cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nasa
Kilpajuoksu avaruuteen
Vakoilusatelliitti WS117L:n kehitys oli alkanut Lockheedin johtamana lokakuussa 1956, tätä silmällä pitäen presidentti Eisenhower oli 21. heinäkuuta 1955 Yhdysvaltain ja Neuvostoliiton huippukokouksessa Genevessä esittänyt ”freedom of space” -päätöstä. Pelättiin nimittäin vakoilusatelliittien joutuvan ohjusten kohteeksi kuten vakoilulentokoneiden.
Sekä Yhdysvallat että Neuvostoliitto julkaisivat kesällä 1955 aikomuksensa satelliitin laukaisemisesta IGY-vuoden aikana.
Kun Neuvostoliitto oli laukaissut 4. lokakuuta 1957 ensimmäisen satelliitin, Sputnikin, Yhdysvaltain huomio kiinnittyi maan omaan siviiliavaruusohjelmaan. Yhdysvaltain kongressi piti Sputnikin lentoa uhkana maan kansalliselle turvallisuudelle ja teknologiselle etumatkalle. Alun perin Pravda oli uutisoinut asian hyvin pienimuotoisesti, mutta brittiläisen lehdistön nostaessa asiasta suuren hälyn, myös Neuvostoliitto alkoi käyttää avaruustekniikkaa propagandassaan.
Demokraattisen puolueen senaattori Lyndon B. Johnson vaati vajaat kaksi viikkoa Sputnikin lennon jälkeen liittovaltiolta, ts. republikaanisen Eisenhowerin hallitukselta, välittömiä toimia asian korjaamiseksi. Senaatti äänesti 6. helmikuuta 1958 Special Committee on Space and Aeronautics -komitean perustamisen puolesta. Komitean tarkoitus oli pysyvää avaruusjärjestöä koskevien lakien kirjoitus. Presidentti Dwight D. Eisenhower allekirjoitti 29. heinäkuuta 1958 lain, jolla perustettiin National Aeronautics and Space Administration (NASA).
Kun organisaatio aloitti toimintansa 1. lokakuuta 1958, sillä oli käytössään neljä suurempaa laboratoriota. Ne olivat NACA:n Langleyn, Lewisin ja Amesin keskukset, Yhdysvaltain ilmavoimien Lake Muroc -koelentokeskus, Wallops Islandin rakettikoekeskus, osa Yhdysvaltain laivaston Naval Research Laboratoryä sekä joulukuusta 1958 lähtien Yhdysvaltain armeijan Jet Propulsion Laboratory. Sillä oli palkkalistoillaan noin 8 000 NASA:n entistä työntekijää. ABMA:n (Army Ballistic Missile Agency) Redstone-keskus liitettiin 1. heinäkuuta 1960 NASA:an George C. Marshall Space Flight Centeriksi.
Aluksi kantorakettien epäluotettavuus oli suuri ongelma. Vuonna 1958 Nasan 17 laukaisuyrityksestä onnistui vain viisi. Tilanne parani nopeasti: vuonna 1959 kymmenen laukaisua 21 yrityksestä onnistui ja vuonna 1960 60 kaikkiaan 71 laukaisuyrityksestä onnistui. Vuoteen 1965 mennessä onnistumistodennäköisyys oli noussut 91 prosenttiin.
Nasan varhaiset ohjelmat tutkivat miehitetyn avaruuslennon ongelmia. Nämä ohjelmat suoritettiin Yhdysvaltain ja Neuvostoliiton välisen kilpailun aiheuttamien paineiden alla, ja oli suoraan osa kylmää sotaa. Vuonna 1958 aloitettu Mercury-ohjelma käynnisti avaruuden valloittamisen. Vuonna 1958 lentänyt Neuvostoliiton Sputnik-2 painoi 1 300 kg ja kuljetti Laika-koiran, joten oli ilmeistä, että Neuvostoliitto pyrki miehitettyyn lentoon. Siitä, kumpi maa tekee sen ensimmäisenä, kilvoiteltiin. Ensin tuli selvittää pystyisikö ihminen selviämään avaruudessa hengissä – amerikkalaiset lennättivät Gemini-kapselissa apinoita ennen miehitettyjä lentoja.
Juri Gagarin vei 12. huhtikuuta 1961 voiton Neuvostoliitolle miehitettyjen lentojen kilvassa. Astronautti Alan Shepard pääsi ensimmäisenä amerikkalaisena avaruuteen Mercury 3 -lennon aikana 5. toukokuuta 1961. Kyseessä oli ballistinen lento. 20. helmikuuta 1962 John Glennistä tuli ensimmäinen Maan kiertänyt amerikkalainen viisituntisen Mercury 6 -lennon aikana.
Kilpailua oli myös Nasan ja Yhdysvaltain ilmavoimien avaruusohjelman välillä, johon kuului muun muassa tavoite saada ihminen Kuuhun vuoteen 1965 mennessä, välillä. John Kennedyn hallitus siirsi kaikki miehitetyt lennot Nasaan.
Apollo-ohjelma
pienoiskuva|[[Buzz Aldrin kävelee Kuun pinnalla.]]
Kun Mercury-ohjelma oli ensin todistanut miehitetyt lennot mahdollisiksi, aloitettiin seuraavaksi Apollo-ohjelma. Sitä valmisteli Gemini-ohjelma, jossa kokeiltiin muodostelmalentoa, telakoitumista ja toimintaa kapselin ulkopuolella (EVA, Extravehicular activity – avaruuskävely). Myös EVA-toiminnassa Neuvostoliitto ehti ensimmäiseksi.
Apollon alkuperäisenä tavoitteena oli tehdä avaruudessa mielenkiintoista työtä sekä mahdollisesti kiertää Kuu miehitetyn lennon avulla. Ohjelman tavoitteista tuli presidentti John F. Kennedyn 25. toukokuuta 1961 pitämän puheen jälkeen huomattavasti kunnianhimoisempia. Tuolloin Kennedy julisti, että Yhdysvaltojen tulisi lähettää ihminen Kuuhun ja tuoda hänet sieltä turvallisesti takaisin vuoteen 1970 mennessä.
Avaruussukkulat
pienoiskuva|Ensimmäinen [[avaruussukkula, Columbia, laukaistiin matkaan vuonna 1981.]]
Nasa kohdisti huomionsa avaruussukkuloihin 1970–1980-luvuilla. Neljä sukkulaa rakennettiin vuoteen 1985 mennessä. Ensimmäinen laukaisu oli vuonna 1981, jolloin Columbia pääsi matkaan. Avaruussukkulat eivät kuitenkaan olleet niin tehokkaita ja halpoja kuten NASA oletti niiden olevan. Vuoden 1986 Challenger-avaruussukkulan turman jälkeen yleisöä ei enää kiinnostanut avaruusmatkailu ja NASA joutui rahoitusvaikeuksiin. Siitä huolimatta avaruussukkulaprojekti eteni huolimatta niukasta taloudesta ja avaruussukkuloiden tuhoista. NASAn sukkulaohjelma lopetettiin vuonna 2011.
Miehitettyjen lentojen uudet tavoitteet kylmän sodan jälkeen
Merkittävin miehitettyjen lentojen tavoite oli ISS-avaruusaseman rakentaminen yhdessä Venäjän, Euroopan, Japanin ja Kanadan kanssa. ISS-avaruusasema valmistui kuusipaikkaiseksi 2010-luvun alussa ja jatkaa toimintaan vuoden 2020 loppuun asti. ISS:n ja vuonna 2011 toiminnasta poistuvan avaruussukkulan jälkeistä toimintaa on suunniteltu jo ainakin 1990-luvun alusta alkaen, lähinnä ”avaruustutkimusmatkojen” (Exploration) mielessä.
Suunnitelma lentää uudelleen Kuuhun 2002–2010
George W. Bushin hallinnon aikana Nasa ilmoitti Yhdysvaltojen lähettävän neljä astronauttia Kuuhun vuonna 2018. Nasan pääjohtajan Michael Griffinin mukaan astronautit lähetettäisiin Kuun pinnalle viikon oleskelua varten. Hankkeella on määrä valmistella Yhdysvalloille pysyvää tukikohtaa Kuuhun ja edelleen Marsin miehittämistä.
Nasa tilasi elokuun lopussa 2006 Lockheed Martin -yhtiöltä uuden miehitetyn avaruusaluksen, jonka nimi on Orion, joka liittyi Nasan Constellation-ohjelmaan.
Vuoden 2009 aikana Nasa puntaroi miehitettyjen lentojen tulevaisuutta. Barack Obaman hallinnon alla vuoden 2010 alussa NASA peruutti Constellation-ohjelman, koska se olisi mahdollistanut miehitetyn lennon Kuuhun vasta 2020-luvun puolivälissä, jos silloinkaan. Kuudes lokakuuta 2010 Nasan rahoituslaki (valtion fiskaalivuotta 2011 varten) hyväksyttiin lopullisesti presidentti Obaman allekirjoituksella, laki linjaa miehitettyjen lentojen uusiksi kohteiksi asteroidin ja Marsin.
Suunnitelma lentää asteroidille ja Marsiin v. 2010 alkaen
Barack Obama piti huhtikuun puolivälissä 2010 avaruusaiheisen puheen, jossa hän kertoi Nasan aloittavan miehitetyn asteroidilennon valmistelun. Lento tapahtuisi vuonna 2025 ja sen teknologiselta pohjalta miehitetty lento Marsiin olisi mahdollinen 2030-luvun puolivälissä. Kesällä 2010 Nasa ilmoitti asteroidilennon aikatauluksi vuoden 2015, mikä on ilmeisen epärealistinen.
Miehitettyjen lentojen organisaation konsolidaatio vuonna 2011
Vuoden 2011 elokuussa Nasa päätti yhdistää kaikki miehitettyjen lentojen osastonsa "Human Exploration and Operations (HEO) Mission Directorate" -osastoksi. Toimi oli vastaava, jonka Euroopan avaruusjärjestö teki vuoden 2011 alkupuolella. Tämä merkinnee toimintojen tehostamista, joka voi mahdollistaa suurempien haasteiden ottamisen.
Nasan organisaatio
pienoiskuva|Johnson Space Center [[Houstonissa, Teksasissa.]] Nasan keskuksia:
Budjetti
Nasan budjetti on ollut 2000-luvulla 15–20 miljardia dollaria. Vuodelle 2011 (ajanjaksolle lokakuu 2010 – syyskuu 2011) ehdotettiin 18,9 miljardia dollaria.
Nasan lopullinen budjettiehdotus fiskaalivuodelle 2010 oli 18,5 miljardia dollaria, jossa oli haussa noin kahden miljardin kasvu vuoden 2009 rahoitukseen verrattuna. Vuoden 2010 varsinaisessa budjettiehdotuksessa kongressille Nasan budjetti nousi yhteensä 5,9 miljardilla dollarilla viiden vuoden aikana. Tämä merkitsi Nasan suurten ohjelmien (Constellation-ohjelma ja miehitetty kuulento, jonka arvioitu aikataulu oli entisestään viivästynyt) keskeyttämistä. Ohjelmien kustannukset vuoden 2010 alkuun mennessä olivat yhdeksän miljardia dollaria. Missio ei olisi ollut toteuttavissa vuonna 2020, vaan vasta 2028. Vuoden 2010 heinäkuussa näytti siltä, että kongressi aikaansaisi muutoksia ehdotettuun budjettiin: kaupallisen avaruustoiminnan (Nasassa pienempien kantorakettien kehityksen) rahoituksen kasvu jää pienemmäksi ja suuren kantoraketin kehitykseen panostetaan 11 miljardia dollaria kolmen vuoden aikana.
Vuoden 2011 Nasan budjetin mukainen rahoitus linjaa Nasan ohjelmia ainakin vuoteen 2016 asti.
Vuonna 2011 Euroconsult-konsulttiyhtiö arvioi, että Nasan budjetti jäädytetään 18,7 miljardiin dollariin seuraavaksi viideksi vuodeksi.
Heinäkuussa 2011 tapahtunut avaruussukkulalentojen päättyminen merkitsi tuhansien sukkulainsinöörien ja -teknikoiden irtisanomisia Nasassa ja sen alihankkijayrityksissä, etenkin ULAssa. Teknologisen suurhankkeen päättyminen loi jälleen ongelman, minne sijoittaa sen työllistämät erikoiskoulutetut ihmiset. Heinäkuussa 2011 teksasilaiset edustajainhuoneen kansanedustajat ehdottivat Nasan sukkuloiden luotettavuudesta vastanneiden insinöörien jne. kouluttamista öljynporauslauttojen turvallisuudesta vastaaviksi.
Vuonna 2012 erityinen paneeli arvioi ensi kertaa Nasan laboratorioiden ylikapasiteettia (18 000 virkamiestä ja nelinkertainen määrä urakoitsijoiden työntekijöitä) ja fasiliteettien vajaakäyttöä.
Nasan avaruusohjelmia
pienoiskuva|400px|Nasan ja [[Neuvostoliitto|Neuvostoliiton Kuuhun laskeutuneet avaruusalukset. Punaisella Luna-, vihreällä Apollo- ja keltaisella Surveyor-lennot.]]
Nasan kaukokartoitusohjelma
Nasan Earth Science eli kaukokartoitusohjelma on kehittänyt muun muassa Landsat-satelliitin, jonka optisen aallonpituusalueen kuvat ovat hyvin laajassa käytössä kaukokartoitustutkimuksessa. Se on myös tuonut SAR-tutkan siviilikäyttöön 1970-luvulta alkaen. Ohjelma on tukenut sääsatelliittien kehitystä, jossa yhteistyö yliopistojen ja asevoimien kanssa on ollut laajaa 1950-luvulta lähtien. Ohjelma ei ole suhteellisesti niin vahva kuin ESAn kaukokartoitusohjelma. Se on myös ollut poliittisten päättäjien epäsuosiossa, koska tutkimustulokset ovat tuoneet teollisuuden kannalta epämieluisia faktoja esiin, esim. napakalottien otsoniaukot, jotka johtivat deodoranttien ponneaineiden ja freonin käytön kieltoon. Jälkimmäinen on maksanut paljon muun muassa jäähdytyskoneiden valmistajille.
Nasa tutkii muun muassa ilmastomuutosta jäätiköiden sulamisen kautta kuvaamalla pohjoista napaseutua eri vuosina. Lisäksi otsonikato, San Franciscon edustan suolaesiintymien palautuminen luonnontilaan ja energian sekä vedenkulutuksen vähentäminen ovat osia tiedeohjelmista, joissa Nasan teknologiaa hyödynnetään ja joissa Nasa yhdessä ympäristöalan yhteisöjen kanssa tutkii ja mittaa ihmisen toimien sekä saasteiden vaikutusta maapalloon. Nasan ympäristöä kuvaavia satelliitteja ovat muun muassa EOS-Aqua, EOS-Aura ja OCO (menetettiin satelliitin laukaisussa). Vuoden 2011 alussa useita kongressin republikaaniedustajia on allekirjoittanut vetoomuksen, jossa vaaditaan Nasan ilmastonmuutostutkimusrahoituksen (1,4 miljardia dollaria) siirtämistä miehitettyihin avaruuslentoihin. Vetoomus pyrkii ajamaan alas ilmastotutkimusta – suurin osa kyseisistä republikaaneista on osavaltioista, joissa on runsaasti rakettimoottoriteollisuutta, joten he ajavat samalla myös oman äänestysalueensa työllisyyttä muutamia muita osavaltioita vastaan.
Helmikuussa 2011 Nasa ilmoitti peruuttavansa kaksi ilmastonmuutosmissiota, jotka olisi laukaistu vuonna 2015 1,2 miljardin dollarin kustannuksilla
Maan ulkopuolinen elämä
1970-luvulla muun muassa Viking-laskeutujat Marsin pinnalla pyrkivät epäonnistuen löytämään merkkejä biologisesta toiminnasta.
1990-luvulla Nasalla oli SETI-ohjelma, jolla pyrittiin muun muassa radiosignaaleja mittaamalla löytämään viestejä älyllisestä Maan ulkopuolisesta elämästä.
Kun mittausmenetelmät kehittyivät niin tarkoiksi, että eksoplaneetoista voitiin tehdä jonkinlaisia mittauksia, Nasan intressiksi nousi eksoplaneettojen kaasukehän mittaus, josta voisi näkyä biologinen aktiviteetti niiden pinnoilla.
Queen Maryn yliopisto
thumb|250px|Queen Maryn yliopiston vaakuna. Queen Maryn yliopisto (Queen Mary University of London) on julkinen yliopisto, osa Lontoon yliopistoa ja sijaitsee Lontoossa, Englannissa. Yliopisto on vuodesta 2012 kuulunut Britannian parhaiden yliopistojen Russell-ryhmään.
Queen Maryn yliopiston alkuperäiset neljä opistoa olivat: Queen Mary College, Westfield College, St Bartholomew's Hospital Medical College ja London Hospital Medical College. Vuonna 1989 Queen Mary College yhdistyi Westfield Collegen kanssa muodostaen Queen Mary & Westfield Collegen. Vanhin edellä mainituista opistoista oli London Hospital Medical College, joka aloitti toimintansa vuonna 1785. Queen Mary & Westfield College liitettiin Lontoon yliopistoon vuonna 1915. Opiskelijoita Queen Maryn yliopistossa oli lukukauden 2013 alussa lähes 17 000, joista yli 30 % ulkomaalaisia.
Editplus
EditPlus on tekstieditori Windowsille. Ohjelman on kehittänyt ES-Computing:in Sangil Kim. Editori sisältää työkaluja ohjelmointiin, ja niitä ovat koodin väritys, tiedostomuotojen muuttamien, rivinpäätekäännökset (Linuxin, Windowsin sekä Mac OS:n kesken), täysi tuki Unicode-editoinnille, kustomoitavat näppäimistöoikotiet, automaattinen täydennys ja muuta. Tiedostoja voi selata ja editoida välilehdissä.
Wapakoneta
thumb|260px|Wapakonetan keskustaa Wapakoneta on kaupunki Auglaizen piirikunnassa itäisessä Yhdysvalloissa sijaitsevassa Ohion osavaltiossa. Sen pinta-ala on 14,7 km² (vettä 0,2 km²) ja kaupungin asukasluku oli vuonna 2012 tehdyn väestönlaskennan mukaan 9 867. Asukkaista 98% on valkoisia, muut ryhmät ovat pieniä. Kaupunki tunnetaan Neil Armstrongin, ensimmäisen Kuussa kävelleen ihmisen, synnyinkaupunkina. thumb|240px|left|Auglaizen piirikunnan oikeustalo Wapakonetassa
Editplus
Ensimmäinen versio EditPlussasta julkaistiin 20. maaliskuuta 1998.
Paavo Cajander
Paavo (Paul) Emil Cajander (24. joulukuuta 1846 Hämeenlinna – 14. kesäkuuta 1913 Helsinki) oli suomalainen runoilija ja kaikkien aikojen työteliäin suomentaja.
Editplus
Normaali asennus vie levytilaa noin 3 Mt. EditPlus on julkaistu shareware-lisenssin alla, ja se maksaa 30 dollaria.
Paavo Cajander
Henkilötietoja
Cajanderin vanhemmat olivat nahkuri Frans Henrik Cajander ja Maria Sofia Ylén. Hän tuli ylioppilaaksi 1863 ja valmistui filosofian maisteriksi 1873. Cajander oli Helsingin yliopiston suomen kielen lehtori 1890–1912, oltuaan ensin viran vt. hoitaja 1886–1888. Yliopiston kunniatohtoriksi hänet vihittiin 1907.
Kirjallinen toiminta
Cajander tunnetaan etenkin William Shakespearen näytelmien ensimmäisenä suomentajana. Suomennokset ovat säilyttäneet asemansa uudempien suomennosten rinnalla. Myös J. L. Runebergin Vänrikki Stoolin tarinat tunnetaan parhaiten Cajanderin vuoden 1889 suomennoksena. Suomen kansallislauluna tunnettu Maamme on usein laitettu Cajanderin nimiin, mutta se periytyy Julius Krohnin vuoden 1867 käännöksestä.
Giuseppe Pancaro
pienoiskuva|Giuseppe Pancaro Giuseppe Pancaro (s. 26. elokuuta 1971 Cosenza, Italia) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Paavo Cajander
Kirjallinen toiminta
Merkittävän työn Cajander teki myös Zacharias Topeliuksen Maamme kirjan suomennostyössä. Hän muokkasi perusteellisesti Johan Bäckwallin suomennosta vuoden 1878 toisesta painoksesta lähtien lukuisissa uusissa painoksissa vuosisadan vaihteeseen asti. Cajanderin suomentama on myös Josef Julius Wecksellin näytelmä Daniel Hjort.
Cajanderin oma tuotanto runoilijana oli niukka ja on pääosin jäänyt unohduksiin. Kansanvalistusseura julkaisi hänen runojaan Valikoima runoelmia -nimisenä kokoelmana Helmiä Suomen runoudesta -teoksen 6. vihkona vuonna 1898 ja A. V. Koskimies toimitti hänen runoistaan teoksen Runoelmia vuonna 1914.
Giuseppe Pancaro
Pancaro aloitti ammattilaisuransa Avezzanon joukkueessa vuonna 1991. Hän siirtyi seuraavana vuonna pelaamaan Cagliariin, vuonna 1997 Lazioon, vuonna 2003 AC Milaniin ja vuonna 2005 Fiorentinaan. Viimeksi hän edusti Torinoa kaudella 2006–2007.
Pancaro on pelannut 19 maaottelua Italian maajoukkueessa.
Selkä
thumb|upright|Selän luut. thumb|upright|Selän lihakset. Ihmisen selkä on kehon takapuolella pakaroiden ja niskan välissä. Selän rakenne muodostuu luisten nikamien ja rustoisten välilevyjen muodostamasta selkärangasta sekä siihen kiinnittyneistä nivelsiteistä, jänteistä ja selkälihaksista. Rakenteensa johdosta selkä tukee kehoa ja on liikkuva ja taipuisa.
Selän keskellä päästä lantioon kulkeva selkäranka koostuu 24 luisesta nikamasta, joiden välissä on tyynymäiset nikamavälilevyt. Selkäranka tukee vartaloa ja suojaa selkäydintä, joka kulkee nikamien sisällä.
Koverat kaularanka ja lanneranka taipuvat lordoosiin ja kupera rintaranka kyfoosiin. Tämän seurauksena selkäranka ja sitä kautta myös selkä on sivulta katsottuna normaalisti S:n muotoinen. Kaaret lisäävät selkärangan joustavuutta ja suojaavat selkää vammoilta.
Kehon paino kuormittaa eniten selän alaosaa eli lannerankaa.
Selkälihakset tekevät työtä, tukevat selkärankaa ja auttavat säilyttämään ryhdin.
Selän ihon tuntoaisti on epätarkka.
Selkäkipu voi johtua useasta syystä. Alaselkäkipuja aiheuttavat muun muassa hermojuuren toimintahäiriöt (iskiasoireet), pienet kudosvauriot selkärankaa ympäröivissä kudoksissa, tai melko harvoin kasvain, tulehdus, murtuma tai selkärankareuma.
Santa Ana (Kalifornia)
Santa Ana on kaupunki Kalifornian lounaisosassa Yhdysvaltain länsirannikolla. Nykymuodossaan kaupunki on perustettu vuonna 1869 ja se on Orangen piirikunnan keskus. Kaupungissa asui vuoden 2010 väestönlaskennassa 324 528 henkilöä ja sen suuremmalla metropolialueella 3 010 232.
Maantiede
Santa Ana sijaitsee Santa Anan laaksossa Kalifornian osavaltion lounaisosassa Orangen piirikunnassa. Kaupunki on osa suurempaa rakennettua aluetta, johon kuuluvat myös esimerkiksi Anaheim, Buena Park ja Fullerton. Lähellä ovat myös Los Angelesin ja San Diegon metropolialueet. Matkaa Los Angelesiin on noin 50 kilometriä ja San Diegoon 145 kilometriä. Matkaa Tyynen valtameren rannikolle on noin 20 kilometriä. Ympäröivä alue on puolestaan tuottoisaa maatalousaluetta ja lähellä kohoavat Santa Ana -vuoret.
Historia
thumb|vasen|Santa Anaa valokuvassa vuodelta 1891. Ensimmäinen eurooppalaistaustainen tutkimusmatkailija Santa Anan alueella oli vuonna 1769 paikalla käynyt espanjalainen Gaspar de Portolá. Nimensä Santa Ana alue sai Pyhän Annan mukaan. Tutkimusretkikunnan mukana ollut fransiskaaniveli Junipero Serra perusti myöhemmin alueelle lähetysasemia, joista osa on säilynyt nykypäiviin saakka. Retkikunnan mukana olivat myös Antonio Yorba ja Juan Peralta, jotka saivat Espanjalta maita alueelta. Tila tuli tunnetuksi nimellä Rancho Santiago de Santa Ana. Sen alueella harjoitettiin maataloutta ja kasvatettiin karjaa.
Talous
Hallinto on merkittävä työnantaja Santa Anassa. Piirikunnan keskuksena kaupungissa sijaitsee eri piirikunnan, osavaltion ja liittovaltion virastoja. Kaupunki on myös finanssialan keskus. Kaupungissa toimivia yrityksiä ovat esimerkiksi Crevier BMW, First American Title Corporation, Behr ja Orange County Register. Santa Anan lähistöllä sijaitsee useita matkailukohteita, kuten Disneyland, Knott’s Berry Farm ja Etelä-Kalifornian hiekkarannat.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Santa Anassa aikavälillä 2012–2016 olivat 54 062 Yhdysvaltain dollaria ja henkilöä kohden 17 040 dollaria. 21,2 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö
thumb|Kartta Santa Anan rodullisesta jakautumisesta. Valkoiset punaisella, latinot oranssilla, mustat sinisellä ja aasialaiset vihreällä. Santa Anan asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 324 528 ja vuoden 2017 arvion mukaan 334 136. Suuremman metropolialueen asukasluku oli vuonna 2010 3 010 232. Kaupungin asukkaista 47,9 % oli taustaltaan valkoisia, 1 % afroamerikkalaisia, 0,2 % intiaaneja, 77,9 % latinoja mistä tahansa rodusta ja 11 % aasialaisia. 82,1 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä kuin englantia ja 46,1 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Nils Kjær
Nils Kjær (11. syyskuuta 1870 Holmestrand, Vestfold, Norja – 9. helmikuuta 1924 Son, Akershus, Norja) oli norjalainen näytelmäkirjailija, novellisti, esseisti, kirjallisuuskriitikko ja teatterikriitikko.
Elämä
Kjærin vanhemmat olivat Nils Henrik Kjær ja Christine Smestad. Hänen puolisonsa oli kääntäjä ja opettaja Fredrikke Margrete ("Maggen") Dons vuodesta 1896.
Ura
Kjær suoritti examen artiumin 1890 ja opiskeli Oslon yliopistossa 1890–1892. Hänen esikoisteoksensa oli Essays; fremmede forfattere (1895), kokoelma Dagbladetissa ja Kringsjaassa ilmestyneitä esseitä. Hänen ensimmäinen näytelmänsä oli tragedia Regnskabets dag vuodelta 1902. Satiirista komediaa Det lykkelige valg vuodelta 1913 esitettiin menestyksekkäästi monilla Pohjoismaiden näyttämöillä. Oslossa Kansallisteatterissa sen ensi-ilta oli 29. tammikuuta 1914, ja sen tuotti Gustav Thomassen. Päärooleissa näyttelivät Johanne Dybwad "Laviniana" ja David Knudsen poliitikko "Celiuksena".
Kjær julkaisi Ludvig Holbergin komediat 1898. Kokoelmaan Det evige Savn (1907) sisältyy kaksi novellia.
Kjær kirjoitti matkakirjeitä ja osallistui julkisiin keskusteluihin sekä laati kirjallisuus- ja teatterikatsauksia. Hänen artikkeleitaan ilmestyi sanomalehdissä Morgenbladet ja Verdens Gang. Hän oli Aftenpostenin teatterikriitikko 1909–1921 ja kirjoitti Tidens Tegniin vuodesta 1922.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Kjærin näkemykset kallistuivat oikealle, ja hän arvosti Mussolinia ja ilmaisi myös antisemitistisiä näkemyksiä.
Kjær on älyllinen, terävä analysoija, kielenkäyttäjänä mainio, ja hänen sanontansa on pirteää ja iskevää. Aikakauslehti Samtidenin muistokirjoituksessa vuonna 1924 Sigurd Hoel luonnehtii Kjæriä pikemminkinkin kriittiseksi ja analyyttiseksi kuin luovaksi. Kjærin lahjakkuus ilmeni enemmän pilkantekona kuin innostuksena.
Onnellinen vaali saa vuonna 1914 laimean arvion Aleksi Kuutilta Suomen Kansallisteatterin syyskauden katsauksessa: "Kappale sinänsä on mielenkiintoinen ja älykkäästi kokoonpantu – – ansioista huolimatta tuntuu kappale kuitenkin jossakin määrin teennäiseltä ja ehdottomasti pitkäveteiseltä."
Mimosan kotiintulon ensi-ilta oli Kansallisteatterissa syyskuussa 1918. Rafael Forsmanin mukaan aihe oli vähäpätöinen mutta sen kuittasivat "teknillinen taituruus, repliikkien henkevä leikittely, paradoksit ja ennen kaikkea näyttelijöille osotettu tilaisuus luonnekuvien esittämiseen".
Suomennetut teokset
Näytteitä Kjærin suomennetusta tuotannosta on antologiassa Skandinavian kirjallisuuden kultainen kirja, WSOY 1930
Arabiantiira
Arabiantiira (Sterna repressa) on keskikokoinen Arabian niemimaan ympäristössä elävä tiira.
Jääpallon Suomensarja 1953
Uusina joukkueina sarjassa pelasivat viime kaudella mestaruussarjasta sarjan supistamisen takia pudonneet OLS, YVPS, KUV, OPP, KUP, Ilves-Kissat ja Sudet. Edellisenä kautena mestaruussarjasta pudonneista Porin Kärpät luopui suomensarjapaikastaan. Maakuntasarjasta suomensarjaan nousi ainoastaan Helsingin Sparta. Edellisellä kaudella suomensarjasta pudonneet PIF ja SaPKo saivat pitää sarjapaikkansa.
Arabiantiira
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 32–34 cm, siipien kärkiväli 75–83 cm ja paino 113–142 g. Arabiantiira muistuttaa kalatiiraa, josta sen juhlapuvussa erottaa mustaan päälakeen ja harmaaseen kurkkuun rajautuva puhtaanvalkoinen poski. Sukupuolet ovat samanvärisiä, nuori lintu muistuttaa nuorta kalatiiraa.
Tavaramarkkinat
Tavaramarkkinat oli suomalainen rockyhtye. Se oli Suomen ensimmäinen albumin tehnyt tyttöbändi.
Jääpallon Suomensarja 1953
Itälohkon voitti KUV ja länsilohkon OLS, molemmat selvisivät kaudesta ilman tappioita ja joukkueet nousivat näin takaisin mestaruussarjaan. Sarjasta putosivat Sparta ja VPS, jotka eivät voittaneet yhtään ottelua.
Arabiantiira
Esiintyminen
Arabiantiira pesii laikuittaisesti Arabian niemimaata ympäröivillä rannikoilla ja saarilla Intian valtameressä, Punaisella merellä, Persianlahdella, Arabianmerellä ja paikoin Afrikan itärannikolla. Lajin elinympäristön ala on 259 000 neliökilometriä ja maailman populaation koko on noin 600 000 yksilöä. Ernst Hartert kuvaili lajin holotyypin Al Fawista Irakin eteläosasta. Se on enimmäkseen muuttolintu, joka talvehtii Intian valtamerellä, Intian niemimaan länsiosissa ja Afrikan etelärannikoilla, tavallisesti kaukana merellä. Lepäilevät muuttoparvet voivat joskus olla hyvin suuria, esimerkiksi Omaniin kuuluvalla Masirahilla tavattiin vähintään 70 000 yksilöä.
Jääpallon Suomensarja 1953
Itälohko
Ottelu KUV-SaPKo jäi pelaamatta.
Tavaramarkkinat
Tavaramarkkinat syntyi opiskelijaporukkana 1982 ja voitti samana vuonna rockyhtyeiden SM-kilpailun Helsingin karsinnat. Kokonaiskisassa yhtye sijoittui neljänneksi (tuona vuonna kilpailun voitti 22-Pistepirkko). Yhtye levytti singlen Kesytöntä kesää / Minua viedään 1983 ja albumin Tilikirja 1984. Vuonna 1984 lopulla ehti myös ilmestyä single Kaupungin yksiöt / Laulu naapurin painonnostajasta. Vuonna 1985 ilmestyi toinen albumi Lievä kosto ja vuonna 1986 yhtyen viimeiseksi levyksi jäänyt single Kevät.
Arabiantiira
Lisääntyminen
Laji elää yhdyskunnissa, joissa on yleensä 10–200 paria, joskus jopa 900. Pesä on avoimesti maassa ja naaras munii siihen tavallisesti kaksi munaa. Pesimäbiologia tunnetaan puutteellisesti.
Jääpallon Suomensarja 1953
Itälohko
OLS ja KUV nousivat mestaruussarjaan, josta putosivat SePS ja HIFK. VPS ja Sparta putosivat maakuntasarjaan, josta tilalle nousivat KIF, VaPa, Vastus ja Iirot.
Arabiantiira
Ravinto
Ruokavalion muodostavat pikkukalat ja hyönteiset.
Jääpallon Suomensarja 1953
TUL:n Suomensarja
TUL:n Suomensarjassa pelasi 18 joukkuetta jaettuna neljään lohkoon. Lohkovoittajiksi selvisivät Lohjan Louhi, Lauritsalan Työväen Palloilijat, Turun Veikot ja Jakobstads Bollklubb.
Tavaramarkkinat
Kappale ”Kevät” sijoittui kymmenenneksi Rumba-lehden järjestämässä rocktoimittajien Kotimaiset rockbiisit -äänestyksessä vuonna 1998. Kotiteollisuus on tehnyt kappaleesta version. Märät säpikkäät on tehnyt kappaleesta saamenkielisen mukaelman "Syksy".
Yhtyeen kokoonpano vaihteli vuosien mittaan. Sen kappaleet ovat Liisa Akimofin kirjoittamia. Hän lähti tekemään soolouraa Tavaramarkkinoiden jälkeen.
Kenraalimajuri
Suomessa kenraalimajuri palvelee prikaatinkomentajaa ylemmissä tehtävissä komentaen esimerkiksi armeijakuntaa tai toimien pääesikunnassa operaatiopäällikkönä, henkilöstöpäällikkönä tai logistiikkapäällikkönä. Kenraalimajureita voi olla Suomessa kerrallaan korkeintaan kahdeksan.
Suomen maa- ja ilmavoimissa kenraalimajuri oli pitkään alin kolmesta kenraalinarvosta, jonka kauluslaattaan kuului vain yksi leijona, kunnes sen alapuolelle luotiin vuonna 1994 kansainvälisen käytännön mukainen prikaatikenraalin arvo.
Nigeria
Nigerian liittotasavalta eli Nigeria on liittovaltio Länsi-Afrikassa. Nigerian naapurimaita ovat Benin lännessä, Niger pohjoisessa, Tšad koillisessa ja Kamerun idässä. Maan pinta-ala on noin miljoona neliökilometriä.
Nigeria on Afrikan runsasväkisin ja maailman seitsemänneksi runsasväkisin valtio. Sen arvioitu väkiluku ylitti 198 miljoonaa vuonna 2018. Vuonna 2022 CIA arvioi sen väkiluvun olevan 225 miljoonaa. YK:n vuoden 2019 väestönkasvuennusteen mukaan Nigeria voi nousta vuoteen 2050 mennessä maailman kolmanneksi väekkäimmäksi maaksi. Virallinen kieli on englanti, suurimmat puhutut kielet ovat hausa, joruba, igbo ja fulani. Suurimmat uskonnot ovat islam ja kristinusko.
Nigeria on entinen Britannian siirtomaa. Maan tärkein tulonlähde on Niger-joen suistosta saatava öljy, ja 2/3 valtion budjettituloista tulee öljyntuotannosta. Maata raastavat etnisten ryhmien väliset kiistat, jotka ajoittain leimahtavat väkivaltaisuuksiksi. Nigerian pääkaupunki on Abuja, vaikka monet hallintoelimet sijaitsevatkin maan entisessä pääkaupungissa Lagosissa, joka on väkiluvullisesti maan suurin kaupunki.
Maantiede
thumb|left|Nigerian kartta Nigerian pinta-ala on 923 768 neliökilometriä. Sillä on 853 kilometriä rantaviivaa. Korkein kohta on Chappal Waddi 2 419 metrissä.
Nigerian maasto vaihtelee etelärannikon suoalueista trooppisiin metsiin, avoimiin puusavanneihin, ruohikkoihin ja pohjoisen puoliaavikkoihin. Korkeimpia alueita on Josin ylänkö 1 200 – 1 400 metrin korkeudessa ja vuoristot Kamerunin vastaisella rajalla.
Vuodenaikojen vaihtelua säätelee pasaatien kohtaamisvyöhyke, joka kulkee maan poikki säännöllisesti ja aiheuttaa muualla kaksi sadekautta, mutta maan pohjoisosassa vain yhden pitkän sadekauden heinäkuusta syyskuuhun. Kamerunin rajan vuoristossa vuotuinen sademäärä ylittää 2 500 mm, muualla sataa yleensä 1 000 – 1 500 mm ja pohjoisosassa paikoin vain 600 mm vuodessa.
Pasaatien kohtaamisvyöhykkeen pohjoispuolella sää on kuumaa ja kuivaa. Pohjoisosassa kuiva kausi jatkuu lokakuusta huhtikuuhun asti. Sen aikana koillisesta puhaltaa usein harmattan-tuuli, joka tuo mukanaan pölyä.
Nigeriasta on kaksi kohdetta Unescon maailmanperintöluettelossa: Sukurin kulttuurimaisema ja Osun-Osogbon koskematon lehto.
Matkailijoita houkutellaan Nigeriaan hienoilla hiekkarannoilla ja luontokohteilla. Maassa on kahdeksan kansallispuistoa ja kymmenen riistansuojelualuetta.
Historia
Nykyisen Nigerian alueella on pitkä ja värikäs historia. Nok-kulttuuri vallitsi alueella yli 2 000 vuotta sitten. Hausa-kuninkaat ja Kanem-Bornun valtakunta hallitsivat alueella kauppaa pohjoisten berberiheimojen ja sademetsäalueen heimojen välillä. Beninin kuningaskunta oli vallitseva rannikolla. Täällä myytiin orjia, norsunluuta ja kolapähkinöitä ja vaihdettiin niitä suolaan, lasihelmiin, koralliin, kankaisiin, aseisiin, kupariin ja valuuttana käytettyihin simpukankuoriin.
Ranskalaiset ja englantilaiset tulivat ensiksi alueen satamiin, ja perustivat kauppa-asemia 1800-luvun loppupuolella. Orjakauppa vaihtui siirtomaatavaroiden, etenkin palmuöljyn kauppaan. Britit perustivat alueelle kaksi protektoraattia: Etelä-Nigerian protektoraatin ja Pohjois-Nigerian protektoraatin. Nigeriasta tuli Ison-Britannian siirtomaa vuonna 1914. Tämän siirtomaan nimi oli Nigerian siirtomaa ja protektoraatti.
Nigerian itsehallintoa lisättiin vaiheittain toisesta maailmansodasta alkaen, ja itsenäinen liittovaltio siitä tuli 1960.
Vuonna 1966 kaksi vallankaappausta siirsi maan sotilasjohdon käsiin. Pääosin igbo-kansan asuttama itäinen osavaltio Biafra yritti itsenäistyä 1967–1970, mikä johti sisällissotaan, jossa Biafra kärsi tappion. Biafran tapahtumat herättivät laajalti kansainvälistä huomiota ja sieltä maailmalle levinneet uutiskuvat vahingoittivat vakavasti Nigerian mainetta. Vuoden 1975 veretön vallankaappaus nosti valtaan siviilihallintoa luvanneen Murtala Ramat Mohammedin. Seuraava sotilasvallankaappaus oli 1983, siinä valtaan nousi kenraalimajuri Muhammed Buhari. Vuonna 1985 Ibrahim Babangida kaappasi puolestaan vallan Buharilta toisessa peräkkäisessä verettömässä vallankaappauksessa.
Vuonna 2007 presidentti Olusegun Obasanjon kaksi perustuslainmukaista kautta olivat ohi, eikä hän onnistunut muuttamaan lakia pysyäkseen enää virassa. Hän nimitti ennestään tuntemattoman Umaru Yar'Aduan johtamansa puolueen presidenttiehdokkaaksi ja nosti korruptiosyytteet kilpailijoitaan vastaan. Yar'Adua valittiin presidentiksi vaaleissa, jossa hän sai 24,6 miljoonaa ääntä ja seuraavaksi tullut kilpailija 6,6 miljoonaa. Vaaleja varjostivat raportit äänestyslipukkeiden väärentämisestä ja tyhjien lipukkeiden puutteesta useilla äänestyspaikoilla.
Heinäkuussa 2009 islamistiliike Boko Haram aloitti väkivaltaisuudet levittääkseen šaria-lait koko maahan. Turvallisuusjoukot hyökkäsivät liikkeen tukikohtiin ja surmasivat sen johtajan. Kaikkiaan levottomuuksissa kuoli satoja ihmisiä.
Helmikuussa 2010 presidentti Yar'Adua sairastui vakavasti. Varapresidentti Goodluck Jonathan toimi ensin hänen sijaisenaan ja Yar'Aduan kuoltua toukokuussa Jonathanista tuli presidentti. Jonathan valittiin presidentiksi huhtikuun 2011 vaaleissa. Häntä vastassa oli Muhammadu Buhari. Vaalien tulosten julkistusta seuranneissa levottomuuksissa kuoli parisataa ihmistä.
Vuoden 2012 alussa presidentti Jonathan julisti poikkeustilan neljään osavaltioon, joissa Boko Haram oli tehnyt iskujaan. Maassa alkoivat myös levottomuudet ja lakkoilu valtion peruutettua polttoaineiden tukiaiset, jonka jälkeen bensiinin hinta nousi yli kaksinkertaiseksi. Vuosina 2013 ja 2014 islamilainen Boko Haram hyökkäili sekä surmasi ja sieppasi ihmisiä ja julisti perustaneensa itsenäisen kalifaatin.
Nigerian presidentti vuodesta 2015 oli Muhammadu Buhari, joka valittiin vuoden 2019 vaaleissa toiselle ja viimeiselle lain mukaiselle kaudelleen. Jälkimmäisissä vaaleissa Buharin merkittävimpänä vastaehdokkaana oli liikemies Atiku Abubakar. Vuoden 2023 vaaleissa presidentiksi valittiin Bola Tinubu.
Maansisäinen pakolaisuus
Nigeriassa on kolmanneksi eniten maan sisällä siirtymään joutuneita henkilöitä, eli maansisäisiä pakolaisia Afrikassa. Vuonna 2020 maan sisäisiä pakolaisia ​​oli 2,7 miljoonaa. Helmikuussa 2023 Nigerian humanitaarisen avun ohjelma raportoi, että Nigeriassa on syvällisiä humanitaarisia tarpeita, kuten väkivallan vuoksi siirtyminen, korkea aliravitsemus ja elintarviketurvan puute, sekä peruspalvelujen ja suojelun puute. Tarpeet koskevat kymmeniä miljoonia ihmisiä.
Boko Haram ja muut ei-valtiolliset aseelliset ryhmät, sekä paimenten ja maanviljelijöiden väliset yhteenotot ovat työntäneet noin kolme miljoonaa nigerialaista (marraskuuhun 2021 mennessä) pois kodeistaan, erityisesti Koillis-Nigeriassa ja maan keskialueilla, mutta yhä enemmän myös Luoteis-Nigeriassa.
Politiikka
Nigerian presidentti on sekä valtionpäämies että hallituksen johdossa. Pääministerin virkaa ei ole. Presidentti valitaan neljän vuoden kaudelle yleisillä vaaleilla. Parlamentti on kaksikamarinen. Senaatissa on 109 jäsentä (kolme joka osavaltiosta ja yksi Abujasta), edustajainhuoneessa 360 edustajaa. Molempien kausi on nelivuotinen.
Nigeria on Ison-Britannian kolonialismista itsenäistymisen (1. lokakuuta 1960) jälkeen ollut pitkään poliittisesti epävakaa. Kylmän sodan aikana molemmat, Yhdysvallat ja Neuvostoliitto olivat kiinnostuneet maasta sen koon, väkiluvun, potentiaalisten ja öljyvarojen takia. Maa oli huonoissa väleissä Yhdysvaltojen kanssa 1960-luvulta alkaen kylmän sodan loppumiseen asti lukuun ottamatta Jimmy Carterin presidenttikautta.
Maan poliittisen vakauden on spekuloitu olevan suoraan riippuvainen öljyn hintatasosta, 2/3 valtion budjettituloista tulee öljyntuotannosta. Nigeria toimittaa noin 14 prosenttia Yhdysvaltain tarvitsemasta öljystä. Maan öljyntuotantoalueet Niger-joen suistossa ovat jatkuvassa kriisitilassa ja pääuskontoa edustavien muslimien ja länttä lähellä olevien vähemmistönä olevien kristittyjen välit ovat kireät.
Helmikuussa 2012 Nigerian senaatti kriminalisoi homoavioliitot.
Vuoden 2015 presidentinvaaleissa olivat ehdokkaina istuva presidentti, etelän kristitty Goodluck Jonathan ja pohjoisen muslimi, entinen asevoimien päällikkö Muhammadu Buhari. Boko Haramin aiheuttamien levottomuuksien takia vaaleja siirrettiin maaliskuun loppuun. Buhari voitti ja aloitti presidenttinä Jonathanin kauden päätyttyä 29. toukokuuta. Helmikuussa 2019 Buhari voitti myös seuraavat presidentinvaalit ja hänet valittiin uudeksi nelivuotiskaudeksi Nigerian presidentiksi.
Vuoden 2023 presidentinvaalissa ehdokkaita oli yhteensä 18, joista merkittävimmät valtapuolueen, kaikkien progressiivisten kongressin (APC) Bola Ahmed Tinubu, pääoppositiopuolueen, kansojen demokraattisen puolueen (PDP) Atiku Abubakar sekä työväenpuolueen Peter Obi. Vaalien voittajaksi julistettiin APC:n ehdokas Tinubu, joka sai 8,8 miljoonaa ääntä. Toiseksi tullut PDP-puolueen Atiku Abubakar keräsi ääniä 6,9 miljoonaa ja kolmanneksi tullut työväenpuolueen Peter Obi 6,1 miljoonaa.
Vapauksien kehitys
Freedom Housen vuoden 2022 raportin mukaan Nigeria on parantanut merkittävästi pidettyjen vaalien laatua vuoden 1999 demokraattiseen hallintoon siirtymisen jälkeen. Kuitenkin vuoden 2019 presidentin- ja kansalliskokouksen vaaleja häiritsivät säännöttömyydet. Niissä presidentti Muhammadu Buhari valittiin uudelleen ja All Progressives Caucus (APC) sai takaisin parlamentin enemmistön. Korruptio on edelleen ominaista keskeisellä öljyteollisuusalalla. Turvallisuushaasteet, kuten kapinat, sieppaukset, sekä yhteisöllinen ja lahkojen väkivalta Niderian Middle Beltin alueella uhkaavat miljoonien nigerialaisten ihmisoikeuksia. Armeija ja lakia valvovat viranomaiset osallistuvat usein laittomiin teloituksiin, kidutukseen ja muihin pahoinpitelyihin. Uskonnolliset ja etniset ennakkoluulot heikentävät kansalaisvapauksia, ja naiset ja LGBT-ihmiset kohtaavat laajaa syrjintää. Elinvoimaista mediamaisemaa haittaavat rikolliset kunnianloukkauslait, sekä toistuvat poliittisesti arkaluonteisia aiheita käsittelevien toimittajien häirintä ja pidätykset.
Turvallisuus
Alkuvuodesta 2023 pidetyissä Nigerian vaaleissa turvallisuus oli tärkeä kysymys erityisesti taistelussa islamistisia militanttiryhmiä, kuten Boko Haramia, vastaan. Presidentin vaalin voittanut Bola Tinubu puolusti ennen vaaleja presidentin ja puoluetoverinsa Muhammadu Buharin toimintaa. Hän väitti, että Buharin ottaessa vallan vuonna 2015 ulkomaiset jihadistit toimivat Nigerian neljässä osavaltiossa, mutta näin ei enää ole.
Boko Haramin toiminta Nigeriassa on heikentynyt ja se on työnnetty pois suurelta osin sen aiemmin hallitsemalta alueeita. Mutta muut terroristiryhmät Nigeriassa ovat vahvistuneet tänä aikana. Eräs näistä on Islamilaisen valtion Länsi-Afrikan maakunta (ISWAP), joka irtautui Boko Haramista. Ulkomaisia taistelijoita Nigeriassa tutkinut David Malet sanoo, että on vaikea sanoa, kuinka paljon heitä Nigeriassa on, mutta hän sanoo, että terrorismi on edelleen ongelma. Jihadisteja on Islamilaisen valtion värväyksen myötä alueen naapurimaissa nykyään enemmän, joten on todennäköistä, että myös Nigeriassa heitä on enemmän.
Nigerian hallitus kohtaa myös muita turvallisuuteen liittyviä haasteita. Näitä ovat muun muassa rosvoaminen, sieppaukset ja konfliktit, joissa on mukana laiduntajat ja maanviljelijäyhteisöt, sekä separatistien kapina maan kaakkoisosassa. Armed Conflict Location & Event Data Projectin (ACLED) mukaan Nigeria oli yksi Afrikan väkivaltaisimmista maista vuonna 2022.
Nigerian poliisivoimia, jotka on perustettu liittovaltion perustuslain mukaan johtaa poliisin ylitarkastaja, jonka presidentti nimittää. Poliisivoimien yleinen tehottomuus johtuu osittain huonosti sijoitettujen ja erittäin huonosti palkattujen poliisien alhaisesta koulutustasosta ja alhaisesta moraalista, sekä nykyaikaisten välineiden puutteesta. Korruptio on levinnyt laajalle. Liittovaltion armeija sisältää armeijan, laivaston ja ilmavoimien joukkoja. Nigerian joukot ovat osallistuneet Länsi-Afrikan valtioiden talousyhteisön (ECOWAS) seurantaryhmän (ECOMOG) ja Yhdistyneiden Kansakuntien (YK) rahoittamiin operaatioihin.
Puolueeton ja itsenäinen Council for Foreign Relations julkaisee netissä Nigerian turvallisuutta seuraavaa verkkosivua Nigeria Security Trackeria, jossa pyritään luetteloimaan ja kartoittamaan poliittista väkivaltaa Nigeriassa kansainvälissä lehdistössä julkaistun aineiston perusteella viikoittain. Tiedot sisältävät poliittisiin, taloudellisiin ja sosiaalisiin epäkohtiin liittyviä tapauksia, jotka kohdistuvat valtioon tai muihin sidosryhmiin.
Osavaltiot
Nigeria on liittovaltio, joka jakautuu 36 osavaltioon ja yhteen liittovaltion pääkaupunkiterritorioon. Liittovaltiot jakautuvat 774 paikallishallintoalueeseen (local goverment area, LGA).
Osavaltioiden suuri määrä, joita maan itsenäistyessä oli vain kolme, kuvastaa maan sekavaa historiaa ja heterogeenisen väestön hallitsemisen vaikeutta hallinnon kaikilla tasoilla.
Talous
alt=|vasen|pienoiskuva|Vene Nigerillä Nigeria on eteläisen naapurivaltionsa Kamerunin kanssa tärkeä öljyntuottaja, pääosa öljystä saadaan Guineanlahden rannalta. . Kolmen vuoden talouskasvun jälkeen bruttokansantuote pieneni vuonna 2020 raakaöljyn hinnanlaskun ja COVID-pandemian vuoksi. Inflaatio oli 12,8 % ja työttömyysaste 27 %. Köyhyysrajan alapuolella elää 40 % väestöstä.
Silti vuonna 2003 tehdyn globaalin tutkimuksen perusteella nigerialaiset olivat maailman onnellisin kansa.
Momčilo Tapavica
thumb|Momčilo Tapavica Momčilo Tapavica (, 14. lokakuuta 1872 – 10. tammikuuta 1949) oli serbialaisperäinen unkarilainen tenniksen pelaaja, painonnostaja ja painija.
Nigeria
Talous
Epävirallisen talouden osuus Nigerian bruttokansantuotteesta on 57,7 prosenttia.
Momčilo Tapavica
Ensimmäisissä nykyaikaisissa olympialaisissa kisoissa Ateenassa vuonna 1896 Momčilo Tapavica saavutti pronssimitalin tenniksen kaksinpelissä. Hän osallistui myös kahden käden painonnostoon missä sijoittui viimeiseksi ja painin kilpailussa hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Stéfanos Christópoulokselle.
Nigeria
Talous
Maan rahayksikkö on naira (NGN). Vaikka arviolta 70 % työvoimasta työskentelee maanviljelyn parissa, Nigeria kuluttaa ruokaa enemmän kuin tuottaa. Moniin kehitysmaihin verrattuna valtionvelka on toistaiseksi suhteellisen pieni ongelma, vuonna 2016 se oli vain 13,2 % BKT:stä.
Nigerian merkittävimmät luonnonvarat ovat öljy, maakaasu, tina, rautamalmi, kivihiili, kalkkikivi, sinkki, lyijy ja niobium. Vientituotteista tärkein on öljy. Niinpä maan taloustilanteeseen vaikuttavat öljyn hinnan vaihtelut.
Liikenne
Nigeriassa on 54 lentokenttää, joista yhdeksällä on yli kolmen kilometrin kiitotie. Vesiväyliä on 8 600 kilometriä, Nigerillä ja Benuella sekä pienemmillä joilla. Rautatietä on 3 500 kilometriä. Pääradat kulkevat Lagosista Kanoon ja Port Harcourtista Maiduguriin. Rautatieliikennettä ei kuitenkaan juuri ole. Maantiet ovat suhteellisen hyvässä kunnossa.
Väestö
250px|right|thumb|Šaria-lain käyttö Nigeriassa: {{legend|#179C86|Šaria-lailla ei ole roolia oikeuslaitoksessa}} {{legend|#F6DD4F|Šaria-laki koskee vain perhelainsäädäntöä}} {{legend|#706EA4|Šaria-lakia sovelletaan täysimääräisesti, mukaan lukien rikosoikeudessa}} thumb|300px|Nigeria, [[Kamerun ja Benin ovat kielellisesti ja kielitieteellisesti hyvin monimuotoinen alue.]] Nigeria on asukasmäärältään Afrikan runsasväkisin ja maailman 7. runsasväkisin valtio. Nigerian väkiluvun arvioitiin vuonna 2018 ylittäneen 198 miljoonaa henkeä. Vuonna 2021 CIA arvioi väkiluvuksi 225 miljoonaa. YK:n World Population Prospects -väestöennusteen vuoden 2019 version mukaan Nigerian väestö kasvaisi noin 200 miljoonalla vuoteen 2050 mennessä. Nigeria nousisi näin vuoteen 2050 mennessä maailman kolmanneksi runsasväkisimmäksi maaksi 401 miljoonalla asukkaallaan Yhdysvaltojen ohi. Vuonna 2022 CIA:n arvio maan väestönkasvusta oli 2,53 %.
Nigerian väestö on nuorta. YK:n mukaan vuonna 2017 väestöstä 44 prosenttia oli 0–14-vuotiaita, 19 prosenttia 15–24-vuotiaita, 32 prosenttia 24–59-vuotiaita ja 4 prosenttia yli 59-vuotiaita.
Lapsikuolleisuus on erittäin korkea, sillä 10,9 prosenttia nigerialaisista lapsista kuoli ennen viidettä ikävuottaan vuonna 2015. Myös äitiyskuolleisuus on eräs maailman korkeimmista, ja vuonna 2015 keskimääräinen äitiyskuolleisuus oli maassa 814 menehtynyttä äitiä 100 000 synnytystä kohden. 3,17 prosentilla aikuisväestöstä oli HIV/AIDS vuonna 2014.
Maassa on kolme pääasiallista kansanryhmää: Igbot, joita on noin 18 %, elävät maan kaakkoisosassa öljyalueilla, ja monet heistä ovat katolisia. Jorubat (21 %) elävät kaakaota kasvattavassa länsiosassa, ja noin puolet heistä on kristittyjä, puolet muslimeita. Paimentolaisina perinteisesti eläneet, enimmäkseen islaminuskoiset hausat ja fulbet eli fulanit (29 %) asuvat pohjoisessa. Muita suuria väestöryhmiä ovat idžot (10 %) sekä kanurit (4 %), ibibiot (3,5 %) ja tivit (2,5 %). Kaikkiaan etnisiä ryhmiä on yli 250.
Uskonto
Väestöstä arvioidaan olevan 50 % muslimeja, 40 % kristittyjä ja 10 % paikallisten uskontojen kannattajia. Väestöryhmien osuudet ovat poliittisesti arka asia, koska niistä riippuu poliittinen vaikutusvalta. Niinpä viimeisten 30 vuoden aikana jokainen väestönlaskenta on johtanut kiistoihin.
Open Doors -järjestön World Watch -listauksen mukaan kristityt kokevat Nigeriassa äärimmäistä vainoa. Ääri-islamisten ryhmien, kuten Boko Haramin, Hausa-Fulanin militanttien muslimipaimentolaisten ja Iswap-jihadistiryhmän, väkivaltaiset hyökkäykset ovat yleisiä Nigerian pohjois- ja keskiosissa. Ääriryhmät murhaavat usein kristittyjä tai tuhoavat heidän omaisuuttaan ja toimeentuloaan. Erityisesti miehet ja pojat ovat kuolemanvaarassa. Naiset ja lapset joutuvat usein leireihin, kohtaavat seksuaalista väkivaltaa ja ovat vaarassa joutua siepatuksi tai pakkoavioliittoon.
Kulttuuri
Nigerian rajat ovat brittien siirtomaahallinnon tulosta, eikä eri kansojen kesken ole syntynyt yhteistä nigerialaista identiteettiä. Vaihtuvat hallitsijat, jotka ovat usein suosineet omia heimoveljiään, ja jatkuvat etniset levottomuudet johtavat ajoittain verisiin yhteenottoihin.
Öljyn tuoman vaurauden myötä nigerialaiset suurkaupungit muistuttavat länsimaisia suurkaupunkeja ostoskeskuksineen ja liikenneruuhkineen. Koska ne ovat kasvaneet hyvin vanhoista kaupungeista, asemakaava on varsin sokkeloinen. Maaseudun rakennukset ovat sopeutuneet paikallisiin oloihin. Nigerjoen suistossa, missä kuivaa maata on vähän, idzojen talot rakennetaan paaluille ja niihin saavutaan veneillä. Talot rakennetaan puusta ja bambusta ja katetaan palmunlehvillä. Igbojen talossa on bamburunko, jota pitävät kasassa savi ja köynnökset. Talot peitetään banaaninlehdillä ja ne sulautuvat hyvin ympäröivään metsään. Maan pohjoisosan taloissa näkyvät islamilaiset vaikutteet, ne ovat kulmikkaita savitaloja. Hausat rakentavat talonsa vallihaudan ympäröimäksi ryhmäksi.
Nigerian pohjoisosassa Kanon lähistöllä on satoja vuosia vanha perinne värjätä sinisiä kankaita suurissa, maahan upotetuissa sammioissa. Niihin laitetaan indigoa, lipeää ja tuhkaa ja kankaita liotetaan kahdesta kuuteen tuntia, halutusta tummuusasteesta riippuen. Kano oli aikoinaan Saharan alueen värillisten kankaiden kaupan keskus.
Nigerialainen musiikki nojaa voimakkaisiin rytmeihin joita tuotetaan monilla rummuilla ja lyömäsoittimilla. Highlifeksi kutsuttu musiikkityyli yhdistää afrikkalaisia aineksia amerikkalaiseen big band -musiikkiin. Afrobeatissa afrikkalaiseen musiikkiin yhdistyy jazz ja soul. Juju on joruboiden kansanmusiikista kehittynyttä populaarimusiikkia.
thumb|left|Wole Soyinka Nobel-palkittu kirjailija Wole Soyinka on syntyisin nigerialainen, mutta asuu maanpaossa Yhdysvalloissa. Amos Tutuolan teos Palmuviinijuoppo ja hänen kuollut palmuviininlaskijansa on suomennettu vuonna 1963 ja Chinua Acheben Kansan Mies vuonna 1969. Ken Saro-Wiwa toimi kirjailijan uransa lisäksi ympäristöaktivistina. Hänen Vankilapäiväkirjansa ilmestyi suomeksi vuonna 1996. Saro-Wiwa teloitettiin vuonna 1995.
Nykykirjailijoista Chimamanda Ngozi Adichie on voittanut useita kansainvälisiä kirjallisuuspalkintoja romaaneillaan Purple Hibiscus ja Half of the Yellow Sun. Jälkimmäinen kuvaa Nigerian levotonta 60-lukua.