cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Space Quest III
Juoni
Edellisessä pelisarjan osassa, Space Quest II -pelissä Roger Wilco pakeni pelastussukkulalla asteroidilta. Pelastussukkula jäi avaruuteen ajelehtimaan ja Roger jäi pelastussukkulan nukkumakammioon nukkumaan. Aikanaan avaruusromua keräävä automatisoitu kuljetusalus löytää Rogerin aluksineen ja ottaa aluksen talteen avaruusromuna. Roger herää pelastussukkulan sammuessa ja nukkumakammion avautuessa. Kuljetusaluksella hän joutuu varomaan siellä operoivaa robottia, korkeita pudotuksia ja murskainta. Onnistuttuaan korjaamaan romujen seasta löytyvän vanhan avaruusaluksen, pääsee hän poistumaan kuljetusalukselta.
Seikkailun aikana Roger vierailee eri paikoissa, kuten pikaruokapaikka Monolith Burgerissa, autioplaneetalla nimeltään Phleebhut ja Pestulonissa, vulkaanisen planeetta Ortegan kuulla. Autioplaneetalla hän törmää ongelmiin kun Arnoid the Annihilator (Arnold Schwarzenegger iä muistuttava terminaattori) jahtaa häntä. Roger jätti edellisessä Space Quest II -pelissä tilaamaansa vihellyspillin maksamatta ja terminaattori lähetettiin hänen peräänsä perimään velkoja. Space Quest -pelisarjan tekijäkaksikko, Two Guys from Andromeda, on vangittuna mikä selviää Rogerille ja hänen täytyy pelastaa heidät.
Teknisiä tietoja
Space Quest III julkaistiin 24. maaliskuuta vuonna 1989 ja se käytti peliyhtiön varhaista SCI-pelimoottoria. Aikaisemmista Space Quest -peleistä poiketen tässä seikkailussa ei pelaaja enää pystynyt valitsemaan nimeä pelihahmolle pelin alussa ja pelihahmo tunnettiin tästä eteenpäin nimellä Roger Wilco.
PC-versiossa oli tuki tietokonehiirelle ja uusi, huomattavasti parannettu parseri. Hiiriohjaus oli kömpelöä eikä Roger päässyt esteiden ohi kuten Sierran myöhemmissä seikkailupeleissä joissa hahmot osaavat kiertää esteet. Tietokonehiiret olivat suhteellisen uusia tähän aikaan.
Astro Chicken
Astro Chicken on pienoispeli joka löytyy Space Quest III -pelistä pikaruokapaikka Monolith Burgerissa. Pelissä avaruuskana yritetään saada laskeutumaan trampoliinille vahingoittumatta. Kun pelissä saavuttaa tarpeeksi korkeat pisteet, paljastuu salainen viesti jonka on jättänyt Two Guys from Andromeda -pelintekijäkaksikko.
Rauhan temppeli (Rooma)
Rauhan temppeli latinaksi Templum Pacis, tunnettu myös nimellä Vespasianuksen forum (lat. Forum Vespasianus) oli rakennuskompleksi, joka rakennettiin Roomaan keisari Vespasianuksen määräyksestä. Se valmistui vuonna 75 ja sijaitsi lähellä Viminalis-kukkulaa ja Colosseumia. Siitä on jäljellä melko vähäisiä jäännöksiä.
Historiaa
Keisari Vespasianus päätti Jerusalemin valtauksen yhteydessä rakennuttaa Rauhan jumalattarelle temppelin. Temppelin ympärille rakennettiin pylväskäytävä. Siihen kuului myös puutarha. Työt aloitettiin vuonna 71 ja valmiiksi ne saatiin vuonna 75. Temppeli näyttää sijainneen nykyisten Via del Alessandrinan ja Via del Pozzin risteyksessä. Se oli tyyliltään poikkeava useimmista roomalaisista temppeleistä siten, että Rauhan jumalattaren kulttipatsas näkyi lähes kaikkialle temppelin alueella. Temppeliin liittyi myös kirjastorakennus, Biblioteca Pacis, ja sen alueella oli esillä useita taideteoksia ja Jerusalemin temppelistä saatua sotasaalista. Martialis mainitsee epigrammissaan Rauhan temppelin ja Nervan forumin välissä toimineen kirjakaupan. Plinius vanhemman mukaan Augustuksen forum, Basilica Aemilia ja Rauhan temppeli olivat Rooman kauneimmat nähtävyydet.
Temppeli vaurioitui todennäköisesti vuoden 408 suuressa maanjäristyksessä. Alarikin johtamat visigootit ryöstelivät temppeliä elokuussa vuonna 410. 500-luvulla elänyt Prokopios kertoi, että temppeli oli tuhoutunut salamaniskusta, mutta monia taideteoksia oli yhä nähtävissä sen alueella.
800-luvulla keisariforumien alueet alkoivat täyttyä asutuksesta. Rauhan temppelin alueelle muodostui viljelyalueita ja sen alueelle heitettiin teurastusjätteitä. Maanpinnan taso alkoi vähitellen nousta. Maanpinta nousi kaikkiaan 113 cm. ja siinä oli mukana muun muassa temppelin omia, kaatuneita seiniä.
1500-luvulta peräisin olevasta piirroksesta voi päätellä, että temppeliä ympäröineestä pylväköstä oli jäljellä ainakin kolme pylvästä. Renessanssiajan rakentajat käyttivät sen kivimateriaalia uudisrakennuksiin. Säilyneen asiakirjan mukaan kivenhakkaaja Pietro di Castiglioni kuljetti Rauhan temppelin ulkomuurin travertiinilohkareita uudisrakennustyömaalle.
Temppelin pohjakaava on päätelty sen seinällä aikoinaan olleen Forma Urbis Romaen pohjalta. Forma Urbis oli suuri marmorinen kartta, joka kuvasi Rooman kaupunkia 300-luvulla.
Tutkimukset
Rauhan temppelin jäännösten tutkiminen alkoi 1800-luvun alkupuolella. Tuolloin hävitettiin suuri määrä keskiajan alkuvaiheen kerrostumia, jotka olisivat olleet myöhemmin mielenkiintoista analysoida.
Nykyaikana kaivauksia ja pieniä ennallistustöitä on tehty vuosina 1998-200 ja vuosina 2007 ja 2010. Käsitys temppelin muodoista perustuu vuonna 2007 tehtyihin tutkimuksiin.
Butka
Butka (venäjäksi Бутка) on kylä Talitskin (venäjäksi Талицк) piirissä, joka kuuluu Sverdlovskin alueeseen. Kylä sijaitsee noin 250 kilometriä Jekaterinburgista. 1. tammikuuta 1996 kylässä oli 4 239 asukasta ja vuonna 2003 asukkaita oli noin 3 600. Kylässä on kahdeksanluokkainen koulu, keskikoulu, elokuvateatteri sekä kirkko. Siellä syntyi Venäjän federaation presidentti Boris Jeltsin.
Anu Jokela
thumb|Anu Jokela (vasemmalla) [[Jalkapallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2011|2011 MM-kisojen ottelussa Ranska–Saksa.]] Anu Jokela (o.s. Lehtonen, s. 4. kesäkuuta 1981) on suomalainen kansainvälisen tason jalkapalloerotuomari.
Gustaf Abraham Piper
thumb|Gustaf Abraham Piper, Johann Gottfried Tannauerin maalaus maalaus vuodelta 1726. Gustaf Abraham Piper (15. toukokuuta 1692 – 10. maaliskuuta 1761 Viksberg, Ruotsi) oli ruotsalainen kenraalimajuri, joka toimi Pohjanmaan läänin maaherrana 1746–1761.
Anu Jokela
Jokela on toiminut avustavana tuomarina muun muassa vuoden 2009 naisten EM-kisoissa ja vuoden 2011 naisten MM-kisoissa, joissa molemmissa hän oli tuomitsemassa välieräottelua. Lisäksi Jokela on ollut avustavana tuomarina kauden 2009–2010 naisten mestarien liigan finaalissa, Algarve Cupin finaalissa 2009 ja alle 17-vuotiaiden naisten MM-kisojen finaalissa 2010. Jokela valittiin mukaan 2012 olympialaisten jalkapalloturnaukseen.
Gustaf Abraham Piper
Piper meni sotapalvelukseen 1706, vuonna 1708 hän palveli kaartin vänrikkinä Ukrainassa ja joutui vangiksi. Takaisin Ruotsiin Piper pääsi palaamaan 1715. Vuonna 1718 hän osallistui kaartin kapteenina Norjan sotaretkeen. Sotaneuvos hänestä tuli 1743 ja Pohjanmaan läänin maaherra 1746. Kenraalimajuriksi Piper ylennettiin 1753. Hän oli naimisissa kolme kertaa, vuodesta 1716 Eleonora Gustaviana Tungelin kanssa, vuodesta 1737 Märta Kristina Margareta Sturen kanssa ja vuodesta 1747 Eeva von Schewenin kanssa.
Anu Jokela
Vuonna 2010 Palloliitto palkitsi Jokelan vuoden maineteosta yhdessä Kirsi Heikkisen ja Tonja Paavolan kanssa.
McDonnell Douglas A-12 Avenger II
thumb|Taiteilijan näkemys A-12-koneesta A-12 Avenger II ("kostaja") oli McDonnell Douglasin ja General Dynamicsin yhteistyössä tekemä suunnitelma uudesta laivastokäyttöön tarkoitetusta rynnäkkökoneesta. Koneesta suunniteltiin A-6 Intruder-koneiden korvaajaa. Koneen oli määrä olla "lentävä siipi"-mallinen häivelentokone. Nimi viittaa toisen maailmansodan aikaiseen Grumman TBF Avenger-koneeseen.
Konetyypistä ei koskaan valmistunut edes prototyyppiä, ainoastaan ulkoasumalli. Tuotantokustannukset uhkasivat nousta pilviin, ja hinta-arvion ollessa 165 miljoonaa dollaria konetta kohden (1991), puolustusministeri Dick Cheney perui hankkeen.
Perumisen seurauksena McDonnell Douglas/GD nostivat puolustusministeriötä vastaan kanteen. Kesäkuussa 2009 oikeus päätti, että laivastolla oli oikeus perua hanke. GD ja McDonnell Douglasin ostanut Boeing velvoitettiin lähes 3 miljardin dollarin oikeudenkäynti- ja muihin korvauksiin.
Tekniset tiedot
thumb|200px|A-12 eri kuvakulmista A-12-koneiden suunnitellut ominaisuudet:
Suorituskyky
K. A. Pinomaa
Pinomaa pääsi ylioppilaaksi 1937 Viipurin klassillisesta lyseosta. Hän osallistui talvisotaan ja jatkosotaan yleten kapteeniksi. Sotien jälkeen Pinomaa valmistui Teknillisestä korkeakoulusta diplomiarkkitehdiksi vuonna 1946. Pinomaa asui perheineen Ruotsissa 1946–1952 toimien Tukholmassa HSB:n talotehtaiden arkkitehtitoimiston päällikkönä, perehtyi teolliseen asuntorakentamseen ja oli kahden ruotsalaisen arkkitehtitoimiston osakkaana 1948–1952.
Palattuaan Suomeen 1952 Pinomaa perusti oman arkkitehtitoimiston joka toimi aina vuoteen 1983 saakka. Toimisto suunnitteli pankeille asuntosäästökohteita muun muassa Helsingin seudulle ja Kuopioon. Pinomaa oli myös mukana kehittämässä teollista elementtituotantoa ja aluerakentamista ja hän oli muun muassa Sileävalukerhon jäsen.
Sysipatterin luontopolku
Sysipatterin luontopolku on 2,6 km mittainen luontopolku Päijälässä, Kuhmoisissa. Polku on rengasreitti, joka kulkee 1,6 km metsässä ja palaa 1 km verran hiekkatietä alkupisteelle. Monipuolinen reitti alkaa Päijälän Pirtin pihasta (Päijäläntie 12), jossa on reilusti parkkitilaa ja puucee. Polku on merkitty sinisin täplin maastoon.
Polku lähtee kulkemaan pohjoiseen, kuusi- ja mäntymetsää pitkin kohti Sysipatterin mäkeä. Mäellä on mukava paikka pitää taukoa ja katsella maisemia. Mäki koostuu 2 pitkittäisharjusta, joiden välistä polku kulkee ja laskee siitä edelleen kohti suota. Suolla on pieni saareke, jossa voi myös pitää tauon ja ihastella suon ympäristöä. Suon jälkeen polku kiertää mäntykangasta pitkin itään. Polku ohittaa sähkölinjan ja yhtyy hiekkatielle Kohiseva talon kohdalla. Tietä pitkin palataan takaisin alkupisteeseen Päijälän Pirtille. Polulla on 15 tietotaulua, joissa kerrotaan ympäröivästä luonnosta ja alueen historiasta.
Reitti on rakennettu kesällä 2020 Luonnossa Liikkuen Päijälässä -hankkeiden tiimoilta ja toteutusta sekä markkinointia on avustettu Maaseuturahaston Vesuriryhmän tuella.
Veririntamedestäjä
Levinneisyys
Veririntamedestäjää tavataan Itä-Afrikassa. Sitä on kuvattu melko yleiseksi ja laajalle levinneeksi. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Sysipatterin luontopolku
Nimen historia
Maastokartoissa kohteella on 2 rinnakkaisnimeä (Susipatteri eli Sysipatteri). Maanmittauslaitoksen kokoelmatiedon mukaan alue on vanha hiilenpolttopaikka. Kokoelmatiedon mukaan kummatkin nimet, Susipatteri ja Sysipatteri ovat olleet vuoden 1968 keruun aikaan käytössä; Sysipatterin mainitaan olevan vanhempi nimi. Vuoden 1965 peruskarttaan on valikoitunut nimistä Susipatteri. Vuonna 2020 karttaan on palautettu alkuperäinen nimi Sysipatteri rinnakkaisnimeksi. Luontopolun nimeksi valikoitui Sysipatterin luontopolku, sillä se viestii kiinnostavasta historiasta, hiilen poltosta (Sysi=hiili ja patteri= miilu).
Katso myös Pitkäveden melontareitti, Päijälässä sijaitseva 20 km mittainen melontareitti, joka kulkee hetken matkaa vieretysten Sysipatterin luontopolun kanssa Kohisevan kosken alajuoksulta Päijälän keskustaan. Reittejä ylläpitää Päijälän kylän yhdistykset yhteistyössä.
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2019
Vuoden 2019 pohjoismaisten hiihtolajien maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 20. helmikuuta – 3. maaliskuuta 2019 Seefeld in Tirolissa Itävallassa. Kyseessä oli toinen kerta, kun Seefeld isännöi hiihdon maailmanmestaruuskilpailuja; ensimmäinen kerta oli vuonna 1985.
Seefeld valittiin isännäksi kesäkuussa 2014. Se kukisti Saksan Oberstdorfin yhdellä äänellä äänin 9–8. Muita ehdokkaita olivat Kazakstanin Almaty ja Slovenian Planica.
Suomessa kilpailut televisioi Yle ja Eurosport.
Kilpailupaikat
Maastohiihtokilpailut järjestettiin Cross-Country Arena Seefeldissä, sekä normaalimäen mäkihyppykilpailut ja yhdistetyn normaalimäen kilpailuiden mäkiosuudet Toni-Seelos-Olympiaschanzesta. Koska Seefeldissä ei ole suurmäkeä, mäkihypyn ja yhdistetyn suurmäestä hypättävät kilpailut hypättiin Innsbruckin Bergiselschanzesta, joka sijaitsee noin 20 kilometrin päässä Seefeldistä.
Aikataulu
Lähde: FIS
Tulokset
Lähde: FIS
Sprintti (v)
Päivämäärä: 21. helmikuuta <br style="clear:both" />
Parisprintti (p)
Päivämäärä: 24. helmikuuta Alun perin kuudenneksi sijoittunut Itävallan joukkue (Max Hauke ja Dominik Baldauf) hylättiin myöhemmin dopingkäryn takia. <br style="clear:both" />
15 km (p)
Päivämäärä: 27. helmikuuta <br style="clear:both" />
15 km (p) + 15 km (v) yhdistelmäkilpailu
Päivämäärä: 23. helmikuuta <br style="clear:both" />
50 km (v) yhteislähtö
Päivämäärä: 3. maaliskuuta <br style="clear:both" />
4 × 10 km viesti
Päivämäärä: 1. maaliskuuta <br style="clear:both" />
10 km (p)
Päivämäärä: 26. helmikuuta <br style="clear:both" />
7,5 km (p) + 7,5 km (v) yhdistelmäkilpailu
Päivämäärä: 23. helmikuuta <br style="clear:both" />
30 km (v) yhteislähtö
Päivämäärä: 2. maaliskuuta <br style="clear:both" />
4 × 5 km viesti
Päivämäärä: 28. helmikuuta <br style="clear:both" />
Normaalimäki (HS 109) + 10 km
Päivämäärä: 28. helmikuuta <br style="clear:both" />
Suurmäki (HS 130) + 10 km
Päivämäärä: 22. helmikuuta <br style="clear:both" />
Parisprintti (suurmäki HS 130 + 2 × 7,5 km)
Päivämäärä: 24. helmikuuta <br style="clear:both" />
Joukkuekilpailu (normaalimäki HS 109 + 4 × 5 km)
Päivämäärä: 2. maaliskuuta <br style="clear:both" />
Normaalimäki (HS 109)
Päivämäärä: 1. maaliskuuta Kovassa lumisateessa kisatussa kilpailussa maailmanmestari Dawid Kubacki nousi ensimmäisen hyppykierroksen sijalta 27 voittoon. <br style="clear:both" />
Suurmäki (HS 130)
Päivämäärä: 23. helmikuuta <br style="clear:both" />
Joukkuemäki (HS 130)
Päivämäärä: 24. helmikuuta <br style="clear:both" />
Normaalimäki (HS 109)
Päivämäärä: 27. helmikuuta <br style="clear:both" />
Joukkuemäki (HS109)
Päivämäärä: 26. helmikuuta Kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun naisten joukkuemäen kilpailu järjestettiin. <br style="clear:both" />
Joukkuemäki (HS 109)
Päivämäärä: 2. maaliskuuta <br style="clear:both" />
Mitalitaulukko
Isäntämaa
Dopingskandaali
Seefeldin MM-hiihtojen yhteydessä tehtiin joukko poliisiratsioita, jotka olivat osa isoa dopingtutkintaa. Ratsioissa otettiin kiinni yhdeksän henkilöä, joista viisi oli maastohiihtäjiä. Kiinniotettuja epäillään veridopingin käytöstä. Itävaltalaisen Kurier-lehden mukaan kiinniotettuja ovat itävaltalaiset Dominik Baldauf ja Max Hauke. Viron hiihtoliiton puheenjohtajan mukaan loput ovat virolaiset Andreas Veerpalu ja Karel Tammjärv ja kazakstanilainen Aleksei Poltoranin. Yksi kiinniotetuista urheilijoista oli suorittamassa verensiirtoa poliisin ratsian hetkellä. Seefeldissä piti majaa rikollisryhmä, joka järjesti dopingin. Kiinniotetut hiihtäjät ovat myöntäneet poliisille käyttäneensä kiellettyjä menetelmiä. Virolainen hiihtäjä Karel Tammjärv kertoi tiedotustilaisuudessa, että Viron entisellä päävalmentajalla oli yhteys saksalaiseen lääkäriin, joka auttoi veridopingin muodossa. Tammjärv kertoi, että tapaamisia saksalaislääkärin kanssa käytiin Frankfurtissa ja Berliinissä. Hänestä otettiin verta ensi kerran loppukesästä 2016. Veri tankattiin takaisin ennen Lahden vuoden 2017 MM-kisoja, mutta ilman hyötyjä sairastelujensa takia. Tammjärv kertoi rahoittaneensa kielletyt toimenpiteet henkilökohtaisilta sponsoreiltaan saaduilla rahoilla.
Eeli Jaatinen
Eeli David Jaatinen (10. joulukuuta 1905 Tampere – 24. marraskuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari, kuvittaja ja pilapiirtäjä. Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa ja sai maalaamiseen Eero Järnefeltin opastusta. Hän työskenteli WSOY:lle ja Otavalle ja teki pilakuvia Veli Giovannin Pilajuttuja ja piirroksia -lehteen sekä Joulukärpäseen. Vuonna 1933 hän osallistui Tukholmassa pidettyyn suomalaisten humoristien näyttelyyn. Jaatisen 1940-luvulla saksalaisen painokuvan pohjalta maalaama suojelusenkeliä ja kahta lasta esittävä maalaus Suojelusenkeli on levinnyt tauluna moniin suomalaiskoteihin.
Jaatisen sarjakuvia olivat muun muassa Keskellä viidakkoa (Jännityslukemisto 1942−1943), Nuorenparin elämää (Kertomuksia 1933−1934) ja Insinööri Risto Karin seikkailuja (Lukemista kaikille 1938−1939). LIsäksi hän teki paljon kirjankansia, lehtikuvituksia ja postikortteja. Suomalaisen sarjakuvan ensyklopedian mukaan Keskellä viidakkoa on Jaatisen merkittävin sarjakuvatyö, joka ”viljelee tyylipuhtaasti Robinson Crusoesta ja Tarzanista tuttuja henkiinjäämis- ja selviytymisteemoja.”
Jaatinen teki WSOY:lle Riksi-sarjan ja sen edeltäjäsarjan 10mk romaanit kannet. Tyyliltään tunnistettavat kannet ovat Ville Hännisen mukaan totisia mutta vetäviä. Jokaisessa kannessa on Jaatisen signeeraus. Tyyli sopi erityisesti viihde- ja tietokirjallisuuteen. Hänen ideastaan syntyi Suomen historia kuvina (1957), johon tekstit on kirjoittanut Tauno Kuosa Jokamiehen Suomen historian pohjalta. Kirjan kansien kuvien rajaus on elokuvallinen ja värimaailma selkeä. Riksin sarja on yhä suosittu ja Jaatisen työhön törmää antikvariaateissa.
HMS Quail (G45)
HMS Quail (viirinumero G45) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Q-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 2. huhtikuuta 1940 kolmannessa hätälaivueessa Hawthorn Leslie and Companyltä Hebburnistä, missä köli laskettiin saman vuoden lopulla 6. marraskuuta. Alus laskettiin vesille 1. kesäkuuta 1942 ja valmistui 7. tammikuuta 1943, jolloin sen tarjoukseen perustunut hinta oli 436 576 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase-, viesti- ja tutkajärjestelmiä.
Palvelus
Alus osui 15. marraskuuta 1943 Adrianmerellä Saksan laivaston sukellusveneen U-453 laskemaan miinaan Barin edustalla. Seuraavana päivänä alus ajettiin matalikolle Barin eteläpuolella odottamaan pelastustöitä. Joulukuussa alus hinattiin Bariin korjausten aloittamiseksi ja vuoden 1944 alussa hinattiin edelleen Tarantoon, jossa korjauksia jatkettiin ennen Maltalle siirtoa. Alus kaatui 18. toukokuuta hinauksen Maltalle alkaessa ja se upposi Tarantonlahteen.
Renee Pornero
thumb|Renee Pornero Renee Pornero (s. 24. lokakuuta 1979 ) on itävaltalainen pornonäyttelijä. Hän syntyi Grazissa ja on esiintynyt yli 150 pornografisessa elokuvassa.
Pornerolle myönnettiin vuoden 2005 Eroticline-palkinto.
Mechelinin senaatti
thumb|Mechelinin senaatti ensimmäisessä istunnossaan 5. joulukuuta 1905. [[Leo Mechelin takimmaisena pöydän oikealla puolella, hänestä oikealle K. E. F. Ignatius, August Nybergh, Fredrik Stjernvall, Kasten Antell, Hugo Lilius, Otto Donner, K. J. Ståhlberg, Onni Schildt ja J. K. Kari. Vasemmalla ovat Henrik Waldemar Kyander, Edvard Paldani, Johan Fredrik Lundenius, Ferdinand Alexander Kumlin, Gustaf Werner Wilskman, Carl Johan Timgren ja Anders Henrik Snellman.]] thumb|Mechelinin senaatin talousosasto vuonna 1907. Kuvassa ovat vasemmalta oikealle J. Grotenfelt, Edvard Hjelt, Leo Mechelin, Onni Schildt, Fredrik Stjernvall, Hugo Lilius, K. E. F. Ignatius, Th. Wegelius, Otto Donner, Kaarlo Castren, August Nybergh. Mechelinin senaatti oli Suomen senaatti vuosina 1905–1908. Leo Mechelin muodosti 1. joulukuuta 1905 senaatin, jota on pidetty Suomen ensimmäisenä poliittisena hallituksena. Hallitusta vastasi senaatin 11-henkinen talousosasto ja pääministeriä sen varapuheenjohtaja Mechelin, ja sen lisäksi oli oikeusosasto. Senaattiin valittiin senaattoreiksi perustuslaillisia, jäseninä olivat muun muassa August Nybergh, K. F. Ignatius, Lennart Gripenberg, Hugo Lilius, Kasten Antell, Otto Donner, Onni Schildt, K. J. Ståhlberg, Fredrik Stjernvall ja J. K. Kari sekä oikeusosastossa R. A. Wrede, Carl Alexander Almqvist, Ferdinand Alexander Kumlin, Johan Fredrik Lundenius, Edvard Paldani, Carl Johan Timgren, Gustaf Werner Wilskman, Henrik Waldemar Kyander ja Julius Grotenfelt prokuraattorina.
Hallitus muodostui ensimmäisen sortokauden perustuslaillisista ja oli ensimmäinen, jonka nimilistan keisari joutui hyväksymään sellaisenaan. Valmiista senaattorilistasta hän hyväksyi lähes kaikki; P. E. Svinhufvud pudotettiin kuitenkin pois, sillä hän oli puolustanut oikeudessa asianajajana prokuraattori Eliel Soisalon-Soinisen ampunutta aktivisti Lennart Hohenthalia. Tätä Mechelinin muodostamaa senaattia kutsuttiin yleisesti työväestön piiristä ”ruoskasenaatiksi”.
Mechelinin hallitus toteutti edistyksellisen perustuslain (vuoden 1906 valtiopäiväjärjestys), jossa koko kansa sai täydet poliittiset oikeudet ensimmäisenä Euroopassa. Perustuslakiin liitettiin myös lausunto- (puhe-), kokoontumis- ja yhdistymisvapaus (20.8.1906). Edistyksellisyyden taustalla oli pitkälti tarve esittää kansa yhteneväisenä tsaarinvaltaa vastaan.
Seuraavina vuosina suuriruhtinas kuitenkin jätti paino- ja yhdistymisvapauslait hyväksyntää vaille.
Mechelinin senaatti kaatui 27. maaliskuuta 1908 sosiaalidemokraattien eduskunnalle antamaan ponteen jossa senaattia syytettiin sen kyvyttömyydestä puolustaa Suomen autonomiaa ja parantaa vähänvaraisten asemaa. Eduskunta yhtyi ponteen äänin 71-47 ja senaatti tulkitsi ponnen epäluottamuslauseeksi ja jätti 30.maaliskuuta 1908 eroilmoituksen jota keisari Nikolai II ei hyväksynnyt ja hajotti 6. huhtikuuta eduskunnan ja uudet eduskuntavaalit pidettiin heinäkuun alussa
South Mountainin taistelu
South Mountainin taistelu (tunnetaan etelävaltioissa myös nimellä Boonsboro Gapin taistelu) oli South Mountainin ympäristössä Marylandissa 14. syyskuuta 1862 käyty Yhdysvaltain sisällissodan taistelu. Taistelussa George B. McClellanin johtamat Unionin joukot yrittivät valloittaa kolme South Mountainin solaa Konfederaation Robert E. Leen joukoilta.
Unionin kolmesta valtausyrityksestä vain yksi onnistui, mutta Konfederaatio päätti taistelun jälkeen vetäytyä vuorelta kokonaan. Asemien menettämisestä huolimatta taistelu ei kuitenkaan ollut Konfederaation joukoille suuri tappio, sillä parhaassa tapauksessa McClellan olisi voinut tuhota taistelussa koko Leen armeijan. Samalla Konfederaation joukot saivat aikaa valmistautua tulevaan Antietamin taisteluun.
Foxin ja Turnerin solat
Taistelu alkoi, kun Unionin kenraali Jacob D. Cox johti aamulla 14. syyskuuta 3 000 miehen vahvuisen armeijansa Konfederaation Samuel Garlandin johtamaa prikaatia vastaan Foxin solassa. Cox onnistui ajamaan Konfederaation joukot pois puolustusasemistaan, minkä lisäksi joukkoja johtanut Garland sai surmansa. Cox päätti kuitenkin jäädä odottamaan vahvistuksia ennen kuin jatkoi hyökkäystään pidemmälle. Unionin armeijan korkein kenraali George B. McClellan oli kuitenkin päättänyt olla puuttumatta alaistensa taistelun aikana tekemiin päätöksiin, minkä takia yksittäisiä yksiköitä johtaneet kenraalit saivat itse päättää vahvistusten lähettämisestä. Päätöksen seurauksena kenraali Jesse L. Reno hidasteli lähettäessään vahvistuksia Coxille ja itsenäistä hyökkäystä Turnerin solaan valmistellut kenraali Ambrose Burnside päätti puolestaan odottaa omia vahvistusjoukkojaan ennen hyökkäyksen aloittamista. Konfederaation kenraali James Longstreet ei sen sijaan viivytellyt vahvistusten lähettämisessä, minkä seurauksena se sai Unionin joukkojen jahkaillessa vahvistettua puolustustaan uusilla sotilailla.
Vahvistusten lopulta saavuttua Unionin joukot jatkoivat Foxin solan hyökkäystä, mutta eivät onnistuneet enää valloittamaan sitä kokonaan. Konfederaation kenraalien John Bell Hood ja D.H. Hill johtamat divisioonat aiheuttivat Unionin joukoille merkittäviä tappioita ja muun muassa kenraali Reno kaatui iltapäivän taisteluissa. Auringon laskiessa Foxin sola oli edelleen Konfederaation joukkojen hallussa.
Kenraali Burnside sai iltapäivällä omat vahvistuksensa ja hyökkäsi Turnerin solaa vastaan. Turnerin solan taistelun ratkaisivat Unionin eduksi lopulta omia divisioonia johtaneet kenraalit George Meade ja John P. Hatch, jotka aiheuttivat valtavat tappiot Konfederaation joukoille. Konfederaation kenraali James Longstreetin johtamat vahvistusjoukot pystyivät kuitenkin pidättelemään Unionin joukkoja niin pitkään, että nämä eivät pystyneet murtamaan Konfederaation puolustuslinjaa ennen pimeän tuloa. Vaikka kenraali Hatchin joukot lopulta saivatkin murrettua Konfederaation puolustuksen, eivät Unionin joukot pimeän vuoksi pystyneet enää valloittamaan solaa itselleen.
Cramptonin sola
Unionin kenraali William B. Franklin johti 12 000 sotilaan vahvuisen armeijakunnan hyökkäykseen Cramptonin solassa samaan aikaan, kun Cox ja muut kenraalit taistelivat Foxin ja Turnerin solissa. Vaikka Franklinilla oli 12-kertainen miesylivoima solaa puolustaneita Konfederaation joukkoja vastaan, ei hän uskaltanut aloittaa hyökkäystä solaa vastaan. Lopulta noin kello 16 yksi Franklinin armeijakunnan divisioonien komentajista, kenraali Henry W. Slocum, määräsi oman divisioonan hyökkäämään solaa vastaan. Slocum onnistui kahdella hyökkäyksellä valloittamaan iltaan mennessä koko Cramptonin solan Unionille.
Lopputulos
Vaikka kolmesta solasta kaksi jäikin Konfederaation haltuun, katsoi Konfederaation kenraali Robert E. Lee parhaaksi vetäytyä lopuistakin asemista. Konfederaatio veti taistelua seuranneena yönä kaikki joukkonsa South Mountainilta.
Vaikka Unionin joukot saivatkin taistelun seurauksena South Mountainin haltuunsa, ei taistelu sujunut Unionin kannalta läheskään niin hyvin kuin se olisi voinut sujua. Unionin McClellan hukkasi viimeisen tilaisuutensa tuhota kenraali Leen armeija ja Konfederaation armeija sai aikaa valmistautua Antietamin taisteluun.
NES Cleaning Kit
NES Cleaning Kit on Nintendo Entertainment System-konsoliin soveltuva lisävaruste, jonka avulla pystyy puhdistamaan konsoliin soveltuvat pelikasetit. Tuote tuli markkinoille vuonna 1989.
Sinijalkasuula
Sinijalkasuula (Sula nebouxii) on pitkäsiipinen suulien heimoon kuuluva merilintulaji.
Tuntomerkit
Sinijalkasuula on rakenteeltaan muita suulalajeja hieman kevyempi ja sillä on pitkä, suippeneva pyrstö ja pitkä, suippo nokka. Sukupuolet ovat samannäköiset. Linnun selkäpuoli on ruskea. Nokka ja silmänympärykset ovat sinertäväntummanharmaat. Pää on vaalea ja siinä on ruskeita raitoja. Vatsapuoli on vaalea. Nuoren linnun pää on ruskeampi kuin vanhempien lajitovereiden. Linnun keskipituus on noin 80 cm täysikasvuisena. Linnun tunnistaa helposti sinisistä räpyläjaloista.
Levinneisyys
Laji pesii trooppisilla ja subtrooppisilla saarilla Meksikon ja Etelä-Amerikan Tyynen valtameren puoleisella rannikolla Peruun saakka, sekä Galápagossaarilla.
Ravinto
Sinijalkasuulat syövät lähes yksinomaan kalaa.
Pesintä
Laji pesii yhdyskunnissa, mielellään eristyneillä saarilla. Sinisiä räpylöitä näytellään soidinmenoissa ja niitä käytetään hyväksi myös munien hautomisessa. Lintu pesii lähes paljaalle maalle, eikä pesäkuopassa ole juurikaan muuta ainesta. thumb|250px|Sinijalkasuula pesällään
Lentopallo kesäolympialaisissa 1968
100px|right|Lentopallo
Vuoden 1968 kesäolympialaisten lentopallo järjestettiin 13.–26. lokakuuta 1968 Meksikossa. Tämä oli toinen kerta, kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 206 osanottajaa 12 eri maasta. Tapahtumia oli kaksi. Miesten sarjassa oli kymmenen joukkuetta, jotka pelasivat toisiaan vastaan kerran. Sarjataulukossa ensimmäiseksi sijoittunut voitti kultaa, toiseksi hopeaa ja kolmanneksi pronssia. Naisten sarjassa joukkueita oli kahdeksan. Häviöstä sai yhden pisteen ja voitosta kaksi.
Sokotranmedestäjä
Levinneisyys
Sokotranmedestäjää tavataan kotoperäisenä Sokotran saarella. Lajia on kuvattu yleiesksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Sen ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Vuoristo- ja nummiponi
Vuoristo- ja nummiponi (, M&M pony) on ryhmä Brittein saarilta kotoisin olevia poni- ja pienhevosrotuja, joilla on yhteisiä piirteitä. Monet niistä polveutuvat nummilla kasvatetuista puolivilleistä poneista, ja osaa roduista kasvatetaan myös nykyisin niin ratsastus-, ajo-, työ- ja näyttelykäytön ohella.
Perinteisesti vuoristo- ja nummiponeihin on luettu yhdeksän rotua (welshponin neljä tyyppiä yhtenä rotuna), mutta viime vuosikymmeninä ryhmään on laskettu ainakin kaksi uutta rotua, eriskaynponi ja Kerry Bog Pony. Ponikoon ylittäviä brittiläisiä rotuja, kuten Britannian useita kylmäverirotuja ei lasketa vuoristo- ja nummirotuihin. Brittiläisissä hevosnäyttelyissä vuoristo- ja nummiroduille järjestetään yleensä yhteisiä luokkia, joskin welshponeille omansa.
Roy Thomson
Roy Herbert Thomson eli Lord Thomson of Fleet (5. kesäkuuta 1894 – 4. elokuuta 1976) oli kanadalainen sanomalehdenkustantaja, josta tuli yksi huomattavimmista hahmoista Lontoon Fleet Streetin sanomalehtipiireissä.
Torontolaisen parturin poika Roy Thomson myi nuorena radiovastaanottimia Kanadan Ontariossa ja sai idean perustaa oma radioasema, jotta radionostajilla olisi enemmän kuunneltavaa kuin huonosti kuuluvat asemat rajan takana Yhdysvalloissa. Hän sai selville, että läheisellä Abitibi Paper -yhtiön paperitehtaalla North Bayssä on hallussaan käyttämätön radiolähetyslupa, joka hänen onnistui vuokrata käyttöönsä vuodeksi yhdellä dollarilla. Radioasema alkoi menestyä ja pian hän perusti asemat myös Timminsiin ja Kirkland Lakeen, jotka 1930-luvun lamasta huolimatta olivat menestyviä kaupunkeja kultaesiintymiensä ansiosta.
Timminsin radioaseman alakerrassa oli käyttämättömäksi jäänyt lakkautetun Timmins Citizen -sanomalehden painokone, jonka Thomson sai halvalla omistukseensa. Hän perusti ensimmäisen sanomalehtensä, jonka nimeksi tuli The Paper. Lehti ilmestyi aluksi kerran viikossa, sitten muutaman kerran kunnes 1935 muuttui seitsenpäiväiseksi. Kanadan radioyhtiö (nykyinen CBC) tiukensi radiotoimilupien myöntämistä niin, ettei samalle henkilölle enää sallittu useita toimilupia. Tästä syystä Thomson päättikin keskittyä sanomalehtibisnekseen, joka ei ollut luvanvaraista toimintaa.
Suurimmillaan Thomsonin lehti-imperiumiin kuului noin 200 lehteä Kanadassa, Yhdysvalloissa ja Britanniassa. Vauraudestaan huolimatta hän eli huomaamattomasti Lontoossa ja kulki töihin Fleet Streetille metrolla. 1970-luvulla hän sijoitti J. Paul Gettyn kanssa menestyksellisesti Pohjanmeren öljynporaustoimintaan.
Roy Thomson kuoli 1976. Hänen poikansa ja paronin tittelin perijä Kenneth (1923–2006) otti hoitoonsa Thomson Organization -perheyrityksen. Kenneth Thomson myi brittilehdet 1980-luvun alussa mediaimperiumiaan kasvattaneelle Rupert Murdochille ja vähitellen luopui lähes kaikista muistakin omistuksistaan ja omistautui harvinaisen taiteen keräilylle. Thomsonin perheen haltuun jäi vain 20 prosentin omistusosuus torontolaisesta The Globe and Mail -sanomalehdestä.
Japanin naisten jalkapallomaajoukkue
Japanin naisten jalkapallomaajoukkue edustaa Japania naisten jalkapallon kansainvälisissä otteluissa. Se on ollut mukana neljä kertaa olympiakisoissa ja kahdeksan kertaa MM-kisoissa. Ainoat mitalinsa joukkue on saavuttanut 2010-luvulla: MM-kultaa 2011, olympiahopeaa 2012 ja MM-hopeaa 2015.
Vuosien 1991, 1999, 2003 ja 2007 MM-kisoissa Japanin pelit päättyivät alkulohkon jälkeen. Vuoden 1995 MM-kisoissa se hävisi puolivälierissä Yhdysvalloille 0–4. Atlantan 1996 ja Ateenan 2004 olympialaisissa se sijoittui seitsemänneksi. Pekingin 2008 olympialaisissa se pääsi neljän joukkueen alkulohkostaan jatkoon oltuaan omissa lohkoissaan kolmanneksi sijoittuneista paras, voitti puolivälierissä emäntämaan Kiinan 2–0 sekä hävisi välierissä Yhdysvalloille 2–4 ja pronssiottelussa Saksalle 0–2. Täten Japani sijoittui turnauksessa neljänneksi.
Vuoden 2007 MM-kisoissa Kiinassa Japani pelasi alkulohkossaan Englannin kanssa tasapelin 2–2, voitti Argentiinan 1–0 ja hävisi Saksalle 0–2. Se sijoittui alkulohkossa kolmanneksi eikä selviytynyt puolivälieriin. Hiroshi Ohashin valmentaman joukkueen maalintekijät olivat Aya Miyama (2 maalia) ja Yuki Nagasato (1 maali). Joukkueen kapteeni oli Hiromi Isozaki.
Vuoden 2011 MM-kisoissa Saksassa Japani voitti alkulohkossaan Uuden-Seelannin maalein 2–1 ja Meksikon 4–0 sekä hävisi Englannille 0–2. Joukkueen kapteeni Homare Sawa teki Meksiko-ottelussa hattutempun. Puolivälierissä Japani voitti yllättäen emäntämaa Saksan 1–0 Karina Maruyaman tekemällä jatkoaikamaalilla. Välierissä Japani voitti Ruotsin 3–1. MM-finaalissa Japani voitti Yhdysvallat rangaistuspotkukilpailussa maalein 3–1. Varsinainen peliaika päättyi 1–1, ja ottelun 117. minuutilla kisojen parhaaksi pelaajaksi valittu ja maalikuninkuuden voittanut Homare Sawa tasoitti pelin 2–2:een. Maailmanmestarijoukkueen valmentaja oli Norio Sasaki.
Lontoon 2012 olympialaisten alkulohkossa Japani voitti Kanadan 2–1 sekä pelasi maalittoman tasapelin Ruotsin ja Etelä-Afrikan kanssa. Puolivälierissä Japani voitti Brasilian 2–0 ja välierissä Ranskan 2–1. Loppuottelussa Japani hävisi Yhdysvalloille 1–2 ja saavutti hopeaa. Japanin paras maalintekijä oli Yūki Ōgimi (ent. Nagasato), joka teki maalin niin puolivälierässä, välierässä kuin loppuottelussakin. Joukkueen kapteeni oli Aya Miyama ja valmentaja Norio Sasaki.
Vuoden 2015 MM-kisoissa Japani selviytyi loppuotteluun voittamalla kaikki sitä edeltävät ottelunsa yhden maalin erolla. Alkulohkossa se voitti Sveitsin 1–0, Kamerunin 2–1 ja Ecuadorin 1–0. Japani voitti neljännesvälierässä Alankomaat 2–1, puolivälierässä Australian 1–0 sekä välierässä Englannin 2–1. Loppuottelussa Japanin vastustaja Yhdysvallat teki jo 16 ensimmäisen minuutin aikana neljä maalia, ja Japani hävisi lopulta ottelun maalein 2–5 ja saavutti kisoissa hopeaa. Joukkueen valmentajana toimi edelleen Norio Sasaki.
Vuoden 2019 MM-kisoissa Japani pelasi alkulohkossa Argentiinan kanssa tasan 0–0, voitti Skotlannin 2–1 ja hävisi Englannille 0–2. Japani selviytyi lohkonsa kakkosena neljännesvälieriin, joissa se hävisi viime hetken rangaistuspotkun myötä Alankomaille 1–2. Japain maalintekijät olivat Mana Iwabuchi, Yuika Sugasawa ja Yui Hasegawa. Joukkuetta valmensi Asako Takakura.
Aasian-mestaruuskilpailun Japani on voittanut vuosina 2014 ja 2018. Molempien kisojen loppuotteluissa Japani voitti Australian 1–0.
MM-kultamitalijoukkue 2011
Maalivahdit: Puolustajat: Keskikenttäpelaajat: Hyökkääjät:
Valmentaja: Norio Sasaki
Aleksander Michałowski
thumb|right|Aleksander Michałowski
Aleksander Michałowski (17. toukokuuta 1851 Kamjanets-Podilskyi – 17. lokakuuta 1938 Varsova) oli puolalainen pianisti, musiikkipedagogi ja säveltäjä.
Michałowskin isä oli kenraalimajuri. Äidiltään hän sai varhaisimman johdatuksensa pianonsoittoon. Michałowski opiskeli vuoteen 1869 Leipzigin konservatoriossa pianonsoittoa Ignaz Moschelesin ja Theodor Cocciuksen johdolla sekä sävellystä Carl Reinecken johdolla. Debyyttinsä hän teki Leipzigin Gewandhausissa vuonna 1869 tulkitsemalla Frédéric Chopinin ensimmäisen pianokonserton. Hän täydensi opintojaan vuonna 1870 Berliinissä Carl Tausigin ja vuonna 1871 Lvivissä Karol Mikulin johdolla. Vuonna 1874 Michałowski asettui Varsovaan. Hänestä tuli keskeinen vaikuttaja pedagogiikallaan, mutta hän myös esiintyi samalla Puolassa ja Venäjällä. Mikuli oli perehdyttänyt hänet Chopinin soittotyyliin, jota hän opetustyöllään välitti eteenpäin. Hänen tunnetuimpia oppilaitaan olivat Wanda Landowska ja Mischa Levitzki. Michałowski opetti myös muiden muassa Vladimir Sofronitskia, Władysław Szpilmania, Heinrich Neuhausia, Róża Etkin-Moszkowskaa, Bolesław Konia, Jerzy Lefeldiä, Józef Śmidowiczia, Jerzy Żurawlewia, Bolesław Woytowiczia ja Juliusz Wertheimia.
Michałowski esitti Chopinin lisäksi Ludwig van Beethovenin sonaatteja soitti pianotriossa viulisti Stanisław Barcewiczin ja sellisti Aleksander Veržbilovitšin kanssa. Vuonna 1929 hän esitti debyyttinsä 60-vuotisjuhlassa Emil Młynarskin johdolla Chopinin molemmat pianokonsertot. Michałowskin tekemistä levytyksistä osan kohdalla ongelmana on heikko äänenlaatu. Viimeiset levytyksensä hän teki noin vuosina 1933–1934, jolloin pianisti oli yli 80-vuotias ja hänen näkönsä lähes olematon.
Kitarinjärvi
Kitarinjärvi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Lavajärven valuma-alueeseen. Kitarinjärvi on osa Karhejärven aluetta.
Maantieto
Järvi on 1,3 kilometriä pitkä, 1,1 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 628 hehtaaria. Siihen laskee kymmenen pelto- tai metsäojaa. Valuma-alueella, joka on pääosin karua metsämaata, ei ole merkittävästi soita, mutta peltomaata löytyy järven pohjoisrantojen takaa. Järven laskuoja lähtee järven lounaispäässä olevan lahdelman pohjoisosasta. Oja on noin 3,5 kilometriä pitka ja se laskee peltomaiden läpi ja läpäisee Kaupin kohdalla olevan kostekon päätyen Karhejärveen. Kitarinjärveen laskenut vesi viipyy siinä laskennallisesti 768 vuorokautta.
Järvessä on kaksi saarta, joista suurin on halkaisijaltaan 160 metrinen Kitarinsaari. Toinen saari on pieni luoto järven pohjoisrannan tuntumassa. Järven yhteenlaskettu rantaviiva on 5,1 kilometriä. Rannoilla tai niiden lähellä sijaitsee viisi maatilaa ja näiden lisäksi on vielä lukuisia vapaa-ajan asuntoja. Niille pääsee yhdystieltä 2771.
Vedenlaatu
Järven vedenlaatua on tutkittu vuosina 1989, 1990, 2004 ja 2007. Veden väri on ruskea ja siinä on runsaasti humusta. Järven valuma-alueella on runsaasti metsää ja soita, joista humus on peräisin. Veden happamuustaso on humusjärville tyypillisellä tasolla ja järven puskurikyky happamoitumista vastaan on tyydyttävä, joten pelkoa happamoitumisesta ei vielä ole. Järven veden ravinnepitoisuudet ovat lievästi rehevöityneille järville ominaiset. Fosforipitoisuus on vaihdellut pintavedessä 12−14 µg/l ja typpipitoisuus 490−850 µg/l. Levien runsaus vastaa karujen tai lievästi rehevien järvien leväesiintymistä. Veden happipitoisuudet vaihtelevat talvellakin tyydyttävästä erinomaiseen. Happi kuluu talvella pinytavesistä vain vähän ja alusvesissä hieman enemmän. Vuonna 1989 tunnetaan kuitenkin tilanne, jossa alusvedessä havaittiin happikato. Kesällä hapen kuluminen voimistuu selvästi talveen verrattuna.Vuonna 2004 tilanne oli taas hälyttävä. Silloinkin alusveden happi kului lähes kokonaan yli viiden metrin syvyyksissä. Kitarinjärvi soveltuu virkistyskäyttöön melko hyvin.
Virkistyskäyttö
Järvelle on säädetty vuonna 1992 veneilyssä nopeuskatto, joka on 10 kilometriä tunnissa.
Historiaa
Vanhasta Hämeenkyrön pitäjän kartasta 1840−1850-luvuilta ei "Kitarinjärvelle" ole merkitty kiinteää asutusta. Rannoille ulottuu niittyjä, jotka ovat olleet Koiviston, Karhen ja Viljakkalan kylien asukkaiden omistuksessa. Myös laskuoja, joka kulki silloin lähes nykyistä reittiä, oli koko matkaltaan Karhejärvelle asti niittymaata.
Krasnogorskoje
thumb|200px|Pokrovan kirkko. Krasnogorskoje (, vuoteen 1938 saakka Svjatogorje, Святого́рье; ) on kylä ja maalaiskunta Udmurtiassa Venäjällä. Se sijaitsee Tšeptsan sivujoen Ubytin varrella 59 kilometriä Glazovista etelään. Kylä on Krasnogorskojen piirin keskus. Asukkaita on 4 600 henkeä (vuonna 2002).
Kylpeviä tyttöjä ulkosalla
Kylpeviä tyttöjä ulkosalla on ruotsalaisen taiteilijan Anders Zornin vuonna 1890 maalaama öljyvärityö kankaalle. Kooltaan se on 69×101,5 cm. Työ kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.
Krasnogorskoje
Kylä on perustettu vuonna 1837. Sen asukkaat ovat etupäässä venäläisiä, udmurtteja ja tataareja.
Kylpeviä tyttöjä ulkosalla
Ateneumin taidemuseon hallussa oleva öljyvärityö on tilaustyö, jonka suomalainen taiteenkeräilijä H. F. Antell tilasi. Edellisenä vuonna Zorn oli palkittu Pariisin Salongissa mitalilla alkuperäistyöstään.
Anders Zorn tuli kuuluisaksi alastomia naisia ulkosalla kuvaavista teoksistaan, jopa siinä määrin että monet muut hänen tuotantonsa ominaisuudet jäivät varjoon. Zornin tapa oli tehdä alastonhahmoista osa maisemakuvausta. Niissä tärkeä elementti oli myös vesi ja valon leikittely veden pinnalla.
Krasnogorskoje
Krasnogorskojesta on maantieyhteys Glazoviin ja Igran kautta Iževskiin. Siellä toimii maatalousyritys, puunjalostusteollisuutta, konepaja ja leipomo. Kylässä on keskikoulu, taidekoulu, lasten luomistyön keskus, kaksi kirjastoa, kotiseutumuseo ja piirisairaala. Nähtävyyksiin kuuluu vuonna 1838 valmistunut Pokrovan kirkko.
Yrjänä Ahto
Yrjänä Ahto (s. 1951 ) on suomalainen yritysjohtaja.
Krasnogorskoje
Aiheesta muualla
57.70694°N, 52.49694°W
Yrjänä Ahto
Ahto työskenteli Fujitsu Finland Oy:n toimitusjohtajana kesästä 2003 syyskuuhun 2013 ja neuvonantajana tilikauden loppuun, jolloin hän jäi eläkkeelle. Vuosina 2000–2003 Ahto johti Fujitsun Services-divisioonaa. Patja-ulkoistuspalvelun isänä tunnettu Ahto työskenteli sitä ennen Fujitsun edeltäjien palveluksessa muun muassa markkinointijohtajana sekä liiketoimintaa tukevissa tehtävissä Britanniassa ja Ruotsissa. Ahto on koulutukseltaan filosofian maisteri.
Vuonna 2013 Ahto tuomittiin ehdolliseen vankeuteen kahdesta törkeästä petoksesta. Asianomistajina jutussa ovat Väestörekisterikeskus ja Valvira, joiden salassa pidettäviä tietoja oli vuonna 2004 vuotanut Fujitsun tekemän yrityskaupan takia kolmannelle osapuolelle. Oikeus katsoi Ahdon salanneen tietovuodon, joka paljastui vasta vuonna 2009.
Nerlens Noel
Nerlens Noel (s. 10. huhtikuuta 1994, Everett, Massachusetts) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan sentteri. Hän pelaa kaudella 2020–2021 NBA-liigan New York Knicksissa. Aiemmin hän pelasi Philadelphia 76ersissä ja Dallas Mavericksissa sekä yliopistokoripalloa Kentuckyn yliopiston joukkueessa.
Yliopistoura
Noel loukkaantui pahasti tulokaskaudellaan ottelussa Floridan yliopistoa vastaan. Hänen vasemmasta polvestaan repesi eturistiside, ja leikkaushoitoa vaatinut vamma pitää Noelin sivussa kentiltä loppukauden. Loukkaantumisen jälkeen oli epävarmaa, aikoisiko Noel osallistua vuoden 2013 varaustilaisuuteen, vai päättäisikö hän jatkaa yliopistossa vielä ainakin yhden kauden ajan. Noel lähti varaustilaisuuteen, jossa hänet varasi koko tilaisuuden kuudentena New Orleans Pelicans. Hänet myytiin kuitenkin nopeasti eteenpäin Philadelphia 76ersiin.
NBA-ura
Ensimmäisenä NBA-vuotenaan Noel ei pelannut vaan toipui polvileikkauksesta. Pelattuaan tämän jälkeen kaksi ja puoli kautta Philadelphia 76ersin joukkueessa hän siirtyi kesällä 2017 Dallas Mavericksiin, 2018 kesällä Oklahoma City Thunderiin ja 2020 kauden päätyttyä New York Knicksiin.
Madafakin darra
”Madafakin darra” on suomalaisen rap-musiikkia esittävän Roope Salminen & Koirat -yhtyeen kolmas single. Se julkaistiin 24. kesäkuuta 2015. Radioensisoittonsa kappale oli saanut jo 20. kesäkuuta. Kappaleella on mukana vierailevana laulajana Ida Paul. Roope Salminen on kuvaillut ”Madafakin darra” -kappaletta ”iloiseksi rallatukseksi krapulasta”.
Kappaleen ovat säveltäneet Jarkko Ehnqvist, Ida Paul ja Matias Keskiruokanen sekä yhtyeen jäsenet Iivari Suosalo ja Jon-Jon Geitel. Sanoituksen ovat tehneet Ehnqvist, Paul, Keskiruokanen ja Joonas Angeria sekä yhtyeen jäsenet Suosalo, Salminen ja Ossi Saarinen. Sovittajina ovat toimineet Ehnqvist, Paul, Keskiruokanen ja Suosalo. ”Madafakin darran” ovat tuottaneet MGI, Jarkko Ehnqvist ja Jonas Olsson.
Yhtye on saanut singlestä platinalevyn.
Listasijoitukset
”Madafakin darra” sijoittui Suomen virallisella listalla ykköseksi sekä single- että latauslistalla. Singlelistalle se nousi viikolla 27/2015 ja piti ykkössijaa viikon 29 ajan. Latauslistalle kappale nousi samalla viikolla, ja ensimmäisellä sijalla se oli viikot 28, 31 ja 33–34. Yhteensä listaviikkoja kertyi singlelistalla 15. Latauslistalla ”Madafakin darra” oli edelleen viikolla 2/2016, joka oli sen 25. listaviikko. Kappale nousi ykköseksi myös Suomen radiosoittolistalla, jonne se nousi niin ikään viikolla 27. Soitetuimpana radiokappaleena se oli viikot 35 ja 37.
Musiikkivideo
Kappaleeseen julkaistiin Miro Laihon ohjaama musiikkivideo 19. heinäkuuta 2015 YouTube-videopalvelussa, jossa sitä on katsottu 2,8 miljoonaa kertaa. Videolla yhtyeen jäsenet ovat krapulaisina lastenkutsuilla, ja lisäksi se sisältää otteita yhtyeen kesän 2015 keikoista. Yhtyeen keulahahmo Roope Salmisen isä, näyttelijä Eppu Salminen esiintyy videolla armeijahenkisessä roolissa. Eppu Salminen on mukana myös kappaleen ääniraidalla yhden lauseen verran paheksumassa krapulaista poikaansa.
Airai (Joonia)
Airai eli Hairai  oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Jooniassa nykyisen Turkin alueella. Sen kaupunkikeskus sijaitsi lähellä nykyistä İzmirin maakunnan Demirciliä.
Maantiede
Airai sijaitsi Mimaksen niemimaan eli nykyisen Karaburunin niemimaan etelärannikolla vastapäätä Samoksen saarta. Sen kaupunkikeskuksen ”akropoliina” toimi pieni saarimainen niemi, joka yhdistyy ainakin nykyisin kannaksella mannermaahan.
Airain kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä. Kaupungissa on ollut suunniteltu asemakaava ja se on ollut ympäröity muurein.
Historia
Airain historiasta ei tiedetä paljoakaan. Sen on arveltu olleen suhteellisen nuori tulokas Joonian kreikkalaiskaupunkien joukossa. Kaupungin tiedetään olleen olemassa poliksena eli itsenäisenä kaupunkivaltiona ainakin klassisella kaudella ja hellenistisen kauden alussa.
Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Airai kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 454/453–425/424 eaa. Kaupunki kapinoi Ateenaa vastaan vuonna 411 eaa. Tämän jälkeen Ateena yritti vallata sen takaisin, mutta yritys epäonnistui. 300-luvulla eaa. Airai löi omaa rahaa, jonka kuvituksessa esiintyi Apollon. Viimeistään roomalaisella kaudella kaupunki oli Teoksen poliksen alaisuudessa.
Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Airaieus/Hairaieus ja Airaīos/Hairaīos.
Rakennukset ja löydökset
Airain paikalla on tehty vain vähän arkeologisia tutkimuksia. Kaupungin paikalta on löydetty keramiikkaa pääosin geometriselta kaudelta 300-luvulle eaa. Airain niemeä ympäröi muuri. Löydettyjen piirtokirjoitusten mukaan kaupungissa oli ainakin prytaneion.
Markku Paloheimo
Markku Paloheimo (31. maaliskuuta 1943 Helsinki – 25. joulukuuta 2011 Inkoo) oli suomalainen lääketieteen ja kirurgian tohtori ja dosentti, joka tuli tunnetuksi Instrumentarium Oyj:n omistaman Datex-yksikön potilasvalvonta- ja anestesialaitteiden keskeisenä kehittäjänä. Hän toimi myös anestesiologian dosenttina ja ylilääkärinä Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin silmätautien klinikalla.