cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mormonireformaatio
Mormonireformaatio (engl. Mormon Reformation) oli Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen Kirkossa vuosina 1856-1858 toimeenpantu hengellinen uudistusohjelma, eräänlainen "uskonpuhdistus", joka yleisesti miellettiin paluuksi alkuaikojen mormonismin ihanteisiin ja puhtaaseen jumalanpalvelukseen. Mormonireformaation seurauksena lähes jokainen aktiivinen MAP-kirkon jäsen kastettiin uudelleen.
Myöhempien aikojen pyhät olivat alkaneet asuttaa Suuren suolajärven laaksoa nykyisen Utahin osavaltion alueella vuonna 1847. Suurin osa MAP-kirkon jäsenistä ja kirkkoon myötämielisesti suhtautuvista henkilöistä muutti itäisistä osavaltioista tuolloin järjestäytymättömään Utahiin, jonne myöhempien aikojen pyhät pyrkivät luomaan oman teokraattisen Deseretin osavaltionsa. Myös Euroopasta suuntautui alueelle suuri käännynäisten virta. Käytännössä suurin osa tulijoista otettiin vastaan ilomielin, mikäli he osasivat uudisraivaaja-alueella hyödyllisiä taitoja, kuten pellon raivausta, kanavointia ja uudisrakennusten laatimista. Monet vakaumuksellisista myöhempien aikojen pyhistä kuitenkin valittivat, että uusien tulokkaiden sitoutuminen MAP-kirkon jäsenyyteen ja sen opetuksiin ei ollut esimerkillistä. Tulokkaiden väitettiin juovan alkoholia, tupakoivan, kiroilevan ja elävän moraalitonta elämää.
Vuonna 1855 Utahin aluetta kohtasi poikkeuksellisen kova kuivuus ja sen seurauksena kato, jota alueella riehuvat heinäsirkkaparvet vielä pahensivat. Presidentti Brigham Young sekä muut kahdentoista apostolin koorumin jäsenet, ennen muuta Jedediah Grant, selittivät kadon ja muut myöhempien aikojen pyhiä kohdanneet koettelemukset Jumalan kostoksi pyhien epäuskosta ja heidän harjoittamistaan synneistä. Keväällä 1856 kirkon johtajat vaativat useissa tulisissa saarnoissa kirkon jäsenistöä tekemään parannusta synneistään ja palaamaan Jumalan luo uudistamalla heidän kasteen liittonsa. Erityisesti pyhiä kehotettiin tekemään parannusta viisauden sanan rikkomisesta eli tupakan ja alkoholijuomien nauttimisesta ja niskuroinnista kirkon johtajia vastaan. Heitä kehotettiin myös tutkimaan Raamattua ja Mormonin kirjaa, käymään säännöllisesti jumalanpalveluksissa sekä rukoilemaan säännöllisesti. Jokaista, joka oli siihen oikeutettu, kehotettiin myös solmimaan moniavioinen avioliitto, joka kirkon johtajien mukaan oli "uusi ja iankaikkinen liitto" ja Jumalan mielen mukainen.
Talven 1856-1857 aikana suurin osa lännen aktiivisista myöhempien aikojen pyhistä kastettiin uudelleen merkkinä heidän kasteen liittonsa uudistamisesta. Samalla kirkon johtajien saarnat "synnintekijöitä" sekä epäaktiivisia kirkon jäseniä kohtaan kävivät yhä tulisemmiksi ja kiivaammiksi. Erityisesti Jedediah Grant, presidentti Brigham Youngin ensimmäinen neuvonantaja, profiloitui tulisten puheiden pitäjänä. Keväällä 1857 Utah sai normaalit sateet ja vuoden sato onnistui, minkä kirkon johto selitti Jumalan vastaukseksi kirkon jäsenten parannuksentekoon ja palaamiseen Jumalan armoon. Mormonireformaatio näyttää laantuneen kokonaan vuonna 1858.
MAP-kirkon virallinen historiakirjoitus selittää mormonireformaation kirkon hengellisen uudistumisen ja virvoittumisen ajaksi. Toisaalta on selvää, että siihen liittyi myös negatiivisia piirteitä. Monet kirkon uuteen järjestykseen sopeutumattomat kokivat tulleensa hylätyksi tai jopa uhatuiksi kirkon jäsenten taholta. Kirkon johtajat uhkasivat parannuksentekoon taipumattomia Jumalan vihan enkelien kostolla, ja monet heistä tunsivat itsensä hengellisesti uhatuiksi ja painostetuiksi. Lisäksi jotkut kirkon johtajat totesivat saarnoissaan, että erityisen raskaista synneistä voi saada sovituksen ja anteeksiannon vain antamalla vuodattaa oman verensä maahan (nk. verisovitus). Kirkon johtajiston väitettiin myös luoneen eräänlaisen salaisen poliisin, nk. daniitit, jotka uhkailivat katumattomia ja jopa pahoinpitelivät heitä. Daniittijärjestön todellinen laajuus samoin kuin sen väkivallantekojen määrä ja laatu on tutkimuksessa kuitenkin kiistelty.
Mormonireformaatio jätti pysyviä jälkiä MAP-kirkon hengelliseen elämään ja käytäntöihin. Esimerkiksi viisauden sanan mieltäminen kirkkoa koskevaksi käskyksi on pitkälti peräisin juuri reformaatiosta. Samoin vieläkin käytössä oleva kotiopetusjärjestelmä luotiin juuri reformaation yhteydessä.
HMS Vanessa
HMS Vanessa (viirinumerot D29 ja kesäkuusta 1918 G18) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin V-luokan hävittäjä ensimmäisen maailmansodan lopulla ja toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin vuosien 1916-1917 laivasto-ohjelman 9. tilauskierroksella William Beardmore and Companyltä, missä köli laskettiin 16. toukokuuta 1917. Alus laskettiin vesille 16. maaliskuuta 1918 ja otettiin palvelukseen 27. huhtikuuta 1918.
Palvelus
Vanessa upotti 27. heinäkuuta 1918 troolari HMS Calvian havaitseman Saksan keisarikunnan laivaston sukellusveneen SM U-107 syvyyspommein.
Alus oli 13. heinäkuuta 1940 yhdessä HMS Gallantin kanssa suojaamassa saattuetta CW6, kun se joutui Saksan ilmavoimien Junkers Ju 87 -syöksypommittajien hyökkäyksen kohteeksi. Alus kärsi vaurioita viereen osuneen pommin sirpaleista kuten kaksi saattueen rahtialuksistakin lisäksi yksi rahtialus upposi. Gallant hinasi vaurioituneen aluksen Doveriin. Elokuusta marraskuuhun alus oli korjattavana Chathamin telakalla, mistä se palasi palvelukseen 4. marraskuuta. Alus siirrettiin tammikuussa 1941 palvelukseen palatessa Atlantin saattueiden suojaksi läntiselle reitille.
Telakalla aluksen etummainen A-tykki korvattiin Hedgehog-sukellusveneentorjuntaheittimellä, sen etummaiset torpedoputket poistettiin ja komentosillan siiveikkeille asennettiin Oerlikonin 20 millimetrin ilmatorjuntatykit. Alukselle asennettiin tyypin 271 merivalvontatutka sekä tyypin 291 ilmavalvontatutka. Muutostöiden jälkeiset koeajot alkoivat heinäkuussa 1942, minkä jälkeen alus siirtyi koulutukseen.
Vanessa liitettiin HMS Hesperuksen johtamaan 2. saattajaryhmään yhdessä HMS Whitehallin sekä Flower-luokan korvettien HMS Campanulan, HMS Sweetbriarin, HMS Clematiksen, HMS Gentian, HMS Heatherin ja HMS Mignonetten kanssa. Alus suojasi ryhmän mukana ensimmäistä saattuettaan HX213, mistä se siirtyi suojaamaan saattuetta SC107. Sen onnistui estää 3. marraskuuta yhdessä HMS Calandinen kanssa sukellusveneiden hyökkäys saattuetta vastaan pakotettuaan veneet sukeltamaan.
Vanessa ja Hesperus suojasivat saattuetta HX219. Alukset hyökkäsivät 30. joulukuuta sukellusvene U-357:n kimppuun syvyyspommein. Sukellusvene pakotettiin pintaan, minkä jälkeen se upotettiin päälle ajamalla. Sukellusveneen miehistöstä pelastettiin seitsemän henkeä.
Tammikuussa 1943 alus siirrettiin törmäysvaurioiden korjaamiseksi telakalle. Alus suojasi saattuetta SC118 yhdessä hävittäjien HMS Vimyn ja HMS Beverleyn, korvettien Campanulan, Mignonetten, HMS Abelian ja FS Lobelian sekä Yhdysvaltain rannikkovartioston kutterin USCG Bibbin kanssa. Hävittäjät upottivat 4. tammikuuta sukellusvene U-187:n syvyyspommein ja tykkitulella. Saattue joutui myöhemmin kahden eri sukellusveneryhmän hyökkäysten kohteeksi.
Alus päätettiin siirtää pois Atlantin saattajaryhmästä, kun uusia paremmin tehtävään sopivia aluksia saatiin käyttöön. Aluksen palvelus päättyi tammikuussa 1944, jolloin se siirrettiin valmistautumaan ilmamaaliksi. Alus palveli heinäkuusta 1944 elokuuhun 1945 maalilaivana.
Euroopan sotatoimien päätyttyä Vanessa poistettiin palveluksesta ja se siirrettiin reserviin. Alus sijoitettiin poistolistalle ja se myytiin 4. maaliskuuta 1947 BISCOlle romutettavaksi. Alus hinattiin Charlestowniin romuttajalle, jonne se saapui helmikuussa 1949.
Päälliköt
Aluksen päälliköinä olivat:
Kehtolaulu (maalaus)
Kehtolaulu on Alvar Cawénin öljyvärein kankaalle maalaama teos, 56×78,5 cm, vuodelta 1921. Ateneumin taidemuseoon se tallennettiin samana vuonna 1921.
Alvar Cawèn kuului vuodesta 1917 alkaen Marraskuun ryhmään. Ryhmä soinnitteli maanvärejä ja tätä alettiin kutsua ”pettuleipäsinfoniaksi” niin että tästä ilmapiiristä puolestaan on tullut ensimmäisen maailmansodan ja kansalaissodasta kärsineen köyhän Suomen kansan henkisen ilmapiirin vertaus. Cawèn oli itse myös taitava pianisti. Hänen kohdallaan värien soinnutuksilla viitataan usein musikaalisen harmonian tekijöihin.
Lähteet
Timo Huusko: Alvar Cawèn: Kehtolaulu. Teoksessa Ateneum- opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s.91.
Mumia Abu-Jamal
pienoiskuva Mumia Abu-Jamal (syntymänimeltään Wesley Cook, s. 24. huhtikuuta 1954 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen henkilö, joka tuomittiin vuonna 1982 poliisi Daniel Faulknerin murhasta kuolemaan. Oikeudenkäyntiä on kuitenkin usein syytetty puolueelliseksi ja Abu-Jamalin saama kuolemantuomio nousikin nopeasti kansainväliseksi Cause célèbreksi. Abu-Jamalin tapausta on tutkittu myöhemmin uudelleen, viimeksi vuonna 2011, jolloin liittovaltion valitustuomioistuin totesi hänet jälleen syylliseksi. Tuomioistuin kuitenkin muutti hänen saamansa kuolemantuomion elinkautiseksi ilman mahdollisuutta ehdonalaiseen.
Ennen tuomiotaan Abu-Jamal toimi radiotoimittajana ja mustien radiotoimittajien asemaa ajaneen organisaation johtajana. Hän oli myös Mustien pantterien jäsen vuoteen 1970 asti.
Combat Flight Simulator
Combat flight simulator on Microsoftin julkaisema lentosimulaattoripelisarja. Se eroaa Microsoftin tunnetuimmasta Microsoft Flight Simulator -pelisarjasta siten, että siinä lennetään sotilaslentokoneilla.
Sarjaan kuuluu seuraavat pelit:
Chris Connolly
Christopher Connolly (s. 23. heinäkuuta 1987 Duluth, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän pelasi yliopistovuosiensa jälkeen koko ammattilaisuransa Euroopassa, jossa Connolly pelasi Suomen, Saksan ja Ruotsin pääsarjatasoilla. Hänen saavutuksiinsa kuuluu mm. USHL:n Clark Cup -mestaruus vuodelta 2008, NCAA:n mestaruus vuodelta 2009 ja hopea SM-liigajoukkue Tapparasta vuodelta 2013. Nykyään Connolly toimii Minnesota-Duluthin yliopiston naisten jääkiekkojoukkueen apuvalmentajana.
Pelityyli
Elite Prospects -sivuston Matias Strozykin mukaan Connolly oli pienikokoinen, taitava ja nopea laitahyökkääjä, joka omasi hyvät hyökkäyspään vaistot ja teki älykkäitä ratkaisija kiekollisena. Hän oli myös työteliäs pelaaja, joka käytti luisteluaan ja ketteryyttään luodessaan painetta vastustajan päätyyn.
Seuraura
Connolly pelasi kaudet 2005–2006 ja 2006–2007 NAHL-joukkue Fargo-Moorhead Jetsissä ollen molempina kausina joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies. Kaudella 2006–2007 hän jakoi NAHL:n syöttöpörssin toisen sijan Alpena IceDiggersin Todd Rudasillin kanssa ja pistepörssin kahdeksannen sijan Santa Fe Roadrunnersin Tibor Kutálekin kanssa. USHL-joukkue Chicago Steel varasi Connollyn 109. pelaajana jo vuonna 2006, mutta hänet varasi vuotta myöhemmin Omaha Lancers numerolla 49. Vielä yhtä Jetsissä pelattua ottelua lukuun ottamatta Connolly pelasi kauden 2007–2008 Lancersissa, jonka paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies hän oli tehoilla 26+29=55. Connolly jakoi USHL:n maalipörssin kuudennen sijan Sioux Falls Stampeden Nick Dineenin sekä hänen siellä pelanneen pikkuveljensä Jackin kanssa. Connolly voitti liigan mestaruuden, Clark Cupin keväällä 2008.
Vuodet 2008–2012 Connolly kävi Bostonin yliopistoa. Hän voitti ensimmäisen kautensa 2008–2009 päätteeksi Hockey Eastin ja koko NCAA:n mestaruuden sekä valittiin Hockey Eastin tulokkaiden tähdistökentälliseen. Kahdella seuraavalla kaudella Connolly sijoittui Bostonin yliopiston sisäisessä pistepörssissä toiseksi. Kahdella viimeisellä kaudellaan hän toimi joukkueen kapteenina. Connolly teki viimeisellä yliopistokaudellaan NCAA:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 9+31=40. Hän oli Alex Chiassonin kanssa Bostonin yliopiston paras syöttäjä sekä kolmanneksi paras pistemies. Connolly palkittiin Hockey Eastin parhaana puolustavana hyökkääjänä sekä urheiluhenkisimpänä pelaajana Len Ceglarski Awardilla. Hänet valittiin myös toiseen tähdistökentälliseen.
