cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ahonoidanlukko
Ulkonäkö ja koko
pienoiskuva|220px|vasen|Ahonoidanlukon itiöpesäkkeistö pienoiskuva|220px|vasen|Ahonoidanlukon lehtilapa Ahonoidanlukolla on mehevä maavarsi ja siitä ilmaan nouseva itiöitä levittävä lehti, joka kasvaa 10–25 senttimetriä korkeaksi. Lehti on varren tyvestä jakautunut. Lehden lapa on 2–3 kertaa parilehdykkäinen, leveän kolmiomainen, väriltään kellan- tai tummanvihreä ja nuorena hienokarvainen. Alimman lehdykkäparin lehdykät ovat melkein lehden kärkiosan kokoisia. Pikkulehdykät ovat pulleita, tylppiä ja miltei ehyitä. Nahkea ja pitkäruotinen lehtilapa voi talvehtia lumen alla. Itiöpesäkkeistö on runsashaarainen, leveän kartiomainen ja hyvin pitkäperäinen. Itiöpesäkkeet ovat lyhytperäisiä ja sijaitsevat usein rypälemäisinä ryhminä, kypsinä ne ovat väriltään ruosteenruskeita. Ahonoidanlukon itiöt kypsyvät Suomessa heinä-syyskuussa.
Levinneisyys
Ahonoidanlukkoa esiintyy Euroopassa Saksasta ja Alppein alueelta itään Keski-Siperiaan asti. Pohjoisessa levinneisyysalue kattaa lähes koko Fennoskandian. Lajia tavataan myös Venäjän kaukoidässä, Japanissa ja Pohjois-Amerikassa mantereen keskiosien läpi kulkevalla laajalla vyöhykkeellä. Suomessa ahonoidanlukkoa on tavattu koko maasta, eniten Pohjois-Suomessa. Nykyään laji on harvinaistunut erityisesti maan eteläosissa. Esimerkiksi Ahvenanmaalla lajia ei ole tavattu 1960-luvun jälkeen.
Elinympäristö
Ahonoidanlukko kasvaa useimmiten ihmisen muokkaamassa ympäristössä, kuten hiekkaisilla laidunkedoilla, niityillä ja pientareilla. Lajia kuitenkin tavataan myös muun muassa lehdoissa ja rantapensaikoissa. Muiden noidanlukkolajien tapaan se on harvinaistunut Suomessa kasvupaikkojen vähentyessä niiden umpeenkasvun takia.
Kuntiot
Kuntiot (Gratiola) on ratamokasvien (Plantaginaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu ainakin noin 30 lajia. Näiden lisäksi sukuun on kuvattu suunnilleen saman verran muitakin lajeja, mutta niiden taksonominen asema on toistaiseksi epäselvä.
Leveänokkamaluri
Levinneisyys
Leveänokkamaluria tavataan Uuden-Guinean saarella Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin kannankehitys on laskeva, mutta sen ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kuch Kuch Hota Hai
Kuch Kuch Hota Hai (suom. ”Jotakin tapahtuu”) on intialainen hindinkielinen romanttinen draamakomediaelokuva, joka sai ensi-iltansa Intiassa ja Isossa-Britanniassa 16. lokakuuta 1998. Elokuva on Karan Joharin ensimmäinen ohjaus ja sen on tuottanut hänen isänsä Yash Johar. Päärooleja näyttelevät Shah Rukh Khan ja Kajol neljännessä yhteisessä elokuvassaan. Sivurooleja näyttelevät Rani Mukerji ja Salman Khan.
Kuch Kuch Hota Hai oli vuoden menestynein intialainen elokuva. Se voitti useita palkintoja, kuten kaksi National Film Awards -palkintoa ja kahdeksan Filmfare Awards -palkintoa.
Juoni
Rahul Khanna (Shah Rukh Khan) on leski ja hänellä on 8-vuotias tytär Anjali. Tämän äiti Tina (Rani Mukerji) on jättänyt tyttärelleen kahdeksan kirjettä toivoen, että yksi kirje luettaisiin jokaisena syntymäpäivänä. Kahdeksantena syntymäpäivänään Anjali lukee viimeisen kirjeen, jossa hänen äitinsä kertoo viimeisen toiveensa. Tarina rakentuu sen ympärille, miten Anjali toteuttaa äitinsä toiveen.
Koillismaan Osuuskauppa
Koillismaan Osuuskauppa on Koillismaan alueella toimiva S-ryhmän alueosuuskauppa, joka on perustettu vuonna 1907. Nykymuodossaan osuuskauppa on toiminut vuodesta 1985, jolloin alueosuuskauppa Koillismaa muodostettiin Kuusamon, Taivalkosken ja Koilliskuntain osuuskauppojen fuusiossa. Koilliskuntain Osuuskaupan kotipaikka oli Kemijärvellä ja se toimi Itä-Lapissa.
Koillismaan toimialueena ovat Itä-Lapin ja Koillismaan seutukunnat eli Kuusamo, Kemijärvi, Taivalkoski, Posio, Salla, Savukoski ja Pelkosenniemi. Maantieteellisesti laajan toimialueensa harvasta asutuksesta johtuen Koillismaa on liikevaihdoltaan, henkilöstöltään ja asiakaomistajien määrältään pienimpiä osuuskauppoja Suomessa.
== Toimipaikkoja ==
Prisma ABC Kylmäasemat
S-market
Sale
Inga-Britt Söderberg
Inga-Britt Söderberg (2. helmikuuta 1935 Helsinki – 15. helmikuuta 2019 Fredericton, Kanada ) oli vuoden 1955 Miss Suomi ja Miss Eurooppa.
Söderberg varttui helsinkiläisperheen ainoana lapsena, suoritti keskikoulun Uudessa ruotsalaisessa tyttökoulussa ja harrasti muun muassa uintia. Hän työskenteli ennen missiuraansa postivirkailijana ja mallina. Kyseiset Miss Eurooppa -kilpailut pidettiin Suomessa ja ehdokkaat kiertelivät näyttäytymässä eri kaupungeissa useiden päivien ajan. Kilpailujen yhteydessä kuvattiin elokuva Miss Eurooppaa metsästämässä. Tämän elokuvan lisäksi Söderberg oli mukana vuoden 1967 elokuvassa Pähkähullu Suomi.
Söderberg avioitui vuonna 1957 kanadalaisen diplomaatin Donald D. Cliffen kanssa ja muutti Kanadaan. Hän sai kaksi lasta ja teki mallintöitä Walter Thorntonin mallitoimistolle. Avioeronsa jälkeen Söderberg hoiti Ontariossa 400-päistä lammasfarmia.
Arto Piispanen
pienoiskuva|Pianisti Arto Piispanen Tanssiteatteri MD:n Hyppy/The Leap-esityksessä marraskuussa 2014
Arto Piispanen (s. 1958 Tervola) on monipuolisesti jazz-musiikin alalla toimiva pianisti-kosketinsoittaja, jonka taidoille on ollut paljon kysyntää musiikin eri tyyleissä ja projekteissa. Piispanen aloitti 1970-luvulla itsenäisen musiikin opiskelun Pohjois-Suomen maaseudulla Suomussalmella progebändien, kuten Wigwam ja jazz-urkurien, kuten Jimmy Smithin innoittamana. Piispanen osallistui Ilpo Saastamoisen ja Edward Vesalan pitämille musiikkileireille, joiden myötä mukaan tulivat piano ja jazz-musiikki. Vuonna 1974 soitinvalikoimaan saapui Mini-Moog syntetisaattori, yksi ensimmäisistä Suomessa.
