cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jättiläishirviantilooppi
Elintavat
Jättiläishirviantiloopit ovat pääosin hämäräaktiivisia. Niitä on hankala lähestyä, koska eläimet ovat valppaita ja varovaisia. Jättiläishirviantiloopit voivat juosta jopa 70 kilometrin tuntinopeudella, ja ovat suuresta koostaan huolimatta erinomaisia hyppääjiä. Ne hyppäävät helposti 1,5 metriä korkealle. Jättiläishirviantiloopit liikkuvat yleensä laumoina, joissa voi olla jopa 60 yksilöä, joskin 15–25 eläimen laumat ovat tavallisempia. Urokset voivat olla yksineläjiä. Jättiläishirviantiloopit ovat vaeltajia, jotka tekevät vaelluksia sadekausien mukaan ja pitävät laajaa elinpiiriä. Minkäänlaisesta reviiritietoisuudesta ei ole näyttöä. Urokset eivät ole kovin aggressiivisia edes kiima-aikana. Laumat pysyvät koossa sadekausinakin. Laumaelämän uskotaan tämän vuoksi johtuvan pikemminkin sosiaalisista kuin ekologisista syistä.
Ravinto
Jättiläishirviantiloopin ravintoa ovat lehdet, hedelmät, versot, ruohot ja pensaat. Joskus ne rikkovat sarvillaan puista oksia saadakseen niistä lehtiä. Ne syövät myös tulipalojen jälkeen noussutta kasvustoa, ja juovat päivittäin mikäli vettä on tarjolla.
Lisääntyminen
Jättiläishirviantiloopit parittelevat yleensä sadekaudella. Naaraiden kiima kestää noin kolme päivää. Lauman hallitsevat urokset voivat paritella useiden naaraiden kanssa. Ne ratkaisevat paritteluoikeutensa ja arvojärjestyksensä vertailemalla sarviensa kokoa. Lehmän kantoaika kestää 8–9 kuukautta, minkä jälkeen se synnyttää yhden vasikan. Emo imettää sitä 4–6 kuukautta, jonka jälkeen vasikka liittyy nuorten laumaan, jossa on sekä uroksia että naaraita. Ne pysyvät nuorten laumassa noin kaksi vuotta. Naaraat tulevat sukukypsiksi 15–36 kuukauden ikäisinä, urokset 4–5-vuotiaina.
Chris Witchhunter
Chris Witchhunter (oik. Christian Dudeck, 1965 – 7. syyskuuta 2008) oli saksalaisen thrash metal -yhtye Sodomin alkuperäinen rumpali, jonka Tom Angelripper lopulta erotti yhtyeestä vuonna 1992.
Witchhunterin on väitetty lähteneen itse Sodomista, mutta asiaa kommentoi Angelripper sekä itse Witchhunter Sodomin Lords of Depravity Part I:n historia-DVD:llä. Hänellä oli aikoinaan oma projekti nimeltään Witchhunter, joka ei koskaan julkaissut albumia.
Sindhit
Sindhit ovat sindhiä puhuva etninen ryhmä Sindhin provinssista nykyisestä Pakistanista. Intian jaon jälkeen vuonna 1947 suurin osa hindu- ja sikhisindheistä pakeni nykyiseen Intiaan tai muihin maihin. Nykyään Pakistanin sindhit ovat pääasiassa muslimeja ja Intian sindhit hinduja.
Sindhimuslimien kulttuuri on saanut paljon vaikutteita sufilaisuuden opeista ja perusteista.
Keïta Rokiatou N’Diaye
Keïta Rokiatou N’Diaye (s. 26. helmikuuta 1938 Bamako) on malilainen maantieteilijä ja poliitikko. Hän on maan ensimmäinen naispuolinen korkeakoulun opettaja.
Rokiatou N’Diaye opiskeli Dakarin yliopistossa ja Ranskassa. Hän puolusti väitöskirjaansa Kayes et le Haut-Sénégal Strasbourgin yliopistossa vuonna 1971. N’Diaye työskenteli maantieteen opettajana Malin virkamieskorkeakoulussa vuosina 1966–1969 ja Bamakon opettajakorkeakoulussa vuosina 1968–1978. Hän toimi kansallisen tieteen ja tekniikan tutkimuslautakunnan puheenjohtajana vuosina 1966–1968 ja opettajakorkeakoulun rehtorina vuosina 1977–1978.
Toimittuaan FAO:n asiantuntijana Ghanassa N’Diaye työskenteli Malin opetusministerinä vuosina 1991–1992 ja kulttuuri- ja tiedeministerinä 1992–1993, presidentti Alpha Oumar Konarén kabinettipäällikkönä vuosina 1992–1994 ja presidentin neuvonantajana vuosina 1994–1996.
N’Diaye kuului Adéma-PASJ -puolueeseen. Hän erosi siitä vuonna 2001 ottaen osaa Ibrahim Boubacar Keïtan Rassemblement pour le Mali (RPM) -puolueen perustamiseen. Vuosina 2002–2004 N’Diaye työskenteli Malin terveysministerinä. Hän on nykyään eläkkeellä ja toimii yhtenä RPM:n kunniapuheenjohtajista.
Entinen ministeri Issa N’Diaye on Rokiatou N’Diayen veli.
Beit She’an
Beit She'an tai Bet-Sean on kaupunki Israelissa pohjoisella hallintoalueella. Paikalla on ollut asutusta jo neoliittiselta kaudelta lähtien. Muinaiset egyptiläiset rakensivat paikalle varuskunnan ja hellenistisellä kaudella se sai nimen Skythopolis. Kaupunki oli yksi Dekapolis-kaupungeista ja se kasvoi suurimmilleen Bysantin valtakunnan aikana. Kaupunki raunioitui kuitenkin maanjäristyksessä vuonna 749, eikä se enää kasvanut entisiin mittoihinsa. Vuoden 1948 Israelin itsenäisyyssodasta lähtien kaupunki on kuulunut Israeliin. Vuoden 2017 lopussa sen asukasluku oli 17 704.
Historia
thumb|vasen|Beit She'anista löydetty egyptiläinen [[steela.]]
Varhainen historia
Merkkejä asutuksesta Beit She'anissa on jo neoliittiselta ja kalkoliittiselta kaudelta. Vuoden 1450 eaa. paikkeilla paikalle perustettiin egyptiläinen varuskunta. Varuskunnan perusti mahdollisesti Meggidon taistelun jälkeen paikallisia kanaanilaisia hallitsijoita vastaan sotinut Thutmosis III. Ensimmäinen maininta Beit She'anista on Karnakin temppelissä nimellä bt š’ir ja Amarna-kirjeissä nimellä bit ša-a-ni. Nimen tarkkaa merkitystä ei tunneta. Samassa muodossa Beit kirjoitetut paikannimet viittaavat usein johonkin paikalla palvottuun jumaluuteen, mutta jonkin She'an-nimisen jumalan sijaan paikalliset kanaanilaiset palvoivat tiettävästi Mekalia. Ilmeisesti paikan egyptiläiseen kauteen liittyen Beit She'an mainitaan myös Vanhan testamentin Joosuan- ja Tuomarien kirjoissa (Joos. 17:11, Tuom. 1:27) nimellä Bet-Sean, joka annetaan Raamatussa Manassen heimolle. Egyptiläiset hylkäsivät Beit She'anin ehkä 1100-luvulla eaa. Arkeologit ovat löytäneet merkkejä paikan tuhoutumisesta, sekä merikansoihin liitetystä keramiikasta Kyprokselta. On mahdollista että egyptiläisiä seurasivat filistealaiset, mutta he eivät jättäneet jälkeensä huomattavampia merkkejä itsestään. Beit She'an liitettiin Israelin alueisiin luultavasti kuningas Daavidin valtakaudella. Yhdistyneen kuningaskunnan hajottua se luetteloidaan kuitenkin Egyptin faaraon Siisakin hallitsemana kaupunkina vuonna 925 eaa. Kaupunki tuhoutui ehkä egyptiläisvalloituksen tai sittemmän assyrialaisvalloituksen yhteydessä 733–732 eaa.
Hellenistinen ja roomalainen kausi
thumb|vasen|Roomalainen teatteri. thumb|Roomalaisia pylväitä. Tuhoutunut Beit She'an asutettiin uudelleen 200-luvulla eaa. Seleukidihallitsija Antiokhos IV teki Beit She'anista kaupungin (polis). Hellenistisellä kaudella kaupunki oli saanut uuden nimen Skythopolis, joka oli mahdollisesti viittaus skyytteihin, joita on palvellut palkkasotilaina hellenististen hallitsijoiden armeijoissa. Myöhemmin sen valtasi Johannes Hyrkanos ja vuonna 63 eaa. roomalainen kenraali Pompeius. Josephuksen mukaan Skythopolis oli Dekapolis-kaupungeista suurin. Dekapolis mainitaan puolestaan useita kertoja Uudessa testamentissa. Roomalaiset rakennuttivat etenkin 100-luvulta lähtien kukoistamaan alkaneeseen kaupunkiin teattereita, amfiteattereita, nymfaioneja, sekä vuonna 749 maanjäristyksessä tuhoutuneen Nysan temppelin. Kaupunki oli suurimmillaan Bysantin valtakunnan aikana, jolloin sen asukasluku oli arviolta 30 000–40 000. Sen asukkaisiin kuului pakanoita, kristittyjä, juutalaisia ja samarialaisia. Skythopolis oli Palaestina Secundan pääkaupunki. Muslimit valtasivat kaupungin vuonna 636 Bysantin armeijan kärsittyä tappion Jarmukin taistelussa. Kaupunki kadotti aikaisemman nimensä Skythopolis ja sitä alettiin kutsua alkuperäisestä nimestä johdetulla nimellä Beisan. Kaupunkia asutettiin vielä umaijadien kaudella, mutta se raunioitui suuressa maanjäristyksessä vuonna 749. Kaupunkia jälleenrakennettiin abbasidien kaudella, mutta se ei enää koskaan kasvanut aikaisempiin mittoihinsa. Ristiretkeläiset rakensivat paikalle linnoituksia.
Nykypäivä
Vuosisatoja myöhemmin britit valtasivat paikan ensimmäisen maailmansodan aikana syyskuussa 1918. Vuonna 1921 kaupungin asukasluku oli 2 000 ja monet heistä paikallisia beduiineja. Kaupunkiin muutti myös joitakin juutalaisia, jotka kuitenkin lähtivät vuoden 1929 ja 1936 mellakoiden aikana. Juutalaiset valtasivat kaupungin Israelin itsenäisyyssodan aikana vuonna 1948 ja sen arabiasukkaat pakenivat. Paikalle alkoi muuttaa juutalaisia siirtolaisia ja sen asukasluku kasvoi vuoden 1950 lukemasta 1 200 lukuun 12 800 vuonna 1968. Kuuden päivän sodan aikana vuonna 1967 kaupunkia tulitettiin ajoittain tykistöllä Jordaniasta, jonka puolelta Jordanjokea Israeliin soluttautui myös palestiinalaistaistelijoita. Olot rauhoittuivat kuitenkin vuoden 1975 jälkeen. Israel teki rauhan Jordanian kanssa vuonna 1994, ja nykyisin kaupungin lähellä sijaitsee raja-asema.
Talous
Beit She'ania ympäröivä alue kuuluu Israelin tärkeimpiin puuvillan kasvatusalueisiin. Monet paikalliset työskentelevätkin alueen kibbutzeissa. Kaupungissa on myös esimerkiksi tekstiili- ja muoviteollisuutta, sekä pienempimuotoista liiketoimintaa.
Abyin ulus
Abyin ulus tai Abyin piiri on piiritason paikallinen itsehallintoalue Sahan tasavallan pohjoisosassa Venäjällä. Se rajoittuu pohjoisessa Allaihan, idässä Srednekolymskin, kaakossa Verhnekolymskin, etelässä Moman ja lännessä Ust-Janskin uluseihin (piireihin). Abyin ulusin hallinnollinen keskus on Belaja Goran taajama (Ürüŋ Xaja).
Beit She’an
Väestö
Beit She'anin asukasluku vuoden 2017 lopussa oli 17 704. Monet kaupungin juutalaisista siirtolaisista tulivat Marokosta, Iranista, Irakista ja Turkista.
Abyin ulus
Abyin ulusin pinta-ala on 69 400 km². Vuonna 1995 väkiluku oli 5 900. Alueen tärkeimmät elinkeinot ovat porotalous ja kalastus.
Kunnat
Ulus käsittää kuusi kuntaa: Belaja Goran kaupunkikunta sekä viisi maalaiskuntaa eli naslegia, joissa on kuusi kylää (kylät suluissa):
Nils Idman (täsmennyssivu)
Nils Idman tarkoittaa ainakin seuraavia suomalaisia henkilöitä:
Anna Ilomäki
Anna Ilomäki (s. 2. lokakuuta 1970) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen aitajuoksija. Seuratasolla hän edusti Viherlaakson Veikkoja ja vuodesta 1991 lähtien Helsingin Kisa-Veikkoja. Hänen valmentajinaan toimivat Seppo Lipasti, Erkki Viita ja Tapio Laitinen. Kalevan kisoista Ilomäki saavutti pronssia 100 metrin aitajuoksussa vuonna 1989. Lisäksi hän oli viestijuoksun SM-kisoissa mukana voittamassa pronssia 4 x 100 metrin viestijuoksussa vuonna 1992. Sisäratojen SM-kilpailuista Ilomäki voitti pronssia 60 metrin aitajuoksussa vuonna 1989. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1994 jälkeen.
Wrangelin palatsi
thumb|250px|Wrangelin palatsi [[Birger Jarls torgin suunnalta nähtynä.]] thumb|250px|Ilmakuva rakennuksesta. Wrangelin palatsi on rakennus Tukholman Riddarholmenin saarella, Birger Jarls torgin länsilaidalla. Palatsissa on toiminut vuodesta 1753 lähtien Svean hovioikeus (Svea hovrätt).
Rakennuksella on pitkä sekä monivaiheinen historia. Sen eteläinen torni oli alun perin osa kuningas Kustaa Vaasan 1530-luvulla rakennuttamaa puolustuslinnaketta. Palatsi rakennettiin vuoden 1630 tienoilla Lars Sparren yksityisasunnoksi. Uusi omistaja marsalkka Carl Gustaf Wrangel teetti rakennukseen muutoksia vuosina 1652–1670 arkkitehti Nicodemus Tessin vanhemman suunnitelmien mukaan. Vuoden 1693 tulipalon jälkeen palatsi jouduttiin jälleen uudelleenrakentamaan, jolloin sitä myös hieman laajennettiin. Tällä kertaa suunnittelijana oli Nicodemus Tessin nuorempi. Vuonna 1697 siitä tuli myös kuninkaallinen residenssi, sillä Tukholman kuninkaallinen Tre kronor -linna oli palanut tulipalossa raunioiksi. Kuningasperhe asui Wrangelin palatsissa vuoteen 1754. Noihin aikoihin palatsia kutsuttiin nimellä Kungshuset ("Kuninkaan talo").
Vuonna 1802 palatsi paloi jälleen ja se rakennettiin kolmanteen kertaan uudelleen arkkitehti Carl Christoffer Gjörwellin suunnitelmien mukaan. Tuolloin julkisivu sai nykyisen, aiempaa riisutumman ilmeensä. Palatsia entisöitiin vuosina 1948–1950, 1985 ja 2004. Ensimmäisen entisöinnin yhteydessä Tessin vanhemman suunnittelema eteishalli palautettiin alkuperäiseen asuunsa.
Wrangelin palatsi on Tukholman entisistä yksityispalatseista suurin. Siihen kuului terassipuutarha Mälaren-järven puoleisella takapihalla.
Hizenin provinssi
thumb|220px|Hizenin provinssi punaisella.
Hizenin provinssi oli Japanin provinssi Kyūshūlla. Se rajautui Chikuzenin ja Chikugon provinsseihin ja kuului Saikaidōn alueeseen. Nykyisin Hizenin provinssin alue jakautuu Sagan ja Nagasakin prefektuurien kesken, mutta siihen ei kuulunut nykyisin Nagasakin prefektuuriin kuuluvia Tsushiman ja Ikin provinssien alueita.
Provinssin vanha pääkaupunki sijaitsi nykyisen Yamaton kauppalan alueella. Toyotomi Hideyoshi ohjasi hyökkäyksiään Koreaan Hizenin Nagoyan kaupungista, ja Shimabaran kapina käytiin Hizenin alueella. Sengoku-kaudella alue jakautui useille daimiolle, joista rikkaimmilla oli linna Sagassa.
Espanjan tasavalta
Espanjan tasavalta tarkoittaa seuraavia asioita:
Tacinga
Tacinga on opuntioille (Opuntia) läheinen kaktuskasvisuku. Tieteellinen nimi on anagrammi sanasta catinga eli caatinga, joka on brasilialainen nimitys Bahian osavaltiossa tavattavalle kausivihannalle piikkipensaskasvillisuudelle. Suvussa on kuusi lajia.
Tuntomerkit
Kasvit ovat pensasmaisia, usein kiipeileviä tai maanmyötäisiä. Varret ovat liereitä, toisinaan hieman litistyneitä, tai pyöreitä, vastapuikeita tai soikeita muodoltaan ja hieman litistyneitä, nivelettömiä tai nivelikkäitä, vihreitä, meheviä ja aikaa myöten puutuvia. Lehdet ovat pieniä, hyvin surkastuneita, ohuita ja lieriömäisiä. Areolit ovat mustia, ja niissä on herkästi irtoavia väkäskarvoja (glokidioita). Piikkejä on kaksi tai kolme tai ei yhtään, ja ne karisevat pian. Varren kärjen ympärillä sijaitsevat kukat ovat kalpean keltaisia ja vihreän-, violetin- tai ruskeansävyisiä. Kukan tyviosa on ontto, paksu, varsimainen, pienisuomuinen ja siinä on areoleja glokidioineen. Kehälehdet ovat taipuneita, ja sekä heteet että vartalo pistävät ulos niiden suusta tiheänä kimppuna. Kehän ja hetiön välissä on pitkien ja kiharoiden karvojen muodostama kiehkura. Siitepölyhiukkasessa on 12 itureikää, pieniä piikkejä ja huokosia. Hedelmät sijaitsevat yksittäin ja ovat meheviä, pitkänomaisia, vihreitä, valkoisia, ruskehtavia tai punertavia, ja niissä on syvä napamainen muodostuma. Siemenet ovat lähes pallonmuotoisia, pallomaisia tai päärynänmuotoisia ja hieman sivulta litistyneitä. Siemenissä on tiheän karvoituksen peittämä vaippa.
Levinneisyys
Suku kasvaa Brasilian itä- ja pohjoisosien caatinga-alueella.
Lajit
Suvun kuusi lajia ovat:
Häpy Endkö? Eli kuinka Uuno Turhapuro sai niin kauniin ja rikkaan vaimon
'''Häpy Endkö? Eli kuinka Uuno Turhapuro sai niin kauniin ja rikkaan vaimon (käytetään myös nimeä Häpy Endkö''') on vuonna 1977 ensi-iltansa saanut Uuno Turhapuro -elokuvasarjan neljäs elokuva.
Elokuva oli Suomen teattereissa vuoden 1977 kolmanneksi katsotuin yli 434 000 katsojallaan. Parempaan ylsivät vain Viimeinen savotta ja 007 rakastettuni.
Juoni
Uuno muuttaa isänsä maatilalta lentorahtina Helsinkiin etsimään kaunista ja rikasta vaimoa. Uuno ostaa hienot vaatteet kahdeksalla markalla eräästä kuolinpesästä ja hänestä tulee kahdessa viikossa Helsingin tavoitelluin poikamies, johon kaikki naiset ovat täydessä hurmiossa. Uuno menee myös tarjoilijaksi ravintola Vaaleanpunaiseen sikaan, ja sen myötä tuleekin jo hänen ja tulevan appiukkonsa välille ensimmäiset erimielisyydet. Kosinnoissa Uunoa auttavat tekniikan tohtori Lörsson (myöh. Sörsselssön) ja teknikko Härski Hartikainen.
Muuta tietoa
Elokuva sisältää kohtauksen jossa Uuno, Lörssön ja Härski Hartikainen valmistelevat Uunon ja Elisabethin treffejä luonnon helmassa, mutta järjestelyistä ei meinaa sohvasta löytyneen piikin aiheuttamien kommellusten takia tulla yhtään mitään. Kyseinen kohtaus perustuu lähes täysin Spede Show'n sketsiin, jossa Speden, Veskun ja Simon esittämät huono-onniset miehet valmistelevat eväsretkeä ja josta juontaa juurensa lentävä lause: ”Siinä meni retkeilyhousut”. Elokuva sisältää myös kohtauksen, jossa Uuno toimii katsastusinsinöörinä johtaja Tuuralle. Samantapainen kohtaus nähtiin hieman muutettuna Spede Show'ssa 1970-luvulla.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Olavi Similä kuvaili Häpy Endköä ”keskitason törmäilyksi” ja ”totutun alkeelliseksi puuhasteluksi”, joka kuitenkin aiheutti jopa satunnaisen tirskahduksen. Hän antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Pervomaiski
Pervomaiski on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirin Šilkan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Mogoituin harjanteen koillispuolella lähellä Ingoda-jokea 50 kilometriä Šilkasta lounaaseen. Asukkaita on 12 900 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa 1930-luvulla perustetusta Sljudjankan kaivosasutuksesta. Vuonna 1951 se sai kaupunkimaisen taajaman aseman ja nimen Pervomaiski.
Nykyään Pervomaiskissa toimii malminrikastamo, elintarviketeollisuutta ja teräsbetonirakennetehdas. Taajamassa on neljä keskikoulua, lasten luomistyön keskus, kulttuuritalo, kotiseutumuseo ja kaksi sairaalaa. Lentokenttä suljettiin 1990-luvulla.
Raija Kuusivuori
Raija Sinikka Marjatta Kuusivuori (s. 2. joulukuuta 1949 Tuusula) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kilpakävelijä. Seuratasolla hän edusti koko uransa ajan Keski-Uusimaan Urheilijoita ja vastasi itse omasta valmennuksestaan. Kalevan kisoista Kuusivuori saavutti pronssia 5 000 metrin ratakävelystä vuonna 1989. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1996 jälkeen.
Rif
Rif (tamazight: Arif, جبال الريف) on Marokon pohjoisosassa Välimeren rannikolla sijaitseva maantieteellinen alue, joka käsittää pääosin vuoristoa. Se kuuluu Orientalin, Taza-Al Hoceima-Taounaten ja Tangier-Tetouan hallintoalueisiin.
Rifin väestö koostuu suurimmaksi osaksi eri berberiheimoista ja asukkaita alueella on noin neljä miljoonaa. Merkittävimpiä kaupunkeja ovat Al Hoceima, Nador ja Tanger sekä Espanjalle kuuluvat Melilla ja Ceuta. Rifin vuoristoseutu tunnetaan merkittävänä kannabiksen viljelyalueena.
Ennen Marokon vuonna 1956 tapahtunutta itsenäistymistä Rif oli osa Espanjan Marokkoa. Vuosina 1921–1926 alueella toimi Rifin tasavalta, joka kuitenkin kukistui berberien Espanjaa ja Ranskaa vastaan käymässä Rifin sodassa. Myös nykyään toimii Rifin itsenäisyyttä ajava liike Rif Independent Movement.
Pehr Granstedt
thumb|Pehr Granstedtin suunnittelema [[Uschakoffin talo Helsingissä vuodelta 1816.]] Pehr Granstedt (22. lokakuuta 1764 Karlskrona, Ruotsi – 20. toukokuuta 1828 Helsinki) oli ruotsalaissyntyinen suomalainen linnoitusupseeri ja uusklassisen tyylin arkkitehti.
Elämä ja ura
Granstedt liittyi nuorena Ruotsin armeijaan, jossa hänestä tuli konduktööri eli rakennustöiden johtaja. Hän tuli Suomeen 1790-luvulla, kun hänet komennettiin osallistumaan Hangon linnoituksen rakennustöihin. Hän tiettävästi suunnitteli sinne kasarmirakennuksen, jossa nykyään toimii Hangon museo. Hangossa työskennellessään hän suunnitteli myös yksityisiä toimeksiantoja läntiselle Uudellemaalle. Sen jälkeen Granstedt toimi Viaporissa ja mahdollisesti myös Viipurissa. Hän jäi Suomen sodassa venäläisten vangiksi. Hänen päiväkirjansa sotavankeudesta Venäjällä on säilynyt. Sodan jälkeen Granstedt palasi ja jäi asumaan Suomeen. Hän työskenteli aluksi Kuopiossa mutta muutti vuonna 1814 Helsinkiin, jonka kaupungininsinööri hänestä tuli vuonna 1818. Hän valvoi J. A. Ehrenströmin suunnitteleman Helsingin uuden asemakaavan toteutusta.
Bill Russell
William Felton ”Bill” Russell (12. helmikuuta 1934 Monroe, Louisiana – 31. heinäkuuta 2022) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja koripallovalmentaja. Hän pelasi ammattilaisena NBA-seura Boston Celticsissä saavutettuaan sitä ennen olympiakultaa. Keskushyökkääjä Russell jäi joukkuepelien historiaan etenkin voittamiensa 11 ammattilaissarjan mestaruuden ansiosta: pohjoisamerikkalaisessa huippu-urheilussa hänen kanssaan tasoissa mestaruuksien määrässä on NHL:ssä pelannut jääkiekkoilija Henri Richard, joka voitti Montreal Canadiensin pelaajana 11 Stanley Cupia. Bill Russell voitti viidesti NBA:n arvokkaimman pelaajan palkinnon ja tuli valituksi 12 kertaa sarjan tähdistöön. Russell johti joukkueensa Celticsin 11 mestaruuteensa vain 13 kauden kuluessa.
Pehr Granstedt
Suunnittelutöitä
Granstedt suunnitteli päärakennukset Riilahden (1806) ja Herttoniemen kartanoihin (1815). Herttoniemen päärakennus oli entinen posliinitehdas, jonka muutettiin kartanoksi Granstedtin suunnitelmien mukaan. Hän suunnitteli myös kartanon omistajan, amiraali Carl Olof Cronstedtin hautakappelin Helsingin pitäjän kirkon kirkkomaalle. Kuopiossa Granstedt jatkoi kesken jääneitä Kuopion kirkon (nykyinen tuomiokirkko) rakennustöitä ja muutti piirustuksia tehden kirkon tornista alkuperäistä suunnitelmaa korkeamman ja näyttävämmän. Hän suunnitteli myös Espoon kirkon (nykyinen tuomiokirkko) laajennuksen ristikirkoksi vuonna 1821.
thumb|pysty|[[Carl Olof Cronstedtin hautakappeli.]]
Yksipuoluejärjestelmä
Yksipuoluejärjestelmä on valtio, jossa yksi puolue tai koalitio johtaa maata, eivätkä muut puolueet saa asettaa ehdokkaita vaaleissa. Jossain tapauksissa sitoutumattomat ehdokkaat saavat asettua ehdolle.
Useimmissa tapauksissa yksipuoluejärjestelmän takana on ollut sosialistinen, nationalistinen tai fasistinen ideologia. Useat yksipuoluejärjestelmät syntyivät siirtomaiden vapautustaisteluista, kun siirtomaaisännät joutuivat lopulta hyväksymään jonkin suositun liikkeen neuvotteluosapuoleksi ja luovuttamaan tälle vallan. Näin kävi esimerkiksi Algeriassa, jossa FLN nousi valtaan 1962.
Kansandemokratioissa johtava puolue oli marxistis-leninistinen ja näitä valtioita kutsuttiin sosialistisiksi. Useimmissa kansandemokratioissa oli teknisesti ottaen useita puolueita, mutta muut puolueet tunnustivat kommunistisen puolueen johtavan aseman. Esimerkiksi Saksan demokraattisen tasavallan parlamenttiin valittiin kiinteä määrä eri puolueiden ja kansalaisjärjestöjen edustajia siten, että johtavalla puolueella SED:llä ja sen liittolaisilla oli aina enemmistö. Tämä on ollut ja on edelleen käytäntö myös Kiinassa. Tšekkoslovakiassa ja monessa muussa itäblokin maassa kansanrintama muodosti pysyvän hallituskoalition.
Äärioikeistolaiset (muun muassa fasistiset) yksipuoluejärjestelmät ovat yleensä syntyneet oikeistopuolueiden tukemista vallankaappauksista, jotka on tehty vasemmiston toiminnan estämiseksi. Valtaan päästyään äärioikeistolaiset ryhmät ovat kuitenkin lopettaneet ja kieltäneet myös muiden oikeistopuolueiden toiminnan. Näin kävi esimerkiksi Saksassa ja Chilessä.
Sepelvaltimo
Sepelvaltimot eli koronaarivaltimot ovat verisuonia, jotka kuljettavat hapekasta verta sydänlihakselle. Ne ovat saaneet nimensä siitä, että ne ympäröivät sydäntä seppeleen tavoin.
Rakenne
Ihmisellä on yleensä kaksi sepelvaltimoa, oikea sepelvaltimo ja vasen sepelvaltimo. Sepelvaltimot lähtevät aortasta heti aorttaläpän yläpuolelta, ja kulkevat sydämen pinnan uurteissa. Oikean sepelvaltimon päähaara kiertyy eteis-kammiovälissä sepeluurteessa oikealle sydämen taakse. Vasen sepelvaltimo puolestaan jakautuu kahteen päähaaraan. Näistä laskeva haara kulkee alas kohti sydämen kärkeä, ja kiertävä haara  kiertyy sepeluurteessa vasemmalle sydämen taakse. Päähaarat jakautuvat edelleen pienemmiksi haaroiksi, joiden rakenteessa esiintyy vaihtelua ihmisten välillä.
Osa sepelvaltimoiden verestä kulkee takaisin sydämen eteisiin erityisiä pikkulaskimoita myöten. Osa taas kulkeutuu sepelvaltimoita seuraaviin sydänlaskimoihin, jotka yhtyvät sydämen takana sepelpoukamaksi, joka kuljettaa veren edelleen eteisiin.
Fysiologia
Vasemman sepelvaltimon verenkierto hidastuu ja saattaa jopa pysähtyä sydämen supistumisen aikana tapahtuvan paineen nousun vuoksi. Oikeassa sepelvaltimossa veri kiertää koko ajan normaalisti.
