cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kolumbia talviolympialaisissa 2018
Kolumbia osallistui Pyeongchangin talviolympialaisiin 2018. Maata edusti neljä urheilijaa kolmessa urheilumuodossa. Avajaisissa joukkueen lippua kantoi taitoluistelija Pedro Causil ja päättäjäisissä alppihiihtäjä Michael Poettoz.
Kolumbia teki vuonna 2018 paluun talviolympialaisiin osallistuttuaan edellisen kerran Vancouverissa 2010.
Maastohiihto
Kolumbia sai maastohiihtoon maapaikan yhdelle miehelle.
Pikaluistelu
Kolumbia sai pikaluisteluun maapaikan yhdelle miehelle maan rullapikaluisteluliiton päästyä Kansainvälisen pikaluisteluliiton jäseneksi. Lisäksi yhdelle kolumbialaisnaiselle annettiin myöhemmin venäläisurheilijoilta vapautunut paikka.
Muukalainen (kappale)
”Muukalainen” on Kristiina Wheelerin single vuodelta 2013. Kappale sai radioensisoittonsa YleX-kanavalla 4. maaliskuuta, kun toimittaja Venla Kokkonen soitti sen juontamassaan Uuden musiikin aamuvuorossa. Digitaalisesti single julkaistiin 8. maaliskuuta 2013, samana päivänä julkaistaan myös kappaleesta tehty musiikkivideo. Single on myös Wheelerin ensimmäinen julkaisu Sony Music -levy-yhtiön alaisuudessa.
Taistelulentäjät
Taistelulentäjät oli keväällä 2011 Yle TV2-kanavalla esitetty dokumentaarinen televisiosarja, jossa seurattiin neljän upseerin uran valinneen nuoren miehen tietä kohti taistelulentäjän uraa. Ohjelmaa kuvattiin Kauhavan Lentosotakoululla ja Satakunnan Lennostossa kesän 2009 ja syksyn 2010 välisenä aikana. Pääosissa nähtiin yliluutnantit Antti Hanhirova, Jaakko Sointu, Mikko Kankaisto ja Toni Vanhatalo.
Jere Harjuvaara
Jere Harjuvaara (s. 29. tammikuuta 1998 Rovaniemi) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesis-joukkue Hyvinkään Tahkoa.
Ura
Harjuvaara on Tahkon oma kasvatti. Hän on voittanut B-poikien SM-kultaa vuonna 2016, pronssia 2018 ja A-poikien SM-kultaa 2018 ja hopeaa 2019. Hän teki Superpesis-debyyttinsä 19. toukokuuta 2017 Pattijoen Urheilijoita vastaan.
Libretto
Libretto [] ( ’pieni kirja, kirjanen’) on laajamittaisen laulumusiikkiteoksen, kuten oopperan, operetin, oratorion tai passion teksti. Libretto sisältää sekä lauluosuuksien sanat että mahdolliset resitatiivit ja puhutut vuorosanat. Libretoksi kutsutaan myös baletin tai tanssiteoksen juonimateriaalin sisältävää käsikirjoitusta.
Libreton kirjoittaminen poikkeaa jonkin verran puhutun draaman vuorosanojen käsikirjoittamisesta. Laulettuna ja orkesterin säestämänä puhe etenee usein hitaammin kuin luonnollisessa puherytmissä, mikä täytyy huomioida tekstin määrässä ja etenemisvauhdissa. Lisäksi musiikkiteoksissa laulettujen sanojen seuraaminen voi olla yleisölle haastavampaa kuin puhutussa näytelmässä. Tästä syystä tarpeettoman vaikeita ilmaisuja ja esimerkiksi monimutkaisia lauserakenteita pyritään usein välttämään. Myös aiemmin sanotun toistaminen voi edesauttaa kerronnan seuraamista ja vahvistaa keskeisiä tekstinkohtia, joten toistoa käytetään tehokeinona libretoissa useammin, kuin puhutussa draamassa.
Libretto voi olla kokonaan alkuperäisteos tai se voi pohjautua esimerkiksi tunnettuun näytelmään tai romaaniin. Musiikkiteoksista passioiden teksti pohjautuu jonkin evankeliumin tekstiin Jeesuksen viimeisistä päivistä, vaikka passioiden librettoihin yleensä on lisätty myös uutta aineistoa.
Libreton kirjoittajaa kutsutaan nimellä libretisti, joka tarkoittaa siis sekä käsikirjoittajaa että sanoittajaa.
Léon Bazille Perrault
Léon Bazille Perrault (16. kesäkuuta 1832 Poitiers – 6. elokuuta 1908 Royan) oli ranskalainen taidemaalari. Hän oli tyylisuunnaltaan 1800-luvun akateemisen taiteen edustaja.
Niukoista oloista lähtöisin ollut Perrault pääsi opiskelemaan taidetta François-Édouard Picotin ja William-Adolphe Bouguereaun oppilaana. Hän piti ensimmäisen näyttelynsä Pariisissa vuonna 1863 ja tuli aikansa taideyleisön suosikiksi.
Perrault`n uran alku oli Ranskan toisen keisarikunnan aikana, jolloin myös varastunut porvaristo halusi ostaa taidetta. Porvaristo halusi unohtaa vuoden 1848 helmikuun vallankumouksen ja nähdä jotain kaunista. Perrault`n taide sopi juuri tähän tarkoitukseen ja tuli suosituksi.
Suurta yleisöä viehättivät Perrault`n maalausten hienostunut kompositio ja idealisoitu kuva maailmasta. Hän otti aiheensa mytologiasta, maalasi alastontutkielmia ja lapsia. Hänen lapsia esittävät maalauksensa olivat myös suosittuja, sillä niissä lapset ovat terveitä ja suloisia. Hän maalasi myös muutaman sotilaselämää kuvanneen maalauksen.
Henkilönä Perrault´n kuvailtiin olleen käytännönläheisen ja ahkeran joka työskenteli kymmenen tuntia vuorokaudessa. Hän kuvailtiin pitkäksi ja nopeasanaiseksi herrasmieheksi. Hän sai elinaikanaan tunnustuksia, kuten kunnialegioonan jäsenyyden. Hänen töitään oli Pariisin ohella esillä Lontoossa, Bostonissa, Philadelphiassa ja Wienissä.
Kärväsvaaran kaivos
Kärväsvaaran rautakaivos oli Otanmäki Oy:n omistama kaivos Kemijärvellä. Malmiesiintymän löysi jo vuonna 1921 Matti Lahtela. Kärväsvaaran kaivos avattiin 1959, ja se oli toiminnassa vuoteen 1967 asti. Kiveä louhittiin 1,35 miljoonaa tonnia, josta malmin osuus oli 1,1 miljoonaa tonnia. Louhintaa tehtiin avolouhoksessa ja maanalaisessa kaivoksessa. Kaivos sijaitsi 10 kilometriä Raajärven kaivoksesta pohjoisluoteeseen.
Avolouhos on nykyisin täyttynyt vedellä. Kaivostoiminnan loppumisen jälkeen rikastushiekan ja sivukiven jätealueita ei peitetty.
Rolf Schimpf
Rolf Schimpf (s. 14. marraskuuta 1924 Berliini) on saksalainen näyttelijä, joka näytteli rikoskomisario Leo Kressiä pitkäaikaisessa poliisisarjassa Kettu (Der Alte). Hän asuu Münchenissä yhdessä vaimonsa, näyttelijä Ilse Zielstorffin kanssa. He menivät naimisiin vuonna 1970. Heillä on yksi poika nimeltään Daniel, joka on arkkitehti.
Schimpf näytteli Ketussa vuosina 1986–2007, hän teki vierailun sarjaan keväällä 2009. Hän näytteli sarjassa 223 jaksossa. Hänet korvasi Walter Kreye, jonka roolihahmo Rolf Herzog otti ohjat murharyhmä kakkosessa Leo Kressin jälkeen. Hänen uusin roolinsa on Korbinian Niederbühl televisiosarjassa Lemmen viemää (Sturm der Liebe) (2009). Rolf Schimpf on 176 senttiä pitkä.
Charles Ruthenberg
thumb|185px|Ruthenberg vuonna 1910. Charles Emil Ruthenberg (9. heinäkuuta 1882 Cleveland, Ohio – 2. maaliskuuta 1927 Chicago, Illinois) oli yksi Yhdysvaltain kommunistisen puolueen varhaisista johtajista.
Yhdysvaltain kommunistisen puolueen sisälle muodostui linjajako, jossa Ruthenberg ja Jay Lovestone johtivat jyrkkää luokkasotaa kannattanutta linjaa. Komintern asettui 1920-luvun puolivälissä tukemaan heitä. Ruthenberg kuoli maaliskuussa 1927 vatsakalvontulehdukseen hätäleikkauksen jälkeen.
Mallisotilas
Mallisotilas (Poster Girl) on yhdysvaltalainen dokumenttielokuva vuodelta 2010. Mallisotilas kertoo Robynn Murraysta, joka liittyi syyskuun 11. päivän iskujen jälkeen Yhdysvaltain armeijaan ja palveli kersanttina Irakin sodassa. Sodan aikana Murraysta tehtiin Yhdysvaltain mediassa esimerkki mallisotilaasta, mutta sodan jälkeen hän palasi kotiin masennuksen ja posttraumaattisen stressihäiriön kanssa.
Mallisotilas oli ehdolla parhaan lyhytdokumentin Oscar-palkinnon saajaksi vuonna 2011, mutta hävisi lopulta elokuvalle Strangers No More.
Johan Helo
Johan Helo (vuoteen 1906 Helenius; 22. elokuuta 1889 Helsinki – 25. lokakuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen poliitikko.
In Concert – You’re the Voice
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 47 viikolla 43/2010.
Johan Helo
Helo valmistui ylioppilaaksi vuonna 1908, filosofian kandidaatiksi 1911, vihittiin filosofian maisteriksi 1914, filosofian lisensiaatiksi 1914 ja väitteli filosofian tohtoriksi samama vuonna tutkielmalla Über die Newtonsche Närungsmethode und eine Verallgemeinerung derselben. Hän suoritti myös kasvatusopin tutkinnon 1913, ylemmän oikeustutkinnon ja lainopin kandidaatin tutkinnon 1928 ja sai varatuomarin arvon 1934.
Helo toimi matematiikan, fysiikan ja kirjanpidon opettajana eri lyseoissa 1911–1922 ja 1925–1928.
Vuoden 1940 presidentinvaalissa Helo oli SDP:stä erotettujen perustaman Sosialistisen eduskuntaryhmän eli niin sanottujen kuutosten ehdokas ja sai neljä valitsijamiesääntä. Vuonna 1942 hän sai kolmen vuoden kuritushuonerangaistuksen maanpetoksesta. Sotien jälkeen Helo valittiin Suomen Kansan Demokraattisen Liiton kansanedustajaksi, mutta hän luopui tehtävästä tammikuussa 1946 tultuaan valituksi Suomen Pariisin lähettilääksi. Hänen tilalleen nousi eteläkarjalainen vaatturi Antti Virtanen. Lähettiläänä hän oli vuoteen 1956 asti.
Vuosina 1944–1945 Helo oli valtiovarainministerinä ja vuosina 1945–1946 opetusministerinä. Näissä tehtävissä hän edusti SKDL:ää. Toisin kuin moni muu puoluetoverinsa hän oli pitkälle kouluttautunut ja hänellä oli virkamieskokemusta. Silti hän ei saanut omalta puolueeltaan kovin suurta arvonantoa. Yksi puolueen hänelle antama tehtävä oli taivutella professori Bruno Salmiala eroamaan tämän oikeistolaisen taustan takia. Helo muistutti Salmialaa tämän sodanaikaisesta puheesta, että Helo pantaisiin vielä seinää vasten. Salmiala sanoi muistavansa sen, koska Helo oli pian tämän jälkeen tuomittu maanpetoksesta kuritushuoneeseen. Helo vaati, että Salmiala eroaisi. Tämä kuitenkin kieltäytyi sanoen, että hän eroaa vain jos hänen osoitetaan Helon tavoin tehneen maanpetoksen. Salmialan erottaminen ei onnistunut. Sen sijaan Helo painosti Kouluhallituksen pääjohtajan L. Arvi P. Poijärven eroamaan.
Helon puoliso oli näyttelijä Lullan Helo (Anna Elina o.s. Valve), joka on käyttänyt salanimeä Kari Wilkman.
TIFF
TIFF ( ja Tag Image File Format) on kuvien tallennukseen käytetty tiedostomuoto. Sen on kehittänyt Aldus, ja nykyään sitä hallinnoi Adobe Systems. Formaatti on laajasti tuettu kuvankäsittely-, taitto- ja tekstinkäsittelyohjelmissa. Sen rakenne ei ole juurikaan muuttunut vuonna 1992 julkaistun TIFF 6.0 -standardin jälkeen.
Historia
TIFF kehitettiin 1980-luvun puolivälissä erimerkkisten työpöytäskannereiden yhteiseksi tiedostomuodoksi. Koska senaikaiset kuvanlukijat tuottivat mustavalkokuvia, myös TIFF tuki aluksi vain kahta arvoa pikseliä kohden. Tietokoneiden ja kuvanlukijoiden kehityksen myötä siihen sisällytettiin sittemmin harmaasävyt ja lopulta värit. Tulostin- ja kuvanlukijavalmistajien lisäksi Aldus teki formaatin lanseerauksessa yhteistyötä myös Microsoftin kanssa, joka ei kuitenkaan osallistunut tekniseen kehitystyöhön.
Versiossa 5.0 lokakuussa 1988 standardiin lisättiin häviötön LZW-pakkaus.
Versio 6.0 jätti pois aiemmin käytetyt Tagged Image File Format - ja Tag Image File Format -määreet, ja tiedostomuodon nimi on nykyään pelkkä TIFF.
Vaihtoehtona TIFF-muodolle Industrial Light & Magic on kehittänyt OpenEXR-muodon HDR-kuville.
Rakenne
TIFF on monipuolinen tiedostomuoto, jota käyttävät tiedostot voivat sisältää monentyyppistä otsaketiedoin järjestettyä tietoa. Yksi TIFF-tiedosto voi esimerkiksi sisältää useita JPEG- ja RLE-pakattuja kuvia ja vektorimuotoista tietoa niiden rajauksesta. Standardi tukee myös häviötöntä LZW-pakkausta ja kuvatasoja.
Tiedoston kaksi ensimmäistä tavua kertovat aina käytössä olevan tavujärjestyksen: <tt>II</tt> (heksoissa 49) on little endian ja <tt>MM</tt> (4D) big endian. TIFF 6.0 edellyttää lukijaohjelmilta tukea molemmille. Seuraavat kaksi tavua esittävät luvun 42, joka on valittu sen ”syvän filosofisen merkityksen” vuoksi.
Standardin avoimuus on aiheuttanut alkuaikoina yhteensopivuusongelmia. Vapaa tunnisteiden ja määreiden käyttö johti ohjelmat käsittelemään tiedostoja eri tavoilla. Tämän takia tyypillisestä TIFF-toteutuksesta tuli varsin riisuttu, ja nykyäänkin lähes kaikki TIFF-kuvat ovat pakkaamattomia 32-bittisiä CMYK- tai 24-bittisiä RGB-kuvia. Graafisen alan ammattilaisten kesken tiedostomuodolle syntyi leikkimielinen nimitys ”TIFF: Thousands of Incompatible File Formats”,. Päällekkäisyyksien välttämiseksi sovelluskehittäjät voivat nykyään varata Adobelta yksityisiä tunnisteita.
Käyttö
TIFF:n etuna on kyky tallentaa useita kuvia samaan tiedostoon. Tämä helpottaa esimerkiksi kuvasarjojen ja monisivuisten asiakirjojen käsittelyä. Tiedostomuoto onkin ollut laajasti käytössä erityisesti asiakirjojen jäljennyksessä ja arkistoinnissa, esimerkiksi faksipalvelimissa. TIFF-tiedostoja voidaan lisäksi käyttää häviöttömästi, jolloin niiden uudelleentallentaminen muokkaamisen jälkeen ei aiheuta kuvatiedon katoamista toisin kuin JPEG:n kaltaisissa pakkausmenetelmissä.
Versio 6.0:n käyttämän <tt>SampleFormat</tt>-tunnisteen myötä kuvadata voidaan tallentaa myös liukuluvuin, ja kokonaislukumuodossa sille pystytään varaamaan yli 8 bittiä kanavaa kohden. Tämän seurauksena TIFF-formaattia on käytetty erityistä tarkkuutta vaativissa kohteissa kuten tieteellisissä sovelluksissa.
From Afar
From Afar on Ensiferumin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 8. syyskuuta 2009. Albumi on ensimmäinen, jolla live-esiintymisistä tutuksi tullut kosketinsoittajana Emmi Silvennoinen toimii varsinaisena jäsenenä.
Balaklava
Balaklava on Krimin niemimaalla sijaitseva vanha kaupunki, joka on nykyisin osa Sevastopolia. Balaklava oli itsenäinen kaupunki vuoteen 1957, jolloin se liitettiin Sevastopoliin. Balaklava on kuuluisa Krimin sodan aikana käydystä Balaklavan taistelusta, jossa brittien kevyt ratsuväki teki itsetuhoisen hyökkäyksen venäläisten joukkojen asemiin.
From Afar
Taustaa
Ensiferum ilmoitti kotisivuillaan 22. huhtikuuta 2009 virallisesti aloittaneensa neljännen studioalbumin äänittämisen 13. huhtikuuta 2009, ja että se sisältäisi 7 kappaletta ja intron sekä tulisi ilmestymään 9. syyskuuta 2009. Samalla julkistettiin myös laajamittainen julkaisukiertue, jolle liittyisivät myös virolainen Metsatöll ja helsinkiläinen Tracedawn.
Balaklava
Historia
Kreikkalaiset perustivat jo antiikin aikana nykyisen Balaklavan paikalle siirtokunnan, jonka nimi oli Symbolon (Συμβολον). Keskiajalla Symbolon kuului Bysantin valtakuntaan, ja se nimettiin Yamboliksi. Genovalaiset valloittivat kaupungin vuonna 1365 ja antoivat sille nimeksi Cembalo. Genovalaisten hallinnassa Cembalosta kasvoi merkittävä kauppasatama. Vuonna 1475 Ottomaanien valtakunta otti kaupungin haltuunsa, ja se sai nykyisen nimensä. Venäläiset joukot valloittivat Krimin 1771, ja koko niemimaa liitettiin myöhemmin Venäjän keisarikuntaan.
TIFF
Tietoturvaongelmat
TIFF-tiedostoja luetaan kuvadatan sijaintiin osoittavien lyhyiden kuvausosioiden avulla. Tämä poikkeuksellinen rakenne on aiheuttanut joitakin tietoturvaongelmia. Väärät kuvaustiedot voivat saada huonosti suunnitellun ohjelman yrittämään tiedoston lukemista väärästä kohdasta tai kokonaan sen muistialueen ulkopuolelta.
Balaklava
Historia
Vuonna 1954 Balaklava ja koko Krimin niemimaa liitettiin Ukrainan neuvostotasavaltaan, ja siitä tuli vuonna 1991 osa itsenäistynyttä Ukrainaa.
TIFF
Tietoturvaongelmat
TIFF-kuvien avaamiseen laajasti käytetystä LibTIFF-kirjastosta on löydetty useita puskurin ylivuotovirheitä. Niiden avulla on muun muassa pystytty ajamaan epävirallista koodia erilaisilla kannettavilla laitteilla kuten PlayStation Portablella.
Balaklava
Historia
Neuvostoliiton aikana Balaklavaan rakennettiin salainen sukellusvenetukikohta, joka on nykyisin museona.
Pitkätalo
Pitkätalo on eri puolilla maailmaa muinoin ja myöhemminkin käytössä ollut pitkänomainen talotyyppi. Pitkätaloja on rakennettu Euroopassa, Aasiassa ja joillakin Pohjois-Amerikan intiaanialueilla. Pitkätaloissa asui useampi perhekunta samassa rakennuksessa. Samoissa taloissa asuivat sekä ihmiset että kotieläimet.
Pitkätaloja eri puolilla maailmaa
thumb|Rekonstruoitu viikinkiajan talo Norjassa.
Esimerkiksi Norjasta on löydetty arkeologisissa kaivauksissa pronssi- ja rautakaudelta peräisin olevia pitkätalojen jäänteitä. Ne ovat olleet 40–80 metriä pitkiä. Irokeesit rakensivat pitkätaloja Ontariossa ja New Yorkissa. Nimitys pitkätalo tuli siitä, että talon pituus oli suurempi kuin leveys. Taloissa oli molemmissa päissä oviaukot, jotka voitiin peittää talvella nahoilla, eikä ikkunoita ollut ollenkaan. Myös huronit rakensivat vastaavia taloja. Rakennusmateriaalina he käyttivät puunrunkoja ja päällystivät talot jalavankuorilla. Suurimmillaan heidän talonsa saattoivat olla 30 metriä pitkiä, kahdeksan metriä leveitä ja kuusi metriä korkeita.
Balaklava
Historia
thumb|550px|Balaklavan lahti|center
From Afar
Taustaa
26. heinäkuuta yhtyeen nettikauppaan ilmestyivät ennakkomyyntiin sekä uusi levy, jonka nimeksi täten paljastui From Afar, että 3 pakettia sisältäen oheistuotteita. Albumin kappalelistaus sekä ääninäytteitä julkaistiin 6. elokuuta 2009. Albumin nimikappaleesta kuvattu musiikkivideo julkaistiin 6. syyskuuta. Itse albumin julkaisu siirtyi viikolla valmistusongelmien vuoksi.
Yhtye
+
Keljonlahden voimalaitos
Teknisiä tietoja
Voimalaitoksen kattilan toimitti Foster Wheeler Energia. Kattilan asensi puolalainen Mostostal Pulawy. Turbiini- ja generaattoritoimitukset hoiti Energicon ja Power Machinesin yhteenliittymä. Voimalaitoksen pääkomponentit omistaa 15 vuoden ajan Handelsbanken Finans. Jyväskylän Voima vuokraa laitteet käyttöönsä Handelsbankenilta. Sopimuksen päättymisen jälkeen Jyväskylän Voima voi joko jatkaa sopimusta tai ostaa laitteet itselleen.
Voimalaitos tuottaa täydellä teholla toimiessaan 240 megawattia kaukolämpöä ja 130 megawattia sähköä tai lauhdeajossa jopa 200 MW sähköä. Voimalaitoksen piippu on 140 metriä korkea.
Voimalaitoksen käyttö työllistää vakinaisesti 40 henkilöä. Lisäksi polttoaineen hankintaketjussa on noin 250 työpaikkaa. Keljonlahden voimalaitoksen sisäpiippu jouduttiin vaihtamaan korroosion takia vuonna 2016.
Polttoaineet
Voimalan pääpolttoaine on puu ja apupolttoaineena turve, mutta Jyväskylän Voima on hakenut ympäristölupaa myös kivihiilelle ja ruokohelvelle. Jyväskylän Voiman silloisen toimitusjohtajan Juha Lappalaisen mukaan kyseessä oli vain varotoimi. Kivihiiltä Keljonlahden voimalassa on kuitenkin poltettu ainakin vuosina 2012-2015. Kivihiilen poltto on ollut suurimmillaan vuosina 2013 ja 2014, jolloin kokonaismäärästä 10–12 prosenttia on ollut kivihiiltä. Polttoaine kuljetetaan voimalaan pääosin rekoilla ja junilla, mutta myöhemmin sitä saatetaan kuljettaa myös vesiteitse. Polttoaine saadaan pääosin sadan kilometrin säteeltä, suurimmaksi osaksi pohjoisesta Keski-Suomesta, jossa on suuret turvevarat. Rautatiekuljetusten toteutuessa turvetta voidaan kuljettaa kauempaakin. Voimalaitos tarvitsee viisi miljoonaa kuutiota haketta vuodessa.
Rakentaminen
Voimalaitosta rakensi parhaimmillaan noin 600 henkilöä, joista noin 300 oli ulkomaalaisia. Rakentamisen suoraksi työllisyysvaikutukseksi on Keskisuomalaisen mukaan arvioitu noin 2 000 henkilötyövuotta.
Investointituki
Voimala sai työ- ja elinkeinoministeriöltä 600 000 euroa tukea 2,4 miljoonaa euroa maksavaan savukaasujen lämmön talteenottojärjestelmään. Järjestelmä parantaa voimalan hyötysuhdetta kahdella prosenttiyksiköllä.
Voimalaitoksen vastustus
Useat valitukset viivästyttivät voimalaitoksen rakentamisen aloittamista. Luonnonsuojelijat kritisoivat luvan hakemista hiilelle aiemmista puheista poiketen. Keljonkankaan asukasyhdistys piti voimalaa uhkana luonnolle, väestölle ja kiinteistöille. Yhdistyksen mukaan hanke runnottiin läpi demokratian sääntöjen vastaisesti. Myös yrittäjäjärjestöt ovat arvostelleet voimalaa.
Tomaž Globočnik
Tomaž Globočnik (s. 17. huhtikuuta 1972 Škofja Loka) on slovenialainen ampumahiihtäjä. Hän edusti aktiiviurallaan kranjlaista TSK Merkur -seuraa, ja on pituudeltaan 178 cm. Hän on ammatiltaan poliisikouluttaja.
Globočnik kilpaili kaksissa olympialaisissa. Naganossa 1998 hän oli normaalimatkalla yhdestoista, pikakilpailussa 33:s ja viestissä kahdestoista. Salt Lake Cityssä 2002 hän sijoittui normaalimatkalla 18:nneksi, takaa-ajossa 19:nneksi, pikakilpailussa 23:nneksi ja viestissä kymmenenneksi.<ref name="sr"/
Globočnik osallistui MM-kilpailuihin 1995–2003. Hän sijoittui Brezno-Osrbliessä 1997 joukkuekilpailussa viidenneksi, Pokljukassa 1998 takaa-ajokilpailussa 20:nneksi, Kontiolahdella 1999 viestissä seitsemänneksi, Pokljukassa 2001 takaa-ajokilpailussa kahdeksanneksi, yhteislähdössä 13:nneksi, pikakilpailussa 18:nneksi ja viestissä seitsemänneksi sekä Hanty-Mansijskissa 2003 normaalimatkalla viidenneksi, yhteislähdössä 16:nneksi ja viestissä viidenneksi.
Globočnik sijoittui maailmancupin osakilpailussa parhaimmillaan kolmanneksi Oberhofin yhteislähtökilpailussa kaudella 2000–2001. Hän oli maailmancup-urallaan lisäksi kaksi kertaa neljäs, kerran viides ja kolme kertaa kuudes. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli neljästoista kaudella 2000–2001.
Globočnik kilpaili myös maastohiihdossa. Hän osallistui seitsemään maailmancupin kilpailuun 1992–1993 sijoittuen parhaimmillaan kaksi kertaa 57:nneksi. Continental cupin osakilpailussa hän oli parhaimmillaan yhdestoista.
Trambulină Valea Cărbunării
Trambulină Valea Cărbunării on neljän muovitetun hyppyrimäen muodostama mäkihyppystadion Râşnovissa Romaniassa.
Historia
Ensimmäinen hyppyrimäki Râşnoviin rakennettiin vuonna 1936. Nykyisiä hyppyrimäkiä alettiin rakentaa heinäkuussa 2009 ja kesällä 2011 valmistui muovitetut HS71-, HS38- ja HS17-hyppyrimäet. Niiden avajaisia vietettiin 30. elokuuta 2011. Rakennustyöt maksoivat noin 3 miljoonaa euroa ja sitä rahoittivat OMV-öljy-yhtiö ja Râşnovin kaupunki.
Vuoden 2013 Braşovin Euroopan nuorten talviolympiafestivaaleja varten alettiin rakentaa K90 HS100 kokoista normaalimäkeä kesällä 2011 ja se valmistui lokakuussa 2012. Normaalimäen rakennustyöt maksoivat noin 4,5 miljoonaa euroa ja sen rahoitti Romanian matkailu- ja aluekehitysministeriö. Syksyllä 2017 HS-piste siirrettiin 97 metriin.
Trambulină Valea Cărbunăriin mäkihyppystadionilla on nykyisin neljä erikokoista muovitettua ja valaistua hyppyrimäkeä, kaksi tuomaritornia ja hiihtohissi.
Arvokilpailuvoittajat
Euroopan nuorten talviolympiafestivaaleilla 2013 miesten normaalimäen kilpailun voitti slovenialainen Cene Prevc, miesten joukkuekilpailun voitti Slovenia joukkueella Nejc Seretinek, Cene Prevc, Florjan Jelovcan ja Anže Lanišek, naisten keskimäen kilpailun voitti saksalainen Anna Rupprecht, naisten joukkuekilpailun voitti Tšekki joukkueella Karolina Indráčková, Michaela Rajnochová, Natálie Dejmková ja Barbora Blažková ja sekajoukkuekilpailun voitti Saksa joukkueella Lena Selbach, Anna Rupprecht, Thomas Dufter ja Sebastian Bradatsch.
Henkisesti läski
Henkisesti läski on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut Antti Heikki Pesosen ohjaama lyhytelokuva. Elokuvassa rakkaus lyö nuorta miestä lekalla päähän.
Trambulină Valea Cărbunării
Arvokilpailuvoittajat
Hiihdon nuorten MM-kilpailuissa 2016 miesten normaalimäen kilpailun voitti saksalainen David Siegel, miesten joukkuekilpailun voitti Saksa joukkueella Jonathan Siegel, Adrian Sell, Tim Fuchs ja David Siegel, naisten normaalimäen kilpailun voitti itävaltalainen Chiara Hölzl ja sekajoukkuekilpailun voitti Slovenia joukkueella Nika Križnar, Bor Pavlovčič, Ema Klinec ja Domen Prevc.
Henkisesti läski
Tuotanto
Elokuva on Taideteollisen korkeakoulun Elokuva- ja lavastustaiteen osaston oppilastyö.
Trambulină Valea Cărbunării
Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Mäkiennätyksen 105,5 metriä on hypännyt David Siegel.
Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten mäkiennätyksen 102,0 metriä on hypännyt Maren Lundby.
Henkisesti läski
Vastaanotto
Elokuva sai opiskelijasarjan kunniamaininnan Kettupäivillä 2009.
Trambulină Valea Cărbunării
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten kesämäkiennätyksen 95,0 metriä on hypännyt Urša Bogataj, epävirallisen kesämäkiennätyksen 97,5 metriä on hypännyt Urša Bogataj.
Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Mäkiennätyksen 72,5 metriä on hypännyt Simon Greiderer.
Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten mäkiennätyksen 68,5 metriä on hypännyt Sofja Tihonova.
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Kesämäkiennätyksen 72,5 metriä on hypännyt Jure Šinkovec.
Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten mäkiennätyksen 35,0 metriä on hypännyt Daniela Haralambie.
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Kesämäkiennätyksen 40,0 metriä on hypännyt Ştefan Valentin Blega.
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten kesämäkiennätyksen 36,5 metriä on hypännyt Daniela Haralambie.
Maria Teresa (Napoli)
Maria Teresa (6. kesäkuuta 1772 – 13. huhtikuuta 1807) oli Habsburg-sukuun kuuluva Sisilian ja Napolin prinsessa, josta tuli serkkunsa Frans I:n puolisona Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarinna (1792–1806) ja sen jälkeen Itävallan keisarinna.
Maria Teresa oli Molempain Sisilian kuninkaan Ferdinand I:n ja Itävallan arkkiherttuatar Maria Karoliina tytär. Hänen ja Ferdinadin sukulaisuussuhteet olivat Habsburgienkin mittakaavassa läheiset - he olivat serkkuja sekä isän että äidin puolelta. He saivat kaksitoista lasta, mutta vain seitsemän saavutti aikuisiän.
Aikalaiset ovat kuvanneet Maria Teresaa eloisaksi ja energiseksi. Avioliitto oli tasapainoinen, puolisoita yhdisti rakkaus musiikkiin. Maria Teresa kuoli vain 35-vuotiaana keskenmenon aiheuttamiin komplikaatioihin.
Porin Ässien SM-liigakausi 2003–2004
Porin Ässien SM-liigakausi 2003–2004 oli jääkiekkoseura Porin Ässien 28. kausi jääkiekon SM-liigassa ja 36. kausi Suomen jääkiekon korkeimmalla sarjatasolla. Joukkueen sijoitus runkosarjassa oli 11. eli kolmanneksi viimeinen. Joukkue jäi kahden pisteen päähän viimeisestä pudotuspelipaikasta. Runkosarjassa taakse jäivät sarjataulukossa SaiPa 14 pisteen ja Pelicans 23 pisteen erolla. Edellisellä kaudella joukkue oli jäänyt runkosarjassa sijalle 10. Runkosarjan avausottelu oli 12. syyskuuta 2003 kotona Rauman Lukkoa vastaan ja kauden päätösottelu 5. maaliskuuta 2004 kotona Espoo Bluesia vastaan.
Runkosarja
Marraskuun alkupuolella vietetyn tauon jälkeen Ässät jatkoi kauttaan kahdella peräkkäisellä kotiottelulla, ensimmäisen oltua Lukkoa ja toisen Tampereen Ilvestä vastaan. Joukkue hävisi molemmat ottelut maalein 0–5. Ässät ajautui viiden ottelun tappioputkeen, neljän ottelun oltua kotikaukalossa. Tappioputki katkesi marraskuun viimeisessä ottelussa, kun joukkue päihitti Pelicansin vieraissa lukemin 1–4. Voittoa seurasi kuitenkin uusi, neljän ottelun tappioputki, jonka suurin häviö tuli HPK:n vieraana tylysti 5–0. Tappioista viimeinen tuli jatkoajan kautta Turun Palloseuraa vastaan, mikä poiki joukkueelle yhden pisteen. Tappioputki katkesi JYPin kaaduttua kotijäällä maalein 6–3, mutta vuoden viimeiset kolme ottelua päättyivät ilman pisteitä, kun joukkue hävisi Ilvekselle 4–1, Lukolle 7–0 ja lopuksi Helsingin IFK:lle 2–3.
Ässät aloitti tammikuun voitokkaasti, kun kuudesta ottelusta neljä päättyi voittoon. Joukkue kaatoi Kärpät vieraissa numeroin 2–6 ja Pelicansin kotona 5–2. Vieraspeli Jokereita vastaan päättyi kuitenkin tappioon lukemin 5–0. Tammikuun alkupuoliskon aikana esiintyneen paremman vireen jälkeen joukkue koki uuden hankalan vaiheen, kun se hävisi helmikuun puoliväliin asti pelatuista yhdeksästä ottelusta seitsemän ja pelasi kaksi tasapeliä. Tappioista suurimmat olivat 5–1 Kärppiä, 7–0 TPS:ää ja 9–2 HIFK:ta vastaan. Joukkue käänsi kauden loppuhetkillä kurssiaan voittamalla HIFK:lle kärsityn murskatappion jälkeen viisi ottelua putkeen, joista ensimmäisen ja viimeisen jatkoajalla. Voitoista kolme tuli vieraskaukalossa. Ässien kausi päättyi lopulta tappiollisesti molempien maaliskuun otteluiden päätyttyä ilman pisteitä. Tappara oli kotonaan vahvempi lukemin 3–1 ja runkosarjan päätösottelussa Blues haki pisteet Ässien kotijäältä maalein 1–3. Ässät jäi lopulta kahden pisteen päähän viimeisestä pudotuspelipaikasta.
Sarjataulukko SM-liigakaudella 2003–2004
Lähde: The Internet Hockey Database
Pelaajaliikenne ja muu vaihtuvuus
Ässät ilmoitti maaliskuussa 2003 palkanneensa uudeksi toimitusjohtajaksi Juhani Tammisen. Huhtikuussa kanadalaissentteri Martin Bergeron saapui joukkueeseen yhden vuoden ja laitahyökkääjä Teemu Virkkunen kahden vuoden sopimuksella. Bergeron oli pelannut edeltävänä kautena Sveitsin kakkossarjassa ja Virkkunen Bluesissa sekä SaiPassa. Lisäksi puolustaja Antti Boman teki seuran kanssa yksivuotisen ja maalivahti Scott Langkow kaksivuotisen jatkosopimuksen. Toukokuussa yhdysvaltalaispuolustaja Steve Shirreffs solmi vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kevään aikana Ässät teki lisäksi kaksi muuta jatkopaperia, kun Pasi Peltonen jatkoi joukkueessa 3+1-vuotisella sopimuksella sekä Jari Korpisalo yksivuotisella sopimuksella.
Ässät täydensi miehistöään elokuussa kahdella hyökkääjällä. Kuun puolivälissä seura julkaisi koeajalla olleen laitahyökkääjä Marko Kivenmäen tehneen yksivuotisen sopimuksen. Kivenmäki oli aiemmin edustanut seuraa 117 ottelun verran. Kuun loppupuolella Ässät teki keskushyökkääjä Juha-Pekka Ketolan kanssa yhden vuoden sopimuksen. Ketola siirtyi joukkueeseen Rauman Lukosta, muttei ollut pelannut edeltävänä kautena liigapelejä, vaan edustanut kuuden ottelun verran Mestis-joukkue Jää-Kotkia.
Marraskuun puolivälissä Ässien maalivahti Scott Langkow reväytti jalkansa ja joutui sairaslomalle. Tämän seurauksena joukkueeseen otettiin loppukauden sopimuksella JYPistä nuori veskari Tommi Tervo. Joulukuun lopussa Ässät palkkasi maalivahtiosastolleen Teemu Lassilan Turun Palloseurasta 11. tammikuuta 2004 asti ulottuvalla vuokrasopimuksella. Scott Langkow'n vamma oli uusiutunut, joten Ässät tarvitsi toisen maalivahdin. Lassila oli ollut aiemmin syksyllä polvileikkauksessa, minkä johdosta TPS halusi hänelle peliaikaa.
Kenttäpelaajat
Lähde: QuantHockey
Yksinkertainen planeettavaihde
200px|right 200px|right 200px|right alt=|oikea|kehyksetön|200x200px|Planetary Gear Animation 200px|right Yksinkertainen planeettavaihde sisältää toiminnan kannalta kolme osakokonaisuutta: aurinkopyörä (AU), planeettapyörät planeettakannattimellaan (PL) ja sisähammastettu kehäpyörä (KH).
Kun planeettavaihdetta kootaan, planeettapyörät tulevat planeettakannattimelle symmetrisesti ja pyörien lukumäärä määrää niiden välisen kulman. Tämä ja aurinkopyörän hammasluku taas määräävät, missä vaiheessa (eli missä kohtaa hammasta) kunkin planeettapyörän hammaskosketus aurinkopyörään on muihin planeettapyöriin nähden. Yleensä planeettapyörät ovat eri vaiheissa eli planeettapyörien hampaiden kärjet eivät ole koskaan kosketuksissa aurinkopyörään samalla hetkellä. Toisaalta tämä tilanne määrää myös planeettapyörien vaiheet hammaskosketuksissa kehäpyörän kanssa. Jos hammasluvut on valittu väärin, yksi tai useampi planeettapyörä on väärässä vaiheessa kehäpyörän hammastukseen nähden, eikä planeettavaihdetta pysty kokoamaan. Planeettavaihteen täytyykin toteuttaa seuraava yhteensopivuusehto: aurinkopyörän ja kehäpyörän hammaslukujen summa jaettuna planeettapyörien määrällä täytyy olla parillinen kokonaisluku. Tämä ehto rajoittaa planeettavaihteista saatavien perusvälityssuhteiden määrää, mutta rajoitetta voi kiertää yhteenliittämällä planeettapyöriksi kaksi eri hammasluvun ratasta, jolloin aurinkopyörän kanssa on rynnössä eri hammasluvun ratas kuin kehäpyörän kanssa.
Planeettavaihteiden etuja ovat koaksiaalinen rakenne ja suuri momentivälityskyky, kun voima jakautuu useampaan hammaskosketukseen (planeettapyörään) yhtä aikaa. Planeettavaihteessa ei synny myöskään aksiaalisia voimia toisin kuin tavallisessa vinohampaisessa lieriöhammaspyöräparissa.
Vaikka yksinkertaisesta planeettavaihteesta voidaan saada seitsemän erilaista välityssuhdetta, normaalisti yhdestä planeettavaihteesta saadaan korkeintaan kaksinopeuksinen vaihteisto, jossa on yksi suora välitys ja yksi suorasta poikkeava välitys. Useampinopeuksiseen vaihteistoon tarvitaan enemmän kuin yksi planeettavaihde tai monimutkaisempi planeettavaihteisto, kuten Simpson- tai Ravigneaux-planeettavaihteisto.
Planeettavaihteiden käyttökohteita ovat esimerkiksi kuorma-autojen alue- ja jakajavaihteistot sekä napavälitykset. Käyttämällä yhtä sisääntuloa ja kahta ulostuloa saadaan nelivetoisen auton keskitasauspyörästö erisuurella voiman jaolla etu- ja taka-akselille. Autojen perinteiset automaattivaihteistot muodostetaan usean planeettavaihteen yhdistelmärakenteesta samoin kuin polkupyörien napavaihteet. Käyttämällä kahta moottoria sisääntuloina saadaan esimerkiksi säätyvänopeuksisia teollisuuden kuljettimia tai syöttölaitteita, joissa suuri päämoottori voi olla vakionopeusmoottori ja pienemmällä säätömoottorilla hienosäädetään tarpeen mukaan kuljettimen nopeutta perusnopeudesta ylös- tai alaspäin. Jossain työkoneissa planeettavaihdetta voidaan käyttää vaihteiston ja kytkimen yhdistelmänä: Kun lukittavan osan kytkentä avataan planeettavaihteen sisääntulo voi pyöriä vapaasti ulostulon pysyessä paikallaan, mutta osan lukitsemisen myötä syntyy välityssuhde ja planeettavaihde välittää momenttia. Kun lukitsemiseen käytetään jarrupantaa tai muuta kitkaan perustuvaa tapaa, saadaan pehmeä portaaton kytkeytyminen. pienoiskuva
Euroopantuomipihlaja
pienoiskuva|Euroopantuomipihlajan hedelmiä pienoiskuva|Kukkia
Euroopantuomipihlaja (Amelanchier ovalis) on ruusukasvien heimoon ja tuomipihlajien sukuun kuuluva kasvilaji.
Kasvutapa ja lehdet
Euroopantuomipihlaja on piikitön, kesävihanta ja monihaarainen pensas, joka saavuttaa tavallisimmin 2–3 metrin korkeuden. Suurimmillaan kasvukorkeus voi kuitenkin olla kahdeksankin metriä. Punertavanruskeakuoriset oksat ovat pystyjä ja nuorina harvan karvoituksen peittämiä.
Euroopantuomipihlajan hopeisen vihreät lehdet ovat soikeita, sahalaitaisia ja noin 2–4 senttimetriä pitkiä, tylppäkärkisiä ja herttatyvisiä. Versoessaan ne ovat väriltään vaalean oliivinvihreitä. Nuorten lehtien alapinnat ovat huopakarvaisia ja harmaanvihreitä; yläpinnat ovat kaljuja etenkin vanhemmilla lehdillä. Syysväritys sisältää eri oranssin, punaisen ja keltaisen sävyjä.
Kukat ja hedelmät
Euroopantuomipihlajan pysty, huhti-toukokuussa puhkeava terttumainen kukinto koostuu 2–10 kukasta. Noin 3,5 senttimetrin levyiset kukat ovat kaksineuvoisia ja viisiteräisiä. Verhiö on tiheäkarvainen. Jopa 1,5–2 senttimetrin pituiset, lumi- tai norsunluunvalkoiset, ulkopinnaltaan takkukarvaiset terälehdet vaihtelevat muodoltaan kapeista soikeisiin. Kukkaperät ovat suojuksellisia. Verhiön reunassa on 10–20 hedettä, jotka puolestaan ympäröivät kukan 2–5 erillistä vartaloa. Emien lukumäärä on 2–5.
Pallomaiset omenan kaltaiset epähedelmät kypsyvät pian kukkien lakastuttua. Ulkomuodoltaan mustikoita muistuttavien epähedelmien halkaisija on 5–10 millimetriä ja niiden väri vaihtelee punavioletista mustansiniseen. Hedelmät sisältävät tavallisesti kymmenen siementä, joista osa ei välttämättä ole itämiskykyisiä.
Kromosomiluku
Euroopantuomipihlajan kromosomiluku on 2n = 34 tai 68.
Ekologia
Euroopantuomipihlaja on hyönteispölytteinen, mutta myös itsepölytys on toisinaan mahdollista. Eläimet levittävät kasvin siemeniä syömällä kasvin hedelmiä, jolloin siemenet irtoavat. Suvutonta lisääntymistä tapahtuu satunnaisesti juurivesojen avulla.
Euroopantuomipihlaja on tärkeä mesikasvi useille perhoslajeille. Niihin kuuluu myös päiväperhosiin luokiteltava, monin paikoin uhanalainen kangasperhonen (Callophrys rubi). Lisäksi euroopantuomipihlaja on muun muassa nuoliyökkösen (Acronicta psi) ja tarhapikkumittarin (Eupithecia insigniata) toukkien ravintokasvi.
Levinneisyys ja elinympäristö
Euroopantuomipihlaja kasvaa luonnonvaraisena Länsi-, Keski- ja Etelä-Euroopassa sekä Vähässä-Aasiassa ja Afrikan pohjoisrannikolla. Pohjoisessa lajin levinneisyysalue ulottuu Belgiaan ja Saksaan, idässä Kaukasiaan ja Georgiaan, minkä lisäksi se kasvaa villiytyneenä Norjassa. Tyypillisiä kasvupaikkoja ovat kalkkipitoisen maaperän puronvarsien kiviset rinteet ja ruohikkoiset subalpiininiityt sekä metsäreunat ja louhikot. Kasvukorkeus on 500–2000 metriä merenpinnan yläpuolella, ja laji tarvitsee vähintään 1000 millimetriä sadetta vuodessa menestyäkseen.
Ravintokasvina
Euroopantuomipihlajan runsaasti rautaa, kuparia ja kuitua sisältävistä, mutta melko mauttomista hedelmistä voidaan valmistaa hilloa ja marmeladia. Koko kasvi ei kuitenkaan ole syömäkelpoinen, sillä kasvin lehdet ja siemenet sisältävät pieniä määriä syanogeenisiä glykosideja, jotka vapauttavat ruoansulatuselimistössä sinihappoa. Ruoansulatusvaivoja voi ilmetä, jos syö raakoja hedelmiä tai pureskelee suuria määriä siemeniä (pureskelemattomat siemenet eivät hajoa ruoansulatuksessa, joten niistä ei ole haittaa). Muutaman siemenen vahingossa tapahtuneen pureskelun jälkeen ei kuitenkaan ole odotettavissa myrkytysoireita.
Koristekasvina
Euroopantuomipihlajaa voidaan käyttää koristekasvina muun muassa pensasaidoissa ja metsäpuutarhoissa. Kasvi on helppohoitoinen ja pääosin tuholaisen- ja taudinkestävä, mutta altis tulipoltteelle. Euroopantuomipihlaja viihtyy parhaiten kosteassa ja happamassa tai neutraalissa, vettä läpäisevässä maaperässä. Se suosii aurinkoa tai puolivarjoa; runsain sato ja paras syysväri saadaan aurinkoisella kasvupaikalla. Lisääminen tapahtuu siemenistä tai pistokkaista.
Luokittelu
Alalajien lisäksi euroopantuomipihlajasta on olemassa lukuisia jalostettuja muotoja, kuten lajike Amelanchier ovalis "Helvetica" ja muunnos Amelanchier ovalis var. pumila.
Nimityksiä
Saksankielisillä seuduilla euroopantuomipihlajaa kutsutaan nimillä Gewöhnliche Felsenbirne ("tavallinen kalliopäärynä"), Gemeine Felsenbirne ("yleinen kalliopäärynä"), Felsenmispel ("kalliomispeli") ja Edelweißstrauch (Itävallassa, "alppitähtipensas"). Alueellisiin kansanomaisiin nimityksiin lukeutuvat muun muassa Butzenbirlesstrauch, Cipler (Ala-Engadin), Felsenbiren (Svaabia), Fliegenbeerstrauch, Flühbirenbaum (Bern, Graubünden), Gamsbeere (Pinzgau, Pongau, Werfen), Hirschbirle, Quandelbeerbaum (Tiroli), Quantelbeerbaum ja Quendelbeeren.
Georgianjuutalaiset
Georgianjuutalaiset ovat Georgiassa asunut, georgian kieltä puhuva juutalaisryhmä. Historiansa aikana he omaksuivat georgialaisia tapoja ja kielen, jolloin heistä muodostui oma juutalaisryhmänsä esimerkiksi aškenasi- ja sefardijuutalaisten tapaan. Monet georgianjuutalaiset ovat muuttaneet sittemmin Israeliin ja vuonna 2002 Georgiassa asui vain noin 3 700 juutalaista.
Francesco Gargano
Francesco Gargano (5. toukokuuta 1889 Grammichele, Catania, Italia – 29. lokakuuta 1975 Göteborg, Länsi-Götanmaa, Ruotsi) oli italialainen miekkailija. Hän kuului säilässä kultaa voittaneeseen joukkueeseen vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä. Samoissa kisoissa hän jäi säilän yksilökilpailussa 11. sijalle.
Kambodžan senaatti
Senaatti perustettiin vuoden 1998 vaalien jälkeen, kun vaalien tuloksista seurasi poliittinen kriisi. Marraskuussa 1998 pääpuolueiden johtajat selvittivät kriisiä huipputapaamisessa, jossa päätettiin perustaa parlamentin ylähuone, senaatti. Ensimmäiset senaattorit toimikausi määrättiin kestävän vuoteen 2006, jolloin maassa järjestettiin ensimmäiset ylähuoneenvaalit. Ensimmäiset senaattorit valittiin puolueittein niiden paikkaosuuden mukaan.
Georgianjuutalaiset
Varhainen historia
thumb|vasen|Georgianjuutalaisia Tbilisissä 1800-luvulla. Georgian keskiaikaisten kronikoiden mukaan ensimmäiset juutalaiset saapuivat nykyisen Georgian alueelle 700-luvulla eaa. Assyrian levittäytyessä tuolloisen Israelin kuningaskunnan alueelle. Assyrian hallitsija Nebukadressarin vallattua Jerusalemin vuoden 586 paikkeilla juutalaisia muutti suurempana joukkona Kartlin eli tuolloin laajasti Iberiana tunnetulle alueelle Georgiaan sen tuolloiseen pääkaupunki Mtskhetaan. Paikan päällä juutalaisille luovutettiin maata edellytyksellä, että he maksaisivat veroja. Tulevien vuosisatojen aikana tapahtui myös useita muita vastaavia juutalaisten muuttoliikkeitä Georgiaan, esimerkiksi roomalaisten tuhotessa Jerusalemin toisen temppelin ensimmäisellä vuosisadalla jaa. Juutalaiset sopeutuivat ympäristöönsä ilmeisen hyvin ja kronikoiden mukaan esimerkiksi heidän puhumansa aramea oli aikanaan georgian ohella alueen huomattavin kieli. Juutalaiset liittyvät myös Georgian kristittyyn perinteeseen yhteyksiensä Israelin alueelle kautta.
Keskiaika
Keskiajalla suuri osa juutalaisista oli muiden georgialaisten tapaan maaorjia. Yhteisöön kuului kuitenkin myös menestyneitä kauppiaita ja juutalaiset hallitsivatkin armenialaisten ohella alueen kauppaa. Itsenäisessä Georgian kuningaskunnassa tai georgialaisissa ruhtinaskunnissa juutalaisiin ei kohdistettu merkittävää vainoa. Juutalaisyhteisöjä oli eri puolilla georgiaa, vaikkakin Mtskhetaa pidettiin yhteisön keskuksena. Vuosien aikana juutalaiset omaksuivat kulttuuriinsa monia georgialaisia tapoja ja esimerkiksi georgian kielen. Georgian juutalaisista muodostuikin esimerkiksi aškenasi- ja sefardijuutalaisten ohella kokonaan oma ryhmänsä.
Venäjän keisarikunta
thumb|Juutalaista hautausmaata [[Kutaisissa.]] 1800-luvun aikana Georgian ruhtinaskunnat päätyivät Venäjän keisarikunnan alaisuuteen. Venäjän lakien laajentuminen käsittämään Georgian juutalaiset poisti monet heidän kansalaisoikeuksistaan. Lisäksi maaorjuus lakkautettiin saman vuosisadan lopulla, mutta sen lakkauttamisen myötä monet juutalaiset päätyivät kokonaan maattomiksi. Monista tulikin tämän jälkeen käsityöläisiä tai kauppiaita. Venäjän keisarikunnan aikana Georgiaan muutti myös aškenasijuutalaisia muualta Venäjältä. 1800-luvun lopulla Georgian juutalaisista tuli aktiivisia sionistisessa liikkeessä. Ensimmäinen sionistinen järjestö Georgiassa perustettiin vuonna 1897 Tbilisissä. Paikallisesta rabbi David Baazovista tuli myös yksi kansainvälisesti johtavista sionisteista. Samoihin aikoihin toinen rabbi Abraam Khvoles perusti ensimmäisen juutalaisen koulun Tskhinvaliin ja elvytti heprean käyttöä.
Neuvostoliitto
Georgiasta tuli lyhyeksi aikaa itsenäinen valtio Venäjän keisarikunnan romahduksen jälkeen vuonna 1918. Itsenäinen Georgia soi juutalaisille jälleen täydet oikeudet ja he osallistuivat suuremmissa määrin julkisiin tapahtumiin. Georgian lyhyt itsenäisyys päättyi bolševikkien kautta 1920-luvulla ja Georgiasta tuli osa Neuvostoliittoa. Vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan Neuvostoliitossa oli yli 21 000 georgianjuutalaista, joista 96,6 % puhui georgiaa äidinkielenään. Toisen maailmansodan aikana Georgian juutalaisia palveli Neuvostoliiton armeijassa ja kotirintamalla. Israel itsenäistyi vuonna 1948, mutta Neuvostoliiton viranomaiset estivät paikallisten juutalaisten maastamuuton maahan. Vuonna 1969 useat georgianjuutalaisperheet kirjoittivat kirjeen Yhdistyneille kansakunnille vaatien oikeutta muuttaa Israeliin ensimmäisenä vetoomuksena asian puolesta Neuvostoliitossa. Israel käytti tätä sittemmin laajasti kampanjoidessaan juutalaisten kohtelua vastaan Neuvostoliitossa. Maastamuuttoa koskevia säädöksiä lievenettiin sen jälkeen, kun joukko georgianjuutalaisia järjesti nälkälakon Moskovassa vuonna 1971.
Nykyaika
thumb|Rukoilua synagogassa Tbilisissä. Juutalaisten maastamuutto kasvoi erityisesti 1980-luvun aikana ja jatkui aina 1990-luvulle saakka Neuvostoliiton romahtamisen myötä. Vuonna 1989 Georgiassa asui vielä 24 720 juutalaista, mutta 1990-luvun loppupuolella jäljellä oli enää noin 14 000. Vuonna 2002 määrä oli vain 3 772. Israelissa georgianjuutalaiset keskittyivät muutettuaan etenkin Tel-Avivin ja Askalonin kaupunkeihin. Georgiassa ja etenkin sen pääkaupunki Tbilisissä toimii kuitenkin edelleen useita juutalaisia järjestöjä ja siellä ilmestyy myös useita juutalaisia lehtiä, kuten Menora ja Shalom.
Bushismi
Bushismi tarkoittaa amerikan englannissa Yhdysvaltain presidentti George W. Bushin kielenkäytölle ominaista sanaa tai lausetta käytettynä puhekielessä usein ennalta suunnittelematta. Siitä huolimatta että kuvaannollisen kielen jatkuva käyttäminen on hyvin altista virheille, Bushin kielenkäytössä on säännöllisesti hänelle ominaisia tunnusmerkin omaisia epätavallisia kieliopillisia rakenteita:
Lainauksia Bushin puheista, jotka saattavat luoda vaikutelman epäpätevyydestä, kutsutaan bushismeiksi. Monet lainaukset, joskus irrotettuna asiayhteydestään, antavat kuvan että Bush on ymmärtänyt merkittävästi väärin maantiedon, historian, poliittiset toimintamallit ja maailman ylipäänsä. Ei voida helposti sanoa kuinka hyvin nämä lainaukset heijastavat Bushin todellisia tietoja ja mielipiteitä, vai ovatko ne vain kielellisiä kömmähdyksiä, mutta tämä ei ole estänyt Bushia kritisoivien henkilöiden käyttämästä näitä lainauksia yrityksissä saattaa Bush huonoon valoon. Esimerkiksi Bush päätti erään tiedotustilaisuuden sanomalla: "Emme ota vastaan enempää kysymyksiä, emme englanniksi, emmekä ranskaksi, emmekä meksikoksi". Valkoinen talo selitti myöhemmin, että presidentti vitsaili.
Vuonna 2022, vuosia presidenttikautensa jälkeen, Bush sekoili sanoissaan niin pahoin, että tuli vahingossa kertoneeksi totuuden itsestään. Puhuessaan omassa presidentin kirjastossaan hän tuomitsi Venäjän hyökkäyksen Ukrainaan sanoin: "yhden miehen päätös käynnistää täysin perusteeton ja julma hyökkäys Irakiin – tarkoitan Ukrainaa".
Bushismi voi myös tarkoittaa George W. Bushin hallinnon harjoittamaa politiikkaa, erityisesti Yhdysvaltojen ulkopuolisen näkökulman mukaan, mutta termiä ei käytetä tässä tarkoituksessa läheskään yhtä paljon.
Bushismeihin läheisesti liittyvät muut Bushista kerrotut kömmähdykset. Esimerkiksi vuonna 2002 lehdet väittivät Bushin heiluttaneen kättään pitkään tervehtiäkseen Stevie Wonderia, ja lopetti vasta, kun joku tuli muistuttamaan häntä, että Wonder on sokea. Faktantarkistussivusto Snopesin mukaan tarina ei kuitenkaan pidä paikkaansa.
Raajärven kaivos
Raajärven rautakaivos toimi Raajärvellä Kemijärvellä lähellä Rovaniemen Misiä vuosina 1964–1975. Otanmäki Oy aloitti siellä rautamalmin tuotannon vuonna 1959 ja kaivostoiminta päättyi vuonna 1967. Kaivostoiminta siirtyi vuonna 1968 Rautaruukki Oy:lle, kun Otanmäki Oy fuusioitiin osaksi Rautaruukki Oy:tä. Kaivos kuului Misin rautamalmialueeseen jolla sijaitsivat myös Kärväsvaaran ja Leveäselän rautakaivokset. Misin alueelta louhittiin yhteensä yli 8 miljoonaa tonnia rautamalmia josta saatiin noin 3,5 miljoonaa tonnia rautamalmirikastetta. Raajärven osuus malmintuotannosta oli 6,5 miljoonaa tonnia. Enimmillään Raajärvellä työskenteli yli 200 työntekijää.
Raajärven kaivokselle johti 14 kilometriä pitkä Raajärven kaivosrata Misin rautatieasemalta. Rata oli käytössä vuosina 1963–1976. Kun liikenne radalla lopetettiin, pääosa ratapenkereestä muutettiin maantieksi, ja on nykyisin paikallistie 19772.
Rautaruukki lakkautti Raajärven kaivoksen 1975. Suurin osa työntekijöistä ja toimihenkilöistä siirtyi Kolariin Rautuvaaran kaivokseen. Raajärvellä sijaitsee kaivostoiminnan jäljiltä veden täyttämä avolouhos joka on aidattu. Veden syvyys louhoksessa on 47 metriä. Myös entinen kaivostorni on säilynyt.
Entinen Raajärven kaivoskylä on nykyisin matkailukäytössä. Kaivoskylä on ollut muun muassa Aki Kaurismäen Ariel-elokuvan ja saksalaisen Stalingrad-elokuvan kuvauspaikkana.
Kärväsvaaran kaivos
vuosina 1959–1967 toiminut Kärväsvaaran rautakaivos sijaitsi 13 kilometrin päässä Raajärven kaivoksesta. Malmia louhittiin yhteensä 1,1 miljoonaa tonnia. Paikalla on nykyisin pieni veden täyttämä avolouhos.
Leveäselän kaivos
Leveäselän kaivos sijaitsi kolmen kilometrin päässä Raajärven kaivoksesta. Kaivos oli toiminnassa vuosina 1969–1974 mutta se jouduttiin lopettamaan kaivoksen täytyttyä yllättäen vedellä. Nykyisin paikalla on veden täyttämä avolouhos jossa veden syvyys on 18 metriä. Avolouhoksen vieressä on vanha kaivostorni.
Anthony Parker (täsmennyssivu)
Anthony Parker -nimisiä henkilöitä ovat: