cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aleksander Einseln
Aleksander Einseln (25. lokakuuta 1931 Tallinna – 16. maaliskuuta 2017) oli virolainen kenraali, joka toimi Viron itsenäisyyden palauttamisen jälkeen ensimmäisenä Viron puolustusvoimien komentajana vuosina 1993–1995. Viron tasavallan historiassa hän oli järjestykseltään kolmas puolustusvoimain komentaja. Pakolaisvirolainen Einseln oli ennen komentajuuttaan tehnyt 35-vuotisen uran Yhdysvaltain armeijassa saavuttaen everstin arvon.
Elämä ja ura
Aleksander Einseln syntyi 1931 Viron tasavallan pääkaupungissa Tallinnassa ja pakeni 21. syyskuuta 1944 äitinsä Linda Benita Einselnin kanssa maan toista neuvostomiehitystä vain muutama tunti ennen neuvostojoukkojen saapumista pääkaupunkiin. Hän päätyi pakolaisleirille Saksaan ja vietti siellä 13-vuotispäivänsä.
Saksan antauduttua toukokuussa 1945 Einselnin perhe joutui eri miehitysvyöhykkeille. Hänen vanhempansa olivat eronneet, ja hänen isänsä suutari Gustav-Rudolf Einseln oli brittiläisellä vyöhykkeellä, kun taas hän itse oli amerikkalaisvyöhykkeellä Augsburgissa. Isä oli jo ensimmäisen miehityksen aikana liittynyt metsäveljiin ja kyyditetty Siperiaan, josta oli löytänyt tiensä lopulta Saksaan.
Aluksi 17-vuotias Einseln halusi lähteä Kanadaan. Hänen äitinsä kuitenkin rohkaisi häntä muuttamaan Yhdysvaltoihin, jonne jo hänen enonsa oli aiemmin lähtenyt siirtolaiseksi. Maahan jääminen oli mahdollista armeijapalveluksen kautta, ja vuonna 1949 Einseln muutti äitinsä kanssa Yhdysvaltoihin. Laiva ohitti New Yorkin Vapaudenpatsaan aamulla 6. elokuuta 1949.
Vakaumuksellisena antikommunistina, pakolaisvirolaisena ja Neuvostoliiton vastustajana Einseln oli vakuuttunut, että taistelu Yhdysvaltain ja Neuvostoliiton välillä olisi väistämätön. Hänen mukaansa "Yhdysvaltain väestö oli tarpeeksi älykästä tajuakseen millainen syöpä se [kommunismi] oli".
Yhdysvaltain armeijassa
Einseln liittyi Yhdysvaltain armeijaan 6. maaliskuuta 1950. Peruskoulutuskausi päättyi kesäkuussa, ja lomalla ollut Einseln sai kuulla Pohjois-Korean kommunistien hyökänneen Etelä-Koreaan ja Korean sodan syttyneen. Einseln järjesti itsensä heti Koreaan, jonka sodasta palattuaan hän aloitti kadettikoulun West Pointissa. Vain 22-vuotiaana sotaveteraanina Einseln sai komennuksen ensin tykistöön, mutta hän siirtyi sittemmin Fort Benningiin jalkaväkeen.
Einseln lähetettiin Eurooppaan, jossa hän Berliinin muurin pystyttämisen hetkellä toimi Frankfurtissa ollen täydessä valmiudessa konfliktin syttymisen varalta. Hän toimi Yhdysvaltain yleisesikunnan Euroopan-osaston sotilaspoliittisten asioiden 20-henkistä asiantuntijaryhmää johtaneena esikuntaupseerina Brysselissä.
Vietnamin sodan sytyttyä Einseln toimi taistelutehtävissä laskuvarjoupseerina vihollisen selustassa tiedustelu- ja erikoisoperaatioissa. Sodan jälkeen hän toimi Nato-yhdysupseerina Brysselissä 1980–luvun alussa, ja viimeisenä komennuksenaan ennen eläköitymistä vuonna 1985 Einseln toimi Havaijilla USPACOMin apulaispääsotilastarkastajana.
Paluu Viroon
Viron palautettua itsenäisyytensä 20. elokuuta 1991 Viron ensimmäinen presidentti Lennart Meri pyysi tuloksetta henkilökohtaisesti tuntemaansa Einselniä ottamaan uudelleen perustettavan Kaitseväen komentajuuden. Einseln kieltäytyi kahdesti, koska Yhdysvaltain ulkoministeriö uhkasi viedä häneltä evp. everstin eläkkeen ja kansalaisuuden, koska komentajuus ministeriön tulkinnan mukaan olisi rikkonut lakia, joka estää amerikkalaisupseerin palvelemisen toisen valtion asevoimissa. Lisäksi Yhdysvallat pelkäsi Einselnin komentajuuden kärjistävän sen suhteita Venäjään.
Lopulta maaliskuussa 1993 Einseln otti vastaan Kaitseväen komentajuuden ja heinäkuussa Yhdysvallat jäädytti hänen eläkkeensä. Viro halusi komentajan lännestä, jossa taas ei ollut mitenkään suuresti tarjolla vironkielisiä korkeita upseereita. Lopulta useiden senaattoreiden asetuttua tukemaan Einselniä hän sai hyväksynnän. Komentajuuden vastaanottamisen myötä hän sai ylennyksen kenraaliluutnantiksi Viron tasavallalta.
Viron puolustusvoimain komentajana Einseln pyrki puhdistamaan Viron armeijan päällystön neuvostoleimasta, mutta ajautui siten myös yhteenottoihin elämänsä ja uransa neuvosto-Virossa tehneiden virolaisten kanssa.
Einseln erotti puolet Viron neuvostotaustaisesta upseerikunnasta ja yritti kovin ottein poistaa neuvostojärjestelmän jättämät jäljet Viron puolustushallinnosta ja armeijasta.
Einseln sanoi vuonna 1994, että hän ei aio johtaa mitään "totalitaristisen marxilais-leninistisesti ajattelevien upseerien joukkiota". Einselnin komentajuuden aikana Venäjä veti pois viimeiset joukkonsa Virosta elokuussa 1994.
Tammikuussa 1995 Toisen Tšetšenian sodan alettua Einseln julkaisi asetuksen, jossa hän julisti Viron armeijan vastustavan ilman presidentin määräystä kaikkia Viron maarajan ylittäviä ulkomaalaisia joukkoja. Tämä asetus on edelleen voimassa.
Einseln kuoli 85-vuotiaana 16. maaliskuuta 2017. Hänen tuhkansa haudattiin 2. huhtikuuta 2018 Arlingtonin sotilashautausmaalle Washingtonin ulkopuolelle.
Perhe
Vuonna 1956 Einseln avioitui toisen virolaispakolaisen Heili Veetõusmen (engl. Hayley Veetousme) kanssa. Pari sai kolme lasta, mutta avioliitto päättyi eroon 25 avioliittovuoden jälkeen. Vuonna 1982 hän avioitui Lee-nimisen psykologin kanssa, joka myös oli virolaisemigrantti. Eläkkeelle jäänyt Einseln asui uuden vaimonsa kanssa Palo Altossa, Kaliforniassa.
Handelsblatt
Handelsblatt on saksalainen sanomalehti. Se on saksan kielellä ilmestyvä talous- ja finanssilehti, ja sitä julkaisee düsseldorfilainen Handelsblatt Media Group. Lehden päätoimittaja on Sebastian Matthes. Handelsblatt ilmestyy maanantaista perjantaihin, ja vuonna 2023 sen levikki oli noin 128 000. Vuonna 2022 Handelsblatt oli Saksan siteeratuin talousmedia.
