cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Helsingin keskustaajama
Taajaman väestö kunnittain
Helsingin keskustaajama ulottuu 11 kunnan alueelle. Taajaman alueella on kaikkiaan kahdeksan kunnan (Espoo, Helsinki, Järvenpää, Kauniainen, Kerava, Sipoo, Tuusula ja Vantaa) keskuspaikat. Lopuissa kolmessa kunnassa Kirkkonummen keskusta sekä Mäntsälän ja Nurmijärven kirkonkylät muodostavat omat taajamansa. Seuraavassa taulukossa on ilmoitettu näiden kuntien kokonaisväkiluvut ja näissä kunnissa asuva Helsingin keskustaajamassa asuvaksi tilastoitu väestö. Tiedot ovat ajankohdan 31.12.2011 ja 1.1.2012 voimaan astuneen kuntajaon mukaiset. Taulukossa on ilmoitettu myös muut (kokonaan tai osittain) kunnan alueella sijaitsevat taajamat. Taulukko on järjestetty laskevaan suuruusjärjestykseen kolmannen sarakkeen (Siitä Helsingin keskustaajamassa) mukaisesti.
Taulukon prosenttiluvut on laskettu suhteuttamalla Helsingin keskustaajamassa asuva väestö kunnan kokonaisväkilukuun. Kaikkien suomalaisten asuinpaikan koordinaatit eivät kuitenkaan ole tiedossa. Esimerkiksi Helsingissä asui tilastojen mukaan 16 841 ihmistä, joiden asuinpaikka oli tuntematon.
Taajaman kasvu
thumb|right|300px|Suuntaa antava kartta Helsingin keskustaajamasta.
Vuoden 1960 väestönlaskennassa taajaman nimeksi ilmoitettiin kunnan nimen Helsinki alapuolella pelkästään Keskusta. Tuolloin taajamassa oli 470 006 asukasta pinta-alan ollessa 180,2 km². Vuoden 1970 väestönlaskennassa käytettiin nimeä Keskustaajama (Helsinki). Tuolloin keskustaajama oli kasvanut yhteen vuoden 1960 väestönlaskennassa määriteltyjen Kauniaisten, Kilon, Laajalahden, Laaksolahden, Mankkaan, Matinkylän, Otaniemen, Tapiolan, Tuomarilan, Järvenperän, Westendin, Vantaankosken ja Vaaralan taajamien kanssa. Näin muodostuneessa laajemmassa taajamassa oli vuoden 1970 väestönlaskennan mukaan 627 432 asukasta pinta-alan ollessa 295,45 km².
Vuoden 1980 ja 1990 väestönlaskennoissa oli edelleen käytössä nimi Keskustaajama (Helsinki). Vuonna 1980 taajaman väkiluku oli 680 507 asukasta ja pinta-ala oli 346,6 km². Tällöin taajama oli kasvanut yhteen Espoon Kivenlahden ja Vantaan Hämeenkylä-Vapaalan taajamien kanssa. Vuonna 1990 taajaman väkiluku oli noussut 888 871 asukkaaseen ja sen pinta-ala oli jo 617,5 km². Helsingin keskustaajaman kanssa yhteenkasvaneet taajamat vuonna 1990 olivat Espoon Kauklahti, Niipperi ja Vanhakartano, Järvenpään keskustaajama, Pietilä ja Ristinummi, Keravan keskustaajama ja Ahjo, Kirkkonummen Masala, Sipoon Talma, Tuusulan Hyrylä sekä Vantaan Askisto (jälleen omaksi taajamaksi 1995, mutta Helsingin keskustaajamaa vuodesta 2000), Itä-Hakkila, Kivistö, Korso-Rekola, Seutula, Voutila-Viinikkala ja Ylästö. Vuoden 1995 väestönlaskennasta lähtien taajamasta on käytetty nimeä Helsingin keskustaajama. Tuolloin taajaman väkiluku oli 949 132 henkeä ja pinta-ala 553,8 km². Taajama ulottui Helsingin lisäksi Espoon, Järvenpään, Kauniaisten, Keravan, Kirkkonummen, Nurmijärven, Sipoon, Tuusulan ja Vantaan alueelle. Espoon Nupurila ja Tuusulan Rusutjärvi kasvoivat yhteen taajaman kanssa tuona vuonna. Vuonna 2000 Helsingin keskustaajama kasvoi yhteen Espoon Kalajärven, Järvenpään Haarajoen, Sipoon Nikkilän ja Tuusulan Kellokosken taajamien kanssa, sen sijaan Suomenlinna alettiin laskea nyt omaksi taajamakseen.
Nimeäminen
Helsingin keskustaajamasta käytetään myös nimiä Helsingin kaupunkialue, jolloin keskustaajamaan kuuluvat Järvenpää ja Kerava erotetaan omiksi kaupunkialueikseen. Kun käytetään nimitystä Helsingin kaupunkiseutu, mukaan lasketaan myös keskustaajaman lähitaajamat, eli taajamat, jotka sijaitsevat korkeintaan kolmen kilometrin päässä keskustaajamasta. Kaupunkiseudun keskus- ja lähitaajamakäsitteillä ei ole mitään tekemistä sen kanssa, mitkä ovat kunkin kunnan omia keskustaajamia. Toisinaan käytetään pelkästään nimitystä Helsinki. Myös kansainvälisissä julkaisuissa kaupunkialueen nimi on aina sama kuin keskuskaupungin, poikkeuksena selkeät kaksoiskaupungit.
Luokittelu
Taajama jakaantuu eri rakennustehokkuuden mukaan erilaisiin kaupunkialueisiin. Sisempi kaupunki eli tiheästi ja yhtenäisesti rakennettu osuus kattaa Helsingin, Espoon ja Vantaan merkittävimmät asuinalueet. Tätä ympyröi harvemmin asuttu, mutta silti teknisesti taajaman määrityksen täyttävä ulompi kaupunkialue. Keskustaajama on yhteydessä tätä kautta myös omat kaupunkialueensa muodostaviin Keravaan ja Järvenpäähän.
Tuukka Forsell
Tuukka Forsell (s. 5. heinäkuuta 1975 Turku) on Kouvolan nykyinen apulaiskaupunginjohtaja.
Koulutus
Tuukka Forsell suoritti Tampereen Yliopistossa kauppatieteiden maisterin tutkinnon kansantaloustieteessä 2002. Ylioppilaaksi hän kirjoitti Porin Kuninkaanhaan lukiosta 1994.
Työhistoria
Tuukka Forsell on toiminut Kouvolan apulaiskaupunginjohtajana vuodesta 2018. Hän aloitti Kouvolan kaupungin palveluksessa 2013 talous- ja rahoitusjohtajana ja konsernipalvelujen toimialajohtajana. Lisäksi hän on toiminut kaupunginjohtajan viransijaisena ja varahenkilönä. Sitä ennen hän toimi Mäntyharjun kunnan talousjohtajana.
Perhe ja harrastukset
Tuukka Forsell on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Harrastuksiin kuuluvat hiihto, kuntosali ja jalkapallo.
Runne
Runne on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Karl August Varnhagen von Ense
Karl August Varnhagen von Ense (21. helmikuuta 1785 Düsseldorf – 10. lokakuuta 1858 Berliini) oli saksalainen kirjailija ja diplomaatti.
Varnhagen von Ense opiskeli yliopistossa Berliinissä, Hallessa ja Tübingenissä. Hän liittyi 1809 vänrikkinä Itävallan armeijaan, haavoittui taistelussa Wagramissa ja palveli sen jälkeen eversti Bentheimin ruhtinaan adjutanttina ja oli mukana tämän matkoilla. Sotaretkellä Pohjois-Saksassa ja Ranskassa 1813–1814 hän oli Venäjän armeijan kapteeni ja kenraali Friedrich Karl von Tettenbornin adjutantti. Hän julkaisi kirjoituksia aikalaistapahtumista. Pian hän siirtyi diplomaattiuralle Preussiin, oli kansleri Karl August von Hardenbergin mukana Wienin kongressissa ja Pariisissa. Hänet nimitettiin 1816 pääministeriksi Karlsruhessa, mutta nimitys peruttiin 1819 varomattoman puheen vuoksi, ja sen jälkeen hän asui Berliinissä salaisen lähetysneuvoksen tittelillä ja hoiti aika ajoin joitakin diplomaatintehtäviä.
Varnhagen von Ense kommentoi myöhemmin poliittisia oloja, joita hän tarkkaili lähietäisyydeltä, vaikka ei voinut osallistua niihin aktiivisesti. Varnhagen von Ensen julkaisuista merkittäväksi nousee hänen Adelbert von Chamisson kanssa 1804–1806 julkaisemansa Musenalmanach sekä monet elämäkerralliset teokset, joissa hän saattoi hyödyntää laajaa tuttavapiiriään. Hän kävi kirjeenvaihtoa aikansa saksalaisten merkkihenkilöiden kanssa. Kirjeenvaihtoa julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen. Päiväkirjoja Tagebücher  julkaisi hänen sisarentyttärensä Ludmilla Assing, joka joutui asiasta syytteeseen. Varnhagen von Ensen puoliso oli kirjallisen salongin pitäjä Rahel Varnhagen von Ense.
Mladeč
Mladeč on kunta (obec) Tšekissä Olomoucin läänissä. Se noin 25 kilometrin päässä Olomoucin kaupungista luoteeseen.
Rahel Varnhagen von Ense
thumb|upright|Rahel Varnhagen von Ense Rahel Antonie Friederike Varnhagen von Ense, usein vain Rahel, (19. toukokuuta 1771 Berliini – 7. maaliskuuta 1833 Berliini) oli saksalainen salonginpitäjä.
Rahel Varnhagen von Ensen isä oli kauppias Levin-Marcus ja veli kirjailija Ludwig Robert. Hänen puolisonsa oli Karl August Varnhagen von Ense.
Varnhagen von Ense sai nuorena monipuolista opetusta musiikissa ja kirjallisuudessa. Hän eläytyi Goethen ideamaailmaan ja oli merkittävän kulttuuripiirin keskipiste. Hän tutustui Karl August Varnhagen von Enseen 1808, ja he avioituivat 1814. Sotavuonna 1813 hän toimi haavoittuneiden hoitajana ja pani alkuun ensimmäisen naisliikkeen.
Varnhagen von Ensen aikalaisille lähettämien kirjeiden kautta on jälkimaailma päässyt todistamaan hänen poikkeuksellista lahjakkuuttaan. Hänen aforistiset ajatuksensa eri aiheista pureutuvat asian ytimeen, ja hän tunnistaa erehtymättä ajan liikehdintää. Hänellä oli suuri vaikutus aikalaisiin, ja hänen kotinsa oli monien merkkihenkilöiden kokoontumispaikka. Hänen puolisonsa kirjoitti hänestä kirjat Rahel, ein Buch des Andenkens für ihre Freunde (1833, Hans Landsbergin muokkaama laitos 1904; alkuperäislaitoksen mukainen: Berlin: Matthes & Seitz 2010) ja Galerie von Bildnissen aus Rahels Umgang und Briefwechsel (1836).
Konsta Mesikämmen
Konsta Mesikämmen (s. 14. marraskuuta 1995 Turku) on suomalainen jääkiekkopuolustaja. Hän pelaa melko fyysisesti ja Mesikämmenen vahvuuksiin kuuluu kovuus ja kamppailuvoima.
Kaukjärvi (järvi Tammelassa)
Kaukjärvi on Kanta-Hämeessä Tammelassa ja Forssassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella Pyhäjärven alueeseen. Järvi laskee Mustialanlammiin ja siitä Alhonojan ja Myllyjoen kautta Kuivajärveen.
Maantiede
Järven pinta-ala on 203 hehtaaria ja sen pituus on 6 kilometriä ja leveys yli 500 metriä. Siihen laskevat Kaakkolamminoja, joka tuo Kaakkolammin vedet, Sipilänoja ja Kurjenoja. Järven luusua sijaitsee järven itäpäässä, josta saa alkunsa 50 metriä pitkä oja Mustialanlammiin. Forssan kaupungin ja Tammelan välinen raja halkaisee järven sen länsipäässä. Rannoilla sijaitsevat Kuuston kaupunginosa, Kaukjärven ja Mustialan kylät sekä Tammelan kirkonkylän taajama Syrjänharjun takana. Harjun takana noin kilometrin päässä sijaitsee Pyhäjärvi.
Järven rantaviiva on 13,7 kilometriä pitkä ja sen ranta on puoliksi Syrjänharjun kangasmetsää ja puoliksi peltomaata. Rannoille on rakennettu runsaasti loma-asuntoja ja muita asuntoja. Pohjoispuolella rantoihin rajautuvat pellot, joiden tilat sijaitsevat rannan vaikutuspiirissä. Etelärannalla on leirikeskus ja pohjoisrannalla uimaranta.
Järvellä ei ole saaria. Järvi on luodattu ja syvyyskartan mukaan järvessä on neljä selvää syvännettä. Länsipäässä on 6 metrin syvänne, Kotkannokan ja Hakalannokan tienoilla on 16, 18 ja 20 metrin (Kotkannokan syvänne ) syvänteet. Koska järvi sivuaa pohjoispuolelta Kaukolan ja Forssan yhdistävää harjujaksoa, ovat syvänteet vedenalaisia suppia, mitkä syntyivät harjujen lähistölle jääkauden jälkeen.
Luonnontila
Vuonna 2001 Kaukjärvi oli eutrofinen eli runsasravinteinen järvi, jonka käyttökelpoisuusluokitus ja kalavesiluokitus olivat tyydyttävät. Vesi oli savesta samea ja näkösyvyys on 0,6 metriä. Järvellä oli suuri ulkoinen ja sisäinen ravinnekuormitus, jota syvänteiden hapettomat jaksot pahensivat. Vuonna 2009 hapettomuutta esiintyi yleisesti syvänteissä ja siitä johtuu järven alusveden korkeahkot fosforipitoisuudet. Järven virtaus on 0,16 m³/s, joten veden viipymä järvessä on 622 vuorokautta.
Vuonna 2012 käynnistyi projekti, jossa pyrittiin kohentamaan Mustialanlammin ja Kaukjärven tilaa. Järviin tuleviin ojiin aiottiin rakentaa kosteikot tai ravinnesaostajat, jotka vähentävät ojasta purkautuvien ravinteiden määrää. Sellaiset on rakennettu Sipilänojaan, Järvenpäänojaan, Lammasojaan, Tarrinojaan, Kuustonojaan ja Kaakkolamminojaan. Järven hapettamista on pohdittu.
Konsta Mesikämmen
Ura
Kauden 2015–2016 Mesikämmen aloitti samassa sarjassa Porin Ässien paidassa, mutta siirtotakarajalla, helmikuussa 2016 hän siirtyi loppukaudeksi Mestis-joukkue KeuPa HT:hen. Mesikämmen teki siellä kahdeksassa runkosarja- ja 11 playoff-ottelussa kolme syöttöpistettä. Kaudeksi 2016–2017 hänet nimettiin KeuPan varakapteeniksi. Mesikämmenen ensimmäinen kokonainen Mestis-kausi toi 50 runkosarjaottelussa tehot 2+6=8 ja neljässä playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen.
Kaukjärvi (järvi Tammelassa)
Luonnontila
Vuonna 2007 tehtiin järvellä kala- ja sääskitutkimus. Verkkokalastuksessa saatuja kalalajeja olivat särki, lahna, ahven ja kuha. Ahventa ja kuhaa oli yksilöinä eniten, mutta kalabiomassana vähän, joten kalasto on poikasvoittoinen. Kuoreen ja muikun puuttuminen on korvautunut surviaissääsken toukilla, joita on järvessä paljon.
Konsta Mesikämmen
Ura
Kaudeksi 2018–2019 Mesikämmen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Imatran Ketterän Mestis-joukkueeseen. Hän voitti koko sarjan jäähypörssin 164 minuutillaan. Mesikämmen voitti sekä Mestiksen mestaruuden että Suomen Cupin.
Kaukjärvi (järvi Tammelassa)
Etymologia
Kaukajärvien nimissä on niiden alkuosalle kauka ehdotettu selitykseksi pitkä. Järvien nimet voivat olla hyvinkin vanhoja, jolloin nimen alkuperäinen merkitys on voinut unohtua. Ante Aikio ehdottaakin, että Kaukajärvi tarkoittaisikin Pitkäjärveä. Koska ajatus on uusi ja sen idea sisältää epävarmuustekijöitä, tulisi lukijan suhtautua tähän varauksella.
Konsta Mesikämmen
Ura
Mesikämmen siirtyi kaudeksi 2019–2020 vuoden mittaisella sopimuksella Slovakian Extraligan nousijajoukkue HK Dukla Michalovceen. Hän oli kuudella osumallaan joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja. Mesikämmen voitti myös koko liigan jäähypörssin 183 minuutillaan. Kaudeksi 2020–2021 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella samassa liigassa pelaavan HK Dukla Trenčínin riveihin. Mesikämmen pelasi siellä yhdeksän ottelua tehden kaksi syöttöpistettä, kunnes marraskuussa 2020 hänen sopimuksensa purettiin, kun Mesikämmen ei vakuuttanut joukkueen valmennusjohtoa. Joulukuussa hän siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella Puolan Polska Hokej Ligan GKS Tychyyn.
Kaudeksi 2021–2022 Mesikämmen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Ranskan Ligue Magnusin Pionniers de Chamonix'ssa. Hän sijoittui 107 minuutillaan koko liigan jäähypörssissä toiseksi edellään vain yhden jäähyminuutin enemmän kerännyt Bordeaux GHC:n Marc-André Lévesque. Kaudeksi 2022–2023 Mesikämmen palasi Slovakiaan ja hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella HK 32 Liptovský Mikulášiin. Marraskuussa 2022 Mesikämmenen sopimus kuitenkin purettiin.
Muuta
Mesikämmen on kolmannen polven SM-liigapelaaja. Hänen isänsä Roni pelasi omalla urallaan yhteensä 72 SM-liigaottelua sekä sittemmin myös ulkomailla. Roni on toiminut myöhemmin pelaaja-agenttina. Konstan isoisä Ilkka Mesikämmen pelasi puolustajana yli 400 pääsarjaottelua sekä viidet arvokisat. Ilkka on aateloitu Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 62.
Jostakin muusta
Jostakin muusta on Věra Chytilován ohjaama vuonna 1963 ilmestynyt elokuva ja yksi ensimmäisistä tšekkoslovakialaisen elokuvan uuden aallon elokuvista. Tarina seuraa kahta noin kolmekymmentävuotiasta naista, voimistelijaa ja kotiäitiä, jotka pyrkivät kumpikin omassa elämässään irti naisen roolistaan. Naiset eivät koskaan tapaa elokuvassa.
Tuotanto
Vaikka elokuvaa pidetään joskus Věra Chytilován esikoisohjauksena, Jostakin muusta ei ollut hänen ensimmäinen elokuvansa, jota oli esitetty elokuvateattereissa. Elokuvakoulussa tehty lyhytelokuva Strop (1962, 41 minuuttia, ) ja dokumentti Pytel blech (1962, 45 minuuttia, ) oli julkaistu erikseen ja yhdessä nimellä U stropu je pytel blech.
Jostakin muusta piti olla aluksi elokuva naisvoimistelijasta. Chytiloválle oli tarjottu ohjattavaksi František Kožíkin käsikirjoitus, josta hän ei kuitenkaan pitänyt. Chytilová kävi keskustelemassa voimistelun maailmanmestarin Eva Bosákován kanssa ja päätti muokata alkuperäistä ideaa. Hänen oma versionsa aiheesta seurasi tunnetun urheilijan ylistämisen sijasta tämän kamppailua, haasteita ja ilon aiheita.
Chytilová käytti mustavalkoisessa elokuvassa cinéma véritén tekniikoita. Ammattinäyttelijöiden rinnalla näyttelee amatöörejä ja voimistelija Bosáková esittää elokuvassa osin fiktiivistä itseään. Elokuva kuvattiin todellisissa tilanteissa ja paikoissa, ja iso osa sen kohtausten sisällöstä improvisoitiin. Dokumentaarisin keinoin kerrotun voimistelijatarinan rinnalla kulkee fiktiivinen tarina saman ikäisestä naisesta, joka kamppailee omassa roolissaan kotiäitinä. Voimistelijan tarinakaan ei kuitenkaan ole puhtaasti dokumentaarinen. Kuvat harjoittelusta ovat huolellisesti sommiteltuja ja estetisoituja. Tarinasta toiseen leikataan jatkuvasti, eivätkä ne kohtaa lukuun ottamatta alun lyhyttä kohtausta, jossa kotiäidin lapsi on katsomassa voimistelukisoja.
Juoni
Elokuva rinnastaa kaksi tarinaa. Dokumentaarisessa voimistelijan tarinassa Eva Bosáková valmistautuu maailmanmestaruuskilpailuun valmentajansa ohjauksessa. Fiktiivisessä tarinassa kotiäiti Věra kamppailee tilanteessa, jossa hänen miehensä ei osallistu lainkaan kotitöihin. Molemmat naiset kamppailevat roolinsa kanssa ja haluavat muutosta elämäänsä. Věra aloittaa suhteen Jirkan kanssa. Bosáková voittaa maailmanmestaruuden. Mikään ei kuitenkaan lopulta muutu naisten elämässä.
Vastaanotto ja merkitys
Jostakin muusta oli yksi ensimmäisistä tšekkoslovakialaisen elokuvan uuden aallon elokuvista. Suurten eeppisten tarinoiden sijasta elokuva keskittyi tavallisten ihmisten normaaleihin kohtaloihin ja haasteisiin. Věra Chytilová ei itse jatkanut elokuvan dokumentaarisella tiellä, vaan siirtyi estetisoituun avant-gardeen, josta hänet tunnetaan nykyisin paremmin. Jostakin muusta oli ja on merkittävä elokuva feministisen tutkimuksen näkökulmasta. Chytilová kuvasi emansipaatiota ja naisten elämän haasteita tavalla, josta ei ollut juurikaan aiempia esimerkkejä. Elokuva voitti pääpalkinnon Mannheimin elokuvajuhlilla 1963.
Vanhankylänniemi
thumb|Näkymä Vanhankylänniemen kärjestä Vanhankylänniemi sijaitsee Järvenpäässä Tuusulanjärven luoteisnurkassa. Noin kilometrin pituinen niemi on järvenpääläisille tärkeä virkistys- ja vapaa-ajanviettoalue ja se houkuttelee matkailijoita myös kauempaa.
Vanhankylänniemessä on purjehdus- ja kajakkiseurat, frisbeegolfrata, beachvolleykenttä, ratsastustallit, kesäteatteri ja suosittu uimaranta, jonka vieressä on rantakioski. Niemi on myös vapaa-ajankalastajien suosiossa. Vanhankylänniemessä on 1800-luvulla rakennettu historiallinen Vanhankylän kartano, jossa toimii kahvila. Sen vieressä on myös vanha aittarakennus, mylly ja rantasauna. Järvenpään latu järjestää talviuintia Vanhankylänniemessä.
Vanhankylänniemi on tunnetuin siellä vuosittain järjestettävästä Puistobluesista. Kesällä 2020 Puistobluesia ei järjestetty koronatilanteen takia.
Keskusta (Forssa)
right|thumb|300px|Kehräämön rakennuksia Kuhalankosken rannalla. Nykyisin niissä toimii muun muassa [[Hämeen ammattikorkeakoulu.]]
Vanhoissa tekstiiliteollisuusrakennuksissa Kehräämöalueella Loimijoen varrella toimii muun muassa keilahalli, kirjasto, museoita, Hämeen ammattikorkeakoulu ja Wahren-keskus. Kehräämöstä koilliseen päin sijaitsee Yhtiönpuisto, joka tunnetaan myös Wahrenin puistona. Puutarhakadun varrella on vanhoja suuria puutaloja, ja joen rannalle on rakennettu Forssan klubi. Kaupunginpuutarhaan Loimijoen rannalle rakennetaan uutta omakotitaloaluetta.
Keskustan asuntokanta koostuu lähes yksinomaan kerrostaloista, jotka on rakennettu enimmäkseen 1960- ja 1970-luvuilla. Puistolinna on kaupungin ensimmäinen kerrostalo, ja se sijaitsee Kartanonkadun ja Hämeentien kulmauksessa. Pitkän tauon jälkeen Keskustaan Tapulikadun ja Loimikadun varrelle on alettu rakentaa uusia kerrostaloja. Makasiinirannan alueelta aivan Loimijoen pohjoispuolelta on purettu toinen vanhoista varastomakasiineista, ja rantaan on jo rakennettu uusia asuintaloja. Keskustassa on myös joitakin vanhoja puutaloja, joita ei aikanaan ole purettu uudempien rakennusten tieltä.
Tampereentien länsipuolella on teollisuutta, paljon tilaa vaativia kaupallisia palveluja ja kaupungin jätevedenpuhdistamo. Loimijoen pohjoispuolelle valmistui Atrian logistiikkakeskus, mutta se on sittemmin jäänyt tyhjilleen. Keskustan kaupunginosan Kartanonkadun ja Tampereentien länsipuolista aluetta kutsutaan nimellä Sortohaka.
Mladečin luolat
thumb|right|Mladečin luolat Mladečin luolat sijaitsevat Tšekin itäosassa Mladečn kunnassa Litovelské Pomoravín suojelualueen läheisyydessä. Luolaverkosto on syntynyt Třesínin kalkkikivikukkulan uumeniin. Luolastossa on runsaasti stalaktiittejä ja stalagmiittejä. Luola on tunnettu pitkään ja sitä pidetään yhtenä merkittävimmistä paleontologisista ja arkeologisista tutkimuspaikoista.
La mujer murcielago
La mujer murcielago on vuonna 1968 julkaistu supersankarielokuva, joka perustuu löyhästi Lepakkonainen-nimiseen sarjakuvaan. Elokuva on ensimmäinen Lepakkonaisesta tehty elokuva.
Tuotanto
Cinematográfica Calderón S.A. tuotti elokuvan monoäänellä (RCA High Fidelityllä), värillisenä 1.85 : 1 kuvasuhteella.
Ulkomaiset versiot
Elokuvasta tehtiin italiankieliseksi dubattu versio nimellä Batwoman – L’invincibile superdonna.
Henrik V (Ranska)
thumb|Henri d’Artois, Chambordin kreivi. Henri Charles Ferdinand Marie Dieudonné d’Artois, Chambordin kreivi (29. syyskuuta 1820 Pariisi – 24. elokuuta 1884 Frohsdorf, Itävalta-Unkari) oli Ranskaa hallinneen Bourbon-suvun viimeinen päämies ja erään tulkinnan mukaan Ranskan kuningas nimellä Henrik V viikon ajan elokuussa 1830. Myöhemmin hän oli legitimistien tukema kruununtavoittelija kuolemaansa asti. Kolmannen tasavallan alkuvaiheessa 1870-luvulla Bourbonien valtaanpaluu näytti Ranskassa mahdolliselta, mutta Chambordin kreivin taipumaton vanhoillisuus useissa kysymyksissä vei häneltä tarvittavan kannatuksen.
Elämä
Chambordin isä oli salamurhan uhriksi joutunut Berryn herttua Charles Ferdinand, Ranskan kuningas Kaarle X:n nuorempi poika. Hänen äitinsä oli Molempain Sisiliain kuninkaan Frans I:n tytär, prinsessa Caroline. Chambord syntyi seitsemän kuukautta isänsä kuoleman jälkeen. Tämä varmisti hallitsijasuvun jatkumisen, sillä kruununprinssi, Berryn herttuan isoveli Ludvig d'Angoulême oli lapseton. Bourbonien tukijat puhuivat ”ihmelapsesta” (l’enfant du miracle) ja hänet kastettiin Jordanjoesta haetulla vedellä. Tuleva kruununperillinen sai aluksi tittelin Bordeaux’n herttua. Yksityiset legitimistit ostivat hänen käyttöönsä Chambordin linnan, sillä kansalaisten vastustuksen vuoksi ostoa ei haluttu suorittaa valtion varoilla.
Chambord vietti nuoruutensa pääosin Itävallassa. Hänen kasvatuksestaan huolehti paroni Damas ja hän sai neuvonantajikseen maanpaossa asuneita jyrkkiä legitimistejä. Hänet kasvatettiin uskomaan itsevaltiuteen ja ultramontanismiin. Hänen äitinsä yritti vuonna 1832 nostattaa Ranskan Vendéen alueella legitimistien kapinan nostaakseen hänet valtaan, mutta yritys epäonnistui täydellisesti. Chambord mursi jalkansa pudottuaan vuonna 1841 hevosen selästä ja ontui sen jälkeen loppuikänsä. Aikuistuttuaan hän matkusteli runsaasti Euroopassa, tapasi vuodesta 1843 alkaen maanpaossa ranskalaisia legitimistejä ja ilmoitti pitävänsä itseään ainoana Ranskan kruunuun oikeutettuna. Hän ei kuitenkaan aktiivisesti tavoitellut valtaanpääsyä Ranskassa heinäkuun monarkian (1830–1848), toisen tasavallan (1848–1852) eikä toisen keisarikunnan (1852–1870) aikana. Helmikuun vallankumouksen jälkeen vuonna 1848 hän ei vastakkaisista odotuksista huolimatta pyrkinyt Ranskaan, vaan päätti vain odottaa kärsivällisesti, että ranskalaiset kutsuisivat hänet takaisin valtaan, mitä ei kuitenkaan tapahtunut. Chambord meni vuonna 1846 naimisiin Modenan herttuan tyttären Maria Teresian kanssa, mutta heidän liittonsa oli lapseton.
Napoleon III:n kukistuttua Chambord lopulta ilmoitti halukkuudestaan palata valtaistuimelle 9. lokakuuta 1870 antamassaan julistuksessa. Rojalistien saatua enemmistön kolmannen tasavallan ensimmäisissä kansalliskokouksen vaaleissa monarkian palauttaminen vaikutti mahdolliselta. Chambord palasi Ranskaan ja asettui omistamaansa Chambordin linnaan. Ongelmaksi muodostui kreivin vanhoillisuus ja jyrkän kielteinen suhtautuminen aiempien vallankumousten perintöön, minkä hän teki julkisesti tiettäväksi. Hän esitteli mielipiteitään julkaisemissaan teoksissa Mes idées (1872), Manifestes et programmes politiques, 1848–73 (1873) ja De l’institution d’une régence (1874). Ranskalaisille vuonna 1871 antamassaan julistuksessa hän asetti mahdollisen kuninkuutensa ehdoksi muun muassa trikolorilipusta luopumisen ja palaamisen Bourbonien valkoiseen lippuun. Tämä jyrkän legitimistinen linja vieroitti muut rojalistiryhmät, ennen kaikkea orleanistit, joiden tuki olisi ollut välttämätön. Mahdollisuus Chambordille vaikutti kuitenkin vielä aukenevan, kun Orléans-suvun päämies, Pariisin kreivi Philippe d’Orléans 5. elokuuta 1873 julkisesti tunnusti hänet lailliseksi kruununtavoittelijaksi. Syksyn 1873 edetessä odotettiin jo oikeiston nostavan Chambordin tavalla tai toisella valtaan, mutta 27. lokakuuta hän julkaisi avoimen kirjeen, jossa ilmoitti kieltäytyvänsä sitoutumasta mihinkään ehtoihin kuninkuudelleen tai antamasta takeita kansalaisvapauksien säilyttämisestä. Tämä vei häneltä uudelleen ratkaisevan kannatuksen. Jopa rojalistinen presidentti, marsalkka Patrice de Mac-Mahon veti lopulta tukensa pois.
Esitys Bourbon-monarkian palauttamisesta hävisi Ranskan kansalliskokouksen äänestyksessä kesäkuussa 1874 äänin 279–79 ja seuraavassa tammikuussa tasavaltalainen valtiosääntö hyväksyttiin yhden äänen enemmistöllä. Tämän jälkeen Chambordin kuninkuus muuttui epätodennäköiseksi ja hän eli loppuikänsä vapaaehtoisessa maanpaossa. Hän asui omistamassaan Frohsdorfin linnassa Ala-Itävallassa. Koska hänellä ei ollut lapsia, kruununtavoittelijan asema siirtyi hänen kuoltuaan vuonna 1883 Philippe d’Orleansille. Pariisin kreivi olikin mielipiteiltään vapaamielisempi ja joustavampi, mutta tässä vaiheessa tasavallan kannatus oli kuitenkin jo ehtinyt vakiintua Ranskassa.
Kuhala
thumb|right|200px|Loimijoen ylittävä Saunasilta Kuhalan kaupunginosassa. Vasemmalla näkyy [[Elävien kuvien teatteri.]]
Kuhala on yksi Forssan kaupunginosista. Vuoden 2011 lopussa Tölön tilastoalueella (eli Kuhalan kaupunginosassa) oli 2 582 asukasta. Kuhalan tilastoalue muodostuu neljästä pienalueesta: Vanhan Kuhalan, Uudenkylän ja Yliskylän puutaloalueista, Kekkalan osittain uudemmasta asuinalueesta sekä Tölön kerrostaloalueesta.
1930-luvulla pääosa Forssan kauppaliikkeistä sijaitsi kaupunginosan itäosassa kulkevan Kauppakadun varrella. Helga Keräsen vuodelta 1930 olevan tutkimuksen mukaan Forssan liikeskukseen kuuluvat alueet sijaitsivat Kauppakadun, Keskuskadun, Rautatienkadun ja Turuntien varsilla.
Vanha Kuhala oli aiemmin Forssan ydinaluetta, mutta nyt monet alueen taloista ovat huonokuntoisia. Vanhoja puutaloja on purettu ja palanut, minkä seurauksena useat tontit ovat nykyään tyhjillään. Tyhjiä tontteja on paljon varsinkin Kauppakadun varrella. Yliskylään on viime aikoina rakennettu uusia omakotitaloja ja Uuteenkylään rivitaloja. Tölön kerrostaloalue on rakennettu lähinnä 1970-luvulla, mutta Tölönkaaressa on myös 1980-luvulta olevia taloja. Tölön alueella toimii myös yksityinen vanhainkoti.
Kuhalassa sijaitsevat viihdeuimala Vesihelmi, vanhainkoti Tyykihovi ja Haudankorvan vanha koulu. Forssan rautatieasema sijaitsi kaupunginosassa ennen purkamistaan. Paikalle rakennettiin poliisin ja käräjäoikeuden toimitilat, joissa toimivat aiemmin myös Alko ja posti. Nykyisin Alkot sijaitsevat K-Citymarketin ja Prisman yhteydessä. Postin palvelupiste siaitsee Kutomoaluella Citymarketin infopisteessä. Homeongelmien vuoksi poliisi on kuitenkin joutunut muuttamaan pois talosta. Rautatienkadun varrelle on rakennettu kerrostaloja, joissa katutasossa toimii kaupallisia palveluita. Lidl toimii Yhtiönkadun ja Eteläisen puistokadun risteyksessä. Vesihelmeä vastapäätä toimii marraskuussa 2012 avattu Sale.
Kaupunginosassa Tölön alueella toimii Tölön asukasyhdistys.
Erkki Huhtamo
Erkki Huhtamo (s. 1958 Helsinki ) on suomalainen media-arkeologi ja teoreetikko. Hän toimii professorina Kalifornian yliopistossa, Los Angelesissa. Huhtamolla on kulttuurihistorian tutkinto Turun yliopistosta, ja hän on kirjoittanut media-arkeologiasta kirjoja. Huhtamo on syntynyt Helsingissä.
Singani
pienoiskuva|Singani-pulloja Singani on bolivialainen muscat d´Alexandrie -lajikkeen rypäleistä tislaamalla valmistettu väkevä alkoholijuoma. Valtion virallisen määritelmän mukaan singania tuotetaan ainoastaan Bolivian Andeilla, ja käytettyjen rypäleiden tulee olla kasvatettu 1600–3000 metrin korkeudella merenpinnasta. Juoman tislaus tulee toteuttaa vähintään 2000 metrin korkeudessa. Singani onkin Bolivian de facto kansallisjuoma.
Erkki Huhtamo
Huhtamo on suunnitellut näyttelyn elokuvan esihistoriasta yhdessä Kulttuurien museon ja Suomen elokuva-arkiston kanssa, ja näyttely on esitetty Helsingissä vuonna 2000.
Singani
Historia
Singania on tuotettu Bolivian alueella 1500-luvulta lähtien pian espanjalaisten mantereelle saapumisen jälkeen. Kun vasta perustetuissa luostareissa tarvittiin ehtoollisviiniä, sitä alettiin valmistaa muscat d´Alexandrie -rypäleistä. Pian viinin huomattiin soveltuvan myös tislattavaksi. Kun vuonna 1546 perustetussa Potosin varakkaassa kaivoskaupungissa alkoi syntyä kysyntää väkevälle alkoholijuomalle, alkoivat paikalliset viinintuottajat tislata viiniä kaupallisessa tarkoituksessa singaniksi.
Kohen
Kohen on juutalainen pappi, joka perimätiedon mukaan polveutuu israelilaisten ensimmäisestä ylipapista Aaronista. Leeviläiset toimivat kohaniittien avustajina. Jerusalemin temppelin aikaan kohenilla oli tietyt tehtävät, kuten uhrausten toimittaminen. Ylipapilla (kohen gadol) saattoi olla myös poliittisista valtaa. pienoiskuva|Kohen gadol suorittamassa eläinuhrausta.|vasen
Singani
Valmistus
Bolivian ilmasto on sekä trooppinen että mannermainen, ja suurin osa viinitarhoista sijaitsee vähintään 2000 metrin korkeudessa. Bolivian viinirypäleistä 75 prosenttia on muscat d´Alexandrieta lajiketta, josta myös singani valmistetaan. Singaniin käytetyistä korkealla kasvatetuista rypäleistä valitaan parhaimmat, joista käytetään raakaviiniä, joka myöhemmin tislataan vähintään 2000 metrin korkeudessa singaniksi. Korkealla vuoristossa ilma on ohuempaa, jolloin tislaaminen tapahtuu matalammassa lämpötilassa. Tällöin on helpompi erottaa tisleestä huonot osat kuten sikunaöljyt ja säilyttää juoman luonnetta korostavat aromaattiset osat.
Kohen
Jerusalemin toisen temppelin tuhouduttua 70 jaa. siihen liittyviä rituaaleja ei voitu enää suorittaa, ja rabbit korvasivat uskonnollisen johtajan aseman juutalaisten keskuudessa. Joissakin juutalaisuuden suuntauksissa koheneilla on kuitenkin yhä erityinen arvoasema.
Kohen-asema periytyy isältä pojalle. Usein Kohen (tai jokin sen variantti, kuten Cohen, Kahn ja Katz) sukunimenä kertoo henkilön olevan kohen-pappissukua, mutta väestöjen sulautumisen ja seka-avioliittojen myötä sitä esiintyy muillakin. 1997 julkaistun geenitutkimuksen mukaan ne aškenasi- ja sefardijuutalaiset, jotka uskovat olevansa koheneita, jakavat isälinjoissaan geneettisen yhteneväisyyden, jota kutsutaan kohengeeniksi.
Singani
Erityispiirteet
Singani on ulkomaankaupassa luokiteltu brandyihin, eli alkoholijuomiin, jotka ovat tislattu viineistä. Singani kuitenkin poikkeaa yleisistä brandyista siten, että se säilyy kirkkaana alkoholina eikä sitä lainkaan kypsytetä puutynnyreissä. Lähempänä Singani on eau-de-vie tisleitä, jotka ovat hedelmistä valmistettuja kahteen kertaan tislattuja alkoholijuomia, joiden joukkoon ei kuitenkaan ole ollut tapana laskea viinirypäleistä tehtyjä alkoholijuomia.
Korkeavaha
Korkeavaha on yksi Forssan kaupunginosista. Vuoden 2011 lopussa Korkeavahan tilastoalueella (kaupunginosassa) oli 1 152 asukasta. Korkeavahassa on enimmäkseen omakotitaloja. Kerrostaloja on rakennettu ydinkeskustaa lähinnä olevalle alueelle, Linikkalankadun, Lindvallinkadun, Pispalankadun ja Urheilukentänkadun varteen ja Heikan alueelle. Alueella sijaitsevat Forssan aluesairaala, urheilukenttä, Forssan ammatti-instituutin rakennukset ja Heikanrinteen vanhainkoti. Aikaisemmin alueen pohjoisosassa toimi Nummen kaatopaikka, joka on kunnostettu.
Korkeavahan keskiosassa sijaitsee Korkeavahan mäki, joka ulottuu noin 135 metrin korkeuteen merenpinnan yläpuolelle. Mäellä on aiemmin sijainnut näkötorni ja Forssan vesitorni.
Paavola (Forssa)
Paavola on yksi Forssan kaupunginosista. Vuoden 2011 lopussa Paavolan tilastoalueella (kaupunginosassa) oli 1 182 asukasta. Paavola on vuoden 1982 asuntomessujen jälkeen rakentunut omakotitaloalue. Paavolan kaupunginosaan kuuluvat myös maaseutumaiset Haision alue varsinaisen Paavolan pohjoispuolella, ja Murronaukeen alue kaupunginosan länsiosassa.
Paavola on rakentunut vähitellen, ja vieläkin sinne rakennetaan uusia omakotitaloja Pyöliringin varteen. Haisioon on syntynyt viime vuosina uutta liiketoimintaa, kun Autokeidas on saanut kilpailijakseen ABC-huoltamon. 1950-luvulla avattu Autokeidas mainostaa olevansa Suomen ensimmäinen varsinainen liikenneasema.
Kaupunginosassa toimii Paavolan kaupunginosatoimikunta.
Eazy-Duz-It
Eazy-Duz-It on rap-artisti Eazy-E:n ensimmäinen sooloalbumi, joka julkaistiin 13. syyskuuta 1988. Dr. Dre ja DJ Yella toimivat albumin tuottajina.
Linikkala
Linikkala on yksi Forssan kaupunginosista. Vuoden 2011 lopussa Kalliomäen tilastoalueella (eli Linikkalan kaupunginosassa) oli 1 045 asukasta. Kaupunginosa koostuu Kalliomäen (1920-luvulle asti nimenä Ronttismäki) historiallisesta puutaloalueesta sekä uudemmasta omakotitaloasutuksesta sen itäpuolella. Myös Hämeentien eteläpuolisen alueen automyymälät ja Forssan yhteislyseo sijaitsevat Linikkalan kaupunginosassa. Syksyllä 2010 alueelle avattiin Prisma-vetoinen kauppakeskus toimintansa lopettaneen Forssan Sahan paikalle. Prisman itäpuolelle on suunniteltu Aurinkorannaksi kutsuttua uutta omakotitaloaluetta.
Kaupunginosassa Kalliomäen alueella toimii Kalliomäen omakotiyhdistys ry.
Vuonna 1944 tehdyssä asemakaavassa Kalliomäen yhdelletoista kadulle oli annettu nimet. Ne eivät kuitenkaan tulleet koskaan käyttöön, vaan kadut tunnetaan edelleen nimillä I linjasta XI linjaan.
Järvenpää (Forssa)
Järvenpää on yksi Forssan kaupunginosista. Vuoden 2011 lopussa Järvenpään tilastoalueella (kaupunginosassa) oli 137 asukasta. Järvenpää on Kaukjärven pohjoisrannalle rakentunut melko maaseutumaisena säilynyt kaupunginosa. Tähänkin kaupunginosaan on viime vuosikymmeninä rakennettu uusia omakotitaloja.
Pikku-Muolaa
Pikku-Muolaa (myös Pikkumuolaa) on yksi Forssan kaupunginosista. Vuoden 2011 lopussa Pikkumuolaan tilastoalueella (kaupunginosassa) oli 167 asukasta. Pikku-Muolaa on maaseutumainen omakotitaloalue valtatie 2:n länsipuolella Viksbergiä vastapäätä. Pikku-Muolaan nimi tulee siitä, että toisen maailmansodan jälkeen Forssaan sijoitettiin luovutetusta Karjalasta evakuoituja Muolaan asukkaita.
Kallenautio
Kallenautio voi tarkoittaa seuraavia:
Europium(III)kloridi
Europium(III)kloridi (EuCl3) on europium- ja kloridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa europium(III)kloridi on vaaleankeltaista ja hygroskooppista kiteistä ainetta. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen heksahydraatti (EuCl3·6H2O), joka on ulkomuodoltaan väritöntä kiteistä ainetta. Aine liukenee veteen, mutta hydrolysoituu europiumoksikloridiksi. Lisäksi europium(III)kloridi liukenee eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja asetoniin. Europium(III)kloridi voidaan pelkistää europium(II)kloridiksi vedyttämällä. Yhdiste on Lewis-happo.
Europium(III)kloridia voidaan valmistaa klooraamalla europium(III)oksidia esimerkiksi hiilitetrakloridilla. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä katalyyttinä muun muassa hapetuksissa, pelkistyksissä ja Michael-additioissa.
Samuel Warren
Samuel Warren (23. toukokuuta 1807 Wales – 29. heinäkuuta 1877 Lontoo, Englanti) oli englantilainen kirjailija ja oikeusoppinut.
Warren opiskeli ensin lääketiedettä, sitten oikeustiedettä ja toimi vuodesta 1831 asianajajana. Hän sai 1851 nimityksen queen's counseliksi (kruununasianajaja), 1853 oikeustieteen kunniatohtorin arvon Oxfordin yliopistosta, ja hänet määrättiin 1854 recorderiksi (rikostuomioistuimen puheenjohtaja) Hulliin ja 1859 toiseksi kahdesta masters in lunacystä (mielenvikaisuutta käsittelevä tuomari). Vuosina 1856–1859 Warren edusti Medhurstin vaalipiiriä alahuoneessa.
Warren julkaisi muutamia arvostettuja oikeustieteellisiä teoksia mutta tuli tunnetummaksi romaaneistaan, jotka alkujaan julkaistiin Blackwood's Magazinessa. Lyhyitä tosielämän kuvauksia sisältävä Passages from the diary of a late physician (1832–1838) herätti suurta huomiota ja vielä suurempaa romaani Ten thousand a year (1841), joka vaikutti lukijoihin voimakkaasti. Seuraava teos ei ollut yhtä menestyksekäs. Teosten kansanpainos julkaistiin 18-osaisena 1853–1855.
Point Pleasant Beach
Point Pleasant Beach on kunta (borough) Yhdysvaltojen New Jerseyn osavaltiossa Oceanin piirikunnassa. Sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 4 665. Paikkakunta on matkailukohde ja sen väkiluku on kesän huippukautena huomattavasti suurempi.
Historia
thumb|vasen|Rantaan huuhtoutunut County of Edinburgh vuonna 1900. thumb|vasen|Rannan huvipuistolaitteita. Englantilaiset siirtolaiset ostivat maata nykyisen Point Pleasant Beachin paikalta vuonna 1665. Seudun varhaiset asukkaat saivat elantonsa maanviljelyksestä, kalastuksesta ja suolan tuotannolla. Suolan tuotantoon keskittyneet laitokset kärsivät huomattavia tuhoja Yhdysvaltain vapaussodan aikana. Britit tuhosivat New Jerseyn rannikon suolalaitoksia ja Point Pleasant Beachissä sijainnut Manasquan Salt Works tuhottiin elokuussa 1778. 1900-luvun puolella uutena tärkeänä alana ilmaantui veneenrakennus. Point Pleasant Beachissä erikoistuttiin pieniin veneisiin, kuten jolliin, pelastusveneisiin ja veneisiin asevoimien käyttöön.
Point Pleasant Beachistä alkoi kehittyä myös matkailukohde 1800-luvun loppupuolelta lähtien. Paikallinen maanviljelijä nimeltä John Arnold perusti Point Pleasant Land Company-nimisen yhtiön. Vuonna 1886 perustettiin nykyinen borough. New York and Long Branch Railroad-rautatie saavutti Point Pleasant Beachin vuonna 1882 ja Garden State Parkway vuonna 1952.
Talous
Point Pleasant Beachissä on edelleen veneenrakennusta, sekä useita pienvenesatamia. Matkailu on tärkeä ala. Matkailijoita paikalle vetävät paikalliset hiekkarannat ja viihdekeskukset. Matkailun huippuaikana kesäisin kaupungin väestöluku voi kohota yli 100 000:n.
Ojalanmäki
Ojalanmäki on yksi Forssan kaupunginosista. Vuoden 2011 lopussa Ojalanmäen tilastoalueella (kaupunginosassa) oli 274 asukasta. Ojalanmäki sijaitsee valtatie 10:n pohjoispuolisella ja Tampereentien itäpuolisella alueella.
Kuusto
Kuusto on yksi Forssan kaupunginosista. Vuoden 2011 lopussa Kuuston tilastoalueella (kaupunginosassa) oli 769 asukasta. Kuusto on suhteellisen uutta omakotitaloaluetta. Viimeisimpänä on valmistunut Anttilanniityn alue ja tällä hetkellä rakenteilla on Lanan alue. Kuustossa sijaitsee seurakunnan leirikeskus Klemelä. Kuuston länsiosassa sijaitsee Raikonmäki, itäosassa puolestaan Lunttila. Kuuston maisemaan kuuluu vedenjakajana toimiva Syrjänharju, joka jakaa vedet Pyhäjärveen ja Kaukjärveen.
Vilho Viikari
Vilho Eino Viikari (15. toukokuuta 1905 Nakkila – 13. elokuuta 1980 Pori ) oli suomalainen laulaja ja diplomiurkuri.
Vilho Viikari opiskeli Viipurin musiikkiopistossa, Helsingin konservatoriossa, Pariisissa urkujensoittoa Olivier Messiaenin oppilaana sekä Milanossa laulua Manlio Marcantonin johdolla. Hän antoi ensikonserttinsa laulajana 1934 ja urkurina vuotta myöhemmin. Viikari toimi Mikaelin kirkon kanttorina Viipurissa 1936–37, Porin kaupunkiseurakunnassa 1944–1946 ja oli sitten Helsingin Hietaniemen kappelin urkurina vuoteen 1953 saakka, jolloin hänet valittiin Helsingin vanhan kirkon urkuriksi. Sitä tehtävää hän hoiti eläkkeelle jäämiseensä 1975 saakka. .
Viikari toimi vuosina 1951–1953 Kansallis-Kuoron johtajana ja oli vuonna 1977 mukana perustamassa Helsingin NMKY:n Seniorilaulajat-kuoroa. Hän toimi myös kuoron varajohtajana. Hän kirjoitti musiikkiarvosteluja Suomen Sosialidemokraatti -lehteen.
Kevyen musiikin laulajana Viikari levytti vuonna 1930 salanimellä Veli Veijo yhteensä 18 kappaletta hanuristi Nils Ekmanin ja tämän orkesterin kanssa.
Pispanmäki
thumb|right|275px|[[Vapon vastapainevoimalaitos Kiimassuolla.]]
Talsoila
right|thumb|275px|Forssan kaupungintalo sijaitsee Talsoilan kaupunginosassa.
Talsoila on yksi Forssan kaupunginosista. Vuoden 2011 lopussa Talsoilan tilastoalueella (kaupunginosassa) oli 2 225 asukasta. Talsoila on Loimijoen länsipuolella sijaitseva omakotitalovaltainen alue, mutta kerrostalojakin on rakennettu HK:n teurastamon lähelle Makkaramäkeen. Talsoilan halki kulkee Turuntie, joka on leveä puistokatu. Turuntien länsipuolella sijaitsevat pelikenttä ja Talsoilanpuisto.
Vieremä (Forssa)
Vieremä on yksi Forssan kaupunginosista. Vuoden 2011 lopussa Vieremän tilastoalueella (kaupunginosassa) oli 983 asukasta. Vieremä on omakoti- ja rivitaloalue Forssan keskustaajaman luoteisosassa. Omakotialueen luoteisosaan on rakenteilla uusia taloja.
Ivan Hrušovský
Ivan Hrušovský (23. helmikuuta 1927 – 5. lokakuuta 2001) oli slovakialainen säveltäjä ja teoreetikko, joka tarkasteli kirjoituksissaan slovakialaisen musiikin kehitystä. Hän opiskeli Bratislavan konservatioriossa ja musiikkiakatemiassa. Hänen lyyriset sävellyksensä rakentuvat itäeurooppalaisen musiikkitradition pohjalle. Niihin kuuluu pianosonaatti, viulusonaatti, orkesteri- ja kuoroteoksia ja kaksi teosta elektroniselle nauhurille.
Vieremä (Forssa)
Kaupunginosassa sijaitsee 1990-luvun puolivälissä lakkautettu Iso-Hunnarin laskettelurinne. Rinteen sulkemisen jälkeen rinteiden valaistus ja hissit myytiin ja jopa lumetusjärjestelmän vesiputket ja valaistuksen kaapelointi kaivettiin maasta pois. Laskettelurinne sijaitsi Lamminmäeksi kutsutussa rinteessä, jonka korkein kohta on suunnilleen 125 metriä meren pinnan yläpuolella. Mäen pohjoispuolella sijaitsee Mäkilammi.
Talsoila
Talsoilan pohjoisrajana on valtatie 10, itärajana Loimijoki, etelärajana Räynynoja ja länsirajana valtatie 2. Turuntien ja Loimijoen välistä aluetta Talsoilasta kutsutaan nimellä Rantalanmäki. Rantalanmäessä Turuntien itäpuolella on kerrostaloja; muutoin alue koostuu omakotitaloista.
Vieremä (Forssa)
Vieremän tekee erityislaatuiseksi se, että siellä saa kaupungin edelleen voimassa olevan päätöksen nojalla lämmittää pelkästään kaukolämmöllä. Omia öljykattiloita ei siis sallita, mutta lisälämpönä voi käyttää takkaa. 1980-luvulla alue lämpeni lähes yksinomaan maalämpöaseman avulla. Freonipohjaisen maalämpöaseman kylmäaineen karattua laitos kuitenkin suljettiin.
Talsoila
Forssan elintarviketeollisuus on keskittynyt Talsoilan alueelle. Valtateiden risteyksen tuntumassa toimii HK ja siitä hieman kauempana Atria Loimijoen etelärannalla. Atrian tuotantolaitoksia laajennettiin myös joen pohjoispuolelle, mutta sittemmin lisätilat jäivät pois käytöstä. Talsoilan alueella sijaitsevat myös Forssan kaupungintalo, paloasema ja Kuhalankosken mylly.
Vieremä (Forssa)
Kaupunginosassa toimii Vieremän kaupunginosayhdistys.
Talsoila
Kaupunginosassa toimii Talsoilan omakotiyhdistys.
Vieremä (Forssa)
Vieremässä on Forssan ystävyyskaupunkien Hållnäsin, Sarpsborgin, Serpuhovin, Struerin ja Södertäljen mukaan nimetyt kadut. Ne ovat Ystävyydentien sivukatuja. Hållnäs ei ollut Forssan ystävyyskaupunki, vaan entisen Koijärven ystävyyskunta.
American Gigolo
American Gigolo on Paul Schraderin käsikirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen trilleri vuodelta 1980. Murhan syylliseksi lavastetusta hienostonaisten miesseuralaisesta eli gigolosta kertovan elokuvan pääosissa näyttelevät Richard Gere, Lauren Hutton, Hector Elizondo ja Nina van Pallandt. Elokuvan tunnusmusiikkina kuullaan Blondie-yhtyeen kappaletta ”Call Me”.
Elokuvan loppuratkaisu on mukailtu Robert Bressonin elokuvasta Taskuvaras.
Vastaanotto
Giorgio Moroder oli elokuvan musiikista Golden Globe -ehdokkaana.
Helsingin Sanomien ensi-ilta-arvostelussa Helena Ylänen sanoo elokuvaa oudoksi, mutta toisaalta teennäiseksi, pinnalliseksi ja laskelmoiduksi kuin onnistunut mainos. Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano luonnehtii elokuvaa yhdeksi ensimmäisistä 1980-lukulaisista, pintaa sisällön sijasta korostavista elokuvista, joka teki Gerestä tähden. Hän antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Kaikula
Kaikula on yksi Forssan kaupunginosista. Vuoden 2011 lopussa Kaikulan tilastoalueella (kaupunginosassa) oli 362 asukasta. Kaikula on valtatie 10:n pohjoispuolella sijaitseva kaupunginosa. Alueen rakennuskanta koostuu vaihtelevanikäisistä omakotitaloista. Lisäksi alueella on ABB:n toimintoja. Forssan hautausmaa ja vapaa-ajattelijoiden hautausmaa sijaitsevat Kaikulan alueella, vaikka puheissa hautausmaan sanotaankin sijaitsevan Ojalanmäen puolella. Vieremän mylly ja Vieremänkoski ovat myös Kaikulan alueella, vaikka nimistä voisikin päätellä muuta.
Kaupunginosassa toimii Kaikulan omakotiyhdistys.
Ogmios
Ogmios oli Galliassa palvottu kelttiläinen jumala, joka esitettiin usein kantamassa jousta ja nuijaa. Lukianos kertoo, että tämän vuoksi hänet samaistettiin Herkulekseen. Herkuleesta poiketen Ogmios oli kuitenkin kuvauksissa vanha, kalju ja auringon polttama mies. Lukianoksen mukaan gallialaiset yhdistivät Ogmios-Herkuleksen kaunopuheisuuteen, tämän vahvuuden vuoksi. Ogmios muistuttaa myös Irlannin kelttien Ogma-jumalaa, joka kuvattiin voimamiehenä, joka kehitti ogham-kirjaimiston.
Javoříčkon luolat
thumb|right|Javoříčkon luolat Javoříčkon luolat sijaitsevat Tšekin itäosassa Lukán kunnassa olevalla Špraněkin luonnonsuojelualueella. Muodoltaan monimutkainen luolasto on syntynyt devonikaudella Špraněkin kalkkikivikukkulaan, ja se sisältää kaksi suurikokoista luolaa: Detritus luola sekä Jättiläisten luola. Luolastossa on runsaasti perinteisiä tippukiviä, ylhäältä alaspäin kasvavia stalaktiittejä sekä alhaalta ylöspäin kasvavia stalagmiittejä. Näiden lisäksi luolassa esiintyy heliktiittejä, jotka kasvavat painovoiman vastaisesti vaakasuoraan.
Quah
Quah on amerikansuomalaisen Jorma Kaukosen ensimmäinen soolo-studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1974.
Lamminranta
Lamminranta on yksi Forssan kaupunginosista. Vuoden 2011 lopussa Lamminrannan tilastoalueella (kaupunginosassa) oli 385 asukasta. Alueen rakennuskanta koostuu omakoti- ja rivitaloista.
Kaupunginosan keskellä sijaitsee pinta-alaltaan 4,62 hehtaarin kokoinen Linikkalanlammi, jonka pohjoispuolella on uimaranta ja länsipäässä matonpesupaikka. Linikkalanlammin koillispuolella olevaa aluetta kutsutaan nimellä Töppärä.
Lamminrannassa ovat myös Forssan jäähalli ja terveyskeskus. Linikkalanlammin pohjoispuolella sijaitseva Hotelli Rantasipi on lopetettu toistaiseksi 1.5.2013 alkaen. Hotellin paikalla on aikaisemmin ollut keuhkotautiparantola.
Dylan Reese
Dylan Reese (s. 29. elokuuta 1984 Pittsburgh, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa NHL-seura Arizona Coyotesia. New York Rangers varasi Reesen 209. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2003.
Kolopesijälintu
thumb|[[Palokärki on kolopesijä ja kolojen tekijänä avainlaji.]] Kolopesijälinnut tekevät pesänsä puunkoloon. Kolopesijöitä ovat Suomessa esimerkiksi tikat, pöllöt, muutamat vesilinnut, kuten telkkä ja isokoskelo, sekä monet pikkulinnut, kuten kirjosieppo ja tiaiset.
Kolopesijät ovat riippuvaisia lahopuusta, josta löytyy sopivia koloja. Tunnetuimpia kolopesijöitä ovat ehkä tikat, jotka itse hakkaavat puuhun pesäkolonsa. Myöhemmin muut linnut ja myös esimerkiksi lepakot, näädät, oravat ja liito-oravat saattavat muuttaa vanhoihin tikankoloihin. Tikat ovatkin siten usein avainlajeja ekosysteemissä.
Tehometsätalouden aiheuttama lahopuun merkittävä väheneminen uhkaa monia kolopesijöitä. Esimerkiksi aiemmin yleisen hömötiaisen määrä on vähentynyt Suomessa 2000-luvulla 40 prosenttia, ja nyt lajia pidetään alueellisesti vaarantuneena.
Linnunpönttöjen tekeminen helpottaa kolopesijöiden asuntopulaa. Vuosina 2016–2017 Suomessa järjestettiin Miljoona linnunpönttöä -kampanja, jonka aikana nikkaroitiin yli 1,3 miljoonaa pönttöä.
Rubén Pardo
Rubén Pardo Gutiérrez (s. 22. lokakuuta 1992 Logroño, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Segunda Divisiónissa pelaavaa Leganésia, jonka omistukseen hän siirtyi elokuussa 2021 pelattuaan seurassa jo sitä ennen yhden kauden lainalla. Pardo on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.