cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Oksidi
Happamat oksidit
Muutamat metallioksidit kuten berylliumoksidi BeO ja alumiinioksidi Al2O3 ovat luonteeltaan amfoteerisia. Esimerkiksi berylliumoksidi reagoi emäksisissä liuoksissa seuraavasti:
ja happamissa liuoksissa:
Siirtymämetallien oksideista ovat tyypillisesti amfoteerisia ne, joissa metallilla on hapetusaste +III tai +IV. Ne, joissa hapetusaste on tätä korkeampi, ovat happamia, alemmalla hapetusasteella olevat emäksisiä oksideja.
Kissan heisimato
Kissan heisimato (Taenia taeniaeformis, Hydatigera taeniaeformis, Taenia crassicollis, Cysticercus fasciolaris, Strobilocercus fasciolaris) on heisimatoihin kuuluva sisäloinen, jonka pääisäntänä toimivat pieniä jyrsijöitä syövät eläimet, kuten kissa, kettu, kärppä ja ilves. Pääisäntä saa tartunnan syömällä infektoituneen väli-isännän, jona toimivat pienet jyrsijät kuten hiiri, rotta, jänis ja orava. Kissan heisimadot elävät väli-isännän maksassa, pääisännässä ne ovat tarttuneina suoliston, etenkin ohutsuolen, limakalvoon. Kissan heisimatotartunta voidaan hoitaa muun muassa pratsikvantelia tai fenbendatsolia sisältävillä sisäloislääkkeillä.
Gaetano Crocco
thumb|200px|Gaetano Crocco Gaetano Crocco (26. lokakuuta 1877 Napoli – 19. tammikuuta 1968) oli Italian avaruuslentojen pioneeri.
Ilmailu
Crocco palveli 1898 Italian armeijan teknisissä joukoissa, radiopuolella. Tällöin hän tutustui kapteeni Mauro Morisiin, joka johti alkavia ilmailuasioita. Näiden kahden miehen yhteistyö jatkui kuolemaan asti. Ilmailu oli tuolloin tähystyspalloja, joita testattiin Rooman lähistöllä. Vuonna 1904 Crocco alkoi tehdä kokeiluja ilmalaivoilla. Vuonna 1906 hän oli kehittänyt puolijäykän ilmalaivarakenteen. Samalla Crocco tutki potkureiden siipiprofiileja ja suunnitteli tuulitunnelin.
Hän toimi lentotekniikan laitoksen johtajana Rooman Sapienza-yliopistossa ollen tätä kautta mukana Italian lentotekniikan kehityksessä. Toisen maailmansodan ajan Crocco toimi yliopistossa opettajana, jossa johti lentotekniikan laitosta vuodet 1935–1942 ja jälleen 1948–1952, jonka jälkeen Luigi Broglio sai viran.
Raketit ja avaruustekniikka
Vuonna 1923 Crocco alkoi tutkia avaruuslentoja, suihkumoottoreita ja rakettiajoaineita.
Vuonna 1927 Crocco alkoi kehittää kiinteäajoainerakettia ja vuonna 1929 hän kehitti ensimmäisen nesterakettimoottorinsa. Italia oli tässä vaiheessa rakettitekniikassa yli 10 vuotta perässä Saksaa, Yhdysvaltoja ja Neuvostoliittoa. Vuonna 1932 Crocco alkoi kehittää monopropellantteja, nesteajoainetta, jossa on hapetin ja polttoaine samassa nesteessä. Tässä Italia pääsi hänen toimintansa ansiosta alan kärkimaiden joukkoon.
Crocco oli avainasemassa, että Italia pystyi laukaisemaan omalta laukaisuasemalta omia satelliittejaan yhdysvaltalaisilla NASAn kautta hankituilla Scout-kantoraketeilla 1960-luvun alusta lähtien.
Hi-ROS
Hi-ROS (High-Resolution Optical Satellite) on Saksan kaavailema kaukokartoitussatelliitti, joka kuvaisi maapalloa suuren tarkkuuden kameralla.
Hankkeesta kerrottiin kesäkuussa 2010 Berliinin ILA-ilmailunäyttelyssä. Ilmoitus voi merkitä Saksan ja Ranskan välisen herrasmiessopimuksen loppua. Sen mukaan Ranska kehittää optisen aallonpituusalueen kaukokartoitussatelliitit ja Saksa tutkasatelliitit.
Satelliitti perustuu siihen teknologiseen osaamiseen, joka DLR ja Astrium GmbH saivat kehittäessään Etelä-Korealla Kompsat-3-kaukokartoitussatelliitin, jonka resoluutio on 70 cm. Kompsat-3 laukaistaan vuonna 2011.
Chư Mom Rayn kansallispuisto
Chu Mom Rayn kansallispuisto on luonnonsuojelualue Vietnamin keskiosassa, Kon Tumin maakunnassa, lähellä Kambodžan rajaa. Se on vuoristoista aarniometsää, jossa elää apinoita. Alueella on nähty myös muntjakkeja, vesipuhveleita ja bantengeja.
Jevgeni Svetšnikov
Jevgeni Igorevitš Svetšnikov (s. 31. lokakuuta 1996) on venäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue San Jose Sharksin organisaatiossa.
Ura
Svetšnikov varattiin toisella kierroksella vuoden 2013 CHL:n varaustilaisuudessa Cape Breton Screaming Eaglesiin. Svetšnikov debytoi KHL:ssä jo 16-vuotiaana pelatessaan kaudella 2013–2014 Ak Bars Kazanissa.
Svetšnikov liittyi Screaming Eaglesiin kaudeksi 2014–2015. Hän pelasi 55 pelissä, joissa teki 78 pistettä ja tuli valituksi QMJHL:n tulokkaiden tähdistöön sekä CHL:n lupaavien tulokkaiden otteluun.
Andorra kesäolympialaisissa 2016
Andorra osallistui kesäolympialaisiin 2016. Sitä edusti viisi urheilijaa neljässä lajissa, joskin lopulta vain neljä urheilijaa osallistui kilpailutapahtumiin. Joukkueen lipunkantajana avajaisissa toimi judoka Laura Sallés ja päättäjäisissä puolestaan yleisurheilija Pol Moya. Andorra ei saavuttanut yhtään mitalia.
Ammunta
Esther Barrugués osallistui naisten 10 metrin ilmakiväärin kilpailuun. Karsintakierroksella Barrugués saavutti pisteet 396,9, joka oli karsintojen kehnoin tulos.
Judo
Laura Sallés kilpaili naisten alle 63 kg sarjassa. Sallés hävisi ensimmäisellä kierroksella australialaiselle Katharina Haeckerille.
Uinti
Olympialaisiin pääsi kaksi andorralaista urheilijaa Pol Arias ja Mónica Ramírez. Näistä jälkimmäinen pääsi naisten 100 metrin vapaauintiin, mutta ei koskaan osallistunut kilpailuun. Pol Arias kilpaili miesten 400 metrin vapaauinnissa. Hän oli alkueränsä toinen ajalla 4:21,16, joka oli alkuerin 49. nopein aika eikä näin riittänyt jatkopaikkaan.
Yleisurheilu
Andorran ainoa yleisurheilija oli Pol Moya, joka kilpaili miesten 800 metrillä. Moya oli alkueränsä kuudes ajalla 1:48,88, mikä ei riittänyt jatkopaikkaan.
Neven Subotić
Neven Subotić (s. 10. joulukuuta 1988 Banja Luka, Jugoslavia) on uransa lopettanut serbialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Pisimpään hän edusti ammattilaisurallaan Saksan Bundesliigan Borussia Dortmundia, kymmenen kauden ajan. Jalkapallouransa ohella Subotić perusti vuonna 2012 nimeään kantavan säätiön joka on erikoistunut tukemaan kaivonporausta ja muita sanitäärisiä projekteja Itä-Afrikassa, säätiö palkittiin työstään Euroopan parlamentin tukemalla hopeinen ruusu -palkinnolla vuonna 2019.
Seurajoukkue
Subotić syntyi Banja Lukan kaupungissa nykyisessä Bosnia ja Hertsegovinassa, josta hänen perheensä muutti Saksaan pakoon Bosnian sotaa vuonna 1994. Siellä hän varttui Schömberg-nimisessä kunnassa lähellä Pforzheimin kaupunkia ja liittyi 7-vuotiaana paikallisseura TSV Schwarzenbergiin.
1990-luvun lopussa Saksan viranomaisten peruttua perheen oleskeluluvan hän joutui muuttamaan Yhdysvaltoihin, jossa he asettuivat aluksi asumaan Salt Lake Cityyn Utahin osavaltioon. Kahden vuoden päästä hänen perheensä muutti jälleen, kun asuinpaikaksi vaihtui Bradenton Floridan osavaltiossa. Siellä hänen siskonsa pystyi harjoittamaan tennisuraansa Nick Bollettierin tennisakatemiassa. Subotić itse pelasi jalkapalloa lyhytkestoisesti useissa eri juniorijoukkueissa, lopulta University of South Floridan yliopistojoukkueessa. Subotićin pelatessa maan kansalaisuuden saatuaan Yhdysvaltain alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa, pelaaja-agentti Steve Kelly lähestyi häntä ja tarjosi mahdollisuutta pelata Euroopassa. Hän kävi saksalaisseura Mainz 05:n testeissä ja pääsi lopulta seuraan.
Hän teki ensiesiintymisensä Mainz 05:n edustusjoukkueessa kauden 2006–2007 viimeisessä ottelussa FC Bayern Müncheniä vastaan. Seuraavaksi kaudeksi Mainz 05 putosi sarjaporrasta alemmaksi 2. Bundesliigaan. Subotić onnistui vakiinnuttamaan avauskokoonpanopaikkansa ja pelasi kokonaisuudessa hyvän kauden. Joukkue päästi sarjassa vähiten maaleja (36), mutta ei kuitenkaan onnistunut tekemään paluuta pääsarjaan, jääden kaksi pistettä kolmanneksi sijoittuneesta 1. FC Kölnistä.
Kesällä 2008 Mainz 05:n päävalmentaja Jürgen Klopp siirtyi Borussia Dortmundiin ja halusi tuoda Subotićin mukanaan. Subotić solmikin viisivuotisen sopimuksen dortmundilaisseuran kanssa Mainz 05:n saadessa 4,5 miljoonan euron siirtokorvauksen. Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa epävirallisessa supercupin ottelussa Bayern Müncheniä vastaan. Hän jatkoi hyviä otteitaan myös uudessa seurassaan, ja hänet nimettiinkin joulukuussa 2008 alkukauden ideaaliseen ykstoistikkoon.
Kesäkuussa 2009 hän teki vuoteen 2014 ulottuneen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
Maajoukkue
Subotić teki ensiesiintymisensä Serbian maajoukkueessa 28. maaliskuuta 2009 vuoden 2010 MM-karsintaottelussa Romaniaa vastaan, kun hän oli loppuvuodesta 2008 ilmoittanut päättäneensä edustaa jatkossa Yhdysvaltojen sijaan Serbiaa. Päävalmentaja Radomir Antić oli hyvin tyytyväinen nuorukaisen esityksiin ja vertasi tätä muun muassa entiseen espanjalaispuolustaja Fernando Hierroon. 10. kesäkuuta 2009 hän teki ensimmäisen maalinsa maajoukkueessa ottelussa Färsaaria vastaan.
Subotić kuului Antićin valitsemaan 23-henkiseen miehistöön vuoden 2010 MM-kilpailuihin. Hän pelasi lopputurnauksessa kaksi ottelua, joista toisen avauskokoonpanossa.
Oikeuden kasvot
Oikeuden kasvot on yhdysvaltalainen rikoselokuva vuodelta 2008. Sen pääosia esittävät Robert De Niro ja Al Pacino.
Juoni
Manhattanilla liikkuu sarjamurhaaja, joka valitsee kohteikseen oikeusjärjestelmän porsaanreikien läpi päässeitä rikollisia. Jokaisen uhrinsa ruumiin viereen surmaaja jättää vihjeeksi nelisäkeisen runon, joka perustelee veriteon. Salaperäinen tappaja näyttää aikovan puhdistaa kaupungin kadut pahantekijöistä, kun poliisi ei tähän pysty.
30 vuotta työparina toimineet etsivät Turk (De Niro) ja Rooster (Pacino) kutsutaan tutkimaan visaista tapausta. He seuraavat noukkoja vihjeitä ja värväävät avukseen huumediileri Spiderin (50-Cent). Ennen pitkää jäljet jahdissa alkavat kuitenkin johtaa kohti poliisien kotipesää.
KNM Æger (1936)
KNM Æger oli Norjan laivaston Sleipner-luokan hävittäjä, joka osallistui toisessa maailmansodassa Norjan puolustukseen Saksan hyökättyä maahan huhtikuussa 1940.
Alus oli Norjan laivaston ensimmäinen alus, joka kohtasi Saksan laivaston maihinnousuosastot huhtikuussa 1940 sen pysäyttäessä Stavangerin edustalla saksalaisen rahtialus Rodan.
Palvelus
Toisen maailmansodan alkaessa Æger kuului 2. meripuolustusalueen 2. hävittäjäviirikköön, jonka tehtävänä oli suojata Vestlandetin ja Trøndelagin välistä rannikkoa.
Alus oli Stavangerissa ankkurissa, kun sille nousi 9. huhtikuuta 1940 aamulla noin kello 10 tulliupseeri kertoen epäilyistään saksalaisen 6 780 tonnin  rahtialus Rodan suhteen. Rahtialus oli ankkuroituna lähellä Ullsnesiä ja epäiltiin sen lastina olevan jotain muuta kuin 7 000 tonnia koksia kuten rahtikirjoissa ilmoitettiin. Saksalaisalus ui liian korkealla niin raskaaseen lastiin nähden ja lisäksi laivan miehistön ilmoituksen mukaan lasti toimitettaisiin norjalaiselle Sigval Bergesenille, joka ei tullimiesten ilmoituksen mukaan koskaan aikaisemmin ollut vastaanottanut koksia.
Tilanteen ollessa epäselva Ægerin päällikkö Nils Larsen Bruun päätti tarkastaa asian. Rahtialuksen löydyttyä Byfjordista läheltä Stavangeria Bruun lähetti viestin rahtialukseen nousemisesta, jolloin rahtialuksen päällikkö kieltäytyi toimenpiteestä. Bruun päätti upottaa rahtialuksen. Saksalaisen miehistön poistuttua aluksesta Æger ampui rahtialuksen kummankin puolen vesirajaan yhteensä 25 kappaletta 100 millimetrin kranaattia upottaen sen.
Saksan ilmavoimien koneet hyökkäsivät pian tapahtuman jälkeen Ægerin kimppuun, mikä oli samalla ensimmäinen merkki aluksen miehistölle Saksan aloittamasta hyökkäyksestä. Kolme kymmenestä aluksen yllä olleista pommituslentorykmentti 4:n III lennoston Junkers Ju 88 -pommikoneesta aloitti matalahyökkäyksen alusta vastaan, jolloin aluksen ilmatorjunta ampui alas kaksi hyökkääjistä samalla kuin alus väisteli putoavia pommeja. Aluksen keskilaivaan osui yksi 250 kilogramman pommi, joka nosti kantta ja tuhosi kummankin kyljen sekä pysäytti aluksen. Seitsemän miehistönjäsentä sai surmansa, yksi haavoittui kuolettavasti ja kolme lievästi. Loput seitsemän pommikoneista aloittivat hyökkäyksensä, jolloin toinen pommi osui aluksen mastoon räjähtämättä. Kolmas pommi osui jälleen keskilaivaan räjähtämättä. Lisäksi hyökkääjät tulittivat paikallaan kelluvaa alusta konekiväärein.
Aluksen ilmatorjunta-aseiden tuhouduttua Bruun käski miehistön jättää aluksen, jolloin elossa olleet 57 miestä nousivat maihin kärsimättä lisää tappioita. Saksalaisten vallattua Stavangerin ja läheisen Solan lentokentän Bruun käski miehistönsä hajaantua ja pyrkiä miehittämättömille alueille jatkamaan taistelua.
Aluksen hylky ajautui maihin lähellä Hundvågia, jossa se oli ihmetyksen aiheena romuttamiseensa saakka. Saksalaiset siirsivät toukokuussa rannikkotykistölle kaksi aluksen kolmesta 100 millimetrin tykistä ja elokuussa kolmannen. Tykit asennettiin Grødeimhammereniin Stavangerin pohjoispuolelle suojaamaan satamaa.
Upotetun Rodan lastina oli ollut raskaita ilmatorjuntatykkejä, jotka oli ollut tarkoitus asentaa Solan lentokentän suojaksi valtaamisen jälkeen. Tykkien tuhouduttua kenttä jäi taisteluiden aikana suojattomaksi.
Fatou Bensouda
Fatou Bom Bensouda, o.s. Nyang (s. 31. tammikuuta 1961 Banjul, Gambia) on gambialainen juristi ja poliitikko. Hän aloitti vuonna 2012 Kansainvälisen rikostuomioistuimen pääsyttäjänä. Bensouda oli 1998–2000 Gambian oikeusministeri ja 2001–2004 Ruanda-tuomioistuimen lainopillinen neuvonantaja.
Nuoruus ja opiskelu
Fatou Nyang syntyi vuonna 1961 Banjulissa. Hänen isänsä Omar Gaye Nyang oli autokuski ja painipromoottori. Isä oli moniavioinen muslimi, ja hänellä oli kaksi vaimoa ja yli kymmenen lasta. Omar Nyang kuoli diabetekseen, kun Fatou oli vielä nuori.
Bensouda opiskeli 1982–1986 Nigeriassa Ifen yliopistossa ja 1986–1987 Nigerian Law Schoolissa. Hän sai asianajajan oikeudet vuonna 1987 sekä Gambiassa että Nigeriassa. Maisteriksi hän opiskeli myöhemmin Maltalla Kansainvälisessä merioikeusinstituutissa. Hänestä tuli ensimmäinen gambialainen kansainvälisen merioikeuden asiantuntija.
Ura
Dawda Jawara hallintokaudella 1987 Bensouda nimitettiin valtion asianajajaksi ja helmikuussa 1994 varavaltakunnansyttääjäksi. Julkisasiamiehenä hän toimi 1996–1998. Elokuussa 1998 Bensouda valittiin Gambian oikeusministeriksi. Hän toimi tehtävässä presidentin ja hallituksen korkeimpana lainopillisena neuvonantajana. Bensouda sai kiitosta muun muassa ihmisoikeusjärjestöiltä nopeista toimista naisiin ja lapsiin kohdistuneissa väkivaltatapauksissa. Hänet erotettiin kuitenkin virasta maaliskuussa 2000.
Bensouda toimi 2000–2002 yksityisenä asianajajana ja sen jälkeen pankin asianajajana. Hänet valittiin 2001 Ruanda-tuomioistuimen lainopilliseksi neuvonantajaksi ja oikeudenkäyntiasianajajaksi. Hän eteni siellä vanhemmaksi neuvonantajaksi ja yksikön johtajaksi.
Yksityiselämä
Marokkolaistaustainen gambialainen liikemies Philip Bensouda on Fatoun aviomies. Heidän kahdesta lapsestaan toinen ammuttiin kuoliaaksi vuonna 2017 Saint Paulissa.
Roomalainen Italia
pienoiskuva|pysty=1.1|Augustuksen Italian alueet (regio), aluejako, joka oli voimassa noin vuosina 7 eaa. – 293 jaa. Italia (lat. < ) viittasi antiikin aikana alun perin nykyisen Apenniinien niemimaan eteläkärkeen ja myöhemmin koko niemimaahan. Nimitys oli pitkään vain maantieteellinen, eikä viitannut mihinkään poliittiseen tai hallinnolliseen kokonaisuuteen, sillä aluetta asuttivat pitkään useat eri kansat. Rooman valtakunnan laajetessa Italiasta tuli vaiheittain kokonaan osa sitä, ja valtakunnan keskeisintä aluetta. Nykyisin alueella sijaitsevat Italian tasavalta, San Marino ja Vatikaanivaltio.
Nimi
Italia oli alun perin kreikankielinen nimitys Apenniinien niemimaan eteläkärjelle. Nimi tuli seutua asuttaneista itaaleista. Antiikin aikana yleinen näkemys oli, että nimitys olisi perustunut itaalisten kielten sanaan vitulus, ’vasikka’, mutta tätä ei pidetä nykyisin uskottavana. 400–300-luvuilla eaa. nimitys Italia alkoi viitata vähitellen niemimaan koko etelä- ja keskiosaan. 200-luvulla eaa. se viittasi jo koko niemimaahan sen pohjoisimpia osia Gallia cispadanaa ja Liguriaa lukuuun ottamatta. Suunnilleen nykyisen Italian valtiota vastaavan alueen nimitykseksi se tuli keisari Augustuksen aikana.
Varhaisvaiheet
Italia ei jakaantunut pitkään aikaan erityisiin kaupunkeja laajempiin hallinnollisiin alueisiin, eikä se Rooman provinssien perustamisen jälkeen muodostanut provinssia tai ollut muutoinkaan osa provinssihallintoa. Tasavallan loppuaikoihin asti Pohjois-Italia muodosti kuitenkin oman provinssinsa Gallia cisalpinan, jonka raja kulki Arnus- ja Rubikon-jokien kohdalta.
Augustuksen Italian alueet
Augustus jakoi vuoden 7 eaa. tienoilla Italian yhteentoista alueeseen (regio). Jako perustui pitkälti niemimaan vanhoihin kulttuurialueisiin.
Augustuksen Italian alueisiin viitattiin alun perin numeroilla. Myöhemmin ne saivat myös nimet. Nimet eivät kuitenkaan olleet täysin vakiintuneet, ja niistä esiintyy eri muotoja. Alueet olivat:
Sotkamon rautatieasema
Sotkamon rautatieasema on lakkautettu rautatieliikennepaikka Kainuun Sotkamossa. Sotkamoon vievä rata erkani Joensuu-Kontiomäki rataosuudesta Vuokatissa. Rata avattiin liikenteelle 1926. Henkilöliikenne jäi radalla vähäiseksi: Vuokatista Sotkamoon avattiin maan ensimmäinen VR:n linja-autolinja 1931, ja henkilöliikenne loppui kokonaan 1939. Radalla oli vähäistä tavaraliikennettä, minkä loputtua rata suljettiin liikenteeltä 1986. Vuokatin–Sotkamon radalla sijaitsi myös Tenetin seisake, joka lakkautettiin 1938. Sotkamossa oli pieni laiturirakennus, joka purettiin 1994.
Roomalainen Italia
Augustuksen Italian alueet
Alueiden perustamisen myötä aiemmin Italian ulkopuolelle luetut Gallia cispadana ja Liguria tulivat osaksi Italiaa. Suunnilleen samoihin aikoihin Augustus jakoi Rooman kaupungin 14 kaupunginosaan, joista käytettiin myös nimitystä regio.
Myöhäisantiikki
Keisari Diocletianuksen aikana noin vuonna 293 tehdyissä hallintoalueuudistuksissa Italiaan alueet muutettiin tai yhdistettiin provinsseiksi. Samassa uudistuksessa provinssien yläpuolelle perustettiin diokeesit, ja Italian provinssit tulivat osaksi Italian diokeesia. Keisari Konstantinus Suuren aikana noin vuonna 314 Italian diokeesi jaettiin kahtia Italian pohjoisosan (sekä muun muassa Raetian) käsittäneeksi Italia annonarian diokeesiksi ja Italian eteläosan käsittäneeksi Italia suburbicarian diokeesiksi. Suunnilleen samoihin aikoihin ajoittuvan pretoriaaniprefektuurien perustamisen myötä Italian diokeeseista tuli osa Italia, Illyricum et African ja sittemmin Italia et African prefektuuria. Rooman valtakunnan jaossa vuonna 395 Italiasta tuli osa Länsi-Roomaa.
Issoire
Issoire on kunta Ranskassa Puy-de-Dômen departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 37 kilometriä departementin pääkaupungista Clermont-Ferrandista etelään, Couze Pavin -joen varrella. Couze Pavin on Allierjoen sivujoki.
pienoiskuva|vasen|Pyhän Austremoinen luostarikirkko Kaupungin historiallisessa keskustassa on runsaasti taloja 1400-luvulta, kuten yksityisasunnot Hôtel Bohier ja Hôtel Clément. Kaupungin tärkein nähtävyys on romaaninen Pyhän Austremoinen luostarikirkko (Église Saint-Austremoine). Se on valmistunut 1100-luvun alussa. Kirkko kunnostettiin 1800-luvulla, ja se on yksi Auvergnen suurimmista kirkoista. Kaupungin keskustassa olevaan kellotorniin (Tour de l'Horloge) pääsee kiipeämään. Sieltä on panoraamanäkymä yli kaupungin.
Hiyō-luokka
Hiyō-luokka oli keisarillisen Japanin laivaston kahden aluksen muodostama lentotukialusluokka, jonka alukset valmistuivat toisen maailmansodan aikana. Kummankin aluksen rakennustyöt aloitettiin loistoristeilijöinä, jotka keisarillisen Japanin laivasto lunasti muutostöitä varten 1941.
Kompsat
pienoiskuva|KOMPSAT-5 Kompsat eli koreaksi Arirang on Etelä-Korean kaukokartoitussatelliittien perhe.
Kompsat-1
Kompsat-1 on Etelä-Korean Korea Aerospace Research Institute-avaruusjärjestön kehittämä kaukokartoitussatelliitti, joka laukaistiin Vandenbergin lentotukikohdasta 21. joulukuuta 1999 Taurus-kantoraketilla. Se oli ensimmäinen miltei kokonaan korealaisten rakentama satelliitti. Se kehitettiin Daejeonin tiedekeskuksessa. Satelliitissa on kamera, jonka resoluutio on 6,6 metriä. Nimi Arirang on korealaisesta kansanlaulusta.
Kompsat-3
Saksan DLR ja Astrium GmbH rakensivat Etelä-Korean tilauksesta sille tarkan optisen kaukokartoitussatelliitin. Se laukaistaan vuonna 2011.
NHL-kausi 1919–1920
NHL-kausi 1919–1920 oli National Hockey Leaguen historian kolmas kausi. Sen aikana neljä joukkuetta pelasi kukin 24 runkosarjaottelua. Kausi oli jaettu kahteen osaan, joista kumpikin käsitti 12 ottelua. Liiga sai uuden joukkueen Quebec Bulldogsin aloittaessa toimintansa NHL:ssä. Lisäksi edellisellä kaudella liigasta talousongelmien vuoksi vetäytynyt Toronto Arenas sai uudet omistajat ja alkoi toimia nimellä Toronto Saint Patricks. Uuden nimen tarkoituksena oli houkutella kaupungin suuren irlantilaisväestön jäseniä käymään joukkueen kotipeleissä.
Ottawa Senators voitti kauden molemmat puoliskot, joten NHL:n loppuottelusarjaa ei pelattu. Stanley Cup -finaalit sen sijaan pelattiin, ja niissä Ottawa Senators kukisti PCHA:n mestarin Seattle Metropolitansin otteluvoitoin 3–2.
Runkosarjan pistepörssi
''Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit''
Kai Wartiainen
Kai Henrik Väinö Wartiainen (s. 8. maaliskuuta 1953 Kouvola) on suomalainen arkkitehti ja professori. Wartiainen on kritisoinut teknologian ylikorostamista arkkitehtuurissa ja kaupunkisuunnittelussa. Wartiaisen suunnittelemia rakennuksia ovat esimerkiksi Helsingin Ruoholahden High Tech Center ja Kauniaisten kauppakeskus Grani.
Wartiainen kirjoitti ylioppilaaksi Kulosaaren yhteiskoulusta 1973, opiskeli Taideteollisessa korkeakoulussa 1973–1975 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1981. Työuransa hän aloitti isänsä kanssa Arkkitehtitoimisto Henrik ja Kai Wartiaisen palveluksessa 1973–1988. Wartiainen toimi myös Teknillisen korkeakoulun arkkitehtuurin historian erikoisopettajana 1982–1986 ja yhdyskuntasuunnittelun väliaikaisena professorina 1988–1989. Arkkitehtitoiminta oy Kai Wartiaisen arkkitehtina hän toimi 1988–2003, Tukholman Kungliga Tekniska Högskolanin kaupunkirakentamisen professorina 1997–2006 ja Evata Finland oy/Pöyry Architects oy:n luovana johtajana 2004–2010. Vuodesta 2010 lähtien hän on ollut tukholmalaisen Arkitektur + development ab:n osakas.
Kai Wartiaisen isä oli arkkitehti ja diplomi-insinööri Henrik Wartiainen
Yhdysvaltain Neitsytsaaret kesäolympialaisissa 2016
Yhdysvaltain Neitsytsaaret osallistui kesäolympialaisiin 2016. Sitä edusti seitsemän urheilijaa neljässä lajissa. Joukkueen lipunkantajana avajaisissa toimi purjehtija Cy Thompson.
Tim Montgomery
Tim Montgomery (s. 25. tammikuuta 1975) on entinen yhdysvaltalainen pikajuoksija.
Atlantan olympialaisissa Montgomery saavutti pikaviestissä hopeaa juostuaan alkuerissä Yhdysvaltain joukkueessa. Sydneyn olympialaisissa hän voitti pikaviestissä kultaa juostuaan jälleen alkuerissä Yhdysvaltain joukkueessa. Maailmanmestaruuskisoista Montgomeryllä on kultaa pikaviestissä Sevillasta 1999 ja pronssia 100 metriltä Ateenasta 1997. Montgomery voitti myös hopeaa Edmontonin MM-kisoista 2001, mutta mitali otettiin häneltä myöhemmin pois dopingin takia. Lissabonin MM-hallikisoissa Montgomery juoksi hopealle 60 metrin juoksussa. 14. syyskuuta 2002 Montgomery juoksi 100 metrin maailmanennätyksen 9,78, mutta ennätys poistettiin tilastoista myöhemmin dopingin vuoksi.
Montgomeryn epäiltiin olleen tekemisissä kiellettyjä aineita valmistaneen BALCO-laboratorion kanssa ja siten itsekin käyttäneen dopingia. Hän ei kuitenkaan koskaan jäänyt kiinni dopingtestissä. Myöhemmin Montgomery kuitenkin myönsi käyttäneensä dopingia ja vuonna 2005 hän sai kahden vuoden kilpailukiellon. Samalla myös Montgomeryn kaikki tulokset 31. maaliskuuta 2001 lähtien hylättiin ja näin Montgomery menetti myös syyskuussa 2002 juoksemansa maailmanennätyksen. Kilpailukiellon saamisen jälkeen Montgomery lopetti uransa. Marraskuussa 2008 Montgomery tunnusti käyttäneensä testosteronia ja kasvuhormonia jo ennen Sydneyn kesäolympialaisia 2000.
Montgomery oli naimisissa Sydneyn olympialaisten kolminkertaisen olympiavoittajan Marion Jonesin kanssa mutta he erosivat vuonna 2005. Heillä on yksi lapsi. Toukokuussa 2008 Montgomery tuomittiin 46 kuukaudeksi vankeuteen osallisuudestaan šekkipetokseen. Heinäkuussa 2008 hänet todettiin syylliseksi heroiinin välitykseen ja lokakuussa 2008 hänet tuomittiin viideksi vuodeksi vankeuteen.
Våler (Østfold)
thumb|right|275px|Vålerin väkiluvun kehitys vuodesta 1951.
Våler on Norjan kunta Østfoldin läänissä. Kunnan keskustaajama on nimeltään Kirkebygden, minkä lisäksi kunnassa on kaksi muutakin taajamaa nimeltään Våk/Sperrebotn ja Svinndal. Kunnan rajanaapureita ovat Moss, Rygge, Råde, Sarpsborg, Spydeberg, Hobøl ja Vestby. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Vålerin kunnassa oli 4 857 asukasta.
Våler tunnetaan yhdessä Hobølin, Markerin ja Rømskogin kuntien kanssa Østfoldin susikuntina, joissa nähdään susia säännöllisesti.
Johan Falk (elokuvasarja)
Elokuvasarjaa on Ruotsin televisiossa esittänyt TV4-kanava, joka on ollut myös mukana tuotannossa. Suomessa MTV3 on esittänyt elokuvasarjaa.
Nicole Oliver
Nicole Oliver (s. 22. helmikuuta 1970 Ottawa) on kanadalainen Leo-ehdokkuuden saanut näyttelijä, joka on useimmiten esiintynyt televisiosarjoissa ja dubannut animea.
Ura
Oliver opiskeli näyttelemistä Yorkin yliopistossa, ja valmistumisensa jälkeen hän opiskeli vielä British American Drama Academyssa Oxfordissa ja Lontoossa. Hän on tehnyt 1990-luvulta lähtien uraa televisiossa useimmiten komedia- ja draamasarjoissa, kuten Shirley Holmes ratkaisee ja L-koodi. Oliver on tehnyt myös useita äänirooleja animaatioihin, kuten UBOS Loitsukirja ja He-Man.
Lehtikuva
Lehtikuva on johtava suomalainen kuvatoimisto ja osa uutistoimisto STT:tä. STT:ssä työskentelee kaikkiaan runsaat 120 journalismin, kuvajournalismin, kuvatuotannon, grafiikan, media- ja viestintäalan ammattilaista.
Historia
Lehtikuva syntyi 6. maaliskuuta 1951, ja sen perustajat olivat Sanoma Osakeyhtiö, Sanoma Osakeyhtiön pääomistaja Eljas Erkko ja Erkon luotettu Juhana Perkki.
Kuvatoimiston perustaminen liittyi vahvasti lähestyviin Helsingin olympialaisiin. Helsingin Sanomat ja Ilta-Sanomat tulisivat tarvitsemaan arvokisoista runsaasti kuvia, mutta molemmat lehdet toimivat tuolloin ilman omia valokuvaajia. Perustamispäätökseen vaikuttivat myös Sanoman tiivistyneet suhteet ulkomaille, kirjoittaa toimittaja Risto Jussila kirjasessaan ”Ei sanaa ilman kuvaa – Lehtikuva Oy:n kuusi vuosikymmentä” (2011). Sotavuosien jälkeen Suomeen oli saatavilla entistä enemmän ulkomaista kuvatarjontaa, ja näille kuville tarvittiin erillinen levittäjä.
Lehtikuvan toiminta käynnistyi vaatimattomasti. Alkuvaiheessa yhtiöllä oli vain muutama työntekijä eikä lainkaan toimitiloja. Aluksi yrityksen asiakkaita olivat Helsingin Sanomat ja Ilta-Sanomat, muita lehtiä alkoi tulla asiakkaaksi vähitellen.
Uutiskuvauksen lisäksi Lehtikuvan liiketoimintaan kuuluvat olennaisena osana kaupalliset kuvaukset ja tilauskuvaukset. 1960- ja 1970-luvuilla, jolloin Suomen tekstiili- ja vaatetusala on voimissaan, Lehtikuvan kuvaajat tekevät muun muassa runsaasti muotikuvauksia.
Keskeisin hahmo Lehtikuvan historiassa oli Eljas Erkon tytär Patricia Seppälä. Seppälä ehti monivaiheisen työuransa aikansa toimia Lehtikuvassa monessa roolissa ollen muun muassa yhtiön toimitusjohtaja ja sen hallituksen jäsen ja puheenjohtaja. Lehtikuvan historiaa dokumentoineen Risto Jussilan mukaan Seppälä oli etevä verkostoituja, jonka ansiosta Lehtikuvalla oli tiiviit suhteet ulkomaisiin kuvatoimistoihin ja järjestöihin. Seppälä oli myös vahvasti vaikuttamassa siihen, että Lehtikuvan kuvaajat kiersivät ahkerasti urheilun arvokisoissa.
Ajan mittaan Lehtikuvasta kasvoi pohjoismaisittain katsottuna suuri kuvatoimisto. Esimerkiksi 1980-luvulla henkilöstön määrä oli joka vuosi yli 80.
Kotimaan markkinoilla Lehtikuvan asema johtavana kuvatoimistona vankistui kilpailija Pressfoton ajauduttua konkurssiin syksyllä 1996. Muun muassa teknologian kehitys johti kuitenkin siihen, että henkilöstömäärässä mitattuna yhtiö kutistui huomattavasti huippuvuosiin verrattuna: Esimerkiksi koko kuvalaboratorio lakkautettiin, kun filmikuvaaminenkin loppui. Vuoden 2009 yt-neuvotteluiden jälkeen Lehtikuvassa työskenteli noin puolet vähemmän työntekijöitä kuin suuruuden vuosina.
Lehtikuva osana STT:tä
STT:n ja Lehtikuvan fuusioitumisen jälkeen uutistoimiston nimi oli STT-Lehtikuva. Vuonna 2016 STT-Lehtikuva uudisti konsernibrändinsä, minkä jälkeen nimi ja brändi tiivistyivät muotoon STT. Lehtikuva säilyi kuitenkin kuvaliiketoiminnassa kuvien itsenäisenä tuotemerkkinä, ja esimerkiksi sanomalehdissä julkaistavat uutiskuvat kreditoidaan edelleen Lehtikuvan nimiin.
Kansallinen senioriliitto
Kansallinen senioriliitto ry (vuoteen 1996 Kansallinen eläkeläisliitto) on valtakunnallinen eläkeläisjärjestö, joka edistää ikääntyvien ja eläkeläisten sosiaalista turvallisuutta ja hyvinvointia sekä valvoo heidän oikeuksiaan. Liitto on puolueisiin kuulumaton kansalaisjärjestö, mutta oli alun perin kytköksissä Kokoomukseen. Senioriliiton arvoja ovat elämänmyönteisyys, itsensä ja toisten arvostaminen, vastuu itsestä ja muista, suoraselkäisyys ja perinteiden kunnioittaminen. Kansallinen senioriliitto saa yleisavustusta yleishyödylliseen toimintaansa sosiaali- ja terveysjärjestöjen avustuskeskukselta STEA:lta. Lisäksi senioriliitto on saanut avustusta eläkkeelle siirtymisen ahdistavana kokevien senioreiden elämänhallinnan tukemiseen Rohkeasti seniori -hankkeen 2019–2021 avulla. Senioriliiton toimisto sijaitsee Helsingin Kampissa. Toiminnanjohtajana on toiminut vuodesta 2021 alkaen Maarti Kuikka.
Toimintamuodot
Kansalaisjärjestönä liitto, sen piirit ja paikalliset senioriyhdistykset aktivoivat jäseniään edistämään omaa ja toisten hyvinvointia sekä vaikuttamaan yhteiskunnalliseen päätöksentekoon. Senioriliiton, sen piirien ja yhdistysten perustehtävinä ovat yhdessäolon mahdollistaminen ja senioreiden pitäminen aktiivisina yhteiskunnan toimijoina. Senioriliiton jäsenet ovat tehneet vuosikausia paikkakunnillaan eri tavoin auttamistyötä: esimerkkejä ovat muun muassa erilaiset muistikerhot, ystäväkerhot, palvelutalojen avustamisprojektit ja digituen järjestäminen.
Kansallinen senioriliitto kuuluu Eläkeläisliittojen etujärjestöön EETU ry:hyn. EETUn perustivat yhteistuumin kuusi valtakunnallista eläkeläisjärjestöä kesäkuussa 2006: Eläkeliitto ry, Eläkeläiset ry, Eläkkeensaajien Keskusliitto EKL ry, Kansallinen senioriliitto ry, Kristillinen Eläkeliitto ry ja Svenska pensionärsförbundet rf. EETU on kuuden järjestön edunvalvontaan keskittyvä yhteistoimintaorganisaatio. EETUn hallitus muodostuu jäsenjärjestöjensä puheenjohtajista ja toiminnanjohtajista. EETUn puheenjohtajuus vaihtuu vuosittain. EETU ry antaa lausuntoja, julkaisee kannanottoja ja pitää yhteyttä keskeisiin päättäjä- ja vaikuttajatahoihin, joita ovat muun muassa eduskunta, valtioneuvosto, sosiaali- ja terveysministeriö, Eläketurvakeskus, Kela, Työeläkevakuuttajat TELA, Kuntaliitto ja työmarkkinajärjestöt. Lisäksi EETU on edustettuna seuraavissa elimissä: Vanhus- ja eläkeläisasioiden neuvottelukunta (STM) Kelan neuvottelukunta Kelan eläkeasiain neuvottelukunta Kelan eläkeasioiden asiakasraati TELAn eläkkeensaajien yhteistyöryhmä Selkokeskus.
Kansallinen senioriliitto pitää myös itsenäisesti yhteyttä eläkeläis- ja sosiaalialan järjestöihin, viranomaisiin ja päättäjiin. Senioriliitto on Sosten jäsen. Lisäksi senioriliitto on European Seniors’ Unionin ESUn jäsen ja tekee kansainvälistä yhteistyötä ikäihmisten aseman parantamisen eteen.
Organisaatio
Kansallisen senioriliiton korkein päättävä elin on liittokokous, joka kokoontuu joka kolmas vuosi. Senioriliiton jäsenyhdistykset valitsevat liittokokousedustajat. Liittokokous päättää toiminnan suuntaviivoista ja teemoista kolmivuotiskaudelle sekä valitsee liiton puheenjohtajan, kaksi varapuheenjohtajaa ja liittovaltuuston puheenjohtajan sekä valtuuston jäsenet. Liittokokousten välisenä aikana toimeenpanovalta on hallituksella. Liittovaltuusto hyväksyy hallituksen esityksestä toimintasuunnitelman ja talousarvion. Valtuusto käsittelee myös tilinpäätöksen ja vuosikertomuksen sekä myöntää vastuuvapauden hallitukselle ja muille vastuuvelvollisille.
Marraskuussa 2020 Helsingissä etäyhteyksin pidetyssä liittokokouksessa liiton ja sen hallituksen puheenjohtajaksi valittiin Anneli Taina, varapuheenjohtajiksi Aila Harjanne ja Risto Löppönen. Liittovaltuuston puheenjohtajaksi valittiin Helsingin liittokokouksessa Leena Jääskeläinen sekä varapuheenjohtajiksi Esa Anttonen ja Anja Hänninen. Puheenjohtajiston toimikausi on kolme vuotta. Kesäkuussa 2023 liittokokous pidetään Savonlinnassa.
pienoiskuva |Kansallisen senioriliiton puheenjohtaja Anneli Taina pienoiskuva|Kansallisen senioriliiton toiminnanjohtaja Maarit Kuikka
Historia
Eläkeläisliittojen perustaminen osuu samaan ajankohtaan kansaneläke- ja työeläkejärjestelmän synnyn kanssa. Ensimmäisinä järjestäytyivät Suomen Kansan Demokraattista Liittoa (SKDL) ja Suomen Sosialidemokraattista Puoluetta (SDP) lähellä olleet eläkeläisjärjestöt 1950- ja 1960-lukujen taitteessa.
Kansallisia eläkeläisten seuroja oli perustettu, mutta vasta vuosikymmen myöhemmin Kansallisen Kokoomuksen johdossa ryhdyttiin toimiin kokoomuslaisia arvoja kannattavan eläkeläisjärjestön saamiseksi. Kansallinen Eläkeläisliitto perustettiin Tuusulan kansanopistolla 6.10.1971.
Ensimmäisessä liittokokouksessaan 21.4.1972 ja jatkokokouksessa 13.5.1972 Kansallinen Eläkeläisliitto päätti yksimielisesti jättää jäsenanomuksen Kansalliselle Kokoomukselle. Kokoomuksen puoluevaltuusto hyväksyi Kansallisen Eläkeläisliiton jäsenjärjestökseen kokouksessaan 5.8.1972. Liiton jäsenyys ei kuitenkaan tarkoittanut paikallisyhdistysten automaattista jäsenyyttä puolueessa.
Liiton toiminnan alkuvuosien yhtenä tärkeänä tavoitteena oli turvata vähimmäiseläke. Eläkejärjestelmän perustana oli liiton mielestä oltava työuran aikaisiin ansioihin perustuva työeläke. Edunvalvonnan rinnalla harrastustoiminta, kuten retkeily ja musiikki, oli liiton tärkeä toimintamuoto.
Vuonna 1973 liittoon kuului 54 paikallisyhdistystä, ja yhdistysten tapahtumiin osallistui noin 130 000 henkilöä. Kaksi vuotta myöhemmin liitolla oli 61 jäsenyhdistystä ja 12 000 jäsentä.
Ero Kansallisesta Kokoomuksesta
Kansallinen eläkeläisliitto oli ensimmäisessä liittokokouksessaan hyväksynyt yksimielisesti liittymisen kokoomukseen, mutta jäsenyys puolueessa ei ollut ongelmaton. Myöskään kaikki liiton jäsenyhdistykset eivät kuuluneet puolueeseen. Kansallinen eläkeläisliitto oli eri asemassa valtionavustuksia jaettaessa kuin muut eläkeläisjärjestöt, jotka eivät kuuluneet puolueeseen. Syksyllä 1976 kokoomuksen puoluehallitus suositteli eläkeläisliitolle eroa puolueesta. Perusteluina olivat kitkaa aiheuttaneet jäsenmaksut, kaventuneet mahdollisuudet saada valtion ja kuntien avustuksia sekä tarpeeton kilpailu jäsenistä kansallisseurojen ja eläkeläisseurojen välillä. Aloitteen eroamisesta piti kuitenkin lähteä liitosta. Kansallisen eläkeläisliiton ylimääräisessä liittokokouksessa joulukuussa 1977 hyväksyttiin selvällä enemmistöllä sääntömuutos, jonka mukaan liitto luopui puolueen jäsenyydestä.
Kansallinen eläkeläisliitto erosi kokoomuksen jäsenyydestä vuoden 1978 alussa. Eläkeläisliiton toimintaedellytykset paranivat puolueesta eroamisen jälkeen: koska liitto ei enää kuulunut puolueeseen, se pääsi valtion ja Raha-automaattiyhdistyksen RAY:n avustusten piiriin. Eläkeläisliitto sai Raha-automaattiyhdistykseltä investointirahoituksen, jonka avulla se sai ostettua keskustoimistonsa toimistotilat Kansakoulukadulta vuonna 1979. Alkuvaiheessa liitto otti kaupan rahoittamiseen myös pankkilainaa. Liitolla oli 106 jäsenyhdistystä vuonna 1979. Jäsenyhdistykset järjestivät tuona vuonna noin 9 000 tapahtumaa. Samana vuonna Raha-automaattiyhdistyksen avustus kasvoi 22 prosenttia ja sosiaalihallituksen avustus kaksinkertaistui.
Liitto sai runsaasti julkisuutta, kun Helsingin kaupunginjohtajan tehtävästä eläkkeelle jäänyt ylipormestari Raimo Ilaskivi valittiin Kansallisen eläkeläisliiton puheenjohtajaksi kesäkuussa 1992. Valtakunnallisesti tunnetun ja mielipiteitä herättäneen Ilaskiven puheenjohtajuus herätti kiinnostusta liittoa kohtaan. Marraskuussa 1992 Kansallinen eläkeläisliitto ajoi Ilaskiveä presidentti-ehdokkaaksi. Liitto perusti valitsijayhdistyksen ja keräsi siihen tarvittavat kokoomuksen jäsenten nimet.
Ihmismetsästys
Ihmismetsästys voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Kansallinen senioriliitto
Ero Kansallisesta Kokoomuksesta
Liitto juhli toimintansa 25. vuotta vuonna 1996. Tuolloin Kansallisen eläkeläisliiton nimi muutettiin Kansalliseksi senioriliitoksi.
Patina
Kansallinen senioriliiton, entisen Kansallisen eläkeläisliiton, ensimmäinen oma julkaisu oli Eläkeläisen Joulu 1973. Sitä seurasi Eläkeläisen Talvi 1974 ja 1975, minkä jälkeen liiton julkaisutoiminta tyrehtyi muutamaksi vuodeksi. Tarve omalle lehdelle ja tiedottamiselle nousi ajankohtaiseksi sen jälkeen, kun liitto oli päättänyt erota kokoomuksesta marraskuussa 1977. Päätös oman lehden julkaisemisesta tehtiin liittokokouksessa maaliskuussa 1978. Lehti nimettiin Patinaksi, ja ensimmäisen kerran se ilmestyi kevättalvella 1978. Vuosien saatossa Patina on ilmestynyt vaihtelevasti kuudesta kahdeksan kertaa vuodessa.
Nykyisin Patina ilmestyy kuusi kertaa vuodessa. Lehden päätoimittajana toimii senioriliiton toiminnanjohtaja. Patinan keskimääräinen painos on 23 500 kappaletta. Lehdellä on arviolta noin 40 000 lukijaa. Patinan artikkelit käsittelevät muun muassa seuraavia teemoja: senioriasuminen, terveys ja hyvinvointi, henkilöt, kulttuuri, teatterit, matkailu sekä historia ja kirjallisuus.
Patina-lehden lisäksi senioriliitto tiedottaa toiminnastaan järjestön verkkosivuilla. Senioriliitolla on myös Facebook-, Youtube-, Twitter- ja Instagram-tilit.
pienoiskuva|Kansallisen senioriliiton liittokokous 2017
Keikkulan kurssi- ja virkistyskeskus
Kansallinen Eläkeläisliitto ryhtyi rakentamaan omaa kurssi- ja virkistyskeskusta vuonna 1982. Paasikivi-Opisto vuokrasi liitolle tontin Kakskerran mailta (nykyisin osa Turkua) Harjattulan kartanon alueelta. Kurssikeskus sai nimekseen Keikkula aiemmin samalla alueella olleen torpan mukaan. Rakennustyöt valmistuivat vuotta myöhemmin. Hankkeen kokonaiskustannuksiksi tuli noin 4,7 miljoonaa markkaa. Keikkulan tiloja ja toimintaa laajennettiin 1980-luvun aikana. Alkuvaiheessa Keikkulassa ei ollut omaa henkilökuntaa, vaan kurssitoiminta hoidettiin yhteistyössä liiton toimiston ja Paasikivi-opiston henkilökunnan kanssa. Kun Keikkulaan valmistui kuntoutusosasto, kurssikeskuksen johtajana aloitti Maria Siimes vuonna 1988.
Keikkulan kurssikeskuksen merkitys väheni 2000-luvun alkupuolella. Liitto luopui Keikkulasta vuonna 2010.
Jakob Eklund
Jakob Anders Eklund on ruotsalainen näyttelijä. Hän on näytellyt useissa elokuvissa ja televisiosarjoissa, kuten pääroolia Johan Falk -elokuvasarjan kaikissa 20 osassa. Lisäksi hän näytteli yhtä päärooleista Wallander-elokuvassa Jokeri.
Johan Falk -elokuvat
Jakob Eklund näyttelee Johan Falk -elokuvissa Ruotsin poliisin erikoisyksikössä työskentelevää Johan Falkia.
Yksityiselämä
Jakob Eklund on naimisissa näyttelijä Marie Richardsonin kanssa. Heillä on kaksi lasta, Klara (s. 1995) ja Leon (s. 2000). Lisäksi Eklundilla Tove-tytär (s. 1980) aiemmasta suhteesta.
Diédougou (Sikasson alue)
Diédougou on maalaiskunta Sikasson alueen Koutialan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Kouwo sijaitsee 65 kilometriä Koutialasta länteen. Kunnassa on 5 500 ja keskuskylässä 2 500 asukasta (vuonna 2009).
Diédougoun kunta rajoittuu luoteessa Koutialan piirin Koninan, koillisessa Konséguélan ja etelässä Koulikoron alueen Dioïlan piirin N’Dlondougoun kuntiin. Alue on pinnanmuodostukseltaan tasankoa.
Kuntaan kuuluu neljä kylää. Asukkaat ovat etupäässä miniankoja, bambaroita (dionka) ja fulbeja.
Seudun pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, hirssi, durra, riisi ja pavut. Myytäväksi kasvatetaan puuvillaa. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.
Pohjois-Sulawesi
Pohjois-Sulawesi on Sulawesin saarella sijaitseva Indonesian provinssi. Se sijaitsee saaren pohjoisimmassa osassa. Sen pohjoispuolella on Celebesinmeri ja eteläpuolella Molukkienmeri. Pohjois-Sulawesin ainoa naapuriprovinssi on Gorontalo. Pohjois-Sulawesin pääkaupunki on Manado. Pääkaupungin edustalla Manadonlahdella sijaitsee Bunakenin kansallispuisto. Bunakenin suojeltua saarta ympäröi koralliriutta, mikä on tehnyt siitä suositun sukelluskohteen.
Pohjois-Sulawesin asukasluku on noin 2 249 300 (vuonna 2010) ja pinta-ala 13 852 neliökilometriä. Alueen kansoista runsasväkisimmät ovat Minahasanit, Sangirit ja Mongondowt. Suurin osa Minahasa-väestöstä on kristittyjä, mutta provinssin alueella on myös hindulaisvähemmistö.
Haapakylän rautatieasema
Haapakylä on lakkautettu rautatieliikennepaikka Nurmes–Oulu-rataosuudella. Haapakylän asema avattiin Valtimo-nimellä liikenteelle 1. marraskuuta 1929. Paikalle oli rakennettu samana vuonna puinen asemarakennus, joka on siirretty lähistölle 1986. Asema muutettiin miehittämättömäksi 1969, jolloin pohjoisempana sijainnut Hiekkalahden asema sai Valtimo-nimen vanhan aseman muuttuessa Haapakyläksi. Henkilöliikenne lopetettiin 1975 ja tavaraliikenne 1984. Sen jälkeen aseman sivuraiteella on säilytetty vanhoja tavaravaunuja aina 2000-luvulle. Liikennepaikka lakkautettiin 2007.
Kevin Wimmer
Kevin Wimmer (s. 15. marraskuuta 1992 Wels) on itävaltalainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin valioliigassa pelaavaa Stoke Cityä. Vasenjalkainen Wimmer on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän kuuluu myös Itävallan jalkapallomaajoukkueeseen.
Seurajoukkueura
Wimmer aloitti uransa LASK Linzissä. Hän pelasi seuran ykkösjoukkueen paidassa Itävallan Bundesliigassa vuosina 2011–2012 28 ottelua tehden niissä neljä maalia. Heinäkuussa 2012 Wimmer siirtyi Saksan 2. Bundesliigan 1. FC Kölniin. Hän pelasi seuran paidassa kahden 2. Bundesliiga-kauden aikana 35 ottelua onnistuen maalinteossa kahdesti. Kaudeksi 2014–2015 Köln nousi takaisin Bundesliigaan. Wimmer teki Bundesliiga-debyyttinsä elokuussa 2014 Hamburger SV:tä vastaan ja pelasi kauden aikana 32 ottelussa.
Toukokuussa 2015 Wimmer siirtyi Englannin valioliigan Tottenham Hotspuriin.
Maajoukkueura
Wimmer on edustanut Itävaltaa niin alle 18-vuotiaissa kuin alle 21-vuotiaissakin. Debyyttinsä Itävallan jalkapallomaajoukkueessa hän teki marraskuussa 2013 ystävyysottelussa Yhdysvaltoja vastaan.
Giovanni d’Aniello
Giovanni d'Aniello (s. 5. tammikuuta 1955 Aversa) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja Pyhän istuimen diplomaatti. Hänet vihki papiksi Aversan hiippakuntaan Antonio Cece 8. joulukuuta 1978. Hänet nimitettiin Peston titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi nuntiukseksi Kongon demokraattiseen tasavaltaan 15. joulukuuta 2001, ja piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 2002. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Leonardo Sandri ja Robert Sarah.
D'Aniello sai 22. syyskuuta 2010 nimityksen nuntiukseksi Thaimaahan ja Kambodžaan sekä apostoliseksi delegaatiksi Myanmariin ja Laosiin. 10. helmikuuta 2012 hän sai nimityksen nuntiukseksi Brasiliaan.
Heptabarbitaali
Sitä on käytetty aikaisemmin Euroopassa unettomuuden hoitoon 1950-luvulta lähtien, mutta sitä ei nykyisin enää valmisteta.
Heptabarbitaalin kemiallinen kaava on C13H18N2O3, CAS-numero 509-86-4 ja eliminaation puoliintumisaika 6,1–11,2 tuntia.
Alfredo Ernest Novak
Alfredo Ernest Novak (2. kesäkuuta 1930 Dwight, Nebraska – 3. joulukuuta 2014) oli Brasiliassa toiminut yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin redemptoristien papiksi 2. heinäkuuta 1956 ja nimitettiin São Paulon arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Vardimissan titulaaripiispaksi 19. huhtikuuta 1979. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Paulo Evaristo Arns, jota avustivat José Ivo Lorscheiter ja Aloísio Ariovaldo Amaral.
Novak sai 15. maaliskuuta 1989 nimityksen Paranaguán hiippakunnan johtoon. Hän jäi eläkkeelle piispan tehtävistä 2. elokuuta 2006.
Andrzej Munk
thumb|220px|Munkin hauta [[Powązkin sotilashautausmaalla]] Andrzej Munk (16. lokakuuta 1921 Krakova – 20. syyskuuta 1961 Łowicz) oli puolanjuutalainen elokuvaohjaaja. Hän oli yksi puolalaisen elokuvan koulukunnan jäsenistä.
Kaksi hänen elokuvaansa on esitetty Suomessa – "Kierosilmäinen onni" (puol. Zezowate szczęście 1960; ensi-ilta Suomessa vuonna 1962) ja "Matkustaja" (puol. Pasażerka 1963, ensi-ilta Suomessa vuonna 1964). Vuosina 1957–1961 hän oli lehtori Łódźin elokuvakoulussa. Hän opetti muun muassa Roman Polańskille, Jerzy Skolimowskille ja Krzysztof Zanussille.
Vuonna 1946 hän meni naimisiin Halszka Próchnikin kanssa. Munk kuoli auto-onnettomuudessa. Hänet haudattiin Powązkin sotilashautausmaalle.
Miro Ruokonen
Miro Petteri Ruokonen (s. 27. maaliskuuta 1996 Forssa) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhossa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ahmed Obaid bin-Dagher
pienoiskuva|216x216px|Ahmed Obaid bin-Dagher kesäkuussa 2014.
Miro Ruokonen
Seuraura
Ruokonen on Forssan Palloseuran kasvatti. Kaudella 2010–2011 hän voitti koko C-nuorten I-divisioonan syöttöpörssin ja jakoi sarjan pistepörssin toisen sijan KooKoon Sami Hyttisen kanssa tehoilla 20+36=56. Kaudeksi 2011–2012 Ruokonen siirtyi Hämeenlinnan Pallokerhon junioreihin. Kauden 2012–2013 päätteeksi hän voitti siellä B2-nuorten Suomenmestaruuden. Kaudella 2013–2014 Ruokonen edusti HPK:ta myös Junior Club World Cupissa, joka päättyi hopeaan. Kauden 2014–2015 päätteeksi hän voitti A-nuorten SM-hopeaa.
Ahmed Obaid bin-Dagher
Ahmed Obaid bin-Dagher (أحمد عبيد بن دغر, s. 2. joulukuuta 1952 Hadramautin maakunta, Etelä-Arabia, Britannia ) on jemeniläinen poliitikko. Hän on toiminut Jemenin keskushallinnon presidentti Abdrabuh Mansur Hadin hallituksen pääministerinä 3. huhtikuuta 2016 lähtien.
Miro Ruokonen
Seuraura
Kesäkuussa 2015 Ruokonen teki 2+1-vuotisen SM-liigasopimuksen HPK:n kanssa. Hän teki liigadebyyttinsä 11. joulukuuta 2015 Rauman Lukkoa vastaan. Ruokonen merkittiin HPK:n kolmosketjun vasempaan laitaan Otto Paajasen ja Juha Koiviston viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 12.43 minuuttia. Ruokonen sai myös yhden kahden minuutin jäähyn estämisestä. Hän teki liigauransa avausmaalin 2. helmikuuta 2016 vieraissa Oulun Kärppiä vastaan. Kaikkiaan Ruokonen pelasi kauden aikana SM-liigassa 19 runkosarjaottelua tehopistein 2+1=3.
Ahmed Obaid bin-Dagher
Opiskelut ja poliitikon ura
Bin-Dagher valmistui Adenin yliopistosta kandidaatiksi vuonna 1983. Vuonna 1990 Jemen yhdistyi ja bin-Dagher pääsi kansanedustajaksi Jemenin sosialistisen puolueen riveissä. Vuonna 1994 käydyn sisällissodan takia bin-Dagher pakeni maasta. Hän valmistui vuonna 2000 historian maisteriksi Kairon arabitutkimuksen instituutista ja tohtoriksi vuonna 2004.