Handelsblattin ensimmäinen numero ilmestyi 16. toukokuuta 1946. Vuonna 1970 Handelsblattiin liitettiin kilpaileva talouslehti Industriekurier. Lehti siirtyi marraskuussa 2009 tabloid-formaattiin.
Filippikos
Bardanes oli patriarkka Nikeforoksen poika, joka palveli kenraali Justianianus II:n armeijassa. Hän johti kapinaa Justinianuksen hirmuvaltaa vastaan ja hänestä tuli keisari nimellä Filippikos. Paavi Konstantinos ei tunnustanut harhaoppista keisaria. Hänestä tuli tunnettu maallisesta oppineisuudestaan ja kaunopuheisuudestaan.
Alexandros Touferis
Alexandros Touferis (8. kesäkuuta 1876 Ateena, Kreikka – 14. maaliskuuta 1958) oli ranskalainen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili kolmiloikassa ja pituushypyssä. Hän osallistui vuoden 1896 olympialaisiin, jotka järjestettiin hänen synnyinkaupungissaan. Hän voitti hopeaa kolmiloikassa tuloksella 12,70, vaikka hävisikin kilpailun voittaneelle James Connollylle yli metrillä. Pituushypyssä Tuffèri ei sen sijaan sijoittunut neljän parhaan joukkoon. Hän kilpaili kolmiloikassa vielä Pariisin olympialaisissa 1900, jolloin hän sijoittui kuudenneksi.
Filippikos
Bulgarien kaani Tervel kosti entisen liittolaisensa Justinianuksen kuoleman tuhoamalla Konstantinopolin ympäristöä. Vuonna 713 bulgaareja vastaan lähetetyt joukot kapinoivat. Filippikos syrjäytettiin ja sokaistiin. Anastasios II:sta tuli keisari.
Ossi Sivén
Ossi Oskari Sivén (s. 1963) on suomalainen ilmavoimien upseeri evp. Hän toimi Karjalan lennoston komentajana 1. heinäkuuta 2012 lähtien. Sivén siirtyi reserviin 31. elokuuta 2015, jolloin hän luovutti lennoston komentajan tehtävät Jari Mikkoselle.
Sivén työskenteli ennen valintaansa joukko-osaston komentajaksi ilmavoimien operaatiopäällikkönä 1.1.2011–30.6.2012. Hän toimi 2009–2010 apulaisostopäällikkönä Pääesikunnan operatiivisella osastolla. Sivénin aikaisemmalla komennuksella Karjalan lennostossa hän toimi esikuntapäällikkönä 2007–2009 ja pääjohtokeskuksen päällikkönä 2005–2006. 1.1.2002–31.12.2004 everstiluutnantti Sivén toimi apulaissotilasedustajana virkapaikkanaan Suomen Brysselissä sijaitseva NATO-erityisedustusto Pohjois-Atlantin liitossa.
Sivén oli vuonna 1986 valmistuessaan Kauhavan Ilmasotakoulun 70. kadettikurssin priimus ja kadettivääpeli. Hänen ensimmäinen palveluspaikkansa oli Hävittäjälentolaivue 31:n lentueessa.
Bag of Bones (albumi)
Bag of Bones on ruotsalaisen hard rock -yhtye Europen vuoden 2012 huhtikuussa julkaistu yhdeksäs albumi.
Mike Nurisalo
Mike Nurisalo (s. 25. huhtikuuta 1968) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Nurisalo pelasi kasvattajaseurassaan Tampereen Pyrinnössä kaksi kautta miesten pääsarjassa.
Harry Ekman
Harry John Ekman (28. syyskuuta 1923 Chicago – 17. kesäkuuta 1999 Medford, New Jersey)  oli yhdysvaltalainen muotokuvamaalari, kuvittaja, mainospiirtäjä ja pin-up-taiteilija. Hän aloitti uransa Gil Elvgrenin oppipoikana ja työtoverina, ja ryhtyi myöhemmin itsenäiseksi kalenteritaiteilijaksi. Ekman käytti samaa työskentelytapaa kuin Elvgrenkin: hän valokuvasi mallinsa ja maalasi öljyvärein 76 × 61 senttimetrin kokoiselle kankaalle valokuvan pohjalta.
Mike Nurisalo
Pelaajaura
Nurisalo esiintyi ensimmäisen kerran kokoonpanossa miesten SM-sarjassa kasvattajaseuransa Tampereen Pyrinnön edustusjoukkueessa 11. lokakuuta 1987 KTP:ta vastaan, ja 25. lokakuuta hän teki ensimmäiset pääsarjapisteensä onnistuttuaan Helsingin NMKY:tä vastaan kahden pisteen heitossa ja yhdessä vapaaheitossa. Nurisalo teki miesten SM-sarjauran piste-ennätyksensä (yhdeksän pistettä) 20. tammikuuta 1988 FoKoPo:a vastaan. Nurisalo kuului kauden aikana Pyrinnön kokoonpanoon 13 ottelussa ja pelasi niissä 1,2 pisteen keskiarvolla. Pyrintö voitti kauden aikana vain kolme ottelua, oli runkosarjassa toiseksi viimeinen ja karsiutui jatkosarjasta. Joukkue pelasi SM-karsintaotteluita mutta säilytti sarjapaikkansa.
Harry Ekman
Ekman valmistui New Trier High School ja the American Academy of Art kouluista. Hänellä oli opintoja Nortwestern University yliopistossa. Varsinaista kuuluisuutta Ekman sai ryhdyttyään 1960-luvulla maalaamaan poliitikkojen ja liikemiesten muotokuvia, joita hän teki loppuelämänsä ajan kaupallisen uran jälkeen.
Siltalan pehtoori (vuoden 1934 elokuva)
thumb|250px|August (Tuominen) ja Hugo (Laakso) ulkosalla.
Mike Nurisalo
Pelaajaura
Kaudella 1988–1989 Nurisalo kuului runkosarjassa jälleen 13 ottelussa Pyrinnön kokoonpanoon ja pelasi niissä 0,8 pisteen keskiarvolla. Kauden suurimman pistemääränsä, kuusi, hän teki kauden avausottelussaan Turun NMKY:tä vastaan. Pyrinnöllä meni edelliskauttakin huonommin, kun se voitti vain yhden ottelun ja putosi alemmalle sarjatasolle. Samalla päättyi Nurisalon pääsarjaura.
Siltalan pehtoori (vuoden 1934 elokuva)
Elokuvan naispääosan esittäjä on aikakauden suuri elokuvatähti Hanna Taini. Kreditoimattomana sisäkkönä näyttelee vuoden 1934 Miss Suomi Anna-Liisa Fahler. Elokuvaa kuvattiin Lohjalla Laakspohjan kartanossa. Elokuva rikkoi ensimmäisenä suomalaisena elokuvana miljoonan katsojan rajan.
Juoni
pienoiskuva|oikea|Kurt (Rinne) ja Lilli (Taini). Siltalan kartanoon saadaan uusi pehtori, Kurt Alarik Paul. Hän ei suostu asumaan pehtorille varatussa murjussa, vaan vaatii parempia asuinoloja. Piiat ihailevat ja ihmettelevät pehtorin otteita. Kurtin ensimmäinen tapaaminen Siltalan omistajan, kauniin Lilli Lindin kanssa menee puihin. Paroni Silfversköld on nimittäin valehdellut Kurtille, että leskiruustinna Hanell on Siltalan valtiatar, jolloin Kurt kohtelee Lilliä pelkkänä tytönhupakkona. Tilanne laukeaa kun Silfversköld paljastaa totuuden Kurtille. Lilli paheksuu Silfversköldin pilaa. Silfversköld on Kurtin opiskelutoveri, ja ihmettelee miksi Kurt on ottanut työpaikan pehtorina. Kurt on tosiasiassa rikas kartanonomistaja Uudeltamaalta; hän on ottanut pehtorin pestin vedonlyönnin seurauksena. Hän ei halua Silfversköldin paljastavan salaisuutta.
