja paino 150 kilogrammasta 650 kilogrammaan. Useimmiten ne kuitenkin painavat noin 200–300 kg. Urokset ovat hiukan pidempiä ja huomattavasti painavampia kuin naaraat. Delfiinin koko näyttäisi riippuvan sen asuinalueesta. Suurin osa tähän liittyvästä tutkimuksesta on suoritettu pohjoisella Atlantilla, missä tutkijat ovat erottaneet kaksi ekotyyppiä. Lämpimämmissä ja matalammissa vesissä asuvat delfiinit ovat pienikokoisempia kuin kylmien ja syvien vesien serkkunsa. Skotlannissa mitattujen delfiinien keskiarvo oli vähän alle neljä metriä, mutta Floridassa mitattujen vain noin 2,5 metriä. Kylmemmissä vesissä oleskelevilla delfiineillä on myös korkeampi rasvaprosentti ja niiden veri sopeutuu paremmin syviin sukelluksiin.
right|thumb|200px|Pullokuonodelfiini esiintymässä vesieläinpuistossa. Pyrstönpäät ja selkäevä ovat muodostuneet tiheästä kudoksesta, eikä niissä ole luuta tai lihasta. Eläin liikkuu eteenpäin liikuttamalla pyrstöä ylös ja alas. Sivuevät toimivat ohjauksessa. Niissä on samantapainen luusto kuin maanisäkkäillä, joista delfiinit ja muut merinisäkkäät ovat kehittyneet 50 miljoonaa vuotta sitten.
Levinneisyys
Pullokuonodelfiini on laajalle levinnyt ja elinvoimainen laji. Sitä tavataan kaikissa maailman valtamerissä, varsinkin lämpimissä vesissä. Pohjoisessa lajin levinneisyysalue ulottuu Färsaarille ja eteläisellä pallonpuoliskolla Uuden-Seelannin tasalle.
Ainoastaan Mustallamerellä tavattava Tursiops truncatus ponticus-alalaji on arvioitu erittäin uhanalaiseksi.
Pullokuonodelfiini on Itämerellä harvinainen vierailija, ja Suomen aluevesillä laji on havaittu tiettävästi vain kolmesti. Suomen ensimmäinen kirjattu havainto on vuodelta 1905, jolloin yksinäinen naaras nähtiin uimassa Tammisaaren saaristossa. Hieman myöhemmin samana vuonna kyseinen yksilö löydettiin ammuttuna ja rantaan ajautuneena Hankoniemen Lappohjasta. Se on nykyisin Helsingin yliopiston kokoelmissa. Suomen toinen pullokuonodelfiini nähtiin Porvoon saaristossa vuonna 1953. Kolmas pullokuonodelfiinihavainto tehtiin Kemiönsaaren edustalla Turun saaristossa 20. toukokuuta 2020.
Käyttäytyminen
Pullokuonodelfiinit yleisimmin uivat 5–11 km/h nopeudella, mutta lyhyitä matkoja ne voivat uida jopa 40 km/h.
Yleensä delfiinit elävät enintään 12 yksilön ryhmissä. Ne ovat pitkäaikaisia sosiaalisia ryhmiä. Yleensä naaraat ja niiden poikaset elävät näissä ryhmissä ja nuoret delfiinit omissaan. Useimpia ryhmiä voi liittyä yhteen ja muodostaa sadan tai useamman yksilön ryhmän. Urokset elävät useimmiten yksin tai pienessä 2–3 yksilön ryhmässä ja liittyvät naaraiden seuraan vain lyhyiksi ajoiksi kerrallaan.
vasen|thumb|Pullokuonodelfiini uimassa.
Laji on tunnettu sen ystävällisestä luonteesta ja uteliaisuudesta vedessä tai veden lähellä olevia ihmisiä kohtaan. Sukeltajille delfiinien tutkimukset eivät ole ollenkaan tuntemattomia tilanteita, ja usein eläimet sallivat taputuksia tai silityksiä. Tiedossa on tapauksia, jolloin delfiinit ovat nostaneet haavoittuneita sukeltajia pintaan turvaan, tapa mitä eläimet tekevät myös omille haavoittuneilleen. Tällaiset tapaukset ovat ansainneet niille lisänimen ”ihmisen paras ystävä meressä”. Marraskuussa 2004 Uudessa-Seelannissa pullokuonodelfiinien ryhmä suojeli kolmea rantavahtia valkohailta noin 40 minuutin ajan ja auttoi sitten heidät rantaan.
Kaikesta huolimatta delfiinit ovat petoeläimiä, ja ne osoittavat aggressiivisuutta. Urokset taistelevat keskenään naaraista ja vallasta. Pullokuonodelfiinit ovat myös hyökkääviä haita ja pienempiä delfiinejä kohtaan. Lisääntymiskauden aikana urokset kamppailevat toistensa kanssa sitkeyttään ja kokoaan hyväksikäyttäen.
Naaraat elävät yleensä noin 40 vuotta. Nähtävästi stressaavampi elämä verottaa uroksien elämästä niin paljon, että ne elävät harvoin yli 30-vuotiaiksi.
Ravinto
Pullokuonodelfiinit syövät pieniä kaloja ja joskus kalmareita, rapuja, mustekaloja ja muita pieniä eläimiä. Niiden pyöreäpäiset hampaat sopivat pitelyyn mutteivät pureskeluun. Pullokuonodelfiinit saalistavat muiden delfiinien tavoin yleensä laumoissa. Kun kalaparvi on löytynyt, delfiinit toimivat ryhmänä ja pitävät kalat lähellä toisiaan. Ne paimentavat saaliskaloja tiheäksi parveksi, josta ne vuorotellen aterioivat. Delfiinit voivat myös ajaa kalaparven esimerkiksi matalikolle, jossa saalis on helpompi sumputtaa ja saada kiinni. Saalistuksessa saattaa olla mukana myös muita delfiinilajeja. Delfiini voi kalastaa myös yksinään, mutta silloin ruokana on pohjakaloja. Joskus eläimet iskevät kalan tajuttomaksi (tai tuovat pois vedestä) helpottaakseen kiinnisaamista ja syömistä.
Pullokuonodelfiinien yleisimpiä saalistajia ovat isot hait, kuten härkähai (Carcharhinus leucas), tiikerihai (Galeocerdo cuvier) ja sumuhai (Carcharhinus obscurus).
Pornainen-seura
Pornainen-seura ry on kotiseutuyhdistys, joka vaalii kulttuuriperinteitä ja kotiseutuhenkeä Pornaisissa. Pornainen-seura on määritellyt tehtävänsä näin: seura on ”nykyajassa elävä yhdistys, joka siirtää uusille polville perinnettä, sen arvoja ja elämäntaitoa sekä herättää harrastusta, intoa ja kiinnostusta oman ajan yhteiskunnan moninaisuuteen.” Pornainen-seura tekee retkiä, järjestää kyläkävelyitä, luentoja ja juhlia. Lisäksi seura julkaisee paikallishistoriaan liittyvää perinnettä; Pornalainen murresanasto ja julkaisusarja Muisteluita ja tarinoita Pornaisista, josta viimeisin, seitsemäs kirja julkaistiin jouluna 2017. Seuran puheenjohtajana toimii Jukka Salonen.
Pornainen-seura hoitaa Pornaisten kotiseutumuseota ja esittelee museota sekä kirkkoa kesäsunnuntaisin.
Pornainen-seuran aloitteesta ja pornaislaisten avustuksella kirkkopihaan pystytettiin vuonna 1993 menneiden sukupolvien muistopatsas.
Munuaistiehyt
Munuaistiehyt eli munuaistubulus on nefronin toinen pääosa munuaiskeräsen ohella. Sen tehtävä on säädellä virtsan muodostumista. Lisäksi se osallistuu happo-emäs-tasapainon, vesitasapainon ja elektrolyyttitasapainon säätelyyn.
Munuaistiehyen rakenne
Munuaistiehyt muodostuu proksimaalisesta kiemuratiehyestä, Henlen lingosta ja distaalisesta kiemuratiehyestä. Henlen lingon paksua alkuosaa ja proksimaalista kiemuratiehyttä kutsutaan myös yhteisnimellä proksimaalinen munuaistiehyt. Distaaliseksi munuaistiehyeksi kutsutaan Henlen lingon paksua loppuosaa ja distaalista kiemuratiehyttä. Proksimaalisen ja distaalisen munuaistiehyen epiteelisolut ovat yksinkertaista kuutioepiteeliä ja niissä on paljon mitokondrioita, tiivisliitosvyöhykkeitä, mikrovilluksia sekä muita aktiivisen aineenvaihdunnan merkkejä. Proksimaalisen ja distaalisen munuaistiehyen väliin jää Henlen lingon ohutseinäinen osa, joka on muodostunut yksinkertaisesta levyepiteelistä ja siitä puuttuu aktiivisen aineenvaihdunnan tunnusmerkit.
Munuaistiehyen toiminta
Munuaistiehyissä alkuvirtsasta palaa takaisin verenkiertoon kaikki aineet, joita elimistö vielä tarvitsee. Lisäksi munuaistiehyen epiteelisolut erittävät aktiivisesti vereen jääneitä kuona-aineita ja ylimääräisiä mineraaleja verestä alkuvirtsaan. Takaisinimeytyminen perustuu suurelta osin passiiviseen kuljetukseen proksimaalisessa kiemuratiehyessä, jossa suurin osa vedestä, glukoosista, aminohapoista ja suoloista siirtyy takaisin verenkiertoon. Tämä takaisinimeytyminen ei ole selektiivistä eikä se riipu elimistön tarpeesta. Distaalisessa kiemuratiehyessä ja kokoojaputkessa takaisinimeytyminen puolestaan on hormonien säätelemää ja tällä säätelyllä on suuri merkitys elimistön homeostaasin saavuttamisessa.
Lähteet
Nephron Rein 腎元
Konversio
Konversio tai konvertointi (conversion, to convert) on jonkin sisällön tai tiedon muuttamista toiseen käyttötarkoitukseen tai toiseen tekniseen ympäristöön kelpaavaan muotoon. Esimerkiksi multimediassa videon (avi → mpg) tai audion (wma → mp3) voi konvertoida toiseen formaattiin.
Tietotekniikassa konvertointia tehdään yleensä siksi, että materiaalia saadaan katseltua tai toistettua jollain tietyllä laitteella, joka ei tue tiedon alkuperäistä muotoa (kuten mp3-soittimet, DVD-soittimet ja matkapuhelimet). Konvertoinnin yhteydessä tietoa voidaan myös muokata, esimerkiksi lisätä tekstiä videoon tai normalisoida audioraita.
Myös dokumetteja joissa on tekstiä konvertoidaan tiedostomuodosta toiseen, esimerkiksi asiakirjoja pdf -tiedostoiksi.
Konversio voi myös tarkoittaa internet-sivulle (useimmiten verkkokaupalle) asetettavia myynti- tai välitavoitteita, joka voi johtaa halun syntymiseen, josta päästään haluttuun toimintoon eli konversioon. Internet-sivulla konversioiden määrän lisäämisestä käytetään termiä konversio-optimointi.
Välimerenmyrtti
Välimerenmyrtti eli myrtti (Myrtus communis) on ikivihreä puuvartinen myrttikasvilaji. Laji voi kasvaa pensaaksi tai pieneksi puuksi, jonka korkeus on lähes viisi metriä. Välimerenmyrtin lehdet ovat 3–5 senttimetrin pituisia ja tuoksuvat hyvänhajuiselle öljylle. Kukat ovat viisiterälehtisiä ja yleensä valkoisia. Kasvi tuottaa hedelminä sinimustia marjoja.
pienoiskuva|vasen|150px|Kuva kirjasta: Prof. Dr. [[Otto Wilhelm Thomé: Flora von Deutschland, Österreich und der Schweiz 1885.a]] Välimerenmyrttiä esiintyy luonnonvaraisena Välimeren seudulla Etelä-Euroopassa ja Pohjois-Afrikassa. Sitä viljellään myös huonekasvina. Se on Suomessa vanhimpia huonekasveja, ja sitä kasvatettiin yleisesti jo 1800-luvulla. Nykyään huonekasvina käytetään välimerenmyrtin pienempilehtistä lajiketta morsiusmyrttiä (Myrtus communis 'Microphylla').
Hasdai Crescas
Hasdai ben Abraham Crescas (, n. 1340, Barcelona – 1410/1411) oli espanjalainen juutalainen filosofi ja halakhan eli juutalaisen lain opettaja. Hänet tunnetaan Maimonideen, Gersonideen ja Joseph Albon ohella juutalaisen rationalismin pääedustajana, ja hänen luonnollista lakia ja vapaata tahtoa koskevat ajatuksena voidaan nähdä Baruch Spinozan näkemysten edeltäjinä.
Aleksei Polivanov
thumb|Aleksei Polivanov vuonna 1906. Aleksei Andrejevitš Polivanov (16. maaliskuuta (J: 4. maaliskuuta) 1855 – 25. syyskuuta 1920 Riika, Latvia) oli venäläinen kenraali, joka toimi Venäjän keisarikunnan sotaministerinä ensimmäisen maailmansodan aikana 1915–1916.
Polivanov osallistui nuorena Venäjän–Turkin sotaan 1877–1878. Hän palveli vuosina 1899–1904 Venäjän yleisesikunnassa ja toimi 1905–1906 sen päällikkönä. Vuosina 1906–1912 hän oli apulaissotaministerinä. Hänet ylennettiin vuonna 1911 jalkaväenkenraaliksi. Yhdessä sotaministeri Vladimir Suhomlinovin kanssa Polivanov pyrki aikaansaamaan uudistuksia Venäjän armeijassa ja varsinkin tykistössä, mutta hän ajautui lopulta erimielisyyksiin esimiehensä kanssa. Polivanov erotettiin vuonna 1912, koska hovin mielestä hän oli mielipiteiltään liian lähellä duuman liberaaleja. Hän oli sen jälkeen valtakunnanneuvoston jäsenenä. Kesäkuussa 1915 Polivanov nimitettiin Suhomlinovin seuraajana sotaministeriksi, ja hänen odotettiin kääntävän tappiollisen sotatilanteen. Polivanov uudisti Venäjän sotilaskoulutuksen ja sotatarviketuotannon onnistuen jossain määrin helpottamaan armeijan tarvikepulaa. Hän yritti suostutella keisari Nikolai II:n luopumaan syyskuussa 1915 tekemästään päätöksestä ryhtyä henkilökohtaisesti armeijan ylipäälliköksi ja johtamaan sodankäyntiä. Keisarinna Aleksandra suhtautui Polivanoviin epäluuloisesti ja hänen vaatimuksestaan keisari erotti Polivanovin sotaministerin tehtävistä maaliskuussa 1916. Hän oli sen jälkeen syrjässä sodan loppuun asti.
