cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Forssan kokous
Forssan kokous eli Suomen Työväenpuolueen 2. puoluekokous järjestettiin 17.–20. elokuuta 1903 tuolloin Tammelan kuntaan kuuluneessa Forssassa Työväenyhdistys Kuhan talolla. Kokous oli Suomen työväenliikkeen kehityksen kannalta käänteentekevä, kun neljä vuotta aikaisemmin perustettu puolue omaksui sosialistisen ohjelman aikaisemman porvarillisen wrightiläisyyden tilalle. Samalla sen nimi muutettiin Suomen Sosialidemokraattiseksi Puolueeksi. Kokouksessa hyväksytty puolueohjelma on Suomen historian tunnetuin ja merkittävin poliittinen ohjelma, joka sisälsi vaatimukset käytännössä kaikista nykyaikaisen hyvinvointiyhteiskunnan eduista ja oikeuksista. Sen toteuttaminen oli pitkään SDP:n keskeinen päämäärä, sillä puolueohjelma uusittiin seuraavan kerran vasta vuonna 1952.
Taustaa
thumb|325px|Forssan kokouksen osallistujia, keskellä pöydän ääressä puheenjohtajistoon kuulunut [[Eetu Salin.]] 1880-luvulla syntynyt suomalainen työväenliike järjestäytyi puolueeksi Turussa vuonna 1899, jolloin pidettiin Suomen Työväenpuolueen perustava kokous. Se oli jatkoa vuodesta 1893 järjestetyille työväenyhdistysten valtakunnallisille edustajakokouksille. Forssan kokous oli järjestyksessään viides työväenyhdistysten edustajakokous ja Työväenpuolueen toinen varsinainen puoluekokous. Päätös kokouksesta tehtiin edellisessä, vuonna 1901 Viipurissa järjestetyssä puoluekokouksessa. Alun perin kokous oli määrä pitää Oulussa, mutta kun paikallinen työväenyhdistys oli vasta rakentamassa omaa työväentaloa, päätettiin se siirtää muualle. Työväenpuolueen johto tiedusteli halukkuutta Hämeenlinnan ja Forssan työväenyhdistyksiltä ja lopulta kokouksen pitopaikaksi valittiin Forssa.
Kokous ja osanottajat
Forssan kokouksen perimmäisenä tarkoituksena oli siirtää valta Suomen wrightilaisessa työväenliikkeessä lopullisesti työväenluokalle itselleen ja samalla tehdä sosialistisesta työväenliikkeestä toimiva ja vaikutusvaltainen puolueorganisaatio. Sen suunnittelua vaikeutti heinäkuun alussa annettu hallinnollinen asetus, jonka mukaan yleisen kansalaiskokouksen pitämiseen oli saatava kenraalikuvernöörin valtuuttaman viranomaisen suostumus. Lupa saatiin lopulta, kun viranomaisille luvattiin, ettei paikkakunnan työläisille pidetä kiihotuspuheita tai esitelmiä. Kokousta saapuivat henkilökohtaisesti valvomaan Hämeen lääninhallituksen varalääninsihteeri L. Björkman sekä Tammelan piirin nimismies, jolla oli mukanaan vielä pari poliisimiestä. Joidenkin tietojen mukaan santarmit olisivat hajottaneet kokouksen alkuunsa, ellei sisääntuloportin yläpuolelle olisi levitetty suurikokoista Venäjän valtiolippua.
Työväenyhdistys Kuhan talo oli kokousta varten koristeltu punalipuilla ja köynnöksillä, salin perällä oli lisäksi kaksi banderollia, joihin oli maalattu iskulauseet "Pois sorto, pois vääryys, pois väkivalta!" sekä "Oikeutta kaikille!". Esiintymislavan sivuilla puolestaan oli kaksi suurta piirustusta, joista toinen esitti seppää ja toinen lastaan kantavaa äitiä. Kokouksen avasi Forssan työväenyhdistyksen puheenjohtaja J. V. Orell, jonka jälkeen puheenjohtajan paikalle astui Työväenpuolueen puheenjohtaja K. F. Hellsten. Hänen toimittamassaan äänestyksessä kokouksen sihteeriksi valittiin J. K. Kari sekä puheenjohtajiksi Matti Paasivuori (Hälleberg), Heikki Lindroos, Eetu Salin ja Taavi Tainio.
Kokoukseen osallistui yhteensä 96 puoluekokousedustajaa 49:stä Suomen Työväenpuolueen paikallisyhdistyksestä. Kaikkiaan paikallisyhdistyksiä oli 59, mutta Pohjois-Suomesta edustajia lähettivät ainoastaan Oulun ja Limingan työväenyhdistykset. Heidän lisäkseen puoluehallinnolla, Työmies-lehdellä, Työläisnaisten liittohallinnolla, Nahkurien liittohallinnolla, Raittiuden Ystävien keskustoimikunnalla sekä Pellervo-seuralla oli paikalla omat kokousedustajansa. Osanottajat olivat pääosin nuoria miehiä ja naisia, heidän keski-ikänsä oli vain hieman yli 30 vuotta. Siitä huolimatta suuri osa kokousedustajista oli jo kokeneita työväenliikkeen aktiiveja ja rutinoituneita järjestötoimijoita. Puheenjohtajistoon valittujen lisäksi tunnettuja osallistujia olivat muun muassa Ida Ahlstedt, Reino Drockila, Seth Heikkilä, Juho Hellberg, Evert Hokkanen, Kalle Petter Huttunen, Antti Mäkelin, Yrjö Mäkelin, Hilja Pärssinen, Sandra Reinholdsson, Edvard Valpas, Tyko Varto, Väinö Voionmaa (Wallin) sekä Matti Vuolukka. Kokoukseen oli myös tilattu käsiteltävistä asioista runsaasti alustuksia, joita kokousedustajien lisäksi pitivät muun muassa Hannes Gebhard ja Kössi Koskinen.
Ohjelma
Yhdistysten edustajakokouksissa ja sitten puoluekokouksissa nostettiin uusia, radikaalisia tavoitteita ja määriteltiin yhteiskunnallisia ongelmia. Aluksi tavoitteista tärkein oli äänioikeus ja sen saamisen mukana ratkeaisi myös monien muiden vaatimusten toteutuminen. Puolueohjelmassa hahmoteltiin tulkinta historian kulusta ja tulevasta kehityksestä.
Tunnettu sosialisti Edvard Valpas oli erimielinen muiden kanssa ja hänen käsityksensä mukaan käännös ei ollut sopiva tapa tehdä ohjelmaa, vaan sen tekeminen olisi ollut kansan itsensä asia, kuten Karl Liebknecht oli asiaa puheissaan julistanut. Vastapuolella Eetu Salin korosti, että Suomen kansa on samojen taloudellisten lakien alainen kuin muutkin kansat, ja että Suomeen sopi samankaltainen ohjelma kuin muille kansoille. Ohjelma hyväksyttiin Valppaan vastustuksesta huolimatta.
Seuraukset
Välittömästi kokouksen jälkeen joutuivat sen päätökset yhteiskunnan viranomaisten toiminnan kohteiksi. Hallitus takavarikoi periaatteellisen selityksen, jonka olivat pääsääntöisesti muokanneet Eetu Salin, Edvard Valpas ja Taavi Tainio. Se oli kuitenkin ennen takavarikkoa ehditty julkaista Tampereella ilmestyneessä Kansan Lehdessä ja Eteenpäin-kalenterissa sen julkaisi Matti Wuolukka. Mutta Työmies-lehden kirjapainossa painettu 2 000 niteen erä vihkosta, jossa selostettiin ohjelman käytännöllistä puolta, takavarikoitiin ”työväelle vaarallisena luettavana”. Bobrikov kielsi puoluetta käyttämästä nimeä ”sosialidemokraattinen”, mutta tätä kieltoa ei noudatettu.
Wei Ning
Wei Ning (s. 5. elokuuta 1982 Shandong) on kiinalainen haulikkoampuja, maailmanmestari ja olympiamitalisti.
Wei Ning on saavuttanut olympialaisissa skeetissä hopeaa Ateenassa 2004 ja Lontoossa 2012. Lisäksi hän on saavuttanut MM-kilpailuissa yhden henkilökohtaisen maailmanmestaruuden (2003), kaksi joukkuemaailmanmestaruutta (2002 ja 2007), yhden henkilökohtaisen hopean (2001) ja yhden joukkuehopean (2007).
Yksin kaikkia vastaan
Yksin kaikkia vastaan (The Power of One) on vuonna 1992 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, joka perustuu Bryce Courtenayn samannimiseen romaaniin. Elokuvan pääosia esittävät Stephen Dorff, Armin Mueller-Stahl, John Gielgud, Morgan Freeman, Daniel Craig, Fay Masterson ja Clive Russell. Elokuvan on ohjannut John G. Avildsen. Elokuva voitti Political Film Society -palkinnon vuonna 1993.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Olavi Similä kirjoittaa elokuvan hyödyntävän kliseisiä aineksiaan esimerkillisen jäntevästi ja toimivasti. Hän antaa visuaalisesti upeana ja ajatuksia herättävänä pitämälleen draamalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. VideoHound’s Golden Movie Retriever taas sanoo hyvien näyttelijöiden menevän hukkaan tässä saarnaavassa ja stereotyyppisessä tuotoksessa. Se antaa elokuvalle kaksi tähteä neljästä.
Juhani Leppälä
Johan (Juhani) Fredrik Leppälä (sukunimi vuoteen 1906 Lindeqvist; 10. toukokuuta 1880 Nummi – 15. joulukuuta 1976 Porvoo) oli suomalainen kansanedustaja, kunnallisneuvos, kansakoulunopettaja ja maanviljelijä.
Leppälä työskenteli nuoruudessaan renkinä, muurarin apulaisena, rakennustöissä ja kauppa-apulaisena. Kansakoulunopettajaksi hän valmistui Sortavalan seminaarista 1902. Hän oli Sortavalan maalaiskunnan Kirjavalahden koulun opettajana 1902–1903 ja 1904–1916. Tämän jälkeen Leppälä toimi maanviljelijänä Sortavalan maalaiskunnassa 1916–1939 ja 1941–1944, Paavolassa 1939–1940, Pälkäneellä 1940–1941, Porvoon maalaiskunnassa 1944–1948 ja Askolassa 1948–1976. Hän oli myös Pellervo-Seuran konsulentti 1916–1935 ja osuuskassojen tarkastaja 1925–1930.
Leppälä toimi Kyösti Kallion III hallituksessa salkuttomana ministerinä 1929 ja toisena sosiaaliministerinä 1929–1930.
Hän oli Maalaisliiton kansanedustajana 1907–1908, 1919–1922 ja 1927–1951. Vuoteen 1944 saakka hän oli Viipurin läänin itäisen vaalipiirin kansanedustaja, vuodesta 1945 lähtien Kymen läänin vaalipiirin kansanedustaja. Leppälä oli presidentin valitsijamies 1925 ja kunnallispolitiikassa hän toimi Sortavalan maalaiskunnan kunnanvaltuuston puheenjohtajana.
Kunnallisneuvoksen arvonimi Leppälälle myönnettiin 1932. Kirjansa Välähdyksiä maalaispojan elämänvaiheista hän julkaisi 1970.
Leppälä oli viimeinen vuonna 1907 valitun ensimmäisen eduskunnan elossa ollut kansanedustaja.
Leppälälle omistettu muistomerkki sijaitsee hänen syntymäpaikassaan, Langin tilalla Hyrsylänkylässä Nummella, nykyisen Lohjan alueella.
Monster
Monster on englannin kielen sana, joka tarkoittaa hirviötä, taruolentoa, jota pidetään pelottavana ja vaarallisena.
Monsterilla saatetaan myös viitata:
Tikkurilan urheilutalo
Tikkurilan urheilutalo, sponsoroidulta nimeltään Trio Sport Center on urheilupaikka Vantaalla aivan Tikkurilan vieressä sijaitsevassa Viertolassa. Urheilutalolla on mahdollisuus pelata lukuisia eri liikuntalajeja kuten koripalloa, lentopalloa ja salibandya sekä voimailua, painia, nyrkkeilyä ja budolajeja. Palloiluhalli pituus on 47,2 metriä, leveys 23 metriä ja korkeus 7,25 metriä. Enimmillään salissa saa olla 1 220 henkeä. Tilassa voidaan järjestää luentoja tai messuja ja istumapaikkoja voi olla enimmillään noin 700 hengelle. Urheilutalon yhteydessä toimivat myös Hotelli Tikkurila, Tikkurilan keilahalli ja Tikkurilan biljardisali.
Urheilutaloa käyttää kotiareenanaan Salibandyliigassa pelaava Tikkurilan Tiikerit, sekä Futsal Liigassa pelaava Vantaan Veturi (VALO).
Urheilutalo on osa Tikkurilan urheilupuistoa. Tikkurilan urheilutalon naapurustossa sijaitsee muun muassa kaksi jäähallia (Trio Areena ja harjoitteluhalli), Peltolan koulu, Tikkurilan uimahalli ja Tikkurilan ortodoksinen kirkko.
Sthenelos (Kapaneuksen poika)
Sthenelos oli kreikkalaisessa mytologiassa Kapaneuksen ja Euadnen poika sekä Argoksen kuningas. Hän oli Kometeen ja Kylarabeen isä ja anaksagoridien sukukuntaa.
Sthenelos oli yksi epigoneista, seitsemän sotapäällikön pojista, jotka uusivat isiensä hyökkäyksen Thebaa vastaan; myöhemmin hän jopa kerskui, että hän ja muut epigonit valtasivat Theban siitä huolimatta, että heillä oli vähemmän miehiä kuin heidän samaa yrittäneillä isillään, koska he olivat kuuliaisia jumalille. Hän oli myös Helenan kosijoiden joukossa, ja muiden tavoin vannoi valan puolustavansa valittua sulhasta muita kosijoita vastaan. Kun Helena kaapattiin Troijaan, joutui hän valansa velvoittamana osallistumaan Troijan sotaan. Ystävänsä Diomedeen komennossa hän johti Argoksen joukkoja taistelussa. Hänet mainitaan myös yhtenä Troijan hevoseen piiloutuneista miehistä. Sotasaaliina Troijasta Sthenelos piti puisen Zeus Herkeioksen kuvan.
Kuolemansa jälkeen Sthenelosta seurasi valtaistuimelle hänen poikansa Kylarabes.
Tampereen valoviikot
thumb|right|350px|Tampereen valoviikot 2020 - tanssivat vedet valoshow. Tampereen Valoviikot on jokavuotinen tapahtuma, jossa Tampereen keskustan katuja valaistaan valokoristein ja -teoksin. Valoviikot järjestää Tampereen kaupunki.
Ensimmäiset Valoviikot järjestettiin syksyllä 1966, ja ne kestivät runsaat kolme viikkoa. Idea Valoviikoista saatiin Tampereen ystävyyskaupungista Essenistä. Valoviikot koostuivat lukuisista valokuviosta, jotka ripustettiin pääosin keskustan katujen ylle sekä toisinaan myös muihin paikkoihin. Valoviikkojen historiaan kuuluu myös Valon Neito -kilpailu. Valon neidoksi valittiin lämminhenkinen nainen, joka toi talveen kaivattua valoa ja lämpöä ja loisti ympärilleen hyvää mieltä. Nykyään Valoviikot kestävät lokakuun lopusta maaliskuun puoliväliin. Ripustettujen valokuvioiden lisäksi Valoviikkoihin kuuluu nykyään myös valoverhoja, valopalloja, heijastettuja valogallerioita ja muita valaistuja kohteita.
Laillinen suojelu
Laillinen suojelu tarkoittaa Suomessa ja Ruotsissa sääty-yhteiskunnan aikana, ja vielä 1800-luvulla voimassa ollutta lainsäädännöllistä määritelmää, jossa jokaisen kansalaisen, jolla ei ollut omaa maata tai omaa erillistä elinkeinoa, tuli pestautua nämä ehdot täyttävän henkilön palvelukseen. Muutoin häntä kohdeltiin irtolaisena. 1850-luvulla alkoivat kuitenkin muutokset.
Janakkalalaisen talonpoika Kustaa Paturi ja Suomalaisen puolueen kärkihahmo, professori, senaattori ja vapaaherra Yrjö-Sakari Yrjö-Koskinen kävivät lehdistön palstoilla kiistaa laillisesta suojelusta, kun asia oli kuumimmillaan ja lainmuutokset valmisteluvaiheessa.
Talonpoika Paturi kannatti laillisen suojelun jatkamista ja hänen perustelunsa olivat, että kansa ei lähtisi turhaan liikkeelle ja että ihmisillä olisi jonkinlainen perusturva, kun heillä olisi varma toimeentulo, vaikka niukempikin. Poliitikko Yrjö Koskinen on kuitenkin vakaasti päätynyt laillisen suojelun poistamiseen lainsäädännöstä. Hän perusteli varsin modernisti suojelun poistoa sillä, että työvoiman pitäisi liikkua sinne, missä sitä eniten tarvitaan, ja siten ihmisten toimeentulo paranisi ja elintaso, vaikka käsitettä ei vielä tuolloin tunnettu, kohoaisi.
Taustalla Yrjö Koskisella olivat tietenkin syntyvän teollisuuden työvoimatarve ja yleisesti elinkeinoelämän vaatimukset. Paturin perustelut kohosivat myös samoista tarpeista, mutta maatalouden ja maaseudun kannalta katsottuna. Pienipalkkainen maaseutu hänen mukaansa häviäisi aina kilpailun teollisuuden palkoille. Tosin Paturi verhosi selvästi nämä vaatimuksensa yleiseen huolenpitoon vähäosaisista. Toisaalta samaan aikaan yhteiskunnassa käytiin keskustelua, jopa edellä mainitut kaksi miestä samoissa kirjoituksissaan, köyhäinhoidosta ja siitä keillä tai millä instituutiolla on velvollisuus hoitaa köyhät.
Kustaa Paturi voitti kiistelun köyhäinhoidosta, jossa hän kannatti kunnallista toimintaa köyhien hyväksi ja Yrjö Koskinen perinteistä almujen antamista. Kuitenkin kysymys laillisesta suojelusta päättyi Yrjö Koskisen näkemysten voittoon ja asetukseen elinkeinovapaudesta ja vapaasta muutto-oikeudesta, jotka lopullisesti voimaan tullessaan muuttivat tilanteen 1880-luvulla.
Italian sosialistinen puolue
Italian sosialistinen puolue (Partito Socialista Italiano, PSI) oli Italiassa vuosina 1892–1994 toiminut sosiaalidemokraattinen puolue. Se oli pitkään maan toinen keskeinen vasemmistopuolue Italian kommunistisen puolueen ohella. PSI oli mukana Italian hallituksessa vuosina 1944–1947, 1963–1968, 1968–1969, 1970–1972, 1973–1974, 1980–1987 ja 1987–1994. Puolueeseen kuului kaksi pääministeriä, Bettino Craxi (1983–1987) ja Giuliano Amato (1992–1993), sekä yksi presidentti, Sandro Pertini (1978–1985).
Perustamisesta ensimmäiseen maailmansotaan
thumb|pysty|PSI:n perustaja [[Filippo Turati.]] Puolue perustettiin vuonna 1892 Genovassa nimellä Italian työväenpuolue (Partito dei Lavoratori Italiani), mutta se muutti jo seuraavana vuonna nimensä sosialistiseksi puolueeksi. Italiassa oli jo sitä ennen toiminut useita lyhytikäisempiä sosialistisia puolueita, kuten Andrea Costan vuonna 1881 perustama Italian vallankumouksellinen sosialistipuolue. PSI:n perusti milanolainen lakimies Filippo Turati. Puolue yhdisti Pohjois- ja Keski-Italiassa sekä Sisiliassa toimineet sosialistiset ryhmät ja vastusti anarkistista liikettä. PSI julistautui avoimesti marxilaiseksi ja sen vahvana esikuvana toimi saksalainen sosiaalidemokratia. Puolue ilmoitti kannattavansa luokkataistelua ja valtiososialismia, mutta se tuki myös parlamentaarista demokratiaa ja uskoi pitkään kehitykseen ennen vallankumouksen syntymistä.
Francesco Crispin hallitus hajotti PSI:n jo vuonna 1894, mutta se aloitti toimintansa uudelleen muutamaa vuotta myöhemmin ja sai vuoden 1900 vaaleissa 32 edustajaa parlamenttiin. Varsinkin puolueen johto koostui tuolloin melko maltillisista reformistisista sosialisteista, mutta sen kannattajakunnassa olivat vallalla radikaalimmat suuntaukset. Vallankumouksellinen sosialismi ja syndikalismi kukoistivat varsinkin Italian ammattiyhdistysliikkeessä. 1900-luvun alussa PSI:n jyrkempi siipi tunnettiin maksimalisteina. Turatin johtama reformistinen siipi nautti suurta kannatusta varsinkin Pohjois-Italian suurkaupungeissa ja Po-joen laakson alueella. 1900-luvun alussa PSI:n johtajat tukivat hiljaisesti reformipolitiikkaa harjoittaneita Giovanni Giolittin hallituksia, ja sosialistit integroituivat näin poliittiseen järjestelmään. Vallankumoukselliset syndikalistit erosivat protestina puolueesta vuonna 1907 mutta säilyttivät edelleen vahvan aseman ammattiyhdistysliikkeessä, mikä hillitsi sosialistijohtajia menemästä pitemmälle yhteistyössä porvarillisten hallitusten kanssa. Vuonna 1912 PSI:stä erosi puolestaan maltillisin reformistisiipi, joka perusti Italian reformistisen sosialistipuolueen (Partito Socialista Riformista Italiano, PSRI).
thumb|pysty|[[Benito Mussolini kuului alkujaan PSI:n radikaalisiipeen mutta perusti myöhemmin fasistipuolueen, joka hyökkäili sosialisteja vastaan.]] Ensimmäisen maailmansodan puhjettua osa PSI:n radikaalisiivestä ryhtyi kannattamaan Italian osallistumista sotaan. Sodan kannattajiin kuului muun muassa puolueen Avanti!-lehden päätoimittaja Benito Mussolini, joka erotettiin puolueesta vuonna 1914. Puolueena PSI tuki Italian puolueettomuutta ja vastusti sotaa, toisin kuin useimmat muut toisen internaationalin sosialistipuolueet, jotka asettuivat omien maidensa sodankäynnin tueksi. PSI esitti näkyvästi sodanvastaisia vetoomuksia mutta ilmoitti pidättäytyvänsä Italian sotaponnistelujen sabotoimisesta.
Punaiset vuodet ja fasistien vallan aika
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Giacinto Serratin johtama vasemmistosiipi onnistui vuonna 1919 ottamaan vallan PSI:ssä, joka liittyi virallisesti Kommunistisen internationaalin jäseneksi. Italiassa marraskuussa 1919 pidetyissä vaaleissa oli ensi kertaa käytössä miesten yleinen äänioikeus ja suhteellinen vaalitapa, minkä seurauksena PSI:stä tuli parlamentin suurin puolue 30 prosentin ääniosuudella ja 156:lla paikalla. Joulukuussa 1919 puolueen edustajat marssivat ulos parlamentista protestina kuninkaan läsnäololle. Vuodet 1919 ja 1920 (biennio rosso, ”kaksi punaista vuotta”) olivat Italiassa militanttien lakkojen, maatilojen- ja tehtaidenvaltausten sekä poliittisten levottomuuksien ja mellakoiden aikaa, ja maa näytti olevan vallankumouksen partaalla. PSI ei kuitenkaan uskaltautunut johtamaan vallankumousta, eivät edes puolueessa valtaan päässeet maksimalistit. Lopulta tammikuussa 1921 Livornon puoluekokouksen yhteydessä vasemmistososialistit irtautuivat PSI:sta ja perustivat Italian kommunistisen puolueen (PCI).
Vastareaktiona vallankumoukselliselle kuohunnalle Mussolinin johtamat fasistit alkoivat vuodesta 1919 alkaen hyökkäillä väkivataisesti PSI:n lehtiä, kannattajia ja edustajia vastaan. Fasistien noustua valtaan vuoden 1922 lopussa sosialistien asema kävi vaikeaksi. Reformistisosialistien johtaja Giacomo Matteotti murhattiin kesäkuussa 1924, kun hän oli arvostellut fasistien järjestämiä vaaleja epärehellisiksi. Protestina PSI veti edustajansa pois parlamentista, mutta Mussolini vain vahvisti asemaansa ja ryhtyi puoli vuotta myöhemmin eliminoimaan oppositiota. Vuonna 1926 PSI joutui siirtymään kokonaan maan alle. Vuonna 1934 se liittoutui kommunistien kanssa. Liitto jatkui toisen maailmansodan jälkeiseen aikaan, aina 1950-luvulle asti.
Toisen maailmansodan jälkeinen aika
thumb|left|pysty|[[Pietro Nenni]] Toisen maailmansodan aikana sosialistit osallistuivat Italian vastarintaliikkeeseen mutta jäivät siinä aktiivisempien kommunistien varjoon. Sodan jälkeen PSI osallistui Italian hallituksiin huhtikuusta 1944 alkaen ja siitä tuli yksi kolmesta suuresta puolueesta PCI:n ja kristillisdemokraattien (DC) ohella. Kun kristillisdemokraattinen pääministeri Alcide De Gasperi syrjäytti kommunistit hallituksesta keväällä 1947, myös PSI jätettiin kommunistien liittolaisena oppositioon. Puoluetta johti sodanjälkeisinä vuosina karismaattinen Pietro Nenni. Giuseppe Saragatin johtama maltillisempi siipi erosi vuonna 1947 puolueesta ja perusti Sosialistisen työväenpuolueen (sittemmin Italian demokraattinen sosialistipuolue, PSDI), josta tuli kristillisdemokraattien liittolainen. Osittain kahtiajakonsa vuoksi sosialistit olivat kylmän sodan aikana Italiassa kannatukseltaan selvästi heikompia kuin kommunistit, mutta PSI säilyi silti merkittävänä puolueena.
Vuoden 1956 Unkarin kansannousun kukistamisen jälkeen PSI tuomitsi Neuvostoliiton toiminnan ja katkaisi yhteistyön kommunistien kanssa. Vuonna 1963 se liittyi kristillisdemokraattien johtamaan hallituskoalitioon. Seuraavan 30 vuoden aikana PSI oli mukana useissa keskustavasemmistolaisissa hallituksissa. Kristillisdemokraattien kannatuksen heikennyttyä he joutuivat lopulta luovuttamaan hallituksen johdon liittolaisilleen. PSI:n johtajasta Bettino Craxista tuli vuonna 1983 Italian ensimmäinen sosialistinen pääministeri, ja hänen ensimmäinen hallituksensa vuosina 1983–1986 oli Italian sodanjälkeisen historian siihen mennessä pitkäikäisin. Johdettuaan vielä toista, lyhytikäisempää hallitusta Craxi jätti pääministerin paikan vuonna 1987. PSI onnistui 1980-luvulla miehittämään paljon keskeisiä virkoja Italian hallinnossa, ja sen vaalikannatus nousi Craxin pääministerikautena 11:stä 14:ään prosenttiin.
thumb|pysty=0.6|[[Bettino Craxi]] PSI oli 1990-luvun alkuun saakka kristillisdemokraattien tärkein hallituskumppani. Puolueen maine tahrautui vuodesta 1992 alkaen paljastuneessa suuressa korruptioskandaalissa, joka tunnettiin nimellä tangentopoli (”lahjuskaupunki”). Craxi todettiin oikeudessa syylliseksi moniin rikoksiin ja hän vältti vankilan vain pakenemalla maasta. Myös monia muita puolueen johtajia tuomittiin. PSI:n kannatus romahti vuoden 1994 parlamenttivaaleissa, ja se kutistui pikkupuolueeksi. Vaalien jälkeen puolue lakkautettiin ja sen seuraajaksi perustettiin Italian sosialistit (Socialisti Italiani, SI), joka yhdistyi vuonna 1998 kahden muun vasemmistopuolueen kanssa Italian demokraattisiksi sosialisteiksi (Socialisti Democratici Italiani, SDI). Vuonna 2007 perustettiin uusi Italian sosialistinen puolue, joka on kuitenkin jäänyt kannatukseltaan hyvin pieneksi.
Vireomuura
Vireomuura (Dysithamnus mentalis) on laajalla alueella Keski- ja Etelä-Amerikassa tavattava puumuuriin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Vireomuura on noin 11,5 cm pitkä. Koiras on selästään oliivinharmaa ja päästään tummemman harmaa. Koiraan rinta on vaaleanharmaa, sen kurkku ja vatsa ovat väritykseltään valkoisemmat. Naaras on selästään oliivinruskea ja päälaki on punaruskea. Silmien ympärillä on valkoinen rengas. Vatsa on pääosin vaaleanoliivin harmaa. Ruumiinrakenteeltaan vireomuura on tukeva ja pienikokoinen.
Levinneisyys ja elinympäristö
Keski-Amerikassa vireomuuraa tavataan Meksikon eteläosista, Belizestä, Costa Ricasta, Guatemalasta, Hondurasista, Nicaraguasta ja Panamasta. Etelä-Amerikassa lajia tavataan Andien alarinteillä Venezuelassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa, Perussa ja Boliviassa. Perun kohdalla levinneisyysalue laajenee itään Brasiliaan Amazonasin alueen etelä- ja keskiosiin. Lisäksi lajia tavataan Brasilian koillisrannikolla sekä kaakkoisrannikolta Paraguayhyn ja Argentiinan pohjoisosiin. Lintua esiintyy myös Trinidad ja Tobagossa. Vireomuuran elinympäristöä ovat vuorten rinteiden kosteat metsät.
Elintavat
Vireomuurat elävät yleensä pareittain ja voivat liittyä sekaparviksi muiden lintujen kanssa. Vireomuuran ravintoa ovat hyönteiset ja niiden toukat. Ravintoaan laji etsii puiden ja pensaiden lehvästön joukosta.
Lajin pesimäkausi kestää, alueesta riippuen, maaliskuulta heinäkuulle tai heinäkuulta syyskuulle. Pesä sijaitsee pensaassa ja on muodoltaan kuppimainen. Naaras munii kaksi valkoista violetinruskeapilkullista munaa.
Pearl Jam
Pearl Jam on 1990-luvun alun suosituimpia rock-yhtyeitä. Se yhdistetään tyylilajillisesti grungeen kotikaupunkinsa Seattlen vuoksi.
Yhtyeen perustivat kitaristi Stone Gossard ja basisti Jeff Ament vuonna 1990 edellisen yhtyeensä Mother Love Bonen laulaja Andrew Woodin kuoltua heroiinin yliannostukseen. Pearl Jam on ensimmäinen suuren yleisön tietoisuuteen noussut grunge-yhtye, vaikka tyylisuuntaa alettiin kutsua grungeksi vasta Nirvanan suosion kautta. Pearl Jam erottui muiden joukosta etenkin yhtyeen laulaja Eddie Vedderin matalan ja omalaatuisen lauluäänen ansiosta. Yhtyeen kolme ensimmäistä albumia Ten (1991), Vs. (1993) ja Vitalogy (1994) olivat suuria kaupallisia menestyksiä, joita myös kriitikot ovat kehuneet. Vuonna 1995 yhtye soitti Neil Youngin levyllä Mirror Ball. Yhtyeen viimeisin albumi Gigaton julkaistiin vuonna 2020.
Tunnettuja yhtyeen kappaleita ovat mm. "Alive", "Even Flow", "Jeremy", "Daughter", "Black", "Better Man", "Go", "Do the Evolution", "Last Kiss", "Life Wasted", "Worldwide Suicide" ja "Brother". Pearl Jamin levyjä on myyty arvioiden mukaan pelkästään Yhdysvalloissa yli 32 miljoonaa, ja maailmanlaajuisesti yli 60 miljoonaa kappaletta. Yhtye valittiin Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 2017.
Jäsenet
thumb|Pearl Jam konsertissa vuonna [[2005.]]
Singlet
Vuodesta 2000 lähtien Pearl Jam on julkaissut myös kaikki keikkansa virallisina levyinä.
Pearl Jam Suomessa
Pearl Jamin ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa konsertti Suomessa tapahtui 30. kesäkuuta 1993, kun yhtye esiintyi Neil Youngin lämmittelijänä Helsingin jäähallissa.
Elizabeth Adler
Elizabeth Adler (s. 1950 ) on brittiläinen kirjailija.
Adler on kotoisin Yorkshirestä Isosta-Britanniasta, ja hän on asunut mm. Rio de Janeirossa ja Hollywoodissa. Nykyään hän asuu osan vuodesta Los Angelesissa ja osan vuodesta Irlannissa. Adler alkoi kirjoittaa tyttärensä Annabellen aloitettua koulun.
Adlerin kirjoissa paikat ovat merkittäviä. Hän on itse matkustellut paljon, ja pitää tapahtumapaikkaa tärkeänä osana kertomusta.
Alligaattori (elokuva)
Alligaattori on vuonna 1980 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhuelokuva. Elokuva pohjautuu löyhästi amerikkalaiseen kaupunkitarinaan, jonka mukaan Yhdysvaltojen viemäriverkoissa olisi albiinoalligaattori. Elokuvan on ohjannut Lewis Teague.
Juoni
Kendallin perheen ollessa lomamatkalla Floridassa perheen tyttö Marisa anelee vanhemmiltaan pientä alligaattorin poikasta, jonka lopulta saakin. Mutta pian isä kyllästyy poikaseen ja huuhtoo sen WC:stä. Kaksitoista vuotta myöhemmin viemäreistä löytyy raadeltuja ihmisruumita ja kaupungissa liikkuu huhu, jonka mukaan liikkeellä olisi sarjamurhaaja. Rikosetsivä Madison kuitenkin asiaa tutkiessaan tulee toisiin ajatuksiin ja uskoo, että viemäreissä asustelee alligaattori. Ainoa joka uskoo Madisonia on nuori tunnettu matelijatutkija Marisa. Pieni alligaattorin poikanen on saanut kaikki nämä vuodet ravintoa koiranraadoista, joihin kokeiltiin kasvuhormoneja. Vuosien saatossa tuo otus on kasvanut yli 11-metriseksi ja painaa 600 kiloa. Lopulta alligaattori kyllästyy koiriin ja päättää nousta viemäristä hankkimaan ravintonsa ihmisistä.
Scott Harrington
Scott Harrington (s. 10. maaliskuuta 1993 Kingston, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa NHL-joukkue Anaheim Ducksia.
Helmikuussa 2023 Sharks kauppasi Harringtonin, Timo Meierin, Santeri Hatakan, Timur Ibragimovin, Zachary Emondin ja viidennen kierroksen varausvuoron vuoden 2024 varaustilaisuudessa New Jersey Devilsiin vaihdossa Fabian Zetterlundiin, Andreas Johnsoniin, Shakir Mukhamadulliniin, Nikita Okhotjukiin, ensimmäisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2023 varaustilaisuudessa, toisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2024 varaustilaisuudessa ja seitsemännen kierroksen varausvuoroon vuoden 2024 varaustilaisuudessa.
Siirron jälkeen Devils asetti hänet waiwers—listalle josta Anaheim Ducks poimi hänet joukkueeseensa.
Yrjö Lindegren
Yrjö Lorenzo Lindegren (13. elokuuta 1900 Tampere – 12. marraskuuta 1952 Helsinki ) oli suomalainen arkkitehti.
Lindegrenin vanhemmat olivat puutarhuri Willehad Lindegren ja Wilhelmina Lilius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1920 ja valmistui arkkitehdiksi 1925. Vuonna 1937 Lindegren voitti Pariisin maailmannäyttelyssä arkkitehtuurin grand prix -palkinnon. Vuonna 1952 hänelle myönnettiin professorin arvonimi. Yhdessä Toivo Jäntin kanssa hän suunnitteli Helsingin Olympiastadionin. Lontoon olympialaisissa 1948 hän voitti taidelajien kaupunkisuunnittelusarjassa kultamitalin.
Helsingin Mäkelänkadun varrella sijaitseva Käärmetalo on Lindegrenin suunnittelema. Hän suunnitteli myös Eläkelaitos Elonvaran liiketalon Helsingissä 1930 ja Pielisjärven sairaalan 1931. Lindegren oli mukana Alvar Aallon johtamassa Suomen Arkkitehtiliiton toimikunnassa, joka suunnitteli Rovaniemen Poronsarvi-asemakaavan 1945.
Karanja Mack
Karanja Mack (syntymäaika ei tiedossa) on antiguabarbudalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Mackin nykyinen seura on SAP, jossa hän on pelannut vuodesta 2006 lähtien. Hän on pelannut myös maajoukkueessa.
Psykedeelinen folk
Psykedeelinen folk on rockmusiikin tyylilaji, jossa yhdistellään psykedeelistä rockia ja folkmusiikkia. Psykedeelinen folk oli erityisen suosittua 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alussa. Varhaisimpia tyylin edustajia olivat mm. Donovan, Fairport Convention, sekä Tyrannosaurus Rex, ennen nimenvaihtoaan T. Rexiksi.
Sillihaikalat
Sillihaikalat, aiemmin myös haikalat, (Lamniformes) on rustokaloihin kuuluva kalalahko. Siihen kuuluu monia tunnettuja hailajeja, kuten sillihai, valkohai, peikkohai ja jättiläishai, yhteensä noin 15 lajia seitsemässä heimossa. Sillihaikaloilla on kaksi ruodotonta selkäevää ja peräevä, viisi kidusaukkoa; suu ulottuu pitkälle silmien taakse ja silmistä puuttuu vilkkuluomi.
Dr. Jekyll and Mr. DJ
Dr. Jekyll and Mr. DJ on vuonna 2004 julkaistu Gabry Ponten toinen albumi.
Kate Austen
Katherine Anne ”Kate” Austen on fiktiivinen hahmo yhdysvaltalaisessa ABC:n draamasarjassa Lost. Katea näyttelee kanadalainen näyttelijä Evangeline Lilly.
Alkuperäisessä juonessa, jossa Jack kuolee ryhmän löytäessä lentokoneen ohjaamon, Katesta piti tulla selviytyjien johtaja, joka olisi motivoinut heitä rakentamaan suojia ja alkaen miettiä elämää saaren pysyvinä asukkaina. Katen piti olla vanhempi nainen, joka joutuu eroon miehestään koneen takaosan irrotessa. Idea kuitenkin päätyi Roselle ja hänen miehelleen Bernardille. Yoon-jin Kim yritti saada aluksi Katen roolin. Tuottajat pitivät hänestä, mutta eivät ajatelleet häntä sopivaksi rooliin, joten he kirjoittivat Sunin roolin Yoon-jinille.
Kate on ristiriitainen hahmo sarjassa. Hän on toisaalta hyvin kovapintainen ja valmis väkivaltaan, toisaalta hahmosta löytyy myös herkempi puoli. Ensimmäisestä kaudesta läpi koko sarjan Katella on tunteita sekä Sawyeria että Jackia kohtaan ja tästä kolmiodraamasta muodostuu yksi kantava teema sarjan ihmissuhteissa.
Ennen onnettomuutta
Kate syntyi ja kasvoi Iowassa. Hänen vanhempansa ovat äiti Diane, joka työskenteli lounaspaikassa, ja Sam, joka työskenteli Yhdysvaltain armeijassa ja oli Persianlahden sodan veteraani. Katen vanhemmat erosivat hänen ollessa nuori ja Diane meni naimisiin pahoinpitelevän alkoholistin, Waynen kanssa. Aikuisena Kate tappoi Waynen, ja tunnusti teon äidilleen ennen katoamistaan. Diane kutsui viranomaiset paikalle ja liittovaltion seriffi Mars pidätti Katen. Kate meni Samin luokse, joka paljasti Waynen olleen hänen biologinen isänsä. Kate käytti nimeä Lucy tavatessaan huijarin nimeltä Cassidy Phillips, joka auttoi Katea kohtaamaan Dianen lounaspaikan vessassa, jossa Kate huomasi äitinsä silti rakastavan Wayneä.
Kate lensi valenimellä Monica Miamiin, jossa hän tapasi ja meni pian naimisiin Kevin Callis -nimisen poliisin kanssa. Raskauden pelon jälkeen ja Kevinin ostettua kaksi Oceanic Airlinesin lippua Costa Ricaan heidän kuherruskuukaudelleen, Kate tunnusti menneisyytensä ja huumasi Kevinin ennen katoamistaan. Kuukausien matkustelun jälkeen Kate sai kuulla, että Diane oli kuolemassa syöpään ja päätti vierailla tämän luona. Kate tapasi lapsuuden ystävänsä Tomin, joka järjesti tapaamisen Katelle ja Dianelle. Kun Kate yritti pahoitella tekoaan Dianelle, tämä alkoi huutaa apua, pakottaen Katen pakenemaan sairaalasta Tomin kanssa. Tom sai surmansa poliisin luodista heidän yrittäessä paeta autolla tiesulun läpi, pakottaen Katen pakenemaan onnettomuuspaikalta.
Kuukausia myöhemmin Kate lavasti ryöstön New Mexicoon yhdessä lukuisten rikollisten kanssa, päästäkseen käsiksi tallelokeroon, jossa Tomin lentokonelelu oli. Sen jälkeen hän pakeni Australiaan, jossa hän esittäen kanadalaista patikoijaa sai työpaikan farmilla kolmeksi kuukaudeksi. Kun maatilan omistaja tajusi Katen yrittävän lähteä pois, hän tarjosi kyytiä kaupunkiin seuraavana aamuna. Matkan aikana Kate tajusi farmarin saaneen tämän oikean henkilöllisyyden selville ja huomasi seriffi Marsin seuraavan heitä. Kate yritti saada auton ohjauksen haltuunsa, aiheuttaen auton kolaroitumisen pellolle. Pakenemisen sijaan Kate auttoi tajuttoman maanviljelijän ulos autosta antaen Marsille aikaa pidättää hänet. Kuljettaessaan Katea lentoasemalle käsiraudoissa Mars paljasti paikallisille turvamiehille Katen rikollisen taustan ja paljasti oman laukkunsa sisältävän viisi käsiasetta. Turbulenssin ravistellessa konetta matkalaukku osui Marsia päähän ja hän meni tajuttomaksi. Kate varasti avaimet käsirautoihin ja asetti happinaamarin Marsin naamalle ennen omaa naamariaan. Sarjan tapahtumat alkavat lentokoneen maahansyöksystä.
Ensimmäinen tuotantokausi
Selviydyttyään lentokoneonnettomuudesta Kate kompuroi pois viidaksota ja törmää haavoittuneeseen Jackiin, jonka haavan hän tikkaa. Samana iltana kaksikko tutkii sisämaata yhdessä Charlien kanssa, löytääkseen koneen ohjaamon. Hirviö aiheuttaa kaaosta tappamalla koneen pilotin, mutta kaikki kolme onnistuvat palaamaan rannalle. Kate liittyy muutaman selviytyjän joukkoon, joista yksi on Sayid, joka yrittää lähettää hätäviestin kiipeämällä korkemmalle paikalle. Palattuaan Kate käy katsomassa haavoittunutta Marsia, joka yrittääkin kuristaa hänet. Kate pyytää Sawyeria tappamaan seriffin, mutta tämä epäonnistuu ja pahentaa seriffin tilaa, minkä takia Jack joutuu tappamaan Marsin. Jackin löydettyä luolat Kate päättää jäädä rannalle. Kun Sayid kiduttaa Sawyeria löytääkseen Shannonin astmalääkkeet, joiden he uskovat olevan Sawyerillä, hän sanoo kertovansa missä ne ovat jos Kate suutelee häntä. Suudelman jälkeen Sawyer paljastaa, ettei hänellä ole niitä.
Kun Kate löytää seriffin salkun, hän ja Sawyer tappelevat sen sisällöstä. Kate pyytää Jackia apuun, joka myöntyy, mutta päättää, että he avaavat salkun yhdessä. Kate jatkaa avuliaisuuttaan ottamalla osaa kidnapattujen Clairen ja Charlien etsintään. Kun Claire palaa kaksi viikkoa myöhemmin, Kate auttaa Ethanin kiinni saamisessa. Ollessaan luolissa Jackin kanssa, hänet lähetetään hakemaan alkoholia rannalta kun Locke kantaa vakavasti loukkaantuneen Boonen leiriin. Matkallaan takaisin luolille Kate huomaa Clairen synnytyksen alkavan viidakossa, ja hänen täytyy auttaa vauva maailmaan ilman Jackin apua.
Toinen tuotantokausi
Luukun räjäyttämisen jälkeen Kate laskeutuu ensimmäisenä sisälle, ja joutuu Desmondin vangitsemaksi. Locken ja Jackin saapuessa asemalle Desmond riisuuntuu aseista. Kate vahingoittaa vahingossa asemalla olevaa tietokonetta, aiheuttaen Desmondin paniikin ja paon. Poimiessaan hedelmiä Kate näkee mustan hevosen menneisyydestään. Palatessaan takaisin Joutsen-asemaksi paljastuneeseen luukkuun Kate hallusinoi, että Wayne kommunikoi Sawyerin kautta ja menee sekaisin siitä. Kun Michael karkaa etsimään poikaansa, Kate seuraa häntä ja joutuu kidnapatuksi. Jackin kieltäydyttyä Tomin vaatimuksesta luovuttaa aseet, Kate tuodaan esille ja häntä osoitetaan aseella pakottaen Jackin ryhmän luopumaan aseistaan.
Aaronin sairastuessa Kate lähtee Jackin ja Rousseaun kanssa etsimään apua viidakosta. Kolmikko suuntaa sisämaahan, josta he löytävät lääkintäaseman. Myöhemmin Kate ja Jack löytävät taivaalta tippuneen ruokalähetyksen. He palaavat luukulle, missä panttivanki Henry Gale on paljastettu viholliseksi. Myöhemmin Kate ja Jack lähtevät etsimään Toisia. Kaksikon pystyttämään leiriin kompuroi nääntymäisillään oleva Michael. Seuraavana päivänä Kate, Jack, Sawyer ja Hurley seuraavat Michaelia Toisten leiriin. Heidät saarretaan, sidotaan ja viedään laiturille.
Kolmas tuotantokausi
Kate on vangittu häkkiin, joka on vastapäätä Sawyerin häkkiä, jotta he voisivat tehdä töitä Toisille Pickettin valvonnassa. Saatuaan selville, että he ovat toisella saarella, pari harrastaa seksiä tietämättä, että Jack näkee heidät kameran kautta. Kun Jack ottaa Kateen yhteyttä Pickettin radion kautta kertoen hänelle, että hänen täytyy paeta, hän ja Sawyer juoksevat kohti rantaa. He törmäävät Alexiin, joka antaa heille veneen vaihtokauppana aivopestystä poikaystävästään Karlista.
Saavuttuaan rannalle Kate syyttää Sayidia ja Lockea, koska he eivät vaivaudu pelastamaan Jackiä. He suuntaavat viidakkoon ja löytävät Rousseaun, joka suostuu auttamaan heitä kuultuaan Alexista. Nelikko lähtee viidakkoon, josta he löytävät Liekki-aseman, jossa he kohtaavat Mikhailin ja ottavat tämän panttivangiksi. Nelikon jatkaessa patikointia he saapuvat yllättäen Toisten parakeille, jossa Toiset kaappaavat Sayidin ja Katen. Seuraavana päivänä Kate herää viidakossa kahlittuna Julietiin. He palaavat rannalle Jackin ja Sayidin kanssa.
Palattuaan Kate on varuillaan Julietista ja erityisesti huolestunut hänen ja Jackin kehittyvästä suhteesta. Myöhemmin Kate saa tietää Naomin saapumisesta. Kate saa tietää Jackin ja Julietin suunnitelmasta hoidella Toiset hyökkäämällä, kun suurin osa matkaa radiotornille. Matkalla Sawyer kertoo Katelle palaavansa auttamaan selviytyjiä rannalle. He kuitenkin törmäävät Beniin ja Alexiin, jolloin Ben otetaan panttivangiksi.
Neljäs tuotantokausi
Kate seuraa Naomin jättämää verivanaa kunnes Naomi hyökkää hänen kimppuunsa ja kuolee yllättäen. Jackin ja Locken välisen riidan ja erkanemisen jälkeen Kate päättää jäädä Jackin luo, mutta Sawyer päättää lähteä Locken matkaan. Myöhemmin he löytävät Faradayn, jonka he uskovat tulleen pelastamaan heidät. Löydettyään Milesin Kate ja Jack löytävät itsensä tulilinjalta, jolleivät vie heitä Naomin ruumiille.
Myöhemmin he kohtaavat Frankin, joka onnistui saapumaan saarelle helikopterilla. Saatuaan selville viimeisen ryhmän jäsenen, Charlotten olinpaikan Kate lähtee parakeille Sayidin ja Milesin kanssa, jotka Locke saa yllättäen kiinni. Kate päättää jäädä parakeille saadakseen tietoa Milesistä. Hän järjestää Milesin Benin puheille, mutta Locke saa hänet kiinni. Kate viettää yön Sawyerin kanssa ja kertoo, ettei ole raskaana. He väittelevät Sawyerin suunnattomasta helpotuksesta ja Kate suuntaa takaisin rannalle. Kun Sawyer palaa Milesin ja Aaronin kanssa, Katesta tulee Aaronin pääsääntöinen huolehtija Sawyerin paljastaessa Clairen kadonneen. Myöhemmin Sayid ja Kate seuraavat Jackiä ja Sawyeriä välttääkseen sotilaita hyökkäämästä Jackia ja Sawyeria vastaan. He tapaavat jäljellä olevat Toiset ja liittyvät heidän joukkoonsa päihittääkseen laivalta tulleet sotilaat. Jack, Kate, Hurley, Sayid ja Sawyer menevät Frankin helikopteriin, Sawyerin päätettyä menevänsä minne Katekin. Matkustaessaan takaisin lautalle polttoaine loppuu, ja kun kaikki ylimääräinen paino on heitettävä ulos, Sawyer pyytää Katea tekemään palveluksen hänelle ja hyppää pois kyydistä. Pelastuttuaan Kahanalta kopteri putoaa mereen, mutta kaikki kyydissä olleet pelastuvat. Penelope Widmoren etsintäalus löytää selviytyneet. Myöhemmin Kate pyytää Jackiä valehtelemaan Aaronin olevan hänen poikansa.
Saaren jälkeen
Jaksossa Huono vaihtokauppa Kate joutuu oikeuteen isänsä murhasta. Myöhemmin hänelle annetaan kymmenen vuoden ehdonalainen tuomio, jonka vuoksi hän ei saa lähteä Kaliforniasta. Katen äiti, syyttäjän tähtitodistaja, yrittää keskustella Katen kanssa ja lopulta kieltäytyy todistamasta Katea vastaan. Jaksossa Mukava juttu kotona Kate elää parisuhteessa Jackin kanssa, joka toimii Aaronin isänä. Myöhemmin Jack kosii Katea, johon hän vastaa onnellisesti myöntävästi. Myöhemmin Jack uhmaa Katea tämän ”tehtävistä” ja riidan jälkeen Jack lähtee päättäen heidän suhteensa.
Jaksossa Peili Jack tiedottaa Katea Locken (alias Jeremy Bentham) hautajaisista. Jack sanoo hänelle, että heidän täytyy palata saarelle, mutta Kate suuttuu siitä ja lähtee.
Viides tuotantokausi
Kate tajuaa, ettei hänen kuulu kasvattaa Aaronia ja jättää tämän Clairen äidin, Carolen huostaan ja palaa itse saarelle muiden selviytyjien kanssa lennolla 316. Kate joutuu vuoteen 1977 ja tapaa Sawyerin (joka elää nykyisin parisuhteessa Julietin kanssa) vuonna 1977 ja liittyy Dharma-aloitteeseen Jackin ja Hurleyn kanssa. Sayid ampuu nuorta Beniä, ja Kate pelastaa tämän elämän viemällä hänet Richardin luo. Kieltäydyttyään auttamasta Jackia vetypommin räjäytyksessä, Kate palaa Dharma-aloitteeseen, jossa hänet laitetaan sukellusveneeseen yhdessä Sawyerin ja Julietin kanssa. Kate kertoo heille Jackin aikeesta ja vapautettuaan itsensä he lähtevät estämään Jackiä. Kuitenkin Jackin ja Sawyerin välisen nyrkkitappelun jälkeen Kate suostuu auttamaan Jackiä aikeessaan. Kate joutuu raahaamaan Jackin kanssa Sawyerin pois aseman läheltä Julietin pudottua kuoppaan. Pommin räjähdettyä tapahtuu kirkas valkoinen välähdys.
Kuudes tuotantokausi
Kate herää puussa väliaikaisesti kuulonsa menettäneenä. Kate huomaa luukun olevan samanlainen kuin silloin, kun Desmond räjäytti sen vuonna 2004. Katen estäessä Sawyeria tappamasta Jackiä, hän kuulee ääniä luukun jäännöksistä ja auttaa pelastamaan Julietin, joka kuolee Sawyerin käsivarsille. Kate lähtee myöhemmin muiden selviytyneiden kanssa Temppelille, jossa Toiset ottavat heidät kiinni ja heidän johtajansa Dogen määrää heidät ammuttavaksi, mutta Hurley estää sen sanomalla Jacobin lähettäneen heidät. Myöhemmin Sawyer tuodaan Temppelille, mutta hän pakenee. Kate lähtee hakemaan hänet takaisin Aldon ja Justinin kanssa. Kate kuitenkin tainnuttaa heidät ja pakenee. Kate löytää Sawyerin parakeilta, joka kertoo hänelle aikoneensa kosia Julietia ja estäneen häntä poistumasta saarelta koska ei halunnut olla yksin.
Myöhemmin Kate kohtaa Jackin ja Hurleyn, jotka ovat matkalla majakalle ja melkein ampuu heidät luultuaan heitä Toisiksi. Myöhemmin Kate palaa Temppelille Sayidin kanssa ja saa tietää Clairen löytymisestä. Kate kertoo Clairelle kasvattaneensa Aaronia ja tulleensa saarelle hakemaan Clairen pois. Savuhirviön hyökättyä Temppelille Kate liittyy yhdessä Clairen ja selvinneiden Toisten kanssa Musta-asuisen miehen ryhmään. Myöhemmin Claire yrittää puukottaa Katen kostoksi Aaronin viemisestä, mutta Musta-asuinen mies estää sen sanoen Katen tehneen niin kuin tilanne vaati. Claire ymmärtää ja antaa Katelle anteeksi halaten häntä. Myöhemmin Sawyer kertoo Katelle suunnitelmastaan paeta Widmoren sukellusveneellä. Seuraavana yönä Jackin ryhmä saapuu Musta-asuisen miehen leiriin. Kate, Sawyer, Jack, Sun ja Hurley päättävät lähteä Hydra-saarelle. Kate yrittää estää heitä lähtemästä, mutta Kate vakuuttaa hänet lähtemään heidän mukaansa. Jack päättää kuitenkin jäädä saarelle.
Päästyään Hydra-saarelle Widmoren miehet ottavat heidät kiinni ja vangitsevat häkkeihin. Widmore uhkaa ampua Katen, jos Sawyer ei tottele sanoen ettei Katen nimi ole Jacobin listassa ja että hän on turha. Myöhemmin Jack vapauttaa heidät Sayidin avustuksella, jolloin he suuntaavat lentokoneelle, jonka luona Musta-asuinen mies odottaa. Selviytyneet onnistuvat pakenemaan Widmoren sukellusveneellä, jättäen Clairen ja Musta-asuisen miehen rannalle. Sawyer vahingossa aktivoi Jackin repussa olleen pommin, mikä tappaa Sayidin. Kate, Jack, Sawyer ja Hurley onnistuvat pakenemaan uppoavasta sukellusveneestä, mutta Jin ja Sun hukkuvat. Aamulla Hurley johdattaa heidät Jacobin luo, joka kertoo heille, miksi oli tuonut heidät saarelle ja sanoo Katelle, ettei hän ollut kandidaatti koska hänestä tuli äiti otettuaan Aaronin itselleen.
Seuraavana päivänä Kate, Jack ja Hurley suuntaavat saaren sydämeen, jossa Desmond sammuttaa saaren valon. Myöhemmin Kate pelastaa Jackin ampumalla Musta-asuista miestä selkään jolloin, Jack työntää hänet alas kalliolta tappaen hänet. Jack hyvästelee Katen suutelemalla häntä, ja Kate suuntaa Hydra-saarelle Sawyerin kanssa. He kohtaavat Clairen, joka vastahakoisesti suostuu poistumaan saarelta heidän kanssaan. Kolmikko ehtii täpärästi lentokoneeseen, joka lentää pois saarelta. Kate todennäköisesti kasvattaa Aaronin Clairen kanssa, kuten oli luvannut hänelle.
Vaihtoehtoinen aikajana
Vaihtoehtoisessa aikajanassa Kate on edelleen mukana Oceanicin lennolla 815, joka ei putoakaan saarelle. Kate on epäonnistunut Waynen tappamisessa. Seriffi Mars on onnistunut löytämään Katen ja kuljettamaan takaisin Australiasta käsiraudoissa. Lennon aikana Kate varastaa Jackin kynän tönäistyään tätä. Lennon laskeuduttua Mars antaa Katen mennä vessaan, jossa tämä yrittää avata käsirautansa Jackin kynällä. Mars huomaa tämän, mutta Kate pääsee pakenemaan ja varastaa Marsin aseen. Kate menee hissiin, jossa Sawyer auttaa häntä pakenemaan huomaamatta. Kate varastaa taksin itselleen ja käskee kuljettajaa ajamaan eteenpäin aseella uhaten. Claire istuu taksin takapenkillä ja yrittää paeta autosta, mutta Kate estää tämän. Kuljettaja onnistuu pakenemaan, jolloin Kate varastaa taksin sekä Clairen tavarat, jättäen Clairen tien varteen. Katsoessaan Clairen tavaroita Kate tajuaa tämän olleen raskaana, minkä takia hän palaa Clairen luokse. Huoltamolla mekaanikko avaa Katen käsiraudat. Clairen saadessa supistuksia Kate kuljettaa hänet sairaalaan. Katen ollessa piilossa kaksi etsivää kuulustelevat Clairea, joka ei kuitenkaan paljastanut heille Katen sijaintia. Claire antaa Katelle luottokorttinsa, ja Kate neuvoo Clairea pitämään lapsensa ennen lähtöään.
Viikkoa myöhemmin Kate pakenee poliiseja ja törmää Sawyerin autoon. Sawyer pidättää Katen ja vie aseman vankilaan. Myöhemmin Katea ollaan viemässä piirikunnan vankilaan Desmondin ja Sayidin kanssa. Hurley kuitenkin saapuu paikalle ja maksaa Ana Lucialle, joka päästää vangit menemään. Hurley antaa Katelle uuden puvun ja sanoo hänelle heidän menevän konserttiin. Konsertissa Kate kohtaa Clairen ja auttaa tätä synnyttämään lapsensa. Kate saa välähdyksiä entisestä elämästään saarella. Lähdettyään konsertista Kate kohtaa Jackin, joka ei muista elämäänsä saarella. Jack sanoo tuntevansa Katen jostakin, ja Kate sanoo voivansa auttaa Jackiä muistamaan, ja johdattaa tämän kirkkoon, jossa Jack muistaa entisen elämänsä. Kate istuu kirkossa Jackin vieressä, kun Christian avaa kirkon ovet, jolloin kirkas valkoinen valo ympäröi selviytyneet siirtäen heidät eteenpäin.