cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aleksandr Frolov
Frolov oli voittamassa jääkiekon maailmanmestaruutta Venäjän maajoukkueessa vuoden 2009 Sveitsin kisoissa. Hän edustanut Venäjää myös vuoden 2006 talviolympialaisissa sekä vuosien 2003, 2007 ja 2010 MM-kilpailuissa.
Nordfjorden (Meløy)
Nordfjorden on Holandsfjordenista haarautuva sivuvuono Nordlandin läänissä Norjassa. Vuono sijoittuu kokonaan Meløyn kunnan alueelle.
Tulikaste
Tulikaste tarkoittaa sotilaallisena terminä joko kokonaisen sotilasjoukon tai yksittäisen sotilaan osallistumista ensimmäistä kertaa varsinaiseen taisteluun.
Tulikastetta pidetään sotilasjoukon tai yksittäisen sotilaan kannalta merkittävänä tapahtumana, koska siihen liitetään pelon voittaminen ja toimintakyvyn säilyttäminen tilanteessa, jossa kuolemanvaara on välitön. Epäonnistuneen tulikasteen (esimerkiksi pakeneminen tai toimintakyvyn romahdus) uskotaan johtavan sotilasjoukon tai yksittäisen sotilaan kannalta pidempiaikaiseen toimintakyvyn laskemiseen.
Väinö Linna on kuvannut romaanissaan Tuntematon sotilas tulikastetta ja sen merkitystä. Siinä nuori vänrikki kokee elämänsä jakaantuneen tulikastetta edeltävään ja sitä seuranneeseen osaan.
Hr. Ms. Zeeleeuw (S802)
Hr. Ms. Zeeleeuw (runkonumero S802) on Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Walrus-luokan sukellusvene.
Valmistus
Alus tilattiin 17. joulukuuta 1979 Rotterdamsche Droogdok Maatschappijilta Rotterdamista, missä köli laskettiin 24. syyskuuta 1981. Alus laskettiin vesille 20. kesäkuuta 1987 ja koeajojen suunniteltiin alkavan helmikuussa 1988. Alus törmäsi 27. tammikuuta 1989 poijuun lähtiessään Den Helderin laivastotukikohdasta. Alus otettiin palvelukseen 25. huhtikuuta 1990.
Palvelus
Alus on vuonna 1990 vieraillut Norjassa 2.-5. kesäkuuta ja Faslanessa Skotlannissa 8. marraskuuta. Se vieraili 17.-18. huhtikuuta 1992 ja 1. toukokuuta uudelleen Faslanessa.
Alus oli palveluksessa ainakin vuonna 2005 vieraillessaan Norjassa Stavangerissa 11. - 14. marraskuuta.
Karjaranta
Karjaranta on Kokemäenjoen etelärannalla Kirjurinluotoa, Hanhiluotoa ja Hevosluotoa vastapäätä sijaitseva Porin 21. kaupunginosa. Karjarannan alue seuraa Kokemäenjoen Raumanjuopa-nimistä haaraa parin kilometrin matkalta aivan kaupungin ydinkeskustan tuntumassa.
Karjaranta on pitkään ollut merkittävä teollinen keskittymä. Nykyään alueen suurimpia työllistäjiä ovat Metso Oyj ja Hollming Works. Karjarannassa on ollut viime vuosina suuria muutoksia. Vanhoja tehdaskiinteistöjä, kuten vanha teurastamo, on purettu asuntorakentamisen vuoksi. Alueelle on jo useita vuosia rakennettu vilkkaasti uusia kerrostaloja ja alueen asunnot siellä tunnetaan Porissa keskimääräistä kalliimpina.
Historia
1910-luvulta alkaen Karjarannan kaupungin puoleiseen päähän syntyi öljysatama, joka oli osa Porin jokisatamaa. Ensimmäisenä aloitti toimintansa Nobel Standard vuonna 1912 ja 1937 rakensi Shell oman tuontisatamansa. Alueella sijaitsi varastorakennusten lisäksi myös useita suuria öljysäiliöitä. Satama oli käytössä aina 1960-luvun lopulle saakka, jolloin uusi öljysatama aloitti toimintansa Mäntyluodossa.
Karjarannassa sijaitsi myös useita puurakenteisia varastomakasiineja, joista viimeiset purettiin vuonna 1972. Alun perin muun muassa kala- ja suolavarastoina toimineet rakennukset tunnettiin viimeisinä aikoinaan lähinnä rappioalkoholistien majapaikkoina.
pienoiskuva|835x835px|center|Karjarannan joenvartta.
Bengt Pohjanen
thumb|Bengt Pohjanen Bengt Pohjanen (s. 1944 Kassan kylä, Pajalan kunta) on kolmikielinen kirjailija, joka kirjoittaa ruotsiksi, suomeksi ja meänkielellä. Hän on koulutukseltaan filosofian tohtori ja teologian kandidaatti. Hän väitteli tohtoriksi 1979 Tukholman yliopistossa. Väitöskirja käsitteli suomalaisen kirjailijan, Antti Hyryn tuotantoa. Pohjanen on Oulun yliopiston kunniatohtori.
Pohjanen on kirjoittanut romaaneja, runoja, näytelmiä ja televisiodokumentteja. Monet teoksista käsittelevät pohjoisen uskonnollisuutta: ne kertovat Lars Levi Laestadiuksesta ja Korpela-liikkeestä. Pohjanen on aktiivinen meänkielen puolesta puhuja. Hän on myös toinen Meänmaan lipun suunnittelijoista.
Bengt Pohjanen on meänkielisissä teoksissaan kehittänyt meänkieltä kirjakieleksi. Hänen 1985 julkaistu romaaninsa, Lyykeri, on ensimmäinen meänkielinen romaani. Pohjasen meänkielinen näytelmä Kuutot (1987) oli ensimmäinen meänkielinen näytelmä, joka myös rakensi perustaa Tornionlaakson Teatterin tulevaisuudelle. Unohtaa ei myöskään sovi Pohjasen meänkielelle kääntämää Uutta Testamenttia. Pohjanen on kirjoittanut Joppausoopperan, jota esitettiin yhden kesän Pellossa (2004) ja yhden kesän Övertorneålla (2005). Hän on myös kirjoittanut Laestadiusoopperan, jota esitettiin Pajalassa kesinä 2007 ja 2008. Trilogian kolmas osa Sotaooppera esitettiin Haaparannalla kesällä 2009.
Pohjanen on kääntänyt suomalaista kirjallisuutta, muun muassa Antti Tuurin teoksia.
Bengt Pohjasella on oma säätiö, josta hän on jakanut muun muassa kirjallisuus- ja vähemmistöpalkintoja sekä "Meän vanhin" ja "Meän kuopus" -palkintoja.
Oulunkylän kirjasto
Oulunkylän kirjasto on Helsingin Oulunkylän kaupunginosan Patolan osa-alueella, Liikekeskus Ogelin länsipuolella sijaitseva yleinen kirjasto. Se on yksi Helsingin kaupunginkirjaston toimipisteistä ja toimii osana pääkaupunkiseudun Helmet-kirjastoverkkoa. thumb|Oulunkylän kirjaston sisäänkäynti. Oulunkylän kirjasto on perustettu vuonna 1946. Nykyisen, vuonna 1987 valmistuneen kirjastorakennuksen on suunnitellut Arkkitehtitoimisto Simo Järvinen & Co.
Kirjasto on toiminut ennakkoäänestyspaikkana suomalaisissa yleisissä vaaleissa, esimerkiksi kuntavaaleissa.
São Gabriel -luokka
São Gabriel -luokka oli Portugalin laivaston kahden 1898 vesillelasketun risteilijän muodostama alusluokka.
George M. Leader
pienoiskuva|George M. Leader vuonna 1959. George Michael Leader (17. tammikuuta 1918 – 9. toukokuuta 2013) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko.
Leader syntyi Pennsylvanian Yorkissa Guy ja Beulah Leaderin perheeseen. Hän opiskeli York High Schoolin jälkeen Pennsylvanian yliopistossa. Hän avioitui vuonna 1939 Mary Jane Stricklerin kanssa. Leader oli toisen maailmansodan veteraani.
Leader toimi Pennsylvanian osavaltion kuvernöörinä vuosina 1955–1959. Hän ei voinut asettua ehdolle uudelle kaudelle lain asettaman rajoituksen vuoksi. Hän kuitenkin oli ehdolla Yhdysvaltain senaatin jäseneksi mutta hävisi vaalin republikaani Hugh Scottille.
Delawaren entinen kuvernööri Elbert N. Carvel kuoli 6. helmikuuta 2005, jolloin Leaderista tuli varhaisin elossa ollut Yhdysvaltain osavaltion entinen kuvernööri (hänen kautensa oli 1950-luvulla). Fyysiseltä iältään hän ei kuitenkaan ollut vanhin.
Marlow Talley
Marlow Mikassa Afshartous (tunnettu nimellä Marlow Talley, s. 11. syyskuuta 1973) on yhdysvaltalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Talley pelasi yliopistotasolla Virginia Commonwealthissa, minkä jälkeen hän siirtyi ammattilaiseksi Eurooppaan. Talley pelasi suomalaisessa Pyrbasketissa kaksi kautta vuosina 1996–1998. Pyrbasket sijoittui kummallakin kaudella miesten SM-sarjassa kahdeksanneksi. Pyrbasketin silloisen päävalmentajan Ilpo Rantasen mukaan joukkueen toinen yhdysvaltalaispelaaja Marcus Norris voitti joukkueelle paljon otteluita Talleyn "myydessä paljon pääsylippuja" viihdyttävällä pelillään.
Pelaajauransa jälkeen Talley toimi erinäisissä valmennustehtävissä. Kesällä 2013 hänet pidätettiin epäiltynä lapsiin kohdistuneista seksuaalirikoksista.
Andrei Kovaljov
Andrei Jefimovitš Kovaljov (, s. 1915 – ?) oli neuvostoliittolainen diplomaatti, joka toimi maansa suurlähettiläänä Helsingissä vuosina 1965–1970 ja sitä ennen ulkoasiainministeriön Skandinavian maiden osaston päällikkönä vuosina 1961–1965.
Kovaljovin aikana puoluelinjaa edustanut lähetystösihteeri Vladimir Stepanov vahvisti asemaansa suurlähettilään rinnalla ja ohikin. Osaltaan tähän vaikutti Stepanovin toiminta Kekkosen Viipuria koskevien toiveiden välittäjänä neuvostojohdon suuntaan.
Maaliskuussa 1967 Kovaljov esitti Tamminiemessä hallituksensa toimeksiannosta, että Suomi tunnustaisi DDR:n ja solmisi diplomaattisuhteet sen kanssa. Kekkonen torjui ehdotuksen välittömästi.
Marsalkka Mannerheimin syntymän satavuotisjuhlien ajaksi neuvostohallitus kutsui Kovaljovin pois Suomesta. Huhtikuussa 1968 Kovaljov arvosteli Lappeenrannan Paasikivi-seurassa sitä, että Suomessa kansalaissodan lopputulos esitettiin Mannerheimin ja saksalaisten voittona Venäjästä. Samalla hän moitti Karjala-oluen etikettiä miekkoineen ja sapeleineen. Repliikki herätti vilkkaan keskustelun Suomessa, ja Karjala-oluen myynti kasvoi räjähdysmäisesti. Myöhemmin Stepanov kertoi Kekkoselle, että ankarat moitteet saanut Kovaljov vedetään pois lähettilään paikalta.
21. elokuuta 1968 hermostunut Kovaljov saapui presidentinlinnaan tuomaan informaatiota Tšekkoslovakian miehityksestä. Seuraavalla tapaamisella Kekkonen totesi Neuvostoliiton tehneen suuren poliittisen erehdyksen.
Samana syksynä Kovaljov ja Stepanov pyrkivät vaikuttamaan Suomen OECD-jäsenyyden estämiseksi siinä kuitenkaan onnistumatta.
Maksim Tarasov
Maksim Vladimirovitš Tarasov (, s. 2. joulukuuta 1970 Jaroslavl, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen seiväshyppääjä, olympiavoittaja, maailmanmestari ja Euroopan-mestari. Hän edusti uransa aikana maajoukkuetasolla Neuvostoliittoa, Itsenäisten valtioiden yhteisön ja Georgian muodostamaa yhdistynyttä joukkuetta ja Venäjää.
Tarasov sai nuorten MM-hopeaa vuonna 1988 ja voitti seuraavana vuonna nuorten Euroopan-mestaruuden. Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa hän saavutti Tokion MM-kisoissa 1991 sijoituttuaan pronssille tuloksella 585. Seuraavana vuonna Barcelonan olympialaisissa hän voitti kultaa tuloksella 580. Stuttgartin MM-kisoissa 1993 hän oli kolmas. Barcelonan MM-hallikisoissa 1995 hän sijoittui seitsemänneksi ja samana vuonna Göteborgin ulkoratojen MM-kisoissa hän oli hopealla Serhi Bubkan takana. Pariisin MM-hallikisoissa 1997 hän saavutti pronssia ja Ateenan ulkoratojen MM-kisoissa hopeaa. Budapestin EM-kisoissa 1998 hän voitti kultaa ja oli ykkönen myös Moskovassa käydyssä GP-finaalissa sekä Johannesburgin maailmancupissa. Seuraavana vuonna hän voitti kultamitalin Sevillan MM-kisoissa MM-kisaennätyksellä 602 ja uusi GP-finaalin voittonsa Münchenissä. Uransa viimeisissä arvokilpailuissa Sydneyn olympialaisissa vuonna 2000 hän sijoittui pronssille.
J. Alexander
Jay Alexander (tunnetaan myös nimellä K.Takalo, s. 12. huhtikuuta 1958) on entinen malli ja nykyinen catwalk-opettaja. J. Alexander on tullut televisionkatsojille tutuksi yhtenä Huippumalli haussa -ohjelman tuomareista. Alexander toimi Suomen Huippumalli haussa -ohjelmassa vierailevana tuomarina ensimmäisellä tuotantokaudella 5. jaksossa ja vieraili kilpailussa uudelleen vuonna 2010 jaksossa 10. Alexander asuu nykyisin Pariisissa, Ranskassa.
Palokan kirjasto
Palokan kirjasto on Jyväskylässä toimiva yleinen kirjasto. Se on Jyväskylän kaupunginkirjaston aluekirjasto ja osa Keski-Suomen maakunnan kirjastojen vuonna 2013 muodostamaa kirjastokimppaa eli Keski-kirjastoja.
Palokan aluekirjasto on osa arkkitehtitoimisto Perko Oy:n (pääsuunnittelija Tomi Perko) suunnittelemaa Palokan koulukeskusta, jossa toimii myös Palokan yhtenäiskoulu. Lainausmäärältään Palokan kirjasto kuuluu Jyväskylän vilkkaimpiin kirjastoihin. Kirjaston uudisrakennus otettiin käyttöön elokuussa 2012 osana Palokan uutta koulukeskusta. Palokan kirjastossa on muun muassa pelihuone. Kirjasto lukeutuu Jyväskylän laajemman aukioloaikojen itsepalvelukirjastojen joukkoon.
Faro (mytologia)
Faro on Länsi-Afrikan bambarojen taivaan ja veden jumala. Faro on androgyyninen olento, joka tulee raskaaksi maailmankaikkeuden värähtelystä ja synnyttää kaksoset, joista tulee ihmisten esivanhemmat. Faro opettaa ihmiskunnalle kielen ja antaa välineet kalastukseen ja maanviljelykseen. Jumalan pyhä väri on valkoinen.
L’Malouma Said
L’Malouma Said (s. 1972 Boutilimit, Mauritania) on mauritanialainen poliitikko ja ihmisoikeusaktivisti. Orjuudessa syntynyt Said on taistellut kansansa haratinien puolesta erilaisissa järjestöissä. Hänet valittiin vuonna 2006 Mauritanian kansalliskokoukseen.
Elämäkerta
Said on toiminut laajasti haratinien vapauttamisen puolesta. Hän on työskennellyt asiaa ajavaa El Hor -liikkeessä ja ollut perustamassa mauritanialaista abolitionisista S. O. S. Esclaves järjestöä. Hänet valittiin vuonna 2006 Mauritanian kansalliskokoukseen. Hän oli yksi neljästä haratininaisesta. Said valittiin uudelleen vuonna 2013. Hän on parlamentissa pyrkinyt ajamaan samoja asioita kuin sitä ennenkin. Said on taistellut ihmisoikeuksien ja tasa-arvon puolesta ja kaikenlaista sortamista vastaan.
Said palkittiin vuonna 2018 International Women of Courage -palkinnolla.
Arvaa kuinka paljon sinua rakastan (televisiosarja)
Arvaa kuinka paljon sinua rakastan (engl. Guess How Much I Love You) on vuosina 2011–2015 julkaistu lapsille suunnattu kanadalais-australialais-singaporelainen animaatiosarja. Pikku Pupu ja hänen isänsä Iso Pupu seikkailevat varsinkin Yhdysvalloissa suosittuun Sam McBratneyn kirjoittamaan kuvakirjaan perustuvassa animaatiosarjassa. Puput ja muut eläimet vaeltavat kauniissa metsässä, josta voi löytyä perhosia, kukkia, marjoja, terhoja tai vaikka aarteita. Vuodenaikojen vaihtuessa metsäkin muuttaa luonnettaan. Alun perin australialaisen SLK productionsin tuottamaa ohjelmaa on tehty kaksi kautta ja ne on julkaistu yli 180 maassa.
Jaksot
1. tuotantokausi (2011)
2. tuotantokausi (2015)
Suomenkieliset äänet
Tuotantokausi 1 (2011)
käännös & ohjaus: Minna Tasanto
tuotanto: Uptempo Oy
Tuotantokausi 2
Käännös: Fiable Oy
Natsi-Saksan lentokonetyyppien tunnukset
Natsi-Saksan Ilmailuministeriöllä (Reichsluftfahrtministerium eli RLM) oli vuosina 1933–1945 oma saksalaisten lentokoneiden luokitusjärjestelmä.
Se oli versio vuosina 1929–1930 armeijan Heereswaffenamtin kehittämästä aseluokituksesta. 1920-luvun lopussa sen kyky luokitella lentokoneet oli puutteellinen: esimerkiksi numerolla 33 oli koodattu kuusi eri lentokonetta (Caspar C 33, Focke-Wulf A 33, Heinkel HD 33, Junkers W 33, Klemm L 33 ja BFW M 33.)
RLM:n määrittelemä lentokoneen tunnus oli 8-alkuinen koodisarja. Purjelentokoneen tunnus oli 108-alkuinen. Moottorin tunnus oli 9-alkuinen numerosarja.
Valmistaja koodattiin kahdella kirjaimella: esimerkiksi Dornier (Do), Rohrbach (Ro). Tämä seurasi tehtaiden omaa käytäntöä. Ensimmäinen merkki kirjoitettiin aina isolla ja toinen pienellä: esimerkiksi Fw merkitsi Focke-Wulfia ja Bf Bayerische Flugzeugwerkeä. Poikkeukseksi tuli Blohm & Voss, jonka tunnus oli BV.
RLM:n sisäisessä dokumentaatiossa esimerkiksi Me 262 kulki tunnuksella 8-262.
Valmistajatunnukset
Suurimpien valmistajien tunnukset olivat
Lisämerkintöjä
Prototyypeille annettiin V-tunnus (Versuch), esimerkiksi Me 262-koneen järjestyksessä kolmas prototyyppi oli tunnukseltaan Me 262 V3. V-koodi tuli käyttöön helmikuussa 1935.
Alatyyppien eri versiot koodattiin pienillä kirjaimilla, esimerkiksi Me 262 A-1a oli moottorityypin vaihdon jälkeen Me 262 A-1b.
Koneisiin asennettavat muunnossarjat koodattiin merkinnällä /U (Umbausatz, tehdasmuunnos) tai merkinnällä /R (Rüstsatz, kenttämuunnos). Esim. Me 262 A-1a/U3. Merkintä Trop (trooppinen) koski Pohjois-Afrikassa ja Välimerellä toimivia koneita, esimerkiksi Messerschmitt Bf 109 F-4/Trop.
Konetyypin kehittyessä merkittävästi sen uusi koodi sisälsi tiedon perustyypistä, esimerkiksi Junkers Ju 88:sta kehitetty koneet olivat Junkers Ju 188, Junkers Ju 288, Junkers Ju 388 ja Junkers Ju 488.
Sodan puolivälissä koodiin tehtiin muutoksia. Tällöin Messerschmittin koneet saivat tunnuksen Me eikä enää Bf. Ensimmäinen näin koodattu kone oli Me 210. Bf 108, 109 ja 110 -koodit säilyivät loppuun asti. Luftwaffe ja RLM käyttivät kuitenkin uusia ja vanhoja koodeja osittain rinnakkain. Focke-Wulfin Fw 190:n viimeinen versio sai koodin Ta 152 sen suunnittelijan Kurt Tankin mukaan.
Timo Laitinen (koripalloilija)
Timo Laitinen (s. 6. toukokuuta 1968) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Tampereen Pyrinnön kasvatti Laitinen pelasi kasvattajaseurassaan miesten SM-sarjaa vuosina 1985–1989 ja 1995–1996. Kauden 1987–1988 Laitinen pelasi pääsarjauransa parhailla, 8,0 pisteen ja 1,6 levypallon keskiarvoilla.
Eino Suolahti
Eino Emil Waldemar Suolahti (vuoteen 1906 Palander, 7. marraskuuta 1879 Hämeenlinna – 16. huhtikuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen lääkintäkenraalimajuri ja Suomen armeijan ylilääkäri talvi- ja jatkosodassa sekä jyrkän oikeistolaisena tunnettu kokoomuslainen poliitikko. Suolahti ei pyrkinyt kertaakaan eduskuntaan, mutta hän istui kolmeen kertaan Helsingin kaupunginvaltuustossa ja oli presidentin valitsijamiehenä neljissä presidentivaaleissa.
Poliitikko
Eino Suolahti kuului Palanderin–Suolahden sivistyssukuun. Hänen vanhempansa olivat suomalaisuusmiehenä tunnettu Hämeenlinnan lyseon saksan ja venäjän kielen kollega Edvard Wilhelm Palander sekä Aurora Ottilia Kockström. Hänen veljiään olivat historiantutkija Gunnar Suolahti, yliopistomies Hugo Suolahti ja everstiluutnantti Ernesti Suolahti. Isä ja kaikki pojat suomensivat nimensä Palanderista Suolahdeksi vuoden 1906 suuressa nimenmuutoksessa.
Suolahti kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1898 ja aktivoitui poliittisesti jo opiskeluvuosinaan, jolloin elettiin sortovuosien aikaa. Hän kuului vanhasuomalaiseen puolueeseen, jossa muutamien nuorten kanssa edusti radikaalia itsenäisyyslinjaa. Hän oli 1915 alkaen jäsenenä jääkäriliikkeen taustavoimana toimineessa Aktiivisessa Komiteassa ja oli aktivistien 1917 perustaman Uusi Päivä -lehden johtokunnan puheenjohtajana. Lehden päätoimittaja oli hänen toverinsa Kaarlo Koskimies. Hän organisoi suojeluskuntien aseistamista ja sisällissodan alettua järjesti senaatin puheenjohtaja P. E. Svinhufvudin ja senaattori Jalmar Castrénin dramaattisen paon punaisesta Helsingistä jäänmurtaja Tarmolla.
Sisällissodan jälkeen Suolahdesta tehtiin ensimmäinen päällikkö uuteen päämajan tiedustelu- ja valvontaosastoon (niin sanottu Osasto III), joka oli itsenäisen Suomen ensimmäinen valtiollinen poliisi ja myöhemmän Etsivän Keskuspoliisin edeltäjä. Hänen osuutensa valkoiseen terroriin on jäänyt epäselväksi, mutta hänet tunnettiin koko ikänsä jyrkkänä oikeistolaisena, pilkkanimeltään ”Eino Verinen”. Kun Saksa hävisi maailmansodan, vahvana saksalais- ja monarkiasuuntauksen kannattajana tunnettu Suolahti siirrettiin syrjään tiedusteluosaston johdosta.
Suolahti ei koskaan pyrkinyt eduskuntaan, mutta hän oli Helsingin kaupunginvaltuustossa kokoomuksen edustajana vuosina 1916–1920, 1925–1928 ja 1931–1945. Hän oli kaupunginhallituksessa 1932–1945 sekä kaupungin musiikkilautakunnan puheenjohtaja 1934–1945 ja liikennelautakunnan 1945–1951. Presidentin valitsijamiehenä hän oli 1931, 1937, 1940 ja 1943. Suolahti oli 1920-luvulta alkaen enemmän tai vähemmän demokratian vastustaja ja edusti siten puolueensa oikeaa laitaa. Hän oli 1929–1938 kokoomuksen pää-äänenkannattaja Uuden Suomen hallituksen puheenjohtaja ja vuosina 1932–1936 myös jäsenenä puoluevaltuuskunnassa. Hän oli vahva Lapuan liikkeen kannattaja ja piti mahdollisesti yhteyttä Mäntsälän kapinan taustavoimiin, vaikkei siihen itse osallistunutkaan.
Suolahden poliittisen uran huippuvaihe oli vuosi 1932. Silloin hän sai järjestettyä Uuden Suomen päätoimittajaksi aktivistitaustaisen ja jyrkän oikeistolaisen S. J. Pentin ja pääsi itse kokoomuksen puoluevaltuuskuntaan. Hän oli kesällä mukana perustamassa Isänmaallista Kansanliikettä (IKL) ja marraskuussa kokoomuksen puoluekokouksessa hyväksyttiin ponsi, joka sitoi puolueen IKL:n ”kannattajaksi”. Suolahti piti tärkeänä, että Suomen oikeisto pysyisi mahdollisimman yhtenäisenä ja jyrkkänä, sillä valtaan pääsemiseksi oli sovellettava ”Hitlerin taktiikkaa” – so. eristäydyttävä oppositioon, kunnes keskustan puolueet joutuisivat pyytämään oikeiston apuun kovilla ehdoilla. Seuraavan kahden vuoden aikana kuitenkin IKL:n ja kokoomuksen tiet erkanivat ja kokoomuksen johtoon kutsuttu J. K. Paasikivi puhdisti puolueen äärioikeistolaisuudesta. Suolahti jätti puoluevaltuuskunnan vuonna 1936 ja vetäytyi vähin erin politiikasta (paitsi kunnallispolitiikasta). Hänen veljensä Hugo Suolahti oli myös näkyvä kokoomuspoliitikko, mutta linjaltaan maltillisempi.
Lääkäri ja sotilas
Eino Suolahti valmistui lääketieteen kandidaatiksi vuonna 1904, lisensiaatiksi 1909 ja väitteli 1926 tohtoriksi kurkunpään kehityksestä, mutta ei lähtenyt akateemiselle uralle. Hän piti yksityispraktiikkaa ja työskenteli vuodesta 1929 alkaen Henkivakuutusyhtiö Kalevassa, jonka ylilääkärinä hän oli 1945–1951. Vuonna 1928 hän oli oikeiston ajama ehdokas lääkintöhallituksen pääjohtajaksi, mutta presidentti nimitti virkaan sosiaalidemokraattien Hannes Ryömän, jota myös silloinen keskustahallitus tuki. Vuosina 1937–1947 Suolahti oli myös Oy Instrumentariumin toimitusjohtaja. Koko sota-ajan hän toimi 1939–1944 puolustusvoimien ylilääkärinä, mihin tehtävään hän pääsi marsalkka Mannerheimin ystävyyden avulla. Suolahti ylennettiin vuonna 1939 lääkintäeverstiksi ja 1940 lääkintäkenraalimajuriksi. Hän oli myös välirauhan aikana 1940–1941 sotainvalidihuollon johtajana.
Suolahti oli lisäksi 1921–1927 Duodecim-seuran ja 1927–1933 Suomen Lääkäriliiton puheenjohtaja ja Suomen Punaisen Ristin johtokunnan jäsen 1922–1951. Hän istui myös joitakin vuosia ensin Marian sairaalan, sitten Nikkilän mielisairaalan ja lopuksi SPR:n sairaalan johtokunnassa, jota myös johti 1949–1951.
Suolahti sai 1939 professorin arvonimen ja hänet kutsuttiin 1949 Duodecim-seuran kunniapuheenjohtajaksi.
Perhe ja yksityiselämä
Eino Suolahden vaimo oli viulisti Anna Forsell. Heillä oli neljä lasta, Elli (s. 1912, myöh. Leikola, Erkki Leikolan puoliso), Lauri (1913), Eino eli ”Nenno” (1914) ja Heikki (1920). Einosta tuli historiantutkija ja WSOY:n kirjallinen johtaja, ja jo 16-vuotiaana kuollut Heikki oli varhaiskypsä säveltäjä. Elli ja Erkki Leikolan poikia ovat biologi ja oppihistorian professori Anto Leikola ja metsätieteen professori Matti Leikola. Anto Leikolan poika on toimittaja Markus Leikola.
Eino Suolahti osti huvilan Tyrvännön Petäyksestä kesäasunnokseen 1914. Huvilalla kävi paljon merkkihenkilöitä: esimerkiksi SS-valtakunnanjohtaja Heinrich Himmler vieraili siellä Suomen-matkallaan elokuussa 1942.
Maarit Nissilä
Maarit Nissilä (s. 1952 Aura) on suomalainen kuvanveistäjä. Hän valmistui kuvanveistäjäksi Kankaanpään taidekoulusta vuonna 1973. Nissilä on asunut 1970-luvun loppupuolelta asti Turussa. Hän toimi vuosina 1977–2017 Turun taidemuseon museomestarina.
Julkinen taide
Nissilä paitsi suunnittelee, myös työstää veistoksensa itse. Hänen suunnittelemiaan ja tekemiään julkisia veistoksia ovat muun muassa vuorineuvos Armas Puolimatkan 70-vuotisjuhlan yhteydessä Turun Iso-Heikkilän Patterinhakaan vuonna 1988 pystytetty betoniveistos Vahva ja vuonna 2017 paljastettu pronssinen veistos Uho Raision Ystävyydenpuistossa Liedon lukion seinällä on vuonna 1981 paljastettu betonireliefiteos Kasvukaudet. Nissilä suunnitteli myös muistolaatan Naantalissa sijainneelle lottien kahvilalle; muistolaatta paljastettiin vuonna 2001.
Kevin Garnett
Kevin Maurice Garnett (s. 19. toukokuuta 1976) on uransa päättänyt yhdysvaltalainen koripalloilija, joka aloitti NBA-uransa vuonna 1995. Hän syntyi Mauldinissa, Etelä-Carolinassa, ja kasvoi 211 senttimetriä pitkäksi. Hänen lempinimiään ovat KG, The Kid ja Big Ticket. 21 kauden jälkeen Garnett ilmoitti lopettavansa uran 23.9.2016.
Ura
Garnett pelasi Minnesota Timberwolves -joukkueessa aina siihen saakka kunnes siirtyi vuonna 2007 Boston Celticsiin. Keväällä 2008 hän voitti ensimmäisen NBA-mestaruutensa. Hän muodosti Celticsissä Big Threeksi kutsutun kolmikon Ray Allenin ja finaalien arvokkaimmaksi pelaajaksi valitun Paul Piercen kanssa. Vuonna 2013 Garnett ja Pierce siirtyivät samassa pelaajakaupassa Brooklyn Netsiin. Heinäkuussa 2015 kesken edelliskauden takaisin Minnesotaan siirtynyt Garnett teki seuran kanssa kaksivuotisen, 16 miljoonan dollarin sopimuksen.
Garnett on valittu NBA:n runkosarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi kaudella 2003–2004, runkosarjan parhaaksi puolustuspelaajaksi kaudella 2007–2008 sekä liigan ykköstähdistöön kausilla 1999–2000, 2002–2003, 2003–2004 ja 2007–2008. NBA:n tähdistöotteluun hänet on valittu 15 kertaa (vuosina 1997–1998, 2000–2011 ja 2013). Hänet valittiin vuonna 2003 tähdistöottelun arvokkaimmaksi pelaajaksi. Hän on pelannut urallaan 1 323 runkosarja- ja 131 pudotuspeliottelua (tilanne kauden 2012–2013 jälkeen).
Garnett kuului maajoukkueeseen, joka voitti kultaa vuoden 2000 kesäolympialaisissa Sydneyssä.
Ahmed I
Ahmed I (arabiaksi أحمد الأول)  oli Osmanien valtakunnan sulttaani vuodesta 1603 kuolemaansa asti.
Ahmed I syntyi sulttaani Mehmed III:n ja tämän vaimon Handan Sultanan vanhimmaksi pojaksi. Hyvän koulutuksensa ansiosta Ahmed I oli hyvin sivistynyt ja osasi puhua sujuvasti monia kieliä, kuten arabiaa ja persiaa. Häntä pidettiin myös hyvänä miekkamiehenä ja ratsastajana. Isänsä kuoltua 14-vuotiaasta Ahmed I:stä tuli sulttaani, ja hän vangitutti mielenvikaisen pikkuveljensä Mustafan. Hän oli hyvin suosittu kansan keskuudessa, koska hän oli lahjakas poliitikko ja pani alulle suuria rakennushankkeita, kuten Istanbulin kuuluisan Sinisen moskeijan. Tosin samaan aikaan korruptio alkoi rehottaa Osmanien valtakunnan armeijassa.
Ahmed I menehtyi kuumeeseen vuonna 1617. Uudeksi sulttaaniksi nousi hänen veljensä Mustafa I.
Turun yliopiston kirjasto
Turun yliopiston kirjasto on osa Turun yliopistoa ja sijaitsee muiden yliopiston päärakennusten lomassa Yliopistonmäellä Turussa. Kirjasto on yksi Suomen merkittävimmistä tieteellisistä kirjastoista, ja sen kokoelmat sisältävät laajan kirjon eri tieteen- ja taiteenalojen julkaisuja.
Kirjaston painettuun aineistoon kuuluu muun muassa vapaakappaleoikeuden nojalla saatavat Suomessa julkaistavat painotuotteet. Lain kulttuuriaineistojen tallettamisesta ja säilyttämisestä (1433/2007) mukaan painotuotteiden sekä ääni- ja kuvatallenteiden valmistajien tai julkaisijoiden on toimitettava Kansalliskirjastolle vapaakappaleet (eli ilmaiset kappaleet) kaikista valmistamistaan painotuotteista sekä ääni- ja kuvatallenteista. Laki koskee myös verkkojulkaisuja ja elektronisia aineistoja.
Feeniks-kirjaston ja Raision toimipisteen ohella Turun yliopiston kirjastoon kuuluvat Turussa oikeustieteelliseen aineistoon keskittynyt Calonian kirjasto, kasvatustieteisiin ja yhteiskuntatieteisiin keskittynyt Educariumin kirjasto, Kauppakorkeakoulun kirjasto, matemaattis-luonnontieteellisiin aloihin keskittynyt Quantumin kirjasto ja hammaslääketieteen, hoitotieteen, lääketieteen, historian, kulttuurin ja taiteiden tutkimuksen aloihin keskittyvä Teutorin kirjasto, opettajankoulutuslaitoksen kirjasto Raumalla ja Porissa kulttuurituotantoon ja maisematutkimukseen keskittyvä Porin tiedekirjasto. Kirjastoon kuuluu myös Suomen ensimmäinen EU:n tallekirjasto, Eurotietokeskus, jota kirjasto pitää yllä yhteistyössä Åbo Akademin ja Turun kauppakorkeakoulun kanssa. Kirjastoa johtaa kirjastonjohtaja yhdessä kirjaston johtoryhmän kanssa.
Kirjaston pääasiallinen tarkoitus on toimia lähteistönä Turun yliopistossa tapahtuvalle opetukselle, oppimiselle sekä tutkimukselle, mutta kirjasto on avoinna opettajien, opiskelijoiden sekä tutkijoiden ohella myös muille halukkaille.
Historia
Turun yliopiston kirjastoa ryhdyttiin Turun Suomalaisen Yliopistoseuran aloitteesta perustamaan vuoden 1917 lopulla, siis jo ennen kuin Turun yliopisto oli aloittanut toimintansa. Virallisesti kirjasto perustettiin 1921 ja se avasi ovensa yleisölle 27. kesäkuuta 1922. Tällöin kirjasto koostui pääasiassa vuonna 1917 alkaneen keräysvaiheen tuloksena syntyneestä, suurimmaksi osaksi lahjoituksina kertyneestä 100 000 niteen kokoelmasta. Lisäksi kirjastolle oli jo vuonna 1919 myönnetty vapaakappaleoikeus, jonka ansiosta sen kokoelmiin saadaan edelleen yksi kappale lähes jokaista Suomessa painettua julkaisua ja painatetta, poikkeuksena sanomalehdet, joista saatiin vain suomenkieliset lehdet vuoden 2007 loppuun asti. Kirjastolla onkin Suomen huomattavin Fennica-kokoelma Kansalliskirjaston jälkeen. Turun yliopiston tutkimus- ja opetustoimintaa tukevien aineistojen ja vapaakappalekokoelman lisäksi kirjastolla on muutamia lahjoituksina saatuja erikoiskokoelmia kuten J. K. Paasikiven ja  V. A. Koskenniemen erillisinä säilytettävät kokoelmat.
Kirjaston ensimmäiset toimitilat olivat vuonna 1878 valmistuneessa hotelli Phoenixin talossa, jonka Turun Suomalainen Yliopistoseura hankki vuonna 1920 yliopiston päärakennukseksi. Keskeisellä paikalla Turun kauppatorin laidalla sijaitseva rakennus oli aiottu alun perin vain yliopiston väliaikaisiksi tiloiksi, mutta vasta 1940-luvun lopulla saadun talousneuvos K. F. Joutsenen huomattavan lahjoituksen turvin yliopisto vapautui ahtaista tiloistaan. Turun seudulta lähtöisin olleet K. F. Joutsen ja hänen veljensä A. F. Johnson olivat 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa vaurastuneet kullankaivulla Alaskassa, josta he palasivat Suomeen vuonna 1905. K. F. Joutsenen lahjoittama omaisuus mahdollisti yliopiston uudisrakentamisen aloittamisen Turun Ryssänmäelle eli Vesilinnanmäelle. Ensimmäiseen rakennusvaiheeseen vuosina 1953–1954 kuuluivat kirjasto sekä fysiikan ja kemian laitosrakennukset. Aarne Ervin suunnittelema kirjastotalo on siten vanhin Vesilinnanmäen yliopistorakennuksista. Se avattiin yleisölle marraskuussa 1954 ja vihittiin käyttöön kesäkuussa 1955 promootiojuhlallisuuksien yhteydessä.
Tiny Grimes
thumb|[[Hugues Panassié ja Tiny Grimes (oikealla).]] Lloyd "Tiny" Grimes (7. heinäkuuta 1916 − 4. maaliskuuta 1989) oli jazz- ja R&B-kitaristi. Grimes oli tunnettu 4-kielisellä kitaralla soittamisesta ja oli mukana mm. Charlie Parkerin levytyksillä.
Grimesin muusikon ura alkoi rumpujen ja pianon takana. Vuonna 1938 hän rupesi soittamaan kitaraa ja valitsi epätavallisen 4-kielisen sähkökitaran kumppanikseen. Vuonna 1940 hän liittyi The Cats And A Fiddle –yhtyeeseen kitaristiksi ja solistiksi. Muutaman vuoden kuluttua 1943 hän aloitti The Art Tatum Triossa kitaristina ja teki Tatumin kanssa useita levytyksiä. Näillä yli 60 vuotta vanhoilla levytyksillä on useita mielenkiintoisia esimerkkejä Tinyn kitaratyöskentelystä.
Jätettyään Tatumin, Grimes levytti omien yhtyeidensä kanssa New Yorkissa ja myös monien johtavien muusikkojen kanssa. Hän teki myös neljä levytystä Charlie Parkerin kanssa ja ne olivat hienoja esimerkkejä varhaisen bebop-jazzin alalta; Tiny’s Tempo, Red Cross, Romance Without Finance, and I’ll Always Love You.
Tiny Grimes johti yhtyeitään 1970-luvun lopulle ja hän levytti muun muassa Coleman Hawkinsin, Illinois Jacquetin ja Roy Eldridgen kanssa.
Jackie Frazier-Lyde
Jackie Frazier-Lyde (oik. Jacqueline Frazier-Lyde (s. 2. joulukuuta 1962 Beaufort, Etelä-Carolina) on yhdysvaltalainen asianajaja ja entinen nyrkkeilijä. Hän on entisen maailmanmestari Joe Frazierin tytär. Vuonna 2000 hän shokeerasi nyrkkeilymaailman aloittamalla nyrkkeilyn 38-vuotiaana. Frazier-Lydellä oli kokemusta urheilusta aikaisemmin. Hän voitti urheilustipendin yksityiseen American University -yliopistoon, mutta siirtyi myöhemmin opiskelemaan lakia Villanova University -yliopistoon, mistä hän valmistui vuonna 1988. Hän perusti myöhemmin oman lakiyrityksen.
Laila Alilta inspiroimana hän aloitti harjoittelemisen tosissaan. Taka-ajatuksena hänellä oli päästä kostamaan isänsä Muhammad Alille kärsimät nöyryytykset heidän kolmessa kohtaamisessaan. Frazier-Lyde aloitti uransa 6. helmikuuta 2000. Debyytiottelussaan hän voitti teknisellä tyrmäyksellä avauserässä Teela Reesen. Hänen ja Laila Alin urat kulkivat tahrattomasti eteenpäin. Alin tilastot olivat 8-0 ja Frazier-Lyden 7-0, joista 5 tyrmäystä, kun he ottivat yhteen. Ottelua kutsuttiin mediassa nimellä Ali–Frazier IV jatkona heidän legendaaristen isiensä kolmelle kohtaamiselle. Ottelu käytiin 8. heinäkuuta vuonna 2001. Ali voitti kahdeksaneräisen kohtaamisen tuomariäänin ja Frazier-Lyde aloitti neuvottelut uusintaottelusta.
Joulukuussa 2001 Frazier-Lyde voitti WIBA:n keskisarjan mestaruusvyön neljännen erän teknisellä tyrmäyksellä voitettuaan Suzette Taylorin.
Frazier-Lyde lopetti nyrkkeilyuransa vuonna 2004. Hänellä on tilastoissaan 13 voittoa, joista 9 tyrmäyksellä, ja yksi tappio.
Frazier-Lydellä on kolme lasta.
Aiheesta muualla
| ammattinyrkkeilyottelut boxrec.comissa
KY – Aalto-yliopiston kauppatieteiden ylioppilaat
Aalto-yliopiston kauppatieteiden ylioppilaat ry on rekisteröity yhdistys, johon voivat liittyä kaikki Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulussa opiskelevat. Yhdistyksen tarkoituksena on toimia jäsentensä yhdyssiteenä ja edistää heidän yhteiskunnallisia, ammatillisia, taloudellisia, sosiaalisia ja henkisiä sekä opiskeluun ja opintoihin liittyviä pyrkimyksiään.
Yhdistys jatkaa Helsingin kauppakorkeakoulun ylioppilaskunnan toimintaa ja perinteitä. Helsingin kauppakorkeakoulun ylioppilaskunta (KY) oli vuonna 1911 perustettu, ylioppilaskunta-asetuksella määrätty julkisyhteisö. Ylioppilaskunta lakkautettiin 1.1.2010 sen yhdistyessä osaksi Aalto-yliopiston ylioppilaskuntaa. Helsingin kauppakorkeakoulun ylioppilaskunnan toimintaa jatkaa vuonna 2010 perustettu Helsingin kauppatieteiden ylioppilaat ry, jonka nimi sittemmin keväällä 2016 muutettiin Aalto-yliopiston kauppatieteiden ylioppilaat ry:ksi toiminnan muutettua Otaniemeen.
Yhdistyksen lisäksi toiminnan tukena on Aalto-yliopiston kauppatieteiden ylioppilaiden säätiö (KY-säätiö), joka tukee taloudellisesti Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun opiskelijoiden opintojen edellytyksiä, kansainvälistymistä ja yhdistystoimintaa, sekä tarjoaa tiloja opiskelijoiden ja toimijaryhmien käyttöön. KY-säätiön varallisuus vuoden 2019 lopussa oli noin 49 500 000 euroa. Yhdistys ja säätiö yhdessä tunnetaan lyhenteellä KY.
Yhdistys on Suomen Ekonomit ry:n yhteisöjäsen.
Wendy Wu
Wendy Wu (Wendy Wu: Homecoming Warrior) on yhdysvaltalainen nuortenelokuva vuodelta 2006. Se tuotettiin tilaustyönä lapsille suunnatulle televisiokanava Disney Channelille.
Elokuvan pääosassa on Brenda Song, joka on lisäksi näytellyt monissa Disney Channelin tuotannoissa. Wendy Wussa hänen hahmonsa on hieman hienosteleva, parin kaverinsa kanssa viihtyvä Wendy. Tuntuu, että hänen kaikki asiansa olisivat hyvin, mutta elämään astuukin yllättäen hämäräperäinen Shen (Shin Koyamada), joka sotkee Wendyn elämän. Wendy saakin tietää olevansa soturi, ja sen jälkeen Wendyn elämä menee uudelle raiteelle.
Tarina
Wendyn veli Peter Wu (Justin Chon) alkaakin pian pitää Sheniä ihan kivana kaverina, mutta Wendy haluaa hänet pois elämästään. Wendyn viisas isoäiti tietää Shenin salaisuudesta ja haluaisi Wendystä soturin, koska hänenkin oma äitinsäkin oli aikoinaan tuo sama soturi. Pian Wendy saa tietää Yan Losta, pahiksesta, jota vastaan hänen pitäisi taistella. Wendy alkaa treenata kovaa. Shenistä ja hänestä on alkanut tulla yhä läheisempiä. Niinpä Wendy järkyttyy, kun saa kuulla, että kohtalo on määrännyt Shenin kuolevan taistelussa.
Taisteluiltana, jona Wendy ei aiokaan taistella, vaan meneekin koulun juhliin, koska siellä hänet kruunattaisiin tanssiaisten kuningattareksi. Wendyn isoäiti kuitenkin avaa hänen silmänsä ja pyytää häntä taistelemaan pahuutta vastaan, ja sen jälkeen taistelu alkaa. Taistelusta tulee kova, ja Wendy huomaa, että Yan Lo on ottanut hänen vihamiehensä hahmon. Hyvä kuitenkin voittaa pahan Yan Lon, joka kuolee. Shen saa jäädä Wendyn luo, ja kaikki päättyy lopulta onnellisesti.
Augusto Pinochet
Augusto José Ramón Pinochet Ugarte (25. marraskuuta 1915 Valparaíso – 10. joulukuuta 2006 Santiago) oli chileläinen kenraali, diktaattori ja Chilen presidentti. Sotilasvallankaappauksessa Pinochetin johtamat armeijan joukot syrjäyttivät 11. syyskuuta 1973 demokraattisesti valitun vasemmistopresidentti Salvador Allenden. Pinochet toimi väliaikaisen sotilashallituksen johtajana vuodet 1973–1974 ja presidenttinä vuosina 1974–1990 sekä armeijan komentajana maaliskuuhun 1998. Samoin hän toimi elinikäisenä senaattorina vuoteen 2002 asti. Vuodesta 1981 lähtien Pinochet käytti Espanjan imperiumin aikaista sotilasarvoa Capitán General.
Chileläiset suhtautuvat Pinochetiin ja hänen valtakauteensa kaksijakoisesti. Pinochetin vastustajat painottavat sitä, että sotilashallinto loi maahan diktatuurin ja järjestelmällisen terrorin ajanjakson: aikakaudella tapettiin arviolta 3 000 ihmistä ja kymmeniä tuhansia kidutettiin tai vangittiin poliittisista syistä. Pinochet ja hänet kannattajansa ovat väittäneet vallankaappauksen pelastaneen maan sisällissodalta ja marxilais-leninistiseltä diktatuurilta.
Pinochet oli vastuussa kautensa aikana tapahtuneista raskaista ihmisoikeusrikkomuksista. Hävittyään kansanäänestyksen toisesta kahdeksan vuoden jatkokaudesta vuonna 1988 Pinochet luovutti presidenttiyden vaalivoittaja Patricio Aylwinille. Pinochetin kannatus ja maine kärsivät, kun hänen miljoonien dollarien kavalluksensa ja aseiden kytkykaupoista saamansa tulot tulivat ilmi.
Varhainen ura
Pinochet syntyi keskiluokkaiseen perheeseen. Pinochetin isä oli tullivirkailija Augusto Pinochet Vera ja äiti Avelina Ugarte Martínez. Sotilasuralle hän lähti ilmeisesti äitinsä kannustuksesta vuonna 1933. Neljän vuoden opiskelun jälkeen Pinochet valmistui syyskuussa 1937 jalkaväen alférezin eli vänrikin sotilasarvolla ja siirtyi palvelukseen Chacabuco-rykmenttiin Concepcióniin. Myös hänen merkittävästä perheestä oleva vaimonsa Lucía Hiriart de Pinochet kannusti häntä urallaan. Pinochet meni vuonna 1948 sota-akatemiaan jatkamaan opintojaan, mutta joutui lykkäämään aloittamista vuodella palveltuaan Lotan hiilialueella. Hänestä tuli 1951 upseerikoulun luennoitsija. Hän toimi myös armeijan upseerien lehden Cien Águilasin päätoimittajana. Majurina hän palveli vuodet 1953–1955 Aricassa Rancagua-rykmentissä. Aricasta palattuaan hän ryhtyi opiskelemaan lakia Chilen yliopistossa Santiagossa.
Vuosina 1956–1959 Pinochet oli Quitossa, Ecuadorissa perustamassa maahan sotilasakatemiaa. Palattuaan vuoden 1959 lopussa Chileen hänet nimitettiin I divisioonan esikuntaan. Vuotta myöhemmin hänet nimitettiin Esmeralda-rykmentin komentajaksi. Tästä asemasta hänet siirrettiin vuonna 1963 sotilasakatemian varajohtajaksi. Vuoden 1968 lopussa hän sai prikaatikenraalin arvon. Tammikuussa 1971 hänestä tuli divisioonankenraali ja armeijan Santiagon osaston komentaja. Vuoden 1972 alussa Pinochet nimitettiin pääesikuntapäälliköksi.
Bill Mantlo
William Timothy Mantlo (syntynyt 9. marraskuuta 1951) on yhdysvaltalainen sarjakuvakäsikirjoittaja pääosin Marvel-kustantamolla. Hänet tunnetaan parhaiten kahdesta Marvel-universumiin sijoittuvasta lisenssisarjasta: Micronauts ja Rom the Space Knight ja myös hahmojen Rocket Raccoon ja Viitta ja Tikari luonnin avustamisesta. Julkisena puolustusasianajajana toiminut Mantlo joutui onnettomuuteen vuonna 1992 ja on aina siitä lähtien ollut laitoshoidossa.
Augusto Pinochet
Allenden asevoimien komentajaksi
Vuonna 1970 Chilen presidentiksi nousi Salvador Allende, joka voitti vaalit Unidad Popular -liittouman ehdokkaana 36 prosentin kannatuksella. Chilen tilanne muuttui, kun Allende alkoi toteuttaa sosialistista talous- ja yhteiskuntapolitiikkaa, joka sisälsi muun muassa laajan kansallistamisohjelman. Allenden marxilainen politiikka suututti Yhdysvaltoja ja hän oli alituisesti erimielisyyksissä kongressissa olevien konservatiivisten kristillisdemokraattien kanssa, jotka väittivät hänen ajavan maata kommunistiseksi. Chilen sosialistihallitus oli suosittu, työllisyys, kulutus ja vienti kasvoivat, kunnes vuonna 1972 alkoi talouden alamäki, joka johti lopulta hyperinflaatioon. Kaikesta huolimatta sosialistit voittivat alkuvuonna 1973 pidetyt vaalit selvästi. Sosialistihallituksella alkoi kuitenkin jo olla paljon vastustajia.
Bill Mantlo
Varhaiselämä
Bill Mantlo syntyi Brooklynissä, New York Cityssä William W. ja Nancy Mantlon vanhimpana poikana. Mantlo oli kiinnostunut sarjakuvista jo lapsena ja kävi Manhattanin High School of Art and Design -lukion. Cooper Union -korkeakoulussa hän opiskeli maalaamista ja valokuvausta. Valmistumisensa jälkeen Mantlo toimi useissa virkamiestehtävissä ja toimi muotokuvavalokuvaajana.
Augusto Pinochet
Allenden asevoimien komentajaksi
Presidentti Salvador Allendea vastaan protestoitiin jatkuvasti, ja kesäkuussa 1973 eversti Roberto Souperin joukot yrittivät vallankaappausta ja piirittivät presidentinpalatsin. Tämä yritys kuitenkin epäonnistui. Allenden entiset liittolaiset kristillisdemokraatit siirtyivät oppositioon ja vaativat järjestyksen palauttamista. Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelu CIA lietsoi levottomuuksia rohkaistakseen armeijaa syrjäyttämään vasemmistolaisen Allenden, esimerkiksi kaappaamalla ja murhaamalla Allendea tukevan kenraali René Schneiderin. Allende nimitti 9. elokuuta 1973 kenraali Carlos Pratsin puolustusministeriksi, mutta tämä joutui eroamaan skandaalin vuoksi jo 23. elokuuta. Samana päivänä Allende nimitti ystävänsä Pinochetin armeijan komentajaksi. Paradoksaalisesti Pinochet saavutti asemansa, koska hänellä ei ollut merkittäviä poliittisia ambitioita ja Allende luotti häneen.
Bill Mantlo
Sarjakuvat
Opiskelukaverin kautta Mantlo pääsi vuonna 1974 töihin Marvel-kustantamolle tuotantopäällikkö John Verpoortenin avustajaksi. Hän aloitti uransa värittäjänä, useissa sarjakuvissa lokakuusta 1974 huhtikuuhun 1975. Pian Mantlo pääsi kirjoittamaan täytekäsikirjoituksen Sons of the Tiger -sarjaan Deadly Hands of Kung Fu -lehdessä, mikä johti vakituiseen uraan kyseisessä lehdessä. Deadly Hands -tarinaa käsikirjoittaessaan Mantlo ja taiteilija George Peréz loivat White Tiger -hahmon, maailman ensimmäisen hispaanisen supersankarin.
Augusto Pinochet
Vallankaappaus
pienoiskuva|Presidentinpalatsi La Moneda tulitusten aikana 11. syyskuuta. pienoiskuva|Kaikkia vangittuja ei saatu mahtumaan vankiloihin, joten 40 000:tta pidettiin Estadio Nacionalilla. Vankeja kidutettiin velodromilla. Stadion julistettiin 2003 kansalliseksi muistomerkiksi.
Bill Mantlo
Sarjakuvat
Marvelin silloinen päätoimittaja Marv Wolfman keksi uuden keinon, jolla yritystä vaivanneet aikatauluista myöhästymiset saataisiin loppumaan: myöhästymisten varalta tehtiin täytesarjoja. Mantlosta tuli pian "täytesarjakuningas". Hän teki sarjoja tiukkojen aikataulujen puitteissa, mutta monet niistä jäivät julkaisematta. Wolfmanin mukaan Mantlo "oli sekä hyvä että nopea, ja siihen aikaan hänellä ei ollut monta säännöllistä tehtävää". 1970-luvun loppupuolella Mantlo oli kirjoittanut tarinoita melkein jokaiseen Marvelin lehteen.
Augusto Pinochet
Vallankaappaus
Elokuun 22. päivä Chilen parlamentin alahuone kokoontui ja hyväksyi päätöslauselman, jossa kehotti tarvittaessa asevoimia poistamaan Allenden virastaan. Allendea parlamentti ei kuitenkaan voinut erottaa ilman tarpeellista enemmistöä senaatissa. Seuraavana päivänä Allende nimitti ystävänsä Pinochetin armeijan komentajaksi.
Bill Mantlo
Sarjakuvat
Myöhemmin Mantlosta tuli vakituinen käsikirjoittaja Marvelilla, varsinkin Micronauts- ja Rom-lisenssisarjoissa. Mantlo muisteli kuinka yhtenä jouluna hän tutki joitain poikansa Adamin lahjaksi saamia Mego Corporationin Micronauts-hahmoja. Hän kertoi alkaneensa kuvitella hahmoja "pieninä, jopa mikroskooppisina, eläen erillisessä universumissa joka liittyy omaamme", ja kertoi "Space Glider näytti ehdottavan Reed Richards -tyyppistä jaloutta, komentavaa ja arvokasta olomuotoa. Acroyear, kasvoton, kiiltävässä haarniskassa, fantastinen miekka kylmässä metallisessa kädessään, näytti viittaavan Mr. Spockiin soturina. Jostain syystä Galactic Warrior näytti hyönteismäiseltä - melkein kuulen naksahdukset ja vihellykset ja outoa rapinaa hänen puheessaan. Mutta Time Traveler - siinä oli mysteeriä, kosmisen lakeuden kimalletta, tiedon intiimiyttä ja aika ja avaruus purettuina ja koottuna uudelleen joksikin aivan uudeksi, käsittämättömäksi, erilaiseksi."
Mantlo vakuutti silloisen päätoimittajan Jim Shooterin hankkimaan lisenssin näihin leluihin; Shooter palkkasi Mantlon kirjoittamaan sarjojen tarinat. Micronauts-sarjasta, kuten myös sarjoista Kuuritari ja Ka-Zar the Savage, tuli yksi Marvelin ensimmäisistä sarjoista joita myytiin vain sarjakuvakaupoissa alkaen numerosta #38 (helmikuu 1982).
Mantlon ensimmäisissä tarinoissa Hämähäkkimies-lehdessä White Tiger -hahmo esiintyi monesti. Hän käytti sarjaa saadakseen loppuun keskenjääneet juonielementit The Champions -sarjasta ja kirjoitti moniosaisen sarjan joka sisälsi taiteilija Frank Millerin ensimmäisen piirrokset Daredevil-hahmosta. Mantlo päätti ensimmäisen työnsä sarjassa juoniristeytymään Ihmenelosten numeron #218 (toukokuu 1980) kanssa. Mantlo, Mark Gruenwald ja Steven Grant kirjoittivat yhdessä Marvel Treasury Edition -lehden numeron #25 (1980) jossa oli tarina jossa Hämähäkkimies ja Hulk esiintyvät talviolympialaisissa 1980.
Augusto Pinochet
Vallankaappaus
Kaapattuaan vallan sotilasjuntta julkaisi perustuslain pöytäkirjan. Pöytäkirja määritti maahan diktatorisen sotilaiden muodostaman junttahallituksen. Sotilasjuntta mitätöi välittömästi voimassa olleen demokratiaan pohjautuneen perustuslain, lopetti parlamentaariset hallintoelimet kuten kongressin, kielsi kaiken poliittisen aktivismin ja erikseen vasemmistopuolueet jotka olivat perustaneet Allenden yhtenäiskoalition. Lehdistönvapautta rajoitettiin.
Bill Mantlo
Sarjakuvat
Kirjoittaessaan The Champions -lehteä Mantlo teki yhteistyötä taiteilija Bob Hallin kanssa, joka sanoi vuonna 2013: "Bill oli loistava - hyvin avulias kun aloitin [sarjakuva-alalla]... mielestäni olimme molemmat innoissamme tästä sarjasta, mutta enemmän koska olimme töissä Marvelilla kuin sarjan itsensä vuoksi."
Augusto Pinochet
Vallankaappaus
Pian juntan päästyä valtaan Pinochet hankkiutui maan johtoon aluksi juntan puheenjohtajana ja 27. heinäkuuta 1974 presidentiksi julistettuna. Kenraali Leigh vastusti Pinochetia, jolloin hänet pantiin eläkkeelle ja ilmavoimia tuli edustamaan kenraali Fernando Matthei.