cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Diogenes Sinopelainen
Elämä
pienoiskuva|pysty|[[Aleksanteri Suuri tapaa Diogeneen Korintissa. W. Matthews, 1914.]] Sekä antiikin aikana että nykyään Diogeneen hahmo on ollut houkutteleva kuvanveistäjille ja taidemaalareille. Hänestä antiikin aikana tehtyjä patsaita on muun muassa Vatikaanissa, Louvressa ja Musei Capitolinilla. Diogeneen ja Aleksanteri Suuren keskustelu on kuvattu vanhaan marmoriseen reliefiin Villa Albanissa. Peter Paul Rubens, Hans Jordaens, Jan Steen, Adriaen van der Werff, Etienne Jeaurat, Salvator Rosa ja Karel Dujardin ovat kaikki maalanneet erilaisia kohtauksia hänen elämästään.
Kuolema
Diogeneen kuolemasta on useita kertomuksia. Monesti hänen on kerrottu pidättäneen hengitystään, sairastuneen syötyään raakaa mustekalaa tai kärsineen sairaan koiran puremasta. Kysyttäessä, kuinka haluaisi tulla haudatuksi, hän antoi ohjeet heittää kaupungin ulkopuolelle, jotta villieläimet voisivat kaluta hänen ruumiinsa. Kysyttäessä, eikö se haittaisi häntä, hän vastasi, ”Ei laisinkaan, kunhan jätätte minulle kepin, jolla hätistän eläimet pois!” Kysyttäessä, kuinka hän voisi käyttää keppiä, koska olisi ilman tietoisuutta, hän vastasi ”Jos olen ilman tietoisuutta, miksi silloin välittäisin, mitä minulle tapahtuu kun olen kuollut?” Korinttilaisten kerrotaan pystyttäneen hänen muistokseen pilarin, jonka päässä oli marmorinen koira.
Filosofia
Diogeneelle hyve koostui kaiken fyysisen nautinnon välttämisestä. Kipu ja nälkä auttoivat positiivisesti hyvyyden tavoittamisessa. Moraalinen elämä tarkoittaa paluuta luontoon ja yksinkertaisuuteen. Hänen sanoillaan ”ihmiset ovat tehneet kaikista jumalien lahjoista monimutkaisia”.
Diogenestä on kunnioitettu siitä, että hän meni kaikessa säädyttömyydessä äärimmäisyyksiin tavoitellessaan hyvyyttä. Diogenes Laertios kertoo hänen muun muassa pitäneen hyväksyttävänä temppelistä varastamista ja minkä tahansa eläimen lihan, jopa ihmisen lihan, syömistä. Hänellä oli myös tapana tehdä kaikkea mahdollista julkisesti ja vaikka keskellä toria, esimerkiksi syödä raakaa lihaa tai masturboida. Hänen maineensa on kuitenkin kärsinyt joidenkin hänen seuraajiensa moraalittomuuden vuoksi.
Diogenes on ensimmäinen tunnettu ihminen, jonka tiedetään ajatelleen ja sanoneen, että hän on koko maailman kansalainen, sen sijaan että olisi vain jonkun kaupungin tai valtion kansalainen.
Diogeneen mielestä hyödyttömiä ja tarpeettomia tieteitä ja taiteita ei kannattanut harjoittaa. Tällaisia olivat muun muassa tähtitiede, matematiikka, geometria ja musiikki. Kyynikoiden filosofia keskittyikin lähes pelkästään eettiseen opetukseen.
Niin kutsuttuihin Kyynikkojen kirjeisiin lukeutuu 51 Diogeneen nimiin laitettua kirjettä, mutta niiden kirjoittajaa ei varmuudella tiedetä.
Antigeeni
Vasta-aineet tarttuvat antigeeniin. Antigeeni aiheuttaa elimistössä vasta-ainevälitteisen tai soluvälitteisen immuunireaktion. Jos elimistön muistisoluissa on ennestään tieto taudinaiheuttajasta, niin käynnistyvää vastetta kutsutaan sekundaarivasteeksi (adaptiivinen immuniteetti), jossa immuunipuolustuksen vaste on nopeampi ja tarkempi. Jos taas antigeeni on tuntematon, elimistö käyttää muita menetelmiä tunkeutujan tuhoamiseen (primaarivaste, luonnollinen immuniteetti). Primaarivasteen jälkeen immuunipuolustuksen käyttöön jää muistisoluja, jotka muistavat kyseisen antigeenin. Seuraavalla kerralla elimistön kohdatessa saman antigeenin, immuunipuolustus voi tuhota nopeasti solun, jonka pinnalla antigeeni on. Elimistön omat solut tunnistetaan samalla menetelmällä omiksi soluiksi, joita ei tuhota.
Sini
Sini tarkoittaa seuraavia:
Fredrik Reinfeldt
John Fredrik Reinfeldt (s. 4. elokuuta 1965 Österhaninge, Tukholman lääni) on ruotsalainen poliitikko, joka oli Ruotsin pääministeri vuosina 2006–2014. Hän seurasi tehtävässä Göran Perssonia 6. lokakuuta 2006. Reinfeldt edustaa maltillista kokoomusta.
Varhainen elämä
Reinfeldt syntyi Bruno ja Birgitta Reinfeldtin esikoiseksi Österhaningessa Tukholman läänissä. Hänellä on myös kaksi nuorempaa veljeä. Melko pian hänen syntymänsä jälkeen perhe muutti muutamaksi vuodeksi Lontooseen Bruno Reinfeldtin työn vuoksi. Reinfeldtin äidinäiti on suomalainen, ja hänellä on myös italialaisia sukujuuria.
Parlamentissa
Reinfeldt liittyi kokoomuksen nuorisojärjestöön (Moderata Ungdomsförbundet, MUF) vuonna 1986 oltuaan poliittisesti aktiivinen jo pitemmän aikaa. Opiskellessaan Tukholman yliopistossa hän oli mukana Borgerliga Studenter – Opposition '68 -ryhmässä (Tukholman yliopiston porvarilliset opiskelijat), jonka puheenjohtajana hän toimi 1988–1989. Hän valmistui ekonomiksi vuonna 1990. Reinfeldt valittiin Ruotsin parlamenttiin vuoden 1991 vaaleissa, joiden tuloksena kokoomus nousi hallitusvastuuseen. Vuonna 1992 Reinfeldt valittiin maltillisten nuorisojärjestön johtoon. Hän toimi tehtävässä vuoteen 1995 asti. Vuosina 2001–2002 hän toimi Ruotsin parlamentin oikeusvaliokunnan puheenjohtajana.
Maltillinen kokoomus kärsi suuren tappion vuoden 2002 vaaleissa ja puheenjohtajana toimineen Bo Lundgrenin eron jälkeen Reinfeldt valittiin puolueen johtoon. Reinfeldtin kaudella Maltillinen kokoomus käänsi politiikkaansa kohti keskustaa yrittäen tavoitella äänestäjiä myös perinteisen oikeiston ulkopuolelta. Vuoden 2006 valtiopäivävaalien alla Maltillinen kokoomus nimitti itseään uudeksi työväenpuolueeksi.
Pääministerinä
Reinfeldt johti neljän porvaripuolueen liittoumaa eli Ruotsin allianssia vuoden 2006 valtiopäivävaaleissa. Porvariliittouma voitti vaalit, ja Reinfeldt valittiin pääministeriksi. Hänestä tuli pääministeri 41-vuotiaana, ja hän on Ruotsin historian kolmanneksi nuorin pääministeri Robert Themptanderin ja Rickard Sandlerin jälkeen, jotka molemmat tulivat pääministeriksi 40-vuotiaina.
Reinfeldtin allianssihallituksen alkutaival oli poliittisten skandaalien täyttämä. Jo vajaat kaksi viikkoa sen jälkeen, kun hallitus aloitti työnsä, siitä erosi kaksi maltillisten ministeriä, ulkomaankauppaministeri Maria Borelius ja kulttuuriministeri Cecilia Stegö Chilò. Syynä oli pimeän työvoiman käyttämisestä ja televisioluvan maksamatta jättämisestä noussut kohu.
Vuoden 2008 Yhdysvaltain presidentinvaalien alla Reinfeldt ilmoitti kannattavansa Barack Obamaa Yhdysvaltain presidentiksi. Republikaanisen puolueen ehdokkaista Reinfeldtin suosikki oli John McCain.
Maltillinen kokoomus saavutti Reinfeldtin johdolla historiansa parhaimman vaalituloksen vuoden 2010 valtiopäivävaaleissa. Porvarillinen allianssi voitti vaalit, mutta joutui vaalien jälkeen jatkamaan vähemmistöhallituksena Ruotsidemokraattien päästyä vaa'ankieliasemaan. Reinfeldt jatkoi pääministerinä ja hänen johtamaansa hallitukseen tuli yhteensä 24 ministeriä, mikä oli kolme enemmän kuin aiemmin.
Reinfeldtin toista hallitusta on pidetty poikkeuksellisen vahvana, ja se on tehnyt merkittäviä talousuudistuksia kuten veronkevennyksiä. Kun monissa muissa Euroopan maissa (muun muassa Suomessa ja Tanskassa) on kärsitty taantumasta tai vähintäänkin nollakasvusta, on Ruotsin talous kasvanut ja jo ylittänyt vuosien 2008–2009 finanssikriisiä edeltäneen tason. Hallituspuolueiden kannatus oli kuitenkin ollut laskusuunnassa ennen vuoden 2014 vaaleja ja hallitus oli luopunut veronkevennyksistä sekä ilmoittanut panostavansa kouluihin ja puolustukseen.
Syyskuussa 2014 järjestetyissä valtiopäivävaaleissa Maltillisen kokoomuksen kannatus romahti edellisten vaalien hiukan yli 30 prosentista vain noin 23 prosenttiin. Vaalituloksen myötä pääministeriksi nousi sosiaalidemokraattien puheenjohtaja Stefan Löfven. Reinfeldt ilmoitti maltillisten vaalivalvojaisissa luopuvansa keväällä 2015 puolueen puheenjohtajan tehtävästä.
Pääministerikauden jälkeen
Reinfeldtin pääministerikauden päätyttyä ja luovuttuaan Maltillisen kokoomuksen johdosta hän julkaisi vuonna 2015 muistelmansa Halvvägs. Reinfeldt valittiin helmikuussa 2016 luonnonvaroilla käytävään kauppaan liittyvää läpinäkyvyyttä arvioivan Extractive Industries Transparency Initiative -järjestön puheenjohtajaksi. Lisäksi Bank of America Merrill Lynch tiedotti maaliskuussa 2016 Reinfeldtin aloittavan pankin neuvonantajana ns. EMEA-alueella (Eurooppa, Lähi-itä, Afrikka). Hän esiintyy myös luennoitsijana ja kirjailijana.
Maaliskuussa 2023 Reinfeldt valittiin Ruotsin jalkapalloliiton puheenjohtajaksi.
Yksityiselämä
thumb|Filippa ja Fredrik Reinfeldt [[Ruotsin kansallispäivänä vuonna 2009.]] Fredrik Reinfeldt oli naimisissa Filippa Reinfeldtin (o. s. Holmberg) kanssa vuosina 1992–2013. Filippa Reinfeldt on itsekin maltillisten poliitikko, joka on toiminut Tukholman läänin sairaahoidosta vastaavana maakäräjäneuvoksena. Heillä on kolme lasta: kaksi poikaa ja yksi tytär. Pääministerin kanslia ilmoitti maaliskuun alussa 2012 Reinfeldtien eroavan.
Helmikuussa 2015 Reinfeldt kertoi seurustelevansa entisen lehdistöpäällikkönsä Roberta Aleniuksen kanssa. Alenius oli työskennellyt Reinfeldtin pääministerikauden aluksi tämän lehdistösihteerinä ja vuosina 2010–2014 lehdistöpäällikkönä. Koulutukseltaan Alenius on lakimies ja hän on työskennellyt aiemmin muun muassa verojuristina Ernst & Youngilla. Aleniuksella on suomenruotsalaisia juuria.
Carlemanniaceae
Carlemanniaceae on pieni kasviheimo koppisiemenisten Lamiales-lahkossa, jonka tunnetuimpia edustajia ovat huulikukkaiskasvit (Lamiaceae).
Tuntomerkit
Heimon kasvit ovat monivuotisia ruohoja tai pensaita, joiden nivelet ovat vaihtelevassa määrässä turvonneita. Lehdet ovat vastakkaisesti, hammaslaitaiset; lehtiparia yhdistää varren poikki kulkeva juova. Kukinto sijaitsee varren päässä tai lehden hangassa. Kukat ovat heikosti vinottain vastakohtaisia, neli- tai viisilukuisia, suvussa Silvianthus erilaisvartaloisia (heterostylisiä). Verholehdet ovat toisinaan erikokoisia, tasasoukkia. Heteitä on kaksi; ponnet ovat läheisesti vartalon ympärillä. Sikiäin on kehänalainen ja sen päällä on mesiäinen; sikiäimessä on paljon siemenaiheita. Vatalo on nuijamainen. Hedelmä on mehevän kotamainen, selkäluomainen tai viideksi liuskaksi avautuva, verhiöllinen. Siemenessä on pieni alkio ja toisinaan kirjava endospermi.
Levinneisyys
Heimo kasvaa Etelä-Aasiassa Itä-Nepalista itään Myanmariin, Thaimaahan, Laosiin, Vietnamiin ja Lounais-Kiinaan ulottuvalla alueella sekä Sumatralla.
Otsikkojärvi
Otsikkojärvi on Keski-Suomessa Jämsän Rasin lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 6,3 hehtaaria ja se on 700 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Kuoksenjärven pohjoispuolella. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata, joiden lounaan puoleiset rannat ovat heti rinteen alla. Järven eteläpään kiertää Pukarankulman kautta kulkevalta tieltä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Pukarajärven alueeseen (35.764) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 124,4 metriä mpy. Siihen on johdettu kolme metsäojaa. Ne tuovat vettä esimerkiksi Kovassuolta ja Pynnösensuolta. Järven laskuoja lähtee kaakkoispäästä ja se laskee Kuoksenjärven Leissanpohjan lahteen.
Keitele
pienoiskuva|270px|Vuonna 1876 rakennettu [[Keiteleen kirkko.]] pienoiskuva|oikea|270px|Keiteleen suurin järvi [[Nilakka.]] Keitele on Suomen kunta, joka sijaitsee Pohjois-Savon maakunnan länsiosassa. Kunnassa asuu 0 ihmistä ja sen pinta-ala on 0 km², josta 0 km² on vesistöjä. Väestötiheys on 0 asukasta/km². Keiteleen suurimmat järvet ovat Nilakka (168,5 km²) ja Koutajärvi (10,0 km²). Nimestään huolimatta Rautalammin reitin piirissä oleva Keiteleen kunta ei sijaitse lainkaan Keitelejärven rannalla, vaan välimatka tähän Viitasaaren reitin suurimpaan järveen on lyhimmilläänkin runsaat kymmenen kilometriä.
Keiteleellä ja Pielavedellä julkaistaan kuntien yhteistä paikallislehteä, Pielavesi-Keitelettä.
Maantiede
Kunta kuuluu Pohjois-Savon maakuntaan ja Ylä-Savon seutukuntaan. Keiteleen seurakunta kuuluu Kuopion hiippakunnan Siilinjärven rovastikuntaan. Keiteleen naapurikunnat ovat Pielavesi, Pihtipudas, Tervo, Vesanto ja Viitasaari.
Keiteleen ainoa taajama on kirkonkylä Nilakka-järven rannalla Vuonamonsalmen kohdalla. Kirkonkylällä on peruspalveluiden lisäksi tehtaanmyymälöitä ja hotelli. Kunnan halki kulkee itä–länsisuunnassa Sininen tie (kantatie 77), joka alkaa Norjan rannikolta ja päättyy Äänisjärvelle. Vesireittejä pitkin Keiteleeltä pääsee useiden järvien ja Keiteleen kanavan kautta aina Päijänteelle asti. Ennen maantiesillan valmistumista Vuonamonsalmen yli kulki ainoastaan lossiyhteys. Keiteleen kirkonkylästä on maanteitse lähimpään kaupunkiin Viitasaareen 41 kilometriä, Iisalmeen 82 kilometriä, Kuopioon 100 kilometriä ja Helsinkiin 430 kilometriä. Lähin rautatieasema sijaitsee Lapinlahdella (79 km), lähin merisatama Kokkolassa (210 km) sekä lentoasema Kuopiossa.
Kylät
Hamula, Koutajärvi, Kukertaja, Leppäselkä, Pahkamäki, Petäjäkylä, Sulkavanjärvi, Tossavanlahti, Viinikkala, Vuonamo, Äyräpää ja Hemminki.
Historia
Keitele sijaitsee Savon ja Hämeen historiallisten maakuntien rajamailla. Sieltä on löydetty useita kivikautisia asuinpaikkoja ja hajaesinelöytöjä. Se on muinoin ollut lappalaisten asuinaluetta, mihin viittaa mm paikannimistö. Koutajärvi on saamenkielistä alkuperää ja tarkoittaa keskijärveä. Seudulta on löydetty myös hämäläisten eränkävijöiden leiripaikkoja, jotka ovat peräisin 1300-luvulta. Vakituinen asutus alueelle syntyi 1500-luvulla, jolloin Ruotsi-Suomen kuningas Kustaa Vaasa antoi savolaisille oikeuden muuttaa silloisen Pohjois-Hämeen puolelle. Savolaisten suuria alueita vaatineen kaskiviljelyksen sekä kasvaneen väestön vuoksi Mikkelin ympäristö oli käynyt ahtaaksi. Asutus Keiteleen seudulle tuli suurimmalta osin Etelä-Savosta.
Keiteleen kunnan nimi on tarinan mukaan saanut alkunsa Keitele-järven rantamilta tulleesta uudisasukkaasta, joka raivasi viljelmän nykyisen pappilan kohdalle. Naapurit alkoivat kutsua häntä Keiteleiseksi, ja näin olisi saanut nimensä ensin talo, sitten pitäjä.
Vuonna 1571 suuressa hopeaveroluettelossa on Vuonamonpohjassa verotettu lampuoti Antti Saraista. Vuonna 1621 Vuonamonlahdella on maksanut veroja 2 Beurreuksen aatelissuvun rälssilampuotia. Keitele oli ensin osa Pohjois-Hämeeseen kuulunutta Rautalammin suurpitäjää, joka itsenäistyi Sysmästä vuonna 1561. Vuonna 1683 Keiteleen alueesta ja läntisimmästä osasta Iisalmea muodostettiin Pielaveden kappeliseurakunta, jonka kirkko sijaitsi Pielaveden Kirkkosaaressa, jossa on vieläkin pystyssä 1700-luvulla jyhkeistä hirsistä rakennettu kellotapuli ja 1866-68 nälkävuosien hautausmaa muistomerkkeineen sekä ruotsinkielisen sivistyneistön hautamuistomerkkejä. Kellotapuliin on hakattu rakentajien nimet: Laukkanen ja Saxman.
Keiteleestä tuli kunta vuonna 1879. Sen alueelle muutti viime sotien jälkeen karjalaista ortodoksiväestöä ja Keiteleen Hiekassa sijaitsi talvisodan vuoksi Karjalasta evakuoitu Konevitsan luostari vuosina 1940–1956. Ortodoksinen rukoushuone valmistui Keiteleelle vuonna 1965.
Keiteleen asukkaat ovat pitkään eläneet maataloudella, kalastuksella ja metsästyksellä, myöhemmin myös metsätaloudella. Kaupankäyntimatkat ovat aikaisemmin 1600–1700-luvuilla suuntautuneet Pohjanmaalle lähinnä Pyhäjokea pitkin, talvella hevosella ja reellä; myöhemmin myös etelään. Höyrylaivaliikenne alkoi Nilakalla 1800-luvulla, ulottuen Tossavanlahdesta Iisvedelle saakka, mistä päästiin edelleen Kuopioon. Höyrylaivaliikenne jatkui aina vuoteen 1938, jonka jälkeen autoliikenne syrjäytti sen. Proomuilla kuljetettiin uitettavaa puutavaraa Nilakalla 1950 ja 1960-luvuille asti. Teollinen elintarvikejalostus alkoi, kun Keiteleelle perustettiin 1900-luvun alussa kaksi osuusmeijeriä: Keiteleen meijeri kirkonkylään ja Tossavanlahden meijeri Tossavanlahteen. Ne toimivat aina 1970-luvulle saakka, jolloin ne sulautuivat muihin meijereihin. Tossavanlahden meijerin yhteydessä toimi myös rehuviljaa ja elintarvikeviljaa (lukuun ottamatta vehnää) jauhanut, kuorinut ja hiutaloinut mylly. Aikaisemmin viljaa oli jauhettu lähinnä jokien ja purojen koskiin rakennetuissa pienissä myllyissä. Leikkuupuinnin yleistyessä Tossavanlahden meijerin yhteydessä aloitti toimintansa myös viljankuivuri, jonka maamiesseura lunasti itselleen myöhemmin. Kasvihuoneviljelyn Keiteleellä aloitti Konevitsan luostari, joka liittyi Kauppapuutarhaliittoon vuonna 1948, 1950-luvulla kasvihuoneviljelyä harjoitti kerhoneuvoja Saimi Kauppinen puutarhuripoikansa kanssa Keiteleen kirkonkylässä. Keitele on ollut maatalousvaltainen kunta aina 1970-luvulle saakka, minkä jälkeen se on teollistunut.
Hallinto
Keiteleen kunnanjohtajana on ollut Emilia Savolainen vuodesta 2021 lähtien. Hänen edeltäjänsä oli vuosina 2020–2021 kunnanjohtajana toiminut Juha-Pekka Rusanen, joka jätti tehtävänsä tultuaan valituksi Kiuruveden kaupunginjohtajaksi. Rusasen edeltäjä oli Hanna Helaste, joka toimi kunnanjohtajana 2014–2019. Helaste jätti tehtävänsä, kun hänet valittiin Jämsän kaupunginjohtajaksi. Helasteen edeltäjä oli pitkäaikainen kunnanjohtaja Eero Ryhänen.
Kunnanvaltuustossa on 19 paikkaa, jotka jakautuvat kunnallisvaalien 2017 ja 2021 jälkeen seuraavasti:
Talous
Keitele on yksi Suomen teollistuneimmista maaseutukunnista: 40 prosenttia työpaikoista on teollisuudessa. Tärkeimpiä aloja ovat puunjalostus-, metalli- ja vaatetusteollisuus. Keitele Group on merkittävä puunjalostukseen keskittynyt yritys. Muita yrityksiä ovat kattoristikoita valmistava Sepa Oy ja muun muassa Fredrikson- ja Lee Cooper -tuotemerkkejä valmistava M.A.S.I Company. Keiteleen yritykset muodostavat Keiteleen Yrittäjät -järjestön, joka Savon Yrittäjien paikallisyhdistys. Keitele valittiin 1999 Suomen luovimmaksi kunnaksi. Keitele valittiin yrittäjien puolesta vuoden 2014 parhaimmaksi kunnaksi. Yrittäjät valitsivat Keiteleen jälleen vuonna 2016 Suomen parhaaksi kunnaksi.
Taajamat
Vuoden 2017 lopussa Keiteleellä oli 2 309 asukasta, joista 1 111 asui taajamassa, 1 180 haja-asutusalueilla ja 18:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Keiteleen taajama-aste on 48,5 %. Kunnassa on vain yksi taajama, Keiteleen kirkonkylä.
Palvelut
thumb| Nilakan koulu on yhtenäiskoulun alakoulu. thumb|[[Keiteleen kirjasto.]] Pohjois-Keiteleen ala-asteen lakkauttamisen jälkeen 2007 Keiteleellä on vain yksi koulu, Nilakan yhtenäiskoulu. Koulun vuosiluokat ovat 0–9. Koulua käy noin 250 peruskoululaista. Koululla on suuri liikuntahalli ja pieni sali.
Perusterveydenhoidon palveluja tarjoaa Keiteleen terveysasema. Iltapäivän lopulla ja viikonloppupäivisin lääkäripäivystys on joinain päivinä naapurikunta Pieleveden terveysasemalla. Iltaisin ja öisin päivystysvastuu on Kuopion yliopistollisen sairaalan päivystyksellä.
Keiteleen kirjasto palvelee yhtenäiskoulun lähistöllä sijaitsevan kirjastotalon ja Rutakko-kirjastokimpan verkkokirjaston, laajemman aineistovalikoiman ja muiden toimipisteiden välityksellä.
Seurakunnat ja pyhäköt
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Keitele kuuluu Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Kuopion hiippakunnan Keiteleen seurakunnan alueeseen. Seurakunnan pyhäkkönä toimii Keiteleen kirkko.
Suomen helluntaikirkon jäsenseurakunnista Keiteleellä toimii Keiteleen helluntaiseurakunta.
Keiteleen alueella toimii Suomen ortodoksisen kirkon Kuopion ortodoksinen seurakunta. . Keiteleen ortodoksinen kirkko tunnetaan nimellä pyhittäjä Arseni Konevitsalaisen kirkko.
Nimikkoruoka
1980-luvulla jokaiselle Savon silloiselle kunnalle äänestettiin omat nimikkoruoat. Keiteleen perinneruoaksi valittiin kalamykykeitto, jossa on mädistä ja kalanmaksasta tehtyjä mykyjä, lisukkeena keitettyä kananmunaa.
Jere Karalahti
Jere Juhani Karalahti (s. 25. maaliskuuta 1975 Helsinki) on uransa lopettanut suomalainen jääkiekkopuolustaja. Karalahti on uransa aikana pelannut Suomen maajoukkueessa, KHL:ssä, Liigassa ja NHL:ssä, mutta toisaalta hänen uraansa on varjostanut muun muassa kiinnijäänti doping-testissä heroiinin ja kannabiksen käytöstä.
Helsingin IFK (1993–1999)
Junioriaikoinaan hän kasvoi Helsingin Tapulikaupungissa. Hänen alkuperäinen pelipaikkansa oli hyökkääjä vielä C-junioreissa, jonka jälkeen Pentti Lindegren siirsi hänet puolustukseen. Karalahden ammattilaisura alkoi HIFK:ssa kaudella 1993–1994. Karalahden varasi NHL:ään Los Angeles Kings kuudennella kierroksella vuonna 1993. Pelivuodet HIFK:ssa tuottivat Karalahdelle kauden 1997–1998 päätteeksi suomenmestaruuden. Karalahti pelasi HIFK:ssa vielä kauden 1999–2000 alussa, mutta siirtyi kesken kauden Pohjois-Amerikkaan Los Angeles Kingsin NHL-organisaatioon.
Long Beach Ice Dogs, Los Angeles Kings ja Nashville Predators (1999–2003)
Pohjois-Amerikassa Karalahti pelasi aluksi IHL:ssä Long Beach Ice Dogsissa 10 peliä, jonka jälkeen hän siirtyi vaikeuksien kautta keväällä pelaamaan Los Angeles Kingsin joukkueessa. Hyvän tulokaskauden jälkeen hänen peliaikansa väheni, ja kesken kauden 2001-2002 hänet kaupattiin Nashville Predatorsiin. Kesällä 2002 NHL asetti Karalahden puolen vuoden pelikieltoon, sillä hän oli jäänyt kolmannen kerran kiinni alkoholista liigan järjestämässä päihdetestissä, eikä hän suostunut menemään NHL:n päihteiden vastaiseen ohjelmaan. Lopulta Karalahdelta jäi tästä syystä koko kausi 2002-2003 pelaamatta.
Paluu HIFK:iin (2003–2007)
Kaudella 2003-2004 hän palasi takaisin Suomeen ja HIFK:n paitaan. Karalahti nimettiin vuonna 2004 Suomen jääkiekon maailmancup -joukkueeseen, mutta NHL esti hänen pelaamisensa. Vuonna 2005 joukkueen valmentaja Doug Shedden nimesi Karalahden HIFK:n kapteeniksi. Kesällä 2006 Karalahti oli noin viikon verran hyllytettynä HIFK:n harjoitusjaksolla, koska hän jätti lähtemättä ilman kummempia syitä Ruotsiin Nordic Trophy -pelimatkalle. Maaliskuussa 2007 Karalahti sai kolmen ottelun pelikiellon polvitaklauksesta. Karalahti uhkasi tämän jälkeen kurinpitäjä Muukkosta ja hänelle langetettiin 5 000 euron sakot.
Oulun Kärpät ja Hamburg Freezers (2007–2010)
Karalahti oli ollut poissa ilman lupaa koko alkukesän 2007 HIFK:n kesäharjoitusjaksolta. Myöhemmin kesällä HIFK ilmoitti antaneensa potkut monivuotiselle luottopuolustajalleen. Muutaman viikon odottelun jälkeen SM-liigaseura Oulun Kärpät ilmoitti tehneensä vuoden sopimuksen Karalahden kanssa. Mies ilmoitti samalla osallistuvansa samaan päihdeohjelmaan, jonka hän aikoinaan NHL:ssä jätti kesken. Uran uusi alku Oulussa tyssäsi kuitenkin 15 pelatun ottelun jälkeen, kun 6.11.2007 kesken Kärppien harjoitusten poliisi haki Karalahden kuulusteluun huumausainerikoksesta epäiltynä. Hän oli kuukauden pidätettynä ja sai myöhemmin tuomion oikeudessa, minkä lisäksi SM-liiga asetti hänet väliaikaiseen pelikieltoon. Lopulta Karalahden saldoksi kaudelta 2007-2008 jäivät vain nuo 15 peliä Kärpissä.
Heinäkuussa 2008 Karalahti teki vuoden sopimuksen saksalaisen Hamburg Freezersin kanssa. Hän pelasi Saksassa kaudella 2008–2009 50 ottelua tehoin 7+16=23.
Toukokuussa 2009 Karalahti teki rahakkaan sopimuksen venäläisen HK Neftehimik Nižnekamskin kanssa. Karalahden agentin Juuso Pulliaisen mukaan Jere Karalahti sai sopimuksesta noin viisi-kuusi kertaa enemmän rahaa kuin hän olisi saanut Ruotsista tai Suomesta. 29. toukokuuta 2009 Ilta-Sanomat uutisoi Jere Karalahden jatkavan kuitenkin uraansa Hamburg Freezersissä vaikka hänellä oli jo sopimus HK Neftehimik Nižnekamskin kanssa.
Espoo Blues ja Dinamo Minsk (2010–2013)
Huhtikuussa 2010 Espoo Blues julkisti tehneensä Karalahden kanssa 1+1 vuotta kestävän sopimuksen.
Maaliskuussa 2011 Ilta-Sanomien urheilutoimittaja Petteri Linnavalli arvioi Jere Karalahden SM-liigan runkosarjan (2010–2011) kolmanneksi parhaaksi puolustajaksi Sami Vatasen ja Ville Uusitalon jälkeen. Espoon Bluesin noustua samana keväänä yllättäen säälipudotuspelien kautta kamppailemaan pääsystä loppuotteluun, totesi Iltalehden Pekka Jalonen, että "Blues ei olisi tässä tilanteessa ilman Jere Karalahtea".
Kevään 2011 jääkiekon maailmanmestaruuskisoista Jere Karalahti jätettiin monen yllätykseksi pois Suomen joukkueesta, vaikka esimerkiksi Iltalehden kisakommentaattori Juhani Tamminen olisi hänet valinnut Jyrki Välivaaran tilalle "kätisyyden ja karisman vuoksi."
Seuraavat kaksi kautta Karalahti pelasi KHL:ssä Dinamo Minskissä, joista jälkimmäisellä hän toimi seuran kapteenina. .
Helsingin Jokerit ja HV71 (2013–2016)
Kesällä 2013 Karalahden uutisoitiin tehneen Helsingin Jokereiden kanssa kaksivuotisen sopimuksen, mutta myöhemmin Jokerit ilmoitti, ettei Karalahti pelaisi joukkueessa. Elokuussa Jokerit kuitenkin julkisti tehneensä Karalahden kanssa sopimuksen kaudeksi 2013–2014. Tämä aiheutti osassa seuran faneja suurta vastustusta, ja esimerkiksi Jokerien virallinen faniyhdistys Eteläpääty ry julkaisi tiedotteen, jossa se ilmoitti Karalahden olevan niitä ”muutamia pelaajia, jotka eivät tekojensa vuoksi ansaitse fanien tukea.” Syyksi yhdistys kertoi Karalahden aikoinaan antamat negatiiviset lausunnot Jokereista ja sen faneista. Ensimmäisellä kaudellaan Jokereissa Karalahti voitti puolustajien pistepörssin tehoin 8+27=35. Karalahti teki sopimuksen jatkosta Jokereissa myös kaudelle 2014–2015.
21. marraskuuta 2014 Ilta-Sanomat uutisoi, että Karalahti jättää Jokerit ja siirtyy SHL:ään HV71:seen. Jokerit vahvisti asian pari tuntia myöhemmin. Syy siirtoon oli, ettei 39-vuotiaalle Karalahdelle olisi tulevaisuutta Jokereissa kauden 2014-2015 jälkeen. KHL-Jokereissa Karalahti ehti pelata 22 ottelua. Hän teki niissä yhden maalin ja antoi yhdeksän maaliin johtanutta syöttöä (1+9=10). Karalahden +/- tilasto oli 7. HV71:ssä Karalahti pelasi 30 runkosarjaottelua tehden tehot 6+13=19, minkä lisäksi hänet nimitettiin helmikuussa 2015 joukkueen kapteeniksi. HV71 sijoittui runkosarjassa viidenneksi, mutta hävisi puolivälierissä Linköpings HC:lle otteluvoitoin 2–4.
Kauden 2015-2016 Karalahti aloitti kolmen ottelun pelikiellossa lyötyään kevään pudotuspelien viimeisessä ottelussa pelaajaa mailalla kasvoihin. Ensimmäisessä ottelussaan pelikiellon jälkeen löi Karalahti taas vastustajaa mailalla kasvoihin murtaen hänen leukansa. Tästä hänelle tuomittiin kuuden ottelun pelikielto ja sakkoja. Myös tämän pelikiellon jälkeen hän löi ensimmäisessä ottelussaan mailalla vastapuolen pelaajaa päähän saaden kymmenen ottelun pelikiellon. Seitsemän ottelua näistä ovat ehdottomia ja kolme voidaan kuitata sakoilla.
Karalahti ei jatka enää HV71:ssä kaudella 2016–2017 ja hänen mahdollinen tuleva seuransa on vielä auki. Karalahti ilmoitti heinäkuussa 2016 lopettaneensa ammattilaisjääkiekkoilun.
Uran jälkeen
Karalahdesta ilmestyi syksyllä 2017 Aki Linnanahteen kirjoittama ja WSOY:n kustantama 336-sivuinen kirja Jere, ISBN-13: 9789510423547, ISBN-10: 9510423548. Karalahden entinen naisystävä teki rikosilmoituksen kirjasta Karalahdesta ja kirjoittajana toimineesta Aki Linnanahteesta, mutta syyttäjä ei nostanut syytettä. Oksana Chaiko katsoi kunniaansa loukatun ja että kirjassa levitettiin yksityiselämää koskevaa tietoa.
Karalahti ja hänen vaimonsa Nanna Karalahti ovat osaomistajina mukana 35:n lapsen liikuntapainotteisessa Aito-nimisessä päiväkodissa Keravalla. Päiväkodin taustalla on Aito-päiväkodit Oy, jonka omistajia Karalahdet ovat Roots Helsinki -ravintolasta tutun Johannes Laineen ja Hanna Liisanantin kanssa. Päiväkoti aloitti toimintansa elokuussa 2018.
5. helmikuuta 2021 Juuso Syrjän ohjaama dokumenttielokuva Karalahdesta sai ensi-iltansa. Elokuva esitettiin myöhemmin tv-sarjana C Moressa.
Karalahti pyrki vuoden 2023 eduskuntavaaleissa kansanedustajaksi Liike Nytin ehdokkaana.
Perhe
Karalahti on naimisissa fitnessmalli Nanna Karalahden (o.s. Koivisto) kanssa. He avioituivat elokuussa 2015. He olivat lyhyen aikaa asumuserossa keväällä 2017, mutta sittemmin jatkoivat yhteistä elämää avioerohakemukseen saakka. He ovat hakeneet avioeroa kesällä 2023 ja heillä on yhteinen toukokuussa 2016 syntynyt poika Jax sekä tytär Alexia, joka syntyi heinäkuussa 2018. Kolmas lapsi Felicia syntyi kesällä 2023. Lisäksi Jerellä on aikaisemmasta suhteestaan Susanna Karalahden kanssa tytär Ronja sekä avioliiton ulkopuolinen lapsi Valko-Venäjällä. Jere ja Susanna Karalahti erosivat vuonna 2014 20 avioliittovuoden jälkeen. Karalahden isä on rikoskomisario evp Arto Karalahti, joka urallaan johti mm. Kari S. Tikan murhatutkintaa.
Huumausainetapaukset
Helsingin käräjäoikeus tuomitsi Karalahden 30. tammikuuta 1997 kolmen kuukauden ehdolliseen vankeuteen huumausaineiden väärinkäytöstä ja hallussapidosta. Lisäksi SM-liiga määräsi hänet pelikieltoon loppukauden ajaksi.
6. marraskuuta 2007 poliisi haki Jere Karalahden kuultavaksi kesken Oulun Kärppien harjoitusten. Espooseen toimitetun Karalahden pidätys liittyi isoon huumetutkintaan. Espoon käräjäoikeus määräsi Karalahden vangittavaksi törkeästä huumausainerikoksesta epäiltynä. Käräjäoikeus vapautti Karalahden tutkintavankeudesta 7. joulukuuta, mutta määräsi hänet matkustuskieltoon.
Kärpät erotti Karalahden 12. joulukuuta 2007. SM-liiga langetti hänelle myös väliaikaisen pelikiellon.
Karalahti sai syytteen törkeästä huumausainerikoksesta ja oikeudenkäynti alkoi 29. tammikuuta 2008. Karalahti tuomittiin käräjäoikeudessa avunannosta törkeään huumausainerikokseen vuodeksi ja kahdeksaksi kuukaudeksi ehdolliseen vankeuteen. Lisäksi Karalahti tuomittiin menettämään valtiolle huumausainerikokseen käyttämänsä rahat, 10 000 euroa. Karalahti valitti tuomiosta hovioikeuteen, mutta hovioikeus ei muuttanut käräjäoikeuden aikaisemmin antamaa päätöstä. Hovioikeuden mukaan Karalahti osallistui Virosta hankittavaksi aiotun amfetamiinierän rahoitukseen luovuttamalla 10 000 euroa eteenpäin tietoisena siitä, että ne menevät huumekauppoihin. Karalahti tuomittiin avunannosta törkeään huumausainerikokseen. Hovioikeus päätti, että Karalahti ei kuitenkaan joudu maksamaan 10 000 euron summaa valtiolle, sillä poliisi onnistui takavarikoimaan ostetun huume-erän.
Tapaus sai värikästä huomiota tiedotusvälineissä seurauksella, että valtakunnansyyttäjänvirasto moitti kihlakunnansyyttäjien toimintaa Jere Karalahden huumekuvan julkaisussa, jossa Karalahti oleskeli Cannonball MC -moottoripyöräjengin kerhotiloissa. Virastoon kuvasta kirjoitti myös Jere Karalahden isä, rikoskomisario Arto Karalahti. Valtakunnan korkein syyttäjäelin katsoi, että kihlakunnansyyttäjien ei olisi tullut julkistaa valokuvaa.
Karalahti sai uuden syytteen huumausaineen hallussapidosta loppusyksystä 2008. Ilta-Sanomien saaman tiedon mukaan Karalahti oli yhdessä toisen miehen kanssa käyttänyt ja levittänyt vähintään 30 grammaa kokaiinia keväällä 2007. Helsingin käräjäoikeus hylkäsi alkuperäisen syytteen törkeästä huumausainerikoksesta ja tuomitsi Karalahden 1500 euron sakkoihin huumausaineen käyttörikoksesta 1. joulukuuta 2008. Näyttö jutussa perustui pääosin keväällä 2007 otettuun valokuvaan, jossa Karalahdella on vaalea nokare sieraimessa. Karalahti sanoi kuvan nähtyään poliisikuulustelussa, että hän oli mahdollisesti käyttänyt tuolloin jotain. Lisäksi eräs toinen mies kertoi esitutkinnassa, että hän oli käyttänyt samassa asunnossa kokaiinia kyseisenä yönä. Oikeudessa Karalahti kiisti syytteen ja sanoi, ettei käytä huumeita. Lisäksi hänen muistinsa oli kateissa kyseisenä yönä voimakkaan humalan takia. Karalahti oli kahdeksan päivää koomatilassa haimatulehduksen takia vuonna 2008.
Masten Gregory
Masten Gregory (29. helmikuuta 1932 – 8. marraskuuta 1985 ) oli yhdysvaltalainen kilpa-ajaja. Pohjois-Amerikan kisojen lisäksi hän osallistui myös Formula 1 -sarjaan, jossa hän ajoi 42 osakilpailua ja sai yhteensä 24 MM-pistettä.
Masten syntyi Kansas Cityssä, Missourissa. Hänen isänsä kuoli Mastenin ollessa 3-vuotias. Myöhemmin perintörahoillaan hän osti ensimmäisen kilpa-autonsa, Allard-Mercuryn, jolla hän osallistui ensimmäisiin kilpa-ajoihinsa. Voittorahoilla hän pystyi vaihtamaan Jaguariin ja jatkoi menestystään.
1950-luvulla Gregory siirtyi Euroopan kilparadoille ja menestyi muun muassa Le Mansin 24 tunnin ajossa. 1957 hän aloitti Formula 1 -sarjassa näyttävästi kolmannella sijalla, mutta muuten hänen F1-uraansa häiritsivät lukuisat varomattomuudesta seuranneet keskeytykset. Myös tallit, jotka eivät olleet sarjan terävintä kärkeä, häiritsivät hänen uraansa lukuisilla teknisillä vioilla.
Turhautuneena menestykseensä F1-sarjassa Gregory palasi muihin autoluokkiin ajamaan. Hän osallistui etenkin erilaisiin kestävyyskilpailuihin, kuten Monzan 1000 km ajoon, Nürburgringin 1000 km ajoon ja Indianapolis 500:aan.
1970-luvulla Gregoryn nopeus alkoi hiipua, mutta hän jatkoi kilpailemista. Hän kuitenkin päätti lopettaa uransa ystävänsä Jo Bonnierin kuoltua vuonna 1972 Le Mansissa ja asettautui Amsterdamiin timanttikauppiaaksi. Marraskuun 8. päivä 1985 hän kuoli sydänkohtaukseen nukkuessaan kotonaan Porto Ercolessa Italiassa.
Tapio Vaherva
Tapio Vaherva (s. 1939 Sortavala) on Jyväskylän yliopiston aikuiskasvatuksen emeritusprofessori. Hän toimi kasvatustieteen yliassistenttina 1971–1976, apulaisprofessorina 1976–1994 ja aikuiskasvatuksen professorina 1994–2007. Lisäksi Vaherva oli Oulun yliopiston ja Tampereen yliopiston dosentti.
Vaherva kuuluu kahden kasvatuksen ja koulutuksen tutkimuksen erityisalan uranuurtajiin Suomessa. Yhdessä Kalevi Kivistön kanssa hän julkaisi kasvatussosiologian ensimmäisen suomenkielisen yleisteoksen ja oppikirjan vuonna 1972. Yhdessä Simo Juvan kanssa hän julkaisi koulutuksen taloustieteen ensimmäisen suomenkielisen yleisteoksen ja oppikirjan 1985.
Koulutuksen vaikuttavuuden tutkimuksessa ja arvioinnissa Vaherva oli edelläkävijöitä. Akateemisen uran ohella hän työskenteli Sitran (Suomen Itsenäisyyden Juhlarahaston) asiantuntijana.
Trump World Tower
Trump World Tower on vain asuinkäytössä oleva pilvenpiirtäjä Manhattanilla, New Yorkissa. Sen rakennustyöt aloitettiin vuonna 1999 ja ne saatiin päätökseen 2001. Rakennus on 262 metriä korkea ja siinä on 72 kerrosta, joiden julkisivua peittää tumma, pronssivivahteinen lasi. Pilvenpiirtäjä on rakennettu kestämään hyvin tuuliset olosuhteensa, ja lähes lattiasta kattoon ylettyvät ikkunalasit tarjoavat henkeä salpaavan näkymän yli Manhattanin.
Pilvenpiirtäjän rakennuttajana toimi miljardööri Donald Trump, ja sen rakentaminen maksoi arviolta 300 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Huoneistojen hinnat ovat erittäin korkeita, esimerkiksi vuonna 2012 4 makuuhuoneen kattohuoneistosta maksettiin 15,5 miljoonaa dollaria. Kolme kerrosta käsittävästä kattohuoneistosta taasen pyydettiin jopa 50 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, mutta tuo huoneisto erotettiin hiljattain useaksi eri huoneistoksi, koska sitä ei olisi muuten saatu myydyksi. Erotetut huoneistot saatiin kuitenkin myytyä erittäin nopeasti.
Trump World Tower oli vuoteen 2003 asti maailman korkein pelkästään asuinkäyttöön tarkoitettu rakennus.
Emily Hughes
Emily Hughes (s. 26. tammikuuta 1989) on yhdysvaltalainen taitoluistelija. Hän on olympiavoittaja Sarah Hughesin pikkusisko.
Hughes on oman uransa aikana saanut muun muassa hopeaa Yhdysvaltain-mestaruuskilpailuissa 2007, pronssia 2006, ja osallistunut vuoden 2006 talviolympialaisiin Torinossa.
Teinusjärvi
Teinusjärvi on Keski-Suomessa Jämsässä ja Pirkanmaalla Kuhmoisissa sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 27 hehtaaria ja se on 1,3 kilometriä pitkä ja 650 metriä leveä. Se sijaitsee Kuoksenjärven ja Pitkäjärven välissä. Järvi on kuin pelkkiä kapeita lahtia, jotka työntyvät eri suuntiin. Järvellä on kartan mukaan kolme saarta, joista suurin saari on 140 metriä pitkä, 90 metriä leveä ja sen pinta-ala on 0,9 hehtaaria. Muut saaret ovat pieniä luotoja, mutta sen keskellä sijaitseva suurin saari jakaa järven kahteen osaan. Järven itäosaa kutsutaan Teinuslahdeksi. Järven rantaviivan pituus on 5,2 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Kuhmoisten ja Jämsän välinen kuntaraja jakaa järven kahtia kulkien tulouoman ja lasku-uoman kautta. Jämsälle kuuluva länsiranta on autio, mutta Kuhmoisten puolella sijaitsee kuusi vapaa-ajan asuntoa ja Teinusmäellä sijaitsee lopetettu maatila Teinus.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Pukarajärven alueeseen (35.764) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 123,6 metriä mpy. Siihen on johdettu kymmenen metsä- tai suo-ojaa. Tärkein tulouoma on kuitenkin Pitkäjärvestä laskeva joki, joka jatkaa järven eteläpäästä Kuoksenjärveen. Joelle tulee pudotusta sillä välillä 0,1 metriä.
Historiaa
Vuoden 1965 peruskartassa Teinuksen maatilalla on kaksi peltopalstaa, jotka ulottuivat rantaan asti. Muuten järvi oli autio eikä siihen oltu vielä johdettu metsäojia. Vuoden 1986 kartassa tilaa vielä viljeltiin ja sen rannoilta oli jo myyty viisi mökkirantaa.
Il biglietto da mille
Tuotanto
Ambrosio Filmin tuottama Il biglietto da mille on esimerkki ranskalaistyyppisestä ”porvarillisesta” tai ”bulevardikomediasta”, jonka teemoja ovat uskottomuus ja ilkikuriset rakkausjuonet. Eleuterio Rodolfi oli yksi tyylilajin tähdistä, joka toimi usein myös ohjaajana.
Restaurointi
Elokuvan saksankielisillä väliteksteillä varustettu värjätty nitraattikopio on säilynyt Torinon elokuvamuseon kokoelmissa. Se on restauroitu museon ja Bolognan elokuva-arkiston yhteistyönä vuonna 2009. Alkuperäisestä 392 metrin pituudesta on jäljellä 250 metriä. Restaurointi on nähtävissä elokuvamuseon Vimeo-sivustolla.
Luettelo italiankielisistä oopperoista
Italiankielisiä oopperoita aakkosjärjestyksessä.
Retš
Retš (, alkuperäisessä kirjoitusasussa Рѣчь, suomeksi ”Puhe”) oli Pietarissa Venäjällä vuosina 1906–1917 ilmestynyt sanomalehti. Se oli Perustuslaillisdemokraattisen puolueen eli kadettien pää-äänenkannattaja.
Retšin julkaisijoina toimivat muun muassa Julian Bak, Vladimir Nabokov ja Ivan Petrunkevitš. Käytännössä sitä johtivat Josif Gessen ja Pavel Miljukov. Bolševikit lakkauttivat lehden lokakuun vallankumouksen jälkeen. Elokuuhun 1918 saakka se ilmestyi nimillä Naša retš, Svobodnaja retš, Vek, Novaja retš ja Naš vek.
Out of Control
Out of Control on Peter Crissin julkaisema albumi vuodelta 1980. Hänet oli juuri erotettu KISSistä. Albumi myi erittäin heikoisti. Albumilta julkaistiin singlenä myös kappale "I Found Love". Out of Control julkaistiin CD:nä vuonna 1997.
Les Mées (Alpes-de-Haute-Provence)
Les Mées on kunta Ranskan kaakkoisosassa Alpes-de-Haute-Provencen departementissa Provence-Alpit-Riviera‎n alueella.
thumb|left|Les Pénitents Kunnan nähtävyys on Les Pénitents –kalliomuodostuma, jonka sanotaan muistuttavan munkkeja.
International Young Democrat Union
pienoiskuva|Logo International Young Democrat Union (IYDU) on alun perin vuonna 1981 perustettu ja vuonna 1992 uudelleen käynnistetty kansainvälinen poliittinen nuorisojärjestö, joka käsittää 127 organisaatiota 81 maasta. Se pitää itseään maailman suurimpana poliittisena nuorisojärjestönä. Järjestön puheenjohtaja on marokkolainen kansanedustaja Abdelmajid Fassi Fihri.
IYDU:un kuuluu konservatiivisia, liberaaleja ja kristillisdemokraattisia poliittisia nuorisojärjestöjä. Järjestön jäseniä yhdistää sijoittuminen kansallisella poliittisella kentällä keskilinjan oikealle puolelle. Suomesta jäsenjärjestönä IYDU:uun kuuluu Kokoomuksen Nuorten Liitto, ja Kokoomusnuorten Maria Miala on yksi järjestön varapuheenjohtajista.
Muista Pohjoismaista järjestöön kuuluvat Ruotsin maltillisen kokoomuksen ja kristillisdemokraattien nuoret, Tanskan konservatiivipuolueen nuoret sekä Norjan konservatiivipuolueen nuoret. Järjestön suurimpia jäseniä ovat muun muassa Yhdysvaltain republikaanisen puolueen nuoriso- ja opiskelijajärjestöt, Ison-Britannian konservatiivipuolueen nuorisojärjestö ja Saksan kristillisdemokraattien nuorisojärjestö. Myös Euroopan kansanpuolueen (EPP) nuorisojärjestö YEPP on IYDU:n jäsen.
IYDU on International Democrat Union (IDU) -järjestön nuorisosiipi. IDU on keskusta-oikeistolaisten puolueiden maailmanjärjestö, johon kuuluu Suomesta Kansallinen Kokoomus. IYDU:n päämaja sijaitsee IDU:n toimiston yhteydessä Saksassa Münchenissä.
Muun toimennan ohessa järjestö ajaa "vapauskampanjaa", jonka on tarkoitus tukea demokraattisia ja konservatiivisia järjestöjä ja ryhmiä maissa, joiden voidaan katsoa olevan autoritaarisen hallinnon alaisia. Kampanja koskee muun muassa Kuubaa ja Valko-Venäjää.
Puheenjohtajat
IYDY:n puheenjohtajat:
Suomirokkia 8
Suomirokkia 8 (38 galaksin kovinta suomirock-hittiä) on samannimisen, Poko Rekordsin julkaiseman, kokoelmalevysarjan kahdeksas osa. Se julkaistiin vuonna 2003.
Albumi saavutti kultalevyn rajan vuonna 2003, ja platinalevyn rajan 2006.
Suzy Parker
thumb|Suzy Parker vuonna 1963. Cecilia Ann Renee ”Suzy” Parker (28. lokakuuta 1932 San Antonio, Texas – 3. toukokuuta 2003 Montecito, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja huippumalli.
Suzy Parkerin sisko oli kuuluisa huippumalli Dorian Leigh, joka esitteli hänet Eileen Fordille, kun hän oli 14-vuotias. Parkerista tuli Coco Chanelin tunnuskasvo. Parkerin väitetään olleen ensimmäinen malli, joka ansaitsi yli 100 dollaria tunnilta ja 100 000 dollaria vuodessa.
Suzy Parker teki elokuvadebyyttinsä elokuvassa Rakastunut Pariisissa (1957). Muita hänen tähdittämiään elokuvia ovat Laivasto riemulomalla (1957), Yksinäisiä sydämiä (1958), Kaikki unelmani (1959), Vihollisen armoilla (1960), Kauhukammio (1966) sekä sivuroolit televisiosarjoissa Tarzan ja Hämärän rajamailla.
Parker otti kolmannen aviomiehensä Bradford Dillmanin sukunimen, ja hänet tunnettiin eläkkeelle jäädessään nimellä Suzy Parker Dillman. Parkerilla oli neljä lasta, yksi toisen aviomiehen Pierre de la Sallen kanssa ja kolme Dillmanin kanssa.
Keri Hilson
Keri Lynn Hilson (s. 5. joulukuuta 1982 Decatur, Georgia ) on yhdysvaltalainen R&B -laulaja ja lauluntekijä. Hilson on tunnettu myös taustalaulajana monissa kirjoittamissaan kappaleissa. Hilson on kirjoittanut musiikkia eri artisteille vuodesta 2001.
Varhaisvaiheet
Keri Lynn Hilson syntyi vuonna 1982 Decaturissa Georgiassa. Hilson aloitti pianonsoiton ja laulamisen ollessaan murrosiässä, ja hän on ollut aktiivisena muusikkona 14-vuotiaasta saakka. Hilsonista tuli lauluntekijä ja -kirjoittaja käydessään lukiota.
Ura
Vuonna 2007 Hilson oli mukana Timbalandin hiteissä "The Way I Are" ja "Scream", minkä jälkeen hän aloitti oman soolouransa. Hänen debyyttialbuminsa In a Perfect World... ilmestyi alkuvuodesta 2009, ja se sisälsi singlet "Energy", "Return the Favor", "Turnin' Me On" ja "Knock You Down". Kyseinen levy ylsi Billboard 200 -listalla ykköseksi. Levyllä vieraili isoja nimiä, kuten Lil Wayne, Kanye West, Ne-Yo ja Akon. Levy myi kultaa. Loppuvuodesta 2010 Hilson julkaisi toisen albuminsa No Boys Allowed. Levy ei menestynyt yhtä hyvin kuin ensimmäinen.
Artisteja, joille Hilson on kirjoittanut musiikkia, ovat mm. Britney Spears, Toni Braxton, Chris Brown, Mary J. Blige, Usher, Ciara, The Pussycat Dolls, Diddy, Ludacris, Jennifer Lopez, Kelly Rowland, Nicole Scherzinger, Lloyd Banks, Keke Palmer, Omarion, Tiffany Evans ja Timbaland.
Julen Lopetegui
Julen Lopetegui Argote (s. 28. elokuuta 1966 Asteasu, Guipúzcoan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapallovalmentaja ja entinen maalivahti. Viimeksi hän on toiminut Wolverhampton Wanderersin päävalmentajana.
Hän on valmentanut aiemmin urallaan muun muassa Espanjan maajoukkuetta, Portoa, Real Madridia ja Sevillaa.
Pelaajaurallaan Lopetegui pelasi lähes 150 ottelua Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa. Valtaosa otteluista tuli Logroñésissa, jonka lisäksi hän pelasi Rayo Vallecanossa sekä muutaman ottelun Real Madridissa ja Barcelonassa. Valmentajana Lopetegui on saavuttanut Euroopan-mestaruuksia Espanjan nuorisomaajoukkueiden kanssa.
Ura pelaajana
Lopetegui oli Real Sociedadin kasvatti, mutta ei noussut Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa pelanneeseen seuran edustusjoukkueeseen, vaan pelasi parhaimmillaan reservijoukkue San Sebastiánissa Segunda División B:tä. Vuonna 1985 Real Madrid hankki hänet Segunda Divisiónissa pelanneeseen reservijoukkueeseensa Real Madrid Castillaan, jossa hän pelasi vuoteen 1988 asti. Kauden 1988–1989 Lopetegui pelasi lainalla Segunda Divisiónin Las Palmasissa ja kaudeksi 1989–1990 hän nousi Real Madridin edustusjoukkueen kokoonpanoon. Peliaika joukkueessa oli vähissä Paco Buyon toimiessa ykkösmaalivahtina, mutta Lopetegui pääsi kuitenkin tekemään ensiesiintymisensä Primera Divisiónissa paikallisottelussa Atlético Madridia vastaan 28. huhtikuuta 1990.
MM-kilpailuiden jälkeen Barcelona hankki Lopeteguin juuri seurasta lähteneen Andoni Zubizarretan korvaajaksi, mutta hän putosi pian vaihtopenkille. Tähän vaikutti suuresti hänen tekemänsä karvas virhe supercupin ottelussa Real Zaragozaa vastaan. Virhe ei ratkaissut ottelua, mutta sai monet epäilemään Lopeteguin kykyjä. Lopulta pitkään Zubizarretan varamiehenä toiminut Carles Busquets vei Lopeteguin paikan, ja Vítor Baían saapuminen kaudella 1996–1997 pudotti hänet järjestyksessä kolmanneksi. Kolmen Barcelonassa viettämänsä kauden aikana Lopetegui pelasi viisi sarjaottelua.
Lopetegui lähti Barcelonasta vuonna 1997 ja siirtyi Segunda Divisiónin Rayo Vallecanoon, jossa hän palasi jälleen ykkösmaalivahdin asemaan. Kaudeksi 1999–2000 Rayo nousi takaisin Primera Divisióniin, minkä jälkeen Lopetegui joutui aluksi Kasey Kellerin ja sitten Imanol Etxeberrian varjoon, mutta sai edelleen kuitenkin säännöllisesti peliaikaa ja pelasi kolmen kauden aikana yhteensä 36 sarjaottelua. Hän päätti uransa vuonna 2002.
Ura valmentajana
Vuodesta 2007 Lopetegui toimi Real Madridin kansainvälisen kykyjenetsinnän johtajana ja kesällä 2008 hänet palkattiin kaksivuotisella sopimuksella seuran reservijoukkueen Castillan päävalmentajaksi. Joukkue pelasi Segunda División B:ssä. Hän seurasi tehtävässä Juan Carlos Mandiáa, joka toimi hänen apulaisvalmentajanaan Rayossa kaudella 2003–2004.
Vuonna 2010 Lopetegui siirtyi Espanjan jalkapalloliiton palvelukseen. Hän toimi U19- ja U20-maajoukkueiden päävalmentajana. Hänen alaisuudessaan Espanja voitti alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 2012. Espanja voitti mestaruuden myös vuotta aikaisemmin, mutta tuolloin lopputurnauksessa päävalmentajana toimi Ginés Meléndez Lopeteguin ollessa samaan aikaan alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa, joissa Espanja ylsi puolivälieriin. Lontoon olympialaisten 2012 jälkeen Lopeteguista tuli U21-maajoukkueen päävalmentaja. Hänen johdollaan Espanja voitti toisen perättäisen Euroopan-mestaruuden. Loppuottelussa Espanja kaatoi Italian 4–2.