cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Venusta tutkineet avaruusluotaimet
pienoiskuva|[[Messenger (luotain)|Messenger-luotaimen kuva Venuksesta vuodelta 2007.]] Venukseen on tehty kaikista planeetoista eniten miehittämättömiä lentoja, joista Neuvostoliiton Venera-ohjelman (1961–1983) luotaimia laskeutui myös planeetan pinnalle. Ensimmäinen Venuksen ohilennon tehnyt avaruusluotain, Neuvostoliiton Venera 1, oli myös ensimmäinen toiselle planeetalle lähetetty avaruusluotain. Yhteys luotaimeen katkesi kuitenkin ennen ohilentoa, joka tapahtui vuonna 1961. Ensimmäisen onnistuneen ohilennon teki Yhdysvaltain Mariner 2 vuonna 1962. Se mittasi Venuksen magneettikenttää ja pinnan lämpötilaa.
Vuonna 1966 Venera 3 iskeytyi Venuksen pintaan. Siitä tuli ensimmäinen avaruusluotain toisen planeetan pinnalla. Sen sisarluotain Venera 2 lakkasi toimimasta ylikuumenemisen takia ennen ohilentonsa suorittamista. 18. lokakuuta 1967 Venera 4 -luotaimesta tuli ensimmäinen suoraan toiselta planeetalta mittaustuloksia lähettänyt laite, kun se tutki Venuksen ilmakehän painetta, lämpötilaa, tiheyttä ja koostumusta. Ilmakehän hiilidioksidipitoisuudeksi saatiin 95 prosenttia ja paineeksi paljon odotettua suurempi tulos, 75–100-kertainen Maan ilmakehään nähden. Tutkimustuloksia tarkensivat Venera 5 ja 6 toukokuussa 1969, mutta nekään eivät saavuttaneet planeetan pintaa: Venera 4:n akuista loppui virta, kun laskeutuja oli yhä leijumassa alaspäin tiheää kaasukehää; 5 ja 6 puolestaan tuhoutuivat korkeassa paineessa jo 18 kilometrin korkeudella pinnasta.
Ensimmäinen onnistunut laskeutuminen pinnalle tapahtui 15. joulukuuta 1970, kun Venera 7 -luotain lähetti tietoa takaisin Venuksen pinnalta. Se mittasi pinnan lämpötilaksi 455–475 °C. Venera 8 laskeutui 22. heinäkuuta 1972. Venera 9 saapui Venuksen kiertoradalle 22. lokakuuta 1975, jolloin siitä tuli planeetan ensimmäinen satelliitti. Se oli varustettu kameroilla ja spektrometrillä, ja se lähetti tietoa planeetan pilvistä, ionosfääristä, magneettikentästä ja myös pinnasta tutkan avulla. Noin 135-kiloinen laskeutuja irtosi luotaimesta, teki useita mittauksia laskeutumisen aikana ja lähetti ensimmäiset kuvat Venuksen pinnalta. Kolme päivää Venera 9:n jälkeen saapui Venera 10 suorittamaan samoja tehtäviä.
Pioneer Venus
Vuonna 1978 NASA lähetti kaksi Pioneer-luotainta kohti Venusta. Toinen luotaimista oli Pioneer Venus Orbiter, joka saapui elliptiselle kiertoradalle 4. joulukuuta. Se tutkakartoitti planeetan, melko epätarkasti tosin, ja otti myös valokuvia planeetasta. Lopulta sen kiertoradalla pitänyt polttoaine loppui ja se tuhoutui syöksyessään kaasukehään elokuussa 1992. Pioneer Venus Multiprobe sisälsi yhden suuren ja kolme pientä laskeutujaa, jotka saapuivat kaasukehään 9. joulukuuta. Yksi laskeutujista selvisi odotuksien vastaisesti 45 minuuttia pinnalla.
Venera 11–16 ja Vega
pienoiskuva|Venera 11 ja 12 neuvostoliittolaisessa 10 kopeekan postimerkissä. Myös Neuvostoliitto lähetti 1978 Venukseen kaksi luotainta, Venera 11 ja 12. Ne pudottivat laskeutujansa ohittaessaan planeetan 21. ja 25. joulukuuta. Laskeutujissa oli värikamerat sekä maaperän tutkimiseen tarkoitettu pora ja analysaattori, jotka menivät kuitenkin epäkuntoon. Ne havaitsivat kuitenkin klooria ja rikkiä sekä voimakasta salamointia pilvikerroksessa.
Venera 13 ja 14 saapuivat Venukseen 1. ja 5. maaliskuuta 1982 samalla toimintaohjelmalla kuin edeltäjänsä, ja tällä kertaa kaikki laitteet toimivat. Pinnasta saatiin ensimmäiset värikuvat, ja röntgenfluoresenssianalyysin perusteella todettiin pinnalla olevan basaltin tapaista kiveä. 10. ja 11. lokakuuta 1983 saapuivat Venera-ohjelman viimeiset luotaimet 15 ja 16 polaariselle kiertoradalle planeetan ympäri. Venera 15 analysoi ilmakehää Fourier-spektrometrillä ja molemmat luotaimet kartoittivat planeetan pohjoista kolmannesta tutkan avulla. Tulokset antoivat ensimmäisen yksityiskohtaisen kuvan Venuksen pinnan geologiasta, ja planeetan suuret kilpitulivuoret, koronat ja araknoidit löydettiin.
Kesäkuussa 1985 venäläiset luotaimet Vega 1 ja 2 kohtasivat Venuksen ja lähettivät sen pinnalle laskeutujat, jotka keskittyivät pilvikerrosten koostumuksen ja rakenteen tutkimiseen. Ne havaitsivat kolmessa erillisessä pilvikerroksessa koostumuseroja. Myös pintaa tutkittiin jälleen poran ja spektrometrin avulla. Luotaimista irtosi myös kaksi eräänlaista säähavaintopalloa, jotka leijuivat noin 53 kilometrin korkeudella pinnasta kymmenien tuntien ajan tutkien tuulta ja ilmakehän ominaisuuksia tällä korkeudella ja havaiten odotettua enemmän turbulenssia ja konvektiovirtauksia. Ajoittain pallot kohtasivat 1–3 kilometrin syvyisiä ”ilmakuoppia”. Vega-luotaimet jatkoivat matkaansa kohti Halleyn komeettaa, jonka ne saavuttivat yhdeksän kuukauden kuluttua ja jota varten luotaimissa oli 14 lisätutkimuslaitetta.
Magellan
Vuonna 1989 lähetetty NASAn lähettämä Magellan-luotain saapui Venusta kiertävälle radalle elokuussa 1990. Se kiersi planeetan 7,3 kertaa päivässä kuvaten sen pintaa 17–28 kilometrin levyisinä kaistaleina. Kaistaleita tarvittiin yhteensä noin 1 800 koko planeetan pinnan kattamiseksi. Lopulta noin 98 % pinnasta saatiin kuvattua ja siitä 22 % stereokuvana, josta pystyttiin tekemään tietokoneella kolmiulotteisia malleja pinnanmuodoista. Magellanin tutkakuvat ovat tarkimpia ja kattavimpia mitä tähän mennessä on Venuksesta saatu.
Ensimmäiset kuvat vastaanotettiin noin vuosi saapumisen jälkeen, ja syyskuussa 1990 aloitettiin järjestelmälliset kartoitustoimet. Ensimmäinen kuvaussarja, jossa kartoitettiin 84 % pinnasta, saatiin valmiiksi toukokuussa 1991. Toisessa sarjassa, joka alkoi tammikuussa 1992, kuvattiin pintaa toisesta kulmasta kolmiulotteisen käsityksen aikaansaamiseksi. Kolmas sarja keskeytyi päivää suunniteltua aikaisemmin syyskuussa 1992 laitteisto-ongelmien takia, mutta siihen mennessä lähes koko pinta oli saatu jo kuvattua. Sarjat 4, 5 ja 6 keräsivät tietoa Venuksen painovoimasta, mitä varten luotain jarrutti alimmalle mahdolliselle vakaalle radalle. Viimeisten kokeiden jälkeen lokakuussa 1994 Magellan ohjattiin syöksymään Venuksen kaasukehään, jossa se höyrystyi suurimmaksi osaksi.
Venus Express
ESA laukaisi Venus Express -luotaimen marraskuussa 2005, ja se asettui Venuksen kiertoradalle 4. huhtikuuta 2006. Luotaimen tehtävä on tutkia Venuksen ilmakehää ja pintaa kiertoradalta käsin. Alun perin luotaimen odotettiin toimivan kiertoradalla noin 500 maan vuorokauden ajan. Luotaimen tehtävä päättyi vuonna 2015.
2000-luvun ohilennot
NASA:n 2004 lähettämä MESSENGER-luotain tutki Venusta muutamilla ohilennoilla. Luotaimen määränpää on Merkurius, mutta spiraalinmuotoisen radan johdosta se lensi Venuksen ohi kahdesti 2006 ja kerran 2007. Myös ESA:n ja JAXA:n suunnittelema BepiColombo-luotain ohittaa Venuksen vuosina 2020 ja 2021 matkallaan Merkuriukseen. Sen useita kertoja siirretty laukaisu toteutui 20. lokakuuta 2018.
Sola Gratia
Sola Gratia on vuonna 1990 Vantaalla perustettu jazzahtavaa spirituaalimusiikkia esittävä gospel-yhtye.
Menkaure
Menkaure (kreik. Mykerinos) oli Egyptin Vanhan valtakunnan 4. dynastian aikana hallinnut faarao, joka tunnetaan Gizaan rakennuttamastaan pyramidista. Hän oli vallassa noin vuosina 2530–2510 eKr.
Manethon mukaan Menkaure seurasi valtaistuimella kuningas Bikherisiä, mutta arkeologisten todisteiden perusteella hän oli pikemminkin Khefrenin seuraaja.
Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto
Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto on Pohjoismaiden neuvoston myöntämä vuosittainen palkinto kaunokirjalliselle teokselle, joka on kirjoitettu jollakin Pohjoismaiden kielistä.
Palkinnonsaajalle myönnetään Nordlys-palkintopatsas ja 300 000 Tanskan kruunua (noin 40 000 euroa). Palkinnon saaja julkistetaan neuvoston istunnon yhteydessä Kööpenhaminassa.
Palkitut
Lähde
Asemakylä (Haukipudas)
thumb|Kiiminkijoen rautatiesilta Asemakylä sijaitsee Haukiputaalla Oulussa Kiiminkijoen ja Oulu–Tornio-rautatien risteyskohdassa, noin 2,5 kilometrin päässä entisen kunnan keskustasta. Kylä on muodostunut pääosin Haukiputaan rautatieaseman ympärille. Asemakylällä on myös koulu, esikoulu, päiväkoti, yleinen uimaranta. Nykyisin Asemakylä on kasvava kylä.
Maunun saha toimi Asemakylällä vuosina 1863–1908. Sahalaitoksen rakennukset purettiin toiminnan lopettamisen jälkeen. Nykyisin vanhalla saha-alueella toimi Pohjola-opisto.
Alueen päätiet ovat yhdystie 8460 Martinniemestä Jokikylään sekä kylän itäpuolitse kulkeva valtatie 4. Linja-autoliikenteestä vastaavat Koskilinjat Oy, jolla on kouluvuoden aikana säännöllisiä vuoroja Asemakylälle, sekä V. Alamäki Oy, joka liikennöi reitillä Ii–Haukipudas–Oulu uutta sekä vanhaa nelostietä pitkin. Henkilöjunat eivät pysähdy Haukiputaan rautatieasemalla kaupallisia tarkoituksia varten.
Saksalaiset sotilaat tuhosivat Haukiputaan Asemakylän sillan vetäytyessään kohti Pohjois-Suomea syyskesällä 1944.
Moottoripyörätrialin maailmanmestaruuskausi 1994
Trialin maailmanmestaruudesta ajettiin 20. kerran vuonna 1994. Kauteen sisältyi kymmenen kaksipäiväistä osakilpailua.
Corrado Fabi
Corrado Fabi (s. 12. huhtikuuta 1961 Milano, Italia) on entinen italialainen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui 18 osakilpailuun saavuttamatta ainuttakaan MM-pistettä.
Formula 3
Vuosina 1979–1980 Fabi ajoi Euroopan ja Italian Formula 3 -sarjoja Marchin autoilla. Hänen parhaaksi tuloksekseen jäi kaksi voittoa ja kolmas sija Euroopan sarjasta vuonna 1980.
Formula 2
Fabi siirtyi Euroopan Formula 2 -sarjaan vuonna 1981 ja voitti seuraavana vuonna mestaruuden March-autolla.
Formula 1
Kaudeksi 1983 Fabi sai kilpakuljettajan paikan Osellan F1-tallista, jonka auto osoittautui pettymykseksi ja jolla hän ajoi maaliin asti vain kahdesti. Hän kilpaili vielä kaudella Brabham-tallin autolla kolmessa kilpailussa veljensä Teo Fabin tuuraajana. Hänen uransa parhaaksi sijoitukseksi jäi Yhdysvaltain GP:stä 1984 saavutettu seitsemäs sija.
Muut sarjat
Fabi ajoi Formula 1:sten jälkeen Indycaria ja Formula 3000 -sarjaa muutaman kilpailun verran ennen kuin lopetti uransa.
Liike-elämä
Fabi siirtyi johtamaan isänsä kuoleman jälkeen sukunsa kaivosyritystä, jonka erityisalana on talkki ja siitä valmistettavat tuotteet.
Vanadiniitti
Vanadiniitti (Pb5(VO4)3Cl) on mineraali, joka on vanadiiniyhdiste. Se saattaa muodostaa onttoja, prismamaisia kiteitä. Itse mineraali on väriltään keltainen, oranssi, punainen tai ruskea ja viiru on väriltään keltainen tai valkoinen. Mineraali on läpikuultava tai läpinäkyvä ja siinä on timantin- tai hartsinkiilto. Kovuus Mohsin kovuusasteikolla on 3. Kidejärjestelmä on heksagoninen tai trigoninen. Vanadiniittia esiintyy samoissa paikoissa lyijyn kanssa.
Rantapiispa
Rantapiispa (Euplectes nigroventris) on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Rantapiispaa tavataan Keniassa, Mosambikissa ja Tansaniassa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Gadna poroda
Gadna poroda on bulgarialaisen pop-folk-laulaja Azisin kymmenes studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2011 levymerkillä Ara Mjozik.
Venäjän federaation sankari
right|thumb|100px|Venäjän federaation sankarin kunniamerkki. Venäjän federaation sankari (ven. Герой Российской Федерации) on korkein mahdollinen Venäjän federaation Venäjän kansalaiselle myöntämä arvonimi. Arvonimen myöntämisestä päättää pääasiassa Venäjän presidentti. Kriteerinä arvonimen myöntämiselle on erityistä urhoollisuutta osoittavien tekojen ja aikaansaannosten toteuttaminen valtion hyväksi. Arvonimi perustettiin 20. maaliskuuta vuonna 1992 Neuvostoliiton sankari -arvonimen tilalle.
Arvonimiä on annettu lähinnä kosmonauteille ja Tšetšenian sotilasoperaatioihin osallistuneille. Arvonimi voidaan myöntää myös kuoleman jälkeen, kuten tehtiin Tšetšenian murhatulle presidentille Ahmad Kadyroville.
Venäjän federaation sankarin arvonimiä on myönnetty vuoden 2007 maaliskuuhun mennessä 876 kappaletta, joista 408 kuoleman jälkeen.
Kunniamerkki
Kunniamitalin tähden muotoinen rakenne on samanlainen kuin Neuvostoliiton sankari -mitalissa. 19,5 x 15 millimetrin kokoisessa nauhassa ovat Venäjän lipun värit: valkoinen, sininen ja punainen. Tähden kääntöpuolella lukevat sanat Герой России, sekä sarjanumero, joka osoittaa kuinka mones kunniamerkki järjestyksessään on.
Uppsala
thumb|right|250px|Uppsalan [[gotiikka|goottilainen tuomiokirkko]] thumb|right|250px|[[Uppsalan keskusrautatieaseman vanha osa]] thumb|right|250px|[[Uppsalan kasvitieteellinen puutarha]] thumb|right|250px|[[Uppsalan linnan pohjoistorni]]
Vuoden 2010 lopussa Uppsalan taajamassa oli 140 454 asukasta.
Esikristillinen aika
Uppsala kuuluu Ruotsin vanhimpiin kaupunkeihin. Se on kuitenkin nuorempi kuin siitä pohjoiseen sijaitseva Vanha Uppsala eli Gamla Uppsala. Nykyinen Uppsala tunnettiin 1200-luvulle saakka nimellä Östra Aros.
Vanhan Uppsalan eli alkuperäisen Uppsalan alueella on aikoinaan sijainnut jonkinlainen rautakautinen kuninkaankartano, jonka suuriin hautakumpuihin on väitetty jo kansainvaellusajalla haudatun paikallisia hallitsijoita, Ruotsin ensimmäisiä, tarujen Ynglinga-suvun kuninkaita.
Hautoja kummuissa kuitenkin on, mutta kenen, se herätti vuonna 2013 uusia kysymyksiä, kun kaivausten yhteydessä läheltä löydettiin 400-luvulta peräisin olevia rakennelmia, kaksi puutolpista tehtyä linjaa, toinen pituudeltaan noin kilometrin mittainen, toinen ainakin puolen kilometrin, ja niiden läheltä uhrattujen eläinten luita. Seutu oli tuolloin maaseutumainen keskuspaikka ja jonkinlaisen esikristillisen kultin keskus.
Kristillinen aika
Vuonna 1477 Uppsalaan perustettiin Skandinavian ensimmäinen yliopisto, Uppsalan yliopisto. Yliopistohankkeen voimakkaimpana taustahahmona toimi alun perin arkkipiispa Jakob Ulvsson. Yliopiston suuruuden hetket alkoivat 1620-luvulla, kun kuningas Kustaa II Aadolf suurten lahjoitusten turvin loi sen talouden tasapainoon.
Vuoden 1520 huhtikuun 6. päivänä käytiin yksi Uppsalan seudun historian verisimmistä taisteluista kaupungissa. Taistelu tunnetaan nimellä långfredagsslaget, pitkänperjantain taistelu. Taistelu käytiin Sten Sture nuoremman kannattajien ja kuningas Kristian II:n tanskalaisen armeijan välillä kaupungin nykyisen keskustan alueella, lähellä tuomiokirkkoa.
Vuonna 1593 kaupungissa pidettiin niin kutsuttu Uppsalan kokous, jossa hyväksyttiin Augsburgin tunnustus. Kokous oli tärkeä osa Ruotsin valtakunnan uskonpuhdistusta, sillä sen myötä luterilaisuudesta tuli valtionuskonto.
Vuoden 1702 toukokuussa lähes koko kaupungin ydinkeskusta tuhoutui tulipalossa. Myös Uppsalan tuomiokirkko vaurioitui merkittävästi. Myöhemmin monia historiallisesti ja kulttuurillisesti merkittäviä rakennuksia tuhoutui – kuten monissa muissakin Ruotsin kaupungeissa – 1960- ja 1970-luvulla uudisrakentamisen vuoksi.
Nähtävyydet
Uppsalan suurimpiin nähtävyyksiin lukeutuvat Uppsalan tuomiokirkko, 1500-luvulla rakennettu Uppsalan linna, Vanha Uppsala muinaisjäännöksineen, Valsgärden kalmisto sekä useat Uppsalan yliopiston rakennukset ja alueet.
Keskiaikaisen, goottilaista tyylisuuntaa edustavan tuomiokirkon tiloissa sijaitsee useiden merkkihenkilöiden, kuten Kustaa Vaasan, Carl von Linnén ja Emanuel Swedenborgin, hautoja. Tuomiokirkko on yksi Pohjois-Euroopan suurimmista ja sen torni yltää 119 metrin korkeuteen.
Media
Sanomalehti Upsala Nya Tidning ilmestyy joka päivä.
Urheilu
Uppsalassa Studenternasin kentällä on järjestetty maaliskuisin useita kertoja jääpallon Ruotsin mestaruusloppuottelu. Parikymmentätuhatta katsojaa vuosittain kerännyt perinteinen tapahtuma siirrettiin Tukholmaan 2013. Keväästä 2018 lähtien loppuottelu on jälleen pelattu Uppsalassa.
Kaupungista on kotoisin perinteikäs urheiluseura IK Sirius. Seuran jääpallojaosto IK Sirius BK pelaa Ruotsin jääpallon Elitserienissä. Jalkapalloseura IK Sirius FK lukeutui aikoinaan Ruotsin kärkipään joukkueisiin, mutta pelaa nyt toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Superettanissa. Myös IFK Uppsala on aikoinaan saavuttanut menestystä sekä jalka- että jääpallossa 1910–1930-luvulla.
Uppsalalaisia jääkiekkoseuroja ovat Uppsala Hockey ja Almtuna IS. Koripallojoukkue Uppsala Basket pelaa Ruotsin pääsarjassa. Storvreta IBK on yksi Ruotsin johtavista salibandyseuroista, lisäksi lajin pääsarjassa kaupunkia edustaa IK Sirius IBK.
Upsala Simsällskap on maailman vanhin uintiseura ja Ruotsin vanhin urheiluseura.
Muuta
Kirjailija Gösta Knutssonin luoman lastenkirjahahmon, Pekka Töpöhäntä -kissan tapahtumat sijoittuvat pääasiassa Uppsalaan.
Väestönkehitys
Kaupungin asukkaista noin 20 % on maahanmuuttajia tai heidän vanhempansa ovat ulkomailta lähtöisin. Suurimmat ulkomaalaisten väestöryhmät ovat Iranista, Suomesta, Irakista, Turkista, Syyriasta, Saksasta, Kiinasta, Libanonista, Puolasta ja Etiopiasta.
Uppsalan kaupunginosat
Seuraavassa on lueteltu Uppsalan kaupunginosat suurempien alueiden perusteella ryhmiteltyinä:
Innerstaden
Nordvästra staden
Västra staden
Sydvästra staden
Sydöstra staden
Norra staden
Maritta Pohls
Maritta Pohls (o.s. Niskanen, s. 28. maaliskuuta 1955) on suomalainen historiantutkija ja filosofian tohtori. Hän on julkaissut tutkimuksia tieteenhistoriasta ja nais- ja järjestöhistorian alalta.
