cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Essie Davis
Ura
Vuonna 2006 Davis näytteli Dakota Fanningin esittämän Fern Arablen äitiä elokuvassa Lotta ystäväni. Vuonna 2011 hän esiintyi australialaisessa televisiosarjassa Läimäys.
Yksityiselämä
Davis on ollut vuodesta 2002 naimisissa elokuvaohjaaja Justin Kurzelin kanssa. Heillä on kaksi lasta, kaksostyttäret.
Signum-funktio
pienoiskuva|Signum-funktion kuvaaja on selvästi [[pariton funktio.]] Signum-funktio eli etumerkkifunktio on matematiikassa erikoisfunktio, joka saa arvoksi vain lukuja –1, 0 ja 1. Muita arvoja se ei saa. Funktion nimi tulee latinan sanasta signum, joka tarkoittaa merkkiä. Lausekkeissa funktion nimenä käytetään kolmikirjaimista lyhennettä sgn, jolloin lauseke voidaan merkitä esimerkiksi Funktio onkin määritelty tietokoneiden ohjelmointikieliä varten, jotta laskelmissa voidaan määrittää lausekkeen tuloksen merkki ja käyttää sitä tietoa hyväksi.
Funktion saamat arvot tulevat argumentin merkin mukaan seuraavasti. Jos argumentti on negatiivinen, saa signum arvokseen –1, jos argumentti on nolla, saa signum arvokseen 0 ja jos argumentti on positiivinen, tulee signumin arvoksi +1. Plus-merkki ja miinus-merkki tulkitaan signum-funktiossa luvuiksi +1 ja –1. Tämä voidaan esittää reaaliluvuilla paloittaisena esityksenä
Vaihtoehtoisia määritystapoja
missä |x| tarkoittaa x:n itseisarvoa. Se voidaan ilmaista myös erään yksiportaisen askelfunktion Heavisiden funktion H(x) avulla:
Parittomuus
Signum-funktio on pariton funktio, sillä positiiviselle luvulle a>0 pätee
koska \sgn a=+1.
Muita ominaisuuksia
Signumin avulla voidaan laskea itseisarvo |x|=x\sgn x. Toisaalta voidaan kirjoittaa myös.
Reaalilukujen kertolaskun merkkisääntö voidaan ilmaista. Vastaava pätee osamäärällekin.
Signum voidaan yhdistää itsensä kanssa yhdistetyksi funktioksi, mutta se ei muuta sen arvoa:.
Jatkuvuus realiluvuilla
Signum on jatkuva funktio kaikkialla paitsi origossa, missä vasemmanpuoleinen raja-arvo on ja oikeanpuoleinen raja-arvo.
Kompleksiluvut
Signumin määrittäminen kompleksiluvuille voidaan tehdä eri tavoin. Jos luku on kompleksiluku, määritetään sen merkki missä itseisarvo, ja muuten. Sama asia voidaan kirjoittaa myös missä. Kun signum reaaliluvulla tarkoittaa yleensä arvoa ±1, on signum kompleksiluvuilla yleensä lukua, joka sijaitsee kompleksitason origokeskeisellä yksikköympyrällä eli Kun kompleksiluku esitetään muodossa z = x+yi, tulee kaava muotoon Kaikille kompleksiluvuille z ja niiden kompleksikonjugaateille on voimassa.
Kompleksilukujen signum-funktiolle on osoitettavissa seuraavia ominaisuuksia:
Derivaatta ja integraali
Signum-funktiolla on derivaatta (joka on nolla) kaikkialla muualla paitsi origossa, joka on epäjatkuvuuskohta. Distibuutioteoriassa voidaan kuitenkin kirjoittaa
missä \delta(x) on Diracin deltafunktio. Signumin yleinen integraali on
Marutit
Marutit olivat hindumytologiassa myrskyn jumalia, joiden isä oli Rudra, Shivan varhainen muoto. Maruteja on 27 tai 60, ja he käyttävät salamoita aseinaan. Ramayanan mukaan marutit syntyivät jumalatar Didin vaurioituneesta kohdusta sen jälkeen, kun Indra oli singonnut häneen salaman estääkseen jumalatarta synnyttämästä liian voimakasta poikaa. Didin oli ollut tarkoitus synnyttää vahva poika Indran vastustajaksi, mutta vahingoittuneesta sikiöstä saivatkin alkunsa marutit. Toisaalta heidät mainitaan myös Rudran ja lehmä Prisnin jälkeläisiksi. Rigvedan mukaan maruteilla oli kultaiset kypärät ja rintapanssarit, ja he lohkoivat taistelukirveillään pilvenreunoja, jotta sade voisi langeta maahan.
Paperitiikeri
pienoiskuva|[[Yhdysvaltain lippu|Yhdysvaltain lipulla koristeltu paperitiikeri, joka symboloi Yhdysvaltojen imperialismia.]] Paperitiikeri on poliittinen käsite, jota Kiinan johtaja Mao Zedong käytti väittäessään, että vaikka Yhdysvalloilla on maailmassa tekninen sotilaallinen johto, se ei ole poliittisesti käyttökelpoinen suuria massoja vastaan erityisesti Aasiassa.
Neuvostoliiton kommunistisen puolueen pääsihteeri Nikita Hruštšov totesi Maolle eräässä yhteydessä, että vaikka Yhdysvallat on paperitiikeri, on sillä ”ydinasehampaat”.
Nykyään paperitiikeriä käytetään vertauskuvana militaristisen asiayhteyden ulkopuolellakin mistä tahansa asiasta, joka on vain näennäisesti voimakas.
Juan Manuel Bordeu
Juan Manuel Bordeu (28. tammikuuta 1934 Balcarce, Buenos Aires – 24. marraskuuta 1990) oli argentiinalainen moottoriurheilija.
Alkuvaiheet
Bordeu kilpaili ennen Formula 1:iä monissa Euroopan kilpailuissa, mm. Monacossa, Italiassa sekä Ruotsissa, jossa hän voitti vuoden 1960 Kanonloppet -kilpailun.
Formula 1
Bordeu pääsi osallistumaan Formula 1 -luokan kilpailuun Ranskan Grand Prix'ssa 1961, mutta hänen autoaan päätyi lopulta ajamaan belgialainen Lucien Bianchi. Hän osallistui myös sarjan ulkopuolisiin kilpailuihin.
Paluu pienempiin autoluokkiin
Formula 1:sten jälkeen Bordeu palasi Etelä-Amerikkaan ajamaan Turismo Carretera Argentina -sarjaa, jossa voitti mestaruuden vuonna 1966.
Kilpauran jälkeen
Bordeu lopetti uransa vuonna 1973 ja siirtyi Argentiinan urheilun hallinnon puolelle. Hän toimi myös FISA Maailman moottoriurheilujärjestön Argentiinan delegaattina kuolemaansa 1990 saakka.
Piece by Piece
Albumi on rauhallinen, jazz/pop-painotteinen. Siltä julkaistu single Nine Million Bicycles nousi brittilistalla viidenneksi.
Hirvensalmen kirkko
Hirvensalmen kirkko sijaitsee Hirvensalmella Etelä-Savossa. Kirkon suunnitteli Josef Stenbäck ja se rakennettiin 1915. Järjestyksessään kirkko on pitäjän kolmas. Edellinen kirkko tuhoutui tulipalossa 12. toukokuuta 1914. Rakennusmateriaali on harmaa graniitti ja tiili. thumb|left|140px|Hirvensalmen kirkon tapuli. thumb|Hirvensalmen kirkko kuvattu ilmasta elokuussa 2015. thumb|Hirvensamen kirkko, sankarihaudat kesällä 2014. Kirkossa on jyrkkä katto ja torni sijaitsee kuorin vieressä. Sen alakerrassa on sakaristo. Istumapaikkoja kirkossa on 850 ja pinta-alaa 434 neliömetriä. Kirkon päätyjen kolmiot sekä tornin yläosa on rapattu valkoiseksi. Tyylisuunnaltaan kirkko on kansallisromantiikkaa ja jugendia. J.A. Zachariassenin 1916 valmistamat pneumaattiset urut ovat 15-äänikertaiset ja kaksisormiset. Aukusti Koiviston 1916 maalama alttaritaulu kuvaa Kristuksen ylösnousemusta. Kellot ovat vuosilta 1937 ja 1938.
