cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tundravikla
Levinneisyys
Tundravikla pesii Pohjois-Amerikan tundralla Alaskasta Länsi-Kanadaan, sekä Venäjällä Vrangelinsaarella ja mahdollisesti Tšuktšien niemimaalla. Se talvehtii Etelä-Amerikassa, varsinkin Argentiinassa ja Paraguaylla. Maailman populaation koko on noin 15 000 yksilöä. Lajin kanta on silmälläpidettävä, sillä aikaisemmin erittäin vahva kanta metsästettiin lähes sukupuuttoon 1920-luvulla. Muuttomatkallaan se harhautuu säännöllisesti Länsi-Eurooppaan, joskus jopa Suomeen asti. Suomessa se on lähes vuosittainen harhailija, lähes kaikki rariteettikomitean hyväksymät havainnot ovat syyskuulta. Vuoteen 2015 mennessä se on tavattu Suomessa 34 kertaa.
Elinympäristö
Pesii tundran soilla, usein kaukana merestä. Muuttoaikana kaikenlaisilla kosteilla avomailla, mm. rannoilla ja lyhytheinäisillä niityillä. Myös sänki- ja mullospelloissa.
Lisääntyminen
Tundravikla pesii maassa ja tekee neljä munaa.
Ravinto
Tundravikla syö hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia.
Piispainkokous
Kirkon historiassa piispainkokouksia on yleensä kutsuttu kirkolliskokoukseksi. Kirkon uskon ilmaisun kannalta erityisen tärkeitä piispainkokouksia ovat olleet ekumeeniset kirkolliskokoukset.
Suomen evankelis-luterilainen kirkko
Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa piispainkokouksen jäseniä ovat hiippakuntien piispat, kustakin hiippakunnasta yksi tuomiokapitulin lähettämä asessori ja kenttäpiispa.
Piispainkokouksen tehtävänä on
Lisäksi piispainkokous hyväksyy hengellisten virkojen kelpoisuusehdot ja antaa määräyksiä pastoraalitutkinnosta ja seurakuntatyön johtamisen tutkinnosta.
Piispainkokouksen työjärjestys
Kirkkojärjestyksen 21 luvun 2 § mukaan piispainkokous vahvistaa itselleen työjärjestyksen. Tampereella 14.–15.9.2010 kokoontunut piispainkokous hyväksyi oman työjärjestyksensä muutoksen. Uuden työjärjestyksen mukaan piispainkokouksen istunnossa päätökset tehdään piispainkokouksen sihteerin ja apulaissihteerin esittelystä. Sihteereiden lisäksi valmistelua voivat hoitaa piispainkokouksen jäsen, kirkkohallituksen viranhaltija tai piispainkokouksen asettama työryhmä. Aiemmin esittelyistä on vastannut kokouksen jäsenistä koottu valmistusvaliokunta. Piispainkokoukseen osallistuu jatkossa myös kirkkohallituksen nimeämä lakimies. Uusi piispainkokouksen työjärjestys astuu voimaan 1.3.2011.
Piispainkokouksen historia
Suomen evankelis-luterilainen kirkko sai oman keskushallinnon 1869, kun Schaumanin kirkkolaissa perustettiin kirkolliskokous. Kirkossa oli kolme piispaa, jotka pitivät epävirallisia neuvotteluja. Piispainkokous perustettiin vuonna 1908. Se oli käytännössä piispojen ja tuomiokapitulien neuvotteluelin, mutta muun keskushallinnon puuttuessa se sai myös monia valmistelutehtäviä, ennen kaikkea suhteessa kirkolliskokoukseen.
Vuonna 1944 perustettiin laajennettu piispainkokous. Samaan aikaan perustettiin myös kirkkohallitus. Laajennetun piispainkokouksen tehtävänä oli johtaa kirkon toimintaa kirkolliskokousten välillä, joka kokoontui tällöin viiden vuoden välein. Laajennettu piispainkokous lakkautettiin 1974.
Somua S-35
Somua S-35 oli Ranskassa 1930-luvulla kehitetty keskiraskas panssarivaunu.
Kehitys
1930-luvulla Ranskan panssarijoukot tarvitsivat uusia panssarivaunuja. Yksi ehdotuksista oli SOMUA (Société d’Outillage Mécanique et d’Usinage d’Artillerie). Vaunussa oli 47 millimetrin tehokas tykki, 7,5 mm konekivääri ja 20-55 mm panssarointi. Lisäksi vaunussa oli radio ja kolmen hengen miehistö. Torni oli sama kuin Renault Char B1:ssä. Vaunun valmistus alkoi ennen toista maailmansotaa mutta tuotanto-ongelmien johdosta vain 400 vaunua oli valmiina ennen saksalaisten hyökkäystä, ja näistäkin vain 250 ehti rintamakäyttöön.
Taistelussa
Vaunu oli tehokas, hyvin panssaroitu ja liikkuvuudeltaan hyvä. Se oli liittoutuneiden paras panssarivaunu vuonna 1940 mutta sen suunnittelussa oli puutteita. Alustaa suojaava panssarilevy oli pultattu ja jos panssariammus osui siihen, levy halkesi ikävin seurauksin. Lisäksi johtajan piti vaunun johtamisen lisäksi toimia lataajana ja huolehtia radiosta. Tämä oli liikaa yhdelle ihmiselle ja taktiikka ei toiminut taistelussa. Saksan miehitettyä Ranskan saksalaiset ottivat haltuunsa jäljelle jääneet vaunut ja ne saivat nimen Panzerkampfwagen 35-S 739 (f). Muutamia annettiin italialaisille ja Suomessa toiminut saksalainen 211. panssaripataljoona oli myös varustettu osittain näillä vaunuilla. Paljon vaunuja oli edelleen Ranskassa kun Liittoutuneet nousivat maihin Normandiassa, missä saksalaiset käyttivät niitä Liittoutuneita vastaan. Vaunut, jotka Liittoutuneet saivat sotasaaliiksi annettiin vapaan Ranskan joukoille.
Etnogaala
Etnogaala on järjestetty ensi kerran loppuvuodesta 2017, ja toisen kerran tammikuussa 2019. Gaala on molempina vuosina järjestetty Tavastia-klubilla. Vuoden 2019 gaala oli katseltavissa ja kuunneltavissa suorana Yle Areenassa, ja editoitu taltionti tulee myöhemmin nähtäväksi televisiossa.
Parhaat päältä (Pepe Willberg)
Parhaat päältä on suomalaisen laulaja Pepe Willbergin kokoelma-albumi vuodelta 1978.
7267 Victormeen
7267 Victormeen on tähtitieteilijä Liisi Oterman vuonna 1943 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty Victor Ben Meenin (1910–1971) mukaan. Meen tunnisti vuonna 1950 erään Quebecissa sijaitsevan törmäyskraatterin. Tämän asteroidin väliaikainen nimi oli 1943 DF.
Victormeenin likimääräinen läpimitta on 9 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,35 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 3 vuotta ja 7 kuukautta.
Perseverance
pienoiskuva|Perseverance näytteenhaussa (taiteilijan näkemys) Perseverance on noin katumaasturin kokoinen Mars-mönkijä. Nasan mönkijän tehtävänä on tutkia halkaisijaltaan 45 kilometrin Jezero-kraatteria osana Nasan Mars 2020 -tehtävää. Sen on valmistanut Jet Propulsion Laboratory. Mönkijä laukaistiin 30. heinäkuuta 2020 11:50 UTC Cape Canaveralin avaruuskeskuksesta Atlas V -kantoraketilla. Mönkijä laskeutui Marsiin 18. helmikuuta 2021.
Mönkijän pituus on 2,9 metriä, leveys 2,7 metriä, korkeus 2,2 metriä ja massa 1 025 kg. Perseverancessa on orgaanisia aineita, kemikaaleja ja mineraaleja tunnistava UV- ja röntgenspektrometri. Kameralaserilla voidaan tarkastella kivien koostumusta etäältä. Robottikäsivarrella voidaan tarttua tutkimuskohteeseen. Norjan puolustusvoimien valmistamalla maaperätutkalla havaitaan pinnanalaisia kohteita ja iskuporakoneella voidaan ottaa entistä syvemmältä maaperänäytteitä, jotka tallennetaan titaanikuorisiin putkiloihin mönkijän sisään myöhemmin tapahtuvaa näytteiden hakua varten. Koelaitteistossa on tutkimusväline, jolla tutkitaan, voidaanko Marsin kaasukehän hiilidioksidista valmistaa happea.
Perseverancessa on sama runko kuin aikaisemmassa Curiosity-mönkijässä, mutta vahvempi. Sen kuusi alumiinipyörää ovat Curiositya suuremmat (halkaisija 52,5 cm) ja niiden profiili on hieman erilainen kestävyyden ja kulkemisen parantamiseksi. Mönkijä on myös aikaisempia Nasan mönkijöitä ketterämpi, ja ohjelmisto sallii myös osin itsenäisen suunnistamisen. Voimanlähteenä on 4,8 kg plutoniumoksidia käyttävä ydinparisto eli radioisotooppinen termosähkögeneraattori, jonka toiminta-aika on 14 vuotta. Suunniteltu toiminta-aika on minimissään noin kaksi maan vuotta, mutta tähän asti yhdysvaltalaisten mönkijöiden toiminta-aika on ylittänyt suunnitellun ajan moninkertaisesti. Mönkijän sääasema on osin suomalaisen Vaisalan tuotantoa.
Mönkijä käsittää 17 tieteellistä tutkimuslaitetta ja sisältää 19 kameraa ja kaksi mikrofonia. Mönkijä kuljettaa mukanaan myös minihelikopteri Ingenuitya, kokeellista lentolaitetta, joka yrittää ensimmäistä motorisoitua lentoa vieraalla planeetalla.
Aasiansatulahaikara
Aasiansatulahaikara (Ephippiorhynchus asiaticus) on ainoa Australiassa esiintyvä haikaralaji. Sitä kutsutaan Pohjois-Australiassa perinteisesti nimellä Jabiru. Nimitys on peräisin guaranin kielestä ja tarkoittaa turvonnutta niskaa. Siitä on muodostunut linnun kansanomainen nimi varsinaisen jabirun kanssa jaettavan yhdennäköisyyden vuoksi, vaikka lajit kuuluvatkin eri sukuihin.
Ulkonäkö ja koko
Aasiansatulahaikaran höyhenpuku on mustavalkoinen, kaula kiiltävän tummanvihreä sekä violetti ja pyrstö musta. Linnun värityksen voi erottaa muista australialaisista linnuista vaivattomasti. Aasiansatulahaikaran jalat ovat pitkät ja punaiset. Naaraan erottaa uroksesta keltaisen iiriksen avulla. Aasiansatulahaikaran pituus on 129–150 senttimetriä, siipiväli 230 senttimetriä ja paino noin neljä kilogrammaa.
Levinneisyys
Aasiansatulahaikara esiintyy Australian pohjois- ja itärannikolla. Sitä tavataan silloin tällöin myös Sydneyn eteläpuolella. Laji viihtyy makeavetisillä soilla ja kosteikoilla.
Lisääntyminen
Aasiansatulahaikaran parittelukausi kestää maaliskuusta lokakuuhun. Linnun pesä on suurikokoinen, 1,8 metriä leveä, rakennettu oksista ja yleensä veden läheisyydessä. Naaras munii tavanomaisesti 2–4 valkoista munaa, joita hautoo molemmat sukupuolet. Naaras ja koiras huolehtivat yhdessä myös kuoriutuneista poikasista. Pesivä pari pysyttelee tavallisesti erillään muista yksilöistä.
Ravinto
Aasiansatulahaikara käyttää ravinnokseen kaloja, pieniä äyriäisiä, matelijoita ja raatoja. Lintu metsästää yksikseen kahlaamalla matalassa vedessä suurella nokallaan.
M62-maastokuvio
pienoiskuva Maastokuvio M62 on univormun maastokuvio, joka otettiin käyttöön 1960-luvulla Suomessa ja sitä käytettiin aina 2000-luvulle asti puolustusvoimissa. Maastokuviota käytetään edelleen Jemenissä.
Maastokuvio otettiin alun perin käyttöön kaksipuolisena maastopukuna, jota oli alun perin tarkoitus käyttää sarkapuvun päällä. Toisella puolella kesämaastokuvio vihreän ja ruskean eri sävyineen. Toiselta puolelta kuvio on valkoinen, jolloin pukua voi käyttää myös lumipukuna. Esikuvat olivat toisesta maailmansodasta saksalaisten erilaiset kääntömaastopuvut. M/62 on yksi viimeisistä maailman kääntömaastopuvuista.
Mobile IPv6
Mobile IPv6 on IPv6-protokollan laajennus, joka mahdollistaa jatkuvan yhteyden liikkuvaan asemaan samalla IP-osoitteella oletusreitittimen vaihtumisesta huolimatta. Mobile IPv6 perustuu täysin IPv6-protokollaan. Itse asiassa mobiilius on vain yksi otsikkokenttä IPv6-otsikossa (Mobility Header).
Tässä protokollan ominaisuuksien perässä on niiden englanninkieliset nimet selvennykseksi ja väärinkäsitysten välttämiseksi. Suomennokset eivät ole virallisia vaan ne ovat tekijän suomennoksia.
Kuvaus protokollasta
Mobile IPv6-verkon komponentit ovat: Asiakassolmu (mobile node), kotireititin (home agent), vastaanottava solmu (correspondent node). Tukiasemat ja muut langattoman verkon komponentit eivät kuulu protokollaan, koska ne toimivat siirtoyhteyskerroksen tasolla.
Asiakassolmulla on aina olemassa kotiosoite. Kotiosoite on osoite, jonka prefix on asiakassolmun kotiverkon prefix. Kun asiakassolmu on kotiverkossaan, reititetään IP-paketit suoraan asiakassolmulle normaalin menettelyn mukaisesti. Silloin kun asiakassolmu ei ole kotiverkossaan, on sillä yksi tai useampi tilapäisosoite (care-of address). Näillä tilapäisosoitteilla voidaan löytää se verkko, jossa asiakas tietyllä hetkellä on. Reititys asiakkaalle tässä tapauksessa kulkee joko asiakkaan kotireitittimen kautta tunnelointia hyväksi käyttäen tai sitten suoraan asiakkaalle, jos vastaanottavalla solmulla on tiedossa sidos (binding) asiakassolmun kotiosoitteen ja tilapäisosoitteen välillä. Tässä tapauksessa reititys asiakassolmun ja vastaanottavan solmun välillä hoidetaan uudella Mobile IPv6-protokollaa varten kehitetyllä tavalla: vastaanottava solmu käyttää uutta reititysotsikkoa ja asiakassolmu kotiosoite-optiota. Vielä Mobile IPv4-protokollassa joutuivat kaikki paketit kulkemaan asiakassolmun kotiagentin kautta, mikä lisää viivettä ja verkon kuormaa. IPv6-protokollan hienous piilee myös siinä, että se on täysin läpinäkyvää ylemmille kerroksille; esimerkiksi kuljetuskerroksella ei ole mitään tietoa käytetystä reititys-otsikosta.
Verkkopalvelut, lähinnä DHCP (DHCPv6) ja DNS, riippuvat verkko-operaattorin toteutuksesta. Kuitenkin Mobile IPv6 mahdollistaa joko tilattoman tai tilallisen osoitteistuksen. Se, miten asiakas hankkii itselleen Internet-reititykseen kelpaavan osoitteen (Global Aggretable Unicast Address), ei liity tähän selvitykseen. Asiakassolmu voi muodostaa osoitteensa joko verkon prefixin avulla osana Neighbour Discovery-protokollaa (ND) tai käyttää DHCPv6-palvelinta. Verkossa tulee myös olla tuki IPv6-protokollan nimipalvelulle, AAAA-tietueille.
Internet-liikenteen mahdollistaminen
Kuten alussa todettiin, langattomien verkkojen päätarkoitus on palvella mobiilia asiakasta. Mobile IPv6-protokolla toteuttaa tämän hienosti.
Reititystesti (Return routability)
Reititystestillä selvitetään onko asiakassolmun osoitteet (kotiosoite ja väliaikainen osoite) todella Internet-reitityksen saavutettavissa. Asian toteamiseksi käytetään neljää sanomaa seuraavassa järjestyksessä:
Menettelyllä vastaanottava solmu on saanut tietää asiakassolmun käyttämät osoitteet.
Home Test: Vastaanottava solmu lähettää sanoman asiakassolmun kotireitittimen kautta asiakkaalle. Sanoma sisältää sekä asiakkaan evästeen että avainarvon. Sanoman kohdalla täytyy huomata, että asiakassolmun ja kotireitittimen välillä tulee olla sidos, jotta kotireititin osaa kaapata sanoman ja tunneloida sen asiakkaalle.
Care-Of Test: Vastaanottaja lähettää sanoman suoraan asiakassolmulle. Sanoma sisältää asiakkaan evästeen ja avainarvon.
Uusi Reititysotsikko (Type 2 Routing Header)
Uudella reititysotsikolla mahdollistetaan reitityksen optimointi ja läpinäkyvyys sovelluskerroksille. Tällöin asiakassolmun väliaikainen osoite on IPv6-paketin kohdeosoitteena ja kotiosoite reititysotsikossa. Paketin saapuessa asiakkaalle, purkaa se reititysotsikon ja käyttää sitä lopullisena kohdeosoitteena paketille.
Kotiosoiteoptio (Home Address Option)
Kotiosoiteoptio lisätään kohdeoption (Destination Option) laajennuskenttään (Extension Header). Se mahdollistaa vastaanottavan solmun sovelluskerrokselle läpinäkyvän reitityksen samalla tavalla kuin reititysotsikko asiakassolmulle. Asiakassolmu käyttää optiota informoidakseen vastaanottajaa kotiosoitteestaan. Vastaanottava solmu käsittelee jokaisen option erikseen. Se ei luo uutta sidosta option perusteella eikä se saa muuttaa sidostauluaan.
Sidoksista
Sidosten avulla mahdollistetaan asiakassolmun liikkuminen eri verkkojen välillä. Sidosten avulla myös mahdollistetaan Internet-reititys asiakassolmun ja vastaanottavan solmun välillä. Solmut säilyttävät sidokset muistissaan niin kauan kuin ne ovat voimassa. Sidoksilla on elinaika, joka voidaan uudistaa. Sidokset muodostetaan aina asiakassolmun kotiosoitteen ja väliaikaisen osoitteen välille. Asiakassolmu tiedottaa väliaikaisesta osoitteestaan muita solmuja sidospäivitys–sanomalla (Binding Update). Kotireitittimen on vastattava sanomaan sidoshyväksyntä–sanomalla (Binding Acknowledgment), muita solmuja ei velvoiteta vastaamaan asiakassolmulle.
Protokolla sisältää myös sidospyyntö–sanoman (Binding request). Tällä sanomalla vastaanottava solmu voi uudistaa sidoksensa asiakassolmun kanssa, vaikka sidos olisikin jo poistunut sen muistista; kun sidosta ei ole, kaikki data reititetään asiakassolmun kotireitittimen kautta. Mikäli asiakassolmu haluaa säilyttää sidoksen vastaanottavan solmun kanssa, käynnistää se reititystesti-prosessin. Jos asiakassolmu ei tarvitse sidosta enää, hylkää se vastaanottavan solmun sidospyyntö–sanoman.
Asiakassolmun käynnistyessä valitsee se kotireitittimen ND-protokollan mukaisesti. Verkkokerroksen hand-overin tapahtuessa valitsee se samalla menetelmällä oletusreitittimensä. Tässä täytyy huomata, että tällöin kotireititin säilyy koko ajan samana. Tällöin on asiakassolmun informoitava myös kotireititintään uudesta väliaikaisesta osoitteesta.
Solmun saadessa sidospäivitys –sanoman tulee sen tarkastaa onko jo sen muistissa olemassa rivi asiakassolmun kotiosoitteelle. Jos on, on riviä päivitettävä. Jos vastaavaa riviä ei löydy, on solmun lisättävä asiakkaan sidos muistiinsa.
Liikkuminen verkosta toiseen
Verkkokerroksen handoverin havaitseminen perustuu ND-protokollaan. Sen huomaaminen mahdollisimman nopeasti on elintärkeää mobiileissa verkoissa, mutta toisaalta päivitysprosessi ei myöskään saisi turhaan aktivoitua, koska verkon topologia voi aiheuttaa hetkellisen oletusreitittimen katoamisen tai vaikka datansiirron keskeytymisen.
Tämä tapa pätee vain verkkokerroksen hand-overin huomaamiseen ja se yleensä huomataan silloin, kun asiakassolmulla on tiedonsiirto menossa. Protokollan täytyy kuitenkin varautua myös siirtoyhteyskerroksen hand-overeihin. Jos tällainen tapahtuu, ei ND-protokolla enää toimi, koska ND toimii verkkokerroksessa. Sen takia solmun tuleekin käyttää kaikki olemassa oleva tieto verkkoyhteytensä tilasta eli huomioida myös siirtoyhteyskerroksen hand-overit.
Asiakassolmun huomatessa hand-overin asiakassolmu suorittaa duplikaattien etsinnän (Duplicate Address Detection) omalle Link-Local –osoitteelleen ja valitsee oletusreitittimen ND-protokollan avulla. Tämän jälkeen asiakas muodostaa uuden väliaikaisen osoitteen ja mainostaa sen kotireitittimelle. Tämän jälkeen päivittää asiakassolmu myös muille vastaanottaville solmuille uuden väliaikaisen osoitteensa.
Ongelmia
MobileIP käyttää kolmioreititystä, eli asiakkaat lähettävät verkoista, joihin ovat siirtyneet, dataa palvelimille vanhoilla IP-osoitteilla. Mikäli uusien verkkojen Internet-operaattorit noudattavat hyvää netikettiä, ne suojaavat Internetin muita asukkaita omien asiakkaidensa hyökkäyksiltä - näihin suojauksiin kuuluu asiakkaiden liikenteen suodattaminen niin, että asiakkaat saavat liikennöidä vain omalla osoitteellaan. Suunnitteluperiaatteiltaan MobileIP:ssä asiakas vain "väärentää" IP-osoitteensa, koska se ei pane nykyistä IP-osoitettaan paketteihin vaan vanhansa. Tätä paikkaamaan MobileIP:hen on kehitetty reverse tunneling.
Zoetermeer
Zoetermeer on kaupunki Alankomaiden länsiosassa. Sen nimi tarkoittaa makeavetistä järveä. Vuonna 2011 kaupungissa oli 121 911 asukasta.
Zoetermeer sijaitsee Goudan ja Den Haagin välillä. Kaupunki on "Alankomaiden piilaakso": 20 % sen asukkaista työskentelee tietoteollisuuden parissa. Muita työllistäjiä ovat pienteollisuus ja meijeritoiminta. Iso osa kaupungin asukkaista käy kuitenkin töissä Den Haagissa. Alankomaiden rakennusministeriön toimitiloista osa on Zoetermeerissä.
Aiheesta muualla
thumb|left|250px|Kartta Zoetermeerin kunnasta. Rajat esittävät osoitteiden ja rakennusten perusrekisterin mukaisia asuinpaikkoja (Basisregistratie Adressen en Gebouwen (BAG) woonplatsen).
Adolf Hurwitz
Adolf Hurwitz (26. maaliskuuta 1859 Hildesheim – 18. marraskuuta 1919 Zürich) oli saksalainen juutalainen matemaatikko. Häntä on luonnehdittu yhdeksi 1800-luvun jälkipuolen tärkeimmistä matemaatikoista.
Elämä
Hurwitz syntyi 1859 Hildesheimin kaupungissa Saksassa juutalaiseen perheeseen. Perhetietojen mukaan hänellä oli sisaruksia, mutta heidän nimiään ei ole pystytty vahvistamaan. Salomon Hurwitz, Adolf Hurwitzin isä, oli töissä käsityöalalla ja hänen äitinsä, Elise Wertheimer, kuoli kun Hurwitz oli 3-vuotias. Hurwitz aloitti opiskelun Realgymnasium Andreanumissa vuonna 1868 ja häntä opetti Hermann Schubert. Hurwitzin isä ei pystynyt rahoittamaan poikansa opiskeluja yliopistossa, mutta hänen ystävänsä pystyi auttamaan taloudellisesti Hurwitzia.
Hurwitz oli hyvin merkittävä matemaatikko ja hän toimi uransa aikana muun muassa Albert Einsteinin opettajana.
Yksityiselämässään Hurwitz tapasi 1884 Ida Samuel -nimisen naisen ja meni tämän kanssa naimisiin. Pariskunta sai kolme lasta.
Hurwitz kuoli Zürichissä vuonna 1919.
Tauno Söder
Tauno Huugo Söder (13. tammikuuta 1927 Sakkola – 2. toukokuuta 2009 ) oli suomalainen näyttelijä.
Söder oli yksi Televisioteatterin vakionäyttelijöistä ja toimi useissa muissakin teattereissa. Televisiossa Söder näytteli muun muassa Mirjam Himbergin elokuvassa Kustaa III (1963) ja Seppo Wallinin Harold Pinter -filmatisoinnissa Teekutsut (1965).
Elokuvan puolella Söder näytteli myös pieniä sivuosia useissa Suomen Filmiteollisuuden ja Fennada-Filmin elokuvissa. Näitä olivat muun muassa roolit Aarne Tarkaksen vuorollaan kummallekin edellä mainitulle yhtiölle ohjaamissa elokuvissa Herra sotaministeri (1957), Ei ruumiita makuuhuoneeseen (1959) ja Isaskar Keturin ihmeelliset seikkailut (1960). Söder näytteli myös murharyhmän etsivää Matti Kassilan Komisario Palmu -elokuvissa. 1960-luvun lopulla Söder näytteli myös kahdessa Ere Kokkosen ohjaamassa Spede Pasasen elokuvassa, Näköradiomiehen ihmeelliset siekailut (1969) ja Pohjan tähteet (1969).
Söder menehtyi 82-vuotiaana pitkään sairastettuaan. Hänet on haudattu Maunulan uurnalehtoon Helsinkiin.
Matti Edvard Alanko
Alangon vanhemmat olivat räätäli Eemil Helander ja Aliina Sofia Malin ja puoliso vuodesta 1912 Sofia Autere. Alanko kävi kansa- ja ammattikoulun. Latojan koulutuksen saanut Alanko työskenteli kirjapainoalalla Helsingissä ja Hämeenlinnassa ja tuli 1909 töihin uuteen Hämeen Kansan kirjapainoon. Sen tekninen johtaja hän oli 1921–1933 ja koko lehtitalon toimitusjohtaja vuodesta 1933 vuoden 1959 alkuun, jolloin hän jäi eläkkeelle. Alanko oli myös Työväen Toverin ja Kullervon toimittaja 1924 ja 1940. Puoluekannaltaan sosiaalidemokraatti Alanko oli Hämeenlinnan kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1921 vuoteen 1958, jolloin hän siirtyi hoitamaan väliaikaisesti kaupunginjohtajan tehtäviä. Alanko toimi sekä valtuuston varapuheenjohtajana että puheenjohtajana. Kaupunginhallituksen jäsen hän oli 1934–1944. Alangolle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvo vuonna 1949.
Raittiusmiehenä tunnettu Alanko sai nimikkokadun Hämeenlinnan Kaurialaan vuonna 1979.
Ratha Yatra
thumb|Ratha Yatran viettoa Grand Avenuella [[Jagannathin temppeli (Puri)|Jagannathin temppelin luona Purin kaupungissa vuonna 2007.]] thumb|Ratha Yatran viettoa New Yorkissa 2006. Ratha Yatra on hindujen vuotuinen juhla, jota vietetään kesä–heinäkuussa hindujumala Jagannathin kunniaksi. Juhla sai alkunsa Intian itärannikolta Odishan osavaltion Purin kaupungista. Juhlaan kuuluu värikäs vaunukulkue, jossa Jagannath-jumalaa seuralaisineen kuljetetaan valtavissa temppelitornia muistuttavissa vaunuissa, joista suurin on Jagannathin vaunu, joka on noin 13 metriä korkea. Pyhiinvaeltajat kuljettavat vaunut Gundicha Mandirin puutarhatemppeliin viikon ajaksi, jonka jälkeen ne kuljetetaan takaisin Jagannathin temppeliin.
Lähteet
ରଥଯାତ୍ରା
Pukinjärvi
Pukinjärvi on Vaasan kaupunginosa, joka on kaupungin uusimpia asuinalueita. Valtaosa tonteista on osoitettu omakotitaloille, joiden lisäksi alueella on myös rivitaloja.
Nimensä alue on saanut sen kupeessa aiemmin sijainneesta Bockin panimosta, jota suomenkieliset vaasalaiset nimittivät ”Pukin panimoksi”. Pukinjärvi on alkujaan merenlahti, joka maankohoamisen myötä eristyi merestä järveksi.
Pukinjärven kunnostaminen aloitettiin keväällä 2011, mutta työt keskeytettiin jo samana kesänä esiin tulleiden haitallisten aineiden vuoksi. Alueelta on löydetty esimerkiksi valkoista fosforia, arseenia, kromia, elohopeaa, kuparia ja sinkkiä.
Vaasan kaupunginhallinnon tilastoalueista Pukinjärvi kuuluu Gerbyn suuralueeseen.
Schildtin lukio
Schildtin lukio on Jyväskylässä toimiva lukio ja erikoislukio. Vuonna 2018 lukiossa opiskeli opetushallinnon mukaan 1 149 opiskelijaa, ja se oli opiskelijamäärällä mitattuna Suomen 3. suurin lukio Tikkurilan lukion (1 338 opiskelijaa) ja Jyväskylän Lyseon lukion (1 161) jälkeen.
Lukion toiminnasta vastaa 12 keskisuomalaisen kunnan yhteisesti omistama Jyväskylän koulutuskuntayhtymä Gradia.
Lukio syntyi vuoden 2015 alussa, kun Cygnaeus-lukio ja Voionmaan lukio yhdistyivät Schildtin lukioksi. Syksyllä 2018 toimipisteet muuttivat yhteisiin tiloihin Viitaniemeen. Schildtin lukio on yksi viidestätoista Suomen Olympiakomitean hyväksymästä valtakunnallisesta urheilulukiosta. Lukion urheilulinjalla opiskelee noin 150 opiskelijaa. Lukiossa toimii myös musiikkilinja sekä matemaattis-luonnontieteellinen polku (luma). Schildtin lukiosta osallistuu vuosittain satoja opiskelijoita erilaisiin kansainvälisiin vaihtoihin, tiedekouluihin ja muihin aktiviteetteihin. Lukiolla on eurooppalainen yhteistyöverkosto ja kumppanuuskouluja muun muassa Yhdysvalloissa ja Australiassa.
Suomen ensimmäinen suomenkielinen tyttökoulu toimi Voionmaan kampuksen paikalla vuosina 1864–1973, jolloin koulun nimi oli Jyväskylän tyttölyseo (aluksi Yksityisten Tyttökoulu Jyväskylässä).
Jyväskylän koulutuskuntayhtymän organisaatio- ja nimiuudistuksen myötä Schildtin lukio on ollut osa Gradia-lukioita 1.1.2018 alkaen.
Nuoret Kostajat
Nuoret Kostajat on Marvel-kustantamon luoma supersankarijoukko, joka koostuu useista teini-ikäisistä tai nuorista aikuisista, joilla on yhteyksiä Marvelin merkittävimpään supersankariryhmään eli Kostajiin. Nuorten Kostajien ensiesiintyminen oli huhtikuussa 2005 Young Avengers -lehden numerossa 1.
Fiktiivinen historia
Alkuperäisten Kostajien hajoamisen varalta, Vision oli ennen kuolemaansa luonut tietokannan henkilöistä, joilla oli vahvoja yhteyksiä Kostajiin. Tulevaisuudesta matkustanut 16-vuotias Nathaniel ”Nate” Richards, joka halusi estää varttumisensa Kostajien viholliseksi, Kang Valloittajaksi, saa tietää tietokannasta ja alkaa käyttää sitä muodostaakseen omaa supersankariryhmäänsä. Nate itsee ryhtyy Rautapojaksi ja valitsee tiimiinsä kolme muutakin henkilöä: Elijah ”Eli” Bradleyn, jonka isoisä Isaiah Bradley oli yksi 1940-luvun supersotilasseerumikokeisiin pakotetuista afroamerikkalaisista; Billy Kaplanin alias Wiccanin, jolla oli samanlaisia voimia kuin Purppuranoidalla; sekä Teddy Altmanin alias Hulkkion, jolla oli sekä Hulkin kaltaiset voimat että muodonmuutoskyky. Toimittajat Jessica Jones ja Kat Farrell saavat tietää ryhmästä, kuten myös Kapteeni Amerikka ja Rautamies, jotka haluavat lakkauttaa ryhmän, pitäen sen jäseniä liian nuorina ja kokemattomina. Nuoriin Kostajiin liittyvät ennen pitkään myös Cassie Lang, jonka isä oli Muurahaismiehenä toiminut edesmennyt Scott Lang, sekä Kate Bishop, joka isä Derek Bishop oli jo aikaisemmin avustanut Nuoria Kostajia. Alun perin Cassie ja Kate eivät olleet Visionin tietokannassa, mutta heidän kykyjensä vaikuttamana Nate hyväksyy heidät.
Pian tämän jälkeen Rautamies ja Kapteeni Amerikka löytävät ryhmän ja yrittävät palauttaa heidät väkisin vanhempiensa luokse. Mutta sitten Kang ilmestyy ja vaatii Naten luovutettavaksi hänelle tai muuten Kang uhkaa tuhota nykyhetken aikajanan. Eloonjääneet Kostajien jäsenet ja Nuoret Kostajat käyvät taisteluun. Mutta heti kun Nate tappaa Kangin lävistämällä tämän rinnan Katen miekalla, aikajana muuttuu. Eloonjääneet Kostajat kuolevat ja raskaana oleva Jones kokee keskenmenon. Palauttaakseen aikajanan ennalleen, Nate palaa omaan aikaansa ja hyväksyy kohtalonsa varttua Kangiksi. Varmistaakseen ryhmänsä toiminnan jatkumisen, muut Nuoret Kostajat päättävät paljastaa toimensa vanhemmille. Kapteeni Amerikka itse kertoo Elin toimista Patrioottina Elin isovanhemmille. Nuoret Kostajat taistelevat seuraavaksi Mister Hydea vastaan, joka oli jakanut ainetta nimeltä MGH (Mutant Growth Hormone). Eli paljastui itsekin riippuvaiseksi tästä aineesta, sillä juuri se oli antanut hänelle supervoimat. Visionin tietokannassa mainittu henkilö ei alun perin edes ollutkaan Eli, vaan hänen enonsa Josiah Bradley. Tämän paljastuksen kohdosta Eli eroaa ryhmästä.
Myöhemmin superskrulli nimeltä Kl’rt yrittää sipeata Teddyn ja viedä hänet skrullien kotimaailmaan. Teddy saa tietää, että hänen biologinen äitinsä oli skrullien kruununprinsessa Anelle ja hänen isänsä oli itse krii-sankari Mar-Vell / Kapteeni Ihme. Pelastaakseen Teddyn, Nuoret Kostajat etsivät lisää jäseniä, muun muassa Tommy Shepherdin, jonka kykynä oli supernopeus. Lisäksi Kate sai Kapteeni Amerikalta alkuperäisen Haukansilmän varusteet ja Kate ryhtyi täten uudeksi Haukanilmäksi. Lisäksi sairaalaan joutunut Eli sai isoisältään verensiirron, josta hän sai oikeat supervoimat ja joilla Eli liittyi takaisin ryhmään. Taistelussa Kl’rtia vastaan Billy ja Tommy saavat selville todellisen alkuperänsä: he olivat reinkarnaatioita Mefiston luomassa valetodellisuudessa eläneistä Purppuranoidan synnyttämistä kaksosista: Billy ja Tommy Maximoffista.
Isolokki
Isolokki (Larus hyperboreus) on arktisten merialueiden isokokoinen lokki.
Koko ja ulkonäkö
left|pienoiskuva|120px|Lentävä isolokki. Isolokki on hiukan isompi ja varsinkin vankkarakenteisempi kuin harmaalokki. Aikuisen höyhenpuku on pääosin valkoinen, sen siivet ovat päältä vaaleanharmaat, nokka on keltainen ja siinä on punainen kärkitäplä. Nuori lintu on vaaleanruskean kirjava ja sen nokka punertava, mustakärkinen. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Linnun pituus on 62–68 cm, siipien kärkiväli 150–165 cm ja paino 1,0–2,7 kg. Ääni muistuttaa harmaalokin pilkallista nauravaa kiljahtelua.
Elinympäristö
Pesimäaikana isolokit elävät rannikoiden ja järvien saarilla ja riutoilla, paikoin myös tundralla. Lisääntymisajan ulkopuolella ne kiertelevät rannikoita, vieraillen satamissa ja kaatopaikoilla, harvemmin sisämaassa. Talvisin esiintyy pienissä määrin sisämaan suurilla järvillä.
Lisääntyminen
Isolokki on yksiavioinen ja pesii sekä yhdyskunnittain että yksittäispareina. Se rakentaa pesänsä kalliolle tai maahan, joskus jäälle tai lumeen. Naaras munii tavallisesti kolme munaa, joita molemmat puolisot hautovat yhteensä neljä viikkoa. Emot hoitavat yhdessä myös poikasia, jotka ovat lentokykyisiä kuuden tai seitsemän viikon ikäisinä.
Ravinto
Isolokki on kaikkiruokainen ja sen ruokavalio vaihtelee suuresti sisältäen kaloja, nilviäisiä, äyriäisiä, merimatoja, merisiilejä, hyönteisiä, lintuja, munia, marjoja, merilevää, haaskoja ja jätteitä.
Zornitsa Kostova
Hänen isänsä on moninkertainen Euroopan-mestari Emil Kostov.
Kilpaura
Toukokuussa 2014 Kostova saavutti EM-pronssia kotikisoissaan Bulgariassa. Kesäkuussa hän saavutti All American Openin mestaruuden nuorten alle 16–17-vuotiaiden sarjassa. Kostova voitti loppuottelussa Nancy Croteaun. Kostova saavutti samassa turnauksessa pronssia nuorten katassa. Marraskuussa Kostova saavutti nuorten EM-hopeaa alle 16–17-vuotiaiden sarjassa hävittyään loppuottelussa Uliana Molodykhille.
Joulukuussa 2015 Kostova oli mukana Puolan Euroopan Openissa. Hän hävisi avauskierroksella Agnieszka Winekille, joka eteni turnauksen loppuotteluun.
Viihdelehti Stara
Viihdelehti Stara on suomalainen viihdealan verkkomedia, joka aloitti toimintansa vuoden 2003 lopussa. Julkaisussa käsitellään pop- ja rock-musiikkia, matkailua, lifestyleä, elokuvia ja pelejä. Lisäksi julkaisussa on suomalaisten ja ulkomaisten tähtien haastatteluja. Parissa vuodessa julkaisun verkkoversio Stara.fi kasvoi yhdeksi Suomen luetuimmista viihdemedioista verkossa, ja viikoittainen lukijamäärä ylitti 100 000 rajan helmikuussa 2008. Vuodesta 2006 alkaen Stara oli myös aikakauslehti, jonka julkaiseminen kuitenkin sittemmin loppui. Staran verkkosivusto tavoittaa 1,24 mijoonaa eri lukijaa kuukaudessa (maaliskuu 2022).
Zornitsa Kostova
Euroopan mestaruus (2016)
Maaliskuussa 2016 Kostova oli mukana Balkanin mestaruuskilpailuissa, jotka järjestettiin Bulgariassa. Kostova otteli Madena Bozianua vastaan, jolle hän hävisi ipponilla. Toukokuussa Kostova oli voittamassa Euroopan-mestaruutta joukkuekatassa yhdessä Maria Marinovan ja Simona Stoimenovan kanssa. Kesäkuussa Kostova saavutti All American Openin mestaruuden joukkuekatassa yhdessä Gergana Kostovan ja Bogomil Kostovin kanssa. Yksilökatassa Kostova sijoittui neljänneksi.
Maaliskuussa 2017 Kostova saavutti Balkanin mestaruuskilpailuissa kultaa katassa. Toukokuussa Kostova otteli EM-kilpailuissa Ranskassa, jossa hän voitti avauskierroksella Ludivine Lafuenten, mutta hävisi toisella kierroksella Emilia Chimkowskalle. Kesäkuussa Kostova sen sijaan saavutti All American Openin keskisarjan mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Danessa Rodriguezin. Hän kilpaili myös katassa, jossa Kostova sijoittui toiseksi.
Viihdelehti Stara
Aikakauslehti
Vuoden 2003 toukokuussa lanseerattiin myös Stara-aikakauslehti, jonka levikki oli aluksi 15 000 kappaletta. Lehdestä tuli vuoden 2008 keväällä myös S-iltaravintoloiden asiakaslehti ja levikki kasvoi samalla 30 000 kappaleeseen, joten Stara on yksi maan suurimmista viihdealan aikakauslehdistä. Lehden voi tilata liittymällä S-iltaravintoloiden kanta-asiakkaaksi. Se ei ole irtonumeromyynnissä.
Zornitsa Kostova
Euroopan mestaruus (2016)
Maaliskuussa 2018 Kostova saavutti Balkanin mestaruuskilpailuissa kultaa katassa. Toukokuussa Kostova oli mukana Bulgarian EM-kilpailuissa, jossa hän voitti avauskierroksella Cennet Cankalin. Toisella kierroksella hän hävisi Aleksandra Matysiakille, joka voitti myös mestaruuden. Kesäkuussa Kostova sijoittui neljänneksi All American Openissa hävittyään pronssiottelun Danessa Rodriguezille. Katassa hän putosi jatkosta karsintakierroksella.
Viihdelehti Stara
Blogit
Vuonna 2014 Stara Media Oy osti osuuden BlogBook Finland Oy:n osakekannasta, ja Stara aloitti yhteistyön blogisivusto Blogbookin kanssa. Blogbookin blogikirjoituksia aletaan julkaista myös Stara-kaupunkilehdessä.
Zornitsa Kostova
Toinen Euroopan mestaruus (2022)
Kesäkuussa 2022 Kostova saavutti EM-pronssia yksilökatassa. Lokakuussa Kostova saavutti yksilökatassa kultaa voitettuaan Turkissa järjestetyn International Kyokushin Karate Cupin. Marraskuussa hän saavutti Euroopan Openissa ensimmäistä kertaa Euroopan mestaruuden yksilökatassa.
Viihdelehti Stara
Televisio-ohjelma ja podcastit
Vuonna 2007 esitettiin myös ensimmäiset Stara-nimiset televisio-ohjelmat Pirkanmaan Kaupunkitelevisiossa ja sittemmin ohjelmaa ryhdyttiin esittämään maanlaajuisesti myös Diggari-kaapelitelevisiokanavalla, jonka peittoalueella oli 700 000 kotitaloutta.
Zornitsa Kostova
Toinen Euroopan mestaruus (2022)
Toukokuussa 2023 Kostova oli mukana Puolan EM-kilpailuissa, jossa hän kilpaili vain yksilökatassa. Kostova eteni karsintakierrokselta loppusarjaan, jossa hänen lopullinen sijoitus oli neljäs.
The Magnetic Fields
The Magnetic Fields on newyorkilaisen laulaja-lauluntekijä Stephin Merrittin johtama yhtye.
Yhtye alkoi Merrittin studioprojektina, jolla hän soitti kaikki instrumentit. Myöhemmin yhtyeelle muodostui myös vakituinen livekokoonpano. Yksi yhtyeen tähän mennessä merkittävimmistä julkaisuista on tripla-albumi 69 Love Songs, joka nimensä mukaisesti sisältää 69 rakkauslaulua.
Zwolle
Zwolle on kaupunki Alankomaissa, noin 70 km Amsterdamista koilliseen. Vuonna 2011 siellä oli 120 311 asukasta.
Kaupunki on perustettu noin vuoden 800 paikkeilla, kaupunkioikeudet se sai 31. elokuuta 1230. Se kuului aikoinaan Hansaliittoon. Kaupunkiin pääsee kolmea jokea, kolmea kanavaa ja useita tärkeitä maanteitä pitkin. Niinpä Zwolle on ollut pitkään merkittävä kauppapaikka; sen karjamarkkinat olivat toiseksi suurimmat heti Rotterdamin jälkeen.
Yhteistyökaupungit
Zwollella on yksi yhteistyökaupunki:
Zwollella on ollut yhteistyökaupunkisopimus myös Rutobwen ja Vologdan kanssa.
Aiheesta muualla
thumb|left|250px|Kartta Zwollen kunnasta. Rajat esittävät osoitteiden ja rakennusten perusrekisterin mukaisia asuinpaikkoja (Basisregistratie Adressen en Gebouwen (BAG) woonplatsen).
Jäitä hattuun
Jäitä hattuun on yhdysvaltalainen tilannekomediasarja. Sarjan on luonut työstään Seinfeldin parissa tunnettu Larry David, joka toimii sarjassa myös käsikirjoittajana ja vastaavana tuottajana sekä näyttelee pääosassa itseensä perustuvaa hahmoa, Seinfeldilla rikastunutta ja osa-aikaisesti eläköitynyttä tv-käsikirjoittaja Larry Davidia. Sarjaa on Yhdysvalloissa tuotettu HBO-kaapelitelevisiokanavalle yhdeksän tuotantokautta vuosina 2000–2011 sekä 2017. Kymmenennen kauden tuotanto alkoi vuonna 2018. Suomessa sarjaa on esittänyt Canal+ ja Yle Teema.
Sarjan konsepti
Sarja on sijoittunut Los Angelesiin ja perustuu löyhästi Larry Davidin omaan elämään televisiotyöllään upporikastuneena tv-käsikirjoittajana. Tyyliltään sarjan huumori muistuttaa Davidin aiempaa hittisarjaa Seinfeldia, keskittyen paljolti jokapäiväisten asioiden, maneerien ja sosiaalisen kanssakäynnin tarkasteluun ja satirisointiin. Jäitä hattuun on kuvattu dokumentaristiseen tyyliin käsivarakameralla ja hahmojen välinen dialogi on suurilta osin improvisoitua.
Sarjan keskeisimmät henkilöt Larry Davidin lisäksi ovat hänen koeteltu vaimonsa Cheryl (näyttelee Cheryl Hines), managerinsa Jeff Green (näyttelee Jeff Garlin) sekä tämän vaimo Susie (näyttelee Susie Essman). Sarjassa on myös vieraillut lukuisia tunnettuja koomikoita ja näyttelijöitä, yleensä itseään esittäen. Toistuvissa rooleissa esiintyvät Davidin ystävät näyttelijä Ted Danson ja koomikko Richard Lewis, mutta myös muun muassa Ben Stiller, Mel Brooks, David Schwimmer, Hugh Hefner ja Dustin Hoffman ovat esiintyneet sarjassa. Seitsemännellä tuotantokaudella mukana ovat myös Seinfeldista tutut Jerry Seinfeld, Julia Louis-Dreyfus ja Michael Richards.
Vuonna 2013 HBO ensiesitti Jäitä hattuun -sarjaa tyyliltään muistuttavan elokuvan Clear History. Sen pääosan esittäjä ja yksi käsikirjoittajista on Larry David.
Darobaktiini
pienoiskuva|Darobaktiini Darobaktiini on kokeellinen antibiootti, joka saattaa tehota gramnegatiivisiin patogeeneihin. Yhdiste vaatii vielä testausta ennen kun sitä voidaan mahdollisesti käyttää hoitona ihmisten infektioissa.
Darobaktiiniksi nimetty yhdiste löydettiin vuonna 2019 Photorhabdus-lajin bakteerista, jotka ovat läheistä sukua esimerkiksi Escherichia colille. Photorhabdus-lajin mikrobit ovat entomopatogeenisten nematodien symbiontteija ja löydettävissä niiden mikrobiomista. Nematodit tunkeutuvat isäntänsä toukkaan ja vapauttavat symbionttinsa, jotka pystyvät vapauttamaan hermomyrkkyjä tehden toukan liikuntakyvyttömäsi, sekä erilaisia antimikrobisia aineita jotka taistelevat toukan sisällä olevia muita bakteereita vastaan.
Rakenne ja toiminta
Darobaktiini on modifioitu heptapeptidi, sitä koodaa hiljainen operoni ja sen syntetisoidaan ribosomaalisesti. Darobaktiini koostuu seitsemästä aminohaposta ja on antibiootiksi suuri molekyyli. Darobaktiini on liian suuri pystyäkseen tunkeutumaan gramnegatiivisten bakteerien sisälle, joten sen kohteen täytyi löytyä solun ulkopuolelta.
Darobaktiini kiinnittyy avoimella ulkomembraanilla sijaitsevaan BamA:han. BamA on osa BamABCDE-kompleksia, joka vastaa solun ulkomembraanin proteiinien lisäämisestä periplasmasta ulkomembraaniin. Darobaktiini inhiboi BamA:ta ja siten estää gramnegatiivisten bakteerien ulkomembraanin normaalin kehittymisen aiheuttaen lopulta solun hajoamisen ja solukuoleman. Koska vain gramnegatiivisilla bakteereilla on soluissaan BamA:ta, ei darobaktiinilla ole vaikutusta grampositiivisiin bakteereihin.
Darobaktiinin on todettu inhiboivan BamA:ta sekä in vitro, että eläinmalleissa. Sillä on kohtalainen teho monia erilaisia gramnegatiivisia patogeeneja kohtaan, esimerkkeinä Escherichia coli, Klebsiella pneumoniae ja Pseudomonas auruginosa. Sen on todettu toimivan myös esimerkiksi resistenttejä ESBL- ja KPC-kantoja vastaan.
Kaitanokkalokki
Kaitanokkalokki (Larus genei) on keskikokoinen, Suomessa hyvin harvinainen lokki.
Koko ja ulkonäkö
Kaitanokkalokki on vähän naurulokkia isompi ja kapeanokkaisempi. Sen pituus on 42–44 cm, siipien kärkiväli 100–110 cm ja paino noin 250–350 g. Sen höyhenpeite on valkoinen, rinta on kesäasussa punertava. Nuorten yksilöiden pyrstöpuolessa on tumma raita ja siivissä tummat läikät. Jalat, nokka ja silmärengas ovat tummanpunaiset. Pää ja kaula ovat pitkänmuotoiset.
Levinneisyys
Kaitanokkalokki pesii Euroopassa pieninä paikallisina esiintyminä Espanjassa, eteläisessä Ranskassa, Sardiniassa, Adrianmeren pohjukassa, Mustanmerenn pohjoisrannikolla ja Kaukasiassa. Muualla se pesii Turkin keskiosissa, Niilin suistossa, Persianlahden rannikolla, Mauritaniassa ja muutamin paikoin Keski-Aasiassa. Sen eslinympäristön ala on 100 000–1 000 000 neliökilometriä ja maailman populaation koko on 300 000–410 000 yksilöä. Laji on paikkalintu esiintymisalueen eteläosissa ja muuttolintu alueen pohjoisosissa, ja se talvehtii pääasiassa Välimeren maissa, Arabian niemimaan rannikoilla ja Intiassa. Suomessa laji on tavattu Porin Yyterissä 1993.
Elinympäristö
Laji pesii yhdyskunnittain matalilla, laakeilla rannoilla merellä, järvillä ja joilla. Se suosii tiirayhdyskuntia. Pesimäajan ulkopuolella se vaeltelee rannikoilla, paikoin satamissa ja sisämaan vesistöissä, sekä usein kaukana avomerellä.
Lisääntyminen
Kaitanokkalokki munii tavallisesti kaksi tai kolme munaa maassa olevaan pesään. Haudonta kestää noin 22 päivää ja molemmat emot osallistuvat haudontaan, samoin kuin poikasten hoitoon. Laji pesii vain kerran kesässä.
Ravinto
Saalistaa kaloja ja pieniä selkärangattomia veden pinnasta ja rantavedestä. Ruokailee tavallisesti suurina parvina.
José Bordalás
José "Pepe" Bordalás Jiménez (s. 5. maaliskuuta 1964) on espanjalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. Huhtikuusta 2023 lähtien hän on toiminut Getafen päävalmentajana.
Ura
Bordalásin pelaajaura jäi vaatimattomaksi. Hän pelasi hyökkääjänä lukuisissa Espanjan alempien sarjatasojen joukkueissa 1980–90-luvuilla. Hän oli pitkään Hérculesin pelaaja, muttei koskaan pelannut seuran paidassa, vaan vietti vuodet lainalla eri seuroissa. Loukkaantumiset varjostivat miehen uraa ja hän joutui lopettamaan uransa 28-vuotiaana.
Valmentajana Bordalás debytoi vuonna 1993 Alicanten reservijoukkueen peräsimessä. Hän nousi edustusjoukkueen peräsimeen kaudeksi 1994/95 ja luotsasi Alicanten Tercera Divisiónin neljänneksi. Bordálas valmensi eri seuroja kauden mittaisilla sopimuksilla kunnes palasi kesällä 1998 Alicanteen. Hän nosti aluesarjaan pudonneen seuran debyyttikaudellaan Terceraan ja kauden 2000/01 päätteeksi Alicante juhli Terceran mestaruutta ja nousua Segunda B:hen. Seura palasi näin kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle 34 vuoden tauon jälkeen. Seura säilytti Bordalásin johdolla sarjapaikkansa ja valmentaja käväisi kaudella 2002/03 Noveldan peräsimessä palaten sitten takaisin Alicanteen. Joukkue pelasi vahvasti Bordalásin alaisuudessa ja hyvät näytöt poikivat helmikuussa 2006 siirron Hérculesin peräsimeen Segundaan. Seura säilytti Bordalásin alaisuudessa sarjapaikkansa, mutta heikot otteet kaudella 2006/07 johtivat potkuihin lokakuussa 2006.
Lokakuussa 2007 Bordalás palasi valmennustehtäviin CD Alcoyanon peräsimessä. Hän luotsasi seuran kaudella 2008/09 Segunda B:n III lohkon mestariksi, mutta seura ei onnistunut nousemaan Segundaan. Kauden jälkeen hän jätti tehtävänsä ja palasi valmentajaksi lokakuussa 2009 Elchen peräsimessä. Bordalásin johdolla Elche tavoitteli vahvasti Segundan kärkisijoja ja nousua Primeraan, muttei onnistunut. Kaudella 2011/12 sijoitus painui keskikastiin ja Bordalás sai huhtikuun alussa 2012 potkut. Kesäkuussa hänestä tuli AD Alcorcónin päävalmentaja. Hän jätti seuran kauden jälkeen, mutta palasi valmentajaksi jo helmikuussa 2014.
Kesällä 2015 Bordalás aloitti Deportivo Alavésin peräsimessä. Seura pelasi loistavan kauden ja voitti Segundan mestaruuden palaten näin liigaan 10 vuoden tauon jälkeen. Kesäkuussa 2016 Bordalás sai yllättäen potkut Deportivon peräsimestä.
Syyskuussa 2016 Bordalásista tuli Segundassa pelanneen Getafen päävalmentaja loppukauden kattavalla sopimuksella. Bordalásin johdolla Getafe sijoittui Segundassa kolmanneksi ja nousi takaisin pääsarjaan. Kaudella 2017/18 hän luotsasi Getafen La Ligan kahdeksanneksi, mikä oli seuran paras sijoitus kahdeksaan vuoteen. Tulokset parantuivat entisestään kaudella 2018/19, joka päättyi Getafen osalta historiallisesti viidenteen sijaan La Ligassa. Menestyksen myötä Bordalás palkittiin Miguel Muñoz -palkinnolla kauden parhaana valmentajana. Kaudella 2019/20 Getafe pelasi Eurooppa-liigassa. Getafe eteni pudotuspeleihin, joissa pudotti Ajaxin yhteismaalein 3-2. Turnaus päättyi puolivälierätappioon Internazionalelle. La Ligassa sijoitus oli kahdeksas.
Kauden 2020/21 jälkeen Bordalás jätti Getafen viiden valmennusvuoden jälkeen tehtyään 27. toukokuuta 2021 kaksivuotisen sopimuksen Valencian kanssa. Debyyttikaudellaan hän luotsasi Valencian Espanjan cupin loppuotteluun, jossa joukkue kärsi tappion rangaistuspotkukilpailun jälkeen Betisille. Kauden jälkeen seuran omistaja erotti puheenjohtaja Anil Murthyn sekä Bordalasin valmennustiimeineen.
Huhtikuun lopulla 2023 Bordalás palasi La Ligan putoamiskamppailuun vajonneen Getafen päävalmentajaksi.
Pescaran maakunta
Pescaran maakunta on yksi Italian maakunnista. Se sijaitsee Abruzzon alueella, ja sen pääkaupunki on Pescara, joka myös on asukasluvultaan suurin kaupunki. Maakunta on pinta-alaltaan 1 225 neliökilometrin suuruinen, ja siellä asuu noin 320 000 ihmistä.
Pescaran maakunnan rajamaakuntia ovat Teramon maakunta, Chietin maakunta sekä L'Aquilan maakunta, ja lisäksi sitä rajaa Adrianmeri idässä. Se keskittyy Pescara-joen laaksoon ja sen ympäristöön.
Historia
Pescaran maakunta perustettiin vuonna 1927, kun siihen liitettiin kuntia Abruzzon alueen kolmesta muusta maakunnasta. Maakuntaa puuhattiin alueelle vuosien ajan. Nykyisen Pescaran kaupungin paikalla oli vain kaksi kylää. Sopimukseen päästiin vasta ensimmäisen maailmansodan jälkeen, kun vuonna 1918 kaupunkien johtajat hyväksyivät liittymissopimuksen, jolla uusi kaupunki nimeltään "Aterno" tulisi perustaa. Runoilija Gabriele D’Annunzion avulla sopimus allekirjoitettiin ja virallistettiin 2. tammikuuta 1927.
Kulttuurikattila
pienoiskuva|Kulttuurikattila Kulttuurikattila on Tallinnassa sijaitseva luovuuskeskus ja tapahtumapaikka eli kulttuurikeskus. Koko talo avattiin käyttöön 2015. Kulttuurikattila valittiin vuonna 2017 Viron parhaaksi matkailukohteeksi.
Rakennuksessa toimi vuosina 1913–1979 Tallinnan kaupungin keskussähkölaitos. Sähkölaitoksen entinen kattilahallikokonaisuus eli Kulttuurikattila julistettiin 2007 suojelukohteeksi.
Andrei Tarkovski kuvasi sähkölaitoksen tiloissa vuonna 1977 elokuvaa Stalker.
Kulttuurikattilassa järjestetään erilaisia tilaisuuksia, tapahtumia ja konsertteja, kuten Sweet Spot Festival.
Ludivine Lafuente
Ludivine Lafuente (s. 3. joulukuuta 1990 Nizza) on ranskalainen karateka. Hän on Kyokushinin kaksinkertainen Ranskan mestari ja on voittanut Ranskan Openin kahdesti kahdessa eri painoluokassa yhden turnauksen aikana. Lafuente sijoittui parhaimmillaan viidenneksi EM-kilpailuissa.
Kilpaura
Lafuente saavutti ensimmäisen mitalinsa aikuisten tasolla 2009 voitettuaan Ranskan Cupissa pronssia.
2011 helmikuussa Lafuente saavutti hopeaa Ranskan Cupissa hävittyään loppuottelun Lisa Maruskinille. Toukokuussa Lafuente otteli ensimmäistä kertaa EM-kilpailuissa Italiassa, jossa hän sijoittui viidenneksi.
2012 helmikuussa Lafuente saavutti pronssia Ranskan Cupissa.
Ranskan mestaruus (2013)
2013 maaliskuussa Lafuente saavutti ensimmäisen Ranskan mestaruutensa aikuisten tasolla. Hän voitti raskaansarjan loppuottelussa Cheyenne Blatryn. Toukokuussa Lafuente otteli EM-kilpailuissa Ukrainassa, jossa hän voitti avauskierroksella Vivien Halászin tuomariäänin. Lafuenten kilpailu päättyi toisella kierroksella hävittyään tuomariäänin Maryja Bilalle.