Elämä
Maritta Pohls syntyi savonlinnalaisen opettajaperheen esikoisena. Hän on ollut avioliitossa valtiotieteen maisteri Heikki Pohlsin kanssa vuosina 1980–1999 ja psykiatrisen sairaanhoitaja Matti Kohosen kanssa vuodesta 2003. Hänella on kaksi lasta. Hän aloitti historian ja valtio-opin opinnot Tukholman yliopistossa 1977 ja siirtyi sieltä seuraavana vuonna Turun yliopistoon, jossa hän suoritti humanististen tieteiden kandidaatin tutkinnon 1981. Helsingin yliopistosta hän valmistui 1985 pääaineenaan Suomen historia. Pro gradu -tutkielma Suvusta virkoihin – postilaitoksen virkakunta laajeni 1994 väitöskirjaksi.
Historiantutkija
Opintojen loppusuoralla Pohls laati Suomen Kulttuurirahaston 50-vuotishistorian ja toimitti Herää Suomi -Suomalaisuusliikkeen historia -teoksen. Tämän jälkeen hän kirjoitti useita artikkeleita, kuten kolmisenkymmentä pienoiselämäkertaa Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran julkaisemaan Suomen Kansallisbiografiaan. Hän kirjoitti osia myös Pellervo-seuran 100-vuotishistoriaan. Päiviö Tommilan päätoimittamaan neliosaiseen Suomen tieteen historiaan Pohls kirjoitti yksityisiä säätiöitä ja muita yksityisiä tieteen rahoittajia koskevan osuuden.
Hän kirjoitti Suomen Akatemian historiahankkeeseen 1970- ja 1980-lukuja koskevan osan. Sen jälkeen hän kirjoitti Lotta Svärd -järjestön historian ja presidentinrouva Ellen Svinhufvudin elämäkerran.
Järjestöhistoriaan Maritta Pohls paneutui SOS-lapsikylän ja Suomen Akateemisten Naisten Liiton historioissa ja Hotelli- ja ravintolahenkilökunnan historiassa.
Työelämä ja johtamisen ohjaaja
Kirjoitustyön ohessa Pohls toimi 1990-luvulla tentaattorina Helsingin työväenopistossa ja Helsingin yliopiston Avoimessa yliopistossa. Se johti hänet suorittamaan useita kursseja työelämän ja johtamisen ohjauksessa muun muassa Helsingin yliopiston Vantaan koulutuskeskuksessa, Suomen Psykodraamayhdistyksessä sekä Coach Leaders and Team -koulutuksessa. Näiden kurssien myötä hän liittyi Suomen Työnohjaajat -yhdistykseen ja sen Osviitta-lehden toimittajaksi. Sen myötä hän alkoi saada toimeksiantoja, ja hän perusti 2006 yrityksen Tutkimuksen aika.
Pohls kirjoitti historian alalta tutkimuksen popularisointia. Hän on laatinut esitteitä, näyttelyitä, käsikirjoituksia multimediaesityksiin ja näyttelyoppaisiin, ja näistä merkittävimpiin kuuluu Naisjärjestöjen Keskusliiton näyttely 100 vuotta naisten ääniä ja toimintaa vuonna 2006 Helsingin Jugend-salissa ja on sittemmin kiertänyt maakuntakirjastoissa sekä Yhdysvalloissa neljällä paikkakunnalla sekä Nepalissa ja Sambiassa. Pohls laati käsikirjoituksen ja opaskirjan myös Sederholmin talossa vuonna 2011 esillä olleen Naisjärjestöjen Keskusliiton 100-vuotisnäyttelyn "Naisten huoneet".
Pohls on Risto Ryti -seuran sihteeri ja P. E. Svinhufvudin Muistosäätiön asiamies.
Muunnesointu
Muunnesointu on tonaalisen musiikin teoriassa sointu, joka sisältää ainakin yhden sävellajiin kuulumattoman sävelen. Muunnesoinnut voidaan jakaa modaalisiin muunnesointuihin ja lainamuunnesointuihin.
Maritta Pohls
Naisten Ääni
Pohls on ideoinut Naisten Ääni -verkkojulkaisun, jonka toteutti Suomalainen Naisliitto yhdessä useiden yhteistyökumppaneiden kanssa. Tietokannassa julkaistaan suomalaisten naisten pienoiselämäkertoja. Tammikuuhun 2018 mennessä siinä on julkaistu yli 600 naisen tarina.
Ansioistaan historiantutkijana Pohls kutsuttiin 2017 Suomen Historiallisen Seuran tutkijajäseneksi.
Muunnesointu
Modaaliset muunnesoinnut
Toinen tavallinen modaalinen muunnesointu on napolilainen sekstisointu, jossa esiintyy fryygisestä moodista lainattu, alennettu moodin toinen sävel. Napolilainen sekstisointu (merkitään N6) on alennetun II asteen terssikäännös, joka esiintyy tavallisemmin mollissa, joskus myös duurissa. Esimerkiksi c-mollissa siihen kuuluvat alhaalta lukien sävelet f, as ja des.
Lainamuunnesoinnut
Tavallisimpia lainamuunnesointuja ovat välidominantit. Melkein mikä hyvänsä sävellajin sävel voidaan tulkita uudeksi toonikaksi, jonka sävellajista lainataan useimmiten V, joskus myös VII asteen sointu. Esimerkiksi C-duurissa D-duurisointu (sävelet d, fis, a) on dominantti G:lle, C-duurin V asteelle, joten se on välidominantti, joka merkitään lyhenteellä V/V. Vastaavasti C-duurissa vähennetty septimisointu fis-a-c-es on lainattu g-mollista ja merkitään VII7/V.
Ylinousevat sekstisoinnut
Ylinousevat sekstisoinnut eli niin sanotut maantieteelliset soinnut ovat modaalisesti muunnettuja välidominanttisointuja. Ne purkautuvat yleensä V asteen sointuun tai I asteen kvarttisekstisointuun. C-duurissa Italialaisessa soinnussa on sävelet as-c-fis, ranskalaisessa as-c-d-fis, saksalaisessa as-c-es-fis ja englantilaisessa as-c-dis-fis. Kaksi viimeksi mainittua ovat enharmonisesti samanlaisia, mutta englantilainen esiintyy vain duurissa ja purkautuu I asteen kvarttisekstisointuun.
Tulityö
Tulityö on työtä, jossa syntyy kipinöitä tai jossa käytetään liekkiä tai muuta lämpöä ja joka aiheuttaa palovaaraa. Tulityöt on luokiteltu pelastuslaissa erityistä vaaraa aiheuttavaksi työksi. Tilapäisellä tulityöpaikalla tulityön tekijällä tulee olla tulityökortti, vakituisella tulityöpaikalla kortti ei ole pakollinen. Tulitöiden tekemistä ohjaavat pelastuslain lisäksi työturvallisuuslaki, SFS 5900 -standardi sekä vakuutetuissa kohteissa vakuutusyhtiöiden suojeluohjeet. Säädökset ohjaavat työskentelyä tilapäisellä tulityöpaikalla.
Pelastuslain yksityiskohtaisissa perusteluissa kerrotaan tarkemmin lain edellyttämistä riittävistä varotoimista. Perusteluissa viitataan Tulitöistä aiheutuvien henkilö- ja omaisuusvahinkojen torjumisesta on annettuun standardiin SFS 5900:2011 (Tulitöiden palo-turvallisuus asennus-, huolto- ja korjaustöissä) Standardi sisältää ohjeita tulitöitä tekeville ja valvoville henkilöille ja siinä on määritelty tulitöissä tarvittavia turvatoimia.”
Standardin kanssa samansisältöiset ohjeet on laatinut myös vakuutusala. Finanssialan Keskusliiton Tulityöt suojeluohje 2016 mukaan tulitöitä ovat muun muassa sähkö- ja kaasuhitsaustyöt, kaasujuotostyöt, kuumailmapuhallintyöt, polttoleikkaustyöt sekä metallien hionta ja katkaisu laikkaleikkaimella.
