cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Simpsonit
Juonien muuttumisen arvostelu
Sarjan jaksot olivat alkuaikoinaan vielä arkisella tasollakin juoneltaan maanläheisiä ja realismiin pyrkiviä, mutta sittemmin jaksoissa on ollut toistuvasti epäloogisempia piirteitä ja sarja on mennyt yhä mielikuvituksellisempaan suuntaan. Epärealismi ilmenee myös siten, että uudemmissa jaksoissa takaumat ja paljastukset hahmojen menneisyydestä ovat monesti rikkoneet aiemmin luotua juonijatkumoa.
Suomi-viittaukset
Simpsonien joissakin jaksoissa on ollut viittauksia Suomeen. Esimerkiksi 9. kauden jaksossa ”Haaksirikko” Martin Prince esittää koulun YK-päivänä Suomen edustajana saamelaisasussa "Suomen kansallistanssin", 16. kauden jaksossa ”Vauvakuumetta” Montgomery Burns mainitsee juoksija Paavo Nurmen, 21. kauden jaksossa ”Kurvailua curling-radalla” nähdään takauma Agnes Skinneristä seiväshyppääjänä vuoden 1952 Helsingin olympialaisissa ja 22. kauden jaksossa ”Isäainesta” vilahtaa "A-Team of Finland" -nimisen tiedustelupalvelun edustajia. 20. kauden jaksossa ”Rajansa kaikella” kuullaan pätkä Jean Sibeliuksen Finlandiaa.
Sarjan roolittajana alusta alkaen työskenneellä Bonita Pietilalla on suomalaisia sukujuuria.
”Ennustukset”
Simpsonien väitetty kyky ”ennustaa” tulevia tapahtumia on saanut paljon huomiota, kun sarjan vanhoissa jaksoissa vitseinä esitetyt asiat ovat myöhemmin oikeasti toteutuneet tai jotain samankaltaista on tapahtunut. Esimerkiksi jaksossa ”Tulevaisuus” vuodelta 2000 mainittiin Donald Trumpin kohoaminen Yhdysvaltain presidentiksi ja jaksossa ”Tähtien loisteessa” vuodelta 1998 mainitaan, että 20th Century Fox tulee päätymään Disneyn omistukseen, mitkä kävivät toteen vuosina 2016 ja 2017. Sarjan on väitetty ennustaneen myös muun muassa syyskuun 11. päivän terroriteot, kansainvälisen koronaviruspandemian, Higgsin bosonin löytämisen ja kymmeniä muita tapahtumia.
Oheistuotteet
Simpsonit-aiheisia oheistuotteita on paljon myynnissä. Fanimyymälöissä ja vähittäistavarakaupoissa myydään myynnissä muun muassa Simpsonit-jaksoja videoina ja DVD:inä, aiheeseen liittyviä tietokonepelejä sekä lukuisia sarjakuvia ja fanituotteita, kuten figuureja, pullonavaajia, vaatteita, pehmoleluja ja avaimenperiä.
Lisäksi Yhdysvalloissa liikennöivällä lentoyhtiöllä Western Pacific Airlinesilla on ollut käytössään Simpsoneiden hahmoilla koristeltu Boeing 737 -lentokone.
Oheistuotteita kuten T-paitoja, joihin oli painettu Bart Simpsonin iskulause "Underachiever (And proud of it, man!)", (suom. "Alisuoriutuja (ja ylpeä siitä!)"), myytiin sarjan alkuaikoina kahden miljardin dollarin edestä.
Simpsoneiden tuotemerkistä ovat yrittäneet hyötyä pienemmätkin yritykset. Esimerkiksi Krusty O’s -aamiaismuroja on ilmestynyt kauppojen hyllyille Yhdysvalloissa. Lisäksi eräs australialainen panimo alkoi aikoinaan markkinoimaan Duff-merkkistä olutta, mutta oikeudessa juoman myyminen sittemmin kiellettiin. Sen sijaan jo myyntiin ennättäneistä tölkeistä tuli haluttuja keräilykohteita.
Vuonna 2009 Yhdysvaltain posti julkaisi Simpsoneista viiden postimerkin sarjan. Postimerkeissä esiintyvät Homer, Marge, Bart, Lisa ja Maggie.
Kirjat ja sarjakuvat
Simpsoneista julkaistu sekä virallisia että epävirallisia kirjoja vuodesta 1990 alkaen. Viralliset kirjat kulkevat Matt Groeningin nimen alla ja useimmat niistä sisältävät uutta, kirjoja varten käsikirjoitettua materiaalia runsaan värikuvituksen kera. Etenkin englanninkielisillä markkinoilla on runsaasti myös epävirallisia kirjoja, jotka tekijänoikeussyistä lähes pelkän tekstin keinoin keskittyvät valaisemaan tv-sarjan taustoja ja sen kytköksiä yhteiskuntaamme. Ensimmäiset suomeksi julkaistut viralliset kirjat olivat Simpsonien joulukirja (1991) ja Sadepäivän hupikirja (1992). Simpsonien viisauksien kirjasto -sarjaan kuuluvat Homerin, Bartin, Lisan ja Moen omat kirjat, joita on julkaistu vuodesta 2007 alkaen. Ensimmäinen kokonaan kotimaista alkuperää oleva epävirallinen kirja, sarjan historiaa valottava Jouni Paakkisen teos Simpsonit – Keltaisen perheen kaksi vuosikymmentä julkaistiin vuonna 2008.
Simpsoneista on myös tuotettu useita eri sarjakuvalehtiä, esimerkiksi Simpsons Comics, Simpsons Comics and Stories ja Bartman. Nykyään niitä julkaisee lähinnä Yhdysvalloissa ja Isossa-Britanniassa amerikkalainen sarjakuvakustantaja Bongo Comics, joka on nimetty Groeningin Elämä on helvettiä -sarjakuvan Bongo-jäniksen mukaan. Sarjakuvia on koottu myös kirjoiksi. Like Kustannus on julkaissut näitä sarjakuvakokoelmia suomeksi vuodesta 2007 alkaen. Sarjakuvien suomentaja on Henrik Laine.
Videopelit
thumb|[[Homer Simpson pelissä The Simpsons Hit & Run]]
Simpsoneiden suuren suosion takia sarjasta on tuotettu useita videopelejä. Ensimmäinen peli oli kaikille aikansa suosituimmille pelilaitteille käännetty toimintaseikkailu Bart vs. Space Mutants. Samoihin aikoihin ilmestyi The Simpsons -kolikkopeli, joka on lajityypiltään tappelupeli. Pian ilmestyi myös toinen tietokonepeli, Bart vs. World, jossa liikuttiin ympäri maailmaa. Pelit eivät olleet suuria arvostelumenestyksiä, joskaan eivät floppejakaan, vaan saivat hyväksyvän vastaanoton.
3D-kauden pelejä ovat muun muassa painimispeli The Simpsons Wrestling, autopeli The Simpsons Road Rage, rullalautailupeli The Simpsons Skateboarding ja hiekkalaatikkopeli The Simpsons Hit & Run. Viimeisin Simpsonit-peli tuli vuoden 2012 alussa myyntiin Playstation Network -palveluun nimeltä The Simpsons Arcade joka on ollut vain tietyissä amerikkalaisissa pelihalleissa
Elokuva
Ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa Simpsonit-elokuva The Simpsons Movie sai ensi-iltansa 27. heinäkuuta 2007. Elokuvan ohjasi David Silverman, ja käsikirjoittajien joukossa oli Matt Groening. Elokuva noudattaa televisiosarjan tyyliä niin animaatioltaan kuin tarinaltaankin. Elokuvan kävi Suomessa katsomassa ensi-iltapäivänä animaatioelokuvalle ennätysmäisesti yli 30 000 katsojaa ja ensimmäisellä viikolla 176 543 katsojaa. Suomen lisäksi elokuva oli viikonlopun katsotuin myös kotimaassaan Yhdysvalloissa, jossa se keräsi avausviikonloppunaan yli 70 miljoonan dollarin tulot.
Lisäksi on tehty kaksi Maggie Simpsonista kertovaa lyhytelokuvaa, The Longest Daycare (2012) ja Playdate with Destiny (2020).
Juha Mäkinen
Juha Antero Mäkinen (s. 16. lokakuuta 1964 Lahti) toimi Maanpuolustuskorkeakoulun professorina vuosina 2009–2019.
Simpsonit
DVD-julkaisut
Simpsoneiden jaksoja on ollut myynnissä myös VHS-kaseteilla, mutta DVD:n yleistyttyä sarjan kokonaisia tuotantokausia on tullut myyntiin DVD-bokseina ja sittemmin myös blu-ray-kokoelmina. Jaksoja on julkaistu myös erilaisina, muun muassa halloween- ja jouluaiheisina teemakokoelmina. Vuonna 2001 julkaistusta ensimmäisestä tuotantokaudesta tuli siihen mennessä parhaiten myynyt televisiosarjan DVD; tosin Chappelle's Show'n ensimmäinen tuotantokausi ohitti sen vuonna 2004.
Twentieth Century Fox ilmoitti keväällä 2015, että Simpsonien kausijulkaisuja ei tulevaisuudessa enää julkaistaisi DVD:llä eikä blu-raylla. Seitsemästoista tuotantokausi, jonka kokonaisjulkaisu ilmestyi joulukuussa 2014, sai kuitenkin jatkoa vuoden 2017 lopulla, kun julkaisutoimintaa päätettiin jatkaa ja kahdeksastoista tuotantokausi ilmestyi DVD:llä.
Juha Mäkinen
Henkilöhistoria ja ammattiura
Mäkinen syntyi työnjohtaja Eero Mäkisen ja alueohjaaja Sirkka-Liisa Sipilän perheeseen. Hänen puolisonsa on tekniikan lisensiaatti, lehtori Minna Asplund. Mäkinen tuli ylioppilaaksi 1983, suoritti upseerin tutkinnon 1987 ja yleisesikuntaupseerin kurssin 1997. Hän oli jatko-opiskelijana Japanissa 2002–2006 ja väitteli tohtoriksi (Ph.D) vuonna 2006. Mäkinen toimi opetusupseerina Kymen jääkäripataljoonassa 1987–1989 ja Reserviupseerikoulussa 1989–1991, toimistoupseerina Hämeen rykmentissä 1992–1995, esiupseerina Itäisen maanpuolustusalueen esikunnassa 1997–2000 ja opettajana ja tutkimusryhmän johtajana Maanpuolustuskorkeakoulussa 2004–2009. Sotilaspedagogiikan professori Maanpuolustuskorkeakoulussa hän oli 2009–2019. Vuonna 2020 Mäkinen erosi vakinaisesta Puolustusvoimien palveluksesta (evp), mutta on sittemmin toiminut muun muassa Maanpuolustuskorkeakoulun dosenttina. Vuosina 2023-2026 Mäkinen toimii Koneen Säätiön rahoittaman tutkimushankkeen johtajana teemanaan ympäristösotien luonne ja oikeutus.
Mäkinen ylennettiin vänrikiksi 1984, luutnantiksi 1987, yliluutnantiksi 1989, kapteeniksi 1992, majuriksi 1997 ja everstiluutnantiksi 2005.
Julkaisuja
Mäkinen on julkaissut ja toimittanut alaltaan useita teoksia: Lisäksi hän on kirjoittanut useita artikkeleita eri julkaisuihin:
Tulimuurahainen
Tulimuurahainen (Solenopsis invicta) on alun perin Etelä-Amerikassa esiintynyt Solenopsis-suvun muurahaislaji. Laji on kulkeutunut Etelä-Amerikasta Yhdysvaltoihin ja Yhdysvalloista vahingossa rahtilaivojen avulla Australiaan, Filippiineille, Taiwaniin ja Kiinan Guangdongin provinssiin. Tulimuurahaisista on tullut suuri ongelma niiden levinneisyysalueilla, se uhkaa joitakin eliöitä ja sen pistot aiheuttavat pahoja vammoja. Tulimuurahaista pidetäänkin yhtenä maailman sadasta haitallisimmasta vieraslajista. Tulimuurahaisten yhteiskunnat liittyvät yhteen ja valtaavat uusia alueita.
Ominaisuudet
Väriltään punatulimuurahainen on punaoranssi. Ne ovat erittäin aggressiivisia varsinkin puolustautuessaan. Laji on erittäin sitkeä tuholaismyrkkyjä vastaan, samoin kuin faaraomuurahainenkin. Tulimuurahaiset pistävät myös erittäin aggressiivisesti ja suihkuttavat happoa, joka pystyy lamaannuttamaan suunnilleen sen itsensä kokoisen vihollisen.
Johann Reinhold Forster
Johann Reinhold Forster (22. lokakuuta 1729 Dirschau, Preussi – 9. joulukuuta 1798 Halle) oli saksalainen luonnontieteilijä, joka antoi merkittävän panoksen lintutieteelle Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa.
Tulimuurahainen
Ravinto ja elintavat
Ravintona tulimuurahaisilla ovat pääasiassa muut hyönteiset, mutta syövät mettä, hedelmiä ja siemeniä. Yhdyskunnan koko voi olla jopa 255 000 yksilöä.
Historia
Tulimuurahaisia tuotiin Brasiliasta Yhdysvaltoihin pääasiassa laboratoriotutkimuksiin 1900–1950-lukujen aikana. Yhdysvaltain hallitus on vuodesta 1957 lähtien kuluttanut yli 200 miljoonaa dollaria muurahaisia torjuviin kemikaaleihin, mutta tuhoja aiheuttavia muurahaisia ei ole saatu hävitettyä. Siksipä toivotaankin, että loiskärpäset (Tachinidae) tappaisivat tulimuurahaisia tehokkaasti, vaikkakaan ne eivät tuhoa muurahaispopulaatiota kokonaan, on se keino kontrolloida sitä, mikäli se osoittautuu tarpeeksi tehokkaaksi.
Johann Reinhold Forster
Joseph Banksin vetäytyessä viime tipassa kapteeni James Cookin toiselta matkalta, palkattiin isä ja poika Forster hänen tilalleen tutkimusmatkan luonnontieteilijöiksi. Heinäkuussa 1772 nostettiin purjeet Resolutioniin, ja paluu tapahtui heinäkuussa 1775. Kapkaupungissa pysähdyttäessä Forster kiinnitti ruotsalaisen Linnén oppilaan Anders Sparrmanin (27. helmikuuta 1748 – 9. elokuuta 1820) assistentikseen.
Molemmat Forsterit tekivät tarkkoja havaintoja ja pitivät kirjaa kaikesta matkalla havaitsemastaan, ja he keräsivät mittavat näytekokoelmat sekä luonnonhistoriallisista eliöistä että artefakteista. Palattuaan matkalta Georg Forster kirjoitti isänsä havainnot teokseen Observations Made during a Voyage Round the World in His Britannic Majesty's Sloop Resolution … (1777). Vuonna 1778 Johann Forster kirjoitti itse havaintonsa kirjaksi Observations Made During a Voyage Round the World, on Physical Geography, Natural History, and Ethic Philosophy …, joka niitti suurta tieteellistä mainetta. Kirjasta saadut tulot olivat paljon menoja pienemmät ja velkojen maksamiseksi piti myydä pääosa Georgin matkalla tekemistä maalauksista Joseph Banksille. Seuraavien vuosien aikana Johann Forster kirjoitti ja käänsi kirjoja, muun muassa Thomas Pennantin Arctic Zoologyn.
