cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Liu Qing (yritysjohtaja)
Yhdysvaltalainen aikakauslehti Time sisällytti hänet vuoden 2017 keskeisten vaikuttajien joukkoon (Time 100). Talousjulkaisu Forbes luokitteli Liun vuoden 2017 maailman vaikutusvaltaisimpien naisten listallaan sijalle 40. Talousjulkaisu Fortune nosti hänet maailman talouselämän kansainvälisten (ei-yhdysvaltalaisten) naisvaikuttajien 25. sijalle (2017). DiDi on vuonna 2012 perustettu, Kiinan Hangzhousta käsin toimiva taksivarausten mobiiliohjelmiston kehittäjäyhtiö. Maaliskuussa 2016 yhtiön mobiiliohjelmistoilla varattiin Kiinassa yli kymmenen miljoonaa taksi- ja pienoisbussimatkaa päivittäin. Huhtikuussa 2018 yritys viesti, että sillä on jo 450 miljoonaa käyttäjää, jotka tekevät yhtiön tarjoaman palvelun avulla noin 25 miljoonaa matkaa päivässä. Yritys on tehnyt sijoituksia useisiin ulkomaisiin taksimatkoja tarjoaviin tai niiden varauspalvelua hoitaviin yrityksiin (esimerkiksi Viron Taxify, yhdysvaltalainen Lyft, brasilialainen 99 - 2018 jo Didin tytäryritys, intialainen Ola, Singaporen Grab ja Lähi-idän Careem). DiDi on kertonut yhteisyrityksen perustamisesta Softbankin kanssa Japanin henkilökuljetusmarkkinaa silmällä pitäen. DiDi toimii yhteistyössä myös useiden autovalmistajien kanssa erityisesti DiDin henkilökuljetuksiin soveltuvien automallien valmistamiseksi. Yritys myös tutkii erilaisia autojen omistus- ja rahoitusmalleja osana tarjontansa kehittämistä.
Liu valmistui tietojenkäsittelytiede pääaineenaan Pekingin yliopistosta (B.A./B.Sc.) ja myöhemmin Harvardin yliopistosta (M.Sc.). Liu työskenteli rahoituskonserni Goldman Sachsilla (yleten Aasian toimintojen toimitusjohtajaksi) ennen siirtymistään Didi Chuxingin palveluun vuonna 2014.
Liu on naimisissa, ja hänellä on kolme lasta. Liun isä on pankkiiri ja suurliikemies Liu Chuanzhi, joka tunnetaan muun muassa tietokonevalmistaja Lenovon perustajana sekä IBM:n kannettavien tietokoneiden liiketoiminnan ja Pizza Expressin ostajana kiinalaisomistukseen.
Heinilampi (Ikaalinen)
Maantietoa
Lampi on 200 metriä pitkä, 170 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,2 hehtaaria. Se sijaitsee soisessa metsämaastossa lähellä Pihnarin kylää ja Rautalampea. Järvi sijaitsee Kiimasuon pohjoisosissa. Siihen laskee seitsemän suo-ojaa ympäröivältä suolta ja Kokemusjoki virtaa sen läpi. Lampi on soistumassa umpeen eikä sen 600 metriä pitkällä rantaviivalla ole enää kovaa rantaa. Rannoille ei ole rakennettu mitään eikä järvelle kulje teitä. Parkanon ja Ikaalisten väliselle rajalle on matkaa 200 metriä.
Mohamad Kdouh
Mohamad Kdouh (s. 4. toukokuuta 1993 Beirut, Libanon ) on libanonilainen jalkapalloilija, joka edusti kaudella 2015 Suomen Veikkausliigassa Tampereen Ilvestä. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ura
Kdouh aloitti uransa kotimaansa pääsarjan Nejmeh SC:ssä, jossa hän pelasi vuodet 2010-2013. Maaliskuussa 2013 hän siirtyi Liettuan A Lygan FK Sūduva Marijampolėen, jota hän edusti tammikuuhun 2015 asti. Otteluita Liettuan korkeimmalla sarjatasolla kertyi 37 ja maaleja 11. Toukokuussa 2015 Kdouh teki loppukauden mittaisen sopimuksen Veikkausliiga-seura Tampereen Ilveksen kanssa. Sopimuksessa on kuukauden koejakso. Debyyttinsä Veikkausliigassa Kdouh teki toukokuussa 2015 Vaasan Palloseuraa vastaan tultuaan vaihdosta kentälle.
Kdouh on pelannut Libanonin maajoukkueessa kahdesti 2013. Hän on edustanut myös nuorten maajoukkueita.
Kyrön rautatieasema
Kyrön rautatieasema (lyh. Kö) on entinen rautatieliikennepaikka Pöytyän kunnassa. Se oli yksi Turku–Toijala-radan alkuperäisistä liikennepaikoista ja IV luokan rautatieasema Urjalan, Humppilan ja Liedon asemien ohella.
Liikennepaikka avattiin 1876 lähelle Karinaisten kirkonkylää. Asemarakennus rakennettiin ilmeisesti Knut Nylanderin piirustusten mukaan vuonna 1876 ja se vuorattiin ja maalattiin kolme vuotta myöhemmin. Rakennusta on jossakin vaiheessa laajennettu, mutta sen alkuperäinen ulkoasu on säilynyt hyvin. Junaliikenteen alkaessa Karinaisten suurin asutuskeskittymä oli kirkonkylä, mutta pian asemanseudulle alkoi syntyä teollisuutta ja asutusta. 1960-luvulla Kyrössä asui jo 1000 asukasta ja taajama ulottui naapurikunnan Pöytyän puolelle. Naapurinsa Auran tapaan henkilöliikenteen pysähdykset Kyrössä lopetettiin 1991, mutta asema toimii edelleen kohtauspaikkana ja sahan kuormauspaikkana. Asemarakennus, tavarasuoja ja joukko alueen muita rakennuksia siirtyi Senaatti-kiinteistöille ja edelleen myyntiin vuonna 2007.
Maailma sanojen vankina
Maailma sanojen vankina oli Yle TV2 -kanavalla vuosina 1992–1998 esitetty mediakriittinen ajankohtaisohjelma, jossa käsiteltiin tiedotusvälineiden tapaa uutisoida politiikan ja yhteiskuntaelämän ilmiöitä. Ohjelma kehittyi journalismikritiikin kautta yleisen mediakritiikin suuntaan. Se sisälsi itseironiaa sekä keksittyjä asiantuntijoita, kuten ranskalainen filosofi Albert France de North. Ohjelman katsojaluvut olivat parhaimmillaan yli 700 000.
Ohjelman vetäjinä olivat toimittajat Erkki Saksa ja Risto Eronen. Muita keskeisiä tekijöitä Jyrki Lehtola, Reeta Kivihalme, Kimmo Norokorpi, Kari Kontio ja Anu Kantola sekä ohjaajina Tiina Roisko ja Päivi Ojala.
Risto Heikkilä
Risto Kyösti Heikkilä (s. 2. helmikuuta 1943, Vihti) on suomalainen toimittaja ja entinen Yleisradion ajankohtaistoimituksen päällikkö. Hän oli Ajankohtaisen kakkosen toimitussihteeri ohjelman perustamisesta (1969) vuoteen 1987 asti. Muita Heikkilän tv-töitä ovat olleet muun muassa Suomalaisia tähtihetkiä -ohjelmasarja ja presidentti Urho Kekkosen haastatteluista ja arkistomateriaalista koostettu kolmeosainen Muutoksen vuosikymmenet -dokumenttisarja (1975).
Heikkilä on saanut tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon kaksi kertaa Ajankohtaisen kakkosen toimituksen jäsenenä (1972 ja 1990).
Allegro (juna)
Allegro eli Sm6 on VR-Yhtymän ja Venäjän rautateiden (RŽD) yhdessä omistaman Karelian Trainsin kallistuvakorinen suurnopeusjuna, joka on vuodesta 2010 lähtien liikennöinyt Helsingin ja Pietarin välillä. Juna pysähtyy kahdeksalla asemalla, joista kuusi on Suomen puolella. Allegron matka-aika on noin kolme ja puoli tuntia ja huippunopeus 220 kilometriä tunnissa. Venäjää vastaan asetettujen pakotteiden vuoksi junan liikennöinti on loppunut toistaiseksi. Normaaliaikana Allegrolla tehtiin noin puoli miljoonaa matkaa vuodessa. Seitsemästä vaunusta koostuvia junayksikköjä on neljä ja ne ovat Alstomin Italiassa valmistamia.
Liikennöinti
pienoiskuva|vasen|Allegron venäläinen Pietari–Helsinki-lippu.
Venäjän hyökättyä Ukrainaan helmikuussa 2022 ja Venäjälle asetettujen pakotteiden myötä Allegron liikennöinti loppui toistaiseksi. Viimeiset vuorot ajettiin 27. maaliskuuta 2022. Suomen valtion omistajaohjauksen mukaan liikennöinti ei ollut enää tarkoituksenmukaista. Allegro oli viimeinen suora junayhteys Venäjän ja Euroopan unionin jäsenmaiden välillä.
Teknisiä tietoja
pienoiskuva|vasen|Allegron ohjaamo. pienoiskuva|vasen|Allegro First (ykkösluokka) 2019 Allegro (Sm6) muistuttaa ulkoisesti VR:n käyttämää Sm3-junaa, mutta perustuu uudempaan Pendolino-sukupolveen. Junassa on Suomen ja Venäjän rataverkkojen käyttämien eri jännitteiden vuoksi kaksivirtajärjestelmä sekä molempien maiden kulunvalvonta- ja radiojärjestelmät. Kaksivirtajärjestelmän ansiosta matka-aika lyhenee, koska rajalla ei tarvitse vaihtaa veturia, kuten vanhoissa Sibelius- ja Repin-junissa. Venäjällä laiturikorkeus on suurempi kuin Suomessa, joten Venäjän-puoleisilla asemilla Allegron oven eteen käännetään askelma.
Allegron kokoonpanoon kuuluu seitsemän vaunua. Yksi on ensimmäisen luokan vaunu, viisi toisen luokan vaunua ja yksi ravintolavaunu. Konduktöörin työpisteen lisäksi junassa on rajaviranomaisten käytössä oleva hytti. Vaunujen numerot ovat:
Vaunut numeroidaan yleensä 1–7, mutta joskus käytetään myös numeroita 8–14, varsinkin silloin, jos on peräkkäin kaksi Allegroa, jolloin ensimmäisessä yksikössä käytetään numerointia 1–7 ja toisessa yksikössä 8–14.
Allegron kunnossapidon päävarikko on Ilmalan varikko Helsingissä. Lisäksi Pietarissa on varikko, jossa voidaan tehdä joitakin huoltoja, lähinnä venäläiseen kulunvalvontaan ja radioihin liittyviä.
Historia
VR:n ja RŽD:n puoliksi omistama Karelian Trains tilasi Alstomilta neljä Allegro-junayksikköä 120 miljoonalla eurolla vuonna 2007. Junat rakennettiin Alstomin Saviglianon-tehtaalla Italiassa ja ne laivattiin Vuosaaren sataman kautta Suomeen tammikuusta 2010 alkaen.
Allegro korvasi aiemmin liikennöineet suomalaisen Sibelius-junan ja venäläisen Repin-junan ja nopeutti rautatieliikenteen matka-aikaa Helsingin ja Pietarin välillä viidestä ja puolesta tunnista kolmeen ja puoleen tuntiin. Allegro aloitti liikennöinnin 12. joulukuuta 2010. Kunniavieraina ensimmäisellä matkalla olivat tasavallan presidentti Tarja Halonen ja Venäjän pääministeri Vladimir Putin. Ensimmäisen vuoden aikana Allegrolla tehtiin yli 300 000 matkaa, mikä oli enemmän kuin oli ennakoitu ja enemmän kuin mitä matkamäärät Helsingin ja Pietarin välillä olivat aiemmin olleet. Toukokuussa 2011 vuorojen määrä kaksinkertaistettiin neljään vuoroon joka päivä. Suurin osa matkustajista oli venäläisiä. Allegron liikennöinti ylitti miljoonannen matkan määrän syyskuussa 2013 ja matkamäärät olivat siitä lähtien noin puoli miljoonaa vuodessa.
Allegron käyttöönoton yhteydessä 2010 RŽD:n pääjohtaja Vladimir Jakunin ehdotti, että Allegrolla voisi olla samanlainen järjestely kuin laivoilla, joilla matkustavat suomalaiset turistit pääsevät Pietariin enintään 72 tunniksi ilman viisumia. Tasavallan presidentti Tarja Halonen ehdotti vastavuoroista viisumivapautta, jossa sama järjestely koskisi myös venäläisiä matkustajia. Vuonna 2012 Venäjän Helsingin-suurlähetystö ilmoitti, että viisumivapaus ei ollut mahdollista junamatkustajille ulkomaalaisten rekisteröintiä koskevan lain vuoksi. Laivamatkustajan asumispaikaksi voitiin rekisteröidä laivan hytti, mutta junamatkustajille käytäntö ei ollut mahdollinen.
Kaikki neljä junayksikköä remontoitiin vuosina 2018–2019. Matkustamoiden ilmettä päivitettiin uusimalla penkkien verhoilut ja lattiapinnat sekä ravintolavaunun ja leikkipaikan ilme kokonaisuudessaan. Ykkösluokassa penkit saivat täysnahkaverhoilun, ristiseläntuen ja uuden niskatuen.
Allegron liikennöinti keskeytettiin koronaviruspandemian vuoksi 18. maaliskuuta 2020. Liikennöinti käynnistyi jälleen rajoituksineen 12. joulukuuta 2021. Liikennöinti lopetettiin 28.3.2022 johtuen Venäjän hyökkäyksestä Ukrainaan.
Maaliskuussa 2023 VR kuuli että Ukrainan rautatiet on pyytänyt luovuttamaan junat. Junat omistaa Karelian Trains, joka on VR:n ja Venäjän rautateiden puoliksi omistama. Pääministeri Sanna Marin oli muutamia päiviä aiemmin sattumalta tavannut Ukrainan rautateiden toimitusjohtajan vieraillessaan Kiovassa.
Breitinden
Breitinden tai Breidtinden voi tarkoittaa:
Friedrich Mosengeil
Friedrich Mosengeil (26. maaliskuuta 1773 – 2. kesäkuuta 1839) oli saksalainen pikakirjoitusjärjestelmän kehittäjä.
Mosengeil opiskeli teologiaa Jenan yliopistossa, ja toimi aluksi saksan ja matematiikan opettajana. Myöhemmin hän toimi muun muassa Saksi-Meiningenin perintöprinssin Bernhardin kasvattajana.
Mosengeil julkaisi vuonna 1796 saksankielisen pikakirjoitusjärjestelmän, joka pohjautui Théodore-Pierre Bertinin tekemään ranskankieliseen versioon englantilaisesta Samuel Taylorin järjestelmästä.
William A. Fraker
William A. Fraker (29. syyskuuta 1923 Los Angeles, Kalifornia – 31. toukokuuta 2010 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen elokuvaaja. Ennen kuvaajaksi päätymistään hän oli työskennellyt elokuvateollisuuden palveluksessa valokuvaajana, leikkaajana, avustavana kameramiehenä ja kameramiehenä. Frakerin ensimmäinen täyspitkä näytelmäelokuva kuvaajana oli vuonna 1967 valmistunut Paholaisen kolmikko. Fraker myös ohjasi joitain elokuvia. Niistä ensimmäinen oli Monte Walsh vuodelta 1970.
Fraker oli viidesti ehdokkaana parhaan kuvauksen Oscar-palkinnon saajaksi. Ehdokkuudet tulivat elokuvista Etsin sinua Mr. Goodbar (1977), Taivas saa odottaa (1978), 1941 – Anteeksi, missä on Hollywood? (1979), Sotaleikit (1983) ja Murphyn romanssi (1985). Elokuvasta 1941 – Anteeksi, missä on Hollywood? Fraker oli ehdolla myös parhaista erikoistehosteista.
Samura Kamara
Samura Mathew Wilson Kamara (s. 30. huhtikuuta 1951 Kamalo, Bombalin piirikunta, Brittiläinen Sierra Leone) on sierraleonelainen ekonomisti, joka toimi maansa ulkoministerinä vuosina 2012 –2017. Hän oli All People’s Congress -puolueen presidenttiehdokas Sierra Leonen vuoden 2018 presidentinvaaleissa.
Kamara on kristitty ja kuuluu etniseltä taustaltaan temneihin.
Mohamed Kamarainba Mansaray
Mohamed Kamarainba Mansaray (s. Port Loko, Sierra Leone) on sierraleonelainen poliitikko, psykologi sekä Alliance Democratic Movement -puolueen tämänhetkinen puheenjohtaja. Hän perusti kyseisen vasemmistolaisen populismipuolueen itse maan kahden suurimman poliittisen puolueen, hallitsevan All People’s Congressin sekä ensisijaisen oppositiopuolueen Sierra Leonen kansanpuolueen, vastapuoleksi.
Operaatio Bowery
HMS Georgetown, HMS Echo, HMS Intrepid ja HMS Salisbury sekä Yhdysvaltain laivaston Benham-luokan hävittäjät USS Lang ja USS Sterett suojasivat toukokuussa taisteluristeilijä HMS Renownia ja Yhdysvaltain laivaston lentotukialus USS Waspia Gibraltarille, jossa osastoa täydennettiin 8. toukokuuta Force H:n lentotukialus HMS Eaglellä sekä kevyt risteilijä HMS Charybdiksellä sekä 13. hävittäjälaivueella. Britteinsaarilta saapuneet hävittäjät suojasivat 10. toukokuuta alkaneella kotimatkallaan HMS Renownin ja USS Waspin Scapa Flow'hun.
What the Hell
What the Hell on kanadalaisen Avril Lavignen ensimmäinen single hänen vuonna 2011 julkaistulta albumiltaan Goodbye Lullaby. Kappaleen sanoituksesta vastasivat Lavigne, Max Martin ja Shellback ja tuotannosta Martin sekä Shellback. Single julkaistiin 10. tammikuuta 2011.
Single sijoittui listojen kärkisijoille monissa maissa. Toiseksi korkeimmalle sijalle se sijoittui Tšekissä ja viidennelle sijalle Unkarissa sekä Uudessa-Seelannissa. Australiassa se ylsi parhaimmillaan kuudenneksi ja Belgiassa (Vallonia) 13:nneksi. Canadian Hot 100 -listalla single oli kahdeksantena ja Billboard Hot 100 -listalla sijalla 11. Australiassa single on myynyt platinalevyyn oikeuttavan määrän.
Lavigne on kertonut, että "What the Hell" -kappale on eniten poppia sisältävä kappale albumilta.
Sven Gabriel Elmgren
pienoiskuva|oikea|Sven Gabriel Elmgren Sven Gabriel Elmgren (25. lokakuuta 1817 Parainen – 3. marraskuuta 1897 Helsinki) oli suomalainen filosofian tohtori ja Helsingin yliopiston kirjaston varakirjastonhoitaja. Hänellä oli lukuisia luottamustoimia suomalaisissa tieteellisissä seuroissa.
Elmgrenin vanhemmat olivat Paraisten kappalainen Gabriel Elmgren ja Johanna Kristina Talleqvist. Hän kävi Turun lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1836. Elmgren valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1840, teologian kandidaatiksi 1844 ja filosofian kunniatohtoriksi 1860.
Elmgren toimi Helsingin yliopiston kirjaston amanuenssina 1848–1862 ja varakirjastonhoitajana 1862–1891. Hän oli Turkulaisen osakunnan kuraattori 1844–1846 ja Länsisuomalaisen osakunnan kuraattori 1846–1852. Hän sai ylimääräisen professorin arvon 1873.
Elmgren oli Societas pro Fauna et Flora Fennican rahastonhoitaja 1871–1887, Suomalaisen kirjallisuuden seuran sihteeri 1846–1861 ja varapuheenjohtaja 1874–1881. Suomen Tiedeseuran puheenjohtaja 1882–1883, Suomen historiallisen seuran sihteeri 1875–1876, puheenjohtaja 1876–1877 ja rahastonhoitaja 1877–1887 sekä Muinaistieteellisen toimikunnan puheenjohtaja 1887–1890.
Elmgren toimitti yhdessä Fredrik Berndtsonin kanssa Helsingfors Morgonblad -lehteä 1845–1847. Hän oli myös Litteraturblad för allmän medborgerlig bildning -lehden toimittajana 1850–1854. Elmgren oli toimittamassa Henrik Gabriel Porthanin koottuja teoksia julkaistavaksi, ja hän toimitti painoon myös Georg August Wallinin matkapäiväkirjat ja muistiinpanot.
Elmgren oli naimisissa vuodesta 1862 Hilda Karolina Heickellin kanssa. Heillä oli neljä lasta, joista poika Robert Elmgren oli Halilan tuberkuloosiparantolan ylilääkäri.
Rautalampi (Parkano)
Rautalampi on Pirkanmaalla Parkanossa Pihnarin kylässä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Rautalampi on osa Kokemusjoen valuma-aluetta.
Maantietoa
Lampi on 350 metriä pitkä, 350 metriä leveä ja sen pinta-ala on 7,1 hehtaaria. Se sijaitsee asutuksen reunassa metsässä aivan Ikaalisten ja Parkanon rajan tuntumassa. Raja seuraa rantaan lammen kaakkoiskulmassa. Maasto on soistuvaa ja siihen laskeekin kolme suo-ojaa. Laskuoja lähtee itään lammen kaakkoiskulmasta ja laskee 500 metrin jälkeen Heinilampeen. Rantaviivan pituus on kilometri. Länsirannan tuntumassa on useita rakennuksia, mutta etelässä vain yksi vapaa-ajan asunto. Rantaan ei johda suoraan teitä.
Näsinmäen hautausmaa
thumb|Näkymä Runebergin haudalta hautausmaan vanhimpaan osaan. thumb|Porvoon kaupungin ja maalaiskunnan yhteinen sankarihautausmaa. thumb|Näsinmäen aateliskappeleja. Etualalla oleva [[Boen kartanon Adlercreutzien kappeli on valmistunut 1793.]] Näsinmäen hautausmaa on Porvoon seurakuntayhtymän hautausmaa Porvoon Näsinmäellä. Metsäinen kukkula on Porvoonjoen länsipuolella ja sitä rajaavat Vanha Helsingintie ja Läntinen Mannerheiminväylä. Hautausmaan itäpäätä rajaa mäen ylittävä Näsinmäentie. Ortodoksinen Porvoon Kristuksen kirkastumisen kirkko on Näsinmäen länsipuolella. Hautausmaa on vihitty käyttöön vuonna 1789 ja se on Suomen neljänneksi vanhin kirkkorakennuksesta erillään oleva hautausmaa. Hautausmaan pinta-ala on noin 29,4 hehtaaria ja se kasvaa vielä, kunhan työn alla oleva laajennus valmistuu vuonna 2018.
Albert Björkman
Albert Björkman (30. marraskuuta 1865 Porvoo – 31. tammikuuta 1929 Tampere ) oli suomalainen lääkäri. Hän toi psyykkisesti sairaiden hoitoon uusia vapaampia hoitokäytäntöjä. Hän valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1896 ja toimi ylilääkärinä Kuopion Niuvanniemessä vuodesta 1899, Pitkäniemen sairaalassa 1909–1913 ja Nikkilän mielisairaalassa 1913–1917.
Näsinmäen hautausmaa
Historia
Porvoon tuomiokirkon ympärillä ollut kirkkomaa kärsi ankarasta tilanahtaudesta 1700-luvun loppupuolella. Kirkkoon hautaamisesta pyrittiin eroon useaan otteeseen, ainakin 1740-luvulla hajuhaittojen ja kirkon kalustuksen vaurioitumisen takia, lattialankkuja kun jouduttiin jatkuvasti siirtelemään. Kirkkomaalla jouduttiin haudattuja vainajia nostelemaan ylös, jotta uusia hautoja voitiin kaivaa. Kirkon ympärillä lojui luita ja kaupungin siat ja koirat löysivät itselleen tongittavaa. Kulkutautien leviämisestä oltiin huolissaan. Kustaa III:n sodan aikana Porvoossa oli majoitettuna paljon sotaväkeä, jonka kuolleisuus oli runsasta.
Albert Björkman
Björkman kannatti rotuhygieniaa ja oli huolissaan väestön perimän rappeutumisesta. Hän yritti vuonna 1912 perustaa muiden lääkärien avulla Suomeen rotuhygieenisen seuran, mutta epäonnistui. Björkman vaati ratkaisuna degeneroituneiden sterilointeja. Hänen kuolemansa jälkeen eduskunta sääti lain, joka mahdollisti steriloinnin ilman steriloitavan suostumusta.
Näsinmäen hautausmaa
Historia
Sotaväen, kaupungin ja pitäjän väestön alati kasvaviin hautausmaatarpeisiin löytyi ratkaisuksi maanvaihto. Seurakunta sai neljä tynnyrinalaa (noin kaksi hehtaaria) maata Näsinmäeltä, jonne oli jo vuonna 1710 haudattu ruttoepidemiaan kuolleita kaupunkilaisia, tauti oli vienyt 652 ihmisen hengen. Näsinmäen hautausmaa vihittiin käyttöön vuonna 1789.
Kappeleita ja muistomerkkejä
thumb|upright=0.65|left|Siunauskappeli thumb|upright=0.65|Sankarihautausmaan risti Siunauskappelille oli ankara tarve, sillä tilaisuudet kestivät joskus tunteja ja saattoväki oli säiden armoilla. Kappelia ei rahoituksen puutteen takia saatu 1800-luvun puolella toteutettua. Rakentamaan päästiin vasta, kun kaksi porvoolaista kauppiasta, Johannes Askolin ja Oskar Simolin olivat vuonna 1906 luvanneet maksaa rakennustyöt. Kappeli on arkkitehti Gustaf Nyströmin suunnittelema, rakennettu tiilestä ja graniitista ja se valmistui vuonna 1907. Rakennusta on uudistettu 1932, 1968–1969 ja 1990-luvun alussa. Kappeliin mahtuu 120 henkilöä.
Hautausmaalla on neljä aatelisten hautakappelia, jotka ovat kuuluneet Jackarbyn, Stensbölen, Boen ja Drägsbyn kartanoille. Ne on rakennettu vuosien 1793 ja 1834 välillä. Boijen suvun hautakappeli on palautunut seurakunnan omistukseen. Rivissä olevat hautakappelit ovat pulpettikattoisia. Tyyliltään erilainen Silfverhjelmin kappeli on erillään vanhemmista aateliskappeleista.
Porvoon sankarihautausmaan muistomerkki on Lennart Segerstrålen suunnittelema korkea puinen piiluttu risti, väliaikaiseksi tarkoitettu. Yksinkertainen koruton risti on viehättänyt porvoolaisia siinä määrin, että toisenlaista ristiä ei haluta ja puuristi uusitaan aika-ajoin. Sankarihautausmaahan on haudattu myös ilmapommituksessa 27. elokuuta 1941 kuolleet 28 ihmistä. Tuolloin pommituslennolta palanneiden yhdeksän saksalaiskoneen joukkoon oli liittynyt viholliskone ja hälytys tuli liian myöhään - ihmiset olivat vasta kiirehtimässä suojaan, kun pommit osuivat.
Tunnettuja Näsinmäelle haudattuja henkilöitä
Näsinmäelle on haudattu useita Porvoon ja Suomen kulttuurin, talouden ja muita merkkihenkilöitä. Hautausmaalla on myös muutamia kuuluisien porvoolaisten kuvanveistäjien tekemiä hautamuistomerkkejä, kuten kauppaneuvos Askolinin haudalla oleva Walter Runebergin veistos ja Viivi Paarmio-Vallgrenin surun lyyhistämää enkeliä kuvaava veistos hänen ja Ville Vallgrenin haudalla. Veistoksen inspiraatio on saatu ”suurelta Ville Wallgrenilta”. Ville Vallgrenin suunnittelema reliefi on hänen isänsä, kaupunginlääkäri Georg Wallgrenin haudalla.
Johan Ludvig Runeberg
Hautausmaalla on kallio paikoitellen liian lähellä maan pintaa tavanomaiseen hautaukseen ja vanhan osan yksi kohta pysyikin pitkään tyhjänä. Kansallisrunoilija Johan Ludvig Runeberg kuoli toukokuussa 1877 ja hänen leposijakseen tuli tämä hautausmaan korkein kumpu. Kallioon louhittu hautaholvi somistettiin kasvein. Runebergin vaimo, kirjailija Fredrika Runeberg haudattiin miehensä rinnalle vuonna 1879, hänen nimensä on kultakirjaimin muistomerkin toisella puolella.
Hautamuistomerkin saamiseksi järjestettiin vuonna 1879 suunnittelukilpailu, sen voitti arkkitehti Ferdinand Öhman. Muistomerkki valmistettiin kivenhakkaaja K. V. Bergmanin tehtaassa Helsingissä ja se on noin 12 jalkaa korkea musta graniittipaasi, jonka etusivua koristaa tähti ja takasivua tähti ja lyyra. Muistomerkki on rahoitettu kansalaiskeräyksellä (”Fosterlandet reste vården”) ja paljastettu 5. toukokuuta 1888. Hautaa ja kumparetta ympäröi harmaa matala ja jykevä kiviaita.
Eugen Schauman
Kenraalikuvernööri Bobrikovin ampunut Eugen Schauman haudattiin ensin Malmille nimettömään hautaan, ja parin vuoden kuluttua uudelleen sukuhautaan Näsinmäelle. Schaumanin vuonna 1910 paljastetun varsin kookkaan graniittisen hautamuistomerkin rahoituksen keräsivät ylioppilaat ja sen suunnitteli arkkitehti Valter Jung.
Baker House
thumb Baker House on yksi bostonilaisen yliopiston Massachusetts Institute of Technology (MIT) opiskelija-asuntoloista. Alvar Aalto suunnitteli sen opettaessaan MIT:ssä vuonna 1946.
Aaltoileva rakennus sijaitsee Charlesjoen rannalla. Aalto pyrki saamaan opiskelijoille niin paljon jokinäköalaa kuin mahdollista. Pohjoispuolella, josta ei näe joelle, on asuinhuoneiden sijasta porraskäytävä.
Aiheesta muualla
Baker House (Internet Archive)
List of Massachusetts Institute of Technology undergraduate dormitories
Anna Boch
thumb|Anna Boch (ennen vuotta 1900). thumb|Anna Boch:Falaise - Côte de Bretagne. 62 x 84 cm. Anna Boch (10. helmikuuta 1848 Saint-Vaast, Belgia – 25. helmikuuta 1936 Ixelles, Belgia) oli belgialainen taidemaalari ja taidekeräilijä. Hänen oma tuotantonsa edusti neoimpressionismia.
Boch ihaili Vincent van Goghia ja osti taiteilijan eläessä häneltä yhden maalauksen. Pitkään uskottiin, että Bochin ostos oli ainoa maalaus jonka van Gogh sai eläessään myytyä. Belgiassa ilmestyi asiasta kertova puolidokumentaarinen elokuva vuonna 2015.
Boch testamenttasi 140 omaa maalaustaan puutarhurinsa tyttärelle Ida van Haelewijnille, joka oli myös hänen kummityttönsä. Monien vaiheiden jälkeen ne ovat päätyneet esille Anna & Eugène Boch -kokoelmaan, joka avattiin Belgiassa vuonna 2011.
Andreas Hallén
thumb|right|Andreas Hallén
Johan Andreas Hallén (22. joulukuuta 1846 Göteborg – 11. maaliskuuta 1925 Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä, kapellimestari, kuoronjohtaja, musiikkikriitikko ja musiikkipedagogi.
Elämä ja ura
Hallén syntyi pappi Mårten Hallénin (1811–1888) ja Hedvig Amalian (1815–1878) pojaksi. Hän sai kotona pianonsoiton opetusta, ja teini-ikäisenä hän pääsi Göteborgin tuomiokirkon urkurin Henric Seldenerin urkuoppilaaksi. Huhtikuussa 1866 Hallén matkusti Leipzigiin, jonka konservatoriossa opiskeli pianonsoittoa Louis Plaidyn ja Ignaz Moschelesin sekä sävellystä ja musiikin teoriaa Moritz Hauptmannin ja Carl Reinecken johdolla. Tämän jälkeen hän suoritti yksivuotisen sävellyskurssin Joseph Rheinbergerin johdolla Münchenissä. Rheinbergeriltä hän sai opastusta myös orkesterinjohdossa.
Syksyllä 1869 Hallén palasi Ruotsiin, jossa debytoi säveltäjänä pianotrion ja -kvarteton esityksellä Kungliga musikaliska akademien kokoontumisessa 22. lokakuuta. Vuonna 1870 Hallén palasi Saksaan, tällä kertaa Dresdeniin, jossa oli Julius Rietzin opissa. Kaikki Hallénin sävellysopettajat edustivat konservatiivista koulukuntaa, joka piti mallinaan Felix Mendelssohnia. Hallén itse kuitenkin kiinnostui uudesta tyylistä, jota edustivat Franz Liszt ja Richard Wagner.
Vuonna 1872 Hallén pääsi Göteborgs musikföreningin uudelleen muodostetun orkesterin kapellimestariksi. Tässä tehtävässä hän toimi vuoteen 1878, jolloin orkesteri lopetti toimintansa taloussyistä. Näihin aikoihin hän johti myös Harmoniska sällskapetia, joka usein lauloi orkesterin konserteissa. Hallén tutustutti kapellimestarina göteborgilaisyleisöä Wagnerin teoksiin. Wagner oli konserteissa toiseksi esitetyin säveltäjä Ludwig van Beethovenin jälkeen. Ohjelmistoon kuului esimerkiksi orkesteri- ja vokaaliotteita Tannhäuserista ja Lohengrinista sekä alkusoitot Nürnbergin mestarilaulajiin ja Tristaniin ja Isoldeen. Tältä ajalta ovat peräisin monet Hallénin varhaisista orkesteriteoksista, sillä hän sai samalla tilaisuuden oman musiikkinsa esittämiseen. Näitä teoksia ovat muiden muassa konserttialkusoitto I vårbrytningen, romanssi viululle ja orkesterille sekä sinfoninen runo Fritjof och Ingeborg.
Syksyllä 1878 Hallén matkusti Berliiniin, jossa tapasi kirjailija Hans Herrigin. Hallénin aloitteesta Herrig laati Adam Oehlenschlägerin tragediaan Hagbarth og Signe pohjautuvan libreton. Hallén ryhtyi säveltämään librettoon musiikkia Göteborgissa vuonna 1879, ja otteita teoksesta esitettiin keväällä 1880. Tämän jälkeen säveltäjä muutti Berliiniin, jossa työskenteli musiikkikriitikkona ja lauluopettajana. Tässä vaiheessa Hallén ja Herrig saivat tietää, että Ödön Mihalovich oli jo säveltänyt oopperan Hagbarth und Signe; niinpä kaksikko vaihtoi päähenkilöiden nimiksi Haraldin ja Siegrunin. Oopperan nimeksi tuli Harald der Wiking. Vuonna 1880 Weimarissa Hallén esitti teosta Franz Lisztiltä, joka suhtautui siihen myötämielisesti. Teoksen kantaesitys pidettiin Leipzigissa 16. lokakuuta 1881 Angelo Neumannin tuottamana ja Arthur Nikischin johtamana. Wagner-mielisiltä kriitikoilta vastaanotto oli positiivinen. Tästä huolimatta Hallén ei onnistunut vakiinnuttamaan asemaansa säveltäjänä Saksassa. Hän palasi Göteborgiin, ja ooppera esitettiin Ruotsissa ensimmäisen kerran Kuninkaallisessa oopperassa helmikuussa 1884 Adolf Lindgrenin ruotsiksi kääntämänä nimellä Harald Viking. Samana vuonna Hallén valittiin Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi.
Syksyllä 1884 Hallén muutti Tukholmaan ja perusti Filharmoniska sällskapet -kuoron, jota johti vuosina 1885–1895. Hänen johdollaan kuoro esitti monia nykyteoksia, kuten otteita Parsifalista vuonna 1888. Edelläkävijänä Hallén myös esitteli vanhaa musiikkia Tukholmassa; hän johti vuonna 1890 ensimmäisen ruotsalaisen tuotannon Johann Sebastian Bachin Matteuspassiosta ja seuraavana vuonna Heinrich Schützin teoksen Die sieben Worte Jesu Christi am Kreuz esityksen. Kuoronjohtajana Hallénin ohjelmisto ulottui Giovanni Pierluigi da Palestrinasta ja Orlando di Lassosta Johannes Brahmsin, Franz Lisztin ja Giuseppe Verdin teoksiin.
Vuosina 1892–1897 Hallén toimi toisena kapellimestarina Kuninkaallisessa oopperassa, jossa johti Valkyyrian Ruotsin-ensiesityksen vuonna 1895. Hän palasi oopperan säveltämiseen 1890-luvulla teoksillaan Hexfällan (1896) ja Waldemarsskatten (1899). Jälkimmäinen sai 65 esitystä ennen poistumista ohjelmistosta kauden 1922/1923 jälkeen. Hexfällanin pohjalta Hallén laati myös täysimittaisen revision nimellä Valborgsmässa, joka kuitenkin vedettiin ohjelmistosta kahden esityksen jälkeen.
Vuonna 1902 Hallén muutti Malmöhön, jossa perusti Sydsvenska filharmoniska sällskapetin, jota johti viiden vuoden ajan. Orkesteri piti Hallénin johdolla orkesteri- ja kuorokonsertteja Malmössä, muualla Ruotsissa ja Kööpenhaminassa. Malmön-vuosinaan Hallén sävelsi teoksen Ett juloratorium (1904), yhden menestyneimmistä kuoroteoksistaan. Vuonna 1907 hän palasi Tukholmaan, jossa työskenteli musiikkikriitikkona Nya Dagligt Allehandassa. Vuosina 1909–1919 Hallén työskenteli Tukholman konservatorion sävellysopettajana, vuodesta 1915 professorina. Hänen opiskelijoitaan olivat Kurt Atterberg, Oskar Lindberg ja Viking Dahl. Vaikka Hallén oli 1870–1880-luvuilla ollut radikaali uusien musiikillisten trendien edelläkävijä, hän näyttäytyi tässä vaiheessa opiskelijoille vanhanaikaisena. Hallénin oli opiskelijoiden teoksista tekemiensä arvioiden perusteella vaikea hyväksyä uusia tyylejä, joita he kokeilivat. Hallén alkoi jäädä 1900-luvulla nuoren sukupolven edustajien eli Hugo Alfvénin, Wilhelm Stenhammarin ja Wilhelm Peterson-Bergerin varjoon. Hallénin tyyli oli alkanut poistua muodista etenkin hänen viimeisinä elinvuosinaan, joiden aikana modernismi alkoi tehdä tuloaan ruotsalaiseen musiikkielämään. Hallén kuoli 78-vuotiaana kotonaan Tukholmassa.
Teokset
Historiallisesti merkittävimpiä ovat Hallénin oopperat, etenkin Harald Viking, joka oli ensimmäinen kokonaan wagneriaanisin periaattein luotu ruotsalaisooppera. Hallitsevia genrejä Hallénin uralla olivat oopperan ohella orkesteri- ja kuoroteokset. Kamarimusiikkia hän ei tehnyt varhaisten teostensa jälkeen eikä säveltänyt juuri soolopianollekaan. Hän sävelsi silti lauluja ensisijaisesti lauluäänelle ja pianolle, mutta myös orkesterisäestyksellä ja kaksi lauluduettoina.
Vaikka Hallén pääsi maineeseen "Ruotsin Wagnerina", hän ei ollut Wagnerin kritiikitön seuraaja. Kirjoituksessaan vuodelta 1890 hän totesi, että mallina ei kannattaisi käyttää Wagnerin myöhäisiä teoksia vaan keskikauden tuotantoa. Tyyli Hallénin myöhemmissä oopperoissa (Hexfällan, Waldemarsskatten) on varsin erilainen kuin Harald Viking -teoksessa. Niissä säveltäjä oli antanut lauletulle melodialle keskeisemmän aseman. Johtoaiheita onkin näissä myöhemmissä oopperoissa vähän, eikä niitä käytetä sinfonisesti vaan ajoittain juonenkäänteiden sitä edellyttäessä.
Hallénin orkesteriteoksista useimmat ovat yksiosaisia. Hän vältti perinteisiä genrejä, kuten sinfoniaa. Lisztin mallin mukaan hän kuitenkin sävelsi ensimmäisenä ruotsalaisena säveltäjänä sinfonisia runoja (kaikkiaan neljä). Orkesterituotantoon kuuluu myös kaksi rapsodiaa, joista toinen perustui ruotsalaisiin kansansävelmiin. Hallénin kuoroteoksissa kuoroa käytetään joskus orkesterin ja joskus yksittäisen soittimen rinnalla, toisinaan myös a cappellana. Hallénin kuoroteoksissa kuuluu henkilökohtaisempi tyyli, jossa Wagner-vaikutteet yhdistyvät muihin innoituksen lähteisiin.
Sanna Keskinen
Sanna Keskinen (s. 1974 Tampere) on suomalainen toimittaja. Hän on toiminut toukokuusta 2020 alkaen Kalevan päätoimittajana Kyösti Karvosen jäätyä eläkkeelle. Keskinen siirtyi tehtävään Kainuun Sanomien päätoimittajan paikalta, jossa hän toimi vuoden 2019 alusta. Hän on työskennellyt myös Oulun kaupungin viestintäjohtajana sekä Raahen Seudun ja Raahelaisen päätoimittajana. Hän on koulutukseltaan filosofian maisteri. Kesäkuussa 2023 Keskinen valittiin Aamulehden vastaavaksi päätoimittajaksi. Hänen on määrä aloittaa tehtävässä viimeistään marraskuun 2023 alussa.
Trolltindan (täsmennyssivu)
Trolltindan voi tarkoittaa:
A&W Restaurants
A&W Restaurants, Inc. (tai pidemmin A&W All American Food Restaurant) on vuonna 1919 perustettu, Pohjois-Amerikan vanhin, yhä toimiva pikaruokaketju. Se oli maailman suurimman ravintola-alan yrityksen Yum! Brandsin omistuksessa vuoteen 2011 saakka.
Kultahattu-käyrä
pienoiskuva|Kultahattu-käyrää hahmotteleva [[pistekaavio. Kukin piste edustaa valtiota. X-akselilla on Gini-kerroin ja y-akselilla sukupolvien välinen tulojoustavuus. Teksti englanniksi.]] Kultahattu-käyrä  on tuloerojen ja sosiaalisen liikkuvuuden suhdetta ilmaiseva käyrä. Empiirisessä tutkimuksessa on havaittu taloudellisen tasa-arvon ja sukupolvien välisen sosiaalisen liikkuvuuden suhteen olevan positiivinen. Yhteyttä tutki ensimmäisenä taloustieteilijä Miles Corak vuonna 2006 ja nimitystä ”Kultahattu-käyrä” käytti ensimmäisenä Alan Krueger puheessaan vuonna 2012. Käyrä on nimetty F. Scott Fitzgeraldin kirjoittaman Kultahattu-romaanin mukaan.
Papua-Uuden-Guinean parlamentti
Papua-Uuden-Guinean parlamentti on Papua-Uuden-Guinean lainsäädännöllinen elin. Se koostuu tällä hetkellä 111 vaaleilla valituista edustajista. Näistä 89 valitaan maan vaalipiireistä ja 22 kuvernööriä jokaisesta provinssista. Parlamentti perustettiin 1964 ja siitä tuli itsenäinen parlamenttin Papua-Uuden-Guinean itsenäistymisen yhteydessä vuonna 1975. Maan perustuslaki asettaa parlamentin enimmäiskooksi 126 edustajaa.
Parlamentaarista työstä tehdään valiokunnissa, jotka ovat perusluonteeltaan pysyviä, mutta myös ad hoc -valiokuntia voidaan perustaa.
Kultahattu-käyrä
Kuvaus
Tuloerojen ja matalan sosiaalisen liikkuvuuden välisen suhteen on havaittu olevan negatiivinen: maissa, joissa tuloerot ovat vähäisiä, lasten tulotaso poikkeaa vanhempien tulotasosta enemmän kuin maissa, joissa tuloerot ovat suurempia. Esimerkkeinä valtioista, joissa vallitsevat pienet tuloerot ja korkea sosiaalinen liikkuvuus, käytetään usein Norjaa, Tanskaa ja Suomea. Vastakkaisesta päädystä Kultahattu-käyrää länsimaista mainitaan usein Yhdysvallat, jossa sosiaalinen liikkuvuus on vähäisempää ja tuloerot suuremmat. Sitä vastoin käyrälle sopii huonommin muun muassa Unkari, jossa tuloerot ovat pieniä, mutta sosiaalinen liikkuvuus on vähäistä.
Papua-Uuden-Guinean parlamentti
Nykyisin parlamentin käytössä oleva parlamenttitalo, joka on yksi maan tunnetuimpia nähtävyyksiä, valmistui vuonna 1984.
Kultahattu-käyrä
Syitä
Kultahattu-käyrälle on esitetty useita selityksiä. Valtioiden, jotka pyrkivät vähentämään tuloeroja, on arvioitu myös eri tavoin vaikuttamaan sosiaaliseen liikkuvuuteen. Tällaisia tapoja voi olla erilaiset tulonsiirrot. Hyvinvointivaltio tulonsiirroilla ja muilla tavoin saattaa mahdollistaa vanhempiaan korkeamman tulotason saavuttamisen taustasta, terveydentilasta tai sosiaalisesta tilanteesta riippumatta. Suurituloisten perheiden jäsenet pystyvät kattamaan epäonnesta johtuvat negatiiviset vaikutukset paremmin kuin pienituloisten perheiden, mutta tulonsiirrot tasaavat vaikutusta.
Papua-Uuden-Guinean parlamentti
Edustajien tulee olla vähintään 25-vuotiaita. Lisäksi tämän tulee olla syntynyt edustamassaan provinssissa tai ollut asunut siellä yhtäjaksoisesti vähintään kaksi vuotta sekä maksaa 1000 kinan maksu ehdolle asettuessaan. . Edustajien työtä voi seurata parlamentin tarjoamalla tekstiviestipalvelulla.
Karl Edvard Elfström
Karl Edvard Elfström (14. marraskuuta 1821 Viipuri – 29. heinäkuuta 1883 Viipuri) oli suomalainen opettaja ja kääntäjä.
Papua-Uuden-Guinean parlamentti
Maaliskuussa 2019 parlamentti aloitti keskustelun lain valmistelusta, jolla osa parlamenttipaikoista kiintiöitäisiin naisille. Tällä hetkellä parlamentissa ei ole ainuttakaan naisedustajaa. . Maan itsenäisyydestä lähtien parlamentissa on ollut vain 7 naispuolista edustajaa, joista kolme ensimmäistä valittiin vuonna 1977.
Kultahattu-käyrä
Syitä
Koulutusmahdollisuuksilla on selkeä merkitys Kultahattu-käyrän muodostumiselle. Korkea koulutus mahdollistaa matalaa koulutusta keskimääräisesti korkeamman tulotason. Suurten tuloerojen valtioissa koulutus on useammin yksityisrahoitteista ja kouluissa on useammin lukukausimaksu kuin pienten tuloerojen maissa, joissa koulutus on yleisemmin verovaroin rahoitettua ja koulutettavalle tai tämän perheelle ilmaista. Vanhempien koulutustasolla ja heidän tarjoamallaan mallilla on yhteys lasten hankkimaan koulutukseen, mikä voimistaa vaikutusta.
Tervahauta (Kiikoinen)
Tervahauta on Kiikoisten kylä Sastamalan kunnassa Pirkanmaalla. Se sijaitsee valtatie 11 ja kantatie 44 risteyksessä ja oli yksi kolmesta Kiikoisten kunnan asutuskeskittymästä. Kiikoisten ainoa kauppa sijaitsee Tervahaudassa.
Tervahaudassa on noin 200 asukasta. Kylän keskus on siirtynyt vähitellen vanhalta kylänraitilta valtatien varteen, josta löytyy huoltoasema, kauppa, pankki ja pienteollisuutta. Tervahaudassa järjestetään vuosittain tunnettu kansanmusiikkitapahtuma Kiikoisten Purpurit.
Papua-Uuden-Guinean parlamentti
Viimeisimmät vaalit
Viimeisimmät vaalit pidettiin 2017, jolloin suurimmaksi puolueeksi nousi PNC, joka sai vain 27 paikkaa. Papua-Uuden-Guinean poliittinen kenttä on pirstaleinen ja yksittäisiä puolueita on paljon. .
Karl Edvard Elfström
Elfströmin vanhemmat olivat viipurilainen kelloseppä, raatimies Charles Christoffer Elfström ja Maria Elisabet Baltrusch. Hän kävi Viipurin piirikoulua ja Viipurin lukiota päästen ylioppilaaksi 1841. Elfström valmistui filosofian kandidaatiksi 1846 ja maisteriksi 1847. Hän toimi saksan kielen opettajana Kuopion lukiossa 1848–1853 ja Viipurin ala-alkeiskoulussa vt. opettajana 1854–1855 ja vakinaisena opettajana 1855–1858. Viipurin lukion saksanopettajana Elfström oli 1858–1861. Hän jäi sairauden takia virkavapaalle 1861 ja erosi virasta 1863. Elfström toimi myös Viipurin hovioikeuden saksan ja venäjän kielten kääntäjänä.
Papua-Uuden-Guinean parlamentti
Viimeisimmät vaalit
Heinäkuussa parlamentin puhemiehenä toiminut Job Pomat erosi PNC-puolueesta voidakseen pysyä neutraalina. Hänet valittiin puhemieheksi alun perin elokuussa 2017.
Karl Edvard Elfström
Elfström oli naimisissa vuodesta 1873 Constance Elisabet Bernitzin kanssa.
Luettelo Angolan lentoyhtiöistä
Tämä on luettelo lentoyhtiöistä, joilla on tai on ollut Angolan siviili-ilmailuviranomaisen myöntämä toimilupa.
Ville Viita
Ville Viita (s. 10. heinäkuuta 1989 Seinäjoki) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavia Seinäjoen Jymyjusseja.
Vuonna 2010 Viita siirtyi Superpesikseen nousseeseen Ulvilan Pesä-Veikkojen joukkueeseen. Hän pelasi joukkueessa yhden kauden, jonka päätteeksi se putosi takaisin Ykköspesikseen.
Viita valittiin vuonna 2009 Ykköspesiksessä Köylien Lalleissa pelatessa vuoden pelaajaksi.
Makomako
Makomako (Anthornis melanura) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Novaja Zemlja (albumi)
Novaja Zemlja on Juudas Iskariotin Suudelman esikoisalbumi.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt Antti Tuonela sekä sovittanut Juudas Iskariotin Suudelma.
Kokoonapano
+
Fredrik Rosengren
Fredrik "Fidde" Rosengren (s. 31. tammikuuta 1960 ) on entinen ruotsalainen tennispelaaja ja tennisvalmentaja. Hän valmensi 20 vuoden aikana monia tennisammattilaisia muun muassa Mario Ančićia, Jonas Björkmania ja Joachim Johanssonia, Jarkko Niemistä ja Magnus Normania. Marraskuussa 2008 Rosengren lopetti valmentajan uransa ja siirtyi tenniskommentaattoriksi Viasat Sportille.
Irriäisjärvi
Irriäisjärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Mouhijärven alueessa suoraan Mouhijärveen laskevaan valuma-alueeseen.
Maantiede
Järven pinta-ala on 1,8 hehtaaria ja sen pituus on 230 metriä ja leveys 130 metriä. Järven luusua sijaitsee järven kaakkoisrannalla, josta saa alkunsa 600 metriä pitkä laskuoja, joka yhtyy Karinojaan. Järveen tulee vain yksi oja, joka on samalla Ison Suksijärven laskuoja.
Järven rantaviiva on 0,54 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin peltomaan ympäröimää metsää. Rannalle on rakennettu kolme loma-asuntoa, joihin johtaa tiet Irriäisten kylästä.
Lukkikämmekkä
Lukkikämmekkä (Brassia caudata) on kämmekkäkasvilaji (heimo Orchidaceae), jota pidetään huonekasvina.
Ricardo (jalkapallomaalivahti)
Ricardo Henrique Schuck Friedrich (eli Ricardo, s. 18. helmikuuta 1993) on brasilialainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Rovaniemen Palloseuraa. Oikeajalkaisella Ricardolla on saksalaisia sukujuuria.
Ricardo aloitti uransa Campeonato Paulistan Ituanossa, jota hän edusti vuodet 2012-2014 pelaamatta otteluakaan. Vuonna 2015 hän pelasi kolmen kuukauden ajan toisessa brasilialaisseurassa, Esportivossa. Huhtikuussa 2015 Ricardo siirtyi Veikkausliigan Rovaniemen Palloseuraan, jonka paidassa hän teki pääsarjadebyyttinsä toukokuussa 2015 FF Jaroa vastaan. Hän pelasi kauden aikana 17 ottelussa saavuttaen kauden päätteeksi SM-hopeaa.
Myös Ricardon isoveli Douglas Friedrich on ammattilaisjalkapalloilija. Douglas on pelannut muun muassa Iranissa.
Taavi Lehtinen
Taavi Lehtinen (15. helmikuuta 1858 Iitti – 28. joulukuuta 1933 Sortavala) oli suomalainen kunnallisneuvos, opettajaseminaarin lehtori ja päätoimittaja.
Lehtisen vanhemmat olivat talollinen Taavi Kaarlenpoika Lehtinen ja Maria Naapuri. Hän pääsi ylioppilaaksi 1881 Jyväskylän lyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1886.
Lehtinen toimi Sortavalan seminaarin historian ja suomen kielen lehtorina 1887–1921. Hän oli myös liike- ja lehtimies ja toimi Sortavalassa ilmestyneen Laatokka-lehden päätoimittajana 1888–1893 ja uudelleen 1922–1924. Lehtonen toimitti ja kustansi lisäksi Peltomies-nimistä maanviljelyslehteä 1892–1906. Lehtinen oli Sortavlaan kaupunginvaltuuston jäsenenä yli 40 vuotta ja sai kunnallisneuvoksen arvon. Hän oli myös presidentin valitsijamiehenä.
Lehtinen perusti 1893 yhdessä muiden Sortavalan seminaarin lehtorien kanssa Itä-Karjalan Maanviljelysseuran ja oli sen johtokunnan jäsenenä ja ajoittain puheenjohtajana 30 vuoden ajan. Hän teki ehdotuksen ja laati suunnitelman kiertävän maamieskoulun perustamisesta Salmin kihlakuntaan. Vuonna 1906 Lehtinen perusti Sortavalaan sähkölaitoksen ja toimi sen johtajana. lehtinen myi laitoksen 1921 Sortavalan kaupungille. Lehtinen oli myös Sortavalan Telefooni Oy:n toimitusjohtaja.
Taavi Lehtinen oli naimisissa vuodesta 1888 Agnes Amanda Poppiuksen kanssa.
Kylmäkosken rautatieasema
Kylmäkosken rautatieasema (lyh. Kyl) on lakkautettu rautatieliikennepaikka Turku–Toijala-radalla entisen Kylmäkosken kunnan, nykyisen Akaan kaupungin alueella.
Kylmäkosken asema avattiin vuoden 1910 tienoilla syrjäiselle paikalle pitäjän takamaille seitsemän kilometrin päähän kirkolta. Ainoa tieyhteys asemalle oli kirkonkylästä tullut paikallistie. Vuonna 1915 perustettiin ensimmäiset teollisuuslaitokset, jonka jälkeen asemanseutu alkoi kehittyä. Vielä 1960-luvulla asemanseutu oli kunnan suurin taajama, mutta 1970-luvulla asukasluku laski kuudestasadasta kahteensataan ja teollisuuskin siirtyi kirkonkylään, jonka kautta kulki uusi valtatie 9. Kylmäkosken asema muutettiin miehittämättömäksi liikennepaikaksi vuonna 1969, tavaraliikenne lopetettiin vuonna 1976 ja henkilöliikenne vuonna 1985. Ratapiha purettiin 1980-luvun alussa ja liikennepaikka lakkautettiin vuonna 1986. Asemarakennus on yksityisomistuksessa.
Smile (Avril Lavignen kappale)
Belgiassa (Flanderi) single sijoittui singlelistan sijalle 15, Australiassa sijalle 28 ja Uudessa-Seelannissa sijalle 30.
Aleksis Kiven patsaat ja muistomerkit
Aleksis Kivestä ei ole tiettävästi säilynyt yhtään valokuvaa. Sen vuoksi kaikki hänestä tehdyt veistokset ja kuvat perustuvat piirroksiin.
Vanhimmat Aleksis Kiven muistomerkit ovat Erland Stenbergin Tuusulassa oleva hautamuistomerkki (1877) ja Stenbergin veistämä rintakuva (1879), joka on Suomen Kansallisteatterissa. Wäinö Aaltonen veisti yhteensä neljä Aleksis kiven patsasta, joista tunnettu on Helsingin Rautatientorilla Kansallisteatterin edessä oleva mietteissään olevan, istuvan kirjailijan pronssipatsas jalustan sivustoilla olevine Kivi-aiheisine reliefeineen (1939). Eräs tämän monumentaalisen veistoksen luonnoksista on Mäntän keskustorilla vuonna 2009 paljastettu Wäinö Aaltosen Kubistinen Aleksis Kivi (1930).
Luettelo Aleksis Kiven muistomerkeistä
Luettelo Aleksis Kiven muistomerkeistä paljastusvuosijärjestyksessä.
Judy Kang
Kang aloitti opiskelun Suzuki-menetelmällä. Hän on osallistunut hyväntekeväisyystyöhön.
Pikajäädytin
Pikajäädytin on pienkone, joka jäädyttää tai viilentää sen kylmälle pinnalle laitetun ruuan. Ajatus on lähtöisin samantapaisesta laitteesta, jota Grant Achatz käytti eräässä ravintolassaan.
Inspiraatio
Top Chefissä vierailevana tuomarina ollut kokki Grant Achatz käytti samankaltaista laitetta ensimmäisessä chicagolaisessa ravintolassaan Alineassa. Hän keksi laitteen kulinaariteknologi Philip Prestonin avustuksella. Laite on noin mikroaaltouunin kokoinen. Achatz teki yhteistyötä PolyScience-yhtiön kanssa jäähdytyslevyn massatuottamiseksi kotikäyttöön ja muihin ravintoloihin.
Toiminta
Pikajäädytin pitää yllä tasaisen noin -34,4 °C:n lämpötilan pumppaamalla jäähdytysainetta kompressorin kautta poistaakseen lämpöä teräspinnaltaan. Nesteet, öljy ja geelit jäätyvät pääasiassa 30–90 sekunnissa. Lopputuotteessa on rapea ulkopinta, sisäpuoli pysyy pehmeänä tai kermaisena.
KHL-kausi 2012–2013
KHL-kausi 2012–2013 oli jääkiekkosarja KHL:n viides kausi. Kausi alkoi Lokomotiv Cupiksi nimetyllä avausottelulla, jossa kohtasivat edelliskauden finalistit OHK Dinamo Moskova ja Avangard Omsk.
OHK Dinamo Moskova voitti Gagarin Cupin kukistamalla finaaleissa Traktor Tšeljabinskin voitoin 4-2. Mestaruus oli Dinamolle toinen perättäinen. Joukkueessa pelasi mm. suomalainen Janne Jalasvaara.
Joukkueiden muutokset
Edellisellä kaudella KHL:ään liittynyt Lev Poprad siirtyi Slovakiasta Tšekkiin ja vaihtoi nimensä Lev Prahaksi. Slovakia sai kuitenkin uuden KHL-seuran, kun Slovan Bratislava liittyi liigaan. KHL laajeni myös Ukrainaan, kun Donbass Donetsk liittyi liigaan.
Runkosarjan muutokset
Runkosarjassa ottelumäärä väheni edelliskauden 54:stä 52:een. Ottelurunko rakentui siten, että kaikki liigan joukkueet pelasivat toisiaan vastaan kerran kotona ja kerran vieraissa, minkä lisäksi jokainen joukkue pelasi kaksi lisäpeliä "pahinta kilpailijaa" vastaan. Tämä "pahin kilpailija" oli yleensä maantieteellisesti lähimpänä sijainnut joukkue.
Pudotuspelien muutokset
Kesken kauden, 22. tammikuuta 2013, liiga lanseerasi uuden turnauksen pudotuspelien ulkopuolelle jääville joukkueille. Tämä turnaus sai nimekseen Cup of Hope eli Toivon Cup, ja se pelattiin samaan aikaan pudotuspelien kanssa. Turnauksen tarkoituksena oli mm. auttaa pelaajia pitämään kuntoaan ja pelituntumaansa yllä kevään MM-kilpailuja varten.
Turnauksen neljä parasta joukkuetta sai rahapalkinnon ja turnauksen voittaja sai lisäksi ensimmäisen varausvuoron seuraavaan juniorien varaustilaisuuteen. Ensimmäisen Toivon Cupin voitti Dinamo Riika.