cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sólveig Pétursdóttir
Sólveig opiskeli lakia Islannin yliopistossa ja valmistui vuonna 1977. Sólveig valittiin Islannin parlamenttiin ensimmäistä kertaa vuonna 1991. Hän edusti vuosina 1991–2003 Reykjavíkin vaalipiiriä ja sen jälkeen Reykjavíkin eteläistä vaalipiiriä. Hän toimi vuosina 1999–2003 maansa oikeus- ja kirkollisministerinä. Hän oli vuosina 2005–2007 Alltingin puhemies.
Kanteleliitto
Kanteleliitto on Suomessa toimiva kanteleharrastusta edistävä ja soittajien, säveltäjien, sovittajien, tutkijoiden ja muiden alasta kiinnostuneiden yhdyssiteenä toimiva yhdistys.
Kanteleliitto julkaisee Kantele-lehteä ja Kantele.net -sivustoa. Lehden ja sivuston päätoimittaja ovat toimineet Ismo Sopanen, Timo Väänänen (2005-2010), Sauli Heikkilä (2011-2012) ja Tuomas Saloniemi (2012-). Liitto järjestää vuosittain Kansainvälisen Kantelekilpailun.
Kanteleliitto juhli vuonna 2012 35-vuotisjuhlavuottaan.
Liitto jakaa tunnustuksia:
Thérésa Tallien
Jeanne-Marie-Ignace-Thérésa Tallien eli madame Tallien (, o.s. Cabarrus, myöh. markiisitar de Fontenay, kreivitär de Riquet-Caraman, ruhtinatar Chimay; 31. heinäkuuta 1773 Carabanchel, Espanja – 15. tammikuuta 1835 Chimay, Belgia) oli ranskalainen aatelisnainen ja seurapiirivaikuttaja, joka saavutti Ranskan vallankumouksen vuosina huomattavan vaikutusvallan erityisesti toisen aviomiehensä Jean-Lambert Tallienin kautta. Thérésa Tallien oli naimisissa kolmesti ja hänellä oli useita merkittäviä rakastajia.
Elämä
Cabarrusin suku oli Espanjasta Ranskaan asettuneita kauppiaita. Thérésan isä, takaisin Espanjaan muuttanut François Cabarrus oli varakas pankkiiri, joka toimi Espanjan kuningas Kaarle III:n taloudellisena neuvonantajana. Thérésa syntyi San Pedron linnassa Madridin lähellä, mutta asui vuodesta 1784 espanjalaisen äitinsä Maria-Antonian kanssa Pariisissa, jossa hän kävi yksityiskoulua. Hänet naitettiin vuonna 1788 vain 14-vuotiaana varakkaalle markiisi Jean-Jacques Devin de Fontenaylle.
Kuvankauniiksi luonnehdittu Thérésa tutustui jo vallankumouksen alkuvuosina Pariisin seurapiirien kautta moniin keskeisiin poliittisiin vaikuttajiin ja liittyi edistysmieliseen Club de 1789 -seuraan. Hän ja markiisi Fontenay ottivat avioeron yhteisymmärryksessä keväällä 1793, jolloin Thérésa muutti Bordeaux’hon. Hän aloitti siellä saman vuoden syksyllä suhteen kansalliskonventin nuoreen edustajaan Jean-Lambert Tallieniin, joka oli lähetetty kaupunkiin nujertamaan vastavallankumouksellista toimintaa poliittisen terrorin keinoin. Thérésa Cabarrus lepytti Tallienin, joka kääntyi vähitellen vastustamaan terroripolitiikkaa ja vähensi teloituksia. Tallien päätyi tämän seurauksena vihamielisiin väleihin Ranskaa tosiasiassa johtaneen Maximilien Robespierren kanssa.
Cabarrus palasi Tallienin perässä Pariisiin toukokuussa 1794. Hänet vangittiin parin viikon kuluttua, koska aatelisten ja vihollisvaltioiden kansalaisten oleskelu pääkaupungissa oli äskettäin kielletty kansalliskonventin päätöksellä, ja häntä pidettiin Petite Forcen vankilassa. Thérésan vangitseminen ja kuolemantuomion uhka oli ilmeisesti Tallienille eräs ratkaiseva sysäys ryhtyä salaliittoon, joka syrjäytti Robespierren niin sanotussa thermidorin vallankaappauksessa heinäkuun 1794 lopussa, tosin Thérésan osuutta kaappauksen aiheuttamisessa ja siten terrorin ajan päättämisessä lienee myös liioiteltu. Tallien järjesti Thérésan vapautetuksi kolme päivää kaappauksen jälkeen, ja he menivät naimisiin joulukuussa 1794.
Thérésa, joka tästä alkaen tunnettiin nimellä madame Tallien, nousi Ranskan poliittisten seurapiirien huipulle, ja hänen salongistaan Pariisissa tuli suosittu kohtaamispaikka. Hän vaikutti myös muotisuuntauksiin ja hänen on sanottu nostaneen niin sanotun uuskreikkalaisen tyylin suosioon naisten pukeutumisessa. Jean-Lambert Tallienin poliittinen vaikutusvalta heikkeni nopeasti vuoden 1795 kuluessa, mutta samaan aikaan aviomiehestään jo etääntynyt Thérésa aloitti suhteen Ranskan politiikan uuden johtavan hahmon Paul de Barrasin kanssa. Hän solmi myös läheisen ystävyyssuhteen Joséphine de Beauharnaisiin, tulevaan Napoléon Bonaparten vaimoon. Thérésa, Jean-Lambert Tallien ja Barras olivat todistajina Napoleonin ja Joséphinen häissä vuonna 1796.
Barras lopetti suhteen madame Tallienin kanssa vuonna 1799, koska sen tulo yleiseen tietoon haittasi Barrasin mainetta. Madame Tallienin seuraava rakastaja oli Ranskan rikkaimpana miehenä tunnettu liikemies Gabriel-Julien Ouvrard. Hän sai viimein avioeron Jean-Lambertista vuonna 1802. Vallan keskittyessä Napoleonille madame Tallien menetti vähitellen vaikutusvaltansa, sillä hän oli Barrasin entisenä rakastajattarena Napoleonin epäsuosiossa. Vuonna 1805 hän nai kreivi François-Joseph-Philippe de Riquet-Caramanin, joka hieman myöhemmin peri enoltaan Chimayn ruhtinaan arvon. He muuttivat asumaan Chimayn linnaan François’n entisen ruhtinaskunnan alueelle, joka kuului vuodesta 1815 Alankomaihin ja vuodesta 1830 itsenäistyneeseen Belgiaan. Chimayssa Thérésa tuli tunnetuksi harjoittamastaan hyväntekeväisyydestä. Monet tunnetut muusikot ja säveltäjät, muun muassa Luigi Cherubini, vierailivat hänen luonaan. Hän kuoli maksatautiin 61-vuotiaana vuonna 1835.
Thérésalla oli ensimmäisestä avioliitostaan yksi poika, toisesta avioliitosta kaksi tytärtä ja kolmannesta avioliitosta kaksi poikaa ja kaksi tytärtä. Lisäksi hänellä oli Ouvrandin kanssa neljä aviotonta lasta, jotka saivat sukunimekseen hänen tyttönimensä Cabarrus.
Uusiutuva energia Ruotsissa
Uusiutuva energia Ruotsissa kertoo uusiutuvan energiaan liittyvistä seikoista Ruotsissa. Euroopan unionin mukaan Ruotsissa uusiutuvan energian osuus sähköntuotannosta oli 39,8 % vuonna 2005. Komission ehdotus on kasvattaa osuus 49 %:iin vuoteen 2020 mennessä. Suomen vastaavat luvut ovat 28,5 % 2005 ja 38 % 2020. Ilmaston lämpeneminen nimettiin yhdeksi vakavimmista uhkista Ruotsin turvallisuudelle vuonna 2007.
Worldwatch-instituutin mukaan Ruotsin tavoite on lisätä uusiutuvaa sähköä 49 %:sta 60 %:iin vuosina 2006-2010 ja Suomen 29 %:sta 31,5 %:iin. Jos energiankulutus säilyy vuoden 2006 arvossa, Ruotsin lisäystavoite vastaa 16 000 GWh uusiutuvaa sähköä, ja Suomen 2 250 GWh. Tilastojen perusteella v. 2000-2006 Ruotsin biopolttoaineiden energia kasvoi 6 004 GWh ja tuulivoima 506 GWh. Saavuttaakseen 60 %:n tavoitteensa Ruotsin on siis yli kaksinkertaistettava tämä lisäysvauhti 2006-2010. Tuulivoiman suositus on 30 TWh vuoteen 2020 mennessä.
Sähkönkulutus
Sähkönkulutus kasvoi Ruotsissa 4 % ja Suomessa 44 % vuosina 1990-2006. Ruotsin maksimi sähkönkulutus oli vuonna 2001, jonka jälkeen trendi on ollut lievästi laskeva. Vesivoiman osuus vaihtelee vuosittain merkittävästi ja sen osuus on 40-50 % vesitilanteen mukaan. Vastaavasti vaihtelee fossiilisen energian osuus. Siksi taulukon sarake Uusiutuva energia – vesi selventää uusiutuvan energian osuuden kestävää lisäystä. Ilmastonmuutoksen ennustetaan lisäävän sadantaa Pohjolassa. Vuosina 1990-2006 uusiutuvan sähkön osuus kasvoi seuraavasti: Saksa 11,7 %, Ruotsi 8,1 % ja Suomi 0,3 %.
Energiankulutus
Energiankulutus kasvoi Ruotsissa 9 % ja Suomessa 31,7 % vuosina 1990-2006.
Tuulivoima
Ruotsin tuulivoimatavoite oli 10 TWh tuulivoimaa vuonna 2015. Vuoden 2007 lopussa energiaviranomaisten tavoite oli 30 TWh tuulivoimaa vuonna 2020. Koska nykyinen lupaprosessi on liian hidas, lupaprosessia ehdotetaan helpommaksi yhdeltä viranomaiselta. Merituulivoiman kehitys Ruotsissa on energiaviranomaisten mielestä tärkeää kokemuksen ja kansallisen kilpailukyvyn lisäämiseksi. Koska tuulivoiman lisääminen vie aikaa, selvityksen mukaan voimaloiden sijainnista tulisi tietää puolet vuoteen 2010 mennessä.
Vuonna 2008 Lillgrundin tuulivoiman avajaisten jälkeen tuulivoimakapasiteetti on vähintään 1,5-kertainen vuoteen 2006 verrattuna (583 MW 2006; 898 MW 2008).
Paperinvalmistajan SCA:n metsämailla tuotetaan 2-3 vuoden päästä (vuodesta 2008 lukien) 2,8 TWh tuulivoimaa Jämtlannin ja Norrlannin lääneissä. Paperi aiotaan valmistaa 100 % tuulivoimalla (500GWh). SCA ja norjalainen energiayhtiö Statkraft tekivät sopimuksen hankkeesta. Hanke vastaa 2–3 % Ruotsin sähkönkulutuksesta.
Ruotsalaisyhtiö Universal Wind Offshore rakentaa Skandinavian suurimman tuulivoimapuiston Kattegatin salmeen maan lounaisrannikolle, joka tuottaa 3 TWh sähköä vuodessa.
Bioenergia
Ruotsi käytti 1,6 milj. tn ja tuotti 1,4 milj. tn pellettejä 2006, ja on siinä maailman johtaja. Ruotsissa on 30 pellettien tuotantolaitosta. Ruotsissa 60 % pelleteistä käytetään suurissa voimaloissa < 2 MW ja lämpökeskuksissa.
Biopolttoaineet
Vuonna 2006 Ruotsissa käytettiin biopolttoaineita yhteensä 2,72 TWh. Biopolttoaineet jakautuivat seuraavasti 2006: bioetanoli 70 %, biodiesel 22 % ja biokaasu 8 %. FAME on öljystä tai rasvasta eströimällä valmistettua biodieseliä. Kemiallinen nimi on rasvahapon metyyli (tai etyyli) esteri. Lyhenne on englanninkielisestä nimestä: fatty acid methyl (or ethyl) ester (FAME).
Ruotsin liikenteen biopolttoainetavoite oli 3 % vuonna 2005, josta se saavutti vain 2,2 %. Ruotsin kansallinen tavoite ylitti EU:n suosituksen, joka oli 2 % vuonna 2005. Suurin osa kulutuksesta oli bioetanoliseosta, mutta 100 % biopolttoaineen kulutus kasvoi myös. Vuoden 2006 selvityksen mukaan biopolttoaineiden kulutusta lisäsi verohelpotukset, öljyn kallistuminen ja biopolttoainetta käyttävien autoille myönnetyt edut: vapaa pysäköinti ja vapautus ruuhkamaksuista. Biopolttoainetta käyttäviä henkilöautoja alettiin käyttää Ruotsissa vuonna 2001. Niiden määrä oli 10 000 kpl 2004 ja noin 22 000 kpl 2005. Vuoden 2005 lopussa Ruotsissa oli noin 4,1 miljoonaa henkilöautoa, joten biopolttoaineautojen määrä oli silloin vielä murto-osa koko liikenteestä. Biopolttoaineita käytettiin kuitenkin myös seoksena henkilöautoissa ja biokaasuna joukkoliikenteessä. Vuonna 2005 Ruotsin 3 800 huoltoasemasta 9 % myi biopolttoaineita. Huhtikuusta 2006 suurien huoltoasemien, jotka vastaavat 15 % myyntipisteistä, on lain mukaan myytävä uusiutuvaa polttoainetta. Uusiutuvat polttoaineet pyritään saamaan 60 %:iin Ruotsin huoltoasemista.
Euroopassa määrällisesti eniten kulutettiin biopolttoaineita eniten vuonna 2008 seuraavissa maissa (GWh): Saksa 37 881 GWh, Ranska 28 193, Britannia 9 264, Espanja 7 490, Italia 6 481, Puola 5 342 ja Ruotsi 3 999. Euroopan biopolttoaineyhdistyksen mukaan Suomessa käytettiin biopolttoaineita vuonna 2007 yhteensä 21 GWh ja vuonna 2008 yhteensä 991 GWh, josta 87 % bioetanolia. Bioetanolitilastoissa oli kesäkuussa 2008 vielä suuria eroja eri lähteissä. EBIO (The European bioethanol fuel industry associations) ja UEPA (European Union of Ethanol Producers) raportoivat eri tietoja. Suomenkin osalta luvuissa on raportissa merkittäviä eroja eri lähteistä.
Kalle Koposen mukaan (Helsingin Sanomat) Linköpingin kaupungin kaikki linja-autot kulkevat kaupungin itse tuottamalla biokaasulla. Tukholmassa on 80 biokaasubussia. SL (Stockholms lokaltrafik) pyrkii lisäämään biokaasubussien määrän viiteen sataan vuonna 2011. Tukholman vesilaitos tuottaa biokaasua biojätteestä. Vesilaitoksella on 7 kpl 33 metrin korkeita biokaasureaktoreita vuonna 2009. Biokaasun valmistuksen vuoksi kotitalouksia kannustetaan biojätemyllyillä biojätteen hienontamiseen vesiviemäriin. Vaihtoehtona taloyhtiö voi tuottaa biokaasua itse. Suomessa biojäte kerätään erilliskeräyksenä kompostoitavaksi. Kompostoinnista saadaan biokaasua ja multaa.
