cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kolhon rautatieasema
Asemalla pysähtyvät Tampereen ja Keuruun väliset taajamajunat. Yksi vuoropari jatkaa Jyväskylään. Maanantaista lauantaihin asemalla pysähtyy neljä junaa suuntaansa ja sunnuntaisin kolme junaa suuntaansa.
Kolhon rautatieasemaa on käytetty kirjailija Juhani Ahon romaanin Rautatie kuvituksena. Teoksen kuvittaja taidemaalari Eero Järnefelt vietti silloin aikaansa Kolhossa ja käytti töissään mallina paikallisia aiheita. Teoksen tapahtumat sijoittuvat Lapinlahden rautatieasemalle, jota ei silloin vielä ollut olemassa, koska rataakaan ei kulkenut Lapinlahdelle asti.
Henkilöliikenne Kolhossa lakkautettiin 27. toukokuuta 1990, mutta se avattiin uudelleen 3. kesäkuuta 2007. Avausta edelsi laaja selvitystyö matkustajalaiturin sijaintipaikasta. Ratahallintokeskuksen ja Vilppulan kunnan tavoitteena oli sijoittaa uusi asema matkustajavirtojen kannalta mahdollisimman keskeiselle paikalle, mutta eri vaihtoehdot jouduttiin hylkäämään radan kaarevuuden ja kallistusten vuoksi. Selvitystyö eteni pisimmälle ravintola Koloradon lähistöllä sijaitsevasta paikasta, mutta 400 000 euroon nousseet toteuttamiskustannukset olisivat olleet liian korkeat. Suunnitelmia muuttamalla kustannukset olisi saatu laskemaan 260 000 euroon, mutta summa olisi edelleen ylittänyt rakentamiseen käytettävissä olleet määrärahat. Vilppulan kunnanhallitus päätti 5. toukokuuta 2007 matkustajalaiturin sijaintipaikaksi nykyisen Kolhon rautatieaseman, jonka asemalaiturin ja paikoitusalueen kunnostamisen henkilöliikenteen tarpeita vastaaviksi arvioitiin maksavan 90 000 euroa. Paikka oli lopulta edullisin tarjolla olleista vaihtoehdoista.
624 Hektor
624 Hektor on suurin Jupiterin radalla kiertävistä troijalaisista asteroideista. Se on nimetty Troijan sodan sankarin mukaan. Se majailee Lagrangen pisteessä L4, toki huojuen paikallaan "kreikkalaisten" troijalaisten joukossa, vaikka Hektor taistelikin Troijan sodassa Troijan puolella.
Sen koko on 370 × 200 km, ja se on muodoltaan kahdesta pallosta koostuva, todennäköisimmin tyypillinen kaksoisasteroidi, jonka osapuolet koskettavat toisiaan. Hektor on tummaa, punartavaa asteroidityyppiä D.
Hektorilla on kuu S/2006 (624) Hektor 1, joka on 1 000 km:n päässä ja 15 km:n läpimittainen.
Sattumalta myös 617 Patrocluksella on kiertolainen nimeltä Menoetius. Kuten Hektor, myös Patroclus on nimetty väärään paikkaan, sillä se on troijalaisena sankarina kreikkalaisten troijalaisten asteroidien joukossa.
Lähteet
thumb|left|Hektorin [[kiertorata|rata (sinisellä) verrattuna sisimpien planeettojen ratoihin (punaisella). Uloin kuvan planeetoista on Jupiter]]
Tamara Lund
Tamara Adele Lund-Ioniță (6. tammikuuta 1941 Turku – 21. heinäkuuta 2005 Turku) oli suomalainen oopperalaulaja (sopraano), näyttelijä ja Turun kaupunginvaltuutettu 2000–2004 Suomen Keskustan valtuustoryhmässä. Hänellä oli kaksi lasta, poika Tero Tapala ensimmäisestä avioliitosta oopperalaulaja Aatos Tapalan kanssa ja tytär Maria Lund toisesta avioliitosta oopperalaulaja Alexandru Ionițăn kanssa. Tamara Lund on kansainvälisesti tunnetuin suomalainen operettitähti.
Maaäet
Maaäet on Tenhin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 10. helmikuuta 2006.
Tamara Lund
Elämäkerta
Lund syntyi vuonna 1941 turkulaisen Irja Lehdon ja venäläissyntyisen Alexander Lundin perheeseen. Isä oli paennut lapsena perheineen vallankumousta Suomeen. Isoisä Hugo Lund toimi Turussa konditoriamestarina, ja Tamaran vanhemmatkin avasivat oman leipomokonditoriansa vuonna 1950.
Lund aloitti balettitunnit 5-vuotiaana ja pianon kaksi vuotta myöhemmin. Kouluiässä hän harrasti myös telinevoimistelua ja otti laulutunteja muun muassa Heikki Teittiseltä. Lund opiskeli 1960-luvun alkupuolella Sibelius-Akatemiassa ja Teatterikoulussa sekä vuoden Neuvostoliitossa nimekkäässä GITIS-teatterikoulussa. Uran alkuvaihe oli hänelle vaikea, sillä vuonna 1965 hänen sulhasensa, näyttelijä Rami Sarmasto kuoli juuri häiden alla auto-onnettomuudessa. Sarmasto oli säveltänyt Lundin sanoittaman kappaleen ”Sinun omasi”.
Tamara Lund tuli kuuluisaksi voittamalla vuonna 1959 18-vuotiaana Ponnahdus pinnalle -laulukilpailun. Lundin ensimmäinen single ”Eron hetki” / ”Sana vain” ilmestyi vuonna 1962, tosin salanimellä Ira Petri. Samana vuonna julkaistu toinen single ”Tulethan jälleen” / ”Renatta” puolestaan ilmestyi nimellä Ira, minkä jälkeen Lund ryhtyi käyttämään levytyksissä omaa nimeään. Hän levytti 1960-luvun alussa iskelmiä, muun muassa Toivo Kärjen-Reino Helismaan nuorisolle suunnatut foxtrotit "Lantti levysoittimeen" ja "Kirkonkylän kioskilla" sekä Unto Monosen-Mai-Lis Könösen ”Lapin tangon”, joka nousi kestohitiksi. Lund palasi vielä Kärjen tuotantoon vuonna 1966 kolmella kappaleella: "Märkää asfalttia" (san. Terttu Suni), "Rakkaus"  (san. Tuula Valkama)  ja  "Hyväile hyväile vaan"  (san. Arvo Aallas).
Tamara Lund esiintyi myös elokuvissa Kun tuomi kukkii (1962), Villin Pohjolan kulta (1963), Leikkikalugangsteri (1969), Näköradiomiehen ihmeelliset siekailut (1969) ja Päämaja (1970).
Turun kaupunginteatterissa 1963–1967 Lund näytteli musikaaleissa, muun muassa West Side Storyssa. Vuodesta 1967 alkaen Lund lauloi Suomen Kansallisoopperassa päärooleja ja sekä opereteissa kuten Iloinen leski että oopperoissa kuten Lulu, Carmen, Ovela kettu, Apollo ja Marsyas sekä Mahagonnyn kaupungin nousu ja tuho.
Tamara Lund loi menestyksekkään uran Keski-Euroopassa. Vuosina 1974–1987 hän lauloi Münchenissä Staatstheater am Gärntnerplatzissa ja Berliinissä Komische Operissa. Operettiklassikkoja kuten Iloista leskeä Lund lauloi muun muassa Oslossa 1973, Münchenissä 1975 ja 1982, Zürichissa 1980, Wienissä 1982 ja Düsseldorfissa 1998. Lund teki 1990-luvulla miehensä Alexandru Ionițăn kanssa Suomessa omia kiertueita ja konsertteja usein orkesterin kera.
Lundille myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1996.
Palattuaan Suomeen vuonna 2000 Lund kirjoitti omaelämäkerrallisen kirjan Lohikäärmeen pahvikulissit. Hänet valittiin Turun kaupunginvaltuustoon Keskustan listalta vuoden 2000 kunnallisvaaleissa. Hän oli ehdolla myös vuoden 2004 vaaleissa, mutta ei tullut tuolloin valituksi jatkokaudelle. Vuoden 2004 vaalituloksen selvittyä Lund ilmoitti, ettei aikoisi pyrkiä kaupunginvaltuustoon tulevissa vaaleissa. Hän kuoli vatsasyöpään 21. heinäkuuta 2005.
Tamara Lundin ja hänen puolisonsa, romanialaissyntyisen Alexandru Ionițăn, piti esiintyä ensimmäisenä ja toisena solistina Lahden 3. operettifestivaaleilla 6.–8. lokakuuta 2005, mutta Lundin kuoltua lipunmyynti jouduttiin keskeyttämään. Tamara Lund on haudattu Turun Kakskerran kirkkomaalle.
thumb|Tamara Lund, [[Erik Lindström ja jazz-legenda Goony Strömmer Valkeakoskella 17. huhtikuuta 2005.]]
Albania lasten Eurovision laulukilpailussa
Albania on osallistunut lasten euroviisuihin vuodesta 2012. Sen paras sijoitus on vuodelta 2015, kun Mishaela Rapo sijoittui viidenneksi kappaleella Dambaje.
M5 (moottoritorpedovene)
M4 oli Irlannin laivaston moottoritorpedovene. Irlanti tilasi aluksen lokakuussa 1939 John I. Thornycroft and Companyltä. Sen köli laskettiin 2. toukokuuta 1940 Thornycroftin Hampton-on-Thamesin veneveistämöllä telakkanumerolla 2493. Alus laskettiin vesille 12. kesäkuuta 1941. Sen koeajot päättyivät 23. joulukuuta 1942 ja se luovutettiin aluksen ensimmäiselle päällikölle aliluutnantti McKenna, joka asetti aluksensa laivaston palvelukseen Tilburyssä. Se saapui 4. tammikuuta 1943 Cobhiin.
Aluksessa oli kaksinkertainen mahonkirunko, ja siinä oli kylkikaaria tiheässä. Aluksen kolmas teakvuoraus oli pohjassa peittämässä kylkikaaria. Sen voimanlähteenä oli neljä Rolls-Roycen V6-moottoria Thornycroftin RY/12-asennuksina, ja ne oli kytketty pareittain kahteen akseliin.
Alus myytiin 3. heinäkuuta 1950 eversti J. Fitzmauricelle, joka muutti sen asuntoproomuksi. Aluksessa todettiin kuitenkin lahoa, mikä esti muutostyöt.
Gallia Narbonensis
Gallia Narbonensis oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Galliassa ja käsitti alueen nykyisen Ranskan kaakkoisosassa.
Maantiede
pienoiskuva|vasen|upright=0.9|Gallian provinssit, Gallia Narbonensis reunustettu keltaisella.
Gallia Narbonensiksen provinssi käsitti Gallian ja samalla nykyisen Ranskan kaakkoisosan Välimeren rannikolla. Siihen kuuluivat suunnilleen nykyiset Languedoc, Var, Vaucluse ja Drôme sekä Rhône-joen alue. Provinssin luoteispuolella sijaitsi Gallia Aquitanian provinssi, pohjoispuolella Gallia Lugdunensis, koillispuolella Gallia Belgica, itäpuolella Alpes Poeninae, Alpes Graiae, Alpes Cottiae ja Alpes maritimae, ja eteläpuolella Hispania Tarraconensis.
Provinssin hallinnollinen keskus oli Narbo eli Narbo Martius (nyk. Narbonne).
Historia
Antiikin kreikkalaiset perustivat alueelle Massalian (lat. Massilia) kaupungin eli nykyisen Marseillen noin vuonna 600 eaa. Roomalaiset valtasivat alueen vuodesta 125 eaa. alkaen. Alueen aurinkoinen ilmasto, jossa kasvaa viiniä ja oliiveja, houkutti monia roomalaisia sinne.
Roomalaisella kaudella myöhemmän Gallia Narbonensiksen alue oli alun perin osa Gallia transalpinan provinssia. Gallia Narbonensiksen provinssi perustettiin ilmeisesti vuonna 22 eaa. Augustuksen ajan provinssien jaossa se luettiin senaatin provinsseihin. Provinssi oli olemassa muun muassa keisari Trajanuksen kauden lopussa vuonna 117 Rooman ollessa laajimmillaan.
Provinssi lakkautettiin keisari Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemien uudistusten aikoihin ja jaettiin kolmeksi provinssiksi, jotka olivat Narbonensis prima, Narbonensis secunda ja Viennensis. Viimeistään jako on ollut voimassa noin vuonna 313/314, sillä se esiintyy Veronan luettelossa. Uudet provinssit kuuluivat Viennensiksen diokeesiin.
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Jessica Hecht
Jessica Anne Hecht (s. 28. kesäkuuta 1965 Princeton, New Jersey) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt useissa televisiosarjoissa, kuten Teho-osastossa, Seinfeldissä ja Kovassa laissa sekä esimerkiksi elokuvissa Sideways ja Pelkoa ja inhoa nappulaliigassa.
Hecht yksi tunnetuinmpia roolejaan oli Frendeissä, jossa hän esitti Ross Gellerin ex-vaimon Carolin lesborakastajaa Susan Bunchia.
Ray Ewry
Raymond ”Ray” Clarence Ewry (14. lokakuuta 1873 Lafayette, Indiana – 29. syyskuuta 1937 New York, New York) oli yhdysvaltalainen yleisurheilija, joka oli erikoistunut vauhdittomiin hyppylajeihin. Ewry on eräs kaikkien aikojen menestyneimmistä olympiaurheilijoista kahdeksalla olympiavoitollaan. Mikäli Ateenan vuoden 1906 niin sanottujen välikisojen kaksi voittoa lasketaan mukaan, niin Ewryn kymmenen ykköstilaa tekevät hänestä kaikkien aikojen toiseksi voitokkaimman olympiaurheilijan Michael Phelpsin jälkeen.
Nuoruus ja sairastuminen polioon
Ray Ewry syntyi 1873. Hänen äitinsä kuoli tuberkuloosiin, kun hän oli aivan pieni, ja hänen isänsä taisteli alkoholismin kanssa.
Ewry jäi orvoksi viisivuotiaana ja sairastui polioon seitsemänvuotiaana. Hänen pelättiin jäävän pyörätuoliin loppuiäkseen. Eräs lääkäri ehdotti eräänlaisia jalkaharjoitteita, joita nykyään pidettäisiin varmaan plyometrisenä harjoitteluna. Ewry harjoitteli päivittäin ja pystyi voittamaan sairautensa. Jatkuvat hyppyharjoitukset olivat tehneet hänen jaloistaan todella vahvat.
Yliopistoura
Ewry oli Purduen yleisurheilujoukkueen kapteenina, kun se voitti ensimmäisen kerran Indianan yliopistojen kilpailun. Ewry voitti kolme kilpailua ja sijoittui yhdessä toiseksi.
Moninkertaiseksi olympiavoittajaksi
thumb|Ewry korkeushyppäämässä [[kesäolympialaiset 1904|olympialaisissa 1904.]] Ewry jäi Purdueen suoritettuaan alemman korkeakoulututkinnon insinööritieteistä. Hän opetti yliopistossa ja jatkoi opintojaan. Ewry liittyi myös Chicago Athletic Associationiin jatkaakseen yleisurheilu-uraansa. Hän rikkoi Chicagossa muun muassa vauhdittoman pituushypyn maailmanennätyksen.
Ewry valmistui maisteriksi 1897 ja sai 1899 New Jerseyn Elizabethista työpaikan laivaston tarkastajana. Hän muutti New Jerseyyn ja liittyi New York Athletic Clubiin, jonka urheilijat olivat seuranneet kiinnostuneina vuoden 1896 olympialaisia ja päättivät lähettää parhaimmat urheilijansa myös Pariisin vuoden 1900 kisoihin.
Pariisin olympialaisissa Ewry voitti vauhdittoman korkeushypyn, vauhdittoman pituushypyn ja vauhdittoman kolmiloikan – kaikki lajit samana päivänä 16. heinäkuuta. Seuraavissa kisoissa 1904 hän puolusti menestyksellisesti voittojaan ja teki maailmanennätyksen vauhdittomassa pituushypyssä.
Ewry pyrki mukaan vielä Tukholman vuoden 1912 olympialaisiin, mutta hän joutui lopettamaan yrityksen ja uransa kovien reumamaisten kipujen takia.
Ewryn lahjakkuutta kuvaa se, että hänen vauhdittoman pituushypyn maailmanennätyksensä (3,47 metriä) oli edelleen voimassa, kun lajin kansainväliset kilpailut päättyivät 1930-luvulla. Ewry hyppäsi myös vauhditonta pituutta takaperin hurjat 2,87 metriä, joka sekin on edelleen "maailmanennätys".
Yksityiselämä
Ewry meni vuonna 1900 naimisiin lafayettelaisen Nelle Johnsonin kanssa. He saivat liittonsa aikana Mary Elizabeth -nimen saaneen tyttären.
Ewry työskenteli New Jerseyssä laivastossa ja valvoi sota-alusten rakentamista. Hän toimi 1904–1912 New Yorkin laivastotelakan pääinsinöörinä. Uransa myöhemmässä vaiheessa hän valvoi padon rakentamista New Yorkissa.
Ewryn urheilu-uran lopettaneet kivut pahenivat hiljalleen, ja hän sairastui niveltulehdukseen. Hän kuoli New Yorkissa vuonna 1937. Hänet on haudattu vaimonsa kanssa Lafayetteen.
Dorien Wilson
Dorien Wilson (s. Lompoc, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten rooleistaan professori Stanley Ogleveena The Parkersissa sekä keskusteluohjelman juontaja Eddie Charlesina Dream Onissa. Hän on esiintynyt myös House Party 4 elokuvassa vuonna 2000 sekä hänellä oli pieni rooli You Got Served elokuvassa vuonna 2004.
Flamma
Flamma ("Liekki") oli syyrialainen orja ja Roomassa taistellut gladiaattori, tyypiltään secutori. Flamman voittojen määrä on suurimpia Rooman historiassa. Hän kuoli 30-vuotiaana.
Ura
Flamma muistetaan erityisesti sitkeydestä ja taistelutaidoistaan, sillä useimmat gladiaattorit kuolivat yleensä ensimmäisessä taistelussa, mutta Flammalle niitä kertyi 13 vuoden aikana jopa 34. Hän voitti niistä 21. Yhdeksän kertaa hänen taistonsa päättyivät tasapeliin ja neljä kertaa tappioon. Hänen tilastonsa oli kirjattu Sisiliassa sijaitsevaan hautakiveensä. Hän ei kuollut areenalle sillä yleisö arvosti Flamman taitoja niin paljon, että myönsi hänelle joka kerta hänen hävittyään armahduksen.
Flamman taistelytyyppi oli secutori, jonka varusteita olivat lyhyt miekka gladius, suuri kilpi ja kypärä. Secutorin vastustajana oli yleensä retiarius, jolla oli aseinaan verkko ja pitkä puinen atrain. Flamma sai uransa aikana neljästi "rudis"-palkinnon, pienen puisen miekan, jonka myötä hän olisi voinut lopettaa uransa gladiaattorina ja jatkaa elämäänsä vapaana Rooman kansalaisena. Flamma kuitenkin kieltäytyi jokaisella kerralla ja jatkoi uraansa. Hautakirjoituksen mukaan hän kuoli 30-vuotiaana.
Baritonitorvi
pienoiskuva|200px|Eufonium
Baritonitorvi tai pelkkä baritoni (, tai euphonium, joka on tarkasti ottaen hieman eri soitin) on vaskisoitinperheen baritoniääni. Se muistuttaa eniten tuubaa. Baritonitorven ääniala on oktaavin tuuban äänialaa korkeampi ja se on myös tuubaa pienikokoisempi. Soittimen toinen nimi eufonium tulee kreikasta ja tarkoittaa kauniisti soivaa.
Historia
Baritonitorvi on kehittynyt Adolphe Saxin saxhorn-soittimista samalla tavalla tuuban kanssa. Maakohtaisia eroja on. Niin sanotut saksalaiset baritonitorvet eli munabaritonit ovat ovaalinmuotoisia, sylinteriventtiilisiä ja ääneltään terävämpiä, yhdysvaltalaiset soittimet taas ovat pumppuventtiilisiä, laajamensuurisempia ja tummempia ääneltään. Brittiläinen perinne suosii pumppuventtiilisiä ja raskaampia mutta samalla hieman pienempiä instrumentteja. Baritonitorvea kutsutaan myös keisaritorveksi Venäjän keisari Aleksanteri III:n mukaan, joka oli innokas baritoninsoiton harrastaja.
Soittimen rakenne
Baritonitorvi on rakenteeltaan tuuban kaltainen. Siinä on yleensä neljä venttiiliä, ja se on viritykseltään oktaavin B-vireistä trumpettia matalampi. Baritonitorvelle kirjoitetaan useimmiten joko transponoidulle diskanttiavaimelle tai transponoimattomalle bassoavaimelle. Soittimen ääniala on noin iso fis– c3. Baritonitorven ääni on pehmeä ja pyöreä. Suukappale on samankokoinen kuin pasuunan suukappale.
Eufonium
Useissa maissa baritonitorvi ja eufonium on luokiteltu eri soittimiksi, joiden suurin ero on lähinnä putken muodossa: Eufoniumin putki avautuu kartiomaisesti kuten tuubassa, minkä ansiosta eufoniumin ääni on baritonitorvea tummempi ja pehmeämpi.
Käyttö
Baritonitorvi ei kuulu sinfoniaorkesterin vakiosoittimiin, eikä sinfonisessa materiaalissa sille ole kovin paljon käyttöä. Kuuluisia esimerkkejä baritonitorven käytöstä sinfoniaorkesterissa ovat esimerkiksi Richard Straussin Don Quixote ja Ein Heldenleben, sekä Gustav Holstin Planeetat. Puhallinorkestereissa baritonitorvea käytetään laajasti.
Muolaa
pienoiskuva|upright|Muolaan epävirallinen perinnevaakuna
Muolaa (aiemmin Äyräpää ja Pyhä Risti, ) on entinen Suomen kunta Karjalankannaksella Etelä-Karjalassa Neuvostoliitolle vuonna 1944 luovutetulla alueella. Vuoden 1938 alussa Muolaan maapinta-ala oli 654,7 km² ja asukasluku vuoden 1939 lopussa oli 11 959 henkeä. Muolaan naapurikunnat olivat Heinjoki, Äyräpää, ja Vuoksela pohjoisessa, Valkjärvi idässä, Kivennapa, Kanneljärvi ja Uusikirkko etelässä sekä Kuolemajärvi lännessä. Lisäksi Muolaan kunnan sisällä oli Kyyrölän kunta vuodesta 1890 vuoteen 1934 asti, jolloin se liitettiin takaisin Muolaaseen. Vuoden 1940 aluejaotuksen mukaan Muolaa kuului Viipurin läänin Viipurin kihlakuntaan.
Historia
Muolaa on vanhin Viipurin itäpuolella olevista pitäjistä. Se mainitaan ensimmäisen kerran 1300-luvun alkupuolella. Ruotsin vallan aika päättyi isoonvihaan. Venäläiset valtasivat Kannaksen vuonna 1710. Valtiollisesti alue kuului Venäjän keisarikuntaan vuoteen 1811 ja sen jälkeen Suomen suuriruhtinaskuntaan vuosina 1812–1917. Tuo aika toi mukanaan venäläisen lahjoitusmaajärjestelmän. Muolaassa oli Kuusaan, Pällilän ja Kyyrölän lahjoitusmaahovit. Väestöstä tuli lahjoitus­maa­talon­poikia, eräänlaisia maaorjia. Tämä loppui kuitenkin 1800-luvun lopulla. Senkin jälkeen kehitys oli varsin verkkaista päästäkseen täyteen vauhtiin Suomen itsenäistyttyä. Kyyrölän kunta liittyi Muolaaseen vuonna 1934.
Muolaan väestöä asutettiin jatkosodan jälkeen Akaaseen, Forssaan, Humppilaan, Hämeenlinnan maalaiskuntaan, Jokioisiin, Koijärvelle, Kylmäkoskelle, Somerniemelle, Somerolle, Sääksmäkeen, Urjalaan, Valkeakoskelle, Vanajalle ja Ypäjälle.
Maantiede ja luonto
pienoiskuva|vasen|[[Muolaanjärvi|Muolaanjärven luoteisrantaa nykyään]]
Pinnanmuodot
Muolaa sijaitsee Karjalankannaksen keskiosassa Vuoksen eteläpuolella. Korkeuserot Muolaan alueella ovat pieniä, sillä suurin osa Muolaasta kuuluu Laatokan ja Suomenlahden väliseen alanteeseen, joka oli jääkauden aikana pitkään merenpinnan alapuolella. Alavimpia alueita ovat Muolaan pohjois- ja keskiosat, kun taas eteläosassa alkaa jo esiintyä moreeniselänteitä ja harjuja. Muolaan korkeinta aluetta on mäkinen ja harjuinen kaakkoisosa, jonka kyliä nimitettiin yhteisnimellä Ylämaa.
Vesistöt
Muolaa on järvirikasta seutua. Suurin järvi on entisen Muolaan kunnan länsiosassa sijainnut noin 12 kilometriä pitkä ja noin 20 neliökilometrin laajuinen Muolaanjärvi (Muolajärvi). Muita suuria järviä ovat 6,5 kilometriä pitkä Yskjärvi ja 10 kilometrin pituinen Kirkkojärvi Muolaan keskiosassa. Näiden lisäksi ovat suurehkoja järviä vielä Punnusjärvi aiemmalla Valkjärven vastaisella rajalla Muolaan itäosassa, Suulajärvi Kanneljärven ja Kivennavan vastaisella rajalla Muolaan eteläosassa sekä Äyräpäänjärvi Heinjoen ja Äyräpään vastaisella rajalla Muolaan pohjoisosassa. Äyräpäänjärvi tosin oli Vuoksen laskun myötä menettänyt suuren osan pinta-alastaan ja muuttunut kahteen altaaseen jakautuneeksi lietejärveksi. Näiden suurempien järvien lisäksi Muolaan alueella on joukko pienempiä järviä: Vuotjärvi Kivennavan vastaisella etelärajalla, Perkjärvi ja Perkoisenjärvi länsiosassa Muolaanjärven lounaispuolella sekä Särkijärvi sekä Pien ja Suur Mikkelinjärvet Uudenkirkon vastaisella lounaisrajalla. Näiden lisäksi on Muolaan alueella vielä suuri määrä lampia.
Muolaa sijaitsee Suomenlahden ja Laatokan välisellä vedenjakaja-alueella, jonka vuoksi sen alueen järvet laskevat eri suuntiin. Suurin osa järvistä kuuluu Vuoksen vesistöön, jonka laskujoki Vuoksi virtasi jonkin matkaa Muolaan puolella kunnan koillisosassa. Muolaanjärvi laski Muolaanjokea pitkin pienen Muolaanlammen kautta Äyräpäänjärven länsipäähän, Yskjärvi Yskjokea pitkin Äyräpäänjärven eteläosaan sekä Punnusjärvi ja Vuotjärvi Kirkkojärven kautta Kannilanjokea pitkin Äyräpäänjärven itäosaan. Äyräpäänjärvi puolestaan laskee Salmenkaitajokea pitkin Vuokseen. Perkäjärvi ja Perkoisenjärvi laskevat Peronjokea pitkin luoteeseen Viipurinlahden pohjukkaan Suomenvedenpohjaan. Suulajärvi ja Uudenkirkon rajalla sijainneet pikkujärvet puolestaan kuuluvat Vammeljoen vesistöön, joka laskee Suomenlahteen.
Kylät
pienoiskuva|[[Muolaan kirkko ennen talvisotaa]] pienoiskuva|Muolaan väestöä siirtymässä länteen talvisodan tieltä. Vuonna 1939 kunnassa sijaitsivat seuraavat kylät: Ala-Kuusaa, Hanttula,3 Harvola, Hattula, Heikkilä,4 Heimala,6 Himala, Hotokka, Ilola, Jaarila,6 Jääskelä,1 Kallainen,6 Kangaspelto,2 Kannila, Karhula,3 Kiltee, Kirkkoranta (kirkonkylä), Koirala, Kurkela,4 Kyyrölä,2 Lattula, Lavola, Lehtokylä,6 Leipäsuo, Leirilä,4 Muolaankylä, Myhkyrilä,5 Määttälä, Norkkola,1 Oinala (Oinaala), Oravala,5 Orola,1 Paakeli, Parkkila,2 Passila, Peikola, Peippola, Perkjärvi, Perkjärvi as, Pihkala,6 Punnus, Pyykkölä,1 Pällilä, Retukylä, Saavola,5 Sakkalila,6 Selola,6 Soittola,3 Sokiala, Sormula, Sudenoja,2 Taaperniemi, Telkkälä, Tervola, Turulila, Vesikkala, Vihola, Ylä-Hotokka, Ylä-Kuusaa.
1 Jääskelä, Norkkola, Orola ja Pyykkölä muodostivat käytännössä yhtenäisen kyläalueen, jota nimitettiin Keskikyläksi.
2 Kangaspelto, Kyyrölä, Parkkila ja Sudenoja liitettiin Muolaaseen vuonna 1934 Kyyrölän kunnan lakkauttamisen yhteydessä.
3 Vuotjärven koulupiiriin kuuluneita Soittolaa, Karhulaa ja Hanttulaa kutsuttiin toisinaan Vuotjärven kyläksi.
4 Kurkelan, Heikkilän ja Leirilän pikkukylistä käytettiin yhteisnimitystä Nurmii
5 Myhkyrilän, Oravalan ja Saavolan pikkukylistä käytettiin yhteisnimitystä Saustala
6 Lehtokylän koulupiiriin kuuluneista kaakkoiskulman kylistä käytettiin nimitystä Ylämaa.
Koulut
Lukuvuonna 1937–1938 kunta oli jaettu 24 koulupiiriin. Muolaassa oli vuonna 1939 toiminnassa 23 kansakoulua. Lisäksi Perkjärven asemakylässä toimi kotiteollisuuskoulu.
Väestö
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Muolaan väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1940.
Kyyrölän asukkaat sisältyvät Muolaan väkilukuun vuosina 1880–1910. Vuosien 1920 ja 1930 osalta Kyyrölän väestö on tilastoitu erikseen. Vuonna 1914 perustettiin Vuokselan seurakunta (kunta 1917), johon liitettiin Muolaasta alue, jossa oli 598 asukasta. Vuonna 1926 perustettiin Äyräpään seurakunta ja kunta, johon liitettiin Muolaasta alue, jossa oli 4 239 asukasta. Kyyrölä liitettiin Muolaahan vuonna 1934.
Keyks
thumb|300px|Keyksin kuolema myrskyssä, Virgil Soliksen kaiverrus Ovidiuksen Muodonmuutoksia kirjaan. Keyks oli kreikkalaisessa mytologiassa Hesperoksen, aamutähden, poika. Hän meni naimisiin Alkyonen, tuulten hallitsijan Aioloksen ja Enareten tyttären, kanssa.
Keyks ja Alkyone elivät onnellisina yhdessä Trakhiissa, jopa niin onnellisina, että he vertasivat itseään Zeukseen ja Heraan. Tämä suututti Zeuksen, ja kun Keyks lähti merille purjehtiakseen kysymään oraakkelilta neuvoa, Zeus iski alukseen vasamallaan, ja Keyks hukkui seuranneessa haaksirikossa. Unien jumala Morfeus ilmestyi Alkyonelle Keyksin hahmossa kertoen, mitä hänen aviomiehelleen oli tapahtunut, ja suruissaan Alkyon heittäytyi mereen. Myötätunnosta jumalat muuttivat heidät molemmat kuningaskalastajiksi.
VESA
VESA (Video Electronics Standards Association) on yleishyödyllinen järjestö näyttöstandardien kehittämiseen. Järjestöllä 200 äänestävää yritysjäsentä maailmanlaajuisesti.
Meeri
Meeri on suomalainen naisen etunimi.
Meeri on suomalaisversio englannin Marysta , joka puolestaan juontaa latinan Mariasta ja edelleen kreikan Mariamista tai Mariasta. Kreikan nimien taustalla taas on heprean Miryam. Miryamin merkitystä ei tunneta varmasti. Mahdollisia merkityksiä ovat "katkeruuden meri", "kapinallisuus" ja "toivottu lapsi". Luultavimmin nimi on kuitenkin tullut hepreaan egyptistä, missä mry merkitsi rakastettua ja mr rakkautta.
Vuoden 2019 loppuun mennessä Suomessa on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan rekisteröity 10 792 Meeri-nimen saanutta naista.
Komiat (yhtye)
Komiat on suomalainen iskelmämusiikkia esittävä yhtye, jonka tunnuspiirteitä ovat vahva haitaripoljento ja riehakas meininki. Komiat on keikkallut aktiivisesti ympäri Suomea vuodesta 2017 lähtien. Yhtyeen soittajat ovat kotoisin Pohjanmaan lakeuksilta ja Varsinais-Suomesta. Yhtye julkaisi debyyttialbuminsa "Komiat" toukokuussa 2020. Heinäkuussa 2021 yhtye julkaisi live-albumin Komiat LIVE. Yhtyeen uusin julkaisu on kesäkuussa 2022 julkaistu single "Pakka sekaisin", joka julkaistiin musiikkiyhtiö Kaiku Entertainmentin kautta.
Komiat on saanut tunnustusta useissa eri kilpailuissa ja äänestyksissä toimintansa aikana. Yhtye voitti Tanssiorkestereiden SM-kilpailun (SMORK) heinäkuussa 2018 Seinäjoen Tangomarkkinoilla. Vuonna 2019 Komiat palkittiin Vuoden tanssittajatulokas -palkinnolla. Komiat on valittu yleisöäänestyksellä vuoden tanssiorkesteriksi 2019, 2020, 2021 ja 2022. Keväällä 2021 Komiat voitti radiokanava Aito Iskelmän järjestämän historian ensimmäisen Aito iskelmätähti -kilpailun.
Musta Kissa (sarjakuvahahmo)
Musta Kissa (Felicia Hardy) on fiktiivinen hahmo Marvelin sarjakuvamaailmassa. Hän oli joskus vihollinen ja tyttöystävä Hämähäkkimiehelle. Hänen ensiesiintymisensä oli Amazing Spider-Man #194 -lehdessä, ja hänet loivat Marv Wolfman ja Keith Pollard.
Historia
Felicia Hardy syntyi Queensissä, New Yorkissa. Hänen isänsä oli kuuluisa murtovaras ennen kuin joutui vankilaan. Vuosia myöhemmin, Felician valmistuttua yliopistosta hän joutui poikaystävänsä Ryanin raiskaamaksi. Kostonhaluisesti Felicia alkoi opiskella akrobatiaa ja erilaisia taistelulajeja, tarkoituksenaan tappaa Ryan. Kuukausien harjoittelun jälkeen hän koki olevansa valmis, mutta Ryan ehti kuolla auto-onnettomuudessa ennen kuin Felicia ehti saada tätä käsiinsä. Hän ei kuitenkaan tahtonut taitojensa menevän hukkaan, ja päätti seurata isänsä jalanjälkiä ja ryhtyä varkaaksi.
Musta Kissa muissa medioissa
thumb|left|Musta Kissa Hämähäkkimiehen animaatiosarjassa Musta Kissa esiintyi usesti Hämähäkkimies-animaatiosarjassa aluksi Felicia Hardina, mutta eräässä jaksossa Kingpin muutti hänestä Mustan Kissan, koska halusi kokeilla "supersotilas" -kaavaa (jolla tehtiin myös Kapteeni Amerikka 1940-luvulla), jonka hänen isänsä (rikollinen nimeltä Kissa) oli painanut mieleensä lapsena, ja hän tiesi sen edelleen, koska hänellä oli erinomainen muisti. Musta Kissa pelasti isänsä ja Hämähäkkimies toimitti hänet turvaan.
Musta Kissa alkoi tehdä yhteistyötä Hämähäkkimiehen kanssa, jota Hämähäkkimies ei aluksi halunnut. Lopulta heistä tuli kumppanit joka ei edennyt kuitenkaan ystävyyttä pidemmälle sillä Michael Morbius (Felician entinen poikaystävä) palasi kuvaan. Musta Kissa paljasti henkilöllisyytensä Morbiukselle ja yritti palauttaa hänet takaisin ihmiseksi muttei kuitenkaan onnistunut
Musta Kissa lähti Morbiuksen mukaan taistelemaan vampyyreita vastaan, ja Hämähäkkimies jäi jälleen yksin (Mary Jane Watson oli aiemmin kadonnut salaperäisesti). Mustan Kissan ja Felicia Hardyn äänenä oli Jennifer Hale.
Jaksot
Jaksot, jossa Felica Hardy sarjassa nähdään ennen kuin hänestä tuli Musta Kissa, ovat:
Jaksot, jossa Musta Kissa sarjassa nähdään, ovat:
Mía Maestro
Maestro sijoittui vuonna 2001 Stuff-lehden sadan seksikkäimmän naisen listan 61. sijalle ja Maximin vastaavalla listalla 67. sijalle.
Afuchê
pienoiskuva|Kurpitsan kuoresta valmistettu afuchê. Afuchê on brasilialaista alkuperää oleva idiofoneihin kuuluva lyömäsoitin. Se on helistin, joka on yleensä tehty hedelmän tai kookospähkinän kuoresta, ja se päällystetään verkolla joka on tehty siemenistä. Soitinta käytetään erityisesti samba-musiikissa. Afuchên käyttö on nykyään harvinaistunut, mutta sen katsotaan olevan cabasa-nimisen soittimen edeltäjä.
Little Egg Harborin hyökkäys
Little Egg Harborin hyökkäys oli Yhdysvaltain vapaussodan taistelu New Jerseyssä lokakuussa 1778. Tuolloin kapteeni Patrick Fergusonin johtamat brittijoukot hyökkäsivät prikaatinkenraali Casimir Pulaskin amerikkalaisen legioonan kimppuun ja surmasivat kymmeniä nukkumassa olleita jalkaväen sotilaita. Tapausta edelsi Pulaskin alaisena palvelleen hesseniläisen kapteenin loikkaus brittien puolelle.
Taustat
Syyskuun lopulla 1778 brittijoukkojen ylipäällikkö Henry Clinton määräsi brittilaivaston tuhoamaan amerikkalaisten kapinallisten ”merirosvoverkoston” New Jerseyn itärannikolla. Noin viikkoa myöhemmin siirtokuntien armeijan ylipäällikkö George Washington lähetti prikaatinkenraali Pulaskin joukot puolustamaan amerikkalaisten tavarakuljetuksia ja alueen asukkaita. Pulaskin legioona leiriytyi erään kveekariperheen omistamille maille Little Egg Harborin -nimellä tunnettuun paikkaan nykyisessä Tuckertonissa. Legioona koostui pääosin Pulanskin aiemmin tuntemista eurooppalaisista sotilaista ja briteistä sekä hesseniläisistä sotilaskarkureista, jotka hän oli palkannut.
Pulaski majoittautui maatilan päärakennukseen, ja hänen ratsumiehensä, tykistö ja osa jalkaväestä leiriytyi läheiseen metsäsaarekkeeseen. Noin 50 jalkaväen miestä majoittui everstiluutnantti Charles De Bosenin johdolla noin kilometrin etäisyydelle muista ja piti etuvartioasemaa alempana kulkevan tien lähettyvillä. Ylemmästä pääleiristä oli koko ajan näköyhteys merelle, jonne oli ankkuroitu brittien sotalaiva Nautilus. Englantilaiset eivät sen sijaan voineet havaita legioonan leiriä siellä käytetyn tarkan suojanaamioinnin vuoksi.
Majoituspäivän aikana 13. lokakuuta jalkaväen komentaja De Bosen riitaantui hesseniläisen kapteeni Gustav Julietin kanssa. Riita koski Julietin aiempaa sotilaskarkuruutta brittien puolelta. De Bosenin oli vaikea hyväksyä hesseniläisen kapteenin epäisänmaallista puolenvaihtoa vapaussodassa, ja hän kritisoi voimakkaasti tämän käytöstä. Juliet hillitsi suuttumuksensa ja teeskenteli poistuvansa kalastamaan lähimpien miestensä kanssa. Todellisuudessa hän ei mennyt kalastamaan, vaan päätti kostaa De Bosenille. Päästyään leirin ulkopuolelle Juliet painosti kaksi alaistaan noudattamaan hänen käskyjään. Miehet antoivat merkkejä brittien sota-alukselle Nautilukselle, ja heidät poimittiin kannelle amerikkalaisina sotilaskarkureina. Laivassa Juliet kertoi komentaja Henry Colinsille ja kapteeni Fergusonille De Bosenin ja Pulaskin joukkojen tarkan sijainnin Little Egg Harborissa.
Kun Juliet miehineen ei palannut kalastusmatkaltaan, amerikkalaiset uskoivat heidän hukkuneen. Kukaan ei epäillyt Julietin loikanneen toisen kerran.
Verilöyly
Yhden päivän kestäneiden neuvottelujen päätteeksi kapteeni Ferguson valitsi joukkojensa hyökkäyskohteeksi De Bosenin leirin. Yöllä 14.–15. lokakuuta Juliet opasti 250 Jerseyn lojalistia ja vakinaisen väen brittisotilasta amerikkalaisten yöpymispaikalle. Osa briteistä jäi vartioimaan De Bosenin leiripaikalle johtavaa siltaa ja turvaamaan pakoreitin. Noin 200 sotilasta ylitti kapulatietä pitkin suoalueen, jonka takaa löytynyt vartioaseman yksinäinen vartiomies joko otettiin vangiksi tai surmattiin.
Fergusonin miesten aamuöinen hyökkäys tuli De Bosenin miehille täytenä yllätyksenä. Heidän herätessään laukausten ääniin olivat britit jo ympäröineet koko leirialueen. De Bosen yritti järjestää puolustusta kuntoon ja murtautua hyökkääjien saartorenkaan läpi. Hän ei onnistunut, vaan jäi miehineen selvään alakynteen. Kapteeni Juliet osoitti De Bosenin Fergusonin miehille ja huusi, että eversti oli surmattava. Muutama legioonalainen onnistui pakenemaan, mutta suurin osa surmattiin sääliä tuntematta.
Taistelun äänet herättivät lähistöllä yöpyneen pääleirin, mutta brittijoukot olivat jo ehtineet vetäytyä kun Pulaskin ratsuväki ennätti paikalle. Sotilaat löysivät kymmeniä pistimin tapettuja legioonalaisia, heidän joukossaan eversti De Bosen. Seuranneessa takaa-ajossa Pulaskin ratsumiehet saivat kiinni joitakin brittejä ja ottivat heidät vangeiksi. Myöhemmin Pulaski kertoi kongressille, että hän oli identifioinut kapteeni Julietin kavaltajaksi, joka oli paljastanut briteille amerikkalaisten olinpaikan.
Taistelun jälkeen
Taistelun jälkeen kapteeni Fergusonin joukot vetäytyivät alueelta nopeasti ja jättivät jälkeensä aseita ja muita tarvikkeita. Myös merenlahdelle ankkuroituneet brittialukset poistuivat rannikolta. Lippulaiva Zebra törmäsi hiekkasärkkään, ja kun sitä ei saatu irti, miehistö siirrettiin muihin kahteen alukseen. Zebran kapteeni pelkäsi laivansa päätyvän amerikkalaisten käsiin, ja määräsi aluksen poltettavaksi. Palava Zebra jäi muistuttamaan englantilaisten pikaisesta lähdöstä.
Amerikkalaisjoukot kavaltanut hesseniläiskapteeni Juliet ei saanut odottamaansa kiitosta briteiltä, sillä brittien ylipäällikkö Henry Clinton järjesti hänelle rangaistuksen.
Amerikkalaiset eivät puolestaan olleet tyytyväisiä prikaatinkenraali Pulaskin toimintaan. Hänen legioonansa siirrettiin suurilta taistelukentiltä vähäpätöisempiin tehtäviin ja heidät passitettiin Delawarejoen laaksoon turvaamaan aluetta brittimielisten irokeesien mahdollisilta hyökkäyksiltä.
Carl Ducander
Carl Nils Ducander (22. huhtikuuta 1858 Kristianstad, Ruotsi – 5. toukokuuta 1943 Helsinki) oli ruotsalais-suomalainen tallimestari, ratsastuksenopettaja ja sirkuksenjohtaja.
Skånesta kotoisin ollut Carl Ducander suoritti asevelvollisuutensa Svean tykistörykmentissä ja sen jälkeen hän toimi samassa rykmentissä urheiluneuvojana sekä ratsastuksen, miekkailun ja voimistelun opettajana. Carl Ducander muutti Suomeen vuonna 1890 ja työskenteli lyhyen aikaa Turun ratsastuskoulussa, ennen kuin muutti Helsinkiin. Hänen johtamansa vuonna 1892 perustettu Helsingin ratsastusopisto menestyi muutaman vuoden, mutta vuosikymmenen lopulla polkupyöräilyn suosio alkoi vähentää ratsastuksen harrastusta.
Carl Ducander perusti veljensä Johnin kanssa Suomeen maan ensimmäisen sirkusseurueen vuonna 1895. Seurueella oli oma teltta, rotuhevosia enimmillään yli 30 ja esiintyjiä 70. Sirkusnäytökset aloitettiin maaseudulla, ennen kuin ryhdyttiin valloittamaan pääkaupunkia ja kilpailemaan muissa pohjoismaissa kansainvälisten sirkusyritysten kanssa. Suomen ulkopuolella Circus Ducander esiintyi ainakin Tallinnassa, mutta toiminta päättyi vararikkoon Kööpenhaminassa vuonna 1899.
Tämän jälkeen Ducander työskenteli Helsingissä ratsastuksenopettajana ja järjesti säännöllisesti sirkusesityksiä, kunnes toimipaikkana käytetty Siltasaaren maneesi sai käyttökiellon. Toimittuaan lyhyen aikaa Pietarin Noveau Cirquen johtajana Ducander palasi Helsinkiin, jonne oli valmistunut uusi Hippodrom (nykyisen Töölön kisahallin paikalle) vuonna 1910. Siellä Ducander johti vuodesta 1916 alkaen ratsastuksenopetusta ja vierailevia sirkusnäytäntöjä vuoteen 1930 saakka. Hän lahjoitti tämän jälkeen ratsunsa vuonna 1911 perustetulle Suomen Kenttäratsastusseuralle, jonka kunniajäsen hän oli.
Carl Ducanderin pojanpoika oli säveltäjä-toimittaja Sten Ducander alias Ensio Kosta.
Mikojan-Gurevitš MiG-3
Mikojan-Gurevitš MiG-3 (Микоян-Гуревич МиГ-3) on Neuvostoliiton toisen maailmansodan aikainen hävittäjälentokone ja yksi maan parhaista luokassaan. Se oli kehitetty MiG-1-hävittäjästä pyrkimyksenä korjata edeltäjänsä huonoa ohjattavuutta.
Tarkoitus ja käyttö
MiG-3 oli suunniteltu suurten korkeuksien hävittäjäksi. Se ei ollut edukseen matalissa ja keskikorkeuksissa, joissa ilmataistelut käytiin Venäjän taivaalla. Havaittuaan koneen puutteet ilmataistelussa lentäjät välttivät myös neuvostoliittolaisessa lentokoulutuksessa suosittua kaartotaistelua ja käyttivät niin sanottua heiluritaktiikkaa syöksy-tulitus-syöksy pois tai ylösveto saavutetulla nopeudella. Näin käytettynä nopeutta hyödyntämällä kone oli tehokas muun muassa Suomen ilmavoimien käyttämää Brewster F2A -hävittäjää vastaan.
Koneella oli taipumus kiertoon laskeuduttaessa – tämä johtui moottorin suuresta massasta suhteessa rungon pituuteen, mikä heikensi pituusvakavuutta. Tätä oli pyritty korjaamaan lisätyllä siiven V-kulmalla MiG-1:een verrattuna.
Maaliskuussa 1941 valmistui päivittäin kymmenen MiG-3-konetta. Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon kesäkuussa 1941 valmiina oli 1 200 MiG-3-hävittäjää.
Konetta ei enää kehitetty, koska sen käyttämät Mikulin-moottorit varattiin Iljušin Il-2 -maataistelukoneen tuotantoon. Siinä kokeiltiin Švetsov AŠ-82 -tähtimoottoria, mutta tämä versio ei tarjonnut parempaa suorituskykyä kuin mitä samaa moottoria käyttävällä Lavotškin La-5:llä jo oli.
Pääosa MiG-koneista vedettiin pois etulinjan tehtävistä vuoden 1943 tienoilla. Tunnetuin tyypillä lentänyt on Aleksandr Pokryškin, joka oli liittoutuneiden johtava hävittäjä-ässä.
Suomi ja MiG-3
Vuonna 1942 Suomi neuvotteli Saksan kanssa 22 MiG-3-sotasaaliskoneen ostamisesta. Koneet tilattiin joulukuussa 1942. Koneiden toimitukset viivästyivät, ja suomalaisten tiedusteltua toukokuussa 1943 syytä tähän saksalaiset ilmoittivat kone-erän tuhoutuneen ilmapommituksessa.
Jens Ludwig
Jens Ludwig (s. 30. elokuuta 1977 Fulda, Länsi-Saksa) on saksalaisen power metal -yhtyeen Edguyn kitaristi. Ludwig on vuonna 1992 tapaamansa Tobias Sammetin kanssa toinen yhtyeen perustajajäsenistä. Hän oli tuolloin 14-vuotias.
Ensimmäiset levytykset joiden tekemiseen Ludwig osallistui olivat Edguyn demot Evil Minded ja Children Of Steel. Ludwig on soittanut myös metallioopperaprojekti Avantasiassa.
Katsuyuki Nagasuka
Katsuyuki Nagasuka (, s. 8. syyskuuta 1981, Fukuoka, Japani) on japanilainen ratamoottoripyöräilijä. Hän toimii Yamahan tehdastallin testikuljettajana. Testikuljettajan työn ohella Nagasuka ajaa vakituisesti Japanin kansallista mestaruussarjaa.
MotoGP-ura
2000-luvun alussa Nagasuka osallistui villillä kortilla kolmeen 250-kuutioisten osakilpailuun. 2011 sai tilaisuuden ajaa tehdastallin riveissä Malesian osakilpailussa kauden toiseksi viimeisessä kilpailussa, kun tallin ykköskuljettaja Jorge Lorenzo oli sivussa murrettuaan sormensa. Nagasukasta tuli ainoa kilpailuun osallistunut Yamaha-kuljettaja, kun myös toinen vakiokasvo Ben Spies joutui jättämään leikin kesken ennen aika-ajoja.
Itse kilpailu jäi lopulta vain yhden kierroksen mittaiseksi, kun traagisessa onnettomuudessa italialainen Marco Simoncelli menehtyi jäätyään kanssakilpailijoiden yliajamaksi.
Lorenzo ei pystynyt osallistumaan myöskään kauden päätöskilpailuun Valenciassa, joten Nagasuka sai toisen tilaisuuden. Suoritus paranikin huomattavasti Malesiasta, ja erinomainen kuudes sija toi hänelle uransa ensimmäiset pisteet MotoGP-luokassa.
May Parker
May Parker (May-täti) on fiktiivinen sarjakuvahahmo Marvelin sarjakuvamaailmassa. Hän on yksi sivuhenkilöistä Hämähäkkimiehen-seikkailuissa ja hän on Peter Parkerin (Hämähäkkimies) vanha ja raihnainen täti. Hänen ensiesiintymisensä oli Amazing Fantasy #15-lehdessä, ja hänet loivat Stan Lee ja Steve Ditko.
Animaatiosarja
thumb|right|May-täti Hämähäkkimiehen animaatiosarjassa May-täti esiintyi useasti Hämähäkkimies-animaatiosarjassa ja sarjassa hän vihasi Hämähäkkimiestä, eikä tiennyt tämän olevan veljenpoikansa Peter Parker. May tapasi Hämähäkkimiehen sarjan aikana vain kolmesti. Hän kohtasi myös yllättävän monta Hämähäkkimiehen vihollista, kuten:
Hänen äänenään toimi Linda Gary kolme kautta (sekä hiukan neljättä) ja hänen kuolemansa jälkeen Julie Bennett kaksi viimeistä kautta.
Valdivian kulttuuri
right|300px|Muinaisen Valdivian kulttuurin sijainti on merkitty punaisella soikiorenkaalla Ecuadorin karttaan.
Edeltäjä
Enne Valdivian kulttuuria seudulla eli kierteleviä asukkaita, jotka metsästivät, keräilivät kasveja ja muita luonnon antimia, viljelivät kasveja, myös maissia. Tätä vaihetta sanotaan Las Vegasin kulttuuriksi. Kaudelta löydetyistä 31 löytöpaikasta yksi, paikka 80, on alaltaan muita suurempi, 1.3 ha. Sieltä on löydetty monia hautauksia. Se ajoittuu aikaan 6000-4600 eaa. , joka on arkaaista kautta.
Kulttuuri, kehitys
Aluksi Valdivian saviastiat n. 2700 eaa. olivat karkeita käyttöesineitä, mutta kehittyivät myöhemmin hienoksi. Keramiikka oli punaista tai harmaata, nimenomaan kiillotettua tummanpunaista. Valdivian keramiikan sanotaan muistuttavan Tyynenmeren toisella puolella Japanissa Kyushun saarella vallinnutta ikivanhaa Jomon-keramiikkaa. Niin jotkut tutkijat ajattelevat keramiikan saapuneen Japanista Equadoriin. Mutta todennäköisempää on, että keramiikka on tullut tänne jostain Amazonin alueelta, jossa oli varhaista keramiikkaa jo noin 4500 eaa. Taperinhassa ja joissain peikoissa luultavasti aiemminkin. Keramiikka olisi siten levinnyt Ecuadoriin ehkä Kolumbian kautta.
Kehitystä tapahtui ajan mukana myös kivitöissä. Kivestä tehtiin taitavasti kulhoja. Valdivian ihmiset viljelivät maata ja kalastivat, ja joskus harvoin metsästivät peuroja. Valdivian ihmiset viljelivät mm. maissia, papua, puuvillaa, pippuria ja kurpitsaa.
Varhaisia Valdivian kulttuurin löytöpaikkoja
rReal alto, Concepcion, San Pablo, Cantinela, La Lora, Clemantina, Loma Alta, Valdivia, Cinchal, Colimes sisämaassa.
Jaksottelu
Valdivian kulttuurin vaiheet Zeidlerin ja Pearsallin mukaan, ajat kalibroituja
Toiset ajoitukset, kalenterivuosia
Kovaa maata
Kovaa maata on vuosina 1994–1997 TV1:llä esitetty suomalainen televisiosarja.
Sarja tehtiin alun perin 12 jakson pituiseksi. Kesällä 1997 sarjaan kuvattiin päätösjakso, jossa selvisi miten sarjan henkilöille lopulta kävi. Sarja julkaistiin DVD:nä 2.11.2011 ja uudelleen juhlapainoksena 3.6.2016
Juoni
Sarja kertoo Viitalan perheen elämästä konkurssin jälkeen. Helsinkiläisperhe joutuu taloutensa romahdettua muuttamaan elämäntyyliään ja -arvojaan. Uuden elämänpiirin tarjoaa muutto perheen ekonomi-isän, Pentin, lapsuudenkotiin maalle. Ruusa-mummon huusholliin muuttaminen ei kuitenkaan miellytä Pentin vaimoa Seijaa, joka päättääkin lähteä omille teilleen.
Ruusalla on omat suunnitelmansa poikansa perheen auttamiseksi, ja Penttikin innostuu maalla yrittämään uudelleen. Kyläläisten kanssa talkootyönä kunnostettuun kasvihuoneeseen Ruusa tilaa lastin tomaatintaimia. Tomaatit kasvavat hyvää vauhtia, kunnes pahan miehen maineessa oleva Tastula myrkyttää ne. Pentti ei vastaiskusta lannistu vaan yrittää uudelleen, tällä kertaa joulutähdillä.
Michel Legrand
Michel Jean Legrand (24. helmikuuta 1932 – 26. tammikuuta 2019) oli ranskalainen, monipuolisen uran luonut säveltäjä. Erityisesti hänet muistetaan tuotteliaana elokuvasäveltäjänä. Legrand toimi myös kapellimestarina ja julkaisi yli sata albumia maailmanluokan esiintyjien kanssa.
Legrand toimi vuosikymmenien aikana yhteistyössä usean muunkin tunnetun elokuvaohjaajan kanssa. Hän sävelsi musiikkia muun muassa Jean-Luc Godardille (Nainen on aina nainen, 1961), Joseph Loseylle (The Go-Between – Sanansaattaja, 1971), Clint Eastwoodille (Breezy / Frank, rakastan sinua, 1973), Orson Wellesille (V niin kuin väärennös, 1974), Louis Mallelle (Atlantic City, 1980), Robert Altmanille (Prêt-à-Porter, 1994) ja Thierry Binistille (Tyttö ja sininen polkupyörä, 2000).
Pylaía-Chortiátis
Pylaía-Chortiátis ( eli Δήμος Πυλαίας-Χορτιάτη, Dímos Pylaías-Chortiáti) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Thessalonikin alueyksikössä Keski-Makedonian alueella ja kuuluu Thessalonikin metropolialueeseen. Kunnan pinta-ala on 156,8 neliökilometriä ja väkiluku 70 110 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Panórama.
Pylaía-Chortiátis sijaitsee noin viisi kilometriä Thessalonikin keskustasta itään ja se kattaa suuren osan metropolialueen itäpuolisesta alueesta. Kunta syntyi, kun Chortiátis, Panórama ja Pylaía yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Pylaía-Chortiátiin kunta muodostuu kolmesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
M6 (moottoritorpedovene)
Aluksessa oli kaksinkertainen mahonkirunko, ja siinä oli kylkikaaria tiheässä. Aluksen kolmas teakvuoraus oli pohjassa peittämässä kylkikaaria. Sen voimanlähteenä oli neljä Rolls-Roycen V6-moottoria Thornycroftin RY/12-asennuksina, ja ne oli kytketty pareittain kahteen akseliin.
Alus myytiin 15. syyskuuta 1948 eversti J. Fitzmauricelle, joka muutti sen asuntoproomuksi.
Karkottaminen
Karkottaminen on Suomen ulkomaalaislain (301/2004) mukainen toimenpide, jolla maassa oleskeleva ulkomaalainen poistetaan maasta. Se eroaa käännyttämisestä, joka on toimenpide, jolla maahan pyrkivän jääminen Suomeen kielletään ja estetään.
Pakolaisen saa karkottaa 2–4 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa. Pakolaista ei saa karkottaa kotimaahansa tai pysyvään asuinmaahansa, johon nähden hän on edelleen kansainvälisen suojelun tarpeessa. Pakolaisen saa karkottaa vain valtioon, joka suostuu ottamaan hänet vastaan.
Ulkomaalainen, jolle on Suomessa myönnetty pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen EU-oleskelulupa, voidaan karkottaa maasta vain, jos hän muodostaa yleiselle järjestykselle tai yleiselle turvallisuudelle välittömän ja riittävän vakavan uhan. Jos karkotettavalla on pakolaisasema tai toissijainen suojeluasema pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen EU-oleskeluluvassa olevan merkinnän ja merkinnässä mainitulta jäsenvaltiolta pyydetyn vahvistuksen mukaisesti, hänet on karkotettava kyseiseen jäsenvaltioon.
EU:n kansalainen tai kansalaisen perheenjäsen, joka on saanut pysyvän oleskeluoikeuden, voidaan karkottaa maasta ainoastaan yleiseen järjestykseen tai yleiseen turvallisuuteen liittyvistä vakavista syistä. EU:n kansalainen, joka on laillisesti oleskellut maassa edelliset kymmenen vuotta, voidaan karkottaa maasta ainoastaan yleiseen turvallisuuteen liittyvistä pakottavista syistä.
Ulkomaalaiselle voidaan maasta karkottamista koskevassa päätöksessä määrätä maahantulokielto.
Karkottamisesta päättää maahanmuuttovirasto poliisilaitoksen tai rajatarkastusviranomaisen esityksestä taikka omasta aloitteestaan. Päätöksestä voi valittaa hallinto-oikeuteen.