cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hömötiainen
Elinympäristö
Hömötiainen pesii kaikenlaisissa metsissä, mutta se suosii varttuneita havu- ja sekametsiä. Nuoremmat metsätkin kelpaavat sille, kunhan se vain löytää sopivan pökkelön pesäpaikaksi. Hömötiaisen suosimia metsiä ovat korvet, rehevät sekametsät sekä ranta- ja purolehdot. Länsi- ja Keski-Euroopassa hömötiainen pesii pääasiassa alavien maiden sekametsissä, mutta muuten laji pesii yleensä vähän korkeammalla kasvavissa metsissä.
Talvisin hömötiainen käy lintujen talviruokintapaikoilla. Talvella sitä tavataan myös ruovikoissa sekaparvissa muiden tiaisten kanssa.
Lisääntyminen
Useimmat hömötiaiset kaivertavat itse pesäkolonsa lahoon pökkelöön, yleensä koivuun tai muuhun lehtipuuhun. Kaivaminen pienellä nokalla onnistuu vain pehmeään, pitkälle lahonneeseen puuhun. Sopivat lahot pökkelöt tuhoutuvat erityisesti avohakkuissa helposti. Pienireikäiseen (lentoaukon halkaisija 30 mm) pönttöön sitä voi yrittää houkutella täyttämällä pöntön sahan- tai kutterinpuruilla. Hömötiaisnaaras rakentaa koloon tai pönttöön puolipallomaisen pesäkupin karvoista, tikuista, lastuista ja höyhenistä. Muninta alkaa Etelä-Suomessa toukokuun alkupuolella tai puolivälissä. Valkeita, pilkullisia munia on 6–11, keskimäärin kahdeksan kappaletta. Naaras hautoo noin kaksi viikkoa. Poikaset kuoriutuvat lähes samanaikaisesti. Ne ovat lentokykyisiä jättäessään pesän vajaa kolmeviikkoisina. Molemmat emot ruokkivat poikasia, myös viikon verran pesästälähdön jälkeen.
Ravinto
Hömötiainen syö kesällä pääasiassa hyönteisiä ja niiden toukkia sekä hämähäkkejä. Syksymmällä se syö myös siemeniä ja marjoja. Syksyllä se varastoi ahkerasti ruokaa keräämällä pelloilta kauranjyviä ja rikkakasvien siemeniä sekä havupuiden siemeniä ja hyönteisiä. Se varastoi saaliinsa puun kaarnan ja kuorella kasvavan jäkälän alle ja rakoihin. Talvella hömötiaiset tutkivat näitä tyypillisiä varastopaikkoja, ja löytävät omia ja toisten lajikumppanien kätköjä. Talvisin laji vierailee mieluusti lintulaudoilla ja syö ihraa, auringonkukansiemeniä ja maapähkinöitä. Poikasia emot ruokkivat lähinnä hyönteistoukilla ja muilla selkärangattomilla.
Rubidgea
Rubidgea on sukupuuttoon kuollut Gorgonopsiaan kuuluva terapsidisuku, joka eli myöhäisellä permikaudella.
Rubidgea oli suurikokoinen lihansyöjä, jolla oli suuret kulmahampaat. Sen ruumiin pituus oli noin 2,4 m ja kallon pituus 46 cm. Rubidgean fossiileja on löydetty Etelä-Afrikasta. Sukuun luettiin aikaisemmin useampi laji, mutta nykyään vain Rubidgea atrox. Toisaalta sukuun Dinogorgon luetut kaksi lajia saattavat sittenkin kuulua Rubidgea sukuun lajeina R. quinquemolaris ja R. pricei.
Jone Matilainen
Jone Matilainen (s. 27. lokakuuta 1975 Pieksämäki) on suomalainen valokuvaaja ja muusikko.
Valokuvaajana
Matilainen opiskeli valokuvausta ja graafista suunnittelua Savon Ammatti- ja Aikuisopistossa Varkaudessa ja suoritti Audiovisuaalisen viestinnän tutkinnon keväällä 2011 ja on sittemmin jatkanut valokuvauksen ammatti- ja erikoisammattiopintoja Visuaaliviestinnän Instituutissa Tampereella.
Hän aloitti oman Jone Matilainen Photography & Design -yrityksensä loppuvuodesta 2011. Yritys toimi alkuun pääosin Leppävirralla ja Varkaudessa, nykyisin Pieksämäellä sijaitsevasta studiosta käsin. Matilainen työskentelee paljon yritysvalokuvauksen sekä lehtikuvauksen maailmassa, mutta toimii myös edelleen muun muassa muoto- ja hääkuvaajana.
Valokuvataiteen puolella Matilainen avasi vuonna 2021 viikinkiaiheisen Road to Valhalla -valokuvanäyttelyn, josta on muodostumassa useamman vuoden kattava projekti. Valokuvat ovat saaneet menestystä muun muassa kansainvälisissä FEP Awards -kilpailuissa.
Muusikkona
Muusikkona Matilainen tunnetaan metalliyhtye Gotham O.Dn rumpalina. Yhtye julkaisi useita virallisia julkaisuja ja keikkaillut Suomen lisäksi muun muassa Baltiassa, Keski-Euroopassa ja Aasiassa. . Bändi lopetti toimintansa vuonna 2016. Nykyisin Matilainen soittaa alternative rock -yhtyeessä The Days Infinite.
Caymansaarten lippu
pienoiskuva|Caymansaarten lippu pienoiskuva|Lippu ennen vuotta 1999. Caymansaarten lippu on Caymansaarten tunnus. Lipun mittasuhteet ovat 1:2. Lippu on otettu käyttöön 14. toukokuuta 1958. Lipussa on sinisellä pohjalla Britannian lippu ja saarten vaakuna. Vaakunassa on teksti ”He hath founded it upon seas” (Hän perusti sen merten päälle), mikä kunnioittaa saarten alkuperää. Vaakunassa on myös kolme tähteä, jotka kuvaavat Caymansaarten kolmea saarta. Vaakunassa on myös kilpikonna, ananas ja leijona.
Muovimatto
Muovimatto voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Caymansaarten lippu
Ennen vuotta 1999 vaakuna oli lipussa pienempänä ja sijoitettuna valkoiseen ympyrään. Vaikka lipun uusi versio on virallistettu vuonna 1999, Caymansaarten hallituksen verkkosivuilla virallisena lippuna esitellään vanha versio. Myös Caymansaarten olympiajoukkue käytti lipun vanhaa versiota muun muassa Lontoon olympialaisissa 2012.
Muut liput
Caymansaarten kauppalipussa on samat tunnukset kuin kansallislipussa, mutta pohjan väri on punainen. Lisäksi Caymansaarten kuvernöörillä on oma lippunsa, Yhdistyneen kuningaskunnan lippu, jonka keskelle on sijoitettu seppeleen reunustamaan valkoiseen ympyrään Caymansaarten vaakuna.
Kovács
Kovács tai Kovacs on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Peter Aerts
Peter Aerts (s. 25. lokakuuta 1970 Eindhoven) on hollantilainen potkunyrkkeilijä. Hän on kolminkertainen K-1 mestari, jota pidetään potkunyrkkeilyssä yhtenä parhaimpana raskaansarjan ottelijana yhdessä Ernesto Hoostin, Remy Bonjaskyn, Andy Hugin, Mirko Filipovićin ja Semmy Schiltin kanssa.
Töölön Vesa
Töölön Vesa on vuonna 1906 perustettu helsinkiläinen urheiluseura, jonka toiminta on nykyisin keskittynyt jalkapalloon, kaukalopalloon ja lentopalloon. Seuran historia sisältää muun muassa jääkiekkotoiminnan myymisen Aimo Mäkiselle. Kaupan pohjalta syntyi jääkiekkoseura Helsingin Jokerit.
Historia
thumb|right|300px|Töölön Vesan jääkiekkojoukkueen pelaajat Veikko Haapakoski, Pentti Simola ja Kai Halimo vuosien 1955–1964 välisenä aikana
Woimistelu- ja Urheiluseura Töölön Wesa syntyi lokakuun 6. päivä 1906 järjestetyssä kokouksessa. Perustajana oli Risto Mustonen, joka toimi myös seuran ensimmäisenä puheenjohtajana. Perustamispäätös virallistettiin seuraavana päivänä pidetyssä Töölön työväenyhdistyksen kokouksessa, jossa myös vahvistettiin seuran ensimmäiset säännöt. Ensimmäisinä urheilulajeina olivat paini, hiihto ja voimistelu. Myöhemmin lajivalikoimaan tulivat myös yleisurheilu, pyöräily, jalkapallo, jääpallo, jääkiekko, kaukalopallo, lentopallo ja golf. Vesa pelasi myös Työväen Urheiluliiton pesäpallosarjassa, vaikkakin karsiutui ensimmäisessä ottelussaan jatkosta 1931.
Alkuaikoina Vesa tunnettiin painiseurana. Sittemmin menestystä saavutettiin jalkapallossa ja jääkiekossa. Jääkiekkotoiminta Suomen mestaruussarjassa oli kuitenkin kaataa seuran talouden. Vuonna 1967 Töölön Vesan jääkiekkotoiminta myytiin Aimo Mäkiselle, joka otti vastuulleen myös suuren osan veloista. Kaupan seurauksena syntyi uusi seura, Jokerit.
Toiminta
Seurassa on nykyisin noin 250 jäsentä. Päälajien lisäksi harrastelajeina ovat myös futsal, golf, jalkapallotennis, koripallo ja rantalentopallo.
Ruissalo (Hamina)
thumb|[[Vehkalahden koulu Ruissalossa]] Ruissalo on Haminan kaupunginosa keskustan länsipuolella. 1800-luvulla Ruissalo oli Poitsilan kartanon osa, mutta siitä muodostui oma erillinen kartanonsa Bruunien suvun eräälle haaralle. Myöhemmin, vävyn kautta, Ruissalon kartano päätyi Meruksen suvulle. Meruksen kartano eli koko Ruissalo myytiin sittemmin Vehkalahden kunnan omistukseen. Ruissalo kuului Vehkalahden kuntaan vuoden 2003 Haminan ja Vehkalahden kuntaliitokseen saakka. Ruissaloa ei vuoden 2003 kuntaliitoksen yhteydessä enää yhdistetty muuhun Poitsilaan, vaan se on säilynyt omana erillisenä kyläyksikkönään, johon oli ennättänyt muodostua Ruissalon taajama, Vehkalahden kunnan kehitettyä sitä voimakkaalla kädellä 1970-luvulta lähtien.
Ruissalossa sijaitsee Vehkalahtitalo, jossa toimii esimerkiksi Ruissalon kirjasto (joka oli aiemmin Vehkalahden kunnan pääkirjasto) ja erilaisia kokoontumistiloja. Vehkalahden koulu on yhtenäiskoulu, jossa toimivat luokat 1–9. Vanha yläkoulu purettiin kesällä 2009 homevaurioiden vuoksi, ja sen tilalle valmistui uusi koulurakennus vuonna 2011. Yläkoulun remonttiin kuului myös alakoulun peruskorjaaminen ja yhdistäminen yläkouluun, ja nykyään koulut ovat samaa rakennusta. Lisäksi kaupunginosassa on muun muassa vesitorni, päiväkoti, esikoulu, nurmi- ja hiekkakenttä, liikunta- ja jäähalli. Liikuntahallissa toiminut uimahalli suljettiin vuonna 2017 ja muutettiin kamppailukeskukseksi 2019.
Seppo Ahokainen
pienoiskuva|Seppo Ahokainen Seppo Johannes Ahokainen (s. 19. tammikuuta 1952 Lauritsala) on suomalainen entinen jääkiekkohyökkääjä.
Laitahyökkääjä Ahokainen aloitti uransa Ilveksessä 1971. Heti ensimmäisellä kaudella tuli vuoden tulokkaan tittelin lisäksi Suomen mestaruus. Kuuden Ilveksen-vuoden jälkeen Ahokainen pelasi kolme kautta Itävallassa AC Klagenfurtissa, jossa tuli kaksi mestaruutta. Hän palasi Itävallasta Tampereelle, mutta Ilveksen paikallisvastustajaan Tapparaan, jossa hän voitti vielä neljä mestaruutta ja lopetti uransa 1987. Viiden kullan lisäksi Ahokainen voitti kolme muuta mitalia. SM-sarjassa ja -liigan runkosarjassa hän pelasi 438 ottelua tehoin 179+189. Pudotuspeleissä Ahokaisen saldo oli 12+10 47 ottelussa. Niin Tapparassa kuin maajoukkueessakin hän muodosti tehokkaan hyökkayskaksikon Pertti Koivulahden kanssa.
Maajoukkueeseen Ahokainen valittiin kahdeksan kertaa MM-kilpailuihin ja kerran olympialaisiin. Yhteensä hän pelasi 162 A-maaottelua tehoin 34+28.
Korpinportti
Juoni
Kirjan päähenkilö on 14-vuotias Matthew Freeman. Matt joutuu vaikeuksiin kun hänen ”ystävänsä” suostuttelee hänet mukaan varastamaan DVD-levyjä varastorakennuksesta. He jäävät kiinni, ja varastorakennuksen vartija haavoittuu pahasti.
Alaikäisyydestään johtuen hän ei joudu vankilaan, vaan hänet lähetetään kasvattiperheeseen Englannin maaseudun pikkukylään. Pian selviää että vankila olisi ehkä ollutkin paljon parempi paikka kuin tuo pikkukylä, sillä siellä vaikuttaa olevan jotain pahasti pielessä. Kaikki pakoyritykset epäonnistuvat. Kun sitten eräissä yhteyksissä tulee esiin sana Korpinportti, alkaa Matt kinnostua. Matt aikoo selvittää mitä Korpinportti tarkoittaa ja samalla hän yrittää edelleen päästä karkuun vaaralliseksi muuttuneesta kylästä. Kumpikin tehtävä vaikuttaa lähes mahdottomalta, sillä kehenkään ei voi luottaa. Matt etsii apua lehden toimituksesta ja tapaa Richard Colen.
Matt lähtee Yorkkiin Richarin kanssa, jossa he puhuvat nexusen jäsenen Susan Ashwoodin kanssa.
Matt ja Rihchard päätyvät museoon, jossa dinosaurukset hyökkäävät heidän kimppuun. Matt siepataan ja Richard jää museoon.
Matt viedään ydinvoimalaan jonne myös Richard on tuotu. Yhdessä he onnistuvat pääsemään pakoon ja estämään vanhojen paluun.
Helge Herala
Helge Frans Birger ”Heguli” Herala oli suomalainen koomikko ja näyttelijä. 1950-luvulta alkaen hän näytteli teattereissa ja kymmenissä elo­kuvissa sekä esiintyi myös televisiossa.
Elämä ja ura
Hämeen­linnassa vuonna 1922 syntynyt Helge Herala joutui näyttelijäksi vahingossa. Teatteri­harrastuksen hän aloitti toisen maailman­sodan jälkeen Turussa. Nuorenmiehen ura­valinta oli järkytys vanhemmille, jotka toivoivat pojastaan insinööriä. Tuleva näyttelijä kasvoi kasarmeilla, sillä hänen isänsä työskenteli puolustus­voimissa ase­mestarina.