Polivanov tarjoutui helmikuussa 1920 puna-armeijan palvelukseen Puolan–Neuvosto-Venäjän sodassa. Hän osallistui sotilasasiantuntijana Riian rauhaneuvotteluihin, joiden aikana hän kuoli pilkkukuumeeseen.
Jasynuvatan piiri
Jasynuvatan piiri on hallinnollinen piiri Ukrainan Donetskin alueella. Piirin hallinnollinen keskus on Jasynuvatan kaupunki (35 166 as., 2017 ), joka ei kuitenkaan kuulu piiriin vaan on juridisesti Donetskin alueen alainen kaupunki.
Itä-Ukrainan sodan seurauksena sekä osa piiristä että piirin juridinen hallintokeskus Jasynuvata ovat olleet vuodesta 2014 kapinallisten ryhmittymien hallinnassa, Ukrainan hallituksen kontrollin ulkopuolella. Tällöin piirin tosiallisena hallintokeskuksena on ollut Otšretynen kaupunkityyppinen taajama.
Ukrainan tilastokeskus arvioi piirin väkiluvuksi 26 823 (1.1.2017). Kaupunkilaisiksi tilastoitiin 8 220 ihmistä eli neljän kaupunkityyppisen taajaman asukaat: Verh’notoretske (Верхньоторецьке, 2 905 as.), Želanne (Желанне, 1 384 as.), Keramik (Керамік, 358 as.) ja Otšretyne (Очеретине, 3 573 as.).
Nana Hedin
Nana Ann-Helene Hedin Pranschke eli NaNa (s. 24. huhtikuuta 1968 Eskilstuna) on ruotsalainen laulaja ja studiomuusikko. Nana alkoi harjoitella laulamista jo kolmivuotiaana. Kun hän täytti viisi, hänellä oli ensimmäinen esiintyminen Children Day -festivaaleilla Tukholmassa.
Lukiossa Nana liittyi kuoroon, vaikka ei osannut lukea nuotteja. Hänelle oli kuitenkin kehittynyt hyvä nuottikorva ja hänestä tuli yksi oppilaiden sooloesiintyjistä. 16-vuotiaana Nana pääsi musiikkiopiston kurssille. Koulu olisi kestänyt kaksi vuotta, mutta hän opiskeli siellä vain vuoden ja lähti etsimään uusia mahdollisuuksia.
Katulaulaja
Näihin aikoihin hän tapasi muusikkoja, jotka soittivat musiikkia kaduilla. Nana ryhtyi itsekin katuesiintyjäksi. Nanan sanoin:
Katusoittajien kautta hän loi suhteita muihin muusikoihin.
Taustalaulaja
Vuosien 1988 ja 1991 välissä ruotsalais-norjalaisen rhythm and blues -yhtye Chris at the Momentin kanssa tehdyn kiertueen jälkeen vuonna 1991 ruotsalais-nigerialainen Dr. Alban pyysi häntä taustalaulajakseen. Hän nauhoitti hitin ”Look Who's Talking” Dr. Albanin kanssa, laulaen kertosäkeen yksinään. Nana oli Dr. Albanin riveissä pari vuotta, esiintyen ympäri maailmaa.
Samaan aikaan hän lauloi ruotsalaisen artistin, Stakka Bon ensimmäisellä albumilla Supermarket. Hitissä ”Here We Go Again” kuultiin ainoastaan Nanan ääni kertosäkeessä ja siitä tuli suuri hitti Euroopassa. Tämä tyyli käyttää naisten ääntä tanssimusiikissa oli uudehko: artisti räppää oman osuutensa, ja jättää kertosäkeen taustalaulajalle.
Vuosina 1993–2004 Nana alkoi työskennellä ruotsalaisen stand up -koomikon ja kirjailijan Jonas Gardellin kanssa primadonnan roolissa. Yhteistyöhön sisältyi neljä komediaesitystä arkipäivisin, musiikkia ja tanssia yhdessä Gardellin kanssa teattereissa ja kiertueita ympäri Ruotsia. Nana kertoo, että työskentely Gardellin kanssa oli tärkeää hänen nousussaan artistiksi.
Vuonna 1999 Nana sai mahdollisuuden tehdä taustalauluosuuksia Celine Dionin kappaleeseen ”That's the Way it is” albumille All The Way...a Decade of songs Nanan sanoin:
Muuta
Vuonna 2004 Nana oli E-Typen mukana Ruotsin Eurovision laulukilpailun semifinaalissa. Vuonna 2005 hän yritti itse Melodifestivaleniin ja esitti laulun Wherever You Go mutta ei menestynyt. Single julkaistiin maaliskuussa 2005. Se sisältää myös club-version.
Nanan oma musiikkimaku on laaja. Hänellä on taito muuttaa äänensä mukailemaan monia musiikkityylejä.
Nana on siis työskennellyt yhdessä monien kuuluisien artistien kanssa ja hän toimi pitkään E-Typen taustalaulajana naisäänenä, kunnes korvaajaksi tuli Sanne Karlsson. Hän ei kuitenkaan esiinny usealla E-Typen videoilla, vaan tanssija Dilnarin ”Dee” Demirbag esittää osuudet playbackina. Nanan oman arvion mukaan tämä johtuu hänen ylipainostaan ja Deen seksikkäämmästä ulkonäöstä. Nanalla on myös omaa tuotantoa, vaikka hän yleensä toimiikin vain taustalaulajana.
Elokuussa 2009 Hedinin uutisoitiin sairastuneen kielisyöpään. Syövän parantamiseksi annettu sädehoito haurastutti hänen leukaluunsa niin, että hän tarvitsee kokonaan uuden leuan.
Julkaisut
Alla on lista kappaleista ja albumeista, joissa Nana on ollut mukana. Nanan omalla nimellä julkaistuja kappaleita on neljä. Hän on tehnyt yhteistyötä monien artistien kanssa.
Nana
Celine Dion
Garou Kokoelmalevyt
Britney Spears A-Teens
E-Type
5ive
Ace of Base
Aqua
Luciano Pavarotti
Gary Barlow Dr.Alban Elephant & Castle Flex
Amadin
Dana Dragomir
DJ Bobo
Herbie
Stakka Bo
Papa Dee
Erik Hämäläinen
Vesa Erik Hämäläinen (s. 20. huhtikuuta 1965 Rauma) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja, olympiamitalisti (pronssia 1994) ja jääkiekon maailmanmestari (1995).
Hämäläinen on pelannut yhdet olympiakisat ja neljät maailmanmestaruuskilpailut (1992, 1993, 1994 ja 1995). Hän voitti maailmanmestaruuden ensimmäisenä Rauman Lukon kasvattina. Hän on Detroit Red Wingsin 10. kierroksen varaus (numerolla 197) vuodelta 1985, mutta pelasi koko uransa Euroopassa.
Jokereissa kaudella 1992–1993 Hämäläinen palkittiin SM-liigan parhaan puolustajan Pekka Rautakallio -palkinnolla ja parhaasta plus/miinus-tilastosta Matti Keinonen -palkinnolla. Jokereissa hän saavutti suomen mestaruuden vuonna 1994 ja hopeaa 1995. Hämäläisellä on lisäksi hopeaa Rauman Lukosta vuodelta 1988 ja Kalevan Pallosta 1991. Palattuaan kasvattajaseuraansa Lukkoon 1990-luvun lopulla Hämäläisestä tuli joukkueen monivuotinen kapteeni ja seuraikoni. Hämäläinen on pelannut kolmanneksi eniten SM-liigan runkosarjaotteluita – ja on Jan Latvalan ja Markus Kankaanperän lisäksi ainoa yli tuhat SM-liigan runkosarjaottelua pelannut pelaaja. Hämäläinen rikkoi ensimmäisenä tuhannen ottelun rajapyykin 1. maaliskuuta 2008 ottelussa Oulun Kärppiä vastaan. Hän päätti pelaajauransa kauden 2007–2008 ja 1 001 runkosarjaottelun jälkeen, minkä jälkeen hän on toiminut Rauman Lukon liigajoukkueen apuvalmentajana.
