cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Panssarilaiva Potemkin (elokuva)
Ensi-illan jälkeen
Vuonna 1950 Mosfilm valmisti elokuvasta äänikopion, johon Nikolai Krjukov sävelsi musiikin ja E. Koškevits vastasi äänityksestä. Panssarilaiva Potemkin rekonstruoitiin uudelleen vuosina 1968 ja 1976. Vuoden 1976 kopiossa käytettiin Dmitri Šostakovitšin musiikkia, jonka esitti Leningradin filharmoninen orkesteri kapellimestari Jevgeni Mravinskiin johdolla. Elokuvan viimeisin restaurointi tehtiin vuonna 2011, jolloin elokuvaan lisättiin puuttuvia kohtauksia, kaikki 146 välitekstikorttia ja Meiselin alkuperäismusiikki.
117 elokuvahistorijoitsijaa ja -kriitikkoa 27 maasta äänesti vuonna 1958 Brysselin maailmannäyttelyssä Panssarilaiva Potemkinin ”kaikkien aikojen ja kaikkien kansojen parhaaksi elokuvaksi”. Sight & Sound -lehden kymmenen parhaan elokuvan listalla Panssarilaiva Potemkin on pysytellyt vuodesta 1952. Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa teki kukin luettelon kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Potemkin oli mukana heistä 23:n listalla.
Sensuuri
Suomessa elokuvasensuuri suhtautui 1920- ja 1930-luvulla erityisen kriittisesti bolševistiseksi määriteltyyn neuvostopropagandaan, ja Panssarilaiva Potemkin kiellettiin ”bolševistisena” jo ennen sen maahantuontia. 1930-luvulla elokuvaa voitiin kuitenkin esittää Suomessa Projektio-elokuvakerhon näytöksissä, joissa se sai hyvän vastaanoton. Panssarilaiva Potemkin kiellettiin useissa maissa, ja esimerkiksi Italiassa sitä voitiin Suomen tavoin esittää vain elokuvakerhoissa 1930-luvulla. Suomessa elokuva vapautui kiellosta vuonna 1951. Valtion elokuvatarkastamo hyväksyi elokuvan vuoden 1950 ääniversion, ja Suomen-ensi-ilta oli tammikuussa 1952.
Elokuvat ja tv
"Odessan portaat" -nimellä tunnettu kohtaus on kuuluisa, ja se on toiminut innoituksena myös monelle muulle ohjaajalle. Odessan portaat -kohtaukseen viitataan suoraan tai epäsuorasti lukuisissa elokuvissa tai sarjoissa. Viittaukset ovat joko kunnianosoitus Eisensteinille, tai sitten viittaus on tehty parodiamielellä. Osa parodioista taas viittaa elokuviin, joissa itsessään kohtausta ei ole käytetty parodioivassa mielessä.
Porraskohtaukseen viitataan muun muassa Alfred Hitchcockin vuoden 1940 elokuvassa Ulkomaankirjeenvaihtaja (engl. Foreign correspondent), Akira Kurosawan ohjaamassa elokuvassa Kätketty linnake (jap. Kakushi-toride no san-akunin) vuodelta 1958 ja Francis Ford Coppolan elokuvassa Kummisetä (engl. The Godfather), 1972.
Woody Allen käyttää kohtausta parodiamielessä ainakin elokuvassa Sota ja rakkaus eli älkää ampuko Napoleonia (engl. Love and Death), 1975; samoin Terry Gilliam elokuvassaan Brazil, 1985. Brazil-elokuvassa vauvanvaunujen sijaan rappusia alamäkeen rymistelee pölynimuri.
Italialainen Luciano Salce ohjasi useita Fantozzi-komedioita vaatimattoman työläisukkelin Ugo Fantozzin (Paolo Villaggio) turhauttavista seikkailuista, Elokuvassa Il secondo tragico Fantozzi (Toinen traaginen Fantozzi), vuodelta 1976, mies joutuu miellyttämään pomojaan ja toteuttamaan heidän toiveitaan. Elokuvassa on jakso nimeltä Cineforum (Elokuvakerho), ja se pyörii olennaisesti Odessan portaiden ympärillä. Fantozzi on Megadittan palkkalistoilla. Firman toimitusjohtaja professori Riccardelli on suuri avantgarde-elokuvaintoilija, ja hän pakottaa alaisensa säännöllisesti elokuvakerhoon katsomaan pitkiä ja tylsiä ulkomaisia mykkäfilmejä. Erityisesti Riccardelli ihailee "Serghei M. Einsteinin" elokuvaa La Corrazzata Kotiomkin eli Taistelulaiva Kotiomkin, joka on väännös sekä Eisensteinista että Panssarilaiva Potemkinista. Alaiset pitkästyvät ja nukahtavat. Elokuva päättyy, ja sitä seuraa keskusteluvaihe, jolloin muut alaiset tekopyhästi esittävät että nauttivat leffasta, kun taas Fantozzi kärähtää yrityksestä nukkua – ja professori solvaa Fantozzia rumasti ("Merdaccia!"). Yksi elokuvakerhon näytöksistä osuu samaan ajankohtaan merkittävän jalkapallo-ottelun kanssa. Jokainen työntekijä yrittää salakuljettaa joko radion tai television kerhoiltaan, mutta laitteet kerätään heiltä pois. Tarjolla on erityispettymys: Väki joutuu katsomaan S. M. Einsteinin elokuvan jo toista kertaa – Riccardelli sen sijaan hihkuu ja taputtaa innoissaan. Elokuvaa seuraa taas keskustelu, eikä kukaan halua keskustella – paitsi Fantozzi. Tällä kertaa Fantozzi kerää jostain rohkeutta ja sanoo kerrankin suorat sanat: "Minusta Taistelulaiva Kotiomkin on pähkähullua paskaa!" (it. "Per me La Corrazzata Kotiomkin e una cagata pazzesca!"). Fantozzi puhuu kaikkien suulla, ja kollegat taputtavat hänelle seisaaltaan 92 minuuttia (maailmanennätys). Miehen esimerkki villitsee työläiset kauheaan anarkiaan: Professori Riccardelli mukiloidaan, hänet köytetään pakkopaitaan ja pakotetaan katsomaan B-luokan elokuvia samalla kun Kotiomkinin filminauhat poltetaan. Poliisi kuitenkin taltuttaa työläisten kapinan. Rangaistukseksi kaikki alaiset joutuvat näyttelemään Taistelulaiva Kotiomkinin porraskohtausta joka lauantai, kunnes pääsevät eläkkeelle. Fantozzin on pakko näytellä kohtauksessa vauvaa, joka makaa vaunuissa kun ne vierivät alas portaita.
Brian De Palman elokuvassa Lahjomattomat (engl. The Untouchables, 1987), on pitkä ja hidastettu kohtaus, jossa gansterit ampuvat sankaria näyttelevää Kevin Costneria. Costner seisoo portaiden yläpäässä, kun vauvanvaunut lähtevät hyppimään alas rappusia. Maahan kaatunut lapsen äiti ojentelee kättään kohti vaunuja, ja vaikka ääntä ei kuulla, nähdään kun naisen huulet muodostavat sanat "My baby!!" Costnerin hahmo reagoi karkaaviin vaunuihin, ja mies alkaa tavoitella niitä, vaikka on jatkuvassa vaarassa saada samalla luoteja nahkoihinsa. Lahjomattomien kohtaus taas on innoittanut muutamaankin parodiaan: tällaiset nähdään muun muassa Jing Wongin elokuvassa God of Gamblers (Dou san), 1989; ja Peter Segalin ohjauksessa Mies ja alaston ase 33 1/3 – viimeinen solvaus, vuodelta 1994. Edelleen parodialinjalla jatkaa saksalainen ohjaaja Anno Saul vuoden 2004 elokuvassa Kebab Connection. Elokuvassa vauva saa kunnon ilmalennon, mutta kauppakasseja raahaava nuori mies saa vauvasta kopin. Mies kannattelee vauvaa käsivarsillaan ja saa vauvan äidin vankkumattoman ihailun osakseen.
