cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Malcolm III
Malcolm III (1031–1093 Máel Coluim mac Donnchada) oli Skotlannin kuningas. Häntä pidetään Dunkeldin suvun kantaisänä, jonka jälkeläiset hallitsivat Skotlantia 250 vuoden ajan. Vuonna 1053 Malcolm kävi sotaa kuningas Macbethiä vastaan ja valloitti Skotlannin eteläosat Englannin Edvard Tunnustajan tuella. Macbethia seurasi tämän poikapuoli Lulach, jonka Malcolm surmasi taistelussa 1058, ja nousi siten Skotlannin kuninkaaksi. Malcolmilla oli ensimmäisen vaimonsa Ingibjörgin kanssa kolme poikaa. Toiseksi vaimoksi tuli Edgar Athelingin sisar Skotlannin Pyhä Margaret. Hänen kanssaan Malcolm sai kahdeksan lasta. Neljä Malcolmin pojista nousi myöhemmin Skotlannin kuninkaiksi.
Partasaippua
Käyttö
Tikkumuotoista saippuaa käytetään yleensä hieromalla saippuaa suoraan kasvoille ja vaahdottamalla se kostealla partasudilla.
Ainesosat
Partasaippuaa valmistetaan, kuten tavallistakin saippuaa, mutta ainesosien valinnassa painotetaan pitkäkestoista vaahtoa tuottavia aineita. Valmistuksessa käytetään sekä natriumhydroksidia että kalimhydroksidia, kun taas tavallisessa saippuassa käytetään pelkkää natriumhydroksidia. Tali on perinteinen valmistusaine, jota jotkut perinteiset saippuat käyttävät vieläkin. Usein käytettyjä aineita ovat myös kookos-, palmu- ja oliiviöljy.
Malcolm III
Kuningatar Margaret käytti paljon valtaa. Hän vaihdatti hovikielen gaelista englanniksi ja sidotutti uskonnollisia kirjoja, joita Malcolm lukutaidottomana ei voinut lukea. Hän rakennutti Edinburghin linnan korkeimmalle kohdalle kappelin, jota nykyisin kutsutaan yhä Margaretin kappeliksi.
Malcolmin valtakunta ei kattanut nykyistä Skotlantia, sen länsi- ja pohjoisosat olivat skandinaavien hallussa. Hän teki viisi menestyksekästä valloitusretkeä Englannin puolelle, mutta tuli lyödyksi kolme kertaa. Vuoden 1072 tappion seurauksena hän joutui alistumaan Englannin kuninkaalle ja antamaan poikansa Duncanin panttivangiksi. Malcolm ja hänen vanhin poikansa kaatuivat Alnwickin taistelussa vuonna 1093.
Albert II (Monaco)
Ruhtinas Albert II (Albert Alexandre Louis Pierre Grimaldi; s. 14. maaliskuuta 1958 Monaco) on Monacon ruhtinas (Prince de Monaco) 6. huhtikuuta 2005 alkaen. Hän on edellisen ruhtinaan Rainier III:n ja hänen vaimonsa Grace Kellyn toinen lapsi ja ainoa poika. Hänestä tuli ruhtinas isänsä kuoltua. Hän kihlautui eteläafrikkalaisen uimarin Charlene Wittstockin kanssa kesäkuussa 2010. Heidät vihittiin siviiliseremoniassa 1. heinäkuuta. Kirkollinen hääseremonia oli lauantaina 2. heinäkuuta 2011.
Albert II on osallistunut rattikelkkailuun vuosien 1988, 1992, 1994, 1998 ja 2002 talviolympialaisissa ja on kansainvälisen olympiakomitean jäsen. Huhtikuussa 2006 hän vieraili retkikunnan kanssa pohjoisnavalla ja vuonna 2009 etelänavalla.
Albertilla on poika Alexandre (s. 2003) togolaisen lentoemännän Nicole Costen kanssa ja tytär Jazmin Grace (s. 1992) amerikkalaisen tarjoilija Tamara Rotolon kanssa. Kumpikaan lapsista ei ole oikeutettu kruununperimykseen.
Ruhtinasparille syntyi 10. joulukuuta 2014 kaksoset, tyttö ja poika. Ensin syntynyt tyttövauva sai nimekseen Gabriella Thérèse Marie ja hänen arvonimekseen tulee Carladèsin herttuatar. Pari minuuttia myöhemmin syntynyt poikavauva on nimeltään Jacques Honoré Rainier, hänen arvonimekseen tulee Baux'n markiisi ja hän on Monacon kruununperillinen.
Keraaminen magneetti
Keraaminen magneetti on jauhemetallurgisilla menetelmillä valmistettu magneetti, jossa on suuria määriä metallioksideja. Esimerkiksi keraaminen ferriitti on ferrimagneettinen keraaminen materiaali, jossa on rautaoksidia, booria ja bariumia tai strontiuma tai molybdeeniä.
Keraamisen kestomagneetin magneettivuon tiheys B on noin 0,35 teslaa ja magneettikentän voimakkuus H on noin 30–160 kiloampeerikierrosta metrille (400–2000 oerstedtiä).
Käyttö
Ferriittimagneetit tuotetaan usein jauheena, josta voidaan sintrata kiinteitä sydämiä. Tekemällä sintraus magneettikentässä säilytetään kiteiden magneettien suuntaus ja saadaan aikaan kestomagneetti. Ferriittisydämiä käytetään elektroniikan keloissa, muuntajissa, sekä solenoideissa ja releissä, joissa ferriitin käyttö pienentää pyörrehäviöitä. Ferriittirenkaita käytetään elektronisissa laitteissa yleisesti suojaamaan kaapeleita sähkömagneettisilta häiriöiltä. Varhaiset tietokonemuistit tallensivat tietoa ferriittirenkaiden remanenssimagnetismiin. Ferriittirengasmuisti koostui joukosta matriisiin asetettuja ferriittirenkaita, joiden läpi kulki luku- ja kirjoitusjohtimia. Kukin rengas saatettiin magnetoida joko myötä- tai vastapäivään ja sisälsi yhden bitin informaatiota. Ferriittijauhetta käytetään magneettinauhojen ja levykkeiden pinnoitusmateriaalina. Yleisesti käytössä olevissa kodinkoneissa ja esimerkiksi kaiuttimissa käytetään juuri ferriittimagneetteja.
Roald Amundsenin etelänaparetkikunta
thumb|right|250px|Amundsenin retkikunta Etelänavalla.
Roald Amundsenin etelänaparetkikunta oli naparetkeilijä Roald Amundsenin johtama retkikunta, joka pääsi 14. joulukuuta 1911 ensimmäisenä etelänavalle. Amundsen kuljetti koiransa, miehensä ja varusteensa vanhalla naparetkiä varten rakennetulla Fram-laivalla Etelämantereelle Rossin jäähyllyn reunaan Valaslahteen. Retkikunta rakensi sinne talvea varten asuinmökin, jota sanottiin Framheimiksi.
Talvehtimisen jälkeen Amundsen vaelsi etelänavalle hiihtäen. Amundsenin mukana etelänavalle lähti neljä miestä, Helmer Hanssen, Olav Bjaaland, Oscar Wisting ja Sverre Hassel. Matka kohti etelänapaa alkoi pitkin lauttajäätä. Retken vaarallisin osa oli kiipeäminen Axel Heibergin jäätikköä pitkin napatasangolle. Suurin osa koirista teurastettiin suunnitelman mukaan napatasangon reunalla jäätikön yläpäässä etelänavalle vievän matkan puolessa välissä. Etelänavalle ryhmä pystytti teltan ja Norjan lipun.
Norjalaiset onnistuivat voittamaan matkan vaikeudet ja rasitukset ja palaamaan ehjinä takaisin, vaikkakin uupuneina ja hieman paleltuneina. Norjalaisten menestys perustui pääosin Amundsenin kokemuksiin aiemmilta naparetkiltä, suunnittelukykyyn ja kykyyn valita miehet, vetokoirat ja varusteet oikein, ja korjata virheitään. Samana vuonna etelänavan valloituksesta kilpaillut Robert Falcon Scottin johtaman etelänaparetkikunnan jäsenet kuolivat paluumatkalla navalta.
Saapuminen Valaslahteen ja valmisteluja
thumb|250px|Valaslahti nykyään. thumb|250px|Fram Valaslahdessa. thumb|250px|Framheim hautautuneena lumeen. thumb|250px|Sisällä Framheimissä. thumb|250px|Retkivaatetus. Retkikunnan lähtöpaikka Valaslahti oli noin asteen verran eli suunnilleen 96 km lähempänä Etelänapaa kuin Scottin käyttämä Erebusvuoren juuri. Amundsen valitsi Valaslahden, koska virheellisesti päätteli sen olevan pohjaan ankkuroituneen lauttajään alueella. Shackleton oli yrittänyt Valaslahteen jo 1908, muttei ollut päässyt sinne laivoillaan. Amundsen pääsi sinne napaoloihin suunnitellulla Fram-aluksella. Retkikunta nousi maihin noin 600 kilometriä Scottin tukikohdasta itään. Miehet rakensivat talvehtimismajansa Framheimin noin neljän kilometrin päähän rantautumispaikasta. Amundsen oli valinnut paikan, koska siellä oli paljon hylkeitä ja pingviinejä ja sinne voitiin purjehtia monesta suunnasta. Kolmessa viikossa miehet siirsivät leiriin kymmenen tonnia tarvikkeita. Puuseppä Jørgen Stubberud ja Olav Bjaaland kokosivat esivalmistetun mökin parissa viikossa ja kaivoivat sen pohjan noin 1,2 metriä lumen sisään. Miehet pyydystivät suuren määrän hylkeitä ja varastoivat lihaa ravinnoksi koirille ja miehille. Framheimissä sää oli yleensä suotuisa.
Framheimissa alkoi myös varsinaisen naparetken valmistelun, ja tekivät muutaman varaston retkeä varten. Amundsen miehineen kokeili koiria, ja he tekivät muutaman päivän rekiretken 80. leveysasteelle. Ensimmäiseen 10. helmikuuta alkaneeseen retkeen osallistui 4 miestä ja 18 koiraa, ja se tehtiin kolmella reellä. Koeretki paljasti, että reet olivat liian raskaita, lumikengät ahtaita ja teltat hitaita purkaa. Myöhemmin reet kevennettiin 75 kilosta 22 kilon painaviksi.
Kun Amundsen palasi eräältä rekiretkeltään, hän huomasi englantilaisen Scottin retkikunnan Terra Novan ankkuroituneen Valaslahteen. Scott itse oli varastojen tekomatkalla eikä ollut laivalla. Englantilaiset kävivät Framheimissä, ja Amundsen Terra Novalla. Kohtaaminen sujui ystävällisesti. .
Talven kaamosaika alkoi 21. huhtikuuta. Sää oli talvella yleensä hyvä, toisin kuin Scottin tukikohdassa. Pakkanen laski alle -50 asteen. Naparetkikunan miehet elivät tämän ajan Framheimissä ja aivan lähistöillä vakioidun viikko-ohjelman mukaan. He pystyttivät viisitoista suurta telttaa varastoiksi. Bjaaland ja Helmer Hanssen rakensivat saunan, joka oli pieni parafiiniuuneilla lämmitetty laatikko, jossa oli jääpohja. Retkikunta viimeisteli talvikuukausina varusteita. He kevensivät rekiä ja tekivät niistä joustavampia. Vapaa-aikana miehet lukivat naparetkiaiheisia kirjoja ja osallistuivat navigaatioluennoille.
Richie Faulkner
Richard Ian ”Richie” Faulkner (s. 1. tammikuuta 1980) on brittiläinen kitaristi. Varhaisessa vaiheessa uraansa hän soitti yhtyeissä kuten Dirty Deeds, Voodoo Six, Ace Mafia ja Lauren Harrisin yhtye.
Zaqatalan piirikunta
thumb|250px|Zaqatalan piiri Azerbaidžanin kartalla. Zaqatalan piirikunta on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 1348 neliökilometriä. Asukkaita on 118 900 henkeä (vuonna 2010). Zaqatalan piiri sijaitsee Azerbaidžanin tasavallan luoteisosassa Kaukasuksen pääharjanteen eteläpuolella. Se rajoittuu pohjoisessa Dagestaniin ja etelässä Georgiaan sekä lännessä ja idässä Azerbaidžanin Balakənin ja Qaxin piirikuntiin.
Fred Anton Maier
Fred Anton Maier (15. joulukuuta 1938 Nøtterøy – 9. kesäkuuta 2015 ) oli norjalainen pikaluistelija, joka oli 1960-luvulla maailman parhaita pitkien matkojen luistelijoita.
Zaqatalan piirikunta
Piirin keskus on Zaqatalan kaupunki, josta on 445 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Bakuun. Toinen suurempi keskus on Əliabadin taajama. Kaikkiaan piiriin kuuluu 31 kuntaa. Kyliä on yhteensä 59. Kaupunkiväestön osuus on 26,3 % (vuonna 2010). Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan piirin asukkaista 68,1 % on azereja, 21,6 % avaareja ja 9,5 % tsahureja.
Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljan ja tupakan viljelyyn sekä karjanhoitoon. Lisäksi viljellään teetä, perunaa, vihanneksia, hedelmiä ja rehukasveja. Teollisuus on keskittynyt maataloustuotteiden jalostukseen.
Piirin alueella sijaitsee osa vuonna 1929 perustetusta Zaqatalan luonnonpuistosta. Historiallisia nähtävyyksiä ovat Gözbaraxin, Halalin, Əliabadin ja Mosulin moskeijat, Kebeloban, Mazıxin, Carin, Paşan ja Axaxdərə vartiotornit sekä Pəriqalan luolalinnoitus Yuxarı Çardaxlarin kylän luona. Suosittu matkailukohde on historiallisen asunsa ja perinteensä säilyttänyt Carin kylä, jossa toimii kotiseutumuseo. Zaqatalan kaupungissa on vuonna 1830 rakennettu linnoitus, jossa panssarilaiva Potjomkinin kapinallista miehistöä pidettiin vangittuna. Zaqatalan kotiseutumuseossa on laaja keskiaikaisten käsikirjoitusten kokoelma.
Paikallislehtenä ilmestyy Zaqatala.
Fred Anton Maier
Ensimmäiset arvokisamitalinsa Maier saavutti Innsbruckin talviolympialaisista 1964, missä hän oli 10 000 metrillä hopealla ja 5 000 metrillä pronssilla. Ajan mittaan Maier kehittyi myös lyhyemmillä matkoilla ja kykeni huippusuorituksiin yleiskilpailuissa. Jo vuonna 1967 hän saavutti pronssia MM-kisoista, mutta hänen paras kautensa oli 1968, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden, Euroopan-mestaruuden ja Grenoblen olympialaisissa 5 000 metrin kultamitalin ja 10 000 metrin hopeamitalin.
Uransa aikana Maier teki kaikkiaan 11 maailmanennätystä, joista neljä 10 000 metrillä. Hän oli myös hyvä pyöräilijä ja saavutti vuosina 1957 ja 1967 Norjan-mestaruuspronssia aika-ajoista. Vuonna 1967 hänelle myönnettiin Egebergs Ærespris -palkinto ja vuonna 1968 Oscar Mathisen -palkinto.
Roald Amundsenin etelänaparetkikunta
Epäonnistunut yritys kohti Etelänapaa
thumb|250px|Lähtö kohti Etelänapaa.
Richie Faulkner
20. huhtikuuta 2011 hänet nimitettiin K. K. Downingin seuraajaksi heavy metal -yhtye Judas Priestiin. Hän soittaa albumeilla Redeemer of Souls (2014) ja Firepower (2018) sekä livetaltioinneilla Epitaph (2013) ja Battle Cry (2016).
Roald Amundsenin etelänaparetkikunta
Epäonnistunut yritys kohti Etelänapaa
Kaamos päättyi 24. elokuuta, ja Amundsen lähti jo 8. syyskuuta kohti etelää kilpaillakseen Scottin kanssa. Hjalmar Johansen arvosteli Amundsenin päätöstä lähteä liikkeelle aikaisin keväällä. Silti 8 miestä ja 86 koiraa lähti kohti Etelänapaa, ja ensimmäiset päivät he etenivät rivakasti. Miehillä oli mukanaan kaiken varalta jopa valjaat miehille rekien vetoa varten, jos koirat pettäisivät. Olosuhteet heikkenivät kuitenkin nopeasti 12. syyskuuta. Pakkasta oli 47 astetta, ja retkikuntaa vaivasi huono näkyvyys ja kauhea etelätuuli. Amundsen kirjoitti, ettei voisi riskeerata miehiä ja eläimiä voittaakseen kilvan etelänavalle. Amundsen päätti ajaa 80° leveysasteen varastolle purkamaan sinne tarvikkeita ja palata nopeasti takaisin tukikohtaan Framheimiin. Bjaaland ja Stubberud saapuivat ensimmäisenä Framheimiin, Amundsen parin tunnin päästä. . Hjalmar Johansen ja paleltumien takia hitaasti liikkuva Kristian Prestrud jäivät viimeisiksi. He saapuivat Framheimiin illalla pimeässä ja sumussa selviten kotiin vain seuraamalla koirien jälkiä. He olivat pahoin uupuneet, ja Johansen oli joutunut kantamaan Pestrudia osan matkaa.
Seuraavana aamuna Amundsen kysyi, miksi Johansen oli viipynyt paluuretkellä niin kauan. Johansen räjähti raivoon ja sanoi Amundsenin johtaneen retkeä huonosti. Amundsen pelkäsi, että joku haastaisi hänen johtajuutensa, sillä hän pyrki pitämään joukon tiukassa komennossaan. Arvosteluista vihastunut Amundsen pudotti lopulta Johansenin navalle suuntautuvalta retkeltä eikä antanut hänelle edes Edvard VII:n maalle suuntautuneen sivuretken johtajuutta, vaikka Johansen oli kokenut koiravaljakon ajaja. Johansen tappoi itsensä pari vuotta retken jälkeen. Amundsen itse mainitsee paluun viimeisten päivän tapahtuneen epäjärjestyksessä. Muidenkin retkikunnan jäsenten mielestä paluu epäonnistuneelta retkeltä oli huonosti johdettu, mutta Bjaalandin mielestä Johansenin olisi pitänyt jättää arvostelunsa sanomatta. Johansen itsekin katui purkaustaan.
Lauttajäällä
Se reitin osa, minne oli rakennettu etukäteen varastoja, oli helppokulkuinen ja matka edistyi yleensä nopeasti, koska varastoja rakennellessaan norjalaiset olivat merkinneet reitin. He kulkivat suunnilleen 165 itäistä pituuspiiriä pitkin etelään.
81 leveysasteen eteläpuolella oli runsaasti halkeamia sisältänyt alue., mutta halkeamat olivat yleensä vain metrin levyisiä ja niiden yli pystyi hiihtämään. Hanssen putosi silti kerran railoon, mutta jäi puoliväliin lumisillan varaan. Wisting pelasti Hanssenin, joka ei ollut loukannut itseään pudotuksessa. 82 asteen varastopaikasta otettiin tarvikkeita matkalla perustettaville 83 ja 84 asteen varastoille.
Vuorijäätikköä ylös
thumb|250px|"Paholaisjäätikkö".
Matkan kriittisin kohta lienee ollut paikoin vaarallinen nousu Kuningatar Maudin vuorten välistä kulkevaa 45 km:n pituista Axel Heibergin jäätikköä ylöspäin. Amundsen pakkasi tavarat vuorten juurella uudestaan niin, että ne oli helpompi kuljettaa kiivettäessä jäätikköä ylös. Retkikunta löysi kulkutien jäätikölle muutaman epäonnistuneen yrityksen jälkeen
Amundsenin ryhmä selviytyi liukkaasta ja runsasrailoisesta vuorijäätiköstä muun muassa vuorikiipeilyvälineiden avulla. Alussa kiivettiin valtavan Mount Nansenin viertä. Keskivaiheilla nousua oli jääputouksia, minkä takia edettiin hyvin vaivalloisesti ja hitaasti jäätikön keskustan halki. Miehet olivat monesti vähällä pudota railoihin. Nousu jäätiköllä oli ohi noin neljässä päivässä lasketun kymmenen päivän sijaan, vaikka retkikunta teki muutaman virheen reitin valinnassa. Vaarallinen jäätikön kiipeäminen ylös oli luultua helpompaa.
Napatasangolta etelänavalle
thumb|right|250px|Amundsenin ja Scottin reitit etelänavalle.
Retkikunta oli illalla 21. marraskuuta noussut napatasangolle 3000 metrin korkeuteen vuoristojäätikön ylle. Seudulla oli yhä vuoristojäätikön alkuosia ja vuoria, koska reitti etelään kulki vuorenrinteen vierestä. Matka jatkui nyt pitkin 168 pituuspiiriä. Jäätiköltä noustua tapettiin suunnitelman mukaan suuri määrä koiria ravinnoksi toisille koirille ja varastoon paluumatkaa varten. Kolmasosa koirista oli nyt koirien ja miesten ravintona. Amundsenin mielestä koirien tappaminen oli ikävää, mutta välttämätöntä. Teurastuspaikka sai kuvaavan nimen ”Teurastamo” ja oli suunnilleen retken puolivälissä.
”Teurastamosta” miehet jatkoivat etelää aaltomaisten lumikinosten, sastrugien vaikeuttaessa kulkua alussa. Lopulta sastrugit hävisivät ja matka nopeutui, mutta pinnassa pöllyävä lumi haittasi näkyvyyttä. Matka jatkui railoisen, jääaaltoisen ja jäälohkareita täynnä olevan alueen yli. Miehet kutsuivat aluetta Paholaisen jäätiköksi. Retkikunta oli suunnistanut monta päivää lähes sokkona, mutta 8. joulukuuta pilvet väistyivät. Ryhmä yllättyi siitä, että he olivat onnistuneet suunnistamaan sumussa ja lumipyryssä oikeaan paikkaan, eli leveysasteelle 88° 16'. He olivat tässä vaiheessa enää 13 kilometrin päässä Shackletonin retkikunnan ennätyksestä.
Lopulta 14. joulukuuta 1911 viisi miestä ja 16 koiraa saapuivat Etelänavalle ja pystyttivät Polheimiksi eli Napakodiksi ristimänsä teltan. Miehet olivat Etelänavalle saapuessaan muuten hyvässä kunnossa, mutta kasvoissa oli pahaa, kauan retken jälkeen kestänyttä tuulen kuljettamien jäähitusten aiheuttamaa kirvellystä.