Hämäläinen aateloitiin jääkiekkoleijonaksi numero 193 vuonna 2009.
Rauman Lukko jäädytti Hämäläisen ja Jari Torkin pelinumerot 75-vuotisjuhlaottelussan 5. marraskuuta 2011.
Қ
Қ on kyrillinen kirjain. Se sisältyy abhaasin, kazakin ja uzbekin aakkosiin.
Ääntäminen
Қ ääntyy abhaasissa soinnittomana velaarisena klusiilina /k/. Kazakissa ja uzbekissa se ääntyy soinnittomana uvulaarisena klusiilina /q/.
Parsek
thumb|Parsekin etäisyydellä olevan tähden liike taustan tähtiin nähden Parsek (tunnus pc ) eli parallaksisekunti on tähtitieteessä käytetty pituuden mittayksikkö. Parsek on etäisyys, jolta yksi astronominen yksikkö näkyy 1/3600 asteen eli yhden kaarisekunnin kulmassa. Kohteesta yhden parsekin päässä olevan tähden parallaksi on yksi (kaari)sekunti; tästä lyhenne parsek.
1 parsek on 206 265 Maan radan sädettä (au) ja 3,2616 valovuotta. Yksi valovuosi on noin 0,3066 parsekia. Aurinkoa lähin tähti Proxima Centauri on 1,29 parsekin päässä.
Miksi parsekia käytetään
Parsekia käytetään, koska lähimpien tähtien etäisyyksiä mitataan trigonometrisesti (kolmiomittauksella). Tähtien etäisyyttä mitattaessa kolmion yhtenä sivuna on Maan radan säde. Tähtien vuotuiset siirtymät ovat hyvin pieniä Maan tehdessä kierroksensa Auringon ympäri.
Kun Maa liikkuu, tähdet tekevät ympyrää, ellipsiä tai suoraa viivaa tai jos ovat hyvin kaukana, näyttävät pysyvän paikallaan. Kun tähtien vuotuisten liikekuvioiden suurin mitta mitataan, saadaan tähden parallaksi. Yksikään tähti ei ole niin lähellä meitä, että sen parallaksi olisi yksi kaarisekunti. Lähimmän vieraan tähden, Proxima Centaurin, parallaksi on 0,772 kaarisekuntia eli 772 millikaarisekuntia. Näin ollen sen etäisyys on 1,29 parsekia eli 4,22 valovuotta.
Tarkkoja parallaksimittauksia suoritti Hipparcos-satelliitti. Hyvin kaukana olevien tähtien parallaksit tunnetaan epätarkasti.
Parsekin tarkka määritelmä
Parsek (pc) määritellään etäisyytenä, jolla yksi astronominen yksikkö (au eli 149 597 870 700 metriä), näkyy yhden kaarisekunnin (eli 1/3600 asteen) kulmassa. Yksi parsek on siis noin 206 265 astronomista yksikköä, eli noin 3,086 · 1016 metriä.
Näissä kaavoissa Maan rataa katsotaan kuvitteellisesta, täsmälleen yhden parsekin päässä olevasta kohteesta.
Koska Maan ja Auringon keskimääräinen välimatka 1 au on 1,49598 · 108 km, niin
Parsekeina ilmoitettuja etäisyyksiä
Toiseksi lähimmän tähden Alfa Centaurin etäisyys Maasta on noin 1,33 pc. Linnunradan keskus on noin 8 000 parsekin päässä Maasta. Andromedan galaksin etäisyys Maasta on 0,9 miljoonaa parsekia (0,9 Mpc). Kaukaisin tunnettu kvasaari on 5,5 miljardin parsekin (5,5 Gpc) päässä Maasta.
Nerva
Marcus Cocceius Nerva Caesar Augustus (synt. Marcus Cocceius Nerva, yleisesti Nerva) (8. marraskuuta 30 – 27. tammikuuta 98) oli Rooman keisari joka hallitsi 18. syyskuuta 96 – 25. tammikuuta 98. Nerva oli Nerva-Antoninus-suvun ensimmäinen keisari. Hän oli viimeinen italialaissukuinen ja Italiassa syntynyt keisari. Nerva onnistui vakauttamaan olot Domitianuksen murhan jälkeen ja valitsi Marcus Ulpius Trajanuksen seuraajakseen. 84 vuotta kestäneen niin kutsutun viiden hyvän keisarin kauden katsotaan alkaneen Nervasta.
Hauli Bros
Hauli Bros on vuonna 1996 aloittanut tamperelainen rock-yhtye. Yhtye soittaa ”harjurockia”, jossa kuuluu vahvasti manserockin perinteet. Hauli Bros esiintyy myös duo-kokoonpanossa, johon kuuluvat laulaja-kitaristi Juri Lindeman sekä hänen lisäkseen joko kitaristi Kalle Alatalo tai basisti Ari Pulkkinen.
Nerva
Flaviusten uskottu
Vuosien 68–69 sisällissodan aikana Nerva säilytti asemansa huolimatta läheisistä yhteyksistään Neroon. Neron kukistuttua Nerva siirtyi sujuvasti keisari Vespasianuksen tukijoukkoihin ja saavutti nopeasti tämän luottamuksen. Nervasta tuli yksi Flavius-hallitsijasuvun keisareiden suosikeista. Nerva toimi muun muassa vuoden 71 konsulina Vespasianuksen kanssa. Hän oli Tituksen ohella ainoa, joka sai jakaa tämän kunnian Vespasianuksen ollessa keisarina. Nervan ja Flaviusten suhde saattoi olla myös läheisempi. Erään anekdootin mukaan Nervalla ja Domitianuksella olisi ollut pederastinen suhde. Vespasianus palkitsi Nervan nimittämällä tämän auguriksi ja jumalaksi julistetun keisari Augustuksen papiksi.
right|thumb|200px|Vespasianus right|thumb|150px|Domitianus Nerva tuli hyvin toimeen myös Domitianuksen kanssa. Kun vainoharhainen Domitianus alkoi epäillä lähipiiriään salajuonista vuonna 90, hän valitsi kuitenkin Nervan konsulikumppanikseen. Eräiden lähteiden mukaan Nerva joutui Domitianuksen tyrannian aikana maanpakoon, mutta luultavasti hän ei poistunut Roomasta pidemmäksi ajaksi. Dio Cassius kertoo erään tarinan, jonka mukaan Domitianus oli aikonut murhata Nervan sen jälkeen kun oli nähnyt tämän horoskoopin, jonka mukaan Nervasta tulisi keisari. Eräs Nervalle myönteinen astrologi oli kuitenkin kertonut Domitianukselle Nervan kuolevan pian. Domitianus oli jättänyt Nervan murhaamatta, koska ei halunnut syyllistyä jälleen yhteen murhaan. Kumpikaan näistä tarinoista ei luultavasti ole tosi.
Domitianuksen salamurha
Ei tiedetä, oliko Nerva osallisena siinä salaliitossa, joka tähtäsi vuonna 96 Domitianuksen murhaan. Todennäköisesti hän oli murhasuunnitelmista vähintäänkin tietoinen, sillä hänet huudettiin keisariksi heti Domitianuksen murhan jälkeen. Pretoriaanikaartin johtajat olivat luultavasti myös tietoisia Domitianuksen vastaisesta salaliitosta, mutta eivät välttämättä olleet siinä mukana. Kaartin sotilaat ihannoivat Domitianusta ja halusivat kostaa tämän murhan, mutta kaartin johtajat estivät tämän. Senaatti iloitsi avoimesti Domitianuksen kuolemasta. Se päätti tuhota kaikki Domitianusta esittäneet patsaat ja julisti hänen muistolleen damnatio memoriaen. Samana iltana, kun Domitianus murhattiin, senaatti pyysi Nervaa keisariksi. Kun Nerva sai kuulla Domitianuksen palvelijoilta, että keisari tosiaan oli kuollut, hän meni senaattiin, jossa hänet julistettiin keisariksi. Nerva oli selvästi kompromissi, ja huhujen mukaan hän ei ollut Domitianuksen murhaajien ensimmäinen keisariehdokas. Nerva suostui luultavasti ottamaan vastaan hänelle annetun vaativan tehtävän siksi, että hän oli ainoa, joka oli kaikkein hyväksyttävissä.
Olojen vakauttaja
Nerva oli keisariksi tullessaan jo 65-vuotias, ja hänen terveytensä oli huono. Hänet valittiin keisariksi lähinnä siksi, että hänet tunnettiin maltillisena ja neuvottelutaitoisena miehenä. Hänellä arvioitiin siten olevan hyvät edellytykset palauttaa vakaat olot Domitianuksen hirmuhallinnon jälkeen. Domitianuksen lähimmät avustajat joutuivat kuitenkin pian hyökkäysten kohteiksi. Senaattorit käyttivät tilannetta hyväkseen ja yrittivät kytkeä vihollisensa Domitianuksen hirmuvaltaan. Senaatissa esitettiin useita syytöksiä, joista tyypillinen oli Plinius nuoremman yritys haastaa eräs Publius Certus oikeuteen, koska tämä oli Domitianuksen avulla saanut kuolemantuomion eräälle henkilölle. Nerva jättäytyi näiden vendettojen ulkopuolelle.
Nerva aloitti vakauttamispolitiikkansa senaatin arvovallan palauttamisella. Hän perui Domitianuksen antamat tuomiot ja maastakarkotukset ja lupasi, ettei tulisi teloituttamaan senaattoreita. Senaatin valtaoikeuksia ei kuitenkaan suoranaisesti laajennettu, mikä tuotti pettymyksen monille Nervan entisille senaattorikollegoille.
thumb|right|200px|Nervan rintakuva Kansan suosion Nerva pyrki varmistamaan jakamalla köyhille maata ja alentamalla veroja. Tällainen politiikka tuli kuitenkin valtiolle hyvin kalliiksi, ja Nerva joutui myymään omaa irtaimistoaankin täyttääkseen nopeasti tyhjenevää valtion kassaa. Noustessaan keisariksi Nerva antoi kansalaisille rahalahjan, luultavasti jopa 75 denaria. Juutalaisiin kohdistunutta veroa lievennettiin. Rooman kaupungin ylikansoituksen lieventämiseksi Nerva perusti uudelleen useita siirtokuntia. Köyhien lasten avustukseen Nerva loi alimenta-järjestelmän. Köyhille kansalaisille jaettiin maata valtion tuella. Nerva nimitti entisen konsulin Sextus Julius Frontinuksen Rooman akveduktien tarkastajaksi. Rooman akvedukteja oli pitkään laiminlyöty. Nerva palkitsi Frontinuksen toisella konsulikaudella vuonna 98. Hän myös huolehti, että pääkaupunkiin alettiin taas tuoda viljaa. Nervan ansiosta lainsäädännössä määrättyjä rangaistuksia lievennettiin. Domitianuksen kieltämät pantomiimit sallittiin jälleen. Domitianuksen Palatium-kukkulalla sijainneen palatsin Nerva lahjoitti kansalle. Hän itse asettui Vespasianuksen suosimaan Horti Sallustianiin. Nerva myös rakennutti valmiiksi Domitianuksen Forum Transitoriumin ja laajennutti Circus Maximusta. Rahoittaakseen uudistuksensa Nerva perusti komission karsimaan valtion menoja. Domitianuksen kultaiset ja hopeiset patsaat sulatettiin, ja niistä tehtiin rahoja.
thumb|left|200px|Ainutlaatuinen rintakuva keisari Nervasta. Yksityiskokoelma. Nervan maltillisuus herätti myös arvostelua. Konsuli ja tunnettu lainoppinut Fronto kommentoi kurin höltymistä ja senaatissa vallinnutta anarkiaa näin: ”Domitianuksen aikana oli asiat huonosti, sillä kukaan ei saanut tehdä mitään; Nervan aikana asiat ovat vielä huonommin, sillä kaikki saavat nyt tehdä kaikkea.” Kuultuaan tästä Nerva antoi käskyn, että vihanpidon piti loppua. Yhteyksistä Domitianuksen hirmuvaltaan saattoi toista syyttää ainoastaan selvien todisteiden avulla. Myös osa niistä, jotka Domitianuksen valtakaudella olivat joutuneet vankeuteen tai maanpakoon, armahdettiin.
Armeijan tyytymättömyys
right|thumb|Nerva oli keisariksi tullessaan jo 65-vuotias, ja hän kuoli hallittuaan vain 16 kuukautta. Suurin haaste Nervan arvovallalle tuli armeijan suunnalta. Sotaintoilija Domitianus oli ollut arvostettu armeijan piirissä, kun taas Nervalta puuttui sotakokemus. Armeija olisi myös halunnut että Domitianus olisi julistettu jumalaksi, mutta senaatti ei tätä halunnut. Nerva joutui pian vaikeuksiin pretoriaanikaartin kanssa, joka vaati hyvitystä Domitianuksen murhasta. Vuonna 97 pretoriaanikaarti piiritti Casperius Aelianuksen johdolla keisarillisen palatsin ja otti Nervan panttivangiksi vaatien Domitianuksen murhaajien rankaisemista. Dio Cassius kertoo, että Nerva vastusti pretoriaaneja rohkeasti mutta että sotilaat ottivat lopulta oikeuden omiin käsiinsä ja murhasivat kaksi Domitianuksen vastaisen salaliiton jäsentä. Lopuksi Nerva pakotettiin pitämään puhe, jossa hän kiitteli sotilaita tästä veriteosta. Nöyryytys heikensi entisestään Nervan arvostusta sotilaiden keskuudessa.
Vallanperimysjärjestelyt ja kuolema
right|thumb|Saadakseen niskuroivan armeijan puolelleen Nerva nimitti perillisekseen tunnetun sotapäällikön [[Trajanus|Marcus Ulpius Trajanuksen. Nerva kuoli vain muutama kuukausi Trajanuksen nimityksen jälkeen.]] Nerva oli lapseton, mutta olisi toki voinut nimittää seuraajakseen jonkun sukulaisensa. Oli kuitenkin hyvin kyseenalaista, olisiko armeija hyväksynyt keisariksi ketään hänen sukulaistaan. Siksi Nerva päätti syyskuussa 97 adoptoida Marcus Ulpius Trajanuksen, jolla oli tunnettuna sotapäällikkönä vankka armeijan kannatus. Trajanus oli luultavasti tuolloin Pannonian maaherra. Trajanuksen alaiset joukot olivat juuri kukistaneet erään germaaniheimon, ja viesti siitä oli saapunut Roomaan. Nerva käytti tilaisuutta hyväkseen ja adoptoi Trajanuksen samaan aikaan kun voittoa germaaneja vastaan juhlittiin.
Nerva ei itse pystynyt nimittämään Trajanusta seuraajakseen, koska keisarius ei ollut perinnöllinen. Senaatti piti kuitenkin Trajanusta hyvänä valintana ja myönsi heti Trajanukselle lähes yhtä suuret valtaoikeudet kuin Nervalla. Trajanukselle myönnettiin keisarin tärkeimmät valtaoikeudet imperium maius ("suurempi imperium") ja tribuuninoikeudet. Nervan arvovalta oli kuitenkin suurempi, koska hän oli muun muassa ylipappi pontifex maximus.
Nerva kuoli halvaukseen tammikuussa 98. Erään tarinan mukaan Nerva alkoi yhtäkkiä hikoilla, ja hänelle nousi kuume. Pian sen jälkeen hän kuoli. Senaatti kunnioitti hänen muistoaan julistamalla hänet jumalaksi, ja Trajanus päätti siirtää hänen tuhkansa Augustuksen mausoleumiin. Vaikka Nerva hallitsi vain 16 kuukautta, hän onnistui vakauttamaan olot niin hyvin, että hänen jälkeensä kului 94 vuotta, ennen kuin Roomassa jälleen ajauduttiin aseelliseen valtakamppailuun.
Antiikin lähteet
Nervan elämästä on säilynyt nykypäivään vain vähän lähteitä. Dio Cassiuksen Rooman historian LXVIII kirja, joka on säilynyt bysanttilaisen munkin Johannes Ksifilinoksen yhteenvetona, sisältää Nervan hallituskauden. Myös Sextus Aurelius Victorin De Caesaribus sisältää hyvin lyhyen Nervan elämäkerran.
Virtuaalihiukkanen
Virtuaalihiukkaset ovat hiukkasia, joita kvanttiteorian mukaan kuvitellaan olevan kaikkialla. Ne ovat hiukkas-antihiukkas-pareja, jotka kumoavat toistensa vaikutuksen heti syntymänsä jälkeen (eli tuhoavat toisensa). Virtuaalihiukkasten toiminta on niin lyhytaikaista, että me emme sitä suuressa mittakaavassa huomaa. Virtuaalihiukkaset ovat niin pieniä, että emme voi havaita niitä suoraan, mutta voimme havaita niiden aiheuttamia vaikutuksia. Yksi tällaisista on Casimirin ilmiö (nimetty hollantilaisen fyysikon Hendrik B. G. Casimirin mukaan). Kun kaksi metallilevyä laitetaan erittäin lähelle toisiaan, ne alkavat vetää toisiaan puoleensa. Tämän ajatellaan johtuvan siitä, että levyjen pieneen väliin mahtuu ainoastaan tietynlaisia virtuaalihiukkaspareja, kun taas niiden ulkopuolelle mahtuu kaikenlaisia. Tästä seuraa se, että energiatiheys on pienempi levyjen välissä, kuin levyjen ulkopuolella, ja siksi ne vetävät toisiaan puoleensa. Myös Hawkingin säteilyn ajatellaan olevan virtuaalihiukkasista johtuvaa.
Oreiller-Killy
Oreiller-Killy (myös OK run) on laskettelurinne Val d’Isèressä Ranskassa.
Rinne on nimetty ranskalaisten alppihiihtäjien Henri Oreillerin ja Jean-Claude Killyn mukaan.
Oreiller-Killyssä järjestetään nykyisin naisten alppihiihdon maailmancupin kilpailuja, ennen Stade Olympique de Bellevarden valmistumista vuoden 1992 talviolympialaisiin myös miehet laskivat tällä rinteellä maailmancupin kilpailuja. Kaudella 2016–2017 Beaver Creekin kilpailut siirrettiin tälle rinteelle.
Reitti
Oreiller-Killyn yläasema sijaitsee 2 689 metriä merenpinnan yläpuolella Rocher de Bellevarde -vuorella. Rinne on kokanaisuudessaan liukuosuusvoittoinen ja se kaartaa koko ajan oikealle vuoren rinnettä myötäillen.
Naisten syöksylaskuradan lähtö sijaitsee Cabane à Francossa (Francon alppimaja). Sen jälkeen tulee Bosse à Colombin (Colombinin kumpu), Le Téléphone (Puhelin), Le Carrousel (Karuselli) ja L’Entrée de la Forêt (Sisäänkäynti metsään), jossa sijaitsee puuraja. Sen jälkeen tulee La Bosse à Emile (Emilen kumpu), Le Plan des Eaux (Vesiasema), La Compression (Kompressio), La Cabane à Poincet (Rinnemaja), La Traversée (Ulospäin kallistus) ja L’Usine à Neige (Lumitehdas).
Oreiller-Killyn alasema sijaitsee 1 797 metriä merenpinnan yläpuolella La Daillen kylässä.
Ң
Ң on kyrillinen kirjain. Se sisältyy kalmukin, kazakin ja kirgiisin aakkosiin.
Ääntäminen
Ң ääntyy kalmukin, kazakin ja kirgiisin kielessä velaarisena nasaalina /ŋ/. Samaa äännettä merkitään marissa kirjaimella ҥ.
Australian itä-keskiosien sademetsien suojelualueet
thumb|245px|Vesiputous [[Lamingtonin kansallispuistossa]]
Nikolsken piiri
Nikolsken piiri ;, 5.2016 saakka Volodarsken piiri) on hallinnollinen piiri Ukrainan Donetskin alueen lounaisosassa. Piirin hallinnollinen keskus on Nikolsken kaupunkityyppinen taajama , aiempi Volodarske; 8 248 as., 2017 ).
Piirin ja sen hallintokeskuksen nimi muutettiin Ukrainan parlamentin päätöksellä 12.5.2016 osana maan pyrkimystä luopua kommunistisen ja fasistisen perinteen mukaisista paikkakuntanimistä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi piirin väkiluvuksi 28 493 ihmistä (1.1.2017). Kaupunkilaisiksi heistä tilastoitiin Nikolsken taajaman asukkaat.
Apt-vaihe
Vaihe on nimetty Ranskan Provencessa sijaitsevan Aptin pikkukaupungin mukaan.
Richard Rockefeller
Richard Gilder Rockefeller (20. tammikuuta 1949 New York, New York – 13. kesäkuuta 2014 Harrison, Westchesterin piirikunta, New York) oli yhdysvaltalainen lääkäri, filantrooppi ja lentäjä. Hän oli David Rockefellerin poika ja toimi Rockefeller Brothers Fundin johtokunnassa 23 vuoden ajan. Hän toimi myös Lääkärit ilman rajoja -järjestön Yhdysvaltain-neuvottelukunnan puheenjohtajana 1989–2010 ja Rockefeller Universityn hallituksessa vuoteen 2006.
Kuolema
Richard Rockefeller kuoli lento-onnettomuudessa lähellä Harrisonin lentokenttää 13. kesäkuuta 2014 ollessaan kotimatkalla vierailtuaan isänsä David Rockefellerin luona tämän 99-vuotissyntymäpäivänä. Hän ohjasi itse pienkonetta, joka putosi pian nousun jälkeen. Rockefellerillä oli vaimonsa Maeven kanssa neljä lasta.