Kirkon sankarihautausmaan vieressä, Kirkkotien äärellä sijaitseva puinen kellotapuli on vanhempaa perua, 1700-luvulta.
Kirkon sankarihautausmaan sankaripatsas on kuvanveistäjä Viljo Savikurjen teos vuodelta 1959.
Ceskyterrieri
Ceskyterrieri on tšekkiläinen koirarotu, jonka alkuperäinen nimi oli bohemianterrieri. Ceskyterrieri kuuluu FCI:n roturyhmään 3.
Ulkonäkö
Ceskyterrieri on matalaraajainen, pitkäkarvainen, hyvärakenteinen, lihaksikas ja suorakaiteen muotoinen terrieri, jolla on keskikokoiset ja riippuvat korvat. Ceskyterrierin kaunis turkki on helppohoitoinen, karvapeite kunnostetaan saksilla tarvittaessa, mutta kuono-osan tai raajojen alaosasta, rinnan alta tai vatsasta karvoja ei tarvitse leikata.
Luonne ja käyttäytyminen
Luonteeltaan ceskyterrieri on lapsiystävällinen ja helppo koulutettava. Se on myös tottelevainen, uskollinen, hyväntahtoinen, oppivainen ja kiltti koirarotu. Pienuudestaan ja rauhallisuudestaan huolimatta se on loistava leikkikaveri. Vaikka ceskyterrieri ei ole luonteeltaan aggressiivinen, se on silti hieman varautunut vieraita kohtaan.
Alkuperä
Rodun luoja oli kynologi ja geneetikko Frantisek Horak (1909–1996) Tšekin tasavallasta. Hän sai vuonna 1932 idean luoda uuden rodun, joka olisi paremmin sopiva metsästyskäyttöön. Ensimmäinen ceskyterrieri, Adam Lovu Zdar, syntyi 25. joulukuuta 1949 skotlanninterrierinarttu–sealyhaminterrieriuros-yhdistelmästä. Cesky on suosittu niin kotimaassaan että ulkomailla. Vuonna 1956 rotu esiteltiin ensimmäisen kerran yleisölle. FCI rekisteröi rodun vuonna 1963. Ensimmäinen ceskyterrieri tuli Ruotsista Suomeen vuonna 1976, se oli narttu nimeltä Gamgi. Ensimmäinen pentue syntyi vuonna 1979. Ensimmäinen suomalainen rotukerho perustettiin vuonna 1987 yhdessä dandiedinmontinterrieriharrastajien kanssa. Yhteistyö ei kuitenkaan toiminut, ja kerho lopetti toimintansa kahden vuoden jälkeen. Samana vuonna, joulukuussa 1989, perustettiin uusi ceskyterrierikerho, Cesky-kerho ry. Ceskyterrieri kuuluu FCI:n roturyhmään 3.
Aarne Heikinheimo
Aarne Silvio Heikinheimo (20. maaliskuuta 1894 Tornio – 24. tammikuuta 1938) oli suomalainen jääkärikenraalimajuri. Hänen vanhempansa olivat ylimetsänhoitaja Johan Henrik Heikel ja Sally Armida Thauvón. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Sylvi Amalia Jurveliuksen kanssa.
Opinnot
Heikinheimo kirjoitti ylioppilaaksi Oulun suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1913 ja liittyi Pohjois-Pohjalaiseen Osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Teknillisen korkeakoulun koneinsinööriosastolla vuosina 1913–1914. Hän seurasi opetusta Sotakorkeakoulun komentajakurssilla vuonna 1925 ja kävi Sotakorkeakoulun yleisen osaston vuosina 1926–1927.
Jääkäriaika
Hän liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, jonka päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 25. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 1. komppaniaan. Myöhemmin hänet sijoitettiin Kuninkaallisen, Preussin Jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän osallistui kesällä vuonna 1917 Libaussa järjestetyille moottoriveneenkuljettaja- ja konekivääriasemestarikursseille ja elokuussa vuonna 1917 Schaulenissa järjestetylle autokurssille  sekä syksyllä Libaussa vuonna 1917 järjestetylle räjäytyskurssille.
Suomen sisällissota
thumb|Jääkäripataljoona 27:n 1. komppania Hän saapui Suomeen oberzugführer Friedel Jacobssonin komennuskunnan mukana 30. tammikuuta 1918 ja liittyi Perä-Pohjolan suojeluskuntajoukkoihin Tervolassa. Hänet komennettiin joukkueenjohtajaksi Tervolaa ja Torniota vastaan taisteleviin joukkoihin. Tervolan ja Tornion valtausten jälkeen hänet nimitettiin Kemin kaupungin komendantiksi 7. helmikuuta, kunnes 5. maaliskuuta hänet nimitettiin Perä-Pohjolan pataljoonan komentajaksi. Hän johdatti pataljoonansa taisteluihin Vilkkilässä, Haavistolla (Oriveden), Tervaniemessä, Lempäälässä, Vesilahdella, Karkussa ja Tyrväällä. Sisällissodan loppuvaiheissa hän sai tehtäväkseen muodostaa Lahdessa Itä-Uudenmaan rykmentin.
Sisällissodan jälkeinen aika
thumb|Aarne ja Sylvi Heikinheimon hauta Oulun hautausmaalla Sisällissodan jälkeen Heikinheimo määrättiin 1. heinäkuuta 1918 alkaen 1. Divisioonan adjutantiksi ja myöhemmin väliaikaiseksi esikuntapäälliköksi, josta hänet siirrettiin 15. elokuuta 1918 Suomen valkoisen kaartin I pataljoonan komentajaksi ja edelleen komentajaksi 11. syyskuuta 1918 Viipurin rykmentin II pataljoonaan. II Polkupyöräpataljoonan komentajaksi hänet siirrettiin 27. huhtikuuta 1921 ja Viipurin rykmentin komentajaksi 15. elokuuta 1924. Hän toimi 12. elokuuta 1926 alkaen komentajana Jääkäriprikaatissa, josta hänet siirrettiin komentajaksi 3. Divisioonaan 9. kesäkuuta 1928. Esikuntatehtäviin hänet siirrettiin 25. elokuuta 1934 ja sijoitettiin Yleisesikuntaan ja määrättiin jalkaväen tarkastajaksi. Hän menehtyi tapaturmaisesti koeammunnoissa Harakan saarella kranaatinheittimen putken räjähdettyä 24. tammikuuta 1938. Hänet on haudattu Ouluun Intiön hautausmaalle, aivan sankarihautojen viereen.
Luottamustoimet
Heikinheimo toimi 2. Divisioonan kunniatuomioistuimen puheenjohtajana vuonna 1920 ja 3. Divisioonan kunniatuomioistuimen puheenjohtajana vuosina 1921 ja 1925. Polkupyöräjoukkojen erikoiskysymyksiä käsitelleen komitean jäsenenä hän toimi vuonna 1922 ja polkupyöräjoukkojen ohjesääntökomitean puheenjohtajana vuonna 1924 sekä pikakiväärinkokeilukomitean jäsenenä vuosina 1924–1925. Talvivarustuskomitean jäsenenä hän toimi vuonna 1924 ja kenttävarustustoimikunnan puheenjohtajana vuosina 1931–1934 sekä ohjesääntökomitean puheenjohtajana vuonna 1934. Mikkelin kaupunkiseurakunnan lisätyn kirkkovaltuuston jäsenenä hän toimi vuosina 1933–1934.
Antti Aho
pienoiskuva|Antti Aho suunnilleen vuonna 1917, maalaus [[Venny Soldan-Brofeldt]] Antti Juhani Aho (28. lokakuuta 1900 – 22. lokakuuta 1960) oli suomalainen kirjailija ja suomentaja.
Antti Aho oli Juhani Ahon ja Venny Soldan-Brofeldtin poika. Hänellä oli vanhempi veli Heikki Aho ja velipuoli Björn Soldan. Ahon vaimo oli koristetaiteilija Aili Vainio.
Aho valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta ja väitteli myöhemmin tohtoriksi. Hän teki vuosina 1923–1924 opintomatkan Yhdysvaltoihin ja kirjoitti kokemuksistaan kirjan Amerikassa piikana ja keltanokkana (1929) yhdessä vaimonsa kanssa.
Suomeen palattuaan Aho työskenteli aluksi auto- ja öljyalalla, mutta ryhtyi sitten keräämään talteen vanhempiaan koskevaa aineistoa. Isästään hän kirjoitti kaksiosaisen teoksen Juhani Ahon elämä ja teokset I ja II (1951) ja toimitti äitinsä taidetta käsittelevän teoksen Venny Soldan-Brofeldt ja hänen maailmansa – luonnoksia ja muistelmia (1946). Aho kirjoitti myös joitakin näytelmiä ja toimi suomentajana. Vuodesta 1953 kuolemaansa saakka hän työskenteli mainosjohtajana WSOY:lla.
Aurinkovakio
Aurinkovakio on Auringosta tulevan sähkömagneettisen säteilyn vuontiheys Maan tai muun planeetan kaasukehän ulkorajalla: toisin sanoen se kuvaa Auringosta tulevan säteilyn tehoa pinta-alayksikköä kohti säteilyä vastaan kohtisuoralla tasolla. Aurinkovakion arvo on Maassa noin 1368 W/m². Se vaihtelee Maan kiertäessä radallaan molempiin suuntiin +/- 3,5 %. Aurinkovakiosta ilmoitetaan eri arvoja, yleensä välillä 1350–1390 W/m². Käytännössä Maahan pääsee ilmakehän läpi säteilyä Auringon suuntaan osoittavalle pinnalle noin 60 % eli 800–1000 W/m². Koska maanpinta ei yleensä ole säteilyä vastaan kohtisuorassa, säteilyteho maanpinnan pinta-alaa kohti on pienempi.
Aurinkovakio lasketaan kokonaisvuontiheyden mukaan niin, että arvossa ovat mukana kaikki aallonpituudet – eli Auringosta tulevan sähkömagneettisen säteilyn koko spektri. Aurinkovakion arvo on suhteellisen vakaa; vaihtelu riippuu auringonpilkkujen määrästä.
Propaganda (täsmennyssivu)
Propaganda tarkoittaa päämerkityksessään aatteen tai opin järjestelmällistä levitystä, jolla pyritään muokkaamaan mielipidettä. Tämän lisäksi sanalla voidaan viitata myös seuraaviin:
Julio Ricardo Cruz
Julio Ricardo Cruz (s. 10. lokakuuta 1974 Santiago del Estero, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka pelasi seuratasolla kotimaansa lisäksi Alankomaissa ja Italiassa sekä kuului Argentiinan maajoukkueeseen. 190 senttimetriä pitkä Cruz pelasi hyökkääjänä.
Fyysisestä pelistään tunnettu Cruz aloitti ammattilaisuransa Banfieldissä vuonna 1993, ja vuonna 1996 hän siirtyi yhteen Etelä-Amerikan tunnetuimmista ja parhaista joukkueista, River Plateen. Vuonna 1997 hän muutti Eurooppaan, alankomaalaisen Feyenoordin joukkueeseen, jossa hän esitteli maalintekotaitoaan tekemällä maalin keskimäärin joka toisessa ottelussaan. Italialainen Bologna hankki Cruzin vuonna 2000. Hänellä oli jonkin verran sopeutumisvaikeuksia italialaiseen pelityyliin, mutta alkuvaikeuksien jälkeen hän nousi omalle tasolleen. Siitä huolimatta maalimäärät jäivät pienemmiksi kuin Feyenoordissa.
Thomas Campbell Eyton
thumb|212px|Thomas Campbell Eyton (1809–1880) Thomas Campbell Eyton (10. syyskuuta 1809 Eyton Hall, Shropshire – 25. lokakuuta 1880 Eyton Hall) oli englantilainen luonnontieteilijä.
Julio Ricardo Cruz
Vuonna 2003 Cruz siirtyi milanolaiseen huippuseura Interiin. Interissä peliaika oli alusta lähtien kortilla, ja Cruz sai tyytyä varamiehen tai vaihtomiehen rooliin. Ensimmäisten kahden kauden aikana hän tekikin vain 12 maalia. Tilaisuuden saatuaan hän oli kuitenkin tehokas. Tästä on hyvänä esimerkkinä 1. marraskuuta 2005 pelattu Mestarien liigan ottelu Portoa vastaan. Adrianon tilalle vaihdettu Cruz käänsi kahdella maalillaan 0-1 -tappioaseman 2-1 -voitoksi puolessa tunnissa.
Thomas Campbell Eyton
Eyton opiskeli Cambridgen yliopistossa yhdessä ystävänsä Charles Darwinin kanssa. 1855 hän rakennutti laajan luonnonhistoriallisen museon Eyton Halliin, jonka kokoelmat koostuivat pääasiassa hänen itsensä kotimaasta hankkimista ja kaukomailta saaduista ja hänen itsensä preparoimista linnuista ja eräistä muista selkärankaisista. 1858 hän painatti luettelon museon näytteistä. Kokoelma katosi hänen kuolemansa jälkeen, paitsi simpukkakokoelma, joka toimitettiin Shrewsburyn museoon.
Julio Ricardo Cruz
Vuoden 2005 talvella Cruz oli siirtohuhujen kohteena, koska hänen sopimuksensa oli päättymässä. Muun muassa Romaan yhdistetty Cruz kuitenkin katkaisi huhuilta siivet allekirjoittamalla helmikuussa kesään 2008 ulottuvan jatkosopimuksen.
Thomas Campbell Eyton
Teoksessa Osteologia Avium on runsas piirroskuvitus, joka on tehty hänen museonsa lintujen luurangoista.
Julio Ricardo Cruz
31.7.2009 Cruz siirtyi Lazioon tehden kahden vuoden sopimuksen. 8. elokuuta 2009 Cruz voitti Lazion paidassa Italian Super Cupin vanhaa seuraansa Interiä vastaa käydyssä ottelussa, joka päättyi Lazion 2-1 voittoon, hän tuli kentälle vaihdosta ottelun 72. minuutilla. Loukkaantumisista kärsien Cruz ja Lazio purkivat sopimuksen kesällä 2010. Cruz on vapaa pelaaja.
Thomas Campbell Eyton
Eyton kuvaili ja nimesi lukuisia eläimiä, linnuista muun muassa pikkulapasotkan (Aythya affinis).
Eyton oli jäsenenä Linnean Society ja Zoologial Society of London nimisissä yhdistyksissä.
Julio Ricardo Cruz
Argentiinan maajoukkueessa Cruz on pelannut 17 ottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. Maajoukkuedebyyttinsä hän teki 2. huhtikuuta 1997 ottelussa Boliviaa vastaan. Cruz oli mukana MM-kisoissa 2006. Hänet vaihdettiin kisoissa kentälle alkulohko-ottelussa Alankomaita vastaan ja puolivälieräottelussa Saksaa vastaan. Yhteensä Cruz pelasi noissa otteluissa runsaat 60 minuuttia.
Heléne Fritzon
Fritzon valittiin Euroopan parlamentin jäseneksi vuoden 2019 europarlamenttivaaleissa.
Viherlehvi
Viherlehvi (Chloropsis sonnerati) on irenoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Viherlehviä tavataan Bruneissa, Indonesiassa, Malesiassa, Myanmarissa, Singaporessa ja Thaimaassa. Populaation kokoa ei tunneta, mutta sen uskotaan olevan voimakkaasti vähentyvä, minkä takia Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokittelee lajin erittäin uhanalaiseksi. Lajin suurimpana uhkana on häkkilinnuiksi myyminen. Se on tullut todella suosituksi 2010-luvulla, ja vuonna 2016 arvioitiin, että Sarawakista Kalimantaniin kuljetettiin 5 000 yksilöä kuukaudessa. Vielä vuosituhannen vaihteessa lintuja nähtiin toreilla vain joitakin yksilöitä.
Topaasi
thumb|200px|Vaaleanruskeita jaloja topaasikiteitä. thumb|200px|right|Väritön epäjalo topaasi. thumb|200px|Topaasi[[kidenäytteitä Viitaniemestä. Oikea ja alin kide kuvassa ovat läpinäkyvää jalotopaasia.]]
Topaasi on silikaatteihin kuuluva mineraali, jossa on mukana alumiinia sekä fluoria ja jonka kaava on Al2SiO4(F,OH)2. Topaasin kiderakenne on rombinen ja kiteet ovat yleensä prisman muotoisia. Topaasin kovuus Mohsin asteikolla on 8, mutta erittäin herkän lohkeavuutensa takia se ei juuri kestä iskuja. Topaasi on tavallisimmin väritön, vaaleansininen, keltainen tai oranssinruskea, mutta myös vaaleanpunaisia, tummanpunaisia ja vihreitä topaaseja esiintyy. Läpinäkyvänä topaasi on arvostettu jalokivi. Väritöntä jalotopaasia kutsutaan myös nimellä orjatimantti.
Topaasi-nimi
Topaasin nimen arvellaan periytyvän Topazos-nimisestä Punaisellamerellä sijaitsevasta saaresta, jonka nimi merkitsee ’etsiä’ saaren hankalan löydettävyyden mukaan. Saarelta löydettiin kellertävää peridoottia. Aiemmin kaikkia keltaisia jalokiviä kutsuttiinkin topaaseiksi, ja vasta myöhemmin sana yhdistettiin nimenomaan tiettyyn silikaattimineraaliin. Tästä seurauksena monilla arvottomammilla jalokivillä on vanhoja harhaanjohtavia nimiä, joissa esiintyy topaasin nimi: esimerkiksi poltettua ametistia on kutsuttu kultatopaasiksi ja Madeiran topaasiksi. Näistä erotuksena aitoja topaaseja kutsuttiin jalotopaaseiksi.
Esiintyminen
Topaasia esiintyy värittöminä tai sinertävinä, usein valtavan suurina kiteinä pegmatiiteissa. Pegmatiitin rapautumisjäänteenä syntyneestä sorasta tavataan pyöristyneitä kappaleita, jotka ovat rikastuneet upaesiintymiksi jokiin veden lajittelemina. Myös vulkaanisten kivilajien kidesykeröistä on tavattu pieniä ruskeita kiteitä. Merkittävä historiallinen topaasiesiintymä Euroopassa oli Schneckenstein Saksissa, jossa louhinta aloitettiin 1800-luvun alussa ja on nykyisin loppunut. Myöhemmin merkittävä esiintymä löydettiin Uralvuorilta. Brasiliasta louhitaan erittäin suuria jalokiviluokan kiteitä, joista suurin painaa viistehiottuna 22 892,5 karaattia (4,58 kg) ollen siten maailman suurin viistehiottu jalokivi. Suomessa topaasia on löydetty muun muassa Orivedeltä, Kaakkois-Suomen rapakivialueelta, Eurajoelta ja Eräjärven Viitaniemen louhoksesta.
Pikkuviherlehvi
Pikkuviherlehvi (Chloropsis cyanopogon) on irenojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Pikkuviherlehviä tavataan Bruneissa, Indonesiassa, Malesiassa, Myanmarissa, Singaporessa ja Thaimaassa. Laji on vähentynyt elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi, ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi. Se on kuitenkin yhä yleinen siellä, missä sopivia elinympäristöjä vielä on.
Kokemäen ravirata
Kokemäen ravirata sijaitsee Köyliöntien varressa noin kahdeksan kilometrin päässä Kokemäen kaupungin keskustasta. Lähistöllä olevaan Pitkäjärven vapaa-ajankeskukseen on matkaa pari kilometriä. Kokemäen ravirata kuuluu kesäratoihin, joilla ei ole ympärivuotista kilpailutoimintaa.
Historia
Kokemäen ravirata sai alkunsa, kun Porin ravirata oli joutunut sota-aikana lopettamaan toimintansa kaupungin lentokentän laajennuksen vuoksi. Maakunnan hevosväki halusi oman raviradan ja sellainen päätettiin rakentaa Kokemäelle. Sataravi Oy perustettiin toukokuussa 1946 ja radan rakentaminen aloitettiin talkootyönä välittömästi samana kesänä. Sen tarvitsema maa-alue saatiin lahjoituksena Kokemäenkartanon omistajalta Erik E. Grönlundilta. Työ valmistui nopeasti ja avauskilpailut järjestettiin kesäkuussa 1947 yli 5 000 katsojan edessä.
Rakennukset ja valmennustallit
Raviradan yleisöalueella sijaitsee yhdistetty tuomaritorni- ja totomyyntirakennus, kahvilarakennus sekä noin 800-paikkainen puurakenteinen katsomo. Varikkoalueella tallirakennusten lisäksi myös kahvila. Kokemäen raviradan erikoisuutena on, että yleisöllä on mahdollisuus seurata kilpailuja myös keskikentältä. Kokemäen raviradalla pitävät valmennustallia muun muassa Meri Elomaa, Kauko Ketola sekä tunnetuimpana valmentajana Janne Ranta-Krenkku.
Semoy Hackett
Semoy Kee-Ann Hackett (s. 27. marraskuuta 1988 Lambeau, Siparia ) on trinidadtobagolainen pikajuoksija.
Kokemäen ravirata
Kilpailutoiminta
Kokemäen ravikauden huipputapahtuma on perinteiset kaksipäiväiset juhannusravit, joita on järjestetty jo 1950-luvulta lähtien. Juhannuslauantain kilpailut ovat keränneet jopa 5 000 hengen yleisömääriä. Juhannusravien lisäksi Kokemäellä on yleensä järjestetty yhdet kilpailut toukokuun alussa, sekä yhdet touko- kesäkuun vaihteessa. Vuonna 2013 Kokemäellä on neljä kilpailupäivää.
Semoy Hackett
Hackett karsiutui 100 metrin juoksun puolivälierissä Pekingin olympialaisissa 2008. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän karsiutui 100 metrin välierissä ja oli 4 × 100 metrin viestissä seitsemäs. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän putosi jälleen 100 metrillä välierissä. Pikaviestissä hän kuului neljänneksi sijoittuneeseen Trinidad ja Tobagon joukkueeseen. Daegun tulokset kuitenkin mitätöitiin, koska hän oli antanut 1,3-dimetyyliamyyliamiinia sisältäneen dopingnäytteen saman vuoden Trinidad ja Tobagon mestaruuskilpailuissa. Hän sai kuuden kuukauden kilpailukiellon ajalle 17.9.2011–16.3.2012.
