cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Shunzhi
Kuoleman jälkeen
Keisarin ruumista pidettiin surun­valitteluja varten Kielletyssä kaupungissa 27 päivää, kunnes se 3. maaliskuuta kuljetettiin ylenpalttisessa juhla­kulkueessa Jingshaniin, kukkulalle juuri Kielletyn kaupungin pohjois­puolella, minkän jälkeen suuri määrä arvo­esineitä poltettiin hautajais­uhreina. Vasta kaksi vuotta myöhemmin, 1663, ruumis kuljettiin lopulliseen lepo­sijaansa. Toisin kuin mantšuilla tuohon aikaan oli tapana, ruumista ei poltettu vaan Shunzhi haudattiin maahan. Hänen haudattiin paikkaan, joka myöhemmin tuli tunnetuksi Itäisinä Qing-hautoina, 125 kilometriä koilliseen Pekingistä, toisena Qing-dynastian keisarillisista hautaus­maista. . Hänen hautansa on osa Xiaolingin mausoleumikompleksia, joka tunnetaan mantšun­kielisellä nimellä Hiyoošungga Munggan ja on ensimmäinen kyseiselle alueelle pystytetty mauseoleumi.
Jälkivaikutus
thumb|350px|Keisari [[Kangxin kolme eteläistä kierto­matkaa Jiangnanin seudulla vuosina 1684, 1689 (reitti merkitty karttaan) ja 1699 vahvistivat uuden Qing-dynastian arvovaltaa ja luottamusta siihen muutamaa vuotta Kolmen läänin­herran kukistamisen jälkeen. ]]
Väärennetty testamentti, jossa Shunzhi muka pahoitteli mantšu­perinteiden hylkäämistä, näytti tukevan keisari Kangxin aikaisten neljän sijais­hallitsijan nativistista politiikkaa. Siihen vedoten Oboi ja muut sijais­hallitsijat pian lakkauttivat Kolmen­toista eunukin toimistot. Muutaman seuraavan vuoden aikana he vahvistivat keisarllisen hovi­viraston asemaa, jota johtivat mantšut ja heidän palvelijansa. He lakkauttivat myös Hanlinin akatemian ja rajoittivat prinssien ja ministerien päättävän neuvoston jäsenyyden mantšuille ja mongoleille. Sijais­hallitsijat harjoittivat myös hyökkäävää politiikkaa Qingin kiinalaisia alamaisia kohtaan: he teloittivat tusinoittain ihmisiä ja rankaisivat tuhansia muita Jiangnanin seudulla, jossa kirjailijat olivat esittäneet poikkeavia mieli­piteitä ja verot viivästyivät, ja pakottivat Kaakkois-Kiinan rannikko­seudun väestön muuttamaan sisä­maahan näännyt­tääkseen Taiwanista käsin johdetun Tungningin kuningas­kunnan, jota hallitsivat Koxingan jälkeläiset.
Sen jälkeen kun Kangxi vuonna 1669 vangitsi Oboin, hän palasi monessa asiassa Shunzhin politiikkaan. Hän palautti isänsä suosimat instituutiot kuten Suuren kanslian, jossa kiinalaiset virkamiehet saivat suuren vaikutusvallan valtiollisiin asioihin. Hän kukisti myös Kolmen lääninherran kapinan, jonka olivat aloittaneet kolme kiinalaista sotilasjohtajaa, joilla oli ollut tärkeä osuus mantšujen valloittaessa Kiinan, mutta joista oli tullut kapinallisjohtajia laajoilla alueilla Etelä-Kiinassa. Sisällissota vuosina 1673–1681 koetteli uuden Qing-dynastian alamaisten uskollisuutta, mutta Qing-armeijat selvisivät voittajina. Kun Qingin voitto oli varmistettu, pantiin vuonna 1679 toimeen erityinen tutkinto "korkea-arvoisille monipuolisesti oppineille" laaja-alaisesti oppineille (博學鴻儒 Boxue hongru) kiinalaisten oppineiden houkuttelemiseksi, jotka olivat kieltäytyneet palvelemasta uutta dynastiaa. Tutkinnon onnistuneesti suorittaneet saivat tehtäväkseen laatia kukistuneen Ming-dynastian virallisen historia­teoksen. Kapinat kukistettiin vuonna 1681, samana vuonna, jolloin Kangxi pani alulle inokulaatiot keisari­perheen lasten suojaamiseksi isorokolta. Kun Gungningin kuningas­kunta vuonna 1683 lopullisesti kukistui, Qing-hallinnon sotilaallinen ylivoima oli täydellinen. Dorgonin, Shiunzhin ja Kangxin luoma insti­tutio­naalinen perusta teki Qing-dynastialle mahdolliseksi pystyttää kunnioitettavan suuri ja vakaa keisarihuone ja muuttaa sen "yhdeksi onnis­tuneim­mista keisari­kunnista, jotka maailma on tuntenut." Kohtalon ivaa kuitenkin oli, että Kangxin alkuun­panema pitkä­aikainen Pax Manchurica sai aikaan, että Qing-dynastian Kiina oli kohta­lokkaalla tavalla valmis­tautu­ma­ton kohtaamaan 1800-luvulla aggres­siivi­sia ja hyvin aseistettuja eurooppa­laisia suur­valtoja.
Perhe
right|thumb|250px|Keisarinna Dowager Xiaozhuang, jolla oli huomattava vaikutus politiikkaan sekä poikansa Shunzhin että pojanpoikansa Kangxin hallitessa
Vanhemmat ja isovanhemmat
Keisari Shunzhi (alkuperäiseltä nimeltään Fulin) syntyi mantšulaiseen Aisin Goron klaaniin, Qingin keisarisukuun. thumb|[[Empress Xiaohuizhang, Khortšin-mongoli, josta tuli keisarin toinen puoliso vuonna 1654.]]
Keisarinnat ja vaimot
Vaikka Aisin Goron virallisessa suku­luettelossa mainitaan vain 19 Shunzhin vaimoa, hautajaisten yhteydessä laaditut asia­kirjat osoittavat, että heitä oli ainakin 23. Heistä 11 synnytti lapsia. Hänen valtakaudellaan kaksi näistä sai keisarinnan arvon, ja he molemmat olivat sukua Shunzhin äidille. Vuoden 1644 valloituksen jälkeen keisarinnat ja muut keisarin vaimot tunnettiin yleensä vain arvo­nimillään ja niiden patri­lineaaristen klaanien nimillä, joihin he olivat syntyneet.
Lapset
Shunzhin 22 puolisosta 11 synnytti hänelle kaikkiaan 14 lasta, joista kuitenkin vain neljä poikaa (Fuquan, Xuanye, Changning ja Longxi) sekä yksi tytär (Gongyi Chang) elivät tarpeeksi kauan avioituakseen. thumb|right|Shunzhin kolmas poika Xuanye sen jälkeen, kun hänestä oli tullut keisari [[Kangxi (hallitsi 1661–1722).]]
Tyttäret
Ennen kuin Qing-hovi muutti Pekingiin vuonna 1644, mantšunaiset käyttivät omia nimiään, mutta vuoden 1644 jälkeen nämä nimet "häviävät sukutauluista ja arkistoiduista asiakirjoista." Vasta kihlattuina keisarin tyttäret saivat arvonimet, joilla heidät siitä lähtien paremmin tunnettiin. Vaikka viisi Shunzhin kuudesta tyttärestä kuoli lapsina, heidät kaikki mainitaan Aisin Gioron sukuluettelossa. eli aikavälillä 18.1.–16.2.1654. Äiti: keisari Shunzhin puoliso Yang 楊. Meni 1667 naimisiin Nerdun kanssa (訥爾杜; k. 1676)
Adoptoidut tyttäret
Keisarin adoptoitujen tyttärien nimet, jotka kaikki olivat Qing-hallitsijasukujen jäsenten toisia tyttäriä, ovat arvonimiä, eivät henkilönnimiä.
Sälen
Sälen on kylä, taajama sekä laaja tunturi- ja talviurheilualue Malung-Sälenin kunnassa Keski-Ruotsissa Taalainmaalla Norjan rajan tuntumassa. Se sijaitsee 65 kilometrin päässä luoteeseen Malungin keskustaajamasta. Tukholmaan on matkaa noin 420 kilometriä. Laaksossa Västerdalälven-joen rannalla sijaitsevassa Sälenin taajamassa on 652 asukasta (31.12.2010).
Sälen on Åren ohella Ruotsin ehkä tunnetuin ja suosituin laskettelualue. Sälenissä on runsaasti myös muita talviaktiviteettejä kuten laaja perinteisen hiihdon latuverkosto. Moottoriurheilua on tarjolla moottorikelkkailun ja mikroautoilun muodossa. Volvo tarjoaa yleisölle mahdollisuutta koeajaa autoja talvioloissa suljetulla rata-alueella. Kaikentasoista majoitusta on tarjolla useita tuhansia vuodepaikkoja tuntureiden rinteillä, Sälenin taajamassa ja kauempana alueella.
Sälenin tuntureilla ovat laskettelukeskukset Lindvallen, Hundfjället, Högfjället ja Tandådalen. Varsinaisten Sälen-tuntureiden eteläpuolella on Kläppen ja pohjoispuolella Stöten. Alueella on kaikkiaan toistasataa rinnettä ja noin sata hissiä.
Sälenissä on keväisin hiihdettävän Vaasahiihto-maratonhiihdon lähtöpaikka. Päätepiste on 90 kilometrin päässä sijaitsevassa Taalainmaan Morassa. Vasahiihto järjestettiin ensimmäisen kerran 1922.
Tunturiylängöllä sijaitseva pienlentokenttä tarjoaa hyvät mahdollisuudet muun muassa purjelentoon.
Historiaa
Sälen löydettiin matkailukohteena 1920-luvulla, jolloin sinne rakennettiin rautatie. Ensimmäinen hiihtohissi tuntureille valmistui 1949. Sitä ennen kuljettiin hevosilla ja reillä.
Nimi Sälen ("hylje" yleisruotsissa) tulee sanasta säl tai sel, joka tarkoittaa malunginmurteella eläinsuojaa.
Pekka ja Pätkä pahassa pulassa
Pekka ja Pätkä pahassa pulassa on Armand Lohikosken ohjaama komediaelokuva vuodelta 1955. Se on kaikkiaan 13-osaisen Puupää-elokuvasarjassa kuudes.
Elokuvan ensi-ilta oli 2. joulukuuta 1955 Helsingissä elokuvateatteri Rexissä ja Tuulensuussa. Elokuvatarkastamo määräsi aluksi elokuvalle 30 prosentin veron, minkä syyksi arveltiin siinä vilahtavaa Kalle-lehden numeroa. Kyseinen kohtaus kuvattiin uudestaan, ja uusintatarkastuksessa veroksi määrättiin 15 prosenttia.
Kaverukset joutuvat töihin, ja Pätkän Pekan nimissä laatiman kirjeenvaihtoilmoituksen vuoksi naiset jahtaavat heitä.
Juoni
Pekka on jälleen työnhaussa Justiinan patistamana. Hän kokeilee puutöitä, joista ei taaskaan tule mitään, sillä Pätkä onnistuu naulaamaan johtajattaren hameen helman lattiaan. Pätkä ryhtyy katulaulajaksi Pekka säestäjänään, kunnes hänen leukansa menee sijoiltaan. Se loksahtaa takaisin, kun hän näkee lääkärin hänelle ojentaman laskun hoidosta. Justiina saa käsiinsä nipun kirjeitä, jotka ovat vastauksia Pekan kirjeenvaihtoilmoitukseen. Ilmoituksen takana on kuitenkin salanimellä esiintynyt Pätkä, ja vastattuaan kaikille naisille hän joutuu pakenemaan heitä Pekan kanssa.
He päättävät paeta Argentiinaan ja piiloutuvat yöllä Helsingistä lähtevään laivaan. Laiva on kuitenkin Korkeasaaren lautta, joka ajaa edestakaista reittiään saaren ja mantereen välillä. Argentiinaan ei siis päästäkään, vaan paljastuttuaan kaverukset joutuvat monen edestakaisen maksamattoman matkan vuoksi töihin Korkeasaaren eläintarhaan. Pekka kunnostautuu niin hyvin, että pääsee puhtaanapitolaitokselle töihin. Pätkäkin saa töitä, tuuraamaan apinahäkkiin "pikkuserkkuja". Kaupungin rajalla Pekka toteaa Espoon puolen olevan likainen, ja samalla ohi ajava hevosajoneuvo järjestää Pekalle lisää puuhaa.
Arviot
Aikalaisarvioissa pidetään elokuvaa jokseenkin yksimielisesti ala-arvoisena. Tomira Savtschenko (Työkansan Sanomat) pitää ikävänä, että "lapsille jatkuvasti tyrkytetään tämänkaltaisia tekeleitä". Myös Valma Kivitie (Elokuva-Aitta) ihmettelee, että elokuvaa tarjotaan nimenomaan lapsille: "Pahinta on, että kun nämä Pekka ja Pätkä -filmit kerran tuottajankin taholta tahdotaan leimata lapsi-filmeiksi (jota ne eivät suinkaan ole), niiden käsikirjoitukseen kuitenkin sijoitetaan naimailmoituksia ja höökiviä, miehenkipeitä vaimonpuolia." Juha Nevalainen (Ilta-Sanomat) on samalla linjalla: "Se epäesteettinen porsastelu, jota Pekka ja Pätkä on pantu valkokankaalle esittämään, ei voi vilpittömästi ilahduttaa yhtäkään
Kun elokuva tuli televisiosta 21. helmikuuta 2014, Tv-maailma -lehden ohjelmavalintaosiossa uutistoimittaja Arvi Lind totesi: "1950-luvun kotimaiset elokuvat ovat meille seitsemänkymppisille ehtymätön aarreaitta. Vanha kiinnostaa ja viihdyttää. Pekka Puupää -elokuvissa ja sotilasfarsseissa on mainiota ajankuvaa. On hauska nähdä, millaisia olivat vaatteet, huonekalut, rakennukset ja autot. Harmiton huumori kevensi jälleenrakennustöissä raatavien mieltä. Nykyisin elokuvantekijöitä innoittaa kärsimys." Sen sijaan Savon Sanomien Marko Ahonen oli armoton: "13 Pekka ja Pätkä -elokuvaa olivat halvalla tehtyjä liukuhihnatöitä ja elokuvateattereiden bulkkitavaraa. Pekka ja Pätkä pahassa pulassa ei ole säännön poikkeus. Ajan olisi jo syytä mullata muistot."
Pioneerilaji
thumb|200px|[[Maitohorsma on yleinen pioneerikasvi.]] Pioneerilaji on eliö, joka saapuu ensimmäisten joukossa tuhoutuneelle alueelle. Pioneerilaji aloittaa esimerkiksi metsän sekundaarisukkession metsäpalon tai hakkuiden jälkeen. Pioneerilajille tyypillistä on tehokas lisääntyminen ja levittäytyminen, koska olosuhteet ovat muuttuneet sille edullisiksi tai lajilla on muuten taipumus selvitä hyvin. Pioneerit tarvitsevat runsaasti valoa. Myöhemmin olosuhteet voivat muuttua lajille epäedullisiksi (yleisin syy on riittävän valon puuttuminen) ja laji väistyy esimerkiksi lehtimetsän tieltä.
Tunnettuja pioneerilajeja ovat ilmaplanktonissa leijuvat hämähäkit, jotka ovat usein pioneereja uusien saarien synnyttyä tulivuorenpurkausten tai maanjäristyksen seurauksena. Pioneerilajeina esiintyviä puulajeja sanotaan pioneeripuiksi.
Yhdysvaltalainen elokuva
pienoiskuva|[[Hollywood Etelä-Kaliforniassa on Yhdysvaltain elokuvateollisuuden keskus. Kuvassa Hollywood-kyltti Mount Leen rinteellä.]] Yhdysvaltalainen elokuva on Yhdysvalloissa toimiva viihdeteollisuuden ala, joka tuottaa ja myy elokuvia. Yhdysvaltain elokuvateollisuuden pääpaikka on Hollywood Los Angelesissa, ja koko yhdysvaltalaista elokuvateollisuutta kutsutaankin "Hollywoodiksi".
Merkitys
Yhdysvaltalainen elokuva on alallaan johtava koko maailmassa. Hollywoodin studioilla on tehty historian suurimmat menestyselokuvat, kuten Tuulen viemää, Tähtien sota, Titanic ja Avatar. Yhdysvaltalaiset filmitähdet kuten John Wayne, Marilyn Monroe ja James Dean ovat nousseet maailmankuuluiksi idoleiksi, ja Walt Disneyn tuotanto on ollut maailman johtava piirroselokuvan alalla.
Historia
pienoiskuva|Hollywoodin elokuvastudioita ilmakuvassa vuodelta 1922. Elokuvasta alkoi tulla Yhdysvalloissa suosittu viihdemuoto 1900-luvun alussa kuten muissakin länsimaissa. Maahanmuutto ja nopea kaupungistuminen vauhdittivat elokuvan suosion kasvua. Ensimmäiset amerikkalaiset elokuvateatterit tunnettiin nimellä nickelodeon, joka tuli siitä, että elokuvan sai katsoa viidellä centillä. Näitä nickelodeoneja oli vuonna 1907 Yhdysvalloissa jo 3 000.
Yhdysvaltalaiset elokuvantekijät ryhtyivät suosimaan Etelä-Kaliforniaa sen aurinkoisen ilmaston ja monipuolisen ympäristön vuoksi. Seudulla oli kuvauspaikoiksi sopivaa aavikkoa, vuoria, pieniä kyliä, merenrantaa ja suuri kaupunki. Myös työvoimakustannukset olivat matalammat kuin New Yorkissa, Yhdysvaltain toisessa silloisessa elokuvakeskuksessa. Los Angelesin luoteispuolella oleva pieni Hollywoodin kylä alkoi muuttua elokuvakeskukseksi vuoden 1907 jälkeen, ja kohta sinne rakensivat studionsa kaikki maan suuret elokuvayhtiöt.
Elokuvien pituus alkoi 1910-luvulla kasvaa alkuaikojen 15 minuutista, ja lipun hintakin nousi 10 centiin. 1910-luvun puolivälissä elokuvat olivat jo kokopitkiä ja aiheeltaankin vakavampia kuin alkuaikojen viihde-elokuvat. 1920-luvun alussa yhdysvaltalaisessa elokuvanäytännössä oli yleensä täysipituinen mykkäelokuva, lyhytelokuvia, uutispätkä sekä 20–30 minuuttia kestänyt elävä viihde-esitys orkestereineen. Elokuvateattereita rakennettiin kiivaasti kaikkialle, ja 1920-luvun lopulla niitä oli maassa jo yli 20 000.
[[Kuva:Golden Age of Hollywood.png|thumb|upright=2.05|Kuvakollaasissa Hollywoodin klassisen kauden suurimpia näyttelijä- ja ohjaajatähtiä vuosilta 1913–1969.
Ylärivi: Greta Garbo, Humphrey Bogart, Lauren Bacall, Clark Gable, Katharine Hepburn, Fred Astaire, Ginger Rogers, Marlon Brando, Marxin veljekset, Joan Crawford.
Toinen rivi: John Wayne, James Stewart, Buster Keaton, Claudette Colbert, Gene Kelly, Burt Lancaster, Judy Garland, Gregory Peck, Elizabeth Taylor, Kirk Douglas.
Kolmas rivi: Bette Davis, Audrey Hepburn, Jean Harlow, Alfred Hitchcock, John Ford, Howard Hawks, Grace Kelly, Laurence Olivier, Marlene Dietrich, James Cagney.
Neljäs rivi: Ava Gardner, Cary Grant, Ingrid Bergman, Henry Fonda, Marilyn Monroe, James Dean, Orson Welles, Mae West, William Holden, Sophia Loren.
Alarivi: Vivien Leigh, Joan Fontaine ja Gary Cooper, Spencer Tracy, Barbara Stanwyck, Lillian Gish, Tyrone Power, Shirley Temple, Janet Leigh ja Charlton Heston, Rita Hayworth, Mary Pickford.]] Yhdysvallat oli noussut jo 1910-luvulla maailman suurimmaksi elokuvien tuottajaksi ja levittäjäksi, ja elokuvateollisuus kehittyi muutaman suuren yhtiön johtamaksi alaksi. Hollywoodista tuli 1920-luvulla maailman elokuvatuotannon keskus, ja nimellä Hollywood alettiin tarkoittaa koko amerikkalaista elokuvateollisuutta. Suosituimmista elokuvanäyttelijöistä tuli suuria tähtiä, jotka elivät myyttisiin mittasuhteisiin yleisön silmissä kasvanutta glamour-elämää palatsimaisissa kartanoissaan Beverly Hillsissä tai Santa Monicassa.
Äänielokuvan tulo 1920-luvun lopulla aiheutti aluksi elokuvateattereiden määrän laskua, koska teattereita jouduttiin muuntamaan äänelle sopiviksi. Samalla elokuvanäytännön viihdeosion korvasi lyhyt musiikkielokuva. Äänielokuvan tulo oli Hollywoodissa muutenkin suuri mullistus. Monen mykkäelokuva-ajan tähden ääni ei sopinut äänielokuvaan, ja uusia tähtiä nousi heidän tilalleen. Mykkäelokuvan romanttinen elokuvatähti vaihtui samalla kypsemmäksi, kovemmaksi ja aikaansa sopivammaksi, ja elokuvien aiheista tuli aiempaa kaupunkilaisempia. Elokuvatuotanto siirtyi aiempaa enemmän studion seinien sisäpuolelle, missä äänimaailmaa voitiin hallita paremmin kuin ulkona.
1930- ja 1940-luvulla käytännöksi tuli enimmillään yhden dollarin lipunhinta ensimmäisellä esityskierroksella ja alimmillaan 15–20 centin hinta myöhemmissä esityksissä.
Vuonna 1930 käyttöön otettu Haysin ohjeisto toi Hollywood-elokuviin itsesensuurin ja hillitsi niiden seksuaalista sisältöä. Toisen maailmansodan jälkeen suuria elokuvayhtiöitä vaivasivat lakot ja kommunistitutkimukset 1950-luvulla. Elokuvayhtiöt määrättiin vuonna 1948 luopumaan monopolistaan myymällä elokuvateatterinsa.
Hollywoodissa alettiin tehdä värielokuvia jo 1930-luvulla. Kesti kuitenkin 1960-luvulle asti, ennen kuin värielokuvat olivat lähes kokonaan syrjäyttäneet mustavalkoiset elokuvat. Yksittäisiä mustavalkoelokuvia on tehty sen jälkeenkin.
Yhdysvaltain elokuvayleisöt alkoivat vähentyä 1950-luvulla, kun elokuvien kanssa kilpailemaan nousivat muun muassa televisio, autoilu ja levytetty musiikki. Elokuvateollisuus vastasi haasteeseen alkamalla tuottaa suuria spektaakkeleita aiempaa laajemmille valkokankaille. Vuosikymmenen loppupuolella elokuvayhtiöt alkoivat laajentaa liiketoimintaansa äänilevy- julkaisu- ja televisiotuotantoon.
Elokuvan tekemisen kustannukset Hollywoodissa ovat nousseet jyrkästi vuosikymmenten saatossa. Vuonna 1920 keskimääräisen Hollywood-elokuvan tekeminen maksoi 60 000 dollaria, vuonna 1950 miljoona dollaria ja vuonna 2001 jo 49 miljoonaa dollaria.
Merkittävimmät palkinnot
thumb|upright|Oscar-gaalan pitopaikan [[Dolby Theatre|Dolby-teatterin babylonialaisin kuvin koristettu kaari iltavalaistuksessa.]] Yhdysvaltain merkittävin elokuvatapahtuma on Yhdysvaltain elokuva-akatemian vuotuinen Oscar-palkintogaala, jossa yhdysvaltalaisia elokuvantekijöitä on palkittu vuodesta 1929 alkaen. Toinen merkittävä elokuva-alan palkinto on Golden Globe, jota on jaettu vuodesta 1944 alkaen. Elokuvaohjaajien kilta Directors Guild of America on jakanut omia palkintojaan vuodesta 1948 alkaen.
Hollywood Walk of Fame on katu, johon elokuva-alan kuuluisuuksien kämmenenjäljet on ikuistettu sementtilaattoihin.
2007 TU24
2007 TU24 on asteroidi, jonka löysi Catalina Sky Survey -tutkimusryhmä 11. lokakuuta 2007.
Asteroidi kuuluu Apollo-asteroideihin ja se ohitti Maan 29. tammikuuta 2008 noin klo 10.33 Suomen aikaa vain 0,0037 AU:n eli 553 000 kilometrin etäisyydeltä. Tämä vastaa vain 1,4 Kuun ja Maan välimatkaa ja kyseessä onkin lähin tällä hetkellä tunnettu potentiaalisesti vaarallisen asteroidin suorittama Maan lähiohitus ennen vuotta 2027. Se on myös lähin Maan ja asteroidin kohtaaminen vuoden 2006 jälkeen. Ohitukseen ei liittynyt törmäysriskiä.
Ohituksen aikana asteroidin näennäinen magnitudi kohosi 10,3:een, jolloin se oli havaittavissa jo melko pienelläkin kaukoputkella (noin 7,5 cm läpimitasta ylöspäin). Kohde himmeni loitontuessaan nopeasti.
2007 TU24:n fysikaalisista ominaisuuksista ei tiedetä mitään, mutta sen uskotaan olevan S-tyypin asteroidi. Kohteen kirkkauden ja tyypin perusteella oletetun albedon perustella sen läpimitan arvellaan olevan noin 0,15–0,6 km. Ensimmäisten tutkamittausten perusteella kohde näyttäisi olevan hyvin epäsäännöllisen muotoinen ja sen läpimitaksi arvioidaan noin 250 metriä. Lähiohituksen aikana 2007 TU24:aa oli tarkoitus havaita mm. Goldstonen sekä Arecibon radioteleskoopeilla. Näiden havaintojen perusteella saatettiin saada aikaan kolmiulotteinen kuva asteroidista.
Hōyoku
Hōyoku on MUCCun viides studioalbumi. Hōyokun julkaistuaan yhtye alkoi luopua visual kei -tyylistään.
Levystä julkaistiin kolme eri versioita:
Maustekurkku
Maustekurkut ovat etikka- ja mausteliemeen säilöttyjä avomaankurkkuja. Maustekurkkuja käytetään mm. voileivän päällisenä ja kurkkusalaatin aineksena.
Avomaankurkut pestään ja ladotaan kokonaisina tai siivutettuina puhtaaseen lasipurkkiin. Kattilassa keitetään liemi, joka valmistetaan vedestä, etikasta, sokerista, suolasta sekä mausteista kuten sinapinsiemenistä, kokonaisista mustapippureista, mustaherukan lehdistä ja tillin kukinnoista. Kiehautettu liemi kaadetaan kurkkujen päälle niin, että ne peittyvät. Kansi suljetaan tiiviisti, ja jäähdytyksen jälkeen purkkia säilytetään viileässä.
Kurkkuja voidaan säilöä etikkasäilönnän lisäksi myös maitohappokäymisellä tai suolaliemessä. Nimestään huolimatta suolakurkku on monesti kuitenkin eräänlainen maustekurkku, sillä se säilötään suolaliemikäsittelyn jälkeen toisinaan etikkaliemeen.
Bubi (huuhkaja)
thumb|Bubi Olympiastadionilla kesäkuussa 2007.
Bubi on huuhkaja, jonka vuoksi Suomen jalkapallomaajoukkuetta alettiin kutsua Huuhkajiksi. Bubista tehtiin useita havaintoja Helsingin Olympiastadionilla vuonna 2007 ja suurempaan julkisuuteen se nousi lennettyään kentälle 6.6.2007 pelatussa Suomi-Belgia EM-karsinta-ottelussa. Kaupunkitoimittajien yhdistys valitsi Bubin vuoden kaupunkilaiseksi 2007.
Ensiesiintyminen
2000-luvun puolivälissä huuhkajien (Bubo bubo) kanta kasvoi Helsingissä. Selityksenä on voinut olla 2005–2006 tapahtunut kanikannan nopea kasvu, joka tarjosi huuhkajille helppoa ravintoa keskellä kaupunkia. Keväällä 2007 Helsingin Olympiastadionilla tehtiin havaintoja cityhuuhkajasta. Huuhkaja nimettiin Bubiksi, koska se viihtyi stadionin televisioselostustasanteella, jolla Bror-Erik ”Bubi” Wallenius teki usein työtään. Linnun erisnimi viittaa myös huuhkajan tieteelliseen nimeen Bubo bubo.
Bubi nousi suureen julkisuuteen 6. kesäkuuta 2007, kun se lensi kentälle kesken Suomen ja Belgian välisen jalkapallon EM-karsintaottelun. Huuhkaja seurasi ottelun alun stadionin yläparvelta, kunnes 17 minuutin kohdalla se lennähti nurmelle. Se katsasti molempien maalien ylärimat. Ottelun erotuomari Mike Riley keskeytti ottelun noin kuudeksi minuutiksi.
Heti huuhkajan poistumisen jälkeen Suomi meni ottelussa 1–0-johtoon Jonatan Johanssonin maalilla. Suomi voitti lopulta 2–0 Alexei Eremenko Juniorin tehtyä toisen maalin. Suomen joukkueesta muiden muassa päävalmentaja Roy Hodgson ja ottelussa joukkueen kapteenina toiminut puolustaja Hannu Tihinen kiittelivät huuhkajan väliintuloa.
Linnun rohkea käytös sai asiantuntijat arvelemaan, että sillä olisi ollut pesä stadionilla. Myöhemmin lintuasiantuntijat esittivät, että Bubi oli todennäköisimmin muuttanut Helsinkiin maaseudulta syksyllä 2006. Vaikka Olympiastadion oli sen reviiriä, linnun mahdollinen pesä ei todennäköisesti olisi sijainnut siellä vaan lähistöllä.
Bubista tai muusta huuhkajasta tehtiin tiuhaan muitakin havaintoja vuonna 2007. Syksyllä 2007 Suomen Palloliitto kertoi käynnistäneensä projektin Bubin häätämiseksi stadionilta.
Maaliskuussa 2009 Bubi nähtiin jälleen Olympiastadionilla.
Vaikutus
Bubi sai lehdistössä ottelutempauksen ansiosta innokkaan vastaanoton, ja vuoden mittaan sitä kutsuttiin muun muassa jalkapallomaajoukkueen epäviralliseksi maskotiksi. Suomen jalkapallomaajoukkueen lempinimeksi vakiintui Bubin ansiosta Huuhkajat. Bubi noteerattiin myös Uefan EM-kisasivuilla 2008.
Kaupunkitoimittajien yhdistys valitsi joulukuussa 2007 Bubi-huuhkaja Helsingin Vuoden kaupunkilaiseksi. Perusteena oli ennen kaikkea kesäkuun 6. päivän esitys Olympiastadionilla. Kaupunkitoimittajien yhdistys palkitsi Bubin Tuula Juutin taiteilemalla grafiikalla. Teos sijoitettiin Olympiastadionille. Bubi piipahti esiintymässä myös palkintotilaisuudessa Olympiastadionilla joulukuussa 2007. Edellinen havainto linnusta oli lähes kolmen kuukauden takaa.
Marvel-universumin jumalat
pienoiskuva|350 px|Ylijumalien neuvosto kokoontuu [[Thanos|Thanoksen uhatessa maailmankaikkeutta (suomennos Lauri "Mail-Man" Narinen).]]
Jumalat Marvel-universumissa perustuvat mytologisiin jumalpantheoneihin ja ne on jaettu eri ryhmittymiin (yleensä mytologisen taustansa mukaisesti). Nämä jumalat syntyivät, kun voimallinen Atum syntyi ja tuhosi demoneiksi muuttuneet Vanhat Jumalat. Puhdistustyönsä jälkeen Atum puhdisti Vanhojen Jumalien energian ja loi siitä uusien jumalien rodun.
On myös olemassa joukko olentoja jotka väittävät olevansa jumalia, mutta heillä ei kuitenkaan ole tätä statusta. Jumaliin ei myöskään lasketa kosmisia olentoja kuten Galactusta vaikka hän onkin verrattomasti voimakkaampi kuin asgardilaiset.
Vanhat Jumalat
Vanhat Jumalat olivat myöhempien jumalien (kuten Asgardilaiset) ja demonien edeltäjiä. Chthon keskittyi mystisten energioiden tutkimiseen ja manipuloimiseen. Lopulta hänestä tuli maailman ensimmäinen paha velho (kts. amerikkalainen Silver Surfer Annual #2).
Gaea taas omistautui kehittyvän elämän suojeluun.
Set, Kuolleiden Jumala siitti useita hirviömäisiä jälkeläisiä, kuten Sligguthin ja Damballahin.
Tajutessaan kykenevänsä lisäämään omia voimiaan syömällä muita jumalolentoja, Set surmasi joukoittain muita jumalia. Hän olikin ensimmäinen olento maapallolla, joka koskaan oli tappanut ketään. Imemällä itseensä jumaltoveriensa voimat, Set asetti toimintamallit myös muille jumalille, jotka Setin esimerkkiä noudattaen alkoivat tuhota toinen toisiaan. Mitä enemmän jumalat tappoivat, sitä enemmän he himoitsivat voimaa. Voimannälästä tuli lopulta tyydyttämätön.
Gaea alkoi pelätä maapallon hauraan kehittyvän elämän puolesta ja otti puolisokseen Demiurgin, jolle synnytti pojan, Atumin. Atum päätti ensitöikseen tuhota raivoavat sukulaisensa.
Chthon kuitenkin näki ennalta uhan, jota Atum edusti ja kirjasi siksi kaiken oppimansa pimeän magian kirjaan ja piilotti sen maapallolle. Samanaikaisesti Demiurgi tuhosi pimeitä jumalia ja sulautti niiden voimat itseensä. Set ja Chthton välttivät tuhonsa pakenemalla toiseen ulottuvuuteen. Gaea oli siis ainoa alkuperäinen Vanha Jumala, joka jäi maapallolle. Lopulta hän antoi energiansa muuntua yhdeksi maapallon kanssa, jolloin hänestä alettiin käyttää nimitystä Äiti Maa.
Uudet jumalat
Atum vapautti energiat, jotka oli syönyt ja palasi Demiurgista alkuperäiseen muotoonsa. Tämän jälkeen hän muutti asumaan aurinkoon.
Vanhojen Jumalien Set kuitenkin alkoi uuttaa psyykkistä energiaa dinosauruksista lisätäkseen näin omia voimiaan. Toimintansa myötä Set edesauttoi osaltaan dinosaurusten sukupuuttoa.
Gaea, elävien olentojen ruumiillistuma maapallolla tiesi, että dinosaurukset olivat joka tapauksessa evolutionistisessa umpikujassa ja antoi Setin jatkaa toimiaan. Set tajusi toimivansa Gaean hyväksi ja raivostui suunnattomasti. Hän käski dinosauruksia etsimään ja tuhoamaan kaikki nisäkkäät mitä nämä vain löytäisivät.
Gaea sai tietää Setin suunnitelmasta ja kutsui Vanhan Jumalan Maahan. Set saapuikin valtaisan käärmeen hahmossa ja iski Gaeaa vastaan. Gaea kutsui poikansa Atumin suojelemaan itseään ja seuranneessa taistelussa Set menetti päänsä. Set ei kuitenkaan kuollut ja yhden pään tilalle kasvoikin kaksi (vrt. Hydra). Set ja Atum taistelivat vuosia. Useita luonnonmullistuksia koetteli maapalloa tänä aikana, joista jotkut aiheutuivat taistelijoiden titaanisista ponnisteluista (kuten dinosaurusten sukupuutto Marvel-universumissa).
Gaea kuitenkin suojeli tuhojen aikana nisäkkäitä ja lopulta Setin oli pakko väsyneenä vetäytyä maapallolta ja koko tästä ulottuvuudesta. Taistelun aikana Set oli kasvattanut yhteensä seitsemän päätä korvatakseen taistelussa menettämänsä. Voimansa tyystin menettäneenä Set ei enää kyennyt palaamaan tähän ulottuvuuteen ilman apua. Atum palasi takaisin aurinkoon ja asunee siellä edelleenkin.
Uusista jumalista Buri siitti alulleen monta uutta jumalpantheonia.
Kalevalaiset
pienoiskuva|oikea|Suomalaiset jumalat Marvel-universumissa: Tapio, Nyyrikki, Äkräs, Ahti, Ukko, Ilmarinen, Vammatar, Surma ja Tuoni.
Marvel-universumista löytyy myös suomalaisia jumalia, joiden ensiesiintyminen (oikeammin pelkkä maininta) tapahtui Thor (vol. I)-lehden numerossa 300 (1980). Kalevalaisten toimintapaikka on Kalevala ja Marvel on maininnut ainakin ylijumala Ukon (Akka rinnastettiin Gaeaan) ja Vammattaren. Vammatar on selkeästi puhtaasti pahansuopa henkiolento, mutta Ukko, joka istuu jumalten kanssa keskustelemassa pilvien keskellä, kuvataan pukeutuneena keltaiseen haarniskaan ja punaiseen viittaan. Hänellä on kädessään lyhyt sauva ja päässään kreikkalaistyyppinen hopliittien kypärä.
"Väärät" jumalat
Muutamat hahmot Marvel-universumissa ovat väittäneet olevansa jumalia tai heitä on erehdyksessä pidetty jumalina. Näitä ovat muiden muassa:
Kroketti (albumi)
Kroketti on vuonna 1997 julkaistu Ultra Bran albumi. Albumi oli Suomen virallisella listalla (top 40) vuosina 1997–1999 yhteensä 90 viikkoa. Korkeimmillaan se oli sijalla kolme.
Yhtyeen paluukiertueen vuoksi Svart Records julkaisi albumista LP-versiot kesäkuussa 2017. Levyjä oli kolme erivärista. Punaista levyä julkaistiin 200 kappaleen erä ja mustaa 300 kappaleen erä. Myös kullanvärisiä levyjä oli saatavilla vain pieni määrä. Vuonna 2020 Levykauppa Äx julkaisi levystä C-kasetti-version levymerkillä Lipposen levy ja kasetti.
Kappaleet
Kappaleet 1, 3, 11 ja 13 on sovittanut Kerkko Koskinen ja kappaleet 2, 4–10 ja 12 Kerkko Koskinen, Antti Lehtinen, Joel Melasniemi ja Tommi Saarikivi.
Jouset
kappaleissa 5, 11 ja 13
kappaleissa 3, 6 ja 12
Kuoro
kappaleessa 2 Ultra Bra, Pekka Aarnio, Petriikka Pohjanheimo, Krista Putkonen ja Susanna Torvinen
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2014
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2014 pelattiin Malmössä Ruotsissa vuodenvaihteessa 2014. Turnauksessa otettiin käyttöön uusi pelijärjestelmä, jossa molempien lohkojen neljä parasta jatkoi puolivälieriin ja lohkojen viimeiset karsivat sarjapaikasta keskenään. Mestaruuden voitti Suomi, joka voitti loppuottelussa isäntämaa Ruotsin jatkoajalla lukemin 3–2. Ratkaisevan maalin teki Rasmus Ristolainen, kun ottelua oli pelattu 69.42. Venäjä sai pronssia kukistamalla Kanadan pronssiottelussa maalein 2–1.
Lohko A
Otteluiden alkamisajat ovat paikallisia aikoja. (UTC+1)
Lohko B
Otteluiden alkamisajat ovat paikallisia aikoja. (UTC+1)
Putoamissarja
Otteluiden alkamisajat ovat paikallisia aikoja. (UTC+1)
Pudotuspelit
Otteluiden alkamisajat ovat paikallisia aikoja. (UTC+1)
Lopputulokset
MM-Taso
1. divisioona A-Lohko B-lohko
2. divisioona A-lohko B-lohko
Ison-Britannian joukkue 1. divisioonan B-lohkossa diskattiin, sen peluutettua edustuskelvottomia pelaajia. Joukkue tippuu 2. divisioonaan seuraavaksi vuodeksi.
Erotuomarit
Kisoihin valittiin 12 päätuomaria ja 10 linjatuomaria:
Linjatuomarit:
Televisiointi
Suomessa kisat televisioi maksullisena MTV, ainoastaan loppuottelu lähetettiin ilmaisena Sub -kanavalla.
Yh
Yh tarkoittaa seuraavia:
Kolomna
Kolomna on kaupunki Moskovan alueella Keski-Venäjällä. Kaupungissa on noin 144 000 asukasta (vuonna 2010).
Sijainti ja luonto
Kolomna sijaitsee 113 kilometriä Moskovasta kaakkoon Moskvajoen etelärannalla. Kaupungin historiallisessa keskustassa Moskvajokeen yhtyy pieni Kolomenkajoki, ja Golutvinin aseman länsipuolella Moskvajoki laskee Okaan.
Kaupunkia ympäröivät laajat peltoalueet. Tammikuun keskilämpötila on –10 °C ja heinäkuun keskilämpötila +18,5 °C.
Historia
thumb|left|Kolomnan kremlin muuria ja Marinkina-torni. Kaupunki on saanut nimensä sen läpi virtaavasta Kolomenkajoesta, joka esiintyy joen nimenä myös muualla Venäjällä. Nimitykselle on esitetty useita balttilaisiin, suomalais-ugrilaisiin ja slaavilaisiin kieliin pohjautuvia etymologioita. Arkeologisten löytöjen perusteella Kolomenkajoen suu on ollut asuttu jo mesoliittikaudella 7.–6. vuosituhannella eaa. Varhaisella rautakaudella 400–200 vuotta eaa. paikalla oli suomalais-ugrilaisten heimojen vakituinen asutus. Slaaveja alkoi siirtyä seudulle 600-luvulta lähtien.
Kolomna mainitaan ensimmäisen kerran Lavrentin kronikassa vuonna 1177. Tuolloin se oli Rjazanin ruhtinaskunnan rajalinnoitus sekä kaupan ja käsityöläisten keskus. Kaupungin synnystä kertovat arkeologiset löydöt ajoittuvat 1100-luvun puoliväliin.
thumb|Puhtaaksi silattua turisti-Kolomnaa. Vuonna 1301 kaupungin valtasi Moskovan ruhtinas Daniil Aleksandrovitš. Kolomnasta tuli ensimmäinen alue, joka liitettiin laajentuvaan Moskovan ruhtinaskuntaan. 1300-luvulla Kolomna oli merkittävä kaupan keskus ja 1400-luvun puolivälissä sinne perustettiin oma hiippakunta.
Vuosina 1525–1531 Kolomnaan rakennettiin kivinen linnoitus eli kreml, jonka ansiosta kaupungin strateginen merkitys kasvoi huomattavasti. Aikaisemmin paikalla oli ollut vain puisia linnakkeita. 1600-luvun alun sekasorron aikana kaupunki oli jälleen sotatoimien näyttämönä. Ivan Bolotnikovin talonpoikaisarmeija valtasi Kolomnan esikaupungin vuonna 1606 onnistumatta kuitenkaan pääsemään kremliin. Vuosina 1609 ja 1611 kaupunkia miehittivät puolalaiset.
1800-luvulla Kolomnaan syntyi kutomoteollisuutta. Vuonna 1862 se yhdistettiin rautatiellä Moskovaan ja seuraavana vuonna perustettiin Kolomnan veturitehdas ja konepaja. Vuonna 1864 otettiin käyttöön Okajoen ylittävä rautatiesilta, minkä ansiosta rautatieyhteyttä voitiin jatkaa Rjazaniin. Kolomnan tehtaiden työläiset osallistuivat aktiivisesti vuoden 1905 lakkotaisteluun. Neuvostovalta julistettiin kaupunkiin 8. marraskuuta 1917 (uuden ajanlaskun mukaan). Vuosina 1918–1919 bolševikit takavarikoivat kaupungin lukuisten kirkkojen ja luostareiden omaisuutta. Vuoteen 1943 mennessä kaikki kirkot oli suljettu.
Neuvostoaikana Kolomnasta kehittyi huomattava teollisuuden, tieteen ja koulutuksen keskus. Vuonna 1960 siihen liitettiin Okan toisella rannalla sijaitseva Štšurovon kaupunki. 1960-luvun alusta lähtien rakennettiin laajoja kerrostalolähiöitä, jotka nykyään ovat lähes kokonaan korvanneet 1900-luvun alun puutaloalueet. Samaan aikaan kaupungin historiallisen keskustan kauppiastalojen annettiin rappeutua, ja vasta viime vuosina niitä on ryhdytty korjaamaan.
Hallinto
Vuodesta 2004 lähtien Kolomna on Moskovan alueeseen kuuluva itsehallinnollinen kaupunkipiirikunta (gorodskoi okrug). Se on myös sitä ympäröivän Kolomnan piirin hallinnollinen keskus kuulumatta kuitenkaan piirin yhteyteen.
Kaupungin päämies on vuonna 2003 valittu Valeri Šuvalov.
Liikenne
Kolomnasta on paikallisjunayhteys Moskovaan (Kazanin asema) ja Rjazaniin. Kaupungissa toimii useita rautatieasemia, joista tärkeimmät ovat Golutvinin henkilöliikenne- ja tavara-asema sekä rautatievarikko, Kolomnan henkilöliikenneasema sekä Štšurovon tavara-asema. Golutvinista haarautuu sivurata Ozjoryn kaupunkiin.
Kaupungin ohittaa Moskovasta Uralille kulkeva M5-valtatie. Golutvinissa sijaitsevalta linja-autoasemalta on bussiyhteys mm. Moskovaan, Rjazaniin ja Ozjoryin.
Kolomnassa on jokisatama, jonka kautta kuljetetaan hiekkaa ja rakennustarvikkeita. Okajoella on henkilöliikenteen laituri.
Kaupunkiliikenne perustuu toisen maailmansodan jälkeen rakennettuun laajaan raitiotieverkkoon. Kaupungin laajentumisen ja vanhentuneen kaluston takia osa sen tehtävistä on siirtynyt linja-auto- ja reittitaksiliikennettä hoitavalle Mostransavtolle.
Teollisuus
Nykyään Kolomna on huomattava teollisuuskeskus. Kaupungissa toimii dieselveturitehdas, useita konepajoja, köysitehdas, Šurovon sementtitehdas sekä muuta rakennustarviketeollisuutta. Elintarviketeollisuus valmistaa leipää, jäätelöä, makaroneja, konditoriatuotteita ja hunajaa. Lisäksi kaupungissa on huonekalutehdas ja ompelimo.
Tiede ja koulutus
Kolomna on yksi Moskovan alueen tieteen ja tekniikan keskuksista. Siellä toimii dieselveturien tieteellinen tutkimusinstituutti, maanparannusinstituutti sekä sotateollisuuden tutkimus- ja kehittelylaitoksia, joiden takia kaupunki oli 1990-luvun alkuun saakka suljettu ulkomaalaisilta. Kaupungissa on koneenrakennus- ja maatalousteknikumi, lääketieteellinen ja musiikkiopisto. Korkeakouluopetusta antavat pedagoginen instituutti, tykistökorkeakoulu sekä Moskovan avoimen yliopiston, Moskovan talous- ja oikeusakatemian ja Moskovan talous-, tilasto- ja atk-yliopiston osastot.
Nähtävyyksiä ja kulttuuria
thumb|175px|Uspenskin katedraali ja Novogolutvinin luostarin kellotorni. Kolomnassa on yhteensä 420 rakennustaiteen muistomerkkiä, ja viime vuosina siitä on muodostunut suosittu matkailukohde.
Tärkein nähtävyys on vuosina 1525–1531 rakennettu Kolomnan kreml. Linnoituksesta on säilynyt pätkä tiilimuuria ja kuusi tornia. Kremlin alueella sijaitsee mm. vuosina 1672–1682 rakennettu Uspenskin katedraali, 1300-luvun kirkon perustuksille 1600-luvun alussa rakennettu Voskresenskaja-kirkko, joka on vuonna 1786 muutettu barokkityyliseksi, arkkipiispan residenssi (vuodesta 1801 lähtien Novogolutvinin luostari), johon kuuluu 1680-luvulla rakennettu barokkityylinen pyhän kolminaisuuden kirkko, Brusnenskin luostarin rakennukset (mm. Uspenskaja-kirkko vuodelta 1552).
Kremlin esikaupungissa on 1600-luvun lopussa rakennettu Nikola Posadskin kirkko, barokkityylinen Nikitskaja-kirkko (1659), Bogojavlenskaja-kirkko (1680–1689), pyhän kolminaisuuden kirkko (1696) sekä lukuisia klassismia edustavia kirkkoja. Esikaupungin keskusaukion vieressä sijaitsee 1800-luvun alussa rakennettu empiretyylinen kauppahalli, jonka keskellä on vuonna 1756 rakennettu evankelista Johanneksen kirkko. Kymmenien kirkkojen lisäksi historialliselle keskustalle leimaa antavat monet 1700-luvun lopun ja 1800-luvun aatelis- ja kauppiastalot sekä puiset asuintalot.
Kolomnassa toimii kotiseutumuseo, toisen maailmansodan tapahtumille omistettu museo sekä kirjallisuus- ja taidemuseo. Lisäksi kaupungissa on kaksi näyttelysalia.
New Rules
New Rules on brittiläisartisti Dua Lipan kappale hänen omaa nimeä kantavalta studioalbumiltaan. Kappaleen on sanoittanut suurilta osin sekä tuottanut Ian Kirkpatrick, jonka lisäksi sanoitukseen ovat osallistuneet myös Caroline Ailin ja Emily Warren. Kappale julkaistiin Britannian CHR-kanavilla albumin kuudentena singlenä 15. heinäkuuta 2017. Yhdysvalloissa kappale julkaistiin puolestaan samassa formaatissa 22. elokuuta 2017.
"New Rules" on tropical housen, elektronisen tanssimusiikin sekä electropopin genrejä omaava kappale, johon on lisätty myös rumpujen ja torven soittoa. Sanoiltaan kappale kertoo laulajan laatimasta listasta sääntöjä joita noudattamalla voi päästä yli entisestä poikaystävästä. Kappale sai pääosin positiivisia vastaanottoja musiikkikriitikoilta, monien kutsuessa sitä avioeron ja naisvaltaisuuden hymniksi. Kappale saavutti listan ensimmäisen sijan Alankomaissa, Belgiassa (Flanderi), Irlannissa, Iso-Britanniassa, Israelissa ja Romaniassa. Kymmenen parhaan joukkoon kappale pääsi puolestaan Australiassa, Italiassa, Kanadassa, Norjassa, Ruotsissa, Saksassa, Suomessa, Uudessa-Seelannissa sekä muutamissa muissa valtioissa. Kappaleesta tuli artistin kolmas listalle päässyt sekä ensimmäinen kymmenen parhaan joukkoon sijoittunut single Billboard Hot 100-listalla päästyään listasijalle kuusi.
Kappaleelle on tehty myös Henry Scholfieldin ohjaama musiikkivideo, joka julkaistiin Lipan YouTube-kanavalla 7. heinäkuuta 2017. Videolla nähdään artisti hotellihuoneessa hänen kaveriensa kanssa, jotka yrittävät estää häntä saamasta tämän entistä poikaystävää takaisin itselleen. Videon visuaalit kiinnittivät monien musiikkikriitikkojen huomion, jotka kommentoivat sen naisvaltaisuuden teemaa. Video oli ehdolla Vuoden 2018 MTV Video Music Awardsissa kategorioissa "Vuoden musiikkikappale" ja "Paras koreografia. Kappaleen kaupallisen menestyksen on arveltu johtuvan musiikkivideon suosiosta. Lipa on esittänyt "New Rulesin" lukuisten palkintogaalojen seremonioissa kuten BBC Radio 1’s Teen Awardsissa ja Vuoden 2018 Brit Awardsissa sekä sisällyttänyt sen osaksi hänen The Self-Titled Tour-kiertueen ohjelmalistaa.
Gunnar Nordahl
thumb|[[Gunnar Gren, Gunnar Nordahl ja Nils Liedholm AC Milanissa.]] Gunnar Nordahl (19. lokakuuta 1921 Hörnefors, Ruotsi – 15. syyskuuta 1995, Alghero, Sardinia) oli ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Monet pitävät häntä Ruotsin kaikkien aikojen parhaana pelaajana.
Nordahl edusti urallaan seuratasolla kotimaassaan Degerforsia ja IFK Norrköpingiä sekä Italiassa AC Milania ja AS Romaa. Hän saavutti IFK Norrköpingin riveissä neljä Ruotsin mestaruutta ja AC Milanin riveissä kaksi Italian mestaruutta. Nordahl voitti AC Milanissa pelatessaan Serie A:n maalikuninkuuden viisi kertaa. Hän on 225 maalilla Serie A:n historian kolmanneksi paras maalintekijä Silvio Piolan ja Francesco Tottin jälkeen ja 221 maalillaan AC Milanin historian paras maalintekijä kaikki kilpailut mukaan lukien.
Ruotsin maajoukkueessa Nordahl pelasi 33 ottelua ja teki niissä 43 maalia. Hän voitti Ruotsin riveissä olympiakultaa vuoden 1948 kesäolympialaisissa.
Nordahl muodosti kahden muun ruotsalaispelaajan, Gunnar Grenin ja Nils Liedholmin, kanssa maineikkaan Gre-No-Li-hyökkäyskolmikon. Kolmikko pelasi yhdessä sekä Ruotsin maajoukkueessa että AC Milanissa.
Tulsa
Tulsa on kaupunki Yhdysvaltojen Oklahoman osavaltion koillisosassa. Kaupungin alueen alkuperäisasukkaita olivat osaget ja itse kaupungin perustivat kotiseuduiltaan pakkosiirretyt creekit vuonna 1836. Sittemmin kaupunki kasvoi nopeasti maaöljyn löytymisen jälkeen 1900-luvun alussa. Öljy on edelleen huomattava osa kaupungin taloutta. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Tulsan asukasluku oli 391 906 ja suuremman metropolialueen 937 478.
Sari (Iran)
Sari (mazandaraniksi ساری Səri, ساری Sārī) on Māzandarānin provinssin pääkaupunki Iranissa. Se sijaitsee Pohjois-Iranissa Elbursvuorten pohjoisrinteellä ja lähellä Kaspianmeren etelärantaa. Sarin kaupungin pinta-ala on 5 089 neliökilometriä. Kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti 167 602 (1996), 195 882 (2001), 261 293 (2006) ja 296 417 (2011).
Tulsa
Maantiede
thumb|vasen|Tulsan keskustaa. Tulsa sijaitsee Arkansas-joen varrella Oklahoman osavaltion koillisosassa. Kaupunki on Tulsan piirikunnan keskus, minkä lisäksi sen hallinnollinen alue käsittää osia Osagen piirikunnasta. Matkaa Oklahoman suurimpaan kaupunkiin Oklahoma Cityyn lounaassa on noin 145 kilometriä. Kaupunkia ympäröivät matalat kukkulat, jotka etenevät kohti Ozarkvuorten juurta.
Sari (Iran)
thumb|left|160px|Kellotorni Saatin aukiolla Sarissa. Sarilla on pitkä historia. 300-luvulla eaa. Aleksanteri Suuri tuhosi paikalla sijainneen kaupungin ja rakennutti uuden. Sassanididynastian aikana Sarista tuli alueellinen pääkaupunki. Myöhemmin mongolit, turkkilaiset, uzbekit ja tataarit valloittivat vuorollaan kaupungin ja sen merkitys väheni.
Tulsa
Maantiede
Talvet Tulsan alueella ovat tyypillisesti leutoja ja lumisade on vähäistä. Kesällä lämpötilat nousevat etenkin keski- ja loppukesällä. Kuumuutta lievittävät kuitenkin suhteellisen alhainen ilmainkosteus ja etelästä puhaltavat tuulet. Tornadoja ja myrskyjä esiintyy etenkin alkukesästä. Sadeta tulee eniten keväisin.
Sari (Iran)
Savavidihallitsija Abbas I liitti Māzandarānin alueen takaisin Persian valtakuntaan. Mohammad Khan Qajar teki Sarista valtakunnan pääkaupungin, mutta useiden vuosien alueellisten sotien jälkeen status siirrettiin Teheranille.
Tulsa
Historia
Nykyisen Tulsan alkuperäisasukkaita eli intiaaneja olivat osaget. Virallisesti alue kuului sittemmin Ranskalle, jolta Yhdysvallat osti Ranskan Louisianan vuonna 1803. Osaget joutuivat luopumaan maistaan Tulsassa vuonna 1826 ja Yhdysvallat alkoi asuttaa paikalle alkuperäisiltä kotiseuduiltaan karkotettuja creekejä ja cherokeeita. Mukana oli myös intiaanien omistamia afroamerikkalaisia orjia. Tulsan perustamisvuotena pidetään vuotta 1836, jolloin creek-intiaani nimeltä Archie Yahola johti neuvostoa, jossa päätettiin kaupungin perustamisesta. Neuvosto pidettiin Council Oak -puulla, joka kasvaa edelleen Tulsan Creek Nation Council Oak Park -puistossa. Alun perin paikka sai nimen Tallassee-Lochapoka. Sittemmin paikasta alettiin käyttää nimiä Tulsey tai Tulsee. Nimestä Tulsa tuli virallinen vuonna 1879, jolloin kaupunkiin perustettiin sen ensimmäinen postitoimisto. Rautatie kaupunkiin saapui vuonna 1882 ja Tulsa alkoi kasvaa taloudellisesti maataloustuotteiden viennin avulla.
thumb|center|upright=3.55|Näkymä Tulsaan vuoden 1909 paikkeilta.
Vuonna 1901 Arkansas-joen vastarannalla sijainneesta Red Forkista löydettiin öljyä. Paikalle alkoi saapua siirtolaisia ja joen yli rakennettiin tullisilta. Vuonna 1905 öljyä löytyi myös Glenn Poolista. Vuonna 1906 entinen Intiaaniterritorio ja Oklahoman territorio yhdistettiin Oklahoman osavaltioksi. Monet paikalliset siirtolaiset ja intiaanit rikastuivat öljytuloilla kaupungin kasvaessa nopeasti. Paikkaa kutsuttiin maailman öljypääkaupungiksi Toisaalta alueen rotujen väliset jännitteet kasvoivat. Tulsan rotumellakat vuonna 1921 kuuluvat Yhdysvaltojen historian väkivaltaisimpiin. Noin 300 henkilöä kuoli ja tuolloin lempinimellä Black Wall Street tunnettu Greenwoodin kaupunginosa poltettiin. Kaupungin keskustaa jälleenrakennettiin seuranneina vuosikymmeninä. Monet uudet rakennukset tehtiin art deco-tyyliin.
Talous
thumb|Golden Driller. Tulsan talouden kulmakiven muodostaa edelleen maaöljy. Sen ympärille on muodostunut öljynporausta, jalostusta ja tutkimusta. Monilla öljy-yhtiöillä on tuotantolaitoksia ja toimistoja kaupungissa. Toinen merkittävä talouden ala on paikallinen ilmailuteollisuus. Tulsa on myös kaupunkia ympäröivän maatalousalueen kauppa- ja finanssialan keskus.
Väestö
Tulsan asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 391 906 ja vuoden 2017 arvion mukaan 401 800. Suuremman metropolialueen asukasluku oli vuonna 2010 937 478. Kaupungin asukkaista 64 % oli taustaltaan valkoisia (latinot pois lukien 54,9 %), 15,1 % afroamerikkalaisia, 4,3 % intiaaneja, 15,8 % latinoja mistä tahansa rodusta ja 3,3 % aasialaisia. 17,6 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä kuin englantia ja 10,9 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Solunesterakkula
thumb|Kasvisolu. Iso keskusvakuoli on kuvassa numerolla 10. thumb|Kaavakuva eläinsolusta ja sen osista: 1. [[Tumajyvänen 2. Tuma 3. Ribosomi 4. Kalvorakkula 5. Karkea solulimakalvosto 6. Golgin laite 7. Solun tukiranka 8. Sileä solulimakalvosto 9. Mitokondrio 10. Solunesterakkula 11. Solulima 12. Lysosomi 13. Keskusjyvänen]]