cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Noureddine Zekri
Valmennusura
11. maaliskuuta 2011 Zekri allekirjoitti kuudentoista kuukauden sopimuksen MC Algerin kanssa. Hän erosi tehtävistään 10. heinäkuuta 2011.
New Yorkin kuvernööri
New Yorkin kuvernööri (engl. Governor of New York) on New Yorkin osavaltion toimeenpanovallan haltija ja asevoimien ylipäällikkö. Hän hyväksyy osavaltion lait tai voi hylätä ne veto-oikeudellaan. Nykyinen kuvernööri on demokraatti Kathy Hochul. Neljä kuvernööriä on yltänyt Yhdysvaltain presidentiksi: Martin Van Buren, Grover Cleveland, Theodore Roosevelt ja Franklin Roosevelt.
Kim (sukunimi)
Kim (, voidaan translitteroida latinalaisille aakkosille myös muodossa Gim) on korealainen sukunimi. Se tarkoittaa korean kielessä kultaa. Nimen alkuperäinen kirjoitusasu hanjamerkeillä on 金. Tällä tavoin kirjoitettu sukunimi on käytössä myös muualla Aasiassa, missä se luetaan mandariinikiinaksi Jin.
Kim on korealaisista sukunimistä selvästi yleisin ja Etelä-Koreassa sukunimenä noin 20 prosentilla kansalaisista. Nimen yleisyys johtuu Korean historiasta. Kim oli Sillan kuningaskunnan (57 eaa. – 935 jaa.) hallitsijasuku 700 vuoden ajan. Kun tavalliset korealaiset alkoivat ottaa itselleen sukunimiä myöhäisen Joseon-dynastian aikana (1392–1910), ja etenkin luokkajärjestelmän lakkautuksen jälkeen vuodesta 1894 alkaen, moni korealainen valitsi sukunimekseen jonkin merkittävän klaanin kuten Kimin nimen. Kim-klaaneja on Koreassa nykyisin noin 300, joista yksi on kotoisin Gimhaesta, alkuperäisen Kimin klaanin perustajan Kim Su-Ron kotikaupungista.
Shannon Lucid
Shannon Matilda Wells Lucid (s. 14. tammikuuta 1943) on yhdysvaltalainen biokemisti ja NASAn astronautti. Aikanaan hän piti nimissään ennätystä pisimpään avaruuslennolla olleena yhdysvaltalaisena ja naisena. Hän on lentänyt viidesti avaruuteen mukaan lukien pitkäkestoinen oleskelu Mir-avaruusasemalla.
Varhainen elämä ja koulutus
Shannon Lucid on naimisissa indianapolislaisen Michael F. Lucidin kanssa. Heillä on kaksi tytärtä, yksi poika ja viisi lastenlasta.
Ura NASAssa
left|thumb|250px|Lucid harjoittelee [[juoksumatto|juoksumatolla Mir-avaruusasemalla 28.3.1996.]]
Lucid valittiin NASAn astronauttijoukkoihin 1978. Tässä 35 henkilöä käsittävässä astronauttiryhmässä ("NASA Astronaut Group 8") oli mukana myös yhdysvaltain ensimmäiset naisastronauttikandidaatit, joita ryhmässä oli kuusi. Lucid oli ryhmän ainoa jo naimisissa oleva naisastronauttikandidaatti.
Lucidin ensimmäinen avaruuslento oli kesäkuussa 1985 avaruussukkula Discoveryn lennolla STS-51-G. Hän lensi myös avaruussukkulalennoilla STS-34 (1989), STS-43 (1991) ja STS-58 (1993).
Lucid on parhaiten tunnettu viidennestä ja samalla viimeisestä avaruuslennostaan (22.3.–26.9.1996), jolloin hän vietti 188 päivää avaruudessa, sisältäen 179 päivää venäläisellä Mir-avaruusasemalla. Mirille saapuminen ja Miriltä lähtö tapahtui avaruussukkula Atlantiksella, laukaisu lennolla STS-76 ja paluu lennolla STS-79. Hänen oleskelunsa Mirillä (Mir EO-21 ja Mir EO-22 tai Mir NASA-1) ei oletettu kestävän niin kauan, mutta paluu viivästyi kahdesti mikä pitkitti avaruudessaoloa noin kuudella viikolla. Asemalla hän suoritti lukuisia tieteellisiä kokeita. Mir-oleskelunsa vuoksi Lucid piti pitkään nimissään ennätystä pisimpään kiertaradalla viettäneenä ei-venäläisenä ja naisena. Vasta 16. kesäkuuta 2007 hänen ennätyksensä naisena rikkoi Sunita Williams ollessaan ISS-avaruusaseman pitkäkestoisessa miehistössä kiertoradalla.
Vuodesta 2002 vuoteen 2003 Lucid toimi NASAn päätiedemiehenä ("NASA Chief Scientist"; NASAn johtava tiedevirka, myöhemmin lakautettu). Vuodesta 2005 Lucid on toiminut CAPCOMina ("capsule communicator") lukuisilla avaruussukkulalennoilla kuten STS-114, STS-116, STS-118, STS-120, STS-122, STS-124, STS-126, STS-125, STS-127, STS-128, STS-129, STS-130, STS-132, STS-133 ja viimeksi STS-134. CAPCOMin tehtävänä on toimia lennonvalvonnan ja kiertoradalla olevien avaruuslentäjien yhteyshenkilönä.
Tammikuusta 2011 Lucid on toiminut astronauttitoimiston hallinnossa Johnsonin avaruuskeskuksessa Houstonissa, Texasissa ja toimii edelleen CAPCOMina.
Lucidille myönnettiin joulukuussa 1996 NASAn korkein kunnianosoitus astronautille, presidentin kongressin nimissä ja NASAn ehdotuksesta myöntämä Congressional Space Medal of Honor kymmenentenä henkilönä ja ensimmäisenä naisena.
Intiansusi
Intiansusi (Canis lupus pallipes) on harmaasuden pienikokoinen alalaji, jota tavataan Intiassa ja eteläisessä Aasiassa. Jotkut tutkijat pitävät intiansutta ja arabiansutta samana lajina. Intiansusi voi olla myös uusi koiraeläinlaji (Canis indica).
Aasiassa asuu vähiten tunnetut suden alalajit, joista osa on jo sukupuuton partaalla. arabiansusi (Canis lupus arabs), tiibetinsusi (Canis lupus chano), kaukasiansusi (Canis lupus campestris) ja Intiansusi (Canis lupus pallipes). Näistä lajeista on esitetty, että ne sisältäisivät kaksi aivan uutta alalajia; himalajansusi ja intiansusi.
Luokittelu
Vuonna 2009 CITESille ehdotettiin Canis indican erottamista omaksi lajikseen. Tämä perustui yhteen tutkimukseen, jossa käytettiin pientä määrää näytteitä lähinnä tarhoissa kasvaneista yksilöistä. Ehdotus hylättiin, mutta nimi listattiin synonyymiksi ja tutkijoille suositeltiin laajempia kenttäkokeita.
Intiansudet risteytyvät villiintyneiden koirien kanssa mikä voi olla uhka koko lajin olemassaololle.
Ulkonäkö
Intiansudet ovat pääosin pienempiä kuin Euroopan sudet; noin 91 cm pitkä, 66 cm korkea, hännän pituus 41–46 cm. Turkin väritys vaihtelee harmahtavan punaisesta punertavan valkoiseen mustin kärjin. Intiansusilla kuten arabiansusillakin karva on lyhyempi ja ohuempi kesällä, vaikkakin karva selässä on pitkä kesälläkin. Talvikarva on pitkä, mutta ei niin pitkä kun pohjoisessa asuvilla susilla. Karvan pituus olkapäiden kohdalla on 50–85 mm pitkä ja 35–65 mm pitkä kyljissä. Pisinkään karva ei yllä samoihin mittoihin tiibetinsuden kanssa.
Intiansudet ovat suurempia, tummempiturkkisia ja pää on suhteessa suurempi kuin arabiansudella.
Levinneisyys
Intiansusia tavattiin aiemmin laajasti Intiassa, mutta sen elinalue on pienentynyt paljon. Nykyisin pinniä susilaumoja on Karnatakassa, Maharashtrassa, Gujaratissa, Rajasthanissa ja Biharissa.
Suomi-komitea
Suomi-Komitea jota kutsuttiin myöhemmin myös Vasemistoryhmien Suomen komiteaksi toimi Ruotsissa. Komitea perusttettiin vuonna 1918 ja perustajiksi on mainittu K.H. Wiik, Herman Hurmevaara, Arthur Usenius ja Edvard Gylling.
Dávid Barczafalvi Szabó
Dávid Barczafalvi Szabó (1753 t. 1755 − 1828) oli unkarilainen kirjailija ja innokkaimpia kielenuudistajia.
thumb|left|upright|Magyar Hirmondón sivuja Barczafalvi pyrki muiden kielenuudistajien rinnalla muun muassa uusia, "aitounkarilaisia" sanoja sepittämällä ja niitä kirjoituksissaan käyttämällä puhdistamaan unkarin kielen vieraista, varsinkin saksalaisista ja latinalaisista aineksista ja siten luoda uudelleen unkarin kirjakielen. Barczafalvi loi runsaasti mielivaltaisesti muodostettuja sanoja. Monet niistä ovat jääneet unkarin kieleen pysyvästi. Barczafalvin vuodesta 1786 toimittama aikakauskirja Magyar Hírmondó sekä hänen kääntämänsä saksalaisen kirjailijan Johann Martin Millerin romaani Siegwart sisältävät runsaasti hänen muodosteitaan.
Painonnosto kesäolympialaisissa 1952 – miesten 67,5 kg
Helsingin olympiakisojen painonnoston sarjaan 67,5 kg osallistui 24 urheilijaa edustaen 22 kansallisuutta. Kilpailu käytiin 26. heinäkuuta. Yhdysvaltain Tommy Kono ratkaisi kilpailun tempaisemalla maailmanennätyksen 117,5 kg. Yhteistulos 362,5 kg oli olympiaennätys.
Alaskantundrasusi
Alaskantundrasusi (Canis lupus tundrarum) on suurikokoinen arktinen tundrasusi. Alaskantundrasusi asustaa Arktista rannikkoa myöten Alaskassa.
Sosiaalinen käyttäytyminen
Alaskantundrasudet elävät pääosin pienissä laumoissa jotka koostuvat alfaparista ja niiden jälkeläisistä, jotka eivät ole vielä löytäneet parittelukumppania. Alfauros johtaa laumaa alfanaaraan kanssa. Kaikki lauman jäsenet osallistuvat pentujen kasvatukseen sekä metsästykseen. Vaikkakin sudet elävät laumoissa, jotkin nuoret yksilöt voivat elää myös yksin.
Ruokavalio ja metsästyskäyttäytyminen
Alaskantundrasudet syövät pääasiassa karibuita ja myskihärkiä. Aikuinen saalis on yleensä liian iso yksinäiselle sudelle, joten suuren eläimen saalistus vaatii ryhmätyöskentelyä. Jos sudet eivät kykene väijyttämään saaliitaan, myskihärät usein muodostavat kehän suojellakseen lauman heikkoja jäseniä. Sudet eivät pysty rikkomaan kehää, mutta yrittvät saada härät pakenemaan. Jos lauma pakenee, sudet eristävät ja tappavat heikoimman härän.
Ulkonäkö
Alaskantundrasusi on pääosin täysin valkoinen, turkin värin vaihtelua voi olla valkoisesta kerman valkoiseen, selkärangan myötäisesti karva voi olla tumma kuten myös häntäkin.
Lähteet
Canis lupus tundrarum
Kahenlampi
Kahenlampi on Savonlinnan Haukiniemen Upatossa sijaitseva lampi, jonka pinta-ala on noin 3.2 hehtaaria. Kahenlammen laskujoki on Haukiveden Tevanlahteen laskeva Kylmäjoki. Mutapohjainen Kahenlampi on kyläläisten keskuudessa kuuluisa kalapaikka. Lammella pesii kanadanmajava.
Oksitetrasykliini
Oksitetrasykliini (C22H24N2O9) eli terramysiini on tetrasykliineihin kuuluva aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä ja eläinlääketieteessä antibioottina.
Ominaisuudet ja käyttö
Huoneenlämpötilassa oksitetrasykliini on keltaista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hieman veteen ja etanoliin. Se on optisesti aktiivinen yhdiste. Oksitetrasykliinistä tunnetaan myös kidevedellinen dihydraatti. Oksitetrasykliinin antibioottiset ominaisuudet perustuvat siihen, että se sitoutuu bakteerien ribosomien 30S-alayksikköön ja estää proteiinisynteesin. Lääkeaine on laajakirjoinen antibiootti ja tehoaa moniin grampositiivisiin ja gramnegatiivisiin bakteereihin sekä mykoplasmoihin. Myös eräät alkueliöt ovat sille alttiita. Monet enterobakteerit kuten kolibakteeri kehittävät sille helposti vastustuskyvyn. Ihmisillä oksitetrasykliiniä käytetään lähinnä iho- tai silmätulehdusten hoitamiseen, eikä sillä ole suuria etuja verrattuna muihin tetrasykliineihin. Eläinlääkinnässä yhdistettä käytetään laajemmin esimerkiksi nautojen hengitystiesairauksien, sikojen leptospiroosin, kalojen bakteeritautien ja siipikarjan bakteeritautien hoitamiseen.
Oksitetrasykliini eristettiin ensimmäisen kerran vuonna 1950 Streptomyces rimosus-altinobakteerin kasvatusliemestä. Tätä bakteeria käytetään edelleen yhdisteen tuotantoon. Oksitetrasykliinistä voidaan valmistaa myös muita tetrasykliiniantibiootteja kuten doksisykliiniä.
Haittavaikutukset
Tyypillisimmät oksitetrasykliinin haittavaikutukset ovat ruuansulatuskanavan oireet. Muita mahdollisia haittavaikutuksia ovat ihottuma, trombosytopeeninen purppura ja lupus erythematosus.
Jose Viitala
Jose Viitala (s. 15. kesäkuuta 1986) on suomalainen näyttelijä. Hän on valmistunut teatteritaiteen maisteriksi Teatterikorkeakoulusta.
Viitala on kiinnitetty Kokkolan kaupunginteatteriin.
Max Slevogt
upright|pienoiskuva|Max Slevogt muotokuva vuodelta 1917, [[Emil Orlikin etsaus.]]
Max Slevogt (1868–1932) oli saksalainen baijerilaissyntyinen taidemaalari ja graafikko. Hän teki metsästyskuvia, historiallisia kohtauksia, asetelmia ja muotokuvia. Lisäksi hän oli maineikas kirjankuvittaja, kuvitti kirjallisuuden klassikkojen , mm. Goethen teoksia. Slevogtin varhaiset teokset edustavat yleensä dramatisoivaa realismia, naturalismia, mutta vuoden 1900 tienoilla hän alkoi tehdä värikkäitä, elastisia teoksia, joista ilmentyy paljon kertojaniloa, vapautuneisuutta ja etenkin loistava valonkuvaus, joka näkyy varsinkin hänen Egyptissä vuonna 1914 tekemissään töissä. Hän kuului maansa merkittävimpiin impressionisteihin, joskin hänen taiteessaan näkyy jo ekspressionismin vaikutusta.
Arthur Berger
Arthur Berger (15. toukokuuta 1912 New York, New York, Yhdysvallat – 7. lokakuuta 2003 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen säveltäjä, jonka tuotantoon vaikuttivat sekä uusklassismi että sarjallisuus. Hän teki yhteistyötä Aaron Coplandin sekä Virgil Thomsonin kanssa ja sai näiden tavoin innoitusta Igor Stravinskin tuotannosta. Berger ei työllään koskaan tavoitellut massojen suosiota. Hän loi sivu-uran myös kirjoittajana ja kriitikkona.
Berger aloitti pianonsoiton 11-vuotiaana ja teki ensimmäiset sävellyksensä lukioaikoinaan. Hän aloitti muodolliset sävellysopintonsa New Yorkin yliopistossa, josta hän sai kandidaatin arvonsa vuonna 1934. Maisterin arvon hän sai vuonna 1936 Harvardin yliopistosta, jossa hänen opettajinaan toimivat Walter Piston, Hugo Leichtentritt ja Archibald Thompson Davison. Vuonna 1937 Berger muutti Pariisiin opiskelemaan Nadia Boulangerin johdolla. Vuonna 1939 hän liittyi Mills Collegen henkilökuntaan Oaklandissa, jossa hänelle yhä opetti sävellystä Darius Milhaud. Berger opetti useissa muissakin oppilaitoksissa ennen vetäytymistään eläkkeelle vuonna 1999. Hänen omaelämäkertansa Reflections of an American Composer julkaistiin vuonna 2002. Hänellä oli vaimo Ellen, joka jäi leskeksi säveltäjän kuollessa sairaalassa 91-vuotiaana.
Bergerin tuotantoon kuuluu myös orkesteri-, soololaulu- ja kuoroteoksia, mutta New York Timesin muistokirjoitus nostaa erityisesti esiin kamarikokoonpanoille ja pianolle sävelletyt teokset. Bergerin ensimmäistä suurimuotoista teosta (Quartet for Winds, 1941) esitettiin yhä säännöllisesti hänen kuolemansa aikaan. Hänen muihin teoksiinsa kuuluu duojen sarja (viululle ja pianolle, 1948; sellolle ja pianolle, 1951; oboelle ja klarinetille, 1952).
Särvin
Sana särvin tarkoittaa leivän, perunan tai vastaavan höysteenä nautittavaa ruokaa tai juomaa
Erisnimenä Särvin viittaa suomalaisen Särkifoodin kehittämään kalasta tehtyyn jauhelihaan, jonka pääraaka-aine on lahna. Särvintä on saatavana maustamattomana (original) sekä texmexmakuisena, ja ne myydään 400 gramman pakkauksissa. Tuotetta on tarkoitus käyttää perinteisen jauhelihan tavoin. Kalajauhelihan idean kehitti Aalto-yliopistossa opiskellut Paavo Vallas, joka etsi tapoja hyödyntää särkikaloja entistä enemmän. Särpimen valmistukseen käytetään kotimaista kalaa, jota pyydetään Pohjanlahdelta ja Saaristomereltä.
Särvin sai julkisuutta loppuvuodesta 2019, kun se oli yksi S-ryhmän Menestysresepti-kilpailun finalisteista. Särpimelle myönnettiin tuolloin 15 000 euroa tuotekehittelyyn. .
Särvintä myyvät S-ryhmän kaupat.
Rødøyan kalliopiirrokset
Rødøyan kalliopiirrokset sijaitsevat Alstahaugissa Rødøyan saaren itäpuolella Nordlandin läänissä Norjassa. Piirroskenttä sisältää 10 kalliopiirrosta, joista yksi on kuuluisa "Rødøyskiløpere" eli Rødøyan hiihtäjä tai "Rødøymannen". Osa kuvioista vaikuttavat kivikautisilla, mutta osaa pidetään pronssikautisina.
Sijainti
Kalliopiirroskohde sijaitsee noin 1,5 kilometriä länteen Valenin kylän maatilalta (Rødøygårdene), joka sijaitsee Flatøysundetin salmen rannalla. Kohde on nykyään 21−22 metriä merenpinnan yläpuolella.
Piirroskenttä
Piirroskenttä on maanpinnan myötäinen silokallio ja se on pinta-alaltaan 10 neliömetriä. Siitä on tunnistettu 10 erilaista kalliopiirrosta. Kuviot ovat jo kuluneita ja ilman punavärillä korostamista niitä on vaikeaa havaita. Piirroskentälle johtaa opastus ja perillä on katselulaituri, jonka viereen pystytetty opastaulu osoittaa piirrosten sijainnin. Kuviot ovat seuraavat: kaksi ihmishahmoa, joilla näyttävät hiihtävän tai melovan, kaksi venekuviota, kolme hirvieläintä, kaksi pyöriäistä ja yksi hyljettä esittävä kuvio. Kuviot esitellään lännestä itään.
Hiihtäjät vai melojat ?
Kummatkin hiihtäjät on piirretty samalla tavalla ja tekijöinä saattaakin olla sama henkilö. Sukset kaartuvat samalla tavalla ja sukset esitetään yhtäpitkänä suksiparina. Suksen kannat kaartuvat ylöspäin ja suksen kärjet kaartuvat korkealle ylös ja samalla eteenpäin, ennen kuin niiden kärjet tasaantuvat eteenpäin. Molemmat hiihtäjät ovat tikku-ukkoja, jotka liikkuvat suksilla polvet koukussa. Käsissään molemmilla on jokin väline. Toisella, ja kuuluisammalla hiihtäjällä, se on L-kirjaimen muotoinen väline. Kyseessä voi olla yksi sauva, jolla hiihtäjä työntää itseään eteenpäin. Tällä hiihtäjällä on myös "jäniksen korvat" päässään. Toista hiihtäjää käytettiin "maskottina" Lillehammerin talviolympiakisoissa vuonna 1994.
Hiihtäjille on olemassa toinen tulkinta. Esimerkiksi Gustaf Hallström, Kalle Sognes ja Anders Hesjedal ajattelevat, että suksimaiset linjat voisivat muodostaa pienen veneen tai kajakin ääriviivat. Silloin ihmisen kädessä oleva pieni väline olisikin mela.
Ajoitus
Monet tutkijat ajoittavat piirrokset pronssikaudelle nimeen omaan hiihtäjien venetulkinnan ja muiden venekuvoiden nojalla. Siihen aikaan piirroksia tehtiin kaukana rannasta. Jos piirrokset olisivat kokonaan tai osittain kivikautisia, oletetaan Norjassa yleisesti piirroskentän olleen tekohetkellä merenrannalla. Maankohoaminen olisi nostanut piirroskentän nykyiseen korkeuteensa 4400 (BP) vuodessa. Kivikautisena sen ajoitus olisi tällöin 3100 eaa..
Hugh Le Caine
Jäätyään eläkkeelle vuonna 1974 Le Caine oli suunnitellut viisitoista uutta musiikki-instrumenttia. Vuonna 1959 perustettiin Toronton yliopistossa Kanadan ensimmäinen ja Pohjois-Amerikan toinen elektronisen musiikin studio. Sen uniikin välineistön suunnitteli Le Caine. Hän julkaisi työstään useita artikkeleita lähinnä tekniikan alan lehdissä. Le Caine saavutti kansainvälistä tunnustusta työstään elektronisen musiikin kehittämiseksi ja sai kolme kunniatohtorin arvoa Kanadassa.
Gordon Delamont
Gordon Arthur Delamont (27. lokakuuta 1918 Moose Jaw, Saskatchewan – 16. tammikuuta 1981 Toronto, Ontario) oli kanadalainen musiikkipedagogi, kirjailija, säveltäjä ja trumpetisti. Delamont oli johtava musiikkikasvattaja ja teoreetikko, josta tuli vaikutusvaltainen hahmo taidemusiikkia ja jazzia yhdistäneessä liikkeessä. Canadian Encyclopedia nimeää Delamontin tunnetuimmaksi saavutukseksi toimimisen opettajana useille Kanadan huomattavimmista jazzmuusikoista.
Salla Paajanen
Salla Paajanen (s. 17. lokakuuta 1964 Kouvola) on suomalainen toimittaja, joka toimi vuosina 1996–2015 Yle TV2:n ajankohtaisohjelman Ajankohtainen kakkonen toimittajana ja juontajana. Hän toimi syksystä 2015 kevääseen 2022 Ylen alueellisten tv-uutisten yhtenä juontajana. Yle poisti alueellisten tv-uutisten juontajat ja irtisanoi Paajasen huhtikuussa 2022. Ylen Paajaselle tarjoama sopimus olisi ollut edellistä huonompi, jonka seurauksena Paajanen valitsi irtisanoutumisen.
Gordon Delamont
Delamontin johdolla opiskelivat muiden muassa Peter Appleyard, Gustav Ciamaga, Ron Collier, Jimmy Dale, Hagood Hardy, Paul Hoffert, Moe Koffman, Rob McConnell, Ben McPeek, Birnie Piltch, Fred Stone, Norman Symonds ja Rick Wilkins.
Salla Paajanen
Paajanen kirjoitti ylioppilaaksi Kouvolan Lyseon lukiosta vuonna 1983, minkä jälkeen hän muutti Tampereelle opiskellakseen toimittajatutkintoa. Hän ei kuitenkaan suorittanut tutkintoaan loppuun tuolloin, vaan vasta myöhemmin 2000 luvulla. Hän valmistui Tampereen yliopistosta yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi vuonna 2017, pääaineenaan journalistiikka ja viestintä, ja sivuaineenaan teatterin ja draaman tutkimus. Lukuvuonna 2022 - 2023 hän opiskeli käsikirjoittamista Kiljavan opistossa. Hän on myös opiskellut shiatsuterapeutiksi.
Gordon Delamont
Delamont kirjoitti muun muassa useita teoksia jazzsäveltämisestä ja -sovittamisesta. Näistä teoksista on tullut eri yliopistokursseilla vaadittuja tekstejä, ja niitä on käännetty japaniksi ja italiaksi. Säveltäjänä Delamontin tunnetuin teos on Canadian Encyclopedian mukaan Three Entertainments for Saxophone Quartet (1969, 1970), jota on esitetty laajalti Atlantin valtameren molemmilla puolilla ja jonka levytti New Yorkin saksofonikvartetti. Muihin Delamontin sävellyksiin kuuluvat Allegro and Blues (jazzorkesterille, 1962), Portrait of Charles Mingus (oktetille, 1963), Ontario Suite (sopraanolle ja orkesterille, 1965, 1967), Centum (1966, yhtyeelle), College No. 3 (1967, 1970), Song and Dance (1967, 1970), Moderato and Blues (vaskikvintetille, 1973, 1974) sekä Conversation for Flugelhorn and Alto Saxophone (1977).
Salla Paajanen
Yksityiselämä
Paajanen on naimisissa Teivon raviradan toimitusjohtajan Kimmo Thunebergin kanssa ja hänellä on kolme omaa lasta sekä tytärpuoli.
Paajasen 22-vuotias Lauri-poika kuoli elokuussa 2012 tapahtuneessa onnettomuudessa jäätyään pohjoisesta kohti Tamperetta matkalla olleen junan alle Ylöjärvellä.
Tina: What’s Love Got to Do With It
Tina: What's Love Got to Do With It (What’s Love Got to Do With It) on Brian Gibsonin ohjaama yhdysvaltalainen elämäkertaelokuva vuodelta 1993. Elokuva perustuu Tina Turnerin elämään.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 elokuva saa kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
American Film Institute valitsi elokuvan vuonna 2006 listalleen sadasta kaikkien aikojen innostavimmasta yhdysvaltalaiselokuvasta.
Bar-Hebræus
Bar-Hebræus (myös: Abu-faradž), (1226−1286) oli syyrialais-arabialainen kirjailija, kotoisin Malatiasta. Vuodesta 1264 kuolemaansa saakka hän vaikutti jakobiittisen kirkon mafrjanina eli alipiispana. Hänen lukuisista kirjoituksistaan kieliopin, eksegetiikan ja historian alalla on syyriankielinen kronikka tärkeä lähdeteos.
Islamin kulta-aika
pienoiskuva|[[Astrolabi Al-Andalusista vuodelta 1067. Astrolabi on kreikkalainen keksintö ja nykyajan kellojen ja sekstanttien edeltäjä. Siitä on tullut myös keskiajan islamilaisen tieteen symboli. ]] Islamin kulta-aika tai islamin kultakausi on kielikuva, jota alettiin käyttää etenkin 1900-luvun puolivälin jälkeen, kun länsimaissa suhtautuminen orienttiin alkoi vaihtua ylenkatseesta ihailuksi, ja islamista alettiin löytää myös arvokkaaksi koettuja puolia.
Kultakaudella on ehditty viitata kahteenkin ajankohtaan. Muslimit ovat usein tarkoittaneet kultakaudella islamilaiseen mytologiaan kuuluvaa vaihetta, joka alkoi islamilaisen valtion perustamisesta vuonna 622. Tämä Muhammedin ja hänen jälkeensä oikeaanjohdettujen kalifien valtakausi jatkui vuoteen 660 saakka. Yhteiskuntaa ohjattiin tällöin alkuperäisten islamilaisten periaatteiden mukaisesti. Jakso olisi sitten päättynyt umaijadisuvun mukanaan tuomaan rappioon ja turmelukseen, josta abbasidikalifit, Muhammedin sukulaiset, sen sitten nostivat. Tämä kulta-aika liittyi islaminuskon kultaiseksi koettuun menneisyyteen.
Länsimaissa kultakaudella on alettu tarkoittaa umaijadeja seuranneen abbasidikalifaatin aikoja Lähi-idässä ja umaijadien valtaa Espanjassa. Tämän ajan kerrotaan olleen islamilaisen tieteen, taiteen ja talouden kehitystä ja loistoa etenkin sellaisissa keskuksissa kuin Bagdad tai Córdoba. ”Islamin kulta-aika” on tässä merkityksessä metonyymi, joka uskonnon sijaan tarkoittaa islamilaisen sivilisaation piirissä esiintynyttä kukoistusta.
Kulta-ajan kesto ulottuu vuosiin 750–1500, mutta tavallisimmin vuosiin 750–1250, jolloin sen päätekohtana on Bagdadin mongolivalloitus. Kultakauden alku liittyy tällöin abbasidien valtaannousuun ja loppu abbasidikalifaatin kukistumiseen. Tieteiden kulta-aika alkoi 800-luvulla, mutta alkoi kääntyä laskuun 1100-luvulla.
Kulta-aika merkitsi monien itäisten keksintöjen, kuten paperin ja uusien ruoka-aineiden leviämistä islamilaiseen maailmaan. Erityisesti se tarkoitti sitä, että islamilainen maailma nousi johtavaan asemaan monilla tärkeillä tieteenaloilla, kuten matematiikassa, astrologiassa ja lääketieteessä. Etuasema ei kuitenkaan johtanut voimasuhteiden muutokseen islamilaisen maailman eduksi, sillä muslimit eivät päässeet mullistaviin tieteellis-teknisiin saavutuksiin, kuten Euroopassa alkoi tapahtua 1600-luvulta alkaen. Edistysaskeleet jäivät lopulta vaatimattomiksi ja rajoittuivat nykyajan näkökulmasta oikeastaan pikkuasioihin. Tieteenhistorioitsija Sonja Brentjes katsookin, että islamin kulta-ajan tieteellisiä saavutuksia on räikeästi liioiteltu. Tieteiden ja taiteiden etenemistä myös rajoitti uskonnollinen dogmatismi, joka 900-luvulta lähtien kiristi otettaan, kun islamilaisen lain tulkinnassa alettiin torjua itsenäinen ajattelu. Hellenistisen kulttuurin rationaalinen ydin jäi samoin omaksumatta, mikä näkyi ainoastaan valikoituna antiikin filosofien kääntämisenä.
Kultakauden saavutukset
Islamilaisen kultakauden erääksi piirteeksi on usein esitetty sen poikkeuksellinen suvaitsevaisuus ja humanismi. Yhdistyneiden Kansakuntien kasvatus-, tiede- ja kulttuurijärjestö UNESCO onkin alkanut käyttää keskiajan Espanjaa esimerkkinä uskontojen sopuisasta yhteiselosta. Keskiajan islamin suvaitsevaisuutta ovat korostaneet etenkin kielitieteilijät ja tietokirjailijat. Historioitsijat ovat sen sijaan väittäneet sitä myytiksi. Keskiajan islamilaisessa maailmassa ei-muslimit oli väkivaltaisesti alistettu toisen luokan kansalaisiksi eli dhimmeiksi, ja joskus heitä myös vainottiin.
Tieteen nousu
Islamin kultakauden suurimpana saavutuksena voi pitää tieteen hämmästyttävää nousua islamilaisessa kalifaatissa 800-luvulta alkaen. Poikkeukselliseksi sen tekee tieteen saavuttama korkea taso. Niin sanottu islamilainen tiede pysyi maailman kärjessä satoja vuosia. Islamilaisen sivilisaation piirissä harjoitettu tiede oli Eurooppaa, Kiinaa ja Intiaa edellä etenkin matematiikan, optiikan, fysiikan ja lääketieteen aloilla. Arabiankielinen tutkimus alkoi lopulta 1400-luvulla jäädä kilpailijoistaan jälkeen. Matematiikassa ja tähtitieteessä eurooppalainen tutkimus ohitti sen kuitenkin vasta 1500-luvulla ja viimeisenä tähtitieteessä, missä Kopernikuksen teoriat johtivat hylkäämään ptolemaiolaisen aurinkokeskeisen mallin.
”Islamilainen renessanssi”
thumb|Abbasidien kalifaatti laajimmillaan n.850 Koillisesta Persiasta tulleet abbasidit olivat kukistaneet noin vuonna 750 umaijadiklaanin, jonka vahvin kannatusalue oli Syyriassa pääkaupunkina Damaskos. Abbasidikalifit alkoivat suosia kreikkalaisen filosofisen kirjallisuuden kääntämistä, mikä ajan mittaan johti myös uuden tieteellisen kirjallisuuden tuottamiseen. Islamilaisen renessanssin teknisenä perustana oli paperi, jonka valmistamistaidon toivat Lähi-itään Kiinasta tulleet käsityöläiset vuoden 760 tienoilla. Paperi korvasi kalliin ja kömpelön pergamentin ja papyruksen kirjoitusalustana.
Edeltävä katastrofi
800-luvulla alkanutta kulttuurin nousua oli edeltänyt katastrofi, kun lukutaidottomat beduiiniheimot olivat 600-luvun alussa saaneet vallan ja syösseet valtavat alueet anarkiaan ja hävitykseen. Paikasta toiseen liikkuneet, osittain yhä pakanalliset beduiinilaumat keräsivät ryöstösaalista ja tuhosivat kaiken eteensä tulevan. 1300-luvulla elänyt tunisialainen muslimihistorioitsija Ibn Khaldun luonnehti arabeja villi-ihmisiksi ja vertasi heitä mykkiin petoeläimiin.
Yhteiskuntien barbarisoituminen näkyi luku- ja kirjoitustaidon sekä latinan ja kreikan kielten katoamisena. Arvokkaita käsikirjoituksia hävitettiin, kun luostareita ryöstettiin ja poltettiin. Julkisten rakennusten pystyttäminen loppui pitkäksi aikaa. Kun se virisi uudelleen, taidot olivat kadonneet, ja uudisrakennukset, kuten temppelit, luhistuivat helposti.
Beduiinit eivät ymmärtäneet kaupunkien taide-elämää, ja torjuva asenne siirtyi osaksi uskontoa. Antiikin taiteet katosivat, niiden mukana teatteri, veistostaide ja suurin osa musiikista ja kuvataiteesta. Esimerkiksi shafi’i –koulukunnan klassinen teos ”Reliance of the Traveller” kieltää Muhammediin nojautuen musiikin ja laulun muualla paitsi häissä. Kielletyistä instrumenteista mainitaan erikseen huilut, jousisoittimet, mandoliinit, luutut, symbaalit ja pitkärumpu. Rangaistukset ovat tuntuvia ainakin tuonpuoleisuudessa: ylösnousemuksen päivänä Jumala kaataa lyijyä niiden korviin, jotka ovat kuunnelleet laulajattarien esityksiä, maa nielee heidät ja Jumala muuttaa heidät apinoiksi ja sioiksi.
Tuhon laajuus näkyy siinä, paimentolaisvalloitusten vanavedessä historiallisiin lähteisiin syntyi pitkä tauko, kun uutta kirjallisuutta ei enää ilmestynyt. Iranilainen oppinut A. Zarinkoob on puhunut kahdensadan vuoden hiljaisuudesta, johon iranilainen kirjallisuus ajautui, mutta sama ilmiö toistui kaikkialla muuallakin. Muslimit ovat antaneet asialle toisen selityksen: Koraanin kauneus oli niin mykistävää, että kirjailijat hylkäsivät työvälineensä ja herkesivät pitkäksi aikaa kirjoittamasta.
Kirjallisuuden käännösliike
vasen|pienoiskuva|Aristoteles opettamassa mustaa oppilasta. Kuva n. 1220-luvulta Mesopotamiasta. Abbasidien valtaannousu toi mukanaan islamin ohella toisen kulttuurisen liikkeen, jolla oli vaikutusta sadoiksi vuosiksi eteenpäin. Kyse oli kreikkalaisen kirjallisuuden kääntämisestä arabian kielelle. Abbasidikalifit osoittautuivat intohimoisiksi tieteen ystäviksi. Tulevien 250 vuoden aikana eli vuosituhannen loppuun mennessä he olivat käännättäneet melkein kaiken käsiinsä saaman kreikkalaisen luonnontieteellisen ja filosofisen kirjallisuuden arabiaksi. Filosofeista eniten käännettiin Aristoteleen teoksia ja luonnontieteen aloista eli ”luonnonfilosofiasta” edustettuna olivat astrologia, alkemia, fysiikka, matematiikka ja lääketiede. Käännöstyön määrä oli valtava. Aineellisesti sen teki mahdolliseksi Kiinasta tulleen uuden keksinnön, paperin, saaminen käyttöön 760-luvulta alkaen.
Käännöstoiminnan keskus oli kalifaatin uusi pääkaupunki Bagdad. Merkillepantavaa oli toiminnan pitkäjänteisyys, sillä käännöstyö kesti satoja vuosia, ja tapahtui paitsi kalifien myös Bagdadin persialaisen eliitin suojeluksessa. Enimmäkseen käännöstyöstä vastasivat kreikan kieltä taitaneet kristityt oppineet. He joutuivat tällöin myös luomaan arabian kieleen sen tarvitseman tieteellisen sanaston.
Arabiaksi 800- ja 900-luvuilla käännetty tieteellinen kirjallisuus oli jokseenkin sama, joka kaksi sataa vuotta myöhemmin eli 1000- ja 1100-luvuilla käännettiin Euroopassa arabiasta ja kreikasta latinaksi. Lisänä olivat vain arabien kommentaarit ja muutamat keksinnöt. Sen takia on kiinnostavaa, että Euroopassa tämän kirjallisuuden pohjalta alkoi tieteellis-tekninen vallankumous 1600-luvulla, mutta vastaavaa ei tapahtunut islamilaisessa maailmassa.
Ernest Renan on katsonut, että 800-luvulla alkanut tieteiden nousu tapahtui persialaisen kulttuurin pohjalta, minkä takia siitä pitäisi käyttää nimeä ”persialainen renessanssi”. Se oli valloitetun kulttuurin jälkivaikutusta, joka historioitsija Toby E. Huffin mukaan sammui, kun islam alkoi saada lujemman otteen yhteiskunnasta. Huffin mukaan arabikalifaatti alkoi islamisoitua 800-luvulla, ja muuttui vasta kaksisataa vuotta myöhemmin muslimienemmistöiseksi. Tässä vaiheessa uskonnollinen dogmatismi alkoi kahlita tieteen vapautta. Vuosituhannen vaihteeseen osui toisaalta myös taustaltaan islamilaisten tiedemiesten merkittävin esiintulo (Ibn al-Haytham, al-Biruni).
Käännösliikkeen motiivit
Käännösliikkeen pitkäjänteisyyden takia sitä ei voi selittää pelkästään kääntäjien harrastuksena tai yksittäisten kalifien mielenliikkeillä. Yleinen ehdokas ilmiön taustavaikuttajaksi on ollut islaminusko. Muun muassa Opetushallituksen mukaan ”nimenomaan Koraani sai islamilaisen tieteen kukoistamaan”, sillä Koraani oli tieteellisessä maailmankuvassaan hämmästyttävästi aikaansa edellä.
Persialainen tausta
Koraaniteorian kannatus on kuitenkin pääosin jäänyt islaminuskon piiriin. Toinen selitys käännösliikkeelle löytyy abbasidikalifaatin persialaisista juurista. Abbasidihallitsijat olivat arabitaustaisia, mutta eivät tulleet Arabian niemimaalta vaan Iranin Khorasanista, mistä abbasidivallankumous sai alkunsa. Myös melkein kaikki arabiaksi kirjoittaneet tiedemiehet olivat todellisuudessa persialaisia. Islaminuskon perusteosten kirjoittajat tulivat samoin Iranista tai Keski-Aasiasta, heidän joukossaan arvovaltaisten hadith-kokoelmien kirjoittajat (Kutub al-sittah) sekä islamin historian ja Koraanin selitysteosten laatija at-Tabari. Årabit omaksuivat persialaisen korkeakulttuurin saavutuksia liittäen ne omiin heimoperinteisiinsä, minkä takia Renan puhuukin persialais-arabialaisesta kulttuurista.
Myös Bagdadin hallintoeliitti oli pitkälti persialaista alkuperää. Arabit olivat tietoisia ristiriidasta, minkä takia yhdessä tarinassa erään umaijadikalifin, toisessa tarinassa abbasidikalifi Mamunin suuhun pantiin sanat: ”''Persialaiset hallitsivat tuhat vuotta eivätkä tarvinneet arabeja hetkeäkään. Me olemme hallinneet alle vuosisadan (tai: kaksi vuosisataa) emmekä pärjää ilman heitä tuntiakaan.” Islamilaisen kulttuurin tausta oli myös tutkimusmatkailija G.A. Wallinin tiedossa 1840-luvulla: ”Ja mitäpä arabilla oikeastaan onkaan omaa? Aavikkonsa ja kamelinsa. Kaiken muun hän on oppinut kukistamiltaan kansoilta.”''
Avestan kokoaminen
Kreikkalaisen kirjallisuuden käännösliike oli alun perin Iranin sassanidikuninkaiden hanke. Sen oli määrä olla keino, jolla kootaan uudelleen maailmalle hajonneen Zarathustran kirjoittaman Avestan koko viisaus.
Iranin viimeisen hallitsijadynastian sassanidien (226–651) valtionideologiassa korostettiin yhteyttä Persian muinaiseen suuruuden aikaan eli akhaimenidien dynastiaan, jonka Aleksanteri Suuri oli kukistanut. 300-luvulta saakka sassanidikuninkaat katsoivat, että valtionuskonnon perustaja Zarathustra oli kirjoittanut kaiken tieteellisen tiedon sisältäneen kirjan nimeltä Avesta. Aleksanteri Suuri oli antanut jäljentää siitä osia ja sen jälkeen hävitti Avestan. Šaahien tehtäväksi tuli koota Avesta uudelleen niitä katkelmista, joita oli liikkeellä. Myös kreikkalaisten filosofien teokset olivat olleet osa Avestaa, ja sen takia ne piti kääntää pahlaviksi ja koota kuninkaan aarrekammioon. Sassanidikuninkaiden käskystä kreikkalaisten tieteellisiä teoksia käännettiin arameaksi ja pahlaviksi. Jossain määrin käännettiin myös intialaista kirjallisuutta. Rinnastus kaiken tiedon sisältävään Koraaniin on ilmeinen. Tarinan mukaan sekin jouduttiin kokoamaan maailmalta pienissä osissa kalifi Uthmanin käskystä.
Kalifien motiivit
Kun al-Mansur (754–775) ryhtyi jatkamaan sassanidikuninkaiden zarathustralaista käännösprojektia, sen tarkoitus oli heikentää vastarintaa, joka häneen kohdistui Iranin valtauskonnon kannattajien keskuudessa. Arabian yleistyminen Iranin hallintokielenä alkoi tehdä pahlavinkieliset käännökset vanhentuneiksi, joten käännöstyö arabiaan muuttui ajankohtaiseksi. Käännösliikkeen yhdeksi keskukseksi muodostui Khorasanin maakunnan keskus Merv. Samalla Mansur teki toisenkin eleen, joka osoitti arvostusta persialaisia kohtaan: hän jätti Damaskoksen ja perusti pääkaupunkinsa Bagdadin aivan Iranin entisen pääkaupungin Ktesifonin viereen. Palatsikaupungin pohjakaava noudatti persialaista pyöreän kaupungin mallia. Mansur halusi näin päästä eroon Damaskoksen arabieliitistä ja Bysantin perintönä tulleesta kreikkalaisesta virkakunnasta. Mansur kumarsi Persian suuntaan myös siten, että hän nimitti hovinsa korkeiksi virkamiehiksi Khorasanista tullutta persialaista ylimystöä. Erityisen vaikutusvaltaiseksi kohosi Afganistanista tullut Barmakidien perhe, jonka jäsenet olivat olleet korkea-arvoisia buddhalaisia pappeja.
Kolmannen abbasidikalifin al-Mahdin (775–785) aikana vuonna 782 Aristoteleen logiikkaa ja dialektiikkaa käsittelevä Topiikka oli jo käännetty syyrian kielestä arabiaksi. Sata vuotta myöhemmin se käännettiin uudelleen suoraan kreikasta. Kirja sisälsi Aristoteleen opetuksia argumentaatiosta sellaisissa tilanteissa, joissa vastakkain oli kaksi erilaista näkemystä. Dimitri Gutas olettaa, että kiinnostus kirjaan liittyi abbasidien valtionuskonnon asemaan. Kalifi näki tehtäväksi saada valtakuntansa enemmistönä olevat kristityt, manikealaiset ja zarathustralaiset ja monet muut siirtymään virallisen valtionuskonnon taakse; se vaati myös taivuttelua ja argumentointia kovempien keinojen ohella, joita olivat teloitukset. Islamilainen kirjallisuus sisältääkin esimerkkejä Aristoteleen tekniikoiden käytöstä väittelyssä kristittyjä vastaan.
Käännösliike oli alkanut tarpeesta myötäillä Iranin zarathustralaista väestöä, mutta se sai vuosikymmenten kuluessa uusia tarkoituksia. Al-Mamun (813–833) oli asettunut vahvasti uuden valtionuskonnon, islamin, puolustajaksi. Hänen propagandassaan Bysanttia alettiin kuvata tieteelle vihamieliseksi hallinnoksi, joka halusi kieltää filosofian ja lääketieteen. Kalifaatti sitä vastoin oli antiikin kreikkalaisten todellinen perillinen ja totuuden ystävä. Panostaminen tieteisiin todisti, että rationaalinen ajattelu oli siirtynyt antiikin Kreikasta islamilaiseen maailmaan. Sen sijaan Bysantti oli hylännyt perintönsä ja vajonnut kristinuskon järjettömyyksiin Jumalasta, joka kulki ihmisenä maan päällä.
Viisauden talo
Paljon puhuttu käsite on Bagdadin ”Viisauden talo”, bayt al-Hikma, jonka perustajiksi tavataan mainita joko Harun ar-Rashid (786–809) tai al-Mamun (813–833). Historiallisista lähteistä tällaista tietoa ei löydy. Kyseessä oli sassanideilta peritty virasto eli palatsin kirjasto, joka koostui persialaisista runoteoksista. Nähtävästi al-Mansur oli sen ensimmäinen käyttöönottaja. Viraston tärkeimmäksi tehtäväksi tuli koota ja säilyttää Iranin historiaan liittyvää kirjallisuutta, jota käännettiin pahlavista arabiaksi. Al-Mansurin tieteellisten harrastusten takia sillä mahdollisesti oli myös astronomiaan ja matematiikkaan liittyviä tehtäviä, mutta kääntämistä kreikasta arabiaan siellä ei harjoitettu. Viisauden talo ei liioin ollut mikään akatemia, jossa olisi opetettu tieteitä eikä myöskään oppineitten kohtaamispaikka. Viisauden talo pysyi kalifien yksityiskirjastona, kunnes al-Mamun avasi sen tiedemiehille, tosin erään tiedon mukaan vain muslimeille.
Akonitaasi
thumb|250px|Malli akonitaasin rakenteesta Akonitaasi eli akonitaattihydrataasi on entsyymi, joka toimii eliöissä osana sitruunahappokiertoa. Akonitaasi katalysoi isositruunahapon muodostumista sitruunahaposta ja välivaiheena on akoniittihappo. Entsyymin EC-numero on EC 4.2.1.3 ja CAS-numero 9024-25-3.
Rakenne ja toiminta
Useiden eliöiden akonitaasi on rakenteeltaan monomeeri. Entsyymistä tunnetaan useita eri ryhmiä esimerkiksi mitokondrioissa esiintyvä muoto, joka osallistuu sitruunahappokiertoon, sytosolissa esiintyvä muoto, joka osallistuu raudan kuljetukseen soluissa ja toimii rautatasoa säätelevänä proteiinina ja vain bakteereissa esiintyvä akonitaasi. Akonitaasi tarvitsee toimiakseen rauta, mutta on rakenteeltaan sikäli erikoinen metalloentsyymi, että rauta ei ole sitoutuneena hemiryhmään vaan lähes kuution muotoiseen raudan ja rikin muodostamaan Fe4S4-klusteriin. Se on siis niin kutsuttu rauta-rikkiproteiini. Entsyymissä substraattina toimiva sitruunahappo sitoutuu yhteen rautaioniin karboksyyliryhmän ja hydroksyyliryhmänsä kautta. Rauta toimii akonitaasin katalysoiman reaktion reaktiomekanismin ensimmäisessä vaiheessa Lewis-happona. Aktiivisen kohdan seriiniaminohappo vastaanottaa protonin sitruunahapolta ja molekyylistä eliminoituu rautaan sitoutunut hydroksyyliryhmä vetenä ja muodostuu akonittihappoa (C6H6O6). Akoniittihappo irtoaa entsyymistä, pyörähtää ympäri ja sitoutuu uudelleen akonitaasiin. Seuraavassa vaiheessa entsyymi katalysoi veden liittymistä akoniittihappoon, jolloin muodostuu (2R,3S)-isositruunahappoa. Akonitaasin katalysoima reaktio on tasapainoreaktio ja tasapainotilassa sitruunahappoa on noin 90 %, isositruunahappoa noin 6 % ja akoniittihappoa noin 4 %.
Yksi voimakkaimmin akonitaasia inhiboivista yhdisteistä on fluorisitruunahappo(C6H7FO7). Fluorisitruunahappoa muodostuu elimistössä fluorietikkahaposta ja sen suoloista. Se on kilpaileva inhibiittori, joka sitoutuu entsyymiin voimakkaammin kuin sitruunahappo.
Louis Applebaum
pienoiskuva|Louis Applebaum vuonna 1945. Louis Applebaum (3. huhtikuuta 1918 Toronto – 19. huhtikuuta 2000 Toronto) oli kanadalainen säveltäjä ja kapellimestari. Hän opiskeli The Royal Conservatory of Musicissa ja Toronton yliopistossa vuosina 1928–1940. Pianonsoittoa hänelle opetti Boris Berlin ja teorianopettajina toimivat Healey Willan, Leo Smith ja Sir Ernest MacMillan. Stipendin turvin Applebaum pääsi myös New Yorkiin opiskelemaan Roy Harrisin ja Bernard Wagenaarin johdolla.
Oskari Mörö
Santtu Oskari Mörö (s. 31. tammikuuta 1993 Lohja) on suomalainen juoksija, jonka päälaji on 400 metrin aitajuoksu.
Mörö pitää hallussaan 400 metrin aitajuoksun Suomen ennätystä ajalla 49,04 ja 200 metrin aitajuoksun Suomen ennätystä ajalla 23,24.
SM-kisat
Kalevan kisoissa Mörö on voittanut 400 metrin aitajuoksun SM-kultaa Lahdessa 2012, Kuopiossa 2014, Porissa 2015, Seinäjoella 2017 ja Lappeenrannassa 2019 sekä hopeaa Turussa 2020. 400 metrillä hän saavutti hopeaa Oulussa 2016. Viestijuoksun SM-kilpailuissa Mörö on saavuttanut 4 × 100 metrin viestissä kultaa 2020 ja pronssia 2011 sekä 4 × 400 metrin viestissä hopeaa vuosina 2014 ja 2020.
Sisäratojen SM-kilpailuissa Mörö on saavuttanut 400 metrillä kultaa 2013 ja 2016 ja hopeaa 2011 sekä viesteissä kultaa 2014 ja 2020 ja hopeaa 2015 ja 2016.
Arvokisat ja maaottelut
Mörö kilpaili aikuisten maaottelussa ensimmäisen kerran Tampereen hallimaaottelussa 2011 sijoittuen 300 metrin aitajuoksussa kolmanneksi. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Mörö karsiutui alkuerissä kauden parhaalla ajallaan 51,59 s. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 Mörö teki 400 metrin aitojen alkuerässä uuden ennätysaikansa 49,97. Välierässä hän juoksi uuden Suomen ennätyksen 49,08 ja eteni loppukilpailuun. Aitafinaalissa Mörö juoksi ajan 50,14 ja sijoittui kahdeksannelle sijalle. Seuraavana vuonna hän sijoittui kuudenneksi alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa.
Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 Mörö juoksi itsensä loppukilpailuun tekemällä välierässä kauden parhaan aikansa 49,37, joka samalla alitti myös Rion olympialaisten aikarajan Loppukilpailussa Mörö juoksi ajan 49,24 sijoittuen neljänneksi.
Rion olympialaisissa 2016 Mörö juoksi alkuerässä uuden Suomen ennätyksen 49,04. Välierissä hän juoksi ajan 49,75 karsiutuen loppukilpailusta.
Teeveestä tuttu
Teeveestä tuttu on vuonna 1989 TV2-kanavalla esitetty visailuohjelma.
Teeveestä tuttu -ohjelmasarjassa on kaksi kilpailijaa, joille esitetään näytteitä 1960- ja 1970-lukujen televisio-ohjelmista, ja tehdään niihin perustuvia kysymyksiä. Juontajana ja kisan tuomarina toimi Teija Sopanen. Ohjelman toimitti Veikko Koski ja tv-ohjaajana oli Jukka Rautiainen.
Manitobansusi
Manitobansusi Canis lupus griseoalbus tunnetaan monilla eri nimillä saskatshewaninsusi, Grey-White Wolf ja Manitoba Wolf. Kaikki tutkijat eivät pidä sitä omana alalajinaan vaan vain isokokoisina Canis lupus hudsonicus -alalajin yksilöinä.
Ulkonäkö
Suden väritys vaihtelee paljon, harmaa, ruskea, musta ja harvinainen valkoinen.
Levinneisyys
Manitobansutta on tavattu Manitoban lisäksi Saskatchewanissa ja Albertan pohjoisosissa.
Harkova
Harkova on Ukrainan toiseksi suurin kaupunki ja Koillis-Ukrainassa sijaitsevan Harkovan alueen hallintokaupunki. Vuonna 2021 Harkovan kaupungin väkiluku oli 1 433 886 asukasta.
Historia
Harkovan kaupunki perustettiin vuosien 1654–1655 välisenä aikana, kun ukrainalaiset kasakat rakensivat linnoituksen Lopan- ja H’arkiv-jokien viereiselle tasangolle. Linnake oli venäläisten alaisuudessa, mutta kasakoilla oli laaja itsehallinto-oikeus. Seuraavan vuosisadan aikana viljavalle ja hedelmälliselle paikalle perustettu kaupunki kasvoi nopeasti ja siitä tuli alueen virallinen keskus vuonna 1732. Pienestä puolustuslinnakkeesta kasvoi kaupan keskus ja tärkeä liikenteen solmukohta.
Harkovan yliopisto perustettiin vuonna 1805. Kaupunki kasvoi 1800-luvun lopulla Donetskin hiilikenttien ja Krivoi Rogin rautamalmin ansiosta raskaan teollisuuden keskukseksi. Siitä tuli myös yksi alueen merkittävimmistä koulutus- ja yliopistokaupungeista.
Neuvostoliiton ajan alkuvuodet
1920-luvulta lähtien alueella noudatettiin ukrainisaatiopolitiikkaa, ja keskushallinto edisti ukrainalaisten muuttamista alueelle. Aiemmin monikulttuurisesta kaupungista tuli väestörakenteeltaan vähitellen yhä ukrainalaisempi. Ukrainisaatio päättyi Stalinin vainojen aikaan 1930-luvun alussa. Vuosina 1932–1933 Stalinin ajan politiikkaa seurannut holodomor-nälänhätä ajoi ihmisiä maaseudulta kaupunkiin, mutta monet myös menehtyivät. Harkovaa pyrittiin venäläistämään, ja vuonna 1934 Kiovasta tehtiin Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan pääkaupunki Harkovan sijasta.
Toinen maailmansota
Toisessa maailmansodassa natsi-Saksa valloitti kaupungin ensimmäisessä Harkovan taistelussa lokakuussa 1941. Kaupunki oli saksalaisten hallussa 22 kuukautta. Toinen Harkovan taistelu oli puna-armeijan yritys valloittaa se takaisin helmikuussa 1943, mutta saksalaiset ottivat sen jälleen itselleen keväällä (kolmas Harkovan taistelu), kunnes puna-armeija valloitti kaupungin lopullisesti neljännessä Harkovan taistelussa 23. elokuuta 1943. On arvioitu, että pelkästään saksalaisten hallintoaikana tapettiin 100 000 kaupungin asukasta ja 60 000 harkovalaista siirrettiin pakkotöihin Saksaan.
Venäjän hyökkäys 2022
Harkovan hallinnasta on käyty tuhoisaa taistelua Venäjän ja Ukrainan asevoimien välillä sen jälkeen, kun Venäjä hyökkäsi Ukrainaan 24. helmikuuta 2022.
Väestö ja kaupunkipiirit
Oheinen taulukko kuvaa Harkovan kaupungin asukasluvun kehitystä virallisten väestönlaskentojen tai muiden tilastojen (1840, 2013) perusteella.
Kaupunkipiirit
Harkovan kaupunki jakautuu yhdeksään kaupunkipiiriin. Venäjän hyökkäyssodan aikana, toukokuussa 2022 aiempi Moskovan piiri uudelleennimettiin Saltivskyin piiriksi.
Koulutus
thumb|270px|Harkovan kansallisen yliopiston rakennus Harkova on Kiovan ohella Ukrainan tärkein koulutuskeskus. Tunnettuja Harkovassa sijaitsevia kansallisia yliopistoja ovat muun muassa Harkovan kansallinen yliopisto, Harkovan polytekninen instituutti, Harkovan kansallinen lääketieteellinen yliopisto, Harkovan kansallinen radioelektroniikan yliopisto ja kansallinen yliopisto "Jaroslav Viisaan oikeustieteellinen akatemia" sekä Harkovan kansallinen kasvatustieteellinen yliopisto.
Upatto
Upatto on metsäalue Savonlinnan Haukiniemessä. Sen pinta-ala on noin 21 hehtaaria. Alueen nimen ovat keksineet paikalliset asukkaat. Upatossa sijaitsee sekä luonnontilaista metsää että talousmetsää. Alueella sijaitsee useita vapaa-ajan asuntoja sekä Kahenlampi-niminen lampi.
Harkova
Talous
Harkovasta tuli jo Neuvostoliiton aikana Ukrainan merkittävin teollisuuskeskus. Vuonna 2001 teollisuus työllisti noin 600 000 asukasta. Kaupungissa valmistetaan esimerkiksi traktoreita, ilmastointilaitteita, televisioita, pölynimureita ja kameroita, mutta myös esimerkiksi ydinteollisuudessa ja energiatuotannossa tarvittavia turbiineja. Kaupungissa on myös merkittävää puolustus- ja lentokoneteollisuutta.
Kaupungissa on yli 450 erilaista teollisuusyritystä, joista merkittävimpiä ovat yli 2,5 miljoonaa traktoria valmistanut Harkovan traktoritehdas (toiminta hiipunut 2010-luvulla), Malyševin tehdas, jossa on valmistettu esimerkiksi vetureita ja panssarivaunuja, Harkovan lentokonetehdas ja Turboatomin turbiinitehdas, jossa valmistetaan ydinvoimaloiden osia. Raskaan koneteollisuuden lisäksi Harkovassa on myös elektroniikka-, lääke-, muovi-, kemikaali- ja kosmetiikkateollisuutta sekä rakennus-, painoala- ja elintarviketeollisuutta.