Polatsk
Polatsk eli Polotsk  on Valko-Venäjän Vitsebskin alueella sijaitseva kaupunki. Väinäjoen varrella sijaitseva Polatsk on merkittävä rautateiden solmukohta ja maatalousteollisuuden keskus. Sen asukasluku on 82 547 (10/2009). Hallinnollisesti kaupunki on suoraan maakuntahallinnon alaisuudessa ja ympäröivä Polatskin piiri (27 263 as.) on erillinen hallintoalue.
left|thumb|Polatsk Väinäjoen rannalla. left|thumb|Polatskin rautatieaseman aluetta. Nykyinen asema sijaitsee kellanruskeassa, laatikkomaisessa talossa. left|thumb|Polatskin linja-autoasema (rautatieaseman vieressä). left|thumb|Pyhän Sofian katedraali.
Historiaa
Polatsk on Valko-Venäjän vanhimpia kaupunkeja. Se oli Polatskin ruhtinaskunnan pääkaupunki 900–1200-luvulla. Aikakirjat mainitsevat paikkakunnan jo vuonna 862. Siten se on yksi vanhimmista itäisen Keski-Euroopan kaupungeista. Polatskia kutsutaan toisinaan kaikkien Valko-Venäjän kaupunkien äidiksi tai Valko-Venäjän mekaksi, pyhäksi kaupungiksi. Laajimmillaan 1100-luvulla Polatskin ruhtinaskunta ulottui Itämeren rannoilta Smolenskin seudulle asti.
Polatsk kuului vuodesta 1307 lähtien Liettuan suurruhtinaskunnan hallintaan. Kaupungin erityis- ja itsemääräämisoikeutta vahvistettiin, ja se sai eurooppalaiset Magdeburgin kaupunkioikeudet vuonna 1498. 1600-luvulla Polatsk nousi suurruhtinaskunnan tärkeimpien ja mahtavimpien kaupunkien joukkoon, ehkä heti toiseksi pääkaupunki Vilnan jälkeen. Polatsk liitettiin silloiseen Venäjään vuonna 1772. Katolisen kirkon ja 1581 perustetun jesuiittojen Collegeumin vaikutus säilyi silti vahvana. Esimerkiksi 1812 Collegeum nimitettiin akatemiaksi ja sen koulutus näin yliopistotasoiseksi.
Asukasluvun kehitys
Tässä vuoden 1931 tilastoissa kaikki Polatskin piirin 72 140 asukkaan kaupunkiasukkaat on luettu Polatskin kaupungin asukkaiksi.
Liikenneyhteyksiä
Polatsk on ollut liikenteellisesti merkittävä paikkakunta. Historiallisesti kaupungin sijainti Itämereen laskevan Väinäjoen varrella oli kaupan kannalta edullinen; kaupunki oli eräällä Itämeren viikinkien ja Bysantin välisellä purjehdusreitillä.
Ratayhteydet kaupunkiin rakennettiin jo tsaarin Venäjän aikana. Nykyisin tämän Valko-Venäjän rautateiden risteyskaupungin kautta kulkee erityisesti rahtiliikennettä.
Maantieyhteyksistä merkittävimpiin kuuluvat Vitsebskistä Latvian Daugavpilsin suuntaan vievä kantatie P20, etelään valtatielle M3 ja sitä kautta Minskiin yhteyden tuova kantatie P43 sekä lounaaseen Liettuan Vilnaa kohti johtava kantatie P45.
thumb|right|120px| Kateissa oleva Polatskin Pyhän Efrasinnjan risti vuodelta 1161 (kuva vuodelta 1889). thumb|left| Prinsessa Efrasinnjan mukaan nimetyn nunnaluostarin kirkot: Ristin ylentämisen katedraali ja Vapahtajan pyhän Efrasinnjan kirkko.
Nähtävyyksiä ja kaupunkiin liittyviä merkkiteoksia
Useat Polatskin nähtävyyksistä kytkeytyvät Valko-Venäjän kirkko- ja kulttuurihistoriaan:
Pargas Idrottsförenings fäktningssektion
Pargas Idrottsförenings fäktningssektion oli Paraisilla vuosina 1960–1963 toiminut Pargas Idrottsföreningin miekkailujaos. Jaoksen puheenjohtajana oli koko toiminta-ajan Sten-Erik Bergring, ja enimmillään mukana oli kymmenen aktiivista miekkailijaa, joista yhdeksän oli paikallisia koululaisia. Kolme vuotta toiminnan lopettamisen jälkeen seura päätti myydä kaikki jaoksen käytössä olleet miekkailuvarusteet edelleen.
Karin Balzer
Karin Balzer (o.s. Richert, 5. kesäkuuta 1938 – 17. joulukuuta 2019 ) oli itäsaksalainen pika-aitajuoksija. Hän on edelleen lajinsa ainoa kolminkertainen ja vanhin Euroopan mestari.
Nuorempana Karin Balzer kilpaili uinnissa ja käsipallossa. Vuonna 1958 hän loikkasi tulevan aviomiehensä, seiväshypyssä kuusi Itä-Saksan mestaruutta vuosina 1949–1954 voittaneen Karl-Heinz Balzerin (1921–2007) kanssa läntisen Saksan puolelle, mutta he palasivat takaisin Itä-Saksaan pari kuukautta myöhemmin. Pariskunta avioitui vuonna 1961.
Karin Balzer saavutti ensimmäisen arvokisamitalinsa Belgradin EM-kilpailuissa 1962, kun hän juoksi 80 metrin aitajuoksussa ajan 10,6 s ja sijoittui hopealle niukasti Puolan Teresa Ciepłylle hävinneenä. Tokion olympialaisissa 1964 hänestä tuli olympiavoittaja; voittoaika oli 10,5 s, ja Ciepły jäi samalla ajalla toiseksi. Budapestin EM-kilpailuissa 1966 Balzer voitti Euroopan mestaruuden ajalla 10,7 s. Méxicon olympialaisissa 1968 hän jäi viidenneksi ajalla 10,6 s.
Vuonna 1969 naisten pika-aitamatka oli pidentynyt 100 metriksi. Balzer juoksi matkan ensimmäisenä naisena käsiajanotolla alle 13 sekunnin syyskuussa 1969 Berliinissä. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 hän voitti ylivoimaisesti toisen ulkoratojen Euroopan mestaruutensa sähköajalla 13,29 s. Kolmas EM-titteli tuli Helsingistä 1971 voittoajan ollessa 12,94 s; saman maan Annelie Ehrhardt hävisi kahdella sadasosasekunnilla.
Balzer kilpaili viimeisen kerran arvokisoissa Münchenin olympialaisissa 1972. Valmistautuminen kilpailuun oli vaikeaa, sillä hänen kuusivuotias ainoa lapsensa Andreas loukkaantui vakavasti liikenneonnettomuudessa ja kuoli aitajuoksun loppukilpailua edeltäneenä päivänä. Karin Balzer osallistui kuitenkin loppukilpailuun ja saavutti olympiapronssia ajalla 12,90 s. Vuonna 1973 syntyi toinen lapsi Falk, joka on aitajuoksijana saavuttanut EM-hopeaa.
Sisäratojen EM-kilpailuissa Karin Balzer voitti viisi Euroopan mestaruutta vuosina 1967–1971, kolme ensimmäistä 50 metrin ja loput 60 metrin aitamatkalla. Yliopistomaailmassa hän toimi sosiaalipedagogiikan dosenttina.
Kyle Snyder
Kyle Snyder (s. 20. marraskuuta 1995 Woodbine, Maryland) on yhdysvaltalainen vapaapainin olympiavoittaja ja maailmanmestari. Snyder on 180 senttimetriä pitkä ja painaa 97 kilogrammaa.
Snyder voitti MM-kultaa 97-kiloisista vuoden 2015 MM-kilpailuista Las Vegasista kaatamalla finaalissa Venäjän Abdusalam Gadisovin. Hänestä tuli nuorin yhdysvaltalainen painin maailmanmestari. Saman vuoden Pan-Amerikan kisoista Snyder saavutti niin ikään kultaa 97-kiloisista. Hän voitti samassa painoluokassa olympiakultaa Rio Janeirossa 2016 kukistettuaan loppuottelussa azerbaidžanilaisen Xetaq Qazyumovin. Hän voitti Pan-Amerikan-mestaruuden 97-kiloisissa 2017. Hän voitti saman painoluokan maailmanmestaruuden Pariisissa 2017 kukistettuaan loppuottelussa venäläisen Abdulrašid Sadulajevin. Budapestissa 2018 hän sai 97-kiloisissa hopeaa hävittyään loppuottelussa Sadulajeville.
Snyder voitti vuonna 2019 kultaa 97 kg:n painoluokassa sekä Pan-Amerikan-mestaruuskilpailuissa että Pan-Amerikan kisoissa. Saman vuoden MM-kilpailuissa hän sai pronssia. Hän voitti Pan-Amerikan-mestaruuden 97-kiloisissa 2020 ja 2021. Hän saavutti samassa painoluokassa hopeaa sekä Tokion olympialaisissa että Oslon MM-kilpailuissa 2021 hävittyään kummallakin kerralla finaalissa Abdulrašid Sadulajeville. Seuraavana vuonna hän voitti Pan-Amerikan-mestaruuden sekä MM-kultaa Belgradissa kukistettuaan finaalissa Slovakian Batyrbek Tsakulovin.
Snyderillä on nuorten MM-kilpailuista kultaa vuodelta 2013 ja pronssia vuodelta 2014.
Jyri Häkämies
Jyri Jukka Häkämies (s. 30. elokuuta 1961 Karhula) on suomalainen poliitikko ja työnantajajohtaja. Marraskuusta 2012 lähtien hän on toiminut Elinkeinoelämän keskusliiton toimitusjohtajana.
Häkämies oli kokoomuksen kansanedustaja 1999–2012, Kataisen hallituksen elinkeinoministeri 2011–2012 ja puolustusministeri Vanhasen toisessa hallituksessa 2007–2010 ja Kiviniemen hallituksessa 2010–2011.
Koulutus ja ura
Häkämies valmistui valtiotieteiden maisteriksi vuonna 1986 Helsingin yliopistosta. Hän oli kokoomuksen eduskuntaryhmän tiedotussihteeri vuosina 1987–1989 ja Kymen Viestintä Oy:n viestintäpäällikkö 1989–1991, minkä jälkeen hän työskenteli Kotkan paikallislehden Kymen Sanomien myyntijohtajana vuosina 1991–1994 ja Kymenlaakson kauppakamarin toimitusjohtajana 1994–2003.
Politiikka
Häkämies valittiin eduskuntaan ensimmäisen kerran vuoden 1999 vaaleissa Kymen vaalipiiristä ja jatkokausille vuosien 2003, 2007 ja 2011 vaaleissa. Vuosina 2005–2012 hän oli myös Kotkan kaupunginvaltuutettu ja 2005–2008 Kymenlaakson liiton maakuntavaltuuston puheenjohtaja.
Häkämies toimi vuosina 2003–2006 kokoomuksen eduskuntaryhmän ensimmäisenä varapuheenjohtajana ja 2006–2007 puheenjohtajana. Hän oli eduskunnassa jäsen muun muassa lakivaliokunnassa (1999–2001), liikenne- ja viestintävaliokunnassa (1999–2003), suuressa valiokunnassa (2002–2003), valtiovarainvaliokunnassa (2003–2006) ja Yleisradion hallintoneuvostossa (1999–2006).
Puolustusministerinä
Vuoden 2007 eduskuntavaalien jälkeen Häkämies nousi Matti Vanhasen toisen hallituksen puolustusministeriksi ja jatkoi puolustusministerinä myös Mari Kiviniemen hallituskaudella vuosina 2010–2011.
Kesällä 2007 Häkämies järjesti alle puoli vuotta eduskuntavaalien jälkeen Santahaminassa puolustusministeriön edustusmajalla vaalirahoittajilleen saunatilaisuuden, josta koitui ministeriölle 300 euron ruokalasku. Tilaisuuteen osallistuivat muun muassa kokoomuksen puheenjohtaja Jyrki Katainen ja kansanedustaja Marja Tiura sekä vaalirajoittajista Kyösti Kakkonen, Toivo Sukari sekä Nova Groupin Tapani Yli-Saunamäki ja Arto Merisalo. Yksityishenkilö kanteli tapahtumasta oikeuskanslerille, mutta Jaakko Jonkka ei löytänyt Häkämiehen toiminnasta laittomuuksia. Puolustusministeriön mukaan tilaisuudessa noudatettiin tavanomaista vieraanvaraisuutta.
Syyskuussa 2007 Häkämies linjasi Yhdysvalloissa CSIS-instituutissa pitämässään puheessa, että ”Suomen tämän päivän kolme pääasiallista turvallisuushaastetta ovat Venäjä, Venäjä ja Venäjä”. Puhe herätti keskustelua Suomen ulko- ja turvallisuuspolitiikasta. Lausuntoa arvosteli muun muassa silloinen ulkoministeri Ilkka Kanerva, joka piti Venäjä-lausetta epäonnistuneena ja entinen ulkoministeri Erkki Tuomioja, joka arvosteli Häkämiestä Suomen ulko- ja turvallisuuspolitiikan hämärtämisestä.
Häkämies vastasi puolustusministerinä ollessaan myös valtionyritysten omistajaohjausasioista. Lokakuussa 2008 hallitus siirsi suurimman osan valtion osakeomistuksista noin viiden miljardin euron arvosta Solidium-yhtiöön. Solidium hankki myös islantilaisen Novatorin omistaman kymmenen prosentin osake-erän Elisasta työeläkevakuutusyhtiö Varman kautta.
Valtio-omisteisten paperiyhtiöiden ryhtyessä lukuisiin vähennyksiin ja tehtaiden sulkemisiin, valtiota vaadittiin ottamaan aktiivisempi vastuu omistajaohjauksessaan. Häkämies suututti Paperiliiton sanomalla metsäteollisuuden kriisin johtuvan palkkakustannuksista, vaikka Stora Enson toimitusjohtaja Jouko Karvisen mukaan ongelma ei ollut "tehtaan aitojen sisäpuolella." Elokuussa 2009 Paperiliitto vaati valtion omistajaohjauksesta vastaavan ministerin vaihtoa.
Elinkeinoministerinä
Kevään 2011 eduskuntavaaleja seuranneiden hallitusneuvottelujen jälkeen Häkämies nimitettiin Kataisen hallituksen elinkeinoministeriksi.
Syksyllä 2011 Häkämies kannatti niin sanotun kolmikantaisen raamisopimuksen solmimista työmarkkinaosapuolten välille. Pääministeri Jyrki Katainen tuki Häkämiehen ja työministeri Lauri Ihalaisen ajamaa linjaa ja suhtautumista raamisopimukseen.