cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jesse Gelsinger
Tutkijoiden etiikan ja tutkimusprotokollan sääntöjen loukkauksia
Gelsingerin isän mukaan koe oli Helsingin julistuksen vastainen. Isä mainitsee Gelsingerin muistosivuilla, että kokeiden etiikasta vastannut Arthur Caplan laiminlöi velvollisuutensa. Gelsingerin mukaan Caplan totesi, ettei Jesse Gelsinger olisi missään tapauksessa hyötynyt kokeesta, koska sillä testattiin vain valmisteen turvallisuutta, eikä se siis edes turvallisena olisi parantanut Gelsingeriä.
Storytone
Storytone on kanadalaisartisti Neil Youngin 35. studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2014 Reprise Recordsin kautta. Levyn oma tyylilaji on vaihteleva, se sisältää bluesia, jazzia ja sinfoniaorkesterin kanssa soitettuja country-kappaleita. Albumin tuottajana toimii Youngin lisäksi amerikkalainen Niko Bolas.
Kappalelista
Albumin erikoisversiolla on myös toinen levy, jolla Young esittää samat kappaleet akustisesti.
Matkustajainpuu
Matkustajainpuu (Ravenala madagascariensis) on Madagaskarilta kotoisin oleva, kolibrikukkakasvien heimoon kuuluva, palmua muistuttava laji. Se on saanut nimensä vedestä, jota kertyy kuivinakin kausina lehtihankoihin, ja jota matkustajat ovat voineet hätätilassa juoda.
Ulkonäkö ja koko
Matkustajainpuu kasvaa jopa 12 metriä korkeaksi, ja sen banaanin lehtiä muistuttavat viuhkamaiset lehdet kasvavat viisimetrisiksi. Ikääntyessään matkustajainpuu kasvattaa puumaisen rungon. Sen kukat muistuttavat muiden kolibrikukkakasvien tapaan pientä lintua, mutta ovat väritykseltään vaatimattomampia kuin esimerkiksi helokolibrikukalla. Ne näkyvät vain osin lehtituppien välistä ja ovat usein huomaamattomia. Luontaisessa kasvuympäristössä kasvin pölyttäjänä toimii madagaskarilainen puoliapina, joka avaa kukan käsillään ja syö sen siitepölyä ja mettä. Samalla siitepölyä tarttuu apinan naamakarvoitukseen ja siirtyy toisiin kukkiin.
Ghost Dog – samuraiden tapaan
Ghost Dog – samuraiden tapaan on Jim Jarmuschin käsikirjoittama ja ohjaama toimintaelokuva vuodelta 1999. Forest Whitaker esittää pääosan mysteeristä, afrikkalais-amerikkalaista mafian palkkamurhaajaa "Ghost Dog"ia. Ghost Dog noudattaa ikivanhaa samurai-koodia, mikä perustuu 1600-luvun Japanissa eläneen samurain Yamamoto Tsunetomon kertomuksiin, jotka on tallennettu Hagakure-kirjaan.
Elokuva keräsi 9 380 473 dollarin lipputulot.
HMS Opportune (G80)
Valmistus
Alus tilattiin 3. syyskuuta 1939 ensimmäisessä hätälaivueessa John I. Thornycroft and Companyltä Woolstonista, missä köli laskettiin 28. maaliskuuta 1940. Alus laskettiin vesille 21. tammikuuta 1942 ja valmistui 14. elokuuta 1942. Valmistumista viivästytti tavarantoimittajien pommituksissa kärsimät vauriot sekä telakan ilmapommitus joulukuussa 1940.
Palvelus
Toisen maailmansodan päätyttyä alus siirrettiin Portsmouthiin sukellusveneiden maalilaivaksi sekä paikallislaivueeseen. Vuonna 1950 alus siirrettiin modernisoitavaksi, mistä palattuaan se siirrettiin Noren paikallislaivueeseen. Se siirrettiin Chathamin reserviin marraskuussa 1952 ja heinäkuussa 1953 edelleen Portsmouthiin. Alus sijoitettiin poistolistalle 1954 ja myytiin BISCOlle marraskuussa 1955. Alus saapui 25. marraskuuta hinattuna T. W. Wardille Milford Haveniin romutettavaksi.
Fellmanin pelto
thumb|[[Fellmanin pelto Lahdessa. Toukokuun alussa 1918 pellolle koottiin 20 000 antautunutta punaista. Osa teloitettiin, jotkut vapautettiin, valtaosa joutui vankileirien epäinhimillisiin olosuhteisiin.]] Fellmanin pelloksi (myös Fellmanin veripellot ) kutsuttiin Suomen sisällissodan jälkeen toukokuussa 1918 Lahdessa toiminutta väliaikaista vankileiriä. Fellmanin kartanon mailla sijainneelle leirille oli koottu 22 000 antautunutta punakaartilaista sekä itää kohti pyrkinyttä pakolaista. Nykyään sen paikalla on Fellmaninpuisto vankileiristä kertovine muistomerkkeineen.
Taustaa
thumb|Vankeja Fellmanin pellolla. Lahden seudulle oli saapunut huhtikuun jälkipuoliskolla tuhansia Länsi-Suomesta lähteneitä pakolaisia, jotka olivat jääneet saarroksiin Hämeenlinnan ja Lahden välimaastoon. Lahden taistelun tauottua ja kaupungin puolustuksen murruttua 30. huhtikuuta heitä alettiin kerätä Fellmanin kartanon maille Lahden keskustan tuntumaan. Kaiken kaikkiaan ihmisiä oli noin 30 000, joita vartioi vain satakunta saksalaista ja parikymmentä valkoista sotilasta. Vartijoiden oli vaikea hallita suurta ihmismäärää ja arvioilta kolmasosa pääsikin pakenemaan. Tiedetään myös, että jotkut saksalaiset Osasto Brandensteinin sotilaat päästivät naisia ja lapsia pakenemaan. Fellmanin pellolle vankeja kertyi lopulta noin 22 000. Pakolaisten lisäksi joukossa oli myös antautuneita punaisia. Kyseessä oli Suomen suurin vankileiri.
Vankileiri
Pakolaiset olivat lähteneet matkaan tavaroineen ja hevosineen. Suuri osa heistä oli naisia ja lapsia, jotka olivat pakanneet mukaan koko omaisuutensa. Vangitut joutuivat yöpymään useiden päivien ajan paljaan taivaan alla, kunnes viikon kuluttua heitä alettiin siirtää Lahden varuskuntaan perustetulle Hennalan vankileirille. Kaikki eivät kuitenkaan mahtuneet Hennalaan, joten vankeja kuljetettiin myös Hämeenlinnan, Santahaminan ja Lappeenrannan vankileireille. Punakaarteihin kuulumattomat naiset ja lapset päästettiin yleensä vapaaksi. Kurjissa oloissa vankeja kuoli espanjantaudin kaltaisiin nopeasti leviäviin kulkutauteihin eräiden lähteiden mukaan jopa tuhansia. Joitakin satoja myös teloitettiin läheisellä Mustanmäen hautausmaalla.
Hennalan vankileirille siirrettiin Fellmanin pellolta noin 10 900 vankia. Heistä leirillä kuoli teloituksiin, nälkään ja tauteihin ainakin 1 200. Teloitettuja oli yli 500, joista arviolta 200 oli punakaarteissa taistelleita naisia ja nuoria tyttöjä.
Fellmanin kartanon pellot sijaitsivat kaupungin keskustan länsipuolella. Noin viisi hehtaaria vankileirin alueesta on nykyään puistona, loput on vuosikymmenten kuluessa rakennettu. Fellmaninpuistossa on vuonna 1978 pystytetty Punavankien muistomerkki, jonka on suunnitellut kuvanveistäjä Erkki Kannosto. thumb|Fellmanin pelto -performanssi huhtikuussa 2013.
Performanssi
Performanssista valmistui Kaisa Salmen ohjaama elokuva Fellmanin pelto, jota esitettiin syksyllä 2013 Lahden taidemuseossa. Tammikuussa 2014 sitä esitettiin Oulun taidemuseossa ja elokuva on tarkoitus viedä myös ulkomaille.
Kallo (täsmennyssivu)
Kallo voi tarkoittaa seuraavia:
Filippiiniensäihkymedestäjä
Filippiiniensäihkymedestäjä (Aethopyga flagrans) on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Filippiiniensäihkymedestäjää tavataan Filippiineillä. Lajin kannankehitys on laskeva, mutta sen ei uskota olevan vaarassa ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Artur Sobiech
Artur Sobiech (s. 12. kesäkuuta 1990 Ruda Śląska, Puola) on puolalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa saksalaista Hannoveria.
David Crane
David Crane (s. 13. elokuuta 1957 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen televisiokäsikirjoittaja ja -tuottaja. Hän on Marta Kauffmanin kanssa toinen Frendit-televisiosarjan pääkäsikirjoittajista ja luojista. Crane voitti vuonna 2002 parhaan komediasarjan Emmy-palkinnon Frendit-sarjasta yhdessä sarjan muiden tuottajien kanssa.
Frendit
Frendeihin Crane loi useita hahmoja Martha Kauffmanin kanssa. Frendeihin he loivat Jennifer Anistonin esittämän Rachel Greenin, Courteney Coxin esittämän Monica Gellerin, Lisa Kudrowin esittämän Phoebe Buffayn, sekä mieshahmot Ross Gellerin (Monican isoveljen), jota esitti David Schwimmer, Matt LeBlancin esittämän Joey Tribbianin sekä Chandler Bingin, jonka roolissa esiintyi Matthew Perry. Sivuhahmoja sarjassa olivat mm. Gunther (Central Perk kahvilan työntekijä) jota esitti James Michael Tyler, Maggie Wheelerin esittämän Janicen, Christina Phicklersin esittämä Judy Geller. Kaksoisroolissa sarjassa esiintyivät David Schwimmer (Ross Geller, Russ) sekä Lisa Kudrow (Phoebe Buffay, Ursula Buffay)
Prospère Bruggeman
Prospère Bruggeman (7. maaliskuuta 1873 – ?) oli belgialainen soutaja. Hän kilpaili Royal Club Nautique de Gand -joukkueessa vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa. Hän osallistui siellä sekä perämiehelliseen kaksikkoon että kahdeksikkoon; jälkimmäisessä hän sai hopeaa.
Lähteet
Едгар Адамс
Franz von Lenbach
pienoiskuva|Franz von Lenbachin omakuva noin vuodelta 1879. pienoiskuva|Franz von Lenbach: Tituksen riemukaari, maalattu vuonna 1860. Magyar Szépmüvészeti Múzeumin kokoelmat, Budapest. Franz von Lenbach (1836 Schrobenhausen – 1904 München) oli saksalainen taidemaalari, jolla oli Münchenin taide-elämässä huomattava asema. Hänen laaja tuotantonsa käsittää enimmäkseen saksalaisten suurmiesten muotokuvia. Hän erikoistui Vilhelm I:n, Otto von Bismarckin ja hovin johtohenkilöiden kuvaamiseen. Näitä von Lenbach maalasi värikkäästi mutta kriitikoiden mukaan suhteellisen hengettömästi. Yhdessä Wilhelm Leiblin ja Max Klingerin kanssa häntä pidetään aikansa Saksan johtavana muotokuvamaalarina.
Von Lenbachin teoksissa yhtyvät venetsialainen maalaustapa ja valokuvamainen tarkkuus. Hänen naiskuvissaan on vaikutteita myös englantilaiselta Joshua Reynoldsilta. Usein von Lenbach maalasi mallinsa pään tummaa taustaa vasten.
Elämänvaiheita
Franz Lembachin isä oli tirolilainen muurari, joka kirjoitti sukunimensä muodossa Lempach. Poika Franz suoritti koulunsa vuonna 1848 ja hänet laitettiin jatko-opintoihin kauppakouluun. Vuodet 1851−1852 hän oli kuvanveistäjän oppipoikana Münchenissä. Vähän sen jälkeen hänen isänsä kuoli ja hän auttoi perheen elättämisessä.
Tmän jälkeen Lembach pääsi taideteolliseen oppilaitokseen, missä hän lähinnä piirsi. Hänen perheensä antoi hänelle vastentahtoisesti luvan ryhtyä opiskelemaan taidetta, ja vuonna 1854 hän kirjoittautui oppilaaksi Münchenin taideakatemiaan.
Sorong
thumb|250px|Sorongin sijainti
Sorong on rannikkokaupunki Indonesian Länsi-Papuan saarella. Kaupungissa on asukkaita noin 220 000 (arvio vuodelle 2014).
Franz von Lenbach
Elämänvaiheita
Vuoden 1868 Lembach keskittyi pelkästään muotokuvamaalaukseen. Hänen onnistui päästä varakkaiden ja valtaapitävien miesten suosikkimaalariksi. Rautakansleri Otto von Bismarck nimesi hänet luottomaalarikseen. Hänen vuonna 1879 aloittamansa Bismarck-maalausten sarjansa on hänen kuuluisin työnsä. Sarjassa on lähes 80 maalausta. Hän maalasi myös keisari Vilhelm I:n, Franz Lisztin, Richard Wagnerin, Hermann von Helmholzin, paavi Leo XIII:n ja William Gladstonen muotokuvat.
Hans Makart ja Lembach matkustivat Egyptiin vuosina 1875−1876 ja matka vaikutti Lembachin tyyliin. Wienissä Lembach kävi usein, sillä hänen sanottiin olleen erittäin ihastunut Maria Beccadelli di Bolognaan, joka ei kovinkaan paljon taiteilijasta piitannut. Baijerin kuningas myönsi Lembachille aatelisarvon vuonna 1882, minkä jälkeen hänen nimeensä tuli etuliite "von".
Paavi Leo XIII tilasi von Lembachilta muotokuvansa. Paavilla ei ollut juurikaan aikaa istua mallina ja von Lembach maalasi muotokuvan valokuvasta. Hän oli nyt varakas mies ja alkoi rakennuttaa huvilaa Müncheniin vuonna 1887. Samana vuonna hän solmi avioliiton kreivitär Magdalena Moltken kanssa. Avioliitosta tuli onneton: vaimo petti miestään lääkäri Ernst Schweningerin kanssa ja puolisot erosivat vuonna 1896. Von Lembach solmi uuden avioliiton pian eron jälkeen Charlotte von Hornsteinin kanssa.
1890-luvulla Lembach työskenteli lähes pelkästään valokuvien, ei mallien, avulla. Saadakseen maksettua perheensä elintason hän alkoi työskennellä nopeammin ja enemmän, mikä aiheutti hutilointia. Hän alkoi maalata maalauksia myös naisista, kun oli aiemmin maalannut vain miehiä. Vuonna 1895 oli syntyä pieni skandaali, kun muuan hänen oppilaansa varasti hänen luonnoksiaan, maalasi ne loppuun ja myi ne aitoina von Lembacheina.
Von Lembach sai vuonna 1902 halvauskohtauksen, josta ei koskaan kunnolla toipunut. Hän kuoli kahta vuotta myöhemmin ja hänen hautajaisistaan tuli tapahtuma jossa monet aikansa merkkihenkilöt pitivät puheitaan.
Filippiinienvuorimedestäjä
Filippiinienvuorimedestäjä (Aethopyga pulcherrima) on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Filippiinienvuorimedestäjää tavataan Filippiineillä. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Normi (sosiologia)
Normi eli sosiaalinen normi on sosiologian peruskäsitteitä ja tarkoittaa käyttäytymistä koskevaa virallista tai epävirallista sääntöä, jonka rikkomista seuraa virallinen tai epävirallinen rangaistus eli sanktio. Erään määritelmän mukaan normit ovat "sääntöjä, joita ryhmä käyttää määrittämään hyväksyttävät ja sopimattomat arvot, uskomukset, asenteet ja käyttäytymismallit. Säännöt voivat olla virallisia tai epävirallisia. Sääntöjen rikkominen voi johtaa vakaviin rangaistuksiin." Sosiaalisen normin mukaista käyttäytymistä toisaalta voidaan tukea palkitsemalla.
Sosiaaliset normit ilmaisevat vakiintuneita ja hyväksyttyjä tai vaadittuja toimintamalleja elämän eri alueilla. Normien kunnioittaminen tukee henkilön sosiaalista asemaa ryhmässä. Normeja rikkomalla yksilö taas vaarantaa asemansa ryhmän jäsenenä.
Naruto: Shinobi no Sato no Jintori Kassen
Naruto: Shinobi no Sato no Jintori Kassen on Dimpsin kehittämä ja Bandain julkaisema videopeli vuodelta 2003. Se perustuu Masashi Kishimoton luomaan manga- ja animesarja Narutoon ja se seuraa sarjassa esiintynyttä Zabuza-saagaa (animen jaksot 1-19) lautapelin muodossa. Peli julkaistiin PlayStation-pelikonsolille ja se on saatavilla ainoastaan Japanissa.
Pelihahmot
pt:Naruto: Shinobi no Sato no Jintori Kassen
Egalitarismi
Egalitarismi (peräisin ranskan sanasta égal, tarkoittaen tasa-arvoista), joskus myös ekvalismi, on näkemys, jonka mukaan tasa-arvon tulisi vallita tietyssä ryhmässä tietyin tavoin. Erilaisia egalitaristisia näkemyksiä voidaan ymmärtää parhaiten tutkimalla, keiden kaikkien tulisi olla tasa-arvoisia ja missä suhteissa.
Merriam-Webster-sanakirjan mukaan vastaavalla sanalla on kaksi eri merkitystä: ensimmäisen mukaan ihmiset ovat samanarvoisia, toisen mukaan ihmisten välinen epätasa-arvo pitää poistaa. Näitä molempia sovelletaan yhdessä tai erikseen vaihtelevasti sekä talouteen että muihin aspekteihin kuten moraaliin, lakeihin, demokratiaan, politiikkaan, mahdollisuuksiin ja lopputulemiin.
Moraalisen egalitarismin mukaan kaikkien ihmisten ihmisarvo on yhtäläinen. Tämän voi yhdistää mihin tahansa edellä mainituista kolmesta.
Demokraattisen egalitarismin mukaan jokaisen ihmisen äänen pitäisi kuulua yhtä hyvin poliittisissa asioissa. Poliittisen egalitarismin mukaan poliittista valtaa tulisi käyttää tasaveroisesti kansalaisia kohtaan. Syväekologiassa biosfäärinen egalitarismi viittaa kaikkien lajien oikeuteen olla olemassa.
Émile Delchambre
Émile Henri Delchambre (3. joulukuuta 1875 Roubaix – 8. syyskuuta 1958 Roubaix) oli ranskalainen soutaja. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa ja kuului siellä perämiehellisessä nelikossa kultaa voittaneeseen Cercle de l'Aviron Roubaix -joukkueeseen.
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 1933
Vuoden 1933 ammunnan maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Granadassa. Kilpailut olivat 29. ammunnan maailmanmestaruuskisat kaikissa lajeissa. Haulikkolajit suoritettiin tosin Wienissä ensimmäisissä ISSF:n erillään pidetyissä Trapin maailmanmestaruuskilpailussa, vaikkakin jon aiemmin oli erillisiä haulikko MM-kisoja pidetty FITASC:n (Federation Internationale de Tir Aux Sportives de Chasse) ja ISSF:n yhteistyön merkeissä. FITASC:n yksinoikeudeksi jäi kyyhkysammunta, jonka maailmanmestaruuden San Sebastianissa voitti Raymond de Hemptine Belgiasta. Hirviammunta jäi toistaiseksi pois MM-kilpailuista - se palasi ohjelmaan jälleen 1937.
Uutena lajina kilpailuihin tuli 25 metrin kuvioammunta pistoolilla, joka tunnetaan myös olympiapistoolin nimellä.
Sangihenmedestäjä
Sangihenmedestäjä (Aethopyga duyvenbodei) on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Sangihenmedestäjää tavataan Sangihen saarella Indonesiassa. Laji on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi, ja se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi.
Futsalin maailmanmestaruuskilpailut 1996
Maailmanmestaruuden voitti kaksi aiempaakin mestaruutta voittanut Brasilia, joka kukisti finaalissa Espanjan 6–4.
Karsinnat
Maailmanmestaruuskilpailujen karsintaan osallistui 48 joukkuetta. Lisäksi kisoihin pääsi ilman karsintaa isäntämaa Espanja. Kisoihin päässeet joukkueet olivat:
Mike Curran
Mike Curran (s. 14. huhtikuuta 1944 Minnesota, Yhdysvallat) on menestyksekkään kansainvälisen uran tehnyt entinen jääkiekkoilija. Hän lopetti uransa 1977.
Curran oli maalivahtina, kun Yhdysvaltojen joukkue sai hopeaa olympialaisissa 1972. Jo sitä ennen hän oli edustanut maataan vuosien 1969, 1970 ja 1971 jääkiekon MM-kisoissa.
Curran aloitti ammattilaisuran Minnesota Fighting Saintsissa tuoreessa World Hockey Association -liigassa kaudella 1972–1973. Hänestä kehittyi nopeasti yksi uutuusliigan maineikkaimmista maalivahdeista, ja hän pelasi vuoden 1973 WHA:n tähdistöottelussa. Curran menetti työpaikkansa 1976 Fighting Saintsin mentyä konkurssiin, mutta hän palasi kansainvälisen kilpailutoimintaan edustamalla Yhdysvaltoja vuosien 1976 ja 1977 MM-kisoissa. Hän oli myös 1976 mukana maansa ensimmäisessä Kanada-cupin joukkueessa turnauksessa, jossa ensi kertaa kohtasivat kiekkoilun kuuden kärkimaan parhaat pelaajat.
Mike Curran valittiin International Ice Hockey Federation Hall of Fameen 1999 ja United States Hockey Hall of Fameen 1998.
Marta Kauffman
Marta Fran Kauffmann (s. 21. syyskuuta 1956) on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja ja televisiotuottaja. Parhaiten hänet tunnetaan toisena luojana tilannekomediasarjassa Frendit David Cranen rinnalla. Kauffman ja Crane sekä Kevin Bright olivat myös sarjan pääkäsikirjoittajia. Kauffman ja Crane ovat myös tuottaneet yhdessä komediasarjat Veronican salaisuudet ja Jesse. Vuonna 2005–2006 Kauffman toimi päätuottajana sarjassa Related.
Kauffman kävi Brandeisin yliopistoa ja valmistui teatterin kandidaatiksi vuonna 1978. Hän on asunut vuodesta 2013 asti yhdessä hänen aviomiehensä Michael Skloffin (Frendien tunnuslaulun säveltäjä) kanssa Los Angelesissa. Kauffmanilla on kolme lasta.
Pit (Kid Icarus)
Pit (, Pitto) on Nintendon Kid Icarus -pelisarjassa esiintyvä fiktiivinen videopelihahmo ja sarjan päähenkilö. Hän on valon jumalatar Palutenan uskollisin palvelija ja hänen kuninkaallisen henkivartijakaartinsa johtaja.
Kid Icarus -sarja
Pit esiintyi ensimmäisen kerran NES:in Kid Icarus -pelissä, jossa hän on pieni alamaailmaan ansaan jäänyt enkeli. Hän on saanut vangitulta Palutenalta tehtävän kukistaa pimeyden jumalatar Medusa. Käyttäen kolmea pyhää aarretta (Pegasoksen siipiä, peilikilpeä ja valonuolia), Medusa johtaa kauhean voiman omaavaa armeijaa, joka uhkaa Taivaassa sijaitsevaa Enkelimaata ja Palutenan palatsia. Aseenaan taikavoimia omaava jousi, Pit lähtee hakemaan kolmea pyhää aarretta takaisin ja palauttamaan rauhan.
Game Boyn Kid Icarus: Of Myths and Monsters -pelissä Pit on määrätty puolustamaan Enkelimaata pahan Orcosin johtamia demoneita vastaan, jotka aikovat tunkeutua maahan. Palutena antaa Pitille tehtäväksi hankkia kolme pyhää aarretta ja saada niiden avulla oikeat voimat, voidakseen voittaa Orcosin tämän hyökätessä.
Super Smash Bros Brawl
Pitkän odotuksen jälkeen Pitin ilmoitettiin olevan mukana vuonna 2008 ilmestyvässä Super Smash Bros. Brawl -pelissä pelattavana hahmona. Pit on saanut uudelleensuunnitellun, "realistisemman" ulkomuodon ja hän käyttää aseinaan ensimmäisestä Kid Icarus -pelistä tuttuja pegasoksen siipiä, peilikilpeä sekä valonuolia. Pelissä hänen Final Smash -liikkeensä on Palutenan armeija. Kun hän saa Final Smash -pallon, hän kutsuu Palutenan, joka ohjaa hänen armeijansa hyökkäämään vastustajia kohti kaikkialta.
Kapteeni N - Pelimestari
Pit on yksi Kapteeni N -animaation ja -sarjakuvan päähahmoista. Hän on sarjassa yksi pääasiassa videopelihahmoista koostuvan N-ryhmän jäsenistä. He puolustavat Videomaata sitä havittelevilta mahtavilta vihollisilta, kuten Äitiaivolta ja Munakoisovelholta. Kuten Kid Icarus -pelisarjassa, Pitillä on aseenaan taikajousi sekä viini, jossa hän säilyttää nuoliaan. Nuolet ovat erilaisia ja ne aiheuttavat ainutlaatuisia vaikutuksia osuessaan kohteeseensa. Pitillä on myös kyky olla lennossa kaiken aikaa, vaikka peleissä hänellä täytyy olla Pegasoksen siivet hallussaan.
Eräs kiinnostava seikka on, että sarjassa Pitiä ei kutsuta Pitiksi, vaan "Kid Icarukseksi". Hänen puhetapaansa kuuluu usein lisätä tärkeiden sanojen loppuun pääte "-cus" tai jokin muu loppuliite.
Aiheesta muualla
Kid Icarus
Mackenzie Kingin saari
Mackenzie Kingin saari on saari pohjoisessa Kanadassa.
Lucky Star
Lucky Star (らき☆すた) on Kagami Yoshimizun luoma manga- ja animesarja, josta on tehty myös videopelejä. Sarja keskittyy lähinnä teini-ikäisten, yhdeksän japanilaisen ja yhden amerikkalaisen tytön elämään.
Mackenzie Kingin saari
Mackenzie Kingin saaren eteläpuolella on Melvillensaari ja pohjoispuolella Bordensaari, kuten nämä saaret, Mackenzie Kingin saari on suurimmalta osaltaan Luoteisterritorioiden puolella, saaren itäisimmät osat ovat Nunavutin puolella. Saari kuuluu Kuningatar Elisabetin saariryhmään.
Saaren pinta-ala on 5 048 km². Saari on 115. suurin maailmassa ja 26. suurin Kanadassa.
Tutkimusmatkailija Vilhjalmur Stefansson saapui saarelle vuonna 1915, myöhemmin saari nimettiin Kanadan pääministeri William Lyon Mackenzie King mukaan.
Lucky Star
Päähenkilöt
Tsukasa on Kagamin nuorempi kaksossisko. Hän on samalla luokalla kuin Konata. Tsukasa on mukava ja ystävällinen, mutta hyvin kömpelö hahmo, joka ei ole kovin hyvä opiskelussa tai liikunnassa. Tsukasalla on siniset silmät ja lyhyet, liilat hiukset, joissa hän pitää keltaista pantaa.
Miyuki on kaunis, älykäs ja hyväkäytöksinen tyttö varakkaasta perheestä. Hän puhuu aina kohteliaalla japanilaisella tyylillä, jopa puhuessaan lähimmille ystävilleen. Miyuki on samalla luokalla Konatan ja Tsukasan kanssa. Hän on stereotyyppinen meganekko, eli ystävällinen, silmälasipäinen tyttö. Hän pelkää hammaslääkärissä käymistä ja asioiden, kuten piilolinssien, laittamista silmiinsä. Miyuki pitää kirjojen lukemisesta ja nukkumisesta, ja hän meneekin yleensä aikaisin nukkumaan.
Guadalajara (maakunta)
Guadalajara on maakunta keskisessä Espanjassa Kastilia-La Manchan itsehallintoalueen pohjoisosassa. Sen rajanaapureita ovat Cuencan, Madridin, Segovian, Sorian, Zaragozan ja Teruelin maakunnat.
Guadalajaran väkiluku on 253 310 (vuonna 2017) ja pinta-ala 12 212 neliökilometriä. Lähes 40 prosenttia väestöstä asuu pääkaupungissa Guadalajarassa. Maakunnassa on yhteensä 288 kuntaa, joista yli kolme neljännestä on alle 200 asukkaan kyliä.
Alueella sijaitsee Pastranan keskiaikainen kylä.
Venäjän liberaalidemokraattinen puolue
thumb|Puolueen lippu. Venäjän liberaalidemokraattinen puolue (, lyh. ЛДПР, LDPR) on Venäjän federaatiossa toimiva poliittinen puolue, joka on perustettu vuonna 1989 Neuvostoliiton liberaalidemokraattisen puolueen nimellä. Puolueen puheenjohtajana toimi sen perustamisesta saakka Vladimir Žirinovski kuolemaansa asti. Nykyinen puheenjohtaja on Leonid Slutski.
LDPR kuvaa itseään liberaaliseksi demokraattiseksi puolueeksi. Puoluetta on kuvattu myös "räyhäkansalliseksi" ja sen perustajan ja johtajan fanaattis-populistiset lausunnot ovat herättivät 1990-luvulla huomiota ulkomaillakin.
Epäliberaali puolue
Puolueen ohjelma sanoo puolueen tavoittelevan demokratiaa ja sosiaaliliberalismia. Kuitenkin länsimaissa katsotaan laajalti, että puolue on epäliberaali    ja sitä pidetään yleisesti äärinationalistisena puolueena. Puolueen itsensä mukaan sen päävastustajat ovat liberaali Jabloko sekä kommunistinen Venäjän kommunistinen puolue.
Puolueen synty
Entinen NKP:n politbyroon jäsen Aleksandr Jakovlev väittää puolueen olevan NKP:n ja KGB:n yhteisprojekti. Muistelmissaan Jakovlev kertoo, että KGB:n johtaja Vladimir Kriuzhkov esitteli tämän "nukkepuoluehankkeen" tapaamisessaan Mihail Gorbatšovin kanssa ja informoi tätä puoluejohdon valikoimisesta. Jakovlevin mukaan puolueen nimen keksi KGB-kenraali Philipp Bobkov. Bobkov tosin sanoo vastustaneensa tätä "Zubatov-tyyppistä nukkepuoluetta, joka on KGB:n kontrollissa ja ohjailee tiettyjen sosiaalisten ryhmien mielenkiintoa ja tuntemuksia".
Kokeellinen taloustiede
Kokeellinen taloustiede tutkii ja testaa taloustieteen teoreettisia tuloksia kokeellisten menetelmien avulla. Sen tavoitteena on tehdä kontrolloituja kokeita mikrotaloustieteen ja peliteorian tuloksien tutkimiseksi laboratorio-olosuhteissa. Kokeiden avulla taloustieteilijät voivat pitää joitakin muuttujia kiinteinä ja tutkia niiden vaikutusta tulokseen tavalla, joka mahdollistaa ceteris-paribus-vertailut.
Taloustieteen Nobelin voittanut Vernon Smith on yksi kokeellisen taloustieteen tutkijoista. Hän on tehnyt useita kontrolloituja kokeita kysynnän ja tarjonnan tutkimiseksi.
Tutkimukset vangin ja vapaamatkustajan ongelman suhteen sekä ultimatum-pelissä antaisivat uskoa, että tavalliset ihmiset valitsevat toistetuissa peleissä huomattavasti useammin yhteistyön kuin rationaalisen oman edun tavoittelun hypoteesi antaisi olettaa.
Divalia Fossae
Divalia Fossae on repeämälaaksojen sarja protoplaneetta-asteroidi Vestan pinnalla. Se on todennäköisesti muodostunut jättiläiskraatteri Rheasilvian luoneessa törmäyksessä. Divalia Fossaelle annettiin alun perin nimi Divalia Fossa, mutta nimi vaihdettiin monikkomuotoon 5. helmikuuta 2014. Laaksot ovat saaneet nimensä roomalaisen juhlan mukaan.
Ominaisuudet
Divalia Fossae koostuu 86:sta tasapohjaisesta laaksosta, jotka sijaitsevat Vestan päiväntasaajan tienoilla. Muodostelman pohjoisin osa sijaitsee päiväntasaajan leveydellä, ja eteläisin noin kohdassa 22 eteläistä leveyttä. Laaksojen pituudet vaihtelevat 19 ja 380 kilometrin välillä, mutta Divalia Fossaen yhteispituus on jopa 549,37 km. Leveimpien kohtien leveys on noin 15 km, ja laaksojen syvyys on yli kilometri. Pystysuora siirros on suurimmillaan noin 5 km.
Granada (maakunta)
Granada on maakunta Andalusian itsehallintoalueen itäosassa Espanjan eteläosassa Välimeren rannalla. Sen rajanaapureita ovat Málagan, Córdoban, Jaénin, Albaceten, Murcian ja Almerían maakunnat.
Granadan pinta-ala on 12 647 neliökilometriä. Sen väkiluku on 912 938 (vuonna 2017) ja väestötiheys 73 asukasta neliökilometrillä. Noin 30 prosenttia väestöstä asuu maakunnan pääkaupungissa Granadassa. Maakunnassa on yhteensä 168 kuntaa.
Manner-Espanjan korkein vuori Mulhacén (3 481 metriä) sijaitsee Granadassa. Granada jakaa Sierra Nevadan kansallispuiston Almerían kanssa.
Nähtävyyksiä ovat Granadan maurilainen arkkitehtuuri ja erityisesti Alhambran palatsi. Talvisin vuoriston hiihtokeskuksissa lasketellaan.
Aiheesta muualla
37.25°N, -3.25°W
Raittiusliike Suomessa
pienoiskuva|Ei alkoholia. Raittiusliike Suomessa sai alkunsa Axel August Granfeltin perustamasta raittiusseurasta, 27. elokuuta 1853 perustetusta Raittiuskirjallisuuskomiteasta ja monista myöhemmin perustetuista paikallisista raittiusyhdistyksistä. Yhdistykset levittivät raittiusaiheisia kirjasia ja järjestivät esitelmätilaisuuksia, joissa kerrottiin alkoholin haittavaikutuksista.
Raittiusliikkeen synty
Suomessa on harjoitettu raittiusvalitusta ja muuta alkoholin käytön vähentämiseksi suunnattua toimintaa jo 1500-luvulla eli Kustaa Vaasan ajoista lähtien. Tuohon aikaan myytiin kirkonmenojen aikana olutta kirkkomäillä, josta koituvan rauhattomuuden ja metelin vähentämiseksi Kustaa Vaasa kielsi oluen myymisen kirkkomäellä, mutta salli olutta myytävän tienvarsilla olevissa kapakoissa, siten että kussakin pitäjässä sai olla enimmillään kolmesta neljään kapakkaa.
Ruotsin säätyjen suostumuksella hallitus julisti vuonna 1756 viinanpolton kiellon ja takavarikoi 169 132 viinipannua. Tämän kiellon vaikutuksesta yleinen rauhattomuus maanteillä lakkasi, tuomarit kokivat tehtäviensä vähentyneen, tappeluiden, riitojen ja useiden järjestyshäiriöiden hävitessä melkein kokonaan. Turun ja Porin maaherra Wallenin lausunnon mukaan viinanpolttokiellon vaikutukset hänen läänissään olivat hyvin myönteiset. Samaa kertoi Laitilan kirkkoherra vuonna 1757. Myssyt kumosivat viinanpolttokiellon vuonna 1760, kun valtio tarvitsi hävityn Pommerin sodan vuoksi lisää tuloja.
Merkittävä raittiusasian edelläkävijä Henrik Renqvist julkaisi 1835 Helsingissä painetun raittiuskirjasen Viinan kauhistus ja seuraavana vuonna kirjasen Suomalaisten raittiuteen kutsumus ja suostumus, joka oli tarkoitettu avuksi raittiuslupauksia varten.
Vuonna 1838 määrättiin Lappia koskeva viinan viemisen kielto, jota täydennettiin 1842, jolloin kiellettiin muidenkin väkijuomien vieminen Lappiin. Siitä sai alkunsa Lapin kieltolaki. Lestadiolaisen saarnaaja L. L. Laestadius perusti Lapin ensimmäisen raittiusseuran 1844.
Vuonna 1843 Elias Lönnrot suomensi Nikolai I:n raittiusmies Rober Bairtin kirjoittaman kirjan ''Kertomus Rob. Bairtin, Saksan-Kielisestä kirjasta, kuinka Pohjas-Amerikan Yhdys-Waltakunnissa, Kohtuullisuuden Seurat ovat eistyneet'', sitä jaettiin 3 000 kappaletta Suomessa ja suuria määriä Venäjällä ja Virossa. Suomessa raittiusseurojen historia on saanut alkunsa Laestadiuksen perustamasta raittiusseurasta sekä 27.8.1853 perustetusta Raittiuskirjallisuuskomiteasta ja monista myöhemmin perustetuista paikallisista raittiusyhdistyksistä, jotka levittivät raittiusaiheisia kirjasia ja pitivät esitelmätilaisuuksia, kertoen alkoholin haittavaikutuksista.
Suomen raittiuden seura
Turussa vuonna 1881 vapaakirkollisten perustama raittiusseura. Ensimmäinen johtaja Emil Hedenström, jonka siirryttyä Helsingin raittiusseuran johtajaksi, hänen tehtävänsä sai Kaarle Verkko.
Kohtuuden ystävät ja Raittiuden ystävät
Raittiusseura perustettiin 15. lokakuuta 1860. Se oli saanut vaikutteita ruotsalaisesta wieselgreniläisestä raittiusliikkeestä. Seuran säännöt valmistivat professori J. V. Snellman, Frans Ludvig Schauman, Stephan Baranowski ja esittelijäsihteeri Gabriel Mauritz Waenerberg. Seuran puheenjohtajaksi valittiin Gabriel Rein.
Raittiuskirjallisuuskomitea julkaisi raittiusaiheisia vihkosia. Ensimmäinen niistä oli Elias Lönnrotin ulkomaalaisen kirjoituksen pohjalta vuonna 1854 kirjoittama Kolme päivää Saurion kylässä ja seuraava 1856 Wilhelm Linterin historia. Sekä suomennos v. 1854 Rampa Lauri, ylipainos Turun sanomista v. 1854 Paimelan ukko, Houkuttelija, Gustaf Cannelin v. 1855 kirjoittama Maunulan Matti, ja Turmiolan Tommi.
Vuosina 1853–1873 Kohtuuden ystävät ja sitä edeltänyt Raittiuskirjallisuuskomitea julkaisivat 19 suomenkielistä ja 6 ruotsinkielistä ja 2 lapinkielistä kirjasta. Yhteismäärä oli 108 500 kappaletta.
Vuoden 1874 jälkeen seuran johtajana toimi August Schauman. Tällä kaudella painettiin 107 000 kirjasta. Kirjaset levitettiin pääasiassa maksutta. Seuralle valittiin uusi johtokunta 24.5.1883 pidetyssä vuosikokouksessa. Esimieheksi valittiin Axel August Granfelt ja jäseniksi valittiin ylitarkastaja Uno Cygnaeus, opettaja S. G. Dahlström, maisteri K. Lindroos, opettajakandidaatti O. A. F. Lönnbohm. Vuosikokouksessa 2.2.1884 seuran sääntöjä uudistettiin, ja seuran uudeksi nimeksi tuli Raittiuden ystävät.
Alue 333
Alue 333, tunnetaan myös nimellä "the First Family", on ryhmä hominidien hampaita ja luita, jotka Donald Johansonin arkeologinen tiimi löysi vuonna 1975 Etiopian Hadarista. Luiden arvioidaan olevan noin 3,2 miljoonaa vuotta vanhoja ja koostuvan vähintään kolmentoista yksilön jäännöksistä; niiden oletetaan kuuluvan Australopithecus afarensis -lajille. On olemassa useita teorioita hominidien kuolinsyystä ja niiden lajista ja sukupuolesta kiistellään.
Löytäminen
thumb|300px|right|Afrikan sarvi
1960- ja 1970-luvuilla neljän miehen muodostama retkikunta IARE (International Afar Research Expedition) aloitti geologisen tutkimuksen ja kartoittamisen Afrikan sarven alueella. Retkueeseen kuuluivat ranskalainen paleoantropologi Maurice Taieb, ranskalainen paleontologi Yves Coppens, amerikkalainen geologi Jon Kalbi sekä amerikkalainen antropologi Donald Johanson. He asettuivat tutkimaan Hadarin muodostuman sedimenttiä. Historiallisesti Afarin syvänkö oli hyödyntämättä, koska se oli kaukainen ja kolkko paikka. IARE päätti kuitenkin tutustua alueeseen muista syistä. Geologisen jakson aikana Hadari-muodostuma kerrostui lähes 200 metrin sedimenttikerrokseksi. Sedimentissä on myös runsaasti fossiileja, mikä tarkoittaa, että tutkijat saattavat löytää hyvin säilyneitä ja täydellisiä fossiileja. Lisäksi alueella oli maasälpää ja vulkaanista lasia, joka kertoi tuliperäisyydestä. Vuodesta 1973 vuoteen 1977 IARE-kampanjan tuloksena löydettiin noin 250 hominidifossiilia. Kuuluisin löytö on Lucy, täydellisin löydetty Australopithecus afarensisin luuranko. Kuitenkin vuonna 1975 löydettiin samasta muodostumasta lukuisia jäänteitä toisistakin Australopithecus afarensis -lajin yksilöitä ja paikka nimettiin Alue 333:ksi. Nämä jäänteet tulivat tunnetuksi "the First Familynä" ja edustavat vähintään kolmeatoista eri yksilöä, niin lapsia kuin aikuisiakin. Fossiilien läheltä löytyneiden esineiden perusteella on päätelty hominidien eläneen laumassa.
Tulokset
216 fossiilista 197 oli pintalöytöjä ja 19 löydettiin 80 cm syvyydestä, mikä viittaa yhteiseen kuolinpäivään. Lisäksi vierailut alue 333:lla johtivat 23 ylimääräisen selkänikaman, kolmen alaleuan sekä hampaan löytöön. Tämä lisäsi arvion 13 yksilöstä 17 yksilöön (9 aikuista, 3 nuorta ja 5 lasta). Fossiileja puuttui sään vaikutuksesta. Vuonna 2000 fossiileista saatiin koottua neljä jalkapöytää. Morfologi tutki luun ja totesi, että Australopithecus afarensis liikkui jo ihmisen kaltaisesti.
Alkuperä
Tutkimustulokset ovat osoittaneet "the First Familyn" asuneen alue 333:n lähettyvillä ja kuolleen samanaikaisesti. Radiohiiliajoituksen perusteella fossiileilla on ikää 3,18-3,21 miljoonaa vuotta.
Kuolinsyy
On harvinaista, että usea saman lajin yksilö kuolee yhtäaikaisesti samassa paikassa ja se on antanut aihetta spekulointiin kuolinsyystä. Yksi suosittu teoria oli tuhotulva, mutta tarkemmat tutkimukset ovat osoittaneet, ettei alueella tulvinut hominidien kuollessa. Vaihtoehtoisessa teoriassa suuret kissapedot olisivat saalistaneet hominidijoukon, mihin viittaisi luurankojen epätäydellisyys. Mutta mikäli kissapedot olisivat saalistaneet hominidit, ne olisivat kuolleet eri aikaan. Eräässä teoriassa ehdotetaan ruokamyrkytystä, mutta Johanson epäilee teoriaa, sillä hominidit olivat kasvissyöjiä.
Laji
Moni epäilee, etteivät "the First Familyn" hominidit kuulu samaan lajiin. Se, että fossiilit koostuvat kolmestatoista yksilöstä, jotka ovat kuolleet samaan aikaan, viittaa siihen, että ne ovat samaa lajia. Jotkut uskovat, että tämä on vain sattumaa. Arkeologit ovat tutkineet laajasti kaikkia luita pyrkiessään ratkaisemaan kysymystä. Kokoeroja havaittiin olka- ja lonkkaluita vertaamalla. Vaikka luut ovat eripituisia, ne kuuluvat todennäköisesti kaikki Australopithecus afarensis -lajille ja eripituisuus johtuu sukupuolista ja yksilön iästä.
Populaarikulttuurissa
Brittiläisessä scifisarjassa Uhka menneisyydestä Helen Cutter myrkytti "the First Familyn" tarkoituksenaan tuhota ihmiskunta.
Vanhuudesta
Vanhuudesta (, ”Cato vanhempi vanhuudesta”) on Ciceron kirjoittama filosofinen teos, joka käsittelee vanhuutta ja kuolemaa.
Historia
Cicero kirjoitti teoksen vuonna 44 eaa., muutama viikko Julius Caesarin murhan jälkeen. Tämä käy ilmi muun muassa Ciceron Atticukselle osoittamista kirjeistä sekä teoksesta De divinatione. Cicero omisti teoksen ystävälleen Atticukselle samoin kuin samoihin aikoihin kirjoittamansa dialogin Ystävyydestä. Nämä kaksi teosta voidaankin nähdä eräänlaisena kaksosparina.
Cicero sai teokseensa paljon vaikutteita varhaisemman kreikkalaisen filosofian dialogeista. Hän jäljittelee Platonin Valtiossa ja Faidonissa käytyjä keskusteluja ja on kääntänyt teokseensa kohtia Ksenofonin dialogista Talouden taito. Muodoltaan ja tyyliltään teos muistuttaa kuitenkin enemmän Aristoteleen dialogeja.
Vanhuudesta kuuluu Ciceron filosofisista teoksista suosituimpiin. Benjamin Franklin julkaisi teoksesta englanninkielisen käännöksen, jonka oli tehnyt James Logan. Tämä oli ensimmäinen klassisen tekstin käännös Uudessa maailmassa.
Sisältö
Ciceron teos on muodoltaan dialogi eli keskustelu. Siinä arvostettu Marcus Porcius Cato vanhempi, jonka mukaan koko dialogi on nimetty, puhuu aiheesta Scipio Africanukselle ja Gaius Laelius Sapiensille. Keskustelu on sijoitettu vuoteen 150 eaa., jolloin Cato oli 83-vuotias, ja Scipio Africanus ja Laelius nuoria miehiä, kummatkin noin 35-vuotiaita.
Teos koostuu 85 lyhyestä luvusta. Se voidaan jakaa kolmeen osaan. Alkuosassa dialogi omistetaan Atticukselle. Tätä seuraa alustava keskustelu dialogin aiheesta. Siinä Scipio ilmaisee ihailevansa Caton onnellista vanhuutta ja Laelius pyytää Catoa kertomaan, kuinka sellainen voidaan saavuttaa. Pääosan keskustelusta muodostaa Caton esittämä vanhuuden puolustus, jossa hän torjuu neljä yleistä vanhuutta vastaan esitettyä syytöstä. Caton puhe jatkuu keskeyttämättä dialogin loppuun ja näin se on käytännössä enemmänkin monologi.
Toisen syytöksen mukaan vanhuus vie ruumiilliset voimat. Caton mukaan vanhana ei kuitenkaan tarvita yhtä paljon voimia; toisaalta monet vanhuuden ongelmat johtuvat sairauksista, jotka voivat yhtä lailla iskeä nuorempiinkin.
Kolmannen syytöksen mukaan vanhuus vie kyvyn nauttia elämästä. Caton mukaan ne asiat, jotka tuottavat nautintoa nuoruudessa, ovat kuitenkin pahoja, ja vanhuus vain vapauttaa niistä. Samalla vanhuus tuo mukanaan parempia nautintoja, kuten keskusteluista ja kirjallisuudesta nauttiminen.
Neljännen syytöksen mukaan vanhuus on onnetonta aikaa, koska se on kuoleman odottelua. Caton mukaan elämässä ei kuitenkaan ole päämääränä elää pitkään vaan hyvin, jolloin kuolemaa ei tarvitse pelätä missään iässä. Lisäksi kuolema on luonnollista, erityisesti vanhuudessa, ja tapahtuu vieläpä nopeasti ja lähes kivuttomasti, joten siksikään sitä ei tarvitse pelätä. Cato katsoo kuoleman myös olevan portti onnelliseen kuolemattomuuteen, mitä hän perustelee muun muassa Platonin näkemyksillä. Lopuksi Cato ilmaisee kaipaavansa tällaista kuolemattomuutta ja yhdistymistä kaikkiin niihin, jotka hän ennen tunsi ja joita hän rakasti.
HMS Orwell (G98)
HMS Orwell (viirinumero G98) oli Britannian kuninkaallisen laivaston O-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Palvelus
Alus siirrettiin Devonportin paikallislaivueeseen, josta se määrättiin 1958 telakalle huollettavaksi. Huollosta palattuaan alus poistettiin palveluksesta ja siirrettiin Chathamissa reserviin. Rosythissa tehdyn huollon huollon jälkeen alus oli lyhyen aikaa palveluksessa ennen paluuta reserviin. Alus siirrettiin 1961 Portsmouthiin ja myytiin 1965 romutettavaksi. Alus saapui 28. kesäkuuta hinattuna J. Cashmerelle Newportiin romutettavaksi.
Diklooriasetaldehydi
Diklooriasetaldehydi (C2H2Cl2O) on asetaldehydin kloorattu johdannainen. Yhdistettä käytetään orgaanisessa synteesissä valmistettaessa muita orgaanisia yhdisteitä.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa diklooriasetaldehydi on väritön nestemäinen aine. Se liukenee orgaanisten liuottimien lisäksi hyvin veteen, mutta muodostaa helposti vedessä monohydraatin. Seisoessaan diklooriasetaldehydi muodostaa polymeerejä, joita ovat muun muassa heksaklooriparaldehydi ja polydiklooriasetaldehydi. Näitä polymeerejä muodostuu nopeammin Lewis-happojen kuten alumiinikloridin, rauta(III)kloridin, antimonitrikloridin ja tina(IV)kloridin läsnä ollessa. Muut diklooriasetaldehydin reaktiot ovat tyypillisiä aldehydeille. Hapetettaessa siitä muodostuu dikloorietikkahappoa ja pelkistettäessä dikloorietanolia.
Valmistus ja käyttö
Diklooriasetaldehydiä valmistetaan tyypillisimmin klooraamalla asetaldehydiä tai paraldehydiä 70–80 °C:n lämpötilassa. Muita tapoja syntetisoida yhdistettä ovat etanolin klooraus nikkelikloridin toimiessa katalyyttinä ja 1,2-dikloorieteenin klooraus vesiliuoksessa.
Diklooriasetaldehydiä käytetään eräiden muiden orgaanisten yhdisteiden synteesissä. Siitä voidaan valmistaa muun muassa hyönteismyrkkyinä käytettäviä DDD:tä ja pertaania.
Rikkinäinen puhelin
Rikkinäinen puhelin, juoruämmä tai juoru on lasten seuraleikki. Leikkijät kokoontuvat riviin tai jonoon, ja toisessa päässä oleva kuiskaa haluamansa viestin seuraavalle. Tämä kuiskaa sen eteenpäin, kunnes päästään rivin tai jonon loppuun. Lopuksi viimeinen kertoo, mitä hän kuuli, ja ensimmäinen paljastaa liikkeelle laskemansa viestin. Usein viesti on muuttunut matkan varrella huomattavasti.
Rikkinäinen puhelin -leikin ideoilla on joskus myös merkitystä kokeellisessa peliteoriassa ja taloustieteessä, jossa samaa ideaa käytetään mallinnettaessa informaation kulkua ihmisten välillä.
Overseas Press Club
thumb|Klubitalo. Overseas Press Club of America on 1939 perustettu yhdysvaltalainen ulkomaankirjeenvaihtajien järjestö. Perustajajäseniä oli uutistoimistossa työskennellyt Carol Weld. Se "ylläpitää Yhdysvalloissa ja ulkomailla työskentelevien toimittajien yhteyksiä, kannustaa ammatillisesti korkean tason ylläpitämistä uutistyössä, edistää uuden toimittajasukupolven koulutusta ja tukee lehdistönvapautta ja toimittajien ja lehdistön riippumattomuutta kaikkialla maailmassa sekä pyrkii edistämään ihmisten välisen kommunikaation ja keskinäisen ymmärryksen parantamista". Jäseneksi valittavan on työskenneltävä journalismin alalla päätoimisesti.
Järjestö myöntää vuosittain huhtikuussa järjestettävässä tilaisuudessa palkintoja erinomaisesta toiminnasta journalismin parissa. Yksi palkinnoista on Robert Capa Gold Medal Award, jonka myöntämisperusteena on ulkomailta julkaistu valokuvareportaasi, joka vaatii poikkeuksellista rohkeutta ja yritteliäisyyttä.
Poliisivaltio
Poliisivaltio on autoritaarinen valtio, jonka hallitus on antanut salaiselle poliisille tai poliittiselle poliisille laajat oikeudet valvoa kansalaisten sosiaalista, poliittista ja taloudellista elämää. Poliisivaltiossa kansalaisten oikeuksia, vapauksia ja yksityisyyttä rajoitetaan voimakkaasti, ja toisinajattelu tukahdutetaan.
Poliisivaltiota hallitaan sorrolla, terrorilla, väkivallalla, joukkovalvonnalla, propagandalla ja aivopesulla. Poliisivaltiossa vallitsee yleinen pelon ja epäilyksen ilmapiiri. Mikä tahansa sana tai teko voidaan nähdä toisinajattelun merkkinä, josta seuraa pidätys. Joskus pidätetty voi kidutettuna paljastaa todellisia tai keksittyjä rikostovereitaan. Kokonaisia perheitä saatetaan pidättää tietojen saamiseksi.
Poliisivaltion toimintaa perustellaan kansallisella turvallisuudella, ja sen väitetään taistelevan ”valtion vihollisia” vastaan tukahduttamalla ja eliminoimalla toisinajattelun ja kansalaisoikeudet. Poliisivaltiossa salaisen poliisin tehtävänä on tutkia, valvoa ja tunnistaa kaikenlainen todellinen tai kuviteltu oppositio tai valtion politiikan tai arvojen kyseenalaistaminen. Se voi pidättää, vangita, kiduttaa ja jopa murhata epäillyt ilman syytä, etsintälupaa tai oikeuden määräystä. Poliisivaltiot ovat perustaneet keskitysleirejä sekä suorittaneet karkotuksia, kansojen joukkosiirtoja sekä kansanmurhia. Salaista poliisia auttavat kansalaisten valvonnassa tavallinen poliisi, sotavoimat, puolisotilaalliset järjestöt, ilmiantajat ja vakoilijat. Kaikki nämä toimivat usein kansallisen lain säännösten ulkopuolella.
Poliisivaltioita on kuvattu esimerkiksi Jevgeni Zamjatinin romaanissa Me (1924) ja George Orwellin romaanissa Vuonna 1984 (1949). Nämä kuuluisat romaanit ovat vaikuttaneet siihen, millaiseksi poliisivaltio nykyaikana mielletään. Todellisiksi poliisivaltioiksi kutsutuista valtioista tunnetuimpia ovat olleet natsi-Saksa (1933–1945), Stalinin Neuvostoliitto (1929–1953), itäblokin maat, kuten Itä-Saksa ja Romania, Batistan Kuuba (1952–1959), Pinochetin Chile (1973–1990), maailmansotien välinen Japani sekä nykyajan Pohjois-Korea. Jotkut kutsuvat myös 2000-luvun Kiinaa poliisivaltioksi.
Poliisivaltioiden pahamaineisia salaisia poliiseja ja vastaavia organisaatioita ovat olleet natsi-Saksan Gestapo ja SS, fasistisen Italian OVRA, Neuvostoliiton NKVD ja KGB, Itä-Saksan Stasi, Romanian Securitate, Chilen DINA, apartheidin aikaisen Etelä-Afrikan kansallinen turvallisuusvirasto sekä Saddam Husseinin Irakin tiedustelupalvelu.
Tangsini ŏpsŭmyŏn chogukto ŏpta
thumb|Kim Jong-il Tangsini ŏpsŭmyŏn chogukto ŏpta on Kim Jong-ilille tehty laulu Korean demokraattisesta kansantasavallasta. Laulu kuvaa sitä, miten Korean kansa ei voisi elää ilman Kim Jong-iliä, ja miten valtio romahtaisi jos Kimiä ei olisi. Laulu on Songun-politiikan ("asevoimat ensin") tunnus, yksi Korean Kansanarmeijan Kuoron lauletuimmista lauluista sekä suosittu populaarilaulu. Sen kaksi tunnetuinta levytystä ovat Kansanarmeijan kuoron ja populaariyhtye Pochonbon elektronisen orkesterin versiot.
Laulu tunnetaan englannin kielellä nimellä "No Motherland Without You".
Sanoitus
Kansanarmeijan kuoron versiossa käytetään muotoa "Kim Chŏng-il changgun" (kenraali Kim Jong-il) muodon "Kim Chŏng-il tongji" (toveri Kim Jong-il) sijasta.
Maanalainen Levykauppa
Maanalainen Levykauppa oli 1998 perustettu kristillisen musiikin erikoisliike. Liikkeen omistajana toimi viimeisten vuosien aikana Miika Partala. Maanalainen levykauppa lopetti toimintansa vuoden 2016 tammikuun lopussa.
Musiikkia yritys julkaisi vuodesta 1998 lähtien. Aiemmin julkaisuja on ollut nimillä Little Rose Productions ja Bullroser Records (nykyään itsenäinen yhtiö).
Yhtiön levyjulkaisuja:
Little Rose Productions -nimellä:
Ammunnan Euroopan-mestaruuskilpailut 2007 - 10 m ilmakivääri, pojat
10m ilmakiväärillä pojat ampuvat 60 laukausta peruskilpailussa ja kahdeksan parasta ampujaa peruskilpailun tuloksen perusteella pääsee 10 laukauksen finaaliin. Joukkuekilpailussa joukkueen muodostavat kolme saman maan kilpailijaa.
Poikien ilmakiväärin EM-kilpailut 2007 järjestettiin 14. maaliskuuta, Deauvillessä.
Frank Odberg
Frank Odberg (1879–1917) oli belgialainen soutaja. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa; hän kuului siellä Royal Club Nautique de Gand -joukkueeseen, joka sai hopeaa kahdeksikossa.
Kaimana
thumb|200px|Kaimanan lentoasema vuonna 1962. Kaimana on pieni satamakaupunki Länsi-Papuan saarella, Indonesiassa. Se on Kaimanan hallintoaluen pääkaupunki. Sitä palvelee Kaimanan lentoasema.
Kettuterrieri
Kettuterrieri voi tarkoittaa eri koirarotuja:
Community Exchange System
Suomessa on perustettu 45 aikapankkia CES:in järjestelmään. Joissain aikapankeissa oman aikapankin valuuttaa voi käyttää myös toisissa aikapankeissa; yleensä käytössä on tovi, joka vastaa yhtä työtuntia. Käytössä on avoin kirjanpito, eli jokainen voi nähdä toistensa tilien saldon. Yleensä käytössä on raja minimi- ja maksimimäärille valuuttaa; tilin voi käyttää esimerkiksi 20 tovia miinukselle, tai tilille voi maksimissaan tienata 20 tovia.