cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Venäjän hyökkäys Hivaan 1839–1840
Sotaretki
Paluumatka osoittautui yhtä hankalaksi kuin eteneminenkin. Matkan varrelle jääneet kamelinraadot houkuttelivat alueelle susia, jotka ahdistelivat venäläisiä öisin. Lisäksi ongelmana oli keripukki, jonka syytä ei ymmärretty ja venäläisten johto hankki suurin vaikeuksin joukoilleen liha-annoksia kasvisten sijaan. Sää parani maaliskuussa, mutta aiheutti samalla uusia ongelmia. Vitamiinien puutteesta kärsineet joukot alkoivat kärsiä lumisokeudesta. Venäläiset pääsivät lopulta takaisin Orenburgiin toukokuussa 1840. Venäläiset menettivät epäonnistuneella sotaretkellä yhteensä yli 1 000 miestä ilman laukausten vaihtoa hivalaisten kanssa. Kymmenestä tuhannesta kamelista selvisi takaisin vain 1 500.
Hans Kruus
Hans Johannes Kruus (22. lokakuuta 1891 Tartto, Vironmaan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 30. kesäkuuta 1976 Tallinna, Viron SNT, Neuvostoliitto) oli virolainen historioitsija ja vasemmistolainen poliitikko, joka oli Viron varapääministerinä Johannes Varesin kansanhallituksessa kesäkuu-elokuussa 1940. Hän toimi vt. pääministerinä Varesin otettua hoitoonsa presidentin tehtävät Konstantin Pätsin erottamisen jälkeen. Kruus toimi Tarton yliopistossa Pohjoismaiden historian professorina, vararehtorina ja rehtorina sekä Neuvosto-Viron tiedeakatemian ensimmäisenä puheenjohtajana.
Ammatillinen ura ja poliitikkona itsenäistyneessä Virossa
Hans Kruus valmistui 1911 Tarton opettajaseminaarista ja toimi sen jälkeen opettajana. Hän aloitti historian opinnot Tarton yliopistossa vuonna 1915. Samanaikaisesti hän toimi sanomalehden toimittajana vuosina 1915-1916. Vuonna 1917 hän liittyi Venäjän armeijaan, jossa hän oli Helmikuun vallankumouksen aikaan. Näihin aikoihin hän liittyi venäläisiin sosiaalivallankumouksellisiin, jotka kannattivat aivoimesti kansojen itsemääräämisoikeutta. Huhtikuussa 1917 hän liittyi Venäjän armeijan virolaiseen kansalliseen sotilasyksikköön, joka taisteli saksalaisia vastaan ensimmäisessä maailmansodassa.
Keväällä 1917 Kruus oli perustamassa sosiaalivallankumouksellisista irronnutta vastaavaa omaa puoluetta, Viron sosialistivallankumouksellista puoluetta (ERSP). Kruusista tuli puolueen ensimmäinen puheenjohtaja. Sen jälkeen Kruus oli mukana itsenäistyneen Viron tasavallan syntymisessä, sillä hän kuului huhtikuussa 1919 istuneessa Perustavassa koukouksessa, joka laati Viron tasavallalle perustuslain. Vuoden 1920 ensimmäisiin parlamentti- eli riikikoguvaaleihin mennessä ERSP jakautui kahdeksi puolueeksi, joista toinen oli vasemmistolainen Itsenäinen sosialistinen työväenpuolue (vir. Iseseisev Sotsialistlik Tööliste Partei, ISTP), jonka johtajana hän neuvotteli puolueen liittymisestä kommunisteihin kominternin puitteissa Moskovassa vuonna 1921. Yhdistymistä ei saatu aikaan ja Kruus luopui 1920-luvun puoliväliin mennessä politiikasta.
Luovuttuaan politiikasta Kruus jatkoi aiemmin keskeytyneitä yliopisto-opintojaan Tartossa. Saavutettuaan maisterin tutkinnon vuonna 1924 hän jäi Tarton yliopiston palvelukseen lehtorina ja tutkijana. Hänestä tuli Viron ja Pohjoismaiden historian ylimääräinen professori sekä vuodesta 1935 yliopiston vararehtori. Tutkimustyössään Kruus keskittyi aluksi Vironmaan ja Liivinmaan keskiaikaan. Myöhemmin hänen tutkimustyönsä kohde oli alueen 1800-luvun alun talonpoikaisliike. Vuonna 1930 hän väitteli filosofian tohtoriksi. Tutkimustensa tulokset Kruus julkaisi 1930-luvulla kolmiosaisena Viron historian yleisesityksenä nimellä "Viron historia". Sen kolme osaa käsittelivät muinais-, keski- ja Uutta aikaa aina Pohjan sotaan eli 1600-luvun puoliväliin asti. Työ keskeytyi tulevien mullistusten eli neuvostolaistamisen ja toisen maailmansodan vuoksi. Lisäksi Kruus tutki 1930-luvun lopulla Jaan Tõnissonin toimintaa. ,
Uudelleen politiikkaan - nyt Neuvosto-Viron hallinnossa
Maailmantilanne muuttui vuoden 1939 aikana. Sen aikana 23. elokuuta 1939 tehdyssä Molotov-Ribbentrop -sopimuksessa natsi-Saksa ja Neuvostoliitto sopivat salaisessa lisäpöytäkirjassaan Baltian maiden ja Suomen kuulumisesta Neuvostoliiton etupiiriin. Syyskuussa 1939 Baltiassa alkoi puna-armeijan tukikohtakausi, joka päättyi 17. kesäkuussa 1940 puna-armeijan tekemään Baltian maiden miehitykseen. Neuvostoliiton miehitettyä Viron tasavallan se vaihdatti Viron hallituksen 22. kesäkuuta 1940. Uuden Neuvostoliiton määräämän kansanhallituksen pääministeriksi tuli Johannes Vares. Hans Kruusista tuli hallituksen varapääministeri. Vareksen siirryttyä Pätsin erottamisen jälkeen heinäkuussa 1940 väliaikaiseksi presidentiksi hoiti Kruus pääministerin tehtävää elokuun lopulle, jolloin Viron tasavalta oli liitetty osaksi Neuvostoliittoa. Kruus liittyi Viron kommunistipuolueeseen elokuun alussa 1940.
Syksyllä 1940 Kruus nimitettiin Tarton yliopiston rehtoriksi. Heti syksyllä 1940 Tarton yliopistossa tapahtui suuria muutoksia, kun teologinen tiedekunta suljettiin ja taloustieteellinen tiedekunta siirrettiin Tallinnan teknillisen yliopiston alaisuuteen. Rehtorin tehtävää hän hoiti heinäkuuhun 1941, jolloin saksalaiset sodassaan Neuvostoliittoa vastaan valtasivat Tarton. Kruus evakuoitiin tällöin Tallinnaan kautta laivasaattueessa Venäjälle.
Kruus siirrettiin muiden virolaisevakuoitujen kanssa Tšeljabinskiin. Siellä hän jatkoi tutkimustyötään osallistumatta sotatoimiin. Pääosin hän kirjoitti artikkeleita, joissa käsiteltiin saksalaisten eri historian aikakausina tapahtuneita hyökkäyksiä Baltiassa. Näin Kruus teki Neuvostoliiton propagandaa. Esimerkkinä tästä voi pitää Kruusin vuonna 1943 esiinnostaman 600 vuotta aiemmin tapahtuneen "Yrjönyön kapinan" saksalaisia kartanonherroja vastaan.
Neuvostovallan palattua Viroon syksyllä 1944 Kruus jatkoi uraansa Neuvosto-Virossa, kun hän toimi hetken aikaa syksyllä 1944 jälleen Tarton yliopiston rehtorina. Hänet nimitettiin pian yliopistorehtoriuden jälkeen 1944 Arnold Veimerin johtaman Neuvosto-Viron hallituksen ulkoministeriksi. Ulkoministeriyden huippuhetki oli osallistuminen Pariisin rauhankonferenssiin heinäkuu-lokakuussa 1946. Pääosin ulkoministerin työ sisälsi kuitenkin vähmmän kunniakasta eri puolille maailmaa muuttaneiden pakolaisvirolaisten toiminnan seurantaa. Kruusin työtä ohjasivat Veimer ja Neuvosto-Viron kommunistipuolueen ensimmäinen sihteeri Nikolai Karotamm, joka oli käytännössä Neuvosto-Viron ykkösmies Moskovan suuntaan. Varsinainen tehtävä Kruusilla oli uuden Neuvosto-Viron tiedeakatemian puheenjohtajuus vuodesta 1946. Kruus syrjäytettiin tehtävistään helmikuun 1950 puhdistuksissa, ja hänet tuomittiin monien muiden 1940-luvun lopun Neuvosto-Viron johtajien lailla "porvarilliseksi nationalistiksi". Kruusin rikkeenä pidettiin sitä, että hän ei ollut historian professorina riittävän nopeasti julkaissut Neuvosto-Viron yleisesitystä, jossa olisi tuotu esille Viron ja Venäjän vuosisatainen ystävyys ja itsenäisen Viron "kansalle vihamielinen" luonne.
Vuoden 1950 jälkeen Kruus siirtyi takaisin tutkimuksen pariin ja kirjoitti muun muassa kaksiosaiset muistelmansa.
Vaihteisto
thumb|Henkilöauton käsivalintainen vaihdelaatikko. thumb|Planeettavaihteisto. 250px|thumb|Polkupyörän vaihteiston takarattaat. Vaihteisto on laite, jolla siirretään tehoa, sekä muunnetaan momentin ja pyörimisnopeuden suhdetta. Vaihteiston avulla voidaan valita sisääntuloakselin ja ulostuloakselin välinen välityssuhde.
Vaihteisto voi olla yhdistettynä moottoriin esimerkiksi kytkimellä tai momentinmuuntimella. Vaihteistoja käytetään laajalti ajoneuvoissa, lentokoneissa, voimalaitoksissa, sekä teollisuudessa. Varsinaisen vaihteiston lisäksi vaihteiksi voidaan laskea kaikki, mitkä muuntavat momenttia ja kierrosnopeutta – esimerkiksi napavaihteet, alennusvaihteet ja jakovaihteet.
Välityssuhde
Vaihteiston pienet vaihteet (joilla välityssuhteen arvo on suuri) tarjoavat suuren momentin ja alhaisen pyörimisnopeuden. Vaihteiston suuremmat vaihteet (joilla välityssuhteen arvo on pieni) tarjoavat alhaisempaa momenttia ja suurta pyörimisnopeutta. Vaihteistolta saatavan momentin suuruuteen vaikuttaa tehonlähteeltä, eli moottorilta saatava teho kyseisellä kierrosnopeudella. Vaihteiston hyötysuhde esimerkiksi planeettapyörästöissä paranee mitä pienempi välityssuhde on, johtuen lähinnä vaihteiston sisäisien häviöiden kasvamisesta.
Välityssuhteen muuntamisen avulla moottori voidaan pitää käyntinopeusalueella niin alhaisissa, kuin korkeissakin voiman ulosoton nopeuksissa. Esimerkiksi tavanomainen polttomoottori sammuu alhaisilla kierroksilla, joten valitsemalla vaihteistolta suurempi välityssuhde voidaan nostaa moottorin kierrosnopeutta lähemmäksi käyntinopeusaluetta – samalla pitäen vaihteiston voiman ulosoton nopeus alhaisena. Sähkömoottori ei välttämättä tarvitse vaihteistoa, sillä sähkömoottorin tehontuotto saattaa olla riittävä alhaisillakin kierrosnopeuksilla, joten hyytymisongelmaa ei välttämättä ilmaannu. Sama tilanne on myös ajettaessa polkupyörällä, sillä jalkojen voimantuotto ei vaadi minimikierrosnopeutta. Näin ollen yksivaihteisellakin pyörällä pystyy ajamaan.
Vaihteiston välityssuhde on käyttävän akselin pyörimisnopeuden ja käytettävän akselin pyörimisnopeuden osamäärä. Yleensä moottoriajoneuvon vaihteiston välityssuhde on yhtä suurempi, eli vaihteisto kasvattaa momenttia mutta pienentää pyörimisnopeutta. Polkupyöräillessä jalkojen pyöritysnopeus on niin paljon polttomoottorin kierroslukua pienempi, että välityssuhde on yleensä yhtä pienempi, jolloin momentti pienenee ja pyörimisnopeus kasvaa. Portaalla tarkoitetaan yleensä vaihteiston sisäistä momentinvälitystiehen kuuluvaa kokonaisuutta, joka muuntaa momenttia. Tavallisesti tällainen kokonaisuus on hammaspyöräpari. Vaihteistossa on siten aina vähintään yksi porras ja kaksi hammaspyörää. Portaiden lukumäärä vaikuttaa lähinnä suurimpaan välityssuhteeseen, joka vaihteistolla on mahdollista saavuttaa.
Välityssuhde voidaan myös laskea vaihteiston hammaspyörien hammaslukujen suhteena.
Ryne Duren
pienoiskuva|Ryne Duren vuonna 1962. Rinold George ”Ryne” Duren (22. helmikuuta 1929 – 6. tammikuuta 2011) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän syntyi Cazenovian kylässä Wisconsinissa ja pelasi Major League -tasolla vuosina 1954–1965.
Duren, kolminkertainen All-Star-pelaaja, puhui avoimesti takavuosien alkoholismistaan. Hän oli Blackie Lawlessin setä.
Joukkueet
Durenin joukkueina Major League -tasolla olivat:
Faded (Alan Walkerin kappale)
Faded on norjalaisen DJ-tuottaja Alan Walkerin kappale. Kappale sisältää norjalaislaulaja Iselin Solheimin esittämiä sanoja, ja se oli alun perin tarkoitus julkaista singlenä 25. marraskuuta 2015, mutta julkaisupäivää lykättiin lopulta joulukuun alkuun 2015. Kappale oli valtava menestys sen päästyä top 10 -listoille suuressa osassa niistä valtioista, missä se ylipäätään pääsi listoille, ja nousi top 10 -listan kärkeen yli kymmenessä maassa.
Kappaleelle tehty musiikkivideo oli syyskuussa 2019 videopalvelu YouTuben 19:ksi katsotuin yli 2,8 miljardilla katselukerrallaan.
Walker esitti kappaleen ensi kerran livenä yhdessä Isel Solheimin ja tukijoukkojen kanssa X Games Oslo 2016-tapahtumassa 27. helmikuuta 2016.
Haarniskapäät
Haarniskapäät (Pentacerotidae) on lyhtyahvenkalojen lahkoon kuuluva kalaheimo. Sen lajeja tavataan kaikista valtameristä lauhkeista vesistä.
Lajit ja anatomia
Haarniskapäiden heimoon kuuluu kaksi alaheimoa, seitsemän sukua ja 13 lajia. Ne ovat keskikokoisia tai suuria kaloja, ja suurimmat kasvavat noin metrin pituisiksi. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat korkearuumiisia ja litteitä kaloja. Otsaprofiili on jyrkkä ja suu työntyy eräillä lajeilla huomattavasti eteenpäin. Pään luut ovat useilla lajeilla esillä ja muodostavat ikään kuin haarniskan. Selkäevä on pitkä ja piikikäs. Myös peräevässä on piikkejä.
Levinneisyys
Haarniskapäitä tavataan lauhkeista vesistä Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren alueilta. Suurin osa lajeista elää Australian lähistöllä. Kalat elävät syvissä vesissä aina 100–600 metrin syvyyteen. Kalojen ravintoa ovat äyriäiset, salpat ja pääjalkaiset. Pohjoisella Tyynellämerellä elävien haarniskapäiden kutuaika alkaa marraskuussa ja päättyy maaliskuussa. Monet heimon lajeista ovat hyviä ruokakaloja ja niitä kalastetaan trooleilla ja siimoilla.
Klobukki
thumb|Moskovan patriarkka [[Tihon (patriarkka)|Tihon (1865–1925) valkoisessa klobukissaan.]]
Klobukki on päähine, joka muodostuu kamilavkasta eli tasalakkisesta päähineestä ja siihen kiinni ommellusta hunnusta. Klobukkia käyttävät ortodoksiset piispat ja munkit.
Aivan alun perin, vielä vuonna 1898, valkoinen klobukki briljanttiristein oli piispan ansiomerkki: sellaisen sai Suomen hiippakunnan ensimmäinen arkkipiispa Antoni silloin, kun hänet ylennettiin ja hän lähti Suomesta. Suomen itsenäisyyden aikana ansiomerkistä tuli itsenäisen kirkon päämiehen tunnus, kun isä arkkipiispa Herman sai sellaisen heti arkkipiispakautensa aluksi.
Venäjällä valkea klobukki briljanttiristein on edelleen ansiomerkki. Moskovan patriarkan valkea klobukki on hieman erimallinen kuin muut: sen päähineosa on kypärän mallinen ja valkoiseen huntuun liittyy otsassa ja molemmin puolin olkapäille ulottuvissa kaistoissa olevat ikonit. Ikonit vaihtelevat kunkin patriarkan mukana, esimerkiksi nykyisellä patriarkalla on ikoneinaan kerubeja.
Kontakki
Kontakki on varhaiskristillisen bysanttilainen hymnografian perustyyppi, joka on raamatullisiin tapahtumiin perustuva lyhyt johdanto kontakion runoelmaan.
Mervi Paulasto-Kröckel
Mervi Marketta Paulasto-Kröckel (o.s. Paulasto (–1999); s. 8. lokakuuta 1966 Vammala) on suomalainen tekniikan tohtori ja Aalto-yliopiston elektroniikan integroinnin ja luotettavuuden professori (12/ 2008–).
Kontakki
Nykyään kontakilla tarkoitetaan ortodoksisessa kirkossa lyhyttä veisua, joka sisältää vietettävän juhlan aiheen tai henkilön dogmaattisen ja historiallisen merkityksen.
Mervi Paulasto-Kröckel
Paulasto tuli ylioppilaaksi Vammalan lukiosta. Hän valmistui Teknillisestä korkeakoulusta (TKK) diplomi-insinööriksi (1990) ja tekniikan tohtoriksi (1994/1995) materiaalitieteen (puolijohdetekniikan) alalta.
Kontakki
Yleensä kontakki seuraa troparia. Akatistos on pitkä kontakki-runoelma. Alun alkaen kontakki oli runomuotoinen laulettava saarna.
Mervi Paulasto-Kröckel
Paulasto-Kröckel on työurallaan työskennellyt TKK:n ohella jatko-opintovaiheen tutkijana Saksan Aachenin teknillisessä korkeakoulussa (RWTH Aachen, 1990–1994), postdoc-tutkijana Euroopan unionin Joint Research Centressä (1994–1996), teknologiajohtajana Motorolalla (1996–2004), Infineon Technologiesin tutkimus- ja kehitysjohtajana (2004–2008).
Paulasto-Kröckel on Teknillisten tieteiden akatemian jäsen.
Karakirgiisien autonominen alue
Kara-Kirgiisien autonominen alue (venäjäksi Кара-Киргизская АО) oli Venäjän FSNT:aan kuulunut autonominen alue Neuvostoliitossa. Se käsitti nykyisen Kirgisian alueen. Venäjän kielessä käytettiin kirgiiseistä sanaa kara-kirgiisi 1920-luvun puoliväliin asti erotukseksi kazakeista, joita kutsuttiin tuohon asti kirgiiseiksi.
Kara-Kirgiisen autonominen alue perustettiin 14. lokakuuta 1924 Turkestanin ASNT:n koillisosasta. Alueen nimi muutettiin 15. maaliskuuta 1925 muotoon Kirgiisien autonominen alue. Kirgiisien autonomisesta alueesta muodostettiin Kirgiisien autonominen sosialistinen neuvostotasavalta 1. helmikuuta 1926.
Kirgisische Sozialistische Sowjetrepublik
Daoud Aly Mohammedine
Daoud Aly Mohammedine (s. 25. huhtikuuta 1972 Tessalit ) on malilainen sotilas, joka toimii maansa turvallisuusministerinä.
Mohammedine on opiskellut Katin ja Koulikoron sotakouluissa ja saanut jatkokoulutusta Kiinassa ja Pariisissa. Hän on toiminut presidentti Amadou Toumani Tourén adjutanttina vuosina 2004–2011, Koulikoron sotakoulun ja esikuntakoulun komendanttina sekä Moptin ja Katin sotilaspiirien komentajana. Vuosina 2019–2020 hän oli kansallisen nuorisopalvelun pääjohtaja ja sen jälkeen Malin asevoimien varaesikuntapäällikkö.
Mohammedine on sotilasarvoltaan everstimajuri. Hänet nimitettiin Choguel Maïgan hallituksen turvallisuus- ja siviilipuolustusministeriksi kesäkuussa 2021.
Mohammedine on naimisissa ja kolmen lapsen isä. Hän puhuu ranskaa, englantia, bambaraa ja tuaregikieli tamašekia.
Sakari Kukko
Jyrki Sakari Kukko (s. 8. heinäkuuta 1953 Kajaani) on suomalainen muusikko. Hän säveltää ja soittaa muun muassa saksofonia ja huilua. Kukko tunnetaan erityisesti etnovaikutteisesta musiikistaan, jota hän on ollut tekemässä Piirpauke-yhtyeessä. 1980-luvulla Kukko soitti myös Youssou N'Dourin Etoile du Dakar -yhtyeessä Senegalissa. Hän on toiminut vierailevana soittajana myös suomalaisessa rock-musiikissa, muun muassa Amorphiksen ja Kingston Wallin levyillä.
Kukon musikaalisuus huomattiin jo hänen ollessaan 11-vuotias koululainen, kun hänet valittiin Yleisradion Hyppy huipulle -radio-ohjelmaan vuonna 1964, jossa hän esitti laulun Laulu laululle. Kukko kirjoitti ylioppilaaksi 1973 ja opiskeli Sibelius-Akatemiassa 1973–1975. Lisäksi hän opiskeli yksityisesti sävellystä Edward Vesalan johdolla ja on tehnyt opintomatkoja eri maihin Aasiassa, Afrikassa, Etelä-Amerikassa ja Itä-Euroopassa. Kukko on esiintynyt Piirpauken tai paikallisten muusikoiden kanssa yli 30 maassa.
Kukon elämäkerta Sakari Kukko – kaiken maailman pelimanni julkaistiin elokuussa 2017 (kirj. Elina Saksala, LIKE Kustannus Oy)
Kokoonpanot
Kukko on soittanut tai levyttänyt seuraavissa kokoonpanoissa:
Kiekkokiitäjät
Kiekkokiitäjät on Roy MacGregorin kirjoittama jääkiekkoaiheinen nuortenkirjasarja, jossa Travis Lindsay joukkueineen pelaa jääkiekkoa ja ratkaisee arvoituksia.
Martin Fiebig
Martin Fiebig (7. toukokuuta 1891 – 24. lokakuuta 1947) oli Saksan ilmavoimien kenraali toisessa maailmansodassa. Hän syntyi Rösnitzissä Ylä-Sleesiassa nykyisen Puolan alueella vuonna 1891. Ennen ensimmäistä maailmansotaa hän palveli 18. jalkaväkirykmentissä komppanianpäällikkönä. Vuonna 1915 hän oli saman rykmentin pataljoonanpäällikön adjutanttina. Vuodesta 1915 vuoteen 1918 hän palveli laivueenjohtajana ja lentäjänä 3. pommituslentueessa keisarillisen Saksan ilmavoimissa. Vuonna 1934 hän liittyi Luftwaffeen ollen muun muassa lentäjäkoulun opettajana. Heinäkuusta 1938 toukokuuhun 1940 hän toimi 253. ja sen jälkeen 4. pommituslaivue ‘General Weverin’ komentajana. Vuonna 1940 hänen koneensa ammuttiin alas Alankomaissa ja hän vietti vähän aikaa liittoutuneiden sotavankeudessa, kunnes Wehrmacht valtasi maan. Hän oli yhteistyössä Heinz Guderianin panssarijoukkojen kanssa ja koko eteläisen itärintaman Luftwaffen päällikkönä. Sodan jälkeen liittoutuneet luovuttivat Fiebigin Jugoslaviaan vastaamaan sotarikossyytteisiin. Hänet tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin Belgradissa 24. lokakuuta 1947.
Trofim Lomakin
Trofim Lomakin (2. elokuuta 1924 Barantša, Altain aluepiiri, Venäjä – 13. kesäkuuta 1973 Moskova, Venäjä) oli Neuvostoliittoa urallaan edustanut painonnoston olympiavoittaja.
Lomakin voitti olympiakultaa alle 82,5-kiloisten sarjassa Helsingissä 1952. Hänen punnerrustuloksensa oli 125 kg, tempaustuloksensa 127,5 kg ja työntötuloksensa 165 kg. Yhteistuloksellaan 417,5 kg hän voitti hopealle sijoittuneen yhdysvaltalaisen Stanley Stanczykin 2,5 kilolla. Melbournen vuoden 1956 olympialaisten ulkopuolelle hänet jätettiin alkoholi- ja käytösongelmiensa vuoksi. Roomassa 1960 hän saavutti alle 90 kilogramman sarjassa olympiahopeaa 15 kiloa maanmiehelleen Arkadi Vorobjoville hävinneenä.
Maailmanmestaruuden Lomakin voitti Teheranissa 1957 yhteistuloksella 450 kg ja Tukholmassa 1958 yhteistuloksella 440 kg.
Lomakin tuomittiin 1960-luvun lopulla kullan salakuljetusyrityksestä viiden vuoden vankeuteen. Hänet vapautettiin kolmen vuoden jälkeen mutta kesäkuussa 1973 hän kuoli pudottuaan 20 metriä juopuneena. Epäselväksi jäi, oliko kyseessä onnettomuus vai murha.
Sydänääniä
Sydänääniä on suomalaisen Kolmas Nainen -rockyhtyeen kahdeksas studioalbumi. Se julkaistiin lokakuussa 2009 15 vuoden levynjulkaisutauon jälkeen. Levyn on tuottanut Sakari Pesola. Sävellykset ovat Pauli Hanhiniemen, Sakari Pesolan, Timo Kivikankaan ja Raimo Valkaman yhteistuotantoa. Albumin kaikki sanoitukset on tehnyt Pauli Hanhiniemi.
Brindisi
Brindisi on kaupunki Italiassa. Se sijaitsee Apuliassa ja on Brindisin maakunnan pääkaupunki. Kaupungin asukasluku on 88 667 (2014) ja pinta-ala 328 km².
Sydänääniä
Albumia on myyty 16 937 kappaletta. Se myi ilmestymisvuotenaan kultaa.
Brindisi
Brindisissä sijaitsee muun muassa Papola-Casalen lentoasema.
Tepe Gawra
Tepe Gawra on muinainen, jo raunioitunut asutuskeskus Pohjois-Irakissa. paikka on asuttu ehkä noin 1500-1500 eaa. Sieltä on löydetty myöhäiskivikautista, kuparikautista ja vanhan ajan asutusta. Paikka tunnetaan varhaisesta temppelistään.
Brindisi
Antiikki
Antiikin aikana Brindisi tunnettiin alun perin kreikaksi nimellä Brentesion ja sittemmin latinaksi nimellä Brundisium. Se oli alun perin messapialaisten kaupunki, joka hellenisoitui eli kreikkalaistui viimeistään klassisella kaudella 400–300-luvuilla eaa. Se ei kuitenkaan koskaan ollut kreikkalainen siirtokunta. Kaupungista tuli roomalainen kaupunki 200-luvulla eaa. Roomalainen kausi oli kaupungin kukoistuskautta, sillä se toimi tärkeänä satamana Italiasta itään suuntautuneelle liikenteelle, ja siksi se tunnetaan yleensä latinankielisellä nimellään. Roomalaisten Via Appia päättyi Brundisiumiin, mistä legioonalaiset purjehtivat edelleen itään Illyriaan tai Kreikkaan tai kauemmaksi Aasiaan.
Tepe Gawra
Sijainti
Tepe Gawra sijaitsee Pohjois-Irakissa Mosulista koilliseen. Lähellä sijaitsevat Ninive ja Khorsabad. Paikka on Tigris-joen ja Zagros-vuoriston välissä viljellyllä tasangolla. - Rauniokummun läpimitta on 120 m, korkeus 22 m. Lähellä sijaitsee Tell Arpatsijahin muineinen viljelykylä. Alueella tehtiin arkeologisia tutkimuksia 1930-luvulla.
Leivonmäen kirkko
Leivonmäen kirkko on nykyisin Joutsaan kuuluvassa Leivonmäellä sijaitseva evankelis-luterilainen kirkko. Kirkon on suunnitellut arkkitehti Erkko Virkkunen, ja se vihittiin käyttöön 18. kesäkuuta 1960. Kirkon 12-äänikertaiset urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas. Uusi kirkko rakennettiin, koska aiempi, vuonna 1873 rakennettu kirkko, paloi tulipalossa vuonna 1958.
Leivonmäen vanha kirkko
Leivonmäen vanha kirkko oli Theodor Deckerin suunnittelema, tornilla ja leveällä poikkilaivalla varustettu puinen pitkäkirkko, joka edusti ulkonäöltään ajalle ominaista nikkarityyliä. Vapahtajan ristiinnaulitsemista esittänyt alttaritaulu saatiin kirkkoon vuonna 1890, urut vuonna 1900 ja lämmityslaitteet vuonna 1906. Helmikuun 14. päivän vastaisena yönä 1958 syttynyt tulipalo tuhosi parhaillaan korjattavana olleen kirkon perustuksiaan myöten. pienoiskuva|Leivonmäen vanha kirkko, joka paloi tulipalossa vuonna 1958.
Tepe Gawra
Historia
Tepe Gawrasta on kaivettu 21 kerrostumaa. Varhaisimmat näistä ovat Halaf-kaudelta. Myähemmät ovat Ubaid- ja Uruk-kausilta ja näistä eteenpäin. Joidenkin mukaan Halaf vaihtui täällä äkkiä Ubaid-kauteen, eikä asteittain niin kuin joissain muissa paikoissa.
Toisaalta siirtymä Halfista Ubaidiin oli täälläkin ehkä asteittainen. Halafin keramiikka katosi jo kerrostumassa XX, mutta saattoi sinnitellä kerrostumaan XVII. Ubaid-keramiikka oli täällä jo kerrostumassa XIX. Ubaidin kulttuurille tyypilliset kolmiosaiset talot ja kiviset nuijanpäät ilmestyivät kerrostumaan XVIII. Kerrostumassa XVII oli viimeisen kerran Halafille tyypillisiä tholoksia ja maalattuja naiskuvia. Kerrostumassa XV esiintyy viimeksi Halafin tyylisiä sinettejä.
