cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Danièle Delorme
Delormella oli merkittäviä rooleja muiden muassa elokuvissa Gigi (1948), Tyttöjä harhateillä (1949), Minne, l’ingénue libertine (1950) ja Kurjat (1958). Hän oli vuosina 1956–2002 naimisissa Yves Robert’n kanssa.
Delorme oli tuomariston jäsenenä Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 1988.
Veikkausliigan kausi 2000
Veikkausliigan kaudella 2000 FC Haka voitti kolmannen perättäisen Suomen mestaruuden.
Menestys eurokentillä
Mestarien liiga: UEFA Cup: Intertoto Cup:
Jalasjärven Kansantalo
Historiaa
Rakennus on nykyisin yksityiskäytössä.
Rakennus
Rankarakenteinen rakennus rakennettiin talkoilla. Rahoitukseen saatiin kiinnelaina. Laudoilla vuorattu osin kaksikerroksinen rakennus oli maalattu punaiseksi. Rakennuksessa oli juhlasali näyttämöineen, ravintolatilat ja eteinen sekä kolme huonetta ja keittiön käsittävä vahtimestarin asunto. Alkuperäinen puulämmitys muutettiin vuonna 1965 öljylämmittimeen. Pihassa oli erillinen käymälärakennus
Toimintaa järjestötalolla
Kansantalo oli pääasiassa omistajajärjestön omassa kokouskäytössä. Talossa järjestettiin myös nuorisotoimintaa ja juhlia.
Vibeke Stene
thumb|Vibeke Stene Vibeke Stene (s. 17. elokuuta 1978) on norjalainen laulaja. Hänet tunnetaan parhaiten norjalaisen goottimetalliyhtyeen Tristanian entisenä solistina. Hän liittyi yhtyeeseen vuonna 1997 vähän ennen kuin se alkoi tehdä ensimmäistä demoaan. Aluksi hänen oli tarkoitus olla vain vieraileva laulaja, mutta hänestä tulikin pysyvä jäsen. Stene jätti yhtyeen viiden studioalbumin jälkeen 27. helmikuuta 2007. Hän totesi eronneensa voidakseen toteuttaa pitkäaikaisen unelmansa, laulun opettajana toimimisen.
Stene on esiintynyt myös Green Carnationin levyllä Journey to the End of the Night (1999).
20. maaliskuuta 2007 Vibeke Stenen nimi mainittiin mahdollisena Nightwishin uutena solistina. Stene kuitenkin kumosi huhut ja kertoi, ettei edes haluaisi laulaa Nightwishissä.
Vuoden 2013 kesäkuussa Vibeke palasi julkisuuteen ja ilmoitti, että oma albumi on tekeillä. Ensin hän kuitenkin tekee albumin yhdessä God of Atheists -nimisen extreme metal-projektin kanssa.
Collioure
Collioure on kunta Etelä-Ranskassa Pyrénées-Orientalesin departementissa.
Collioure tunnetaan Ranskassa elokuussa järjestettävästä kolmipäiväisestä juhlasta, joka vetää kaupunkiin katsomaan bodégoita ja ilotulituksia kaksi kertaa niin paljon väkeä kuin kaupungissa on asukkaita.
Seutu on viininviljelyaluetta. Collioure AOC on nimeltään täyteläinen punaviini, jota valmistetaan grenache- ja mourvedre-rypäleistä. Viiniä tuotetaan täällä yhdessä pienimmistä Ranskan AOC-viinitarhoista. Kaupungin takana olevien vuorten rinteiden terassien ikivanhat viiniviljelmät tuottavat myös pieniä auringossa kypsyneitä rypäleitä maineikkaaseen Banyuls (Banyuls AOC) -aperitiiviin ja -jälkiruokaviiniin.
Väestö
Väkiluku on viime vuosina asettunut välille 2500–2900, mutta vuosittain kaupungissa käy kymmeniätuhansia matkailijoita.
Kulttuuri
thumb|200px|left|Colliouren kirkko [[Notre-Dame-des-Anges.]] Colliouresta tuli 1900-luvun alussa vilkas taiteilijakeskus, joka oli muodostunut fauvistitaiteilijoiden kokoontumispaikaksi. André Derain, Georges Braque, Othon Friesz, Henri Matisse, Pablo Picasso, Charles Rennie Mackintosh ja Tsuguharu Fujita ovat saaneet innoitusta Colliouren linnasta, keskiaikaisista kaduista, majakasta, joka on nykyisin kirkko nimeltään Notre-Dame-des-Anges, ja sen Välimerelle tyypillisestä lahdesta. Colliouren hautausmaalle on haudattu espanjalainen runoilija Antonio Machado, joka pakeni tänne Fancon joukkojen edetessä Espanjan sisällissodan loppuvaiheissa 1939.
Historiallisia romaaneja kirjoittanut brittiläinen kirjailija Patrick O'Brian asui kaupungissa vuodesta 1949 aina vuonna 2000 tapahtuneeseen kuolemaansa saakka, ja hänen romaaninsa The Catalans kuvaa havainnollisesti elämää Colliouressa ennen suuria muutoksia. Hän myös kirjoitti elämäkerran Picassosta, jonka hän tunsi. O'Brian ja hänen vaimonsa Mary on myös haudattu kaupungin hautausmaalle.
thumb|200px| left|Espanjalaisen runoilijan [[Antonio Machadon hauta.]] Kaksikymmentä Matissen ja Derainin teosten jäljennöstä on esillä juuri sillä samalla paikalla, missä nuo kaksi fauvismin mestaria 1900-luvun alussa maalasivat alkuperäiset teokset.
Historia
Collioure on mainitaan vuoteen 673 ajoitetussa Julien de Tolèden tekstissä muodossa castrum Caucoliberi. Ravennan kosmografiassa 600-luvulta se mainitaan muodossa Caucho liberi, ja sen mukaan se olisi peräisin 400-lukua edeltäneeltä ajalta.
Collioure jakautui aiemmin kahdeksi kyläksi, joita erotti Douy-joki. Vanha kaupunki joen eteläpuolella oli Port d'Avall, nykyisin Le Faubourg, ja ylävirtaan oli satama Port d'Amunt, nykyisin La Ville. Maréchal de la Meillerayein ranskalaiset joukot valtasivat Colliouren 1642. Vuosikymmen myöhemmin kaupunki antautui Pyreneiden rauhansopimuksella 1659 virallisesti Ranskan valtaan. Kaupungin strategisen merkityksen vuoksi sotilasinsinööri Vauban korjasi Ludvig XIV:n aikana Château Royal de Colliouren linnoitukset ja Fort Saint-Elmen linnakkeen. Silti Espanjan joukot piirittivät Colliouren ensimmäisessä vallankumoussodassa vuonna 1793, mikä oli Espanjan viimeinen yritys saada kaupunki haltuunsa. Saarron mursi vuoden kuluttua kenraali Jacques François Dugommier.
Itä-Jerusalem
pienoiskuva|Itä-Jerusalemin kartta Itä-Jerusalem on pääasiassa palestiinalaisten asuttama Jerusalemin itäosa, joka käsittää Jerusalemin vanhankaupungin ja sen itäpuolella olevat lähiöt. Se muodostui vuonna 1949 käydyn Israelin itsenäisyyssota jälkeen. Sodan seurauksena vedetty ns. vihreä linja jakoi Jerusalemin Israelin hallitsemaan, juutalaisten asuttamaan länsipuoleen ja palestiinalaisten asuttamaan itäpuoleen, joka oli Jordanian hallinnassa vuoden 1967 kuuden päivän sotaan saakka, jolloin Israel valloitti myös sen.
Juutalaiset ovat vuosien saatossa rakentaneet asutuskeskuksia myös Jerusalemin itäosaan, kutsuen niitä siirtokunniksi. Itä-Jerusalemin asukkaista enemmistö on kuitenkin edelleen arabeja, ja vuonna 2000 Palestiinan parlamentti hyväksyi lailla Itä-Jerusalemin pääkaupungikseen. Tätä ei kuitenkaan ole laajemmin tunnustettu, ja yleisemmin Palestiinan pääkaupunkina pidetäänkin Ramallahia, joka on myös Palestiinan hallinnollinen keskus.
