cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mārtiņš Rubenis
Rubenins voitti Torinossa 2006 olympiapronssia yksiköissä. Mitali oli Latvian ensimmäinen talviolympialaisista. Ensimmäiset arvokisat hänelle olivat Naganon olympiakisat 1998, jossa hän sijoittui yksiköissä sijalle 14. Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 hänet hylättiin. Lisäksi hän on voittanut kaksi MM-hopeaa ja yhden MM-pronssin. EM-kilpailuissa 2006 hän voitti pronssia ja nuorten maailmanmestaruuden vuonna 1998.
Katia Zini
Katia Zini (s. 23. kesäkuuta 1981 Sondalo) on italialainen kaukalopikaluistelija, joka keskittyy pääasiassa pitkille-matkoille. Hän voitti pronssia 3000 metrin viestistä Torinossa 2006. Hänen isosiskonsa Mara on myös tunnettu kaukalopikaluistelija.
Suvullinen lisääntyminen
Suvullinen lisääntyminen tarkoittaa lisääntymistä sukusolujen avulla, toisin kuin esimerkiksi suoralla solunjakautumisella tai itiöiden kautta. Suvullisen lisääntymisen etuna on, että se lisää perimän monimuotoisuutta. Se koostuu sukusolujen jakautumisesta ja hedelmöittymisestä.
Ei tarkkaan tiedetä, miten suvullinen lisääntyminen kehittyi, ja sen jatkuva säilyminenkin on jonkinasteinen tieteellinen arvoitus, sillä partenogeneesiä voitaisiin ensisilmäyksellä pitää edullisempana. Kokeissa on kuitenkin voitu osoittaa, että vaikeissa olosuhteissa suvullinen lisääntyminen tuottaa sopeutumia partenogeneesiä nopeammin.
Erään tutkimuksen mukaan suvullinen lisääntyminen on saattanut kehittyä klonaalisesti tarttuvan syövän vastustamiseksi. Suvullinen lisääntyminen kun tuottaa lajiyksilöihin geneettistä vaihtelua.
Teatterikeskus
Teatterikeskus on suomalainen teatterialan yhdistys, joka pyrkii edistämään ryhmämuotoisten ammattiteattereiden toimintaa ja vahvistamaan niiden asemaa Suomessa. Se perustettiin Helsingissä 24. tammikuuta 1971.
Keskus jakaa vuosittain Vuoden teatteriteko -palkinnon osana Thalia-gaalaa.
Toiminta
thumb|Teatterikeskuksen Teatterikulma, Meritullinkatu 33. Teatterikeskus toimii jäsenteattereidensa yhteistyöjärjestönä ja edunvalvojana osallistuen aktiivisesti kulttuuripolittiseen keskusteluun. Teatterikeskus toimii tasa-arvoisemman teatterikentän puolesta ja pyrkii lähentämään teatterikentän todellisuutta ja teatterilakia eli julkisen rahoituksen rakennetta.
Ryhmämuotoiset ammattiteatterit syntyivät 1970-luvun alussa teatteritaiteilijoiden perustaessa taiteelliseen työhön keskittyviä yhteisöjä. Ryhmiin kuuluvat taiteilijat halusivat alun perin kehittää teatteria ilman raskasta laitosmaista rakennetta. Nykyään ryhmät toivimat kotikaupunkiensa kulttuurielämässä ja Suomen-laajuisilla kiertueilla. Ryhmien toiminta luo paikallisesti arvokasta kulttuuritoimintaa ja vie sitä myös paikkoihin, joissa tarjontaa ei ole. Teatterikeskuksen tukee näiden ammatillisten teatteri- ja tanssiryhmien asemaa suomalaisessa yhteiskunnassa.
Vanhimpien jäsenryhmien taloudellinen tilanne on suhteellisen vakaa, mutta 1990-luvulla ja sen jälkeen muodostuneiden uusien ryhmien rahoitus perustuu pääosin teatteri- ja orkesterilain ulkopuolisille suunnattuun harkinnanvaraiseen tukeen. Ryhmien rakenteesta johtuen henkilöstön palkaton työmäärä on suuri. Teatterikeskus pyrkii edistämään teattereiden välistä yhteistyötä, mikä helpottaa tila- ja resurssi-ongelmia ja tukee teatteri- sekä tanssitaiteen kehittymistä.
Teatterikeskuksella on myös verkkopalvelu, jonka tarkoituksena on ryhmäteatterikentän näkyvyyden edistäminen, taiteenalan kulttuurisen tasa-arvon lisääminen, kierrätyksen ja ekologisen ajattelun vahvistaminen sekä ryhmäteatterikentän työskentelymahdollisuuksien parantaminen. Lisäksi Teatterikeskus julkaisee kahdesti vuodessa ilmestyvää ammattiryhmien ohjelmistolehteä Teatterijoukkoa ja ylläpitää siihen liittyvää verkkopalvelua.
Jäsenryhmät
Vuonna 2012 Teatterikeskuksen jäsenryhmiä oli 34 kappaletta, joista seitsemän kuului teatteri- ja orkesterilain piiriin ja 27 ryhmää edusti teatterilain ulkopuolista teatterikenttää. Näistä teattereista 26 sai rahoituksensa lain ulkopuolisille teattereille suunnatusta valtion harkinnanvaraisesta tuesta.
Vuonna 2006 Teatterikeskuksen jäsenryhmät saivat 3,1 % valtion teatterin, tanssin ja oopperan kokonaisrahoituksesta. Jäsenteatterit pitivät yhteensä 11,4 % kaikista vuoden puheteatteriesityksistä. Kaiken kaikkiaan Teatterikeskuksen jäsenteatterit pitivät 11,2 % koko maan teatteri-, tanssi- ja oopperaesityksistä tilastovuonna 2006.
Celis
Celis on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Kamelot
Kamelot on yhdysvaltalainen metalliyhtye, joka perustettiin vuonna 1991. Vuonna 1994 yhtye solmi levytyssopimuksen Noise Recordsin kanssa. Nykyään yhtye työskentelee SPV:lle. Kamelotin ensimmäinen albumi, Eternity, ilmestyi vuonna 1995. Vuonna 1997 kaksi yhtyeen jäsenistä päätti jättää yhtyeen, mutta heidät onnistuttiin kuitenkin korvaamaan pian.
Mac Pro
thumb|Mac Pro 2014 thumb|220px|Mac Pro thumb|220px|Kovalevykelkka Mac Pro on Applen Macintosh-tietokonesarja, joka on suunniteltu ammattilaiskäyttöön. Mac Pro julkaistiin 7. elokuuta 2006 WWDC-tapahtumassa ja se korvasi aiemman PowerPC-suorittimella varustetun Power Mac G5 -mallin. Ulkoisesti se muistuttaa hyvin paljon edeltäjäänsä Power Mac G5:ta. Sisäosaa on muutettu radikaalisti, esimerkiksi kiintolevyjen sijoittelulla, joka mahdollistaa kiintolevyjen nopean vaihdon.
Tekniset tiedot (2006)
Neliytiminen malli:
Tempest (videopeli)
Tempest on Atarin kehittämä ammuntapeli, joka on julkaistu vuonna kolikkopelinä ja useille mikrotietokoneille.
Peli käytti Atarin Color-Quadrascan vektorigrafiikkanäyttöä. Kolikkopelin on ohjelmoinut David Theurer. Pelin konseptina oli tehdä ensimmäisen persoonan versio Space Invaders -pelistä.
Populaarikulttuurissa
Peli esiintyy Rush-yhtyeen musiikkivideolla Subdivisions sekä Ernest Clinen kirjassa Ready Player One.
Mac Pro
Tekniset tiedot (2014)
Neliytiminen malli:
Kuusiytiminen malli:
Tekniset tiedot (2019)
Kahdeksanytiminen malli:
12-ytiminen malli:
16-ytiminen malli:
28-ytiminen malli:
Claudius
Claudius, koko nimeltään Tiberius Claudius Caesar Augustus Germanicus, (synt. Tiberius Claudius Drusus, myöh. Tiberius Claudius Nero Germanicus) (1. elokuuta 10 eaa. – 13. lokakuuta 54) oli Rooman keisari, joka hallitsi vuosina 41–54.
Claudius julistettiin keisariksi heti veljenpoikansa Caligulan salamurhan jälkeen, ja hän osoittautui lyhyessä ajassa oppineeksi ja kyvykkääksi hallitsijaksi, jonka valtakaudella käynnistettiin suuria rakennushankkeita ja sotilasvalloitusten myötä Rooman valtakunnan hallintoalue laajeni entisestään. Hän kuoli syötyään myrkyllisen sieniaterian, mahdollisesti murhan uhrina.
Varhainen elämä
Claudius syntyi Lugdunumissa (nyk. Lyon), Galliassa 1. elokuuta 10 eaa. Claudiuksen vanhemmat olivat keisari Tiberiuksen veli Drusus ja yläluokkainen roomalaisnainen Antonia. Claudiuksen veljen Germanicuksen pojasta Caligulasta tuli keisari jo ennen Claudiusta. Claudiuksen isä kuoli pojan syntymää seuranneena vuonna.
Claudius sai lapsuudessaan opetusta monilta antiikin arvostetuilta historioitsijoilta ja filosofeilta, mukaan lukien Liviukselta ja Athenodoros Kananalaiselta.
Nuoruusvuosinaan Claudius haaveili korkea-arvoisesta poliittisesta asemasta, joten hän pyysi sedältään keisari Tiberiukselta lupaa aloittaa cursus honorum eli roomalaisten keskuudessa arvostettu virkamiehen ura. Tiberius suostui ja nimitti veljenpoikansa virkamieheksi, mutta pian Claudius pyysi entistä vaikutusvaltaisempaa ammattia. Tiberius raivostui ja lopetti Claudiuksen uran virkamiehenä, luultavasti koska liian vaikutusvaltaisen ammatin myöntäminen vähälahjaisena pidetylle miehelle olisi kansan silmissä heikentänyt keisarillista arvovaltaa. Pettyneenä Claudius hylkäsi unelmansa ja vetäytyi tavanomaiseen, rauhalliseen elämäänsä.
Claudius nimitettiin ensimmäiseen julkiseen virkaansa konsuliksi 46-vuotiaana, kun hänen veljenpojastaan oli tullut keisari. Caligulan kerrotaan nöyryyttäneen setäänsä julkisesti julmin tavoin. Claudius ei osallistunut julkiseen elämään vaan käytti aikansa lukemiseen. Hän kirjoitti laajahkot teokset Rooman, etruskien ja Karthagon historiasta sekä omaelämäkerran. Yhtään näistä teoksista ei ole säilynyt.
Claudius oli koko elinaikansa ajan sukunsa väheksymä, mikä todennäköisesti johtui hänen koomisesta olemuksestaan. Historioitsija Suetoniuksen kirjoitusten mukaan Claudius puhui änkyttäen, käveli ontuvasti ja hänen polvensa ja päänsä tärisivät jatkuvasti. Kun Claudius nauroi tai raivostui, hän kuolasi ja hänen nenästään valui räkää. Antiikin maailmassa änkytyksen kaltaisia oireita pidettiin ilmiselvänä merkkinä vähäjärkisyydestä, joten Claudiuksen sukulaiset kuvittelivat hänen olevan henkisesti jälkeenjäänyt. Syy Claudiuksen oireisiin on epäselvä, mutta nykyhistorioitsijat ovat ehdottaneet muiden muassa poliota, CP-vammaisuutta tai Touretten syndroomaa. On kuitenkin epäilty, että Claudius olisi tarkoituksellisesti liioitellut oireitaan ja esiintynyt vajaaälyisenä harmittomana miehenä, jotta häntä ei olisi teloitettu, kuten keisarit Tiberius ja etenkin Caligula tekivät liian vallanhimoisina pidetyille sukulaisilleen.
Keisariksi
pienoiskuva|300px|[[Lawrence Alma-Tademan maalaus Gratusista julistamassa verhon takana piileskelevän Claudiuksen imperaattoriksi.]] Claudius nousi keisariksi dramaattisesti 49-vuotiaana vuonna 41 kun Caligula murhattiin. Claudius itse oli juuri murhahetkellä Caligulan palatsissa, mutta ei ole varmuutta, oliko hän mukana salaliitossa keisarin murhaamiseksi. Virallisen historiankirjoituksen mukaan pretoriaanikaartin sotilas löysi verhon takana piileskelleen, pelokkaan Claudiuksen. Hänet vietiin läheiseen varuskuntaan ja kaartin jäsenet huusivat hänet keisariksi. Josefuksen mukaan Claudiuksen valtaannousu oli tarkkaan suunniteltu juoni. Henkivartiokaarti uskoi saavansa Claudiuksesta nukkehallitsijan, jota olisi helppo ohjailla. On myös esitetty, että operaatio oli historiaa tunteneen Claudiuksen itsensä suunnittelema, ja päästäkseen keisariksi hän oli teeskennellyt tyhmää. Näin hän myöhemmin kertoikin tehneensä Caligulan aikana oman turvallisuutensa vuoksi.
Caligulan murhan jälkeen senaatti yritti heti palauttaa tasavallan mutta joutui taipumaan kun myös poliisivoimat siirtyivät uuden keisarin taakse. Senaatin ja Claudiuksen välit jäivät pysyvästi huonoiksi. Sotilailleen Claudius antoi huomattavan palkkion näiden avusta. Claudius teloitutti kaksi Caligulan ja tämän perheen murhaajaa mutta vapautti yhden. Hän oli aina peloissaan henkensä puolesta ja surmautti hallituskautensa aikana kertoman mukaan kaikkiaan kolme ja puoli sataa senaatin ja aateliston jäsentä.
Hallituskausi
Valtakautensa alussa Claudius käynnisti massiivisen rakennusohjelman, jonka merkittävimpiin saavutuksiin lukeutuvat muiden muassa Portuksen satamakaupunki, Ostian satama sekä Aqua Claudian, Aqua Virgon ja Anio Novusin akveduktit. Hän laajensi Rooman kaupunkia ja rakennutti sinne paljon uusia kerrostaloja, kauppapaikkoja, kirjastoja, kylpylöitä ja muita julkisia rakennuksia. Hänen valtakautensa aikana Rooman väkiluku kasvoi huomattavasti, kun ihmiset muuttivat maaseudulta kaupunkiin. Claudius myös kehotti roomalaisia perustamaan uusia siirtokuntia valtakunnan rajoille.
Claudiuksen politiikka kansalaisoikeuksien suhteen oli vapaamielistä. Orjien oikeuksia parannettiin huomattavasti, joten Claudiuksen valtakaudella orjan tappaminen oli murhaksi tuomittava rikos ja monille vapautetuilla orjille myönnettiin roomalaisessa yhteiskunnassa hyväpalkkalaisia ammatteja. Claudiuksen taloussihteeri oli Marcus Antonius Pallas, vapautettu orja. Keisari laski edeltäjänsä Caligulan asettamaa korkeaa verotusta, ja tiettävästi osa valtakunnan kaupungeista julistettiin vapaiksi kaikista veroista.