Toukokuussa 2012 Connolly teki 1+1-vuotisen sopimuksen SM-liigajoukkue Tapparan kanssa. Hän oli kaudella 2012–2013 tehoilla 19+22=41 joukkueen kolmanneksi paras pistemies. Connolly onnistui tekemään ammattilaisuransa ensimmäisen kypärätempun 30. lokakuuta 2012 vieraissa Rauman Lukkoa vastaan. Hänen ensimmäinen maalinsa oli Tapparan 0–5-voittoon päättyneen ottelun avaus- ja voittomaali. Connolly palkittiin ottelun Ilta-Sanomien kolmen tähden tähtipelaajana. Hänen kautensa päättyi kuitenkin viidennessä puolivälieräottelussa Helsingin IFK:ta vastaan jalkavamman takia. Connolly voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Huhtikuussa 2013 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Tapparan kanssa.
Maajoukkueura
Connolly edusti Yhdysvaltoja Deutschland Cupissa vuonna 2013. Turnaus päättyi joukkueen voittoon.
Muuta
Connollyn pikkuveli Jack pelaa SHL-joukkue Luleå HF:ssä. Veljekset pelasivat samaan aikaan Leksands IF:n SHL-joukkueessa kaudella 2014–2015.
Drom
Drom ry on luovan mustalaiskulttuurin yhdistys, joka perustettiin vuonna 1976. Tällöin kirjailija ja teatteriohjaaja Veijo Baltzar perusti teatteri Baltzarin, joka joitakin vuosia myöhemmin muutti nimeään mustalaisteatteri Dromiksi. Teatterikorkeakoulussa käynnistyneestä mustalaisteatterikurssista muodostui ammattiteatteri.
Hiroki Itō
Hiroki Itō (s. 12. toukokuuta 1999 Hamamatsu) on japanilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja ja pituudeltaan 188-senttimetrinen.
Drom
Drom-teatterin historia
Drom-teatteri toi mustalaiskulttuuria näkyväksi ja tunnetuksi valtaväestölle taiteen keinoin. Teatterikeskus myönsi teatteri Dromille Teatteritekopalkinnon vuonna 1981.
Hiroki Itō
Seurajoukkueura
Itō siirtyi kotimaansa Júbilo Iwata -seurasta saksalaiseen VfB Stuttgartiin kesällä 2021, ensimmäisen kauden ajaksi lainalle. Hän pelasi kaudella 2021–2022 Bundesliigassa 29 ottelua, joista 26 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki maalin marraskuussa Mainzia vastaan. Kesällä 2022 Stuttgart osti hänen pelaajaoikeutensa.
Drom
Drom-teatterin historia
Drom-teatteri esiintyi eri puolilla Suomea sekä ulkomailla, mm. Saksassa. Veijo Baltzar käsikirjoitti näytelmät ja toimi teatterin opettajana sekä johtajana.
Nykyinen Drom-yhdistys
Luovan mustalaiskulttuurin yhdistys Drom ry on tuottanut näyttelyjä, teatteriproduktioita sekä kulttuuris-poliittis-taiteellisia tapahtumia kuten romanien holokaustille omistetun Unohdettu kansanmurha-tapahtuman vuonna 2010.
Drom ry:n strategisen ohjausryhmän jäseninä ovat olleet entinen pääministeri Paavo Lipponen, MEP Liisa Jaakonsaari, kansanedustaja, nykyinen ulkoministeri Pekka Haavisto ja kansanedustaja Ilkka Kanerva, monikulttuurisuuskasvatuksen professori Fred Dervin, nuorisoasiainneuvos Olli Saarela sekä Aleksanterin teatterin johtaja Reima Jokinen.
Action (Sweetin kappale)
Action on brittiläisen Sweet-yhtyeen kappale ja single vuodelta 1975. Se julkaistiin myös seuraavana vuonna ilmestyneellä studioalbumilla Give Us a Wink hieman erilaisena versiona. B-puolella oli vuoden 1974 Sweet Fanny Adams -albumilla julkaistu ”Sweet F.A.” ”Action” oli top 20 -kappale sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa.
Kappaleesta muodostui menestys myös vuonna 1994 Def Leppard -yhtyeen esittämänä.
Kappaleen rakenne
”Actionia” on pidetty Sweetin rajuimpana levytettynä kappaleena. Se alkaa sellon kielien hankaamisella, ja pian mukaan tulee joukko Andy Scottin soittamia särökitaroita sekä Steve Priestin bassokitara ja Mick Tuckerin rummut. Brian Connollyn laulu on aggressiivista, ja sitä on pidetty merkkinä yhtyeen turhautumisesta menneisyyteensä.
Kappale on yhtyeen omaa käsialaa. Sen kertosäkeistön kirjoittajaksi on ilmoittautunut jokainen Sweetin jäsen Brian Connollya lukuun ottamatta.
Kappaleesta on julkaistu kaikkiaan kolme erilaista versiota. Singleversio eroaa Give Us a Wink -albumilla julkaistusta albumiversiosta ”rajuudellaan”. Sweet-harvinaisuuksia sisältävillä kokoelma-albumeilla on puolestaan julkaistu versio, jossa on erilainen B-osa.
Julkaisu ja vastaanotto
RCA Records julkaisi singlen heinäkuussa 1975 B-puolena ”Sweet F.A.” Yhtyeen kotimaassa Britanniassa kappale pääsi sijalle 15 ja pysyi listalla kuusi viikkoa. Kappale oli menestys myös Manner-Euroopassa, jossa se ylsi muun muassa sekä Länsi-Saksassa että Ruotsissa sijalle 2. Yhdysvalloissa julkaisun teki Capitol Records B-puolena ”Medussa”, joka oli peräisin albumilta Desolation Boulevard (1974). Single ylsi Billboard Hot 100 -listan sijalle 20.
Rateyourmusic-sivuston käyttäjät ovat äänestäneet ”Actionin” vuoden 1975 51. parhaaksi singlejulkaisuksi.
Kappaleet singlellä
A-puoli B-puoli
Lähde:
Széchenyin ketjusilta
thumb|200px|Ketjusillan yksityiskohta. thumb|200px|Tuhoutunut silta 1946. Széchenyin ketjusilta, myös Ketjusilta, on Budapestissa Unkarissa sijaitseva riippusilta, joka ylittää Tonavan Budasta Pestiin. Silta oli ensimmäinen pysyvä silta Tonavan yli, ja se avattiin käyttöön 1849. Silta on nimetty István Széchenyin mukaan, jonka aloitteesta sitä ryhdyttiin rakentamaan. Sillan suunnitteli 1839 englantilainen insinööri William Tierney Clark.
Historia
1800-luvun alussa Tonavan yli kulki vain ponttonisilta, joka saattoi olla pitkiäkin aikoja poissa käytöstä esim. vaikeiden jääolosuhteiden vuoksi. Näin tapahtui vuonna 1820, kun István Széchenyi joutui odottamaan joen ylitystä kokonaisen viikon päästäkseen isänsä hautajaisiin Wieniin. Tästä tuskastuneena hän päätti perustaa säätiön kiinteän sillan rakentamiseksi. Vuonna 1832 Széchenyi matkusti Lontoon Hammersmithiin keskustellakseen sillan rakentamisesta tunnetun siltojen suunnittelijan, arkkitehti William Tierney Clarkin kanssa. Tehtävä oli vaikea, sillä joen leveyden vuoksi siltaa ei voitu rakentaa puusta tai kivestä. Jäidenlähdön vuoksi pilareita ei voinut olla monta ja virtaukselle oli jätettävä tarpeeksi tilaa.
Sillan rakentaminen ja osakeyhtiön perustaminen sitä varten hyväksyttiin valtiopäivillä 1835. Samalla säädettiin pitkän keskustelun jälkeen periaatteellisesti merkittävä laki, jonka mukaan myös aateliston piti maksaa sillan ylittämisestä. Siihen asti aatelisilla oli ollut vapautus kaikista veroista. Jotkut aateliset olivat tästä niin närkästyneitä, että kertoivat tekevänsä mieluummin kahden päivän kiertomatkan kuin maksavansa siltamaksua.
Rakennustöiden aloittamista viivästytti Tonavan tulva maaliskuussa 1838. Joki tulvi yli äyräidensä jäiden patoutumisen takia, 115 ihmistä kuoli ja kolme neljäsosaa Pestin rakennuksista tuhoutui tai vahingoittui. Sillan peruskivi laskettiin lopulta vuonna 1842. Se rakennettiin William Clarkin suunnitelman mukaan, ja käytännön rakennustöitä johti skotlantilainen insinööri Adam Clark. Itävalta vastusti sillan rakentamista. Ketjusilta vihittiin vuoden 1849 marraskuussa, katkeraan tappioon päättyneen itsenäisyystaistelun jälkeen, jonka aikana Itävalta yritti räjäyttää sen. Historian ironiaa on, että ensimmäisenä sillan ylitti Itävallan armeijan komentaja paroni Julius Jacob von Haynau. Sillan jatkoksi rakennettiin tunneli Linnavuoren alitse vuonna 1857. Vuonna 1870 silta siirtyi osakeyhtiöltä valtion omistukseen, ja siltamaksusta luovuttiin, kun kauppasumma oli kuoletettu.
Vuosina 1913–1915 siltaa vahvistettiin kasvaneen liikenteen vuoksi, ja sitä levennettiin 14 metristä nykyiseen 14,8 metriin. Tammikuussa 1945 vetäytyvät saksalaiset räjäyttivät ketjusillan, kuten muutkin Budapestin sillat. Sodan jälkeen se rakennettiin uudelleen entisen mallin mukaan ja otettiin käyttöön 20. marraskuuta 1949, päivälleen sata vuotta ensimmäisen vihkimisen jälkeen. Silta entisöitiin vuonna 1987. Sen uudelleen maalaamiseen kului 60 tonnia maalia, ja suurin osa 100 000 niitistä uusittiin.
Mitat
Sillan kokonaispituus on 380 metriä ja leveys 14,8 metriä. Pilareiden väli on 202 metriä, ja pilarit nousevat 48 metrin korkeuteen. Joki on pilareiden kohdalla noin 13 metrin syvyinen.
Merkitys
Ketjusillan merkitys sekä taloudellisen että valtiollisen kehityksen kannalta oli valtava, sillä lähin samanlainen rakennelma oli Wienissä. Sillalla oli kuitenkin paitsi käytännöllinen, myös symbolinen merkitys, sillä sen avulla kahdesta erillisestä kaupungista syntyi yksi, Unkarin pääkaupunki Budapest.
Vanha ylioppilastalo
thumb|Vanhan Ylioppilastalon logo Vanha ylioppilastalo eli Vanha on Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan vanhempi ylioppilastalo Helsingissä Aleksanterinkadun ja Mannerheimintien risteyksessä.
Széchenyin ketjusilta
Merkitys
Silta on kuvattu Unkarin 200 forintin kolikon kääntöpuolella. Sillan kuva valittiin yleisöäänestyksen perusteella.
Vanha ylioppilastalo
Historia
Ylioppilastalo rakennettiin alun perin keskustan laidalle. Syy tähän oli legendan mukaan se, että ylioppilaiden juhlinta ei täten häiritsisi muita kaupunkilaisia. Nykyään Vanha Ylioppilastalo on aivan Helsingin ydinkeskustassa, Kolmen sepän aukion laidalla.
Talon rakentamiseen hankittiin varoja kansalaiskeräyksellä, jossa erityisesti yliopiston musiikkikorporaatiot olivat aktiivisia. Keräyksen muistoksi on talon julkisivuun kaiverrettu latinaksi "Spei suae patria dedit" (Isänmaa lahjoitti toivoilleen). Julkisivua koristavat Väinämöisen ja Seppo Ilmarisen patsaat.
Vanhan ylioppilastalon vieressä sijaitsee Uusi Ylioppilastalo, joka valmistui vuonna 1910. Uuden ylioppilastalon rakentamisen myötä Vanha sai nykyisen nimensä. Vuonna 1938 käytiin keskustelua siitä, pitäisikö Vanha ylioppilastalo purkaa uuden, rakennettavan liiketalon tieltä.
Marraskuussa 1964 Vanhan ylioppilastalon kellariin avattiin uusi ravintola, Vanhan Kellari. Tuolloin homomiehet olivat kyllästyneitä piilotellen flirttailemaan heteroravintoloissa ja valtasivat Vanhan Kellarin omaksi paikakseen heti sen avauduttua. Seksuaalivähemmistöt valtasivat Vanhan Kellarin vielä toistamiseen 1960- ja -70-lukujen vaihteessa: homoseksuaalit naiset ottivat kellariravintolassa sijainneen Karhukabinetin kantapaikakseen ja siitä muodostui Suomen ensimmäinen lesbokapakka.
Vuonna 1968 opiskelijaoppositio valtasi Vanhan ylioppilastalon juuri ennen suunniteltua ylioppilaskunnan satavuotisjuhlaa. Tapahtuma sai myyttisen aseman uuden sukupolven demokratiaa vaativan radikaalin opiskelijaliikkeen symbolina.
Huhtikuussa 1978 Vanha ylioppilastalo vaurioitui pahoin tulipalossa, jossa muun muassa suuren juhlasalin katto romahti. Talossa olleet arvokkaat taideteokset saatiin pelastetuksi viime hetkellä, koska lähistöllä iltaa viettämässä olleet Ylioppilaskunnan Laulajien mieskuorolaiset tiesivät merkittävimpien teoksien sijainnit. Talo korjattiin seuraavan vuoden loppuun mennessä.
Yläkerran Musiikkisalissa sijaitsevat Akseli Gallen-Kallelan vuonna 1901 maalaama fresko Kullervon sotaanlähtö sekä Robert Wilhelm Ekmanin öljyvärimaalaus Väinämöisen soitto (1866). Suomen vanhin suomenkielinen kuoro Ylioppilaskunnan Laulajat on perustettu vanhan ylioppilastalon musiikkisalissa vuonna 1882. Aina vuoden 2013 loppuun saakka salissa harjoittelivat neljästi viikossa ylioppilaskunnan piirissä toimivat musiikkikorporaatiot Ylioppilaskunnan Laulajat (YL), Ylioppilaskunnan Soittajat (YS), Akademiska Sångföreningen (AS) ja Akademiska Damkören Lyran (ADL).
Tilat
Vanhalla on juhlasali näyttämöineen, historiallinen musiikkisali, kahvila Café Vanha, sekä neljä muuntautuvaa kokoustilaa. Sen tiloissa voi järjestää jopa tuhannen hengen juhlaillallisia tai näyttäviä gaaloja. Tilat soveltuvat myös konsertteihin, messuihin, yleisötapahtumiin tai -esityksiin.
Kiista Musiikkisalista
Vuonna 2013 ylioppilaskunnan hallitus päätti taloudellisen hyödyn saavuttamiseksi luopua rakennuksen kulttuurikäytöstä lähes kokonaan. Hallitus päätti vähentää musiikkiyhdistysten viikoittaiset harjoitteluvuorot Vanhan ylioppilastalon Musiikkisalista neljästä yhteen sekä vuokrata talon ulkopuoliselle ravintolayritykselle Royal Ravintolat Oy:lle vuoden 2014 alusta alkaen. Ylioppilaskunnan päätöksen taustalla on tavoite saada talo tuottamaan enemmän rahaa ylioppilaskunnan varsinaiseen toimintaan. Ylioppilaskunnan edustajisto yhtyi hallituksen päätökseen 28. elokuuta 2013.
Päätökseen tyytymättömien musiikkikorporaatioiden mukaan päätös tehtiin näitä kuulematta, ja ilmoitettiin näille jälkikäteen ilmoitusluontoisena asiana. Seurauksena korporaatiot hakivat tuloksetta muutosta asiaan hallinto-oikeuteen valittamalla sekä kahdella ylioppilaskunnan edustajistolle tehdyllä jäsenaloitteella. Korporaatiot ovat ilmoittaneet olevansa valmiita luopumaan yhdestä viikoittaisesta harjoituspäivästä, mikä ei kuitenkaan kohtaa ylioppilaskunnan vaatimuksia kiistassa. Syksyllä joukko korporaatioiden ja ylioppilaskunnan jäseniä jätti uuden valituksen hallinto-oikeuteen. 28. tammikuuta 2015 Helsingin hallinto-oikeus kumosi edustajiston 28. elokuuta 2013 tekemän päätöksen. Perustelujen mukaan päätös oli sekä ylioppilaskunnan sääntöjen että lain vastainen.
Musiikkikorporaatiot ovat myös hakeneet tukea asialleen keräämällään kansalaisadressilla. Lisäksi keväällä 2013 Facebookiin perustettu julkinen ryhmä "Vanha palaa!" ilmoittaa haluavansa palauttaa Vanhan Ylioppilastalon kulttuurin ja taiteen keskukseksi.
Ylioppilaskunta on tarjonnut musiikkikorporaatioille korvaavaksi harjoittelutilaksi Mechelinia-salia Domus Academicalta tai muuta mahdollista harjoitustilaa. Näille on myös tarjottu mahdollisuutta vuokrata Musiikkisalia Royal Ravintoloilta siten, että ylioppilaskunta maksaisi osan vuokrasta. Tarjotut vaihtoehdot eivät kuitenkaan ole kelvanneet musiikkikorporaatioille, jonka seurauksena ylioppilaskunta on hakenut näille häätöä käräjäoikeudesta saadakseen tilat uuden vuokralaisen käyttöön.
Musiikkikorporaatiot harjoittelevat Vanhalla nykyään kahtena iltana viikossa.
Kan’ya Fujimoto
Kan’ya Fujimoto (s. 1. heinäkuuta 1999 Yamanashi) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Fujimoto kuului Japanin U-20 joukkueeseen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2019.
Kuhalankosken voimalaitos
Kuhalankosken voimalaitos on vesivoimalaitos Forssassa Loimijoen Kuhalankoskessa.
Voimalaitosrakennus on vuodelta 1877. Alun perin voimala tuotti mekaanista energiaa Forssa-yhtiön kehruukoneille, sittemmin myös valaistussähköä kehräämölle. 1900-luvun alussa laitos muutettiin vain sähköä tuottavaksi laitokseksi. . Tehtaan tarpeiden lisäksi laitos tuotti energiaa yhtiön sähköradalle.
Finlayson-Forssa poisti vanhan voimalaitoksen käytöstä kannattamattomana 1970-luvulla. Vuonna 2010 laitos otettiin uudelleen käyttöön. Yksityinen yritys vuokrasi pitkäaikaisella sopimuksella rakennuksen ja koskioikeudet rakennuksen nykyiseltä omistajalta, Forssan kaupungilta.
Koneistoa on nykyaikaistettu, mutta se on kuitenkin enimmäkseen alkuperäistä ja teho on vähäinen. Yksi turbiini tuottaa noin 100 kW tehon. Tulva-aikana voidaan käyttää kahta turbiinia, jolloin teho on parhaimmillaan noin 200 kW.
Voimalaitoksen tuottama energia myydään Oulun Energialle, joka myy sähkön edelleen asiakkailleen.
Kōki Saitō
Kōki Saitō (s. 10. elokuuta 2001 Tokio) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Saitō kuului Japanin U-20 joukkueeseen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2019.
Jalkapallon Suomen Cup 1988
Jalkapallon Suomen Cup 1988 on jalkapallon Suomen Cupin 34. järjestämiskerta. Cupin voitti Valkeakosken Haka, joka voitti loppuottelussa OTP Oulun 1–0.
Kiinankääpiötulilisko
Kiinankääpiötulilisko (Cynops orientalis tai Hypselotriton orientalis) on Kiinassa elävä tuliliskolaji. Kiinankääpiötulilisko on noin 6–8 cm pitkänä muita tuliliskoja pienempi, ja sen takia kiinankääpiötuliliskon nimessä on sana ”kääpiö”. Lajia pidetään myös lemmikkinä. Se on yksi Suomen yleisimmistä lemmikkeinä pidettävistä sammakkoeläimistä.
Ulkonäkö
Kiinankääpiötulilisko on päältäpäin katsottuna musta ja ryppyinen. Sen maha on punainen, jonka päällä on myös mustia laikkuja. Laikut ovat yksilöllisiä, kuten ihmisen sormenjäljet. Kiinankääpiötuliliskolla on 4 sormea eturaajoissa ja 5 sormea takaraajoissa. Yksi sormi jokaisesta raajasta on surkastunut, ja se on oranssi. Myös sen olkapäissä tai kainaloissa on oranssia tai punaista.Kiinankääpiötuliliskolla on ihollaan myrkkyä, joka ärsyttää ihmisen ihoa.Kiinankääpiötulilisko on myös syötynä myrkyllinen.Sen räikeät värit varoittavat saalistajia. Myös kiinankääpiötulilisko voi olla albiino, jolloin se on harmaa. Nimestään huolimatta kiinankääpiötulilisko ei ole lisko vaan kuuluu sammakkoeläimiin.
Kiinankääpiötuliliskon mahassa on täpliä ja kiekuroita, japanintuliliskolla niitä on tiheämmässä tai ei ollenkaan ja miekkahäntätuliliskolla hännässä kuvio.
Levinneisyys
Luonnossa lajia tavataan Kaakkois-Kiinassa Kiangsun, Tchekiangin, Kiangsin, Nganhouein ja Houpen maakunnissa. Sen elinympäristö on heikosti tunnettu, mutta ilmeisesti se asustaa kaikenlaisissa seisovissa tai hitaasti virtaavissa viileissä vesissä aina puroista tulvaniittyihin.Kiinankääpiötulilisko ei valtaa reviiriä, ja se suorastaan pitää kumppanista.
Elinympäristö
Kiinankääpiötulilisko tarvitsee kosteutta iholleen muiden sammakkoeläinten tapaan, muuten se kuivuu ja kuolee. Tuliliskot ovat sopeutuneet vesielämään, eli ne viettävät suurimman osan ajastaan vedessä. Joskus ne kuitenkin kapuavat maalle saalistamaan tai muuten vain kuivattelemaan.
Lisääntyminen
Sammakoiden tapaan kiinankääpiötuliliskokin kutee. Naaras laskee munat vesikasvin lehdelle. Eri sukupuolet tunnistaa mm. paritteluaikaan, jolloin urokselle saattaa tulla hopeaa väriä. Lisäksi uroksella on lyhyempi ja korkeampi häntä. Liskot tunnistaa myös tietenkin sukupuolielimistä.
Ravinto
Kiinankääpiötulilisko syö selkärangattomia, kuten etanoita, hämähäkkejä, toukkia, hyttysiä ja matoja. Lemmikeille saattavat maistua myös maustamaton kala ja jotkin maustamattomat lihat,kuten jauheliha. Pahimmassa tapauksessa vanhemmat voivat syödä omat poikasensa, joten poikaset on hyvä siirtää eri altaaseen kasvamaan ja sen jälkeen vanhempien altaaseen. Myös poikaset saattavat syödä toisiaan, joten kannattaa siirtää isot ja pienet poikaset eri altaaseen,jos lemmikkeinä pidettävät tuliliskot lisääntyvät.Lemmikkejä syötetään noin joka toinen päivä.Liikaruokintaa tulee välttää.
Lemmikkieläimenä
Kuten edellä sanottiin, kiinankääpiötulilisko elää vedessä. Se siis tarvitsee itselleen akvaterraarion, jossa on paljon vettä ja jonkin verran maata.
Yhdelle kiinankääpiötuliliskolle riittää noin 30 litran kokoinen akvaterraario, kahdelle noin 60 litran. Altaassa pitää olla kasveja, muovisia tai oikeita. Kasvit esimerkiksi luovat piilopaikkoja, ja naaraat voivat laskea kutunsa niille. Oikeat kasvit taas tuottavat happea veteen, jolloin vesi on kirkasta ja kaikenlaiset liat vähenevät.
Lisäksi akvaterraariossa pitää olla piilopaikkoja jokaiselle asukille. Lisäksi akvaterraarioon voi laittaa kiviä. Mutta pitää olla varovainen,että rakenteet eivät kaadu tuliliskojen päälle.
Sitten, kiinankääpiötuliliskon akvaterraariossa pitää olla jokin maa-alue, esimerkiksi kelluva korkkilautta, johon eläimet pääsevät kuivattelemaan. Maa-alueellakin olisi hyvä olla piilopaikkoja, ja ehkä jokin muovi-tai elävä kasvi.
Pohjamateriaalina voit käyttää soraa tai matelijamattoa, tai sitten ei mitään. Hienojakoinen hiekka on todella huono valinta, sillä tuliliskot voivat nielaista sitä vahingossa, ja siitä voi seurata suolitukos. Lisäksi sorankin täytyy olla vähintään tuliliskon pään kokoista.
Vedessä voi olla suodatin, joka auttaa pitämään akvaterraarion puhtaana. Mutta jotkin tuliliskot voivat stressaantua suodattimen hurinasta ja siitä, miten se värisyttää veden pintaa. Ulkosuodatin on parempi valinta kuin sisäsuodatin, mutta sellaista on vaikeaa saada sopimaan 30–70 litran akvaterraarioon. Lisäksi akvaterraarion saa pidettyä puhtaana ilman suodatintakin.
Vesi vaihdetaan kokonaan noin kuukauden välein (jos ei ole suodatinta) ja lisäksi vettä otetaan vähän joka viikko ja vaihdetaan uuteen.
Veden syvyys saa olla noin 10–25 cm. Veden lämpötila taas 18–23 astetta. Lämpö ei saa kohota kuumana kesäpäivänäkään yli 28 asteeseen, sen pitää pysyä jossain 24 tienoilla.
Mytologiassa
Ennen uskottiin,että tuliliskot pystyivät elämään tulessa.Eräs tarina kertoo,että tulilisko myrkytti koko kylän juomaveden ja sitä juoneet ihmiset.Tämä on saattanut johtua siitä,kun tulilisko tippuikylän kaivoon. Kiinassa kiinankääpiötuliliskoja ja monia muita eläimiä pidetään avaimenperinä.Niiden uskotaan tuovan hyvää onnea.
Allan Korpi (yleisurheilija)
Allan Johan Mauritz Korpi (21. heinäkuuta 1935 – 22. tammikuuta 2020 ) oli suomalainen yleisurheilija.
Panturkkilaisuus
thumb|Maat ja autonomiset alueet, joissa [[turkkilaiset kielet ovat virallisessa asemassa.|300px]] Panturkkilaisuus on pääsääntöisesti 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa vaikuttanut ideologinen, poliittinen ja kulttuurillinen liike saavuttaa yhtenäisyyttä turkkilaisten kansojen keskuudessa. Panturkkilaisuus syntyi Volgan ja Krimin tataarien keskuudessa 1800-luvun lopulla ja voimistui ensimmäisen maailmansodan aikana.
Allan Korpi (yleisurheilija)
Hammarlandista kotoisin ollut Korpi edusti IF Ålandia ja IFK Mariehamnia. Hän voitti 10 000 metrin SM-hopeaa vuoden 1959 Kalevan kisoissa ja 5 000 metrin pronssia vuoden 1961 Kalevan kisoissa. Sisäratojen SM-kilpailuissa Korpi sai 3 000 metrillä hopeaa vuosina 1967 ja 1968. Maastojuoksun SM-kilpailuissa hän sai hopeaa lyhyellä matkalla vuonna 1960. Hän edusti Suomea maaotteluissa vuosina 1959–1961.
Panturkkilaisuus
Tausta
Panturkkilaisuus ideana alkoi käytännössä vuoden 1883 julkaistusta krimintataari Ismail Gaspıralın perustamasta lehdestä nimeltään Tercuman. Siinä hän käytti iskulausetta Fikerde, telde ve eshte berdemlek (ajattelun, kielen ja toiminnan yhtenäisyys). Gaspıralı uskoi, että turkkilaiset, turkmeenit, mongolit, tataarit, uzbekit ja jakuutit kuuluivat kaikki "samaan perheeseen". Gaspıralın lehti levisi Venäjän turkinsukuisten kansojen keskuudessa. Osmanien valtakunnan viranomaiset kielsivät sen, mutta maan intellektuellit lukivat sitä ja inspiroituivat. Gaspıralı halusi luoda yhteisen turkkilaisen kielen ilman persialaisia ja arabialaisia lainasanoja. Tämä ei kuitenkaan ikinä toteutunut, pääsääntöisesti siksi, että samanlaisuuksistaan huolimatta turkkilaisilla kansoilla oli jo omat, toisistaan eroavat kielet.
Myös muut ajattelijat kirjoittivat aiheesta. Esimerkiksi kazanintataari Yusuf Akçura vuoden 1904 esseessään Och Tarzi Seyaset. Hän myös perusti lehden nimeltään Türk Yurdu. Vuonna 1908 aihetta vei eteenpäin azerbaidžanilainen Ali Husseinzade teoksessaan Turkileshmek, Islamlashmek, Zamanlashmek. Kaikista laajin teoreettinen teos on kuitenkin vuonna 1923 julkaistu The Basic Principles of Turkism, jonka kirjoitti turkkilainen Ziya Gökalp.
Panturkkilaisuus oli osmanien valtakunnassa suosiossa. Sittemmin Turkin tasavalta, joka oli konfliktissa Venäjän kanssa, ja etenkin presidentti Kemal Atatürk hylkäsi idean ja keskittyi enemmänkin Turkin turkkilaisten kansallisuusaatteeseen. Venäjän puolella aatteen tukahduttivat kommunistit.
Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen panturkkilaisuus on kerännyt huomiota uudelleen, joskin vähäisissä määrin.
Enetsit
Enetsit (aikaisempi nimitys jeniseinsamojedit) ovat Venäjällä Krasnojarskin aluepiirin Taimyrin piirissä asuva, uralilaisen kieliperheen samojedilaiseen haaraan kuuluvaa enetsin kieltä puhuva kansa. Heillä on laissa tunnustettu Venäjän vähälukuisen alkuperäiskansan asema.
Asuinalue ja lukumäärä
Enetsit jakautuvat nenetsien tavoin kahteen ryhmään: metsäenetseihin ja tundraenetseihin. Molemmat asuvat Jenisein alajuoksulla Dudinkan kaupungin molemmin puolin sijaitsevissa taajamissa: metsäenetsit Potapovossa ja tundraenetsit etupäässä Vorontsovossa. Venäjän vuoden 2002 väestönlaskennassa rekisteröitiin 237 enetsiä, joista 197 asui Taimyrin piirikunnassa. Enetsin kielen puhujia laskettiin olevan 119 henkeä. Lähes kaikki enetsit puhuvat venäjää ja suuri osa myös nenetsiä.
Etninen historia
Enetsien esi-isiä ovat Etelä-Siperiasta ja Tomin keskijuoksulta saapuneet samojedit, joihin on sulautunut paikallista väestöä. Ensimmäisen kerran enetsit mainitaan novgorodilaisessa 1400-luvun lopun tekstissä nimellä molgonzei, joka pohjautuu enetsisuvun nimitykseen Mongkasi eli Muggadi. Siitä juontuu myös venäläisten Tazjoelle vuonna 1601 perustaman Mangazejan kaupungin nimitys.
1600-luvulla tundraenetsit viettivät nomadielämää Tazin ja Jenisein alajuoksun välisellä alueella, metsäenetsit Turuhanjoen laaksossa. Vuosisadan lopulla he joutuivat väistymään nenetsien ja selkuppien tieltä Jenisein alajuoksulle ja sen itäisten sivujoen varsille. Tazille ja Jenisein länsipuolelle jääneet ryhmät sulautuivat nenetseihin.
1800-luvulle saakka enetsit jakautuivat patrilineaarisiin sukuryhmiin ja suurperheisiin. Vuosisadan lopussa niiden tilalle tulivat naapuriyhteisöt, joihin kuului usein myös nenetsejä ja dolgaaneja. 1930-luvulla muodostettiin kolhooseja, ja enetsit asettuivat monikansallisiin taajamiin, joissa he ovat sulautuneet nenetseihin ja nganasaneihin.
Elinkeinot ja kulttuuri
Perinteisiä elinkeinoja ovat metsästys, kalastus ja poronhoito. Aineellinen kulttuuri on samankaltaista kuin nenetseillä, nganasaneilla ja dolgaaneilta. Suullinen kansanperinne käsittää mytologisia ja historiallisia kertomuksia, eläinsatuja ja tarinoita. Perinteiseen uskontoon kuuluu luonnonhenkien ja vainajien kunnioittaminen sekä šamanismi. Ainoastaan metsäenetsit oli virallisesti käännytetty ortodokseiksi.
Gdańsk Lech Wałęsan lentoasema
Gdańsk Lech Wałęsan lentoasema on Puolan Gdańskissa sijaitseva kansainvälinen lentoasema. Se on nimetty Puolan entisen presidentin Lech Wałęsan mukaan. Lentoaseman suurimpia käyttäjiä ovat halpalentoyhtiöt, kuten Ryanair ja Wizz Air.
Lentoasemalta on bussi- ja junayhteydet sekä Gdańskin että Gdynian keskustaan.
Sandi Thom
Alexandria ”Sandi” Thom (s. 11. elokuuta 1981 Banff) on skotlantilainen laulaja-lauluntekijä. Hän tuli tunnetuksi debyyttisinglellään ”I Wish I Was a Punk Rocker (With Flowers in My Hair)”, joka nousi Britannian singlelistan ykköseksi kesäkuussa 2006. Kappale oli Australian vuoden 2006 myydyin single. Thom on julkaissut viisi studioalbumia.
Ali Jahangiri
Ali Jahangiri (s. 6. kesäkuuta 1981 Teheran, Iran) on iranilaissyntyinen suomalainen stand up -koomikko ja juontaja. Hän tekee komiikkaa muun muassa ennakkoluuloista maahanmuuttajia kohtaan.
Jahangiri juonsi Subin keväinä 2012 ja 2013 esittämää tositelevisio-ohjelmaa Viidakon tähtöset. Hän veti myös Yle Puheella tammikuusta 2013 vuoteen 2016 saakka radio-ohjelmaa Ali ja Husu yhdessä Abdirahim Husseinin kanssa. Kesinä 2013–2016 Jahangirilla on ollut Yle Puheella oma keskusteluohjelma nimeltä Ali Show. Alin ja Husun viimeinen osa kuultiin Yle Puheella 2. kesäkuuta 2016. Syksyllä 2016 ohjelmapaikalla alkoi uusi monikulttuuristen naisten vetämä ohjelma, jonka tuottajana Jahangiri toimii.
Jahangiri valmistui kauppatieteiden maisteriksi Aalto-yliopistosta 2012. Hän aloitti stand upin vuonna 2004. Koomikon- ja juontajanuran lisäksi Jahangiri on työskennellyt muun muassa konsulttiyhtiö Trainers’ Housen projektipäällikkönä. Lisäksi hänellä on isänsä kanssa Vantaalla Kauppakeskus Jumbossa smoothiekoju, jossa he hyödyntävät kauppojen hävikkihedelmiä.
Jahangiri tuli perheensä kanssa Suomeen pakolaisina vuonna 1991. Hänen isänsä työskenteli Iranissa sähköasentajana ja äiti sairaanhoitajana. Jahangirilla on myös nuorempi veli Efi, joka on lääkäri sekä tekee stand up -komiikkaa.
Keväällä 2017 Jahangiri kilpaili Tanssii tähtien kanssa -ohjelman kymmenennellä tuotantokaudella. Parinsa Saana Akiolan kanssa hän putosi kisasta kolmantena.
1. lokakuuta 2018 julkaistiin ensimmäinen jakso englanninkielisestä podcastista How Bad Was That with Ali & James, jossa Jahangiri ja stand up -koomikko James Lórien MacDonald ottavat humoristisesti kantaa erilaisiin ajankohtaisiin asioihin.
Syyskuussa 2021 Jahangiri ilmoitti ryhtyvänsä K-ketjun ruokakauppayrittäjäksi. Hän avasi Autotalossa Helsingin Kampissa K-Market BiiliTalo -nimisen kaupan 23. huhtikuuta 2023.
Pee Froiss
thumb|220px|Pee Froiss Pee Froiss on senegalilainen rap-yhtye. Se perustettiin vuonna 1993. Yhtyeen sanoitukset ovat ranskaksi, englanniksi ja wolofiksi.
Mitsuki Saitō
Mitsuki Saitō (s. 10. tammikuuta 1999 Kanagawa) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Saitō kuului Japanin U-20 joukkueeseen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2019.
Sofokles
Sofokles (, ; 496/495–406 eaa.) oli antiikin kreikkalainen tragediakirjailija, joka toimi myös poliitikkona ja sotapäällikkönä. Häntä pidetään yhtenä antiikin Kreikan suurimmista kirjailijoista ja yhtenä kolmesta suurimmasta kreikkalaisesta tragediarunoilijasta Aiskhyloksen ja Euripideen ohella.
Sofokleen yli sadasta näytelmästä vain seitsemän tragediaa on säilynyt kokonaisina. Hänen tunnetuimpiin näytelmiinsä kuuluvat muun muassa Kuningas Oidipus ja Antigone. Sofoklesta pidetään usein kreikkalaisen tragedian täydellistäjänä. Hän uudisti näytelmiä muun muassa lisäämällä kolmannen näyttelijän.
Antiikin lähteet
Sofokleesta kertovat antiikin lähteet ovat melko vähäiset. Duris Samoslainen kirjoitti teoksen Euripideesta ja Sofokleesta. Muina hänen elämästään kirjoittaneina mainitaan Aristoksenos, Neanthes ja Satyros sekä ”Istros” (historioitsija tai grammaatikko). Aleksandriassa tuotetun kirjallisuuden joukossa oli useita häntä käsitelleitä tutkielmia. Ainoa säilynyt on anonyymin elämäkertakirjailijan kirjoittama Sofokleen elämä, joka on usein liitetty Sofokleen teosten editioiden alkuun. Se on julkaistu myös Anton Westermannin teoksessa Vitarum scriptores graeci minores. Muita lähteitä ovat Sudan lyhyt artikkeli sekä maininnat Plutarkhoksella, Athenaioksella ja muilla kirjailijoilla.
Nuoruus
Sofokles syntyi Ateenan kaupunkivaltioon kuuluneessa Attikan Kolonoksessa, jota hän itse kuvaa tragediassaan Oidipus Kolonoksessa. Hänen elämäkertakirjailijansa ajoittaa hänen syntymänsä 71. olympiadiin eli vuoteen 495 eaa., mutta Paroslainen kronikka ajoittaa sen vuotta aikaisemmaksi, vuoteen 496 eaa. Nykyisin suositaan yleensä tätä varhaisempaa ajoitusta, koska hänen mainitaan olleen 16-vuotias Salamiin taistelun aikaan vuonna 480 eaa. Toisaalta usein hänen sanotaan syntyneen viisi vuotta ennen Marathonin taistelua, mikä tarkoittaisi vuotta 495 eaa. Joka tapauksessa hän oli noin 30 vuotta nuorempi kuin Aiskhylos ja noin 15 vuotta vanhempi kuin Euripides.
pienoiskuva|vasen|upright=0.72|Nuori Sofokles johtaa kuoroa Salamiin taistelun jälkeen. John Talbott Donoghuen veistos, 1889. Sofokleen isä oli Sofilos, josta ei tiedetä paljoakaan. Hän oli ilmeisesti jonkinlainen suhteellisen varakas kauppias, seppä tai miekantekijä. Jotkut antiikin lähteet esittävät hänet itse käsityöläiseksi, kun taas toisten mukaan hän omisti orjia, jotka tekivät näitä töitä. Sofokleen ylhäisempään syntyperään viittaisi se, että hän toimi sotilaana yhdessä Perikleen ja Thukydideen kaltaisten merkkimiesten kanssa, sekä se, että komediakirjailijat olisivat todennäköisesti tehneet pilkkaa hänen syntyperästään, mikäli se olisi ollut alhainen.
Joka tapauksessa on selvää, että Sofokles sai aikansa parhaan kasvatuksen, ja sai opetusta sekä muusisissa taidoissa että urheilussa yhdessä muiden ikäistensä poikien kanssa. Kummallakin alalla hänet myös palkittiin. Musiikissa häntä opetti Lampros. Sofokleen taidoista ja arvostuksesta jo varhain kertoo se, että hänet valittiin tanssimaan poikien kuoron johdossa voitonjuhlassa persialaisista Salamiin taistelun jälkeen vuonna 480 eaa. Kerrotaan, että tuolloin yleisö oli kerääntynyt Salamiihin pystytetylle voitonmerkille, ja Sofokles johti alastomana ja lyyra kädessään kuoroa, joka tanssi voitonmerkin ympärillä ja lauloi voittolaulua.
Varhainen ura
Anonyymi elämäkertakirjailija sanoo Sofokleen oppineen tragedioiden kirjoittamisen Aiskhylokselta. Tämä ei kuitenkaan tarkoittane suoraa opetusta, vaan sitä, että Sofokles omaksui Aiskhyloksen kehittämän tragediataiteen ja paransi sitä omilla muutoksillaan. Sofokles osallistui lukuisiin Dionysia-juhlien näytelmäkilpailuihin ja saavutti niissä useita voittoja. Ensimmäisen kerran hän osallistui näytelmäkilpailuun vuonna 468 eaa. Tuolloin hän haastoi vanhan, kokonaisen sukupolven ajan alaa hallinneen mestarin Aiskhyloksen ollessaan itse vasta 27-vuotias.
Tuolloisesta kilpailusta tuli suorastaan legendaarinen. Se voidaan nähdä paitsi kahden suurimman (Euripidesta lukuun ottamatta) tragediakirjailijan välisenä kamppailuna, myös vanhan ja uuden tragediarunouden välisenä mittelönä tilanteessa, jossa tuomareina ja yleisönä olivat aikansa parhaiten taiteisiin perehtyneet henkilöt. Samalla tuolloisen Dionysia-juhlan teki vieläkin juhlallisemmaksi se, että Kimon oli juuri palannut Ateenaan Skyrokselta tuoden mukanaan kaupungin kansallisheeroksen Theseuksen luut. Tähän liittyen myös tuomarien valinta tapahtui poikkeuksellisella tavalla. Apsefion, tuolloinen eponyymiarkontti jonka tehtäviin tuomareiden valitseminen kuului, ei ollut vielä ehtinyt suorittaa tehtävien arpomista, kun Kimon saapui paikalle yhdeksän muun strategoksen kanssa, ja he suorittivat tavanmukaiset uhrit Dionysokselle. Arkontti astui alttarille ja antoi kenraaleiden vannoa suoraan tuomarinvalat ilman arpomisia. Näytelmien esittämisen jälkeen he valitsivat voittajaksi Sofokleen. Toisen palkinnon sai Aiskhylos. Plutarkhos kertoo tämän järkyttyneen häviöstään niin, että jätti Ateenan ja siirtyi sen vuoksi Sisiliaan (Aiskhyloksen ensimmäisen Sisiliassa käynnin ajoituksesta on kuitenkin myös muita teorioita).
Sofokleen on ehdotettu esittäneen tuolloin ainakin tragediansa Triptolemos. Se ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta sen arvellaan käsitelleen Eleusiin mysteerien ja Ateenan Demeterin kultin perustamista, mikä yhdistetään Triptolemoksen nimeen.
pienoiskuva|upright=1.06|[[Aiskhylos ja Sofokles. Ny Carlsberg Glyptotek.]] Tämän jälkeen Sofokles hallitsi Ateenan tragedianäyttämöä, lukuun ottamatta niitä kertoja, jolloin Aiskhylos jakoi sen jälleen hänen kanssaan ollessaan takaisin kaupungissa ennen lopullista paluutaan Sisiliaan, ja ennen Euripideen nousua hänen haastajakseen. Sofokleen elämästä seuraavien 28 vuoden aikana ei kuitenkaan tiedetä juuri mitään yksityiskohtia. Sofokleen henkilöstä tiedetään sellainen pieni yksityiskohta, että hänen äänensä oli heikko. Tämä esti häntä toimimasta itse näyttelijänä näytelmissään.