cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Brookhaven National Laboratory
BNL:n suurimpiin projekteihin kuuluvat mm. raskasionitörmäytin Relativistic Heavy Ion Collider, nanomateriaaleja tutkiva Center for Functional Nanomaterials ja hiukkaskiihdytin National Synchrotron Light Source.
Alkutaipale
BNL sai alkunsa, kun vuonna 1946 yhdeksän eri yliopiston edustajat muodostivat voittoa tavoittelemattoman yhtiön perustaakseen ydinfysiikan laitoksen. Vuonna 1947 BNL:n nykyinen alue siirrettiin laitoksen perustamista valvoneelle energiaministeriön edeltäjälle Atomic Energy Commissionille, joka myös antoi laitokselle alkupääoman. BNL perustettiin edistämään perustutkimusta fysiikassa, kemiassa, biologiassa sekä atomitieteissä.
Nobel-palkinnot
BNL:ssä tuotetusta tutkimuksesta on tullut seitsemän Nobel-palkintoa:
Kursk (sukellusvene)
Valmistus
Alus tilattiin Severodvinskin telakalta, missä köli laskettiin 22. maaliskuuta 1990 nimellä K-141. Alus nimettiin uudelleen 13. huhtikuuta 1993 Kurskiksi. Se laskettiin vesille 16. toukokuuta 1994 ja otettiin palvelukseen 30. joulukuuta.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus sijoitettiin Venäjän pohjoiseen laivastoon, jonka ankkuripaikkana oli Andreajevan lahti noin sadan kilometrin päässä Murmanskista,. Alus lähetettiin 1999 Välimerelle, jossa se jäljitti Kosovon sotaan osallistuneita Yhdysvaltain laivaston aluksia.
Uppoaminen
Alus osallistui elokuussa 2000 Barentsinmerellä, 135 kilometriä Severomorskista pohjoiseen merisotaharjoitukseen, jossa sen miehistöä koulutettiin vihollislaivojen torpedoinnissa. Se laukaisi 12. elokuuta harjoitustorpedoja Orlan-luokan taisteluristeilijä Pjotr Velikiä kohti.
thumb|Kurskin eri osastot. Seismografiset asemat Yhdysvalloissa, Norjassa ja Venäjällä havaitsivat kello 11.32 Moskovan aikaa räjähdyksiä harjoitusalueella. Räjähdysvoima vastasi noin sataa kilogrammaa TNT:tä. Räjähdys tapahtui keulan torpedo-osastossa, ja sen olisi pitänyt pysähtyä luukkuun, joka erottaa torpedo-osaston muusta sukellusveneestä. Räjähdyshetkellä luukku oli kuitenkin auki, koska miehistön jäsenet olivat yrittäneet päästää paineistettua ilmaa pois torpedo-osastosta. Räjähdys eteni avoimen luukun kautta kahteen seuraavaan osastoon, joissa seitsemän miehistön jäsentä kuoli ja 38 loukkaantui.
Kahden minuutin ja viidentoista sekunnin kuluttua ensimmäisestä räjähdyksestä tapahtui toinen, jonka voimakkuus vastasi 3–7 tonnin TNT-latausta. Mittalaitteiden mukaan sen synnyttämä vedenalainen värähtely oli Richterin asteikolla 3,5:n ja 4,6:n välillä, eli se vastasi heikkoa maanjäristystä. Ensimmäisen räjähdyksen tavoin toinenkin räjähdys eteni sukellusveneen halki surmaten neljässä ensimmäisessä osastossa olleet. Räjähdyksen paineaalto pysähtyi kuitenkin neljännen ja viidennen osaston väliseen laipioon, jonka takana olivat ydinreaktorit.
Räjähdyksen voima repi Kurskin keulan kappaleiksi ja aiheutti kaksimetrisen repeämän, josta vettä tulvi sisätiloihin 90 000 litraa sekunnissa. Veden painosta Kursk vajosi Barentsinmeren pohjaan (uppoamispaikan koordinaatit: 69.66667°N, 37.58333°W). 23 miehistön jäsentä kuudennesta osastosta eteenpäin selviytyi hengissä, mutta he eivät päässeet sukellusveneestä ulos, vaan kokoontuivat viimeiseen, yhdeksänteen osastoon odottamaan, kunnes pelastusryhmä saattaisi heidät turvallisesti pinnalle. Kun ydinreaktorit sammuivat automaattisesti ja varareaktorien virta loppui, miehet joutuivat odottamaan pelastusta umpipimeässä ja ahtaassa tilassa. Kun Kursk paikallistettiin, kaikki 23 räjähdyksestä selviytynyttä miehistön jäsentä olivat tukehtuneet hapenpuutteeseen.
Hylyn löytyminen ja nosto
Pelastusalus Rudnitski ja kaksi Priz-luokan sukellusvenettä AS-32 ja AS-34 saatiin paikalle seuraavana aamuna, mutta pelastusyritykset jäivät tuloksettomiksi. Norjalaiset sukeltajat saavuttivat aluksen 20. elokuuta, jolloin koko aluksen todettiin täyttyneen vedellä ja enemmistä pelastusyrityksistä luovuttiin.
Hylky nostettiin syksyllä 2001 ja hinattiin Rosljakovon telakalle. Aluksen mukana nostettiin 115 ruumista. Kolmea ruumista ei löydetty.
Onnettomuuden aikana Venäjän presidentti Vladimir Putin oli lomalla Sotšissa ja ehti onnettomuuspaikalle vasta viiden päivän kuluttua. Omaiset eivät saaneet onnettomuudesta tietoa muuten kuin viestimien kautta, mutta onnettomuuden jälkeen viestimet pantiin kuriin sillä perusteella, että kontrolloimaton tieto on rahoitettu ulkomailta.
thumb|Kurskin uppoamispaikan sijainti +:lla Noston jälkeen räjähdyksen ja koko onnettomuuden syy paljastui tutkijoille. Torpedojen polttoaineessa oli vetyperoksidia, joka muuttuu syttymisherkäksi kosketuksissa esimerkiksi ruosteen kanssa. Virallisen selityksen mukaan erään torpedon pohjassa oli pienehkö halkeama, jonka kautta vetyperoksidi valui ulos ja muodosti lattialle lammikon, joka joutui kosketuksiin ruosteen kanssa ja räjähti valtavalla voimalla, mistä johtui ensimmäinen räjähdys. Ensimmäisen räjähdyksen kuumuus räjäytti muutkin torpedot, mistä johtui toinen räjähdys.
Puutornimuuntamot
Puutornimuuntamot – tarinoita sähkönsiirrosta on Maarit Verrosen kirja, joka esittelee suomalaisia puisia tornimuuntamoita. Kirjan on julkaissut Aviador vuonna 2017.
Alkusanoissa Verronen muistelee Keihäslintu-kokoelmaan kirjoittamansa tarinan miestä, joka mittasi Irlannin kiviaitojen pituudet, ja vertaa omaa harrastustaan siihen: hän haluaa kertoa jäljellä olevien suomalaisten puutornimuuntamoiden tarinan. Puutornimuuntamot ovat harvinaisuus maailmassa, ja niiden merkityksen ymmärtäneet tahot ovat ponnistelleet niiden säilyttämiseksi. Verronen vertaa niitä sähkörakennelmien alalla saimaannorppiin ja katsoo, että siksi niiden tarinat ovat muistamisen arvoisia.
Arviot
Ilpo Salonen kirjoittaa Tekniikan Maailmassa kirja-arviossaan, että teksti on sujuvaa ja innostunutta, mutta pahoittelee kuvien mustavalkoisuutta. Hän nostaa hattua työlle, joka taltioi jälkipolville suomalaisen sähköalan yhtä osa-aluetta, sillä hän ennustaa näiden monumenttien katoavan vuosikymmenten ja -satojen kuluessa.
Juhani Styrman toteaa arviossaan Helsingin Uutisissa, että vaikka muuntamoiden arvo on jo nähty, Verrosen kirja lisää arvostusta entisestään.
Vogue
Vogue on Condé Nast Publications -kustannusyhtiön kuukausittain julkaisema muotia käsittelevä aikakauslehti. Lehden pääkonttori sijaitsee New Yorkissa, mutta monilla mailla on lehdestä omat versionsa. Condé Nast Publications julkaisee myös teini-ikäisille tarkoitettua Teen Vogueta, sekä miehille tarkoitettu miesten Vogueta.
Vogue on vuosikymmenten saatossa vakiinnuttanut paikkansa muodin seuraajien lukemistona, ja sitä kutsutaan usein "muodin Raamatuksi".
Vogue Yhdysvallat
thumb|Yhdysvaltain Voguen päätoimittaja [[Anna Wintour]]
Vogue Italia
Muita Voguen painoksia; Venäjä, Intia, Kiina, Korea, Japani, Taiwan, Hongkong, Australia, Kreikka, Portugali, Espanja, Saksa, Brasilia ja Turkki.
Luettelo Suomen pääministereistä
Suomen pääministeri on Suomen valtioneuvoston eli hallituksen johtaja. Ensimmäinen pääministeri oli senaatin puheenjohtaja Pehr Evind Svinhufvud, joka aloitti pääministerinä 27. marraskuuta 1917.
Tiedot numeroina
Seuraavassa luettelossa ovat pääministerit aakkosjärjestyksessä ja pääministerivuorokaudet mainiten. Nykyisen pääministerin osalta pääministerivuorokausien lukumäärä on mukainen.
Rally-Sport
Rally-Sport on suomalaisen Jukka Jäkälän kehittämä ajopeli, joka julkaistiin MS-DOS-käyttöjärjestelmälle vuonna 1996 shareware-julkaisuna. Pelistä on saatavilla rajoitettu demoversio. Kokoversio sisältää kahdeksan eri autoa, 15 kenttää, lukuisia bugikorjauksia sekä mahdollisuuden pelata peliä myös moninpelinä. Alkuperäisessä demoversiossa on ainoastaan yksinpeli, jossa voi harjoitteluajon lisäksi kisata tekoälyä vastaan.
Rally-Sport on grafiikoiltaan kolmiulotteinen ja kuvattu vaakatasossa yläviistosta. Kamera seuraa pelaajan autoa ikään kuin katsomosta kiinteästä kuvakulmasta. Radasta näkyy kerrallaan vain pieni osa: taivallettu rata pimenee ja edessä avautuva rata tulee pimeydestä esiin. Ajomallinnuksen osalta peli on realistinen ja autot reagoivat erilaisiin tienpintoihin sekä radan korkeuseroihin.
Pelin mukana ei tule työkaluja uuden sisällön luomiseen, mutta kolmas osapuoli on sittemmin julkaissut peliin rataeditorin.
Harry Holmes
Harry ”Hap” Holmes (21. helmikuuta 1888 Aurora, Ontario, Kanada – 27. kesäkuuta 1941 Fort Lauderdale, Florida, Yhdysvallat) oli kanadalainen jääkiekkomaalivahti. Hän pelasi NHL:n edeltäjäliigassa NHA:ssa vuodet 1912–1915 Toronto Blueshirtsin joukkueessa sekä NHL:ssä Toronto Arenasissa vuosina 1917–1919 ja Detroit Cougarsissa vuosina 1926–1928. Holmes voitti ammattilaisurallaan Stanley Cupin neljässä eri seurassa. Hänet nimitettiin Hockey Hall of Fameen vuonna 1972.
Double Irish – Dutch Sandwich
Double Irish – Dutch Sandwich on yhtiöjärjestely, jossa yhden Bermudalta käsin toimivan irlantilaisyhtiön, toisen Irlantia kotipaikkanaan pitävän irlantilaisyhtiön ja hollantilaisen tytäryhtiön avulla esimerkiksi yhdysvaltalainen yhtiö voi laillisesti yritysten keskinäisiä rojalteja ja lisenssejä hinnoittelemalla minimoida tehokkaasti verotustaan.
FS Courbet (F712)
Courbet (runkonumero F712) on Ranskan laivaston 1997 palvelukseen otettu La Fayette-luokan monitoimifregatti.
Valmistus
Alus tilattiin DCNS:ltä, missä köli laskettiin 15. syyskuuta 1993. Se laskettiin vesille 12. maaliskuuta 1994 ja otettiin palvelukseen 1. huhtikuuta 1997.
Palvelus
Alus oli 2014 palveluksessa kotisatamanaan Toulon.
Gresham’s School
Gresham's School on yksityiskoulu (public school) Holtissa Norfolkissa Englannissa. Se on sisäoppilaitos 4–18-vuotiaille pojille. Sen perusti Sir John Gresham jo vuonna 1555. Lukukausimaksu on lähes 22 000 puntaa vuodessa lisämaksuja huomioimatta.
Gresham's Schoolissa ovat opiskelleet muun muassa Benjamin Britten, Stephen Frears, Stephen Fry, Ralph Firman ja Peter Brook.
Aiheesta muualla
thumb|left
Erätukku
Erätukku Oy on Suomalainen verkkokauppa, joka myy vaatteita, asusteita, jalkineita ja välineitä metsästykseen, ulkoiluun, urheiluun, retkeilyyn ja kalastukseen. Näiden lisäksi se myy muun muassa hiihtovarusteita, riistakameroita, asekaappeja ja GPS-paikannusvälineitä.
Vuonna 1989 perustetulla Erätukulla oli vuonna 2016 yhteensä 25 myymälää Suomessa, yksi Ruotsissa sekä verkkokauppa. Yrityksen pääkonttori oli Oulun lähellä Kempeleessä.
Erätukun omia tuotemerkkejä olivat JahtiJakt, North Ice, NorthSky, Woodlander ja Gore-Texin kaltainen kalvotekstiili Air-Tex. Erätukku valmistutti tuotteensa alihankintana sopimustehtailla etupäässä Aasiassa.
Vuonna 2016 Erätukku sai luvan toimia Sitka Gear -tuotteiden maahantuojana Suomessa. Sitka on Gore-Texin kokonaan omistama yritys ja ainoa Gore-Texin oma vaatetuotemerkki.
Vuonna 2005 pääomasijoittaja Sponsor osti 70 prosentin osuuden Erätukusta. Heinäkuussa 2011 se myi omistuksensa toimivan johdon edustamalle sijoittajaryhmälle.
2000-luvun loppupuolella Erätukun tuotekehitysryhmän jäsenenä toimi hiihtäjä Mika Myllylä. 2000-luvulla Erätukku on toiminut yhteistyössä Antti Ruuskasen, Petter Northugin sekä Harri Kirvesniemen kanssa.
Erätukku hakeutui konkurssiin 14. maaliskuuta 2017. Syyksi ilmoitettiin epäonnistuminen yrityssaneerausohjelman tavoitteisiin pääsemisessä.
Wild Finn Oy osti Erätukun sähköisen liiketoiminnan ja avasi uuden Erätukun verkkokaupan syksyllä 2018. Uusi Erätukku avasi ensimmäisen myymälän Nurmijärven kirkonkylään maaliskuussa 2019. Liike on sittemmin muuttanut, uusi myymälä avattiin toukokuussa 2022 Vantaalle.
The Bund
thumb|200px|Näkymä Bundille
Bund (, shanghainkiina: /ŋatʰɛ/) on alue Huangpun kaupunginosassa Shanghaissa. Alue keskittyy Huangpu-joen varrella kulkevan Zhongshan-tien ympärille. Alueella sijaitsi aiemmin Shanghain kansainvälinen asutuskeskus, jossa toimi ulkomaisia pankkeja, sanomalehtien toimituksia, konsulaatteja ja laivanvarustamoja. Nimi Bund yleensä viittaa alueella sijaitseviin rakennuksiin ja laitureihin.
Nimi
Sana Bund tulee urdun kielen sanasta band ja tarkoittaa pengermää tai pengerrettyä laituria. Intiassa, Kiinassa ja Japanissa on useita alueita, joista käytetään nimitystä bund, mutta erisnimeä Bund käytetään lähes yksinomaan Shanghaissa sijaitsevasta alueesta.
Historia
Alueella sijaitsee useita historiallisia rakennuksia, joissa toimi pankkeja ja kauppaliikkeitä Britanniasta, Yhdysvalloista, Venäjältä, Saksasta, Japanista, Alankomaista ja Belgiasta. Lisäksi alueella sijaitsevat muun muassa Britannian ja Venäjän konsulaatit sekä Shanghai Club. Bund sijaitsee Shanghain vanhan muureilla ympäröidyn kaupungin pohjoispuolella ja se oli aluksi brittiläinen yhdyskunta. Myöhemmin brittiläinen ja yhdysvaltalainen yhdyskunta yhdistettiin ja 1800-luvun lopulla käynnistynyt rakennusbuumi lopulta teki alueesta Itä-Aasian merkittävän taloudellisen keskuksen.
1940-luvulla Bundissa sijaitsivat useimpien merkittävien rahalaitosten Kiinan pääkonttorit. 1950-luvulla, kommunistien voitettua Kiinan sisällissodan useat pankit siirrettiin muualle ja hotellit ja kerhot suljettiin ja otettiin muuhun käyttöön. Myös jokivartta reunustaneet patsaat ja muut kolonialismin merkit poistettiin.
Sijainti
thumb|200px|Bund yöllä
Bund keskittyy Sun Yat-senin mukaan nimetyn Zhongshan-tien varrelle. Se on pääasiallisesti kehätie, joka muodosti aiemmin Shanghain kaupungin rajan. Tien länsipuolella sijaitsee 52 länsimaista klassismia ja modernismia edustavaa rakennusta. Itäpuolella sijaitsi aiemmin puisto, joka johti Huangpun puistoon. Puistomainen alue on Zhongshan-tien leventämisen myötä huomattavasti pienempi kuin aiemmin. Kauempana idässä on 1990-luvulla rakennettu korkea tulvapato, jonka rakentaminen muutti Bundin alueen näkymiä huomattavasti.
Lähellä Nanjing-tien risteystä sijaitsee Bundin ainoa pronssipatsas, joka kuvaa Shanghain ensimmäistä kommunistista kaupunginjohtajaa Chen Yitä. Alueen pohjoisosassa sijaitsevassa Huangpun puistossa on Kansan sankareiden muistomerkki, joka on korkea abstrakti betonipatsas, joka pystytettiin Oopiumisodissa kuolleiden muistoksi.
Laivat (albumi)
Laivat on Rauli Somerjoen seitsemäs ja viimeinen studioalbumi vuodelta 1985. Albumi oli kolmas ja viimeinen yhteistyö rautalankayhtye Agentsin kanssa. Agents esiintyy albumilla salanimellä The Young Beats. Albumin suurimmaksi hitiksi nousi Neuvostoliitossa suuren suosion saanut "Laivat"-kappale (Parohody / Пароходы), joka käännettiin suomeksi ja singlestä seurasi tämä albumi. Albumi saavutti suuren suosion ja jäi tammikuussa 1987 kuolleen Somerjoen viimeiseksi. Albumin nimikappaleen on levyttänyt myös Tapani Kansa.
Albumi julkaistiin vuonna 1985 vinyylilevynä ja C-kasettina. Vuonna 1998 albumista julkaistiin ensimmäinen CD-painos ja siitä kahden vuoden päästä vuonna 2000 julkaistiin remasteroitu CD-painos, jossa oli mukana myös yksi bonuskappale.
Kappaleet
Kaikki kappaleet sovittanut Esa Pulliainen, ellei toisin mainita.
Haing S. Ngor
pienoiskuva|Haing S. Ngor vuonna 1986 Haing S. Ngor (22. maaliskuuta 1940 – 25. helmikuuta 1996) oli amerikankambodžalainen lääkäri ja näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Oscar-palkitusta roolityöstään elokuvassa Kuoleman kentät. Hän esittää elokuvassa kambodžalaista toimittajaa Dith Prania 1970-luvun Kambodžassa punaisten khmerien vallan alla.
Ura
Ngor teki ensimmäisen näyttelijänsuorituksensa Kuoleman kentissä ja voitti parhaan miessivuosan Oscarin lisäksi kaksi BAFTAa (paras miespääosa ja paras uusi tulokas) sekä parhaan sivuosan Golden Globen. Tämän jälkeen Ngor näytteli muutamissa elokuvissa, joista merkittävimmät olivat Oliver Stonen Taivas ja maa ja Elämäni.
Kuolema
Kolme 19-vuotiasta Oriental Lazy Boyz -jengin jäsentä pidätettiin ja asetettiin syytteeseen Ngorin murhasta. Jokaisen oikeudenkäynti käytiin Los Angelesin ylioikeudessa yksittäisissä istunnoissa. Tak Sun Tan tuomittiin 56, Indra Lim 26 vuodeksi ja Jason Chan elinkautiseen vankeuteen ilman mahdollisuutta ehdonalaisuuteen.
Józef Drzazga
Józef Drzazga (4. heinäkuuta 1914 – 12. syyskuuta 1978) oli puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Lublinin hiippakuntaan 3. lokakuuta 1938. Hänet nimitettiin Gnieznon vihkipiispaksi ja Siniandusin titulaaripiispaksi 5. toukokuuta 1958. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Stefan Wyszyński, jota avustivat Tomasz Wilczyński ja Piotr Kałwa.
25. toukokuuta 1967 Drzazga sai nimityksen Warmian vihkipiispaksi ja 28. kesäkuuta 1972 piispaksi, jona hän toimi loppuikänsä. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Iivari Porkkala
Joonas Iivari Porkkala (23. joulukuuta 1882 Jalasjärvi – 19. syyskuuta 1966 Lapua) oli suomalainen leipuri, maallikkosaarnaaja ja kristillinen kirjailija.
Iivari Porkkala oli naimisissa kolme kertaa. Ensimmäisestä vuonna 1907 solmitusta avioliitostaan Maria Sofia Saarelan (1881–1945) kanssa hänellä oli 10 lasta. Porkkalan toinen puoliso oli Hilma Aleksandra Laaksonen (s. 1894) ja kolmas puoliso Senja Lyyli Vainionpää (1898–1986).
Georg von Schönerer
pienoiskuva|Georg Ritter von Schönerer noin vuonna 1893. Georg Heinrich Ritter von Schönerer (17. heinäkuuta 1842 – 14. elokuuta 1921) oli Itävallassa 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa vaikuttanut saksalaismielinen ääripoliitikko.
Hän syntyi Wienissä nimenään Georg Heinrich Schönerer, ja kun hänen isänsä, rautateiden pioneeri Matthias Schönerer lyötiin ritariksi 1860, myös Georg otti nimeensä määreen 'von' ja rikkaan isänsä kuoltua 1881 ritaria tarkoittavan arvonimen Ritter.
