cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Graz 99ers
Moser Medical Graz 99ers on grazilainen jääkiekkojoukkue, joka pelaa Itävallan pääsarjassa, Bet-at-home ICE Hockey Leaguessa.
Joukkue kaudella 2023-2024
Lähde: EliteProspects
Miombogalago
Miombogalago (Galago moholi) on galagoihin kuuluva kädellislaji, jota tavataan eteläisessä Afrikassa.
Koko ja ulkonäkö
Miombogalagon ruumis on noin 15–17 senttimetriä pitkä ja se painaa 150–250 grammaa. Sen hännän pituus on 12–27 senttimetriä. Se voi elää enintään 16-vuotiaaksi. Galago ei pysty liikuttamaan silmiään, joten sen täytyy koko ajan käännellä päätään.
Levinneisyys ja elinympäristö
Miombogalagon levinneisyysalue on suhteellisen laaja. Se ulottuu Etelä-Afrikan koillisosista Kongon demokraattisen tasavallan eteläosiin. Sitä tavataan myös Namibiasta, Angolasta, Sambiasta, Zimbabwesta, Botswanasta ja Mosambikista.
Miombogalago elää savannilla, mutta myös trooppisissa ja subtrooppisissa metsissä metsissä, kuten miombo- ja mopanemetsissä sekä jokivarsien galleriametsissä.
Miombogalago syö heinäsirkkoja, yöperhosia ym. hyönteisiä, pieniä liskoja, hedelmiä ja pihkaa.
Lähilajeja
Saharan eteläpuolisessa Afrikassa elää useita galagolajeja. Niitä ovat muun muassa neulakynsigalago (Euoticus elegantulus) ja paksuhäntägalago (Otolemur crassicaudatus), joka on kotikissan kokoinen. Lähisukuja ovat Afrikan potot (Perodicticus), Madagaskarin makit (Lemur) sekä erilaiset lorit (Lorisidae), kuten karhulorit (Arctocebus). Kaikkia näitä sukuja pidetään varsinaisia apinoita alkeellisempina.
Barbara Albert
thumb|right|Barbara Albert Barbara Albert (s. 22. syyskuuta 1970) on itävaltalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja, -tuottaja ja -näyttelijä. Hän syntyi Wienissä ja aloitti vuonna 1991 opintonsa Wienin elokuva-akatemiassa.
Albertin tuotantoon kuuluu muun muassa täyspitkä draama Nordrand (1999). Muiden täyspitkien ohella hän on työstänyt lyhytelokuvia ja dokumentteja.
Luettelo televisiosarjan Helppo elämä jaksoista
Helppo elämä on suomalainen MTV3-kanavan esittämä draamasarja. Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin 5. tammikuuta 2009 ja sen viimeinen jakso esitettiin 29. toukokuuta 2011. Sarjan kolme tuotantokautta on julkaistu DVD:llä ja Blu-raylla, yhdessä ja erikseen.
Suur-Italia
Suur-Italia oli suunnitelma fasistisen Italian imperiumin luomiseksi. Italiaan oli tarkoitus liittää irredentistiset alueet (Korsika, Nizza, Dalmatia ja Malta) sekä muun muassa Albania, Montenegro ja Pohjois-Tunisia. Lisäksi Suur-Italiaan olisi kuulunut Libya, joka oli jo ennestään (vuodesta 1912) Italian siirtomaana. Tarkoituksena oli luoda Italia, jossa ei-italialaiset vähemmistöt assimiloitaisiin. Suunnitelman myötä Italia olisi noussut Välimeren alueen johtavaksi suurvallaksi. Fasistit mielellään näkivät Suur-Italian eräänlaisena Rooman valtakunnan henkiinheräämisenä.
3271 Ul
3271 Ul on pikkuplaneetta, joka kuuluu Maan lähelle tuleviin Amor-tyypin asteroideihin. Sen löysi H.-E. Schuster vuonna 1982. Pikkuplaneetta sai nimensä Uudet Hebridit saariryhmän melanesialaisten mytologian yön ja Kuun hengen mukaan. Ennen kuin tämä asteroidi sai nimensä se tunnettiin tunnuksella 1982 RB. Koska Ul:n absoluuttinen magnitudi (H) on 16,7, sen läpimitta on todennäköisesti välillä 1–3 kilometriä.
Surcouf-luokka
Surcouf-luokka eli T 47 -luokka oli Ranskan laivaston ensimmäinen toisen maailmansodan jälkeen valmistunut hävittäjäluokka, johon kuului kaksitoista vuosina 1955-1957 valmistunutta ja 1960-luvulla modernisoitua alusta. Ne poistettiin palveluksesta 1980-luvulla, kun Georges Leygues -luokan alukset otettiin palvelukseen.
Luokan alukset olivat suurempia kuin muut vastaavan ajan eurooppalaiset hävittäjät. Ne pohjautuivat sodan aikana käytössä olleesta Hardi-luokasta saatuihin kokemuksiin, mutta alukset olivat suurempia ja varustettu toimimaan kahdessa eri roolissa. Ne oli suunniteltu saattajiksi eikä itsenäisiin operaatioihin ja siten alukset olivat hitaampia kuin edeltäjänsä. Pääaseistuksena oli Ranskassa valmistetut 54 pituuskaliiperin 127 mm Modèle 1948 tykit, joissa oli mahdollista käyttää Yhdysvaltain laivaston Mark 18 tykin 5" kranaatteja. Apuaseina olivat 57 mm/60 Modèle 1951 -tykit.
Tausta
Toisen maailmansodan päättyessä Ranskan merivoimilla oli ainoastaan kourallinen sotatoimista selvinneitä hävittäjiä sekä saman verran Saksalta ja Italialta sotakorvauksina saatuja aluksia. Uusien alusten hankintaa vaikeutti kuitenkin talousongelmat, minkä lisäksi laivanrakennusteollisuus piti rakentaa uudelleen.
Merivoimien esikunnan ja teollisuuden keskustellessa 1946 ensi kerran uudishankkeista tehtiin päätös, että uusien alusten lähtökohtana olisivat Yhdysvaltain laivaston Gearing-luokan alukset eli suurin piirtein 2 500 tonnin uppouma ja pääaseistuksena kuusi viiden tuuman tykkiä kaksiputkisina asennuksina. Lopulta kuitenkin suunnitellut alukset muistuttivat enemmän sotaa edeltäneitä Ranskan merivoimien aluksia.
Alustava suunnitelma T 47 A esiteltiin 8. joulukuuta 1947, mitä seurasivat helmikuussa variaatiot B ja C. Lopulta suunnitelma B valittiin ja seuraavana vuonna ensimmäinen alus määrättiin valmistettavaksi Arsenal de Lorientissa. Suunnittelu kuitenkin jatkui ja Surcoufin valmistuessa 1954 siihen oli tehty lukuisia muutoksia.
Suunnitelmien mukaan uudet alukset sijoitettaisiin saattajiksi kahteen taisteluosastoon, joista kummankin rungon muodostaisi taistelulaiva ja kaksi lentotukialusta. Sen mukaan alukset luokiteltiin 1951 ensimmäisen luokan saattajiksi ja sitten saattuehävittäjiksi  ja edelleen 1954 nopeiksi saattajiksi. Lopulta tammikuussa 1955 alusten luokaksi tuli osaston saattaja hieman ennen ensimmäisen aluksen valmistumista.
Suunnittelu
Hitsattu runko oli 6-12 millimetrin terästä siten, että kölin kummallakin puolella paksuus oli lopulta 24 millimetriä. Runko valmistettiin 84 paneelista ja sen kokonaismassa oli 1 100 tonnia. Runko oli jaettu 16 vesitiiviillä laipiolla 17 osastoon. Vianhallinnan vuoksi keulaosastot oli merkitty A-G, keskilaiva H-K, jossa oli propulsiojärjestelmä, ja perä L-Q. Aluksella oli yhtenäinen teräksinen pääkansi, jonka paksuus oli 6-18 millimetriä. Kansirakenteet olivat kevyttä AG 5 lejeerinkiä. Runko leveni perää kohden, mikä poisti tarpeen potkurien suojarakenteiden tekemiseen.
Propulsio
Propulsiojärjestelmä koostui kahdesta täysin erillisestä yksiköstä. Kattilahuone H tuotti paineen huoneen I turbiinille, joka pyöritti vasemmanpuoleista akselia. Vastaavasti kattilahuone J tuotti paineen huoneen K turbiinille, joka pyöritti oikeanpuoleista akselia. Kumpikin turbiini sai paineen vain yhdestä kanavasta. Seitsemällä aluksella oli Parsonsin turbiinit ja lopuilla viidellä oli Rateaun suunnittelemat ja valmistamat turbiinit. Nelilapaiset potkurit olivat HR-pronssia. Kumpikin järjestelmä tuotti 31 500 hevosvoimaa 316 kierroksella minuutissa. Suunniteltu maksiminopeus oli 34 solmua. Koeajoissa aluksilla saavutettiin 38-39 solmua. Taloudellinen nopeus oli 18 solmua 145 kierroksella minuutissa. Alusten tankeissa oli 750 tonnia öljyä, mikä mahdollisti 5 000 merimailin toimintamatkan.
Aseistus
Pääaseistuksena oli kuusi puoliautomaattista 127 millimetrin 54 pituuskaliiperin Modèle 1948 CAD -tykkiä kaksoistorneissa. Tykit olivat perinteisiä ranskalaisten hävittäjien 130 millimetrin tykkejä, jotka oli muutettu käyttämään Yhdysvaltain laivaston 5 tuuman kranaatteja. Tykkien kranaatit painoivat 32 kilogrammaa (OEA Mle 1948) ja niiden tarvitsema 8,5 kilogramman panos oli pakattu messinkihylsyyn, jonka yhteispaino oli 19 kilogrammaa. Ammusvarastoissa oli yhteensä 1 140 ammusta, joista 380 oli varustettu valojuovalla ja 80 valaisuammusta. Ammusten nopeus oli 810 m/s ja tykkien teoreettinen ampumanopeus oli 15 laukausta minuutissa. Tehokas ampumaetäisyys pintamaaliin oli 16 000-18 000 metriä ja maksimi ampumaetäisyys jopa 22 400 metriä.
Apuaseina oli kolme kaksiputkista Boforsilta lunastetulla lisenssillä vuodesta 1947 valmistettua 57 mm/60 Modèle 1951 CAD -tykkiä. Sekä tykkien asennukset että ampumatarvikkeet olivat ranskalaista valmistetta. Tykkien korotuskulma oli -8 asteesta aina 90 asteeseen. OEA Mle 1950 ammusten, jotka painoivat 2,96 kilogrammaa ja oli varustettu ajastetuilla sytyttimillä, nopeus oli 865 metriä sekunnissa. Tykkien ammussyötössä oli 80 kranaattia. Alapuolinen ammustäyttö mahdollisti latauksen 40 kranaattia minuutissa. Aluksen varastoissa oli kaikkiaan 10800 kranaattia. Kunkin tykin miehistönä oli kahdeksan henkeä, joista kuusi oli varsinaisesti tykillä ja kaksi latasivat ammuksia. Teoriassa tykin kantama oli teoriassa 3500 metriä 300 metriä sekunnissa lentävään ilmamaaliin, mutta käytännössä ainoastaan 3000 metriä. Tulinopeus oli 50 laukausta minuutissa. Ranskalaista suunnittelua oleva torni suojasi miehistöä sirpaleilta. Tornin kilpi oli 7 millimetriä paksu ja etuosa muuten 10 millimetriä. Asennuksen kokonaismassa oli 16 tonnia.
Aseistuksen täydensivät kolmiputkiset 550 millimetrin AT47 torpedoputket, joita oli kaksi. Ennen toista maailmansotaa suunniteltu järjestelmä oli oli asennettu aluksen takakannelle. Niissä käytettiin ranskalaisia Modèle 1923DT -torpedoja. Aluksilla oli lisäksi kaksi kolmiputkista 550 millimetrin KT50 torpedoputkea, joissa käytettiin uusia K2 sukellusveneentorjuntatorpedoja. Torpedot oli otettu käyttöön 1956. Niiden kantama oli 1000 metriä ja ne laukaistiin kolmen sarjoissa. Torpedot räjähtivät saavutettuaan asetetun syvyyden eikä niissä ollut hakupäätä. Torpedo painoi 1104 kilogrammaa, mistä taistelukärki oli 280 kilogrammaa. Niissä oli happi-alkoholi-propulsio ja saavuttivat 50 solmun nopeuden. Aluksilla oli kuusi torpedoa kuhunkin sarjaan.
Elektroniikka
Alusten ilmavalvontatutkana on A-alueen DRBV 20, jossa on kolmijalkaisen maston huippuun asennettu neliömainen verkkoantenni. Tutkan maksimi mittausetäisyys on 6 000 metrin korkeudessa lentävään kohteeseen 250 kilometriä. Parabolisella antennilla varustettu meri- ja ilmavalvontatutka DRBV 11 on asennettu taaempaan lyhyempään tappimastoon. Siinä on parempi erottelukyky matalalla lentäviin kohteisiin, mutta havaintoetäisyys on vain 60-120 kilometriä. Aluksilla oli lisäksi lyhyen kantaman merenkulkututka DRBV 30, jolla voitiin havainnoida jopa 40 kilometrin etäisyydellä olevat kohteet.
Tulenjohtoa varten 127 millimetrin pääaseilla ja 57 millimetrin tykeillä oli omat tutkansa. S-alueen tulenjohtotutka DRBC 11 mahdollisti ampumisen jopa 50 kilometriin. Tutkan antenni oli asennettu tulenjohtopaikan vasemmalle puolelle, minne oli lisäksi asennettu varajärjestelmäksi OPL 6-metrinen optinen etäisyysmittari. Lisäksi oli X-alueen DRBC 30 ilmatorjunnan tulenjohtoa varten. Sen toimintaetäisyys oli jopa 35 kilometriä. Tutka oli asennettu keskilaivaan taaemman savuhormin taakse, minkä lisäksi keulassa ja perässä oli optiset tähtäimet.
Aluksilla oli laskettavassa kuvussa DUBV 1 -kaikuluotain kaarien 86 ja 88 välissä. Kaikuluotain oli korkealla taajuudella toimiva etsintäkaikuluotain. Se perustui brittiläiseen Asdic 128:aan, joita oli 1940 toimitettu Ranskalle. Sen maksimikantama oli 3 200 metriä. Sitä voitiin käyttää aina 24 solmun nopeuteen, jolloin aluksen aiheuttama häiriö kasvoi liian suureksi. Lisäksi aluksella oli HF taajuudella toimiva maalinosoituskaikuluotain DUBA 1, jota käytettiin K2 sukellusveneentorjuntatorpedoiden maalinosoitukseen. Kaikuluotaimen käytännön toimintamatka 2 500 metriä ja teoreettinen maksimi 3 200 metriä, mikä riitti hyvin.
Alukset
Ensimmäisen aluksen, Surcouf, tilaus vahvistettiin 1949 ja toisen, Kersaint, seuraavana vuonna. Vuonna 1951 tilattiin neljä alusta ja 1952 kuusi. Viimeiset kuusi piti tilata 1953, mutta ne siirrettiin uudistettujen piirustusten mukaiseen luokkaan, Duperré-luokka.
Muutostyöt
Kaikki luokan alukset modernisoitiin 1960-luvulla. Surcouf, Cassard ja Chevalier Paul muutettiin laivueenjohtajiksi 1960-1962, jolloin yksi 57 millimetrin tykkitorni, kaksi kolmiputkista torpedoputkea sekä kaksi 20 millimetrin tykkiä poistettiin. Näin vapautuneeseen tilaan laajennettiin kansirakenteita amiraalin ja hänen esikuntansa majoittamiseksi sekä viestijärjestelmiä varten. Bouvet, Kersaint, Dupetit-Touhars ja Du Chayla muutettiin ilmatorjuntahävittäjiksi 1962-1965. Niiden aseistuksena oli muutostöiden jälkeen yksi tartar-ilmatorjuntaohjusten laukaisualusta, kuusi 57 millimetrin tykkiä ja yksi Model 1972 kuusiputkinen 375 millimetrin sukellusveneentorjuntaheitin. Alusten miehistöntarve laski samalla 277 henkeen. Loput viisi muutettiin sukellusveneentorjuntahävittäjiksi 1968-1970, jolloin niiden aseistukseksi tuli kaksi 100 millimetrin tykkiä, sukellusveneentorjuntaheitin, Malafon-sukellusveneentorjuntaohjuksen laukaisualusta ja kaksi 20 millimetrin tykkiä.
Italian A1-liiga
Italian A1-liiga on miesten lentopallon korkein sarjataso Italiassa. Monet pitävät sitä maailman kovatasoisimpana lentopalloliigana; viime aikoina tosin Venäjän Superliiga on noussut sen haastajaksi.
Sarjajärjestelmä
A1-liigassa pelaa 14 joukkuetta, jotka pelaavat toisiaan vastaan kaksi kertaa runkosarjassa. Molemmat joukkueet kohtaavat toisensa kerran kotikentällään ja kerran vieraskentällä. Kahdeksan runkosarjan parasta joukkuetta selviytyy pudotuspeleihin, joissa lopulta ratkaistaan mestari paras viidestä -järjestelmällä. Pudotuspeleissä runkosarjan ykkönen kohtaa kahdeksanneksi sijoittuneen, kakkonen seitsemänneksi sijoittuneen ja niin edelleen. Sijoille 9–10 sijoittuneet joukkueet säilyttävät sarjapaikkansa suoraan ja sijoille 11–12 sijoittuneet joukkueet karsivat sarjapaikastaan A2-liigan parhaiden kanssa.
Historia
Italian A1-liiga pelattiin historian ensimmäisen kerran kaudella 1945-1946 jolloin voittajaksi selviytyi Robur Ravenna. Ravenna voitti A1-liigan mestaruuden peräti viidesti peräkkäin liigan alkuvuosien aikana kunnes Ferrovieri Parma pysäytti joukkueen voittokulun. Nykyisin eniten A1-liigan mestaruuksia on vienyt Cimone Modena joka on voittanut himotun palkinnon peräti kaksikymmentäyksi kertaa.
Muuta
Suomalaisia menestyjiä ovat Italian liigassa olleet muun muassa Petteri Laurila, Riikka Lehtonen, Tuomas Sammelvuo sekä Jouni Parkkali.
Ulvinsalon luonnonpuisto
Ulvinsalon luonnonpuisto sijaitsee Kuhmossa, Kainuussa noin 50 kilometriä Kuhmon keskustasta itäkaakkoon ja rajoittuu Suomen ja Venäjän rajaan. Suurin osa puistosta on rajavyöhykkeellä. Ulvinsalon luonnonpuisto on perustettu vuonna 1956 ja sen pinta-ala on 25 km². Se on koskematonta metsää ja vähävesistöistä vedenjakaja-aluetta. Puroja on melko runsaasti. Muutamia lampia lukuun ottamatta muita vesistöjä alueella ei ole. Suoaltaat ovat enimmäkseen pieniä ja kapeita juotteja. Suot ovat säilyneet luonnontilaisina. Kangasmailla tuoreet kangasmetsät ovat vallitsevia. Luontotyypeiltään metsät ovat monipuolisia. Alueen lajisto on erittäin edustavaa erämaalajistoa. Luonnonpuiston merkitystä lisää sen sijainti kiinni Venäjän rajassa, josta käsin esimerkiksi suurpetoja ja metsäpeuroja kulkee alueelle. Liikkuminen luonnonpuistossa on luvanvaraista ja sallittu vain merkittyjä polkuja pitkin. Vanhojen metsien suojeluohjelmassa luonnonpuistoa ehdotetaan laajennettavaksi noin 14 neliökilometriä. Alueen eläimistöä ovat muun muassa liito-orava, ahma, karhu, ilves, metsäpeura, haarahaukka, huuhkaja, kurki, laulujoutsen ja pikkusieppo. Alue on eräs harvoista metsäpeuran lisääntymisalueesta Suomessa. Ulvinsalolla on myös eräs Suomen tiheimmistä metsokannoista. Alueella kasvaa useita harvinaisia kääpälajeja.
Paranoia
Paranoia voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Garden Hill
Garden Hill (Garden Hill First Nation) on kylä Manitoban provinssin koillisosassa Kanadassa lähellä Ontarion rajaa. Kylä sijaitsee Island Lake -järven rannalla noin 600 kilometriä pohjoiskoilliseen Winnipegistä. Kylässä asuu noin 1 898 henkeä, joista suurin osa on cree-intiaanien jälkeläisiä. Kaikkiaan noin puolet Island Lake -järven alueen väestöstä asuu Garden Hillissä. Muita alueen kyliä ovat Island Lake, St. Theresa Point sekä Red Sucker Lake.
Kylään ei johda maantietä, käytettävissä on ainoastaan talvitie. Huolto hoidetaan ensisijaisesti lentokonein. Alueen lentoliikennettä palvelee Island Laken lentoasema. Kylässä ei myöskään ole vesijohtojärjestelmää.
Island Lake
Island Lake voi tarkoittaa:
Liberaali
Liberaali voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Heilbronnin piirikunta
Heilbronnin piirikunta on piirikunta Saksassa Baden-Württembergin osavaltiossa Stuttgartin hallintopiirissä. Sen pinta-ala on 1 099,91 neliökilometriä, ja siihen kuuluu 46 kuntaa. Kesäkuun 2022 lopussa piirikunnassa oli 352 084 asukasta. Piirikunnan keskus on Heilbronn, joka ei kuitenkaan itse kuulu piirikuntaan, vaan se muodostaa oman kaupunkipiirinsä.
Kunnat ja kaupungit
pienoiskuva|Heilbronnin piirikunta ja sen kunnat. Heilbronnin piirikuntaan kuuluu 46 kuntaa, joista 18 on kaupunkeja. Suluissa kuntien asukasluvut 30. kesäkuuta 2022.
Palvaanlinna
Palvaanlinna on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnan Vanajan Miemalassa sijaitseva mahdollinen mäkilinna.
Mäkilinna
Palvaanlinna sijaitsee Hämeen linnasta 6,2 kilometriä eteläkaakkoon Miemalanselän länsirannan Hattelmalanharjun eteläosan päällä ja noin 250 metriä rannasta. Linnan alueella harjun lakiosa kohoaa yli 40 metriä Miemalanselän yläpuolelle ja se yltää vielä ympäristöään 20 metriä korkeammalle. Lakialue on 150×50 metriä suuri ja se kapenee molempiin päihin. Linnoittamiseen tarkoitettua kivivallia ei näy ja ainoat kivikot vaikuttavat luontaisilta. laelta näkyy suoraan Mantereenlinna.
Opastus ja suojelu
Linnan kautta kulkee harjun suuntainen kävelypolku. Harjun päällä oli vuoteen 2020 asti opastaulu, jossa esiteltiin Miemalanharjun ja Raimansuon luonnonsuojelualueita. Kaupunki ei enää opasta kulkijoita alueelle. Suojelualue ei yllä linnan alueelle.
Tutkimukset
Kohdetta ei vielä tutkittu arkeologisesti, mutta pintapuoliset arviot on annettu vuosina 1935 (Jouko Voionmaa), 1939 (Esko Sarasmo), 1984 (Jyri Saukkonen) ja 1999 (Sirkka-Liisa Seppälä).
Island Lake (järvi)
Island Lake on järvi koillisessa Manitobassa Kanadassa lähellä Ontarion rajaa. Järven pinta-ala on noin 1 223 neliökilometriä, ja se on provinssin kuudenneksi suurin järvi. Järven tilavuus on 21,8 km³ ja sen suurin syvyys on 59 metriä. Järvi laskee vetensä pohjoiseen Gods Lake -järveen.
Northumberlandin piirikunta (Virginia)
Northumberlandin piirikunta on Yhdysvaltojen Virginian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 12 095 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Heathsvillen kunta. Piirikunta perustettiin vuonna 1648.
Al Capp
thumb|Al Capp vuonna 1966. Alfred Gerard Caplin, taiteilijanimi Al Capp (28. syyskuuta 1909 New Haven, Connecticut – 5. marraskuuta 1979 New Haven, Connecticut) oli yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä. Hänet tunnetaan parhaiten strippisarjakuvasta Li’l Abner, jota hän piirsi vuosina 1934–1977.
Capp opiskeli maisema-arkkitehtuuria Bostonin taidemuseon koulussa ja Philadelphian Pennsylvanian kuvataideakatemiassa. Hänestä tuli vuonna 1933 Joe Palooka -sarjakuvastaan tunnetun Ham Fisherin avustaja. Capp alkoi piirtää omaa sarjakuvaansa Li’l Abneria vuonna 1934 The New York Mirroriin. Hän jatkoi sarjan tekemistä vuoteen 1977, jolloin jäi eläkkeelle. Hän käsikirjoitti myös joitain muita sarjoja. Capp sai National Cartoonists Societyn Reuben-palkinnon vuonna 1947.
Li’l Abner
Li’l Abner on yhdysvaltalaisen Al Cappin luoma sarjakuva, joka ilmestyi vuosina 1934–1977. Sarjaa levitti United Feature Syndicate ja se ilmestyi parhaimmillaan sadoissa lehdissä eri puolilla maailmaa.
Li’l Abner sijoittuu kuvitteelliseen Dogpatchin pikkukaupunkiin Appalakeille. Sarja leikitteli seudun asukkaisiin liittyvillä hillbilly-stereotypioilla. Hahmot puhuivat koomista, vahvasti murteellista englantia. Dogpatchin kaupungissa miehet ovat rehvakkaita mutta saamattomia, naiset sen sijaan voimakastahtoisia. Sarjan päähenkilö Abner Yokum on myös komea ja riuska, mutta samalla myös laiska poikamies. Sarjan jännite syntyi pitkään viehättävän Daisy Mae Scraggin yrityksistä kosiskella Abneria, kunnes he menivät lopulta naimisiin vuonna 1952 ilmestyneessä tarinassa. Capp teki Li’l Abnerissa usein satiiria amerikkalaiseen yhteiskuntaan ja politiikkaan kuuluneista ajankohtaisista ilmiöistä, sarjan alkuvuosina useammin kapitalisteista ja liike-elämästä, mutta loppuvuosina yhä enemmän hippiliikkeestä ja nuorisoradikalismista. Myöhempinä vuosina sarjassa esiintyi usein myös shmoo- ja kigmy-nimisiä satueläimiä.
Jotkin Li’l Abnerin toistuvat vitsit muodostuivat Yhdysvalloissa käsitteiksi. Yksi näistä oli vuotuinen juhla nimeltä Sadie Hawkinsin päivä, jolloin vanhatpiiat saavat jahdata poikamiehiä ja jos he onnistuvat juoksemaan jonkun kiinni, he voivat mennä tämän kanssa naimisiin. Sukupuoliroolien päälaelleen kääntämiseen perustunut juhlapäivä innoitti lukemattomia yhdysvaltalaisia oppilaitoksia järjestämään Sadie Hawkins -tanssiaisia, joissa normaalien tapojen vastaisesti tytöt saivat pyytää poikia tanssiin.
Sarjan pohjalta tehtiin kaksi elokuvaa, Li’l Abner (1940) ja Tytöt jahdissa (Li’l Abner, 1959), sekä useita lyhytanimaatioita ja radio-ohjelmia.
Li’l Abnerista on julkaistu suomeksi vuonna 1993 yksi kokoelma, joka sisältää strippejä vuodelta 1946.
Grand Theft Auto: London 1969
Grand Theft Auto: London 1969 on lisäosa alkuperäiselle Grand Theft Auto -videopelille. Peli julkaistiin Microsoft Windowsille maaliskuussa ja PlayStationille huhtikuussa 1999. Peli sisältää uusia tehtäviä ja autoja.
Peli sijoittuu vuoden 1969 Lontooseen, muista sarjan peleistä poiketen. Lontoo-teema näkyy pelissä muun muassa ajosuunnassa ja kielenkäytössä. Lisäksi peli sisältää lukuisia viittauksia gangsterisarjoihin. Pelin hahmoja ovat Winston Henry, Wolfie Vilans, Johnny Hawthorn, Maurice Caine, Rodney Morash, Charles Jones, Mick Casey ja Sid Vacant. Työnantajia pelissä ovat Jack Parkinson, Crispin kaksoset ja Harold Cartwright. Kaikki ovat teemalleen uskollisia.
Vuoden 1999 kesäkuussa julkaistiin ilmaisena verkkolatauksena toinen lisäosa London 1961.
Monacon parlamenttivaalit 2018
Monacon parlamenttivaalit 2018 toimitettiin 11. helmikuuta 2018 Monacossa. Vaaleissa valittiin 24 edustajaa viisivuotiskaudelle Monacon kansallisneuvostoon. Priorité Monaco sai 21 edustajaa, Monacon horisontti kaksi ja monacolainen liitto yhden. Vaaleissa tutkintavankeudessa olevilla ei ollut äänioikeutta, jota Freedom House kritisoi. Vaalit olivat muuten vapaat.
SenterNovem
SenterNovem oli Alankomaiden talousministeriön alainen virasto, joka edisti innovaatioita, energia- ja ympäristökysymyksiä sekä maankäyttöä.
SenterNovemin budjetti oli 1,4 miljardia euroa vuonna 2006. Virasto antoi lainoja, avustuksia sekä verohelpotuksia. Sillä oli 1 500 työntekijää, joten sen toimintamenot ovat noin 100 miljoonaa euroa.
Vuonna 2009 NIVR eli Hollannin ilmailu- ja avaruushallinto sulautui SenterNovemiin. Vuonna 2010 SenterNovem sulautettiin uuteen Agentschap NL -organisaatioon.
Hedelmöitys
Hedelmöittyminen ihmisillä
Ihmisillä hedelmöitys tapahtuu yleensä munanjohtimen yläpäässä sijaitsevassa ampullassa. Siemensyöksyssä eli ejakulaatiossa emättimeen vapautuu jopa satoja miljoonia siittiöitä, mutta tyypillisesti vain muutama sata niistä saavuttaa ampullan. Siittiöt etenevät emättimestä kohtuun ja sieltä munanjohtimiin. Kohdunkaulan ja kohdun sileiden lihasten liikkeet avustavat niiden etenemistä. Ampullassa siittiöt säilyvät hedelmöittämiskykyisinä yhdestä kolmeen päivään. Hedelmöitys on mahdollinen mikäli ne tänä aikana kohtaavat munasarjasta irronneen munasolun.
Kapasitaatio
Ihmisen siittiöt eivät kykene hedelmöittämään munasolua välittömästi ejakulaation jälkeen, vaan niiden on ensin läpikäytävä kapasitaatio, joka tapahtuu siittiön ollessa naisen sukupuoliteiden sisällä. Kapasitaation aikana siittiön solukalvosta, tuman kohdalla olevalta alueelta, poistuu glykoproteiinivaippa ja sytoplasman proteiineja. Kapasitaation läpikäynyt siittiö pääsee vapaasti korona radiatan läpi.
Akrosomireaktio ja zona pellucidan läpäiseminen
Akrosomireaktio tapahtuu sen jälkeen kun siittiö on kiinnittynyt munasolua ympäröivään zona pellucidaan. Reaktiossa siittiön akrosomista vapautuu entsyymejä, jotka auttavat sitä läpäisemään zona pellucidan, kuten akrosiinia ja trypsiinin kaltaisia aineita. Siittiön pään läpäistessä zona pellucidan sen solukalvo pääsee kosketuksiin munasolun solukalvon kanssa.
Munasolun ja siittiön solukalvojen sulautuminen
Siittiön ja munasolun solukalvojen yhdistymisen aloittavat munasolun tuottamat integriinit ja niiden ligandit, siittiön tuottamat disintegriinit. Sitä seuraa siittiön ja munasolun solukalvojen yhdistyminen. Kun siittiö on päässyt munasolun sisälle tapahtuu kolme muutosta munasolun toiminnassa:
Salzburgin päärautatieasema
Salzburgin päärautatieasema on rautatieasema Salzburgin kaupungin keskustassa Itävallassa. Asema on Salzuburgin alueen vilkkain, ja Länsi-Itävallan liikenteen tärkeä solmukohta.
Salzburgin aseman omistaa ja pääosaa junavuoroista liikennöi Itävallan rautatieyhtiö ÖBB. Lisäksi Deutsche Bahn liikennöi junia Saksaan.
Tyresö Centrum
thumb|250px
Tyresö Centrum on kauppakeskus Tyresössä Ruotsissa.
Kauppakeskuksessa on 74 liikettä ja palvelua. Kokonaispinta-ala 45 000 m², josta 36 000 vuokrattavissa, 17 600 m² siitä kaupalliseen käyttöön.
Kauppakeskus avattiin vuonna 1965, jolloin sen nimi oli Bollmora Centrum. Kauppakeskus kunnostettiin 1990-luvun alkupuolella ja avattiin 1992. Kunnostuksen aikana syttynyt tulipalo viivästytti uudelleen avaamista jonkin verran.
Tyresö Centrumin omistaa Rodamco Europe, joka osti sen 2003 391 miljoonalla Ruotsin kruunulla.
Luettelo Merikarvian julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Merikarvian julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Merikarvian kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Lippilinnanmäki
Lippilinnanmäki on Kanta-Hämeessä Hattulan Jokivarren kylässä sijaitseva mahdollinen mäkilinna.
Linnanmäki
Linnanmäki sijaitsee Hattulan vanhalta kirkolta runsaat 7 kilometriä pohjoiseen. Mäki sijaitsee Vanalaveden Lusinselän eteläpäähän laskevan Valtteenjoen länsirannalla. Paikalle ei johda tietä, mutta kantatie 57 ohittaa sen 400 metrin päässä. Mäki on noin 10 metriä korkea, ja se on kallioaluetta. Jouko Voionmaan kartalla vuodelta 1935 lukee pohjoispuolella "valli?". Vuoden 1985 inventoinnissa ei näitäkään jäänteitä havaittu.
Tutkimukset
Kohdetta ei ole tutkittu arkeologisesti. Sen sijaan sitä on tutkittu pintapuolisesti vuosina 1935 (Jouko Voionmaa), 1940 (Sirkka Ojala) ja 1985 (Jyri Saukkonen).
New Kids on the Block
New Kids on the Block on yhdysvaltalainen poikabändi Bostonista, Massachusettsista. Yhtyeeseen kuuluvat veljekset Jordan ja Jonathan Knight, Joey McIntyre, Donnie Wahlberg sekä Danny Wood. New Kids on the Block menestyi hyvin 1980-luvun loppupuolella ja 1990-luvun alussa, ja se on myynyt maailmanlaajuisesti yli 80 miljoonaa levyä, sekä oheistuotteita 400 miljoonalla dollarilla. Yhtye voitti kaksi American Music Awards -palkintoa 1990-luvulla kategorioissa ”Suosituin pop- / rockyhtye, duo tai ryhmä” sekä ”Suosituin pop- / rockalbumi”. Yhtye hajosi vuonna 1994, minkä jälkeen sitä yritettiin useasti saada takaisin yhteen, menestyksettä.
Vuonna 2007 yhtye yhdistyi uudelleen salaa ja levytti CD:n, minkä jälkeen albumi julkaistiin ja yhtye lähti kiertueelle vuonna 2008. Kyseinen albumi, The Block, julkaistiin 2. syyskuuta 2008. Yhtye oli kiertueella Backstreet Boysin kanssa 2011–2012 yhteisnimellä NKOTBSB. Tämä yhteistyöbändi esiintyi ensimmäisen kerran yhdessä 21. marraskuuta 2010 ABC-kanavan American Music Awards -gaalassa ja uudestaan ABC:n Dick Clark / Ryan Seacrest Show -ohjelmassa vuoden 2011 uudenvuoden aattona. Vuonna 2011 julkaistu albumi NKOTBSB nousi Billboard 200 -albumilistalla seitsemänneksi.
Yhtye sai Hollywood Walk of Fame -tähden 9. lokakuuta 2014
Yhtyeen perustaja ja taustavaikuttaja oli tuottaja Maurice Starr.
Kotimaassaan yhtyeen suosio perustui erityisesti levyyn Hangin’ Tough, mutta Suomessa New Kids -mania liittyi enemmän myöhempään Step by Step -albumiin. Yhtye esiintyi myös Suomessa, Lahden mäkimontussa, vuonna 1991.
Donnie Wahlbergin pikkuveli, myöhemmin myös Marky Markina tunnettu Mark Wahlberg kuului yhtyeen alkuperäiseen kokoonpanoon, mutta erosi siitä kolmen kuukauden jälkeen, jolloin hänen tilalleen tuli Joey McIntyre.
Yhtye on myös tehnyt The Pussycat Dolls -yhtyeen kanssa kappaleen ”Lights, Camera, Action”.
Gillian Whitehead
thumb|right|Gillian Whitehead vuonna 2008
Gillian Whitehead (s. 1941 Hamilton) on uusiseelantilainen säveltäjä. Hän opiskeli Aucklandin yliopistossa vuosina 1959–1962 ja Wellingtonin Victoria-yliopistossa vuonna 1963. Hän sai musiikin kandidaatin arvon vuonna 1964 ja jatkoi sitten sävellysopintoja Peter Sculthorpen johdolla Sydneyn yliopistossa, josta sai musiikin maisterin arvon vuonna 1966. Samana vuonna Whitehad osallistui Peter Maxwell Daviesin Adelaidessa pitämälle sävellyskurssille, ja vuonna 1967 hän matkusti Englantiin jatkaakseen opintojaan hänen johdollaan. Hän jäi työskentelemään Lontooseen kahden vuodeksi ajaksi säveltäjänä ja musiikin kopioijana. Vuosina 1969–1970 hän työskenteli New Zealand Arts Councilin stipendin avulla Portugalissa ja Italiassa.
Whitehead palasi toimimaan vapaana säveltäjänä ensisijaisesti Yhdistyneeseen kuningaskuntaan ja oli vuosina 1978–1980 Newcastlen yliopiston Northern Arts -nimikkosäveltäjä. Vuodesta 1981 hän opetti sävellystä Sydneyn musiikkikonservatoriossa, ja neljän vuoden ajan hän toimi siellä sävellysjaoksen johdossa, kunnes jäi varhaiselle eläkkeelle vuonna 1996. Sittemmin hän on jakanut aikansa vapaana säveltäjänä Sydneyn ja Dunedinin välillä. Vuonna 1999 hän sai oopperallaan Outrageous Fortune SOUNZ:n Contemporary Awardin ja hänet otettiin Uuden-Seelannin ansioritarikunnan jäseneksi. Vuonna 2008 hänestä tuli tämän ritarikunnan Distinguished Companion, ja vuonna 2009 hän sai arvonimen Dame.
Vuonna 2000 Whiteheadista tuli yksi New Zealand Arts Foundationin ensimmäisistä laureaateista. Myöhemmin hän pääsi organisaation kuvernööriksi. Vuosina 2000 ja 2001 hän oli Aucklandin Philharmonia-orkesterin nimikkosäveltäjä, ja hänen tänä aikana säveltämänsä orkesteriteos toi hänelle jälleen SOUNZ:n vuoden 2001 Contemporary Awardin. Kolmanteen otteeseen säveltäjä sai saman palkinnon Alice-teoksellaan mezzosopraanolle ja orkesterille vuonna 2003. Vuosina 1998–2003 Whitehead toimi Uuden-Seelannin säveltäjäliiton puheenjohtajana.
Whiteheadin levytettyjen teosten joukossa ovat ooppera Outrageous Fortune ja Wai-te-ata Pressin levyllä soitetut kamarimusiikkityöt. Hänen nuottinsa ovat tarjolla Australian ja Uuden-Seelannin musiikkikeskusten kautta. Whitehead sai vuonna 2003 Wellingtonin Victoria-yliopiston kunniatohtorin arvon ja vuonna 2007 Uuden-Seelannin säveltäjäliiton KBB-kunniamaininnan palveluksistaan Uuden-Seelannin musiikkielämässä. Vuonna 2018 hänelle myönnettiin elinikäinen Arts Icon -palkinnon, joka voi olla vain kahdellakymmenellä saajalla kerrallaan.
Akhilesh Yadav
Akhilesh Yadav (s. 1. heinäkuuta 1973) on intialainen poliitikko, joka toimi Uttar Pradeshin entisenä pääministerinä vuosina 2012–2017. Tultuaan valituksi virkaan, 38-vuotiaana, hän oli osavaltion kaikkien aikojen nuorin pääministeri. Yadavin isä Mulayam Singh Yadav on toiminut Uttar Pradeshin pääministerinä kolmesti. Vuonna 2017 hän peri isältään asemansa Samajwadi Partyn puheenjohtajana.
Yadav pyrki vuoden 2019 parlamenttivaaleissa muodostamaan vastavoiman Intian kansanpuolueelle liittoutumalla pitkäaikaisen kilpailijan Bahujan Samaj Partyn kanssa vastoin isänsä tahtoa. Vaaliliitto voitti yhteensä vain viisi paikkaa parlamentin alahuoneessa. Uttar Pradeshin osavaltiovaaleissa 2017 Yadav liittoutui kongressipuolueen kanssa, minkä seurauksena puolueen paikat osavaltion 403-paikkaisessa lainsäädäntökokouksessa putosivat 47:ään, vuoden 2012 suurvoitosta jolloin paikkoja oli 224. Vuoden 2017 tappion seurauksena vaaleissa voitti Intian kansanpuolue, joka nimitti uudeksi pääministeriksi Yogi Adityanathin.
Yadavin ja hänen isänsä välillä on ollut eri mielisyyksiä aikaisemminkin. 30.12.2016 Mulayam Singh Yadav ilmoitti erottavansa poikansa puolueesta kuudeksi vuodeksi. Hän kuitenkin perui sanansa seuraavana päivänä, jonka jälkeen Yadav nousi isänsä paikalle puolueen puheenjohtajaksi.
Eduard Hämäläinen
Eduard Hämäläinen (s. 21. tammikuuta 1969 Karaganda, Kazahstanin SNT, Neuvostoliitto) on entinen kymmenottelija ja nelinkertainen arvokisojen hopeamitalisti.
Urheilu-ura
Hämäläinen edusti uransa aikana kansainvälisellä tasolla neljää maajoukkuetta: Neuvostoliittoa, Yhdistynyttä joukkuetta, Valko-Venäjää ja Suomea. Hänen kansainvälinen kilpailu-uransa alkoi Neuvostoliiton loppuaikoina 1991 Tokion MM-kisoissa, joissa hän sijoittui seitsemänneksi. Vuoden 1992 Barcelonan olympialaisiin mennessä Neuvostoliitto oli hajonnut, ja Hämäläinen kilpaili tuolloin IVY:n jäsenmaiden ja Georgian urheilijoiden muodostamassa yhdistyneessä joukkueessa, mutta hänen kymmenottelunsa päättyi keskeytykseen.
Vuonna 1993 Hämäläinen edusti Valko-Venäjää. Halli-MM-kisoissa Torontossa hän voitti seitsenottelussa pronssia pistein 6075 ja ulkoradoilla Stuttgartin MM-kisoissa hän otteli 8724 pistettä ja sai hopeamitalin, kun yhdysvaltalainen Dan O'Brien voitti. 1994 Helsingin EM-kisoissa Hämäläinen johti ensimmäisen päivän jälkeen, mutta ottelu katkesi toisen päivän ensimmäiseen lajiin, aitajuoksuun.
Seuraaviin arvokisoihin vuoden 1997 Ateenan MM-kisoihin Hämäläinen oli saanut Suomen edustusluvan. Hämäläinen onnistui monissa lajeissa, muun muassa 400 metrillä omaan ennätykseensä, ja taisteli kultamitalista tšekkiläisen Tomáš Dvořákin kanssa. Ennen keihäänheittoa Hämäläinen johti ottelua, mutta keihäs oli aina ollut hänen heikko lajinsa. Hämäläisen paras heitto kantoi 59,82 metriä, mikä ratkaisi voiton Dvořákille, joka heitti kymmenen metriä pidemmälle. Hämäläinen sai kuitenkin hopeaa uudella SE-tuloksella 8730. 1998 Budapestin EM-kisoissa Hämäläinen taisteli jälleen kullasta, tällä kertaa Viron Erki Noolin kanssa. Jälleen kahdeksan lajin jälkeen johdossa olleen Hämäläisen kompastuskiveksi osoittautui keihäänheitto. Nool voitti mestaruuden ja Hämäläinen sai jälleen tyytyä hopeaan. Vuonna 1998 Hämäläinen voitti Suomen mestaruuden 110 metrin aidoissa (aika 14,00), kymmenottelussa hän voitti ainoan SM-kultansa vuonna 2000 (8224 pistettä).
Vuoden 1998 Budapestin EM-kisojen jälkeen Hämäläisen urheilu-ura alkoi lähestyä loppuaan. Vuonna 1999 hän ei loukkaantumisten vuoksi kyennyt osallistumaan ollenkaan kymmenotteluun ja vuoden 2000 Sydneyn olympialaiset toivat hänelle vain 24. sijan. Hämäläisen viimeiset arvokisat olivat vuoden 2001 Edmontonin MM-kisat, joissa hän keskeytti ottelun jäätyään ilman tulosta kuulantyönnössä.
Muuta
Hämäläisen suomalainen sukunimi herätti mielenkiintoa Suomessa. Hänen isoisänsä isä oli kotoisin Joroisista ja aikoinaan muuttanut Suomesta Venäjälle, ja vallankumouksen jälkeen perhe oli jäänyt Venäjälle. Sittemmin Hämäläiset monien muiden suomalaisten tapaan karkotettiin Josif Stalinin hallintokaudella periferiaan, Kazakstanin aroille. Eduardin isä Pavel Hämäläinen opiskeli Kazakstanissa urheiluvalmentajaksi. Hänen kasvatuksessaan ja valmennuksessaan pojasta kasvoi huippu-urheilija. Hämäläiset muuttivat Valko-Venäjälle, Grodnoon Neuvostoliiton viime vaiheissa. Vuonna 1994 Eduardille syntyi tytär Anna Hämäläinen ja vuonna 1997 poika Artur Hämäläinen, jotka molemmat ovat yleisurheilijoita.
Kyokushinin painoluokalliset Euroopan-mestaruuskilpailut (WKB)
Kyokushinin painoluokalliset Euroopan-mestaruuskilpailut on WKB-liiton vuosittain käytävä Kyokushin-karaten Euroopan-mestaruuskilpailut. Sitä on järjestetty vuodesta 2017 lähtien ja se käydään seitsemässä eri painoluokassa.
Maamyyräsirkka
Maamyyräsirkka (Gryllotalpa gryllotalpa) on maamyyräsirkkojen heimoon kuuluva, verraten kookas hyönteislaji, joka on erikoistunut elämään maan alla maamyyrien tapaan. Se on heimonsa ainoa Euroopassa tavattava laji, joskaan elinalue ei ulotu Suomeen asti.
Maamyyräsirkka on 35–50 mm pitkä, ruskea hyönteinen. Etummainen raajapari on erikoistunut kaivamiseen. Etummaiset siivet ovat paksut ja selvästi takaruumista lyhyemmät, takasiivet ovat hyvinkehittyneet. Tuntosarvet ovat pitkät ja takaruumiin kärjessä on kaksi perälisäkettä. Nimensä mukaisesti maamyyräsirkat viettävät suuren osan elämästään maan alla ja nousevat pinnalle vain öisin. Sirkka suosii kosteaa maaperää ja viihtyy vesistöjen tuntumassa. Ravinnoksi kelpaavat etupäässä madot ja muut selkärangattomat, mutta myös kasvien juuret ja muut maanalaiset osat.
Muodonvaihdos on osittainen. Naaras hoitaa vastakuoriutuneita poikasia ja aikuiset yksilöt asuttavat samoja käytäverkostoja nymfien kanssa. Aikuiset maamyyräsirkat esiintyvät kevään ja alkukesän aikana. Täysikasvuiset sirkat ovat lentokykyisiä ja kykenevät monien muiden suorasiipisten tapaan sirittämään.
Maamyyräsirkkaa esiintyy lähes kaikkialla Euroopassa Suomea lukuun ottamatta. Ruotsissa laji on elinympäristöjen katoamisen vuoksi luokiteltu erittäin uhanalaiseksi, Virossa se esiintyy maan eteläosissa. Levinneisyysalue jatkuu pitkälle Aasiaan ja Pohjois-Afrikkaan.
Haukiveden linnasaari
Haukiveden linnasaari on Etelä-Savossa Rantasalmella Linnansaaren kansallispuistossa sijaitseva Linnasaari, jonka luoteispäässä on kallioinen linnavuori.
Linnasaari
Linnasaaren Linnavuorella on yli 35 metriä korkea kallioinen mäki, jolla on arveltu olevan linnavuori. Huipulta on hyvät näkymät ympäröiville vesialueille. Vaikka paikan nimi on osoitteleva ja mäen topografia olisi linnavuorelle otollinen, ei paikalla ole löydetty merkkejä vallituksista tai muusta oleskelusta.
Nitro Group
Nitro Group Oy on digitaalisen ajan markkinointitoimisto, jonka tehtävänä on yhdistää luovuus, teknologia ja sisältö asiakkaiden liiketoiminnan kehittämiseksi. Digitaalisen markkinoinnin lisäksi Nitrossa toimii filmituotantoyhtiö. Nitro tekee digitaalisen markkinoinnin ratkaisuja rohkeasti, avoimesti ja yhdessä Suomen parhaiden brändien, alueellisesti merkittävien toimijoiden ja mainostoimistojen kanssa.
Vuonna 2015 yritys työllisti 46 henkeä, ja sen liikevaihto oli 3,9 miljoonaa euroa.
Nitrossa luovaan ajatteluun yhdistyy käyttökokemuksen, teknologian ja markkinan ymmärtäminen. Nitro on innovatiivinen ja näkemyksellinen monikanavaisen markkinoinnin toimisto, joka tarjoaa kokonaiskonsepteja. Nitron vahvuuksia ovat digitaalinen markkinointi, perinteinen markkinointi ja mainonta, filmituotanto, 3D ja strategiakonsultointi.
Helsingissä ja Turussa
Nitrossa on kolmen suunnitteluryhmän lisäksi filmituotantoyhtiö Nitro Film ja digitaalisiin ratkaisuihin keskittyvä Nitro Tech. Yhteensä työntekijöitä on 50. Toimistot sijaitsevat Helsingissä ja Turussa.
Nitro Film
Nitro Film toimii omien projektiensa lisäksi itsenäisenä tuotantoyhtiönä esimerkiksi perinteisten mainostoimistojen hankkeissa. Spottituotannon lisäksi Nitro Film tarjoaa vahvaa animaatio- ja 3D-osaamista.
Historia
Nitro FX perustettiin vuonna 2000. Nitro Group:iin kuuluva Nitro FX:n liiketoiminta siirtyi 2009 TS-Yhtymän omistukseen yhdistyttyään Luovia Oy:hyn. Nitron omistaa TS-Yhtymä.
Northamptonin piirikunta (Virginia)
Northamptonin piirikunta on Yhdysvaltojen Virginian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 11 710 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Eastvillen kunta. Piirikunta perustettiin vuonna 1634.
Anders Carlsson (rikollinen)
Anders Carlsson (20. tammikuuta 1942 Värnamo – 15. heinäkuuta 2007 Sundsvall oli ruotsalainen rikollinen.
Carlsson ryhtyi vuonna 1987 suomalaisen Shock Tilt -yhtyeen manageriksi. Yhtyeen jäsenet olivat muuttaneet Vaasasta Tukholmaan ja päättivät lähteä Carlssonin kanssa Berliiniin, jossa managerin oli määrä auttaa heitä saamaan levytyssopimus. Yhtyeen kitaristin, Hannu Rajalan havaittiin kuitenkin salaperäisesti kadonneen.
Carlsson oli murhannut Hannu Rajalan. Hän oli houkutellut miehen Tukholman-asuntoonsa sekä tainnuttanut, raiskannut, kuristanut ja lopuksi paloitellut tämän. Kitaristin kohtalo ratkesi vasta joulukuussa, kun tämän ruumiin osia oli löytynyt joesta Keski-Ruotsissa. Carlsson todettiin syylliseksi ja lähetettiin tahdosta riippumattomaan hoitoon. Hän oli psykiatrisessa hoidossa loppuikänsä.
Carlsson pääsi ajoittain lomille sairaalasta, ja kahteen otteeseen hänen onnistui paeta. Hän kuoli laitoksessa sairauteen heinäkuun puolessavälissä 2007, jolloin hän oli 65 vuoden ikäinen.
8 cm Granatwerfer 34
8 cm Granatwerfer 34 (lyh. 8 cm GrW 34) oli saksalainen 81 mm kevyt kranaatinheitin. Se oli Wehrmachtin yleisin kevyt heitin toisessa maailmansodassa. Ase oli tarkan ja hyvän tulinopeuden omaavan heittimen maineessa. Nämä ominaisuudet johtuivat kuitenkin osittain itse heittimen sijasta sitä käyttävien sotilaiden hyvästä koulutuksesta. Saksalaisten lisäksi myös bulgarialaiset joukot käyttivät heitintä toisessa maailmansodassa.
8 cm Granatwerfer 34:n rakenne on melko perinteinen ja se oli purettavissa kolmeen osaan (putki, vastin, tuki) kuljetusta varten. Vuonna 1934 suunnitellun perusmallin lisäksi asetta valmistettiin kahtena muuna versiona. Näistä 8 cm GrW 34/1 oli ajoneuvoalustalle tarkoitettu versio ja Kurzer 8 cm Granatwerfer 42 oli lyhemmällä putkella varustettu kevennetty malli.
Monacon parlamenttivaalit 2013
Monacon parlamenttivaalit 2013 toimitettiin 10. helmikuuta 2013 Monacossa. Vaaleissa valittiin 24 edustajaa Kansallisneuvostoon, ehdokkaita oli 74. Valituista viisi oli naisia. Vaaleissa Monacon horisontti sai 20 paikkaa, Monacolainen unioni kolme ja Renaissance yhden. Vaalien äänestysprosentti oli 74,6.
Anthony Conroy
Anthony Joseph ”Tony” Conroy (19. lokakuuta 1895 – 11. tammikuuta 1978) oli yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edusti maataan Antwerpenin olympialaisissa 1920. Yhdysvallat sijoittui turnauksessa hopealle.
Hän syntyi ja kuoli Saint Paulissa, Minnesotassa.
Jussi Hyyrynen
Jussi Hyyrynen (s. 30. huhtikuuta 1971 Piippola) on suomalainen muusikko, josta on tullut tunnettu YUP-yhtyeen kitaristina. Alun perin Hyyrynen soitti yhtyeessä rumpuja, mutta siirtyi kitaraan vuonna 1991 Janne Mannosen liittyessä yhtyeen rumpaliksi. Hän soittaa myös cover-yhtyeessä Redux. Hyyrynen käyttää Gibson Les Paul- ja Gibson Les Paul Classic -kitaroita. Jussi Hyyrynen on myös aktiivinen kestävyysjuoksun harrastaja, ja hän pitää harrastuksestaan myös blogia.
Hyyrysen nuorempi veli Antti ”Hyrde” Hyyrynen on Stam1na-yhtyeen laulaja-kitaristi. Veljeksillä on yhteinen sivuprojekti Wöyh!.
Hyyrynen on toiselta ammatiltaan lääkäri.
Saksikäsi Edward
Saksikäsi Edward (Edward Scissorhands) on vuonna 1990 ensi-iltansa saanut Tim Burtonin ohjaama elokuva, jonka pääosia näyttelevät Johnny Depp, Winona Ryder ja Dianne Wiest. Elokuva kertoo saksikätisestä Edwardista, joka yrittää elää tavallisten ihmisten kanssa, mutta huomaa olevansa liian erilainen. Elokuvan idea perustuu Burtonin itse kehittämään hahmoon.
Saksikäsi Edward aloitti Tim Burtonin ja näyttelijä Johnny Deppin yhteistyön. Winona Ryder ja Burton olivat tehneet töitä yhdessä jo elokuvassa Beetlejuice (1988). Saksikäsi Edward oli myös monista klassisista kauhuelokuvista tunnetun Vincent Pricen viimeinen elokuva. Elokuva kuvattiin vuonna 1989 Floridassa.
Elokuvan Suomen-ensi-ilta oli 5. heinäkuuta 1991. Teatterikierroksella elokuvasta oli sensuroitu 15 sekuntia.
Juoni
Erään vanhan naisen tyttärentytär (Gina Gallagher) kysyy isoäidiltään, mistä lumi on peräisin. Vastauksena kysymykseen nainen kertoo tarinan nuoresta Edward-nimisestä miehestä (Johnny Depp). Edward ei ole tavallinen mies, sillä hänellä on käsien tilalla sakset, ja hän on erään keksijän (Vincent Price) luomistyön tulos. Keksijä sai idean keinotekoisesta miehestä muista ihmismuotoisista keksinnöistään. Hänen työnsä tuloksena syntyi nuori poika, jonka on käsiään lukuun ottamatta aivan kuten ihminen. Keksijä sai kuitenkin sydänkohtauksen ja kuoli tehdessään Edwardille oikeita käsiä, ja sen seurauksena Edward jäi ”keskeneräiseksi” ikuisiksi ajoiksi.
Kuluu monta vuotta. Paikallinen Avon-nimisen meikkiyhtiön myyjä Peg Boggs (Dianne Wiest) yrittää kaupata meikkejä lähiönaapureilleen mutta tuloksetta. Sen seurauksena hän vierailee kukkulalla sijaitsevalla goottilaisella kartanolla, missä Edward asuu. Sieltä hän löytää Edwardin ypöyksin ja päättää viedä tämän kotiinsa. Edward ystävystyy Pegin nuoren Kevin-pojan (Robert Oliveri) kanssa, ja myös Pegin aviomies Bill (Alan Arkin) lämpenee Edwardille. Myöhemmin Edward rakastuu Boggsien teini-ikäiseen tyttäreen, Kimiin (Winona Ryder). Heidän ensikohtaamisensa ei kuitenkaan suju hyvin, sillä Edward onnistuu säikyttämään telttaretkeltä kotiin palanneen Kimin tämän omassa makuuhuoneessa.
Pegin naapurit vaikuttuvat Edwardin ilmiömäisistä pensas- ja hiustenleikkuutaidoista. Naapuruston uskonnollinen fanaatikko Esmeralda (O-Lan Jones) ja Kimin urheilijapoikaystävä Jim (Anthony Michael Hall) alkavat kuitenkin inhota Edwardia heti ensi hetkestä lähtien. Naapuruston kotirouva Joyce (Kathy Baker) ehdottaa, että Edward avaisi hänen kanssaan kampaamon. Heidän ollessaan tarkastamassa tulevia kampaamotiloja Joyce yrittää vietellä Edwardin takahuoneessa, minkä seurauksena Edward lähtee hätääntyneenä pois.
Pakettiautoon rahaa haluava Jim käyttää Edwardia tiirikkana murtautuakseen vanhempiensa taloon. Heidän tulonsa laukaisee kuitenkin murtohälyttimen, ja kaikki Edwardia lukuun ottamatta pakenevat. Vihainen Kim vaatii, että he palaavat takaisin hakemaan Edwardin mutta tuloksetta. Edward pidätetään ja vapautetaan, kun psykologiset testit paljastavat, että eristyksissä elämisen seurauksena Edwardilla ei ole käsitystä oikeasta ja väärästä. Edwardin pidättänyt konstaapeli Allen (Dick Anthony Williams) ystävystyy ujon Edwardin kanssa välittömästi nähdessään tämän luontaisen hyvyyden. Sillä välin Edwardin torjuma ja raivostunut Joyce kostaa Edwardille väittämällä, että tämä yritti ”raiskata” hänet. Kun tämä lisätään Edwardin tilille ”murron” lisäksi, useat naapurit alkavat kyseenalaistaa Edwardin luonteen, ja Edward menettää suosionsa heidän keskuudessaan. Tulee joulu, ja Boggsin perhettä lukuun ottamatta lähes jokainen pelkää Edwardia, minkä seurauksena sekä Edwardista että Boggseista tulee hylkiöitä.
Kim suuntaa kartanolle ennen kuin naapurit ehtivät sinne ja tapaa Edwardin jälleen. Jim seuraa heitä ja hyökkää julmasti Edwardin kimppuun. Edward ei yritä vastustella, kunnes Jim läimäyttää ja tönäisee Kimiä. Edward puukottaa Jimiä vatsaan ja työntää hänet ikkunan lävitse kuolemaansa. Kim tunnustaa Edwardille rakkautensa ja suutelee tätä, kun he hyvästelevät toisensa. Pelastaakseen Edwardin Kim valehtelee kaupunkilaisille, että Edward ja Jim tappoivat toisensa taistelussa. Hän kertoo heille, että kartanon katto romahti, ja näyttää irrallista saksikättä, joka on samanlainen kuin Edwardin sakset. Kaikki naapurit palaavat koteihinsa.