Kartanossa ovat vierailulla myös Lillin miesvainaan, kapteeni Lindin sukulainen luutnantti Hugo Mandelcrona ja kamreeri August Suvanto. Kapteeni Lind määräsi testamentissaan, että Lillin on vuoden kuluessa avioiduttava Hugon kanssa tai maksettava tälle perintöä puoli miljoonaa markkaa. Hugon mielestä hänen avioliittonsa Lillin kanssa on jo lähes lukkoon lyöty. Hän käyttäytyy liioitellun itsevarmasti, keikaroi ja keimailee. Lilli pitää Hugosta, mutta ei halua naimisiin hänen kanssaan. Eräänä iltana Kurt kutsutaan herrasväen seuraan viettämään iltaa. Lilli lumoutuu pehtorin lauluesityksestä. Vähitellen heidän suhteensa syvenee. Rakkauden liekit alkavat kyteä.
Elokuvan subrettipari ovat renki Aaretti ja piika Miina. Aaretti havittelee Miinan kättä, mutta Miina pysyy tylynä miestä kohtaan. Lilli taasen alkaa epäillä että Kurt on pihkaantunut Miinaan. Hän tekee romanttisia tulkintojaan nähdessään Kurtin Miinan aitanovella ja Miinan halailemassa Kurtia sen jälkeen kun tämä on kesyttänyt raivostuneen hevosen. Todellisuudessa pehtorin ja Miinan välillä ei ole mitään romanttista.
Kurt saa Siltalan kartanon talouden järjestykseen. Lilli sen sijaan väsyy ja matkustaa pois. Hän ilmoittaa palaavansa syyskuun ensimmäisenä päivänä, jolloin hän antaa vastauksen Hugon kosintaan. Tällä välin Hugo ja Aaretti juovat itsensä tainnoksiin säätyrajat ylittävässä juopottelukohtauksessa. Kurt myy pienen osan Siltalan metsistä, jolloin Siltalan armon taloudellinen asema kohenee oleellisesti. Vihdoin tulee syyskuu ja Lilli palaa Siltalaan. Hänen ja Kurtin onnea varjostaneet väärinkäsitykset oikaistaan. Illalla August ilmoittaa Lillin ja Kurtin kihlautuneen. Samalla paljastetaan Kurtin todellinen henkilöllisyys.
Tuotanto
Elokuvan käsikirjoitus perustuu Harald Selmer-Geethin romaanin Inspektorn på Siltala (1903) suomennokseen Siltalan pehtori (suom. Aarni Kouta 1904) ja osittain Hj. Procopén tekemään näytelmäsovitukseen, jonka on suomentanut J. Maanpää.
Siltalan kartanon esikuvaksi on mainittu Koskipään kartano Hartolassa. Myös Lilli Lindillä oli esikuvansa: Koskipään kartano valtias Annie Boisman (1859–1927, alkuaan Annie Winter). Boisman oli kirjailija Maila Talvion (Maria Winter) sisar. Hän avioitui Koskipään kartanon omistajan Carl Erik von Gerdtenin (17. marraskuuta 1858 – 17. heinäkuuta 1885) kanssa elokuussa 1880. Seitsemän leskenvuoden jälkeen Annie Boisman avioitui Koskipään tilanhoitajan, agronomi Karl Arthur Boismanin (1863–1939) kanssa.
Siltalan pehtoori kuvattiin kesällä ja syksyllä 1934. Sateinen kesä viivästytti teoksen valmistumista. Siltalaa esitti Laakspohjan kartano Lohjan maalaiskunnassa. Lisäksi kuvattiin Hollolassa, Tuusulassa ja Messukylässä. Sisäkuvia otettiin Laakspohjan kartanon puimahuoneessa. Studiona oli Vironkadun studio Helsingissä.
Siltalan pehtoori on ensimmäinen suomalainen elokuva, jota varten tehtiin ennakkomainoselokuva eli traileri. Se on myös ensimmäinen laatuaan, jonka käyttörepliikit äänitettiin myös ulkokuvaotoksissa. Valentin Vaala ohjasi Siltalan pehtoorista uuden version vuonna 1953, mutta sen kaupallinen menestys jäi vaatimattomaksi.
Yleisömenestys
Siltalan pehtoori oli Suomi-Filmin siihen mennessä suurin kaupallinen menestys, jonka mainitaan ylittäneen ensimmäisenä suomenkielisenä elokuvana miljoonan katsojan rajan. 1930-luvulla elokuvien kävijämääristä ei kuitenkaan kerätty luotettavia julkisia tilastoja, vaan niitä alettiin Suomessa kerätä vasta vuonna 1972. Sitä edeltävät katsojaluvut perustuvat esityskerroista tehtyihin laskennallisiin arvioihin. Suomen elokuvasäätiön tilastossa Siltalan pehtoori oli 2010-luvun alkuun mennessä Suomen kuudenneksi eniten teatterikatsojia kerännyt elokuva. Selvästi enemmän katsojia olivat saaneet vain Edvin Laineen Tuntematon sotilas ja Toivo Särkän Kulkurin valssi.
Arviot
Aikalaiskriitikoiden vastaanotto oli suopea. Helsingin Sanomien arvioija John Seppänen piti Orkon ohjausta mutkattomana, helposti sulavana ja hauskana. Aamulehdessä Roland af Hällström arvioi Siltalan pehtoorin käänteentekeväksi ja kirjoitti: ”Se on lopullisesti nostanut esille suomalaisen filmiohjaajan, se tuo kankaalle kaksi luonnekoomikkoa, jotka varmasti tulevissa elokuvissa jatkavat voittokulkuaan, ja se näyttää, että maassa on ainakin kaksi nuorta näyttelijätärtä, jotka kaikin puolin kykenevät kantamaan filmien päärooleja.” Uuden Suomen nimimerkki Jep. kehui kuvausta ja kohtauksien järjestelyä, mutta näki puutteita kokonaisuudessa. Kriitikon mielestä elokuvan pääjuoni oli mitätön ja teennäinen eikä riittänyt pitämään katsojaa täysin otteessaan. Siltalan pehtoorin parhaat puolet hän näki elokuvan sivujuonteissa.
Myöhempien aikojen kriitikot arvioivat Siltalan pehtooria lähinnä sen yleisömenestyksen kannalta. Eräs vuoden 2011 kriitikko piti näyttelijätyötä puisevana ja Theodor Lutsin kuvausta elokuvan ainoana valopilkkuna.
Joe Kleine
Joseph William "Joe" Kleine (s. 4. tammikuuta 1962 Colorado Springs, Colorado) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän pelasi sentterinä NBA:ssa 15 kautta ja voitti olympiakultaa Los Angelesin kisoissa 1984.
Kleine pelasi yliopistosarjoissa Notre Damen ja Arkansas’n yliopistojen joukkueissa. Sacramento Kings varasi hänet NBA:han kuudennella varausvuorolla vuoden 1985 varaustilaisuudessa.
Kleine edusti NBA:ssa kausina 1985–2000 seitsemää seuraa: Sacramento Kingsia, Boston Celticsia, Phoenix Sunsia kahteen otteeseen, Los Angeles Lakersia, New Jersey Netsia, Chicago Bullsia kaudella 1997–1998, jolloin Chicago voitti mestaruuden mutta Kleine ei pelannut lainkaan pudotuspeleissä, ja Portland Trail Blazersia. Hän pelasi kaikkiaan 965 runkosarjaottelua 15,2 minuutin ottelukohtaisella peliajalla ja kymmenenä kautena yhteensä 50 pudotuspeliä saaden peliaikaa keskimäärin 11,8 minuuttia. Runkosarjassa hän teki ottelua kohden 4,8 pistettä ja otti 4,1 levypalloa, ja pudotuspeleissä vastaavat tilastolukemat olivat 3,8 pistettä ja 2,7 levypalloa.
Yhdysvaltain maajoukkueessa Kleine saavutti MM-hopeaa 1982 ja voitti olympiakultaa Los Angelesin kisoissa 1984.
Anastasios II
thumb|250px|Anastasios II säilytti nimen Artemios myös lyöttämissään kolikoissa; tässä [[solidus|soliduksessa on teksti APTEMIUS ANASTASIUS.]] Anastasios II (kuoli 721) oli Bysantin keisari vuosina 713–715.
Mustjärv (Kokora)
Mustjärv (myös Kokora Mustjärv, Alatskivi Mustjärv, Savastvere Mustjärv ) on Virossa Tartumaalla Peipsiäären kunnan Savastveren, Kokoran ja Südemäen kylissä sijaitseva järvi.
Anastasios II
Artemios oli keisari Filippikoksen aikana virkamies. Kun Filippikos syrjäytettiin vuonna 713 hänestä tuli keisari nimellä Anastasios II (Anastasios I oli myös ollut virkamies ennen keisariksi tulemistaan).
Mustjärv (Kokora)
Maantietoa
Järvi on 930 metriä pitkä, 350 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 23,8 hehtaaria. Se on luode-kaakko-suuntaisesti maaston painaumassa sijaitseva järvi, jonka itäpää kapenee luusuaa kohti. Laakson rinteet ovat järven kohdalla loivat ja sijaitsevat myös kauempana järven rannoista. Järvessä ei ole saaria. Sen syvyys on 8 metriä ja sen keskisyvyydeksi on saatu 5 metriä. Ympäristö on pääasiassa metsämaata, joka on länsipuolella soistunutta. Etelässä laakson yläpuolella sijaitsevat Savastveren peltomaat ja kauempana pohjoisessa, niinikään laaksoa ylempänä, Südemäen kylän peltomaat. Rantaviivan pituus on 2,5 kilometriä ja sen rannat ovat paikoin hiekkaiset mutta samalla yleensä mudan peitossa. Aivan rannan tuntumassa on yhdeksän talon asutus, joka kuuluu Savastveren kylään.
Historiaa
Järvi sijaitsee laaksossa, joka on muodostunut viime jääkauden loppuvaiheessa mannerjäätikön sulamisvesien kuluttamana. Tällaisia laaksoja kutsutaan Virossa alkulaaksoiksi. Mustjärvellä laakso on itäpuolella kapeampi ja korkeampi ja lännessä paljon järveä leveämpi ja matalampi. Laakson poikki kulkee myös Tagajärve mägi, joka on harjujakso. Harju erottaa Mustjärven ja Kuningvere järven toisistaan.
Anastasios II
Anastasios lähetti laivaston arabeja vastaan mutta se ei päässyt pitkälle ennen kuin miehistö alkoi kapinoida. Kapinalliset julistivat erään Theodosioksen keisariksi. Kuuden kuukauden sisällissodan jälkeen Theodosioksen kannattajat olivat voittaneet ja Anastasios vetäytyi luostariin Thessalonikaan.
Mustjärv (Kokora)
Luontoarvoja ja luokittelu
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu. Järvi luokitellaan limnologisesti hypertrofiseksi järveksi, kun veden ravinnepitoisuudet ovat erittäin korkealla (, HY). Silloin on järven biomassa suuri sekä mikrobitason että vesikasvillisuuden osalta.
Järven hiekkapohjaiset rannat ovat yleensä mudan peitossa, mutta länsirannalla on myös turvetta. Koillispäässä on hiekan joukossa savimaata. Syvemmällä on järven pohja mustaa mutaa. Vedenväri on ruskehtavan vihreää ja rantavesi näyttäytyy usein kellertävän ruskeana. Vesi vaihtuu järvessä keskimäärin 5 kertaa vuodessa eli sen laskennallinen viipymä on noin 73 vuorokautta. Pääsyy vaihtuvuuteen on Alatskivi jõen (paikallinen nimitys Kuuseoja) läpivirtaus sekä pohjan ja rantojen lukuisat lähteet. Näkösyvyys on 2,3 metriä. Kesäisin ja talvisin muodostuu vesipatsaaseen osittainen lämpötilakerrostuma. Vuonna 1957 kartoitettaessa järven vesikasvillisuutta löydettiin 25 vesikasvilajia. Pohjaeläimiä todettiin niukasti. Järven rapukanta oli vuonna 1930 hyvä. Kanta tuhoutui vuonna 1948, mutta palasi uudelleen vuonna 1957. Järvessä elää ainakin särki, ahven, hauki, sorva, suutari, pasuri, made, kiiski ja mutakala.
Vesistösuhteita
Mustjärv kuuluu Alatskivi jõen valuma-alueeseen, sillä se on joen läpivirtausjärvi sen yläjuoksulla. Järven luoteisrantaan tulee kolme uomaa. Yksi on Alatskivi jõen yläjuoksu (nimeltään myös Kuuseoja), toinen on lyhyt metsäoja ja kolmas on Kivioja. Kivioja saa alkunsa lännessä sijaitsevalta Sooperan metsäalueelta ja siihen on johdettu metsäalueen muitakin kuivatusojia. Järven valuma-alueen pinta-ala on 24 neliökilometriä. Järven lasku-uoma on Alatskivi jõen Savastvere järveen johtava 300-metrinen osuus, jossa sen uoma on tavallista leveämpi. Alatskivi jõgi laskee Peipsijärven pohjoisosan länsirantaan seitsemän kilometrin päässä. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Rekolan Raikas
Rekolan Raikas on vantaalainen urheiluseura. Se on perustettu vuonna 1929 ja sen toiminta on perustunut alusta lähtien yleisurheilun ja hiihdon harrastamiseen. Näiden lajien lisäksi seurassa on vaihtelevalla menestyksellä ollut mukana myös muita lajeja ja nykyisin lajivalikoimaan kuuluu yleisurheilun ja hiihdon lisäksi lentopallo, joukkuevoimistelu, rytminen voimistelu, paini, kuntoliikunta ja tanssi.
Lentopallossa seuralla on kolme edustusjoukkuetta; miehissä kaksi ja naisissa yksi. Naisten edustusjoukkue pelaa 3-sarjassa ja miesten joukkueet 4-sarjassa ja 5-sarjassa.
Aiheesta muualla
Seuran kotisivut
Tasmanianhuilukorppi
Tasmanianhuilukorppi (Strepera fuliginosa) on Tasmaniassa ja kahdella muulla Bassinsalmen lähisaarella Flinders Islandilla ja King Islandilla elävä leijujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Kooltaan tasmanianhuilukorppi on noin 47–49 cm. Väritykseltään laji on täysin musta lukuun ottamatta pyrstön ja siipien sulkien valkoisia kärkiä. Lajin silmät ovat kirkkaankeltaiset. Tasmanianhuilukorpin nokka on musta ja suurikokoinen. Nuoret tasmanianhuilukorpit muistuttavat aikuisia mutta ovat väriltään hieman vaaleampia.
Ilpo Saunio
Ilpo Juhani Saunio (1. huhtikuuta 1939 Tyrväntö – 30. joulukuuta 1999 Helsinki ) oli suomalainen pianisti, musiikkitoimittaja ja musiikintutkija, koulutukseltaan humanististen tieteiden kandidaatti. Hän oli merkittävä suomalaisen työväenmusiikin tutkija.
Tasmanianhuilukorppi
Elinympäristö
Tasmanianhuilukorpin alalajeista kaksi S. f. fuliginosa ja S. f. parvior luokitellaan uhanalaisuudeltaan elinvoimaisiksi. Sen sijaan S. f. colei on vaarantunut elinsaarellaan tapahtuneen soveltuvan elinympäristön vähenemisen vuoksi.
Ilpo Saunio
Ura
Ilpo Saunio opiskeli pianonsoittoa Sibelius-Akatemiassa vuosina 1959–1965 sekä musiikkitiedettä Helsingin yliopistossa vuosina 1959–1960 ja Kölnin yliopistossa 1960–1961. Hän toimi Kansan Uutisten musiikkikriitikkona vuosina 1965−1982.
Tasmanianhuilukorppi
Ravinto ja lisääntyminen
Tasmanianhuilukorpit ovat kaikkiruokaisia ja syövät nuoria lintuja, raatoja, hyönteisiä ja marjoja. Pesänsä laji tekee oksista ja ruohoista puuhun oksanhaarukkaan. Naaras munii yleensä kahdesta neljään munaa. Poikasten ruokkimisesta huolehtii myös koiras.
Ilpo Saunio
Ura
Saunio osallistui keväällä 1967 yhdessä Markku Lahtelan, Kalevi Seilosen ja Tauno Tuomivaaran kanssa rauhanjärjestö Sadankomitean Helsingissä järjestämään, varusmiespalveluksesta kieltäytyneitä tukeneeseen mielenosoitukseen, jonka päätteeksi nelikko poltti julkisesti sotilaspassinsa. Teko herätti laajaa paheksuntaa, ja miehet tuomittiin sakkoihin.
Saunio teki Yleisradioon 1970-luvulla laajoja etnomusikologisia ohjelmasarjoja mm. jazzin ja Latinalaisen Amerikan musiikin historiasta. Hänen aloitteestaan perustettiin vuonna 1979 Työväenmusiikki-instituutti (vuodesta 1991 Maailman musiikin keskus, jonka johtajana hän toimi vuoteen 1989. Laitoksen toiminta on 1980-luvun lopulta lähtien painottunut maailmanmusiikin tutkimukseen, ja Saunio teki kenttätöitä Saksassa ja Kuubassa sekä Aasian ja Afrikan maissa.
Sauniolle myönnettiin valtion tiedonjulkistamispalkinto vuonna 1971.
Romana Film
Romana Film oli vuonna 1946 perustettu italialainen elokuvien tuotanto- ja jakeluyhtiö.
Yhtiön perusti Messinasta vuonna 1919 Roomaan muuttanut Fortunato Misiano, joka oli aikaisemmin työskennellyt elokuva-alalla avustajana, apuohjaajana ja tuotantopäällkkönä. Hän toimi myös SIDEN Film -jakeluyhtiön johtajana. Romana Film tuotti noin sata viihde-elokuvaa, joiden tyylilajit vaihtelivat sentimentaalisista napolilaisdraamoista miekkamieselokuviin, peplumiin ja vakoilujännäreihin. Viimeinen yhtiön tuottama elokuva oli vuonna 1969 valmistunut Zorro marchese di Navarra. Fortunato Misianon kuoltua jakelutoimintaa jatkoi hänen poikansa Franco Misiano.
Isao Okano
Isao Okano (, s. 20. tammikuuta 1944) on japanilainen judoka.
Okano voitti alle 80 kilogramman painoluokassa olympiakultaa 1964 Tokiossa ja maailmanmestaruuden 1965 Rio de Janeirossa. Japanin mestaruuden (avoin painoluokka) hän voitti vuosina 1967 ja 1969, ja saavutti hopeaa vuonna 1968. Okano lopetti kilpailu-uransa 25-vuotiaana, minkä jälkeen hän on toiminut valmentajana ja kirjoittanut judokirjallisuutta.
Theodosios III
Theodosios III oli Bysantin lyhytaikainen keisari vuosina 715–717.
Hän oli veronkantaja Adramyttiumissä (nykyinen Turkin Edremit). Keisari Anastasios II:a vastaan kapinoivat joukot julistivat Theodosioksen keisariksi toukokuussa 715, ilmeisesti hänen tahtonsa vastaisesti. Kuuden kuukauden piirityksen jälkeen hän pääsi Konstantinopoliin marraskuussa 715.
Anatolikonin teeman strategos Leo aloitti pian kapinan uutta keisaria vastaan ja kukisti helposti haluttoman Theodosioksen, joka vetäytyi luostariin. Joko hänestä tai hänen pojastaan tuli Efesoksen piispa.
Vejas Anaya
Vejas Anaya (s. 8. huhtikuuta 1979) on liettualainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Hän pelasi ammattilaisena Itävallassa ja Suomessa.
Anaya syntyi Yhdysvalloissa ja pelasi yliopistokoripalloa Santa Rosa Junior Collegen joukkueessa vuosina 1999–2001. Hän oli menossa kovatasoiseen UCLAn yliopistojoukkueeseen vuonna 1998 mutta joutui luopumaan mahdollisuudesta polvivamman vuoksi. Anaya pelasi kauden 2002–2003 Itävallan pääsarjassa 14 pisteen ja 7 levypallon keskiarvoilla. Elokuussa 2004 hän siirtyi suomalaiseen pääsarjajoukkue Pyrbasketiin. Anaya pelasi Pyrbasketissa seitsemän ottelua 9,0 pisteen ja 6,7 levypallon keskiarvoilla. Hän ei kuitenkaan sopeutunut pelaamaan nelospaikalla eikä täyttänyt joukkueenjohdon vaatimuksia, ja hänet erotettiin marraskuussa.
Ižstal Iževsk
Ižstal Iževsk on venäläinen jääkiekkoseura, joka tulee Udmurtiasta, Iževskistä. Joukkue pelaa maan toisella sarjatasolla VHL:ssa keskisessä divisioonassa. Joukkueen kakkosryhmä pelaa maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Pervaja Ligassa. Seura toimii KHL-joukkue HK Neftehimik Nižnekamskin yhteistyöseurana.
Historia
Ižstal Iževsk perustettiin vuonna 1959 Neuvostoliiton kolmannelle sarjatasolle Vtoraja Ligaan. Sieltä Ižstal nousi Pervaja Ligaan kaudeksi 1974–1975 ja voitti samalla kaudella mestaruuden. Joukkue toisti mestaruuden vuosina 1979 ja 1981, minkä jälkeen se nousi Neuvostoliiton jääkiekon mestaruussarjaan. Ižstal pelasi maan pääsarjassa seitsemän kautta sijoittuen parhaimmillaan yhdeksänneksi. Seura pudotettiin takaisin Pervaja Ligaan kaudeksi 1985–1986, mistä se nousi Neuvostoliiton hajottua pariin otteeseen Venäjän pääsarjaan, mutta se on pelannut pääasiassa vuonna 1992 perustetussa nykyisellä toisella sarjatasolla Vysšaja Ligassa.
Joukkueenjohto
Lähde: EliteProspects
Perkins 108
Perkins 108 on brittiläisen Perkinsin valmistama dieselmoottori, jota valmistetaan yli 20 maassa. Moottoria on käytetty muun muassa Ford Transit -pakettiautoissa, Massey Fergusonin traktoreissa ja leikkuupuimureissa.
Ioánnis Persákis
Ioánnis Persákis (1877 Ateena – 1943) oli kreikkalainen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili kolmiloikassa. Hän voitti lajissaan pronssia Ateenan olympialaisissa vuonna 1896 tuloksellaan 12,52.
Peter von Winter
thumb|right|Peter von Winter
Peter von Winter (28. elokuuta 1754 Mannheim – 17. lokakuuta 1825 München) oli saksalainen säveltäjä ja kapellimestari.
Winter sai lyhyesti opetusta Georg Joseph Voglerilta. Hän soitti nuorella iällä viulua ja ajoittain kontrabassoa Mannheimin hoviorkesterissa. Hän nousi orkesterin varajohtajaksi sen siirryttyä Müncheniin vuonna 1778, ja hän sai Kapellmeisterin aseman vuonna 1798. Tässä asemassa Winter toimi kuolemaansa saakka.
Winter sai vuosina 1780–1781 lisäopetusta Antonio Salierilta. Vuosina 1791–1794 hän oli Italiassa, jossa hän sävelsi oopperoita esitettäviksi Venetsiassa ja Napolissa. Winter tulikin säveltäjänä tunnetuksi erityisesti oopperoistaan; hän sävelsi kaikkiaan noin neljäkymmentä näyttämöteosta. 1790-luvulla Winterin ensimmäinen menestystä saavuttanut ooppera Das unterbrochene Opferfest esitettiin Wienissä. Muiden oopperoiden joukossa ovat vuonna 1817 La Scalassa kantaesitetty Maometto ja Das Labyrinth. Winterin myöhemmässä tuotannossa on jo viitteitä romantiikan aikakauden koitosta.
Jan Laukka
Jan Olli Laukka (s. 20. heinäkuuta 1946 ) on Suomen puolustusvoimien upseeri ja kenraalimajuri (2005) evp. Hän on tällä hetkellä eronnut vakinaisesta palveluksesta.
Sotilasura
Urallaan hän on toiminut muun muassa seuraavissa tehtävissä:
Lisäksi hän on toiminut rauhanturvaamistehtävissä Lähi-idässä ja sotilasasiamiehenä Washingtonissa.
Andreas Dackell
Lars Andreas Dackell (s. 29. joulukuuta 1972 Gävle, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija ja olympiavoittaja, joka pelasi urallaan Elitserienissä ja NHL:ssä. Elitserienissä hän edusti vain Brynäsiä, jossa pelasi yli 500 runkosarjaottelua ja voitti Ruotsin-mestaruuden. NHL:ssä hänen joukkueensa olivat Ottawa Senators ja Montréal Canadiens. Dackell edusti Ruotsia kolmesti MM-kilpailuissa ja kerran olympialaisissa.
Ura
Dackell on Gävle GIK:n kasvatti. Hän pelasi ensimmäiset Elitserien-pelinsä kaudella 1990–1991 Brynäsissä, jossa pelasi kevääseen 1996. Dackell teki kevään 1993 finaalien ratkaisumaalin Brynäsin voittaessa Ruotsin mestaruuden. Ottawa Senators varasi Dackellin 6. kierroksella vuonna 1996. Hän siirtyi heti NHL-varauksensa jälkeen Ottawa Senatorsiin ja murtautui heti tulokaskaudellaan kokoonpanoon tehden myös 31 (12+19) pistettä. Dackell teki kaudella 1998–1999 yhden kauden piste-ennätyksensä 50 pisteellään. Kesäkuussa 2001 hänet kaupattiin Montréal Canadiensiin vaihdossa kahdeksannen kierroksen varausvuoroon.
Toukokuussa 2004 Dackell palasi Brynäsiin. Kaudeksi 2008–2009 hänet valittiin joukkueen kapteeni. Dackell pelasi Brynäsissä kauteen 2011–2012, jolloin hän ilmoitti joutuvansa lopettamaan uransa polvivamman takia. Dackell oli ollut runkosarjan aikana vamman takia sivussa 39 pelistä. Pudotuspeleissä hän pelasi muutamassa ottelussa, mutta kesken Brynäsin välieräsarjan hän ilmoitti, että hänen polvensa ei kestä enää pelaamista.
Maajoukkue
Dackellilla on takanaan kolmet MM-kilpailut (1994 (pronssia), 1995 (hopeaa) ja 1996) sekä Lillehammerin talviolympialaiset 1994, joista hän voitti olympiakultaa.
Henri Labrouste
Pierre-François-Henri Labrouste (11. toukokuuta 1801 Pariisi – 24. kesäkuuta 1875 Fontainebleau) oli ranskalainen arkkitehti. Hän oli ensimmäisiä arkkitehteja, jotka tekivät tunnetuksi raudan käyttöä rakennusten runkomateriaalina.
Oliver Lindell
Oliver Lindell (s. 29. syyskuuta 1998) on suomalainen golfammattilainen, joka edustaa Virvik Golfia. Lindell on voittanut Finnish International Junior Championship kisan vuonna 2012 14-vuotiaiden poikien juniorisarjassa. Lindell on myös voittanut poikien reikäpelin SM-mestaruuden vuosina 2013–2014. Lindell voitti uransa neljännen SM-kullan vuonna 2015 alle 18-vuotiaiden poikien lyöntipelikilpailuissa. Lindell voitti Nordic Leaguen historian nuorimpana yksittäisen osakilpailun, Master Promo Championshipin, (69,65,70= -12). Lindell siirtyi ammattilaiseksi marraskuussa 2015. Hänet valittiin Porvoon vuoden urheilijaksi vuonna 2015. Lindell voitti uran ensimmäisen ammattilaiskisansa toukokuussa ja lähes heti perään toisen kerran kesäkuun puolivälissä.
Henri Labrouste
Labrouste opiskeli Pariisin École des Beaux-Arts -oppilaitoksessa ja sai sen jälkeen 1824 Prix de Rome -palkinnon, jonka turvin hän vietti kuusi vuotta Roomassa. Sieltä palattuaan hän perusti oman arkkitehtuuritoimiston Pariisiin.
Oliver Lindell
Lindell voitti myös miesten 2016 Suomen Mestaruuden Hämeenlinassa kokonaistuloksella -13.
Henri Labrouste
Labrousten kuuluisimmat rakennukset ovat Bibliothèque Sainte-Geneviève Pariisin Panthéonin aukiolla (1838–1850) sekä Ranskan kansalliskirjaston Richelieukadun lukusali (1858–1868), joissa molemmissa hän käytti taidokkaasti valurautaisia rakennusosia.
Oliver Lindell
Lindell nousi onnistuneen Nordic League kauden ansiosta Challenge Tourille vuodeksi 2017.
Henri Labrouste
Henri Labrousten veli Théodore Labrouste oli myös arkkitehti ja voitti Prix de Rome -palkinnon kolme vuotta myöhemmin 1827.
Oliver Lindell
Lindell sai Ecco Tourin menestyksen myötä villin kortin Euroopan Tourin osakilpailuun Tanskaan elokuun loppuvaiheessa. Debyytissään Euroopan Tourilla hän sijoittui hienosti sijalle T26. Lindell pelaa kaudella 2023 Challenge Tourilla kategorialla 9.
Urheilu-ura
Lindell aloitti golfin vuonna 2007 ja liittyi Virvik Golf -seuraan 2008. 2015 ammattilaiseksi siirtynyt Lindell sijoittui 18:nneksi Espanjassa debyyttikisassa. Lindell voitti kaudella 2016 Nordic Leaguen satelliittikiertueella 2 kertaa, sekä sijoittui toiseksi kaksi kertaa. Myös top 10 sijoituksia löytyi monta. Lindell sijoittui kauden 2016 Nordic Leaguen rankingissa toiseksi ja sai kategorian 13 euroopan haastajakierueelle. Lindell on pelannut pääsääntöisesti Challenge Touria vuodesta 2017 ja on tienannut 96 kilpailussa reilut 177 000 euroa. Euroopan kiertueen kokonaisansiot ovat noin 54 000 euroa.
Lähteet
oliverlindell.fi
Vimmerbyn kunta
Vimmerbyn kunta on Kalmarin läänissä sijaitseva Ruotsin kunta. Maakuntajaossa se kuuluu Smålandiin. Kunnan keskustaajama on Vimmerby.
Kunnan maapinta-ala on 1 140,22 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 15 578 henkeä (31.12.2021).
Kirjailija Astrid Lindgren syntyi nykyiseen kuntaan yhtenä osana kuuluvassa Vimmerbyn maalaiskunnassa. Vimmerbyn taajamassa sijaitsee Astrid Lindgrens Värld -niminen teemapuisto. Kunnassa sijaitsee Norra Kvillin kansallispuisto.
Vuonna 2007 kunnassa oli 86,33 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 7,5 prosenttia kunnan maapinta-alasta.
Vaakuna
Nykyinen vaakuna on entisen Vimmerbyn kaupungin vaakuna. Myös Seveden maalaiskunnalla oli oma vaakuna.
Väestönkehitys
Kunnan väestö taustan mukaan on esitetty seuraavassa taulukossa.
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 94 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 0,6 prosenttia kunnan väestöstä.
Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 1,9 prosenttia kunnan asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin kunnassa asui 83 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 0,5 prosenttia kunnan väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden kuntalaisten mediaaninettotulot olivat 180 985 kruunua. Vuodelta 2007 olevan tiedon mukaan kuntalaisten nettovarallisuuden mediaani oli 63 000 kruunua.
Vuoden 2011 lopussa kunnan väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
Taajamat
Kunnassa on 6 taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 72,6 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 4 234 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
Pientaajamat
Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Entiset pientaajamat
Ruotsissa on tehty tilastoja pientaajamista aikaisemmin myös vuosina 1990, 1995, 2000 ja 2005. Seuraavat paikkakunnat ovat olleet pientaajamia jonakin tai joinakin vuosina vuosien 1995, 2000 ja 2005 aikana, mutta ne eivät olleet pientaajamia vuonna 2010:
Kunnanvaltuusto
Ruotsissa valitaan joka neljäs vuosi edustajat valtiopäiville, maakäräjäkuntien valtuustoihin ja kunnanvaltuustoihin. Seuraavassa taulukossa on esitetty valtiopäivillä edustettuina olevien puolueiden saamat valtuustopaikat Vimmerbyn kunnanvaltuustossa vuodesta 1973 lähtien.
Piirit
thumb|right|250px|Kartta Vimmerbyn kunnan piireistä.
Seurakunnat
Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
Historialliset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri", joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Kuratointi
Kuratointi tarkoittaa sisällön keräilyä uudeksi sisältöyksiköksi. Kuratointia voidaan kutsua myös suodattamiseksi tai harkituksi keräilyksi, sillä järkevästi tehty keräily antaa yleisölle mahdollisuuden saada sisällöstä irti merkitystä. Hyvin kuratoitu sisältö vastaa kysymyksiin "miten tätä sisältöä voi käyttää" ja "mikä tässä sisällössä on tärkeintä".
Kuraattori myös luo uutta sisältöä, joiden avulla jo olemassa oleva sisältö saa uudenlaista valoa. Esimerkkinä tällaisesta kuratoinnista on Ylen elävä arkisto: se ei palveluna koostu sattumanvaraisesta arkistomateriaalista vaan se on toimitettu kokonaisuus, jossa esitellylle sisällölle annetaan asiayhteys eli konteksti.
Sosiaalinen kuratointi
Verkkoympäristö ja sosiaalisen median työkalut mahdollistavat sen, että yleisö pystyy esimerkiksi linkittämällä, twiittaamalla tai suosittelemalla kertomaan tutuilleen tai seuraajilleen merkityksellisinä pitämistään mediasisällöistä. Tätä toimintaa kutsutaan sosiaaliseksi kuratoinniksi.
Hannu Kesänen
Hannu Kesänen (s. 6. elokuuta 1959) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Kesänen pelasi Tampereen Pyrinnössä kaksi kautta miesten pääsarjassa.
Pelaajaura
Kesäsen kasvattajaseura oli helsinkiläinen Kiri-60. Hän esiintyi ensimmäisen kerran miesten SM-sarjassa Tampereen Pyrinnön edustusjoukkueessa 11. lokakuuta 1987 KTP:ta vastaan tehden viisi pistettä. Vakituisesti peliaikaa kauden aikana saanut Kesänen teki marraskuussa kahdessa ottelussa kauden korkeimman pistemääränsä (10), ja niistä jälkimmäisessä hän otti KTP:tä vastaan myös kahdeksan levypalloa. Kesänen pelasi Pyrinnössä runkosarjassa 17 ottelua 5,1 pisteen ja 2,1 levypallon keskiarvoilla. Pyrintö voitti kauden aikana vain kolme ottelua, oli runkosarjassa toiseksi viimeinen ja karsiutui jatkosarjasta. Joukkue pelasi SM-karsintaotteluita mutta säilytti sarjapaikkansa.
Kaudella 1988–1989 Kesänen pelasi runkosarjassa 14 ottelussa 6,9 pisteen ja 1,8 levypallon keskiarvoilla. Hän teki miesten SM-sarjauran piste-ennätyksensä (14) kauden aikana kahdesti, 30. lokakuuta Uudenkaupungin Urheilijoita ja 6. marraskuuta KTP:tä vastaan. Pyrinnöllä meni edelliskauttakin huonommin, kun se voitti vain yhden ottelun ja putosi alemmalle sarjatasolle. Samalla päättyi Kesäsen pääsarjaura.
Waylon
Ura
Bijkerk aloitti uransa vuonna 1995 kun hän lauloi lasten tv-ohjelmassa Telekidsissä "Harry Stallion" -nimisen kappaleen kertosäkeen.
Lapsuudesta asti Bijkerk oli inspiroitunut country-musiikista ja hän soitti rumpuja yhdessä West Virginian Railroad -nimisen bändin kanssa. Vuonna 1997 hän sopi yhteistyöstä levy-yhtiö EMI Recordsin kanssa ja meni Nashvilleen nauhoittamaan albumiaan. Albumi ei kuitenkaan tullut valmiiksi. Vuonna 2001 hän asui ja työskenteli Yhdysvalloissa, jossa hän esiintyi myös yhdessä idolinsa Waylon Jenningsin kanssa. Kun Jennings kuoli vuonna 2002 Bijkerk muutti takaisin Alankomaihin.
Bijkerk kehitti taitojansa pidemmälle Lisa Borayn kanssa. Palattuaan Yhdysvalloista hän liittyi coverbändiin nimeltä Santa Rosa. Hän lauloi myös bändissä nimeltä Millstreet.
Vuonna 2005 Bijkerk ja Rachel Kramer esiintyivät duona nimeltä Rachel & Waylon kappaleella "Leven als een beest" Alankomaiden euroviisukarsinnoissa.
Eurovision laulukilpailu 2014
Yhdessä Ilse DeLangen kanssa Bijkerk oli Alankomaiden euroviisuedustaja vuoden 2014 Eurovision laulukilpailussa Kööpenhaminassa. He muodostivat duon nimeltä The Common Linnets ja esittävät kappaleen nimeltä "Calm After the Storm" saavuttaen toisen sijan 238 pisteellä.
Eurovision laulukilpailu 2018
9. marraskuuta 2017 ilmoitettiin Bijkerkin edustavan jälleen Alankomaita vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa, mutta tällä kertaa sooloartistina.
Jeff Turner
Jeffrey Steven "Jeff" Turner (s. 9. huhtikuuta 1962 Bangor, Maine) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän pelasi laitahyökkääjänä NBA:ssa kymmenen kautta ja voitti olympiakultaa Los Angelesin kisoissa 1984.
Turner pelasi yliopistosarjoissa Vanderbiltin yliopiston joukkueessa. New Jersey Nets varasi hänet NBA:han 17. varausvuorolla vuoden 1984 varaustilaisuudessa.
Turner edusti NBA:ssa kausina 1984–1987 New Jersey Netsia ja kausina 1989–1996 Orlando Magicia. Hän pelasi kaikkiaan 612 runkosarjaottelua ja kolmena kautena yhteensä 24 pudotuspeliä. Runkosarjassa hän teki ottelua kohden 6,0 pistettä ja otti 3,3 levypalloa, ja pudotuspeleissä vastaavat tilastolukemat olivat 2,3 pistettä ja 1,3 levypalloa.
Kausina 1987–1989 Turner pelasi Italiassa Pallacanestro Cantùn joukkueessa.
Yhdysvaltain maajoukkueessa Turner saavutti MM-hopeaa 1982 ja voitti olympiakultaa Los Angelesin kisoissa 1984.
Linda Liukas
Linda Liukas (s. 1986 Helsinki ) on suomalainen puhuja, kuvittaja ja kirjailija.
Varhainen elämä
Liukas kävi lukion Helsingin normaalilyseossa. Lukion jälkeen Liukas aloitti opinnot vuonna 2007 Turun kauppakorkeakoulussa, mutta ei omien sanojensa mukaan sopeutunut lainkaan turkulaiseen opiskelijaelämään. Hän liittyi syksyllä 2009 Aalto-yliopiston opiskelijajärjestöön Aaltoes, ja opiskeli sivuaineena visuaalista journalismia Taideteollisessa korkeakoulussa. Liukas kävi myös Aalto-yliopiston ja Stanfordin yliopiston yhteisen kasvuyrittäjyysopintokokonaisuuden Kaliforniassa.
Ura
Vuonna 2010 Liukas perusti ystävänsä Karri Saarisen kanssa Rails Girls -vapaaehtoisjärjestön, joka järjestää naisille koodaamisen viikonloppukursseja. Se on levinnyt yli 200 kaupunkiin ympäri maailman. Vuonna 2012 Liukas lähti työskentelemään 1,5 vuodeksi New Yorkissa toimivaan Codecademy-koulutusyhtiöön, joka opettaa ohjelmointia verkossa.
Tietojenkäsittely
Tietojenkäsittely ( tai information processing) on tiedon keräämistä, muokkaamista, varastoimista ja jakamista. Tietojenkäsittely voi olla manuaalista tai automaattista; edellisessä tapauksessa tietoa käsitellään käsin tai yksinkertaisilla välineillä, kun taas jälkimmäisessä tapauksessa tietojenkäsittelystä on olemassa selkeät säännöt, joita välineet osaavat itsestään noudattaa.
Linda Liukas
Kirjailijana
Heinäkuussa 2015 Liukkaalta ilmestyi lapsille suunnattu Hello Ruby -ohjelmointikirja, joka on yksi joukkorahoituspalvelu Kickstarterin suurimmista lastenkirjaprojekteista. Euroopan komissio on myöntänyt Liukkaalle Digital Champion -arvonimen kansalaisten, yhteisöjen ja yritysten digitaalisten valmiuksien edistämisestä. Kickstarter-kampanja tosin keräsi myöhemmin myös kritiikkiä, sillä tukijat saivat alun perin elokuuksi 2014 luvatun kirjan vasta yli vuotta myöhemmin samalla, kun kirja ilmestyi yleiseen myyntiin noin puolella hinnalla tukijoiden maksamasta summasta. Tämän seurauksena useat tukijat kokivat itsensä petetyksi. Vuonna 2018 Hello Ruby oli käännetty 25 kielelle.
Tietojenkäsittely
Automaattiseen tietojenkäsittelyyn käytetyt välineet muodostavat ATK-järjestelmän. Atk-järjestelmään kuuluvat toisaalta laitteisto (hardware), eli laitteet, jotka tietoa käsittelevät ja toisaalta ohjelmisto (software), joka ohjaa laitteiston toimintaa käyttäjien antamien käskyjen mukaisesti. Lisäksi ATK-järjestelmään lasketaan joskus mukaan myös mahdolliset laitteiden ja ohjelmistojen toiminnasta vastaavat käyttäjät. ATK-järjestelmää laajempi käsite on tietojärjestelmä. Erityisesti siihen liittyy ajatus käyttäjien sisällyttämisestä sen alaan.
Linda Liukas
Kunnianosoitukset
Vuonna 2014 Liukas sai lastenkulttuurin valtionpalkinnon. Vuonna 2015 Liukkaalle myönnettiin Suomen Mensa ry:n myöntämä Mensa-palkinto sekä ensimmäisenä Suomalaisen koodin edistäjä -palkinto. Palkinnon myönsi Koodia Suomesta Ry, jonka tavoitteena on edistää kotimaista ohjelmistokehitystä. Hän voitti myös Hello Ruby-konseptillaan Think INK -pääpalkinnon vuonna 2015.
Tietojenkäsittely
Opetus Suomessa
Suomessa tietojenkäsittelyn tutkintoon (tradenomi (AMK)) johtavaa koulutusta tarjotaan seuraavissa ammattikorkeakouluissa.
Linda Liukas
Kunnianosoitukset
Vuonna 2017 Linda Liukas sai Hello Ruby -kirjasta kiinalaisen arvoisen DIA Gold -palkinnon, joka on tiettävästi rahamäärältään siihen asti suurin suomalaisen voittama designpalkinto. Elokuussa 2018 Liukas promovoitiin Tampereen yliopiston kunniatohtoriksi. Samana vuonna talouslehti Forbes listasi Liukkaan teknologian alalla Euroopan merkittävimpien naisten joukkoon.
Etelänapa
pienoiskuva|Etelämanner ja sen navat: 1. Etelänapa 2. [[Magneettinen etelänapa (2007) 3. Geomagneettinen etelänapa (2005) 4. Eteläinen luoksepääsemättömyyden napa]] thumb|Maantieteellinen etelänapa on merkitty kuvassa oikealla näkyvällä teräspylväällä. Etelänapa on maapallon akselin eteläpää ja siis planeetan eteläisin paikka. Se sijaitsee Etelämantereen jäätasangolla paksun jääkerroksen päällä 2 835 metriä merenpinnan yläpuolella.
Etelänavalla on aina pakkasta ja keskilämpötila on −49,4 celsiusastetta. Eliöstöä ei paikalle rakennetun Amundsen–Scott-tutkimusaseman ulkopuolella juurikaan ole. Ensimmäinen ihminen etelänavalla oli norjalainen Roald Amundsen retkikuntineen joulukuussa 1911.
Olosuhteet
Etelänapa sijaitsee Etelämantereella lumen peittämällä jäätasangolla 2 835 metrin korkeudessa. Kylmyys ja äärimmäinen leveysaste aiheuttavat sen, että ilmanpaine vastaa 3 230 metrin korkeutta, minkä vuoksi paikalla voi joutua kärsimään vuoristotaudista.