cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kuopion Palloseuran historia
Suomen parhaaksi (1970-luku)
1976 mestarijoukkueesta KuPS menetti viisi miestä Ouluun ja yhden KPT:lle. Menetyksistä huolimatta 1977 tuli hopeaa. Euroopan cupissa belgialainen FC Brügge voitti Kuopiossa 0-4 ja kotonaan 5-2. 1978 UEFA-cupissa KuPS löi ensimmäisellä kierroksella kööpenhaminalaisen B 1903:n Kuopiossa ja pelasi tasan 4-4 vieraissa, eli selvitti tiensä ensimmäistä kertaa Euro-kilpailussa toiselle kierrokselle. Toinen kierros pelattiin Mikkelissä, josta löytyi keinovalot. Esbjerg BK voitti 0-2; myös Tanskassa tuli KuPS:lle tappio 4-1.
Sarjajärjestelmä koki huomattavia muutoksia kaudella 1979. Ensin pelattiin aikaisemmin pelattu kaksinkertainen sarja, jota kutsuttiin runkosarjaksi, ja sen 8 parasta jatkoivat yksinkertaiseen loppusarjaan. Molempien sarjojen pisteet laskettiin yhteen. KuPS ylsi hopealle, mutta mikäli runkosarjan pisteet olisi puolitettu seuraavana vuonna aloitetun käytännön mukaan, olisi KuPS ollut mestari OPS:n asemesta.
KuPS:n eri joukkueiden Suomenmestaruuksien kokonaismäärä 70-luvulla oli 14: edustus 2 (+ 3 hopeaa) ja juniorit 12: 6 A, 3 B, 1 C ja 3 kpl D-juniorit, vain nappulat jäivät ilman mestaruutta), vastaavasti HJK:lla oli 9: edustus 2 (+ hopea + 2 pronssia) + juniorit 7; lisäksi HJK:lla oli 6 naisten SM. TPS saavutti 3 edustuksen SM (+ pronssin), 4 juniori- ja 1 naisten mestaruutta. Reipas oli 70-luvun neljänneksi eniten mestaruuksia kahminut seura 7 (1 + 6).
KuPS oli noussut 70-luvulla suomalaisittain suurseuraksi: oleelliset tekijät oli seurassa toteutettu esimerkillisesti, markkinointi, pelaajien työasiat ja seuran johdon vaastuun jaot olivat hallinnassa. Talouskin oli kunnossa, sillä lipputulot elättivät seuraa pitkälle. Lisämausteena oli ankara lajin sisäinen paikallinen kilpailu KPT:n kanssa, eikä kilpailevia lajeja ollut käytännössä lainkaan.
Pääsarjaläsnäolo eikun jatkuu (1980-luku)
Vuonna 1980 KuPS aloitti 32. peräkkäisen pääsarjakautensa. Peräkkäiset pääsarjakaudet –ennätys KuPS:aa ennen oli ollut Hakan 23 (1950 – 1972). Reipas oli päätyvä 20:een 1981, TPS 35:een 2000 ja HJK oli pelannut pääsarjaa yhtäjaksoisesti alkaen 1964.
1980-luvulla alkoivat KuPS:n vaikeat vuodet. KPT lähti haastamaan 70-luvun lopussa KuPS:aa, ja myös Elo nosti päätään alemmista sarjoista kaupungin suurseurojen kilpailijaksi. Myös jääkiekkoväki alkoi rakentaa pohjaa KalPa:n nousulle liigaan. Jalkapallo muuttui amatöörien harrastuksesta ammattimaiseksi kilpaurheiluksi. KPT:n täysimittainen hyökkäys kotimaiselle jalkapallohuipulle pääsemiseksi päättyi yhtälön taloudelliseen mahdottomuuteen muutamassa vuodessa, ja Elonkin nousun takaa löytyi kestämättömät perusteet, mikä johti seura toiminnan loppumiseen.
Kaikki kolme kuopiolaisseuraa pelasivat pääsarjassa yhtä aikaa ensimmäisen ja viimeisen kerran vuonna 1982. Tämän jälkeen jalkapallon elinvoimaa alkoivat nakertaa KalPa ja jääkiekko Niiralan jäähallin vamistuttua 1980. Ensimmäinen ulkomaalainen päävalmentaja KuPS:ssa oli puolalainen Boguslaw Hajdas, 1983-85. Mitalit jäivät kauaksi hänenkin aikanaan (9., 8. ja 6.). Kuutos-loppuisena vuosikymmenen vuotena ei tullut enää mestaruutta, eli 1956, -66, -76 kultainen sarja ei jatkunut KPT-legenda Jouko Pasasen valmennuksessa.
Pasasen potkujen jälkeen alkoivat Markku Hyvärisen KuPS:n pelastusoperaatiot hänen toimiessaan apuna valmennuksessakin. 80-luku päättyi KuPS:lta komeasti Suomen cupin voittoon Olympiastadionilla kun Haka hävisi 3-2. Harri Nyyssönen pisti pallon kahdesti suoraan kulmapotkusta maaliin; toki Olli Huttunen Hakan maalivahtina auttoi maaleissa osaltaan. KuPS voitti historiansa toisen Suomen cupin, ja kapteeni Tuomo Hyvärinen pääsi nostamaan voittokannun ilmaan ensimmäisenä. Markku Hyvärisestä tuli ensimmäinen kuopiolainen, joka on palkittu sekä Kuopion parhaana urheilijana (1966 maalikuninkuus) että valmentajana (1989 cupvoitto).
Pohjakosketus Kakkosessa (1990-luku)
Kauden 1990 virallisista kilpailuista pelattiin ensin SM-hallisarja. KuPS selviytyi neljän seuran lopputurnaukseen Lahden suurhalliin, mutta jäi viimeiseksi. KuPSin valmentajaksi oli palannut kymmenen vuoden tauon jälkeen Martti Räsänen.
Kausi alkoi ensimmäistä kertaa Suomessakin englantilaiseen tapaan hyväntekeväisyysottelulla, jossa kohtasivat edellisen kauden mestari (Kuusysi) ja cupvoittaja (KuPS). Päätukijan mukaan tapahtuma oli nimeltään Neste Charity Shield. Ottelu pelattiin 22. huhtikuuta Olympiastadionilla. Kuusysi voitti 1-0, yleisöä oli 970 ja ottelun tuotto n. 100000 mk kohdistettiin Suomen saaristoluonnon suojeluun.
KuPS selviytyi pudotuspeleihin oltuaan runkosarjassa neljäs. Paras kolmesta järjestelmällä pelatulla 1. pudotuspelikierroksella KuPS hävisi otteluvoitoin 0-2, kotiottelussa tuli rangaistuspotkukilpailuhäviö Reippaalle. Euroopan cupvoittajien cupissa vastassa oli Kiovan Dynamo, joka joutui tyytymään Väinölänniemellä 2-2 tasapeliin, mutta Kiovassa ukrainalaiset voittivat 4-0.
Alasarjapelaaminen oli hoppeetakin häpeällisempää KuPS:lle. Paluu huipulle haluttiin varmistaa palkkaamalla valmentajavelho Keijo Voutilainen. 1993 I divisioonasta nousu pääsarjaan oli tehty helpoksi, sarjan 4 parasta pelasi Veikkausliigan 4 huonoimman kanssa karsintasarjan, jonka 6 parasta pääsi pääsarjaan. KuPS voitti divarin ja oli karsintasarjassa kolmas.