Odessan portaat tekevät cameo-roolin elokuvassa Kaikki valaistuu (engl. Everything is Illuminated), jonka ohjasi Liev Schreiber vuonna 2005. George Ratliff taas ohjasi 2007 elokuvan Joshua, jossa portaissa nähdään trillerimäinen kohtaus: Pikkusisarukselle mustasukkainen poika on vähällä tyrkätä vaunut vierimään alas portaita. Äiti järkyttyy ja huutaa, ja Sam Rockwellin näyttelemä isä kiipeää portaat ylös hakemaan vauvan ja vaunut ja laskeutuu taas alas. Äiti itkee yhä järkyttyneenä... mutta seuraavaksi pikkupoika ilmeisesti tönäisee äitinsä rappusiin, ikävin seurauksin. Kauhuelokuvia ohjannut Eli Roth tekee rappuskohtaukselle kunniaa elokuvassaan Nation's Pride, 2009.
Parodialinjalla mennään Jacob Tierneyn vuonna 2009 ohjaamassa elokuvassa The Trotsky. Siinä montrealilainen lukiolainen Leon Bronstein uskoo olevansa Leon Trotskin reinkarnaatio. "Trotski" käynnistää vallankumouksen oppilastovereiden apatiaa vastaan. Kohtauksessa vaunuissa köllivä vauva on Leon Bronstein itse. Kohtaus on kuitenkin Leonin unta, ja hän näkee muutamankin samanlaisen unen, vain vaunuja työntävä äiti ja portailla seisova sotilas vaihtuvat. Teddy Changin elokuvassa Shi yue wei cheng (engl. Bodyguards and Assassins), myöskin vuodelta 2009, porraskohtaus on kunnianosoitus Eisensteinille.
Late Lammas -vaha-animaatiosarjan kaudella viisi, jakson 11 "Porsailta pääsy kielletty" (engl. Turf Wars) lopussa on vauvanvaunukohtauksen versio. Vuhku-koira huomaa alussa, että lampaat ovat häipyneet jonnekin. Samassa pihaan ajaa mopolla pizzakuski, joka kanniskelee vinoa pizzalaatikkopinoa. Vuhku seuraa pizzapoikaa. Kohta tämä seisoo pizzojen kanssa valtavan heinäpaalikasan luona. Heinäpaalit on järjestetty tasakattoisen talon muotoon. Poika kiskaisee narun päässä roikkuvaa sukkulamaista posliinivedintä (kun WC-istuinten säiliö oli vielä nostettu ylös lähelle katonrajaa, niissä oli tällainen vedin) ja heinäpaaliriviin ilmestyy aukko, jonne pizzat katoavat. Vuhku kiskaisee ketjua myös: Late kurkkaa ulos. Vuhku ei pääse sisään ennen kuin se määkäisee tunnussanan. Paalikasan sisään on rakennettu (19)20-luvun salakapakka! Siellä piano pimputtaa, laulu raikaa, tanssitaan ja juopotellaan. Pian taas joku soittaa kelloa. Ulkona ei näy ketään, mutta siellä on sen sijaan jättiläismäinen pizzalaatikko. Se kuljetetaan sisään: laatikosta loikkaa esiin kolme lätin sikaa, yhdellä "gangsterihattu" päässä, ja ne alkavat tuhota paikkoja. Pikkulammas Timppa päätyy sikojen panttivangiksi. Yksi sika seisoo vaunujen kanssa paalikasan huipulla, kun vaunut lähtevät vierimään alas pitkin paalikasaa, Timppa kyydissään. Jakso on julkaistu vuonna 2016.
Ruuti
thumb|250px|Vihtavuoren N110 kivääriruutia thumb|[[Patruunan rakenne: 1. Luoti 2. Hylsy 3. Ruuti 4. Hylsyn kanta 5. Nalli]] Ruuti on nopeasti palava aine, jota käytetään muun muassa ilotulitteissa ja erilaisten ampuma-aseiden ammusten ajoaineena. Ruutia on kahta peruslajia, jo 800-luvulla tunnettua mustaruutia ja nykyaikaista eli savutonta ruutia. Kaikki nykyaikaiset aseet käyttävät savutonta ruutia.
Ruuti ei kuitenkaan kuulu varsinaisiin räjähdysaineisiin vaan nk. deflagroituviin eli humahtaviin aineisiin, sillä sen räjähdysnopeus jää alle äänen nopeuden kyseisessä aineessa, jolloin palotapahtuma ei etene shokkiaaltona. Varsinaisia räjähdysaineita ovat nk. detonoivat eli räjähtävät yhdisteet. Suljetussa tilassa mustaruuti ja sen palojätteet voivat kuitenkin paineen noustessa detonoida. Tällöin se räjähtää paljon normaalia suuremmalla paineella, ja voi särkeä aseen, jonka laukaisussa sitä käytetään. Kyse on periaatteessa Diesel-efektistä.
Mustaruuti
Mustaruuti on mekaaninen seos ja koostuu rikistä, hiilestä ja kaliumnitraatista (salpietari) suhteessa 2:3:15. Ruudin palamisen nopeutta säädellään sen hienoudella.
Mustaruuti voi palaa suljetussakin tilassa ilman ilmakehän happea, koska palamiseen tarvittava happi saadaan hapettimena toimivasta salpietarista. Sen palaessa tapahtuva kemiallinen reaktio voidaan yksinkertaistetusti esittää seuraavalla reaktioyhtiöllä:
Under the Kilt
Under the Kilt on Jonny Jakobsenin toinen albumi sekä ensimmäinen Dr. Macdoo -pseudonyymin alla julkaisema albumi, joka julkaistiin 24. tammikuuta 2001.
Ruuti
Mustaruuti
Sen palaessa syntyy kuitenkin myös muita reaktiotuotteita esimerkiksi seuraavasti:
Syntyvät kaasut, hiilidioksidi ja typpi, aiheuttavat ruudin palaessa syntyvän suuren paineen. Mustan ruudin sisältämästä hiilestä jää kuitenkin aina osa palamatta. Se sekä reaktiossa syntyvät kiinteät jauhemaiset kaliumyhdisteet muodostavat ruudin palaessa savupilven, joka likaa aseen. Osa ruudin sisältämästä rikistä palaa muodostaen rikkidioksidia, joka aiheuttaa mustalle ruudille ominaisen katkun ja lisää aseen piipun sisäpinnan korroosioriskiä.
Brandon Dubinsky
pienoiskuva|Dubinsky Rangersin peliasussa vuonna 2011. Brandon Dubinsky (s. 29. huhtikuuta 1986 Anchorage, Alaska) on yhdysvaltalainen jääkiekkohyökkääjä. Hän pelaa nykyään NHL-seura Columbus Blue Jacketsissa. Hän pelasi ensimmäisen NHL-kautensa. Dubinsky sai tulokaskaudellaan paljon kehuja joukkueen tähdiltä, muun muassa Jaromír Jágrilta. Samana vuonna hänet valittiin Yhdysvaltain maajoukkueeseen Kanadan MM-kisoihin, missä se putosi puolivälierässä. Dubinsky on pelityyliltään fyysinen, mutta hän on myös keskimääräistä taitavampi mailankäsittelijä.
Ruuti
Savuttomat ruudit
Ensimmäisen savuttoman ruudin keksi ranskalainen Paul Vieille. Poudre Blanche-ruuti koostui nitroselluloosasta, pumpuliin imeytetystä typpihaposta, joka liuotettiin eetteriin ja alkoholiin, painettiin levyiksi ja leikattiin paloiksi. Savuttoman ruudin etuna on sen savuttomuuden lisäksi suurempi teho, kiväärien kantomatka saatiin pidennettyä jopa 1 000 metriin. Savuton ruuti mahdollisti myös konetuliaseiden käyttöönoton.
Savuton ruuti on tehokkaampaa kuin musta ruuti, joten sen palamisnopeutta on joskus vähennettävä vaurioiden estämiseksi. Tämä tehdään ensisijaisesti raekokoa säätelemällä, mutta myös koostumusta muuttamalla. Käsiaseissa rakeet ovat noin millimetrin mittaisia, ja isommissa tykeissä jopa peukalonpään kokoisia. Tavoitteena on usein, että ruuti palaa koko aseen piipun tai putken matkan, tuottaen tasaisen paineen. Pienillä ruutimäärillä tuota tavoitetta ei voi saavuttaa. Niinpä esimerkiksi Suomessa Sakolla tehtyjen mittausten mukaan esimerkiksi pienoiskiväärin luoti hidastuu piipun pituuden ylittäessä 25–30 cm.
Kommutaattori (matematiikka)
Ominaisuuksia
Alkioiden x ja y kommutaattori liittyy olennaisesti alkioiden vaihdannaisuuteen, sillä xy = yx[x, y]. Täten alkiot x ja y kommutoivat (eli ovat vaihdannaisia) täsmälleen silloin, kun kommutaattori [x, y] on ryhmän G neutraalialkio.
Ruuti
Savuttomat ruudit
Savuttomien ruutien kaikki palamistuotteet ovat kaasumaisia, minkä vuoksi niistä ei synny kiinteiden pienhiukkasten muodostamaa savupilveä.
Kommutaattori (matematiikka)
Ominaisuuksia
Suoraan laskemalla voidaan todistaa kommutaattorille seuraavia ominaisuuksia:
Ruuti
Historia
Bysanttilainen arkkitehti Kallinikos käytti ruudin ainesosia kreikkalaisen tulen raaka-aineina 671. Sekoittamalla kolofonihartsia, sammuttamatonta kalkkia, salpietaria ja pyriittiä saatiin aikaan seos, joka syttyi kosketuksesta veden kanssa, tarttui erilaisiin pintoihin, räiskyi ympäriinsä ja saattoi palaa myös veden alla. Kallinikosta pidetään polttotaisteluaineiden keksijänä, mutta kyseessä ei kuitenkaan ollut räjähdysaine.
Varsinainen ruuti keksittiin Kiinassa 800-luvulla (Tang-dynastia). Aseissa sitä alettiin käyttää noin sata vuotta myöhemmin. 1100-luvulla ruutia käytettiin ampumaan bambuputkista tehtyjä raketteja vihollista kohti. Ensimmäinen metallinen tykki rakennettiin todennäköisesti 1200-luvun puolivälissä.
On todennäköistä, että ruuti on keksitty karjanhoidon yhteydessä : vielä uuden ajan alkupuolen Suomessa ruudin keskeinen aineosa, salpietari, saatiin tuotettua keittämällä eläinten ja ihmisten lantaa kokoon. Näin saatu lantasalpietari valmistettiin erityisissä salpietarikeittämöissä. Sotajoukot saattoivat polttaa itsekin koivumiiluja ruudin hiiltä saadakseen. Näin saatu salpietari yhdistettiin mekaanisesti koivuhiileen ja rikkiin, joka ei ole täysin välttämätön aineosa. Onkin todennäköistä, että puisten karjasuojien alusrakenteet tai esimerkiksi eläinten suosimilla paikoilla olleet nuotionjätteet, jotka ovat joutuneet tekemisiin haihtumisen synnyttämän ”luontaisen” salpietarin kanssa, on sattumalta, mutta kerta toisensa jälkeen havaittu helposti syttyviksi ja voimakkaasti palaviksi. Mustan ruudin kohdalla palo-ominaisuudet ovat olleet helposti havaittavissa, sillä se palaa vapaastikin siroteltuna kohtalaisen voimakkaasti, toisin kuin nykyiset savuttomat ruudit. ”Lanta-aspekti” ilmeni toisessa muodossa ensimmäisen maailmansodan alussa, kun Saksa ei enää saanut tuotua ruutiteollisuudelleen guanoa Chilestä. Saksan sotataloudelle oli onni, että synteettinen nitraatti oli kehitetty juuri ennen sodan alkua.
Janae Kroc
pienoiskuva|Matt Croczaleski Janae Marie Kroczaleski (syntymänimeltään Matthew Raymond Kroczaleski, s. 8. joulukuuta 1972 ) on amerikkalainen kehonrakentaja, joka on aikaisemmin saavuttanut maailmanennätyksen penkkipunnerruksissa. Vuonna 2015 Kroc kertoi julkisuudessa transsukupuolisuudestaan ja sukupuoli-identiteetistään (genderfluid). Hän alkoi käyttää nimeä Janae sekä identiteettinsä mukaisia pronomineja. Kun hän puhuu ajasta ennen transitioprosessia, hän käyttää nimeä "Matt" ja pronomineja he/him.
Ura
Kroczaleski työskenteli aiemmin Yhdysvaltain merijalkaväessä vuosina 1991–1995. Hän alkoi sotilasuransa aikana kilpailla painonnostokisoissa. Vuonna 2002 hän valmistui farmaseutiksi Ferrisin State Universitystä.
Qufu
Qufu on kaupunki Kiinan Shandongin maakunnan Jiningin prefektuuritason kaupungissa. Kaupunki sijaitsee 130 kilometriä etelään maakunnan pääkaupungista Jinanista. Qufun piirikuntatason kaupungin alueella on yhteensä noin 640 000 asukasta, kun otetaan huomioon myös maaseutuasutus.
Ruuti
Historia
Sodankäynnissä ruudin merkitys oli siinä, että ensimmäistä kertaa sodankäynnin käytössä oli merkittävä voima ihmisen ja eläinten lihasvoiman sekä luonnonvoimien (tuuli, tuli, vesi) lisäksi. Käytännöllisempiä muutoksia olivat muun muassa, että tappamiseen taistelukentällä ei tarvittu enää suurta lihasvoimaa ja vuosien aseen käytön harjoittelua ja että uudet aseet olivat entistä kalliimpia ts. sodankäynti kallistui. Lisäksi paksuimmatkin linnoituksen muurit pystyttiin murskaamaan kalliilla tykeillä. Ruuti siis vaikutti sodankäynnin ”demokratisoitumiseen” ja loi osaltaan perusteita keskitetyille kuningaskunnille.
Qufu
thumb|175px|left|[[Kungfutsen hauta]] Qufu on Kungfutsen legendaarin syntymäpaikka. Kaupunki toimi Lu-valtion pääkaupunkina Kevättä ja syksyä -kaudella. Qufussa sijaitsevat UNESCOn maailmanperintöluetteloon vuonna 1994 listatut Kungfutsen temppeli ja hautausmaa sekä Kongin sukukartano.
Ruuti
Kuka keksi ruudin?
Vaikkakaan ruudin keksimisestä tai leviämisestä ei ole suoraa lähdeaineistoa, useimmat tutkijat uskovat salpietaripohjaisten räjähdysaineiden kehittyneen Kiinassa mustaruudin varhaiseksi muodoksi, joka levisi ensin Lähi-itään mahdollisesti silkkitien kautta ja sieltä Eurooppaan. 1200-luvun puolivälissä mongolit saivat vastaansa ruudilla toimivia käsitykkejä sekä alkeellisia sirpalekranaatteja taistelussa Song-dynastian liittolaisia vastaan. Tämän johdosta he hankkivat käsiinsä ruudin valmistusohjeet ja piirustukset tykkien valmistukseen. On kuitenkin mahdollista, että ruuti on keksitty itsenäisesti 1200-luvun alussa myös Euroopassa, sillä ruuti levisi arabimaihin, Intiaan ja Indonesiaan vasta sen jälkeen, kun sitä jo käytettiin Euroopassa. Ruutiaseet levisivät myös Euroopassa lännestä itään, eivät idästä länteen, kuten voisi olettaa, mikäli ruuti olisi tullut Eurooppaan Kiinasta.
Ensimmäinen eurooppalainen ruutiresepti on peräisin Roger Baconilta 1250. Hän esittelee myöhemmin lukuisia erilaisia ruutireseptejä toisessa kirjassaan. Ruudin käytön ampuma-aseissa teki perimätiedon mukaan tunnetuksi 1300-luvulla elänyt saksalainen Berthold Schwarz. Ei kuitenkaan ole varmaa, onko hän todellinen historiallinen henkilö.
Martti Pennanen
Martti Asser Pennanen (8. joulukuuta 1923 Tervola – 17. joulukuuta 2010 Tampere ) oli suomalainen näyttelijä. Suurelle yleisölle hän tuli tunnetuksi 1970- ja 1980-luvuilla tehtyjen elokuvien ja televisionäytelmien ansiosta. Pennasen muistetuimpia esiintymisiä ovat olleet roolit elokuvissa Päämaja, Kun taivas putoaa, Yhden miehen sota, Meiltähän tämä käy, Loma ja Pedon merkki sekä televisionäytelmissä Lyhyet erikoiset, Hänen olivat linnut sekä Sodan ja rauhan miehet, jossa hän näytteli Väinö Tanneria.
Pennanen palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1982. Pennanen on haudattu Teiskon hautausmaalle Tampereelle.
Dear Agony
Dear Agony on Breaking Benjaminin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 29. syyskuuta 2009. Se debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan neljännellä sijalla ja myi kultaa.
Albumin esikoissingle ”I Will Not Bow” kuullaan elokuvassa Surrogates
Albumin kuva on yhtyeen laulaja-kitaristin Benjamin Burnleyn MRI-kuva päästä. Albumi on kitaristi Aaron Finkin ja basisti Mark Jamesin viimeinen, koska heidät erotettiin yhtyeestä vuonna 2011.
Hunajamelonit
Hunajamelonit on 1991 perustettu suomalainen yhtye. Yhtyeen ohjelmisto koostui aluksi 1960–70-lukujen käännöskappaleista. Yhtyeen esiintymisasut olivat myös noiden vuosikymmenten tyyliä. Hunajamelonit osallistui rockin SM-kilpailuihin vuonna 1994 sijoittuen neljänneksi. Yhtyeen solisteina toimivat Katja Aakkula, Terhi Lahti ja Anu Raita.
Yhtyeen historia
Ennen rockin SM-kilpailuihin osallistumista rumpaliksi oli vaihtunut Satu Taalikainen ja kosketinsoittajaksi Satu Eronen. Hanna-Riikka Siitonen oli välillä tuuraamassa laulaja Satu Mattlaria. Nina Tapion ja Hanna-Riikka Siitosen perustettua Taikapeili-yhtyeen Hunajameloneihin tarvittiin taas uusia jäsenia. Satu palasi yhtyeeseen ja uutena jäsenenä mukaan tuli Katja Aakkula.
Satu Mattlar alkoi kirjoittaa Hunajameloneille omia kappaleita, ja ensimmäinen sigle, ”Sankaripoika/Kotimies”, ilmestyi Kaos-levymerkillä 1995. Tämän jälkeen yhtye sai radiosoittoa ja alkoi kiertää esiintymässä myös pääkaupunkiseudun ulkopuolella. Ensimmäisen albumin, Hedelmälihaa, julkaisi Kaktus Records vuoden 1996 alussa. Levy sisälsi yhtyeen omaa materiaalia sekä cover-kappaleen ”Aina vaan sexii” (käännös kappaleesta ”I'm So Excited”). "Ei haittaa" -single (säv. Maija Vilkkumaa, san. Maija Vilkkumaa & Paula Herkman) on julkaistu omakustanteena vuonna 2000.
Satu Taalikaisen lähdettyä yhtyeestä opintojen takia, rumpaliksi tuli Johanna Haapiainen. Satu Eronen päätti jäädä lomalle, ja hän kutsui sijaisekseen Maija Vilkkumaan. Myöhemmin Vilkkumaa siirtyi laulaja ksi, ja hänen tilalleen koskettimiin tuli Susanna Eronen. Satu Mattlarin jäätyä äitiyslomalle uudeksi laulajaksi tuli Anu Vesterinen. Vuonna 2000 kitaristi Voutilaisen tilalle tuli Reetta Karppinen. Soolokitaristiksi kiinnitettiin Tuula Mäkiniemi muutamaa vuotta myöhemmin, ja sen jälkeen kokoonpano on pysynyt samana.
Hunajamelonit keikkailee edelleen. Yhtye juhli 25-vuotista taivaltaan Tavastia lla 27.10.2016.
Eeva Rohas
Eeva Rohas (s. 1982 Helsinki) on suomalainen kirjailija, näytelmäkirjailija ja luovan kirjoittamisen ohjaaja.
Rohas valmistui ylioppilaaksi Kallion lukiosta 2001 ja filosofian maisteriksi Jyväskylän yliopistosta 2005 pääaineenaan kirjallisuus. Hän väitteli filosofian tohtoriksi nykykulttuurista Jyväskylän yliopistossa 2016. Vuodesta 2010 hän on toiminut vapaana kirjailijana.
Rohas näytteli Tikkurilan Teatterissa 1995–2000 ja Jyväskylän ylioppilasteatterissa 2002–2009. Hänen esikoisteoksensa, novellikokoelma Keltaiset tyypit (2010), oli Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoehdokkaana. Rohaksen ensimmäinen romaani, Syvä pää, ilmestyi vuonna 2012 ja oli Tiiliskivi-palkintoehdokas. Vuonna 2018 ilmestyi Rohaksen kolmas romaani, Raivo.
San Felipe
Saint Philip, São Filipe, tai San Felipe voi viitata seuraaviin:
Henkilöt
Paikat Pohjois-Amerikassa ja Karibialla
Paikkoja muualla
Muuta
Jiz Lee
pienoiskuva|Lee CineKink-palkintojuhlan punaisella matolla 2013. Jiz Lee (s. 30. lokakuuta 1980) on amerikkalainen pornonäyttelijä. Hänet on listattu julkaisussa AVN Magazine yhdeksi tärkeimmistä queer pornon kuuluisuuksista. Lee identifioituu sukupuoleltaan genderqueer ja käyttää itsestään sukupuolineutraaleja pronomineja they/them. Lee on kampanjoinut pornon eettisen tuotannon ja kulutuksen puolesta.
Aktivismi
Lee on tehnyt työtä seksityöntekijöiden oikeuksien puolustajana, ja kuvailee itseään "nautintoaktivistiksi" (pleasure activist). Vaikka Lee lasketaankin feministisen pornon tuottajaksi, hän ei itse käytä termiä feministinen porno, koska ajattelee, että termiin liittyy ajatus, että perimmiltään porno ei voi olla feminististä.
Kraan
thumb|Kraan Kraan on saksalainen vuonna 1970 perustettu krautrock/fuusiojazzyhtye. Yhtye oli aktiivisimmillaan 1970- ja 1980-luvulla, ja teki eräänlaisen comebackin vuonna 2000 kymmenen vuoden hiljaiselon jälkeen.
Michel del Castillo
Michel-Xavier Janicot del Castillo (s. 2. elokuuta 1933 Madridissa) on espanjalaissyntyinen kirjailija, joka on kirjoittanut tuotantonsa ranskaksi. Hän on voittanut teoksillaan useita palkintoja.
Kaarasjoki
Kaarasjoki on pinta-alaltaan Norjan toiseksi suurin kunta Ruijan eli Finnmarkin sisämaassa. Kunnan asukkaista noin 80 % on saamenkielisiä. Kaarasjoella sijaitsee Norjan Sámediggi eli saamelaiskäräjien keskuspaikka.
Kaarasjoen kunta rajoittuu pohjoisessa Porsangin kuntaan, koillisessa Tenon kuntaan, idässä Suomen Utsjoen kuntaan, kaakossa Suomen Inarin kuntaan, etelässä ja lännessä Koutokeinon kuntaan, sekä luoteessa Alattion kuntaan.
Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Kaarasjoen kunnassa oli 2 721 asukasta.
Historia
Kaarasjoki perustettiin vuonna 1866, erottamalla se Kirstadin kunnasta.
Ilmasto
Norjan pakkasennätys −51,4 °C mitattiin Kaarasjoella 1. tammikuuta 1886. Lämpimin Kaarasjoella mitattu lämpötila on 32,4 °C heinäkuussa 1914.
Eläimistö
Vuonna 2022 kunnan alueella arviotiin elävän 16 karhua.
Karen Pricen murha
Karen Price oli 15-vuotias walesilaistyttö, joka katosi lastenkodista vuonna 1981. Pricen ruumis löydettiin mattoon käärittynä 7. joulukuuta 1989. Päässä oli muovipussi ja kädet oli sidottu selän taakse. Tapaus oli ensimmäinen, jossa DNA:ta käytettiin tunnistamiseen. Kasvot pystyttiin mallintamaan luiden perusteella.
Murhasta vuonna 1991 tuomitun Alan Charltonin valitus tutkittiin Criminal Cases Review Commissionin toimesta, koska poliisi oli tehnyt virheitä todistajien kuulemisissa. Pricen parittajan Idris Alin tuomio kumottiin. Hän sai uuden oikeudenkäynnin ja tunnusti tapon, jonka jälkeen hänet vapautettiin.
JP Siili
Jukka-Pekka Siili (s. 17. syyskuuta 1964), tunnetaan myös nimellä JP Siili, on suomalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän on ohjannut muun muassa elokuvat Ganes (2007) ja Hymypoika (2003) sekä televisiosarjat Rakastuin mä luuseriin (2005), Juulian totuudet (2002), Uusi päivä (2010) ja Tellus (2014).
Siili on myös voittanut käsikirjoittamallaan ja ohjaamallaan kolmiosaisella tv-minisarjalla Juulian totuudet (2002) arvostetun kansainvälisen Prix Italia -palkinnon parhaana draamasarjana. Lisäksi Juulian totuudet voitti myös Telvis-palkinnon.
Jack Monroe
Vuonna 2015 Monroe tuli blogissaan julkisuuteen muunsukupuolisena. Hän on kirjoittanut julkaisuihin kuten The Echo, Huffington Post, The Guardian ja The New Yorker. Keittokirjoissaan hän esittelee edullisista raaka-aineista tehtäviä reseptejä.
Rintamäki
Rintamäki on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Rolf Greger Strøm
Rolf Greger Strøm (17. toukokuuta 1940 Oslo – 4. elokuuta 1994 Larvik) oli norjalainen ohjaskelkkailija.
Pentti Riihelä
Pentti Riihelä (1928–2011) oli suomalainen arkkitehti, joka teki työuransa asemakaavoituksen parissa 1950-luvun puolivälistä 1980-luvun lopulle. Hän myös opetti asemakaavaoppia Teknillisessä korkeakoulussa parikymmentä vuotta.
Rolf Greger Strøm
Strøm osallistui olympialaisiin kahdesti, vuosina 1964 (4. sija) ja 1968 (19. sija) yksikkössa.
Strøm on viisinkertainen Norjan-mestari yksikkössä (1959, 1964, 1967, 1968 ja 1975). Hän edusti klubi Akeforeninge i Oslo.
Pentti Riihelä
Vuonna 1960 Riihelä nimitettiin Teknillisen korkeakoulun asemakaavaopin professoriksi, minkä ohella hän piti omaa arkkitehtuuritoimistoa vuoteen 1969 asti. Sitten hän perusti yhdessä Aatos Issakaisen, Jaakko Salosen, Arno Savelan ja Jaakko Ylisen kanssa Oy Kaupunkisuunnittelu Ab:n, jonka toimialana oli arkkitehtuuri- ja yhdyskuntasuunnittelu sekä alan teknillis-tieteellinen tutkimus.
Rolf Greger Strøm
Hänen veljensä Christian Strøm osallistui olympialaisiin vuosina 1972 ja 1976 ohjaskelkkailussa.
Pentti Riihelä
Riihelä oli keskeinen hahmo muun muassa Vantaan Tikkurilan ja Koivukylän, Helsingin Pihlajiston ja Malmin sekä Vaasan Ristinummen kaavoituksessa, minkä lisäksi hän sijoittui kärkisijoille monien muidenkin alueiden suunnittelukilpailuissa. Seinäjoen yleiskaavan hän suunnitteli yhdessä Väinö Suonion kanssa 1968.
Ian Arkley
Ian Arkley (s. 1970) on brittiläinen metallimusiikin kitaristi-laulaja, joka tunnetaan parhaiten töistään yhtyeissä Seventh Angel, Ashen Mortality ja Paramaecium. Nykyisin hän soittaa yhtyeessä My Silent Wake. Ammatiltaan Arkley on veturinkuljettaja.
Historia
Vuosina 1987–1992 Arkley soitti thrash metal -yhtyeessä Seventh Angel, joka julkaisi albumit The Torment (1990) ja Lament for the Weary (1992). Jälkimmäisestä albumista eräs kriitikko sanoi, että se "sisältää joitain hänen parhaita koskaan kuulemiaan kitarasooloja". Lament for the Weary -albumilla alkoi myös kuulua Ian Arkleyn kiinnostus doom metalia ja goottimusiikkia kohtaan.
Seventh Angelin hajottua 1992 Arkley perusti goottilaisen death-doom metal -yhtyeen Ashen Mortalityn Melanie Boltonin kanssa vuonna 1993. Tuossa yhtyeessä Arkley alkoi harjoittaa murinalaulua ja goottirocktyylille ominaista matalaa, puhdasta baritonilaulua. Ashen Mortality julkaisi täyspitkät albumit Sleepless Remorse (1996) ja Your Caress (1998).
Vuonna 1999 Arkley soitti sessiokitaristina australialaisessa doom metal -yhtye Paramaeciumissa albumilla A Time to Mourn.
Vuonna 2005 Ashen Mortalityn hajottua Arkley perusti entisten jäsenten kanssa uuden goottilaisen death-doom metal -yhtyeen My Silent Waken. Yhtye julkaisi nimi-ep:n vuonna 2005 sekä täyspitkät albumit Shadow of Sorrow 2006 ja The Anatomy of Melancholy 2007.
Ian Arkley teki myös yhdysvaltalaisen Visionaire-yhtyeen James Allinin kanssa yhteishankkeen nimellä Century Sleeper, joka julkaisi albumin Awaken (2006).
Eräs Arkleyn nykyisistä yhtyeistä on myös hänen Alan Southornin kanssa perustamansa psykedeelinen rockyhtye The Other Window.
Hinewehi Mohi
pienoiskuva|Hinewehi Mohi vuonna 2021. Hinewehi Mohi (s. 1964) on uusiseelantilainen maorilaulajatar.
Hinewehi Mohi syntyi Waipukuraussa ja asuu nykyisin Aucklandissa. Hän opiskeli Waikaton yliopistossa. Hänen ensimmäinen albuminsa oli Oceania (1999), jolla hän teki yhteistyötä Jaz Colemanin kanssa. Levy julkaistiin kansainvälisesti ja myi yksistään Uudessa-Seelannissa platinaa.
Mohi on naimisissa ja hänellä on CP-vammainen tytär Hineraukatauri.
The Jazz Singer – tie tähtiin
The Jazz Singer – tie tähtiin on vuonna 1980 ensi-iltansa saanut musikaalinen draamaelokuva, joka on uusintaversio vuoden 1927 elokuvasta Jazzlaulaja. Elokuvan pääosia esittävät Neil Diamond, Laurence Olivier, Lucie Arnaz, Catlin Adams, Franklyn Ajaye, Paul Nicholas, Sully Boyar, Mike Kellin ja James Booth. Elokuvan on ohjannut Richard Fleischer.
Vastaanotto
Elokuva voitti historian ensimmäisen Razzie-palkinnon huonoimmasta miespääosasta (Diamond) ja huonoimmasta miessivuosasta (Olivier).
Helsingin Sanomien Helena Ylänen kirjoitti elokuvan tv-esityksen alla elokuvan olevan Neil Diamondin ympärille rakennettu ja tämän urasuvantoa päättämään tarkoitettu imelä ”tie tähtiin” -tarina. Diamond ei osaa näytellä, hänen musiikkinsa on tylsää, ja Laurence Olivierin mukanaolo kanttori-isänä kummastuttaa. Video-oppaassa vuodelta 1994 The Jazz Singer saa yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Baptismi Venäjällä
Venäläinen baptismi on Venäjän suurin protestanttinen vähemmistö. Suurin osa venäläisistä protestanteista on evankelisia baptisteja. Venäläisen baptismin suurin unioni on piispa Pjotr Mitskevitšin johtama Venäjän evankelisten kristittyjen baptistien liitto. Evankelinen liike ja baptistit tulivat Venäjälle Pietarin, Kaukasian ja Ukrainan kautta. Venäläinen baptismi syntyi 1860- ja 1870-luvulla.
Baptismi Keisari-Venäjällä
Keisari-Venäjän ensimmäinen baptistikonferenssi pidettiin vuonna 1884, jossa alkunsa sai myös Venäjän baptistien liitto. Samana vuonna Pietarin evankeliset kristityt kutsuivat koolle kaikki evankelikaaliset ryhmät etsimään yhteistyötä. Baptismi sai suurta kannatusta erityisesti Etelä-Venäjän talonpoikien keskuudessa.
Baptistien ja evankelisten kristittyjen toiminta sallittiin uskonnonvapausediktin jälkeen vuonna 1905. Baptistiliitto piti yleisvenäläisen konferenssin samana vuonna. Myös evanekliset kristityt perustivat oman kansallisen liittonsa. Sekä baptistist että evankeliset kristityt liittyivät vuonna 1906 baptistien maailmanliittoon ja olivat edustettuna 1911 pidetyssä baptistien maailmankokouksessa.
Baptismi ja venäläinen yhteiskunta
Alkuaikoinaan baptismi korosti kristittyjen tasa-arvoa ja sillä oli siten myös yhteiskunnallista vaikutusta. Baptismi. nousi perinteisten kirkkojen pappisvaltaisuutta ja institutionalisuutta vastaan korostaen yksinkertaista kristillisyyttä ja yksilön hurskautta. Baptismi toi Raamatun kaikkien luettavaksi. Tällainen kristillisyys tarjosi vaihtoehdon keisarin yksinvaltiuteen sidotulle ortodoksiselle kirkolle.
Sekä Venäjän valtiovalta että ortodoksinen kirkko nälkivät baptismissa poliittisen vaaratekijän. Baptismin yhdistettiin niihin uusiin virtauksiin, joiden katsottiin horjuttavan yksinvaltiuden perusteita. Sekä tsaari Aleksanteri III että yliproukuraattori Konstantin Pobedonostsev olivat huolissaan liikkeen vaikutuksesta.
Markku Rautonen
Markku Rautonen (30. tammikuuta 1933 Multia – 24. joulukuuta 2011 Helsinki ) oli suomalainen toimittaja.
Rautonen työskenteli 30 vuotta Avun toimittajana ja kirjoitti Avun 50-vuotishistoriikin Sanan voimalla. Lisäksi hän kirjoitti kaksi Kiinaa käsittelevää kirjaa ja useita ruokakirjoja muun muassa valkosipulista, joka oli hänen erityisharrastuksensa.
Pyrex
thumb|Mittalasit, joista vasemmanpuoleinen on tehty karkaistusta soodalasista ja oikeanpuoleinen borosilikaattilasista. Pyrex (ääntämys: [pairex]) on kuumuutta kestävän lasin kauppanimi, jonka Corning Inc. toi markkinoille vuonna 1915. Se luotiin vastineeksi Keski-Euroopassa markkinoidulle Schott AG:n borosilikaattilasin Duran-kauppanimelle. Saksalainen kemisti Otto Schott kehitti borosilikaattilasin vuonna 1893. Corningin lasitehtaan tutkimusjohtaja Eugene Sullivan tutustui borosilikaattilasiin opiskellessaan Leipzigissa. Hän kehitti vuonna 1908 borosilikaattilasin Corningille, ja sitä markkinointiin nimellä Nonex. Sullivan sai yhdessä William Taylorin kanssa 1915 Yhdysvalloissa borosilikaattilasille patentin. Corningilla ymmärrettiin uuninkestävän lasin suuret kuluttajamarkkinat. Corning markkinoi Pyrex-nimellä myös karkaistua soodalasia.
Vuodesta 1998 Pyrex-kauppanimen on omistanut World Kitchen LLC niminen Corningista eronnut yritys, joka valmistaa ja markkinoi sooda- ja borosilikaattilasituotteita Pyrex-nimellä Yhdysvalloissa, Etelä-Amerikassa ja Aasiassa. Euroopassa, Lähi-idässä ja Afrikassa PYREX (kaikki kirjaimet isoja) kauppanimi on lisensoitu International Cookware -nimiselle yritykselle käytettäväksi borosilikaattilasituotteille.
Cis (sävel)
thumb|Pianon koskettimistolla Cis on ensimmäinen musta vasemmalta. Cis eli C♯ on solfeesin toinen puolisävelaskel. Se sijaitsee C:n ja D:n välissä, joten se ja des ovat enharmonisia.
Phayao (provinssi)
Phayaon provinssi on yksi Thaimaan provinsseista (changwat). Naapuriprovinsseja ovat Nan, Phrae, Lampang ja Chiang Rai. Koillinen rajanaapuri on Laos. Provinssin pinta-ala on 6 335,1 neliökilometriä ja siellä on arviolta 409 900 asukasta (vuonna 2017).
Maantiede
Phayaon kaupunki sijaitsee Kwan Phayao -järven tuntumassa kolmen ison vuoren ympäröimänä. Vuoret ovat Doi Luang (1697 m), Doi Khun Mae Fat (1550 m) ja Doi Khun Mae Tam (1330 m).
Symbolit
Provinssin sinetti esittää kuuluisaa Phra Chao Ton Luang -nimistä Buddhan kuvaa Si Khom Khamin temppelissä. Hänen takanaan on 7 liekkiä, osoittaen Buddhan suuruutta. Buddhan edessä on kuppi ja kaksi tähkää riisiä.
Provinssin puu on Mammea siamensis.
Aluejako
Provinssi jakaantuu 7 piiriin (amphoe) ja 2 pienempään piiriin (king amphoe). Nämä jaetaan 68 kuntaan (tambon) ja 632 kylään (mubaan).
Brandenburg-Preussi
Brandenburg-Preussiksi kutsutaan Hohenzollernin suvun vaaliruhtinaiden personaaliunionina hallitsemaa ruhtinaskuntaa vuosina 1618–1701. Personaaliunioniin päädyttiin, kun Preussin herttua Albrekt Fredrik kuoli vuonna 1618. Tuolloin Brandenburgin kreivikunnan rajakreivi ja vaaliruhtinas Juhana Sigismund peri Preussin herttuakunnan. Brandenburg-Preussin seuraaja oli Preussin kuningaskunta, joka syntyi vuonna 1701, kun vaaliruhtinas Fredrik III kruunasi itsensä Preussin kuninkaaksi.
Tahkovuori
Tahko, Tahkomäki tai Tahkovuori on mäki eli vaara Pohjois-Savossa, Kuopion Nilsiässä Syvärijärvestä lähtevän Tahkolahden rannalla noin 56 kilometriä Kuopion keskustasta koilliseen. Tahkon korkeus on 201 metriä läheisestä järvenpinnasta ja 296 metriä merenpinnasta. Viereinen Välimäki on korkeampi, 314 metriä merenpinnasta, mutta korkeamman maaston ympäröimänä se ei erotu ympäristöstään yhtä selvästi kuin suoraan Syvärin rannasta nouseva Tahko.
Tahkon alue on Kuopion kaupunginosa numero 51 (Tahko).
Tahkolla on Tahko Event Park -lomakeskus, joka ulottuu molemmin puolin Tahkolahtea. Lomakeskuksessa on noin 20 ravintolaa ja majoitustarjontaa. Loma-asuntoalueella on 8 500 vuodepaikkaa: loma-asuntoja, huoneistohotelleja sekä hotellimajoitusta. Vakituisten ja vapaa-ajan asukkaiden ja jäsenyritysten yhteistyöelimeksi on vuonna 2010 perustettu kyläyhdistys.
Harrastusmahdollisuudet
Tahkolla voi harrastaa sekä kesällä että talvella: lajeina ovat muiden muassa laskettelu, lähiliikuntapaikan kaukalossa luistelu, lumilautailu, hiihto, moottorikelkkailu, mönkijäsafarit, mini-golf, maastopyöräily, ratsastus, luontomelonta, veneily ja kalastus. Uintia voi harrastaa uimarantojen lisäksi myös virkistyskylpylässä. Monitoimihallissa voi keilailla sekä pelata erilaisia pallopelejä. Siellä kokoontuvat myös ohjatut liikuntaryhmät. Tahkolla on kaksi täysmittaista golfkenttää.
Tahkon vaellusreitit kulkevat Huutavanholman lehtojensuojelualueen kautta vuoren huipulle, josta on näkymä Syvärinjärven saaristoon. Tahkolta alkavaa vesireittiä pitkin pääsee Itämerelle saakka.
Tahko on etenkin venäläisten turistien suosima laskettelukeskus. Laskettelurinteitä on 24.
Historia
Tahkovuoren matkailukeskuksen perustivat 1960-luvun lopulla matkatoimistoyrittäjä Kalevi Keihänen ja lehtikustantaja Urpo Lahtinen. Kolmantena osakkaana hankkeessa oli mukana kirjailija ja elokuvaohjaaja Jörn Donner. Aluksi Tahkovuoren rinteille raivattiin laskettelu- ja pujottelurinteet sekä rakennettiin hiihtohissi ja retkeilymaja. Syvärinjärven rannalle parin kilometrin päähän rinteistä valmistui vuoden 1971 alussa Hotelli Tahkovuori. Vuonna 1972 alueelle valmistui toinen hotellikompleksi, Hotelli Ukkotahko. Myöhemmin Kalevi Keihänen joutui luopumaan Tahkovuori Oy:n osakkuudesta hänen omien yritystensä ajauduttua konkurssiin. Vuonna 1982 Tahkovuori Oy siirtyi kokonaan Urpo Lahtisen Lehtimiehet Oy:n omistukseen.
Vuonna 1989 hotelli Tahko myytiin Vesa ja Veli Palokarille, jotka uudistivat ja laajensivat hotellia. Rinnetoiminnan omistajaksi tuli SVULin omistama yhtiö. Palokari-yhtiöt teki konkurssin Suomen 1990-luvun alun lamassa lokakuussa 1992, ja myös rinneyhtiö ajautui rahoittajiensa käsiin. Sen jälkeen hotellia pyöritti vuokralaisena kuopiolainen Reminet Oy, kunnes Kansallis-Osake-Pankki vuokrasi hotellin Lemminkäisen omistajiin kuuluneelle Erkki ”Ekku” Pentille ja tämän Tahko Chalet -yhtiölle, joka toteutti Tahkolla isot investoinnit: ratsastuskeskus Tahko-Areenan, golfkeskuksen, yökerho Piazzan ja Ski-Macin kiinteistön. Pentti tuli myös hotelli Tahkon ja Ukkotahkon omistajaksi. Vuonna 2005 valmistui Nilsiän kaupungin rakennuttama liikuntakeskus Tahko Spa. Vuonna 2006 Ekku Pentti myi hotelli Tahkon alueosuuskauppa PeeÄssälle ja kuoli pian sen jälkeen. Hotelli toimii nykyisin nimellä Sokos Hotel Tahko.
Tapahtumat
Kesällä järjestetään muun muassa Tahko Juhannus -festivaali, MTB-pyöräilytapahtuma sekä alkusyksyllä Oktoberfest-juhla. Talvisin tapahtumia on erityisen runsaasti. Yksi suosituimmista on Snowboarding Finnish Open kansainvälisine kärkilautailijoineen. Myös Extreme Run ja Tahko triathlon kokoavat runsaasti osallistujia ja yleisöä.
SF Film
SF Film Finland Oy on vuoden 2000 alussa toimintansa aloittanut Bonnier-konserniin kuuluvan Svensk Filmindustrin tytäryhtiö. Aikaisemmin yritys oli nimeltään FS Film Oy, mutta vaihtoi nimensä vuonna 2013 SF Film Finland Oy:ksi, joka on lähempänä konsernin muiden pohjoismaisten elokuvatoimistojen nimiä. Se on Suomen johtava elokuvalevitysyhtiö sekä teatterielokuva- että DVD-markkinoilla, ja sen edustamia ulkomaisia elokuvayhtiöitä ovat muun muassa Warner Bros. ja 20th Century Fox, joka on näistä suurin.
Yhtiöllä on vuosina 2000–2011 ollut ensi-illassa yli 500 ulkomaista ja 50 kotimaista elokuvaa, joista suurimpia lanseerauksia ovat olleet Taru sormusten herrasta -trilogia, James Bond -elokuva Kuolema saa odottaa, The Simpsons Movie, Avatar, Ice Age -animaatiot, Tähtien sota -sarjan Episodit II ja III sekä viimeisimpänä kesällä 2011 julkaistu Harry Potter ja kuoleman varjelukset, osa 2.
SF Film on markkinajohtaja elokuvien tallennemyynnissä 22 %:n ja vuokramyynnissä noin 35 %:n markkinaosuudella (09/11). Teatterilevityksessä markkinaosuudeksi vuonna 2012 arvioidaan 40–45 %.
Sääksmäen silta
Sääksmäen silta on Vanajaveden ylittävä riippusilta Valkeakoskella entisen Sääksmäen kunnan alueella. Sen kautta kulkee nykyisin seututie 130. Siltaa kutsuttiin alkuaikoinaan myös Uittamon ja Viidennumeron sillaksi.
Sääksmäen silta valmistui vuonna 1963 osaksi Helsingin ja Tampereen välistä valtatietä 3. Nykyään moottoritieksi rakennettu kolmostie kuitenkin ylittää Vanajaveden lännempänä Valkeakosken Konhossa.
Sillan suunnitteli tanskalainen insinööritoimisto Chr. Ostenfeld & W. Jønson, joka oli myös Suomen pisimmän riippusillan, Kirjalansalmen sillan suunnittelija. Sääksmäen 3-aukkoisen sillan pääjänne on 155 metriä ja reunajänteet 25 metriä kumpikin. Se oli jänneväliltään Suomen toiseksi pisin silta vuoteen 1993 asti, jolloin valmistui Tähtiniemen silta.
Rakentaminen
Suunniteltaessa valtatie 3:n uutta reittiä Hämeenlinnan ja Tampereen välille 1950-luvulla esillä oli kolme vaihtoehtoa. Ensimmäisessä vaihtoehdossa uusi valtatie olisi kulkenut Toijalan, Viialan ja Lempäälän kautta, toisessa Sääksmäen ja Valkeakosken kautta ja kolmannessa valtatien perinteistä reittiä Pälkäneen ja Kangasalan kautta. Toijalan vaihtoehto putosi pois ensimmäisenä, sillä sitä pidettiin pisimpänä ja kalleimpana. Sääksmäen vaihtoehdossa huolta aiheutti Rapolan muinaismuistoalueen kohtalo. Valtioneuvosto päätti joulukuussa 1958 uuden valtatien rakennettavaksi niin kutsuttua Uittamon linjaa pitkin ja tien rakentaminen aloitettiin välittömästi. Rakennustyö tapahtui suurelta osin vankityövoimalla.
Vanajaveden ylitykseen kuului sillan lisäksi puolitoista kilometriä pitkä pengertie. Tie- ja vesirakennushallitus aloitti riippusillan perustustyöt tammikuussa 1961, ja terästyöt aloitti maaliskuussa 1962 Rauma-Repola. Rakennustyöhön kului terästä 900 tonnia, betonia yli 4 900 kuutiometriä ja siltaköysiä yhdeksän kilometriä. Työt tulivat maksamaan 270 miljoonaa markkaa. Koko matkaltaan Hämeenlinnasta Tampereelle valtatie 3 valmistui vuonna 1964.
Sääksmäen silta vihittiin käyttöön 16. lokakuuta 1963, jolloin sen reunoja koristi 30 Suomen lippua. Vihkimisen suoritti silloinen kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri Veikko Savela. Kutsuvieraiden joukossa olivat muiden muassa Hämeen läänin maaherra Jorma Tuominen, ministeri Eemil Luukka, vuorineuvos Juuso Walden ja Sääksmäen kunnanvaltuuston puheenjohtaja, rehtori ja kansanedustaja Olli Aulanko.
Uusi valtatie ja Sääksmäen silta paransivat tuntuvasti paitsi Helsingin ja Tampereen välisiä yhteyksiä, myös Sääksmäen kunnan sisäisiä liikenneoloja. Paikallisten asukkaiden mukaan ne lyhensivät Vanajaveden pohjoispuolisen Kirkonpuolen ja eteläpuolisen Saarioispuolen välimatkaa lähes 30 kilometriä. Sillasta lähiympäristöineen tuli vuosikymmenien ajaksi suosittu matkailukohde, jota tultiin ihailemaan satojenkin kilometrien päästä. Ravintola ja motelli Viidennumero sillan pohjoispäässä aloitti toimintansa heti sillan valmistuttua, eteläpäässä sijaitseva Kahvila Silta vuonna 1966. Viidennumeron yhteydessä oli myös huoltoasema.
Autoistumisen myötä 1980-luvulla valtatie 3 ja Sääksmäen silta alkoivat ruuhkautua yhä pahemmin. Uusi moottoritie Sääksmäen Jutikkalasta Toijalan kautta Lempäälän Kuljuun valmistui syksyllä 2000, ja vanha valtatie numeroitiin seututie 130:ksi.
Peruskorjaus
Siltaa peruskorjattiin vuodet 2003–2005, ja virallisesti se otettiin korjauksen jälkeen käyttöön 10. lokakuuta 2005. Peruskorjaukseen sisältyi muun muassa sillan reunoilla sijaitsevien jalkakäytävien uusiminen, sillan valaistuksen uusiminen, uudelleenmaalaus ja ajoradan kaventaminen 7,5 metrin levyiseksi. Kunnostus maksoi noin kaksi miljoonaa euroa.
Mars Express
Mars Express laukaistiin 2. kesäkuuta 2003 venäläisellä Sojuz-kantoraketilla. Se on Euroopan avaruusjärjestön ensimmäinen Marsiin lähettämä avaruusluotain.
Mars Express tutkii Marsia vuoden 2003 lopusta alkaen vähintään yhden Marsin vuoden (687 Maan päivää) eli noin kahden Maan vuoden ajan. Luotain oli toiminnassa edelleen lokakuussa 2014, jolloin Marsin ohitti Siding Spring -komeetta. Luotain selvisi ohituksesta ilman vaurioita.
Teknisiä tietoja
Luotain nimettiin Mars Expressiksi, koska Ranskan Toulousessa sijaitseva EADSin Astrium SAS-yhtiö rakensi sen nopeammin kuin yksikään planeettaluotain oli sitä ennen rakennettu.
Mars Express lähettää tietonsa ja saa komentonsa ESA:n maa-asemalta New Norciasta, joka sijaitsee lähellä Perthiä Australiassa.
Tieteelliset mittalaitteet
Sen tieteelliset laitteet ovat pääosin epäonnistuneessa laukaisussa tuhoutuneen venäläisen Mars-96-luotaimen mittalaitteiden varakappaleita.
Radiolinkkilaite
Laskeutuja
Luotaimen mukana oli myös englantilainen laskeutuja Beagle 2, joka tuhoutui kokonaan sen laskeutuessa Marsiin jouluna 2003. Beagle 2 -laskeutuja sai nimensä Beagle-laivasta, jolla Charles Darwin teki 1831 lajien evoluutiota koskevia tutkimuksia. Beagle 2:n tarkoitus oli etsiä elämän jälkiä Marsin pinnalta. Laskeutujan tuhosta käytiin pitkä keskustelu sekä Englannissa että ESA:ssa.
Mars Expressin suunnittelun alettua venäläis-ranskalais-suomalainen Metegg-laskeutuja oli yksi ehdokas Mars-laskeutujaksi. Sitä ei kuitenkaan valittu.
Planeettatutkimus ja tutkimusmatkat
Mars Expessin sisaralus Venus Express laukaistiin keväällä 2005 kohti Venus-planeettaa.
ESA:n Aurora-ohjelma on suunnitellut Euroopan osallistumista Marsiin jne. suuntautuviin tutkimusmatkoihin, jotka tehtäisiin 2030-luvulla miehitettyinä avaruuslentoina. Yhdysvaltain NASAn alkaessa 2004 alusta lähtien muuntua tutkimusmatkoja (exploration) tekeväksi avaruusjärjestöksi, ESA on joutunut pohtimaan oman ohjelmansa suhdetta laajempaan amerikkalaiseen ohjelmaan.
Aleksandr Petrov (jääkiekkoilija)
Aleksandr Petrov (s. 25. toukokuuta 1983 Püssi, Viron SNT, Neuvostoliitto) on virolais-italialainen jääkiekkoilija, joka pelaa Italian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Serie B:n Milano Rossoblussa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Petrov on aiemmin pelannut ulkomailla myös Venäjällä, Latviassa, Suomessa, Ranskassa ja Norjassa.
Seuraura
Petrov aloitti pääsarjauransa vain 15-vuotiaana kotimaansa Meistriliigan Kohtla-Järve Centralissa kaudella 1998–1999. Kolmen siellä vietetyn vuoden jälkeen hän siirtyi kaudeksi 2001–2002 Venäjän toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Vysšaja Ligan Spartak Pietariin, josta Petrov palasi taas Kohtla-Järveen kaudeksi 2002–2003. Kaudeksi 2003–2004 hän siirtyi latvialaiseen HK Liepājas Metalurgsiin, jossa Petrov pelasi sekä kansainvälistä Itä-Euroopan liigaa että Latvian pääsarjaa.