cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ludvig XVIII
Elämäkerta
Ludvig XVIII, eli Louis-Stanislas-Xavier, oli vallankumousta edeltäneen kuninkaan Ludvig XVI:n veli. Hänen isänsä oli nuorena kuollut kruununprinssi Ludvig ja isoisänsä kuningas Ludvig XV. Hän pakeni maasta vallankumouksen pyörteissä 1791 ja asui Westfalenissa, kun Ludvig XVI teloitettiin 1793. Kruununperimyksessä seuraava, poikaikäinen Ludvig XVII ei koskaan hallinnut, vaan kuoli vankeudessa 1795, jolloin Louis julistautui maanpaosta käsin Ranskan kuningas Ludvig XVIII:ksi. Ludvig toivoi Ranskaan rajoitetusti perustuslaillista monarkistista järjestelmää. Hän siirtyi Euroopassa paikasta toiseen, asuen muun muassa Kuurinmaalla Jelgavan palatsissa ja asettuen lopulta Englantiin. Siihen mennessä Napoleon oli julistautunut keisariksi, ja uuden Bourbon-kuninkaan valtaannousu näytti epätodennäköiseltä. Napoleonin kukistuttua Ludvig XVIII nousi kuitenkin vuonna 1814 Napoleonin vastustajien tuella Ranskan hallitsijaksi, mutta hän joutui hyväksymään kuninkaan valtaoikeuksia vahvasti karsineen perustuslain (vuoden 1814 peruskirja). Ludvigin valtaanpaluu aloitti Ranskassa Bourbon-restauraatioksi kutsutun ajan.
Ludvigin pyrkimys lähinnä symbolisella tasolla häivyttää vallankumouksen merkitystä teki hänestä nopeasti epäsuositun. Napoleonin noustua uudelleen valtaan Ludvig pakeni Gentiin, mutta palasi Waterloon taistelun ja Napoleonin lopullisen tappion jälkeen kuninkaaksi. Tätä ”toista restauraatiota” seurasi etenkin Ranskan eteläosissa kuningasmielisten terrori Napoleonia kannattaneita kohtaan. Kuningas ja hänen ministerinsä vastustivat julkisesti väkivallantekoja, mutta eivät käytännössä tehneet paljoakaan niiden estämiseksi. Ludvigin ministerit olivat aluksi suvaitsevia, mutta hallinto muuttui myöhemmin konservatiivisemmaksi.
Ludvig XVIII kuoli 16. syyskuuta 1824 ja häntä seurasi hänen veljensä Kaarle X.
Bariadi
Bariadi on kaupunki Tansaniassa. Vuonna 2002 siellä arvellaan olleen väestönlaskennan perusteella 15 462 asukasta. Bariadi kuuluu vuonna 2012 Shinyangan alueesta eriytettyyn Simiyun alueeseen ja on Bariadin piirikunnan hallinnollinen keskus.
HMS Nigella (K19)
HMS Nigella (viirinumero K19) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1941 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 31. elokuuta 1939 Dartmouthista George Philip and Son Limitediltä, missä köli laskettiin 28. marraskuuta. Alus laskettiin vesille 21. syyskuuta 1940 ja valmistui 25. helmikuuta 1941.
Palvelus
Alus myytiin 1947.
Skelleftebuss
thumb|Skelleftebuss AB:n biokaasulinja-autoja. Skelleftebuss AB on linja-autoliikenneyhtiö, joka vastaa Skellefteån alueen linja-autoliikenteestä. Yhtiö on perustettu 1974, kun Skellefteå Lokaltrafik ja Skelleftedalens Trafik sekä osia Postens Diligenstrafikista yhdistettiin Skelleftebuss AB:ksi. Yrityksen toimitilat ja varikko sijaitsevat Skellefteån keskustassa Norra Järnvägsgatanilla. Yhtiön omistaa Skellefteå Stadshus AB, joka puolestaan on Skellefteån kunnan kokonaan omistama osakeyhtiö. Skelleftebuss AB työllistää noin 200 henkeä ja vuoden 2009 loppuun mennessä se omisti 126 linja-autoa.
Sydneyn kansainvälinen lentoasema
Sydneyn kansainvälinen lentoasema, tunnetaan myös nimellä Kingsford Smithin kansainvälinen lentoasema on Sydneyn kaupungin välittömässä läheisyydessä sijaitseva Australian suurin lentoasema. Sydneyn lentoasema on kaupungin merkittävin ja tärkein lentoasema sekä australialaisen lentoyhtiön Qantasin tärkein solmukohta. Lentoaseman kautta kulki vuonna 2007 31,0 miljoonaa matkustajaa.
Bouchra Ghezielle
Bouchra Ghezielle (, o.s. Ben Thami, s. 19. toukokuuta 1979 Khemisset, Marokko) on ranskalainen keskimatkojen juoksija.
Sydneyn kansainvälinen lentoasema
Lentoaseman vastaava operaattori on Sydney Airport Corporation Limited (SACL).
Terminaali 1
Terminaali 1 sijaitsee lentoaseman luoteisosassa. Terminaalista lähtevät kansainväliset lennot ja terminaaliin on rakennettu lisäksi paikkoja uusille Airbus A380 -koneille, joita tullaan vastaisuudessa käyttämään ainakin reiteillä Singaporeen (Singapore Airlines), Dubaihin ja Aucklandiin (Emirates) sekä Los Angelesiin ja Lontooseen (Qantas). Terminaalissa on 63 porttia ja 12 matkatavarankäsittelypistettä.
Bouchra Ghezielle
Marokkoa edustanut Ghezielle osallistui ensimmäisiin arvokisoihinsa 1997 Torinon maastojuoksun MM-kisoissa, joissa hän sijoittui nuorten sarjassa viidenneksikymmenenneksiseitsemänneksi. Seuraavana vuonna hän oli Marrakechin maastojuoksun MM-kisoissa nuorten sarjassa neljäskymmenesseitsemäs ja voitti pronssia Annecyn yleisurheilun nuorten MM-kisoissa 1 500 metrin juoksussa ajalla 4.12,76. Vuonna 1999 hän sijoittui Belfastin maastojuoksun MM-kisoissa lyhyellä matkalla kolmanneksikymmenenneksikahdeksanneksi.
Sydneyn kansainvälinen lentoasema
Terminaali 1
Terminaali 1 avattiin 1970-luvulla, jolloin se korvasi vanhan terminaalin, joka sijaitsi nykyisen terminaali 3:n alueella.
Bouchra Ghezielle
Ghezielle sai Ranskan edustusoikeuden 9. kesäkuuta 2005. Tämän jälkeen hän juoksi 1 500 metrillä Euroopan cupin kolmanneksi ajalla 4.08,02. Helsingin MM-kisoissa samana vuonna hän oli matkalla kolmas ajalla 4.02,45. Kauden lopussa hän sijoittui matkalla neljänneksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa ajalla 4.01,28. Ghezielle voitti Ranskan sisäratojen mestaruuden 3 000 metrin juoksussa vuonna 2006.
Gheziellen helmikuussa 2008 antamassa dopingnäytteessä oli epoa. Hän sai neljän vuoden kilpailukiellon ajalle 13.5.2008–12.5.2012.
Sydneyn kansainvälinen lentoasema
Terminaali 2
Terminaali 2 tunnettiin ennen "Ansettin terminaalina". Ansettin mentyä konkurssiin 2001 terminaali muuttui kotimaan terminaaliksi, josta lähtee nykyisin Virgin Bluen, Jetstarin, Regional Expressin ja Aeropelican Air Servicesin kotimaan vuorot. Lisäksi Qantasin tytäryhtiö, QantasLink, operoi muutamia vuorojaan terminaalin 2 kautta. Terminaali 2 sijaitsee lounaisessa osassa lentoasemaa.
