cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Myönnytyspolitiikka
Münchenin sopimus
Sen jälkeen Hitler ilmoitti Chamberlainille, että Saksa tulee miehittämään sudeettialueet ja että alueilla asuneiden tšekkoslovakialaisten tulee muuttaa pois. Tšekkoslovakialaiset vastustivat vaatimusta ja britit ja ranskalaiset asettuivat tukemaan heitä. Chamberlain suostutteli Hitlerin esittämään vaatimuksensa konferenssissa neljän vallan välillä. Näihin ei luettu itse Tšekkoslovakiaa. 29. syyskuuta Hitler, Chamberlain, Ranskan pääministeri Edouard Daladier ja Mussolini tapasivat Münchenissä. Johtajat sopivat, että Saksa saa miehittää sudeettialueen, mutta jättää muut vaatimuksensa kansainvälisen komission ratkaistavaksi. Tšekkoslovakialaisille ilmoitettiin, että jos he eivät suostu päätöksiin, he jäävät ilman kenenkään tukea. Chamberlainin vaatimuksesta Hitler allekirjoitti hyökkäämättömyyssopimuksen Saksan ja Ison-Britannian välille. Chamberlain palasi maahansa luvaten ”rauhaa meidän ajaksemme”. Seuraavan maaliskuun aikana Tšekkoslovakia lakkasi olemasta ja se jaettiin Saksan, Unkarin, Puolan ja itsenäisen Slovakian välillä.
Münchenissä koettu tappio sai aikaan muutoksen politiikassa ja Chamberlain aloitti valmistautumisen sotaan. Maaliskuussa 1939 hän lupasi Puolalle, että Iso-Britannia tukisi maata mikäli sen itsenäisyyttä uhataan. Hitler hyökkäsi Puolaan 1. syyskuuta 1939. Kaksi päivää myöhemmin Iso-Britannia julisti sodan Saksalle lyöden Hitlerin ällikällä. Iso-Britannia ja Ranska katsoivat kuitenkin sivusta, kun Saksa valtasi Puolan.
Vaikka sodan syttymisen syynä oli natsi-Saksa oli Chamberlain kärsinyt massiivisen arvovaltatappion. Ensimmäisen sotatalven aikana rintamilla ei juuri taisteltu ja kansan keskuudessa sotaa kutsuttiin valesodaksi. Chamberlainia syytettiin tällöin myös passiivisuudesta sodanjohdossa ja hänen tilalleen pääministeriksi astui Winston Churchill toukokuussa 1940. Chamberlainin kuoltua saman vuoden marraskuussa Churchill piti häntä kunnioittaneen puheen, jossa hän sanoi: ”Mitä ikinä historiaan jääkään näistä kauheista, mullistavista vuosista, voimme olla varmoja siitä, että Neville Chamberlain toimi täysin rehellisenä omalle kutsumukselleen ja yritti viimeiseen asti kaikilla kyvyillään ja auktoriteetilleen, jotka olivat voimakkaita, pelastaa maailman kauhealta, tuhoavalta taistelulta, jossa me olemme nyt mukana.”
Loco-motion
Loco-motion on kuvattu Tampereella Lokomon tehtaalla ja Näsijärven jäällä. Ohjelman kesto on 28 minuuttia. Sen ensiesitys oli Yle TV1:ssä 24.3.1966.
Ohjelmasta kirjoitettua
Jukka Kajava, Helsingin Sanomat 25.3.1966: ”Television järjestämässä ennakkokatselutilaisuudessa yleisö ulvoi naurusta VEKin Loco-motionille… Kyllä meidän televisiomme Montreux-ohjelma on korkealuokkainen show ja omaksi edukseen poikkeava tehdasmiljööseen sijoitettuna… Loco-motion ei ole pelkkä tyylikäs abstraktio, vaan konkreettinen, silti tyylikäs ihmisen jokapäiväistä elinympäristöä lähenevä ohjelma.”
Primera Divisiónin kausi 2012–2013
Primera Divisiónin kausi 2012–2013 oli Espanjan jalkapallon pääsarjan Primera Divisiónin 82. kausi. Kausi alkoi 18. elokuuta 2012 ja päättyi 1. kesäkuuta 2013. Hallitsevana mestarina kauteen lähti Real Madrid. Primera Divisióniin nousi kolme uutta joukkuetta Segunda Divisiónista; edellisellä kaudella pudonneiden Racing Santanderin, Sportingin ja Villarrealin tilalle nousevat Deportivo, Celta Vigo ja Real Valladolid.
Mestaruuden voitti FC Barcelona, 15 pisteen erolla Real Madridiin.
Harjunilurit
Harjunilurit (Carphoborus) on kovakuoriaisten lahkoon kuuluva kaarnakuoriaissuku. Sukuun kuuluu yli 40 lajia, mutta lajimäärä vaihtelee eri lähteissä. Suomessa suvun edustajia on tavattu kolme lajia. Harjunilureita esiintyy lähinnä mäntykasvit-heimon (Pinaceae) puissa. Harjunilurien sukuun kuuluvia lajeja on tavattu pääasiassa Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa.
Gaius Ophonius Tigellinus
Gaius Ophonius Tigellinus (noin 15 – 69) oli roomalainen henkilö, joka toimi pretoriaanikaartin prefektinä Neron aikana.
Tigellinus oli alkujaan sisilialainen. Hän vietti nuoruutensa Caligulan siskojen Agrippinan ja Julia Livillan kodeissa. Tigellinuksella väitettiin olleen suhde kummankin naisen kanssa ja tästä syystä Caligula ajoi hänet maanpakoon. Claudius antoi hänen palata Roomaan. Tigellinus teki vaikutuksen Neroon hevosenkasvatustaidoillaan. Nero nimittikin hänet kaupungin vartioiden päälliköksi (praefectus vigilum). Vuonna 62 hänet nimitettiin Burruksen seuraajaksi pretoriaanikaartin prefektinä Faenius Rufuksen kanssa. Tigellinus osallistui Pison salajuonen paljastukseen ja tästä hyvästä hänelle myönnettiin triumfaattorin tunnukset. Tigellinus seurasi Neron mukana tämän Kreikanmatkallaan. Neron kuoleman jälkeen Galba erotti Tigellinuksen ja ainoastaan hänen ystävänsä Vinius pelasti hänet kuolemalta. Otho sai kuitenkin hänet tekemään itsemurhan.
Geoidimalli
Geoidimalli on geoidin numeerinen estimaatti. Termiä geoidimalli käytetään, jotta voitaisiin erottaa teoreettinen käsite geoidi sille lasketuista numeerisista estimaateista. Geoidimalli lasketaan nykyään tavallisesti maanpäällisistä ja/tai satelliiteilla tehdyistä painovoimamittauksista.
Kvasigeoidimalli on kvasigeoidin numeerinen estimaatti.
Korkeusmuunnospinta lasketaan tavallisesti geoidimallista vertaamalla ellipsoidisia korkeuksia ja painovoimaan liittyviä korkeuksia samoilla pisteillä. Korkeusmuunnospintaa kutsutaan satunnaisesti myös geoidimalliksi.
Earth Gravitational Model 2008
Earth Gravitational Model 2008 (lyh. EGM2008) on viimeisin WGS 84:n yhteydessä on määritelty maailmanlaajuinen geoidimalli. Sen avulla voidaan laskea globaalin geoidin ja WGS 84 -vertausellipsoidin välinen ero.
Earth Gravitational Model 96
Earth Gravitational Model 96 (lyh. EGM96) on WGS 84:n yhteydessä on määritelty maailmanlaajuinen geoidimalli. Sen tarkkuus on Suomessa noin 20 cm, mutta maailmanlaajuisesti noin metrin.
Earth Gravitational Model 1984
Earth Gravitational Model 1984 (lyh. EGM84) on WGS 84:n yhteydessä on määritelty maailmanlaajuinen geoidimalli.
Alueellisia geoidimalleja
Geodimalli voidaan määrittää rajatulle alueelle, kuten Eurooppaan, Skandinaviaan tai Suomeen.
NKG96
NKG96 on geoidimalli, joka on sovitettu Skandinavian ja Baltian alueelle. Se tarjoaa geoidista paremman kuin 10 cm tarkkuuden suhteessa GPS-havaintoihin ja vaaituslinjoihin.
Pyhän Paavalin saari
Pyhän Paavalin saari, myös Selmunet(t) tai Selmun saaret , myös Salmonetta tai Salmoneta on pinta-alaltaan noin 0,10 neliökilometrin kokoinen asumaton saari keskellä Välimerta sijaitsevan Maltan Mellieħan kunnassa lähellä koillista Buġibban rannikkoa.
Pyhän Paavalin saarella on maailman yhden vanhimman kristillisen yhteisön historia ja kristinuskolla oletetaan Maltalla olevan lähes 2000 vuoden perinteet. Roomalaisten vankina ollutta apostoli Paavalia Roomaan kuljettanut purjealus haaksirikkoutui tämän saaren rannikkovesissä lokakuun loppupuolella vuonna 60 jKr., jonka vuoksi pelastuneet viettivät kolme talvikuukautta Maltalla. Näin arvellaan Maltalla alkaneen kristillisen vaikutusvallan, joka on jatkunut vuosisatojen ajan. Paavi Johannes Paavali II vieraili saaressa veneellä vierailunsa aikana Maltalla vuonna 1990. Pyhä Paavali on saarivaltion suojeluspyhimys ja kerran vuodessa 10. helmikuuta maltalaiset viettävät Paavalin haaksirikon juhlapäivää,. Se on odotettu kansallinen pyhä- ja yleinen vapaapäivä Maltalla, erityisesti Vallettassa, Marsalfornissa ja Munxarissa Gozolla. Päivä on perhejuhlien aika, jolloin seurataan uskonnollisia seremonioita ja kulkueissa maltalaiset menevät tälle saarelle viettämään messua.
Saaren nimi
Pyhän Paavalin saari sijaitsee useiden pienien, puolipyöreiden sekä poukamien että niemimaiden ympäröimänä suurempien lahtien, mm. Pyhän Paavalin ja viereisen pyöreän Mistra lahden (Mistra Bay) välissä. Tämä Mellieħan rannikolta noin 80 metrin päässä sijaitseva maa-alue on jakaantunut kahteen osaan, joita yhdistää kapea ja matala kannas, minkä vuoksi paikan nimeä käytetään usein myös monikossa eli Pyhän Paavalin saaret. Nimensä saaret ovat saaneet pyhän apostolin Paavalin noin vuonna 60 jKr. tapahtuneen raamatullisen merionnettomuuden ja sen jälkeisen oleskelun että kääntymyksen innoittamana. Joidenkin lähteiden mukaan Uuden testamentin useimmissa painoksissa ”Adrianmeren Melitaa” pidetään Pyhän Paavalin saarena, todetaan, että apostolia puri myrkkykäärme ja että tapahtumien sijainti oli Melita-saarella , joka on tämän saaren roomalainen nimi. Joissakin lähteissä mainitaan, että vuonna 1575 saaret nimettiin Salomone-perheen mukaan, joka omisti myös läheiset maat Selmunissa nykyisen Mellieħan alueella. Saarelle viitattiin kartoissa nimellä Isola Salomonetto Isola Salomonessa, joka tarkoittaa maltan kielellä Selmunettia lähellä Selmunia, tai Isola Salomone ja Isola Salomonetto, maltan kielellä Selmun ja Selmunett. Vuonna 1576 barbareskikaapparit jahtasivat Maltan rannikolla kapteenia Marco di Mariaa, joka turvapaikkaa hakiessaan navigoi kohti Pyhän Paavalin saaren ja Maltan välistä kapeaa kanavaa. Siinä lopuksi ritarit vangitsivat merirosvot. Suurmestari Jean de la Cassière antoi saaren kapteeni di Marialle tunnustukseksi hänen rohkeudestaan ja siitä lähtien saarta kutsuttiin Tal-Barba Markuksi. Marcon kuoleman jälkeen saari siirtyi hänen perheellensä, mutta kun hänen poikansa Giovanni ja myöhemmin hänen veljenpoikansa Narduccio kuolivat taisteluissa ottomaaneja vastaan jättämättä jälkeläisiä, saari palasi takaisin ritarikunnalle.
Saaren kuvaus
Pyhän Paavalin saari koostuu kahdesta vierekkäisestä, geologisilta ominaisuuksiltaan erilaisesta ja kapealla kannaksella toisiinsa liitetystä osuudesta, toinen korkeampi ja alueeltaan suurempi toista. Pinta-alaltaan suuremmalla esiintyy keltaista hiekkakiviä ja savimaata, siinä seisoo Pyhän Paavalin patsas ja sen vieressä vanhat rauniot. Pienempää ja matalampaa saaren osuutta nimitetään Kvartsisaareksi täältä löytyvien niin massiivisten kvartsikerrostumien ja -laattojen kuin klastisten sedimenttikiviharjanteiden ansiosta.
Tämä kalkkikivestä sedimenttisaari on melko karu ja maapinnasta suurimman osan peittävät suolaa kestävät pensaat. Rannikko on kallioista ja eteläisillä ja länsirannikolla esiintyy hyvin erilaisia luolia, hiekkarannat puuttuvat kokonaan. Joidenkin esi-isien tarinoiden mukaan kerran saaret omisti paroni, jolla oli tapana kasvattaa kaneja omiin metsästystarkoituksiinsa. Jossain vaiheessa kuitenkin tauti iski kaneihin ja suurin osa niistä kuoli. Saarilla oletetaan edelleen asuvan villikaneja ja useita liskoja, hyönteisiä ja lintuja. Saarille pääsee veneellä Buġibban satamasta.
Pyhän Paavalin patsas
Saaren korkeimmalla paikalla seisoo Pyhän Paavalin patsas, joka vihittiin käyttöön vuonna 1845. Tämä veistos on kahden kuvanveistäjän, vallettalaisen Sigismondo Dimechin (1780–1853) ja Sigismondon oppilaan, lijalaisen Salvatore Dimechin (1805–1887) työtä. Itse patsas on noin 4 metriä korkea ja sen rakentamiseen kului viisi suurta kiveä. Veistos esittää pyhää apostolia Paavalia, jolla on kirja vasemmassa kädessään pitäessä samalla oikeaa kättä ylös nostettuna. Hänen jalkansa vieressä makaa käärme, joka Apostolien tekojen kirjan mukaan puri Paavalia käteen. Patsas seisoo Francesco Spiterin tekemällä 8,3 metrin korkuisella alustalla, jossa on Pyhälle Paavalille, kaikkien ihmisten kirkon apostolille, mestarille ja maltalaisten suojelijalle omistettu laatta. Kivet ovat karkeaa travertiinia ja jokaisen neljänteen rivin muurausjärjestelmä on ketju. Kivien liitoksien täyttämiseen tarvittava seos koostui kalkkilaastista, hiekasta ja pozzolaanisementistä. Alustan kustannukset, mukaan lukien kuvanveistäjän palkkiot olivat 1150 scudoa ja promoottorit alkoivat kerätä rahaa patsasta varten vuonna 1843. Vuosi ennen patsaan vihkimistä syyskuussa 1844 sekä alusta että patsas olivat valmiita, mutta vain puolet tarvittavista rahoista oltiin kerätty. Koko summan kerääminen kesti vielä vuoden ja patsas vihittiin 21. syyskuuta 1845. Kansalaisjärjestön Din L-Art Helwan aloitteesta äärisääolosuhteita kestävää patsasta on entisöidy useita kertoja vuosina 1996, 2007, 2014 ja 2015, samoin on järjestetty retkikuntia saaren perusteelliseen puhdistamiseen.
Elämä saarella
Ennen toista maailmansotaa viljelijä Vincenzo Borg, lempinimeltään Ta ’Bajdafin asui saarella tornissa, jonka suurmestari Jean de Lascaris-Castellar oli rakennuttanut. Kolmikammioiseksi maalaistaloksi muutetulle rakennukselle oli ominaista alemman kerroksen voimakkaasti vahvistettu seinä, mikä antoi sille puolustustornin ulkonäön ja muistutti muita Lascaris-torneja saarten rannikoilla. 1930-luvun loppuvaiheessa jo ennen sodan alkua Borg hylkäsi asunnon. Koska maalaistalo pysyi hylättynä, suuri osa ylimmäisestä huoneesta romahti ja rakennus on nykyisin raunioina.
Apostoli Paavalin haaksirikko
Apostolien tekojen luvun 27 lopussa (Apostolien teot 27:37 ) ja luvun 28 alussa kerrotaan siitä, kuinka Caesareassa kaksi vuotta vangittuna ollutta kapinallista Paavalia Thessalonikin Aristarkuksen ja Luukaksen saattamana vuonna 60 jKr. kuljetettiin Roomaan tuomittavaksi marttyyrikuolemaan keisari Neron aikana. Ja kuinka centurion, keisarilliseen sotaväenosastoon kuuluvan sadanpäämiehen Juliuksen valvomana Paavali ja muutamaa muuta vankia nousivat purjealukseen, joka yritti talviajoa Roomaan, mutta haaksirikkoutui merimatkallansa.
Adramyttionilainen alus oli purjehtinut hitaasti useita päiviä ja saapui Aleksandriasta pohjoiseen, satamakaupunkiin Lyykian Myraan. Siellä sadanpäämies löysi Egyptin vilja-aluksen, joka oli lähdössä Italiaan, he nousivat laivaan ja purjehtivat Knidoksen lähistölle, koska tuuli ei antanut sen mennä kauemmas (27:1-5). Sen jälkeen aleksandrialainen laiva suuntautui lounaaseen päästääkseen Kreetan eteläpuolelle. Ohitettuaan antiikki-Eleian Salmone-kaupungin edustan ja kuljettuaan vastatuulessa liki saaren rannikkoa suurin vaivoin se saapui ns. Hyviinsatamiin tai Kauniisiin Satamiin (Fair Havens), jonka lähellä oli Lasean (tai Lasaian) kaupunki ”(Apostolien teot 27: 7-8). Fair Havens olisi ollut läntisin satama, jonka Paavalin alus saattoi saavuttaa pysyessään Kreetan suojassa. Fair Havensin länsipuolella olevan niemen ulkopuolella ranta kääntyy pohjoiseen altistamalla laivat tuulille, jota yritettiin välttää, kun "paasto oli jo ohi" (Apostolien teot 27.9) eli sovituspäivän jälkeen. Kreetan jälkeen viimeistään lokakuun puoliväliin mennessä noin 274 tai 276 matkustajaa kuljettanut viljalaiva joutui keskelle raivokasta ja rajusti riehuvaa koillismyrskyä, josta apostoli Paavali oli yrittänyt varoittaa. Myrsky vei aluksen kurssilta ja näytti siltä, että kaikki oli menetetty. Tarina kertoo, että "kun sitten saapui neljästoista yö ja laiva heittelehti edestakaisin Adrianmerellä, noin keskiyön aikaan merimiehet aistivat jonkun maan lähestyvän." Joidenkin lähteiden mukaan toisaalta Luukas ei sano, miksi heidän mielestään maa oli lähellä, ja toisaalta että läpi myrskyn ja tuulen korviin kuului aaltojen loiskinta rantakallioita vastaan (Apostolien teot 27:27). He ottivat luotauksia ja havaitsivat, että meressä oli syvyyttä 120 jalan verran. Pian jonkin ajan kuluttua he ottivat uudelleen luotaukset ja havaitsivat, että veden syvyyttä oli enää 90 jalkaa. Pelästyessä, että he voisivat murskautua kallioita vasten, merimiehet pudottivat perässä neljä ankkuria ja rukoilivat ja toivoivat aamunkoittoa tai päivänvaloa (Apostolien teot 27:29). Tämän jälkeen Apostolien tekojen kirja (39) kuvaa tapahtunutta, että "kun alkoi olla valoisaa, he eivät tunnistaneet edessä näkyvää maata, mutta huomasivat lahden, jonka hiekkaiseen rantaan he päättivät ohjata laivan, jos mahdollista." Leikkaamalla ankkurit ne jätettiin mereen. Laiva iskeytyi hiekkasärkkään ja alkoi hajota. Aluksella olevat lähes 300 miestä uivat henkensä edestä ja ihmeen kaupalla kaikki selvisivät maihin.
Joidenkin lähteiden mukaan Apostolien tekojen luvun 28 tarina paljastaa, että kun Paavali, Luukas ja muut olivat turvallisesti rannalla, he saivat tietää, että saarta kutsuttiin ”Melitaksi” (Maltaksi, Apostolien teot 27:41 - 28: 1). Ja että siellä asuneet ihmiset osoittivat suurta ystävällisyyttä, he tekivät tulen ja kutsuivat kaikkia haaksirikkoutuneita lämmittämään itseään. Silloin ihmisten kerätessä polttopuita ja sytytettäessä nuotioita, tuli myrkyllinen käärme piilopaikastaan, kietoutui Paavalin käsivarteen ja puri häntä (28: 1-6). Paikalliset olivat tämän silminnäkijöitä, he tiesivät hyvin, kuinka myrkyllinen kyseinen käärme oli, ja heidän pakanalliset uskomuksensa saivat heidät ajattelemaan, että Paavalin on oltava paha mies, johon ei voitu luottaa. Ja että epäilemättä tämä mies on murhaaja, jonka ”oikeuden jumalatar” oli vihdoin saanut kiinni ja jota jonkinlaisen oikeudenmukaisuuden, tuntemattoman voiman tai jopa kohtalon kautta rangaistaan synneistään, vaikka hän selvisi myrskystä merellä. Paikalliset odottivat apostolin turpoavan ja kuolevan, mutta pian oli selvää, ettei myrkky vaikuttanut häneen, ja tätä pidettiin merkkinä siitä, että hän oli itse asiassa erityinen mies ja hyvä ihminen, jopa uskottiin hänen olevansa jumala (Apostolien teot 28: 5). Tämä kohtaus on kuvattu monissa uskonnollisissa taideteoksissa, jossa taustalla usein näkyy myrskyisä Välimeri ja pieni majakka kalliolla. Vietettyään Maltalla kolme kuukautta, Julius järjesti matkan saarella talvehtivalla Aleksandrian vilja-aluksella, jolla he pääsivät jatkamaan matkaansa Roomaan (Apostolien teot 28:13, 14) ja purjehtivat Syrakusan satamaan Sisiliaan (myös jakeet 11 - 12).
Haaksirikon vaikutus
Apostolin Paavalin uskotaan tuoneensa kristinuskon Maltalle, jolla paikalliset asukkaat palvoivat omia esihistoriallisia jumalia. Vaikka jotkut kiistävät tämän legendan ja toteavat todisteiden kristinuskosta tulevan vasta myöhemmästä vaiheesta. Arkeologiset todisteet tukevat seikkaa, että Malta oli yksi ensimmäisistä Rooman siirtokunnista, jossa käännyttiin kristinuskoon ja aikoinaan täällä oli täysin kristitty yhteisö. Varhaisin asiakirja, jossa mainitaan Paavalin haaksirikosta, on kirjoitettu yli neljäsataa vuotta tapaturman jälkeen. Joidenkin lähteiden mukaan maltalaiset ovat ylpeitä siitä, että apostoli kävi heidän saarellaan ja käännytti heidät ensimmäisten joukossa kristinuskoon.
Lähellä rantaa, jonne haaksirikkoutuneet pääsivät, oli saaren ylimmälle roomalaiselle virkamiehelle Publiukselle kuuluva kiinteistö. Hän toivotti miehet tervetulleeksi ja kohteli heitä ystävällisesti kolmen päivän ajan. Kuten tapahtui, Publiuksen isä sairastui vakavasti kuumeeseen ja punatautiin (joiden lähteiden mukaan malariaan ). Paavali meni Publiuksen taloon ja rukoili hänen puolestaan, pani kätensä hänen päällensä ja paransi hänet. Sitten Publiuksen sanotaan kääntyneensä kristinuskoon ja hänestä tuli ensimmäinen Maltan piispa. Mdinan katedraalin tai 1600-luvulta peräisin Paavalin tervetuliaiskappelin uskotaan sijaitsevan paikalla, jossa Publius majoitti Paavalin kolmeksi päiväksi. Sitten kaikki muut saaren sairaat ihmiset tulivat ja paranivat. Tämän seurauksena maltalaiset kastettiin ja kun oli aika purjehtia pois saarelta, ihmiset toimittivat Paavalia ja hänen seuruetta varten kaiken matkalle tarvittavan.
Tarinan mukaan apostoli pakeni turvaan luolaan, joka tunnetaan nykyisin nimellä Pyhän Paavalin luola eli St Pauls Grotto Rabatissa, ja sitä on pidetty pyhänä paikkana Maltalla. Myös uskomus apostolin toimesta siunatusta maasta oli johtanut siihen, että saaren asukkaat käyttivät apostolin luolasta löytyvää kalkkikiveä parantamaan myrkyllisten eläinten puremia ja alkoivat myydä jauhettuja tuotteita lääkkeinä kaikkialla Euroopassa ja Pohjois-Afrikassa. Sen jälkeen maltalaiset Terra Sigillata Melitensisen jauhettu kalkkikivi luolasta, jota uskotaan liittyvän Pyhää Paavalin oleskeluun Rabatissa, Linguae Melitensis mm. fossiiliset hainhampaat ja joukko muita kivettyneitä esineitä olivat tärkeitä lääkevientiä vuosisatojen ajan. Maltalla on katakombeja, joista on löytynyt todisteita kristinuskosta ajanlaskumme varhaisilta vuosisadoilta, mm. Salinan katakombeista ensimmäiseltä vuosisadalta. Lisäksi Mdinasta löytyy Pyhän Paavalin katakombeja, joita roomalaiset käyttivät 4. vuosisadalle jKr. Nykyään Maltan kansalaisia pidetään Euroopan uskonnollisimpina, koska vuonna 2015 heistä 98 prosenttia oli katolisen kirkon jäseniä.
Talviajoon liittyvää Välimerellä
Keisarin Claudiuksen hallituskaudelta lähtien Rooman kaupungin selviytyminen riippui laivastosta, joka toi viljaa Aleksandriasta, mutta purjehtiminen Jom kippurin jälkeen (Apostolien teot 27: 9) oli keskellä ”vaarallisinta” aikaa ja talvella Välimerellä ei purjehtinut laivoja. Joissakin lähteissä väitetään, että sotilasteoreetikon Vegetiuksen De re militarin mukaan purjehdus Välimerellä 15. syyskuuta jälkeen oli vaarallista ja 11. marraskuuta jälkeen mahdotonta. Lokakuun loppupuolella Aleksandriasta suoraan luoteeseen Roomaan oli tavatonta purjehtia. Vallitseva länsituuli pakotti Egyptistä Roomaan purjehtivat alukset seuraamaan epäsuoraa reittiä nykyisen Turkin etelärannikon satamien kautta. Niistä Myran satama oli yksi muinaisen Välimeren suurimmista satamista ja siksi oli järkevää, että Paavali ja muut jättivät siinä rannikkoaluksen ja nousivat suurempaan vilja-alukseen Rooman-matkansa viimeistä osuutta varten. Matkan Fair Havens-nimiseen satamaan olisi voinut tehdä yhdessä päivässä suotuisalla tuulella, mutta sen kesto useitakin päiviä vahvistaa, että Välimeren vallitsevan tuulen suunta oli muuttunut ja alkusyksystä se usein kääntyy "koilliseksi" eli voimakkaaksi talvituuleksi. Toisaalta hydrologin T. A. B. Sprattin väitetään vuonna 1853 vahvistavan, että Fair Havensin satama oli ”sopimaton talvehtimiseen”, koska talviset itä- ja kaakkoistuulet puhaltavat suoraan satamaan. Toisaalta nykyaikaiset tutkimukset paljastavat, että kyseessä oli turvallinen talvisatama, mutta siitä huolimatta jatkettiin matkaa. Luukas viittasi, että sadanpäämiehen Juliuksen päätöksestä, mutta koska tämä oli yksityinen eikä merivoimien alus, jotkut tutkijat väittävät, että tämä ratkaisu oli kapteenin tekemä. Rooman kaupungissa oli siihen aikaan talvikuukausina jatkuva ruokapula ja niille laivanvarustajille, jotka osallistuivat elintärkeään viljakauppaan Egyptin ja Rooman välillä uskaltaessa purjehtia myöhään kaudella, keisari Claudius oli tarjonnut huomattavaa lisähyvitystä. Tämä on saattanut olla syy kapteenin päätökseen. Meteorologiset todisteet osoittavat, että äkillinen koillistuuli voimakkaimmillaan puhalsi myöhään syksyllä Välimeren itäosassa.
Tapahtumapaikka ja neljää ankkuria
Maltan pohjoispuolella olevaa Pyhä Paavalin saarta ja Pyhän Paavalin lahtea eli St. Paul’s Bayta aivan siinä vieressä pidetään yhtenä mahdollisena raamatullisen haaksirikon paikkana, koska näin uskottiin noin 1200 vuotta sitten. Koska alueella on jonkun verran kalliorantaa ja puuttuvat varsinaiset hiekkarannat, muutamia muitakin paikkoja, mm. lähellä Salinan suola-altaita tai Maltan kaakkoisrannikon Pyhän Tuomaksen lahtea e. St. Thomas Bay:tä on pidetty todennäköisinä vaihtoehtoina. Pyhän Tuomaksen lahden ehdokkuutta oletettavasti tukee se, mikseivät Paavalin kanssa haaksirikkoutuneet kokeneet merimiehet olisi tunnistaneet jo kuljettuja Maltan satamia, jotka sijaitsevat saaren pohjoispuolella. Se, että he eivät tunteneet maastoa, jossa alus haaksirikkoutui, viittaa siihen, että he eivät rantautuneet Maltan pohjoispuolelle. Onnettomuuspaikka Melita saattoi olla myös Adrianmeren saari, jota nykyään tiedetään nimellä Mljet (Meleda), koska toisella vuosisadalla jKr. niin Pausaniaksen kuin Ptolemaioksen väitetään mainitsevansa Sisilian ja Kreetan eteläpuolista Välimerta "Adriaksi" ja roomalaisaikana sen katsottiin ulottuvan paljon kauemmas etelään merialueella Italian, Kreikan ja Afrikan välillä.
Alus kesti yhden historian pahimmista ja ainutlaatuisimmista myrskyistä, jota kutsuttiin koillismyrskyksi, Euraquiloksi t. Euroclydoniksi, nykynimeltään Gregale. Tarinan mukaan myrsky oli niin raivoisa, että köydet oli kiinnitettävä aluksen alle, jotta lankku ei pääse irtoamaan, ja takila eli "aluksen varusteet", johon sisältyi isopurje, oli heitettävä mereen. . Jokainen oli niitä vaiheita, jotka olisi toteutettu muinaisen aluksen turvaamiseksi myrskyssä. Ruorimiehet käskivät selvittää syvyyden. Ensimmäisellä vuosisadalla Rooman aikoina äänilaite oli kellon muotoinen esine, joka oli kiinnitetty köyteen. Luotauslaite pudotettaisiin yli laidan, jotta merimiehet voisivat määrittää veden syvyyden. Ensimmäinen kirjattu syvyys oli 20 syltä eli n. 36 metriä (useimmin mainittuna 120 jalkaa). Toinen luotaus tehtiin ja syvyys oli 15 syltä e. 27 metriä (90 jalkaa). Aluksen kapteeni tiesi lähestyvänsä maata ja hän antoi käskyn pudottaa neljä ankkuria. Raamattu kuvaa lahden, jossa näkyy ranta ja siinä riutta ja niiden molemmalla puolella merta. Joten tapahtumapaikan etsinnöissä voidaan valtaosan Maltan saariston rannikosta jättää huomiotta, koska suurin osa siitä on kallioaluetta. Ennen haaksirikkoa aluksen viimeinen tiedossa oleva sijainti oli Kreetan etelärannikolla, jolloin alus olisi tehnyt jonkin verran länsi-luoteeseen kaarevan matkan kohti Maltaa. Samassa kun miehistö pelkäsi aluksen ajautumista Syrtinlahdelle, miehet ilmeisimmin yrittivät niin paljon kuin pystyivät sen suuntaamaan pohjoiseen, mutta tosiasiassa he purjehtivat luoteeseen kohti saaren kaakkoisosaa. Näin ollen ainoa niiden raamatullisten kertomusten kanssa yhteensopiva lahti tällä alueella on Pyhän Tuomaksen lahti.
Väitetyn Pyhän Paavalin myytin tueksi monet aloittelevat seikkailijat ryhtyivät sukeltamaan yrittäessään löytää todisteita raamatussa kuvattuihin tapahtumiin. Ei voitu vahvistaa paikkansapitäväksi, voisiko nuo Apostolien tekojen 27 luvussa mainitut ankkurit säilyä koko tämän pitkän ajanjakson. Pyhän Paavalin oletetaan purjehtivan Aleksandrian viljalaivalla, joka oli aikojensa suurimpia ja suunnilleen 1800-luvun alun purjealuksen kokoinen. Bible Archaeology Search and Exploration (BASE) -instituutti uskoo löytäneensä todisteita haaksirikosta. Instituutin presidentti Bob Cornuke joissakin lähteissä arvelee ensimmäisen vuosisadan Aleksandrian viljalaivan ankkurien olleen noin 3,65 m (12 jalkaa) pitkät ja valmistettu kokonaan puusta, mutta ankkurikanta tai ankkurin poikkitanko olisi kiinteää lyijyä. Puu hajoaisi eikä säilyisi meressä niin useiden vuosien aikana, mutta lyijyinen poikkipalkki kestää loputtomiin. Cornukea jonkin verran mietityttää kuinka onnistuisi löytää neljää ankkuria jostain tietystä paikasta noin 130 miljoonan meripeninkulman laajuisella merenpohjalla. Osviittana voi pitää riuttaa tai hiekkarantaa, jossa "kaksi merta kohtaavat" ja merenpohja on noin 90 jalan syvyydessä.
Joidenkin lähteiden mukaan muutaman metrin päässä Salinan Għallis-tornista Salina-lahdella Koillis-Maltalla vuonna 2005 törmättiin yhden tonnin lyijyankkuriin. Pelkkä koko ja paino vahvistaisivat sen, että tämän on pitänyt kuulua suurelle alukselle. Mielenkiintoisin ankkurissa oli, kun se nostettiin hiekasta, sen vuosiksi hiekkaan painautuneessa kyljessä paljastuivat Isis ja Sarapis-kirjoitukset. Nämä Egyptin kreikkalaisten jumalten nimet viittasivat laivaan, joka oli peräisin Pyhää Paavalia kuljettaneen alkuperämaasta. Vaikka löytö ei vielä ole todisteena Paavalin haaksirikosta, silti Salinan lahdessa löytyy enemmän arkeologisia esineitä, kun Pyhän Paavalin tai Pyhän Tuomaksen vesissä, mikä tekee Salinasta todennäköisemmän tapahtumapaikan.
Myrkkykäärme
Maltan eläimistöä ja kasvistoa tutkineet pitävät ongelmana tietojen puuttumista siitä, että olisiko saarilla koskaan ollut myrkyllisiä käärmeitä, vaikka niissä oli todella monia myrkyllisiä organismeja, jotka jopa kykenisivät tappamaan ihmisen. Voiko Raamatussa kuvattua Melitan saarta pitää Maltana, josta puuttuvat tiedot elinpaikkana myrkkykäärmeille, jotka kykenisivät aiheuttamaan niin vakavia oireita, kun uhrin "turpoamista tai kuolleena maahan kaatumista" (Apostolien teot 28: 5). Vuosisatoja myöhemmin ja vielä nykyäänkin Raamatun lukijat luottavat alkuperäiskansojen asiantuntemukseen ja uskovat heidän käärmelajintuntemuksensa olevan todisteena ihmeen oikeellisuudesta. Tarkempia todisteita myrkyllisten käärmeiden maltalaisesta kotoperäisyydestä ei ole ja sen takia yleiseksi syyksi uskotaan, että Pyhän Paavalin saarnaamisen myötä kaikki saaren myrkylliset olennot menettivät myrkkynsä. Atoksisuus vuorostaan aiheutti käärmeiden, skorpionien ja Maltan saarten kaiken myrkyllisen eläimistön menehtymisen. Jopa väitettiin, että apostolin toimesta siunattu saarivaltion maa absorboi toksiinit kaikista siellä elävistä myrkyllisistä olennoista. Kohtuullisempi selitys on, että siellä olisi voinut olla myrkyllinen maltalainen käärme, joka sittemmin on kuollut sukupuuttoon, kun oli menettänyt kykynsä saalistaa myrkyllä, tai sen saalistaja saapui saarelle sen jälkeen, kun Pyhä Paavali oli vieraillut siellä. Vaarallisesta alkuperäiskannasta puuttuvat kuitenkin todisteet, fossiilit, dokumentointi ym. ja puuttuvat merkinnät sukupuuttoon liittyvistä tapahtumista, kuten saalistajan tai voimakkaasti kilpailevien lajien maahantuonnista. Vaihtoehtoinen selitys olisi, että Maltalle tuotujen puiden mukana tietty käärme olisi voinut saapua saarille, koska matelijat leviävät meren yli ajopuissa roikkumalla. Maltalla kirjatut käärmelajit eivät olisi kuitenkaan voineet saada miestä "turpoamaan, kaatumaan ja kuolemaan". Useimmat maltalaiset ovat tunnistaneet purijan tarhakäärmeisiin kuuluvaksi ”il- lifgħa” eli myrkyttömäksi leopardikäärmeeksi (Zamenis situla). Joten joidenkin lähteiden mukaan paras selitys kohtaukseen on se, että yksi myrkyllisimpiä Euroopan käärmelajia löytyy Melitan saarella, mutta se ei ole Malta, vaan Adrianmeren saari lähellä Dubrovnikia, jota nykyään tunnetaan nimellä Mljet (Meleda). Tällä saarella asuvan hietakyyn pureman oireet ovat samoja kuin Apostolien teoissa ilmoitetut. Välitön "turvotus" e. hemorraagisen eli verenvuotoisen turvotuksen kehittyminen ja "kaatuminen" heikkouden tai huimauksen takia, jota seuraa verenkiertosokki, sisäinen verenvuoto ja hengitysteiden tukkeutuminen, jotka kaikki johtaisivat kuolemaan, jos niitä ei hoideta asianmukaisesti. Populaation kurissapitoa varten saarelle tuotiin vuodesta 1910 lähtien saalistajia eli mangusteja. Tämä Melita saari jäisi kauas tavanomaisesta reitistä Aleksandriasta Italiaan.
Humanistiset tieteet
Humanistiset tieteet ovat ryhmä tieteitä, joita yhdistää kiinnostus ihmisen toiminnan eri puoliin. Humanistiset tieteet tutkivat kulttuuria ja ihmisten tuottamia erilaisia kulttuurisia tapoja, rakenteita, muotoja, tieteellisiä rakennelmia ja tapahtumakulkuja. Humanististen tieteiden tulosten avulla ihminen voi ymmärtää itsensä ja yhteisönsä kieltä, historiaa, taidetta, uskontoa ja inhimillisen kanssakäymisen eri muotoja (esimerkiksi viestintä, työelämä, vapaa-aika). Humanistiset tieteet saattavat auttaa ihmisyksilöä ymmärtämään hänen omia tekojaan ja pyrkimyksiään. Tieteiden lähestymistapa on usein geneettinen, eli miten jokin kulttuuri tai kulttuuri-ilmiö on muodostunut ihmisten ja ihmisryhmien tekojen ja kokemusten muovaamana. Esimerkiksi oppihistoria selvittelee muun muassa luonnontieteitä kulttuuri-ilmiönä, miten luonnontieteellinen tieto on kehittynyt ja muuttunut jonakin valittuna ajankohtana.
Humanistisen tutkimuksen kohteena voi olla kokonainen kulttuuri kielineen, historioineen ja tapoineen tai pelkästään yksi ainutkertainen tapahtuma, käsite, taideteos, esine tai esimerkiksi yksi yksilö, vaikkapa Albert Einstein. Humanistinen tutkimus käyttää lähes kaikkia tieteiden luomia menetelmiä tutkimuksissaan. Filosofi J. E. Salomaan mukaan jokaista humanistista tutkimusta varten on luotava oma lähestymistapansa. Humanistisista tieteistä on erkaantunut lukuisa määrä muita tieteitä. Esimerkiksi kansantaloustiede oli vielä 1900-luvun alussa osa taloushistoriaa.
Ainutlaatuisten kulttuurien ja tilanteiden tutkimus antaa myös mahdollisuuden ymmärtää suuria kokonaisuuksia: kielen rakenteet saattavat paljastua jotakin sijapäätettä tutkittaessa.
Akateemisessa maailmassa humanistiset tieteet ovat yksi kolmesta modernin länsimaisen tieteen osa-alueesta.
Humanistisia tieteitä erityisesti suomalaisessa kontekstissa
Suomessa humanistiset tieteet ovat tutkintotasolla edustettuina Helsingin, Itä-Suomen, Jyväskylän, Oulun, Tampereen ja Turun yliopistoissa sekä Åbo Akademissa (aiemmin myös Vaasan yliopistossa). Humanistiset alat ovat yliopistoilla kaikkein suosituimpien joukossa. Myös kansainvälisissä vertailuissa suomalainen humanistinen tutkimus pärjää hyvin.
Suomessa humanistista koulutusalaa määrittelee opettajankoulutus, sillä usea humanistinen oppiaine toimii pohjana erityisesti peruskoulun ja lukion aineenopettajakoulutuksessa; näin ollen kaikissa humanistisen koulutusalan nykyisin sisältävissä yliopistoissa ovat edustettuina ainakin kielitieteet, kirjallisuustiede ja historia, jotka toimivat pohjana erityisesti äidinkielen ja kirjallisuuden, toisen kotimaisen kielen ja vieraiden kielten ja historian aineenopettajakoulutuksessa. Humanistisessa koulutuksessa on havaittavissa myös erityisesti museoalan tarpeet (esimerkiksi taidehistoria, kansatiede) ja kääntäjäkoulutus.
Humanistiset tieteet voidaan jakaa usealla tavalla, ja niissä on Suomessakin on usein organisoitu laitos- tai oppiaineryhmäkaltaisten organisaatioiden mukaisesti
Pietarin kansainvälinen talousfoorumi
Pietarin kansainvälinen talousfoorumi on vuosittain Pietarin kaupungissa Venäjällä järjestettävä lähinnä suuryrityksille ja poliittisille vaikuttajille suunnattu kokoontuminen. Tapahtuma järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1997. Osallistujia on vuosittain noin kymmenentuhatta. Vuonna 2018 foorumiin osallistuivat muiden muassa Venäjän presidentti Vladimir Putin, Ranskan presidentti Emmanuel Macron, Japanin pääministeri Shinzō Abe, Kansainvälisen valuuttarahaston pääjohtaja Christine Lagarde ja Suomen elinkeinoministeri Mika Lintilä.
Humanistiset tieteet
Humanistisia tieteitä erityisesti suomalaisessa kontekstissa
Osa tieteistä on Suomessa jakautunut toisissa yliopistoissa humanistisiin, toisissa esimerkiksi yhteiskuntatieteisiin kuuluviksi; erityisesti tämä koskee filosofiaa, sukupuolentutkimusta ja median- ja viestinnän tutkimusta. Lisäksi eri alojen historiatieteellistä tutkimusta tehdään esimerkiksi teologian (kirkkohistoria) ja yhteiskuntatieteiden (poliittinen sekä talous- ja sosiaalihistoria) aloilla.
Toyota Camry
Toyota Camry on ylemmän keskiluokan automalli, jota Toyota on valmistanut vuodesta 1982 lähtien. Kun Camry saapui markkinoille, se sijoittui kooltaan Carinan ja Cressidan väliin. Camryn edeltäjänä voi pitää Toyota Celica Camryä, jonka tuotanto loppui vuonna 1982.
Camryn tuonti Suomeen päättyi vuonna 2006. Vuoden 2018 lopulla tuonti alkoi kuitenkin uudelleen.
V10 (1983–1987)
250px|thumb|Toyota Camry Mk. I
Ensimmäinen Camry tuli myyntiin vuoden 1983 alussa. Camry oli Toyotan toinen etuvetoinen automalli Tercelin jälkeen. Korivaihtoehdot olivat sedan ja liftback. Molemmat muistuttivat Carinaa ja Corollaa, ja ne olivat hyvin kulmikkaita.
Camryn sai joko 5-portaisella manuaalivaihteistolla tai 4-portaisella automaattivaihteistolla varustettuna. Ensimmäisen sukupolven Camry painoi vain 1 060 kg, joten se oli erittäin kevyt auto kokoonsa nähden. Moottori oli alun perin uusi 1,8-litrainen (1 832 cm³) jonka teho oli 90 hevosvoimaa. Myöhemmin myyntiin saapui 1,8-litrainen turbodieselversio. Vuonna 1984 tarjolle tuli 2.0 GLi -malli jossa oli 107 hv:n ruiskumoottori. Auton sisarmalli oli Toyota Vista.
Ensimmäisen sukupolven Camry sai kasvojenkohotuksen (facelift) vuonna 1985. Maski ja etuvalot muuttuivat hieman, jarruja tehostettiin ja verhoilu uusittiin. Lisäksi äänieristyksestä tehtiin aiempaa parempi ja turbodieselmoottorista tuli kaksilitrainen.
Camry oli melko kilpailukykyinen ominaisuuksiltaan, mutta sen ulkomuoto oli erittäin pelkistetty.
Moottorivaihtoehdot:
V20 (1987–1991)
250px|thumb|Toyota Camry (1987–1990)
Toisen sukupolven Camrya valmistettiin vuosina 1987–1991. Se oli hieman suurempi ja paljon pyöreämpi kuin sen edeltäjä. Muiden Toyota-mallien tavoin korin jäykkyyttä oli paranneltu. Sen vuoksi kori painoi enemmän: massaa oli nostettu 120 kilogrammalla.
Camrya myytiin sekä sedan- että farmari-korimallina. Moottorivaihtoehdot olivat 1,8-litrainen bensakone, kaksilitrainen turbodiesel ja uusi 2.0 16V, josta irtosi 128 hv tehoa. Etuvetoisten mallien lisäksi tarjolle tuli myös nelivetoinen versio. Camryä valmistettiin Japanin-tehtaan lisäksi myös Kentuckyssä Yhdysvalloissa. Yhdysvalloissa valmistettujen mallien varustelutasot olivat nimetön perusmalli, DX ja LE.
Vuonna 1988 mallistoa täydensi V6-moottorilla varustettu GXi, jossa tehoa oli 160 hevosvoimaa. Vuonna 1991 V6, LE ja farmarimalleihin oli saatavilla lukkiutumattomat ABS-jarrut.
Moottorivaihtoehdot:
XV10 (1992–1996)
250px|thumb|Kolmannen sukupolven Toyota Camry Sedan
Kolmannen sukupolven (1992–1996) Camry tuli Japanin markkinoille jo vuonna 1990, muualla sitä saatiin odotella vielä kaksi vuotta. Japani-version runko oli kapeampi, koska näin se täytti alemman verotusluokan vaatimukset eli maksoi vähemmän. Leveämpää vientimallia myytiin Japanissa nimellä Toyota Scepter.
Yhdysvalloissa Camryn perus- ja urheilumallissa oli manuaalinen vaihteisto, muita malleja sai vain automaattivaihteistolla varustettuina. Varustelutasoina oli nyt DX:n ja LE:n lisäksi uusi luksusversio XLE ja urheilullinen SE. SE-malli oli suunnattu Nissan Maxima SE -mallin kilpailijaksi.
Australiassa nelisylinteristen Camryjen varustelutasot olivat Executive, CSI ja Ultima. Camryn V6-malli tunnettiin siellä nimellä Toyota Camry Vienta, johon oli tarjolla samat varustelutasot, kuin muihinkin malleihin. Saatavilla oli vain automaattivaihteisto. Vuonna 1993 Australiassa tuli myyntiin myös Camry Touring Series, jossa oli urheilullisempi jousitus.
Suomen markkinoilla varustetasot olivat perusmalli XL, ylellisempi GL ja 3.0 V6 -moottorin yhteydessä vakiona ollut GX.
Vuonna 1994 Yhdysvalloissa tuli myyntiin Camryn Coupé-versio, joskin se oli muotoiltu hyvin samoin tavoin kuin sedan. Tätä versiota seurasi myöhemmin Toyota Camry Solara.
Moottorivaihtoehdot:
XV20 (1997–2001)
thumb|250px|Toyota Camry (1998)
Camryn neljäs sukupolvi (1997–2001) tuli myytiin joulukuussa 1996. Sen korimallit olivat joko sedan tai farmari. Farmaria myytiin Japanissa nimellä Toyota Gracia. Vuonna 1999 Yhdysvalloissa tuli myyntiin myös avo- ja coupé-mallit nimellä Camry Solara. Solaraa sai SE- ja SLE-versioina, sedanin vastaavat varustelutasot olivat LE ja XLE. Manuaalivaihteiston sai vain CE- ja Solara-malleihin.
Tämä Camryn malli oli myös ensimmäinen Camry, jota myytiin Japanissa Daihatsun nimellä. Daihatsu Altis oli täysin identtinen vientimallin Camryn kanssa.
XV30 (2002–2006)
thumb|250px|Viidennen sukupolven Toyota Camry
Camryn viides sukupolvi oli tuotannossa vuosina 2002–2006. Se muistuttaa samanikäistä Toyota Yarisia ja Toyota Corollaa. Tarjolla oli vain Sedan-korimalli, mutta Japanissa oli myynnissä myös farmariversio nimellä Toyota Mark II Blit. Yhdysvalloissa Camryn farmariversio korvattiin Toyota Highlander -katumaasturilla. Vanhan mallin Camry Solaran myyntiä jatkettiin vuoteen 2004, jolloin siitä tehtiin uuden korimallin mukainen versio.
Myös tämän kauden Camryä myytiin Japanissa nimellä Daihatsu Altis.
Viidennen sukupolven Camryn 4-sylinteriseen malliin sai manuaalivaihteiston, 6-sylinteristä myytiin ainoastaan automaattivaihteisena.
Vuonna 2005 Camrylle tehtiin facelift, jonka myötä autoon tuli muun muassa kromimaski, uudet takavalot ja vanteet. Myös sisustaa muutettiin jonkin verran.
Suomessa Toyota Camryn virallinen maahantuonti päättyi viidennen sukupolven malliin. Maahantuontia jatkettiin taas vasta vuoden 2018 lopussa.
Moottorivaihtoehdot:
XV40 (2006–2011)
thumb|250px|Toyota Camry (2009)
Toyota Camryn kuudes sukupolvi oli tuotannossa vuosina 2006–2011. Vuoden 2007 Camry oli jälleen uudelleen suunniteltu, ja sitä valmistettiin muun muassa Yhdysvalloissa Georgetownin tehtaalla Kentuckyssa ja Subarun Lafayetten-tehtaalla Indianassa. Mallista oli myynnissä myös hybridiversio nimellä Toyota Camry HV.
Vuonna 2007 autoa myytiin Yhdysvalloissa 473 108 kappaletta. Vuonna 2008 Toyota Camry oli Yhdysvaltain myydyin henkilöauto: mallia meni kaupaksi 436 617 kappaletta.
Camryä sai CE-, LE-, SE- ja XLE-varustelutason malleina. V6-mallin sai myös 6-portaisella manuaalivaihteistolla, ja siihen oli mahdollista saada avaimeton käynnistysjärjestelmä. SE-malliin saattoi hankkia matkapuhelimella toimivan navigaatiojärjestelmän ja nahkapenkit.
Moottorivaihtoehdot:
Camry Hybrid HV
Camryn hybridimallissa on Hybrid Synergy Drive -järjestelmä. Sama järjestelmä oli käytössä myös Toyota Priusissa, Toyota Highlander -hybridissä ja Lexus 400h:ssa. Hybridimallissa on Toyotan 2,4-litrainen 2A-FXE-moottori (147 hv) ja lisäksi 650-volttinen 140 hevosvoimaa tuottava sähkömoottori. Vakiovarusteisiin kuului ajonvakaudenhallinta, jarruassistentti, moottorinhallintajärjestelmä ja vähän virtaa kuluttavat LED-takavalot.
XV50 (2011–2017)
thumb|250px|Toyota Camry (2011)
Camryn seitsemäs sukupolvi oli tuotannossa vuosina 2011–2017. XV50 Camry esiteltiin 23. elokuuta 2011, ja Yhdysvalloissa se tuli myyntiin syyskuussa. Auto oli kokonaan uusittu vuoden 2007 mallista. Camryn facelift esiteltiin Pohjois-Amerikassa huhtikuussa 2014. Suurin osa muutoksesta tehtiin auton ulkomuotoihin. Autosta valmistettiin myös hybridiversiota.
XV70 (2017–)
thumb|250px|Toyota Camry (2018)
Kahdeksannen sukupolven Camry esiteltiin tammikuussa 2017 North American International Auto Show’ssa. Japanissa auto esiteltiin 10. heinäkuuta 2017.
Amar’e Stoudemire
Amar’e Carsares Stoudemire (s. 16. marraskuuta 1982 Lake Wales, Florida) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Kerran NBA:n ykköstähdistöjoukkueeseen ja kuudesti NBA:n tähdistöotteluun valittu Stoudemire valittiin sarjan vuoden tulokkaaksi vuonna 2003. Yhdysvaltain miesten maajoukkueessa hän saavutti olympiapronssia Ateenassa 2004 ja Amerikan mestaruuden vuonna 2007.
Seurajoukkueet
Phoenix Suns varasi Stoudemiren vuoden 2002 varaustilaisuudessa. Hän edusti joukkuetta ammattilaisuransa kahdeksan ensimmäistä kautta, minkä jälkeen hän siirtyi New York Knicksiin. Hänet valittiin NBA:n vuoden tulokkaaksi vuonna 2003 ja NBA:n ykköstähdistöjoukkueeseen vuonna 2007. Sarjan kakkostähdistöjoukkueeseen hänet valittiin neljästi. NBA:n tähdistöottelussa Stoudemire pelasi kuudesti. Vuonna 2015 Stoudemire siirtyi Dallas Mavericksiin ja edelleen Miami Heatiin. Heinäkuussa 2016 Stoudemire teki Knicksin kanssa sopimuksen päättääkseen NBA-uransa joukkueessa vielä saman päivän aikana. Hän siirtyi Eurooppaan, israelilaiseen Hapoel Jerusalemiin kaksivuotisella sopimuksella.
Maajoukkue
Stoudemire pelasi myös Yhdysvaltain miesten maajoukkueessa. Hän saavutti olympiapronssia Ateenassa 2004 ja Amerikan mestaruuden vuonna 2007.
Chesterin piirikunta
Chesterin piirikunta (Chester County) on usean piirikunnan nimi Yhdysvalloissa:
Avtek
Avtek oli yhdysvaltalainen lentokonevalmistaja. Yhtiö perustettiin Camarilloon Kaliforniaan vuonna 1982 ja sen lakkasi konkurssin kautta toimimasta vuonna 1998.
Sen perustivat Robert Honeycutt ja Quinten Ward, joiden pyrkimys oli aloittaa komposiittirakenteisen liikelentokoneen Avtek 400:n valmistus. Yritys ja lentokoneen kehityshanke sai rahoitusta Tanskasta, Suomesta, Saksasta ja Japanista.
Vuonna 1991 perustettiin Eurooppaan tytäryritys EuroAvtek, jonka perustamisen rahoittivat Avtek, Per Udsen ja Tanskan valtio. Yhtiön piti alkaa koneen myynti Euroopassa.
Ilmatorjuntapatteri
thumb|250px|[[Yhdysvaltain armeijan kevyt ilmatorjuntatykki tuliasemassa Algerian rannikolla vuonna 1943. Kalustona on Suomessakin paljon käytetty Boforsin 40-millinen it-kanuuna 40 ItK 38.]]
Avtek
Avtek meni konkurssiin vuonna 1998 ilman tyyppisertifikaattia lentokoneen prototyypille. Quinten Ward osti yhtiön jäljellä olevan hyödyllisen omaisuuden ja perusti AvtekAir-yhtiön jatkamaan koneen kehitystä. Yhtiön johtajana toimii Honeycutt. Web-sivun mukaan koneitä olisi myynnissä.
Ilmatorjuntapatteri
Ilmatorjuntapatteri on ilmatorjuntatykistön perusyksikkö, vastaten siis organisatorisesti maavoimien komppaniaa. Henkilöstön määrä riippuu muun muassa käytetystä asejärjestelmästä.
Se voi olla erillinen patteri, tehtävänään esimerkiksi maavoimien tietyn joukon suojaaminen, mutta tavallisimmin ainakin hallinnollisesti ilmatorjuntapatteriston osa. Patteristo puolestaan on joko erillinen tai kuuluu johonkin ilmatorjuntarykmenttiin.
Patterien lukumäärä patteristossa vaihtelee kaluston mukaan. Tavallisesti patteristossa on 2-4 patteria, mutta tulenjohtokaluston ja -menetelmien salliessa enemmänkin.
Nykyisin yhä useampi ilmatorjuntapatteri on ohjuspatteri. Ammusilmatorjunta on menettänyt paljon merkitystään, joskaan ei häviämässä kokonaan. Muun muassa kustannussyistä ammusilmatorjunnalla on matalatorjunnassa edelleen merkitystä.
Ilmatorjuntapatteri voi jakaantua jaoksiin, joita tavallisesti on kaksi. Jaoksille voidaan antaa erillisiäkin torjuntatehtäviä, harvemmin yksittäisille tykeille. Kevyitä ohjuksia kuitenkin voidaan käyttää yksittäinkin.
Ilmatorjuntapatterilla voi olla yhtenäinen kalusto, asejärjestelmiä tyypillisesti 2 - 4 kappaletta. Toisinaan osalla patterista ("suojajaos") on tehtävänä keveämmillä aseilla suojata raskaampia ja tehokkaampia aseita.
Rauhanajan organisaatiossa ilmatorjuntapatteri on, muiden aselajien tapaan, kouluttamisen perusyksikkö.
Kineettinen valokuvaus
Kineettinen valokuvaus on kokeellinen valokuvaustekniikka, jossa kuvaaja käyttää liikettä ja pitkää valotusaikaa hyväkseen. Yleensä kuvaaja ei pitele kameraa kädessään tavalliseen tapaan kuvaa otettaessa, vaan esimerkiksi pyörittää kameraa hihnansa varassa, heittää sen ilmaan (camera tossing) tai pudottaa jonnekin. Useimmiten pyritään tuottamaan abstrakteja kuvia tai kuvioita.
HMS Belleisle (1876)
HMS Belleisle oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1876 vesillelaskettu Belleisle-luokan ironclad-taistelulaiva.
Valmistus
Osmanien valtakunnan 1874 Samuda Brothersilta tilaama alus, jonka suunnitteli Ahmed Pasha. Köli laskettiin vuonna 1874 nimellä Peik-i-Sheref ja Britannian kuninkaallinen laivasto pakkolunasti aluksen 13. helmikuuta 1878 Venäjän kanssa syttyvän sodanuhan vuoksi. Alus laskettiin vesille 12. helmikuuta 1876 nimettynä HMS Belleisleksi luokiteltuna panssarikorvetiksi. Alus ei kuitenkaan kerennyt palvelukseen ennen kuin vuonna 1878 aikaa vieneiden muutostöiden vuoksi. Alus luokiteltiin myöhemmin 2. luokan taistelulaivaksi ja edelleen rannikkopanssarilaivaksi.
Palvelus
Alus oli maalilaivana vuosina 1900-1903 ja se myytiin romutettavaksi vuonna 1904.
Korkeusmuunnospinta
Korkeusmuunnospinta on pinta, jonka avulla painovoimaan liittyvä korkeus voidaan laskea ellipsoidisesta korkeudesta. Korkeusmuunnospinta ei ole geoidimalli vaikka sitä satunnaisesti siksi kutsutaan.