cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Anjalan kartano
Historia
thumb|Wreden hautausmaan hautakammio Anjalassa. Suunnitellut arkkitehti [[G. T. Chiewitz vuonna 1860. ]] Vuonna 1830 kuolleella paroni Gustaf Wredellä oli suuri lukumäärä lapsia kahdesta eri avioliitosta. Sukua jatkoi lopulta toisen avioliiton poika. Mutta lapsista vain harvoilla oli mahdollisuus lunastaa muut perilliset ulos ja saada Anjala yksinomistuksensa. Lopulta vuonna 1837 kartano päätyi pois Wrede-suvulta, kun enimmät perilliset myivät osuutensa. Avioliiton kautta kreivi Carl Gustaf Creutz, Pernajan Malminkartanon ja Porlammin herra, oli Wreden ensimmäisestä avioliitosta syntyneen tyttären aviomies ja tämän oikeuksia käyttäen lunasti muita osakkaita. pienoiskuva|Anjala [[Zachris Topelius|Zacharias Topeliuksen kirjasarjassa Finland framstäldt i teckningar 1800-luvun puolivälissä.]] Valtio osti Anjalan kartanon vuonna 1842 ja lahjoitti sen Suomen kenraalikuvernöörinä toimineelle ruhtinas Aleksandr Menšikoville. Menšikov-suvun mieslinjan sammuttua keisari salli sääntöperinnön alun perin vastaanottaneen ruhtinaan tyttärentyttären pojan, kornetti Ivan Koreišin ottaa nimen Menšikov-Koreiš ja periä Anjalan sääntöperinnön, joka oli alkuperäisissä lahjoitusehdoissa sallittu periytyväksi vain mieslinjaa. Hyötyäkseen taloudellisesti omistuksestaan vähävarainen kornetti hakkautti raskaalla kädellä Anjalan metsiä ja vaati kovin tiukasti päivätyösuoritukset. Toisaalta hänen köyhyytensä ja toisaalta lampuotien vastahankaisuus pakottivat hänet luopumaan kartanosta isoa rahakorvausta vastaan. Kartano tuli valtion haltuun senaatin saatua budjettiin sen lunastamista varten tarvittavat varat ja vahvistaessa 10. tammikuuta 1907 kartanon lunastamissopimuksen.
Anjalan kylän maat jaettiin myöhemmin, mutta kartano jäi valtiolle. Sinne perustettiin vuonna 1954 Anjalan maatalousoppilaitos, jonka uudisrakennukset kohosivat kartanon entisen puutarhan paikalle. Samana vuonna päärakennus luovutettiin muinaistieteelliselle toimikunnalle (myöh. museovirasto), joka perusti sinne vuonna 1957 kartanomuseon. Museon pohjakerroksesta osa oli omistettu Mathilda Wredelle, jolla tosin ei ollut mitään tekemistä Anjalan kartanon kanssa, sillä hän kuului Wredejen Takamaan kartanon sukuhaaraan. Museossa oli myös esillä kuvanveistäjä Carl Henrik Wreden veistoskokoelma.
Luettelo omistajista
Omistajaluettelo (mahdollisesti epätäydellinen):
Kids (Robbie Williamsin ja Kylie Minoguen kappale)
"Kids" on Robbie Williamsin ja Kylie Minoguen duetto. Kappale on toinen single Williamsin albumilta Sing When You’re Winning (2000) ja kolmas single Minoguen albumilta Light Years (2000). Kappaleen kirjoittivat ja tuottivat Robbie Williams ja Guy Chambers.
Jyrä
Jyrä on maatalouskone, jolla maanpinta tiivistetään kylvön jälkeen kosteuden haihtumisen estämiseksi. Kuten useimmat muutkin maatalouden työkoneet, jyrät olivat aluksi hevosvetoisia ja muuttuivat traktorivetoisiksi traktorien tullessa käyttöön ja saivat hydrauliikkaa ja muita lisäominaisuuksia traktorien koon kasvaessa.
Nyttemmin erillistä jyrää tarvitaan aiempaa vähemmän, kun uudemmat koneet saattavat tehdä sekä muokkauksen, kylvön, lannoituksen että maanpinnan tiivistämisen yhdellä ajokerralla. Kun ajokerrat näin vähenevät, voidaan vähentää nykyaikaisten suurten traktorien liian kosteissa olosuhteissa pelloilla työskenneltäessä muuten helposti aiheuttamaa, haitallista maaperän tiivistymistä, joka ei ollut ongelma vielä hevosvetoisten työkoneiden tai varhaisten, keveiden traktorien aikaan.
Sarasota
Sarasota on kaupunki Floridan osavaltion länsirannikolla Yhdysvalloissa. Se kuuluu Sarasotan piirikuntaan ja se on piirikunnan hallintokeskus. Kaupungin väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 51 917.
Pentti Kemppainen
Pentti Olavi Kemppainen (s. 1945) on suomalainen radiotoimittaja, valtiotieteen tohtori ja radiotutkija. Hän aloitti Yleisradion toimittajana vuonna 1966 nuorten ohjelmien palveluksessa ja teki sen ensimmäistä pop-musiikkiohjelmaa ja oli mm. Suomen ensimmäinen radio-dj esiintyen nimellä Poppamies vuonna 1970
1970-luvulla Kemppainen toimitti myös Yleisradion asiaohjelmia kuten Taiteessa tapahtuu, Kirjakanava, Kello 12:n mietelause sekä Neuvostoliittoa esittelevä Näin naapurissa -sarja. Hän myös ohjasi Salvador Dalin elämästä kertovan kuunnelman Ahne nero sekä suositun Nalle Puh -luentasarjan, jossa lukijoina olivat Matti Pellonpää ja Kari Väänänen. 1990-luvulla Kemppainen toimi Yleisradion Radiomafia-kanavan ohjelmajohtajana.
Kemppainen julkaisi tohtorinväitöskirjansa Radion murros Helsingin yliopiston Valtiotieteellisen tiedekunnan Viestinnän laitoksella vuonna 2001. Vuonna 2011 hänelle myönnettiin viestinnän dosentin arvo. Kemppainen on myös konsultoinut Liikenne- ja viestintäministeriötä ääniradion tulevaisuudennäkymistä
Korkeushyppy olympialaisissa
Korkeushyppy on ollut olympialaisten lajivalikoimassa jokaisissa nykyaikaisissa olympialaisissa. Naisten korkeushyppy otettiin lajivalikoimaan vuonna 1928. Korkeushypyn olympiamitalitilastoa johtaa Yhdysvallat.
Ottawa 67’s
Joukkue kaudella 2023–2024
Lähde: EliteProspects
Gustav Klingstedt
Gustav Klingstedt (s. 8. joulukuuta 1985 Helsinki) on suomalainen aitajuoksija. Hän edustaa HIFK:ta.
Aikuisten SM-kisoista Klingstedt on saavuttanut 400 metrin aitajuoksusta pronssia vuosina 2011 ja 2012. Sisäratojen SM-kilpailuista hän on saavuttanut hopeaa 300 metrin aitajuoksussa 2012 ja 400 metrin juoksussa 2015 sekä viestikilpailuissa kultaa 2012, hopeaa 2014 ja 2017 sekä pronssia 2019. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on saavuttanut kultaa 4 × 100 metrin viestijuoksusta 2011 ja 2012 sekä kultaa 4 × 400 metrin viestijuoksusta 2013, 2014, 2015 ja 2018. 400 metrin aitajuoksun ennätyksensä 51,67 s hän juoksi Ruotsi–Suomi-maaottelussa 2012.
Hänellä on maaotteluedustuksia.
