cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kainuun maakunta
Hankkeet oman läänin perustamiseksi
Pyrkimykset Kainuun erottamiseksi Oulun läänistä vilkastuivat heti olojen rauhoituttua sisällissodan jälkeen. Kajaanissa kesällä 1918 pidetty kihlakunnan edustajien kokous teki anomuksen oman läänin perustamisesta, mutta hanke joutui heti vastatuuleen, kun Oulun läänin maaherra asettui vastustamaan ehdotusta. Valtioneuvoston seuraavana vuonna asettama komitea, jonka tehtävänä oli pohtia uusia lääninjakoja ja maakunnallista itsehallintoa, tosin ehdotti Oulun läänin jakamista ”Keski-Pohjan” ja ”Peräpohjan” lääneihin, jolloin ensiksi mainittu olisi jakaantunut ”Oulun” ja ”Kajaanin maakuntiin”. Komitean ehdotukset jäivät kuitenkin toteutumatta.
Vuonna 2005 Kainuussa aloitettiin kahdeksan vuotta kestänyt maakuntahallintokokeilu, jossa osa kuntien ja valtion tehtävistä siirrettiin maakuntahallinnolle. Ylintä toimivaltaa käytti Kainuun maakuntavaltuusto. Kainuun maakuntajohtajaksi valittiin maakuntavaltuustossa terveystieteiden tohtori Hannu Leskinen. Kokeilun jälkeen maakuntahallinnon tehtävät siirtyivät Kainuun liiton ja Kainuun sosiaali- ja terveydenhuollon kuntayhtymän (Kainuun sote) hoidettaviksi. Ammatillinen koulutus ja lukiokoulutus siirtyivät takaisin kuntien hoidettaviksi. Vuoden 2013 alusta maakuntajohtajana on toiminut FL Pentti Malinen.
Kuntamuutokset
Vuoden 2007 alussa Kainuun kuntien määrä väheni yhdellä, kun kuntaliitoksessa Vuolijoki liitettiin Kajaaniin. Tätä ennen ainut nykyisen Kainuun maakunnan alueen kuntaliitos tapahtui 1977, kun Kajaanin maalaiskunta ja Kajaanin kaupunki yhdistyivät.
Todennäköisesti Kainuussa tulee tapahtumaan tulevaisuudessa lisää kuntaliitoksia. Jotkut ovat ehdottaneet seutukuntien mukaisia työssäkäyntialueisiin perustuvia liitoksia (esim. Paltamo – Ristijärvi – Kajaani). Ns. ”Yhden kunnan Kainuu”, jossa kaikki kunnat yhdistyisivät, on joidenkin mielestä yksi vaihtoehto, mutta tällöin käytännössä maakunta lakkaisi olemasta. Perussuomalaiset ovat esittäneet kolmen kunnan vaihtoehtoa, jossa Kajaani, Paltamo sekä Ristijärvi muodostaisivat Etelä-Kainuun, Kuhmo ja Sotkamo Itä-Kainuun ja Suomussalmi, Hyrynsalmi sekä Puolanka Pohjois-Kainuun kunnat.
Kunnallishallinnon rakennetyöryhmä on myös ehdottanut uudessa kuntauudistuksessaan kolmen kunnan mallia, jossa Kajaani, Paltamo, Ristijärvi ja Sotkamo liittyisivät yhteen, ja Suomussalmesta, Puolangasta sekä Hyrynsalmesta tulisi myös oma kuntansa. Kuhmo jäisi itsenäiseksi, ja Vaala jaettaisiin niin, että sen itäosat, eli Manamansalo ja Säräisniemi tulisivat osaksi ”suur-Kajaania”, ja muu lännen puolelle jäävä osa liitettäisiin ”suur-Ouluun” Pohjois-Pohjanmaan puolelle. Yhtenä vaihtoehtona työryhmä on ehdottanut myös yhden kunnan mallia.
Seutukunnat
Vuoden 2005 alussa Kainuun maakunnassa oli kaksi seutukuntaa:
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty maakunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen. Näin ollen luvuissa ei ole mukana Vaalan asukaslukua.
Suurimmat taajamat
Vuonna 2017 Kainuussa sijaitsi 15 taajamaa. Seuraavassa on lueteltu maakunnan 10 suurinta taajamaa.
Kainuun maakuntahallintokokeilu
Kainuussa kokeiltiin vuosina 2005–2012 maakuntahallintoa vaaleilla valitun maakuntavaltuuston pohjalta. Manner-Suomen 18 muussa maakunnassa maakuntavaltuuston nimeävät kunnanvaltuustot. Kainuun maakuntakokeilussa oli mukana kahdeksan Kainuun kuntaa. Vaala ei ollut mukana kokeilussa, mutta osallistui maakuntahallituksen ja -valtuuston toimintaan maakunta-kuntayhtymään sulautunutta Kainuun maakuntaliittoa koskevissa asioissa.
Motiiveina kokeiluun lähtemiselle olivat harvaan asutun maakunnan väestötappio ja väestön ikääntyminen ja toisaalta halu kokeilla, edistäisikö päätösvallan siirtäminen ministeriöiltä maakuntaan alueen kehitystä. Kokeilun aikana Kainuun sosiaali- ja terveysmenojen kasvu oli hitaampaa kuin Suomessa keskimäärin, mutta aluekehitys ei edistynyt toivotulla tavalla. Puolankaa sekä Vaalaa lukuun ottamatta Kainuun kunnat olivat myötämielisiä Kainuun mallin jatkamiselle vakinaiselta pohjalta myös vuoden 2013 jälkeen.
Kokeilu päättyi vuoden 2012 lopussa, minkä jälkeen toimintaa Kainuussa jatkavat Kainuun liitto ja Kainuun sosiaali- ja terveydenhuollon kuntayhtymä (Kainuun sote). Toisen asteen koulutuksen järjestävät Kainuun kunnat.
Kainuun liitto
Kainuun liitto on yksi Suomen 18 maakuntien liitosta. Kainuun liiton jäseninä ovat kaikki Kainuun maakunnan kunnat ja kaupungit eli Hyrynsalmi, Suomussalmi, Ristijärvi, Kajaani, Kuhmo, Puolanka, Sotkamo ja Paltamo. Kainuun liiton toimisto sijaitsee Kajaanissa.
Kainuun hyvinvointialue ja aluevaalit
Suomen hyvinvointialuejaossa Kainuun maakunta muodostaa Kainuun hyvinvointialueen. Aluevaalit on määrä järjestää 23. tammikuuta 2022.
Eduskuntavaalit
Kainuun maakunta on osa Oulun vaalipiiriä, josta valitaan yhteensä 18 kansanedustajaa eduskuntavaaleissa.
Kunnallisvaalit 2012
Kunnallisvaalit pidetään joka neljäs vuosi. Vaaleissa valitut kunnallisvaltuutetut valitsevat keskuudestaan kuntansa edustajat Kainuun maakuntavaltuustoon. Lähihistoriassa ja nykypäivään asti Suomen Keskusta on ollut edustajamäärissä suurin puolue sekä Oulun vaalipiirissä, että Kainuun maakunnassa.
Uskonto
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon aluejaossa Kainuun maakunta kuuluu osaksi Kuopion hiippakuntaa, jossa se muodostaa Kajaanin rovastikunnan. Suomen ortodoksisen kirkon aluejaossa Kainuun maakunnan alue muodostaa vuodesta 2022 alkaen Pohjois-Suomen ortodoksiseen seurakuntaan kuuluvan Kajaanin ortodoksisen kappeliseurakunnan. Kappeliseurakunta toimi itsenäisenä seurakuntana vuosina 1950–2021.
Vuonna 2020 76,8 % Kainuun maakunnan asukkaista kuului Suomen evankelis-luterilaiseen kirkkoon. Muihin uskontokuntiin kuuluvien osuus oli 2,5 %, uskontokuntiin kuulumattomien osuuden ollessa 20,7 %.
