cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Quintus Voconius Saxa
Hän sai Cato vanhemman avustuksella läpi lain (lex Voconia), jonka mukaan ylimpään varallisuusluokkaan kuuluvat kansalaiset eivät saaneet testamentissaan asettaa perilliseksi naista. Lisäksi säädettiin, että testamentti (legatum) tai kuoleman varalta tehty lahjoitus (donatio mortis causa) ei saanut ylittää perinnön todellista arvoa.
Työvalmentaja
Työvalmentaja on erityistyöllistämisen yksiköissä ja sosiaalisissa yrityksissä toimiva valmentaja, joka tukee asiakkaiden/valmentautujien työkykyä vastaten osaltaan yksikön tuotannollisesta toiminnasta. Kuntoutuksen terminologiassa ja palveluvalikoimassa on myös työhönvalmentaja ja työhönvalmennuksen käsite. Työhönvalmennus on jossain määrin etäämpänä tavoitteena olevasta työpaikasta ja työtehtävästä eikä työhönvalmentaja suoranaisesti vastaa työnantajalle tuotannollisen tuloksen saavuttamisesta. Teoreettisesti perusteltavissa oleva ero työvalmennuksen ja työhönvalmennuksen välillä ei usein kuitenkaan toteudu käytännössä.
Työhönvalmennus on kuulunut ammatillisen kuntoutuksen lakisääteisiin palveluihin 1960-luvun lopulta alkaen. Määrällisesti toiminta on jäänyt kuitenkin hyvin vähäiseksi, vaikka hyvin yleisesti ajatellaan, että työhön kuntoutuminen tapahtuu tehokkaimmin aidoissa työtehtävissä tarpeellisella valmennuksella ja tuella. Perinteisessä kuntoutusmallissa kuntoutustutkimus johtaa ensin työkokeiluun ja työkokeilu työhönvalmennukseen, josta sitten työllistytään avoimille työmarkkinoille. Työhön kuntoutumisen tultua yhä vaikeammaksi ja perinteisten kuntoutusmenetelmien menettäessä vaikuttavuuttaan, syntyi voimakas tarve kiinteyttää ammatillisen kuntoutuksen ja työelämän yhteyttä. Työvalmennus on selkeä esimerkki tästä pyrkimyksestä ja työvalmentaja on tavoitteen kannalta keskeinen asiantuntija ja tukihenkilö.
Nemanja Nikolics
Nikolics pelasi Unkarin maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2013 MM-karsintaottelussa Alankomaita vastaan. EM-kilpailuissa 2016 hän tuli vaihdosta kentälle kahdessa ottelussa. Hän on kesäkuun 18. päivään 2021 mennessä pelannut 38 maaottelua, joista 15 ottelua avauskokoonpanossa, ja tehnyt niissä yhdeksän maalia.
Työvalmentaja
Työvalmentajapalvelun lainsäädännöllinen perusta
Kuntoutuspalveluja säätelevän järjestelmän ymmärtämiseksi on hyvä pitää erossa toisistaan
Kuntoutusjärjestelmät (työhallinto, sosiaali- ja terveydenhuolto, Kela, työeläkelaitokset, Vakuutuskuntoutus VKK) soveltavat toisistaan hieman poikkeavia periaatteita hankkimiensa palvelujen suhteen. Työvalmentajan tehtävien kohdalla tämä tarkoittaa sitä, että palvelut voidaan hankkia laitokselta tai yritykseltä, jolloin palveluja toteuttavien henkilöiden ammatillinen koulutus on ehkä vain erilaisten yleisten laatukriteerien mukaista; ostetaan työvalmennusta. Jos taas palvelut hankitaan yksityiseltä ammatinharjoittajalta tai tehtävään sopivaksi määritellyltä ammattihenkilöltä jostakin organisaatiosta, edellytyksenä voi olla, että tehtävän suorittaa nimenomaan työvalmentajakoulutuksen saanut henkilö; ostetaan työvalmentajan aikaa ja asiantuntemusta.
Mika Ala-Kauhaluoma on väitöskirjassaan Toimeenpanon ratkaisuja ja arvioinnin haasteita jakanut vajaakuntoisten työllistämisen viime vuosien palveluinnovaatiot kahteen tyyppiin:
Kelan kuntoutuslain (566/2005) mukaan Kela järjestää ammatillisena kuntoutuksena muun muassa työklinikassa tai muussa vastaavassa laitoksessa taikka erityisistä syistä henkilökohtaisena palveluna annettavaa työhön valmennusta. Kohdassa viimeisenä mainittu mahdollisuus – ”henkilökohtaisena annettava työhön valmennus” – voisi tarkoittaa työvalmentajapalvelun käyttöä, mutta tämä lainkohta on jäänyt kuolleeksi kirjaimeksi. Kela siis käyttää lähinnä laitosten palveluja.
Julkisesta työvoimapalvelusta annetun lain (1295/2002) mukaan työhallinnon ammatillisen kuntoutuksen palveluihin kuuluu ”työhönsijoituksen ja työssäpysymisen tukemiseksi työkunnon tutkimuksia, asiantuntijalausuntoja ja –konsultaatioita, työ- ja koulutuskokeiluja, tutustumiskäyntejä ammattioppilaitoksissa, työhön valmennusta ja työkokeiluja.” Tämän kohdan mukaista työhön valmennusta voidaan hankkia myös työvalmentajapalveluna. Työvoimatoimistot käyttävät yhä enemmän työvalmentajapalveluita.
Lain 8 luvun 1 §:n mukaan ”työvoimatoimisto voi osoittaa työttömän työnhakijan hänen suostumuksellaan työelämävalmennukseen työelämään paluun tukemiseksi sekä työhönsijoittumisen ja ammattitaidon edistämiseksi.” Työvalmentaja voi olla tällaisen ryhmämuotoisen työelämävalmennuksen toteuttaja.
Työvalmennuksen sisältö ja koulutus
Ala-Kauhaluoma kuvaa työvalmentajan tehtäväkenttää seuraavalla tavalla: ”Työvalmentajan tehtävät sijoittuvat osaksi uusiutuvaa ammatillisen kuntoutuksen kenttää. Sosiaalipoliittisesti tarkasteltuna työvalmentajan työ määrittyy sosiaalipalveluksi, joka auttaa ja tukee vajaakuntoista (työ)elämän käänteissä. Työvalmentajan tuki ja ohjaus toteutetaan projekteissa työllistyjän tilanteesta ja tuen tarpeesta riippuen joko aktiivisesti työpaikalla tai vaihtoehtoisesti työpaikan ja työajan ulkopuolella. ... Työvalmennuksen malleja hyödyntäneet käytännöt perustuvat henkilökohtaiseen tukeen sekä työntekijän ja työnantajan tarpeiden mukaan räätälöityihin palveluihin. Työllistymisen tukemiseen liitetään uudella tavalla yksilöllistä palveluohjausta, työpaikoilla tapahtuvaa ammatillista kielivalmennusta sekä työnantajalle ja työyhteisölle suunnattuja palveluita.