Kokemäen ravirata
Kilpailutoiminta
Suurkilpailuja ei Kokemäellä järjestetä, mutta vuodesta 1978 lähtien on pidetty 1960-luvun menestyshevosen mukaan nimetty Vilperi-ajo. Vuodesta 2010 lähtien on lisäksi järjestetty Emil Cedercreutzin muistoajo, joka on nimetty maineikkaan kuvanveistäjän mukaan. Totoravien lisäksi Kokemäellä ajetaan vuosittain useita harjoitus- ja paikallisraveja.
Semoy Hackett
Hackett sijoittui Lontoon olympialaisissa 2012 kahdeksanneksi 200 metrin juoksussa ja karsiutui välierissä 100 metrillä. Hän jäi jälleen kiinni 1,3-dimetyyliamyyliamiinin käytöstä NCAA:n mestaruuskilpailuissa kesäkuussa 2012, ja hänelle tuomittiin toukokuussa 2014 takautuvasti kahden vuoden ja neljän kuukauden kilpailukielto ajalle 1.1.2013–30.4.2015.
Hackett palasi doping-pannansa jälkeen takaisin kilparadoille ja sijoittui Pan-Amerikan kisoissa 2015 kahdeksanneksi 200 metrillä. Hän juoksi Pekingin MM-kilpailuissa 2015 ankkuriosuuden pronssia saaneessa Trinidad-Tobagon 4 × 100 metrin viestijoukkueessa. Samojen kisojen 100 ja 200 metrin juoksuissa hän karsiutui välierissä. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän karsiutui 100 ja 200 metrillä välierissä säkä sijoittui pikaviestissä viidenneksi. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän eteni 200 metrillä välieriin ja oli 4 × 100 metrin viestissä kuudes.
Club Atlético River Plate (Uruguay)
River Plate on montevideolainen jalkapalloseura, joka pelaa maan pääsarjassa Primera Divisiónissa. Seuran paras sijoitus maan pääsarjassa on toinen sija vuonna 1992. Sammanniminen River Plate FC -seura on voittanut maan mestaruuden neljästi, vuosina 1908, 1910, 1913 ja 1914. Kyseessä on kuitenkin eri seura kuin nykyinen Club Atlético River Plate. River Plate FC lakkautettiin vuonna 1925. Nykyinen seura perustettiin River Plate FC:n kunniaksi vuonna 1932, ja se otti käyttöönsä vanhan seuran kotiareenan ja värit.
Arabian Lawrence
Arabian Lawrence on vuonna 1962 ensi-iltansa saanut brittiläinen eeppinen historiallinen draamaelokuva, jonka on ohjannut David Lean. Elokuvan tuotti Sam Spiegel ja käsikirjoituksesta vastasivat Robert Bolt ja Michael Wilson. Elokuvan pääosassa näyttelee brittiläinen Peter O’Toole. Elokuvamusiikin sävelsi Maurice Jarre ja kuvauksesta vastasi Freddie Young, jotka palkittiin molemmat Oscareilla, samoin kuin Lean ja Spiegel. Elokuva voitti yhteensä seitsemän Oscar-palkintoa, mukaan lukien palkinto parhaasta elokuvasta. Elokuva voitti lisäksi neljä BAFTA-palkintoa, kuusi Golden Globea ja useita muita palkintoja. Elokuva oli katsoja- ja kriitikkomenestys ja sijoittuu korkealle useissa listauksissa kaikkien aikojen parhaimmista elokuvista.
Heikki Aho
Heikki Taavetti Aho (29. toukokuuta 1895 Hausjärvi – 27. huhtikuuta 1961 Helsinki ) oli suomalainen valokuvaaja ja elokuvaaja.
Elämä
Heikki Aho oli Juhani Ahon ja Venny Soldan-Brofeldtin esikoispoika. Hän syntyi Hausjärvellä mutta varttui Järvenpäässä Aholassa. Hänellä oli veli Antti Aho ja velipuoli Björn Soldan, jotka olivat häntä nuorempia.
Aho aloitti paperi-insinöörin opinnot 1910-luvulla Teknillisessä korkeakoulussa. Hänen opiskeluaikaisiin ystäviinsä kuuluivat muun muassa Alvar Aalto sekä myöhemmin Neuvostoliitossa vaikuttanut Eyolf Mattsson.
Vuoden 1918 sisällissodan aikana Aho toimi Mattssonin tapaan punaisten hallinnossa, mutta ei kuitenkaan pasifistina liittynyt punakaartiin. Ahon kohdalla kyse oli ilmeisesti jonkinlaisesta kapinasta valkoisten kannattajiin kuulunutta porvarillista isäänsä kohtaan. Helmikuun lopussa Aho matkusti Ruotsiin yhdessä toimittaja Allan Walleniuksen kanssa kansanvaltuskunnan lähettinä, ja joutui Ahvenanmaata miehittäneiden ruotsalaisten pidättämäksi. Sodan loppuvaiheessa Aho pakeni muiden punaisten johtohenkilöiden mukana Helsingistä Viipuriin. Valkoiset vangitsivat hänet Viipurin taistelun aikana ja Aho joutui vankileirille. Hänen henkensä pelasti todennäköisesti vain äidin Venny Soldanin vetoomuus kenraali Carl Gustaf Emil Mannerheimille. Sodan jälkeen Aho jatkoi opintoja Saksassa Dresdenissä, josta valmistui diplomi-insinööriksi. Samalta matkalta hän löysi itselleen vaimon, liettualaissyntyisen tanssijan Dinah Selkinan, ja pari vihittiin vuonna 1923.
Ahoa kiinnosti erityisesti kuvan teoreettinen ja tekninen tutkimus. Hän perusti 1924 velipuolensa Björn Soldanin kanssa Aho & Soldan -yhtiön, joka tuotti ja kuvasi noin 400 dokumenttielokuvaa, ja tuotantoon kuuluu myös 20 000 valokuvaa. Ahon itsensä ohjaamat elokuvat olivat pääosin dokumenttielokuvia, mutta yhtiön tuottamien elokuvien joukossa oli joitakin fiktiivisiäkin elokuvia, kuten Nyrki Tapiovaaran ohjaama, Juhani Ahon romaaniin perustuva Juha.
Valokuvauksen alalla Aho ja Soldan keskittyivät sekä dokumentaariseen että taidevalokuvaukseen. He julkaisivat yhteistyössä Otavan kanssa useita valokuvakirjoja. Heidän tuotantoonsa kuuluu tuhansia valokuvia, joita on ollut esillä lukuisissa aikakauslehdissä ja näyttelyissä.
Arabian Lawrence
Juoni
Elokuva esitetään kahdessa osassa, joiden välissä on väliaika.
Elokuva alkaa vuodesta 1935, kun Lawrence menehtyy moottoripyöräonnettomuudessa. Muistotilaisuuden jälkeen kerronta siirtyy Arabikapinan alkuvaiheeseen, jolloin nuori Lawrence toimii Britannian armeijan luutnanttina Kairossa. Lawrence on joutunut kenraali Murrayn silmätikuksi epäsovinnaisen käytöksensä vuoksi ja hänet lähetetään Murrayn vähäisestä innostuksesta huolimatta ottamaan selvää turkkilaisia vastaan kapinaa käyvästä prinssi Faisalista. Lawrence voittaa Faisalin luottamuksen ja ryhtyy Sherif Alin kanssa johtamaan tämän joukkoja sodassa turkkilaisia vastaan. Samaan aikaan Lawrence ryhtyy käyttämään perinteistä arabikaapua brittiunivormun sijaan.