Evankelis-luterilaisen kirkon sisäisistä herätysliikkeistä Kainuun alueella vaikuttaa herännäisyys, jonka vaikutus ulottui Kainuuseen jo 1800-luvun puolivälissä. Herännäisyyden pohjavire vaikuttaa alueen useimmissa seurakunnissa, mutta erillisenä liikkeenä sen vaikutus ei ole erityisen voimakas. Herännäisyyden kannatusta on useimmissa Kainuun maaseutuseurakunnissa. Vanhoillislestadiolaisuus ulottuu Kainuun länsiosiin. Evankelisuuden itäsuomalainen kannatus ulottuu Pohjois-Karjalasta Kuhmoon, joka on liikkeen pohjoisraja. 1960-luvulla evankelioiva herätyskristillisyys sai Kainuussa runsaasti kannatusta.
Tsuyaman verilöyly
thumb|200px|Mutsuo Toi Tsuyaman verilöyly tapahtui Japanin Okayaman prefektuurin Nishikamon kylässä lähellä Tsuyamaa 20. toukokuuta 1938. Pyrähdystappaja Mutsuo Toi (, 5. maaliskuuta 1917 – 21. toukokuuta 1938) tappoi ennen itsemurhaansa kolmekymmentä ihmistä kotikylässään. Noin puolet pienen yhteisön asukkaista siis kuoli joukkomurhassa.
Verilöyly
Toi katkaisi sähköjohdon illalla 20. toukokuuta 1938, mikä jätti kylän pimeäksi. Yöllä hän surmasi ensin 76-vuotiaan isoäitinsä. Sen jälkeen hän meni naapuriensa asuntoihin ja tappoi heitä 29, joista 27 kuoli tapahtumapaikalla ja kaksi vammoihinsa myöhemmin. Murha-aseinaan Toi käytti haulikkoa, samuraimiekkaa ja kirvestä. Lopulta hän ampui itsensä.
Tausta
Toi jätti useita itsemurhaviestejä. Hänellä oli todettu tuberkuloosi toukokuussa 1937. Hän joutui kylän naisten torjumaksi ja päätti kostaa. Isoäitinsä hän tappoi, jottei tämän olisi tarvinnut kärsiä häpeää.
Call of Duty 2
Call of Duty 2 on Infinity Wardin kehittämä ensimmäisen persoonan ammuntapeli, joka on osa Call of Duty -pelisarjaa. Activision julkaisi pelin 25. lokakuuta 2005 Microsoft Windowsille sekä 15. marraskuuta 2005 Xbox 360:lle. Aspyr Media julkaisi pelin Mac OS X:lle toukokuussa 2006. Pelin yksinpelissä taistellaan natsi-Saksaa vastaan liittoutuneiden joukoissa toisessa maailmansodassa. Moninpelissä taistellaan yksinpelistä tutuilla, hieman muokatuilla kentillä. Moninpelissä on mahdollista valita pelaako liittoutuneiden vai saksalaisten puolella. Pelin ikäraja on suomessa 12+. Peli oli Xbox 360:n julkaisun yhteydessä eniten ostettu peli ensimmäisen viikon aikana. Sitä ostettiin arvioltaan 250 000 kappaletta.
Pelissä on uudenlainen vahinkojärjestelmä. Pelaaja ei näe suoraan paljonko hänellä on HP:tä (hit point), vaan pelihahmon vahingoittuessa tarpeeksi, näyttö muuttuu punertavaksi ja vahinkoa lisää saadessaan punainen väri voimistuu. Olemalla vähän aikaa vahingoittumattomana, pelihahmo paranee täysin terveeksi.
Aiheesta muualla
Call of Duty
The Tragedy of Macbeth
The Tragedy of Macbeth on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen historiallinen jännityselokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Joel Coen. Se perustuu William Shakespearein näytelmään Macbeth. Se pääosia esittävät Denzel Washington, Frances McDormand (myös tuottajana), Corey Hawkins, Harry Melling, Bertie Carvel, Kathryn Hunter, Moses Ingram ja Brendan Gleeson.
The Tragedy of Macbeth sai maailmanensi-iltansa New Yorkin elokuvajuhlilla 24. syyskuuta 2021.
Sarah Waters
Sarah Waters (s. 1966 Neyland, Pembrokeshire, Wales) on brittiläinen kirjailija. Hän on kirjoittanut historiallisia romaaneja.
Waters on koulutukseltaan filosofian tohtori. Hän käsitteli väitöskirjassaan homoseksuaalista historiallista fiktiota 1870-luvulta alkaen. Waters hyödynsi väitöskirjaa varten keräämäänsä aineistoa muun muassa 1800-luvun pornografiasta kirjoittaessaan esikoisromaaniaan Tipping the Velvet (1998). Teos sijoittuu viktoriaaniseen Englantiin. Romaani sisältää Watersin tuotannolle ominaisen lesbolaisen teeman, jolla on kytkös kirjailijan yksityiselämään. Vuonna 2002 BBC muokkasi teoksesta kolmiosaisen televisiosarjan, joka on esitetty myös Suomessa.
Watersin teokset Silmänkääntäjä, Yövartio ja Vieras kartanossa ovat olleet Man Booker -palkintoehdokkaina.
Ayaka Yamashita
Ayaka Yamashita (, s. 29. syyskuuta 1995 Tokio) on japanilainen jalkapallomaalivahti. Yamashita edustaa seuratasolla INAC Kobe Leonessaa. Japanin maajoukkueessa hän debytoi elokuussa 2015. Hän voitti Aasian-mestaruuden vuoden 2018 kilpailuissa. Ennen MM-kilpailujen 2023 alkua Yamashita on pelannut maajoukkueessa 59 ottelua. MM-kilpailuissa 2019 ja Tokion olympialaisissa 2021 hän pelasi Japanin ykkösmaalivahtina.
Ruotsin valtiopäivävaalit 2002
Ruotsin valtiopäivät 2002 järjestettiin 15. syyskuuta 2002. Vaalien suurin voittaja oli Sosiaalidemokraattinen puolue, joka sai 144 paikkaa.
Hirayaman tauti
Hirayaman tauti eli nuoruusiän yläraajan distaalinen lihasatrofia on harvinainen ja enimmäkseen nuorilla miehillä ilmenevä alemman motoneuronin sairaus. Se eroaa kuitenkin varsinaisista motoneuronitaudeista, koska sen taudinkulku poikkeaa niistä ja taudin eteneminen yleensä pysähtyy viiden vuoden sisällä oireiden alkamisen ajankohdasta.
Hirayaman taudin kuvasi ensimmäisenä Keizo Hirayama. Japanin kielellä tauti määriteltiin ensimmäisen kerran vuonna 1959 ja englannin kielellä vuonna 1963. Alun perin tautia pidettiin vain yhtä yläraajaa koskevana, mutta myöhemmin on käynyt ilmi, että taudilla on taipumus ulottua molempiin yläraajoihin. Laajentuessaan myös toisen yläraajan alueelle Hirayaman taudin aiheuttama kyynärvarren ja kämmenen lihassurkastuma ja lihasvoimien heikkeneminen ovat yleensä epäsymmetrisiä. Vain 10 %:ssa tapauksista tauti esiintyy tällöin symmetrisenä. Lihassurkastuma jakautuu tyypillisesti vinosti kyynärvarren alueella.
Hirayaman taudin oireet alkavat tyypillisesti 14–25-vuotiaana. Miehillä sairastumisriskin on katsottu olevan 7–20-kertainen. Autonomisen hermoston toiminnan häiriöön viittaavia oireita esiintyy 80 %:lla potilaista. Näitä oireita ovat esimerkiksi ihon kylmyys ja liikahikoilu. Osalla potilaista esiintyy myös faskikulaatioita tai liikehäiriönä ilmenevä minipolymyoklonus. Taudin etenemisen on todettu pysähtyvän noin 90 %:lla potilaista itsestään viiden vuoden kuluessa. Hirayaman tauti on tavallista yleisempi Aasian maissa, ja sitä on raportoitu eniten Japanissa ja Intiassa. Esiintyvyyttä on todettu myös Euroopassa, Pohjois-Amerikassa ja Australiassa. Taudin tarkka ilmaantuvuus on kuitenkin tuntematon.
