cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Larry Wallis
Larry Wallis (19. toukokuuta 1949 – 19. syyskuuta 2019 ) oli englantilainen kitaristi, joka parhaiten muistetaan Pink Fairiesin kitaristi-laulajana sekä Motörheadin alkuperäisenä kitaristina.
Alkuajat
Wallis aloitti uransa 1960-luvulla ja hänen ensimmäinen tunnetumpi yhtyeensä oli underground-hahmojen Steve Peregrin Tookin ja Mick Farrenin Shagrat. Tämän jälkeen hän vaikutti lyhyen aikaa Blodwyn Pigissä kunnes liittyi UFO-yhtyeeseen vuonna 1972. UFO-pesti jäi kuitenkin lyhyeksi Wallisin riitaannuttua laulaja Phil Moggin kanssa.
Pink Fairies
Vuonna 1973 Larry Wallis liittyi Pink Fairiesiin kitaristi-laulajaksi. Hän oli työskennellyt jo aiemmin Fairies-jäsenten kanssa eri projekteissa. Yhtye julkaisi hyvin vastaanotetun albumin Kings of Oblivion. Bändi ei ollut kuitenkaan pitkäikäinen Wallisin ja muiden jäsenten erimielisyyksien takia. Fairies on kuitenkin aktivoitunut vuosien mittaan muutaman kerran ja tehnyt levytyksiäkin.
Motörhead
Vuonna 1975 Lemmy Kilmisterin saatua potkut Hawkwindista, hän päätti perustaa oman yhtyeen, Motörheadin. Kitaristiksi hän kutsui Larry Wallisin ja rumpaliksi tuli Lucas Fox, jonka korvasi pian kuitenkin Phil Taylor. Tämä versio levytti albumillisen musiikkia, jonka levy-yhtiö kuitenkin hylkäsi. Pian Kilmister otti mukaan toiseksi kitaristiksi Eddie Clarken, jonka jälkeen Wallis erosi yhtyeestä. Hänen ja Kilmisterin välit olivat tiettävästi kireät ja levy-yhtiön huono kohtelu vaikutti myös Wallisin päätökseen. Wallisin kanssa tehty albumi, On Parole, julkaistiin vuonna 1979.
Muut projektit
Motörheadin jälkeen Wallis meni Stiff Records -yhtiöön tuottajaksi ja muusikoksi. Hän soitti myös Mick Farrenin projekteissa sekä myös Steve Peregrin Tookin kanssa. 1980-luvulla hänellä oli omia yhtyeitä sekä projekteja Pink Fairiesin kanssa. Jonkin aikaa hän soitti myös MC5-yhtyeestä tutun Wayne Kramerin yhtyeessä. 1990-luvulla hänellä oli yhtye Dr. Feelgoodin jäsenten kanssa.
Viime vuodet
Vuonna 2002 Wallis julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa Death in the Guitarfternoon. Myös Pink Fairiesin uudesta tulemisesta on liikkunut huhuja. Helmikuussa 2007 Pink Fairiesin oli tarkoitus esiintyä Lontoon Roundhousessa, mutta keikka peruuntui Wallisin sairastuttua.
Kuppikivi
thumb|335x335px|Kuppikiven kuppeja, [[Hartola.]] thumb|250px| Kuppikivi [[Hattulan Retulansaaressa. Kupit muistuttavat tähtikuvio Otavan muotoa.]] pienoiskuva|Kuppikiven kuppeja, Herrasmanni, [[Lahti.]] pienoiskuva|Herrasmannin kuppikiven koko. Kuppikivet ovat muinaisjäännöksiä, kiviä tai kalliopintoja, joissa on yleensä useita suhteellisen pyöreitä uurrettuja koloja. Perinne on lähes yleismaailmallinen. Kivien pinnassa on usein kymmenkunta, toisinaan yli satakin pientä patamaista ja keinotekoista kuppia. Kuppien halkaisija on tavallisesti 5–6 senttimetriä.
Kuppikiviä ryhdyttiin tekemään Skandinaviassa neoliittisella kaudella ja perinne huipentui siellä pronssikaudella. Suomessa perinne on ollut voimissaan ainakin esiroomalaisella ja roomalaisen rautakauden lopussa. Itäiseen Suomeen perinteen on arveltu levinneen länsisuomalaisen kulttuurin leviämisen yhteydessä ensimmäisen vuosituhannen loppupuolella.
Suomen kuppikivet
Suomen kuppikiviä pidetään pääasiassa rautakautisina, mutta osin ehkä myös keskiaikaisina. Suomessa kuppikivet ovat yleensä lähellä viljelysmaita tai polttokenttäkalmistoja. Niiden käyttö on jatkunut historialliseen aikaan, syrjäisillä paikoilla 1900-luvulle. Tällöin niiden käyttö on liittynyt esimerkiksi sairauksien parantamiseen.
Suomen alueelta tunnetaan yli 500 kuppikiveä ja niitä on myös Karjalankannaksella. Kuppikiviä on lähes kaikissa maakunnissa. Kuppikivien pääesiintymisalueita ovat Kanta-Hämeen, Päijät-Hämeen ja Varsinais-Suomen maakunnat. Myös Pohjanmaalta ja Etelä-Savosta löytyy suhteellisen suppealta maantieteelliseltä alueelta huomattavasti kuppikiviä (Vaasan ja Kokkolan ympäristöstä sekä Savonlinnan Kerimäeltä). Muualla Suomessa kupillisia kiviä esiintyy selvästi vähemmän, hajanaisesti.
Suomen saaristoalueiden ainoa tunnettu kuppikivi sijaitsee Helsingin Korkeasaaressa. Sen sijainti ja korkeus merenpinnasta viittaavat pronssikauteen, mahdollisesti 3 500 vuoden taakse. 2010-luvulla Suomen tiedotusvälineissä oli näkyvästi esillä myös Hämeenlinnan Uhrikivi.
Ruotsin kuppikivet
Ruotsissa kuppikivien katsotaan olleen käytössä jo kivi- ja pronssikaudella. Niiden on oletettu liittyneen auringonpalvontaan ja hedelmällisyysmenoihin, myöhemmin myös vainajien palvontamenoihin.
Viron kuppikivet
Virosta tunnetaan noin 1 750 kuppikiveä, ja siellä ne ajoittuvat pronssikaudelta esiroomalaiselle kaudelle. Kuten Ruotsissa ja Suomessakin, saattavat Viron kuppikivien kupit sijaita myös pystypinnoilla.
Stadtpfarrkirche
thumb|300px|Stadtpfarrkirche. Stadtpfarrkirche on kirkko Grazissa, Itävallan toiseksi suurimmassa kaupungissa.
Kirkon historia alkaa vuodesta 1440, jolloin keisari Fredrik III rakennutti pienehkön kappelin Grazin entiseen juutalaiskaupunginosaan. Dominikaanit, joiden hallussa kappeli oli, muuttivat sen kolmilaivaiseksi goottilaista arkkitehtuuria edustavaksi kirkoksi. Dominikaanit joutuivat lähtemään kirkosta vuonna 1585, kun arkkiherttua Kaarle II muutti kirkon kunnalliseksi pitäjänkirkoksi.
1800-luvulla kirkon barokkiaikaiset alttarit korvattiin uusgoottilaisilla alttareilla. Barokkinen Johannes Nepomukin kappeli on kuitenkin säilynyt. Sen rakennutti alun perin Josef Hueber. Kirkon urut ovat puolestaan peräisin vuodelta 1970. Urut rakennutti vorarlbergiläinen yritys Rieger.
Kirkon torni valmistui vuoden 1780 tienoilla, ja sen suunnitteli arkkitehti Joseph Stengg.
Pintaa syvemmältä
Pintaa syvemmältä on Jussi Alangon ja Jukka Mäkisen käsikirjoittama suomalainen kuusiosainen draamasarja, joka esitettiin syksyllä 2015 Yle TV1 -kanavalla.
Sarjaa kuvattiin Pälkäneellä ja tapahtumat sijoittuvat kuvitteelliseen Kessinkosken kylään.
Juoni
Sarja kertoo toimittaja Teija ”Tellu” Hongistosta (Eriikka Väliahde), joka avioeron jälkeen jättää työpaikkansa kaupungissa ja muuttaa maalle vanhalle kotipaikkakunnalleen. Tellu huomaa mökkijärvensä huonon tilan ja ryhtyy toimiin turvetuotannon pilaaman järven puolesta. Samalla hän pyrkii kirjoittamaan esikoiskirjaansa ja huolehtimaan dementoituvasta äidistään.
Vastaanotto
Tammikuussa 2014 Perussuomalaisten kansanedustaja ja silloinen hallintovaliokunnan puheenjohtaja Pirkko Mattila kritisoi blogissaan sarjaa turvetuotannon vastaisena ja kummeksui julkisin varoin tuetun Ylen roolia yhteiskunnallisessa keskustelussa.
Myös perussuomalaisten toinen kansanedustaja Kaj Turunen arvosteli sarjaa ja kyseenalaisti Ylen roolin. Hänen mukaansa sarja on Ylen ”propagandaa”, jolla muokataan kansalaisten mielipiteitä. Turunen kritisoi erityisesti sarjan tuottajan Anna-Maija Halosen blogikirjoitusta. Halosen mukaan sarja ”ravistelee kansalaisia ottamaan kantaa puhtaan luonnon puolesta lain sallimin keinoin”.
Sarjan toinen käsikirjoittaja, Jussi Alanko, on itse vastustanut Vapon turvetuotantoa mökkijärvellään Keuruun Martinjärvellä.
Anna-Maria Jurvelin
Anna-Maria Jurvelin (s. 1971 Oulu) on suomalainen sopraano ja oopperalaulaja.
Jurvelin valmistui Oulun konservatoriosta Suomen evankelis-luterilaisen kirkon alimman asteen kanttoriksi 1993 ja jatkoi kirkkomusiikkiopintojaan Sibelius-Akatemiassa. Esittävän säveltaiteen osastolle hän siirtyi 1994 isänsä, tenori Esko Jurvelinin oppilaaksi. Vuonna 2001 hän suoritti Sibelius-Akatemian laulun diplomitutkinnon ja valmistui musiikin maisteriksi. Ensikonsertti Sibelius-Akatemiassa oli 2003.
Jurvelin sijoittui toiseksi vuoden 1995 Timo Mustakallio -laulukilpailussa ja 1996 toiseksi Lappeenrannan kansallisissa laulukilpailuissa.
Salpalinja
thumb|Salpalinja Moskovan rauhan rajojen kartalla Salpalinja (myös Salpa-asema), viralliselta nimeltään Suomen Salpa, oli talvisodan jälkeen vuosina 1940–1941 ja 1944 Suomen itärajan läheisyyteen Virolahdelta Savukoskelle rakennettu puolustuslinja. Kauimpana rajasta, jopa yli 100 kilometrin päässä, linja on Pohjois-Karjalassa. Salpalinja suunniteltiin Päämajan linnoitustoimistossa kenraali Rudolf Waldenin aloitteesta ja toimeksiannosta.
Rakentaminen
Salpalinja on yhä Suomen suurin rakennustyömaa. Sitä oli tekemässä enimmillään 35 000 miestä keväällä 1941 ja heitä muonittamassa oli 2 000 lottaa. Paikoittain Salpalinja oli kuitenkin kevyesti varustettu verrattuna aikakauden muihin suuriin puolustuslinjoihin, kuten Maginot- tai Siegfried-linjaan.
Rakenne
Salpalinjassa oli betonisia tai kallioon louhittuja kantalinnoitteita kaikkiaan 728.
Puisia kenttälinnoitteita oli noin 3 000. Taistelu- ja yhteyshautaa asemaan oli kaivettu noin 350 kilometriä.
Kiviestettä oli yli 200 kilometriä, jossa oli noin 350 000 kappaletta keskimäärin kolme tonnia painavia kiviä. Panssarikaivantoestettä kaivettiin noin 130 kilometriä ja piikkilankaestettä viritettiin 315 kilometriä. Aseman tyypillisin kantalinnoite oli konekivääri- ja majoituskorsu, joita tehtiin noin 170 kappaletta. Yhden sellaisen rakentamiseen tarvittiin esimerkiksi betoniterästä 45 tonnia ja 50 kilon sementtisäkkejä 5 000 kappaletta. Kaikkiaan yhden tuollaisen korsun teossa siirrettiin erilaisia massoja noin 10 000 tonnia, joka on noin 3 000 silloista kuorma-autokuormaa. Linnoitusaseina käytettiin jopa 1800-luvulta peräisin olevia 11 ja 9 tuuman rannikkomörssäreitä.
Korsuja yhdistäviä yhteyshautoja kaivettiin Mannerheim-linjan tapaan hiekkaan, mutta hautoja louhittiin myös kallioon uudentyyppisellä raonammunta-nimisellä louhintamenetelmällä. Salpalinjan rakentaminen kehitti myös betonivalutekniikkaa. Betonisia pallokorsuja valettiin imubetonitekniikalla, joka tuli Suomeen Yhdysvalloista. Sodan jälkeen uudet rakennustekniikat otettiin sovellettuina siviilikäyttöön. Linnoituksen on laskettu maksaneen tuon ajan rahassa noin 2,5 miljardia markkaa. Vuonna 1941 linnoittamiseen käytettiin 1,1 miljardia markkaa eli noin viisi prosenttia valtion budjetista. Ruotsi avusti urakkaa yhden kesän 900 miehen vapaaehtoistyövoiman lisäksi merkittävällä 235 miljoonan markan rahalahjoituksella.
Sotatoimet
Salpalinjalla ei koskaan taisteltu. Jatkosodassa kesällä 1944 Neuvostoliiton vastahyökkäys saatiin pysäytetyksi ennen linjaa. Linja oli kuitenkin osittain miehitettynä nostoväellä ja vanhemmilla reserviläisillä kesän aikana. Aseman merkitys oli välillinen: se ehkä vähensi Neuvostoliiton haluja lähteä koko maan miehittämisyritykseen. Toisaalta taisteluissa se muodosti puolustustaistelujen henkisen selkärangan kesällä 1944.
Ajanmukaisuus
Salpalinja oli myös sotataidollisesti viimeinen kiinteisiin puolustusasemiin perustuva linnoitusketju. Salpalinjaan päättyi monia satoja vuosia kestänyt linnoitusperinne. Näin massiivisia puolustusasemia ei enää ole. Toisen maailmansodan jälkeen sotataito on muuttanut muotoaan.
Linjapuolustuksesta on luovuttu ja siirrytty aluepuolustukseen. Salpalinjaa voidaankin perustellusti sanoa viimeiseksi puolustuslinjaksi.
Kunto ja merkitys
Museovirastolla on vuosina 2010–2011 meneillään hanke, jossa tutkitaan linjan kunto, joka on osoittautunut yllättävän hyväksi. Vuonna 2019 Kaakkois-Suomen ammattikorkeakoulun opiskelijoiden tekemissä lujuusmittauksissa betonirakenteiden lujuus todettiin paremmaksi kuin uusissa silloissa tai rakennuksissa. Puolustusvoimat ylläpiti ja huolsi Salpalinjan korsuja salassa kylmän sodan aikana 1950-luvulta aina 1980-luvulle asti.
Linja oli vuoteen 2003 Suomen puolustusvoimien hallussa, minkä ansiosta sitä ei ole paljonkaan purettu; tuolloin linja siirtyi valtiovarainministeriön haltuun ja Senaatti-kiinteistöjen hoidettavaksi. Salpalinja kuuluu yhtenä merkittävimmistä toisen maailmansodan linnoitusketjuista myös Museoviraston määrittelemiin Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Linjan arkeologinen inventointi valmistui vuonna 2012.
Matkailunähtävyyksiä
Etelässä linjaa seuraa Salpapolku, jonka jatkaminen Kymenlaaksosta Etelä-Karjalaan on suunnitteilla.
Half Japanese
Half Japanese on vuonna 1975 perustettu yhdysvaltalainen yhtye. Se on tunnettu erilaisesta ja kokeilevasta rockmusiikista. Yhtyeen jäsenten innoittajia ovat muun muassa The Shaggs, Velvet Underground ja Jonathan Richman.
Pieter Brueghel vanhempi
pienoiskuva|Brueghelin piirustusta Taidemaalari ja taiteentuntija vuodelta 1565 pidetään taiteilijan omakuvana Pieter Brueghel vanhempi (noin 1525 Breda – 9. syyskuuta 1569 Bryssel) oli alankomaalainen taidemaalari ja taidegraafiikko, joka oli tunnettu maisemamaalauksistaan ja talonpoikaiskuvauksistaan.
Elämä
Brueghel syntyi vuonna 1525 Bredan kylässä, joka nykyisin kuuluu Alankomaihin. Brueghelin varhaisvuosista on niukasti tetoja. Carel van Manderin Het Schilderboeck -kirjan mukaan Brueghel oli Pieter Coecke van Aelstin oppipoika. Coecke oli suuren työpajan johtaja, kuvanveistäjä, arkkitehti sekä seinävaatteiden ja lasimaalausten suunnittelija, joka oli matkustellut sekä Italiassa että Turkissa. Coecken oppilaana Brueghel sai vaikutteita humanistisista aatevirtauksista. Lisäksi Coecken vaimo Maria Verhulst Bessemers oli taidemaalari, joka tunnettiin akvarelli- tai temperatöistään, joissa pigmentit sekoitettiin kananmunankeltuaisen tai liima-aineen kanssa pellavakankaalle. Brueghel käytti myöhemmin tätä tekniikkaa. Brueghel alkoi myös tehdä tilaustöitä Hieronymus Kock-Welleuksen kirjapainolle, ja tutustui siellä italialaiseen taiteeseen. Brueghel suoritti opintonsa Antwerpenissä ja hänet hyväksyttiin Luukaksen maalarikiltaan vuonna 1551.
Vuonna 1551 tai 1552 Bruegel lähti tavanomaiselle pohjoisen taiteilijan matkalle Italiaan, luultavasti Ranskan kautta. Useista säilyneistä maalauksista, piirroksista ja etsauksista voidaan päätellä, että hän matkusti Napolin kautta Sisiliaan, mahdollisesti Palermoon asti, ja että hän asui vuonna 1553 jonkin aikaa Roomassa, jossa hän työskenteli kuuluisan miniatyyrimaalari Giulio Clovion kanssa. Kerättyään vaikutteita Italian maaseudulta hän palasi vuonna 1553 tai 1554 takaisin Antwerpeniin. Brueghel maalasi sen jälkeen suuria maalaussarjoja, joiden aihepiirinä olivat allegoriat. Brueghel teki samalla Hieronymus Kock-Welleukselle piirustuksia ja grafiikkaa koko loppuelämänsä ajan. Brueghel seurusteli Antwerpenin oppineiston kanssa ja oli sen hyvin arvostettu jäsen. Brueghel meni vuonna 1663 naimisiin opettajansa Pieter Coecken tyttären Mayken Coecken kanssa ja muutti Brysseliin. Brueghel vietti siellä loppuelämänsä ja omistautui maalaamiselle. Hän kuoli Brysselissä vuonna 1569.
Brueghelin taide
pienoiskuva|[[Baabelin torni (Brueghelin maalaus)|Baabelin torni (1563).]] Brueghel oli hyvin omaperäinen taiteilija, ja on vaikeaa nimetä hänen taiteelleen suoria esikuvia tai vaikutteita. Hieronymus Bosch on kenties ainut taidemaalari, jonka teokset muistuttavat jollain tavalla Brueghelin maalauksia. Brueghelin teoksissa näkyvät myös selvästi hänen elinaikansa levottomuudet, kuten uskonpuhdistuksen aiheuttamat ristiriidat, sota Ranskaa vastaan sekä Hollannin seitsemän provinssin kapinahanke.
Brueghelin teokset voidan jaotella aihepiireittäin. Uskonnollisia teoksia ovat Kuninkaiden kumarrus, Viattomien lasten murha, Matka Golgatalle, Paavalin kääntymys, Laiskurien maa ja Sokeat. Kansanomaisia aiheita taas ovat Flaamilaisia sananlaskuja, Lasten leikkejä, Talonpoikaistanssit ja Talonpoikaishäät. Komas ryhmä ovat maisemamaalaukset, joista tunnetuin on teos Metsästäjät talvimaisemassa.
Brueghelin teoksia tunnetaan kaikkiaan 41. Suurin kokoelma on Wienin taidehistoriallisella museolla, jolla on kaksitoista teosta. Pradolla on kaksi, ja yksityiskokoelmissa on kaksi.
Useat 1500-luvun flaamilaiset taiteilijat omaksuivat italialaisvaikutteisen tyylin maalauksissaan. Brueghel sen sijaan hylkäsi tietoisesti muodikkaan tyylisuunnan ja kehitti oman täysin poikkeavan satiirisen maalaustapansa. Aiheenaan hän käytti maaseudun elämää ja ihmisiä. Pieter Bruegheliä pidetään yhtenä 1500-luvun suurimmista keskieurooppalaisista taiteilijoista ja samalla flaamilaisen taiteen isänä.
Ajan henkeen nähden Pieter Brueghel oli hyvin moralisoiva ja kriittinen. Hän kantoi syvää huolta ihmisten typeryydestä, siitä mielettömyydestä, joka ajoi heitä syntiin. Hän verhosi hätähuutonsa huumorilla pilkatessaan yhteiskunnan alinta luokkaa koko ihmiskunnan vertauskuvana. Italian renessanssin ihmistä oli totuttu pitämään luomakunnan herrana. Brueghel kuvasi tämän pienenä onnettomana typerysparkana luonnonvoimien armoilla.
Yksi viehättävimmistä Brueghelin teoksista on maalaus nimeltä Flaamilaisia sananlaskuja. Kuvaan kätkeytyy lähes 50 opettavaista sananlaskua ja vertauskuvaa.
Vertauskuvien käyttö ilmenee myös hänen ehkä tunnetuimmassa teoksessaan Sokeat. Se kuvaa ihmisten sokeaa luottamusta johtajaan tai auktoriteettiin, joka todellisuudessa on yhtä sokea kuin he itse.
Maalaustensa lisäksi Brueghel teki myös kaiverruksia, joista viimeiset hän antoi ennen kuolemaansa vaimolleen poltettaviksi peläten niiden olevan liian kriittisiä ja kuohuttavia.
Pieter Brueghelin nimen yhteydessä käytetään usein liitettä ”vanhempi”. Tämä johtuu siitä, että hänen molemmat poikansa, Jan Brueghel ja Pieter Brueghel nuorempi, olivat myös kuvataiteilijoita. Isä alkoi vanhoilla päivillään kirjoittaa sukunimen ilman h:ta mutta pojat käyttivät vanhaa kirjoitustapaa.
Snorkkeli
thumb|[[Sukellus|Sukeltajan snorkkeli]] Snorkkeli on putki, jonka avulla ihminen tai kone saa pinnalta ilmaa veden alle. Nimitys tulee samaa tarkoittavasta saksan kielen sanasta schnorchel.
Sukeltajan snorkkeli
Snorkkeli on maskin ja räpylöiden ohella sukeltajan perusvälineitä. Sitä käytetään matkauintiin pinnalla: snorkkelia käyttävä sukeltaja voi tarkkailla näkymiä vedessä ja uida tasaisesti tekemättä ilmanottoliikkeitä.
Urheilusukelluksessa käytettävissä snorkkeleissa putken yläpää on avoin tai siinä on veden roiskumista estävä läppä. Snorkkelissa olevan ilman ansiosta sinne ei mene helposti vettä. Avoin snorkkeli tyhjennetään tarvittaessa puhaltamalla. Markkinoilla on kuitenkin myös pöytätennispalloon tai vastaavaan yksinkertaiseen kelluvaan sulkukappaleeseen perustuvia venttiilisnorkkeleita, jotka voivat epäkuntoon joutuessaan olla vaarallisia.
Snorkkeli kiinnitetään maskin vasemmalle puolelle. Snorkkeli tulee valita sukeltajan koon mukaan, ja sen suukappaleen tulee olla sellainen, ettei se hankaa.
Sukellusveneen snorkkeli
Dieselkäyttöinen sukellusvene käyttää sähkömoottoreita sukelluksissa ajoon ja dieselmoottoreita ollessaan pinnalla. Snorkkelin avulla sukellusveneet saattoivat pysytellä poissa pinnalta ja silti käyttää pääkoneitaan säästäen näin akkujaan.
Sukellusveneen snorkkelia on kutsuttu myös ilmamastoksi.
Sulttaaniperhonen
Sulttaaniperhonen (Charaxes jasius) on täpläperhosten (Nymphalidae) heimoon kuuluva suurikokoinen päiväperhonen.
Levinneisyys ja lentoaika
Sulttaaniperhosen levinneisyys rajoittuu Välimeren alueelle Kreikasta länteen. Italiassa se on yleinen länsirannikolla, mutta puuttuu Adrianmeren rannikolta. Adrianmeren itäpuolella se sen sijaan on yleinen. Esimerkiksi Kroatian Splitissä lomailija voi helposti löytää niitä Marjanin luonnonpuistosta. Ranskassa se esiintyy harvinaisena Provence-Alpit-Rivieralta Itä-Pyreneille ja Espanjassa ja Portugalissa sitä on paikallisena ja niukkana rannikoilla ja sisämaassa. Pohjois-Afrikassa se esiintyy Marokon, Algerian ja Tunisian rannikoilla. Sulttaaniperhonen lentää kahtena sukupolvena, ensimmäinen maaliskuusta kesäkuuhun ja toinen heinäkuusta lokakuuhun.
Elinympäristö ja elintavat
Sulttaaniperhosta tavataan merenpinnan tasolta noin 500 metrin korkeudelle.
Ravintokasvi
Toukan ravintokasvi on mansikkapuu (Arbutus unedo).
Imrich Bugár
Imrich Bugár (s. 14. huhtikuuta 1955 Dunajská Streda, Tšekkoslovakia) on entinen kiekonheittäjä, joka edusti suurimman osan urastaan Tšekkoslovakiaa ja viimeisinä aktiivivuosinaan Tšekkiä.
1978 Prahan EM-kisoista Bugár saavutti pronssia tuloksella 64,66 ja 1980 Moskovan olympialaisista hopeaa tuloksella 66,38. 1982 Ateenan EM-kisoista hän voitti kultaa tuloksella 66,64. Kautta aikain ensimmäisissä yleisurheilun MM-kilpailuissa 1983 Helsingissä hän voitti myös kultaa, tuloksella 67,72.
Bugár sijoittui kahdeksanneksi Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986, seitsemänneksi Rooman MM-kilpailuissa 1987, 12:nneksi Soulin olympialaisissa 1988 ja seitsemänneksi Splitin EM-kilpailuissa 1990. Hän karsiutui loppukilpailusta Barcelonan olympialaisissa 1992 ja Helsingin EM-kilpailuissa 1994.
Imrich Bugárin ennätys kiekonheitossa on 71,26 metriä, minkä hän heitti San Joséssa, Kaliforniassa 25. toukokuuta 1985. Bugár on 196 senttimetriä pitkä ja painoi aktiiviaikoinaan 120 kilogrammaa.
Maurício Souza
Maurício Luiz de Souza (s. 29. syyskuuta 1988 Iturama, Brasilia) on brasilialainen lentopalloilija, joka on voittanut olympiakultaa ja saavuttanut MM-hopeaa. Hän on pituudeltaan 209-senttinen ja pelipaikaltaan keskitorjuja.
Souza on voittanut olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016 ja saavuttanut MM-hopeaa Italian ja Bulgarian kisoissa vuonna 2018.
Ahti Pekkala
Ahti Antti Johannes Pekkala (20. joulukuuta 1924 Haapavesi – 23. elokuuta 2014 Haapavesi ) oli suomalainen poliitikko.
Pekkala toimi Haapaveden osuuspankin johtajana 1952–1985. Hän oli Keskustapuolueen kansanedustaja 1970–1986, eduskunnan I varapuhemies 1976–1978 ja puhemies 1978–1979. Keskustapuolueen varapuheenjohtajana Pekkala oli 1971–1986. Pekkala oli valtiovarainministerinä kolmessa eri hallituksessa (Koivisto II, Sorsa III ja Sorsa IV) 1979–1986 eli kauemmin kuin kukaan hänen edeltäjänsä. Hallituksen vuosittaisia neuvotteluja valtion tulo- ja menoarviosta alettiin kutsua budjettiriiheksi Pekkalan toimiessa valtiovarainministerinä.
Pekkala suoritti keskikoulun vuonna 1940. Hän toimi vakuutusyhtiö Auran piiritarkastajana vuosina 1948–1951 ja vastaavana kansakoulunopettajana Haapavedellä 1951–1952, josta hän siirtyi Haapaveden osuuspankin johtaksi vuonna 1952. Pekkala toimi osuuspankin johtajana aina vuoteen 1985 saakka. Hän oli myös Haapaveden kansanopiston kirjanpidon opettajana vuosina 1964–1966.
Pekkala valittiin eduskuntaan vuoden 1970 vaaleissa. Hän toimi kansanedustajana vuoden 1985 loppuun asti, kunnes aloitti Oulun läänin maaherrana 1. tammikuuta 1986. Pekkalan tilalle eduskuntaan nousi Tellervo Renko. Pekkala toimi maaherrana vuoteen 1991 saakka.
Presidentin valitsijamiehenä Pekkala oli 1956, 1978 ja 1982. Syksyllä 1981 ilmestyneessä Tamminiemen pesänjakajat -kirjassa Pekkalaa luonnehdittiin ylimenokauden mieheksi ja hänen sanottiin olevan liian rehellinen ja kunniallinen poliitikoksi saati presidentiksi, mutta ”hänen tapaistensa poliitikkojen arvo saattaa nousta, kun vaalitaistelun likaisin vaihe alkaa”.
Vuoden 1982 vaalien alla Pekkala ajoi näkyvästi Ahti Karjalaista Keskustapuolueen presidenttiehdokkaaksi ja vetosi tämän puolesta jo ennen kuin Urho Kekkonen ilmoitti eroavansa tasavallan presidentin virasta. Kun Johannes Virolainen oli valittu Kuopion ylimääräisessä puoluekokouksessa lokakuussa 1981 Keskustan ehdokkaaksi ylivoimaisella äänten enemmistöllä, tulokseen silmin nähden pettynyt Pekkala totesi kokousta seuranneelle valokuvaajalle Kalle Kultalalle: "Synkkä päivä isänmaalle." Omassa vaali-ilmoittelussaan Pekkala kieltäytyi täysin käyttämästä Virolaisen nimeä.
Pekkala oli kahdesti naimisissa. Ensimmäisen avioliittonsa hän solmi Toini Kuiviston kanssa vuonna 1949 ja pariskunnalle syntyi kolme lasta. Avioliitto päättyi Toinin kuolemaan vuonna 1958. Pekkala solmi toisen avioliittonsa Liisa Halmetojan kanssa vuonna 1959. Heille syntyi neljä lasta.
Kaleva
Lentokone
Kaleva, Aero O/Y:n lentokone
Pasi Tuohimaa
Pasi Tuohimaa (s. 19. elokuuta 1961 Turku) on suomalainen entinen jääkiekkoilija ja entinen Nelosen uutisten toimittaja. Nykyään hän on Teollisuuden Voiman viestintäpäällikkö.
Tuohimaa pelasi SM-liigassa Rauman Lukossa ja Helsingin Jokereissa yhteensä 129 liigaottelua kausina 1979–1984 sekä valmensi SM-liigassa Kiekko-Espoota kakkosvalmentajana 1990-luvun alkupuolella. SM-liigan runkosarjassa hän teki yhteensä 11+13=24 tehopistettä.
Pasi Tuohimaa on myös Nelosen politiikan toimittaja ja politiikan toimittajien yhdistyksen puheenjohtaja.
Hänen veljensä Harri on myös entinen jääkiekkoilija ja poikansa Frans jääkiekkomaalivahti.
Artemis Aristobulen temppeli
Artemis Aristobulen temppeli (Artemis Aristoboulen temppeli) oli antiikin aikainen Artemis Aristobulelle eli ”parhaan neuvon Artemiille” omistettu kreikkalainen temppeli Ateenassa Kreikassa.
Historia
Artemis Aristobulen temppeli rakennettiin klassisen kauden alussa noin vuonna 480–472 eaa., toisin sanoen heti persialaissotien jälkeen. Plutarkhoksen mukaan sen rakennutti Themistokles sodan aikana saamiensa neuvojen kunniaksi, mutta yhtä lailla korostaakseen sitä, että hän itse oli antanut sodassa parhaat neuvot. Tällaisena Artemis Aristobulen kultilla oli samankaltainen perusta kuin Artemis Munikhian kultilla. Plutarkhos kertoo, että Themistokleen osoitteleva teko aiheutti ateenalaisissa myös ärsytystä. Temppeli jäi pian käyttämättömäksi ja rappeutui oletettavasti siksi, että Themistokles joutui ostrakisoiduksi eli maanpakoon noin vuonna 476–471 eaa. Se rakennettiin kuitenkin uudelleen klassisen kauden lopulla noin vuonna 330 eaa.
Paikan arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuosina 1958–1964, kun raunioita tuli esille rakennustöiden yhteydessä. Rauniot eivät ole näkyvissä enää nykyisin.
Rakennus
Temppeli sijaitsi Themistokleen kodin lähellä Meliten demoksessa länteen Kolonos Agoraioksen kukkulasta. Nykyisin paikka on Irakleidón- ja Niléos-katujen kulmauksessa lähellä Thiseíon metroasemaa. Temppeli oli pienikokoinen, mutta sijaitsi näkyvällä paikalla kahden tien risteyksessä. Toinen johti Agoralta kaupunginmuurin Pireuksen portille ja toinen Demiai-portille. Temppelissä oli naos eli cella, jonka koko oli noin 3,6 x 3,6 metriä, sekä anta-seinien välissä oleva portiikki, jonka syvyys oli noin 1,85 metriä. Se avautui länteen. Plutarkhoksen aikana temppelissä oli sisällä Themistokleen oma kuvapatsas.
Joe Wirkkunen
pienoiskuva|Joe Wirkkunen saa kunniamerkin. (1970). Viljo ”Joe” Wirkkunen (27. kesäkuuta 1928 Port Arthur, Kanada – 13. heinäkuuta 1986 Thunder Bay, Kanada) oli kanadansuomalainen jääkiekkovalmentaja. Hänen molemmat vanhempansa olivat lähtöisin Suomesta. Wirkkunen oli Suomen maajoukkueen ensimmäinen päävalmentaja, jolla ei ollut Suomen kansalaisuutta. Wirkkusen merkitys suomalaiselle jääkiekkokulttuurille on suuri.
Wirkkunen palkattiin Risto Lindroosin apuvalmentajaksi kaudeksi 1951–1952, jolloin hän lähinnä kierteli maata ja jakoi jääkiekkotietoutta. A-maajoukkueen valmentajana hän toimi kausina 1959–1960 ja 1961–1966. Wirkkunen valmensi aikoinaan myös Sveitsin maajoukkuetta.
Wirkkunen valmensi Suomea päävalmentajana neljä kertaa maailmanmestaruuskilpailuissa ja kaksi kertaa olympialaisissa. Wirkkunen toi suomalaiseen jääkiekkoon kanadalaista perusosaamista ja oli näin auttamassa Suomen jääkiekkokulttuuria kehittymään.
Suomen Jääkiekkomuseo valitsi Wirkkusen Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 25 vuonna 1985.
Joe Wirkkunen nimettiin syyskuussa 2008 The Northwestern Ontario Sports Hall of Fameen.
Romas Ubartas
Romas Ubartas (s. 26. toukokuuta 1960 Panevėžys) on liettualainen, olympia- ja EM-kultaa voittanut kiekonheittäjä, joka aikaisemmin urallaan edusti myös Neuvostoliittoa.
FS Bison (1930)
Bison oli Ranskan laivaston 1924 vesille laskettu Guépard-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa tuhoutumiseensa 3. toukokuuta 1940 saakka.
Valmistus
Alus tilattiin Lorientin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 14. maaliskuuta 1927. Alus laskettiin vesille 29. lokakuuta 1928 ja otettiin palvelukseen 10. lokakuuta 1930.
Palvelus
Bison joutui 7.-8. helmikuuta 1939 välisenä yönä risteilijä Georges Leyguesin yliajamaksi, jolloin alus katkesi sillan etupuolelta. Korjaukset kestivät Lorientin laivastontelakalla kuusi kuukautta. Alus oli 4. hävittäjäviirikön ainoa alus, joka oli ennen toista maailmansotaa Atlantilla ennen kuin se liittyi 11. viirikköön Greenockissa huhtikuussa 1940. Alus osallistui viirikkönsä mukana saattueiden suojaamiseen sekä partiointiin Atlantilla, mutta sen ja muiden raskaiden Ranskan laivaston alusten lyhyt toimintasäde rajoitti tehtäviä. Alus osallistui ranskalaisalusten mukana Norjan taisteluihin. Se tuhoutui Saksan ilmavoimien 1. St.G I:n Junkers Ju 87 -pommittajien hyökkäyksessä 3. toukokuuta 1940.
Romas Ubartas
Olympialaisista Ubartas saavutti hopeaa 1988 Soulista tuloksella 67,48 ja kultaa 1992 Barcelonasta tuloksella 65,12. EM-kultaa Ubartas voitti 1986 Stuttgartista tuloksella 67,08. Hän oli EM-kilpailuissa lisäksi viides Splitissä 1990 ja yhdeksäs Budapestissa 1998. MM-kilpailuissa hän sijoittui kuudenneksi Roomassa 1987 sekä karsiutui loppukilpailusta Sevillassa 1999 ja Edmontonissa 2001. Hän voitti kultaa Hyvän tahdon kisoissa 1986 ja 1990. Hän edusti maataan vielä 2000 Sydneyn olympialaisissa ja heitti karsinnassa tuloksen 60,50, millä ei selviytynyt loppukilpailuun.
Ubartas jäi kiinni dopingin käytöstä vuoden 1993 MM-kilpailussa.
Ubartasin ennätys on 70,06, minkä hän heitti 8. toukokuuta 1988. Hän on 2,02 metriä pitkä ja painaa 123 kilogrammaa.
Nopsa
Nopsa on nykyään Intersportin omistama Suomessa markkinoitava polkupyörämerkki. Ensimmäiset Nopsa-pyörät tulivat myyntiin 1951. Nopsa-pyöriä valmisti Pyörätehdas Haapala Oy Turussa. Se fuusioitiin 1995 Tunturipyörä Oy:öön.
Nopsa-malleja ovat muun muassa Fiore, Original, Picnic ja Sport.
Taivas TV7
Taivas TV7 on suomalainen yhteiskristillinen televisiokanava, joka aloitti lähetyksensä 15. joulukuuta 2003 paikallisena kanavana HTV:n verkossa Helsingissä. Nykyään Taivas TV7 toimii Suomessa valtakunnallisesti digitaalisessa kaapeliverkossa, Virossa kaapeliverkoissa sekä internetin kautta. TV7:llä on katsojia päivittäin noin 83 000 ja viikoittain noin 152 000. Vuonna 2014 tehdyn tutkimuksen mukaan TV7 on Suomen toiseksi tunnetuin kristillinen media, ja sen tuntee 39 prosenttia suomalaisista.
TV7:n toimitus, studio ja lähetysyksikkö sijaitsevat Helsingissä. Kanavalla on ulkomaantoimitus Israelin Jerusalemissa sekä Virossa ja Ruotsissa, Armeniassa ja Ukrainassa. TV7 työllistää noin 50 henkilöä, joista osa työskentelee Virossa ja Israelissa.
Taivas TV7:n taustalla toimivat Ristin Tuki ry ja Lighthouse Network Ltd Oy. Ristin Tuki toimii lahjoitusvarojen koordinoijana, julkaisee TV7 Uutiset -lehteä ja tuottaa paljon erilaisia tv-ohjelmia näytettäväksi TV7:ssä. Noin 90 prosenttia kanavan tuloista on lahjoitusvaroja, joita kanavan tukiyhdistys Ristin Tuki ry kerää. Vuosien 2007–2012 välillä Ristin tuki ry. oli kerännyt yhteensä 11,5 miljoonaa euroa. Kanavalla on säännöllisiä ja satunnaisia tukijoita yhteensä arviolta 9 000 ja osakkaita useita satoja. Lighthouse Network on toiminnallinen yhtiö, joka vastaa muun muassa kanavan lähetystekniikasta. Yrityksen rinnalla toimii TV7 kauppa -niminen yritys.
TV7 ei kuulu Julkisen sanan neuvoston sääntelyn piiriin.
Näkyvyysalue
Taivas TV7 on nykyään digitaalinen kaapelikanava ja on nähtävissä noin 155 paikkakunnalla Suomessa. Kanava näkyy kaikissa Suomen kaapeliverkoissa maksuttomana peruskanavana Vaasan seutua lukuun ottamatta, Vaasassa vaaditaan maksullinen ohjelmakortti. Ohjelmia on mahdollisuus katsoa suorana myös internetin kautta, ja yksittäisiä ohjelmia voi katsoa ohjelma-arkistosta.
Joulukuussa 2009 Taivas TV7 aloitti lähetykset myös Virossa, jossa esitetään pääasiassa samaa ohjelmistoa kuin Suomessa, mutta viroksi tekstitettynä. Kanavasta on vastuussa Taevas TV7 Kristlik Ühing -niminen järjestö. Kyseinen järjestö tuottaa ohjelmia myös vironkielellä kanavalle. TV7 näkyy myös Viron kaapeliverkoissa peruskanavana. Ruotsissa kanava näkyy maksullisen Maxivision HD-digiboksin kautta. Antennitaloudessa on TV7 mahdollista saada näkymään IPTV-ratkaisulla.
Kritiikki
Koronapandemian aikana kanavan ohjelmissa on vuonna 2020 esitetty katteettomia väitteitä covid-19-viruksesta ja sen parantamisesta sekä perusteetonta rokotusten kritiikkiä. Esirukousohjelman juontaja väitti, että ihmisistä luodaan erityinen rekisteri ja luodaan maailmanlaajuinen rokote, jonka sisällä ihmiseen laitetaan mikrosiru eli "pedon merkki". Hankkeen takana on juontajan mukaan Bill Gates. Juontajan mukaan sirun kautta ohjataan ihmisten ajattelua. Uskontojen uhrien tuki ry (UUT) on lähettämässä kanavan johdolle kirjettä, jossa kiinnitetään huomiota ohjelmien valheelliseen sisältöön.
Kanavan ohjelmistossa on ollut myös nigerialaisen miljonääripapin Chris Oyakhilomen ohjelmia. Oyakhilome väittää 5G-teknologian olevan yhteydessä pandemiaan, ja Britannian viranomainen Ofcom on puuttunut ohjelmiin. Ofcomilla on oikeus puuttua sisältöihinkin, toisin kuin suomalaisilla viranomaisilla. Oyakhilomen väitteitä levitetään muissakin TV7-kanavan lähetyksissä.
TV7 Plus
TV7 Plus on TV7:n rinnakkaiskanava, joka aloitti toimintansa 11. maaliskuuta 2012. Se on suunnattu erityisesti nuorille katsojille ja näkyy internetissä.
E. Y. Pehkonen
Eero Yrjö (E. Y.) Pehkonen (28. toukokuuta 1882 Liminka, Ala-Temmes – 27. helmikuuta 1949 Oulu) oli suomalainen maalaisliittolainen poliitikko, niin sanotun itsenäisyyssenaatin jäsen ja Oulun läänin maaherra 1925–1948. Hän sai valtioneuvoksen arvonimen 1948.
Taivas TV7
Ohjelma-arkisto
TV7:llä on laaja ohjelma-arkisto, josta ohjelmia voi katsoa jälkikäteen. Arkistosta löytyy yli 3 000 tuntia ohjelmaa. Nykyään Arkisto tunnetaan nimellä Arkki.
Ohjelmatarjontaa
TV7 lähettää ohjelmia eri ikäisille ja ohjelmien tekijät edustavat laajasti suomalaista ja kansainvälistä kristillistä kenttää. Ohjelmien kotimaisuusaste on reilusti yli puolet. Kanavan perusohjelmisto on klo 17 alkava kahdeksan tunnin ohjelmistopaketti, joka uusitaan sekä yöllä että seuraavana päivänä.
E. Y. Pehkonen
Henkilötiedot
Pehkosen vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Pehkonen ja Maria Kaakinen. Vuonna 1911 hän avioitui Saimi Kosken (9.10.1881 Kuopio – 12.3.1949 Oulu) kanssa. Pehkonen suoritti ylioppilastutkinnon 1902 Oulun lyseosta, keskeytyneiden yliopisto-opintojen jälkeen hän opiskeli Mustialan maanviljelysopistossa agronomiksi 1905, ennen korkeimman maataloudellisen opetuksen siirtymistä Helsingin yliopistoon. Henkilökohtaisesti raskas isku oli ainoan lapsen, diplomi-insinööri, paperitehtaan insinööri ja reservin luutnantti Ossi Pehkosen (s. 1912) kaatuminen talvisodassa 1940. Asevelvollisuutensa 1932–1933 suorittanut Ossi Pehkonen kuoli 1./JR19:n komppanianpäällikkönä 9. maaliskuuta 1940 Terenttilässä.
Ammatillinen ja poliittinen toiminta ennen maaherrakautta
Opintojensa jälkeen Pehkonen toimi Peltosalmen maanviljelyskoulun opettajana Iisalmessa 1905–1907 ja Kuopion maanviljelysseuran sihteerinä ja konsulenttina 1907–1918. Suomen maatalousseurojen keskusliiton sihteeri v. 1917. Opintomatkat Skandinaviaan hän oli suorittanut vuosina 1913 ja 1914. Eduskuntaan hänet valittiin 1914 ja 1917 maalaisliiton listalla Kuopion läänin läntisestä vaalipiiristä. Hän toimi Svinhufvudin itsenäisyyssenaatissa maataloustoimituskunnan apulaispäällikkönä 27. marraskuuta 1917 ja edelleen Paasikiven senaatissa 17. elokuuta 1918 asti samassa tehtävässä. Pehkosen samoin kuin maalaisliittolaisen puoluetoverin Kyösti Kallion eron syynä Paasikiven senaatista oli kiista valtiomuodosta. Maalaisliittolaiset kannattivat ehdottomasti tasavaltaista valtiomuotoa, kun taas keisarilliseen Saksaan liittoutumisen myötä oikeistopuolueet olivat kääntyneet kuningasvallan suuntaan. E. Y. Pehkonen toimi vielä 1920–1921 Erichin hallituksessa vuoden verran maatalousministerinä.
Pehkonen toimi syksystä 1918 Jokioisten kartanon hoitokunnan jäsenenä ja toimitusjohtajana aina vuoteen 1925. Maataloustuottajien keskusliiton valtuuskunnan puheenjohtajana hän toimi 1929−1949, Oulun läänin talousseuran puheenjohtajana 1926−1948 sekä Pohjois-Savon meijeriliiton ja Pohjois-Savon hevosliiton sihteerinä eri aikoina, Kuopion karjanmyyntiosuuskunnan jäsenenä ja puheenjohtajana sekä Kuopion kotiteollisuusyhdistyksen sihteerinä. Pehkonen toimi myös Oulun lyseon vanhempainneuvoston puheenjohtajana sekä Suomen Punaisen Ristin neuvoston jäsenenä v. 1940.
Pehkonen oli Maataloushallituksen ja sen alaisten laitosten uudelleen järjestämiskomiteassa 1917–1919. Pehkosen keskeisin tehtävä v. 1917 oli valmistella esitys torpparivapautuslaiksi. Lakiesitys tuotiin eduskuntaan v. 1918 alussa eikä se ennättänyt ratkaiseviin käsittelyihin ennen sisällissotaa. Sodan jälkeen kesällä 1918 lakiesitys lievennettynä hyväksyttiin.
Pehkonen Oulun läänin maaherrana
Pehkonen valittiin Oulun läänin maaherraksi 1925, mitä tehtävää hän hoiti 23 vuotta 17. joulukuuta 1948 asti. Toiminta oli merkittävää laajassa läänissä johon kuului Lappi vuoteen 1938 saakka. Pehkonen vaikutti maaherrana ollessaan muun muassa Pohjois-Pohjanmaan maakuntaliiton perustamisen hyväksi ja toimi hallituksen puheenjohtajana vuosina 1931–1949 liiton perustamisesta lähtien. Maakunta oli laaja, käsittäen vuoteen 1938 saakka myös Lapin alueen, jolloin Lapin läänin perustettiin.
Maaherrakautenaankin Pehkonen oli pariin kertaan ehdokkaana hallituksen muodostajaksi. Maaliskuussa 1937 presidentti Kyösti Kallion astuessa virkaansa Pehkonen toimi hallituksen muodostajaehdokkaana. Häntä ei kuitenkaan hyväksytty pääministeriksi maalaisliiton ja sosiaalidemokraattien punamultayhteistyöhallitukseen, vaan pääministeriksi valittiin kompromissina metsähallituksen ylijohtaja Aimo Cajander Vuoden 1940 lopulla Pehkonen oli jälleen pääministeriehdokkaana, tällä kertaa presidentti Rytin esityksestä. Pehkonen ei kuitenkaan onnistunut muodostamaan hallitusta eräiden vasemmistolaisten vastustuksen vuoksi. Hallituksen muodosti sittemmin pankinjohtaja Jukka Rangell. Kun edesmenneelle presidentti Kalliolle etsittiin seuraajaa, Pehkosen nimi oli vahvasti esillä.
Pehkosen merkittävien ansioiden johdosta presidentti Paasikivi myönsi hänelle joulukuussa 1948 itsenäisessä Suomessa harvinaisen valtioneuvoksen arvon. Kuvanveistäjä Sakari Matinlaurin tekemä Pehkosen muistomerkki paljastettiin Limingassa Pehkosen 100-vuotispäivänä 1982.
Gracefallen
Gracefallen on Unholy-yhtyeen viimeiseksi jäänyt albumi. Se julkaistiin Avantgarde Music -yhtiön kautta vuonna 1999.
Kappaleet
Vuoden 2011 uudelleenjulkaisun bonuskappale
Malbolge
Malbolge on avoimen lähdekoodin periaatteella toimiva esoteerinen ohjelmointikieli. Sen kehitti Ben Olmstead vuonna 1998. Malbolge on saanut nimensä Danten "Jumalaisen näytelmän" kahdeksannen Helvetin kerroksen mukaan.
Malbolgen lähtökohtana on, että se on mahdollisimman vaikeasti ohjelmoitava. Kuitenkin muutamilla tempuilla sen saa ymmärrettäväksi.
Malbolge-ohjelmointi
Malbolge on niin vaikeasti ymmärrettävä, että sen suunnittelusta kului kaksi vuotta ennen kuin ensimmäinen järkevä Malbolge-ohjelma tehtiin. Tosin tällöinkään ohjelmaa ei koodannut ihminen, vaan se generoitiin Andrew Cooken ohjelmoimalla sädehakualgoritmilla (beam search).
Vuonna 2000 Anthony Youhas esitti blogissaan päihittäneensä Malbolgen vaikeudet ja osaavansa käyttää sitä. Hän osoitti tämän tekemillään kolmella ohjelmalla. Hän ei kuitenkaan paljastanut ohjelmointimetodiaan.
Malbolgen toiminta
Malbolge on konekieli, joka toimii kolmikantaisessa (ternary) järjestelmässä, ei binäärissä.
Malbolgessa on kolme rekisteriä, a, c ja d, jotka ovat kuin muuttujia muissa kielissä. Kun ohjelma alkaa, kaikkien kolmen arvo on 0.
Osoitinnotaatio
d-rekisterissä voi olla muistiosoite; tällöin [d] on kyseisen osoitteen sisältämä arvo. [c] toimii vastaavasti.
Muisti
Malbolgen virtuaalikoneessa on 59049 muistisanaa, joista kussakin voi olla 10 merkkiä pitkä kolmikantainen luku. Jokaisella muistipaikalla on osoite väliltä 0 - 59048, ja ne voivat kukin sisältää luvun väliltä 0 - 59048 (desimaalinen). Jos sanan arvo saavuttaa 59049:n, se korvataan 0:lla.
Ennen kuin Malbolge-ohjelman suoritus aloitetaan, ohjelma ladataan tulkin muistin alkuun. Välilyöntimerkit unohdetaan, ja jotta ohjelmoinnista tulisi vaikeampaa, koko muun ohjelman tulee koostua alla mainituista merkeistä. Loppuosa muistista täytetään "crazy operation"ia käyttäen kaavalla [m] = crz [m - 2], [m - 1].
Käskyt
Malbolge päättää suoritettavan käskyn kaavalla ([c]+c) mod 94. Lopputulos kertoo, mitä tulkki tekee:
Kunkin käskyn suorituksen jälkeen käsky kryptataan (ks. alla), jotta se ei tee samaa ensi kerralla, ellei juuri ole suoritettu hyppyä. Heti hypyn jälkeen kryptataan sen sijaan hypyn kohdetta edeltävä käsky. Kryptauksen jälkeen rekisterien c ja d arvoa kasvatetaan yhdellä ja seuraava käsky suoritetaan.
Kryptaus
Jokaisen konekäskyn suorittamisen jälkeen [c]:hen sijoitetaan arvo enc(c mod 94), missä enc(x) on seuraava funktio (valitse x taulukosta, enc(x) on sen alla olevan merkin ASCII-koodi):
0000000000111111111122222222223333333333444444444455555555556666666666777777777788888888889999 0123456789012345678901234567890123456789012345678901234567890123456789012345678901234567890123 -- 9m<.TVac`uY*MK'X~xDl}REokN:#?G"i@5z]&gqtyfr$(we4{WP)H-Zn,[%\3dL+Q;>U!pJS72FhOA1CB6v^=I_0/8|jsb
Esimerkkiohjelma
Tämä Malbolge-ohjelma kirjoittaa "Hello world": (=<`:9876Z4321UT.-Q+*)M'&%$H"!~}|Bzy?=|{z]KwZY44Eq0/{mlk** hKs_dG5[m_BA{?-Y;;Vb'rR5431M}/.zHGwEDCBA@98\6543W10/.R,+O<
Suomen nuorisopsykiatrinen yhdistys
Suomen nuorisopsykiatrinen yhdistys on vuonna 1977 perustettu yhdistys, jonka perustamiseen vaikuttivat erityisesti Tor-Björn Hägglund, Vappu Taipale ja Kari Pylkkänen.
Yhdistyksen tehtävänä on edistää nuorisopsykiatrista tutkimusta, koulutusta ja hoitoa sekä edistää eri tieteenalojen ja nuorisopsykiatrian välistä vuorovaikutusta. Yhdistys perusti 1981 Nuorisopsykoterapia-säätiön, jonka tehtävänä on toteuttamaan nuorisopsykoterapian koulutusta.
Yhdistyksen hallituksen puheenjohtajana ovat toimineet Tor-Björn Hägglund (1977–1981), Kari Pylkkänen (1981–1984), Veikko Aalberg (1984–1993), Veikko Tähkä (1993–1999), Ilpo Lahti (1999–2005), Veikko Aalberg (2005–2009) ja Eila Laukkanen (2009–2015). Vuodesta 2015 alkaen hallituksen puheenjohtaja on Kirsi-Maria Haapasalo-Pesu.
Julkaisut
Yhdistys on aiemmin vuosina 1979, 1980, 1981, 1983 ja 1985 julkaissut vuosikirjaa.
Intersport
pienoiskuva|Intersportin Espoon Tapiolan liike. pienoiskuva|Tilapäinen Intersport-myymälä [[Helsinki Cupissa vuonna 2019.]] Intersport eli IIC – Intersport International Corporation on kansainvälinen urheilutarvikekaupan kauppaketju, joka on perustettu 1968. Sen pääkonttori sijaitsee Bernissä, Sveitsissä. Intersport-kauppoja on yli viisi tuhatta 42 eri maassa. Suomessa on 62 Intersport-kauppaa. Ne kuuluvat K-ryhmään, mutta niissä toimivat itsenäiset kauppiaat. Intersport Finland toimii Suomessa myös Budget Sport -konseptilla. Pienemmillä paikkakunnilla toimii Kesport-urheilukaupat.
Almu
Katolisen uskon mukaan "almujen antaminen köyhille on todistus veljellisestä rakkaudesta ja Jumalalle mieluinen oikeudenmukainen teko". Kristityt voivat myös almujen antamisen avulla auttaa kiirastulessa olevia sieluja pääsemään taivaaseen.
Almujen antaminen, samoin kuin paasto ja rukous, on tapa tehdä parannusta. Kaikki ne ilmentävät kääntymystä suhteessa omaan itseen, Jumalaan ja lähimmäiseen. Varsinkin ne liittyvät katumuksen harjoittamiseen adventin ja paaston ajalla sekä perjantaisin, jolloin kirkko muistelee Kristuksen kärsimystä ja kuolemaa.
Almujen antaminen uskonnollisena velvollisuutena on myös yksi islamin viidestä peruspilarista. Koska niiden antamisesta on tarkat ohjeet, niiden suorittaminen on rinnastettavissa veroihin, ja niitä tarkoittava termi zakat onkin toisinaan suomennettu almuveroksi.
Tyler Hilton
thumb|Tyler Hilton Tyler James Hilton (22. marraskuuta 1983 Palm Springs, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko ja näyttelijä. Hiltonin musiikillisen lahjakkuuden huomasivat radiojuontajat Brian ja Mark, jotka kutsuivat hänet esiintymään ohjelmaansa 16-vuotiaana.
Hiltonilla on pikkusisko Brittany (s. 1985).
Iceweasel
Iceweasel oli Debian-projektin ylläpitämä Firefox-selaimen versio vuosina 2007–2016, josta oli riisuttu Mozilla Foundationin omistamat Firefox tuotemerkit ja logot. Tuotemerkkien käyttäminen edellyttäisi eräiden Mozilla Foundationin asettamien, mutta Debian-projektin periaatteiden vastaisten ehtojen hyväksymistä. Tämä nimi oli käytössä myös Valven SteamOS:issa. Tavaramerkkikiista sovittiin kun Mozilla ilmoitti ettei se katso Debian käyttämien patchien heikentävän tuotteen laatua. Debian myös katsoi Firefoxin logon lisenssin olevan projektin kanssa yhteensopiva.
Käytännössä Iceweaselin ja Firefoxin välillä ei loppukäyttäjän kannalta juurikaan ole eroa. Iceweasel käyttää nimenmuutoksesta huolimatta Mozillan palveluita, kuten liitännäisten etsintää, laajennuksia ja pilvipalveluita. Myöskään epävapaiden osien kuten Adobe Flashin käyttötapaan ei ole tullut muutoksia. Debian vie kaikki tarvittavat tietoturvakorjaukset takautuvasti kaikkiin sen vakaiden julkaisujen mukana jaeltaviin ohjelmaversioihin, kunnes näiden jakelujen tuki lopetetaan.
Mozilla Foundationin sähköpostiohjelma Thunderbird ja internet-ohjelmistopaketti SeaMonkey ovat samaan tapaan ja samasta syystä saaneet Debianissa uudet nimet IceDove ja IceApe.
Gnuzilla Iceweasel/Icecat
Iceweasel oli aiemmin myös Gnuzillan käyttämä nimi Firefox-selaimen muunnelmalle. Gnuzilla on GNU-projekti, jonka tarkoitus on tuottaa Mozilla-ohjelmista pelkästään vapaata lähdekoodia käyttäviä versioita. Nykyään Gnuzilla Iceweasel on nimeltään Gnuzilla Icecat.
Icecat poistaa Firefox-selaimesta grafiikan ja laajennukset, jotka vapaan ohjelmiston puolestapuhujat ovat luokitelleet epävapaiksi. Vaikka Gnuzilla väittää poistaneensa talkback-liitännäisen, sen liittäminen ei muutenkaan olisi mahdollista epävirallisissa käännöksissä.
Evandro Guerra
Evandro M. Guerra (s. 27. joulukuuta 1981 Farroupilha, Brasilia) on brasilialainen lentopalloilija, joka on voittanut olympiakultaa ja saavuttanut MM-hopeaa. Hän on pituudeltaan 207-senttinen.
Guerra on voittanut olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016. Hän on saavuttanut MM-hopeaa Italian ja Bulgarian kisoissa vuonna 2018.
Solja
Solja on suomalainen sukunimi tai naisen etunimi, joka otettiin nimipäiväkalenteriin vuonna 1950 tammikuun 15. päivälle. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Suomessa on ollut kirjoilla vuoden 2019 loppuun mennessä noin 270 henkilöä, joiden etunimi on Solja. Suosituimmillaan nimi on ollut 1960– ja 1970-luvuilla. Sukunimenä Solja on 164 henkilöllä.
Solja lienee alkuperältään vanha hämäläinen muoto muinaissuomalaisesta nimestä Sotia. Se on säilynyt suku- ja paikannimessä Soljala ja tullut sitä kautta uudelleen käyttöön etunimenä 1900-luvulla. Kustaa Vilkunan mukaan merkittävä vaikuttaja nimen yleistymisessä oli professori Martti Rapola, jonka tytär ristittiin Soljaksi vuonna 1944.
Somerset
Somerset on alankojen, rotkolaaksojen ja kukkuloiden muodostamaa maalaismaisemaa. Exmoorin nummien kansallispuisto ulottuu Somersetistä Devonin puolelle.
Hallinto
Somersetin muodollisen kreivikunnan alueella sijaitsevat seuraavat hallinnolliset alueet: