cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Amin Asikainen
Tittelin menetyksen jälkeen
Menetettyään tittelinsä Asikainen jatkoi uraansa menestyksekkäästi. Ura jatkui Sylvain Touzetia vastaan kamppailulla, joka päättyi neljän erän jälkeen Asikaisen pistevoittoon. Vajaan kuukauden päästä hän kohtasi Cristophe Kargozin, jonka voitti myös pistein. Helmikuussa 2008 Asikainen voitti kokeneen meksikolaisen Luis Ramon Campasin teknisellä tyrmäyksellä seitsemännessä erässä.
Heinäkuussa hallitseva mestari Sebastian Sylvester päätti haastaa hallitsevan WBA-liiton maailmanmestarin Felix Sturmin ja luopui siksi Euroopan mestaruusvyöstään. Virallisena ykköshaastajana Asikainen nimitettiin avoimen mestaruusottelun toiseksi osapuoleksi. Vastustajaksi Euroopan nyrkkeilyliitto nimesi Khoren Gevorin. Ottelu käytiin Helsingin Hartwall Areenassa 28. marraskuuta 2008. Asikainen hävisi kamppailun 7. erässä teknisellä tyrmäyksellä valmentaja Pekka Mäen heitettyä pyyhkeen kehään. Ottelun jälkeen Asikaisen jalat operoitiin.
18. huhtikuuta 2009 Asikainen palasi kehään Valentin Antonio Ochoa vastaan. ja voitti kahdeksaneräisen kamppailun kaikin tuomariäänin täysien erien jälkeen. Hän pääsi jälleen ottelemaan Euroopan mestaruudesta, mutta hävisi mestaruusottelussa 25. syyskuuta 2009 englantilaiselle Matthew Macklinille teknisellä tyrmäyksellä 1. erässä.
Paluu ja nousu ylempään keskisarjaan – uran lopetus
Macklinille kärsityn tappion jälkeen Asikainen harkitsi uran lopettamista, mutta ilmoitti uransa jatkosta huhtikuussa 2010. Paluunsa myötä hän vaihtoi painoluokkaansa ylempään keskisarjaan. Kirkkonummella käydyssä uuden painoluokansa ensimmäisessä ottelussa 11. toukokuuta 2010 Asikainen voitti vastustajansa Dario Armando Matorrasin neljännessä erässä teknisellä tyrmäyksellä. Hänen seuraava ottelunsa oli 4. syyskuuta 2010 Töölön kisahallissa Helsingissä tuntematonta Jaudiel Zepedaa vastaan, jonka Asikainen voitti keskeytyksellä, kun hänen vastustajaltaan murtui leuka neljännessä erässä Asikaisen voimakkaan oikean koukun seurauksena.
Perhe
Amin Asikainen asui Siuntiossa silloin, kun hän oli vielä ensimmäistä kertaa naimisissa. Nykyään hän asuu Kirkkonummella. Hänen isänsä on marokkolainen, äiti suomalainen. Aminilla on myös kaksi siskopuolta ja yksi velipuoli. Asikainen erosi keväällä 2008 Minna Waltherista ja avioitui 30. heinäkuuta 2011 Nilüfer Syvämeren kanssa, mutta elokuussa 2015 he erosivat.
Asikainen asuu avoliitossa tosi-tv-tähti Nadia Ammourin kanssa ja he saivat Anton Ali Asikainen -nimisen pojan huhtikuussa 2017 ja kaksostytöt tammikuussa 2022. Aminilla on ennestään kolme lasta.
Ura politiikassa
Asikainen asettui ehdolle vuoden 2012 kunnallisvaaleissa kotikuntansa Kirkkonummen sosiaalidemokraattien listoilla. Hän pääsi valtuustoon saatuaan 216 ääntä.
Muuta
Amin Asikainen kilpaili Tanssii tähtien kanssa -kilpailun 7. tuotantokaudella, joka alkoi 16. syyskuuta 2012. Hänen tanssiparinaan oli tanssinopettaja Jutta Helenius. Amin ja Jutta putosivat kolmannessa pudotuksessa 14. lokakuuta 2012.
Asikainen omistaa kotikunnassaan Kirkkonummella sporttibaarin, oman kuvauksensa mukaan "Suomen pienimmän yökerhon", nimeltään Mestarin Tempo, joka avattiin kesällä 2014.
Asikainen työskentelee valmentajana Ringside Gym-salissa.
Darin (albumi)
Albumin singlekappaleista kuvattiin musiikkivideot.
Haisuhillerit
Haisuhillerit (Ictonyx) on näätäeläimiin kuuluva suku. Siihen kuuluu kaksi afrikkalaista lajia:
Microsoft Visual Studio
Microsoft Visual Studio on Microsoftin ohjelmointiympäristö, jossa voi käyttää useita ohjelmointikieliä kuten Visual Basiciä, C++:aa, C#:a ja F#:a. Välineellä voidaan tehdä esimerkiksi Windows-, web- ja mobiilisovelluksia ja siihen voidaan integroida monien eri valmistajien täydennyksiä, kuten esimerkiksi Intel Visual Fortran.
Haisuhillerit
Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut suvulle uutta suomenkielistä nimeä zorillat.
Microsoft Visual Studio
Visual Studio 97
Microsoft esitteli Windows 9x -alustalle tehdyn Visual Studion vuonna 1997. Microsoft julkaisi ensimmäistä kertaa usean eri ohjelmointikielen yhteisen ohjelmointityökalun. Visual Studio 97 sisältää Visual C++ 5.0:n, Visual Basic 5.0:n, Visual J++ 1.1:n ja Visual FoxPro 5.0:n. Ohjelmointiympäristö, jota kutsutaan Developer Studioksi, sisältää Visual C++:n, Visual J++:n, InterDev:n ja MSDN-kirjaston tuen. Se sisältää myös tuen aktiiviselle palvelinsivulle eli ASP:lle (Active Server Page). ASP:llä voidaan korvata staattinen HTML dynaamisella sisällöllä.
Visual Studio 6.0
Microsoft esitteli Visual Studion version 6.0 vuonna 1998. Visual Studion sisältämien ohjelmointikielien versiot muuttuivat 6.0:ksi.
Visual Studio .NET (2002)
Microsoft esitteli Windows XP -alustalle Visual Studio .NET -version vuonna 2002. Edellisissä Visual Studion versioissa koodilinkittämisen jälkeen käännettiin ajettavaksi ohjelmaksi. Nyt Visual Studion ymmärtämät kielet tulkataan yhteiselle kielelle, jota kutsutaan nimellä Common Language Runtime, CLR. CLR-ohjelmaa voidaan tulkata ajon aikaisesti eri alustoilla. Toimiakseen ohjelma tarvitsee .NET Framework -kirjaston version 1.0 koneelle, jossa ohjelma ajetaan.
Visual Studio .NET 2003
Ohjelman ajaminen tarvitsee .NET Framework -kirjaston version 1.1.
Visual Studio 2005
Ohjelman ajaminen tarvitsee .NET Framework -kirjaston version 2.0.
Visual Studio 2008
Ohjelmia voi kehittää .NET Frameworkin versiolle 2.0, 3.0 ja 3.5.
Visual Studio 2010
Visual Studio 2010 julkaistiin 12. huhtikuuta 2010. Visual Studio 2010 toi mukanaan tuen .NET 4.0 -ohjelmointiympäristölle.
Visual Studio 2012
Visual Studio 2012 julkaistiin 1. elokuuta 2012. Keskeisimmät uudet ominaisuudet liittyivät uuteen Windows Runtime -ohjelmointiympäristöön eli Windows 8 -sovelluksiin. Myös kehittimen ulkoasu muuttui. Visual Studio 2012 toi mukanaan tuen .NET 4.5 -ohjelmointiympäristölle.