Hirayaman taudin diagnoosista päästään varmuuteen elektroneuromyografialla ja kaularangan kineettisellä magnettikuvauksella. Yleensä aivo-selkäydinnestetutkimuksessa tehdään Hirayaman taudin kohdalla normaali löydös. Hirayaman taudin hoito on lähtökohtaisesti konservatiivinen. Harvojen potilaiden kohdalla on sovellettu leikkaushoitoa, joka kuitenkin voi tulla kyseeseen vaikeamman taudinkuvan ja nopeamman etenemisen tapauksessa. Konservatiiviseen hoitoon voi kuulua tukikauluksen käyttäminen niskan taipumisen estämisen tarkoituksessa.
Pote Sarasin
Pote Sarasin (25. maaliskuuta 1905 – 28. syyskuuta 2000) oli thaimaalainen diplomaatti ja poliitikko.
Sarasin toimi vuosina 1949–1951 Thaimaan ulkoministerinä ja sen jälkeen Thaimaan Yhdysvaltain-suurlähettiläänä. Hän toimi pääministerinä kahden kuukauden ajan Sarit Thanaratin järjestämän vallankaappauksen jälkeen vuonna 1957.
Valdemar I
thumb|210px|Valdemar I:n patsas [[Ringstedissä]] Valdemar I Suuri (, 1131–1182) oli Tanskan kuningas 1154–1182. Hänen isänsä oli kuningas Eerik I Ejegodin poika Knut Lavard, joka murhattiin ennen Valdemarin syntymää. Valdemarin äiti oli Kiovan ruhtinaan Mstislav I Suuren tytär Ingeborg.
Pote Sarasin
Sarasin toimi vuosina 1957–1964 SEATO:n ensimmäisenä pääsihteerinä. Hänellä oli thaimaankiinalaisia sukujuuria ja kaksi poikaa: liikemies Pong sekä Arsa, josta myöhemmin tuli Thaimaan ulkoministeri.
Valdemar I
Vuonna 1158 Absalonista tuli Roskilden piispa. Valdemar aloitti Absalonin painostuksesta sodan vendejä vastaan. Vuonna 1168 Valdemar valtasi Arkonan Rügenin saarella. Vendit kääntyivät kristinuskoon, ja Tanskan valta levittäytyi aina Pommeriin asti.
Vaimo ja lapset
Valdemar oli naimisissa Minskin ruhtinaan Volodarin tyttären Sofian kanssa (noin 1141–1198). He saivat seuraavat lapset:
Friedreichin ataksia
Friedreichin ataksia on autosomissa peittyvästi periytyvä sairaus, joka aiheuttaa etenevän ataksian. Se johtuu frataksiinigeenin mutaatioista. Friedreichin ataksia on yleisin periytyvän ataksian muoto, ja sitä uskotaan sairastavan vähintään yhden ihmisen 50 000:sta. Taudin kuvasi ensimmäisenä lääketieteen professorina Heidelbergissä Saksassa toiminut Nikolaus Friedreich vuonna 1863.
Friedreichin ataksia puhkeaa keskimäärin 10–15-vuotiaana, mutta osassa tapauksista oireet alkavat vasta aikuisiällä. Varhaisia oireita ovat yleensä etenevä kävelyn vaikeus, tasapainon ongelmat ja tuntoaistijärjestelmän muutokset. Viiden vuoden kuluessa oireiden alkamisen ajankohdasta voidaan yleensä todeta puheen etenevä dysartria sekä lisääntyvä heikkous alaraajoissa ja tuntojärjestelmässä. Lihasvoima heikkenee Friedreichin ataksian varhaisessa vaiheessa etenkin alaraajojen tyvilihaksissa reisien alueella, josta sillä on taipumus edetä sääriin. Alaraajojen jäykkyys ja halvausoireet lisääntyvät taudin edetessä, ja keskimäärin oireiden alkamisajankohdasta noin kymmenen vuoden kuluttua potilaat joutuvat liikkumaan pyörätuolilla. Taudinkuva kuitenkin vaihtelee, ja epätyypillinen taudinkulku esiintyy jopa noin 25 %:lla potilaista. Friedreichin ataksian mahdollisiin liitännäisongelmiin voivat kuulua skolioosi, nielemisvaikeudet, tiheä virtsaamistarve ja uniapnea. Yli 60 % potilaista sairastuu hypertrofiseen kardiomyopatiaan. Osassa tapauksista esiintyy sydänlihaksen laajentumista. Sydänmuutokset aiheuttavat riskin rytmihäiriöstä ja sydänperäisestä äkkikuolemasta. Noin 21 %:lla potilaista esiintyy uniapnea ja noin 30 %:lla potilaista insuliiniresistenssi. Friedreichin ataksia aiheuttaa näköhermon muutoksia, jotka ovat kuitenkin usein oireettomia. Eräillä potilailla esiintyy kognitiivisia oireita ja noin 13 %:lla kuulon heikkeneminen.
Magneettikuvauksen löydökset voivat olla Friedreichin ataksiasta kärsivillä taudin varhaisessa vaiheessa normaalit. Myöhemmin voidaan havaita pikkuaivojen ja kaulaytimen alueen kutistumia, ääreishermoston toiminnan muutoksia ja jännevenytysheijasteiden sammumista. Selkäytimen takasarven solujen vaurioitumista esiintyy. Enemmistöllä potilaista kuolema johtuu sydänperäisistä syistä. Toiseksi yleisin kuolinsyy on keuhkoinfektio. Elinajanodote on tavallisesti alentunut, mutta sairaudesta kärsivä voi elää vanhuusikään.
Édouard Ménétries
thumb|Édouard Ménétries Édouard Ménétries (2. lokakuuta 1802 Pariisi – 10. huhtikuuta 1861 Pietari) oli ranskalainen eläintieteilijä erikoisalanaan entomologia.
Ménétries opiskeli Pariisissa kuuluisien Pierre André Latreillen (1762–1833), entomologian isäksi sanotun, ja Georges Cuvierin (1769–1832) johdolla. Heidän suosituksestaan hän pääsi osalliseksi venäläisen akateemikon G.I. Langsdorffin johtamalle matkalle Brasiliaan 1821–1825, missä hän sai perehtyi maastotyöskentelyyn ja kirjoitti useita artikkeleita tutkimustuloksista. Palattuaan matkalta hän sai kutsun Pietariin eläintieteellisen kokoelman kuraattoriksi. Hän saapui Pietariin 1826, ja sai asunnon sekä 2500 ruplan vuosipalkan.
Pietarissa Ménétries järjesti eläintieteellisen kokoelman, joka ennen häntä oli järjestetty täysin epätieteellisin perustein. Kun Tiedeakatemian eläinmuseo virallisesti avattiin 1832, nimitettiin Ménétries sen entomologian osaston kuraattoriksi, jota virkaa hän hoiti kuolemaansa saakka. Ménétries itse tutki etenkin Coleoptera ja Lepidoptera lahkoja.
Ménétriesin työstään saama palkka oli kovin vähäinen, minkä takia hän joutui lisäansioita saadakseen tekemään opettajan työtä muun muassa Smolny Instituutissa, joka oli aristokraatin tytärten opinahjo. Vuosina 1842–1845 ja 1853–1857 hän osallistui tutkimusmatkoille Kaliforniaan, Alaskaan ja Siperiaan.
