cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tracey Gold
Gold syntyi New Yorkissa ja esiintyi mainoksissa jo nelivuotiaana. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa For the love of Nancy (1994) Tappava intohimo (1995), Musta menneisyys (1996) ja Likainen pieni salaisuus (1998). Hänen sisarensa on näyttelijä Missy Gold.
Anoreksia on vaivannut Goldia ajoittain. Oireita ilmeni jo ennen teini-ikää, ja sairaus alkoi jälleen paheta 1980–1990-lukujen vaihteessa. Gold on naimisissa Roby Marshallin kanssa ja heillä on neljä lasta.
Gold pidätettiin 3. syyskuuta 2004 epäiltynä rattijuopumuksesta, ja hänelle määrättiin 240 tuntia yhdyskuntapalvelua.
Tytti Oittinen
Tytti Oittinen (ent. Seppälä, o.s. Oittinen, s. 12. helmikuuta 1945 Helsinki ) on suomalainen teatteriohjaaja ja teatterinjohtaja. Hän toimi Rovaniemen teatterin johtajana vuosina 2004–2010 ja sitä ennen Kemin kaupunginteatterin 2002–2004. Vuosina 1989–1994 Oittinen työskenteli Espoon teatterin johtajana.
Tytti Oittinen toimi teatterin parissa 1960-luvun lopulta lähtien. Hän ohjasi muun muassa KOM-teatterille ja Ryhmäteatterille sekä lukuisille laitosteattereille eri puolilla Suomea.
Marjatta Airas
Eeva Marjatta Airas (s. 17. helmikuuta 1950 Helsinki) on suomalainen laulaja (mezzosopraano).
Kääpiövalas
Kääpiövalas (Caperea marginata) on eteläisellä pallonpuoliskolla elävä hetulavalaslaji. Se on niistä pienin ja sitä pidetään tavallisesti heimonsa ainoana lajina.
Marjatta Airas
Marjatta Airas opiskeli Sibelius-Akatemiassa laulua Liisa Linko-Malmion oppilaana ja suoritti lauludiplomin erinomaisin arvosanoin vuonna 1980. Airas opiskeli lisäksi Ritva Auvisen johdolla ja useaan otteeseen ulkomailla opettajinaan muun muassa Vera Rózsa, Fedora del Monaco, Oren Brown ja Regine Crespin.
Kääpiövalas
Koko ja ulkonäkö
Kääpiövalas on 5–6 metrin pituinen ja voi painaa 4,5 tonnia. Naaraat ovat koiraita suurempia. Selkä ja kyljet ovat tumman harmaita. Väritys tummenee valaan ikääntyessä. Vatsapuoli on valkoinen. Selkäevä kaartuu taaksepäin ja sijaitsee ruumiin takapuolella. Evät ovat pienet, kapeat ja pyöreähköt ja tummemmat kuin muu ruumis. Pyrstön keskellä on pieni lovi. Pää on pienehkö ja siinä on pieni sierainaukka. Yläleuka on silovalaiden tapaan kaareva. Kidassa on 210–230 hetulaa kummallakin puolella. Niiden pituus voi olla 69 senttiä ja ne ovat väritykseltään vaaleaneltaisia. Kääpiövalalaan hetulat ovat vahvemmat ja taipuisammat kuin muilla hetulavalailla. Kurkussa on kaksi uurretta, jotka laajentavat sitä hieman ruokailun aikana. Kylkiluita on enemman kuin millään muulla hetulavalaalla. Kääpiövalas luokiteltiin aiemmin silovalaisiin, mutta kuuluu nykyään omaan heimoonsa, vaikka sillä on silovalaiden kanssa monia yhteisiä piirteitä kuten yläleuan kaarevuus.
Marjatta Airas
Airas on esiintynyt lähes kaikkien suomalaisten sinfoniaorkestereiden solistina ja konsertoinut Suomessa ja eri puolilla Eurooppaa ja Yhdysvalloissa. Erityisesti hänet tunnetaan lukuisista tehtävistään Suomen Kansallisoopperassa, Savonlinnan Oopperajuhlilla, Estonia-teatterissa ja tärkeimmissä Suomen alueoopperoissa (muun muassa Carmen – yli 200 esitystä –, Tosca, Madame Butterfly sekä lukuisat uutuusoopperat; operetit Mustalaisruhtinatar, Viktoria ja hänen husaarinsa, Iloinen leski ja Kreivitär Mariza sekä West Side Storyn Maria).
Kääpiövalas
Levinneisyys ja elinympäristö
Kääpiövalasta tavataan eteläisen pallonpuoliskon lauhkeissa merialueilla Antarktiksen ympäristössä Tyynessä valtameressä ja Atlantissa. Kääpiövalaasta on vain muutamia varmennettuja havaintoja avomereltä. Kääpiövaltaita tiedetään kuitenkin rantautuneen Argentiinassa, Falklandinsaarilla, Chilessä, Namibiassa, Etelä-Afrikassa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa.
Marjatta Airas
Suomalaiset nykysäveltäjät (muun muassa Kaija Saariaho, Jukka Linkola, Jarmo Sermilä) ovat omistaneet teoksiaan hänelle. Airas on levyttänyt muun muassa negrospirituaaleja, espanjalaista musiikkia, wieniläislauluja sekä mustalaismusiikkia Zingara-kvartetin kanssa. Suomen Operettitähdeksi hänet valittiin MTV:n järjestämässä kilpailussa vuonna 1991.
Kääpiövalas
Levinneisyys ja elinympäristö
Niitä tavataan muun muassa Tasmanian, Etelä-Australian, Etelä-Afrikan ja Falklandinsaarten alueella. Kääpiövalaiden määrää ei tiedetä, ja niitä nähdään harvoin. Sen levinneisyysalue on kuitenkin laaja, eikä siihen kohdistu ihmisen aiheuttamia suuria uhkia ja toisaalta lajia tavataan satunnaisesti jopa 80 yksilön parvissa. Sitä pidetään siksi elinvoimaisena lajina. Lajin suurimpia uhkia lienevät ryöstökalastus ja elinympäristön muutokset. .
Elintavat
Kääpiövalaat liikkuvat yleensä yksin tai pareittain, mutta jopa 80 valaan ryhmiä on havaittu. Niiden elintavoista tiedetään kuitenkin hyvin vähän. Ei ole varmuutta elävätkö perheryhminä tai muista sosiaalisista piirteistä. Kääpiövalaat ovat nopeita ja vahvoja uimareita. Kääpiövalaat syövät lähinnä krillejä ja hankajalkaisia, joita ne siivilöivät vedestä muiden hetulavalaiden tapaan. Kääpiövalas naaraat synnyttävät yhden poikasen noin 11 kuukauden kantoajan jälkeen. Poikasen imetysajaksi on arvioitu 6–12 kuukautta. Synnytys tapahtuu luultavasti rantavesissä ja matalissa vesissä keväällä tai kesällä.
Luokittelu
Michelangelo Bisconti kuvasi vuonna 2012 Miocaperea pulchran, uuden kääpiövalaslajin, jolloin kääpiövalas ei olisikaan heimonsa ainoa laji. Hän sijoitti tutkimuksessaan Neobalaenidae-heimon yhdessä silovalaiden kanssa yläheimoon Balaenoidea. Sen sijaan Fordycen ja Marxin (2013) kladististen tutkimusten mukaan nämä kaksi lajia kuuluvat aiemmin sukupuuttoon kuolleena pidettyyn heimoon Cetotheriidae.
Freak Nasty
Freak Nasty on hip-hop -musiikkia levyttävä artisti. Hän on parhaiten tunnettu vuoden 1997 menestyksekkäästä sinkustaan "Da' Dip" (when I dip, you dip, we dip).
New Orleansissa syntynyt Freak Nasty aloitti uransa DJ:nä ja tuottajana. Hän oli toinen bändissä PMW. Hänen ensimmäinen albuminsa Freak Nasty ei menestynyt kovin hyvin, myyden vain noin 300,000 kappaletta. Hänen seuraava julkaisunsa "Controversee... That's Life... And That's the Way It Is", oli paljon suurempi hitti ja myi yli 5 miljoonaa kappaletta, suurimmaksi osaksi hänen "smash hit" sinkun "Da' Dip":in johdosta.
Craigslist
Craigslist on kansainvälinen luokiteltuja pikkuilmoituksia julkaiseva verkkopalvelu, jossa ilmoitukset on luokiteltu mitä erilaisimpiin osastoihin, kuten työpaikka- ja työnhakuilmoituksiin, osto- ja myynti-ilmoituksiin, asuntoilmoituksiin, seuranhakuilmoituksiin, palveluja tarjotaan -ilmoituksiin. Craigslistin perusti Craig Newmark vuonna 1995 alun perin sähköpostikirjeeksi, jossa kertoi San Franciscon alueen tapahtumista ystävilleen ja vähitellen yhä useammille kiinnostuneille. Vuonna 1996 se muuttui verkkopalveluksi ja otti mukaan muitakin ilmoitusluokkia. Vuonna 2000 se alkoi laajentua muihin Yhdysvaltain kaupunkeihin ja toimii nyt 50 maassa, myös Suomessa.
Craigslist julkaisee valtaosan ilmoituksista ilmaiseksi mutta perii pieniä maksuja yhä useampien osastojen ilmoituksista (työpaikkailmoitukset, New Yorkin asuntoilmoitukset ja vuodesta 2014 autokauppojen ilmoittelu). Craigslistin on arvioitu vieneen sanomalehdiltä ilmoitustuloja vuosien 2000–2007 aikana jopa viisi miljardia dollaria eli noin 3,8 miljardia euroa.
thumb|right|Craigslistin perustaja Craig Newmark vuonna 2006.
Craigslist on yksityinen yhtiö, joka ei julkaise tunnuslukujaan eikä omistajatietojaan. Alan analyytikot arvioivat sen tuottavan vuonna 2014 liikevaihtoa noin 335 miljoonaa dollaria.
Craigslist herätti 2000-luvulla Yhdysvalloissa pahennusta julkaisemalla satunnaisia seksikumppaneita etsivien ilmoituksia ja aikuisviihdemainontaa. Sukupuolivähemmistöjen edustajat ovat toisaalta kiitelleet palvelua, joka helpottaa heidän elämäänsä konservatiivisilla alueilla. Vuonna 2009 Craigslist päätti prostituutiosyytösten takia alkaa karsia ja säännellä seksiaiheista ilmoittelua entistä tarkemmin ja tehdä siitä maksullista. Vuotta myöhemmin se lopetti seksipalveluilmoittelun Yhdysvalloissa ja Kanadassa kokonaan mutta jatkaa sitä monissa muissa maissa.
Jammu ja Kashmir
Jammu ja Kashmir on Intian pohjoisin liittoterritorio ja entinen osavaltio. Sen pääkaupunki ja suurin kaupunki on Srinagar. Jammu ja Kashmir jakautuu kolmeen alueeseen: Jammuun, Kashmiriin ja Ladakhiin. Osavaltiosta on sodittu useita kertoja Intian ja Pakistanin välillä. Jammun ja Kashmirin asukasluku on noin 12 541 302 (2011).
Intian presidentti Ram Nath Kovind lakkautti 5. elokuuta 2019 asetuksellaan perustuslain vuonna 1949 laaditun 370. artiklan, joka myönsi alueelle osavaltion aseman ja laajan autonomian. Alue jaetaan kahdeksi liittoterritorioksi, Jammu ja Kashmiriksi sekä Ladakhiksi, jotka ovat Delhin keskushallinnon alaisuudessa.
thumb|left| Karttaan merkitty Aksai Chin on Kiinan hallinnassa.
Osavaltion asukkaiden etninen tausta, kieli ja uskonto vaihtelevat alueelta toiselle. Muslimeita on enemmän kuin muualla Intiassa, noin kaksi kolmasosaa. Muista suuri osa on hinduja, mutta alueella on myös pienet sikhi- ja buddhalaisvähemmistöt.
Pääosa väestöstä harjoittaa omavaraisviljelyä pengerretyillä rinnepelloilla. Riisi on tärkein viljelyskasvi.
Pekka Alanen
Pekka Ahti Kalervo Alanen (14. heinäkuuta 1945 Lappajärvi – 22. elokuuta 2017 Lappajärvi ) oli suomalainen painija.
Alanen edusti Suomea olympialaisten vapaapainissa Tokiossa 1964 alle 52 kilon sarjassa ja Méxicossa 1968 alle 57 kilon sarjassa. Molemmilla kerroilla hän karsiutui kolmannella ottelukierroksella. Hänen paras arvokisasaavutuksensa oli viides sija vuoden 1966 EM-kilpailuissa. Myös vuosina 1967 ja 1968 hän osallistui EM-kilpailuihin.
Seuratasolla ”Sammy” Alanen edusti Lappajärven Veikkoja. Hän voitti seitsemän Suomen mestaruutta ja saavutti kaksi SM-hopeaa vuosina 1963–1976.
Pekka Alasen veli Veikko Alanen oli Suomen mestari kreikkalais-roomalaisessa painissa.
Niger (joki)
Niger on 4 200 kilometriä pitkä joki Länsi-Afrikassa. Se sijaitsee Guinean, Malin, Nigerin, Beninin ja Nigerian alueilla. Niger on Afrikan kolmanneksi pisin joki; vain Niili ja Kongojoki ovat pitempiä. Nigerjoki alkaa Guineasta ja päätyy Nigeriaan, Guineanlahteen.
Joki saa alkunsa Fouta Djallonin ylängöltä noin 800 metriä merenpinnan yläpuolella. Se virtaa kohti koillista, jossa se muodostaa Nigerin sisämaasuistona tunnetun tulva-alueen. Kohdatessaan Saharan autiomaan eteläreunan Niger tekee mutkan ja kääntyy kohti kaakkoa. Ennen suistoaluetta siihen yhtyy suurin sivujoki Benue, joka saa alkunsa Kamerunin Adamawan tasangolta. Muita sivujokia ovat Kaduna, Sokoto, Bani ja Milo.
Nigerjoen allas käsittää lähes 2,2 miljoonan neliökilometrin laajuisen alueen, josta 1,5 miljoonaa neliökilometriä on varsinaista valuma-aluetta. Siihen kuuluu suurin osa Malista, Nigeristä ja Nigeriasta sekä osia Beninistä, Burkina Fasosta, Guineasta, Kamerunista, Norsunluurannikosta ja Tšadista.
Joki virtaa Guinean, Sudanin, Sahelin ja Saharan vyöhykkeillä, joiden ilmasto vaihtelee trooppisesta sademetsäilmastosta kuivaan aavikkoilmastoon. Virtaus vaihtelee huomattavasti vuoden eri aikoina. Vesi on korkeimmillaan ylä- ja alajuoksuilla syys-lokakuussa. Yläjuoksun vesi varastoituu loka-marraskuussa sisämaasuistoon, jossa tapahtuu voimakasta haihtumista. Sisämaasuiston tulva saapuu keskijuoksulle joulu-tammikuussa tai helmikuussa. Keskimääräinen virtaus oli vuosina 1971–2002 yläjuoksulla Koulikorossa 1 039, keskijuoksulla Niameyssa 704 ja alajuoksulla 5 066 kuutiometriä sekunnissa. Kuivuuden takia virtaus on vähentynyt yläjuoksulla 23, keskijuoksulla 34 ja alajuoksulla 17 prosenttia vuosien 1929–1970 mittaustuloksiin verrattuna. Vuotuinen virtaus Atlantin valtamereen on 160 miljardia kuutiometriä.
Nigerjoki on aina ollut tärkeä liikenneväylä. Se on purjehduskelpoinen matalapohjaisilla jokialuksilla osan vuodesta Koulikoron ja Bamakon, Malin ja Nigerin rajan sekä Nigerian Boussan osuuksia lukuun ottamatta. Alajuoksulla voidaan liikennöidä ympäri vuoden Onitshaan saakka. Koulikoron ja Gaon välillä on korkean veden aikaan laivaliikennettä.
Joen nimi perustunee tuareginkieliseen nimitykseen egerou n-igereou ”jokien joki”. Se tuli tunnetuksi Euroopassa Leo Africanuksen 1500-luvulla kirjoittaman kuvauksen perusteella. Nigerin luultiin kauan olevan yhteydessä Niiliin tai saavan alkunsa Tšadjärvestä ja virtaavan länteen Senegaljoen kautta. Joen yläjuoksua tutki ensimmäisenä eurooppalaisena Mungo Park vuonna 1795. Sen kulku saatiin kokonaan selville vuonna 1830.
Nigerjoen varrella asuvia kansoja ovat bambarat ja songhait Malissa, djermat Nigerissä, nupet Nigerian keskiosassa, igbot maan eteläosassa ja ijot joen suistossa. Joesta välittömästi elantonsa saavia etnisiä ryhmiä ovat sorkot, bozot ja somonot.
Markalan patoon perustuvalla Office du Nigerin keinokastelualueella viljellään riisiä ja sokeriruokoa. Kainjin vesivoimalaitos tuottaa sähköenergiaa Nigerialle ja Beninille. Lähes kaikki Nigerian öljy tuotetaan Nigerjoen suistossa. Ympäristöä uhkaavat joen saastuminen, ylikalastus ja sedimentaatio. Joen hyödyntämistä ja suojelua koordinoi vuonna 1980 perustettu alueen valtioiden yhteistyöelin.
Nigerin ja Nigerian valtiot ovat saaneet nimensä Nigerjoesta.
Brasilian Grand Prix 2003
Brasilian Grand Prix 2003 oli Formula 1 -sarjan historian 700. osakilpailu, joka ajettiin 6. huhtikuuta 2003 Autódromo José Carlos Pace -radalla Brasiliassa. Tapahtumarikkaan kilpailun yllätysvoittajaksi nousi lopulta Jordanin Giancarlo Fisichella, jolle voitto oli hänen uransa ensimmäinen. Alun perin kilpailun voittajaksi julistettiin järjestäjien sääntötulkintavirheestä johtuen Kimi Räikkönen, joka luovutti voittajan palkinnon Fisichellalle kahden viikon kuluttua San Marinossa. Kolmanneksi ylsi Fernando Alonso, joka ajoi kilpailun aikana ulos, eikä pystynyt osallistumaan palkintojenjakotilaisuuteen.
Kalkki (astia)
Ehtoolliskalkissa on perinteisesti kolme osaa: jalka, joka voi olla rikkaasti kuvioitu joko kaiverruksin tai ornamentein, varsinainen viinimalja (cuppa) sekä jalan ja viinimaljan välissä oleva "pallo" (nodus, solmu), joka helpottaa kalkin käyttäjää sen käsittelyssä. pienoiskuva|[[Turun tuomiokirkko|Turun tuomiokirkon ns. Ejbyn kalkki ja pateeni]] Perustapauksessa messussa on käytössä vain yksi kalkki. Vanha tapa jakaa ehtoollisviini suoraan kalkista seuraa evankeliumien ehtoolliskertomuksia, joissa Jeesus kehotti oppilaitaan kaikkia juomaan "tästä maljasta". Mikäli ehtoolliselle osallistuvia on paljon ja jakajia useampia, voidaan käyttää samanaikaisesti myös useampaa kalkkia, jotka kaikki konsekroidaan. Perinteistä ehtoollisen nauttimisen tapaa kutsutaan yhteismaljaksi. Nykyään useissa luterilaisissa kirkoissa, kuten Suomessa sekä yleensä reformoiduissa kirkoissa on vallitseva tapa kaataa kalkista tilkka viiniä ehtoollispikariin. Yhteismaljasta on luovuttu hygieniasyistä. Ehtoollinen konsekroidaan aina kalkissa, joten viiniä ei voi jakaa valmiiksi pikareihin. Kaikissa kirkkokunnissa tai kirkoissa ei erillispikareita käytetä. Myös Ruotsin kirkossa on erillispikareiden käyttö harvinaista. Sen sijaan ehtoollinen jaetaan intinktiona; ehtoollisvieraalle jakaja ojentaa ehtoollisleivän, jonka reunan tämä kastaa kalkissa olevaan viiniin.
Messussa jaetaan viinin yhteydessä myös ehtoollisleipä eli öylätti. Näitä jaetaan öylättejä varten tehdyltä öylättilautaselta eli pateenilta.
Myös ortodoksinen kirkko käyttää ehtoollismaljaa. Ehtoollisviini pyhitetään siinä, mutta vain papisto nauttii viinin maljasta. Heidän päästyään loppuun pyhitetty ehtoollisleipä siirretään viinin joukkoon ja jaetaan kirkkokansalle lusikalla. Ortodoksisessa kirkossa on olemassa myös alkukristillisen kaltainen Jaakobin liturgia, jossa ehtoollisleipä ja viini jaetaan myös kirkkokansalle erillisinä. Liturgia toimitetaan kerran vuodessa, 25. lokakuuta apostoli Jaakobin muistopäivänä. Liturgian kehitti nykymuotoonsa arkkipiispa Paavali.
Jauhosavikka
Jauhosavikka (Chenopodium album, syn. C. viride) on monimuotoinen, yksivuotinen vihreä rikkakasvi. Laji on levinnyt erittäin laajalle ihmisasutuksen mukana. Jauhosavikan suomalaisia kutsumanimiä ovat muun muassa saviheinä, savipuoli, savipää ja saviruoho. Suomessa kasvia pidetään muinaistulokkaana, ja kasvimailla se on yleinen rikkaruoho. Kasvia on käytetty rehuksi ja hätäravinnoksi sekä kasvisravintona, mutta sen sisältämä oksaalihappo rajoittaa laajamittaista ravintokäyttöä.
Ulkonäkö ja koko
thumb|220px|vasen|Jauhosavikan taimen lehtiä. thumb|220px|vasen|Jauhosavikkakasvusto. Jauhosavikka kasvaa 10–100 senttimetriä, joskus jopa 150 senttimetriä korkeaksi. Kasvin nuoret osat ovat tavallisesti jauhoisia. Varsi on pysty, tavallisesti koko mitaltaan haarainen ja kova. Väriltään varsi on vihreä- tai punaraitainen, lehtihangat ovat usein punaisia. Kierteisesti olevat lehdet ovat usein väriltään likaisen harmaanvihreitä. Lehtilapa on kasvin keskiosissa kooltaan tavallisesti 2–7 senttimetriä ja muodoltaan vinoneliömäisen puikea, usein melko niukka- ja tylppähampainen, joskus myös ehytlaitainen. Ylempien lehtien lapa on suikea, ehytlaitainen ja usein otakärkinen. Vihreä kukinto on pitkälti lehdetön ja muodoltaan vaihteleva: se on joko tiheä ja tähkämäinen tai harsu ja terttumainen. Kukinnon sykeröt ovat usein pienehköjä ja tiheitä. Suomessa jauhosavikka kukkii heinä-syyskuussa. Pähkylä on kehän muodostaman hedelmäverhiön suojaama. Musta siemen on vaaka-asennossa, 1,2–1,5 mm pitkä, ympärykseltään soikeahko tai lähes pyöreä, melko teräväreunainen sekä pinnaltaan sileä tai säteen suuntaan hieman uurteinen.
Jauhosavikan näköisiä lajeja ovat pohjanjauhosavikka (Chenopodium suecicum), punasavikka (Chenopodium rubrum), hyvänheikinsavikka (Chenopodium bonus-henricus) ja kylämaltsa (Atriplex patula).
Levinneisyys
Jauhosavikka on levinnyt ihmisen mukana erittäin laajalle ympäri maailman lukuun ottamatta arktisimpia alueita. Laji on alkujaan lähtöisin Euraasiasta. Suomessa jauhosavikka on yleinen laji koko maassa aivan pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta. Kemin korkeudelle saakka laji on muinaistulokas, pohjoisempana se on vakiintunut uudistulokas.
Rikkakasvina
thumb|220px|left|Jauhosavikan siemeniä. Hankalan rikkakasvin jauhosavikasta tekee sen runsas siementuotto. Pölytyksen onnistuessa yksi yksilö tuottaa noin 3 000 siementä, joiden itävyys säilyy maassa yli 10 vuotta. Tämän takia peltoneliöllä voi olla siemeniä mullassa tuhansia, joten rikkamyrkyistä huolimatta uusia taimia syntyy pelloille jatkuvasti. Useimmat rikkamyrkyt kuitenkin tehoavat hyvin kasvin torjunnassa.
Myös puutarhoissa jauhosavikka on ikävä rikkakasvi, sillä se kilpailee varsinaisten viljelykasvien kanssa viemällä syväjuurisena kasvina maasta ravinteita. Koska kasvi on yksivuotinen ja lisääntyy ainoastaan siemenistä, on tärkeätä poistaa kukinnot kasvin torjumiseksi. Muhevasta mullasta kasvi on helppo poistaa kitkemällä. Jauhosavikka ei lisäänny juuren paloista.
Rolf Järmann
Rolf Järmann (s. 31. tammikuuta 1966 Arbon, Sveitsi) on sveitsiläinen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Isotonic/Cyndarella-joukkueessa 1987–1988, edusti Frank-Toyo-tallia 1989–1990, Weinmann - Eddy Merckxiä 1991, Ceramiche Ariosteaa 1992–1993, MG Maglificiota 1994–1996, Casino-tallia 1997–1998 ja Post Swiss Teamia 1999.
Jauhosavikka
Käyttö
Jauhosavikkaa on käytetty ihmisravinnoksi ja eläinten rehuksi jo pitkään. Esimerkiksi Tanskasta on löydetty jauhosavikan siemeniä parituhatta vuotta vanhoista muumioituneista suoruumiista. Pula-aikoina sen siemeniä on käytetty jauhojen jatkeena hätäruokana. Jauhosavikkaa voidaan käyttää ravinnoksi tuoreena pinaatin tapaan, salaattina tai sitä voi myös pakastaa ryöpättynä. Nitraattipitoisten kasvupaikkojen takia sen käytössä kuitenkin pitää olla varovainen. Kasvi sisältää myös runsaasti oksaalihappoa, joten se sopii huonosti esimerkiksi munuaisvikaisille. Jauhosavikan eteeriset öljyt sisältävät peroksidi-monoterpeenejä, esimerkiksi askaridolia (C10H16O2).
Aniak
Aniak on kaupunki Alaskassa. Se sijaitsee Kuskokwiminjoen etelärannalla 95 kilometriä Russian Missionista lounaaseen. Aniak on jupikkielinen sana, joka tarkoittaa "paikkaa josta se tulee ulos". Se viittaa paikkaan, jossa Aniakinjoki virtaa Kuskokwiminjokeen.
Rolf Järmann
Järmann voitti Amstel Gold Racen 1993 samalla ajalla toiseksi tulleen Gianni Bugnon kanssa ja 1998 tasa-ajalla Maarten den Bakkerin kanssa. Hän voitti vuonna 1998 Tirreno–Adriaticon kokonaiskilpailun neljän sekunnin erolla Franco Balleriniin. Hän voitti maantieajon Sveitsin-mestaruuden 1990, GP Ouest France -kilpailun 1995 sekä etapin Italian ympäriajossa 1989 ja Ranskan ympäriajossa 1992.
Jauhosavikka
Käyttö
Jauhosavikka on sukua inkojen ruokakasvi kvinoalle (Chenopodium quinoa).
Aniak
Historiaa
Vuonna 1914 Tom L. Johnson asettui asumaan kauan hylättynä olleeseen Aniakin alueen jupikkikylään ja avasi sinne kaupan ja postitoimiston. Jupikit Willie Pete ja Sam Simeon toivat perheensä Ohagamiutista Aniakiin. Kauppias nimeltään Semen Lukin löysi alueelta kultaa vuonna 1932.
Rolf Järmann
Järmann myönsi vuonna 2000 kirjassaan "Doping, Spitzensport als gesellschaftliches Problem" käyttäneensä uransa aikana EPO-hormonia .
Aniak
Historiaa
Aniak on nykyään alueen kaupallinen keskus. Useat sen asukkaista ovat kalastajia.
Rolf Järmann
Saavutuksia
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Idiomi
Idiomi ( 'luonteenomainen ilmaisu') on ilmaus, jonka alkuperäismerkitys on monissa tapauksissa metaforisen eli vertauskuvallisen käytön kautta sumentunut ja jolle erityisesti on muotoutunut uusi itsenäinen merkitys. Idiomin määrittely yksiselitteisesti on vaikeaa, koska usein raja sen ja muiden kielellisten ilmiöiden kuten kollokaation, metaforan ja sananlaskun välillä on häilyvä. Tyypillisesti idiomi on kuitenkin vähintään kaksisanainen ilmaus, jonka merkitys ei käy selvästi ilmi siihen kuuluvien sanojen kirjallisesta tulkinnasta (esimerkiksi sanonta, että jokin asia on "kuuma peruna").
Syitä idiomien käyttöön voi olla useita: niiden avulla on mahdollista ilmaista erityisiä lisävivahteita, niitä voidaan käyttää kiertoilmauksina vaikeille asioille, ja usein yhdellä idiomilla voidaan ilmaista merkityksiä, joiden kirjaimelliseen selittämiseen kuluisi useampi virke.
Kieliä tutkittaessa voidaan huomata, että kenties ymmärrettävästäkin syystä idiomit kuvaavat usein tapahtumia, joihin liittyy selkeä tunnelataus. Niillä on siis affektiivinen sävy, ja kuten todettu, ne ovat usein kuvailevia. Assosiatiivisten sivumerkityksien vuoksi idiomien käyttöön saattaa liittyä myös halveksuntaa tai leikkisyyttä.
Osa idiomeista on täysin opaakkeja eli läpinäkymättömiä, mikä tarkoittaa sitä, ettei kokonaisuuden merkitys ole pääteltävissä ilmauksen yksittäisten sanojen merkityksistä. Tämä johtuu juuri vertauskuvallisesta käytöstä. Ilmauksia, joiden merkitys puolestaan on pääteltävissä osiensa perusteella, kutsutaan transparenteiksi eli läpinäkyviksi. Esimerkkinä läpinäkyvyydestä käy esimerkiksi se, että suomalaisellekin saattaa valjeta, mitä tarkoittaa kun englantilainen sanoo jonkun jäävän kiinni verta kynsien alla, vaikka suomenkielinen vastine 'jäädä kiinni rysän päältä' ei vastaa rakenteeltaan englanninkielistä.
Idiomit ovat yleensä kieli- ja kulttuurisidonnaisia, joten vieraan kielen idiomeja voi olla vaikea ymmärtää. Idiomit eivät yleensä ole mielekkäästi käännettävissä sanasta sanaan, vaikka useissa kielipareissa onkin idiomeja, jotka ovat sanastoltaan ja merkitykseltään hyvinkin samanlaisia. Idiomeja lienee kaikissa kielissä, ja monet niistä juontavat juurensa todella kauaksi historiaan. Toisin kuin sananlaskut, jotka ovat kokonaisia virkkeitä tai puheenvuoroja, idiomit ovat tyypillisesti vain muutaman sanan sanaliittoja. Metaforan eli vertauskuvan ja idiomin raja puolestaan on melko häilyvä, sillä vallalla olevan ajatusmallin mukaan idiomi on vakiintunut metafora. Tällöin metaforan ja idiomin välille muodostuu jatkumo, jolla ilmaukset liikkuvat vakiintuessaan metaforapäästä idiomeiksi. Esimerkkejä alun perin metaforina olleista idiomeista lienee luontevinta etsiä erisnimiä sisältävistä idiomeista: tehdä konoset tarkoittaa oksentamista ja vakiintui yleiseen käyttöön mahdollisesti lehdistön tai urheiluselostajien edesauttamana sen jälkeen, kun kävelijä Valentin Kononen oksensi Helsingin EM-kisoissa urheilusuorituksensa aikana.
Esimerkkejä
Vieraskieliset, vaikkapa englanninkieliset idiomit voivat olla suomalaiselle vaikeita ymmärtää, esimerkiksi:
HMS Ambuscade (D38)
HMS Ambuscade (viirinumero D38) oli Britannian kuninkaallisen laivaston hävittäjä toisessa maailmansodassa. Alus oli yhdessä HMS Amazonin kanssa kokeellinen. Aluksissa testattiin uusia voimanlähteitä sekä valmistustekniikoita. Saadut kokemukset otettiin käyttöön seuranneissa alusluokissa aina Tribal-luokan hävittäjiin eli yli 80 aluksessa.
Tausta
Vuoteen 1923 mennessä Kuninkaallisen laivaston hävittäjät olivat supistuneet vuoden 1918 yli 400 aluksesta 185:een M-, R-, S-, V- ja W-luokkien alukseen sekä viiteentoista Marksman-, Faulknor-, Shakespeare- ja Scott-luokan laivueenjohtajaan. Kaikki ennen ensimmäistä maailmansotaa valmistuneet sekä suuri joukko M- ja R-luokkien aluksia romutettiin 1921–1923 taloudellisten syiden, heikon kunnon sekä Washingtonin laivastosopimuksen perusteella. Lisäksi maassa vallinnut sodanvastainen ilmapiiri esti rahoituksen saamisen uuteen aluskantaan.
Palveluksessa olevat M-, R- ja S-luokkien alukset eivät soveltuneet lyhyen toimintasäteensä vuoksi erityisen hyvin laivaston tarpeisiin, joten jäljelle jäivät V- ja W-luokkien alukset sekä laivueenjohtajat. Monien alusten palvelusaika täyttyi 1924 ja samalla tuli täyteen seitsemän vuotta, jolloin ei suunniteltu ainuttakaan uutta hävittäjämallia, joten Amiraliteetti aloitti uuden alusluokan suunnittelun ottaen huomioon teknisen kehityksen erityisesti moottoreissa sekä valmistusmenetelmissä. Amiraalineuvosto hyväksyi 21. marraskuuta 1923 ensimmäisen rakennusohjelman sodan jälkeen, minkä mukaan valmistettaisiin kahdeksan risteilijää, kaksi hävittäjää, kolme partiosukellusvenettä, yksi sukellusveneiden emälaiva, yksi hävittäjien emälaiva, yksi miinalaiva ja kaksi Jangtsejoen tykkivenettä.
Kahden ohjelmaan sisällytetyn hävittäjän eli Amazonin ja Ambuscaden tuli olla uuden standardihävittäjätyypin perusta. Näiden kaltaisia aluksia valmistui kaikkiaan yli 80. Kuninkaallisen laivaston aluksiin pohjautuvista luokista viimeinen I-luokka valmistui osana vuoden 1937 laivasto-ohjelmaa. Kuitenkin alustyyppiin pohjautunut kahdeksan aluksen alusluokka valmistui vielä joulukuun 1939 ja maaliskuun 1942 välillä.
Hankinta
Amiraliteetti pyysi esitystä uusista aluksista viideltä hävittäjiin erikoistuneelta telakalta, Yarrow’lta, Dennyltä, Thornycroftilta, Whitelta ja Hawthorn Leslielta. Näistä ainoastaan Yarrow ja Thornycroft esittivät kehittyneen aluksen suunnitelmat muiden pitäytyessä ensimmäisessä maailmansodassa tehtyihin suunnitelmiin. Alukset poikkesivat toisistaan varsinkin sisätiloiltaan, mutta muistuttivat toisiaan ulkoisesti.
Alus tilattiin 12. kesäkuuta 1924 Yarrow and Companyltä Glasgow’sta, missä köli laskettiin 8. joulukuuta. Alus laskettiin vesille 15. tammikuuta 1926 ja otettiin palvelukseen 9. huhtikuuta 1927. Alus oli laivaston mukana kotivesillä ja Välimerellä aina vuoteen 1937, jolloin se poistettiin palveluksesta turbiineissa havaittujen ongelmien vuoksi. Turbiinien ongelmat korjattiin vasta 1939, mutta alus kärsi vielä sen jälkeenkin vastaavista ongelmista, minkä takia se siirrettiin toisarvoisiin tehtäviin.
Suunnitelma
Alukselle asennettiin kolme nelivaiheista Yarrow-kattilaa varustettuna ilman esilämmittimellä. Aluksella oli sähkömekaaninen peräsin. Pääaseina olivat samat kuin edeltäneillä V- ja W-luokkien aluksilla eli neljä 4,7 tuuman BL Mk I -tykkiä CP Mk VI** -asennuksina, jotka mahdollistivat 30 asteen korotuskulman. Lisäksi aluksille asennettiin kuusi 21 tuuman torpedoputkea. Tulenjohtojärjestelmän muodostivat yhdeksän jalan etäisyysmittari ja DDS.
Aluksen nopeudeksi saatiin koeajoissa 37,66 solmua, ja se oli taloudellisempi kuin puolisisarensa. Alusten toimintasäde- ja suorituskykytestit lämpimässä ilmanalassa osoittautuivat ongelmallisiksi koneiden ylikuumenemisen vuoksi. Kuumenemisen seurauksena alusten ilmastointijärjestelmää parannettiin.
Palvelus
Korjaustyöt telakalla päättyivät 13. lokakuuta ja alus palasi kolme vuorokautta myöhemmin palvelukseen, jolloin se liitettiin täysin varustettuna Välimeren laivaston 3. hävittäjälaivueeseen. Alus siirtyi Maltalle liittyäkseen laivueeseensa, jonka mukana se osallistui erilaisiin harjoituksiin ja laivastovierailuihin. Alukseen osui harjoituksen aikana harjoitustorpedo, joka vaurioitti sen potkuria ja vasenta kylkeä. Aluksen vauriot vaativat telakointia, ja se siirrettiin 21. elokuuta 1929Maltalla telakalle.
Ambuscade palasi 24. lokakuuta telakalta liittyen laivueeseensa. Tammikuussa 1930 se siirrettiin Välimeren laivaston 4. hävittäjälaivueeseen HMS Vansittartin tilalle. Alus siirrettiin 14. elokuuta Maltalla telakalle turbiineissa havaitun vian vuoksi, mistä se palasi palvelukseen 4. maaliskuuta 1931. Alus palasi Britteinsaarille, jossa se poistettiin palveluksesta. Se sijoitettiin 3. toukokuuta Sheernessiin HMS Malcolmin varastoksi, jona aikana alus kuului osaksi Noreen sijoitettua reservilaivastoa.
Alus siirrettiin 21. lokakuuta huoltoon Chathamin telakalle, mistä se palasi 31. toukokuuta 1932 koeajojen jälkeen reserviin. Alus kuitenkin määrättiin palaamaan palvelukseen, ja se liitettiin 22. kesäkuuta Kotilaivastoon, johon kuuluvana se palveli vuoden lopun Irlanninmerellä ja lounaisen reitin alueella. Alus määrättiin elokuussa 1933 Portsmouthiin koulutus- ja koealukseksi laivaston torpedokoulutuskeskukseen HMS Vernoniin.
Ambuscade siirrettiin 5. lokakuuta Portsmouthin telakalle uuden tehtävän vaatimien muutostöiden vuoksi. Alus aloitti 9. joulukuuta muutostöiden jälkeiset koeajot, joiden päätyttyä se palasi palvelukseen osana HMS Vernonia. Alus poistettiin helmikuussa 1937 palveluksesta turbiinien heikon kunnon vuoksi odottamaan huoltoa, jolloin HMS Acheron korvasi sen koululaivana. Alus siirrettiin 22. helmikuuta Portsmouthin telakalle. Lokakuussa aluksen tulevaa käyttöä alettiin miettiä ja työt telakalla keskeytettiin 18. lokakuuta turbiinien korjaamisen osottaudutta odotettua kalliimmaksi. Alus siirrettiin ankkuripaikalle odottamaan päätöstä kohtalostaan.
Toinen maailmansota
Sodan uhan lisääntyessä päätettiin elokuussa 1939 jatkaa aluksen huoltoa, ja huollot aloitettiin syyskuussa. Alus aloitti huollon jälkeiset koeajot toukokuussa 1940, ja samalla sen viirinumero vaihdettiin I38:ksi vastaamaan laivaston sen hetkistä käytäntöä. Alus palasi palvelukseen 27. toukokuuta Harwichiin sijoitettussa 16. hävittäjälaivueessa.
Alus siirrettiin kesäkuun alussa koeajojen päätyttyä Portlandiin koulutettavaksi. Koulutus keskeytettiin 8. kesäkuuta, ja alus siirrettiin evakuoimaan Le Havren alueen joukkoja (operaatio Cycle). Alus saapui 10. kesäkuuta St. Valeryyn, jossa siihen nousi 51. Ylämaan divisioonan joukkoja kotimaahan kuljetettavaksi. Alukseen osui rannikkotykistön kranaatti, mutta se ei menettänyt toimintakykyään. Paluumatkalla alus otti syöksypommituksessa liikuntakykynsä menettäneen HMS Boadicean hinaukseen. Seuraavana päivänä alus luovutti hinauksen alankomaalaiselle hinaajalle Kroomanille ja jatkoi itse Portsmouthiin, jossa se matkustajien poistuttua siirrettiin telakalle korjattavaksi.
Alus palasi 29. kesäkuuta korjausten valmistuttua Harwichissa laivueeseensa. Seuraavana päivänä se suojasi HMS Wild Swanin hinaaman HMS Whitshedin matkan Harwichiin yhdessä HMS Puffinin kanssa.
Suojattuaan saattuetta OA205 alus siirrettiin 3. syyskuuta Kotilaivaston Greenockiin sijoitettuun 12. hävittäjälaivueeseen. Aluksen turbiiniongelmat palasivat ja se jouduttiin siirtämään telakalle 13. syyskuuta. Alus palasi telakalta 8. marraskuuta laivueeseensa, joka oli siirretty läntisen reitin alaisuuteen. Se palveli laivueensa mukana Islannissa suojaten Pohjois-Atlantin saattueita.
Joulukuun alussa alus pelasti Pohjois-Atlantilla torpedoidun hollantilaisen kauppalaivan SS Farmsumin 15 miehistönjäsentä. Alus palasi keväällä 1941 Clydeen, jossa se siirrettiin telakalle 9. toukokuuta. Alus palasi palvelukseen 7. elokuuta liittyen laivueeseensa.
Alus ei viipynyt kuitenkaan laivueessa pitkään, kun sen polttoaineeseen pääsi sekoittumaan vettä. Alus siirrettiin Portsmouthin telakalle 15. lokakuuta ja se palasi laivueeseensa 10. tammikuuta 1942. Se suojasi saattuetta PQ14 Kuolaan palaten Islantiin suojaten saattuetta QP9. Se joutui kuitenkin teknisten vikojen vuoksi jälleen Liverpoolissa telakalle, mistä se palasi 18. kesäkuuta.
Testien päätyttyä alus palveli koululaivana Clydessä, kunnes vasta perustettu koululaivue vapautti sen tehtävästä kesäkuussa 1945. Alus siirrettiin reserviin 27. elokuuta Barrowissa. Alus oli shokkiaaltokokeissa 1946 Loch Strivenillä. Se sijoitettiin poistolistalle 23. marraskuuta 1946 ja alus siirrettiin BISCOlle myytäväksi. Se myytiin West of Scotland Shipbreaking Companylle Trooniin ja romutettiin maaliskuussa 1947.
Päälliköt
Aluksen päälliköinä olivat:
Marstrand
Marstrand on taajama ja entinen kaupunki Kungälvin kunnassa Länsi-Ruotsin rannikolla. Se sijaitsee Bohuslänin maakunnassa ja Länsi-Götanmaan läänissä. Marstrand on sijoittunut kahdelle saarelle, Marstrandsönille ja Koönille. Se on pinta-alaltaan 0,88 neliökilometrin suuruinen, ja sen asukasluku on noin 1 300. Monet saaren asukkaista käyvät työssä Göteborgissa. Marstrandin suuriin nähtävyyksiin kuuluu 1600-luvulla rakennettu Carlstenin linnoitus. Marstrand on väkiluvultaan Ruotsin pienin taajama, joka on entinen kaupunki.
Marstrandin perusti 1200-luvulla kuningas Haakon IV Haakoninpoika. Vuonna 1449 kaupungissa kruunattiin Kristian I Norjan kuninkaaksi, ja vuonna 1658 Marstrand muun Bohuslänin ohella liitettiin osaksi Ruotsia. Vuonna 1775 kaupunki sai kuningas Kustaa III:lta vapaasatamaoikeudet. Osana Ruotsin vuoden 1971 kuntauudistusta Marstradin kaupunki liitettiin osaksi Kungälvin kuntaa.
Viattomat äänet
Viattomat äänet on Luis Mandokin ohjaama elokuva vuodelta 2004. Elokuva kertoo El Salvadorin sisällissodasta lapsen kokemana, ja se perustuu toisen käsikirjoittajan Oscar Orlando Torresin lapsuuteen. Elokuvan pääosassa näyttelee Carlos Padilla.
Anton
Anton on miehen etunimi, lyhentymä latinalaisesta nimestä Antonius. Antonin muunnelmia ovat Toni, Tony, Antton ja Anttoni.
Suomessa Anton-nimen on Digi- ja väestötietoviraston tilastojen mukaan saanut vuoden 2019 loppuun mennessä 18 778 miestä ja alle 25 naista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 124001–125000
Lähteet
Zoznam planétok 124001-124250
Didier Deschamps
Didier Claude Deschamps (s. 15. lokakuuta 1968 Bayonne, Akvitanian hallintoalue, Ranska) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustava keskikenttäpelaaja. Heinäkuusta 2012 lähtien hän on toiminut Ranskan maajoukkueen päävalmentajana.
Ura pelaajana
Pelaajaurallaan puolustavana keskikenttämiehenä viihtynyt Deschamps edusti Nantesia, Marseillea, Bordeaux'ta, Juventusta, Chelseaa ja Valenciaa. Hän saavutti urallaan muun muassa kaksi Ranskan mestaruutta, kolme Italian mestaruutta, kaksi Mestarien liigan voittoa, Intercontinental Cupin voiton ja FA Cupin voiton.
Ranskan maajoukkueessa Deschamps pelasi 103 ottelua ja teki niissä neljä maalia. Hän edusti Ranskaa MM-kisoissa vuonna 1998 sekä EM-kisoissa vuosina 1992, 1996 ja 2000. Deschamps toimi Ranskan kapteenina maan voittaessa mestaruuden vuoden 1998 MM-kotikisoissa ja vuoden 2000 EM-kisoissa.
Meriitit pelaajana
Kansainväliset kilpailut
Ranska
Italia
Englanti
Ura valmentajana
Deschamps lopetti pelaajauransa vuonna 2001 ja ryhtyi samana vuonna AS Monacon päävalmentajaksi. Hän johti Monacon Mestarien liigan finaaliin vuonna 2004, mutta erosi tehtävästään seuraavana vuonna. Juventuksen päävalmentajaksi Deschamps nimitettiin kesällä 2006. Hän johdatti Serie B:hen kabinettipäätöksellä pudotetun Juventuksen sarjan voittoon ja liiganousuun, mutta erosi tehtävästään kauden päätyttyä.
Juventuksesta lähtönsä jälkeen Deschamps oli useiden siirtohuhujen kohteena. Toukokuussa 2009 Deschamps allekirjoitti vihdoin uuden valmennussopimuksen ja siirtyi kesällä 2009 Olympique de Marseillen peräsimeen. Deschampsin johdolla Marseille lähti kauteen 2009–2010 taistelemaan mestaruudesta. Seuran 17 vuotta kestänyt kausi ilman pokaalia päättyi lopulta maaliskuun lopussa, kun Deschamps johdatti joukkueen Coupe de la Liguen voittoon. Ensimmäistä kertaa loppuottelussa esiintynyt Marseille kaatoi FC Girondins de Bordeaux'n 3–1. Lopullisesti kauden kruunasi liigamestaruuden varmistuminen kaksi kierrosta ennen sarjan loppua. Mestaruus oli Marseillen ensimmäinen sitten kauden 1991–1992, jolloin Deschamps oli juhlimassa sitä pelaajana.
Kaudella 2010–2011 Olympique Marseille jatkoi hyviä esityksiään Deschampsin alaisuudessa. Mestarien liigassa Marseille eteni alkulohkostaan jatkoon, mutta tie katkesi ensimmäisellä pudotuspelikierroksella Manchester Unitedia vastaan. Avausottelu päättyi 0–0, mutta Old Traffordilla tuli tappio 2–1. Deschamps luotsasi OM:n toistamiseen Coupe de la Liguen mestaruuteen, kun finaalissa kaatui Montpellier HSC 1–0. Keväällä 2011 Deschampsin ja OM:n seurajohdon kerrottiin ajautuneen erimielisyyksiin seuran kehittämisestä. Liigamestaruuden karattua Lille OSC:lle kasvoivat huhut Deschampsin siirtymisestä AS Roman tai Chelsean peräsimeen. Kesäkuun alussa Deschamps kuitenkin katkaisi huhuilta siivet allekirjoitettuaan kesään 2014 ulottuvan kaksivuotisen jatkosopimuksen OM:n kanssa.
Kaudella 2011–2012 Marseille pelasi kehnon liigakauden ja putosi jo syksyllä kauas mestaruuskamppailusta. Mestarien liigassa joukkue taisteli tiensä jatkoon alkulohkosta ja pudotti ensimmäisellä pudotuspelikierroksella Internazionalen, mutta puolivälierissä FC Bayern München oli parempi yhteismaalein 4–0. Synkkään kauteen lohdutusta toi seuran kolmas perättäinen Coupe de la Liguen mestaruus, kun Olympique Lyonnais kaatui finaalissa 1–0.
Deschampsin jätettyä Marseille, huhut hänen siirtymisestään Ranskan maajoukkueen päävalmentajaksi alkoivat. Deschamps kieltäytyi jo kerran tehtävästä, mutta lopulta hän teki sopimuksen maan jalkapalloliiton kanssa 9. elokuuta. Deschampsin johdolla Ranska pelasi vaikeat karsinnat MM-kisoihin 2014. Deschamps sai paljon kritiikkiä joukkueen aneemisista esityksistä ja erityisesti maalinteko-ongelmista. Syksyn 2013 aikana joukkue alkoi löytää peli-ilon ja kukisti esimerkiksi Australian 6–0 ja MM-karsinnoissa Suomen 3–0. Lopulta Ranska sijoittui karsintalohkonsa kakkoseksi ja pelasi jatkokarsinnoissa Ukrainaa vastaan. Ensimmäinen osaottelu päättyi katastrofaaliseen 0–2 tappioon Kiovassa. Ranska nousi kuitenkin sillasta ja voitti kotonaan 3–0 edeten näin viidettä kertaa perättäin MM-lopputurnaukseen. Karsintojen jälkeen Ranskan jalkapalloliitto teki Deschampsin kanssa vuoteen 2016 ulottuvan jatkosopimuksen.
MM-kisoissa 2014 Ranska voitti alkulohkonsa kaatamalla Hondurasin ja Sveitsin selvin lukemin. Pudotuspeleissä Ranska kaatoi Nigerian 2–0, mutta joutui puolivälierissä taipumaan tiukan taistelun jälkeen sittemmin maailmanmestaruuden voittaneelle Saksalle 1–0. Deschamps jatkoi MM-lopputurnauksen jälkeen päävalmentajana EM-lopputurnaukseen 2016. Kotikisoissaan Ranska voitti alkulohkonsa ja pudotti pudotuspeleissä Irlannin, Islannin ja Saksan edeten loppuotteluun. Finaalissa Deschamps ja Ranska kokivat kuitenkin suuren pettymyksen, kun Portugali voitti historiansa ensimmäisen Euroopan mestaruuden jatkoajalla.
Deschamps jatkoi Ranskan valmentajana ja luotsasi Les Bleusin MM-lopputurnaukseen 2018. Ranska hävisi karsinnoissa vain yhden ottelun ja voitti karsintalohkonsa. Lokakuussa 2017 Deschamps allekirjoitti Ranskan jalkapalloliiton kanssa vuoteen 2020 ulottuvan jatkosopimuksen. Deschamps sai ennen lopputurnausta kovaa kritiikkiä osakseen pelaajavalinnoistaan jättämällä esimerkiksi Karim Benzeman, Alexandre Lacazetten ja Anthony Martialin ulos kisoista. Kisojen alettua kritiikkiä tuli peliesityksistä, vaikka Ranska etenikin alkulohkostaan jatkoon häviämättä otteluakaan. Deschamps antoi tulosten puhua puolestaan ja pudotuspeleissä Ranska hurmasi erityisesti Kylian Mbappén esityksillä. Ranska raivasi tieltään Argentiinan, Uruguayn ja Belgian matkalla loppuotteluun. Finaalissa Ranska otti toisen maailmanmestaruutensa voitettuaan Kroatian 4–2. Deschampsista tuli Mário Zagallon ja Franz Beckenbauerin lisäksi kolmas henkilö, joka on voittanut maailmanmestaruuden sekä pelaajana että valmentajana.
Maailmanmestaruuden jälkeen Deschamps jatkoi päävalmentajana ja luotsasi Ranskan EM-lopputurnaukseen 2020, joka pelattiin koronapandemian vuoksi vasta kesällä 2021. Ranskalle turnaus oli nihkeä. Vaikka Ranska etenikin lohkovoittajana jatkopeleihin, se voitti alkulohkossaan vain Saksan ja pelasi tasan Unkaria ja Portugalia vastaan. Ranska tie nousi pystyyn jo neljännesvälierissä, kun Sveitsi voitti rangaistuspotkukilpailussa. Deschamps jatkoi pettymyksestä huolimatta päävalmentajana ja johdatti lokakuussa 2021 Ranskan Kansojen liigan voittoon, kun finaaliturnauksen loppuottelussa kaatui Espanja maalein 2–1. Deschampsista on tullut menestyksen myötä paitsi yksi Ranskan historian menestyneimmistä maajoukkuevalmentajista, myös pisimpään tehtävää hoitanut valmentaja. Hän jatkoi menestyksekkäästi myös MM-lopputurnauksessa 2022 johdattaen Ranskan toista kertaa perättäin MM-loppuotteluun. Finaalissa Argentiina oli vahvempi rangaistuspotkukilpailun jälkeen, joten Deschampsista ei tullut sitten Vittorio Pozzon toista valmentajaa, joka olisi voittanut kaksi perättäistä maailmanmestaruutta. Kisojen jälkeen Ranskan jalkapalloliitto teki Deschampsin kanssa vuoteen 2026 ulottuvan jatkosopimuksen.
Kasvihuoneilmiö (kauppa)
thumb|250px|Kasvihuoneilmiö. Kasvihuoneilmiö on vanhaan kasvihuoneeseen perustettu kahvila, antiikkiliike ja galleria Lohjalla, entisen Nummi-Pusulan kunnan alueella entisen ykköstien, nykyisen seututien 110 varrella, Sammatin liittymän kohdalla, lähellä Salon rajaa, joka on myös Uudenmaan ja Varsinais-Suomen maakuntien raja.
Kahvilan yhteydessä on myös galleria, jossa pidetään esimerkiksi valokuvanäyttelyjä. Yksi sen näyttelyistä on ollut moottoritien rakentajista koottu kuvakavakaldi Tie, joka oli auki vuoden 2009 loppuun. Näyttelystä on tehty myös verkkoversio. Myymälässä on sisustustavaraa ja antiikkia.
Kasvihuoneilmiö järjestää myös kulttuuritilaisuuksia, joissa on esiintynyt muun muassa Esa Pethman orkestereineen.
Historiaa
Yrittäjä Elisa Palonen aloitti vanhojen tavaroiden osto- ja myyntiliikkeensä syksyllä 1997 Turun Hansakorttelissa nimellä Diverssikauppa. Pian hän löysi vanhan ykköstien varrelta vanhan rekanpesuhallin ja siirsi toimintansa sinne. Hallin kylkeen rakennettiin 500 neliömetrin kasvihuone ja paikka sai nimen Kasvihuoneilmiö. Yhtiön nimenä on yhä Diverssikauppa EP Ky.
Elisa Palonen kuoli marraskuussa 2018 leikkauksen aiheuttamiin komplikaatioihin. Kaksi päivää ennen kuolemaansa hän oli tehnyt testamentin, jonka Varsinais-Suomen käräjäoikeus julisti yksimielisesti pätemättömäksi sen tekoon liittyneen uskonnollisen hyväksikäytön vuoksi.
Pallohännät
Pallohännät (Gomphrena) on revonhäntäkasvisuku, jossa on yli 135 lajia. Ne esiintyvät alkuperäisinä Pohjois-Amerikassa, Etelä-Amerikassa ja Australiassa. Tulokaslajina pallohäntiä tavataan myös Afrikassa ja Aasiassa, varsinkin viljelykasvina tunnettua pyöröpallohäntää. Lajia käytetään muun muassa koristekasvina.
Pyhän Nikolaoksen kirkko
Pyhän Nikolaoksen kirkko tai Pyhän Nikolauksen kirkko voi viitata seuraaviin kirkkoihin:
Suomi
Luovutettu Karjala
Lexus
Lexus on Toyota Motor Corporationin automerkki, jota myydään Pohjois-Amerikassa, Lähi-idässä, Euroopassa, Australiassa, Uudessa-Seelannissa ja Japanissa.
Lexuksen Suomeen tuotavat mallit ovat (2022): RZ, ES, UX, LS, NX, RX ja LC. -mallit eri moottoriversioilla. Lexus on Toyotan tapaan erikoistunut hybriditekniikkaan, jota saa mm. NX, ES, LS ja RX-malleihin. Vuonna 2022 Lexus julkaisi ensimmäisen sähköautonsa RZ:n, joka on teknillisesti sama kuin Toyotan bZ4x.
Celebrity Duets
Celebrity Duets on yhdysvaltalainen tositelevisioformaattiin perustuva laulukilpailu, jossa tähtilaulaja ja toisinaan myös musiikin ulkopuolelta tuleva julkkis esittävät dueton.
Lexus
Lexus on saanut palkintoja eri maiden autolehdiltä kuten AutoBild ja MotorWeek. Lexus LS on valittu J D Powerin pitkäaikaisen auton luotettavuustutkimuksen mukaan 15 kertaa peräkkäin maailman luotettavimmaksi autoksi.
Master Series (Kolmas Nainen)
Master Series on suomalaisen Kolmas Nainen -rockyhtyeen kolmas kokoelma-albumi. Se julkaistiin vuonna 1996. Levy sisältää Hyvää ja kaunista- ja Hikiset siivut -albumit kokonaisuudessaan, lukuun ottamatta kappaleita: "Bussiraiskan surumarssi", "Onneksi voin unohtaa" ja "Vuoret tuuli pois puhaltaa".
Sigrid Fridman
pienoiskuva|Sigrid Fridman ja hänen veistoksensa Kentauri Sigrid Carolina Sofia Fridman (23. marraskuuta 1879 Haaparanta − 8. tammikuuta 1963 Tukholma) oli ruotsalainen kuvanveistäjä ja runoilija.
Elämänvaiheita
Fridman kouluttautui aluksi lääkintävoimistelijaksi. Hän kiinnostui taiteesta noin kolmekymmentävuotiaana. Hän asui tuolloin Lontoossa ja alkoi ottaa tunteja kuvanveistossa. Hän päätti ryhtyä kokopäiväiseksi taiteilijaksi ja opiskeli Pariisissa Academie De la Grande Chaumieressa vuosina 1912- 1916. Hänen opettajansa oli Antoine Bourdelle.
Kotimaahansa palattuaan Fridman asettui Göteborgiin. Siellä hän toteutti koristeveistoksia ja hänen ensimmäiset suuret teoksensa olivat "Havshästen" ja "Valrossen", jotka ovat vakuutusyhtiö Atlantican toimitalossa. Hän veisti ne mustasta graniitista kuten myös Luonnontieteellisen museon pihan suihkulähteen veistoksen. Hänen runokokoelmansa Vingslag ilmestyi vuonna 1912. 1920- 1930- luvuilla Fridman teki useita opintomatkoja Italiaan, Saksaan, Kreikkaan, Portugaliin ja Espanjaan.
1920-luvulla Fridman muutti Tukholmaan, missä hän teki Fredrika Bremerin patsaan pronssista ja samasta materiaalista myös ensimmäisen monumentaaliteoksensa Kentauri. Tukholman observatoriokukkulalla oleva teos paljastettiin vuonna 1939. Se oli valmistunut jo vuonna 1930, mutta kriitikko Gustaf Näsström oli antanut siitä murskaavan arvionsa. Kriitikon mukaan pitäisi olla kuudes aisti, jotta siitä löytyisi jotain kaunista.
Fridman ei solminut avioliittoa. Hän kuului naisälykköjen ryhmään jossa vaikuttivat Sigrid Leijonhufvud, Lydia Wahlström ja kirjallisuuskriitikko Klara Johansson. Kun Fridman teki Johanssonista muotokuvaa, syttyi naisten välille rakkaus. Tämä johti naisten välillä 24 vuotta kestäneeseen suhteeseen, jossa kumpikaan ei eronnut aikaisemmasta kumppanistaan. Johanssoinin kumppani oli toimittaja Ellen Kleman ja Fidmaninin voimistelun opettaja Ragnhild Barkman.
Pariskunnat liikkuivat muiden lesbotaiteilijoiden seurassa, joihin kuului muun muassa kuvanveistäjä Sigrid Blomberg, jonka huvilalla vietettiin kesiä. Testamenttinsa määräyksen mukaan Fridmanin omaisuus tuli jakaa Ruotsin taideakatemian naispuolisille kuvanveistäjäopiskelijoille stipendeinä.
Mikinpensaat
Mikinpensaat (Ochna) on kasvisuku ja mikinpensaskasvien heimon tyyppisuku. Siinä on lähes 80 lajia, joita esiintyy Afrikan ja eteläisen Aasian tropiikissa ja subtropiikissa. Ne ovat puita ja pensaita. Hedelmät ovat pyöreähköjä luumarjoja. Ne muodostavat hedelmystöjä, joiden muoto saattaa osalla lajeista muistuttaa Mikki Hiiren pallokorvia.