Kerrostumasta XIII alkaen on kivisiä syvennysseinäisiä temppeleitä Kiinnostavimpina pidetään Uruk-kauden aikaisia kerrostumia suunnilleen ajalta 4200–3000 eaa. Paikan mukaan on nimetty Tepe Gawra-kausi 3500–2900 eaa, joka vastaa Etelä-Mesopotaman varhaista kaupungistumisvaihetta.
Brindisi
Antiikki
pienoiskuva|vasen|[[Via Appian päätepiste antiikin aikaisine pylväineen.]] pienoiskuva|vasen|Brindisin katedraali.
Myöhempi historia
Myöhemmin alue kuului ostrogooteille ja Bysantin valtakuntaan, jonka tärkeä sillanpääasema se oli Italiassa. Tämän jälkeen se joutui normannien haltuun. Brindisi oli myös ristiretkeläisten lähtöpaikka. Kaupungissa tapahtui vuosina 1348 ja 1456 kaksi maanjäristystä. Vuosina 1707–1734 kaupunki oli itävaltalaisen vallan alla. Toisen maailmansodan aikana syyskuusta 1943 helmikuuhun 1944 se toimi Italian väliaikaisena pääkaupunkina.
Sesimbra
Sesimbran pormestari on Augusto Pólvora. Kunnan juhlapäivä on 4. toukokuuta.
Stephen Ward
Nimi Stephen Ward voi tarkoittaa seuraavia:
Via Fulvia
Via Fulvia oli roomalainen tie, joka kulki Liguriassa ja Transpadanassa Italiassa ja johti Dertonasta Augusta Taurinorumiin.
Historia
Via Fulvian rakennutti ainakin sen alkuosalta konsuli Marcus Fulvius Flaccus vuonna 125 eaa. Alun perin tie johti Dertonasta Forum Fulviin kautta Hastaan. Myöhemmin sitä jatkettiin Augusta Taurinorumiin ja aina Kottisilla Alpeilla sijainneeseen Druantiumiin saakka. Tietä ei tunneta itinerariumeista.
Reitti
Via Fulvia kulki Liguriassa sijainneesta Dertonasta Transpadanassa sijainneeseen Augusta Taurinorumiin. Dertonasta tiellä oli yhteys Via Aemilia Scauriin, Via Postumiaan ja Via Julia Augustaan. Tien asemapaikat olivat:
Steny Hoyer
thumb|Steny Hoyer Steny Hamilton Hoyer (s. 14. kesäkuuta 1939) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko, joka on toiminut vuodesta 2019 lähtien edustajainhuoneen enemmistöjohtajana. Hän toimi myös edustajainhuoneen enemmistöjohtajana vuosina 2007–2011 ja vuosina 2011–2019 demokraattisen puolueen puoluepiiskurina. Hän on edustanut Marylandin viidettä vaalipiiriä vuodesta 1981 alkaen.
Hoyer valittiin Marylandin osavaltion senaattiin vuonna 1966 ja senaatin puheenjohtajaksi vuonna 1975. Hän oli ehdolla Marylandin varakuvernööriksi vuonna 1978.
Hoyer on koulutukseltaan juristi. Hän suoritti Juris Doctor -tutkinnon Georgetown University Law Centerissä vuonna 1966.
6.12. (albumi)
6.12. (julkaistu Yhdysvalloissa nimellä Live in Helsinki) on suomalaisen kansanmusiikkiyhtyeen Värttinän vuonna 2001 ilmestynyt livealbumi. Se on äänitetty Helsingin Savoy-teatterissa Suomen itsenäisyyspäivänä 6. joulukuuta 2000. Albumi sisältää 14 kappaletta sekä bonuksena videon Äijö. Videolla ovat mukana Värttinään liittyneet uudet jäsenet Johanna Virtanen ja Jaska Lukkarinen, jotka korvasivat Riikka ja Marko Timosen.
Ovidijus Vyšniauskas
Ovidijus Vyšniauskas (s. 1957) on liettualainen muusikko Marijampolėn kaupungista.
Maan ensimmäisenä euroviisukilpailijana Vyšniauskas edusti Liettuaa Dublinissa vuonna 1994. Hän ei saanut laululla Lopšinė Mylimai ainuttakaan pistettä.
Vihma
Vihma voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Sauvakirkko
thumb|250px|Borgundin sauvakirkko thumb|250px|Garmon sauvakirkon nurkka. Kirkot käsiteltiin ulkopuolelta tervalla. Garmon kirkon vanhimmat osat ovat noin vuodelta 1200. Vuodesta 1921 se on ollut Maihaugenin ulkoilmamuseossa [[Lillehammerissa.]] thumb|250px|[[Borgundin sauvakirkko, kuvattu noin 1880–1890]]
Sauvakirkko eli piirukirkko on varhaiskeskiaikainen puukirkkotyyppi, jossa käytettiin pystysalvosta. Sauvakirkon seinät muodostuvat pystysuuntaisista lankuista, jotka on ladottu vaakasuuntaisista hirsistä ja pystysuuntaisista tukevista tolpista muodostuvaan kehykseen (stav = pysty).
Historiaa
Sauvakirkkoja oli pääasiallisesti Skandinaviassa. Sauvakirkko on pohjoismainen kirkkorakennusten tyyppi, jota tehtiin Ruotsissa ja Norjassa kristinuskon leviämisen aikaan samaan tapaan rakennettujen esikristillisten kulttitemppeleiden ja viikinkiaikaisten temppelirakennusten seuraajina. Norjassa rakennettiin sauvakirkkoja noin 200 vuoden ajan vuoteen 1349 saakka yli tuhanteen kylään, mutta vain 28 niistä on säilynyt. Vain pieni osa sauvakirkoista on lähellä alkuperäistä ulkoasuaan, koska suurin osa on rakennettu vanhojen rakenteiden päälle ja niihin on lisätty uusia osia.
Sauvakirkkoja on alun perin ollut runsaasti, mutta niitä on tuhoutunut esimerkiksi tuhopoltoissa. Eniten niitä on säilynyt Norjassa. Myös Tanskassa ja Islannissa on ollut sauvakirkkoja, mutta ne ovat kaikki hävinneet. Vuosina 1000–1300 rakennettiin yhteensä mahdollisesti noin tuhat sauvakirkkoa. Niistä enää 28 on jäljellä eteläisessä Norjassa. Sauvakirkkoja muistuttaneita puukirkkoja on ollut esimerkiksi Gotlannissa. Ainoa Ruotsista löydetty lähes täydellinen sauvakirkko on löydetty Gotlannista Hemsen kirkon lattian alta kirkon restauroinnin yhteydessä 1800-luvun lopussa.
Ulkomuoto
Kehittyneimmät sauvakirkot olivat kolmilaivaisia. Niissä on rikasta, usein viikinkityylistä veistoskoristelua portaaleissa ja kuoriaidoissa sekä jyrkät korkeat katot. Kantavat, lattiasta kattoon ylettyvät kulmatolpat sijoitettiin keskilaivan sivuille tai kulmiin, joskus myös keskelle sitä. Tukirakenteet jätettiin usein näkyville. Sisäosien jako käytäviksi ja laivoiksi näkyy myös ulkopuolelta, koska jokainen osa on oma kokonaisuutensa ja katettiin omalla katolla. Kattoja onkin kirkoissa paljon ja ne ovat yleensä jyrkkiä.
Rakenne
Sauvakirkon seinien kehyksenä on kivijalan päällä olevat tukevat vaakasuuntaiset pohjapölkyt, joiden yläpintaan on tehty ura, johon seinän muodostavat pystysuuntaiset lankut tukeutuvat. Vierekkäisten seinien pohjapölkyt on lovettu toisiinsa. Rakennuksen nurkissa on pystysuuntaiset tukevat puut eli sauvat, jotka on lovettu pohjapölkkyihin. Seinät muodostuvat tähän kehykseen ladotuista pystysuuntaisista lankuista. Myös sauvojen kylkiin on tehty upotusura seinälankuille. Kehyksen sulkee ylhäälle tulevat vaakasuuntaiset palkit, joiden alareunassa on ura seinälankkujen yläpäille ja jotka on lovettu sekä sauvoihin että toisiinsa. Varhaiset yksinkertaiset sauvakirkot olivat pohjaltaan neliömäisiä ja niiden katto tukeutuu seinärakenteen varaan. Nykypäiviin asti säilyneet sauvakirkot on rakennettu luonnokivisen kivijalan päälle.
Hiusgeeli
Hiusgeeli on hiusten muotoiluun käytettävä tuote. Sen vaikutus on samankaltainen mutta hieman vahvempi kuin hiuslakan ja heikompi kuin hiusvahan.
Hiusgeelin tärkeimmät vaikuttavat aineet ovat kationisia polymeerejä, joiden positiivisen varauksen aiheuttama venyminen tuottaa geeliin viskositeettia. Tämä johtuu siitä, että venynyt polymeeri vie enemmän tilaa kuin kiertynyt, ja siksi se vastustaa ympäröivien liuottavien molekyylien virtausta. Positiivinen varaus myös kiinnittää geelin hiusten pinnan keratiinimolekyylien negatiivisesti varautuneisiin aminohappoihin.
Dmytro Kulješov
Dmytro Kulješov (s. 2. huhtikuuta 1988 ) on ukrainalainen karateka. Hän saavutti EM-pronssia 2017.
Kilpaura
Kulješov otteli toukokuussa 2016 ruskeavöisenä EM-kilpailuissa Bulgariassa. Hän voitti avauskierroksella Sami Kemppaisen ja hävisi toisella kierroksella Ilias Astamiroville, joka voitti pronssia. Kulješov oli lopputuloksissa sijalla 23.
Teletunnistetieto
Teletunnistetiedolla tarkoitetaan puheluista, tekstiviesteistä, sähköpostiviesteistä, www-yhteyksistä ja vastaavista puhelin- ja Internet-yhteyksistä syntyviä lähettäjä-, vastaanottaja- ja aikatietoja. Teletunnistetiedosta ilmenee, kuka on viestinyt kenen kanssa ja koska sekä mahdollinen matkapuhelimen sijaintipaikka. Teletunnistetiedolla ei tarkoiteta itse viestin sisältöä.
Tropari
Tropari (kreikaksi tropárion) on historiallisesti ortodoksisen hymnografian peruselementtejä, säkeistön yleisnimi. Suppeasti ymmärrettynä tropari on lyhyt veisu, joka luonnehtii vietettävän juhlan sisältöä tai sinä päivänä muisteltavan pyhän elämää.
Laajasti ymmärrettynä troparilla tarkoitetaan kaikkia ortodoksisen jumalanpalveluksen lauluja.
Esimerkiksi ortodoksisissa pääsiäisliturgiassa toistetaan pääsiäistroparia Kristus nousi kuolleista, kuolemalla kuoleman voitti ja haudassa oleville elämän antoi. Tätä voidaan käyttää myös ortodoksikodeissa pääsiäisajan ateriaa siunatessa.
Tropari syntyi 400-luvulla. Suomessa vain apolyktionia ja kanonin irmossia seuraavia säkeistöjä kutsutaan tropareiksi.
Ibrahim Ikassa Maïga
Ibrahim Ikassa Maïga (s. 5. helmikuuta 1971 Tondibi, Taboye ) on malilainen oikeustieteilijä ja poliitikko.
Maïga vietti lapsuutensa ja valmistui ylioppilaaksi Sévaréssa. Hän suoritti oikeustieteiden maisterintutkinnon Malin hallintokorkeakoulussa vuonna 1996 ja kansainvälisen talousoikeuden tutkinnon Ouagadougoun yliopistossa vuonna 1997.
Maïga on työskennellyt opettajana hallintokorkeakoulussa ja yksityisissä oppilaitoksissa sekä hallituksen ja pankkien asiantuntijana. Hän kuuluu Union pour la république et la démocratie -puolueen johtoon ja oli mukana perustamassa Espoir Mali Koura ja Mouvement du 5 juin – Rassemblement des forces patriotiques -liikkeitä. Maïga nimitettiin Choguel Maïgan hallituksen valtion uudistamisen ministeriksi ja instituutiosuhdevastaavaksi kesäkuussa 2021.
Maïga on naimisissa ja seitsemän lapsen isä. Hän puhuu ranskaa, songhaita ja bambaraa.
Irmossi
Irmossi on kunkin kanoniveisun (kahdeksan tai yhdeksän veisun sarjan) ensimmäinen säkeistö.
Akseli (osa)
Akseli on koneenelin, jonka tehtävänä on siirtää vääntömomenttia ja kannattaa pyöriviä tai heiluvia koneen osia sekä välittää niiden kiinnittyminen laakereihin ja runkoon. Kun siirretään vääntömomenttia, niin silloin on useimmiten kyseessä pyörivä akseli. Akseliksi sanotaan myös pyörimätöntä tankoa, jos pyörä tai muu osa voi pyöriä sen ympäri. Tällöin on kyseessä kannatinakseli, joka mitoitetaan kestämään taivutusmomenttia. Monissa tapauksissa akseliin kohdistuu sekä vääntöä että taivutusta.
Akseli voidaan tehdä umpimateriaalista tai se voi olla putkimainen. Putkimaisia akseleita voidaan sijoittaa sisäkkäin niin, että nämä akselit voivat pyöriä eri nopeuksilla ja eri suuntiin.
Akseliin saattaa kohdistua väännön tai taivutuksen lisäksi myös akselin suuntaista puristusta tai vetoa. Jotta lämpölaajeneminen ei aiheuttaisi ongelmia, niin akselin suuntaiset voimat ja siirtymät otetaan vastaan vain yhdessä laakerissa.
Voima akselista voidaan siirtää pyörään useilla tavoilla:
Akselintapiksi sanotaan akselin päätyosaa, jossa laakeri on kiinni.
Ajoneuvojen akselit
thumb|Kuorma-auto, jossa ohjauksen mukaan kääntyvä nostoakseli. Suomalaisissa malleissa kolmiakselisissa teleissä on usein nostettavissa sekä ensimmäinen että viimeinen akseli. Autotekniikassa akseleihin liittyvät seuraavat käsitteet:
Siperian alkuperäiskansat
pienoiskuva|[[Nenetsilapsi.]] Siperian alkuperäiskansat käsittävät heterogeenisen ryhmän eri kansoja, jotka ovat asuneet Siperiassa ennen Venäjän laajentumista alueelle. Nykyään alkuperäiskansat muodostavat vähemmistön ja enemmistö Siperian väestöstä kuuluu venäläiseen valtaväestöön. Siperian alkuperäisväestö on geneettisesti sukua Amerikan alkuperäisväestölle.
Siperian alkuperäiskansoihin kuuluu myös suomensukuisia kieliä puhuvia kansoja, kuten hantit, mansit ja samojedit. Lisäksi alkuperäiskansoihin kuuluu turkkilaiskieliä puhuvia kansoja, mongolikieliä puhuvia kansoja, tunguusikielien puhujia, jeniseiläiskielten puhujia, kamtšatkalaisten kielten puhujia, eskimo-aleuttilaisten kielten puhujia sekä omaa isolaattikieltään puhuvia nivhejä. Alueella aikaisemmin puhutut jukagiiriset kielet ja ainu ovat jo lähes kadonneet.
Marija Šerifović
Marija Šerifović, s. 14. marraskuuta 1984) on serbialainen laulaja, joka voitti vuoden 2007 Eurovision laulukilpailun Helsingissä.
Tausta
Šerifović syntyi 14. marraskuuta 1984 Kragujevacissa, Serbian sosialistisessa tasavallassa, Jugoslavian sosialistisessa liittotasavallassa. Marijan äiti, Verica Šerifović, on tunnettu laulaja, ja Marijan isä Rajko on kotoisin Serbiasta, vaikka onkin osittain turkkilaista syntyperää. Šerifović on syvästi uskonnollinen.
Albumit
Šerifovićin ensimmäinen albumi Naj, najbolja julkaistiin vuonna 2003. Kyseinen albumi menestyi varsin hyvin, ja sen suurin hitti oli "Znaj da znam", jonka ideoi Darko Dimitrov. Kesällä 2005 singlenä julkaistu "Agonija" on cover-versio kreikkalaisen laulajan Despina Vandin laulusta "Olo lipis".
Vuonna 2006 ilmestyi Šerifovićin toinen albumi Bez ljubavi, joka myös menestyi hyvin. Alkuvuodesta 2007 hän julkaisi singlensä Bez tebe.
Eurovision laulukilpailut
Šerifović osallistui vuonna 2005 Serbia ja Montenegron kansalliseen euroviisukarsinta Beovizijaan laululla "Ponuda" ilman menestystä. Osallistuessaan uudelleen vuonna 2007 hän voitti Eurovision laulukilpailun 2007 Serbian edustajana Helsingissä 12. toukokuuta kilpailukappaleella ”Molitva” ('rukous') (säv. Vladimir Graić, san. Saša Milošević Mare). Kappaleesta on myös tehty suomenkielinen versio ”Rukoilen”.
Seksuaalisuus- ja romanivähemmistöihin kuuluva Šerifović kertoi Serbian television haastattelussa ”Molitvan” olevan omistettu kaikille vähemmistöille.
Worldwide Pants Incorporated
Worldwide Pants Incorporated on yhdysvaltalaisen tv-juontajan ja koomikon David Lettermanin perustama televisiosarjojen tuotantoon keskittyvä yhtiö. Yhtiö on tuottanut lukuisia eri televisiosarjoja, tunnetuimmat niistä lienevät Lettermanin itse juontama Late Show with David Letterman sekä komediasarja Kaikki rakastavat Raymondia. Worldwide Pants on tuottanut myös useita muita sarjoja, jotka ovat olleet kriitikoiden arvostamia, mutta katsojien puutteessa sarjat ovat usein jääneet korkeintaan yhden tuotantokauden pituisiksi.
Natzwiller
Natzwiller on kunta ja kylä Alsacen alueen Bas-Rhinin departementissa Ranskan koilliskulmassa. Siellä on arviolta 578 asukasta (vuonna 2013) ja sen pinta-ala on 7,29 neliökilometriä.
Natzwillerin vuoristoinen kunta kuuluu yhteisnimeltään Bruchejoen laaksoksi (La vallée de la Bruche) kutsuttuun alueeseen. Kylä on yksi suosituimmista matkailukohteista alueella, jossa sijaitsee muun muassa 1 099-metrinen Champ du Feu -vuorenhuippu.
Natzwillerissä oli toisen maailmansodan aikana ainoa Ranskassa sijainnut saksalaisten keskitysleiri Natzweiler-Struthof, joka on säilytetty muistomerkkinä ja laajennettu karkotettujen vastarintaliikkeen edustajien historiaa esittelevällä museolla (, CERD).
David Burljuk
David Burljuk (1882 Semirotovštšina, Harkovan kuvernementti – 1967 New York, Yhdysvallat) oli venäjänkielinen ukrainalaissyntyinen Yhdysvaltojen kansalaisuuden saanut taidemaalari ja runoilija. Hän kirjoitti venäjäksi.
Burljuk tutustui 1911 Moskovassa Vladimir Majakovskiin. He julkaisivat yhdessä futuristisen manifestin. Hän piti vallankumouksen jälkeen näyttelyitä Siperiassa ja toimi sikäläisten futuristien johdossa. Hän lähti 1920 Japaniin ja sieltä 1922 Yhdysvaltoihin. Hän keskittyi Yhdysvalloissa maalaamiseen ja toimitti vaimonsa Marussian kanssa lehteä Color and Rhyme (1937–1966), jossa hän julkaisi muistelmiaan. Hän sai 1930 Yhdysvaltojen kansalaisuuden.
Burljukin veli oli taidemaalari Volodimir (Vladimir) Burljuk.
Jari Reponen
Jari Reponen (s. 11. toukokuuta 1976 Helsinki) on suomalainen taikuri, joka myös laulaa ja tanssii.
Reponen pääsi 13-vuotiaana Linnanmäen Sirkuskoulun taikurikerhoon, ja oli mukana siinä viisi vuotta. Siellä hän tapasi Jani-nimisen henkilön, jonka kanssa hän perusti Jani & Jari -taikuriduon. Duo esiintyi televisiossa ja monissa tapahtumissa vuosina 1989–1999. Jani & Jari voittivat toisen palkinnon taikureiden pohjoismaisessa kilpailussa vuonna 1994 ja ensimmäisen palkinnon vuonna 1996. Taikuri Janin saatua opiskelupaikan Englannista Reponen ryhtyi suunnittelemaan esityksiä erityisesti lapsille. Esityksiin Reponen otti mukaan myös laulua, tanssia ja eläimiksi pukeutuneita viihdyttäjiä.
Reponen on ottanut laulutunteja ja järjestänyt taikurikursseja vuodesta 1998 lähtien. Keväällä 2001 Reposelta ilmestyi lastenlevy "Taikamaa", jonka sävellyksistä ja sanoituksista vastaavat muun muassa Petri Laaksonen ja Sinikka Svärd.
Alcochete
Alcochete on kunta Setúbalin piirissä, Portugalissa. Sen pinta-ala on 128,4 neliökilometriä ja väkiluku noin 17 600. Kaupungissa sijaitsee Sporting Clube de Portugalin jalkapalloakatemia. Alue on kehittynyt merkittävästi Euroopan pisimmän sillan, Vasco da Gama -sillan läheisyyden ansiosta.
Alcocheten nykyinen pormestari on Luís Franco. Kunnan juhlapäivä on 24. kesäkuuta.
Portugalin kuningas Emanuel I syntyi Alcocheten kylässä vuonna 1469.
Luettelo Pihtiputaan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Pihtiputaan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Pihtiputaan kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Johanna Björkroth
Katri Johanna Björkroth ( s. 9. elokuuta 1964, Helsinki) on suomalainen eläinlääketieteen tohtori ja Helsingin yliopiston elintarvikehygienian professori. Hän toimi yliopiston vararehtorina vuosina 2008–2014 vastuullaan tutkimusasiat ja tutkijankoulutus.
Björkroth tuli ylioppilaaksi Haukilahden lukiosta (1983). Hän opiskeli Eläinlääketieteellisessä korkeakoulussa eläinlääkäriksi (ELL 1990) ja valmistui Helsingin yliopiston eläinlääketieteellisestä tiedekunnasta eläinlääketieteen tohtoriksi (1997). Lisäksi hän on suorittanut Diplomate of the European College of Veterinary Public Health -pätevyyden (2005). Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (1997) oli otsikoitu DNA-based characterisation methods for contamination analysis of spoilage lactic acid bacteria in food processing. Hän on ollut Helsingin yliopiston elintarvikehygienian dosentti vuodesta 1999.
Työurallaan Björkroth toimi elintarvikehygienian assistenttina ja yliassistenttina Eläinlääketieteellisessä korkeakoulussa (1990–1998), työskenteli postdoc-tutkijana Saksassa BFE Karlsruhessa (1998–1999). Tämän jälkeen hän oli Helsingin yliopiston määräaikainen professori (1999–2002). Vuodesta 2002 lähtien Björkroth on ollut Helsingin yliopiston elintarvikehygienian professori. Vuosina 2004–2007 hän oli eläinlääketieteellisen tiedekunnan varadekaani vastuualueenaan tutkimus ja tutkijankoulutus. Björkroth oli Suomen Akatemian kansallisen mikrobiologisen elintarviketurvallisuuden tutkimuksen huippuyksikön varajohtaja ja ryhmänjohtaja 2008–2013. Suomen Akatemian tutkijankoulutukiryhmän jäsen hän oli 2009–2011.
Hänen tutkimuskohteenaan on ollut erityisesti elintarvikehygienia ja bakteeritaksonomia. Bjökroth on johtanut Helsingin yliopiston eläinlääketieteellisessä tiedekunnassa muun muassa pilaajabakteereiden elintarvikemikrobiekologista tutkimusta.
Björkroth on Teknillisten tieteiden akatemian jäsen. Hän on saanut Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan ensimmäisen luokan ritarin arvon (SVR R I).
Eden Fire
Eden Fire on ruotsalaisen Sonic Syndicaten esikoisalbumi. Albumilta julkaistiin single "Jailbreak". Albumi menestyi huonosti.
Perheoikeus
Perheoikeus on yksityisoikeuteen kuuluva oikeudenala, jonka tehtävänä on systematisoida avioliiton solmimiseen, lapsen sukunimen valitsemiseen sekä avioliiton päättymiseen liittyviä oikeudellisia kysymyksiä. Perheoikeuden alaan kuuluvat toisaalta aviopuolisoiden välisiä suhteita koskeva lainsäädäntö kuten puolisoiden omaisuussuhteet ja niihin liittyvät vallintarajoitukset, toisaalta lasten ja vanhempien välisiä suhteita koskeva lainsäädäntö kuten säännökset lasten huollosta ja elatuksesta sekä myös adoptiosta ja sen vaikutuksista. Avio-oikeus on osa perheoikeutta käsittäen muun muassa säädökset toisen omaisuuteen, joka aktualisoituu osituksessa. Laajemmassa mielessä voidaan perheoikeuteen lukea myös perintöoikeus.
Suomen keskeisimpiä perheoikeudellisia lakeja ja asetuksia ovat:
Michael Björklund
Michael Björklund (s. 1975 Saltvik ) on ahvenanmaalainen kokki, joka tunnetaan muun muassa suomenruotsalaisesta lifestyle-televisio-ohjelmasta Strömsö. Hän on Ahvenanmaan tunnetuin kokki.
Björklund on valittu sekä Suomen että Ruotsin Vuoden kokiksi ja hän on sijoittunut viidenneksi Bocuse d’Or -maailmanmestaruuskilpailuissa. Björklund on työskennellyt monta vuotta kokkina göteborgilaisravintoloissa. Hän suosii pohjoismaisia paikallisesti tuotettuja raaka-aineita, joissa on puhtaat maut. Björklundilla on Smakbyn-ravintola lähellä Kastelholman linnaa Sundissa Ahvenanmaalla.
Björklund oli yksi niistä kahdestatoista pohjoismaisesta keittiömestarista, jotka allekirjoittivat Uutta pohjoismaista keittiötä koskevan julistuksen.
Björklund voitti Ruotsissa TV4-kanavalla keväällä 2020 esitettävään Robinson-tosi-tv-sarjan.
Kulaani
Kulaani (Equus hemionus hemionus) on aasianvilliaasin nimialalaji.
Ulkonäkö ja koko
Kulaani on hieman onageria (E. h. onager) isompi ja tummempi. Kulaanilla ei useimpien muiden aasianvilliaasien tapaan ole lapojen kohdalla poikkiristiä. Väriltään kulaani on keltaharmaa ja selän kuvio on vain heikosti havaittavissa.
Levinneisyys ja elinympäristö
Kulaania tavataan Mongoliassa ja Kiinassa. Yhteensä niiden lukumääräksi arvioidaan 23 000, ja vaikka lajin populaatiot ovat vakaat, Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee sen silmälläpidettäväksi lajiksi.
Ravinto ja elintavat
Kulaanin elintavoista tiedetään suhteellisen paljon niiltä ajoilta kun se oli vielä yleinen. Kulaani ei koskaan vietä koko vuotta samoilla alueilla. Sääolosuhteet ja ruoan loppuminen pakottavat lauman vaeltamaan ruoan perässä. Pienemmät perhekunnat yhdistyvät talven kynnyksellä ja vaeltavat jopa tuhatpäisinä laumoina etsimään parempia laidunmaita. Eläimet pysyttelevät koko talven isoissa laumoissa ja lumen sulaessa ne vaeltavat takaisin kesälaitumilleen. Suurimmat vaellukset ovat syksyllä, jolloin kevään varsat jaksavat jo pysyä isompien mukana nopeassa vauhdissa. Syyskuun lopulla sukukypsyyden saavuttaneet orivarsat lähtevät, tai pakotetaan lähtemään, laumasta ja lähtevät yksikseen vuoristoseuduille etsimään omaa laumaa.
Kulaanit saattavat elää samassa laumassa myös muiden eläinlajien kanssa. Kerrotaan niitä joskus nähdyn korkealla vuoristoissa villilampaiden, tiibetingasellien ja villien nautojen seurassa samaan tapaan kuin seeprat ja antiloopit laiduntavat Afrikassa yhdessä. Alatasangoilla kulaanit ovat yhdessä saiga-antilooppien kanssa. Tällaiset yhteiset laumat lisäävät eläinten turvallisuutta, koska laumassa on silloin enemmän valppaita silmäpareja tarkkailemassa vihollisia. Kaikille myös riittää ruokaa, koska hevosensukuiset eläimet syövät erilaista heinää kuin märehtijät.
Pokrovsk
Pokrovsk voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Tony Randall
thumb|Tony Randall Tony Randall (26. helmikuuta 1920 – 17. toukokuuta 2004) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko.
Randall tuli tunnetuksi etenkin kolmesta yhteisestä elokuvasta Rock Hudsonin ja Doris Dayn kanssa. Näiden pikkutuhmien komedioiden nimet olivat Kaikki alkoi puhelimesta, Rakkaani, tule takaisin ja Älä lähetä kukkia. Tämän lisäksi hän näytteli muun muassa Marilyn Monroen tähdittämässä elokuvassa Lemmenloukku ja Woody Allenin elokuvassa Mitä kaikkea oletkaan aina halunnut tietää seksistä, mutta et ole rohjennut kysyä. Hän loi myös näyttävän uran TV:ssä. Hän näytteli vuosina 1970–1974 tv-sitcomissa Odd Couple, vuonna 1976 taas pyöri ohjelma Tony Randall Show. Vuonna 2003 hänellä oli sivurooli elokuvassa Vähät rakkaudesta, joka on Ewan McGregorin ja Renée Zellwegerin tähdittämä nykyversio Rock Hudsonin ja Doris Dayn seksikomedioista.
Hän oli elämänsä aikana kaksi kertaa naimisissa ja toisesta avioliitoista tuli kaksi lasta.
Risto Karhula
Risto Karhula (s. 24. marraskuuta 1959 Suomenniemi ) on suomalainen lavastaja ja käsikirjoittaja. Hän on voittanut kahdesti Jussi-palkinnon parhaasta lavastuksesta. Vuodesta 2015 lähtien Karhula on toiminut kuunnelmasarja Tohtori Raimon toisena käsikirjoittajana. Hän on työskenlyt freelancer-lavastajana elokuvassa ja televisiossa sekä teatterissa vuodesta 1983.
Humbug
Humbug on brittiläisen rockyhtye Arctic Monkeysin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin elokuussa 2009.
Yhtye aloitti kappaleiden säveltämisen ja sanoittamisen kesän 2008 lopulla ja viimeistelivät sen keväällä 2009. Humbug on huomattavasti synkempi ja kokeellisempi kuin yhtyeen kaksi aiempaa albumia.