1850-luvulla eläinmuseon kokoelmat joutuivat sekasortoon, koska useat keräilijät V.I. Mochulskyn johdolla lainasivat sieltä näytteitä, ja ottivat niistä parhaat omiin kokoelmiinsa. Ménétriesin kuoltua A.F. Moravits joutui tekemään suuren työn saattaakseen kokoelman entiselleen. Hän toimitti kokoelman Moskovan yliopiston eläinmuseoon.
Ménétries kuvaili ja nimesi linnuista muun muassa isokiurun.
Eila Valtanen
Eila Valtanen (s. 15. maaliskuuta 1957 Hyrynsalmi ) oli Kuhmon kaupunginjohtaja vuoden 2017 loppuun saakka. Kuhmon kaupunginvaltuusto valitsi hänet johtajaksi vuonna 2004. Valtanen sai äänestyksessä 31 ääntä, Seppo Karikko kolme ja Jorma Karjalainen yhden.
Kehitysmaayhdistys Pääskyt
Kehitysmaayhdistys Pääskyt ry on Suomen vanhimpia sitoutumattomia kehitysyhteistyöjärjestöjä. Pääskyt on vuodesta 1964 lähtien tukenut ja tehnyt kehitysyhteistyötä Etelän kansalaisjärjestöjen kanssa sekä tiedottanut kansainvälisistä solidaarisuuskysymyksistä sekä edistänyt sosiaalisesti ja ekologisesti kestävää kehitystä Suomessa.
Pääskyt on Emmaus Suomen ja Emmaus Euroopan jäsenjärjestö. Se on myös yksi ympäristöalan kehitysyhteistyöhankkeita rahoittavan Siemenpuu-säätiön perustajajärjestöistä Pääskyt on Kepan jäsenjärjestönä mukana Kepan organisoimassa Etelän vapaaehtoisohjelma Etvossa.
Pääskyjen tärkeimmät yhteistyökumppanit ovat Perussa ja Intiassa.
Peru ja Cuna Nazareth
Pääskyjen toiminta on suuntautunut alusta lähtien Peruun. Limaan lähetettiin vapaaehtoisia työskentelemään Perun Emmaukseen kuuluvan Cuna Nazarethin säätiön päiväkoteihin. Yhteistyösuhde on jatkunut vuodesta 1964.
Martti Raevaara
Martti Raevaara (s. 1955) on suomalainen taidekasvatuksen professori.
Raevaara valmistui taiteen lisensiaatiksi vuonna 1999 Taideteollisesta korkeakoulusta (TaiK), jossa hän on työskennellyt vuodesta 1983 lähtien.
25. syyskuuta 2009 Raevaara nimitettiin Aalto-yliopiston toiseksi akateemisten asioiden vararehtoriksi. Hänen viisivuotinen kautensa alkoi 1. lokakuuta 2009. Sitä ennen hän oli TaiKin vararehtori. Lisäksi hän on ollut Virt@ -koulutusohjelman johtajana.
Oktetti
Oktetti tarkoittaa seuraavia asioita:
Cadillac Arena
Cadillac Arena (aiemmin Wukesong Arena, ) on Pekingissä sijaitseva monitoimiareena, joka rakennettiin alun perin vuoden 2008 kesäolympialaisia varten. Nykyisin sitä käyttää muun muassa koripalloseura Beijing Ducks.
Areenalla pelattiin myös koripallon vuoden 2019 MM-kilpailujen otteluita, mukaan lukien loppuottelu.
Yhdystie 1951
Yhdystie 1951 on tie joka kulkee Pyheeltä Munnuisiin. Tien pituus on 3 kilometriä.
Kuittaus
Kuittaus tarkoittaa sopijapuolten saamisten käyttämistä puolin ja toisin velkojen maksuksi. Kuittauksessa saamisoikeus lakkaa siltä osin kuin saaminen kattaa velkaa. Kuittaantuvia saamisia nimitetään pääsaatavaksi ja vastasaatavaksi, joka on kuittausilmoituksen tehneen saaminen. Kuittaus toteutetaan osapuolten sopimalla tavalla. Vapaaehtoinen kuittaus toteutuu sopimuksen määrittelemällä tavalla, ellei sivullisen tahon etu rajoita sopimusvapautta. Kuittausmenettelyn hyvinä puolina pidetään suoritustavan mukavuutta, nopeutta, perinnän varmuutta ja yksinkertaisuutta. Kuittausta haluavan ei tarvitse turvautua viranomaisten apuun eikä pääse syntymään tilannetta, että oman velkansa maksettuaan jäisi ilman vastapuolen suoritusta. Siksi kuittaus on suosittu perimiskeino.
Pakollinen kuittaus
Pakollinen eli lakiperusteinen kuittaus voidaan toteuttaa vastoin toisen osapuolen tahtoa yksipuolisella tahdonilmaisulla, kuittausilmoituksella. Se on vapaamuotoinen ja saapumismääräinen oikeustoimi. Pakollinen kuittaus saattaa olla defensiivistä, jolloin kuittauksella pyritään estämään vastapuolen perimistoimet, tai offensiivistä, jolloin kuittaus tehdään ennen toisen osapuolen perimistoimia. Kuittaus tulee voimaan sinä hetkenä, jolloin vastapuoli on voinut saada kuittausilmoituksen tietoonsa. Myös koronmaksuvelvollisuus alkaa tästä hetkestä. Oikeudenkäynnissä kuittausta voidaan vaatia väitteenä tai vastakanteena ja se on myös mahdollista toteuttaa vasta täytäntöönpanon yhteydessä eli konkurssissa ja ulosmittauksessa. Jos velan maksaa vaikka se olisi mahdollista kuitata, maksua ei voi saada takaisin edunpalautuksena.
Pakollisen kuittauksen toteuttaminen edellyttää, että saamiset ovat vastakkaisia ja samanlaatuisia sekä että vastasaatava on perimiskelpoinen. Jos edellytykset ovat olemassa, niin kumpi tahansa osapuolista voi vaatia kuittausta. Kun saamiset ovat vastakkaisia, niin pääsaamisen velallinen on vastasaatavan velkoja ja pääsaatavan velkoja on vastasaatavan velallinen. Saamisten ei tarvitse olla vastakkaisia alusta alkaen, vaan riittää, että ne ovat vastakkaisia kuittaushetkellä.
Seuraaja ei yleensä saa edeltäjäänsä parempaa oikeutta. Sääntö toteutuu esimerkiksi yhtiöiden sulautumisessa ja henkilön kuollessa. Velallinen saa velkojan kuoltua vaatia kuittausta perikunnalta samoin edellytyksin kuin hän olisi vaatinut perittävältäkin. Avoimen yhtiön ja kommandiittiyhtiön vastuunalainen yhtiömies vastaa yhtiön velasta myös henkilökohtaisesti. Yhtiö ei sen sijaan vastaa yhtiömiehen velasta. Kuittauksen yhteydessä oikeushenkilöä pidetään yhtenä oikeussubjektina.
Koska kuitattavien saamisten tulee olla samanlaatuisia ja yhtä hyviä, kuitataan yleensä vain rahavelkoja. Valuuttojen käyttöä kuittaukseen rajoittaa se, että kuittausilmoituksen tekijällä tulee olla oikeus muuntaa saatava samaksi valuutaksi siten, kuin velkakirjalaki säätää. Vastasaamisen perimiskelpoisuus edellyttää, että vastasaatava on erääntynyt kuittausilmoitusta tehtäessä. Poikkeuksen tekee kuittaus konkurssissa, jossa saatavaa voi valvoa ja käyttää kuittaukseen, vaikka se ei ole erääntynyt. Pelivelkaa ei voi käyttää kuittauksessa, koska se on kannekelvoton saatava.
Luettelo esteratsastuksen maailmanmestaruuskilpailujen voittajista
Luetteloon on koottu esteratsastuksen maailmanmestaruuskilpailujen voittajat sekä uudemmista kilpailuista myös muita mitalisteja.
Kasım pašša (Kaffan kenraalikuvernööri)
Kasım pašša ( eli 1500-luvulla) oli Osmanien valtakunnan sotilasvirkamies. Hänen nimensä on jäänyt historiankirjoihin lähinnä epäonnisen Astrahanin sotaretken päällikkönä. Tuolloin hän toimi myös Kaffan kenraalikuvernöörinä.
Kasimin sotaretkikunta, johon kuului nykyarvioiden mukaan noin 15 000 miestä, aloitti matkansa Azovista ja eteni Donia pitkin Perelokoviksi nimetylle alueelle, jonne retkikunnan oli tarkoitus kaivaa Don- ja Volga-joet yhdistävä kanaali. Sotaretkikunta kohtasi vastainkäymisiä ja joutui vetäytymään aron halki takaisin Azoviin. Paluumatkalla Kasim menetti monta sotilastaan ja kerrotaan, että Istanbuliin palasi vain 700 miestä.
Kurt Böhme
pienoiskuva|Kurt Böhme vuonna 1974. Kurt Gerhard Böhme (5. toukokuuta 1908, Dresden – 20. joulukuuta 1989, München) oli saksalainen bassolaulaja.
Böhme opiskeli Dresdenissä Adolf Klugen johdolla. Hän teki oopperadebyyttinsä esittämällä vuonna 1930 Casparin roolin Carl Maria von Weberin teoksessa Taika-ampuja.
Böhmestä tuli vakituinen tähti Dresdenin valtionoopperassa. Hän esiintyi Lontoon Covent Gardenissa ensimmäistä kertaa 1936. Hän vieraili myös mm. Wienissä, Bayreuthissa ja Milanossa. Hän teki myöhemmin vakituisi esiintymisiä Lontoossa.
Tiernapojat
pienois|Tiernapoikia Oulussa vuonna 1946. Tiernapojat eli tähtipojat on vanha kristillinen jouluperinne, laulunäytelmä, jota nuoret pojat alun perin kiersivät taloissa esittämässä. Tiernapoikaesitysten juuret ovat keskiaikaisissa raamatullisia tapahtumia kuvaavissa mysteerinäytelmissä. Kuvaelma perustuu pääasiassa Uuden testamentin Matteuksen evankeliumiin. Se kertoo itämaan tietäjien matkasta Jeesus-lapsen luo sekä kuningas Herodeksesta, joka määrää sotilaansa surmaamaan kaikki pienet poikalapset toivoen siten saavansa hengiltä myös vastasyntyneen Jeesuksen, ”juutalaisten kuninkaan”.
Suomeen tähtipoikaperinne rantautui Ruotsista ja se tunnetaan erityisesti Pohjois-Pohjanmaalla. Näytelmässä on Herodes, itämaan tietäjistä Murjaanien kuningas, Herodeksen sotilas Knihti ja Mänkki eli tähdenpyörittäjä. Näytelmän kieli on säilynyt vanhahtavana Oulun murteena. Näytelmän lopussa tiernapojat toivottavat hyvää joulua ja pyytävät palkkiota esityksestään. Alun perin esitys ajoittui Euroopassa kolmen kuninkaan juhlaan eli loppiaiseen. Nykyään suomalaista tiernapoikanäytelmää esitetään lähinnä erilaisissa joulu- ja pikkujoulujuhlissa kouluissa, ravintoloissa, tapahtumissa tai yksityisissä tilaisuuksissa. Oulussa järjestetään perinteistä tiernakilpailua, johon osallistuu nykyisin sekä tyttö- että poikatiernoja.
Henkilöt
pienois|Tiernapoikien henkilöt tyypillisissä asuissaan: vasemmalta oikealle Knihti, Murjaanien kuningas, Herodes ja Mänkki. Kuvassa [[Hämäläis-Osakunnan Laulajat|Hämäläis-Osakunnan Laulajien tiernapojat 1990-luvulla.]] Näytelmässä on yleensä neljä henkilöä: kuningas Herodes, Murjaanien kuningas eli Maurien kuningas, Herodeksen sotilas Knihti ja Mänkki eli tähdenpyörittäjä. Päähenkilöillä on vuorollaan omat laulusoolonsa. Väliin lauletaan yhdessä, väliin on myös puhetta. Näytelmän lopussa tiernapojat toivottavat hyvää joulua ja pyytävät palkkiota esityksestään.
Näyttelijöiden rooliasut vaihtelevat, mutta tyypillisiä piirteitä ovat seuraavat:
Kaikilla näyttelijöillä paitsi tähdenpyörittäjällä on miekka. Perinteinen asu on valkoinen paita, helma housujen päällä, sekä leveä vyö. Kuninkailla on olkavyöt eli jihängit olkapäiden yli ristissä. Knihdillä on vyö oikean olan yli ja Mänkillä ei lainkaan. Tähden tulisi olla suurehko ja keskellä on akseli. Maskeeraus vaihtelee: kuninkailla saattaa olla tekoparta ja Knihdillä viikset. Knihdin tehtävä on kerätä kypäräänsä yleisöltä pyytämänsä palkkio. Mänkki kertoo ilosanoman Betlehemissä syntyneestä poikalapsesta ja pyytää esityksen päätteeksi kynttilänpätkää tähteensä.
Näytelmän kulku
Näytelmän alussa Knihti pyytää lupaa esiintyä, ”tulla laulamaan”. Tätä seuraa tervehdyslaulu, jossa toivotetaan hyvää joulua. ”Hyvää iltaa, hyvää iltaa / itse kullekin säädylle, / sekä isännil että emännil, / jokaiselle kuin talossa on.”
Herodes on matkalla Betlehemiin ja laulaa kulkien samalla edestakaisin Murjaanien kuninkaan ja Knihdin ylös ristiin kohotettujen miekkojen välistä. Jokaisella alituskerralla hän lyö ristissä olevat miekat erilleen omalla miekallaan. Tätä seuraa Murjaanien kuninkaan ja Herodeksen vuoropuhelu. ”Kuningas Herodes olen minä.” ”Jaa, minä tykkään, ettet sinä ole mikään kuningas, vaan yksi styranki.” Herodes käskee Murjaanien kuninkaan polvistua eteensä. Murjaanien kuninkaan on soolo-osuuden jälkeen alistuttava Herodeksen miekan edessä ja polvistuttava.
Mänkki ilmoittaa ilosanoman Jeesuksen syntymästä. Kaikki laulavat laulut ”Piltin synnytti Beetlehem”, ”On lapsi syntynyt meille” (kertosäe ”Hän on sen ylhäisen koitto, / mi maailmaa valaisevi”) sekä ”Tähti se kulukeepi”. Näistä viimeksi mainittu kertoo Betlehemin tähdestä ja itämaan tietäjistä, jotka tulevat antamaan lahjoja Jeesus-lapselle. Sitä laulettaessa Mänkki samalla pyörittää tähteä.
Herodes tiedustelee Knihtiltä, onko tämä nähnyt ”niitä kolmea itäisen maan viisasta miestä”, mihin Knihti vastaa heidän livahtaneen omalle maalleen eri teitä. Herodes suuttuu tästä ja käskee Knihdin mennä Betlehemiin tappamaan kaikki alle kaksivuotiaat poikalapset. Knihti kulkee samalla tavalla kuin Herodes ja Murjaanien kuningas ristiin kohotettujen miekkojen alta ja laulaa soolon. Knihti kertoo olevansa urhoollinen sotamies, joka on pakotettu tottelemaan keisaria, joten keisari vastaa hänen teoistaan. Knihti poistuu hetkeksi. Sillä aikaa muut laulavat ylistystä keisari Aleksanterille, Suomen suuriruhtinaalle, kiittäen häntä orjuuden ja ”styrängin” lopettamisesta.
