cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Edmontosaurus
Nimi
Edmontosaurus tarkoittaa "Edmontonin liskoa". Dinosaurus on nimetty Kanadan Albertassa sijaitsevan Edmontonin kaupungin mukaan.
Edmontosauruksen ja Anatosauruksen julkaiseminen
Nimi Edmontosaurus julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1917, kun kanadalainen paleontologi Lawrence Lambe oli nimeämässä kahta osittain säilynyttä, löydettyä yksilöä. Lambe julkaisi tyyppilajin Edmontosaurus regalis, ja huomasi, kuinka nämä löydetyt yksilöt näyttivät olevan samankaltaisia kuin laji Diclonius mirabilis. 1920-luvulla nimettiin lisää hadrosaurilajeja, kuten Thespesius saskatchewanensis ja Thespesius edmontoni. 1930-luvulla paleontologit alkoivat huomata, että monet vanhat lajit, jotka oli liitetty varhain nimettyihin sukuihin, eivät oikein olleet oikeilla paikoilla. Vuonna 1942 luotiin kokonaan uusi suku nimeltään Anatosaurus, joka perustui lajiin Claosaurus annectens. Suku sisälsi myös muita lajeja, kuten Thespesius edmontoni, Thespesius saskatchewanensis ja Trachodon longiceps. Myöhemmin suvun lajeina olivat A. annectens (tyyppilaji), A. copei, A. edmontoni, A. longiceps ja A. saskatchewanensis.
Vaikka Anatosaurusta pidettiin pohjimmiltaan roskakoritaksonina eri lajeille, jotka eivät sopineet muualle, siitä muodostui nopeasti hyvin tunnettu dinosauruksia koskevassa tieteessä. Nimi Anatosaurus tarkoittaa "ankkaliskoa", viitaten dinosauruksen ankkamaiseen nokkaan. Dinosauruksen suosiosta johtuen hadrosaureista tuli myöhemmin tunnetumpia "ankannokkaisina" dinosauruksina. Tänä aikana melkein jokainen ankannokkainen dinosaurus kuului Anatosaurus-sukuun.
Anatosauruksen ja Edmontosauruksen yhdistäminen
1900-luvun loppupuolelle mentäessä ymmärrys hadrosaureista, etenkin Anatosauruksesta ja Edmontosauruksesta alkoi muuttua. Alkusysäys tapahtumalle oli Michael K. Brett-Surmanin tutkimukset, joissa hän tutki Anatosauruksen fossiileja osana jatko-opintojaan. Brett-Surman tuli siihen johtopäätökseen, että kaikki Anatosaurus-lajit lukuun ottamatta lajeja A. copei ja A. longiceps kuuluivat itse asiassa vanhempaan sukuun Edmontosaurus, vaikkapa erillisenä lajina. Vaikka Brett-Surmanin asiapapereita ei tunnustettu virallisesti Kansainvälisen Eläintieteen Nimistön Komission toimesta, ne saivat huomiota muilta paleontologeilta, jotka olivat samaa mieltä Brett-Sulmanin perustelusta. Anatosauruksen tyyppilaji A. annectensia (alun perin Claosaurus annectens) käytettiin Edmontosaurus annectensiksen luomiseen. Kaikki Anatosaurus-lajit lukuun ottamatta A. copeita ja A. longicepsia liitettiin lisäksi kyseiseen uuteen lajiin.
Nykytilanne
Nykyään Edmontosauruksesta tunnetaan kaksi lajia, tyyppilaji E. regalis ja myöhemmin nimetty laji E. annectens. Tunnettujen fossiilien analysoinnit ja sijainnit näyttävät, että kyseiset lajit elivät samoilla alueilla, mutta eri aikoihin. E. regalis eli Campania-vaiheella, kun taas E. annectens eli myöhemmin Maastricht-vaiheella. Tämä osoittaa, että E. annectens korvasi E. regaliksen hallitsevana Edmontosaurus-lajina.
Ihmeellinen dinosaurusmuumio
vasen|pienoiskuva|Edmontosauruksen näin kutsuttu muumio, joka löydettiin Elokuussa vuonna 1908 Levi Sternberg ja hänen veljensä George tekivät todella hämmästyttävän löydön niin kutsutulta "Sandstone Hillsiltä" Wyomingista. Sieltä paljastui ensimmäinen kunnolla fossiilinoitunut Edmontosauruksen luurango. Löydöllä oli vielä vähän nahkaa jäljellä, mutta suurin osa oli tuhoutunut kuumassa säässä, jonka jälkeen se oli muuttunut fossiileiksi. Lisäksi on löydetty joitain erittäin hyvin säilyneitä Edmontosauruksen fossiileja muumioituneista ruumiista, joissa näkyy ihoa ja muita pehmeitä kudoksia. Nuo eläimet kuolivat nähtävästi kuumassa, kuivassa paikassa, missä ruumis kuivui nopeasti kuoleman jälkeen, ennen kuin pehmeät kudokset ehtivät hajota. Jossain vaiheessa myöhemmin muumiot hautautuivat pehmeään saveen tai hiekkaan säilyttäen jäljen ihosta.
Koko
Aiemmin ajateltiin, että Edmontosauruksen koko riippui lajista. Tyyppilajin E. regalis on katsottu olleen suurempi laji: sen pituus oli 9–12, mahdollisesti 13 metriä. Toisen lajin, E. annectensiksen on usein uskottu olleen paljon pienempi, noin 8–9 metriä pitkä. Uudet tutkimukset Edmontosauruksen tunnetuista jäänteistä ovat paljastaneet, että E. annectens saattoi itse asiassa saavuttaa saman koon kuin tyyppilaji E. regalis. Tämä tarkoittaisi sitä, että E. annectens oli koon suhteen vertailukelpaamaton E. regalikseen. Edmontosauruksen paino oli jopa neljä tonnia. Se oli yksi suurimmista hadrosaureista.
Kallo
Edmontosauruksen kallo oli tavallisesti pitkä ja kolmikulmainen. Suurin tunnettu kallo on pituudeltaan 118 senttimetriä. Kallon muoto muuttui iän myötä: aikuisilla yksilöillä oli matalammat ja pidemmät kallot kuin nuorilla yksilöillä. Monet Edmontosauruksen kallot ovat säilyneet niin hyvin, että tutkijoiden on ollut mahdollista tehdä valoksia aivojen koosta. Aivot olivat kokoon verrattuna pienet ja ruumiin muotoon verrattuna pitkänomaiset. Edmontosauruksen ei oleteta olleen poikkeuksellisen älykäs: aivot olivat perehtyneet ensisijaisten toimintojen, kuten näön ja hajun suorittamiseen.
Muiden hadrosaurien tavoin Edmontosauruksella oli ankannokka lehtien popsimista varten. Sillä oli leveä kuono lehtien jyrsimistä varten, ja sen suun takaosassa oli satoja pieniä hampaita jauhamista varten. Hampaat korvautuivat jatkuvasti uusilla, ja uusien muodostuminen saattoi kestää vuoden ajan. Vuonna 2009 tehdyssä tutkimuksessa pääteltiin hampaiden kulumajäljistä, että Edmontosaurus oli luultavasti ruohonsyöjä korkean kasvillisuuden syöjän sijaan. Vuonna 2013 saatiin selville, että Edmontosauruksella oli pehmytkudoksesta koostunut harja. Se oli kooltaan melko pieni, ja sijaitsi kallon päällä silmien yläpuolelta kallon takaosaan.
Edmontosauruksen sierainten ympärillä sijainneet ontot alueet saattoivat sisältää ilmapusseja, joita se pystyi suurentamaan ilmapallojen tavoin ja kenties tekemään ääniä niiden avulla.
Häntä
Kuten muilla hadrosaureilla, Edmontosauruksella häntänikamia vahvisti jänteiden muodostama ristikkoverkko, joka luutui iän myötä. Tämä tarkoittaa, että häntä oli melko jäykkä, eikä se voinut liikkua paljon. Hännän on spekuloitu olleen pääasiassa vastapainona, etenkin silloin kun dinosaurus vaihtoi asentoa nelijalkaisesta kaksijalkaiseen. Toinen hännän tarkoitus saattoi olla esittelyominaisuutena oleminen. Häntä oli ehkä erivärinen kuin muu keho.
Tumbler
Tumbler on sukupuuttoon kuollut englantilainen koirarotu.
Edmontosaurus
Fossiililöydöt
Ensimmäiset Edmontosauruksen fossiilit löydettiin myöhäisellä 1800-luvulla luusotien aikaan. Edmontosauruksen jäänteitä on löydetty Kanadan Albertasta ja Saskatchewanista sekä Yhdysvalloista Montanan, Etelä-Dakotan ja Wyomingin osavaltioista. Löydettyihin jäänteisiin lukeutuu monia yksilöitä, mukaan lukien lähes täydellisiä kalloja ja luurankoja. Myös tuhansien Edmontosaurus-yksilöiden jäänteitä sisältäviä luukasoja on löydetty.
Tumbler
Ulkonäkö
Tumbler oli ajokoiria hoikka- ja kevytrakenteisempi. Lisäksi sillä oli usein pystyt korvat. Vuonna 1658 kirjoitettiin, että rotua voisi kuvailla ulkoisesti sekarotuisen vinttikoiran näköiseksi, ja erään toisen lähteen mukaan se olisikin ollut kuin pienikokoinen lurcher.
Edmontosaurus
Fossiililöydöt
Edmontosauruksen jäänteisiin kuuluu kaikkein parhaiten säilyneitä hadrosaurin jäänteitä. Suurimman fossiloituneiden jäänteiden määrän ja niiden parhaimman säilyneisyyden ansiosta Edmontosaurus on luultavasti yksi parhaiten tunnettuja hadrosaureja.
Liikkuminen
Edmontosaurus käveli neljällä jalalla. Se pystyi kumartumaan alas ylettyäkseen maassa oleviin kasveihin. Se pystyi myös nousemaan takajaloilleen ylettyäkseen korkeammalla oleviin oksiin, mutta se ei pystynyt juoksemaan takajaloillaan.
Tumbler
Alkuperä
Rotu tunnettiin aikoinaan myös latinankielisillä nimillä Canis saltator ("hyppäävä koira") ja Canis vertagus ("pyörähtelevä koira"). Sitä käytettiin kaniinin ja muun pienriistan esille houkuttelemiseen ja tappamiseen – kuitenkin samaan tapaan kuin miten muutama muu rotu houkutteli vastaavasti vesilintuja. Metsästäjä päästi koiran irti kaniinin kolon lähettyvillä, jossa se tekeytyi leikkisäksi luoden kaniinille vaikutelman turvallisuudesta, kunnes yhtäkkiä hyökkäsi sen kimppuun, tappoi sen ja kantoi sen metsästäjälle. Tumblerilla oli tapana houkutustehtävässään kääntyillä ja pyöriä riistan lähettyvillä, mistä myös juontuu sen nimi.
Edmontosaurus
Käyttäytyminen
Edmontosauruksen on havaittu olleen laumaeläin. Tämä perustuu pitkälti todisteisiin luukasoista, joissa useita tuhansia Edmontosaurus-yksilöitä on kerääntynyt yhteen. Laumassa eläminen oli järkevää kasvinsyöjäeläimelle selviytymistä varten, etenkin Edmontosauruksen kaltaiselle eläimelle, jonka kanssa samoilla alueilla eli sen itsensä kokoisia petoja, erityisesti tyrannosaureja, kuten Albertosaurus, Daspletosaurus ja Tyrannosaurus rex.
Tumbler
Alkuperä
Jo vuonna 1829 rodun todettiin olleen lähes sukupuuttoon kuollut. Se katosi todennäköisesti samasta syystä kuin samankaltaisessa metsästyksessä toiminut punainenlintukoira: aiempaa tehokkaampien metsästysaseiden kehittymisen myötä.
Edmontosaurus
Käyttäytyminen
Edmontosauruksella tiedetään olleen kaikista tunnetuista hadrosaureista yksi laajimmista maantieteellisistä levinneisyysalueista. Vuonna 2008 tehdyssä tutkimuksessa tämän katsottiin olleen tuloksena vaelluskäyttäytymisestä. Tämä saattoi olla myös mahdollista ottaen huomioon sen, että jos Edmontosaurukset elivät ryhmissä, ne saattoivat olla jatkuvasti liikkeellä välttääkseen ravinnon loppuun kulumisen. Lisäksi valtavien luukasojen esiintyminen saattoi johtua siitä, että monet Edmontosaurukset hukkuivat yhdessä, kun ne yrittivät ylittää tulvaveden täyttämiä jokia. Tällaista on ehdotettu tapahtuneen myös muunlaisille dinosauruksille, kuten ceratopsianeille.
On kuitenkin epäilyjä siitä, että Edmontosaurukset olivat oikeasti vaeltavia, mahdollisesti satoja, ellei tuhansia kilometrejä kasvien kausittaisen kasvun mukaan kulkeneita. Tai voi olla, että ne eivät kulkeneet näin paljon. Yhdessä vuonna 2012 tehdyssä tutkimuksessa paljastui, että hadrosaurin jäänteet, jotka oli löydetty alueilta, jotka olivat aikoinaan ennemminkin napa-alueita, olivat populaatioista, jotka elivät niissä kaiken aikaa, sen sijaan, että jäänteet olisivat olleet vaeltavasta populaatiosta. Tämän johdosta yleinen skenaario olisi ehkä se, että kuten suurin osa eläimistä, Edmontosaurukset pysyivät siellä missä oli ravintoa, liikkuen pois ravinnon perässä seuraavalle alueelle vain silloin, kun oli pakko.
Saalistajat
Eräästä Edmontosaurus-yksilöstä löydettiin vaurioituneita kaulanikamia. Niitä oli purrut suurikokoinen teropodi, jolla oli tyrannosaurin kaltainen puruvoima. Tämän lisäksi ainoa suurikokoinen teropodi, joka tunnetaan samasta muodostelmasta kuin kyseinen Edmontosaurus, ja joka myös oli tarpeeksi iso yltämään tarpeeksi korkealle tuottaakseen kyseisenlaisen pureman, on Tyrannosaurus rex. Todella hämmästyttävää tässä kyseisessä Edmontosauruksessa on, että pureman jälkeen luu alkoi parantua, mikä osoittaa, että hyökkäys ei ollut menestyksekäs, ja että yksilö selviytyi tarpeeksi pitkään, jotta luu ehti parantua osittain. Tämä todistaa sen, että kyseinen Edmontosaurus-yksilö oli hyökkäyksen aikaan elossa, ja siksi kyseessä ei voinut olla raadon syöminen. Kuuluisan paleontologin Kenneth Carpenterin tekemässä lisätutkimuksessa paljastui, että vasemmassa lonkassa oli osittain parantunut murtuma, joka oli tullut todennäköisesti ennen hyökkäystä tulleesta vammasta, joka aiheutti vahinkoa häntään. Tämä saattaa tarkoittaa, että silloin, kun Edmontosaurus-yksilön kimppuun hyökättiin, sillä saattoi olla pientä ontumista, mikä aiheutti sen joutumisen Tyrannosaurus rexin kohteeksi.
Luettelo valtioista bruttokansantuotteen mukaan
Luettelo valtioista bruttokansantuotteen mukaan. Bruttokansantuote on ilmoitettu Yhdysvaltain dollarien (USD) reaalisen muutoksen mukaan. Luettelossa on myös merentakaisia sekä itsehallinnollisia alueita.