Teatterissa
Sota­vuodet meri­voimissa palvellut Herala aloitti teatteri­uransa Turun Työ­väen Teatterissa vuonna 1946 ja jatkoi vuonna 1947 Turun kaupunginteatterissa. Siellä hän tapasi tulevan vaimonsa, näyttelijä Marja Korhosen, jonka kanssa hän meni naimisiin vuonna 1952. Avio­liitossa syntyi kolme lasta: Jarkko Herala (1952), Turo Herala (1954) ja Heidi Herala (1960). Turo Heralan tytär on malli ja juontaja Niina Backman.
Heralan ensimmäinen elo­kuva­rooli oli nimi­osa Roland af Hällströmin elo­kuvassa Hallin Janne vuonna 1950. Sitä seurasivat niin ikään af Häll­strömin ohjaamat Tukki­joella (1951) ja Noita palaa elämään (1952). Aarne Tarkaksen ohjaamassa ja käsi­kirjoittamassa sotilas­farssissa Vatsa sisään, rinta ulos! (1959) hän näytteli toisen pää­osan (kapteeni Routa) yhdessä Tommi Rinteen (sota­mies Pöntinen) kanssa. Samana vuonna (1959) valmistui myös jännitys­komedia Ei ruumiita makuuhuoneeseen, jossa Helge Herala ja Tommi Rinne esittivät mies­pää­osat. Elo­kuva­rooleja hänelle kertyi kaikkiaan noin viitisen­kymmentä.
Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatteriin Herala siirtyi yhdessä avio­puolisonsa Marja Korhosen kanssa vuonna 1955 ja näytteli kaksi vuotta myös Intimiteatterissa, jossa hän esiintyi muun muassa Jaakko Hongan roolissa Maria Jotunin näytelmässä Kultainen vasikka. Saman näytelmän elo­kuva­sovitus vuonna 1961 toi Heralalle parhaan mies­pää­osan Jussi-palkinnon seuraavana vuonna.
Myös televisiossa Herala oli mukana alusta alkaen, ensin suorina lähetyksinä esitetyissä draamoissa ja opereteissa, sitten suosituissa viihde­ohjelmissa. Herala esiintyi elo­kuvissa 1960-luvulla muun muassa Matti Kassilan ohjauksessa Tähdet kertovat, komisario Palmu (1962) majuri Vaden­blickin roolissa ja Edvin Laineen ohjaamissa elo­kuvissa Täällä Pohjan­tähden alla (1968) ja Akseli ja Elina (1972) Vihtori Kiviojana.
Kansallis­teatteriin Herala ja Korhonen siirtyivät vuonna 1963. Vuonna 1973 Herala aloitti Kouvolan Teatterin johtajana. Heralan ja Korhosen esikoispoika Jarkko Herala kuoli auto-onnettomuudessa vuonna 1974. Tuolloin Herala sanoi Helsingin Sanomien haastattelussa jonkin hajonneen sisällään. Hän vaihtoi uraa, jätti teatterin ja perusti veljensä kanssa Turkuun leipomon, joka oli toiminnassa vuoteen 1991 asti.
Herala jatkoi silti vielä myös esiintymistä, ja 1980-luvulla hänet muistetaan roolistaan television viihde­sarjassa Valehtelijoiden klubi (1981–1983) sekä esiintymisistään etenkin Spede Pasasen elo­kuvissa. Myös näyttämöllä Herala vieraili vielä Turun kaupungin­teatterissa ja Q-teatterissa.
Loppuelämä
Herala joutui vanhuus­iällä pyörä­tuoliin. Vuonna 2003 hän sairastui diabetekseen, jonka seurauksena hänen molemmat jalkansa jouduttiin amputoimaan. Vuodesta 2006 hän asui vaimonsa Marja Korhosen kanssa Helsingin Etelä-Haagan Riista­vuoren palvelu­talossa. Helge Herala kuoli 87-vuotiaana helmi­kuussa 2010. Herala on haudattu Maunulan uurnalehtoon Helsinkiin.
Vuorineuvos Tuura
Vuorineuvos Tuura on hahmo Uuno Turhapuro -elokuvissa. Ensimmäisen kerran hahmo esiintyi Elisabethin isä -nimisenä vuonna 1975 elokuvassa Professori Uuno D. G. Turhapuro, jolloin hahmoa esitti Pehr-Olof Sirén. Vuonna 1976 hahmo esiintyi Tuura-nimisenä elokuvassa Lottovoittaja UKK Turhapuro, jossa hahmoa esitti Tapio Hämäläinen. Tapio Hämäläinen esitti kaikissa elokuvissa appiukko Tuuraa lukuun ottamatta elokuvia Professori Uuno D. G. Turhapuro ja Johtaja Uuno Turhapuro – pisnismies, jossa Tuuraa näytteli Heikki Nousiainen.
Tuura on Tuura-yhtymän pääjohtaja ja käyttää vuorineuvos-arvonimeä, jonka Uuno muuttaa puhuessaan vuoristoneuvokseksi. Uudemmissa Uuno-elokuvissa kuitenkin arvonimi vakiintui kokonaan vuoristoneuvokseksi. Hän on toiminut muun muassa presidenttiehdokkaana, puolustusministerinä sekä pääministerinä. Usean elokuvan alussa Tuuran kuullaan hokaisevan: ”Bisnekset menee hyvin, ja kuntokin on vallan mainio! Tuntuu kuin tämä olisi elämäni onnellisin päivä!”. Yleensä näiden lauseiden jälkeen Uuno tulee ja pilaa Tuuran päivän täysin.
Tuuran omaisuuden arvo vaihtelee eri Uuno-elokuvissa. Uuno Turhapuro – kaksoisagentti -elokuvassa se on 100 miljoonaa markkaa, sillä Uuno itkee että häneltä on ryöstetty 50 miljoonaa, kun Tuuran salattu toinen tytär tulee perimään puolet. Uuno Turhapuro menettää muistinsa -elokuvassa Tuuran omaisuuden arvon voi laskea olevan 6,7 miljoonaa markkaa, sillä Uuno maksaa ystävilleen saamansa miljoona markkaa, joka on näille luvattu 15% Tuuran omaisuudesta. Uuno Turhapuron poika -elokuvassa omaisuus on kahdeksan miljardia (markkaa). Ylipäätään Tuurat asuvat isossa talossa jonka lisäksi heillä on kesähuvila, jossa he viettävät usein aikaa. Herra Tuuralla on lainata heti pyydettäessä isojakin summia, joskin vastentahtoisesti. Vuonna 1996 tupajumit ja homesienet tuhosivat Tuuran valtavan kartanon ja Tuurat joutuivat monen kuukauden mittaisen remontin ajaksi muuttamaan Uunon ja Elisabetin luokse. Vastaavasti viisi vuotta aiemmin Uuno ja Elisabet olivat talonsa remontin takia asuneet Tuuran luona.
Etunimet
Vuorineuvos Tuuran etunimi vaihtelee eri Uuno Turhapuro -elokuvissa.
Hahmon filmografia
Tv-sarjat:
Move Your Car
"Move Your Car" on punk-yhtye Millencolinin kappale, joka julkaistiin vuonna 1995 heidän albumilaan Life on a Plate. Kappaleen nimellä julkaistiin myöhemmin single ja musiikkivideo.
Kappale "Entrance at Rudebrook" julkaistiin myöhemmin heidän albumillaan For Monkeys, ja "An Elf and His Zippo" kokoelmaleyllä The Melancholy Collection.
Parola
pienoiskuva|Monitoimitalo Juteinikeskus pienoiskuva|Leopard-muistomerkki kolmostien varrella pienoiskuva|Hattulan pääkirjasto thumb|220px|[[Parolan rautatieasema.]]Parola on Hattulan kunnan keskustaajama, jossa sijaitsee myös suurin osa kunnan palveluista. Parola sijaitsee Hämeenlinnan keskustasta pohjoiseen. Taajaman asukasluku on noin 4 000, joka on alle puolet koko kunnan asukasluvusta.
Parolassa toimii Parolan koulu ja Juteinin koulu (Juteinikeskus) 1.–6.-luokkalaisille, Parolan yhteiskoulu 7.–9.-luokkalaisille ja Parolan lukio. Läheisellä Parolannummella on Panssarimuseo ja Parolannummen varuskunta, jossa toimii Panssariprikaati. Hattulan kunnanvirasto muutti Pappilanniemeen kosteusongelmien takia vuoden 2013 aikana, mutta Parola pysyi kuitenkin edelleen virallisesti kuntakeskuksena.
Parola sijaitsee hyvien liikenneyhteyksien varrella, sillä sen läpi kulkee moottoritietasoisena valtatie 3 Helsingistä Tampereelle. Parolassa on pääradalla sijaitseva Parolan rautatieasema, jossa pysähtyvät Helsingin ja Tampereen väliset paikallisjunat kuusi kertaa päivässä suuntaansa. Hämeenlinnan kaupunkibussit 5 ja 10 liikennöivät myös Parolaan. Parolassa on kuvattu vuoden 1955 Tuntematonta sotilasta.
S-market
S-market (puhekielessä usein myös Ässä) on suomalainen elintarvikemyymäläketju, jonka myymälät sijaitsevat ympäri Suomen. Paikalliset S-marketit omistaa aina jokin S-ryhmän osuuskaupoista.
S-marketin valikoimiin kuuluu n. 4 000–10 000 tuotetta. S-ryhmän omia päivittäistavarakaupan merkkejä ovat muun muassa Rainbow, X-tra ja Kotimaista. Aiempia omia merkkejä ovat olleet Daily- ja Hyvä Ostos -tuotteet.
S-market on S-ryhmän suurin päivittäistavaraketju: vuonna 2020 siihen kuului 442 toimipaikkaa. Se on liikevaihdoltaan koko Suomen suurin vähittäiskauppaketju, vuonna 2020 liikevaihto oli 3,78 miljardia euroa. Toisena oli S-ryhmän Prisma ja kolmantena Keskon Citymarket.
S-marketit ovat kooltaan 500–3 000 m². Pienimmät toimipaikat sijaitsevat yleisesti lähiöissä ja taajamissa, hieman suuremmat alue- ja kaupunkikeskuksissa ja suurimmat kaupunkiympäristössä vilkkaimpien liikenneväylien varrella ja isommissa risteyksissä ABC-huoltoasemien yhteydessä. S-market toimii myös useimpien Sokos-tavaratalojen elintarvikeosastona. Maaliskuussa 2022 Nurmijärven Klaukkalaan avattiin maan suurin S-market, joka on lähes Prisma-tavaratalon kokoluokkaa.
Ketju perustettiin vuonna 1984, jolloin S-ryhmä oli ryhtynyt kokoamaan kauppojaan valtakunnallisten ketjujen alaisuuteen. S-marketit korvasivat tuolloin paikallisten osuuskauppojen eri nimillä ja konsepteilla toimineet marketit. Muun muassa Sokos-hallit ja pienimmät Sokos-tavaratalot muutettiin S-marketeiksi.
Janne Kauria
Janne Tapani Kauria (s. 26. heinäkuuta 1978 Kotka) on suomalainen jalkapalloilija.
Kauria pelasi Veikkausliigassa yhteensä 40 ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Kaudella 1999 hän pelasi Kotkan TP:ssä 25 ottelua maaleitta ja kaudella 2003 KooTeePeessä 15 ottelua tehden yhden maalin. Ensimmäisen liigaottelunsa Kauria pelasi 25. huhtikuuta 1999, kun Kotkan TP päätyi 1–1-tasapeliin Jazzin vieraana. Ainoan liigamaalinsa hän teki 20. heinäkuuta 2003, kun KooTeePee pelasi kotonaan 3–3-tasapelin Interiä vastaan.
Kaudella 2002 Kauria teki Hongalle 17 maalia voittaen Ykkösen maalikuninkuuden. Ykkösen kaudella 2004 Kauria teki Hongalle 13 maalia ollen sarjan maalipörssissä jaetulla kolmannella sijalla.
Töyhtötiainen
Töyhtötiainen (Lophophanes cristatus) on pieni ruskeaselkäinen tiaisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Töyhtötiainen on 11–13 cm pitkä ja noin 11 g painava lintu, jonka tärkein tuntomerkki on päässä oleva raidallinen töyhtö. Linnun kaulassa on musta rengas. Selästä lintu on väritykseltään harmaanruskea, alapuoli on kellanvalkea. Pää on mustanvalkea. Vanha lintu eroaa nuoresta ainoastaan kuluneemman pyrstönsä takia. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Äänet ovat tiaismaisen hentoja tiitityksiä. Lajityypillinen ääni on nopea ja reipas ”kirririki-kirririki…”. Laulu muistuttaa edellä mainittua ääntä, mutta on voimakkaampaa ja koiras toistelee sitä pitkinä sarjoina. Laulukausi alkaa jo helmikuun kirkkaina pakkaspäivinä ja on vilkkaimmillaan maaliskuussa sekä huhtikuun alkupuolella ennen pesinnän alkamista.
Vanhin suomalainen rengastettu töyhtötiainen on ollut vähintään kymmenen vuotta ja kymmenen kuukautta vanha. Se on samalla Euroopan vanhin töyhtötiainen.
Levinneisyys
Töyhtötiainen on Suomessa yleinen havumetsissä aina Ahvenanmaalta Ouluun. Se pesii lähes koko Euroopassa. Suomessa laji on vähentynyt viime vuosina. Pesimäkantamme oli 1980-luvun lopulla 200 000–400 000 paria; määrä vaihtelee vuosittain muun muassa talvikuolleisuuden ja pesimämenestyksen takia. Euroopassa pesii arviolta 3,6–4,9 miljoonaa paria, mihin ei ole laskettu mukaan Venäjän pesimäkantaa. Esiintymisalueen koko on 1–10 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaation koko on 8,6–32 miljoonaa yksilöä. Töyhtötiainen ei esiinny maapallolla muualla kuin Euroopassa. Töyhtötiainen on vähentynyt Suomessa huomattavan nopeasti tehometsätalouden takia.
Elinympäristö
thumb Töyhtötiaisia esiintyy havupuuvaltaisissa metsissä. Suosittuja ovat varsinkin vanhat kalliomänniköt, joissa muuten on niukasti lintuja. Edellytyksenä on pesäpuiksi soveltuvien lahopuiden olemassaolo. Laji karttaa laajoja aukeita eikä muutenkaan juuri liiku kotiuduttuaan kerran johonkin paikkaan. Ainoastaan nuoret linnut vaeltavat hiukan. Töyhtötiainen elää talvisin sekaparvissa muiden tiaisten kanssa jakaen niiden kanssa puun eri osat ravinnonhankintaan. Talvella laji vierailee myös lintulaudoilla, mutta eksyy harvoin keskikaupungille.
Lisääntyminen
thumb Töyhtötiaisen pesä on tiaisten tapaan kolossa, ja sen korkeus maasta vaihtelee metristä muutamaan metriin, ei kuitenkaan kovin korkealle. Naaras tekee itse kolon lahoon puuhun tai pesii vanhoihin koloihin. Naaraan tehtävänä on myös pesämateriaalien keruu. Joskus se kelpuuttaa pöntön pesäkseen. Kerran pariuduttuaan linnut pysyvät pareina ikänsä ja hyvän pesäkolon löydettyään voivat käyttää sitä useita vuosia.
Ravinto
Töyhtötiaisen ravintona ovat siemenet, katajanmarjat, hyönteiset ja hämähäkit sekä tali ja muut lintulautojen tarjoomukset, kuten leivänmurut ja kauraryynit. Töyhtötiainen hankkii ravintonsa puiden alaoksilta tai maasta. Talven varalle se piilottaa kätköjä kaarnan rakoihin ja jäkälän alle. Mikäli lintu ei löydä kätköään, joku toinen saattaa syödä sen.
Fabian Gottlieb von Bellingshausen
thumb|right|Fabian Gottlieb von Bellingshausen
Fabian Gottlieb von Bellingshausen (myös, Faddei Faddejevitš Bellingsgauzen; 20. syyskuuta (J: 9.9.) 1778 Saarenmaa – 25. tammikuuta (J: 13.1.) 1852 Kronstadt) oli venäläinen tutkimusmatkailija. Hän syntyi Saarenmaalla baltiansaksalaiseen perheeseen.
Bellingshausen muistetaan tutkimuksestaan, jonka hän teki antarktisella alueella vuosina 1819–1821. Hänellä oli käytössään kaksi alusta: nopea korvetti Vostok ja huoltoaluksena toiminut kauppalaiva Mirni. Bellingshausen löysi muun muassa Pietari I:n saaren, ja hänen mukaansa on nimetty Bellingshausenin saari Etelä-Georgiassa ja Eteläisillä Sandwichsaarilla. Antarktiksella sijaitsee myös Bellingshauseninmeri.
Bellingshausen jatkoi tsaarin palveluksessa. Hän taisteli Venäjän–Turkin sodassa vuosina 1828–1829 Venäjän keisarikunnan laivaston palveluksessa ja saavutti amiraalin arvon. Hänestä tuli vuonna 1839 Kronstadtin sotilaskuvernööri.
Marián Masný
Marián Masný (s. 13. elokuuta 1950 Rybany, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän oli Tšekkoslovakian maajoukkueessa voittamassa Euroopan-mestaruutta vuonna 1976 ja saavuttamassa EM-pronssia vuonna 1980.
Masný edusti kotimaassaan kausina 1969–1972 Dukla Banská Bystricaa, kausina 1972–1982 Slovan Bratislavaa ja kausina 1983–1986 ZŤS Petržalkaa. Hän voitti Tšekkoslovakian mestaruuden vuosina 1974 ja 1975. Hän pelasi uransa loppupuolella myös Itävallassa.
Masný pelasi Tšekkoslovakian maajoukkueessa 75 maaottelua, joissa hän teki 18 maalia. Kaksi maalia samassa ottelussa hän teki lokakuussa 1978 EM-karsintaottelussa Ruotsia vastaan, marraskuussa 1979 EM-karsintaottelussa Luxemburgia vastaan ja helmikuussa 1980 ystävyysottelussa Australiaa vastaan. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi syyskuussa 1974 ja viimeisen kesäkuussa 1982. Hän kuului vakiokokoonpanoon EM-kilpailuissa 1976, joissa Tšekkoslovakia voitti mestaruuden. Hän teki joukkueensa ensimmäisen maalin Länsi-Saksaa vastaan pelatun loppuottelun ratkaisseessa rangaistuspotkukilpailussa. EM-kilpailuissa 1980 Tšekkoslovakia saavutti pronssia ja Masný teki joukkueensa ensimmäisen maalin Italiaa vastaan pelatun pronssiottelun ratkaisseessa rangaistuspotkukilpailussa. MM-kilpailuissa 1982 Masny pääsi vaihtopelaajana kentälle kahdessa ottelussa, ja ne jäivät hänen viimeisiksi maaotteluikseen.
Johanna Almgren
Johanna Maria-Therese Almgren (s. 22. maaliskuuta 1984 Borås, Ruotsi) on ruotsalainen uransa päättänyt jalkapalloilija. Hän pelasi keskikenttäpelaajana. Almgren pelasi juniorivuosiensa jälkeen yksinomaan Damallsvenskanin Göteborg FC:ssä. Hän pelasi myös Ruotsin naisten jalkapallomaajoukkueessa viitenä vuonna tekemättä kuitenkaan yhtään maalia. Almgren lopetti uransa vuonna 2014 jatkuvien polvivaivojen vuoksi.
Marraskuussa 2014 hän ryhtyi Elitettan-seura Kungsbackan päävalmentajaksi.
Timanttitetra
Timanttitetra (Moenkhausia pittieri) on tetroihin kuuluva eteläamerikkalainen kala, jota pidetään myös akvaarioissa. Timanttitetrat ovat yleensä oiva akvaariokala aloittelijoille, sillä se on helppohoitoinen.
Koko ja ulkonäkö
Timanttitetra voi kasvaa melkein kuusi senttiä pitkäksi. Se on hopeanhohtoinen, litteävartaloinen kala. Silmän yläpuolella on punainen pilkku. Aikuisen yksilön kyljet kimaltelevat, mistä laji on saanut nimensä. Timanttitetroja on myös eri värisiä: jotkut ovat edestä hopeita ja takaa punaisia. Koiraat erottaa siitä, että niillä on huomattavasti suurempi ja kaarevampi selkäevä kuin naarailla.
Alkuperä
Timanttitetroja tavataan luonnossa Venezuelassa, Valencia-järven ympäristössä.
Käyttäytyminen
Timanttitetra on vilkas, mutta sopuisa parvikala, jota suositellaan pidettäväksi ainakin viiden yksilön parvissa.
Vesiolot
Timanttitetralle sopiva lämpötila-alue on 24–28 °C ja pH 6–7. Turpeen tai humusuutteen lisäämistä akvaarioveteen suositellaan.
Pedro Luís Guido Scarpa
Pedro Luís Guido Scarpa (7. helmikuuta 1925 Venetsia – 20. lokakuuta 2018) oli italialaissyntyinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin kapusiinien papiksi 26. maaliskuuta 1950 ja nimitettiin angolalaisen Luandan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Cursolan titulaaripiispaksi 22. heinäkuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 16. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Eduardo André Muaca, jota avustivat Fortunato Baldelli ja José Francisco Moreira dos Santos.
Scarpa sai 26. maaliskuuta 1990 nimityksen Ndalatandon hiippakunnan piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 23. heinäkuuta 2005.
Turks- ja Caicossaarten lippu
Turks- ja Caicossaarten lippu on Turks- ja Caicossaarten tunnus vaakunan ohella. Lipun mittasuhteet ovat 1:2. Lippu on otettu käyttöön 7. marraskuuta 1968. Lipussa on Britannian lippu ja saarten vaakuna. Vaakunassa on jättiläiskotilo, langusti ja tynnyrikaktus.
Zelda II: The Adventure of Link
Zelda II: The Adventure of Link on Nintendon kehittämä ja vuonna 1987 Nintendo Entertainment Systemille julkaisema toimintaseikkailupeli, joka on The Legend of Zelda -pelisarjan toinen osa. Peli julkaistiin uudestaan vuonna 2003 GameCubelle osana The Legend of Zelda: Collector’s Edition -kokoelmaa ja vuonna 2004 Game Boy Advancelle Classic NES Series -julkaisusarjassa.
The Legend of Zeldan suosion innoittamana Nintendo panosti jatko-osaan kehittämällä runsaasti uusia ideoita. Zelda II eroaa muista sarjan peleistä silmiinpistävällä tavalla, eivätkä monet sen ominaisuuksista toistu sarjan myöhemmissä peleissä. Osa alkuperäisen The Legend of Zeldan faneista oli pettynyt Zelda II:n esittelemään, tasohyppelypeleistä tuttuun sivuprofiilista kuvattuun toimintaan. Huhtikuussa 2003 Miyamoto totesi Zelda II:n olleen epäonnistunut peli, minkä syynä hän piti pelin eri kehitystiimiä kuin The Legend of Zeldassa ja A Link to the Pastissa. Polemiikista huolimatta Zelda II oli aikanaan menestys ja sitä myytiin maailmanlaajuisesti 4,38 miljoonaa kappaletta.
Pelaaminen
left|200px|thumb|Pelinkulkua sivusta katsottuna
Taistelukohtaukset, palatsit ja kaupungit tapahtuvat sivulta kuvatuista, eteen- ja taaksepäin rullaavissa näytöissä. Taisteluruuduissa Link voi suorittaa hyökkäyksiä ja torjuntoja seisaaltaan tai polvistuneena, myöhemmin Link oppii myös hyökkäämään ylös- ja alaspäin. Toimintakohtauksia yhdistää yksi ylhäältäpäin kuvattu kartta, joka kuvaa koko Heraldiaa. Kartalla näkyy peltojen, metsien, vuoristojen ja vesistöjen lomassa kaupunkeja, palatseja ja luolia. Lisäksi Linkin edetessä kartalle ilmestyy satunnaisia kohtaamisia ilmaisevia, liikkuvia hirviöitä ja keijuja. Kuutta palatsia puolustaa kuusi voimakasta vastustajaa. Seitsemännessä Suuressa palatsissa Link saa vastaansa kaksi vahvaa vihollista. Päävartijoiden lisäksi joissain palatseissa on vähäisempiä vartijoita ja lukuisia heikompia hirviöitä.
Peli eroaa sarjan muista peleistä monin eri tavoin. Seikkailu tapahtuu pääasiassa sivusta kuvatuissa ruuduissa, kun muut sarjan pelit ovat isometrisesti tai kolmiulotteisesti kuvattuja. Poikkeuksellisesti Linkillä on laskettu määrä elämiä, eikä sitä kuvata sydämillä vaan yhtenäisellä palkilla. Hyppimisellä on suuri merkitys monien vihollisten voittamiseen - sarjan muissa peleissä pelaaja ei voi hyppiä omatoimisesti. Voitetuista vihollisista saadut kokemuspisteet nostavat Linkin kokemustasolta toiselle. Pelissä ei myöskään käytetä muiden Zeldojen tapaan rupioita valuuttana.
Miekkailu nostaa Linkin tekemän vahingon määrää vihollisia lyödessä. Se kasvaa arvoista hitaimmin. Toisin kuin monissa muissa Zeldoissa, Linkillä on sama miekka koko pelin ajan. Magia kertoo, miten paljon Linkin tekemät loitsut kuluttavat hänen voimiaan. Loitsuihin saa lisää voimaa myös etsimällä magiapulloja, jotka kasvattavat Linkin magiavoimia pysyvästi. Elämä-taidon nostaminen tekee Linkistä paremman kestämään vihollisten iskuja. Muista peleistä tuttu sydänmerkkien etsiminen lisää myös Linkin elämäpisteitä.
200px|thumb|[[Hyrulen maisemaa Raurun kylän ympäristössä]]
Zelda II:n erikoispiirre on, että pelin voi tallentaa vain häviämisen jälkeen. Linkillä on kolme elämää, myöhemmin elämiä saa lisää. Linkin menettäessä elämän toiminta jatkuu samasta taistelukohtauksesta uudelleen. Kun elämät loppuvat, näytölle tulee viesti Game Over, ja pelaaja valitsee vaihtoehdoista jatka tai tallenna. Tallentamisen jälkeen pelin voi sammuttaa ja jatkaa pelaamista myöhemmin. Valitsipa pelaaja "jatka" tai avasi aiemmin tallennetun pelin, peli alkaa uudelleen Pohjoisesta palatsista. Link saa pitää saavuttamansa kokemustasot, loitsut ja esineet, mutta kokemuspisteiden kerääminen alkaa nollasta. Poikkeuksena tähän on häviäminen Suuressa palatsissa, jonka jälkeen pelin jatkaminen ilman tallentamista mahdollistaa pelin aloittamisen suoraan Suuren palatsin sisäänkäynniltä, säästäen vaivalloisen matkan Pohjoisesta palatsista Suureen palatsiin.
Zelda II julkaistiin alun perin Japanin Family Computerille (Famicom) saatavalle lisäosalle Famicom Disk System, jossa pelitilanne oli mahdollista tallentaa erilliselle levykkeelle. Yhdysvaltain ja Euroopan julkaisua varten pelimoduuli jouduttiin suunnittelemaan uudelleen siten, että moduulin sisällä oleva paristo mahdollistaa pelin tallentamisen.
Tarina
Hyrule on kaaostilassa. Prinsessa Zelda on maagisessa unessa ja Ganon kerää joukkoja maanalaisessa valtakunnassaan valloittaakseen valon maailman. Sukupolvia sitten kuninkaallisen perheen palvelija on asettanut taian koko Hyrulen ylle paljastamaan sankarin, joka voi auttaa valtakuntaa hädän hetkellä. thumb|left|[[The Legend of Zelda -pelisarjan hahmot#Impa|Impa näyttää Linkille Pohjoisessa palatsissa nukkuvan Zeldan.]]
Linkin 16-vuotispäivänä hänen käsivarteensa ilmestyy Triovoiman kuva. Link etsiytyy Impan, kuninkaallisen perheen palvelijan, puheille, joka tunnistaa kauan sitten asetetun taian vaikutuksesta ilmestyneen merkin. Impa vie Linkin Pohjoiseen palatsiin, jossa Zelda nukkuu sinetöidyssä huoneessa. Palatsissa Impa vie Linkin oven luo, joka aukeaa vain kuninkaallisen perheen palvelijoille. Impa painaa Linkin käden ovea vasten ja ovi avautuu paljastaen Zeldan huoneen. Nukkuvan Zeldan vieressä Impa ottaa arkusta kuusi kristallia ja kirjakäärön, jotka hän antaa Linkille. Käärö on kulkeutunut kuninkaallisessa suvussa sukupolvesta toiseen. Sen teksti on muinaista kirjoitusta, jonka lukutaito on unohtunut, mutta Link pystyy lukemaan tekstin.
Käärö kertoo Linkin hallitsevan Triovoimaa tulevaisuudessa. Triovoima koostuu kolmesta osasta, joista Valta ja Viisaus ovat Pohjoisessa palatsissa. Rohkeus on piilotettu Suureen palatsiin ja sitä vartioivat voimakkaat hirviöt. Suuri palatsi on sinetöity kuudella sinetillä, jotka voi murtaa vain asettamalla kuusi kristallia kuuteen palatsiin eri puolilla Hyrulea. Linkin tehtävä on murtaa sinetti ja yhdistää Triovoima. Käärö rohkaisee Linkiä seikkailussa.
Triovoima jää yhdistämättä, mikäli Link ei onnistu tehtävässään. Tällöin Ganon palaa valon maailmaan ja Hyrule on mennyttä. Mikäli Link voittaa Suuren palatsin viimeiset vartijat, hän saa Rohkeuden osan Triovoimasta ja palaa Pohjoiseen palatsiin. Triovoima yhdistyy ja Zelda herää unestaan. Peli päättyy Linkin saadessa Zeldalta suudelman saatteleman kommentin "Pelastit Hyrulen ja olet todellinen sankari!". Ganonin kohtaloon ei oteta kantaa.
Perintö muille Zelda-peleille
thumb|right|Pelin aloitusruutu. Vaikka Zelda II on ulkoiselta asultaan melkoinen poikkeus pelisarjassa, monet Zelda II:ssa esitellyt uutuudet ovat kuitenkin säilyneet myöhemmissä peleissä. Seikkailun varrella Link tapaa monia hahmoja, jotka auttavat häntä eri tavoin. Ystävällisiin kohtaamisiin kuuluu keskustelua, esineiden vaihtoa, tehtävien antamista ja magian ja elämäpisteiden palauttamista. Persoonallisten ja auttavaisten hahmojen merkitys on pelisarjassa myöhemmin kasvanut.
Miekkailu monipuolistui Zelda II:ssa, jossa voi lyödä korkean tai matalan lyönnin, kääntyä ja pistää ylös- tai alaspäin. Kilpi on myös siirrettävissä vihollisen lyönnin mukaiseen asentoon. Taistelujärjestelmä mahdollistaa hankalienkin vihollisten voittamisen kehnommilla varusteilla, jos pelaajalla on riittävästi taitoa Linkin hallintaan. Systeemi luo peliin mielenkiintoa yrittää läpipelaamista uudelleen ja parantaa miekkailutaitojaan. Monipuolinen miekan hallinta on eräs Zelda-pelien tunnusmerkeistä.
Stalfos, eräs sarjan peleissä esiintyvä yleinen hirviö, on liikkuvaisempi Zelda II:ssa kuin aiemmin ja muistuttaa myöhemmin suunniteltuja versioita. Kuudennen palatsin vartija Barba esiintyy Volgavian hahmossa Ocarina of Timessa ja Link joutuu taistelemaan pahaa minäänsä vastaan myös peleissä Ocarina of Time ja Four Swords Adventures.
Zelda II sisältää useita kaupunkeja, joissa Link voi keskustella ihmisten kanssa ja oppia uusia kykyjä. Kylät ja kaupungit ovat tärkeä osa myöhempiä seikkailuja. Kuusi ensimmäistä pelissä esiintyvää kylän nimeä on käytetty uudelleen Ocarina of Timessa, jossa tärkeät ei-pelaajahahmot on nimetty Zelda II:n kylien mukaan.
Vastaanotto
Mikrobitin Jukka Tapanimäki antoi pelille ensin neljä tähteä viidestä ja myöhemmin 85 pistettä sadasta.
Brandon T. Jackson
Brandon T. Jackson (s. 7. maaliskuuta 1984) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko. Hän on esiintynyt muiden muassa elokuvissa Roll Bounce (2005), Kurvikkaat kiltzit (2006), Tropic Thunder (2008), Percy Jackson: Salamavaras (2010) ja Hamekyttä 3 (2011).
Bullpup
thumb|300px|[[Steyr AUG]] Bullpup on kivääri- tai haulikkotyyppi, jossa sekä lipas että laukaisukoneisto ovat liipaisimen takana. Näin aseen kokonaispituus saadaan lyhyemmäksi kuitenkaan lyhentämättä piippua aseen kantomatkan ja tehon kustannuksella.
Kolmiloppi (Uurainen)
Kolmiloppi on Keski-Suomessa Uuraisissa Oikarinperän kylän lähellä sijaitseva järvi.
Bullpup
Tunnettuja nykyisiä bullpup-kivääreitä ovat muun muassa itävaltalainen Steyr AUG, ranskalainen FAMAS, brittiläinen L85A2 ja belgialainen FN F2000. Myös suomalaisesta Valmet M76 -rynnäkkökivääristä suunniteltiin laskuvarjojääkärien käyttöön tarkoitettu bullpup-versio, Valmet M82, mutta se todettiin sopimattomaksi palveluskäyttöön. Asetta valmistettiin noin 2 000 kappaleen erä, pääasiassa itselataavana kertatuliversiona Yhdysvaltojen siviilimarkkinoille. Bullpup-haulikoista mainittakoon Pancor Jackhammer ja NeoStead 2000.
Kolmiloppi (Uurainen)
Maantietoa
Järven pinta-ala on 20 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 550 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 2,0 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Autiojoen valuma-alueeseen (14.295) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 199,3 metriä mpy.
Jon Granström
Jon Kennet ”Oski” Granström on palkittu suomalainen graafinen suunnittelija ja yksi mainostoimisto Bob Helsingin perustajista. Vuonna 2011 hän jäi pois suunnittelijan työstä 27 mainostoimistovuoden jälkeen, mutta jatkoi Bobin osakkaana ja hallituksen jäsenenä. Granström on osakkaana ja hallituksen jäsenenä myös muun muassa Laitilan Wirvoitusjuomatehtaassa, Perniön Liha Oy:ssä ja Suomen Luomutukussa.
Oski Granström toimi uransa alussa mainostoimisto Paltemaa Huttunen Santalassa art director Unto Paltemaan assistenttina, kunnes omien sanojensa mukaan sai hankalana tyyppinä potkut keväällä 1990 eikä heti löytänyt uutta työtä lama-ajan Suomessa. Hänet valittiin toisen sen ajan huipputoimiston Hasan & Partnersin art directoriksi, jossa tehtävässä toimi kunnes lähti 2002 muiden kollegojensa kanssa perustamaan Bob Helsinki -mainostoimistoa.
Granström toimi graafisen suunnittelun järjestön Grafian hallituksen puheenjohtajana 2007–2012.
Oski Granström on yksi palkituimmista mainonnan suunnittelijoista Suomessa. Pitkäaikaisista ansioistaan hänet palkittiin Platinahuipulla Grafian Vuoden huiput 2004 -tapahtumassa. Vuonna 2003 hän toimi Vuoden huiput 2002 -kilpailun ylituomarina.
1990-luvun alussa Granström toimi laulajana Fuckin’ Hippies -yhtyeessä.
Don Pardo
Dominick George ”Don” Pardo (22. helmikuuta 1918 Westfield, Massachusetts – 18. elokuuta 2014) oli yhdysvaltalainen televisio- ja radiopersoona. Hän selosti ja juonsi NBC:ssä vuodesta 1944 2000-luvulle saakka.
Pardo tuli tunnetuksi muun muassa Macy’s Thanksgiving Day Paraden selostamisesta ja Saturday Night Live -ohjelmasta. Hän oli 22. marraskuuta 1963 ensimmäinen, joka tiedotti NBC:n katsojille John F. Kennedyn ampumisesta Dallasissa, Texasissa.
Score
Score on Dream Theaterin livealbumi, joka julkaistiin 29. elokuuta 2006. Se äänitettiin Radio City Music Hallissa, New Yorkissa 1. huhtikuuta 2006. Konsertti oli yhtyeen 20-vuotisjuhlakiertueen viimeinen, ja se julkaistiin myös DVD-formaatissa. Keikka koostuu kahdesta setistä, joista jälkimmäisellä kuullaan myös sinfoniaorkesteria. Konsertissa käydään läpi koko Dream Theaterin historia Majesty-demoista Octavariumiin. DVD:n toisen osan aikana yhtye soitti 30-henkisen The Octavarium Orchestran kanssa, jota johti Jamshied Sharifi.
Albumi CD-painos debytoi Suomen virallisen listan sijalla 36.
DVD
DVD-painos julkaistiin niin ikään 29. elokuuta 2006. Se debytoi Suomessa virallisen albumilistan ensimmäisellä sijalla, ja pysyi listalla yhteensä kuusi viikkoa.
Everything Counts (Denigraten kappale)
Everything Counts on suomalaisen goottimetalli -yhtye Denigraten kolmas single, se julkaistiin vuoden 2003 kesäkuussa levymerkillä Warner Music Finland.
Dinogorgon
Dinogorgon (nimen merkitys: ”kauhea gorgo”) on sukupuuttoon kuollut Gorgonopsia-ryhmään kuulunut terapsidisuku. Se eli myöhäisellä permikaudella ja oli suurikokoinen lihansyöjä.
Sukuun luetaan kolme lajia Dinogorgon rubidgei, Dinogorgon quinquemolaris ja Dinogorgon pricei. Näistä D. rubidgei tunnetaan vain kuonon kappaleesta joten sitä on vaikea määrittää, muut kaksi lajia ovat hyvin samankaltaisia kuin Rubidgea ja siksi ne voisivat myös kuulua Rubidgea-sukuun. Dinogorgonin kallo on kuperan muotoinen ja sapelihampaat pitkät. Lajeista suurin on D. quinquemolaris; sen kallon pituus on noin 41 cm ja ruumiin pituus todennäköisesti hieman yli 2 metriä. Dinogorgonin fossiileja on löydetty Karoosta, Etelä-Afrikasta.
Fritz Huth
Fritz Huth (25. kesäkuuta 1908 – 16. kesäkuuta 1980) oli saksalainen käyrätorvensoittaja ja musiikkipedagogi.
Huth osallistui Würzburgin Mozart-festivaalin toimintaan ja sai sieltä kultaisen Mozart-mitalin. Hän opetti Detmoldin musiikkiyliopistossa ja sitten 36 vuoden ajan Baijerin valtionkonservatoriossa Würzburgissa. Hänen johdollaan opiskelivat muiden muassa Hermann Baumann ja Peter Hoefs. Huthin julkaisuihin kuuluvat Schule für Horn, Vorschulübungen ja Tonleiter-Studien.
Huth valittiin International Horn Societyn kunniajäseneksi vuonna 1980, vähän ennen kuolemaansa. The Horn Call -lehdessä julkaistiin hänelle omistettu tribuutti lokakuussa 1980.
Ktesias
Ktesias (400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen historioitsija ja lääkäri. Hän syntyi Knidoksessa, joka oli tunnettu lääkäreistään. Ktesias toimi Persian kuninkaan Artakserkses II:n lääkärinä ja oli tämän kanssa sotaretkellä tämän veljeä Kyyros nuorempaa vastaan.
Ktesiaan pääteos oli 23-osainen Persica, joka käsitteli Persian valtakunnan historiaa. Hän väitti teoksessaan korjaavansa ne väärät väitteet, jotka Herodotos oli aikaisemmin tehnyt. Ktesiasta pidetään kuitenkin erittäin epäluotettavana. Ktesiaan teos ei ole säilynyt nykypäivään, mutta siitä tekivät lyhennelmiä Diodoros Sisilialainen ja bysanttilainen Fotios.
Toinen Ktesiasin tärkeä teos käsitteli Intiaa.
Timo Tapaninen
Timo Jukka ”Törrö” Tapaninen on suomalainen kitaristi ja säveltäjä. Hänet tunnetaan erityisesti Popeda-yhtyeestä, jossa hän vaikutti vuosina 1986–1990. Ennen Popedaa Tapaninen kuului rhythm and bluesia soittaneeseen Ramblers-yhtyeeseen vuosina 1980–1984. Kuusamossa syntynyt Tapaninen soitti bändin vuonna 1982 julkaistulla toisella albumilla Talkin' 'bout Ramblers sekä muutamalla singlellä. Tapaninen on saanut tämän yhtyeen johdosta vankan maineen blues- ja rhythm'n'blues-muusikkona.
1990-luvulla Timo Tapaninen on soittanut omassa yhtyeessään Sininen Rytmiluu, jolta on ilmestynyt kaksi albumia: Puuhevosten maa (1991) nimellä Törrö ja Sininen Rytmiluu sekä Pimeyttä ja väriä (1995).
Laulaja Nelli Milan on Timo Tapanisen tytär.
Michel Rolle
pienoiskuva|Michel Rolle Michel Rolle oli ranskalainen matemaatikko. Hänet tunnetaan differentiaalilaskentaan liittyvästä Rollen lauseesta. Rolle toimi Ranskan tiedeakatemian palkattuna jäsenenä, tutkimusaloinaan geometria ja algebra. Hän julkaisi tutkimuksensa lähinnä artikkelimuodossa akatemian Mémoires-aikakausjulkaisuissa. Algebrasta Rolle kirjoitti myös kaksi kirjaa.
Rollen lause
Rolle julkaisi nimeään kantavan lauseen vuonna 1691. Sen mukaan suljetulla välillä [a,b] jatkuvan ja avoimella välillä (a,b) derivoituvan funktion derivaatta saa arvon 0 jossain avoimen välin (a,b) pisteessä c, mikäli funktio saa saman arvon suljetun välin [a,b] päätepisteissä a ja b.
Charlotte Garrigue
Elämä
Garrigue syntyi suurperheeseen Brooklynissä New Yorkissa. Hänen isänsä oli hugenottitaustainen tanskalaissyntyinen maahanmuuttaja, joka työskenteli vakuutusalalla. Garriguen äiti oli 1600-luvulla Amerikkaan muuttaneesta englantilaissuvusta. Perhe oli uskonnollinen, ja Charlotte kuului lapsena unitaristiseen kirkkoon.
Garrigue opiskeli pianonsoittoa konservatoriossa 1870-luvulla Leipzigissa, jossa hän tapasi tšekkiläisen opiskelijan Tomáš Masarykin. Vuoden päästä ensitapaamisestaan he menivät naimisiin Garriguen kotikaupungissa Brooklynissä. Ajalleen epätyypillisesti Masaryk yhdisti Charlotten nimen omaansa ja tuli tästä lähtien tunnetuksi nimellä Tomáš Garrigue Masaryk. Häiden jälkeen he muuttivat ensin Wieniin ja sitten vuonna 1882 Prahaan, kun Masarykille myönnettiin professuuri Kaarlen yliopistossa.
Poliittinen toiminta Prahassa
Prahassa asuessaan pariskunta aktivoitui yhä enemmän poliittisesti. He järjestivät usein kotonaan keskustelutilaisuuksia, joihin osallistui useita kaupungin johtavia ajattelijoita. Tähän aikaan Garrigue oppi puhumaan tšekkiä sujuvasti ja kirjoitti länsimaisiin lehtiin maan tilanteesta. Hän ihaili erityisesti säveltäjä Bedřich Smetanan sävellyksiä.
Garrigue oli aktiivinen erityisesti naisasiakysymyksessä. Hän käänsi tšekiksi John Stuart Millin kirjan Naisen asema vuonna 1890. Hän myös kuului järjestöihin ja projekteihin, joilla yritettiin parantaa naisten asemaa Tšekissä. Näitä olivat muun muassa Tšekin naisten liitto, Sokol-järjestö sekä Tšekkiläis-slaavilainen sosiaalidemokraattinen puolue. Lukuisissa kirjoittamissaan artikkeleissa Garrigue ajoi erityisesti äänioikeuden saamista kaikille yhtäläiseksi.
Garriguen vaikutus mieheensä oli suuri erityisesti naiskysymyksessä, ja Masaryk sanoikin olevansa pelkkä vaimonsa ideoiden levittäjä. Vaikutus näkyi itsenäisen Tšekkoslovakian perustuslaissa, joka takasi kaikille äänioikeuden ja teki lainvastaiseksi sukupuoleen tai syntyperään perustuvan syrjinnän. Masarykin erottua katolisesta kirkosta myös hänen kristillinen vakaumuksensa sai paljon vaikutteita protestanttiselta Garriguelta.
1. maailmansota
Ensimmäisen maailmansodan puhjettua Masaryk pakeni Habsburgien sortokoneistoa Yhdysvaltoihin, josta käsin hän johti Tšekkoslovakian itsenäistymispyrkimyksiä. Garrigue jäi Prahaan lastensa kanssa ja joutui poliisivalvontaan. Hän kärsi masennuksesta ja joutui sairaalaan heikenneen terveytensä takia.