Lawrence ja Sherif Ali suostuttelevat turkkilaisten palkkalistoilla olevan Howeitat-heimon päällikön Auda ibu Tayin liittymään joukkoonsa ja kääntymään turkkilaisia vastaan. Lawrencen johtamat arabijoukot onnistuvat valtaamaan strategisesti tärkeän Akaban kaupungin, minkä jälkeen Lawrence ryhtyy johtamaan sissisotaa turkkilaisia vastaan ja häiritsee näiden rautatietä räjäyttämällä junia. Lawrencen joukot onnistuvat lopulta valtaamaan Damaskoksen ennen brittijoukkoja. Lawrence kuitenkin epäonnistuu yrityksessään luoda Damaskokseen arabihallinto ja joutuu lopulta luovuttamaan kaupungin komennon kenraali Allenbyn komentamille brittijoukoille. Lawrence ylennetään tämän jälkeen everstiksi ja lähetetään kotiin.
Näyttelijät
Elokuvassa on joitakin cameorooleja. Esimerkiksi käsikirjoittaja Robert Bolt nähdään lyhyessä cameoroolissa, kun hän katselee piippunsa kanssa Lawrencea paheksuvan näköisesti upseerien baarissa Kairossa. Ohjaaja David Leanin ääni kuullaan, kun moottoripyöräkuski huutaa Lawrencelle Suezin kanavan yli kysyen: "Kuka olet?".
Tuotanto
pienoiskuva|175px|vasen|T. E. Lawrence 1917.
Esituotanto
Varhaisimmat T. E. Lawrencen Seven Pillars of Wisdom -kirjaan pohjautuvat elokuvaprojektit eivät toteutuneet. Oikeudet Lawrencen kirjaan omistanut Alexander Korda oli luvannut Lawrencelle, joka oli huolestunut elokuvaan liittyvästä julkisuudesta, olla tekemättä kirjasta elokuvaa tämän elinaikana. Lawrencen kuoltua 1935 Korda omisti edelleen oikeudet teokseen ja aloitti elokuvaprojektin uudestaan. Hän harkitsi Lawrencen rooliin brittiläistä näyttelijää Leslie Howardia, jonka kanssa oli tehnyt yhteistyötä myös aiemmin. Elokuvaprojekti jäi kuitenkin lopulta kesken, sillä rahoituksen löytäminen oli hankalaa ja elokuvaan suhtauduttiin Britannian hallinnossa poliittisesti herkkänä aikana kielteisesti. Lopulta yhdysvaltalainen elokuvatuottaja Sam Spiegel osti Kordalta kirjan elokuvaoikeudet.
Spiegel aloitti palkkaamalla yhdysvaltalaisen Michael Wilsonin uudelleenkirjoittamaan Miles Mallesonin Kordalle tekemän käsikirjoituksen. Spiegel ei kuitenkaan ollut siihen tyytyväinen, vaan palkkasi brittiläisen Robert Boltin uudelleenkirjoittamaan sen. Spiegel harkitsi Lawrencen rooliin tunnettua yhdysvaltalaisnäyttelijää Marlon Brandoa, ja sai taivuteltua Columbia Picturesin rahoittamaan elokuvan. Spiegel sai pidettyä Columbia Picturesin mukana projektissa vielä senkin jälkeen, kun Brando ja brittinäyttelijä Albert Finney kieltäytyivät. Lopulta Spiegel sai Columbia Picturesin hyväksymään päärooliin suhteellisen tuntemattoman brittinäyttelijän Peter O’Toolen ja ohjaajaksi brittiläisen David Leanin, jonka kanssa hän oli tehnyt aiemmin yhteistyötä elokuvassa Kwai-joen silta (1957). Spiegel tuotti elokuvan Horizon Pictures -yhtiönsä kautta.
Kuvaukset
pienoiskuva|Maisemaa [[Wadi Rumin aavikolla Jordaniassa.]] pienoiskuva|Espanjan Sevillassa sijaitseva [[Plaza de España (Sevilla)|Plaza de España toimi myös yhtenä elokuvan kuvauspaikoista.]] Elokuvan kuvaukset aloitettiin Jordaniassa 15. toukokuuta 1961 Jebel el Tubeiqin aavikkoseudulla. Kuvausolosuhteet olivat vaativat: kameroita jouduttiin suojaamaan auringolta kosteilla pyyhkeillä sekä rantavarjoilla ja filmejä säilytettiin pakasteautossa kuumuuden vuoksi. Jordanian kuningas Hussein teki yhteistyötä tuotannon kanssa, sillä uskoi elokuvan tehostavan alueen matkailua. Teknisten rajoitusten vuoksi ohjaaja Lean ei voinut katsoa kuvaamiansa otoksia paikan päällä, vaan kuvamateriaali lähetettiin Lontooseen tarkasteltavaksi. Kuvaukset päätettiin Jordaniassa 18. syyskuuta kuvausten venyessä ja budjetin alkaessa ylittyä.
Jordanian jälkeen kuvaukset olivat noin kuuden viikon tauolla, jonka jälkeen niitä jatkettiin 18. joulukuuta Espanjassa. Sisätiloissa tapahtuvia kohtauksia kuvattiin paljon Sevillassa, jonka maurilaisvaikutteisia rakennuksia käytettiin kuvauksissa hyväksi. Sevillan jälkeen kuvaukset siirrettiin Almeríaan, jossa kuvattiin muun muassa hyökkäys Akabaan sekä rautatiekohtaukset. Akaba-kohtauksen kuvausten aikana syntyi vakava vaaratilanne, kun O’Toole tippui kamelinsa selästä perässä tulevan ratsujoukon tielle. Kameli kuitenkin esti O’Toolea tulemasta tallotuksi seisomalla tämän yläpuolella suojana. Kuvaukset päätettiin Espanjassa 4. heinäkuuta 1962 ja siirrettiin Marokkoon.
Kuvauskalusto kuljetettiin rahtilaivalla Casablancaan, josta se vietiin rekoilla kuvauspaikalle Ouarzazaten kaupunkiin. Kuvaukset jatkuivat 18. heinäkuuta Jordanian kaltaisissa aavikko-olosuhteissa. Kuvauksiin osallistuivat paikallisen armeijan sotilaat, joita tarvittiin Tafasin verilöylyn lavastamiseen. Sotilaat olivat tyytymättömiä kuvausolosuhteisiin ja rupesivat ammuskelemaan ilmaan palkkojen ollessa myöhässä. Selvisi, että sotilaiden palkkoja oli lähetetty yksityistilille Pariisiin. Kuvaukset päättyivät Marokossa elokuun puolessa välissä ja tuotantoryhmä palasi Lontooseen. Syyskuussa kuvattiin vielä Englantiin sijoittuvat kohtaukset, mukaan lukien St Paulin katedraalin muistotilaisuus. Joitain otoksia kuvattiin Imperial Sand Dunes -alueella Kaliforniassa, Yhdysvalloissa.
Jälkituotanto
Spiegel oli sopinut elokuvan ensi-iltapäivät Britanniassa ja Yhdysvalloissa jo kuvausten aikana, joten elokuvan jälkituotantoon jäi ainoastaan neljä kuukautta aikaa. Lean ja leikkaaja Anne V. Coates olivat jo vuoden 1961 kuvaustauon aikana katsoneet Jordaniassa kuvatun materiaalin, ja Lean oli jättänyt Coatesille alustavat ohjeet sen leikkaamisesta. Lean ja Coates aloittivat leikkaamisen elokuvan loppupuolelta, jonka filmiä ei ollut vielä leikattu. Saatuaan valmiiksi elokuvan loppupuolen he siirtyivät käsittelemään elokuvan alkupuolta. Elokuva saatiin lopulta viimeisteltyä juuri ajoissa ensi-iltaa varten. Lopullinen versio oli 222 minuuttia pitkä. Columbia Pictures pelkäsi yleisön pitkästyvän näin pitkän elokuvan aikana ja painosti Spiegeliä lyhentämään sitä. Spiegel kuitenkin puolusti elokuvan leikkausta ja studio antoi toistaiseksi periksi.
Chittagong Hill Tracts
thumb|Chittagong Hill Tractsin kartta. Chittagong Hill Tracts (CHT) on Chittagongin alueella Kaakkois-Bangladeshissa sijaitseva alue. Alueen pinta ala on 13 295 neliökilometriä ja se muodosti yhden piirikunnan vuoteen 1984 asti, jolloin se jaettiin kolmeen eri piirikuntaan.
Arabian Lawrence
Jälkituotanto
William Walton ja Arnold Malcom, joista jälkimmäinen sävelsi musiikin Kwai-joen siltaan, kieltäytyivät säveltämisestä nähtyään elokuvan raakaversion. Spiegelille tuli seuraavaksi mieleen yhdysvaltalainen säveltäjä Richard Rodgers, joka oli muun muassa säveltänyt itämaista musiikkia elokuvaan Kuningas ja minä (1956). Spiegel muisti myös nuoren ranskalaisen säveltäjän Maurice Jarren, joka oli juuri säveltänyt musiikkia ranskalaiseen elokuvaan Kohtalokas sunnuntai (1962), jossa tällä oli sijoituksia. Spiegel päätti antaa Richard Rodgersin säveltää elokuvan musiikin ja Maurice Jarren orkestroida sen. Spiegel sai syyskuussa postissa Rodgersin säveltämät teemat, jotka Spiegel, Lean ja Jarre kuuntelivat. Rodgersin sävellykset eivät kuitenkaan kuuntelijoiden mielestä sopineet elokuvan kontekstiin, mutta Jarren soittama teema teki Leaniin vaikutuksen.
Chittagong Hill Tracts
Maantiede
CHT on ainoa laajasti mäkinen alue Bangladeshissa. Alue rajoittuu Myanmariin kaakossa, Intiaan pohjoisessa ja idässä sekä Chittagongin piirikuntaan lännessä. Alue on jaettu kolmeen piirikuntaan, jotka ovat Rangamati, Khagrachhari ja Bandarban.
Arabian Lawrence
Jälkituotanto
Jarrelle jäi ainoastaan kuusi viikkoa aikaa säveltää kahden tunnin edestä musiikkia elokuvaan. Tiukan aikataulun vuoksi Jarre joutui antamaan orkestroinnin Gerard Schurmannille, joka oli orkestroinut Ernest Goldin sävellyksen Otto Premingerin ohjaamaan Exodukseen (1960). Spiegel, joka halusi elokuvan tuotantoon maineikkaita nimiä, valitsi kapellimestariksi brittiläisen kapellimestarin Adrian Boultin. Boultilla ei kuitenkaan ollut kokemusta elokuvamusiikista, joten Jarre korvasi hänet kapellimestarina. Jarre sai sävellyksestään parhaan musiikin Oscar-palkinnon ja elokuvan musiikki on päässyt muun muassa sijalle 3. Yhdysvaltain elokuvainstituutin vuonna 2005 julkaisemassa AFI:n 100-vuotissarjan 25 hienointa elokuvasävelmää -listauksessa.
Chittagong Hill Tracts
Väestö
Vuoden 1991 väestönlaskennan mukaan alueen väkiluku oli 974 447, joista 501 114 kuului heimokansoihin ja loput olivat Bengaleita. Heimokansoihin kuuluvat Chakmat, Marmat, Tripurit, Tanchangyat, Assamilaiset, Chakit, Pankhot, Mrut, Murangit, Bawmit, Mizot, Khyangit, ja Khumit.
Arabian Lawrence
Julkaisu
pienoiskuva|Elokuvan teatterijulisteen piirsi [[Howard Terpning.]]
Teatterijulkaisu
Elokuvan ensi-ilta Odeon Leicester Square -elokuvateatterissa Lontoossa 12. joulukuuta 1962 oli kuninkaallinen ensi-ilta, jossa olivat läsnä kuningatar Elisabet II perheineen. Yhdysvalloissa elokuvan ensi-ilta oli 16. joulukuuta 1962 ja Suomessa 13. syyskuuta 1963. Elokuva on tuottanut Yhdysvalloissa 44,8 miljoonaa dollaria ja maailmanlaajuisesti noin 70 miljoonaa dollaria. Elokuvaa kritisoitiin arabimaissa sen tavasta kuvata arabikulttuuria, jonka vuoksi se kiellettiin useissa arabimaissa, mukaan lukien Jordaniassa, joka oli yksi kuvausmaista. Egyptissä, näyttelijä Omar Sharifin kotimaassa, elokuva julkaistiin ja se menestyi hyvin.
Elokuvan alkuperäinen vuonna 1962 julkaistu versio oli 222 minuuttia pitkä. Vuonna 1963 yleiseen levitykseen laskettu versio oli 202 minuuttia pitkä ja 1971 teattereissa julkaistiin 187-minuuttinen versio. Elokuvateollisuudessa kiertäneiden huhujen mukaan lyhennykset tehtiin Spiegelin aloitteesta ilman Leanin suostumusta. Coatesin mukaan sekä 1963 että 1970 tehdyt lyhennykset tehtiin yhteistyössä Leanin kanssa, ja että Lean jopa ehdotti niitä. Spiegel ei kuitenkaan ollut Leanille täysin rehellinen elokuvan eri versioista. Kun Lean lyhensi elokuvaa vuoden 1972 televisiojulkaisua varten, hän vaati, että teattereissa 1971 uudelleenjulkaistava elokuva olisi vuoden 1963 202-minuuttinen versio. Tämä ei kuitenkaan toteutunut, vaan teattereissa julkaistiin televisiojulkaisua varten lyhennetty 187-minuuttinen versio.
Entisöinnit ja VHS-, DVD-, blu-ray- sekä uudet teatterijulkaisut
Elokuvasta julkaistiin vuonna 1989 alkuperäisessä 70 millimetrin formaatissa oleva entisöity ohjaajan versio. Yhdysvaltalainen The Film Preserve -yhtiön pääjohtaja Robert A. Harris sai Columbia Picturesilta luvan entistää elokuva alkuperäiseen pituuteen. Studion säilyttämät filmit olivat kuitenkin huonokuntoisia ja värit haalistuneet. Lisäksi elokuvan ääniraita oli vaurioitunut. Osa ääniraidasta saatiin ylimääräisestä kuvamateriaalista. Noin kahdeksasta minuutista puuttuivat kokonaan äänet, jotka jouduttiin äänittämään uudelleen ääniammattilaisten ja vanhojen näyttelijöiden avustuksella. Lean leikkasi entisöidystä versiosta pois joitakin kohtia, jotka hänen mielestään hidastivat elokuvan tahtia, ja elokuvan kokonaispituudeksi tuli 217 minuuttia. Suurin osa lisäyksistä oli pääasiassa kohtauksien osia kokonaan uusien kohtauksien sijaan, Janet Maslinin mukaan ikään kuin lauseita virkkeissä kokonaisten virkkeiden sijaan. Entisöidyn version ensi-ilta oli 4. helmikuuta 1989.
Arabian Lawrence julkaistiin VHS-versiona vuonna 1990 ja DVD:lle ensimmäistä kertaa 2001. Vuonna 2012 Sony Pictures julkaisi elokuvan 50-vuotisjuhlavuonna entisöidyn 4K-version, joka julkaistiin blu-raylle ja teattereissa. Entisöity versio esitettiin myös useilla elokuvajuhlilla, kuten Cannesissa 2012.
Arvioita
New York Timesin kriitikko Bosley Crowther kritisoi elokuvaa päähenkilön syvyyden puutteesta. Crowtherin mukaan O’Toolen esittämä Lawrence hukkuu keskelle elokuvan suuria spektaakkeleja. Andrew Sarris kritisoi elokuvaa The Village Voicessa ja sanoi pitävänsä sitä kokonaisuudessaan vastenmielisen laskelmoivana ja alentuvaisena. Yhdysvaltalainen kirjailija James Baldwin vertasi elokuvaa Rudyard Kiplingin runoon "Gunga Din" (1892) ja näki sen kuvaavan kaikkien siirtomaavaltojen ongelmallisuutta, mutta etenkin brittien välttämättömyyttä tehdä maailmasta peilinsä. Yhdysvaltalaisen elokuvakriitikon Roger Ebertin mukaan suuri osa elokuvan vetovoimasta perustuu siihen, ettei se sisällä liian monimutkaista juonta ja liikaa vuoropuhelua. Tunnetuista elokuvaohjaajista esimerkiksi Steven Spielberg on kertonut saaneensa elokuvasta vaikutteita, ja kutsui elokuvaa ihmeeksi. Spielberg myös osallistui elokuvan entisöintiin. Michael Kordan mukaan elokuvan ansioihin kuuluu, että se on lisännyt tutkimusta ja mielenkiintoa Lawrencen ympärillä. pienoiskuva|150px|Peter O’Toole näyttelee elokuvassa T. E. Lawrencea. Arabian Lawrence sai Variety-lehden arvostelussa positiivisen vastaanoton. Arvostelun mukaan tuottaja Spiegel teki onnistuneen roolivalinnan valitessaan Lawrencen rooliin elokuva-alalla suhteellisen kokemattoman näyttelijän O’Toolen, joka suoriutuu Lawrencen vaativasta roolista kiitettävästi. Arvostelun mukaan O’Toolella on kuitenkin tukenaan kokenut näyttelijäkaarti, josta erityisesti Alec Guinnessin rooli prinssi Faisalina ja Anthony Quaylen rooli brittiupseeri Brightonina saavat kiitosta. Anthony Quinnin roolisuoritusta arabipäällikkö Auda ibu Tayina pidettiin arvostelussa toisinaan liioiteltuna, minkä seurauksena hahmo vaikutti arvostelijoiden mukaan olevan kuin Tuhannen ja yhden yön tarinoista. Arvostelun mukaan elokuvan ajoittainen toiminnallinen verkkaisuus ja käsikirjoituksen väljyys ovat ainoastaan pintavikoja, jotka voidaan antaa elokuvalle anteeksi.
Arabian Lawrence on sijoittunut korkealle useissa listauksissa kaikkien aikojen parhaimmista elokuvista. Yhdysvaltain elokuvainstituutin 1998 julkaisemassa 100 parasta elokuvaa -listauksessa Arabian Lawrence oli sijalla 5 ja päivitetyssä 2007 julkaistussa listauksessa sijalla 7. Elokuvainstituutin 2003 julkaisemassa 50 suurinta elokuvasankaria ja roistoa -listauksessa O’Toolen esittämä T. E. Lawrence oli sijalla 10. Lisäksi elokuva oli 2008 julkaistussa 10 Top 10 -listauksessa ensimmäisellä sijalla kategoriassa eeppiset elokuvat. 1999 elokuva sijoittui sijalle 3 Britannian elokuvainstituutin listauksessa kaikkien aikojen parhaimmista brittielokuvista. 1991 elokuva valittiin Kongressin kirjaston ylläpitämään National Film Registry -arkistoon. Internetsivusto Rotten Tomatoes kertoi, että 98% kriitikoista oli antanut Arabian Lawrencelle positiivisen arvosanan 8,8/10 keskiarvolla. Keräys perustui 60 arviointiin. 67 724 käyttäjästä 91% oli antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 4,2/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston 115 käyttäjää oli antanut elokuvalle keskiarvon 8,6/10.
Historiallinen tarkkuus
T. E. Lawrencen nuorempi veli A. W. Lawrence tyrmistyi elokuvasta nähtyään sen Leanin ja Spiegelin ennen elokuvan varsinaista ensi-iltaa järjestämässä yksityisnäytöksessä Lontoossa. Lawrence poistui elokuvan nähtyään hermostuneena näytöksestä ja kritisoi elokuvaa myöhemmin The Observer -lehden julkaisemassa artikkelissa. Hän syytti elokuvaa yrityksestä kertoa seikkailukertomus psykologisesta näkökulmasta, joka on teennäinen ja epätosi. Hän myös kritisoi elokuvan luomaa kuvaa Lawrencesta sadistisena henkilönä, joka myöntää nauttineensa teloituksesta ja sallii turkkilaisten joukkoteurastuksen. Spiegel puolusti elokuvan tulkintaa Lawrencesta. Hänen mukaansa elokuvantekijät eivät yrittäneet selittää pois mysteerejä, jotka olivat olennainen osa Lawrencen elämää. Lawrencen kanssa turkkilaisia vastaan taistellut George Staples puolusti elokuvaa Toronto Telegram -lehdelle antamassaan haastattelussa. Hänen mukaansa A. W. Lawrence ei ollut veljensä mukana sodassa, eikä tiennyt minkälainen hän siellä oli.
pienoiskuva|175px|vasen|Elokuvan historiallinen tarkkuus on herättänyt keskustelua. Brittiläisen historioitsija Jeremy Wilsonin mukaan elokuva omaksui käsikirjoittajiltaan Michael Wilsonilta ja Robert Boltilta voimakkaan sodanvastaisen sanoman. Wilsonin mukaan elokuvan juoni sisältää lisäksi monia kronologisia ja maantieteellisiä virheitä ilman erityistä syytä. Suuri osa väliaikaa edeltävästä puoliskosta kuvattiin ennen kuin Bolt toimitti elokuvan jälkipuoliskon käsikirjoituksen. Bolt oli samoihin pidätettynä liittyen toimintaansa ydinaseita vastustavassa CND-järjestössä ja joutui Spiegelin painostamaksi. Wilsonin mukaan elokuvan jälkipuolisko poikkeaa historialliselta kannalta vielä enemmän faktoista, ja hän arvelee sen saaneen vaikutteita Boltin henkilökohtaisista poliittisista näkemyksistä.
Discorsi e Dimostrazioni Matematiche, intorno a due nuoue scienze
thumb|[[Galileo Galilei: Discorsi e dimostrazioni matematiche intorno a due nuove scienze (1638).]]
Arabian Lawrence
Historiallinen tarkkuus
Wilsonin mukaan elokuvan juoni laiminlyö historiallisia faktoja draaman saavuttamiseksi, sekä sisältää käsikirjoittajan dramaattisia teemoja ja näkemyksiä, joita ovat esimerkiksi Lawrencen ambivalenttinen seksuaalisuus, masokismi ja egoismi. Lisäksi Lawrencessa nostetaan esiin antisankarillisia piirteitä, kuten verenhimo. Wilson näkee, että arabien saavuttama voitto kuvataan elokuvassa tuloksettomana, minkä lisäksi elokuva antaa ilman historiallista tukea vaikutelman, että sekä britit että arabit käyttivät Lawrencea kyynisesti hyväkseen. Wilsonin mukaan elokuvassa näytetään dramaattisesti, miten Lawrencen johtamat kapinalliset hupenevat taistelun edetessä, vaikka suuremmassa mittakaavassa näin ei historian valossa ollut. Lisäksi Wilsonin mielestä elokuvassa on painotettu erityisesti Deraassa tapahtuneen välikohtauksen vaikutusta Lawrencen henkilökohtaiseen tragediaan.