Fallen Angels
Fallen Angels voi tarkoittaa:
Katinka Faragó
Katinka (Katerina) Faragó, e. Lundberg (s. 16. joulukuuta 1936 Wien, Itävalta ) on ruotsalainen elokuvatuottaja, aiemmin kuvaussihteeri. Hän on saanut kunnia-Guldbagge-palkinnon ruotsalaisen elokuvan hyväksi tekemästään työstä vuonna 2017. Hän oli yksi niistä, joiden ansiosta Fanny ja Alexander toteutui.
Faragó on työskennellyt ruotsalaisen elokuvan hyväksi vuodesta 1953 vuoteen 2002. Hän työskenteli 30 vuotta Ingmar Bergmanin kanssa, ja häntä sanotaankin Bergmanin oikeaksi kädeksi. Yhteistyö ei aina ollut auvoista vaan hän sai osakseen ikävääkin kohtelua.
Wienissä syntyneen Faragón vanhemmat olivat vasemmistolaisia juutalaisia intellektuelleja. Vanhemmat pakenivat Unkarista Wienin kautta Suomeen. Hän oli neljävuotias kun hän muutti vanhempien kanssa Ruotsiin Sundbybergiin. Isä Alexander Faragó oli toimittaja ja kirjailija ja teki elokuvakäsikirjoituksia. Tytär sai olla mukana kun isä lähti kuvauksiin.
Faragólla on kaksi lasta. Hän erosi pian heidän syntymänsä jälkeen ja on myöhemmin mennyt uudestaan naimisiin. Hänen puolisonsa on elokuva- ja televisiotuottaja Måns Reuterswärd, ja he asuvat Vaxholmissa.
Auto GP -kausi 2010
Auto GP-kausi 2010 oli Auto GP-sarjan ensimmäinen kausi, joka korvasi Euroseries 3000-sarjan ja vaihtui nimeksi Auto GP. Kausi alkoi 24. huhtikuuta Tšekin, Brnon radalla ja päättyi 3. lokakuuta Italian, Monzassa. Sarjan mestaruuden voitti Romain Grosjean, joka tuli sarjaan mukaan kesken kauden. Toiseksi sijoittui Edoardo Piscopo ja kolmanneksi Duncan Tappy.
Submission
Submission, part 1 on 11-minuuttinen lyhytelokuva, jonka alankomaalainen Theo van Gogh ohjasi vuonna 2004. Elokuvan on käsikirjoittanut Ayaan Hirsi Ali, joka on myös kertojana elokuvassa.
Elokuva peilaa islamilaisen naisen elämää suhteessa Koraaniin ja nostaa esille kuinka vaikean roolin se antaa naisille. Elokuvassa pahoinpidellyt ja raiskatut musliminaiset rukoilevat jumalaa. He ovat pyrkineet elämään Koraanin sääntöjen mukaan, mutta heille se on tuonut suurta tuskaa. Elokuvassa esiintyvien naisnäyttelijöiden vartaloon on kirjoitettu Koraanin säkeitä, joilla naisten pahoinpitelemistä ja syrjintää on puolusteltu.
Lyhytelokuva esitettiin alankomaalaisella VPRO-kanavalla elokuussa 2004. Muslimien piirissä reaktio elokuvaan oli pääosin kielteinen. Elokuvan ohjaajan, Theo van Goghin, henkeä uhattiin ja radikaali-islamisti Mohammed Bouyeri murhasi van Goghin 2. marraskuuta 2004 tämän ollessa pyöräilemässä töihin. Murhaaja kiinnitti van Goghin ruumiiseen avoimen kirjeen elokuvan käsikirjoittaja Hirsi Alille, jossa murhaaja sekavien antisemitististen salaliittorönsyilyjen jälkeen julisti tuhoa Amerikalle, Euroopalle, Alankomaille, uskottomille fundamentalisteille ja Ayaan Hirsi Alille. Murhaaja oli syntynyt Alankomaissa mutta hänen vanhempansa olivat lähtöisin Marokosta. Ayaan Hirsi Alin henkeä on uhattu elokuvan vuoksi ja häntä suojelevat henkivartijat.
Osa Submission, part 1 -elokuvan tekstistä on luettavissa Ayaan Hirsi Alin Neitsythäkki nimisestä esseekokoelmasta, josta löytyy Submission part I. Hirsi Ali aikoi tehdä elokuvaan jatko-osan, jonka nimeksi tulisi Submission, part 2.
Bogorodsk
Bogorodsk on kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Meštšoran alangolla 43 kilometriä Nižni Novgorodista lounaaseen. Kaupunki on Bogorodskin piirin keskus. Sen kautta kulkee Nižni Novgorodin ja Muromin välinen maantie. Asukkaita on 36 000 henkeä (vuonna 2010).
Playlist Plus
Playlist Plus on KISS-yhtyeen kokoelma-albumi. Se julkaistiin 29. huhtikuuta 2008 ja koostuu kolmesta aiemmin julkaistusta The Best Of Kiss: The Millennium Collection -kokoelmalevystä.
Moriorit
Moriorit ovat Tyynellämerellä Uuden-Seelannin pääsaarten itäpuolella sijaitsevien Chathamsaarten alkuperäisasukkaita. Maorit surmasivat moriorit lähes kokonaan 1830–1860-luvuilla, ja viimeinen puhdasverinen moriori, Tommy Solomon, kuoli vuonna 1933. Itsensä morioreiksi kokevia, lähinnä eurooppalaisiin ja maoreihin sekoittuneita morioreiden jälkeläisiä elää kuitenkin edelleen. Vuoden 2013 väestönlaskennassa 738 uusiseelantilaista ilmoitti kuuluvansa morioreihin. Eri tavalla morioreista polveutuvia ihmisiä saattaa kuitenkin olla jopa useita tuhansia.
Alkuperä
thumb|vasen|Chathamsaarten kartta. Morioreiden alkuperästä ei ole varmaa tietoa. Aiemmin heidän esivanhempiensa spekuloitiin saapuneen Chathamsaarille Melanesiasta, mutta nykykäsityksen mukaan Chatmansaaret asutettiin Uuden-Seelannin Eteläsaarelta käsin 1500-luvun alussa. Ensimmäiset merkit ihmisasutuksesta saarella on ajoitettu ajankohtaan 450–400 vuotta ennen nykyhetkeä. Moriorien kieli ja kulttuuri ovat läheistä sukua Uuden-Seelannin maoreille. Kansat elivät kuitenkin vuosi­satojen ajan eristyksissä toisistaan eivätkä tienneet toistensa olemassa­olosta.
Morioreiden perimätiedon mukaan Chathamsaarilla oli asukkaita jo ennen heitä. Legendan mukaan Rongomaitere-niminen mies oli matkannut Uuteen-Seelantiin ja antanut purjehdusohjeet Chathamsaarille. Saaren aikaisempia asukkaita kutsuttiin nimellä hamata ja heitä kuvailtiin erittäin pitkiksi. Toisaalta perimätietona kulkee myös tarinoita, joiden mukaan saarella ei ollut asukkaita ennen morioreita. Ensimmäinen uusiseelantilainen saarella oli Kahu, joka perimätiedon mukaan vieraili saarella muttei jäänyt sinne. Joissakin tarinoissa moriorit polveutuvat hänen jälkeläisistään. Toinen tarina morioreiden alkuperästä kertoo polynesialaisessa perimätiedossa esiintyvästä Hawaikista, joka oletettavasti oli heidän esi-isiensä asuinpaikka. Perimätiedon mukaan Hawaikissa käytiin sota, jonka takia osa hawaikilaisista lähti pakoon Chathamsaarille. Perimätieto kertoo myös toisesta muuttoaallosta, joka ajettiin pois saarilta sodan jälkeen. Tämän jälkeen sotiminen ja ihmislihan syönti kiellettiin. Sotimiskielto tunnettiin Nunukun lakina sotimisen kieltäneen päällikkö Nunuku-whenuan mukaan.
Ennen maorivalloitusta
thumb|Moriorien puukaiverrus Chathamsaarilla. Maorit olivat maan­viljelijöitä, mutta heidän viljelys­kasvinsa eivät menestyneet paljon karummilla Chatham­saarilla ja moriorit palasivat keräily­- ja metsästystalouteen. Enimmillään saarella asui noin 2 000 asukasta, jotka kuuluivat yhdeksään eri heimoon. Nämä olivat nimeltään hamata, wheteina, eitara, etiao, harua, makao, matanga, poutama ja rauru. Väestömäärän hallitsemiseksi saarella kastroitiin joitakin poikia, ja sisäsiittoisuuden välttämiseksi suhteet serkkujen välillä olivat kiellettyjä. Heimopäälliköt (ieriki) valittiin heidän ruoankeräämiskykyjensä perusteella.
Maorivalloitus
Alexander Shandi keräsi 1860-luvun lopussa moriori Hirawanu Tapun avulla tietoa morioreiden perinteistä ja kielestä. Tietojen pohjalta julkaistiin kirja The Moriori people of the Chatham Islands: their history and traditions vuonna 1911. Tapun avulla kerätty aineisto muodostaa jopa 90 prosenttia siitä, mitä moriorin kielestä ja kulttuurista nykyisin tiedetään.
Uusi nousu
1900-luvulta eteenpäin morioreiden asema alkoi koheta. Menestyneitä morioreita olivat esimerkiksi Tommy Solomon, yrittäjä ja maanviljelijä 1920–1930-luvuilla, sekä Davisin ja Preecen suvut, jotka vaikuttivat paikallispolitiikassa. Varsinainen kulttuurillinen herääminen alkoi Uudessa-Seelannissa vuonna 1980 tuotetusta TV-dokumentista, joka todisti vääriksi useita morioreista esitettyjä väitteitä, kuten että he olisivat kaikki kuolleet tai kuuluisivat muista polynesialaisista kokonaan erilliseen rotuun. Vuonna 1988 moriorit tunnustettiin saaren alkuperäisasukkaiksi, mikä toi heille oikeuksia esimerkiksi kalastuksen suhteen. Vuonna 1991 morioreilla oli kaksi heitä edustavaa järjestöä, jotka yhdistyivät vuonna 2001 Hokotehi Moriori Trust -nimiseksi järjestöksi. Moriorin kieltä on pyritty herättämään henkiin keräämällä kokoon vanhoja sanoja, joista muodostettiin arkisto vuonna 2001. Moriorinkielinen tervehdys ”me rongo” on tullut yleiseen käyttöön. Väestönlaskennoissa moriorien katsotaan olevan yksi maorien iwi eli heimo.
Iso-Säkylä
thumb|right|268px|Isosäkylän koulu Iso-Säkylän kunnanosassa. Iso-Säkylä on kunnanosa Säkylässä. Kunnanosan rajaavat Uudenkylän kunnanosa luoteessa, seututie 204 koillisessa, kunnan keskusta kaakossa, sekä Pyhäjärvi lounaassa. Iso-Säkylässä sijaitsee monia palveluja, kuten Isosäkylän koulu (ala-aste), vuosina 2010–2011 saneerattu yhteiskoulu, autokoulu, "Säkylähalli" (urheiluhalli), Isosäkylän liikuntapuisto ja jäähalli. Iso-Säkylän läpi kulkee Euraan asti menevä nähtävyystieksi luokiteltu Rantatie, joka on yksi alueen vilkkaimmista teistä.
Tuula Levo
Tuula Levo (s. 1944) on suomalainen kirjailija. Ennen kirjailijan uraansa Levo toimi opettajana Kyrössä ja Kaarinassa. Nykyisin Levo asuu Aurassa.
Mikolas Josef
Mikolas Josef (s. 4. lokakuuta 1995), on tšekkiläinen laulaja, lauluntekijä ja entinen malli. Hän edusti Tšekkiä vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Lie to Me" ja sijoittui finaalissa kuudenneksi.
Nuoruus ja mallinura
Josef syntyi 4. lokakuuta 1995 musikaaliseen perheeseen. Hänellä on veli nimeltä Karel ja sisko nimeltä Martina, ja hän on soittanut kitaraa viisivuotiaasta asti. Josef on puoliksi määriläinen ja asui lapsena pienessä kylässä Keski-Böömissä. Aikuistuttuaan hän meni Lontooseen London Academy of Music and Dramatic Art -draamakouluun opiskelemaan näyttelemistä.
17-vuotiaana Josef aloitti uran mallina ja työskenteli muun muassa Dieselin ja Pradan muotinäytöksissä. Myöhemmin hän lopetti mallinuransa alan epärehellisyyden ja pinnallisuuden johdosta.
Musiikkiura 2015–
Mallinuran lopetettuaan Josef siirtyi musiikin pariin. Hän työskenteli katusoittajana ja folk-kitaristina lukuisissa Euroopan kaupungeissa, kuten Oslossa, Zürichissä, Hampurissa ja Wienissä. Vuonna 2015 hän julkaisi itse ensimmäisen singlensä nimeltä "Hands Bloody". Seuraavana vuonna hän julkaisi toisen singlensä nimeltä "Free", joka pääsi Tšekin Top 20-listalle. Samana vuonna hän julkaisi kolmannen singlensä nimeltä "Believe (Hey Hey)". Vuonna 2017 Josef julkaisi neljännen singlensä nimeltä "Lie to Me". Hän vahvisti myöhemmin, että hän kilpailisi kappaleella Tšekin vuoden 2018 euroviisukarsinnoissa. 29. tammikuuta hänet julkistettiin maan viisuedustajaksi.
Nick Hysong
Nick Hysong (s. 9. joulukuuta 1971 Winslow, Arizona) on yhdysvaltalainen seiväshyppääjä. Olympiakultaa Sydneyssä voittanut Hysong on saavuttanut myös MM-pronssia Edmontonissa 2001. Hänen ennätyksensä on 5,90 metriä.
Neitsythäkki
Neitsythäkki on Ayaan Hirsi Alin esseekokoelma, joka julkaistiin Alankomaissa 2002. Kohua herättänyt kokoelma sisältää kriittisiä tekstejä nykypäivän islamista sekä naisten asemasta. Kirja on käännetty usealle kielelle. Suomeksi sen on julkaissut Otava vuonna 2005.
Moriorin kieli
Moriori on Chathamsaarten alkuperäisasukkaiden, moriorien puhuma austronesialainen kieli, joka on jo kuollut arkikäytöstä. Viimeinen tunnettu morioria sujuvasti puhunut henkilö, Hirawanu Tapu, kuoli vuonna 1900. Kieltä on sittemmin tutkittu ja siitä on muun muassa kerätty sanastotietokanta vuonna 2001.
Neitsythäkki
Kirjan islam-kritiikistä
Kirjan perusväite on, että islam tulisi myös asettaa kritiikin kohteeksi, jotta se kokisi oman valistuskautensa. Hän kaipaa islamilaista Voltairea. Hirsi Ali katsoo, että sama kriittinen prosessi johtaisi myös naisten (sekä miesten) olojen parantumiseen. Kirjassa ruoditaan myös moraalirelativismia, jota Ayaan pitää yhtenä länsimaisista silmien sulkemisen tavoista islamia kohtaan.
Palmatiini
Palmatiini (C21H22NO4+) on isokinoliinialkaloideihin kuuluva heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä on tutkittu lääketieteessä sen useiden biologisten vuoksi.
