cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Polymeeri
Biologinen synteesi
Kaikki eliöt pystyvät syntetisoimaan polymeerejä, rakentamalla niitä ribosomeissa aminohapoista, jolloin tuotteena muodostuvat polymeerit ovat proteiineja [4]. Tätä kutsutaan proteiinisynteesiksi [4]. Proteinisynteesi on monimutkainen prosessi, jossa DNA:n sisältämä informaatio tulkitaan aminohappojen järjestykseksi, jotka yhdistettäessä muodostaa proteiinin [4]. Aminohapot liitetään toisiinsa ribosomissa peptidisidoksilla [4]. Huomattavaa on, että kaikkia proteiineja ei luokitella polymeereiksi, mikäli niiden aminohapot eivät ole toistuvia.
Zenonin paradoksit
Nuoli
Eino Kailan mukaan liikkeen paradoksit eivät ratkea millään kuvaustavalla, jossa liike (tai aika) hajotetaan osiin eli siirtymiseksi kohdasta A kohtaan B, koska tällöin liikkeen ”liikkuminen” kadotetaan, emmekä pysty kuvaamaan pisteiden välillä tapahtuvaa siirtymistä, koska niiden välille voidaan aina kuvitella uusi piste. Kailan mukaan liike ei ole varsinaisesti siirtymistä pisteestä toiseen, eikä aika ole siirtymistä hetkestä toiseen vaan molemmat ovat katkeamattomia kontinuumeja eli jatkumoita (Valitut teokset, 1). Vasta pysähtyessään voidaan todeta mihin pisteeseen liike päättyi.
Polymeeri
Käyttökohteet
Varsinkin synteettisiä polymeerejä käytetään nykypäivänä laajalti. Muovit ja kumit ovat esimerkkejä polymeereistä [5]. Polymeerien käyttö on hyvin yleistä, niiden edullisten kustannusten ja erinomaisen korroosion sietokykynsä ansioista. Polymeerejä käytetään lähes kaikessa, kuten vaatteissa, elektronisissa komponenteissa, käyttötavaroissa, renkaissa, maaleissa yms.
Zenonin paradoksit
Nuoli
Aristoteles kuvasi aikanaan ajan luonnetta sanomalla sen olevan kahden asian tilan välisen muutoksen kesto. Nuoliparadoksissa aikaa ja tapahtumista ajatellaan kahtena erillisenä vaikutuksena, vaikka sen sijaan olisi luontevaa ajatella ne erillisiksi vain tulkinnan kannalta, mutta reaalisesti samoiksi asioiksi. Ne näet ehdollistavat toisensa. Toisin sanoen ei ole tapahtumaa ilman aikaa, eikä aikaa ilman tapahtumaa.
Polymeeri
Käyttökohteet
Polymeerejä käytetään hyvin usein myös komposiittien valmistamisessa. Muovit sopivat komposiitteihin usein niiden keveyden ansiosta, jolloin pysytään valmistamaan kevyttä ja kestävää materiaalia, lisäämällä muoviin esimerkiksi lasi- tai hiilikuitua. Muovikomposiiteissa ilmenee myös täyte-, lisä- ja runkomateriaaleja, joilla saadaan komposiitille halutut ominaisuudet. Näitä ominaisuuksia ovat yleensä keveyden ja lujuuden lisäksi pitkäaikaiskestävyys, antimagneettisuus ja hyvät eristysominaisuudet. [6]
Linja 14 (Pariisin metro)
Paris Métro Ligne 14 (linja 14) on uusin Pariisin metron linjoista. Se kulkee Mairie de Saint-Ouenin asemalta Gare de Lyonin kautta Olympiadesiin. Se on Pariisin metron ensimmäinen automatisoitu (kuljettajaton) linja. Linjaan 14 asennettiin myös Pariisin metron ensimmäiset automaattiset laituriovet lisäämään laiturilla olevien turvallisuutta. Ennen linjan avaamista se tunnettiin työnimellä Météor, Métro Est-Ouest Rapide.
Polymeeri
Rakenne
Polymeerimateriaalin rakennetta voidaan kuvata eri mittaluokissa, alle nanometrin tarkkuudesta makroskooppiseen tarkkuuteen asti. Lähtökohtana rakenteen kuvauksen on kuitenkin tunnistaa sen monomeereistä koostuvat rakenneosat. Mikrorakenne (eli konfiguraatio) määrää polymeerin mahdollisuuden muodostaa faaseja esimerkiksi kiteytymisen, lasisiirtymän tai mikrofaasierotuksen kautta.[7] Näillä ominaisuuksilla on tärkeä rooli polymeerin fysikaalisten ja kemiallisten ominaisuuksien määrittämisessä ja siinä, missä teollisuuden aloilla niitä voidaan esimerkiksi hyödyntää.
Zenonin paradoksit
Stadion
Stadion-paradoksi koskee ”yhtä suuria kappaleita, jotka liikkuvat stadionilla yhtä suurien kappaleiden ohi vastakkaisista suunnista yhtä suurella nopeudella”, ja sen mukaan ”puolet ajasta on yhtä pitkä kuin kaksinkertainen aika”.
Linja 14 (Pariisin metro)
Linjan 14 kalustona on 5-vaunuisia, kumipyöräisiä, täysautomatisoituja MP 89 CA-runkoja. Ennen nykyisen linjan 14 avaamista Pariisin metrossa oli aikoinaan ollut toinen linja 14, mutta se oli liitetty linjaan 13 jo 1970-luvulla.
Zenonin paradoksit
Stadion
Kuvitellaan, että kappale A pysyy paikallaan, ja kappaleet B ja C liikkuvat vastakkaisiin suuntiin (B oikealle ja C vasemmalle), kumpikin yhden kappaleen osan verran suhteessa kappaleeseen A. Kappaleen A suhteen kappaleet B ja C liikkuvat lyhimmässä mahdollisessa ajassa kumpikin yhden kappaleen osan verran, mutta toisiinsa nähden ne liikkuvat kaksi kappaleen osaa.
Polymeeri
Rakenne
Polymeereillä on olemassa rakenteiden hierarkia, jossa jokainen vaihe muodostaa perustan seuraavalle. Polymeerin rakennetta voidaan kuvata eri tasoilla, mukaan lukien primäärinen, sekundäärinen, tertiäärinen ja kvaternäärinen rakenne. Primäärinen rakenne viittaa monomeerien järjestykseen ja sidostyyppeihin, kun taas sekundaarinen rakenne viittaa paikalliseen taittumiseen tai kiertymiseen. Sekundäärisen rakenteen perustana on sen vahvat sekundääriset sidokset, joiden myötä lämpötilaa nostaessa polymeeri hajoaa muovautumisen sijasta. Tertiäärinen rakenne viittaa polymeriketjujen kolmiulotteiseen järjestykseen tilassa, ja kvaternäärinen rakenne viittaa useiden polymeriketjujen järjestelyyn suuremmassa rakenteessa. [8]
Zenonin paradoksit
Stadion
B→-- A --←C
Linja 14 (Pariisin metro)
Historia
Linjaa 14 suunniteltaessa siinä oli tarpeina mm. helpottaa RER-linja A:n ylikuormitusta Pariisin sisäisellä osuudella. Ranskan hallitus aloitti projektin vuonna 1989. Tunnelit kaivettiin vuosien 1993 ja 1995 välillä. Se avattiin vuonna 1998.
Zenonin paradoksit
Moneutta vastaan suunnatut paradoksit
Zenon esitti myös kolme argumenttia moneuden käsitettä vastaan. Nämä tunnetaan Platonin (Parmenides) ja Simplikioksen (Kommentaari Aristoteleen Fysiikkaan) kautta.
Polymeeri
Rakenne
Polymeeri, joka koostuu vain yhdentyyppisistä monomeereistä on homopolymeeri. Jos polymeeri sisältää kahta tai useampaa erilaista monomeeriä, kutsutaan sitä kopopolymeeriksi. Polymeerien rakenne ilmaistaan piirtämällä toistuva rakenneosa ilmoitetaan hakasulkeiden sisään ja kirjain n ilmoittaa, kuinka monta kyseistä rakenneosaa polymeerissä on.
Linja 14 (Pariisin metro)
Historia
Linja 14 käsitti avautuessaan muitakin uutuuksia Pariisin metrossa kuin automaattiset junat. Niitä olivat mm. kaikilla asemilla bitumittomat lattiat (sen sijaan kiveä tms.) ja automaattisesti avautuvat ja sulkeutuvat laituriovet.
Zenonin paradoksit
Samanlaisuus ja erilaisuus
Samanlaisuutta ja erilaisuutta koskevan argumentin mukaan jos on olemassa monia asioita, niiden täytyy olla sekä samanlaisia että erilaisia keskenään, mikä on ristiriitaista. Argumentista ja sen perusteluista ei kuitenkaan tiedetä mitään muuta.
Linja 14 (Pariisin metro)
Tulevaisuus
Linjaa 14 on suunniteltu jatkettavan etelässä Olympiadesista Maison Blancheen, joka on linjan 7 asema. Suunnitelmia on myös linjan jatkamiseksi pohjoiseen St-Lazaresta linjan 13 luoteisen haaran asemalle Porte de Clichy ja pohjoisen haaran asemalle Mairie de St-Ouen.
Polymeeri
Rakenne
Jos kaikki yhdisteen monomeerit ovat samanlaisia, polymeeri on isotaktinen, mutta jos polymeeri koostuu stereorakenteeltaan vuorottelevista monomeereista, se on syndiotaktinen. Jos stereorakenteeltaan erilaisilla monomeereilla ei ole järjestystä, polymeeri on ataktinen. Tässä radikaalipolymeroinnissa käytetään usein nimityksiä head to tail, head to head, tail to tail ja tail to head, jotka näkyvät kuvassa (2). Kuvassa (2) on kuvattu monomeerien insertioita, kun insertion aiheuttajana on radikaali-initaattori. [7]
Klondiken kultaryntäys
thumb|right|300px|Kullankaivuuta [[Klondikessa.]]
Polymeeri
Rakenne
Elastomeerit kuuluvat polymeereihin ja ovat yksi yleisimmistä polymeerien tyypeistä kertamuovien ja kestomuovien lisäksi (kuvassa 3). Ne omaavat usein korkean moolimassa ja ei järjestyneen pääketjun rakenteen. Ne lasiutuvat alle 0 ºC:essa ja niiden käyttölämpötila on lasiutumislämpötilaa korkeampi. Elastomeerit voidaan jakaa rakenteen perusteella kolmeen eri ryhmään: tyydyttymättömät, tyydyttyneet ja termoplastiset elastomeerit. Tyydyttymättömissä elastomeereissä on pääketjussa tiheästi kaksoissidoksia. Ne ovat useimmiten hieman silloitettuja (vulkanoimalla rikillä), jolla pyritään lisäämään mekaanista kestävyyttä lasittumispisteen yläpuolella, eli käyttölämpötiloissa.
Klondiken kultaryntäys
Klondiken kultaryntäys oli vuosina 1896–1898 tapahtunut kullankaivusta kiinnostuneiden joukkovaellus Kanadan Yukonin erämaan Klondiken alueelle.
Polymeeri
Rakenne
Tyydyttyneet elastomeerit eivät sisällä pääketjussaan kaksoissidoksia. Niiden silloitus tapahtuu monifunktionaalisella mono- tai polymeerillä (askelpolymerointi) tai joissain tapauksissa divinyylimonomeerit reagoivat ketjupolymeroinnilla. Tyydyttyneiden elastomeerien pääketju on ataktinen, joten sen polymerointi suoritetaan ei spesifisellä katalyytillä. [7]
Klondiken kultaryntäys
Ryntäys alkoi, kun merimies George Carmack ja hänen intiaanilankonsa Skookum Jim Mason löysivät Bonanzajoelta kultaa. Tieto tästä levisi alussa kymmenille turkismetsästäjille ja kullanhuuhtojille, jotka saapuivat paikalle valtauksia ottamaan. Todellinen ryntäys alkoi vuonna 1897, jolloin tieto kultalöydöistä levisi Yhdysvaltoihin ja muihin maihin. Niinpä lopulta 100 000 erilaista seikkailijaa ja onnenonkijaa yritti maitse ja meritse Klondikeen. Näistä noin 30 000–40 000 jäi Klondikeen joksikin aikaa. Saapuneet rakensivat Dawson Cityn kaupungin. Monet rikastuivat ja vaurastuivat Klondikessa, mutta jotkut menettivät henkensä jo matkalla sinne. Ryntäys päättyi vuonna 1899, jolloin Nomen kultaryntäys alkoi. Tämän jälkeisinä vuosikymmeninä Dawson City kutistui nykyiseksi 1 600 asukkaan pikkukaupungiksi.
Polymeeri
Rakenne
Termoplastiset elastomeerit taas koostuvat kovista kiteisistä ja jäykistä sekä pehmeistä amorfisistä segmenteistä. Tällöin ne ovat hyvin lujia, mutta taipuvat hieman ja niissä on hyvin vähän ristisiloittumista. Hyvin monet lineaariset ja haaroittuneet polymeerit ovat näitä termoplastisia elastomeerejä. Niitä ei rakenteensa myötä tarvitse silloittaa kovalenttisesti, vaan niiden työstäminen voidaan suorittaa suoraan sulatilassa. Erityistä näiden polymeerien rakenteelle on se, että niitä voidaan uudelleenkäyttää ja muokata helposti. [9]
Klondiken kultaryntäys
Esihistoriaa
Klondikejoki on Yukonjoen sivuhaara. Huhut kertoivat jo 1830-luvulla, että Yukonjoella olisi kultaa. Brittiläisestä Kolumbiasta löytyi kultaa jo 1850-luvulla. Juneaun läheltä Gold Creekiltä löytyi kultaa 1880. Alaskakin kartoitettiin suurin piirtein 1870- ja 1880-luvuilla. 1880-luvulla Yukonjoen hiekoilla oli 200 kullanhuuhtojaa. 1885 löytyi Steart Riverin kulta ja 1886 Forty Mile Riverin kulta. Forty Mile Riverillä oli parhaimmillaan 300 kullanhuuhtojaa. Pian löydettiin Sixty Mile River. Klondikejoki on näiden välissä. 1893 Alaskaan syntyi kultaryntäyksessä Circle City Birch Creekin kullan takia. Circle Cityssä oli mm. 16 saluunaa ja ilotaloja ja palkkataso siellä nousi viisinkertaiseksi kuin maailmassa keskimäärin kullan takia. Niinpä tämä pieni kaupunki sai nimen "Pohjolan Pariisi", mikä titteli siirtyi myöhemmin Dawson Citylle. Monet circlecityläiset muuttivatkin aikanaan Klondikeen. Toisaalta Klondikesta tultiin Yhdysvaltain puolella olevaan Circle Cityyn höyrylaivalla juhlimaan.
Polymeeri
Rakenne
Muovi on yhden tai useamman polymeerin seos, johon on lisätty tämän ominaisuuksia parantavia aineita. Kumi on polymeerien seos, jossa polymeeriketjujen lisäksi on ketjujen välisiä sidoksia. Myös kumin ominaisuuksia parannetaan lisäaineilla.
Klondiken kultaryntäys
Skokum Jim ja Carmackit löytävät kullan
Elokuussa 1896 kolme miestä Skookum Jim Masonin johdolla suuntasivat pohjoiseen Yukonjoelle Carcrossin alueelle etsimään Masonin sisarta Katea ja tämän miestä George Carmackia. Sen jälkeen kun joukko oli löytänyt Carmackit lohestamassa Klondikejoen suulla, he tapasivat novascotialaisen Robert Hendersonin, joka oli ollut kaivamassa kultaa Indianjoella Klondiken eteläpuolella. Henderson kertoi Carmackille kaivupaikkansa sijainnin ja sanoi, ettei halua nähdä seurueen intiaaneja valtauksensa lähellä. Seurue siirtyi muutaman mailin verran ylävirtaan pitkin Klondikejokea Bonanzajoelle saakka metsästämään hirviä.
Zenonin paradoksit
Äärellisyys ja äärettömyys
Äärellisyyttä ja äärettömyyttä koskevan argumentin mukaan jos on olemassa monia asioita, niitä täytyy olla se määrä kuin niitä on, toisin sanoen joku tietty äärellinen määrä. Toisaalta niiden välissä on aina joitakin muita asioita, ja näiden välissä edelleen muita, joten asioita on tällöin äärettömästi.
Polymeeri
Rakenne
Polymeerien ollessa silloitettu, voidaan se luokitella kertamuoviksi, eli sen uudelleenkäyttö tai muokattavuus ei ole mahdollista.
Klondiken kultaryntäys
Skokum Jim ja Carmackit löytävät kullan
6. elokuuta 1896 seurue löysi sattumalta rikkaan kultaesiintymän Rabbit Creekiltä (Kaniinipuro), jota kutsuttiin myöhemmin Bonanzajoeksi. Bonanzajoki on Yukonjokeen laskevan North Klondiken sivujoki.
Nykyisin Skookum Jimiä pidetään varsinaisen löydön tekijänä, mutta joidenkin lähteiden mukaan löytäjä olisi ollut Kate Carmack. George Carmack sai virallisesti kunnian löydöstä, sillä valtaus oli hänen nimissään. Seurueen muut jäsenet suostuivat tähän, sillä alueelle saapuvien muiden kullankaivajien olisi ollut hankalaa hyväksyä intiaanin tekemää valtausta. Henderson, joka kaivoi valtauksellaan kauempana, kuuli löydöstä vasta kun rikkaat esiintymät oli jo vallattu: monet uskoivatkin oikeuden näin tapahtuneen, olihan Henderson käyttäytynyt rasistisesti löydön tehnyttä Skookum Jimiä kohtaan.
Paikallinen ryntäys
Niinpä Forty Milesin turkismetsästäjät lähtivät jo samana päivänä Rabbit Creekille kultaa etsimään. Kun nämä taas löysivät kultaa, yhä enemmän ihmisiä ryntäsi kultaa hakemaan ja Rabbit Creek ristittiin Bonanza Creekiksi. Mutta monet näistä kymmenistä ensimmäisistä kullanetsijöistä kuolivat kylmään tai nälkään, kun talvi tuli ja heillä ei ollut vetokoiria ja talvivaatteita.
Pian Bonanza-, Eldorado- ja Hunkerjokien varsilla oli kymmenittäin valtauksia aiemmin Fortymile- ja Stewartjoilla kaivaneiden kullanetsijöiden nimissä. Painopiste oli ainakin alussa kohdassa missä Eldoradojoki laskee Bonanzajokeen. Kolmen kuukauden kuluttua Klondikessa oli 500 valtausta. Näistä ensimmäisistä valtaajista tuli rikkaita "Klondiken kuninkaita". Vuonna 1896 alueelle tuli lähiseuduilta noin 3 000 kaivajaa.
Tieto leviää
Uutiset kultalöydöstä levisivät Yhdysvaltoihin hitaasti johtuen ajan huonoista tietoliikenneyhteyksistä Yhdysvalloista Alaskaan.
16. kesäkuuta 1897 saapui Kalifornian San Franciscoon kymmentä Klondikessa rikastunutta kullankaivajaa kuljettanut laiva S/S Excelsior. Mukana oli 750 000 dollarin arvosta kultahiekkaa. Seuraavana päivänä Seattlen satamaan laski toinen kultaa ja kullankaivajia kuljettanut laiva S/S Portland, jossa oli 68 rikastunutta. Rikastuneet esittelivät tyytyväisinä kultapussejaan muille. Lennätin ja lehdistö levittivät nopeasti tiedon koko maailmaan. Kuukauden sisällä Klondiken kultaryntäys alkoi. Ryntääjien joukossa oli 21-vuotias, myöhemmin poikien erä- ja seikkailukirjailijana tunnetuksi tullut Jack London.
Polymeeri
Rakenne
Polymeerin rakenteen lisäksi sen koheesioenergialla on suuri vaikutus polymeerin ominaisuuksiin. Koheesioenergia on energiaa, joka vaaditaan erottamaan aineen hiukkaset toisistaan tietyn etäisyyden päässä. Koheesioenergiatiheyden ollessa alhainen ja molekyylin sisältäessä sivuketjuja, on polymeeri elastinen. Kun taas ketjut ovat jäykempiä (esimerkiksi isojen sivuryhmien myötä) ja koheesioenergia on korkeampi, on polymeeri tyypillinen muovi. Tällaisella muovilla tarkoitetaan arkikielessä muovia, joka on käsin taivuteltavissa, mutta pitää muotonsa helposti. Jos koheesioenergia on kuitenkin todella korkea, on materiaali lujaa. Tämän lisäksi, jos materiaali pystyy kiteytymään, soveltuu se todennäköisesti kuitujen valmistukseen. Näitä polymeerikuituja voidaan hyödyntää esimerkiksi rakenteelliseen lujitukseen (makrokuidut) tai siivousvälineissä (mikrokuidut). [10]
Klondiken kultaryntäys
Tieto leviää
Syyskuussa 1898 Anviljoelta löytyi kultaa, mikä laukaisi toisen ryntäysaallon. Jo vuonna 1898 Klondiken väkiluku kasvoi 40 000:een, ja nälänhätä uhkasi.
Polymeeri
Historia
Polymeerit ovat olleet oleellisia komponentteja ihmiskunnan alkuajoista lähtien [15], mutta viimeisen 150 vuoden aikana niiden käyttö on monipuolistunut [16]. Uusia polymeerejä on löydetty sekä uusia polymeerejä on valmistettu, jotka eivät ole pelkästään haastaneet klassisia materiaaleja, vaan ne ovat myös mahdollistaneet uusien tuotteiden luomisen ja liiketoiminnan laajentamisen. Polymeerimateriaalien kasvussa viimeisen puolentoista vuosisadan aikana muovit ja elastomeerit ovat olleet johtavassa asemassa [16].
Klondiken kultaryntäys
Tieto leviää
Klondikeen yrittäjien joukossa oli enimmäkseen miehiä, mutta myös joitain naisia kiinnosti mahdollisuus rikastua nopeasti kullalla.
Polymeeri
Historia
Ensimmäisen synteettisen polymeerin keksi John Wesley Hyatt vuonna 1869, kun hän yritti keksiä norsunluulle korviketta. Hyatt löysi muovin käsitellessään puuvillakuidusta saatua selluloosaa, jolla voi muotoilla erilaisia muotoja. [17] Luonnonkumi saapui Eurooppaan Etelä-Amerikasta 1500-luvun aikana. Etelä-Amerikassa luonnonkumia käytettiin esimerkiksi pallojen, vedenkestävien ja astioiden valmistukseen [15]. 1800-luvulla polymeereja alettiin käsitellä kemiallisesti Thomas Grahamin tekemän teorian mukaan. Tämän teorian mukaan niitä pidetään pienten molekyylien aggregaatteina, eli tuntemattomat voimat pitävät yhdessä. Hermann Staudinger julkaisi vuonna 1920 teoksen ” Über Polymerisation” [18], jossa hän esitti, että polymeerit olisivat pitkiä atomiketjuja, jotka koostuvat lyhyistä toistuvista molekyyliyskiköistä [19], ja ne yhdistyvät kovalenttisilla sidoksilla [20]. Pian tämän jälkeen, 1930-luvulla tuli polymeerien kulta-aika, jolloin monia luontoperäisiä materiaaleja, kuten norsunluuta [14], alettiin korvaamaan polymeereilla [20]. Aikaisemmin luonnonvarat, kuten juuri norsunluu, ovat rajoittaneet ihmisen tuotantoa. Polymeerien vallankumous poisti tämän rajoitteen. [17] Tuohon aikaan laaja akateeminen yhteisö edisti huomattavasti monomeerien tuottamista halvemmista ja kestävämmistä raaka-aineista. Tällöin myös polymeerien teoreettinen ymmärrys edistyi huomattavasti. [20]
Klondiken kultaryntäys
Reitit Klondikeen
thumb|right|300px|Klondikeen mentiin Yukonjokea pitkin. thumb|right|300px|Chilkootin solan ylitys. thumb|right|300px|Klondiken vanha kartta.
Polymeeri
Lähteet
[1] Muovien kierrätys. (n.d.). Polymeerit. [Online]. Wordpress. Saatavilla: 23.4.2023 https://muovienkierratys.wordpress.com/polymeerit/
Klondiken kultaryntäys
Reitit Klondikeen
Yleensä kullanetsijät saapuivat ensin laivalla Etelä-Alaskan "pannunkahvaan" Juneausta hieman pohjoiseen olevaan Skagwayhin tai joskus läheiseen Dyeyaan. Alaskan rannikolta kuljettiin vuorten yli joko Chilkoot Passin tai White Passin solan yli. Sen jälkeen jatkettiin jalan Bennett Lake -järven rantaan, jossa rakennettiin veneitä ja lauttoja, joilla kuljettiin Klondikeen.
Polymeeri
Lähteet
[2] Lipponen, S. (2019). Polymeerit: Polymerointimekanismit. [Online]. Aalto yliopisto. CHEM-C2400 Materiaalit sidoksesta rakenteeseen. Saatavilla: 25.4.2023 https://mycourses.aalto.fi/pluginfile.php/901006/mod_resource/content/2/Luento%201_Polymerointimekanismit.pdf
Klondiken kultaryntäys
Reitit Klondikeen
Skagwayssa ja Dyeyassa kuhisi rikollisia, jotka olivat lahjoneet paikallisen poliisin. "Soapy Smithin" johtamat gangsterit huijasivat ihmisiltä rahaa eri tavoin mm. myymällä saippuaa, joiden joissain pakkauksissa väittivät olevan rahaa. Toinen tapa huijata oli myydä Skagwayssä tarkoitusta varten perustetusta lennätintoimistosta ihmisille kuitteja, joilla muka sai kaukana olevan suurkaupungin pankista kullankaivajien anteliaisuuttaan luovuttaman kullan verran rahaa. Lennätintoimisto lähetti myös sähkösanomia, jotka eivät koskaan tulleet perille, mutta niistä otettiin maksu. Skagwaystä ei ollut lennätinyhteyksiä muualle. Soapy Smith pystyi jatkamaan laittomia toimiaan, koska oli lahjonut ja pelotellut hiljaisiksi poliisit.
Polymeeri
Lähteet
[3] Olatunji, O. (2016) ‘Extraction, Purification, and Modification of Natural Polymers’, in Natural Polymers. [Online]. Switzerland: Springer International Publishing AG. pp. 63–91.
Klondiken kultaryntäys
Reitit Klondikeen
Monesti kullankaivajat valitsivat vuorten yli Chilkoot Pass -solan kautta kulkevan reitin. Se oli jyrkkä ja vaarallinen: viimeisen 800 metrin matkalla reitti nousi 300 metriä. Reitti oli liian jyrkkä kantojuhdille, joten kullankaivajien oli kannettava itse tarvikkeet solan huipulle. Yleensä kuitenkin intiaanikantajat kuljettivat maksusta kullankaivajien tarvikkeita näitä portaita ylös. Reitillä huipulle "The Summit" oli noin 1 500 jäähän hakattua porrasaskelmaa, joita kutsuttiin "Kultaisiksi portaiksi". Ihmisten oli kannettava mukanaan noin tonnin verran elintarvikkeita, jotta he saisivat luvan ylittää rajan ja astua Kanadan maaperälle. Solan korkeimmalla kohdalla sijaitsi Kanadan ratsupoliisin asema, joka valvoi tarvikesäädöksen toteutumista. Kullankaivajien oli kuljetettava mukana määräysten mukaiset varusteet mm. tietty määrä elintarvikkeita, jottei syntyisi pahaa ruokapulaa.
Polymeeri
Lähteet
[4] Knapp, S. (2020). Protein synthesis. [Online]. Biology dictionary. Accessed: April 25, 2023. https://biologydictionary.net/protein-synthesis/
Klondiken kultaryntäys
Reitit Klondikeen
Vaikka White Pass ei ollut niin korkea ylitettävä kuin Chilkoot Pass, olosuhteet olivat siellä huonommat. Reitti tunnetaan yleisesti Kuolleen Hevosen Polkuna (Dead Horse Trail), koska sen varrella makasi kuolleena noin 3 000 eläintä.
Polymeeri
Lähteet
[5] Muoviteollisuus ry. Muovin määrittely. [Online]. Finnish Plastic Industries Federation. Saatavilla: March 29, 2023. https://www.plastics.fi/fin/muovitieto/muovit/muovin_maarittely/
Klondiken kultaryntäys
Reitit Klondikeen
Klondiken matkaajat kulkivat satoja kilometrejä jalan, käyttäen joko vetoeläintä tai käsin hinattavaa rekeä raskaiden tavaroiden kuljetukseen
Linja 14 (Pariisin metro)
Entinen linja 14
Alkuperäinen linja oli suunniteltu Nord-Sud-yhtiön linjaksi C. CMP-yhtiön ostettua Nord-Sudin, linjan C suunnitelma muuttui linjaksi 14. Se valmistui vuonna 1937 ja liitettiin linjaan 13 vuonna 1976.
Aon Center
Aon Center on Chicagossa, Illinois'n osavaltiossa, Yhdysvalloissa sijaitseva pilvenpiirtäjä. Sen suunnittelusta on vastannut arkkitehti Edward Durell Stone. Rakennuksen rakennustyöt aloitettiin vuonna 1970, ja se valmistui vuonna 1972. Toimistokäytössä oleva, 83-kerroksinen pilvenpiirtäjä kohoaa 346,3 metrin korkeuteen.
Jalmari Talste
Jalmari (Hjalmar) Theodor Rafael Talste, sukunimi aik. Dahlström (4. helmikuuta 1879 Ilomantsi – 23. marraskuuta 1951 Lappeenranta) oli suomalainen juristi ja Lappeenrannan pormestari.
Zenonin paradoksit
Koottomuus ja ääretön koko
Koottomuutta ja ääretöntä kokoa koskevan argumentin mukaan jos on olemassa monia asioita, ne ovat niin pieniä ettei niillä ole kokoa. Toisaalta kaikilla olemassa olevilla moneuden osilla on oltava koko, koska muulloin koko kokonaisuudellakaan ei olisi mitään kokoa. Tällöin asioiden osat ovat jonkun etäisyyden päässä toisistaan, ja edelleen näiden osat joidenkin etäisyyksien päässä toisistaan, niin että asioilla on loppujen lopuksi ääretön koko.
Jalmari Talste
Talsteen vanhemmat olivat kirkkoherra, rovasti Johan Theodor Dahlström ja Ulrika Maria Åkerman. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1898 ja suoritti Helsingin yliopistossa yleisen oikeustutkinnon vuonna 1905. Talste sai varatuomarin arvon 1908.
Talste toimi aluksi asianajajana Viipurissa, jossa hänellä oli oma asianajotoimisto. Hän oli Lappeenrannan pormestarina 1916–1949. Vuosina 1917–1918 Talste hoiti Viipurin hovioikeudessa kanslistin, viskaalin ja notaarin virkoja.
Linja 14 (Pariisin metro)
Turismi
Linja 14 kulkee seuraavien nähtävyyksien läheltä:
Zenonin paradoksit
Muut paradoksit
Liikettä vastaan suunnattujen neljän paradoksin lisäksi Aristoteles esitti myös kaksi muuta, vähemmän tunnettua paradoksia: paikan paradoksin ja hirssinjyvän paradoksin.
Klondiken kultaryntäys
Reitit Klondikeen
Matka Klondikeen oli Chilkoot Trailia ja White Pass Trailia vaarallinen ja maareittiä pitkin kylmä. Teltta oli yleensä ainoa suoja kovassa pakkasessa. Ihmiset kärsivät väärästä ravitsemuksesta ja nälästä vaikka heillä oli alussa suuret määrät ruokatarvikkeita ohjeen mukaan. White Pass Trailin ("Dead Horse Trail") kautta kulkeneista monet tulivat sairaiksi, myös psyykkisesti, syötyään kuolleiden hevosten lihaa. Monien nälkiintyneiden matkaajien kerrotaan juoneen saappaista keitettyä lientä, mikä on luultavasti totta. Niinpä monia kuoli tai he kääntyivät takaisin kiinnostuksensa menettäneenä.
Zenonin paradoksit
Paikan paradoksi
Paradoksia on mahdollisesti käytetty puolustamaan Parmenideen monismia sellaisia hyökkäyksiä vastaan, joissa on pyritty osoittamaan, että parmenidelaisen Yhden on sijaittava jossain muussa paikassa kuin itsessään.
Polymeeri
Lähteet
[7] Sperling, L. H. (Leslie Howard) (2006). Introduction to physical polymer science. Hoboken, N.J.: Wiley. p. 29
Aon Center
Valmistuttuaan vuonna 1972 Aon Center oli maailman korkein marmorilla päällystetty rakennus. Chicagon vaihteleva ilmasto ei kuitenkaan sopinut Carraran marmorille, ja se alkoikin lohkeilla vaarallisesti. Vuosina 1990–1992 pilvenpiirtäjän koko päällyste korvattiin valkoisella graniitilla. Uudelleenpäällystämistyöt maksoivat puolet siitä, mitä koko rakennuksen rakentaminen aikoinaan maksoi.
Aon Centerin aikaisempia nimiä ovat olleet Standard Oil Building ja Amoco Building.
Klondiken kultaryntäys
Reitit Klondikeen
Muita reittejä Klondikeen olivat Copper River Trail sekä Teslin Trail. Jotkut kulkivat myös Cariboo Wagon Roadia ja Kanadan sisämaassa Edmonton Trailia pitkin. Yksi pääreiteistä oli 2 600 kilometrin matka höyrylaivalla Yukonjokea pitkin. Sitä kutsuttiin "rikkaan miehen reitiksi". Talvella 1897 Yukonjoki jäätyi aikaisin, ja reitillä olleita onnenonkijoita pelastamaan oli lähetettävä pelastuspartio.
Kesällä 1897 Klondikeen saapui 6 000 kullankaivajaa.
Polymeeri
Lähteet
[8] Lipponen, S. Polymeerit: Polymeerien rakenteet. Aalto-yliopisto, Kemian tekniikan korkeakoulu.
Klondiken kultaryntäys
Reitit Klondikeen
Arviolta 100 000 henkeä osallistui kultaryntäykseen, ja heistä noin 30 000 pääsi Dawson Cityyn saakka.
Polymeeri
Lähteet
[9] Bower, David I. (2002). An introduction to polymer physics. Cambridge University Press
Klondiken kultaryntäys
Saapuminen
Monet pettyivät saavuttuaan Klondikeen, kun ensimmäiset valtaajat "Klondiken kuninkaat" ja muut olivat vallanneet kulta-alueet, ja myöhemmin tulleet joutuivat raatamaan näiden eteen. Monet Chilkootin solan ylittäneistä joutuivat palaamaan takaisin. Ne jotka eivät löytäneet Klondikesta kultaa, joutuivat tekemään kovaa työtä 1–10 dollarin päiväpalkalla. Se oli ajan mittojen mukaan hyvä palkka, mutta sillä ei maksettu 1 200 dollarin hintaista matkaa Klondikeen. Klondikeen saapuneen oli yleensä rakennettava itselleen mökki ainakin alussa. Ikkunoina saatettiin käyttää viskipulloja, koska ikkunalasista oli huutava pula. Ensimmäisenä talvena oli ruoka- ja muu tarvikepula, ja ATC:n ja NATC:n kauppojen elintarvikkeet säännösteltiin. Moni kultaa löytämätön yritti pysytellä metsästyksellä hengissä. Silloinen paikallinen poliisipäällikkö Charles Constantine määräsi toimettomat lähtemään pois. Tällöin Dawsonissa oli 2 000 ja lähistön kaivoskuiluissa 4 000 kullankaivajaa. Muun muassa Jack London kärsi huonon ravinnon takia keripukista. "Dawsonin pyhimykseksi" sanottu jesuiittaisä William Judge auttoi Londonia ja monia muita sairastuneita.
Polymeeri
Lähteet
[10] Ashby, Michael; Jones, David (1996). Engineering Materials (2 ed.). Butterworth-Heinermann. pp. 191–195. ISBN 978-0-7506-2766-5.
[11] Meyers, M. A.; Chawla, K. K. (1999). Mechanical Behavior of Materials. Cambridge University Press. p. 41. ISBN 978-0-521-86675-0. Archived from the original on 2013-11-02. Retrieved 2018-12-31.
Klondiken kultaryntäys
Kullankaivuu
thumb|right|300px|Bonanza, Yukon 1898. thumb|right|300px|Kaivoskuilu ja sivutunneli.
Polymeeri
Lähteet
[12] Gary M. Gladysz, Krishan K. Chawla, in Voids in Materials, 2015
[13] Chakraborty I. Polymer Chemistry (Molecular forces & chemical bonding in polymers) https://www.kharagpurcollege.ac.in/studyMaterial/115811Chem%20Hons,%20Chemical%20Bonding%20Polymer,%20by%20Dr.Indranil%20Chakraborty.pdf
Klondiken kultaryntäys
Kullankaivuu
Kullankaivajat kaivoivat kultaa suurella vaivalla Klondiken ikiroudan sisästä. Vaikka talvella ei kultaa pystytty huuhtomaan, routaan voitiin kaivaa. Kaivu ei onnistunut kuitenkaan aivan kylmänä keskitalvena eikä kesällä. Kesällä kaivettu maa huuhdottiin pitkällä rännillä siten että vesi vei kevyemmän kiven pois, raskas kulta jäi ränniin.
Polymeeri
Lähteet
[14] McQuarrie, D. A., & Simon, J. D. (1997). Physical chemistry: a molecular approach. Viva Books.
[15] Hurley, Paul E. (May 1981). "History of Natural Rubber". Journal of Macromolecular Science: Part A - Chemistry. 15 (7): 1279–1287
Klondiken kultaryntäys
Kullankaivuu
Kaivamisessa käytettiin mm. lapiota, hakkua ja kottikärryjä sekä sankoa, joilla kaivettu maa nostettiin ylös. Monesti kuilussa poltettiin tulta, jolla saatiin ikirouta sulamaan. Yleensä ei räjäytelty dynamiitilla, kokemuksesta tiedettiin sen johtavan jopa kuilun sortumiseen.
Polymeeri
Lähteet
[16] Feldman, D. (2012). Polymer History. Department of Building, Civil and Environmental Engineering, Concorcodia University. 1-15.
Klondiken kultaryntäys
Kullankaivuu
Kultaa odotettiin yleensä löytyvän viimeistään n. 6 metrin syvyydestä, sillä ajateltiin, ettei tätä syvemmälle kannattanut kaivaa, mutta joskus saatettiin kaivaa jopa 10 metrin syvyyteen. Löytyikö kultaa, oli kaivajan kannalta ennalta arvaamatonta. Kerrostuman kultapitoisuutta tutkittiin tekemällä välillä koehuuhdontoja vaskoolilla.
Polymeeri
Lähteet
[17] Science History Institute. History and Future of Plastics. Science Matters: The Case of Plastics. Chemistry, Engineering, Life Sciences.
Klondiken kultaryntäys
Kullankaivuu
Kullankaivajat kaivoivat syvän kuilun kerrokseen, josta kultaa oletettiin löytyvän. Kuilussa oli kylmää, kosteaa ja savuista. Jos kultaa ei löytynyt, voitiin kuilusta kaivaa sivutunneleita. Sivutunnelit lisäsivät romahduksen riskiä, mutta myös tavallisin pystykuilukin saattoi romahtaa surmaten kaivajansa. Sortumariskiä minimoitiin lopettamalla kuilussa työt tai tukemalla sitä sivu- ja poikkipaaluin, ja tekemällä sivutunneleista kyllin kapeita. Jos sivutunnelista löytyi kultaa, kannatti sen kohdalle kaivaa uusi kuilu.
Kaivajat pelkäsivät sortumisen lisäksi myös sitä, että hakku osui vesisuoneen. Tästä vaarasta saattoi varoittaa kuilun pohjalle nouseva vesi. Kaivaja saattoi hukkua vesisuonesta pulppuavaan veteen. Moni työskenteli toisten valtauksilla, koska se oli helpompaa.
Polymeeri
Lähteet
[19] Wikipedia, Hermann Staudinger. Saatavissa (12.4.2023): https://en.wikipedia.org/wiki/Hermann_Staudinger
Klondiken kultaryntäys
Dawson City
thumb|right|300px|Kullankaivajia odottamassa valtaustensa rekisteröintiä. thumb|right|300px|Dawson, Yukon 1899. Yukon- ja Klondikejokien yhtymäkohtaan vanhaan kauppapaikkaan lähelle sitä paikkaa mistä Bonanzajoki laskee Klondikejokeen, perustettiin Dawson City.
Polymeeri
Lähteet
[20] Feldman, Dorel (January 2008). "Polymer History". Designed Monomers and Polymers. 11: 1
Klondiken kultaryntäys
Dawson City
Kaupungin asemakaava suunniteltiin ruudukoksi alkaen First Streetista. Kadut olivat savista velliä, koska seutu oli alavaa ja soista, joten pian alettiin rakentaa puisia jalkakäytäviä. Alussa talot olivat pelkkiä telttoja. Pian rakennettiin vauhdilla ennen talven tuloa hirsitaloja, mm. julkisia rakennuksia: poliisien parakit, pankki, posti ja valtaustoimisto. Paikalle nousivat myös kauppaa käyvien yhtiöiden ATC ja NATC liiketalot. Ensimmäiset rakennukset olivat pieniä, matalia hirsimökkejä.
Jalmari Talste
Talste kuului opiskeluaikanaan ylioppilaskuoroihin ja hän osallistui Suomen Laulun konserttimatkaan Unkariin vuonna 1906. Hän harrasti myös musiikkia ja teki muutamia omia sävellyksiä.
Jalmari Talste oli naimisissa vuodesta 1912 Anna Adele Ikävalkon kanssa.
Klondiken kultaryntäys
Dawson City
Dawson Citystä tuli uusi "Pohjolan Pariisi", Pohjois-Amerikan mantereen suurin kaupunki Seattlen pohjoispuolella ja Winnipegin länsipuolella. Monia ajan mittojen mukaan nykyaikaisia mukavuuksia oli kaupungissa, mm. sähkö, puhelin ja elokuvateattereita.
Laki ja järjestys
Jotkut hankkivat rahaa jonottamalla valtaustoimiston edessä toisten puolesta. Niin sanottu "naisten ovi" merkitsi jonon ohittamista maksamalla kynnysraha. Toiset harjoittivat liiketoimintaa ostamalla ja myymällä valtauksia tai osuuksia niihin, ja poliisi puuttui siihen, jos tarjottiin tiedetysti olemattomia tai arvottomia valtauksia. Valtausten rekisteröijävirkailijat huijasivat niitä rekisteröijiä, joilla ei ollut varaa maksaa ylihintaa valtaamastaan maatilkusta, väittämällä jonkun toisen vallanneen maalaikun ensin ja tapahtuneen kirjanpitovirheen.
Kanadan ratsupoliisi ei päästänyt Soapy Smithiä Klondikeen. Yleensä Klondiken kullankaivajat olivat rehellisiä, ja esimerkiksi mökin ovi saattoi jäädä talveksi auki niin ettei kukaan vienyt sieltä mitään. Rikkomukset olivat monesti juovuksissa saluunassa tappeluja tai metelöintejä, valtaushuijauksia tms. Jos joku rikkoi lakia, hän joko joutui lähtemään pois piirikunnasta tai tekemään työtä halkomäessä, kun talvella oli tarvetta polttopuista. Kesällä "sinisen lipun" saanut karkotettu selvisi kohtalaisen hyvin mm. höyrylaivassa veneessä ja muonavaroilla varustettuna, mutta talvella karkotus oli useimmiten kuolemaksi sille, joka ei osannut selvitä yksin erämaassa. Saluunassa rähinät saattoi ainakin joskus sopia korvaamalla mahdolliset aineelliset vahingot saluunanpitäjälle. Prostituutiota siedettiin mm. siten ettei puututtu siihen mitä tanssitytöt kotonansa vapaa-aikanaan tekevät. Julkisesti ei saanut esittää eroottisia tanssiesityksiä varsinkaan sen jälkeen kuin tiukka poliisipäällikkö Sam Steele oli saapunut kaupunkiin vuonna 1898. Siveysrikoksiin syyllistynyt joutui Steelen puhutteluun, ei halkomäkeen, mikä riittikin yleensä. Revolvereita ei saanut kantaa, koska oltiin Kanadassa. Silti sai pitää metsästyskivääreitä. Oli yleisesti hyväksyttyä ampua se, joka koetti viedä toisen rännistä kultaa. Kullankaivajat välttelivät visusti toisten rännejä, mutta toisin oli muun muassa kiertelevien rosvojen ja joidenkin ansapyytäjien laita. Joskus kävi niin, että kokematon kullankaivaja eksyi tietämättömyyttään toisen rännin lähelle ja hänet ammuttiin varkaana.
Vapaa-aika
Elämä Klondikessa oli paheellista, vapaa-aikojen iloksi oli tarjolla uhkapelejä, viinaa ja tanssityttöjä. Saluunoita oli kymmeniä, ja ne loivat vastinetta yksitoikkoiselle, vaaralliselle ja raskaalle työlle. Saluunat, pelihuoneet ja tanssihallit eivät kuitenkaan olleet sunnuntaisin auki. Kesällä 1898 Dawsonissa oli viisi kirkkoa ja rukoushuonetta.
Ryntäyksen päättyminen
Tuhannet lähtivät Klondikesta Nomeen vuonna 1899 uuteen ryntäykseen ja tällöin Klondiken kultaryntäyksen katsotaan päättyneen. Jo vuonna 1901 ensimmäisessä väestönlaskennassa Dawson Cityn väkiluku oli laskenut 9 000:een ja seuraavan vuoden väkiluku oli alle 5 000. Dawsonin väkilukua alensi mm. Whitehorsen nousu merkittäväksi keskukseksi toisen maailmansodan jälkeen. Vuonna 2000 Dawsonissa asui 1 328 ihmistä.
Kullankaivu nykyään
Viimeiset perinteiset kaivokset suljettiin 1960-luvulla. Maansiirtokoneiden kehitys mahdollisti kuitenkin kullankaivuun uudelleen aloittamisen 1980-luvulla. Nykyään Klondikessa toimii muutamia kymmeniä koneelliseen kullanhuuhdontaan perustuvia kultakaivoksia. Nämä ovat usein noin viiden miehen työmaita, joissa kaivinkoneilla kaivettava maa-aines syötetään suuren huuhtomon läpi. Suurimmissa kaivoksissa kaivetaan jopa 50 kiloa kultaa vuosittain.
Menestystä ja epäonnea
Monet rikastumisesta haaveilleet palasivat Klondikesta varkaiden uhreiksi joutuneina ja heidän oli vaikea palata kotiseutunsa yhteiskuntaan, johon olivat katkaisseet siteet. Ryntäykseen osallistuneista Dawsoniin saapuneista noin 40 000:sta suunnilleen 4 000 rikastui. Näistäkin suurin osa menetti melko pian omaisuutensa tuhlaamalla tai se varastettiin heiltä.
Populaarikulttuurissa
Ryntäystä kuvataan mukana olleen Jack Londonin kirjoissa sekä Charlie Chaplinin elokuvassa Kultakuume.
Disneyn sarjakuvamaailman ankkahahmo Roope Ankka oli kullankaivajana Klondikessa kultaryntäyksen aikaan. Carl Barksin sarjakuvassa Takaisin Klondikeen Roope muistelee aikaa, jolloin hän kaivoi kultaa kuvitteellisessa White Agony Creekin laaksossa. Myöhemmistä sarjakuvantekijöistä Don Rosa on kuvannut teoksessaan Roope Ankan elämä ja teot useammassa luvussa Roopen Klondiken-aikaa. Rosan teoksen aikajanan mukaan tämä sijoittui vuosille 1896–1899.
Zenonin paradoksit
Hirssinjyvän paradoksi
Hirssinjyvän paradoksin mukaan ”mikä tahansa hirssin osa aiheuttaa äänen pudotessaan”. Aristoteleen mukaan kuitenkin ”mikään ei estä sitä, ettei tällainen osa liikuta missään ajassa sitä ilmaa, jota koko vakka liikuttaa pudotessaan. Eikä se siis vakassa liikuta edes sen suuruista osaa koko ilmasta, jota se liikuttaisi, jos se olisi itsekseen, sillä mikään osa ei edes ole olemassa koko vakassa muuten kuin potentiaalisesti”.
Zenonin ajatus on, että jos vakallinen hirssinjyviä tuottaa pudotessaan äänen, tällöin myös yhden hirssinjyvän tai miten tahansa pienen osan hirssinjyvästä on tuotettava ääni. Tästä seuraa kuitenkin kysymys, miksi emme kuule niin pientä ääntä? Toisaalta jos tarpeeksi pienestä osasta ei synny ääntä lainkaan, tällöin äänen määrä ei olisi suhteessa äänen aiheuttavan syyn määrään, mikä olisi perustavien oletustemme vastaista.
Vaikutus
Zenonin paradoksien vaikutus ei ollut pelkästään negatiivinen, tiettyjä kantoja vastustava ja kumoava: ne myös lisäsivät kiinnostusta matematiikan perustan tutkimukseen sekä matematiikan ja fysikaalisen todellisuuden välisen suhteen tutkimukseen. Niillä oli suuri vaikutus muun muassa Aristoteleen töihin näillä alueilla.
Tukholman opiskelija-asuntosäätiö
Tukholman ylioppilaskunnat perustivat säätiön vuonna 1958. Sen tarkoitus on tarjota asuntoja opiskelijoille, jotka ovat jäseniä ylioppilaskuntien keskusliiton alaisissa opiskelijayhdistyksissä.
Kuten yleisestikin Tukholmassa ja opiskelija-asuntoihin muualla Ruotsissa, hakijoita on enemmän kuin tarjolla olevia asuntoja, ja siksi asuntoja jonotetaan. Hakijat keräävät jonopäiviä ja ilmoittavat kiinnostuksensa tarjolla oleviin asuntoihin, minkä jälkeen asuntoa tarjotaan eniten jonopäiviä keränneelle hakijalle. Kuka tahansa voi kerätä 90 jonopäivää, mutta sen jälkeen jonopäivien kerääminen, asunnon vastaanottaminen ja säätiön asunnossa asuminen edellyttää Tukholman ylioppilaskuntien keskusliiton alaisen ylioppilaskunnan jäsenyyttä ja aktiivista opiskelua vähintään 15 opintopistettä lukukaudessa.
Historia
Tukholman opiskelija-asuntosäätiö perustettiin tammikuussa 1958, kun opiskelijoiden asuntopula Tukholmassa oli hälyttävä. Tuolloin Tukholmassa oli tarjolla asunto vain kuudelle prosentille kaikista opiskelijoista. Silloinen Tukholman ylioppilaskunnat, nykyinen Tukholman ylioppilaskuntien keskusliitto, aloitti varainkeruun tavoitteena rakentaa lisää opiskelija-asuntoja. Kerätyllä säätiöpääomalla säätiö osti ensimmäisen tonttinsa Väbelnin korttelista Gärdetistä. Ostohinta oli silloin noin 900 000 kruunua, ja kaupunki maksoi puolet ostohinnasta. Vuonna 1961 valmistui ensimmäinen asuintalo, ja ensimmäiset opiskelijat muuttivat Jerumin asuinalueelle. Säätiö omistaa enemmistön vuokrakohteistaan, mutta vuokraa myös itse vapailta markkinoilta ja välittää niitä opiskelija-asuntoina.
Asuntokanta
Säätiö omistaa ja hallinnoi asuntoja 26 eri alueella Suur-Tukholmassa. Suurin osa asunnoista sijaitsee Tukholman kunnan alueella, mutta niitä löytyy myös muun muassa Solnan, Huddingen ja Täbyn kunnista. Asuntoja on jopa Vanhassa kaupungissa. Säätiö hallinnoi noin 8 000 opiskelija-asuntoa ja välittää lähes 4 000 asuntoa vuodessa. Asukkaiden muuttoaste on korkea, sillä asunnot on tarkoitettu vain asumisratkaisuksi vain aktiivisille opiskelijoille.
Asuntotyyppejä on kolmea erilaista: käytävähuoneita, yksiöitä ja asuntoja. Käytävähuoneissa asuntoon kuuluu tyypillisesti oma WC ja suihku, mutta keittiö ja oleskelutilat jaetaan tyypillisesti 8–20 muun asukkaan kanssa. Yksiöissä on keittokomero ja asunnoissa oma keittiö. Suurin osa tarjonnasta on käytävähuoneita, mutta 2000-luvulla rakentamisen painopiste on siirtynyt yksiöihin.
Suurin yksittäinen asuntoalue on Pohjois-Djurgårdenissa. Tukholman yliopiston läheisyydessä sijaitsevassa Lappkärrbergetissä on noin 2 040 opiskelija-asuntoa, ja siitä on itsessään kehittynyt omanlaisensa kampusalue. Alueen täydennysrakentaminen on alkanut loppuvuodesta 2018.
Arkhimedeen vala
Arkhimedeen vala on Lausannen teknillisen korkeakoulun opiskelijoiden vuonna 1990 esittämä insinöörien eettinen ohjenuora.
Insinööriliitto on suomentanut valan lyhyessä muodossa vuonna 1995. Hieman laajemmassa muodossa se on sisällytetty myös Tekniikan akateemisten Kunniasääntöön. Vala tai kunniasääntö jaetaan kaikille valmistuville insinööreille ja diplomi-insinööreille heidän todistuksensa mukana. Antiikin aikana elänyt Arkhimedes oli yksi historian suurimmista matemaatikoista ja ensimmäisiä tunnettuja insinöörejä.
Pressbyrån
250px|thumb|right|Pressbyrån-kioski [[Tukholman keskusrautatieasemalla.]]
Pressbyrån on ruotsalainen elintarvikekioskiketju, jolla on noin 320 myymälää eri puolilla maata.
Alun perin Svenska Telegrambyrånina tunnettu yhtiö perustettiin 1899 myymään sanomalehtiä Ruotsin rautatieasemilla. Yhtiön ensimmäinen kohde avattiin 1903 Helsingborgin keskusaseman liepeille. Nimi muuttui Pressbyråniksi vuonna 1906. Nykyisin Pressbyrånin omistaa Reitan Convenience.
Hermann Bondi
Hermann Bondi (1. marraskuuta 1919 Wien, Itävalta – 10. syyskuuta 2005 Cambridge, Englanti) oli itävaltalais-brittiläinen matemaatikko ja kosmologi. Hän oli Fred Hoylen ja Thomas Goldin rinnalla kolmas maailmankaikkeuden syntyä kuvaavan pysyvän tilan teorian kehittäjä ja toimi 1967–1971 Euroopan avaruusjärjestö ESAn edeltäjän ESROn johtajana.
Wieniläiseen lääkäriperheeseen syntynyt Bondi lähti vuonna 1937 opiskelemaan matematiikkaa Cambridgen Trinity Collegessa.
Kloogan leiri
Kloogan leiri voi tarkoittaa monia pohjoisvirolaiseen Kloogan taajamaan ja sen lähiseutuun liittyviä paikkoja:
Väinö Paananen
Väinö Aapeli Paananen (käytti Saksassa ollessaan peitenimeä Pahnen), (10. kesäkuuta 1889 Savonlinna – 22. heinäkuuta 1964) oli suomalainen jääkärieversti. Hänen vanhempansa olivat kauppias Aapeli Paananen ja Hilma Sofia Antikainen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1916 Frieda Gertrud Liesbeth Riehterin kanssa.
Opinnot
Hän kirjoitti ylioppilaaksi Savonlinnan reaalilyseosta vuonna 1908 ja liittyi Savolaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1908–1912 sekä Teknillisen korkeakoulun maanmittausosastolla vuosina 1913–1914. Paananen kävi Baurinan taistelukoulun vuonna 1925 ja sotilashallinnollisten kurssien ensimmäisen jakson vuosina 1926–1927 ja toisen jakson vuosina 1927–1928.
Jääkäriaika
thumb|400px|Wetterhoffin toimisto. Istumassa vasemmalta lehtori Johannes Öhquist, luutnantti Schüss, tuomari Wetterhoff, kapteeni Höckert, yliluutnantti Braun. Seisomassa vasemmalsta vääpeli Scheer, yliluutnantti von der Heyden, gruppenführer [[Gustav Paulig (jääkäri)|Gustav Paulig, jefreitteri Gubalke, paroni Oelsen, hilfsgruppenführer Lauri Gulin, gruppenführer Axel Waldemar Ström, gruppenführer Väinö Paananen, vääpeli Noak.]] Hän liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 25. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 2. komppaniaan, josta hänet siirrettiin myöhemmin muodostettuun Jääkäripataljoona 27:ään ja sen 2. komppaniaan. Hänet komennettiin värväystehtäviin Suomeen ja Ruotsiin 15. syyskuuta 1915. Tällä matkallaan hän järjesteli Suomessa myös uusia etappiteitä. Takaisin pataljoonaan hän saapui 21. joulukuuta 1915. Seuraavana vuonna tarkalleen 26. huhtikuuta 1916 hänet siirrettiin Wetterhoffin toimistoon Berliiniin, missä hän työskenteli aina 26. elokuuta 1917 saakka, jolloin hänet siirrettiin pataljoonan täydennysjoukkoon, josta hänet edelleen siirrettiin takaisin pataljoonan 2. komppaniaan 26. syyskuuta 1917. Vielä kerran hänet komennettiin pataljoonan täydennysjoukkoon 18. marraskuuta 1917 ja takaisin komppaniaansa kotiinpaluun aattona 11. helmikuuta 1918.
I’m the Man
I’m the Man on Anthraxin toinen EP, joka julkaistiin vuonna 1987. Singlestä "I'm the Man" tuli menestys ja se oli myös yksi ensimmäisistä kappaleista, joka yhdisti rap- ja metallimusiikkia. Kappaleen pääriffi perustuu juutalaiseen kappaleeseen ”Hava Nagilaan”. Kappaleet 4, 5 ja 6 on äänitetty 11. heinäkuuta 1987 Arcadia Theaterissa Dallasissa.
Väinö Paananen
Suomen sisällissota
Hän astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 luutnantiksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan aluksi adjutantiksi 1. jääkärirykmentin esikuntaan ja otti osaa sisällissodan taisteluihin Kämärällä, Säiniöllä ja Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika
Paananen toimi sisällissodan jälkeen Valkoisen kaartin II ja III pataljoonan adjutanttina. Valkoisesta kaartista hänet siirrettiin 1. huhtikuuta 1919 Sotaväen esikuntaan, missä hänet määrättiin esikunnan komendantiksi sekä talousasiain toimiston päälliköksi. Taloustarkastajan vanhemmaksi toimistoupseeriksi hänet nimitettiin 1. tammikuuta 1922 ja taloustarkastajan vanhemmaksi apulaiseksi 1. tammikuuta 1923. Näiden töidensä lisäksi hän hoiti myös esikunnan komendantin tehtäviä. Seuraavaksi hänet määrättiin 1. heinäkuuta 1925 alkaen talousasiainesiupseerin toimeen ja 15. kesäkuuta 1928 alkaen sotilashallinnollisten kurssien johtajaksi. Sotaväen esikunnasta Paananen siirrettiin 1. heinäkuuta 1934 alkaen 1. Divisioonan intendentiksi.
Talvi- ja jatkosota
Paananen osallistui talvisotaan Kannaksen Armeijan intendenttinä ja myöhemmin maavoimien intendenttinä sekä Puolustusvoimain Pääesikunnan Kauttakulkuliikenteen järjestelytoimistossa. Jatkosodan puhjettua hänet siirrettiin puolustusministeriön Yhteysosaston päälliköksi, missä tehtävässä hän palveli koko sodan ajan. Sodan jälkeen hän erosi vakinaisesta palveluksesta, mutta jäi puolustusministeriöön niin sanottuun palkkiovirkaan, jossa hän toimi vuoteen 1951 saakka. Hänet haudattiin Honkanummen hautausmaalle.
Opetustoimi
Paananen opetti sotilashallinnollisilla kursseilla ja Sotilashallinnollisessa koulussa vuosina 1928–1934. Paananen suorittanut taloudelliselle puolustusneuvostolle kirjallisia tutkimuksia taloudellista puolustusvalmiutta koskevista kysymyksistä.
Luottamustoimet
Paananen oli vuonna 1928 puolustuslaitoksen edustajana komiteassa, jonka tehtävänä oli laatia alustava ehdotus talousalaa koskevien kysymysten järjestämisestä liikekannallepanon varalta. Hän toimi myös Jääkäriliiton johtokunnan jäsenenä vuosina 1928–1938 ja Helsingin upseeriyhdistyksen johtokunnan jäsenenä vuodesta 1927 alkaen sekä oli Oy Sotilastalon johtokunnan jäsenenä vuodesta 1928 alkaen.
Ramppi-teatteri
Ramppi-teatteri ry on Kangasalan kansalaisopiston näytelmäpiirin pohjalle perustettu harrastajateatteri. Ramppi-teatteri on toiminut nykyisessä muodossaan vuodesta 1995, minä aikana katsojia on kertynyt jo yli 60 000 henkeä. Viime vuosina täyttöaste on ollut yli 90 prosenttia. Ramppi-teatterin toiminta on kiinni harrastajien aktiivisuudesta, ja kaikki esiintyjät tekevät työnsä maksutta.
Ramppi-teatteri on Suomen Harrastajateatteriliiton jäsen ja kuuluu myös pirkanmaalaisten harrastajateattereiden muodostamaan Teatteririnkiin.