Maalämpö
Ruotsissa kerättiin maalämpöä 300 000 lämpöpumpulla vuonna 1998. Tavoite on kaksinkertaistaa määrä 620 000 pumppuun vuoteen 2010 mennessä. Ruotsi on aktiivisella politiikalla ja tiedottamisella edistänyt lämpöpumppujen asennusta. Vuoden 2005 tuotanto Ruotsissa oli 10 000 GWh ja kapasiteetti 3 940 GWh. Lundin kaupungissa saadaan 40 % energiasta lämpöpumpuilla. Ruotsi on merkittävä lämpöpumppujen myyjä.
Aurinkolämmitys
Ruotsin aurinkolämmityksen keräyspinta-ala vuonna 2006 oli 240 000 m2. Ruotsissa yli 50 % aurinkolämmitys -järjestelmistä lämmittää käyttöveden lisäksi myös huonetilaa. Ruotsissa asennettiin vuonna 2008 aurinkolämmitystä 19 MW, mikä on enemmän kuin Suomessa on yhteensä (18MW ja lisäys 3 MW).
Aurinkokenno
Ruotsi varasi toukokuusta 2006 julkisille rakennuksille 70 % tukea aurinkokennojen asennukseen. Ohjelmaan varattiin 13,6 miljoonaa dollaria.
Louis Blériot
Louis Blériot (1. heinäkuuta 1872 Cambrai – 2. elokuuta 1936 Pariisi) oli ranskalainen ilmailun uranuurtaja, keksijä, lentokonesuunnittelija ja lentäjä. 25. heinäkuuta 1909 hän ylitti ensimmäisenä ihmisenä Englannin kanaalin ilmaa raskaammalla lentokoneella.
Nuoruus
thumb|left|Bleriot V Louis Blériot syntyi Cambraissa, Ranskassa 1. heinäkuuta 1872 ja opiskeli insinööriksi Pariisissa École Centrale Parisissa.
Blériot perusti lentokonesuunnittelija Gabriel Voisinin kanssa Blériot-Voisin -yhtiön vuonna 1903. Yritys rakensi vesitasoliitokoneen, joka lensi vuonna 1905. He kehittivät myös Antoinette-moottoria käyttävän kaksitason. Yritys hajosi vuonna 1906, minkä jälkeen Blériot alkoi rakentaa ja lentää itse suunnittelemiaan lentokoneita.
Keveiden moottoreiden tullessa markkinoille hän kehitti erityyppisiä lentokoneita aina siipirakenteeltaan laatikkoleijamaisesta kaksitasosta canard-malliseen (korkeusohjaimet rungon etuosassa eikä pyrstössä, kuten nykyisin on yleisintä) yksitasoon. Blériot V oli maailman ensimmäinen menestyksellinen yksitaso. Tämä lentokone nousi ilmaan vuonna 1907, mutta syöksyi pian maahan ja hylättiin.
Lento Englannin kanaalin poikki
thumb|Bleriot XI, joka on rakennettu [[Ruotsissa lisenssillä vuosien 1914 ja 1918 välisenä aikana (2005).]]
Daily Mail –sanomalehden lupaama 1 000 punnan palkkio ensimmäiselle Englannin kanaalin ylittävälle lennolle kiinnosti muiden mukana Blériot’ta. Palkkio rohkaisi häntä kehittämään neljännen yksitasonsa ja ensimmäisen todella menestyksekkään lentokoneensa, Blériot XI -mallin.
Bleriot lensi omalla Bleriot XI -koneellaan ensin Euroopan kestävyyslentoennätyksen 36 minuuttia ja 55 sekuntia. Tämän jälkeen hän voitti sillä Ranskan ylilennon, ja tunsi olevansa valmis lähtemään Englannin kanaalin ylittävälle lennolle.
Blériot on parhaiten tunnettu 25. heinäkuuta 1909 Bleriot XI -koneellaan suorittamastaan lennosta Englannin kanaalin yli, mikä oli maailman ensimmäinen suuremman vesialueen ylittänyt lento ilmaa raskaammalla lentolaitteella. Lento suuntautui Calais’sta Doveriin ja kesti 37 minuuttia. Se ilahdutti ranskalaisia ja huolestutti brittejä, jotka yhtäkkiä tunsivat itsensä haavoittuvaisiksi ilmahyökkäyksille.
SPAD
thumb|SPAD XIII Pian kanaalinylilennon jälkeen Blériot kohdisti huomionsa lentokoneiden suunnitteluun ja rakentamiseen. Hänestä tuli vuonna 1914 vaikeuksissa olevan lentokonevalmistaja Société pour les Appareils Deperdussinin johtaja. Hän vaihtoi yrityksen nimeksi Société Pour Aviation et ses Derives (SPAD) ja nosti sen Ranskan johtavien taistelulentokoneiden valmistajien joukkoon. Ensimmäisessä maailmansodassa SPAD rakensi yli 5 600 lentokonetta Ranskalle ja myös vei joitakin koneita Britanniaan ja muihin maihin.
Blériot avasi myös ennen ensimmäistä maailmansotaa lentokouluja Englannissa, Brooklandsissa ja Hendonin lentoasemalla sekä vuonna 1917 tehtaallaan Addlestonessa, Brooklandsin lähellä Surreyssä.
Sodan jälkeen hän perusti oman yhtiön, Blériot Aéronautiquen, kaupallisen lentokoneen kehittämiseksi.
Vanha tullitalo (Helsingborg)
thumb|300px|Vanha tullitalo Helsingborgissa. Vanha tullitalo on rakennus Helsingborgissa, Ruotsin Skånessa. Se toimii nykyisin terminaalina tanskalaisen Sundbusserne-varustamon aluksille, jotka kulkevat Helsingborgin ja Tanskan Helsingørin välillä yli Juutinrauman. Rakennus on saanut nykyisen ulkonäkönsä vuonna 1887. Sen on suunnitellut arkkitehti Mauritz Frohm. 1910-luvulla rakennusta laajennettiin arkkitehti Alfred Hellerströmin suunnittelemilla siipirakennuksilla.
Uwe Rahn
Uwe Rahn (s. 21. toukokuuta 1962 Mannheim, Länsi-Saksa) on saksalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Rahn pelasi Saksan Bundesliigassa 14 peräkkäistä kautta vuosina 1980–1993. Pisimpään hän edusti Borussia Mönchengladbachia, jossa pelasi yhdeksänä kautena. Kesken kauden 1988–1989 Rahn siirtyi 1. FC Kölniin, jossa pelasi puolentoista kauden ajan. Tämän jälkeen hän pelasi Hertha BSC:ssä, Fortuna Düsseldorfissa ja Eintracht Frankfurtissa yhden liigakauden kussakin. Rahn ei voittanut Bundesliigan mestaruutta, vaikka hänen joukkueensa oli viidesti sarjan kolmen parhaan joukossa. Molempina Köln-kausina joukkue sijoittui sarjassa toiseksi, ja kolmannen sijan Rahn saavutti kahdesti Mönchengladbachissa sekä kerran Eintracht Frankfurtissa. Henkilökohtaisella tasolla hänen paras kautensa oli 1986–1987, jolloin hän teki 24 maalia ollen sarjan paras maalintekijä. Rahn pelasi myös kolme muuta yli kymmenen maalin liigakautta, kaikki Mönchengladbachissa. Hän päätti uransa japanilaisessa Urawa Red Diamondsissa.
Rahn valittiin Saksan vuoden jalkapalloilijaksi vuonna 1987.
Saksan maajoukkueessa Rahn pelasi 14 ottelua ja teki viisi maalia vuosina 1984–1987. Hän oli mukana MM-kisoissa 1986 saavuttaen MM-hopeaa, muttei pelannut turnauksessa lainkaan. Hän oli mukana myös Los Angelesin kesäolympialaisissa 1984, joissa pelasi kolme ottelua.
8. Porin rykmentti 3. pataljoona
'''N:o 8. Porin rykmentin 3. pataljoona''' entinen Turun pataljoona oli valkoisten länsiarmeijan Linderin ryhmän N:o 8. Porin rykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli everstiluutnantti Johan Linsén ja väliaikaisena komentajana jääkärivänrikki Johan Elis Valfrid Koivula.
Joukko-osastot
Päällikkö: jääkärivänrikki Aarne Aleksander Peltonen, (24. huhtikuuta 1918 alkaen). Päällikkö: jääkärivänrikki Paavali Alarik Kaski {toimi aikaisemmeni Turun pataljoonassa). Päällikkö: jääkärivänrikki Gustaf Runar Renholm (toimi aikaisemmin von Hertzenin hiihto-osastossa). Päällikkö: insinööri Torsten Lydecken.
Puhelinnumero
Puhelinnumero on sarja numeroita, joilla valitaan soitettavan puhelun kohdepuhelinliittymä puhelinverkossa. Puhelinliittymässä on yleensä puhelinkone liitettynä tai muu puhelinverkon päätelaite, kuten faksi, modeemi, puhelinvaihde, robottipuhelin tai puhelinvastaaja.
Sundbusserne
pienoiskuva|200px|M/S Jeppe Helsingørissä.Sundbusserne on tanskalainen varustamo, joka liikennöi Ruotsin Helsingborgin ja Tanskan Helsingørin välillä yli Juutinrauman. Liikennöinti tapahtuu kahdella matkustaja-aluksella, M/S Sundbuss Magdelonella ja M/S Sundbuss Pernillella. Molemmat laivat purjehtivat Ruotsin lipun alla. Varustamo perustettiin vuonna 1957.
Šemini atseret
Šemini atseret on juutalaisten sukkot-juhlaa seuraava päivä, jossa juutalaiset perheet käyvät synagogassa ja palaavat koteihinsa rakentamistaan lehtimajoista.
Edvard Hjelt
Ura
Opiskeltuaan kemiaa Suomessa ja Saksassa Hjelt pääsi hoitamaan orgaanisen kemian professorin virkaa jo 25-vuotiaana, virallisesti hänet nimitettiin 27-vuotiaana vuonna 1882. Hänen isänsä Otto E. A. Hjelt oli samaan aikaan anatomian professori ja vararehtori, ja myöhemmin myös hänen veljestään Arthur Hjeltistä tuli vanhan testamentin eksegetiikan professori. Edvard Hjelt oli tutkijana aktiivinen, ja julkaisi tieteenalaltaan yli 200 artikkelia. Samaan aikaan hän loi uraa myös yliopiston hallinnossa ja kohosi rehtoriksi keväällä 1899. Hänen rehtoruutensa osui ajallisesti yksi yhteen ensimmäisen sortokauden kanssa ja hän yritti toimia sovittelijana vastarintaa tukevien ylioppilaiden ja venäläisen hallinnon välillä. Tänä aikana hän sai myös valtioneuvoksen arvonimen vuonna 1904. Hjelt väistyi rehtorin paikalta jo kertaalleen vuonna 1905, mutta palasi pian, kun seuraajaksi valittu R. A. Wrede siirtyi senaatin oikeusosaston johtoon.
Hjelt nimitettiin itsekin joulukuussa 1907 senaattiin kirkollistoimituskunnan apulaispäälliköksi ja pian kauppa- ja teollisuustoimituskunnan päälliköksi. Hänet luettiin periaatteessa nuorsuomalaisiin, mutta käytännössä hän oli mielipiteiltään jossain perustuslaillisten nuorsuomalaisten ja myöntyväisten vanhasuomalaisten välimaastossa. Mechelinin senaatin kaaduttua kesällä 1908 Edvard Hjelt nousikin talousosaston varapuheenjohtajana johtamaan uutta, nuor- ja vanhasuomalaisten yhdessä muodostamaa kokoomussenaattia. Hän erosi muiden nuorsuomalaisten kanssa jo seuraavassa huhtikuussa toisen sortokauden alkaessa, jolloin virkaatekeväksi johtajaksi tuli hänen vanhasuomalaisiin kuulunut nuorempi veljensä, August Hjelt. Edvard Hjelt palasi yliopistolle, jonka sijaiskansleriksi hän tuli 1910, mitä virkaa ainakin nimellisesti hoiti kuolemaansa asti.
Ensimmäisen maailmansodan syttyessä Hjelt oleskeli Saksassa, jonne oli tieteellisen työnsä johdosta pitänyt kiinteitä yhteyksiä. Hänestä tuli yksi vahvimpia saksalaissuuntauksen kannattajia ja helmikuusta 1915 eteenpäin yksi jääkäriliikkeen taustavoimista, "vanhojen neuvostoa" muistuttavan Keskuskomitean jäsen.
FS Jules Ferry (1903)
FS Jules Ferry oli 1900-luvun alussa valmistettu Ranskan laivaston Léon Gambetta -luokan panssariristeilijä.
Edvard Hjelt
Ura
Hjelt vaikutti yhdessä Vaasan Senaatin kanssa siihen, että Suomi liittoutui vahvasti Saksan kanssa keväällä 1918. Saksa ja Venäjällä valtaan noussut neuvostohallitus kävivät 1918 alussa neuvotteluja rauhansopimuksesta. Kun ne helmikuun 1918 alussa katkesivat, Saksan sodanjohto halusi laajentaa sotatoimiaan Venäjää vastaan, ja sota päätettiin ulottaa myös Suomeen, jossa oli jo käynnissä sisällissota. Maihinnousun perustelemiseksi Saksa kuitenkin halusi avunpyynnön. Saksan sodanjohto kehotti 13.2.1918 lähettiläs Edvard Hjeltiä tekemään virallisen anomuksen sotilaallisen avun saamiseksi Suomelle. Hjelt ja hänen apulaisensa Rafael Erich jättivät heti seuraavana päivänä Saksan valtakunnankanslerille kirjelmän, jossa pyydettiin Saksalta välittömästi mahdollisimman suurta apua ja saksalaisten joukkojen lähettämistä Suomeen. Kirjelmä jätettiin senaatin nimissä, vaikkei Hjeltillä ja Erichillä ollut siihen valtuuksia. Jälkeenpäin senaatin puheenjohtaja Svinhufvud kuitenkin siunasi menettelyn, vastoin joidenkin senaattorien ja Mannerheimin tahtoa.
Sisällissodan päätyttyä Hjelt lobbasi voimakkaasti Suomen kuninkaaksi ensin Mecklenburgin herttua Adolf Friedrichiä ja sitten Hessenin prinssi Friedrich Karlia, joka myös valittiin (katso Suomen kuningaskuntahanke). Saksan keisarikunnan romahdettua siihen sitoutunut Hjelt joutui jättämään lähettilään tehtävänsä tammikuussa 1919. Sitä ennen hän oli auttanut Ludendorffin maanpakoon suomalaisella passilla. Hjelt palasi Helsinkiin kanslerinvirkaansa.
FS Jules Ferry (1903)
Valmistus
Alus tilattiin Cherbourgin laivastontelakalta, missä köli laskettiin elokuussa 1901. Alus laskettiin vesille elokuussa 1903 ja otettiin palvelukseen syyskuussa 1905.
Edvard Hjelt
Ura
Edvard Hjelt oli myös perustamassa henkivakuutusyhtiö Suomea, ja johti sen hallitusta 1906–1921. Hän toimi monissa muissakin liike-elämän ja järjestöjen luottamustehtävissä.
FS Jules Ferry (1903)
Palvelus
Alus liitettiin palvelukseen otettaessa Ranskan Välimeren laivaston 2. kevyt risteilijä viirikköön. Alus poistettiin palveluksesta 1927 ja se myytiin seuraavana vuonna romutettavaksi.
Paljakka (Rautavaara)
Paljakka on 264 m korkea vaara ja näköalapaikka Rautavaaralla, Pohjois-Savossa. Se sijaitsee Keyritynjärven (Ala-Keyritty) länsipuolella. Vaara kuuluu korkeaan 14 km pitkään ja 1,5 km leveään vaarajaksoon Paljakka - Keyritynmäki, joka muodostaa Keyrityn kvartsiittijakson. Korkein jakson vaaroista on Keyritynmäki, 274,85 m mpy. Paljakan lakialue, kuten myös viereinen Kiparinvuori (Kiparinmäki), on laajalti paljas ja kallioinen, ja siellä kasvaa käkkyrämänniköitä.
Lentopallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 1986
Lentopallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 1986 pelattiin Tšekkoslovakiassa 2.–13. syyskuuta. Nämä olivat kymmenennet naisten maailmanmestaruuskilpailut. Mitaliottelut pelattiin Prahassa, ja muut kisakaupungit olivat Brno, Olomouc, Ostrava, Plzeň ja Žilina. Mukana oli 16 joukkuetta. Ne pelasivat alkusarjan neljässä neljän joukkueen lohkossa, joista kustakin kolme parasta pääsi ylempään jatkosarjaan neljännen joukkueen jäädessä pelaamaan sijoista 13–16. Ylemmän jatkosarjan kahden lohkon kaksi parasta pelasivat mitaleista, kaksi seuraavaa sijoista 5–8 ja kaksi viimeistä sijoista sijoista 9–12 cupsysteemillä. Mestaruuden voitti Kiina, hopealle sijoittui Kuuba ja pronssia sai Peru.
Paljakka (Rautavaara)
Vaaralta avautuu jylhiä näköaloja. Maisemaa elävöittää itäpuolella levittäytyvä Keyrittyjärvi, ja vaaralta näkee useampaan ilmansuuntaan. Vaaralla on myös Paljakka-niminen vaara-asutustila. Paljakan lakialueelta laskeutuu itäpuolelle suosittu Kiparin luonnonkelkkarata, joka on ainoa koko Suomessa.
Paljakan alue kuuluu suojeltaviin arvokkaisiin kallioalueisiin.
Antti Vuorijärvi
Antti Vuorijärvi on suomalainen sarjakuvapiirtäjä. Vuorijärvi piirtää Formula 1 -aiheista sarjakuvaa F1-toons. Sarjakuvapiirtäjäksi hän ryhtyi vuonna 1998. Vuorijärven töissä on nähtävillä vaikutteita sarjakuvapiirtäjä Maurice de Beveren ja poptaiteilija Roy Lichtensteinin kädenjäljistä.
Ruotsinkielinen Wikipedia
Ruotsinkielinen Wikipedia on Wikipedian ruotsinkielinen versio. 1. joulukuuta 2022 ruotsinkielisessä Wikipediassa oli 2 556 712 artikkelia, ja se oli artikkelimäärältään neljänneksi suurin. Suuri artikkelimäärä perustuu pitkälti bottien luomiin artikkeleihin. Kaikista artikkeleista 68 prosenttia oli bottien luomia 1. joulukuuta 2022. Ruotsinkielinen Wikipedia oli Wikipedian seitsemäs versio, joka aloitettiin samaan aikaan espanjankielisen Wikipedian kanssa toukokuussa 2001.
Ruotsinkielinen Wikipedia ylitti miljoonan artikkelin rajan 15. kesäkuuta 2013, kahden miljoonan artikkelin rajan 6. syyskuuta 2015 ja kolmen miljoonan artikkelin rajan 27. huhtikuuta 2016. Suurimmillaan artikkelimäärä oli 10. joulukuuta 2017, jolloin artikkeleita oli 3 790 844. Vuoden 2017 jälkeen artikkelien määrä on laskenut muun muassa kaksoiskappaleiden ja epämerkittävien artikkelien poistamisen seurauksena. Kolmen miljoonan artikkelin raja alittui 31. heinäkuuta 2021.
Ruotsinkielisen Wikipedian artikkelisyvyys on muihin Wikipedioihin verrattuna suhteellisen matala. 1. joulukuuta 2022 ruotsinkielisen Wikipedian syvyys oli 16,48, ja se oli sijalla 100.
Artikkelimäärä
Seuraava taulukko kuvaa ruotsinkielisen Wikipedian artikkelimäärää:
Petshop of Horrors
Petshop of Horrors on Matsuri Akinon luoma kauhumanga- ja anime-sarja. Se on ensimmäisen kerran julkaistu Japanissa vuonna 1996. Amerikkalainen kustannusyhtiö Tokyopop julkaisi sen myöhemmin englanniksi kesäkuussa 2003, ja Pauna Media Group alkoi suomentaa sitä vuonna 2008.
Juoni
Chinatownissa, Yhdysvalloissa, on pieni eläinliike. Sitä vetää salaperäinen kauppias Kreivi D. Hän myy ihmisille unelmia, salaperäisiä taruolentoja asiakkaiden tarpeiden ja haaveiden mukaan. Saadakseen tällaisen 'lemmikin', on allekirjoitettava sopimus, jossa on 3 ehtoa. Jos nämä ehdot rikotaan, liike ei ole vastuussa tapahtuneista. Yhden asiakkaan kuoltua salaperäisesti jättäen jälkeensä kuolleen liskon, etsivä Orcot alkaa tutkia Kreivi D:n osallisuutta asiaan. Hän uskoo vakaasti että kuolleella liskolla, kuolemalla ja kauppiaalla on selvä yhteys. Hän jää jollain tavoin epäilemään Kreivi D:tä kaikesta hämärästä, vaikkakin on samalla kiehtoutunut Kreivi D:stä jota vastaan hän ei pysty todistamaan. Kreivi D on yksi suuri mysteeri jonka menneisyyttä selvitetään hyvin hitaasti. Ainoa heti alusta havaittavissa oleva luonteenpiirre on D:n kyltymätön makeanhimo. Jokaisen osan aikana ilmenee uusia taruolentoja ja toistaan traagisempia kuolemia ja kohtaloita.
Hahmoja
Sekä lisäksi paljon sivuhahmoja.
Kati Launis
Kati Launis (s. 1968) on suomalainen kirjallisuudentutkija ja kirjallisuuden dosentti. Hän työskentelee kirjallisuuden professorina Itä-Suomen yliopistossa (1.1.2023 lähtien). Launis on tutkinut suomalaista naiskirjallisuutta, lukijuutta, työväenkirjallisuutta sekä sairauden ja lapsuuden merkityksiä Suomen kirjallisuudessa, ja tuonut tutkimuksessaan esiin unohdettuja suomalaisia naiskirjailijoita. Hänen väitöskirjansa Kerrotut naiset (Suomen Kirjallisuuden Seura, 2005) kertoo Suomen ensimmäisistä naisten kirjoittamista romaaneista. Hänen asiantuntija-aluetta ovat naiskirjallisuus ja sen historia, sekä digitaalinen kirjallisuudentutkimus.
Launis on kirjoittanut Hiiskun sisarusten (Aune, Kyllikki sekä Helka) elämäkerran Kynän kantama elämä, joka julkaistiin vuonna 2017. Hän kuuluu myös työryhmään, joka toteuttaa Koneen Säätiön rahoittaman hankkeen ''Tuntemattomalla päähän? Kaunokirjallisuus aikuisten maahan muuttaneiden suomen kielen edistäjänä'' (2020-2023). Aikaisemmin Launis on työskennellyt useissa poikkitieteellisissä projekteissa, kuten Itä-Suomen yliopiston hankkeessa LibDat: Kohti pidemmälle kehittynyttä lainaamis- ja lukemiskulttuuria" (Suomen Akatemia, 2017–2021), sekä Emil Aaltosen Säätiön tukemassa, Tampereen ja Turun yliopistojen yhteisessä Tekstit Liikkeessä -tutkimuksessa (2018-2020), joka on ensimmäinen suomalais-venäläistä naiskirjallisuuden historiaa laajasti tarkasteleva projekti.
Lisää muualla
Kirjojen Suomi: Kirjallisia elämänohjeita: Vertaistukea lastenkasvatukseen (Yle Areena, 2017)
Radio 88,2
Radio 88,2 on Salossa toimiva kaupallinen paikallisradio, joka on perustettu vuonna 1989. Kanavan omistaa Salon Alueradio Oy. Ohjelmat tuotetaan Turun Paikallisradio Oy:n studioilta Turusta, jolle kuuluu myös Auran Aallot, Auran Aallot Salo, Zoom FM. Radio kuuluu Salon lähikunnissa nimensä mukaisesti taajuudella 88,2 MHz ja sen lähetin sijaitsee Salon Tupurin mastossa. Lähetysteho on 1 kW. Aseman toimilupaa päätettiin vuonna 2006 jatkaa aina vuoteen 2011 asti. Vuoteen 1996 asti Radio 88,2 tunnettiin nimellä Radio Suomen Salo.
14. huhtikuuta 2009 Taajuudelta 88,2 MHz jatkoi Radio Melodia 88,2 Lähetysteholla 1 kW.
11. heinäkuuta 2016 Radio Melodia 88,2:lla aloitti Helmiradio Salo. Helmiradion laajeneminen lopetti Radio Melodia 88,2:n toiminnan.
1.1.2020 Helmiradio Salon taajuudelta aloitti Bauer Media (Suomi) ja Mediatakojat Oy:n tuottama Kasari (radiokanava).
Puolankielinen Wikipedia
thumb|150px|Puolankielisen Wikipedian logo Puolankielinen Wikipedia on Wikipedian puolankielinen versio. Puolankielisessä Wikipediassa on noin artikkelia ja se on artikkelimäärältään kymmenenneksi suurin Wikipedian kieliversio. Se perustettiin 26. syyskuuta 2001.
Puolankielisen Wikipedian artikkelisyvyys, eli yhtä artikkelia kohden tehtyjen muokkausten määrä, on muihin suuriin Wikipedioihin verrattuna huomattavan matala.
Kuplavuokko
Kuplavuokko (Entacmaea quadricolor) on Indopasifiselta merialueelta kotoisin oleva riutta-akvaariossakin menestyvä merivuokko.
Kuplavuokko voi kasvaa halkaisijaltaan puolimetriseksi. Väriltään kuplavuokko voi olla keltaisenruskea, ruskea, vihreä tai oranssi. Sillä on lonkeroidensa päässä kuplat, joista se on helppo tunnistaa. Kuplavuokon polttiaissolut voivat vahingoittaa ihmistä ja muita eliöitä, joten sen käsittelyssä on oltava huolellinen.
Kuplavuokko elää symbioosissa zooksantellilevien kanssa. Veden pH:n tulisi olla 8,1–8,4 ja lämpötilan 22–26 °C. Kuplavuokko tarvitsee paljon valoa ja veden virtaus saisi olla kohtuullinen.
pienoiskuva|left|Kuplavuokko ja [[keltavuokkokala sekä täpläpreussinahvenia ]]
Kuplavuokko menestyy parhaiten, jos se saa ruuantähteitä vuokkokaloilta. Erityisesti kuplavuokon luona viihtyvät samettivuokkokala, punavuokkokala ja naamiovuokkokala. Jos vuokkokaloja ei ole, tulee kuplavuokkoa ruokkia pilkotulla kalalla, katkaravuilla tai madoilla.
Tokyo Mew Mew
Tokyo Mew Mew on Reiko Yoshidan tarinasta Mia Ikumin piirtämä, kaikille suunnattu shōjo-manga. Sen julkaisija on Kōdansha, joka julkaisi ensimmäisen osan vuonna 2001. Sarja on suunniteltu sopivaksi yli 10-vuotiaille. Sarjan pohjalta on tehty myös TV-anime. Tokyo Mew Mew sisältää komediaa, draamaa, taikuutta, romanssia ja scifiä.
Muut henkilöt
Masaya Aoyama (Sininen ritari, Mark & Deep Blue)
Juoni
Tokyo Mew Mew -ryhmään kuuluvat Ichigo, Mint (Minto), Lettuce (Retasu), Pudding (Purin) ja Zakura (Zakuro) sekä myöhemmin Berry. Ichigo on päähenkilö ja joukon johtaja, mutta sarjan jatko-osassa, Ichigon lähdettyä Masayan kanssa vaihto-oppilaaksi Iso-Britanniaan, Berrystä tulee uusi johtaja. Tokyo Mew Mewin viholliset ovat Kisshu (muut nimet: Kishu, Kish, Quiche), Pai (Pie) ja Taruto (Tart). ja St. Rose Crusaders:it
Vastaanotto
Tähtivaeltaja-lehden Toni Jerrman arvioi, että ”esiteinitytöille suunnattu ultrasöpöily” aiheuttaa kohdeyleisön ulkopuolella ”lähinnä pahaa päänsärkyä”.
Wanaja Wild
Wanaja Wild on vuonna 2008 perustettu hämeenlinnalainen rullakiekkoseura. Wanaja Wild pelasi ensimmäisen kautensa Suomen Jääkiekkoliiton alaisessa SM-liigassa kaudella 2008, jonne joukkue selvisi liigakarsintojen kautta keväällä 2008. Joukkueessa kiekkoili useita tunnettuja rulla- ja jääkiekkoilijoita, kuten muun muassa Riku Hahl, Lennart Petrell sekä Mikko Mäenpää. Joukkuetta valmentaa Jarkko Julkunen.
Kaudella 2010 joukkue osallistui kolmannen kerran SM-liigaan, mutta suljettiin sarjasta, kun pelaajapulan vuoksi otteluun Vuorelan Veikot - Wanaja Wild ei saatu lähetettyä joukkuetta.
Luettelo Moldovan puolueista
Tämä artikkeli on luettelo Moldovan puolueista.
Albrekt
Albrekt on ollut nimenä muun muassa seuraavilla hallitsijoilla:
Jukka Listenmaa
Jukka-Pekka Listenmaa (s. 9. maaliskuuta 1970) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Listenmaa on Tampereen Pallo-Veikkojen kasvatti. Hän debytoi TPV:n edustusjoukkueessa kaudella 1988, esiintyen I divisioonassa kerran joukkueen pudotessa kauden päätteeksi sarjatasoa alemmaksi. Listenmaa oli mukana TPV:n paluussa pääsarjatasolle, kun joukkue nousi kaudeksi 1992 takaisin I divisioonaan ja heti 1993 Veikkausliigaan. Ensimmäisellä liigakaudellaan hän oli isossa roolissa, pelaten 27 ottelussa ja onnistuen maalinteossa neljästi. Kauden 1994 alun Listenmaa vietti Kakkosessa lainalla Nokian Pyryssä ja vastuu liigassa väheni vain seitsemään esiintymiseen TPV:n voittaessa yllätysmestaruuden.
Kaudella 1995 Listenmaan peliaika vaihteli rotaatiopelaajana ja kesäkuussa tullut loukkaantuminen piti hänet kaksi kuukautta poissa pelikentiltä. TPV putosi Ykköseen ja Listenmaa siirtyi Kakkosessa pelanneeseen Tampereen Kisa-Tovereihin. Hän edusti TKT:ta yhden kauden ajan ja oli 12 maalillaan joukkueen paras maalintekijä yhdessä Jarmo Poskiparran kanssa. Listenmaa palasi TPV:hen kaudeksi 1997 ollen avauksen vakionimiä. Vuonna 1998 hän vaihtoi toiseen Ykkösessä pelanneeseen seuraan, Nokian Pyryyn. Listenmaa palasi yhdessä usean muun NoPy:n pelaajan kanssa edustamaan juuri perustettua Tampere Unitedia sen ensimmäiselle kaudelle ennen lopettamistaan 29-vuotiaana.
Pelaajauransa jälkeen Listenmaa on toiminut valmennustehtävissä Tampereen Ilveksen junioreissa, Tampereen Kisa-Tovereissa, Tampereen Peli-Pojissa, Tampereen Pallo-Veikoissa. sekä Tampere Unitedissa.
Radioaktiivinen hajoaminen
Radioaktiivinen hajoaminen on prosessi, jossa radioaktiivinen atomiydin muuntuu toiseksi ytimeksi emittoiden samalla säteilyä.
Hajoamistapa kuvaa tapaa, jolla hiukkanen hajoaa. Radioaktiivisten isotooppien hajoamistavat ovat:
Tietyllä ytimellä on tyypillisesti yksi vallitseva hajoamistapa. Spontaani fissio on kuitenkin poikkeus ja tällöinkin alfa-hajoaminen on vallitseva hajoamistapa. Tietyissä olosuhteissa spontaani hajoaminen voi kuitenkin synnyttää ketjureaktion, jolloin se on ainakin hetken vallitseva hajoamistapa.
Hajoamisen jälkeen ydin jää joskus virittyneeseen tilaan. Pitkäikäisinä näitä kutsutaan ydinisomeereiksi. Näillä ytimillä tapahtuva isomeerinen transitio virittyneeltä tilalta perustilaan ei aiheuta ytimen muuntumista toiseksi, toisin kuin radioaktiivisen hajoamisen yhteydessä. Nämä hajoamistavat ovat:
Hajoamislaki
thumb|right|Suuri määrä hajoavia ytimiä noudattaa paremmin lakia. Aineen aktiivisuus eli hajoamisnopeus tietyllä hetkellä on verrannollinen ydinten määrään ja hajoamisvakioon :
Tämän separoituvan differentiaaliyhtälön ratkaisuksi saadaan ydinten määrä ajanhetkellä :
Hajoamislaista voidaan johtaa myös puoliintumisaika, jossa radioaktiivisten ydinten määrä puolittuu.
Lähteet
Radioactive decay Radioatividade
Planetaarinen sumu
pienoiskuva|Planetaarinen sumu NGC 6543 ([[Kissansilmäsumu) Lohikäärmeen tähdistössä]] pienoiskuva|Lyyran rengassumu [[M57 on planetaarinen sumu Lyyrassa.]] Planetaarinen sumu on tähtitieteessä hehkuva kaasukuori, joka on syntynyt normaalikokoisen tai pienen tähden elinkaaren lopussa tähden puhallettua ulkokuorensa avaruuteen. Planetaariset sumut ovat kaasusumuista pienimpiä – niiden koko on korkeintaan muutamia valovuosia ja elinikä joitakin tuhansia vuosia. Planetaaristen sumujen sukulaisia ovat supernovajäänteet, jotka ovat kuitenkin syntyneet varsin erilaisissa olosuhteissa ja poikkeavat yleensä myös ulkonäöltään planetaarisista sumuista.
Löytöhistoria
Planetaariset sumut ovat kaikki melko himmeitä, eikä niitä voi havaita paljain silmin. Ensimmäisen lajityypin edustajan, Nostopainosumun M27, löysikin vasta vuonna 1764 Charles Messier kaukoputkellaan. Ajan alkeellisilla havaintovälineillä sumut näyttivät pieniltä vihertäviltä kiekoilta – siten hyvin samanlaisilta kuin kaukaiset kaasuplaneetat Uranus ja Neptunus. William Herschel antoi niille yhä nykyisin käytössä olevan nimen, vaikka planetaarisilla sumuilla ei todellisuudessa olekaan mitään tekemistä planeettojen kanssa.
Planetaaristen sumujen luonne säilyi arvoituksena aina spektroskopian keksimiseen saakka 1800-luvun puolivälissä. Silloin havaittiin, että tähdet sekä tietyt "tähtisumut" (jotka myöhemmin paljastuivat galakseiksi) synnyttivät jatkuvan spektrin, jossa oli tummia absorptioviivoja kertomassa eri alkuaineiden läsnäolosta. Kun William Huggins tutki Kissansilmäsumun spektriä, hän huomasi sen olevan tyystin erilainen tähtien spektreihin verrattuna. Se koostui vain muutamista emissioviivoista, joista kirkkaimman aallonpituus oli 500,7 nanometriä. Viiva ei vastannut mitään tunnettua alkuainetta, ja niinpä sen oletettiin olevan uusi alkuaine, jolle annettiin nimeksi nebulium. Samalla periaatteella oli vuonna 1868 löydetty helium Auringon spektristä. Nebuliumia ei kuitenkaan koskaan löydetty planeetaltamme, toisin kuin heliumia, ja 1900-luvun alussa Henry Russell ehdotti, että outo emissioviiva saattaisikin olla poikkeuksellisissa olosuhteissa olevan tunnetun alkuaineen aiheuttama.
1920-luvulla keksittiin, että erittäin harvassa kaasussa elektronit voivat siirtyä metastaattisille korkeammille energiatasoille atomeissa ja ioneissa, mikä tiheämmässä kaasussa ei ole mahdollista, koska atomien törmäykset estävät kyseisten energiatasojen säilymisen. Spektrospooppisin mittauksin todettiin, että planetaariset sumut todella koostuvat hyvin harvasta kaasusta. 500,7 nanometrin emissioviivan aiheuttaa elektronien siirtyminen metastaattisille tasoille hapessa. Se sijaitsee näkyvän valon sinivihreällä alueella, mikä aiheuttaa sumuille niiden ominaisvärin. Valokuvaustekniikat eivät yleensä ole kovin herkkiä vihertäville väreille, joten sumun saaminen näkymään valokuvassa luonnollisen värisenä on hankalaa.
Planetaaristen sumujen ymmärrettiin olevan osa tähtien kehityskaaren loppua, kun sumujen keskuksista löydettiin pieniä ja kuumia valkoisia kääpiötähtiä ja kun sumujen havaittiin laajenevan. 1900-luvun lopulla avaruusteleskoopit mahdollistivat muiden kohteiden ohella myös planetaaristen sumujen tutkimisen sellaisilla aallonpituuksilla, jotka eivät läpäise Maan ilmakehää, sekä sumujen tiheyden ja lämpötilan tarkemman mittauksen. Hubble-avaruusteleskooppi on paljastanut lukuisista sumuista aiemmin luultua paljon monimutkaisempia rakenteita.
Planetaarisia sumuja on löydetty Linnunradasta yli 1 500 kappaletta, mutta todellisuudessa niitä arvellaan olevan galaksissamme noin 10 000. Ne ovat keskittyneet galaktisen tason lähettyville. Tähtijoukoissa planetaariset sumut ovat hyvin harvinaisia: vain neljä sumua on löydetty pallomaisista tähtijoukoista (muun muassa Pease 1 M15:ssä ja IRAS 18333-2357 M22:ssa) ja yksi vanhasta avoimesta tähtijoukosta (NGC 2818 tähtijoukossa NGC 2818A). Avoimet tähtijoukot hajaantuvat yleensä ennen kuin niiden tähdet pääsevät elinkaarensa loppuun, joten sumut eivät ehdi yleensä syntyä niiden aikana. Suurimmilla kaukoputkilla planetaarisia sumuja on kyetty löytämään myös paikallisryhmän galakseista: Suuresta ja Pienestä Magalhãesin pilvestä, Andromedan galaksista (M31), M32:sta, Kolmion galaksista (M33) ja NGC 6822:sta. Ne ovat siten mitä todennäköisimmin tavallisia kaikissa galakseissa.
Kehitys
Planetaarinen sumu on elinkaaren viimeinen vaihe valtaosalle tähdistä. Vain Aurinkoa vähintään 1,44 kertaa massiivisemmat tähdet (kyseinen suhde tunnetaan Chandrasekharin rajana) päättävät päivänsä supernovana, jolloin on usein seurauksena supernovajäänne. Tyypillinen auringonkaltainen tähti viettää suurimman osan useita miljardeja vuosia kestävästä elämästään varsin rauhallisesti muuttamalla fuusioreaktion avulla vetyä heliumiksi ytimessään. Energian virratessa kaasun mukana ulospäin syntyy painetta. Sen kumoaa tähden oma painovoima, joka puolestaan pyrkii luhistamaan tähden kasaan. Näin tähti pysyy tasapainossa.
Operaattoritunnus
Operaattoritunnus on lähipuhelun, kaukopuhelun, matkapuhelun tai ulkomaanpuhelun operaattorin valintaan käytettävä numero. Suomessa Viestintävirasto koordinoi numerointia.
Zdeněk Miler
Zdeněk Miler (21. helmikuuta 1921 Kladno, Tšekkoslovakia – 30. marraskuuta 2011 Nová Ves pod Pleší, Tšekki) oli tšekkiläinen animaattori ja kuvittaja, jonka tunnetuin animaatiohahmo on Myyrä.
Planetaarinen sumu
Kehitys
Kun tähden vetyvarastot alkavat loppua, paine ei enää riitä pitämään tähden osia kasassa, vaan sen ydin alkaa luhistua painovoiman vaikutuksesta. Samalla sen ydinosien lämpötila nousee moninkertaiseksi – Auringolla noin 15 miljoonasta kelvinistä 100 miljoonaan kelviniin. Lämpötilan nousu aiheuttaa tähden ulkokerrosten nopean laajenemisen, ja ne puolestaan viilenevät. Tähdestä on tullut punainen jättiläinen. 100 miljoonassa asteessa ydin alkaa muuttaa heliumia hiileksi ja hapeksi, ja sen luhistuminen pysähtyy. Ytimen sisään muodostuu sisempi, hiilestä ja hapesta koostuva ydin, ja heliumkerros on sen ulkopuolella.
Zdeněk Miler
Miler opiskeli Prahan taideteollisessa oppilaitoksessa 1930-luvulla, ja vuonna 1942 hän alkoi työskennellä Batan animaatiostudiolla. Toisen maailmansodan jälkeen hän siirtyi Bratri v triku -animaatiostudiolle, jossa hän työskenteli aluksi piirtäjänä ja sitten käsikirjoittajana sekä ohjaajana. Hänestä tuli lopulta studion johtaja. Urallaan Miler on tehnyt noin 70 animaatioelokuvaa, joista 50:n pääosassa on Myyrä (Krtek).
Myyrä-hahmo syntyi vuonna 1956. Miler oli saanut toimeksiannon lapsille tarkoitetusta piirroselokuvasta, joka kertoisi kuinka pellavakangasta valmistetaan teollisesti. Taiteilija keksi Disneyn innoittamana käyttää elokuvassa eläinhahmoja. Myyrästä tuli tarinan päähenkilö, kun Zdeněk Miler kompastui kävelyllä metsässä myyränkoloon. Ensimmäinen Myyrä-elokuva oli ”Kuinka myyrä sai housut”, joka voitti Venetsian elokuvajuhlilla hopeisen leijonan palkinnon. Myyrä-filmien ääninäyttelijöinä Miler käytti omia tyttäriään.
Planetaarinen sumu
Kehitys
Heliumin fuusioreaktio on erittäin herkkä lämpötilan vaihteluille: jo kahden prosentin kasvu lämpötilassa yli kaksinkertaistaa reaktion nopeuden. Tällöin vapautunut energia kuumentaa tähteä entisestään, jolloin heliumkerros ensin laajenee, viilenee ja lopulta viilentää koko ytimen hidastaen taas reaktion entiselle tasolleen. Tähdestä on tullut äärimmäisen epävakaa – pulssinomaisesti se vuoroin laajenee ja supistuu yhä voimakkaammin, kunnes se lopulta puhaltaa ulko-osansa kauas avaruuteen. Tällaisessa laajenemis-supistumisvaiheessa on muun muassa Valaan tähdistössä oleva kuuluisa muuttuva tähti Mira. Useilla planetaarisilla sumuilla on havaittavissa heikko halo, joka on peräisin kyseisen vaiheen ajalta ennen tähden lopullista tuhoa.
Operaattoritunnus
Ulkomaanpuhelun operaattoritunnukset Suomessa
Puhelu ulkomaille soitetaan joko yleisellä ulkomaantunnuksella 00 tai kansainvälisen teleliikenteen operaattoritunnuksella:
Planetaarinen sumu
Kehitys
Tähdestä irtoava kaasu muodostaa laajenevan pilven, ja paljastaa vähitellen tähden sisempiä ja yhä lämpimämpiä osia. Kun paljastuneen pinnan lämpötila on noussut noin 30 000 kelviniin, lähettää se runsaasti ultraviolettisäteilyä, jonka fotonit ionisoivat kaasupilven atomit ja kaasu alkaa hehkua. Pilvestä on syntynyt planetaarinen sumu.
Zdeněk Miler
Myyrän hahmo on tulkittu sosialistiseksi sillä perusteella, että tämä ei pärjännyt yksin, vaan tarvitsi toisten apua: esimerkiksi housuja hankittaessa hämähäkit kehräsivät lankaa, muurahaiset kutoivat kankaan, rapu saksi sen sopivaksi ja lintu ompeli yhteen.
Operaattoritunnus
Viitteet
https://www.traficom.fi/fi/viestinta/laajakaista-ja-puhelin/numerointipaatokset
Zdeněk Miler
Myyrä-hahmo esiintyy myös suuressa määrässä oheistuotteita.
Historia
Nuorena opiskelijana Miler osallistui mielenosoituksiin, jotka alkoivat poliisin luoteihin kuolleen opiskelijan Jan Opletalin hautajaisista. Mielenosoitusten seurauksena saksalaiset sotilaat tunkeutuivat yöllä Prahan opiskelija-asuntoloihin ja pidättivät satunnaisesti satoja opiskelijoita 17. marraskuuta 1939 (nykyisin kansainvälinen opiskelijoiden päivä eli International Students´ Day). Selkkausten johdosta prahalaiset korkeakoulut suljettiin. Miler, joka olisi halunnut kuvataiteilijaksi, päätyi animaattoriksi Zliniin animaatiostudioon. Sodan jälkeen Miler liittyi kuuluisan animaatioryhmän Trikkiveljesten (BratÍi v triku) jäseneksi. Hänen ensimmäinen oma animaationsa Miljonääri joka varasti auringon (1948) voitti ensimmäisenä tšekkielokuvana palkinnon Venetsian kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla.
Ensimmäisen myyrä-animaation tekeminen kesti kaksi vuotta. Myyrä saavutti heti suosiota, jonka seurauksena länsisaksalainen televisioyhtiö tilasi kymmenen Myyrä-animaatiota. Saksalais-yhteistyön myötä Milerin taloudellinen asema oli hyvä. Myyrä-elokuvat toivat samalla kommunistiseen Tšekkoslovakiaan länsivaluuttaa, joten Miler ei joutunut kohtaamaan poliittista painostusta töittensä suhteen. Politiikka ei kuitenkaan kuulu Myyrän maailmankuvaan. Miler halusi tarjota lapsille positiivisia tunteita.
Myyrä kohtaa maailman kuin lapsi, uteliaana oudoista esineistä (sateenvarjo, auto, puhelin, lentävä matto jne.) ja tilanteista. Tunnusomaista Myyrälle on hyväntahtoisuus ja neuvokkuus.
Miler yritti markkinoida Myyrä-hahmoa Yhdysvaltoihin, mutta Disneyn hallitseva asema ja valtavat mainosresurssit torpedoivat aikeet. Mutta omassa markkinoinnissaan Miler kuitenkin saattoi ottaa mallia yhdysvaltalaisista. Myyrä-hahmo löytyy useista oheistuotteista, kuten palapeleistä, leluista, tekstiileistä ja astiastoista.
Myyrän lisäksi Miler teki tarinoita, joiden pääosassa oli Hepokatti tai koiranpentu.