Marraskuussa 1779 Johann Forrester valittiin Hallen yliopiston luonnonhistorian ja mineralogian professoriksi, missä virassa hän oli kuolemaansa saakka. Hänen kirjoituksensa Descriptiones animalium, jonka hän sai valmiiksi kuukausi sen jälkeen, kun palasi Cookin retkeltä, toimitti ja julkaisi lopulta Hinrich Lichtenstein vuonna 1844. Hän kuvaili ja nimesi muun muassa lapinpöllön.
Johann Forster valittiin Royal Societyn jäseneksi vuonna 1772.
Bhutanin maantiede
Bhutanin pieni sisämaavaltio sijaitsee Himalajan vuoristossa Intian ja Kiinan välissä. vuoristoisen maan korkeuserot ovat yli seitsemän kilometriä. Maan ilmasto ja kasvillisuus vaihtelevat suuresti korkeuden mukaan vuoriston korkeimpien alueiden arktisesta ilmastosta etelän laaksojen subtropiikkiin.
Fyysinen maantiede
pienoiskuva|vasen|300px|Bhutanin [[topografia|topografinen kartta.]]
Vuoristot
Maan pohjoisosissa sijaitsevat korkeat vuoret kohoavat pitkin Kiinan ja Bhutanin välistä rajaa. Bhutanin pohjoisosassa sijaitsevat myös Himalajan korkeimmat Bhutanin alueella olevat vuoret. Korkein huippu on 7 570 metrin korkeuteen kohoava Gangkhar Puensum. Maassa on yli 20 vuorenhuippua, jotka kohoavat yli 7 000 metrin korkeuteen merenpinnasta. Maan jokilaaksojen matalin kohta on Drangme Chhu joen laaksossa lähellä Intian rajaa. Matalimmillaan se on 97 m meren pinnan yläpuolella, joten maalla on korkeuseroja yli 7000 metriä. Maan pohjoisosan vuorilla ilmasto on arktinen korkeimmilla alueilla. Alueella asuu harvakseltaan paimentolaisia, jotka hoitavat eläimiä joille lumien sulamisvesien muodostamat joet ja laaksot tarjoavat laidunmaata.
Bhutanin keskiosassa Himalajaan kuuluvien mustien vuorten vuorijono muodostavaa vedenjakajan kahden suuren joen, Mo Chhun ja Drangme Chhun valuma-alueiden välillä. Molemmat joet laskevat Brahmaputraan ja lopulta Intian valtamereen. Mustien vuorten huiput ovat 1 500–2 700 metriä merenpinnan yläpuolella. Nopeasti virtaavat joet ovat muodostaneet mahtavia rotkoja alavammilla vuoristoalueilla. Keski-Bhutanin metsät tuottavat suurimman osan maan arvokkaasta metsäntuotannosta. Maan itäosaa halkoo toinen vuorijono, Dongavuoret. Maan länsiosassa sijaitsee hedelmällisiä viljeltyjä laaksoja.
Vesirokko
Vesirokko kuuluu Suomessa kansalliseen rokotusohjelmaan.
Bhutanin maantiede
Joet
pienoiskuva|oikea|300px|[[Pha Chhu ja Mo Chhu joet yhdistyvät Puna Tsang Chhu joeksi Punakhan dzongin kohdalla.]] pienoiskuva|oikea|300px|[[Manas (joki)|Manasjokea Manasin kansallispuistossa.]] Keski-Bhutanin vuoristot muodostavat rotkoja maan suurelle jokiverkostolle. Maassa vaikuttaa neljän suuren joen vesistö. Merkittävimmät joet ovat Drangme Chhu, Puna Tsang Chhu, Wang Chhu ja Amo Chhu. Jokainen saa alkunsa Himalajalta ja laskee Brahmaputraan, joka yhtyy Bangladeshin alueella Gangesin, jonka jälkeen vedet laskevat Intian valtameren Bengalinlahteen. Suurin vesistö on Drangme Chhu -joella, joka virtaa Bhutaniin Intian Arunachal Pradeshin puolelta. Joen valuma-alue käsittää suurimman osan Bhutanin itäosasta. Alajuoksulla Duaarien alueella jokea kutsutaan nimellä Manas Chhu.
Vesirokko
Vesirokon oireena on vesirokkoihottuma, jonka puhkeamista voi edeltää lievä kuumeilu ja vilustumisen tunne. Vesirokkoihottuma alkaa pieninä näppyinä, jotka nopeasti suurenevat ja kehittyvät rakkuloiksi. Rakkulat kuivuvat myöhemmin ruviksi ja paranevat kokonaan, ellei niihin ole kehittynyt bakteeritulehdusta.
Bhutanin maantiede
Joet
Bhutanin luoteisosasta saa alkunsa Puna Tsang Chhu, eli Sankoshjoki. Joen alkulähde on Himalajan korkeimmilla alueilla, mistä sulamisvedet virtaavat Mo Chhu ja Pho Chhu jokia pitkin Punakhan kaupunkiin, missä joet yhtyvät Puna Tsang Chhu -joeksi, eli Sankoshjoeksi. Joki virtaa etelään ja Länsi-Bengaliin Intian puolelle. Wang Chhu ja Amo Chhu joet saavat alkunsa Tiibetistä. Näistä Wang Chhu joki virtaa läntisen Keski-Bhutanin läpi kohti Duaareja ja edelleen Länsi-Bengaliin. Amo Chhu, eli Torsa Chhu, virtaa Länsi-Bhutanin läpi ennen kuin se levenee rajusti ennen Phuentsholingin kaupunkia ja Intian rajaa. pienoiskuva|vasen|300px|Jäätikön peittämä, yli 7000 m korkea vuori [[Jomolhari, sijaitsee Bhutanin ja Tiibetin raja-alueella.]]
Vesirokko
Hoitaminen
Vesirokko paranee yleensä itsestään noin kahdessa viikossa. Kutinaan voidaan käyttää hoitona antihistamiineja. Tauti on erittäin helposti tarttuva, minkä vuoksi potilas on pidettävä kotihoidossa vähintään viisi päivää oireiden alkamisen jälkeen. Vesirokko on usein vaaraton sairaus, mutta yleisimpiä jälkitauteja ovat vakava bakteeri-ihottuma iholla, keuhkokuume ja aivotulehdus. Lisäksi vesirokon sairastaneille voi puhjeta myöhemmin vyöruusu, yleensä yli 50-vuotiaana. Ennen rokotuksia Yhdysvalloissa vuosittain sairastui vesirokkoon vuosittain noin neljä miljoonaa ihmistä, heistä noin 10 600 joutui sairaalahoitoon ja 100–150 kuoli.
Yli 13-vuotiailla vesirokko aiheuttaa huomattavasti enemmän komplikaatioita kuin pienillä lapsilla, minkä vuoksi vanhemmat joskus jopa tahallisesti sairastuttavat lapsensa vesirokkoon saadakseen taudin "pois alta" mahdollisimman nuorina. Syksystä 2017 Suomessa lapset rokotetaan vesirokkoa vastaan. Aiemmin lapsia on jopa sairastutettu tietoisesti.
Bhutanin maantiede
Jäätiköt
Kaikille joille tärkeä uusiutuva vesilähde ovat Pohjois-Bhutanin jäätiköt, jotka kattavat noin 10 % maan pinta-alasta. Vuorille sataa talvisin tuoretta lunta, joka keväällä ja kesällä hitaasti sulaessaan ruokkii maan jokia. Joet tuovat jäätiköiltä miljoonia litroja sulamisvesiä alajuoksun jokiallasalueille vuosittain. Kun tähän lisätään monsuunikauden runsaat sateet, tuhoisien tulvien riski kasvaa suureksi.
Bhutanin jäätiköt muodostavat useita jäätikköjärviä. Jäätikköjärvien murtuminen aiheuttaa Bhutanille suuren riskin. Ilmastonmuutoksen seurauksena Himalajan jäätiköt sulavat entistä nopeammin ja jäätikköjärviä syntyy useammin. Järven reunojen murtuessa vesimassat syöksyvät alas laaksoihin ja tuhoisat jäätikköjokitulvat vievät mukanaan kokonaisia kyliä ja tuhoavat siltoja ja teitä. Ilmastonmuutoksen vuoksi tuhoisien jäätikköjokitulvien riski on kasvanut. Laukaisevana tekijänä jäätikköjärven murtumiselle voivat olla maanjäristykset, jotka murtavat jäätikön. Näin kävi vuonna 2015, kun Intian Assamin puolella tapahtuneen maanjäristyksen seurauksena Thorthormin jäätikköjärvi murtui ja vedet vyöryivät alas laaksoon. Toistaiseksi Bhutanin tuhoisin jäätikköjärven murtumisesta seurannut tulva tapahtui vuonna 1994, jolloin 20 ihmistä menehtyi ja tulva vei mukanaan karjan ja viljelysmaat ja talot ja infrastruktuurin.
Vesirokko
Hoitaminen
Suosituksena on, että yli 13-vuotiaita vesirokkopotilaita hoidettaisiin asikloviirilla, joka lieventää taudin kulkua. Asikloviiri tehoaa sitä paremmin, mitä varhemmin hoito aloitetaan, ja se on aloitettava viimeistään 48 tunnin kuluessa oireiden ilmaantumisesta. Vesirokko on erityisen vaarallinen sikiöille, joille virus voi aiheuttaa vakavia vaurioita.
Bhutanin maantiede
Laaksot
pienoiskuva|oikea|300px|[[Haan laaksoa Länsi-Bhutanissa.]] Jäätiköiden sulamisvesien ja monsuunisateiden ruokkimat joet ovat kaivertaneet vuorten väliin useita laaksoja. Keskiosissa maata, missä ilmasto on viljelylle suotuisin, laaksot ovat etenkin keskiosissa maata tiheästi asuttuja ja viljeltyjä. Lähes jokaisessa asutetussa laaksossa on oma dzonginsa. Vuorten erottamilla eristyneimmillä seuduilla, laaksojen rinteillä asuu joitakin eristyneitä etnisiä ja kielellisiä vähemmistöjä, joiden populaatio käsittää alle tuhat ihmistä.
Ilmasto
pienoiskuva|oikea|300px|Bhutanilaista mäntymetsää. Bhutanin ilmasto on eteläisillä tasangoilla kosteaa ja subtrooppista, lauhkeaa Himalajan laaksoissa keskisen Bhutanin alueella ja kylmä arktinen ilmasto vaikuttaa pohjoisosan vuoristossa. Lämpötilat vaihtelevat korkeuden mukaan. Maan keskisessä länsiosassa, 2 200 metriä merenpinnan yläpuolella sijaitsevassa Thimphussa, lämpötilat vaihtelevat 15 °C ... 26 °C välillä kesäajan monsuunikauden aikana, mutta laskevat tammikuussa noin −4 °C ... 16 °C:n välille. Suurin osa maan keskiosasta on viileää ja lauhkeaa ympäri vuoden. Etelässä kuuma ja kostea ilmasto pitää lämpötilan välillä 15 °C ... 30 °C ympäri vuoden. Laaksoissa lämpötilat voivat kohota 40 °C:een kesän aikana.
Vesirokko
Hoitaminen
Asikloviirihoitoa suositellaan myös lapsille, joilla on krooninen iho- tai keuhkosairaus, jatkuva salisylaattilääkitys tai kortisonilääkitys.
Bhutanin maantiede
Ilmasto
Vuosittaiset sademäärät vaihtelevat suuresti eri puolilla maata. Pohjoisen kylmässä ilmastossa saadaan vain noin 40 mm sadetta vuodessa. Sade tulee lähinnä lumena. Lämpimillä keskialueilla sataa keskimäärin noin 1 000 mm vuodessa. Subtrooppisessa etelässä sadetta voidaan joillakin alueilla saada 7 800 mm vuodessa, mikä on taannut kasvuolosuhteet trooppiselle metsälle tai savannilla.
Pääkaupungissa Thimphussa talvikuukaudet joulukuusta helmikuuhun ovat kuivia. Vuoden sateisimmat ajat ovat heinä-elokuussa.
Luonto
pienoiskuva|oikea|300px|[[Takini on Bhutanin kansalliseläin.]] Bhutanin kasvillisuus vaihtelee merkittävästi maan subtrooppisen, lauhkean ja Himalajan arktisen ilmaston alueilla. Eteläisimmässä osassa maata, Duaarien tasangoilla ja viereisillä kukkuloilla kasvaa tiheää heinäkasvustoa, jota käytetään paperi- ja selluteollisuuden raaka-aineena. Vuorten rinteitä 900–1800 metrin korkeudella hallitsevat mäntymetsät ja harvakseltaan kasvavat tammet. Korkeammilla alueilla kasvavat monenlaiset mäntypuut, tammet, pähkinäpuut, alppiruusut, saarnit, poppelit, pajut, haavat ja magnoliat. Arvokkaimmat metsät sijaitsevat 1800–2700 metrin korkeudella. Näissä metsissä kasvavat sypressit, kuuset ja katajat. Koivuja esiintyy 4 200 metrin korkeudelle asti. Tätä korkeammalla kasvaa korkeilla alueilla menestyviä pensaita ja ruohoja.
Bhutanissa on tavattu noin 700 eri lintulajia ja 200 nisäkäslajia. Suurista nisäkkäistä muun muassa sambarhirvi, gauri, vesipuhveli, intiansarvikuono, aasiannorsu, vuorisusi, kultalanguri, lakkilanguri, kultapanda, puuleopardi ja bengalintiikeri, elävät Manas ja Sankosh -jokien alueilla Bhutanin keski- ja itäosissa, sekä metsäpeitteisillä kukkuloilla. Korkeammalla vuoristossa elävät muun muassa takini, lumileopardi, puolilammas ja murmelit.
Monet eläinlajit ovat uhanalaisia ja maahan on ainutlaatuisen kulttuuriperinnön suojelemiseksi perustettu monia kansallispuistoja, joista laajin on yli 4 300 km2 laajuinen Jigme Dorjin kansallispuisto maan luoteisosassa. Kansallispuiston alue ulottuu kolmelle ilmastovyöhykkeelle 1400–7000 metrin korkeudella.
Pyhä Leo IX
Paavi Pyhä Leo IX (21. kesäkuuta 1002 – 19. huhtikuuta 1054 Alsace) oli paavina 12. helmikuuta 1049 – 19. huhtikuuta 1054. Hänen oikea nimensä oli Bruno d'Eguisheim-Dagsbourg.
Víctor Selvino Arenhart
Victor Selvino Arenhart (23. joulukuuta 1948 – 17. toukokuuta 2010) oli argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän syntyi Campo Grandessa, ja hänet vihittiin papiksi Posadasin hiippakuntaan 5. maaliskuuta 1977. Hänet nimitettiin Oberán hiippakunnan piispaksi 13. kesäkuuta 2009. Hänet konsekroi piispaksi Juan Rubén Martinezin ja Carmelo Juan Giaquintan avustama Adriano Bernardini 15. elokuuta.
Pyhä Leo IX
Varhaisvaiheet
Leo oli kotoisin Ylä-Elsassista. Hänen perheensä oli aatelinen ja isänsä kautta hän oli sukua keisari Konrad II:lle. Hän opiskeli Toulin kaupungissa, jossa hänestä tuli ensin tuomioherra ja vuonna 1026 piispa. Jälkimmäisessä asemassaan hän teki tärkeitä palveluksia sukulaiselleen Konrad II:lle ja myöhemmin keisari Henrik III:lle. Samalla hänen intonsa Clunyn veljeskunnan levittämisessä teki hänestä tunnetuksi vakavana ja uudistamishaluisena kirkonmiehenä.
Víctor Selvino Arenhart
Arenhart kuoli onnettomuuden uhrina toukokuussa 2010, kun auto, jolla hän matkusti isä Hugo Staciukin kanssa, törmäsi bussiin. Myös Staciuk menehtyi.
Pyhä Leo IX
Varhaisvaiheet
Paavi Damasus II:n kuoltua Wormsiin kokoontunut kokous valitsi Brunon seuraavaksi paaviksi. Sekä keisari että Rooman edustajat myöntyivät, mutta ennen myöntymistään Bruno vaati, että hänen tulisi mennä Roomaan, jossa papiston ja kansan tulisi virallisesti valita hänet. Bruno lähti matkalle pian joulun jälkeen. Hän tapasi Clunyn apotin, Hugon, Besançonissa, jossa hänen seuraansa liittyi nuori munkki Hildebrand, josta myöhemmin tuli paavi Pyhä Gregorius VII. Saapuessaan Roomaan pyhiinvaeltajan kaavussaan elokuussa hänet otettiin vastaan sydämellisesti ja vihkimystilaisuudessa hän otti nimekseen Leo IX.
Paavius
Leo IX oli vakuuttunut siitä, että Kristus oli suonut kristikunnan johtamisen ja ohjaamisen apostoli Pietarille sekä hänen seuraajilleen paavinistuimella. Luonnollisestihan asia oli jo tunnettu jo ajat sitten, mutta Leo IX oli yksi ensimmäisistä paaveista, jotka nostivat asian esille voimallisemmin. Täten häntä voidaan pitää aatteellisena oppi-isänä Gregorius VII:lle ja Innocentius III:lle.
Hänen ensimmäisiä julkisia toimiaan oli vuonna 1049 pidetty pääsiäissynodi, jossa papiston selibaatti (joka koski kaikkia apupapeista lähtien) vahvistettiin uudelleen ja jossa hän onnistui ainakin tekemään selväksi vastustuksensa kaikkea kirkollisten virkojen kauppaa kohtaan. Suurin osa loppuvuodesta kului Leolle tyypillisillä matkoilla Italiassa, Saksassa ja Ranskassa. Pidettyään kirkolliskokouksen Paviassa hän liittyi Henrik III:n seuraan Saksaan ja he kävivät yhdessä Kölnissä ja Aachenissa. Reimsissä hän piti ylemmän papiston kokouksen, jossa tehtiin monia uudistuksia koskevia päätöksiä. Mainzissa Leo piti kokouksen, johon osallistuivat Italian, Ranskan ja Saksan kirkonmiehet sekä Kreikan keisarin lähettiläät. Mainzinkin kokouksessa käsiteltiin simoniaa ja kirkon palveluksella olevien avioliittoa.
Palattuaan Roomaan hän piti (29. huhtikuuta 1050) toisen pääsiäissynodin, joka käsitteli Berengar Toursilaisen opetusten aiheuttamia ristiriitoja. Samana vuonna hän piti alueellisia kirkolliskokouksia Salernossa, Sipontossa ja Vercellissä ja syksyllä hän vieraili Saksassa, josta hän palasi Roomaan pitääkseen kolmannen pääsiäissynodinsa. Tässä synodissa hän käsitteli simoniaan syyllistyneiden henkilöiden vihkimien pappien uudelleenvihkimistä.
Vuonna 1052 hän liittyi keisarin seuraan Bratislavaan ja yritti turhaan varmistaa unkarilaisten saamisen katolisen kirkon piiriin. Regensburgissa, Bambergissa ja Wormsissa paavin läsnäolo huomattiin upeiden kirkollisten menojen ansiosta.
Neljännen pääsiäissynodin jälkeen vuonna 1053 Leo suuntasi Etelä-Italian normanneja vastaan italialaisten ja saksalaisten vapaaehtoisten voimin, mutta hänen joukkonsa kärsivät täydellisen tappion Civitaten taistelussa 18. kesäkuuta 1053. Matkallaan Roomasta etelään hänelle kuitenkin osoitettiin alamaisuutta kaikin tavoin ja hänelle vannottiin uskollisuutta ja kuulaisuutta. Kesäkuusta 1053 maaliskuuhun 1054 häntä pidettiin arestissa Beneventossa. Leo IX kuoli pian Roomaan palattuaan 19. huhtikuuta 1054.
Juan José Iriarte
Juan José Iriarte (13. joulukuuta 1913 – 16. elokuuta 1999) oli argentiinalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hän syntyi Buenos Airesissa ja sai pappisvihkimyksensä 20. syyskuuta 1947. Hänet nimitettiin Reconquistan hiippakunnan piispaksi 23. lokakuuta 1957 ja asetettiin tähän virkaan 12. tammikuuta 1958. Hänet konsekroi piispaksi Antonio María Aguirren ja Guillermo Bolattin avustama Manuel Tato 27. joulukuuta 1957.
Iriarte osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän sai 28. helmikuuta 1984 nimityksen Resistencian arkkihiippakunnan arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 9. marraskuuta 1991.
Filobiblon
Filobiblon (kreik. Philobiblon) on Durhamin piispan Richard de Buryn (1287–1345) latinankielinen teos kirjojen rakastamisesta.
Ricarda Huch
thumb|upright|Ricarda Huch Ricarda Huch (1864–1947) oli saksalainen prosaisti, runoilija ja kulttuurihistorioitsija. Huch oli merkittävä sekä lyyrikkona että novellin- ja romaaninkirjoittajana. Huch tunnetaan parhaiten kirjoittamistaan romanttisista historiallisista romaaneista.
Huch opiskeli Zürichin yliopistossa 1888–1891 historiaa ja väitteli historian tohtoriksi vuonna 1892. Ensimmäisellä luomiskaudellaan 1890–1900 hän kirjoitti uusromanttista runoutta. Myös ensimmäinen romaani, Erinnerrungen von Ludolf Ursleu dem Jüngeren vuodelta 1892, oli hyvin romanttinen. Muita aikakauden teoksia ovat komedia Der Bundesschwur (1891), draama Evoe (1892) sekä Gedichte (1894) ja Erzählungen (1897). Toisessa romaanissa Aus der Triumphgasse (1902, suom. Elämäntarinoita syrjäkaduilta) sekoittuvat jo romantiikka ja realismi. Hänen suuri teemansa, elämänhalu, näkyy sekä siinä että seuraavassa romaanissa Vita somnium breve (1903).
Suomennettu teos
Sarjassa Hyvää yötä! on näytteitä Huchin tuotannosta:
Käräjät
Käräjät ovat vanhimpien, oppineimpien tai valittujen edustajien kokous, johon keräännytään eri puolilta yhteisten asioiden hoitamiseksi. Käräjillä voidaan esimerkiksi vaihtaa tietoa, päättää asioista, käydä oikeutta, tai ylläpitää lakeja, perinteitä ja ihmissuhteita. Nykyisin käräjillä tarkoitetaan lähinnä oikeuslaitoksen käräjäoikeutta.
Nimen etymologia
Sana käräjät on todennäköisesti kerätä-verbin johdos, sillä käräjille usein keräännytään eli kokoonnutaan. Vanhoissa lähteissä se esiintyy myös muodossa käreiä, käriä ja keräjä(t). Historiallisissa lähteissä sana esiintyy ensimmäisen kerran vuonna 1443.
Käräjillä usein neuvotellaan eli pidetään neuvoa. Neuvo tarkoittaa alun perin jotakuinkin viisautta ja ohjetta käytännön asioissa, ja neuvonpito on siis tarkoittanut käytäntöihin liittyvän viisauden ja ohjeiden (lakien) ylläpitämistä käyttämällä ja soveltamalla niitä. Neuvotteluun osallistuvien joukko on neuvosto.
Historia
Mukana käräjillä ovat voineet olla sukujen vanhimmat, perheiden päämiehet tai jopa kaikki täysi-ikäiset miehet. Joissain kulttuureissa myös hedelmällisen ikänsä ohittanut nainen on voitu ottaa käräjille. Jos on ollut tärkeää saada kaikkien sukujen edustajat paikalle (esimerkiksi koko yhteisön kattavan yksimielisyyden löytämiseksi), eikä aikuista miestä ole tavoitettavissa tai elossa, on myös tällöin arvostettu, mieluiten vanhempi nainen voinut edustaa perhettään. Matriarkaalisissa yhteisöissä neuvoa ovat pitäneet yleensä vanhat naiset. Heimoyhteiskunnissa oli vain harvoin muita selvästi enemmän yhteisöllistä valtaa omaavaa yläluokkaa, joka olisi voinut määrätä päätökset ja lait. Päällikkökin sai usein valtansa neuvostolta, ja häntä sitoivat perinteet ja neuvoston säätämät lait. Yhteiskunnat ovat usein kasvaessaan ja kehittyessään muokkautuneet hierarkkisemman vallanjaon suuntaan ja jopa yksinvaltiuteen. Oikeusistunnoissa käräjäluonne on kuitenkin säilynyt myös itsevaltiuden aikana, ja siksi niitä kutsutaan käräjiksi nykyisin. (Katso käräjäoikeus). Neuvosto on myös voinut toimia vallanpitäjien neuvonantajana, mutta nämäkin usein korvaavat yksittäiset neuvonantajat, jotka eivät välttämättä neuvottele keskenään tai edusta kansaa monipuolisesti.
Käräjäpaikat ovat usein olleet erityisiä. Käräjiä on pidetty esimerkiksi käräjätalossa, käräjäteltassa, merkittävällä luonnonpaikalla tai kalmiston tai palvontapaikan lähellä. Käräjäpaikat on usein koettu pyhiksi ja loukkaamattomiksi. Tämä on ehkä parantanut osanottajien rehellisyyttä. Käräjäpaikalla täytyy puhua totta, sillä muuten henkiolennotkin suuttuvat. Käräjäpaikoilla tehdyt sopimukset ja valat ovat myös erityisen pitäviä.
Käräjät suomalaisessa kansanperinteessä
Suomalaisen kansanperinteen mukaan monia mäkiä ja kallioita on käytetty käräjöintiin. Kansanperinne tuntee myös muun muassa käräjäkiviä (joilla väitetysti istuttiin), käräjämäntyjä (joiden alla istuttiin) ja käräjätaloja (joita on ollut viimeistään keskiajalta näihin päiviin asti, mutta on voinut olla aiemminkin). Sana käräjä liittyy useisiin paikannimiin ja sukunimiin.
Käräjälaitoksen muinaisvaiheisiin liittyy myös hämäläismies nimeltään Mielivalta, joka 1300-luvun asiakirjojen mukaan oli tuomarina Levajärven käräjillä. Nimi tarkoitti voimakastahtoista, ja saattoi liittyä miehen toimintaan käräjillä. Sana mielivalta liittyy nykyisinkin muun muassa oikeuslaitokseen, mutta sanan merkitys on muuttunut.
Kihlakunnankäräjät
pienoiskuva|Käräjät [[Salmi (kunta)|Salmissa vuonna 1935. Tuomarina Hannes Saloheimo.]] Kihlakunnanoikeus oli paikallisen tason tuomioistuin, jonka rooli yhteiskunnassa esiintyvien ristiriitojen säätelijänä oli monipuolinen. Hallitsijaa edustaneen hallinnon ja alamaisten väliset suhteet, alamaisten keskinäiset suhteet, elinkeinoelämään liittyvät tutkimukset ja katselmukset sekä rikollisuuden piiriin kuuluvien rikkomusten selvittäminen ja niistä rankaiseminen kuuluivat kaikki kihlakunnanoikeuden tuomiovallan alle.
Kihlakunnanoikeudet kokoontuivat aikaisemmin vain tiettyinä aikoina vuodesta. Näistä istuntokausista käytettiin nimitystä käräjät. Vuoden 1734 lain Oikeudenkäymiskaaren 2. luvun 1 §:n mukaan kihlakunnanoikeudessa oli pidettävä käräjät kolme kertaa vuodessa: talvella Nuutinpäivän (13. tammikuuta) ja huhtikuun välillä, toiset kevätkesällä vapun ja juhannuksen välillä sekä kolmannet syksyllä syyskuun alun ja marraskuun lopun välillä. Tästä voitiin säätää poikkeuksia sellaisille paikkakunnille, joissa näin monia käräjiä ei katsottu tarvittavan. Lisäksi kihlakunnantuomari saattoi tarvittaessa määrätä välikäräjät pidettäviksi myös muuna aikana vuodesta. Käräjien alkaessa pidettiin käräjäsaarna ja julistettiin käräjärauha.
Kihlakunnantuomari toimi käräjien puheenjohtajana. Paikallistuntemusta käräjillä edustivat lautamiehet, joiden lukumäärä oli alun perin 12. Lukumäärästä oli jouduttu tinkimään 1600-luvulla ja vuoden 1734 maanlaki salli kihlakunnanoikeudelle toimintavallan, jos lautakunnassa oli vähintään 7 jäsentä. Asianajajia kihlakunnanoikeudessa alkoi esiintyä jo 1600-luvulla ja 1700-luvulla asianajajan käyttö yleistyi.
Säännöksiä käräjien ajankohdista oli laissa vielä 1970-luvulla. Tällöin vuosittain pidettiin kuitenkin vain kahdet käräjät, talvi­käräjät tammi­kuun 7. ja kesä­kuun 20. päivien sekä syys­käräjät elo­kuun 20. ja joulu­kuun 20. päivien välisenä aikana. Vuoden 1981 alusta lähtien Suomen kihlakunnanoikeuksien toiminta muutettiin ympärivuotiseksi, minkä vuoksi sana käräjät jäi pois virallisesta käytöstä paitsi yhdyssanojen alkuosana: kihla­kunnan­oikeuden toimi­alueesta käytettiin nimitystä käräjäkunta. 1970-luvulla otettiin kihlakunnanoikeuksissa myös käyttöön virkanimike käräjätuomari. Kun alioikeudet vuonna 1993 yhtenäistettiin, lakkautettujen kihlakunnan- ja raastuvanoikeuksien tilalle perustetut alioikeudet saivat nimen käräjäoikeus.
NRP Schultz Xavier (A521)
NRP Schultz Xavier (runkonumero A521, IMO 7104829, MMSI 263123000 ) on Portugalin laivaston vuonna 1972 valmistettu hinaaja.
Valmistus
Alus on valmistettu 1972 Arsenal do Alfeitessa Lissabonissa.
Palvelus
Alus on hinaajana Funchalissa Madeiralla.
Emma (Alankomaat)
thumb|200px|Kuningatar Emman muistopatsas. Emma (2. elokuuta 1858 Arolsen – 20. maaliskuuta 1934) oli Hollannin kuninkaan Vilhelm III:n toinen vaimo.
Prinsessa Emma syntyi Arolsenissa, pienen saksalaisen Waldeck-Pyrmontin ruhtinaskunnan pääkaupungissa. Hän oli ruhtinaan neljäs tytär. Emman vanhimmasta veljestä Fredrikistä tuli ruhtinaskunnan viimeinen hallitsija.
Uskontojen parodiat
pienois|Rintamerkkejä: [[Iktys-symbolin parodiat|Darwin-kala ja Lentävä spagettihirviö.]] Uskontojen parodiat ovat uskontojen jäljitelmiä, joilla parodioidaan uskontoja huumorin, satiirin tai pilkan keinoin.
Emma (Alankomaat)
Emma avioitui itseään 41 vuotta vanhemman kuninkaan kanssa 17. tammikuuta 1879. Pariskunnan ainoa yhteinen lapsi oli vuonna 1880 syntynyt Vilhelmiina. Vilhelmin kuoltua 1890 Emma toimi sijaishallitsijana alaikäiselle Vilhelmiinalle.
Emma kuoli 75 vuoden ikäisenä keuhkoputkentulehduksen komplikaatioihin Haagissa, ja hänet haudattiin Delftiin.
Uskontojen parodiat
Diskordianismi
Diskordianismi on uskonto, joka voidaan mieltää uskontojen parodiaksi, mutta myös oikeaksi pakanaliikkeeksi. Diskordianismia kuvataan usein uskonnoksi, joka on naamioitunut vitsiksi, tai toisin päin. Diskordianismille onkin tyypillistä absurdius.
Näkymätön vaaleanpunainen yksisarvinen
pienois|Näkymätön vaaleanpunainen yksisarvinen. Näkymätön vaaleanpunainen yksisarvinen on samaan aikaan sekä näkymätön että vaaleanpunainen. Se parodioi jumalatodistuksia: sen olemassaoloa tai vaaleanpunaisuutta on mahdoton todistaa vääräksi.
Monty Pythonin elokuvat
Brittiläistä uskontoparodiaa edustavat esimerkiksi Monty Python -ryhmän elokuvat Brianin elämä (1979), joka parodioi Jeesuksen elämää, sekä Elämän tarkoitus (1983). Brianin elämästä nousseen kohun innoittamana Ei yhdeksän uutiset -sketsisarjassa esitettiin sketsi, jossa Britannian uskontona oli Monty Python -ryhmän palvontaan perustuva kuvitteellinen uskonto, jota Jeesuksesta kertovan elokuvan väitettiin halventaneen.
Maradoniaaninen kirkko
Argentiinassa on kehitetty uskontoparodia jalkapalloilija Diego Maradonan ympärille. Siinä on Maradonan ympärille sijoitettu erilaisia kristinuskon oppeja, riittejä ja kirjoituksia.
Epimetheus (kuu)
Epimetheus on Saturnuksen kuu. Se tunnetaan myös tunnuksella Saturnus XI. Kuu on nimetty kreikkalaisen mytologian Epimetheuksen mukaan.
Löytäminen
Epimetheus kiertää käytännössä samaa rataa kuin Janus. Tähtitieteilijät olettivat aluksi, että kappaleita olisi vain yksi tällä kiertoradalla ja heillä oli vaikeuksia sovittaa yhteen kahden eri kappaleen havaintoja. Audouin Dollfus havaitsi kuun 15. joulukuuta 1966 ja ehdotti sille nimeä ’Janus’. 18. joulukuuta 1966 Richard L. Walker teki havainnon, jota nykyään pidetään Epimetheuksen löytämisenä. Kuitenkin silloin uskottiin, että kiertoradalla oli vain yksi kuu, epävirallisesti Januksena tunnettu.
Lokakuussa 1978 Stephen M. Larson ja John W. Fountain oivalsivat, että vuoden 1966 havainnot selitettäisiin parhaiten kahdella eri kappaleella, jotka jakavat saman kiertoradan. Tähän saatiin vahvistus Voyager 1 -luotaimen Saturnuksen ohilennon aikana vuonna 1980, jolloin sille annettiin väliaikainen tunnus S/1980 S 3. Epimetheuksen löytämisen jakaa näin Walker yhdessä Larsonin ja Fountainin kanssa. IAU nimesi kuut virallisesti Epimetheukseksi ja Janukseksi vuonna 1983. Cassini-luotain suoritti Epimetheuksen ohilennon 3. joulukuuta 2007.
Kiertorata
thumb|left|250px|Epimetheus ja Janus. Kuiden läheisyys on optinen illuusio, Epimetheus vasemmalla on noin 40 000 km lähempänä kuin Janus. Epimetheus ja Janus kiertävät käytännössä samaa rataa Saturnuksen F- ja G-renkaiden välissä. Kiertoratojen keskietäisyyden ero on vain 50 km. Koska lähemmällä kiertoradalla olevan kappaleen nopeus on suurempi se saavuttaa ulommalla kiertoradalla olevaa kappaletta. Epimetheuksen halkaisijan ollessa 115 km ja Januksen 178 km näyttäisi siltä, että kappaleet törmäävät toisiinsa. Kuitenkin sisemmän kuun saavuttaessa ulompaa kuuta niiden keskinäinen vetovoima lisää sisemmän kuun liike-energiaa ja nostaa sen kiertorataa aiheuttaen samalla nopeuden hidastumisen. Samalla ulompi kuu menettää saman määrän liike-energiaa ja putoaa alemmalle kiertoradalle nopeuden samalla lisääntyessä. Kuut vaihtavat näin kiertoratoja ja alkavat etääntyä toisistaan, eivätkä ne lähesty koskaan toisiaan lähemmäksi kuin 10 000 km. Kiertoratojen vaihtaminen tapahtuu noin neljän vuoden välein, edellisen kerran 2010. Ilmiö on nykytiedon mukaan ainutlaatuinen Aurinkokunnassa.
Fyysiset ominaisuudet
Epimetheuksessa on useita halkaisijaltaan yli 30 km olevia kraattereita sekä erikokoisia harjanteita ja uurteita. Kraattereiden suuri määrä osoittaa, että Epimetheuksen täytyy olla varsin vanha. Janus ja Epimetheus ovat saattaneet syntyä yhden kappaleen hajoamisesta, mutta tämän on täytynyt tapahtua varhain Saturnuksen kuusysteemissä. Epimetheuksen alhainen tiheys ja korkea heijastuskyky osoittavat sen olevan todennäköisesti erittäin huokoinen jäinen kappale. Näissä arvoissa on kuitenkin paljon epävarmuutta ja tämä vaatii vahvistusta.
Geomytologia
Geomytologia on geologiaa ja uskontotiedettä yhdistelevä tieteenala, joka tutkii geologisten tapahtuminen vaikutusta myyttien syntyyn ja muotoutumiseen.
Geologi Dorothy Vitaliano kehitti geomytologian käsitteen työskennellessän Indianan yliopistossa vuonna 1973 ja geomytologia on kehittynyt omaksi tieteenalakseen vasta 1900-luvun lopulla tai 2000-luvulla. Geomytologian tutkimuskohteita ovat muun muassa vedenpaisumusmyytti ja tulivuorenpurkausten tai meteoriittien vaikutus myyttien syntyyn.
John Frederic Daniell
John Fredric Daniell (12. maaliskuuta 1790 Lontoo – 13. maaliskuuta 1845 Lontoo) oli englantilainen kemisti ja fyysikko.
Elämä
Daniell syntyi Lontoossa 12. maaliskuuta 1790. Vuonna 1831 hänestä tuli ensimmäinen kemian professori vastaperustetussa King's Collegessa Lontoossa. Hänet tunnetaan parhaiten hänen keksimästään Daniellin parista (1836), jota käytettiin laajalti lennättimissä ja muihin tarkoituksiin. Hän keksi myös hänen nimellään tunnetun kastepistemittarin (1820) ja lämpömittarin (1830), ja vuonna 1830 hän pystytti Royal Societyn saliin vesibarometrin, jolla hän teki lukuisia havaintoja. Hänen kehittämänsä menetelmä valokaasun valmistamiseksi tärpätistä ja hartsista oli jonkin aikaa käytössä New Yorkissa.
Daniellin julkaisuihin kuuluvat Meteorological Essays (1823), Essay on Artificial Climate considered in its Applications to Horticulture (1824), joka osoitti kostean ilmakehän tarpeellisuuden trooppisille kasveille tarkoitetuissa kasvihuoneissa, ja Introduction to the Study of Chemical Philosophy (1839). Hän kuoli äkillisesti aivoinfarktiin 13. maaliskuuta 1845 Lontoossa osallistuessaan Royal Societyn neuvoston kokoukseen, jonka jäsen hänestä tuli jäsen vuonna 1813 ja ulkoasiainsihteeri vuonna 1839.
Röjsjön turverata
Röjsjön turverata oli Röisuolla Pernajassa 1900-luvun alussa sijainnut turpeen kuljetukseen tarkoitettu 750 mm kapearaiteinen rautatie, jonka omisti vuosina 1902–1916 alueella turvetta tuottanut Röjsjö Ab. 6,5 kilometriä pitkä turverata, alkoi Loviisan–Vesijärven rautatien Kukumin liikennepaikalta ja jatkui länteen Röisuon turvetuotantoalueelle. Radalla oli yksi oma veturi ja jonkin verran tavaravaunuja ja lisäksi siellä käytettiin Loviisa–Vesijärven rautatien tavaravaunuja.
Radan rakennus- ja purkuvuosissa on lähteistä riippuen poikkeavuuksia, mikä johtunee siitä, että rata rakennettiin ja purettiin vähintään kahteen kertaan.
Röisuolla 1900-luvun alussa toiminut Röjsjö Oy osti noin 450 ha suoalueen polttoturpeen valmistusta varten vuonna 1900. Turveyhtiön vuosituotanto oli noin 4 000 tonnia ja sitä kuljettamaan rakennettiin Loviisan–Vesijärven rautatien Kukumin liikennepaikalta haarautuva kapearaiteinen turverata. Alkuperäisen radan valmistuessa siitä ylimääräisiksi jääneet kiskot, sekä vaunut tarjottiin myyntiin. Lahden kauppalanhallituksen kokouksessa kesäkuun 27 1903 myynnissä ollut ratakalusto katsottiin käytännölliseksi, sekä kohtuuhintaiseksi siihen aikaan vielä kauppalana olleen Lahden katutyömaalle, jonne se päätettiin hankkia noin 1,700 markalla. Tehtaan toiminta päättyi kannattamattomana vuonna 1905 ja kahden pääosakkaan kuollessa parin vuoden kuluttua ei kolmas pääosakas enää halunnut jatkaa toimintaa. Turpeenkuljetuksia varten rakennettu rata purettiin yhtiön toiminnan loppumisen jälkeen, mutta turpeen nosto alueelta jatkui vielä tämän jälkeenkin.
Toisen tiedon mukaan venäläiset purkivat radan linnoitustarpeisiin Helsinkiin 1914 ja ainakin yksi vetureista vietiin Leppävaaraan.
Kolmannen tiedon mukaan oletetaan, että rata olisi rakennettu 1920-luvulla, purettu joskus sota-aikana ja sillä olisi ajettu Loviisa–Vesijärven vetureilla LWR 10 ja joskus LWR 1.
Rataa on siis saatettu liikennöidä omalla veturillaan 1900-luvun alusta noin vuosiin 1914–1916 saakka, sitten venäläiset ovat purkaneet sen, ja taas 1920-luvulla se on rakennettu uudelleen vanhalle linjalleen ja alettu liikennöidä LWR:n vetureilla.
Pörssitilastojen mukaan turvetuotantoyhtiö Röjsjö Oy oli lisätty kaupparekisteriin 20. kesäkuuta 1901 ja poistettu 7. helmikuuta 1922. Yhtiön kotipaikka oli Loviisa. Samalla suolla pienemmällä alueella toimi myös Lamminrahka Oy noin vuosina 1901–1912.
AC Horsens
Alliance Club Horsens eli lyhyemmin AC Horsens on tanskalainen jalkapalloseura, jonka edustusjoukkue pelaa Tanskan korkeimmalla sarjatasolla superliigassa. Seuran kotipaikka on Horsensin kaupunki Midtjyllandin alueella.
Seuran kotistadionina toimii Horsensin urheilupuistossa sijaitseva CASA Arena Horsens, jossa on noin 10 400 katsojapaikkaa.
Nykyinen kokoonpano
''Päivitetty 1. helmikuuta 2021''
Mathewsin piirikunta
Mathewsin piirikunta on Yhdysvaltojen Virginian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 8 834 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Mathewsin kunta. Piirikunta perustettiin vuonna 1791.
Haruka Tachimoto
Haruka Tachimoto (jap. 田知本 遥; s. 3. elokuuta 1990 Imizu, Japani) on japanilainen judoka. Hän voitti kultaa kesäolympialaisissa 2016 naisten 70 kilogramman sarjassa.
Paul Wahl
Wahlin vanhemmat olivat teologian kunniatohtori, konsistoriaalineuvos August Gottfried Wahl ja Auguste Marie Behaghel von Adlerskron. Viipurin saksalaisen seurakunnan kirkkoherrana toiminut August Wahl oli muuttanut Viipuriin Saksasta Weimarin Alstedtista 1780-luvulla. Nelilapsisen perheen nuorin Paul Wahl kävi Viipurissa saksalaisen piirikoulun (kreisschule) ja jonkin aikaa saksankielistä kymnaasia. Hän lopetti kuitenkin kymnaasin kesken keväällä 1813 päästyään kauppaharjoittelijaksi Hackmanin kauppahuoneeseen. Wahl oli Hackman & Co:n kauppahuoneen palveluksessa aina vuoteen 1848 saakka harjoittelijana, konttoristina ja lopuksi kauppahuoneen osakkaana. Hackmanin kauppahuoneen omistajan Johan Friedrich Hackmanin kuoltua kauppahuoneen johtoon tuli hänen leskensä Marie Hackman. Paul Wahl ystävystyi Johan Friedrich Hackman nuoremman kanssa ja vuonna 1829 hän pääsi kauppahuoneen osakkaaksi yhdessä nuoremman Hackmanin kanssa. Wahlin vastuulla olivat kauppahuoneen Itä-Suomessa sijainneiden parinkymmenen vesisahan toiminnan valvonta, tukkien hankinta sahoille sekä sahatavaran laivauksen hoitaminen Uuraan satamasta.
Wahl hankki 1830 itselleen kauppiaanoikeudet ja alkoi pian harjoittaa myös omaa itsenäistä liiketoimintaansa. Vuonna 1834 hän osti yhdessä helsinkiläisen Erik Johan Längmanin kanssa Varkauden ruukin johon kuului myös suuri vesisaha. Wahl hankki pääoman ruukin ostoa ja kehittämistä varten kun taas Längman johti paikan paalla ruukin toimintaa. Ruukin sahaustoiminta olikin hyvin kannattavaa mutta raudantuotantoa ei saatu yrityksistä huolimatta kannattavaksi. Ruukin yhteyteen perustettiin kuitenkin konepaja ja valimo. Vuonna 1846 Wahl osti Längmanin osuuden ruukista. Laivanvarustajan uransa Wahl aloitti 1840-luvulla. Hänen aluksillaan vietiin sahatavaraa ja metallituotteita sekä tuotiin suolaa, kahvia ym. kulutushyödykkeitä. Wahl luopui Hackmanin kauppahuoneen osakkuudesta 1848 ja pari vuotta myöhemmin 1850 hän perusti Viipuriin oman Paul Wahl & Co nimellä toimineen kauppahuoneen. Wahlin kauppahuone omisti Saimaan vesistön alueella kymmenen vesisahaa ja sahateollisuus sekä puutavarakauppa olikin kauppahuoneen tärkein toimiala. Kauppahuone omisti myös Varkauden ruukin sekä muutamia muita pienempiä ruukkeja Itä-Suomessa. Varkauteen perustettiin myös teräsvalssaamo, laivatelakka ja puusepäntehdas. Wahlin kauppahuone omisti myös Ummeljoen vesisahan Anjalassa Kymijoen varrella, ja kun höyrysahojen perustaminen tuli luvalliseksi kauppahuone omisti alueella Heikkilän ja Hietasen höyrysahat.
Wahl kuului Viipurin kaupunginvanhimpiin, ja hän oli myös Viipurin saksalaisen seurakunnan kirkonesimiehenä. Hän toimi Viipurissa Hampurin ja Bremenin konsulina sekä Ruotsin ja Norjan varakonsulina. Wahl sai kauppaneuvoksen arvon 1856.