Liisankadun elokuvastudiot
Oy Suomen Filmiteollisuuden (SF) Liisankadun elokuvastudiot sijaitsivat Helsingin Kruununhaassa Liisankatu 14:n sisäpihalla olleissa halleissa vuosina 1945–1965. Alun perin tennishalliksi 1922–1923 rakennettu kiinteistö muutettiin 1945 Suomen Filmiteollisuuden elokuvastudioksi Hannu Lemisen suunnitelman perusteella, aikaisemmin yhtiön studiot olivat Fredrikinkadulla vanhassa kasarmirakennuksessa. Studiot olivat aikanaan Pohjoismaiden suurimmat ja ne muodostuivat kahdesta A- ja B-studioksi kutsutusta hallista. Studioiden yhteydessä olivat myös lavaste-, huonekalu-, rekvisiitta-, puku- ja asustevarastot, puutyöverstaat, lavasterakentajien ja -maalareiden työtilat, puvustotilat sovitustiloineen ja äänitystekniikan tilat sekä koeteatteri. Studioilta oli myös salakäytävä Liisankatu 14:ssä toimineeseen ravintola Sateenkaareen.
Kuopion Palloseuran historia
Pohjakosketus Kakkosessa (1990-luku)
1994 Veikkausliigasta putoamisen ei pitänyt olla helppoa, kun kaksi huonointa 14:stä pudotettiin, mutta KuPS oli selvästi huonoin. Viimeisessä pelissä Anjalankoskella 8.10.1994 MyPa voitti 8-0. KuPS ei ollut koskaan hävinnyt sarjapeliä noin rumin lukemin. Sami Hyypiä oli tuolloin urallaan lähimpänä voittaa SM:n, mutta kun TPV voitti samanaikaisesti vieraissa Jaron 86. minuutin maalilla 1-2, niin mestaruudesta ei päädytty pelaamaan uusintaottelua. Jaro oli tasoittanut 81. minuutilla, ja Jaron voitolla MyPa olisi ollut heti Suomen mestari.
KuPS:n realismia oli nyt yrittää selvitä hengissä talousongelmista. Onnistunut puheenjohtajan vaihdos piristi seuraa, sillä kaudet 1995-2003 KuPS ry:n puheenjohtajana toiminut Eija Vähälä loi seuraan uutta henkeä: ”Taistellaan, eikä anneta KuPS:n loppua”. Kaudet 1995-96 KuPS säilyi vielä Ykkösessä, mutta seuraavalla kaudella KuPS putosi Kakkoseen. 1997 hämmästeltiin sitä, miten KuPS:n ei pärjännyt Ykkönen-Kakkonen karsintasarjassa otteluistaan Nokian Pyryä ja kemiläistä lähiöjoukkuetta Visan Palloa vastaan kunnialla. Kaksi tasapeliä karsintasarjassa tarkoitti, että KuPS jatkoi Kakkosessa, tasolla, joka vastasi aikoinaan Maakuntasarjaa.
Liisankadun elokuvastudiot
Liisankadun studioissa kuvattiin yli 100 näytelmäelokuvaa, ensimmäinen elokuva oli Hannu Lemisen elokuva En ole kreivitär (1945) ja viimeinen studioilla kuvattu elokuva oli Åke Lindmanin ja Palmer Thompsonin ohjaama Juokse kuin varas (1965). Vuonna 1948 studioille rakennettiin Laitakaupungin laulu -elokuvaa varten lavasteet kuvitteellista Vallilan Synninkujaa varten. Komisario Palmun erehdys -elokuvaa varten taas rakennettiin uima-allas studiolle. Studioilla kuvattiin kokonaisuudessaan ilman ulkokuvauksia elokuvat Prinsessa Ruusunen (1949) ja Rion yö (1951).
Kuopion Palloseuran historia
Pohjakosketus Kakkosessa (1990-luku)
KuPS aloitti historiansa alimmalla sarjatasolla pelaamiskauden 3.5.1998 Nilsiän Halssilla, NP-H – KuPS päättyi 1-2 (0-2). KuPSin kokoonpano ottelussa oli numerojärjestyksessä (tuohon aikaan ottelupöytäkirjoissa ei esitetty aikoja maaleille, varoituksille eikä vaihdoille): 3. Vesa Rovio (mv), 10. Marko Karhunen, 11. Jarkko Flink, 13. Harri Nyyssönen (teki maalin), 22. Olli Kosonen, 24. Miikka Turunen (teki maalin), 26. Esa Rovio (sai kaksi keltaista eli punaisen), 30. Kimmo Pöyhönen (tilalleen vaihdettiin 27. Ilja Venäläinen), 55. Markku Raatikainen (joukkueen kapteeni), 70. Yrjö Happonen (tilalleen vaihdettiin 16. Jarno Ollikainen), 77. Tommi Antikainen (tilalleen vaihdettiin 18. Antti Konttinen). Muut vaihtopelaajat: 2. Lassi-Pekka Kauhanen (mv), 16. Timo Mikkonen, 21. Toni Kinnunen. 9-paitaa KuPS:ssa 1998 kaudella kantoi Mikko Pantsu, joka ei ollut mukana kauden avauspelissä. Kotijoukkueessa (Nilsiän Pallo-Haukat) numerolla 109 pelasi Jani Hartikainen, joka vaihtoi vastustajien riviin kaudelle 2000.
Kauden avausottelussa KuPS:ssa pelasi siis 17-vuotias espoolaissyntyinen Ilja Venäläinen. Ilja oli aloittanut pallon potkimisen neljän vanhana, ensiopit hän omaksui Kopari-nappuloissa, mutta vaihtoi viiden-kuuden ikäisenä keltamustiin. Kesän 1997 Ilja pelasi lähes yksinomaan B-junioreissa (KuPS saavutti SM-pronssia), A-junioreissa Ilja pelasi vajaan yhden puoliajan. 1997/98 talvella Ilja harjoitteli ykkösjoukkueen mukana.
Liisankadun elokuvastudiot
Suomen Filmiteollisuuden tehtyä konkurssin vuonna 1965 B-studiohalli purettiin pian sen jälkeen mutta A-studiohalli siirtyi Yleisradion käyttöön. Vuosina 1972–1977 hallissa toimi Ylen stereostudio ja sieltä lähetettiin suomalaisten pop- ja rock-yhtyeiden konsertteja Popstudio-ohjelmassa. Yleisradio käytti hallia vuoteen 1979 saakka. Tämän jälkeen kiinteistön omistanut Suomen Pankki muutti studion liikuntahalliksi vuonna 1981. Vuonna 2019 Suomen Pankki ja Kuntien eläkevakuutus ilmoittivat purkavansa liikuntahallin ja rakentavansa tilalle kaksi asuinrakennusta, joihin tulee 45 asuntoa. Entinen A-studiohalli purettiin syksyllä 2020.
Kuopion Palloseuran historia
Pohjakosketus Kakkosessa (1990-luku)
KuPS kilpaili Kakkosessa 1998 Kuopion herruudesta Kings SC:n kanssa. Paikallisotteluissa Kings jäi kupsilaisilta voittamatta, kevätkierroksella Kings voitti 1-0 ja syksyllä pisteet jaettiin 2-2. Nousu onnistui, valmentajana toimi Jouni Jäntti. Kakkosessa pelaaminen hankaloitti kuitenkin velkataakan hoitamista, ja syksyllä 1998 alkoi häämöttää konkurssi. Pelastusoperaatiota varten oli muodostettu KuPS Oy, joka tuli ja pelasti KuPS ry:n vain parin viikon päässä häämöttävältä konkurssilta (KuPS Oy aloitti toimintansa joulukuussa 1998 ). Oy hoiti ry:n velat verottajalle, ja näin oltiin valmiit aloittamaan uusi nousu takaisin kotimaan huipulle.
Oy-kauden ensimmäisen vuoden (1999) KuPS pelasi Ykkösessä ja säilytti sarjapaikkansa.
Paluu pääsarjaan (2000-luvun alkuvuodet)
Uuden vuosituhannen ensimmäiseen kauteen 2000 lähdettiin uuden ja päätoimisen valmentajan Esa Pekosen johdolla, joka nosti KuPS:n Veikkausliigaan. .Sarjakausi 2000 huipentui Ykkösen yläloppusarjassa sen viimeisellä kierroksella 28. lokakuuta KuPSin ja Atlantiksen välillä. KuPS palaisi Veikkausliigaan, jos se saisi pisteenkin Väinölänniemellä FC Mikkeliltä. KuPS:n tappiolla ja Atlantiksen voitolla ne palaisivat uusinnan suorasta noususta, haviäjä karsisi TPS: aa vastaan. Jokrut-Atlantis tuli 2-5, KuPS voitti 1-0 (Tero Taipaleen 30. min:n rp-maalilla), yleisöä Väinölänniemellä oli 4516. KuPS nousi, KuPS:n maalikuningas sarjassa oli Ilja Venäläinen 14 maalilla.
Ensimmäinen liigakausi 2001 toi kahdeksannen sijan. 2002 Pekonen korvattiin Jari Pyykölällä, mutta tämä ei löytänyt seuran ja pelaajien kanssa yhteistä säveltä. KuPS säilyi sarjassa karsintojen kautta. 2003 Pyykölä joutui lähtemään kesken kauden, tilalle palkattiin Ismo Lius, ja kau päätteeksi KuPS putosi. Suomen cupissa 2003 KuPS eteni kolmella voitolla 16 parhaan joukkoon; neljännessä ottelussa FC Hämeenlinna pudotti KuPS:n jatkosta. A-juniorit selviytyivät SM-loppusarjaan (6.), ja B-juniorit joutuivat tyytymään ikäisissään I divisioona -pelaamiseen.
Edellisen kauden surkea loppu sai Oy:n johtoon uutta puhtia, ja kaudelle 2004 suuntaa piti muuttaa. Toiminnalle haettiin uskottavuutta palkkaamalla hyvätasoinen päävalmentaja. Juha Malinen onnistui nostamaan KuPS:n heti takaisin Veikkausliigaan. Kausi 2004 oli alkanut Liigacup-kilpailulla, joka pelattiin kahdeksannen kerran. KuPS ei ollut osallistunut kilpailuun aikaisemmin. Nyt oli kilpailun historiassa ensimmäinen kerta, kun siihen kelpuutettiin osallistumaan myös I-divisioonan joukkueita. Osallistujia oli 16, ja KuPS ei päässyt 4 parhaan jatkopeleihin. Suomen cupissa 2004 KuPS selviytyi 64 parhaan joukkoon 5. kierrokselle, jolla hävisi Huimalle. Junioreiden SM-kilpailuissa 2004 KuPS:n B-juniorit selviytyivät 12 joukkueen SM-loppusarjassa kahdeksanneksi, ja C-juniorit Kai Pahlman -lopputurnauksessa 16 seuran joukossa 13:ksi.
Kauden 2004 KuPS-uutuus oli seuran nimellä kulkeneen reservijoukkueen perustaminen. KuPS/2:lle myönnettiin sarjapaikka suoraan Itä-Suomen piirin Kolmoseen, joka on sarjapelaamisen 4. ylin sarjataso. Joukkue nousi heti Kakkoseen, ja nimeksi muuttui KuPS Akatemia. KuPS:ssa ei pidetty A-nuorten SM-sarjaa riittävästi pelaajia kehittävänä sarjana, ja kakkosjoukkueen myötä A-juniorit luopuivat SM-sarjapaikastaan. Kakkosjoukkuekokeilu kesti kolme kautta, eikä KuPS-A:ta nähty valtakunnan juniorisarjoissa 2004-07. thumb|250px|KuPS:n [[Jani Hartikainen (vas.) ja FC Hakan Mikko Innanen Valkeakoskella 28. huhtikuuta 2005.]]
2005 Liigacupissa KuPS jäi lohkonsa viimeiseksi (4:s). Vain kaksi parasta pääsi jatkopeleihin puolivälieriin, eli KuPS ei selviytynyt jatkoon. Suomen cupissa KuPS hävisi vieraissa Kakkosessa pelaavalle TP-Seinäjoelle kilpailun 6. kierroksella (mukana oli tuolloin vielä 32 joukkuetta ). KuPS:n sarjapaikka Veikkausliigassa varmistui (mikä oli ollut kauden tavoite) kolme kierrosta ennen loppua vierasvoitolla HJK:sta; Kalle Parviainen teki 0-1 voittomaalin ottelun viimeisellä minuutilla. KuPS:n sijoitus sarjassa oli lopulta kymmenes, 12 p edellä karsimaan joutunutta RoPS:a. Mestaruus meni MyPalle (56 p), HJK:lla oli 4 p vähemmän, kolmas oli Tampere Utd. KuPS jäi pronssista 22 p. 14 seuran 26 ottelun sarjassa KuPS pelasi 8 voittoa, 5 tasapeliä ja 13 häviötä; maalieroksi tuli 32-45 ja pisteitä 29. Reservijoukkue KuPS Akatemia pelasi Kakkosessa ja sijoittui sen itälohkossa neljänneksi. 2005 KuPS:n saavutukset juniorijalkapalloilussa olivat: Talenttiakatemioiden SM-kilpailussa KuPS Akatemian sija oli 9. , B-junioreiden SM-sarjassa 9. ja C15-poikien Kai Pahlman –turnauksessa 3. .
Uusi stadion, Liigacupin voitto ja konkurssiuhka (2006)
Kaudelle 2006 KuPS menetti runkopelaajistaan (yli 20 ottelua sarjassa 2005 pelanneet) Kalle Parviaisen, Pietari Holopaisen ja Edward Anyamkyeghin. Heidän korvaajina 2006 kaudelle olivat uusista pelaajista Medo ja Janne Mahlakaarto. Parviaisen sarjassa tekemät 11 maalia jäivät lähinnä Miikka Oinosen vastuulle, hän oli tullut KuPS:aan TPS:sta jo loppukaudeksi 2005.
KuPS aloitti virallisen kautensa 2006 Liigacupissa helmikuun alkupuolella. Pietarsaaressa Jaro voitti 3-2. Toisen KuPS:n maaleista teki Raphael Edereho. Nigerialaishyökkääjän kanssa oli tehty sopimus 2005 syksyllä ja 14. helmikuuta KuPS teki pelaajakaupan Ederehosta Iranin pääsarjassa pelaavaan FC Persepolikseen. Edereho ehti pelata KuPS:ssa talven aikana Lahti-cupissa kaksi ottelua ja liigacupissa yhden pelin. Kolmessa ottelussa hän viimeisteli neljä maalia. Persepolis purki Ederehon sopimuksen kuuden ottelun ja yhden maalin jälkeen. Kun siirtorahat jätettiin maksamatta, KuPS riitautti asian ja se siirtyi Fifan käsittelyyn. Maaliskuussa 2008 KuPS sai vihdoinkin rahat Raphael Ederehon siirrosta. FIFAn ja CASin päätösten myötä mestaruustaistelussa olevaa iranilaisjoukkuetta uhattiin 6 pisteen menetyksellä, mikä oli riittävä painostustoimi. KuPS sai noin 100 000 euron siirtokorvauksen, joka on seuran ennätys. .
Liigacup pelattiin kahdessa alkulohkossa (6 ja 7 joukkuetta). KuPS sijoittui 7 joukkueen lohkossaan neljänneksi ja selviytyi puolivälieriin toisen lohkon voittajaa vastaan Helsinkiin Talin halliin 24. maaliskuuta: FC Lahti-KuPS 1-2. Aprillipäivänä 2006 Talin hallissa KuPS eteni pitkäaikaisen kapteeninsa Jani Hartikaisen edelliskauden Veikkausliigamestari MyPan verkkoon upottamalla maalilla Liigacupin finaaliin. 12. huhtikuuta Finnair Stadiumilla pelatussa loppuottelussa KuPS voitti Miikka Oinosen kahdella maalilla FC KooTeePeen 2–1, Liigacupin voitto oli KuPS:n kahdeksas titteli; aikaisemmat olivat viisi Suomen mestaruutta ja kaksi cupin voittoa. Aiemmista titteleistä tuorein oli vuoden 1989 cupvoitto.
Kauden toiseksi viimeisessä ottelussaan KuPS voitti VPS:n vieraissa. Voitto oli kaikkiaan kauden neljäs, ja se nosti KuPS:n (yht. 19 pistettä) säilyjän paikalle pisteellä ohi Jaron, jolla oli vielä jäljellä kaksi ottelua. KuPS lopetti kautensa 22. lokakuuta kotihäviöön 1-2 Hakalle. Kun Jarokin hävisi ottelunsa, jäi KuPS:n kohtalo riippumaan viikoksi IFK Mariehanm-Jaro -tuloksesta. KuPS säilyisi Liigassa vain jos Jaro häviäisi (tasapisteissä Jaron säilyisi paremman maalieron turvin). Jaro pelastui 0-0 –tasapelillä ja KuPS putosi Ykköseen. Kauden 2006 Veikkausliigan mitalistit olivat Tampere United (51 p), Haka (45 p) ja Honka (44 p). Reservijoukkue KuPS Akatemia sijoittui Kakkosessa (Lohko A) seitsemänneksi, eli säilyi helposti sarjassa.
Veikkausliigassa pelanneista KuPSilaisista 2006 kauden aikana pelasivat nuorisomaajoukkueissa Pyry Kärkkäinen ja Berat Sadik U21:ssä sekä Patrik Turunen ja Samuli Kaivonurmi U19:ssä.
2006 KuPS:n saavutukset juniorijalkapalloilussa olivat: talenttiakatemioiden SM-kilpailussa KuPS Akatemia tuli hopealle, B-junioreiden SM-sarjassa KuPS:n sija = 5. , C15-poikien Kai Pahlman –turnauksessa KuPS:n sija = 7. .
KuPS oli ajautunut syksyllä 2006 palloilulajien kuopiolaisille huippuseuroille tuttuun ongelmaan, rahoitusvaikeuksiin. Loppuvuonna 1998 perustettu KuPS Oy oli tuottanut vuosien mittaan yhteensä 300000 euroa tappiota. Viimeisin huippuseuran konkurssi Kuopiossa oli ollut vuonna 2000, kun KuPS-Volley joutui lopettamaan toimintansa. KalPa:ssa liigakiekkoilu oli ajautunut konkurssiin kahdesti 1990-luvulla.
KuPS Oy:n toimitusjohtana Oy:n alusta alkaen (1998) toiminut Markku Raatikainen ilmoitti julkisuuteen 5. lokakuuta hoitavansa tehtäviään lokakuun loppuun, ja siirtyvänsä marraskuun alussa liike-elämän palvelukseen. Raatikainen pelasi KuPS:ssa yht. 11 kautta; aloitti jalkapalloilijana pääsarjassa KuPS:ssa 1985.
KuPS:n tiedotustilaisuudessa 30. lokakuuta kerrottiin, että konkurssi yritetään välttää ja toiminta jatkuu Ykkösessä. Kulujen karsiminen alkoi jättämällä toimitusjohtajan paikka täyttämättä. Toimitusjohtajan urheilupuolen tehtävistä (mm. pelaajasopimukset) vastuu siirrettiin urheilutoimen johtajaksi nimitetylle Esa Pekoselle. Vastuuvalmentajan työt aloittaa pelaajanakin menneellä kaudella esiintynyt Kai Nyyssönen, mutta palkanmaksu Juha Maliselle jatkui, vaikka hänellä ei ollut minkäänlaista tehtävää KuPS:ssa.
KuPS Oy:n pääomistus oli 4 henkilöllä, Ari Lahti 25 %, kolme muuta henkilöä 20 % kukin ja loput 15 % oli jakautunut vajaalle 30 pienomistajalle.
KuPS Oy:n ylimääräinen yhtiökokous pidettiin 1. joulukuuta. Vain muutama päivä aiemmin julkisuudessa pidettiin lähes varmana, että KuPS joutuisi hakeutumaan konkurssiin. Kokouksessa Ari Lahti nousi hallituksen puheenjohtajaksi Manu Vesalon tilalle. Kokous päätti järjestää nykyisille osakkeenomistajille 300000 euron suunnatun osakeannin. Ari lahti lupasi hoitaa yli 200000 euron velat ja sitoutui merkitsemään annin kokonaan, jos osakkeet eivät kelpaa muille omistajille.
Joulukuussa 2006 tiedotettiin, että KuPS Oy ja Kings Kuopio ry ovat solmineet yhteistyösopimuksen, ja samalla KuPS Akatemia (KuPS Talentit ry) luopuu Kakkosen sarjapaikastaan. KuPS Talentit ry jatkaa toimintaansa rekisteröityneenä yhdistyksenä ilman kilpailutoimintaa. Kaudella 2007 KuPS pelaa ykkösessä ja Kings Kakkosen C-lohkossa. KuPS:aan ei perusteta myöskään suunniteltua A-juniorijoukkuetta, koska valintatilaisuuksiin ei ilmoittautunut riittävästi pelaajia.
Päävalmentajana toimineen Juha Malisen ja KuPS:n välinen voimassa yhä ollut sopimus purettiin 5. helmikuuta 2007. Malinen allekirjoitti 8. helmikuuta 2007 kahden vuoden sopimuksen kazakstanilaisen pääsarjaseuran Shakter Karagandan kanssa.
Ari Lahti KuPS:n pääomistajaksi (2007 - )
Osakeannin jälkeen Ari Lahden omistus KuPS Oy:stä oli 95 %. Lahti oli jäänyt pois KuPS Oy:n hallituksesta vuotta aiemmin, kun hänestä asiat eivät olleet toimineet. Nyt KuPS oli velaton. Jalkapallossa Lahti oli myös toiminut Veikkausliigan puheenjohtajana 1998-2001 Lahti osallistui jo toistamiseen KuPS:n pelastamiseen. Aikaisemmin 90-luvulla hän oli osa suurempaa sijoittajajoukkoa, joka perusti KuPS Oy:n seuran taloudelliseksi turvaksi. thumb|250px|[[Ilja Venäläinen perässään Klubi-04:n Sakari Mattila. 13. toukokuuta 2007, Finnair Stadium.]]
Kauteen 2007 KuPS:n pelaajisto muuttui varsin rajusti. Uusia olivat mm. kotiin palannut Ilja Venäläinen ja Harri Ylönen (oma kasvatti, oli pelannut KuPS:ssa E-junioreista A-nuoriin ). .
KuPS pelasi hienon loppukauden. Kun kuusi kierrosta oli pelaamatta, Rovaniemen Palloseura oli sarjakärjessä kahdeksan pistettä edellä toisena ollutta KuPS:aa. Viimeiselle kierrokselle (pelattiin 20. lokakuuta) lähdettäessä RoPS johti sarjan kakkosta KuPS:a kahdella ja sarjakolmosta JJK:ta 15 pisteellä. Kärkijoukkueiden viimeiset ottelut olivat FC Hämeenlinna-RoPS ja KuPS-JJK. Päätöskierroksella FC Hämeenlinna voitti RoPS:n 3-2 ja KuPS voitti JJK:n 4-1, ja KuPS nousi takaisin liigaan. Kuopiolaisten sankari oli kolme maalia päätöskierroksella tehnyt Ilja Venäläinen. KuPS:n tulos 26 ottelussa oli 16 voittoa, 8 tasapeliä ja 2 häviötä maalierolla 44-17 ja pisteitä 56, RoPS jäi yhden pisteen (maaliero oli 44-23).
2007 KuPS:n saavutukset juniorijalkapalloilussa olivat: talenttiakatemioiden SM-kilpailussa KuPS Akatemia ei selviytynyt alkulohkosta 6 parhaan lopputurnaukseen, B-junioreiden SM-sarjassa KuPS oli Suomen mestari , C15-poikien Kai Pahlman –turnauksessa KuPS:n sija = 10. .
Kuopion Palloseura aloitti Veikkausliigakauden 2009 heikosti: 3 häviötä, tasapeli, ensimmäinen voitto vasta viidennessä ottelussa ja sitten viisi häviötä, ja neljällä pisteellä KuPS oli sarjan viimeinen. 14. toukokuuta päävalmentaja Kai Nyyssönen erotettiin ja valmennusvastuu siirrettiin loppukaudeksi urheilutoimenjohtaja Esa Pekoselle (kauden päätyttyä sopimusta jatkettiin kauden 2011 loppuun ).
23. kesäkuuta 2009 KuPS tiedotti, että 18-vuotiaat pikkunappuloista seuraa edustaneet Petteri Pennanen ja Tuomas Rannankari siirtyvät Hollannin pääsarjassa (Eredivisie) pelaavaan FC Twenteen. Pennasen sopimus on kaksi-, ja Rannankarin kolmevuotinen. Pennanen oli jo ollut alkukauden vuokralla Twentessä. Rannankari pelaa KuPS:ssa ennen siirron lopullisesti virallistavia sopimuksen allekirjoittamisia Honka-pelin (24.6.). KuPS:sta Eurooppaan ammattilaiseksi oli siirtynyt viimeksi maalivahti Kari Laukkanen 80-luvun lopussa Belgiaan. .
KuPS vahvisti joukkuettaan kauden puolivälissä ja teki 3. heinäkuuta sopimukset loppukaudesta kahden nigerialaispelaajan kanssa, joista toinen oli hyökkääjä Dickson Nwakaeme
Palloliitto myönsi Nwakaemelle peliluvan otteluun KuPS-RoPS (pelattiin 4.7., KuPS voitti 3-0). RoPS teki protestin Nwakaemestä (oli pelannut Senegalissa toukokuun alun jälkeen). Palloliitto hylkäsi protestin, koska katsoi KuPS:n toimineen oikein. RoPS teki uuden vastalauseen (pelilupa oli myönnetty väärin perustein). 10. elokuuta Palloliiton vastalausevaliokunta tuomitsi KuPS:n hävinneeksi 0-3. KuPS valitti Urheilun oikeusturvalautakuntaan, jonka päätös tuli 2. lokakuuta: alkuperäinen tulos palautettiin. Sarjasta oli tuolloin pelaamatta kaksi kierrosta. KuPS:n kannalta päätös tarkoitti, että sen sarjapaikka varmistui. Tilanne sarjan hännillä 24 kierroksen jälkeen muuttui päätöksen myötä ja oli nyt: KuPS 22 p, JJK 15 p ja RoPS 13 p.
Lopulta sarjan mestariksi tuli HJK, muut mitalit saivat FC Honka (hopea) ja TPS (pronssi). Viimeisessä ottelussa RoPS voitti kotonaan KuPS:n 1-0. RoPS sai sarjassa 16p (putosi, maaliero oli selvästi huonompi kuin JJK:lla), JJK 16 p (joutui karsimaan sarjapaikastaan). KuPS oli lopulta 12., pelasi 26 ottelustaan 6 voittoa, 5 tasapeliä ja 15 häviötä maalierolla 29-53, pisteitä tuli 23.
Takaisin mitalikantaan (2010-luku)
Cup-kilpailuissa KuPS ei selviytynyt Liigacupin alkulohkostaan kahdeksan parhaan pudotuspeleihin ;Suomen cupissa tuli häviö välierässä TPS:lle. Junioreiden SM-kilpailuissa A-junioreiden sijoitus oli 6., B:n 12. ja C:n 15.
2011 kaudella KuPS oli Veikkausliigassa kuudes, hävisi Liigacupissa puolivälieräottelussa HJK:lle ja myös Suomen cupin finaalissa tuli häviö HJK:lle.
14. heinäkuuta 2011 KuPS teki 21 vuoden tauon jälkeen paluun Europeleihin, kun seura oli päässyt mukaan Eurooppa-liigaan sen toiselle karsintakierrokselle. Kotiottelussa KuPS voitti 1-0 romanialaisen CS Gaz Metas Mediasin. Vieraspelin 0-2 –häviö pudotti KuPS:n jatkosta.
Junioreiden SM-kilpailuissa 2011 A-junioreiden sijoitus oli 7., B:n 13. (ei selviytynyt 12 joukkueen SM-sarjaan; voitti Ykkösen lohkonsa) ja C:n 13.
2012 kaudella KuPS oli Veikkausliigassa kymmenes, hävisi Liigacupissa puolivälieräottelussa HJK:lle ja Suomen cupin finaalissa tuli häviö Hongalle.
Eurooppa-liigassa (kausi 2012/13) KuPS voitti vastustajansa kahdella ensimmäisellä karsintakierroksella ja selviytyi kolmannelle karsintakierrokselle, jonka voittaja pääsisi pudotuspeleihin pelaamaan pääsystä kilpailun lohkovaiheeseen. Kotiottelussa KuPS voitti 1-0 turkkilaisen Bursasporin. Vieraspelin 0-6 –häviö pudotti KuPS:n jatkosta.
Junioreiden SM-kilpailuissa 2012 A-junioreiden sijoitus oli 4., B:n 6. ja C-nuoret tulivat kolmanneksi.
2013 kaudella KuPS oli Veikkausliigassa seitsemäs, hävisi Liigacupissa välieräottelussa FC Lahdelle ja Suomen cupin finaalissa tuli häviö Hongalle.
Junioreiden SM-kilpailuissa 2013 A-junioreiden sijoitus oli 9. (ei selviytynyt 8 joukkueen SM-sarjaan; voitti Ykkösen lohkonsa). B voitti SM:n, ja C:n sijoitus oli 8.
KuPS Oy:n omistukset järjesteltiin uusiksi. Ari Lahti myi henkilökohtaisessa omistuksessaan olleet osakkeet 100-prosenttisesti omistamalleen Oy Suomen Hilaris Ab:lle. Järjestelyllä Ari Lahti halusi varmistaa, että KuPS ja mahdollisesti tulevaisuudessa toteutuva nykyistä laajempi jalkapallostadion ovat samassa omistuksessa. KuPS Oy:n osakkeista Oy Suomen Hilaris Ab:lla on 97,5 %; toiseksi suurin omistaja runsaalla 1 %:n osuudella on Jukka Pitkänen.
2014 kauden alkupuolella toukokuun alussa Marko Rajamäki korvasi KuPS:aa pitkän aikaa valmentaneen Esa Pekosen. Kauden päätöspelissä, kotiottelu 25. lokakuuta VPS:aa vastaan, oli panoksena vielä sarjan neljäs tila ja paikka 2015/16 Eurooppa-liigaan. KuPS:n piti voittaa ottelunsa, MIFK ei saanut voittaa kotonaan TPS:aa ja HJK:n piti vielä voittaa myöhemmin syksyllä pelattava Suomen cupin finaali. KuPS hävisi 0-1 ja MIFK voitti 3-1. VPS-ottelu oli gambialaistoppari Omar Colleyn viimeinen ottelu KuPS:ssa, hän jatkaa uraansa Ruotsin Allsvenskanin Djurgårdenissa. Colley palkittiin ottelun jälkeen KuPS:n vuoden pelaajaksi (valitsijoina olivat valmentajat, joukkueenjohto ja kannattajat). Veikkausliigakauden 2014 mestari oli HJK, SJK sai hopeaa, FC Lahti pronssia ja VPS oli neljäs. KuPS:n loppusaldo Veikkausliigakauden 33 ottelusta oli 11 voittoa, 11 tasapeliä ja 11 häviötä maalierolla 44-44 ja 44 pisteellä. KuPS:n sijoitukseksi tuli lopulta seitsemäs.
2014 molemmissa cupeissa KuPS oli kahdeksan parhaan joukossa, kun putosi jatkosta kotipeleissään puolivälierissä: Suomen cupissa tuli häviö Interille (1-2) ja Liigacupissa SJK:lle (0-1). Junioreiden SM-kilpailuissa KuPS voitti A-nuorissa SM:n, B-nuorissa SM-hopean ja C-nuorten sijoitus oli kuudes.
Kauden 2015 viralliset kilpailut alkoivat Liigacupilla, jossa KuPS ei selviytynyt jatkopeleihin puolivälieriin, mistä seuraus oli, että Suomen cup alkoi KuPS:lta jo 4. kierrokselta. Cup-taival päättyi välierähäviöön Turussa Interille, joka selvityi finaaliin rangaistuspotkukilpailuvoitolla 3-2 rp. (1-1 ja., 1-1).
Veikkausliigan kolmanneksi viimeisen kierroksen kotipelin 2-0 voitto Jarosta vamisti KuPS:lle sarjapaikan kaudelle 2016. Veikkausliigakausi 2015 päättyi KuPS:n osalta kotihäviöön 0-1 HJK:lle. KuPS:n tulos 12 seuran 33 ottelun sarjassa oli 9 voittoa, 11 tasapeliä, 13 häviötä, maaliero 32-40 ja 38 pistettä. Mestariksi tuli SJK, hopealle RoPS ja pronssia sai HJK. KuPS:n sijoitus oli yhdeksäs, jäi pronssista 20 pistettä, oli 6 pistettä parempi kuin karsimaan joutunut KTP (11.), sarjasta putosi Jaro.
Junioreiden SM-kilpailuissa KuPS saavutti 2015 A-nuorissa SM-hopeaa ja B-nuorissa SM-pronssia. C-juniorit (15 v) eivät osallistuneet itsenäisenä KuPSina Kai Pahlman -kilpailuun; KuPS oli mukana yhteisjoukkueena nimellä KuPS/JIPPO yj, jonka sijoitus oli 16.
Kauden 2016 viralliset kilpailut alkoivat Liigacupilla, jossa KuPS ei selviytynyt jatkoon, kun oli omassa alkulohkossaan viimeinen. Liigacup kilpailtiin kahdessa kuuden seuran alkulohkossa, joista vain lohkovoittajat jatkoivat finaaliin. Suomen cupissa KuPS selviytyi puolivälierään, jossa hävisi HJK:lle. Veikkausliiga alkoi KuPS:n osalta 9. huhtikuuta kotihäviöllä Ilvestä vastaan. KuPS hävisi kaksi seuraavaakin ottelua, ja vasta neljännessä ottelussa tuli ensimmäiset pisteet kotivoitolla FC Lahdesta. KuPS:n sijoittui liigassa lopulta seitsemänneksi, 33 ottelussa tuli 14 voittoa, 7 tasapeliä ja 12 tappiota maalierolla 37-31, eli pisteitä on 49. Prossimitaliin jäi eroa 8 ja karsijaan 17 pistettä. Marko Rajamäen valmennuspesti päättyi kauden viimeiseen otteluun 23. lokakuuta 2016; uusi päävalmentaja on Jani Honkavaara.
Naisten jalkapallo
Pallokissat-seura pelasi 2018 naisten liigassa, putosi Ykköseen ja syksyllä Pallokissojen edustusjoukkueen toiminta siirtyi KuPS:n alaisuuteen. KuPS:lle tarjoutui yllättäen mahdollisuus aloittaa naisten sarjaottelut korkeimmalla sarjatasolla, kun Palloliitto päätti olla myöntämättä liigalisenssiä vuoden 2018 mestarille PK-35 Vantaalle. KuPS oli täydennysjärjestelmässä toisena helsinkiläisen PK-35:n ollessa ensimmäinen. PK-35 Vantaa valitti Palloliiton päätöksestä Urheilun oikeusturvalautakuntaan. PK-35 ei jättänyt, KuPS jätti liigalisenssihakemuksen. 5. helmikuuta 2019 Palloliiton liittokokous myönsi täydennysmenettelyllä liigapaikan KuPS:lle. PK-35 Vantaa sai paikan Ykköseen ja sai pitää Mestarien liigan karsintapaikkansa.
Ensimmäisen virallisen ottelunsa KuPS pelasi naisten Suomen cupissa 19. tammikuuta 2019 Oulussa: hävisi ONS:lle 0-6.
George Rust
George Rust (n. 1628 – joulukuu 1670) oli brittiläinen teologi, filosofi ja pappi, joka voidaan lukea Cambridgen platonisteihin. Rust opiskeli ja opetti Cambridgen yliopistossa, ollen Henry Moren oppilas ja Christ's Collegen jäsen vuodesta 1649. Myöhemmin Rust toimi Irlannissa Connorin tuomiorovastina (vuodesta 1661) ja Dromoren piispana (vuodesta 1667).
Helsinki Foundation
Helsinki Foundation (säätiörekisterissä Helsinki-säätiö) on kansainvälisesti toimiva suomalainen luonnonsuojelusäätiö. Voittoa tavoittelematon hyväntekeväisyyssäätiö hankkii lahjoitusvaroilla maata ja perustaa näihin kohteisiin yksityisiä luonnonsuojelualueita. Säätiön on perustanut 2015 suomenaustralialainen pariskunta Viivu ja Dom Padden.
Helsinki Foundationin ideana on tehdä luonnonsuojelu kaikille mahdolliseksi ja säilyttää arvokkaita luontokohteita tuleville sukupolville. Lahjoittaja voi valita säätiön www-sivuilta löytyviltä kartoilta mieleisensä suojelulohkon (greenspace) ja nimetä sen persoonallisesti. Lahjoittaja saa tarkat koordinaatit nimikkosuojelualueensa sijainnista sekä tiedot kohteen koosta, ja lahjoittaja voi halutessaan myös vierailla luontokohteessa itse.
Helsinki Foundation etsii aktiivisesti uusia suojelukohteita ympäri maailmaa. Suojeltava alue voi olla esimerkiksi metsää, kosteikkoa tai luonnonniittyä. Säätiöllä on omat luonnonsuojelualueet jo kolmessa eri maassa: Suomessa, Australiassa ja Virossa. Suomen Lapissa, Sallassa sijaitseva Arctic Taiga Reserve rajoittuu kirkasvetiseen Näsmäjärveen. Lapin kohde olikin säätiön ensimmäinen suojelukohde.
Kesällä 2019 säätiö julkisti uusimman luonnonsuojelualueen Virosta. Vainio Bird Reserve sijaitsee Muhun saarella, mikä on erityisesti muuttolinnuille suotuisa levähdysalue. Saarenmaan maakuntaan kuuluva Muhu eli Muhumaa on säilynyt hyvin vähäisen maatalouden ja suojelun vuoksi. Lintujen ja muiden eläinten lisäksi Muhussa on runsaasti hyönteisiä ja kämmekkäkasveja.
Helsinki Foundation toimii vapaaehtoisvoimin.
Obi-Wan Kenobi
Obi-Wan ”Ben” Kenobi on George Lucasin Tähtien sota -elokuvissa esiintyvä kuvitteellinen hahmo, jota ovat näytelleet Alec Guinness ja Ewan McGregor. Alkuperäisessä trilogiassa hän toimii Luke Skywalkerin mentorina ja kouluttaa häntä jediksi. Esiosatrilogiassa hän toimi Anakin Skywalkerin ystävänä ja mestarina. Hän on esiintynyt päähenkilönä monissa muissa Tähtien sota -medioissa.
