cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Move21
thumb|250px|Valmet Move21-tyyppinen veturi (JR3) ajokuntoisena Jokioisten Museorautatiellä. Move21 on Valmet Oy:n vuosina 1946–1952 rakentama kapearaiteinen dieselveturi, jonka raideleveys oli 750 millimetriä. Vetureita valmistettiin puukaasumoottorikäyttöisenä tunnuksella Move2 sotakorvauksina kaikkiaan 76 kappaletta. Kaikki veturit osti SOTEVA.
Koulutuskappale
Koska Valmetille oli jäänyt käsiin runsaasti täpärästi normit alittaen hylättyjä mutta kunnostuskelpoisia varaosia, niistä kasattiin vuonna 1950 sotakorvauskappaleiden jo valmistuttua koulutustyönä ylimääräinen Move2 -veturi, jossa oli muita saman sarjan vetureita tilavampi hytti; alustoja riitti koska PT-4- vetureita valmistui vielä pitkään.
Tämän koulutusyksilön osti suoraan rakentajalta A Ahlström Oy:n Karhulan tehtaat. Myöhemmin kapearaideliikenteen loputtua veturi muutettiin leveäraiteiseksi omalla konepajalla. Tarvittavat muunnososat toimitti Saalasti Oy.
Veturi siirrettiin myöhemmin Vihantiin mineraalivillatehtaan liikenteeseen. Veturi oli koko olemassaolonsa ajan kaasukäyttöinen, tosin puukaasutin poistettiin jo 1950-luvulla ja voimanlähteeksi tuli moottorikaasu; veturissa oli koko sen lopun työajan kaksi 11 kilon moottorikaasupulloa.
Veturista käytetään puhekielessä nimikettä Ruukin veturi viimeisen käyttäjänsä mukaan.
Veturi romutettiin 1970-luvun lopussa Vaasassa. Sen moottori ja voimansiirto ovat Jokioisten museorautatien hallussa.
Saalastille myydyt veturit
Varsinaisista sotakorvausvetureista 10 eri syistä vastaanottotarkastuksissa hylättyä jäi Suomeen; vuonna 1954 kun SOTEVA purettiin, kaikki venäläisille kelpaamaton sotakorvaustavara myytiin huutokaupalla.
Moottoriveturit osti Insinööritoimisto Saalasti ja muunsi puukaasukoneet takaisin dieselmoottoriksi, jollaisia ne olivat alun pitäen olleet. Tämä edellytti moottorin puristuksen nostamista: muunnos tehtiin palauttamalla alkuperäiset korkeammat männät sekä matalampi sylinterinkansi sekä asentamalla virranjakajan paikalle takaisin alkuperäisen kaltainen ruiskutuspumppu - eli poistettiin puukaasua varten tehdyt muutokset.
Uusitut veturit myytiin yksityisille rautatieliikenteen harjoittajille. Nämä veturit saivat uuden tyyppimerkinnän Move21 eli Move2 -veturin ensimmäinen muunnos.
Tästä huutokaupasta yrittivät aiemmin haittaa sotakorvausprosessille yrittäneet suomalaiset äärikommunistit metelöidä: Kansan Arkistossa on kirjelmiä ja poliittisia puheita, joissa vaaditaan että Suomeen jääneiden sotakorvaustavaroiden kauppahinta pitäisi luovuttaa Neuvostoliitolle tai SKPlle; Neuvostoliitto torjui vaateet.
Levennetyt kapearaiteiset
Moottorinvaihdon yhteydessä viisi vetureista levennettiin 1523 millimetrin raideleveydelle; ne saivat uuden tunnuksen, Dv100/1523. Nämä veturit menivät eri puolille Suomea: Hankoon (Forcit Oy), Säkylään (Lännen Sokeri Oy), Hämeenlinnaan (OTK Oy:n varastot), Joensuuhun (Penttilän saha Oy) ja Ouluun (Toppilan sellutehdas).
Näistä leveäraiteisiksi muunnetuista sotakorvausvetureista on säilynyt kokonaisena kaksi, jotka molemmat olivat pitkään Toijalan veturimuseossa. Toinen eli entinen hankolaisen Forcit Oy:n veturi on siellä edelleen ajokuntoisena, toinen on Lännen Tehtaiden Säkylän ratapihalla palvellut veturi, jota ei kunnostettu sen enempää, koska katsottiin että löytökunnossaan veturi on erinomainen näyte siitä, millaisesta aihiosta useimmat museoveturit on kunnostettu. Keväällä 2008 museon tilanpuutteen vuoksi tämä kunnostamaton veturi lahjoitettiin Jokioisten Museorautatielle ja siirrettiin kuorma-autokuljetuksena Humppilaan Museorautatien keskusvarikolle
Kolmesta muusta Dv100/1523 -veturista Oulun Toppilan sellutehtaan ja joensuulaisen Penttilän sahan veturit ehdittiin romuttaa kokonaan, OTK:n Hämeenlinnan varastojen veturista on säilynyt alusta, pyörästö ja koneisto, jotka ovat Jokioisten Museorautatien hallussa; veturi löytyi rautatiekalustoon erikoistuneen romuttamon Salport Oy:n romutarhasta Salosta - paikasta josta useimmat museorautatiet ovat tehneet harvinaisia varaosalöytöjä.
Kapearaiteiset
Kapearaiteisia Move21 -vetureita on ollut käytössä muun muassa kapearaiteisilla Kausalan–Leininselän, Loviisan–Vesijärven, Hyvinkään–Karkkilan rautateillä sekä Jokioisten Rautatiellä.
Säilyneet veturit
Jokioisten Museorautatiellä on yksi käyttökuntoinen Move21-veturi, ja toista veturia ollaan kunnostamassa ajokuntoon. Ajokuntoinen veturi, JR3, oli liikenteessä ammattikauden loppuun; viimeinen ajopäivä tosin ajettiin höyryvetureilla koska diesel oli jo varsin huonossa kunnossa, mutta kaikki purkujunat ajettiin juuri sotakorvausdieselillä. Se oli myös ensimmäinen linjaveturi vuonna 1978 varsinaisen museojunaliikenteen alkaessa, kunnes JR4 -höyryveturi saatiin katsastettua, jonka jälkeen dieselveturi siirtyi järjestelytehtäviin.
Molemmissa Move21 -vetureissa olevat kookkaat pronssiset numerot ovat peräisin Loviisan–Vesijärven rautatien alkuperäisistä Brooks-höyryvetureista; numerot riisuttiin romutukseen menevistä vanhoista vetureista ja siirrettiin dieseleihin niiden saapuessa. Molemmissa vetureissa on runsaasti osia kolmannesta samanlaisesta yksilöstä, LWR/JR2-veturista, joka muutettiin 1960-luvulla varaosalähteeksi erään pahan kolarin jälkeen. Myös tämän veturin numerot ovat tallessa. Brooks-vetureista dieseleihin siirretyt soittokellot sen sijaan poistettiin kohta Forssaan siirtämisen jälkeen. Niistä ainakin yksi on tallessa yksityisessä kokoelmassa.
Kausalan veturi
Kaupasta löytyy lyhyt virallinen selostus Kansallisarkistosta; SOTEVAn arkistoista löytyi lyhyt muistio, joka kertoo että rajalta palautettu puukaasukäyttöinen sotakorvausveturi on myyty Kausalan Puu- ja pyöräteollisuus Oy yhtiölle.
Veturi siirrettiin Heinolan sahalle Kausalan kapearaiteiden tultua purettua, ja siellä se liikennöi loppuun asti. Veturissa oli loppuun asti puukaasutin, joskin sitä Heinolassa ajettiin tulipalovaaran vuoksi etupäässä bensiinillä. Veturi romutettiin juuri ennen museorautatietoiminnan alkua: keväällä 1969 eräät lahtelaiset harrastajat havaitsivat veturin alustan pyöräkertoineen sikäläisessä romuliikkeessä, joka sijaitsi paikallisten veturitallien vieressä; poistettu veturi oli ilmeisesti tuotu rautateitse Heinolasta. Sen jäljet katoavat tähän romuliikkeeseen.
Hyvinkään - Karkkilan rautatien veturi
Hyvinkään - Karkkilan rautatien Move21 oli pitkään yksityisessä omistuksessa kylläkin ajokuntoisena. Se on ollut koko ikänsä ilman numeroita ja sitä kutsutaan nimellä "Karkkilalainen". Veturi poistui liikenteestä tammikuun lopussa 1974 suunnanvaihtajan halkeamisen johdosta. Veturin osti eräs Museorautatie Forssa - Humppila ry:n yksityinen jäsen, joka siirsi sen Lammille. Siellä veturi kunnostettiin: suunnanvaihtaja korjattiin, Forssassa lisätty pakoputken jatko-osa poistettiin ja veturi maalattiin vihreäksi. Rataa ei tosin ollut uudessa paikassa käytettävissä kuin alle sata metriä, mistä johtuen ajot jäivät lyhyiksi ja miltei tyhjäkäynnillä tapahtuviksi, mikä karstoitti konetta ikävänpuoleisesti. Lisäksi säilytystallissa ei ollut rasvakuoppaa, mistä johtuen veturin alapuolinen kunnostus oli likipitäen mahdotonta.
Veturin siirtämisestä Minkiölle kunnostuksia ja pitempiä ajoja varten neuvoteltiin pitkään; lopulta siirto toteutettiin 26. heinäkuuta 2007. Kuten aiemmin mainittiin, veturi oli jo saapuessaan ajokunnossa, joskin muutamat pitkästä seisonnasta ja liian lyhyistä ajoista aiheutuneet pikkuvaivat vaativat toimenpiteitä.
Keskiviikkona 24.10.2007 veturi oli ensi kerran linja-ajossa: se osallistui toisena veturina tilausajoon koko radalla, jolloin havaittiin sen toimivan moitteettomasti.
Näin siis ajokuntoisten Move 21 -veturien määrä kaksinkertaistui kertaheitolla; kolmannen kunnostus on vielä kesäkuussa 2018 kesken.
Valtakunta (televisiosarja)
Valtakunta (Riget) on tanskalainen, kahdeksanosainen minisarja, jonka loi Lars von Trier vuonna 1994. Sarjasta on koostettu myös viisituntinen elokuva. Sarjan tapahtumat sijoittuvat Kööpenhaminan kaupunginsairaalaan, Rigshospitaletiin. Sarjaa on esitetty Suomessa ainakin Yle TV1:ssä vuonna 1998. Vuonna 2006 Yle Teema uusi sarjan.
Vuonna 1997 sarjalle tuotettiin neliosainen jatkosarja Riget II samalla henkilökaartilla. Kolmattakin jatkosarjaa suunniteltiin, mutta se jäi tekemättä johtuen useiden sarjan päänäyttelijöiden kuolemisesta.
Stephen King kehitti myöhemmin 13-osaisen Rigetiin perustuvan minisarjan nimellä Stephen Kingin Sairaala. Se esitettiin Yhdysvalloissa vuonna 2004.
Inhuman Rampage
Inhuman Rampage on DragonForce-yhtyeen kolmas pitkäsoitto, joka julkaistiin vuonna 2006. Albumia oli tammikuun 2007 alkuun mennessä myyty yli 100 000 kappaletta. Se ylsi sijalle 103 Yhdysvaltain viikoittaista levymyyntiä kartoittavalla Billboard 200 -listalla.
Steve Zahn
Steven James Zahn (s. 13. marraskuuta 1967) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt yli 30 elokuvassa. Zahn on kotoisin Marshallista, Minnesotasta.
Päätettyään Harvardin yliopiston, hänen ensimmäinen roolinsa oli Biloxi Blues -elokuvassa. Zahn on näytellyt yhtä pääosista muun muassa elokuvassa Sahara vuodelta 2005.
Yksityiselämä
Zahn harrastaa perhokalastusta ja hän omistaa maatilan läntisestä New Jerseystä. Hän on naimisissa Robyn Petermanin kanssa ja heillä on vuonna 2000 syntynyt poika. Vuonna 2004 perhe muutti New Jerseystä pienelle hevostilalle lähelle Kentuckyn Lexingtonia, josta Zahnin vaimo on kotoisin.
Raaseporin linnalääni
pienoiskuva|Suomen alueen linnaläänit 1595-1634
Raaseporin linnalääni oli Suomen hallintoalueena keskiajalta vuoteen 1634, jolloin paikallishallintoa uudistettaessa perustettiin maaherrakunnat. Linnalääni hallinnoi Uudenmaan maakunnan läntistä osaa Snappertunassa sijaitsevasta Raaseporin linnasta.
Bruno Kreisky
Bruno Kreisky (22. tammikuuta 1911 Wien – 29. heinäkuuta 1990) oli itävaltalainen poliitikko ja Itävallan liittokansleri 1970–1983.
Elämä ja poliittinen ura
Kreisky syntyi Wienissä varakkaan juutalaisen vaatetehtailijan poikana. Hän liittyi 15-vuotiaana Itävallan sosiaalidemokraattisen puolueen nuoriso-osastoon ja toimi aktiivisesti politiikassa opiskellessaan lakia Wienin yliopistossa. Vuonna 1934, kun diktaattori Engelbert Dollfuss kielsi sosialistipuolueen, hän liittyi maanalaiseen poliittiseen toimintaan. Hän oli vangittuna tammikuusta 1935 heinäkuuhun 1936 syytettynä maanpetoksesta.
Maaliskuussa 1938 Itävallan valtio oli lakkautettu Saksassa, ja syyskuussa Kreisky muutti poliittisena pakolaisena Tukholmaan, missä hän toimi vuoteen 1945 saakka osuustoiminnallisen liikkeen tehtävissä. Vuonna 1942 hän avioitui Vera Furthin kanssa. Hän muutti Itävaltaan 1946, mutta palasi pian Tukholmaan lähetystötehtäviin. Vuonna 1951 hän muutti takaisin Wieniin, missä liittopresidentti Theodor Körner valitsi hänet poliittiseksi avustajaksi. Vuonna 1953 hänet oli valittu Ulkomaansuhteiden osastoon. Tässä asemassa hän otti osaa Itävallan valtion itsenäisyysneuvotteluihin 1955.
Kreisky valittiin Itävallan parlamenttiin, valtiopäiville sosialistina vuoden 1956 vaaleissa. Hänet valittiin puolueen johtoon Bruno Pittermannin kanssa. Vuoden 1959 vaalien jälkeen hänestä tuli ulkoministeri, mutta 1966 hän jätti viran. Kreisky valittiin sosialistipuolueen puheenjohtajaksi 1967. sosialistit voittivat vaalit maaliskuussa 1970, jolloin Kreiskysta tuli liittokansleri. Suomessa Kreisky vieraili ainakin toukokuussa 1978.
Fiona Brown
pienoiskuva|Fiona Brown Fiona Brown (s. 31. maaliskuuta 1995) on skotlantilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Skotlannin naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 39 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. MM-kilpailuissa hän pääsi kahdessa ottelussa vaihtopelaajana kentälle.
Brown edustaa ruotsalaisseura FC Rosengårdia.
Syyria olympialaisissa
Syyria osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Lontoon vuoden 1948 kesäolympialaisissa. Seuraavan kerran se oli mukana vasta 20 vuotta myöhemmin, Méxicon vuoden 1968 kesäolympialaisissa. Tällä välillä Syyria ja Egypti muodostivat Yhdistyneen arabitasavallan valtioliiton, joka edusti olympialaisissa molempia maita. Ei ole tiedossa osallistuiko Arabitasavallan olympiajoukkueessa koskaan syyrialaisia urheilijoita. Talviolympialaisiin Syyria ei ole osallistunut.
Kaljukissankäpälä
Kaljukissankäpälä (Antennaria porsildii) on kissankäpälien sukuun kuuluva monivuotinen arktinen asterikasvi. Se kuuluu samannäköisten, usein apomiktisesti lisääntyvien kissankäpälien lajiryhmään, tunturikissankäpäliin (Antennaria alpina -ryhmä). Kaljukissankäpälän lähilajeja ovat harmaakissankäpälä (Antennaria canescens), isokissankäpälä (Antennaria villifera) ja tunturikissankäpälä (Antennaria alpina).
Syyria olympialaisissa
Syyria on saavuttanut olympiamitaleja kolmessa eri urheilumuodossa. Sen ensimmäinen mitalisti oli Los Angelesin 1984 olympialaisissa hopeaa saavuttanut vapaapainija Joseph Atiyeh. Maan ensimmäinen olympiavoittaja oli Atlantan 1996 olympialaisissa seitsenottelun voittanut yleisurheilija Ghada Šu’a’. Maan kolmas olympiamitalisti on Ateenan 2004 olympialaisissa pronssille yltänyt nyrkkeilijä Naser Al Shami.
Kaljukissankäpälä
Ulkonäkö
Kaljukissankäpälä on kaksikotinen ja kasvaa vain 2–10 senttimetriä korkeaksi. Ruusukelehdet ovat vastapuikeita ja varsilehdet suikeita ja 10 millimetriä pitkiä. Mykeröitä on tavallisesti 3–7. Kasvi kukkii heinä–elokuussa. Kaljukissankäpälän voi erottaa lähilajeistaan karvaisuustuntomerkkien mukaan; lajin varsi on niukasti karvainen, paitsi latva ja mykeröjen perät ovat vähän nystykarvaisia.
Ahne kuin meri
Ahne kuin meri (Hungry as the Sea) on Wilbur Smithin meripelastusaiheinen romaani.
Kaljukissankäpälä
Levinneisyys
Kaljukissankäpälää tavataan Suomen lisäksi Norjassa, Ruotsissa ja Grönlannissa.
Suomessa se on hyvin harvinainen tunturipaljakan kasvi, jota tavataan vain Enontekiöllä. Se kasvaa kunnan luoteisimmassa osassa suurtunturien alueella. Suomessa laji on luokiteltu vuodesta 2019 lähtien erittäin uhanalaiseksi. Vuonna 2010 se luokiteltiin vaarantuneeksi ja vuonna 2000 silmälläpidettäväksi.
Ahne kuin meri
Juoni
Kirjan päähenkilö Nicholas Berg on merikapteeni, joka kirjan alussa on juuri saanut omistukseensa pienen meripelastusyhtiön. Ocean Salvage and Towage -yhtiö on kaikki, mitä Nicholasilla on jäljellä työstään Christy Marine -varustamon hyväksi.
Nicholas on ollut Christy Marinen "kultainen prinssi", varustamon toimitusjohtaja ja perustajan tyttären, Chantelle Christyn, puoliso. Chantellen rakastaja ja myöhemmin uusi puoliso, Duncan Alexander on syrjäyttänyt hänet ja sitkeiden neuvotteluiden jälkeen Nicholas on saanut osuutenaan Christy Marinesta sen meripelastusta harjoittavan tytäryhtiön.
Golden Adventurer
Pelastusalus Warlockin päällikkö on kuollut tapaturmaisesti ja Nicholas päättää ottaa tämän, yhtiönsä toistaiseksi ainoan hinaajan komentoonsa johtaen samanaikaisesti yhtiönsä toimintaa. Nicholasin ollessa vasta asettumassa aluksensa päälliköksi, Christy Marine -yhtiön risteilyalus Golden Adventurer joutuu vaikeuksiin ja lähettää hätäsanoman.
Romaanin ensimmäisessä toiminnallisessa jaksossa kuvataan Nicholasin päätöstä lähteä tavoittamaan merihädässä olevaa alusta.
Golden Adventurerin matkustajat ja miehistö joutuvat hylkäämään aluksensa ja siirtymään pelastusveneisiin ja -lauttoihin. Pelastuslautta n:o 16 irtoaa moottoriveneen hinaamasta lauttajonosta ja joutuu tuuliajolle.
Nicholas Berg tekee Warlockin päällikkönä päätöksen yrittää tavoittaa irronnut pelastuslautta samalla kun hänen kilpailijansa ja aiempi opastajansa, meripelastaja Jules Levoisin, neuvottelee pelastussopimusta Golden Adventurerista. Pelastuslautta n:o 16 tuhoutuu, mutta Nicholas Berg saa mereen sukeltamalla pelastetuksi ainoan eloonjääneen, meribiologi Samantha Silverin.
Berg ottaa uuden riskin tarjoamalla Christy Marinelle niin edullista pelastussopimusta, ettei Duncan Alexander voi kieltäytyä siitä. Osa huipentuu Golden Adventurerin pelastamiseen. Pelastustöitä - kuten jäävuoren tekemän aukon paikkaamista ja siihen liittyviä sukellustöitä - kuvataan yksityiskohtaisesti.
Samantha
Golden Adventurerin pelastustyön aikana Samantha Silveristä on tullut eräänlainen Warlockin miehistön kunniajäsen, mutta aluksen päällikkö ei ole ehtinyt edes tavata häntä. Kesken pelastustyön intensiivisen vaiheen Samantha yrittää lähestyä Nicholas Bergiä, mutta tämä torjuu hänet.
Uusi kohtaaminen tapahtuu miehistön saatua Golden Adventurerin hinaukseen ja Nicholasin hoitaessa yövahtia komentosillalla, kun miehistö juhlii pelastustyön onnistumista. Nicholasia ja Samanthaa yhdistää rakkaus mereen ja toisaalta erottaa ikä ja muu tausta.
Pelastusoperaation onnistuminen merkitsee, että "kultaisen prinssin" asemastaan yhtäkkiä pudotettu Nicholas on jälleen varteenotettava tekijä. Ensimmäisessä satamassa Nicholas lähtee alukselta hoitamaan yhtiönsä asioita ja paetakseen Samanthaan kohdistuvia tunteitaan. Miehistö järjestää Samanthalle mahdollisuuden tavoittaa Nicholas lentokentällä.
Golden Dawn
Golden Adventurerin haaksirikko ja sen pelastamisesta määrätty kuuden miljoonan dollarin pelastuspalkkio ajavat Christy Marinen vaikeuksiin juuri kun sen on määrä laskea vesille ultratankkeri, miljoonan tonnin kantoinen Golden Dawn.
Golden Dawn on alun perin Nicholas Bergin ideoima, mutta Duncan Alexanderin muuttuneisiin suhdanteisiin sopeuttama kuningashanke. Sen on tarkoitus kuljettaa ainutlaatuisen suurena lastina ympäristölle erittäin vaarallista kadmium-pitoista raakaöljyä.
Yrittäessään hankkia rahoitusta yritykselleen Duncan Alexander vaarantaa yhtiönsä ja puolisonsa tulevaisuuden. Chantelle kääntyy jälleen Nicholas Bergin puoleen selvittääkseen varustamon tilaa ja saadakseen tältä tukea.
Chantelle Alexander onnistuu viettelemään entisen puolisonsa ja saattaa vaakalaudalle tämän ja Samantha Silverin välisen suhteen.
Golden Dawn kohtaa hurrikaanin. Nicholasin komentama Warlock ja Jules Levoisinin Sea Witch onnistuvat pelastamaan osan aluksen lastista - modulaariset, irrotettavat lastisäiliöt - mutta alus tuhoutuu. Ottaessaan Golden Dawnin pelastuspäällikkönä komentoonsa Nicholas Berg jättää henkisesti hyvästit Chantellelle sanoessaan, ettei "oikeastaan välitäkään tietää", miten tälle ja Christy Marinelle käy. Duncan Alexander saa surmansa palaen Golden Dawnin hylyssä "rakentamansa hirviön sisälmysten keskellä".
Zoltán Kosz
Zoltán Kosz (s. 26. marraskuuta 1967 Budapest) on unkarilainen entinen vesipalloilija, hän oli voittamassa maalleen kultaa Sydneyn olympialaisissa 2000. Lisäksi hän oli mukana neljänneksi sijoittuneessa joukkueessa vuoden 1996 olympialaisissa Atlantassa sekä viidenneksi sijoittuneessa joukkueessa Soulissa 1988.
Hän oli myös mukana Unkarin joukkueessa, joka voitti vuoden 1999 maailmancupin.
Khadija Shaw
pienoiskuva|Khadija Shaw Khadija ”Bunny” Shaw (s. 31. tammikuuta 1997) on jamaikalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Jamaikan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen loppuun mennessä 26 maaottelua ja tehnyt niissä 31 maalia. MM-kilpailuissa hän pelasi Jamaikan kaikki kolme ottelua alusta loppuun.
Shaw teki kesäkuussa 2019 sopimuksen ranskalaisseura Bordeaux'n kanssa.
Moskiittorannikko
pienoiskuva Moskiittorannikko on alue Hondurasissa ja Nicaraguassa. Se on saanut nimensä paikallisten miskitointiaanien mukaan. Moskiittorannikko sijaitsee Keski-Amerikan itärannikolla, ja se oli pitkään englantilaisten hallussa. Se on noin 65 kilometriä leveä ja 360 kilometriä pitkä rannikkokaistale. Sen suurimmat kaupungit ovat Nicaraguan Bluefields, Puerto Cabezas ja San Juan del Norte.
Eurooppalaisvaikutteet saapuivat alueelle 1600-luvulla, kun bukanieereiksi kutsutut englantilaiset merirosvot saapuivat. Pian tämän jälkeen englantilaiset perustivat protektoraatin miskitojen asuinalueelle. Espanja, Nicaragua ja Yhdysvallat eivät hyväksyneet englantilaissiirtokuntaa, ja alue siirtyi 1850 virallisesti Nicaragualle Britannian ja Yhdysvaltojen välisen Clayton–Bulwer-sopimuksen myötä.
SMTP
SMTP on TCP-pohjainen protokolla, jota käytetään viestien välittämiseen sähköpostipalvelimien kesken.
Nykyaikaiset postipalvelimet käyttävät alkuperäisen SMTP:n sijasta laajennettua ESMTP-protokollaa.
SMTP-protokolla määriteltiin ensimmäisen kerran :ssä elokuussa vuonna 1982.
Sähköpostin nouto
Postin noutoa varten postipalvelimelta postiohjelmaan ovat postinnoutoprotokollat erikseen, eli ns. ”pull”-protokollat.
Näitä ovat muun muassa POP3, IMAP ja HTTP  esimerkiksi Hotmail, IlohaMail.
Nousiaisten rautatieasema
Nousiaisten rautatieasema (,, ratakm 220+663) on Nousiaisissa, Uudenkaupungin radan varressa sijaitseva lakkautettu rautatieasema. Asema perustettiin vuonna 1923, ja sen vilkkain toiminta-aika ajoittui 1940-luvulle. Liikenteen hiljenemisen vuoksi asema muuttui miehittämättömäksi vuonna 1969 ja seisakkeeksi vuonna 1974. Lopullisesti henkilöliikenne asemalta lopetettiin vuonna 1990. Vuonna 2009 asema myytiin useiden vaiheiden jälkeen paikalliselle Aliskulman kyläyhdistykselle, joka on käyttänyt asemaa muun muassa kokous- ja juhlatilana jo 1990-luvun loppupuolelta alkaen.
Historia
thumb|250px|Nousiaisten viljavarasto sijaitsee radan ja asemalle vievän tien välissä. Henkilöliikenne asemalta oli 1920–1930-luvuilla noin 40–70 matkustajaa päivässä, mutta 1940-luvulla asemaa käytti jo noin 200 henkeä päivässä. Liikenne alkoi kuitenkin vähitellen hiljentyä, ja henkilöliikenteen vähäisen määrän vuoksi asema muutettiin miehittämättömäksi 1.6.1969. Seisakkeeksi asema muutettiin vuonna 1974, jonka jälkeen junat pysähtyivät asemalla vain tarvittaessa. Tavaraliikenne asemalta lakkautettiin vuonna 1976 ja henkilöliikenne vuonna 1990.
Aseman myynti
Vuoden 2007 aikana Senaatti-kiinteistöt pani useat Uudenkaupungin radan asemista myyntiin. Nousiaisten asemaa ei kuitenkaan alettu kaupitella vielä tuolloin, koska asema oli vuokrattu kylätoimikunnalle vuoden 2012 alkupuolelle asti. Kyläyhdistyksen yllätykseksi Senaatti-kiinteistöt ilmoitti kaikesta huolimatta maaliskuussa 2008, että asema tulisi sittenkin myyntiin. Yhdistys ilmoitti pitävänsä asemaa käytössään vuokrasopimuksen loppuun asti ja toivoi Nousiaisten kunnan ostavan aseman. Kunta ei kuitenkaan jättänyt asemasta tarjousta. Kesäkuussa 2008 kunta kuitenkin päätti käyttää etuosto-oikeuttaan ja hankkia aseman talousrakennuksineen haltuunsa 120 000 eurolla. Korkeimman tarjouksen jättäneet A-Yhtymä Oy ja Turun Laatutuote Oy valittivat päätöksestä elokuussa 2008, mutta Turun hallinto-oikeus päätti joulukuussa kunnan ostopäätöksen olleen laillinen. Kunta myi aseman kyläyhdistykselle 112 000 euron kauppahinnalla helmikuussa 2009.
Penttilän tila ja aseman myymälä
Aseman eteläpuolella sijaitsee 1920-luvulla rakennettu Penttilän tila, joka on lohkottu kylän kantatilasta vuonna 1929. Tilan päärakennuksessa toimi alun perin talon rakennuttaneen Albin Penttilän pitämä kauppa. Nousiaisten osuusliike vuokrasi sen sivumyymäläkseen vuonna 1927, jolloin liike piti kauppaa myös itse asemalla. Osuuskauppa Noustenmaa sulki aseman kaupan vuonna 1962.
Tervakankaan kalmisto
Tervakankaan kalmisto sijaitsee Pohjois-Pohjanmaalla entisen Saloisten kunnan alueella Leinoperän kylällä Raahessa. Tervakangas on rautakautinen kalmisto ja mahdollinen asuinalue.
Ajoitus
Tervakangas on noussut merestä heti ajanlaskun alun jälkeen. Kankaalla vuosina 1990−1993 suoritettujen kaivausten perusteella kalmisto ajoittuu ajanjaksolle 100−500 jaa., eli roomalaiselle rautakaudelle ja kansainvaellusajalle. Tervakangas on siihen aikaan ollut niemi, aluksi saari, jonka pohjoispuolella, nykyisten Leinoperän ja Peltomaanperän alueella, oli laaja saaristo ja länsipuolella lähes avoin meri. Asutus ja kalmiston käyttö näyttää päättyneen viimeistään 600-luvulla jaa.
Lähitienoon muinaisjäännökset
Lähistöllä on myös muita muinaisjäännöksiä mahdollisesti samalta ajalta, niitä ei tosin ole tutkittu tarkkaan, Tärkeimmät niistä ovat:
Kevytkannabis
Kevytkannabis on nautintoaine, joka sisältää pääasiassa CBD:tä ja pienessä määrin THC:tä. Kevytkannabista nautitaan yleensä polttamalla. Kevytkannabiksen vaikutuksia kuvaillaan sanomalla, että se rentouttaa, mutta ei päihdytä. Jos kevytkannabiksen CBD-pitoisuus on korkea, sillä on päihdyttävä vaikutus huolimatta THC:n vähäisyydestä.
Kevytkannabis on suosittua Sveitsissä, jossa se on laillista.
Kevytkannabistuotteita myydään myös Virossa sekä Italiassa joista jälkimmäinen myös tuottaa niitä vientiin.
The Rolling Stones
The Rolling Stones on englantilainen rockyhtye, jolla on ollut 1960-luvulta lähtien vahva vaikutus länsimaiseen populaarimusiikkiin ja -kulttuuriin. Yhtyeen nimi on peräisin blues-artisti Muddy Watersin kappaleesta ”Rollin' Stone”. Nimestä on arkikielessä käytetty monenlaisia lyhennyksiä ja muunnelmia, joista suomen kielessä yleisin on ”Rollarit”.
Thomas Chapman
Thomas Robert Tighe Chapman, 7. baronetti (6. lokakuuta 1846 – 8. huhtikuuta 1919) oli angoirlantilainen maanomistaja ja Irlannissa sijaitsevan Killua Castlen seitsemäs ja viimeinen baronetti. Hän jätti vuonna 1885 vaimonsa Edith Hamiltonin ja tämän kanssa saamansa neljä tytärtä ja pakeni perheen kotiopettajattaren Sarah Lawrencen kanssa. Hän ryhtyi käyttämään valenimeä Thomas Lawrence ja sai Sarah Lawrencen kanssa viisi poikaa, joista tunnetuin oli T. E. Lawrence. Thomas Chapmanin kuoltua suvussa kulkenut baronetin aatelisarvo sammui avioliitossa syntyneen miespuolisen perijän puuttuessa.
The Rolling Stones
The Rolling Stonesin musiikin perusta on rhythm and bluesissa, joskin yhtye on uransa eri vaiheissa hyödyntänyt muitakin vaikutteita. Niin ”svengaava Lontoo”, beatnikit, Bob Dylanin protestilaulut, poptaide, underground-liike, Jamaikan reggae, punkin alakulttuuri kuin videon ja digitalisoinnin kaltaiset tekniset innovaatiotkin ovat antaneet inspiraatiota The Rolling Stonesille, mutta myös saaneet siltä itse. Yhtyeen albumeja on myyty maailmanlaajuisesti yli 200 miljoonaa kappaletta.
Thomas Chapman
Sukutausta ja varhaiset vaiheet
Thomas Robert Tighe Chapman syntyi 6. marraskuuta 1846. Hän oli William Chapmanin ja tämän vaimon Martha Vansittartin toinen poika. Hän kuului isänsä kautta varakkaaseen angloirlantilaiseen Chapmanin maanomistajasukuun, joka oli sukupolvien ajan solminut Englannissa ja Irlannissa avioliittoja merkittävien sukujen kanssa. Thomas Chapman oli siksi sukua useille huomattavista perheistä tulleille henkilöille, kuten Robert Vansittartille ja Walter Raleigh’lle.
Antonio García
Antonio García Navarro (s. 5. kesäkuuta 1980 Madrid) on espanjalainen autourheilija.
The Rolling Stones
Perustaminen
Lontoossa Jagger ja Richards alkoivat tehdä tutustumismatkoja läntisessä Lontoossa sijaitsevaan Ealing-klubiin, jossa te tapasivat kitaristi Brian Jonesin ja rumpali Charlie Wattsin, jotka soittivat Alexis Kornerin Blues Incorporated -yhtyeessä. Jagger ja Richards liittyivät Brian Jonesin ja Ian ”Stu” Stewartin perustamaan rhythm and blues -musiikkia soittavaan uuteen yhtyeeseen, johon Jones ilmoituksella haki jäseniä. Ensimmäinen ilmoitukseen vastannut oli Stewart. Jones myös nimesi yhtyeen Muddy Watersin ”Rollin’ Stone” -bluesin mukaan.
Thomas Chapman
Sukutilan haltijaksi ja avioliittoskandaali
pienoiskuva|150px|Sarah Lawrence. Chapmanin vanhempi veli William palveli 15th The King’s Hussars -ratsuväkirykmentissä. Hän kuoli toukokuussa 1870, minkä seurauksena Thomas omaksui esikoisen aseman ja hänen nuorempi veljensä Francis koulutettiin pyörittämään perheen sukutilaa. Hän meni 1873 naimisiin toiseen maanomistajasukuun kuuluneen Edith Sarah Hamiltonin kanssa ja sai tämän kanssa 1874–1881 yhteensä neljä tytärtä.
Antonio García
Ura
García on osallistunut yhdeksän kertaa peräkkäin Le Mansin 24 tunnin ajoon vuosina 2006-2014. Hänen paras sijoituksensa yleiskilpailussa on vuoden 2006 yhdeksäs sija. Oman luokkansa García on voittanut kolmesti, vuonna 2008 GT1-luokan David Brabhamin ja Darren Turnerin kanssa, vuonna 2009 niin ikään GT1-luokan Johnny O'Connellin ja Jan Magnussenin kanssa. Viimeisen voitto hänellä on vuodelta 2011 GTE Pro-luokasta Olivier Berettan ja Tommy Milnerin kanssa.
Thomas Chapman
Sukutilan haltijaksi ja avioliittoskandaali
Chapman palkkasi vuosien 1878–1880 välillä perheen tyttäriä varten skotlantilainen kotiopettajattaren Sarah Lawrencen. Lawrence oli Edithin tavoin syvästi uskonnollinen ja ryhtyi pian pyörittämään talon askareita. Thomasin ja Edithin välinen avioliitto oli onneton ja Thomas ryhtyi tämän seurauksena kuluttamaan runsaasti alkoholia. Hän rakastui lopulta tyttäriensä kotiopettajattareen Lawrenceen, joka oli häntä itseään 15 vuotta nuorempi.
The Rolling Stones
Alkuajat: 1962–1964
The Rollin’ Stonesin maine kasvoi ensi vaiheessa Lontoon klubeilla. Ensimmäinen esiintyminen oli The Marquee -klubilla 12. heinäkuuta 1962. He tienasivat useita tunteja kestäneestä rhythm and bluesin soitosta 20 puntaa. Tässä vaiheessa yhtyeen kokoonpanoon kuuluivat vielä kosketinsoittaja Ian ”Stu” Stewart, myöhemmin The Kinks -yhtyeessä vaikuttanut rumpali Mick Avory sekä basisti Dick Taylor.
Antonio García
Formula E
Vuonna 2014 García valittiin Formula E -talli China Racingin kilpakuljettajaksi kolmanteen Uruguayn kilpailuun. Tätä ennen hän toimi tallin testikuljettajana. García teki paluun sarjaan Venäjän kilpailussa.
Thomas Chapman
Sukutilan haltijaksi ja avioliittoskandaali
Lawrence tuli 1885 Chapmanille raskaaksi, minkä seurauksena hän poistui perheen sukutilalta ja muutti Chapmanin vuokraamaan huoneistoon Dublinissa. Joulukuussa Lawrence synnytti poikalapsen, jonka nimeksi tuli Montagu Robert. Chapman ja Lawrence elivät jonkin aikaa salaista elämää Dublinissa, mutta he jäivät kiinni alkuvuodesta 1888, kun perheen palvelija näki heidät yhdessä.
The Rolling Stones
Alkuajat: 1962–1964
Brian Jonesin vanha yhtyekaveri, rumpali Charlie Watts, liittyi The Rollin' Stonesiin tammikuussa 1963. Tätä ennen hän oli kieltäytynyt yhtyeen tarjouksista lähes vuoden ajan, ja tuolloin rumpaleina olivat vuorotelleet Mick Avoryn lisäksi Ginger Baker ja Tony Chapman. Basisti Bill Wyman liittyi yhtyeen jäseneksi joulukuussa 1962. Huhtikuussa yhtyeen manageriksi ryhtyi 19-vuotias Andrew Loog Oldham, joka muutti Rollin' Stonesin imagon aggressiivisemmaksi, tarkoituksenaan luoda vastakohta The Beatlesin siistille olemukselle. Hän myös käski yhtyettä lisäämään nimeensä G-kirjaimen, jolloin nimi muuttui lopulliseen muotoonsa The Rolling Stones.
Antonio García
Formula E -tulokset
* Kausi käynnissä.
Thomas Chapman
Uusi elämä ja asettuminen Oxfordiin
Edith ei suostunut myöntämään Thomasille avioeroa, minkä vuoksi hän joutui valitsemaan tämän ja Sarah Lawrencen väliltä. Chapman päätti jäädä toista lasta odottavan Lawrencen luo ja luopui oikeudestaan perheen sukutilaan nuoremman veljensä hyväksi. Paljastumista seuranneen skandaalin vuoksi Chapman ja Lawrence aloittivat uuden elämän Britannian ja Pohjois-Ranskan syrjäisillä alueilla. Chapman ryhtyi myös käyttämään valenimeä Thomas Lawrence.
The Rolling Stones
Alkuajat: 1962–1964
Manageri Oldham hankki yhtyeelle levytyssopimuksen Decca Recordsilta, joka kuumeisesti etsi korvaavaa yhtyettä hylkäämänsä The Beatlesin tilalle. Kesäkuussa 1963 julkaistiin Rolling Stonesin ensimmäinen single, Chuck Berry-cover ”Come On”, joka nousi brittilistalla sijalle 21. Yhtye itse oli levyyn pettynyt, koska sillä ei ollut heidän keikkojensa tunnelmaa. Singlen julkaisun aikoihin manageri Oldham siirsi kosketinsoittaja Ian Stewartin pois virallisen jäsenen paikalta, koska ei pitänyt tämän ulkonäköä yhtyeeseen sopivana. Stewart kuitenkin avusti yhtyettä studio- ja kiertuemuusikkona aina kuolemaansa, vuoteen 1985 asti. Marraskuussa listalle nousi Rolling Stonesin uusi single, Beatlesin John Lennonin ja Paul McCartneyn kirjoittama ”I Wanna Be Your Man”. The Beatles julkaisi kappaleesta oman versionsa With The Beatles -albumilla Rolling Stonesin version jälkeen.
Thomas Chapman
Uusi elämä ja asettuminen Oxfordiin
pienoiskuva|175px|Sarah Lawrence ja neljä tämän lapsista 1894–1895. Perhe muutti aluksi Tremadogin kylään Caernarfonshireen Pohjois-Walesiin, jossa perheen toinen lapsi Thomas Edward syntyi elokuussa 1888. Sen jälkeen perhe muutti Kirkcudbrightin kaupunkiin Skotlantiin, sieltä vähäksi aikaa Mansaarelle, sitten Saint Helierin kaupunkiin Jerseyn saarelle, Dinardin kaupunkiin Bretagneen ja New Forestin alueelle Hampshireen. Vanhempien lasten lähestyessä kouluikää perhe muutti 1896 Oxfordiin osoitteeseen 2 Polstead Road.
The Rolling Stones
Alkuajat: 1962–1964
Rolling Stonesin ensimmäinen merkittävä Britannian-kiertue alkoi tammikuussa 1964, kun yhtye lämmitteli The Ronettes -tyttöyhtyettä. Tammikuussa yhtye myös äänitti seuraavan singlensä, ”Not Fade Away”. Se oli alun perin Buddy Hollyn kappale, johon Keith Richards kehitti Bo Diddley -tyylisen sovituksen. Levy-yhtiö Decca ei ollut levytykseen tyytyväinen, mutta ”Not Fade Away” nousi Britanniassa listan kolmanneksi. Siitä muodostui myös Rolling Stonesin ensimmäinen listahitti Yhdysvalloissa. Huhtikuussa julkaistiin debyyttialbumi The Rolling Stones, joka sisälsi pääasiassa cover-versioita yhdysvaltalaisista rhythm and blues- ja rock and roll -kappaleista. Albumi oli Britanniassa suuri menestys ja nousi listaykköseksi 12 viikon ajaksi. Yhdysvalloissa albumi julkaistiin kuukautta myöhemmin nimellä England’s Newest Hitmakers.
Thomas Chapman
Uusi elämä ja asettuminen Oxfordiin
Perheen valitsemat asuinpaikat sijaitsivat myös lähellä Irlantia, jossa Chapman kävi hoitamassa liikeasioita. Chapman ja Lawrence saivat yhdessä viisi poikaa, joista viimeinen, Arnold Walter, syntyi Oxfordissa 1900. Lähtiessään Irlannista Chapman jätti taakseen suurimman osan varallisuudestaan. Hänen ei kuitenkaan tarvinnut tehdä töitä elääkseen, ja hänen saamillaan tuloilla perhe pystyi elämään keskiluokkaista elämää.
The Rolling Stones
Alkuajat: 1962–1964
thumb|left|The Rolling Stones saapumassa [[Amsterdamiin 8. elokuuta 1964.]] Kesäkuussa 1964 Rolling Stones matkusti Yhdysvaltoihin aloittamaan ensimmäisen Amerikan-kiertueensa. Toisin kuin vuoden alussa maassa vieraillut The Beatles, The Rolling Stonesista ei tullut median suosikkia, ja yhtyeen ulkonäkö aiheutti paheksuntaa erityisesti iäkkäämmissä ihmisissä. Rolling Stonesin ensiesiintyminen Yhdysvaltain televisiossa tapahtui Ed Sullivan Show’ssa, jossa yhtyeen esitys aiheutti tuhansia valituskirjeitä. Myös konserteissa suosio oli ailahtelevaa ja usein yhtyeelle buuattiin. Yhtye kuitenkin saavutti ensimmäisen top 10 -hittinsä Yhdysvalloissa kappaleella ”Time Is on My Side”. Lisäksi kiertueen alkamisen aikoihin oli ilmestynyt ”It's All Over Now”, joka oli cover The Valentinos -yhtyeen kappaleesta. Se oli Rolling Stonesin ensimmäinen Britannian singlelistan ykköseksi päässyt kappale. Myöhemmin kesällä, Yhdysvaltain-kiertueen jo päätyttyä, yhtyeen debyyttialbumi nousi Yhdysvalloissa sijalle 11. Vuoden lopulla lainakappale ”Little Red Rooster” nousi Britannian listan ykköseksi, ja ”Heart of Stone” ylsi Yhdysvalloissa top 20:een.
Läpimurrosta psykedeelisiin kokeiluihin: 1965–1967
thumb|Rolling Stones konsertissa [[Oslossa vuonna 1965.]] Rolling Stones teki ensimmäisen vierailunsa Australiaan vuoden 1965 tammikuussa, ja samassa kuussa julkaistiin myös yhtyeen toinen albumi, The Rolling Stones No. 2. Esikoisalbumin tavoin se nousi Britannian listaykköseksi, tällä kertaa kymmenen viikon ajaksi. Albumia ei julkaistu lainkaan Yhdysvalloissa, jossa jo vuoden 1964 puolella oli julkaistu sen paikallinen versio 12 X 5. Näiden albumien kansikuvat edistivät Rolling Stonesin uhkaavaa imagoa, ja The Rolling Stones No. 2:n kansiteksteissä kehotettiin ryöstämään rahat kyseisen levyn ostamiseksi. Musiikillisesti levy edusti edelleen rhythm and bluesia, ja kappaleista kolme oli itse kirjoitettuja. Menestystä jatkoi single ”The Last Time”, josta tuli yhtyeen kolmas Britannian ykköshitti sekä ensimmäinen, jonka Mick Jagger ja Keith Richards olivat itse kirjoittaneet. Maaliskuussa julkaistiin Yhdysvalloissa albumi The Rolling Stones, Now!. Se koostui kappaleista, jotka olivat jääneet edellisalbumi 12 X 5:lta pois sekä muutamista raidoista, jotka ilmestyisivät Britanniassa seuraavalla albumilla Out of Our Heads.
thumb|upright|Brian Jonesin instrumenttilisäykset olivat tärkeässä osassa [[Aftermath- ja Between the Buttons -albumeilla.]] Single ”19th Nervous Breakdown” oli listan kakkonen sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa. Laulun kyyninen teksti ivasi keski- ja yläluokan ihmisiä. Maaliskuussa 1966 ilmestyi Yhdysvalloissa yhtyeen ensimmäinen virallinen kokoelma-albumi Big Hits (High Tide and Green Grass). Britanniassa se julkaistiin kahdeksan kuukautta myöhemmin eri sisällöllä ja kannella.
Taiteellisen läpimurtonsa Rolling Stones teki maaliskuussa 1966 Britanniassa ilmestyneellä studioalbumilla Aftermath, jota on pidetty yhtyeen varhaisena mestariteoksena. Brian Jones oli lopettanut kitaransoiton, mutta sen sijaan hän soitti levyllä muun muassa dulcimeria, sitaria ja vibrafonia. Ensimmäistä kertaa yhtyeen albumin kaikki kappaleet olivat lainakappaleiden sijaan Mick Jaggerin ja Keith Richardsin itse kirjoittamia, ja Aftermath nosti heidät Beatlesin John Lennonin ja Paul McCartneyn ohella 1960-luvun merkittävimmiksi lauluntekijöiksi. Kuuluisia kappaleita levyllä ovat ”Mother’s Little Helper”, ”Under My Thumb”, ”Lady Jane” ja ”Out of Time”. Lisäksi Aftermathin sessioissa äänitettiin kappale ”Paint It, Black”, joka palautti Rolling Stonesin listaykköseksi Britanniassa ja Yhdysvalloissa. Yhtyeen siihen mennessä huomattavin laulu sisältyi myös Aftermath-albumin Yhdysvaltain-painokselle, minkä avittamana kyseinen levykin saavutti listan kakkostilan. ”Paint It, Blackia” seurannut single ”Have You Seen Your Mother, Baby, Standing in the Shadow?” kärsi huonosta miksauksesta mutta nousi Britanniassa viidenneksi. Kohua aiheutti kansikuva, jossa yhtyeen jäsenet olivat pukeutuneet naispuolisiksi natseiksi. Kappaleen säröinen kitarasoundi oli Jimi Hendrixin inspiroima, ja sanoituksen aiheena oli insesti. Seuraava single, vuoden 1967 alkupuolella julkaistu ”Let’s Spend the Night Together”, aiheutti jälleen kohun sanoituksillaan. Kappaletta pidettiin Yhdysvalloissa liian seksuaalisesti vihjailevana, minkä vuoksi radioasemat soittivat B-puolta, balladi ”Ruby Tuesdayta”, joka nousi listaykköseksi ja myi yli miljoona kappaletta. Sekä ”Let's Spend the Night Together” että ”Ruby Tuesday” sisältyivät Between the Buttons -albumin Amerikan-painokselle. Between the Buttonsilla Rolling Stones pyrki korkeatasoiseen ilmaisuun, ja albumin oli tarkoitus vetää vertoja ajan mestariteoksille, kuten Bob Dylanin Blonde on Blondelle ja The Beatlesin Revolverille. Levy on yksi yhtyeen monimuotoisimmista, ja siksi fanien ja kriitikoiden arvostama. Vuoden 1967 alkupuolella Rolling Stonesin albumeja arvioitiin myydyn Britannian ulkopuolella 47 miljoonan punnan edestä.
Rolling Stonesin vuotta 1967 varjosti suuri huumekohu. Poliisi oli saanut vihjeen News of the World -lehden artikkelista, jossa Mick Jaggerin kerrottiin käyttävän huumausaineita. Todellisuudessa lehti oli sekoittanut Jaggerin Brian Jonesiin, ja Jagger oli ryhtynyt oikeustoimiin lehteä vastaan. Keith Richardsin asuntoon suoritettiin kuitenkin helmikuun 12. päivänä ratsia, jossa juhlia viettämässä olleet Richards ja Jagger pidätettiin huumeiden hallussapidon vuoksi. Toukokuussa, samana päivänä kun Richardsille ja Jaggerille luettiin syytteet, myös Brian Jones pidätettiin kannabiksen ja kokaiinin hallussapidosta asunnossaan. Jonesin psyyke oli heikkenemässä muutenkin. Hänestä oli tullut vainoharhainen, ja hän oli menettämässä otteensa elämäänsä ja yhtyeeseen. Jones myös menetti tyttöystävänsä Anita Pallenbergin Keith Richardsille.
Kesäkuisessa oikeudenkäynnissä Jaggeria syytettiin neljän laittoman ja vaaralliseksi luokiteltavan lääketabletin hallussapidosta, Keith Richardsia puolestaan kannabiksen polton sallimisesta kotonaan. Jagger tuomittiin välittömästi kolmeksi kuukaudeksi ja Richards vuodeksi vankilaan. Myös Jones sai vankeusrangaistuksen, mutta heidät kaikki vapautettiin seuraavana päivänä hovioikeuden päätöksellä 5 000 punnan takuita vastaan. Rolling Stones halusi kiittää sitä tukeneita ihmisiä ja julkaisi kappaleen ”We Love You”, jossa olivat mukana laulamassa taustalaulua myös John Lennon ja Paul McCartney.
Näihin aikoihin yhtyeen välit sen manageriin ja tuottajaan Andrew Loog Oldhamiin alkoivat viiletä. Oldham oli perustanut oman Immediate-levymerkkinsä, eikä hänellä ollut enää yhtä paljon aikaa suunnitella yhtyeen toimintaa, ja häntä myös pidettiin osasyyllisenä sen ongelmiin. Oldham myös tietoisesti pysytteli huumekohusta sivussa, mikä kiristi välit äärimmilleen. Lopulta syyskuussa 1967 uudeksi manageriksi valittiin Allen Klein, joka jo jonkin aikaa oli hoitanut yhtyeen asioita Yhdysvalloissa. Vuoden lopulla ilmestyi vielä psykedeelisvaikutteinen albumi Their Satanic Majesties Request. Levy ei saanut hyviä arvosteluja, vaan sitä pidettiin yliampuvana ja yrityksenä hyötyä Beatlesin uuden Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band -albumin menestyksestä. Albumi oli myös jouduttu äänittämään pätkittäin oikeudenkäyntien välissä.
Takaisin juurille ja kultakausi: 1968–1972
Toukokuussa 1968 ilmestynyt hittisingle ”Jumpin' Jack Flash” merkitsi psykedeliakokeilujen jälkeen paluuta yhtyeen rhythm and blues -juurille. Kappale nousi Britanniassa listaykköseksi, ja se toimi Pariisin opiskelijamellakoiden tunnuslauluna. Paluuta juurille edusti myös vuoden lopulla ilmestynyt albumi Beggars Banquet. Albumilla on kuuluisa kappale ”Sympathy for the Devil”, ja lisäksi Yhdysvalloissa julkaistiin singlenä ”Street Fighting Man”, joka kuitenkin joutui soittokieltoon radiossa. Beggars Banquetin katsotaan aloittavan yhtyeen 1970-luvun alkuun jatkuvan klassikkoalbumien sarjan.
Joulukuussa 1968 yhtye kuvasi The Rock and Roll Circus -tv-spesiaalin, jossa esiintyivät Rolling Stonesin lisäksi John Lennon ja Yoko Ono, Eric Clapton, Jethro Tull, Marianne Faithfull ja The Who. Rolling Stones kuitenkin hyllytti esityksen ja se julkaistiin vasta lokakuussa 1996.
Brian Jonesin huumeidenkäyttö oli yhä runsasta, ja hän oli heikossa kunnossa myös psyykkisesti. Jones ei enää kyennyt osallistumaan yhtyeen aktiviteetteihin täysipainoisesti, ja Amerikan-kiertuetta jouduttiin siirtämään, koska Jonesille ei suostuttu myöntämään Yhdysvalloista edes väliaikaista työlupaa tämän huumerikosten vuoksi. Lopulta Jones erotettiin yhtyeestä nimenomaan siksi, että yhtye pääsisi kiertueelle, mutta asiaan vaikutti myös hänen pahentunut huumeongelmansa.
thumb|left|upright|Mick Taylor oli The Rolling Stonesin toinen kitaristi vuosina 1969–1974. Muutamaa päivää myöhemmin The Rolling Stones ilmoitti valinneensa Jonesin tilalle uudeksi kitaristiksi Mick Taylorin, virtuoosin, joka aiemmin oli soittanut John Mayall’s Bluesbreakersissä. Yhtye väitti, että Jones olisi lähtenyt yhtyeestä vapaaehtoisesti tyytymättömänä yhtyeen musiikilliseen suuntaan.
Kesken Let It Bleed -albumin äänitysten, 3. heinäkuuta 1969, tuli tieto Brian Jonesin kuolemasta. Virallinen kuolinsyy oli hukkuminen alkoholin ja huumeiden vaikutuksen alaisena. Päivä Jonesin kuoleman jälkeen julkaistiin yhtyeen uusi single, country-vivahteinen ”Honky Tonk Women”, joka on toistaiseksi Rolling Stonesin viimeinen Britanniassa listaykköseksi noussut kappale. Se oli myös ensimmäinen äänite, jolla uusi kitaristi Taylor soitti Rolling Stonesin riveissä. Kaksi päivää myöhemmin yhtye järjesti Lontoon Hyde Parkissa Jonesin kunniaksi ilmaisen muistokonsertin, jossa oli paikalla 250 000 katsojaa. Kyseinen tunnin mittainen esiintyminen oli Rolling Stonesin ensimmäinen kokonainen konsertti kahteen vuoteen.
Ylioppilasteatteriliitto SYTY
Ylioppilasteatteriliitto SYTY ry toimii Suomen ylioppilasteatterien ja ylioppilasteatterihenkisten teatterien valtakunnallisena kattojärjestönä. Jäsenteattereita liitossa on 15 ja näkyvin osa liiton toiminnasta on vuosittain järjestettävä ylioppilasteatterifestivaali. Lisäksi liitto tarjoaa jäsenilleen muun muassa erilaisia koulutustapahtumia.
The Rolling Stones
Takaisin juurille ja kultakausi: 1968–1972
Rolling Stones esiintyi joulukuussa 1969 ilmaiseksi Altamont Raceway Parkissa järjestetyillä festivaaleilla. Järjestysmiehiksi värvätyt Hell's Angels -motoristit ottivat väkivaltaisesti yhteen yleisön kanssa, ja kappaleen ”Under My Thumb” aikana järjestysmies puukotti 18-vuotiaan Meredith Hunterin kuoliaaksi. Tapahtumien vuoksi ”Under My Thumb” poistettiin yhtyeen konserttiohjelmistosta vuosien ajaksi.
Ylioppilasteatteriliitto SYTY
Liiton hallitukseen kuuluu yleensä edustajia Suomen ylioppilasteattereista, hallituksen varajäseninä edustajia kaikista jäsenteattereista. Liiton koulutukset ja hallituksen kokoukset toimivat foorumina, jossa eri puolilla maata toimivien ylioppilasteattereiden edustajat kokoontuvat ja muiden asioiden ohella vaihtavat näkemyksiään ja kokemuksiaan niin teatteritaiteesta kuin myös käytännön asioiden hoitamisesta ylioppilasteattereissa. Ylioppilasteatteriliitto SYTY ry on myös Suomen Harrastajateatteriliitto ry:n jäsenjärjestö.
Thomas Chapman
Viimeiset vaiheet ja kuolema
Chapman vietti poikiensa kanssa runsaasti aikaa ja osoitti mielenkiintoa näiden tekemisiä kohtaan. Hän myös tutustutti nämä vapaa-ajan harrastuksiinsa, kuten ammuntaan, purjehdykseen, polkupyöräilyyn, puutöihin ja valokuvaukseen. Hän oli myös kiinnostunut kirkkoarkkitehtuurista ja muun muassa siirsi kiinnostuksen pojalleen Thomas Edwardille. Lawrence huolehti muun muassa kotitaloustöistä sekä lasten kurinpidosta.
Ylioppilasteatteriliitto SYTY
Liitto on perustettu vuonna 1998 jatkamaan vuonna 1968 perustetun Suomen Ylioppilasteatteriliitto SYTL:n toimintaa.
Puheenjohtajana toimi vuodesta 2015 alkaen Salla Rantanen, joka on aiemmin toiminut Joensuun ylioppilasteatterissa ja SYTYn hallituksessa. Vuoden 2016 alussa puheenjohtajana aloitti Henna Kauppinen, joka on toiminut Vaasan ylioppilasteatteri Rampin johtokunnassa, Kellariteatterin jäsenenä ja SYTY ry:n varajäsenenä. Vuonna 2018 puheenjohtajana aloitti Tiina Lampén.
Thomas Chapman
Viimeiset vaiheet ja kuolema
Thomasista tuli vuonna 1914 perintöjärjestyksessä seitsemäs ja viimeinen Chapman-baronetti. Aatelisarvon periytyminen hänelle oli alun perin epätodennäköistä. Häntä edeltäneen kuudennen Chapman-baronetin Sir Benjamin Chapmanin jälkeen perimysjärjestyksessä oli vuoteen 1870 saakka seuraavana hänen vanhempi veljensä William Chapman. William kuitenkin kuoli ilman perillistä vuonna 1870. Benjaminin kuoltua ilman perillistä 1914 aatelisarvo siirtyi Thomasille.
Chapman kuoli espanjantautiin 17. huhtikuuta 1919. Hänen kuoleman jälkeen suvussa kiertänyt aatelisarvo sammui miespuolisen perijän puuttuessa. Thomas Chapman on haudattu Wolvercoten hautausmaalle Oxfordiin. Kuolemansa jälkeen pojilleen luettavaksi jättämässään kirjeessä hän kertoi perhetaustastaan, mutta heidän ei tiedetä lukeneen kirjettä. Toiseksi vanhemman lapsen Thomas Edwardin on arveltu saaneen tietää vanhempiensa taustasta jo lapsena.