cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Väinö Teriö
Teriön vanhemmat olivat maanviljelijä Johan Robert Rosenström ja Augustiina Alm ja puoliso 1919–1964 Selma Maria Ilvonen. Teriö valmistui Helsingin Kauppiaitten Kauppakoulusta 1915 ja toimi 1917–1923 Elannon varastohoitajana ja taloustavaraosaston hoitajana ja 1923–1926 Arvola & Kurikka -yhtiön ostopäällikkönä. Elämäntyönsä, neljäkymmentä vuotta, hän teki kuitenkin 1926–1966 Nokian Kutomo -yhtiön, alkujaan Nokian Kutomo & Värjäys ja sittemmin Nanso, isännöitsijänä ja vuodesta 1932 toimitusjohtajana. Nanso oli alkujaan tuotemerkki, jonka juuri Teriö ideoi ja joka otettiin käyttöön jo vuonna 1929, koko yhtiön nimeksi se tuli 1972. Teriön aloittaessa isännöitsijänä yrityksessä oli 70 työntekijää, hänen jäädessään eläkkeelle toimitusjohtajan tehtävästä 1960-luvun puolivälissä siitä oli tullut alansa johtava yritys ja seuraavalla vuosikymmenellä sillä oli jo yli 500 työntekijää. Teriö osallistui aktiivisesti myös Nokian kauppalan toimintaan muun muassa kauppalanvaltuuston jäsenenä 1930-luvulta 1950-luvulle ja oli Nokia-Seuran perustajia ja puheenjohtajana 1962–1965. Hänen aloitteestaan Nokialle rakennettiin vuonna 1947 kolmikerroksinen asuintalo Nansonlinna, jossa oli 44 huoneistoa Nokian Kutomon työntekijöille. Teollisuusneuvoksen arvon Teriö sai 1954.
August Malmström
thumb|August Malmström. Johan August Malmström (14. lokakuuta 1829 Västra Ny, Itä-Götanmaa – 18. lokakuuta 1901 Tukholma) oli ruotsalainen taidemaalari, kuvittaja ja professori. Hänet tunnetaan lapsia esittävistä sekä skandinaaviseen mytologiaan liittyvistä maalauksistaan.
Elämä ja ura
thumb|Malmströmin läpimurtoteos Kuningas Heimer ja Aslög, 1856. Malmströmin isä oli maalaispuuseppä, koristeveistäjä ja torppari, joka opetti pojalleen puun veistämisen taidon. Vietettyään nuoruutensa perheensä torpan Nubbekullenin maatöissä ja isänsä apulaisena Malmström opiskeli Tukholman kuninkaallisessa taideakatemiassa vuosina 1849–1856. Hän jatkoi taideopintojaan vuosina 1856–1863 Düsseldorfissa ja Pariisissa sekä teki vuosina 1859–1860 ja 1863 matkoja Italiaan. Malmström sai vuonna 1857 taideakatemian kultamitalin Düsseldorfissa maalaamastaan teoksesta Kuningas Heimer ja Aslög sekä samalla Ruotsin valtion matkastipendin, jonka avulla hän matkusti ensi kerran Pariisiin. Pariisissa hän oli Thomas Couturen oppilaana ja otti tämän tekniikasta ja värien käytöstä vaikutteita omaan tyyliinsä. Palattuaan Düsseldorfiin hän työskenteli jonkin aikaa yhdessä norjalaisen Hans Guden kanssa.
Malmström palasi tammikuussa 1864 Tukholmaan, jossa hänet valittiin taideakatemian jäseneksi. Hän oli taideakatemian piirustuksen professorina vuosina 1867–1894 ja johtajana vuosina 1887–1893. Hän kuului Ruotsin muinaismuistoyhdistyksen (Svenska fornminnesföreningen) johtokuntaan sen perustamisesta vuonna 1869 lähtien.
Taide
thumb|pysty=1.1|Malmströmin tunnetuimmaksi työksi sanottu Grindslanten (”Veräjälantti”), 1885. Malmströmin tuotantoon kuuluu muun muassa maisemamaalauksia, laatukuvia ja muotokuvia. Monissa hänen maalauksistaan ovat aiheena lapset, kuten hänen tunnetuimmassa työssään Grindslanten (1885). Sen sanotaan olevan Ruotsin kaikkien aikojen kopioiduin maalaus. Alkuperäinen teos myytiin vuonna 1984 Bukowskis-taidehuutokaupassa runsaan miljoonan kruunun hinnalla. Vuonna 1991 toinen keräilijä maksoi siitä 16 miljoonaa kruunua.
Malmström teki myös historiamaalauksia, joiden aiheet liittyvät useimmiten skandinaaviseen mytologiaan. Hän työsti Pariisissa pari vuotta Bråvallan taistelua esittävää maalausta Bråvallaslaget, mutta hylkäsi sen vuonna 1862 tyytymättömänä, koska hänen mielestään se ei kuvannut onnistuneesti ”pohjoista luonnetta”. Hänen kuoltuaan teos asetettiin kuitenkin esille Tukholman Konstnärhusetiin ja nykyään se on esillä Tukholman kaupungintalossa. Samasta aiheesta tekemänsä toisen maalauksen Malmström testamenttasi Nordiska museetille. Se on nykyään näytteillä Itä-Götanmaan museossa Linköpingissä.
Malmström kuvitti muun muassa Esaias Tegnérin runoteoksen Fritjofin taru (1869, 1888), Peter August Gödecken teoksen Ragnar Lodbrokista (1880) sekä J. L. Runebergin runoteoksen Vänrikki Stoolin tarinat (1883) ja runon ”Hauta Perhossa” (1895). Suomessa Malmströmin tekemää Vänrikki Stoolin tarinoiden kuvitusta ei kuitenkaan otettu innostuneesti vastaan. Malmström kuvitti myös Zachris Topeliuksen ja Peter Christen Asbjørnsenin satuja. Ennen kuolemaansa hän ehti saada valmiiksi kuvituksen islantilaiseen Njálin saagaan, mutta sitä ei julkaistu.
Malmström pyrki luomaan taidekäsityön alalla muinaisskandinaavisiin vaikutteisiin perustuvan ”gööttiläisen tyylin”. Hän suunnitteli sen mukaisia astiastoja Gustavsbergin posliinitehtaalle sekä huonekaluja yksityiskoteihin.
Erikoistehoste
Erikoistehoste on illuusio tai temppu, joilla luodaan erilaisia tapahtumia tarinassa tai virtuaalisessa ympäristössä. Erikoistehosteita käytetään esimerkiksi elokuvissa, televisiossa, teatterissa, yleisötapahtumissa, peleissä ja simulaatioissa.
Elokuvissa ja teatterissa erikoistehosteilla toteutetaan usein sellaisia asioita, joiden "oikea" toteuttaminen maksaisi liikaa, olisi liian vaarallista tai olisi yksinkertaisesti mahdotonta. Tällaisia asioita ovat esimerkiksi rakennusten räjähtäminen, laivan uppoaminen, tulivuoren purkaus, meteoriitin iskeytyminen Maahan tai aseiden suuliekit ja luotien osumat. Yleisötilaisuuksissa kuten rock-yhtyeiden esiintymisissä erikoistehosteet toimivat useimmiten audiovisuaalisena lisänä ilman että niillä pyrittäisiin simuloimaan minkäänlaista realistista tapahtumaa.
Lorenzo Jesús Morón
Lorenzo Jesús Morón García, yleensä vain Loren (s. 30. joulukuuta 1993 Marbella, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Real Betisia ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Erikoistehoste
Erikoistehosteet (SFX) tehdään kuvausten aikana tekniikoilla kuten miniatyyrit, matte-maalaukset ja kameratoiminnot. Tälle vastakohtana ovat visuaaliset efektit (VFX), joka viittaa jälkituotannossa tekemiseen.
