cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
KIBS-yritys
KIBS-yrityksillä tarkoitetaan osaamisintensiivisiä liike-elämän palveluita. KIBS-lyhenne tulee englannin kielen sanoista Knowledge Intensive Business Services.
Rautjärvi
Liikenneyhteydet
Simpeleen asemalta on junayhteydet Helsingin ja Joensuun suuntiin. Asemalla pysähtyy kymmenen Helsingin ja Joensuun välistä junavuoroa, yhdeksän InterCity-junavuoroa sekä yksi Pendolino-junavuoro.
Ilipan taistelu
Ensikohtaamiset
Armeijat myös ryhmittivät joukkonsa linjaan ja marssivat taistelukentälle, mutta kumpikaan kenraali ei halunnut käskeä niitä liikkeelle. Armeijat katselivat toisiaan muutaman tunnin ajan ja palasivat takaisin leiriin. Erityistä intoa ei kummallakaan aluksi ollut.
Scipio päätti lopulta pakottaa Hasdrubalin taisteluun. Hän käski joukkojen nousta aikaisin ja syödä. Kun hän oli saanut armeijansa ryhmitettyä, hän käski edetä pidemmälle ja rohkeammin kuin aikaisemmin. Scipio käski ratsuväen hyökätä vihollisen etuvartiota vastaan. Karthagolaiset huomasivat tämän nopeasti ja reagoivat järjestämällä joukkojansa taisteluun. Karthagolaiset upseerit eivät tosin tienneet miten Scipion joukot oli järjestetty ja kun tämä lopulta paljastui, he huomasivat, että legioonalaiset olivatkin sivustoilla Karthagon hispanialaisia liittolaisia vastassa.
Rautjärvi
Liikenneyhteydet
Rautjärven kuntaa lähimmät lentoasemat ovat Lappeenrannassa ja Savonlinnassa. Lappeenrannan lentoasemalta on tarjolla kansainvälisiä lentoyhteyksiä, ja Savonlinnan lentoasemalta lennetään Helsinkiin.
Lähin Suomen ja Venäjän välinen kansainvälinen rajanylityspaikka Imatra-Enso sijaitsee Imatran Pelkolassa, noin 50 km kuntakeskus Simpeleeltä ja noin 30 km Rautjärven asemanseudulta. Parikkalan tilapäinen rajanylityspaikka Parikkala-Syväoro sijaitsee Parikkalan Kolmikannassa, noin 20 kilometrin etäisyydellä kuntakeskus Simpeleeltä.
Ilipan taistelu
Taistelu
Scipio käski pian armeijansa edetä. Tällä kertaa hän käski vasemman sivustan legioonalaisten kaartaa oikealle ja oikean vasemmalle. Keskustan hispanialaisten piti hidastella tahallaan, niin että Rooman armeijan linja oli U-kirjaimen muotoinen. Legioonalaiset saavuttivat karthagolaisten linjaa nopeasti. Roomalaisten heittoaseet ajoivat norsut pakosalle, jolloin osa niistä rynnisti suoraan päin omia linjoja aiheuttaen sekaannusta.
Rautjärvi
Venäjälle
Välimatkat on mitattu kuntakeskus Simpeleen eteläisestä valtatie 6:n liittymästä.
Ilipan taistelu
Taistelu
Legioonalaiset hyökkäsivät nyt Karthagon hispanialaisten liittolaisten rintamalinjaa vastaan ja saivat sen hitaasti perääntymään. Rooman hispanialaiset liittolaiset keskustassa sitoivat karthagolaisten keskustan, joten se ei voinut tukea sivustoja. Karthagolaisten sivustat pettivät ja koko armeija joutui sekasortoon. Hasdrubal ja hänen upseerinsa yrittivät turhaan estää joukkoja pakenemasta, mutta joutuivat lopulta itse pakenemaan. Suurin osa Karthagon armeijasta tuhottiin.
Taistelun jälkeen
Ilipan tappio käytännössä lopetti Karthagon hallinnan Hispaniassa ja loput puunilaisten tukikohdat valloitettiin. Publius Cornelius Scipio palasi voittoisasti Roomaan, jossa hänet yksimielisesti valittiin konsuliksi.
Béla Pintér
Béla Pintér (s. 1970, Budapest ) on unkarilainen teatteriohjaaja, joka on perustanut 1998 nimeään kantavan teatteriseurueen Béla Pintér Company. Pintér aloitti uransa tanssijana ja näyttelijänä.
Ryhmä kommentoi esityksissään yhteiskuntaa satiirisesti. Se kiertää jatkuvasti maailmaa, mutta on suosittu myös kotimaassaan. Unkarin poliittisen tilanteen muututtua ryhmältä on leikattu tuesta puolet pois.
Ryhmä on vieraillut Suomessa neljä kertaa, viimeksi helmikuussa 2012.
Krakatau
Krakatau on tulivuori Indonesiaan kuuluvalla Rakatan saarella Sundasalmessa. Läpi tunnetun historiansa Krakatau on purkautunut toistuvasti ja tuhoisasti. Tunnetuin näistä purkauksista tapahtui 26.–27. elokuuta 1883. Purkaus tuhosi kaksi kolmannesta paikalla sijainneesta Krakataun saaresta. Purkauksessa kuoli 36 000 ihmistä tsunameihin, kuumiin tuhkapilviin ja muihin tulivuorenpurkauksen seurauksiin. Krakataun purkaus alensi hieman maapallon lämpötilaa nostamalla ylempään ilmakehään rikkihappopilven. Purkauspilvi synnytti myös näyttäviä auringonlaskuja. Lisäksi purkaus tuotti maailmanhistorian kovimman äänen. Ääniaallot kulkivat neljä kertaa maapallon ympäri.
Vuoden 1927 jälkeiset purkaukset ovat muodostaneet paikalle uuden saaren Anak Krakataun (”Krakataun lapsi”). Joulukuussa 2018 se romahti ja aiheutti tuhoisan tsunamin.
Historia
Ensimmäinen aikalaishavainto purkauksesta on vuosien 200–300 jaa. väliltä.
Vuoden 1883 suuri Krakataun purkaus
Krakatau alkoi purkautua toukokuussa 1883 synnyttäen valtavan purkauspilven. Toukokuun 20. päivänä kuultiin 160 kilometrin päässä Bataviassa (nykyinen Jakarta) tykistön ammuntaa muistuttavaa pauketta. Pienten räjähdyspurkausten sarja tuli Perboewatanista, yhdestä Krakataun kolmesta kraatterista. Kukkakaalia muistuttava purkauspilvi oli 3 000 metriä korkea, mutta kasvoi pian 11-kilometriseksi. Purkaus oli ensimmäinen Indonesian saarilla 200 vuoteen. Tulivuori hiljeni kesäkuun alussa, mutta alkoi purkautua uudelleen 16. kesäkuuta 1883. Kesäkuun puolessavälissä Perboewatanin kraatteri oli tuhoutunut suureksi osaksi pienehköissä räjähdyksissä. Heinäkuun puolivälissä Sundasalmesta löydettiin kellumasta hohkakiveä. Elokuun 11. päivään mennessä tuhkaa alkoi levitä pieneltä vuorelta.
Keskipäivällä 26. elokuuta tulivuori alkoi jysähdellä noin kymmenen minuutin välein yhä voimakkaammin kiihtyvällä vauhdilla. Tuhkaa nousi alussa 25 kilometrin korkeuteen. Tuhkapilvi levisi illalla yli 320 neliökilometrin alueelle kohoten samalla 36 kilometrin korkeuteen. Purkaus syöksi ilmoille noin 25 kuutiokilometriä kiveä ja tuhkaa, sekä sai aikaan voimakkaimman äänen mikä on merkitty muistiin − purkauksen aiheuttama räjähdys kuultiin jopa Alice Springsissä Australiassa ja Rodriguesin saarella Mauritiuksen lähellä. Kovin räjähdys tapahtui 27. elokuuta 1883 kello 10:02, kun räjähdys romautti saaren magmakammioon. 23 neliökilometriä saaresta romahti kuuden kilometrin läpimittaiseen kalderaan.
Purkauksen voima oli tulivuoriasteikolla VEI 6, mikä vastaa 200 megatonnia. Voima oli noin neljä kertaa suurempi, kuin ihmisen räjäyttämä vetypommi Tsar-bomba. Purkaus sinkosi ilmaan 10 kuutiokilometriä tiheää kiveä (DRE) vastaavan määrän ainetta.
Dyveke Sigbritsdatter
thumb|Kristian II ja Dyveke, Vilhelm Rosenstandin historiamaalaus (1885). Dyveke Sigbritsdatter (myös Ottikesdatter; n. 1491 – 21. syyskuuta 1517 Kööpenhamina, Tanska) oli Tanskan kuninkaan Kristian II:n hollantilaissyntyinen rakastajatar. Dyveken murhaksi väitetty äkillinen kuolema lietsoi kuningas Kristiania siirtymään mielivaltaisempaan hallintoon.
Elämä
Dyveken äiti oli hollantilaissyntyinen Sigbrit Willoms, joka omisti 1500-luvun alussa majatalon Bergenissä Norjassa. Isästä tiedetään vain etunimi Ottike. Nimi Dyveke tarkoittaa hollanniksi ”pikku kyyhkyä”. Silloinen Tanskan kruununprinssi ja Norjan käskynhaltija Kristian iski silmänsä nuoreen Dyvekeen tavatessaan tämän tanssiaisissa Bergenin raatihuoneella Norjan-matkallaan vuonna 1507 (toisten lähteiden mukaan 1509). Äiti ja tytär muuttivat Kristianin luo Osloon, jossa Dyvekestä tuli Kristianin rakastajatar ja Sigbritistä tämän luotettu neuvonantaja. He siirtyivät Kööpenhaminaan Kristianin tultua Tanskan kuninkaaksi vuonna 1513. Dyveke asui aluksi pääkaupungin ulkopuolella kuninkaallisella Hvidøren tilalla, mutta muutti vuonna 1516 Kööpenhaminan keskustassa Amagertorv-torin laidalla sijainneeseen taloon.
Kuningas Kristian jatkoi Dyveken pitämistä rakastajattarenaan sen jälkeenkin kun oli solminut vuonna 1515 avioliiton Elisabet Itävaltalaisen kanssa. Tämä herätti pahennusta tanskalaisten keskuudessa ja sai raivoihinsa myös kuningatar Elisabetin isoisän, keisari Maksimilianin, sekä Elisabetin veljen, tulevan keisari Kaarle V:n. Dyveke kuoli äkisti vuonna 1517, huhujen mukaan syötyään myrkytettyjä kirsikoita. Nykyhistorioitsijoiden arvion mukaan todellinen kuolinsyy saattoi olla myös umpilisäkkeen tulehdus. Kuningas Kristian epäili murhaajaksi linnanpäällikköään Torben Oxea, ja järjesti tämän tuomituksi kuolemaan ja mestatuksi. Tätä on pidetty ensimmäisenä niistä Kristian II:n toimista, jotka myöhemmin toivat hänelle liikanimen ”Kristian Tyranni”, ja se käänsi aateliston häntä vastaan. On myös väitetty, että Kristian muuttui päätöksenteossaan ankarammaksi, kun Dyveken pehmentävä vaikutus oli poissa. Sigbritin vaikutusvalta sen sijaan kasvoi Dyveken kuoltua ja hän pysyi kuninkaan tärkeimpänä neuvonantajana, kunnes Kristian syöstiin vallasta vuonna 1523.
Dyveke haudattiin Helsingørin karmeliittaluostarin kirkkoon.
Fiktiossa
Dyveke on ollut aiheena useissa näytelmissä, joita ovat muun muassa Ole Johan Samsøen Dyveke (1796) ja Adolf Paulin Kuningas Kristian II (1898). Viimeksi mainittu tunnetaan Jean Sibeliuksen siihen säveltämästä musiikista, joka sisältää muun muassa Dyveken tanssin.
Melchior von Hatzfeldt
thumb|Melchior von Hatzfeldt. Melchior von Hatzfeldt (oik. Melchior, Hatzfeldtin kreivi) (20. lokakuuta 1593, Altenkirchen – 9. tammikuuta 1658, Powitzko, Sleesia) oli keisarillisen armeijan marsalkka vuosina 1632–46 ja taisteli keisarillisessa armeijassa lähes koko kolmikymmenvuotisen sodan. Hän hävisi ruotsalaisille Wittstockin (1636) ja Jankovin (1645) taistelut.
Hatzfeldt sai hengellisen koulutuksen diakoniksi. Kolmikymmenvuotisen sodan puhjettua hän kuitenkin liittyi Ferdinand II:n keisarilliseen armeijaan vuonna 1620. Vuonna 1625 hän siirtyi Albrecht von Wallensteinin alaisuuteen ja 1632 hänestä tuli eversti. Wallensteinin murhan jälkeen 1634 Hatzfeldt siirtyi Matthias Gallasin armeijaan ja hänet ylennettiin 1635 keisarillisen armeijan marsalkaksi.
Yhdistyneen saksilais-keisarillisen armeijan komentajana Hatzfeldt hävisi ruotsalaisille Wittstockin taistelun 4. lokakuuta 1636. Hänellä oli miesylivoima, mutta Johan Banérin uhkarohkea 11 kilometrin koukkaus Hatzfeldtin selustaan ratkaisi taistelun. Pakoon lähtenyt armeija tuhottiin seuraavan päivän aikana.
Uudestaan Hatzfeldt kohtasi ruotsalaiset Jankovin taistelussa 1645, tällä kertaa vastassa oli Lennart Torstensson. Ruotsalaiset voittivat taistelun ja keisarilliset menettivät koko tykistönsä ja puolet miesvahvuudestaan, Hatzfeldtin itsensäkin jäädessä vangiksi. Hänet kuitenkin vaihdettiin pian vapaaksi. Hän jätti keisarin palveluksen vuonna 1646, mutta kutsuttiin takaisin vuonna 1657 taistelemaan Puolaan hyökänneitä ruotsalaisia vastaan Pohjan sodassa.
Äl’ yli päästä perhanaa
Äl’ yli päästä perhanaa on vuonna 1968 valmistunut Matti Kassilan ohjaama elokuva. Käsikirjoituksen tekivät Kassila ja Kari Kyrönseppä.
Kassila palasi elokuvaohjauksen pariin viiden vuoden tauon jälkeen. Elokuva valmistui aikana, jolloin televisio oli jo alkanut syödä kotimaisen elokuvan yleisöä. Kassila halusi tällä elokuvalla kommentoida elokuvan kriisiä. Vain yhden elokuvan tehneen tuotantoyhtiö Matti Kassila & co:n osakas oli muun muassa liikemies Heikki Tavela, joka rahoitti elokuvan.
Elokuvan yleisömenestys oli vuoden 1968 heikoimpia, vaikka sitä markkinoitiin tehokkaasti, ja se tuotti suuret tappiot. Kinoklubin televisiosarjassa, jossa ohjaajat Matti Kassila ja Markku Pölönen sekä tuottaja Markus Selin listasivat omia epäonnistuneita elokuviaan ja syitä epäonnistumiseen, Kassila piti elokuvaa yhtenä huonoimmista ohjauksistaan.
Juoni
pienoiskuva|oikea|[[Helge Herala Sandelsin roolissa.]] Tarina kertoo kosteissa illanistujaisissa pidetystä elokuvan suunnittelupalaverista, jossa mukana ovat kirjailija Yki-Mustonen, säveltäjä Järvi, lyhytelokuvaohjaaja Jyrki Kytösalo vaimoineen ja tuottaja Arvi Mattila ideoineen. Suurin osa elokuvasta koostuu kolmesta itsenäisestä jaksosta, jotka kuvaavat palaveri-illan aikana syntyneitä elokuvaideoita. Ensimmäisen aiheena on kenraali Johan August Sandels ja Koljonvirran taistelu, toisessa kieltolain aikainen pirtun salakuljetus ja kolmannessa nykyaikaan tai lähitulevaisuuteen sijoittuva tv-äänestyksenä järjestettävä Suomen presidentinvaali. Matti Kuusla esiintyy viimeisessä jaksossa cameoroolissa.
Vastaanotto
Paula Talaskiven (Helsingin Sanomat) mukaan elokuvassa on ideoita, mutta siitä puuttuu lajityypin, parodian, kepeys, ja siksi se epäonnistuu. Myös Erkka Lehtola (Aamulehti) löysi siitä hyvää, esimerkiksi huumorista. Hänen kokonaisarvionsa mukaan elokuva ei kuitenkaan ole onnistunut, ja moitteita saivat niin kuvaus, musiikki kuin näyttelijätkin. Heikki Eteläpää (Uusi Suomi) löysi elokuvan valopilkut nimenomaan sen alkupuolelta. Pertti Lumirae (Päivän Sanomat) luonnehti sitä pitkäksi elokuvaksi laajennetuksi tv-sketsiksi. Yrjö Kemppi (Ilta-Sanomat) sen sijaan kehui elokuvaa miltei sen kaikilta osatekijöiltä. Dialogi oli hänen mukaansa ”notkeimpana mitä kotimainen elokuva on puhunut”.
Televisioesityksen yhteydessä esittämässään arviossa Leena Virtanen (Helsingin Sanomat) arvioi, etteivät nimekkäät näyttelijät ja vierailijat pelasta elokuvaa. Parodia ei toimi.
Pachacamac
pienoiskuva|Pachacamacin rauniot Pachacamac oli oraakkelistaan tunnettu kulttuuri muinaisella Perun rannikolla 200–600 jaa. Se liittyy ns. varhaiseen välikauteen. Tätä kulttuuria kutsutaan myös Lima-nimellä.
Pirkkoliisa Tikka
Pirkkoliisa Tikka (oik. Pirkko-Liisa Tikka, o.s. Lampela; s. 19. heinäkuuta 1947 Helsinki) on suomalainen oopperalaulaja (sopraano) ja näyttelijä. Hän on esiintynyt urallaan Kansallisoopperan lisäksi muun muassa Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa sekä Berliinin Staatsoperassa. Tikka tunnetaan myös television musiikkiaiheisista lastenohjelmista. Hänen vanhempansa ovat elokuvaohjaaja Viljo Lampela ja näyttelijä Kaija Rahola ja entinen puolisonsa (1968–1977) kapellimestari Kari Tikka.
Öljy
thumb|Öljyä ja vettä thumb|Oliiviöljyä thumb|Synteettistä moottoriöljyä Öljy on veteen liukenematon palava nestemäinen orgaaninen yhdiste.
Maaöljy
Usein öljy-sanalla viitataan nimenomaan maaöljyyn (raakaöljyyn), jota pumpataan maan sisältä. Se on hiilivetyjen seos. Maaöljy on tällä hetkellä yksi maailman tärkeimmistä energianlähteistä, ja se liittyy olennaisena osana kansainväliseen politiikkaan. Maaöljyä kulutettiin vuonna 2004 maailmassa noin 13 miljardia litraa (83 miljoonaa tynnyriä) ja Suomessa noin 35 miljoonaa litraa (220 tuhatta tynnyriä) päivässä. Siitä valmistettuja polttoaineita ovat bensiini ja dieselöljy sekä kevyt ja raskas polttoöljy. Paitsi polttoaineena, maaöljystä valmistettuja tuotteita käytetään myös voiteluöljyinä sekä teollisuudessa esimerkiksi muovien valmistukseen. Maaöljy on fossiilinen polttoaine ja sellaisena ehtyvä luonnonvara, joka on syntynyt maapallolle miljoonien vuosien aikana.
Rasvaöljyt
Öljy-sanaa käytetään myös sellaisista rasvoista, jotka huoneenlämmössä ovat nestemäisiä. Useimmat niistä ovat kasvikunnan tuotteita, ja niitä sanotaan myös kasviöljyiksi. Niitä saadaan monien kasvien siemenistä sekä muutamien kasvien hedelmistäkin. Niitä käytetään varsinkin ravintoöljyinä, mutta myös teknisiin tarkoituksiin ja kemianteollisuuden raaka-aineina.
Nestemäisiä rasvoja eli rasvaöljyjä esiintyy myös eläinkunnassa, esimerkiksi kalaöljy. Kalaöljyä on muun muassa sardiiniöljy. Tietyistä äyriäisistä saadaan krilliöljyä.
Eteeriset öljyt
Eteeriset öljyt ovat monissa kasveissa pieninä määrinä esiintyviä, herkästi haihtuvia yhdisteitä. Kemiallisesti ne eivät muistuta sen enempää maaöljyä kuin rasvaöljyjäkään. Ne ovat yleensä voimakkaasti tuoksuvia aineita, ja ne saavat aikaan monet kukkien ja hedelmien tuoksut. Niitä on runsaasti myös maustekasveissa.
Sari Eero
Sari Marketta Eero (o.s. Keskitalo, s. 6. huhtikuuta 1985 Tornio) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen pikajuoksija, jonka kasvattajaseura on Pellon Ponsi. Hänen päälajejaan olivat 100 ja 200 metriä.
Eero oli mukana 2006 EM-kisoissa, joissa hän sijoittui 200 metrillä 16. sijalle ennätyksellään 23,55. Kalevan kisoissa Eero saavutti seitsemän Suomen mestaruutta vuosien 2006 (200 m: 23,85 s), 2007 (200 m: 23,71 s), 2008 (100 m: 11,49 s; 200 m: 23,59 s), 2009 (100 m: 11,90 s; ja 200 m: 24,34 s) ja 2010 (100 m: 12,02 s) kisoista. SM-hopeaa hän sai vuosien 2004 (100 m: 11,81 s), 2006 (100 m: 11,82 s), 2007 (100 m: 11,62 s) ja 2010 (200m: 24,50 s) kisoista. Sisäratojen Suomen-mestaruuden hän voitti 200 metrillä 2003, 2006, 2008 ja 2010 sekä sai hopeaa 2004 ja 2011. 60 metrin SM-kilpailussa hän sijoittui toiseksi 2006, 2007, 2008 ja 2009. Eero juoksi harvoin kilpaillun 150 metrin juoksun epävirallisen Suomen ennätyksen 17,47 s Rovaniemellä 29. heinäkuuta 2007. Ennätyksen rikkoi toukokuussa 2023 Aino Pulkkinen.
Eero lopetti uransa Lahden Kalevan kisoihin 2012, joissa hän karsiutui 100 metrin finaalista. Hänen valmentajanaan toimi hänen isänsä Aatos Keskitalo.
Fennoskandia
pienoiskuva|Fennoskandian kartta. Fennoskandia on Pohjois-Euroopassa sijaitseva maantieteellinen alue, johon kuuluvat Skandinavian niemimaa sekä Suomi, Itä-Karjala ja Kuola. Fennoskandia on niemimaa, jonka erottavat muusta Euraasian mantereesta Itämeri, Vienanmeri ja niiden välinen kannas. Suurin osa Fennoskandiaa kuuluu Baltian kilpeen. Fennoskandiaan kuuluvat koko Suomi, Ruotsi ja Norja lukuun ottamatta kyseisiin maihin kuuluvia saaria sekä pieni osa Venäjästä. Fennoskandian pohjoisinta osaa kutsutaan Lapiksi.
Fennoskandia on määritelty erilliseksi alueeksi luonnontieteensä ja -historiansa perusteella. Nimen otti ensimmäisenä käyttöön suomalainen geologi Wilhelm Ramsay.
Moritz Moszkowski
thumb|right|Moritz Moszkowski. Moritz (Maurycy) Moszkowski (23. elokuuta 1854 Breslau, Puolan kuningaskunta – 4. maaliskuuta 1925 Pariisi, Ranska) oli puolalaistaustainen saksalainen säveltäjä ja pianisti. Hän kuuluu niin kutsutun salonkimusiikin tunnetuimpiin edustajiin.
Ura
Vuonna 1897 Moszkowski asettui Pariisiin ja toimi siellä opettajana. Hän sijoitti tekijänoikeustulonsa saksalaisiin ja puolalaisiin arvopapereihin, mutta ensimmäisen maailmansodan puhjettua ne menettivät arvonsa. Sodan jälkeen Moszkowski oli sairas ja velkaantunut, mutta hyväntekeväisyyskonserteilla helpotettiin hänen rahatilannettaan.
Moszkowski oli kahdesti naimisissa, ja hänellä oli kaksi lasta. Hänen toinen vaimonsa oli Cécile Chaminaden sisar.
Moszkowskin sävellystuotantoon kuuluu ooppera Boabdil, baletti Laurin, E-duuri-pianokonsertto, orkesteriteoksia sekä yli kaksisataa pienimuotoista pianosävellystä, monet hyvinkin taiturillisia, kuten Kipunoita (Étincelles) op. 36 nro 6, jota Vladimir Horowitz usein esitti.
Pirkkoliisa Ahponen
Pirkkoliisa Ahponen (os. Pulkkinen; s. 2. lokakuuta 1943, Vesanto) on Itä-Suomen yliopiston yhteiskuntapolitiikan emeritaprofessori.
Ahponen tuli ylioppilaaksi Valtion iltaoppikoulusta (1967). Hän suoritti yhteiskuntatieteiden kandidaatin tutkinnon Jyväskylän yliopistossa 1978, filosofian lisensiaatin tutkinnon Joensuun korkeakoulussa 1983 ja yhteiskuntatieteiden tohtorin tutkinnon Joensuun yliopistossa 1991. Arposen suomenkielinen väitöskirjatyö (1991) oli otsikoitu Kulttuuripolitiikka ja sen representaatiot : tutkimus ylevän maallistumisesta. Hän on ollut Jyväskylän yliopiston dosentti vuodesta 1995 lähtien.
Kulttuuripolitiikan ja elämäntavan tutkija
Pirkkoliisa Ahponen toimi vuodesta 1977 tutkimussihteerin ja tutkijan tehtävissä Suomen Akatemian rahoittamassa ja J. P. Roosin johtamassa elämäntapatutkimuksessa (työnantajana Suomen Akatemia 1977–1980, ja Joensuun korkeakoulu, myöhemmin Joensuun yliopisto 1981–1990). Yhteiskuntapolitiikan lehtorin (-1990) ja apulaisprofessorin (1991–1993) virkojen hoitamisen jälkeen hänet nimitettiin Joensuun yliopiston yhteiskuntapolitiikan professoriksi 1993, missä tehtävässä hän toimi vuoteen 2011. Hän toimi Yhteiskuntatieteiden tiedekunnan varadekaanina (1995–2001) ja laitosjohtajana (2003–2006).
Ahposen väitöskirja ja sen jälkeinen tuotanto suuntautui erityisesti kulttuuripolitiikkaan postmodernissa yhteiskunnassa.
Ahponen toimi Janus-aikakauskirjan päätoimittajana 2002–2004. Hän osallistui aktiivisesti International Sociological Associationin (ISA) toimintaan, jossa hän toimi vieraantumisteorian ja -tutkimuksen tutkimuskomitean sihteerinä 1998–2002 ja hallituksen jäsenenä. ISA on kansainvälinen sosiologinen järjestö, johon kuuluu sekä henkilöjäseniä että ja kansallisia sosiologisia järjestöjä. Se pyrkii edistämään sosiologista tietämystä kaikkialla maailmassa muun muassa kehittämällä henkilökohtaisia ​​kontakteja sosiologien välillä.
Michel Teló
Michel Teló (s. 21. tammikuuta 1981 Medianeira, Paraná, Brasilia) on brasilialainen laulaja ja säveltäjä. Hänen tunnetuin kappaleensa ”Ai Se Eu Te Pego!” oli listaykkösenä monessa Euroopan maassa.
August Capital
August Capital on yhdysvaltalainen pääomasijoitusyhtiö, joka toimii venture capital -rahoittajana varhaisen vaiheen yrityksille. August Capital hallinnoi noin 1,5 miljardin dollarin sijoitusomaisuutta.
Elonkorjaajat
Elonkorjaajat oli 1960-luvun lopulla syntynyt ja 1970-luvulla toiminut taiteilijaryhmä. Ryhmän poikkitaiteellisissa happeningeissa ja näyttelyissä yhdistettiin maalausta, valokuvaa, runoutta, ääntä ja esinetaidetta.
Ryhmän johtohahmona toimi Jan Olof Mallander. Muita jäseniä olivat muun muassa Carolus Enckell, Antero Kare, Olli Lyytikäinen, valokuvaajat Philip von Knorring, Carl-Erik Ström, arkkitehti Stuart Wrede, säveltäjä Pekka Airaksinen ja Ilkka-Juhani Takalo-Eskola. Suomessa tuntemattomampi Stuart Wrede on toiminut ulkomailla, muun muassa MOMAn arkkitehtuuriosaston johtajana.
Toiminnan keskuksena oli helsinkiläinen Cheap Thrills -galleria eli Halvat Huvit. Galleria muun muassa esitteli kansainvälistä käsitetaidetta suomalaisyleisölle. Elonkorjaajat esittivät myös ensimmäisinä Suomessa videotaidetta vuonna 1971. Videon ohella Elonkorjaajat välittivät ensimmäisiä kosketuksia minimalismiin ja käsitetaiteeseen, kuten Fluxus-ryhmään.
Ryhmä järjesti vuosina 1970-1978 joukon näyttelyitä ja tapahtumia. Tärkeimpiä olivat Todelliset valheet vuonna 1970, Elonkorjuupäivät 1971 ja Tajunnan tarroja 1976. Ryhmäläiset suosivat naivistisilla keinoilla leikittelyä ja primitiivisyyttä. Elonkorjaajat olivat kiinnostuneita myös itämaisista filosofioista, kasvisruoasta, luonnosta ja mystiikasta.
Turun kaupunginjohtaja
Turun kaupunginjohtaja oli vuoteen 2021 asti käytössä ollut virka, jonka haltijan tehtävänä oli johtaa Turun kaupungin hallintoa ja taloutta sekä toimielinten, virastojen ja laitosten ja kaupungin henkilökunnan toimintaa ja muuta kaupungin toimintaa. Kaupunginjohtaja toimi Turun kaupunginhallituksen alaisena. Turun kaupunginjohtaja työskenteli kaupungin konsernihallinnossa. Viimeisenä virkaan valittiin Minna Arve, joka aloitti 9. marraskuuta 2017. Vuonna 2021 siirryttiin pormestarimalliin ja kaupunginjohtaja korvatiin pormestarilla. Minna Arve valittiin myös tähän tehtävään.
Kaupunginjohtajan toimialaan kuuluvat:
Aiemmat kunnallis- ja oikeuspormestarit
pienoiskuva|Turun [[Vanha Suurtori. Vanha raatihuone on kuvan vasemmassa reunassa.]] Raatilaitos sekä siihen liittyvät pormestarin ja raatimiehen virkanimikkeet tulivat Ruotsin valtakuntaan Saksasta 1300-luvulla. Raadin tehtävä oli hoitaa kaupungin yleistä hallintoa ja taloutta, ylläpitää järjestystä ja jakaa oikeutta. Sen jäseninä istui kaupungin porvareita jotka kantoivat raatimiehen virkanimikettä, ja sen toimintaa johti pormestari. Maunu Eerikinpojan kaupunginlaissa vuodelta 1349 raati määrättiin jokaisen Ruotsin valtakunnan kaupungin hallintoelimeksi. Suomalaisista kaupungeista ensimmäinen maininta raadin ja pormestarin olemassaolosta on Turusta vuodelta 1324. thumb|upright|Vuosina 1501–1502 Turun pormestarina toiminut [[Lars Skalm kuvattuna Sauvon kirkon kalkkimaalauksesta. ]]
Pormestarin ja raatimiesten toimenkuvat oli kaupunginlaissa määritelty sangen väljästi. Pormestari johti raadin työskentelyä ja oli vastuussa kaupunginhallinnosta. Virallisia pätevyysvaatimuksia ei pormestareille laissa asetettu. Kaupunkilain mukaan jokaisella kaupungilla tuli olla kolmekymmentä raatimiestä ja kuusi pormestaria, mutta tätä kyettiin noudattamaan ainoastaan Tukholmassa. Lakia uudistettaessa 1600-luvulla määrä supistettiin 24 raatimieheen ja neljään pormestariin. Käytännössä Turun ja Viipurin kaltaisissa suurissa kaupungeissa oli useita pormestareita, mutta pienemmissä vain yksi.
1600–1700-lukujen aikana ruotsalainen kaupunginhallinto uudistui ja pormestarin ja raadin tehtävät määriteltiin tarkemmin. Vanhaa hallintoa ja oikeudenkäyttöä hoitanut raati jakautui Turussa ja muissa suurissa kaupungeissa kahdeksi eri elimeksi: maistraatiksi, joka hoiti kaupungin hallinnon, ja raastuvanoikeudeksi, joka jakoi oikeutta. Myös pormestarin virka jakautui kahteen toimeen: maistraatin puheenjohtajaan eli kunnallispormestariin ja raastuvanoikeuden ylimpään tuomariin eli oikeuspormestariin. Raastuvanoikeuden puheenjohtajana toimineilta oikeuspormestareilta alettiin vaatia juridista koulutusta, aluksi epävirallisesti ja vuodesta 1749 lain voimalla.
Vuoden 1873 kunnallisasetuksessa kaupunkeihin määrättiin perustettavaksi vaaleilla valittavat kaupunginvaltuustot, jotka saivat perinteisesti maistraateille kuuluneen ylimmän kunnallisen päätösvallan. Tämän jälkeen kunnallispormestarin johtama maistraatti toimi valtuustopäätösten valmistelijana ja toimeenpanijana. Tämänkin aseman maistraatti kuitenkin menetti vuoden 1927 kunnallislain muutoksessa, kun valmistelu- ja toimeenpanotyötä varten perustettiin uusi toimielin kaupunginhallitus. Samalla kunnallispormestari menetti asemansa kaupungin korkeimpana hallintovirkamiehenä kaupunginhallituksen puheenjohtajalle eli kaupunginjohtajalle.
Wang Hongwen
thumb|Wang Hongwen 1960-luvulla. Wang Hongwen (1935 Changchun, Liaoning – 3. elokuuta 1992 Peking)  oli kiinalainen työväenjohtaja ja kommunistipoliitikko, joka kuului kulttuurivallankumouksen aikana 1960–1970-luvuilla niin sanottuun neljän koplaan.
Wang Hongwen oli lähtöisin köyhästä maatyöläisperheestä. Hän liittyi alaikäisenä Kansan vapautusarmeijaan ja osallistui vapaaehtoisena sotilaslähettinä Korean sotaan. Sen jälkeen hän työskenteli puuvillatehtaassa Shanghaissa. Ennen kulttuurivallankumouksen käynnistymistä vuonna 1966 hän oli täysin tuntematon työläinen. Kesäkuussa 1966 Wang ja kuusi muuta työläistä julkistivat seinälehden, jossa vaadittiin heidän tehtaansa johtoa eroamaan. Itse Mao Zedong ylisti myöhemmin tätä seinälehteä ”kulttuurivallankumouksen ensimmäiseksi merkittäväksi seinälehdeksi”. Vieraillessaan Pekingissä syyskuussa 1966 Wang sai tavata muun muassa Maon ja Lin Biaon. Hän valitti Shanghain paikallisen puoluejohdon pyrkivän kapinallisten tukahduttamiseen ja Kulttuurivallankumouksen pienryhmä ilmoitti tukevansa häntä. Shanghaihin palattuaan Wang osallistui paikallisen johdon syrjäyttämiseen ja vuoden 1967 alussa lyhytikäisen Shanghain kommuunin perustamiseen. Hän asettui tukemaan paikallisen propagandajohtajan Zhang Chunqiaon pyrkimyksiä. Shanghain kommuuni korvattiin Maon toiveiden mukaisesti vallankumouskomitealla, jonka varapuheenjohtajaksi Wang valittiin.
Wang, Zhang Chunqiao, Jiang Qing ja Yao Wenyuan tultiin tuntemaan niin sanottuna neljän koplana. Wang oli nuorin neljän koplan jäsenistä. Nuorekkaan Wangin kerrottiin olevan erityisen läheinen Jiang Qingin kanssa. Wang alkoi kulttuurivallankumouksen myötä kohota Kiinan kommunistisen puolueen hierarkiassa. Hänet valittiin vuoden 1969 puoluekokouksessa keskuskomiteaan ja hän toimi 1971–1976 Shanghain puoluekomitean johtajana. Vuonna 1973 hänet valittiin koko puolueen varapuhemieheksi. Vuoden 1973 puoluekokouksessa Wang kuvattiin suoraan Maon rinnalla, ja hänestä oletettiin tuolloin kaavailtavan jopa Maon seuraajaa. Maon kuoleman jälkeen Wang ja muut neljän koplan jäsenet kuitenkin pidätettiin Hua Guofengin määräyksestä lokakuussa 1976 ja erotettiin puolueesta. Wang tuomittiin tammikuussa 1981 elinkautiseen vankeuteen. Hänet siirrettiin vuonna 1986 vankilasta sairaalaan etenevän maksasyövän vuoksi, johon hän kuoli 1992.
Anton Forsberg
Anton Forsberg (s. 27. marraskuuta 1992 Härnösand, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa NHL-seura Ottawa Senatorsin organisaatiossa. Forsberg on perhostyylin maalivahti, jonka vahvuuksiin kuuluu koko, pelinlukutaidot ja kaksinkamppailut. Hänellä on kuitenkin kokonaisvaltaisesti kehitettävää tekniikassaan ja Forsbergin tulisi käyttää peittävyyttään paremmin hyväksi.
Seuraura
200px|thumb|left|Forsberg [[SHL-joukkue MODO Hockeyn paidassa kaudella 2013–2014.]] Forsbergin kasvattajaseura on AIK Härnösand, jossa hän teki debyyttinsä miesten peleissä jo 15-vuotiaana Ruotsin I-divisioonassa kaudella 2007–2008. Kaudeksi 2008–2009 Forsberg siirtyi MODO Hockeyn J18-junioreihin. Heinäkuussa 2010 hän teki kolmivuotisen sopimuksen MODO:n Elitserien-joukkueen kanssa. Forsberg pelasi kauden 2010–2011 lähes kokonaan MODOn J20-joukkueessa, mutta hän kävi kauden aikana myös yhden ottelun mittaisella lainalla kasvattajaseurassaan AIK Härnösandissa I-divisioonaottelussa marraskuussa 2010.
Columbus Blue Jackets varasi Forsbergin seitsemännellä kierroksella 188. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2011. Kaudella 2011–2012 hän nousi MODO:n Elitserien-joukkueen kakkosmaalivahdiksi Mikael Tellqvistille. Forsberg pelasi debyyttikaudellaan 14 Elitserien-ottelua. Kaudeksi 2012–2013 hänet lainattiin HockeyAllsvenskan-joukkue Södertälje SK:hon. Joukkue eteni Kvalserieniin saakka, mutta jäi kuitenkin ilman sarjanousua. Toukokuussa 2013 Forsberg teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Blue Jacketsin kanssa, mutta hän pelasi kauden 2013–2014 vielä lainalla MODO:ssa, jossa Forsberg pelasi Linus Ullmarkin pääasiallisena kakkosmaalivahtina 22 ottelua. SHL-kauden jälkeen, maaliskuussa 2014 hän siirtyi loppukevääksi AHL-joukkue Springfield Falconsin vahvuuteen. Forsberg pelasi siellä neljä runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua.
Kaudella 2014–2015 Forsberg kantoi suurimman osan Springfield Falconsin torjuntavastuusta ja pelasi 30 runkosarjaottelua. Hän pelasi kauden aikana myös AHL:n tähdistöottelussa. Forsberg pelasi kauden aikana viisi NHL-ottelua Blue Jacketsissa. Hän teki NHL-debyyttinsä 1. marraskuuta 2014 vieraissa New Jersey Devilsia vastaan. Forsberg torjui Blue Jacketsin 3–2-tappioon päättyneessä ottelussa 26 kertaa.
Maajoukkueura
Forsberg pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2012, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Forsberg toimi turnauksessa Ruotsin kakkosmaalivahtina Johan Gustafssonille ja pelasi kahdessa ottelussa. Yhteensä hän on pelannut viisi nuorten maaottelua.
Forsberg on pelannut myös Ruotsin A-maajoukkueessa kaksi ottelua.
Uhkapeliä Shanghaissa
Uhkapeliä Shanghaissa (The Shanghai Gesture) on Josef von Sternbergin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1941.
Tuotanto
Tuottaja Arnold Pressburger päätti vuonna 1941 herättää henkiin idean filmata sensaationäytelmä, jonka filmatisointi ei siihen mennessä ollut onnistunut, eli John Coltonin The Shanghai Gesture, jonka tapahtumapaikka oli eksoottinen kiinalainen bordelli. Ilotalo oli kuitenkin tabu tuolloisessa Hollywoodissa, ja miljöö muutettiin luksuspelitaloksi.
Sternberg sai hankkeeseen myötämielisen tuottajan, aiemmat vapautensa ohjaajana ja ehdottoman määräysvallan joka alueella näyttelijävalinta mukaan lukien. Kun ohjaaja tarjoutui lähettämään käsikirjoituksen maineikkaalle saksalaiselle näyttelijälle Albert Bassermanille, tämä vastasi, että näytteleminen Sternbergin elokuvassa olisi kunnia, eikä hänen tarvitse lukea käsikirjoitusta etukäteen.
Juoni
Elokuva alkaa kun nuori amerikkalainen tyttö saapuu isoon kiinalaiseen pelikasinoon.
Tyttö esittäytyy nimellä Poppy eli Unikko, (Gene Tierney)mikä herättää sekavia mielipiteitä ja tunteita.
Nyt paikalle ilmestyy talon emäntä (Ona Munson); hän on jääkylmä ja julma nainen, joka kantaa syvää kaunaa entiselle aviomiehelleen. Hän ei tiedä että Poppy on hänen tyttärensä ja on kylmästi myymässä tätä prostituoiduksi ennen kuin totuus paljastuu; nyt käy selväksi että hänen entinen miehensä ei kavaltanut hänen rahojaan: ne olivat kiinni suuressa jos varmassa rakennushankkeesta ja olisi maksettu heti sen valmistuttua - mutta kohtalo päätti toisin!
Tierneyn liekkimäinen hehku ja Munsonin jäinen olemus täydentävät toisiaan loistavasti - ja loppukohtaus onkin sitten suurta draamaa.
Tiedusteluvalvontavaliokunta
Tiedusteluvalvontavaliolautakunta (TiV) on yksi Suomen eduskunnan seitsemästätoista pysyvästä valiokunnasta, jonka tehtävä on toimia siviili- ja sotilastiedustelutoiminnan parlamentaarisena valvojana. Valiokunta valvoo tiedustelutoiminnan asianmukaisuutta ja tarkoituksenmukaisuutta, seuraa ja arvioi tiedustelutoiminnan painopisteitä, seuraa ja edistää perus- ja ihmisoikeuksien toteutumista tiedustelutoiminnassa, käsittelee valmistelevasti tiedusteluvalvontavaltuutetun kertomukset ja käsittelee tiedusteluvalvontavaltuutetun valvontahavainnot.
Tiedusteluvalvontavaliokunnalla on oikeus omasta aloitteestaan ottaa käsiteltäväkseen toimialaansa kuuluva asia sekä laatia siitä mietintö täysistuntoon, jos valiokunta katsoo asian merkityksen sitä vaativan.
Tiedusteluvalvontavaliokunta osallistuu tiedusteluvalvontavaltuutetun nimittämiseen lausumalla mielipiteensä asiasta valtioneuvostolle.
Muista valiokunnista poiketen tiedusteluvalvontavaliokunta asetetaan vasta sen jälkeen, kun valtioneuvosto on eduskuntavaalien jälkeen tullut nimitetyksi, jollei eduskunta puhemiesneuvoston ehdotuksesta toisin päätä. Tämän lisäksi muista valiokunnista poiketen tiedusteluvalvontavaliokunnan jäseneksi tai varajäseneksi aiotun kansanedustajan on pyydettävä tietosuojavaltuutettua tarkastamaan, onko henkilötietojen käsittelystä poliisitoimessa annetun lain (761/2003) 5 §:ssä tarkoitetussa suojelupoliisin toiminnallisessa tietojärjestelmässä tietoja asianomaisesta kansanedustajasta. Tietosuojavaltuutettu saattaa pyynnön tehneen kansanedustajan, hänen edustamansa eduskuntaryhmän puheenjohtajan ja eduskunnan pääsihteerin tietoon havaintonsa tietojärjestelmän sisältämien kansanedustajaa koskevien tietojen olemassaolosta.
Tiedusteluvalvontavaliokunta perustettiin ja asetettiin ensimmäisen kerran eduskunnan hyväksyttyä uudet tiedustelulait vuonna 2019.
Valiokunnan jäsenet
Tiedusteluvalvontavaliokunnassa on 11 jäsentä ja 2 varajäsentä, jotka valitaan eduskunnan täysistunnossa. Muista valiokunnista poiketen tiedusteluvalvontavaliokunnan puheenjohtajuus ja varapuheenjohtajuus jaetaan erikseen tavanomaisen valiokuntajaon ulkopuolelta. Valiokunnan puheenjohtajuuden saa suurin eduskuntaryhmä ja varapuheenjohtajuuden toiseksi suurin eduskuntaryhmä.
Clutching at Straws
Clutching at Straws on vuonna 1987 julkaistu brittiläisen Marillionin neljäs studioalbumi. Kyseessä on viimeinen albumi, jolla Fish oli laulajana. Vaikka se ei kaupallisesti menestynyt yhtä hyvin kuin edeltäjänsä Misplaced Childhood, sitä pidetään silti Fishin laulajavuosien parhaimmistoon kuuluvana albumina. Myös Fish itse on useissa haastatteluissa todennut olevansa samaa mieltä.
V (vuoden 1984 televisiosarja)
V on Kenneth Johnsonin luoma science fiction -televisiosarja, joka kertoo maahan saapuvista ulkoavaruuden vierailijoista. Suomessa sarjaa on esittänyt ainakin MTV3 ja MTV Sarja.
1980-luvulla Suomessa sarjan esittäminen herätti keskustelua, ja sen esittäminen keskeytettiin Suomessa.
Ensimmäinen V-minisarja tehtiin vuonna 1983 (2 jaksoa), sitten jatkominisarja V: The Final Battle 1984 (3 jaksoa), ja pitkä sarja V 1984–1985 (19 jaksoa).
DC Comics julkaisi vuosina 1985–1986 V-sarjakuvalehteä 18 osaa. Sarjan maailmaan sijoittuvia kirjoja julkaistiin 16 kappaletta vuosina 1984–1988.
Uppsalan linna
thumb|350px|Uppsalan linna Uppsalan linna on linna Uppsalan kaupungissa, Ruotsissa. Linna on nykyisin Uppsalan läänin maaherran residenssi.
Kuningas Kustaa Vaasa aloitti linnan rakennustyöt vuonna 1549. Hänen poikansa jatkoivat rakennustöitä. Linna vaurioitui merkittävästi tulipalossa vuonna 1702. Uudelleenrakennustyöt kestivät useita vuosia ja valmistuivat 1766 ja sen jälkeen linna on toiminut maaherran residenssinä. Uusi valtionarkisto muutti linnan lounaisosaan vuonna 1902.
Vuosina 2002-2003 linnan julkisivut kunnostettiin ja linna sai Carl Hårlemanin suunnitteleman väriskaalan 1740-luvulta. Hårlemanin lisäksi linnaan ovat kädenjälkiään jättäneet arkkitehdit Henrik von Cöllen, Paul Schütz, Franciscus Pahr ja Antonius Watz.
Linnassa on pidetty esimerkiksi kuningatar Kristiinan kruunustaluopumistilaisuus 1654 ja useita valtiopäiviä. Ulrika Eleonoran kruunajaiset 1719 olivat viimeiset linnassa pidetyt.
Siipat
Siipat eli varsinaiset lepakot (Vespertilionidae) on suurin ja tunnetuin lepakkojen (Chiroptera) heimo, jonka 300 eri lajia ovat jakaantuneet ympäri maailmaa. Osa näistä on alkuperäisiä Euroopan ja Pohjois-Amerikan asukkaita. Kaikki Suomessa asuvat lepakot kuuluvat siippoihin.
Melkein kaikki siipat ovat hyönteissyöjiä. Poikkeuksena ovat jotkut Myotis ja Pizonyx -sukujen lajit, jotka pyydystävät kaloja, ja isommat Nyctalus-suvun lajit, joiden tiedetään pyydystävän pieniä varpuslintuja lennosta. Esimerkiksi Euroopan suurin lepakkolaji, jättiläislepakko (Nyctalus lasiopterus) siirtyy säännöllisesti keväisin ja syksyisin syömään sen elinalueen ohi kulkevia muuttolintuja. Siippojen koko vaihtelee kolmesta sentistä 13 senttiin.
Nisäkäsnimistötoimikunta ehdotti lajille uutta nimeä aitolepakot.
Erik Ståhl
Erik Evald Ståhl (9. joulukuuta 1908 Teerijärvi – 23. lokakuuta 1936 Kuortane) oli suomalainen Kokkolasta kotoisin ollut 27-vuotias autonkuljettaja, joka joutui ryöstömurhan uhriksi 23. lokakuuta 1936.
Taustaa
Ståhlin perhe muutti Teerijärveltä Kokkolaan vuonna 1931. Ståhl pääsi 13-vuotiaana kokkolalaisen Granholm & Kållin tukkuliikkeen palvelukseen aluksi juoksupojaksi ja sittemmin myymäläapulaiseksi ja autonkuljettajaksi. Liike oli tilannut uuden Ford-merkkisen kuorma-auton ja lokakuussa 1936 Ståhl sai tehtäväkseen hakea auto Helsingistä ja tuoda samalla liikkeen tilaama 900 kilon lasti paahdettua kahvia Kokkolaan. Ståhl lähti 20. lokakuuta junalla Helsinkiin ja hänen oli määrä palata Kokkolaan autolla 24. lokakuuta mennessä.
Ståhl tapaa Arvi Joen
Stähl saapui Helsinkiin aamulla 21. lokakuuta. Ensimmäisen päivän hän piti vapaata tavaten muun muassa kaupungissa asuvia sukulaisiaan. Seuraavana päivänä 22. lokakuuta hän haki tilatun Ford 8 -merkkisen kuorma-auton Virtasen koritehtaalta Helsingin Malmilta. Auton kori ei ollut vielä luovutuskunnossa, joten Ståhl joutui odottamaan iltapäivään saakka sen valmistumista. Kuormaksi tuleva 15 säkin kahvierä toimitettiin samana päivänä Ståhlin pyynnöstä koritehtaalle ja illalla Ståhl pääsi lähtemään autolla kohti Kokkolaa tankattuaan 55 litraa bensiiniä.
Ståhl otti Riihimäellä kyytiin miehen, joka kertoi olevansa matkalla Kristiinankaupunkiin. He saapuivat illalla 21 aikaan Hämeenlinnaan. Ståhl jätti auton yöksi Standardin huoltoasemalle ja miehet yöpyivät Lepo-nimisessä matkustajakodissa Raatihuoneenkadulla. Kyytiin tullut mies täytti matkustajakodissa matkustajakorttinsa Arne Kosken nimellä. Nimi osoittautui myöhemmin väärennetyksi.
Ståhlin seurassa olut mies oli todellisuudessa Karijoelta kotoisin ollut Arvi Nikolai Joki (s. 6. lokakuuta 1908). Joki oli ostanut helmikuussa 1935 kotitalonsa vanhemmiltaan yhdessä lankonsa Valter Hietasen kanssa niin, että vanhemmille oli jäänyt syytinkioikeus taloon. Hän myi kuitenkin jo helmikuussa 1936 osuutensa talosta langolleen 50 000 markan kauppahinnasta. Joki myi sitten käytettyjä autoja ja hankki keväällä 1936 Harju-nimiseltä mieheltä Ortgies-merkkisen pistoolin ja panoksia vaihtokaupassa polkupyörää vastaan. Kesäkuussa 1936 Joki muutti Helsinkiin yhdessä raskaana olleen morsiamensa Anna-Liisa Hiulan ja tämän 1-vuotiaan pojan kanssa. Joki ei hankkinut Helsingissä työpaikkaa, vaan käytti aikansa lähinnä juopotteluun. Helsinkiin tullessaan hänellä oli ollut rahaa mukanaan 50 000 markkaa, mutta lokakuuhun mennessä rahat olivat kuluneet loppuun. Joki oli Karijoella asuessaan lainannut noin tuhannen markan verran rahaa viidelle karijokelaiselle miehelle, ja hän päätti lähteä perimään näitä saataviaan rahaa saadakseen. Hän lainasi asuintalonsa talonmieheltä Sulho Luomalta 150 markkaa matkarahoiksi ja otti myös pistoolinsa mukaan. Hän aikoi mennä Karijoelle junalla, mutta sai sitten eräältä tuttavaltaan kyydin Riihimäelle ja jäi siellä tienvarteen linja-autoa odottamaan josta Ståhl hänet otti kyytiinsä.
Aamulla Ståhl tankkasi autoon 40 litraa bensiiniä huoltoasemalta ja kysyi huoltoaseman hoitajalta Esko Leppäseltä reittiohjeita Vaasaan pääsemiseksi. Joen käytös herätti huomiota huoltoasemalla. Hän piileskeli näet enimmäkseen auton takana välttääkseen tulemasta nähdyksi. Ståhl jatkoi sitten matkaa Pälkäneen kautta Kangasalle. Hän ajoi harhaan Kangasalan rautatieaseman seudulla ja joutui palaamaan takaisin 10 kilometriä. Orivedellä Ståhl ja Joki aterioivat puoleltapäivin Kalle Vuorisen ruokalassa, ja myös täällä Joen käyttäytyminen herätti huomiota, koska hän pyrki istumaan kumarassa niin, ettei hänen kasvojaan nähtäisi. Orivedeltä matka jatkui Ruoveden ja Virtain kautta Alavudelle, jonne Ståhl saapui noin kello 16 aikaan. Matka jatkui sitten edelleen Kuortaneelle Ylijoen kylään, jossa Ståhl osti paikallisesta osuuskaupasta 30 litraa bensiiniä noin 17.30 aikaan ja kysyi kaupanhoitajalta parhainta reittiä Kokkolaan sekä mistä löytyisi lähin ruokailupaikka. Ståhl ja Joki saapuivat 10 minuuttia myöhemmin Kuortaneen kirkonkylään ja menivät kahville Edvard Huhtamäen kahvilaan. Miesten tullessa sisään kahvilanomistaja totesi leikillisesti, että sieltä tulevat Majakka ja Perävaunu. Kahvilassa he kysyivät lyhintä reittiä Kokkolaan ja kahvilan omistaja neuvoi heitä ajamaan Alajärven kautta, koska tie olisi parempi ja suorempi vaikka matkan varrella olikin pitkä metsäosuus. Ståhl ja Joki päättivätkin käyttää tätä reittiä. Kuortaneelle tultaessa maassa oli jo lunta, ja Ståhl kiinnitti auton takarenkaisiin lumiketjut. He lähtivät Kuortaneelta kello 18.15 aikaan pimeän jo tultua ja kääntyivät viiden kilometrin päässä Ruonansillan risteyksessä Alajärven suuntaan.
Murha Lappakankaalla
Ståhl pysäytti auton, kun he olivat tulleet Lappakankaan eteläosassa olevalle Huhtamäki-nimiselle metsäosuudelle. Täällä Joki ampui pistoolillaan kuusi laukausta, joista viisi osui Ståhlin. Hän raahasi Ståhlin ruumiin autosta metsään noin 13 metrin päähän tien reunasta. Hän otti Ståhlin lompakon ja peitti ruumiin paperilla. Ståhlin vereen tahriintunut lakki oli kuitenkin jäänyt Joen huomaamatta maantien ojaan.
Arvi Joen pakomatka
Arvi Joki palasi autolle ja ajoi sitten Alajärven, Lapuan, Ylistaron ja Kurikan kautta Kauhajoelle, jossa autosta loppui yöllä bensiini. Joki meni läheiseen taloon ja sai talon isännän Matti Mäntykankaan suostuteltua lähtemään 6 kilometrin päästä kirkonkylästä bensiiniä hakemaan. Bensiiniä odotellessaan Joki löysi auton lattialta Ståhlin kellon ja hän otti myös Ståhlin lompakossa olleet 350 markkaa rahaa haltuunsa ja heitti Ståhlin lompakon metsään.
Saatuaan 7 litraa bensiiniä Joki jatkoi matkaansa Päntäneelle, josta hän osti 30 litraa bensiiniä. Hän saapui entiseen kotikyläänsä Karijoen Ylikylään puoli viiden aikaan aamulla 24. lokakuuta ja ajoi tuntemansa kauppias Feliks Peltokosken kaupan eteen. Joki kertoi kauppiaalle, että hänellä oli autolastillinen kahvia myytävänä. Kauppias olikin kiinnostunut kahvista, vaikka Joki kertoikin hankkineensa sen rikollisin keinoin. Kauppias piti kahvia kuitenkin huonolaatuisena ja suostui maksamaan vain 700 markkaa säkiltä. Lopulta sovittiin, että kauppias ostaisi kolme 60 kilon säkkiä ja maksaisi niistä 1 400 markkaa rahaa, 800 markan arvoisen polkupyörän ja 150 markan arvosta vaatteita. Kahvisäkit siirrettiin kauppiaan makasiiniin, polkupyörä nostettiin auton lavalle ja Joki jatkoi sitten matkaa Lapväärtiin ja Siipyyhyn. Peltokoski oli luullut ostaneensa huonolaatuista salakuljetettua kahvia, mutta myöhemmin hän tutki kahvin, ja havaittuaan sen hyvälaatuiseksi alkoi epäillä, että kahvi olikin varastettua.
Frederik Storm
Seuraura
Storm on IC Gentoften kasvatti. Hän pelasi joukkueessa ensimmäiset miesten pelinsä vain 15-vuotiaana Tanskan I-divisioonassa kaudella 2004–2005. Kaudeksi 2005–2006 Storm siirtyi Herlev Hornetsiin, jossa hän pelasi neljä ensimmäistä Tanskan pääsarjaotteluaan tehden yhden syöttöpisteen. Storm oli Herlevin kakkosjoukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 4+8=12. Kaudella 2006–2007 hän pelasi Hornetsissa 23 pääsarjaottelua tehopistein 4+2=6. Storm oli sarjatasoa alempana pelanneen Rungsted/Herlevin paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 8+5=13.
Ensimmäisellä kokonaisella pääsarjakaudellaan 2007–2008 Storm teki 44 runkosarjaottelussa tehot 14+13=27, joilla hän oli Herlevin toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. Kaudeksi 2009–2010 Storm siirtyi SønderjyskE Ishockeyn riveihin. Hän oli joukkueen paras maalintekijä 17 osumallaan. Storm voitti sekä Tanskan-mestaruuden että Tanskan liigacupin. Kaudella 2010–2011 hän oli tehoilla 18+20=38 SønderjyskE:n paras maalintekijä Kim Lykkeskovin kanssa ja sijoittui sisäisessä pistepörssissä kolmanneksi. Kevään 2011 pudotuspeleissä Storm oli tehoilla 3+5=8 joukkueen paras pistemies Christoffer Kjærgaardin ja Dejan Matejicin kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi pronssia ja samalla kaudella myös Tanskan liigacupin. Storm edusti SønderjyskE:ä kauden aikana myös Continental Cupissa.
Erik Ståhl
Arvi Joen pakomatka
Siipyyn Metsälässä auton lavalta putosi maantielle Joen huomaamatta yksi kahvisäkki ja Ståhlin matkalaukku. Siipyystä Joki ajoi Merikarvialle, jonne hän saapui noin 7 aikaan aamulla. Hän hylkäsi auton eräälle sivutielle pelätessään bensiinin loppumista ja kiinni joutumista, otti auton lavalta polkupyörän ja jatkoi sillä matkaa Kankaanpäähän. Kankaanpäästä Joki matkusti linja-autolle Tampereelle polkupyörän ollessa mukana ja Tampereelta hän jatkoi matkaa vuoroin polkupyörälle ja linja-autolla takaisin Helsinkiin, jonne hän saapui puolenpäivän aikaan sunnuntaina 25. lokakuuta.
Frederik Storm
Seuraura
Kaudeksi 2011–2012 Storm siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Herlev Eaglesiin (ent. Herlev Hornets). Hän oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 20+24=44, joilla Storm jakoi AL-Bank Ligaenin pistepörssin viidennen sijan neljän muun pelaajan kanssa. Hänet valittiin kauden päätteeksi koko liigan vuoden pelaajaksi ja tähdistökentälliseen. Storm ei pelannut Herlevissä enää toista sopimuskauttaan 2012–2013, kun hänelle tuli mahdollisuus siirtyä Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue Malmö Redhawksiin. Kaudella 2013–2014, kevään 2014 Kvalserienissä Stormilla oli joukkueen paras teholukema (+2) Johan Björkin kanssa. Kaudella 2014–2015 hän oli Malmön paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 21+22=43, joilla Storm sijoittui Allsvenskanin maalipörssissä viidenneksi ja pistepörssissä seitsemänneksi. Malmö nousi kauden päätteeksi SHL:ään. Huhtikuussa 2015 Storm teki joukkueen kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Erik Ståhl
Arvi Joen pakomatka
Joki antoi morsiamelleen 500 markkaa rahaa ja maksoi velkansa talonmiehelle. Hän lähti sitten Perämies-nimiseen kantakapakkaansa lompakossaan 800 markkaa rahaa. Hän lähti kapakasta puolenyön maissa vahvasti päihtyneenä ja heräsi aamulla jossain Sörnäisissä josta hän palasi taksilla kotiinsa. Maanantaiaamuna hänellä oli herätessään jäljellä enää 60 markkaa rahaa ja lisää rahaa saadakseen hän myi Ståhlin kellon 100 markalla.