Von Schönerer vaikutti politiikassa ja valittiin Itävallan Reichsratiin vuonna 1873 liberaalipuolueesta. Hän keräsi kannattajia poliittisella filosofiallaan, johon kuului nationalismi, pansaksalaisuus, juutalaisvastaisuus, slaavilaisvastaisuus, kapitalismin-, liberalismin-, marxilaisuuden- ja papiston vastaisuus. Schönereristä tuli suosittu ja vaikutusvaltainen poliitikko. Hän perusti 1879 aluksi liberaalipuolueessa vaikuttaneen pansaksalaisen ryhmittymän (Deutschnationale Bewegung), josta tuli myöhemmin itsenäinen puolue.
Vuonna 1888 Schönerer vangittiin juutalaisen omistaman lehden rosvoamisesta ja sen työntekijöiden pahoinpitelystä. Tämä vain lisäsi hänen suosiotaan. Aatelisarvonsa hän kuitenkin menetti. Schönerer valittiin uudelleen parlamenttiin 1897 ja hän järjesti pääministeri Kasimir Felix Badenin erottamisen. Badeni oli ehdottanut, että Böömissä virkamiehiltä vaadittaisiin tšekin kielen taitoa. Schönerer masinoi joukkomielenosoituksia ja häiriköi parlamentin työskentelyä, ja viimein keisari Frans Joosef I päätyi erottamaan Badenin.
Schönererin puolue sai 21 paikkaa vuoden 1901 vaaleissa. Hänen uransa kääntyi kuitenkin laskuun kun puolue hajosi hänen kiivaaseen temperamenttiinsa. Schönerer kuoli Rosenaun linnassa Zwettlissä Ala-Itävallassa 1921. Otto von Bismarckin ihailijana hän järjesti hautapaikkansa lähelle Bismarckin mausoleumia tilalleen Friedrichsruhiin Schleswig-Holsteiniin.
Doorilainen aarrekammio
Doorilainen aarrekammio oli antiikin aikainen aarrekammio Athene Pronaian pyhäkköalueella Delfoissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Athene Pronaian pyhäkköalueella, joka on osa Delfoin arkeologista aluetta ja Unescon maailmanperintökohdetta.
Georg von Schönerer
Schönererin näkemykset vaikuttivat suuresti nuoreen Adolf Hitleriin ja myöhempään natsipuolueeseen.
Doorilainen aarrekammio
pienoiskuva|vasen|Doorilaisen aarrekammion ja [[Massalialaisten aarrekammion raunioita, taustalla Tholos.]] Niin kutsuttu Doorilainen aarrekammio rakennettiin arkaaisen kauden lopulla tai klassisen kauden alussa noin vuonna 490–460 eaa. Sen rakennuttanutta kaupunkia ei tunneta.
Aarrekammiossa oli doorilaistyylinen friisi, joka koostui triglyfeistä ja metoopeista. Metooppien veistoksista on säilynyt joitakin osia, joiden perusteella ne edustavat aikakauden niin kutsuttua ankaraa tyyliä ja ovat saattaneet esittää jotakin taistelua.
Dabba Wallah
Dabba Wallah tai dabbawalla on palvelu ja ammatti Intian Mumbaissa, sekä näiden ammatinharjoittajien osuuskunta, joka työllistää noin viisituhatta jäsentään.
thumb|left|Lounasastia eli dabba Dabbawallat kuljettavat metallisia lounasastioita työpaikoille joko asiakkaidensa kotiväeltä tai erillisestä lounaskeittiöstä. Palvelu on aloitettu 1880-luvulla. Sitä pidetään taidokkaana tiedonhallinnan näytteenä, sillä dabbawallat kuljettavat päivittäin lähes 200 000 ruoka-annosta, valituksia tulee erittäin vähän ja koko palvelu toimii ilman korkeaa teknologiaa.
Tuovilanlahti
Tuovilanlahti on Kuopiossa entisen Maaningan kunnan alueella sijaitseva kylä ja saman niminen Maaninkajärven lahti. Kylän postinumero on 71775 ja asukasluku vuonna 2019 noin 250.
Tuovilanlahden kylätaajama on rakentunut Korkeakoskenjoen alajuoksulle muodostuneeseen laaksoon ja Maaninkajärve n pitkänkapean Tuovilanlahden poukamaan. Kylä sijaitsee Sinisen tien tuntumassa lähellä Pielaveden kunnanrajaa vesireitin ja maantien ristyskohdassa. Seutu kuuluu valtakunnallisesti merkittävään Maaninkajärven maisema-alueeseen.
Myös kylän rakennettu ympäristö on arvioitu valtakunnallisesti merkittäväksi. Tähän kuuluvat maanviljelysmaisemien ympäröimä kylä, sen kauppa- ja liikerakennukset sekä piensatama. Useita sen perinteisiä rakennuksia on kunnostettu esittelemään kylän historiaa. Järvimaisemien lisäksi kylän luonnonnähtävyyksiin kuuluvat esimerkiksi Korkeakoski, Pirunpesä ja Mustalähde sekä lintuvesien suojeluohjelmaan kuuluvat Patalahti, Patajoki ja Patajärvi. Pitkäjänteinen kylätoiminta ja matkailun kehittäminen toivat Tuovilanlahdelle Pohjois-Savon kylät ry ja Pohjois-Savon Liiton Vuoden Kylä -palkinnon ja kunniakirjan Valtakunnallisessa Vuodet Kylä-kilpailussa vuonna 2019.
Nähtävyyksiä
Vielä 1900-luvulla uhrilähteenä toimineen Mustanlähteen halkaisija on noin 20 metriä. Lähde sijaitsee Tuovilanlahden kylässä pienen supan pohjalla. Vesi pulppuaa useista kohdista hiesupohjaiseen altaaseen, josta lähtee kohti lahtea voimakasvirtainen puro, jonka virta on riittänyt pyörittämään myllyä.
Tuovilanlahden rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat Tuovilanlahden koulut sijaitsevat Korkeakoskentien varrella hiukan ulompana kylän ytimestä. Vuonna 1893 rakennettu alakansakoulu ja sen viereen samaan pihapiiriin 1915 rakennettu jugendvaikutteinen kansakoulun yläluokkia palvellut koulu olivat koulutoimen palveluksessa yhtämittaisesti 119 vuotta ennen siirtymistään matkailukäyttöön vuonna 2012. Korkeakosken ja sen luonnonsuojelualueiden maastossa kiertelevä luontopolku Kanjonin kierros siirtyy koulujen vaiheilla paluumatkaa varten päällystetylle Korkeakoskentielle.
Vanhaan rakennuskantaan kuuluu myös Kalapuron museotila, jonka muodostavat vanhakantaisena säilynyt maalaistalon pihapiiri rakennuksineen. Talosta ja sen asukkaista on paljon 1920-30-luvuilla otettuja valokuvia, joita otti kansakoululla joitakin vuosia opettanut ja sittemmin kylässä usein vieraillut kielitieteilijä Ahti Rytkönen savonmurretta kartoittaneen sanastotyön ja kansaperinteen tallentamistyönsä yhteydessä. Samassa yhdeydessä Rytkönen tallensi myös muita kyläläisiä työnsä äärellä ja näkymiä eri puolilta kylää.
Ernst Rüdin
pienoiskuva|Ernst Rüdin Ernst Rüdin (19. huhtikuuta 1874 St. Gallen, Sveitsi – 22. lokakuuta 1952 München, Länsi-Saksa) oli sveitsiläinen psykiatri, geneetikko ja eugeenikko. Hän tuli tunnetuksi perinnöllisyystutkimuksistaan psykiatriassa.
Rüdin työskenteli 1930– ja 1940-luvuilla natsien hyväksi ja kuului vuodesta 1937 itsekin puolueeseen. Hänelle myönnettiin 19. huhtikuuta 1944 Adlerschild-kunniamerkki.
Quine
Quine voi tarkoittaa seuraavia:
André Bazin
pienoiskuva|André Bazin André Bazin (18. huhtikuuta 1918 Angers – 11. marraskuuta 1958 Nogent-sur-Marne) oli ranskalainen elokuva-arvostelija ja -esseisti. Hän oli vuonna 1951 perustamassa elokuvalehteä Cahiers du cinéma. Hän julkaisi merkittäviä esseitä elokuvateoriasta, ja hänellä oli merkittävä vaikutus moniin nuoriin ranskalaisiin ohjaajiin ja ”uuteen aaltoon”. François Truffaut'n elokuva 400 kepposta on omistettu Bazinille.
Matti Pylkkänen (teollisuusneuvos)
Matti Tapio Pylkkänen (1. lokakuuta 1924 Mikkeli – 30. heinäkuuta 2017 Mikkeli) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Pylkkäsen vanhemmat olivat lehtori Eemil Villiam Pylkkänen ja Mandi Muttilainen ja puoliso vuodesta 1947 Alli Marjatta Pulkkinen. Pylkkänen tuli ylioppilaaksi 1943 Savonlinnan lyseosta ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1949. Hän oli jo vuodesta 1948 toimistoinsinööri Suomen Sähkölaitosyhdistyksessä, vuonna 1952 hänestä tuli Suur-Savon Sähkön teknillinen johtaja ja vuonna 1957 Kainuun Valon toimitusjohtaja. Pylkkänen palasi 1963 takaisin Suur-Savon Sähköön, ensin apulaistoimitusjohtajaksi ja vuodesta 1966 alkaen toimitusjohtajaksi. Tässä tehtävässä hän toimi aina eläköitymiseensä asti, vuoteen 1989. Teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1975 saaneen Pylkkäsen kaudella Suur-Savon Sähkön liiketoiminta kasvoi merkittävästi. Yhtiö paitsi laajensi sähköverkkoaan, myös automatisoi sähkönjakelun ohjausta ja ryhtyi muun muassa lämmönmyyntiliiketoimintaan. Se hankki myös omia voimalaitoksia, Vaajakosken voimalan ja toisen vesivoimalan Kissakoskelta. Pylkkäsen moniin luottamustehtäviin kuului muun muassa Suomen Sähkölaitosyhdistyksen puheenjohtajuus. Yleisurheilua aikanaan harrastanut Pylkkänen oli kaksinkertainen Suur-Savon piirimestari kolmiloikassa.
Dust Into Diamonds (10th Anniversary Album)
Dust Into Diamonds (10th Anniversary Album) on Lovexin kymmenen vuotisen uran juhlajulkaisu. Albumilla on 9 ennen julkaisematonta kappaletta sekä yhtyeen tunnetuimmat hitit. Albumi julkaistiin 16. joulukuuta 2016.
Epigonien eksedra
Epigonien eksedra oli antiikin aikainen eksedra Delfoissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Delfoin arkeologisella alueella, joka on Unescon maailmanperintökohde.
pienoiskuva|vasen|Epigonien eksedran rauniot. Epigonien eksedran rakensivat Argoksen kaupungin asukkaat klassisella kaudella 300-luvulla eaa. Eksedra sijaitsi Apollonin temppelille johtaneen Pyhän tien varressa sen alkupäässä vastapäätä samoihin aikaan rakennettua Argoksen kuninkaiden eksedraa. Eksedra oli puolikaarenmuotoinen rakennelma, jonka halkaisija oli noin 13 metriä. Se oli omistettu seitsemälle epigonille ja tarkoitettu näiden patsaiden esillepanoa varten.
Kangana Ranaut
Kangana Ranaut (s. 23. maaliskuuta 1987 Bhambla, Himachal Pradesh, Intia) on intialainen näyttelijä, joka työskentelee pääasiassa hindinkielisissä elokuvissa. Hän on voittanut neljä National Film Awards -palkintoa ja neljä Filmfare Awards -palkintoa eri kategorioista. Intian valtio myönsi Ranautille Padma Shri -palkinnon vuonna 2020.
Ranautin ensimmäinen elokuva oli trilleri Gangster (2006), josta hän voitti parhaan naistulokkaan Filmfare Awards -palkinnon. Hän voitti sekä National Film Awards -palkinnon että Filmfare Awards -palkinnon parhaasta naissivuosasta draamaelokuvasta Fashion (2008), minkä jälkeen hän näytteli kaupallisesti menestyneissä elokuvissa kuten Raaz – The Mystery Continues (2009), Once Upon a Time in Mumbaai (2010), Tanu Weds Manu (2011) ja Krrish 3 (2013).
Ranaut sai suurta ylistystä pääroolistaan menestyneessä draamakomediassa Queen (2014), josta hän voitti parhaan naispääosan National Film Awards- ja Filmfare Awards -palkinnot. Hän näytteli kaksoisroolia romanttisessa draamakomediassa Tanu Weds Manu Returns (2015), josta hän voitti parhaan naisnäyttelijän Filmfare Awards -kriitikkopalkinnon ja toisen peräkkäisen parhaan naispääosan National Film Awards -palkintonsa. Ranautin seuraavat elokuvat olivat kaupallisia pettymyksiä ennen Manikarnika: The Queen of Jhansia (2019), jossa hän näytteli Rani Laxmibaita. Tästä ja roolistaan kabaddi-pelaajana urheiluelokuvassa Panga (2020) hän voitti neljännen National Film Awards -palkintonsa.
Ranaut tunnetaan myös tyylitajustaan sekä suorapuheisuudestaan. Hänen mielipiteensä ja ihmissuhteensa ovat aiheuttaneet kohuja.
Yksityiselämä
Ranaut syntyi varakkaaseen rajputperheeseen Bhamblan kylässä Himachal Pradeshin osavaltiossa Intiassa. Hänen vanhempansa halusivat hänestä lääkärin, eivätkä alkuun hyväksyneet hänen uravalintaansa. Ranaut on uskonnoltaan hindu.
Petropavlovsk-Kamchatsky Airin lento 251 (2021)
Petropavlovsk-Kamchatsky Airin lento 251 oli Petropavlovsk-Kamchatsky Air Enterprisen reittilento Venäjän Kamtšatkan niemimaalla sijaitsevien Petropavlovsk-Kamtšatskin ja Palanan välillä. Lennolla 6. heinäkuuta 2021 käytetty Antonov An-26B-100 törmäsi kallioon lähestyessään Palanaa. Onnettomuuslennolla oli 22 matkustajaa ja kuusi miehistön jäsentä, jotka kaikki kuolivat onnettomuudessa.
Tapahtumat
Lento 251 lähti Petropavlovsk-Kamtšatskista kello 12.57 paikallista aikaa, ja lennon alku sujui normaalisti. Kone siirtyi Palanan lennonjohdon alaisuuteen kello 14.39, ja miehistö sai lähestymisohjeet 14.50. Sen jälkeen lennonjohto ei enää saanut yhteyttä koneeseen, ja kadonneen koneen etsinnät aloitettiin. Sää koneen katoamisen aikaan oli pilvinen.
Tommy Handley
Thomas "Tommy" Reginald Handley (17. tammikuuta 1892 Liverpool – 9. tammikuuta 1949) oli englantilainen näyttelijä. Hän oli pääosassa BBC:n radiokomediassa It's That Man Again.
Kimo
Kimo on hevosväri. Kimot hevoset syntyvät värillisinä ja harmaantuvat ja vaalenevat iän myötä jopa täysin valkoisiksi. Useimmat valkoiset hevoset ovat juuri kimoja, mutta kimot ovat ulkonäöltään valkoisia vain osan elämästään. Hevosen valkoinen väri voi myös johtua monesta muustakin syystä kuin kimoudesta.
Kimoa voidaan kutsua esimerkiksi rautiaankimoksi, ruunikonkimoksi tai mustankimoksi sen perusteella, minkä värinen se oli syntyessään eli mikä sen pohjaväri on.
Alkuperä ja historia
Ruotsalaisen geenitutkimuksen mukaan kaikki kimot hevoset polveutuvat samasta yksilöstä. Tämä ensimmäinen kimo eli joitakin tuhansia vuosia sitten ja sillä oli värityksen aiheuttava mutaatio 25. kromosomissa. Sama mutaatio löytyy nykykimoista. Kimomutaation aiheuttaa 4.6-kb -kahdentuminen STX17-kromosomin intronissa 6.
thumb|vasen|[[Papurikkotäpläinen brasilianpaso harmaantumisvaiheessa.]]
Värin kehitys yksilössä
Kimot hevoset syntyvät muunvärisinä. Varsaväri voi olla mikä vain, myös kirjava. Eläin vaalenee varttuessaan asteittain: ensin se saa yksittäisiä valkoisia karvoja, sitten valkoisten karvojen määrä saa värin vaikuttamaan harmaalta, ja lopulta eläin on kokonaan valkoinen. Yleensä kimo on valkoinen viimeistään 10–15 vuoden iässä, mutta jos varsa on perinyt kimotekijän molemmilta vanhemmiltaan eli on alleelin suhteen homotsygootti, se vaalenee nopeammin.
Kimon iho pysyy samanvärisenä kuin syntyessä eli yleensä tummana, mutta esimerkiksi pään ja jalkojen valkoisten merkkien alueelta se voi olla vaaleanpunaista kuten normaalistikin. Mikäli eläin on perinyt kimotekijän molemmilta vanhemmiltaan, myös sen iho voi vanhemmiten vaalentua.
thumb|Kärpäskimo arabianhevostamma.
Muunnokset
thumb|Kärpäskimonkirjava ratsu. Papurikko eli papurikkotäpläinen kimo saa harmaantumisvaiheessa karvaansa erisävyisiä harmaita ja valkoisia rengasmaisia kuvioita, joita kutsutaan papurikkotäpliksi tai markanpilkuiksi. Kärpäskimon valkoisen karvan sekaan ilmaantuu hevosen ikääntyessä hyvin pieniä tummia täpliä, joista ei kuitenkaan voi varmuudella päätellä hevosen syntymäväriä. Kärpästäplät saattavat muodostaa kaulalle, lavalle tai kyljelle laajan tihentymän (harmaa tai ruskea niin kutsuttu "verijälki") siten, että hevonen näyttää melkein kirjavalta. Kärpäskimous on todennäköisintä, jos eläin on perinyt kimotekijän vain toiselta vanhemmaltaan.
Kimo voi olla syntymä- eli pohjaväriltään mikä tahansa, koska kimoudesta vastaavan G-lokuksen genotyyppi ei ole sidoksissa mihinkään muuhun väriin vaikuttavan lokuksen genotyyppiin. Näin ollen harmaanvalkean aikuisvärin taustalla voi olla mikä perusväri tahansa, ja mikä tahansa yhdistelmä diluutio-, kirjavuuskuvio- ja sekakarvakuviotekijöitä. Kimolla voi olla myös mitä tahansa merkkejä kuten muunkin värisillä hevosilla, joskin karvapeitteen ollessa kokovalkoinen näistä merkeistä erottuvat helposti lähinnä vain kirjo- tai valkokaviot, herasilmät ja turvan alueen valkoiset merkit, joiden vaaleanpunainen iho on tällä ohutkarvaisella alueella hyvin näkyvissä. Valkoiset merkit tai kirjavan hevosen valkoiset alueet voi saada näkyviin leikkaamalla hevosen karvaa lyhyeksi tai yksinkertaisesti kastelemalla hevosen, jolloin tumma ja vaaleanpunainen nahka kuultavat märän karvan alta.
Kimosyöpä
Noin 75 prosentilla yli 15-vuotiaista kimoista hevosista esiintyy melanoomaa eli tummasolusyöpää, jota hevosilla kutsutaan kimosyöväksi. Todennäköisimmin sairastuvat pohjaväriltään mustat sekä kimotekijän suhteen homotsygootit yksilöt.
Melanooma kehittyy ihon värisolujen lisääntyessä rajusti. Pieni, möykkymäinen kasvain kehittyy usein häntään tai sen alle. Melanoomakasvaimet eivät ole sinänsä haitallisia, mutta ne voivat muodostaa etäpesäkkeitä esimerkiksi sisäelimiin. Tällöin sairaus voi jopa uhata eläimen henkeä. Useimmiten kimo kuitenkin ehtii kuolla muusta syystä. Joskus kimo joudutaan kuitenkin lopettamaan jo hyvinkin nuorella iällä melanooman takia.
Esiintyminen
thumb|vasen|upright|Täysvalkoiseksi vaalentunut kimo [[andalusianhevonen.]]
Jalostuksessa
Erityisesti nuorena nopeasti kimoutuneiden hevosten käyttö jalostuksessa saattaa tuottaa yllätyksiä jälkeläisten värien suhteen, koska kimous voi valkaisevan vaikutuksensa vuoksi kätkeä näkyvistä kaikenlaisia värigeenejä, kuten voikkouden. Hevosen jo harmaannuttua ei sen syntymäväristä pelkästään hevosen ulkonäön perusteella voi päästä selvyyteen, joskin esimerkiksi kirjavuus tai tiikerinkirjavuus näkyvät vaaleanpunaisina tai täplikkäinä ihonalueina ja myös hevosen silmien väri saattaa auttaa värin tunnistamisessa. Tämän vuoksi kimojen syntymäväri pyritään nykyään kuvaamaan ja merkitsemään sen virallisiin papereihin. Nykyisin kimon pohjaväri voidaan yleensä selvittää geenitesteillä. Toinen keino määrittää pohjaväri tai ainakin sulkea pois vaihtoehtoja on tarkastella eläimen sukua ja jälkeläisiä. DNA-testaus yhdistettynä jälkeläisten ja suvun värien tutkimiseen voi vahvistaa sellaisenkin värin, jolle DNA-testiä ei vielä ole kehitetty.
Larry Bird
Larry Joe Bird (s. 7. joulukuuta 1956 West Baden Springs, Indiana) on yhdysvaltalainen ammattilaisuransa lopettanut koripalloilija ja koripallovalmentaja. Hän edusti koko ammattilaisuransa Boston Celticsiä.
Bird pelasi yliopistokoripalloa Indianan osavaltionyliopistossa vuosina 1976–1979. Hän osallistui NBA:n varaustilaisuuteen vuonna 1978, jolloin Boston varasi hänet tilaisuuden kuudentena pelaajana. Bird siirtyi NBA:han vuonna 1979 ja pelasi siellä vuoteen 1992 asti. Pelaajaurallaan hän voitti kolme NBA-mestaruutta, minkä lisäksi hänet valittiin kolmesti sarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Birdin ja Magic Johnsonin välinen kilpailu lisäsi sarjan kiinnostavuutta, ja he olivat 1980-luvun tärkein taistelupari sarjassa. Bird oli mukana niin sanotussa Dream Teamissa vuoden 1992 olympialaisissa, kun Yhdysvallat voitti olympiakultaa. Olympialaisten jälkeen hän lopetti pelaajauransa.
Vuosina 1997–2000 Bird valmensi Indiana Pacersia, jolloin hänet valittiin kerran vuoden valmentajaksi. Valmentajauransa jälkeen hän on ollut mukana Pacersin organisaatiossa. Bird valittiin vuoden seurajohtajaksi vuonna 2012.
Uran alku ja lukiokoripallo ( –1976)
Uransa alkuvuosina Bird tunnettiin haastavasta temperamentistaan kentällä. Kahdeksannella luokalla valmentaja jätti hänet pois pelaavasta kokoonpanosta kahden pelin ajaksi, minkä takia Bird ei osallistunut seuraaviin harjoituksiin, ja hänet erotettiin joukkueesta. Lukion koripallovalmentaja tunsi Larryn lahjat ja keskusteli sekä hänen että hänen äitinsä kanssa, jottei Larry antaisi luonteensa pilata peliään. Sen jälkeen Larry keskittyikin enemmän peliin ja piti itsensä kurissa. Ensimmäisenä lukiovuotenaan hän pääsi joukkueeseen, ja toisella kaudellaan hän nousi tähtipelaajaksi, kun hänen koulunsa ylsi 19:ään voittoon 21 ottelusta. Hänen kautensa päättyi kuitenkin kesken loukkaantumisen takia. Larrysta tuli paikallinen kuuluisuus, ja kannattajat tarjoutuivat aina kuljettamaan hänen vanhempiaan, sillä Birdin perheellä ei ollut varaa autoon. Ennen viimeistä opiskeluvuottaan Larry koki kasvupyrähdyksen ja kasvoi neljä tuumaa (noin 10 cm) kesäloman aikana. Pituuskasvunsa ansiosta hän rikkoi lähes kaikki koulunsa ennätykset, jotka olivat hänen isoveljensä nimissä. Kauden ottelukohtaiseksi piste-ennätykseksi hän teki 55 pistettä. Hänen viimeistä kotiotteluaan oli seuraamassa 4 000 katsojaa.
Indianan osavaltionyliopisto (1976–1979)
Muutamat yliopistot olivat kiinnostuneita Birdistä, ja esimerkiksi Louisvillen yliopiston valmentaja Denny Crum haastoi Birdin heittokilpailuun, jotta hän olisi siirtynyt yliopiston joukkueeseen. Bird ei kuitenkaan pystynyt kuvittelemaan muuttavansa pois Indianasta, paitsi Kentuckyn yliopistoon, jonka koripallo-ohjelma teki vaikutuksen myös hänen isäänsä.
Ensimmäisessä yliopistopelissään Bird teki 31 pistettä Chicagon osavaltionyliopistoa vastaan, ja ensimmäisenä kautenaan hän oli maan kolmanneksi paras pistemies, vaikka olikin ensimmäisen vuoden opiskelija. Samalla hänestä kiinnostuivat lukuisat kykyjenetsijät, ja Birdin arveltiin siirtyvän ammattilaiseksi. Hän ei kuitenkaan tehnyt sitä vielä, koska halusi olla lojaali koulun valmentajalle Bob Kingille. Birdin ensimmäisen kauden keskiarvo oli 32,8 pistettä ja 13,3 levypalloa. Seuraavalla kaudella pistekeskiarvo tippui 30,0 pisteeseen. Kaudella 1977–1978 Indiana ei päässyt NCAA:han, vaan joutui NIT:hen. NIT-turnauksessa Indiana putosi pelattuaan Rutgersin yliopistoa vastaan. Rutgersin joukkueessa pelasi James Bailey, josta tuli myöhemmin Birdin lähin ystävä NBA:ssa. Keväällä 1978 Bird pelasi ensimmäistä kertaa yhdessä Magic Johnsonin kanssa kutsuturnauksessa muiden maiden pelaajia vastaan. Bird ja Johnson turhautuivat turnauksessa, koska eivät saaneet peliaikaa. Kaksikon peli oli kuitenkin näyttävää, ja yleisö piti siitä. Vaikka Birdillä oli vuosi yliopistoa jäljellä, Boston Celticsin Red Auerbach varasi hänet vuoden 1978 varaustilaisuudessa. Auerbach ajatteli nostavansa hänet kokoonpanoon keväällä, mutta kun Indiana pääsi NCAA:ssa jatkoon, siirto ei onnistunutkaan. Bird olisi voinut siirtyä NBA:han kaudeksi 1978–1979, mutta sen sijaan hän jatkoi yliopistossa. Hän piti yliopistoelämästä, eikä luottanut taitoihinsa tarpeeksi. Viimeisenä yliopistovuotenaan Bird kärsi pienistä loukkaantumisista, mutta johdatti joukkueensa NCAA:han. Indiana State selviytyi Final Fouriin, jonka ensimmäisessä ottelussa se voitti DePaulin yliopiston ja eteni loppuotteluun. Kauden loppuottelussa Indiana sai vastaansa Michiganin osavaltionyliopiston, jossa myös Magic Johnson pelasi. Ottelu nousi yliopistokoripallon historian suosituimmaksi otteluksi, ja se keskittyi Johnsonin ja Birdin kaksinkamppailuun. Ottelu päättyi lopulta Indianan tappioon pistein 75–64. Bird teki ottelussa 19 pistettä.
NBA-uran alku (1979–1982)
Ennen NBA-sopimuksen allekirjoittamista Bird hankki agentikseen Bob Woolfin, joka halusi tehdä hänestä urheiluhistorian parhaiten palkatun tulokkaan. Bostonin Red Auerbach tarjosi 500 000 dollarin sopimuksen, mutta se ei käynyt Woolfille. Bird pysytteli sivussa neuvotteluista, jotka kestivät niin kauan, että lehdistö kutsui niitä "sadan päivän sodaksi". Sopimus syntyi vasta kesän 1979 jälkeen, jolloin Celticin omistaja Harry Mangurian solmi Birdin kanssa kaikkien aikojen suurimman tulokassopimuksen. Kesän aikana Bird oli loukannut sormensa pahasti ja joutui pelaamaan sormi vahvasti teipattuna, mikä haittasi harjoituskautta. Kauden 1979–1980 toisessa pelissä Bird vähensi teippausta ja teki heti 28 pistettä Clevelandia vastaan. Hänet valittiin tähdistöotteluun, vaikkei hän omasta mielestään ansainnutkaan paikkaa. Hänen johdollaan Celtics voitti 61 ottelua, mikä oli 32 enemmän kuin edellisellä kaudella. Se oli suurin nousu liigan historiassa. Pudotuspeleissä Boston voitti ensin Houstonin, mutta konferenssin finaaleissa se hävisi yllättäen Philadelphialle otteluvoitoin 4–1. Tulos oli pettymys Birdille, joka oli ollut varma, että Boston voittaisi koko sarjan.
Kaudella 1981–1982 Boston Celtics voitti runkosarjassa 63 ottelua, ja Bird oli varma mestaruudesta. Hänen mukaansa joukkueen ainoa epävarmuustekijä oli takamiesten peli, vaikka siihen oltiinkin hankittu muun muassa Danny Ainge. Bird koki kyseisellä kaudella ensimmäisen loukkaantumisensa, kun hän mursi poskiluunsa ottelussa Milwaukee Bucksia vastaan. Loukkaantumisen jälkeen Bird oli pitkän aikaa vaihtopenkillä otteluiden alussa, koska Celtics voitti tällä järjestelyllä. Ennen pudotuspelejä Bird kuitenkin nousi aloitusviisikkoon. Celtics aloitti pudotuspelit Washingtonia vastaan. Washington voitti vain yhden ottelun, ja Celtics pääsi konferenssin välieriin, joissa se kohtasi edellisen kauden tapaan Philadelphian. Ensimmäinen ottelu päättyi Celticsin 40 pisteen voittoon, minkä jälkeen joukkue ylpistyi Birdin mielestä liikaa. Seuraavat kolme peliä päättyivätkin Celticsin tappioon, mutta viidennen ottelun joukkue voitti jälleen lähes 30 pisteellä. Ottelupari venyi lopulta seitsemänteen otteluun, jonka Philadelphia voitti Julius Ervingin johdolla. Kesän 1982 Bird käytti pallonkäsittelynsä ja pelivalikoimansa kehittämiseen.
Celticsin ja Lakersin kilpailu mestaruudesta (1982–1986)
Boston Celticsin uusi hankinta ennen kautta 1982–1983 oli Quinn Buckner, joka tuli Dave Cowensin tilalle. Bucknerista tuli yksi Birdin parhaimmista ystävistä. Ottelussa Indiana Pacersia vastaan Bird teki 53 pistettä, mikä oli seuran historian ottelukohtainen piste-ennätys. Celtics oli itäisen konferenssin toiseksi paras joukkue Philadelphian jälkeen, ja se joutui aloittamaan pudotuspelit jo kaksi kierrosta ennen konferenssin finaaleja. Celtics voitti otteluparin voitoin 2–1 ja pääsi seuraavalle kierrokselle, jossa se kohtasi Milwaukeen. Ensimmäisessä ottelussa Milwaukeeta vastaan Bird loukkasi sormensa, minkä takia hän joutui teippaamaan sormensa koko loppu-uransa ajan. Ottelun jälkeen hän alkoi kuumeilla ja joutui olemaan sivussa toisesta Milwaukee-ottelusta. Boston ei voittanut yhtään peliä, vaan Milwaukee meni jatkoon voitoin 4–0.
Bird oli tuohtunut aikaisin loppuneesta kaudesta, ja kesällä 1983 hän harjoitteli enemmän kuin koskaan aikaisemmin. Pian pudotuspelien jälkeen seura ilmoitti, ettei Bill Fitch jatka Celticsin päävalmentajana. Tämä oli yllätys Birdille, joka piti Fitchiä sarjan parhaana valmentajana. Päävalmentajaksi nostettiin apuvalmentajana toiminut K. C. Jones. Myös pelaajistossa tehtiin muutoksia, sillä Rick Robeyn tilalle hankittiin Dennis Johnson. Omistajatkin vaihtuivat, ja uudet omistajat halusivat tehdä Birdin kanssa uuden sopimuksen, vaikka vanhaa oli vielä vuosi jäljellä. Kesän neuvottelujen jälkeen sopimus saatiinkin tehtyä. Kausi alkoi Philadelphian ja Celticsin sarjajohdossa, mutta tammikuuhun mennessä Celtics nousi sarjajohtajaksi. Runkosarjan päätyttyä Celtics oli voittanut 62 ottelua ja sai kotiedun. Runkosarjassa Boston kohtasi ensiksi Washington Bulletsin, joka voitti vain yhden ottelun. Seuraavalla kierroksella Celtics sai vastaansa New York Knicksin, jonka tähtipelaaja Bernard King oli tehnyt yli 44 pistettä ottelua kohden pudotuspeleissä. Celtics voitti kaksi ensimmäistä peliä, mutta hävisi kaksi seuraavaa. Ottelupari venyi seitsemänteen otteluun, jonka Celtics voitti. Konferenssin finaaleissa Celtics kohtasi Milwaukeen ja voitti otteluvoitoin 4–1. Loppuotteluissa Boston kohtasi Los Angeles Lakersin. Kuuden ottelun jälkeen voitot olivat tasan, joten ottelupari venyi seitsemänteen otteluun. Viimeinen ottelu päättyi Celticsin 111–102-voittoon, ja Bird juhli uransa toista NBA-mestaruutta. Hänet valittiin ensimmäistä kertaa NBA:n arvokkaimmaksi pelaajaksi ja finaalien arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Ennen seuraavaa kautta Boston Celticsin takamies Gerald Henderson myytiin, joten Danny Ainge sai enemmän vastuuta. Kaupassa Celtics sai ensimmäisen kierroksen varauksen, jonka seura käytti Len Biasin varaamiseen myöhemmin vuonna 1986. Joukkueen kausi alkoi hyvin, ja kuudentoista ottelun jälkeen se oli hävinnyt vain kerran. Ottelussa Detroitia vastaan Kevin McHale rikkoi Birdin piste-ennätyksen, mutta viikkoa myöhemmin Bird otti ennätyksen takaisin, kun hän teki Atlantaa vastaan 60 pistettä. Runkosarjan päätteeksi Celtics oli voittanut 63 ottelua, mikä oli viisi voittoa enemmän kuin toiseksi parhaalla joukkueella. Pudotuspeleissä Celtics kohtasi ensin Clevelandin. Celtics voitti kaksi ensimmäistä ottelua, mutta hävisi kolmannen. Bird joutui olemaan kolmannesta ottelusta sivussa kyynärpäänsä takia, mutta palasi kolmanteen otteluun, jonka Celtics voitti ja pääsi näin jatkoon. Seuraavalla kierroksella Celtics kohtasi Detroitin, jonka se voitti voitoin 4–2. Konferenssin finaaleissa Celtics voitti Philadelphian voitoin 4–1 ja pääsi NBA-finaaleihin, jossa seura kohtasi edellisen vuoden tapaan Lakersin. Celtics aloitti loppuottelusarjan voitolla, mutta hävisi seuraavan ottelun Magic Johnsonin hyvän pelin takia. Celtics voitti neljännen pelin, mutta hävisi kaikki muut, joten Lakers voitti mestaruuden. Bird ei heittänyt loppuottelusarjassa hyvin, minkä ajateltiin johtuvan tämän kipeytyneestä kyynärpäästä. Birdin mukaan syy oli kuitenkin Michael Cooperin hyvä puolustus. Kauden päätteeksi hänet valittiin toista kertaa perättäin liigan arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Ennen kauden 1985–1986 alkua Celtics hankki Cedric Maxwellin tilalle Bill Waltonin, josta Bird oli erityisen innostunut. Toinen hankinta oli Jerry Sichting, joka tuli Quinn Bucknerin tilalle. Celticsin kausi alkoi tappiolla, mutta tämän jälkeen joukkue voitti 18 ottelusta 17. Celtics pelasi hyvin, mutta Bird kärsi selkävaivoista, minkä takia hän ei heittänyt hyvin. Selkäkivut olivat alkaneet jo kesällä 1985, mutta hellittivät kolmen kuukauden jälkeen, vaikka selkä oli koko loppukauden herkkä. Kauden aikana Waltonin ja Birdin yhteispeli toimi hyvin, ja joukkue pelasi edelliskautta paremmin. Runkosarjan päätyttyä Boston oli voittanut 67 ottelua. Pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Celtics kohtasi Michael Jordanin johtaman Chicago Bullsin ja voitti ensimmäisen ottelun, vaikka Jordan teki 49 pistettä. Seuraavassa ottelussa Jordan teki peräti 63 pistettä, mutta Celtics voitti silti ottelun. Celtics voitti myös kolmannen ottelun ja pääsi seuraavalle kierrokselle. Siellä se kohtasi Atlantan, jonka voitti helpohkosti voitoin 4–1. Konferenssin finaaleissa Celtics voitti Milwaukeen suoraan voitoin 4–0. Loppuottelusarjassa Celtics kohtasi Bill Fitchin valmentaman Houstonin. Celtics hävisi kolmannen ja viidennen ottelun, mutta voitti kaikki muut, joten joukkue voitti NBA:n mestaruuden. Kauden päätteeksi Bird valittiin sarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi.