cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
George Armstrong Custer
Custerin monet kasvot
Taistelussa mukana olleiden lakotain ja cheyennien antamat tiedot ovat ristiriitaisia. Istuva Härkä kertoi Kanadassa vuonna 1877 antamassaan haastattelussa, että Custer oli taistellut urheasti, ja hän säästyi skalpeeraukselta, koska intiaanit tunsivat niin suurta kunnioitusta häntä kohtaan. Myöhemmin monet lakotat ja cheyennet kyseenalaistivat Istuvan Härän lausunnon. Soturien mukaan ratsuväki oli ollut uupunut pitkästä matkasta ja romahtanut heti taistelun alettua. Eräs olettamus on, että Custer teki itsemurhan välttyäkseen silpomiselta, ja säilytti ohentuneet hiuksensa, koska kukaan ei halunnut pelkurin päänahkaa. Lausuntojen mukaan yksikään sotureista ei ollut tunnistanut pitkät hiuksensa ennen sotaa lyhentänyttä Custeria.
Toteutumaton unelma
220px|thumb|Custer lyhensi hiuksensa ennen Little Bighornia, ehkä ajatellen mahdollista poliittista uraansa tulevaisuudessa. Jos Custer olisi palannut juhlittuna sankarina kotiin Little Bighornista, hänen sotilasuransa olisi päättynyt siihen. Hänen kiinnostuksensa politiikkaan oli herännyt jo aiempina vuosina, ja hänen päämääränään oli luoda vahva poliittinen ura. Isänsä tavoin Custer kannatti demokraattista puoluetta, ja huhun mukaan hän oli uskonut maineensa intiaanitaistelijana tuovan hänelle mainitun puolueen presidenttiehdokkuuden. Arikara-tiedustelijoilleen Custer oli kuvaillut tulevaa elämäänsä Washingtonin ”suurena valkoisena isänä”. Custerin kunnianhimoisen unelman takana oli ajatus lopettaa republikaanisen puolueen valta, joka oli vastuussa epäonnistuneesta intiaanipolitiikasta. Demokraattien tulevana keulakuvana Custer oli uskonut pystyvänsä siirtämään vastuun intiaanipolitiikasta Yhdysvaltain sisäministeriöstä sotaministeriöön.
Custer fiktiossa
Ohjaaja Raoul Walsh teki vuonna 1941 Custerista elokuvan He kuolivat saappaat jalassa (They Died with Their Boots On). Custerina esiintyi Errol Flynn ja Elizabeth Baconia esitti Olivia de Havilland. Elokuvassa ei ole oikeastaan mitään muuta totta kuin nimet, perhesuhteet ja osa historiallisesta kaavasta. Tarina on pitkälti romantisoitu ja totuuden sivuuttava.
Elokuvassa soiva 7. ratsuväkirykmentin marssi Garryowen (myös: Garyowen, Garry Owen, Garry Owens tai Gerryowen) oli Custerin lempisävelmä, josta hän teki rykmentin virallisen tunnuksen 1867. Alun perin sävelmä on irlantilainen juomalaulu, josta ensimmäiset merkinnät ovat 1700-luvulta. Custerkin mieltyi melodiaan kuullessaan irlantilaissyntyisten ratsusotilaiden soittavan sitä leirissä. Mainittakoon, että 7. ratsuväkirykmentti ei ottanut sapeleita mukaan viimeiseen taisteluunsa eikä itse Custer kuollut viimeisenä kuten elokuvassa. Toinen merkittävä ja ehkä vähemmälle huomiolle jäänyt elokuva on Aamutähden poika, joka kuvaa kenties kaikkein tarkimmin sen mitä joukko-osastolle tapahtui. Myös Arthur Pennin ohjaama elokuva Pieni suuri mies näytti Custerin viimeisen taistelun. Tässä elokuvassa Custer esittäytyi Richard Mulliganin tulkitsemana hourailevana maanikkona.
Yhdysvaltalaiskirjailija Harry Turtledoven kymmenosaisessa Southern Victory- tai Timeline-191 -kirjasarjassa Custer esiintyy mormonien hallitseman Utahin brutaalina valloittajana ja myöhemmin ikääntyneenä kenraalina ensimmäisessä maailmansodassa, jossa hän määrää suuren panssarivaunuilla tehtävän hyökkäyksen aloitettavaksi etelävaltioiden armeijaa vastaan.
Juho Jokinen
Juho Jokinen voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Haldun Taner
Haldun Taner (1915 Konstantinopoli, Turkki – 1986 Istanbul, Turkki) oli turkkilainen kirjailija ja yliopiston opettaja. Hän opiskeli taloustieteitä Heidelbergin yliopistossa ja germanistiikkaa Istanbulin yliopistossa, jossa hän toimi vuodesta 1952 apulaisprofessorina. Hänen humoristisissa ja ironisissa teoksissaan aiheena on turkkilainen suurkaupunkielämä. Hän kirjoitti myöhemmin etupäässä näytelmiä.
Tanerin nimeä kantaa merkittävä turkkilainen kirjallisuuspalkinto Haldun Taner -palkinto (Haldun Taner Öykü Ödülü).
Luxemburgin parlamenttivaalit 2018
Luxemburgin parlamenttivaalit 2018 toimitettiin Luxemburgissa 14. lokakuuta 2018. Vaaleissa valittiin 60 edustajaa viisivuotiskaudelle. Vaaleissa oli ehdolla 547 ehdokasta ja kymmenen puoluetta. Äänestysprosentti oli 89,7.
Tulokset
Paikkajako vaalien jälkeen:
Quaoar
50000 Quaoar (symboli: 16px|🝾) on Neptunuksen radan ulkopuolella, Kuiperin vyöhykkeellä Aurinkoa kiertävä kohde. Sen löysivät Chad Trujillo ja Michael Brown 4. kesäkuuta 2002. Quaoar on nimetty Tongva-intiaaniheimon mytologiassa esiintyvän Quaoar-luojajumalan mukaan. Quaoar oli löytöhetkellään suurin Kuiperin vyöhykkeeltä löydetty kohde Pluton jälkeen. Ennen kuin Quaoar sai nimensä, se tunnettiin väliaikaisella nimityksellä 2002 LM60. Quaoar on ehdokas kääpiöplaneetan statuksen saamiseksi. Quaoarilla on myös kuu nimeltä Weywot. Vuonna 2023 Quaoarilta löydettiin rengas.
Fyysiset ominaisuudet
kehys|vasen|Quaoarin [[kiertorata|rata (sinisellä) verrattuna uloimpien planeettojen (Jupiter, Saturnus, Uranus ja Neptunus) ratoihin (punaisella).]] Quaoar oli ensimmäinen transneptuninen kohde, jonka läpimitta saatiin mitattua suoraan Hubble-avaruusteleskoopin ottamista kuvista. Näiden kuvien perusteella läpimitaksi arvioitiin noin 1 200 kilometriä, joskin myöhemmät Spitzer-teleskoopilla tehdyt havainnot viittasivat hieman arvioitua suurempaan albedoon ja sitä kautta pudottivat läpimitta-arvion 654,8–1051,1 kilometriin. Quaoar koostunee pääasiassa kivestä ja jäästä. Se on melko tumma kohde (albedo ~0,2), mikä viittaa siihen, ettei sillä olisi jääkuorta. Quaoarin pinta on väriltään hieman punertava.
Quaoarin pinnalla on havaittu myös merkkejä ammoniumhydraatista sekä kiteytyneestä jäästä. Tämä löytö oli yllättävä, sillä molempien olisi pitänyt tuhoutua suurienergiaisen hiukkassäteilyn vaikutuksesta noin 10 miljoonan vuoden aikana. Koska suurienergiaisilta hiukkasilta suojaavaa ilmakehää tai magneettikenttää näin pienellä kappaleella ei luultavasti ole, käytännössä löydöksen selittäminen vaatii Quaoarin pintakerroksen aktiivista uusiutumista. Tämän varteenotettavana aiheuttajana Quaoarin kokoisella kappaleella olisi kryovulkanismi.
Quaoarin rata on hyvin ympyrämäinen, ja sen etäisyys Auringosta on noin 42 AU. Quaoarin kiertoaika Auringon ympäri on noin 288 vuotta.
Quaoarilla on rengas, jonka olisi aiempien arvioiden mukaan pitänyt tiivisstyä kuuksi. Oulun yliopiston tähtitieteen professori Heikki Salo on kehittänyt mallin, joka selittää miksi rengas ei ole tiivistynyt kuuksi. Sen selittää jään kimmoisuuden käyttäytymisen muuttuminen mitä kylmempää on.
Lähteet
pienoiskuva|Quaoar [[Hubble-avaruusteleskooppi|Hubble-avaruusteleskoopin kuvassa]]
Kypasjarv
Kypasjärv (myös, meänkiel. Kypäsjärvi) on Ruotsissa Norrbottenissa Ylikainuun kunnassa Kypäsjärven kylässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Sangisjoen vesistöön.
Maantietoa
Kypasjärv on 3,2 kilometriä pitkä, 1,4 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 283 hehtaaria eli 2,83 neliökilometriä (km²). Järven seutu on varsin alavaa, mutta sen lounaispuolella kohoaa kaksi samaan moreeniharjanteeseen kuuluvaa mäkeä. Niistä pohjoisempi on Jakobberget, joka kohoaa yli 100 metriä järven pinnasta, ja eteläisempi on Hemberget, joka on noin 100 metriä korkea. Järven eteläosassa sijaitsevan Kypäsjärven harvalukuisen asutuksen ympärillä on peltoa ja niittyjä, mutta muualla on vain metsämaita. Kylälle tulee Ylikainuulta pikkutie, joka johtaa samalla läheiselle ampuma-alueelle.
Luontoarvoja
Järven lähialueella, jonka pinta-ala on 26 km², on metsämaata (72,7 %), kosteikkoa (18,2 %), joutomaata (0,7 %), viljelymaata (0,1 %), asutusta ja tiestöä (0,1 %) ja vesistöä (8,1 %). Alueen maaperässä on esimerkiksi moreenia (52,0 %), turvetta (32,2 %), jäätikköjokimuodostumia (0,4 %), silttiä, hiekkaa ja soraa (1,6 %), savea (0,1 %) ja kalliota (5,5 %).
Vesistösuhteet
Kypasjärv kuuluu Sangisjoen vesistössä (päävesistötunnus 3) sen pääuomaan. Järvi on vesistön pääuoman läpivirtausjärvi ja sen valuma-alueen pinta-ala on 423 km². Järveen laskee muitakin vesistöjä, jotka luetaan sen omaan lähialueeseen (pinta-ala 26,3 km²). Suurin on Tjärasbäcken, joka laskee luoteesta päin 11 kilometrin päästä ja jonka valuma-alueella on esimerkiksi Tjärasträskect, Oinasjärvi ja Alkusjärvi. Myös Vitträskbäcken, joka on Vitträsketin laskupuro, laskee pohjoisrantaan. Järven kaakkoisrantaan Ruonavikeniin tulee Ruonalammin laskuoja, jonka yläjuoksulla on vielä Ahobäcken. Järven laskujoen Kypasånin keskivirtaaman arvioidaan olevan järven luusuassa 4,3 m³/s. Pääuoman vesireitin alajuoksu Sangisjoki laskee 47 kilometrin päässä Perämereen Sankissa Kainuussa.
Tutak
Tutak on piirikunta Turkin Agrin maakunnassa. Vuoden 2019 väestönlaskennassa Tutakin väkiluku oli 30 173.
Miekkailu kesäolympialaisissa 1980
Moskovan kesäolympialaisissa 1980 miekkailussa kilpailtiin kahdeksassa lajissa. Miehet kilpailivat sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa kalvalla, säilällä ja floretilla. Naiset kilpailivat sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa floretilla.
Liisa Peltola
pienoiskuva|Liisa Liukkonen vuonna 1972. Liisa Kaarina Peltola (ent. Veijalainen, o.s. Liukkonen, s. 4. huhtikuuta 1951 Piikkiö) on suomalainen suunnistaja ja maailmanmestari.
Peltola osallistui ensimmäisiin suunnistuksen MM-kilpailuihinsa vuonna 1970, jolloin hän oli henkilökohtaisella matkalla neljäskymmenes ja viestijoukkueen mukana viestissä neljäs. Vuoden 1972 MM-kisoissa viestijoukkue voitti MM-kultaa, henkilökohtaisella matkalla Peltola (tuolloin Veijalainen) oli kuudes. Sijoitus henkilökohtaisessa kilpailussa oli sama myös vuoden 1974 MM-kisoissa, jolloin viestijoukkue saavutti viidennen tilan. Vuoden 1976 Skotlannin MM-kisoissa Peltola voitti 24. syyskuuta henkilökohtaisella matkalla MM-kultaa ja saavutti kaksi päivää myöhemmin viestissä hopeaa. Kulta oli ensimmäinen suomalaisen suunnistajan MM-kisoissa voittama henkilökohtainen kultamitali. Kisojen jälkeen hän ilmoitti olevansa raskaana.
Peltola ja hänen tuolloinen puolisonsa ja valmentajansa Seppo Veijalainen saivat esikoisensa Mikon vuonna 1977. Tämän jälkeen Liisa Peltola pystyi palaamaan vielä suunnistuksen huipulle. Vuosien 1978 ja 1979 MM-kisoissa hän oli mukana kultaa voittaneessa viestijoukkueessa ja sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa hopealle. Vuoden 1981 MM-kisoissa viestistä tuli hopeaa ja henkilökohtaisesta kilpailusta seitsemäs tila. Peltola osallistui viimeisiin MM-kisoihinsa vuonna 1983, tuloksena oli kuudestoista tila henkilökohtaisessa kilpailussa.
PM-kisoissa Peltola voitti kultaa 1980 ja hopeaa 1975. Hän oli mukana myös 1973 PM-hopeaa voittaneessa viestijoukkueessa. SM-kisoista Peltolalla on neljä kultaa normaalimatkalla (1973, 1974, 1977 ja 1979) ja kaksi pitkällä matkalla (1978 ja 1979). Yösuunnistuksessa hän voitti kaksi kultamitalia (1974 ja 1978) sekä oli mukana viestin Suomen mestaruuden voittaneessa joukkueessa vuosina 1976, 1981, 1982 ja 1986.
Urallaan Peltola edusti Piikkiön Karhua, Liedon Parmaa ja MS Parmaa.
Vuodesta 2012 Liisa Peltolan puoliso oli suunnistajana myös menestynyt Tuomo Peltola (1945–2021). Peltoloiden eksymiseen vuonna 2015 päättyneestä hiihtoretkestä Norjassa tehtiin Otto Heikolan ohjaama vuonna 2019 valmistunut lyhytelokuva Vaeltajat, jossa Liisa Peltola saa pelastettua jo hypotermiaan vaipuneen miehensä.
Branko Zebec
Branko Zebec (17. toukokuuta 1929 Zagreb, Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunta – 26. syyskuuta 1988 Zagreb, Kroatian ST) oli Jugoslaviaa edustanut jalkapalloilija, jalkapallovalmentaja ja olympiamitalisti.
Zebec saavutti Jugoslavian jalkapallomaajoukkueessa olympiahopeaa Helsingissä 1952 ja EM-hopeaa Ranskassa 1960.
Sitruunaperhonen
Sitruunaperhonen (Gonepteryx rhamni) on keskikokoinen kaaliperhosten (Pieridae) heimoon kuuluva päiväperhonen.
Koko ja ulkonäkö
pienoiskuva|250px|Koiras ja naaras Sitruunaperhosen siipien kärkiväli on noin 4–5 cm. Lajin koiras on väriltään sitruunankeltainen, mistä laji on saanut nimensä. Naaras on vihertävän keltainen, limetinvihreä. Siipien keskellä on tummemmat täplät. Muista keltaperhosista poiketen sitruunaperhosella ei ole etusiivissä ollenkaan tummaa reunakuviota.
Levinneisyys ja lentoaika
Sitruunaperhonen lentää kahdessa sukupolvessa, ensimmäinen keväällä jopa maaliskuusta kesäkuuhun ja toinen sukupolvi heinäkuun lopulta jopa lokakuulle. Keskikesällä aikuisia sitruunaperhosia ei juuri tavata.
Elinympäristö ja elintavat
Sitruunaperhonen elää paitsi kulttuuriympäristöissä, pihapiireissä, puutarhoissa, myös luonnonympäristöissä kuten metsien reunoilla. Keväällä ensimmäisen sukupolven naaraat munivat munat heti, kun toukkien ravintokasvit, paatsamat, tulevat lehteen tarjoten toukille suojaa ja ravintoa. Alku- ja keskikesän aikana munat kehittyvät toukiksi. Täysikasvuiset toukat koteloituvat ja kuoriutuvat loppukesällä toisen sukupolven aikuisina, jotka lentävät heinä-syyskuulla. Syyskuulla lento vaimenee ilmojen viiletessä ja perhoset hakeutuvat talvehtimispaikkoihin, josta ne taas kevään koittaessa huhtikuulla heräilevät.
Ravintokasvi
Sitruunaperhosen toukat ovat monofageja ja syövät korpipaatsaman (Rhamnus frangula) ja orapaatsaman (Rhamnus cathartica) lehtiä. Aikuinen yksilö syö kukkien mettä.
Erkki Kaila (muusikko)
Erkki Kaila (s. 9. syyskuuta 1976) on turkulaisen The Crash -yhtyeen rumpali. Kaila on opiskellut Turun yliopistossa tietojenkäsittelytiedettä. Kaila työskentelee Turun yliopiston Tietotekniikan laitoksella yliopistonlehtorina.
Kauna
Kauna (tai The Grudge – kirous, alkuperäisnimeltään The Grudge) on Takashi Shimizun ohjaama yhdysvaltalainen kauhuelokuva, joka sai ensi-iltansa 22. lokakuuta 2004. Se perustuu Shimizun itse ohjaamaan japanilaiseen elokuvaan Ju-On: The Grudge (2003). Elokuvalle on tehty kaksi jatko-osaa, Kauna 2 vuonna 2006 ja Kauna 3 vuonna 2009. Elokuvaa on parodioitu elokuvassa Scary Movie 4.
Juoni
Karen (Sarah Michelle Gellar) on hoitoalalla oleva opiskelija, joka muuttaa Tokioon poikaystävänsä Dougin (Jason Behr) työn perässä. Hän saa pestin amerikkalaisen vanhan rouvan hoitajana. Nainen asuu aikuisten lastensa talossa, jossa on aikaisemmin tapahtunut murha. Taloa tutkiessaan Karen löytää yläkerrasta vanhan, umpeen teipatun kaapin. Karen kuulee ääniä kaapista ja avaa sen. Kaapissa istui poika, jolla oli kissa sylissään. Karen soittaa paikalle poliisit, jotka löytävät Karenin kauhusta kankeana ja vanhan naisen kuolleena.
Karen saa tietää, että kaikki talossa kävijät kuolevat parin viikon sisällä saapumisestaan. Kayakon paikalla ollessa, hänellä on tapana pitää narisevaa kurkusta tulevaa ääntä. Ääni on sama, jota hän piti yrittäessään hengittää niska murtuneena. Toshiolla on tapana matkia kissan voimakasäänistä mau'untaa.
Myöhemmin Karen palaa taloon ja kohtaa Kayakon, joka tappaa Karenin poikaystävän. Karen ottaa sytyttimen Dougin taskusta ja potkaisee nurin bensiinikanisterin, jolloin bensiini leviää lattialle. Hänen ollessa heittämässä palavan sytyttimen bensiiniin, paikalle ilmestyy yhtäkkiä Kayako, joka yrittää estää Karenia heittämästä sytytintä. Lopulta Karen saa sytyttimen heitettyä bensiiniin sytyttäen talon tuleen. Sairaalassa Karen kuulee, että talo saatiin pelastettua palolta ja hän suree Dougin ruumiin luona. Yhtäkkiä Kayako ilmestyy Karenin taakse. Karenin kääntyessä Kayako päästää tutun kuolemanäänen, ja elokuva päättyy silmänkantamaan heidän välillään.
Arvioita
Turun Sanomien Tapani Maskulan mielestä elokuva on atmosfääriltään ehjä mutta tarinaltaan epälooginen, ja haamut ilmaantuvat kovin satunnaisesti ja motivoimattomasti. ”Kaunassa kauhua lietsotaan käyttövoimaksi pelkästään kauhun takia ja sitä tietä luiskahdetaan tusinakaavaan, jossa esteiden raivaaminen jatko-osan tieltä muodostuu sisällön tasapainottamista tärkeämmäksi tavoitteeksi.”
Tikkitakki
Tikkitakki on lyhyt ja kevyt ulkoilutakki, jonka päälliskangas on yleensä keinokuitua ja vuori on topattu lämpimäksi keinokuituvanulla. Kerrokset on ommeltu yhteen päällisessä hyvin erottuvalla vinoneliön muotoisella tikkausompeleella, josta tikkitakki saa nimensä. Tikkitakki on melko ohut ja sopii parhaiten loppukesään, syksyyn ja alkutalveen. Paksummalla toppauksella varustettuja tikattuja talvitakkeja kutsutaan yleensä nimellä toppatakki.
Tikkitakki sai alkunsa vuonna 1965 Stephen ja Edna Gulyasin suunnittelemasta Husky-tikkiliivistä. Sen he suunnittelivat savikiekkoampujille sopivaksi lämmittäväksi vaatteeksi, joka jätti käsivarret vapaiksi. Pian Huskysta tehtiin myös takkimalli, ja tikkitakista tuli suosittu brittiläisen yläluokan metsästys- ja ulkoiluvaatteena, jopa itse kuningattaren ratsastustakkina. Pian myös muut laatuvaatemerkit kuten Barbour, Burberry ja Lavenham toivat markkinoille omia tikkitakkimallejaan.
20000 Varuna
20000 Varuna (symboli: 16px) on Neptunuksen radan ulkopuolella kiertävä kohde, joka kuuluu Kuiperin vyöhykkeeseen. Se löydettiin vuonna 2000.
Hannu Heikkilä
Hannu Tapani Heikkilä (23. lokakuuta 1922 Helsinki – 10. syyskuuta 2003 Hollola) oli suomalainen oopperalaulaja. Äänialaltaan hän oli aluksi baritoni, sitten basso.
20000 Varuna
kehys|vasen|Varunan [[kiertorata|rata (sinisellä) verrattuna uloimpien planeettojen (Jupiter, Saturnus, Uranus ja Neptunus) ratoihin (punaisella).]]
Hannu Heikkilä
Henkilöhistoria
Heikkilän vanhemmat olivat Väinö Johannes Heikkilä ja Iida Elisabet Tauren. Hänen ensimmäinen puolisonsa (1951–1965) oli pianisti Kerstin Linnea Pettersson ja toinen vuodesta 1966 Anja Helena Miettinen. Heikkilä tuli ylioppilaaksi 1940, opintomatkoja Keski-Eurooppaan hän teki 1950-luvulla. Hän toimi paitsi useissa alansa järjestöissä, myös opettajana Sibelius-Akatemiassa, samoin kuin suomensi kuusitoista oopperalibrettoa. Heikkilä kuului vuodesta 2000 Martti Talvela -säätiön hallitukseen.
Taiteellinen toiminta
Heikkilällä oli uransa aikana kaikkiaan yli 90 eri roolia oopperoissa ja opereteissa muun muassa Suomen Kansallisoopperassa, Savonlinnan oopperajuhlilla ja Lahdessa. Hänen keskeisiä oopperaroolejaan olivat Pimen (Boris Godunov), Mefisto (Faust), Rocco (Fidelio), Figaro (Figaron häät), kuningas Marke (Tristan ja Isolde), Filip II (Don Carlos) sekä Musta Joe (Teatterilaiva).
Heikkilä palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1970.
Agder
thumb|Länsi- ja Itä-Agderin läänit Agder on historiallinen alue Etelä-Norjassa, josta nykyään käytetään synonyyminomaisesti usein myös runoilija Vilhelm Kragin vuonna 1902 kehittelemää nimitystä Sørlandet. Nyky-Norjan lääninhallinnossa sitä vastaa Agderin fylke. Kristiansand on alueen keskeisin kaupunki.
Kielentutkija Sophus Buggen (1833–1907) mukaan Agder-nimi pohjautuu muinaisgermaaniseen sanaan egede, joka tarkoittaa mereen pistävää maa-aluetta. Esimerkiksi Vest-Agder-nimi tuli käyttöön vuonna 1917, jota ennen alue tunnettiin Listerin ja Mandalin lääninä.
Runoilija Paal-Helge Haugen (1945-) mainitsee "Agderin sydämeen" kuuluvan Lyngdalin, Audnedalin, Vegusdalin, Vegårshein, Konsmon, Fjotlandin, Holumin, Halsen ja Harkmarkin asutukset. Tämän mukaan Agderin historiallinen "keskus" ei olisi sama asia kuin Sørlandetin maantieteelliset ydinalueet.
FFG
Itävallan tutkimuksen kehitysorganisaatio (FFG) (saksa: Österreichische Forschungsförderungsgesellschaft tai FFG) on Itävallan soveltavan ja teollisen tutkimuksen tutkimusta ja innovaatiota edistävä organisaatio, jonka Itävallan tasavalta omistaa 100-prosenttisesti. Organisaation tavoitteena on vahvistaa Itävallan liiketoiminnan asemaa kohdennetuilla ohjelmilla, erityisesti tutkimus- ja kehitystyössä. Organisaation toimintaa rahoittavat liittovaltion liikenne-, innovaatio- ja teknologiaministeriö sekä liittovaltion talous- ja työministeriö.
Historia ja organisaatio
FFG perustettiin syyskuussa 2004 "Itävallan keskeiseksi tutkimusta ja innovaatiota edistäväksi organisaatioksi". Se oli seurausta Industrial Research Promotion Fundin (FFF), Itävallan avaruusjärjestön (ASA), Kansainvälisen tutkimus- ja teknologiayhteistyön toimiston (BIT) ja Technology Impulse Societyn (TiG) yhdistämisestä yhdeksi virastoksi. Virasto muutti Haus der Forschungiin vuoden 2005 lopulla.
Organisaatio on jaettu nykyään seitsemään osa-alueeseen: perusohjelmat, rakenneohjelmat, temaattiset ohjelmat, eurooppalaiset ja kansainväliset ohjelmat, ilmailuvirasto, projektinhallinta ja auditointi sekä digitalisointivirasto. Strategiaosasto tukee FFG:tä ja vastuuministeriöitä tutkimuspoliittisten strategioiden kehittämisessä.
Tutkimustyönsä ansiosta FFG:llä on laaja pääsy tietoihin tutkimushankkeista ja tutkimusyhteistyöstä sekä tietoa teknologian suuntauksista Euroopan tasolla.
Rahoitusohjelmat
FFG:n rahoitusprioriteetit on jaettu seuraaviin osa-alueisiin: [2]
Tilastotietoa
FFG työllisti yli 300 henkilöä vuonna 2018. Samana vuonna myönnettiin 833 miljoonaa euroa (kokonaisrahoitusvolyymi) yhteensä 4 326 hankkeelle (mukaan lukien laajakaistan laajentamiseen varatut varat).
Anton Haus
thumb Anton Haus (13. kesäkuuta 1851 Tolmein – 8. helmikuuta 1917 Pulan satama) oli itävaltalainen suuramiraali ja Itävalta-Unkarin laivaston komentaja ensimmäisen maailmansodan aikana.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Haus toimi Itävalta-Unkarin laivaston komentajana ja häntä pidettiin taitavana strategina. Saksalaisten arvostelusta huolimatta hän pitäytyi näkemyksessään, jonka mukaan Itävalta-Unkarin taistelulaivastoa ei pitäisi vaarantaa lähtemällä hyökkäykseen, vaan säilyttää se ensisijaisesti ympärysvaltojen pelotteena Välimerellä. Muutkin merivoimien komentajat tukivat hänen linjaansa. Haus antoi kuitenkin kevyempien alusten suorittaa hyökkäyksiä Italian ja Albanian rannikoille samalla kun pääosa laivastosta suojasi Itävallan omaa rannikkoa Adrianmeren pohjukassa. Hän oli myös yksi harvoja itävaltalaisia komentajia, jotka tukivat Saksan ajatusta rajoittamattomasta sukellusvenesodasta. Haus ylennettiin huhtikuussa 1916 suuramiraaliksi. Hän kuoli helmikuussa 1917 keuhkokuumeeseen Pulan satamaan ankkuroidulla taistelulaiva SMS Viribus Unitisilla. Hänen seuraajakseen laivaston johtoon tuli amiraali Maximilian Njegovan.
Kuolleen miehen käsi
thumb|Kuolleen miehen käsi. Kuolleen miehen käsi on kaksi paria sisältävä pokerikäsi, jossa on kaksi ässää ja kaksi kahdeksikkoa. Nimityksen väitetään tulevan legendasta, jonka mukaan Wild Bill Hickok piti kuollessaan 2. elokuuta 1876 kädessään tällaista kättä viiden kortin ostopokerissa. Hickokin elämäkerran kirjoittajan Joseph Rosan mukaan kiistatonta todistetta käden sisällöstä ei ole löytynyt, mutta yleisesti hyväksytyssä versiossa kortit olivat pataässä (♠ A), ristiässä (♣ A), kaksi mustaa kahdeksikkoa (risti (♣ 8) ja pata (♠ 8) sekä joko ruutusotilas tai ruuturouva viidentenä.
Sanonta ”kuolleen miehen kädestä” oli kuitenkin tunnettu jo ennen Hickokin murhaa.
Fisu
Fisu tarkoittaa seuraavia asioita:
Tšam
Tšam on Kambodžassa, Vietnamissa ja Thaimaassa puhuttu malaijilais-polynesialainen kieli. Se jaetaan itä- ja länsimurteeseen, joiden puhujat eivät ymmärrä toisiaan ja jotka näin ollen voidaan luokitella eri kieliksi. Länsi- eli kambodžantšamia puhuu äidinkielenään 250 000 ihmistä, ja Vietnamissa puhutulla itätšamilla on noin 70 000 puhujaa.
Tšamilla on oma kirjoitusjärjestelmänsä, brahmi-kirjoituksesta kehittynyt tšamilainen kirjaimisto. Kieltä voidaan lisäksi kirjoittaa myös latinalaisilla ja arabialaisilla kirjaimilla.
Chyler Leigh
Chyler Leigh (s. Chyler Leigh Potts 10. huhtikuuta 1982 Charlotte, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, laulaja ja malli, joka tunnetaan parhaiten Greyn anatomia -televisiosarjan Lexie Greynä ja Supergirl-televisiosarjan Alex Danversina.
Leigh syntyi Charlottessa, mutta varttui Virginia Beachilla, josta hän muutti 12-vuotiaana äitinsä kanssa Miamiin, Floridaan. Ollessaan kahdeksannella luokalla Chyler alkoi työskennellä mallina. Hän siirtyi kuitenkin pian näyttelemiseen ja esiintyi paikallisissa televisiomainoksissa ja nuortenohjelmissa.
Leigh oli yksi vuonna 2001 ensi-iltansa saaneen Not Another Teen Movien päänäyttelijöistä. Hän myös esiintyi Marilyn Mansonin ”Tainted Love” -musiikkivideolla. Vuonna 2002 hän oli mukana televisiosarjoissa Girls Club ja 80’s Show. Syksyllä 2005 Leigh esiintyi lyhyeksi jääneessä Reunion-televisiosarjassa. Hän vieraili Greyn anatomiassa kolmannella kaudella esittäen Meredith Greyn siskopuolta Lexietä, ja hahmo vakinaistettiin neljännelle kaudelle. Leigh poistui sarjasta kahdeksannella tuotantokaudella hahmon kuoltua lento-onnettomuudessa.
Chyler Leigh avioitui 20. heinäkuuta 2002 näyttelijä Nathan Westin kanssa, ja heillä on kolme lasta: (s. 2003, 2006 ja 2009).
M/S TransPulp
M/S TransPulp on ruotsalaisen Rederi AB Transatlanticin omistuksessa oleva ro-ro-alus. Alus on rakennettu vuonna 2006 Aker Yardsin Rauman telakalla. TransPulp on rekisteröity Ruotsin lipun alle, ja sen kotisatama on Skärhamn. Nykyisin alus kuljettaa suomalais-ruotsalaisen metsäteollisuusyritys Stora Enson tuotteita.
TransPulpin sisaraluksia ovat M/S TransPaper ja M/S TransTimber.
Käyttöhistoria
Alus luovutettiin 8. joulukuuta 2006 Baltic Container Shippingin (Rederi AB Transatlantic) omistukseen. Alus rekisteröitiin Ruotsin lipun alle ja kotisatamaksi tuli Skärhamn. Tämän jälkeen Rederi AB Transatlantic aloitti kuljettamaan Stora Enson tuotteita TransPulpilla.
Aiheesta muualla
left|thumb|250px|Näkymä Oritkarin satamasta Oulussa. TransPulp on juuri saapunut satamaan ja kääntyy päästäkseen perä edellä laituriin.
Sanikiluaqin lentoasema
Sanikiluaqin lentoasema  on lentoasema Kanadan Nunavutin territoriossa Sanikiluaqin kylässä. Kenttää ylläpitää Nunavutin territorion hallinto. Lentoonlähtöjä ja -laskuja oli vuonna 2008 yhteensä 	976. Lentoasema on eteläisen sijaintinsa johdosta yksi harvoista Nunavutin lentoasemista jotka maantieteellisten sijasta käyttävät magneettista suuntimaa kiitoteiden merkitsemisessä.
Greatest!
Greatest! on countrylaulaja Johnny Cashin neljäs albumi. Se nauhoitettiin vuosina 1955–1958 ja julkaistiin vuonna 1959. Albumi ei nimestään huolimatta ole kokoelmalevy, vaan se on studioalbumi. Suurin osa albumin kappaleista on lainakappaleita. Levyn tuotti Sam Phillips ja julkaisi Sun Records.
Albumista julkaistiin 6. toukokuuta 2003 uusintapainos, jossa oli mukana neljä ylimääräistä kappaletta. Näistä kappaleista kolme on erilaisia versioita alkuperäisen albumin sisältäneistä vastaavista kappaleista.
Lockheed P-3 Orion
Orion lensi ensilentonsa 25. marraskuuta 1959 ja Yhdysvaltain asevoimat ottivat P-3A-version käyttöönsä vuonna 1962. P-3C korvasi A-version vuonna 1979. Viimeisin P-3C rakennettiin 1990 ja tuon mallin koneita on edelleen käytössä. P-3-koneen korvaava konemalli on Boeing 737-koneeseen perustuva P-8 Poseidon.
Yhdysvaltain liittovaltion sää- ja valtamerentutkimusorganisaatio NOAAn käytössä on kaksi P-3 Orionin mallia WP-3D, jotka on varustettu laitteilla meteorologisen datan keräämistä varten.
Tamilitiikerit
thumb|250px|Tamilitiikerien pyöräpataljoona Tamilitiikerit tai Tamil Eelamin vapautuksen tiikerit oli tärkein Sri Lankassa toimivista tamilien kapinallisryhmistä. Järjestö perustettiin vuonna 1976 ja sen tavoitteena oli itsenäisen tamilivaltion Tamil Eelamin luominen Sri Lankaan. Järjestön väitetään tehneen eniten itsemurhaiskuja maailmassa.
Tamilitiikerit olivat luoneet saaren pohjoisosiin oman hallintonsa, joka oli de facto itsenäinen. Sri Lankan hallituksen ja LTTE:n välinen konflikti kehittyi sisällissodaksi vuonna 1983, ja se jatkui aina 24. joulukuuta 2001 solmittuun tulitaukoon asti. Sen jälkeen osapuolet aloittivat rauhanneuvottelut norjalaisten johdolla. Sisällissota oli vaatinut tuohon mennessä jo yli 65 000 ihmisen hengen.
31. heinäkuuta 2006 tamilitiikerien poliittisen siiven johtaja S. Elian ilmoitti nelivuotisen tulitauon olevan historiaa. Elian syytti hallitusta aselevon rikkomisesta sekä ilmoitti tiikereiden ja hallituksen joukkojen olevan sodassa. Hallitus totesi aselevon päättyneeksi vuonna 2008. Silloin oli kahdessa vuodessa kuollut yli 5000 ihmistä.
Järjestö surmasi monia Sri Lankan johtajia ja Intian pääministeri Rajiv Gandhin.
Vuoden 2007 huhtikuussa INTELSAT-satelliittitietoliikenneyhtiö syytti LTTE:tä siitä, että se käyttäisi luvatta yhtiön tietoliikennesatelliittia Sri Lankan ulkopuolelle suuntautuviin radio- ja televisiolähetyksiinsä. INTELSAT on pyrkinyt yhteistoimintaan Sri Lankan hallituksen kanssa, jonka aloitteesta asia on otettu esille. Sinänsä se, että tietoliikennesatelliittia voitaisiin käyttää luvatta, on täysin erilainen tarina, mitä näiden satelliittien suojauksesta ja salauksesta on aiemmin väitetty.
Sri Lankan armeija katsoo kukistaneensa Tamilitiikerit toukokuussa 2009. Hallituksen tiedotteen mukaan Velupillai Prabhakaran ammuttiin väijytyksessä, kun hän kahden läheisen avustajansa kanssa yritti paeta motista.
Snoop Dogg
Snoop Dogg aiemmin Snoop Doggy Dogg (oik. Calvin Cordozar Broadus, Jr., s. 20. lokakuuta 1971 Long Beach, Kalifornia) on yhdysvaltalainen rap- ja reggae-artisti, näyttelijä ja musiikkituottaja.
Snoop Dogg aloitti menestyksekkään musiikkiuransa 1990-luvulla Dr. Dren suojattina. Esiinnyttyään tämän The Chronic -albumilla hän julkaisi debyyttialbuminsa Doggystyle, ja hänestä tuli West Coast hip hopin tunnetuimpia kasvoja. 2000-luvun taitteessa Snoop Doggista oli kasvanut suosittu mediapersoona, joka tunnetaan musiikkinsa lisäksi muun muassa omalaatuisesta slangistaan ja näyttelijänrooleistaan. Hänen tunnetuimpia kappaleitaan ovat esimerkiksi "Gin and Juice", "Who Am I (What's My Name)" ja "Drop It Like It's Hot". Vuoteen 2018 mennessä hänen albuminsa olivat myyneet ympäri maailmaa yli 35 miljoonaa kappaletta, jolloin hänelle omistettiin tähti Hollywood Walk of Famella.
Varhaiset vaiheet
Calvin Broadus, Jr. syntyi Kalifornian Long Beachissä vuonna 1971. Hänellä on kaksi veljeä. Hän kasvoi pääasiassa äitinsä ja isäpuolensa kasvattamana, eikä hänellä ollut juurikaan kontaktia biologiseen isäänsä. Kutsumanimen "Snoopy" hän sai äidiltänsä.
Broadus osoitti musikaalista lahjakkuutta varhain. Lapsena hän lauloi ja soitti pianoa baptistikirkon kuorossa, ja 12-vuotiaana hän aloitti räppäämisen.
High schoolista valmistumista seuranneina vuosina Rollin’ 20’s Crips -katujengin toimintaan liittynyt ja huumeiden myynnin aloittanut Broadus joutui usein pidätetyksi ja vietti aikaa vankilassa. Hänen välinsä olivat katkenneet hänen äitiinsä, jonka talo oli joutunut ammuskelun kohteeksi.
Death Row ja tie menestykseen
Broadus teki musiikkia ystävänsä Warren G:n ja serkkunsa Nate Doggin kanssa muodostamassa 213-yhtyeessä. Warren G:n velipuoli Dr. Dre oli jo tuottanut N.W.A:n kanssa menestyneen uran, ja tämä sai velipuoleltaan käsiinsä mixtape-kasetin, jolla Snoop räppäsi. Dre oli vaikuttunut kuulemastaan, ja hän aloitti pian Snoop Doggin kanssa hedelmällisen yhteistyön. Siitä esimakua antoi heidän ensimmäisenä tuotoksenaan syntynyt Deep Cover -elokuvan tunnuskappale vuonna 1992. Snoop Dogg liittyi Dren ja Marion "Suge" Knightin perustamaan Death Row Records -levy-yhtiöön ja esiintyi Dren debyyttisooloalbumilla The Chronic. Hän esiintyi albumin 16 kappaleesta puolessa, ja Dr. Dren ja Snoop Doggin tekemät singlet "Nuthin' But a 'G' Thang" ja "Dre Day" nousivat listahiteiksi.
The Chronicin jälkeen Dr. Dre alkoi tuottaa Snoopin debyyttialbumia Doggystyle. Ytimekkäästi ja sanoja venyttävästi riimittelevästä Snoopista oli tullut jo ennen esikoistaan tunnettu hahmo ja suosittu rap-artisti. Ilmestyttyään vuonna 1993 albumi nousi Billboard 200 -listan ensimmäiselle sijalle, ollen ensimmäinen tähän pystynyt debyyttialbumi. SoundScanin mukaan albumi oli vuoteen 2006 mennessä myynyt yli kymmenen miljoonaa kappaletta. The Chronicin tapaan albumi on tyyliltään g-funkia, ja molempia levytyksiä pidetään genren parhaimmistoon kuuluvina. Albumin singleistä "Gin and Juice" ja "Who Am I (What's My Name)" nousivat suuriksi hiteiksi, joita pidetään nykyisin West Coast rapin suurina klassikkoina. Suosionsa ohella albumi herätti myös kiistaa yltiöväkivaltaisiksi ja seksistisiksi syytetyistä sanoituksistaan.
Doggystylen nauhoitusten aikana elokuussa 1993 Snoop pidätettiin epäiltynä erään jengiläisen, Phillip Woldermarianin ampumisesta. Snoop todettiin kuitenkin syyttömäksi, koska hän ajoi autoa henkivartijansa McKinley Leen ampuessa tappavat ammukset. Tämä tosin vapautettiin, koska teko katsottiin itsepuolustukseksi. Tapauksen yhteydessä Snoop otti yhteyttä äitiinsä, ja he sopivat välinsä.
Oikeudenkäynnin viivyttämä seuraava albumi Tha Doggfather ilmestyi vuonna 1996. Gangsta rapin suurin suosio oli jo laskenut, ja vaikka albumi myi hyvin, ei se saavuttanut samanlaista menestystä kuin debyyttialbumi. Death Row Recordsin jättänyt Dr. Dre ei ollut enää toiminut Snoopin tuottajana, ja myös Suge Knightin kanssa huonoihin väleihin päätynyt Snoop Dogg päätti jättää yhtiön.
Myöhempi ura
2010-luvun aikana Snoop myös julkaisi useita muita albumeja, joihin sisältyi erottuva gospel-levy Bible of Love (2018), juonsi Martha Stewartin kanssa tosi-tv-ohjelmaa Martha & Snoop's Potluck Dinner Party ja perusti kannabistuotteita myyvän yrityksen Leafs By Snoop. Marraskuussa 2018 Snoop Doggille omistettiin tähti Hollywood Walk of Famella.
Vuonna 2022 Snoop Dogg osti Death Row -levymerkin, jonka kautta hän julkaisi pian seuraavan albuminsa B.O.D.R. (Bacc on Death Row). Samana vuonna hän myös esiintyi Super Bowlin puoliaikashow’ssa ja hänen superyhtyeensä Mount Westmoren esikoisalbumi julkaistiin.
Snoop Doggista tehdään Allen Hughesin ohjaama elämäkertaelokuva. Elokuva julkaistaan Snoop Doggin perustaman Death Row Pictures -tuotantoyhtiön kautta yhteistyössä Universalin kanssa.
Yksityiselämä
Vuonna 1997 heinäkuussa Snoop meni naimisiin high school -aikaisen ihastuksensa Shante Taylorin kanssa. Pari haki avioeroa maaliskuussa 2004. Myöhemmin vuonna 2008 tammikuussa he kuitenkin uusivat vihkivalansa. Parilla on kolme lasta: kaksi poikaa ja yksi tytär.
Snoop on uransa alusta lähtien ollut avoin kannabiksen käytöstään. Vuonna 2012 hän sanoi polttavansa 81 kannabissavuketta päivässä.
Vuonna 2007 Snoop määrättiin luvattoman aseen ja huumeiden hallussapidosta syyskuussa peräti viiden vuoden ehdonalaiseen ja 160 tunnin yhdyskuntapalveluun. Artistin kerrotaan itse valinneen yhdyskuntapalvelunsa muodoksi vessojen siivoamisen.
Snoop Doggin keikat Suomessa
Snoop Dogg on esiintynyt Suomessa viidesti, vuosina 2007 (Hartwall Areena), 2008 (Helsingin jäähalli), 2009 (Suvilahti, Helsinki), 2012 (Ruisrock, Turku) ja 2014 (Blockfest, Tampere).
Aarne Valle
Aarne Olavi Valle (aik. Walle) (17. joulukuuta 1902 Viipuri – 31. joulukuuta 1983 Lahti) oli suomalainen lääkäri ja Lahden Keskussotilassairaala 2:n (KSS 2) ylilääkäri. Nuorempana heimoaktivismia innokkaasti kannattanut Valle oli jatkosodan aikana tärkeissä asemissa Suomen miehittämän Itä-Karjalan sotilashallinnossa.
Kouluaika, sisällissodan aika ja lääkäriopinnot Helsingissä
Aarne Valle oli viipurilaisten rehtori Georg Wilhelm Wallen ja piirustuksen opettaja Anna Elisabet Kihlgrenin nuorin lapsi 7-lapsisessa perheessä, joista kaksi kuoli nuorena. Isän kuoltua vuonna 1909 Aarne oli 7-vuotias. Äidin muutettua lastensa kanssa Helsinkiin Aarne Walle jatkoi koulunkäyntiä Suomalaisen Normaalilyseon II lk:lla vuonna 1913.
Vuoden 1918 sisällissodan aikaan 15-vuotias Aarne Walle lähti sodan alettua punaisten hallitsemasta Helsingistä rintamalle valkoisten puolelle. Hän kertoi kotona matkustavansa sukulaisten luo Kuopioon, mutta jäikin Lahdessa junasta ja jatkoi sieltä kävellen Sysmään. Hän osallistui Sysmässä sotatoimiin vapaaehtoisena kiväärimiehenä helmikuun ajan. Sieltä hän kulki valkoisten joukkojen mukana Heinolaan, jossa hän joutui helmikuun lopussa 1918 punaisten vangiksi. Walle siirtyi punaisten joukkojen mukana Helsinkiin, jossa hän erosi punaisista. Sen jälkeen Walle toimi Helsingin salaisen valkokaartin mukana. Hän oli mukana Helsingin valtauksessa ja valkoisten voitonparaatissa 16. toukokuuta. Kesäkuun alusta 1918 Walle kuului Helsingin Jääkärirykmenttiin. Suojeluskunnan perustamisen jälkeen hän osallistui syksystä 1918 alkaen Helsingin Suojeluskunnan konekiväärikomppanian toimintaan, ensin konekiväärimiehenä, sitten korpraalina ja viimeksi alikersanttina, kunnes meni asevelvolliseksi vuonna 1927.
Aarne Walle oli valmistunut ylioppilaaksi vuonna 1923 ja jatkoi lääkäriopintojaan Helsingin yliopistossa, kuten vanhin veli Taneli (Daniel) Wallen (s. 1888). Hän suoritti lääketieteen opintoihin valmistavan medikofiilitutkinnon vuonna 1924 ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi vuonna 1927. Opiskeluaikanaan Walle oli Helsingin yliopistossa Savolaisen osakunnan jäsenenä. Tässä vaiheessa hän suoritti asevelvollisuutensa Rannikkolaivastossa vuosina 1927–1928. Sen aikana hän suoritti Reserviupseerikoulun vuosina 1927–1928, reservin lääkintäupseerikurssin vuonna 1928 ja Huoltokoulun vuonna 1928. Hänet ylennettiin vuonna 1928 reservin lääkintäluutnantiksi.
Asevelvollisuuden jälkeen Walle jatkoi opintojaan ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi vuonna 1933. Hän hoiti opintojensa loppuvaiheessa joukon viransijaisuuksia. Lisäksi hän oli myös Helsingin Suojeluskunnan lääkintäkomppaniassa suojeluskuntalääkärinä vuosina 1928–1933, josta ajasta hän oli yhdeksän kuukautta komppanian päällikkönä vuonna 1930. thumb|left|250 px|AKS-aktiivit Aarne Valle ja [[Ilmari Heikinheimo vuonna 1932. Valle oli kuvan ottoaikaan AKS:n puheenjohtaja.]]
Ylioppilaspoliitikko ja Akateemisen Karjala-Seuran jäsen
Erityisesti Valle oli suuntautunut suomensukuisten heimoaatetta tukevien järjestöjen toimijaksi. Tässä yhteydessä hän alkoi 1930-luvun aikana kirjoittaa sukunimensä yksinkertaisella V-kirjaimella. Samoin teki myös hänen veljensä Otto Valle. Aarne Vallesta tuli Akateemisen Karjala-Seuran (AKS) jäsen (nro 165) vuonna 1923 heti ylioppilaaksi tultuaan. Myös hänen veljensä Daniel (Taneli) Fredrik Walle, Georg Wilhelm Walle ja Otto Ferdinand Valle liittyivät seuran jäseniksi. Aarne Valle oli veljeksistä aktiivisin. Hän oli vuonna 1923 perustetun Suomen Heimo -lehden vastaava toimittaja (=toimitussihteeri) vuosiksi 1925–1926 ja seuran edustajana Virossa hankkimassa Viron Inkerin kouluja suomalaisiksi vuosina 1925 ja 1927. Valle oli AKS:n johtokunnan varajäsen vuonna 1925 ja jäsen vuonna 1926, hallituksen jäsen vuonna 1927 ja puheenjohtaja vuosina 1931–1932. Lisäksi hän oli Inkerin liiton hallituksen jäsen vuosina 1926–1927, johtokunnan jäsen vuodesta 1932 alkaen sekä varapuheenjohtaja vuodesta 1939 alkaen.
Sotilaslääkäri
Lääkäriksi valmistuttuaan Aarne Valle toimi, lääkintäkapteeniluutnantiksi ylennettynä, Rannikkolaivaston lääkärinä joulukuusta 1933 kesäkuuhun 1941 saakka. Valle sai sisätautien erikoislääkärin oikeudet vuonna 1937. Hän teki vuonna 1938 Puolustusvoimien lähettämänä opintomatkan Saksaan, Unkariin ja Puolaan ja julkaisi samana vuonna Sotilaslääketieteellisessä Aikakauslehdessä huomioitaan näiden maiden armeijoista.
Talvi- ja jatkosodan aika
Aarne Valle oli edelleen Rannikkolaivaston lääkintäupseerin virassa kesäkuuhun 1941 saakka, siis myös marraskuun lopussa 1939 alkaneen ja maaliskuussa 1940 päättyneen talvisodan ajan. Todellisuudessa hän oli kuitenkin lokakuusta 1939 syksyyn 1940 komennettuna Merivoimien Esikunnan lääkintätoimiston päälliköksi. Hänet ylennettiin lääkintäkomentajakapteeniksi vuonna 1940.
Jatkosota alkoi kesäkuun lopulla 1941. Melkein heti sodan alettua Aarne Valle määrättiin 1.7.1941 alkaen Keskussotilassairaala 2:n (KSS 2) vt. osastonlääkäriksi (sisätautiosastolla) ja muutti silloin perheensä kanssa Lahteen. KSS 2 oli perustettu jatkamaan Lahteen talvisodan jälkeen toukokuussa 1940 sijoitetun Viipurin Sotilassairaalan toimintaa. KSS 2:sta oli kuitenkin sodan uhatessa jo 17.6.1941 annetulla käskyllä muodostettu taas 8. sotasairaala (8 SS), jonka toiminta jatkui Lahden kansanopistolla, Vierumäen urheiluopistossa sekä muissa tilapäisissä sijoituspaikoissa Lahdessa ja sen lähikunnissa.
Jatkosodan sytyttyä lääkintäkomentajakapteeni Aarne Valle sai komennuksen 7. heinäkuuta 1941 Itä-Karjalan Sotilashallinnon esikunnan lääkintäosaston päällikkölääkäriksi. Itä-Karjalan valloituksen jälkeen hänen asemapaikkansa oli Äänislinnan nimen saanut Petroskoi. Samalla Valle oli Suomen Punaisen Ristin (SPR) Itä-Karjalan piirihallinnon toiminnanjohtaja koko sen toiminta-ajan vuosina 1941–1944. Hänen vastuullaan oli sodan jalkoihin jääneen Itä-Karjalan siviiliväestön lääkintähuollon järjestäminen ja toteuttaminen. Hänen apulaisenaan esikunnan terveydenhuoltotoimistossa oli lääkintäkapteeni Sulo K. Elomaa, joka oli asunut kouluaikansa Lahdessa ja toimi siellä myöhemmin lääkärinä. Lääkintäkomentaja Valle oli johdonmukainen lääkärin etiikan mukaisessa suhtautumisessaan eli apua on annettava avuntarvitsijoille riippumatta rodusta tai kansallisuudesta.
Jatkosodan loppuvaiheessa Valle määrättiin elokuussa 1944 Pohjois-Suomen evakuoimiskeskuksen esikunnan lääkintäpäälliköksi, ja hänen komennuksensa päättyi vasta 30. marraskuuta 1944. Pitkän komennuskauden jälkeen Valle palasi Lahteen KSS 2:n sisätautilääkäriksi, kun 8 SS lakkautettiin marraskuun lopussa 1944 ja KSS 2 jatkoi sen toimintaa. Vallen sairaalatyö keskeytyi jälleen melko pian, sillä hän oli vielä 15.2.–30.4.1945 lääkintöhallituksen määräyksestä järjestämässä kulkutautien torjuntaa ja lääkintäoloja Pohjois-Suomessa saksalaisia vastaan käydyn sodan vuoksi evakuoidun väestön palautuksen aikana.
Keskussotilassairaala 2:n lääkärinä sotien jälkeen
Valle määrättiin vuoden 1948 lopulla hoitamaan KSS 2:n ylilääkärin virkaa oman virkansa ohella lääkintäeversti Harry Björkin jälkeen. Tammikuussa 1949 Valle ylennettiin lääkintäeverstiksi ja nimitettiin KSS 2:n ylilääkäriksi. Vuonna 1961 Valle nimitettiin KSS 2:n johtajalääkäriksi, josta tehtävästä hän siirtyi eläkkeelle joulukuussa 1967. Aarne Vallelle myönnettiin professorin arvonimi vuonna 1973
Luettelo Ruokolahden julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Ruokolahden julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Ruokolahden kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Vääpeli Körmy
Vääpeli Körmy on suomalainen kuvitteellinen sotilashahmo, josta kertovia elokuvia on julkaistu viisi kappaletta. Vääpeli Körmy -elokuvat on käsikirjoittanut ja ohjannut Ere Kokkonen ja niiden nimiroolissa näyttelee Heikki Kinnunen. Kaikki viisi elokuvaa on esitetty myös televisiosarjoina.
Vääpeli Körmy on kuvitteellisessa Pääesikunnan unohtamassa Räyhänrannan varuskunnassa toimivan kolmannen sissikomppanian vääpeli, komppanian äiti, jonka vastuulla ovat ylemmiltä upseereilta saapuvien käskyjen ja ohjeiden toteuttaminen sekä varuskunnan sotilaiden kouluttaminen. Körmy on sotilaallisen autoritäärinen hahmo, joka joutuu sekä varuskunnan sotilaiden käytännön pilojen uhriksi että ylempiensä toisinaan naurettavien käskyjen välikappaleeksi. Vääpeli Körmy ei osaa sanoa d-kirjainta, vaan yleensä hän lausuu sen t:nä. Körmy-elokuvat on usein nimetty hänen puhetapansa mukaisesti, kuten esimerkiksi Etelän hetelmät tai Vetenalaiset vehkeet.
Viiden Vääpeli Körmy -elokuvan lisäksi Heikki Kinnusen esittämä sotilashahmo on esiintynyt lyhyesti Ere Kokkosen ohjaamassa elokuvassa Uuno Turhapuro herra Helsingin herra. Tässä elokuvassa nähtyä ravintolakohtausta käytettiin myös elokuvassa Vääpeli Körmy ja vetenalaiset vehkeet.
Veronica Mars
Veronica Mars on yhdysvaltalainen Rob Thomasin luoma televisiosarja.
Yhdysvalloissa sarja sai ensi-iltansa 22. syyskuuta 2004, ja sitä esitettiin kahden tuotantokauden ajan UPN-kanavalla. Kolmas ja viimeinen tuotantokausi alkoi syyskuussa 2006 The CW -kanavalla. Se jäi sarjan viimeiseksi. Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin Suomessa syksyllä 2005.
Sarja sijoittuu kuvitteelliseen Neptunen kaupunkiin Kaliforniassa. Tarina alkaa, kun päähenkilö, high schoolia käyvä Veronica Mars alkaa selvittää vuotta aiemmin tapahtunutta parhaan ystävänsä ja entisen poikaystävänsä siskon Lilly Kanen murhaa. Veronican isä Keith menetti murhatutkimustensa vuoksi seriffin virkansa ja toimii yksityisetsivänä. Veronica auttaa isäänsä muidenkin tapausten selvittämisessä ja ratkoo myös itse ongelmia lukiossaan.
Tunnuskappaleen We Used to Be Friends loi The Dandy Warhols.
Sarjassa vieraili paljon julkisuudesta tuttuja henkilöitä, esimerkiksi Paris Hilton ja useita Huippumalli haussa -sarjan mallikokelaita.
Juoni
Sarjan alussa Veronica on 17-vuotias lukio-opiskelija, joka työskentelee isänsä Keith Marsin yksityisetsivätoimistossa. Veronican äiti jätti perheensä kun Veronican isä, Keith menetti työnsä kaupungin sheriffinä. Veronicalla ei ole ollenkaan ystäviä, ennen kuin hän auttaa uutta opiskelijaa, Wallace Fennelliä, ja heistä tulee parhaat ystävät.
Lukion alussa Veronica seurusteli parhaan ystävänsä Lilly Kanen veljen Duncanin kanssa, ja oli osa lukion suosittujen porukkaa. Kaikki muuttui kun Duncan jätti Veronican ja Lilly löydettiin kuolleena. Ensimmäinen tuotantokausi keskittyy Veronican ponnisteluihin selvittää totuus Lillyn murhasta.
Veronica rakastaa eläimiä, ja hänellä on pitbull nimeltä Back-up.
Täpläpapurikko
Täpläpapurikko (Pararge aegeria) on täpläperhosten heimoon ja heinäperhosten alaheimoon kuuluva keskikokoinen päiväperhonen. Laji esiintyy palearktisella alueella.
Levinneisyys
Täpläpapurikon nimialalaji esiintyy Välimeren seudulla Pohjois-Afrikassa (Marokko, Algeria, Tunisia) ja Euroopassa Pyreneiden niemimaalta Italiaan ja Sisiliaan saakka sekä Keski-Ranskassa. Nimialalajia tavataan uudelleen idässä Libanonissa. Alalaji Pararge aegeria tircis esiintyy Euroopan keski-, itä- ja pohjoisosissa, Britteinsaarilla ja Balkanilla.
Koko ja ulkonäkö
pienoiskuva|200px|vasen|Pararge aegeria aegeria pienoiskuva|200px|vasen|Pararge aegeria tircis Täpläpapurikon etusiiven pituus on yleensä 19–23 mm. Suomessa on mitattu siipien kärkiväliksi 30–45 mm. Naaraat ovat keskimäärin koiraita kookkaampia. Nimialalajin yläpuolen pohjaväri on tummanharmaanruskea ja siinä on tiheästi oranssinkeltaisia täpliä. Etusiivessä on pieni kärkisilmätäplä ja etusiiven ulkoreuna on kovera saran 5 alapuolella. Takasiiven yläpuolella on postdiskaalialan täplissä silmätäpliä yleensä saroissa 2–4. Takasiiven alapuolen pohjaväri on kellanruskea, vihreähäiveinen ja sen kirjaukset ovat epämääräisiä.
Alalajilla Pararge aegeria tircis siipien yläpuolen täplät ovat vaaleankeltaisia tai melkein valkoisia ja alapuolen täplät kermanvalkoisia.
Elinympäristö
Täpläpapurikon elinympäristöä ovat varjoisat paikat ja metsänaukeamat. Tyypillistä elinympäristöä Suomessa ovat kuusimetsien tai kuusivaltaisten sekametsien heinäiset ja ruohoiset aukeamat. Euroopassa laji esiintyy vuoristossa noin 1 300 metrin korkeuteen ja Pohjois-Afrikassa noin 1 800 metrin korkeuteen saakka.
Lentoaika ja elintavat
Lentoaika on levinneisyysalueen eteläosissa maaliskuusta alkaen lokakuuhun useana sukupolvena. Levinneisyysalueen keskiosissa lentoaika on huhtikuusta alkaen useana sukupolvena. Pohjoisessa on 1–2 sukupolvea touko–elokuussa. Suomessa ensimmäisen sukupolven lentoaika on toukokuun puolivälistä heinäkuun puoliväliin, paras lentoaika on kesäkuussa. Toisen sukupolven yksilöitä on havaittu elokuussa.
Täpläpapurikko talvehtii yleensä kotelona, mutta osa kannasta talvehtii keskenkasvuisena toukkana. Kotelo on heinikon suojassa lähellä maanpintaa.