Moriorin kieli
Historia ja elvytystyö
Kielen puhujat saapuivat Chathamsaarille luultavasti 1500-luvun paikkeilla Uudesta-Seelannista. Kieli on läheistä sukua maorin kielelle ja voidaan luokitella sen murteeksi. Kielen alamäki alkoi 1830-luvulla, jolloin Uudesta-Seelannista tulleet maorit orjuuttivat ja tappoivat moriorit. Vain pieni määrä kirjoitettua moriorin kieltä säilyi. Tärkeimpiin kielen kerääjiin kuului Hirawanu Tapu, joka keräsi aineistoa Alexander Shandin kirjaan The Moriori people of the Chatham Islands: their history and traditions. Arviolta 90% olemassa olevasta moriorin kielen tiedoista on tallennettu Tapun välityksellä.
Palmatiini
Ominaisuudet
Ensimmäisen kerran palmatiiniä eristettiin kalumbasta (Jateorhiza palmata) ja tämän jälkeen sitä on eristetty useista muistakin kasveista, jotka kuuluvat annoona-, happomarja-, kilpikierto-, unikko-, leinikki- tai ruutakasvien heimoihin. Useita palmatiiniä sisältäviä kasveja käytetään perinteisessä lääkinnässä muun muassa kivun ja tulehdusten lievittämiseen ja sillä on antimikrobisia ominaisuuksia. Palmatiini estää asetyylikoliiniesteraasia ja pseudokoliiniesteraasia, minkä vuoksi se saattaa toimia hermosolujen vaurioitumista ehkäisevänä aineena. Se myös aiheuttaa apoptoosia eräissä syöpäsoluissa ja vaikuttaa rasvojen aineenvaihduntaan. Palmatiini on myrkyllistä ja voi aiheuttaa sydämen rytmihäiriöitä.
Moriorin kieli
Historia ja elvytystyö
Maaliskuussa 2021 Hokotehi Moriori Trust -niminen järjestö julkaisi ilmaisen älypuhelinsovelluksen (Ta Re Moriori), jonka tarkoituksena on rohkaista ihmisiä opiskelemaan moriorin kieltä. Sovellus on osa laajempaa 10-vuotista projektia, jonka tarkoitus on elvyttää moriorin kieli.
Vokaalit
Kaikki vokaalit voivat esiintyä niin lyhyinä kuin pitkinäkin.
Lähde:
João Café Filho
thumb|João Café Filho. João Café Filho (3. helmikuuta 1899 – 20. helmikuuta 1970) oli brasilialainen poliitikko. Hän oli Getulio Vargasin varapresidentti ja hän nousi presidentiksi Vargasin tehtyä itsemurhan 1954. Kaksi kuukautta ennen kautensa päättymistä (olisi pitänyt päättyä 31.1.1956) hän erosi viitaten heikkoon terveydentilaansa. Myöhemmin hän yritti palata virkaansa, mutta kongressi ja armeija estivät virkaanpaluun, koska epäilivät, että hän ei päästäisi vastavalittua Juscelino Kubitschekia nousemaan virkaansa.
Moriorin kieli
Konsonantit
Lähde:
Sekundaarimetabolia
Sekundaarimetabolia eli sekundääriaineenvaihdunta (erikoismetabolia) on eliön ei-välttämätöntä metaboliaa eli aineenvaihduntaa. Sekundaarimetabolian reaktiopolut ja tuotteet eivät ole välttämättömiä eliön elossa pysymiselle normaaleissa olosuhteissa. Sekundaarimetabolian tuotteiden puuttuminen johtaa yleensä vain vähäiseen eliön toimintojen kuten kasvun, kehityksen, lisääntymisen ja esteettisten ominaisuuksien heikentymiseen tai sillä ei ole lainkaan vaikutuksia eliön fenotyyppiin.
Moriorin kieli
Kielinäyte
Lähde:
Sekundaarimetabolia
Esimerkkejä sekundaarimetaboliiteista eli toissijaisista aineenvaihduntatuotteista ovat muun muassa väriainepigmentit, haju- ja makuyhdisteet ja mikrobien itsensä tuottamat antibiootit, joiden avulla eliö kilpailee muiden lajiyksilöiden ja muiden lajien kanssa ja torjuu petoja ja loisia. Ei-sekundaarimetaboliasta eli primaarimetaboliasta eli tavallisesta metaboliasta käytetään joskus nimitystä perusmetabolia erotukseksi sekundaarimetaboliasta. Sekundaarimetaboliitteja tuottavat niin mikrobit, kasvit kuin eläimetkin, mutteivät kaikki niistä.
Ylivieska
Ylivieska on kaupunki Pohjois-Pohjanmaan lounaisosassa Keski-ja Pohjois-Pohjanmaan rajan lähellä. Ylivieska on rautateiden risteyskohtaan, Kalajoen rantamaille kasvanut kaupunki. Kaupungin väkiluku on 0, ja sen pinta-ala on 0 km², josta 0 km² on vesistöjä. Väestötiheys on 0 asukasta/km². Ylivieskan naapurikunnat ovat Alavieska, Haapavesi, Kalajoki, Nivala, Oulainen, Merijärvi ja Sievi. Ylivieska on Oulun Eteläinen -nimisen alueen keskuskaupunki.
Sekundaarimetabolia
Sekundaarimetabolian käynnistyminen
Eliöiden sekundaarimetabolia voi käynnistyä joskus myös vain tarvittaessa olosuhteiden tai kehitysvaiheiden niin vaatiessa. Esimerkiksi bakteerien sekundaarimetabolia käynnistyy ympäristöolosuhteiden muuttuessa huonommiksi. Kasvaessaan ravinteikkaassa väliaineessa useimmat bakteerit tuottavat lähes yksinomaan perusmetabolian tuotteita kasvaakseen ja lisääntyäkseen. Kun ravinteiden määrä vähentyy, bakteerit alkavat tuottaa sekundaarimetaboliitteja selvitäkseen elossa.
Ylivieska
Ylivieska teki syksyllä 2013 kuntajakoselvitystä Alavieskan kunnan sekä Haapaveden ja Oulaisten kaupunkien kanssa. Toteutuessaan alueelle muodostuisi yli 30 000 asukkaan kaupunki. Myös alueen muita kuntia ja kaupunkeja pyydettiin mukaan aloitettuun kuntajakoselvitykseen.
Sekundaarimetabolia
Sekundaarimetabolian käynnistyminen
Myös kasvit tuottavat sekundaarimetaboliitteja selviytyäkseen paremmin haitallisissa ympäristöolosuhteissa ja tietyissä kehitysvaiheissa. Esimerkiksi altistuminen UV-säteilylle käynnistää UV-säteilyä absorboivien yhdisteiden biosynteesin.
Ylivieska
Aiemmin, kun maakunnat eivät olleet valtion virallisia hallintotasoja, Keski-Pohjanmaan maakuntaan laskettiin usein myös Kalajokilaakson muodostama Pohjois-Pohjanmaan maakunnan lounaisosa. Ylivieska oli tällöin Keski-Pohjanmaan tärkeimpiä keskuksia.
Ylivieskan vaakuna on Ahti Hammarin suunnittelema. Siinä on kuvattuna sininen, apilapäinen haaruristi. Hopeaväri esittää vettä.
Moriorin kieli
Kielinäyte
Lukusanat 1–10 morioriksi:
Neitsythäkki
Ihmisperusoikeudet koskevat myös islaminuskoisia
Hirsi Alin mukaan on tärkeää, että samat perusoikeudet kuuluvat kaikille ihmisille. Hän puhuu esimerkiksi tapauksista, joissa kodistaan paenneen musliminaisen ovat Euroopan sosiaalityöntekijät palauttaneet kotiinsa, vaikka hänen perusoikeutensa eivät voi toteutua siellä. Tällaiset naiset pakenevat Hirsi Alin mukaan usein järjestettyjä avioliittoja, joista heillä ei käytännössä ole mahdollisuutta kieltäytyä. Hirsi Ali antaa kirjansa yhdessä luvussa yksityiskohtaisia käytännön neuvoja, miten islamilaisessa perheessä kasvanut nuori nainen, joka ei halua omistautua islamin naiselle varaamaan roolin, voi paeta perhettään ja aloittaa itsenäisen elämän.
Ylivieska
Historia
pienoiskuva|vasen|250px|Rautateiden risteyskohta on ollut merkittävässä osassa Ylivieskan kasvun kannalta. pienoiskuva|vasen|250px|[[Ylivieskan vanha kirkko ja sankarihaudat kesällä 2015. Kirkko tuhoutui tuhopoltossa seuraavan vuoden maaliskuussa.]] Ylivieskan seutu oli pitkään lappalaisten eränkäyntialuetta. Keskiajalla alue kuului vanhaan Salon eli Saloisten pitäjään. Pysyvästi alue asutettiin vasta keskiajan lopulla, jolloin seudulle saapui uudisasukkaita Kalajokisuusta ja Suur-Lohtajan kylistä. Ylivieskan asutus kasvoi melko nopeasti. Vuonna 1550 taloja oli 13, 1600-luvun alkupuolella jo 30. Vuonna 1690 asukkaita oli 622. 1690-luvun suurten nälkävuosien ja isovihan aikana väestö väheni, mutta 1700-luvun puolenvälin jälkeen alkoi asukasmäärä jälleen kasvaa.
Ylivieskan seutu kuului aluksi Kalajoen seurakuntaan. Päätös oman kappeliseurakunnan perustamisesta tehtiin jo 1643, mutta vasta kymmenen vuotta myöhemmin valmistui seurakunnan oma kirkko Haapaniemelle. Itsenäiseksi seurakunnaksi Ylivieska erotettiin 1861, mikä toteutui 1875. Ylivieskan kunta perustettiin 1867. Kunnalliselämä virisi nopeasti erityisesti kirjailija Pietari Päivärinnan ansiosta. Ylivieskan kanttorina 40 vuotta toiminut Päivärinta oli kuntakokouksen puheenjohtaja 1869–1872 ja 1875–1887. Hän oli perustamassa pitäjän ensimmäistä kirjastoa (1869) ja kansakoulua (1879). Kalajokilaisten pappien ja talollisten vastuksen vuoksi oma pappi saatiin kuitenkin vasta 1862. Ylivieskan kirkko rakennettiin 1786 ja korjattiin lopulliseen asuunsa läänin rakennuskonttorin esimiehen Julius Basilierin piirustusten mukaan vuonna 1892. Korjausten mukana kirkon alkuperäinen ulkoasu muuttui lähes täysin. Vuoden 2016 maaliskuussa kirkko paloi maan tasalle tuhopoltossa. Arkkitehtitoimisto K2S:n suunnittelema uusi kirkko vihittiin käyttöön huhtikuussa 2021.
Neitsythäkki
Islam vaikeuttaa sukupuolivalistusta
Kirjan mukaan islamilaiset miehet eivät saa asianmukaista sukupuolivalistusta eikä heitä opeteta pitämään seksuaalisia halujaan kurissa. Asian toinen puoli on, että naisten seksuaalisuus taas nähdään äärimmäisen vaarallisena ja halutaan peittää kokonaan. Tähän liittyen naiset halutaan pitää kotonaan, poissa muitten miesten ilmoilta. Hirsi Ali myös erikseen kritisoi monissa islamilaisissa maissa vallitsevaa tapaa, jonka mukaan hääyönä avioparin on rakasteltava ja näytettävä sukulaisille verinen kangas todisteeksi morsiamen neitsyydestä. Hirsi Alin mukaan morsian - eikä itse asiassa sulhanenkaan - voi kieltäytyä yhdynnästä, joten hän pitää sitä käytännössä raiskauksena.
Ylivieska
Historia
Väestön pääelinkeinona oli aluksi maanviljely, mutta myös kalastus ja hylkeenpyynti keväisin Kalajoen edustalla meren jäällä olivat tärkeitä toimeentulolähteitä. Tervanpoltto alkoi yleistyä 1600-luvulla ja oli vielä 1800-luvun alkupuolella tärkeä elinkeino. Hannunkoskeen ja Jylhänkoskeen rakennettiin sahat jo 1760-luvulla ja vuosisadan lopulla pitäjään rakennettiin kuusi salpietarinkeittämöä.
Kalajokilaaksosta muodostui yksi herännäisyyden keskuspaikoista 1800-luvun alkupuolella. Pohjanmaan herännäisyyden johtomiehinä olivat Niilo Kustaa Malmberg ja Ylivieskan kappalainen Jonas Lagus. Vuonna 1892 Ylivieskassa perustettiin kustannusosakeyhtiö Herättäjä. Maakunnan heränneet perustivat 1920 Raudaskylään kristillisen opiston, joka on Suomen suurin kristillinen kansanopisto ja -korkeakoulu. Raudaskylän kristillinen opisto kokoaa vuosittain noin 200 opiskelijaa eri puolilta Suomea.
Peltoalaa lisättiin 1800-luvulla voimakkaasti, mutta pelkkä maanviljely ei kyennyt elättämään tasaisesti kasvavaa väestönmäärää. Vaikean tilanteen laukaisi rautatie. Kunnan elinkeinoelämä alkoi kehittyä, kun se sai oman rautatien 1886. Tuolloin nimittäin rannikkoa pitkin kulkevaksi suunniteltu Pohjanmaan rata rakennettiinkin Kokkola–Oulu-välillä sisämaahan ja vedettiin Ylivieskan läpi. Sanotaan tunnetun ylivieskalaisen kirjailijan ja valtiopäivämiehen Pietari Päivärinnan vaikuttaneen 1882 valtiopäivillä ratkaisevasti radan varhaiseen rakentamiseen ja ainakin sen linjaukseen, ja näin myös vaikuttaneen suuresti koko Ylivieskan tulevaan kehitykseen. Myöhemmin tehtiin myös yhdysrata Iisalmeen, tämä Iisalmi–Ylivieska-rata valmistui 1925. Ylivieskasta tuli rautateiden tärkeä risteysasema, joka nopeasti alkoi kehittyä Kalajokilaakson talous- ja kulttuurielämän keskukseksi. Parantuneet liikenneyhteydet vetivät puoleensa myös teollisuutta. Jo 1930-luvun alussa esitettiin ajatus Ylivieskan kirkonkylän muuttamisesta kauppalaksi. Kauppala Ylivieskasta tuli kuitenkin vasta 1965, mutta jo kuuden vuoden päästä 1971 se sai kaupunginoikeudet. Tähän nopeaan kehitykseen oli syynä kaupunkikeskuksen puuttuminen silloisen Oulun läänin eteläosasta.
Pekkaniska
Pekkaniska  on henkilönostimia, ajoneuvonostureita ja trukkeja vuokraava ja myyvä yritys ja konserni.
Ylivieska
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kaupungin väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Neitsythäkki
Submission käsikirjoitus
Kirjassa on mukana myös kohua herättänyt lyhytelokuvan käsikirjoitus Submission (part I), josta Theo van Gogh ohjasi elokuvan. Mohammed Bouyeri, marokkolaista alkuperää oleva muslimi, murhasi van Goghin väittäen elokuvan rienaavan islamia. Suomessa kirjaa julkaistessa syntyi myös kohu kun kustannusyhtiöltä jäi pois hyvin kriittinen pala tekstiä. Siinä Ayaan Hirsi Ali syytti Muhammadia lapsiin sekaantumisesta islamin uskonnollisiin teksteihin perustuen. Otava oli etukäteen pyytänyt lupaa jättää kohta pois. Myöhemmin kustannusyhtiö korjasi virheensä ja jokaisen julkaistun kirjan mukaan liitettiin paperilappu, jossa on puuttuva tekstinpätkä. Vapaa-ajattelijain liitto ja Suomen humanistiliitto tuomitsivat Otavan menettelyn sananvapautta puolustavassa kannanotossaan. Liittojen mielestä oli huolestuttavaa, että kirjasta oli myös päätetty turvallisuussyistä jättää pois suomentajan nimi. Kannanotossa pidettiin myös epätavallisena, että Otava vähätteli itse kustantamansa kirjan todenperäisyyttä mainoslauseellaan. Koska islamiin kohdistuva kritiikki on nykyisin tulenarka aihe, on kirjan kääntäjän nimi pidetty salassa kaikissa maissa, joissa kirja on painettu.
Pekkaniska
Historia
Pekkaniskan juuret juontavat 1950-luvun loppupuolelle, jolloin Pekka Niska (k. 2021) ryhtyi yrittäjäksi ja alkoi vähitellen harjoittaa nostureiden vuokraustoimintaa. Yritys alkoi 1980-luvulla toimia omistajansa mukaisesti nimellä Pekkaniska Oy. Samalla vuosikymmenellä nostotoiminta aloitettiin myös silloisen Neuvostoliiton alueella Moskovassa, Leningradissa ja Tallinnassa. 1980-luvulla perustettiin myös Pekkaniska Oy:n nykyinen pääkonttori Vantaan Petikkoon.
Ylivieska
Taajamat
Vuoden 2017 lopussa Ylivieskassa oli 15 251 asukasta, joista 13 091 asui taajamissa, 2 106 haja-asutusalueilla ja 54:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Ylivieskan taajama-aste on 86,1 %. Ylivieskan taajamaväestö jakautuu kolmen eri taajaman kesken:
Pekkaniska
Historia
Rakentaminen romahti Suomessa 1990-luvun alussa, jolloin edellisellä vuosikymmenellä aloitettu idän kauppa muodostui yrityksen kannalta erittäin tärkeäksi. 1990-luvun loppupuolella Pekkaniska Oy perusti tytäryritykset Baltiaan: Pekka Niska Eesti AS:n Viroon ja SIA Pekkaniskan Latviaan. Vuonna 1997 Pekkaniska sai Skandinavian ensimmäisen nostoalan yritykselle myönnetyn SFS-EN ISO 9001 -sertifikaatin. Sertifikaatti kattaa koko Pekkaniska Oy:n toiminnan.
Ylivieska
Taajamat
Kaupungin keskustaajama on lihavoitu.
Seurakunnat
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Ylivieskassa on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat: Seurakunta toimii myös Merijärven kunnan alueella.
Ollaan eläimiä
Ollaan eläimiä on M.A. Nummisen ja Pedro Hietasen esittämän Gommi ja Pommi -laulajakaksikon vuonna 1991 julkaistu lastenalbumi. Sen tunnetuimmiksi kappaleiksi on noussut On sika kunnossa, Limonaatia sekä Kookospähkinä. Albumi julkaistiin vuonna 2002 Valtava Jänis – Gommin ja Pommin kaikki seikkailut -kokoelmalla, joka sisältää kaikki Gommi ja Pommi -levyt sekä M.A. Nummisen suosituimmat lastenlaulut -levyn. Kaikki albumin kappaleet on esitetty alun perin Yleisradion Gommi ja Pommi -televisiosarjassa.
Kappaleet
Kaikki sävellykset ja sanoitukset M.A. Numminen, ellei toisin mainita. Sovitukset Pedro Hietanen, ellei toisin mainita.
Ylivieska
Luonto
Luonnonmaisemiltaan Ylivieska on tyypillistä Pohjanmaata: tasaista ja loivakaartoista lakeutta, jonka halki kaakosta luoteeseen virtaa kunnan päävesistö Kalajoki. Kalajoen molemmin puolin levittäytyvät tasaiset viljelymaat.
Vaikka Ylivieskan seutu kuuluu Pohjanmaan liuskevyöhykkeeseen, sen kallioperä on kivilajikoostumukseltaan varsin kirjava. Kaupungin länsiosassa keskustaajaman molemmin puolin on kaksi konglomeraattipitoista, luode-kaakkosuuntaista liuskevyöhykettä. Pohjoisosassa on toinen laaja liuskealue, joka koostuu amfiboliitista, palgioklaasiporfyriitista, porfyroblastisesta kiilleliuskeesta ja tuffiitista. Kaupungin eteläosan graniitti- ja granodioriittialueet ovat merkittävimmät syväkivilajiesiintymät. Keskustan lounaispuolella on laajahko liuskeiden ympäröivä gabromassiivi. Irtaimet maalajit peittävät lähes kaikkialla kallioperää. Jokilaakson molemmin puolin, erityisesti vedenjakaja-alueilla, maanpintaa peittävät vähäravinteiset viljelyyn heikosti sopivat moreenisora- ja hiekka-alueet. Jokilaakso on sen sijaan maaperältään viljelyyn hyvin soveltuvaa hiesua ja savea. Jääkaudella Päijänteen vedet purkautuvat Kalajokea pitkin Pohjanlahteen ja meren rantaviiva työntyi vielä pitkälle sisämaahan Ylivieskan seudulle saakka. Jokilaakso on siten entistä merenpohjaa, johon Kalajoki on vuosisatojen kuluessa kuljettanut ja kasannut viljavaa lietettä. Turvetta on eniten kaupungin etelä- ja itäosissa.
Maasto viettää kaakosta luoteeseen ja on kauttaaltaan loivapiirteistä. Loivapiirteisyys johtuu pääasiassa kallioperän tasaisuudesta, mutta myös jääkautiset ja jokien tuomat kerrostumat ovat tasoittaneet korkeuseroja. Maaston korkeus merenpinnasta vaihtelee yleensä 50 ja 100 metrin välillä. Ylävintä on kaupungin eteläosassa, jossa kohoavat muun muassa Käärmekangas ja Huhmarmäki. Matalampia ja vähäisempiä kallionnyppylöitä on myös runsaasti pohjois- että etelärajan tuntumassa vedenjakaja-alueiden moreenimailla.
Metsät peittävät noin puolet Ylivieskan pinta-alasta, mutta suurin osa metsämaista on veden vaivaamaa. Soita on pääasiassa etelä ja pohjoisen vedenjakaja-alueilla. Vallitsevina suotyyppeinä ovat nevat ja rämeet. Suurimpia soita ovat muun muassa Vasamanneva ja Konttaneva.
Liikenneyhteydet
pienoiskuva|250px|[[Ylivieskan lentokenttä on nykyisin valvomaton lentopaikka, mutta aiemmin sinne on ollut säännöllistä reittiliikennettä.]] Nykyisin matka-aika Helsingin ja Ylivieskan välillä kestää junalla nopeimmillaan 4 tuntia ja 46 minuuttia. Junamatka Ylivieskan ja Kouvolan välillä kestää nopeimmillaan Iisalmen kautta 5 tuntia ja 44 minuuttia sekä Tampereen kautta 5 tuntia ja 46 minuuttia. Ylivieskasta matka-aika Vaasaan Seinäjoen kautta on nopeimmillaan 2 tuntia 38 minuuttia. Ylivieskasta on suoria juna- ja linja-autoyhteyksiä Kokkolan, Oulun ja Iisalmen suuntiin. Linja-autojen pikavuoroilla pääsee ilman autonvaihtoa myös Jyväskylään ja Kajaaniin.
Paikkakunnan lähimmät lentoasemat sijaitsevat Kruunupyyssä noin 95 kilometriä lounaaseen ja Oulussa noin 125 kilometrin etäisyydellä, luoteeseen päin. Ylivieskan oma lentokenttä on yleis- ja harrasteilmailun käytössä.
Kaupat ja talous
pienoiskuva|250px|[[J. Kärkkäinen on ylivieskalainen tavarataloketju, jolla on toimipisteet myös muutamassa muussa kaupungissa. Kuva Ylivieskan tavaratalosta.]] Ylivieska tunnetaan palvelukaupunkina julkisten, sekä monipuolisten liike-elämän palvelujensa ansiosta. Viime vuosina varsinkin päivittäistavarakauppa on investoinut uusia liiketiloja Ylivieskan alueelle. Erityisesti vuoden 2003 alussa avattu Kärkkäisen kauppakeskus on vilkastuttanut liikennettä koko kaupungin alueella. K-Citymarket avattiin Ylivieskaan vuonna 2008 ja Prisma vuonna 2011.
Autokauppa on perinteisesti ollut vahvinta kaupan osa-aluetta Ylivieskassa. Oheistoimintoineen Ylivieskan Autolaakso -nimellä tunnettu autokaupan keskittymä on merkittävä työllistäjiä kaupungissa.
Metalli- ja konepajateollisuudella sekä mekaanisella puuteollisuudella on vahvat perinteet ja kasvunäkymät koti- ja vientimarkkinoilla. Siltapalkit, suuret hallirakenteet, voimalaitosputkistot ja offshore-teollisuuden rakenteet ovat merkittävä osa Ylivieskan teollista tuotantoa. Ylivieskassa sijaitsee Suomen pohjoisin kuumasinkityslaitos.
Metalliteollisuus työllistää Ylivieskassa lähes 500 henkilöä, mekaaninen puuteollisuus noin 150 ja IT-alan yritykset lähes 100 henkilöä.
Koulutus on vahvasti esillä Ylivieskassa. Eri koulutusasteiden ja alojen opetusta tarjoavat muun muassa kansalaisopisto, Centria ammattikorkeakoulu, lukio, Raudaskylän Kristillinen Opisto ja Ylivieskan seudun ammattiopisto.
Kulttuuri
pienoiskuva|250px|[[Ylivieskan vesitorni.]] Ylivieskan kaupunginkirjasto toimii kirjastorakennuksen (1971), kirjastoauton, kotikirjaston sekä Joki-kirjastokimpan verkkokirjaston ja muiden toimipisteiden välityksellä.
Ylivieskassa toimiva harrastajateatteri YTY-teatteri tuottaa vuodessa 2–5 ensi-iltaa. YTY tekee yhteistyötä muun muassa Kajaanin kaupunginteatterin kanssa.
Pohjanmaa Underground ry järjestää elektronisen tanssimusiikin ympärille rakennettuja tapahtumia Ylivieskan seudulla. Yhdistys haluaa tarjota ihmisille mahdollisuuden hyvän musiikin kuunteluun, tanssimiseen ja samanhenkisen porukan tapaamiseen. Yksi tärkeimmistä lähtökohdista on kiinnostuksen herättäminen myös asialle vähemmän omistautuneiden ihmisten keskuudessa. Toiminta on voittoa tavoittelematonta, koska musiikki on pääasia.
Tapahtumat
Ylivieskassa on järjestetty useita suuria kristillisiä kesätapahtumia. Herättäjäjuhlat on järjestetty Ylivieskassa kahdeksan kertaa: 1897 Suvannossa sekä vuosina 1919, 1923 Raudaskylässä, 1937, 1940 ja 1957 Raudaskylässä, 1979 sekä 2006. Vanhoillislestadiolaisten suviseurat on järjestetty Ylivieskassa neljä kertaa, vuosina 1908, 1921, 1950 ja 1963.
Ylivieskatalo Akustiikka on kulttuurikeskus kaupungin keskustassa. Siellä on 405-paikkainen konserttisali, näyttelysali, äänistudio sekä kokous- ja videoneuvotteluhuoneita. Akustiikassa järjestetään paljon erilaisia konsertteja ja tapahtumia, näyttelysalissa 15 näyttelyä vuosittain. Akustiikka toimii myös Ylivieskan elokuvateatterina.
Pekkaniska
Historia
2000-luvulle tultaessa yritys perusti Liettuaan tytäryhtiön Pekkaniska UAB:n. . Yrityksen perustaja Pekka Niska vetäytyi vuonna 2009 yrityksen toiminnasta, ja yrityksen johtoon nousi Janne Niska. Janne Niska kuoli yllättäen helmikuussa 2014. Hän puolestaan testamenttasi Pekkaniska Oy:n osake-enemmistön yrityksen silloiselle johdolle.
Tantamani
pienoiskuva|Tantamania esittävä veistos. Tantamani (myös Tanutamun tai Tenuetamun) oli muinaisen Egyptin 25. dynastian hallitsija eli faarao 664–656 eaa. Hänen valtaistuinnimensä on Bakare (Loistava on Ren sielu). Tantamanin uskotaan olleen faarao Shebitkun poika.
Tantamani oli lyhyen aikaa Taharqan kanssahallitsija ja peri vallan Taharqan kuoleman jälkeen. Unisteelassa kerrotaan, että Tantamani johti voittoisaa sotaretkeä Niilin suistoalueelle. Hänen joukkonsa kukistivat siellä Assyrian vasalleina olleet ruhtinaat. Assyrialaiset tekivät kuitenkin vastahyökkäyksen, ja Tantamani joutui vetäytymään Thebaan ja myöhemmin Nubiaan. Vuonna 663 eaa. Assurbanipalin johtama Assyrian armeija vetäytyi Ylä-Egyptistä jätettyään sinne varuskunnat ja valloitti Theban. Assyrialaiset ryöstivät kaupungin perusteellisesti. Tantamani säilyi muodollisesti Egyptin hallitsijana, vaikka Thebassa valtaa pitivät Montunemhat ja Shapenewpet II.
Tantamanin hautakammio on El-Kurrussa.
Pekkaniska
Liiketoiminta
Nykyisin yrityksellä on yhteensä 15 toimipistettä ja 7 000 koneen kalusto. Suomen lisäksi Pekkaniskalla on toimintaa Ruotsissa ja Baltiassa.
Pekkaniska on myös tunnettu kuntobonuksistaan ja terveellisiin elämäntapoihin kannustavasta henkilöstöpolitiikastaan. Kuntobonukset otettiin yrityksessä käyttöön jo vuonna 1989. Nykyään yritys maksaa vuosittaisia kuntobonuksia muun muassa tupakoimattomuudesta, raittiudesta ja kuntoilusta. Lisäksi bonusta maksetaan, mikäli työntekijällä ei ole vuoden aikana ollut sairaspoissaoloja tai mikäli työntekijä lopettaa tupakanpolton.
Tunnustukset
2009: Vuoden Terveysteko -tunnustuspalkinto, Terveyden edistämisen keskus ry.
2010: Suomen paras työllistäjä, Suomen Kuvalehti.
2014: Suomen kolmanneksi maineikkain yritys
2015: Suomen kolmanneksi maineikkain yritys
Ylivieska
Tapahtumat
Ylivieskassa järjestetään vuosittain Sun Pampas -kaupunkifestivaali kesäkuussa sekä Ylivieskan Härkäjuhlat elokuun toisena viikonloppuna.
Herodes Atticuksen odeion
Historia
thumb|left|240px|Herodes Atticuksen odeionin näyttämö ja katsomo.
Ylivieska
Joukkoviestimet
Ylivieskassa ilmestyy kolme kertaa viikossa sanomalehti Kalajokilaakso. Maakuntalehti Keskipohjanmaa kertoo laajasti alueen asioista päivittäisenä julkaisuna. Lehdellä on aluetoimitus Ylivieskassa.
Pro Ylivieska -mitali
Pro Ylivieska -mitali on tunnustus, joka myönnetään ylivieskalaiselle henkilölle tai yhteisöille tunnustuksena ansioista tieteen, urheilun, taiteen tai muun kulttuurityön alalla pitkäaikaisesta ja merkittävästä työstä yhteiskuntaelämässä tai merkittävistä valtakunnallisista saavutuksista.
Herodes Atticuksen odeion
Historia
Rakennus tuhoutui herulien hyökkäyksessä vuonna 267 jaa. Pian tämän jälkeen sen seinämästä tehtiin osa uutta kaupunginmuuria. 1200-luvulla se oli osa Rizokastron eli bysanttilaisaikaisen Akropoliin linnoituksen muuria.
Ylivieska
Ruokakulttuuri
Ylivieskan pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla verileivästä tehty keitto nimeltä kampsupaisti, klimppisoppa ja maitorieska.
Nähtävyydet
pienoiskuva|oikea|250px|Savisilta – Suomen toiseksi vanhin betonisilta ylittää Kalajoen Ylivieskan keskustassa.
Herodes Atticuksen odeion
Historia
Alueen arkeologiset kaivaukset alkoivat 1800-luvun puolessa välissä. Ne suoritti Ateenan arkeologinen seura. Odeionin katsomo ja esiintymislava korjattiin uudella marmorilla vuosina 1952–1953. Vuodesta 1957 siellä on järjestetty teatteri-, musiikki- ja tanssiesityksiä, kuten antiikin kreikkalaisten näytelmien esityksiä, erityisesti osana vuosittaista Ateenan ja Epidauroksen festivaalia.
Rakennus
thumb|right|320px|Herodes Atticuksen odeion öisen teatteriesityksen aikana.
Odeion on jyrkästi kalteva teatteri. Sen katsomo on puolikaaren muotoinen, ja sen halkaisija on 76 metriä. Katsomossa oli 32 penkkiriviä, jotka 1,2 metriä leveä käytävä jakoi kahteen osaan. Penkit oli tehty valkoisesta marmorista. Katsomoon mahtui 5 000 katsojaa. Odeionin keskuksessa oli korotettu näyttämö (skene) sekä orkhestra, jonka halkaisija oli 19 metriä. Ne oli päällystetty marmorilla. Teatterissa oli julkisivun puolella kolmikerroksinen kivestä rakennettu etuseinä, joka toimii samalla näyttämön taustaseinänä. Siinä on kaarellisia aukkoja ja syvennyksiä patsaille. Seinän korkeus oli 28 metriä. Antiikin aikana rakennuksessa oli seetripuinen katto.
Itäpuolella odeion yhdistyi Eumeneen stoaan. Nykyisin rakennus on Dionysíou Areopagítou -kadun varrella.
William Gambel
William Gambel (kesäkuuta 1823 Philadelphia–13. joulukuuta 1849 Rose's Bar) oli yhdysvaltalainen luonnontieteilijä ja keräilijä. Hänen syntymäajastaan on vaihtelevaa tietoa, kesäkuu 1823 on ranskankielisessä Wikipediassa.
Gambelin vanhemmat olivat irlantilaisia. Hänen isänsä kuoli Williamin ollessa 9-vuotias ja äiti opetti itse lapsensa.
1838 Gambel teki keräysretken Pohjois-Carolinaan Thomas Nuttallin kanssa. Maaliskuussa 1841 hän lähti yksin keräämään kasveja Nuttallille. Hän vaelsi länteen ja saapui Kaliforniaan marraskuussa. Hän vietti seuraavan vuoden keräten näytteitä Tyynenmeren rannikolla ja liittyi sitten kirjuriksi Yhdysvaltain laivastoon. Gambel oli ensimmäinen ornitologi, joka järjestelmällisesti tutki Kalifornian linnustoa.
Gambel palasi Philadelphiaan elokuussa 1845. Vuonna 1848 hän valmistui lääkäriksi ja avioitui samoihin aikoihin. 1849 hän lähti takaisin länteen ja liittyi uudisasukkaiden ryhmään. Ryhmä joutui vaikeuksiin kuivuuden koettelemalla tasangolla ja menetti suurimman osan hevosistaan ja karjastaan. Ensilumen sataessa he saavuttivat Sierra Nevadan. Suurin osa väestä menehtyi vuoria ylitettäessä mutta Gambel selviytyi. He saapuivat Rose's Bar nimiseen paikka Yubajoella, missä Gambel ryhtyi parantamaan eräitä sairastuneita kullankaivajia. Hän itse sairastui lavantautiin ja kuoli. Rose's Bar ja Gambelin luut jäivät myöhemmin paikalle rakennetun kaivosaltaan alle.
Hänen kuvailemiaan ja nimeämiä uusia lintulajeja ovat muun muassa aavikkotupsuviiriäinen (Callipepla gambelii), vuoritiainen (Parus gambeli) ja kaliforniantikka (Picoides nuttallii).
Köngäs (Kittilä)
Moni Könkään kylän asukas käy työssä Kittilän kultakaivoksessa, Suurikuusikossa. Perinteiset vanhat kylän pääelinkeinot maa-, metsä- ja porotalous näkyvät vielä kyläkuvassa. Niiden lisäksi matkailu eri muodoissa on saanut yhä enemmän sijaa kyläläisten elinkeinona. Kylää voi sanoa hyvällä syyllä jopa "Levin ohjelmapalvelukyläksi". Kylässä on vuonna 2019 kaksi maidontuotantotilaa. Kylällä on ollut oma koulu, joka on nyt kunnostettu päiväkodiksi.
Kylän historiaa
Joidenkin perimätietojen mukaan kylän ensimmäinen asukas oli Niilo Köngäs vuonna 1731. Nimensä mukaisesti kylä on rakentunut Ounasjoessa olevan, ennen varsin kuohuavan könkään rannalle.
Toisen maailmansodan aikana Könkäälle oli sijoitettu saksalaisia sotilaita. Lapin sodassa Könkään kylä säästyi sodan tuhoilta. Syynä tähän on pidetty mm. sitä, että kylän kautta ei kulkenut läpikulkutietä, saksalaisjoukkojen poistuessa Muonion–Kilpisjärven kautta Norjan suuntaan. Könkään koulu rakennettiin vuonna 1901, ja kylälle saatiin maantie Kittilän kirkonkylältä Sirkan kylän kautta 1900-luvun alussa. Puhelinyhteys kylään avattiin vuonna 1920. Kylän talojen sähköistys alkoi suunnitellusti Lapin jälleenrakennuksen yhteydessä 1940-luvun lopulla.
E-koodi
E-koodi on eurooppalainen (numeron edessä E-kirjain, joka tarkoittaa Eurooppaa) merkintätapa sellaisille lisäaineille, jotka viranomaiset ovat katsoneet Euroopan unionin alueella hyväksyttäviksi elintarvikkeiden lisäaineiksi. EU:ssa lisäaineiden turvallisuutta valvoo Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen EFSA. EFSAn tutkimusten perusteella lisäaineille määritetään aineen suurin hyväksyttävä päiväsaanti eli ns. ADI-arvo. Jos aineella ei havaita olevan kielteisiä vaikutuksia ihmisen terveydelle suurissakaan käyttömäärissä, ADI-arvoa ei anneta. Suomessa elintarvikkeiden turvallisuutta tutkii ja valvoo Ruokavirasto.
Kielen elvytys
Kielen elvytys on kuolleen puhuttavan kielen ottaminen uudelleen käyttöön tai uhanalaisen kielen pelastaminen häviämiseltä. Esimerkiksi hallitus voi aloittaa kielen elvytyksen.
E-koodi
Joskus E-koodilla luokitellut lisäaineet ovat osoittautuneet terveydelle haitallisiksi ja ne ovat päätyneet käyttökieltoon tai niiden käyttöä on rajoitettu. Kielletyksi on päätynyt esimerkiksi atsoväri E128 eli punainen 2G ja käyttörajoituksien piiriin keltainen väriaine E110 eli paraoranssi.
Kielen elvytys
Esimerkki elvytetystä kielestä on heprea, jota puhuu nykyään äidinkielenään noin kuusi miljoonaa ihmistä.
E-koodi
E-koodilla luokitelluista lisäaineisiin kuuluu myös terveydelle välttämättömien ravintoaineiden lähteitä synteettisessä muodossa, esimerkkinä C-vitamiini eli askorbiinihappo, E300, ja A-vitamiinilähde beetakaroteeni, E160a.
Kielen elvytys
Kielen elvyttämisen merkitystä terveydelle tutkitaan Australian alkuperäiskansan aboriginaalien keskuudessa. Tutkimusta johtaa professori Ghil'ad Zuckermann.
Kieliä, joita elvytetään
Seuraavat kielet ovat uhanalaisia tai niiden puhujakunta on ikääntynyttä. Näitä kieliä on hiljattain alettu elvyttää mm. kouluopetuksen avulla: