cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Giovanni Guareschi
Sota-aika
Toisen maailmansodan aikana Guareschi työskenteli ahkerasti monella saralla. Hän julkaisi ensimmäisen romaaninsa La scoperta di Milano vuonna 1941. Tällöin hän oli jo alkanut herättää huomiota laajemmin Italiassa, kun hän alkoi 1938 kirjoittaa suurilevikkisiin sanomalehtiin, kuten Corriere della Sera ja La Stampa, sekä vitsailla radion viihdeohjelmissa. Hän aloitti samoihin aikoihin myös elokuvakäsikirjoitusten tekemisen ja osallistui esimerkiksi Mario Mattòlin elokuvan Imputato alzatevi (1939) käsikirjoittamiseen. Guareschi pidätettiin vuoden 1942 lopulla hänen arvosteltuaan humalatilassa liian jyrkästi Mussolinin hallintoa, ja rangaistukseksi hänet määrättiin 1943 Italian asevoimien reservistä takaisin palvelukseen, mikä omalta osaltaan auttoi häntä välttymään enemmiltä ongelmilta fasistihallinnon kanssa. Guareschi oli sotilasarvoltaan tykistön luutnantti.
Italian aselevon liittoutuneiden kanssa astuessa voimaan 8. syyskuuta 1943 alkoivat Saksan joukot vangita entisiä aseveljiään. Guareschi ja kaikki muut Alessandrian varuskunnan italialaiset sotilaat joutuivat jo seuraavana päivänä saksalaisten sotavangeiksi. Hänet lähetettiin ensin Ala-Saksiin Sandbostelin vankileirille ja sieltä edelleen Saksassa ja Puolassa vankileiriltä toiselle sodan loppuun asti. Myöhemmin hän kirjoitti tästä vankeusajasta teoksessaan Diario Clandestino.
Sodan jälkeen
Sodan jälkeen Guareschi palasi Italiaan ja perusti monarkistisen satiirilehden Candidon. Kun Italiasta tuli vuonna 1946 tasavalta Guareschi ivasi ja kritisoi lehdessään kommunisteja ja kristillisdemokraatteja
Guareschi tuomittiin huhtikuussa 1955 herjauksesta vankeusrangaistukseen hänen julkaistuaan edellisen vuoden tammikuussa Candidossa kaksi vastarintajohtaja Alcide De Gasperin väärennettyä sodanaikaista kirjettä, joissa kehotettiin liittoutuneita pommittamaan Roomaa provokaationa. Guareschi, joka julkaistessaan kirjeet oli vakuuttunut niiden aitoudesta, ei valittanut tuomiosta ylempään oikeusasteeseen, ja hän tuli viettäneeksi vankilassa runsaan vuoden.
Vuoden 1956 tienoilla Guareschin terveys heikkeni, ja terveydellisistä syistä hän alkoi viettää aikaa Sveitsissä. Vuonna 1957 hän jäi Candidon toimituksesta eläkkeelle, mutta jatkoi yhä lehden avustajana. Giovanni Guareschi kuoli vuonna 1968 sydänkohtaukseen.
Wilkesinmaan kraatteri
thumb|240px|Wilkesinmaan kraatteri kuvassa ympyröitynä Wilkesinmaan kraatteri on joitakin satoja miljoonia vuosia sitten maahan osuneen, noin 50 kilometrin läpimittaisen asteroidin törmäyksestä syntynyt kraatteri Wilkesinmaalla, Etelämantereen itäosassa. Jäänalaisen kraatterin halkaisija on noin 480 kilometriä. Kraatterin päällä on nykyisin lähes kahden kilometrin paksuinen jääkerros. Kraatterin koordinaatit ovat 70 eteläistä, 120 läntistä. Kerrostumista ja geologisista muodostumista päätellen kraatterin ikä on 100–500 miljoonaa vuotta. Kraatteri on noin kaksi ja puoli kertaa isompi kuin Jukatanin niemimaalla sijaitseva Chicxulub-kraatteri.
Wilkesinmaan kraatterin synnyttäneen asteroiditörmäyksen epäillään olevan syynä permi- ja triaskauden väliseen suureen lajien joukkotuhoon, joka oli valtavin ainakin 500 miljoonaan vuoteen. Joukkotuhossa kuoli 95 prosenttia merien ja 70 prosenttia maa-alueiden elämistöstä. Kraatterin tehneen meteorin arvioidaan olleen halkaisijaltaan jopa noin 480 kilometriä, jolloin se olisi aiheuttanut suunnatonta tuhoa törmätessään maahan. Permikauden lopun katastrofi on puolestaan suurin tunnettu joukkotuho. Yhteys katastrofiin on kuitenkin vielä vain arvaus, koska kraatterin ikämääritys on toistaiseksi erittäin epätarkka.
Kraatteri havaittiin Nasan Grace-satelliitilla, kun sillä mitattiin painovoimakentän vaihteluja Etelämantereella. Paikalta paljastui maapallon vaipan aineen keskittymä, mikä viittasi johonkin suureen mullistukseen. Lopullinen varmuus kraatterista saatiin, kun painovoimakartan päälle sijoitettiin tutkakuva, josta erottuvat kallioperän kohoumat.
Törmäyksen uskotaan myös vaikuttaneen Gondwanan mantereen hajoamiseen sata miljoonaa vuotta sitten. On myös mahdollista, että törmäys ja seurannut kraatteri heikensivät alueen maankuorta niin paljon, että se nopeutti myöhemmin Australian ja Antarktiksen irtoamista suurmantereesta.
Aiheesta muualla
Englanniksi:
Vierde Divisie
Sarja on jaettu kahteen osaan: lauantai- ja sunnuntaisarjoihin, mikä juontaa juurensa yhteiskunnan pilarisaatiosta. Lauantaisin pelaavat vanhat protestanttiset seurat, jotka eivät ennen vanhaan saaneet pelata sunnuntaisin, ja sunnuntaisin pelaavat vanhat katoliset ja työväen seurat, joiden pelaajien täytyi olla lauantaisin töissä. Vaikka pilarisaatiota ei enää nyky-yhteiskunnassa niin voimakkaana olekaan, on jako jalkapallossa silti säilynyt.
Lauantai- ja sunnuntaisarjat ovat kumpikin jaettu kolmeen lohkoon maantieteellisen sijoittumisen mukaan:
Kummankin päivän lohkojen voittajat ratkaisevat keskenään lauantai- ja sunnuntaimestaruudet. Lauantai- ja sunnuntaimestarit kohtaavat ottelussa, jossa ratkaistaan Alankomaiden amatöörimestaruus.
Jokaisen kuuden lohkon lohkovoittaja nousee seuraavaksi kaudeksi Topklasseen. Nousumahdollisuus Hoofdklassen joukkueilla on ollut kaudesta 2010-2011. Tätä ennen Hoofdklassen joukkueet eivät voineet pelillisillä ansioilla nousta sarjaporrasta ylemmäs, koska toiseksi korkein sarjataso Eerste Divisie oli ammattilaissarja, jonne päästäkseen seuran oli täytettävä erinäiset vaatimukset. Nousun mahdollistamiseksi Hoofdklassen yläpuolelle perustettiin Topklasse.
Hoofdklassesta alempi sarjataso on Eerste Klasse.
USS Tom Green County
USS Tom Greene County (runkonumero LST-1159) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1953 vesillelaskettu Terrebonne Parish -luokan maihinnousualus.
Valmistus
Alus tilattiin Bath Iron Worksiltä Bathista Mainesta, missä köli laskettiin 2. syyskuuta 1952. Alus laskettiin vesille 2. heinäkuuta 1953 ja otettiin palvelukseen 12. syyskuuta 1953.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 5. tammikuuta 1972 ja se poistettiin alusluettelosta 1. marraskuuta 1976.
Espanjan laivasto
Alus luovutettiin 5. tammikuuta 1972 Espanjalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Conde de Venadito (L13). Alus poistettiin alusluettelosta vuonna 1990.
Patricia Hayes
Patricia Lawlor Hayes (s. 22. joulukuuta 1909 – 19. syyskuuta 1998 ) OBE, oli englantilainen näyttelijä, joka on esiintyi pitkällä urallaan niin teatterissa, elokuvissa kuin televisiossakin. Hän opiskeli Royal Academy of Dramatic Art -teatterikoulussa.
Yksityiselämä
Hän oli naimisissa Valentine Brooken kanssa, ja heidän lapsensa ovat kaikki viihdealalla, poika Richard O'Callaghan ja tytär Gemma Brooks ovat näyttelijöitä ja toinen tytär Teresa Jennings on oopperalaulaja.
Perttu
Historiaa
Perttu on lyhentymä kreikkalais-latinalaisesta nimestä Bartolomeus, joka puolestaan tulee aramealaisesta nimestä Bar Tolmai, 'Ptolemaioksen poika'. Hyvin samankaltainen nimi Pertti on kuitenkin eri kantaa.
Suomessa Perttu on ollut käytössä etunimenä 1800-luvulta lähtien, ja 1900-luvun lopulla se yleistyi hieman. Nimen vanhoja muunnelmia ovat Pertteli, Perttuli ja Pärttyli.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan vuoden 2019 loppuun mennessä 3 258 miestä on saanut nimekseen Perttu.
Nimipäivä
Pertun nimipäivä on 24. elokuuta, joka on vanhastaan apostoli Bartolomeuksen muistopäivä. Nykyisessä muodossaan nimi on ollut almanakassa vuodesta 1929.
William Thomson
William Thomson, ensimmäinen paroni Kelvin (tunnetaan paremmin nimellä lordi Kelvin; 26. kesäkuuta 1824 Belfast, Irlanti – 17. joulukuuta 1907 Netherhall, Skotlanti) oli brittiläinen fyysikko, matemaatikko, insinööri ja keksijä, joka tunnetaan erityisesti työstään termodynamiikan parissa.
Perttu
Nimipäivä
Pertun päivää vietetään Suomessa paikallisena juhlapäivänä muun muassa Pertunmaalla ja Ypäjällä. Pertunmaan kunnanjohtaja kutsui Pertun päivänä 2004 kaikki Suomen Pertut nimipäiväkahville, ja samalla tehtiin samannimisten henkilöiden joukkokokoontumisen maailmanennätys: 297 henkilöä, joiden ensimmäinen etunimi on Perttu.
William Thomson
Hän tutki myös sähköä ja matemaattista analyysiä. Lisäksi hän oli mukana luomassa modernin fysiikan periaatteita. Hän on 1800-luvun tieteen suuri nimi. Thomson loi absoluuttisen lämpötila-asteikon, ja sen yksikkö kelvin on nimetty hänen mukaansa.
Perttu
Nimipäivä
Historiassa Pertun eli aikaisemmin Pärttylin päivään liittyy Pariisissa 24. elokuuta 1572 tapahtunut pärttylinyön verilöyly.
Niilo Kuukka
Niilo Taneli Kuukka (8. marraskuuta 1907 Lappeenranta – 19. toukokuuta 1983 Vaasa) oli suomalainen teatterinjohtaja ja äänenkäytön opettaja.
William Thomson
thumb|left|250px|Kelvin-joki ja Glasgow’n yliopisto.
Elämä
Irlantilaissyntyisen William Thomsonin isä oli poikansa syntymän aikoihin tekniikan professori Belfastissa, ja hänestä tuli matematiikan professori Glasgow’n yliopistoon. William kävi yliopistoluennoilla kymmenvuotiaasta asti. Lukuvuonna 1838–1839 hän luki tähtitiedettä ja kemiaa. Seuraavana lukuvuonna hän luki luonnonfilosofiaa, nykyiseltä nimeltään fysiikkaa. Opetukseen kuului lämpöoppia, sähköä ja magnetismia. Vuonna 1841 hän siirtyi Cambridgen yliopistoon, suoritti tutkinnon erinomaisin arvosanoin ja pääsi Peterhousen collegen jäseneksi. Matematiikan luento-opetus oli Cambridgessa tuohon aikaan vanhakantaista Charles Babbagen ja kumppanien ponnisteluista huolimatta, mutta ohjaajansa William Hopkinsin johdolla Thomson tutustui ranskalaisten moderneihin ajatuksiin. Hän lähti tutkinnon suoritettuaan Pariisiin, missä Joseph Liouville rohkaisi häntä jatkamaan Michael Faradayn, Charles Augustin de Coulombin ja Siméon Denis Poissonin työtä sähköteorioiden parissa. Tutkiessaan ”sähkönesteen” ominaisuuksia Thomson kehitti uutta metodologiaa, jossa ongelman fysikaalinen osa erotettiin sen matemaattisesta luonteesta.
Niilo Kuukka
Kuukka oli alkuperäiseltä ammatiltaan tehdastyöläinen. Hän toimi vuosina 1945–1947 Lappeenrannan Työväen Näyttämön, vuosina 1947–1953 Kuopion kaupunginteatterin, vuosina 1953–1957 Vaasan kaupunginteatterin, vuosina 1957–1961 Kokkolan maakuntateatterin ja vuosina 1961–1963 Kokkolan kaupunginteatterin johtajana. Myöhemmin Kuukka opetti Suomen Teatterikoulussa puheilmaisua vuosina 1963–1978. Hänen kehittämäänsä opetusmetodia on sittemmin kutsuttu Niilo Kuukka -metodiksi. Metodiin kuuluvat harjoitukset kehittävät erityisesti äänen hyvää sointia ja tehokasta äänenkäyttöä. Harjoitusmenetelmää on käytetty sittemmin laajasti Suomessa niin näyttelijänopetuksessa kuin yleisessä puhetekniikan ja äänenkäytön opetuksessa, ja myös ulkomaisia näyttelijöitä on tutustutettu Kuukan äänenharjoitussarjoihin. Metodia on opetettu ja tutkittu muun muassa Tampereen yliopiston puheopin laitoksella. Menetelmä sopii kaikille äänenkäyttäjille, jotka haluavat kehittää äänensä tehokasta ja taloudellista käyttöä siten, että ääni tuottaa mahdollisimman vaivattomasti halutun akustisen vaikutuksen.
William Thomson
Elämä
Kelvin työskenteli Glasgow’n yliopistossa vuodesta 1846 alkaen. Hän oli professori 1846–1899, dekaani 1901–1903 ja kansleri 1904–1907. Viidenkymmenenkolmen professorivuotensa aikana hän ehti opettaa noin 7 000 opiskelijaa, ja julkaista noin 600 tieteellistä artikkelia.
Kelvin teki tiivistä yhteistyötä George Gabriel Stokesin kanssa yli viidenkymmenen vuoden ajan, ja satoja heidän välisiään kirjeitä on julkaistu kokoelmana. Monissa kirjeissä käsitellään virtausopin ja lämpöopin samankaltaisuutta. Lämpöopin tutkimustensa pohjalta Thomson ehdotti absoluuttista lämpötila-asteikkoa vuonna 1848. Sen tarkka määritelmä kehittyi vasta paljon myöhemmin, kun energian säilyminen ymmärrettiin paremmin.
Niilo Kuukka
Kuukka palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1975.
William Thomson
Elämä
Kelvin on haudattu Westminster Abbeyyn, ja hänellä on siellä muistoikkuna, jonka lahjoittivat Englannin ja Amerikan insinöörit.
Mauno Juvonen
Mauno Juvonen (28. syyskuuta 1925 Viipuri – 12. huhtikuuta 2010 Tampere) oli suomalainen kuvanveistäjä ja rehtori.
Juvonen opiskeli Helsingin yliopiston piirustussalissa vuonna 1947 ja Suomen Taideakatemian koulussa vuosina 1948–1951. Hän valmistui myös kuvaamataidon opettajaksi. Ensimmäisen kerran Juvosen teoksia oli näytteillä vuonna 1951. Kangasalla asunut Juvonen oli oppikoulun opettajana vuodesta 1955 alkaen ja hän toimi Kangasalan lukion rehtorina vuosina 1973–1986.
Anathon Aall
pienoiskuva|upright|Anathon Aall vuonna 1886. Anathon August Fredrik Aall (15. elokuuta 1867 Nyborg i Nesseby (nyk. Unjárga-Nesseby) – 9. tammikuuta 1943 Lunner, Oppland ) oli norjalainen filosofi. Hän oli Kuninkaallisen Fredrikin yliopiston, nyk. Oslon yliopisto, professori 1908–1937. Aall tutki varsinkin filosofian historiaa mutta myöhemmin myös kokeellista psykologiaa ja tietoteoriaa. Hän edusti pluralistista maailmankatsomusta. Teoksessa Filosofien i Norden (1919) hän luo katsauksen myös suomalaisen filosofian kehitykseen.
Taustaa
Hän syntyi Nessebyssä Finnmarkissa, Norjassa. Hän oli kirkkoherra Niels Anton Aallin (1833–1896) ja hänen vaimonsa Mathilde Susanne Dahlin (1842–1910) poika. Hänen isoisänsä Hans Cato Aall (1807-1862) oli kansanedustaja ja Hammerfestin pormestari. Hän oli myös Nicolai Benjamin Aallin isolapsenlapsenpoika ja Nielsin, Jørgenin ja Jacob Aallin isoveljenpoika.
Hänen veljensä Herman Harris Aallin (1871-1957) oli juristi ja fasistinen politiikko. Hänen sisarensa Marna Aall (1873–1948) oli naimisissa filosofi Kristian Birch-Reichenwald Aarsin kanssa vuosina 1895–1910. Anathon Aall esitti Aarsin elämäkerran elämäkertasanakirjan Norsk biografisk leksikon ensimmäisen painoksen ensimmäisessä osassa.
Ura
Aallin perhe muutti paljon hänen nuoruudessaan, sillä hänen isänsä oli pappi. Aall suoritti toisen asteen koulutuksensa Stavangerissa vuonna 1886 ja valmistui Royal Frederick Universitystä (nykyinen Oslon yliopisto) tutkinnon cand.theol. Vuonna 1892. Vuodesta 1893 vuoteen 1897 hän suoritti uskonnollisia opintoja neljässä Euroopan maassa. Vuonna 1897 hän haki kirkkohistorian professorin virkaa Royal Frederickin yliopistoon, mutta hänet hylättiin, koska arviointikomitea totesi hänen "poikkeavan kirkkomme uskosta" ja siksi "sopimaton" luennoimaan pappeja. ehdokkaat.
Tämän jälkeen hän opiskeli filosofiaa Isossa-Britanniassa ja kokeellista psykologiaa Saksassa. Hänet valittiin Norjan tiede- ja kirjallisuusakatemian jäseneksi jo vuonna 1898. Hän julkaisi useita teoksia, mukaan lukien vuoden 1903 opinnäytetyön Über die Wirkung der Wiederholung eines Elements bei gleichzeitiger Vorführung mehrerer Schriftzeichen. Hän työskenteli lehtorina Halle-Wittenbergin yliopistossa 1904-1908. Hänet nimitettiin filosofian professoriksi Royal Frederick Universityyn vuonna 1908. Filosofian tutkimuksen lisäksi hän julkaisi ajatushistoriaa koskevia teoksia ja myös auttoi luomaan Filosofian laitoksen, jota hän johti eläkkeelle jäämiseensä saakka vuonna 1937. Hän oli humanistisen tiedekunnan dekaani 1918-1921 ja vieraileva tutkija Columbian yliopistossa 1924-1925. Aall oli mukana myös raittiustyössä. sekä edistää kansainvälistä rauhaa.
Kanssasotija
Kanssasotija on toisen maan tai toisten maiden kanssa sotaa samanaikaisesti samaa vihollista tai samoja vihollisia vastaan käyvä maa, jolla ei ole kumppaneihinsa nähden minkäänlaista poliittista liittoa yhteisestä sodan päämäärästä. Kanssasotiva valtio voi näin ollen tehdä esimerkiksi rauhan kumppaneistaan riippumatta, koska sotilaallinen liittosuhde ei rajoita sen ulkopolitiikkaa.
Toinen maailmansota
Toisen maailmansodan aikana (1939-1944) kansallissosialistinen Saksa ja Neuvostoliitto olivat kanssasotijoita Puolan offensiivissa (1939). Suomi oli jatkosodassa (1941-1944) Saksan kanssasotija de jure, mutta liittolainen de facto. Lapin sodassa (1944-1945) Suomi oli puolestaan liittoutuneiden, siis myös Neuvostoliiton kanssasotija.
Azcapotzalco
thumb|right|200px|Tepaneekkien alue Meksikon keskiylängöllä.
Azcapotzalco oli tepaneekki-intiaanien keskus Meksikon eteläisellä keskiylängöllä Texcoco-järven länsirannalla.
Pyhän Annan luostari
thumb|[[Aboa Vetus Ars Nova -museossa toimii ekumeeninen Pyhän Annan kappeli, joka viittaa perimätietoon Pyhän Annan luostarista.]]
Pyhän Annan luostari oli dominikaaninen nunnaluostari, jota suunniteltiin perustettavaksi ensin Turkuun ja sitten Raisioon 1400-luvun alkupuolella. Luostari ei kuitenkaan koskaan aloittanut toimintaansa, vaan sen perustamista varten kerätyt varat ja maaomaisuus annettiin Naantalin birgittalaisluostarin perustamiseen. Sitkeän perimätiedon mukaan Pyhän Annan luostari olisi kuitenkin ollut toiminnassa ja sijainnut Turun Luostarikorttelissa. Luostarikortteli on kuitenkin saanut nimensä vanhemmasta, vuonna 1249 perustetusta Pyhän Olavin dominikaanikonventista.
Suunnitelma nunnaluostarin perustamiseksi
1400-luvun alussa Turun hiippakunnassa toimi kaksi dominikaanikonventtia ja yksi fransiskaanikonventti, jotka oli kaikki suunnattu miehille. Keskiajan Suomessa oli kasvava tarve tarjota myös yläluokkaisille naisille mahdollisuus hengelliseen elämään, ja siksi Turkuun alettiin suunnitella naisille tarkoitettua konventtia. Varhaisimman tiedon mukaan piispa Bero Balk olisi perustanut luostarin Koroisiin vuonna 1412, mutta kyseinen muistiinpano on epäluotettava. Sen sijaan varmoja tietoja on Pyhän Annan luostarille vuonna 1414 ja uudelleen 1430-luvulla tehdyistä lahjoituksista.
Vuonna 1432 suunnitelma oli edennyt niin pitkälle, että piispa Maunu Tavast ja Turun tuomiokapituli hankkivat Raisiosta tiloja luostarin perustamista varten. Vuonna 1438 Ruotsin valtaneuvosto teki kuitenkin päätöksen birgittalaisluostarin perustamisesta Maskuun. Uusi luostarihanke päätti Pyhän Annan luostaria koskeneet suunnitelmat, ja tuomiokapituli luovutti 12. huhtikuuta 1442 kaikki luostarihankkeeseen ohjatut varat uudelle birgittalaisluostarille, joka siirrettiin seuraavana vuonna paremmalle paikalle Raisioon, ja sen yhteyteen perustettiin Naantalin kaupunki.
Ploidia
Ploidia tarkoittaa homologisten kromosomistojen määrää solussa. Kromosomistojen määrä voi vaihdella organismin sisällä. Tyypillinen somaattinen solu on diploidi, sukusolu taas haploidi.
Haploidia
upright|pienoiskuva|Haploidin ja diploidin ero. Haploidin solun tumassa on yksinkertainen lajiominainen kromosomisto. Suvullisesti lisääntyvien eliöiden sukusolut ovat haploideja ja ne sisältävät haploidisen kromosomiannoksen. Haploidia kromosomistoa merkitään kirjaimella n. Ihmisen haploidinen kromosomiluku on n = 23.
Haploideissa soluissa tai yksilössä mutaatioiden vaikutus geenitoimintaan tulee suoraan näkyviin niiden fenotyypissä, koska vastinkromosomin puuttuessa niillä ei ole normaalisti toimivaa kopiota geenistä. Haploidivaiheessa tapahtuu myös helposti valintaa ja haitallisten mutaatioiden karsiutumista, mikäli geenivirhe esimerkiksi rajoittaa elintärkeitä solun perustoimintoja.
Diploidia
Diploidin solun tuma sisältää kaksi homologista kopiota kustakin kromosomista. Diploidin kromosomiluvun symboli on 2n. Ihmisen somaattisissa soluissa on kromosomeja 46 kappaletta (2n). Diploidiset eliöt perivät puolet kromosomeista isältä (paternaaliset kromosomit) ja puolet äidiltä (maternaaliset kromosomit). Useimmat somaattiset solut ovat diploidisia.
Diploidilla organismilla vanhemmilta saadut vastinkromosomit eli homologiset kromosomit voivat sisältää saman geenin eri alleeleja. Jos toisessa vastinkromosomissa sijaitsevassa geenin alleelissa on haitallinen mutaatio, sen haittavaikutus voi peittyä toisen vastinkromosomin normaalin geenitoiminnan alle. Diploidinen solu on näin ollen paremmin puskuroitu mutaatioiden haittavaikutusta vastaan kuin haploidinen solu.
Polyploidia
upright|pienoiskuva|Haploidi ja eri polyploideja. Polyploidia tarkoittaa yleisesti useamman kuin kahden haploidisen kromosomiston esiintymistä samassa solussa. Esimerkiksi triploidisella (3n) solulla tai yksilöllä kromosomisto on kolminkertaisena, tetraploidisella (4n) nelinkertaisena jne. Joillain kasvilajeilla polyploidia on hyvin yleistä. Polyploidiset kasvit ovat useimmiten kookkaita ja ne kestävät äärioloja hyvin. Ihmisellä spontaaneista keskenmenoista noin 10 % aiheutuu sikiön polyploidisuudesta, joka on aina ihmisellä letaali.
Polyploidia voidaan jakaa kahteen tyyppiin: autopolyploidiaan ja allopolyploidiaan. Autopolyploidiassa sama kromosomisto on monistunut useammaksi, ja allopolyploidiassa kromosomistot ovat erilaisia ja peräisin kahdelta tai useammalta lähilajilta. Esimerkiksi ruisvehnä on allopolyploidinen kasvihybridi.
Burtnieksin drumliinikenttä
Burtnieksin drumliinikenttä sijaitsee Baltian kaakkoisosissa Etelä-Virossa ja Pohjois-Latviassa Vidzemen alangolla. Drumliinikenttä koostuu noin 1 430 drumliinista, jotka ovat levittäytyneet 2 320 neliökilometrin suuruiselle alueelle. Drumliinit ovat muodostuneet viime jääkauden loppuvaiheessa noin 15 200 vuotta sitten Fennoskandian mannerjäätikön alla.
Maantietoa
Kenttä on 82,5 kilometriä pitkä ja se on etelä-pohjois-suuntainen. Pohjoisessa on kenttä 15–20 kilometriä ja etelässä 45 kilometriä leveä. Sen pohjoisosat ulottuvat Viron puolelle ja Latviassa Rūjienan kaupunkiin asti. Alueen alanko on muodostunut devonkauden hiekkakiveen ja alanko on leveämpi kaakkoon päin mentäessä. Drumliinit sijaitsevat alangolla niin, että niiden parvi leviää alangon muodon mukaisesti viuhkaksi. Useimmat drumliinit ovat 2–3 kilometriä pitkiä, 100–600 metriä leveitä ja ne ovat ympäristöä 6–12 metriä korkeampia. Suurin niistä on Ķoņukalnsin megadrumliini, joka on 9,6 kilometriä pitkä, 2,4 kilometriä leveä ja sillä on korkeutta 35 metriä. Drumliinit ovat ylhäältä katsoen soikean tai pisaran muotoisia. Kentän keskellä sijaitsee Burtniekin järvi, johon tulee ympäristöstä useita jokia ja josta laskee Salatsijoki Itämeren Riianlahteen.
Muodostumisteoria
Fennoskandian mannerjäätikkö on jääkauden kylmimmässä vaiheessa kasvanut suureksi. Drumliinikentän muodostumisen aikana ilmaston lämpeneminen oli ehtinyt sulattamaan siitä runsaasti jäätä pois. Itämeren altaassa on virrannut suuri Itämeren jäätikkövirta, josta on haarautunut Riianlahden yli virtaava Riian jäätikkövirta. Jäätikkövirran itäosassa virtasi kapea Zemgalen virtauskieleke, jonka virtausalueella drumliinikenttä sijaitsee. Kun jäätikön reuna sijaitsi Pohjois-Liettuan reunamuodostuman linjalla, oli ohueksi sulanut jäätikön itäreuna haarautunut itään kääntyväksi Burtnieksin kielekkeeksi. Kääntyminen on johtunut Sakalan ylängöstä, jonka taakse jäätikkö oli päässyt virtaamaan. Kielekkeen kääntyminen voidaan nähdä myös drumliinikentän viuhkamaisena muotona. Ylängön taakse itään syntyi lyhytikäinen Sedan jäätikköjärvi, jonka vedenpinta on aikoinaan peittänyt osan drumliinikentästä.
Pyrénées-Orientales
Pyrénées-Orientales on Ranskan departementti numero 66, joka on saanut nimensä Pyreneiden vuoriston mukaan. Departementti sijaitsee Etelä-Ranskassa Languedoc-Roussillonin hallintoalueella Espanjan rajalla. Departementti on pinta-alaltaan 4 116 neliökilometriä ja siellä on 432 116 asukasta (2006). Pyrénées-Orientalesin pääkaupunki on Perpignan. Pyrénées-Orientales on jaettu edelleen kolmeen arrondissementtiin, 31 kantoniin ja 226 kuntaan.
Departementista on viisi kylää päässyt Ranskan kauneimpien kylien järjestön Les Plus Beaux Villages de France jäseniksi: Castelnou, Eus, Évol (Oletten kunnassa), Mosset ja Villefranche-de-Conflent.
Kilpitulivuori
right|thumb|Kilpitulivuori Mauna Kea.
Kilpitulivuori on leveä ja loivarinteinen tulivuorityyppi. Kilpitulivuoret syntyvät virtaavasta ja nopeasti juoksevasta laavasta, minkä vuoksi tulivuorten keilat muodostuvat mataliksi. Niiden purkaukset ovat muihin räjähdysmäisesti purkautuviin tulivuoriin verrattuna rauhallisia. Pienet kilpitulivuoret voivat muodostua yhdessä jatkuvassa purkauksessa, mutta suuret kilpitulivuoret ovat syntyneet noin miljoonan vuoden aikana sadoista tai tuhansista peräkkäisistä purkauksista.
Laavan juoksevuus ja nopea virtaus johtuvat laavan emäksisyydestä. Kilpitulivuorten laava on juuri tällaista basalttista laavaa.
Monet maapallon suurimmista tulivuorista ovat kilpitulivuoria. Suurin tulivuorista on Havaijin suurimmalla saarella sijaitseva Mauna Loa. Kilpitulivuoria on myös mm. Galápagossaarilla sekä Luoteis-Yhdysvalloissa Oregonin ja Washingtonin osavaltioissa. Réunionin saarella sijaitseva Piton de la Fournaise on yksi maapallon aktiivisimpia tulivuoria. Se purkautuu keskimäärin kerran vuodessa.
Purkautuvan magman viskositeetti riippuu sen lämpötilasta ja koostumuksesta. Havaijilaisista kilpitulivuorista magma purkautuu noin 1 200 °C:n lämpötilassa, kun taas useimpien mantereella sijaitsevien tulivuorten magma saavuttaa vain 850 °C:n lämpötilan. Laavan juoksevuuden takia purkauksessa ei tapahdu suurempia räjähdyksiä, jollei vettä pääse purkautumisaukkoon. Myös laajenevat kaasut voivat aiheuttaa huomattavaa suihkuamista matalaviskositeettisessa laavassa.
Myös muilla planeetoilla on kilpitulivuoria. Marsissa sijaitsevan Olympus Monsin, joka on suurin tunnettu vuori aurinkokunnassamme, on arveltu olevan sammunut kilpitulivuori. Marsilaiset kilpitulivuoret ovat korkeampia ja paljon suurempia kuin maapallon vastaavat. Mannerlaattojen liikkeen takia maapallon kuumissa pisteissä syntyvät tulivuoret siirtyvät ajan myötä syrjään eivätkä ehdi kasvaa suuremmiksi.
Killian Duréchou
Killian Duréchou (s. 15. elokuuta 1992) on ranskalainen keihäänheittäjä. Hänen ennätyksensä on vuonna 2013 Poitiersissa heitetty 79,98.
Duréchou voitti hopeaa vuoden 2009 alle 18-vuotiaiden MM-kisoista Bressanonesta tuloksella 73,54. Frankofonisissa kisoissa Nizzassa vuonna 2013 Duréchou oli kolmas. Hänellä on myös yksi Ranskan mestaruus. Se tuli vuoden 2012 kisoista tuloksella 75,06.
Duréchou edustaa Franconville-seuraa.
Kalle Rautiainen
Kalle Kustaa Rautiainen (3. maaliskuuta 1889 Tampere – 2. maaliskuuta 1969 ) oli suomalainen taidemaalari, joka maalasi erityisesti maisemia ja asetelmia.
Rautiainen opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1904–1906 ja Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuonna 1918.
Rautiaisen maisemamaalauksissa on intiimiä tunnelmaan eläytymistä. Viivojen rytmi ja värien kudelmat luovat eloisuutta ja vivahteikkuutta rauhallisiin maalauksiin. Hänen asetelmiinsa kuuluu sekä hyvin värikkäitä maalauksia, joissa värien vastakohtia on voimakkaasti tehostettu, että toisaalta herkempiä maalauksia, joissa jyrkkiä eroja on vaimennettu.
Rautiaisen puoliso oli Alina Pennilä, ja hänen lapsensa on taidemaalari Veikko Rautiainen. Rautiaisen vanhemmat olivat työmies David ja Saara Rautiainen.
Rautiainen sai Pro Finlandia -mitalin 1955 ja valtion taiteilijaeläkkeen 1964.
Tepaneekit
Tepaneekit olivat Mesoamerikassa asunut kansa. He asuivat Meksikon laaksossa keskuspaikkanaan Azcapotzalco. Tepaneekit olivat asteekkien sisarkansa ja puhuivat nahuatlin kieltä.
Lea (troolari)
Lea oli suomalainen troolari, joka upposi Selkämerellä Mäntyluodon edustalla 12. huhtikuuta 1999 ollessaan vetämässä troolia parivedolla toisen, Nipsu-nimisen troolarin kanssa. Onnettomuudessa kuolivat Lean ja Nipsun päälliköt. Molempien alusten kotipaikka oli Kalajoki.
Troolarit Lea ja Nipsu lähtivät Reposaaren kalasatamasta Selkämerelle 11. huhtikuuta 1999 kello 12 pyytämään silakkaa paritroolilla Selkämerellä. Kun troolareihin ei saatu seuraavana aamuna yhteyttä, käynnistettiin alueella etsinnät. Troolari Nipsu löytyi mereltä tyhjänä valot päällä ja kone käynnissä 13. huhtikuuta, mutta troolari Leasta tai kummankaan troolarin kalastajista ei löytynyt jälkeäkään.
Troolari Lean hylky löytyi 21. kesäkuuta 95 metrin syvyydestä muutamien kalastajien tekemissä etsinnöissä. Nipsun päällikön ruumis löytyi Kristiinankaupungin saaristosta 10. heinäkuuta. Troolari Lea nostettiin merestä Kalajoella järjestetyn kansalaiskeräyksen tuottamilla varoilla toukokuussa 2000, ja heinäkuussa 2000 löytyi vielä Siipyyn saaristosta Ljusgrundin saaren pohjoisrannalta troolari Lealta peräisin ollut salkku, jossa oli muun muassa Lean laiva-asiakirjat.
Onnettomuustutkinnan perusteella troolari Lea menetti vakautensa, kun troolipussin silakkasaalista oltiin nostamassa sen kannelle. Alus kallistui niin voimakkaasti, että vettä pääsi virtaamaan sen avoimeen lastiruumaan, jolloin alus upposi. Myös ruumassa jo olleen silakkalastin liikkuminen vaikutti asiaan. Molemmat kalastajat olivat olleet tapahtumahetkellä troolari Leassa, eivätkä he sitten olleet onnistuneet uimaan pinnalle jääneeseen troolari Nipsuun.
Troolari Lea (rekisterinumero FIN-137-0) oli rakennettu Kalajoen Vasankarissa vuonna 1988. Sen pituus oli 16, 7 metriä, leveys 4,8 metriä, vetoisuus 23 brt ja koneteho 243 kW. Troolari Nipsu (rekisterinumero FIN-16-0) oli rakennettu vuonna 1995; sen pituus oli 16,84 metriä, leveys 5,5 metriä, vetoisuus 35 brt ja koneteho 221 kW.
Jan van Riebeeck
Elämä
thumb|left|220px|Jan van Riebeeckin patsas [[Kapkaupunki|Kapkaupungin keskustassa]] Johan Anthoniszoon van Riebeeck syntyi Culemborgissa Alankomaissa lääkärin poikana ja varttui Schiedamissa, jossa nai Maria de la Quellerien 28. maaliskuuta 1649. Heille syntyi kahdeksan poikaa, joista yksi, Abraham van Riebeeck, yleni Hollannin Itä-Intian kenraalikuvernööriksi.
Jan van Riebeeck liittyi Hollannin Itä-Intian kauppakomppaniaan 1639. Hän hoiti uransa varrella useita virkoja ja tehtäviä kaukoidässä. Bataviassa hän toimi armeijan lääkärin apulaisena. Hän vieraili tehtävissään myös Japanissa. Hänen tärkein virkansa oli Tonkinissa toimivan kauppakomppanian tukikohdan päällikkyys nykyisessä Vietnamissa. Hänet kuitenkin kutsuttiin takaisin, koska hän oli käynyt kauppaa omaan lukuunsa.
Vuonna 1651 hänet komennettiin lähtemään Afrikan eteläkärkeen perustamaan tukikohta Kapmaahan. Hänen laivastonsa lähti matkaan kolmella laivalla, jotka olivat Drommedaris, Reijger ja Goede Hoop. Riebeeckin komentama laivasto nousi 6. huhtikuuta 1652 maihin nykyisen Kapkaupungin kohdalla, jonne Riebeeck perusti varuskunnan hoitamaan kuljetuksia Itä-Intian ja Hollannin välillä.
Jan van Riebeeck toimi Kapmaan komentajana 1652–1662. Hän rakensi paikalle linnoituksen ja teki parannuksia Pöytävuorenlahden luonnonsatamaan. Hän perusti hedelmäviljelyksiä ja kävi kauppaa paikallisen väestön, khoiden, kanssa. Nykyinen Kapkaupungin linnake on kuitenkin rakennettu vasta Riebeeckin jätettyä Kapmaan.
Jan van Riebeek kuoli Bataviassa, nykyisessä Jakartassa, Jaavan saarella 1677.
USS Terrebonne Parish (LST-1156)
USS Terrebonne Parish (runkonumero LST-1156) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1952 vesillelaskettu Terrebonne Parish -luokan maihinnousualus.
Valmistus
Alus tilattiin Bath Iron Worksiltä Bathista Mainesta, missä köli laskettiin 2. tammikuuta 1952. Alus laskettiin vesille 9. elokuuta kumminaan Anne L. McCrea ja otettiin palvelukseen 21. marraskuuta.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 29. lokakuuta 1971 ja se poistettiin alusluettelosta 1. marraskuuta 1976.
Espanjan laivasto
Alus lainattiin 29. lokakuuta 1971 Espanjalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Velasco (L11). Espanja lunasti aluksen 17. toukokuuta 1978. Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1980, minkä jälkeen se oli koululaivana La Carracassa Cadizissa. Alus romutettiin vuonna 1994.
Hjalmar Edvard Tawast
Hjalmar Edvard Tawast (23. kesäkuuta 1880 Savonlinna – 14. syyskuuta 1952 Jyväskylä) oli suomalainen apteekkari ja valtiopäivämies.
Tawastin vanhemmat olivat Bernhard Alexander Tawast ja Helena Maria Wahlberg ja puoliso Ester Elisabeth Hällström. Tawast oli jyväskyläläinen apteekkari, joka osallistui viimeisille säätyvaltiopäiville 25-vuotiaana. Hän oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1905–1906.
Hyökkäyssota
Hyökkäyssodan suunnittelu on yksi Lontoon sopimuksessa määritellyistä sotarikoksista. Se mainitaan artiklassa kuusi ”rikoksena rauhaa vastaan”. Liittoutuneet valtiot – Yhdysvallat, Yhdistynyt kuningaskunta, Ranska ja Neuvostoliitto – allekirjoittivat sopimuksen 8. elokuuta 1945. Se oli pohjana Euroopan akselivaltojen sotarikollisiksi katsottujen henkilöiden tuomitsemiskäytännöille.
Rikoksia rauhaa vastaan käytettiin myös eräänä johtavana käsitteenä Suomen sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä. Suomessa asia on jälkikäteen herättänyt kritiikkiä, koska lakia sovellettiin yleisen suomalaisen oikeuskäytännön vastaisesti taannehtivasti.
Filmfare Awards 2010
Filmfare Awards 2010 oli 29. tammikuuta 2011 Mumbaissa pidetty tilaisuus, jossa palkittiin vuoden 2010 parhaat hindinkieliset elokuvat. Se oli järjestyksessään 56. Filmfare Awards -tilaisuus.
Ryan Lomberg
Ryan Lomberg (s. 9. joulukuuta 1994 Richmond Hill, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija. Lomberg edustaa NHL-seura Florida Panthersia. Hän on edustanut NHL-urallaan myös Calgary Flamesia. Lomberg on varaamaton pelaaja. Marraskuussa 2021 Lomberg teki Panthersin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 1,8 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Lomberg on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä ja kätisyydeltään left. Lomberg on pelannut urallaan 17. kesäkuuta 2023 mennessä 182 NHL-runkosarjaottelua. Näissä hän on tehnyt 23 maalia ja 20 syöttöä eli 43 tehopistettä. Lomberg on pelannut urallaan 24 NHL-pudotuspeliottelua. Näissä hän on tehnyt kolme maalia.
Janzé
Janzé on kunta läntisessä Ranskassa Ille-et-Vilainen departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee noin 25 kilometriä Rennesin kaupungista kaakkoon.
Janzé on vanha kauppa- ja markkinakaupunki. 1800-luvulla se tuli tunnetuksi purjekankaiden kauppapaikkana. Lisäksi kaupungin markkinoilla kaupattiin tattaria sekä omenoita siiderin valmistukseen.
Bugrasi
Bugrasi on kaupunki Uttar Pradeshin osavaltiossa, Intiassa, noin 4 kilometrin päässä Ganges-joesta. Vuoden 2011 väestölaskennan mukaan Bugrasissa asui 14 992 ihmistä, joista 53 prosenttia oli miehiä ja 47 prosenttia naisia.
Jacob Bjerselius
Jacob Nils Lennart Bjerselius (s. 4. elokuuta 1998 Vendelsö, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa kotimaansa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskan-joukkue Södertälje SK:ssa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Bjerselius osaa pelata myös laidassa.
Seuraura
Bjerselius on Vendelsö IK:n kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Haninge Anchors HC:hen. Kaudella 2014–2015 hän voitti seuran J18-junioreiden sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 13+23=36. Joukkue nousi kaudeksi 2015–2016 J18 Elitiin, jossa Bjerselius voitti myös Anchorsin sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 14+26=40. Karsintasarjassa hän oli joukkueen paras maalintekijä neljällä osumallaan. Anchorsin kausi päättyi putoamiseen takaisin J18 Division 1:een. 17-vuotias Bjerselius debytoi samalla kaudella myös seuran miesten joukkueessa Ruotsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyEttanissa, jossa hän pelasi 12 runkosarjaottelua tehden kolme syöttöpistettä.
Kaudeksi 2016–2017 Bjerselius siirtyi Örebro HK:n J20-junioreihin. Hän debytoi myös seuran SHL-joukkueessa, jossa Bjerselius pelasi 12 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän teki SHL-debyyttinsä 1. joulukuuta 2016 Leksands IF:ää vastaan. Bjerselius sai ottelussa jääaikaa 2.13 minuuttia. Kaudella 2017–2018 hän oli tehoilla 16+22=38 Örebron J20-junioreiden paras maalintekijä Carl Wasseniuksen kanssa ja toiseksi paras pistemies hänen jälkeensä. Bjerselius voitti kauden päätteeksi J20 SuperElitin pronssia. Joulukuussa 2017 seura lainasi hänet Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue IK Oskarshamniin paikkaamaan poissaoloja. Bjerselius pelasi siellä viisi ottelua ilman tehopisteitä.
Bjerselius siirtyi kaudeksi 2018–2019 vuoden mittaisella sopimuksella Allsvenskan-joukkue Västerviks IK:hon. Hänen ensimmäinen kokonainen kautensa sarjassa toi 52 runkosarjaottelussa tehot 1+9=10 ja viidessä nousukarsintasarjan ottelussa tehot 1+1=2. Helmikuussa 2019 Bjerselius teki Västervikin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Häneltä ei jäänyt kolmen seurassa viettämänsä kauden aikana väliin yhtään ottelua.
Kaudeksi 2021–2022 Bjerselius siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Iisalmen Peli-Karhuihin. Hän oli tehoilla 6+25=31 joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Janne Hämäläisen jälkeen. Pudotuspeleissä Bjerselius oli IPK:n paras syöttäjä neljällä syöttöpisteellään Erkka Seppälän kanssa.
Bjerselius palasi kaudeksi 2022–2023 Allsvenskaniin ja hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Södertälje SK:hon.
Maajoukkueura
Bjerselius on pelannut kolme nuorten maaottelua.
Pelityyli
IPK:n joukkueenjohtaja Mika-Matti Hyvärisen mukaan Bjerliuksen todellinen vahvuus on luistelu. Hyvärisen mukaan hän on todella luotettava kahden suunnan sentteri, joka on kantanut Allsvenskanissa isoa vastuuta aloitusympyrässä, alivoimalla ja ottelun lopuissa, kun pelejä ratkottiin.
Muuta
Bjerseliuksen pikkuveli Oscar pelaa hyökkääjänä Djurgårdens IF:ssä.
Keväällä 2020 Bjerselius tuomittiin törkeästä rattijuopumuksesta ehdolliseen vankeustuomioon ja 40 päivän yhdyskuntapalveluun, kun hänen verestään mitattiin 1,2 promillea alkoholia. Lokakuussa Bjerselius pyysi Västerviks-Tidningen -lehdessä tekoaan anteeksi hänen silloisen seuransa Västerviks IK:n sponsoreilta, kannattajilta ja joukkuetovereiltaan.
Sergelinkäytävä
Sergelinkäytävä yhdistää toisiinsa yhteensä noin 220 liikettä.
Käytävä osoittautui heti alussa liian matalaksi, ja se ränsistyi nopeasti. Vuonna 2003 Tukholman kaupunki ja kiinteistöomistajat AMF Pension, AP Fastigheter, Hufvudstaden ja Vasakronan pääsivät yhteisymmärrykseen käytävän laajasta peruskorjauksesta, joka valmistui syksyllä 2014. Torille avautuva sivu lasitettiin, tunnelin valaistus uusittiin, lattian ja seinien pintakuviointi vaihdettiin ja lisäksi tilakorkeutta kasvatettiin.
Tapparan SM-sarjakausi 1956–1957
Tappara pelasi kaudella 1956-1957 jääkiekon SM-sarjassa. Lisäksi Tappara osallistui Suomen Cupiin ja kovatasoiseen Hämeen piirisarjaan.
Waltteri Väyrynen
Waltteri Väyrynen (s. 5. heinäkuuta 1994) on suomalainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten Paradise Lostin rumpalina, johon hän kuului ensin vuodet 2015–2016 sessiojäsenenä ja vuodesta 2016 vuoteen 2022 virallisena jäsenenä. Hän on soittanut myös muun muassa Paradise Lostin kitaristin Gregor Mackintoshin yhtyeessä Vallenfyre sekä Amorphiksen Tomi Koivusaaren yhtyeessä Abhorrence. Vuonna 2020 Väyrynen liittyi Bodom After Midnight -yhtyeeseen, toimien kuitenkin edelleen myös Paradise Lostissa. Vuoden 2022 syyskuussa Väyrynen erosi Paradise Lost -yhtyeestä ja liittyi ruotsalaiseen Opeth-yhtyeeseen.
Tapparan SM-sarjakausi 1956–1957
Tulleet
Hannu Avola, MV, A-jun. Markku Pussinen, MV, A-jun. Matti Haapaniemi, P, ? Arimo Mäkinen, P, A-jun. Pekka Lahti, H, A-jun. Rauno Malm, H, A-jun.
Lähteneet
Kauko Koiso, MV, ? Ossi Kauppi, P, Epilän Esa Kalevi Säger, P, ? Matti Leiniö, H, ? Seppo Helen, H, ? Raimo Lehtonen, H, ?
Mestaruussarja
Lohkoissa pelattiin kaksinkertainen sarja. Lohkojen voittajat pelasivat vastakkain loppuottelussa ja toiseksi tulleet pronssiottelussa. Lohkojen viimeiset putosivat Suomen sarjaan.
Uusintaottelu lohkovoitosta
TPS ja Tappara päätyivät tasapisteisiin ja pienen epätietoisuuden jälkeen joukkueet pelasivat uusintaottelun lohkovoitosta ja finaalipaikasta. TPS oli Urheilupuistossa pelatussa pelissä selvästi parempi numeroin 8-1 ja eteni finaaliin. Tapparan matka vei pronssiotteluihin.
Pronssiottelut
Tappara kohtasi siis kaksiosaisessa pronssiottelussa Itälohkon kakkoseksi sijoittuneen Hämeenlinnan Tarmon. Tapparalle pronssimitalit yhteismaalein 7-4.
Pistepörssi
Tilastoissa ei ole huomioitu uusintaottelun pisteitä.
Maalivahtitilastot
O=Ottelut, PO=Pelatut ottelut, MIN=Pelatut minuutit, V/T/H=Voitot/Tasapelit/Häviöt, TO=Torjunnat, PM=Päästetyt maalit, NP=Nollapelit, T-%=Torjunta-%
Pelatut minuutit epäviralliset. Torjuntoja ei myöskään vielä tilastoitu.
Suomen Cup
Tappara osallistui kauden 1956-57 aikana myös jääkiekon Suomen Cupiin. Kaudella 1956-1957 Tappara eteni finaalin asti ja voitti siinä paikallisvastustaja TP-V:n suurinumeroisesti 8-0.
Hämeen piirisarja
Tappara osallistui Hämeen alueen muiden SM-sarjaseurojen tavoin ykkösjoukkuellaan myös SVUL:n Hämeen piirin 1.lk:n piirisarjaan. Tätä sarjaa luonnehdittiinkin 1950-luvulla Suomen kovimmaksi jääkiekkosarjaksi. Kaudella 1956-1957 piirisarja jäi kaiketi kesken.
Sarjataulukko 11.02.1957, johon on lisätty tulokset otteluista TK-V-Tappara, Ilves-TK-V ja Ilves-TP-V.
Tapparan ottelut piirisarjassa:
Piirisarjan muut ottelut:
Harjoitusottelut
Koulukadulle avattu tekojäärata pidensi sarja- ja jääharjoituskautta. Mestaruussarjan, cupin ja piirinsarjan lisäksi Tappara pelasi ennen sarjakauden alkua kuusi täysimittaista harjoitusottelua sekä kaksi pikapeliä. Lisäksi sarjakauden päättymisen jälkeen kohdattiin vielä paikallisvastus Ilves.
Pikasarja
Koulukadun tekojääradan avajaisturnaus. Ottelut pelattiin 2*15 min pikapeleinä.
Muut ottelut: TK-V - Ilves 1-2 (0-1, 1-1)
Allianssi-sarja
Tappara voitti tamperelaisseurojen (Ilves, Tappara, TK-V) muodostaman Allianssin keskinäisen minisarjan kaatamalla sekä TK-V:n että Ilveksen.
Muut ottelut:
Pokaaliottelut
Edellisvuonna alkanut taistelu ns. Matin pokaalista jatkui. Ennen viimeistä peliä molemmilla joukkueilla oli kolme pistettä. TPS voitti tuon ratkaisevan pelin Turun Urheilupuistossa ja vei joukkueiden välisen ensimmäisen pokaalisarjan nimiinsä.
Muut ottelut
Sarjakauden päätyttyä SM-sarjan voittanut Ilves ja Cup-mestari Tappara kohtasivat Koulukadulla.
Juniorit
Tapparan A-juniorit voittivat edellisvuoden tapaan Suomen mestaruuden.
Tulokset
Kokoonpano
Operaatio Tanne West
Samaan aikaan suunniteltu, ja myös toteutettu Operaatio Tanne Ost eli Suursaaren valtausyritys epäonnistui 15. syyskuuta 1944.
Kivikoskenpuro
Kivikoskenpuro (joskus myös Tuhkurinoja) on Uudellamaalla sijaitseva 13,5 km pitkä puro, joka saa alkunsa Lohjalta. Puro kulkee Immulan kylästä Sauvonlammen ja Välimeri -nimisen lammen kautta Paunin ja Uudenkylän kylien halki yhtyen Lempansån -jokeen ja sitä kautta edelleen Siuntion Kirkkojokeen ja edelleen merelle Pikkalanlahteen.
Kivikoskenpuro on jaettu 18 jaksoon. Purossa sijaitsee muutamia koskia, joista suurin on Siuntion Uudessakylässä sijaitseva koski, jolla pudotusta on noin neljä metriä. Purossa elää muun muassa taimenia ja saukkoja. Puro kuuluu osaksi Siuntionjoen vesistöjensuojeluohjelmaa.
Historia
Eri kylien läpi virtaava Kivikoskenpuro on ollut tärkeä kulkureitti ihmisille ja tavaroille. Kivikoskenpuroa pitkin on nimittäin päässyt ruuhilla Pikkalan vanhalle markkinapaikalle, josta on ollut hyvät yhteydet muun muassa Tallinnaan. Ruuhet on tosin täytynyt kantaa koskien ohi.
Lisäksi puron koskien vesivoimaa on käytetty hyväksi muun muassa myllyissä. Uskotaan myös, että osa yhtä Suomen ensimmäistä rautaruukkia, niin kutsuttua Suitian ruukkia, sijaitsi Uudessakylässä hyödyntäen Kivikoskenpuron Uudenkylän koskipaikan vesivoimaa. Paikalla on ainakin myöhemmin sijainnut suuri mylly, jonka jäännökset ovat Museoviraston suojelemat.
Idän yleissuunnitelma
thumb|Vuoden 1939 [[Puolan offensiivi|Puolan valtauksen jälkeen saksalaiset karkottivat joukoittain puolalaisia Saksaan liitetystä (Reichsgau) Puolan länsiosasta. Kuvassa heitä saatetaan junavaunuihin.]] Idän yleissuunnitelma oli toisen maailmansodan aikana Saksan elintilaohjelmaan kuulunut suunnitelma, jonka tarkoituksena oli asuttaa Neuvostoliitolta vallatuille alueille miljoonia saksalaisia. Näiden tieltä oli vastaavasti saatava pois miljoonia slaaveja, mikä merkitsi joukkotuhontaa ja väestönsiirtoja. Sodan käännyttyä Saksalle tappiolliseksi ei idän yleissuunnitelmasta ehditty toteuttaa paljoakaan.
Tausta ja suunnitelman laatiminen
Jo vuonna 1940 käynnistyi Baltiasta evakuoitujen baltiansaksalaisten uudelleenasuttaminen miehitetyn Puolan alueelle Warthelandiin ja Puolan kenraalikuvernementtiin, josta häädettiin heidän tieltään 325 000 puolalaista. Neuvostoliiton Euroopan puoleisten osien valtaamiseen tähdänneen operaatio Barbarossan käynnistyttyä kesäkuussa 1941 sekä Alfred Rosenbergin johtama valloitettujen itäalueiden valtakunnanministeriö että Heinrich Himmlerin johtama Reichskommissariat für die Festigung deutschen Volkstums alkoivat laatia suunnitelmia saksalaisten asuttamiseksi vallatuille itäisille alueille. Jo pari päivää ennen hyökkäyksen alkua Himmler antoi virastolleen määräyksen laatia yleissuunnitelma valloitettujen alueiden käytöstä. Sen laati syksyn 1941 aikana pääosin professori, SS-Standartenführer Konrad Meyer-Hetling. RSHA:n tekemien korjausten jälkeen se valmistui lopullisesti toukokuussa 1942. Tämä suunnitelma tunnetaan nimellä Generalplan Ost. Vaikka useilla muillakin viranomaisilla olisi ollut oikeus puuttua suunnitelmiin, Himmler ehti ensimmäiseksi ja sai siten vaikutusvaltaa asiaan.
Heinäkuussa 1941 Saksan johtaja Adolf Hitler esitti Baltian, Krimin niemimaan (eli ”Taurian”), Volgan saksalaisalueen, Bakun alueen ja Kuolan niemimaan yhdistämistä suoraan Saksan valtakuntaan ja asuttamista kokonaan tai suurimmaksi osaksi saksalaisilla. Osin nämä ideat toistuivat Generalplan Ostissa. Lisäksi Neuvostoliitolta vallatuille alueille olisi tullut neljä valtakunnankomissariaattia. Näistä Ostlandin ja Ukrainan valtakunnankomissariaatit saatiin perustettua, mutta Moskovan ja Kaukasian valtakunnankomissaariatit jäivät perustamatta, sillä kyseisiä alueita ei saatu vallattua.
Suunniteltu asutustoiminta
thumb|Natsijohtajia (muun muassa [[Rudolf Hess ja Heinrich Himmler) tutustumassa asumissuunnitelmia miehitettävillä itäalueilla esittelevään näyttelyyn maaliskuussa 1941.]] Suuri asutusohjelma kaavailtiin toteutettavaksi 30 vuodessa, mikä myöhemmin lyhennettiin 20 vuoteen. Neuvostoliitolta vallatuille alueille olisi siirretty kymmenen miljoonaa ”hyvärotuista” germaanista uudisasukasta, joiden tieltä olisi siirretty 30 miljoonaa ”alempirotuista” Ukrainasta ja Venäjän Euroopan-puoleisista osista Siperiaan. Saksan ulkoasiainministeriön Auswärtiges Amtin ehdotuksen mukaan heidät olisi tosin siirretty aiemmin vallattujen Länsi-Euroopan maiden siirtomaihin, Keski-Afrikkaan tai Madagaskarille.
Puolaan olisi perustettu asutusseutuja (Siedlungsgebiet), Neuvostoliiton entisille alueille asutustukikohtia (Siedlungsstützpunkten) sekä asutusmaita (Siedlungsmarken) eli 25 vuoden kuluessa vähintään 50-prosenttisesti saksalaistettavia alueita. Asutusmaita olisivat olleet Inkerinmaa, Memelin ja Narevin alue sekä Krimin niemimaan käsittänyt Gotengauksi kutsuttu alue (Krimillä muinoin asuneiden goottien mukaan). Asutusmaat olisi irrotettu Saksan valloitettujen itäalueiden yleissiviilihallinnosta ja annettu hallittaviksi Reichsführer-SS:lle, joka olisi nimittänyt alueille päälliköt ja jakanut uudisasukkaille määräaikais- ja perintöläänityksiä sekä omistusoikeuksia.