cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Marokko
Talous
Marokon tärkein kauppakumppani on Euroopan unioni. Espanja ja Ranska ovat sekä suurimmat tuonti- että vientimaat. Koska Euroopan-kauppa on niin oleellista, Marokko on tehnyt vapaakauppasopimuksen EU:n kanssa. Marokolla on vapaakauppasopimus myös Yhdysvaltain kanssa. Kuningas Muhammad VI:n hallituskaudella Marokko on alkanut toimia entistä aktiivisemmin myös Saharan eteläpuolisessa Afrikassa, ja valtiovierailuilla kuningasta seuraa liikemiesdelegaatio. Tärkeimpiä vientituotteita ovat viini, autot ja lannoitteet.
Liikenne
Marokossa on 18 kansainvälistä lentoasemaa, joista 2 on Länsi-Saharassa. Royal Air Maroc on kansallinen lentoyhtiö, ja Casablancan Mohammed V:n kansainvälinen lentoasema on keskeisin lentoasema. Toiseksi suurin asema on Marrakech-Menaran lentoasema. Marokkoon säännöllisiä lentoyhteyksiä Euroopasta, Pohjois-Amerikasta, Lähi-idästä ja Länsi-Afrikasta. Mohammed V:n kansainvälinen lentoasema toimii myös kansallisten lentojen solmukohtana.
Marokon liittää Eurooppaan myös lukuisat lauttayhteydet, joista suosituin on Espanjan Algeciraksesta Tangeriin. Tavaraliikenteen kannalta keskeisin on Casablanca, jonka kautta menee noin puolet kaikesta vetoisuudesta. Tanger on kuitenkin nostanut merkitystään, ja muita tärkeitä satamia ovat Safi, Mohammedia, Agadir, Nador, Kenitra ja Jorf Lasfar.
Väestöjakauma
Marokossa oli vuonna 2022 noin 37 773 000 asukasta. Vuoden 2004 väestönlaskennassa asukkaita oli ollut 29 891 708. YK:n World Population Prospectsin mukaan Marokon asukasluku tekee siitä viidenneksi suurimman arabimaan. Marokon väestönkasvu vuosien 2004–2014 aikana oli ollut 1,25 prosenttia vuodessa, kun se vuosien 1994–2004 aikana oli ollut 1,38 prosenttia vuodessa. Kaupungeissa asui 60,3 prosenttia asukkaista, ja itse asiassa maaseudulla asuvien määrä oli pienentynyt reilulla 10 000 ihmisellä vuodesta 2004 vuoteen 2014. Kaupunkiväestö kasvaa luonnollisesti sekä sisäisen muuttoliikkeen seurauksena.
Suurin osa marokkolaisista on sunnimuslimeja. Merkittävin etninen ryhmä ovat arabit, jotka saapuivat maahan 600-luvulta 1000-luvulle. Marokossa on myös yksi suurimmista berberiasutuksista, ja suurin osa arabeista ovat arabi-identiteetin omaksuneita berberejä. Islam on vallitseva uskonto. Pieninä vähemmistöinä maassa asuu juutalaisia ja muualta tulleita kristittyjä sekä pieni ryhmä bahai-uskontoon kuuluvia.
Marokon viralliset kielet ovat arabia ja tamazight, joka otettiin viralliseksi kieleksi vuonna 2011. Puhekieli marokonarabia eli darija on saanut vaikutteita latinalaisista kielistä sekä sanastoonsa että kielioppiinsa. Berberikieliä puhuu äidinkielenään noin kolmasosa marokkolaisista, mutta monet berberit puhuvat myös arabiaa. Berberit käyttävät itsestään nimitystä amazigh ’vapaa mies’ ja kutsuvat erityisesti pohjoisen berberikieliä nimellä tamazigh. Ranskaa käytetään laajalti, mutta sillä ei ole virallisen kielen asemaa. Pohjois-Marokossa espanja on ranskaa käytetympi.
Asutus on vahvasti keskittynyt rannikkotasangolle sekä laaksoihin, joissa asuu kolme neljäsosaa kaikista asukkaista. Rif- ja Atlasvuorilla puolestaan asuu noin viidesosa marokkolaisista, ja siellä on erityisesti berbereitä. Saharan reuna-alueilta autiomaalle ulottuvalla vyöhykkellä asutus on vähäistä, mutta siellä on joitakin Saharan eteläpuolisesta Afrkasta tulleiden haraineiden jälkeläisiä. Marokon s
Koulutus
Vuonna 1994 Marokossa oli 5 517 koulua ja 125 136 opettajaa. Peruskoulutus on ilmaista ja pakollista 15 ikävuoteen saakka. Silti monet lapset, varsinkaan maaseudun tytöt, eivät käy koulua. Keskimäärin lukutaitoisia on 39,6 prosenttia naisista ja 65,7 prosenttia miehistä, mutta maaseudun naisista lukutaitoisia on vain kymmenen prosenttia.
Marokossa on 14 yliopistoa. Niiden pääasiallinen kieli on ranska, vaikka joitakin kursseja luennoidaan myös arabiaksi ja englanniksi. Maan tunnetuin yliopisto on Mohammed V yliopisto, joka toimii Rabatin Souississa ja Agdalssa. Muita yliopistoja ovat yksityinen amerikkalaista opetusohjelmaa noudattava Al Akhawaynin yliopisto Ifranessa ja vuonna 1963 perustettu Al Karaouinen yliopisto Fèsissä. Jälkimmäisen juuret ovat jo 800-luvulla perustetussa moskeijassa, minkä takia se on virheellisesti saanut mainetta "maailman ensimmäisenä yliopistona".
Ruokakulttuuri
Marokon ruokakulttuuri on tyypillisen pohjoisafrikkalainen, jossa käytetyimpiä mausteita ovat korianteri, juustokumina ja minttu. Erityisesti jälkiruokien maustamiseen käytetään usein ruusuvettä ja appelsiininkukkavettä. Kuuluisin marokkolainen ruoka on kuskus. Kuskus on perinteinen pyhäruoka, minkä vuoksi useat ravintolat tarjoilevat sitä vain perjantaisin. Suippokantisessa ruukussa kypsytettävät tajinet ovat tärkeä osa marokkolaista ruokakulttuuria. Tajineihin käytetään lihaa tai kalaa ja kasviksia erilaisin yhdistelmin: suosittuja ovat esimerkiksi kana-oliivi-sitruunatajine sekä lammas-luumu-mantelitajine.
Pastilla sisältää kanaa, muuta linnunlihaa tai kalaa sekä mausteita ohuessa taikinakuoressa, jonka pinnalle usein ripotellaan tomusokeria ja kanelia. Tangia on marrakeshilainen liharuoka, jota kypsytetään pitkään ruukussa. Täyttävää harira-keittoa syödään erityisesti Ramadanin aikaan. Myös lukuisia pieniä annoksia sisältävä meze-pöytä on tyypillinen Marokolle. Minttutee, johon usein lisätään runsaasti sokeria, on Marokossa niin suosittu seurustelujuoma, että sille on annettu lempinimi ”marokkolainen whisky”.
Musiikki
Marokon musiikki on pääosin arabimusiikkia, mutta siihen on aikojen saatossa jättänyt vaikutteita muun muassa andalusialainen musiikki. Myöhemmin vaikutteita on tullut populaarimusiikista, ja tunnettuja yhtyeitä ovat esimerkiksi Lemchaheb, Nass El Ghiwane ja Jil Jilala. Berbereillä ja muilla etnisillä vähemmistöillä on omat musiikkiperinteensä.
Marokossa on myös rap-musiikin suosio kasvanut huimasti. Marokkolaisia rap-artisteja ovat muun muassa Bigg, Casa Crew, Ahmed Soultan, Steph Ragga Man, Fnaire, K-Libre, H-Kayne ja Muslim.
Marokko on osallistunut Eurovision laulukilpailuun kerran: vuonna 1980, jolloin maata edusti Samira Saïd kappaleellaan Bitakat Hob. Maan kansallislaulu on Léo Morganin säveltämä ja Ali Squalli Houssainin sanoittama Hymne Chérifien.
Marokkolaiseen päivittäiseen elämään kuuluu runsaasti perinteitä, jotka usein juontavat juurensa Koraanin antamiin säädöksiin. Rukouskutsut kaikuvat minareettien kovaäänisistä. Moskeijoissa on edelleen muessin, joka kutsuu viidesti päivässä islaminuskoiset rukoukseen.
Maailmanperintökohteet
Unescon maailmanperintöluetteloon on valittu yhdeksän kohdetta Marokosta. Kohteen nimen perässä on vuosi, jolloin se hyväksyttiin luetteloon.
Urheilu
Marokon jalkapallomaajoukkue on voittanut Afrikan mestaruuden 1976. Maailmanmestaruuskilpailuihin maajoukkue on selviytynyt kuudesti, ja sen paras sijoitus MM-kilpailuissa on neljäs sija vuonna 2022. Marraskuussa 2017 Marokon maajoukkue oli FIFA-rankingissa sijalla 48. Vuonna 2015 Marokossa järjestettiin jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut.
Marokko liittyi kansainväliseen jääkiekkoliittoon vuonna 2010. Marokko voitti IIHF:n Development Cupin vuonna 2017.
Uskonto
Koska islam on virallinen uskonto, ramadania vietetään joka vuosi. Aika, jolloin tämä tapahtuu, siirtyy islamilaisen ajanlaskun mukaan. Turisteille ramadan ei näy, mutta kauppojen aukioloajat saattavat muuttua.
Open Doors -järjestön World Watch -listauksen mukaan kristityt kokevat Marokossa hyvin korkeaa vainoa. Järjestön mukaan kristityt ja erityisesti muslimikäännynnäiset kokevat painetta ja vastusta perheidensä taholta. Käännynnäiset saattavat menettää Marokossa perintöoikeutensa ja lastensa huoltajuuden. Marokossa on laitonta "järisyttää islaminuskoa". Erityisesti maaseudulla kristityt kohtaavat huomattavaa vihamielisyyttä paikallisyhteisöjen ja viranomaisten taholta.
Huánuco
Huánuco on kaupunki Perun Andeilla. Se on samannimisen Huánucon alueen pääkaupunki.
Kaupunki perustettiin 15. elokuuta 1539.
Nähtävyyksiä
Kaupungin lähellä on arkeologinen kohde Kotoshin temppeli. Tingo Marían kaupunki Huánucon lähellä on suosittu turistikohde.
Liikenneyhteyksiä
Huánuco sijaitsee Limasta noin 10 tunnin maantiematkan päässä. Huanucossa on myös lentokenttä, (Aeropuerto Alf. FAP David Figueroa F.) jonne LC Busre lentää säännöllisesti Limasta.
M/S Finneagle
M/S Finneagle on Finnlinesin omistama ro-ro/matkustaja-alus. Finneagle on valmistunut vuonna 1999 Astilleros Españolesin telakalla Puerto Realissa, Espanjassa. Kuollutta painoa aluksella on 7 456 tonnia ja sen jääluokitus on 1A eli se pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. Alus on rekisteröity Suomen lipun alle, ja nykyään se liikennöi reitillä Naantali–Kappelskär. Finnlinesin omistukseen alus rekisteröitiin 29. lokakuuta 1999.
Finneaglen sisaralukset ovat M/S Finnclipper, M/S Finnfellow ja M/S Stena Germanica.
Käyttöhistoria
Lokakuussa 1995 Stena Ferries Ltd. Lontoosta tilasi aluksen. Kölinlasku tapahtui 26. kesäkuuta 1997 ja vesille alus laskettiin Stena Seapacer II –nimisenä 18. huhtikuuta 1998. 25. kesäkuuta 1997 Finnlines hankki aluksen haltuunsa sopimuksen mukaan.
5. lokakuuta 1999 alus luovutettiin irlantilaiselle Youngstar Ltd:lle ja Stena Ferries Ltd. otti aluksen haltuunsa ja samalla se sai nykyisen Finneagle-nimensä. Samana päivänä alus siirtyi Stena Rederi Ab:n tilausliikenteeseen ja se myös myytiin Finnlines-yhtymään kuuluvalle Poseidon Schiffahrt AG:lle Lyypekkiin Saksaan. 14. lokakuuta alus saapui Saksan Travemündeen. 29. päivä se rekisteröitiin Finnlinesin omistukseen Tukholmaan ja seuraavana päivänä se siirtyi Ruotsin alusrekisteriin. Marraskuun alussa 1999 Finneagle aloitti liikennöinnin Naantalin ja Kapellskärin välillä. 1. marraskuuta 2002 laivan hallinta siirtyi Nordö Link -varustamolle Malmöhön. 18.– 24. heinäkuuta 2005 välisen ajan Finneagle oli kunnostettavana Kapellskärissä. 14. marraskuuta 2007 alus siirtyi Finnlines Abp:n omistukseen. Lippuvaltiona säilyi edelleen Ruotsi.
8. toukokuuta 2008 Finneagle ja alankomaalainen rahtialus välttivät täpärästi törmäyksen Lemlandiin kuuluvalla merialueella Ahvenanmaalla. Tilanne sattui aamuyöllä vähän kello kolmen jälkeen. Vaaratilanne syntyi, kun alankomaalaislaiva ei ollut noudattanut asiaankuuluvia väyliä. Finneagle sai kuitenkin vältetyksi törmäyksen kaarrettuaan voimakkaasti tyyrpuurin suuntaan.
29. maaliskuuta 2009 havaittiin Naantalin satamassa runsaasti öljyä vedessä. Varsin nopeasti päästön lähteeksi varmistettiin Finneagle ja Naantalin satama rajattiin öljypuomeilla. Finneaglesta valui mereen kevyttä polttoöljyä Naantalin sataman ja Ahvenanmaan välille noin viisi kuutiota. Rajavartiolaitos määräsi 22 588 euron öljynpäästömaksun Finnlines-varustamolle, siihen mennessä Suomen suurimman. Alueelta ei löytynyt likaantuneita lintuja tai eläimiä, mutta poliisille tuli 3–4 ilmoitusta rannoille ilmenneistä haitoista Naantalista. Suomen ympäristökeskuksen mukaan ”Öljypäästö on ollut laaja.” Ruotsin liikennehallituksen tekemän selvityksen mukaan päästön syy oli huono tuuri. ”Niin monet yksityiskohdat ja olosuhteet myötävaikuttivat öljypäästöön, että aiheellisesti voidaan katsoa sen tapahtuneen Murphyn lain mukaisesti”, tiivistää raportti.
Alus oli 10. huhtikuuta 2009 viimeistä päivää liikenteessä välillä Naantali–Kapellskär ja 15. huhtikuuta 2009 se aloitti liikennöinnin välillä Travemünde–Malmö. 5.10.2012 lähtien alus on liikennöinyt Suomen lipun alla ja 13.11.2012 lähtien jälleen Naantali–Kapellskär-reitillä.
thumb|right|250px|M/S Finneagle Naantalin satamassa helmikuussa 2009.
Minoksidiili
Minoksidiili on vasodilaattori eli verisuonia laajentava lääke, joka alun perin oli suun kautta otettava tabletti (tuotenimellä Loniten, Suomessa myös Minona ) korkean verenpaineen hoitoon. Sillä kuitenkin havaittiin olevan mielenkiintoinen sivuvaikutus, joka stimuloi hiustenkasvua ja hidastaa hiustenlähtöä. Tämän johdosta Upjohn Corporation tuotti 1980-luvulla topikaalisen (päähän imeytettävän) liuoksen, joka sisälsi minoksidiiliä hiustenlähdön hoitoa varten. Tuohon aikaan tuote kulki nimellä Rogaine ainoastaan Yhdysvalloissa, muualla maailmassa sitä markkinoitiin nimellä Regaine. Minoksidiililiuosta on saatavana kahtena eri pitoisuutena: 2 % konsentraationa ja 5 % konsentraationa. Näistä ensin mainittu on suunnattu naisille ja jälkimmäinen miehille, mutta tuotteita voi käyttää vapaasti sukupuolesta riippumatta. Minoksidiilin tarkkaa vaikutustapaa hiustenlähdön ehkäisemisessä ei tunneta.
Minoksidiili on kalium-kanavan agonisti. Se sisältää typpioksidin (NO) kemiallisen rakenteen, verisuonten dilaattorin (laajentajan), ja voi toimia typpioksidiagonistina. Tämä voi olla selitys minoksidiilin kykyyn stimuloida hiustenkasvua. Koska minoksidiili on typpioksidimainen yhdiste, sen on oletettu toimivan guanylaattisyklaasin, eli vasodilaatioon osallistuvan entsyymin aktivoijana. Tähän päivään mennessä ei ole kuitenkaan havainnoitu cGMP:n tai PKG:n aktivoitumista.
Sivuvaikutukset
Hiustenlähtöön suunnattuna lääkkeenä yleisin sivuvaikutus on kutiava päänahka.
On todettu tapauksia, joissa henkilö voi olla yliherkkä (allerginen) minoksidiilille tai sidosaineena toimivalle propyleeniglykolille, jota käytetään minoksidiilin topikaalisissa koostumuksissa, kuten Rogainessa. Minoksidiili voi aiheuttaa suurissa annoksissa hypotensiota. On myös huomattu, että vaseliinin tai tretinoiinin samanaikainen käyttö minoksidiilin kanssa voi aiheuttaa liian suurta päänahan kautta tapahtuvaa imeytymistä, samoin kuin valmisteen käyttö auringonpolttamalla iholla.
Mikäli minoksidiilin käyttö hiustenlähtölääkkeenä lopetetaan pitkäksi ajaksi, sen mahdolliset positiiviset vaikutukset katoavat ja hiustenlähtö jatkuu kuten aiemmin.
Muita sivuvaikutuksia on:
Aknea lukuun ottamatta kaikki sivuvaikutukset ovat mahdollisia indikaattoreita lääkkeen liiallisesta käytöstä. Vaikka hiustenlähtöön käytettävää minoksidiilia saa reseptivapaasti, on suositeltavaa konsultoida näissä tapauksissa asiantuntevaa lääkäriä mahdollisten terveydellisten riskien välttämiseksi.
Lääkeaine voi kulkeutua äidistä lapseen rintaruokinnan kautta.
Topikaalisen minoksidiilin tuotenimet
Suomessa myytäviä topikaalisia tuotteita on tällä hetkellä kaksi: alkuperäinen Rogaine ja ruotsalainen rinnakkaisvalmiste Recrea. Rogainea myydään Suomessa sekä 2 % että 5 % konsentraatioina. Sama pätee myös Recreaan, tuotteiden nimet ovat Recrea ja Recrea Forte.
Viitteitä populaarikulttuurissa
Minoksidiilia parodioitiin Simpsoneiden jaksossa nimeltä "Simpson ja Delilah", jossa päähenkilö Homer Simpson käyttää tuotetta nimeltä 'Dimoxinil' kasvattaakseen hiuksia, ja saa täten nostetta sosiaalisessa elämässään.
Sex and the Cityn yhdessä jaksossa (k4,j13 the good fight), Carrie löytää Aidanin tavaroista Rogaine -pullon, jonka löytämisestä Aidan nolostuu.
M/S Brita Dan
M/S Brita Dan oli tanskalainen Rederiet J. Lauritzenin omistama vuonna 1961 valmistunut moottorialus, joka sai pohjakosketuksen ja upposi Santkarin ulkopuolella Rauman edustalla 7. marraskuuta 1964. Onnettomuudessa kuoli kolme laivan miehistön jäsentä.
Brita Dan oli tulossa Norresundbystä Tanskasta tyhjänä Raumalle hakemaan selluloosalastia, kun sen perä iskeytyi kovassa 9 boforin luoteismyrskyssä kariin kello 6.05 aamulla laivan odottaessa luotsia Kylmäpihlajan majakan lähellä. Alus tuli ohjauskyvyttömäksi, ja vähän ajan kuluttua myös sen kone pysähtyi, kun vesi täytti laivan konehuoneen. Osa miehistöstä siirtyi paikalle tulleisiin pelastusaluksiin kello 11 aikaan, kun laivan keula alkoi jo näkyvästi kohota ylös. Voimakas myrsky teki pelastustöistä erittäin vaativia. Laiva alkoi kallistua tuntia myöhemmin, ja puolen tunnin kuluttua tästä laivaan jääneet päällikkö ja yhdeksän miestä joutuivat veden varaan. Heistä saatiin pelastettua seitsemän paikalla olleisiin aluksiin, mutta kolme miestä hukkui laivan vajotessa pohjaan.
Hollming Oy nosti Brita Danin hylyn pinnan lähelle kesällä 1965, ja suhteellisen uudesta laivasta irrotettiin kaikki käyttökelpoinen materiaali. Riisuttu hylky laskettiin sitten takaisin pohjaan, jossa se edelleenkin on. Vuonna 2003 Suomen ympäristökeskus poisti hylystä noin 20 tonnia sinne jäänyttä öljyä.
M/S Brita Dan oli keskikokoinen 3 065 brt:n rahtilaiva, jossa oli neljä ruumaa ja kansirakennus laivan perässä.
Paini kesäolympialaisissa 1968
Kesäolympialaisten 1968 painissa kilpailtiin kahdeksassa sarjassa sekä kreikkalais-roomalaisessa että vapaapainissa. Menestyneimmät maat olivat neljä kultaa voittanut Japani ja kolme kultaa voittanut Neuvostoliitto.
Tunisian frangi
thumb|Frangin seteli vuodelta 1920. Tunisian frangi oli Tunisian rahayksikkö ennen Tunisian dinaaria vuosina 1891–1958. Se jakautui sataan centimeen.
Frangia alettiin käyttää Tunisiassa piasterien rinnalla Ranskan miehitettyä maan vuonna 1881. Siitä tuli virallinen rahayksikkö vuonna 1891. Tunisian frangin setelit laski liikkeelle Algerian pankki (vuodesta 1948 Algerian ja Tunisian pankki) ja käytössä olivat myös omat kolikot. Tunisia kuului frangialueeseen ja sen rahayksikön arvo oli sama kuin Ranskan frangin.
Vuonna 1958 perustettiin Tunisian keskuspankki, joka laski liikkeelle Tunisian dinaarin. Sen arvoksi määrättiin tuhat frangia. Tunisian frangit poistettiin käytöstä seuraavan vuoden helmikuussa.
Haapajärvi (Virrat)
Haapajärvi on Pirkanmaalla Virroilla Ohtolan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 2,6 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Soininjoen alueeseen (35.422) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 142,1 metriä mpy.
UTC-9
thumb|400px|Koko vuoden ajan UTC−9:ää käyttävät maat kirkkaankeltaisella, kesällä käyttävät maat oranssilla, normaaliaikana käyttävät maat tummansinisellä, merialueet sinisellä. UTC−9 on aikavyöhyke, joka on yhdeksän tuntia UTC±0-aikavyöhykettä jäljessä. Sitä käytetään noin 125–165 astetta läntistä pituutta. UTC−9 on käytössä Alaskassa ja Ranskan Polynesiassa.
Simon Scott
Simon Scott, oik. Veikko Salonen (1948 Merikarvia – 2023 Ruotsi ) oli suomalainen iskelmälaulaja.
Scott valittiin vuonna 1970 vuoden Supertähdeksi, ja samalta vuodelta on hänen tunnetuin levytyksensä Vain ulkopuolelle jään. Myöhemmin Simon Scott keikkaili erityisesti ruotsinsuomalaisten parissa.
Radio Keski-Savo
Radio Keski-Savo oli Pieksämäellä toiminut paikallisradio, joka tavoitti päivittäin 9 000, ja viikoittain 33 000 kuuntelijaa. Kanava toimi taajuudella 102,2 MHz. Radion toiminnasta vastasi Grammari-Ari Oy. Radio Keski-Savon toimilupa oli voimassa vuoden 2006 loppuun. Radioasema lopetti kuitenkin lähetyksensä jo 27.8.2006 kello 20.07. Radio Keski-Savo haki toimilupaa keväällä 2006 vuosiksi 2007–2011, mutta peruutti hakemuksensa ennen toimilupien myöntämistä toukokuun 2006 lopussa.
Radio Keski-Savo oli alkuperäiseltä nimeltään Radio Pieksämäki. Sen toiminta alkoi 1. joulukuuta 1985.
Ronald Atkins
Ronald "Ron" Atkins (13. kesäkuuta 1916 Barry – 30. joulukuuta 2020 Preston) oli brittiläinen työväenpuolueen poliitikko.
Atkins oli kuolemaansa saakka naimisissa paikallispoliitikko Elizabeth Atkinsin kanssa.
Kynsikäävät
Kynsikäävät (Trichaptum) on sienisuku, johon kuuluu valkolahoa aiheuttavia pienikokoisia ryhmittäin esiintviä lakillisia kääpiä, joiden itiöemät ovat ohuita ja kerroksittaisia. Suomesta tunnetaan neljä lajia, joista yleisin on kuusenkynsikääpä (T. abietinum). Muut ovat koivunkynsikääpä (T. biforme), männynkynsikääpä (T. fuscoviolaceum) ja lapinkynsikääpä (T. laricinum).
Kynsikäävät ovat edeltäjälajeja, joiden lahottamissa puissa viihtyvät monet lajit. Tällaisia seuraajalajeja ovat ainakin lapinsitkokääpä, kuusensitkokääpä, sopulinkääpä, routakääpä, kuultoludekääpä ja liilakääpä.
Yolanda Ngarambe
Yolanda Eliisa Ngarambe (s. 14. syyskuuta 1991 ) on suomalais-ruotsalainen keskipitkänmatkan juoksija. Hänen äitinsä on suomalainen ja isänsä ugandalainen. Hän on Suomen ja Ruotsin kaksoiskansalainen.
Phocaea
Phocaea voi viitata seuraaviin:
Naissound
NaisSound -kuoro on syksyllä 2012 perustettu, korsolainen naiskuoro. Kuorossa laulaa tällä hetkellä noin 40 laulajaa. Kuoron päätavoitteena on tuottaa monipuolisesti viihdyttävää, soinniltaan yhtenäistä ja raikasta kuoromusiikkia, niin uuden kuin myös perinteisemmänkin naiskuoro- ja viihdemusiikin saralta. Kuoro on konsertoinut mm. Camilla Nylundin, Waltteri Torikan, Ursula Hynnisen, Lauri Mikkolan ja Matti Eskon kanssa. Kuoron johtajana toimi vuoden 2017 syksyyn kuoron perustajajäsen Riikka Salminen, jolloin puikkohin astui kapellimestari Kaapo Ijas. Ijas siirtyi muihin tehtäviin kevään 2019 jälkeen ja Kristina Bogataj otti ohjat käsiinsä.
Uinnin pitkän radan Euroopan-mestaruuskilpailut
Uinnin pitkän radan Euroopan-mestaruuskilpailut järjestetään joka toinen vuosi loppukevään ja alkukesän aikoihin. Pitkän radan Euroopan-mestaruuskilpailut ovat yksi merkittävimpiä uintikilpailuja Euroopassa. Kilpailujen järjestäjänä toimii Euroopan Uimaliitto (LEN).
Aleksandr Nasonov
Aleksandr Nikolajevitš Nasonov (, s. 22. huhtikuuta 1981) on Kazakstanin ja Venäjän kansalaisuuden omaava jääpalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Irkutskin Baikal-Energijaa.
Nasonovin kasvattajaseura on Sibselmaš, Novosibirsk, missä hän pelasi kolmen kauden ajan vuosina 1997-2000 ennen siirtymistään Pervouralskin Uralski Trubnikin sanmoin kolmeksi akudeksi eli 2000-2003. Sen jälkeen hän on pleannut kaudesta 2003 alkaen Irkutskin Baikal-Energijassa paitsi kauden 2008-2009, jolloin hän pelasi Moskovan Dynamossa ja voitti tällöin Venäjän jääpallomestaruuden.
Saavutukset
Seurajoukkueissa
Maajoukkueessa
Henkilökohtaisesti
UTC-9.30
thumb|400px|Koko vuoden ajan UTC−9.30:tä käyttävät maat kirkkaankeltaisella, kesällä käyttävät maat oranssilla, normaaliaikana käyttävät maat tummansinisellä, merialueet sinisellä. UTC−9.30 on aikavyöhyke, joka on yhdeksän tuntia ja 30 minuuttia UTC±0-aikavyöhykettä jäljessä. Se on käytössä vain Ranskan Polynesiaan kuuluvilla Marquesassaarilla.
Soltau
Soltau on kaupunki Ala-Saksin osavaltiossa Heidekreisin piirikunnassa Saksassa. Siellä on arviolta 21 414 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 203,25 neliökilometriä.
Ensimmäiset kirjalliset maininnat Soltausta ovat vuodelta 937. Kaupunkioikeudet se sai vuonna 1388. Vuoteen 1977 asti se oli Soltaun piirikunnan keskus, jonka jälkeen se yhdistettiin Fallingbostelin piirikuntaan. Yhdessä ne muodostavat nykyään Heidekreisin piirikunnan. Kaupungin vaakunan aiheena on Welfen hallitsijasuvun tunnus leijona, taustanaan punainen kaupungin portti. Leijona esiintyi jo vanhimmassa kaupungin vaakunassa 1400-luvulta jolloin kaupunki kuului Lüneburgin herttualle, Welfen hallitsijasuvusta.
Aili Ikonen
Aili Ikonen (s. 20. toukokuuta 1982) on suomalainen jazzlaulaja, -säveltäjä ja sanoittaja. Hän toimii sooloartistina esiintyen oman yhtyeensä kanssa sekä eri orkesterien ja kokoonpanojen solistina. Ikonen on myös Rajaton-lauluyhtyeen jäsen vuodesta 2018.
Ura
Ikonen on toiminut levyttävänä artistina vuodesta 2004 alkaen. Häneltä on julkaistu sooloalbumit Suru ei oo suora viiva (2020), Piirrä minut (2017) ja Laulan (2016).
Vuonna 2004 Ikonen ja Kvalda-yhtye voittivat Scandinavian Young Nordic Jazz Comets -kilpailun Tukholmassa. Jyväskylässä vuonna 2002 perustettu Kvalda on julkaissut kolme albumia ja yhtyeeseen kuuluvat Ikosen lisäksi Antti Kujanpää (piano), Jori Huhtala (basso) ja Hanne Luostarinen (rummut).
Vuonna 2009 Ikonen lauloi yhdessä pääosassa jazzia ja modernia taidemusiikkia yhdistävässä virtuaalioopperassa Lovers of Mankind. Helsingin Svenska Teaternissa Ikonen oli mukana 2012–2013 musikaalissa Kristina från Duvemåla, esittäen myös päärooli Kristiinan.
Panu Savolaisen (vibrafoni), Mikko Pellisen (basso) ja Tuomas Timosen (rummut) muodostaman HERD-jazztrion kanssa vuonna 2013 julkaistu Jazzbasilli pureutui jazziskelmän ytimeen. Helsingin Sanomien Mari Koppinen kirjoitti: ”Aili Ikonen on nykypäivän Laila Kinnunen”.
Vuonna 2013 Ikonen julkaisi myös Ella Fitzgeraldille omistetun Tribute to Ella -albumin. Levyllä soittaa vuodesta 2011 laulajan omana yhtyeenä toiminut kokoonpano Janne Toivonen (trumpetti), William Suvanne (saksofoni), Tuomas J. Turunen (piano), Mikko Pellinen (kontrabasso ja sovitukset) ja Mikko Arlin (rummut).
Yhdessä Norrbotten Big Bandin kanssa Ikonen levytti vuonna 2013 Outi Tarkiaisen varta vasten laulajalle säveltämän teoksen Metsän hiljaisuuteen - Into the Woodland Silence.
Vuonna 2015 Ikonen esiintyi Linnan juhlissa Kaartin Combon laulusolistina.
Ikonen työskenteli Hectorin yhtyeessä laulajana ja viulistina vuosina 2016–2018. Hector teki Ikoselle Luonasi sun -nimisen suomenkielisen käännöksen Michel Legrandin sävellyksestä What are you doing the rest of your life, joka löytyy Ikosen soololevyltä Laulan.
Vuonna 2019 Ikonen versioi yhdessä Jukka Perko Avaran kanssa Dusty Springfieldiä ja 1960-luvun popmusiikkia Hectorin tekemin uusin suomenkielisin käännöksin albumilla Laulu keskeneräinen. Levyllä soittavat Jukka Perko (saksofonit), Teemu Viinikainen (akustinen kitara) ja Jarmo Saari (sähkökitara).
Ikonen kantaesitti vuonna 2020 omasta tuotannostaan koostuvan konserttikokonaisuuden Kuopion kaupunginorkesterin ja jazztrion kanssa, kapellimestarina Jaakko Kuusisto.
Ikonen esiintyy säännöllisesti eri orkestereiden ja yhtyeiden solistina, mm. UMO Helsinki Jazz Orchestra, Turku Jazz Orchestra, Turun filharmoninen orkesteri, Sinfonia Lahti ja Kuopion kaupunginorkesteri. Ikonen on työskennellyt myös kokoonpanoissa Aili Ikonen & Antti Kujanpää Duo, Korpi Ensemble ja Ikosen Siskot.
Yhtyelevyt:
Aili Ikonen & Jukka Perko Avara: Laulu keskeneräinen (Levypallo Oy 2019)
Rajaton: Ja niin on taasen joulu (2019)
Hereä: Veden värit (Groovy Records 2016)
HERD & Aili Ikonen: Jazzbasilli (Majava Music 2013)
Tribute to Ella (Fredriksson Music 2013)
Itäinen maakunta (Kenia)
thumb|Itäisen maakunnan sijainti Keniassa Itäinen maakunta oli yksi Kenian seitsemästä maakunnasta. Maakunnan pinta-ala oli 159,891 km² ja se oli pinta-alaltaan Kenian toiseksi suurin maakunta. Maakunnan pohjoisraja oli yhteinen Etiopian kanssa. Kenia lakkautti maakuntansa vuonna 2013.
Maakunnan aluetta asuttivat pääosin kambat ja useat maataloutta harjoittavat heimot. Vuonna 2008 siellä oli 5 456 200 asukasta. Vuonna 1979 sen asukasmäärä oli 2,7 miljoonaa ja vuonna 1999 4 631 799. Maakunnan pääkaupunki oli Embu.
Aili Ikonen
Yhtyelevyt:
Kvalda: Blindfold (Kuu Records 2011)
Korpi Ensemble: For a New Day (Texicalli Records 2010)
Kvalda: Leia (Texicalli Records 2007)
Hereä (CD, 2007)
Kvalda (CD, 2004)
Vieraileva laulaja / muusikko:
Yle Pikkukakkonen: Nallen talvi (2018)
Yle Pikkukakkonen: Nalle (2016)
Yona: Tango a’la Yona (2014)
Norrbotten Big Band & Outi Tarkiainen with Aili Ikonen: Into the Woodland Silence (Fredriksson Music 2013)
Kallio Slaaki: Polymania for percussion (2013)
The Northern Governors: This is The Northern Governors (2012)
Yona: Yona & Liikkuvat Pilvet: Vaikenen, laulaen (2011)
Ruuhijärvi (Virrat, Ottikonperä)
Ruuhijärvi on Pirkanmaalla Virroilla Ottikonperän kylän lähellä sijaitseva järvi.
Aili Ikonen
Vieraileva laulaja / muusikko:
Yona & Liikkuvat Pilvet: Pilvet liikkuu, minä en (2010)
Ruuhijärvi (Virrat, Ottikonperä)
Maantietoa
Järven pinta-ala on 3,4 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Aili Ikonen
Vieraileva laulaja / muusikko:
Osmo Ikonen: Heaven or Hell is just a State of Mind (2010)
Ruuhijärvi (Virrat, Ottikonperä)
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Soininjoen alueeseen (35.422) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 150,6 metriä mpy.
Nunnauuni
Nunnauuni Oy on vuonna 2007 perustettu yritys, joka valmistaa, markkinoi ja myy tulisijoja. Yritys on vuonna 1982 perustetun Nunnalahden Uuni Oy:n tytäryhtiö. Molempien yritysten kotipaikka on Juuka. Yritys hyödyntää tutkimusten mukaan tulipesän kuumuuteen erittäin hyvin soveltuvaa Mammutti-vuolukivilajia ja yli satavuotiasta alueen uunimestareiden tulisijaosaamista. Ne ovat mahdollistaneet Kultaisen Tulen -puhtaan kaasutuspalomenetelmän kehittämisen. Päätoimipaikka, tuotantolaitokset ja kaivos sijaitsevat Juuan Nunnanlahdessa Pohjois-Karjalassa. Päämarkkina-alueina on Suomen lisäksi Keski-Eurooppa ja Baltia.
Perinteitä vaalivasta yrityksestä moderniksi tulisijavalmistajaksi
NunnaUuni on perustettu aiemmin Lössän alueeksi kutsutulle vuolukiviesiintymälle Juuan Nunnanlahdessa Pohjois-Karjalassa. Siitä oli otettu kiveä jo yli 100 vuotta sitten, mutta toiminta tyrehtyi ensimmäisen maailmansodan aikana, kun kivitoimitukset rakennuksiin loppuivat. NunnaUunin perustajan, hallituksen puheenjohtajan Juhani Lehikoisen isä ja isoisä työskentelivät aikanaan kaivoksella. Vuonna 1981 Juhani Lehikoinen haki ja sai valtauksen Lössän alueesta.
Juhani Lehikoinen perusti Nunnanlahden Uuni Oy:n vuonna 1982 yhdessä veljensä Kalevi Lehikoisen sekä pitkän linjan uunimestareiden, Paavo Lehikoisen ja Jouko Lehikoisen kanssa yhdistämällä perinteisen nunnanlahtelaisen uunien rakentamisosaamisen teolliseen toimintaan. Yritys kehitti ja valmisti vuolukiven työstökoneet itse, sillä sen aikaisissa laitteissa ei hyödynnetty vielä nykyaikaisia työstömenetelmiä.
Yritys työllisti ensimmäisen vuoden aikana 10 henkilöä. Ensimmäisen tuotteensa, leivinuunin, NunnaUuni toi markkinoille vuonna 1983.
Yritys kasvoi nopeasti öljykriisin seurauksena koko 1980-luvun. Se aloitti vuonna 1985 useamman vuoden kestävän, mittavan investointiohjelman tehdashalleihin ja koneisiin. Vientitoiminta Keski-Euroopan markkinoille aloitettiin Saksasta vuonna 1986, ja vuosituhannen vaihteessa NunnaUuni nousi yhdeksi Suomen suurimmista tulisijavalmistajista.
Tänä päivänä yrityksen keskeiset markkinat ovat Suomen lisäksi Keski-Euroopassa ja Baltian maissa. NunnaUunin myynnistä noin 80 prosenttia tulee viennistä.
Kivitutkimuksista tietoa vuolukivilajien ominaisuuksista
1990-luvulla tutkijat alkoivat tutkia vuolukiviä tieteellisesti, ja vuosikymmenen lopulla valmistuivat tutkimukset eri vuolukivilaaduista. Myöhemmin Anne Huhta tutki vuonna 2019 julkistetussa väitöskirjassaan eri vuolukivilajeja, jonka perusteella vuolukivilajeille luotiin yksiselitteinen ja tarkka mineraalikoostumukseen perustuva luokittelu- ja nimeämiskäytäntö. Samalla kehitettiin uusi testausmenetelmä, jolla voidaan tutkia erilaisten luonnonkivien termisen sokin kestävyyttä sekä tulipesän seinämien pinnassa ajan myötä tapahtuneita mineralogisia muutoksia. Tutkimustulokset vahvistivat, että Mammutti-vuolukivi johtaa erittäin hyvin lämpöä.
NunnaUunin kaivos sijaitsee Nunnanlahden vihreäkivivyöhykkeellä, joka sisältää erilaisia vuolukivilajeja. Ne omaavat koostumukseltaan ja rakenteeltaan erilaisia ominaisuuksia, jotka on tunnettava oikeiden materiaalien valitsemiseksi tulisijoihin.
Yrityksellä on yksinoikeus kaivoksesta saatavaan, pehmeään ja kestävään luonnonkiveen, joka on nimetty Mammutti-vuolukiveksi. Tämä voimakkaasti suuntautunut vuolukivilaji luokitellaan karbonaattivuolukiveksi. Sen sisältämä karbonaatti on hienorakeista magnesiittia ja siinä on pienisuomuista, rypyttyneesti suuntautunutta talkkia. Tutkimukset osoittivat, että NunnaUunin tulisijojen materiaalina käytettävä Mammutti-vuolukivi kestää ja varaa hyvin lämpöä. Kairaustutkimusten perusteella kaivoksessa riittää kiveä satojen vuosien tuotantoon.
Puhtaan palamisen edelläkävijä
1990-luvun lopulla yritys kehitti "Kultaisen Tulen" eli puhtaan kaasutuspalomenetelmän, joka takaa lähes päästöttömän palamisen. Samaan aikaan yritys kehitti myös ensimmäisen varaavien tulisijojen testimenetelmän SAA142/222:n yhteistyössä saksalaisen testilaitoksen, Fraunhofer Instituutin kanssa. Varaavat takat uudistettiin Kultaisella Tulella, ja yritys oli ensimmäinen Suomessa, jolla oli puhtaan palamisen menetelmää hyödyntävät tulisijat. Kultainen Tuli on ollut käytössä kaikissa NunnaUunin varaavissa takoissa ja takkaleivinuuneissa yli kaksikymmentä vuotta.
Viennin voimakkaan kasvun aika
Tytäryhtiö NunnaUuni Oy perustettiin vuonna 2007 vastaamaan tuotteiden valmistuksesta, myynnistä ja markkinoinnista. Varaavien tulisijojen kehitys jatkui aktiivisena ja vuonna 2011 markkinoille tuotiin varaavat injektoritakat, jotka on suunniteltu erityisesti energiatehokkaiden kotien tarpeisiin.
NunnaUunin panostus kehitykseen sai tunnustusta Kultaisen Tulen puhtaan palamisen ja Mammutti-vuolukiven yhdistelmästään voittamalla Mustahiili-kampanjan innovaatiokilpailun vuonna 2019. Kilpailussa haettiin ratkaisuja mustahiilipäästöjen vähentämiseksi.
Energiakriisi siivittää kasvua 2020-luvulla
NunnaUunien kysyntä on kasvanut voimakkaasti 2020-luvulla energian hinnan nousun ja sisustusbuumin myötä. Varaavia tulisijoja hankitaan turvaamaan lämmön saantia, ja toisaalta koronan aiheuttama kotoilu on kasvattanut kuluttajien kiinnostusta sisustamiseen.
Vuonna 2022 yritys juhlisti 40-vuotisjuhlavuotta ja sen perustaja Juhani Lehikoisen yrittäjyyttä. Samalla yritys toi markkinoille maailman ensimmäisen leivinuunin, joka varaavana tulisijana alittaa EcoDesign -päästörajat.
Tää on kapinaa!
Tää on kapinaa! on Pelle Miljoonan kokoelmalevy, joka julkaistiin 1. kesäkuuta 2005. Levy sisältää Pelle Miljoona & N.U.S. -yhtyeen kitaristi Pasi ”Bastard” Huopalaisen nauhoittamia N.U.S.:n ja sitä edeltäneen Jasminen keikkoja sekä treenejä vuosilta 1976–1978. Mukana on myös kaksi radio-ohjelmapätkää. Äänitykset on tehty National-kasettimankalla ja kahdella muovisella, kolmionmuotoisella Philips-mikillä. Levy on LampLiteLtd:n ensimmäinen CD-julkaisu.
Toau
Toau on koralliatolli Pallisersaarilla, Ranskan Polynesiassa, Tyynellä valtamerellä. Atollilla on noin kaksikymmentä asukasta, joiden tärkein elinkeino on kalastus. Huhtikuussa 1774 Toaun löytänyt James Cook oli ensimmäinen atollin löytänyt eurooppalainen.
Dustin Diamond
thumb|right|Dustin Diamond vuonna 2012 Dustin Neil Diamond (7. tammikuuta 1977 San José, Kalifornia – 1. helmikuuta 2021 Florida ) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko, joka muistetaan parhaiten Samuel ”Screech” Powersin roolista televisiosarjassa Saved by the Bell (1989–1993).
Dustin Diamond syntyi San Joséssa 1977. Hän kävi Anaheimissa Zion Lutheran Schoolia, ja hänen vanhempansa työskentelivät tietokonealalla.
Diamond aloitti elokuvauransa jo nuorena, sillä vuonna 1987 hän näytteli televisioelokuvassa Yogi’s Great Escape ja yhdessä televisiosarjan It’s a Living jaksossa. Diamond sai vuonna 1988 roolin 5 000 hakijan joukosta Disney Channelin komediasta Good Morning, Miss Bliss. Diamond näytteli sarjassa Samuel ”Screech” Powersia, jota hän esitti myös sarjaa seuranneessa komediassa Saved by the Bell, jota esitettiin neljän kauden ajan 1989–1993. Diamond jatkoi samassa roolissa myös sarjoissa Saved by the Bell: The College Years (1993–1994) ja Saved by the Bell: The New Class (1994–2000).
Saved by the Bellin jälkeen Diamond esiintyi omana itsenään monissa elokuvissa ja sarjoissa. Hän sai myös vuonna 2006 julkisuutta seksinauhasta Screeched — Saved by the Smell. Hän myönsi vuonna 2013, että todellisuudessa 52 minuuttia kestäneellä nauhalla oli ”stunt-esiintyjä”, jonka kasvot muutettiin editointivaiheessa. Sen jälkeen Diamond oli mukana monissa tositelevisio-ohjelmissa, kuten Celebrity Big Brotherissa ja Celebrity Boxing 2:ssa.
Diamond oli vuosina 2009–2013 naimisissa Jennifer Misnerin kanssa. Diamond ilmoitti tammikuussa 2021 sairastuneensa syöpään. Hän kuoli sairauteensa 1. helmikuuta 2021.
Margaret (Snowdonin kreivitär)
Hänen yksityiselämäänsä varjostivat pettymykset rakkaudessa: rakastuminen eronneeseen vanhempaan mieheen, eroon päättynyt onneton avioliitto pettämissyytöksineen sekä myöhempinä vuosina julkinen suhde paljon häntä nuorempaan mieheen.
Lapsuus
Margaret sai kotiopetusta sisarensa prinsessa Elisabetin kanssa. Heidän setänsä kuningas Edvard VIII luopui vuonna 1936 kruunusta, ja heidän isästään tuli kuningas Yrjö VI ja siten Elisabetista kruununperijä. Tyttäret olivat läsnä vanhempiensa kruunajaisissa 1937.
Toisen maailmansodan aikana Margaret pysyi siskonsa kanssa Windsorin linnassa Lontoon ulkopuolella, sillä heidän vanhempansa halusivat olla kansan tukena eivätkä paeta Kanadaan, kuten oli ehdotettu. Margaretin isä kuoli 1952, ja hänen siskostaan tuli kuningatar Elisabet II.
Peter Townsend
Kaksi vuotta sisarensa kruunajaisten jälkeen prinsessa Margaret joutui julkisen skandaalin keskipisteeksi, kun hän aikoi mennä naimisiin taistelussa Britanniasta kunnostautuneen, toisessa maailmansodassa hävittäjälentäjänä toimineen Peter Townsendin kanssa. He olivat tavanneet ja tutustuneet sota-aikana. Sotasankari (14 ilmavoittoa) Townsend oli Margaretia useita vuosia vanhempi ja eronnut mies ja siten sopimaton sulhasehdokas prinsessalle. Yleinen mielipide painosti Margaretia olemaan naimatta Townsendiä, ja hän olisi luultavasti menettänyt tittelinsä, vuosirahansa ja paikkansa kruununperimysjärjestyksessä. Kuultuaan muun muassa Canterburyn arkkipiispan ja monien poliitikkojen mielipiteitä Margaret lopulta päätti luopua avioliittoaikeistaan ja laati julkisen tiedotteen, jossa hän ilmoitti päätöksensä syntyneen velvollisuudentunnosta kruunua kohtaan ja avioliiton ikuisuutta koskevien kirkon opetuksien vuoksi.
Avioliitto
Pariskunta sai kaksi lasta, David Armstrong-Jonesin (s. 1961) ja Lady Sarah Armstrong-Jonesin (myöhemmin Chatto; s. 1964). Prinsessa Margaretilla on neljä lastenlasta.
Julkiset tehtävät
Prinsessa Margaret aloitti kuninkaallisten edustustehtävien hoitamisen hyvin nuorena. Hän oli viisivuotiaana isoisänsä kuningas Yrjö V:n 25-vuotishallitsijajuhlassa 1935. Kaksi vuotta myöhemmin hän oli läsnä vanhempiensa kruunajaisissa. Ensimmäisen ulkomaanmatkansa Margaret teki vanhempiensa ja sisarensa kanssa Etelä-Afrikkaan 1947. Ensimmäisen oman matkansa Margaret teki brittiläisiin siirtomaihin Karibialla 1955.
Prinsessan pääasialliset kiinnostuksen kohteet olivat hyväntekeväisyys, musiikki ja baletti. Hän oli useiden järjestöjen kunniapuheenjohtaja.
Yksityiselämä
Prinsessa Margaretin yksityiselämä oli varsin myrskyisää ja monien spekulaatioiden kohteena. Hänellä oli talo Karibianmerellä Mustiquen saarella, jossa hän piti villejä juhlia ja kokeili huumeita, kuten kerrottiin hänen kuolemansa jälkeen tehdyssä dokumenttiohjelmassa.
1970-luvulla paljastui prinsessan suhde puutarhuri Roddy Llewellyniin, Margaretia paljon nuorempaan mieheen. Tämä johti vuonna 1978 Margaretin eroon miehestään, vaikkakin avioliitto oli käytännössä päättynyt jo paljon ennen kuin suhde tuli julkiseksi, Antonyn lukuisten avioliiton ulkopuolisten suhteitten vuoksi. Tämä oli ensimmäinen kuninkaallinen avioero sitten vuoden 1901.
Margaretilla oli suhde tyttärensä kummisedän Anthony Bartonin sekä pääministeri Alec Douglas-Homen veljenpojan Robinin kanssa. Robin Douglas-Home tappoi itsensä pian suhteen paljastumisen jälkeen. Margaretilla huhuttiin olleen suhde myös muusikko Mick Jaggerin ja näyttelijä Peter Sellersin kanssa. Näitä suhteita ei tosin ole voitu todistaa.
Myöhemmät vaiheet
Prinsessa Margaret kuoli 71-vuotiaana sairaalassa useiden aivoinfarktien jälkeen helmikuussa 2002. Hänen hautajaisensa pidettiin täsmälleen 50 vuotta isänsä hautajaisten jälkeen Elisabet II:n 50-vuotishallitsijavuonna. Hautajaiset pidettiin yksityisesti perheen kesken, mutta joitakin viikkoja myöhemmin pidettiin suurempi valtiollinen muistotilaisuus, missä Margaretin äiti, kuningataräiti Elisabet, esiintyi viimeisen kerran julkisesti ennen omaa kuolemaansa.
Embu
Embu voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Lämmönsiirrin
pienoiskuva|Uima-altaan lämmönvaihdin Lämmönsiirrin eli lämmönvaihdin on energiatekniikan komponentti, jolla lämpöenergiaa siirretään eri lämpötilassa olevien fluidien välillä.
Useimmissa lämmönsiirtimissä lämpö siirtyy ilman, että fluidit sekoittuvat keskenään, eli johtumalla tai lämpösäteilyllä. Sen sijaan konvektiolla tapahtuvaan lämmönsiirtoon ei tarvita mitään erityistä lämmönsiirrintä vaan lämpö siirtyy aineen mukana.
Lämmönsiirtimessä ei useimmiten ole liikkuvia osia, poikkeuksena ovat pyörivät lämmönsiirtimet kuten rekuperaattori. Lämmönsiirrin rakentuu lämmönsiirrinelementistä sekä fluidit erottavista säiliöistä tai putkista. Lämmönsiirrinelementin läpi lämpö siirtyy fluidista toiseen yleensä johtumalla.
Géza Maróczy
Géza Maróczy (3. maaliskuuta 1870 – 29. toukokuuta 1951) oli oman aikansa johtava unkarilainen shakin suurmestari ja yksi maailman parhaista pelaajista. Hän oli myös insinööri.
Maróczy sopi Emanuel Laskerin kanssa maailmanmestaruusottelusta, mutta se peruttiin maailmansodan takia.
Jatkolampi
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,8 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Soininjoen alueeseen (35.422) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 152,9 metriä mpy.
Stiff Little Fingers
Stiff Little Fingers on vuonna 1977 perustettu pohjoisirlantilainen punkyhtye, josta esimerkiksi Green Day on ottanut vaikutteita omaan musiikkinsa. Yhtyeen tunnetuimpiin kappaleisiin kuuluu muun muassa ”Suspect Device” ja ”Gotta Getaway”. Stiff Little Fingers esiintyi Oulun Kuusrockissa 1979. Yhtye hajosi vuonna 1983, mutta teki comebackin vuonna 1987.
Vince Welnick
thumb|Vince Welnick (keskellä). Vincent Leo Welnick (21. helmikuuta 1951 – 2. kesäkuuta 2006) oli yhdysvaltalainen kosketinsoittaja, joka soitti Grateful Deadissa vuodesta 1990 yhtyeen hajoamiseen 1995 saakka.
Welnick syntyi Phoenixissa, Arizonassa ja aloitti koskettimien soiton teini-ikäisenä. Hän soitti nuorena The Tubesissa ja sen hajoamisen jälkeen Todd Rundgrenin kanssa. Kun Grateful Deadin entinen kosketinsoittaja, Brent Mydland vuonna 1990 kuoli huumeisiin, hänen korvaajakseen valittiin Welnick.
Welnickin Missing Man Formation -yhtye julkaisi albumin vuonna 1998. Hän myös soitti lyhyen aikaa Ratdogissa. Welnick kuoli kesäkuussa 2006; tapaus ilmoitettiin todennäköiseksi itsemurhaksi.
Welnick pääsi Grateful Deadin jäsenenä Rock and Roll Hall of Fameen.
Edward Winter
Edward Winter on brittiläinen journalisti, historioitsija, keräilijä ja shakkikirjailija. Hän pitää vakituista kolumnia Chess Notes. Hän asuu Genevessä Sveitsissä.
Ida Ravaska
Ida Maria Ravaska (s. 28. lokakuuta 1995 Kuusankoski) on suomalainen pikajuoksija, jonka päälaji on 400 metrin juoksu. Hän edustaa kemiläistä Veitsiluodon Kisaveikkoja.
Ravaska saavutti Kalevan kisoissa 2019 Lappeenrannassa pronssia 400 metrin juoksussa ajalla 56,16. Aiemmin hän ei ollut yltänyt Kalevan kisoissa loppukilpailuun. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on voittanut 4 × 400 metrin viestijuoksussa kultaa vuonna 2018 sekä saavuttanut hopeaa vuonna 2016 ja vuonna 2021 ja pronssia 2019. 4 × 100 metrin viestissä hän sai SM-pronssia 2019.
Ravaskan ennätys 400 metrillä on elokuussa 2022 Joensuussa juostu 54,55.
Maria Amalia (keisarinna)
Maria Amalia Josefa Anna (22. lokakuuta 1701 – 11. joulukuuta 1756) oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Joosef I:n tytär ja Kaarle VII:n puoliso.
Avioliitolla oli poliittiset tarkoitusperät. Maria Amalian setä, keisari Kaarle VI oli säätänyt pragmaattisen sanktion taatakseen tyttärensä Maria Teresian kruununperimyksen. Kaarle VII kuitenkin vaati Habsburgien maita itselleen Kaarle VI:n kuoltua ja aloitti näin Itävallan kruununperimyssodan. Hänet kruunattiin helmikuussa 1742 Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisariksi vaaliruhtinaiden äänestyksen jälkeen. Poikkeuksellisesti myös Maria Amalia kruunattiin juhlallisessa seremoniassa. Tällä Kaarle ilmeisesti yritti vahvistaa asemaansa Itävallassa. Sota Maria Teresiaa vastaan kuitenkin jatkui.
Baijerin vaaliruhtinattarena Maria Amalia jakoi miehensä viehtymyksen näyttävään tyyliin. Hänen mukaansa nimetty Nymphenburgin linnan puistossa sijaitseva Amalienburg sekä Münchenin residenssin uudet huoneet ovat eurooppalaista rokokootyyliä parhaimmillaan.
James Hargreaves
James Hargreaves (noin 1720 – 22. huhtikuuta 1778) oli kankaankutoja, puuseppä ja keksijä Lancashiressä Englannissa. Hargreavesin keksintönä pidetään Kehruu-Jennyä vuodelta 1764, josta Richard Arkwright patentoi vuonna 1769 ”vesi-rukkina” tunnetun kehruukoneen. Näiden pohjalta Samuel Crompton loi myöhemmin ”spinning mule” -nimellä tunnetun kehruukoneen. Kehruu-Jenny oli yksinkertainen puusta rakennettu kone, jossa yhdistyi useita värttinöitä. Se teki kahdeksan ihmisen työt. thumb|Kehruu-jennyn malli museossa [[Wuppertalissa Saksassa]]
Hargreavesista ei tiedetä paljoa. Hän eli Lancashiressä, meni nuorena naimisiin ja sai 12 lasta. Hänestä ei tunneta edes kuvaa. Hänen osansa oli olla teollisen vallankumouksen köyhin ja epäonnekkain hahmo. Keksintöjensä kotiteollisuuskehrääjille aiheutuneen uhan vuoksi Hargreaves joutui vihaisten paikallisten asukkaiden hyökkäyksen kohtaiksi ja he polttivat kaksikymmentä puolivalmista Kehruu-Jennyä ja melkein kaikki työkalut. Tämän seurauksena Hargreaves vaihtoi hetkeksi työnsä kirjanpitäjäksi. Kehruu-Jennyn ja siitä kehitettyjen versioiden avulla kehrätyn langan määrä kasvoi vuoteen 1785 noin kolmikymmenkertaiseksi verrattuna aikaan ennen keksinnön käyttöönottoa. Hargreaves sai patentin keksinnölleen 1770, mutta Arkwright oli jo ennen sitä kopionut sen eikä Hargreaves saanut keksinnöstään paljoa tuloja.