Em. säädösten mukaan ennen tulitöiden aloittamista tulee kohteessa suorittaa vaarojen arviointi ja tarvittavien turvallisuustoimenpiteiden toteutus. Tehdyt toimenpiteet käyvät ilmi kirjallisesta tulityöluvasta. Luvan myöntäjällä ja tulitöitä tekevällä pitää olla voimassa oleva tulityökortti. Tulityökortin saa käymällä päivän mittaisen tulitöiden turvallisuuskoulutuksen. Koulutuksen sisältöä ohjaa ja kehittää Tulityötoimikunta, johon kuuluu edustajia Suomen Pelastusalan Keskusjärjestöstä, Suomen Palopäällystöliitosta, Rakennusliitosta, Kattoliitosta ja Finanssialan Keskusliitosta.
Tulitöihin liittyviä käsitteitä
Vakituinen tulityöpaikka
Tilapäinen tulityöpaikka
Tulityösuunnitelma
Tulitöistä aiheutuvien vaarojen selvitys ja arviointi
Tulityölupa
Tulitöiden turvallisuustutkinto
Katto- ja vedeneristysalan tulitöiden turvallisuustutkinto
Tulityökortti
Katto- ja vedeneristysalan tulityökortti
Kings
Kings voi tarkoittaa seuraavia asioita:
MTV 3
MTV3 tai MTV 3 voi tarkoittaa seuraavia:
Mikko Outinen
Mikko Outinen (s. ) on entinen suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi KooKoossa vuosina 1989–1994, 1995–1996 ja 1998–2003. Outinen pelasi urallaan KooKoon lisäksi myös AaKoossa, Ketterässä, Junkkareissa, Ahmoissa, Västervik IKssa ja Waco Wizardsissa
KooKoo on jäädyttänyt Outisen pelinumeron 36.
Cantorin lause
Cantorin lause on joukko-opin lause, joka sanoo että joukon mahtavuus ei ole sama kuin potenssijoukkonsa. Tällä tiedolla voidaan helposti osoittaa lisätulos, jonka mukaan potenssijoukko on aina alkuperäistä joukkoa mahtavampi. On nopeasti havaittavissa, että lause pätee äärellisille joukoille, mutta lause on todistettu oikeaksi myös äärettömien joukkojen kohdalla.
Todistus
Kaksi joukkoa ovat yhtä mahtavat jos ja vain jos niiden välille voidaan muodostaa bijektio, ts mikäli näiden kahden eri joukon alkiot saadaan jollakin tavalla järjestettyä pareiksi kattaen molemmista joukoista kaikki alkiot. Cantorin lauseen todistamiseksi riittää siis osoittaa, että millekään joukolle A ei ole olemassa surjektiivista funktiota A:sta sen potenssijoukkoon, eli täytyy löytää ainakin yksi A:n osajoukko B, jolla ei ole alkukuvaa A:ssa. Se löytyy seuraavasti:
Tulos voidaan tarkastaa vastaoletuksella: on bijektio, joten se on surjektio. Tällöin on olemassa a \in A siten, että f(a) = B. Nyt, missä ensimmäinen ekvivalenssi saadaan B:n määritelmästä ja toinen ekvivalenssi oletuksesta f(a) = B. Ollaan päädytty ristiriitaan, joten ei ole olemassa a \in A siten, että f(a) = B. Näin ollen ei ole olemassa surjektiota , joten joukot A ja eivät ole yhtä mahtavia.
Historiaa
Georg Cantor todisti lauseen vuonna 1891 julkaisussa Über eine elementare Frage der Mannigfaltigkeitslehre. Samassa julkaisussa hän todisti reaalilukujen numeroitumattomuuden.
Kiviniemi (Haukipudas)
Kiviniemen kylä sijaitsee Oulussa Kellon kaupunginosassa, Perämeren Kellonlahden rannalla. Kiviniemeen kuuluu myös Letonranta. Kun Kiviniemi oli osa entistä Haukiputaan kuntaa, oli se Haukiputaan kylistä toiseksi suurin, sen väkiluvun ollessa liki 3 000 asukasta vuonna 2011.
Kiviniemessä on vanha kalasatama. thumb|Kalasatama lokakuussa 2005
Kylän historiaa
pienoiskuva|Kiviniemen uusi koulurakennus Kiviniemi sijaitsee Perämeren rannalla noin 20 kilometrin päässä Oulun keskustasta pohjoiseen. Luonnonläheinen Kiviniemi on suosittua asuinaluetta, ja se on vuosikymmenten saatossa kasvanut muutaman sadan asukkaan kalastajakylästä liki 3 000 asukkaan kotiseuduksi.
Heti jääkauden jälkeen koko Pohjanlahden rannikkoalue oli vielä paksun vesikerroksen peitossa. Vielä 1000-luvulle tultaessa Kiviniemen ja Kellon kylän alueet olivat suurimmalta osin veden alla. Kiviniemen alue alkoi hiljalleen erottua maisemasta Virpiniemen suunnasta kohti etelää työntyvänä niemenä, jonka nimen voisi ajatella syntyneen silloin Virpiniemen hiekkarantoihin verrattuna kivisistä rannoista. Haukiputaan ja Kellon silloisen rannikon tuntumaan syntyi vuosien 1350–1450 aikana useiden kymmenien talojen kyläasutus, ja asukkaiden päämielenkiinnon kohteena oli meri- ja jokikalastus. Kiviniemen asutuksen varhaisvaiheista on saatavilla vain vähän tietoa, sillä kirjoitettua materiaalia ei juurikaan enää ole. Kylän nykyinen keskus nousi merestä arvioiden mukaan noin 1500-luvun tuntumassa, ja kylän kanta-asutuksen arvellaan kuitenkin syntyneen pääpirteittäin 1800-luvulla.
Kiviniemi on kasvanut niin ikään kalastuksen ympärille, ja vielä 1900-luvun alussa lähes kaikkien asukkaiden pääelinkeino saatiin kalastuksesta. Kalastus pysyi kylän pääelinkeinona pitkälle 1970-luvulle, ja Kiviniemen satamassa myydään edelleen päivittäin tuoretta kalaa. Kotieläimiä kylän asukkaiden taloissa pidettiin lähinnä omia tarpeita varten, ja joka perheeseen kuului tyypillistä laiduntavaa karjaa kuten lehmiä, lampaita, sikoja, kanoja ja hevosia, joista erityisesti hevosia tarvittiin talvisessa nuotanvedossa. Sataman tuntumassa sijainnut kylän viimeinen karjatila luopui lehmistään 1980-luvulla.
1940- ja 1970-luvuilla Kiviniemen asukasluku oli muutamien satojen tienoilla. Kylän voimakas rakentaminen alkoi 1970-luvulla, jolloin taloja rakennettiin lähinnä nykyisin satamaan vievän Kiviniementien pohjoispuolelle. 1950-luvulta 1970-luvulle Kiviniemessä toimi kaksi kauppaa; Osuuskaupan myymälä lähellä satamaa sekä yksityinen Mannisen kauppa kylän keskustassa. 1980-luvulla kylässä toimi myös oma postitoimisto, mutta kauppatoiminta päättyi kylässä 1980-luvulla. Kiviniemi oli useita vuosia ilman omaa kauppaansa, kunnes vuonna 2003 Siwa-myymäläketju avasi toimipisteensä entisen Mannisen kaupan toimitiloihin. Kylän vireä tanssiravintola Camillo tuhoutui tulipalossa huhtikuun 2012 alkupuolella, mutta onnettomuudesta selvittiin ilman henkilövahinkoja , mutta palon aiheuttamat vahingot olivat kymmenien tuhansien eurojen arvoisia.
Kiviniemen koulu valmistui vuonna 1950. Kiviniemen vireän asukasluvun kasvun myötä koulua laajennettiin uudella, pienemmällä rakennuksella sekä liikunta- ja ruokasalilla. Vuonna 2000 koulun viereen rakennettiin myös päiväkoti. Alkuperäinen koulurakennus purettiin vuonna 2010 ja vanhan koulun tilalle nousi uusi ja nykyaikainen koulurakennus, ja se vihittiin käyttöön 15. toukokuuta 2012. Aiemmin kolmen luokka-asteen koulu kasvoikin kuuden luokka-asteen ja noin 300 oppilaan opinahjoksi. Kellon kirjasto toimii Kiviniemen koulun tiloissa.
thumb|Kalasatama helmikuussa 2013
Kiviniemen satama
Kiviniemen satamassa kohtaavat vanha ja uusi aika. Kylän perinteinen kalastuselinkeino elää yhä tuoretta ja jalostettua kalaa ympärivuotisesti tarjoavassa kalasatamassa ja vuonna 2002 käyttöön otetun 150-paikkaisen veneilysataman palveluja kehitetään aktiivisesti.
Kiviniemen kalasatama on oman kylän ja lähiseudun asukkaiden taattu kala-aitta. Sulan meren aikana kalastajia saapuu rantaan jo aamusta alkaen, jolloin tuoretta kalaa voi ostaa suoraan kalastajilta. Kalasatamassa sijaitseva ravintolamyymälä Kalapuohi myy tuoretta ja jalostettua kalaa ympäri vuoden, ja Kellon nuorisoseura pitää satamassa vanhaa kala-aittaan rakennettua museota, joka kertoo esineistöineen ajasta, jolloin kalastus oli kylän tärkein elinkeino.
Elinkeinot
Kiviniemen elinkeinorakenne on muuttunut vuosien saatossa voimakkaasti. Aikaisempien vuosikymmenten tärkein elinkeino eli kalastus ja siihen liittyvät taloustoimet ovat saaneet väistyä, ja tilalle on tullut laaja kirjo eri toimialoja. Toimivan kalatalouden ansiosta kylän ilme on kuitenkin edelleen omaleimainen.
Kylän asukasyhdistys
Kiviniemen asukasyhdistys perustettiin marraskuussa 1974, ja sen tehtäviin lukeutuvat muun muassa kylän asukkaiden edunvalvonta, kanssakäynnin lisääminen ja harrastusten edistäminen sekä jatkuvasti kasvavan asuinalueen viihtyisyyden ja turvallisuuden edistäminen.
Aiheesta muualla
65.11667°N, 25.33333°W
Kuurojen lehti
Kuurojen lehti on Kuurojen Liiton järjestöjulkaisu ja viittomakielisten aikakaus- ja mielipidelehti.
Lehti sisältää Kuurojen Liiton uutisia, yhteisön jäsenten haastatteluja, asiantuntija-artikkeleita sekä uutisia ja kuvia koko viittomakielisen yhteisön ajankohtaisista tapahtumista. Lehti välittää viittomakielisen yhteisön mielipiteitä ja Kuurojen Liiton kannanottoja. Se on tiedonlähde myös liiton yhteistyökumppaneille ja liiton toimialasta kiinnostuneille.
Kuurojen lehti ilmestyy viisi kertaa vuodessa. Sen painos on 1 600 kpl. Kuurojen lehti on Aikakauslehtien Liiton jäsenlehti. Päätoimittajana on perinteisesti toiminut Kuurojen Liiton hallituksen puheenjohtaja.
Historia
Kuurojen lehden perustivat kuurojenopettajat Ossian Wichmann ja Kosti Reponen vuonna 1896. Vuoteen 1949 saakka lehden nimi oli Kuuromykkäin Lehti. Lehti suunnattiin ensisijaisesti kuuroille, mutta myös heidän opettajilleen ja omaisilleen. Alkuvuosina erityisen tärkeitä olivat kuurojen omat kirjoitukset.
Kuurojen Liitto otti hoitaakseen Kuurojen lehden julkaisemisen kun liitto perustettiin vuonna 1905. Sen jälkeen järjestöasiat saivat entistä enemmän palstatilaa lehden sisällössä.
Kyllikki Virolainen
Eeva Kyllikki Virolainen (ent. Stenros, o.s. Salojärvi, 6. helmikuuta 1924 Asikkala – 8. toukokuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen poliitikko ja toimittaja, joka tunnettiin pitkästä urastaan television Tänään kotona -ohjelmassa sekä valtioneuvos Johannes Virolaisen vaimona.
Työura
Koulutukseltaan Kyllikki Virolainen oli agronomi. Opintojensa jälkeen hän työskenteli Työtehoseurassa tiedotussihteerinä ja tiedotuspäällikkönä vuosina 1952–1965. Vuonna 1965 hän siirtyi Oy Mainos TV-Reklam Ab:n perheohjelmien toimituspäälliköksi. Hän toimi myös radio- ja tv-selostajana ja -toimittajana vuodesta 1958 alkaen. Toimittajana hänet tunnettiin erityisesti vuonna 1965 aloittamastaan Tänään kotona -ohjelmasta, joka loppui 1984 kun hän jäi MTV:stä eläkkeelle. thumb|250px|Kyllikki ja [[Johannes Virolainen|Johannes Virolaisen hauta Lohjan Pyhän Laurin kirkon hautausmaalla.]]
Kansanedustajana
Eduskuntaan silloinen Kyllikki Stenros nousi varaedustajan paikalta vuonna 1977 samasta vaaliliitosta valitun liberaalien Pekka Tarjanteen siirryttyä Posti- ja telelaitoksen pääjohtajaksi. Hän oli ensimmäinen Helsingistä eduskuntaan noussut Keskustapuolueen kansanedustaja. Kansanedustajan ura jäi lyhyeksi ja päättyi jo vuonna 1979. Hän toimi myös presidentin valitsijamiehenä vuosina 1978 ja 1982. Ainoana Helsingin vaalipiiristä valittuna keskustalaisena valitsijamiehenä Kyllikki Virolainen keräsi vuoden 1982 presidentinvaalin valitsijamiesvaalissa yli 7 800 ääntä, ja hänen uskottiin olevan tiukasti kiinni kansanedustajan paikassa seuraavissa eduskuntavaaleissa. Vuoden 1983 vaaleissa hänen saamansa 1 300 ääntä riittivät kuitenkin vain neljänteen varasijaan. Myöhemmin Kyllikki Virolainen ei enää pyrkinyt eduskuntaan.
Avioliitto Johannes Virolaisen kanssa
Johannes ja Kyllikki Virolainen avioituivat vuonna 1981. Kyllikki ja Johannes Virolaisesta tuli kahden vuosikymmenen ajaksi yksi Suomen seuratuimmista pareista, ja vuosien mittaan he saivat yhä enemmän kutsuja sellaisiinkin tilaisuuksiin, joita heidän toivottiin vain kunnioittavan läsnäolollaan.
Kyllikki Virolainen kuoli 8. toukokuuta 2009 sydänsairauteen. Hänen ainoa lapsensa on vuonna 1952 syntynyt poika Ralf Erik Stenros. Ralf Erikin isä on Helge Stenros, joka oli Kyllikki Virolaisen ent. Stenros ensimmäinen aviomies. Helge Stenros oli insinööri, joka harrasti mm. radioamatööritoimintaa tunnuksella OH2MH.
Kirjoja
Kyllikki Virolainen on kirjoittanut useita kirjoja, joista tunnetuimpia lienevät:
Ajaccio
Ajaccio on Ranskaan kuuluvan Korsikan saaren eteläosasta muodostuvan Corse-du-Sudin departementin pääkaupunki.
Historia
Nykyisen Ajaccion kaupungin perustivat genovalaiset vuonna 1492. Napoleon I oli kotoisin Ajacciosta, ja se pysyi hänelle hyvin tärkeänä koko hänen elämänsä ajan. 1900-luvulla kaupunki oli suosittu yläluokan talvikohde.
Väkiluvun kehitys
Ajaccion kunnan väkiluku
Lähde:INSEE
Kulttuuri
Ajaccion Fesch-museossa on Louvren jälkeen maailman laajin italialaisen taiteen kokoelma
Urheilu
thumb|200px|left|Ajaccion suuri poika Napoleon I.
Onkamo (Tohmajärvi)
thumb|Onkamon seisake maaliskuussa 2006. Onkamo on kylä Tohmajärven kunnassa, Pohjois-Karjalan maakunnassa. Kylä sijaitsee valtateiden 6 ja 9 risteyskohdassa, noin 40 kilometriä Joensuusta etelään päin. Onkamon alueella asuu noin 440 henkeä, ja kylässä on myös runsaasti kesäasukkaita.
Historia ja palvelut
Onkamon kylä perustettiin 1500-luvulla järvien rajaamalle kannakselle. Kylän elinkeinorakenne on historiallisesti painottunut maa- ja metsätalouteen sekä kalastukseen. Varsinkin kalastus on ollut kylälle tärkeä elinkeino, koska kylän maasto on ollut kivistä ja huonohkoa viljelymaata. Kannaksen alueelta löytyy edelleen valtakunnallisesti arvokasta kulttuurihistoriallista ympäristöä, jossa näkyvät historian merkit, kuten kaskiviljely. Karjalan radan valmistuminen 1800-luvun lopulla kehitti kylää merkittävästi, ja Onkamon aseman ympärille kasvoi pieni kaupan keskus. Onkamon seisake siirtyi hieman 1960-luvulla, kun uusi rata valmistui. Viimeksi juna on pysähtynyt Onkamossa vuonna 2005.
Onkamossa on aiemmin toiminut kyläkauppoja. Niistä viimeinen, kyläkauppa Orho, lopetettiin loppuvuonna 2005. Posti- ja pankkipalvelut lopetettiin vuonna 1996. Vielä 1960-luvulla Onkamossa toimi useita kauppoja. Onkamossa on aiemmin toiminut myös tanssilava sekä leirintäalue Onkamo Camping.
Onkamossa oli alakoulu, joka siirtyi 2000-luvulla entisen metsäkoulun tiloihin ja lakkautettiin kevätlukukauden 2011 lopussa. Nykyisin Onkamoa lähin koulu toimii noin neljän kilometrin päässä Tikkalassa. Kylässä on myös toiminut itsenäinen Onkamon metsäkoulu, joka siirtyi Kiteen oppimiskeskuksen alaisuuteen 1990-luvulla. Koulu on sittemmin lopetettu.
Nykyisin Onkamossa toimii autokorjaamo Onkamon Auto. Vapon Valkeasuon turvesuo sijaitsee kylän läheisyydessä. lisäksi täälä on ollut orhon kauppa
Luonto
thumb|upright|Onkamossa on paljon perinnebiotooppeja, ja mäkitervakko on yksi niillä runsaana esiintyvistä kasvilajeista. Onkamon kylä kuuluu Suomen valtakunnallisesti arvokkaisiin maisema-alueisiin. Onkamon luontoa leimaavat laajat, vaihtelevat metsä- ja suoalueet, joista osaan kuuluu myös rauhoitettuja alueita. Metsät vaihtelevat kangas- ja lehtometsistä koivikoihin, ja lisäksi kylässä on runsaasti perinnebiotooppeja, kuten kaskimetsiä. Yleisiä kasvilajeja ovat muiden muassa valkolehdokki, karjalanruusu, valkoailakki ja mäkitervakko.
Onkamossa sijaitseva Hirvisuo koostuu sekä aapa- että keidassuosta. Se on Natura 2000 -suojelualuetta ja lintujen, etenkin kahlaajien, tärkeää pesimäaluetta. Valkeasuon pellot ovat monien lintulajien, kuten varpus-, kahlaaja- ja sorsalintujen tärkeä levähdyspaikka.
Onkamossa on muutamia järviä: Suuri-Onkamo, Särkijärvi ja Kangaslampi. Suuri-Onkamon ja Särkijärven väliin jää viiden kilometrin pituinen ja kapeimmillaan alle kilometrin levyinen kannas, jolle kylä aikoinaan perustettiin. Onkamojärvet on tunnettu pitkään yhtenä Pohjois-Karjalan tuottavimmista kalavesistä. Myös Salpausselät kulkevat kylän halki.
Liikenneyhteydet
Onkamo on risteyspaikka. Onkamossa on valtatien 6 ja Niiralan rajanylityspaikan kautta Sortavalaan johtavan maantien, valtatien 9 risteys. Onkamosta on matkaa Tohmajärven keskustaan eli Kemieen 14 kilometriä, Kiteelle 25 kilometriä, Joensuuhun 40 kilometriä ja Lappeenrantaan 190 kilometriä.
Vanha ja uusi Karjalan rata kohtaavat Onkamon Lapinahossa. Vanha rata johtaa Niiralan kautta Venäjälle, ja se on vain tavarajunien ja satunnaisten Petroskoi–Joensuu-tilausjunien käytössä. Onkamon seisake ei ole enää henkilöliikennekäytössä; viimeinen Joensuu–Helsinki-välin matkustajajuna pysähtyi Onkamossa 2005. Paikallisliikenne kiskobussilla Joensuuhun lakkautettiin jo 1980-luvulla.
Kirjallisuutta
Kyläkirja Onkamo - kaloista kuulu julkaistiin vuonna 2005.
Viitteet
62.31028°N, 30.12389°W
Kulttuurikeskus Sofia
alt=Ilmakuva Kulttuurikeskus Sofiasta.|pienoiskuva|Ilmakuva Kulttuurikeskus Sofiasta. thumb|Rakennuksia Kulttuurikeskus ja kokoushotelli Sofia on Helsingin Kallahdessa toimiva kulttuurin ja tapahtumien kohtaamispaikka. Sofia avattiin vuoden 2007 alussa ja sitä hallinnoi Suomen ortodoksisen kulttuurikeskuksen säätiö, jonka puheenjohtaja on Helsingin emeritus metropoliitta Ambrosius. Kulttuurikeskuksessa järjestetään taidetapahtumia, kulttuuriseminaareja, kursseja ja hyvinvoinnin tapahtumia. Pyhän Viisauden kappeli on avoinna vierailijoille. Sofia tarjoaa myös kokous- ja ravintolapalveluita erilaisiin tilaisuuksiin, pienistä juhlista 200-hengen seminaareihin. Hotelli Sofia tarjoaa majoituspalveluita noin 60 hengelle.
Sofia on entinen Osuuspankkiopisto, jonka säätiö osti. Gebhard-opiston suunnittelu- ja rakennustyöt aloitettiin vuonna 1957. Rakennuspiirustukset on tehnyt Aarre Piirainen. Ensimmäinen rakennus valmistui 1958. Myöhemmin lisärakennuksia valmistui vuosina 1963 ja 1980. Opiston nimi muutettiin vuonna 1970 Osuuspankkiopistoksi. Suomen ortodoksisen kulttuurikeskuksen säätiö osti kiinteistön vuonna 2006.
Jimmy Driftwood
Jimmy Driftwood, joskus Jimmie Driftwood, alkujaan James Corbitt Morris  (20. kesäkuuta 1907 Timbo, Arkansas – 12. heinäkuuta 1998 Fayetteville, Arkansas ) oli yhdysvaltalainen opettaja, folkloristi ja laulaja-lauluntekijä.
Driftwood kirjoitti yli 6000 laulua, joista levytettiin tai julkaistiin yli 300. Tunnettuja kappaleita ovat ”The Battle of New Orleans”, ”Tennessee Stud”, ”Down in the Arkansas” ja ”He Had a Long Chain On”. Hänen laulujaan ovat esittäneet muun muassa Johnny Horton, Eddy Arnold, Doc Watson, Johnny Cash ja Odetta. Driftwood voitti kaksi Grammy-palkintoa. Hänelle myönnettiin kansanperinteen kunniatohtorin arvo Peabodyn yliopistosta.
Fontainebleaun sopimus
thumb|Fontainebleaun sopimukseen (1807) sisältynyt suunnitelma Portugalin jakamiseksi. Maan pohjoisosasta olisi tullut Pohjois-Lusitanian kuningaskunta, keskiosa olisi jaettu myöhemmin ja eteläosasta olisi tullut Algarven ruhtinaskunta, joka luvattiin Espanjan pääministerin [[Manuel de Godoyn henkilökohtaiseen omistukseen.]] Fontainebleaun sopimus oli Ranskan ja Espanjan 27. lokakuuta 1807 tekemä salainen sopimus, jonka mukaan maat hyökkäisivät Portugaliin ja jakaisivat sen kolmeen osaan. Suunnitelma ei kuitenkaan toteutunut sopimuksen mukaisesti. Espanjalle sopimus oli kuitenkin jatkossa epäedullinen, sillä sopimuksen mukaan Ranskan joukoilla oli vapaa läpikulku Espanjan läpi Portugaliin. Ranska käytti tätä Espanjan alistamiseen.
Sopimuksen solmivat Ranskan keisari Napoleon I ja Espanjan kuninkaan Kaarle IV:n puolesta pääministeri Manuel de Godoy. Sopimuksen toteuttaminen alkoi, kun ranskalainen kenraali Jean-Andoche Junot vei 20 000 miehen joukkonsa Lissaboniin marraskuun 1807 lopussa. Portugalin kuningasperhe joutui pakenemaan Brasilian Rio de Janeiroon. Riosta tuli väliaikaisesti Portugalin ja portugalilaisen imperiumin pääkaupunki. Valloitus kuitenkin mutkistui ja alueella syttyi monivuotinen Pyreneiden niemimaan sota.
Godoy joutui kokemaan espanjalaisten vihan, sillä nämä pitivät häntä isänmaanpetturina. Vuoden 1808 alussa julkisuuteen tuli tieto, että Napoleon aikoi liittää joitakin Espanjan alueita Ranskaan, mikä johti Godoyn vastaisen vihan purkautumiseen. Kun hovi oli pakenemassa maasta, he joutuivat Aranjuezissa 18. maaliskuuta väkijoukon vangeiksi. Godoy piestiin ja melkein tapettiin, mutta hän säästi henkensä julistamalla olevansa uskollinen Espanjan uudelle hallitsijalle Ferdinand VII:lle. Sen jälkeen kuningas vangitutti hänet. Godoy kuitenkin vapautettiin Napoleonin pyynnöstä jo toukokuussa 1808, jotta hän voisi osallistua Ferdinandin ja Kaarlen kanssa kokoukseen, jossa molemmat kuninkaat pakotettiin luopumaan kruunusta ja se annettiin Napoleonin veljelle Joseph Bonapartelle.
Bernie Tormé
Bernie Tormé (oik. Bernard Joseph Tormey, 18. maaliskuuta 1952 Dublin, Irlanti – 17. maaliskuuta 2019) oli irlantilainen rockkitaristi, laulaja, säveltäjä, sanoittaja, äänittäjä ja tuottaja, joka on tunnettu muun muassa Gillan-yhtyeen kitaristina 1980-luvun alusta.
Tormé on työskennellyt muun muassa Ozzy Osbournen, Dee Sniderin ja Ian Gillanin kanssa ja tehnyt menestyksekkään, yhä jatkuvan soolouran muusikkona.
Bernie Torme menehtyi teho-osastolla 17. maaliskuuta 2019 päivää ennen 67-vuotispäiväänsä vakavaan, molempiin keuhkoihin edenneeseen keuhkokuumeeseen.
Kylätoiminta
Kylätoiminnan perusteet
Kylätoiminnan perustana on paikalliseen identiteettiin ja palveluihin liittyvät toiminnot.
Kyläyhdistykset järjestävät kylän juhlia ja kerhoja sekä pitävät yllä toiminnan paikkoja, kuten uimarantoja, latuja ja kylätaloja.
Perinteisesti kylätoimintaan kuuluu myös kylän asioiden ajaminen paikallis- ja valtionhallinnossa.
Kyläyhdistykset ovat erityisesti 1990-luvulta lähtien alkaneet toimia enemmän kylän kehittäjinä. Yhtäältä palveluita on alettu tuottaa tai järjestellä itse, toisaalta on kehitetty kylän elinkeinojen edellytyksiä. Palveluista tärkeimmät ovat olleet vanhusten kotona asumista tukevat kyläpalvelut (kyläavustajat yms.). Elinkeinojen kehittämisessä on tuettu muun muassa maaseutumatkailua rakentamalla reitistöjä, jotka ovat sekä kyläläisten virkistyskäytössä että matkailun käytössä. Myös infrastruktuurin kehittäminen on monilla kylillä osa kylätoimintaa, vaikkakin monesti itse rakentaminen organisoidaan omaan organisaatioonsa.
Kylätoiminnan organisaatio
Kylä- ja asukastoimintaa harjoitetaan kylällä kylätoimikunnissa, kyläyhdistyksissä, asukasyhdistyksissä tai muissa yhdistyksissä. (Yleisnimellä näitä kutsutaan kyläyhdistyksiksi.)
Kuntakohtaisesti voi olla kyläneuvostoja tai pitäjäneuvostoja, joihin kaikki ko. kunnan kyläyhdistykset kuuluvat.
Maakunnallisesti Suomessa toimii maakunnallisia kylien yhdistyksiä, esimerkiksi Pohjois-Karjalan Kylät ry, joiden jäseninä on kyläyhdistyksiä ja muita kylien kehittämisestä kiinnostuneita järjestöjä
Valtakunnallisesti Suomessa keskusjärjestönä toimii Suomen Kylätoiminta.
Euroopassa kylätoimijoita ja muita maaseudun toimijoita yhdistää European Rural Alliance ERA.
Vastaavia organisaatiorakenteita on muun muassa Ruotsissa ja Virossa. Pohjois- ja Keski-Euroopan ulkopuolella kylätoiminnalla ei yleensä ole julkishallinnosta riippumattomia valtakunnallisia organisaatioita.
Viivästynyt lihaskipu
Viivästynyt lihaskipu, arkikielessä lihaskrapula, on lihaskipua, joka tuntuu harjoitetussa lihaksessa 1-3 vuorokautta harjoituksen jälkeen. Kipu tai lihaksen arkuus lakkaa yleensä muutamassa päivässä. Viivästynyt lihaskipu on tavallisinta kun on harjoitettu uutta liikettä ja harjoitus on ollut kuormittavaa. Myöhemmillä kerroilla vastaavaa arkuutta ei enää esiinny, mitä nimitetään englanninkielisellä termillä "repeated bout effect".
Laura Sippola
Laura Sippola (s. 14. syyskuuta 1974 Lapua) on suomalainen pianisti ja laulaja-lauluntekijä.