cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hetekaalikasvit
Luokittelu
Hetekaalikasvit kuuluvat Caryophyllales-lahkossa Portulacineae-kladiin, jossa ovat myös heimot Halophytaceae, kaktiokasvit (Didiereaceae), basellakasvit (Basellaceae), Talinaceae, Anacampserotaceae, portulakkakasvit (Portulacaceae) ja kaktuskasvit (Cactaceae). Sukuja heimossa on 14 ja lajeja 225. Runsaslajisimpia ovat suvut Parakeelya (40–70 lajia), sailikkeet (Montiopsis, 40 lajia), kleitoniat (Claytonia, 27 lajia) ja Phemeranthus (25–30 lajia).
Suvut
Hetekaalikasveihin kuuluvat suvut:
Maija Silvennoinen
Maija Sisko Silvennoinen (s. 28. helmikuuta 1961 Tarvaala, Saarijärvi) on suomalainen keittiömestari, ravintoloitsija, ruokatoimittaja ja televisiokokki. Hän on toiminut muun muassa vuosina 1993–2002 esitetyn Bon Appétit -ruokaohjelman juontajana ja toimittajana sekä juontanut MTV3:lla Huomenta Suomen Makuja-osiota, jossa hän valmisti erilaisia ruokia. Silvennoinen on toiminut myös muun muassa Me Naiset -lehden ja Ilta-Sanomien ruokatoimittajana.
Silvennoinen on kirjoittanut yli 20 keittokirjaa. Hän osallistui Top Chef Suomen ensimmäiselle tuotantokaudelle kevättalvella 2011.
Silvennoinen on työskennellyt ravintolapäällikkönä lukuisissa suomalaisissa ravintoloissa, mukaan lukien Savoy, GW Sundmans, Havis Amanda ja Nevski. Nykyisin Silvennoinen omistaa Jyväskylässä kasvisravintola Katriinan. Silvennoinen oli Maa- ja kotitalousnaisten Keskus ry:n hallituksen puheenjohtaja vuosina 2016–2017.
Moskovan katurata
Moscow Street Circuit tai Moskovan katurata on katuradan tyyppinen rata, joka valmistettiin vuodeksi 2015 Formula E -sarjan osakilpailua varten. Rata sijaitsi Moskovassa Venäjällä. Radalla kilpailtiin ensimmäistä ja toistaiseksi viimeistä kertaa 6. kesäkuuta 2015, koska kisajärjestäjien kanssa ei päästy sopuun katujen sulkemisesta kilpailun ajaksi.
Cyberathlete Professional League
Cyberathlete Professional League, lyhyemmin CPL, oli Online-peliturnaus, jossa pelattiin tietokone- ja konsolipelejä. Vuodessa järjestettiin kaksi CPL-turnausta, CPL Summer ja CPL Winter, joiden lisäksi järjestettiin CPL qualifiers jossa ratkaistiin live-finaalin pelaajat. Vuosittain CPL:ään osallistui pelaajia ja joukkueita ympäri maailmaa, jonka takia CPL oli arvostetuin ja suurin tietokonepeliturnaus. CPL Winter 2005:n voitti ruotsalainen SK-Gaming, joka sai rahaa $30 000. CPL Winter 2006:n voitti myös ruotsalainen Fnatic.
CPL ilmoitti lopettavansa toimintansa maaliskuussa 2008 lähinnä taloudellisten ongelmien vuoksi. Näiden ongelmien aiheuttajaksi on arveltu CPL:n ja Sierra Entertainmentin sopimusta, jonka nojalla turnauksessa pelattiin vain Sierran pelejä. Tämä ajoi turnauksen live-tapahtumat yleisön ja sponsorien epäsuosioon ja romahdutti turnauksen tulot.
Albin Pelak
Albin Pelak (s. 9. huhtikuuta 1981 Novi Pazar) on bosniahertsegovinalainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Pelak debytoi Bosnia ja Hertsegovinan maajoukkueessa 2002. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Keijo Paunio
Keijo Uolevi Paunio (28. toukokuuta 1935 Tukholma – 29. syyskuuta 2022 Helsinki ) oli parodontologian professori, joka toimi Turun yliopiston vararehtorina, rehtorina ja kanslerina.
Henkilöhistoria
Paunio syntyi päätoimittaja Tauno Erhard Paunion ja kirjaaja Saara Elovaaran perheeseen. Myös hänen veljistään Ilkka Pauniosta ja Jouko Pauniosta tuli professoreita. Paunion puoliso vuodesta 1961 oli hammaslääketieteen tohtori Päivi Ilona Riittinen. Paunio tuli ylioppilaaksi Helsingin yhteislyseosta 1955. Hän suoritti valtiotieteellisiä opintoja Helsingin yliopistossa, mutta valmistui kuitenkin hammaslääketieteen lisensiaatiksi Turun yliopistosta 1963 ja väitteli siellä hammaslääketieteen tohtoriksi 1969.
Ammattiura ja luottamustehtävät
Toimittuaan Turun yliopistossa assistenttina 1964–1969 ja apulaisopettajana 1969–1973 Paunio työskenteli parodontologian professorina 1973–1997. Tutkimusmatkan Yhdysvaltoihin hän teki 1972–1973. Paunio toimi National Institutes of Health -stipendin avulla tutkijana Michiganin yliopistossa. Hänen pääasiallisena tutkimuskohteenaan olivat kiinnityskudossairaudet. Paunio oli Turun yliopiston toinen vararehtori 1978–1981, rehtori 1993–1997 ja kansleri 1997–2000. Hänellä on yli 150 julkaisua alaltaan.
Paunio oli Suomen Hammaslääkäriseura Apollonian puheenjohtaja 1991–1992 ja toimi useassa kansainvälisessä organisaatiossa kollegoidensa edustajana. Korkeakouluneuvoston jäsenenä ja varapuheenjohtajana 1980–1986 hän oli mukana vaikuttamassa yliopistojen koulutuspolitiikkaan. Tiedepolitiikkaan Paunio osallistui Suomen Akatemian Lääketieteellisen toimikunnan jäsenenä 1973–1976 ja 1977–1979, Tieteen keskustoimikunnassa 1989–1991 ja Suomen Akatemian hallituksessa 1996–1997. Tutkimuseettinen neuvottelukunta aloitti toimintansa 1992 ja Paunio toimi alusta asti sen puheenjohtajana, yhteensä kymmenen vuoden ajan.
Turun kaupungin musiikkijuhlasäätiössä Paunio vaikutti hallituksessa. Turun Yliopistosäätiön hallituksessa hän toimi 1993–1997 ja Matti Koivurinta -säätiön (Aboa Vetus & Ars Nova -museot) hallituksessa vuodesta 1995 vuoteen 2016.
Matkustusluokka
Matkustusluokka tarkoittaa kollektiivisten kulkuvälineiden matkustajien sijoittelua matkustusmukavuudeltaan eri osastoihin lippuhinnan perusteella. Matkustusluokkia on laivoissa, lentokoneissa ja junissa. Korkeampiluokkaiset paikat ovat kalliimpia kuin alempiluokkaiset, koska paikat ovat tilavampia ja varustelutasoltaan korkeampia.
Korkeampiin matkustusluokkiin saattaa kuulua kulkuvälineessä enemmän henkilökohtaista tilaa, parempi istuin, aterioita tai juomia ja oikeus ylimääräiseen matkatavaraan. Toisaalta kalliimman lipun hintaan voi kuulua lisäpalveluita asemalla, kuten ensisijainen kulkuvälineeseen nousuoikeus tai lounge-palveluita. Usein korkeampien matkustusluokkien liput ovat muutos- ja peruutusehdoiltaan joustavampia kuin halvemmat lipputuotteet.
VR:n matkustusluokat
Eko-luokka on VR:n junien yleisin matkustusluokka. Lipun hintaan sisältyy määrätyllä junavuorolla istuinpaikka normaalilla paikalla, allergia-, perhe- tai työskentelyhytissä tai lemmikkiosastolla.
Ekstra-luokka on vaunuosasto Intercity-kaksikerrosvaunun yläkerrassa tai Pendolino-yksikön päätyvaunussa. Lipun hintaan sisältyy kahvi, tee ja päivän lehdet itsepalveluna. Venäjän-liikenteen Allegro-junan palvelut vastaavat muuten Pendolinon vastaavia, mutta niiden lisäksi lipun hintaan sisältyy paikalle tarjoiltava välipala.
Lentokone
Pitkillä reittilennoilla lentokoneissa on perinteisesti ykkös-, business- ja turistiluokat. Pienemmillä lennoilla matkustusluokat yleensä ovat vain business- ja turistiluokat. Korkealuokkaisemmat luokat sijaitsevat lentokoneen etuosassa. Lentoyhtiöt ovat alkaneet poistaa ykkösluokkia ja siirtymään käytäntöön, jossa business-luokka on ylellisin matkustusluokka. Lomakohteiden charter-lennoilla ja halpayhtiöiden lennoilla on harvemmin erillisiä matkustusluokkia.
Kosteusmittari
Kosteusmittari on ilman kosteuden tai muun väliaineen kosteuden mittaamiseen tarkoitettu laite. Kosteusmittareita tehdään hyvin erilaisilla toimintaperiaatteilla, joille on yhteistä se, että mitataan jonkun helpommin mitattavan ominaisuuden muuttumista kosteuden mukana: thumb|Hiuskosteusmittari thumb|Säähavaintokojuun asennettu psykrometri
Kukkolan kartano
Kukkolan kartano sijaitsi Lempäälän Kuljussa Kukkolanmäellä. 1600-luvulla perustetun kartanon pihapiiristä on nykyisin jäljellä päärakennukseen johtanut puukuja, ennen vuotta 1914 rakennettu, alun perin tilanhoitajan asuntona toiminut ja myöhemmin muutettu entinen päärakennus, luhtiaitta vellikelloineen ja kivinavetta. Alun perin kartano toimi ratsutilana.
Kukkolan kartanon pitkäaikaisimmat omistajasuvut ovat Spoof ja af Hällström. Siellä ovat syntyneet muun muassa Suomen sodan sankari Johan Spoof ja veljekset Raoul ja Roland af Hällström. Jatkosodan jälkeen Kukkolan maat palstoitettiin siirtoväelle.
Lähteet
61.37278°N, 23.7725°W
Luettelo Tšadin kaupungeista
Tämä on luettelo Tšadissa sijaitsevista kaupungeista.
Bartholomew Roberts
thumb|Bartholomew Roberts Bartholomew Roberts (17. toukokuuta 1682 – 10. helmikuuta 1722), syntyjään John Roberts ja tunnettu nimellä Musta Bart oli walesiläissyntyinen merirosvo, joka ryösteli laivoja Brasilian, Newfoundlandin ja Afrikan rannikoilla. Hän joutui alalle, kun merirosvot hyökkäsivät vuonna 1719 afrikkalaiselle kauppa-asemalle, jossa hän toimi orjien laivaajana. He ottivat hänet mukaansa ja pian hänestä tuli heidän johtajansa. Roberts oli merirosvoilun kultakauden menestynein merirosvo kaapattujen alusten määrässä mitattuna: hän valtasi urallaan kaikkiaan 400 laivaa. Roberts oli siinä mielessä poikkeuksellinen piraatti, että hän joi ennemmin teetä kuin alkoholijuomia, sillä hänen mielestään juopumus heikensi miehistön suorituskykyä. Roberts sai surmansa tykillä laukaistun kartessiammuksen osuessa häntä kaulaan 10. helmikuuta 1722, kun hänen laivansa vallattiin Gabonin rannikolla Länsi-Afrikassa.
Varhainen elämä
thumb|left|200px|Bartholomewin ("Black Bart") muistokivi tämän synnyinkylässä Casnewydd-Bachissa. Roberts syntyi Newydd Bachin kylässä Walesissa 1680-luvun alussa. Hänen syntymänimensä oli John Roberts, jonka hän vaihtoi viimeistään aloitettuaan merimiesuransa. Syynä nimen vaihtamiseen saattoi olla merirosvojen tapa käyttää peitenimiä, ja nimen esikuvana saattoi olla kuuluisa bukanieeri Bartholomew Sharp. Robertsin lempinimi "Musta Bart" tuli hänen ihonsa tummasta sävystä. Hänen uskotaan lähteneen merille 13-vuotiaana vuonna 1695.
Uran alkuvaiheet
Walesilainen merirosvo Howell Davis kaappasi vuonna 1719 orjalaiva Princessin, jonka kolmantena perämiehenä Roberts oli. Useita Princessin miehistön jäseniä Roberts mukaan lukien pakotettiin liittymään Davisin merirosvomiehistöön. Kertoman mukaan Roberts vastusteli aluksi miehistöön liittymistä, mutta hyväksyi pian uuden elämän mukanaan tuomat edut. Davisin rosvoilla oli käytössään kaksi alusta, Royal James ja Royal Rover.
Joitakin viikkoja Robertsin merirosvoihin liittymisen jälkeen Davisin laiva Royal James oli hylättävä matojen aiheuttamien vahinkojen vuoksi. Royal Rover purjehti Príncipen saarelle, missä Davis nosti mastoon Britannian värit ja pääsi satamaan. Muutaman päivän kuluttua Davis kutsui kuvernöörin lounaalle laivaansa, tarkoituksenaan kaapata tämä panttivangiksi. Davisin lähetettyä veneet noutamaan kuvernööriä hänet kutsuttiin nauttimaan ensin viiniä linnoitukselle. Portugalilaiset olivat saaneet tietää vieraiden olevan merirosvoja, ja matkalla linnoitukselle Davisin joukkion väijytettiin ja Davis ammuttiin hengiltä.
Davisin kuoltua Roberts äänestettiin laivansa kapteeniksi, kuusi viikkoa kaappaamisensa jälkeen. Tällöin Roberts oli ehtinyt olla merillä jo 25 vuoden ajan. Kapteenina Roberts purjehti aluksi Länsi-Afrikan Cape Lopezin vesillä ja ryösti ensimmäisenä hollantilaisen orjalaivan 26. heinäkuuta 1719. Seuraavana päivänä hän ryösti englantilaisen orjalaivan, jonka miehistön hän pakotti työskentelmään itselleen kuudeksi kuukaudeksi. Näiden jälkeen Roberts ryösti vielä kaksi laivaa ennen kuin lähti Länsi-Afrikan vesiltä Brasilian rannikolle.
Brasilia
Brasiliassa Robertsilla kesti yhdeksän viikkoa löytää saalista. Saavuttuaan vihdoin Bahian satamaan Roberts löysi sinne ankkuroituneen hyvin vartioidun portugalilaisen aarrelaivaston, jonka kimppuun hän lipui yön pimeydessä. Seuraanneessa taistelussa Robertsin onnistui kaapata rikkain laivoista, Sagrada Familia, mutta hän sai samalla portugalilaiset sotalaivat peräänsä. Robertsin onnistui karistaa laivat kannoiltaan ja paeta saaliineen pohjoiseen Pirunsaarelle asti. Robertsin ajauduttua liian kauas rannikolta eräässä saaliinjahdissaan hänen liittolaisensa William Kennedy käytti tilaisuuden hyväkseen ja pakeni saarelta saalis mukanaan.
Länsi-Intia
Robertsille oli jäänyt sluuppi Fortune ja 40 miestä. Varmistaakseen selustansa uuden petoksen varalta hän loi piraattisäännöstön, jonka hänen miehistönsä allekirjoitti lukuun ottamatta irlantilaisia, joihin hän ei enää luottanut. Näin Roberts pyrki luomaan yhteenkuuluvuutta miehistössä ja loi samalla sitovan sopimuksen, johon hän saattoi vedota kurinpitovaikeuksissa. Helmikuussa 1720 Roberts purjehti Tobagoon ja ryösti siellä barbadoslaisen sluupin. Hän sai samalla kuvernöörin lähettämät kaksi sotalaivaa ja 120 miestä peräänsä. Myös Roberts oli saanut lisävoimia tapaamansa merirosvo Montigny de Palissen miehistöstä. Seuranneessa meritaistelussa de Palisse pakeni välittömästi, ja Roberts huomasi joutuneensa alakynteen ja pakeni itsekin kevennettyään laivaansa ensin heittämällä pois ylimääräiset kanuunansa. Roberts purjehti Dominicaan ja suunnitteli siellä itselleen merirosvolipun. thumb|Robertsin [[merirosvolippu, jossa hän itse seisoo kahden pääkallon päällä. Toisessa kallossa luki ABH ("A Barbadian's Head", barbadoslaisen pää) ja toisessa AMH ("A Martiniquan's Head", martiniquelaisen pää), millä hän viittasi uhmakkaasti vainoojiinsa. ]]
Newfoundland
Roberts päätti lähteä Länsi-Intian vaarallisilta vesiltä Newfoundlandille, minne hän saapui vuoden 1720 kesäkuussa. Siellä hän tuhosi Trepasseyn kalasataman ja vei 22 laivaa. Samalla hän vaihtoi entisen lippulaivansa kaljuunaan, jossa oli 16 kanuunaa. Roberts lyöttäytyi uudelleen yhteen de Palissen kanssa ja kaappasi vielä 10 ranskalaislaivaa. Näistä yhden, 26-kanuunaisen kauppalaivan, Roberts otti omaan käyttöönsä ja antoi sille nimeksi Good Fortune. Roberts jatkoi kaappauksia heinäkuun ajan menestyksekkäästi ja oli elokuun loppuun mennessä saanut saaliikseen yhteensä 40 laivaa.
Takaisin Karibialle
Roberts palasi syksyksi de Palissen kanssa takaisin Karibialle ja ankkuroitui siellä Carriacoun saarelle Grenadiineilla. Ranskalainen kuvernööri joutui ylivoiman edessä varustamaan ja ruokkimaan merirosvot. Roberts antoi samalla lippulaivansa uudeksi nimeksi Royal Fortune ja itselleen arvonimen Leeward-saarten Amiraali. Hän purjehti Neitsytsaarille ja ryösteli lisää laivoja, joista yhdestä hän teki itselleen uuden Royal Fortunen entisen tilalle. Dominicalla hän kaappasi hollantilaisen kauppalaivan, josta tuli jälleen uusi Royal Fortune, nyt jo 42-kanuunainen.
Afrikka
Juhlittuaan aikansa Roberts päätti paeta hyvän sään aikana takaisin Länsi-Afrikan rannikolle. Laivasto ajautui kuitenkin Tobagoon yritettyään kaapata matkalla portugalilaisen laivasaattueen. Robertsin miehistön mieliala oli matala ja kapinahenkinen koko seuraavan talven, ja myös de Palisse jätti hänet oman onnensa nojaan. Lopulta Robertsin laivasto kutistui enää yhteen alukseen, jolla hän lopulta pääsi Afrikkaan Cape Verdelle toukokuussa. Sieltä hän jatkoi Senegaliin, missä hän kaappasi kaksi ranskalaissluuppia, joilla hän vahvisti laivastoaan. Roberts vietti kuusi viikkoa Sierra Leonessa kunnostaen laivojaan ja antaen miehistönsä juhlia maissa. Hän jatkoi sen jälkeen ryöstelyä ja kasvatti laivastonsa ja miehistönsä kokoa. Erään yhteistyöstä kieltäytyneen orjalaivan hän poltti ihmislasteineen.
Viimeinen taistelu
5. helmikuuta 1722 brittiläinen sotalaiva HMS Swallow yllätti merirosvot teeskennellen olevansa kauppalaiva, ja yksi Robertsin aluksista upposi. 10. päivänä Swallow palasi hakemaan Robertsia. Parhaimpiinsa pukeutunut Roberts sai kanuunatulessa välittömästi surmansa ammuksen osuttua häntä kaulaan. Robertsin ruumis heitettiin toivomuksensa mukaisesti yli laidan, minkä jälkeen hänen miehistönsäkin pian lopetti vastarinnan. Robertsin kuoleman myötä loppui myös niin sanottu "merirosvouksen kultakausi".
William Adams (merimies)
William Adams (24. syyskuuta 1564 Gillingham, Englanti – 16. toukokuuta 1620 Hirado, Japani) oli englantilainen merenkävijä. Hän astui ensimmäisenä englantilaisena Japaniin, kun hänen luotsaamansa laiva Liefde haaksirikkoutui Kyūshūun huhtikuussa 1600. Japanissa hän päätyi shōgun Tokugawa Ieyasun neuvonantajaksi, ja avusti tätä valmistamaan länsimaalaisia purjealuksia. Myöhemmin hän oli merkittävä tekijä kauppayhteyksien kehittämisessä Japanin ja Englannin sekä Alankomaiden välille. Adams myös toimi useiden alusten luotsina ja kapteenina Kaakkois-Aasiassa.
Japanissa Adamsille annettiin nimet Anjin-sama, joka tarkoittaa luotsia, sekä Miura Anjin (, Miuran luotsi).
Adamsin elämä on toiminut innoittajana James Clavellin romaanille Shōgun.
Siuntion suomalainen seurakunta
Siuntion suomalainen seurakunta on seurakunta Uudellamaalla, Siuntion kunnassa. Seurakunta kuuluu Espoon hiippakunnassa Lohjan rovastikuntaan ja on osa Siuntion seurakuntayhtymää. Kirkkoherrana toimii Mirja Miettinen. Vuonna 2020 seurakunnassa oli 2 661 jäsentä, joka vastasi noin 64% Siuntion kunnan suomenkielisestä väestöstä. Vuonna 2022 jäsenmäärä oli laskenut 2 620:n henkeen.
Volume 3
Volume 3 tai Volume III voi tarkoittaa:
Siuntion suomalainen seurakunta
Siuntion seurakunta päätettiin jakaa Siuntion suomenkieliseen seurakuntaan ja Sjundeå svenska församlingiin vuonna 1998. Siuntion kirkkoneuvosto valitti päätöksestä korkeimpaan hallinto-oikeuteen, mutta ero kävi toteen vuonna 2000. Ennen tätä jakoa oli olemassa vain yksi Siuntion seurakunta.
Kuljun kartano
Kuljun kartano (alkujaan Wilhelmsbergin rälssisäteri ) sijaitsee Lempäälän Kuljussa. Kartano on perustettu 1600-luvulla ja siihen kuului aikanaan laajat maa-alueet. Kartanon pitkäaikaisimmat omistajasuvut ovat olleet Spoof, Granfelt ja Palander. Nykyisin kartanossa ei harjoiteta maanviljelyä. Kartanoajalta on säilynyt 1920-luvulta peräisin oleva päärakennus, vanha aitta sekä kartanoon johtava puukuja.
Kartanoajan viimeinen omistaja oli Pyynikin olutpanimon omistaja konsuli Rosa Salmelin. Jatkosodan jälkeen kartanon maat palstoitettiin siirtoväelle. Pellot on 1900-luvun lopulla rakennettu asuinalueiksi. Siellä on Kuljun kartano -niminen kauppakeskus. Vanhassa tiilinavetassa on Hintakaaren sekatavaramyymälä, ja viereisessä rakennuksessa toimii K-Supermarket.
61.38083°N, 23.78194°W
Suomen Vallankumousliikkeen Tutkijakunta
Suomen Vallankumousliikkeen Tutkijakunta (myös Suomen Vallankumouksen Tutkijakunta, SVT) oli vuosina 1927–1938 Neuvostoliitossa toiminut Suomen Kommunistisen Puolueen (SKP) alainen historiantutkimuselin, joka keräsi aineistoa ja julkaisi kirjallisuutta vuoden 1918 Suomen sisällissodan punakaartilaisten kokemuksista luokkasotatulkinnan näkökulmasta. Oman ilmoituksensa mukaan se asetti tehtäväkseen "koota aineistoa Suomen työväen ja talonpoikain taisteluista sortoa ja riistoa vastaan sekä saattaa näiden taisteluiden kokemuksia julkisuuteen opetukseksi vastaisia taisteluja varten". Julkaisujen kustantaja oli Leningradissa toiminut Kustannusliike Kirja.
Historia
Suomen Vallankumouksen Tutkijakunta perustettiin Yrjö Sirolan aloitteesta vuonna 1927 valmistauduttaessa sisällissodan 10-vuotismuistojuhliin. Sen perustamisen yhtenä syynä oli halu keskittää Neuvostoliitossa harjoitettu Suomen vallankumoushistorian tutkimus SKP:n keskuskomitean alaisuuteen. Noihin aikoihin kaikkien kommunististen puolueiden tuli perustaa virallisia puoluehistorian tutkimuskomissioita eli Istparteja. SVT sai rahoitusta Neuvostoliiton valtiolta ja myöhemmin Marx–Engels–Lenin-instituutilta, keskimäärin 5000 ruplaa vuodessa. Tutkijakunnan puheenjohtajana oli Yrjö Sirola ja muina alkuperäisinä jäseninä O. W. Kuusinen, Kullervo Manner, Kustaa Rovio, J. A. Komu, Kalle Lepola, Aleksanteri Vasten, Aura Kiiskinen sekä Otto Vilmi. Johto oleskeli Moskovassa, mutta pääosa varsinaisesta tutkimustyöstä tehtiin Leningradissa SKP:n paikallisen toimiston alaisuudessa. SVT:llä oli siellä oma arkisto ja kirjasto. Vuosina 1927–1931 vakituisena työntekijänä toimi Tyyne Tokoi. Vuonna 1932 SVT:n johtoon määrättiin Sirola (puheenjohtaja), Kuusinen, Manner, Jukka Lehtosaari, Toivo Antikainen ja Lauri Gustafsson (sihteeri), ja Leningradin-arkiston hoitajaksi Erkki Nissinen. Nissisen seuraajaksi tuli vuonna 1935 Saima Hellman.
SVT:n julkaisutoiminta kuihtui vuoden 1936 aikana, sillä kiihtyvien vainojen vuoksi uusia suomenkielisiä historiateoksia ei enää uskallettu julkaista. SVT:n toimistot Leningradissa ja Petroskoissa lakkautettiin ja toiminta keskitettiin Moskovaan, jossa siitä tuli SKP:n keskuskomitean historiajaosto. Arkisto jäi yhä Leningradiin. SVT:n toiminta päättyi kokonaan, kun NKVD kokosi tammi–helmikuussa 1938 ”todisteet”, joiden mukaan se oli neuvostovaltaa vastaan tähdätty salainen järjestö. Lähes kaikki tutkijakunnan toimintaan osalliset henkilöt joutuivat puhdistusten uhreiksi.
Myös Petroskoissa toimineella Karjalan Tieteellisellä Tutkimus-Instituutilla oli 1930-luvulla samaa aihepiiriä tutkinut kilpaileva tutkimusjaosto.
Carl Johan Adlercreutz
Carl Johan Adlercreutz (suomeksi joskus Kaarle Juhana; 27. huhtikuuta 1757 Pernaja – 21. elokuuta 1815 Tukholma) oli Suomessa syntynyt Ruotsin armeijan kenraali ja kreivi, joka muistetaan parhaiten Suomen sodassa voittamistaan taisteluista. Hän kuului Adlercreutzin aatelissukuun ja kasvoi Porvoossa.
Adlercreutz osallistui jo 15-vuotiaana varakorpraalina Kustaa III:n vallankaappaukseen Jakob Magnus Sprengtportenin johtamien rakuunoiden joukossa. Adlercreutz taisteli Kustaa III:n sodassa vuosina 1788–1790. Hän toimi myös Suomen sodassa toisen prikaatin päällikkönä ja ylipäällikkö Klingsporin yliadjutanttina.
Adlercreutzin ansioksi on laskettu se, että armeija ryhtyi tekemään vastarintaa Siikajoella ja Revonlahdella ja saavutti voitot Lapuan ja Alavuden taisteluissa. Adlercreutz kuitenkin jätti armeijan Olkijoen sopimuksen jälkeen ja siirtyi Ruotsiin.
Sodan aikana Adlercreutz osallistui henkilökohtaisesti vallankaappaukseen, jossa hän vangitsi kuningas Kustaa IV Aadolfin Tukholmassa 13. maaliskuuta 1809. Palkkioksi hän sai kenraaliadjutantin arvon ja käytännössä koko armeijan johdon. Adlercreutz toimi Ruotsin armeijan esikuntapäällikkönä taisteluissa Napoleonia vastaan vuosina 1813–1814. Adlercreutz korotettiin Ruotsissa 1808 vapaaherraksi ja 1814 kreiviksi. Hän avioitui 1792 vapaaherratar Henrietta Amalia Stackelbergin (1771–1796) kanssa. Tämä oli kenraaliluutnantti Bernt Fredrik Johan Stackelbergin tytär. Toisen kerran hän oli naimisissa vuodesta 1798. Vaimo oli vuorineuvoksen tytär Margareta von Engeström. Hänet haudattiin Riddarholmin kirkkoon Siikajoen taistelun muistopäivänä 18.4.1816.
Uudesti syntynyt
Uudesti syntynyt on Raivopäät -yhtyeen studioalbumi ja kaikkiaan 12. julkaisu, joka julkaistiin CD-R-formaatissa vuonna 2003.
Augusta Laine
Augusta Ottilia Laine (o.s. Brander, 30. maaliskuuta 1867 Tampere – 16. elokuuta 1949 Kitee) oli suomalainen talousopettaja ja talousneuvos, joka toimi vuosina 1917–1919 Nuorsuomalaisen Puolueen ja vuonna 1922 Kansallisen Edistyspuolueen kansanedustajana Kuopion läänin itäisestä vaalipiiristä.
Laineen vanhemmat olivat filosofian maisteri ja maanviljelyneuvos Aksel Emil Brander ja Anna Amalia Telén. Augusta Laine oli perheen yhdeksästä lapsesta vanhin. Monet heistä olivat yhteiskunnallisesti aktiivisia. Perheen vanhemmat kannattivat naisasiaa ja tarjosivat koulutuksen myös tyttärilleen. Laineen sisar Helena Brander oli koulunjohtaja ja kansanedustaja. Hänen veljiään olivat muun muassa ylijohtaja, maanviljelysneuvos ja ministeri Uuno Brander sekä maanviljelysneuvos, agronomi ja kansanedustaja Akseli Brander. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1890 kansanedustaja Johannes Laine. Heillä ei ollut omia lapsia, mutta he ottivat kasvatikseen Augusta Laineen sisarentyttären.
Laine valmistui tyttökoulusta vuonna 1883, käsityökoulusta 1893 ja kasvatusopillisesta talouskoulusta 1894. Hän työskenteli Uudenkirkon kansanopiston apulaisjohtajana ja käsityön- ja talousopettajana 1894–1898. Kansanedustajana hän toimi ensimmäisen kerran 1. marraskuuta 1917 – 31. maaliskuuta 1919 ja toisen kerran 10. helmikuuta 1922 – 4. syyskuuta 1922.
