cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fidžin siirtomaa
Fidžin siirtomaa oli brittiläiseen imperiumiin kuulunut kruununsiirtomaa, joka oli olemassa vuosien 1874 ja 1970 välillä nykyisen Fidžin alueella. Oltuaan siirtomaana miltei 100 vuotta Fidžin siirtomaa itsenäistyi Fidžin dominiona vuonna 1970, Elisabet II:n pysyessä maan valtionpäämiehenä.
Stamford Bridge
Stamford Bridge on lontoolaisen Chelsea Football Club -jalkapalloseuran kotistadion. Stamford Bridge avattiin virallisesti 28. huhtikuuta 1877. Ensimmäisen 28 vuoden aikana Stamford Bridgellä ei kuitenkaan pelattu lainkaan jalkapalloa, vaan kilpakentällä järjestettiin London Athletic Clubin urheilutapahtumia.
Alun perin Stamford Bridgen stadionia tarjottiin Fulham Football Clubin käyttöön, mutta seura kieltäytyi mahdollisuudesta. Vuonna 1905 perustettiin uusi seura, Chelsea Football Club, joka siirtyi uudelle Stamford Brigde -stadionille. Vuodesta 1905 lähtien Stamford Bridge on ollut Chelsea Football Clubin jalkapallostadion.
Stadionin suunnitteli Archibald Leitch, ja se käsitti alun perin 120 metriä pitkän katsomon, johon mahtui 5000 katsojaa. Stamford Bridgellä suurin yleisömäärä saavutettiin 12. lokakuuta 1935, kun stadionilla seurasi jalkapallo-ottelua Arsenalia vastaan 82 905 katsojaa. Nykyään stadionille mahtuu 41 837 katsojaa.
Aiheesta muualla
51.48171°N, -0.19097°W
Polymeerikemia
thumb|400px|Biopolymeeri Polymeerikemia eli makromolekyylikemia tarkastelee kemiallista synteesiä sekä polymeerien ja makromolekyylien kemiallisia ominaisuuksia. IUPACin suositusten mukaan suurmolekyyliyhdisteet luokitellaan itsenäisiksi molekyyliketjuiksi ja täten erilliseksi kemialliseksi luokaksi.
Yleistä
Polymeerikemia ei ole synonyymi muovikemialle. Yksi nykyaikaisen polymeeritieteen keskeisiä kysymyksiä on polymeerien kontrolloitu synteesi, jossa pystytään hallitsemaan polymeerien kokoa, muotoa ja avaruusrakennetta. Tutkitaan tapoja valmistaa funktionaalisia polymeereja sekä pyritään selvittämään polymeerien kemiallisen rakenteen ja fysikaalisten ominaisuuksien välistä riippuvuutta. Polymeerit ovat monimutkainen ja mielenkiintoinen tutkimusaihe, koska niiden ominaisuudet riippuvat paitsi niiden kemiallisesta koostumuksesta myös niiden koosta ja muodosta.
Polymeereistä
Polymeerit ovat suurimolekyylisiä yhdisteitä, joiden moolimassat vaihtelevat kymmenistä tuhansista kymmeniin miljooniin. Eliöt rakentuvat polymeereista kuten erilaisista proteiineista ja polysakkarideista, ja elämää ylläpitääkseen ne hyödyntävät lukuisia polymeereja, kuten entsyymejä tai DNA:ta. Suomessa oleellisen tärkeä polymeeri on selluloosa, jättiläismäinen yhdiste, joka yhdessä polymeerisen ligniinin kanssa muodostaa puiden tukirakenteen. Paperi valmistetaan eristämällä selluloosa puumateriaalista. Synteettisten polymeerien teollinen valmistus lisääntyy jatkuvasti. Erilaiset pinnoitteet, liimat ja muovit ovat tunnetusti polymeerimateriaaleja. Polymeereja käytetään esimerkiksi lääkevalmisteissa, kosmetiikassa, elintarvikkeissa, elektroniikkateollisuudessa, paperin valmistuksessa ja veden puhdistuksessa. Monet ihmisruumiin varaosat valmistetaan synteettisistä polymeereista. Polttokennoissa voi olla polymeerielektrolyytti ja litiumpolymeeri-akkuissa käytetään polymeerielektrodia.
Polymeerien luokittelu
Eliöiden tuottamat biopolymeerit:
Muovien valmistuksessa käytetyt synteettiset polymeerit, joista valmistetaan esimerkiksi kuidut, maalit, rakennusmateriaalit, kalusteet, mekaaniset varaosat, kiinnitysaineet:
Polymeerit muodostuvat monomeerien polymeroinnissa. Polymeereja kuvataan kemiallisesti polymerointiasteella, moolimassajakaumalla, taktisuudella, kopolymeerijakaumalla, haarautumisasteella, pääteryhmillä, crosslinkingilla, kristalloinnilla sekä termisillä ominaisuuksilla, kuten lasisiirtymälämpötila ja sulamislämpötila. Liuoksissa polymeereillä on erityiset ominaisuudet niiden liukoisuuden, viskositeetin ja geeliytymisen perusteella.
Nusrat Fateh Ali Khan
pienoiskuva|Nusrat Fateh Ali Khan Nusrat Fateh Ali Khan (13. lokakuuta 1948 - 16. elokuuta 1997) oli pakistanilainen laulaja. Hän aloitti uransa 1970-luvun alussa. Hänen edustamansa musiikkityyli on qawwalia, sufilaista islamilaista uskonnollista musiikkia. Hän teki myös musiikkia moniin intialaisiin ja pakistanilaisiin elokuviin.
1990-luvulla Nusrat Fateh Ali Khan tuli länsimaisen musiikkiyleisön laajempaan tietoisuuteen levyttäessään Peter Gabrielin RealWorld-levymerkille sekä perinteiseen tyyliin esitettyä musiikkia, kuin myös kanadalaisen Michael Brookin kanssa tekemäänsä musiikkia, jossa perinteinen qawwali-musiikki yhdistyi länsimaiseen rytmimusiikkiperinteeseen. Nusrat Fateh Ali Khan on ollut lukuisten remiksausten kohteena, hänen musiikkiaan on remiksannut mm. Massive Attack.
Guinnessin ennätystenkirjan mukaan Nusrat Fateh Ali Khan on kaikkien aikojen eniten levyttänyt qawwaliartisti ja hänen tuotantonsa kattaa kaikkiaan yli 125 albumia.
Elämänsä lopussa Khan kärsi munuais- ja maksavaivoista. Hänen tilansa kävi erittäin huonoksi Lontoossa 11. elokuuta 1997, kun hän oli ollut matkalla Lahoresta Los Angelesiin munuaisensiirtoon. Hän oli yhä Cromwell Hospitalissa, Lontoon South Kensingtonissa kuollessaan sydänkohtaukseen 17. elokuuta. Lääkärien mukaan hän oli saanut hepatiitin dialyysilaitteesta, jolla häntä oli hoidettu Pakistanissa.
Shahr-e Babak
Sijainti
Shahr-e Babak sijaitsee Kermanin maakunnan länsiosassa Iranissa. Sen itäpuolella on Rafsanjan, sen eteläinen raja on Sirjan ja pohjoiseen ja länteen on yhteiset rajat Yazdin maakunnan kanssa. Shahr-e Babak on yksi Iranin vanhimmista kaupungeista, ja sen perustaja on sanottu olevan Ardeshir Babak. Shahr-e Babakissa on monia kyliä, kuten Eshkoor, Barfeh, Hesarooyeh, Sohrab, Estabragh, Riseh ja Paghaleh.
Pikaluistelu talviolympialaisissa 1992
XVI talviolympialaisissa Albertvillessä, Ranskassa vuonna 1992 järjestettiin pikaluistelussa kymmenen kilpailutapahtumaa.
500 m
<br style="clear:both" />
1 000 m
<br style="clear:both" />
1 500 m
<br style="clear:both" />
5 000 m
<br style="clear:both" />
3 000 m
<br style="clear:both" />
Trimble
thumb|200px|Nykyaikainen Trimble-takymetri thumb|200px|Trimble LL600 -tasolaser Trimble Inc on yhdysvaltalainen maanmittauskojeita, GPS -järjestelmiä ja ohjelmistoja valmistava yritys. Sen perusti Charlie Trimble vuonna 1978 kahden muun Hewlett-Packardin työntekijän kanssa Kalifornian Piilaaksossa. Aluksi yhtiön tuotteen keskittyivät Loran-järjestelmän navigointilaitteisiin. Yhdysvaltain puolustushallinto laukaisi maailmanlaajuisen GPS-järjestelmän ensimmäisen satelliitin avaruuteen yhtiön perustamisvuonna. Vuonna 2000 yhtiö yhdistyi ruotsalaisen Spectra Precision -yhtiön kanssa jonka tuotantoon kuuluivat muun muassa Geodimeter-takymetrit. Sen valonsäteisiin perustuneiden mittauskojeiden kehitys oli alkanut 1950-luvulla, ja näin se täydensi Trimblen satelliittipaikannuslaitteisiin suuntautunutta tuotevalikoimaa. Myöhemmin tuotevalikoima on edelleen kasvanut yritysostojen myötä.
Vuonna 2002 Trimble perusti yhteisyrityksen maansiirtokoneita valmistavan Caterpillar-yhtiön kanssa kehittämään elektronisia ohjaus- ja hallintalaitteita maansiirtokoneisiin.
Neil Sedaka
Sedakan isän vanhemmat olivat sefardijuutalaisia siirtolaisia Turkista ja äiti sukutaustaltaan aškenasijuutalainen. Sedakan serkku oli laulaja Eydie Gormé.
Trimble
Trimble Finland Oy perustettiin vuonna 2011 Trimble Inc:n tytäryhtiöksi. Se osti 311 miljoonan euron arvoisen Tekla Oyj:n heinäkuussa 2011. Tekla on nykyään Trimble Solutions Oy:n (entinen Tekla Structures ) aputoiminimi.
Neil Sedaka
Sedaka on menestyksekkäästi jatkanut uraansa näihin päiviin asti. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella, ja hän pääsi vuonna 1983 Songwriters Hall of Fameen. Hänellä on vaimonsa Leban kanssa kaksi lasta.
Trimble
Trimble Inc:n nimi oli Trimble Navigation Limited 1.10.2016 asti.
Hövsgöl (provinssi)
Hövsgöl on yksi Mongolian 21 provinssista. Se sijaitsee maan pohjoisosassa ja rajautuu Bulganin, Arhangain ja Zavhanin provinsseihin sekä pohjoisessa Venäjään. Siellä on vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 114 331 asukasta ja sen pinta-ala on 100 600 neliökilometriä. Provinssin pääkaupunki on Mörön.
Provinssi on saanut nimensä Hövsgöljärveltä, joka sijaitsee sen alueella.
Aluejako
Provinssi jakaantuu 23 pienempään alueeseen, sumiin. Ne ovat:
Tullimäki
thumb|250px|Tullimäen kaupunginosaa, näkymä Talvitieltä. Tullimäki on vajaan 500 asukkaan kaupunginosa Kokkolassa.
Tullimäki sijaitsee Kokkolan keskustan pohjoispuolella; matkaa keskustaan on noin 1,5 kilometriä. Merenrantaan on Tullimäeltä noin 0,5 kilometriä. Tullimäen aluetta rajaa pohjoisessa ja idässä Outokummuntie, etelässä Pohjoisväylä ja lännessä Tullioja-niminen oja. Tullimäen alue koostuu neljästä suuremmasta kadusta, jotka ovat nimeltään Kesätie, Syystie, Talvitie ja Kevättie, sekä Kesätien jatkeena olevasta Rinnetiestä. Toisinaan Tullimäen alue jaetaan korkeuserojen mukaisesti vielä Tullimäkeen ja Tulliojaan. Tullimäen itäpuolella sijainneen Kokkolan vanhan raviradan alueelle 2000-luvulla rakennettu, osin vielä keskeneräinen asuinalue katsotaan tätä nykyä usein Tullimäkeen kuuluvaksi. Tullimäellä sijaitsee yksi Kokkolan kolmesta siirtolapuutarhasta.
Rakennuskanta
Kesä- ja Talvitien sekä Syystien mäenpäällisen osan asuinrakennukset ovat pääosin valmistuneet 1950-luvulla ja edustavat pääosin ns. rintamamiestalo-tyyppiä, Tulliojan puoleisen osan Syystietä sekä Kevättien rakennukset on pääosin rakennettu 1970- ja 1980-luvuilla. Mäenpäällisen osan päärakennukset ovat puolitoistakerroksisia, rapattuja tai lautaverhoiltuja; tontteja reunustavat pensasaidat ja pihoilla on tyypillisesti runsaasti puita ja pensaita.
Luonto
Tullimäen pohjoisosassa sijaitsee maisemallisesti merkittävä Hyytiäisenmäen niittyalue, joka on jäänne paikalla sijainneen talon pihapiiristä ja pelloista. Kokkolan seudun Luonto ry sekä Kokkolan kaupunki ovat hoitaneet niittyä viime vuosina.
Alueen nimen alkuperä
Tullimäki on saanut nimensä mahdollisesti lähellä sijainneesta tullista. Nimi 'Tyllbacka' esiintyy jo ainakin J. Cajanuksen Kokkolaa esittävässä kartassa, joka julkaistiin 1760-luvulla. Alun perin alueen suomenkielinen nimi oli Tullinmäki, joka sittemmin on lyhentynyt nykyiseen muotoonsa.
Cuanza Sul
Cuanza Sul on Angolan maakunta, joka sijaitsee maan länsiosassa. Sen pinta-ala on 55 500 neliökilometriä ja siellä asui vuoden 2019 arvion mukaan noin 2,2 miljoonaa ihmistä. Maakunnan pääkaupunki on Sumbe.
Cuanza Sul sijaitsee Cuanzajoen etelärannalla. Naapurimaakuntia ovat Bengo ja Cuanza Norte pohjoisessa, Malanje koillisessa, Bié idässä sekä Huambo ja Benguela etelässä. Lännessä Cuanza Sulia rajaa Atlantin valtameri. Maakunnan maasto vaihtelee rannikolta sisämaan noin 1 500 metriä korkeisiin vuoriin. Ilmasto on trooppinen ja kuiva. Vuoden keskimääräinen lämpötila vaihtelee 24 °C ja 28 °C välillä. Rannikolla on sisämaata viileämpää.
Cuanza Sulin kunnat
Cuanza Sul on jaettu 12 kuntaan.
Kalevankadun laulava talonmies Sepi Kumpulainen
Kalevankadun laulava talonmies Sepi Kumpulainen on laulaja Sepi Kumpulaisen debyyttialbumi vuodelta 1991. Albumilta löytyvät muun muassa Sepi Kumpulaisen ehdottomiin klassikoihin kuuluvat "Armotonta menoa", "Talonmiehen poika" ja "Railakas ilta Venetsiassa".
Archie Thompson
Archibald Gerald "Archie" Thompson (s. 23. lokakuuta 1978 ) on uransa lopettanut australialainen jalkapalloilija, joka edusti pitkään muun muassa belgialaista Lierseä ja maansa pääsarjassa pelaavaa Melbourne Victorya. 174 senttimetriä pitkän Thompsonin pelipaikka on hyökkääjä.
Thompson on edustanut ammattilaisurallaan myös Carltonia, Marconi Stallionsia ja alankomaalaista PSV Eindhovenia, jossa hän voitti Alankomaiden mestaruuden vuonna 2006.
Australian maajoukkueessa Thompson on pelannut 54 ottelua ja tehnyt niissä 28 maalia. Suuri maalimäärä on peräisin lähinnä 11. huhtikuuta 2001 pelatusta, 31-0 päättyneestä Australia - Amerikan Samoa -ottelusta, jossa hän teki ennätykselliset 13 maalia. Kyseessä oli MM-karsintojen yhden ottelun yhden pelaajan maaliennätys, ja tapaus, josta Thompson tunnetaan ympäri maailmaa. Maajoukkuedebyyttinsä hän teki helmikuussa 2001 Kolumbiaa vastaan pelatussa ottelussa. Thompson kuului maajoukkueeseen myös Saksan MM-kisoissa 2006, joissa hän ei kuitenkaan päässyt kertaakaan kentälle.
Alfred Brendel
Alfred Brendel (s. 5. tammikuuta 1931) on itävaltalainen pianisti.
Brendel syntyi Tšekkoslovakiassa ja muutti Zagrebiin, myöhemmin Graziin. Hän sai lapsuutensa aikana satunnaista pianonsoiton opetusta.
Brendel jatkoi toisen maailmansodan jälkeen pianonsoittoa ja myös sävelsi ja maalasi. Hän osallistui Edwin Fischerin ja Eduard Steuermannin mestariluokkiin, mutta jäi suurilta osin itseoppineeksi.
Brendel piti ensimmäisen julkisen resitaalinsa Grazissa 17-vuotiaana. Hän sijoittui neljänneksi Bolzanon Ferruccio Busoni -pianokilpailussa Italiassa vuonna 1949 ja muutti seuraavana vuonna Wieniin.
Brendel teki ensimmäisen levytyksensä 21-vuotiaana Sergei Prokofjevin viidennestä pianokonsertosta. Muuten hän on levyttänyt mm. kaikki Ludwig van Beethovenin pianosonaatit sekä Franz Lisztin, Johannes Brahmsin, Robert Schumannin ja Franz Schubertin tuotantoa. Hän on saanut kiitosta myös Frédéric Chopinin poloneesien levytyksistään.
Marraskuussa 2007 Brendel ilmoitti itävaltalaisen Kleine Zeitung -lehden haastattelussa, että hän konsertoi viimeisen kerran vuoden 2008 joulukuussa Wienissä.
Brasilia olympialaisissa
Brasilia osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Antwerpenin 1920 kesäolympialaisissa, joissa se saavutti myös ensimmäiset olympiamitalinsa. Kaikkiaan maa on saavuttanut 129 olympiamitalia. Kaikkien aikojen mitalitilastossa Brasilia on parhaana eteläamerikkalaisena maana sijalla 37. Talviolympialaisissa maa ei ole saavuttanut mitalia.
Brasilia on saavuttanut olympiamitaleja 15 lajissa. Maan menestyksekkäin laji olympialaisissa on ollut purjehdus, jossa kaksi olympiakultaa ovat voittaneet Robert Scheidt Laser-luokassa sekä Torben Grael ja Marcelo Ferreira Star-luokassa. Neljäs brasilialainen kaksinkertainen olympiavoittaja on kolmiloikkaaja Adhemar Ferreira da Silva. Torben Grael on eniten olympiamitaleja voittanut brasilialaisurheilija viidellä olympiamitalillaan.
Maan ensimmäinen olympiavoittaja oli ampuja Guilherme Paraense, joka voitti kaksintaisteluammunnan kultamitalin Antwerpenissa 1920.
Harri Eloranta
Harri Henrik Eloranta (s. 4. joulukuuta 1963 Köyliö) on suomalainen entinen ampumahiihtäjä ja olympiamitalisti. Hän voitti yllättäen pronssia Albertvillen olympialaisten 10 kilometrin matkalla vuonna 1992. Tätä ennen hänen edelliset arvokisamitalinsa olivat junioreiden maailmanmestaruus (15 km) ja pronssia (sprintti) Lahden kisoista 1981.
Eloranta osallistui neljiin olympialaisiin (1988-1998). Pronssin lisäksi hän oli Albertvillessä 20 kilometrillä ja Lillehammerissa viestissä viides. MM-kisoissa Elorannan parhaat sijoitukset olivat vuonna 1997 Brezno-Osrbliestä viestin seitsemäs tila ja vuonna 1988 Feistritzistä sprinttimatkan 12. tila. Maailmancupin osakilpailuissa Eloranta oli parhaimmillaan viides (Östersundissa kaudella 1988/1989). SM-kilpailuissa hän voitti useita kultamitaleja.
Seuratasolla Eloranta edusti Säkylän Urheilijoita. Hänet valittiin vuoden sotilasurheilijaksi vuonna 1992.
Flygbussarna
Reitistö
Flygbussarna liikennöi kymmenelle lentoasemalle.
Satelliittitelevisio
pienoiskuva|200px|Suuntausmoottorilla varustettu [[Primefocus-lautasantenni.]] Satelliittitelevisio tarkoittaa televisiota, jonka kuva välitetään satelliitin avulla.
Historia lyhyesti
Ensimmäinen satelliittitelevisiosignaali lähetettiin Telstar-satelliitilta Pohjois-Amerikkaan vuonna 1962. Ensimmäinen maan liikkeisiin mukautettu satelliitti, Syncom 2, laukaistiin 1963. Ensimmäinen kaupalliseen käyttöön tarkoitettu satelliitti, Early Bird laukaistiin vuonna 1965. Siitä alkoi todellinen satelliittien aikakausi, jonka jälkeen niitä lähetettiin parin vuoden välein lisää taivaalle tarpeiden kasvaessa ja muiden maiden tullessa mukaan kuvioihin. Neuvostoliitto laukaisi ensimmäisen televisiosatelliittinsa vuonna 1967. The Beatlesin kappale ”All You Need Is Love” sai ensi-iltansa vuonna 1967 BBC:n Our World -lähetyksessä, jota katsoi 360 miljoonaa ihmistä ympäri maailmaa. Se oli maailman ensimmäinen satelliittitelevisiolähetys.
Ensimmäiset kotikäyttäjien lautasantennit olivat erittäin suuria, halkaisijaltaan 350-400 senttimetriä. Useimmat lautaset olivat siihen aikaan motorisoituja, eli ne pystyivät vastaanottamaan signaalin vastaan useammalta satelliitilta mahdollistaen näin suuremman kanavamäärän katsomisen. Alun perin kaikki signaalit lähetettiin salakirjoittamattomana, eli sopivalla vastaanottimella käyttäjät pystyivät katsomaan kaikkia kanavia, joita satelliiteilta lähetettiin.
Vuonna 1986 TV-kanava HBO alkoi salakirjoittaa signaalinsa ja toimi näin edeltäjänä nykymuotoisille televisiojärjestelmille.
Tekniikkaa
Tavallinen satelliittitelevisiosignaali tarvitsee toimiakseen 4 MHz kaistaa, äänen kanssa yhteenlaskettu tarve kohoaa 6 MHz asti. Kuva vie siis 4 MHz, ääni 2 MHz. Videosignaalin kanssa käytetään amplitudimodulointia, äänisignaalin kanssa käytössä on taajuusmodulointi.
Suuret lautasantennit vastaanottavat sekä koodattuja että koodaamattomia signaaleja, joita satelliitit maata kohti lähettävät. Lautasantennin tulee olla suunnattuna jotain tiettyä satelliittia kohti. On olemassa myös motorisoituja lautasantenneja, jotka kääntyvät aina haluttua satelliittia kohti, tämä mahdollistaa suuremman kanavavalikoiman.
Uudet pienet lautasantennijärjestelmät ovat digitaalisia, televisio-ohjelmat koodataan MPEG-2 –muotoon. Vastaanottaessaan signaalin/datan digiboksi purkaa MPEG-2 –koodauksen ja avaa mahdollisen salakirjoituksen (TV-kortin avulla, jos kanava on maksullinen) tavalliseksi analogisignaaliksi ja lähettää sen edelleen televisioon.
Satelliittisignaalin lähetys
Koska satelliitit ovat pitkän matkan päässä avaruudessa, ”line of sightilla” on huomattavan paljon potentiaalisia asiakkaita. TV-satelliitit ovat geostationaarisella radalla, eli ne pysyvät paikallaan suhteessa maan liikkeisiin. Satelliitit liikkuvat oikeasti 11 052 km/h, mutta maasta käsin katsottuna ne näyttävät pysyvän paikallaan, sillä ko. nopeudella ne kiertävät pallon 24 tunnissa. Tästä aiheutuu se, että satelliittivastaanotin täytyy suunnata vain kerran, jonka jälkeen signaali on aina käytössä ja yhtä terävänä kuin ensimmäisen suuntauksen jälkeen.
DBS
Nykyään on käytössä Direct Broadcast Satellite, DBS. DBS:llä käsitetään yleensä joko kaupallisia tai ilmaisia analogi- ja digitv-kanavia. ”DBS-palvelu” sisältää useita eri kanavia samassa paketissa, tieto lähetetään yhdeltä satelliitilta tiettyyn maahan. Näin jokainen maa voi itse päättää rahastetaanko kanavista vai jaetaanko ne ilmaiseksi. Saksa on nykyään selkeä ykkönen ilmaiskanavien jakelijana, tarjoten noin 40 analogista ja 100 digitaalista kanavaa ilmaiseksi SES Astra 1 – satelliitilta.
Entiset ja nykyiset järjestelmät
Ensimmäiset satelliittijärjestelmät käyttivät C-band-radiotaajuutta, joka toimi 3,4–7 GHz:n taajuuksilla. Nykyaikaiset digisatelliitit lähettävät Ku-taajuusalueella, 12–14 GHz. Ku on IEEE:n nimitys kyseiselle taajuusalueelle. Ku-taajuuksilla lähetetään vain Euroopassa.
Direct to Home eli DTH-järjestelmä
DTH:n pääkomponentit:
Signaalin salakirjoitus ja lähetys
Video pakataan nykyään yleisesti MPEG-2-formaattiin, ja palveluntarjoaja salakirjoittaa sen (jos käytössä on maksullinen kanava) estääkseen katselijoita näkemästä signaalia ilmaiseksi. Salausmekanismi sekoittaa digitaalisen datan niin, että se voidaan purkaa ainoastaan mikäli vastaanottajalla on oikeanlainen algoritmi koodauksen purkamiseksi (digiboksien TV-kortit purkavat juuri tämän koodauksen).
Kun digitaalinen signaali on pakattu ja salakirjoitettu, broadcast center (lähetyskeskus) lähettää sen suoraan yhdelle satelliiteistaan. Satelliitti vastaanottaa datan, vahvistaa signaalin ja käyttää toista lautasantennia lähettääkseen datan takaisin maahan.
Signaalin lähetys
Lautasantenni poikkeaa hieman ns. perinteisestä antennista, se on suunniteltu fokusoimaan/keskittämään säde tiettyyn kohteeseen. Standardinmukainen lautasantenni koostuu paraabelinmuotoisesta pinnasta ja keskelläolevasta syöttötorvesta. Joissain järjestelmissä antennin pitää vastaanottaa signaalia kahdelta tai useammalta satelliitilta samaa aikaa. Satelliittien pitää tällöin olla niin lähellä toisiaan, että yksittäinen syöttötorvi voi vastaanottaa molemmat signaalit samalla suuntauksella. Tämä heikentää signaalin laatua, sillä tällöin lautasta ei ole suunnattu täysin kumpaankaan satelliittiin. Uusissa satelliittiantenneissa on enemmän syöttötorvia useamman satelliittisignaalin vastaanottamiseksi.
LNB
Syöttöputken tärkeimpiin tehtäviin kuuluu “low noise block downconverter”, LNB. Se vahvistaa kimmonneen radiosignaalin ja suodattaa kohinan pois. Satelliittilautanen poimii luonnollisesti paljon turhia radioaaltoja, LNB:n tehtävänä on yksinkertaisesti siis suodattaa turha melu pois ja lähettää vastaanottimelle ainoastaan se signaali, joka sinne alun perin haluttiinkin lähettää.
Susan Sirma
Sirma voitti Afrikan mestaruuskisoissa 1987 3 000 metrin juoksun mestaruuden ja juoksi 1 500 metrin juoksussa toiseksi. Vuonna 1991 hän sijoittui Tokion MM-kisoissa 3 000 metrillä kolmanneksi ja voitti myöhemmin samana vuonna Afrikan mestaruuden sekä 1 500 että 3 000 metrillä.
Satelliittitelevisio
Vastaanotin
Vastaanottimella on neljä päätehtävää:
Vastaanottimelle on toki muitakin tehtäviä; se esimerkiksi vastaanottaa TV-ohjelmatiedot ja esittää ne esimerkiksi EPG:n välityksellä. Vastaanottimissa voi olla ”parental-lock”, joissakin on digital video recorder eli digitaalinen tallennin (DVR) eli järjestelmä, jolla voi pysäyttää televisiokuvan tai tallentaa sen kiintolevyyn tai muuhun muistivälineeseen.
Red Storm Entertainment
Red Storm Entertainment on yhdysvaltalainen vuonna perustettu pelitalo, jonka ovat perustaneet Tom Clancy, Doug Littlejohns ja Steve Reid. Ubisoft osti yhtiön vuonna 2000. Yhtiö on tehnyt lukuisia pelejä perustuen Tom Clancyn kirjoihin ja ideoihin.
Pelit
Yhtiön ensimmäinen julkaistu peli oli Politika marraskuussa 1997. Yhtiön tunnettuja pelisarjoja ovat muun muassa Rainbow Six ja Ghost Recon -sarjat.
Marjinkan piiri
Ukrainan tilastokeskus arvioi piirin väkiluvuksi 81 890 ihmistä (1.1.2017). Kaupunkilaisiksi heistä tilastoitiin Marjinkan, Krasnohorivkan (Красногорівка, 15 643 as.) ja Kurah’oven (Курахове, 19 511 as.) kaupunkien sekä piirin kolmen kaupunkityyppisen taajaman asukaat Illinka (Іллінка, 438 as.), Oleksandivka (Олександрівка, 3 973 as.) ja Staromyh’ailivka (Старомихайлівка, 5 192 as.).
Yleistys
Yleistys edellyttää joidenkin yksittäisten asioiden tai ilmiöiden käsittämistä ryhmäksi, joukoksi tai luokaksi, jonka jäsenillä on samankaltaisia piirteitä. Arkiajattelussa yleistys voidaan kokea kielteiseksi, kun sillä ajatellaan muodostetun liian samansisältöinen kuva kaikista jonkin ryhmän jäsenistä vain pienen otoksen perusteella. Tieteellisessä toiminnassa (erityisesti normaalitieteessä) tulosten luotettavuutta ja yleistysten tekemisen edellytyksiä pyritään arvioimaan systemaattisesti.
Määrällisessä eli kvantitatiivisessa, tilastollisessa tutkimuksessa yleistämisen mahdollisuudet liittyvät otoksen eli tarkastellun osa-aineiston edustavuuteen: otoksen on vastattava ominaisuuksiltaan perusjoukkoa.
Laadullisessa tutkimuksessa käytetään yleistyksen kannalta relevanttia käsitettä saturaatio eli kyllästyminen, jolla viitataan saman tai samojen havaintojen toistumiseen. Tällöin pidetään mahdollisena, että toistuva havainto on teoreettisesti (ei siis välttämättä tilastollisesti) merkittävä.
John F. Kennedyn salamurha
thumb|Kennedy vaimoineen autossa sekunteja ennen laukauksia. thumb|Kennedyn käyttämän Lincoln-auton sisätila. thumb|Dealey Plaza ilmakuvassa. thumb|Oswaldin kivääri Carcano M91/38. thumb|180px|Piirros Kennedyn kallon vaurioitumisesta luodin osuessa siihen. Yhdysvaltain presidentti John F. Kennedy (1917–1963) joutui salamurhan uhriksi Dallasissa, Texasissa 22. marraskuuta 1963 matkustaessaan autosaattueessa vaimonsa Jacqueline Kennedyn kanssa. Virallisten tutkimusten mukaan Kennedyn murhasi ampumalla entinen Yhdysvaltain merijalkaväen sotilas ja marxisti Lee Harvey Oswald. Kennedy oli neljäs salamurhassa surmattu Yhdysvaltain presidentti.
Murhaa tutki kymmenen kuukautta Warrenin komissio. Sen raportin mukaan Oswald oli toiminut yksin. Oswaldia ei päästy kuulemaan oikeudessa, sillä dallasilainen yökerhonomistaja Jack Ruby ampui hänet 24. marraskuuta 1963 Dallasin pääpoliisiaseman pysäköintihallissa. Komission raportin mukaan myös Ruby oli toiminut yksin. Murhasta on esitetty lukuisia salaliittoteorioita.
Taustat
Presidentti Kennedy oli voittanut niukalla enemmistöllä presidentinvaalit vuonna 1960. Voiton hänen edukseen ratkaisi Texasin osavaltio. Kennedyn varapresidenttiehdokas Lyndon B. Johnson oli suosittu senaattori Texasista. Vuoden 1960 vaaleissa voitto oli kuitenkin ollut äärimmäisen tiukka. Vuoden 1964 presidentinvaaleja silmällä pitäen Kennedy päätti yhdessä Johnsonin kanssa lähteä laajalle Texasin kiertueelle. Kennedyn tarkoituksena Texasissa oli sovitella Yhdysvaltain demokraattisen puolueen liberaalin ja konservatiivisen ryhmittymän välisiä erimielisyyksiä. Toisaalta hän yritti kiertueensa avulla varmistaa vaalirahoitusta vauraasta osavaltiosta.
Yhdysvaltain YK-suurlähettiläs Adlai Stevenson oli joutunut Dallasissa uhkaavaan tilanteeseen väkijoukon edessä kuukautta ennen presidentin vierailua samaan kaupunkiin. Salainen palvelu oli tämän vuoksi huolestunut presidentin turvallisuudesta Dallasissa. Sekä presidentti Kennedy itse että Salainen palvelu olivat salamurhapäivän aamuna ottaneet esille salamurhayrityksen mahdollisuuden. Ennen presidentin vierailua oli Dallasissa vallinnut jännittynyt ilmapiiri, sillä Kennedyn vastaiset oikeistoryhmittymät olivat lietsoneet kaupunkilaisten vihaa syyttäen presidenttiä maanpetoksesta.
Tapahtumat ampumiseen asti
Perjantaina 22. marraskuuta 1963 presidentti Kennedyn Texasin kiertue saapui Dallasiin. Yhdysvaltain keskusrikospoliisin eli FBI:n New Orleansin toimistoon oli saapunut viisi päivää ennen Kennedyn Dallasin vierailua telexin kautta varoitusviesti, jonka mukaan presidentti yritettäisiin murhata Dallasissa loppuviikolla. FBI:n toimisto ei kuitenkaan välittänyt varoitusta edelleen Salaiselle palvelulle eikä muillekaan viranomaisille.
Kennedyä ja hänen seuruettaan kuljettanut Yhdysvaltain ilmavoimien ykköslentokone (Air Force One) laskeutui dallasilaiselle Love Fieldin lentokentälle kello 11.38 paikallista aikaa. Lentokentällä presidenttipari sekä Texasin kuvernööri John Connally ja hänen puolisonsa Nellie siirtyivät istumaan presidentin käytössä olleeseen autoon, pidennettyyn avomalliseen vuoden 1961 Lincoln Continentaliin. Sää Dallasissa oli kaunis, ja autoon jätettiin kiinnittämättä sen matkustamoa kattamaan tarkoitettu muovikupu, jotta presidentti seurueineen pystyisi ottamaan paremmin vastaan reitin varrelle kerääntyneiden väkijoukkojen suosionosoitukset.
Presidentin autosaattue lähti lentokentältä kello 11.55. Saattueen tarkoituksena oli kulkea muun muassa Mockingbird Lanea ja Lemmon Avenueta kohti kaupungin keskustaa. Siellä sijaitsevan Main Streetin varrelle oletettiin kerääntyneiksi suurimmat väkijoukot. Keskustasta saattueen piti edetä Stemmonsin moottoritietä, kunnes saavuttaisiin Trade Mart -messuhallille. Siellä Kennedyn oli määrä tavata kaupungin johtohenkilöitä ja ottaa vastaan kaupungin kunnianosoitukset ruokailun yhteydessä. Trade Martista saattueen oli tarkoitus edetä Harry Hines Boulevardia ja palata lopulta Mockingbird Lanen kautta takaisin Love Fieldin lentokentälle. Sieltä Kennedyn seurueineen piti lentää kiertueen seuraavaan kohteeseen Austiniin.
Kennedyn saattueessa kulki etummaisina kaksi poliisimoottoripyörää. Heti niiden perässä liikkui saattueen johtoauto, jota ajoi Dallasin poliisipäällikkö Jesse Curry. Presidentin auto (District of Columbian rekisterinumeroltaan GG 300) kulki johtoauton perässä. Presidentin autossa istui kuusi henkilöä: Edessä olivat auton kuljettaja William Greer ja hänen vieressään Roy Kellerman. He molemmat olivat Salaisen palvelun agentteja. Väli-istuimille olivat sijoittuneet Texasin kuvernööri ja hänen puolisonsa: John Connally istui oikealla ja Nellie Connally vasemmalla puolella. Presidenttipari istui auton takaistuimella: John F. Kennedy oikealla ja Jacqueline Kennedy vasemmalla puolella. Presidentin auton perässä kulki neljä poliisimoottoripyörää. Niiden takana saattueessa eteni presidentin henkivartijoiden auto. Sen perässä tulleessa autossa istui muun muassa varapresidentti Lyndon B. Johnson. Seuraavana saattueessa kulki varapresidentin henkivartijoiden auto, jonka takana liikkui lehdistön edustajia kuljettanut auto sekä ryhmä valokuvaajien autoja.
Silminnäkijät ovat kertoneet nähneensä minuutteja ennen laukauksia kirjavaraston kuudennen kerroksen ikkunassa henkilön, joka oli pysytellyt hievahtamatta paikoillaan. Yksi silminnäkijöistä – Arnold Rowland – on kertonut nähneensä henkilön pitelevän esinettä, joka näytti kiikaritähtäimellä varustetulta kivääriltä. Rowland ei kuitenkaan ilmoittanut havainnostaan lähellään seisoneelle poliisille, koska luuli ikkunassa ollutta henkilöä Salaisen palvelun agentiksi.
Joitakin sekunteja Elm Streetille kääntymisen jälkeen – kellon ollessa 12.30 – presidentti Kennedyn autoa kohti alettiin ampua. Ensimmäistä laukausta Jacqueline Kennedy luuli moottoripyörän meluksi ja Jesse Curry puolestaan rautateiden varoituspanokseksi. Sen sijaan muun muassa kuvernööri John Connally tunnisti kokeneena metsästäjänä äänen heti kiväärin laukaukseksi.
Ensimmäinen presidenttiin osuneista luodeista meni sisään hänen niskastaan, repäisi oikeaa keuhkoa, raapaisi henkitorvea ja tuli ulos hänen kurkustaan lävistäen solmion solmun. Pian sen jälkeen ammuttu toinen presidenttiin osuneista luodeista iskeytyi hänen päänsä yläosaan. Luoti kulki läpi presidentin pikkuaivojen ja irrotti hänen kallostaan kappaleita, joita sinkoutui hänen ympärilleen. Kennedy kallistui tämän jälkeen puolisoaan vasten, ja hänen päästään sinkoutunutta veristä ainesta lensi auton vieressä kulkeneen moottoripyöräpoliisin kasvoille. Myös samassa autossa olleeseen kuvernööriin osui. Ammunnan alkaessa presidentin auto kulki Elm Streetiä 18 kilometrin tuntinopeudella, mutta se hiljensi vauhtiaan ensimmäisen laukauksen jälkeen. Viimeisen laukauksen jälkeen se kiihdytti nopeasti kohti rautatien alikäytävää.
Heti ampumisen jälkeen presidentin vaimo Jacqueline Kennedy nousi auton takakontin päälle poimimaan sieltä presidentin päästä sinkoutuneen kappaleen. Välittömästi takana kulkeneen auton astinlaudalla seissyt Salaisen palvelun agentti Clint Hill lähti samassa tilanteessa juoksemaan nopeasti Kennedyä kuljettaneen auton perään. Hän hyppäsi muutama sekunti viimeisen laukauksen jälkeen ensin auton perässä olevalle agentteja varten asennetulle portaalle ja siirtyi siitä edelleen takakontin päälle. Hill tarttui takakontin päälle nousseeseen presidentin puolisoon ja työnsi hänet auton takaistuimelle.
Presidentti Kennedyn ampumista oli paikalla todistamassa runsaasti yli sata silminnäkijää.
Tapahtumat ampumisen jälkeen
Presidentti Kennedyä kuljettanut auto lähti kiidättämään häntä ja kuvernööri Connallya Parklandin sairaalaan, joka sijaitsi Harry Hines Boulevardin varrella runsaan kuuden kilometrin päässä ampumapaikalta. Poliisipäällikkö Curry oli heti ampumisen jälkeen tehnyt hälytyksen: ”Menemme sairaalaan, Parklandin sairaalaan. Hälyttäkää se”. Kolme minuuttia myöhemmin Parklandin sairaalassa työskennellyt puhelinvälittäjä Anne Ferguson otti vastaan sanoman, jossa mainittiin, että presidentin autosaattue oli tulossa sairaalaan erittäin suurella kiireellä. Kun Ferguson pyysi tarkempia yksityiskohtia, hänelle sanottiin: ”Presidenttiä on ammuttu.” Matkalla sairaalaan auto ohitti Trade Martin, jossa presidenttiä odotettiin turhaan saapuvaksi.
Noin 110–130 kilometrin tuntinopeudella hoitoon kiidätetyt Kennedy ja Connally olivat perillä sairaalassa kello 12.36. Presidentti siirrettiin paareilla ambulanssien purkauspaikalta ensiapuhuone ykköseen (Trauma Room One). Kuvernööri siirrettiin käytävän vastapäisellä puolella olleeseen ensiapuhuone kakkoseen. Kennedyn saapuminen merkittiin sairaalan tietoihin tapaukseksi ”24740, valkoinen mies”, joka on saanut ”ampumahaavan”.
CBS-televisioyhtiön uutistenlukija Walter Cronkite kertoi kello 12.40 suorassa lähetyksessä, että presidentti Kennedyä oli juuri ammuttu Dallasissa. Viisi minuuttia myöhemmin presidentin nuorempi veli, oikeusministeri Robert Kennedy sai FBI:n johtajalta J. Edgar Hooverilta tiedon veljensä haavoittumisesta.
Haavoittuneen presidentin vastaanottaneet lääkärit ryhtyivät antamaan hänelle kiireellisesti ABC-traumahoitoa (A = airway (hengitystiet), B = breathing (hengitys), C = circulation (verenkierto)). Kennedyn saaman ampumavamman vuoksi hänen päästään oli vuotanut runsaasti verta aina ampumapaikalta asti, eikä verenvuotoa saatu pysäytetyksi sairaalassakaan. Presidentillä ei pystytty havaitsemaan pulssia eikä verenpainetta. Kennedy yritti vaivalloisesti hengittää, ja hänellä havaittiin satunnaisia sydämenlyöntejä. Lääkärit yrittivät lukuisin tavoin elvyttää pahoin haavoittunutta presidenttiä – hänen kehoonsa siirrettiin Ringerin liuosta, hydrokortisonia ja verta ja hänen kumpaankin keuhkoonsa työnnettiin putket imemään pois rinnassa olevia aineita ja estämään keuhkojen romahtaminen.
Yritykset Kennedyn hengen pelastamiseksi eivät tuottaneet tulosta, ja Parklandin sairaalan pääneurokirurgi William Kemp Clark joutui julistamaan hänet kuolleeksi kello 13.00. Sairaalan lääkärin Robert McClellandin mukaan presidentin kuolinsyy oli massiivinen pää- ja aivovamma, joka johtui hänen vasempaan ohimoonsa osuneesta luodista. Kennedyn on sittemmin sanottu olleen itse asiassa aivokuollut jo saapuessaan sairaalaan.
Parklandin sairaalaan oli saapunut läheisestä kirkosta kello 12.57 kaksi sinne kutsuttua katolista pappia, Isä Oscar Huber ja Isä James N. Thompson. Presidentti oli ehditty julistaa kuolleeksi hetkeä ennen, kun Huber antoi vainajalle ehdollisen synninpäästön, viimeisen voitelun ja viimeisen siunauksen. Kello 13.05 Robert Kennedylle ilmoitettiin, että hänen veljensä oli juuri kuollut vammoihinsa.
Presidentti Kennedylle ei tehty oikeuslääketieteellistä tutkimusta Parklandin sairaalassa, vaikka Texasin laki edellytti sitä. Pronssiarkkuun laitettua Kennedyn ruumista lähdettiin kuljettamaan kello 14.08 kohti Love Fieldin lentokenttää, jossa se siirrettiin samaan lentokoneeseen, jolla hän oli tullut Dallasiin muutamaa tuntia aiemmin. Varapresidentti Johnson vannoi presidentin virkavalan Love Fieldin kentällä seisseessä Air Force Onessa liittovaltion piirituomari Sarah Hughesille kello 14.38. Muutama minuutti valan vannomisen jälkeen kone lähti lentämään Dallasista kohti Washingtonin lähellä sijaitsevaa Andrewsin lentotukikohtaa, jonne se laskeutui kello 17.58 länsirannikon aikaa (eli 16.58 Dallasin aikaa).
Haavoittuneet
Ampumisessa Kennedyn lisäksi haavoittunut Texasin kuvernööri John Connally selviytyi vammoistaan. Connallylta murtui kolme kylkiluuta, hänen toinen keuhkonsa puhkesi, hänen oikea ranteensa vaurioitui ja hänen toiseen jalkaansa juuttui luoti. Häntä leikattiin haavoittumisen jälkeen Parklandin sairaalassa neljä tuntia. Connallya hoitaneet lääkärit kertoivat jälkeenpäin, että kuvernöörin vaimo oli ammunnan jälkeen ottanut loukkaantuneen miehensä autossa syliinsä ja samalla auttanut rinnassa olevaa haavaa sulkeutumaan (ilmaa ei päässyt enää suoraan rintaonteloon luhistuneen oikean keuhkopussin ympärille) ja näin auttanut miehensä pelastamisessa.
Autosaattuetta seurannut James Tague sai ammunnan yhteydessä vähäisen haavan oikeaan poskeensa seistessään 80 metrin päässä Kennedyä kuljettaneesta autosta. Vamma syntyi, kun Kennedyn päähän osuneen luodin kappaleet iskeytyivät kadun reunakiveykseen, josta puolestaan lensi betoninsirpaleita Tagueta päin.
Oswaldin vaiheet Kennedyn ampumisen jälkeen
Virallisten tutkimusten mukaan Lee Harvey Oswald ampui Kennedyyn ja Connallyyn osuneet laukauksensa työpaikkansa Texasin koulukirjavaraston kuudennen kerroksen ikkunasta. Heti ampumisen jälkeen moottoripyöräpoliisi Marrion L. Baker ryntäsi sisään kirjavarastoon ja lähti sen johtajan Roy Trulyn kanssa nousemaan portaita ylös. Toisessa kerroksessa he näkivät Oswaldin kävelemässä kirjavaraston ruokalaan. Baker pysäytti Oswaldin ja kysyi Trulylta, tunsiko hän henkilön. Trulyn vastattua myönteisesti Baker päästi Oswaldin jatkamaan kulkuaan.
Oswaldin poistui rakennuksesta Elm Streetille kello 12.33. Seuraavaksi hän jatkoi kävelyään kunnes nousi linja-autoon kello 12.40 seitsemän korttelin päässä kirjavarastosta Elm Streetin ja Murphy Streetin kulmassa. Linja-auto juuttui pian liikenneruuhkaan, ja Oswald jäi siitä pois neljän minuutin matkan jälkeen. Kello 12.47 hän astui Jackson Streetin ja Lamar Streetin kulmauksessa taksiin, joka lähti kuljettamaan häntä kohti Dallasin lounaisia esikaupunkialueita. Oswald jäi pois taksin kyydistä neljän ja puolen kilometrin ajon jälkeen kello 12.54 ja käveli sen jälkeen majapaikkaansa, joka sijaitsi Oak Cliffin alueella osoitteessa 1026 North Beckley Avenue.
Oswald kävi majapaikassaan pikaisesti noin kello 13 ja otti sieltä mukaan revolverinsa. Tämän jälkeen hän jatkoi matkaa kävellen pitkin Beckley Avenueta. Dallasilaisille poliiseille oli jo tähän mennessä ehditty poliisiradion välityksellä jakaa Oswaldin tuntomerkit. Hänen saavuttua East 10th Streetin ja North Patton Avenuen kulmaukseen poliisikonstaapeli J. D. Tippit pysäytti hänet kello 13.15. Virallisten tutkimusten mukaan Oswald surmasi hänet neljällä revolverinlaukauksella ja pakeni sen jälkeen paikalta jalkaisin Jefferson Boulevardia. Kello 13.40 Oswald saapui Texas Theatre -elokuvateatterin kohdalle ja juoksi maksamatta sisään sen katsomoon. Pian tämän jälkeen ryhmä poliisimiehiä saapui Oswaldista saamansa silminnäkijähavainnon perusteella etsimään häntä teatterista. Oswald pidätettiin kello 13.50 teatterin katsomossa lyhyen kamppailun jälkeen Tippitin murhasta epäiltynä.
Pidätyksen jälkeen poliisi toimitti Oswaldin Dallasin pääpoliisiasemalle. Hänen kätensä ja kasvonsa tutkittiin parafiinikokeella sen selvittämiseksi, oliko hän laukaissut aseen hiljattain. Kokeen tulokset osoittautuivat käsien osalta positiivisiksi. Kello 19.10 Oswald pantiin virallisesti syytteeseen poliisikonstaapeli Tippitin murhasta. Oswaldia esiteltiin päivän mittaan useaan kertaan lehdistön edustajille, ja häntä käytettiin poliisitalon pohjakerroksessa pidetyssä lehdistötilaisuudeissa. Lauantain 23. marraskuuta puolella kello 1.30 hänet asetettiin syytteeseen myös presidentti Kennedyn murhasta. Poliisit kuulustelivat Oswaldia 22.–24.11. yhteensä noin 12 tunnin ajan. Kuulusteluissa Oswald kiisti olleensa millään tavoin osallinen presidentti Kennedyn ja poliisikonstaapeli Tippitin kuolemiin. Hän sanoi joutuneensa syntipukiksi, koska oli asunut Neuvostoliitossa.
Sunnuntaina 24. marraskuuta kello 10.47 Oswaldia lähdettiin siirtämään Dallasin pääpoliisiasemalta vankilaan. Vähän kello 11:n jälkeen poliisiasemalle saapui panssaroitu kuorma-auto, jolla Oswald oli tarkoitus kuljettaa. Poliisit päättivät kuitenkin suorittaa siirron tunnuksettomalla henkilömallisella poliisiautolla, koska se olisi nopeampi ja helpommin ohjattava. Siirron alkaessa Oswald kytkettiin käsiraudoilla kiinni poliisimies James Leavelleen. Kun he kävelivät poliisiaseman viidennessä kerroksessa kohti hissiä, Leavelle sanoi Oswaldille: ”Jos joku ampuu teitä kohti, toivottavasti hän on yhtä hyvä ampuja kuin te.” Leavellen kertoman mukaan Oswald naurahti kuultuaan Leavellen sanat ja vastasi: ”Kukaan ei tule ampumaan minua.”
Oswald ja häntä saattaneet henkilöt laskeutuivat hissillä poliisitalon pohjakerrokseen. Hissistä poistuttuaan he kävelivät toimistotilan halki pysäköintihalliin, jossa oli vastassa nelisenkymmentä tiedotusvälineiden edustajaa. Joukkoon oli onnistunut soluttautumaan dallasilainen yökerhonomistaja Jack Ruby. Hän työntyi väkijoukon läpi etuvasemmalta suoraan Oswaldin eteen ja ampui tätä kohti varsin läheltä yhden laukauksen lyhytpiippuisella Colt Cobra -revolverillaan kellon ollessa 11.21. Haavoittunut Oswald voihkaisi tuskaisesti ja lyyhistyi lattialle. Luoti oli lävistänyt häneltä maksan, pernan ja aortan.
Heti ampumisen jälkeen poliisikonstaapeli Billy H. Combest kysyi haavoittuneelta Oswaldilta, haluaisiko hän sanoa jotakin, ennen kuin olisi liian myöhäistä. Oswaldin silmät olivat auki, ja hän näytti ymmärtävän, mitä hänelle sanottiin. Combest toisti kysymyksensä, mutta Oswald vain pudisti päätään. Hän menetti tajuntansa pian haavoittumisensa jälkeen.
Oswaldia lähdettiin kiidättämään ambulanssilla poliisitalolta kohti Parkland Memorial Hospitalia eli samaa sairaalaa, johon presidentti Kennedy ja kuvernööri Connally oli toimitettu kaksi päivää aikaisemmin. Sairaalassa hänet siirrettiin kello 11.32 ensiapuhuone kakkoseen, jossa myös Connally oli ollut hoidettavana haavoituttuaan. Kirurgit alkoivat leikata Oswaldia kello 11.44, mutta eivät onnistuneet pelastamaan hänen henkeään. Lee Harvey Oswald julistettiin kuolleeksi kello 13.07.
Jack Ruby tunsi monia dallasilaispoliiseja henkilökohtaisesti ja oli heidän kanssaan hyvissä väleissä. On epäilty, että Ruby onnistui juuri näiden suhteidensa ansiosta kulkemaan esteettömästi pääpoliisiaseman pysäkointihalliin. On myös arveltu, että kadulta pysäköintihalliin johtanutta ajoluiskaa vartioinut poliisimies ei huomannut Rubyn menevän luvattomasti sisään.
The Dallas Times Heraldin valokuvaaja Bob Jackson tallensi kamerallaan Oswaldin ampumisen. Hän sai valokuvastaan seuraavana vuonna Pulitzer-palkinnon. Oswaldin ampuminen nähtiin suorana NBC-televisioyhtiön lähetyksessä. Teosta tuli maailman ensimmäinen suorassa televisiolähetyksessä tapahtunut murha.
Rubyn vaiheet Oswaldin ampumisen jälkeen
Jack Ruby pidätettiin heti sen jälkeen, kun hän oli ampunut Oswaldia. Kuulusteluissaan Ruby vakuutti toimineensa yksin. Motiivikseen Oswaldin ampumiseen Ruby väitti halunsa säästää presidentin lesken Jacqueline Kennedyn Oswaldin vastaisen oikeudenkäynnin aiheuttamilta henkisiltä kärsimyksiltä. Jack Ruby kertoi lisäksi pelänneensä, ettei Oswaldille langetettaisi oikeudessa ansaitsemaansa rangaistusta. Ampumalla Oswaldin Ruby – joka oli juutalainen – tahtoi omien sanojensa mukaan myös osoittaa, että juutalaisillakin oli tarvittaessa rohkeutta toimia.
Jack Rubyn oikeudenkäynti alkoi Dallasissa 17. helmikuuta 1964. Rubya edustanut lakimies Melvin Belli yritti oikeudessa perustella päämiehensä tekoa mielenhäiriöllä. Bellin mukaan Ruby kärsi noin 30-vuotiaana saamansa aivotärähdyksen aiheuttamasta aivovauriosta, joka oli pahentanut Rubylla jo aiemmin olleita väkivaltaisia purkauksia. Bellin mukaan Ruby ei siis voinut toimia harkitusti ampuessaan Oswaldin. Ruby tuomittiin 14. maaliskuuta 1964 kuolemaan Lee Harvey Oswaldin ampumisesta. Hänen tuomiostaan valitettiin ylempään oikeusasteeseen. Texasin valitustuomioistuin kumosi 5. lokakuuta 1966 Rubylle aiemmin langetetun kuolemantuomion ja määräsi järjestettäväksi uuden oikeudenkäynnin toisessa tuomioistuimessa. Vankeudessa ollessaan Ruby väitti olleensa osa isommasta salaliitosta presidentti Kennedyn murhaamiseksi ja väitti jopa tietävänsä murhaajan. Ruby sanoi häntä haastatelleille toimittajille, että ”maailma ei koskaan saa tietää oikeita tosiasioita siitä, mitä tapahtui, eikä minun motiiveistani”.
Odottaessaan uutta oikeudenkäyntiä Jack Ruby kuoli keuhkosyöpään 3. tammikuuta 1967 Dallasissa Parklandin sairaalassa eli samassa paikassa, jossa myös presidentti Kennedy ja Lee Harvey Oswald olivat kuolleet. Viikkoja ennen kuolemaansa Ruby oli jälleen kertonut ampuneensa Oswaldin oma-aloitteisesti.
Salamurhan tutkimukset
Salamurhapäivänä 22. marraskuuta 1963 kello 12.34 eli neljä minuuttia ammunnan jälkeen Dallasin poliisiradiossa ilmoitettiin, että ampumapaikka olisi mahdollisesti Texasin koulukirjavarasto. Heti sen jälkeen moottoripyöräpoliisi Clyde Haygood ilmoitti Dallasin poliisin päämajaan kuulleensa tapahtumapaikalla olleelta mieheltä, että laukaukset ammuttiin koulukirjavarastosta. Kello 12.37 Haygood teki uuden ilmoituksen, jossa hän kehotti poliiseja piirittämään rakennuksen. Kello 12.44 kaikki keskikaupungilla liikkuvat poliisiautot hälytettiin ampumapaikalle, ja heti sen jälkeen Dallasin poliisin tarkastaja Herbert Sawyer ilmoitti poliisiradiossa silminnäkijöiden kuvauksiin perustuvat tuntomerkit rakennuksessa työskennelleestä Lee Harvey Oswaldista.
Kello 13.12 apulaisseriffi Luke Mooney löysi Texasin koulukirjavaraston kuudennesta kerroksen ikkunan luota kolme tyhjää hylsyä. Kymmenen minuuttia myöhemmin apulaisseriffi Eugene Boone löysi samasta paikasta myös kiväärin, italialaisvalmisteisen Carcano m. 91/38 -karbiinin, jonka omistajaksi paljastui Oswald. Pian ase- ja hylsylöytöjen jälkeen tehdyissä teknisissä tutkimuksissa kivääristä ja ampumapaikalta löytyneet sormen- ja kämmenenjäljet osoittautuivat Oswaldista peräisin oleviksi. Myös löydetyt hylsyt ja luodit paljastuivat tutkimuksissa juuri Oswaldin omistamalla aseella ammutuiksi.
Salamurhaa seuraavana päivänä 24. marraskuuta 1963 Dallasin yleinen syyttäjä Henry Wade ilmoitti, että tapauksen tutkijat olivat hänen käsityksensä mukaan saaneet jo siihen mennessä kerättyä riittävästi aineistoa, jolla Oswald pystyttäisiin todistamaan syylliseksi tekoon. Waden mukaan mikään ei osoittanut, että kukaan olisi toiminut Oswaldin taustalla tai liitossa hänen kanssaan. Seuraavana päivänä Dallasin poliisin murharyhmän päällikkö Will Fritz sanoi koonneensa aukottoman todistusketjun Oswaldia vastaan.