Alkuperäinen trilogia
Obi-Wan esiteltiin vuoden 1977 alkuperäisessä Tähtien sota -elokuvassa planeetta Tatooinella asuvana vanhana erakkona nimeltä "Ben Kenobi". Kun Luke Skywalker ja C-3PO lähtevät etsimään karannutta droidia R2-D2, he joutuvat Hiekkakansan hyökkäyksen kohteeksi. Pelastettuaan Luken ja droidit niiltä, Ben sanoo oikean nimensä olevan Obi-Wan ja kertoo kuuluneensa jedeihin, Vanhaa Tasavaltaa suojelleisiin rauhanvartijoihin, jotka Darth Vader ja muut Imperiumin palvelijat lähes tuhosivat. Obi-Wan kertoi myös Vaderin tappaneen Luken isän, jolle kuuluneen valosapelin hän antaa Lukelle.
Luke ja Obi-Wan tutkivat R2-D2:n sisään kätketyn viestin, jossa prinsessa Leia kertoo piilottaneensa droidin sisään Imperiumin superaseen, Kuolemantähden, piirustukset ja pyytää toimittamaan ne Alderaaniin. Obi-Wan pyytää Lukea mukaansa Alderaanin ja sekä oppimaan jediksi. Luke ei aluksi suostu tähän setänsä ja tätinsä vuoksi, mutta nähtyään Imperiumin iskujoukkojen tappaneen heidät, hän lähtee Obi-Wanin mukaan. Mos Eisleyn avaruussatamassa Obi-Wan käyttää mielenhallintaa pakottaakseen sotilaat päästämään heidät. He tapaavat salakuljettaja Han Solon ja tämän perämies Chewbaccan, ja saavat näiltä kyydin Alderaaniin Millennium Falconilla. Matkan aikana Obi-Wan opettaa Lukelle valosapelin käyttöä ja tuntee olonsa heikoksi tuntiessaan "suuren häiriön Voimassa". Hyperajon päätyttyä he saavat selville, että Alderaan on tuhottu ja ajautuvat Kuolemantähden vetosäteen vaikutuksesta avaruusaseman sisään.
Kuolemantähdellä Obi-Wan saa kytkettyä vetosäteen pois päältä, mutta kohtaa valosapelitaistelussa Darth Vaderin. Obi-Wan kiinnittää Vaderin huomion itseensä, jotta Luke ja muut pääsisivät pakoon. Lopulta hän antaa Vaderin kukistaa itsensä ja kuoleman hetkellä hänen kehonsa katoaa. Elokuvan lopussa hänen äänensä kuitenkin opastaa Lukea käyttämään Voimaa Kuolemantähden tuhoamiseen.
Imperiumin vastaiskussa Obi-Wan kommunikoi useita kertoja Luken kanssa Voimaan yhtyneenä henkenä. Planeetta Hothilla hän neuvoo Lukea etsimään Dagobahilta jedimestaria nimeltä Yoda. Yodan epäilyistä huolimatta Obi-Wan suostuttelee Yodan jatkamaan Luken koulutusta. Obi-Wan näyttäytyy myös kun yrittää Yodan ohella suostutella Lukea olemaan lähtemättä Pilvikaupunkiin pelastamaan ystäviään. Luke lähtee tästä huolimatta ja lupaa myöhemmin palata Dagobahille.
Jedin paluussa, Obi-Wan ilmestyy Lukelle Dagobahilla Yodan kuoleman jälkeen. Obi-Wan tunnustaa, että Darth Vader oli Luken isä ja paljastaa myös prinsessa Leian olevan Luken biologinen kaksoissisar. Toisen Kuolemantähden ja Imperiumin kukistumisen jälkeen Obi-Wan näyttäytyy ewokien kylän juhlassa Yodan hengen sekä hyväksi kääntyneen Anakin Skywalkerin hengen rinnalla.
Esiosatrilogia
Elokuvassa Tähtien sota: Episodi I – Pimeä uhka, Obi-Wan on mestari Qui-Gon Jinnin padawan eli jedioppilas. Hän liittyy mestarinsa seuraan neuvottelemaan planeetta Naboon saartaneen Kauppaliiton edustajien kanssa. Selvittyään taisteludroidien hyökkäyksestä, he pelastavat kuningatar Padmé Amidalan yhdessä Jar Jar Binks -nimisen gunganin kanssa. He pakenevat planeetalta ja yrittävät matkustaa Coruscantiin, Tasavallan pääplaneetalle. Alus vaurioituu hyökkäyksen aikana ja laskeutuvat Tatooinelle, mistä he löytävät nuoren Anakin Skywalkerin. Qui-Gon aistii Anakinin epätavallisen vahvan yhteyden Voimaan, vaikka Obi-Wan näkee tämän yhteyden vaarallisena.
Palatessaan Naboolle pysäyttämään Kauppaliiton, Qui-Gon ja Obi-Wan kohtaavat sithin nimeltä Darth Maul. Qui-Gon saa valosapelitaistelussa surmansa, mutta Obi-Wan onnistuu lyömään Maulin, katkaisten hänen kehonsa kahtia ja pudottaen hänet reaktorikuiluun. Aiemmista epäilyistään huolimatta, hän lupaa Qui-Gonille kouluttavansa Anakinin jediksi. Yoda myöntää Obi-Wanille jediritarin arvon ja vastentahtoisesti luvan ottaa Anakin padawanikseen.
Elokuvassa Tähtien sota: Episodi II – Kloonien hyökkäys, kymmenen vuotta myöhemmin, Obi-Wan on kokenut jediritari ja Anakin yhä hänen padawaninsa. Kaksikko on hyvin läheinen, vaikka Anakin on kärsimätön ja uskoo mestarinsa pidättelevän häntä. Pelastettuaan senaattori Padmé Amidalan salamurhayritykseltä, Obi-Wan lähtee yksin jäljittämään salamurhan tilanneita palkkionmetsästäjiä planeetta Kaminolle. Hän saa tietää planeetan asukkaiden rakentavan massiivista klooniarmeijaa Tasavallalle. Hänet esitellään palkkionmetsästäjä Jango Fettille, josta sotilaat ovat kloonattu. Obi-Wan päättelee Fettin olevan salamurhayrityksen takana ja lyhyen taistelun jälkeen hän seuraa Fettiä planeetta Geonosikselle.
Geonosiksella, Obi-Wan saa selville, että Tasavallalta eroamiseen pyrkivän separatistijärjestöä Itsenäisten aurinkokuntien konfederaatio johtaa sith-lordiksi kääntynyt Qui-Gonin entinen mestari, kreivi Dooku. Lähetettyään viestin Anakinille, Obi-Wan joutuu Dookun vangiksi. Häntä kuulustellaan ja lopulta hänet tuomitaan kuolemaan. Tämä kuitenkin estetään, kun jedit saapuvat mukanaan kaminolaisten luoma klooniarmeija. Obi-Wan ja Anakin kohtaavat Dookun valosapelitaistelussa, mutta häviävät sen. Yoda pelastaa heidät, mutta samalla Dooku pääsee pakenemaan.
Elokuvassa Tähtien sota: Episodi III – Sithin kosto Obi-Wan on ylennetty jedimestariksi ja saanut paikan jedineuvostossa. Hän on myös yksi Tasavallan armeijan kenraaleista. Jediritariksi ylennetty Anakin on yhä hänen työparinsa ja heistä on tullut sekä parhaat ystävät että sotasankarit. Alussa he lähtevät pelastamaan ylikansleri Palpatinea, jonka separatistijohtajiin kuuluva kenraali Grievous oli siepannut. Kreivi Dooku huomaa pelastusyrityksen ja kohtaa kaksikon valosapelitaistelussa. Dooku tyrmää Obi-Wanin tajuttomaksi, mutta saa surmansa Anakinin käsistä Palpaninen kannustettua häntä siihen. Jedien tehtävä onnistuu. Kun kansleri Palpatine on pelastettu, Obi-Wan lähetetään planeetta Utapaulle tuhoamaan kenraali Grievous.
Hän kysyy Padmélta tietoja Anakinin olinpaikasta ja tajuaa myös Anakinin olevan Padmén syntymättömän lapsen isä. Padmén lähtiessä Anakinin luokse planeetta Mustafarille, Obi-Wan piilotuu salaa alukseen. Saavuttuaan Mustafarille, Obi-Wan paljastaa itsensä ja kohtaa Anakinin hurjassa valosapelitaistelussa, jonka päätteeksi hän katkaisee Anakinin raajat ja jättää tämän laavavirran lähettyville. Obi-Wan ottaa entisen ystävänsä valosapelin ja palaa Padmén alukselle.
Obi-Wan vie Padmén kaukaiselle Polis Massan asteroidille, missä Padmé kuolee synnytettyään kaksoset (Luken ja Leian), samaan aikaan kun Palpatinen pelastama Anakin muutetaan kyborgiksi. Yodan neuvosta Obi-Wan päättää viedä Luken tämän sedän ja tädin luokse Tatooinelle, mutta saa myös tietää Qui-Gonin palanneen henkenä Voiman kautta. Obi-Wan vie Luken tämän perheen luokse ja jää maanpakoon Tatooinelle.
Yökkö
Yökkö voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Obi-Wan Kenobi
Jatko-osatrilogia
Elokuvassa Star Wars: The Rise of Skywalker Obi-Wanin ääni puhuu muiden menneisyyden jedien ohella ja lainaa näiden ohella voimaansa Reylle taistelussa Palpatinea vastaan, sanoen ”Nämä ovat viimeiset askeleesi, Rey. Nouse ja ota ne”. Tämänkin äänen muodostavat arkistosta otetut Guinnessin puheet sekä McGregorin äänittämä dialogi.
Televisio
Vuoden 2008 animaatioelokuvassa Star Wars: The Clone Wars ja sitä seuraavassa seuranneessa animaatiosarjassa, ääninäyttelijänään James Arnold Taylor. Hän on kenraalina Kloonisodissa ja käy Anakinin kanssa useita kertaa taisteluita separatisteja vastaan. Hän kohtaa sarjan aikana useita kertoja kenraali Grievousin, Asajj Ventressin sekä vanhan vihollisensa Darth Maulin.
Gustaf Adolf Spåre
Spåre suoritti tuomarintutkinnon 1838 ja sai varatuomarin arvon 1841. Hän omisti Pirkkalassa Valkilan tilan. Hän oli valtiopäivämies aatelissäädyssä 1863–1864. Spåre julkaisi teoksen Biografiska anteckningar om Senatens för Finland ledamöter och tjenstemän (1863, uusi laitos 1878).
Obi-Wan Kenobi
Televisio
Sarjassa Star Wars Rebels nuorempi Obi-Wan nähdään Kanan Jarrusin holokroniin tallennetussa viestissä aloitusjakson ”Kapina nousee” lopussa. Kolmannella kaudella Ezra Bridger saa jaksossa ”Visions and Voices” selville, että Obi-Wan on yhä elossa. Jaksossa ”Twin Suns” Obi-Wanin vanha vihollinen Maul vaeltaa Tatooinen aavikolla etsien Obi-Wania ja houkuttelee Ezran paikalle hoitamaan etsinnän hänen puolestaan. Obi-Wan estää Ezraa pökertymästä kuumuuteen ja neuvoo tätä palaamaan takaisin Kapinaliiton luokse. Maul saapuu ja kohtaa Obi-Wanin valosapelitaistelussa, jossa Obi-Wan voittaa hänet helposti. Ennen kuolemaansa Maul kysyy Obi-Wanilta suojeliko tämä ”Valittua” ja Obi-Wan vastasi, että kyllä. Jakson lopussa Obi-Wan tarkkaili etäältä nuorta Luke Skywalkeria.
Gustaf Adolf Spåre
Gustaf Adolf Spåren veli oli juristi, maanviljelijä ja valtiopäivämies Karl Vilhelm Spåre. Liike- ja valtiopäivämies Gustaf Emil Alfons Spåre oli Gustaf Adolf Spåren ja tämän puolison Emilia Natalia von Knorringin poika.
Obi-Wan Kenobi
Televisio
Disney+-sarjassa Obi-Wan Kenobi Obi-Wan oli elänyt yhdeksän vuotta Tatooinella. Hän ei ollut käyttänyt Voimaa vuosiin eikä uskaltanut tai saanut Owen Larsilta lupaa kouluttaa Lukesta jediä. Kun Vaderin tuhoamista suunnittelevalle inkvisiittori Kolmannelle sisaarelle (oikealta nimeltään Reva Sevander) työskentelevät palkkionmetsästäjät sieppasivat Alderaanilta 9-vuotiaan Leia Organan, Obi-Wan suostui lähtemään pelastamaan häntä. Matkan varrella Obi-Wan ja Leia saivat apua Polulta, Voimalle herkkiä ihmisiä suojelevalta verkostolta, ja sai tietää Anakinin/Vaderin selvinneen hengissä Mustafarilla saaduista vammoistaan. Lopulta hän kohtaa ja päihittää Vaderin kaksoistaistelussa, pitäen tästä lähtien Anakinia ”kuolleena” ja kutsuen häntä nyt ”Darthiksi”, saa suostuteltua kostossaan epäonnistuneen Revan aloittamaan uuden elämän, ja oppii ensimmäistä kertaa kommunikoimaan Qui-Gonin hengen kanssa.
Legends
Jedioppilas -kirjasarjassa kerrotaan, että Obi-Wan vietti nuoruutensa jeditemppelissä. Kukaan jedimestari ei kuitenkaan valinnut häntä oppilaakseen ja hänet aiottiin jo lähettää maatalousjoukkoihin, koska hän olisi pian liian vanha padawaniksi. Qui-Gon Jinn kuitenkin saapui jeditemppeliin katselemaan uutta oppilasehdokasta hänen aikaisemman oppilaansa Xanatosin paikalle. Qui-Gon Jinn katseli Obi-Wanin harjoitustaistelua. Obi-Wan päätti näyttää mestarille, että hän oli varsin varteenotettava padawan-ehdokas, mutta taisteli kuitenkin liian raivokkaasti Qui-Gonin mieleen. Pian Obi-Wanin vastustaja halusi haastaa Obi-Wanin salaa uusintaotteluun. He taistelivat illalla raivokkaasti ja molemmat saivat palohaavoja. Vastustaja kuitenkin käytti tätä hyväkseen ja meni sairaalaosastolle väittäen Obi-Wanin hyökänneen hänen kimppuunsa. Tämän vuoksi Obi-Wan lähetettiin maatalousjoukkoihin, samalle planeetalle, mille Qui-Gon oli menossa ja vieläpä samalla aluksella. He tukahduttivat matkalla huttien vallankaappauksen aluksella. Tämä ei kuitenkaan kääntänyt Qui-Gonin mieltä ja Obi-Wan joutui maatalousjoukkoihin.
Pian Obi-Wan kuitenkin kaapattiin orjaksi ja Qui-Gon sai selville, että sieppaaja oli hänen pimeälle puolelle kääntynyt oppilaansa Xanatos. Qui-Gon pelasti Obi-Wanin ja valitsi tämän padawanikseen.
Pa Konate
Pa Momodou Konate (s. 25. huhtikuuta 1994 Malmö) on ruotsalainen jalkapalloilija, joka edustaa Allsvenskanissa pelaavaa Malmö FF:ää. Konaten pelipaikka on vasen laitapuolustaja. Hänen isänsä on kotoisin Guineasta ja äiti Gambiasta.
Obi-Wan Kenobi
Aiheesta muualla
Figuren aus Star Wars