Visual Studio 2013
Visual Studio 2013 julkaistiin 17. lokakuuta 2013. Tässä versiossa parannettiin esimerkiksi web-kehityksen ominaisuuksia, tuotiin koodieditoriin uusia metadataan perustuvia tietoja sekä tuettiin Windows 8.1 -käyttöjärjestelmää.
Visual Studio 2015
Visual Studio 2015 julkaistiin 12. marraskuuta 2015.
Visual Studio 2017
Visual Studio 2017 julkaistiin 7. maaliskuuta 2017.
Versio sisältää tuen C++17-standardin yleistävälle aluerajatulle  -lauseelle.
Visual Studio 2019
Visual Studio 2019 huhtikuu 2. maaliskuuta 2019.
Visual Studio 2022
Visual Studio 2022 on julkaistu huhtikuussa 2022. Se tukee .NET 6 ja on ensimmäinen versio, joka on vain 64-bittinen. Tukee C++20 -ominaisuuksia.
Ilmaisversiot
Visual Studiosta on tarjolla myös rajoittuja ilmaisversioita.
Ilmaisversioina on julkaistu Visual Studio Express 2005, 2008, 2010, 2012, 2013, 2015 ja 2017. Vuoden 2005 versio ei vaatinut rekisteröintiä. Myöhemmät versiot vaativat rekisteröinnin verkossa jos ohjelmiston käyttöä jatkaa yli 30 päivää.
Myöhemmin nimeksi vaihtui Visual Studio Community, josta on julkaistu 2019 ja 2022 -versiot.
Stuck Here on Snakes Way
Stuck Here on Snakes Way on suomalaisen death metal -yhtye Omnium Gatherumin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2007 Candlelight Recordsin kautta.
Isot-Antillit
Isot-Antillit on Karibialla sijaitseva saariryhmä, johon kuuluu neljä pääsaarta suurimmasta pienimpään: Kuuba, Hispaniola, Jamaika ja Puerto Rico. Niistä Kuuba ja Jamaika ovat omat itsenäiset valtionsa, Puerto Rico kuuluu itsehallintoalueena Yhdysvaltoihin ja Hispaniolan saarella on kaksi valtiota: lännessä Haiti ja idässä Dominikaaninen tasavalta.
Lamminmäenlampi (Keuruu)
Lamminmäenlampi on Keski-Suomessa Keuruulla ja Jämsässä Pohjoislahden Mäkikylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 6,4 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 200 metriä leveä.Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 188 900 kuutiometriä eli 0,189 miljoonaa kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 3,0 metriä ja suurin syvyys on 8,0 metriä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä. .
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Asunnanjärven valuma-alueella (35.68), jonka Havunjoen valuma-alueeseen (35.688) se kuuluu.
DualShock
DualShock (virallisesti tavaramerkiltään DUAL SHOCK, joskus myös Dual Shock) on Sonyn PlayStation-pelikonsoleja varten kehittämä peliohjainten tuoteperhe, jonka ensimmäinen versio julkaistiin vuonna 1997 korvaamaan edeltäneet ohjainmallit. Uusi ohjainmalli on esitelty aina uuden PlayStation-konsolin julkaisun yhteydessä. PlayStation 5:n ohjain tunnetaan nimellä DualSense.
Alkuperäinen PlayStation -ohjain
Vuonna 1994 julkaistun PlayStationin alkuperäisessä ohjaimessa (mallinumero SCPH-1010) ei ollut lainkaan kahta analogisauvaa, jotka löytyvät ohjaimen kaikista myöhemmistä versioista.
Huhtikuussa 1996 alkuperäisestä ohjaimesta julkaistiin uudistettu malli (SCPH-1080), joka oli alkuperäistä 10 prosenttia suurempi kooltaan ja siinä oli pidempi johto, jossa oli häiriönpoistaja. Tämä ohjainmalli alkoi poistua markkinoilta vuoden 1997 lopulla, kun uusien PlayStation-konsolien mukana toimitettavaksi ohjaimeksi vaihtui uusi DualShock-ohjain.
Dual Analog Controller
Ensimmäistä DualShock-ohjainta edelsi vuonna 1996 esitelty, mutta huomattavasti vähemmän promotoitu, Dual Analog Controller -ohjain, jossa oli myös kaksi analogista sauvaa. Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa myydyistä versioista tärinämoottorit oli jätetty pois, mutta Japanissa myydyissä ohjaimissa se oli mukana.
DualShock
Alkuperäinen DualShock-ohjain esiteltiin Japanissa vuoden 1997 loppupuolella PlayStationin ohjaimeksi, ja julkaistiin marraskuussa 1997. Edeltäneeseen Dual Analog Controlleriin verrattuna kädensijoja oli lyhennetty 1,5 senttimetrillä. Ohjaimessa on kaksi tärinämoottoria, jotka sijaitsevat molemmissa kädensijoissa. Alkuperäisessä DualShockissa on seuraavat painikkeet: Start, Select, Analog, L1, L2, R1, R2, nuolinäppäimet,, , , sekä kaksi analogista sauvaa, jotka toimivat myös painikkeina.
Australian avoin tennisturnaus 2018 – naisten nelinpeli
Bethanie Mattek-Sands ja Lucie Šafářová olivat puolustava mestaripari, mutta Mattek-Sands ei voinut osallistua turnaukseen tänä vuonna. Šafářová pelasi Barbora Strýcován kanssa, ja he hävisivät puolivälierissä Hsieh Su-weille ja Peng Shuaille.
DualShock
DualShock 3
Vuonna 2006 julkaistun PlayStation 3:n alkuperäinen ohjain oli nimeltään Sixaxis, jossa ei ollut värinätoimintoa. Se oli kuitenkin ensimmäistä kertaa PlayStation-ohjainten historiassa langaton ja toimii ladattavalla akulla. Vuoden 2007 lopulla ilmestyi DualShock 3, joka on muuten samanlainen kuin Sixaxis, mutta tärinämoottoreiden vuoksi hieman raskaampi ja painaa 192 grammaa. Ohjain ei juurikaan muuttunut kahteen edeltäjäänsä verrattuna, lukuun ottamatta aiempien DualShockien analog-nappia, joka on poistettu. Ohjaimen keskellä on PlayStation-logoksi naamioitu painike, josta konsoli on mahdollista käynnistää ja sammuttaa. Akku on mahdollista ladata konsoliin kiinnitettävällä mini-USB-kaapelilla. DualShock 3:ssa on sisäinen liiketunnistin, jota voidaan hyödyntää pelatessa. DualShock 3 on saatavilla seuraavissa väreissä: musta, hopea, kulta, valkoinen, sininen, vaaleansininen, tummanpunainen, vaaleanpunainen, ”viidakon vihreä”, maastokuvioinen ja ”kosminen sininen” (läpinäkyvä sininen).
DualShock 4
Playstation 4:n ohjain julkaistiin PlayStation 4:n kanssa marraskuussa 2013. Ohjain painaa 210 grammaa. DualShock 4 oli siihen mennessä suurin uudistus ohjainsarjan historiassa. Se lisäsi paljon uusia ominaisuuksia: kosketuslevyn, jakopainikkeen, kaiuttimen, pelin kuvaamisen ja livelähetykset sekä LED-valopalkin. START-painike on DualShock 4:ssä siirtynyt OPTIONS-painikkeeseen, kun taas kosketuslevyn painallus toimii SELECT-painikkeena. Ohjaimesta on kuitenkin myös karsittu ominaisuuksia, sillä ohjaimen suuntanapit ja pyöreät napit eivät välitä painalluksen syvyyttä.
Ohjain on langaton ja sen lataaminen tapahtuu konsolin mukana toimitettavalla Micro-USB-kaapelilla.
Ohjaimesta julkaistiin uusi malli syksyllä 2016, jonka eroavaisuudet alkuperäisestä ohjaimesta ovat valopalkki myös kosketuslevyn puolella sekä uudet analogisauvat. Uusi ohjainversio toimitettiin kaikkien PlayStation 4 Slim- ja Pro-konsolien mukana, mutta se on myytävänä myös erikseen.
DualSense
DualSense hyödyntää tuntoaistilla pidettävää haptista teknologiaa. Ohjain sisältää mukautuvat liipaisimet sekä kosketuspalautteen, jotka reagoivat fyysisesti pelien tapahtumiin. Muita ominaisuuksia ovat muun muassa USB-C-portti ja sisäänrakennettu mikrofoni.
DualSense Edge
Lokakuussa 2022 Sony ilmoitti julkaisevansa seuraavan vuoden tammikuussa premium-tasoisen DualSense Edge -ohjaimen. Se on Sonyn vastine Microsoftin Xbox Elite -ohjaimelle, jonka ensimmäinen versio tuli markkinoille jo vuonna 2015.
PlayStation 5 -konsolissa olevan ohjelman avulla on mahdollista säätää esimerkiksi Edge-ohjaimen analogisauvojen ja liipaisinpainikkeiden herkkyyttä. Ohjelma mahdollistaa myös erilaisten ohjausprofiilien tallentamisen ohjainta varten. Ohjaimen takapuolelle on mahdollista kiinnittää lisäpainikkeet. Suositushinta on 199 dollaria tai 239 euroa.
Tuomas Mustikainen
Tuomas Mustikainen (s. 1985) on suomalainen kirjailija ja entinen toimittaja. Hän on työskennellyt vapaana toimittajana lukuisille suomalaisille tiedotusvälineille.
Mustikainen on opiskellut journalistiikkaa Jyväskylän yliopistossa ja Diakonia-ammattikorkeakoulussa. Hän on työskennellyt kriisi- ja sotareportterina Lähi-idässä palestiinalaisalueilla, Israelissa, Egyptissä ja Jordaniassa ja syyrialaisten pakolaisleireillä. Mustikainen toimi Turun Sanomien sotareportterina Gazassa heinäkuussa 2014, kun Israel aloitti Operaatio Suojaavan reunan.
Vuonna 2014 ilmestyi Mustikaisen esikoisteos Kielletty kansa – elämää palestiinalaisalueilla. Image-lehti valitsi kirjan kuukauden kirjaksi elokuussa 2014. Vuonna 2016 ilmestyi Mustikaisen ja Antti Arvajan teoks Topi Sorsakoski – viimeiseen korttiin. Kirja sai viisi tähteä Helsingin Sanomien arvostelussa. Vuonna 2022 ilmestyi Mustikaisen esikoisromaani Mutta pimeys näkee sydämen.
Suomessa Mustikainen on työskennellyt sanomalehdissä ja sähköisissä tiedotusvälineissä uutis-, talous- ja politiikan toimittajana. Hän on myös toiminut vierailevana tuntiopettajana Turun ammattikorkeakoulun journalismin linjalla ja mediakasvattajana Betlehemin yliopistossa.
Rush (vuoden 2008 televisiosarja)
Rush on australialainen poliisi-draamasarja, jonka ensimmäinen jakso nähtiin Australiassa syyskuussa 2008. Sarja sijoittuu Melbourneen, Victoriaan ja keskittyy poliisin taktisen tiimin jäseniin. Suomessa sarjaa on näytetty Yle TV2:ssa sekä Yle Areenassa.
Juoni
Neljännellä tuotantokaudella juonen rakennetta uudistettiin niin, että vain yksi, laajamittainen juoni kulki kaikkien 13 jakson läpi poiketen edellisistä tuotantokausista.
Tuotanto
Sarjan pilotti, alkuperäiseltä nimeltään Rapid Response kuvattiin vuonna 2004 ja se perustui aiempaan Police Rescue -sarjan käsikirjoitukseen. Pilotissa esiintyi useita hahmoja ja näyttelijöitä, jotka eivät tulleet takaisin sarjaa varten. Sarja hylättiin alun perin, mutta vuosia myöhemmin otettiin tuotantoon, koska käsikirjoittajien lakko 2007–2008 Yhdysvalloissa vaikutti Ten-kanavan maahantuontisarjoihin.
Josef Berin näyttelemä ylikonstaapeli Dominic "Dom" Wales oli alun perin käsikirjoitettu kuolemaan ensimmäisellä tuotantokaudella, mutta kesken tuotannon Van der Boom pyysi vapautusta roolistaan. Hänen Yhdysvaltojen työviisuminsa oli hyväksytty, mikä vaati muuttamista Yhdysvaltoihin. Tämän johdosta Van der Boomin hahmo kuoli Berin hahmon sijasta. Jolene Anderson liittyi mukaan 16. heinäkuuta 2009 alkaneelle toiselle tuotantokaudelle.
Sarja on kuvattu Australian Victoriassa sekä harvaan asutuilla että suurkaupunkialueilla.
Kolmas kausi alkoi Australiassa 22. heinäkuuta 2010.
Channel Ten -kanavan Rick Maier vahvisti 13-jaksoisen neljännen kauden 12. marraskuuta 2010. Neljännen kauden kuvaukset alkoivat 6. toukokuuta 2011.
Jimmy Bain
thumb|Jimmy Bain elokuussa 1983. Jimmy Bain (19. joulukuuta 1947 – 24. tammikuuta 2016 ) oli skotlantilainen basisti, joka tunnettiin parhaiten yhtyeistä Rainbow ja Dio. Bain teki yhteistyötä myös useiden muiden artistien kanssa, kuten Thin Lizzystä tunnetun Phil Lynottin kanssa Lynottin sooloalbumeilla.
Wild Horses
1980-luvun alussa Bain perusti yhtyeen Wild Horses Thin Lizzy -kitaristi Brian Robertsonin kanssa.
Dio
Vuonna 1983 Bain liittyi entisen Rainbow-vokalistin Ronnie James Dion yhtyeeseen Dio. Bain oli mukana säveltämässä useita Dion tunnettuja kappaleita.
3 Legged Dogg
Vuonna 2005 Bain ja rumpali Vinny Appice perustivat yhtyeen 3 Legged Dogg, kitaristeina Carlos Cavazo ja Brian Young ja vokalistina Chas West.
Espanjan parlamentti
250px|thumb|right|Senaatin rakennus thumb|250px|right|Edustajainhuoneen julkisivu Espanjan parlamentti eli Cortes Generales on Espanjan kaksikamarinen lainsäädäntöelin. Parlamentti jakautuu senaattiin (Senado) ja edustajainhuoneeseen (Congreso de los Diputados). Espanjan parlamentti valvoo hallituksen toimintaa ja hyväksyy valtion budjetin.
Alahuoneen eli edustajainhuoneen 350 jäsentä valitaan suhteellisella vaalilla D'Hondtin menetelmällä nelivuotiskausiksi. Ylähuoneen eli senaatin 266 jäsenestä 208 valitaan suoralla kansanäänestyksellä ja loppujen 58 jäsenen nimitys virkaan kuuluu 17 itsehallintoalueen lakia säätäville elimille. Myös senaattorit palvelevat nelivuotiskauden.
Cyril Théréau
Cyril Théréau (s. 24. huhtikuuta 1983 Privas) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Fiorentinaa. Oikeajalkainen Théréau on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ura
Théréaun uran ensimmäinen seura oli tuolloin Ranskan neljännellä sarjatasolla pelannut US Orléans, jota hän edusti vuodet 2004–2005 tehden kymmenessä ottelussa peräti 12 osumaa.
Tammikuussa 2005 hän siirtyi Ligue 2 -seura SCO Angersiin, jossa hän pelasi heinäkuuhun 2006 asti, jolloin kolmannelle sarjatasolle pudonnut Angers myi Théréaun Belgian Jupiler Pro Leaguen R. Charleroi SC:hon, jossa hän pelasi vain neljä ottelua, joissa syntyi kolme osumaa.
Elokuussa 2006, vain kuukauden Charleroi-jakson jälkeen Théréau siirtyi Romanian pääsarjan FC Steaua Bukarestiin. Théréau debytoi Steauan paidassa myös Mestareiden liigassa ja hän oli fanien suosikki. Hän edusti seuraa kauden 2006–2007 ajan ja teki 17 pelissä kymmenen osumaa.
Heinäkuussa 2007 Théréau palasi takaisin Belgiaan ja RSC Anderlechtin riveihin. Hän pelasi kauden aikana pääsarjassa 11 peliä, joissa syntyi vain yksi maali. Kevätpuoliskon kaudesta hän pelasi lainalla vanhassa seurassaan Charleroissa. Heinäkuussa 2008 Théréau siirtyi Charleroihin pysyvällä sopimuksella. Hän pelasi seurassa kausien 2008–2009 ja 2009–2010 aikana 66 peliä, joissa syntyi 17 osumaa.
Elokuussa 2010 Théréau siirtyi Italian Serie A:n Chievo Veronaan. Chievossa Théréau viihtyi neljä kautta pelaten seuran paidassa Serie A:ssa 126 peliä, joissa syntyi 24 maalia. Théréau oli koko Chievo-aikansa yksi seuran avainpelaajista.
Kesän 2014 siirtoikkunassa Théréau vaihtoi seuraa Italiassa, hän siirtyi Serie A -seura Udineseen. Udinesessa hän teki kaudella 2014–2015 Serie A:ssa kymmenen maalia, seuraavalla kaudella yksitoista ja kaudella 2016–2017 kaksitoista maalia. Kaudeksi 2017–2018 hän siirtyi Fiorentinaan.
Olli Nepponen
Olli Erik Nepponen (s. 22. syyskuuta 1940 Turku ) on suomalainen prikaatikenraali ja aiempi kokoomuksen kansanedustaja Etelä-Savon vaalipiiristä. Hänet valittiin eduskuntaan ensi kerran vuoden 1999 vaaleissa. Vuoden 2011 vaaleissa hän ei enää tullut valituksi. Nepponen oli myös Mikkelin kaupunginvaltuuston puheenjohtaja.
Nepponen valmistui Kadettikoulusta upseeriksi 1962. Hän oli kouluttaja vuoteen 1967. Hän toimi Karjalan prikaatin jääkäripataljoonan komentajana 1981–1983, Karjalan prikaatin esikuntapäällikkönä 1983–1984, Pääesikunnan tiedotusosaston päällikkönä 1984–1988, Porin prikaatin komentajana 1988–1992 ja Mikkelin sotilasläänin komentajana 1993–1998. Vuonna 1996 Nepponen ylennettiin prikaatikenraaliksi.
Helmikuussa 1998 Nepponen nimitettiin Turun ja Porin sotilasläänin komentajaksi, mutta nimitys peruttiin jo saman kuun aikana, kun selvisi, että hän oli jäänyt muutama kuukausi aiemmin kiinni rattijuopumuksesta ja salannut sen esimiehiltään. Hän erosi puolustusvoimien palveluksesta marraskuussa 1998. Tämän jälkeen hän siirtyi politiikkaan.
Nepponen toimi Suomen Ampumahiihtoliiton puheenjohtajana vuosina 2011–2016. Hän joutui jättämään paikkansa hävittyään Kalle Lähdesmäelle puheenjohtajavaalissa äänin 49–40.
Nepposella on kaksi lasta.
Harsoinen teräs
Harsoinen teräs (PÄLP 34/POKS 34) on Hassisen Koneen albumi vuodelta 1982. Myyntiin se tuli 20. maaliskuuta. Syksyllä 1981 oli tapahtunut kokoonpanon muutoksia ja vaikka albumi saikin hyvän vastaanoton, Hassisen Kone ilmoitti bändin hajoamisesta kesän lopussa 1982. Kappale Seinät on alun perin äänitetty samoissa sessioissa levyn kanssa, mutta se jätettiin pois levyltä. Ensijulkaisunsa se sai vuonna 1997 Alangolla -Ismo Alangon lauluja -boksilla ja 2004 se sisällytettiin bonusbiisiksi remasteroituun CD-versioon.
Helsingin Sanomien Markku Fagerlund piti albumia yhtenä kaikkien aikojen kovimmista suomalaisista rocklevyistä: ”Siinä sanat, sävellykset ja esitys muodostavat tinkimättömän kokonaisuuden, joka vain paranee mitä enemmän sitä kuuntelee.” Hän arvosti erityisesti seitsenmiehisen kokoonpanon musisoinnin vivahteikkuutta.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Ismo Alanko.
Vuoden 2004 remasteroitu CD
Piilemä (Keuruu)
Piilemä on Keski-Suomessa Keuruulla Pohjoisjärven kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 24 hehtaaria ja se on 1,1 kilometriä pitkä ja 500 metriä leveä.Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 619 600 kuutiometriä eli 0,620 miljoonaa kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 2,6 metriä ja suurin syvyys on 7,2 metriä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 3,9 kilometriä. .
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Asunnanjärven valuma-alueella (35.68), jonka Letkujoen–Huhkojärven valuma-alueeseen (35.689) se kuuluu.
Gold Digger
Gold Digger on yhdysvaltalaisräppäri Kanye Westin kappale, joka sisältää myös Jamie Foxxin esittämiä sanoja. Westin toisen, Late Registration -studioalbumin toisena singlenä julkaistuna "Gold Digger" saavutti Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listan ensimmäisen sijan 6. syyskuuta 2005, muodostuen Westin ja Foxxin toiseksi listan ensimmäisen sijan saavuttaneeksi singleksi. Jon Brionin vastaavasti tuottama kappale sisältää interpoloinnin Ray Charlesin kappaleesta "I Got a Woman".
Single rikkoi digitaalisten singlejen myyntiennätyksen viikossa myytyään yli 80 000 digitaalista latauskopiota ja se oli myös kaikkien aikojen nopeiten myynyt digitaalinen lataus; molemmat ennätykset on kuitenkin myöhemmin rikottu. Se oli vuoden 2005 toiseksi pisimpään Billboard Hot 100 -listan kärjessä pysynyt single kymmenellä viikolla, päästäen edelleen vain Mariah Careyn "We Belong Togetherin". Vuoden 2006 Grammy-palkintogaalassa kategoriassa "Gold Digger" oli ehdolla kategoriassa "Vuoden levytys" ja voitti kategoriassa "Paras soolorap-esitys". Kappale listattiin Billboard-aikakauslehden All Time Top 100 -listan sijalle 49 sekä Billboard Hot 100 Songs of the Decade-listan sijalle yhdeksän. Kappale äänestettiin VH1:n 100 Greatest Songs of Hip Hop -listan sijalle kaksikymmentä. Tammikuussa 2011 kappaletta oli pelkästään Yhdysvalloissa myyty yhteensä yli kolme miljoonaa kopiota. "Gold Diggeristä" tuli Yhdysvaltain 2000-luvun yhdeksänneksi menestynein single.
Abraham Whistler
Abraham Whistler on David S. Goyerin luoma Marvel Comicsin kuvitteellinen hahmo, joka teki ensiesiintymisensä Hämähäkkimies animaatiosarjassa 3. helmikuuta 1996. Whistler toimii Bladen apurina ja valmistaa tälle aseet ja muut tarvikkeet. Hänellä on myös tytär nimeltään Abigail. Whistler esiintyi aluksi neljässä jaksossa Hämähäkkimies animaatiossa vuosina 1996–1997, jonka jälkeen hahmo tuli tunnetuksi Blade elokuvasarjasta vuoden 1998 jälkeen. Elokuvien jälkeen Whistler on esiintynyt vain elokuviin pohjautuvissa sarjakuvissa neljän numeron verran.
Theó Angelópoulos
Theódoros ”Thódoros” ”Theó” Angelópoulos (27. huhtikuuta 1935 – 24. tammikuuta 2012) oli kreikkalainen elokuvaohjaaja. Hänet palkittiin uransa aikana Cannesin Kultaisella palmulla.
Nuoruus ja opiskelu
Angelópoulos luki jonkun aikaa lakia Ateenan yliopistossa mutta jätti koulun ennen valmistumistaan pakollisen asevelvollisuuden takia. Hän ei palannut viimeistelemään opintojaan vaan muutti Pariisiin opiskelemaan kirjallisuutta, elokuvataidetta ja antropologiaa Pariisin yliopistoon. Angelópoulos aloitti 1962 Institut des hautes études cinématographiques -elokuvakoulussa, mutta hänet erotettiin vuoden opiskelun jälkeen. Seuraavaksi hän harjoitteli Jean Rouchin johdolla Musée de l’Hommen työryhmissä. Siellä Angelópoulos oppi cinéma veritén tekniikoita. Rouchilta hän oppi tunnusomaisen dokumentaarisen elokuvatyylinsä.
Ura
Palattuaan Kreikkaan Angelópoulos toimi pienen vasemmistolaisen lehden elokuvakriitikkona. Demokratikí Allagí -lehti joutui kuitenkin lopettamaan toimintansa 1967, kun Geórgios Papadópoulos ajoi alas oppositiota. Hän sai lehden kautta kuitenkin mahdollisuuden kuvata Vangeliksen yhtyeen Forminxin mainosvideon. Angelópoulos erotettiin tehtävästä ennen videon valmistumista, mutta hän pystyi sen ansiosta saamaan rahoituksen ensimmäiselle lyhytelokuvalleen. Vuonna 1968 valmistunut Ekpompí palkittiin Thessalonikin elokuvajuhlilla.
Angelópouloksen ensimmäinen täyspitkä elokuva valmistui 1970, ja se oli nimeltään Anaparástasi. Hänen seuraava elokuvansa oli ”historian trilogian” ensimmäinen osa Vuoden 1936 päivät (Méres tou '36). Trilogia käsitteli kreikkalaista elämää 1930-luvulta alkaen, ja vuonna 1972 valmistuneen elokuvan Vuoden 1936 päivät kohteena oli Ioánnis Metaxásin diktatuuri. Trilogiaan kuuluivat myös Näyttelijöiden matka (O thíasos, 1975) ja O Megaléxantros (1980). Näyttelijöiden matka käsittelee Kreikan historiaa Metaxásin ajasta, saksalaisvalloitukseen ja sisällissotaan. Se seuraa teatteriryhmää, joka yrittää esittää paimennäytelmää, jota eivät kuitenkaan ikinä näytä saavan loppuun. O Megaléxantros kietoo yhteen kaksi Angelópouloksen mieltymyksen kohteita, historian ja myytin. Siinä rosvojoukko kidnappaa brittituristeja 1800-luvun Kreikassa, ja rosvojen johtaja kuvittelee olevansa uudestisyntynyt Aleksanteri Suuri. Trilogian temaattisena jälkinäytöksenä voidaan pitää vuonna 1977 ilmestynyttä elokuvaa Oi kynigoí (”Metsästäjät”).
Angelópoulos kuoli tammikuussa 2012 Pireuksessa jäätyään moottoripyörän alle tietä ylittäessään. Hän oli kaupungissa kuvaamassa uutta elokuvaansa, jonka oli tarkoitus käsitellä Kreikan velkakriisiä.
Rose Marie
Rose Marie Mazzetta (15. elokuuta 1923 New York, Yhdysvallat – 28. joulukuuta 2017 Kalifornia, Yhdysvallat ) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän aloitti uransa lapsitähtenä nimellä Baby Rose Marie, mutta tunnetaan nykyisin pääasiassa aikuisikänsä roolista Sally Rogersina The Dick Van Dyke Show’ssa.
Theó Angelópoulos
Tyyli ja teemat
Angelópoulos tunnetaan pitkistä hitaista otoista ja arkisen Kreikan kuvauksesta. Elokuvien aiheena ovat maan historia ja sen kipupisteet.
Rose Marie
New Yorkissa syntyneen Marien isä oli italialainen ja äiti puolalainen. Hän esiintyi vuosina 1977–1981 revyyssä 4 Girls 4 ja oli vielä vanhoilla päivillään usein vierailevana tähtenä suosituissa televisiosarjoissa.
Marie oli naimisissa Bobby Guyn kanssa vuodesta 1946, kunnes mies kuoli vuonna 1966. Hänellä on ollut vuodesta 2001 tähti Hollywood Walk of Famella, ja hän oli kolmesti ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi.
Dainis Kūla
Dainis Kūla (s. 28. huhtikuuta 1959) on latvialainen keihäänheittäjä, olympiavoittaja ja MM-pronssimitalimies. Kansainvälisellä tasolla hän edusti Neuvostoliittoa.
Moskovan olympiavuonna 1980 Kūla heitti jo alkukesästä 90,30, ja juuri ennen kisoja 92,06. Suurin ennakkosuosikki olympiakultaan oli kuitenkin Unkarin voimakas Ferenc Paragi, joka huhtikuussa oli heittänyt uuden maailmanennätyksen 96,72.
Moskovan olympialaisten keihäsfinaalissa 21-vuotias Kūla herätti huomiota jo alkukierroksilla, mutta ei niinkään hyvien heittojensa ansiosta. Hän oli astunut kaksi ensimmäistä heittoaan yli, ja pääsy loppukierroksille oli näin kolmannen heiton varassa. Kolmannella heitollaan hänen keihäänsä liiteli kuin ilmavirtojen saattelemana pitkälle ja putosi maahan täysin lappeelleen. Tästä huolimatta virkailija nosti valkoisen lipun ja heitto mitattiin, mikä varmisti pääsyn jatkokierroksille. Neljännellä heitollaan Kūla heitti 91,20 metriä, mikä jäi koko kilpailun ainoaksi 90 metrin ylitykseksi ja riitti näin olympiakultaan. Hopealle sijoittui Neuvostoliiton kaksoisvoiton varmistanut Aleksandr Makarov. Ennakkosuosikki Paragi heitti parhaallaan vain 79,52 metriä, mikä ei riittänyt jatkokierroksille.
Kūla voitti toisen arvokisamitalinsa, väriltään pronssisen 1983 Helsingin MM-kisoista. Paras heitto kantoi tuolloin 85,60 metriä, mikä jäi vain kaksi senttimetriä amerikkalaisen Tom Petranoffin hopeaheitosta.
189-senttinen ja 94-kiloinen Kūla jatkoi uraansa vielä useiden vuosien ajan. Neuvostoliiton mestaruuden hän voitti kolmesti vuosina 1982–1984. Kansainvälisissä kisoissa hän oli mukana vielä 1993 MM-kisoissa Stuttgartissa edustaen Latviaa, mutta ilman mainittavampaa menestystä heittojen jäädessä alle 74 metrin.
Wiradhurin kieli
Wiradhuri on pama-nyungalainen kieli Wiradhuric-alaryhmässä. Se on Australian Wiradhurin kansan perinteinen kieli. Edistyksellinen elpyminen on käynnissä, ja kieltä opetetaan kouluissa. Wiraiari ja Jeithi saattavat olla murteita. Kielen puhujamäärä on ollut nousussa ja vuoden 2016 väestölaskennan mukaan puhujia oli 475.
Kielellä ei ole kirjallista muotoa.
Oravivuori
Oravivuori on mäki Puolakassa Päijänteen tuntumassa entisessä Korpilahden kunnassa Jyväskylässä. Oravivuorella on noin kymmenmetrinen näkötorninakin toimiva kolmiomittaustorni, joka kuuluu Struven ketjuun. Oravivuori on yksi Suomen kuudesta suojellusta ketjuun kuuluvasta pisteestä. Wilhelm von Struven retkikunta kävi paikalla vuonna 1834. Oravivuoren huippu on 193 metriä korkea.
Maltan kansalliskirjasto
thumb|270px|Julkinen luentotilaisuus Maltan kansalliskirjastossa. Maltan kansalliskirjasto on Maltan pääkaupungissa Vallettassa, Republic Square -aukion laidalla toimiva maansa kansalliskirjasto.
Kansalliskirjaston kokoelma sai alkunsa vuonna 1555. Vuonna 1649 kirjaston ydinkokoelmalle osoitettiin kirjastohuone paikallisen Pyhän Johanneksen kirkon rukoushuoneen (sakastin) yhteydestä. Vuonna 1760 ritari Louis Guérin de Tencinin hankki 9700 teoksen kirjakokoelman, ja avasi jo seuraavana vuonna julkisen kirjaston Vallettan Il Forfantone -rakennuksessa, jossa molempien kokoelmien kirjoja oli esillä. Oman Bibliothecana tunnetun rakennuksen kokoelmille suunnitteli Stefano Ittar vuonna 1786; rakennus valmistui vuonna 1796. Ranskan miehityksen johdosta kirjastorakennus vihittiin käyttöönsä kuitenkin vasta 4. kesäkuuta 1812.
Ali Alikoski
Aarno ”Ali” Alikoski (s. 7. syyskuuta 1959 Helsinki ) on suomalainen laulaja ja lauluntekijä. Alikoski oli yksi 1980-luvun puolivälissä vaikuttaneen Keba-yhtyeen jäsenistä. Keban hajottua vapaana taiteilijana ja toimittajana työskennellyt Alikoski on tehnyt useita soololevyjä, joita varten säveltäjä on hakenut innoitusta muun muassa Välimeren maista. Hyvin hallittujen, pienieleisten ja paljon nostalgisia sävyjä sisältävien levyjen sisältö vaihtelee jatsahtavasta tunnelmoinnista akustisvoittoisiin arkipäivän ihmissuhdetarinoihin ja pehmeään rock'n'roll-irrotteluun.
Alin tekemistä kappaleista tunnetuin on Aikakoneen hitti Alla vaahterapuun. Alin oma versio löytyy Taivas ja maa -levyltä.
Jean-Jacques Rousseau
Jean-Jacques Rousseau (28. kesäkuuta 1712 Geneve, Geneven tasavalta – 2. heinäkuuta 1778 Ermenonville, Ranskan kuningaskunta) oli geneveläis-ranskalainen valistusajan filosofi ja säveltäjä, valistuksen kriitikko, kirjailija ja yhteiskuntateoreetikko. Hän oli ensimmäisiä yhteiskuntateoreetikkoja, joka toi kansalaisten vaikuttamisen poliittiseen järjestelmän teorioihin mukaan. Rousseau koki, että kansan tahtoa edustaisi parhaiten suora kansanvalta, johon Rousseaun mukaan voitaisiin tosin päätyä vain pienissä valtioissa. John Locken ohella Rousseaun näkökantojen voi nähdä antaneen perustan välilliselle demokratialle, mitä hän tosin vastusti. Rousseaulaisen ajattelumallin mukaan ihmisten pitää voida vaikuttaa lakeihin, jos ne koskevat heidän elämäänsä. Hän vastusti näkemystä, jonka mukaan ihmiset ovat syntyjään eriarvoisia, ja uskoi pikemminkin ihmisluonnon perimmäiseen samanlaisuuteen.
Rousseaun poliittiset ajatukset vaikuttivat Ranskan vallankumoukseen ja romantiikan nousuun. Hänen radikaaliutensa ja vallankumouksellisuutensa näkyy hänen teoksessaan Yhteiskuntasopimuksesta esittämässään kuuluisassa lauseessa ”Ihminen on syntynyt vapaaksi ja kaikkialla hän on kahleissa”. Rousseaun käsityksen mukaan luonto ja luonnollisuus ovat hyväksi ja sivistys, kulttuuri ja yhteiskunta ovat rappeuttaneet ihmisen. Rousseaun ajattelulla on ollut paljon merkitystä myös kasvatustieteelle.
Elämä
Rousseau syntyi Genevessä nykyisen Sveitsin alueella, ja hän piti itseään koko elämänsä ajan geneveläisenä. Hänen äitinsä Suzanne Bernard Rousseau kuoli viikon kuluttua synnytyksestä synnytyksen aiheuttamiin komplikaatioihin. Hänen isänsä Isaac, kelloseppä ammatiltaan, hylkäsi hänet vuonna 1722 välttääkseen vankeusrangaistuksen kaksintaisteluun osallistumisesta. Rousseau päätyi erään papin hoitoon. Tämän sisar kuitenkin pahoinpiteli ja moitti häntä. Hänen lapsuusajan koulutuksensa koostui lähes vain Plutarkhoksen Kuuluisien miesten elämäkertojen ja kalvinististen saarnojen lukemisesta.
Rousseau lähti Genevestä 1728 toimittuaan useita vuosia notaari- ja kaivertajaharjoittelijana. Hän tutustui kaksitoista vuotta vanhempaan katoliseen ranskalaiseen paronittareen Françoise-Louise de Warensiin, josta tuli myöhemmin hänen rakastajattarensa. De Warensin suojeluksessa hän kääntyi katolisuuteen.
Rousseau opiskeli joitakin viikkoja pappisseminaarissa ja vuoden 1729 alussa kuusi kuukautta Annecyn katedraalikuoron koulussa. Hän myös matkusteli paljon ja harjoitti erilaisia ammatteja, muun muassa hän toimi 1730-luvun alussa musiikinopettajana Chambéryssä. Vuonna 1736 hän viipyi jälleen de Warensin luona Chambéryn lähellä, mutta 1740 hän lähti jälleen, tällä kertaa Lyoniin opettamaan Gabriel Bonnet de Mablyn lasta.
Vuonna 1742 Rousseau muutti Pariisiin esitelläkseen Ranskan tiedeakatemialle uuden nuotinnusmenetelmänsä. Se perustui yhteen riviin, jossa nuottien välisiä intervalleja edustavat numerot, sekä pisteisiin ja pilkkuihin, jotka osoittivat rytmin. Järjestelmä oli tarkoitettu sopimaan yhteen typografian kanssa. Akatemia hylkäsi ehdotuksen turhana eikä pitänyt sitä omintakeisena. Järjestelmä on kuitenkin käytössä joissakin maissa.
Vuosina 1743–44 Rousseau toimi Ranskan Venetsian-suurlähettilään sihteerinä. Hän viittasi usein myöhemmissä poliittisissa teoksissaan Venetsian tasavaltalaiseen hallintoon. Tämän jälkeen hän palasi Pariisiin, missä hän tutustui Thérèse Lavasseuriin, lukutaidottomaan ompelijattareen, ja asui yhdessä tämän kanssa kuolemaansa asti. He saivat viisi lasta.
Pariisissa Rousseau tutustui Denis Diderot’hon ja kirjoitti vuodesta 1749 useita artikkeleita tämän toimittamaan tietosanakirjaan Encyclopédie aloittaen musiikkia käsittelevistä artikkeleista. Hänen merkittävin panoksensa ensyklopediaan oli vuonna 1755 kirjoitettu artikkeli kansantaloustieteestä (poliittinen taloustiede, Economie Politique). Pian tämän jälkeen hänen suhteensa Diderot’hon ja muihin ensyklopedisteihin kiristyivät.
Rousseau kävi 1749 Vincennesissä tapaamassa vangittuna ollutta Diderot’ta. Tällöin hän kuuli Académie de Dijonin järjestämästä esseekilpailusta, jonka aiheena oli kysymys, oliko taiteiden ja tieteiden kehittyminen ollut hyödyksi moraalille. Rousseau vastasi esseessään Discours sur les sciences et les arts (1750) kieltävästi. Hän voitti kilpailun ja sai paljon mainetta.
Rousseau sanoi saaneensa matkalla äkillisen oivalluksen, johon kaikki hänen myöhemmät filosofiset teoksensa perustuivat. Se ei kuitenkaan vähentänyt hänen kiinnostustaan musiikkiin. Vuonna 1752 esitettiin hänen säveltämänsä ooppera Le Devin du village. Ooppera sai hyvän vastaanoton.
Vuonna 1754 Rousseau palasi Geneveen ja kääntyi takaisin kalvinismiin. Hän sai myös uudelleen Geneven kansalaisuuden. Vuonna 1755 hän sai valmiiksi teoksensa Tutkielma ihmisten välisen eriarvoisuuden alkuperästä ja perusteista, joka on hänen merkittävimpiä teoksiaan. Tästä alkoivat ongelmat Rousseaun henkilökohtaisissa suhteissa, ja hän etääntyi Diderot’sta ja paroni Grimmistä.
Vuonna 1761 Rousseau julkaisi menestyksekkään romanttisen romaaninsa Julie, ou la nouvelle Héloïse. Vuonna 1762 hän julkaisi kaksi merkittävää teosta: Yhteiskuntasopimuksesta valmistui huhtikuussa, Émile eli kasvatuksesta toukokuussa. Molemmissa teoksissa hän arvosteli uskontoa, ja kirjat kiellettiin sekä Ranskassa että Genevessä. Rousseau joutui pakenemaan vangitsemista. Hän poikkesi sekä Bernissä että Môtiersissä Neuchâtelissa, missä hän pääsi Preussin Fredrik Suuren suojelukseen. Môtiersissä Rousseau kirjoitti teoksen Projet de Constitution pour la Corse.
pienoiskuva|oikea|[[Allan Ramsayn muotokuva Rousseausta vuodelta 1766.]] Rousseauta vainottiin yhä laajemmin myös Sveitsissä – hänen kotiaan kivitettiin vuonna 1765 – joten hän pakeni filosofi David Humen luo Britanniaan. Puolentoista vuoden kuluttua hän lähti, koska uskoi Humen juonittelevan häntä vastaan. Hän palasi Ranskaan salanimellä ”Renou”, mutta hänen sallittiin virallisesti palata vasta vuonna 1770. Vuonna 1768 hän ja Thérèse menivät naimisiin, ja vuonna 1770 hän palasi Pariisiin. Palaamisen ehdoksi oli asetettu se, ettei hän saanut julkaista uusia kirjoja. Viimeisteltyään teoksen Tunnustuksia hän alkoi pitää yksityisiä lukutilaisuuksia. Senkin hän joutui lopettamaan vuonna 1771, ja Tunnustuksien ja sitä seuranneiden teosten julkaisu lykkääntyi vuoteen 1782, jolloin oli kulunut neljä vuotta hänen kuolemastaan.
Voltaire arvosteli Rousseauta siitä, että vaikka tämä kirjoitti paljon kasvatuksesta, esimerkiksi maailman tunnetuimman kasvatusoppaan Émile, hän kuitenkin epäonnistui kotiopettajana ja antoi kaikki viisi omaa lastaan vastoin äidin tahtoa orpokotiin sitä mukaa kun nämä syntyivät. Rousseau puolustautui sanoen, että hänestä olisi tullut huono isä ja että lapsilla oli parempi elämä orpokodissa.
Ihmisenä Rousseau oli itsekeskeinen, neuroottinen ja myöhempinä vuosinaan ajoittain mielisairas. Mutta hänen ajatuksensa vaikuttivat ristiriitaisuudestaan huolimatta erittäin laajasti ja hänen selkeä, luonteva proosakielensä oli vaikutusvaltainen.
Rousseau kirjoitti kuolemaansa saakka. Vuonna 1772 hänet kutsuttiin esittämään uusi ehdotus Puolan perustuslaiksi. Siitä tuli hänen viimeinen merkittävämpi poliittinen teoksensa. Vuonna 1776 hän sai valmiiksi teoksen Dialogues de Rousseau juge de Jean-Jacques ja alkoi kirjoittaa teosta Yksinäisen kulkijan mietteitä, joka jäi keskeneräiseksi. Hän sai verenvuodon aamukävelyllä markiisi de Giradinin maatilalla Ermenonvillessä Pariisin koillispuolella ja kuoli 2. heinäkuuta 1778.
Rousseau haudattiin aluksi Geneven Île des Peupliersin saarelle. Hänen ruumiinsa siirrettiin Pariisin Panthéoniin vuonna 1794, kuusitoista vuotta hänen kuolemansa jälkeen. Hautaholvi suunniteltiin maalaispyhäköksi viittauksena hänen luontokäsityksiinsä. Vuonna 1834 Geneven kaupunki pystytti vastahakoisesti hänelle patsaan ensimmäiselle hautapaikalle Genevejärven Île Rousseaulle.
Luonto vastaan yhteiskunta
Rousseau katsoi, että yhteiskunnan ja ihmisluonnon välillä on perustavanlaatuinen kuilu. Hän katsoi, että ihmiset ovat luonnostaan hyviä, ”jaloja villejä”, ollessaan luonnontilassa, joka oli kaikkien muiden eläinten tila ja se tila, jossa myös ihmiskunta oli ollut ennen sivistyksen ja yhteiskunnan luomista. Yhteiskunta oli kuitenkin pilannut ihmiset. Hän piti yhteiskuntaa keinotekoisena ja katsoi, että sen kehitys, erityisesti sosiaalisten riippuvuussuhteiden kehittyminen, oli ollut vahingollista ihmisten hyvinvoinnille.
Yhteiskunnan kielteinen vaikutus muutoin hyveellisiin ihmisiin keskittyy Rousseaun ajattelussa siirtymiseen myönteisestä itsensä rakastamisesta (amour de soi) itserakkauteen (amour-propre). Amour de soi edustaa ihmisen luontaista tarvetta itsesäilytykseen, joka yhdistyy inhimillisen järjen voimaan. Amour-propre ei sen sijaan ole luonnollinen vaan keinotekoinen ja pakottaa ihmiset vertaamaan itseään toisiin, mikä luo epäoikeutetun pelon ja mahdollistaa ihmisille vahingonilon eli toisten heikkoudesta ja kärsimyksestä nauttimisen. Rousseau ei ollut ensimmäinen, joka teki tällaisen jaon. Sen oli esittänyt muun muassa myös markiisi de Vauvenargues.
Teoksessaan Discours sur les sciences et les arts Rousseau väitti, että taiteet ja tieteet eivät olleet hyödyttäneet ihmiskuntaa, koska niitä eivät olleet edistäneet ihmisten tarpeet vaan ihmisten ylpeys ja turhamaisuus. Myös kehityksen tuomat mahdollisuudet laiskotteluun ja ylellisyyteen edesauttoivat ihmiskunnan turmeltuneisuutta. Hän ehdotti, että tiedon lisääntyminen oli tehnyt hallituksista vahvempia ja murskannut ihmisten vapauden. Hänen johtopäätöksensä oli, että aineellinen kehitys oli pohjimmiltaan kaivanut perustuksen aidon ystävyyden alta ja korvannut sen kateudella, pelolla ja epäilyllä.
Teoksessaan Tutkielma ihmisten välisen eriarvoisuuden alkuperästä ja perusteista Rousseau selvitti, kuinka ihmiskunta oli kehittynyt ja samalla taantunut alkukantaisesta luonnontilasta nykyaikaiseksi yhteiskunnaksi. Rousseau ehdotti, että ensimmäiset ihmisolennot olivat eristäytyneitä puoliapinoita, jotka erotti eläimistä niiden kyky vapaaseen tahtoon ja täydellistymiseen. Hän myös väitti, että näillä alkuihmisillä oli perustava tarve pitää huoli itsestään ja luonnollinen kyky myötätuntoon ja sääliin. Kun ihmiset joutuivat liittymään toisiinsa läheisemmin väestönkasvun aiheuttamien paineiden seurauksena, heissä tapahtui psykologisia muutoksia ja he alkoivat arvostaa muiden hyvää mielipidettä itsestään osana omaa hyvinvointiaan. Rousseau yhdisti tämän uuden itsetietoisuuden ihmiskunnan kukoistuksen kulta-aikaan. Maanviljelyn ja metallurgian kehittyminen, yksityisomistus ja työnjako johtivat kuitenkin kasvaneeseen riippuvuuteen ja epätasa-arvoon. Seurannut ristiriidan tila johti Rousseaun johtopäätökseen, jonka mukaan ensimmäinen valtio keksittiin yhteiskuntasopimuksena rikkaiden ja voimakkaiden ehdotuksesta. Tämä alkuperäinen sopimus oli syvästi viallinen, koska varakkaammat ja vahvemmat yhteiskunnan jäsenet huijasivat muuta väestöä, ja niin epätasa-arvo asetettiin yhteiskunnan perustavanlaatuiseksi ominaisuudeksi. Rousseaun oma ehdotus yhteiskuntasopimukseksi voidaan nähdä vaihtoehtona tälle epärehelliselle liitolle. Teoksen lopussa Rousseau selittää, kuinka kulta-aikana kehittynyt halu saada arvoa muiden silmissä lopulta romutti ihmisten oikeamielisyyden ja rehellisyyden ihmisten eläessä keskellä riippuvuussuhteiden, hierarkioiden ja epätasa-arvon yhteiskuntaa.
Yhteiskuntasopimus
Rousseaun kenties merkittävin teos on Yhteiskuntasopimuksesta, joka hahmottelee legitiimin poliittisen järjestyksen perusteita. Se julkaistiin vuonna 1762 ja siitä tuli yksi vaikutusvaltaisimmista poliittisen filosofian teoksista länsimaisessa perinteessä. Se kehitteli joitakin Rousseaun jo aiemmin Encyclopédie-artikkelissaan Economie Politique mainitsemia ajatuksia. Rousseau esitti, että luonnontila taantuu ja rappeutuu lopulta epäinhimilliseksi tilaksi, jossa ei ole lakeja eikä moraalia, missä vaiheessa ihmiskunnan tulee joko perustaa laillisia instituutioita tai tuhoutua. Taantumuksen tilassa ihmiset ovat yhä kasvavassa kilpailussa toistensa kanssa, mutta kuitenkin yhä riippuvaisempia toisistaan. Nämä kaksijakoiset paineet uhkaavat sekä hänen selviytymistään että vapauttaan.
Rousseaun mukaan ihmiset voivat sekä säilyttää itsensä että vapautensa liittymällä yhteen yhteiskuntasopimuksella ja hylkäämällä vaateensa luonnonoikeudesta. Tämä johtuu siitä, että alistautuminen koko kansan yleistahdolle takaa sen, ettei yksilöiden tarvitse alistua toistensa tahdoille, sekä sen, että kaikki noudattavat tätä tahtoa, koska kaikki ovat yhdessä lain kirjoittajia. Rousseau koki suoran kansanvallan edustavan parhaiten kansan tahtoa, mutta Rousseaun mukaan tähän voitaisiin päätyä ainoastaan pienissä valtioissa. Rousseau katsoi, että suvereniteetin tuli olla kansalla, mutta teki kuitenkin selvän eron suvereenin ja hallituksen välillä. Hallituksen tehtävänä oli toteuttaa ja soveltaa yleistahtoa, ja sen tuli koostua pienemmästä joukosta kansalaisia eli raatimiehistä. Rousseau vastusti ajatusta, että ihmisten tulisi harjoittaa suvereniteettia edustajainkokouksen välityksellä. Sen sijaan heidän tuli tehdä lait suoraan. Suuri osa myöhemmistä väittelyistä Rousseaun teoriasta on koskenut hänen ajatustaan siitä, että yleistahtoa tottelemaan rajoitetut kansalaiset olisivat näin vapaita.
Kasvatus
Rousseau esitti kasvatusta koskevat näkemyksensä osittain kaunokirjallisessa teoksessaan Émile eli kasvatuksesta, joka käsitteli Émile-nimisen nuoren pojan varttumista Rousseaun itsensä kasvattamana. Rousseau kasvatti hänet maaseudulla, jonne hän katsoi ihmisten sopivan luonnollisesti paremmin kuin kaupunkiin, sillä kaupungissa opitaan ainoastaan pahoja tapoja. Kasvatuksen päämääränä oli hänen mukaansa oppia kuinka eletään, ja se tapahtui parhaiten seuraamalla opasta, joka voi osoittaa hyvän elämän suunnan.
Lapsen kasvu jakautuu viiteen jaksoon, joista ensimmäiseen kuuluu puhumaan oppiminen. Tällä jaksolla lapsen on tärkeä vahvistaa ruumistaan ja aistejaan. Toinen jakso kestää 12 ikävuoteen, kuten aiemmassakin tässä jaksossa lapsen on annettava toimia vapaasti ja oppia ennen kaikkia käytännön kautta. Kolmannessa vaiheessa, ikävuosina 12–15, ajattelua aletaan kehittää tietoisesti. Lapsen tulisi oppia ennen kaikkea opetuksen kautta. Tähän vaiheeseen kuuluu myös kirjan lukemine, ainoaksi sallituksi kirjaksi Rousseau hyväksyy Daniel Defoen kirjan Robinson Crusoe. 15–20 ikävuoden välisenä jaksona moraalinen kasvatus tulee tärkeäksi. Nuoren on opittava toimimaan luonnollisen uskon mukaisesti oikein. Viimeiseen jaksoon kuuluu avioliitto ja perheen perustaminen.
Teos perustuu Rousseaun ajatuksiin terveellisestä elämästä. Pojan täytyy oppia seuraamaan yhteisöllisiä vaistojaan ja suojelemaan itseään kaupunkilaisen individualismin ja itsetietoisuuden paheilta.