Laineen muita luottamustehtäviä olivat:
Viisauden kirja
Historia
Viisauden kirjasta ei ole säilynyt hepreankielisiä kopioita, ainoastaan Septuagintassa oleva kreikankielinen teksti, joka edustaa Septuagintan klassisinta kreikkaa. Vaikka kirjan kirjoittaja esittää olevansa Salomo, monet tutkijat katsovat kirjan kielen ja ajatusten olevan hellenististä alkuperää, ja kirjoittajan, jota yleensä kutsutaan Pseudo-Salomoksi, tämän vuoksi olevan Aleksandrian juutalaisia. Kirja ajoitetaan yleensä ensimmäiselle tai toiselle vuosisadalle eaa.
Filosofiset vaikutteet
Viisauden kirja on saattanut saada vaikutteita keskiplatonismista ja sen perustana olevasta muusta kreikkalaisesta filosofiasta. Osa kirjan uskonnollisista ja eettisistä ajatuksista on linjassa kreikkalais-roomalaisen stoalaisuuden kanssa. Kirjassa esiintyvät muun muassa neljä stoalaista ideaalia, jotka on lainattu Platonilta. Jakeet 8:2–18 muistuttavat Herakleen puhetta hyveestä Ksenofonin Muistelmissa (II.1).
Yhdysvaltain edustajainhuoneen vaalit 2002
thumb|225px| Yhdysvaltain edustajainhuoneen vaalit 2002 pidettiin 5. marraskuuta 2002. Niissä valittiin 435 paikkaa [[Yhdysvaltain edustajainhuone|edustajainhuoneeseen. Ne olivat presidentti George W. Bushin ensimmäisen virkakauden puolivälin vaalit. Yleensä puolivälin vaaleissa presidentin puolue häviää paikkoja edustajainhuoneesta, mutta tällä kertaa republikaanit saivat kahdeksan lisäpaikkaa.
Yhteensä republikaaneille meni edustajainhuoneesta 229 paikkaa, kun demokraatit saivat 204 paikkaa. Ainoa edustajainhuoneeseen päässyt poliitikko kahden valtapuolueen ulkopuolelta oli sitoutumaton Bernie Sanders.
Lohkokääpä
Lohkokääpä (Diplomitoporus crustulinus) on Suomessa hyvin harvinainen ja vaarantuneeksi luokiteltu kääpälaji. Sitä tavataan Suomessa pohjoispainotteisesti vanhoista metsistä ja sen isäntäpuu on vielä kuorellinen maahan kaatunut kuusi, jonka alapinnalla itiöemä kasvaa.
Lohkokäävän yksivuotinen itiöemä on resupinaattinen ja voi kasvaa alaltaan suureksi. Tuoreena kääpä on tanakka, mehukas ja pillipinta kuultavan kermanvalkoinen. Vanhentuessaan ja kuivuessaan se kovettuu, voi jopa lohketa mosaiikkimaisesti ja sen väri kellastuu voimakkaasti kohti meripihkaa. Reunus on valkoinen tai hieman vihertävä. Pohjamalto on 1–2 mm ja aina kellertävänvalkoista. Pillejä on 2–4 millimetrillä. Lohkokääpä tuoksuu heikosti happamalta.
Gōtoku Sakai
Gōtoku Sakai (, s. 14. maaliskuuta 1991 Niigata, Japani) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Sakai oli osa Japanin olympiajoukkuetta vuonna 2012. Hän edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 2012-2013.
Meriahvenet
Meriahvenet (Serranidae) on ahvenkaloihin (Perciformes) kuuluva runsaslajinen kalaheimo. Heimon lajeja tavataan trooppisista ja lauhkeista meristä ja eräitä myös makeista vesistä. Monet heimoon kuuluvista lajeista ovat tärkeitä ruokakaloja ja eräitä pidetään myös merivesiakvaarioissa.
Taksonomia
Varhaisimmat meriahventen heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu eoseenikaudelle. Nykyään heimoon kuuluu lähteestä riippuen 62–64 sukua ja 449–535 lajia. Meriahventen jako alaheimoihin vaihtelee. Teoksessa Fishes of the World niitä katsotaan olevan kolme, koruahvenet (Anthiinae), meriahvenet (Epinephelinae) ja saha-ahvenet (Serraninae). Tässä pomat ja saippuakalat luetaan kuuluvaksi alaheimoon Epinephelinae omina tribuksinaan.
Tyypillisiä piirteitä
Ruumiinrakenteeltaan meriahvenet ovat vankkaruumiisia, oliivinmuotoisia ja suurisuisia kaloja. Lajien koko vaihtelee huomattavasti. Pienimmistä lajeista Plectranthias longimanus kasvaa 3 cm, pastellimeriahven (Serranus cabrilla) 3,5 cm ja Jeboehlkia gladifer 5 cm pitkiksi, kun taas esimerkiksi itajara (Epinephelus itajara) voi saavuttaa 2 metrin ja jättimeriahven (Epinephelus lanceolatus) 3,6 metrin pituuden. Kylkiviiva on jatkuva ja täydellinen. Selkäeviä on yleensä yksi ja sen etuosa on piikikäs. Suussa on useita rivejä teräviä hampaita. Väriltään meriahvenet ovat vaihtelevia ja niiden ruumiissa on usein raitoja tai pilkkuja, eräät lajit myös kykenevät vaihtamaan väritystään. Saippuakalojen iho sisältää myrkyllistä grammistiinia. Useat lajit ovat hermafrodiitteja ja osa vaihtaa sukupuoltaan naaraasta koiraaksi kasvaessaan.
Paloisten koulu
Paloisten koulu on Lapinlahden koillisosassa toimiva pieni alakoulu (luokka-asteet 0-6). Koulu sijaitsee linnuntietä runsas 27 kilometriä Lapinlahden kunnantalolta itäkoilliseen.
Meriahvenet
Levinneisyys ja elintavat
Meriahvenlajeja tavataan Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren alueilta lämpimistä ja lauhkeista vesistä. Ne elävät yleensä yksittäin tai pienissä ryhmissä tyypillisimmin lähellä koralliriuttoja tai pohjaa 200–400 metrin syvyydessä ja toisinaan myös vesiheiniä kasvavilla alueilla. Meriahvenet syövät eläinplanktonia, pienempiä kaloja, äyriäisiä ja pääjalkaisia.
Paloisten koulu
Vuonna 2016 kyläkoulua kävi Tilastokeskuksen mukaan yhteensä 24 peruskoululaista. Lisäksi koululla on esiopetuksen oppilaita.
Osmo Vänskä
Osmo Antero Vänskä (s. 28. helmikuuta 1953 Sääminki) on suomalainen Grammy-palkittu kapellimestari ja klarinettitaiteilija.
Vänskä aloitti muusikon uransa klarinetistina soittaen muun muassa Turun ja Helsingin kaupunginorkesterissa. Opiskeltuaan orkesterinjohtamista Sibelius-Akatemiassa hän voitti Besançon Young Conductor’s -kilpailun vuonna 1982. Vuosina 1988–2008 hän työskenteli Sinfonia Lahden eli Lahden kaupunginorkesterin ylikapellimestarina. Vuosina 1989–1993 hän toimi Crusell-viikkojen taiteellisena johtajana. Vänskä toimi myös vuosina 1993–1996 Islannin sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina. Vuonna 1996 hänet nimitettiin BBC Scottish Symphony Orchestran pääkapellimestariksi.
Vänskä aloitti vuonna 2003 Minnesotan orkesterin pääkapellimestarina ja lopetti siellä 1. lokakuuta 2013 muusikoiden ja hallinnon välisten erimielisyyksien vuoksi. Orkesterin toiminta oli työsulun vuoksi ollut jäissä, ja kun ratkaisua ei löytynyt ja monet muusikot olivat siirtyneet muualle, Vänskä asetti aikarajan, johon mennessä ratkaisun olisi pitänyt syntyä että hän jatkaisi.
Vänskä teki huhtikuussa 2014 sopimuksen orkesterin kanssa jatkosta kahdeksi vuodeksi ja aloitti toukokuussa 2014. Hän on jatkanut sen jälkeen sopimusta, mutta lopettaa vuonna 2022, jos orkesteri löytää siihen mennessä uuden johtajan.
Palkintoja
Vänskä sai MTV:n kulttuuripalkinnon 1991. Lahden kaupunginhallitus myönsi hänelle 1. marraskuuta 1993 Lahti-mitalin numero 28.
Vuonna 2014 Vänskä ja hänen johtamansa Minnesotan orkesteri voittivat vuoden parhaan orkesteriesityksen Grammy-palkinnon Sibeliuksen sinfonioista 1 ja 4.
Süreyya Ayhan
Süreyya Ayhan Kop (s. 6. syyskuuta 1978) on entinen turkkilainen 1 500 metrin juoksija.
Ayhan karsiutui Sydneyn olympialaisissa 2000 1 500 metrin välierissä ajalla 4.09,42. Seuraavana vuonna hän juoksi Välimeren kisoissa toiseksi ja Edmontonin MM-kisoissa kahdeksanneksi ajalla 4.08,17. Münchenin EM-kisoissa 2002 hän voitti EM-kultaa ajalla 3.58,79. Kauden lopussa hän voitti yleisurheilun maailmancupin. Ayhan voitti MM-hopeaa Pariisin MM-kisoissa 2003. Myöhemmin samana vuonna hän voitti IAAF:n yleisurheilufinaalin ajalla 3.57,72.
Ayhan sai kesällä 2004 kahden vuoden kilpailukiellon testipakoilusta ja yrityksestä luovuttaa vierasta virtsaa dopingtestissä. Syyskuussa 2007 Ayhan jäi kiinni kielletyn aineen käytöstä ja sai elinikäisen kilpailukiellon. Toukokuussa 2008 Turkin urheiluliitto kuitenkin muutti kilpailukiellon nelivuotiseksi, mutta urheilun kansainvälinen vetoomustuomioistuin kuitenkin palautti kilpailukiellon elinikäiseksi.
Adolf (Cambridgen herttua)
Adolphus (Adolf) Frederick, Cambridgen ensimmäinen herttua, Tipperaryn kreivi, paroni Culloden (24. helmikuuta 1774 Lontoo – 8. heinäkuuta 1850 Lontoo) oli Ison-Britannian kuningasperheen jäsen ja sotamarsalkka, joka toimi Ison-Britannian kanssa personaaliunionissa olleen Hannoverin käskynhaltijana vuosina 1816–1837. Hän oli kuningas Yrjö III:n seitsemäs ja nuorin poika.
Adolf opiskeli Göttingenin yliopistossa Saksassa ja aloitti sotilasuransa Hannoverin armeijassa. Ranskan vallankumoussotiin liittyneen Hollannin-sotaretken aikana vuonna 1793 hän toimi brittien etujoukkojen komentajana ja haavoittui vakavasti sekä jäi vangiksi Hondschooten taistelussa, mutta vapautui pian. Seuraavana vuonna Adolf pääsi jäseneksi Englannin parlamentin ylähuoneeseen. Vuonna 1801 häntä varten luotiin Cambridgen herttuan sekä Tipperaryn kreivin arvot, ja seuraavana vuonna hänet nimitettiin valtakunnanneuvoston jäseneksi. Adolf sai vuonna 1803 vastuulleen Hannoverin puolustuksen, mutta hänet erotettiin pian tästä tehtävästä. Hänet ylennettiin sotamarsalkaksi vuonna 1813 ja nimettiin Hannoverin käskynhaltijaksi vuonna 1816. Kun Hannoverin vaaliruhtinaskunta korotettiin kuningaskunnaksi, Adolfista tuli vuonna 1831 sen varakuningas. Kaksi vuotta myöhemmin hän säädätti Hannoverille uuden perustuslain. Britannian ja Hannoverin unioni purkautui vuonna 1837, jolloin herttua Adolf palasi Englantiin ja asui siellä lopun ikänsä.
Hollywood Zen
Hollywood Zen on Guns N' Roses- ja Velvet Revolver-yhtyeistä tunnetun yhdysvaltalaisen rumpali Matt Sorumin soolouran ensimmäinen studioalbumi.
Sorumin useat muusikkoystävät, joista mainittavimpia ovat Guns N' Rosesissa ja Velvet Revolverissa Sorumin kanssa vaikuttaneet Saul "Slash" Hudson sekä Duff McKagan, vierailevat albumilla.
Lucasfan Games
Lucasfan Games on ryhmä, joka mukailee LucasArtsin vanhoja seikkailupelejä, suunnittelee niille jatko-osia ja toteuttaa ne Adventure Game Studiolla.
Lucasfan Gamesin julkaisemat pelit:
LucasArts
Islannin kansalliskirkko
Islannin kansalliskirkko on Islannissa toimiva luterilainen kirkko. Se on Luterilaisen maailmanliiton, Porvoon kirkkoyhteisön ja Kirkkojen maailmanneuvoston jäsen.
Islannin kansalliskirkon pää on Islannin piispa, jona vuodesta 2012 lähtien on toiminut Agnes M. Sigurðardóttir. Kansalliskirkkoon kuulu vuoden 2022 alussa 229 146 jäsentä eli 60,9 prosenttia Islannin väestöstä.
Uskonnonvapaus turvattiin Islannissa jo vuoden 1874 perustuslaissa, mutta luterilaisella kirkolla on kansalliskirkkona valtion takaama erityisasema. Vaikka kirkollisia palveluita, kuten kirkkohäitä, käytetään runsaasti, käy aikuisista kirkossa vähintään kerran kuukaudessa vain 10 prosenttia. Kirkon asioista päättävä elin on Kirkjuþing.
Leena Jokinen
Leena Hannele Jokinen (o.s. Korhonen, 3. toukokuuta 1956 Tuusula – 3. heinäkuuta 2019 Hyvinkää) oli suomalainen urheilutoimittaja. Jokinen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1975 ja kävi kolme vuotta myöhemmin Sanoman toimittajakoulun. Ilta-Sanomien palvelukseen Jokinen tuli vuonna 1982 ja työskenteli lehden palveluksessa vuoteen 2015, jolloin jäi eläkkeelle.
Jokinen tunnettiin erityisesti hiihtolajien ja taitoluistelun asiantuntijana ja lukuisten arvokilpailujen kävijänä. Kesälajeista läheisiä olivat yleisurheilu ja pyöräily. Hän oli työtehtävissä kuusissa talviolympialaisissa sekä vuoden 2004 kesäolympialaisissa Ateenassa. Muita arvokisatapahtumia ja tapahtumia kertyi kymmenittäin. Jokinen erikoistui 2000-luvulla dopingkysymyksiin ja osallistui Maailman antidopingtoimiston järjestämiin tilaisuuksiin.
Jokinen sai tunnustusta työstään muun muassa Kansainväliseltä hiihtoliitolta, joka myönsi hänelle toimittajapalkinnon vuonna 2008. Hän oli ehdolla urheilujournalistipalkinnon saajaksi Urheilugaalassa 2016.
Severi Heikkilä
Severi Heikkilä on sipoolainen lapsinäyttelijä, joka näytteli Risto Räppääjää elokuvassa Risto Räppääjä ja polkupyörävaras.
Juhani Perttunen
Juhani Perttunen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1957 ja valmistui oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1964 sekä lisensiaatiksi vuonna 1968. Tohtoriksi hän väitteli vuonna 2006. Perttunen toimi Helsingin yliopiston assistenttina vuosina 1965−1966, Keskustapuolueen lakimiehenä ja Keskustan eduskuntaryhmän lainopillisena sihteerinä vuosina 1967−1970, oikeusministeriön lainvalmistelukunnan sihteerinä vuosina 1973−1974 sekä eduskunnan ulkoasiain- ja perustuslakivaliokuntien sihteerinä vuosina 1974−1976. Loppuvuodesta 1976 presidentti Urho Kekkonen nimitti Perttusen tasavallan presidentin kanslian kansliapäälliköksi, jossa virassa hän toimi vuoteen 1984 saakka. Vuosina 1984−2001 Perttunen työskenteli sisäasiainministeriön kansliapäällikkönä.
Ruud Jolie
thumb|Ruud Jolie Rudolf "Ruud" Adrianus Jolie (s. 19. huhtikuuta 1976 Tilburg, Alankomaat) on Within Temptation -yhtyeen kitaristi.
Jolie syntyi vanhempiensa ainoaksi lapseksi Tilburgissa, Alankomaissa vuonna 1976. Ennen uraansa Within Temptationissa hän toimi yhtyeissä Brotherhood Foundation ja Vals Licht. Hän tapasi Within Temptationin jäsenet ensimmäistä kertaa Brotherhood Foundationin soittaessa Dynamo-festivaaleilla Tšekissä vuonna 1998. Hän liittyi Within Temptationiin vuonna 2001.
Jolie on maininnut lempiyhtyeikseen ja -artisteikseen Iron Maidenin, Pain of Salvationin, Opethin, Coheed and Cambrian, Alison Kraussin ja Nickel Creekin.
Jevgeni Aleksejev
Jevgeni Vladimirovitš Aleksejev (, s. 28. marraskuuta 1985 Puškin, Venäjä) on shakin suurmestari. Joulukuussa 2006 hän voitti shakin venäjänmestaruuden kukistettuaan Dmitri Jakovenkon nopean shakin katkaisupeleissä, kun turnaus oli päättynyt heidän välillään tasapisteisiin (7,5/11).
Harjumaa
Harjumaa eli Harjun maakunta on pohjoisin Viron maakunnista. Maakunnan pääkaupunki on Tallinna, joka on myös koko Viron pääkaupunki.
Harjumaan pinta-ala on 4 326,70 km² ja väkiluku 610 468 henkilöä (1.1.2018). Harjumaa on Viron runsasväkisin ja tiheimmin asuttu maakunta. Lähes puolet (45 %) Viron väestä asuu Harjumaalla.
Talous
Maakunnan tärkeimpiä perinteisiä elinkeinoja ovat maatalous, kalastus ja kalanjalostus. Teollisuus työllistää paperi-, rakennusaine-, huonekalu-, panimo- ja elintarvikealoilla. Nykyisin myös matkailu sekä muut palvelualat työllistävät.
Maantiede
Maakunnan luonto käsittää rannikkoalangon ja liuskekivilaakion. Luonteenomaista maisemalle on klintti, joka muodostaa korkeita rantatörmiä. Maakunnassa on 34 Itämereen laskevaa jokea, joissa on myös Viron suurimmat putoukset (Keila, Jägala). Alueella on myös järviä, kuten Ülemisten, Kahalan ja Harkun järvet. Jääkausi on muovannut karsti-ilmiöitä, siirtolohkareita, kauniita rantoja, joissa on säilynyt aarniometsiä ja hakakatajikkoja. Maakunnan korkein kohta on Voosen vuori (100 m).
Kaupungit ja kunnat
pienoiskuva|270px|Harjumaan kunnat vuodesta 2017. Vuoden 2017 kuntauudistuksen jälkeen Harjumaa koostuu 16 kunnasta, joista neljä on kaupunkeja:
Väestö
Vuonna 2011 Harjumaalla oli 552 927 asukasta, joista 341 121 (61,7 %) oli virolaisia, 173 194 (31,3 %) venäläisiä ja 37 742 (6,8 %) muita kansallisuuksia.
Hallinto ja politiikka
Valtiollisissa vaaleissa Harjumaa on jaettu neljään vaalipiiriin, joista valitaan yhteensä 43 kansanedustajaa 101-jäseniseen riigikoguun: Tallinna on jaettu kolmeen vaalipiiriin (vaalipiirit 1–3). Muu osa Harjumaasta muodostaa yhdessä Raplamaan kanssa vaalipiirin numero 4 (valimisringkond nr 4).
Kirgisian vaakuna
thumb|right|200px|Kirgisian vaakuna Kirgisian vaakuna on Kirgisian tunnus lipun ja kansallislaulun ohella. Se hyväksyttiin maan vaakunaksi 14. tammikuuta 1994 ,ja se perustuu Kirgisian SNT:n vaakunaan vuodelta 1937. Siihen on kuvattu Tienšan-vuoristo, jota hopeinen haukka pitää siivillään. Vuoren takaa nousee aurinko. Vaakunan yleisväri on sininen, koska se symboloi Kirgisiassa rohkeutta ja anteliaisuutta. Vaakunan sivuille on kuvattu maan tärkeitä maatalouskasveja vehnää ja puuvillaa. Vaakunan ympärille on kirjoitettu Кыргыз Республикасы, Kirgisian tasavalta kirgiisiksi.
Eero Junkkaala
Eero Kalevi Junkkaala (s. 4. elokuuta 1947) on suomalainen arkeologi, pappi, teologian tohtori ja kirjailija. Hän on kirjoittanut yli viisikymmentä kirjaa, jotka käsittelevät Raamatun historiaa ja arkeologiaa, Raamatun tulkintaa, sekä elämänkatsomuksellisia ja hengellisiä teemoja. Junkkaala uskoo sekä Raamatun luomiskertomukseen että evoluutioteoriaan eli hän on teistinen evolutionisti.
Perhetaustat ja koulutus
Eero Junkkaala syntyi maanviljelijä Erkki ja kirjanpitäjä Meeri Junkkaalan (s. Räisänen) perheeseen.
Eero Junkkaala avioitui Pirkko Sinikka Salon kanssa 1969. Junkkaalan perheeseen syntyivät lapset Jouni, Johanna ja Anna.
Eeron veli Timo on myöskin teologi.
Junkkaala valmistui ylioppilaaksi Helsingissä Apollon yhteiskoulusta 1968 sekä nuoriso-ohjaajaksi Helsingin Raamattukoulusta 1969. Junkkaala suoritti ylemmän teologian kandidaatin tutkinnon ja tuli teologian maisteriksi Helsingin yliopistosta 1976 sekä vihittiin papiksi samana vuonna. Junkkaala väitteli teologian tohtoriksi Åbo Akademissa 2006.
Sivutoimet ja luottamustehtävät
Eero Junkkaala toimi Kauniaisten kirkkoneuvoston ja kirkkovaltuuston jäsenenä 1978–89 sekä Pohjoismaisen sisälähetysneuvoston Suomen osaston puheenjohtajana 1980–87. Kenttäpäällikkönä Israelin arkeologisilla kaivauksilla Junkkaala toimi vuosina 1984–2003. Raamatunlukijain Liiton puheenjohtajuutta hän hoiti 1985–92 ja Meilahden seurakuntaneuvoston jäsenenä hän oli 1990–95. Vierailevana luennoitsijana Junkkaala on toiminut pappisseminaareissa ja yliopistoissa Virossa, Latviassa, Venäjällä, Israelissa, Taiwanilla, Tansaniassa, Etiopiassa, Botswanassa, Thaimaassa, Nepalissa ja Hong Kongissa vuosina 1990–2017. Suur-Helsingin alueen Israelin Ystävät ry:n puheenjohtajana hän oli 1991–95 sekä Akasia-säätiön puheenjohtajana 1996–2017. Kirkolliskokousedustajana Junkkaala oli 1996–2004. Hän johtaa vuonna 2015 aloittanutta Raamatunopetusakatemiaa, jossa koulutetaan papeista ja maallikoista parempia Raamatun opettajia.
Huomioita
Junkkaalan kirjoittajaharrastus ilmenee lukuisina teoksina, joiden aihepiireinä ovat mm: Raamatun historia ja arkeologia, Raamatun tulkinta, hartauskirjallisuus sekä elämänkatsomuksellinen pohdinta. Kolumnistina Junkkaala on toiminut Askel-lehdessä 1992–, Uusi Tie –lehdessä 1994–2008 sekä Radio Deissä 2015–. Hänen artikkeleitaan on julkaistu lukuisissa lehdissä.
Lenkkeilystä pitävä Junkkaala on osallistunut lukuisille maratoneille.
Junkkaala sai rovastin arvon 2000. Sotilasarvoltaan hän on yliluutnantti.
Jaakko Niemi (ampumahiihtäjä)
Niemi sijoittui Albertvillen 1992 olympialaisissa 10 kilometrin kilpailussa 57:nneksi ja viestissä kahdeksanneksi. MM-kilpailuissa hän sijoittui joukkuekilpailussa 11:nneksi vuonna 1993, 20 kilometrillä 76:nneksi vuonna 1995 ja 10 kilometrillä 43:nneksi 1996. Maailmancupin osakilpailussa hän oli kolmas Bad Gasteinin normaalimatkalla joulukuussa 1994.
Jaakko Niemi edusti seuratasolla Valkealan Kajoa. Hän voitti Suomen mestaruuden 10 kilometrillä vuonna 1994 ja joukkuekilpailussa vuonna 1993.
Kari Kataja
Kari Sakari Kataja (s. 23. huhtikuuta 1966 Pälkäne) on entinen suomalainen ampumahiihtäjä.
Kataja sijoittui Albertvillen 1992 olympialaisissa 10 kilometrin kilpailussa 27:nneksi ja viestissä kahdeksanneksi. MM-kilpailuissa hän sijoittui 20 kilometrillä 41:nneksi vuonna 1990 sekä viestissä 15:nneksi vuonna 1993.
Kari Kataja edusti seuratasolla Pälkäneen Lukkoa. Hän saavutti SM-pronssia 20 kilometrillä vuonna 1991 ja SM-hopeaa 10 kilometrillä vuonna 1992.
Kuka viereesi jää
Kuka viereesi jää on Heikki Luoman kirjoittama dekkari, jonka WSOY julkaisi vuonna 1997.
Tarina
Neljänkympin kriisiä elävä hiljattain eronnut yksityisetsivä Jorma Jahvetti Ketola tapaa entisen naisvangin Gunillan, joka tuo hänelle viestin nykyisin uskoon tulleelta paatuneelta rikolliselta Orvo Klemetiltä. Klemetti uskoo Ketolalla olevan jotain mikä kuuluu hänelle, mutta Ketola ei itse tiedä mistä on kysymys. Tästä lähtee liikkeelle värikäs ja jännittävä tapahtumien vyöry, jossa sekä Ketola itse että hänen poikansa joutuvat todelliseen vaaraan. Suloinen mutta teräväkielinen Venla on kuitenkin parasta mitä Ketolalle on tapahtunut vuosiin.
Minäkertojana toimivan Ketolan tyyli on itseironinen, mutta värikkäästi kuvaileva. Tapahtumien käänteissä Ketolasta paljastuu inhimillinen ja äärimmäisen oikeamielinen ihminen.
Seiichirō Maki
Seiichirō Maki (, s. 7. elokuuta 1980 Kumamoto, Japani) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Maki edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 2005–2009. Hän pelasi vuoden 2006 MM-kilpailuissa 60 minuuttia Japanin viimeisessä alkulohko-ottelussa Brasiliaa vastaan.
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2017
Vuoden 2017 hiihdon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Lahden urheilukeskuksessa 22. helmikuuta – 5. maaliskuuta 2017. Tämä oli seitsemäs kerta, kun kisat käytiin Lahdessa, edellisen kerran kaupunki isännöi kisoja vuonna 2001.
Kisoja hakivat myös Slovenian Planica, Saksan Oberstdorf ja Puolan Zakopane. Kilpailujen pääsponsorina toimi Stora Enso, jolle kilpailut olivat osa Suomi 100 -hankkeeseen osallistumista.
Maailmanmestaruuskilpailut alkoivat keskiviikkona 22. helmikuuta Lahden torilla järjestetyllä avajaisseremonialla. Kymmenen kisapäivän aikana kaikkiaan 700 urheilijaa 61 eri maasta kilpaili 21 kilpailussa. Kilpailutapahtumien lisäksi alueella oli tarjolla ohjelmaa: kisatunnelmasta sai nauttia Röllin talvimaassa tai viihdeartistien konserteissa Festival Arenalla. Kisoihin myytiin 180 000 pääsylippua ja kokonaiskävijämäärä oli 220 000. Kisojen liikevaihto oli 20,6 miljoonaa euroa ja tulos 1,6 miljoonan euroa tappiollinen. Kisojen järjestelytoimikunnan puheenjohtajana toimi Suomen Hiihtoliiton puheenjohtaja Jukka-Pekka Vuori ja pääsihteerinä Janne Leskinen.
Palkintojenjaot järjestettiin pääasiassa Lahden torilla. Useimpina iltoina järjestettiin tapahtumia ennen palkintojenjakoja. Torilla järjestettyihin ilmaisiin avajaisiin ja palkintojenjakoihin osallistui noin 50 000 ihmistä.
Suomessa kilpailut televisioi Yle.
Sprintti (v)
Päivämäärä: 23. helmikuuta <br style="clear:both" />
Parisprintti (p)
Päivämäärä: 26. helmikuuta <br style="clear:both" />
15 km (p)
Päivämäärä: 1. maaliskuuta <br style="clear:both" />
15 km (p) + 15 km (v) yhdistelmäkilpailu
Päivämäärä: 25. helmikuuta <br style="clear:both" />
50 km (v) yhteislähtö
Päivämäärä: 5. maaliskuuta <br style="clear:both" />
4 × 10 km viesti
Päivämäärä: 3. maaliskuuta <br style="clear:both" />
7,5 km (p) + 7,5 km (v) yhdistelmäkilpailu
Päivämäärä: 25. helmikuuta <br style="clear:both" />
30 km (v) yhteislähtö
Päivämäärä: 4. maaliskuuta <br style="clear:both" />
4 × 5 km viesti
Päivämäärä: 2. maaliskuuta <br style="clear:both" />
Normaalimäki (HS 100) + 10 km
Päivämäärä: 24. helmikuuta <br style="clear:both" />
Suurmäki (HS 130) + 10 km
Päivämäärä: 1. maaliskuuta <br style="clear:both" />
Parisprintti (suurmäki HS 130 + 2×7,5 km hiihto)
Päivämäärä: 3. maaliskuuta <br style="clear:both" />
Joukkuekilpailu (normaalimäki HS 100 + 4×5 km hiihto)
Päivämäärä: 26. helmikuuta <br style="clear:both" />
Normaalimäki (HS 100)
Päivämäärä: 25. helmikuuta <br style="clear:both" />
Suurmäki (HS 130)
Päivämäärä: 2. maaliskuuta <br style="clear:both" />
Joukkuemäki (HS 130)
Päivämäärä: 4. maaliskuuta <br style="clear:both" />
Normaalimäki (HS 100)
Päivämäärä: 24. helmikuuta <br style="clear:both" />
Joukkuemäki (HS 100)
Päivämäärä: 26. helmikuuta <br style="clear:both" />
Mitalitaulukko
Isäntämaa