cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
65 Cybele
65 Cybele on Marsin ja Jupiterin välisen asteroidivyöhykkeen ulommalla puoliskolla kiertävä suuri asteroidi, jonka läpimitta on noin 237,3 kilometriä IRAS-satelliitin mittausten mukaan. Aikaisempi arvio oli 230 km. Asteroidin massa on 1,4×10E19 kg.
Asteroidin keskietäisyys on 3,073 AU ja se kiertää 1:2 resonanssissa Jupiterin kanssa kiertoajan ollessa 6,36 vuotta.
Matúš Sukeľ
Matúš Sukeľ (s. 23. tammikuuta 1996 Liptovský Mikuláš, Slovakia) on slovakialainen jääkiekkoilija, joka pelaa Tšekin Extraliga-joukkue HC Litvínovissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Seuraura
Sukeľ on HK 32 Liptovský Mikulášin oma kasvatti. Hän oli kaudella 2012–2013 seuran B-nuorten paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 38+30=68, joilla Sukeľ voitti koko Slovakian B-nuorten sarjan maalipörssin ja jakoi pistepörssin kolmannen sijan HK Popradin Matej Paločkon kanssa. Kaudella 2013–2014 hän debytoi miesten peleissä. Sukeľ pelasi koko runkosarjan Slovakian alle 18-vuotiaiden maajoukkueohjelma HK Orange 18:n mukana maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 1. hokejová liga SR:ssä. Pudotuspelit hän pelasi samassa sarjassa kasvattajaseurassaan HK 32 Liptovský Mikulášissa. Alkukauden 2014–2015 Sukeľ pelasi suurimmaksi osaksi Slovakian Extraligassa HK Orange 20:n paidassa tehden 20 runkosarjaottelussa tehot 5+5=10. Hän pelasi loppukauden HK 32:ssa.
Myös kauden 2015–2016 Sukeľ aloitti HK Orange 20:ssa. Hän toimi joukkueen kapteenina. Tammikuussa 2016 Sukeľ siirtyi Suomeen ja Tapparan A-nuorten SM-liigajoukkueeseen. Kaudeksi 2016–2017 hän palasi kasvattajaseuraansa HK 32 Liptovský Mikulášiin, joka oli noussut edellisenä keväänä Extraligaan. Sukeľ oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 21+16=37. Hän jakoi liigan maalipörssin kahdeksannen sijan HC Banská Bystrican Tomáš Surovýn kanssa. Tapaninpäivänä 2016 Sukeľ teki loppukauden kattavan sopimuksen KHL-joukkue HC Slovan Bratislavan kanssa. Hän pelasi siellä loppukaudella viisi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä, mutta jatkoi kevään mittaan pelejään kuitenkin HK 32:ssa. Sukeľ voitti Extraligan karsintasarjan syöttöpörssin ja sijoittui pistepörssissä toiseksi edellään vain joukkuetoveri Marek Uram.
Kaudella 2017–2018 Sukeľ jatkaa uraansa HK 32 Liptovský Mikulášin Extraliga-joukkueessa. Hän oli tehoilla 19+12=31 joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Martin Kriškan jälkeen. Sukeľ sijoittui koko Extraligan maalipörssissä yhdeksänneksi. Hän voitti myös Liptovský Mikulášin sisäisen tehotilaston lukemalla +9. Sukeľ voitti myös koko karsintasarjan pistepörssin tehoilla 8+11=19 sekä hän jakoi tehotilaston voiton samassa joukkueessa pelanneen veljensä Jakubin kanssa.
Maajoukkueura
Sukeľ edusti Slovakiaa Pyeongchangin olympiakisoissa 2018. Yhteensä hän on pelannut 13 A-maaottelua tehopistein 1+1=2. Sukeľ teki A-maajoukkuedebyyttinsä Euro Ice Hockey Challengessa 9. helmikuuta 2017 Innsbruckissa Itävaltaa vastaan. Hän keräsi ottelusta teholukeman -2. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa Sukeľ teki seuraavassa ottelussa 10. helmikuuta 2017 Innsbruckissa Ranskaa vastaan.
Sukeľ pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2015 ja 2016, joista ensimmäinen turnaus päättyi pronssiin. Vuoden 2016 turnauksessa hän toimi Slovakian varakapteenina. Valmennus valitsi Sukeľin joukkueensa turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Hänet valittiin myös Tšekkiä vastaan pelatun puolivälieräottelun päätteeksi Slovakian ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Sukeľ pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2014 sekä alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2013.
Muuta
Sukeľin kaksoisveli Jakub pelaa Matúšin joukkuetoverina HK 32 Liptovský Mikulášin Extraliga-joukkueessa.
Standing on the Shoulder of Giants
Standing on the Shoulder of Giants on brittiläisen rockyhtye Oasiksen neljäs studioalbumi, joka julkaistiin helmikuussa 2000. Se on yhtyeen ensimmäinen albumi, jota ei tuottanut Owen Morris, vaan se tuottajina toimivat Mark Stent ja yhtyeen kitaristi Noel Gallagher. Albumi äänitettiin vuoden 1999 huhtikuusta elokuuhun neljällä eri studiolla Lontoossa ja Etelä-Ranskan Montauroux’ssa. Albumin julkaisi myös ensimmäistä kertaa yhtyeen perustama Big Brother Recordings -levy-yhtiö, kun aiemmasta tuotannosta vastannut Creation Records lopetti toimintansa vuonna 1999.
Standing on the Shoulder of Giants on Oasiksen ensimmäinen albumi, jossa kitaristi Paul ”Bonehead” Arthurs ja Paul ”Guigsy” McGuigan eivät soita. Albumi äänitettiin väliaikaisella kolmen miehen kokoonpanolla, johon kuului Gallagherin veljekset ja rumpali Alan ”Whitey” White. Heidän lisäksi albumilla soitti useita lisämuusikoita korvaamaan puuttuvat jäsenet.
Vaikka Standing on the Shoulder of Giantsin taloudellinen menestys oli edellisiä albumeita heikompi, se nousi listaykköseksi kolmessa maassa, mukaan lukien kotimaassaan Britannian albumilistalla. Maailmanlaajuisesti sitä on myyty arviolta 3 miljoonaa kappaletta. Albumin vastaanotto kriitikoiden ja fanien keskuudessa oli vaihteleva. Albumilta julkaistiin neljä singleä, joista ensimmäinen, ”Go Let It Out” nousi listaykköseksi neljässä eri maassa. Singleinä julkaistiin myös Britannian singlelistalla viiden kärkeen yltäneet ”Who Feels Love?” ja ”Sunday Morning Call”, sekä promosingleinä ”Gas Panic!” ja ”Where Did It All Go Wrong?”. Albumin julkaisua seurasi Standing on the Shoulder of Giants Tour -kiertue.
Taustaa
Oasiksen edellisen studioalbumin, vuoden 1997 Be Here Now’n jälkeen yhtye piti taukoa ja julkaisi The Masterplan -kokoelmalevyn seuraavana vuonna. Uuden studioalbumin työstäminen alkoi vaikeasti kun pitkäaikaiset jäsenet kitaristi Paul ”Bonehead” Arthurs ja basisti Paul ”Guigsy” McGuigan jättivät yhtyeen kesken äänitysten elokuussa 1999. Laillisista syistä Boneheadin ja Guigsyn soittamat osat jouduttiin äänittämään uudelleen, eikä heitä kuultu ollenkaan albumin lopullisessa versiossa.
Oasiksen aiempien albumeiden julkaisusta vastannut levy-yhtiö Creation Records lopetti toimintansa vuonna 1999. Noel Gallagherin perusti uuden levy-yhtiön, Big Brother Recordingsin, joka julkaisi kaikki yhtyeen albumit ja singlet Standing on the Shoulder of Giantsista eteenpäin.
Demonauhat
Albumin kappaleiden demoversiot äänitettiin vuosien 1998–1999 välillä Noel Gallagherin omistamalla Supernova Heights -studiolla Mark Coylen ja Paul Staceyn avustamana. Kaikki demokappaleet ovat Noelin laulamia, paitsi ”Little James”, jonka lauloi hänen veljensä Liam.
15 demokappaletta vuosi internetiin yksityiselle FTP-palvelimelle 31. tammikuuta 2000.
”(As Long as They’ve Got) Cigarettes in Hell” julkaistiin myöhemmin ”Go Let It Out” -singlen B-puolena ja ”Carry Us All” oli ”Sunday Morning Callin” B-puolena. Kappale ”Just Getting Older” ilmestyi kaksi vuotta myöhemmin Heathen Chemistry -albumin ”The Hindu Times” -singlellä.
Lopulliset äänitykset
Standing on the Shoulder of Giants äänitettiin huhtikuusta elokuuhun 1999 Chateau de la Colle Noire -studiolla Ranskassa, Olympic Studios ja Supernova Heights -studioilla Lontoossa ja Wheeler End Studiosilla Buckinghamshiressa, Britanniassa. Boneheadin ja Guigsyn lähdettyä yhtyeestä Noel soitti suurimman osan kitaroista ja bassoista albumilla. Albumi äänitettiin väliaikaisella kolmen miehen kokoonpanolla, johon kuului Gallagherin veljekset ja rumpali Alan ”Whitey” White. Heidän lisäksi albumilla soitti useita lisämuusikoita korvaamaan puuttuvat jäsenet.
Musiikillinen tyyli ja kappaleet
Standing on the Shoulder of Giants siirtyi edellisiä albumeja kokeellisempaan ja modernimpaan suuntaan, ja siinä on selviä vaikutteita muun muassa electronicasta ja psykedeelisestä sekä progressiivisesta rockista. Albumi oli yhtyeen ensimmäisiä kokeiluja syntetisaattorien kanssa ja sillä käytettiin paljon Pro Tools -audiosekvensseri-ohjelmistosarjaa ja joissain kappaleissa myös sävelkorkeuden muokkaamiseen Auto-Tune -ohjelmaa.
Albumin avauskappale ”Fuckin’ in the Bushes” on instrumentaalinen, mutta se sisältää samplattuja repliikkejä, kuten ”Kids are running around naked, fucking in the bushes”. Nämä repliikit ovat Murray Lernerin dokumenttielokuvasta Message to Love, joka kertoo Isle of Wight -festivaalin tapahtumista vuodelta 1970.
Vastaanotto ja kaupallinen menestys
Standing on the Shoulder of Giants sai ilmestyessään hyvin vaihtelevia arvosteluja. Soundi-lehteen arvostelun kirjoittanut koomikko Simo Frangén antoi albumille neljä tähteä viidestä, ja sanoi että ”Oasis on tehnyt oikein mainion levyn, sopivan paketin herkkää ja vähän rankempaakin rokkia”. Lisäksi hän kehui etenkin albumin jälkimmäistä puoliskoa ja kappaleita ”Gas Panic!”, ”Where Did It All Go Wrong?” ja ”Sunday Morning Call”.
Yhdysvaltalaisen The Autin Chroniclen kriitikko Mindy Labernz antoi albumille kaksi tähteä viidestä.
Kappaleet
CD-julkaisun takakannessa ”Go Let It Out” oli merkitty huutomerkin kanssa muotoon ”Go Let It Out!”
Singlejulkaisut
Kaikille singleille kuvattiin myös musiikkivideot, jotka on sittemmin julkaistu muun muassa videopalvelu YouTubessa.
Kokoonpano ja henkilöstö
thumb|Albumin kansikuvana on valokuva New Yorkin Manhattanista
Samplet
Lähteet:
Työttömyysvakuutus
Työttömyysvakuutusmaksua maksavat kaikki työnantajat ja 17–64-vuotiaat palkansaajat. Maksut kerätään työmarkkinaosapuolten hallinnoimaan Työllisyysrahastoon. Työllisyysrahastolle maksut suorittaa työnantaja, joka pidättää palkansaajan osuuden työntekijän palkasta. Vuonna 2019 Työllisyysrahasto keräsi työttömyysvakuutusmaksuja yhteensä noin 3,35 miljardia euroa.
Osa työttömyysvakuutusmaksujen tuotosta siirretään suhdannepuskuriin, jonka tarkoituksena on turvata Työllisyysrahaston maksuvalmius ja työttömyysvakuutusmaksujen tasainen maksukehitys. Suhdannepuskurin määrä muodostuu rahaston tuottojen ja menojen erotuksesta. Tavoitteena on kerryttää hyvinä aikoina puskuria, jota voidaan käyttää niin, että työttömyyden kasvaessa työttömyysvakuutusmaksujen korotukset voidaan pitää pienempinä ja työttömyysturvan sekä muiden etuuksien tasainen rahoitus voidaan turvata. Tätä myös Emu-puskuriksi kutsuttua suhdannepuskuria on käytetty viimeisten 20 vuoden aikana jo useaan otteeseen maksukorotuksia tasaamaan.
Vuonna 2021 palkansaajan työttömyysvakuutusmaksu on 1,4 prosenttia. Työnantajan työttömyysvakuutusmaksu on 0,5 prosenttia palkasta, jos palkkasumma on korkeintaan 2 169 000 euroa. Sen ylittävältä osalta työttömyysvakuutusmaksu on 1,9 prosenttia palkasta.
Työttömyysvakuutusjärjestelmä toimii siten, että palkansaajien ja työnantajien maksamat työttömyysvakuutusmaksut käytetään suoraan ja täysimääräisesti työttömyysturvan, aikuiskoulutusetuuksien sekä palkka- ja eläketurvan rahoittamiseen. Lisäksi niillä rahoitetaan muun muassa koulutuskorvausta ja omavastuumaksuja.
Työttömyysvakuutusmaksusta hyötyvät lähinnä työttömyyskassaan kuuluvat, jotka ovat olleet määrätyn pituisen ajan töissä (26 työssäoloviikkoa 28 kuukauden pituisen tarkastelujakson aikana) ja saaneet riittävän suurta palkkaa (vähintään työehtosopimuksen määrittelemää minimipalkkaa). Työssäoloviikoksi katsotaan yleensä sellainen viikko, jolloin on tehty työtä vähintään 18 tuntia, mutta joillakin aloilla on poikkeuksia (esim. opetusala) ja pienempikin tuntimäärä voi riittää täyttämään viikkoehdon. Tarkastelujaksoa voidaan myös tietyin ehdoin pidentää jopa seitsemän vuotta, jos työmarkkinoilta poissaolo on perustunut ns. hyväksyttyihin syihin. Tällaisia syitä ovat esimerkiksi asevelvollisuuden suorittaminen, sairaus, päätoiminen opiskelu tai lapsen syntymä ja hoito. Työttömäksi joutuessaan saa ansiosidonnaista päivärahaa ainoastaan, jos on ollut työttömyyskassan jäsen koko sen ajan, miltä työssäolotarkastelu tehdään. Minimissään tämä on siis 26 kalenteriviikkoa, jos myös työssäoloviikot toteutuvat noiden viikkojen osalta.
Vähemmän koulutetut ovat keskimääräistä useammin ilman ansiosidonnaista päivärahaa, koska he eivät ole työttömyyskassan jäseniä.
Sojuz TM-30
Sojuz TM-30 oli 39. lento Mir-avaruusasemalle. Laukaisu Baikonurin kosmodromilta tapahtui 4. huhtikuuta 2000 kello 5.01.29 UTC. Se kuljetti kaksi kosmonauttia avaruusasemalle. Sen telakointi asemaan tapahtui automaattisesti. Lennon radiokutsu oli Jenisei (Енисей). Lento kesti 72 päivää.
Kuvastaja
Kuvastaja on Suomen Tolkien-seura Konnun jakama kirjallisuuspalkinto, joka myönnetään vuosittain valintaraadin parhaaksi katsomalle suomalaiselle fantasiakirjalle. Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 2001.
Steyr GB
Steyr GB on itävaltalaisen Steyr-Mannlicherin valmistama kaasuhidasteinen, kaksitoiminen itselataava pistooli. Asetta valmistettiin vuosien 1981–1988 välillä 15 000–20 000 kappaletta. Sen toimintaperiaate on peräisin Saksassa toisen maailmansodan loppuvaiheessa kehitetystä Volkspistolesta. Steyr GB oli kilvassa Itävallan asevoimien palveluspistooliksi, mutta hävisi Glock 17:lle.
Srednekolymsk
Srednekolymsk eli Orto Xalyma  on kaupunki Kolyman keskijuoksulla Srednekolymskin uluusissa Sahan tasavallan koillisosassa Venäjällä, 1 485 km Sahan pääkaupungista Jakutskista koilliseen. Srednekolymsk on uluusin (piirin) hallinnollinen keskus.
Kuvastaja
Palkintopystin tekijä oli vuosina 2001–2006 ja 2008–2012 Markus Pitkänen, vuosina 2007 ja 2013–2014 Kati Ahtiainen ja vuosina 2016–2020 Parasolla Crafts.
Del Reeves
Franklin Delano "Del" Reeves (14. heinäkuuta 1932 – 1. tammikuuta 2007) oli yhdysvaltalainen countrylaulaja ja laulunkirjoittaja.
Reeves syntyi Spartassa, Pohjois-Carolinassa ja oli vanhempiensa yhdestätoista lapsesta nuorin. Reeves nimettiin Franklin Delano Rooseveltin mukaan. Hän opetteli soittamaan kitaraa jo lapsena. Reeves alkoi saavuttaa suosiota allekirjoitettuaan levytyssopimuksen United Artists Recordsin kanssa. Hänen ensimmäinen listaykköshittinsä oli "The Girl on the Billboard" vuonna 1965. Hän ryhtyi myös kirjoittamaan lauluja muun muassa Rose Maddoxille, Carl Smithille ja Roy Druskylle.
Reeves juonsi televisiossa Del Reeves' Country Carnivalia ja levytti vuonna 1976 duettoja Billie Jo Spearsin kanssa. Hän esiintyi vuosina 1966–2002 Grand Ole Opryssä.
Reeves menehtyi emfyseemaan uudenvuodenpäivänä 2007. Hän oli 74-vuotias.
Pehr Norrmén
thumb|150px|Pehr Herman Norrmén Pehr Herman Norrmén oli suomalainen jääkäri ja aktivisti, suomenruotsalainen teollisuus- ja pankkimies sekä saksalaismielinen ja oikeistoradikaali taustavaikuttaja Suomen politiikassa 1930-luvulla ja sotien aikana. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka toimi ennen sotilaskoulutustaan aktiivisesti ylioppilaiden aktivistiliikkeessä. Suomen sisällissodan aikana hän toimi punaisten miehittämässä Helsingissä Helsingin suojeluskunnassa.
Toiminta jääkäriliikkeessä
Norrmén oli yksi ensimmäisistä ylioppilaiden aktivistiliikkeen johtohenkilöitä syksyllä 1914. Hän toimi ruotsinkielisten ylioppilaiden edustajana jääkariliikkeen perustavissa kokouksissa. Myöhemmin hän kuului lähetystöön, joka joulukuun lopulla vuonna 1914 matkusti Ruotsiin, missä lähetystön tehtävänä oli ottaa selville voisiko Ruotsista saada tukea Suomen itsenäisyysliikkeelle. Myöhemmin hän oli mukana itsenäisyysliikkeen edustajana Ruotsin viranomaisten ja Saksan sotilasjohdon välisissä neuvotteluissa. Näiden neuvottelujen johdosta pantiin alulle järjestelyt, joiden tarkoituksena oli saada suomalaisille järjestettyä sotilaskoulusta Saksan armeijassa.
Norrmén liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 25. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 1. komppaniaan.
Kauan Norrmén ei kumminkaan ollut sotilaskoulutuksessa, kun hänet komennettiin värväysmatkalle Amerikkaan 29. huhtikuuta 1915. Hän lähti Saksasta saamansa käskyn mukaan, mutta matka keskeytyi kuitenkin jo Kööpenhaminassa Italian sodanjulistuksen johdosta. Kööpenhaminaan hän sai jatko-ohjeet, joiden mukaan hänen komennettiin 1. elokuuta 1915 alkaen Tukholmaan Suomen vapausliikkeen ulkomaanvaltuuskunnan käyttöön. Tukholmassa hän toimi valtuuskunnan läheisenä avustajana. Hän toimi myös Tukholmassa ja Berliinissä lentolehtisten, poliittistenselontekojen ja erilaisten muistioiden kirjoittajana. Hänen toimiinsa Tukholmassa kuului lisäksi pitää yhteyksiä ruotsalaisiin aktivisteihin. Hän avusti myös ruotsalaisia aktivisteja perustamaan vuoden 1916 alussa Svensk Lösen-nimisen poliittisen viikkolehden ja oli myöhemmin lehden huomattavia avustajia.
Norrmén kirjoitti tuona aikana myös ulkomaanvaltuuskunnan salaisen promemorian Die Nordischen Länder und die Mittelmächte im Weltkriege, jota jaettiin sittemmin Saksan suuren päämajan, yleisesikunnan ja ulkoasiainministeriön johtohenkilöille.
Suomen sisällissota
Norrmén palasi takaisin Suomeen sisällissodan aattona 17. marraskuuta 1917 ja liittyi Helsingin suojeluskunnan esikuntaan. Sisällissodan puhjettua hän ei kyennyt toimintaan punaisten miehittämässä Helsingissä vasta kun Saksalaisten aloitettua Itämeren divisioonansa kanssa Helsingin vapautuksen.
Sisällissodan jälkeinen aika
Helsingin vapautuksen jälkeen Norrmén siirrettiin Yleisesikunnan osasto III:een, jossa hän toimi 31. tammikuuta 1919 saakka. Hän kuului Svenska Tidningenin toimituskuntaan vuonna 1921 ja Suomen Paperi- ja Puutavaralehden toimituskuntaan vuosina 1922 – 1923 sekä Hufvudstadsbladetin toimituskuntaan vuosina 1923 – 1926. Toimittajan työnsä ohella hän laati yrityshistoriikkeja.
Hänet nimitettiin Suomen Puunjalostusteollisuuden Työnantajaliiton toimitusjohtajaksi vuonna 1927 ja oli tehtävässä vuoteen 1931 saakka. Norrmén toimi Pohjoismaiden Yhdyspankin johtokunnan jäsenenä vuodesta 1931 alkaen. Talvi- ja jatkosodan aikana Norrmén toimi Pohjoismaiden Yhdyspankin varatoimitusjohtajana kuolemaansa saakka. Hänet haudattiin Helsinkiin.
Poliittinen toiminta
Politiikan puolella saksalaismielinen Norrmén kuului ruotsalaisen kansanpuolueen oikeistoradikaaliin siipeen. Hän tuki 1920-luvulla Martti Pihkalan johtamaa Vientirauha-lakonmurtajajärjestöä ja 1930-luvun alussa hän oli mukana Lapuan liikkeen toiminnassa. Suomenkielisten oikeistoradikaalien kannattama aitosuomalaisuus esti kuitenkin Norrménin yhteistyön esimerkiksi IKL:n kanssa.
Talvisodan aattona lokakuussa 1939 Norrmén oli mukana lähetystössä joka matkusti Saksaan saadakseen sieltä tukea Neuvostoliittoa vastaan. Lähetystö, jossa olivat mukana myös insinööri John Rosberg ja entinen Etsivän Keskuspoliisin päällikkö Esko Riekki, tapasi SS-valtakunnanjohtaja Heinrich Himmlerin mutta ei saanut mitään konkreettista tuen ilmaisua saksalaisilta. Välirauhan aikana Norrmén oli mukana luomassa läheisiä suhteita Saksaan ja pyrki erityisesti vaikuttamaan ruotsalaisen kansanpuolueen sisällä puolueen linjan muuttamiseksi saksalaismieliseksi. Norrmén oli myös mukana SS-vapaaehtoisten värväystoiminnassa keväällä 1941 sekä toimi aktiivisesti kansallissosialistisessa Samfundet Folkgemenskap -järjestössä.
Jatkosodan loppuvaiheissa Norrmén keskittyi Suomen erillisrauhapyrkimysten torjumiseen. Hän oli mukana suunnittelemassa saksalaismielistä oikeistohallitusta joka olisi hallinnut Suomea saksalaisten joukkojen miehitettyä maan. Kun nämä suunnitelmat kariutuivat ja välirauha solmittiin syyskuussa 1944 hänellä oli syytä olettaa joutuvansa muiden entisten SS-värvärien tapaan vainotuksi, etenkin, jos Suomea kohtaisi neuvostomiehitys.
Norrmén pakeni moottoriveneellä Merenkurkun ylitse Ruotsiin. Hän oli pari kuukautta internoituna ja kuoli 1. huhtikuuta 1945. Kuolinsyy oli aivohalvaus.
Jessi Frey
Syyskuussa 2007 Frey valittiin SanomaWSOY:n sähköisen viestinnän liiketoimintaryhmän SWelcomin pelitoiminnan projektipäälliköksi. Tästä tehtävästä hän siirtyi tammikuussa 2009 Nokia Music -palvelun tuotepäälliköksi Bristoliin. Frey on opiskellut Itä-Lontoon yliopistossa kulttuuria ja mediaa.
Vuonna 2019 Jessi Frey julkaisi soolomateriaalia ja albumi Villainess ilmestyi elokuussa 2019.
Vuoden 2022 alussa Frey ilmoitti somekanavillaan muuttaneensa takaisin Suomeen.
Roland Müller
thumb|Roland Müller Holmenkollenilla vuonna 2007. Roland Müller (s. 16. joulukuuta 1986 Innsbruck) on itävaltalainen mäkihyppääjä. Hän pitää hallussaan Vikersundbakkenin mäkiennätystä, joka on 219 metriä.
Müller on joukkuemäen nuorten maailmanmestari vuosilta 2003 ja 2004. Hän on kilpaillut pääasiassa Continental cupissa, jossa on voittanut kuusi kilpailua ja sijoittunut palkintokorokkeelle 14 kertaa. Mäkihypyn maailmancupissa hän on kauden 2007–2008 loppuun mennessä osallistunut 14 kilpailuun, ja paras sijoitus on 15. sija Bischofshofenin kilpailusta tammikuussa 2008.
Federico Balzaretti
Balzaretti on Torino FC:n kasvatteja. Hän debytoi Torinon edustusjoukkueessa kaudella 2002-2003. Tämän jälkeen hän oli muutamia kausia lainassa Varesessa ja Sienassa. Kausi 2004-2005 oli Balzarettin läpimurtokausi Torinossa, joka silloin pelasi Serie B:ssä. Kauden päätteeksi joukkue nousi Serie A:han. Huolimatta noususta joukkue hajosi ja Balzaretti vapautui sopimuksesta. Tämän jälkeen hän teki sopimuksen Torinon paikalliskilpailija Juventuksen kanssa. Kaudella 2005-2006 hän oli useimmiten vakiokokoonpanossa joukkueessa, joka alun perin voitti Serie A:n mutta menetti mestaruutensa sopupeliskandaalissa. Seuraavalla kaudella Balzaretti pelasi Juventuksen riveissä Serie B:ssä ja teki kaksi ensimmäistä maaliaan aikuisten sarjoissa. Kaudeksi 2007–2008 hän siirtyi Fiorentinan joukkueeseen mutta ei vakiinnuttanut paikkaansa joukkueessa. Vuoden 2008 alussa hän siirtyi Palermoon, jossa pelasi vuoteen 2012. Elokuussa 2012 Balzaretti allekirjoitti kolmen vuoden sopimuksen Roman kanssa.
Forlin koulukunta
Forlin koulukunta oli ryhmä italialaisia renessanssimaalareita, jotka kaikki olivat syntyneet Forlissa, Italiassa 1400- ja 1500-luvuilla:
Vehmaa
Vehmaa (, myös Wehmo ) on Suomen kunta, joka sijaitsee Vakka-Suomen seutukunnan sydämessä. Sen naapurikuntia ovat Laitila, Mynämäki, Taivassalo ja Uusikaupunki. Kunnassa on runsaasti järviä ja hiukan merenrantaa.
Vehmaa on vanhastaan tunnettu graniitistaan, jota louhii nykyään Suomen Kiviteollisuus. Kunnassa on myös erittäin runsaasti sikataloutta, minkä vuoksi sika on otettu jopa kunnan nimikkoeläimeksi. Kotieläintalouden ja keskeisen sijainnin vuoksi Vehmaan kunta hallinnoi alueellisia maatalouspalveluita. Vuoden 2022 alusta lukien se on hoitanut 41 kunnan maatalouslomitushallinnon palveluita.
Maantiede
Vehmaan kunta sijaitsee Varsinais-Suomessa. Sen naapurikuntia ovat Laitila, Mynämäki, Taivassalo ja Uusikaupunki, etelässä kunnanrajalta alkaa merialue. Vehmaan maisemaa hallitsevat pellot ja järvet.
Vehmaalla on kaikkiaan 22 järveä, joista suurimmat ovat Ahmasvesi, Vihtjärvi ja Maarjärvi.
Vehmaalla on kaksi Natura-kohdetta: Kivijärven metsät, joissa on vanhan metsän laikkuja, ja Ahmasvesi, murtovesilajeja kasvava entinen merenlahti, josta nykyisin johtaa noin 2 kilometrin pituinen uoma mereen.
Kyliä
Ane, Antola, Ennyinen, Gunnila, Haapanala, Heikola, Hermula, Hiedo, Hietajärvi, Hilleinen, Himoinen, Hinnuri, Huruinen, Huukainen, Ilmarinen, Inkurinen, Irjala, Isoalho, Kaipinen, Kaivoinen, Karaluoto, Karintaka, Kaukola, Kauramäki, Kesoinen, Ketto, Kiikoinen, Kiima, Kiimkallio, Kirkkomäki, Kirkonkylä, Kivijärvi, Korpi, Koski, Krookkinen, Kupusjärvi, Kuulila, Lahdenranta, Lahdinko, Laittinen, Lallinen, Lammi, Lautanala, Lempiö, Ludila, Maarjärvi, Maitila, Manterkaisti, Mylly, Nakkila, Nuhjala, Oja, Pankkio, Papala, Pappila, Piettinen, Piiloinen, Pitkiskallio, Pullila, Pummainen, Puosta, Puotila, Putta, Pyöli, Rahikkala, Rahkmala, Rautila, Reinilä, Revo, Riihivainio, Riittiö, Ristinkylä, Rokainen, Saarikkala, Salo, Seipsaari, Sillankorva, Soinila, Takala, Tanila, Tarvola, Taskala, Tommila, Tuomarla, Tuomoinen, Uhlu, Ukkila, Vahilainen, Vallila, Vanhakylä, Varttainen, Vihtjärvi, Viiainen, Viljainen, Vilu, Vinkkilä, Ylikylä, Ylöjärvi, Yötiö.
Taajamat
Vuoden 2017 lopussa Vehmaalla oli 2 316 asukasta, joista 1 081 asui taajamassa, 1 218 haja-asutusalueilla ja 17:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Vehmaan taajama-aste on 47,0 %. Kunnassa on vain yksi taajama, Vinkkilä.
Talous
Vuonna 2015 kunnassa oli 719 työpaikkaa. Niistä 19 % oli alkutuotannossa (maa-, metsä- ja kalataloudessa), 57 % palveluissa ja 21 % jalostuksessa. Alkutuotannon osuus oli selvästi suurempi kuin koko maassa keskimäärin (3 %).
Vuonna 2016 eniten yhteisöveroa maksaneet yritykset olivat Kuljetusliike Markku Salonen ja kaksi sika-alan yritystä: Vehmaan Haikara ja Piglauri.
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Uskonnolliset yhteisöt
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Vehmaalla on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat :
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Vehmaan alueella toimii Turun ortodoksinen seurakunta. Kirkon sisäisistä herätysliikkeistä vaikuttavat paikkakunnalla ainakin rukoilevaisuus sekä herännäisyys.
Muuta
Liikenne- ja viestintäviraston teettämien tilastojen mukaan Vehmaalla oli helmikuussa 2020 väkilukuun suhteutettuna kaikista Manner-Suomen paikkakunnista viidenneksi eniten henkilöautoja, 628 autoa tuhatta asukasta kohden.
Vampula
Vampula on entinen Suomen kunta, joka liitettiin osaksi Huittisten kaupunkia vuoden 2009 alussa. Ennen kuntaliitosta Vampula oli osa Satakunnan maakuntaa, johon se edelleen kuuluu myös osana Huittista, ja oli vuosina 1997–2009 osa Länsi-Suomen lääniä ja ennen vuotta 1997 osa Turun ja Porin lääniä.
Vampulan kunnassa asui 0 ihmistä vuoden 2008 lopussa, ja sen pinta-ala oli 0 km², josta 0 km² vesistöjä. Maapinta-alasta (142,34 km²) oli metsää 64 km² ja peltoa 62 km². Väestötiheys oli 0 asukasta/km².
Historiallisesti Vampula oli osa Huittisten seurakuntaa, josta se itsenäistyi vuonna 1867. Vuonna 1635 henkikirjan mukaan nykyisen Vampulan alueella asui 314 henkeä. Väkiluku oli suurimmillaan vuonna 1950. Silloin asukkaita oli lähes 4 000. Väkiluvun kasvun syynä oli karjalaisten evakoiden asuttaminen. Työpaikkojen puutteessa nuoriso kuitenkin vähitellen siirtyi muualle. Vampulan naapurikunnat olivat Alastaro, Huittinen, Köyliö ja Säkylä.
Vampulan vaakunan suunnitteli Ahti Hammar ja se vahvistettiin vuonna 1955.
Liikenne
Vampulan kautta kulkee Huittisten ja Auran välinen kantatie 41 (aikaisemmin valtatie 9). Myös valtatie 2 kulki Loimijoen vartta seuraten Vampulan halki, kunnes uusi valtatie valmistui 1950-luvun lopulla. Vanhojen valtateiden 2 ja 9 risteys sijaitsi pari kilometriä kirkolta etelään, josta ne jatkuivat samaa reittiä Huittisiin. Lähimmät kaupungit ovat Huittinen (15 km) ja Loimaa (30 km), jossa sijaitsee lähin rautatieasema. Turkuun kertyy matkaa 75 km, Poriin 80 km ja Tampereelle 90 km. Lähin julkisen liikenteen lentokenttä on Turun lentoasema, mutta vanhan kunta-alueen länsireunalla on yksityinen Tuulikki-Vampulan lentokenttä, jonka rakennutti Leevi K. Laitinen vuonna 2001.
Luonto
Vampulan luonnonympäristöä hallitsee Kokemäenjoen suurin sivujoki Loimijoki, joka virtaa Vampulan halki etelästä Alastarolta pohjoiseen Huittisiin. Loimijoen sivujokia Vampulassa ovat siihen idästä laskeva Kourajoki, joka ennen kuntaliitosta oli Vampulan ja Huittisten rajajokena, sekä Köyliön Vuorenmaan Matkussuolta alkunsa saava Matkusjoki, joka virtaa Vampulan Matkusjoen kylän alueella ja laskee Loimijokeen lännestä Vampulan keskustaajaman pohjoispuolella. Maaston korkeuserot ovat Vampulan alueella vähäisiä.
Historia
Vampulan alueelta on tehty muutamia kivikauden aikaisia esinelöytöjä. Loimijoen varrella alettiin maanviljelys jo rautakaudella, ja viimeistään 1200-luvulla syntyivät miltei kaikki nykyiset Vampulan henkikirjakylät. Ensimmäiset asukkaat saapuivat Vampulan alueelle todennäköisesti Huittisista, mutta vanhimmat kirkolliset yhteydet viittaavat Säkylään.
Vanhan tarinan mukaan Vampulan nimi tulee Köyliön murteen sanasta vampo, palmikko. Köyliöläiset eränkävijät löysivät joskus kauan sitten nykyistä Vampulaa halkovan Loimijoen Kiltasaaresta surmatun neidon palmikon. Tästä syystä aluetta ryhdyttiin kutsumaan vampon löytöpaikaksi, Vampulaksi. Nimistöntutkijoiden mukaan nimi on samaa kantaa kuin Vammala ja tulee koskien välistä vesistön suvantopaikkaa tarkoittavasta pohjoisgermaanisesta sanasta.
Vampula kuului hallinnollisesti satoja vuosia Huittisten suurpitäjään, johon ovat eri aikoina kuuluneet myös Punkalaidun, Kauvatsa ja Keikyä. Huittisten kaupunki on edelleen keskeinen osa vampulalaista elämää.
Vuonna 1590 neljä talollista rakensi omalla kustannuksellaan pienen hirsikirkon. Tästä ensimmäisestä pyhäköstä on otettu aihe kunnan vaakunaan, johon on kuvattu rakentajien vertauskuvana risti ja neljä naulaa. Oman kunnallishallinnon Vampula sai vuonna 1867. Ensimmäinen kansakoulu aloitti toimintansa Sallilan kylässä vuonna 1878, ja sitä seurasivat Soinilan (1897), Kukonharjan-Murron (1910) ja Huhtaan (1915) koulut. Suomen senaatti teki päätöksen Vampulan seurakunnan perustamisesta vuonna 1891, mutta itsenäistyminen Huittisista toteutui vasta vuonna 1900.
Vampulaan asutettiin viime sotien jälkeen Kurkijoen siirtoväkeä.
Vampulan kylät
Maarekisterin mukaan Vampulassa on 18 kylää. Kylärajauksen ulkopuolelle jäävät uudemmat kulmakunnat, jotka ovat syntyneet kylien rajoille ja takamaille, kuten Vehka-alho. Vampulan rekisterikylät ovat:
Hanhikoski, Honko, Horna, Huhtaa, Kotaja, Kukonharja, Kärväselä, Matkusjoki, Murto, Närälä, Punola, Sallila, Salmenoja, Siivikkala, Soinila, Tamare ja Vampula.
Talous
Asukkaiden pääasiallinen toimeentulo on vuosikausia perustunut etupäässä maatalouteen, joka on keskittynyt lähinnä sikatalouteen ja erikoiskasvituotantoon. Vampula oli Suomen sikaisin kunta suhteessa väkilukuun. Siellä on nelisenkymmentä sikatilaa, joilla on enemmän sikoja kuin ihmisiä koko kunnassa. Vampulalaiset viljelykset tuottavat kaiken Suomessa teollisesti jalostettavan pinaatin.
Nordkalk Oy louhii kalkkikiveä kolmesta Vampulan kunnan alueella sijaitsevasta louhoksesta. Vampulassa yhtiöllä on kalkkilouhokset Punolassa, Siivikkalassa ja Matkusjoella. Paikkakunnalla valmistetaan maanparannuskalkkia, asfalttifilleriä sekä kalsiittia.
Ennen kuntaliitosta Vampulan suurimmat työllistäjät olivat kunta ja Vampulan kauppakeskus Oy.
Nähtävyyksiä
Ensimmäinen kirkko Vampulaan rakennettiin Tamareen puolelle vuonna 1590. Sieltä se kaikkien muutosten ja uudelleen rakentamisen myötä siirtyi nykyiselle paikalle ja nykyiseen, arkkitehti Helge Ranckenin suunnittelemaan muotoonsa vuonna 1894. Päätytornillisen ristikirkon alttaritaulu on V. Ylisen maalaama "Kristuksen kirkastus" vuodelta 1906. Kirkon tornin terävä huippu näkyy tasaisessa maastossa kauas ympäristöön.
Nähtävyytenä voisi myös pitää kalkkikaivosta, joka on ollut ennen Euroopan suurin maanparannuskalkkitehdas.
Urheilu
LP-Vampula Huittinen pelaa naisten lentopallon pääsarjassa.
Ruokakulttuuri
Vampulan pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla silava-perunalaatikko ja läskisoosi.
Rimé (buddhalaisuus)
Rimé (tiibetiksi རིས་མེད་; kiinaksi perinteisin merkein 利美運動, lìměi yùndòng), tai rime, on käsite buddhalaisuudessa, jonka mukaan buddhalaisuutta voi harjoittaa ilman sitoutumista mihinkään tiettyyn koulukuntaan. Sananmukaisesti se tarkoittaa puolueetonta.
Ensimmäinen rimé-periaatetta noudattanut buddhalainen on perinteen mukaan Jonang Kunga Drolchok 1500-luvulla.
Rimén tarkoitus ei ole yhdistellä useampia eri koulukuntia yhdeksi oikeaksi tavaksi harjoittaa buddhalaisuutta, vaan ennemminkin käsitellä eri perimyslinjoja tasapuolisesti ja tarjota harjoittajalle useampi eri vaihtoehto. Yhtenä tavoitteena on tunnistaa eri koulukuntien hyvät käytännöt ja monipuolinen lähestymistapa.
Jarkko Vehniäinen
Jarkko (JV) Vehniäinen (s. 17. kesäkuuta 1973 Viitasaari) on suomalainen sarjakuvapiirtäjä.
Hänen tunnetuin sarjakuvansa on Kamala luonto, jota hän tekee yhdessä puolisonsa Marja Lappalaisen kanssa. Kamalaa luontoa julkaistaan noin kahdessakymmenessä sanomalehdessä, muun muassa Helsingin Sanomissa, Metrossa, Aamulehdessä, Turun Sanomissa, Ilta-Sanomissa (nettiversio), Kalevassa ja Hämeen Sanomissa. Lisäksi Vehniäinen ja Lappalainen tekevät musiikkipilakuvia Soundi-lehteen.
Muita Vehniäisen sarjakuvia ovat Suosikissa ilmestyneet julkimosarjakuvat sekä Aikamedian julkaisemat raamattuaiheiset sarjakuvat. Vehniäinen tekee myös karikatyyrejä.
Kausisarja
Kausisarja on nimi Yle TV1:n Kotikatsomo-ohjelmapaikalla esitettävälle 6–12-osaiselle draamalliselle televisiosarjalle, jota esitetään viikoittain kevät- tai syyskauden ajan, esimerkiksi tammikuusta huhtikuuhun tai syyskuusta joulukuuhun. Joskus sarjat ovat pidempiäkin: esimerkiksi Tuliportaat-sarjaan kuului 16 jaksoa.
Václav Král
Václav Král oli tšekkiläinen teollinen muotoilija, kuvittaja, opettaja ja kilpa-ajaja.
Kausisarja
Vuonna 2009 Yle ilmoitti tavoittelevansa kausisarjoilla suurta yleisöä (800 000 katsojaa). Kunkin jakson pituudeksi haluttiin 50 minuuttia, ja sarjan tyylilajiksi ihmissuhdedraamaa, draamakomediaa, koko perhettä houkuttelevaa katsottavaa tai rikosdraamaa, kunhan erityispiirteenä on kosketus suomalaiseen todellisuuteen. Kausisarja voi olla myös menneisyyteen sijoittuva niin sanottu epookkisarja.
Václav Král
Nuoruus ja opinnot
Král opiskeli vuosina 1952–1956 auto- ja ilmailutekniikan instituutissa Mladá Boleslavissa. Vuodesta 1954 alkaen hän laati kuvia ja teknisiä piirustuksia moottoripyöristä, autoista ja koneista tšekkoslovakialaislle yrityksille ja tekniikan alan julkaisijoille. Samaan aikaan hän aloitti motocross-harrastuksensa. Sopivien erikoisosien saanti oli edelleen hankalaa, joten oli täysin tavallista, että tarvittavat komponentit valmistettiin umpiraudasta viilapenkin ja käsityökalujen avulla.
Uran alkuvaiheet
Králin valmistuttua vuonna 1956 hän meni töihin AZNP:lle Mladá Boleslaviin, jossa oli töissä vuoteen 1962, kunnes sai työpaikan energiatekniikan instituutin laboratorion turvallisuuspäällikkönä.
Ensimmäiset kilpa-autot
thumb|240px|Škoda Baghira -kilpa-auto. thumb|240px|[[Autocrossia varten suunniteltu Tatra Baghira.]] Vuonna 1969 hän alkoi laatia suunnitelmia urheilu- ja kilpa-autoista juuri perustetun Metalex-yhtiön nimissä. Ensimmäinen Metalex-auto oli Králin suunnittelema maastokilpa-auto, jota pidetään merkittävänä, sillä sen rakenne ei ollut muunnelma olemassa olleista autoista, vaan suunniteltu alusta alkaen maastoajoon.
Autosta saatujen kokemusten perusteella Král innostui suunnittelemaan erilaisia kilpa-autoja. Hän suunnitteli ja rakensi seuraavaksi Škodan tekniikkaan perustuneen kilpa-auton. Tätä seurasi vastaavan kaltainen Tatra Baghira, jonka voimanlähteenä oli Tatran ilmajäähdytteinen V8-moottori. Králin autoissaan käyttämä Baghira-nimi tuli hänen partiolaisvuosiltaan periytyneestä lempinimestä, joka puolestaan oli peräisin Kiplingin Viidakkokirjan Bagheera-pantterista. Vuonna 1973 Králista tuli Tšekkoslovakian edustaja autocrossissa ja tällöin hänen Baghira-muunnelmassa oli Tatran tehdasviritteinen, 147-hevosvoimainen moottori. Král jakoi piirustuksia muille kilpailijoille, ja vuoden loppuun mennessä oli valmistettu jo kahdeksan Baghira-autoa.
Seuraavan Metalex-auton Král suunnitteli yhdessä kilpa-autoilija Hošekin kanssa. Auto menestyi hyvin, ja niitä myytiin myös Ranskaan. Král alkoi vuonna 1975 ajaa kilpaa Formula Škoda- ja Formula Easter -luokissa ja osallistui myös autojen rakentamiseen. Vuonna 1976 hän saavutti viisi autocross-voittoa ja sijoittui yhdeksänneksi Ecce Homo -kilpailussa, jossa jätti taakseen myös Formula 3 -luokan autoja.
Pian Král alkoi kuitenkin saavuttaa mainetta ennen kaikkea suunnittelijana. Eräs hänen projekteistaan oli KIN-niminen järjestelmä, jolle hän haki myös patentin. Järjestelmässä kilpa-auton alle syntyvä nostovoima poistettiin auton alle syntyneellä alipaineella, joka toimi pakokaasujen paineella toimineen ejektorin avulla. Tätä hyödynnettiin Metalexin Formula Easter -luokan MTX 1-04 -autossa. Järjestelmää alettiin käyttää myös Formula 1 -autoissa, mutta pian FIA kuitenkin kielsi tämän kaltaiset aerodynamiikan parantamiseen tähtäävät keinot.
Tatra-projektit
thumb|240px|[[MTX Tatra V8.]] thumb|240px|[[Tatra Prezident.]] Vuosina 1985–1990 Král suunnitteli leluja yhteistyössä GAMA-yhtiön kanssa. Vuonna 1986 hän alkoi työstää kaksiovista Tatra T613:een pohjautunutta superautoa, jonka suunnitelmat valmistuivat kaksi vuotta myöhemmin. Tuloksena syntynyt MTX Tatra V8 esiteltiin Prahassa vuonna 1991.
Král siirtyi teolliseksi muotoilijaksi 1990, jolloin hän alkoi muotoilla tietokoneita ja erilaisia laitteita. Samana vuonna hän laati Tatralle suunnitelmat kahdesta uudesta mallista, joiden tarkoituksena oli pelastaa yrityksen pulaan joutunut henkilöautotuotanto. Suunnitelmat saatiin päätökseen, mutta ne eivät koskaan toteutuneet. Vuonna 1990 hän suunnitteli uuden Tatra Prezident -mallin, joita valmistettiin vain yksi prototyyppi vuonna 1994. Loppuaikoinaan Tatran henkilöautotuotanto teki jatkuvasti tappiota ja lopulta se päättyi virallisesti vuonna 1998. Hukkaan valuneet yritykset tuotannon pelastamiseksi turhauttivat Krália.
Kilpakuorma-autot
Král suunnitteli kilpakuorma-autojen koreja Martin Kolocin kuljettamiin Sisu-, Praga- ja Tatra-malleihin. Králin mielestä kilpakuorma-auton tuli olla samaan aikaan sekä "kaunotar että hirviö".
Jawa-prototyypit
Vuonna 1990 Král suunnitteli Jawalle uuden moottoripyörämallin, Jawa Athenan. Malliin oli tarkoitus laittaa Jawan uusi nelitahtinen 420 OHC -moottori, joka oli suunniteltu sekä kilparadoille että katukäyttöön. Taloudellisista syistä yritys kuitenkin päätyi käyttämään olemassa olevaa, vesijäähdytettyä 250-kuutioista moottoria. Král valmisti suunnitelmiensa pohjalta 1:1-mallin, jota Jawa käytti esittelyssään. Siitä odotettiin suurta menestystä, mutta tuotantoa ei kuitenkaan lopulta aloitettu.
Muotoilun opettajana ja edistäjänä
Vuodesta 1994 lähtien Král luennoi Prahan yliopiston kone- ja liikennetekniikan osastolla ja vuodesta 2002 hän toimi Tšekin tasavallan muotoilijoiden liiton puheenjohtajana.
Krália kutsuttiin ”tšekkiläisen automuotoilun guruksi” ja hänen töidensä sanottiin olleen edellä aikaansa. Monien syiden takia hänen työnsä jäivät kuitenkin usein paperille. Lisäksi käytettävissä olleiden komponenttien rajallinen valikoima asetti tiukkoja reunaehtoja luovuudelle. Králin suunnittelemista moottoripyöristä sarjatuotantoon eteni vain Rotax-moottorilla varustettu Jawa 650 OHC.
Lester B. Pearson
Lester Bowles Pearson (23. huhtikuuta 1897 – 27. joulukuuta 1972) oli kanadalainen diplomaatti ja poliitikko. Hän toimi Kanadan pääministerinä 1963–1968, ja sai Nobelin rauhanpalkinnon 1957.
Pearsonia pidetään yhtenä 1900-luvun vaikutusvaltaisimpana kanadalaisena.
Varhainen ura
Pearson osallistui ensimmäiseen maailmansotaan ja opiskeli yliopistoissa Kanadassa ja Britanniassa. Hän toimi aluksi historian opettajana Toronton yliopistossa ja siirtyi sitten ulkoasiainhallinnon palvelukseen. Vuonna 1944 hänet valittiin Kanadan parlamenttiin liberaalisen puolueen edustajana. Hän toimi Kanadan ulkoministerinä 1948–1957 ja YK:n yleiskokouksen puheenjohtajana 1952–1953. Liberaalien 1957 vaalitappion jälkeen Pearson nousi puolueen ja opposition johtajaksi ja johdatti puolueen vaalivoittoon 1963.
Huomionosoituksia
Vuodesta 1971 lähtien Pearsonin mukaan oli nimetty NHL:n runkosarjan parhaalle pelaajalle annettava Lester B. Pearson Award, mutta vuonna 2010 palkinto nimettiin uudelleen Ted Lindsayn mukaan.
Toronton Pearsonin kansainvälinen lentoasema on myös nimetty hänen mukaan.
The Original Human Being
The Original Human Being tai (BC#5) on Blue Cheerin viides albumi vuodelta 1970.
Scarborough (Tobago)
Saaren horisonttia hallitsee 1700-luvulla rakennettu Fort King George, jossa nykyään toimii historiallinen ja arkeologinen museo. Scarborough'n syväsatama rakennettiin 1991, jota ennen laivojen oli jäätävä ankkuriin rannikon edustalle ja siirrettävä rahti pienempiin veneisiin maihin kuljetusta varten.
pienoiskuva|vasen|Vaatekauppias Scarborough'ssa
Historiaa
Scarborough korvasi Georgetownin Tobagon pääkaupunkina vuonna 1769. Ranskan siirtomaavallan aikana kaupunki tunnettiin nimellä Port Louis.
Takaovi
Takaovi on tietotekniikassa rakenne, joka mahdollistaa luvattoman pääsyn tietokoneeseen tietoverkon välityksellä. Nimityksensä se on saanut tietoturvan kannalta olennaisen todennuksen kiertämisestä. Takaovi voi olla piilotettu komento tai itsenäinen ohjelma.
Useat madot sisältävät takaoven.
Thompsonin takaovi
Ken Thompson esitteli artikkelissaan ja luennossaan Reflections on Trusting Trust itseään toistavan ohjelman, joka asentuisi ohjelmointikielen kääntäjään ja tunnistaisi -ohjelman, jolloin siinä olisi takaovi tietyn salasanan hyväksymiseen. Esimerkissä oleva troijalainen lisää takaoven lähdekoodiin ennen käännöstä ja lopuksi poistaa sen, jolloin takaovea ei voi löytää ohjelman lähdekoodia auditoimalla.
Chaouki Ben Saada
Chaouki Ben Saada (, s. 1. heinäkuuta 1984 Bastia, Korsika) on tunisialainen jalkapalloilija. Keskikenttämiehenä ja hyökkääjänä pelaava Ben Saada edustaa Ranskan Ligue 1:ssa pelaavaa SC Bastiaa.
Seuraura
Ben Saada aloitti uransa vuonna 2001 edustaen ranskalaista SC Bastiaa. Hän pelasi joukkueessa aina vuoteen 2008 asti pelaten 169 peliä, joissa hän teki 16 maalia. Usean Bastiassa vietetyn vuoden jälkeen Ben Saada siirtyi 18. kesäkuuta 2008 OGC Niceen.
RC Lens
24. elokuuta 2011 Ben Saada siirtyi RC Lensiin kahden vuoden sopimuksella.
AC Arles
Elokuussa 2012 Ben Saada allekirjoitti kahden vuoden sopimuksen AC Arlesin kanssa.
Maajoukkueura
Ben Saada on syntynyt ja varttunut Ranskassa ja pelasi Ranskan nuorten maajoukkueessa voittaen kultaa alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2001.
Aikuisten tasolla hän on edustanut vanhempiensa kotimaata Tunisiaa. Ben Saadan ensimmäinen maaottelu oli 26. maaliskuuta 2005 Malawia vastaan. Vuoden 2006 MM-kisoissa hän oli mukana yhdessä ottelussa pelaten 12 minuuttia. Sittemmin Ben Saada oli vaihtomiehen roolissa vuoden 2010 Afrikan-kisoissa.
Massey Ferguson
thumb|Massey Ferguson 6480 Dynashift thumb|Massey Ferguson 5445 Massey Ferguson on traktori- ja maatalouskonemerkki. Massey Ferguson (lyh. MF) on tunnettu erityisesti traktoreistaan, mutta se on johtavia valmistajia myös leikkuupuimureissa. Maailman ensimmäinen itsekulkeva leikkuupuimuri oli Massey-Harris-merkkinen.
Ferguson
Yhtiö syntyi vuonna 1953, kun kanadalainen maatalouskonevalmistaja Massey-Harris osti englantilaisen traktorivalmistajan Fergusonin. Vuosina 1953–1958 yhtiön nimi oli Massey-Harris-Ferguson, mutta se lyhennettiin sittemmin Massey Fergusoniksi. Ferguson-merkkisten traktorien valmistus alkoi 1930-luvun lopulla, kun traktorinvalmistaja David Brown ja Harry Ferguson alkoivat yhteistyössä valmistaa traktoreita, joissa oli kolmipistenostolaite. Ferguson-Brownien valmistusmäärä jäi kuitenkin kaikkiaan vain 1 350 traktoriin. Myöhemmin Harry Ferguson teki sopimuksen Henry Fordin kanssa traktorien valmistuksesta. Yhteistyö kuitenkin kariutui, Ferguson syytti Fordia patenttirikkomuksesta kolmipistenostolaitejärjestelmän käytöstä 8N-mallissa. Ferguson voitti oikeusjutun ja aloitti traktorinvalmistuksen omilla malleillaan TE ja TO. Ne eivät poikenneet Fordson 9N:stä muuten kuin vaihteistonsa ja moottoritehojensa suhteen. Fergusonien valmistus aloitettiin vuonna 1946 Coventryssä, Englannissa, ja vuonna 1948 Yhdysvalloissa. TE20-mallia valmistettiin aluksi bensiinikäyttöisinä mutta myöhemmin myös petrolikäyttöisinä. Dieselmoottori tuli saataville 1951. Nämä mallit tunnettiin ns. harmaina Ferguina. Niitä valmistettiin kaikkiaan yli puoli miljoonaa vuosina 1946–1956. Vuonna 1951 tuotantoon tulivat mallit TO30 ja TO35. 1953 Harry Ferguson myi yhtiönsä Massey-Harrisille.
Massey-Harris
Massey-Harrisin historia alkoi jo 1891, kun Daniel Massey ja A. Harris & Son Company yhdistyivät. Kumpikin yhtiö oli valmistanut maatalouskoneita jo pitkään. 1913-luvulla Massey-Harris -traktorit olivat suosittuja Yhdysvalloissa ja valmistusmaassaan Kanadassa. Massey-Harris valmisti nelivetotraktoreita jo 1930-luvulta alkaen. Hydraulinen nostolaite traktoreihin tuli vuonna 1950. Suosituin malli Euroopassa oli 820 Pony, johon sai Hanomagin valmistamaa dieselmoottoria. Yhdistymisen jälkeen Fergusoneja myytiin jonkin aikaa eri nimillä. Massey-Harris 50 ja Ferguson 40 olivat erinäköisiä, mutta teknisesti samoja, pohjautuen Ferguson 35:een. Vuonna 1957 esiteltiin Massey Ferguson 35, joka oli väritykseltään punaharmaa, kun Fergusonit olivat aiemmin harmaita ja Massey Harrisit punaisia. Moottoreiksi tuli Perkins.
thumb|Massey Ferguson 265 talvimaisemassa.
Traktorimallit 1950- ja 60-luvulla
Vuonna 1958, traktorien väritys vaihtui punaiseksi ja nimet Massey-Fergusoneiksi. Traktoreita suomessa edusti aina vuoteen 1961 Farming Oy. Ensimmäisiä traktoreita Massey-Harriksen ja Fergusonin yhdistymisen jälkeen olivat: Massey-Ferguson 35 ja Massey-Ferguson 65. MF 35 oli 3-sylinterinen traktori ja se oli huomattavasti yleisempi näky MF 65 verrattuna. 35 oli 42 SAE hevosvoimaa ja 65 mark i oli 50 hevosvoimaa. 65 oli taas 4 sylinterinen joka oli mainoksen mukaan maailman ensimmäinen suurtehotraktori, jossa on Ferguson järjestelmä. Vuonna 1961 MF 65 julkaistiin markkinoille uudistettu malli Mark II, siinä oli uusi Perkins-Diesel AD4.203 ja ulosoton kierroksiksi tuli 540 kierrosta minuutissa.
1960-luvulla esiteltiin 100-sarja, mm. mallit 130, 135, 165 ja 175. 100-sarjan myötä traktorit uudistuivat tekniikaltaan paljon. Multi-Power hydraulinen ylivaihde, jota voidaan käyttää ilman kytkintä, esiteltiin jo MF 35- ja 65-malleissa. Traktoreihin asennettiin Suomessa eri valmistajien turvaohjaamoja 1970-luvun alussa. 1970-luvun puolivälissä seurasi 500-sarja mm. 565 575, 590, 595 -mallit. Siihen tuli turvaohjaamo, vaikka traktorit olivat pitkälti samoja kun 100-sarjan koneet. 200-sarjan traktorit olivat hytittömiä versioita 500-sarjan alemmista traktoreista ja niitä myytiin Suomessa kotimaisella ohjaamolla. 1980-luvun alussa esiteltiin 2000-sarja, joka oli teknisesti monipuolisempi, tehokkaampi ja kalliimpi kuin vielä 100-sarjaan pohajutuva 600-sarja. 2000-sarjan koneissa oli 16+12 -nopeuksinen vaihteisto. 600-sarjaa seurasi 300-sarja. 1980-luvulla esiteltiin myös 3000- ja 3600-sarjat, jälkimmäisen sarjan koneiden tehot olivat yli 100 hv ja edellisen noin 100 hv:aan saakka. 3000-sarjassa uutta olivat ajotietokone, sähkösäätöiset nostolaitteet ja maksimissaan 48-nopeuksinen (ryömintävaihteistolla varustetuissa mallissa) vaihteisto suunnanvaihtajalla. Vakiona vaihteisto on 32-nopeuksinen lukuun ottamatta 16-vaihteisia E-malleja. Ranskassa valmistetut MF-traktorit tunnistaa valmistenumeron 7-alkuisuudesta.