Mirko Bortolotti
thumb|Mirko Bortolotti. Mirko Bortolotti (s. 10. tammikuuta 1990 Trento) on Italialainen moottoriurheilija.
Sydneyn kansainvälinen lentoasema
Terminaali 3
Terminaali 3 on myös kotimaan terminaali, sen kautta liikennöi kotimaanvuorot QantasLink ja Qantas. Terminaalin porteille on mahdollista pysäköidä muun muassa Airbus A330 ja Boeing 747 -koneet. Terminaali toimi ensin TAA:n terminaalina, myöhemmin Australian Airlinesin terminaalina ja sittemmin Qantasin terminaalina.
Mirko Bortolotti
Ura
Hän aloitti autourheilu-uransa kartingsarjoista ja siirtyi vuonna 2005 Italian Formula Renault -talvisarjaan ja Formula Gloria -luokkaan. Seuraavana vuonna hän kilpaili Formula Junior ja Formula Azzurra -luokissa saavuttaen jälkimmäisessä vuoden tulokas palkinnon ja toisen sijan sarjassa. Vuonna 2007 Bortolotti siirtyi Italian Formula 3 -sarjaan voittaen sarjan mestaruuden seuraavana vuonna. Palkintona mestaruudestaan Bortolotti sai testata Ferrarin F1-autoa Fioranon radalla marraskuussa 2008 yhdessä Edoardo Piscopon ja Salvatore Cicatellin kanssa. Bortolotin ajama aika 59,111 sekuntia oli nopein aika, joka F2008-autolla oli ajettu radalla. Bortolotti oli myös ehdolla Felipe Massan korvaajaksi F1-kaudella 2009.
Sydneyn kansainvälinen lentoasema
Muut terminaalit
Terminaali 1:stä pohjoiseen sijaitsee myös rahtiterminaali.
Mirko Bortolotti
Ura
Vuonna 2009 Bortolotti kilpaili FIA Formula Two Championship -sarjassa saavuttaen yhden voiton ja neljännen sijan sarjapisteissä. Samana vuonna hän ajoi muutaman kilpailun F3 Euroseries -sarjassa saavuttaen yhden kolmossijan. Vuonna 2010 hän kilpaili GP3-luokassa Addax Teamin kuljettajana. Yhden kakkossijan ja 16 pistettä saavuttanut Bortolotti oli sarjan loppupisteissä yhdestoista.
Vuonna 2011 Bortolotti palasi takaisin Formula 2 -sarjaan voittaen sarjan mestaruuden ylivoimaisesti. Hän sai palkinnoksi testata Williamsin F1-autoa Abu Dhabin nuorten kuljettajien testeissä.
Vuonna 2013 Bortolotti voitti Eurocup Mégane Trophy -sarjan mestaruuden. Vuonna 2014 Bortolotti kilpaili uudessa Formula Acceleration 1 -sarjassa sijoittuen sarjan toiseksi. Samana vuonna hän kilpaili Italian GT Championship ja Lamborghini Super Trofeo -sarjoissa.
Myst
Myst on Cyan Worldsin kehittämä seikkailupeli, joka on julkaistu Macintoshille vuonna ja myöhemmin useille muille alustoille. Pelin ovat suunnitelleet ja toteuttaneet veljekset Robyn ja Rand Miller, jotka aloittivat pelin kehittämisen vuonna 1991. Pelin julkaisi ja sitä levitti Brøderbund.
Myst vaati CD-ROM-aseman, jotka olivat tuolloin vasta yleistymässä. Peli oli myös ns. killer application joka lisäsi näiden asemien myyntiä. Grafiikka on pääasiassa esirenderöityä 3D-grafiikkaa, tosin nykymittapuulla vaatimattomalla 640×480-tarkkuudella ja 256 värillä. Pääosa animaatioista on pieniä QuickTime-videopätkiä.
Peli koostuu näennäisesti aution Myst-saaren tutkimisesta ja lukuisista pulmista, puzzleista, sokkeloista ja ongelmista jotka on ratkaistava. Myst on periaatteessa seikkailupeli, mutta siinä ei ole esimerkiksi mahdollisuutta pitää hallussaan esineitä, keskustella toisten hahmojen kanssa tai vaaraa kuolla. Tästä huolimatta pelin ongelmat ovat niin haastavia, että harva tietokonepeleihin perehtymätön pelasi sitä läpi.
Myst oli myyntimääriltään menestynein tietokonepeli, kunnes The Sims ohitti sen 2002.
Leo Sario
Leo Reino Sario (18. toukokuuta 1916 Lieksa – 15. elokuuta 2009 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat ) oli suomalaissyntyinen matemaatikko, joka muutti 1950 Yhdysvaltoihin.
Sario työskenteli vuodesta 1954 Kalifornian yliopistossa, jossa hän teki tutkimuksia funktioteorian alalla, ja tutki varsinkin Riemannin pintoja. Hänet nimitettiin yliopiston vakituiseksi professoriksi 11. lokakuuta 1954. Leo Sario julkaisi yhdessä Lars Ahlforsin kanssa vuonna 1960 Riemannin pintoja käsittelevän kirjan Riemann Surfaces, joka on vieläkin saatavilla kirjakaupoissa. Sario ryhtyi vuonna 1962 kirjoittamaan yhteistä teosta myös Rolf Nevanlinnan kanssa. Kirjan alkuosa olisi käsitellyt meromorfisten funktioiden teoriaa Nevanlinnan vuoden 1929 monografian tekstiä hyödyntäen, ja Sarion vastuulla oli käsitellä Riemannin pintoja loppuosassa. 1964 kustannussopimus purkautui, kun tekijöille tuli erimielisyyksiä Nevanlinnan työtahdista ja toisaalta siitä, kuinka paljon Sario työryhmineen sai uudelleenkirjoittaa Nevanlinnan osuudesta. Sario valitti kustantajalle Nevanlinnan epäluotettavuudesta. Sarion ja Nevanlinnan väliset suhteet katkesivat pysyvästi.
Joensuun Elli (elokuva)
Joensuun Elli on Anssi Mänttärin käsikirjoittama ja ohjaama draamaelokuva vuodelta 2004. Heikki Turusen samannimiseen romaaniin pohjautuva tarina kertoo juhannuksesta pohjoiskarjalaisessa kylässä 1970-luvun alussa.
Tarina sijoittuu leirintäalueelle, jossa kaupunkilaiset juhannusvieraat ja kyläläiset ovat henkisellä törmäyskurssilla. Paikallinen nuori mies Veijo haluaa menettää poikuutensa, mutta myös kaupunkilaismiehet ovat kiinnostuneet samasta, hiljaisesta ja tummasta Paula-nimisestä tytöstä.
Elokuva esitettiin MTV3-kanavalla kolmiosaisena televisiosarjana neljä vuotta teatteriensi-iltaa myöhemmin, lauantai-iltaisin 9.8.–23.8.2008.