Åbo Posten
Åbo Posten oli aluksi poliittisesti sitoutumaton, mutta kallistui myöhemmin suomenmieliseen suuntaan. Lehden levikkialueena oli Turku ja sen ruotsinkielinen lähialue. Paikkakunnan kovan lehtikilpailun takia se lopetettiin kannattamattomana.
Aluksi kolmesti ja vuodesta 1877 lähtien kuudesti viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 1000 kappaletta vuonna 1883.
Bob Harper
Robert ”Bob” Harper (s. 18. elokuuta 1965) on yhdysvaltalainen henkilökohtainen kuntosaliohjaaja ja -valmentaja. Parhaiten hänet tunnetaan televisiosarjasta Suurin pudottaja.
Ura
Harper on työskennellyt henkilökohtaisena kuntosaliohjaajana julkisuuden henkilöille, kuten näyttelijä Jennifer Jason Leighille. Vuonna 1999 hän esiintyi Melissa Etheridgen musiikkivideossa nimeltä Angels Would Fall. Hänet tunnetaan myös yhtenä Suurin pudottaja -tositelevisiosarjan valmentajista. Hän on ollut NBC:n sarjassa vuodesta 2005 lähtien. Hän valmensi myös Australian Suurimmassa pudottajassa Jillian Michaelsin kanssa.
Yksityiselämä
Harper syntyi 18. elokuuta 1965 Nashvillessä, Tennesseessä. Hän opiskeli Austin Peay State Universityssä Clarksvillessä, Tennesseessä.
Luettuaan kirjan nimeltä Skinny Bitch hänestä tuli kasvissyöjä. Vuonna 2010 hän ryhtyi vegaaniksi. Samana vuonna PETA äänesti hänet seksikkäimmäksi kasvissyöjämieheksi.
Sohvi Reijonen
Sofia (Sohvi) Elisabeth Reijonen (14. helmikuuta 1864 Nurmes – 13. lokakuuta 1930) oli suomalainen opettaja, rehtori ja kirjallisuuden suomentaja. Hän suomensi erityisesti lapsille ja nuorille tarkoitettua kirjallisuutta.
Reijonen toimi Kemin suomalaisen yhteiskoulun johtaja, uskonnon, maantiedon ja suomenkielen tuntiopettajana 1900-1906 sekä Värtsilän Suomalaisen Reaaliyhteiskoulun rehtorina 1907–1908.
Stemonuraceae
Stemonuraceae on Aquifoliales-lahkoon lukeutuva kasviheimo, jossa on 12 sukua ja 95 lajia. Heimon kasvit kasvavat tropiikissa keskittyen indomalaijilaiselta alueelta Australian Queenslandiin ulottuvalle alueelle.
Tuntomerkit
Stemonuraceae-kasvit ovat puuvartisia ja niiden lehdet ovat ehyitä, korvakkeettomia ja kuivuneina lähes suonettoman näköisiä. Kukat ovat melko pieniä ja sijaitsevat viuhkomaisissa kukinnoissa. Terälehdet ovat tavallisesti erillisiä ja ovat kärjestään taipuneet sisäänpäin. Tukevat heteenpalhot ovat usein silmiinpistävän karvaisia. Leveä emin luotti on vartaloton, ja sikiäin näyttää muodostuneen yhdestä emilehdestä. Hedelmä on vaihtelevissa määrin litistynyt ja särmikäs luumarja, jonka yksi sivu on toisinaan ulkonäöltään muusta hedelmästä poikkeava sekä väriltään että rakenteeltaan.
Suvut
Heimon noin 12 suvusta suurimmat ovat Gomphandra (55 lajia) ja Stemonurus (15 lajia).
Vertemati
VOR (Vertemati Offroad Racing) on italialainen moottoripyöränvalmistaja. Veljekset Alvaro ja Guido Vertemati perustivat yrityksen vuonna 1998.
A Dramatic Turn of Events
A Dramatic Turn of Events on progressiivisen metalliyhtyeen Dream Theaterin järjestyksessään 11. studioalbumi. Se julkaistiin 13. syyskuuta 2011 Roadrunner Recordsin kautta. Albumi on yhtyeen ensimmäinen ilman perustajajäsentä ja rumpalia Mike Portnoyta, joka jätti yhtyeen vuonna 2010. Albumi on myös ensimmäinen uuden rumpalin Mike Manginin kanssa. Mangini ei osallistunut sävellykseen, vaan John Petrucci ohjelmoi rumpuosuudet tietokoneohjelman avulla. Albumin miksasi muun muassa Sepulturan ja Slayerin kanssa työskennellyt Andy Wallace. A Dramatic Turn of Events saatiin masteroitua 28. kesäkuuta 2011. Albumin avausraita "On the Backs of Angels" on ollut kuunneltavissa Roadrunner Recordsin virallisella YouTube -kanavalla sen jälkeisestä päivästä alkaen. Levy debytoi Suomen virallisella albumilistalla sijalla 1.
Kappaleet
Kaikki sanat: John Petrucci, ellei toisin mainita.
Lomé
Lomé on Togon pääkaupunki. Vuonna 2010 kaupungissa oli noin 750 000 asukasta, suurkaupunkialueella 1,3 miljoonaa. Loméssa on muun muassa yliopisto, kongressipalatsi ja Togon kansallismuseo.
Maantiede ja ilmasto
Lomé sijaitsee maan eteläkärjessä Guineanlahden rannalla. Se oli alkujaan puristuksissa merenrannan ja kaupungin pohjoispuolelle jäävän laguunin välissä, mutta kaupungin pohjoispuolelle on kasvanut slummeja ja osa laguunista on täytetty rakennusmaaksi.
Lämpötila on Loméssa korkea ympäri vuoden, kuukauden keskimääräinen vuorokauden ylin lämpötila vaihtelee 28:sta 32 asteeseen. Sadekausi kestää huhtikuusta heinäkuuhun, kuiva kausi joulukuusta helmikuuhun. Eniten sadetta, keskimäärin yli 250 mm, saadaan kesäkuussa.
Talous
Saksalaiset rakennuttivat Togoon 420 metriä pitkän laiturin helpottaakseen raaka-aineiden vientiä. Sataman modernisointi aloitettiin 1960-luvulla, ja vuonna 1968 valmistui syväsatama.
Lomé on Togon tärkein satama, jonka kautta viedään ulkomaille kahvia, kaakaota, kopraa ja palmunytimiä. Lomén sataman kautta kulkee myös paljon ympäröivien sisämaavaltioiden kuten Malin, Nigerin ja Burkina Fason vientiä. Kaupunkiin perustettiin vuonna 1968 vapaakauppa-alue. Kaupungissa on myös öljynjalostamo.
Turismi on alkanut näytellä merkittävää osaa kaupungin taloudessa. Vuonna 2003 kaupungissa vieraili 57 539 matkailijaa, joista suurin osa 22 %, oli ranskalaisia. Poliittinen epävakaus on hidastanut turismin kasvua. Suurin osa turisteista tulee Ranskasta.
Nähtävyyksiä
Lomé on tyypillinen afrikkalainen kaupunki, jossa sekoittuvat eri tyylit, kulttuurivaikutteet ja perinteet. Merkittäviä nähtävyyksiä ovat ranta, Togon kansallismuseo, kongressipalatsi, voodoo-rituaaleissa tarvittavien uhrien tori, Lomé Grand Market ja katedraali.
Historia
Rannikkoa, jossa Lomé sijaitsee, kutsuttiin Orjarannikoksi, koska sieltä käytiin orjakauppaa 1500-luvulta 1800-luvulle. pienoiskuva|vasen|145px|Saksan Togomaan postimerkki, leimattu Loméssa vuonna 1902.
Ewet perustivat Lomén 1700-luvulla. Brittivallan aikana siitä kehittyi merkittävä kauppapaikka. Saksalaiset tekivät Lomésta Togon pääkaupungin vuonna 1897, sitä ennen pääkaupunkina oli ollut Aného. Saksan vallan aikana ryhdyttiin rakentamaan kaupungille sen tarvitsemaa nykyaikaista infrastruktuuria. Postitoimisto avattiin vuonna 1890, puhelinverkko avattiin vuonna 1894, Lomén ja Anéhon välinen rautatie avattiin vuonna 1905 ja kaupunki yhdistettiin koko Afrikan kattavaan lennätinlinjaan vuonna 1913. Vuonna 1914 väkiluku oli 8 000.
Togon itsenäistyessä vuonna 1960 kaupungissa oli 80 000 asukasta. Itsenäistymisen myötä kaupungin väkiluku lähti kasvuun ja vuonna 1970 se oli jo 200 000 asukasta. Yliopisto avattiin vuonna 1970.
Loméssa on solmittu tärkeitä kansainvälisiä sopimuksia: vuonna 1975 allekirjoitettu Lomen sopimus koskee vapaakauppaa Euroopan unionin ja Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden välillä. Vuonna 1999 kaupungissa solmittiin Sierra Leonen sisällissodan lopettava rauhansopimus.
Kasvava väestö on tuonut mukanaan jäteongelman. Jätteiden mukanaan tuomiin terveyshaittoihin on viime aikoina kiinnitetty huomiota.
Day Tripper
Day Tripper on brittiläisen The Beatles -yhtyeen vuonna 1965 julkaistu kappale, jonka kirjoittivat yhteistyössä John Lennon ja Paul McCartney, joka myös laulaa sen. ”Day Tripper” julkaistiin myös kahden A-puolen singlenä yhdessä kappaleen ”We Can Work It Out” kanssa ollen ensimmäinen kyseisen mallinen single rockhistoriassa. Singlen ilmestymisen on katsottu aloittaneen yhtyeen ”keskivaiheen”.
Laulun sanoituksesta on useita teorioita. John Lennon kertoi myöhemmin, että kappale kertoo ”viikonloppuhipeistä” – sellaisista, jotka käyttävät huumeita vain viikonloppuisin.
Kappale oli ensimmäinen, joka julkaistiin Rubber Soul -albumin sessioista, vaikkakaan se ei ilmestynyt kyseisellä levyllä. ”Day Tripper” nousi listaykköseksi Britanniassa viiden viikon ajaksi. Yhdysvalloissa sijoitus oli viides.
Laulun synty ja sanoitus
”Day Tripper” perustui John Lennonin tekemään kitarariffiin ja melodiahahmotelmaan. Riffiin oli antanut inspiraation ilmeisesti Bobby Parkerin kappale ”Watch Your Step”. Lennon ja Paul McCartney viimeistelivät laulun nopeasti Lennonin Kenwoodin asunnossa Weybridgessa Surreyssa, sillä yhtye tarvitsi uuden singlenä julkaistavan kappaleen. Kiirehtimisen takia Lennon ilmaisi myöhemmissä haastatteluissa tyytymättömyytensä kappaleeseen. Sen sijaan kriitikot ja yhtyeen fanit arvostavat yleisesti sitä.
Tiedetään myös, että rivi She’s a big teaser oli vain sensuroitu versio sen alkuperäisestä muodosta She’s a prick teaser, sillä Lennon tiesi, ettei sitä hyväksyttäisi radioon. Termi prick teaser viittasi naisiin, jotka tarkoituksella kiihottivat miehiä ilman aikomusta harrastaa seksiä. Tähän viittaa myös laulun seuraava rivi She only took me half the way there.
Nauhoitus
”Day Tripper” äänitettiin Rubber Soul -albumin sessioissa Abbey Road Studiosin kakkosstudiossa kahdessa erillisessä sessiossa lauantaina 16. lokakuuta 1965. Ensimmäinen pidettiin kello 14.30–17 välisenä aikana, ja sen tuloksena saatiin nauhalle kaikkiaan kolme ottoa kappaleesta. Niistä vain viimeinen oli kokonainen. Äänitettiin myös kaksi pohjaraitaa, joista ensimmäinen sisälsi bassokitaran ja rummut, ja toinen Lennonin ja George Harrisonin sähkökitarat. Vaikka nämä osuudet nauhoitettiin neliraitatekniikan mukaisesti erillisille raidoille, äänitettiin ne studiossa samanaikaisesti.
Miksaus
Tuottaja George Martin suoritti kappaleen ensimmäisen monomiksauksen Abbey Roadin kakkosstudion tarkkaamossa maanantaina 25. lokakuuta. Samassa sessioissa tehtiin monomiksaus myös Rubber Soul -albumin kappaleisiin ”Drive My Car”, ”In My Life”, ”If I Needed Someone”, ”Norwegian Wood (This Bird Has Flown)” ja ”Nowhere Man”. Työ alkoi kello 10 aamupäivällä ja päättyi kello 13. Muita kappaleita ei tämän jälkeen enää työstetty, mutta ”Day Tripperista” tehtiin kaksi uutta monomiksausta perjantaina 29. lokakuuta. Niistä toinen korvasi neljä päivää aiemmin tehdyn miksauksen.
Kappaleen ensimmäinen stereomiksaus tehtiin tiistaina 26. lokakuuta 1965 yhdessä samojen Rubber Soul -albumin kappaleiden kanssa, joihin oli tehty monomiksaus edellisenä päivänä. Se luotiin Yhdysvaltain ja Australian markkinoita varten, sillä Britanniassa The Beatlesin singlet julkaistiin tuolloin ainoastaan monona. Uusi stereomiksaus tehtiin lähemmäs vuosi kappaleen julkaisun jälkeen, 10. marraskuuta 1966. Se työstettiin Britanniassa julkaistua A Collection of Beatles Oldies (But Goldies) -kokoelmalevyä varten. Tässä sessiossa, jossa tehtiin stereomiksauket lisäksi kappaleisiin ”We Can Work It Out” ja ”This Boy”, George Martin ei ollut läsnä, vaan hänen sijaansa miksaajana toimi Peter Brown. Uusi stereomiksaus korvasi aiemman stereomiksauksen, joka oli tehty edellisenä vuonna. Myöhemmin The Beatles 1 -kokoelmalla julkaistua stereomiksausta on hieman korjailtu.
Rakenne
Kappaleen sävellaji on E-duuri ja tahtilaji 4/4. Se etenee seuraavasti:
Kappaleen päävokaalit laulaa Paul McCartney. Hänen lauluraitansa on tuplattu. John Lennon laulaa suurimman osan kestosta harmonioita. Lennon soittaa myös kitarasoolon.
Julkaisu
”Day Tripper” oli alun perin tarkoitus julkaista tavanomaisena singlen A-puolena. Kun yhtye äänitti 20. lokakuuta 1965 kappaleen ”We Can Work It Out”, tultiin toisiin ajatuksiin, sillä kyseistä laulua pidettiin kaupallisempana. John Lennonin protestointi johti siihen, että kappaleet päätettiin julkaista kahden A-puolen singlenä – ensimmäistä kertaa musiikin historiassa. Radioasemat kuitenkin suosivat kappaletta ”We Can Work It Out” ja soittivat sitä enemmän.
Kappale on julkaistu jälkeenpäin yhtyeen kokoelma-albumeilla A Collection of Beatles Oldies (But Goldies) (1966), The Beatles 1962–1966 (1973), Past Masters, Volume Two (1988) ja The Beatles 1 (2000). Alkuperäinen vinyylisingle julkaistiin Britanniassa uudelleen vuosina 1976, 1982 ja 1985. CD-formaatissa se ilmestyi 1989 ja 1992. Yhdysvalloissa vinyylisinglestä ei ole julkaistu uusintapainosta, mutta CD:nä se julkaistiin 1989 ja 1992.
”Day Tripper” kuului The Beatlesin liveohjelmistoon vuodesta 1965 aina siihen asti, kunnes yhtye lopetti konsertoinnin vuonna 1966. Se esitettiin neljäntenä kappaleena yhtyeen viimeisessä maksullisessa konsertissa, Candlestick Parkissa San Franciscossa 29. elokuuta 1966.
Listamenestys
Singlen julkaisi Britanniassa Parlophone 3. joulukuuta 1965, samana päivänä Rubber Soul -studioalbumin kanssa, jolle kumpikaan singlen kappaleista ei kuitenkaan sisältynyt. 18. päivänä single nousi Record Retailer -listan kärkeen, jossa se pysyi viisi viikkoa. Single pysyi litalla kaksitoista viikkoa, ja nousi kärkeen ykköseksi myös BBC:n, Discin, Melody Makerin ja NME:n listoilla. Sitä myytiin Britanniassa kaikkiaan yli miljoona kappaletta.
Yhdysvalloissa singlen julkaisi 6. joulukuuta Capitol Records, ja toisin kuin Britanniassa, Yhdysvalloissa kappaleiden sijoitukset laskettiin toisistaan erillään. ”We Can Work It Out” osoittautui suositummaksi, sillä se nousi Billboard Hot 100 -listan ykköseksi, kun ”Day Tripper” ylsi viidenneksi ja säilyi top 40:ssä kahdeksan viikkoa. Cashboxin listalla ”Day Tripper” pääsi sijalle kymmenen ja Record Worldin vastaavalla sijalle kolmetoista.
Single nousi listaykköseksi Britannian lisäksi Alankomaissa (7 viikkoa), Norjassa (7 viikkoa), Irlannissa, Hongkongissa, Japanissa, Ruotsissa ja Uudessa-Seelannissa. Suomessa sijoitus oli kolmas.
Muut versiot
”Day Tripperista” on tehty paljon cover-versioita. Esittäjiä ovat olleet muun muassa Bad Brains, Booker T. & the M.G.’s, Cheap Trick, Electric Light Orchestra, José Feliciano, Jimi Hendrix, Ian Hunter, Julian Lennon, Lulu, Herbie Mann, Ricky Martin, Sérgio Mendes & Brasil ’66, Anne Murray, Otis Redding, Sham 69, Nancy Sinatra, Spirit, James Taylor, Type O Negative, Mae West ja Whitesnake.
Vuonna 1982 Taiska levytti kappaleen suomeksi nimellä ”Hei pojat”. Sanoituksen oli kirjoittanut Raul Reiman.
Pekka Loiri
thumb|Pekka Loirin juliste, 1991. Veli-Pekka Loiri (s. 30. maaliskuuta 1946) on suomalainen graafinen suunnittelija, jota pidetään yhtenä suomalaisen julistetaiteen uranuurtajista. Loiri on suunnitellut kirjankansia, kulttuurijulisteita, postimerkkejä ja yritysten ilmeitä. Loirin suunnittelemia kirjankansia ja julisteita on ollut näyttelyissä muun muassa Prahassa ja Bogotassa 2008. Loiri toimii Lahden julistebiennaalin johtajana.
Loiri on opiskellut taidegraafikko Aukusti Tuhkan graafisessa koulussa 1971–1972.
Loiri aloitti uransa mainostoimistossa ja oli sen jälkeen WSOY:n art director 1973–1981. Hän on ollut Taideteollisen korkeakoulun opettaja vuodesta 1978. Hän on opettanut ja toiminut rehtorina MG-koulussa. Lisäksi hän on opettanut monissa merkittävissä ulkomaisissa alan oppilaitoksissa. Hän on kirjoittanut graafisesta suunnittelusta muun muassa alan oppikirjoja ja toiminut tuomarina kilpailuissa kotimaassa ja ulkomailla.
Näyttelijä Vesa-Matti Loiri oli Pekka Loirin veli ja kapellimestari Paavo Berglund oli hänen serkkunsa. Pekka Loirin tytär on kirjailija ja sanoittaja Lilli Loiri.
Huomiohakuinen persoonallisuus
Huomiohakuinen persoonallisuus on persoonallisuushäiriö, jossa huomion hakeminen muokkaa henkilön käyttäytymistä eri tilanteissa.
Diagnoosi
Huomiohakuisen persoonallisuuden piirteitä ovat:
Henkilö voidaan diagnosoida huomiohakuisesta persoonallisuudesta kärsiväksi, jos hänellä on neljä edeltävistä piirteistä ja hänen käyttäytymisensä täyttää persoonallisuushäiriön yleiset kriteerit.
Piirteet, jotka vahvistavat diagnoosia mutta eivät ole sen asettamisen kannalta välttämättömiä:
Hoito
Huomiohakuista persoonallisuutta hoidetaan psykoterapialla. Luottamuksellinen hoitosuhde on tärkeää hoidossa. Kuten muissakin persoonallisuushäiriöissä, pinttyneet tavat voivat keventyä iän myötä.
David Pogue
David Pogue (s. 9. maaliskuuta 1963 Shaker Heights, Ohio) on amerikkalainen teknologiatoimittaja, tietokirjailija ja tiedeaiheisten tv-dokumenttien juontaja, joka on tunnettu humoristisesta tavastaan arvioida uutuustuotteita ja käsitellä vakaviakin tiedeaiheita. Hän toimi aiemmin muusikkona New Yorkin Broadway-teattereissa.
David Pogue osoitti jo varhain kiinnostusta musiikkiin ja teatteriin ja oli mukana monissa koulunsa näytelmissä ja musiikkiesityksissä muun muassa säveltäjänä ja pianistina. Hän oli lahjakas myös kielellisesti ja opetteli teini-iässä nelisensataa taikatemppua. High schoolin jälkeen hän aloitti opinnot Yalen yliopistossa pääaineinaan musiikki, tietotekniikka ja englanti.
Macworld ja For Dummies -kirjat
Valmistuttuaan Pogue haaveili Broadway-teatterikapellimestarin urasta ja toimikin teatterimuusikkona kymmenisen vuotta, kunnes alkoi kiinnostua Apple-tietokoneista ja uuden tietotekniikan opettamisesta ihmisille, aluksi Broadway-kuuluisuuksille kuten Stephen Sondheim. Vuonna 1988 hän alkoi kirjoittaa Macworld-aikakauslehteen, mitä jatkui vuoteen 2000 saakka. Macworldin sisaryhtiö IDG pyysi Poguea Mac for Dummies -kirjan kirjoittajaksi. Se oli vasta toinen sittemmin laajaksi paisuneessa For Dummies -kirjasarjassa. Pogue sai pian kirjoittaa sarjaan myös taikuudesta (Magic for Dummies), oopperataiteesta (Opera for Dummies) ja klassisesta musiikista (Classical Music for Dummies). Niitä seurasivat saman sarjan kirjat uusista Macintosh-tietokonemalleista.
The Missing Manual
Vuonna 2000 David Pogue ryhtyi yrittäjäksi ja perusti oman yrityksen Pogue Press. Hän ryhtyi sen puitteissa kirjoittamaan uutta ”The Missing Manual” -kirjasarjaa uusista teknologiatuotteista, joiden mukana ei useinkaan enää tullut painettua käyttöohjetta. O’Reilly Median kustantamassa sarjassa on ilmestynyt yli 60 opaskirjaa Poguen ja monien muiden asiantuntijoiden kirjoittamina.
The New York Times
Pogue piti pitkään viikoittaista teknologiakolumnia The New York Times -sanomalehdessä. Sen ohella hän teki koomisia videoklippejä lehden verkkosivuille seikkailuistaan uusien kuluttajalaitteiden maailmassa. Lokakuussa 2013 hän jätti lehden 13 vuoden jälkeen ja ryhtyi vetämään Yahoon uutta palvelua Yahoo Tech.
Pogue vierailee usein tv-ohjelmissa ja on suosittu puhuja muun muassa TED-konferensseissa. Hän on myös juontanut useita Yhdysvaltojen julkisen palvelun tv-yhtiön PBS:n tuottamia, Ylen Prisma-sarjassakin nähtyjä tiededokumentteja.
Natriumbromidi
pienoiskuva|Vanha yhdysvaltalainen Bromo-Seltzer -kipulääkemainos. Natriumbromidi (NaBr) on natriumin ja bromin muodostama ioniyhdiste. Ainetta on käytetty epilepsian hoitoon, koska bromidi-ioni on sedatiivi ja estää kouristuksia. Kemiassa natriumbromidia käytetään yleisesti bromidi-ionien ja bromin lähteenä.
Reaktioita
Natriumbromidista voidaan valmistaa vetybromidia käsittelemällä sitä vahvalla haihtumattomalla hapolla kuten rikkihapolla. Lisäksi syntyy hapon suolaa esimerkissä natriumvetysulfaattia.
Natriumbromidista voidaan vapauttaa bromikaasua johtamalla natriumbromidiin kloorikaasua, joka hapettaa bromidi-ionin.
Bromidin hapettimena voidaan käyttää myös muun muassa mangaanidioksidia.
Käyttö epilepsian hoidossa
Natriumbromidin käyttö epilepsian hoidossa perustuu bromidi-ionin vaikutukseen keskushermostoon. Natriumbromidin lisäksi usein käytettäviä bromidiyhdisteitä ovat kalium-, kalsium- ja ammoniumbromidit. Bromidilääkkeiden käyttö on vähentynyt fenobarbitaalin ja fenytoiinin markkinoille tulon jälkeen.
Erityisesti pieneläinten kuten koirien ja kissojen epilepsian hoidossa natriumbromidia kuitenkin käytetään edelleen. Se voi myös aiheuttaa vähemmän sivuvaikutuksia kuin kaliumbromidi.
Candida albicans
Candida albicans eli sammashiiva on Candida-sukuun kuuluva hiiva ja on osa terveen ihmisen normaalia mikrobistoa. C. albicans esiintyy muun muassa iholla, kielessä ja ruoansulatuskanavassa. Sitä kutsutaan myös opportunistiseksi patogeeniksi, koska se voi aiheuttaa hiivasienitulehduksen, mikäli elimistön normaalin mikrobiston tasapaino muuttuu esim. antibioottikuurin aikana.
Biofilmin muodostumisen vaiheet
Candida albicans muodostaa biofilmin neljässä eri vaiheessa. Ensimmäinen vaihe on kiinnittymisvaihe, jossa hiivasolut kiinnittyvät valikoituun pintamateriaaliin. Välivaiheessa hiivasolut muodostavat hyphae soluja ja kypsymisvaiheessa biofilmin biomassa laajenee ja lääkkeiden kestävyys paranee. Viimeisessä vaiheessa biofilmi vapauttaa ympärilleen uusia hiivasoluja, joilla on vahvistuneempi virulenssi. Hiiva ja hyphae-solut ovat ratkaisevia biofilmin muodostumisen kannalta.
Zap1
Zap1, joka tunnetaan myös lyhenteillä Csr1 and Sur1, on sinkkiin reagoiva aktivaattoriproteiini. Zap1 on siis transkriptiotekijä, jonka olemassaoloa tarvitaan hypha-solujen muodostamiseen C. albicans biofilmin muodostuksessa. Zap1 myös kontrolloi hiiva ja hyphae-solujen tasapainoa, sinkin transportereita sekä geenejä, jotka säätelevät sinkin määrää C. albicans biofilmeissä.
Poika ja susi
Tarinassa paimenpoika juoksuttaa kyläläisiä huutamalla toistuvasti suden uhkaavan lammaskatrasta, vaikka näin ei todellisuudessa olekaan. Kun susi lopulta ilmestyy, kukaan ei enää reagoi saman pojan avunhuutoihin, sillä häntä ei enää oteta vakavasti. Sadun eri versioissa susi syö lopulta joko lauman tai pojan itsensä.
Tarinan opetuksena on, että valehtelu kääntyy itseään vastaan, sillä valehtelijaa ei enää uskota silloinkaan, kun hän puhuu totta. Käytännöllisemmällä tasolla satu varoittaa tekemästä tarpeettomia vääriä hälytyksiä.
Kapinatyöläinen
Kapinatyöläinen on vuonna 1989 perustettu suomalainen anarkistinen mielipidelehti, joka ilmestyy kaksi kertaa vuodessa. Julkaisemisesta vastaa toimituskollektiivi, eikä sillä ole nykyään vastaavaa päätoimittajaa. Lehden verkkosivuilla Kapinatyöläistä luonnehdistaan anarkistiseksi työväenlehdeksi, joka haluaa innostaa toimintaan vapaudellisen ja hierarkiattoman yhteiskunnan puolesta.
Kapinatyöläisellä on ollut useita kymmeniä toimittajia, mutta monet artikkeleista on julkaistu salanimillä tai anonyymisti, koska yksittäisiä henkilöitä ei haluta korostaa. Omalla nimellään ovat kirjoittaneet muun muassa Jani Saxell, Ari Vakkilainen, Nalle Virolainen ja Antti Rautiainen.
Historia
Kapinatyöläisen ensimmäinen numero ilmestyi keväällä 1989. Perustajat olivat Suomen Anarkosyndikalistisen Liiton (myöh. Suomen anarkistiliitto) aktiiveja, mutta lehti oli järjestöstä riippumaton itsenäinen julkaisu. Alkuvuosinaan se omaksui vaikutteita brittiläisestä Class War -lehdestä, joka tunnettiin populistisesta ja räävittömästä retoriikastaan. Nimen esikuva oli Australiassa 1980-luvulla ilmestynyt anarkistinen lehti Rebel Worker. Lehden painos oli aluksi 500 kappaletta, mutta se nostettiin myöhemmin tuhanteen. 1990-luvulla Kapinatyöläinen oli kulttuuri-, mielipide- ja tiedelehtien liitto Kultin jäsen.
Alkuvuosina lehdessä esitettiin usein poliitikoille ja yritysjohtajille tarkoitettuja humoristisia uhkauksia, jotka herättivät pahennusta. Kapinatyöläisessä kirjoitettiin muun muassa valtiovarainministeri Iiro Viinasen pään leikkaamisesta, ”jos jotain leikataan, leikataan Iirolta pää”, ja Raimo Ilaskivelle hirttoköydella annettavasta ”korotuksesta”. Humoristinen ja alatyylinen kieli kuitenkin muuttui asiatyylisemmäksi jo 1990-luvun alkupuolella.
Vuonna 1997 Kapinatyöläiseen kirjoittanut henkilö joutui oikeuteen epäiltynä rikokseen yllyttämisestä. Lehdessä oli kaksi vuotta aikaisemmin julkaistu artikkeli, jossa annettiin neuvoja sabotaasin tekemiseen. Poliisin kuultavina olivat myös Kapinatyöläisen painopaikan, Kultti ry:n sekä lehteä myyneen Akateemisen kirjakaupan edustajat. Asia kytkettiin osaksi niin sanottua ”suurta aktivistioikeudenkäyntiä”, vaikka kirjoitus ei liittynyt mitenkään muihin käsiteltävänä olleisiin tapauksiin. Lopulta käräjäoikeus hylkäsi syytteen, koska artikkelissa mainittuja tekoja ei ollut kriminalisoitu.
Vuosina 2001–2005 lehden kannessa käytettiin nimeä ”Kapis”, mutta se muutettiin jälleen Kapinatyöläiseksi lukijapalautteen johdosta.
Purple Heart
pienoiskuva|300x300px|Kunniamerkki ja erillinen nauha Purple Heart on Yhdysvaltain armeijan kunniamerkki, joka presidentin nimissä myönnetään armeijan palveluksessa haavoittuneelle tai kuolleelle. Edeltäjänsä Badge of Military Meritin kanssa se on vanhin yhdysvaltalaissotilaille yhä annettava kunniamerkki ja toiseksi vanhin kunniamerkki vanhimman ollessa Fidelity Medallion, joka annettiin vuonna 1780 vain kolmelle sisällissodan sotilaalle, jotka osallistuivat englantilaisen majurin sieppaukseen.
Historia
Nykyisen kaltaisia purppurasydämiä alettiin myöntää vasta vuonna 1932, joskin niitä on voitu myöntää takautuvasti 5. huhtikuuta 1917 jälkeen haavoittuneille. Sen alkuperäinen idea on kuitenkin huomattavasti vanhempi.
Purppurasydämen edeltäjää kutsuttiin nimellä The Badge of Military Merit ja sen perusti George Washington 7. elokuuta 1782. The Badge of Military Merit myönnettiin vain kolmelle Yhdysvaltain vapaussodassa taistelleelle sotilaalle. Merkkiä ei virallisesti lakkautettu, mutta sitä ei myönnetty kenellekään Amerikan sisällissodassa taistelleelle.
Vasta ensimmäisen maailmansodan jälkeen, 1920-luvun lopulla, virisi aloite sydämenmuotoisen, purppuranvärisestä kankaasta tehdyn The Badge of Military Merit -kunniamerkin uudistamisesta. Tämän seurauksena purppurasydän otettiin käyttöön Washingtonin syntymän 200-vuotispäivänä 22. helmikuuta 1932. Ensimmäinen purppurasydän myönnettiin kenraali Douglas MacArthurille.
Myöntämisperusteet
Yhdysvaltojen armeijan säännöstön mukaan purppurasydän myönnetään Yhdysvaltain presidentin nimissä armeijan palveluksessa haavoittuneelle tai kuolleelle henkilölle. Purppurasydän eroaa kaikista muista kunniamerkeistä siinä, ettei se vaadi kenenkään "suosittelua", vaan myönnetään kriteerien täyttymisen perusteella. Esityksen tekee joku asianomaisen henkilön yläpuolella komentoketjussa oleva.
Kuuluisia kunniamerkin saaneita
Kuusi Yhdysvaltain armeijan sotilasta on saanut ennätykselliset kahdeksan purppurasydäntä:
Rio Open
Rio Open on helmikuussa Rio de Janeirossa, Brasiliassa järjestettävä miesten tennisturnaus. Turnaus järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2014. Turnaus kuuluu ATP World Tour 500 -sarjaan, ja on samalla sarjan ainoa turnaus Etelä-Amerikassa. Turnaus kuului vuosina 2014–2016 myös naisten WTA:n International -turnauksiin.
Flanderin ympäriajo 2009
thumb|220px|Kilpailun voittaja [[Stijn Devolder etualalla takanaan Manuel Quinziato ja Preben Van Hecke.]] Flanderin ympäriajo 2009 oli järjestyksessään 93. maantiepyöräilyn Flanderin ympäriajo. Se järjestettiin 261,5 kilometrin reitillä Brüggestä Meerbekeen 5. huhtikuuta 2009.
Nothing Less
Nothing Less on alankomaalaisyhtye Krezipin ensimmäinen studioalbumi. Vuonna 2000 julkaistu albumi menestyi hyvin sekä Alankomaissa, jossa se nousi kymmeneksi viikoksi Album Top 100 -albumilistan kärkeen, että Belgiassa, jossa se oli Flanderin Ultratop 50 -albumilistan kärjessä viisi viikkoa. Albumilta julkaistiin singleinä kappaleet ”Won't Cry”, ”I Would Stay”, ”All Unsaid” ja ”Everything and More”. Parhaiten näistä menestyi ”I Would Stay”, joka oli kahdeksan viikkoa Alankomaiden Mega Top 100 -singlelistan sijalla kaksi ja viisi viikkoa Flanderin Ultratop 50 -singlelistan kärjessä.
Flanderin ympäriajo 2009
Kilpailun hyvästä keskinopeudesta johtuen ensimmäinen irtiottoryhmä pääsi pääjoukolta karkuun vasta 125 kilometrin ajon jälkeen. Siihen kuuluivat Wim De Vocht, Aljaksandr Kutšynski, Sebastien Turgot ja Filip Meirhaeghe. Pääjoukon kärjessä Cervélo TestTeam teki vetotyötä, jonka seurauksena ryhmä hajosi kahtia Oude Kwaremontin nousussa. Koppenbergin mäen jälkeen pääjoukolta karkasi kuuden ajajan ryhmä: Leif Hoste, Frederic Guesdon, Sylvain Chavanel, Daniel Lloyd, Marco Bandiera ja Manuel Quinziato. He ajoivat kiinni alkuperäisestä irtiottoryhmästä jäljellä olleet Kutšynskin ja De Vochtin, joka putosi ryhmästä Eikenbergin nousussa. Lebergin nousuun tultaessa seitsemän kärkimiestä oli yli minuutin pääjoukon edellä. Chavanel, Hoste ja Quinziato lähtivät Berendriesin nousussa irtiottoon. Samassa mäessä Filippo Pozzato hyökkäsi pääjoukosta saaden seurakseen kaksi muuta ennakkosuosikkia, Tom Boonenin ja edellisvuoden voittajan Stijn Devolderin. Takaa-ajajat tavoittivat kärkikolmikon Valkenbergin nousun jälkeen, 36 kilometriä ennen maalia. Pian tämän jälkeen Quinziato ja Chavanel lähtivät irtiottoon. Quick·Step - Innergetic ei osallistunut vetotyöhön, jonka seurauksena takaa-ajajien ryhmä kasvoi. Tenbossen nousuun tultaessa kärkikaksikko oli puoli minuuttia pääjoukon edellä. Tenbossen jälkeen Preben Van Hecke lähti irtiottoon pääjoukosta ja tavoitti Devolderin kanssa kaksi kärkiajajaa.
Devolder karkasi Quinziatolta, Chavanelilta ja Van Heckeltä Muur-Kapelmuurin kuuluisassa nousussa noin 15 kilometriä ennen maalia, ja pysyi irti maaliin saakka. Pääjoukko tavoitti kolme takaa-ajajaa vähän ennen maalia. Heinrich Haussler irtautui ryhmästä sijoittuen toiseksi, Philippe Gilbert oli kolmas.
Alpha (sarjakuvalehti)
Alpha oli Harto Pasosen luoma ja kustantama sarjakuvalehti, joka ilmestyi vuosina 1991–1992. Lehti ilmestyi neljä kertaa vuodessa. Vuonna 1993 julkaistiin albumimuotoinen Alpha – sarjakuvan aikakauskirja I.
Pasonen oli jo aiemmin julkaissut A5-kokoista Pumpsis-pienlehteä. Alpha oli sitä näyttävämpi, ja vuoden 1992 alusta lehdessä alettiin julkaista myös värisarjakuvia. Suomalaisen sarjakuvan ensyklopedian mukaan sisältö koostui modernista ulkomaisesta sarjakuvasta ja ”kotimaisen tuotannon tyylitietoisemmasta puolesta”. Muun muassa Juba oli tehnyt lehteen sarjakuvan sian ja naisen suhteesta, ennen Viiviä ja Wagneria.
Pasonen markkinoi lehteä aktiivisesti ja kuljetti sitä itse myyntipisteisiin ympäri Suomea. Lehti ei kuitenkaan menestynyt markkinoilla. Pasosen mukaan myyntityö loi kuitenkin pohjan myöhemmälle liiketoiminnalle. Vuonna 1995 hän perusti Valiosarjat Oy:n, joka alkoi kustantaa sarjakuvia Arktinen Banaani -aputoiminimellä. Kustantamon nimen keksi sarjakuvapiirtäjä Timo Mäkelä. Alun perin nimeä suunniteltiin Alphalle.
Kolondiéba
Kolondiéba on maalaiskunta, sen keskuskylä ja Kolondiéban piirin hallinnollinen keskus Sikasson alueella Malissa. Se sijaitsee Norsunluurannikolle johtavan maantie RN30:n varrella 173 kilometriä Sikassosta länteen. Kunnassa on 53 400 ja keskuskylässä 13 200 asukasta.
Kolondiéban kunnan pinta-ala on 2 270 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Kébilan ja Ménan, koillisessa Sikasson piirin Niénan, idässä Kolosson ja Tousséguélan, etelässä Kadianan ja Farakon sekä lännessä N’Golodianan ja Bougounin piirin Yiridougoun kuntiin.
Kuntaan kuuluu 54 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, fulbeja ja senufoja.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, maissi, hirssi, durra, riisi ja maapähkinä. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Palveluihin kuuluu 62 koulua, piirin poliklinikka ja kaksi terveyskeskusta.
Seth Paintsil
Seth Paintsil (s. 20. huhtikuuta 1995) on ghanalainen jalkapalloilija, joka edustaa Itävallan Bundesliigassa pelaavaa Admira Wackeria. Pelipaikaltaan Paintsil on laitahyökkääjä.
Paintsil aloitti uransa Ghanan valioliigan BA Starsissa, jota hän edusti vuoteen 2015 asti. Maaliskuussa 2015 Paintsil tuli testiin Suomen Veikkausliigan FF Jaroon, jonka kanssa hän lopulta teki 1+2-vuotisen sopimuksen saman vuoden toukokuussa. Debyyttinsä Veikkausliigassa Paintsil teki toukokuussa 2015 Rovaniemen Palloseuraa vastaan. Paintsil pelasi Jaron paidassa kaudella 2015 kaikkiaan 18 ottelua. Hän jatkoi pelaajauraansa Jarossa Ykköseen putoamisen jälkeenkin. Pantsilin kautta 2016 leimasi loukkaantuminen kauden alkuvaiheessa, jonka vuoksi kausi jatkui hänellä vasta syyskesällä 2016. Pantsil jatkoi kaudella 2017 uraansa Ykkösessä pelanneessa Jarossa.
Paintsilin ura Jarossa päättyi elokuussa 2018, jolloin hän siirtyi Itävallan Bundesliigassa pelaavan wieniläisen Admira Wackerin riveihin.
Barri Griffiths
Showpainiura
Griffiths aloitti uransa Birkenheadin showpainikoulussa vuonna 2006. Vuosina 2007 ja 2008 hän kiersi ympäri Britanniaa ja Eurooppaa painimassa nimillä "Celtic Warrior" ja "Smackdown Warrior".
Florida Championship Wrestling (2009-nykyinen)
Kesällä 2009 Griffiths teki sopimuksen WWE:n kanssa. Hän debytoi Florida Championship Wrestlingissä nimellä Mason Ryan. Ensimmäisissä otteluissaan hän otteli mm. Johnny Curtisia, Tyler Reksiä, Johnny Primea ja Hunicoa vastaan.
22. heinäkuuta, Ryan voitti ensimmäisen kerran FCW Heavyweight mestaruuden triple threat ottelussa Johnny Curtisia ja tällöista mestaria Alex Rileya vastaan. Marraskuussa 2010 Ryan lähti kiertueelle Eurooppaan SmackDown brändin kanssa. Hän voitti Chavo Guerreron Belfastissa 4. marraskuuta ja uudelleen Liverpoolissa 6. marraskuuta.
World Wrestling Entertainment (2011-nykyinen)
Ryan teki WWE televisio debyyttinsä 17. tammikuuta 2011 häiritsemällä John Cenaa kesken tämän matsin CM Punkin kanssa. Kun Nexus ympäröi Ryanin tämän potkaistua myös CM Punkia (joka oli itse suostunut tähän), CM Punk kutsui heidät pois. Ryan polvistui Punkin eteen ja Punk laittoi tälle käteen Nexusin tunnusnauhan.
Muita tietoja
pituus: 198 cm paino: 135 kg
Martti Lukka
Martti Lukan vanhemmat olivat Jaakko ja Maria Sofia Lukka. Hän kävi Haapaveden kansanopiston ja toimi sitten maanviljelijänä Muhoksella. Lukka harrasti musiikkia jo nuoruusvuosinaan. Hän soitti kannelta ja toimi ennen sotavuosia Muhoksen suojeluskunnan torvisoittokunnan johtajana. Vuonna 1959 Lukka perusti Muhoksen Torvipojat-nimisen puhallinorkesterin ja hän johti sitä kymmenen vuoden ajan. Lukka harrasti myös kuorolaulua ja toimi kahden vuoden ajan 1973 perustamansa Oulun eläkeliiton kuoron johtajana.
Lukka aloitti säveltämisen ja sanoittamisen 1960-luvulla. Hän sävelsi muun muassa Muhos-kantaatin ja Muhoksen kotiseutulaulun. Lukka julkaisi myös 1989 runokokoelman nimeltä Orastava maa.
Lukka toimi myös Muhoksen kunnanvaltuutettuna ja monissa muissa luottamustehtävissä. Hän sai 1978 kotisetuneuvoksen arvon ansioistaan kotiseututyössä.
Teoksia
Muhoksen kirjastossa säilytetään irtolehtikansiota Lukan runoja. ja Muistelmani kotiseudulta Muhokselta
Albert Bartlett
pienoiskuva|Albert BartlettAlbert Allen Bartlett (21. maaliskuuta 1923 Shanghai – 7. syyskuuta 2013 ) oli yhdysvaltalainen fysiikan professori. Professori Bartlett luennoi Coloradon yliopistossa (Boulder, Colorado) syyskuusta 1969 lähtien yli 1 600 kertaa aiheesta Aritmetiikka, väestö ja energia (Arithmetic, Population, and Energy).
Tieteelliset näkemykset
Professori Bartlett katsoi kestävän kasvun käsitteen olevan ristiriitainen. Hänen näkemyksensä perustui siihen, että vaatimatonkin prosentuaalinen kasvu johtaa lyhyessä ajassa valtavaan laajentumiseen. Hän piti liikakansoitusta ihmiskunnan suurimpana haasteena ja tuki kestävän elämäntavan ajatusta. Bartlett vastusti ikuiseen kasvuun perustuvaa ajattelua, jonka kuuluisimpiin edustajiin kuuluu Julian Lincoln Simon. Hän kutsui sitä nimellä The New Flat Earth Society.
Bartlett perusteli näkemyksiään yksinkertaisilla matemaattisilla laskutoimituksilla. Hän esimerkiksi osoitti, että jo prosentin vuotuinen maailmanlaajuinen väestönkasvu johtaisi 17 000 vuodessa väestömäärään, joka vastaisi koko maailmankaikkeuden atomien arvioitua lukumäärää. . Pääluennossaan Aritmetiikka, väestö ja energia Bartlett huomautti, että seitsemän prosentin vuotuisesta kasvusta seuraa kaksinkertaistuminen kymmenen vuoden välein. Tällainen kasvu johtaa nopeasti erittäin suuriin lukuihin, kuten tunnettu jyvätarina shakkipelin keksijästä osoittaa. Kuningas lupasi pelin keksijälle tämän vaatiman palkkion. Keksijä halusi palkkionsa viljana: laudan 1. ruudulle pannaan yksi vehnänjyvä, 2. ruudulle kaksi jyvää, 3. ruudulle neljä jyvää jne. aina seuraavalle edellisen ruudun kaksinkertainen määrä. Kuninkaan viljat loppuivat lyhyeen, sillä 64. ruudulle kertyy noin 18,5 triljoonaa jyvää.
Toisessa esimerkissä Bartlett osoitti, kuinka vaikea eksponentiaalista kasvua on havaita ongelmaksi. Oletetaan, että klo 12 pullossa on 1 bakteeri. Bakteerien määrä kaksinkertaistuu kerran minuutissa siten, että pullo on täynnä klo 13. Milloin pullo on vielä puoliksi tyhjä? Vastaus on: klo 12.59. Kello 12.58 pullossa on vielä 3/4 tyhjää tilaa ja klo 12.57 vain 1/8 pullosta on käytössä. Bakteerit siis tuskin havaitsevat kasvuaan ongelmaksi, ennen kuin aika on melkein lopussa, sillä tyhjää tilaa on runsaasti jäljellä. Oletetaan kuitenkin, että bakteerit havaitsevat ongelman klo 12.58 ja aloittavat suuretsinnät uuden tilan löytämiseksi. Bakteerit onnistuvat löytämään kokonaista kolme uutta pulloa, jolloin tilaa on kaikkiaan nelinkertainen määrä alkuperäiseen verrattuna. Kuinka paljon bakteerit saavat näin lisäaikaa? Vastaus on: kaksi minuuttia. Klo 13.01 kaksi pulloa on täynnä ja klo 13.02 neljä pulloa on täynnä. Pitkään vaatimattomalta näyttänyt kasvu räjähtää yllättäen käsiin.
Bartlett sovelsi matemaattista malliaan myös fossiilisten polttoaineiden riittävyyteen. Hänen mukaansa amerikkalaista yleisöä houkuteltiin 1970-luvulla hyväksymään talouskasvupolitiikka ja fossiilisten polttoaineiden käyttö lupaamalla niiden riittävän vielä useiksi sadoiksi vuosiksi nykyisellä kulutuksella. Bartlett huomautti, että talouskasvussa kulutuksen on tarkoitus kasvaa, ja muutaman prosentin vuotuinen kasvu lyhentää fossiilisten polttoaineiden riittävyyden muutamaan vuosikymmeneen.
Denverin yliopiston emeritusprofessori James. B. Calvert (1999) määrittelee Bartlettin lain merkitsevän maailman väkiluvun eksponentiaalisesta kasvusta johtuvaa petrokemiallisten tuotteiden ehtymistä soveltamalla Thomas Malthusin kasvumallia.
Bartlett esitti seuraavan kestävyyttä koskevan väitteen:
Bartlettin määrittelemä suuri haaste on:
Jürgen Locadia
Jürgen Locadia (s. 7. marraskuuta 1993 Emmen) on curaçaolaiset sukujuuret omaava alankomaalainen jalkapalloilija, joka on kotimaansa lisäksi pelannut Englannissa, Saksassa, Yhdysvalloissa, Iranissa ja Kiinassa. Oikeajalkainen Locadia on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura
Tammikuussa 2018 Locadia siirtyi englantilaisseura Brighton & Hove Albioniin. Kevätkaudella 2018 hän pelasi Valioliigassa kuusi ottelua ja teki niissä yhden maalin. Kaudella 2018–2019 hän pelasi Valioliigassa 26 ottelua ja teki kaksi maalia. Elokuusta 2019 tammikuun 2020 loppuun hän edusti lainasopimuksella Saksan Bundesliigassa pelaavaa Hoffeinheimia. Helmikuun 2020 alussa hän siirtyi lainalle Yhdysvaltoihin MLS-liigan FC Cincinnatiin ja pelasi siellä kesäkuun 2021 loppuun saakka.
Maajoukkueura
Locadia on pelannut kaikissa Alankomaiden ikäkausimaajoukkueissa alle 17-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Alle 21-vuotiaissa hän pelasi vuosina 2013–2014 seitsemän ottelua tehden yhden maalin.
Coat of Arms
Coat of Arms (suom. vaakuna) on power metal -yhtye Sabatonin kuudes studioalbumi. Nimikkokappale "Coat of Arms" kertoo Italian hyökkäyksestä Kreikkaan 1940.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 17.
Orjanlaakerikasvit
Orjanlaakerikasvit (Aquifoliaceae) on Aquifoliales-lahkoon kuuluva kasviheimo, jonka ainoa suku on orjanlaakerit (Ilex). Eri aikoina heimoon on kuulunut myös muita sukuja, eräät suvut on siirretty muihin heimoihin ja lisäksi orjanlaakereihin on mm. yhdistetty 31 eri kuvattua sukua.
Vesien saastuminen
thumb|Kuparikaivoksen saastuttama joki [[Angleseyssa Walesissa]] Vesien saastumisella tarkoitetaan vesimuodostumien, kuten järvien, jokien, merien tai pohjaveden saastumista. Saastuminen vaikuttaa alueen kasveihin ja eliöihin yleensä haitallisella tavalla. Veden saastumista tapahtuu kun saasteita päästetään suorasti tai epäsuorasti kulkeutumaan vesimuodostumiin siten, että niistä ei ole poistettu haitallisia yhdisteitä.
Orjanlaakerikasvit
Luokittelu
Orjanlaakerikasvien lähimmät sukulaiset ovat heimot Phyllonomaceae ja marjalapakasvit (Helwingiaceae), joiden kanssa ne muodostavat yhteisen evoluutiopuun haaran eli kladin. Kladin ominaisuuksiin lasketaan muun muassa yksinkertaiset putkiloelementtien perforaatiot, varsinivelten yksiaukkoinen anatomia (yksi johtojänne eroaa kussakin nivelessä johtojännelieriössä jättäen siihen yhden aukon), poikkileikkaukseltaan kaareva ruodin johtojänne, kierteinen lehtiasento, lavan hammaslaitaisuus, pienten ja varteen kiinnittyvien korvakkeiden olemassaolo, terälehtien kärkien taive, emiön vartalon puuttuminen, yksi siemenaihe kussakin emilehdessä ja hedelmä, jossa on erilliset kivet (pyreniot). Tämä kolmen heimon kladi on arvioitu noin 62 miljoonaa vuotta vanhaksi, mutta tunnetaan orjanlaakerifossiileja, jotka ovat selvästi paljon vanhempia: siitepölylöytöjä on liitukaudelta noin 80 miljoonan vuoden takaa.
Vesien saastuminen
Vesien saastuminen on yksi vakavimmista uhista ihmiselle sekä ympäristölle, sillä noin 25 prosenttia maapallon makean veden varannoista on saastunut terveydelle vaaralliseksi. Vuonna 2006 noin 18 prosentilla maailman väestöstä ei ollut käytössään puhdasta juomavettä ja päivittäin noin 6 000 ihmistä kuoli veteen liittyvistä syistä. Vuosittain veteen liittyviin sairauksiin kuolee yli 1,5 miljoonaa lasta.
Orjanlaakerikasvit
Luokittelu
Aikaisemmin orjanlaakerikasvien heimoon liitettiin toisinaan myös suvut Phelline ja Sphenostemon. Edellinen on nykyään heimossa Phellinaceae, joka kuuluu Asterales-lahkoon, ja jälkimmäinen heimossa Paracryphiaceae (lahko Paracryphiales). Cronquist (1981) liitti orjanlaakerikasvit hyvin epäyhtenäiseen Celastrales-lahkoon.
Tuntomerkit
Orjanlaakerien suvun kasvit ovat tavallisesti kausivihantia puuvartisia kasveja, joissa on myös joitain liaanilajeja.