Lorenzo Jesús Morón
Seurajoukkueura
29. tammikuuta 2014 Loren teki sopimuksen sevillaisseura Real Betisin kanssa, jossa hän liittyi seuran reservijoukkueeseen maan kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle Segunda División B:hen.
Kilomberonkutoja
Levinneisyys
Kilomberonkutojaa tavataan endeemisenä pienellä alueella Tansaniassa Kilombero-joen ympäristössä. Lajin kannaksi arvioidaan 3 500–15 000 yksilöä, ja se on luokiteltu vaarantuneeksi.
Erikoistehoste
Fyysiset tehosteet
Fyysiset tehosteet ovat sellaisia, joita luodaan fyysisesti ympäristöön ja voidaan siten nähdä paljaalla silmällä ja esimerkiksi kuvata normaalilla elokuvakameralla. Fyysiset tehosteet voidaan karkeasti jakaa neljään perusryhmään; säätehosteet (esimerkiksi tuuli, usva ja sade), pyrotekniset tehosteet (esimerkiksi räjähdykset ja tulipalot), mekaaniset tehosteet (esimerkiksi vaijerilennätykset ja hydrauliikka) ja erikoisrekvisiitta (esimerkiksi hajoavat esineet). Joskus myös erikoismaskeeraus lasketaan erikoistehosteeksi.
Lorenzo Jesús Morón
Seurajoukkueura
30. tammikuuta 2018 hän teki jälleen uuden sopimuksen seuran kanssa, joka ulottuu vuoteen 2021 asti, ja samalla hänet nostettiin seuran edustusjoukkueen vahvuuteen. Loren pelasi ensimmäisen ottelunsa edustusjoukkueessa 3. helmikuuta 2018 Villarrealia vastaan, jossa hän onnistui kaksi kertaa maalinteossa. Seuraavissa viidessä ottelussa, Loren onnistui tekemään maalin neljästi.
Erikoistehoste
Fyysiset tehosteet elokuvatuotannoissa
Elokuvatuotannossa erikoistehosteilla tarkoitetaan aina fyysisiä tehosteita (visuaalisista tehosteista puhuttaessa käytetään termiä visuaaliset tehosteet). Elokuvan erikoistehosteryhmä on vastuussa elokuvien fyysisistä tehosteista. Ryhmä kostuu yleensä erikoistehosteiden suunnittelusta ja toteutuksesta vastaavasta erikoistehostekoordinaattorista sekä hänen ryhmässään toimivista erikoistehoste-esimiehistä, -teknikoista ja -assistenteista. Edellä mainitut erikoistehosteryhmän työtehtäviä kuvaavat termit olivat olleet käytössä muissa maissa pitkään ennen kuin ne otettiin käyttöön Suomessa ensimmäistä kertaa vuonna 2003 elokuvan Etulinjan edessä tuotannossa. Terminologia on sittemmin vakiintunut standardiksi myös suomalaisissa elokuvissa. Tätä ennen erikoistehosteista vastaava henkilö mainittiin elokuvan lopputeksteissä yleensä pelkällä erikoistehosteet -nimikkeellä tai esimerkiksi nimikkeellä pyrotekniikka riippuen kyseisen elokuvan yksittäisistä tehostetarpeista. Erikoistehosteiden monimuotoisuuden ja tehosteryhmien kokojen kasvaessa myös Suomessa otettiin kansainväliset nimikkeet käyttöön työtehtävien ja vastuun selkeyttämiseksi.
Erikoistehosteryhmä tekee usein tiivistä yhteistyötä stunt-ryhmän kanssa.
Julie Hayek
pienoiskuva|Julie Hayek kruunattuna vuoden 1983 [[Miss USA|Miss USAksi.]] Julie Lynne Hayek (s. 4. lokakuuta 1960 Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on näytellyt muun muassa tv-sarjoissa As the World Turns (mukana 1999), Dallas (mukana 1989), Hard Time on Planet Earth, Konnankoukkuja kahdelle (mukana 1986) sekä Twin Peaks (mukana 1991). Hayek kruunattiin Miss USAksi vuonna 1983.
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1913
Vuoden 1913 painin maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Breslaussa, Ala-Sleesiassa. Ne olivat järjestyksessään kahdeksannet viralliset maailmanmestaruuskilpailut. Kisojen ainoa laji oli kreikkalais-roomalainen paini, jossa painittiin neljässä painoluokassa.
Sweet lolita
pienoiskuva|Sweet lolitoja Harajukussa, Japanissa. Sweet lolita (甘いロリータ, amai lolita) on lolita-muodin suosituimpia alatyylejä. Toisin kuin muut lolitan alatyylit sweet lolita on kaikista lapsenomaisimman, söpöimmän ja tyttömäisimmän näköinen tyyli. Tyylissä käytetään pääasiassa pastellin eri sävyjä, paljon röyhelöä ja rusetteja sekä söpöjä printtejä mekoissa ja hameissa. Tunnetuimpia sweet lolita -vaatemerkkejä ovat muun muassa Angelic Pretty, Baby the Stars Shine Bright ja Metamorphose temps de fille.
Tyyli
Vaikka OTT (over the top) sweet lolita on nykypäivänä yleisempi sweet lolitan muotisuuntaus japanilaisen Angelic Pretty -vaatemerkin ansiosta, sweet lolitan asukokonaisuus voi siitä huolimatta olla yhtä lailla simppeliä kuin muissakin lolitan alatyyleissä.
Samalla lailla kuin muutkin lolitan alatyylit sweet lolita inspiroituu viktoriaanisen ja edvardiaanisen ajan pukeutumisesta sekä rokokoosta. Se myös noudattaa lolita-asukokonaisuuden tyypillistä anatomiaa. Vaikka sweet lolitassa hameiden helmat ovat useimmiten polvimittaisia, monet brändit tekevät myös lyhyempiä hameita.
Sweet lolitan vaatteet ovat pastellivärisiä tai värikkäitä erotuksena mustaan tai mustavalkoiseen gothic lolitaan, mutta toisinaan sweet lolitassa näkee myös värikkäitä printtejä mustalla pohjalla. Suosituimmat värit ovat vaaleanpunainen ja -sininen. Yleisimpiä printtejä sweet lolitan vaatteissa ovat erilaiset jälkiruuat, marjat, eläimet, kukat, lasten kirjat ja erilaiset fantasian elementit.
Asusteina suosittuja ovat muun muassa söpöt ruseteilla varustetut laukut, pitsikuorrutetut pääkoristeet sekä pitsisomisteiset päivänvarjot.
Günter Behnisch
Günter Behnisch (12. kesäkuuta 1922 Lockwitz, Saksa – 12. heinäkuuta 2010 Stuttgart, Saksa) oli saksalainen arkkitehti. Toisen maailmansodan aikana hänestä tuli yksi Saksan nuorimmista sukellusvenekomentajista. Myöhemmin Behnischistä tuli yksi merkittävimmistä dekonstruktivismia edustavista arkkitehdeistä. Hänen huomattavia projektejaan olivat Münchenin olympiapuisto ja Länsi-Saksan parlamentti Bonnissa.
Lapsuus ja nuoruus
Behnisch syntyi keskimmäisenä kolmesta lapsesta Lockwitzissa Dresdenin lähellä. Hän kävi useita kouluja, koska hänen sosiaalidemokraatti-isänsä pidätettiin, erotettiin ja siirrettiin uudelleen Chemnitziin natsisaksalaisten toimesta.
Vuonna 1939 17-vuotias Behnisch liittyi vapaaehtoisena laivastoon (Kriegsmarine), mikä oli vähemmän työläs vaihtoehto pakolliselle työvoimapalvelulle tai armeijan asevelvollisuudelle. Lopulta hänestä tuli U-veneen upseeri ja hän palveli U-952:ssa. Lokakuussa 1944 hänestä tuli yksi nuorimmista U-veneiden komentajista (U-2337). Toisen maailmansodan lopussa hän luovutti sukellusveneensä briteille ja joutui sotavangiksi Featherstonen linnaan Northumberlandiin, Englantiin.
Behnisch opiskelin alun perin muurariksi ja hän lähti vuonna 1947 opiskelemaan arkkitehtuuria Stuttgartin teknilliseseen yliopistoon.
Ura arkkitehtinä
Yksi hänen merkittävimmistä rakennuksistaan oli Länsi-Saksan pääkaupungin Bonnin uusi parlamentti. Vaikka hän voitti arkkitehtisuunnittelukilpailun jo vuonna 1973, rakentaminen alkoi vasta vuonna 1987 ja rakennus valmistui vuonna 1992.
Behnisch perusti oman arkkitehtitoimiston Stuttgartissa vuonna 1952 ja vuonna 1966 siitä tuli Behnisch & Partner. Vuosina 1967–1987 hän toimi arkkitehtuurin, rakennussuunnittelun ja teollisuusrakennustekniikan professorina Darmstadtin teknisessä yliopistossa.
Hänen poikansa Stefan Behnisch perusti erillisen yrityksen, Behnisch Architektenin vuonna 1989.
Valmistuneet projektit
thumb|Behnischin suunnittelema Münchenin olympiapuisto
Yhdystie 3623
Yhdystie 3623 on vuonna 2019 Vt12 Tillola-Keltti -hankkeen osana valmistunut maantie, joka kulkee Iitin Tillolasta Kouvolan Kivistenmäelle. Tie toimii Valtatie 12:n rinnakkaistienä. Yhdystie 3623 kaksikaistainen asfaltoitu tie, jolla on neljä kiertoliittymää, sekä sille on viitoitettu Lahden ja Kouvolan välinen kävely-, pyöräily- ja maatalousliikenne. Tien nopeusrajoitus on pääasiassa 60 km/h, mutta KymiRingin eritasoliittymän kohdalla se on 50 km/h.
Tie alkaa Tillolassa Suokannantienä Ampumaradantien ja Kymentien (Vt12) risteyksestä, jonka jälkeen tie kääntyy välittömästi Suokannantieltä Niinimäentielle. Kouvolan kaupungin rajalla FinProfilen pylväsaseman kohdalla tie muuttuu nimeltään Miehonkankaaksi. Saavuttaessa Vehkosillantien kiertoliittymään tien nimi vaihtuu Vehkosillantieksi. Juuri ennen KymiRingin koiranluutyyppisen eritasoliittymän ensimmäistä kiertoliittymää tie ylittää Iitin kunnanrajan ja muuttuu nimettömäksi tieksi. Tie alittaa Valtatie 12:n ja tulee eritasoliittymän jälkeen KymiRingin sisääntulotien kiertoliittymään. Anhavaistentien risteyksen kohdalla tien nimi vaihtuu Anhavaistentieksi. Pellontaustantien risteyksessä Kouvolan kaupungin puolella tien nimi vaihtuu Kivistentieksi. Tie päättyy Lahdentien (Vt12) risteykseen juuri ennen Seututien 359 risteystä.
Tulevaisuudessa tietä olisi tarkoitus jatkaa Tillolasta länteen Niinimäentietä pitkin Kausalan suuntaan Vt12 Uusikylä-Tillola -parannushankkeen mukaan sekä itäpäästään uuteen Suviojan eritasoliittymään Vt6 Kouvolan kohdalla -hankkeen mukaisesti.
Luettelo Afrikan saarista
Tämä on luettelo Afrikassa sijaitsevista saarista maittain. Lopussa erillinen luettelo Afrikan itsenäisistä saarista.
Oliivikutoja
Oliivikutoja (Ploceus galbula) on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Heinsuon koulu
Heinsuon koulu on Hollolassa sijaitseva koulu. Siellä toimii 5-9.luokat, eli se on yhtenäiskoulu. Koulu valmistui vuonna 2017 vanhan Hollolan yläasteen paikalle.
500 Greatest Albums of All Time
500 Greatest Albums of All Time on pääartikkeli Rolling Stone -lehden erikoisjulkaisussa marraskuussa 2003. Luettelo pohjautui 273 eri muusikon, musiikkikriitikon ja musiikkialalla toimivien ihmisten lähettämiin luetteloihin, jotka olivat heidän mielestä parhaat albumit. Luettelossa on useaa eri genreä olevia albumeita, kuten pop, rock, metalli, punk, jazz, folk, blues, soul ja hip hop, sekä näiden sekoituksia.
Luettelo julkaistiin myös kirjana vuonna 2005, esipuheen kirjaan oli kirjoittanut Steven Van Zandt. Luettelo poikkesi hieman lehdessä julkaistusta. Siitä oli poistettu muutamia kokoelma-albumeita, joiden joukossa oli muun muassa Robert Johnsonin The Complete Recordings.
Luettelo on herättänyt myös paljon keskustelua. Jim DeRogatis, entinen Rolling Stonen toimittaja, julkaisi kirjan Kill Your Idols: A New Generation of Rock Writers Reconsiders the Classics. Kirjassa useat nuoremmat kriitikot kiistelevät Rolling Stonen valinnoista ja siitä, miksi Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band on valittu parhaaksi albumiksi.
Kuten muutkin Rolling Stonen samantapaiset luettelot koostuvat lähes kokonaan yhdysvaltalaisista ja englantilaisista yhtyeistä. Luetteloon pääsi vain kolme ei-englantilaista albumia: Trans-Europe Express, Buena Vista Social Club ja The Definitive Collection.
Robert P. Griffin
thumb|Robert Paul Griffin Robert Paul Griffin (6. marraskuuta 1923 – 17. huhtikuuta 2015 ) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän syntyi Detroitissa, Michiganissa.
Lakimieheksi valmistunut Griffin istui Michiganista Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1957–1966 ja senaatissa 1966–1979. Hän oli senaatin avustavana vähemmistöjohtajana (Senate Minority Whip) vuosina 1969–1977.
Martta Keski-Nikkola
Keski-Nikkola sai kiekonheitosta SM-pronssia vuosina 1948 ja 1949. Kuulantyönnössä hän oli parhaimmillaan neljäs vuosina 1947 ja 1948.
Ulkoradat
Lähde
Ville Heiskanen
thumb|300px| Heiskanen vastaanottamassa aloitussyöttöä kaudella 2008 Ville Heiskanen (s. 7. toukokuuta 1985) on suomalainen lentopalloilija, joka pelaa kaudella 2015-2016 Pielaveden Sampon riveissä lentopallon mestaruusliigassa. Hän on pelannut urallaan myös VaLePan, Riennon kuin myös MuurLen riveissä.
Ville tunnetaan lähimmässä ystäväpiirissä nimellä Majesteetti.
Ura
Heiskanen aloitti lentopallon harrastamisen tosimielellä vasta 18-vuotiaana; aiemminkin hän oli toki ottanut tuntumaa lajiin. Hän opiskeli vuosina 2001–2003 Kuortaneen urheilulukiossa, josta yleensä saadaan tämän päivän lentopallotähdet Suomesta maailmalle.
Kuortaneelta hänen tiensä vei Joensuun Rientoon, josta kaudeksi 2006-2007 Keski-Savon Pateriin. Paterissa Heiskanen nousi joukkueen runkopelaajaksi nopeasti. Vuonna 2007 Heiskanen teki sopimuksen Vammalan Lentopallon kanssa, tavoitteenaan kehittää itseänsä entistä paremmaksi pelaajaksi huippuseuran avulla. Kausi 2008 oli lopullinen läpimurtokausi Heiskasella, kun hän pääsi VaLePan aloituskuusikkoon, sekä yhdeksi liigan parhaimmista yleispelaajista. Kausi huipentui VaLePan historian toiseen saavutettuun SM-mitaliin, joka oli pronssia. Heiskanen jatkoi edelleen Vammalan Lentopallossa kaudella 2008-2009, mutta tämän jälkeen hän piti välivuoden korkeimmalta sarjatasolta pelatessaan Haukivuoren Kisailijoissa.
Kaudeksi 2011-2012 Heiskanen teki sopimuksen Muuramen Lentopallon kanssa ja palasi Mestaruusliigaan vuoden tauon jälkeen. MuurLen kausi oli seurahistorian paras: Heiskanen teki joukkueensa kanssa historiaa sijoittumalla MuurLen kanssa runkosarjassa peräti neljänneksi. Pudotuspeleissä MuurLe tippui PerPolle jo puolivälierissä.
Tämän jälkeen muutaman ykkössarjassa (Mikkelin passarit) vietetyn vuoden jälkeen Heiskanen palasi liigaan Pielaveden Sampon paidassa.
Muuta
Heiskanen opiskelee liikunnanopettajaksi. Hänen muita harrastuksiaan ovat kalastus ja frisbeegolf.
Joukkueet
2004-2006 Joensuun Riento
2006-2007 Keski-Savon Pateri
2007-2009 Vammalan Lentopallo
2011-2012 Muuramen Lentopallo
2013-2015 Mikkelin Passarit
2015-2016 Pielaveden Sampo
2018-2019 Akaa-Volley
Yhdistynyt demokraattinen puolue (Belize)
Yhdistynyt demokraattinen puolue on Belizen suurin oppositiopuolue. Se on maan ainoa oppositiopuolue, jolla on edustajia maan parlamentissa. Sillä on kahdeksan paikkaa 29:stä. Puolueen tämänhetkinen johtaja on Dean Barrow. Entinen pääministeri Manuel Esquivel oli Yhdistyneestä demokraattisesta puolueesta.
Dxxxa D
Dxxxa D (s. 1971 Katrineholm, Ruotsi) on suomalainen rap-artisti, runoilija ja kuvataiteilija. Hän vietti lapsuutensa Ruotsissa sekä Kemijärvellä ja asuu nykyisin Helsingissä.
Musiikki
Dxxxa D ja Janne Hast muodostavat kokoonpanon Dxxxa D & Hzzzt. Muita Dxxxa D:n yhtyeitä ovat spoken wordia ja freejazzia yhdistävä Dxxxa D ja Nukkehallitus, Dxxxa D and The Boys ja Yliurheilu-Jeff.
Diskografia
Dxxxa D & the Boys
Runous
Dxxxa D:llä on lukuisia runoesiintymisiä esimerkiksi seuraavissa tapahtumissa ja ohjelmissa: Annikin runofestivaali, Kajaanin Runoviikko, Turun kansainväliset kirjamessut, Etno-Espa ja YLE TV1:n Runoraati. Hän kuuluu helsinkiläiseen Helsinki Poetry Connection -kollektiiviin. Hänen runojaan on julkaistu mm. Parnassossa, Helsinki Poetry Connectionin antologiassa. Joonas Rinta-Kanto on kuvittanut hänen runonsa sarjakuvakokoelmaan Tappajamummo ja muita runosarjakuvia (toim. Solja Järvenpää).
Kuvataide
Dxxxa D:n maalauksia ja installaatioita on ollut esillä mm. ARCO Madridissa, Helsinki Photography Biennialissa ja Sorbus-galleriassa.
Vöyrin sotakoulu
200px|thumb|[[Jorma Gallen-Kallelan suunnittelema Vöyrin koulun kurssimerkki.]] Vöyrin Sotakoulu oli itsenäisen Suomen ensimmäinen aliupseerikoulu. Koulu syntyi 26. tammikuuta – 30. toukokuuta 1918 Vimpelin sotakoulun jatkoksi.
Vöyrin sotakoulu koulutti aliupseereita (ryhmänjohtajia) suojeluskunta-armeijaa varten. Koulun ensimmäinen päällikkö oli jääkäriluutnantti Bertel (Perttu) Petrelius (myöh. Pertamo) ja 18. helmikuuta 1918 alkaen jääkärikapteeni Juho Heiskanen. Intendenttinä toimi jääkärivänrikki Ivar Eugéne Hasselblatt, koulun hankintapäällikkönä Johannes Hallvar ja kirjurina jääkäri Viktor Granlund.
Opettajina ja komppanian päällikköinä toimi 22 jääkäriä ja Vimpelin koulun entisiä oppilaita. Koulun noin 1 400 oppilasta olivat eri puolilta maata ja muodostivat 9 komppaniaa ja 2 konekiväärikomppaniaa (KKK).
Vöyrin sotakoulun perinteitä vaalivat myöhemmät Kanta-aliupseerikoulu ja Päällystöopisto.
Breakdance
Breakdance (alkuperäiseltä nimeltään B-Boying) on tanssityyli, joka sai alkunsa 1970-luvun alussa Yhdysvalloissa, New Yorkin Etelä-Bronxissa.
Varhaiset vuodet
B-Boying syntyi, kun jamaikalaissyntyinen DJ Kool Herc mullisti dj-kulttuurin eristämällä ja toistamalla funk-kappaleiden lyömäsoitinkohtia - eli "breaks" - tanssiväelle tanssittavaksi. Breakit olivat selkeitä musiikillisia ohjenuoria tanssijoille, jotka innostuivat Hercin soitannosta niin paljon, että he saattoivat siirtyä tekemään liikkeen tai kaksi lattialle, jotka oli imitoitu muun muassa James Brownin jalkatyöskentelystä, lindy hopista ja vastaavilta afroamerikkalaiseen väestöön vetoavista tanssillisista vaikutteista. Keskeinen vaikuttaja oli myös jengitanssi rocking (uprocking), joka oli nuorisojengien suosima, seisten tapahtuva tanssi, jossa pyrittiin päihittämään vastustaja tanssin liikekielellä. Rocking-vaikutteita ja jalkatyöskentely-intoilijoita yhdistäviä tanssijoita Kool Herc alkoi kutsua nimillä b- (lyhenne sanasta break, beat tai bronx) boys ja b-girls.
Hip hop – 1970-luku
Breakdancesta, rapistä, dj:istä ja graffiti-taiteesta tuli myöhemmin kulttuurinen kollektiivi nimeltä hip hop, jota osaltaan luomassa olleen Africa Bambaataan, entisen jenginuoren ideologisena tavoitteena oli rauhankulttuuri, jossa väkivallan sijaan otettiin mittaa kilpailemalla edellä mainittujen taiteiden saralla. Kilpailullisuus on edelleen merkittävä piirre hip hop -kulttuurissa. Niin sanotuissa battleissa on kyse omien taitojen mittaamisesta, tapahtuipa välienselvittely sitten kilpailuissa tai ringeissä. Juuri ringit, ammattikielellä cypherit, olivat merkittäviä kehitystekijöitä break-piireissä. Ringeissä saavutettiin mainetta ja kunniaa, joten breikkaajan oli erotuttava muista edukseen. Pukeutuminen – joka käsitti ylisuuria 1970-luvun muodin mukaisia silmälaseja, itseräätälöityjä nimivöitä sekä urheilullisia, keskenään värien suhteen sopivia vaatekokonaisuuksia Kangolin ja Adidaksen tapaan – sekä oman tanssityylin kehittely olivat tie henkilökohtaiseen kukoistukseen. Oli siis korostettava omaa persoonallisuuttaan, tyylitajuaan sekä edustettava omaa tanssiryhmäänsä (crew). Omaan tyyliin haettiin vaikutteita erityisesti kung fu -elokuvista, supersankarisarjakuvista sekä valtavirran tansseista, kuten salsasta. 1970-luvun lopussa breikkaamisesta oli tullut astetta dynaamisempaa pyörivien liikkeiden ansiosta, ja tanssijoiden valtavirta alkoi koostua latinoista, jotka eivät arastelleet tanssia myös kaduilla pahvilaatikoiden kannattamina.
150px|left|thumb
Breakdancen paluu – 1990-luku
1990-luvun lopussa b-boying teki kuitenkin näyttävän paluun, kun vuosia salassa taitonsa pitäneet edelläkävijät, kuten esimerkiksi saksalainen Storm, astuivat esiin ja yleisön mielenkiinto alkuperäismuotoaan lähempänä olevaan breakdancea alkoi kasvaa. Kiinnostuksen siivittäjinä toimivat erityisesti kansainväliset breakdance-tapahtumat, kuten Battle of the Year Saksassa sekä Freestyle Session Yhdysvaltain länsirannikolla. Lisäksi näkyvyys musiikkivideoilla, esimerkiksi Run DMC:n ja Suomessa Bomfunk MC’sin videoilla oli hyvää pr:ää b-boyingille. Informaation löytäminen hip hopista, esimerkiksi Internetin välityksellä, oli huomattavasti 1980-lukua helpompaa, joten monelle kiinnostuneelle avautui mahdollisuus tanssin juurien, historian ja kontekstin ymmärtämiseen.
Tietoisuus lajista alkoi levitä kiinnostuksen ohella, joten globaalista b-boying-piireistä alkoi muotoutua yhtenäinen ja itsetiedostava yhteisö. Tätä nykyä b-boying on dynaamisempaa, tanssillisempaa, juuristaan tietoisempaa ja kehitysintoisempaa kuin koskaan aikaisemmin.
Breakdance Suomessa
Suomi on kiinni kehityksessä ja on b-boyingissa tasollisesti maailman kärkikastia. Suomessa järjestetään vuosittain myös useita suuria breakdance-tapahtumia jotka keräävät mukaan lukuisia kansainvälisiä kilpailijoita ja vieraita. Tapahtumia ovat mm. Kuopio Breaks, Nordic Moves sekä vuosina 2006–2009 järjestetty Pohjois-Euroopan suurin breakdance -tapahtuma, Summer Jam. Vuoden 2009 Summer Jam -tapahtumaan osallistuu kilpailijoita 16 eri maasta ja tapahtuman kansainvälisiin vieraisiin lukeutuvat mm. nimekkäiden breakdance ryhmien Rock Steady Crewn ja Zulu Nationin jäseniä. Tapahtuman yhteydessä järjestettiin myös breakdancen Suomenmestaruuskilpailut sekä Sveitsissä vuosittain järjestetyn Circle Kings -tapahtuman ja Isossa-Britanniassa vuosittain järjestettävän UK B-boy Championships -kilpailun Pohjois-Euroopan karsinnat. Summer Jam yhdisti myös pitkästä aikaa yhteen muita hip hopin elementtejä ja tapahtuman yhteydessä nähtiinkin kattava joukko kotimaisia huippu hip hop -artisteja, koti-, ja kansainvälisiä huippu DJ:itä sekä muun muassa maan parhaita graffititaiteilijoita. Viimeisien kymmenen vuoden aikana b-boying on saanut jalansijaa myös suomalaisessa teatterimaailmassa ja nykytanssiesityksissä: Breakdancea hyödyntäviä esityksiä on nähty ahkerasti muun muassa nykytaiteen museon, Kiasma-teatterin tuottamalla URB-festivaalilla Helsingissä.
Breakdance urheilulajina
Kansainvälinen olympiakomitea (KOK) ilmoitti joulukuussa 2020 että breakdance on hyväksytty olympialajiksi, ensimmäisen kerran Pariisin olympialaisiin vuonna 2024.
Amanda Michalka
Amanda Joy ”AJ” Michalka (s. 10. huhtikuuta 1991 Torrance, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hän oli katalogimalli ennen näyttelijänuraansa, mutta parhaiten hänet tunnetaan jäsenenä tyttöduossa Aly & AJ, hänen vanhemman siskonsa Alyson Michalkan kanssa. 8. heinäkuuta 2009 duo vaihtoi nimekseen 78violet.
Varhainen elämä
Amanda Michalka syntyi Torrancessa, Kaliforniassa vuonna 1991. Hänen vanhempansa ovat Mark ja Carrie Michalka. Amanda ja hänen isosiskonsa Aly kasvoivat Seattlessa, Washingtonissa. Molemmat siskokset kiinnostuivat musiikista ja näyttelemisestä jo varhaisessa iässä. Heidän äitinsä on myös muusikko. Amanda alkoi soittaa pianoa kuusivuotiaana ja kitaraa varhaisteini-iässä. Hän on myös näytellyt viisivuotiaasta lähtien ja esiintyi aluksi pääosin kirkkonäytelmissä yhdessä siskonsa kanssa. Heidät molemmat kasvatettiin kristinuskoon. Michalka asuu nykyään perheineen Kaliforniassa.
Ura
Michalka soittaa useita instrumentteja, kuten akustista kitaraa, sähkökitaraa, pianoa ja bongoja. Hän esiintyi katalogikuvissa nuorena ja debytoi näyttelijänä vuonna 2002 tv-sarjassa Passions. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli Disney Channelin Cow Belles (2006), jossa näyttelee myös hänen siskonsa. Michalka on jatkanut näyttelemistä elokuvissa ja televisiossa musiikin ohessa.
Michalka muodostaa siskonsa Alyn kanssa duon nimeltä Aly & AJ, joka tunnetaan nykyään nimellä 78violet. He ovat julkaisseet kaksi studioalbumia sekä yhden joulualbumin.
Classic lolita
pienoiskuva|Classic lolita Classic lolita on lolita-muodin alatyyli ja saanut eniten vaikutteita edvardiaanisen, rokokoon ja viktoriaanisen ajan vaatteista, ja näin ollen on muista lolitan alatyyleistä eleganteimmasta päästä. Vaikutelma on enemmän elegantin nuoren neidin kuin pikkutytön niin kuin yleensä sweet lolitassa. Classic lolita oli aiemmin huomattavasti harvinaisempi tyyli kuin gothic- tai sweet lolita, mutta nykyään tyyliä pidetään toiseksi suosituimpana heti sweet lolitan jälkeen. Tunnettuja classic lolita -brändejä ovat muun muassa Victorian Maiden, Mary Magdalene ja Innocent World.
Tyyli
Tyylissä suositaan usein hillittyjä ja murrettuja värejä, kuten roosaa ja luonnonvalkoista, sekä ruskeaa, mustaa, viininpunaista, laivastonsinistä ja tummanvihreää. Printeissä yleisimpiä kuvioita ovat kukkakuviot ja muut ornamentit, mutta myös eläimet, vanhanaikaiset lelut, hedelmät ja marjat ovat tyypillisiä. Röyhelöä ja pitsiäkin on vähemmän, koska classic lolitassa vähemmän on enemmän.
Classic lolitan asukokonaisuuteen kuuluvat lolita-asun perusteet kuten mekko/hame, paita/bolero ja yleensä muita lolitan alatyylejä hienostuneemmat hiuskoristeet, kuten vaikka kukat, hillityt rusettipannat, bonnetit ja erilaiset hatut. Kengät ovat yleensä korolliset, mutta paljon siromman ja elegantimman näköiset kuin esimerkiksi sweet lolitassa.
Classic lolita -mekkojen siluetti myötäilee perinteistä kaavaa, mutta usein "cupcake"-linjasen lisäksi nähdään myös A-linjaisia mekkoja. Mekkojen/hameiden helman mitta poikkeaa muista alatyyleistä siten, että se saattaa ulottua jopa yli polvien. Näkyviä ja räikeitä koruja, kenkiä ja laukkuja on vähän, sukat ovat useimmiten sukkahousut tai ylipolvensukat ja paitapusero voidaan korvata elegantilla bolerolla.
Viitakutoja
Viitakutoja (Ploceus taeniopterus) on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Timo Pärssinen
Timo Pärssinen (s. 19. tammikuuta 1977 Lohjan mlk) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Hänet tunnetaan varsinkin niin sanotun "Teletappi-ketjun" hyökkääjänä Jukka Hentusen ja Niko Kapasen kanssa. Pärssinen pelasi tässä ketjussa sekä seurajoukkueessaan HPK:ssa että Suomen maajoukkueessa.
Seurajoukkueissa
Pärssinen pelasi ensimmäisen SM-liigaottelunsa TuTossa kaudella 1994–1995. Hän teki kauden ainoaksi jääneessä liigaottelussaan maalin. Seuraavallakin kaudella 1995–1996 Pärssinen pelasi pääasiallisesti A-junioreiden I-divisioonassa TuTon riveissä, saavuttaen 33 tehopistettä 14 pelaamassaan ottelussa. Kyseisellä kaudella hän pelasi kuusi SM-liigaottelua. Kaudella 1996–1997 Pärssinen pelasi täyden kauden TuTon edustusjoukkueessa, joka pelasi kauden I-divisioonassa. Tehopisteitä hänelle kertyi 39 pelissä 50. Kaudeksi 1997–1998 Pärssinen siirtyi I-divisioonassa pelanneeseen Kokkolan Hermekseen. Kyseisellä kaudella Pärssinen keräsi 41 ottelussa 60 tehopistettä.
Yhdistynyt kansanpuolue (Belize)
Yhdistynyt kansanpuolue on Belizeä johtava kristillisdemokraattinen puolue. Vuoden 2003 parlamenttivaaleissa puolue voitti 22 paikkaa 29:stä. Nyt sillä on 21 paikkaa, sillä se menetti yhden paikan Yhdistynelle demokraattiselle puolueelle täytevaalissa, kun yksi edustajista kuoli. Belizen hallitusta johtaa pääministeri Said Musa.
Timo Pärssinen
Seurajoukkueissa
Kaudella 1998–1999 Pärssinen pelasi HPK:n riveissä keräten 46 ottelussa 39 tehopistettä. Hänet valittiin vuoden tulokkaaksi. Kaudet 1999–2000 ja 2000–2001 Pärssinen jatkoi HPK:ssa. Kolmen HPK-kauden aikana Pärssinen keräsi yhteensä 153 runkosarjaottelussa tehot 58+82=140. Hän voitti HPK:n riveissä pronssia vuosina 1999 ja 2000.
Yhdistynyt kansanpuolue (Belize)
Puolue hallitsi Belizeä itsenäistymisestä vuonna 1981 vuoteen 1984, sitten vuodesta 1989 vuoteen 1993 ja taas vuodesta 1998 eteenpäin. Puolueen perusti vuonna 1950 George Cadle Price, joka oli pääministerinä puolueen kaksi ensimmäistä hallintokautta.
Timo Pärssinen
Seurajoukkueissa
Lyhyeksi jääneen NHL-uran jälkeen Pärssinen palasi SM-liigaan kaudeksi 2002–2003, tällä kertaa HIFK:n riveihin. 55 ottelussa hyökkääjä teki 47 tehopistettä. Kaudella 2003–2004 Pärssinen saavutti 56 pelissä 62 tehopistettä, jotka oikeuttivat hänet runkosarjan pistepörssin voittoon ja Kultainen kypärä -palkintoon. Loukkaantumisten sävyttämällä kaudella 2004–2005 hän tuotti HIFK:lle 34 ottelussa 18 tehopistettä.
Kauden 2005–2006 Pärssinen edusti Sveitsiläistä EV Zugia, jossa hän teki 43 ottelussa tehot 13+12=25. Tämän jälkeen hän siirtyi kuudeksi kaudeksi Ruotsin Elitserienissä pelanneeseen Timrå IK:iin. Pelattuaan seitsemän vuotta ulkomailla Pärssinen palasi SM-liigaan kaudella 2012–2013, kaksivuotisella sopimuksella Lahden Pelicansin kanssa.
Uransa viimeiseksi jääneen kauden 2014–2015 Pärssinen edusti Mestiksessä pelannutta kasvattajaseuraansa TuTo Hockeytä.
Maajoukkueessa
Maajoukkueessa Pärssinen on ollut mukana maailmanmestaruuskilpailuissa viisi kertaa, 2001, 2002, 2004, 2005 ja 2007. Pärssinen oli vuoden 2002 kisojen tehokkain suomalainen ja pistepörssin kuudes tehoin 3+5=8. Yhteensä Pärssinen on tehnyt pelaamissaan 41 MM-kisapelissään tehot 9+18=27. Maajoukkueessa Pärssinen on pelannut numeroilla 26, 29 ja 27.
Saavutukset
Pärssinen voitti SM-liigan Vuoden tulokas -palkinnon pelatessaan HPK:n riveissä kaudella 1998–1999. Hän voitti SM-liigan runkosarjan maali- ja pistepörssin kaudella 2003–2004 HIFK:ssa. Lisäksi hänet valittiin SM-liigan kuukauden pelaajaksi marraskuussa 2003. Saman kauden päätteeksi Pärssinen valittiin SM-liigan tähdistöön ja palkittiin kultaisella kypärällä, joka jaetaan liigan pelaajien äänestämälle kauden parhaalle pelaajalle.
Pärssisellä on kaksi hopeamitalia jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuista (2001 ja 2007)
Muuta
Pärssisen pojat Juuso (s.2001) ja Jiri (s.2002) pelaavat myös jääkiekkoa. Jiri pelaa kaudella 2020–2021 Tapparan ja Juuso Turun Palloseuran organisaatiossa. Nashville Predators varasi Juuson vuoden 2019 NHL-draftin 7. kierroksella.
José Freire Falcão
thumb|right|José Freire Falcão José Freire Falcão (23. lokakuuta 1925 – 26. syyskuuta 2021 ) oli brasilialainen kirkonmies. Hän sai pappisvihkimyksensä 19. kesäkuuta 1949 ja toimi Brasílian hiippakunnan arkkipiispana vuosina 1984–2004.
Vapaa Inkeri
Vapaa Inkeri on Inkerissä toimiva separatistinen ryhmittymä, joka yrittää perustaa Pietarin ja Leningradin alueelle autonomisen Inkerin tasavallan, joka voisi tarvittaessa itsenäistyä.
José Freire Falcão
28. kesäkuuta 1988 kardinaaliksi nimitetty Falcão osallistui uuden paavin valintaan keväällä 2005. 170px|pienoiskuva|vasen
Timo Pärssinen
Muuta
Pärssinen jäi kiinni rattijuopumuksesta juhannuksena 2023 Turussa. Hän sai teostaan rangaistuksena 80 päiväsakkoa ja 40 euron suuruisen rikosuhrimaksun, yhteensä 3 160 euroa.
Vapaa Inkeri
Inkerin liiton puheenjohtaja Wladimir Kokon mukaan Vapaa Inkeri -järjestöllä ei ole yhteyttä suomalaistaustaisiin inkeriläisiin.
Elmo (romaani)
Elmo on kirjailija Juhani Peltosen kirjoittama romaani, jonka nimihenkilö on Elmo, kaikkien aikojen paras urheilija. Hahmo esiintyi ensin Peltosen radiokuunnelmissa Elmo, urheilija (1977) ja Elmo - muu maailma (1978). Kuunnelmien ja romaanin pohjalta tehtiin myös Pekka Milonoffin ja Titta Karakorven käsikirjoittama ja Pekka Milonoffin ohjaama tv-elokuva Muistoja Elmosta (1981). Elokuvassa Elmoa esitti Sulevi Peltola.
Romaanin juoni
Elmo syntyy Kainalniemen kylään, joka kasvaa hänen elinaikanaan pienestä maalaiskylästä "betonigeometristen konstruktioiden tuonelaksi" (ja jonka esikuvana on Peltosen kotikylä, Vantaan Korso). Jo hänen ristiäisissään ukki ennustaa Elmosta tulevan suurmiehen. Elmo on levoton sielu, joka lähtee 15-vuotiaana merille rakastuttuaan onnettomasti naapurintyttö Aliisaan.
Elmon palattua Kainalniemelle hänen ystävänsä Reijo "Rymy" Petkelström alkaa valmentaa hänestä huippu-urheilijaa. Elmosta tulee maailman paras urheilija, joka kahmii itselleen kymmeniä kultamitaleita Andien talvikisoissa ja Derwangan jättiläiskisoissa. Andeilla Elmo voittaa 50 kilometrin hiihdon, vaikka ottaa torkut kesken kisan. Derwangassa hän tekee sadan metrin juoksussa maailmanennätyksen (9,72), vaikka kaatuu 30 metrin kohdalla. Lopulta Elmo voittaa käytännössä yksin muun maailman parhaista jalkapalloilijoista kootun joukkueen ottelussa "Elmo - muu maailma". Hurmioituneet radioselostajat Immo ja Lyly välittävät Elmon sankariteot maailmalle.
Urheilumenestys on kuitenkin Elmolle toisarvoinen asia. Hän on vaatimaton, hiljainen ja synkkämielinen mies, joka pitää ortodoksisista kirkoista. Lehdistötilaisuuksissa hänen mielipuheenaiheensa on omenanviljely. Derwangassa hän karkaa kesken kisojen ystävänsä urheilija Endre Kissin kanssa tapaamaan tämän unkarilaisia tuttavia, mutta korvaa tämän palattuaan kisoihin heittämällä keihästä 106,79 metriä. Elmo liittyy pasifisteihin ja ateistisiin ortodokseihin eikä missään nimessä halua kuulla voittonsa kunniaksi Porilaisten marssia vaan virren Maan korvessa kulkevi lapsosen tie lapsikuoron laulamana.
Lopulta Elmo menee naimisiin nuoruudenrakastettunsa Aliisan kanssa ja saa Tapio-nimisen pojan hänen kanssaan. Aliisan ja Elmon suhde päättyy traagisesti lyhyen onnellisen ajan jälkeen Aliisan kuolemaan. Elmo vannoo vievänsä Aliisan uudelleen vihille Lyyran tähdistössä. Sirkustykki ampuu Elmon taivaalle eikä häntä sen jälkeen nähdä maan päällä.
Kannabinoidireseptori
Kannabinoidireseptorit ovat G-proteiinikytkentäisiä reseptoreita, joita on vain selkärankaisilla. Ihmisillä ja muilla nisäkkäillä näitä reseptoreita ovat kannabinoidireseptori 1 eli CB1 ja kannabinoidireseptori 2 eli CB2. Nisäkkäillä näihin reseptoreihin sitoutuvat sisäsyntyiset välittäjäaineet eli endokannabinoidit ovat anandamidi ja 2-arakidonyyliglyseroli eli 2-AG. CB1- ja CB2-reseptorien lisäksi kannabinoidireseptoreita saattaa olla enemmän, mutta mitään niistä ei ole virallisesti luokiteltu kannabinoidireseptoreiksi ainakaan vuoden 2021 helmikuuhun mennessä.
CB1- ja CB2-reseptoreihin sitoutuvat myös monet ulkosyntyiset aineet, joista osaa käytetään päihteinä tai lääkkeinä. Esimerkki lääkkeenä ja päihteenä käytetystä aineesta on kannabiksessa oleva tetrahydrokannabinoli eli THC. THC päihdyttää ja saa aikaan osan lääkinnällisistä vaikutuksistaan sitoutumalla CB1-reseptoreihin niitä aktivoivana agonistina. Osaa muista tunnetuista agonisteita käytetään muuntohuumeina, joita sanotaan synteettisiksi kannabinoideiksi. Myös CB1- ja CB2-antagonisteja ja käänteisagonisteja on olemassa.
Ihmisillä CB1-reseptoreita on monissa kehon osissa. Hermostossa endokannabinoidit vähentävät CB1-reseptoreita sisältävissä synapseissa muiden välittäjäaineiden eritystä vaikuttaen siten muun muassa muistiin, ruokahaluun ja kipuaistiin. Muualla kehossa reseptorit vaikuttavat esimerkiksi ruuansulatukseen ja verenkiertoon. CB2-reseptoreita on vähemmän hermostossa, jossa niillä on silti tärkeitä rooleja. CB2-reseptoreita on eniten immuunijärjestelmän soluissa, joissa ne vaikuttavat esimerkiksi tulehdusreaktioihin, herkkyyteen saada jokin tartuntatauti ja joidenkin autoimmuunisairauksien kehityskulkuun.
CB1- ja CB2-reseptoreilla on useita reseptorialatyyppejä, jotka muodostuvat silmukoitumisen kautta.
Historia
CB1-reseptori kloonattiin ensi kerran 1990. 1992 anandamidin havaittiin olevan CB1-reseptoriin sitoutuva sisäsyntyinen ligandi. 1993 kloonattiin CB2-reseptori. 1995 2-arakidonyyliglyserolin havaittiin toimivan CB1- ja CB2-reseptorien sisäsyntyisenä ligandina.
Geenit
Ihmisillä CB1-reseptorin geeni on CNR1. Se on kromosomissa 6 kohdassa 6q14-q15. Siinä on 4 eksonia, jotka koodaavat 472:ta aminohappoa. Eksonien silmukoituminen tuottaa 5 vaihtoehtoista reseptorimuotoa, jotka ovat CB1A, CB1B, CB1C, CB1D ja CB1E. Yli 1 %:lla väestöstä geenissä CNR1 on yhden emäksen mutaatio. Näitä mutaatioita tunnetaan ainakin 135.
Ihmisten CB2-reseptorin geeni on CNR2. Se on kromosomissa 1 kohdassa 1p34-p35. Siinä on 4 eksonia, jotka koodaavat 360:tä aminohappoa. Eksonien silmukoituminen tuottaa 2 alatyyppiä reseptorille. Tyypit ovat CB2A ja CB2B. CB2A muodostuu eksoneista 1, 2 ja 4. CB2B muodostuu eksoneista 3 ja 4. Yli 1 %:lla väestöstä geenissä CNR2 on yhden emäksen mutaatio. Näitä mutaatioita tunnetaan ainakin 100.
Rakenne
350px|pienoiskuva|Kannabinoidireseptorien rakenne kaavakuvana. Pallot esittävät yksittäisiä peptidiketjun [[aminohappoja. Kuvassa näkyy 7 solukalvon (harmaa alue) läpäisevää α-kierrettä. Sininen: CB1. Vihreä: CB2.]] Ihmisillä CB1- ja CB2-reseptorit ovat A tyypin G-proteiinikytkentäisiä reseptoreita. Niissä on siis solunulkoinen N-terminaali, 7 solukalvon läpäisevää α-kierrettä ja solunsisäinen C-terminaali. Kierteet ovat kerääntyneet kimpuksi, joiden väliin reseptorien luontaiset ligandit eli endokannabinoidit sitoutuvat vaikuttaen siten reseptorin välittämiin viesteihin.
Yleistä
Ihmisillä kannabinoidireseptorit ovat pääosin solukalvoilla. Niitä on muun muassa myös mitokondrioissa ja lysosomeissa, joissa niiden toiminnot ovat osin erilaisia kuin solukalvoilla.
Hermostossa CB1-reseptoreita on synapsia edeltävien eli presynaptisten hermosolujen solukalvoilla. Soluilta välittyy sanan "presynaptinen" määritelmän mukaan viesti välittäjäaineiden muodossa synapsin kautta toiselle synapsin jälkeiselle eli postsynaptiselle hermosolulle. Postsynaptinen solu voi tuottaa 2-arakidonyyliglyserolia (2-AG), joka on ihmisaivoissa normaalitilanteessa noin 1000-kertaa yleisempi endokannabinoidi kuin anandamidi. 2-AG:tä vapautuu ja sitoutuu aktivoivasti presynaptisen solun kannabinoidireseptoreihin. Kukin reseptori välittää viestin, joka heikentää synapsin toimintaa estäen välittäjäaineiden, kuten glutamaatin ja GABA:n, vapautumista synapsiin. Näin on muodostunut eräänlainen negatiivinen takaisinkytkentä, jota sanotaan tässä ja muissakin vastaavissa biologisissa kytkennöissä retrogradiseksi signaloinniksi. Nisäkkäillä anandamidia on vain vähän aivojen ulkopuolella ja 2-AG:tä on näissä muissa kudoksissa suhteessa enemmän.
Hermosto
Ihmisillä keskushermostossa on paljon enemmän CB1-reseptoreita kuin CB2-reseptoreita. Aivoissa molemmat reseptorit vaikuttavat muun muassa oppimiseen, muistiin, koordinaatiokykyyn, mielialaan ja ruokahaluun. CB1-reseptorien vaikutukset glutamaatin eritykseen estävät eksitotoksisuutta. CB1-reseptoreita on ääreishermostossa, jossa niitä on lähinnä tahdosta riippumattomassa hermostossa. Tässä hermoston osassa CB1-reseptorit vaikuttavat muun muassa kipuaistiin.
Immuunijärjestelmä
Ihmisillä CB2-reseptoreita on lähinnä immuunijärjestelmän soluissa, joissa niiden roolit tunnetaan parhaiten. Ihmisillä niitä on eniten B-soluissa. Toiseksi eniten niitä on NK-soluissa ja makrofageissa. Reseptoreita on vähemmässä määrin myös muuallakin kehossa. CB2-reseptorit säätelevät osaltaan immuunipuolustusta vaikuttaen siten tulehdusreaktioihin. Reseptorien aktivointi agonistien vaikutuksesta heikentää immuunipuolustusta ja lisää siksi kannabista säännöllisesti käyttävien riskiä saada jokin infektio.
Muut
CB1-reseptoreita on ihmisillä ruuansulatuselimistön hermostossa ja ohutsuolen limakalvojen hermosoluihin kuulumattomissa soluissa, kuten enterosyyteissä. Nämä vaikuttavat tiettyjen hormonien, välittäjäaineiden ja ruuansulatusnesteiden eritykseen sekä suoliston tyhjentymistä edistävään supisteluun. Maksassa CB1-reseptorien pitoisuus on normaalisti pieni, mutta sairauksissa niiden määrä kasvaa. Reseptorien määrän kasvu pahentaa maksan insuliiniresistenssiä, arpeutumista ja rasvoittumista. Verenkierrossa CB1-reseptorit vaikuttavat verisuonten laajentumiseen ja sydämen supistumiseen.
Sisäsyntyiset agonistit
Ihmisten keskeisimpiä kannabinoidireseptoreihin sitoutuvia sisäsyntyisiä aineita eli endokannabinoideja ovat anandamidi ja 2-arakidonyyliglyseroli (2-AG). Anandamidi sitoutuu osittaisagonistina CB1-reseptoreihin, muttei CB2-reseptoreihin. 2-AG taas on CB1- ja CB2-reseptorien täysagonisti.
Soluissa NAPE-selektiivinen fosfolipaasi D (NAPE-PLD) on entsyymi, joka muodostaa N-asyylifosfatidyylietanoliamiinista (NAPE) anandamidia. Entsyymit diasyyliglyserolilipaasi α (DAGLα) tai β (DAGLβ) muodostavat diasyyliglyserolista 2-AG:tä. Aikuisen ihmisen aivoissa DAGLα vastaa pääosasta 2-AG:n tuotosta.
Rasvahappoamidihydrolaasi (FAAH) on entsyymi, joka hajottaa anandamidia arakidonihapoksi ja etanoliamiiniksi. Monoasyyliglyserolilipaasi (MAGL) hajottaa 2-AG:tä arakidonihapoksi ja glyseroliksi. Anandamidin ja 2-AG:n hajotukseen voi osallistua myös muitakin entsyymeitä, kuten syklo-oksigenaasi 2 (COX2) ja tietyt lipoksigenaasit.
Ulkoiset agonistit
Käänteisagonisteihin kuulumattomia CB1-agonisteja käytetään maailmanlaajuisesti päihteinä. CB1-agonismi välittää aineiden päihdyttävät vaikutukset. Monet näistä päihteistä ovat myös merkittävissä määrin CB2-agonisteja, mutta yksinomainen CB2-agonismi ei aiheuta päihtymistä.
Agonisteista tunnetuin on kannabiksessa oleva Δ9-tetrahydrokannabinoli (THC). THC vastaa pääosin kannabiksen päihdyttävästä vaikutuksesta, vaikka kannabiksessa on muitakin päihdyttäviä kannabinoideja. Tutkimuskäyttöön kehitettyjen keinotekoisten eli synteettisten kannabinoidien käyttö alkoi yleistymään maailmalla vuosina 2004–2007 laillisina korvikkeina eri maissa kielletylle THC:lle sekä mahdollisena kiertokeinona vain THC:n havaitseville huumetesteille. Sittemmin eri maissa tiettyjen synteettisten kannabinoidien luokittelu laittomiksi päihteiksi on johtanut uusien keinotekoisten kannabinoidien kehitykseen. Osa näistä aineista on kehitetty muuntohuumeiksi, sillä niitä ei ole kuvailtu tieteellisessä kirjallisuudessa ennen niiden päätymistä päihdemarkkinoille.
CB1- ja CB2-agonisteja käytetään myös lääkkeinä tietyissä maissa. Esimerkiksi USA:ssa synteettistä THC:tä on käytetty lääkkeenä vuodesta 1986 asti nimellä dronabinoli. Nimestä "dronabinoli" huolimatta aine on kannabiksen THC:n kanssa rakennekaavaltaan identtinen. USA:ssa dronabinolia voidaan käyttää lievittämään syövän solunsalpaajahoidon sivuvaikutuksia, kuten kipua ja pahoinvointia. Se voi myös lisätä ruokahalua. Edeltävät vaikutukset välittyvät kannabinoidireseptorien kautta. Myös tiettyjä synteettisiä kannabinoideja käytetään lääkkeinä, joista esimerkki on nabiloni.
Alla olevaan taulukkoon on listattu joitakin CB1- tai CB2-agonisteja, muttei kaikkia tunnettuja agonisteja. Taulukon affiniteetit ovat yksiköissä nanomoolia per litra (nM). Mitä pienempi inhibitiovakion Ki (eli dissosiaatiovakion) arvo on, sitä voimakkaammin aine sitoutuu CB1- tai CB2-reseptoriin. Sitoutuminen voi aktivoida reseptorin. Myös mahdolliset keskivirheet (±) on esitetty.