Työvalmennuksen sisällön valtakunnallisesta kehittämisestä ja ammatillisesta koulutuksesta on suurelta osin vastannut Kuntoutussäätiö yhdessä eri yliopistojen täydennyskoulutuskeskusten kanssa. Erikoistutkija Kristina Härkäpään johdolla kehitettiin vuosina 1995–97 Euroopan sosiaalirahaston rahoittamassa Employment-Horizon –hankkeessa uusia työllistämisen toimintamalleja. Hankkeen yhteydessä laadittiin 18 opintoviikon työvalmentajakoulutus Helsingin, Joensuun, Lapin ja Oulun yliopistojen täydennyskoulutuskeskusten kanssa. Opintoaineisto on julkaisu erityisenä TRADES-Diploma –oppimateriaalina. Ensimmäinen koulutus toteutettiin Seinäjoella Tampereen yliopiston täydennyskoulutuskeskuksen ohjelmana. Opintojaksojen teemat olivat
Opintojen palautteen mukaan lisäksi tarvittiin tietoja seuraavilta aloilta:
sosiaalisten taitojen oppiminen
Berghemin reunamoreeni
Berghemin reunamoreeni on reunamoreeni Etelä-Ruotsin länsirannikon tuntumassa. Moreenimuodostuma on noin 150 kilometriä pitkä ja se seuraa länsirannikkoa korkeintaan 35 kilometrin etäisyydellä. Muodostuma on syntynyt noin 14 000 vuotta sitten.
Yleistä
Etelä-Ruotsin länsirannikon moreenimuodostumat liittyvät kaikki Veiksel-jääkaudella Fennoskandian mannerjäätikköön kuuluneen Keski-Ruotsin virtauskielekkeen toimintaan. Viime jääkauden loppuvaiheessa mannerjäätikkö on alkanut sulaa, jolloin myös Pohjanmerellä ollut jäätikkö on hajonnut. Avomereltä tulleen veden lämmittämänä on virtauskieleke sulanut nykyiselle rantavyöhykkeelle usean vuosituhannen ajan. Jäätikön reunan eteen on eri aikoina syntynyt moreenimuodostumia ja kerrostunut jäätikköjokimuodostumia. Berghemin reunamoreeni on yksi näistä rinnakkain kulkevista moreenimuodostumista.
Moreenimuodostuma
Berghemin reunamoreeniksi kutsutaan moreeniselänteiden ja kumpumoreenien sekä muiden reunamuodostumien harvahkoa ketjua, jonka näkyvä osa alkaa pohjoisessa Kosterin saarilta. Se seuraa Etelä-Ruotsin länsirannikkoa hieman kauempaa Göteborgin reunamoreenin ja Trollhättanin reunamoreenin välissä ja samaan pohjois-luoteesta etelä-kaakkoon osoittavaan suuntaan kuin nämä. Pohjoispäässä kulkevat muodostumat Tanumsheden, Munkedalin ja Uddevallan kautta kaakkoiseen suuntaan. Uddevallassa moreenilinja ylittää Byfjordenin lahden samoin kuin tekee valtatie E6, joka seuraa pohjoisessa moreenilinjaa läheltä. Götajoen jokilaaksossa Nolassa moreenilinja käännähtää lyhyeksi matkaa lähes itä-länsi- suuntaiseksi, mutta palaa sen jälkeen entiseen suuntaansa. Muodostuman eteläosat sijaitsevat Göteborgin ja Boråsin puolivälissä, josta ne jatkavat madaltuen kohti itäkaakkoa ja Gislavedin suuntaa. Tällä metsäisellä osuudella moreenilinja ohittaa Mjörnin, Sävelångenin ja Östra Nedsjönin järvet niiden lounaispuolelta.
Berghemin reunamoreeni muodostaa monin paikoin kaksi rinnakkaista moreeniketjua, jonka vuoksi sitä voidaan kutsua myös Berghem-Moslätt linjaksi. Moninkertainen rakenne katsotaan johtuvan jäätikön edestakaisesta liikkeestä, jossa ensimmäinen moreeniketju on ehtinyt muodostua jäätikön puskemana ennen kuin ilmasto lämpeni. Silloin on jäätikön reuna perääntynyt taaemmaksi. Ilmaston taas viillennyttyä on jäätikkö edennyt lähes entiseen asemaansa ja puskenut näkyville toisen moreenilinjan. Toinen eteneminen on tapahtunut vain seudun laaksoissa, kun taas mäkien päällä on jäätikkö pysytellyt paikoillaan.
Tutkimushistoriaa
Muodostuma on ajoitettu vuosina 1975–1995 noin 11 100–12 400 vuoden ikäiseksi. Esimerkiksi Berglundin kalibroidut ajoitukset antavat niille 14 400–14 200 vuoden iän. Tällaiset ajoitukset sijoittaisivat Vanhempaan dryaskauteen tai Böllingin vaiheeseen. Vuonna 2014 on ajoitukseksi saatu 14 000 vuotta. Uudet ajoitukset vanhentavat muodostumia ja sijoitetaan nykyään Grönlannin kairausnäytteistä havaittuun stadiaaliin GI-1d tai aikaisemmin käytettyyn siitepölyistä määritettyyn Böllingin vaiheeseen. .
Vasta 2000-luvulla havaittiin kytkös Etelä-Ruotsin itärannikolle asti ulottuvaan Vimmerbyn reunamoreeniin. Se tehtiin laserkeilauskuvista, jossa samanaikaisiksi ajoitettujen Berghemin ja Vimmerbyn moreenimuodostumien väliltä löytyi matalien moreenimuodostumien rivistö, joka on tulkittu reunamoreeneja yhdistäväksi ketjuksi. Uusien muodostumien ajoitus on vielä tekemättä.
Lähteet
57.8453°N, 12.314°W
Amazing Race (3. tuotantokausi)
Amazing Race on tosi-TV-ohjelma, jossa kilpailijat matkustavat ympäri maailmaa haastavien tehtävien johdattelemina. Sarjan kolmas tuotantokausi esitettiin Yhdysvalloissa syksyllä vuonna 2002. Kisa alkoi Floridasta ja päättyi Seattleen. Kisan aikana käytiin muun muassa Isossa-Britanniassa, Singaporessa ja Lissabonissa.
Vuonna 2003 kolmas tuotantokausi voitti Emmyn parhaasta tosi-tv-ohjelmasta.
Kilpailun reitti
thumb|300px|Reittikartta
Entertainment Software Rating Board
Entertainment Software Rating Board (ESRB) on itsesäätelevä organisaatio, jonka ikäluokitusjärjestelmä videopeleille ja muulle multimedialle toimii Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Sen perusti Interactive Digital Software Association vuonna 1994.
Boris Andrejev
Boris Andrejev ven.Борис Васильевич Андреев (21. tammikuuta 1906 Moskova − 9. maaliskuuta 1987) oli neuvostoliittolainen ampuja ja olympiamitalisti.
Andrejev osallistui Helsingin olympialaisten ammuntaan 1952. Hän voitti hopeaa pienoiskiväärin makuuasentokilpailussa maksimipistein 400. Romanian Iosif Sîrbu ampui saman tuloksen ja voitti olympiakultaa useammilla napakympeillään. Pienoiskiväärin täysottelussa hän saavutti pronssia jääden kärkikaksikolle, Norjan Erling Asbjørn Kongshaug ja Suomen Vilho Ylönen, yhden pisteen.
Lapidus
Lapidus tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Anke Rijnders
250px|thumb|Anke Rijnders Anthonia ("Anke") Marie Rijnders (23. elokuuta 1956 Amersfoort, Utrecht) on alankomaalainen uimari. Hän osallistui uransa aikana yksiin olympialaisiin, vuoden 1972 kesäolympialaisiin. Siellä hän osallistui 4 x 100 metrin sekauinti- ja vapaauintiviesteihin, ja hän sijoittui joukkueensa kanssa molemmissa viesteissä viidenneksi. Henkilökohtaisissa lajeissa hän oli seitsemäs 200 metrin vapaauinnissa ja kahdeksas 400 metrin vapaauinnissa.