Kliininen merkitys
Sepelvaltimotauti on syöpien ohella Suomen tärkein kansansairaus. Se kuuluu sydän- ja verisuonisairauksiin, jotka kuormittavat eniten terveydenhuoltoa.
Sepelvaltimon totaalinen tukkeutuminen saattaa johtaa sydäninfarktiin.
Lähteet
Koronaria angio
Hämeenlinna Hope
Hämeenlinna Hope on kristillinen nuorisotapahtuma, joka on järjestetty vuosina 2004, 2005, 2006, 2007 ja 2008. Hämeenlinnan torilla ja vuonna 2008 Linnanpuistossa järjestettyyn tapahtumaan on perinteisesti kuulunut musiikki- ja tanssiesityksiä, puheita, niin sanottuja todistuksia sekä rukoilua.
Toritapahtuman lisäksi on Hämeenlinna Hope -nimikkeen alla on järjestetty myös nuorteniltoja hämeenlinnalaisissa seurakunnissa.
Rolf Arnkil
Rolf Jarl Gösta Arnkil (26. joulukuuta 1923 Mänttä – 8. joulukuuta 1964 Kuopio) oli suomalainen Kuopiossa asunut metsänhoitaja ja uskonnollinen kirjailija. Arnkil aloitti kirjoittamisen sairastuttuaan myeloomaan, kuolettavaan plasmasolusyöpään. Hänen kirjeenvaihtoaan ja uskonnollis-filosofista pohdiskeluaan julkaistiin kolmena teoksena 1960-luvun alussa ja niistä otettiin useita painoksia. Arnkilin vaimo Joan Arnkil-Campbell käsitteli Rolfin sairautta kirjassaan Ei murheella vaan ilolla.
Päivi Setälä
Päivi Eeva Marjatta Setälä (o.s. Priha; 20. tammikuuta 1943 Kuopio – 7. maaliskuuta 2014 Helsinki ) oli suomalainen filosofian tohtori ja historiantutkija, joka vaikutti suomalaisen kulttuurielämän eri alueilla. Tunnetuimmaksi hän tuli yhtenä suomalaisen naistutkimuksen puolestapuhujana. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi.
Setälän vanhemmat olivat teollisuusneuvos Erkki Priha ja Vuokko Miettinen. Toimitusjohtaja Jukka Priha oli hänen veljensä.
Työ ja ura
Setälä väitteli historian tohtoriksi Helsingin yliopistosta 1977. Hänen väitöskirjansa Private domini in Roman brick stamps of the empire käsitteli Rooman valtakunnassa käytettyjä tiilileimoja. Setälä työskenteli yliopistossa historian assistenttina 1970–1982 ja hoiti 1980-luvulla useita professorin viransijaisuuksia. Vuonna 1991 hänet nimitettiin naishistorian ylimääräiseksi professoriksi samana vuonna perustettuun Kristiina-instituuttiin. Kolmivuotisen professuurinsa jälkeen hän toimi Suomen Rooman instituutin johtajana vuosina 1994–1997.
Setälän tuotannon pääosan muodostavat populaarit naishistorian yleisesitykset. Teos Kuningatar Kristiina – aikansa eurooppalainen (1990), jonka hän toimitti yhdessä Matti Klingen, Laura Kolben ja Maria-Liisa Nevalan kanssa, sai Tieto-Finlandian kunniamaininnan, samoin kuin eurooppalaisen naisen historiasta kertovan teostrilogian ensimmäinen osa Antiikin nainen (1993). Trilogian muut osat ovat Keskiajan nainen (1996) ja Renessanssin nainen (2000).
Luottamustoimet
Setälä toimi myös Helsingin yliopiston historiaan liittyneiden hankkeiden parissa. Hän toimi Helsingin yliopiston 350-vuotisjuhlien yliairuena eli pääsuunnittelijana 1988–1990 ja oli aloitteellinen Helsingin yliopiston Alumni ry:n perustamisessa sekä Helsingin yliopistomuseon suunnittelussa ja näyttelytoiminnan kehittämisessä.
Proteiinifosfataasi 1
thumb|250px|Malli proteiinifosfataasi 1:n rakenteesta sitoutuneena [[inhibiittorina toimivaan kalykuliiniin]] Proteiinifosfataasi 1 on entsyymi, joka katalysoi proteiinien defosforylaatiota eli proteiinien seriini- tai treoniiniaminohappoihin esteröityneiden fosfaattiryhmien hydrolyysiä. Entsyymi on tärkeässä roolissa glykogeenin synteesin ja hajotuksen säätelyssä. Glykogeeniaineenvaihdunnan lisäksi proteiinifosfataasi 1 osallistuu useisiin muihin solutason prosesseihin, muun muassa solusykliin, RNA:n silmukointiin, vesikkelien fuusioon, ionikanavien toimintaan ja lihasten supistumiseen. Proteiinifosfataasi 1:n EC-numero on EC 3.1.3.16.
Proteiinifosfataasin toiminta
Proteiinifosfataasi 1 koostuu kahdesta keskenään erilaisesta alayksiköstä. Ihmisellä katalyyttinen alayksikkö on molekyylimassaltaan 37 kDa ja siihen on liittynyt useasta pienemmästä alayksiköstä koostuva säätelyalayksikkö, jonka molekyylimassa on noin 120 kDa. Tämä säätelyalayksikkö sisältää muun muassa glykogeeniin sitoutuvan alueen. Proteiinifosfataasi 1 vaatii kofaktorikseen kalmoduliinin, joka sitoutuu kalsium-ioneihin. Entsyymiä aktivoivia ioneja ovat kalsiumionien lisäksi mangaani ja lisäksi entsyymi vaatii toimiakseen magnesium-ioneja. Proteiinifosfataasi 1:n inhibiittoreita ovat muun muassa siklosporiini, kalykuliinit ja okadaiinihappo.
Proteiinifosfataasi 1 on tärkeä entsyymi glykogeenin metabolian säätelyssä. Se aktivoi glykogeenin synteesiä defosforyloimalla glykogeenisyntaasiin liitettyjä fosfaattiryhmiä ja täten muuttaen sen inaktiivisesta b-muodosta aktiivisempaan a-muotoon. Entsyymi myös inaktivoi glykogeenin hajottamista hydrolysoimalla glykogeenifosforylaasiin liittyneitä fosfaattiryhmiä ja täten muuttaen sen inaktiiviseen muotoon. Kun solut tarvitsevat energiaa ja glykogeenin hajotuksen tulisi aktivoitua, solut erittävät adrenaliinia tai glukagonia. Nämä hormonit aktivoivat proteiinikinaasi A:n, joka inaktivoi proteiinifosfataasi 1 kahdella mekanismilla. Proteiinikinaasi A fosforyloi proteiinifosfataasin säätelyalayksikön siten, että katalyyttinen alayksikkö ei enää kykene sitoutumaan siihen ja tämä inaktivoi proteiinifosfataasi 1:n. Proteiinikinaasi A fosforyloi myös eräitä muita proteiineja, jotka toimivat proteiinifosfataasi 1:n spesifisinä inhibiittoreina ja sitoutuvat entsyymin aktiiviseen alayksikköön estäen sen toiminnan.
Ympäristöpuolue
Ympäristöpuolueet ovat puolueita, joiden poliittisessa ohjelmassa ympäristötavoitteet ovat selkeässä asemassa. Harvan ympäristöpuolueen ohjelmassa on yksinomaan ympäristökysymyksiin liittyviä tavoitteita, vaan etenkin suurimmat ympäristöpuolueet ottavat kantaa kaikkiin poliittisesti merkittäviin kysymyksiin.
Ympäristöpuolueiden lähtökohdat voivat vaihdella suuresti, mutta useimmat nojaavat tavoitteissaan kestävän kehityksen periaatteisiin, joihin kuuluvat ekologisesti, sosiaalisesti ja taloudellisesti kestävä kehitys.
Teoriassa ympäristöpuolueet voivat olla sekä vasemmistolaisia että oikeistolaisia. Käytännössä kaikki länsimaiset ympäristöpuolueet kuitenkin sijoittuvat oman maansa poliittisessa kartassa joko keskustaan tai vasemmistoon, mutta esimerkiksi Italiassa oikeistolaisen Lega Nordin ohjelmaan kuuluu ympäristönsuojelu ja puolue on kuulunut ennen EU:ssa vihreiden ryhmään.
Suomessa merkittävin ympäristöpuolue on Vihreä liitto.
Kirjallisuutta
Die Grünen
Halli
Halli voi viitata seuraaviin asioihin:
Sava
Sava (bosn., kroatiaksi ja ; ; ; ) on Balkanilla sijaitseva joki. Se on 990 kilometriä pitkä Tonavan sivujoki, jonka lähde on Slovenian Alpeilla.
Sava kulkee Ljubljanan ja Zagrebin kautta Belgradiin, missä se yhtyy Tonavaan. 97 713,2 neliökilometrin suuruiseen valuma-alueeseen kuuluu osia Sloveniasta, Kroatiasta, Bosnia-Hertsegovinasta, Serbiasta, Montenegrosta ja Albaniasta. Sava on Kroatian tärkein joki ja suurin osa maan kuljetuksista hoidetaan jokea pitkin. Savan suurin sivujoki on Drina.
thumb|left|250px|Savan valuma-alue.
Greg Kihn Again
Greg Kihn Again on ko. yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä ja kitaristi Greg Kihnin studioalbumi vuodelta 1977. Sen ovat tuottaneet Matthew King Kaufman ja Glen Kolotkin.
LP-levyjä on valmistanut ja jaellut yhdysvaltalaisen Beserkley Recordsin Euroopan osasto, jonka osoite on ollut 97 Kingston Hill, Kingston-upon-Thames, Surrey. Hollannissa valmistettuja LP-levyjä on markkinoinut ja jaellut Ariola, Benelux B.V. Haarlem. Suomessa levyjen maahantuoja on ollut Scandia.
Kappaleet
Albumin hitaimmat kappaleet ovat "Last of Me" ja "If You Be My Love". Kappaleessa "Island" on vaikutteita Karibianmeren saarten musiikista ja "Untie My Hands" on soitinkappale.
Tuotantotiedot
Takakannen valokuvassa yhtyeen jäsenet ovat hyväntuulisina keltaisessa kuplavolkkarissa. Se kuvaakin albumin musiikkia paremmin kuin varsinainen kansikuva.
Singlet
Albumilta on julkaistu single For You / "Mood Mood Number" (Beserkley BZZ 4), joka erään arvion mukaan on todellista jukebox-musiikkia ja sisältää klassisen popmusiikin aineksia. "For You" on tekijänsä eli Bruce Springsteenin albumilta Greetings from Asbury Park, N.J. vuodelta 1973.
Love’s Made a Fool of You
”Love’s Made a Fool of You” on Buddy Hollyn ja Bob Montgomeryn tekemä kappale. Se on äänitetty Norman Pettyn studiolla New Mexicon Clovisissa heinä-elokuussa 1958. Buddy Hollyn (laulu, rytmikitara) lisäksi levytyskokoonpanossa on Pettyn studiomuusikoita: Tommy Allsup (soolokitara), George Atwood (basso) ja Bo Clarke (rummut).
Kappale oli tarkoitettu Hollyn ystäville The Everly Brothersille levytettäväksi, ja Hollyn levytys noudatteleekin veljesyhtyeen tyyliä. Kappale on siis eräänlainen tavallista parempi demoäänitys. Everly Brothersin manageri ja Acuff-Rose-musiikkikustantamon johtaja Wesley Rose ei kuitenkaan suostunut tähän ystävänpalvelukseen.
Kappale ilmestyi Yhdysvalloissa vasta huhtikuussa 1964 Hollyn albumilla Showcase (Coral CRL 57450) ja myöhemmin tupla-albumilla A Rock and Roll Collection (MCA 2-4009) elokuussa 1972. Yhdistyneessä kuningaskunnassa Showcase (Coral LVA 9222) ilmestyi kesäkuussa 1964 ja myöhemmin MCA-merkillä (MUP 315) heinäkuussa 1968. Kappale julkaistiin Yhdistyneessä kuningaskunnassa myös singlenä ”Love’s Made a Fool of You/You're the One” (Coral 72475) 4. syyskuuta 1964 ja sen korkein listasijoitus oli #39.
Kappale on myös usean LP-levyn kokoelmalla The Complete Buddy Holly Story (U.K., kuusi levyä, Coral CDLM 807 / Saksa, yhdeksän levyä, Coral COPS 7100), joka on julkaistu maaliskuussa 1979. Kappaleesta on tehnyt oman versionsa vuonna 1977 Greg Kihn albumillaan Greg Kihn Again.
Ervasto
thumb|Ervasto–Salo-linja-auton koneromonttia vuonna 1948. Ervasto on kylä Salon kaupungin Perniössä. Kylä sijaitsee Perniön etelärajalla Ervastonlahden rannalla. Ervaston naapurikylät ovat Lanviikki ja Kraila.
Ervasto on keskiaikainen uudisasutuskylä. Kylä sijoittuu kahden korkean kallioalueen väliseen viljeltyyn laaksoon merenlahden rannalle. Kylän alue ulottuu lahdelta etelään Mustajärvelle, jonka länsipuolella olevassa laaksossa on yksi maatila. Muutoin kylän alueet ovat osittain soista metsämaata. Ervasto on aina ollut pieni, muutaman tilan kylä. Perimätiedon mukaan lahden rannalla on ollut tukkien vesillelaskupaikka ja lastauslaituri. 1960-luvulla kylään on syntynyt hieman kesäasutusta.
Dorchesterin piirikunta (Maryland)
Dorchesterin piirikunta on Yhdysvaltojen Marylandin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 31 929 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Cambridgen kaupunki. Piirikunta on perustettu vuonna 1669.
Ivan Ziatyk
Ivan Ziatyk (26. joulukuuta 1899 Odrzechowa, Puola – 17. toukokuuta 1952), autuas, oli redemptoristi, pappi, priori ja marttyyri kommunistihallinnon murhaamana. Hän syntyi Puolassa ja opiskeli teologiaa Peremyshlissä. Hänet vihittiin papiksi 1923, ja hän liittyi redemptoristeihin 1935. Hänet pidätettiin uskonsa takia, vietiin vangiksi Venäjälle, häntä kidutettiin ja hakattiin. Hän kuoli vankilassa. Hän eli viiden paavin hallintokausien aikana: Leo XIII (1878–1903), Pius X (1903–1914), Benedictus XV (1914–1922), Pius XI (1922-1939) ja Pius XI (1939–1958). Hänen muistopäiväänsä vietetään 17. toukokuuta, 27. heinäkuuta ja 2. huhtikuuta.
Huuhkajat-keräilykortit
Huuhkajat-keräilykortit ovat suomalaisen Funfair Oy:n kehittämät jalkapalloaiheiset keräilykortit, jotka on toteutettu yhdessä Suomen Palloliiton kanssa. Korteissa on Suomen jalkapallomaajoukkueen eli Huuhkajien pelaajia ja toimihenkilöitä eri vuosikymmeniltä. Korteissa on ilmaistu aina pelaajan puolustus-, keskikenttä- ja hyökkäystaidot asteikolla 1–100. Lisäksi kortissa on pelaajan pelaamat maaottelut ja niissä tehdyt maalit. Kortit voi kerätä kovakantiseen kansioon.
Ensimmäinen korttisarja ilmestyi vuonna 2011 ja siihen kuului 123 erilaista korttia seitsemästä eri kategoriasta, jotka olivat Huuhkajat-peruskortit, Kultainen sukupolvi, Gladiaattorit, Hall of Fame, Naisten maajoukkue, Tähtipelaaja ja Captain's Ball. Korttipakkojen kannessa olivat Jari Litmanen ja Sami Hyypiä.
Toinen korttisarja ilmestyi vuonna 2013. Siihen kuului 122 erilaista korttia (eli kortit numero 124–245) yhdeksästä eri kategoriasta, jotka olivat muuten samat kuin ykkössarjassa, mutta Kultainen sukupolvi puuttui ja uusia olivat Rising stars, Old stars ja Kuningas (vain Jari Litmanen). Korttipakkojen kannessa toisessa sarjassa olivat Mikael Forssell ja Niklas Moisander.
Vuonna 2015 ilmestyi kolmas korttisarja.
Huuhkajat-keräilykortit syntyivät Funfairin toimitusjohtajan Jari Elamon kuusivuotiaan pojan toiveesta. Poika halusi keräilykortteja, joissa olisi suomalaisia pelaajia.
Mosaiikkimuoto
Mosaiikkimuoto on kreationistisessa kirjallisuudessa käytetty (varsin epäselvästi määritelty) termi, jolla kuvaillaan eliöitä, kuten Archaeopteryx tai vesinokkaeläin. Termin käyttö liittynee alun perin Duane Gishin levittämään Stephen Jay Gouldin virhelainaukseen Archaeopteryxin tiimoilta.
Yksikkötestaaminen
Yksikkö tarkoittaa sovelluksen osaa. Yleensä yksikkö on yksittäinen toiminto, mutta esimerkiksi olio-ohjelmoinnissa yksikkö voi olla kokonainen luokka. Testeistä saadaan kattavia rakentamalla niitä ensin pienimmille testattaville yksiköille ja sen jälkeen niiden välisille yhteyksille. Ongelmien kartoittamiseksi jokainen testitapaus tulee testata erikseen.
Yksikkötestauksen tavoitteena on eristää ohjelman jokainen osa ja osoittaa, että yksittäiset osat toimivat oikein. Yksikkötesti tarjoaa tiukan sopimuksen, joka koodinpalan on täytettävä. Yksikkötestaus löytää ongelmat kehityssyklin alkuvaiheessa. Vikoja voi ilmetä ohjelmoijan toteutuksessa ja yksikön määrityksessä. Testisarjan kirjoittaminen pakottaa miettimään syötteitä, lähtöjä ja virheolosuhteita, joiden avulla yksikön käyttäytyminen saadaan määriteltyä paremmin. Yksikkötestauksen kustannukset ovat huomattavasti alhaisemmat, kuin näiden virheiden löytäminen ohjelmistokehityksen loppuvaiheessa.
Yksikkötestaaminen tehdään usein automatisoidusti, mutta myös manuaalinen testaus on mahdollinen.
Ohjelman eri osat voidaan testin ajaksi korvata yksinkertaistetuilla korvikkeilla. Korvattavat osat eivät kuulu varsinaiseen testattavaan yksikköön.
Yksikkötestaamisen lisäksi voidaan tehdä integraatiotestaaminen, jossa eri yksiköt testataan yhtenäisenä kokonaisuutena.
Standardit, kuten IEC 61508, saattavat vaatia ohjelman yksikkötestaamista.
Hyödyt
Yksikkötestauksella löydetään usein ongelmia jo kehityssyklin varhaisessa vaiheessa. Näitä ovat sekä ohjelmiston kehittäjän tekemät virheet toteutuksessa että yksikön määrittelyssä olevat puutteet tai puuttuvat osat. Perusteellisten testien kirjoittamisprosessi pakottaa ohjelmoijan pohtimaan syötteitä, tulosteita ja virhetilanteita ja siten määrittelemään yksikön halutun käyttäytymisen tarkemmin. Virheiden löytyminen projektin alkuvaiheessa on taloudellisesti huomattavasti halvempaa kuin virheen havaitseminen, tunnistaminen ja korjaaminen myöhemmin. Jos ohjelma julkaistaan virheellisenä, sen koodissa esiintyvät virheet aiheuttavat helposti kalliita ongelmia ohjelmiston loppukäyttäjille. Huonosti kirjoitettua koodia voi olla mahdotonta tai vaikeaa yksikkötestata, joten yksikkötestaus usein pakottaa kehittäjät kirjoittamaan parempaa koodia. Yksikkötestauksen etuja ovatkin juuri automaatio ja hyvän yksikkötestauksen tuoma varmuus testattujen luokkien toiminnasta.
Testivetoisessa kehityksessä (TDD), jota käytetään usein ohjelmistokehityksessä ja scrumissa, luodaan yksikkötestit jo ennen itse koodin kirjoittamista. Kun testit suoritetaan hyväksytysti, kyseinen koodi katsotaan valmiiksi. Samaa yksikkötestiä ajetaan kyseistä usein, aina kun suurempaa koodikantaa kehitetään, joko koodin muuttuessa tai automatisoidun prosessin avulla rakennuksen yhteydessä. Jos yksikkötestit eivät läpäise testiä, se katsotaan joko virheeksi muuttuneessa koodissa tai testeissä itsessään. Yksikkötestit mahdollistavat vian tai virheen jäljittämisen helposti. Koska yksikkötestit ilmoittavat kehittäjille ongelmasta ennen kuin koodi siirretään testaajille tai asiakkaille, mahdolliset ongelmat havaitaan varhaisessa vaiheessa kehitysprosessia.
Yksikkötestaus mahdollistaa koodin myöhemmän refaktoroinnin tai järjestelmäkirjastojen päivittämisen, jolloin varmistetaan, että moduuli toimii edelleen. Menettelyssä kirjoitetaan kaikille funktioille ja metodeille testitapauksia, jotta aina kun muutos aiheuttaa virheen, se myös tunnistetaan mahdollisimman nopeasti. Yksikkötestit havaitsevat sellaiset muutokset, jotka saattavat rikkoa ohjelmistolle asetetut vaatimukset.
Järjestelmän toiminnan dokumentointi
Yksikkötestaamisen dokumentointi ja raportointi on keskeinen osa ohjelmistoprojekteissa, jotka noudattavat ketteriä menetelmiä, laatuvaatimuksia tai sääntelyvaatimuksia. Dokumentoinnin laatiminen auttaa osoittamaan toteutettujen yksikkötestiesi kattavuuden ja täydellisyyden sekä tunnistamaan ja priorisoimaan virheitä. Niin ikään dokumentointi auttaa jakamaan palautetta ja kehitysehdotuksia projektin tiimin ja sen sidosryhmiesi välillä. Lisäksi kattavasti laadittu dokumentointi auttaa tarkastelemaan ja hienosäätämään projektin testausstrategiaa ja näin parantaa koodin laatua.
Yksikkötestaus tarjoaa elävän dokumentaation kehitettävästä järjestelmästä. Kehittäjät, jotka haluavat oppia, millaisia toimintoja tarkasteltava yksikkö tarjoaa ja miten sitä käytetään, käyttävät yksikkötestejä saadakseen lähtökohtaisen käsityksen yksikön rajapinnasta (API). Yksikkötestitapaukset ilmentävät ominaisuuksia, jotka ovat kriittisen tärkeitä yksikön toiminnallisuuden toteutumisen kannalta. Nämä ominaisuudet saattavat osoittaa joko sopivan tai sopimattoman tavan käyttää yksikköä sekä myös niin sanotut negatiiviset käyttäytymismallit, joita yksiköllä ehkä on. Yksikkötestitapaus itsessään dokumentoi näitä kriittisiä ominaisuuksia, vaikkakin monet ohjelmistokehitysympäristöt eivät perustu pelkästään siihen, että koodi dokumentoi kehitteillä olevaa tuotetta. Toisaalta jotkut kehitysympäristöt tarjoavat mahdollisuuden automaattisesti generoida dokumentaatiota testitapauksista: tämä dokumentaatio on esimerkiksi HTML-raportti, joka tarjoaa yksityiskohtaisen yhteenvedon yksikkötesteistä ja niiden tuloksista.
Kun ohjelmistoa kehitetään testivetoisella lähestymistavalla, yksikkötestin kirjoittaminen rajapinnan määrittämiseksi yhdessä testiläpäisyn jälkeen kirjoitettavien refaktorointitoimenpiteiden kanssa, saattaa joissakin tapauksissa korvata muodollisen suunnittelun. Jokainen yksikkötesti itsessään on tavallaan luokkia, metodeja ja käyttäytymishavainnointia määrittelevä suunnitteluelementti.
Dokumentaation ylläpitäminen kehittyvän koodipohjan kanssa on haasteellista, sillä dokumentaatio vanhentuu helposti uusien ominaisuuksien lisääntyessä. Tämän välttämiseksi on suositeltavaa pitää projektin dokumentaatio samassa arkistossa kehitettävän koodin kanssa ja näin mahdollistetaan laadukkaan "commitin" luominen, joka sisältää koodimuutoksen, päivitetyt yksikkötestit ja niihin liittyvän dokumentaation samassa kokonaisuudessa.
Haittapuolet ja rajoitteet
Testien kehittäminen voi vaatia paljon aikaa: jokaista Java-koodiriviä kohden tarvitaan keskimäärin 3–5 JUnit-koodiriviä riittävän kattavuuden saavuttamiseen.Tämä voi johtaa siihen, että investointi yksikkötestaukseen ei ole vaivan arvoista. Usein jos ohjelma on hyvin buginen, myös yksikkötestin koodi toimii kehnosti. Kuitenkin testien kirjoittamista ja ylläpitoa voidaan nopeuttaa parametroiduilla testeillä. Ne mahdollistavat yhden testin suorittamisen useita kertoja eri tulosarjoilla, joka vähentää testikoodin päällekkäisyyttä. Tavalliset yksikkötestit on suljettuja menetelmiä ja testaavat muutamia ehtoja, kun taas parametroidut testit testaavat minkä tahansa parametrin.
Yksikkötestauksessakaan ei havaita jokaista ohjelman virhettä, koska se ei pysty arvioimaan jokaista suorituspolkua muissa kuin triviaalisimmissa ohjelmissa. Tämä ongelma on ratkaisematon. Tämän lisäksi yksikkötestaus määritelman mukaan testaa vain yksiköiden toimivuutta, joka johtaa siihen, ettei integrointivirheitä tai laajempia järjestelmätason virheitä huomata. Järjestelmätason virheiksi voidaan määritellä useissa yksiköissä suoritettuja toimintoja tai ei-toiminnallisia testialueita, kuten suorituskykyä. Tämän takia yksikkötestaus tulee tehdä muiden ohjelmistojen testaustoimintojen yhteydessä, jotta testauksesta saadaan tarpeeksi kattava. Yksikkötestaus ei vastaa integraatiotestausta, jolloin integrointi oheislaitteiden kanssa tulee sisällyttää itse integraatiotestaukseen.
Yksi haaste on yksikkötestien kirjoittamiseen liittyvä, realististen ja hyödyllisten testien asettamisen vaikeus. Asiaankuuluvat alkuehdot tulee luoda testiä tehdessä, jotta testattava sovelluksen osa käyttäytyy kuin osa koko järjestelmää. Jos alkuehdot puuttuvat tai ne eivät ole asetettu oikein, testi ei käytä koodia realistisessa kontekstissa joka heikentää testin arvoa ja tarkkuutta.
Jotta yksikkötestauksesta hyödytään, tulee pitää kirjaa suoritetuista testeistä ja kaikista muutoksista, jotka on tehty ohjelmiston yksikön lähdekoodiin. Versionhallintajärjestelmän käyttö on välttämätöntä. Jos myöhempi versio ei läpäise tiettyä testiä, jonka sen aiempi versio oli läpäissyt, löytyy versionhallinnasta luettelo lähdekoodin muutoksista, joita on tehty yksikössä tämän ajankohdan jälkeen. Tällöin paljastuu, missä kohtaa virhe on sattunut. Tämän lisäksi on tärkeä ottaa käyttöön kestävä prosessi, joka varmistaa, että testitapausten epäonnistumiset tarkistetaan säännöllisesti ja niihin puututaan välittömästi. Jos tämä prosessi unohdetaan, testien tehokkuus heikkenee ja positiivisten tulosten määrä vähenee.
Sulautetun järjestelmäohjelmiston yksikkötestaus on ainutlaatuinen haaste yksikkötestauksessa. Koska tämä ohjelmisto kehitetään eri alustalle kuin millä se lopulta ajetaan, testiohjelma ei kovinkaan helposti toimi ohjelman käyttöympäristössä kuten vaikka työpöytäohjelmien kanssa.
Testaamisen työkalut
Yksikkötestauskehykset ovat useimmiten kolmannen osapuolen tuotteita, joita ei jaeta osana kääntäjäpakettia. Ne auttavat yksinkertaistamaan yksikkötestausprosessia, koska ne on kehitetty useille eri kielille.
Yksikkötestaamiseen on useita alustoja kuten JUnit, NUnit ja KUnit.
Kielitason yksikkötestauksen tuki
Kielet, joissa on sisäänrakennettu yksikkötestaustuki:
Joillakin kielillä ei ole sisäänrakennettua yksikkötestaustukea, mutta niillä on perustettu yksikkötestauskirjastot tai -kehykset. Näitä kieliä ovat:
Gerard Sagredo
thumb|300px|Gerard Sagredo Venetsia thumb|300px|Pyhän Gellértin murha ja hautajaiset keskiaikaisessa [[Anjoun kuningassuvun legendassa.]] Gerard Sagredo (Pyhä Gellért, n. 980 Italia – 1046 nyk. Budapest, Unkari), oli italialaissyntyinen pappi, jolla oli tärkeä rooli Unkarin kääntymisessä kristinuskoon. Hän oli Csanádin piispa ja toimi Unkarin ensimmäisen kristityn kuninkaan Tapanin pojan, prinssi Imren opettajana. Gellért oli myös Unkarin ensimmäinen tunnettu kirkollisten tekstien kirjoittaja. Gellért kärsi marttyyrikuoleman vuonna 1046 nykyisessä Budapestissa, myöhemmin hänen mukaansa nimetyllä kukkulalla. Hän sai surmansa pakanallisessa kapinaliikkeessä, kun Unkarissa käytiin Tapani I:n kuoleman (1038) jälkeistä valtataistelua. Kapinalliset tappoivat monia piispoja ja pappeja, kunnes Andreas I (vallassa 1046–1060) kukisti heidät. Legendan mukaan Gellért työnnettiin piikkitynnyriin ja vieritettiin jyrkältä vuorenrinteeltä alas Tonavaan, ja kesti seitsemän vuotta pestä kivet puhtaaksi hänen verestään. Vuori nimettiin myöhemmin Gellértinvuoreksi, ja nykyään se on yksi Budapestin tunnetuimpia näköalapaikkoja. Kukkulan rinteessä näkyvällä paikalla on myös Gellértin muistomerkki.