cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Israelin politiikka
Ulkopolitiikka
Yleiskokouksen neljäs komitea käyttää kolmanneksen istuntojen ajasta Israelin ja Lähi-idän konfliktin käsittelemiseen, ihmisoikeusneuvoston maakohtaisista päätöksistä kolmannes koskee Israelia, ja muslimimaiden läpiajaman uudistuksen myötä jokaisen istunnon ainoaksi pakolliseksi rakenteeksi on määrätty niin sanottu "Israel-tiedote". YK-kriittinen United Nations Association of the United Kingdom havaitsi tutkimuksessaan Yhdistyneiden kansakuntien tulkitsevan Israelin toimia huomattavasti kielteisemmin ilmaisuin kuin palestiinalaisia tai arabimaita. Tutkijoiden näkemyksen mukaan kyseessä ei kuitenkaan välttämättä ole Israelin vastainen puolueellisuus, vaan Israelin YK:n päätöslauselmien ja kansainvälisen oikeuden rikkomuksien huomiotta jättäminen heikentäisi järjestön uskottavuutta. Tutkijat eivät ottaneet kantaa päätösten taustalla olevien seikkojen todenperäisyyteen. New York Timesin mukaan Israelin ja Yhdistyneiden kansakuntien välit parantuivat 2000-luvun alkuvuosina; Ariel Sharon totesi syyskuussa 2005 suhteiden olevan "paremmat kuin ne ovat olleet koskaan aikaisemmin". Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteeri Annan on myöntänyt, että "YK:n historia juutalaisvastaisuudessa ei ole vastannut ihanteitamme". Israelin läsnäolo kielletään kaikissa muissa Yhdistyneiden kansakuntien toimipisteissä paitsi New Yorkissa, koska arabimaat eivät tunnusta Israelin valtiota. Israelin merkittävin tukija Yhdysvallat on turvallisuusneuvoston pysyvä jäsenmaa, ja se on usein käyttänyt veto-oikeutta mielestään Israelin-vastaisiin päätöslauselmaesityksiin.
Yhdysvaltain ja Israelin suhteet vahvistuivat Yhdysvaltain presidentin Donald Trumpin valtakaudella. Israelissa on kuitenkin herännyt huoli siitä, mikä maan asema on Trumpin jälkeisenä aikana, sillä maan asema voi heikentyä, jos demokraatit voittavat seuraavat vaalit Yhdysvalloissa.
The Jewish People Policy Institute JPPI on todennut, että Yhdysvaltain juutalaisyhteisö on pitkällä tähtäimellä yksi Israelin tärkeimmistä strategisista voimavaroista. Yhdysvaltoja on pidetty yli 50 vuotta Israelin merkittävimpänä tukijana.
Israelin pääministeriä Benjamin Netanjahua on arvosteltu ulkopolitiikassaan siitä, että vieraannuttaa itseään liberaalidemokraattisesta maailmasta ja on entistä muukalaisvihamielisempi.
Naapurimaa Jordania allekirjoitti lokakuussa 1994 rauhansopimuksen Israelin kanssa toisena arabimaana Egyptin jälkeen. Israelilla ja Jordanialla on suurlähetystöt toistensa pääkaupungeissa Ammanissa ja Tel Avivissa. Jordanian kuningas vieraili Israelissa kahdesti 90-luvulla. Israelin ja Jordanian välit ovat viime aikoina huomattavasti viilentyneet, joten maiden rauhansopimuksen 25-vuotispäivää ei juuri huomioitu, vaikka sopimus edelleen on voimassa.
Elokuussa 2020 Arabiemiraatit ja Israel solmivat diplomaattiset suhteet. Emiraateista tuli Egyptin ja Jordanian jälkeen kolmas arabimaa, joka solmi diplomaattisuhteet Israelin kanssa. Kuukautta myöhemmin myös Bahrain normalisoi suhteensa Israeliin. Helsingin Sanomat arvosteli tätä kehitystä, jossa "palestiinalaiset jätettiin yhä enemmän yksin". Myös YLE Uutiset arvioi, että palestiinalaisalueiden eristys kasvoi ja lainasi Hamasia, jonka mukaan " Arabiemiraattien ja Bahrainin sopimukset ovat petos palestiinalaisten pyrkimyksiä kohtaan." Yhdysvaltain presidentti Donald Trump ilmoitti 23. lokakuuta 2020, että Sudan solmii diplomaattisuhteet Israeliin viidentenä arabimaana. Kuitenkin maassa oli tuolloin siirtymähallitus eikä parlamenttia ollut. Sudanissa on tarkoitus järjestää vaalit vuonna 2022. Israel solmi Marokon, joka katkaisi diplomaattisuhteensa Israeliin Oslon rauhansopimuksen kariuduttua 2000-luvun alussa, joukon yhteistyösopimuksia 10. joulukuuta 2020.
Palestiinalaisalueet ja Golanin kukkulat
pienoiskuva|Israelilaisia sotilaita Länsirannalla vuonna 2004. YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmat 242 vuodelta 1967 ja 338 vuodelta 1973 vaativat Israelin asevoimien vetämistä ainakin osalta vuonna 1967 vallatuista alueista. Miehitetyillä alueilla asuu noin kolme miljoonaa palestiinalaista sekä 200 000 juutalaista siirtokuntalaista. Israelilla on yhteensä 242 siirtokuntaa tai muuta siviilikohdetta Länsirannalla, 42 Golanin kukkuloilla ja 29 Itä-Jerusalemissa. Turvallisuusneuvoston päätöslauselmat 446, 452, 465 ja 471 pitävät näiden siirtokuntien perustamista ja laajentamista Geneven sopimuksen vastaisina ja niiden olevan "ilman laillista pohjaa". Myös ihmisoikeusjärjestöt Amnesty International ja Human Rights Watch katsovat siirtokuntien olevan kansainvälisen oikeuden vastaisia. , Israelin mukaan siirtokunnat ovat kansainvälisen oikeuden mukaisia, vaikka se myöntää, että jotkut pienemmistä siirtokunnista on rakennettu Israelin lakien vastaisesti. Israel käyttääkin alueista termiä "kiistellyt alueet".
Ruskovatsaleiju
Ruskovatsaleiju (Artamus superciliosus) on leijujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Israelin politiikka
Palestiinalaisalueet ja Golanin kukkulat
Palestiinalaisalueilla Länsirannalla ja Gazassa asuvat palestiinalaiset ovat olleet ihmisoikeusrikkomusten kohteena. Amnesty Internationalin raporttien mukaan israelilaisissa vankiloissa on arviolta 8 000 poliittista vankia, joista suurin osa on väkivallattomia mielipidevankeja ja hyvin harvat ovat saaneet kansainväliset vaatimukset täyttävän oikeuskäsittelyn. Myös lähes 20 000 palestiinalaista on menettänyt kotinsa ja lukuisat muut elinkeinonsa Israelin armeijan tuhottua yli 4 000 kotia ja laajoja alueita viljelysmaata. Israelin rakentama turva-aita ja tiesulut vaikeuttavat palestiinalaisten liikkumista ja ovat lähes tuhonneet alueen talouden. Alueen työttömyysaste on noin 30 % ja yli kaksi kolmannesta palestiinalaisväestöstä elää köyhyysrajan alapuolella. Muita alueen ihmisoikeusongelmia ovat palestiinalaisaluiden kunniamurhat, aseistettujen palestiinalaisryhmien suorittamat epäiltyjen yhteistoimintahenkilöiden summittaiset murhat ja palestiinalaishallinnon langettamat kuolemanrangaistukset.
Ruskovatsaleiju
Levinneisyys
Ruskovatsaleijua tavataan suuressa osassa Australiaa. Harhailijana sitä on tavattu Uudessa-Seelannissa ja Norfolkinsaarilla. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Israelin politiikka
Palestiinalaisalueet ja Golanin kukkulat
Human Rights Watch on syyttänyt palestiinalaisterroristijärjestöjä ihmisoikeusrikoksista ja on kritisoinut palestiinalaishallintoa siitä, ettei se ole pyrkinyt kaikin keinoin estämään iskuja eikä saamaan syyllisiä oikeuteen. Toisaalta useat palestiinalaistahot ja järjestöt kehottavat ihmisiä väkivaltaan Israelia sekä juutalaisia kohtaan. Amnesty International on esittänyt Hamasille vaatimuksen kunnioittaa kaikkien palestiinalaisten ihmisoikeuksia, noudattaa kansainvälisen oikeuden normeja ja lopettaa israelilaisiin siviileihin kohdistuva väkivalta.
pienoiskuva|left|Palestiinalaishallinnon presidentti Mahmud Abbas. Pääosin Länsirannan puolella vuoden 1967 rajaa sijaitsevasta vesilähteestä kulutetaan vettä Israelin alueella noin 500 miljoonaa kuutiometriä ja palestiinalaishallinnon puolella noin 100 miljoonaa kuutiometriä. Juutalaissiirtokuntien väestö kuluttaa alueen vedestä 10 prosenttia. Melkein jokainen juutalainen käyttää keskimäärin neljä kertaa enemmän vettä kuin alueen palestiinalaisasukas. Kansainvälisen lain mukaan miehitettyjen alueiden luonnonvarojen käyttö omien kansalaisten hyväksi on laitonta. Israel teki palestiinalaishallinnon kanssa bilateraalisen sopimuksen Palestiinan vesihallinnon luomiseksi. Vesihallinnon ehdotuksiin sisältyy alueen vedenkäytön tehostaminen.
Ariel Sharonin perustama Kadima-puolue ja sen puheenjohtaja ja Israelin pääministeri Ehud Olmert esittivät Israelin ratkaisevan kiistan palestiinalaisvaltion rajoista yksipuolisesti, koska neuvotteluissa ei edistytty. Suunnitelmassa Israel vetäytyisi ainakin osasta vuonna 1967 miehittämistään alueista mutta säilyttäisi osan Länsirannan siirtokunnistaan. Gaza luovutettiin palestiinalaishallinnolle syyskuussa 2005 Israelin yksipuolisella päätöksellä. Länsirannalla ja Gazassa palestiinalaisia johtaa palestiinalaishallinto. Palestiinalaishallinto julistautui Palestiinalaisten kansallisneuvoston muodossa itsenäiseksi jo 1988.
Yhdysvaltain presidentti Donald Trump esitteli tammikuussa 2020 Lähi-idän rauhansuunnitelman, joka laillistaisi Israelin siirtokunnat, muodostaisi pirstaleisen palestiinalaisvaltion, liittäisi Israelin valloittamat alueet virallisesti osaksi juutalaisvaltiota ja työntäisi palestiinalaiset Jerusalemin itälaidalle. Trump julkisti pitkään valmistelemansa ”Rauhan kautta vaurauteen” (Peace to Prosperity) -nimisen suunnitelmansa, kun Israelin pääministeri Benjamin Netanjahu vieraili Washingtonissa. Netanjahu ylisti suunnitelmaa ja myös hänen poliittinen kilpailijansa Benny Gantz on sanonut tukevansa sitä. Palestiinalaiset tuomitsivat Trumpin suunnitelman, jota palestiinalaisten presidentti Mahmud Abbas kutsui ”salaliittodiiliksi". Kriitikoiden mukaan Trumpin suunnitelma loukkaa kansainvälisesti hyväksyttyjä suuntalinjoja, kansainvälisen oikeuden perusperiaatteita ja YK:n julkilausumia mukaan lukien julkilausuma 2334. Kyseinen julkilausuma tuomitsee Israelin vuonna 1967 valloittamilleen alueille perustamat siirtokunnat laittomiksi. YK:n turvallisuusneuvosto hyväksyi julkilausuman vuonna 2016 äänin 14–0 Yhdysvaltain pidättäytyessä äänestämästä.
Aiheesta muualla
ইসরায়েল
Sääksjärvi (Kokemäki)
thumb|250px|Sääksjärven meteoriittikraatteri Kokemäellä Sääksjärvi on Satakunnassa Kokemäellä entisen Kauvatsan kunnan alueella oleva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Sääksjärven alueeseen. Järven synnytti kambrisella maailmankaudella maahan syöksynyt meteoriitti. Kallioperän rapautuminen ja jääkausien tasoittavan työn takia kraatterin maanpäälliset jäljet ovat hävinneet näkymättömiin. Järvelle on tyypillistä matalat kivikkoiset ja kaislikkoiset rannat, pienet saaret ja kivikot ja lahdelmat. Järven pintaa on aikoinaan laskettu alemmaksi ja nykyään sen pinnankorkeutta säännöstellään pohjapadolla.
Maantiede
Järvi laskee Kauvatsanjokea pitkin Puurijärven kautta Kokemäenjokeen, joka laskee Selkämereen Porissa. Suurin järveen laskeva joki on Jaaranjoki eli Piilijoki, joka saa vetensä Sastamalan Kiikoisjärvestä. Tätä pienempiä jokia ovat Rukajoki, Pirisjoki ja Liesioja.
Järvi on matala ja jääkauden siirtolohkareiden takia paikoin kivinen. Järven rantaviiva on rikkonainen minkä takia niemiä ja lahtia on paljon. Järvessä on paljon saaria, joista monet ovat autiot. Suurimmat saaret ovat Maasalo ja Selkäsalo, jotka ovat mökittömiä, sekä Moisionluoto, Kuurinluoto, Kivisenluoto ja Korpiluoto.
Järvi sijaitsee alueella, jossa kallio on pääasiassa gneissiä. Järven länsi-, luoteis- ja etelärannalla esiintyy myös harmaagraniittia eli tonaliittia. Rukamaalla esiintyy pieninä määrinä myös amfiboliittia, jota voi käyttää kiuaskivenä.
Virkistyskäyttö
Järveä käytetään pääasiassa virkistykseen. Alue on hyvin suosittua loma-asuntoaluetta ja järven ympärillä on satoja loma-asuntoja.
Järvellä kalastetaan runsaasti ja syksyllä myös linnustetaan. Järvestä kalastettavia kalalajeja ovat ainakin ahven, kuha, lahna ja hauki.
Järven pintaa säännöstellään järven kaakkoiskulman Sääkskosken luusuaan rakennetulla pohjapadolla. Jo 1970-luvulla järven vedenlaatu heikkeni ja järvi alkoi rehevöityä. Vuonna 2006 syksyllä pohjapadon rakentaminen pääsi alkuun ja keväällä padon toimintaa vielä säädeltiin. Lopullinen vedenpinnan korkeus on nyt 20 cm korkeampi kuin aiemmin.
Järvi on osa Kymmenen joen ja kymmenen järven melontareittiä, joka alkaa Kauvatsanjoen vesistön latvoilta ja kulkee Suodenniemen ja Jaaran kautta Sääksjärvelle ja vielä alas Puurijärvelle.
Vuonna 2010 järven länsipäähän valmistui Korkeaojan kyläyhdistyksen ideoima lyhyt 14 km melontareitti, jonka varrella on viisi nuotiopaikkaa. Kolmessa pysähdyspaikassa on laavut yöpymistä varten.
Järven kaakkoiskulmassa Kauvatsanjoen luusuan tuntumassa itärannalla sähkölinjan alla sijaitsee erikoinen nähtävyys Kanninkivi. Se on suuri siirtolohkare, joka on hajonnut louhikoksi ja missä louhikon sisällä kulkee pitkä tunneli.
thumb|250px|Sääksjärvelle on tyypillistä kivikkoiset rannat ja kaislikko.
Muinainen kraatteri
Jääkausi kuljetti Sääksjärveltä moreenia etelään ja ihmiset löysivät hiekkakuopista muun muassa akaattia ja laavamaisia kivilajeja, joita toimitettiin tutkijoille. Niistä löytyi kovan paineen synnyttämiä shokkilamelleja, kiillesuomuja sekä paineaallon suoraan lasiksi muuttamaa plagioklaasi-nimistä maasälpää. Professori Heikki Papunen määritti 1969 seudulta löytyneet kivet joko tuliperäisen räjähdyksen tai meteoriitin osuman aiheuttamiksi. Vuonna 1973 hän kuitenkin esitti, että kivet olisivat kryptovulkaanisen räjähdyksen synnyttämiä. Teoria oli eräiden tutkijoiden kehittämä vaihtoehtoinen teoria, jonka mukaan maan alle kerääntynyt kaasu voisi aiheuttaa räjähdyksen meteoriitin sijasta. Papunen viittasi tässä kivien kemialliseen koostumukseen, mutta tämä osoitettiin vuonna 1979 kraatterin syntyaikaan paikalla olleen hiekkakiven aiheuttamaksi. Näin meteoriitin isku jäi ainoaksi selittäväksi teoriaksi. Teoria meteoriitin aiheuttamasta iskusta ei heti vakiintunut oikeaksi, sillä kilpaileva teoria maanalaisesta tuliperäisestä toiminnasta sai myös kannatusta.
Vuonna 1992 tehtyjen kairausten analysointi paljasti törmäyksessä ja räjähdyksessä syntyviä kivilajeja, impaktilaavaa, sueviittia ja breksioita noin kilometrin päässä Kiramonkulmalla järven pohjoisrannalla. Näistä löytyi iridiumia, kobolttia, nikkeliä, palladiumia ja kromia. Painovoimamittauksilla alkuperäisen kraatterin halkaisijaksi saatiin noin 5 km. Lisäksi havaittiin kallioperän magneettisuuden muuttuminen. Kraatterin iäksi saatiin 560 miljoonaa vuotta. Gavin Kennyn johtamissa uusissa tutkimuksissa kraatterin iäksi on määritetty 608 miljoonaa vuotta 8 miljoonan vuoden tarkkuudella. Tämä ikä on virherajoissa yhtäpitävä Irmeli Mänttärin vuonna 2004 saaman tuloksen kanssa. Kennyn tutkimuksessa käytettiin osaksi samoja näytteitä, joita voitiin analysoida entistä tarkemmilla välineillä.
Järven ikä
Jääkauden aikana järven sijaintipaikka oli mannerjäätikön peitossa. Kun jääkausi päättyi ja mannerjää suli, jäi järven seutu Yoldiameren pinnan alle. Vasta 6 400 vuotta sitten järvi kuroutui irti Litorinamerestä omaksi järvialtaakseen jääkauden jälkeisen maankohoamisen seurauksena.
Ihmisten toimintaa
Vuonna 1856 järvenlaskun tekemisestä jätettiin hakemus, jonka jälkeen vedenpintaa on laskettu.
Verkkosivu
thumb|350px|[[Kuvakaappaus Wikipedian verkkosivusta.]] Verkkosivu eli web-sivu, www-sivu tai arkikielessä nettisivu tarkoittaa maailmanlaajuisessa verkossa eli Internetissä julkaistua hypertekstidokumenttia.
Verkkosivujen välitys
Verkkosivut sijaitsevat Internetin WWW-palvelinkoneella, josta käyttäjät voivat lukea niitä verkkoselaimella (asiakasohjelma). Selain pyytää sivun palvelimelta käyttäen HTTP-protokollaa. Palvelin vastaa pyyntöön lähettämällä HTML-merkintäkielellä koodatun dokumentin, jonka selain muuntaa käyttäjälle näytettävään muotoon.
Verkkosivut sisältävät yleensä hyperlinkkejä eli viittauksia toisiin verkkosivuihin. Käyttäjä voi halutessaan valita hyperlinkin selaimessaan jolloin selain siirtyy linkin osoittamalle verkkosivulle. Verkkosivujen välisistä linkeistä muodostuu hyperteksti, joka oli 1990-luvun alussa uusi, mullistava ominaisuus dokumentoinnissa. thumb|Verkkosivujen luomiseen käytetään muun muassa [[HTML|HTML-kuvauskieltä.]]
Staattiset ja dynaamiset sivut
Verkkosivut jaetaan staattisiin ja dynaamisiin sivuihin.
Staattinen sivu on perinteisesti tiedosto palvelinkoneella. Se näkyy selaimella aina samanlaisena ja muuttuu vain, jos tiedostoa muokataan palvelimella. Merkittävä etu staattisella sivulla on suorituskyky: staattinen sivu on jo valmiina lähetettäväksi ennen kuin käyttäjä pyytää tiedostoa. Staattisten sivujen luonti käsin tekstieditorilla tai HTML-editorilla oli varsinkin webin alkuvaiheen yleisin toteutustekniikka. Myöhemmin ovat yleistyneet dynaamiset sivut, joissa on päivämäärän tai käyttäjän toimien mukaan muuttuvaa sisältöä.
Ruskoleiju
Ruskoleiju (Artamus cyanopterus) on leijujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Verkkosivu
Staattiset ja dynaamiset sivut
Staattinen sivu voidaan myös luoda jotain merkintäkieltä käyttävän sisältömallineen mukaan siihen tarkoitetun ohjelman avulla, joita on lukuisia. Staattisten sivujen luonti liitetään nykyään JAMstack-kehitykseen (JavaScript, APIs, Markup). Tässä tekniikassa luodaan kevyt staattinen webbisivu, joka lataantuu nopeasti. JavaScriptin avulla kutsutaan rajapintoja (API), joista dynaaminen sisältö ladataan. Tarvittavan ohjelmoinnin määrä on vähäinen.
Ruskoleiju
Levinneisyys
Ruskoleijua tavataan Australiassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Verkkosivu
Staattiset ja dynaamiset sivut
Dynaaminen sivu luodaan vasta, kun selain sitä pyytää. Dynaaminen sivu voi riippua useista tiedoista kuten käyttäjän sijainti, kellonaika tai käyttäjän toiminnot. Selaimen hakupyyntö käynnistää palvelinkoneella toimintoja, joiden tuloksena syntyy uusi verkkosivu. Tällaisella järjestelyllä on kaksi etua. Ensinnäkin verkkosivun sisältö voi riippua hakuajankohdasta, mikä mahdollistaa esimerkiksi kellonajan näyttämisen sivulla tai tietokantahaut käyttäjän antamien parametrien pohjalta. Toiseksi HTML-muotoisen tiedon muodostumismekanismi voidaan piilottaa palvelimelle. Selaimessa ei saa selville, miten dynaaminen tieto on muodostunut.
Lisäksi sivuille voidaan lisätä asiakasohjelmassa (verkkoselaimessa) suoritettavia toimintoja esimerkiksi JavaScript- tai WebAssembly-kielillä.
Sisällön ja tyylin erottaminen toisistaan
Verkkosivun tietosisältö ja ulkoasu erotellaan käyttämällä tyylisivuja (tyypillisesti Cascading Style Sheets, CSS). Tyylisivuilla määritellään, miltä verkkosivun pitäisi näyttää katselijalle. Näin tietosisällöltään sama verkkosivu voidaan näyttää eri tavalla esimerkiksi tietokoneen WWW-selaimelle, kännykän näytölle, digi-tv:lle tai PDF-tiedostoksi esimerkiksi julkaisua varten. Tämä tekee tietosisällön muokkauksesta eksaktia, sillä se tehdään vain yhden kerran yhteen kohteeseen, josta se välittyy kaikille käyttäjille eri laitteilla. Verkossa jaettaviin XML-dokumentteihin voidaan liittää tyyliohje, jolloin niiden sisältö voidaan tulostaa siististi muotoiltuna.
Käyttötarkoituksia
Tyypillisiä verkkosivuja ovat ihmisten, yritysten, organisaatioiden, instituutioiden ja hallintoelimien kotisivut. Verkkosivuja käytetään myös tiedonjakamiseen (esimerkiksi Wikipedia) ja liiketoimintaan.
Näiden lisäksi on olemassa sivuja, joiden tarkoitus ei ole kertoa tietoa jostain määritetystä asiasta, vaan esimerkiksi koota muiden sivujen tiedot niin, että käyttäjät voivat niitä hakea (hakukone). Muita verkkosivutyyppejä ovat esimerkiksi portaali ja keskustelupalsta.
Verkkosivujen tekeminen
Suosituin verkkosivujen tekemiseen käytettävä alusta on WordPress. WordPressia on käytetty 43 prosentissa maailman verkkosivustoja. Verkkosivuja voi tehdä myös erilaisilla kotisivukoneilla, joita kehittää useat kaupalliset yritykset. Kotisivukoneissa on tyypillisesti Wordpressia vähemmän ominaisuuksia, mutta ne ovat yleisesti helpompia käyttää.
Suosittuja staattisten verkkosivujen generaattoreita ovat esimerkiksi Jekyll, Hugo, Gatsby, Nuxt, Docusaurus, Hexo, VuePress.
Leidit levyllä
Leidit levyllä on vuonna 2000 julkaistu musiikkialbumi. Se sisältää Leidien, Paula Koivuniemen, Katri Helenan, Lea Lavenin ja Marion Rungin, uudet versiot heidän levyttämistään hittibiiseistä sekä kaksi uutta kappaletta "Nää laulut rakkaudesta soi" ja "Laulun mä sain". Albumin on Leidit lavalla -konserttikiertueen oheistuote ja sen on julkaissut CD-levynä ja C-kasettina BMG Finland Oy. Albumi ylsi parhaimmillaan Suomen virallisen listan sijalle 2, ja sitä myytiin yli 20 000 kappaletta eli sen aikaiseen kultalevyyn oikeuttava määrä. Levyn päättävä potpuri "Hittiputki" nousi uuteen suosioon vuonna 2022.
Liikastenmäki
Liikastenmäki on Porin kaupungin kaupunginosa, joka sijaitsee kaupungin keskustaajaman eteläisimmässä kärjessä, Turun valtatien eli valtatie 8:n länsipuolella.
Liikastenmäki on pinta-alaltaan pieni, ja kaupunginosa käsittää vain kyseisen mäen joka kohoaa hieman ympäristöään korkeammalle. Liikastenmäki on rakennettu pääasiassa 1990-luvulla varakkaiden omakotitaloalueeksi. Alueella sijaitsee myös joitain pienteollisuuskiinteistöjä.
Liikastenmäen lähimmät naapurikaupunginosat ovat Tiiliruukki pohjoisessa ja Isomäki koillisessa, sekä peltoaukeiden takana Paratiisinmäki ja Klasipruuki luoteessa ja Liinaharja pohjoisessa. Parin kilometrin päässä lännessä sijaitseva haja-asutusalue luetaan yleisesti kuuluvaksi Tuorsniemeen.
Sulho Sipilä
pienoiskuva|Sulho Sipilän maalaus Toukokuun ensimmäinen päivä (1932) Sulho Vilhelmi Sipilä (12. joulukuuta 1895 Brändö, Ahvenanmaa – 22. joulukuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari, modernisti ja laivaston upseeri. Hän oli myös taitava viulisti.
Sipilän vanhemmat olivat kirkkoherra Frans Vilho Sipilä ja Mandi Matilda Piirainen. Sulhon ollessa pieni perhe muutti Ahvenanmaalta Mynämäkeen, Turkuun. Siellä hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 1915 ja opiskeli aluksi teologiaa, mutta luopui siitä ja aloitti maalaamisen Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 19-vuotiaana.
Sipilän vaimo oli taidemaalari Greta Hällfors-Sipilä. Pariskunta tapasi toisensa opiskellessaan Ateneumissa Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1915–1917. He tutustuivat ulkomaiseen modernismiin Helsingin useissa ulkomaisen taiteen näyttelyissä. Sen värien käyttö ja vapaa muoto innostivat heitä ja heistä tulikin suomalaisen avantgardismin huippuosaajia. Vaikutteita he saivat myös kubismista. Sulho Sipilä maalasi mieluiten öljyväreillä, Greta Sipilä guassi- ja vesiväreillä. Sipilät kihlautuivat vuonna 1920 ja avioituivat 1924.
Ensimmäisen yksityisnäyttelynsä Sipilä piti vuonna 1929. 1930- ja 1940-luvuilla hänen modernistinen tyylinsä väistyi rauhallisempien värien ja tyylin tieltä. Sipilän tyypillisiä aiheita olivat maisemat Helsingistä, herkät sisäkuvat ja näkymät kodista läheisille kaduille ja rakennuksiin. Hän maalasi myös lapsuutensa maisemia. Usein hänen töissään oli nähtävissä pyrkimys paikoin jopa pikkutarkkaan realismiin. Sipilä suunnitteli myös mitaleita, kuten 50-vuotismitalin Duodecim-seuralle 1931 ja Agricola-mitalin 1948. Sipilä sai I palkinnon valtion taidekilpailussa vuonna 1933 maalauksellaan Satama-aihe.
Sipilä toimi Suomen Taiteilijaseuran varapuheenjohtajana 1934–1940 ja puheenjohtajana 1940–1942, samoin kuin helsinkiläisen taiteilijaseura Pro Arten ensimmäisenä puheenjohtajana vuodesta 1945.
Sipilä toimi ammatikseen sotilasuralla merivoimissa, muun muassa 1. upseerina panssarilaivoilla Väinämöinen ja Ilmarinen. Erottuaan vuonna 1944 puolustusvoimista komentajakapteenina hän toimi Vapaan taidekoulun rehtorina ja maalauksen opettajana. Sipilä kuoli pian eläkkeelle jäätyään vuonna 1949. Hänen vaimonsa sairastui vuonna 1946 skitsofreniaan ja joutui hoidettavaksi Kellokosken sairaalaan, jossa kuoli vuonna 1974.
Luettelo pommikoneista
Tämä on luettelo pommikoneista ja muista pomminpudotusta tekevistä sotakoneista.
Ensimmäinen maailmansota
Ilmaa kevyemmät
2010-luvulla käytössä olevat
Strategiset pommikoneet
Rynnäkkökoneet, hävittäjäpommittajat
Käytöstä poistuvia
Pienoismalliraketti
thumb|Pienoismalliraketin laukaisu thumb|280px|Pienoismalliraketin osia thumb|128px|Pienoismallirakettien moottoreita Pienoismalliraketti on pienikokoinen ja kevyt raketti. Pienoismalliraketti ei ole ilotulite, eikä se saa kuljettaa räjähtävää materiaalia.
Pienoismalliraketti on joko rakennussarjasta koottu tai täysin itse tehty. Rakettien moottoreina käytetään nykyisin vain kaupallisesti valmistettua pientä rakettimoottoria. Tämä johtuu harrastuksen historiasta Yhdysvalloissa 1950-luvulta, jolloin omatekoiset moottorit aiheuttivat vahinkoa ihmisten terveydelle. Harrastuksen historia liittyy ohjustekniikan nousuun toisen maailmansodan lopulta alkaen ja avaruuslentojen alkuun 1950-luvun lopulla.
Kilpailutoiminta
FAI (Fédération Aéronautique Internationale) järjestää sekä Euroopassa että Yhdysvalloissa rakettilennätyksen osa- sekä maailmanmestaruuskilpailuja. Yleisimmin kisoissa kilpaillaan eri osa-alueissa: rakettiliidokeissa, korkeuskilpailussa, skaalamallien korkeuskilpailussa sekä skaalamalleissa jne. FAI CIAM (Commission Internationale d'Aero-Modelisme) määrittää kilpailun säännöt, käytettyjen rakettien sekä moottoreiden kriteerit ja tyypit. Kilpailujen yleisimmät rakettimallit ovat aitojen esikuvien tarkkoja kopioita esimerkkinä Bumper WAC, Nike Hercules, Ariane.
Säännelty harrastus
Harrastus perustuu rakettien suunnitteluun, rakentamiseen ja niiden taivaalle ampumiseen sekä lennon lakikorkeuden mittaamiseen tai lennon kuvaamiseen. Pienoismalliraketit laskeutuvat laskuvarjon tai "streamerin" hidastamina, minkä jälkeen ne voidaan ampua uudestaan.
Moottoreiden hankinta on Suomessa sallittua vain lupakirjan omaaville harrastajille. Tässä asiassa on EU-maissa on erilaisia käytäntöjä. Englannissa ja Ruotsissa moottorien hankinta ja rakettien laukaisuun ei vaadita lupakirjaa, kun taas Saksassa ja Suomessa vaaditaan. Saksassa ja Suomessa vain tietyt eurooppalaiset ajopanokset ovat sallittuja, Ruotsissa ja Englannissa myydään useita Yhdysvalloissa valmistettavia ajopanoksia. Yhdysvalloissa jotkut harrastajat valmistavat itse ajopanoksenkin, mutta terrorismin pelko johti jo 1990-luvulla jotkut rakettiseurat erikoistarkkailuun pelkästään harrastuksessa esiintyvien raketti- ja ruutisanojen vuoksi.
Amatööriraketti
Amatööriraketiksi kutsutaan pienoismallirakettia suurempia amatöörien suunnittelemia ja rakentamia raketteja. Niiden rakentamisessa ja laukaisutoiminnassa huomioimaan enemmän turvallisuustekijöitä. Mm. laukaisut tehdään harvaanasutuilla alueilla, missä ilmatilan tiedetään olevan tyhjä. Eräät eurooppalaiset amatööriraketit ovat pyrkineet saavuttamaan avaruuden lentokorkeuden (yli 100 km), mutta tätä ei ole vielä saavutettu.
Suomen ensimmäinen kotimainen nesteraketti, Karelia-1, sai ensilentonsa 28. helmikuuta 1993. Furfuryylialkoholia ja väkevöityä typpihappoa ajoaineinaan käyttänyt amatööriraketti saavutti hieman yli kilometrin korkeuden. Rakettia vauhdittanut moottori, Louhi-D, oli projektin vetäjänä toimineen Joensuun yliopiston fysiikan opiskelijan itse suunnittelema ja testaama.
Suomen ensimmäinen hybridimoottorilla varustettu amatööriraketti oli Suomen Avaruustutkimusseuran ja Teknillisen korkeakoulun (nykyisin Aalto-yliopisto) tähtitiede- ja rakettikerho Polluxin Haisunäätä. Sen ensilento tapahtui 16.3.2008. Ryhmä Tampereen teknillisen yliopiston opiskelijoita laukaisi Suomen toisen hybridimoottorilla toimineen amatööriraketin onnistuneelle ensilennolle 7. syyskuuta 2008. Supikoiraksi ristitty hybridiraketti käytti hapettimena ilokaasua ja perustui propulsiotekniikaltaan valmiisiin, tehdastekoisiin moottoreihin. Raketti saavutti hieman yli 1,8 kilometrin lentokorkeuden.
thumb|400px|Karelia-raketin laukaisu (pysäytyskuvia videonauhalta).
Aiheesta muualla
Kotimaisia linkkejä
Muumit ja Taikurin hattu
Muumit ja Taikurin hattu on vuonna 1997 julkaistu kolmas Muumi-tietokonepeli. Peli on grafiikaltaan paljon edellisiä muumipelejä kehittyneempi ja monimutkaisempi. Pelissä Muumihahmot puhuvat, ja Muumipappaa, Piisamirottaa, Taikuria sekä Mörköä lukuun ottamatta hahmojen suomenkielisinä ääninä on Muumilaakson tarinoista tutut äänet. left|200px|thumb|Muumilaakso nähtynä pelissä.
Taikuri on pulassa, sillä Kuningasrubiini on jälleen kadoksissa. Peli on vapaamuotoinen jatko Tove Janssonin Taikurin hattu -kirjalle. Pelin alussa kertoja kertoo Taikurin – sen jälkeen kun hän sai kuningasrubiinin Tiuhtin ja Viuhtin toivomuksen avulla – törmänneen matkalla pyrstötähteen. Hän selvisi muutamalla mustelmalla, mutta rubiini särkyi ympäri Muumilaaksoa yhdeksäksi palaseksi, ja tämän jälkeen Taikuri on ollut allapäin. Taikurin hattu kuitenkin tietää, että Muumilaakson asukkaat ovat löytäneet kaikki palaset, ja hattu on valmis kokoamaan pelaajan avustuksella rubiininpalaset kokoon erilaisissa tehtävissä ympäri Muumilaaksoa, josta palkkiona saa yhden rubiinin palasen per tehtävä.
Therizinosauria
Terizinosaurit (Therizinosauria) on sukupuuttoon kuollut petokätisten teropodidinosaurusten osalahko, joka eli varhaisliitukaudelta myöhäisliitukaudelle (noin 130 ja 65 miljoonaa vuotta sitten, barrême-vaiheelta maastricht-vaiheelle), nykyisen Mongolian, Kiinan ja läntisen Pohjois-Amerikan alueella.
Muumit ja Taikurin hattu
Tehtävät
Edellisten pelien tapaan esineiden painaminen hiiren kohdistimella saa aikaan jotain, mutta vain muutamassa kohdassa. Muumitalon vieressä olevasta kristallipallosta kertoja kertoo erilaisista Muumilaakson asukkaista, kuten Möröstä ja hattivateista.
Therizinosauria
Fylogenia
Kladogrammit Lindsay Zannon (2010) mukaan:
Valsamítiksen Pyhän Georgioksen luostari
Valsamítiksen Pyhän Georgioksen luostari tai Varsamítiksen Pyhän Georgioksen luostari on ortodoksinen luostari Amorgóksen saarella Kreikassa. Se sijaitsee noin 4,5 kilometriä Amorgóksen kylästä eli Chórasta lounaaseen Arkesíniin johtavan tien varressa.
pienoiskuva|vasen|220px|Luostarin kirkko sisältä. pienoiskuva|vasen|220px|Luostarin alkuperäinen oraakkelinpaikka. Luostari on perustettu bysanttilaisella ajalla. Paikalla on mahdollisesti ollut kirkko jo varhaiskristillisellä ajalla, ja joidenkin viitteiden perusteella paikalla olisi ollut jo antiikin aikana Apollonille omistettu pyhäkkö. Nykyinen luostarirakennus on peräisin 1500-luvulta. Luostari on Chozoviótissan luostarin alaisuudessa ja omistettu Pyhälle Georgiokselle.
Luostari edustaa arkkitehtuuriltaan valkoiseksi kalkittua kykladista tyyliä. Luostarin kirkko on kolmilaivainen ja holvikattoinen basilika, ja sen seinämaalaukset ovat 1700-luvulta. Luostarin lähellä on vanha vesimylly sekä venetsialaisaikaisen tornin rauniot. Luostarin läheisyydessä kasvaa paljon harmaaminttua (kreikaksi vársamos), josta luostarin Pyhä Georgios on saanut lisänimensä.
Oraakkeli
Luostari sijaitsee paikassa, jossa on paljon lähteitä ja vesivirtoja. Luostarin ominaispiirteet samoin kuin antiikin aikainen pyhäkkö liittyvät juuri sen veteen. Paikalla oli jo antiikin aikana mahdollisesti Apollonin vesioraakkeli. Toiminta vaikuttaa jatkuneen luostariaikana. Vesioraakkeli toimi niin, että luostarissa asunut Chozoviótissan luostarin munkki täytti oraakkelilta neuvoa kysyneille astiaan vettä lähteestä, päätellen samalla erilaisia ennusmerkkejä muun muassa veden kirkkaudesta ja siinä mahdollisesti olleista aineksista, kuten kasvien lehdistä tai hyönteisistä.
Suunnistuksen maailmanmestaruuskilpailut 1970
Suunnistuksen maailmanmestaruuskilpailut 1970 pidettiin 27.–29. syyskuuta 1970 Saksan demokraattisen tasavallan Friedrichrodassa. Kyseessä olivat lajin kolmannet maailmanmestaruuskilpailut. Sekä miehet että naiset kilpailivat yhdellä henkilökohtaisella matkalla ja viestissä.
Miesten henkilökohtainen kilpailu
Matkan pituus 14,5 km.
Naisten henkilökohtainen kilpailu
Matkan pituus 7,5 km.
Rekolan rautatieasema
Rekolan rautatieasema on lähiliikenteen asema Keravan kaupunkiradalla, Vantaan Rekolassa. Helsingin päärautatieasemalta on Rekolaan matkaa noin 20 kilometriä. Asema palvelee ensisijaisesti Rekolan ja Asolan kaupunginosia, joiden rajalla asema sijaitsee. Rekolan asemalta on matkaa Koivukylän asemalle alle kilometrin, mikä tekee asemavälistä pääradan lyhyimmän. Rekolan asema ei ole aivan yhtä vilkas kuin Koivukylän asema. Lähellä Rekolan asemaa sijaitsee Peijaksen sairaala.
Riihimäen suuntaan liikennöidään raiteelta 3 ja Helsinkiin raiteelta 4. Aseman länsipuolella on kaksi raidetta, joita käyttää aseman ohittavat kauko- ja lähijunat.
Linja-autoyhteydet
HSL:n linja-autot:
Keppelin metroasema
Keppel on suunniteltu Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän asema Bukit Merahissa Singaporen keskisellä suuralueella. Suunnitelma sen rakentamiseksi julkistettiin lokakuussa 2015, ja se on tarkoitus avata osana Circle Linen jatketta vuonna 2025.
Aseman suunniteltu sijainti on Keppel Roadin varrella, lähellä Keppel Distriparkia ja Keppel Terminalia.
Djurgårdslinjen
thumb|Djurgårdslinjenin raitiovaunu Norrmalmstorgetilla. thumb|Alkärrshallen, Djurgårdslinjenin vaunuhalli.
Djurgårdslinjen on linjanumerolla 7N ajettava museoraitiovaunulinja Tukholmassa Ruotsissa. Linja lakkautettiin lähes kaikkien muiden Tukholman raitiovaunulinjojen kanssa oikeanpuoleiseen liikenteeseen siirtymisen yhteydessä vuonna 1967, mutta otettiin käyttöön museoraitiovaunulinjana kesäkuussa 1991. Linjaa liikennöi aatteellinen yhdistys Svenska Spårvägssällskapet. Tukholman paikallisliikenneyhtiö Storstockholms Lokaltrafik SL on vuodesta 2004 lähtien omistanut infrastruktuurin, mutta ei itse raitiovaunuja.
Linjan reitti on Norrmalmstorgetilta Skansenille. Aikaisemmin toinen päätepysäkki oli Waldemarsuddessa. Sitä liikennöidään huhtikuun alusta joulukuun loppuun, kesäkuusta elokuuhun päivittäin. Käytössä olevat raitiovaunut ovat peräisin pääasiassa Tukholmasta, mutta muutamia on myös Göteborgista ja Oslosta. Vaunujen valmistusaika vaihtelee 1900-luvun alusta 1950-luvun loppuun. Liikenteessä on myös kahvilavaunu. Nykyinen linja kulkee osittain samaa reittiä kuin historiallinen vuonna 1877 liikennöinnin aloittanut Djurgårdslinjen.
SL:n matkustuskortit käyvät maksuksi Djurgårdslinjenillä, mutta SL:n kupongit eivät. Elokuussa 2010 on aloitettu säännöllinen liikenne linjanumerolla 7 Waldemarsuddesta Sergelin torille.
Vlachérnan luostari
Vlachérnan luostari on ortodoksinen luostari Korfun saarella Kreikassa. Se sijaitsee pienellä saarella aivan Korfun lentokentän kiitotien eteläpäässä.
Loisteho
Vaihtovirtapiireissä loisteho (tunnus Q) kuvaa jännitteen U ja sähkövirran I vaihe-erosta johtuvaa näennäistehon S ja pätötehon P vektoreiden erotusta. Loistehon SI-yksikkö on sähkötehon yksikkö volttiampeeri, mutta sille käytetään myös erityistä loistehon yksikköä vari.
Vlachérnan luostari
Luostarin saari on yhdistetty Korfun pääsaareen sillalla. Myös lähellä olevalla Pontikonísin saarella on luostari. Nykyisin luostarisaaret ovat yhdessä yksi Korfun ikonisimpia ja kuvauksellisimpia kohteita, ja suosittu nähtävyys.
Loisteho
Jos jännitteet ja virrat ovat sinimuotoisia, loisteho voidaan laskea tehollisen jännitteen, tehollisen sähkövirran ja niiden välisen vaihe-eron sinin tulona:
Loisteho ei ole työtä tekevää tehoa (toisin kuin pätöteho), vaan se värähtelee edestakaisin kuorman ja siirtoverkon välillä. Loistehon siirtäminen kuormittaa sen aiheuttaman virran takia siirtojohtoja.
Kapasitiivinen kuorma aiheuttaa kapasitiivista loistehoa, ja induktiivinen kuorma induktiivista loistehoa. Samassa virtapiirissä syntyessään nämä kumoavat toisensa ollessaan yhtä suuria (rinnakkaisresonanssi). Tällöin loisteho sykkii kelan ja kondensaattorin välillä, eikä siirtoverkosta tarvitse ottaa loistehoa. Koska esimerkiksi sähkömoottorin toiminnan kannalta välttämätön magneettikenttä aiheuttaa induktiivista kuormaa, sen aiheuttamaa loistehoa voidaan kompensoida kondensaattorilla.
Voidaan ajatella myös niin, että induktiivinen kuorma kuluttaa loistehoa ja kapasitiivinen kuorma tuottaa loistehoa. Loistehoa tuotetaan yleensä sähkökeskuksiin asennettavilla automaattisilla kondensaattoriparistoilla, jotka kytkevät verkkoon kondensaattoreita aina tarvittaessa.
Pätötehon ja näennäistehon suhde on tehokerroin.
Resistiiviset kuormat, kuten sähkötoimiset lämpöpatterit ja muut sähkövastukset kuluttavat vain pätötehoa.
Aiheesta muualla
Potencia eléctrica Skenbar effekt
Stora Värtan
Stora Värtan on merenlahti Tukholman saaristossa Ruotsissa. Merialue on itä–länsi-suunnassa noin kolme kilometriä leveä ja pohjois–etelä-suunnassa kuusi kilometriä pitkä. Lahti yhdistyy etelässä Lilla Värtaniin, lännessä Edsvikeniin, koillisessa Kyrkfjärdeniin ja kaakossa Askrikefjärdeniin. Lahti rajoittuu lännessä Täbyn ja Danderydin kuntiin, etelässä Lidingön ja pohjoisessa Österåkerin kuntiin.
Rodolfo Choperena
Rodolfo Choperena Irizarri (11. helmikuuta 1905 México – 19. heinäkuuta 1969 México) oli meksikolainen koripalloilija. Hän kilpaili Berliinin kesäolympialaisissa 1936 ja oli siellä mukana Meksikon pronssia voittaneessa joukkueessa.
Satelliittien havaitseminen
pienoiskuva|[[Kansainvälinen avaruusasema|Kansainvälisen avaruusaseman ISS ylilennon jättämä viiru pitkällä valotuksella. ]]
Satelliitit ovat Maata kiertäviä keinotekoisia kappaleita, jotka suorittavat niille määriteltyä tehtäväänsä. Suurin osa Maata kiertävistä satelliteista on tiedustelu- ja tietoliikennesatelliitteja.
Historiaa
Ensimmäisen ihmisen avaruuteen toimittaman tekokuun lähettäjä oli Neuvostoliitto. Vuonna 1957 lokakuussa Neuvostoliitto laukaisi Sputnikin sinne ja kiertoradalle joutui myös kantoraketti joka seurasi kirkkaampana Sputnikkia sen jäljessä. Ilmeisesti osa ihmisitä jotka uskoivat seuraavansa Sputnikkia seurasikin sen sijaan kantorakettia. Koska Sputnik oli pieni sen seuraamiseen täytyi olla kiikarit ja sen sai näkyviin aamunkoitteessa sekä iltaisin auringon laskun aikaan. Sen kierros maapallon ympäri kesti 98,6 minuuttia. Se lähetti myös radiolla piip-äänien sarjaa, mitä myös seurattiin radiosta. Sputnikia seurattiin laajasti ja monelle se ilmeisesti oli kipinä taivaan tarkkailun aloittamiseen.
Satelliittien lukumäärä
Maata kiertää noin 16 000 isompaa keinotekoista kappaletta, satelliitteja tai niiden jäännöksiä tai kantorakettien palasia. Näiden asemaa seuraa tutkalla muun muassa Yhdysvaltojen NORAD-järjestelmä. Lisäksi Maata kiertävillä radoilla on pienempiä kappaleita merkittävästi enemmän. Niiden määrä on yli 600 000 kappaletta. Valtaosa Maata kiertävistä satelliiteista ei ole enää toiminnassa ja ne ovat siis avaruusromua.
Paljain silmin näkyviä satelliitteja on taivaalla satakunta. Selkeätä taivaalta saattaa heti auringon laskun jälkeen löytää noin 30 satelliittia. Kiikarilla satelliittien lukumäärä moninkertaistuu ja kaukoputkella niitä nähdään aina vain enemmän.
Satelliittien radat
pienoiskuva|[[Iridium (satelliitti)|Iridiumin välähdys ja komeetta 17P/Holmes hieman puun oksan yläpuolella, vasemmalla lautasantennista.]] pienoiskuva|Iridium-tietoliikennesatelliitti, kuvattu vuonna 2008. Matalalla kiertoradalla muutaman sadan kilometrin korkeudessa satelliitti kiertää maapallon noin puolessatoista tunnissa. Saman illan tai yön aikana saman satelliitin voi onnistua siis näkemään toiseenkin kertaan. Valtaosa Maata kiertävistä satelliiteista sijaitsee alle kahden tuhannen kilometrin korkeudessa, useimmiten 200–2 000 kilometrin korkeudessa.
Mitä etäämmälle Maasta mennään, sitä kauemmin satelliitilta kuluu aikaa Maan kiertämiseen. Noin 36 000 kilometrin korkeudessa on geostationaarinen kiertorata jossa satelliitin kiertoaika on sama kuin Maan pyörähdysaika. Satelliitti siis pysyy paikoillaan Maahan nähden. Tällaiset radat ovat hyödyllisiä tietoliikennetarkoituksiin ja sääsatelliiteille.
Satelliittien näkyminen Maahan
Tähtitaivaalla tähtien joukossa nähdään liikkuvia valopisteitä, jotka ylittävät taivaan äänettömästi horisontista toiseen. Kyseessä on mitä todennäköisimmin Maata kiertävä satelliitti.
Kun Auringon valo osuu satelliittiin ja maanpinnalla oleva tarkkailija on Maan varjossa eli Aurinko on laskenut horisontin taakse, näemme satelliitin taivaalla liikkuvana valopisteenä. Parhaiten satelliitteja näkyy noin tunnin ajan auringonlaskun jälkeen tai ennen auringonnousua. Tunnin kuluessa satelliitteja näkyy paljain silmin runsaat toistakymmentä.
Kaikki satelliitit eivät näy Suomessa vain inklinaatio on yli 60 astetta, ja pohjoisessa mitä lähempänä napa-aluetta ollaan sitä vähemmän näkyy satelliitteja. Päiväntasaajalla pystyy näkemään kaikki satelliitit.
Satelliittien sijainnin ennustaminen
Satelliitit ovat havaittavissa havaintopaikan horisontissa vain lyhyen ajan ja jotkin vain tiettyinä aikoin vuodesta. Sen vuoksi jos haluaa nähdä jonkin tietyn satelliitin täytyy tietää missä se on tiettynä hetkenä. Nasa ja Esa julkaisevat molemmat omien satelliittiensa satelliitin radan perusparametrejä. Niiden avulla voi laskea missä satelliitti on milloinkin mutta koska se on käsin monimutkaista ja hankalaa siihen on kehitetty ohjelimistoja jotka tietokoneen avulla laskevat ratoja. Tällaisia ohjelmia ovat ainakin Heavensat ja PreviSat.
Netissä on myös ennustus palveluja jotka laskevat ratoja niille annettujen tietojen perusteella. Ainakin Heavens Above (myös suomeksi), CalSky ja N2YO antavat tällaisia tietoja.
Taivaan kirkkaimmat satelliitit
Kansainvälinen avaruusasema eli ISS on taivaan kirkkaimpia satelliitteja. Monesti tämän satelliitin kirkkaus nousee niin suureksi, että sitä helposti luulee lähestyväksi lentokoneeksi kirkkaine valoineen. ISS näkyy Etelä-Suomessa kuukauden välein vuoroin ilta- ja aamutaivaalla.
Iridium-satelliitit aiheuttavat yötaivaalla välähdyksiä. Iridiumit ovat tietoliikennesatelliitteja, joita on Maata kuudella eri ratatasolla 66 satelliittia sekä varasatelliitit. Alkuperäisessä suunnitelmassa oli 77 satelliittia, joka on myös iridiumin järjestysluku. Iridium-satelliittien ratatasojen kaltevuus päiväntasaajaan nähden on 84,6 astetta ja jokaisella tasoista on 11 satelliittia. Niiden rakenteeseen kuuluu kookas tasopeilimäinen tietoliikenneantenni, joka heijastaa varsin tehokkaasti auringonvaloa osuessaan sopivaan kohtaan rataansa. Niinpä jokaisena yönä näkyy Suomessakin Iridium-satelliittien aiheuttamia välähdyksiä. Satelliitin kirkkaus nousee yleensä hitaasti muutamassa sekunnissa. Lopulta sen kirkkaus voi vastata parhaimmillaan jopa puolenkuun kirkkautta, noin -8 suuruusluokkaan magnitudia, joidenkin lähteiden mukaan jopa -9. Lopulta satelliitti himmenee ja katoaa näkymättömiin.
Nämä Iridium-satelliittien välähdykset tulevat kuitenkin loppumaan pian kun SpaceX-yhtiö on alkanut laukaisemaan taivaalle Iridium NEXT -satelliitteja. Uusissa Iridium-satelliiteissa ei ole enää kirkkaita heijastuksia aiheuttavia antenneja ja vanhat satelliitit poistuvat käytöstä.
Vanhoissa satelliiteissa oli kolme antennia kooltaan noin 1×4 metriä. Niiden välähdykset sattoivat olla kirkkaimmillaan jopa -9 magnitudia. Käytöstä poistetut vanhat satelliitit pudotetaan radoiltaan alas jos niissä on polttoainetta jäljellä. Loput jäävät vahoille radoileen avaruusromuksi mutta niiden liikkeitä on vaikeampi ennustaa koska rataa ei korjata jos se sortuu siltä sivuun.
Asia Pulp & Paper
pienoiskuva|Asia Pulp & Paper Asia Pulp & Paper APP  on Indonesialainen sellu- ja paperiyritys. Yhtiö aloitti 1972 lipeän valmistuksella ja kasvanut globaaliksi toimijaksi, jolla on toimintaa kaikkialla Indonesiassa sekä Kiinassa. Sellun, paperin, pakkaustuotteiden ja pehmopaperin vuotuinen kapasiteetti on yhteensä yli 20 milj. tonnia.
Lähteet
金光集团
Arkadianmäki
Arkadianmäki on mäki Etu-Töölössä, Helsingin keskustassa Mannerheimintien varrella. Eduskuntatalo sijaitsee Arkadianmäellä, ja paikannimeä käytetään usein eduskunnan synonyyminä tai metonyyminä ("Arkadianmäki luulee...").
1800-luvulla alueella oli Arkadian huvila-alue, jonka mukaan myös Mannerheimintieltä Töölön halki Hietaniemeen johtava Arkadiankatu on saanut nimensä. Huvila-alueen kaakkoiskulmassa nykyisen Paasikiven aukion kohdalla sijaitsi Suomalaisen teatterin rakennus, joka tunnettiin Arkadia-teatterina. Alue on saanut nimensä kreikkalaisen maakunnan Arkadian mukaan Kreikan vapaussodan innoittamana.
Karkun kirkko
pienoiskuva|Karkun kirkko sisältä pienoiskuva|Karkun kirkko, sankarihaudat Isänmaalle 1939–1944 Karkun kirkko (Kristuksen tulemisen kirkko) on vuonna 1913 valmistunut Sastamalan seurakunnan harmaakivikirkko Sastamalan Karkussa Riippilänjärven rannalla lähellä Rautavettä. Kuopion hiippakunnan piispa Juho Koskimies, joka vietti aikanaan kesiään Karkussa, vihki kirkon käyttöön 21. joulukuuta 1913. Kirkko on päätytornillinen pitkäkirkko, jonka alttaripäädystä ulkonee puolipyöreä apsidi. Pääsisäänkäyntinä toimiva torni päättyy katkaistuun pyramidikartioon. Julkisivu on muurattu erikokoisista graniittikivistä. Matalissa seinissä on suorapäätteiset parittaiset ja katon lappeissa pyörökaariset ikkunat. Kirkkosali on kolmilaivainen ja sen yläpuolella tynnyriholvaus.
Kirkon sijaintia puitiin Karkussa pitkään, suurelta osin siksi että molemmin puolin Rautaveden pohjoispäätä levittäytyvän silloisen Karkun kunnan asukkaat eivät päässeet yksimielisyyteen edes siitä, kummalle puolelle järveä kirkko pitäisi rakentaa. Lopulta läheisen Kosken ratsutilan omistaja Alfons Ekholm ratkaisi kiistan lahjoittamalla maata kirkon rakentamista ja hautausmaata varten. Myöskään kirkon malli ei tullut selville kiistoitta. Osa asukkaista halusi Karkkuun samanlaisen ja samankokoisen kirkon kuin naapuripitäjässä hieman aikaisemmin, vuonna 1855, valmistunut Tyrvään (uusi) kirkko. Kilvan voitti arkkitehti Oiva Kallion piirtämä harmaakivikirkko, josta tuli paljon pienempi kuin esikuvaksi haluttu Tyrvään kirkko. Kirkon kolmesta kellosta kaksi on valettu 1700-luvulla, kolmannen ikää ei tiedetä. Ne ovat peräisin aktiivikäytöstä poistuneesta Sastamalan keskiaikaisesta kivikirkosta, josta on tuotu myös vuosilta 1745 ja 1736 peräisin olevat 24- ja 16-haaraiset kynttiläkruunut. Karkun kirkon 12-äänikertaiset pneumaattiset urut ovat Thulén Urkutehtaalta Kangasalta vuodelta 1913. Kirkkotekstiilit on valmistettu Tyrvään kotiteollisuuskoulussa ja ne lahjoitti kirkkoon Vammalan kaupunki vuonna 1980. Kirkon vieressä on vuonna 1951 valmistunut pappila.
Karkun kirkon vieressä Porin radalla on sijainnut vuosina 1931–1983 Äijärin seisake (lyhenne Äri).
Sisällissodan linnakkeena 1918
Karkun taistelussa huhtikuussa 1918 punaiset käyttivät kirkkoa linnoituksenaan ja turmelivat sen kalustoa ennen pakoaan. Valkoisten panssarijunan mukana kulkenut Kaarlo H. Lehtonen kirjoitti myöhemmin internetissä julkaistuun päiväkirjaansa: "Punikit olivat häväisseet (kauniin) temppelin, vallan särkeneet urut pirstaleiksi samoin kynttiläkruunut ja penkit kiskoneet irti ja pilanneet vuolemalla kaikki ikkunat pirstattu pieniksi". Taistelussa kaatuneet ja niiden jälkeen teloitetut punakaartilaiset haudattiin vuonna 1945 Karkun kirkkomaahan heidän linnoituksenaan käyttämänsä kirkon viereen, samaan riviin talvi- ja jatkosodan sankarivainajien kanssa. Paikalle pystytettiin muutamaa vuotta myöhemmin silloisen kirkkoherran K. E. Rinteen aloitteesta suurikokoinen Sovinnon risti. Hautausmaalla on myös professori Otto-Iivari Meurmanin suunnittelema, vuonna 1951 valmistunut ruumishuone.