Piispanen ehti opiskella vuoden yksityisesti Jussi Törnwallin johdolla klassista pianonsoittoa kunnes 1979 hänet kiinnitettiin Suomen ensimmäiseen kunnalliseen jazz-orkesteriin, Kajaani Big Bandiin. Ison yhtyeen solisteina vieraili tuolloin kotimaisia ja kansainvälisiä huippumuusikoita kuten Richie Cole ja Bob Stewart. Vuonna 1983 Piispanen vietti osan vuodesta New Yorkissa opiskellen Joanne Brackeenin ja Barry Harrisin johdolla.
1980-luvulla Piispanen keikkaili ja levytti ahkerasti artistien kuten Liisa Tavin, Pekka Tegelmanin, Jussi Tegelmanin ja Sakari Kuosmasen kanssa. Piispanen soitti myös konserteissa Nils-Aslak Valkeapään ja Ailu Gaupin, sekä myöhemmin myös Wimme Saaren ja Pohjantahti-yhtyeen kanssa saamelaiseen- ja muiden arktisten kansojen kansanmusiikkiin perustuvaa musiikkia. Yhteys saamelaiseen kulttuuriin kulkee hänellä sukuperintönä äidin puolelta. Kansanmusiikkiin perustuen toimi myös projekti viulisti Elektra Kurtisin kanssa, jossa hän soitti kreikkalaiseen kansanmusiikkiin perustuvaa jazzia.
1986 Piispanen oli mukana muusikkona Aki Kaurismäen lyhytelokuvassa Rocky IV ja myöhemmin elokuvissa Juha ja Toivon Tuolla Puolen. Vuosina 1988-1990 Piispanen asui Helsingissä ja oli mukana mm. Ryhmäteatterin tuotannossa Taru Sormusten Herrasta, Teatteri Avoimet Ovet produktiossa Lasimaalaus/Glassmalerei (kiertueet saksankielisiin maihin), soitti ja levytti mm. Eero Ojasen yhtyeen, Oiling Boiling Rhythm & Blues Bandin, Tuomari Nurmion, Ismo Alangon ja Toni Edelmannin kanssa.
Vuonna 1990 Piispanen muutti Tampereelle, jossa hän edelleen asuu ja työskentelee. Yhteistyön jatkuessa edelleen Ilpo Saastamoisen johtaman Pohjantahti-yhtyeen kanssa, hänen uusia kokoonpanoja olivat tuolloin Anssi Tikanmäki Film Orchestra sekä Dave Lindholm Suomi Kerran. Piispasta työllistivät myös Tampere Big Band, Petri Nieminen Ensemble feat. Anu Komsi, Bluestroyers ja charanga-kokoonpano Ritmo Caliente, kaikki kokoonpanoja jotka toimivat edelleen aktiivisesti. Piispanen on myös vierailevana soolopianistina Tanssiteatteri MD:n ja koreografi Tommi Kittin Hyppy/The Leap-produktiossa, jonka musiikin on säveltänyt Iiro Rantala.
Pyynikinlinnan säännöllinen jazz-konserttisarja on ollut ilmiö ja yhtye, jossa soittavat Piispasen lisäksi saksofonisti Masa Orpana, kitaristi Lauri Hannu ja basisti Ville Rauhala. Yhtye konsertoi nykyisin nimellä Jazzmuseo. Piispanen on säveltänyt musiikkia teattereille, tanssiteoksiin, TV-ohjelmiin ja -elokuviin. Vuonna 1996 Piispanen oli mukana perustamassa Tampereelle Teatteri Telakkaa, joka on valittu vuoden teatteriksi 2016 ja sai valtion palkinnon 2013.
Piispanen on konsertoinut ympäri maailmaa eri kokoonpanojen kanssa, mm. Brasiliassa, Kanadassa, Japanissa, Malesiassa, St Kitts & Nevisissä, USA:ssa ja useimmissa Euroopan maissa.
Kielireskripti
thumb|right|250px|Asetuksen ensimmäinen sivu [[Suomen säädöskokoelma|asetuskokoelmassa.]] Kielireskripti eli Keisarillisen Majesteetin Armollinen Asetus Suomen kielen asettamisesta yhdenmoisiin oikeuksiin Ruotsin kielen kanssa kaikissa semmoisissa kohdissa, jotka wälittömästi koskevat maan nimen-omaan suomalaista wäestöä (AsK 26/1863) oli keisari Aleksanteri II:n antama säädös, joka kohensi suomen kielen asemaa Suomen suuriruhtinaskunnan valtionhallinnossa. Säädöksen mukaan suomenkielisiä asiakirjoja voitiin jättää virastoihin ja tuomioistuimiin välittömästi asetuksen voimaantulon jälkeen. Tämän lisäksi asetus velvoitti viranomaisia ryhtymään sellaisiin toimenpiteisiin, jotta valtion elimet ja laitokset pystyisivät 20 vuoden kuluttua asetuksen voimaantulosta tuottamaan itse suomenkielisiä asiakirjoja. Kielireskripti säädettiin J. V. Snellmanin ehdotuksesta ja esittelystä 1. elokuuta 1863. Keisari allekirjoitti sen Hämeen lääninhallituksen talossa Hämeenlinnassa.
Määräaikaa pidennettiin vielä toiset 20 vuotta, ja uudistus vietiin kokonaisuudessaan läpi vasta vuonna 1902. Samalla myös venäjän kieli sai ruotsin kanssa tasaveroisen aseman hallintokielenä Suomessa.
Akseli Listo kirjoittaa, että vaikka vuoden 1863 kieliasetus kaikessa pääasiassa edelleen säilytti ruotsin kielen virallisen valta-aseman Suomessa, alkoivat tämän parannuksen hyvät hedelmät pian tulla näkyviin. Suomen kieltä alettiin nimittäin käyttää erilaisissa asiakirjoissa, kuten kiinteistöjen kauppa- ja vuokrakirjoissa, perunkirjoitus- ja jakokirjoissa, velkasitoumuksissa ynnä muissa, jotka siihen asti olivat tuomioistuimille ja virastoille kelvatakseen olleet ruotsiksi kirjoitettavat. Osaltaan tämä vaikutti kirjoitustaidon leviämiseen suomalaisen kansan keskuudessa.
Suomenkielinen väestö, johon kuuluivat säädyistä papisto ja talonpojat sekä rahvas säätyjen ulkopuolella, tuli uudistuksen myötä ruotsin kielisten säätyjen, eli aatelin ja porvariston, kanssa tasa-arvoiseen asemaan kansalaisina suhteessa virkavaltaan. Kielireskripti tarkoitti suomalaisessa sääty-yhteiskunnassa pitkää askelta kohti demokratiaa, koska kansan enemmistöstä tehtiin täysivaltaisia kansalaisia, joilla oli mahdollisuus osallistua yhteiskunnalliseen keskusteluun ja päätöksentekoon. Säätyvaltiopäivillä aateli ja porvaristo olivat usein papistoa ja talonpoikia vastaan.
Vuoden 1850 säädös
Vuonna 1850 annettiin niin sanottu kieli- eli sensuuriasetus, joka kielsi suomen kielen käyttämisen kirjallisessa toimessa, paitsi uskonnollisten ja taloudellisten aiheiden käsittelyssä.
Vuoden 1851 säädös
Vuonna 1851 annettu julistus määräsi, että suomalaisseudulle virkamiehiksi pyrkivien tuli vuoden 1856 alusta osoittaa osaavansa suullisesti käyttää suomen kieltä.
Vuoden 1858 säädös
Kielireskriptiä edelsi vuonna 1858 annettu julistus, jonka mukaan kirkonkokous- ja pitäjänkokouspöytäkirjat niissä maaseutuseurakunnissa, joissa suomen kieltä jumalanpalveluksissa jo käytettiin, oli kirjoitettava suomeksi.
Oddfellows
Veljeskunta kehittyi Englannissa 1700-luvulla, jolloin ei ollut hyvinvointivaltiota, kansallista terveydenhuoltoa tai sosiaaliturvaa. Järjestön tarkoituksena on turvata jäsenten ja heidän perheidensä toimeentulo sairauden ja vanhuuden varalta. Järjestöllä on myös neuvontapalvelu. Nykyään järjestöllä on myös olutiltoja ja muuta virkistystoimintaa.
Suomen Odd Fellow -järjestö on lähtöisin Yhdysvalloista, ja se saapui Suomeen Ruotsin kautta vuonna 1925. Järjestö on kaksikielinen. Tällä hetkellä jäseniä on reilut 9500.
Odd Fellow -järjestö sekoitetaan usein vapaamuurariuteen, jota se toimintatavoiltaan muistuttaa. Se ei kuitenkaan ole vapaamuurarillinen.
Sen ulkoinen tunnusmerkki on kolme toisiinsa linkittynyttä lenkkiä, jotka kuvastavat ystävyyttä, rakkautta ja totuutta.
Yhteiskunnan sosiaalisen lainsäädännön puute johti siihen, että killat ja ammattikunnat elinkeinoelämään yhdistävien tehtävien lisäksi myös ottivat tehtäväkseen auttaa jäseniään ja heidän perheitään työttömyys-, sairaus- ja kuolintapauksissa. Välttääkseen ulkopuolisten sisäänpääsyn kokouksiin käytettiin sisäänpääsyn yhteydessä tunnussanoja ja -merkkejä.
Vähitellen kiltojen ja ammattikuntien alkuperäinen merkitys heikkeni ja jäljelle jäi se toiminnan osuus, joka perustui yhteenkuuluvaisuuteen ja sisäiseen avunantoon. Tämä kehitys on vaikuttanut sellaiseen merkittävään yhdistys- ja veljeskuntatoimintaan, jolle tunnusomaista on ihanteellisten eettisten oppien ja käytännön avustustoiminnan harjoittaminen. Odd Fellow -veljeskunnan juuret ovat todennäköisesti tässä yhteiskuntakehityksessä.
Varmuudella ei voida sanoa, miten Odd Fellow sai alkunsa. Eräässä museossa Hardwichissä, Skotlannissa säilytetään pergamentille kirjoitettua Odd Fellow -seuralle annettua vapaakirjettä. Kirje on päivätty 7. toukokuuta 1643, mutta väitetään, että Odd Fellow -veljeskunta olisi perustettu yli sata vuotta aikaisemmin eli 5. helmikuuta 1537. Englantilaisessa kirjallisuudessa mainitaan Odd Fellow ensimmäisen kerran tietääksemme 1745. Siinä ei kuitenkaan anneta lähempiä tietoja järjestöstä tai sen toiminnasta.
Kritiikki
Järjestöä pidetään vapaamuurarien tapaan salaseurana, vaikka se itse sen kieltääkin.
Gibraltarin kasvitieteellinen puutarha
Monet puutarhan lajeista on tuotu entisistä Brittiläisen imperiumin maista kuten Australiasta ja Etelä-Afrikasta, joihin Gibraltarilla on ollut aikoinaan tiiviit meriyhteydet. Lajien määrä on kasvanut suuresti vuoden 1991 jälkeen.
Puiston perustamisesta määrännyt kuvernööri George Don tilasi sinne myös kaksi muistomerkkiä. Ensimmäinen pystytettiin vuonna 1815 kuvernööri George Augustus Eliottin kunniaksi. Alkuperäisen puusta kaiverretun patsaan tilalle vaihdettiin vuonna 1858 pronssinen rintakuva, joka sijoitettiin marmoripylvään päähän. Patsaan ympärille on aseteltu neljä haupitsia 1700-luvulta.
Wellingtonin herttuan rintakuva paljastettiin vuonna 1819. Puistossa on myös ulkoilmateatteri, matkamuistomyymälä ja entinen puutarhurin asuintalo, 1600-luvun kivirakennus, jossa on nykyisin Gibraltarin luonnosta kertova näyttely.
Tresco
Tresco on autoton saari. Säännöllinen helikopteriliikenne lakkasi vuonna 2012 yli 50 vuoden jälkeen, mutta aloitettiin uudelleen 2016.
Etelänkihu
Etelänkihu (Stercorarius antarcticus) on kihujen heimoon kuuluva lokkilintu.
Ulkonäkö ja koko
Suuri, ruskea kihu.
Levinneisyys ja elinympäristö
Esiintyy subantarktiksen saarilla ja Etelämantereen rannikoilla. Pesii ruohikolla, soralla tai paljaalla kalliolla.
Ravinto
Saalistaa kaloja ja pingviinien poikasia.
Kari Lehtola (onnettomuustutkija)
Kari Sulevi Lehtola (18. marraskuuta 1938 Helsinki – 1. syyskuuta 2019 Siuntio ) oli suomalainen varatuomari, joka tuli tunnetuksi toimiessaan suuronnettomuustutkijana ja Onnettomuustutkintakeskuksen johtajana.
Kari Lehtola kirjoitti ylioppilaaksi Lapuan yhteiskoulusta vuonna 1958 ja valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1968. Varatuomarin arvon hän sai vuonna 1974. Lehtola toimi vuodesta 1967 Kälviän nimismiehenä. Vuonna 1973 hän siirtyi lainsäädäntöneuvokseksi oikeusministeriöön. Lehtola oli lainsäädäntöneuvoksena keskeinen henkilö esitutkinta- ja pakkokeinolakeja valmisteltaessa.
Lehtola siirtyi vuonna 1988 Kilpailuviraston johtajaksi ja vuonna 1990 suuronnettomuustutkinnan suunnittelukunnan puheenjohtajaksi. Suurelle yleisölle hän tuli tunnetuksi autolautta Estonian onnettomuuden tutkimuslautakunnan johtajana. Onnettomuustutkintakeskus perustettiin vuonna 1996, ja Lehtolasta tuli sen ensimmäinen johtaja. Eläkkeelle hän jäi vuonna 2001.
Lehtola toimi vuosina 1996–1999 Julkisen sanan neuvoston puheenjohtajana. Hänen muihin luottamustehtäviinsä kuului muun muassa Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenyys. Lehtola aloitti kaupunginvaltuutettuna vuonna 2001 ja erosi valtuustosta vuonna 2008 muutettuaan Karjalohjalle. Hän kuului SDP:n valtuustoryhmään. Lehtola oli myös SDP:n eduskuntavaaliehdokkaana vuonna 1999.
Perussuomalaisten eduskuntaryhmä
Perussuomalaisten eduskuntaryhmä (ps.) on perussuomalaisten kansanedustajien muodostama yhteistyöelin eduskunnassa.
Ennen vuotta 2011
Puolueen perustamisesta vuonna 1995 vuoteen 2003 Perussuomalaisten ainoa kansanedustaja oli Raimo Vistbacka.
Eduskuntavaaleissa 2003 kansanedustajien määrä kasvoi kolmeen: Vistbacka, Tony Halme ja Timo Soini.
Eduskuntavaaleissa 2007 kansanedustajien määrä kasvoi viiteen: Vistbacka, Soini, Pentti Oinonen, Pirkko Ruohonen-Lerner ja Veltto Virtanen. Kun Soini valittiin Euroopan parlamenttiin vuonna 2009, hänen tilalleen kansanedustajaksi nousi Pietari Jääskeläinen. Keskustan kansanedustaja Markku Uusipaavalniemi loikkasi Perussuomalaisiin 11. marraskuuta 2010.
Vaalikausi 2011–2015
Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Perussuomalaiset sai Suomen historian toiseksi suurimman vaalivoiton, kun puolueen kannatus nousi 15 prosenttiyksikköä ja edustajapaikkojen määrä kasvoi 34:llä. Puolueen silloinen puheenjohtaja Timo Soini kutsui vaalivalvojaisissa voittoa "isoksi jytkyksi". Perussuomalaisten uudessa eduskuntaryhmässä oli 39 kansanedustajaa, mikä teki siitä kolmanneksi suurimman puolueen.
Eduskuntaryhmän puheenjohtajana toimi Pirkko Ruohonen-Lerner valtiopäivillä 2011–2013 ja Jari Lindström valtiopäivillä 2014.
Kansanedustaja James Hirvisaari erotettiin eduskuntaryhmästä 17. huhtikuuta 2012, koska hän kieltäytyi erottamasta humoristisen blogin kirjoittanutta avustajaansa. Erottamisen määräaika umpeutui 15. syyskuuta 2012, mutta hän ei palannut enää eduskuntaryhmään. Tämä aiheutti eduskuntaryhmän pienemisen pysyvästi yhdellä.
Kun kansanedustaja Jussi Halla-aho valittiin Euroopan parlamenttiin vuonna 2014, hänen tilalleen kansanedustajaksi nousi Mika Raatikainen.
Vaalikausi 2015–2019
Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Perussuomalaiset sai 38 edustajaa, mutta yhden paikan menetyksestä huolimatta se nousi toiseksi suurimmaksi puolueeksi. Se osallistui vaalien jälkeen muodostettuun Juha Sipilän hallitukseen.
22. kesäkuuta 2016 ryhmä pieneni yhdellä, kun Maria Tolppanen loikkasi sosialidemokraatteihin.
Eduskuntaryhmän puheenjohtajana toimi Sampo Terho, kunnes hän siirtyi ministeriksi 5. toukokuuta 2017. Uudeksi puheenjohtajaksi valittiin Toimi Kankaanniemi.
13. kesäkuuta 2017 eli kaksi päivää vuoden 2017 puoluekokouksen päättymisen jälkeen Perussuomalaisten eduskuntaryhmä hajosi, kun 20 kansanedustajaa muodosti eduskuntaryhmän nimeltä Uusi vaihtoehto ja kaksi muuta kansanedustajaa ilmoitti tämän jälkeen erostaan. Jäljelle jäi 15 kansanedustajaa. Toimi Kankaanniemi erosi eduskuntaryhmän puheenjohtajan tehtävästä ja uudeksi puheenjohtajaksi valittiin kansanedustaja Leena Meri.
Eduskuntaryhmän hajoamisen seurauksena Perussuomalaiset siirtyi oppositioon.
Vaalikausi 2019–2023
Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa puolueesta tuli toiseksi suurin ja se sai 39 paikkaa ryhmäänsä, jolloin vuonna 2017 tapahtuneen eduskuntaryhmän hajoamisen seurauksena menetetyt paikat saatiin takaisin. Valituista kansanedustajista 24 oli uusia ja edelliseltä eduskuntakaudelta jatkavia edustajia oli vain 15. Puoluejohtaja Jussi Halla-aho oli yksi uusina valituista kansanedustajista. Hän tuli kotimaan politiikkaan Euroopan parlamentista vasta heinäkuussa 2019. Toisaalta Teuvo Hakkarainen siirtyi samassa kuussa Euroopan parlamenttiin, jolloin hänen tilalleen eduskuntaan nousi Toimi Kankaanniemi. Laura Huhtasaari siirtyi Euroopan parlamenttiin heinäkuussa 2019 ja hänen tilalleen eduskuntaan nousi Petri Huru.
Eduskuntaryhmän puheenjohtajana toimi Ville Tavio koko vaalikauden ajan.
Kansanedustaja Ano Turtiainen erotettiin 4. kesäkuuta 2020 toistaiseksi perussuomalaisten eduskuntaryhmästä, kun hän oli jakanut pilkkaavan kuvan kuolleesta George Floydista. Tämän seurauksena eduskuntaryhmän koko pieneni 38 edustajaan. 12. tammikuuta 2023 aiemmin kokoomusta edustanut kansanedustaja Wille Rydman liittyi Perussuomalaisiin, mikä kasvatti eduskuntaryhmän takaisin 39 edustajaan.
Vaalikausi 2023–2027
Vuoden 2023 eduskuntavaaleissa ryhmä kasvoi seitsemällä 46 kansanedustajaan, mutta pysyi toiseksi suurimpana. Ryhmässä oli paljon vaihtuvuutta, sillä kansanedustajista 16 on ensikertalaisia. Edellisissä vaaleissa valituista kansanedustajista seitsemän jäi valitsematta (Olli Immonen, Jouni Kotiaho, Rami Lehto, Jukka Mäkynen, Mika Niikko, Tom Packalén ja Jussi Wihonen) ja kolme ei asettunut ehdolle (Toimi Kankaanniemi, Riikka Slunga-Poutsalo ja Veikko Vallin). 20. kesäkuuta 2023 alkaen Perussuomalaiset on osallistunut Petteri Orpon hallitukseen, minkä muodostamisen jälkeen eduskuntaryhmän puheenjohtajaksi valittiin Jani Mäkelä.
Olivia Colman
Sarah Caroline Olivia Colman (tunnetaan paremmin nimellä Olivia Colman, s. 30. tammikuuta 1974 Norwich) on englantilainen Oscar-palkittu näyttelijä.
Colmanin ensimmäinen televisiosarja oli vuonna 2000 ilmestynyt Bruiser. Vuonna 2004 hän teki ensiesiintymisensä valkokankaalla ääniroolissa elokuvassa Terkel in Trouble.
Hän tuli tunnetuksi Sophie Chapmanin roolista Channel 4:n tilannekomediasarjassa Peep Show (2003–2010, 2015). Sen jälkeen hän on esiintynyt useissa komediasarjoissa, kuten Vikatikki (2004–2006), Beatiful people (2008–2009), Panta kaulassa (2010–2014) sekä 2012: Olympiaseikkailu (2011–2012), josta hän sai vuonna 2013 parhaan komedianäyttelijän Bafta-palkinnon.
Saatuaan paljon kehuja roolisuorituksestaan elokuvassa Tyrannosaur (2011), Colman on alkanut näytellä myös vakavia rooleja. Vuonna 2011 ilmestyneessä Margaret Thatcherista kertovassa elokuvassa Rautarouva Colman esitti Thatcherin tytärtä Carolia.
Vuosina 2013–2017 Colman on esitti toista pääroolia, rikosylikonstaapeli Ellie Milleriä ITV:n draamasarjassa Broadchurch. Hän sai roolistaan vuonna 2014 Baftan parhaan naisnäyttelijän palkinnon.
Brittiläis-yhdysvaltalaisessa BBC:n ja AMC:n draamasarjassa Yövahti Colman näytteli Angela Burria. Colman voitti roolistaan parhaan naissivuosan esittäjän Golden Globe -palkinnon vuonna 2016 ja oli ehdolla parhaan naissivuosan Primetime Emmy -palkinnon saajaksi.
Lokakuussa 2017 Colman valittiin näyttelemään kuningatar Elisabet II:ta Netflix-sarjan The Crown kolmannelle ja neljännelle tuotantokaudelle; hän korvasi kaksi kautta roolia esittäneen Claire Foyn.
Vuonna 2018 Colman näytteli kuningatar Annaa draamakomediassa The Favourite, josta hänet palkittiin parhaan naispääosan Oscarilla ja parhaan naispääosan Golden Globella.
Colman on naimisissa Ed Sinclairin kanssa. Parilla on kolme lasta.
Tongan kieli
pienoiskuva|Tongankielinen juliste, jossa opastetaan välttämään koronaviruksen leviämistä. Tongan kieli (omakielinen nimi: Faka Tonga) on tongalaisiin kieliin kuuluva kieli, jota puhutaan pääasiassa Tongassa. Tongaa puhuu äidinkielenään 106 000 ihmistä ja se on Tongassa virallinen kieli. Tongan lisäksi kielellä on isohkoja yhteisöjä Yhdysvalloissa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa. Sana tabu tulee tongan kielen sanasta tapu ("pyhä").
Kielen katsotaan olevan elinvoimainen ja sen lähin sukulaiskieli on niue. Tongalla ei ole tunnettuja murteita.
Tongan kielen viikkoa vietetään vuosittain syyskuussa. Raamattu käännettiin kokonaisuudessaan tongaksi.
Konsonantit
Konsonanteista ovat apikodentaalisia ja  on apikoalveolaarinen lateraali ja mahdollisesti yksitäryinen tremulantti. Vokaalien välissä ääntyy joskus frikatiivina  tai.
Vokaalit
Sananloppuiset vokaalit, erityisesti suppeat, saattavat ääntyä soinnittomina erityisesti lauseen lopussa. Sananloppuinen saattaa mys kadota kokonaan. Pitkä vokaaleja pidetään yleensä kahden saman vokaalin sarjana eikä pitkänä vokaalina; sama koskee diftongeja, joita pidetään vokaalisarjoina eikä diftongeina. Peräkkäisten vokaalien esiintymisessä ei ole rajoitteita, ja enimmillään peräkkäisiä vokaaleja on havaittu olevan seitsemän.
Prosodia
Sanapaino on lähes aina sanan toiseksi viimeisellä moralla.
Ortografia
Tongaa kirjoitetaan latinalaisilla aakkosilla. Sen aakkosissa on 17 kirjainta. Tongaa kirjoittivat alun perin lähetyssaarnaajat 1800-luvun alussa. Silloin tongalle ei kuitenkaan ollut vielä vakiintunut mitään tiettyä kirjoitusjärjestelmää. Nykyiset aakkoset otettiin käyttöön vuonna 1943.
Sanasto
Tamai tarkoittaa isää tai setää. Isän sisko on mehekitanga. Äiti tai äidin sisko on fa'ē, eno on tu'asina tai fa'ē tangata. Paikallinen vene on popao (englanniksi outrigger canoe). Lukusanoja: taha (1), ua (2), tolu (3), hongofulu (10). Muita sanoja: aka juuri, Finilani Suomi, haka tanssiliike tai keittää, hele veitsi, hū mennä sisään, hui luut, la'ā aurinko, lao laki tai sääntö, pasikala polkupyörä, ponga saniainen, pulū sininen, pupu tiheä, pupū piippu, pūpū kurlata tai huuhtoa suu, pusi kissa, tahi meri, telinga korva, Tohi Tapu Raamattu, toto veri, 'uto aivot, vao fihifihi viidakko, vāsua simpukka.
Kielioppi
Tongan sanajärjestys on VSO (verbi-subjekti-objekti).
Lähteet
Edgar Tu'inukuafe: A Simplified Dictionary of Modern Tongan
Kulmamitta
Kulmamitta voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Pillavuono
Vuoden 2019 väestötilaston mukaan Pillavuonon osa-alueella (grunnkrets) asui 232 henkilöä .
Pillavuonossa sijaitsee Porsangin kunnan sisin ympärivuotisesti jäätön satama. Kylässä on myös merisaamelaista kulttuuria edustava Mearrasiida-keskus, merisaamelainen päiväkoti (Billefjord sjøsamiske barnehage), vuosiluokkien 1.-10. koulu (Billefjord skole) , vuonna 1951 rakennettu kirkko sekä ruokakauppa .
Kylän läpi kulkee E6-tie, jota pitkin Lemmijoelle on noin 35 kilometrin ajomatka.
Heinrich Haussler
Heinrich Haussler (s. 25. helmikuuta 1984 Inverell, Uusi Etelä-Wales, Australia) on saksalais-australialainen maantiepyöräilijä, joka edustaa UCI World Tour -tasolla kilpailevaa Team Bahrain Victorious-tallia.
Haussler sijoittui toiseksi vuoden 2009 Milano – San Remo -klassikossa jouduttuaan päästämään Mark Cavendishin ohitseen aivan viime metreillä. Hän sijoittui samana vuonna toiseksi myös Flanderin ympäriajossa. Ranskan ympäriajossa hän voitti mäkisessä maastossa ajetun 13. etapin yli neljän minuutin erolla toiseksi tulleeseen Amets Txurrukaan. Hän voitti maantieajon Australian-mestaruuden 2015.
Kearsneyn rautatieasema
Kearsneyn asemalla pysähtyy Dover Prioryn ja Lontoon Victorian rautatieaseman välillä liikennöiviä junia. Kaikkia junavuoroja liikennöi ja aseman ylläpidosta vastaa Southeastern-yhtiö.
Vasili Barmin
Vasili Aleksandrovitš Barmin (6. toukokuuta (J: 24. huhtikuuta) 1878 Pietarin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 8. heinäkuuta 1932 Tallinna, Viro) oli venäläinen insinööriupseeri, joka toimi Suomen Rakennushallituksen pääjohtajana vuosina 1913–1917.
Barmin kävi kadettikoulun Tiflisissä Georgiassa ja suoritti vuosina 1895–1898 Nikolain sotilasinsinöörikoulun. Hän valmistui Nikolain insinööriakatemiasta vuonna 1903 ja siirtyi esikuntaupseeriksi insinöörijoukkoihin. Hänet siirrettiin samana vuonna Kaukoitään Kwantungin alueelle ja hän oli Venäjän–Japanin sodan aikana vuonna 1904 Port Arthurin linnoituksen insinööripäällikön apulaisena. Vuosina 1905–1913 Barmin oli Helsingissä Viaporin linnoituksen insinöörikunnan jäsenenä ja myöhemmin yliupseerina. Hän osallistui Pietari Suuren merilinnoituksen rakennustöiden johtoon Tallinnassa. Barmin nimitettiin toisen sortokauden aikana vuonna 1913 Suomen yleisten rakennusten ylihallituksen ylitirehtööriksi. Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi vuonna 1914 ja everstiksi huhtikuussa 1917.
Barminin roolia Rakennushallituksen johdossa on luonnehdittu lähinnä virkamiesmäiseksi ja hän oli epäsuosittu suomalaisten alaistensa keskuudessa. Hän puhui hieman ruotsia, mutta ei lainkaan suomea. Häntä pidetään Helsingin Aleksanterinkatu 6–10:ssä sijaitsevan valtion virastotalon (nykyinen Työ- ja elinkeinoministeriö) vuosina 1915–1917 toteutetun yhtenäisen julkisivun toisena suunnittelijana, sillä Magnus Schjerfbeckin signeeraamissa piirustuksissa on myös Barminin hyväksyntä. Barmin joutui eroamaan helmikuun vallankumouksen seurauksena keväällä 1917.
Barmin palveli vielä jonkin aikaa Mäkiluodon rannikkolinnoituksessa. Hän eli myöhemmin emigranttina Virossa. Vuodesta 1920 hän oli Viron puolustusvoimien palveluksessa ja osallistui rannikkolinnoitusten kunnossapitoon. Barmin sai Viron kansalaisuuden 1928. Hän kuoli vuonna 1932 ja hänet haudattiin ortodoksiselle Aleksanteri Nevskin hautausmaalle Tallinnaan.
Eurostar (juna)
thumb|Eurostar lähestymässä [[Chambéryä.]] thumb|Junan sisätiloja.
Eurostar-junat ovat Kanaalin tunnelin eli Eurotunnelin kautta Lontoon ja Manner-Euroopan väliä kulkevia Eurostar International -yhtiön suurnopeusjunia.
Eurostar International otti marraskuussa 2015 käyttöön ensimmäisen Siemensiltä tilaamansa uuden tyyppisen Velaro-suurnopeusjunan (Eurostar e320). Junan huippunopeus on 320 km/h. Junia on tilattu kaikkiaan 17 kappaletta, ja niissä on kussakin tilaa 902 matkustajalle.
Josep Lluís Núñez
Josep Lluís Núñez y Clemente (7. syyskuuta 1931 Barakaldo, Espanja – 3. joulukuuta 2018 ) oli FC Barcelonan 35. presidentti sekä Núñez i Navarro -yhtiön omistaja. Hän toimi FC Barcelonan presidenttinä 1978–2000 ollen pitkäaikaisin presidentti seuran historiassa.
Ura Barcelonassa
Vuonna 1978 Núñez voitti Nicolau Casausin ja Ferran Ariñon FC Barcelonan presidentinvaaleissa. Hän kampanjoi tuolloin menestykkään Barçan puolesta ja hänellä ei ollut aikaisempaa kokemusta seuran johdossa olemisesta. Núñezin ensimmäisenä tavoitteena oli vakauttaa FC Barcelonan talous. Ensimmäinen mestaruus tuli seuraavana vuonna Cup-voittajien cupissa. Primera Divisiónin seura voitti 1985. 80-luvun lopulla Barcelona ei saavuttanut menestystä, jonka jälkeen lähes koko kokoonpano vaihdettiin. Tämän jälkeen valmentajaksi tuli Johan Cruijff, joka palautti seuran Euroopan ja Espanjan huipulle. Hänet valittiin kolmannen kerran presidentiksi 1992. 1996 seura vaihtoi valmentajaa Bobby Robsoniin ja 1997 Núñez uusi jälleen presidenttiytensä. Vuonna 2000 Núñezin suosio romahti ja hän erosi tehtävästään.
Anapa
Anapa on kylpyläkaupunki Krasnodarin aluepiirissä Venäjällä. Kaupunki sijaitsee Mustanmeren rannalla 160 kilometriä Krasnodarista länteen. Ilmasto on välimerellinen. Talven keskilämpötila on 1° celsiusta, heinäkuun 23°. Uintikausi kestää toukokuun puolestavälistä lokakuun puoleenväliin. Asukkaita kaupungissa oli 58 990 henkeä (vuonna 2010).
Antiikki
Antiikin aikana nykyisen kaupungin paikalla sijaitsi Sindikos Limenin kaupunki. 300-luvulta eaa. aina 200-luvulle saakka kaupunki kuului Bosporoksen valtakuntaan ja tunnettiin nimellä Gorgippeia.
pienoiskuva|vasen|Anapan uimarantaa.
Myöhempi historia
1300-luvulla paikalla sijaitsi Genovan siirtokunta Mapa. Turkkilaiset valtasivat sen vuonna 1475. 1700-luvun lopussa turkkilaiset rakensivat paikalle linnoituksen. Venäjän joukot valtasivat sen vuosina 1791, 1808 ja 1828. Lopullisesti seutu liitettiin Venäjään Adrianopolin rauhassa vuonna 1829.
Anapan kaupunki perustettiin vuonna 1846. 1800-luvun lopulla siitä tuli suosittu lomanviettopaikka, johon neuvostoaikana rakennettiin lukuisia parantoloita, lepokoteja ja pioneerileirejä.
Yhdystie 6110
thumb|240px|Yhdystie 6110 [[Jyväskylän ja Säynätsalon välillä.]] Yhdystie 6110 on yhdystie, joka johtaa Jyväskylän Etelä-Keljosta Keljonkankaan kautta Säynätsaloon. Tie alkaa valtatien 9 risteyksestä ja kulkee Muurameen kuuluvan Kinkomaan kautta.
Rolf Roschier
Yrjö Rolf Hjalmar Roschier (6. lokakuuta 1878 Rautalampi (ylioppilasmatrikkelin mukaan Suonenjoki) – 7. helmikuuta 1955 Helsinki (Rautalampi)) oli suomalainen tilanomistaja ja runoilija.
Roschierin vanhemmat olivat piirilääkäri Johan Wilhelm Roschier ja Emilia Charlotta Schoultz. Hän pääsi ylioppilaaksi 1898 (Privata svenska reallyceum för gossar och flickor i Kuopio) ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa jonkin aikaa.
Roschier toimi maanviljelijänä Rautalammilla jossa hän omisti Karjalan kartanon. Hän oli naimisissa vuodesta 1910 Hulda Agnes Ingrid Stenlundin kanssa.
Runoilija Eino Leino oli Karjalan kartanossa Rolf Roschierin vieraana viitenä kesänä muun muassa kesällä 1915.
Laulu Igorin sotaretkestä
thumb|upright|Laulun ensijulkaisun 175-vuotismuistolle omistettu [[neuvostoliittolainen postimerkki.]] Laulu Igorin sotaretkestä tai Igorin tarina ( tai Слово про Ігорів похід, Slovo pro Ihoriv poh’id, muinaisven. Слово о плъку Игоревѣ, Slovo o plŭku Igorevě ) on tuntemattoman tekijän kirjoittama sankariruno, joka kertoo ruhtinas Igor Svjatoslavitšin sotaretkestä kumaaneja vastaan vuosina 1185–1186. Se on 1100-luvun lopun Kiovan Rusin (Kiovan Venäjän) kirjallisuuden merkkiteos, ja arvokas myös historiallisena lähteenä.
Laulu Igorin sotaretkestä on vaikuttanut monien kirjailijoiden, taiteilijoiden ja säveltäjien teoksiin. Siihen pohjautuu muun muassa Aleksandr Borodinin ooppera Ruhtinas Igor.
Sisältö ja historia
Tuntemattoman tekijän proosarunoelma kuvaa tappioon päättynyttä sotaretkeä, jonka Novgorod-Severskin ruhtinas Igor Svjatoslavitš teki vuonna 1185 kumaaneja vastaan. Sen pääajatuksena on venäläisten lähteiden mukaisesti hajanaisen Venäjän yhdistäminen taisteluun paimentolaisia vastaan. Teos on luonteeltaan sekä lyyrinen että eeppinen. Sen kuvakieli perustuu pitkälti kansanperinteeseen. Taiteellisesti korkeatasoinen runoelma on vaikuttanut Kulikovon taistelusta kertovaan Zadonštšinaan ja sen kautta eräisiin muihin 1400–1600-luvun kirjallisuuden merkkiteoksiin.
Laulu Igorin sotaretkestä säilyi vain yhtenä käsikirjoituskopiona, joka 1790-luvun alussa joutui käsikirjoituskokoelmistaan tunnetun kreivi Aleksei Musin-Puškinin käsiin. Sen ensimmäinen painettu julkaisu ilmestyi vuonna 1800. Alkuperäinen käsikirjoitus tuhoutui Moskovan palossa vuonna 1812. Epäilyt teoksen aitoudesta on kumottu myöhemmissä tutkimuksissa.
Yhdistäminen eri kansojen kulttuuriperintöön
Svjatoslav Hordynskyin ja Marko Robert Stechin mukaan kukaan vakavasti otettava tutkija ei kiistä sitä, että laulu on kirjoitettu Ukrainassa ja että semanttisesti ja poeettisesti sen ominaispiirteet ovat ukrainaa. Koska se on Kiovan Rusin kirjallinen merkkiteos, kaikki kolme itäslaavilaista kansakuntaa katsovat sen kuuluvan omaan kirjallisuuteensa. Hordynskyi ja Stech huomauttavat, että poliittisen tilanteen vuoksi tutkimusta ovat kuitenkin hallinneet venäläiset tutkijat.
Teos on käännetty useita kertoja nykyukrainaksi, nykyvenäjäksi ja muille kielille. Jaakko Rugojevin venäjästä tekemä suomennos ilmestyi Petroskoissa vuonna 1953.
George Sangster
George Sangster on alankomaalainen Leidenissa asuva lintutieteilijä.
Sangsterin erikoisalaa on lintujen taksonomia. Hän on kirjoittanut aiheesta useita artikkeleita lintutieteellisiin sarjoihin, kuten Dutch Birding ja British Birds. Hän toimii Alankomaiden, Ison-Britannian ja Euroopan lintujen luokittelukomiteoissa.
Sangster nimesi yhdessä Frank G. Rozendaalin kanssa indonesialaisen floresinkehrääjän (Caprimulgus meesi) vuonna 2004. Laji on nimetty Gerlof Fokko Meesin kunniaksi.
Mikko Björk
Mikko Björk, taiteilijanimeltään Mikko, on suomalainen tanssija, laulaja, lauluntekijä, näyttelijä, graafinen suunnittelija ja yrittäjä.
Muusikko
Nykyään Björk kiertää rap-artisti Tuomas Kauhasen livekokoonpanon mukana kaikilla keikoilla ja hän toimii Kauhasen tuplaajana sekä laulajana. Björk vierailee myös Kauhasen esikoissooloalbumilla Sano vaan Tuomas kappaleissa ”Miksi naiset rakastuu renttuihin?” (orig. ja remix) sekä ”Vuoden mies” sekä vuonna 2014 julkaistulla singlellä ”Pummilla Tallinnaan”.
Tanssija
Björk aloitti b-boying-tanssin (breakdance) aktiivisen harrastuksen 16-vuotiaana kaveriporukalla.
Björk on osa vuonna 1997 perustettua Illmatic Cru -breakdance-ryhmää, joka vaihtoi myöhemmin nimensä Savage Feetiksi. Ryhmään kuului Björkin lisäksi myös Elastinen ja Uniikki sekä b-boyt Hypnotic, D'Maestre, Lil'P ja Twister sekä b-girl T-flo, joka tunnetaan nykyään paremmin nimellä B-girl Taya. Vuonna 2002 Savage Feet -ryhmän aktiivijäsenet yhdistivät voimansa jyväskyläläisen MidPoint Rockers -breakdance-ryhmän aktiivijäsenten kanssa, jolloin syntyi ryhmä nimeltä Flow Mo. Vuonna 2000 sama kokoonpano (tuolloin työnimellä IMR eli Illmatic Rockers), osallistui Ruotsissa Scandinavian Battle of the Year -karsintoihin ja sijoittui 3. sijalle ja sai parhaan ryhmäshowcasen tittelin. Flow Mo on Suomen kautta aikain menestynein katutanssiryhmä, jolla on hallussaan muun muassa kuusi Suomen-mestaruutta, Freestyle Session Euroopan mestaruusfinaalien 2. sija (Lontoo 2004), ensimmäisen R16-Breakdance-ryhmäkilpailun 2. sija (Soul, Etelä-Korea 2007). Flow Mo on myös maailmanlaajuisesti tunnustettu olevan yksi vaikuttavimmista 2000-luvun alun b-boy-ryhmistä, joka toi tanssimisen ja musikaalisuuden takaisin breakdanceen.
Björk on ensimmäinen suomalainen b-boy, joka on edustanut Suomea ”Top Rock” -sarjassa kansainvälisesti arvostetun Juste Debout -katutanssitapahtuman maailman finaaleissa (Pariisi 2011).
Björk on tehnyt Kiasman URB-festivaalille kaksi soolotanssiesitystä: ”Night at the Bboy Mansion” (2002) ja ”Everyday Diary” (2004) sekä ryhmänsä Flow Mon kanssa teatteriesitykset ”3D” (2003), ”Motion as Identity-Footwork as artform” (2004), ”Ovet – behind doors” (2008) ja ”Response” (2009).
Björk on myös esiintynyt seuraavissa musiikkivideoissa:
Nykyään Björk opettaa omia oppilaitaan omalla tanssikoulu Saiffa / Flow Mo Dance Schoolilla Helsingin Lönnrotinkadulla sekä järjestää Saiffa Oy:n kanssa kaikki Suomen suurimmat b-boy (break) kilpailut ja tapahtumat mukaan lukien perinteiset breakin Suomen-mestaruuskilpailut.
Näyttelijä
Björk on ollut mukana Teräspallit televisio-ohjelman kahdella tuotantokaudella Piinaavan Pirun roolissa. Teräspallit alkoi Suomessa vuoden 2010 keväällä Sub-kanavalla. Ohjelman toinen kausi alkoi keväällä 2012.
Yrittäjä
Björk omistaa oman brändin ja verkkokaupan www.custompaintedsunglasses.com, jossa hän myy itse käsintehtyjä koruja sekä customoituja asusteita. Custom painted Sunglasses™ on ollut toiminnassa vuodesta 2008 alkaen.
Björk on myös osakkaana Saiffa Oy:ssä kolmen muun Flow Mon jäsenen kanssa. Saiffa Oy on katutanssin opetusta sekä tapahtumia järjestävä yritys, joka sijaitsee Helsingissä ja on ollut toiminnassa vuodesta 2010 alkaen.
Luettelo Formula 1 -sarjaa johtaneista kuljettajista
Tämä on luettelo kuljettajista, jotka ovat johtaneet (keränneet eniten pisteitä yhdellä kaudella) vähintään yhden kilpailun ajan Formula 1:sten MM-sarjaa. Jos johtajia on ollut samassa kilpailussa useampia, kuljettajien järjestykseen vaikuttavat voittojen määrä, muut kisasijoitukset tai kuljettajista nopeimmin pisteitä keränneen rooli.
Tähän on listattu ne kuljettajat, jotka ovat nousseet MM-sarjan johtoon kilpailun jälkeen, esim. Giuseppe Farina johti MM-sarjaa Britannian GP:stä aina Belgian GP:seen asti, kunnes Juan Manuel Fangio nousi MM-sarjan johtoon seuraavan kilpailun loputtua. Pisteet-kohta tarkoittaa kuinka paljon pisteitä oli kerättynä ennen kuin kuljettaja menetti MM-sarjan johtajan tittelin. Kaudella ajavat kuljettajat ja heidän nykyiset tallinsa on merkitty lihavoinnilla Johtajat-taulukossa.
Luettelo on päivitetty Belgian GP 2023 jälkeen.
Johtajat
Alleviivatuilla kohdilla tarkoitetaan johdettujen kilpailujen kokonaismäärää, jonka kuljettaja on kerännyt ajouransa aikana.
Eniten johdossa
Taulukko päivitetty Belgian GP 2023 jälkeen.
Pisimpään yhteen menoon MM-sarjan johtajana
Luettelossa lihavoidut kohdat tarkoittavat kuljettajia, jotka ovat ilmoittautuneet kaudelle.
Salmin kapina 1831
Salmin kapina tapahtui elokuun lopulla 1831 Salmin pitäjässä Laatokan Karjalassa, kun paikalliset talonpojat polttivat pitäjän nimismiehen Georg Neiglickin elävältä talonsa mukana ja pahoinpitelivät lisäksi useita muita virkamiehiä.
Salmissa oli jo pitempään ollut yhteenottoja lahjoitusmaatalonpoikien ja virkamiesten välillä. Maaliskuussa 1831 pitäjässä mellakoitiin verorästien keruun yhteydessä. Vuonna 1831 puhjennut koleraepidemia ja siihen liittyneet viranomaisten karanteenimääräykset kärjistivät sitten tilanteen avoimeksi kapinaksi.
Kapina huipentui siihen, kun noin 300 talonpojan joukko saapui illalla 30. elokuuta 1831 Salmin Lunkulansaaressa sijainneelle Lehonniemen karanteenialueelle. Talonpoika Feodor Michailov Pantschukoff löi nimismies Neiglickin talon lattialle, ja sen jälkeen talonpojat polttivat nimismiehen talon mukana.
Turun hovioikeus tuomitsi 148 kapinallista ankariin rangaistuksiin. Kapinallisista 93 sai kuolemantuomion, mutta keisari armahti heidät, ja he joutuivat pakkotöihin Siperiaan, Kronstadtiin tai Viaporiin. Lisäksi 20 sai työvankeutta, 21 raipparangaistuksen ja 14 vesileipärangaistuksen.
Paranoia Agent
Paranoia Agent (妄想代理人) on japanilainen animesarja, jonka on ohjannut Satoshi Kon ja tuottanut Madhouse. Se kertoo Musashinon kaupunginosassa Tokiossa tapahtuvasta rikosaallosta, jonka aiheuttaa Lil' Slugger (Shōnen Bat, tai Bat Boy alkuperäisessä japanilaisversiossa) niminen pahoinpitelijä. Juoni siirtyy useiden sellaisten hahmojen välillä, joita Lil' Slugger jotenkin koskettaa; uhrina tai häntä jahtaavana salapoliisina. Kun sarja paneutuu hahmoihin yksitellen, yksityiskohtia paljastuu hahmojen taustoista ja totuudesta Lil' Sluggerin takana.
Sarja sai ensiesityksensä japanilaisella WOWOW-kanavalla helmikuun 2. ja toukokuun 18. 2004 välisenä aikana. Suomessa sarjan on julkaissut DVD-julkaisuna Sandrew Metronome ja se on esitetty Canal+-kanavalla 2006.
Luominen
Paranoia Agentin luoja Satoshi Kon oli kolmen aikaisemman elokuvansa (Perfect Blue, Millenium Actress, ja Tokyo Godfathers) aikana jäänyt pohtimaan käyttämättömiä ideoita tarinoihin ja hahmotelmia, joita hän piti hyvänä, muttei sopivina mihinkään hänen projekteistaan. Haluamatta heittää hukkaan materiaaleja, hän päätti kierrättää ne TV-sarjan muotoon, jossa hänen kokeelliset ideansa voisivat yhdistyä.
"Siinä tapauksessa, jos elokuva näytetään teattereissa, työskentelen puolitoista vuotta, aina samalla mielellä ja samoin metodein. Halusin tehdä jotakin, mikä sallii minun olevan joustavampi, tajuta hetimmiten mikä mielessäni välähtää. Pyrin myös jonkinlaiseen viihdyttävään muutokseen, joten päätin tehdä TV-sarjan."
Yhteenveto juonesta
Tsukiko Sagi, ujo graafinen suunnittelija, joka kehitti huippusuositun vaaleanpunaisen koirahahmon Maromin (joka on eräänlainen parodia japanilaisista maskottihahmoista), työskentelee paineiden alla kehittääkseen toisen onnistuneen hahmon. Kävellessään illalla kotiin, hänen kimppuunsa hyökkää rullaluistimilla liikkuva, ala-asteikäinen poika. Kaksi poliisietsivää, Keeichi Ikari ja Mitsuhiro Maniwa, pestataan tutkimaan tapausta. He epäilevät Tsukikon valehdelleen hyökkäyksestä, kunnes he saavat kuulla toisesta tapauksesta.
Pian hyökkääjä, joka saa nimen Lil' Slugger (japaniksi Shōnen Bat, tarkoittaa "mailapoikaa"), on syytettynä useasta katupahoinpitelyistä Tokiossa. Kukaan uhreista ei muista pojan kasvoja, ja vain kolme selkeää yksityiskohtaa on jäänyt heidän muistiinsa: kultaiset rullaluistimet, lippis ja ase: vääntynyt kultainen pesäpallomaila. Ikari ja Maniwa ottavat tehtäväkseen pidättää syyllisen ja pistää loppu hänen rikoksilleen. Heidän metsästyksensä ei tuota tulosta, mutta loppujen lopuksi tutkimus päättyy molempien miesten poliisietsivän viran menetykseen.
Kun hyökkäykset jatkuvat, paljastuu, etteivät ne ole täysin satunnaisia. Sen sijaan Lil' Slugger vaikuttaa hyökkäävän kriisissä olevien ihmisten kimppuun, ja hyökkäykset, väkivaltaisuudestaan huolimatta, johtavat jollain lailla uhrin elämän paranemiseen. Maniwa vakuuttuu siitä, että Lil' Slugger on yliluonnollinen voima, joka on tullut pelastamaan epätoivoiset tragedioistaan, väkivallan kautta. Maniwa alkaa käyttäytymään pakkomielteisesti, hän julkaisee kotitekoisella radiolla varoituksia Lil' Sluggerista ja alkaa etsiä tapaa, jolla voisi tappaa yliluonnolliselle pahoinpitelijälle.
Kun julkinen pelko Lil' Sluggerista lisääntyy, niin myös hänen (arvioidut) hyökkäyksensä, ja totuuden ja tarun välinen raja hämärtyy. Samaan aikaan, julkinen innostuneisuus Maromi-televisiosarjan alkamisesta kohoaa fanaattisiin korkeuksiin, aivan kuin hyökkääjän pelko ruokkisi innostusta.
Asiat saavat päätöksen sinä iltana, kun Maromi-ohjelma saa ensi-iltansa. Ikari, nyt yksityinen henkivartija, ja Maniwa, nyt harhaileva "ritari", yrittävät taistella Lil' Sluggeria, nyt uskomattoman voimakasta voimaa, vastaan. He kuulustelevat Tsukikoa, ja hän tunnustaa Maromin perustuvan oikeaan koiranpentuun, jonka Tsukiko oli vastuuttomasti antanut kuolla kun hän oli lapsi. Tekonsa tunnustamisen sijaan nuori Tsukiko keksi tarinan pesäpallomailaa kantavasta, rullaluistelevasta koiranpennuntappajasta - se oli Lil' Sluggerin ensimmäinen "hyökkäys".
Loppujen lopuksi Lil' Slugger on paranormaali seuraus Tsukikon häpeästä ja pelosta, mikä oli myöhemmin herännyt henkiin kun aikuisen Tsukikon oli epätoivoissaan paettava vastuuta, ja hän oli ruvennut pelkäämään julkisuutta ja ihmisiä. Tsukiko tavallaan onnistuu täyttämään työnsä odotukset. Hän kehittää hahmon: Lil' Sluggerin, josta tulee aivan yhtä suuri sensaatio kuin Maromista. Kun Tsukiko viimeinkin tunnustaa totuuden, hän samalla hyväksyy syyllisyyden Maromin kuolemaan, ja Lil' Slugger on päihitetty.
Ružomberok
Ružomberok on kaupunki Žilinan alueella (Žilinský kraj), Slovakiassa. Sen pinta-ala on 126,7 km² ja väkiluku vuoden 2006 lopussa 29 906. Vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan asukkaista oli slovakkeja 96,6 %, romaneja 0,9 % ja tšekkejä 0,9 %. Uskonnoltaan 75,5 % asukkaista ilmoitti olevansa roomalaiskatolisia ja 5,5 % luterilaisia; 14,7 % ei ilmoittanut mitään uskontoa.
Ružomberokissa sijaitsee UNESCOn maailmanperintöluetteloon kuuluva Vlkolínecin kylä. thumb|left|200px|Ružomberokin rautatieasema
Hannu Viktor Salminen
Hannu Viktor Salminen (1. maaliskuuta 1890 Sahalahti – 22. tammikuuta 1908) oli suomalainen runoilija. Hänen isänsä oli rovasti Viktor Salminen. Salmisen sisaruksia olivat jääkärimajuri Aarne Salminen ja tanssinopettaja Helvi Salminen.