Knihti palaa ja ilmoittaa tappaneensa kaikki poikalapset. Tässä kohtaa näytelmässä hänen miekkansa on usein värjätty punaisella liidulla aiheen dramatisoimiseksi. Herodes palkitsee hänet urheudesta ja piirtää miekallaan ristin tämän rintaan. Kaikki laulavat siitä, miten enkelit ilmoittivat paimenille Vapahtajan syntymästä. Näytelmä päättyy Jumalan ylistykseen. Lopuksi Knihti pyytää lanttia ja Mänkki kynttilänpätkää tähteen. Palkkion keräämisen jälkeen kaikki laulavat kiitoslaulun, toivottavat vielä kerran hyvää joulua laulamalla ”Ja me toivotam, ja me toivotam / onnellista ja hyvää joulua” ja poistuvat.
Näytelmän kieli on vanhaa Oulun murretta. ”Tähti se kulukeepi” -laulussa esiintyvät sanat ”No tain tähtein” tarkoittaa ’tämän tähden’. Sana ”altti” on lyhentymä alati-sanasta (vrt. ruotsin alltid).
Historia
pienois|pysty|Tiernapojat suomalaisessa [[Luettelo suomalaisista joulupostimerkeistä|joulupostimerkissä 1975. Suunnittelija Pirkko Vahtero.]]
Eurooppalaiset tähtipojat
Tiernapoikaesitysten juuret ovat keskiaikaisissa raamatullisia tapahtumia kuvaavissa mysteerinäytelmissä. Aluksi näitä Raamattuun pohjautuvia näytelmiä esitettiin kirkossa liturgian osana ja kielenä oli latina. Tiernapojat kuvaa alun perin kolmen tietäjän käyntiä Herodeksen ja Jeesus-lapsen luona, ja muualla Euroopassa sen esitys ajoittui kolmen kuninkaan juhlaan eli loppiaiseen. Esimerkiksi Saksan Kölnissä tunnettiin keskiajalla kansantapana Kolmen kuninkaan laulanta, jossa oli myös näytelmällisiä osuuksia. Tähtipoika-laulanta tunnetaan Saksasta 1500-luvulla. Laulanta kulkeutui 1600-luvulla Tanskaan ja Ruotsiin.
Pohjoismaissa näytelmää oli reformaation jälkeen lakattu esittämästä kirkoissa, mutta kansanomaisemmassa muodossa sitä alkoivat esittää koululaiset. Kiertelevät lauluseurueet esittivät sitä tavallisesti tapaninpäivästä loppiaiseen, joskus nuutinpäivään saakka ja keräsivät samalla sekä tuohon aikaan kalliita kynttilöitä talvi-iltojensa valonlähteeksi. Ruotsissa näytelmä tunnettiin nimellä Stjärngossen. Siinä esiintyjiä oli yleensä viisi tai kuusi: kolme itämaan tietäjää sekä Juudas ja tähden pyörittäjä, joskus myös Herodes. Toisinaan henkilöitä on ollut jopa toistakymmentä: edellisten lisäksi Murjaanien kuningas, Knihti, Maria, Joosef, juutalaisten kuningas ja paimen sekä esityksen johtaja.
Näytelmä herätti toisinaan myös pahennusta. Vuodelta 1655 on Tukholmasta tieto, jonka mukaan muutamia koululaisia syytettiin siitä, että nämä joulun tienoissa olivat kierrelleet tähti mukanaan ja ”apinoineet Kristuksen syntymää ja muita pyhiä asioita”. Helsingistä maistraatin pöytäkirjoista vastaavanlainen pahennusta herättänyt tieto on vuodelta 1797: ”– – niin muodoin tällaisen ehkäisemiseksi maistraatti katsoo hyväksi kieltää jokaista valepukuista henkilöä, tähtipoikaa ja joulupukkia kiertelemästä ja pihoihin ja taloihin menemästä 20 hopeataalerin sakon uhalla – –”.
Suomalaiset tiernapojat 1800-luvulla
Suomessa varhaisimmat varmat tiedot ”tähtipoikien” esiintymisestä ovat vasta 1800-luvun alusta. Tapa yleistyi ensin Lounais-Suomen rannikkokaupungeissa ja Oulun seudulla ja myöhemmin sisämaan koulukaupungeissa ja niiden ympäristössä. Ensimmäinen nimeltä tunnettu tiernapoika Suomessa on myöhemmin kansallisrunoilijanakin tunnettu Johan Ludvig Runeberg, joka vuonna 1810 – kuuden vuoden ikäisenä – esiintyi tähtipoikaryhmässä syntymäkaupungissaan Pietarsaaressa.
Tiernapoika-nimitystä (ruotsin sanasta stjärna ’tähti’) on alkuaan käytetty vain Oulun seudulla, Itä-Suomessa nimitys on ollut säärna- tai seernapojat, Lounais-Suomessa tähtipojat ja Hämeessä tapaninpojat. Tähtipojat esiintyivät ainakin aluksi ruotsiksi, tosin oululaiset tiernapojatkin esittivät aluksi näytelmäänsä ainakin osittain ruotsiksi.
Laulu ”Keisari Aleksanteri”, jossa ylistetään keisari ja suuriruhtinas Aleksanteri II:ta, lisättiin näytelmään 1800-luvun lopulla todennäköisesti viranomaisten tyynnyttämiseksi. Sen sijaan itsenäisyyden ajalla Venäjän keisarin kehuminen ei ollutkaan enää suotavaa. Tauno Kokko teki 1941 uudet vaihtoehtoiset sanat, jossa keisari Aleksanterin tilalla oli ”Pohjolan sotasankari Mannerheim”. Tämä ei kuitenkaan koskaan vakiintunut osaksi näytelmää ja nykyäänkin tiernapojat laulavat ”keisari Aleksanterista, Suomenmaan suuriruhtinaasta”.
Vielä 1900-luvun alussa kuvaelmaa esitettiin monina toisistaan poikkeavina versioina. Mukana saattoi olla jopa 8–9 poikaa, joista yksi oli usein ”Kyppä Kiinanmaasta”, kyttyräselkäinen hahmo, joka puikkelehti muiden joukossa ja keräsi erikseen rahaa. Nykyiseen muotoonsa kuvaelman vakiinnuttivat lopullisesti vasta Yleisradion ohjelmat vuodesta 1933 alkaen sekä samoihin aikoihin ilmestyneet Lukemisto Suomen lapsille -teossarjan II osa ja Pohjois-Pohjalaisten laulukirja. Tämän jälkeen, kuvaelman saatua vakiintuneen muotonsa se on myös julkaistu painettuna vuoteen 2004 mennessä 28 eri painoksena. Perinne oli vahva eri puolilla Suomea 1950-luvulle saakka, minkä jälkeen se alkoi Oulun seudun ulkopuolella hiipua.
Oulun tiernapoikaperinne
pienois|Tiernapoikia Oulussa vuonna 1919 [[Samuli Paulaharjun kuvaamina.]] Oulussa tiernapoikaperinne on säilynyt elinvoimaisena kautta vuosikymmenien. Ensimmäinen maininta Oulun tiernapojista on Oulun Wiikko-Sanomissa 11.1.1873: ”Niinsanotut ’tierna-pojat’ owat tänäkin talwena, kuten tawallisesti ennekin joulujuhlina, ahkerasti pyörineet ihmisten owilla temppujansa näyttelemäsä – –.” Ryhmien kilpailu oli kovaa, sillä yhden joulunajan esiintymispalkkiot saattoivat lähennellä työmiehen kuukauden palkkaa. Esiintymisalueista kilpailtiin ja voitiin jopa joutua käsirysyyn toisten ryhmien eli ”roikkain” kanssa. Päämääränä oli rikkoa toisten varusteet ja erityisesti tähti.
Oulussa on järjestetty tiernapoikakilpailuja vuodesta 1933. 1940-luvulla sotien jälkeen tiernapoikia liikkui niin paljon, että esiintyminen tehtiin luvanvaraiseksi: vain parhaat laulajat pääsivät kiertämään. Tiernapoikien tuli saada poliisilaitokselta kirjallinen esiintymislupa, jossa mainittiin esiintyjien nimet, esiintymisalue ja luvan voimassaoloaika. Vuosina 1966–1968 lupaan riitti hyväksyntä kaupungin musiikkilautakunnalta. Vuoden 1969 uusi poliisiasetus salli ryhmien kierrellä ilman lupaa Oulussa.
Nykyään tiernapoikanäytelmää esitetään kodeissa kiertämisen sijasta enemmän kirkoissa, kouluissa, päiväkodeissa, vanhainkodeissa, ravintoloissa, tapahtumissa tai yksityisissä tilaisuuksissa. Esiintyjinä ovat sekä tytöt että pojat ja toisinaan aikuisryhmät.
Tiernaperinnettä ylläpitää Oulussa vuonna perustettu 2005 Tiernasäätiö. Vuodesta 1933 pidetyn tiernapoikakilpailun järjesti aluksi Oulun radioyhdistys. Säännöllisesti kilpailua on pidetty vuodesta 1987. Järjestäjänä on Oulun Liikekeskus ry, 2000-luvulla yhteistyössä Tiernasäätiön kanssa. Tapahtuman tarkoitus on Tiernasäätiön mukaan elävöittää nuorisokulttuuria ja antaa nuorille laulamisen ja näyttelemisen mahdollisuus.
Oulun keskustaan pystytettiin vuonna 2014 pronssinen tiernapoikapatsas, jonka tekijä on kuvanveistäjä Sanna Koivisto.
Laulujen alkuperä
Rauno Myllylän tutkimusten mukaan monet tiernapoikien laulujen sävelmät ovat peräisin vanhoista kansanlauluista, mutta niissä on vaikutteita myös Piae Cantiones -kokoelmasta ja Vanhasta virsikirjasta eli vuoden 1701 virsikirjasta. Sävelmien alkuperää ei tarkemmin tunneta, mutta nykyisessä muodossaan ne muodostavat selvästi yhtenäisen kokonaisuuden siten, että samat aiheet toistuvat monissa lauluissa: esimerkiksi alkutervehdyksen sanat ”itse kullekin säädylle” lauletaan samoilla sävelillä kuin Herodeksen laulun sanat ”hevosillaan ja ratsuillaan”.
Myös eräiden laulujen sanat ovat aikoinaan esiintyneet virsikirjassa. Laulu ”Piltin synnytti Betlehem” esiintyi loppiaisvirtenä no. 139 Vanhassa virsikirjassa. Sen alkuperäisistä yhdeksästä säkeistöstä on tiernapoikanäytelmän nykyisessä versiossa kuitenkin mukana vain kolme ensimmäistä. Virren sanat ovat käännös jo Piae Cantiones -kokoelmassa esiintyneestä laulusta Puer natus in Bethlehem jossa ne ovat 1., 8. ja 9. säkeistönä, joskin sävelmä, jolla se nykyisin lauletaan, poikkeaa alkuperäisestä täysin.
Näytelmän lopulla esitettävä laulu ”Synti suuri surkia” (”Jopa joutui jouluaamu”) on alkujaan Juho Rännärin vuonna 1854 kirjoittama arkkiveisu. Alun perin siinä oli 16 säkeistöä, josta nykyisin lauletaan yleensä vain neljä. Uusin Tiernapoikien nykyisistä lauluista on ”On lapsi syntynyt meille”, joka on peräisin vasta vuodelta 1914.
Murjaanien kuningas
pienois|Tähtipojat [[Helsingin päärautatieasema|Helsingin rautatieasemalla 2019.]] Koska kolmen tietäjän oli tulkittu edustavan kolmea tunnettua maanosaa, Eurooppaa, Aasiaa ja Afrikkaa, esitettiin yksi heistä kirkollisissa maalauksissa usein mustaihoisena, minkä vaikutuksesta jo tuolloin näytelmässäkin oli nykyistä suomalaista versiota muistuttava Herodeksen ja ”mustan kuninkaan” kohtaus. Laulun nykyiset sanat, joiden mukaan Herodes olisi palannut ”murjaanien” maasta, ovat tosin syntyneet paljon myöhemmin ilmeisesti sekaannusten johdosta eikä niillä ole raamatullista pohjaa. Alkuperäisessä saksalaisessa versiossa sen sijaan musta kuningas itse sanoi tulleensa sieltä. Murjaani on suomeen ruotsin kautta tullut ranskalainen lainasana. Se on samaa perua kuin sana mauri, jolla tarkoitetaan antiikin Mauretanian alueen asukkaita nykyisen Pohjois-Afrikan alueella. Aikoinaan hahmoa on kutsuttu myös Moorian kuninkaaksi.
Oulussa tiernapoikakilpailuja järjestävä Tiernasäätiö linjasi vuonna 2021, että Maurien kuninkaan kasvoja ei saa enää maalata mustaksi, jottei se liittyisi rasistiseen blackface-toimintaan. Suositus koskee tiernaesityksiä muuallakin kuin säätiön järjestämissä tapahtumissa. Blackfacessa valkoihoinen maalaa kasvonsa tummaksi ja esittää tummaihoista, minkä katsotaan edustavan stereotyyppistä ja vähättelevää tapaa esittää mustaa kulttuuria. Blackfacen katsotaan pilkkaavan alisteisessa asemassa olevien ominaisuuksia ja tekevän näistä karikatyyrejä. Tiernasäätiön mukaan meikkiä käytettäessä kasvojen alaosa tulee mustata vain nenän alapuolelta vanhan perinteen mukaisesti tai muuten siten, että rasistiseen blackfaceen ei viitata.
Tiernasäätiöstä on muistutettu, että tiernapojat ovat eläneet ajassa ennenkin, eikä kasvojen mustaaminen ole ollut aina tapana. Tiernapoikakilpailussa esiintyy nykyisin myös tyttöjä, eikä heiltä edellytetä esityksissä viiksiä tai partaa. Myöskään mustalle rooliasulle ei ole historiallisia perusteita.
Aleksis Tähkä
Aleksis Bernhard Emil Tähkä (vuoteen 1935 Tefke, 8. toukokuuta 1887 Helsingin mlk – 5. joulukuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen lääkintöneuvos.
Tähkä valmistui Helsingin yliopistosta lääketieteen lisensiaatiksi vuonna 1915. Hän työskenteli kunnanlääkärinä Laviassa, Kiikoisissa ja Suodenniemellä 1913–1918 sekä Noormarkussa, Pomarkussa ja Ahlaisissa 1918–1931. Samalla Tähkä toimi myös Noormarkussa Eva Ahlströmin sairaalan ylilääkärinä. Vuosina 1931–1938 Tähkä työskenteli Turun läänin- ja keskusvankilan lääkärinä, 1938–1942 Valtion rautateiden ylilääkärinä ja 1942–1954 Lääkintöhallituksen sairaalaosaston lääkintöneuvoksena. Tähkä oli myös Lääkintöhallituksen vt. pääjohtaja 1951–1954. Vuonna 1955 Tähkä vihittiin Turun yliopiston lääketieteen ja kirurgian kunniatohtoriksi. Hänellä oli suuri vaikutus lääketieteellisen tiedekunnan perustamiseen Turun Yliopistoon. Tähkä kuoli Helsingissä 83-vuotiaana. Hänet on haudattu Noormarkun hautausmaalle.
Aleksis Tähkän poika oli psykiatri Veikko Tähkä.
Kyllä maalla on mukavaa...
Kyllä maalla on mukavaa... on Finntrion albumi vuodelta 1978. Levyn tunnetuimmat laulut ovat Kyllä maalla on mukavaa ja vuoden 1978 Syksyn Sävel -kilpailukappale Rökäleitä, mökäleitä kerrassaan, jonka on säveltänyt Suomen Ääni- ja kuvatallennetuottajat ÄKT ry:n (nyk. Musiikkituottajat ry) toiminnanjohtajana vuosina 1975-2009 toiminut Arto Alaspää. Levy on julkaistu vinyylinä (koodilla FL 5059) ja c-kasettina (koodilla FK 5059).
Sampo Haapamäki
Sampo Haapamäki (s. 3. helmikuuta 1979) on suomalainen säveltäjä.
Sampo Haapamäki opiskeli sävellystä Tristan Murailin johdolla New Yorkin kaupungissa Columbian yliopistossa, josta Haapamäki valmistui musiikin tohtoriksi vuonna 2012. Hän opiskeli sävellystä myös Sibelius-Akatemiassa Helsingissä Tapio Nevanlinnan ja Veli-Matti Puumalan johdolla valmistuen musiikin maisteriksi vuonna 2005. Lisäksi Haapamäki on opiskellut Leipzigissa Hochschüle für Musik und Theaterissa sävellysopettajanaan Claus-Steffen Mahnkopf.
Toulon Élite Futsal
Toulon Elite Futsal on futsal-seura, joka perustettiin 2008. Sen kotihalli sijaitsee Saint-Rochin alueella, Toulon.
Klubin puheenjohtajana on vuodesta 2008 alkaen ollut sen perustaja Sassi Ben Naceur. Edustusjoukkue, jota on vuodesta 2018 lähtien valmentanut Karim Akh Deman-Marouani, on pelannut yhdeksän vuotta putkeen pääsarjassa.
TEF pelaa kotipelinsä Jauréguiberry Sports Palace: lla ja värit ovat punainen ja musta. Klubin puheenjohtajana on toiminut Sassi Ben Naceur sen perustamisesta lähtien.
John Berryman
John Allyn Berryman (25. lokakuuta 1914 McAlester, Oklahoma, Yhdysvallat – 7. tammikuuta 1972 Minneapolis, Yhdysvallat ) oli yhdysvaltalainen runoilija.
Berryman valmistui Columbian yliopistosta vuonna 1936. Opiskeluaikoina hän sai vaikutteita erityisesti opettajaltansa Mark Van Dorenilta. Berryman oli Minnesotan yliopiston professori vuodesta 1955.
Berryman piti esikuvanaan William Butler Yeatsia ja sai vaikutteita myös W. H. Audenilta ja Ezra Poundilta. Berrymanin julkaisi ensimmäisiä runojansa 1930-luvun lopulla pienilevikkisissä aikakauslehdissä, ja vuonna 1940 kokoelmassa Five Young American Poets oli 20 hänen runojansa. Hänen ensimmäinen kokoelmansa Poems on vuodelta 1942. Berrymanin ensimmäisenä merkittävänä kokoelmana pidetään vuonna 1948 ilmestynyttä teosta The Dispossessed (1948).
Berryman kirjoitti vuonna 1950 kirjailija Stephen Cranen elämäkerran ja vuonna 1956 kirjanmittaisen dialogimuotoisen teoksen Homage to Mistress Bradstreet, missä käytiin keskusteluja 1600-luvulla eläneen runoilija Anne Bradstreetin kanssa. 77 Dream Songs ilmestyi vuonna 1964 ja toi kirjoittajalleen Pulitzer-palkinnon. 77 Dream Songs ja sen ”jatko-osa” His Toy, His Dream, His Rest koottiin vuonna 1969 yhdeksi kokoelmaksi, joka julkaistiin nimellä Dream Songs.
Omaelämäkerrallisessa teoksessa Recovery (1973) Berryman kertoo taistelustaan alkoholismia vastaan. Runoilija kärsi nuoresta aikuisiästään saakka alkoholismista ja oli lisäksi kliinisesti masentunut ja epileptikko. Hän teki 57-vuotiaana itsemurhan hyppäämällä Minneapolisin Washington Avenue Bridgeltä.
Digitaalinen media
Digitaalinen media tarkoittaa digitaalisesti (numeerisesti koodattua) siirrettävää ääntä, kuvaa ja tekstiä. Digitaalinen media mahdollistaa hypertekstin ja multimedian käyttämisen.
Myös perinteisemmät mediat kuten TV, radio ja lehdet ovat vähitellen siirtyneet yhä enemmän digitaaliseen muotoon.
Digitaalinen media mediatekniikan opinnoissa
Digitaalinen media on toinen mediatekniikan suuntautumisvaihtoehto, jossa keskeisessä asemassa on digitaalisen viestinnän erilaisten alustojen teknologioiden oppiminen sekä ohjelmointitaidot. Tärkeimmät osa-alueet on digitaalisen sisällön dokumentointi ja julkaiseminen, multimediatekniikka ja Internet-tekniikka. Lisäksi isona osana opiskelua on virtuaalitekniikka, interaktiiviset sovellukset televisio- ja videotekniikkaan, digitaaliset oppimisympäristöt, kaupalliset mediatuotannot ja lisääntyneet mobiilisovellukset.
Marina Semjonova
Marina Timofejevna Semjonova (, 12. kesäkuuta 1908 Pietari, Venäjän keisarikunta – 9. kesäkuuta 2010 Moskova ) oli venäläinen balettitanssija. Hänet nimitettiin Neuvostoliiton kansantaiteilijaksi 1975.
Semjonova nähtiin vuonna 1935 Pariisin oopperan baletissa. Hän sai Stalin-palkinnon vuonna 1941 ja vetäytyi 1952. Hän sai kuitenkin vielä myöhemmin arvostusta opettajana.
Bolšoi-teatteri juhli vuonna 2003 Marina Semjonovan 95-vuotissyntymäpäiviä. Semjonova kuoli kotonaan Moskovassa 101-vuotiaana 9. kesäkuuta 2010.
Sketches for My Sweetheart the Drunk
Sketches for My Sweetheart the Drunk on laulaja-lauluntekijä Jeff Buckleyn postuumisti julkaistu albumi, joka julkaistiin vuonna 1998. Albumi koostuu vuosina 1996–1997 nauhoitetuista studio-/demokappaleista. Albumi sisältää kappaleita, joita Buckley oli tehnyt toiselle suunnitellulle albumilleen My Sweetheart the Drunkille. Albumin kokoamisessa toimi valvojana Buckleyn hyvä ystävä Chris Cornell.
Kappaleluettelo
Kokonaiskesto: 43:39
Kokonaiskesto: 54:40
Listasijoitukset
Albumi - Billboard (Pohjois-Amerikka)
Rick Allen
Richard John Cyril ”Rick” Allen (s. 1. marraskuuta 1963 Derbyshire) on englantilainen rockrumpali. Hän on kuulunut vuodesta 1978 lähtien Def Leppardin kokoonpanoon ja oli mukana jo yhtyeen esikoisalbumilla On Through the Night (1980).
31. joulukuuta 1984 Allen loukkaantui auto-onnettomuudessa ja hänen vasen kätensä jouduttiin amputoimaan. Hän jatkoi kuitenkin rumpalina opetellen käyttämään vasenta jalkaansa korvaamaan vasemman kätensä aiemmin soittamia ääniä. Allen käyttää erikoisvalmisteista rumpusettiä, joka koostui aikanaan kokonaan sähkörummuista ja pedaaleista. Nykyään hänen settinsä on sekoitus akustisia ja elektronisia rumpuja sekä pedaaleilla soitettavia samplattuja ääniä.
Allen on ollut lokakuusta 2003 lähtien naimisissa Lauren Monroen kanssa, jonka kanssa hänellä on vuonna 2010 syntynyt tytär. Lisäksi hänellä on vuonna 1997 syntynyt tytär edellisestä avioliitostaan.
Shanghai Disney Resort
thumb|Huvipuiston sisäänkäynti thumb|[[Tuhkimon linna]] Shanghai Disney Resort on Disneyn teemapuisto ja lomakeskus Pudongin alueella Shanghaissa, Kiinassa. Shanghai Disney Resort on Disneyn ensimmäinen teemapuiston ja lomakeskuksen yhdistelmä manner-Kiinassa. Keskus avattiin 16. kesäkuuta 2016.