Lähteet
Senarai negara mengikut KDNK (PPP) 国の国内総生産順リスト
Medford
Medford on kaupunki Middlesexin piirikunnassa, Massachusettsin osavaltiossa, Yhdysvalloissa, vain muutaman kilometrin päässä Bostonista. Kaupungin asukasluku oli 56 173 vuonna 2010. Medfordissa sijaitsee Tuftsin yliopisto. Kaupungin nimi tulee kuvauksesta "nummi joen vierellä" ("meadow by the ford").
Historia
Medford perustettiin vuonna 1630. Siitä tuli kaupunki vuonna 1892 ja se oli teollisuuskeskus, jossa valmistettiin mm. tiiliä, rommia ja laivoja.
Lehtinunna
Vuonna 1868 ranskalainen astronomi ja luonnonhistorioitsija Leopold Trouvelot yritti jalostaa paremman mulperiperhosen käyttämällä lehtinunnia. Useat näistä perhosista pääsivät karkuun hänen kotoaan. Kymmenessä vuodessa hyönteinen tuhosi kasvillisuuden naapurustossa. Se levisi ympäri Pohjois-Amerikkaa.
Laulut
1800-luvulla Simpsonin tavernassa, High Streetillä, paikallinen asukas James Pierpont kirjoitti "Kulkuset" ("Jingle Bells") kelkkakilpailun jälkeen. Toinen paikallinen asukas, Lydia Maria Child (1802–1880), kirjoitti runon, matkasta kaupungin toiselle puolelle isovanhempiensa talolle, joka nykyään tunnetaan klassikkolauluna nimeltä "Over the River and Through the Woods".
Muuta merkittävää
Medford oli maailmankuulujen keittokirjojen kirjoittajan Fannie Farmerin koti. Se oli myös James Plimptonin koti; miehen, joka vuonna 1863 keksi ensimmäisenä neljäpyöräisen rullaluistimen.
"Musta Dahlia", häpeällisen Hollywood murhan uhri, syntyi ja eli Medfordissa ennen kuin meni länsirannikolla etsimään julkisuutta.
Medford on lähettänyt monia urheilijoita NHL:ään; Shawn Bates, vaikka syntyikin Melrosessa, kasvoi Medfordissa, kuten Keith Tkachuk, Mike Morrison ja Joe Sacco.
Primorjen aluepiiri
Primorjen aluepiiri on Venäjän federaation osa Venäjän Kaukoidän eteläisimmässä osassa Aasiassa. Se rajoittuu pohjoisessa Habarovskin aluepiiriin, idässä ja etelässä Japaninmereen, lounaassa Pohjois-Koreaan ja lännessä Kiinaan.
Maantiede ja luonto
thumb|left|210px|[[Siperiantiikeri kuuluu Primorjen aluepiirin eläimistöön]]
Jyväskylän pataljoona
thumb|Alexander Procopé Jyväskylän pataljoona oli valkoisten länsiarmeijan Hjalmarsonin ryhmän 2. krenatöörirykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli majuri Alexander Procopé (haavoittui), v.t. komentaja jääkärikapteeni Karl Ilmari Sjöström (komentajana 26. maaliskuuta alkaen)
Medford
Muuta merkittävää
Medford oli amerikkalaisen liikemiehen, Michael Bloombergin koti. Bloomberg toimii nykyään New Yorkin pormestarina. Hän kävi koulua Medford High Schoolissa, kunnes valmistui collegesta. Hänen äitinsä on yhä Medfordin asukas.
Jyväskylän pataljoona
Sisällissodan jälkeen pataljoonasta muodostettiin Viipurin vartiopataljoona.
Primorjen aluepiiri
Maantiede ja luonto
Suurin osa aluepiiristä kuuluu Sihote-Alinin vuoristoon, jonka korkeimmat kohdat ovat alueen itäosassa. Länsi- ja eteläosassa on alankoa. Alueen vesistöistä mainittakoon Ussuri- ja Sungatšajoet sekä Kiinan rajalla oleva Hankajärvi.
Aluepiirissä on useita merkittäviä luonnonsuojelualueita.
Jyväskylän pataljoona
1. komppania
Päällikkö: jääkärikapteeni Karl Ilmari Sjöström (siirrettiin 26. päälliköksi konekiväärikomppaniaan), myöhemmin jääkärivänrikki Johan (Hannes) Jaakko Evert Anttila.
Primorjen aluepiiri
Historia
thumb|290px|Siperian rautatien kilometripylväs 9288 Vladivostokin rautatieasemalla (Kesken, täydennystä aloitettu 2013-03-10)
Venäjän sisällissodan aikana alue oli Japanin ja Yhdysvaltain miehittämä. Näiden mentyä neuvostovalta vakiintui. Vuosina 1922-1926 Primorjen provinssi oli osa aiemmista Kaukaisen idän tasavaltojen maista muodostettua Kaukaisen idän aluetta. Vuonna 1926 tästä muokattiin Kaukaisen idän maakunta. Siinä Primorjen provinssi oli ensin osa Vladivostokin piiriä ja myöhemmin osa Primorjen ja Ussurin alueita. Näistä alueista tuli aluepiirejä. Vasta 1938 seutu liittyi suoraan Moskovan lainsäädännön piiriin Primorjen aluepiirinä.
Jyväskylän pataljoona
2. komppania
Päällikkö: jääkärivänrikki Carl Rainer Rudolf Ahonius 7. maaliskuuta 1918 alkaen.
3. komppania
Päällikkö: jääkärivänrikki Johan (Hannes) Jaakko Evert Anttila (siirrettiin 11. huhtikuuta 1. komppanian päälliköksi), jääkärialiupseeri Hans Einer Elo (14 huhtikuuta alkaen).
Primorjen aluepiiri
Historia
Neuvostovallan otteen kiristyessä 1920-luvulla vallinnut yksityinen ja enemmistöltään kiinalaisomisteinen liiketoiminta vaihtui rajoiltaan suljetumpaan ja valtiolliseen toimintatapaan. 1930-luvulla seurasi pakkoteollistamisen aika, mutta alueella ei ollut tähän riittävästi työvoimaa. Valtiovalta toimitti paikalle vankityövoimaa stalinististen ojennusleirien muodossa. Vuonna 1937 alueella oli jo 70 000 henkeä pakkotöissä. Pakkotyöläisten määrä nousi myöhemmin merkittävästi, sillä vuoden 1940 alussa jo kahdella suurleirillä oli 114 000 vankia (1.1.1940 vankeja: Primorlag 58 028, Vladlag 56 033). Työleirejä oli erityisesti Vladivostokin lähistöllä.
Craveggia
Craveggia on kunta Pohjois-Italiassa Verbano-Cusio-Ossolan maakunnassa Piemonten alueella. Craveggian naapurikunnat ovat Malesco, Re, Santa Maria Maggiore, Toceno ja Villette sekä Onsernone ja Vergeletto Sveitsin Ticinossa.
Primorjen aluepiiri
Väestö
Primorjen aluepiirin väliluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 1 956 497. Kaupunkilaisia oli 76,1 prosenttia alueen väestöstä.
Jyväskylän pataljoona
Konekiväärikomppania
Päällikkö: jääkärikapteeni Karl Ilmari Sjöström (siirrettiin 26. maaliskuuta pataljoonan komentajaksi), jääkärivääpeli Jaakko Ala-Piessa myöh. Piessa (myöhemmin joukkueenjohtajana), aliupseeri K. Aimola, jääkärialiupseeri Eero Johannes Riekki.
Primorjen aluepiiri
Väestö
Suurimmat kaupungit olivat 2010 : pääkaupunki Vladivostok (592 034 as.), Nahodka (159 719 as.), Ussurijsk (158 004 as.), Artjom (102 603 as.), Arsenjev (Арсеньев, 56 750 as.), Spassk-Dalni (44 173 as.), Bolšoi Kamen (Большой Камень, 39 257 as.), Partizansk (38 659 as.), Dalnegorsk (37 519 as.), Lesozavodsk (37 034 as.), Dalneretšensk (27 604 as.) ja Fokino (23 696 as.).
Etnisen jakaumansa puolesta väestön pääosa on venäläisiä, mutta alueella asuu myös kiinalaisia, korealaisia, evenkejä, orotšeja ja mantsuja.
Jyväskylän pataljoona
Pataljoonassa palvelleet Saksan jääkärit
Koulutusaliupseerina jääkärialiupseeri Uuno Alfred Niemikaija (siirrettiin 3. jääkäripataljoonaan)
Primorjen aluepiiri
Hallinto
Aluepiirin hallinnosta vastaavat kuvernööri ja aluepiirin duuma. Kuvernöörinä oli vuodesta 2001 Sergei Darkin. Vuonna 2012 hänet korvasi Vladimir Mikluševski.
Talous
thumb|left|230px|Vladivostokin satamaa thumb|right|290px|Vostotšnyin sataman konttilaituria (2003) Primorjen aluepiirin osuus Venäjän bruttokansantuotteesta oli tilastokeskus Rosstatin mukaan vuonna 2010 oli 464,3 miljardia Venäjän ruplaa, eli 1,24 prosenttia koko maan bruttokansantuotteesta (37 398,5 mrd. RUB). Aluepiirin laskennallinen BKT henkeä kohti jäi hieman alle Venäjän keskitason. Vuonna 2010 se oli jokaista aluepiirin asukasta kohti noin 5 814 EUR/vuosi (91 % maan keskiarvotasosta 6 413 EUR).
Alueella on kaivos-, kalanjalostus-, metsä-, puunjalostus-, koneenrakennus-, metalli- ja kemianteollisuutta. Kaivosteollisuus tuottaa kivihiiltä, sinkkiä ja lyijyä. Kalastus on tärkeä elinkeino rannikolla. Maataloudessa on keskitytty viljan ja soijan viljelyyn sekä nautakarjan hoitoon. Lisäksi harjoitetaan metsätaloutta, poronhoitoa, turkistarhausta ja mehiläistentarhausta.
Aluepiirin rautatieverkon keskus on Ussurijsk, josta johtaa radat pohjoiseen Habarovskiin, länteen Kiinan Mantšuriaan ja lounaaseen Vladivostokiin ja Nahodkaan. Merkittävin maantie johtaa Vladivostokista Habarovskiin. Tärkeimmät satamat ovat Vladivostok, Nahodka ja Vostotšnyi. Nahodkanlahden itärannalla sijaitseva Vostotšnyin satama kuuluu rahtimäärältään Venäjän viiden suurimman sataman joukkoon. Vladivostokissa on suuri lentokenttä.
Reijo Höykinpuro
Reijo Untamo Höykinpuro (s. 16. elokuuta 1933 Alajärvi) on entinen suomalainen kestävyysjuoksija.
Höykinpuro karsiutui Rooman 1960 olympialaisissa 5 000 metrin juoksun alkuerissä. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän voitti kultaa 5 000:lla ja 10 000 metrillä vuonna 1961 sekä saavutti pronssia 5 000 metrillä vuonna 1963. Hän edusti Suomea 19 maaottelussa vuosina 1958–1963.
Seuratasolla Höykinpuro edusti muun muassa Jyväskylän Kenttäurheilijoita. Hän voitti Suomen mestaruuden maastojuoksussa vuonna 1959, 5 000 metrillä vuosina 1960 ja 1962 sekä 10 000 metrillä vuonna 1962. Hän saavutti SM-hopeaa 5 000 metrillä ja maastojuoksussa vuonna 1963 sekä SM-pronssia 5 000 metrillä vuonna 1958. Hän oli toinen 14 minuutin rajan 5 000 metrin juoksussa alittanut suomalainen. Hän juoksi 3 000 metrillä Suomen ennätyksen 8.01,4 vuonna 1960.
Reijo Höykinpuron nuoremmat veljet Pekka ja Paavo Höykinpuro kilpailivat myös kestävyysjuoksussa.
Abelisaurus
Fossiilit
Abelisauruksesta tunnetaan vain yksi fossiili: kallo, joka on vahingoittunut mittavasti oikealta puolelta. Tämä fossiili löydettiin Río Negron maakunnasta, Patagonian alueelta Argentiinasta. Kallo on yli 85 senttimetriä pitkä.
Vaikka kallossa ei ole selkeitä merkkejä koristeellisuudesta, karkeat luuharjanteet silmien yläpuolella ja kuonon alaosassa ovat saattaneet toimia keratiinisten harjojen tukijoina. Keratiini ei kuitenkaan normaalisti fossiloidu, joten on mahdotonta sanoa minkä muotoisia harjat olivat, vai oliko niitä ollenkaan.
Heinäkuussa 2016 keskisestä Boliviasta löydettiin lähes 1,2 metriä leveä jalanjälki. Se on noin 80 miljoonaa vuotta vanha, ja todennäköisesti Abelisauruksen tekemä.
Nimi
Abelisaurus tarkoittaa "Abelin liskoa". Nimi on annettu Cipollettin museon entisen johtajan, Roberto Abelin mukaan. Abel on myös paleontologi, joka löysi ensimmäisenä Abelisauruksen kallon. Lajinimi comahuensis viittaa Comahuen alueeseen Argentiinassa, josta fossiili löydettiin. Koko nimi Abelisaurus comahuensis tarkoittaa siis "Abelin liskoa Comahuesta".
Koko ja ulkonäkö
Abelisauruksen pituus oli arviolta 7–9 metriä, korkeus lonkan kohdalta kolme metriä ja paino 2,5 tonnia. Ulkoasultaan Abelisaurus oli oletettavasti samanlainen kuin muut abelisaurit: leveä ja lyhyt pää, erittäin syvä ja tylppä kuono, ranteita hieman enemmän kutistuneet lyhyet kyynärvarret, neljä tynkää sormea, vahva ja tanakka ruumis sekä suhteellisen lyhyet mutta vahvat jalat.
Abelisauruksen koko kehon rekonstruktiot ovat perustuneet muihin abelisaureihin. Muiden abelisaurien tapaan Abelisauruksella saattoi olla poikkeuksellisen pienet ja alikehittyneet kädet verrattuna muihin teropodiryhmiin, jopa tyrannosaureihin. Abelisaurus käveli kahdella jalalla.
Limaskakoisa
Koko ja ulkonäkö
Limaskakoisan etusiivet ovat kapean pitkänomaiset, väriltään sotkuisen vaaleanruskeasta lähes valkoiseen ja niiden keskellä on musta keskitäplä. Ulkoreunassa on rivi ruskeita täpliä. Myös takasiivet ovet vähäkuvioiset. Niiden poikki kulkee kaksi mutkittelevaa, ruskeaa poikkiviirua, joiden välissä on musta keskitäplä. Takasiiven ulkoreunassa on yhteensulautuneista mustista, sinikeskustaisista täplistä muodostuva vyö ja sen ulkopuolella likaisenkeltainen juova. Siipiväli 15–25 mm.
Levinneisyys ja lentoaika
Lajin levinneisyys yltää Pohjois-Afrikasta lähes koko Euroopan kautta Keski-Aasiaan. Suomessa perhosta tavataan Etelä-Lappiin saakka. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena.
Elinymäristö ja elintavat
Limaskakoisa esiintyy vesikasveja kasvavien järvien, lampien, lampareiden ja muiden seisovien tai hitaasti virtaavien vesialueiden luona ja on esiintymiseltään paikallinen. Koiraat aloittavat lennon iltapäivällä ja naaraat liittyvät mukaan iltahämärissä. Molemmat sukupuolet tulevat valolle.
Toukat elävät veden alla, lehdenkappaleista tekemänsä suojan sisällä. Osa toukista aluksi kovertaa lehtiä, mutta muutoin toukat elävät vapaina. Koteloituminen tapahtuu ravintokasville aivan veden pinnan alle. Toukka talvehtii.
Ravintokasvi
Toukkien ravintokasveja ovat etenkin limaskat (Lemna), mutta myös muutamat muut vesikasvit.
Julius Viktor Johnsson
Julius Viktor Johnsson (12. huhtikuuta 1852 Pielisjärvi – 13. kesäkuuta 1935 Kuopio) oli suomalainen lääkäri, joka sai lääkintöneuvoksen arvon.
Johssonin isä oli Porvoon piispa Johan Viktor Johnsson ja äiti Anna Charlotta Stenius. Hänen veljiään olivat kouluhallituksen ylijohtajana toiminut Mikael Soininen ja valtioneuvos, Suomen suuriruhtinaskunnan keisarillisen senaatin prokuraattori Eliel Soisalon-Soininen. Johnsson valmistui filosofian kandidaatiksi 1880 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1887. Kuopion kaupunginlääkärinä hän toimi 1888-1900, rautatielääkärinä 1901-1935 ja vankilalääkärinä Kuopiossa 1903-1935, samoin kuin Kuopion piirilääkärinä 1920-1928. Lisäksi Johnsson toimi perustamansa synnytyslaitoksen lääkärinä 1893-1901. Erityisesti epilepsiapotilaiden hyväksi hän työskenteli Vaajasalon-Kortejoen hoitoloiden lääkärinä 1904-1935. Johnsson teki aloitteen Tarinaharjun keuhkotautiparantolan ja Kuopion tuberkuloosihuoltotoimiston perustamiseksi. Hän otti osaa Kuopion kunnalliselämään ja oli muun muassa Kuopion luonnonystävien yhdistyksen puheenjohtaja 1915-1935. Lääkintöneuvoksen arvo hänelle myönnettiin 1933.
Johnssonin puoliso vuodesta 1894 oli Alfhild Adelaide Emile Frey (k. 1911). Lääkäri, lääketieteen historioitsija Gunnar Soininen oli heidän poikansa.
Tarbert
Tarbert on kylä Hebridien saariryhmään kuuluvalla Na Hearadh'llä. Kylästä on lauttayhteys Ùigeen Skyein saarelle. Vuonna 2001 An Tairbeartin ympäristön asukkaista 57% oli gaelinkielisiä, mikä on vähemmän kuin muualla Na Hearadh'llä keskimäärin.
Rolffa
Yhtyeen albumi Partyjoik ilmestyi vuonna 2008.
Malesco
Malesco on kunta Pohjois-Italiassa Verbano-Cusio-Ossolan maakunnassa Piemonten alueella. Malescon naapurikunnat ovat Cossogno, Craveggia, Cursolo-Orasso, Re, Santa Maria Maggiore, Trontano ja Villette.
Lummekoisa
Lummekoisa (Elophila nymphaeata) on yleinen, vesistöjen läheisyydessä tavattava pienehkö perhoslaji.
Koko ja ulkonäkö
Lummekoisan siipien pohjaväri on valkoinen, mutta laajalti ruskeakehnäinen sävyn vaihdellessa kellanruskeasta tumman kahvinruskeaan. Myös kuviointi vaihtelee paljon. Etusiipien etureunassa on pari puhtaan valkoista täplää ja siiven keskiosassa pyöreähkö valkoinen laikku, jota tummanruskeat poikkiviirut rajaavat. Siiven ulkoreunassa on myös rivi epäsäännöllisiä, valkoisia laikkuja. Takasiivet ovat enimmäkseen valkoiset ja niissä on kaksi poikkiviirua, joiden välissä on kellertävä, ruskeareunainen keskitäplä ja viirujen ulkopuolelta siipi on ruskeahko. Sekä etu- että takasiivissä aivan siiven ulkoreunassa on vaalean ruskeankeltainen juova. Siipiripset ovat ruskeat. Siipiväli 22–23 mm.
Joskus voi esiintyä tummanharmaita (f. obscuralis) tai lähes mustia (f. nigra) värimuotoja.
Elinympäristö ja elintavat
Lummekoisa on toukan ravintokasvien vuoksi sidoksissa vesistöihin, eikä se lennä kauas elinpaikaltaan. Tyypillisiä elinympäristöjä ovat lammet, kanavat ja muut hitaasti virtaavat vesistöt sekä makeassa että murtovedessä. Perhoset lepäilevät päivisin kasveilla, mutta lähtevät häirittyinä herkästi lentoon ja lento alkaa muutenkin jo iltapäivällä jatkuen yöhön. Perhoset tulevat valolle.
Toukka elää vesikasveilla, enimmäkseen veden alla, mikä on perhosilla hyvin poikkeuksellista. Se on aluksi miinaaja, mutta oleskelee myöhemmin irtileikkaamistaan lehdenpaloista muodostuvan suojan sisällä ja syö lehden alapintaa aiheuttaen lehtiin yläpuoleltakin näkyviä ikkunamaisia ohentumia. Kotelo sijaitsee suojassa kasvin varrella, hieman vedenpinnan alapuolella. Toukka talvehtii ravintokasvilla veden alla.
Ravintokasvi
Toukan ravintokasveja ovat erilaiset kelluvalehtiset vesikasvit, kuten isoulpukka (Nuphar lutea), lumpeet (Nymphaea), lapavidat (Potamogeton) ja palpakot (Sparganium).
Kauniaisten hautausmaa
thumb|[[Kaunialan Sairaala|Kaunialan haudat.]] thumb|upright=0.5|Hoviministeri [[Woldemar Freedericksz on haudattu Kauniaisiin.]] Kauniaisten hautausmaa on hautausmaa Kauniaisissa Kasavuoren alueella. Sen pinta-ala on noin 3,1 hehtaaria. Hautausmaa on perustettu vuonna 1927. Hautausmaa on poikkeuksellisesti kaupungin eikä seurakuntayhtymän omistama, mutta se on kuitenkin vihitty luterilaiseksi hautausmaaksi. Turun kunnallisen hautausmaan ohella se on Suomen ainoa kunnan omistama hautausmaa. Vuonna 1942 pystytetty sankaripatsas on Yrjö Liipolan veistämä.
NHL-kausi 2020–2021
NHL-kausi 2020–2021 oli National Hockey Leaguen 103. kausi. Koronaviruspandemian johdosta pitkälle syksyyn venyneen edelliskauden vuoksi runkosarja pelattiin lyhennettynä 56 ottelun sarjana. Vallinneen pandemian takia joukkueiden välisiä kohtaamisia ja matkustelua pyrittiin vähentämään jakamalla joukkueet neljään uuteen divisioonaan. Joukkueet pelasivat kaikki runkosarjaottelunsa, sekä pudotuspelien kaksi ensimmäistä kierrosta oman divisioonansa joukkueita vastaan. Valtioiden välisten matkustuskieltojen vuoksi kaikki kanadalaiset joukkueet koottiin yhteen seitsemän joukkueen divisioonaan. Runkosarja oli määrä pelata 13. tammikuuta – 8. toukokuuta 2021 välisenä aikana, mutta pandemian aiheuttamien ottelusiirtojen takia runkosarjaa jatkettiin 19. toukokuuta asti.
Maalivahdit (päästetyt maalit ottelua kohden)
Runkosarjan osalta mukana vain maalivahdit, jotka pelasivat vähintään 10 ottelua
Sinivatukka
pienoiskuva|Sinivatukan kukka.
Sinivatukka eli sinivadelma (Rubus caesius) on vadelman sukuinen kasvi. Se kasvaa 50–200 cm korkeaksi, Maanpäälliset versot elävät kaksi vuotta. Lehdet ovat kolmilehdykkäisiä, kukat valkoisia ja marjat mustansinisiä. Sinivatukka voi risteytyä vadelman (Rubus idaeus) ja lillukan (Rubus saxatilis) kanssa.
Sinivatukka kasvaa Keski- ja Etelä-Euroopassa: Britanniassa Skotlannin rajoille asti ja Ruotsissa suunnilleen Tukholman eteläpuolella. Suomessa lajia on tavattu Ahvenanmaalla ja paikoin etelä- ja lounaisrannikoilla. Kasvi vaatii emäksisen maaperän menestyäkseen, joten Suomen hapan maaperä ei tarjoa sille hyvää kasvualustaa.
Marjat ovat syötäviä, mutta eivät yhtä maukkaita kuin vadelmalla. Niistä voi valmistaa herkullista hilloa. Sinivatukkahillo (ruots. salmbärsylt) on olennainen osa gotlantilaista sahramipannukakkua.
Rajendra Pachauri
thumb|Rajendra Pachauri Rajendra Kumar Pachauri (20. elokuuta 1940 Nainital, Intia – 13. helmikuuta 2020 ) oli intialainen taloustieteen ja tuotantotalouden tohtori. Pachauri osallistui ilmastonmuutospaneelin IPCC:n työhön vuodesta 1995 ja toimi sen johtajana vuodesta 2002 alkaen.
Pachauri erosi tehtävästään 24. helmikuuta 2015, kun entinen työtoveri syytti häntä seksuaalisesta häirinnästä.
Pachauri opiskeli Yhdysvalloissa North Carolina State Universityssä ja suoritti tohtorin tutkinnon sekä tuotantotaloudessa (industrial engineering) että taloustieteessä. Hän luennoi mm. Yhdysvaltain ja Intian yliopistoissa, oli tutkijana Maailmanpankissa ja toimi neuvonantajana YK:n kehitysohjelmassa (UNDP) vuosina 1994–1999. Pachauri oli jäsenenä useissa kansallisissa ja kansainvälisissä johtokunnissa ja komiteoissa (tieteellinen, tutkimus, kunnallinen, ammatillinen ja yritykset). Hän sai korkean intialaisen palkinnon Padma Bhushanin Intian presidentiltä tammikuussa 2001.
Pachauri oli Itä-Suomen yliopiston kunniaprofessori. Presidentti Tarja Halonen myönsi Pachaurille Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan kunniamerkin vuonna 2010. Hänen johtamallaan monialakonserni TATA:n tukimusyksiköllä TERI:llä on toimisto Joensuussa Itä-Suomen yliopiston kampuksella.
Maitotiiviste
Maitotiiviste on, toisin kuin maitojauhe, nestemäinen tuote. Se valmistetaan poistamalla vesi vain osittain maidosta. Suomessa maitotiivisteet jaetaan Euroopan unionin määräykset huomioon ottaen seuraavasti (2007):
Sokeroimattomat maitotiivisteet
Sokeroidut maitotiivisteet
Kaikissa näissä vähintään 20 % pitää olla maidon kuiva-ainetta. Sallittuja lisäaineita ovat muun muassa eräät vitamiinit ja kivennäisaineet sekä sakkaroosi (sokeri). Valmistuksen yhteydessä maitotiivisteeseen voidaan lisätä kermaa, kokonaan kuivattua maitoa tai molempia, aivan kuten myös raaka-aineiksi luokiteltavia maidon ainesosia. Maitotiivisteiden säilöminen tulee toteuttaa joko lämpökäsittelyllä tai sokeroinnilla.
Rautasilta
Rautasilta (entinen Oulujoen ratasilta) on Oulujoen ylittävä teräsristikkosilta Oulussa. Se valmistui Pohjanmaan radan rakentamisen yhteydessä Toppilan satamaan johtavaa rautatietä varten vuonna 1886. Sillan jänneväli on 100 metriä, kokonaispituus 115 metriä ja se oli valmistuessaan Pohjoismaiden pisin siltajänne. Isohaaran jännemitaltaan 125-metrisen sillan valmistumiseen 1903 saakka Rautasilta oli jännemitaltaan pisin silta Suomessa. thumb|Rautasilta ja uudempi rautatiesilta. Sillan nimi johtuu joko rakennusmateriaalin kansanomaisesta nimityksestä tai rautatiestä. Sillan teräsristikkokannattimet ovat tyypiltään katkaistuja paraabelikannattimia. Teräsjänteet toimitti Duisburgista Saksasta oleva konepajayhtiö J. C. Harkort. Silta muutettiin katusillaksi vuonna 1965, kun rautatieliikenne siirtyi uudelle vuonna 1964 rakennetulle ratasillalle. Rautasilta on koottu niittaamalla. Vuoden 2015 kesällä tehdyssä korjauksessa sillan rautaosiin tulleet törmäilyvauriot korjattiin ja kevyen liikenteen väylän puukansi uusittiin.
Silta sijaitsee neljän kaupunginosan rajalla: Oulujoen eteläpuolella sillalle johtavaan Tulliväylään rajoittuvat Myllytullin ja Intiön kaupunginosat, pohjoispuolella Tuiran ja Laanilan kaupunginosat.
Nykyisin rautatie kulkee erillisellä kaksijänteisellä teräsristikkosillalla. Uudemman rautatiesillan jännepituus on 2×50 metriä, ja se on valmistunut vuonna 1964. Se rakennettiin, koska uudempi rautatiekalusto ei enää sopinut kulkemaan vanhan Rautasillan silta-aukon lävitse. Silloin Rautasillan kansi muutettiin maantieliikenteelle sopivaksi ja sen kylkeen lisättiin ulokkeena kevyen liikenteen väylä. Sitä ennen sillalla oli rautatien molemmin puolin teräskaiteiden erottamat jalkakäytävät, joita käyttivät myös polkupyöräilijät. Ajoittain Rautasiltaa oli käyttänyt myös hevosliikenne.
An Tòb
pienoiskuva|An Tòbin satama. An Tòb eli An t-Òb on kylä Hebridien saariryhmään kuuluvalla Na Hearadh'llä. Kylästä on lauttayhteys Beàrnaraigh na Hearadh'n saarelle. Vuonna 2001 kylän asukkaista 75% oli gaelinkielisiä.
Savon pataljoona
Savon pataljoona oli ensin Valkoisen armeija Hämeen ryhmän 5. Mäntän pataljoonaan kuulunut joukko-osasto ja myöhemmin valkoisten länsiarmeijan Hjalmarsonin ryhmän 2. krenatöörirykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli majuri W. Stjernschantz, v.t. komentaja jääkäriluutnantti Otto Jalmari Iivarinen
Joukko-osastot
Päällikkö: jääkäriluutnantti Bror Otto Ferdinand Larsson (kaatui 3. maaliskuuta 1918), jääkäriluutnantti Iivari Johannes Ellilä. Päällikkö: jääkäriluutnantti Otto Jalmari Iivarinen (siirrettiin pataljoonan komentajaksi 10. huhtikuuta 1918). Päällikkö: jääkärivänrikki Toivo Edvard Karhunen ja jääkärivääpeli Martikainen. Päällikkö: maanviljelijä V. Kettunen, jääkärivänrikki Toivo Edvard Karhunen, jääkärivänrikki Einar Iisakki Marttinen (haavoittui 19. huhtikuuta 1918 Vesilahdella).
Pataljoonassa palvelleet Saksan jääkärit
Konekivääriosaston johtajana jääkärivänrikki Toivo Johannes Eloranta (siirrettiin 2. komppaniaan joukkueenjohtajaksi).
Romane Dieu
Romane Dieu (s. 19. joulukuuta 2000 Albertville, Ranska) on ranskalainen mäkihyppääjä.
Dieu aloitti kansainvälisen uransa vuonna 2015. Hän osallistui mäkihypyn maailmancupiin ensi kertaa 28. tammikuuta 2017.
Klaus
Klaus on miehen etunimi.
Klaus on alkujaan saksalainen lyhentymä nimestä Nikolaus. Nimi esiintyy monissa maissa myös muodossa Claus.
Suomessa nimi Klaus on ollut käytössä jo 1400-luvulla. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 1800-luvun lopulta vuoden 2019 loppuun mennessä 4 013 miestä on saanut nimekseen Klaus. Muodossa Claus nimi on annettu noin 270 henkilölle.
Klaus tai Claus sukunimenä
Klaus tai Claus on myös seuraavien henkilöiden sukunimi:
Uchida-ryū tanjōjutsu
thumb|Uchida Ryōgorōn poika Uchida Ryohei thumb|kiristäen käsivarresta tanjō-sauvalla haetaan kyynärpäälukoa thumb|Uchida-ryū tanjōjutsua. Tässä kuvassa käsilukko on saatu kiristettyä loppuun jolloin miekkamiehen käsivarsi ja miekka hallitaan thumb|left| Yksityiskohta tanjōjutsukatasta jossa väistetään miekkamiehen leikkaava lyönti ja lyödään tanjolla miekkamiestä hermo eli [[atemi pisteeseen]] thumb|left|Uchida-ryū tanjōjutsua. Tekniikan nimi on kuritsuke thumb|left| Yksityiskohta sutemi nimisestä tanjōjutsukatasta. Tekniikassa tanjolla estetään miekkamiehen lyönti ja lyödään itse [[atemi hyökkääjän alavatsaan]] Uchida-ryū tanjōjutsu  tai sutekki-jutsu (engl. kielen sanasta stick) on Uchida Ryōgorōn (1837-1921) kehittämä japanilainen taistelutaito, jossa käytetään aseena Meiji-kaudella muotiin tullutta länsimaista kävelykeppiä. Tanjō merkitsee lyhyttä keppiä. Lajin tekniikat on sovellettu jo olemassa olleista jōjutsu-tekniikoista. Uchida Ryōgorōn tavoitteena oli popularisoida jōjutsua. Tanjōjutsua harjoitellaan vain Shindō Musō-ryū jōjutsun yhteydessä, ei itsenäisenä taistelulajina.
Tanjō - kävelykeppi
Uchida-ryū tanjōjutsussa käytettävän tanjōn vakiopituus on 3 shakua pitkä eli 90.9 cm ja se on valmistettu valko- tai punatammesta. Käytännössä kävelykepin pituus voi vaihdella käyttäjänsä pituuden mukaan mutta Uchida-ryū tanjōjutsussa 91 cm on standardipituus. Uchida-ryū tanjōjutsusta on olemassa kaksi ryū-haa, joista Uchida Ryōgorōn muodossa harjoitellaan oikealla kävelykepillä. Tämä ryū-ha on paljon harvinaisempi kuin Uchida Ryōgorōn pojan Uchida Ryōhein luoma Uchida-ryū tanjōjutsu muoto, jossa käytetään 3 shakun mittaista suoraa tanjōa.
Merihanhi
Koko ja ulkonäkö
Merihanhi on suurikokoinen harmahtava hanhi, jolla on iso pää ja kolmiomainen aprikoosinvärinen nokka. Koivet ovat vaaleanpunaiset. Siiven vaaleanharmaa etuosa on lentävän linnun hyvä tuntomerkki. Pituus 74–84 cm, siipien kärkiväli 160 cm, paino 2,5–6 kg. Ääni on voimakas, kimeähkö ja käheähkö kaakatus.
Vanhin suomalainen rengastettu merihanhi on ollut 11 vuotta 2 kuukautta 10 päivää vanha. Euroopan vanhin oli belgialainen hanhi, 23 vuotta 7 kuukautta.
Levinneisyys
Merihanhi pesii koko Euroopassa Lapista Espanjaan ja Bulgariaan, ja siitä itään aina Kiinaan asti. Suomessa merihanhi pesii saaristossa, sisämaassa vain joillakin järvillä. Pesimäkantamme oli 1990-luvun lopulla 1 400 paria, mutta vuoden 2010 kannanarvio on 5 000–6 000 paria. Suomalaiset merihanhet ovat muuttolintuja, jotka saapuvat keväällä maalis-huhtikuussa ja lähtevät talvehtimisalueilleen Länsi- ja Etelä-Eurooppaan sekä Pohjois-Afrikkaan syyskuussa. Loppukesällä hanhet kerääntyvät suuriksi parviksi sekä sulkimaan että ruokailemaan sopiville merenlahdille. Liminganlahti on merihanhille merkittävä pesimäpaikka. Kemiön Sjölaxissa laiduntavat Suomen suurimmat parvet, mm. 5 500 yksilöä 12.8.1998.
Euroopassa pesii 50 000 – 60 000, Venäjällä 8 500 – 13 000 ja Turkissa 200 – 1 000 paria.
Elinympäristö
Rannikot, kosteikot, järvet, suot ja avoimet pellot. Pesii tavallisesti osittain metsäpeitteisillä pienehköillä luodoilla, usein lokkiyhdyskunnissa.
Lisääntyminen
Pesä on luodon keskiosissa, usein katajapensaan suojassa. Merihanhi munii 5–6 kermanväristä munaa. Muninta alkaa Lounais-Suomen saaristossa jo huhtikuussa. Naaras hautoo 4 viikkoa. Koiras pysyttelee pesimäluodolla tai sen välittömässä läheisyydessä koko haudonta-ajan. Poikaset ovat pesäjättöisiä ja molemmat emot hoitavat niitä. Lentokykyisiä poikaset ovat 8 viikon ikäisinä.
Harri Hertell
Harri Hertell (s. 1985) on helsinkiläinen runoilija, spoken word -artisti, kulttuurituottaja (AMK) ja dj. Esikoiskokoelmassaan Kunnes oppii kävelemään hän kuvailee pääkaupunkilaista elämää, kun taas uudemmassa tuotannossaan hän on siirtynyt kohti aforisminomaista ja pelkistettyä luontorunoutta. Hertell on myös perustanut Helsinki Poetry Connection -kollektiivin. Hertell tunnetaan lavarunoustapahtumien järjestämisen lisäksi Hertell & Hertell -spoken word -yhtyeen sekä dub poetry duo Dubroksen keulahahmona. Hänen runojaan on käännetty espanjaksi, saksaksi, englanniksi, ranskaksi, tšekiksi, puolaksi ja katalaaniksi. Hertellille myönnettiin Uudenmaan taidepalkinto vuonna 2021.
Elämä ja teokset
Lukion jälkeen Hertell meni opiskelemaan ammattikorkeakoulu Metropoliaan kulttuurituottamista. Vuonna 2008 hän perusti Helsinki Poetry Connection -nimeä kantavan lavarunoustapahtumia järjestävän yhteisön, jonka puheenjohtajana hän toimi vuoden 2015 kevääseen saakka, jonka jälkeen hän jätti vetovastuun Aura Nurmelle. Yleisesti pidetään paljolti useita satoja tapahtumia järjestämässä olleen Hertellin aktiivisuuden ansiona lavarunouden ja runoklubien kokemaa pienimuotoista buumia 2010-luvun Helsingissä ja sittemmin laajemmin Suomessa.
Vuonna 2011 Hertell julkaisi ensimmäisen runokokoelmansa Kunnes oppii kävelemään, kustantajana Helsinki Poetry Connection. Esikoisteos, sekä sitä vuonna 2014 seurannut Kutsumme sitä kodiksi, ovat urbaaniin helsinkiläiseen miljööseen sijoittuvaa katurunoutta, jossa havainnoidaan pääkaupungin elämää usein ensimmäisestä persoonasta. Kriitikot ovat tarkastelleet lavarunoustoiminnastaan tutun Hertellin painettua tekstiä usein juuri ääneen lausuttu runous mielessään, joskus ehkä liikaakin. Esimerkiksi Helsingin Sanomien Vesa Haapalan mielestä ”paperi on armoton Hertellin runoudelle”, kun taas Niina Holm kulttuurilehti Kiiltomadossa valittelee kuinka paperilla tekstit vaikuttavat yksiulotteisilta ja keskeneräisiltä
Villette (Italia)
Villette on kunta Pohjois-Italiassa Verbano-Cusio-Ossolan maakunnassa Piemonten alueella. Villetten naapurikunnat ovat Craveggia, Malesco ja Re.
Harri Hertell
Elämä ja teokset
Kolmannessa kirjassaan, vuonna 2015 ntamon julkaisemassa Älä häiritse iltaa -runokokoelmassa Hertell siirtyy uusille urille, kaupunkilyriikasta kohti aforisminomaista, pelkistettyä luontorunoutta. Samalla tiellä jatkaa turkulaisen kustannusosakeyhtiö Sammakon vuonna 2016 julkaisema neljäs kokoelma Maisema ennen sadetta, jossa luonnon lisäksi yksi hallitsevista teemoista on isyys. Runot kirjoitettu vanhalla itäsaksalaisella Erica-kirjoituskoneella.
Hertellin viides kokoelma Pelotta (Enostone, 2018) otti rohkeasti kantaa vallitsevaan yhteiskuntatilanteeseen. Teos valittiin ilmestymisvuonnaan Suomen Kuvalehdessä yhdeksi vuoden parhaimmista runokirjoista. Kuudes kokoelma Kaikki tunteet sallittuja (Enostone kustannus) ilmestyi koronakriisin aikaan keväällä 2020. Kirjan julkkareita juhlittiin virtuaalisesti ja tilaisuuden esiintyjät esiintyivät neljästä eri kaupungista omina suorina lähetyksinään.
Runokirjojen ohella Hertell on ollut aktiivinen runomusiikin tekijä. Hän on julkaissut Dubros-nimellä vuonna 2013 paljolti ensimmäisen runokokoelman teksteihin pohjautuvan dub-henkisen albumin Horros, jonka musiikista vastaa Osmo Lumivuori. Samana vuonna ilmestyi myös Hertell & Hertell nimen alla tehty Meitä on monta, jossa musiikkipuolesta vastaa Hertellin serkku Henrik. Kaksikolta on ilmestynyt vuonna 2016 myös toinen levy Uusien rytmien mukaan.
Koronakaranteenissa keväällä 2020 alkaneen yhteistyön seurauksena suomalaiset indiemuusikot Local Al ja Mummypowder alkoivat säveltää musiikkia Hertellin runoihin, yhteistyön tuloksena on suunnitteilla kokonainen albumillinen musiikkia.
Springfield (Massachusetts)
Springfield on kaupunki Yhdysvaltojen Massachusettsin osavaltiossa. Kaupunki sai alkunsa vuonna 1636 ja sittemmin se tuli tunnetuksi Springfield Armoryn toiminnasta ja käsiaseiden valmistuksesta. Tunnettuja springfieldiläisiä ovat esimerkiksi koripallon kehittäjä James Naismith ja kirjailija Dr. Seuss. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Springfieldin asukasluku oli 153 060 ja suuremman metropolialueen 692 942.
Maantiede
Springfield sijaitsee Massachusettsin osavaltion luoteisosassa Connecticut -joen varrella Hampdenin piirikunnassa. Ympäröivä alue tunnetaan nimellä Pioneer Valley. Sen itäpuolella sijaitsevat Holyoke Range -vuoret ja lännessä Green Mountains -vuoret. Kaupungin suurempaan metropolialueeseen kuuluvat myös Agawam, West Springfield, Chicopee, Holyoke, Ludlow, Wilbraham, Hampden ja East Longmeadow. Alueelle tyypilliseen tapaan Springfieldin talvet ovat kylmiä ja kesät lämpimiä.
Historia
thumb|vasen|Katukuvaa vuodelta 1908. Vuonna 1636 joukko William Pynchonin johtamia siirtolaisia perusti Agawam-nimisen kylän Connecticut -joen länsirannalle Bostonin länsipuolelle. Vain hieman myöhemmin kylä oli kuitenkin siirrettävä joen itärannalle paikallisten sokoki-intiaanien hyökkäysten takia. Siirtolaiset olivat tuhonneet intiaanien maissiviljelmiä. Kylä joen itärannalla nimettiin vuonna 1640 Springfieldiksi Pynchonin englantilaisen kotikaupungin mukaan. Pynchon hallitsi lähes yksinvaltiaan tavoin pidätykseensä saakka vuonna 1652, jonka jälkeen hän palasi Englantiin. Kylä tuhoutui kuningas Philipin sodan aikana vuonna 1675, mutta se jälleenrakennettiin vain hieman myöhemmin. Yhdysvaltojen vapaussodan aikana paikalle valmistui vuonna 1777 Geroge Washingtonin käskystä arsenaali ja Springfieldistä tuli näin tärkeä kapinallisten huoltokeskus sodan aikana. Daniel Shaysin johtamat kapinalliset yrittivät vallata arsenaalin sodan jälkeen yrityksessään kuitenkin epäonnistuen ja vuonna 1794 perustettiin liittovaltion arsenaali Springfield Armory.
Springfield Armoryn perustaminen ja hieman myöhemmin saapunut rautatie johti taloudelliseen kasvuun. Taloudellisen kasvun myötä saapui myös muuta teollisuutta ja eri alojen asiantuntijoita. Esimerkiksi ensimmäinen Merriam-Webster Dictionary julkaistiin Springfieldissä vuonna 1847. Smith & Wesson alkoi puolestaan valmistaa ammuksia kaupungissa vuonna 1857. Yhdysvaltain sisällissodan aikana Springfield oli yksi pakenevien orjien maanalaisen rautatien asemista ja Pohjoisvaltioidenarmeija käytti paikalla tuotettuja kiväärejä. Kiväärejä vietiin myös maailmalle ja niitä käytettiin esimerkiksi Saksan–Ranskan sodan aikana. Runoilija Henry Wadsworth Longfellow kirjoitti runonsa The Arsenal at Springfield kaupungin kivääriteollisuudesta. Springfieldissä asui myös monie keksijöitä. Vuonna 1891 koripallon kehittäjä James Naismith laati pelinsä säännöt Springfieldissä ja vuonna 1893 Charles ja Frank Duryea kehittivät usein ensimmäisenä pidetyn bensiinikäyttöisen auton. George Hendee keksi puolestaan vuonna 1901 moottoripyörän. Vuonna 1902 kaupungissa syntyi kirjailija Theodor Seuss Geisel eli Dr. Seuss. Keksinnöt ja niistä kasvanut teollisuus toi mukanaan suuria määriä maahanmuuttajia Irlannista, Kanadasta, Saksata, Italiasta, Venäjältä ja muualta. Mukana oli myös juutalaisia ja afroamerikkalaisia muuttajia.
Springfield Armoryn merkitys korostui jälleen ensimmäisen maailmansodanaikana. Toiseen maailmansotaan mennessä oli puolestaan aloitettu M1 Garand-kiväärien valmistus. Springfield Armory lopetti toimintansa vuonna 1968, mutta kaupungissa on edelleen useita käsiaseiden valmistajia.
Talous
thumb|[[Smith & Wesson -revolveri.]] Teollisuudella on edelleen suuri merkitys kaupungin taloudelle. Nykyisin kaupungissa toimii monien eri alojen teollisuusyrityksiä. Aseiden valmistajista kaupungissa toimii edelleen esimerkiksi Smith & Wesson. Muita kaupungin teollisuuden haaroja ovat esimerkiksi paperi-, kemikaali- ja muoviteollisuus. Tärkeitä työnantajia ovat teollisuuden ohella hallinto, koulutus, vakuutusala ja terveydenhoito. Kaupungissa toimivia yrityksiä ovat esimerkiksi Massachusetts Mutual Life Insurance Company, Merriam-Webster ja Big Y.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Springfieldissä aikavälillä 2012–2016 olivat 35 742 Yhdysvaltain dollaria ja henkilöä kohden 19 027 dollaria. 28,7 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.