cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Samojedit
Samojedien uskonto edustaa muiden Siperian kansojen tapaan šamanismia. Jumaluuksia ovat ylijumala ja lukuisat henget, joihin pitävät yhteyttä šamaanit. Merkittävässä asemassa ovat myös puusta valmistettavat kotijumalat, jotka edustavat muun muassa esi-isien henkiä. Uskonnollisiin menoihin kuuluu uhraaminen henkien lepyttämiseksi. Esimerkiksi metsästäjä uhraa metsän ja veden hengille uhriaterian kaadettuaan suuren saaliin. Uhriateriaan kuuluu lihaa, leipää, viinaa sekä ainoastaan tätä tarkoitusta varten pähkinöistä valmistettua voita. Rukouksen jälkeen heitetään ateria tuleen, jotta ruoat hävityksen kautta pääsisivät perille henkien luo. Uskomuksen mukaan kaikissa kappaleissa piilee henki, joka vapautuu kun esine on rikottu tai hävitetty.
Hipponacteus
Hipponacteus-säkeessä on yhdeksän tavua. Säkeen kaava on ( = lyhyt tavu, = pitkä tavu,  = anceps eli lyhyt tai pitkä tavu):
Pähkinälinnan kihlakunta
Pähkinälinnan kihlakunta oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Pietarin kuvernementissa. Kihlakunta sijaitsi Laatokan eteläpäässä ja sen poikki virtasi Nevajoki. Pohjoisessa se rajoittui Suomen suuriruhtinaskuntaan, lännessä Pietarin kihlakuntaan ja Tsarskoje Selon kihlakuntaan, idässä Uuden-Laatokan kihlakuntaan ja etelässä Novgorodin kuvernementtiin. Kihlakunnan hallintokaupunki oli Pähkinälinna.
Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista venäläisiä oli 55,3 %, suomalaisia 39,3 %, saksalaisia 1,8 % ja puolalaisia 1,7 %.
Kō Shibasaki
Kō Shibasaki (, syntymänimeltään Yukie Yamamura,, s. 5. elokuuta 1981 Tokio, Japani) on japanilainen näyttelijä ja laulaja.
Hulmin taistelu
Hulmin taistelu oli Suomen sisällissodan taistelu, joka käytiin Laihialla 27. tammikuuta 1918 suojeluskuntien ja Hulmin kylässä olleen venäläisen ratsuosaston välillä. Kyseessä oli yksi ensimmäisiä sisällissodan taisteluja, joka edelsi suojeluskuntien seuraavana yönä Pohjanmaalla aloittamaa venäläisten varuskuntien valtausta. Taistelua on myös erityisesti Pohjanmaalla pidetty koko sisällissodan alkuna, vaikka samana päivänä Karjalankannaksella tapahtui myös Kämärän taistelu.
Taustaa
Vuoden 1918 alussa Pohjanmaalla oli noin 4 000–5 000 venäläistä sotilasta, jotka oli määrä kotiuttaa vielä kevään aikana. Heidät oli alun perin sijoitettu maakuntaan ensimmäisen maailmansodan aikana Saksan maihinnousun varalta. Kolme kilometriä Laihian kirkonkylän länsipuolella sijaitsevassa Hulmin kylässä oli toiminut varuskunta jo vuosina 1883–1902, kunnes se lopetti toimintansa vanhan väen lakkauttamisen myötä. Lokakuussa 1917 Hulmin kasarmille sijoitettiin 70 ukrainalaista rakuunaa, joiden lisäksi toinen osa eskadroonasta majoittui Vähäänkyröön. Hulmin taistelun aikana heistä kuitenkin oli paikalla vain kolmisenkymmentä.
Valkoisen armeijan päällikkö kenraali C. G. E. Mannerheim oli määrännyt Pohjanmaan varuskunnat riisuttavaksi aseista 28. tammikuuta, jolloin operaation oli määrä alkaa kello 03 sunnuntain ja maanantain välisenä yönä. Laihialla hyökkäys tehtiin kuitenkin jo edellisenä iltana. Yleisesti on luultu, että Laihian suojeluskunta toimi omapäisesti liian aikaisin, mutta todellisuudessa heillä oli Vaasan esikunnasta saatu eversti Martin Wetzerin määräys. Suojeluskuntaa johtanut jääkäri Viljo Laakso oli saanut jo iltapäivällä käskyn riisua Hulmin varuskunta aseista, ja sen jälkeen liittyä Vaasan valtaukseen. Tarkoituksena oli käyttää Hulmista saatavia aseita, koska Vaasassa oli iso varuskunta, jonka valtaamiseen arveltiin tarvittavan paljon voimia. Päämajan ohjeessa painotettiin neuvotteluratkaisua, vaikkei ukrainalaisten ratsumiesten uskottu tekevänkään vastarintaa.
Taistelu
Laakson johtama Laihian suojeluskunta kokoontui kirkonkylässä sijainneella nuorisoseurantalolla, josta  lähdettiin liikkeelle maantietä pitkin. Hulmin kasarmin lähestyessä osasto siirtyi Laihianjoen jäälle joenpenkan suojiin. Se saapui perille noin kello 21, jolloin osa suojeluskuntalaisista jäi asemiin jokitörmälle pienemmän ryhmän murtautuessa kasarmin asevarastoon. Suojeluskuntalaiset onnistuivat saamaan haltuunsa venäläisten aseita samaan aikaan kun Laakso ja mukana ollut opettaja Mikko Tuokko neuvottelivat venäläisten kanssa. Varuskunnan upseerit asuivat vajaan kilometrin päässä maanviljelijä Juho Karin talossa, josta rakuunaosastoa johtanut puolalainen aatelisupseeri oli pidätetty jo ennen Hulmiin tehtyä iskua. Kesken neuvottelujen alkoi ulkoa kuitenkin kuulua laukauksia, jolloin Laakso juoksi ulos ja kehotti lopettamaan ampumisen. Venäläiset sotilaat kuitenkin ryntäsivät kasarmista ulos ja etenivät nyt suojeluskuntalaisia päin. Joukossa oli paljon aseistamattomia miehiä, ja osa oli kokonaan vailla sotilaskoulutusta, joten suojeluskuntalaiset säntäsivät pakoon Laihianjoen ylittävän sillan ja nykyisen Hulmin koulun suuntaan. Sekasortoisessa tilanteessa eivät myöskään aseistetut suojelukuntalaiset pystyneet toimimaan. Viisi suojeluskuntalaista jäi loukkuun Hulmin sillan alle ja sai surmansa venäläisten luodeista ja pistimistä.
Kasarmille tehtiin toinen hyökkäys kello 23, kun Isostakyröstä saapui apuvoimia. Rakuunat irroittautuivat taistelusta lyhyen laukaustenvaihdon jälkeen ja perääntyivät Vaasaa kohti. He eivät kuitenkaan päässeet perille, kun Tuovilan suojeluskunta hälytettiin sulkemaan heidän pakoreittinsä. Suurin osa Tuovilan suojeluskunnan miehistä oli kuitenkin lähtenyt jo Vaasaan, joten rakuunoita oli vastassa vain kahdeksan miehen osasto. Tuovilan sillalle ryhmittäytyneet suojeluskuntalaiset ampuivat yhteislaukauksen ratsumiehiä kohti, jolloin kaksi heistä sai surmansa. Muut pääsivät läpi, mutta heitä vastassa oli vähän matkan päässä Mustasaaren meijerin isännän Evert Båskin johtama toinen suojeluskuntaosasto. Båskin miehet olivat asemissa maantien varrella Vanhan Vaasan tuntumassa, jossa syntyneessä laukaustenvaihdossa kaatui vielä viisi rakuunaa, ennen kuin loput 22 antautuivat.
Suojeluskuntalaiset saivat Hulmin kasarmilta haltuunsa yhteensä 120 kivääriä, 50 000 patruunaa sekä 30 hevosta.
Harvest Moon
Harvest Moon tarkoittaa seuraavia asioita:
Etelänsinipääsky
Etelänsinipääsky (Progne modesta) on Galápagossaarilla kotoperäinen pääskyihin kuuluva varpuslintu. Sitä tavataan saarten metsäisillä vuorilla.
Ulkonäkö ja koko
Etelänsinipääsky kasvaa 15 cm pitkäksi. Koiras on tumman teräksensininen, ja sen siivet ja pyrstö ovat lähempänä mustaa. Naaras on harmaampi, alapuoleltaan tasaisen ruskeansävyinen.
Elintavat
Etelänsinipääsky pesii kallionkoloissa ja tekee kaksi tai kolme valkoista munaa. Se syö hyönteisiä, jotka se sieppaa lennosta.
Sean MacDiarmada
Seán MacDiarmada, tai Seán Mac Diarmada, (28. helmikuuta 1883 Kiltyclogher, Leitrimin kreivikunta – 12. toukokuuta 1916 Dublin) oli yksi Irlannin pääsiäiskapinan johtajista.
MacDiarmada syntyi Leitrimin Kiltyclogherissa, jossa hän kouluttautui Irish Christian Brothersissa. Vuonna 1908 hän muutti Dubliniin, ja jo siihen aikaan hänellä oli yhteyksiä useaan irlantilaiseen separatisti- ja kulttuuriliikkeeseen kuten Sinn Féiniin, IRB:hen ja Gaelic Leagueen. Hänet nimitettiin pian IRB:n korkeimpaan neuvostoon.
Vuonna 1910 MacDiarmadasta tuli radikaalin sanomalehden Irish Freedomin johtaja. Hän oli myös yksi lehden perustajista. Muut perustajat olivat Bulmer Hobson ja Denis McCullough. MacDiarmadasta tuli siis kansallinen organisoija IRB:lle, ja veteraaninationalisti Tom Clarke otti hänet siipiensä suojaan. Vuosien varrella näistä kahdesta tuli lähes erottamattomat. Hieman myöhemmin MacDiarmada sairastui polioon ja joutui kävelemään kävelykepin kanssa.
Marraskuussa vuonna 1913 MacDiarmada oli yksi Irlannin vapaaehtoisjoukkojen (Irish Volunteers) pysyvistä jäsenistä ja pyrki uupumattomasti ajamaan järjestystä IRB:n valvonnan alaisuuteen. Toukokuussa 1915 MacDiarmada pidätettiin Tuamissa, Galwayn kreivikunnassa Defense of the Realm Actin nojalla hänen kritisoituaan brittiarmeijan värväystä. MacDiarmada kuitenkin vapautettiin syyskuussa, jolloin hän myös liittyi IRB:n salaiseen sotilaskomiteaan, joka suunnitteli pääsiäiskapinaa.
MacDiarmada ja Clarke olivat suurimmassa vastuussa pääsiäiskapinasta, mutta raajarikkoisuutensa takia MacDiarmada otti pääasiassa osaa vain pieniin taisteluihin pääsiäisviikolla. Hän piti majaa kapinallisten päämajassa Dublinin pääpostitoimistossa (GPO). Kapinallisten antauduttua MacDiarmada pääsi pakenemaan teloitustaan piiloutumalla suureen vankien ruumiskasaan, mutta hänet kuitenkin tunnistettiin ja teloitettiin ampumalla 12. toukokuuta. Hän oli 33-vuotias. Brittiläinen upseeri Lee-Wilson, joka tunnisti ja määräsi tämän teloitettavaksi ennemmin kuin vangittavaksi, tapettiin myöhemmin Irlannin itsenäisyyssodan yhteydessä Corkissa Michael Collinsin käskystä.
Dublinissa on MacDiarmatin mukaan nimetty katu Seán MacDermott Street. Sligossa on myös MacDiarmadan rautatieasema, ja Carrick-on-Shannonissa Gaelic Atheletic Associationin stadionin nimi on Páirc Seán MacDiarmada.
Rinta-Kurikan talonpoikaiskartano
Rinta-Kurikan talonpoikaiskartano Kurikassa on yksi Suomen vanhimpia samassa suvussa edelleen olevia sukutiloja. Se on ollut saman suvun hallussa vähintään 530 vuotta. Kurikan tila on perustettu 1400-luvulla. Jo 1400-luvun puolella tila jaettiin Vähä- ja Iso-Kurikaksi. Kartano on toiminut vielä 1700-luvulla Vähä-Kurikan talouskeskuksena.
Tilan ensimmäinen tunnettu isäntä on Antti Kurikka (s. 1480). Kurikan kaupunki on saanut nimensä tästä talosta. Kartano sijaitsee edelleen samalla paikalla, historiallisen valtareitin Kyrönkankaan talvitien päätepisteessä Kyrönjoen korkealla jokitöyrällä ja myös Kyrönkankaan kesätien vieressä Kurikan kaupungin keskustassa.
Kartanoa on vain remontoitu ja laajenneltu satojen vuosien saatossa. Vanhinta osaa edustaa keskiaikainen ja käsin hakatuista kivistä tehty suuri holvattu kellari talon alla. Vanhimmat hirsiosat ovat aikaisintaan vuoden 1646 jälkeisiä, koska Etelä-Pohjanmaan Historia III:n mukaan Marcus Vähä-Kurikalta paloi tuolloin 40 huoneinen kartano, josta jäi vain perustukset ja iso kellari. Vuoden 1765 isojakokartassa kartanon rakennukset on kuitenkin taas näkyvissä rakennettuna nykyisellä paikallaan. Talvitie on kulkenut oheisen kartan mukaan talon puutarhan läpi aivan seinän vierestä, jossa portti on ollut kiinni. Talvitien portitkin ovat vielä tallessa.
Tilan merkittävä paikka Kyrönkankaan talvitien ja Kyrönkankaan kesätien risteyksessä, ilmenee itsensä Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolfin ja kuningatar Maria Eleonooran yövyttyä seurueineen Wähä-Kurikan talonpoikaiskartanossa 1626 talvella, heidän paluumatkallaan Preussin sodasta Tallinnan, Viipurin, Hämeenlinnan ja Kurikan kautta Korsholman linnaan ja edelleen Tukholmaan.
Historia
[[Tiedosto:Kurikasta.jpg|pienoiskuva| (Käännös) Kurikasta:
Kurikan kirkolla kohtaavat toisensa Kauhajoen kautta kulkeva kesätie ja Jalasjärven kautta kulkeva talvitie Turusta. Tästä kirkosta noin neljännespeninkulman verran pohjoiseen on Paavolan talon alemmilla pelloilla se paikka, mistä alkoi niin sanottu nuijasota 1597 pohjalaisten ja Flemingin puolueen välillä, josta sitten tapahtui perääntyminen pitäjän taustalla olevalle korkealle Santavuorelle. Kurikan kirkkoa vastapäätä sijaitsee Wähä-Kurikan kartano, jossa korkeasti autuas Gustav Adolf lepäsi yön yli, kun hän herran vuonna 1626 talvella, tuli etelästä käsin ja matkusti pohjanlahden ympäri Tukholman kaupunkiin. Isaac Astreen Kurikassa 9 tammikuuta 1792 pienoiskuva| Kartanon puistossa tehdyssä kaivauksessa löytyi tämä esine. Siihen on kiinnittynyt Litorina-kotilo, joka muistuttaa alueen olevan muinaista merenpohjaa. Litorina-kotilo on siis noin 2000–6000 vuotta vanha.
Tilan ensimmäinen isäntä on tullut Pirkkalasta, missä on ollut Kurikan ratsutila 1400-luvun alussa. Tämä Kurikka-niminen uudisasukas on tullut pitkin Kyrönkankaan talvitietä, mistä on näyttönä Kurikka nimeen viittaavaa omistajuutta Jalasjoen varrella ja Luopajärvellä. Molemmat olivat lempääläis-pirkkalalaisten eränkävijöiden nautintoja. Tilan ensimmäinen tiedossa oleva isäntä on Antti Kurikka (s. noin 1480). Ensimmäinen Kurikan isäntä oli löytänyt seudun komeimman paikan Kyrönkankaan talvitien päätepisteestä Kurikanlahden yläpuolelta ja Kyrönjoen korkealta rantatörmältä. Kurikanlahti oli todella kalaisa kalojen kutupaikka ja Kyrönjokikin kuhisi tuolloin lohta.
Kyrönkankaan talvitie poikkesi normaalista reitistään pitkin Jalasjokea Kurikan Ikarin teollisuusalueen kohdalla, koska erämiesten oli ohitettava nykyään kuivattu Pitkäkoski. Ohitus tapahtui pitkin Ikarintaivalta maateitse ja valtatie 3:n linjausta noudattava talvitie päättyi Wähä-Kurikan kartanon pihaan. Talon kohdalta joen ylittämällä pääsi Kyrönkankaan kesätielle, joka vei Korsholman linnaan eli nykyisen Vaasan suuntaan.
Kurikassa on veroluetteloista pystytty osoittamaan kuusi kantataloa, jotka ovat 1400-luvulta. Kurikan talo on näistä ainoa, joka on Kurikan nykyisen keskustan kohdalla, kun muut ovat tulleet Ilmajoelta leviävän asutusrintaman mukana Panttilan Nenättömän luoman kohdalle.
Wähä-Kurikan talon alla oleva rinne raivattiin niityksi ja jokitörmän päältä tasangot kaskettiin ja raivattiin pelloksi.
1795 Samuel Vähä-Kurikan jäätyä esikoisena isännöimään Vähä-Kurikkaa hänen pikkuveljensä Jaakko Vähä-Kurikka lähti syntymäkodistaan Vähä-Kurikan talosta isännöimään Vähä-Kurikan suurta torppaa torpparin kuoltua ja perusti pian paikalle mahtavan Oja-Kurikan, jonka nimen tyttärensä Maria Vähä-Kurikka otti käyttöön 1835. Oja-Kurikan kahtiajaossa 1928, Sofia Oja-Kurikka muutti taloineen Saukkotielle ja serkkunsa kirkkoväärti Salomon Oja-Kurikka jäi vanhalle paikalle ja otti tilalleen kantatilan nimen Vähä-Kurikka, sekä muutti oman sukunimensä Kurikaksi.
Vuonna 1887 Erotettiin Rinta-Kurikasta taas iso tila talon tyttärelle, kun Iisakki Mäki-Tassi ja vaimonsa Helena Rinta-Kurikka perustivat 1887 Kurikan kauppakartanon(Myllyniemi), joka olikin jo kantatie 67:n vieressä. Jokitöyrällä olevaan Vähä-Kurikan vanhimpaan taloon isännäksi tullut vävy Iisakki Juhonpoika Rinta-Kakkuri vaihtoi oman sukunimen ja tämän talon nimen Vähä-Kurikasta Rinta-Kurikaksi 1828. Vähä-Kurikan perintötila jaettiin kuitenkin maakirjojen mukaan lopullisesti vasta 1928. Tuolloin Wähä-Kurikan talouskeskus Rinta-Kurikka sai uuden tilanumeron ja uuden nimensä maakirjoihin.
Oheisessa valokuvassa 1920-luvulta on vielä nähtävissä 2 Oja-Kurikkaa. Saukkotielle siirretty Juho Oja-Kurikan talo vielä vanhalla paikallaan Myllyniemen vieressä, sekä 1930 purettu kirkkoväärti Salomon Jaakonpoika Oja-Kurikan 1800-luvulla rakentama talo. Edellisen pojanpoika Salomon Kurikka rakensi tälle paikalle uuden talon 1930. Keskellä kuvaa Rinta-Kurikka eli entinen Vähä-Kurikan talouskeskus. Tämä on viimeinen tunnettu kuva, jossa vielä näkyy Kyrönkankaan talvitie kulkemassa kartanon puutarhan läpi ja laskee siitä jokitöyrää alas. Myös Jyllinkosken sähköt hiljan vedetty kuvassa.
Isännät ja vuodet isäntänä
Seuraavan selvityksen on tehnyt Suomen maanviljelijäin ammatillinen järjestö vuonna 1963. Tätä uudemmat tiedot ovat peräisin tilan nykyiseltä isännältä.
Muuta tietoa
Tilan rakennusten yhteispinta-ala on noin 1 600 m2, joista päärakennuksessa ja lisäsiivessä noin 600 m2 Päärakennuksen pituus on noin 43 metriä. Päärakennuksen vanhimmat osat ovat 1400–1500-luvun taitteesta. Vanhinta osaa edustavat ainakin osa perustuksista ja valtava jääkellari maan alla. Tehty käsinhakatuista kivistä. Huonekorkeus on alakerrassa korkeimmillaan noin 3,4 metriä. Osassa taloa kattoa madallettu kolmeen metriin. Yläkerrassa katto on korkeimmillaan 4 metrissä.
Päärakennuksen laajennuksen suunnitteli kirkonrakentaja Salomon V. Birling vuonna 1901. Laajennuksessa tehtiin iso kuisti kahteen kerrokseen, käsin paikalle tehty peltikatto sekä asennettiin punamultaisten hirsien päälle lautavuoraus.
Renkien ja piikojen asumus 1700-luvulta. Siirretty kartanon vierestä nykyiselle paikalleen 1930. Kruunun verovilja-aitta on 1600-luvulta. (Museoviraston arvio)
Årsta holmar
Årsta holmar on kolmen saaren muodostama alue Tukholmassa, Ruotsin pääkaupungissa. Saaret sijaitsevat Årstavikenin lahdessa, Årstan kaupunginosassa, Södermalmin kaupunginosa-alueella. Saaret muodostivat oman kaupunginosansa vuosina 1926–1934.
Bergsholmen
Bergsholmen on saarista keskimmäinen. Se sijaitsee 208 metrin päässä Årstan rannasta, ja sen korkein kohta sijaitsee 19 metrin korkeudella. Saarta on myös kutsuttu nimellä Tallholmen. Kooltaan Bergsholmen on 260 × 170 metriä.
Alholmen
Alholmen on saarista läntisin. Se sijaitsee 184 metrin päässä Södermalmista, ja 195 metrin päässä Årstan rannasta. Saaren korkein kohta kohoaa noin seitsemän metriä yli merenpinnan. Alholmenista on myös aikaisemmin käytetty nimiä Ladholmen ja Gräsholmen. Kooltaan Alholmen on noin 260 × 170 metriä.
Lillholmen
Lillholmen on Årsta holmarin saarista kaikista itäisin. Se sijaitsee 93 metrin päässä Södermalmista, ja sen korkein kohta yltää noin neljän metrin korkeuteen. Lillholmenista on myös aikaisemmin käytetty nimiä Betesholmen, Ängsholmen ja Lilla skäret. Saari on kooltaan noin 200 × 120 metriä.
Harry Potter ja salaisuuksien kammio (videopeli)
Pelaaminen
Näiden tapahtumien välillä pelaaja käy eri tunneilla, joilla opetellaan esimerkiksi luudalla lentämistä ja uusia loitsuja olentojen kukistamiseen. Jokaiseen uuteen loitsuun liittyy haaste, jonka pelaajan on suoritettava tietyssä ajassa, jotta hän läpäisisi kyseisen tunnin. Pelin loppupuolella pelaaja kohtaa haasteita, joissa ei ole aikarajoitusta ja jotka eivät liity uusien loitsujen opiskeluun. Nämä haasteet perustuvat kirjan tapahtumiin: esimerkiksi Kiellettyyn metsään meneminen ja Monijuomaliemen valmistamiseen tarvittavien ainesten hankkiminen.
Juoni
Harry Potter ei malta odottaa paluuta Tylypahkaan kamalan kesän jälkeen Dursleyiden luona, jotka lukitsivat hänet huoneeseensa pitkäksi aikaa, jottei hän pääsisi enää Tylypahkaan. Harryn yllätyksekseen hän saa viestin, jossa hänen kerrotaan joutuvan vaikeuksiin jos hän palaa Tylypahkaan, jonka jälkeen Ron, Fred ja George tulevat lentävällä autolla pelastamaan Harryn.
Jonkin ajan oltuaan Weasleyiden luona Kotikolossa, Harry menee Viistokujalle ostamaan koulutavaransa. Siellä Harry tapaa Gilderoy Lockhartin, kuuluisan velhon ja hän vaatii yhteiskuvaa itsestään ja Harrysta. Harry tapaa myös Draco Malfoyn, arkkivihollisensa, joka tekee kiusaa hänestä ettei Harry pääse edes kirjakauppaan joutumatta etusivun uutiseen. Malfoyn isä Lucius antaa Ginnylle pienen kirjan, kertoen että "se on vähintä, mitä hän voi tehdä köyhien ja hätää kärsivien puolesta". Harryn ja Ronin tultuaan kirjakaupasta he huomaavat myöhästyneensä Tylypahkan pikajunasta. He aikovat päästä lentävällä autolla Tylypahkaan, mutta törmäävät Tylypahkan liepeillä sijaitsevaan Tällipajuun. He selviävät ehjin nahoin, mutta yhtäkkiä auto lentää karkuun. Vaikka heitä torutaankin tekemisistään, he ovat iloisia ollakseen taas Tylypahkassa.
Kun uusi lukukausi alkaa, vakava ennuste näyttää käyvän toteen. Outoja ja kamalia asioita tapahtuu. Harry myös kuulee ääniä seinien läpi. Eräänä yönä Harry löytää Melkein päättömän Nickin ja Norriskan kangistettuna, verellä seinään kirjoitetuin kirjaimin "SALAISUUKSIEN KAMMIO ON AVATTU. VAROKAA, PERILLISEN VIHOLLISET."
Opettajilta pyytämisen jälkeen he vihdoin kertovat oppilaille tarinan Salaisuuksien kammiosta. Tylypahkan perustajia olivat Godric Rohkelikko ja Helga Puuskupuh, Salazar Luihuinen ja Rowena Korpinkynsi. Godric, Helga ja Rowena kaikki sallivat jästisyntyisten mennä Tylypahkaan, mutta Luihuinen kieltäytyi ja myöhemmin lähti, mutta ennen lähtöä hän rakensi kammion, jota kutsutaan "Salaisuuksien kammioksi", jossa asuu valtava hirviö, ja että vain "Luihuisen perillinen" voisi avata sen.
Harry, Ron ja Hermione liittyvät kaksintaistelukerhoon. Kun Harry taistelee Malfoyta vastaan, Malfoy loihtii käärmeen joka hyökkää oppilaiden kimppuun, mutta yhtäkkiä Harry sanoo yhdistelmän sihinöitä (vaikkakin hän oikeasti sanoi "Jätä heidät rauhaan"), ja käärmee lähtee. Hermione kertoo Harrylle, että hän oli tietämättään puhunut Kärmeskieltä, käärmeiden kieltä, ja Salazar Luihuinen oli kuuluisa puhumaan käärmeille, mikä sai muut luulemaan Harryn olevan hänen perillisensä.
Vielä verellä kirjoitetut sanat mielessään, Harry miettii olisiko Malfoy Luihuisen perillinen, jonka johdosta Hermione valmistaa Monijuomalientä muuntaakseen Harryn Goyleksi. Kun tämä on tehty, Harry hiipii Luihuisten oleskeluhuoneeseen. Harry kysyy Malfoylta, ja vaikkei Malfoy olekaan perillinen, hän paljastaa, että 50 vuotta sitten kammio avattiin ja jästisyntyinen tyttö kuoli. Nyt hän toivoo henkilökohtaisesti että kammio avataan taas ja Hermione kuolisi.
Sittemmin Harry löytää mustan kirjan, joka osoittautuu Tom Lomen Valedro -nimisen pojan päiväkirjaksi. Päiväkirja vie Harryn 50 vuoden taakse Tom Valedron muistoon. Siellä Harry näkee Tomin uhkaavan Hagridia ja moittivan Hagridin lemmikkiä Hämäkäkiä, ja Tom väittää Hagridin avanneen Salaisuuksien kammion ja Hagrid erotetaan. Tämän jälkeen Ronin ja Hermionen keskustellessa Harry huomaa, että päiväkirja on varastettu. Harry päättää mennä linnan tiluksilla sijaitsevalle Hagridin mökille puhumaan Hagridin kanssa. Harry näkee Lucius Malfoyn pidättävän Hagridin ja kertovan Dumbledorelle, että koulun johtokunta on sitä mieltä, että hänen on aika "astua syrjään". Hän seuraa Luciusta ja Hagridia metsään ja löytää Hämäkäkin, nyt jättikokoisena ja kuolettavana. Hämäkäk kertoo, että häntä on luultu hirviöksi joka vahingoittaa oppilaita, mutta se hirviö on ollut paljon suurempi ja pelottavampi olento, joka on tappanut sen tytön, joka löytyi vessasta kammion avaamisen jälkeen. Tämän jälkeen Hämäkäk yrittää tappaa ja syödä Harryn, mutta Ron tulee pelastamaan Harryn.
Kouluun palaamisen jälkeen Harry ja Ron saavat tietää, että Hermione on kangistettu, ja hänen kädestään löytyy paperilappu, jossa kerrotaan basiliskiksi kutstutusta olennosta. Partaveitsenterävillä hampaillaan ja kuolettavalla katseellaan se on hirviöiden kuningas. Harry saa selville että Hermione on kangistettu basiliskin näkemisestä peilin kautta, ja että Norriska oli nähnyt basiliskin kuvajaisen vesilätäköstä, ja Nick oli kangistettu vain koska hän oli jo kuollut. Harry tajuaa, että se tyttö jonka Hämäkäk kertoi kuolleen oli Murjottava Myrtti, kummitus joka kummittelee vanhassa tyttöjen vessassa. Sen jälkeen kuulutetaan, että hirviö on vienyt Ginnyn kammioon. Kaikkia oppilaita pyydetään palaamaan tupiinsa turvallisuuden vuoksi. Gilderoy Lockhartille annetaan tehtävä hakea Ginny takaisin, vaikka Harry ja Ron saavat tietää ettei hän oikeasti tiedä niin paljoa, ja että hän todellisuudessa vei muiden velhojen kunnian.
Kun kammion sisäänkäynniksi selviää Murjottavan Myrtin vessa, he menevät sinne Lockhartin kanssa, ja Harry avaa kammion puhumalla kärmeskielellä. He matkustavat putkea pitkin maileja koulun alle, Lockhart ottaa Ronin rikkoutuneen sauvan ja yrittää tyhjentää Harryn ja Ronin muistinsa, mutta kirous osuukiin häneen itseensä niin kovaa, että katto sortuu hänen ja Ronin päälle. Vaikka he ovatkin turvassa, he eivät pääse ulos, joten Harry jatkaa matkaansa yksin. Kammion löytymisen jälkeen Harry löytää Ginnyn makaavan tajuttomana lattialla, päiväkirja vierellään. Tom Valedro ilmestyy yhtäkkiä päiväkirjasta kummituksena ja kertoo hänen säilyttäneen 16-vuotiaan itsensä päiväkirjassa, ja muistinsa ruokkimisen jälkeen, hänestä tuli tarpeeksi vahva saadakseen sielunsa takaisin. Sitten hän kutsuu basiliskia ja sitten Dumbledoren lemmikkilintu Fawkes ilmestyy paikalle ja hyökkää basiliskin kimppuun. Harry kukistaa basiliskin Rohkelikon miekalla, jonka hän löytää lattialta, ja iskee basiliskin myrkkyhampaan päiväkirjaan tuhoten Tomin sielun. Ginny herää ja pahoittelee tekemisiään, kertoen Tomin käskevän häntä kirjoittamaan seinälle sanat verellä. Hän myös kertoo vieneensä päiväkirjan.
Dumbledore pääsee takaisin Tylypahkaan entiselle paikalleen, kun koulun johtokunta päättää asettua Luciusta vastaan, joka myös saa potkut. Lopuksi tupapisteiden lasku alkaa. Malfoy haukkuu Harrya väittäen että Rohkelikko ei vie pokaalia tänä vuonna, kuin edellisenä vuonna. Mutta kovin heidän yllätyksekseen Luihuinen päätyy toiselle sijalle ja Rohkelikko voittaa! Rohkelikot juhlistavat voittoaan onnekkaina.
Aiheesta muualla
הארי פוטר - משחקים
Munjärvi
Munjärvi (myös Mundjärvi, ) oli Venäjän keisarikunnan aikainen kunta Aunuksen Karjalassa. Se sijaitsi nykyisen Karjalan tasavallan Kontupohjan piirin länsiosassa.
Munjärven kunta kuului Aunuksen kuvernementin Petroskoin kihlakuntaan. Sen naapurikuntia olivat pohjoisessa Lintujärvi, idässä Kontupohja, etelässä Säämäjärvi ja lännessä Suomen puolella Suojärvi. Munjärven kunnan kyliä olivat muun muassa Munjärvenlahti ja Vuohtjärvi. Vuonna 1905 kunnassa oli 6 342 asukasta. Munjärven kunta lakkautettiin vuonna 1927 ja liitettiin osaksi Petrovskin piiriä. Munjärven kunnan alue oli jatkosodan aikana Suomen miehittämä 1941–1944.
Seán Heuston
thumb|Seán Heuston Seán Heuston (21. helmikuuta 1891 – 8. toukokuuta 1916) oli irlantilainen Fianna Éireanniin kuulunut nationalistikapinallinen, joka otti osaa Irlannin itsenäisyyttä tavoitelleeseen pääsiäiskapinaan vuonna 1916. Noin kahdenkymmenen kapinallisen voimin Heuston piti Mendicity Institutionin asemaa Liffeyn varrella hallussaan kahden päivän ajan brittijoukkoja vastaan, kunnes joutui viimein antautumaan. Hänet teloitettiin ampumalla 8. toukokuuta Kilmainhamin vankilassa nuorimpana kuolemantuomion saaneena kapinallisena.
Harus
thumb|150px|Takaharus punaisella
Harus eli staagi ovat köysiä tai vaijereita, jotka tukevat laivan tai veneen mastoa pituussuunnassa. Sivusuunnassa mastoa tukevat vantit. Haruksiksi kutsutaan myös puhelin- ja sähköpylväiden ja erilaisten antenni-, linkki- ym. mastojen tukivaijereita.
Keulaharuksia, joihin keulapurjeet kiinnitetään, voi olla yksi tai useampia. Lisäksi joskus käytetään maston keskivaiheilta kanteen tulevaa väliharusta eli "babystaagia" estämään maston taipumista rasituksessa.
Takaharuksia on toisinaan kaksi, mutta useimmiten vain yksi, joka voi tosin jakautua kahteen osaan ennen kiinnittymistä veneen perään. Tällaista ratkaisua kutsutaan "kukonjalaksi". Takaharus on usein säädettävä, sitä voidaan kiristää joko vanttiruuvin, taljan tai hydraulisen kiristimen avulla. Näin voidaan säätää purjeita taivuttamalla takaharuksella maston kärkeä.
Pamela Stephenson
thumb|Pamela Stephenson Pamela Helen Stephenson (s. 4. marraskuuta 1949) on uusiseelantilaissyntyinen näyttelijä ja koomikko.
Stephenson esiintyi myöhemmin yhdysvaltalaisessa Saturday Night Livessä, ja hänellä on lisäksi ollut rooleja useissa elokuvissa. Hän meni 20. joulukuuta 1989 naimisiin skottikoomikko Billy Connollyn kanssa Fidžillä. Parilla on kolme yhteistä lasta.
Stephenson on buddhalainen ja asustaa nykyisin Skotlannin Aberdeenshiressä.
Suvarnabhumin kansainvälinen lentoasema
Suvarnabhumin lentoasema (New Bangkok International Airport, , lausutaan suvannaphuum) on Bangkokin kansainvälinen lentoasema. Se sijaitsee Racha Thewassa Bang Phlin alueella Samut Prakanin provinssissa noin 25 kilometriä Bangkokista kaakkoon. Lentoasema avattiin vuosia viivästyneenä aluksi rajoitetuin palveluin 15. syyskuuta 2006. Lentoasema käytti väliaikaisesti IATA-lentoasemakoodia NBK, mutta peri Don Muangin kansainväliseltä lentoasemalta BKK-koodin.
Nimi Suvarnabhumi on Thaimaan kuninkaan Bhumibol Adulyadejin keksimä, ja se tarkoittaa "kultaista maata".
Historia
Ensimmäiset suunnitelmat Bangkokin toiseksi kansainväliseksi kentäksi tehtiin jo 1960-luvun alussa. Vuonna 1973 valtio osti 3100 hehtaarin maa-alan Bangkokin itäpuolelta Samut Prakanista paikasta, jota silloin nimitettiin Nong Ngu Haoksi ( 'kobrakäärmeen rämeikkö'). Hanke keskeytyi miltei saman tien, kun Thanom Kittikachornin sotilashallitus kaatui opiskelijamielenosoituksissa samana vuonna.
1990-luvun alussa vanha Don Muangin lentoasema oli käymässä vanhanaikaiseksi suurista investoinneista huolimatta, ja oli uhkana, että Singaporen, Kuala Lumpurin tai Hongkongin kentät kehittyisivät Aasian lentoliikenteen solmukohdiksi sen asemesta, joten Anan Panyarachunin hallitus teki päätöksen uuden kentän rakentamisen jatkamisesta huhtikuussa 1991. Kentälle valittu paikka osoittautui soisena ja savisena maaperältään heikoksi suurille matkustajakoneille, ja paikalla asui tuhansia laittomia maanvaltaajia, jotka piti ensin siirtää muualle. Vuonna 1994 hallitus julisti uudesta kentästä suuren kansainvälisen arkkitehtikilpailun, jonka voitti chicagolaisen Murphy/Jahn Architects -toimiston ultramoderni lasinen ja betoninen terminaali. Voittanutta suunnitelmaa kritisoitiin heti alussa "thaimaalaisuuden puutteesta" ja siitä, että se ei ottanut huomioon trooppisia olosuhteita. Paikallisten arkkitehtien ryhmä pelkäsi rakennuksen ilmastoinnin valtavia kustannuksia, ja he ehdottivat, että terminaalin ylle tehtäisiin valtava auringon paisteelta suojaava säleikkö.
Rakennushanke eteni vielä 1996, kun Banharn Silpa-Archan hallitus tuli valtaan. Helmikuussa 1996 perustettiin valtionyhtiö New Bangkok International Airport Co., joka toimi liikenneministeriön alaisuudessa, johtamaan kentän rakentamista, mutta seuraava kenraali Chavalit Yongchaiyudhin hallitus keskeytti työt, koska pääministeri Chavalit halusi kentän siirrettäväksi toiseen paikkaan. Poliittiset tuulet heiluttivat projektia koko 1990-luvun loppuajan, kunnes Demokraattisen puolueen Chuan Leekpain tultua pääministeriksi hankkeelle saatiin jälleen tukea. Aivan viimeiseen asti kiisteltiin budjetista ja varainkäytöstä. Kaikki alkuperäiset kilpailuehdotukset ylittivät hankkeelle asetetun budjetin, jota pyrittiin pienentämään käyttämällä enemmän paikallista rakennusmateriaalia.
Kuningas Bhumibol Adulyadej muurasi uuden lentoaseman peruskiven 19. tammikuuta 2002. Leekpain seuraaja pääministerinä Thaksin Shinawatra kiirehti kentän valmistumista asettaen takarajoiksi ensin vuoden 2005, sitten 2006 heinäkuun, jotka kerta toisensa jälkeen ylittyivät aiempien lupausten lailla.
Väärinkäytökset, korruptio ja poliittinen kiistely ovat leimanneet hanketta koko sen historian ajan. Jotkut käyttivät sisäpiiritietojaan hyväksi ostaessaan maata tulevan lentoaseman liepeiltä huimien voittojen toivossa. Thaksinin hallinto joutui vastaamaan syytteisiin epäselvyyksistä asematerminaalin huippuajanmukaisten läpivalaisulaitteiden hankinnassa.
Neljän vuosikymmenen viiveen jälkeen kenttä lopultakin saatiin siihen kuntoon, että se voitiin avata virallisesti 28. syyskuuta 2006. Thaksin ei saanut kuitenkaan mahdollisuutta ottaa kunniaa uuden kentän valmistumisesta, sillä hänet syrjäytettiin sotilasvallankaappauksessa 19. syyskuuta 2006.
Avajaisongelmat
thumb|Suvarnabhumin lennonjohtotorni on 132 metriä korkea. thumb|Lentoasematerminaalin sisäpiha on puistomainen.
Uuden kentän avaus sujui ilman virallisia juhlallisuuksia rauhallisesti, mutta ei aivan ongelmitta, sillä tietokoneiden kanssa ja matkatavaroiden luovutuksessa oli häiriöitä joidenkin matkustajien joutuessa odottamaan jopa neljä tuntia tavaroitaan liukuhihnalla. Myös takseista oli pulaa ja jonot kasvoivat pitkiksi.
Joulukuussa 2006 ilmoitettiin, että uuden lentoaseman käynnistysvaikeuksien vuoksi vanha Don Muangin lentoasema saatetaan avata jälleen kotimaan lentoliikenteelle ja halpalentoyhtiöille, jotka ovat valittaneet myös kohonneita lentokenttämaksuja. Myöhemmin helmikuussa 2007 pääministeri Surayud Chulanont ilmoitti aikovansa avata Don Muangin kansainväliselle liikenteelle pysyvästi, jonka jälkeen Bangkokissa olisi kaksi kansainvälistä lentoasemaa. Päätös synnytti voimakasta kritiikkiä, koska kahden lentoaseman pelätään aiheuttavan epätietoisuutta matkustajien keskuudessa, sekä entistä pahempia liikenneruuhkia kaupungissa, sillä Don Muangin ja Suvarnabhumin välillä ei ole toimivaa raitio- tai pikatiejärjestelmää.
Tammikuussa 2007 Suvarnabhumin lentoaseman kiito- ja rullausteiltä sekä terminaalirakennuksesta myönnettiin löytyneen useita halkeamia, jotka saattavat vaikuttaa lentoturvallisuuteen. Uusi lentoasema saatetaan joutua sulkemaan väliaikaisesti korjaustöiden ajaksi, jolloin kansainvälinen lentoliikenne ohjattaisiin takaisin vanhalle Don Muangin lentoasemalle.
Helmikuussa 2007 hallituksen pystyttämä työryhmä, jota johti Airports of Thailandin (AOT:n) toimitusjohtaja Tortrakul Yomnak, suoritti lentoasemalla tutkimuksen, jonka perusteella havaittiin, että rullausteiden halkeaminen ja painumat johtuvat veden tunkeutumisesta päällysteen alla olevan hiekkakerroksen ja savikerroksen väliin, johon ovat myötävaikuttaneet päällysteen huonolaatuisuus ja kiire avata kenttä määräaikaan mennessä. Työryhmä antoi loppulausuntonsa 14. helmikuuta 2007, jonka mukaan korjaustyöt voidaan tehdä rajoittamalla matkustajaliikennettä ja sulkematta kenttää.
Thaimaan pääministeri Surayud Chulanont myötäili 16. helmikuuta 2007 työryhmän suositusta lausunnossaan, jonka mukaan asema pysyy auki korjauksen aikana, mutta osa kotimaan lennoista ilman ulkomaan syöttöliikennettä siirretään vanhalle Don Muangin asemalle, jonka aukaiseminen olisi mahdollista kolmessa viikossa. On mahdollista, että Don Muangin avaaminen saattaa kariutua, sillä useimmat kansainväliset lentoyhtiöt ja Thai Airways kieltäytyvät muuttamasta vanhalle kentälle vedoten suuriin kustannuksiin.
Ominaisuudet
thumb|Lähtöselvityskerros thumb|Lähtevien matkustajien jättöalue.
Suvarnabhumin lentoaseman matkustajaterminaali on rakennettu pääosin teräksestä, lasista ja betonista. Terminaalin pituus on 444 m, leveys 111 m, korkeus 42,85 m ja pinta-ala 563 000 m². Projekti aloitettiin vuonna 1996. Rakennustyöt suoritettiin neljässä vuodessa (2002–2006). Tosin asema ei avautuessaan ollut vielä täysin valmis. Lentokentän rakentamisen arvioitu kokonaisbudjetti oli 155 miljardia THB (4,4 miljardia Yhdysvaltain dollaria). Kentän lennonjohtotornia väitetään maailman korkeimmaksi (132 m).
Suvarnabhumissa on kaksi rinnakkaista kiitotietä, joiden leveys on 60 metriä ja pituudet 4 000 ja 3 700 metriä, sekä kaksi rinnakkaista rullaustietä, mikä mahdollistaa samanaikaiset lentoonlähdöt ja laskut. Kentällä on 120 porttia, joista viiteen voi pysäköidä Airbus A380 -koneen.
On arvioitu, että lentoasema pystyy käsittelemään 76 lentoa tunnissa ja 30 miljoonaa matkustajaa vuositasolla, jossa olisi vielä kasvunvaraa 45 miljoonaan matkustajaan lähitulevaisuudessa. Alkuvaiheen rahtikapasiteetti on kolme miljoonaa tonnia. Jotkut lähteet tosin varoittelevat jo nyt kentän käymisestä ahtaaksi muutamassa vuodessa.
Tulevaisuudessa asemaa aiotaan vielä laajentaa kahdella uudella kiitotiellä, yhdellä lisäterminaalilla ja kahdella satelliittirakennuksella, joiden kokonaiskapasiteetti arvioidaan sadaksi miljoonaksi matkustajaksi vuodessa, sekä 6,4 miljoonaa tonnia rahtia. Lentoaseman toisen vaiheen laajennustyöt on suunniteltu aloitettaviksi 3–5 vuoden kuluttua ensimmäisen vaiheen päättymisestä.
Lentoasemalla on 600-huoneinen lentokenttähotelli Novotel Airport Hotel, jonka omistaa Accor Group. Alueella on kaksi viisikerroksista pysäköintirakennusta, joihin mahtuu 5 000 henkilöautoa. Lisäksi on matkailukeskus, josta lähtevät bussit Bangkokiin ja muualle.
AOT (Airports of Thailand) on ilmoittanut rakentavansa Suvarnabhumiin erillisen halpalentoyhtiöterminaalin (LCC-terminaali – Low Cost Carrier) 600 miljoonalla bahtilla, joka valmistuisi 16 kuukauden sisällä hankkeen hyväksymisestä. Thai Airwaysin tytäryhtiö Nok Air ja kaksi muuta paikallista halpalentoyhtiötä ovat hankkeen takana.
Lentokenttämaksut
Lentoyhtiöiltä perittävät kenttämaksut nousevat puolen vuoden siirtymäjakson jälkeen 15 % alkaen 1. huhtikuuta 2007. Uusia korotettuja maksuja perustellaan parantuneilla palveluilla.
Liikenneyhteydet
Suvarnabhumi Airport Link -yhdysrautatie otettiin käyttöön 23. elokuuta 2010. Suora yhteys kentälle Makkasanin rautatieasemalta kestää noin 15 minuuttia ja seisakkeilla pysähtyvä vuoro noin 30 minuuttia. Rautatieltä on yhteys BTS:n Sukhumvit-linjaan Phaya Tain asemalla ja Bangkokin metron (MRT) siniseen linjaan Phetchaburin asemalla. Thaimaan valtionrautatiet (SRT, ) aloitti rautatien rakentaminen aloitettiin kesäkuussa 2004 ja sen oli alun perin määrä valmistua vuoden 2009 alkupuolella. Projekti myöhästyi useista syistä (muun muassa tulva rakennustyömaalla ja maanomistusongelmat).
Mielenosoitukset
thumb|PAD:n mielenosoituskulkue
Marraskuussa 2008 Peoples's Alliance for Democracy (PAD) sulki operaatio Hiroshimassa sisäänmenoväylät lentoasemalle ja otti matkustajaterminaalin haltuunsa. Keltapaitaiset PAD:n mielenosoittajat vaativat Somchai Wongsawatin hallituksen eroa. Lentoliikenne seisahtui kokonaan kahdeksaksi päiväksi 25. marraskuuta–3. joulukuuta ja tuhansittain lentomatkustajia jäi saarroksiin Thaimaahan. Suvarnabhumi avattiin jälleen 5. joulukuuta, kun Thaimaan perustuslaillinen tuomioistuin oli hajottanut hallituksen.
Onnettomuuksia
Lokakuussa 2018 Thai Airways -yhtiön Boeing 747 kone ajautui ulos kiitotieltä. Kukaan ei loukkaantunut turmassa.
Frank Langella
thumb|Frank Langella vuonna 2012. Frank A. Langella, Jr. (s. 1. tammikuuta 1938) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt lukuisissa menestysnäytelmissä ja voittanut näistä ansioistaan kolme Tony-palkintoa.
Langella syntyi Bayonnessa, New Jerseyssä, opiskeli Bayonne High Schoolissa ja valmistui vuonna 1959 Syracusen yliopistosta. Langella oli mukana off-Broadway-näytelmissä, kunnes sai ensimmäisen Broadway-roolinsa Federico García Lorcan näytelmässä Yerma vuonna 1966. Langella sai ensimmäisen Tony-palkintonsa roolistaan Edward Albeen näytelmässä Seascape ja nousi tunnetuksi nimiroolistaan Broadway-tuotannossa Dracula vuonna 1975, joka johti rooliin myös tarinan elokuvaversiossa. Langella on koko uransa ajan painottanut teatteriuraa elokuvarooleja enemmän ja tehnyt isoja rooleja Broadwayllä ja off-Broadway-teattereissa. Syksyllä 2013 hän esiintyi Kuningas Learinä Chichesterin festivaaleilla Englannissa Angus Jacksonin ohjauksessa, joka siirtyi kevääksi 2014 esitettäväksi New Yorkissa.
Langella oli Oscar-ehdokkaana elokuvasta Frost/Nixon (2008). Päärooleissa hän on ollut myös elokuvissa Starting Out in the Evening (2007) ja Robot & Frank (2012). Langella on esiintynyt sivuosissa muun muassa elokuvissa Masters of the Universe (1987), Junior (1994), Kurkunleikkaajien saari (1995), Good Night and Good Luck (2005), Superman Returns (2006), The Box (2009), Wall Street: Money Never Sleeps (2010) ja Grace of Monaco (2013).
Langella on ollut ehdolla Emmyn ja Golden Globen saajaksi.
Surte
thumb|right|250px|Vuoden 1950 [[Maanjäristys|maanjäristyksen tuhoja Surtessa.]]
Surte on taajama Alen kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä Länsi-Götanmaan maakunnassa Ruotsissa. Vuonna 2005 siellä oli 5 740 asukasta.
Surte sijaitsee noin 15 kilometriä pohjoiseen Göteborgista.
Surtessa toimi pakkauslasia (pulloja ja purkkeja) valmistanut Surten lasitehdas vuodesta 1862 vuoteen 1978. Yritys laajeni 1950- ja 1960-luvulla, ja samalla Surten taajama kasvoi ja kehittyi, kun asukkaiden määrä nousi noin 2 500:sta noin 6 400 henkilöön vuosien 1950 ja 1970 välillä. Surten lasitehtaan 660 työntekijästä vuonna 1964 noin 40 prosenttia oli maahanmuuttajia, valtaosin suomalaisia.
Rasti-Lukko
Kuntorastit
Rasti-Lukko järjestää kuntorastit joka keskiviikko huhtikuun puolestavälistä aina lokakuuhun asti. Jokaisessa kuntorasteissa on neljä eri mittaista ja -vaikeustasoisia ratoja, jotka jakautuvat A (n. 7 km), B (n. 5 km), C (n. 3 km) ja D (n. 2 km, helppo)
Suunnistuskoulu
Rasti-lukko pitää myös suunnistuskoulua alle 15-vuotiaille huhtikuusta kesäkuun alkuun ja heinäkuusta syyskuuhun saakka.
Lenokit
Lenokit (Brachymystax) on lohien heimoon kuuluva kalasuku. Albert Günther kuvasi suvun ensimmäisenä vuonna 1866.
Lajit
Sukuun kuuluu FishBasen mukaan 3 lajia:
Tsarskoje Selon kihlakunta
Tsarskoje Selon kihlakunta (, myös Saaren kihlakunta) oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Pietarin kuvernementissa. Kihlakunta sijaitsi sisämaassa kuvernementin keskiosassa. Pohjoisessa se rajoittui Pietarin kihlakuntaan, idässä Pähkinälinnan kihlakuntaan ja Novgorodin kuvernementtiin, etelässä Lugan kihlakuntaan sekä lännessä Jaaman kihlakuntaan ja Pietarhovin kihlakuntaan. Kihlakunnan hallintokaupunki oli Tsarskoje Selo.
Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista venäläisiä oli 65,5 %, suomalaisia 25,7 %, virolaisia 2,5 %, saksalaisia 2,1 % ja puolalaisia 1,9 %.
Rick Wakeman
thumb|Rick Wakeman vuonna 2012. Richard Christopher Wakeman (s. 18. toukokuuta 1949, Perivale, Lontoo) on englantilainen kosketinsoittaja, joka muistetaan parhaiten Yesin jäsenenä. Wakeman on saanut klassisen pianokoulutuksen. Hän oli edelläkävijä, jonka ansiosta sähköiset kosketinsoittimet tulivat rock-yhtyeiden vakituisiksi instrumenteiksi. 1970-luvulla Wakeman rahoitti Birotron-kosketinsoittimen kehitystyötä.
Nykyään hän juontaa omaa radio-ohjelmaansa Planet Rock -asemalla.
Wakeman on tehnyt Yesin lisäksi yhteistyötä ainakin seuraavien muusikoiden ja kokoonpanojen kanssa:
Wakeman on todennut David Bowien työskentelytavalla olleen häneen suuri vaikutus. Bowie korosti tehokasta studiotyöskentelyä ja siten valmistautumista ja harjoittelua ennen studiota, jonka tulisi olla vain viimeinen osa toteutuksessa. Tämä ajattelu tuli Wakemanilla ilmi Yesin Tales from Topographic Oceans -albumin nauhoitusten aikana, jotka yhtye aloitti heikosti valmistautuneena, mitä hän kritisoi jo tekoaikaan.
Rick Wakemanin poika Oliver on myös kosketinsoittaja ja isänsä tavoin hän on ollut mukana Yes- ja Strawbs-yhtyeissä.
KNM Valkyrien (A535, 1981)
KNM Valkyrien (runkonumero A535) oli Norjan laivaston rannikkopuolustuksen tukialus. Se on alkujaan rakennettu siviilialukseksi. Norjan kuninkaallinen laivasto osti sen 1994. Se otettiin käyttöön 4. helmikuuta 1994. Aluksessa on vahvistettu runko, joka täyttää jääluokan ICE C vaatimukset. Sen toimenkuva on monipuolinen, ja siihen kuuluu monia laivastolle suoritettavia tukitehtäviä, muun muassa se voi toimia hinaajana.
D-AMPS
D-AMPS (Digital AMPS), josta käytetään myös nimiä US-TDMA tai pelkästään TDMA, on toisen polven digitaalinen matkapuhelinjärjestelmä, jota käytettiin lähinnä Pohjois-Amerikassa, mutta jossain määrin myös Etelä-Amerikassa ja Israelissa. Järjestelmä tunnetaan myös Telecommunication Industry Associationin tekemien standardien nimillä IS-54 ja IS-136, joka jäi päätepisteeksi kyseisen matkapuhelinjärjestelmän evoluutiopolulla. Sen jatkokehitys lopetettiin 2000-luvun alussa, ja nykyisin näihin perustuvia järjestelmiä ollaan ajamassa alas verkko-operaattoreiden siirtyessä GSM- ja CDMA2000-tekniikoihin.
Vaikka järjestelmään viitataan sanalla TDMA, nimi on pelkästään lyhenne sanoista Time Division Multiple Access - aikajakokanavointi. D-AMPS ei kuitenkaan ole ainoa järjestelmä, joka käyttää tätä kanavointitekniikkaa, vaan se on käytössä myös muun muassa GSM:ssä.
IS-136
IS-136 lisäsi alkuperäiseen standardiin joukon uusia ominaisuuksia, kuten tekstiviestit, piirikytkentäisen tiedonsiirron, tehokkaamman vokooderin sekä kokonaan uuden taajuusalueen avatulle PCS-kaistalle (Personal Communication System). Järjestelmä oli edelleen taaksepäin yhteensopiva vanhan IS-54:n kanssa.
AMPS/TDMA800:
TDMA1900:
Cornelius Colbert
thumb|right|Cornelius Colbert Cornelius Colbert (1888 – 8. toukokuuta 1916) oli irlantilainen Fianna Éireannin kapinallinen ja pioneeri. Hän syntyi Atheassa, Limerickin kreivikunnassa, mutta muutti pian perheensä kanssa Dubliniin. Vuonna 1913 hänestä tuli Irlannin vapaaehtoisjoukkojen (Irish Volunteers) jäsen, ehkäpä jopa nuorin tilapäiskomiteassa. Conn liittyi myös IRB:hen. Patrick Pearse pyysi häntä tämän jälkeen St. Enda'siin harjoittelijaksi.
Vuonna 1916 Colbert otti osaa pääsiäiskapinaan. F-komppanian kapteenina neljännessä pataljoonassa komentaja Eamonn Ceanntin alaisuudessa Colbert oli vastuussa Watkinsin panimon puolustamisesta. Kun aluetta laajennettiin Colbertin komppania otti vastuun Jamesonin panimosta josta hänestä tuli komentaja. Pääsiäiskapinan romahdettua Colbert antautui muiden kapinallisten kansa, tämä tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin ampumalla 8. toukokuuta.
Colbert oli syvästi uskonnollinen katolinen ja vastusti polttamista, juomista ja kiroilua kuten myös tanssimista paastoaikana. Colbertin mukaan nimetty Colbertin rautatieasema sijaitsee Limerickissä.
Vasili Berezutski
thumb|200px|Vasili Berezutski
Vasili Berezutskilla on identtinen kaksosveli, Aleksei Berezutski, joka pelasi myös TsSKA Moskovan puolustajana. Veljekset kuuluivat kumpikin Venäjän maajoukkueeseen vuodesta 2003 lähtien. Vasili Berezutski pelasi kaikkiaan 101 maaottelua ja teki niissä viisi maalia.
Tukkijoki (Särkänniemi)
Särkänniemen Tukkijoki on Suomen ensimmäinen vesivuoristorata. 440 metriä pitkällä radalla virtaa 270 000 litraa vettä, jota kierrätetään Näsijärveltä radalle ja takaisin. Tukkijoki on alusta lähtien ollut yksi huvipuiston suosituimmista laitteista, ja sinne joutuu usein jonottamaan pitkään.
Aluksi Tukkijoki nousee mäen päälle, josta se laskeutuu pieniä mäkiä pitkin takaisin maan tasalle. Matkan varrella on mm. vesiseinämä, jonka ohi mentäessä kastuu helposti. Aivan lopussa noustaan uudestaan mäen päälle ja lasketaan hurja loppulasku, jossa saattaa kastua. Laskun aikana kamera ottaa laskijoista kuvan, joka voidaan tulostaa maksua vastaan.
Tukkijokeen päästäkseen täytyy olla 120 cm pitkä, mutta myös 100–120 cm pitkä henkilö pääsee tähän laitteeseen vähintään 120 cm:n pituisen aikuisen seurassa.
Harry Potter ja viisasten kivi (videopeli)
Pelissä ohjataan Harry Potteria. Päärooleissa ovat myös Harryn parhaimmat ystävät Ron Weasley ja Hermione Granger. Pelissä muun muassa opiskellaan taikoja ja ratkotaan arvoituksia Tylypahkan noitien ja velhojen koulussa. Peliin kuuluu myös huispauksen kaltaisia minipelejä.
Vastaanotto
Pelin Windows-versio on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 5.5/10.
Pelin PlayStation-versio on saanut arvosanaksi 4/10.
Aiheesta muualla
הארי פוטר - משחקים