Claudius toimi usein tuomarina ja oli hyvin kiinnostunut laeista, asetuksista ja oikeudenkäynneistä. Hän rajoitti oikeudenkäyntien julkisuutta, mutta tämän seurauksena kidutus ja teloitukset lisääntyivät. Claudiuksen julma ja verenhimoinen puoli sai hänet nauttimaan teloitusten katselusta ja gladiaattoritaisteluista. Hän pelasi myös innokkaasti noppaa ja hänen kerrotaan juoneen runsaasti.
Claudius oli kansan keskuudessa melko pidetty. Kansansuosionsa keisari varmisti järjestämällä kansalle gladiaattoritaisteluita ja muita huvituksia.
Claudiuksen aika oli Rooman valtakunnassa rauhallista. Hänen aikanaan Rooma valloitti Britannian, ja Claudius kävi saarella lyhyesti itsekin osallistumatta kuitenkaan muuten sodan suunnitteluun tai toteutukseen. Britannian valloitti Aulus Plautius, yksi Claudiuksen kyvykkäimmistä kenraaleista. Myöhemmin on sanottu, että vaikka Claudius ei ollut kiinnostunut sodankäynnistä, hänellä oli kyky nimittää Rooman armeijan johtoon ammattitaitoisia sotapäälliköitä.
Perhe ja kuolema
Claudiuksen ensimmäinen vaimo oli Plautia Urgulanilla, jonka kanssa hän sai kaksi lasta. Erottuaan Plautiasta Claudius otti vaimokseen Aelia Paetinan ja sai tyttären nimeltä Antonia. Lähes viisikymppisenä Claudius meni naimisiin nuoren Valeria Messalinan kanssa, ja he saivat kaksi lasta. Tytär Octaviasta tuli keisari Neron vaimo, ja poika Britannicuksen Nero surmautti, kuten Octaviankin. Claudius tapatti Messalinan tämän uskottomuuden vuoksi ja myös pelosta murhaamiseen mieltynyttä vaimoaan kohtaan.
Claudiuksen viimeinen vaimo oli Julia Agrippina, hänen oma veljentyttärensä. Samalla Claudius adoptoi Agrippinan pojan, ja kun Claudius kuoli lokakuussa 54 yllättäen sieniateriaan, Agrippinan pojasta Nerosta tuli keisari. Senaattia lähellä olevien tahojen mukaan Agrippina oli Claudiuksen myrkytyksen takana. Claudiuksen tuhkat haudattiin Augustuksen mausoleumiin ja hänet julistettiin jumalaksi.
Rough n’ Stripped
Rough n’ Stripped on metalliyhtye Entwinen kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 2010 levymerkillä Spinefarm Records.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 37.
Mara Zini
Mara Zini (s. 26. lokakuuta 1979 Sondalo) on italialainen kaukalopikaluistelija ja olympiamitalisti. Zini voitti 3000 metrin viestistä pronssia Torinosta 2006. Hän on nelinkertainen Euroopanmestari viestistä ja on voittanut myös EM-hopean. Hän kilpailee yleisemmin viestimatkalla. Hänen pikkusiskonsa Katia on myös tunnettu kaukalopikaluistelija.
Puheviestintä
Puheviestintä on tieteenala, joka tarkastelee ihmisten keskinäistä vuorovaikutusta. Tieteenalan tavoitteena on ymmärtää ja selittää puhe- ja viestintäkäyttäytymistä sekä vuorovaikutuksen dynamiikkaa kasvokkais- ja verkkoviestinnässä sekä medioidussa viestinnässä. Tarkastelun kohteina ovat esimerkiksi ystävyys-, pari- ja perhesuhteet, tiimit, ryhmät ja verkostot, työyhteisön ja organisaation sisäisen vuorovaikutuksen kysymykset, vuorovaikutuksen ja hyvinvoinnin yhteydet, vaikuttamisen ja argumentoinnin keinot, puhe- ja esiintymistilanteet sekä viestinnän eettiset kysymykset.
Puheviestintää voi Suomessa opiskella vain Tampereen yliopiston Viestintätieteiden tiedekunnassa, aiemmin myös Jyväskylän ja Helsingin yliopistoissa. Jyväskylän yliopiston puheviestintä muutti nimensä viestinnäksi vuonna 2017, ja Helsingin yliopiston puheviestinnän tutkintoon johtava koulutus on lakkautettu.
Puheviestinnän asiantuntijat toimivat yrityselämän, median, koulutuksen, viestintäteknologian, politiikan, kulttuurin sekä hallinnon aloilla. He ovat sijoittuneet esimerkiksi yrityksen, järjestön tai muun organisaation johtoon, työyhteisön ja henkilöstön rekrytointi- ja kehittämistehtäviin, viestintäkouluttajiksi ja -valmentajiksi, puheviestinnän opettajiksi, tiedottamisen ja viestintäsuunnittelun alalle sekä kansainvälisten yritysten ja järjestöjen asiantuntijatehtäviin.
Puheviestinnän historia
Puheviestinnän tieteenalalla on liki 2500 vuotta vanhat perinteet. Tieteenalan historia ulottuu aina antiikin retoriikkaan saakka. Aristoteles laati ensimmäisen systemaattisen kuvauksen puhetaidosta, vaikuttamisen perusteista sekä puhujan ja kuuntelijoiden suhteesta Retoriikka-teoksessaan jo noin 330 vuotta ennen ajanlaskumme alkua. Retoriikalla oli valistuksen aikoihin saakka merkittävä asema osana yleissivistävää koulutusta, ja se oli myös eurooppalaisten yliopistojen keskeisimpiä oppiaineita ja tieteenaloja.
Moderni puheviestinnän tutkimus virisi Yhdysvalloissa 1900-luvun alkupuolella, ja puheviestintä alkoi nopeasti muotoutua itsenäiseksi tieteenalaksi. Ensimmäinen itsenäinen laitos (Department of Speech) perustettiin Michiganin yliopistoon vuonna 1892. Alan ensimmäinen tieteellinen järjestö National Association of Academic Teachers of Public Speaking (nykyinen National Communication Association) perustettiin vuonna 1914. Ensimmäinen puheviestinnän tieteellinen aikakauslehti The Quarterly Journal of Speech perustettiin vuonna 1915, mistä lähtien lehti on ilmestynyt säännöllisesti.
Puheviestintä on kehittynyt tieteenalaksi, jota voi nykyään opiskella pääaineena aina tohtorin tutkintoon saakka sadoissa yliopistoissa eri puolilla maailmaa, lähinnä kuitenkin Yhdysvalloissa. Suomessa puheviestinnän varhaisin historia kytkeytyy puhetaiteen sekä julkisen puhetaidon opetustraditioon. Turun Akatemiassa oli sen perustamisesta (v. 1640) alkaen kaunopuheisuuden professuuri. Kansanvalistuksella ja lausuntatraditiolla oli vielä 1900-luvun alkupuolella vahva vaikutus suomalaiseen käsitykseen puhetaidosta. Puhetaidon ja erityisesti ääntämistä ja äänenkäyttöä sekä lausuntaa koskevan opetusalan viriäminen kytkeytyi suomalaisuus-aatteeseen ja suomen kielen aseman vankentamiseen sivistyskielenä.
Puheviestinnän tutkimus sai Suomessa alkunsa Jyväskylän yliopistossa 1980-luvun alussa. Ensimmäinen puheviestinnän professuuri perustettiin vuonna 1984 Jyväskylän yliopistoon. Ensimmäinen puheviestinnän pro gradu -tutkielma valmistui vuonna 1984 ja ensimmäinen väitöskirja, Aino Sallisen Finnish Communication Reticence, vuonna 1986. Puheviestinnän tieteellinen yhdistys Prologos ry perustettiin vuonna 1989. Tampereen yliopistoon alan professuuri perustettiin 2003. Nykyisin Suomessa on kaksi puheviestinnän professoria: Maarit Valo Jyväskylän yliopistossa ja Pekka Isotalus Tampereen yliopistossa.
Puheviestintä tieteiden kentässä
Puheviestintä on hyvin edustettuna monissa kansainvälisissä viestintätieteellisissä järjestöissä, kuten ECREA:ssa, ICA:ssa ja NCA:ssa. Eurooppalaisessa viestintätieteellisessä yhdistyksessä ECREA:ssa (European Communication Research and Education Association) on puheviestinnän oma osasto, jonka nimi on ECREA Section for Interpersonal Communication and Social Interaction. International Communication Association (ICA) järjestää vuosittain kansainvälisen kongressin, jossa käsitellään myös puheviestinnän tutkimuksen tuloksia. National Communication Association (NCA) järjestää puheviestinnän alan suurimman kansainvälisen kongressin vuosittain Yhdysvalloissa. Suomalainen puheviestinnän tieteellinen yhdistys Prologos ry järjestää yleensä joka toinen vuosi puheviestinnän valtakunnallisen kongressin Puheviestinnän päivät ja julkaisee puheviestinnän vuosikirja Prologia Prologia on julkaistu vuodesta 2005. Sen päätoimittajina ovat toimineet Tuula-Riitta Välikoski, Pekka Isotalus, Tarja Valkonen, Maarit Valo, Leena Mikkola ja Jonna Koponen.
Puheviestinnän tutkimuskohteet
Puheviestinnän tutkimus keskittyy interpersonaaliseen viestintään, ryhmäviestintään ja esiintymiseen. Puheviestinnän tutkimuksessa tarkastellaan ihmisten keskinäistä vuorovaikutusta, viestintäprosesseja sekä puhe- ja viestintäkäyttäytymistä. Tutkimus ei rajoitu kasvokkaisviestintään, vaan tutkimuskohteena on myös viestintäteknologian välityksellä tai muissa medioissa tapahtuva kanssakäyminen.
Vuorovaikutusta tarkastellaan monenlaisissa yhteyksissä, kuten ystävyys-, pari- ja perhesuhteissa, tiimeissä, ryhmissä ja verkostoissa, työyhteisön ja organisaation sisäisen vuorovaikutuksen kysymyksissä, vuorovaikutuksen ja hyvinvoinnin yhteyksissä, opetuksessa, hoito- ja ihmissuhdetyössä, politiikan kontekstissa sekä mediassa. Lisäksi perehdytään vaikuttamiseen ja argumentointiin, viestintäteknologian ja vuorovaikutuksen välisiin yhteyksiin, viestinnän yhteiskunnalliseen merkitykseen sekä viestinnän eettisiin kysymyksiin.
Puheviestinnän alalla tutkitaan esimerkiksi
Suomessa puheviestinnän jatko-opintoja voi tehdä Jyväskylän yliopistossa viestintätieteiden laitoksella ja Tampereen yliopiston Viestinnän, median ja teatterin yksikössä. Näiden kahden laitoksen lisäksi alan tutkimusta on ainakin Helsingin ja Turun yliopistoissa. Jyväskylän yliopistossa puheviestinnän tutkimuksen painoalueet ovat vuorovaikutusosaaminen ja viestintäkoulutus, yksityis- ja työelämän vuorovaikutussuhteet sekä teknologiavälitteinen vuorovaikutus. Tampereen yliopistossa puheviestinnän tutkimuksen painopisteet ovat poliittinen viestintä, ammatillinen puheviestintä, puheviestintä hyvinvoinnin edistäjänä, kuunteleminen sekä medioitu interpersonaalinen viestintä.
Puheviestinnän tutkimusmenetelmät ja teoriat
Puheviestinnässä tehdään sekä laadullista eli kvalitatiivista että määrällistä eli kvantitatiivista tutkimusta. Puheviestinnän ilmiöitä tutkittaessa käytetään samoja tutkimusmenetelmiä kuin ihmistieteissä yleensäkin. Käytetyimpiä aineistonkeruumenetelmiä ovat haastattelu, havainnointi, kyselylomake, erilaiset mittarit sekä päiväkirjat ja muut kirjalliset aineistot.
Ihmisten keskinäisen vuorovaikutuksen tarkastelussa ja tutkimuksessa käytetään esimerkiksi seuraavia teorioita ja teoreettisia näkökulmia:
Cloppenburg (täsmennyssivu)
Cloppenburg voi tarkoittaa seuraavia:
Sarolta Monspart
pienoiskuva|Sarolta Monspart vuonna 1978. Sarolta Monspart (17. marraskuuta 1944 – 24. huhtikuuta 2021 ) oli unkarilainen suunnistaja. Hän voitti henkilökohtaisen kilpailun maailmanmestaruuden Staré Splavyssä 1972. Lisäksi hänellä on viestistä kaksi MM-mitalia.
Pinnacle Studio
Pinnacle Studio on videonmuokkausohjelma. Ohjelman valmistaja Pinnacle Systems myy muitakin kuvankäsittelyyn ja musiikkieditointiin tarkoitettuja ohjelmistoja. Pinnacle Studio on laaja ohjelmisto, joka tarjoaa editointiin monia työkaluja. Sillä voi muokata myös HD- ja 3D-videoita.
Ohjelmisto on aikaisemmin ollut suurempien yritysten (Avid ja Corel) omistuksessa.
Partikkeli
Partikkeli tarkoittaa seuraavia:
Vaillant Arena
thumb|250px|Vaillant Arena
Vaillant Arena sijaitsee Sveitsissä Davosissa. Areenalla pelaa jääkiekkojoukkue HC Davos. Vaillant Arena on valmistettu alppikylämäisesti niin kuin kaupunki, jossa se sijaitsee eli Davosissa. Areenan kapasiteetti on noin 7 080 katsojaa.
HMS Gipsy (H63)
HMS Gipsy (viirinumero H63) oli Britannian kuninkaallisen laivaston G-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 5. maaliskuuta 1934 Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista Skotlannista, missä köli laskettiin 5. syyskuuta 1934. Alus laskettiin vesille 7. marraskuuta 1935 ja otettiin palvelukseen 22. helmikuuta 1936. Tarjoukseen perustuvat valmistuskustannukset olivat 250 364 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Amiraliteetti teki 15. kesäkuuta 1934 päätöksen, jonka mukaan alukseen asennettiin Johnsonin kattilat. Kattilat olivat pienempiä, kevyempiä ja niiden hyötysuhde oli parempi kuin perinteisillä Amiraliteetin kattiloilla. Kattiloiden vaihto lisäsi valmistuskustannuksia 8 000 punnalla.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivaston 20. hävittäjälaivueeseen, kunnes se siirrettiin maaliskuussa 1936 Välimeren laivaston 1. hävittäjälaivueeseen. Alus palasi kesäkuussa 1938 Devonportiin, jossa se siirrettiin 2. kesäkuuta telakalle.
Alus palasi 30. heinäkuuta palvelukseen Välimerelle. Lokakuussa 1939 se määrättiin kotimaahan. Alus saapui 11. marraskuuta Plymouthiin liittyäkseen Harwichiin sijoitettuun 22. hävittäjälaivueeseen. Gipsy ja HMS Greyhound kolaroivat 12. marraskuuta matkalla Harwichiin, jonne ne saapuivat vielä samana päivänä. Alusten vauriot korjattiin pikaisesti Harwichissa. Alus pelasti 21. marraskuuta Harwichin edustalta kolme Saksan ilmavoimien lentäjää, jotka se luovutti palattuaan puolustushallinnon saattajille.
Aluksen tuhoutuessa sai surmansa 30 henkeä ja merestä pelastettiin 115. Hylky makasi täysin romuttuneena savuhormien välistä. Ainoastaan muutama vääntynyt levy sekä tykkitornin jäänteet pitivät aluksen kappaleet yhdessä. Hylky esti alueen liikennettä sen maatessa matalassa vedessä muun muassa laskuveden aikana aluksen komentosilta oli vedenpinnan yläpuolella, joten väylän raivaus aloitettiin välittömästi räjäyttämällä osat täysin erilleen. Kumpikin osa nostettiin ja myytiin Westminster Dredging Companylle Lontooseen, joka myi ne edelleen romutettaviksi Stow Salvagelle.
Päälliköt
Aluksen päälliköinä olivat:
Joachim Zachris Duncker
Joachim Zachris Duncker (12. marraskuuta 1774 Ristiina – 6. heinäkuuta 1809 ) oli Ruotsin armeijan everstiluutnantti.
Duncker oli jo viisivuotiaana kirjattu Savon jääkärirykmentin aliupseeriksi. Hän osallistui aktiivisesti komppania- ja rykmenttikokouksiin ja vuonna 1789 Dunckerista tuli Savon rykmentin vänrikki. Hän taisteli vuonna 1790 Kustaa III:n sodassa Venäjää vastaan Pirttimäen taistelussa 19. toukokuuta. Vuonna 1805 Duncker ylennettiin kapteeniksi. Suomen sodan hän aloitti Sulkavan komppanian päällikkönä.
Jack Shephard
Jack Shephard on kuvitteellinen hahmo yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa Lost, jossa hahmoa näyttelee Matthew Fox. Jack on lentokoneonnettomuudesta selvinneiden johtaja, John Locken vastakohta sekä Kate Austenin ja Juliet Burken ihastuksen kohde, ja yksi sarjan päähenkilöistä. Hän on myös toisen onnettomuudesta selviytyneen, Claire Littletonin velipuoli.
Ennen onnettomuutta
Jack syntyi varakkaaseen perheeseen ja valmistui isänsä jalanjälkiä seuraten kirurgiksi vuotta luokkalaisiaan aikaisemmin. Jack kuitenkin alkaa vieraantua isästään, tämän väittäessä ettei Jackilla ole kanttia olla sankari. Uransa alussa St. Sebastianin sairaalassa Jack operoi nuorta tyttöä ja vahingoittaa vahingossa tämän selkäydinhermostoa. Paniikin yli päästyään Jack pystyy suorittamaan leikkauksen loppuun ja korjaamaan vahinkonsa. Leikkauksen jälkeen Jack kohtaa Jacobin.
Joachim Zachris Duncker
Sodan jatkuessa 1809 Länsipohjassa Duncker oli ylennetty everstiluutnantiksi. Hörneforsin taistelussa 5. heinäkuuta 1809 Duncker komensi jälkeen jälkijoukkoa, mutta haavoittui vakavasti ja kuoli seuraavana päivänä venäläisten leirissä. Duncker haudattiin Uumajan kirkon viereen kaikin asiaan kuuluvin kunnianosoituksin. Hänen viereensä haudattiin venäläinen kasakkaeversti Aerekov, joka kaatui samassa taistelussa. .
Jack Shephard
Ennen onnettomuutta
Vuonna 2001 Jack operoi auto-onnettomuuteen joutuneen Sarahin. Puhuessaan Sarahin kanssa ennen leikkausta, Jack vannoo parantavansa tämän, vaikka näyttääkin siltä, että Sarah on pysyvästi halvaantunut. Leikkauksen jälkeen Jack luulee Sarahin jääneen halvaantuneeksi ja onkin ihmeissään, kun tämä pystyy liikuttamaan varpaitaan. Pari menee naimisiin vuoden 2003 alussa, mutta avioliitto rakoilee ja Sarah pettää Jackia joulukuussa 2003. Pari eroaa ja Jack saa pakkomielteen saada selville kuka Sarahin rakastaja on, syyttäen jopa asiasta omaa isäänsä. Jack joutuu putkaan hyökättyään isänsä kimppuun, jolloin Sarah maksaa tämän takuut.
Joachim Zachris Duncker
J. L. Runebergin Vänrikki Stoolin tarinoiden runo "Heinäkuun viides päivä" kertoo Dunckerista.
Jack Shephard
Ennen onnettomuutta
Jack lähtee kuukausien lomalle Phuketiin, Thaimaahan ja sekaantuu romanttisesti Acharaan, salamyhkäiseen tatuoijaan, jolla on kyky nähdä henkilön todellinen lahja. Achara sanoo Jackille: ”Olet johtaja ja suuri mies, mutta se – se tekee sinut yksinäiseksi ja pelokkaaksi ja vihaiseksi.” Jack haluaa tatuoinnin kuvauksestaan, johon Achara suostuu vastentahtoisesti, jonka jälkeen Jack joutuu paikallisten pahoinpitelemäksi. Heinäkuussa 2004 Jack auttaa isäänsä leikkauksessa; isä on kuitenkin humalassa ja aiheuttanut suuria vahinkoja raskaana olevalle naiselle ja tämän syntymättömälle lapselle. Jack paljastaa isänsä kroonisena alkoholistina ja täten lopettaa oman isänsä uran. Syyskuussa 2004 Jackin äiti, Margo käskee Jackia etsimään isäänsä, joka on matkustanut Australiaan. Sydneyssä Jack saa tietää isänsä kuolleen sydänkohtaukseen. Jack menee Oceanicin lennolle 815, jonka määränpää on Los Angeles syyskuun 22. päivänä vuonna 2004, mukanaan isänsä ruumis.
Saarella
thumb|150px|left|Jack Shephard sarjan ensimmäisessä jaksossa.
Ensimmäinen tuotantokausi
Saarella Jack ottaa roolin 47 selviytyjän johtajana, neuvoen toisia auttamaan loukkaantuneita ja käyttäen lääkäritaustaansa haavoittuneiden auttamiseen. Selviytyjät pitävät lähes välittömästi Jackia johatjanaan; Jack on kuitenkin itse vastentahtoinen ottamaan roolin johtajana vastaan ja toistaakin isänsä lausetaa ettei hänellä ”ole kanttia”. Väsyttyään haavoittuneiden hoitamisesta, yritettyään pelastaa hukkuvan selviytyjän ja univajeesta kärsiessään Jack alkaa nähdä hallusinaatioita kuolleesta isästään. Pian Jack löytääkin isänsä arkun, joka kuitenkin paljastuu tyhjäksi. Juteltuaan Locken kanssa viidakossa Jack palaa rannalle ja kertoo muille selviytyjille löytämistään luolista; yhdestä häneen puheensa osasta - ”yhdessä elää, yksi kuolee” - tulee mantra sekä Jackille että muille selviytyjille. Näkyvyytensä vuoksi Jackin ja useiden muiden selviytyneiden välille muodostuu siteitä, joista huomattavimpia ovat kiinnostus Katea kohti, Hurleyn apuruus sekä kunnioitus entistä armeijan kiduttajaa, Sayidia kohtaan.
Jackin jännite muista huolehtimiseen kasvaa kun selviytyjiä uhkaa saaren alkuperäisasukkaat, joita he kutsuvat Toisiksi. Toinen nimeltään Ethan soluttautuu selviytyjien joukkoon, tappaa yhden sekä kidnappaa raskaana olevan Clairen ja Charlien, jotka kuitenkin saadaan elossa takaisin selviytyneiden joukkoon. Muutamia viikkoja myöhemmin Rousseau, nainen jota Toiset terrorisoivat 16 vuotta aikaisemmin, saapuu rannalle kertomaan Toisten olevan tulossa.
Seikkailunhaluinen Locke, jonka viidakon tutkinnat ja valheet johtivat Boonen kuolemaan alkaa uhata Jackin johtajuutta. Kadottuaan tuotuaan ensin kriittisesti haavoittuneen Boonen Jackin luo, Locke palaa vasta tämän hautajaisiin, jolloin Jack hyökkää julkisesti tämän kimppuun. Locke vie Jackin löytämänsä luukun luo, jota hän ei ole saanut murrettua. Locke ehdottaa, että selviytyjät voisivat piiloutua luukkuun mikäli Rousseaun varoittamat Toiset tosiaan aikovat hyökätä. Rousseau johdattaa Jackin, Locken ja muut viidakkoon ja sen osaan nimeltä ”Pimeä vyöhyke”, jossa sijaitsee vanha orjalaiva nimeltään Black Rock. Oudosti keskelle saarta haaksirikkoutuneen laivan lasti sisältää dynamiittia. Paluumatkalla Jack kohtaa saarella usein kuullun hirviön, joka paljastuu suureksi savupilariksi.
Jack astuu luukun sisään Katen ja Locken perässä marraskuun neljännen päivän iltana, jolloin selviytyjät ovat viettäneet saarella 44 päivää ja jolloin viisi selviytyjistä on kuollut onnettomuuden jälkeen.
Toinen tuotantokausi
Luukku osoittautuu tiederyhmän taustatutkimusasemaksi nimeltään Joutsen, jonka sen rakentanut Dharma on hylännyt 1980-luvulla. Jack ja Locke löytävät asemalta Desmondin, miehen joka elää asemalla ja syöttää siellä olevaan tietokoneeseen tiettyä numerosarjaa joka 108. minuutti. Asemalta selviytyjät löytävät myös muun muassa sähkön, juoksevan veden, vinyylisoittimen, kuntoilulaitteita ja aseita. Jack on vastentahtoinen uskomaan numeroiden kohtaloon ja asema lisääkin jännitettä, joka johtaa useisiin yhteenottoihin Jackin ja Locken välillä, Locken kuvatessa Jackia ”tieteen mieheksi” ja itseään ”uskon mieheksi”.
Myöhemmin Michael, jonka pojan Waltin Toiset ovat kaapanneet, lukitsee Jackin ja Locken luukun asevarastoon ja lähtee etsimään poikaansa. Viikkoa myöhemmin Rousseau saa kiinni miehen, jonka hän uskoo olevan yksi Toisista; Benjamin Linusin. Sayid kuulustelee miestä, joka valehtelee ja väittää olevansa kuumailmapallolla saarelle haaksirikkoutunut mies nimeltään Henry Gale. Michael palaa, vapauttaa Benin ja tappaa kaksi selviytyjää lavastaen Benin syylliseksi ampumalla itseään käteen. Michael värvää Jackin ja muutaman muun pelastustehtävään Toisten leiriin, mutta johtaakin heidät ansaan osana Toisten kanssa solmimaansa sopimusta. 27. marraskuuta selviytyjät ovat olleet saarella yli 2 kuukautta tai 67 päivää Toisten ottaessa Jackin, Katen ja Sawyerin vangeiksi.
Kolmas tuotantokausi
Jack vangitaan viikon ajaksi vedenalaiselle Hydra-asemalle, joka sijaitsee pienellä saarella pääsaaren lähettyvillä. Katea ja Sawyeria taas pidetään vankina häkeissä aseman ulkopuolella. Ben paljastaa tarvitsevansa Jackin lääkärintaitoja selkärangassaan olevan kasvaimen poistoon. Jack ei kuitenkaan halua tehdä yhteistyötä vihollisensa kanssa, kunnes saa tietää Katen ja Sawyerin harrastaneen seksiä häkeissä, jolloin Jack vaatii itselleen kyytiä pois saarelta. Leikkauksen aikana Jack viiltää tahallisesti Benin munuaista pitäen tätä samalla panttivankina. Kate ja Sawyer päästetään vapaiksi. Toiset vievät Jackin heidän kotiinsa parakeille, jossa Jack ystävystyy erityisesti Juliet-nimisen naisen kanssa. Kate ja Sayid saapuvat parakeille pelastaakseen Jackin, ja samaan aikaan Locke räjäyttää sukellusveneen, jonka avulla Jackin oli tarkoitus päästä pois saarelta. Toiset hylkäävät parakit Locken kanssa, jättäen Jackin, Julietin, Katen ja Sayidin jälkeensä.
Palatessaan rannalle selviytyjät ovat turhautuneita johtajaansa epäillessään Julietin olevan vieläkin Toisten leivissä. Juliet paljastaa Toisten suunnitelman Jackille, jonka yksi osa on kidnapata kaikki raskaana olevat naiset. Samaan aikaan Naomi saapuu saarelle laskuvarjolla. Jack ja Rousseau johtavat selviytyjät saaren radiotornille saadakseen yhteyden Naomin laivaan, Sayidin, Jinin ja Bernardin jäädessä rannalle tappamaan Toiset. Kolme Toisten jäsentä selviytyvät räjähdyksestä ja ovat ylivoimaisia. Ben kertoo Jackille että lautan ihmiset tulivat saarelle tappaakseen kaikki saarella olevat ja että Toiset ovat ottaneet Sayidin, Jinin ja Bernardin vangeiksi ja tappavat heidät, jos Jack jatkaa matkaansa radiotornille. Jack jatkaa patikointia, ottaen Benin panttivangiksi ja uskoen Sayidin, Jinin ja Bernardin olevan kuolleta. Sawyer, Hurley ja Juliet ovat kuitenkin palanneet leiriin, tappaneet Toiset ja pelastaneet Sayidin, Jinin ja Bernardin. Selviytyjät saapuvat radiotornille, mutta Locke haavoittaa Naomia tappavasti ja uhkaa ampua Jackin, varoittaen tätä soittamasta lautalle väittäen etteivät lautalla olevat aio pelastaa heitä. Jack kuitenkin soittaa lautalle, minkä vuoksi selviytyjät jakaantuvat kahteen ryhmään saatuaan selville ettei Naomi puhunut aivan totta. 21. joulukuuta selviytyjät viettävät saarella 91. päiväänsä, ja Locke vie ryhmänsä asumaan parakeille suurimman osan selviytyjistä palatessa rannalle odottamaan pelastajia.
Neljäs tuotantokausi
Jack saa tietää, että entinen Toisten johtaja ja Desmondin tyttöystävän isä, Charles Widmore lähetti lautan hakeakseen Benin pois saarelta. Lautan helikopterikuljettaja Frank lennättää kolme tutkimusryhmän jäsentä saarelle etsimään Beniä; tutkimusryhmä on kuitenkin kiinnostuneempi saaren kokeista kuin Benin kiinniottamisesta. Lähes viikkoa myöhemmin kuusijäseninen ryhmä Kahana-lautalta hyökkää parakeille, räjäyttäen talon, tappaen kuusi ja aikoen tuhota saaren vietyään Benin pois. Satelliittipuhelimesta saatujen ohjeiden avulla Jack matkaa Orkidea-asemalle, jossa Locke käskee Jackia valehtelemaan saaresta, suojellakseen sitä jos Jack pääsee pois saarelta. Jack pääsee helikopteriin, joka kuljettaa ryhmän selviytyjiä pois saarelta lautalle. Lautalle heille selviää, että lautta on täynnä muutaman minuutin kuluttua laukeavia räjähteitä. Jack, Kate, Hurley, Sayid, Sun, Desmond, Frank ja Aaron katsovat kauhuissaan helikopterista kuinka lautta räjähtää, tappaen kaikki. Minuutteja myöhemmin, matkallaan takaisin saarelle, saari kirjaimellisesti katoaa helikopterissa olleiden silmien edessä. Kopteri tekee pakkolaskun veteen polttoaineen loputtua. Desmondin tyttöystävän, Penelope Widmoren pelastuslaivan saapuessa Jack käskee kaikkien valehtelevan lennon 815 pakkolaskusta, juuri niin kuin Locke tätä käski. He viettävät laivalla viikon ennen kuin selviytyneet suuntaavat kohti lähellä olevaa asutettua saarta 7. tammikuuta 2005 vietettyään yhteensä 108 päivää poissa kotoa.
Saaren jälkeen
Lehdistötilaisuudessa Jack valehtelee lentoturmasta ja sanoo vain kahdeksan henkilön selvinneen onnettomuudesta. Jack sanoo Boonen ja Libbyn olleen kaksi muuta selviytynyttä ja heidän kuolleen myöhemmin saarella. Muistotilaisuudessa Clairen äiti kertoo Jackille Christian Shephardin olleen Clairen isä ja Clairen olevan Jackin sisarpuoli. Jack ei uskalla tavata Aaronia, kunnes lopulta suostuu yhdessä Katen kanssa kasvattamaan hänet.
Jonkin aikaa myöhemmin Jack sekoittaa drinkkiä asunnossaan ja huomaa takaa-ajon televisiossa. Jack tajuaa Hurleyn olevan pakenija. Myöhemmin Jack vierailee mielisairaalassa tapaamassa Hurleyta. Hurley pyytää Jackiltä anteeksi sitä, että lähti Locken mukaan ja kysyy Jackiltä pitäisikö heidän palata saarelle. Jack vastaa vihaisesti ”ei ikinä”.
Jack aloittaa suhteen Katen kanssa ja kosii tätä. Hurley välittää myöhemmin Jackille Charlien viestin, jonka mukaan Jackin ei kuulu kasvattaa Aaronia. Jack alkaa nähdä näkyjä isästään ja pyytää lääkäriltään samoja lääkkeitä, joita Hurley käyttää. Huomattuaan Katen puhuvan puhelimessa jostakin asiasta, Jack ottaa lääkkeitä alkoholin kanssa. Illalla Jack saa tietää tivattuaan asiaa Kateltä Sawyerin palveluksesta. Riideltyään Aaronista Jack vahingossa paljastaa Aaronin kuullen ettei Kate ole sukua hänelle, jolloin Jack lähtee pois.
Kolme vuotta myöhemmin Jack yrittää itsemurhaa kuultuaan Locken kuolemasta, mutta yritys epäonnistuu. Jack tapaa Katen ja kertoo hänelle että heidän on palattava saarelle. Kate kieltäytyy ja lähtee pois. Jack ajaa ruumishuoneelle, jossa Locken ruumista säilytetään. Jack kohtaa Benin, joka sanoo että ainoa keino palata saarelle on saada kaikki saarelta lähteneet, mukaan mukaan lukien Locken ruumis.
Jack yrittää saada Benin avulla Oceanicin kuutoset takaisin saarelle. Kun Sayid haavoittuu tappelussa Widmoren miehiä vastaan, Hurley käskee isäänsä viemään Sayid Jackin luo. Jack löytää Sayidin hyökkääjän taskusta Katen osoitteen ja lähtee varoittamaan häntä vaarasta. Kate ja Jack seuraavat lakimiestä, joka menee Clairen äidin luo. Katen helpotukseksi Jack saa tietää, ettei Clairen äiti tiedä Aaronista. Jack ja Kate ajavat satamalle, tavaten Benin ja Sayidin. Jack saa kauhukseen tietää Benin lähettäneen Dan Nortonin hakemaan verinäytettä Katelta. Jack yrittää vakuuttaa syyttömyyttään, mutta Sayid raivostuu ja varoittaa Jackiä tulemasta enää hänen lähelleen.
Kun Sun yrittää ampua Benin, tämä näyttää Sunille Jinin sormuksen todistaakseen Jinin olevan elossa. Ben vie Jackin ja Sunin Lamppu-asemalle, jossa he kohtaavat Eloise Hawkingsin. Hän kertoo Jackille Locken itsemurhasta, ja että saari tulisi herättämään Locken henkiin samalla tavalla kuin Jackin isän. Hän käskee Jackin antaa Lockelle jotakin Jackin isälle kuulunutta, joka ei merkitse Jackille mitään. Palattuaan kotiin Jack huomaa Katen asunnossaan. Kate sanoo olevansa valmis palaamaan Jackin kanssa saarelle, sillä ehdolla ettei Jack mainitse Aaronia enää sanallakaan. Jack on mukana Ajira Airwaysin lennolla, joka putoaa saarelle oudon välähdyksen jälkeen.
Paluu saarelle
Jack herää viidakosta ja pelastaa Hurleyn sekä Katen lähistöltä. Jin löytää kolmikon ja vie heidät Sawyerin luo. Sawyer kertoo heidän olevan vuodessa 1977 ja heidän liittyneen Dharma-ryhmään kolme vuotta aikaisemmin. Sawyer järjestää Jackille, Hurleylle ja Katelle töitä Dharma Initiativesta; Jack palkataan huoltomieheksi, Hurley kokiksi ja Kate mekaanikoksi. Jack saa myöhemmin tietää Sawyerin ja Julietin suhteesta. Sayidin ammuttua nuorta Beniä, Jack kieltäytyy auttamasta häntä kostaakseen sen, mitä Ben teki Katelle. Kate ja Sawyer vievät Benin Toisille, ja Richard vie Benin Temppelille.
Kohdattuaan Sawyerin Jack kertoo hänelle motiiveistaan muuttaa historiaa, paljastaen yhdeksi syyksi aikeen saada Kate takaisin. Sawyer ja Jack aloittavat nyrkkitappelun, jonka Juliet keskeyttää sanoen olevan samaa mieltä Jackin kanssa. Heidän avullaan Jack onnistuu pudottamaan pommin kuoppaan johon Joutsen-rakennetaan, mutta pommi ei räjähdä. Jack joutuu pakenemaan muiden kanssa, mutta Juliet imeytyy kuoppaan ja loukkaantuu vakavasti. Juliet hakkaa kivellä pommia, kunnes se räjähtää. Eloise sanoi Desmondille, että universumi tulisi korjaamaan virheensä eikä mennyttä voi muuttaa.
Jackin havahduttua hän suomaa siirtyneensä muiden kanssa vuoteen 2007. Sawyer hyökkää hänen kimppuunsa sanoen Julietin kuolleen turhaan. He löytävät Julietin Joutsen-aseman jäännöksistä, mutta Juliet kuolee Sawyerin käsivarsille. Jack lähtee yhdessä Jinin, Hurleyn ja Katen kanssa viemään haavoittunutta Sayidia parannettavaksi Temppelille. Heidät vangitaan ja Dogen määrää heidät ammuttavaksi, mutta Hurley estää sen sanomalla Jacobin lähettäneen heidät. Toiset vievät Sayidin altaalle ja hukuttavat hänet. Sayidin havahduttua myöhemmin Dogen käskee antaa pillerin Sayidille, joka ”puhdistaisi” hänet. Jack ei usko häntä ja nielee pillerin itse, mutta Dogen saa heimlichin otteella pillerin pois Jackin suusta sanoen sen olleen myrkkyä. Dogen kertoo Sayidista tihkuvan pahuutta, ja että samoin tapahtui Jackin siskollekin. Myöhemmin Jack lähtee Hurleyn kanssa majakalle, jonne Jacob neuvoi Hurleyn. Jackin huomattua Jacobin tarkkailleen heitä ennen saaren tapahtumia peileistä, joissa on numeroita. Jack vaatii Hurleylta selitystä ja hajottaa peilit.
Myöhemmin Jackin ja Hurleyn suunnatessa Temppelille he kohtaavat Richardin, joka johdattaa heidät Black Rockille ja sanoo aikovansa räjäyttää itsensä ja pyytää Jackin apua. Jack vakuuttaa, että heillä on tarkoitus olla saarella, koska Jacob halusi heidät tänne. Heidän palattua rannalle, he kohtaavat ystävänsä ja Ilanan. Ilana selittää heille heidän olevan Jacobin kandidaatteja. Jack suostuu Ilanan suunnitelmaan tuhota Ajiran lentokone, estääkseen Musta-asuista miestä pakenemasta saarelta. Hurley kuitenkin räjäyttää Black Rockin dynamiitit estääkseen heitä. Jack suuntaa Hurleyn ryhmän kanssa Musta-asuisen miehen leiriin, jossa he kohtaavat Clairen, Katen, Sawyerin ja Sayidin. Mies keskustelee Jackin kanssa, kunnes Claire keskeyttää heidät. Myöhemmin Jack avustaa Sawyeria karkaamaan veneellä Hydra-saarelle ystävineen, mutta päättää itse palata pääsaarelle. Jack selviyty täpärästi Widmoren pommitettua Musta-asuisen miehen ryhmää tykistötulella. Jack ja Sayid pelastavat ystävänsä häkeistä ja suuntaavat lentokoneelle. Mies sanoo heille koneen olevan viritetty räjähteillä, ja että heidän täytyy paeta sukellusveneellä.
Jack pettää Musta-asuisen miehen työntämällä hänet veteen ja joutuu jättämään Clairen rannalle. Jack huomaa Miehen asettaneen räjähteen reppuunsa. Jack selittää heille, ettei pommi räjähdä jos he eivät koske siihen viitaten aiempaan kokemukseensa Richardin kanssa. Sawyer ei usko häntä ja aktivoi pommin, mikä tappaa Sayidin. Sukellusvene uppoaa Jin ja Sun mukanaan, mutta Jack ja muut pelastuvat. He surevat ystäviensä kuolemaa ja suuntaavat kaivolle, jonne Desmond vangittiin. Matkalla he kohtaavat Jacobin hengen, joka kertoo heille totuuden kaikesta ja siitä, miksi hän valitsi heidät kandidaateikseen. Jack päättää ottaa työn vastaan saaren uutena suojelijana ja Jacob tekee Jackistä kuolemattoman. Jacob kertoi Jackille Lähteen sijainnin ja että Jackin on suojeltava sitä Musta-asuiselta mieheltä.
Matkalla Lähteelle Jackin ryhmä kohtaa Desmondin ja Musta-asuisen miehen. Jack uskoo Desmondin olevan ase Musta-asuista miestä vastaan, ja päättää auttaa Miestä laskemaan hänet saaren sydämeen. Desmond poistaa kivipilarin valon lähteestä, mikä saa saaren tärisemään ja uppoamaan mereen. Jack ja Musta-asuinen mies tajuavat muuttuneensa taas kuolevaisiksi, jolloin Mies pakenee. Jack haastaa Miehen kaksintaisteluun kallioluodolla. Taistelun aikana Musta-asuinen mies puukottaa Jackiä kylkeen ja viiltää tämän niskaa. Kate pelastaa Jackin ampumalla Miestä selkään. Jack potkaisee Miehen alas kalliolta tappaen hänet. Jack suutelee Katea hyvästiksi ja toivottaa onnea Sawyerille. Jack, Hurley ja Ben suuntaavat takaisin Lähteelle muiden suunnatessa Ajiran lentokoneelle. Jack tekee Hurleystä saaren uuden johtajan ja sanoo hänen tehtävänsä saarella olleen valon uudelleenkäynnistäminen. Jack käynnistää valon uudelleen ja pelastaa Desmondin. Hän raahautuu viimeisillä voimillaan samaan paikkaan, josta hän heräsi ensimmäisenä päivänään saarella. Vincent ilmestyy ja laskeutuu Jackin viereen, jotta Jack ei kuolisi yksin. Hän näkee ystäviensä lähtevän pois saarelta Ajiran lentokoneella ja hymyilee sulkien silmänsä kuollen rauhallisesti.
Vaihtoehtoinen aikajana
Vaihtoehtoisessa aikajanassa Jackin isä kuolee Australiassa, mutta lentokone ei ikinä päätynyt saarelle. Lennon aikana Jack pelastaa Charlien hengen, joka oli tukehtumassa nielaisemaansa heroiinipussiin. Koneen laskeutuessa Jack saa tietää lentoyhtiön kadottaneen isänsä arkun. Kadonneiden matkatavaroiden osastolla Jack tapaa Locken ja tarjoaa tälle ilmaista konsultaatiota Locken halvaantumista koskien. Jackin umpilisäkekin pysyy poistettuna, mutta sen sanotaan poistetun tämän ollessa kuusivuotias. Jackillä on myös haava niskassaan, joka tuli kun Musta-asuinen mies yritti tappaa Jackin saarella.
Jaksossa ”Majakka” paljastuu, että Jackilla on teini-ikäinen poika nimeltään David, joka on henkisesti kaukainen isästään. Jackin ja Davidin suhde muistuttaa paljon Jackin omaa suhdetta isäänsä Christianiin. Jack kuitenkin tunnistaa kasvavan raon itsensä ja poikansa välillä ja kertookin Davidille ettei tämä ”epäonnistu koskaan” hänen silmissään. David ymmärtää tämän ja antaa Jackille anteeksi. Myöhemmin heidän ollessaan lukemassa Christianin testamenttia Ilana esittelee Clairen heille, joka osoittautuu Jackin puolisisareksi.
Jack joutuu myöhemmin suorittamaan Lockelle hätäleikkauksen. Leikkauksen jälkeen Jack kertoo Lockelle hoidosta, joka voi parantaa Johnin halvaantumisen, mutta Locke kieltäytyy. Jack yrittää selvittää syytä Locken halvaantumiseen ja saa Bernardin kautta Locken isän osoitteen. Myöhemmin Claire vierailee Jackin luona sairaalassa, ja Jack lupaa majoittaa Clairen asuntoonsa. Locke kertoo Jackille syyn halvaantumiseensa kieltäytyen uudestaan Jackin tarjouksesta.
Jackin syödessä aamiaista Davidin ja Clairen kanssa he keskustelevat konsertista. Desmond soittaa Jackille väittäen olevan lentoyhtiön mies ja sanoo Christianin arkun löytyneen. Locke sanoo suostuvansa leikkaukseen. Ennen leikkausta Jack antaa ex-vaimolleen Julietille liput illan konserttiin ja pyytää Davidiä menemään Clairen kanssa. Jack suorittaa Locken leikkauksen onnistuneesti.