Vaarallinen tehtävä III
M:i:III, televisioesityksessä käytetty myös nimeä Vaarallinen tehtävä III on J. J. Abramsin ohjaama toimintaelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 2006. M:i:III on kolmas Mission: Impossible -elokuvasarjan elokuva. Tom Cruise jatkaa roolissaan Ethan Hunt -nimisenä agenttina. Muita elokuvan näyttelijöitä ovat Philip Seymour Hoffman, Ving Rhames, Michelle Monaghan, Billy Crudup, Keri Russell, Jonathan Rhys-Meyers, Maggie Q, Sasha Alexander, Simon Pegg ja Laurence Fishburne.
Joensuun Elli (elokuva)
Tuotanto
Anssi Mänttäri oli kiinnostunut tarinan elokuvaamisesta jo romaanin ilmestymisestä 1974 lähtien, mutta vasta lähes 30 vuotta myöhemmin hanke toteutui. Silloinkin Suomen elokuvasäätiö antoi rahoitusta vain television minisarjalle, mutta Mänttäri halusi tuoda teoksensa myös elokuvateattereihin.
Wronskin determinantti
Matematiikassa Wronskin determinantilla tarkoitetaan determinanttia, jonka kehitti Józef Maria Hoene-Wroński ja nimesi Thomas Muir. Sitä käytetään esimerkiksi differentiaaliyhtälölaskennassa, jossa sen avulla voidaan tarkastella yhtälön ratkaisujen lineaarista riippumattomuutta.
Määritelmä
Kahden funktion f ja g Wronskin determinantti on W(f, g) = fg′ – gf ′.
Toisin sanoen Wronskin determinanttia muodostettaessa kootaan aluksi matriisi, jossa funktiot järjestetään matriisin ensimmäiseksi riviksi, kukin omaksi alkiokseen. Matriisin toiselle riville taas järjestetään sarakkeittain aina ensimmäinen derivaatta kustakin ensimmäisen rivin funktiosta. Samoin mahdolliselle kolmannelle riville järjestetään sarakkeittain ensimmäisen rivin funktioiden toinen derivaatta ja lopulta n:nelle riville ensimmäisen rivin funktion n­-1:s derivaatta. Näin sekä rivejä että sarakkeita on n kappaletta ja saadaan aikaan neliömatriisi, josta voidaan määrittää determinantti.
Wronskin determinantti ja lineaarinen riippumattomuus
Jos funktiot fi ovat lineaarisesti riippuvia, niin tällöin myös niistä muodostetun Wronskin determinantin sarakkeiden täytyy olla, sillä derivointi on lineaarinen operaatio ja tällöin determinantin arvoksi tulee nolla. Niinpä Wronskin determinanttia voi käyttää sen osoittamiseen, että jono derivoituvia funktioita on lineaarisesti riippumattomia tietyllä välillä. Tähän riittää se, että determinantin arvoksi saadaan jotain nollasta poikkeavaa. Jos näin käy funktiojonolle, joka on lineaarisen homogeenisen differentiaaliyhtälön ratkaisujoukko, voidaan sanoa, että kyseinen funktiojono muodostaa kyseisen lineaarisen homogeenisen differentiaaliyhtälön ratkaisujen kannan.
On helppo ajatella, että W = 0 tarkoittaa aina lineaarista riippuvuutta, mutta tämä onkin yleinen väärinkäsitys. Giuseppe Peano painotti kuitenkin jo varhain (1889), että on olemassa funktioita kuten x2 ja |x|x, joilla on jatkuvat derivaatat ja joiden Wronskin determinanttien arvot ovat 0 kaikilla x:n arvoilla, ja silti niiden muodostama funktiojono ei ole lineaarisesti riippuva. Niinpä tarvitaankin muutamia lisäehtoja sille, että Wronskin determinantin arvo 0 jollain tietyllä välillä tarkoittaisi lineaarista riippuvuutta.
Giuseppe Peano havaitsi vuonna 1889, jos funktiot ovat analyyttisiä, niin W = 0 tietyllä välillä tarkoittaa lineaarista riippuvuutta. Bochner puolestaan antoi vuonna 1901 muutamia muita ehtoja sille, että W = 0 tarkoittaisi lineaarista riippuvuutta. Lisäksi Wolsson julkaisi vuonna 1989 yleisemmän määritelmän sille, millä tavoin Wronskin determinantin arvo nolla ilmaisee lineaarista riippuvuutta.
Australian avoin tennisturnaus 2014 – miesten kaksinpeli
Novak Đoković oli turnauksen kolminkertainen puolustava voittaja, mutta hän hävisi puolivälierissä Stanislas Wawrinkalle. Wawrinka voitti lopulta koko turnauksen päihittäen loppuottelussa Rafael Nadalin.
Sijoitetut pelaajat
<li> Tommy Robredo (4. kierros) <li> Gilles Simon (3. kierros) <li> Kevin Anderson (4. kierros) <li> Jerzy Janowicz (3. kierros) <li> Philipp Kohlschreiber (vetäytyi turnauksesta loukkaantumisen vuoksi) <li> Grigor Dimitrov (puolivälierät) <li> Ernests Gulbis (2. kierros) <li> Andreas Seppi (2. kierros) <li> Gaël Monfils (3. kierros) <li> Feliciano López (3. kierros) <li> Benoît Paire (3. kierros) <li> Vasek Pospisil (3. kierros) <li> Jérémy Chardy (3. kierros) <li> Dmitri Tursunov (2. kierros) <li> Fernando Verdasco (2. kierros) <li> Ivan Dodig (2. kierros)
Hausjärven kotiseutumuseo
Hausjärven kotiseutumuseo on vanhin Kanta-Hämeen kotiseutumuseoista. Se on perustettu vuonna 1949 ja avattu yleisölle 1950. Vuonna 1948 perustettu Hausjärven kotiseutuyhdistys sai vuonna 1853 rakennetun viljamakasiinin käyttöönsä ja kyläasiamiesten avulla esineitä kerättiin eri puolilta pitäjää. Museosuunnitelman laati Kustaa Vilkuna. Vuonna 1988 museo siirtyi Hausjärven kunnan omistukseen. Kotiseutumuseo sijaitsee Hausjärven kirkonkylällä keskiaikaisperäisen Vanhan Hämeentien varrella Hausjärven puukirkon vieressä. Tien toisella puolella on Hausjärvi-Seuran Kotiseututalo Koskela. Museon ylläpidosta ja esittelystä vastaa edelleen Hausjärvi-Seura.
Mikko Lahtinen
thumb|Mikko Lahtinen [[Finlayson Art Arean tapahtumassa 2022.]] Mikko Iko Valtteri Lahtinen (s. 17. syyskuuta 1966 Turku ) on suomalainen filosofi, politiikan tutkija ja filosofisen aikakauslehti Niin & näin pitkäaikainen päätoimittaja. Hän on myös kirjoittanut ja toimittanut useita filosofisia teoksia, ennen kaikkea poliittisen filosofian ja teorian historiasta antiikista nykyaikaan. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Vammalan lukiosta vuonna 1985, valmistui yhteiskuntatieteen lisensiaatiksi vuonna 1991, filosofian lisensiaatiksi vuonna 1997 ja väitteli Tampereen yliopiston politiikan tutkimuksen laitoksella valtio-opista parhain mahdollisin arvosanoin Louis Althusserin Machiavelli-tulkinnasta vuonna 1997. Lahtinen on väitellyt myös aate- ja oppihistoriasta aiheenaan J. V. Snellman.
Niin & näin -lehden päätoimittajana hän oli vuosina 1994–2006 ja diakoniatieteen vuosikirjan Anno Domino päätoimittajana 2000-2010 ja Suomen valtiotieteellisen yhdistyksen Politiikka-lehden päätoimittajana 2019–2020. Vuosina 2008-2009 Lahtinen toimi valtio-opin professorina Tampereen yliopistossa. Nykyään hän on valtio-opin yliopistonlehtori samassa yliopistossa. Tieteentekijöiden liitto valitsi Mikko Lahtisen vuoden 2007 tieteentekijäksi.
Barbara Schlick
Barbara Schlick (s. 21. heinäkuuta 1943 Würzburg) on saksalainen sopraano. Hän opiskeli Würzburgissa ja Essenissä; vielä tätä myöhemmin hän täydensi opintoja muiden muassa Rudolf Piernayn johdolla. Vuonna 1966 Schlick liittyi Adolf Scherbaumin barokkikokoonpanoon solistina ja alkoi laulaa eri puolilla Eurooppaa. Vuonna 1972 hän kiersi Pohjois-Amerikassa solistina Paul Kuentzin ja tämän kamariorkesterin kanssa.
Schlick on erikoistunut barokin ja klassismin ajan taidemusiikkiin. Hän on levyttänyt muun muassa Georg Philipp Telemannin Ino-kantaatin, Johann Sebastian Bachin Johannes-passion, Matteus-passion, H-mollimessun ja Jouluoratorion. Muihin levytyksiin kuuluu René Jacobsin johtama Georg Friedrich Händelin Julius Caesar -oopperan tulkinta. Schlick on myös levyttänyt kontratenori Kai Wesselin kanssa Max Regerin lauluja ja duettoja.
Schlick on opettanut Kölnissä ja Maastrichtissä. Hänen säännöllinen yhteistyökumppaninsa on ollut pianisti Elzbieta Kalvelage.
Alojz Sokol
Alojz Sokol (19. kesäkuuta 1871 – 9. syyskuuta 1932) oli unkarilais-slovakialainen yleisurheilija ja olympiamitalisti. Hän voitti pronssia Ateenan olympialaisissa 1896 100 metrin juoksussa ajalla 12,6.
Karpenísi
Karpenísi on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Καρπενησίου, Dímos Karpenisíou), joka sijaitsee Evrytanían alueyksikössä Keski-Kreikan alueella. Kaupunki on Evrytanían hallinnollinen keskus. Koko kunnan pinta-ala on 924,1 neliökilometriä ja väkiluku 13 105. Varsinaisen Karpenísin kaupungin väkiluku on 7 183 (vuonna 2011).
Nykyinen Karpenísin kunta muodostui, kun Karpenísi, Domnísta, Fourná, Ktiménia, Potamiá ja Prousós yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Karpenísin kunta muodostuu kuudesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Niilo Sario
Niilo Nikolai Sario (30. huhtikuuta 1895 Naantali – 30. joulukuuta 1963) oli suomalainen sotilas, kenraalimajuri vuodesta 1953.
Sario osallistui vapaussotaan 1918, valmistui kadettikoulusta 1920, merisotateknilliseltä kurssilta 1926 ja Sotakorkeakoulusta 1929 (ye-upseeri 1931). Hän toimi vuosina 1918-1924 nuorempana upseerina, patterin päällikkönä ja toimistopäällikkönä 1918-1924. Rannikkotykistön väliaikaisena esikuntapäällikkönä hän työskenteli 1924-1926. Patterin päällikkönä ja patteriston komentajana hän palveli 1926-1930. Merivoimien esikunnassa ja yleisesikunnassa hän työskenteli toimistopäällikkönä 1930-1939.
Ylennykset: vänrikki 1918, luutnantti 1920, kapteeni 1924, majuri 1928, everstiluutnantti 1938, eversti 1942, kenraalimajuri 1953.
Julkaisuja
Nimellä N. Sario:
Kustaa Mikko Evä
Kustaa Mikko Evä (1878 Sysmä – 12. huhtikuuta 1927 Leningrad ) oli suomalainen toimittaja, osuustoimintamies ja työväenliikkeen aktiivi, joka oli yksi Tampereen kunnalliselämän näkyvimmistä hahmoista sisällissotaa edeltävinä vuosina. Sodan aikana hän kuului punaisten Hämeen rintaman esikuntaan ja pakeni ennen sen päättymistä Neuvosto-Venäjälle, jossa Evä oli mukana perustamassa Suomen Kommunistista Puoluetta. Varsinaiselta ammatiltaan hän oli asemamies.
Varhaiset vuodet
Nuoruudessaan Evä palveli Lappeenrantaan sijoitetussa Suomen Rakuunarykmentissä, josta hänet kotiutettiin vääpelinä. Työväenliikkeen toimintaan Evä tuli mukaan vuoden 1905 suurlakon jälkeen. Hän työskenteli toimittajana Tampereella ilmestyneessä Kansan lehdessä sekä muun muassa toimitsijana Suomen Rautatieläisten Liitossa. Evä oli Tampereen sosialidemokraattisen kunnallistoimikunnan jäsen ja myöhemmin 1910-luvulla hänellä oli lukuisia luottamustehtäviä työväenliikkeessä sekä kunnalliselämässä. Evä kuului muun muassa Hämeen Työväen Säästöpankin isännistöön ja Suomen Maanvuokraajain Liiton toimikuntaan, lisäksi Evä toimi Työväen keskinäisen vakuutusyhtiön johtajana ja Tampereen Työväen Osuuskauppayhdistyksen puheenjohtajana. Vuosina 1916–1917 hänellä oli merkittävä rooli tamperelaisen kuluttajaosuustoiminnan yhdistymisessä Osuusliike Voimaksi. Lisäksi Evä oli perustamassa sekä Kulutusosuuskuntien Keskusliittoa sekä Suomen Osuustukkukauppaa.
Yleislakon ja sisällissodan aika
Marraskuussa 1916 Evä nimitettiin Tampereen elintarvetoimikuntaan, jonka toiminnassa hän oli mukana Tampereen valtaukseen saakka, toimien lyhyen aikaa sen puheenjohtajanakin. Helmikuun vallankumouksen yhteydessä maaliskuussa 1917 Evä valittiin Tampereella perustettuun 17-jäseniseen Työväen johtavaan komiteaan. Marraskuun 1917 yleislakon yhteydessä Evä valittiin Työväen Vallankumouksellisen Keskusneuvoston elintarvikeosastoon sekä Tampereen työväen järjestyskaartin rykmentinkomentajaksi, josta tehtävästä hän kuitenkin erosi tammikuun 1918 alussa. Sisällissodan aikana hän toimi punaisten pohjoisen rintaman esikunnassa yhdessä Eino Rahjan, Aleksanteri Vasténin ja Tuomas Hyrskymurron kanssa. Tampereen taistelun aikana hän onnistui pakenemaan kaupungista ja siirtyi Neuvosto-Venäjälle. Evän pakenemisen tarkka ajankohta ei ole tiedossa, mutta hän oli poistunut Tampereelta jo viimeistään 24. maaliskuuta, jolloin Evää ei tavoitettu Pellavatehtaan työväen osuuskaupan hallituksen kokoukseen.
Elämä Neuvostoliitossa
Elokuussa 1918 Evä oli Pietarissa mukana SKP:n perustavassa kokouksessa ja hänet valittiin myös puolueen ensimmäiseen keskuskomiteaan, jonka sihteerinä Evä toimi 1918–1921. Lokakuussa 1920 Evä haavoittui niin sanotussa Kuusisen klubin ammuskelussa. Myöhemmin hän työskenteli Leningradissa ilmestyneen Vapaus-lehden päätoimittajana, Kommunisti-lehden toimitussihteerinä sekä Kustannusliike Kirjan kirjallisen osaston johtajana. Lisäksi hän toimi Venäjän kommunistisen puolueen perustaman Pietarin läänikomitean suomalaisen osaston sihteerinä.
Evä kuoli Neuvostoliitossa vuonna 1927. Hieman aikaisemmin SKP:n keskuskomiteasta erotettu Eino Rahja piti hänen hautajaisissaan voimakkaasti puolueen johtoa kritisoineen puheen, jonka keskuskomitea puolestaan tuomitsi ”törkeänä ryhmäkuntalaisuutena”. Evän muistelmia sisällissodan ajalta on julkaistu Jukka Lehtosaaren toimittamassa teoksessa Punakaarti rintamalla, joka julkaistiin Leningradissa vuonna 1929.
Ecuadorin maakunnat
Ecuadorin maakunnat ovat maan ylimmän tason aluehallintoyksiköitä. Ne jaetaan edelleen kantoneihin ja nämä puolestaan piirikuntiin. Piirikunnat luokitellaan kaupunkikuntiin ja maalaiskuntiin ja niitä on kaikkiaan tuhat. Jokaista maakuntaa johtaa prefekti, joka valitaan suoralla kansanvaalilla.
Amazonin alueen maakunnat
(maakunnat pohjoisesta etelään, numerot viittaavat oheiseen karttaan.)
Insider-outsider-teoria
Insider-outsider-teoria on teoria, jota käytetään työn taloustieteessä selittämään taloudellisten toimijoiden käyttäytymistä tilanteessa, jossa joillain toimijoilla on enemmän etuoikeuksia kuin muilla. Teorian kehittivät Assar Lindbeck ja Dennis Snower vuonna 1984.
Bernarda Fink
Fink on esiintynyt muun muassa Concertgebouwssa, Carnegie Hallissa ja Sydneyn oopperatalossa. Hänen ohjelmistoonsa ovat kuuluneet muuiden muassa oopperat La Cenerentola ja Così fan tutte sekä eräät Richard Wagnerin, Hector Berlioz'n, Gustav Mahlerin ja Antonín Dvořákin teokset.
Carita Jussila
Carita Ann-Marie Jussila (20. elokuuta 1947 Helsinki – 18. maaliskuuta 2011 Hyvinkää) oli suomalainen jousiammunnan kolminkertainen maailman- ja Euroopan-mestari.
Jussila voitti maastojousiammunnan merkkiluokassa maailmanmestaruuden ja Euroopan-mestaruuden vuosina 1980, 1982, ja 1986. Moskovan 1980 olympialaisissa hän sijoittui tauluammunnassa 14:nneksi.
Laskerin ansa
Varomaton siirto. Tavallisempi olisi 4.Rf3.
(Katso kuvaaja.) Nyt valkoisen paras vaihtoehto on ottaa tuplasotilas 6.fxe3.
Nyt 7.Kxf2 menettäisi kuningattaren 7...Dxd1, joten valkean pitää pelata 7.Ke2.
Ratsuksi korottaminen on ansan ydin. Kuningattareksi korottaminen olisi hyvä valkealle. 7...fxg1=D 8.Dxd8+ Kxd8 9.Txg1 Nyt 8.Txg1 Lg4+ voittaa valkean kuningattaren, joten kuninkaan täytyy siirtyä taas.
Jos valkea yrittää 9.g3 kuningatar haarukoi tornin h1:stä. 9...Qe4+
Peli voisi jatkua esimerkiksi 10.Lc3 Lg4 11...0-0-0+.
Río de la Plata
Río de la Plata on Uruguayjoen ja Paranájoen yhteinen estuaari Etelä-Amerikan rannikolla. Se on noin 290 kilometrin mittainen ennen kuin jokien vesi laskee Atlanttiin. Alkupäästään joensuu on 48 km leveä ja levenee 220 kilometriin. Se muodostaa rajan Argentiinan ja Uruguayn välillä.
Merkittävimmät kaupungit Río de la Platan varrella ovat maiden pääkaupungit Buenos Aires ja Montevideo. Kaakosta puhaltava tuuli saattaa aiheuttaa 'sudestada'-nimellä tunnetun ilmiön ja nostaa tulvan alueella.
Ensimmäisenä eurooppalaisena Río de la Platan näki vuonna 1516 espanjalainen Juan Díaz de Solís etsiessään reittiä Atlantilta Tyynellemerelle. Intiaanit tappoivat koko retkikunnan nykyisen Uruguayan Colonian rannikolla, lukuun ottamatta laivapoika Francisco del Puertoa, jonka pelasti seuraavana vuonna Sebastián Gaboton laiva.
Toisen maailmansodan alussa 13. joulukuuta 1939 käytiin Río de la Platan suulla Saksan Kriegsmarinen taskutaistelulaiva Admiral Graf Speen ja brittiläisen osaston välinen meritaistelu. Admiral Graf Spee upotettiin muutamia päiviä sen jälkeen estuaariin.
Storumanin kunta
thumb|right|250px|Ruotsin ja Norjan välinen rajakivi [[E12-tien varrella.]] thumb|right|250px|Södra ja Norra Sytertoppen. thumb|right|250px|Näköala Stenselebergetiltä Storumanin taajamassa.
Storumanin kunta on Västerbottenin läänissä sijaitseva Ruotsin kunta. Maakuntajaossa se kuuluu Lappiin. Kunnan keskustaajama on Storuman.
Kunnan maapinta-ala on 7 299,64 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 5 808 henkeä (31.12.2021).
Storumanin rajanaapureita ovat Sorselen, Vilhelminan ja Lyckselen kunnat. Lännessä rajana on Norja. Kunnan alueella sijaitsee Tärnabyn kylä, joka on kuuluisa ruotsalaisista alpinisteistaan Ingemar Stenmarkista, Stig Strandista ja Anja Pärsonista. Tärnabyssä sijaitsee myös saamelaisten pyhä vuori Atoklinten. Storumanissa sijaitsee Ruotsin suurin puukirkko, vuodelta 1886 peräisin oleva Stenselen kirkko.
Vuonna 2007 kunnassa oli 8,04 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 0,1 prosenttia kunnan maapinta-alasta.
Storumanin halki kulkee Sininen tie, joka on matkailutie Norjasta Ruotsin ja Suomen kautta Venäjän Karjalaan.
Kuntajaon kehitys
Stenselen pitäjä erotettiin Lyckselen pitäjästä vuonna 1822. Tärnan seurakunta oli erotettu kappeliseurakunnaksi samaisesta Lyckselen seurakunnasta jo vuonna 1780. Vuoden 1862 kunnallislakien astuessa voimaan Stensele ja Tärna muodostivat yhdessä Stenselen maalaiskunnan. Tärnan maalaiskunta erotettiin omaksi maalaiskunnaksi vuonna 1903. Stenselen maalaiskuntaan perustettiin kaksi taajaväkistä yhdyskuntaa: Storuman vuonna 1936 ja Stensele vuonna 1937. Vuoden 1952 kuntauudistus ei vaikuttanut aluejakoon. Taajaväkiset yhdyskunnat lakkautettiin vuosina 1963 ja 1964. Vuoden 1971 kuntauudistuksessa Stenselen ja Tärnan maalaiskunnat yhdistettiin Storumanin kunnaksi, joka sai nimensä keskustaajamansa mukaan.
Vaakuna
Stenselen maalaiskunnalla oli oma vaakuna, mutta se ei ole käytössä Storumanin kuntavaakunana.
Väestönkehitys
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 36 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 0,6 prosenttia kunnan väestöstä. Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 2,1 prosenttia kunnan asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin kunnassa asui 38 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 0,5 prosenttia kunnan väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden kuntalaisten mediaaninettotulot olivat 165 795 kruunua. Vuodelta 2007 olevan tiedon mukaan kuntalaisten nettovarallisuuden mediaani oli 91 000 kruunua.
Vuoden 2011 lopussa kunnan väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
Elinkeinot
Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo kunnassa sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan kunnassa asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus- ja kierrätysteollisuus, energia- ja ympäristöyritykset sekä rakennusteollisuus. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden elinkeino on tuntematon.
Taajamat
Kunnassa on 4 taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 56,5 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 2 663 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Pientaajamat
Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Entiset pientaajamat
Ruotsissa on tehty tilastoja pientaajamista aikaisemmin myös vuosina 1990, 1995, 2000 ja 2005. Seuraavat paikkakunnat ovat olleet pientaajamia jonakin tai joinakin vuosina vuosien 1995, 2000 ja 2005 aikana, mutta ne eivät olleet pientaajamia vuonna 2010:
Muita paikkakuntia
Abborrberg, Ankarsund, Bastansjö, Grundfors, Harrsjö, Kaskeluokt, Klippen, Laisaliden, Umnäs
Kunnanvaltuusto
Ruotsissa valitaan joka neljäs vuosi edustajat valtiopäiville, aluevaltuustoihin ja kunnanvaltuustoihin. Seuraavassa taulukossa on esitetty valtiopäivillä edustettuina olevien puolueiden saamat valtuustopaikat Storumanin kunnanvaltuustossa vuodesta 1973 lähtien.
Piirit
thumb|right|250px|Kartta Storumanin kunnan piireistä.
HMS Penstemon (K61)
Valmistus
Alus tilattiin 31. elokuuta 1939 Dartmouthista George Philip and Son Limitediltä, missä köli laskettiin 28. marraskuuta. Alus laskettiin vesille 18. tammikuuta 1941 ja valmistui 31. heinäkuuta.
Storumanin kunta
Piirit
Vuodesta 2016 alkaen kunta on jaettu seuraaviin piireihin:
HMS Penstemon (K61)
Palvelus
Alus myytiin 1947.
Storumanin kunta
Seurakunnat
Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
Historialliset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri", joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Trot
Trot on varhainen eteläkorealainen populaarimusiikin tyylilaji. Musiikkilaji on ollut pääasiallisesti vanhemman väestön suosiossa kunnes vuonna 2004 Jang Yoon-jeong julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa.
Olivier Blanchard
thumb|Oliver Blanchard vuonna 2008. Olivier Blanchard (s. 27. joulukuuta 1948 Amiens, Ranska) on Kansainvälisen valuuttarahaston pääekonomisti. Research Papers in Economicsin mukaan hän on maailman siteeratuimpia taloustieteilijöitä.
Trot
Musiikkia soitetaan myös muun muassa pohjoiskoreaan suunnatuilla FM-radiokanavilla.
Marja Vehviläinen
Marja Vehviläinen on suomalainen tekniikan tutkija. Hän on tehnyt monitieteellistä tutkimusta sukupuolen, tieteen ja teknologian alueelta, ja hänen tutkimuskysymyksensä liittyvät sukupuoleen, toimijuuteen, subjektiviteettiin, tasa-arvoon ja niiden kulttuuris-materiaalisiin käytäntöihin.
Vehviläinen väitteli Tampereen yliopiston tietotekniikan laitokselta vuonna 1997.
Nykyään hän on dosentti ja naistutkimuksen yliassistentti Tampereen yliopistossa.
Karsinnat jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailuihin 2020 – Lohko I
Lohko I karsinnoissa jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailuihin 2020 oli yksi kymmenestä karsintalohkosta, jolla ratkaistiin pääsy Euroopan-mestaruuskilpailuihin 2020. Lohkossa pelasivat Belgia, Kazakstan, Kypros, San Marino, Skotlanti ja Venäjä.
Belgia ja Venäjä etenivät kahtena parhaiten sijoittuneena joukkueena lopputurnaukseen.
Yrjö Sirolan Säätiö
thumb|Yrjö Sirolan Säätiön logo Yrjö Sirolan Säätiö sr (YSS) on vuonna 1945 perustettu suomalainen säätiö, jonka ”kansalaisten ja kansalaisjärjestöjen kulttuuriharrastusten, julkaisutoiminnan, tieteellisen tutkimustyön ja kansansivistystyön edistäminen”. Vasemmistopoliitikko ja kirjailija Yrjö Sirolan mukaan nimetty säätiö oli aiemmin lähellä kansandemokraattista ja kommunistista työväenliikettä. Vuosina 1946–1994 säätiö ylläpiti Sirola-opistoa. YSS on kuulunut vuodesta 1965 Kansan Sivistystyön Liittoon, joka on nykyisin lähellä Vasemmistoliittoa.
Udmurt duńńe
thumb|upright|Lehden etusivu vuodelta 2017. Udmurt duńńe (udmurtiksi Удмурт дунне, ”Udmurttimaailma”) on Iževskissä Udmurtian tasavallassa ilmestyvä udmurtinkielinen sanomalehti.
Yrjö Sirolan Säätiö
Ajatus valistustoimintaa tukevan säätiön perustamisesta nousi esiin Suomen kommunistisen puolueen talousosastolla alkuvuodesta 1945. SKP:n puoluetoimikunta hyväksyi esityksen 8. toukokuuta. Oikeusministeriön edellyttämän säädekirjan allekirjoittivat 31. toukokuuta Aili Mäkinen, Jaakko Kivi, Ville Pessi, Aimo Aaltonen ja Hertta Kuusinen. Silloinen oikeusministeri Urho Kekkonen vahvisti säätiön säännöt ja antoi luvan säätiön perustamiseen.
Udmurt duńńe
Ensimmäinen udmurtinkielinen sanomalehti Voinayś ivor (”Sotatietoja”) alkoi ilmestyä vuonna 1915. Historiansa aikana lehdellä on ollut monta nimeä: Udmort (”Udmurtti”, 1917), Viĺ śiń (”Uusi silmä”, 1918) ja Gudyri (”Ukkonen”, vuodesta 1918 lähtien), Udmurt Kommuna (”Udmurttikommuuni”, vuodesta 1930) ja Sovetskoi Udmurtija (”Neuvosto-Udmurtia”, vuodesta 1943). Vuonna 1975 se ilmestyi viisi kertaa viikossa 24 500 kappaleen painoksena. Nykyisen nimensä se sai vuonna 1992.
Yrjö Sirolan Säätiö
YSS:n alkupääoma saatiin talvi- ja jatkosodan aikana vasemmistolaisten mielipiteidensä vuoksi vankilassa olleilta henkilöiltä, joille eduskunnan maaliskuussa 1945 tekemällä päätöksellä maksettiin korvauksia kärsimyksistä. Edellä mainitut perustajat lahjoittivat säätiön alkupääomaksi 30 000 markkaa kukin, ja SKP:n puoluetoimikunta kehotti kaikkia korvauksiin oikeutettuja lahjoittamaan niistä YSS:lle 25 prosenttia.
Udmurt duńńe
Lehden aiheita ovat tasavallan yhteiskuntaelämä, kulttuuri ja koulutus, sosiaalipolitiikka, maatalous ja kansallisuuskysymykset. Kerran viikossa julkaistaan huumorisivua Šokyč (”Herhiläinen”), omat palstansa on omistettu naisille, terveydelle, lapsille, kirjallisuudelle, suomalais-ugrilaisille kansoille, udmurttien perinteille, ortodoksiselle uskonnolle ym.
Nykyään lehti ilmestyy kolme kertaa viikossa. Sen julkaisijoina toimivat Udmurtian valtioneuvosto ja hallitus. Päätoimittaja on Aleksei Škljaev. Vuoden 2007 alussa painosmäärä oli 20 000 kappaletta.
Yrjö Sirolan Säätiö
Säätiön aiemman toiminnan keskipiste oli Sirola-opisto, joka toimi kansandemokraattisen työväenliikkeen opintotoiminnan keskuksena. 1990-luvun alussa YSS päätti kuitenkin lakkauttaa opiston ja myydä – vuonna 1954 Neuvostoliitolta ostamansa – Vanajanlinnan, jossa opisto oli toiminut. Säätiö oli tuossa vaiheessa lähellä konkurssia. Toimintojen uudistamisesta vapautui huomattavia pääomia muihin toimintoihin sijoitettavaksi. YSS ylläpiti aikanaan myös Helsingissä toiminutta Sirolan kirjeopistoa.
YSS on tukenut vasemmistolaista sivistystoimintaa monin tavoin perustamisestaan lähtien. 1940-luvulla säätiö muun muassa tuki kansandemokraattisten järjestöjen valistustoimintaa taloudellisesti, myönsi lainoja liikettä lähellä oleville tahoille ja osti uusien yritysten, kuten kustannusyhtiöiden, osakkeita. Nykyisin säätiö toimii ”Säätiö toteuttaa tarkoitustaan tukemalla taloudellisesti kirjapainojen ja kulttuuritalojen perustamista, sanomalehtien ja muiden painotuotteiden julkaisemista, kirjallisuuden kustantamista, kirjailijoiden ja taiteilijoiden kouluttamista, tieteellistä tutkimustyötä ja työväen perinteen keräämistä sekä kansansivistystyötä maassamme." Alkuvuodesta 2006 YSS perusti yhdessä Vasemmistoliiton ja KSL:n kanssa Vasemmistofoorumi-ajatushautomon.
YSS:n taseen mukaan sillä oli loppuvuodesta 2007 pääomaa hieman alle kolme miljoonaa euroa. Suurin osa säätiön varoista on sijoitettu asunto-osakkeisiin. YSS omistaa myös muun muassa enemmistön Kansan Uutiset Oy:n osakkeista. Säätiö jakaa tukea vuosittain noin 80 000 euroa. YSS ei ole saanut valtionrahoitusta vuoden 1994 jälkeen, ja sitä ennen se oli tarkoitettu opintotoimintaan.
Rapsodia satanica
thumb| Elokuvadiiva Lyda Borelli näyttelee kreivitär Alba d’Oltrevitaa. thumb| Osa elokuvan yksityiskohdista väritetty on käsin. Rapsodia satánica on vuonna 1915 valmistunut ja vuonna 1917 ensi-iltansa saanut italialainen mykkäelokuva. Nino Oxilian ohjaaman melodraaman pääosaa esittää aikansa suurimpiin elokuvadiivoihin kuulunut Lyda Borelli. Alkuperäisen musiikin on säveltänyt Pietro Mascagni.
Juoni
Iäkäs kreivitär Alba d’Oltrevita (”toisen elämän sarastus”) asuu kartanossaan nuoruuttaan ja kauneuttaan ikävöiden. Paholainen ilmestyy kreivittärelle ja lupaa tehdä hänet nuoreksi sillä ehdolla, että hän ei enää koskaan rakastu. Kaksi veljestä, Tristan ja Sergio, rakastuvat nuoruutensa takaisin saaneeseen Albaan. Tämä ei voi vastustaa Tristania, jonka veli tekee itsemurhan. Paholainen palaa sopimuksen rikkoneen Alban luokse ja muuttaa hänet jälleen vanhaksi.
Tuotanto, tyyli ja vastaanotto
Faustin tarua mukaileva Rapsodia satanica perustuu Alberto Fassinin (Alfa) runoelmaan. Pietro Mascagni on säveltänyt elokuvaa varten musiikin. Se kuvattiin tammi-helmikuussa 1915 ja esitettiin kutsuvierasyleisölle saman vuoden maaliskuussa. Kunnianhimoisen ja tuotantokustannuksiltaan kalliin elokuvan lyhennetty versio julkaistiin tuntemattomasta syystä vasta kesällä 1917. Sen ohjaaja Nino Oxilia kaatui pian esityksen jälkeen ensimmäisessä maailmansodassa.
Elokuva on aiheeltaan ja tyyliltään erinomainen esimerkki 1900-luvun alun symbolismista ja art nouveausta. Sen kuvastoon ovat vaikuttaneet Gustav Klimtin, Giulio Aristide Sartorion ja Adolfo De Carolisin maalaukset. Kaunokirjallisista vaikutteista voidaan mainita Fassinin ohella Giuseppe Lipparini, Tito Marrone, Carlo Chiaves sekä itsekin kirjailijana toiminut Oxilia. Ennen kaikkea Rapsodia satanica on kuitenkin voimakkaan fyysisen näyttelijänsuorituksen tekevän Lyda Borellin elokuva. Hänen roolityönsä esikuvia ovat Salomen henkilöhahmo sekä yhdysvaltalainen modernin tanssin uranuurtaja Loie Fuller. Borellin puvut ovat muotisuunnittelija Mariano Fortunyn käsialaa.
Rapsodia satanican vastaanotto jäi sen julkaisun venymisen takia vaisuksi. Alun perin uraauurtavaksi kehuttua teosta pidettiin jo parin vuoden kuluttua tyyliltään vanhentuneena. Aikalaiskriitikon mukaan elokuvan teksti ja musiikki dominoivat liikaa sen kuvailmaisua.
Restaurointi
Elokuva on restauroitu vuonna 1996 Cinémathèque Suissen, Cineteca di Bolognan ja Milanossa toimivan Italian elokuva-arkiston yhteistyönä alkuperäisen käsin väritetyn kopion pohjalta. Alkuperäisestä 905 metrin pituudesta on säilynyt 850 metriä. Saksalainen ZDF ja ranskalais-saksalainen Arte ovat tuottaneet vuonna 2007 televisioversion, joka on varustettu Rheinland-Pfalzin valtionfilharmonian orkesterin esittämällä alkuperäissävellyksellä.
Konstantinuksen pylväs
thumb|100px|Pylväs alkuperäisessä asussa. Huipulla oli Konstantinus [[Apollon|Apolloksi esitettynä.]] thumb|left|Pylväs nykyisessä asussaan. Konstantinuksen pylväs on nykyisessä Istanbulissa oleva roomalaisaikainen muistopylväs, nykyiseltä korkeudeltaan 35-metrinen. Se on pystytetty keisari Konstantinus Suuren käskystä vuonna 330 jaa. sen kunniaksi, että maan pääkaupunki siirrettiin Konstantinopoliin eli uuteen Roomaan. Aikoinaan se oli pronssipintainen pylväs, jonka huipulla oli Konstantinuksen patsas. Se sijaitsee Çemberlitaş-aukiolla, joka Bysantin aikana oli Konstantinuksen forum.
Pylväs on vahingoittunut aikojen kuluessa. Vuonna 1106 raivonnut myrsky pudotti patsaan ja kolme ylintä sylinteriä. Ristiretkeläiset repivät pylvään pronssiosat irti Konstantinopolin ryöstön aikana vuonna 1204. Pylväs mustui kauttaaltaan vuoden 1779 maanjäristyksen ja sen aiheuttamien tulipalojen takia. Pylväs kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon.
The Beatles at the Hollywood Bowl
The Beatles at the Hollywood Bowl on The Beatlesin live-albumi vuodelta 1977. Siltä löytyy 13 kappaletta.
Kappaleet
Kaikki kappaleet Lennon/McCartney, jollei toisin ilmoitettu.
A-puoli
B-puoli
Return to Forever (Scorpionsin albumi)
Return to Forever on Scorpionsin 18. studioalbumi, joka julkaistiin Euroopassa 20. helmikuuta 2015 ja Pohjois-Amerikassa 23. helmikuuta. Albumilta julkaistiin single "We Built This House" 27. joulukuuta 2014.
Vonka
Vonka on leveä ja syvä kohta joessa, tai joen mutka, tai poukama joen rannalla. Vonkaaminen eli vonkaus tarkoittaa joko kalojen pyydystämistä tai sitä, että vahditaan tukinuiton aikana, etteivät tukit ruuhkaannu vongan kohdalle. Tukkien vahtija on vonkamies.
George F. Kennan
thumb|right|George F. Kennan
Georg F. Kennan (16. helmikuuta 1904 – 17. maaliskuuta 2005) oli yhdysvaltalainen historiantutkija ja huippudiplomaatti, jolla oli merkittävä osa Yhdysvaltain kylmän sodan politiikassa.
Aikaisemmat vuodet ja ura
Yhdysvaltain solmittua diplomaattiset suhteet Neuvostoliittoon Kennan seurasi suurlähettiläs William C. Bullittia Moskovaan vuonna 1933. Charles E. Bohlenin ja Loy W. Hendersonin ohella Kennan oli johtavia Neuvostoliiton asiantuntijoita 1930-luvulla. Robert F. Kelley oli valtion Itä-Euroopan suhteiden osaston johtajana. Kennan oli Prahassa Saksan miehitettyä Tšekkoslovakian. Yhdysvaltain liityttyä sotaan Kelley internoitiin Berliinissä. Kennan työskenteli sodan aikana Euroopan neuvonantajana komissiossa 1943-44. Kennan oli USA:n lähetystön johtajana Moskovassa kesäkuusta 1944 huhtikuuhun 1946.
Kennan ja patoaminen
Kennanin omakohtaisiin havaintoihin pohjautuva uusi strateginen oppi sisälsi ajatuksen, että Neuvostoliiton vaikutusvallan leviäminen on padottava. Hän lähetti tuhansia merkkejä käsittävän vuolaan sähkeen ulkoministeri James F. Byrnesille kuvatakseen uutta strategiaansa diplomaattisuhteiden hoitamisessa Neuvostoliiton kanssa. Jo ennen sähkeen lähettämistä Kennan oli yrittänyt välittää Yhdysvaltain hallitukselle realistista kuvaa Stalinin hallituksen politiikasta, mutta hänen viestinsä eivät olleet tavoittaneet Washingtonin korkeimpia päättäjiä. Viimeinen pisara Kennanille oli Neuvostoliiton edustajien nihkeys Kansainvälisen valuuttarahaston perustamisneuvotteluissa.
Kennanin sähke, niin sanottu "pitkä sähke" ja salanimellä "X" kirjoitettu heinäkuun 1947 artikkeli "The Sources of Soviet Conduct" Foreign Policy -lehdessä vaikuttivat merkittävästi Trumanin oppiin. Myöhemmin Kennan katsoi, että hänet ja hänen sähkeensä oli ymmärretty väärin, koska hän kannatti kommunismin patoamista diplomaattisin eikä sotilaallisin keinoin. Opin mukaan Yhdysvaltojen tuli tukea niitä kommunismin uhkaamia maita, jotka vielä olivat itäblokin ulkopuolella.
Lähettiläänä
1947–1948 Kennan työskenteli ulkoministeri Marshallin alaisuudessa. Kennanin mukaan Neuvostoliitto oli laajentumishaluinen ja Yhdysvallat voisi estää tätä sulkemispolitiikallaan, josta tulikin Yhdysvaltain politiikan perusta Neuvostoliittoa vastaan puolen vuosisadan ajaksi.
Kennan vietti vuodet 1951–1952 lähettiläänä Neuvostoliitossa, jossa hänet kuitenkin julistettiin persona non grataksi. Kennan toimi Yhdysvaltain lähettiläänä 1961–1963 Jugoslaviassa. Vuonna 1967 hän sopi tapaamisesta Josif Stalinin tyttären Svetlana Allilujevan kanssa Sveitsissä auttaen tätä loikkaamaan Yhdysvaltoihin.
Institute for Advanced Study
Kennan toimi 1956–2005 Institute for Advanced Study -instituutissa. Kennanista tuli johtava Yhdysvaltain ulkopolitiikan kriitikko. Aikaisemmin hän oli ollut luennoitsijana instituutissa 1950–1952. Vatikaani palkitsi Kennanin paavin myöntämällä Pacem in Terris Award-palkinnolla 1982. Vuonna 1989 presidentti George H. W. Bush myönsi hänelle Vapauden mitalin.
Kirjallinen tuotanto
Kennanin tuotannosta on suomennettu teokset Demokratia ja ylioppilasvasemmisto (1972; alkuteos Democracy and the Student Left 1968) ja Ydinharha: Neuvostoliiton ja Yhdysvaltain suhteet pommin varjossa  (1982; alkuteos The Nuclear Delusion: Soviet-American Relations in the Atomic Age).
Johanna Pulkkinen
thumb|Johanna Pulkkinen [[Kalevan kisat 2008|Kalevan kisoissa 2008]] Johanna Anneli Pulkkinen (s. 10. huhtikuuta 1987 Pieksämäki) on suomalainen kuulantyöntäjä. Seuratasolla Pulkkinen edustaa Pieksämäen Veikkoja. Häntä valmentaa hänen isänsä Ilkka Pulkkinen.
Ulkoradoilla Pulkkinen on voittanut kuulantyönnön SM-kultaa vuonna 2009, hopeaa vuonna 2015 ja pronssia vuonna 2005. Hallista hän on voittanut Suomen mestaruuden kahdesti vuosina 2008 ja 2009. Kuulakarnevaaleilla Pulkkinen on voittanut naisten sarjan kolme kertaa.
Vuosina 2009–2015 Pulkkinen kärsi polvivammoista eikä kyennyt kilpailemaan. Hän palasi kilpailemaan kesäkuussa 2015 työnnettyään avauskilpailussaan tuloksen 15,32 metriä.
Pulkkisen ennätys 16,05 metriä on vuodelta 2009. Halliennätyksensä 16,09 m hän teki vuonna 2008.
Nykyään Pulkkinen työskentelee opettajana.
Parhaat tulokset
Huomioitu vain kilpailujen lopputulokset, päivitetty 29.9.2009
Euphoria (Loreenin kappale)
”Euphoria” on ruotsalaisen Loreenin esittämä kappale, jolla hän voitti vuoden 2012 Eurovision laulukilpailun. Laulun ovat tehneet Thomas G:son ja Peter Boström.
Loreen pääsi Eurovision laulukilpailuihin voitettuaan Melodifestivalenin, Ruotsin maakohtaisen karsinnan, 10. maaliskuuta 2012.