Britta-Lisa Joutsen
Joutsen kirjoitti 1960-luvulla nuortenkirjoja, jotka käsittelivät Yhdysvaltoja: Maija lähti Kaliforniaan (1963) kertoo automatkasta maan halki ja Taivas mikä sisar (1969) amerikkalaisesta vaihto-oppilaasta, joka saapuu Suomeen. Englanninkielinen romaani Lingonberries in the Snow (1968) kuvaa sanfranciscolaisen perheen Suomen-vierailua. Lastenromaani Kissa soittaa ovikelloa (1967) on julkaistu myös saksaksi, ja romaani Saaressa kasvaa omenapuu (1972) edustaa luonnonsuojelua.
Joutsen oli Suomen Nuorisokirjailijat ry:n kunniajäsen. Hänelle myönnettiin Valistuksen palkinto vuonna 1968.
Danny Heifetz
Danny Heifetz (s. 1964 New York) on yhdysvaltalainen muusikko, joka asuu nykyään Sydneyssä, Australiassa. Hän soittaa yleensä rumpuja ja muita lyömäsoittimia, mutta on joskus soittanut myös trumpettia. Heifetz on kuuluisan viulistin Jascha Heifetzin pojan poika.
Historia
Heifetz oli Mike Pattonin alkuperäisyhtyeen Mr. Bunglen kolmas ja viimeinen rumpali. Mr. Bunglen lisäksi hän soitti myös yhtyetoverinsa Trey Spruancen omassa yhtyeessä Secret Chiefs 3. Nykyään Heifetz on soittanut monissa tuntemattomissa pienissä yhtyeissä.
Yhtyeet
Huhtikuussa 2005 julkaisi eräs Heifetzin uusista yhtyeistä itsenimetyn albumin The Tango Saloon. Levyn julkaisi Heifetzin yhtyetoverin Mike Pattonin oma riippumaton levy-yhtiö, Ipecac Recordings
Derborencen vuorensortumat
thumb|250px|Derborencen laakso koillisesta nähtynä: etualalla Lac de Godeyn tekojärvi, takana keskellä Lac de Derborencen järvi, jonka oikealla puolella sortuma-aluetta. thumb|250px|Lac de Derborencen järvi lounaasta nähtynä, vuorensortuma vasemmalla. thumb|250px|Sortuneita kivilohkareita.
Derborencen vuorensortumat tapahtuivat vuosina 1714 ja 1749 Bernin Alpeilla Les Diablerets -vuoren eteläpuolella. Paikka sijaitsee nykyisen Sveitsin alueella Valais'n kantonissa Contheyn kunnassa.
Sortumissa kuoli 14 (tai 15) ihmistä, ja ne tuhosivat kymmeniä yläniittyjen rakennuksia. Vuoden 1749 sortuma oli Sveitsin historiallisen ajan suurin maanvyöry, kun noin 50 miljoonaa kuutiometriä kiveä vyöryi kolmen kilometrin korkeudesta alas Lizernejoen laaksoon.
Lac de Derborence
Vuoden 1749 sortuman seurauksena syntyi nykyisen Derborencen kesäkylän itäpuolelle uusi järvi Lac de Derborence.
Luonnonsuojelualue
Derborencen järven seutu on ollut suojelualuetta vuodesta 1959. Alueen pinta-ala on 260 hehtaaria. Siihen kuuluu muun muassa 25-hehtaarinen ikimetsä, jossa on yli 400 vuotta vanhoja kuusia.
Derborenceen on kesäkaudella, kesäkuun lopulta syyskuun lopulle, linja-autoyhteys Sionista.
Vuorensortuma kulttuurissa
Vuorensortumat innoittivat kirjailija Charles Ferdinand Ramuz'n kirjoittamaan romaaninsa Derborence. Kirja on julkaistu suomeksi nimellä Vuoren viemä (WSOY 1947, suomentanut Lauri Hirvensalo). Kirjan pohjalta Francis Reusser ohjasi elokuvan Derborence vuonna 1985.
Viitteet
46.28333°N, 7.225°W
Hevoskosken voimalaitos
Hevoskosken voimalaitos on yksi Paatsjoen vesivoimalaketjun voimalaitoksista Norjan ja Venäjän rajalla. Laitoksen teho on 47 MW ja keskimääräinen vuosituotanto on 215 GWh. Laitoksella on kaksi sähkögeneraattoria.
Voimalaitoksen omistaa venäläisen TGK-1:n tytäryhtiö Kolskenergo. Laitoksen rakentaminen aloitettiin 1956 ja se valmistui 1970. Se on norjalaisten rakentama. Laitos patoaa yläpuolelleen Paatsjokeen Hevoskosken tekojärven, jonka pinta on 70 m meren pinnan yläpuolella.
Osku Torro
Osku Kalervo Tapio Torro (s. 21. elokuuta 1979 Jyväskylä) on suomalainen korkeushyppääjä, joka edustaa Jyväskylän Kenttäurheilijoita. Hänen valmentajanaan on toiminut vuodesta 2004 lähtien Juha Isolehto. Vuosina 1996–2001 häntä valmensi Janne Lahtinen.
SM-taso
Torro on ollut SM-mitaleilla vuodesta 2005 eli 11 kertaa peräkkäin. Kalevan kisoissa hän on saavuttanut kultaa vuosina 2010 ja 2012, hopeaa vuosina 2007, 2008, 2009, 2011, 2013 ja 2014 sekä pronssia vuosina 2005, 2006 ja 2015. SM-hallikisoissa hän on saavuttanut mestaruuden vuonna 2006 ja 2010, hopeaa vuosina 2008 ja 2014 ja pronssia vuosina 2007 ja 2013.
Arvokisat ja maaottelut
Arvokilpailuissa Torro ei ole selviytynyt kertaakaan loppukilpailuun: Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 hän oli karsinnan 23:s tuloksella 215 cm. Vuonna 2007 hän oli mukana Birminghamin sisäratojen EM-kisoissa, missä hän karsiutui hypättyään 223 cm. Hän karsiutui myös Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 tuloksella 223, saman vuoden Barcelonan EM-kilpailuissa tuloksella 219, vuoden 2011 Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa tuloksella 222, saman vuoden Daegun MM-kilpailuissa tuloksella 216 sekä Helsingin EM-kilpailuissa 2012 tuloksella 219. Lontoon kesäolympialaisissa 2012 Torro karsiutui tuloksella 221 sijoittuen jaetulle 16. sijalle.
Suomi–Ruotsi-maaottelussa Torro on ollut mukana kahdeksan kertaa. Hän voitti lajinsa vuonna 2010, oli toinen vuosina 2009, 2012 ja 2013, kolmas vuosina 2007 ja 2008 ja viides vuonna 2004. Vuonna 2011 Torro loukkaantui juuri ennen kilpailua.
Vuonna 2010 Torro hyppäsi Suomen halliennätyksen 232 cm Saksan Wuppertalissa järjestetyissä kilpailuissa. 5. helmikuuta 2011 hän paransi ennätystä hyppäämällä Tampereella 233 cm. Ulkona hän on hypännyt parhaimmillaan 228 Jyväskylässä 2012.
Yksityiselämä
Osku Torro avioitui kolmiloikkaaja ja pituushyppääjä Elina Torron (o.s. Sorsa) kanssa vuonna 2010.
Ilmari Tamminen
Ilmari Tamminen (17. joulukuuta 1879 Hämeenkoski – 30. heinäkuuta 1949 Helsinki ) oli suomalainen insinööri ja konepaja- ja puunjalostusteollisuudessa työskennellyt yritysjohtaja.
Matti Tapio
Matti Tapio Johansson (käytti taiteilijanimeä Matti Tapio; 27. syyskuuta 1926 Helsinki – 11. joulukuuta 1978 Tampere) oli suomalainen ohjaaja, näyttelijä ja teatterinjohtaja.
Tunnetuin Tapion ohjaustöistä oli vuonna 1978 valmistunut TV2:ssa esitetty dokumenttipohjainen näytelmäsarja Sodan ja rauhan miehet, jossa kuvattiin arkistolähteisiin sekä aikalais- ja asiantuntijahaastatteluihin pohjautuen Suomen ulkopoliittista kehitystä 1930-luvun loppupuolelta jatkosodan alkuun. Sarja, jonka käsikirjoituksen Matti Tapio oli myös tehnyt, herätti aikanaan voimakasta keskustelua.
Muita Tapion ohjaustöitä olivat televisiosarja Hilma (1969), näyttelijä Tauno Palosta tehty televisiodokumentti Elän tätä päivää – lähikuva näyttelijä Tauno Palosta (1973), televisiosarja Oi kallis kaupunki (1975) ja televisionäytelmä Kaksi ruplan rahaa (1976). Tapio esiintyi myös näyttelijänä monissa elokuvissa, muun muassa televisioelokuvassa Manillaköysi (1976) ja Matti Kassilan elokuvassa Vodkaa, komisario Palmu (1969).
Tapio työskenteli Oulun kaupunginteatterin johtajana vuosina 1957–1959.
Tapio menehtyi syöpään 52-vuotiaana. Hänet on haudattu Lamminpään hautausmaalle.
Czesław Malec
Czesław Malec (26. kesäkuuta 1941 Krzemieniec – 18. heinäkuuta 2018 Assevent, Ranska ) oli puolalainen koripalloilija.
Itä-Yhdysvaltain Grand Prix 1978
Yhdysvaltain Grand Prix 1978 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 1. lokakuuta 1978 Watkins Glenin radalla. Kilpailun voitti Carlos Reutemann.
Mongoliankirvinen
Mongoliankirvinen (Anthus godlewskii) on västäräkkien heimoon kuuluva varpuslintu. Lajin nimesi Władysław Taczanowski vuonna 1876.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 15½–17 cm ja paino 25–29 g. Ulkonäöltään se muistuttaa suuresti isokirvistä ollen kuitenkin hieman pienempi ja lyhytpyrstöisempi. Myös koivet ovat hieman lyhyemmät, samoin takavarpaan kynsi. Selkäpuolella on enemmän tummaa viirutusta ja alapuoli tavallisesti ruskehtavampi kuin isokirvisellä. Myös muita vähäisiä värieroja on. Äänet muistuttavat sekä iso- että nummikirvisen ääniä. Koiras laulaa laululennossa. Sukupuolet ovat saman värisiä.
Vanhoilla linnuilla on täydellinen sulkasato kesällä, nuorilla osittainen.
Esiintyminen
Lisääntymisalue on Keski-Aasiassa Etelä-Siperiasta Mongoliaan, Mantšuriaan ja Tiibetiin. Se on muuttolintu, joka talvehtii Intiassa ja Sri Lankalla. Syysmuutolla laji harhautuu toisinaan Eurooppaan saakka, ja se on tavattu Suomessa ainakin 16 kertaa, ensimmäisen kerran 10. lokakuuta 1974 Lemlandin Lågskärillä ja viimeksi 13.–27. marraskuuta 2005 Lumijoella.
Elinympäristö
Mongoliankirvisen elinympäristöä ovat avomaat: kuivat, kivikkoiset arot ja vuorenrinteet.
Lisääntyminen
Linnun pesä on maassa ja munia on 3–5. Naaras hautoo 12–14 päivää.
Ravinto
Mongoliankirvinen ruokailee maassa syöden pääasiassa hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia sekä siemeniä.
Storm the Gates
Storm the Gates on brittiläisen metalliyhtye Venomin 15 albumi, jonka Spinefarm Records julkaisi vuonna 2018.
Vastaanotto
Soundin Nuutti Heiskala kirjoitti ”väsähtäneen edelläkävijän sinnittelevän vanhan maineen varassa”. Aiempien albumien kaavaa toistava Storm the Gates ei Heiskalan mukaan tavoita varhaisen Venomin luomaa vaarantunnetta. Kaaoszinen Sami Elamaa piti Storm the Gatesia ”kerta kaikkiaan keskinkertaisena suorituksena”. Mielikuvituksettomien riffien ja kertosäkeiden varaan rakentuvat kappaleet aiheuttavat Elamaassa ”pelkkää myötähäpeää”, vaikka albumi onkin hieman parempi kuin vuoden 2006 ”mätäpaise” Metal Black.
Angry Metal Guy -sivustolla julkaistu arvio kuvaili Venomia ”anakronismiksi”, jonka uhmakas asenne on vuosien saatossa kuihtunut ja menettänyt merkityksensä. ”Surullisintahan kaikessa on se, ettei [Storm the Gates] varmaankaan jää Venomin viimeiseksi albumiksi. Mutta se voisi yhtä hyvin jäädä, sillä seuraava ei ole sen kummempi.” Myös Sputnikmusicin Brendan Schroer valitteli Venomin alennustilaa ja kappaleiden keskinäistä samankaltaisuutta. Storm the Gatesin harvoina onnistumisina Schroer mainitsee ”The Mighty Have Fallenin”, johon tuplabasarikomppi ja black metal -henkinen kitaratremolo tuovat aggressiota, sekä ”I Dark Lordin”, jonka pelottava tunnelma poikkeaa muista albumin kappaleista.
BraveWordsin Ryan Owenson piti Storm the Gatesia ja vuonna 2015 ilmestynyttä From the Very Depthsiä Venomin parhaina albumeina sitten 1980-luvun alun. From the Very Depthsin suoraviivaiseen metalliin verrattuna Storm the Gates on punk-vaikutteisempi: ”Metallin ja punkin välinen jännite on aina ollut Venomin vahvuuksia, ja tämä albumi vangitsee sen hyvin eläväisesti.” Owenson kehuu myös ”viehättävän vanhakantaisia” tuotantoarvoja. New Noise Magazinen Brian O’Neill huomauttaa, ettei black metalin kehittäjänä pidetty Venom ole enää pitkään aikaan julkaissut genreen kuuluvaa musiikkia. Tämä saattaa tosin johtua tyylilajin, ei yhtyeen, muuttumisesta. Storm the Gatesia O’Neill kuvailee vanhanaikaisen thrash metalin ja punkin sekoitukseksi, joka on hieman keskivertoa parempi 2000-luvun Venom-albumi. Conrad ”Cronos” Lantin sanoituksia hän pitää ”hassuina”, varsinkin kun huomioi miehen ehtineen jo yli 50 vuoden ikään.
The Metal Archives -sivuston käyttäjäarvioista lasketun keskiarvon mukaan Storm the Gates on Venomin huonoin albumi.
Åke Seyffarth
Seyffarth oli yksi 1940-luvun parhaista luistelijoista. Hän teki 3. helmikuuta 1941 5 000 metrin uudeksi maailmanennätysajaksi 8.13,7. Tasan vuotta myöhemmin hän luisteli 1 500 metrin maailmanennätykseksi ajan 4.45,7 ja nousi niin sanotun aateliskalenterin kärkipaikalle, jota hän piti hallussaan kuukautta vaille kymmenen vuotta.
Toisen maailmansodan takia kansainvälisiä kilpailuja ei järjestetty. Yleisluistelun MM-kilpailut järjestettiin ensimmäisen kerran sodan jälkeen vuonna 1946. Seyffarth sijoittui seitsemänneksi. Seuraavana vuonna hän voitti kultaa EM- ja pronssia MM-kisoista.
Vuonna 1948 järjesttiin St. Moritzissa talviolympialaiset. Seyffarth jäi 5 000 metrillä vasta seitsemänneksi törmättyään valokuvaajaan, joka oli hypännyt radalle. Kaksi päivää myöhemmin hän voitti 10 000 metriä 9,7 sekunnin erolla seuraavaan ajalla 17.26,3. Lisäksi Seyffarth sai kisoista hopeaa 1 500 metrillä ajalla 2.18,1.
IG-100 Magnadroidit
thumb|250px|Magnadroidi IG-100
Magnadroidit (, suom. joskus magnakaartidroidit) ovat fiktiivisiä droideja George Lucasin Tähtien sota -elokuvassa Tähtien sota: Episodi III – Sithin kosto.
Ruumiinrakenne
Magnadroidit ovat rakenteeltaan laihoja kuin taisteludroidit, mutta paljon jykevämpiä, ja sitkeämpiä. Aseinaan ne käyttävät elektronsauvoja, joiden molemmissa päissä on tappava sähkövaraus. Droideilla oli myös viitat jotka loivat korkean aseman vaikutelman sekä lisäsivät pelkovaikutusta. Niillä oli varsin korkea asema Itsenäisten aurinkokuntien konfederaatiossa. Magnadroideja käytettiin henkivartioina, erityisesti Kenraali Grievous kulki yleensä useita droideja takanaan. Taistelussa ne vetivät vertoja jopa jedeille, joskaan ne eivät pystyneet juoksemaan kovin nopeasti. Magnadroidit eivät luovuta, vaikka menettäisivät ruumiinosiaan: Obi-Wan Kenobi iski yhdeltä droidilta pään irti, mutta droidi jatkoi taistelua kuin mitään ei olisi tapahtunut, tämä johtuu siitä, että niillä on alempana ruumiissa varasensorit ja varasilmä siltä varalta, että niiden pää jostain syystä irtoaisi, lopulta Obi-wan kuitenkin löi sen maahan.
Historia
Alun perin magnadroidit valmistettiin sen takia, että Kenraali Grievous joutui Separatistiarmeijan ylikomentajana tyytymään Kauppaliiton droideihin, joita ohjataan signaalilla, ja jotka eivät opi virheistään. Saatuaan tietää kenraali Grievousin inhosta näitä droideja kohtaan Darth Tyranus määräsi Holowan Mekaniikan valmistamaan magnakaarti-droideja, jotka tuli suunnitella Grievousin ohjeiden mukaisesti ja olla hänen kouluttamiaan. Magnadroidit pitävät yllään perinteistä kaleelaisten soturien viittaa. Viitat ovat kaleelaisen kenraali Grievousin itse valitsemia. Aluksi kenraali Grievous vihasi magnadroideja, mutta myöhemmin oppi hyväksymään ne, antaen niille oman kansansa perinteisen viitan.
Peleissä
Pelissä Revenge of the Sith magnadroideja kutsutaan vain nimellä Grievous Bodyguard, Grievouksen henkivartijat, ja niitä pystyy ohjaamaan minipelissä. Pelissä Battlefront droidit eivät käytä elektronsauvaa, vaan räjähdepanoksia laukovia aseita, minkä lisäksi ne juoksevat nopeasti. Droidit esiintyvät myös peleissä Republic Commando sekä Lego Star Wars: The Video Game.
Aiheesta muualla
List of minor Star Wars droids
Uralilais-siperialaiset kielet
alt=|pienoiskuva|464x464px Uralilais-siperialaiset kielet on hypoteettinen kielikunta, johon kuuluisivat seuraavat kielikunnat:
Historia
Uralilaisten ja eskimo-aleuttilaisten kielten rakenteelliset samankaltaisuudet huomattiin jo varhain. Tanskalainen teologi Marcus Wöldike vertaili grönlantia ja unkaria toisiinsa vuonna 1746. Vuonna 1818 Rasmus Rask piti grönlantia uralilaisten kielten sukulaisena ja esitti luettelon yhteistä alkuperää olevista sanoista. Rask tosin oletti myös uralilaisten ja altailaisten kielten olevan sukua keskenään. Vuonna 1959 Suomalais-Ugrilaisen Seuran Aikakauskirjassa julkaistiin Knut Bergslandin artikkeli The Eskimo-Uralic Hypothesis (Eskimo-uralilainen hypoteesi), jossa kirjoittaja esitti joitakin kieliopin yhteisiä piirteitä ja samaa alkuperää olevia sanoja. Vuonna 1962 Morris Swadesh esitti tšuktšilais-kamtšatkalaisten ja eskimo-aleuttilaisten kielten kuuluvan samaan kielikuntaan. Vuonna 1998 Michael Fortescue julkaisi kirjan Language Relations across Bering Strait (Kielisukulaiset kahden puolen Beringinsalmea), jossa hän esitti hypoteesin uralilais-siperialaisesta kielikunnasta.
Yhteiset piirteet
Uralilais-siperialaisen kielikunnan tueksi on löydetty yhteisiä piirteitä sekä fonologiasta, morfologiasta että sanastosta.
Fonologia
Uralilais-siperialaisten kielten kantakielten rekonstruoidut konsonantistot ovat hyvin samanlaisia keskenään. Yhteisenä piirteenä ovat soinnillisten kluusiilien puuttuminen sekä soinnillisten frikatiivien esiintyminen samoilla artikulaatiopaikoilla: labiaalisena, dentaalisena, palataalisena ja velaarisena sekä tšuktšilais-kamtšatkalaisissa ja eskimo-aleuttilaisissa kielissä myös uvulaarisena. Myös nasaalit esiintyvät samoilla artikulaatiopaikoilla. Lisäksi yhteistä ovat kolme sibilanttia, likvidat ja puolivokaalit.
Morfologia
Yhteisiä morfologiasia piirteitä ovat
Sanasto
Michael Fortescue esittään teoksessaan 95 sanaa, joilla on olemassa etymologinen vastine ainakin kolmessa kielikunnassa sekä lisäksi muita sanoja, jotka esiintyvät kahdessa kielikunnassa. Yhteistä alkuperää oleviksi sanoiksi hän esittää mm. seuraavat sanat: *ap(p)a ’isoisä’ ja *kað’a ’vuori’.
Kristinebergin Kristus
Kristinebergin Kristus on kiveen muotoutunut hahmo Kristinebergin kaivoksessa Lyckselen kunnassa Ruotsissa.
Pohjoisruotsalaisen Kristinebergin kunnan kaivoksessa ilmestyi räjäytystöiden yhteydessä 1946 kaivosseinämään yli kaksi metriä korkea kuvio, joka tulkittiin Kristuksen hahmoksi. Paikasta tuli pian matkailunähtävyys ja kaivostyöt lopetettiin, koska työläiset kieltäytyivät räjäyttämästä kuvaa. Myöhemmin paikalle rakennettiin maanalainen Pyhän Annan kirkko. Erään kristillisen lahkon mukaan asiaan liittyy 1900-luvun alussa esitetty ennustus, jonka mukaan lopun aikoina Kristus löydetään Pohjoismaissa sijaitsevasta vuoresta. Lahkon mukaan tähän viittaa myös nimi ”Krist in i berget” eli ”Kristus sisälle vuoreen”.
Haakon Hyvä
Haakon Hyvä (myös Haakon Adalsteninkasvatti,, , n. 920–961) oli Norjan kuninkaana vuosina 934–961 tai mahdollisesti noin 946–961. Hän oli Norjan ensimmäisen kuninkaan Harald Kaunotukan nuorin poika.
Haakon oli nuorena Englannin kuningas Athelstanin (Ethelstan) kasvattipoikana. Athelstan tutustutti Haakonin kristinuskoon. Saatuaan tiedon isänsä kuolemasta Haakon varusti sotajoukon ja lähti Norjaan vastustaakseen velipuoltaan Eerik Verikirvestä. Haakon sai taakseen Norjan ylhäisön lupaamalla luopuvansa kuninkaan verotusoikeudesta maaomaisuuteen. Eerik joutui pakenemaan ja asettumaan Britteinsaarille. Eerikin pojat yrittivät vielä saada kruunua tanskalaisten avustuksella, mutta Haakon voitti heidät toistuvasti.
Haakon pani alulle useita hallinnollisia uudistuksia. Hän ei kuitenkaan onnistunut käännyttämään norjalaisia kristinuskoon. Haakon kuoli tanskalaisia vastaan käydyssä Fitjarin meritaistelussa vuonna 961.
Kokonniemen laskettelukeskus
Kokonniemen laskettelukeskus on Porvoon kaupungin keskuksen lähellä Porvoonjoen länsirannalla sijaitseva laskettelukeskus. Keskukseen on raivattu uusia rinteitä laskettelukäyttöön ja nykyisin käytössä on viisi rinnettä ja hissiä. Yksi rinteistä on Snow Park, jossa on hyppyreitä, reilejä ja boxi. Kaikki keskuksen rinteet ovat valaistuja. Kokonniemen laskettelukeskuksessa toimii myös kahvila ja suksivuokraamo. Kesällä rinteitä käytetään alamäkipyöräilyyn.
Etelänbassit
Etelänbassit (Percichthyidae) on ahvenkaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja tavataan Australian ja Etelä-Amerikan makeista vesistä.
Lajit ja anatomia
Vanhimmat etelänbassien heimoon kuuluvat fossiilit on ajoitettu eoseenikaudelle. Nykyään heimoon kuuluu lähteestä riippuen noin 11 sukua ja 20–36 lajia. Aikaisemmin etelänbassit luettiin kuuluvaksi joko meriahveniin (Serranidae) tai bassien (Moronidae) kanssa samaan heimoon kuuluvaksi. Etelänbassien koko vaihtelee huomattavasti muutamasta senttimetristä 1,8 metrin pituuteen. Tyypillisiä piirteitä ovat pitkä selkäevä, jossa voi olla notko. Peräevässä on kolme piikkiä.
Levinneisyys
Etelänbasseja tavataan Australian, Chilen ja Argentiinan sisävesistä makeavetisissä joissa ja järvissä. Osa lajeista elää murtovesissä jokien suistoissa. Useat Australiassa elävät heimon kalat siirtyvät kutemaan murtoveteen, koska munat tarvitsevat kehittyäkseen suolaisempaa vettä. Monet etelänbasseista ovat hyviä ruokakaloja.
Keravanjoki
Keravanjoki on Vantaanjoen pisin sivujoki, jonka pituus on 65 kilometriä. Keravanjoki alkaa Hyvinkään Ridasjärvestä ja virtaa Hankotien ali Kaukasten kylän kautta Tuusulan Natura-alueen, Keravanjoki-kanjonin, kautta Kellokosken, Järvenpään, Keravan sekä Vantaan koillisten kaupunginosien halki. Joki on Vantaan ja Helsingin rajajokena Tikkurilasta Tammistoon, jossa se yhtyy Vantaanjokeen.
Tavallisia saaliskaloja joessa on hauet, ahvenet ja erilaiset särkikalat. Istutusten ansiosta saaliiksi voi tarttua myös kirjolohi, lohi, taimen ja harjus. Kalastus, myös jokamiehenoikeuksiin kuuluvat onkiminen ja pilkkiminen, on alueella laajalti luvanvaraista etenkin koski- ja virtauspaikoissa.
Keravanjoen kosket (alkaen pohjoisesta)
thumb|Hanabölen Pikkukoski [[Päiväkumpu|Päiväkummun ja Rekolan välissä Vantaalla.]] thumb|Jokikäytävämetsä [[Hakkilan ja Havukosken välisellä pellolla.]] Uudenmaan TE-keskus on määritellyt lohi- ja siikapitoisten vesistöjen koski- ja virtapaikat, joissa jokamiehenoikeuteen perustuva onkiminen ja pilkkiminen on kielletty. Keravanjokeen on siis hankittava erillinen kalastuslupa.
Riausaaret
Riausaaret on oman provinssinsa muodostava saariryhmä Indonesiassa. Provinssin pinta-ala on 8 202 neliökilometriä ja asukkaita siellä on hieman yli 2 miljoonaa (vuonna 2014).
Maantiede
Riausaarten provinssi muodostuu neljästä saariryhmästä Sumatran ja Borneon välissä. Riaun saariryhmä sijaitsee Malakan niemimaan kärjessä, Singaporen ja Malesian Johorin osavaltion eteläpuolella. Linggan saariryhmä sijaitsee näistä vielä etelään. Anambassaaret ja Natunasaaret sijaitsevat Etelä-Kiinan merellä, Malakan niemimaan ja Borneon välissä. Yhteensä Riausaarten provinssiin kuuluu noin 3 000 saarta. Suurimmat saaret ovat Bintan ja Batam Singaporensalmen eteläpuolella.
Historia
Riausaaret olivat 600–1300-luvulla osa Srivijayan valtakuntaa, joka hallitsi laajimmillaan Malakan niemimaata, Sumatraa ja osia Borneosta. Srivijayan valtakunnan hajottua aluetta hallitsivat Majapahit aina 1500-luvulle saakka.
1600-luvulla Riausaarten pohjoispuolella sijaitsevaan Johoren sulttaanikuntaan muutti bugis-siirtolaisia Sulawesin saarelta. Johoren sisäisten kiistojen takia valta maassa siirtyi bugiseille, jotka siirsivät maan hallinnon Riausaarille, Bintaniin. Bugisien ansiosta Johore-Riausta tuli merkittävä gambiirin viljelyalue. Vuonna 1784 hollantilaiset valtasivat Riausaaret ja valtakunta jakautui kahtia.
Riausaarten sijainti keskeisellä merireitillä vei alueen keskelle eurooppalaisten siirtomaavaltojen kilpailua Kaakkois-Aasian kaupasta. Malaijien saaristoa hallinneet sulttaanikunnat olivat poliittisesti heikkoja ja eurooppalaiset käyttivät alueen heikkoutta hyväkseen. Brittien ja hollantilaisten välisellä sopimuksella vuonna 1824 britit saivat hallintaansa Singaporen ja Malakan niemimaan ja Hollanti sai hallittavakseen nykyisen Indonesian alueen, mukaan lukien Riausaaret. Samalla murtui alueen poliittinen ja kulttuurillinen yhtenäisyys, joka oli ollut olemassa vuosisatoja ennen eurooppalaisten tuloa.
Eurooppalaiset siirtomaavallat vetäytyivät alueelta toisen maailmansodan jälkeen, mutta kulttuurinen sidos Riausaarten ja Malakan niemimaan eteläosien välillä ei palannut, sillä brittien ja hollantilaisten 150 vuotta aiemmin sopima rajalinja jäi voimaan; brittialueista muodostui Malaijan liittovaltio ja hollantilaisten hallitsemista alueista Indonesia.
Talous
Riausaaret ovat nykyisin keskeinen osa Indonesian, Malesian ja Singaporen vuonna 1989 muodostamaa SIJORI-kasvukolmiota (Singapore–Johor–Riau). Alueen tavoitteena on vahvistaa taloudellista yhteistyötä. Riausaarten provinssiin muodostettiin vapaakauppa-alue vuonna 2009.
Boško Janković
Boško Janković (s. 3. tammikuuta 1984 Belgrad, Jugoslavia) on serbialainen jalkapalloilija, joka on edustanut urallaan serbialaista Belgradin Punaista tähteä, espanjalaista RCD Mallorcaa, italialaista US Palermoa, sekä edustamaansa italialaista Genoaa. Janković on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Janković siirtyi elokuussa 2006 Mallorcaan kasvattajaseurastaan Belgradin Punaisesta Tähdestä. Hän oli yhdeksällä maalillaan Mallorcan paras maalintekijä kaudella 2006-2007. Kaudeksi 2007-2008 Janković siirtyi US Palermoon.
Janković kuuluu Serbian maajoukkueeseen. Hän on pelannut 24 maaottelua ja tehnyt 5 maalia. Nuorten maaotteluita Jankovićille on kertynyt 14 kappaletta.
Ronald Reaganin Amerikka
Ronald Reaganin Amerikka (The Reagans) on yhdysvaltalainen neliosainen dokumenttisarja, joka käsittelee Yhdysvaltain entistä presidenttiä Ronald Reagania ja hänen vaimoaan Nancy Reagania. Sarja esitettiin Showtime-televisiokanavalla vuonna 2020 ja Yle Areenassa vuonna 2021. Sen ohjasi Matt Tyrnauer. Ohjaajan mukaan Reaganin presidenttiydellä ja imagolla oli vaikutusta Donald Trumpin poliittiseen toimintaan.
Sarjassa haastatellaan Ronald ja Nancy Reaganin poikaa Ron Reagania, toimittaja Lesley Stahlia sekä presidenttiparin kanssa työskennelleitä tai heidän elämäänsä tutkineita asiantuntijoita. Arkistofilmillä kuullaan muun muassa elokuvatuottaja Jack L. Warnerin ja liikemies Henry Salvatorin kommentteja.
Oikeus vaieta
Oikeus vaieta on monissa maissa olemassa oleva laillinen suoja henkilölle, joka joutuu poliisin kuulusteluun tai oikeudenkäyntiin epäiltynä tai syytettynä.
Laillinen peruste oikeudelle vaieta on, että valtiolla pitäisi olla velvollisuus tarjota puolustusasianajaja. Lisäksi asiassa on se puoli, että kun syytetty joutuu valtiota vastaan, hänet voidaan helposti manipuloida antamaan vääriä todistuksia, ja jos syytetyllä on velvollisuus vastata, se johtaa helposti kidutuksen käyttöön.
Kun eräissä maissa rikosta tutkiva poliisi tai tuomari kuulee syytettyä, hänen täytyy kertoa kuulusteltavalle, että tällä on oikeus vaieta, tehdä tunnustus tai vastata kysymyksiin.
Laki myös kieltää syytetyn kuulemista valan alla; täten syytetty voi sanoa mitä tahtoo puolustuksekseen, ilman pelkoa rangaistuksesta perättömästä lausumasta oikeudessa. Tämä oikeus koskee myös syytetyn puolisoa ja lähisukulaisiaan, jos he haluavat käyttää vaitiolo-oikeutta. Jos he suostuvat tulemaan kuulluksi, heidän on puhuttava totta.
Maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailut 2003
Vuoden 2003 maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 29.–30. maaliskuuta 2003 Lausannessa, Sveitsissä.
Aaltosen mattokutomo
Aaltosen mattokutomo oli Kiikassa vuosina 1914–1970 toiminut mattokutomo. Sen perusti Hilma Aaltonen o.s. Blom (1881–1946), joka oli ammatiltaan käsityönopettaja. Hilma Aaltosen jälkeen kutomon toimitusjohtajana toimivat hänen leskensä Herman Aaltonen (1879–1953) ja nuorin pikkusisarensa ja ottotyttärensä Oili Määttänen ent. Aaltonen o.s. Blom (1900–1993).
Libertaaripuolue (Yhdysvallat)
Yhdysvaltain libertaaripuolue on yhdysvaltalainen libertaarinen puolue, joka on perustettu vuonna 1971. Puolue kannattaa vähän säänneltyjä markkinoita, laajoja yksilönvapauksia ja puolueetonta ulkopolitiikkaa. Puolueella oli vuonna 2017 n. 511 000 jäsentä. Puolueen perustamista alettiin suunnitella David F. Nolanin kotona Coloradossa vuonna 1971 ja perustaminen tapahtui saman vuoden joulukuussa. Puolueen perustamista joudutti huoli Vietnamin sodasta, asevelvollisuus sekä luopuminen kultakannasta.
Aaltosen mattokutomo
Aaltosen mattokutomolle mattoja suunnittelivat muiden muassa Toini Kallio, Laila Karttunen, Greta Skogster-Lehtinen ja Impi Sotavalta. Kutomon mattoja oli käytössä kotien lisäksi useiden liike- ja julkisten laitosten tiloissa, kuten Eduskuntatalossa, Kelan pääkonttorissa, Kultarannassa ja Suomen pankin talossa Vaasassa. Mattoja vietiin myös ulkomaille Etelä-Amerikkaa myöten.
Libertaaripuolue (Yhdysvallat)
Puolueen ainoa vaaleilla valittu lainsäätäjä on Marshall Burt, joka istuu Wyomingin edustajainhuoneessa. Muita vaaleilla valittuja julkisen hallinnon edustajia, esim. kunnanvaltuutettuja ja koulupiirien valtuutettuja, on 310.
Vuoden 2012 presidentinvaalien ehdokas Gary Johnsonin mukaan puolue on arvoliberaalimpi kuin demokraatit mutta taloudellisesti liberaalimpi kuin republikaanit. Puolue on profiloitunut ennen kaikkea klassisen liberalismin kannattajaksi erotuksena demokraattien sosiaaliliberalismista sekä republikaanien konservatismista. Puolueen agendaan kuuluvat esimerkiksi veronalennukset, sosiaaliavustusten lakkauttaminen, sukupuolineutraalin avioliiton kannattaminen sekä laajojen aseenkanto-oikeuksien edistäminen.
Historia
Ensimmäinen libertaaripuolueen kokous järjestettiin kesäkuussa 1972. Vuonna 1978 Dick Randolph valittiin ensimmäisenä puolueen listoilta Alaskassa osavaltion lainsäädäntöelimeen. Vuoden 1980 liittovaltion vaalien jälkeen libertaaripuolue omaksui itselleen Yhdysvaltain kolmanneksi suurimman puolueen tittelin ennen American Independent Partya sekä New Yorkin konservatiivipuoluetta jotka tuohon aikaan olivat maan suurimpia pienpuolueita. Vuoden 1994 vaalien jälkeen yli neljäkymmentä libertaarien ehdokasta äänestettiin tai nimitettiin johonkin tehtävään joka oli siihen astinen ennätys puolueelle. Puolue asetti John Hospersin ehdolle vuoden 1972 presidentinvaaleissa ja tuolloin Tonie Nathan toimi hänen varapresidenttiehdokkaanaan. Nathan oli samalla sekä ensimmäinen nainen että ensimmäinen juutalainen joka sai valitsijamiesääniä. Hospers puolestaan oli tuolloin ensimmäinen avoimesti homoseksuaali henkilö joka oli pyrkinyt Yhdysvaltain presidentiksi.
Nimi ja puolueen tunnukset
Vuonna 1972 puolueen nimeksi valittiin libertaaripuolue, jonka toisena vaihtoehtona oli Uusi Vapauspuolue. (New Liberty Party) Puolueen ensimmäiseksi iskulauseeksi valittiin "Ei ole sellaista asiaa kuin ilmainen lounas" (There ain't no such thing as a free lunch, lyhenne TANSTAAFL). Nykyinen iskulause on "Periaatteen puolue" (The Party of Principle). Puolueen tunnukseksi valikoitui 1970-luvun lopulla vapaudenpatsaan kuva aikaisemman "libersignin" tilalle. Joskus tunnuksena on käytetty myös, joka on käytössä myös Free State Projectin tunnuksena.
Puolueen rakenne
Libertaaripuolue on jäseniensä demokraattisesti hallinnoima puolue joka jakautuu osavaltiokohtaisiin paikallisosastoihin. Paikallisosastot järjestävät joka vuosi tai joka toinen vuosi edustajakokouksensa joista valitaan delegaatio osallistumaan maanlaajuiseen puoluekokoukseen. Kansallisen tason puoluekokous päättää äänestämällä puolueen säännöistä ja käytännöistä.
Puolueohjelma
Libertaaripuolueen puolueohjelma korostaa sekä yksilönvapautta, vapaakauppaa että yleisesti taloudellista vapautta. Puolue vastustaa sekaantumista toisten valtioiden sisäisiin asioihin sekä sotilaallisia että taloudellisia interventioita ulkomaille.
Juuso Lakso
Juuso Lakso (s. 11. heinäkuuta 1991 Kemi) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Lakso aloitti uransa KePS:n kasvattina, pelasi juniorina vielä PS Kemissä ja siirtyi 17-vuotiaana TP-47:ään. Vuoden 2011 toukokuussa Lakso kutsuttiin testiin Luton Towniin ja saman vuoden lokakuussa Hamilton Academicaliin. Hän on vapaa pelaaja. Lakso on pelannut ainoat viralliset ottelut miesten tasolla Pohjois-Suomen neljännessä divisioonassa.
Anoura fistulata
Anoura fistulata on ensimmäisen kerran vuonna 2003 havaittu harvinainen Ecuadorin sademetsissä elävä lepakkolaji. Lajilla on ruumiin kokoon suhteutettuna pidempi kieli kuin millään muulla nisäkkäällä. Sen syvältä ruumiinontelosta alkavan kielen pituus on jopa puolitoistakertainen ruumiin pituuteen nähden. Kielen tyvi sijaitsee lajin sydämen ja rintalastan välissä. Kooltaan laji on noin hiiren kokoinen.
Pitkällä kielellään se pystyy imemään mettä Centropogon nigricans -kukkien 8,5 cm syvästä kukasta. Samalla lepakon karvoihin tarttuu siitepölyä, jonka se kuljettaa seuraavaan kukkaan. Centropogon nigricans on ainoa toistaiseksi tunnettu kukkalaji, jonka pölytys on riippuvainen yhdestä lepakkolajista. Meden lisäksi lepakkolajin ravintoon kuuluvat pienet hyönteiset.
Anoura fistulata -lepakkolaji ja Centropogon nigricans -kukkalaji ovat esimerkki koevoluutiosta.
Husain Tahir al-Saba’
thumb|Husain Tahir al-Saba’ vuonna 2008. Husain Tahir al-Saba’ (s. 14. marraskuuta 1979 Dhahran) on saudiarabialainen pituushyppääjä. Hänen ennätyksensä on 835, jonka hän on hypännyt kahdesti: toukokuussa 2004 ja elokuussa 2008.
Al-Saba’ on voittanut Aasian mestaruuden kolme kertaa, vuosina 2000, 2002 ja 2003. Aasian kisoissa hän on voittanut kultaa 2002 ja 2006. IAAF:n yleisurheilufinaalissa 2003 hän sijoittui toiseksi jääden vain sentin päähän Dwight Phillipsistä. Hän oli toinen myös vuoden 2008 yleisurheilufinaalissa jälleen sentin voittajalle, Fabrice Lapierrelle, hävinneenä. MM-kilpailuissa hän on ollut kahdestoista Sevillassa 1999, kymmenes Edmontonissa 2001, viides Pariisissa 2003 ja yhdestoista Osakassa 2007. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui 11:nneksi, samoin Lissabonin sisäratojen MM-kilpailuissa 2001.
Pilkkuimunuoliainen
Pilkkuimunuoliainen (Gastromyzon scitulus) on aasialainen kalalaji, jota pidetään myös akvaarioissa. Luonnossa pilkkuimunuoliaisia tavataan Malesian Sarawakissa.
Pilkkuimunuoliainen kasvaa viisisenttiseksi. Kala on erikoisen muotoinen, tylppäpäinen ja muistuttaa rinnan kohdalta poikkileikkaukseltaan kirkonkelloa. Rintaevät ovat suuret ja pyöreämuotoiset, ja painautuvat pohjaa vasten. Pilkkuimunuoliaisessa on tummanruskealla pohjalla vaaleampia pilkkuja. Se sekoitetaan helposti lähilajeihin kuten helmi-imunuoliaiseen (Gastromyzon ctenocephalus), josta sen erottaa pyrstön ja evien kuvioinnin perusteella. Eteläamerikkalaiset partamonnit (Ancistrus) ovat väritykseltään ja elintavoiltaan samantapaisia kaloja, jotka eivät kuitenkaan ole kovinkaan läheistä sukua.
Pilkkuimunuoliainen tarvitsee happipitoista vettä, joten voimakas virtaus on akvaario-oloissakin tärkeä. Voimakas valaistus tuottaa levää, jota kalat syövät. Pohjasoran tulisi olla pyöreämuotoista.
Kovelan kartano
Kovelan kartano on 1500-luvulla perustettu säteritila Lohjan Nummella, Uudellamaalla. Kartano sijaitsee Kovelan kylässä Pitkäjärven länsipuolella Kovelanjärven rannalla.
Historia
1500-luvun lopulla Kovelan kylä päätyi Johan Boosen rälssiksi, josta muotoutui reduktion jälkeen Kovelan kartano -niminen säteri. 1700-luvun lopulla kartano jakaantui kolmeksi tilaksi; Kovela, Söderkulla ja Övergård (Sorva).
Kovelan kartanon yhteydessä toimii Kovelan traktori- ja maatalousmuseo.
Kartanon omistajat
Lista tilan/kartanon omistajista :
Arto Juusela
Arto Taneli Juusela (s. 6. heinäkuuta 1939 Helsinki) on suomalainen kitara- ja luuttutaiteilija. Ammatiltaan hän on silmätautien erikoislääkäri.
Hän kirjoitti ylioppilaaksi Munkkiniemen yhteiskoulusta 1957, valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1966 ja erikoistui silmätautien erikoislääkäriksi 1971. Hän on toiminut pääasiallisesti yksityislääkärinä pitäen vastaanottoa muun muassa Vantaan Silmäasemalla ja pääkaupunkiseudun optikkoliikkeissä.
Hän aloitti kitaransoiton opiskelun 12-vuotiaana Ivan Putilinin oppilaana ja jatkoi opintojaan myöhemmin ulkomailla, muun muassa Andres Segovian johdolla. Hän perehtyi myöhemmin myös luutun ja vihuelan soittoon. Pidettyään ensikonserttinsa Kotkassa 1963 hän on esiintynyt konsertoivana kitaristina ja luutun soittajana useissa vanhan musiikin yhtyeissä, muun muassa Sonores Antiqui -yhtyeessä sekä solistina orkesterikonserteissa.
Aiheesta muualla
Vantaan Lauri -lehti 17.10.2000
Méxicon ePrix
Méxicon ePrix on kaudesta 2015–2016 alkaen järjestetty Formula E -sarjan osakilpailu, jossa kilpaillaan sähköisillä formula-autoilla. Kilpailu on ajettu Autódromo Hermanos Rodríguezin moottoriradalla Méxicossa Meksikossa.
Rata
Méxicon ePix ajetaan Autódromo Hermanos Rodríguezin radalla. Samalla radalla, mutta eri konfiguraatiolla, ajetaan muun muassa Formula 1 -sarjan Meksikon Grand Prix sekä kestävyysajosarja WEC:in osakilpailu. Vuonna 2023 käytetyn Formula E -sarjan radan pituus oli 2,606 kilometriä ja se koostui 15 mutkasta.