cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Amerikantikli
Lisääntyminen
Amerikantikli pesii myöhään kesä-heinäkuussa. Pesä on puun oksalla noin 10 metrin korkeudella. Naaras rakentaa pesän. Munia on 4–6, ja naaras hautoo niitä noin 13 päivää. Koiras käy ruokkimassa hautovaa naarasta siemenpuurolla. Poikaset lähtevät pesästä noin kahden viikon ikäisinä, usein vielä lentokyvyttöminä, ja ne itsenäistyvät noin 1½ kuukauden ikäisinä.
Amerikantikli on pääosin yksiavioinen. Jotkut naaraat kuitenkin pariutuvat uuden koiraan kanssa saatuaan ensimmäisen pesyeen poikaset varttuneiksi, ja tekevät toisen pesyeen uuden koiraan kanssa, jättäen ensimmäisen koiraan huolehtimaan ensimmäisen poikueen kasvattamisesta.
Ravinto
Amerikantikli on siemensyöjä, jonka pääasiallista ruokaa ovat muun muassa ohdakkeiden, voikukkien, tulikukan, auringonkukan ja leppien siemenet. Se käy talvisin yleisesti lintulaudoilla.
Muuta
Lintu on Washingtonin osavaltion kansallislintu.
Folk Aesthetic 1996–2006
Folk Aesthetic 1996–2006 on suomalaisen Tenhi-yhtyeen vuonna 2007 julkaisema kokoelmalevy. Levylle on koottu harvinaista ja julkaisematonta materiaalia Tenhin kymmenvuotisen uran varrelta. Levyn ohessa on 76-sivuinen kansivihko.
Kustaa Jussila
Kustaa Aadolf (K. A.) Jussila (8. lokakuuta 1879 Orivesi – 9. helmikuuta 1964 Hämeenlinna) oli suomalainen Isänmaallisen kansanliikkeen kansanedustaja Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä vuosina 1936–1939.
Jussila oli talousneuvos vuodesta 1950. Hän työskenteli vuodesta 1923 lähtien maanviljelijänä Vanajassa. Hän nousi Vanajan kunnanvaltuustoon ja vuonna 1936 eduskuntaan, jossa hän toimi Suuren valiokunnan jäsenenä.
Jussila oli vuodesta 1909 naimisissa Hilja Tiirikkalan kanssa. Hän kuoli Hämeenlinnassa 84-vuotiaana.
Luettelo toisessa maailmansodassa kuolleiden määristä
Toinen maailmansota oli maailmassa käydyistä yksittäisistä konflikteista tappavin aiheuttaen kymmenien miljoonien ihmisten kuoleman.
Yhteensä
Toisen maailmansodan kokonaisuhrimäärän on arvioitu olleen suunnilleen 62 miljoonaa ihmistä. Siviilejä näistä oli noin 37 miljoonaa ja sotilaita noin 25 miljoonaa. Liittoutuneet menettivät noin 51 miljoonaa ihmistä ja akselivallat noin 11 miljoonaa. (Huomaa, että jotkin akselivallat vaihtoivat puolta ja liittyivät liittoutuneisiin kesken sodan, joten kyseisten valtioiden tappiot on liitetty liittoutuneiden tappioihin riippumatta siitä, milloin tappiot tulivat).
Kuolleet maittain
Suhteettomia menetyksiä kärsivät useat sotaan osallistuneet valtiot.
Tarikh al-Sudan
thumb|Marokko, Timbuktun käskynhaltijakunta ja Songhaivaltakunnan rajat 1500-luvulla. Tarikh al-Sudan (”Sudanin kronikka”) on yksi tärkeimmistä keskiaikaisen Länsi-Sudanin historian lähteistä. Arabiankielisen teoksen on laatinut timbuktulainen oppinut Abd al-Sadi 1600-luvun puolivälissä.
Teos käsittelee etupäässä Songhaivaltakunnan historiaa 1400-luvun puolivälistä vuoden 1591 marokkolaisvalloitukseen saakka sekä sen jälkeistä Timbuktun armavaltiota vuoteen 1655. Se sisältää myös lyhyet kuvaukset aikaisemmista songhaidynastioista, Malin valtakunnasta ja tuaregeista sekä Timbuktun ja Djennén oppineiden ja pyhimysten elämäkertoja.
Al-Sadi mainitsee teoksessaan vain muutamia lähteitä. Kertomus 1600-luvun tapahtumista perustuu etupäässä hänen omiin tietoihinsa, joiden tukena ovat muistiinpanot ja armahallinnon asiakirjat. Tekijä siteeraa Ibn Battutaa, tuntemattoman tekijän al-Hulal al-mawšiyaa sekä Ahmad Baban timbuktulaisten oppineiden elämäkertakokoelmaa Kifayat al-muhtajia. Pitkä 35. luku on paikoin suoraan omaelämäkerrallinen.
Arabitaustaisen tekijän äidinkieli lienee ollut songhai. Kielellisistä puutteistaan huolimatta hänen tyylinsä on suoraviivainen ja vailla retorista liioittelua. Al-Sadi näkee tapahtumat oppineen muslimipapiston silmin, mikä heijastuu kielteisenä suhtautumisena songhaihallitsija Sunni Aliin ja ylistävänä kuvauksena Askia Muhammadista. Kronikkaa keventävät suulliseen kertomaperinteeseen perustuvat anekdootit ja dramatisoinnit.
Tarikh al-Sudanista on säilynyt useita kopioita ja se on tunnettu Euroopassa jo Heinrich Barthin tutkimusretkistä lähtien. Octave Houdas julkaisi kolmeen kopioon perustuvan ranskannoksen vuonna 1900. John Hunwickin tekemä teoksen alkuosan englanninnos ilmestyi ensimmäisen kerran vuonna 1999.
Toinen tärkeä Länsi-Sudanin historian lähde on 1500-luvun loppuun päättyvä Tarikh al-fattaš.
Big air
Big air on BMX-pyöräilyn, lumilautailun, rullalautailun, motocrossin ja laskettelun eräs alalaji. Siinä kilpailija hyppää lajia varta vasten tehdystä hyppyristä ja suorittaa temppuja, kussakin laskussa on vain yksi hyppy. Hyppyreitä on eri kokoisia. Jos on kyse kilpailusta tuomarit arvostelevat suorituksen, big airissa arvostellaan hypyn suorituspuhtautta, korkeutta, vaikeutta ja showmaisuutta. Suoritusvarmuus sekä monipuolisuus ovat avainasemassa tässä lajissa. Big air -kilpailut ovat erittäin suosittuja näyttävyytensä takia. Laji on mukana lumilautailun maailmancupissa, TTR-kiertuella ja X games-kisoissa.
Luettelo Auden kunnista
Tämä on luettelo Auden departementin kunnista Ranskassa. Departementissa on 436 kuntaa.
Kiskopolun silta
Kiskopolun silta on Oulussa sijaitseva maasilta. Vuonna 1981 käyttöön otettu silta oli alun perin 296 metrin pituinen. Alun perin silta ylitti Oulun tavara-aseman ratapihan raiteiston, mutta vuonna 2009 siltaa jatkettiin itäpäästään siten, että se ylittää myös -pääradan. Silta oli käytössä vuoteen 1997 saakka, jolloin korvaava yhteys Joutsensillan kautta valmistui ja Kiskopolun silta suljettiin liikenteeltä. Uudelleen silta avattiin liikenteelle vuonna 2009.
Vain kevyelle liikenteelle tarkoitettu silta yhdistää ratapihan itäpuolella sijaitsevan Nokelan kaupunginosan länsipuoliseen Limingantullin kaupunginosaan. Siltaa käytti päivittäin noin 1 700 henkilöä. Sulkemisen jälkeen arviolta 100 henkilöä ylitti sillan päivittäin luvatta, sillä se on lyhin reitti Nokelasta Limingantullin kauppakeskuksiin ja työpaikoille.
Sillan rakenteisiin on sijoitettu Limingantullista Nokelaan johtavat kaukolämmön siirtoputket.
2000-luvun alussa sillalle suunniteltiin pääraiteen ylittävää tai alittavaa jatkoyhteyttä, jonka oli tarkoitus poistaa luvaton radanylityspaikka poistetun Kiskotien tasoristeyksen kohdalta. Syksyllä 2008 aloitettiin peruskorjaus, jonka tarkoituksena oli jatkaa siltaa itäpäästään noin 200 metrillä yli pääraiteen. Samalla sillan Limingantullin puoleiseen päähän rakennettiin toinen ajoramppi. Pääraiteen ylitse johtava siltapalkki nostettiin paikalleen yöllä 5.–6. helmikuuta 2009, ja lopullisesti korjaustyöt saatiin valmiiksi syksyllä 2009.
Wii Sports Club
Wii Sports Club on Wii U:n urheiluvideopeli. Siinä on teräväpiirtoversioita vuoden 2006 Wii-pelikonsolin videopelin Wii Sportsin urheiluvideopelin urheilulajeista, jotka pystyi lataamaan Wii U:n eShop-palvelusta. Kaksi ensimmäistä lajia keilailu ja tennis julkaistiin Japanissa 30. lokakuuta 2013, Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa 7. marraskuuta 2013 ja Australiassa ja Uudessa-Seelannissa 8. marraskuuta 2013. Muut urheilulajit julkaistiin myöhemmin.
Richard Lester
Richard Lester (s. 19. tammikuuta 1932 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, joka teki useimmat elokuvansa Britanniassa. Hänen tunnetuimmat elokuvansa ovat The Beatles -elokuvat Yeah, yeah, tässä me tulemme (1964) ja Apua! (1965) sekä Kolme muskettisoturia -romaanin filmatisoinnit Muskettisoturien seikkailut (1973) ja Koston merkki (1974).
Wii Sports Club
Kuten Wii Sportsissa, pelaajat käyttävät Wii Remote -kaukosäädintä tehdäkseen samoja liikkeitä, joita tehdään myös tosielämän urheilulajeissa, kuten tenniksessä, keilailussa, baseballissa, golfissa ja nyrkkeilyssä. Kuitenkin Wii Sports Resortin tavoin pelaajan on käytettävä Wii MotionPlusia pelatakseen peliä. Pelaajat voivat liittyä seuraan, joka on jonkin valtion seura. Suomi on yksi joukkueista. He voivat pelata ihmisiä vastaan ​​seurassa. Pelaajat voivat jutella muille pelaajille Wii U GamePadin viesteillä ja piirroksilla.
Richard Lester
Lester oli yksi merkittävimmistä nuorisokulttuurin kuvaajista 1960-luvulla. Parhaiten hän onnistui tässä The Beatles -elokuvissa Yeah, yeah, tässä me tulemme (1964) ja Apua! (1965). Samoihin aikoihin valmistunut Temppu – ja miten se tehdään (1965) voitti Kultaisen palmun Cannesin elokuvajuhlilla 1965. Suureen arvostukseen on myöhemmin noussut aikoinaan nihkeän vastaanoton saanut kokeellinen ja pessimistinen ihmissuhdedraama Petulia (1968).
Nuoruus ja uran alku
Juutalaisperheen poika Richard Lester suoritti Pennsylvanian yliopistossa bachelor-tutkinnon kliinisessä psykologiassa ja harrasti vakavissaan pianonsoittoa. Hän työskenteli 1950-luvun alkupuolen CBS-televisioyhtiössä Philadelphiassa, kunnes lähti kiertäväksi kirjeenvaihtajaksi, käytännössä reppumatkailijaksi Eurooppaan ja elätti itseään eri kaupungeissa kahvilapianistina. Pian hän asettui Lontooseen ITV-televisioyhtiön palvelukseen vuosikymmenen puolivälissä. Sekä CBS- että ITV-yhtiöissä hänen erikoisalansa oli musiikki, ja hän toimi myös tv-säveltäjänä. Hän teki myös tv-mainoksia ja toimi ohjaajana Spike Milliganin ja Peter Sellersin televisiokomedioissa. Heidän kanssaan syntyi myös Lesterin ensimmäinen teatteriesityksiä saanut elokuva, sketseistä muodostuva lyhytelokuva Mukkelismakkelis (The Running, Jumping and Standing Still Film, 1959).
Atherospermataceae
Atherospermataceae siemenkasviheimo koppisiemenisten Laurales-lahkossa, jonka tunnetuin heimo on laakerikasvit (Lauraceae).
Tuntomerkit
Heimoon kuuluu pensaita ja puita, joiden aineenvaihdunta tuottaa eräitä alkaloideja. Lehdet ovat vastakkain, karkeahampaisia ja korvakkeettomia; suonet yhtyvät lavan reunalla. Kukinto on terttumainen, koostuu keskikokoisista kukista, ja kukkapohjus on kuiva, maljamainen hypanthium. Kukan kehä on vaihteleva; kehälehtiä on joko kahdessa kiehkurassa kahdesta neljään kummassakin tai kehä on erilaistunut kahdeksi verholehdeksi ja kahdeksaksi terälehdeksi tai verhiö on kaksikiehkurainen, kummassakin kiehkurassa viisi verholehteä, ja teriö on viisilehtinen, sen lisäksi voi olla toinen viisilehtinen teriökiehkura. Erillisiä emilehtiä on neljä tai useampia, ja joskus niiden vartalot kiinnittyvät niiden tyveen, joskus taas vartaloita ei ole ollenkaan. Kustakin emistä kehittyvä hedelmä on pähkylämäinen ja haivenellinen; hedelmävaiheessa hypanthium puutuu.
Levinneisyys
Heimo kasvaa hajanaisesti eteläisellä pallonpuoliskolla Uudesta-Guineasta Uuteen-Kaledoniaan ja Uuteen-Seelantiin ulottuvalla alueella sekä Chilessä.
Luokittelu
Heimossa on kuusi tai seitsemän sukua ja 16 lajia.
Jussi Himanka
thumb|Himanka keskellä [[Allan Liuhalan, Arvo Tuomisen ja Väinö Linnan kanssa.]] Jussi William Himanka (vuoteen 1961 Vilho Juhani Himanka; 6. huhtikuuta 1918 Helsinki – 24. elokuuta 1987 Florida, Yhdysvallat) oli suomalainen toimittaja ja Yleisradion pitkäaikainen Yhdysvaltain-kirjeenvaihtaja.
Yhdysvaltoihin 1947 muuttanut vastavalmistunut ekonomi Himanka oli Yleisradion ensimmäinen Yhdysvaltain-kirjeenvaihtaja asemapaikkanaan New York. Kaupallisten myynti- ja PR-tehtävien ohella hän hoiti kirjeenvaihtajan tehtävää aluksi sivutoimisena avustajana 1962–1964 ja sen jälkeen päätoimisena kirjeenvaihtajana 1964–1984. Himanka toimi 1970- ja 1980-luvulla myös Uuden Suomen avustajana.
Jussi Himanka tunnettiin myös kuoromiehenä, Suomessa YL:n jäsenenä ja Yhdysvalloissa amerikansuomalaisten kuorojen New Yorkin Laulumiesten ja Amerikan Laulajien voimahahmona.
August Eklöf
pienoiskuva|Kauppaneuvos August Eklöf (1907). Kuvaaja [[Karl Emil Ståhlberg.]] Fredrik August Eklöf (9. helmikuuta 1837 Tammisaari – 13. joulukuuta 1912) oli suomalainen pääasiassa Porvoon seudulla vaikuttanut kauppias ja teollisuusmies. Eklöfin vanhemmat olivat hatuntekijä Carl Johan Eklöf ja Eva Lovisa Björkbom. Hän kävi Tammisaaren ala-alkeiskoulun 1849 sekä Berliinissä 1861–1863 Nordenskiöldin kauppaopiston ja toimi kauppiaana Porvoossa vuodesta 1864 lähtien.
Eklöf oli myös Porvoon kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1875–1879 ja 1897–1899 sekä Ruotsi-Norjan varakonsuli 1867–1905 ja Ruotsin varakonsuli 1905–1908.
Eklöf oli naimisissa vuodesta 1876 Elin Sofia Arppen kanssa.
Porvoon kaupunki ja alueen osin omistava StoraEnso kehittävät Tolkkisten lakkautetun sellutehtaan ja sahan aluetta Eklöfin mukaan Augustinranta -nimiseksi yrityspuistoksi.
Milla Kalliomaa
Milla Kalliomaa (s. 1963–1964) on suomalainen järjestöjohtaja ja entinen puoluesihteeri. Kalliomaa on toiminut Mannerheimin Lastensuojeluliiton pääsihteerinä vuodesta 2015 lähtien. Kalliomaa seurasi MLL:n pääsihteerin tehtävässä Mirjam Kallandia. Ennen pääsihteeriyttä Kalliomaa on työskennellyt MLL:n järjestöjohtajana vuosina 2003–2015 ja Kristillisdemokraattien puoluesihteerinä vuosina 1996–2003. Koulutukseltaan Kalliomaa on kasvatustieteiden maisteri.
Iglooghost
Iglooghost on tuottanut hip-hop artisti Milon esikoisalbumin, A Toothpaste Suburb kokonaan.
David Rittich
David Rittich (s. 19. elokuuta 1992 Jihlava, Tšekki) on tšekkiläinen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa NHL-seura Winnipeg Jetsiä.
Ura
Rittich on HC Dukla Jihlavan kasvatti. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa seuran edustusjoukkueessa kaudella 2011–2012 Tšekin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 1. česká hokejová ligassa. Seuraavalla kaudella hän pelasi 24 ottelua torjuntaprosentilla 92,1. Kaudella 2013–2014 Rittich pelasi 41 ottelua torjuntaprosentilla 92,7. Hän oli koko liigan eniten voittoja torjunut maalivahti 29 voitolla. Yhdeksässä pudotuspeliottelussa Rittichin torjuntaprosentti oli 93,5.
Kaudeksi 2014–2015 Rittich teki sopimuksen pääsarjatasolla pelanneeseen BK Mladá Boleslaviin. Ensimmäisellä kaudellaan hän pelasi 23 ottelua. Hän pelasi myös seitsemässä runkosarja- ja kuudessa pudotuspeliottelussa lainalla Jihlavassa. Kaudella 2015–2016 Rittich vakiinnutti paikkansa joukkueensa pelaavana maalivahtina. Hän torjui 48 runkosarjaottelussa torjuntaprosentilla 91,9 ja kymmenessä pudotuspeliottelussa prosentilla 90,3.
Jonathan Haidt
Jonathan Haidt (s. 19. lokakuuta 1963) on yhdysvaltalainen sosiaalipsykologi.
David Rittich
Ura
Kauden jälkeen Rittich solmi kesäkuussa 2016 yhden vuoden mittaisen sopimuksen NHL-seura Calgary Flamesin kanssa. Hän pääsi ensimmäisellä kaudella debytoimaan pelaten yhden erän Flamesin kauden viimeisessä runkosarjaottelussa San Jose Sharksia vastaan. Kauden aikana Rittich pelasi Flamesin AHL-farmijoukkue Stockton Heatissa 31 runkosarjaottelua torjuntaprosentilla 92,4. Hän torjui myös neljässä ottelussa pudotuspeleissä.
Jonathan Haidt
Haidtin suomennettu teos Onnellisuushypoteesi (suomennettu 2011), kuvailee kymmenen ihmiskunnan suurimpiin kuuluvan ajattelijan tekemään oivallusta modernin tutkimustiedon valossa. Haidtin teos The Righteous Mind: Why Good People are Divided by Politics and Religion käsittelee moraalin syntyä intuitiivisella tasolla ja sitä miten tämä ilmenee muun muassa Yhdysvaltain vasemmiston ja oikeiston välisessä kamppailussa.
Jonathan Haidt nimettiin eettisen johtamisen professoriksi New Yorkin yliopistoon 2011. Aikaisemmin hän on työskennellyt Virginian yliopistossa, jossa tuli palkituksi useita kertoja erinomaisesta opettamisesta.
David Rittich
Ura
Flames ja Rittich solmivat kesällä 2017 yksivuotisen jatkosopimuksen.
Huhtikuussa 2021 Flames kauppasi Rittichin Toronto Maple Leafsiin vaihdossa kolmannen kierroksen varausvuooroon vuoden 2022 varaustilaisuudessa.
Heinäkuussa 2021 Rittich solmi vuoden mittaisen ja arvoltaan 1,25 miljoonan dollarin sopimuksen Predatorsin kanssa. Kaudeksi 2022–2023 Rittich siirtyi yksivuotisella sopimuksella Winnipeg Jetsiin.
Akita
Akita on Japanin Akitan prefektuurin pääkaupunki Honshūn saarella Tōhokun alueella. Se sijaitsee prefektuurin keskiosassa Japaninmeren rannikolla Omonojoen suulla. Akitassa on 311 952 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 906,07 neliökilometriä. Se on nimitetty yhdeksi Japanin ydinkaupungeista.
Josh Archibald
Josh Archibald (s. 6. lokakuuta 1992 Regina, Saskatchewan, Kanada) on kanadalais-yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Edmonton Oilersia. Pelipaikaltaan hän on oikea laitahyökkääjä. Pittsburgh Penguins varasi Archibaldin kuudennella kierroksella vuoden 2011 NHL:n varaustilaisuudessa.
Archibaldin isä Jim Archibald oli myös jääkiekkoilija. Hän pelasi urallaan NHL:ssä 16 ottelua Minnesota North Starsin joukkueessa.
Akita
Talous
Kaupunki sijaitsee lähellä Japanin tärkeimpiä öljykenttiä, minkä vuoksi öljynjalostaminen muodostaa kaupungille tärkeän teollisuusalan. Kaupungin taloudelle myös puu- ja metalliteollisuus sekä silkin valmistus ovat keskeisiä. Akitassa sijaitsee Tōhokun alueen kaksi tärkeintä paikallista pankkia: Akita ginkō ja Hokuto ginkō.
Josh Archibald
Ura
Archibald siirtyi kaudeksi 2011–2012 USHS-liigasta yliopistosarja NCAA:han, jossa hän edusti nebraskalaista Omahan yliopistoa. Tulokaskaudellaan Archibald teki 36 ottelussa tehot 10+5=15. Kauden päätteeksi hänet valittiin edustamaan Yhdysvaltojen alle 20-vuotiaiden maajoukkuetta nuorten maailmanmestaruuskilpailuihin. Archibald sai kisoissa kuudessa pelaamassaan ottelussa kaksi syöttöpistettä sekä kärsi kolme kahden minuutin rangaistusta.
Akita
Liikenne
Akitaa palvelevat JR Higashi-Nihonin luotijunakalustoa käyttävä ”mini-shinkansen”-linja Akita Shinkansen, Ōu-päälinja, Oga-linja ja Uetsu-päälinja. Rahtiliikennettä alueella operoi Akita rinkai tetsudō.
Josh Archibald
Ura
Kolmannen yliopistokauden jälkeen Archibald solmi kolmivuotisen tulokassopimuksen hänet kuudennella kierroksella vuonna 2011 varanneen Pittsburgh Penguinsin kanssa. Loppukauden aikana Archibald teki ammattilaisdebyyttinsä pelaten seitsemän runkosarja- ja kaksi pudotuspeliottelua Penguinsin AHL-farmiseura Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa. Kausi 2014–2015 oli Archibaldin ensimmäinen aikuisten tasolla. Hän pelasi AHL:ssä 45 ottelua tehoin 5+8=13. Lisäksi hän edusti ECHL-joukkue Wheeling Nailersia yhdeksässä pelissä.
Akita
Liikenne
Akitassa toimii myös Akitan lentoasema, joka on perustettu vuonna 1961. Akitassa on myös yksi Japanin tärkeimmistä satamista.
Josh Archibald
Ura
Kaudella 2015–2016 Archibald pelasi suurimmaksi osaksi AHL:ssä, jossa hän teki 69 pelissä yhdeksän maalia sekä yhdeksän syöttöpistettä. 5. maaliskuuta 2016 hän pääsi tekemään NHL-debyyttinsä Penguinsin paidassa ottelussa Calgary Flamesia vastaan. Kaudella 2016–2017 Archibald pelasi kymmenen NHL-ottelua, joiden aikana teki kolme ensimmäistä maaliaan. Hän pelasi lisäksi myös neljä pudotuspeliottelua, joissa jäi pisteittä.
Maaliskuussa 2020 Archibald teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Oilersin kanssa.
Philip Hickey
Philip Hickey (s. 1. tammikuuta 1977) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka edustaa kaudella 2007–2008 I-divisioonassa pelaavia Pussihukkia. Hän on pelipaikaltaan sentteri ja pituutta hänellä on 211cm. Hickeyn kasvattajaseura on Notre Damen yliopisto. Suomen pääsarjatasolla hän on edustanut Pussihukkia, Torpan Poikia sekä Espoon Honkaa. Hän on saavuttanut Espoon Hongan paidassa Suomen mestaruuden vuonna 2007. Pussihukissa Hickey on saavuttanut SM-hopeaa vuonna 2006 ja SM-pronssia vuonna 2003.
Maaliskuun vallankumous
Maaliskuun vallankumous voi tarkoittaa jotain seuraavista:
Mats Wahl
Mats Wahl (s. 1945) on ruotsalainen nuortenkirjailija. Hän on julkaissut yli 40 kirjaa ja kirjoittanut monia novelleja sekä käsikirjoituksia niin televisioon ja elokuviin, kuin myös teatteriin. Wahlin esikoisteos ilmestyi vuonna 1978. Hänen teoksiaan ovat muun muassa Veden tuolla puolen (Vinterviken, 1993), Näkymätön (Den osynlige, 2000), Lumi peittää jäljet (Tjafs, 2002), Ruotsia idiooteille (Svenska för idioter, 2003) sekä Emma ja Daniel -sarja. Wahl on palkittu useilla nuortenkirjallisuuspalkinnoilla (muun muassa August-palkinto).
Irákleia (Sérres)
Irákleia on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Ηρακλείας, Dímos Irakleías), joka sijaitsee Sérresin alueyksikössä Keski-Makedonian alueella. Koko kunnan pinta-ala on 448,8 neliökilometriä ja väkiluku 21 145. Varsinaisen Irákleian kaupungin väkiluku on 3 786 (vuonna 2011).
Steady as She Goes (Hot Tunan albumi)
Steady as She Goes on Hot Tunan albumi, joka julkaistiin 5. huhtikuuta 2011. Albumi on ensimmäinen julkaistu studioalbumi vuoden 1990 jälkeen.
Irákleia (Sérres)
Nykyinen Irákleian kunta muodostui, kun Irákleia, Skotoússa ja Strymonikó yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Irákleian kunta muodostuu kolmesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Yleisluistelun maailmanmestaruuskilpailut 1996
Vuoden 1996 yleisluistelun maailmanmestaruuskilpailut kilpailtiin Inzellissä, Saksassa 2.-4. helmikuuta 1996. Kisapaikka oli Ludwig-Schwabl-Stadion. Mestaruuden voittivat Alankomaiden Rintje Ritsma ja Saksan Gunda Niemann. Japanin Hiroyuki Noake oli nopein miesten 500 ja 1 500 metrillä, Alankomaiden Bart Veldkamp 5 000 metrillä sekä Ritsma 10 000 metrillä. Yhdysvaltain Becky Sundstrom oli paras naisten 500 metrillä, Saksan Claudia Pechstein 5 000 metrillä sekä Niemann välimatkoilla.
Udagamandalam
Udagamandalam tai lyhemmin Udagai (tamiliksi உதகை, Utakai), eli entinen Ootacamund lyhennettynä Ooty, on kaupunki ja kunta Intiassa, Tamil Nadun osavaltiossa. 93 921 asukkaan Udagamandalam on myös Nilgirien piirikunnan pääkaupunki.
Udagamandalam sijaitsee lähellä kolmen osavaltion rajaa, jossa Tamil Nadu, Kerala ja Karnataka kohtaavat. Kaupunki on runsaan kahden kilometrin korkeudessa luonnonkauniilla paikalla Nilgiri-vuoristossa. Udagamandalam on Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluvan Nilgirin rautatien päätepysäkki.
Aachenin kaupunkialue
Aachenin kaupunkialue on piirikunta Kölnin hallintopiirissä Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa Saksassa. Alue jakaantuu kahdeksaan kaupunkiin ja kahteen kuntaan.
Udagamandalam
Historia
Ensimmäiset tiedot Udagamandalamin alueesta ovat 1100-luvulta, jolloin sitä hallitsi Hoysala-kuningas Vishnuvardhana. Vuonna 1799 alue siirtyi Englannin Itä-Intian kauppakomppanialle, kun Mysoren kuningaskunnan hallitsija teki rauhansopimuksen kauppakomppanian kanssa.
Vaikka intialainen toda-heimo oli ensimmäinen alueen asuttaja, nykyinen Udagamandalam on brittiläistä alkuperää. Coimbatoren varainkerääjä John Sullivanin kivitalo valmistui 1822. Tämän jälkeen Sullivanin johdolla kaupunkiin rakennettiin mökkejä ja klubeja sekä muita rakennuksia, jotta brittiläiset virkamiehet pääsisivät virkistäytymään raikkaassa, eikä niin kuumassa, vuoristoilmassa.
Nilgirin rautatie ulottui Udagamandalamiin saakka vuonna 1908.
Suomussalmi
Suomussalmi (aik. myös Kianta, vienankarj. Šuomuššalmi ) on Suomen kunta, joka sijaitsee Kainuun maakunnan pohjoisosassa. Kunnassa asuu 0 ihmistä, ja sen pinta-ala on 0 km², josta 0 km² on vesistöjä. Väestötiheys on 0 asukasta/km².
Suomussalmen kunta rajoittuu Taivalkosken, Puolangan ja Hyrynsalmen kuntiin, Kuusamon, Pudasjärven ja Kuhmon kaupunkeihin sekä idässä Venäjään. Suomussalmen kunta on perustettu vuonna 1867.
Esihistoriaa
Suomussalmen alueella on ollut säännöllistä asutusta jo esihistoriallisella ajalla. Eri puolilta nykyistä Suomussalmen kuntaa on tehty useita merkittäviä arkeologisia löytöjä, muun muassa Hossan Somerjärven rantakalliossa oleva kalliomaalaus, Värikallio. Sen maalaukset ovat noin 2500-luvulta eaa.
Eräaika ja asuttaminen
1600-luvulla koko Kainuu oli yhtä pitäjää. Myös maallinen valta oli tuohon aikaan kirkon hallussa, ja ajan myötä näin laajan alueen valvominen kävi mahdottomaksi yhdelle kirkkoherralle. Vuonna 1647 Oulujärven erämaapitäjä päätettiin jakaa kahteen osaan, Sotkamoon ja Paltamoon. Lisäksi Pietari Brahe perusti Kajaanin kaupungin vuonna 1651 huolehtimaan maakunnan sivistyksellisistä, taloudellisista ja hallinnollisista tarpeista. Nykyisen Suomussalmen alueet kuuluivat Paltamon seurakuntaan aina vuoteen 1786, jolloin Suomussalmesta tuli Hyrynsalmen kappeliseurakunta.
Vainolainen, halla ja taudit
Ilmastollisesti Suomussalmi kuuluu suurelta osin pohjoisboreaaliseen vyöhykkeeseen korkean maastonsa takia, kun samalla leveysasteella oleva Oulu on selvästi keskiboreaalisessa vyöhykkeessä. Tämä edesauttoi sitä, että hallavuodet iskivät Suomussalmella kenties vieläkin ankarammin kuin muualla.
1600-luvun asutusvaihe päättyi Suomussalmellakin nälkä- ja ruttovuosiin. Muun muassa 1695–1697 tapahtuneet kadot ja niitä seuranneet kulkutaudit saivat aikaan tuhoisaa jälkeä. Tuolloin Kiannalla Matti Rönnyn talossa mainitaan maaliskuussa 1697 isännän lisäksi kuolleen seitsemän muuta asukasta nälkään. Isännän kuolema merkitsi talonväelle yleensä kerjuureissulle lähtöä.
Vuonna 1790 kesä oli epäedullinen, pitkäaikaiset sateet estivät kaskeamisen, ja elokuinen halla turmeli muut kylvöt. Seuraavan talvena kuolleita olikin tuhatta asukasta kohta yli 91. 1800-luvun vaihteessa sattui useita pahoja katovuosia peräkkäin, ja esimerkiksi 1809 kuoli 9,1 prosenttia väestöstä. Vuonna 1833 ruttoon kuoli peräti 401 henkeä. Tämän suuren kuolonvuoden jälkeen väestö alkoi jälleen kasvaa nopeasti. Vielä vuosina 1866–1868 koettiin ankarat nälkävuodet, jolloin 5 000 asukkaasta kuoli 638.
Myös vuonna 1712 Kainuuseen ehtinyt suuri Pohjan sota lisäsi köyhyyttä ja puutetta. Vuonna 1723 Suomussalmen väkiluku oli suunnilleen 450. Valtio auttoi kuitenkin uudisasutusta verohelpotuksin ja muun muassa vapautuksella sotaväenotosta. Väestö alkoikin nopeasti lisääntyä 1700-luvulla. 1786 väestöön kirjattiin jo 1 885 henkeä.
Ämmän ruukki ja nykyajan tehtaat
pienoiskuva|reunus|200px|Ämmän ruukki vuonna 1845. Ämmän ruukki oli vuosina 1841–1878 seudun ensimmäinen suuri tehdas. 3. kesäkuuta 1841 antoi Oulun läänin kuvernööri kirkkoherra Johan Wegeliukselle luvan perustaa Suomussalmelle Ruukin. Ruukki sijaitsi Kiantajärvestä laskevassa Ämmäkoskessa nykyisen Ämmän voimalaitoksen lähellä. Taloudelliset suhdanteet ja johtajien holtittomuus aiheutti englantilaisen yhtiön ja sen mukana Ämmän ruukin vararikon vuosina 1877–1878.
Oulujoki teki Kainuusta tervamaakunnan, ja jo 1800-luvun alussa kuljetettiin tervaa Ouluun Suomussalmeltakin. Suurimmillaan tervanpoltto oli Suomussalmella vuosina 1850–1900, jolloin se muodostui kunnan pääelinkeinoksi. Vielä 1930-luvulla valmistettiin monessa suomussalmelaisessa talossa tervaa, mutta 1940-luvulla sen ammattimainen valmistaminen oli käytännössä loppunut. Tervan valmistuksen tilalle tuli puutavarakauppa, jota edistivät vuosina 1907 ja 1909 Kajaaniin syntyneet teollisuuslaitokset. Ylä-Kainuun taloudellista kehitystä edistivät uudet liikenneyhteydet, kuten vuonna 1904 Kajaaniin saakka valmistunut rautatie, jota jatkettiin vuonna 1923 Kontiomäelle ja vuonna 1939 Hyrynsalmelle. Vuonna 1955 rautatie ulottui Ämmänsaareen, ja Suomussalmi yhdistyi valtakunnalliseen rautatieverkkoon.
Viime vuosikymmenien suurimpia työllistäjiä ovat olleet Suomussalmen saha (myöhemmin Kajaani Oy:n saha), Ikihonka Oy, Kiantama Oy, Kemet ja Ämmän Betoni. Tuoretta yrittäjyyttä seudulla edustaa Tulikivi Oyj, joka jalostaa vuolukiveä.
Suomussalmi ja Raatteentie – talvisodan suurtaistelut
Suomen talvisodan ensimmäiset laukaukset ammuttiin Suomussalmen Karttimossa 30. marraskuuta 1939. Raatteessa rajavartijat kuulivat radiosta diplomaattisuhteiden katkenneen ja suunnilleen samoilla hetkillä alkoi ampuminen sielläkin. Neuvostoliiton 163. divisioona tuli kahta reittiä Suomussalmelle ja kohtasi aluksi vain vähäisiä rajavartiojoukkoja. Vihollisen hidastelu mahdollisti lisäjoukkojen (9. divisioona) siirron Suomussalmelle. Suomalaisia joukkoja komensi jääkärieversti Hjalmar Siilasvuo. Ensimmäisistä voitokkaista taisteluista Kuusamon suunnalla vastasi everstiluutnantti Paavo Susitaipaleen johtoon siirtynyt Erillinen pataljoona 16 Kuusamosta. Ryhmä Sudelle alistettiin myös Porissa perustettu Polkupyöräpataljoona 6, jonka muistomerkki on Kylänmäellä.
Suomussalmen taistelu käytiin kirkonkylän ja sen pohjoispuolella olevan Hulkonniemen alueilla vuoden 1939 joulukuussa. Suomalaisten saarrostavan vastahyökkäyksen painostamana 163. divisioona vetäytyi alueelta 27. joulukuuta menetettyään vahvuudestaan noin kolmanneksen.
Raatteen tien taistelu 4.–8.1.1940 päättyi suomalaisten voittoon. Vetäytyvä Neuvostoliiton 44. divisioona koki suuret tappiot, muttei kuitenkaan täydellistä tuhoa, kuten sotakirjallisuus on aiemmin asian tulkinnut. Taistelun jälkeen talvisota jatkui alueella rajakahakkoina.
Jatkosodassa suomalaiset (Jalkaväkirykmentti 11 ja rajajoukot) hyökkäsivät Raatteen tien ja Juntusrannan kautta Uhtualle. Keväällä 1942 osa Uhtuan suunnan joukoista vedettiin mukaan Suomussalmen taisteluita paljon suurempaan, mutta silti lähes unohdettuun Kiestingin suurtaisteluun.
Sodan muistomerkit ja Talvisotamuseo
Talvisotamuseo Raatteen Portti on Kuhmon tien ja Raatteen tien risteyksessä. Sen yhteydessä on 3 hehtaarin alalle levittyvä Talvisodan monumentti. Talvisodan päämuistomerkki, Alvar Aallon suunnittelema Liekki (1959), sijaitsee kirkonkylällä Kuhmoon kääntyvän tien risteyksessä. Kunnan kotisivuilla on tarkemmat tiedot myös muista sotamuistomerkeistä.
Välirauhan aikana rakennettu Salpalinja kulkee Kiantajärven länsirantaa seuraillen. Haukiperässä jykevistä kivistä tehdyt panssariesteet ja Oraviselän rantaan rakennettu konekiväärikorsu juoksuhautoineen ovat Salpalinjan linnoitteita.
Kianta, Suomussalmi ja Ämmänsaari
Suomussalmen ensimmäisessä kuntakokouksessa 12. lokakuuta 1867 päätettiin, että Suomussalmella siirrytään kunnallishallintoon 1. tammikuuta 1868. Näin kirkko ja kunnallishallinto erotettiin toisistaan ja samalla kunnan nimi muutettiin Kiannasta Kirkonkylän ja Hulkonniemen välisestä salmen mukaan Suomussalmeksi. Nykyisin Kiannasta puhuttaessa tarkoitetaan Kiannanniemeä tai Kiantajärveä, mutta esimerkiksi 1930-luvulle sijoittuvissa Kalle Päätalon romaaneissa suomussalmelaisista puhutaan ”kijantalaisina”.
Suomussalmen kirkonkylä oli talvisotaan asti kunnan keskus. Kirkonkylän tuhouduttua joulukuussa 1939 täysin valtioneuvosto päätti siirtää kunnan hallinnon Ämmänsaareen järven länsirannalle. Sodan jälkeen 5-tien linjaus johti liikennevirrat järven länsipuolelle.
Kirkonkylä jälleenrakennettiin, mutta Ämmänsaari kasvoi 1950–1960-luvuilla kirkonkylää suuremmaksi. Ämmänsaaren nimi muutettiin 1990-luvun lopulla Suomussalmeksi, mutta myös nimeä Ämmänsaari käytetään edelleen.
Luonto
Luonnonmaisemallisesti Suomussalmi voidaan jakaa Itä-Kainuun järvialueeseen ja Kainuun vaara-alueeseen. Maisema-alueet erottaa toisistaan kuntaa pohjois-eteläsuunnassa halkova valtatie 5.
Pääosa Suomussalmen kallioperästä on gneissigraniittia ja liuskeita. Kiannanniemen alueelta on löytynyt vähäisiä nikkeli-hopeaesiintymiä. Liuskealueilla on muun muassa serpentiini- ja vuolukiveä. Yleisin maalaji on moreeni, joka paikoin muodostaa luode-kaakkoissuuntaisia drumliineja. Alueella on useita harjujaksoja, kuten Ison Heitajärven-Luttulanvaara, Myllylahden-Pahkangas ja Hossan harjujakso. Huuhkajankangas, Jumalissärkkä-Hoikansärkkä ja Ryötinsärkkä kuuluvat harjujensuojeluohjelmaan. Suomussalmi on pinnanmuodoiltaan tasaisempaa ja alavampaa kuin naapurikunnat Kuusamo ja Puolanka. Pääosa kunnan alueesta on yli 200 metrin korkeudella merenpinnasta. Korkeimpia vaaroja ovat Nurmivaara, Mustavaara, Otsavaara, Käärmetvaara, Pihlajavaara ja Joutsenvaara.
Kasvullista metsämaata on maa-alasta yli puolet, länsiosassa kaksi kolmasosaa. Suota on noin 40 % maa-alasta, lännessä kuitenkin vain runsaat 30 %. Männyn osuus puustosta on 68 %, kuusen noin 19 % ja lehtipuiden 17 %. Metsämaat ovat yleensä tuoreita kangasmaita ja yleisin metsätyyppi on puolukka-mustikkatyyppi. Yleisin suotyyppi on aapasuo. Kunnassa on runsaasti kuivia, varpuisia rämeitä, joilla saattaa kasvaa mäntyä. Korpia on eniten länsiosissa ja nevoja kaakkoisosissa. Suomussalmella on vielä erämaa-alueita, joissa elää susia, karhuja, ahmoja, ilveksiä, kalasääskiä ja maakotkia. Erämaa-alueista tunnetuin on Martinselkonen.
Suomussalmen vesistöistä pääosa kuuluu Oulujoen vesistön Hyrynsalmen reittiin. Osa läntisen osan vesistä kuuluu Iijoen vesistöön. Suomussalmella on vesistöjä yhteensä 582 neliökilometriä eli lähes kymmenen prosenttia kokonaispinta-alasta. Järviä ja lampia on yhteensä 3 511, joista suurin on Hyrynsalmen reitin vesiallas Kiantajärvi. Toinen huomattava järvi on Vuokkijärvi Suomussalmen eteläosassa. Molemmat suurjärvet valjastettiin voimatalouden käyttöön 1960-luvun alkupuolella. Kiantajärven säännöstelykorkeus on neljä metriä ja Vuokkijärven kuusi metriä. Suomussalmen järville on ominaista rantojen karuus ja vähäinen rantakasvillisuus. Rantaviivaa Suomussalmella on kaikkiaan 2 930 kilometriä.
Kiantajärven ja Vuokkijärven ohella yli kymmenen neliökilometrin laajuisia järviä ovat Korvuanjärvi, Piispajärvi ja Pesiöjärvi. Alle kymmenen neliökilometrin laajuisia järviä ovat muun muassa Naamankajärvi–Polvijärvet, Iijärvi, Saarijärvi, Pirttijärvi, Kovajärvi ja melko syvä Iso-Peranka. Kuntakeskus sijaitsee Kiantajärven etelärannalla, kuntakeskuksen eteläpuolella levittäytyy useiden pienehköjen järvien kokonaisuus, johon kuuluu muun muassa Haaravesi, Alanteenjärvi ja Parvajärvi.
Suomussalmi kuuluu mantereisen ja merellisen ilmastotyypin vaihettumisalueeseen. Vuoden keskilämpötila on +0,1–2 °C. Lämpimimmän kuukauden (heinäkuu) keskilämpötila on n. +15 °C ja kylmimmän kuukauden (tammikuu) −12 °C. Kasvukauden pituus on noin 143 vrk. Keskimäärin pysyvä lumipeite muodostuu marraskuussa ja sulaa toukokuun ensimmäisten viikkojen aikana. Toisinaan pysyvä lumipeite saadaan jo lokakuussa, eikä ensilumen sataminen ole syyskuussakaan aivan tavaton ilmiö.
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Kyliä
Alajärvi, Ala-Vuokki, Hossa, Jumaliskylä, Juntusranta, Kaljuskylä, Kerälä, Kiannanniemi, Korpela, Korvua, Kuivajärvi, Kurimo, Lomakylä (Suomussalmi), Myllylahti, Näljänkä, Näätälä, Peranka, Pesiökylä, Pesiönlahti, Piispajärvi, Pisto, Pitämä, Pyhäkylä, Raate, Ruhtinansalmi, Sakara, Selkoskylä, Siikaranta, Suomussalmen kirkonkylä, Tervakangas, Vaaranniva, Vasara, Vuokki, Yli-Vuokki ja Ämmänsaari (kuntakeskus).
Lähellä Venäjän rajaa sijaitsevat Kuivajärvi ja Hietajärvi ovat siitä harvinaisia kyliä, että ne kuuluvat vanhastaan Vienan Karjalan runokyliin ja alueella on puhuttu perinteisesti karjalan kieltä, vienankarjalaa.
Taajamat
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Liikenne
Valtatie 5 tulee Hyrynsalmelta Suomussalmen kautta Kuusamoon. Seututie 912 Kuhmosta tulee Suomussalmelle. Yhdystie 9125 eli Raatteentie on Suomussalmen kunnassa Raatteenportista Raatteeseen kulkeva yhdystie. 1940 käydystä Raatteen tien taistelusta nimensä saanut Raatteen tie käsitti osia myös nykyisestä seututiestä 912. Seututie 843 Palovaarasta Suomussalmelle jatkuu aina Poussuun, Kuusamoon saakka. Seututie 892 kulkee Suomussalmelta Korpikylän ja Kytömäen kautta Hyrynsalmelle. Seututie 897 vie Alajärveltä Suomussalmelta Hattuvaaran kautta Yli-Näljänkään. Kiantajärvellä liikennöinyt Kianta-laiva upposi 23.8.2022 Ämmänsaaren rannassa.
Seurakunnat
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Suomussalmella on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Seurakunnan toimipaikkoja ovat muun muassa Suomussalmen kirkko, Ämmänsaaren kirkko, Vuokin kirkko ja Ruhtinansalmen kirkko.
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon sisäisistä herätysliikkeistä paikkakunnalla toimii herännäisyys sekä vanhoillislestadiolaisuus, jolla on paikkakunnalla Suomussalmen rauhanyhdistys.
Muita kirkkokuntia edustaa helluntaiherätykseen kuuluva Suomussalmen helluntaiseurakunta sekä Kajaanin ortodoksinen seurakunta, jolla on säännölliset jumalanpalvelut niin Ämmänsaaren kuin Kuivajärven tsasounissaan.
Muuta tietoa
Suomussalmella on rakennettu pienoismalleja jo vuodesta 1999, mm. Kontiomäen rautatieaseman ja Oulujärven alueen pienoismallit, jotka sijaitsevat Kontiomäen Shellin pienoismallinäyttelyssä, sekä Syvänniemen rullatehdas Kuopioon. Myös Raatteen portissa sijaitseva Raatteentien taistelun pienoismalli on valmistettu Suomussalmella. Pienoismallit on valmistettu erinäisten työllistämishankkeiden aikana, uusin hanke on Vaihtoehtona työ -projekti (2006–2009), joka työllistää pitkäaikaistyöttömiä. (Vaihtoehtona työ- projekti lopetettu ja sitä seurannut, Talas -kehittämishanke päättyy 31.12.2011.)
Kane Tanaka
Kane Tanaka (2. tammikuuta 1903 – 19. huhtikuuta 2022 ) oli pitkäikäinen japanilainen nainen. Hän oli kuollessaan 119-vuotiaana maailman vanhin todennettu elossa ollut henkilö. Hänestä tuli maailman vanhin elossa ollut japanilaisen Chiyo Miyakon kuoltua 22. heinäkuuta 2018. Tanaka on vanhimmaksi elänyt todennettu japanilainen ja toiseksi vanhin todennettu henkilö koskaan.
Tanaka asui viimeiset vuotensa hoitokodissa Fukuokassa. Hänen terveytensä oli silti edelleen verrattain hyvä. Tanaka harrasti lautapelejä sekä kävelylenkkejä hoitokodin käytävillä. Pitkän ikänsä salaisuudeksi hän kertoi perheensä, unen ja toiveikkaan elämänasenteen.
Kane Tanakasta tuli 19. syyskuuta 2020 todistetusti vanhimmaksi koskaan elänyt japanilainen ja aasialainen ja kaikkien aikojen kolmanneksi vanhimmaksi elänyt ihminen hänen ylitettyä vuonna 2018 kuolleen japanilaisnaisen Nabi Tajiman saavuttaman iän. Tanaka täytti 119 vuotta 2. tammikuuta 2022. Tanaka ylitti 10. huhtikuuta 2022 vuonna 1999 kuolleen Sarah Knaussin iän, tullen todistetusti maailman toiseksi vanhimmaksi eläneeksi ihmiseksi. Kane Tanaka kuoli 19. huhtikuuta 2022 119 vuoden ja 107 päivän iässä. Hän oli tiettävästi ensimmäinen japanilainen ja aasialainen sekä kolmas vahvistettu henkilö maailmassa, joka on saavuttanut 119 vuoden iän.
Karlebyn seurakunta
Karlebyn seurakunta on Lolland-Falsterin hiippakuntaan ja Falsterin rovastikuntaan kuuluva Tanskan kansankirkon seurakunta, joka toimii Guldborgsundin kunnan alueella. Seurakunta kuuluu Karleby-Horreby-Sønder Alslevin pastoraattiin.
PAN Vision Publishing
thumb|250 px|PAN Visionin logo ja yritysmerkki.
PAN Vision Publishing Oy (vuoteen 2005 PAN Vision Oy) oli vuonna 1992 perustettu ruotsalaiseen PAN Vision Groupiin kuuluva Suomen tytäryhtiö, joka valmisti ja jakeli elokuvia, televisio-ohjelmia ja pelejä. PAN Vision levitti muun muassa Yleisradion (Yle TV1:n ja Yle TV2:n) ja MTV3:n itse tuottamat televisio-ohjelmat DVD:nä, kuten esimerkiksi Matka maailman ympäri, Willy Fog 2, Sandokan, Tohtori Sykerö, Taotao, pieni pandakarhu, Smurffit, Alfred J. Kwak, Kotikatu, Hovimäki, Spede Show ja Hynttyyt yhteen. Yritys lakkautettiin vuonna 2008, jolloin toiminta siirrettiin PAN Vision Finland Oy:hyn.
Siemeniä
Siemeniä on suomalaisen rap-artisti Asan studioalbumi. Albumi julkaistiin 22. lokakuuta 2021.
PAN Vision Publishing
PAN Visionin elokuva- ja kuvatallennetoiminta siirtyi 7. syyskuuta 2011 solmitun sopimuksen mukaisesti tanskalaiselle Scanbox Entertainmentille.
Juan Vicente Gómez
Juan Vicente Gómez (24. heinäkuuta 1857 – 17. joulukuuta 1935) oli Venezuelan caudillo vuosina 1908–1935. Hän hallitsi maata omina tiluksinaan ja hyötyi merkittävästi öljylöydöistä.
La Mulerassa Estado Táchirassa Länsi-Andeilla syntynyt intiaanitaustainen ja lähes lukutaidoton Gómez liittyi Cipriano Castron armeijaan 1899 ja hänestä tuli valtaan nousseen Castron neuvonantaja, varapresidentti ja armeijan komentaja. Vuonna 1908 hän kaappasi vallan entiseltä komentajaltaan tämän ollessa hoidettavana Euroopassa ja julistautui presidentiksi.
Kongressi nimitti Gómezin presidentiksi virallisesti kaudelle 1910-1914. Vuonna 1913 hän päätti jatkaa kauttaan vielä seitsemällä vuodella. Kaikkiaan valtakausia oli kolme, 1915–1921, 1922–1929 ja 1931–1935. Vuosina 1929-1931 presidenttinä oli muodollisesti Gómezin suosittelema Juan Bautista Pérez.
Gómez pani Venezuelan talouden raiteille, houkutteli ulkomaisia sijoituksia ja aloitti laajan rautatieverkon ja teiden rakennusohjelman. Vuonna 1918 Maracaibojärven alueelta löydettiin öljyä, jolla hän maksoi maan ulkomaanvelan ja saavutti ulkovaltojen luottamuksen.
Vastustajansa Gómez piti tehokkaasti aisoissa salaisen poliisin avulla. Venezuelan armeijasta tuli maanosan parhaiten varustettu.
Gómez keräsi suuren omaisuuden ja hän oli kuollessaan luultavasti Etelä-Amerikan rikkain mies. Hän ei mennyt naimisiin, mutta sai 60–80 lasta, jotka asetti johtaviin asemiin.
Julman vallankäyttönsä vuoksi Gómez ei ollut kotimaassaan läheskään yhtä suosittu kuin ulkomailla, ja hänen kuoltuaan Caracasissa juhlittiin.
Musta haltia (kirjasarja)
Musta haltia -sarja on kronologisesti R. A. Salvatoren Drizzt Do'Urdenista kertovan kirjasarjan ensimmäinen trilogia. Sarjan kirjat, Kotimaa, Maanpaossa ja Valoa kohti , kertovat Drizztin nuoruudesta ja ajasta ennen kuin hän asettui asumaan Jäätuulen laaksoon. Musta haltia -sarjaa seuraa Jäätuulen laakso -sarja.
Kotimaa
Musta haltia -trilogia kertoo nuoresta Drizzt Do'Urdenista, joka syntyy Menzoberranzanin yhdeksännen huoneen kolmanneksi pojaksi. Kun Drizztin veli Dinin murhaa perheen vanhimman pojan Nalfeinin, Drizzt jää eloon, vaikka hänet perinteen mukaan kuuluisi uhrata Llothille, hämähäkkijumalattarelle.
Isänsä Zaknafeinin opissa Drizztistä kasvaa Menzoberranzanin paras asemestari. Pian Drizzt ottaa osaa maanpinnalle tehtyyn hyökkäykseen, hän pelastaa pienen haltiatytön, minkä seurauksena Do'Urdenin huone joutuu Lolthin epäsuosioon. Myöhemmin Drizzt joutuu hyökkäykseen svirfnebllien kaivosretkikuntaa vastaan ja jää vangiksi. Drizzt pelastetaan pian mutta hänen uudelle liittolaiselleen Belwar Dissengulpille käy huonosti. Palattuaan kotiin Drizzt joutuu selvittelemään välejään isänsä kanssa ja paljastaa hänelle, että haltialapsi on yhä elossa. Drizztin äiti, matriarkka Malice kuulee kuitenkin asiasta ja päättää rangaista tätä.
Drizztin ollessa poissa kotoa Malica kutsuu Zakin luokseen ja ilmoittaa tälle Llothin vaativan hyvitystä: Drizztin henki haltialapsen hengestä, jolloin Zaknafein tarjoutuu uhriksi poikansa tilalle. Palatessaan kotiin Drizzt huomaa pian, että Zak on kadonnut. Löytäessään muun perheensä kappelista Drizzt saa kuulla, että Zaknafein on uhrattu ja että hänen odotetaan täyttävän isänsä paikka perheen asemestarina. Drizzt kiroaa perheensä ja pakenee Uumenalan tunneleihin.
Maanpaossa
Pian selviää, että Menzoberranzanin drowt liikehtivät svirfneblien kaupungin lähettyvillä. Suojellakseen kaupunkiaan maahisten kuningas määrää Drizztin lähtemään kaupungista. Joutuessaan ensi kertaa kasvokkain äitinsä valitseman kostajan kanssa Drizzt järkyttyy, sillä kostaja on hänen isänsä, Zin-carla, epäkuollut.
Zin-carla saa Drizztin kiinni vaarallisen happojärven täyttämässä luolassa. Zaknafeinin sielu ja sydän ovat kuitenkin aivan epäkuolleen hirviön pinnan alla ja Drizzt onnistuu saamaan ne esiin, pelastaakseen poikansa Zaknafei heittäytyy happojärveen, jotta Malice ei pystyisi pakottamaan häntä surmaamaan poikaansa. Isän kuolema saa Drizztin lähtemään maan pinnalle, etsimään parempaa elämää.
Valoa kohti
Maanpinnalla Drizzt koettaa hieroa tuttavuutta maalaistalon lasten kanssa mutta asiaa hankaloittaa se, ettei heillä ole yhteistä kieltä. Lasten kertomuksen säikäyttämät kyläläiset lähtevät etsimään drowia Roddy McGristlen johdolla. Drizzt joutuu taisteluun palkkionmetsästäjän kanssa, missä Roddy vammauttaa toisen korvansa.
Kieron Tephanis-keijun avulla Drizztin vihollinen, Ulgulu muuntautuu tämän näköiseksi ja surmaa Drizztin suojeleman perheen. Roddyn ja muiden kyläläisten saadessa tietää tapahtuneesta he odottavat mannunvartijaa lähteäkseen Drizztin jäljille. Samanaikaisesti Drizzt surmaa Ulgulun ja kostaa maalaisperheen puolesta. Mannunvartija, Dove Falconhand tovereineen lähtee seuraamaan pakenevaa Drizztiä, joka yrittää selittää tilanteen mutta joutuu huomaamaan etteivät mannunvartijat halua kuulla hänen selostusta tapahtumista. Epätoivoissaan Drizzt johdattaa mannunvartijat kivijättiläisten alueelle. Kivijättiläset hyökkäävät ja Drizzt päätyy auttamaan takaa-ajajiaan. Taistelun jälkeen mannunvartijat päättävät luopua takaa-ajosta ja antavat Drizztin mennä omille teilleen. Pitkän talven jälkeen Drizzt joutuu ongelmiin paikallisen örkkipäällikön kanssa. Vanha, sokea mannunvartija Montolio DeBrouchee tulee apuun ja kutsuu Drizztin vieraakseen opettaen tälle sekä ihmisten kieltä että mannunvartijan taitoja. Kostonhimoinen Roddy kuitenkin tulee sekoittamaan kaksikon elämän ja liittoutuu örkkien kanssa kostaakseen Drizztille.
Montolion kuoltua Drizzt vaeltaa kuusi vuotta. Matkallaan hän saa kuullaJäätuulen laaksosta, jota sanotaan hylkiöiden turvapaikaksi. Ajatus paikasta kiehtoo Drizztiä ja hän lähtee pohjoiseen. Jäätuulen laaksossa Kymmenessä kaupungissa häntä ei kuitenkaan oteta avosylin vastaan mutta hänen sallitaan jäädä laaksoon. Drizzt onnistuu ystävystymään kääpiöiden kasvattaman Catti-brien kanssa. Roddy McGristlen tullessa Drizztin jäljessä Kymmenenteen kaupunkiin Drizzt luulee joutuvansa taas pakenemaan, mutta Catti-brien kasvatusisä Bruenor Sotavasara ajaa palkkionmetsästäjän tiehensä ja antaa näin Drizztin ymmärtää olevansa tervetullut naapurustoon.
Carolina Beach
Carolina Beach on kaupunki Pohjois-Carolinan osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 5 706. Caliente kuuluu New Hanoverin piirikuntaan.
Veracruz (kaupunki)
Veracruz on merkittävä satamakaupunki Veracruzin osavaltiossa, Meksikossa. Se on Meksikon toiseksi suurin kaupunki Meksikonlahdella. Se sijaitsee 140 kilometrin päässä osavaltion pääkaupungista Xalapasta ja on osavaltion suurin kaupunki. Vuonna 2005 sen väkiluku oli 512 310. Kaupungista käytetään usein nimitystä Puerto de Veracruz erotuksena osavaltiosta.
Historia
thumb|left|Piirros Veracruzista ja [[San Juan de Ulúasta vuodelta 1615.]] Hernán Cortésin perustama kaupunki, La Villa Rica de la Vera Cruz (’Pyhän ristin rikas kaupunki’), sijaitsi noin 50 kilometriä nykyisestä Veracruzista luoteeseen. Cortés upotutti Villa Rica de la Veracruzin edustalle lähes koko laivastonsa estääkseen miehiään palaamasta Kuubaan. Perustettu uusi siirtokunta satamineen osoittautui tuulilta suojattomaksi, mistä syystä Cortés päätti etsiä satamalle suojaisemman paikan. Satama siirrettiin, mutta sen nimi pysyi muutosta huolimatta samana.
Nykyisestä Veracruzista kuusitoista kilometriä luoteeseen sijaitsee Antigua Veracruz, joksi tuon silloin uuteen paikkaan siirretyn kaupungin nimi on nykyisin vakiintunut. Cortés oli varma, että uudesta kaupungista tulisi mahtava satama ja kauppapaikka. Nykyisin Antigua sijaitsee kolmen kilometrin päässä merestä. Nykyisen Veracruzin paikalla espanjalaiset olivat käyneet jo ennen Cortésia ja ristineet seudun San Juan de Ulúaksi. Tuo nimi oli käytössä, kunnes San Juán de Ulúa, joka vähitellen oli syrjäyttänyt tärkeydessä Antigua-joen varrella sijainneen Veracruzin, sai 1600-luvun alkupuolella kaupunkioikeudet Veracruz-nimisenä. Veracruz on siis sijainnut eri paikoissa historiansa aikana. thumb|Satelliittikuva