Seutu nimettiin Norjan kuninkaan mukaan Haakon VII:n ylätasangoksi. Ensimmäiset etelänavalla kävijät olivat Roald Amundsen, Helmer Hanssen, Olav Bjaaland, Oscar Wisting ja Sverre Hassel. Myöhempien laskujen mukaan Amundsen erehtyi tuon ajan epätarkoilla laitteilla noin 2,5 km etelänavasta. Etelänavan valloituksen varmistamiseksi retkikunta teki retkiä Polheimin ympäristöön. Hanssen kävi todennäköisesti alle 100 metrin päässä todellisesta etelänavasta. Kilpailevaa Scottin retkikuntaa varten jätettiin kirje Norjan kuninkaalle siltä varalta, että Amundsen kuolisi paluumatkalla. Toisessa kirjeessään Amundsen toivotti mahdollisesti paikalle saapuvalle Scottille turvallista paluumatkaa. Retkikunta viipyi navalla kolme päivää, kunnes lähtivät paluumatkalle.
Paluu Framheimiin
Miehet palasivat 26. tammikuuta 1912 Framheimiin kasvot kivuliaasti ahavoituneina, lumisokeutta kärsivinä ja pitkästä matkasta uupuneina, mutta muuten hyvässä kunnossa. Koiria oli jäljellä enää 11. Vasta muutaman päivän kuluttua väsynyt naparetkikunta kertoi Framheimissa käyneensä Etelänavalla- Pian tämän jälkeen retkikunta lähti Framheimistä kotia kohti.
Kurttila
pienoiskuva|Kungsgårdsskolan Kurttilassa.
Kurttila on Espoon kaupunginosa. Se sijaitsee läntisessä Espoossa Kauklahden ja Saunalahden välissä ja luetaan kuuluvaksi Suur-Kauklahden suuralueeseen. Kurttilan läpi kulkee Kurttilantie, joka alkaa ja päättyy Kauklahdenväylälle. Kurttilaa lähinnä Espoon keskuksista on Espoonlahti.
Kurttila on haja-asutusaluetta. Siellä on muun muassa autokorjaamo ja ruotsinkielinen koulu Kungsgårdsskolan. Noin kilometrin päässä Saunalahdessa on Kallvikin uimaranta. Åminnen kartano sijaitsee Kurttilassa.
Kurttilaan kuuluu osa-alue Lasilaakso, jossa on yleisurheilukenttä ja haja-asutusalue Mankki, jossa on ainakin toistaiseksi käytöstä poistettu Mankin rautatieasema. Siellä on kahden kilometrin pituinen metsäpolku, lintutorni ja joki.
Osmany Juantorena
Osmany Juantorena Portuondo (s. 12. elokuuta 1985 Santiago de Cuba, Kuuba) on kuubalais-italialainen lentopalloilija, joka edustaa Italian A1-liigassa pelaavaa Lube Macerataa ja Italian lentopallomaajoukkuetta. Pelipaikaltaan 200 senttimetriä pitkä ja 85 kilogrammaa painava Juantorena on laitaiskijä. Hänen iskulyöntinsä ylettyy 370 senttimetrin korkeuteen ja torjuntalyöntinsä 340 senttimetriin.
Seurajoukkueura
Juantorena edusti vuodet 1997–2004 kuubalaista Orientales de Santiagoa. Vuodet 2004–2006 hän pelasi Venäjän Superliigan Ural Ufassa. Vuodet 2006–2009 Juantorena oli ilman seuraa. Vuonna 2009 hän siirtyi Italian A1-liigan Itas Diatec Trentinoon, jossa hän voitti Italian cupin ja CEV-cupin. Vuonna 2010 Juantorena kävi myös qatarilaisessa Al-Arabissa.
Gulag
thumb|Rekonstruktio Perm-36 -vankileirin makuulavereista. Gulag tai GULAG (lyh., ’leirihallitus’, ’leiriasioiden keskusvirasto’) oli Neuvostoliiton turvallisuuspoliisin NKVD:n osa, joka hallinnoi maan noin 30 000 ojennustyöleiriä. Yksittäistä leiriä kutsutaan Gulag-leiriksi tai gulagiksi pienellä alkukirjaimella.
Osmany Juantorena
Seurajoukkueura
Kaudeksi 2015–2016 hän palasi Italiaan ja Lube Macerataan.
Gulag
Gulag-leireille lähetettiin eri arvioiden mukaan ainakin 4–6 miljoonaa ihmistä, mahdollisesti enemmän, jopa 17–18 miljoonaa. Leireille lähetettiin kielletystä poliittisista toiminnasta tuomittuja, mutta niille päätyi myös muita vankeja. Yleisesti leireille tuomittujen tehtävänä oli rakentaa taloja ja yleisiä liikenneyhteyksiä, kuten kaupungeissa metroja, maaseudulla isoja rautatieyhteyksiä, patoja ja kanavia.
Osmany Juantorena
Maajoukkueura
Vuodet 2003–2006 Juantorena pelasi Kuuban maajoukkueessa. Vuonna 2005 hän saavutti pronssia maailmanliigasta ja vuonna 2003 hopeaa Pan-Amerikan kisoista.
Gulag
Gulag ei koskaan ollut kannattava, mutta se dominoi kaivostyön ja metsätyön aloilla. Gulag-työvoima ei ollut yhteiskunnalle ilmaista. Työn tuottavuus oli 50–60 prosenttia pienempi, ja kymmentä vankia kohden oli yksi vartija.
Huonpohjanvuoren kalliomaalaukset
Huonpohjanvuoren kalliomaalaukset sijaitsevat noin 16 kilometriä itäkoilliseen Asikkalan kirkosta. Maalaukset sijaitsevat Ruotsalaisen länsiosassa, lounaaseen katsovassa korkeassa kallioseinämässä. Maalaukset löysivät Lahden kaupunginmuseon kalliomaalausinventoinnin yhteydessä Hannu Poutiainen ja Janne Kinnunen vuonna 2003.
Osmany Juantorena
Muuta
Juantorenan setä Alberto Juantorena on 400 ja 800 metrin juoksun olympiavoittaja
Huonpohjanvuoren kalliomaalaukset
Kentän maalaukset
Kallion pinta on jäkälän peitossa ja haittaa kuvien havainnointia. Ne kuviot, jotka havaittiin inventoinnin yhteydessä, olivat jäkälättömillä alueilla. Kuvioita on raportoitu kolmelta erilliseltä alueelta, jotka sopivat 9,5 metriä leveälle ja 2,5 metriä leveälle alueelle.
Vasemmanpuoleinen maalausalue on vain 1 m korkea ja se sijaitsee noin 4 metrin korkeudella Ruotsalaisen pinnasta. Yksi tunnistettava kuvio esittää vasemmalle katsovaa hirveä, jonka jalat peittyvät jäkälään. Toinen kuvio sen vieressä esittänee eläintä. Hirvi on 18 cm pitkä ja 15 cm korkea ja toisen eläimen 17 cm leveä ja 13 cm korkea. Nämä kuviot on voitu maalata alapuolella olevalta terassilta.
Keskimmäinen maalattu alue on pieni, mutta sijaitsee 6,3 m Ruotsalaisen yläpuolella. Toinen havaituista kuvioista esittää 26 cm leveää venekuviota. Sen 7 pystyviivaa esittävät mahdollisesti miehistöä. Toinen kuvio on veneen vieressä 14 cm etäisyydellä ja esittänee oikealle katsovaa eläintä tai usean kuvion yhdistelmää. Epäselvän kuvion leveys on 20 cm ja korkeus 27 cm. Kuvakentän yläosasta on myös hahmotettu ihmistä muistuttava kuvio.
Gulag
Historia
thumb|Kartta gulageista Neuvostoliiton alueella. thumb|[[Naftali Frenkel|Naftali Aronovitš Frenkel, joka toimi useiden suurten, Gulag-järjestelmään kuuluneiden työleirien johtajana. Jotkin lähteet pitävät häntä Gulagin yhtenä alkuperäisenä kehittäjänä. ]]
Huippu-urheilun instituutti Kihu
pienoiskuva|Kihu Huippu-urheilun instituutti Kihu (ent. Kilpa- ja huippu-urheilun tutkimuskeskus Kihu) on Jyväskylässä sijaitseva Kilpa- ja huippu-urheilun tutkimus- ja kehittämissäätiön ylläpitämä huippu-urheilun monitieteinen palveluorganisaatio, joka edistää suomalaista kilpa- ja huippu-urheilun soveltavaa tutkimusta ja parantaa sen hyväksikäyttöä käytännön valmennuksessa. Kihu kantaa päävastuun huippu-urheilulle tärkeiden tutkimus-, kehitys- ja tietopalvelutehtävien hoitamisessa ja koordinoinnista yhteistyössä urheilun lajiliittojen, Suomen Olympiakomitean ja Suomen Paralympiakomitean kanssa.
Epäpuhtaus
Epäpuhtaus on kemiallisessa koostumuksessa aineosa, joka heikentää varsinaisen koostumuksen puhtautta. Epäpuhtaus voi esiintyä mm. kiinteän aineen (mm. metalli), nesteen tai kaasun (mm. ilma) koostumuksessa.
Huippu-urheilun instituutti Kihu
Historia
Kilpa- ja huippu-urheilun tutkimuskeskus Kihu perustettiin keväällä 1990 Liikunnan ja kansanterveyden edistämissäätiöön itsenäiseksi yksiköksi. Perustamista tukivat Jyväskylän yliopisto, opetusministeriö ja Suomen Olympiakomitea. KIHUn toiminta-ajatukseksi valittiin kilpa- ja huippu-urheilun tutkimus ja sen soveltaminen käytännön valmennus- ja koulutustoimintaan ja siten KIHUn tehtäväksi määriteltiin omalta osaltaan suomalaisen huippu-urheilun tulevaisuuden turvaaminen.
Toimintansa Kihu aloitti 1.1.1991 veikkausvoittovaroista saadun toiminta-avustuksen turvin. Avustuksella Kihuun palkattiin määräaikaisiin tehtäviin neljä vanhempaa ja kaksi nuorempaa tutkijaa, kolme tutkimusassistenttia sekä neljä muuta työntekijää. Jatkossa määräaikainen henkilöstö on muun rahoituksen turvin kasvanut. Vuosikertomuksen 2011 mukaan toimintakaudella 2011 KIHUn palveluksessa osa- tai kokoaikaisena oli yhteensä 41 henkilöä.
Vuoden 2000 alussa Kihun toiminta siirtyi Likes-säätiöstä Kilpa- ja huippu-urheilun tutkimus- ja kehittämissäätiön (Kihu-säätiö) alaisuuteen. Kihu-säätiön perustivat Suomen Olympiayhdistys, Jyväskylän yliopisto, Jyväskylän kaupunki ja Likes-säätiö 6.10.1999. Kihun tehtävät säilyivät ennallaan. Uuden säätiön alaisuudessa Kihu pyrkii tehostamaan yhteistyötään kilpaurheilun alueella toimivien tahojen kanssa.
Vuoden 2013 alusta alkaen Kihu on vastannut Suomen Olympiakomitean Huippu-urheiluyksikön Osaamisohjelman johtamisesta ja toiminnan koordinoinnista. Osaamisohjelma vastaa huippu-urheilun tutkimus- ja kehittämistoiminnan sekä valmennusosaamisen kehittämisestä ja toteutuksesta. Tavoitteena on olla vuoteen 2020 mennessä koko Urheilijan polun osaamisen edelläkävijä. Osaamisohjelma toimii osaamis- ja asiantuntijaresurssina urheiluakatemia- ja huippuvaiheen ohjelmalle.
Saul Bellow
Saul Bellow, oik. Solomon Bellows (10. kesäkuuta 1915 Montreal, Kanada – 5. huhtikuuta 2005 Brookline, Massachusetts, Yhdysvallat) oli kanadalais-yhdysvaltalainen kirjailija ja vuoden 1976 Nobelin kirjallisuuspalkinnon saaja.
Gulag
Järjestelmän synty
Ensimmäiset vankileirit perustettiin heti vallankumouksen alussa vuonna 1918, ensimmäisten joukossa perustettiin Nižni Novgorodiin tyhjillään olevaan nunnaluostariin. Syyskuun alussa vuonna 1918 sisä- ja oikeusasiain kansankomissaarit allekirjoittivat asetukset, joilla hallinnolliset puolue-elimet oikeutettiin Tšekan ja miliisin avulla vangitsemaan kaikki luokkaviholliset. Luokkaviholliset määrättiin eristettäväksi keskitysleireihin.
Saul Bellow
Elämä
Bellow kasvoi yhdeksänvuotiaaksi Montrealin köyhässä monikielisessä kaupunginosassa venäläisten, puolalaisten, ukrainalaisten, kreikkalaisten ja italialaisten maahanmuuttajien keskuudessa. Hän puhui jo lapsena kolmea kieltä: jiddišiä, englantia ja ranskaa. Vuonna 1924 perhe muutti Chicagoon. Bellow’n äiti kuoli tämän ollessa 17-vuotias. Se oli hänelle traumaattinen kokemus, joka jätti jälkensä hänen loppuelämäänsä.
Gulag
Järjestelmän synty
Huhtikuussa vuonna 1919 keskitysleirijärjestelmä, kontsentratsionnyje lageri, määrättiin sisäasiain kansankomissariaatin alaisuuteen. Vuoden 1920 lopulla keskitysleirejä oli 84, kaksi vuotta myöhemmin jo 315. Leirit rakennettiin kymmenien vuosien tarpeita varten. Yksi ensimmäisistä varsinaisista ojennusleireistä perustettiin Solovetskin luostarin saarelle vanhaan munkkiluostariin 13. lokakuuta 1923. Solovetskin saarelta käsin perustettiin aluksi Vienan Karjalan alueelle eri tarpeisiin kymmeniä eri kokoisia leirejä.
Yksi tunnetuimmista ja suurimmista Karjalassa olevista ojennustyöleireistä oli Vienanmeren kanavatyömaa, joka tunnettiin aikaisemmin Stalinin kanavana. Tällä BelBaltlag-leirillä kirjattiin olleen esimerkiksi joulukuussa 1932 yhteensä 107 900 vankia. Vaihtuvuus oli suurta ja leirillä kuoli eri lähteiden mukaan noin 200 000 – 250 000 ihmistä kahdenkymmenen kuukauden aikana.
Saul Bellow
Moderni kirjailija
Bellowia pidetään yhtenä parhaista moderneista yhdysvaltalaisista kirjailijoista. Hän on myös tunnetuin siitä yhdysvaltalaisten juutalaisten kirjailijoiden joukosta, joka nousi julkisuuteen 1950–1960-luvulla ja johon kuuluvat muun muassa Bernard Malamud, Philip Roth ja Cynthia Ozick. Bellow itse väitti, ettei ole ”juutalainen” kirjailija, vaan yhdysvaltalainen kirjailija, joka sattuu olemaan juutalainen.
Gulag
Järjestelmän synty
Ojennustyöleirejä syntyi kaikkialle entisen Neuvostoliiton alueelle. Leirit nimettiin yleensä paikkakunnan mukaisesti, kuten SvirLag (Syvärin leiri), UhtLag (Uhta), SevŽelDorLag (Pohjoisen rautatien leiri), SKMITL (Solovetskin ja Karjalan–Murmanskin ojentava leiri, Solovetskije i Karelo–Murmanskije lagerja, SKMITL, missä ITL=ojennustyöleiri). tai BelBaltlag (Vienanmeren–Itämeren ojentava työleiri, sanoista Belomoro–Baltiski ITL), Kokonainen kaupunki saatettiin tyhjentää alkuperäisistä asukkaista ja perustaa tilalle ojennustyöleiri (Bamlag).
Saul Bellow
Moderni kirjailija
Kirjoissaan Bellow pohtii vieraantuneen, modernin kaupunki-ihmisen elämää psykologisesta ja yhteiskunnallisesta näkökulmasta. Useimmat Bellowin romaanisankarit ovat juutalaisia, joilla on muitakin Bellowille omaelämäkerrallisia piirteitä, kuten useita avioeroja. Tunnetuimmat heistä ovat Augie March, Moses E. Herzog, Arthur Sammler ja Charlie Citrine, kaikki älykkäitä, huvittavia, epäileviä, pettyneitä, yhdysvaltalaisen elämäntavan tarkkailijoita. Tyypillistä Bellowin sankarille, tai pikemminkin antisankarille, on tietty kriisitila elämässä, parisuhteisiin liittyvä, taloudellinen tai jokin muu, joka johtaa eksistentialistiseen kriisiin ja mietiskelyyn.
Gulag
Toinen maailmansota
Neuvostoliiton sotilaita joutui talvisodassa Suomen vangiksi arviolta 5 546 – 6 116 henkeä. Viralliset tilastot jatkosodan sotavangeista ovat vieläkin ristiriitaisempia. Eri lähteiden mukaan neuvostoliittolaisia sotavankeja oli 64 188 – 72 000. Talvisodan päättymisen jälkeen melkein kaikki Neuvostoliittoon palanneet entiset sotavangit tuomittiin työleirille sisäasiain komissariaatin ylimääräisessä kokouksessa tekemän päätöksen mukaisesti. Näin ollen Neuvostoliitto piti lähtökohtaisesti omia, sotavankeuteen joutuneita kansalaisiaan rikollisina. Stalinin allekirjoittamalla politbyroon päätöksellä kaikki Suomen palauttamat sotavangit määrättiin lähetettäväksi Neuvostoliiton sisäasiain kansankomissariaatin NKVD:n Juzan leiriin Ivanovon alueelle.
Saul Bellow
Kirjallinen tyyli
Bellowin kirjallinen tyyli on omaperäistä ja helposti tunnistettavaa. Siinä on sekoitus arkipäiväistä puhekieltä ja älyllistä filosofointia, melankoliaa ja komediaa, nokkeluuksia ja aforismeja. Romaanien lisäksi hän kirjoitti myös näytelmiä, muun muassa Under the Weather, jota esitettiin Broadwaylla, ja artikkeleita, joita ovat julkaisseet muun muassa Playboy, Partisan Review, The New Yorker ja Esquire.
Gulag
Loppu
pienoiskuva|Pidätysselli vankileirillä [[Vorkuta|Vorkutassa 1945.]] Pian Stalinin kuoltua, maaliskuussa 1953, armahdettiin poliittiset vangit, joilla oli enintään viiden vuoden tuomio, ja ei-poliittiset vangit. Siksi useimmat vapautetut olivat tavallisista rikoksista tuomittuja. Vuonna 1954 alkoi laaja poliittisten vankien vapauttaminen. Siihen kytkeytyi suurimittainen rehabilitointi, kun Nikita Hruštšov oli tuominnut stalinismin salaisessa puheessaan NKP:n 20. kongressissa helmikuussa 1956.
Gulag-nimisen instituution lakkautti muodollisesti sisäministeriön (MVD) määräys 020 tammikuun 25. päivänä 1960. Silti poliittisten ja muiden vankien pakkotyöleirit jatkoivat toimintaansa. Poliittisia vankeja pidettiin yhä Perm-36-leirillä, joka oli kaikkein kuuluisimpia, kunnes se suljettiin vuonna 1987.
Toisin kuin natsien keskitysleireiltä, GULAG-leireistä ei juuri ole dokumentaarista tai muunkaanlaista filmimateriaalia. Leirit ovat lahonneet taigalle, tundralle ja kaukaisille aroille. Tavallaan järjestelmä on edelleen läsnä, sillä vangit rakensivat suuren osan nykyisen Venäjän teistä, rautateistä, kanavista, padoista ja kaupungeista. GULAG-uhreja ei ole paljoakaan muisteltu eikä kukaan ole joutunut järjestelmästä vastuuseen.
Uudistuksista ja vankimäärän pienenemisestä huolimatta Venäjän rangaistusjärjestelmä harjoittaa muodollisesti ja epämuodollisesti useita Gulag-järjestelmän käytäntöjä, kuten pakkotyötä, vankien ahdistelua ja vankeja vartioimassa toisia vankeja.
2000-luvulla ihmisoikeusaktivistit ovat syyttäneet viranomaisia Gulagin muistomerkkien vähittäisestä poistamisesta esimerkiksi Perm-36-vankileirillä ja Solovkin vankileirillä.
Määrä
Ojennustyöleireille lähetettiin eri arvioiden mukaan ainakin 4–6 miljoonaa ihmistä, mahdollisesti enemmän, jopa 17–18 miljoonaa. Näistä poliittisia vankeja oli noin 14 miljoonaa. Ennen toista maailmansotaa gulageilla oli ollut joidenkin tietojen mukaan jo 10–12 miljoonaa ihmistä. Gulagissa olleista 10–15 prosenttia oli naisia.
Poliittiset vangit
thumb|Akmolan naisleirin muistomerkki, Nur-Sultan. Myös "synnyinmaan pettureiden" perheenjäseniä suljettiin leireihin. Gulagin ojennustyöleireille tuomittiin yleensä poliittisesta kumouksellista toiminnasta tuomittuja henkilöitä, jotka olivat saaneet tuomion Neuvostoliiton rikoslain 58. pykälän mukaan. Pykälän mukaisen tuomion saattoi saada kuka tahansa, milloin tahansa ja mistä vain. Tuomion saattoi saada kielletyn kirjallisuuden levittämisestä tai toimimisesta ihmisoikeusjärjestössä. Tavallista oli myös, että tuomion saanut ihminen sai rangaistuksen lisäksi vielä tietyn pidennyksen, mikä tarkoitti, ettei rangaistuksen päätyttyä saanut mennä tiettyihin kaupunkeihin ennen määräajan kulumista umpeen.
Toisen maailmansodan jälkeen monet entiset sotavangit saivat tuomion ”synnyinmaan pettämisestä” ja joutuivat siten ojennustyöleireille useiksi vuosiksi. Tavallista oli myös, että kun oli tuomittu kerran 58. pykälän mukaan, saattoi tuomion kärsittyään saada lisätuomion, joka saattoi olla huomattavasti pitempi kuin ensimmäinen. Saattoi käydä myös niin, että vangit eivät päässeet lisätuomion vuoksi ollenkaan leiriltä ulos vapauteen.
Gulag alkoi pienentyä Stalinin kuoleman jälkeen. Kurin pettäminen johti muun muassa Ekibastuzin ja Kengirin leireissä kapinoihin, joiden kantavina voimina olivat balttilaiset ja ukrainalaiset vangit.
Suomalaiset ja suomensukuiset
Suomalaisia kuoli Gulagissa lähteestä riippuen 12 000 – 30 000. Leireillä rangaistuksia kärsi myös jatkosodan aikana Suomen armeijassa palvelleita suomensukuisia Neuvostoliiton kansalaisia, kuten Inkerin suomalaisia, vepsäläisiä ja karjalaisia.
Leireillä oli myös parisataa saamelaista, joiden tuomiot vaihtelivat kolmesta vuodesta kuolemaan. Saamelaisia myös pakkosiirrettiin, milloin rajan läheisyyden, milloin voimalaitosrakentamisen tai kolhooseille keskittämisen vuoksi. Saamelaisia määrättiin esimerkiksi Luujärvelle työttöminä ja asunnottomina. Koska irtolaisuus oli laitonta Neuvostoliitossa, saamelaisia uhkasi työleireille joutuminen.
Kirjallisuudessa
pienoiskuva|oikea|Vankeja metsätöissä talvella 1936–1937. Gulag on vaikuttanut Venäjän kirjallisuuden historiaan. Esimerkiksi runoilija Osip Mandelštam kuoli Gulagissa.
Gulagin vankien elämää ovat kuvailleet teoksissaan monet venäläiset kirjailijat, kuten Varlam Šalamov, Jevgenija Ginzburg, Lev Kopelev ja Andrei Sinjavski.
Puolalaisista Gulag-kuvauksista merkittävin on puolalaisen Gustaw Herling-Grudzińskin monille kielille käännetty Inny świat (”Toinen maailma”).
Aleksandr Solženitsyn
Kahdeksaksi vuodeksi gulagiin tuomittu venäläiskirjailija Aleksandr Solženitsyn on tehnyt gulagin maailmankuuluksi muun muassa kirjoillaan Ivan Denisovitšin päivä (vuodelta 1962), Syöpäosasto (vuodelta 1968), Ensimmäinen piiri ja Vankileirien saaristo (1973–1976). Hänen kuollessaan maailmassa oli myyty yli 30 miljoonaa hänen kirjoittamaansa kirjaa. Niitä oli käännetty noin 40 eri kielelle. Solženitsynille myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto vuonna 1970.
Mikaelsson
Mikaelsson on ollut muuan muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Kari Aro
Kari Aro (28. joulukuuta 1935 Forssa – 21. lokakuuta 2003 Forssa) oli suomalainen jääkiekkoilija, jalkapalloilija ja liikemies, joka tunnetaan Koho-jääkiekkomailoja valmistaneen Koho-tuote Oy:n perustajana. Koulutukseltaan hän oli ekonomi.
Jääkiekko
Aro pelasi jääkiekkoa HJK:ssa 1957-1962 ja TPS:ssä 1962-1968. Aro pelasi yhteensä 174 SM-sarjan ottelua ja keräsi niissä 175 tehopistettä. Kaudella 1966-1967 hän saavutti SM-hopeaa. Aro pelasi myös 17 A-maaottelua ja oli mukana MM-kisoissa 1958 ja 1962.
Opiskeluaikanaan Helsingissä Aro kehitti Koho-jääkiekkomailan puuseppä Yrjö Sartokarin verstaalla. Vuonna 1964 perustettiin mailoja valmistamaan Koho-tuote Oy, jonka toimipaikka sijaitsi Forssassa. Vuonna 1974 Koho-tuote valmisti jo 1,5 miljoonaa mailaa vuodessa ja mailoja vietiin 20 maahan. Samana vuonna Koho-tuotteen osake-enemmistö siirtyi Amer-yhtymälle ja pari vuotta myöhemmin Aro luopui osakkuudestaan yhtiössä.
Heikki Kilpeläinen
Heikki Juhani Kilpeläinen (s. 1962 Juva) on suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan baritoni.
Kari Aro
Jalkapallo
Jalkapallossa Aro edusti pääsarjatasolla Helsingin Jalkapalloklubia ja Turun Palloseuraa. Hän pelasi 55 SM-sarjan ottelua vuosina 1958 ja 1960-1963 ja teki niissä 12 maalia. Lisäksi Aro edusti TPS:aa Suomensarjassa ja Forssan Palloseuraa Maakuntasarjassa.
Jörgen Kruth
Jörgen Ingemar Kruth (s. 8. toukokuuta 1974 Tukholma) on tunnettu ruotsalainen uransa lopettanut kickboxing-kilpailija. Hän on tehnyt kickboxingin lisäksi kilpauraa myös muiden taistelulajien parissa. Kruth on entinen kaksinkertainen Muay Thai Councilin raskaan sarjan maailmanmestari. Häntä pidetään yleisesti yhtenä kaikkien aikojen parhaista Pohjoismaisista kickboxing-kilpailijoista.
Heikki Kilpeläinen
Opinnot
Kilpeläinen opiskeli Lappeenrannan teknillisessä korkeakoulussa tuotantotaloutta ja valmistui diplomi-insinööriksi 1987. Vuodesta 1987 hän opiskeli Sibelius-Akatemian oopperakoulutusohjelmassa, laulunopettajinaan Sauli Tiilikainen ja Tom Krause. Hän osallistui myös lukuisille mestari- ja kesäkursseille. Vuonna 1993 hän täydensi opintojaan Sveitsissä Zürichin oopperan oopperastudiossa, mikä avasi hänelle ovet saksalaisiin oopperataloihin.
Jörgen Kruth
Ura
Kruth aloitti uransa taistelulajien parissa vuonna 1984. Hän yritti ensin judoa ja jujutsua, mutta muutaman vuoden kuluttua hän vaihtoi taekwondoon. Vuonna 1987, Kruthin ollessa 13-vuotias, hän oli ensimmäistä kertaa yhteydessä Muay Thain kanssa. Tällöin Po Lindwall ryhtyi hänen valmentajakseen. Hän kamppaili ensimmäisen Muay Thai -ottelunsa jo vuonna 1988. Seuraavina vuosina hän otteli myös mm. savatessa, mutta lopulta vuonna 1994 19-vuotiaasta Kruthista tuli Pohjoismaiden Muay Thai –mestari. Tästä jatkui hänen voittoputkensa, ja hän teki upean uran kickboxingin ja Muay Thain parissa.
Kari Aro
Muuta
Aro julkaisi myös kirjan Kansansosialismi vesimiehen aikaan (1976), jossa hän esitti perustelut ja rakennekaavan tulevaisuuden talousjärjestelmälle, joka vallitsisi Vesimiehen aikaan vuonna 2176. Aro piti 1980-luvun lopulla ufoja käsitelleitä näyttelyitä Forssassa, teki avaruusaiheisia sävellyksiä ja sanoituksia sekä Vesimiehen ajan avaruuskabareen. Hän uskoi avaruuden sivilisaatioiden pyrkivän pelastamaan ihmiskunnan ydinsodalta ja liittämään heidät osaksi galaktisten sivilisaatioiden liittoa. Aro kuoli sairaskohtaukseen 67-vuotiaana.
Jörgen Kruth
Ura
Hän teki tämän jälkeen vielä debyytin MMA:n (mixed martial arts) parissa vuonna 2009 ja saavutti seuraavina vuosina ennätyksellisiä tuloksia myös tässä lajissa. Kruth on lopettanut aktiivisen kilpauransa taistelulajien parissa. Tilalle hänelle on kuitenkin muodostunut toinen kilpailullinen intohimo, nimittäin pokeri. Kruth on osoittautunut varsinaiseksi pokerilahjakkuudeksi, ja nykyään hän kilpailee Ruotsin mestaruussarjassa.
Kari Aro
Muuta
Vuonna 2021 valmistui Sakari Suurosen ohjaama dokumentti Koho – utopia Forssasta.
Heikki Kilpeläinen
Solistiura
Kilpeläinen lauloi vuosina 1994–1997 Bremenissä ja 1997–2000 Bonnin oopperassa. Vuosina 2000–2009 hän oli Düsseldorfin Deutsche Oper am Rheinin solistikunnassa. Syksystä 2010 lähtien hän on kuulunut Mainzin valtionteatterin solistikuntaan. Kilpeläinen on myös vieraillut useiden saksalaisten kaupunkien oopperoissa, muun muassa Kölnissä, Stuttgartissa, Essenissä ja Hannoverissa sekä Géneven oopperassa Sveitsissä.
Jamalin Nenetsia
Jamalin Nenetsia eli Jamalin nenetsien autonominen piirikunta tai Jamalin Nenetsi on runsaan 520 000 asukkaan hallintoalue Luoteis-Aasiassa Siperiassa Obinlahden ympärillä Venäjän federaatiossa. Jamalin Nenetsia kuuluu osana laajempaan Tjumenin alueeseen. Piirikunta tuottaa noin 20 % maailman maakaasusta ja on 600 000 porollaan maailman suurin poronhoitoalue.
Maantiede
Autonominen piirikunta rajoittuu pohjoisessa Karanmereen, idässä Krasnojarskin aluepiiriin, etelässä Tjumenin alueen Hanti-Mansiaan sekä lännessä Komiin ja Arkangelin alueen Nenetsiaan.
thumb|left|210px|Avoin suotundra, pienet järvet ja joet ovat tyypillistä maisemaa suuressa osassa Jamalin Nenetsiaa.
Ilmasto ja kasvillisuusvyöhykkeet
Ilmasto on vahvasti mantereinen. Tammikuun keskilämpötila on -22...-26 °C ja heinäkuun keskilämpötila +4...+14 °C. Keskimääräinen vuosisademäärä jää kylmän ilmaston vuoksi 200–400 millimetriin.
Uhanalaiset eläinlajit
thumb|160px|left|Äärimmäisen uhanalainen [[lumikurki pesii paikoin Šuryškaryn piirin eteläosissa. Se on piirin vaakunaeläin. (?) ]]
Jamalin Nenetsian vuoden 2010 Punaisen kirjan mukaan alueen uhanalaisia eläimiä ovat esimerkiksi Gydan kansallispuistossa ja Belyi-saarella asuva peura sekä Jamalin niemimaan ympäristössä esiintyvä atlantinmursu. Jääkarhu kuuluu alueella harvinaisiin mutta ei uhanalaisiin lajeihin.
Linnuista alueellisesti uhanalaisia ovat tunturihaukka ja laajemminkin erittäin uhanalainen lumikurki, joka pesii paikoin piirikunnan lounaisosissa. Uhanalaisiin kaloihin luetaan muun muassa Ob- ja Tazjoessa sekä Karanmerellä esiintyvä siperiansampi, jonka saalismäärä putosi pääesiintymisalueella Objoessa vuosien 1935–1996 välillä 99,5 %. Paikallisesti uhanalainen on myös siperianjokilohi.
Antibiootti
thumb|200px|Viljelymaljalla testataan bakteerin vastustuskykyä antibiooteille. thumb|200px|Doksisykliini-kapseleita Antibiootti tarkoittaa täsmällisesti määriteltynä sellaista mikrobilääkettä, joka on peräisin jonkin mikrobin tuottamasta aineesta. Esimerkiksi jotkin homeet tuottavat bakteereille haitallisia aineita (kuten penisilliiniä), joita käytetään nyt lääkkeinä bakteeri-infektioiden hoitoon. Antibiootit ovat pieniä molekyylejä (massa alle 2 000 daltonia) eivätkä ne ole entsyymejä.
Rothari
thumb|Edictum Rotharin kuvitusta Rothari oli langobardien kuningas vuosina 636–652. Ennen nousuaan valtaistuimelle hän oli Brescian herttua. Hän nousi valtaistuimelle hylättyään ensimmäisen vaimonsa ja mentyään naimisiin edeltäjänsä Arioaldin lesken Gundbergan kanssa. Rothari oli areiolaisuuden kannattaja.
Antibiootti
Käsitteistö
Antibiooteiksi kutsutaan perinteisesti luonnon sienten tai bakteerien tuottamia kemiallisia yhdisteitä, jotka kajoavat johonkin jonkin bakteerin rakenteeseen tai toimintaan mutta eivät vaikuta siihen aitotumalliseen eliöön, jonka kyseiset bakteerit ovat infektoineet. Nimen antibiootti antoi Selman Waksman 1942 mikrobien tuottamalle aineelle, joka tuhoaa toisia mikrobeja. Lisäksi sellaisten luonnollisten aineiden synteettisesti valmistettuja johdoksia kutsutaan antibiooteiksi. Nykyisin myös monia luonnon antibiootteja valmistetaan synteettisesti.
Rothari
Rothari jätti kuitenkin pysyvimmän jäljen historiaan laatimalla langobardien suulliseen perinteeseen pohjautuvan lakikokoelman, Edictum Rotharin. Se julkaistiin latinaksi vuonna 642 tai 643. Rotharia seurasi valtaistuimella hänen poikansa Rodoald.
Antibiootti
Käsitteistö
Tämä määritelmä erottaa antibiootit synteettisistä bakteerilääkkeistä. Käytännössä antibiootti-nimitystä käytetään usein myös niistä, etenkin kansantajuisessa kielenkäytössä. Nykyään suositaankin termiä mikrobilääke kaikista antimikrobisista aineita.
Historia
Alun perin antibiooteilla tarkoitettiin pieneliöiden tuottamia yhdisteitä, jotka vahingoittivat toisia pieneliöitä. Louis Pasteur havaitsi sellaisten olemassa­olon jo vuonna 1887, mutta pitkään aikaan niitä ei voitu käyttää lääke­aineina, koska kaikki tunnetut anti­biootit olivat vaarallisia myös ihmisille.
Mihrimah Sultan
thumb|Mihrimah, [[Tizianin maalaama muotokuva 1550-luvun puolivälistä.]] Mihrimah Sultan (1522 Konstantinopoli – 1575 Konstantinopoli) oli Osmanien valtakunnan sulttaani Suleiman Suuren ja tämän vaimon Hurrem Sultanin ainoa yhteinen tytär. Hän oli yksi niin sanotun ”naisten sultanaatin” ajan vaikutusvaltaisista naisista.
Antibiootti
Historia
Ensimmäinen lääkinnällistä käyttöä saanut anti­biootti oli penisilliini. Vuonna 1928 Alexander Fleming havaitsi, että Penicillium notatum -niminen homesieni tuotti ainetta, joka erityisen tehokkaasti tappoi stafylo­kokkeja. Kuitenkin vasta vuonna 1939 Howard Florey ja Ernst Boris Chain onnistuivat eristämään tämän aineen eli penisilliinin puhtaana, ja vuoteen 1941 mennessä sitä oli saatu valmistetuksi riittävästi, jotta sen ominaisuuksia voitiin tarkemmin tutkia. Tämän jälkeen sitä ryhdyttiin valmistamaan yhdys­valtalaisissa lääke­tehtaissa, ja toisen maailman­sodan loppu­vaiheessa sitä jo käytettiin liittoutuneiden haavoittuneiden sotilaiden hoitoon. Selman Waksman löysi Streptomyces griseus -aktinomykeetistä streptomysiinin vuonna 1943.
Maatalouskäyttö
Antibiootteja käytetään Yhdysvalloissa lisäämään broilereiden ja muiden tuotantoeläinten kasvua. Antibioottien laajamittainen käyttö lihantuotannossa on johtanut antibioottiresistentin salmonellan yleistymiseen.
Donny Hathaway
Donny Edward Hathaway (1. lokakuuta 1945 Chicago, Illinois – 13. tammikuuta 1979 New York, New York) oli yhdysvaltalainen soul- ja R&B-muusikko. Hänen lupaavan uransa keskeytti 33-vuotiaana tehty itsemurha.
Jamalin Nenetsia
Kaupungit ja suurimmat taajamat
Vuonna 2010 Jamalin Nenetsiassa oli yhteensä kahdeksan kaupunkia. Niistä seitsemän oli aluehallinnon alaisia kaupunkeja ja yksi (Tarko-Sale) oli kunnallispiirin keskus. Kaupungit ja niiden väkiluvut (2010) olivat: