cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Seemiläiset kielet
Luokittelu
Maltan kieli kuuluu arabian kieliryhmään. Syyrian kieli kuuluu aramealaiseen kieliryhmään.
Niukkanen
Niukkanen on suomalainen sukunimi:
TU Canum Venaticorum
TU Canum Venaticorum on jättiläis-muuttujatähti Ajokoirien tähdistössä. Sen voi nähdä paljaalla silmällä.
Rip Kirby
thumb|right|Rip Kirby, [[intellektuelli sankari: silmälasit, piippu ja kirjoituskone.]] Rip Kirby, "oikealta" nimeltään Remington Kirby, on Alex Raymondin luoma sarjakuvahahmo, herrasmiessalapoliisi ja seikkailija. Ensimmäinen strippi ilmestyi 4. maaliskuuta 1946.
Palattuaan toisesta maailmansodasta (merijalkaväestä) Alex Raymond ei jatkanut aikaisempia sarjojaan (Flash Gordon, Jungle Jim - suom. Viidakko-Jim, Secret Agent X-9 - suom. Agentti X-9). Sen sijaan hän aloitti uuden sanomalehtisarjakuvan entisestä merijalkaväen sotilaasta ja yksityisetsivästä Rip Kirbystä. Raymond otti etäisyyttä aikaisempiin fantasiasankareihinsa ja loi hyvinkin todenmukaisen Ellery Queenin tyylisen älykkään sankarin. Kirby kuului selvästi yläluokkaan; hän soitti flyygeliä, pelasi golfia ja hänellä oli brittiläinen miespalvelija.
Kirbyn yhdistelmä älyä ja voimaa vetosi naisiin, joista koitui usein myös harmia, varsinkin Pagan Leestä. Tosin tämän tulisen ja vähän syntisenkin tummaverikön tempausten tähden päästiin usein myös jännittäviin seikkailuihin. Vastapainona oli vakituinen tuttavuus ja kiltti vaaleaverikkö Honey Dorian. Maailmalle lähdettäessä laukut pakkasi herraspalvelija Cecil Desmond, joka oli entinen kassakaappimurtovaras. Varsinkin alkuvuosina Kirbyn vastustajana oli usein sankarin täydellinen vastakohta gangsteri Mangler, julma ja yksioikoinen tappaja. Pagan Lee oli aluksi Manglerin heila, kunnes kääntyi "kaidalle polulle".
Rip Kirby sai heti suuren suosion. Raymond sai sarjakuva-alan Reuben Award -palkinnon vuonna 1949.
Ensimmäisenä vuosina tarinoita kirjoittivat King Featuresin toimittaja Ward Green, jolta idea sarjaan oli lähtöisin, ja kirjailija Fred Dickenson.
Alex Raymond kuoli 1956 auto-onnettomuudessa. Sarjakuvasyndikaatti tarvitsi nopeasti uuden taiteilijan sarjalle, ja tilalle valittiin John Prentice. Dickenson jatkoi sarjan kirjoittamista 1980-luvun puoliväliin, kunnes hän joutui terveyssyistä eläkkeelle. Prentice alkoi silloin myös kirjoittaa sarjaa muiden ohella. Prentice piirsi Kirbyä kuolemaansa saakka vuoteen 1999.
Strippi päättyi siihen, että Rip Kirby ilmoitti eläkkeelle jäämisestään 26. kesäkuuta 1999. Prentice sai National Cartoonist Societyn Story Comic Strip Award -palkinnon vuosina 1966, 1967 ja 1986.
Vuosien varrella sarjaa haamukirjoittivat ja -piirsivät monet avustajat kuten Frank Bolle, joka piirsi loppuun viimeisen seikkailun, Al Williamson, Gray Morrow ja Neal Adams.
Suomessa Rip Kirbyä on julkaissut Helsingin Sanomat vuodesta 1948 useita uusintakierroksia, mutta sarjan julkaisu päättyi tammikuussa 2011, koska "nykylukijat vierastavat jatkuvajuonisen sarjan seuraamista pienissä paloissa". Päätoimittaja Janne Virkkunen torjui aikoinaan kulttuuritoimituksen vaatimuksen sarjan lopettamisesta ja sanoi, että sarjaa julkaistaan niin kauan kuin hän on vastaava päätoimittaja. Virkkunen luopui tehtävästä keväällä 2010. Myös Agentti X9 -sarjakuvalehden numeroissa on julkaistu lähes kaikki Rip Kirbyt. Kustannus Oy Jalava julkaisi 1987 albumin Wanhat sarjat 14 - Rip Kirby, jossa oli Alex Raymondin strippejä vuosilta 1947 ja 1948.
Up the Pinks – An Introduction to Pink Fairies
Up the Pinks - An Introduction to Pink Fairies on Pink Fairies-yhtyeen kokoelma, joka sisältää kappaleita yhtyeen kolmelta varsinaiselta studiolevyltä. Se julkaistiin albumien remasteroimisprosessin yhteydessä. Albumin julkaisi yhtyeen alkuperäinen levymerkki Polydor.
Belgian Grand Prix 2007
thumb|270px|Kimi Räikkönen voitti kilpailun. Belgian Grand Prix 2007 (virallisesti 2007 Formula 1 ING Belgian Grand Prix) oli Formula 1 -kauden 2007 14. osakilpailu, joka ajettiin 14.–16. syyskuuta Circuit de Spa-Francorchamps'n moottoriradalla Belgiassa. Kilpailun voitti Ferrarin Kimi Räikkönen. Ferrari varmisti kaksoisvoitollaan samalla valmistajien maailmanmestaruuden.
Ismo Salama
Ismo Ylermi Salama on suomalainen kitaristi, säveltäjä ja sovittaja, joka on vaikuttanut ainakin Pasin liigan, Pasi & Mysiinin, Gasoline Girls And Petrol Boysin ja Tommi Läntisen levyillä joko säveltäjänä tai sovittajana. Hän esiintyy taiteilijanimella Baba Salama.
Ludvig Änkyttäjä
Ludvig II Änkyttäjä (1. marraskuuta 846 – 9./10. huhtikuuta 879) oli länsifrankkien kuningas vuosina 877–879.
Ludvig Änkyttäjän vanhemmat olivat Kaarle Kaljupää ja Orléansin Ermentrude. Kaarlesta tuli keisari vuonna 875 ja kaksi vuotta myöhemmin hän jätti poikansa sijaishallitsijaksi lähtiessään puolustamaan paavi Johannes VIII:ta. Ludvigista äänestettiin länsifrankkien kuningas joulukuussa 877 sillä ehdolla että hän kunnioitti frankkiruhtinaiden omaisuutta ja oikeuksia.
Ludvig oli kahdesti naimisissa, ja elinaikanaan hän sai pojat Ludvig III:n ja Kaarloman II:n. Hänen kuoltuaan syntyi vielä kolmas poika, Kaarle Yksinkertainen. Lisäksi Ludvigilla oli tyttäret Hildegarde, Gisela ja Ermentrude.
Ludvig Änkyttäjä oli kertoman mukaan fyysisesti huonossa kunnossa, mutta uskonnollinen ja rauhaa rakastava mies. Hän ilmeisesti kuitenkin sairastui vakavasti ja kuolikin vain puolitoista vuotta isänsä jälkeen vuonna 879. Lisänimi ”Änkyttäjä” tulee mahdollisesti hänen huonosta terveydestään, minkä vuoksi hän ei ehkä kyennyt puhumaan normaalisti. Ludvigia seurasivat valtaistuimelle hänen poikansa Kaarloman II ja Ludvig III, jotka hallitsivat aluksi yhdessä.
Vincent Curatola
Vincent Curatola (s. 16. elokuuta 1953 New Jersey) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Johnny Sackin roolista televisosarjassa Sopranos, josta hän oli SAG-palkinnon ehdokkaana kahdesti. Hän on myös esiintynyt muun muassa vuoden 2012 elokuvassa Killing Them Softly.
Axel Cadier
Axel Vilhelm Teodor Cadier (13. syyskuuta 1906 Varberg – 29. lokakuuta 1974 Göteborg) oli ruotsalainen painija ja olympiavoittaja.
Cadierin painiuran huipennus osui Berliinin kesäolympialaisiin 1936, jolloin hän voitti kreikkalais-roomalaisessa painissa sarjan 87 kg olympiakultaa. Edellisissä, Los Angelesin olympialaisissa hän oli paininut pronssia sarjassa 79 kg.
Cadier voitti kreikkalais-roomalaisella tyylillä myös kolme Euroopan mestaruutta (1933, 1935 ja 1938). Vapaapainissa hän voitti EM-kultaa vuonna 1937 ja hopeaa vuonna 1935.
Beatriz Zaneratto João
pienoiskuva|Beatriz Zaneratto João Beatriz Zaneratto João, taiteilijanimeltään Beatriz (s. 17. joulukuuta 1993) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja tai hyökkääjä. Hän on pelannut Brasilian naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 72 maaottelua ja tehnyt niissä 22 maalia. Hän on pelannut maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 2011, 2015 ja 2019 sekä olympialaisissa vuonna 2016.
Etnia
Etnia ry on suomalainen yhdistys, joka perustettiin vuonna 1989. Järjestön alkuperäinen nimi oli Uhanalaisten kansojen ja kulttuurien puolesta - Fjärde världen ry, joka muutettiin Etnia ry:ksi vuonna 2004.
Etnia ry on kansalaisjärjestö, joka ajaa alkuperäiskansojen oikeuksia ja pyrkii edesauttamaan kansojen mahdollisuuksia harjoittaa omaa kulttuuriaan ja säilyttää perinteiset asuinsijansa. Yhdistys tiedottaa alkuperäiskansojen tilanteesta maailmalla. Yhdistys tekee työtä alkuperäiskansojen ja niiden kulttuurien säilyttämiseksi sekä suojelemiseksi.
Yhdistys on tavoittanut ihmisiä erilaisten kulttuuritapahtumien kautta. Sen pääasialliset tiedotuskanavat ovat olleet Ensimmäiset kansat -lehti ja Etnia-filmifestivaali. Ensimmäiset kansat -lehti ilmestyi neljä kertaa vuodessa. Lehdessä käsiteltiin alkuperäiskansojen kulttuuria, heidän historiaansa ja nykytilannettaan. Etnia-filmifestivaali järjestettiin alun perin pienimuotoisena videofestivaalina vuonna 2000. Vuodesta 2002 festivaali kulki aluksi eri maanosien nimillä, koska festivaalin alkuperäiskansateemojen vuoksi käsiteltiin vuosittain yhden maantieteellisen alueen tilannetta, joko Aasiaa, Afrikkaa tai Latinalaista Amerikkaa. Festivaali oli alun perin ilmainen. Vuonna 2005 festivaali saavutti suuren suosion ja yli 3000 kävijän rajan. Festivaalista tuli myöhemmin maksullinen.
Etnia-filmifestivaalin yhteydessä järjestettiin Turussa keskustelutilaisuuksia ja musiikillisia iltamia. Keskustelutilaisuuksiin osallistuivat suomalaiset ja ulkomaalaiset elokuvaohjaajat sekä dokumentaristit, joilla oli kokemusta alkuperäiskansojen parissa työskentelystä. Kotimaisista ohjaajista keskusteluihin osallistuivat mm. Jouko Aaltonen, Arto Halonen ja Markku Lehmuskallio. Ulkomaisista ohjaajista keskusteluihin osallistuivat mm. iranilainen Bahman Ghobadi ja burkinalainen Dani Kouyaté. Heidän lisäkseen keskusteluihin osallistui usein joku alkuperäiskansan edustaja, kuten bolivialainen viljelijä Humberto Claros tai botswanalainen san-kansan edustaja Moronga Tanago. Musiikkitapahtumissa esiintyivät mm. Ruotsissa asuva kongolainen Marius Billy (Gobenson) ja Turussa asuva kuubalainen Carlos d'l Puerto yhtyeineen.
Lego Star Wars II: The Original Trilogy
Peli jatkaa edeltävänä vuotena ilmestyneen ja yllättäen kassamenestykseksi osoittautuneen Lego Star Wars: The Video Gamen jalanjäljissä. Peli perustuu George Lucasin luomaan Tähtien sota -elokuvasarjaan.
Etnia
Vuonna 2006 Etnia ry. oli mukana Euroopan ja Aasian maiden kansalaisjärjestöjen tapaamisessa, AEPF:ssä.
Lego Star Wars II: The Original Trilogy
Juoni
Peli seuraa alkuperäisen Tähtien sota -trilogian tarinaa esikuviaan muistuttavien lego-minihahmojen näyttelemänä. Tehtävänä on kulkea koko tarina läpi ja kerätä kolikoita klassisten tasohyppelypelien tyyliin. Matkan aikana pelaaja joutuu myös rakentamaan lukuisia legorakennelmia, kuten siltoja ja koneistoja. Uutta pelissä on esimerkiksi käsin rakennettavat lego-rakennelmat, jotka olisi ensimmäisessä Lego Star Warsissa joutunut rakentamaan vain "Voiman" avulla. Toinen uusi ominaisuus on kultaiset palikat, joita saa keräämällä kaikki Minikit-kanisterit tietyssä kentässä, täyttämällä kentän True Jedi -mittarin tarina- ja vapaa peli -muodoissa, ja läpäisemällä kentän tarinamuodossa. Jokaiseen kenttään on myös piilotettu Power Brick (voimapalikka), joita keräämällä saat avattua ostettavia ekstroja. Pelissä on myös ensimmäistä kertaa hahmonluontitila, jossa pelaaja voi luoda omat hahmot yhdistelemällä varsinaisten hahmojen osia keskenään.
Etnia
Yhdistys oli vuoteen 2013 aktiivisesti mukana erilaisissa tilaisuuksissa. Sen toimintaan liittyivät erilaiset tiedotuskiertueet esimerkiksi alkuperäiskansojen elinalueilla tapahtuvasta öljynporauksesta ja uraanin louhinnasta. Näiden tilaisuuksien lisäksi yhdistys osallistui kehitysyhteistyöprojekteihin Intiassa ja Ugandassa. Intiassa tehty työ käsitteli Intian adivasien maaoikeuksia ja Ugandassa yhdistys tuki Kampalassa toimivaa naistenradioasemaa, Mama FM:ää (yhteistyössä Turussa toimivan Radio Robin Hoodin kanssa), joka pyrkii vahvistamaan naisten asemaa Ugandassa.
Wovoka
upright|pienoiskuva|Wovoka
Wovoka (s. 1856 – k. 1932), joka oli saanut valkoisilta kasvattivanhemmiltaan nimen Jack Wilson, oli paiute-heimon intiaani, joka johti intiaanien viimeistä merkittävää uskonlahkoa, aavetanssia.
Vuoden 1890 paikkeilla hän alkoi saada näkyjä, joissa kristinuskon Jumala kehotti intiaaneja lopettamaan sotimisen ja tanssimaan aavetanssia, jolloin he saisivat maansa takaisin. Intiaaneja tuli paljon kuuntelemaan uutta profeettaa, ja hänen valkoiset kasvattiveljensä järjestivät joko hänen tahdostaan tai hänen tietämättään hänen ympärilleen joukon ihmeitä.
Liike levisi laajalle, mutta valkoiset käsittivät sen väärin ja murskasivat sen Wounded Kneessä vuonna 1890. Moni liikkeen johtajista surmattiin, mutta Wovoka itse säilyi hengissä. Hän odotti koko ikänsä messiasta, jota ei koskaan tullut. Hän osallistui 1920-luvulla intiaanielokuvan tekoon ja kuoli vuonna 1932.
George Jewsbury
George Jewsbury (kirjailijanimi J. Frederick George) on yhdysvaltalainen yliopistonopettaja ja kirjailija. Hän on kirjoittanut oppikirjoja, teoksia historiasta. Lisäksi hän on kirjoittanut sisarenpoikansa Neal Stephensonin kanssa menestyskirjat Interface (1994) ja The Cobweb (1996), joissa toisena tekijänimenä on hänen kirjailijanimensä. Hänen teoksiaan ei ole suomennettu.
Jewsbury on ollut professorina Oklahoman valtionyliopistossa. Hän on erikoistunut Venäjään ja Neuvostoliittoon. Hän toimii opettajana Pariisissa yksityisessä oppilaitoksessa Ecole Active Bilingue Jeannine Manuel ja tutkijana Russian Center of the School for the Advanced Study for the Social Sciences -nimisessä tutkimuslaitoksessa.
Aida
Aida on Giuseppe Verdin säveltämä nelinäytöksinen ooppera.
Oopperan synty
Egyptin kediivi Ismail pašša tilasi Giuseppe Verdiltä teoksen vuonna 1870 Kairon kuninkaalliseen oopperataloon. Verdi pyysi oopperasta palkkioksi 20 000 dollaria – sopimus syntyi. Verdille annettiin oopperan aiheeksi Aida, jota merkittävä ranskalainen egyptologi Auguste Mariette oli kediiville suositellut. Kediivi myönsi Mariettelle arvonimen bey, ja Mariette käytti sen jälkeen itsestään nimeä Mariette bey.
Camille du Locle, Paris Opera-Comiquen johtaja teki Verdin kanssa proosalibreton, ja sen italiankielisen libreton kirjoitti Antonio Ghislanzoni. Ghislanzoni kirjoitti yli 60 librettoa, mutta Aida on niistä huomattavin. Mariette oli mukana neuvoja antavana arkeologina. Verdi kirjoitti Aidan neljässä kuukaudessa, ja teos oli valmis jo marraskuun puolivälissä 1870. Kantaesitys viivästyi kuitenkin Preussin ja Ranskan sodan takia. Ranskassa tehdyt lavasteet ja puvut jäivät pitkäksi aikaa Pariisiin.
Maestro Verdi käytti paljon aikaa muinaisten egyptiläisten tapojen ja soittimien tutkimiseen. Hän kuitenkin päätyi itse tekemään oman koosteensa egyptiläisestä musiikista. Verdin luoma musiikki kuulostaa aidolta ja tuo lisäväriä oopperaan. Hän teetti myös juhlamarssiin kuusi ”aidatrumpettia”, kolme As- ja kolme H-vireistä. Ne muistuttavat aitoja egyptiläisiä soittimia.
Sivuroolit
Aida asettaa pääkolmikon esittäjille suuria laulullisia haasteita. Erityisesti Radameksen ja Aidan aariat kuuluvat italialaisen oopperakirjallisuuden vaikeimpiin. Merkittäviä Aidoja ovat olleet muun muassa Zinka Milanov, Renata Tebaldi, Maria Callas, Leontyne Price ja Aprile Millo. Radameksen kuuluisia esittäjiä ovat olleet esimerkiksi Enrico Caruso, Jussi Björling, Richard Tucker, Mario Del Monaco, Franco Corelli jaPlacido Domingo. Amneriksen roolista muistetaan muutamia mainiten Ebe Stignani, Fedora Barbieri, Giulietta Simionato, Firoenza Cossotto ja Dolora Zajick.
I näytös
1 kohtaus
Kuninkaallinen palatsi Memfiksessä. Ylipappi Ramfis kertoo Radamekselle etiopialaisten hyökkäyksestä. Ramfis on menossa kertomaan kuninkaalle, kenet jumalat ovat valinneet sotapäälliköksi. Radames toivoo olevansa tuo valittu. Voittajana hän voi pyytää Aidaa vaimokseen. Romanza Celeste Aida (suom. Taivaallinen Aida). Amneris saapuu ja epäilee Radameksen tunnelatauksen olevan muutakin kuin voiton huumaa. Radames miettii, onko Amneris saanut selville hänen rakkautensa Aidaan. Aida saapuu ja Amneris ennakkoaavistus on tertzetossa Vieni, o diletta (suom. Tule rakas ystävä).
2 kohtaus
Ptah'in temppelissä Ramfis, papit ja papittaret odottavat aseettomana saapuvaa Radamesta. Radamekselle annetaan juhlallisin menoin pyhitetyt aseet.
II näytös
1 kohtaus
Amneriksen huoneistossa maurilaiset orjattaret tanssivat. Kesken juhlavalmistelujen Aida saapuu. Duetto Fu la sorte dell’armi a’tuoi funesta (suom. Sodan tulos oli kohtalokas kansallesi). Teeskennellen sympatiaa Amneris kertoo Radameksen kaatuneen. Aida on suunniltaan liikutuksesta. Amneris paljastaakin Radameksen elävän ja sanoo olevansa Aidan kilpailija. Aida ei paljasta salaisuuttaan mutta pyytää ymmärrystä ja anoo anteeksiantoa. Amneris komentaa Aidan olemaan läsnä kun voitokkaat egyptiläiset ja Radames saapuvat. 2 kohtaus
Kaupungin muurien ulkopuolella Theban portin luona. Kuningas istuu valtaistuimella, ja hänen vasemmalla puolellaan on Amneris. Kuoro laulaa ylistyksen ja kiitoksen Isikselle ja kuninkaalle. Sen jälkeen alkaa juhlamarssi Gloria all`Egitto. Kulkueen jälkeen saapuu Radames, ja Amneris kruunaa hänet voittajana. Radames saa pyytää kuninkaalta mitä tahansa. Ensiksi tuodaan etiopialaiset vangit kuninkaan eteen. Aida tunnistaa joukosta isänsä Amonasron, jota kukaan ei tunnista etiopialaisten kuninkaaksi. Amonasro vetoaa Egyptin kuninkaan laupeuteen ja anoo vapautusta. Egyptin kansa liikuttuu ja tukee Amonasron armonanomusta. Ylipappi Ramfis ja muut papit vastustavat. Radames puolestaan pyytää vankien vapauttamista. Siihen suostutaan, mutta Ramfisin ehdotuksesta kuitenkin Amonasro ja Aida jäävät panttivangeiksi. Kuningas antaa voitonpalkkiona palkkioksi Radamekselle Amneriksen käden.
III näytös
Niilin rannalla ja lähistöllä oleva Isiksen temppeli. Ramfis johdattaa Amneriksen temppeliin rukoilemaan Isiksen suosiota avioliitolleen.
Aida on sopinut tapaavansa Radamesin. Aariassaan hän muistelee synnyinmaataan O, patria mia, mai più ti riverdò (suom. Synnyinmaani, en näe sinua enää koskaan). Amonasro saapuu ensin. Duetto Rivedrò le foreste imbalsamate (suom. Näen jälleen tuoksuvat metsät). Amonasro sanoo uuden sodan olevan tulossa. Aida voi saada Radameksen itselleen, jos vain saisi, selville minkä solan kautta Radames johtaa egyptiläisiä. Siellä etiopialaiset järjestäisivät väijytyksen. Amonasro vetoaa Aidan isänmaanrakkauteen, mustasukkaisuuteen ja epätoivoon. Lopuksi hän hylkää tyttärensä sanomalla tämän olevan vain egyptiläisten orja. Aida murtuu ja antaa isälleen suostumuksensa. Radames saapuu ja on häkeltynyt Aidan viileydestä. Radames sanoo, että toisen voiton jälkeen hän voisi pyytää kuninkaalta Aidaa vaimokseen. Aidan mielestä Amneris kostaisi nopeasti, ja sen välttämiseksi on vain yksi keino: pako Etiopiaan. Duetto Fuggiam gli ardori inospiti (suom. Paetkaamme vihamielisestä kuumuudesta). Aida kysyy, mikä olisi paras pakotie. Radames sanoo sen olevan Napatan sola. Samassa Amonasro tulee esiin ja ilmoittaa olevansa Etiopian kuningas. Amneris ja Ramfis ovat kuulleet kaiken. Kahakan jälkeen Radames jättäytyy pappien vangiksi.
IV näytös
1 kohtaus
Kuninkaallisen palatsin salissa Amneris on yksin. L’aborita rivale a me sfuggia (suom. Vihaamani kilpailija on paennut). Amneris pyytää vartijoita tuomaan Radamesin sisään. Duetto Già i sacerdoti adunansi arbiti del tuo fato (suom. Papit ovat jo kokoontuneet tuomitsemaan sinut). Amneris rukoilee Radamesia puolustamaan itseään, mutta Radames kieltäytyy. Vankilassa Radames vaikenee vielä kolmasti, kun häntä syytetään. 2 kohtaus
Näyttämön yläosa on Ptah'in temppelin sisäosa ja alempi on temppelin krypta. Temppelissä Amneris rukoilee, ja Radames on kuolemaantuomittuna kryptassa. Aida tulee esiin. Hän on aiemmin piiloutunut kryptaan, koska halusi kuolla Radameksen kanssa. Duetto ''Morir! Sì pura e bella'' (suom. Kuolla, viattomana ja kauniina). Ylpeä kuninkaantytär Amneris rukoilee nöyrästi ja kaikella tunteella yläpuolella Pace t’imploro (suom. Rukoilen Sinulle rauhaa).
Levytyksiä
1974 (EMI, digitaalinen remasterointi 1986), jossa esiintyjinä ovat mm. Montserrat Caballé, Plácido Domingo, Chorus of the Royal Opera House – Covent Garden, The Trumpeters of the Royal Military School of Music ja New Philharmonia Orchestra johtajanaan Riccardo Muti.
Monica Hickmann Alves
pienoiskuva|Monica Hickmann Alves Monica Hickmann Alves, taiteilijanimeltään Mônica (s. 21. huhtikuuta 1987) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Brasilian naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 62 maaottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia. MM-kilpailuissa hän pelasi Brasilian kaikki neljä ottelua alusta loppuun. Ensimmäisen naisten maaottelunsa hän pelasi vuonna 2014.
Mônica edustaa kotimaassaan Corinthiansia. Hän on pelannut myös muun muassa yhdysvaltalaisseura Orlando Pridessa ja espanjalaisseura Atlético Madridissa.
Time (Pink Floydin kappale)
Time on brittiläisen progressiivisen rockin-yhtyeen Pink Floydin vuoden 1973 menestysalbumin The Dark Side of the Moonin neljäs kappale. Kappale julkaistiin myös singlenä vuonna 1974.
Kappale on albumin ainut kappale, jossa kaikki yhtyeen jäsenet on merkitty osallisina kappaleen tekoon. Se tunnetaan varsinkin sen alun takia, jossa kellot ja erilaiset hälyttimet soivat samaan aikaan, tämä oli teknikon Alan Parsonsin äänen testaus, jota ei ollut alun perin tarkoitettu albumille. Kappale tunnetaan myös kitaristi David Gilmourin kitarasoolosta. Kappale kertoo ilmiöstä, jolloin aika tuntuu kuluvan sitä nopeammin mitä enemmän ikää karttuu, joka usein johtaa jonkinlaiseen epätoivoon tajuttaessa aikaisempien mahdollisuuksien laiminlyönnit.
Tammikuussa 2022 Helsingin Sanomat pyysi yli 70:ää suomalaista musiikkialan vaikuttajaa nimeämään korkeintaan 20 itselleen juuri sillä hetkellä tärkeintä laulua paremmuusjärjestyksessä, minkä perusteella lehti laati sadan parhaan laulun listan. ”Time” ylsi kyselyn kokonaistuloksissa sijalle 84.
Breathe reprise
Time-kappaleen lopun jälkeen tulee osio, jota kutsutaan nimellä Breathe reprise, sillä se on sidoksissa kappaleeseen "Breathe", joka on myös albumilla Dark Side of the Moon (albumin toinen kappale). Pink Floyd on esittänyt "Breathe" ja "Breathe reprisen" peräkkäin livealbumilla ja DVD:llä P*U*L*S*E, yhtye myös esitti nämä yhdessä 2005 Live 8 -tapahtumassa.
Kokoonpano
+
Tšernobog (Disney)
Tšernobog (engl. Chernabog) on Disneyn vuoden 1940 Fantasia-elokuvassa esiintyvä musta isokokoinen demoni, jolla on mustat siivet. Tšernobogin nimi tulee slaavilaisessa mytologiassa esiintyvästä Tšernobogista. Disneyn Tšernobog muistuttaa ulkonäöltään Saatanaa.
Tšernobog esiintyy elokuvan osiossa Yö autiolla vuorella (Night on Bald Mountain), jossa hän herää vuorenhuipulta vapun yönä ja voimillaan herättää useita haamuja, hirviöitä ja demoneita henkiin ja on saavuttamaisillaan täyden voittonsa tuliolentojen pyöriessä hänen ympärillään, mutta nousevan auringon valo ja kellojen kumina pakottavat Tšernobogin peittämään itsensä siivillään ja palaamaan takaisin vuorenhuipuksi, jolloin hänen luomansa olennot katoavat.
Tšernobog esiintyy myös Olipa kerran -sarjan neljännellä kaudella, jossa hänet vapautetaan Storybrookeen, mutta hänet kukistettiin houkuttelemalla hänet kaupungin ulkopuolelle. Chernabog on esiintynyt myös Mikin klubi -sarjassa ja vuoden 2013 Mikki Hiiri -sarjan jaksossa ”Painajaisten pelikenttä” sekä Halloween-teemaisessa erikoisjaksossa ”The Scariest Story Ever”.
Baekjeongit
thumb|Beakjeongia esittävä näyttelijä. Baekjeongit (, hanja 白丁, McCune-Reischauer paekchǒng) olivat korealainen kastittomien yhteiskuntaluokka, joka muodostui tiettyjen ammattiryhmien jäsenistä, kuten nahkureista ja lihakauppaista. Virallinen syrjintä lopetettiin 1800-luvun loppupuoliskolla, mutta epäluuloja baekjeongeja kohtaan esiintyy joissain tilanteissa edelleen.
Burakulaiset muodostavat hyvin saman kaltaisen yhteiskuntaluokan Japanissa.
Piirteet
Baekjeongit muodostivat kastittomien luokan korealaisessa yhteiskunnassa. Ryhmänä he eivät ole niinkään oma etninen ryhmänsä, vaan pikemminkin ammattikuntaryhmä. Esimerkiksi fyysisesti he eivät poikkea muusta väestöstä. Heille on tosin historian saatossa muodostunut joitakin etnisille ryhmille tyypillisiä piirteitä. Baekjeongit olivat esimerkiksi nylkyreitä, nahkureita ja lihakauppiaita. Baekjeongien ammatteja pidettiin eri syistä "epäpuhtaina" ja he kohtasivat halveksuntaa muilta yhteiskuntaluokilta. Esimerkiksi avioliitot beakjeongien ja muiden yhteiskuntaluokkien jäsenten välillä olivat harvinaisia. Ammatinharjoittajina he olivat kuitenkin tarpeellisia ja heillä oli omien alojensa monopoli aina 1800-luvun jälkipuoliskolle saakka. He poikkesivat myös orjista, sillä he omistivat oman työnsä, valmistamansa tuotteet ja niistä saamansa tuoton. Nimi baekjeong voidaan kääntää suomeksi sivistymättömiksi tai yksinkertaiseksi väeksi.
Ludvig IV
Ludvig IV -nimisiä hallitsijoita ovat olleet:
Baekjeongit
Historia
Beakjeongit muistuttavat historialtaan ja monilta piirteiltään Japanin vastaavaa burakulaisten yhteiskuntaluokkaa. Mahdollisesti molemmat ryhmät edustavat samaa hyvin vanhaa nahkurien ja nylkyrien ammattikuntaa. Korean Joseon-dynastian aikana baekjeongit valmistivat esimerkiksi satuloita ja muita nahkatuotteita. Muiden korealaisten kaltaiset ihmisoikeudet beakjeongit saivat vasta 1870-luvulla. Japanin burakulaiset olivat saaneet vastaavat oikeudet Japanissa samoihin aikoihin. Vuonna 1894 poistettiin säädös, jonka mukaan beakjeongien tuli käyttää teurastajan päähinettä. Epäluulo ja syrjintä jatkui kuitenkin pidempään. 1800-luvun loppupuoliskolla monet beakjeongit kääntyivät ulkomaalaisten tekemän lähetystyön tuloksena kristinuskoon, koska kristityt eivät hyväksyneet yhteiskuntaluokkien erottelua.
Nykyisin beakjeongit asuvat sekaisin muun väestön keskuudessa ja korealaisten asenteet ovat muuttuneet jonkin verran. Korealaisten suhtautumista beakjeongeihin voidaan pitää suopeampana, kuin japanilaisten suhtautumista burakulaisiin. Syrjintää esiintyy kuitenkin edelleen tietyissä tilanteissa ja monet baekjeongit ovatkin pyrkineet salaamaan alkuperänsä. Beakjeongien nykyisestä lukumäärästä ei ole virallisia tilastoja. Nykyisin heitä on ehkä noin 80 000. Monet beakjeongit harjoittavat edelleen vanhoja ammattejaan nylkyreinä, nahkureina, teurastajina ja lihakauppiaina. Monet ovat myös jääneet työttömiksi.
Juha Perttula
Juha Perttula (21. syyskuuta 1964 Teuva – 30. elokuuta 2015 Rovaniemi) oli suomalainen psykologi ja professori. Hän väitteli tohtoriksi Jyväskylän yliopistosta 1998. Perttula oli Lapin yliopiston yhteiskuntatieteellisen tiedekunnan psykologian professori vuodesta 1998 ja tiedekunnan dekaani 2006–2014. Sitä ennen hän oli työskennellyt muun muassa terveyskeskus- ja sairaalapsykologina.
Perttulan ajatteluun vaikutti Lauri Rauhala, ja hän kehitti tämän näkemyksiä edelleen. Hän oli kiinnostunut ihmisestä kokonaisuutena. Ajatuksiaan hän esitteli teoksessa Kokemus psykologisena tutkimuskohteena – johdatus fenomenologiseen psykologiaan, joka on oppikirjana klassikko.
Perttulalle myönnettiin Lapin yliopiston rehtorin palkinto 2015.
F-luokka
F-luokka voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Kimberleyn prosessi
thumb|Timanttien kaivuuta [[Sierra Leonessa, joka on yksi suurimmista timanttien viejämaista.]] thumb|Kimberleyn sertifiointiprosessiin osallistuvat maat.
Kimberleyn prosessi (, lyh. KPCS) on kansainvälinen sopimus, jonka tarkoitus on tyrehdyttää niin kutsuttujen veritimanttien eli konfliktialueilta vientiin menevien timanttien kauppa, joilla usein rahoitetaan aseellisia ryhmittymiä. Prosessi otettiin käyttöön vuonna 2003 ja joulukuussa 2009 sopimuksen piiriin kuului 75 maata, joskin Euroopan unioni edustaa jäsenmaitaan yhtenä kokonaisuutena. Täten myös Suomi kuuluu sopimuksen piiriin. Kimberleyn sertifiointiprosessiin osallistuvat maat ovat vastuussa 99,8 prosentista kaikesta raakatimanttituotannosta.
Ihmisoikeusjärjestöjen ja timanttiteollisuuden tietoon tuli 1990-luvulla, että monissa köyhissä Afrikan maissa aseelliset kansainvälisesti tunnustettuja hallituksia vastaan sisällissotaa käyvät ryhmittymät rahoittavat toimintaansa muiden tulonlähteidensä lisäksi raakatimanteilla, joita myöhemmin on alettua kutsua veri- tai konfliktitimanteiksi. Konfliktitimanttien kaupan tyrehdyttämiseksi ryhdyttiin toimiin, jotka lopulta johtivat Kimberleyn prosessiin. Konfliktitimanttien kaupan tyrehdyttämisellä pyritään siihen, että erityisesti raakatimantteja vievien kehitysmaiden tunnustetut hallitukset ja asukkaat hyötyvät entistä enemmän timanttikaupasta saaduista tuloista.
Kimberleyn prosessi sai alkunsa Etelä-Afrikan Kimberleyssä toukokuussa 2000 pidetyssä kokouksessa, johon osallistui asiasta kiinnostuneiden maiden hallituksia sekä timanttiteollisuuden ja ihmisoikeusjärjestöjen edustajia. Kimberleyn prosessiin osallistuvan maan täytyy taata, ettei maasta lähtevillä timanteilla rahoiteta kansainvälisesti tunnustettuja hallituksia vastaan sisällissotaa käyviä ryhmittymiä, ja ettei maa vie tai tuo timantteja prosessin ulkopuolisesta maasta.
Kimberleyn prosessi edellyttää muun muassa että raakatimanttierät täytyy viedä maasta sinetöidyssä säiliössä yhdessä vientimaan hallituksen vahvistaman sertifikaatin kera. Raakatimantteja saa viedä vain toiseen sopimuksen piiriin kuuluvaan maahan ja sertifioimattomien raakatimanttierien tuonti sopimuksen piirissä olevaan jäsenmaahan on kielletty.
Subjunktiivi
Subjunktiivi on verbin tapaluokka, jolla ilmaistaan epävarmuutta, toivetta tai muuta vastaavaa. Se esiintyy usein myös toivotuksissa ja kiinteissä fraaseissa. Tarkemmat käyttösäännöt ovat kielikohtaisia. Suomen kielessä subjunktiivia ei ole, mutta romaanisissa kielissä se on yleinen ja usein monia muita tapamuotoja epäsäännöllisempi. Lisäksi subjunktiivia käytetään vähäisessä määrin myös englannissa (useammin imperfektissä kuin preesensissä). Subjunktiivissa olevat verbit käännetään suomeen joskus konditionaalilla ja joskus indikatiivilla, huudahduksissa käytettävät subjunktiivin kolmannen persoonan muodot käännetään usein imperatiivilla (esimerkiksi Eläköön!). Myös preesensin partisiippirakenne (Hän sanoo tekevänsä kaikkensa; Toivon sinun paranevan) voi vastata sävyltään subjunktiivia.
Saksan, italian, (klassisen) kreikan ja latinan kielissä samankaltainen kielioppiseikka – verbin tapaluokka – on konjunktiivi (myös subjunktiivi-nimitystä esiintyy näissäkin yhteyksissä). Latinassa konjunktiivilla ilmaistaan tahtomusta tai toivomusta ja sitä käytetään monesti käskymuodoissa; lisäksi se on useimmissa sivulauseissa. Saksan kieliopissa konjunktiivin imperfekti ja pluskvamperfekti vastaavat merkitykseltään suomen konditionaalia. Italian kielessä konjunktiivia käytetään ilmaisemaan mielipidettä, mahdollisuutta, epäilyä, ihmetystä, hämmästystä, tyytymättömyyttä, pelkoa, toivoa, halua, tahtoa tai toivomusta. Sillä voidaan jättää myös kuulijalle mahdollisuus olla eri mieltä kuin puhuja on (tätä käytetään erittäin paljon esim. Etelä-Italiassa). Konjunktiivi on myös pakollinen tiettyjen alistuskonjunktiivien kanssa (esim. affinchè, jotta, purchè, kunhan vain) ja tiettyjen pronominien tai adverbien kanssa (esim. qualunque, mikä tahansa), samoin konditionaalin ja futuurin tietyissä lausemuodoissa. Konjunktiivilla on italiassa kaikki neljä verbimuotoa (preesens, imperfekti, perfekti, pluskvamperfekti). Konjunktiivia ei voida kääntää kaikissa tilanteissa konditionaalilla (esim. preesensmuodot, pronomini- ja adverbikäyttöyhteydet).
Esimerkkejä subjunktiivista
Esimerkkejä konjunktiivista
Kurt Oppelt
Kurt Oppelt (18. maaliskuuta 1932 Wien – 16. syyskuuta 2015 Orlandon lähistö, Florida, Yhdysvallat ) oli itävaltalainen taitoluistelija. Hän kilpaili vuoden 1952 talviolympialaisissa Oslossa ja vuoden 1956 talviolympialaisissa Cortina d’Ampezzossa. Oslossa hän jäi 11. sijalle miesten yksinluistelussa ja yhdeksänneksi pariluistelussa. Cortina d’Ampezzossa hän voitti kultaa pariluistelussa Sissy Schwarzin kanssa.
Basket Case
Basket Case on punk rock-yhtyeen Green Dayn laulu ja single, joka nosti Green Dayn suosioon 1994, kun se julkaistiin Dookie-albumilla. Laulu julkaistiin singlenä tammikuussa 1995.
Kappale on yhtyeen keulahahmon Billie Joe Armstrongin kirjoittama ja kertoo hänen kamppailustaan ahdistuksen kanssa, ennen kuin hänellä diagnosoitiin paniikkihäiriö.
Kappale Basket Case on myös kokoelmalevyllä International Superhits! vuodelta 2001. Liveversio on Green Dayn livelevyillä Bullet in a Bible vuodelta 2005, Bowling Bowling Bowling Parking Parking vuodelta 1997, ja Last Night On Earth (Live In Tokyo) vuodelta 2009.
Matkustaja 57
Matkustaja 57 (Passenger 57) on yhdysvaltalainen toimintaelokuva vuodelta 1992. Elokuvan on ohjannut Kevin Hooks ja sen ovat käsikirjoittaneet David Lougher ja Dan Gordon. Pääosia esittävät Wesley Snipes, Bruce Payne ja Tom Sizemore. Elokuvan nimi tulee siitä, että päähenkilö istuu lentokoneessa paikalla numero 57.
Elokuva julkaistiin ensimmäisen kerran Suomessa videolla videolain aikaan. Tuolloisesta videojulkaisusta oli leikattu 1 minuutti ja 34 sekuntia. Leikattu materiaali sisälsi matkustajien ampumista, kuvakulman verisestä terroristista ja väkivaltaisimpia otoksia John Cutterin ja Charles Ranen välisestä tappelusta. Videolain poistuttua voimasta vuonna 2001 elokuva julkaistiin leikkaamattomana K18-versiona sekä DVD-levynä että videona.
Juoni
Elokuva kertoo lentoyhtiön turvallisuusekspertti John Cutterista, jonka vaimo on kuollut kaupparyöstön yhteydessä. Nyt John on matkalla Los Angelesissa pidettävään työkokoukseen ja hän matkustaa sinne lennolla 163. Samassa koneessa istuu myös mielisairas terroristi Charles Rane, jota ollaan siirtämässä Los Angelesin vankilaan. Lennon aikana Rane ottaa terroristiryhmänsä avulla koneessa vallan ja koneen matkustajat joutuvat panttivangeiksi. Cutter onnistaa pakenemaan kaappauksen aikana koneen alaosaan ja hän päättää aloittaa taistelun terroristeja vastaan.
W-luokka (sukellusvene)
W-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston neljän kokeellisen vuosina 1913-1916 valmistetun sukellusveneen muodostama alusluokka. Ne pohjautuivat ranskalaiseen Schneider-Laubeuf-tyyppiin. Kaksi viimeistä luokan alusta muutettiin merkittävästi, jotta ne täyttäisivät laivaston vaatimukset.
Luokan alukset luovutettiin elokuussa 1916 Regia Marinalle, jossa ne jatkoivat palvelustaan samoilla nimillä.
Ivan Perrillat Boiteux
Ivan Perrillat Boiteux (s. 28. joulukuuta 1985 Annecy) on ranskalainen maastohiihtäjä. Hän osallistui ensimmäiseen kilpailuunsa maastohiihdon maailmancupissa joulukuussa 2008. Hänen paras sijoituksensa maailmancupissa on kahdeskymmenes sija kolmenkymmenen kilometrin vapaan hiihtotavan väliaikalähtökilpailussa Davosissa joulukuussa 2013. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 Perrillat Boiteux hiihti ankkuriosuuden Ranskan yhdeksänneksi sijoittuneessa viestijoukkueessa. Sotšin olympialaisissa 2014 Perrillat Boiteux hiihti ankkuriosuuden Ranskan pronssia saavuttaneessa viestijoukkueessa ja oli kolmastoista 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa.
Hänen pituutensa on 172 senttimetriä ja painonsa 65 kiloa.
Igor Gapanovitš
Igor Viktorovits Gapanovitš (s. 5. syyskuuta 1967) oli venäläinen jääpalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Neuvostoliitossa ja sittemmin Venäjälle hän edusti kotiseutunsa Arkangelin Vodnikia ja muun uransa ruotsalaisseuroja. Gapanovitšin kasvattajaseura oli Vodnik, missä hän pelasi 10 kautta vuosina 1982–1992. Aloittaessaan jääpallouransa Gapanovitšista oli 15-vuotiaana nuorin Neuvostoliiton pääsarjan pelaaja. Vodnik-jakson jälkeen hän siirtyi Ruotsiin, jossa hän pelasi ensin kolme kautta Nässjö IF:n, palasi kahdeksi kaudeksi Vodnikiin ja sen jälkeen kaudet Ruotsissa IFK Vänersborgin Edsbyns IF:njoukkueessa. Sen jälkeen hän palasi Venäjälle Arkangelin Vodnikiin valmennustehtäviin.
Gapanovitš debytoi Neuvostoliiton maajoukkueessa kaudella 1990–1991. Urallaan hän saavutti kaksi maailmanmestaruutta ja kolme MM-hopeaa 1990-luvulla.
Saavutukset
Maajoukkueessa
Seurajoukkueissa
Ludvig IV (Ranska)
Ludvig IV (, n. 920 — 10. syyskuuta 954) oli länsifrankkien kuningas vuosina 936–954.
Ludvig oli vuodesta 939 naimisissa Saksin Gerbergan kanssa ja sai kahdeksan lasta. Hän kuoli hevosen selästä putoamisen aiheuttamiin vammoihin. Hänen leskensä eli vielä kolmekymmentä vuotta luostarissa ennen kuolemaansa 5. toukokuuta 984.
Ludvig IV:tä seurasi valtaistuimelle hänen vanhin poikansa Lothair ja tämän poika Ludvig V. Tällä ei ollut omia lapsia, ja valtaan nousivat Hugo-herttuan jälkeläiset eli Capetien suku, joita kutsutaan nimellä Kapetingit.
Money (kappale)
”Money” on brittiläisen progressiivista rockia soittaneen Pink Floyd -yhtyeen vuonna 1973 julkaistun The Dark Side of the Moon -menestysalbumin kuudes kappale. Kappale julkaistiin myös samana vuonna singlenä. Kappaleen on kirjoittanut Roger Waters.
Kappale on yksi Pink Floydin ja myös Dark Side of the Moon -albumin tunnetuimmista kappaleista. Kappale kertoo lähinnä rahan ja markkinatalouden tuomasta ahneudesta.
Kappale nousi vuonna 1982 Yhdysvaltain Mainstream Rock -listan sijalle 37.
Himalajanviiriäisfasaani
Himalajanviiriäisfasaani (Ophrysia superciliosa) on äärimmäisen uhanalainen Intiassa Uttarakhandin osavaltiossa läntisellä Himalajalla elävä kanalintu. Lajista ei ole varmoja havaintoja vuoden 1876 jälkeen.
Kooltaan himalajanviiriäisfasaani on noin 25 cm. Koiras on väritykseltään lähes kauttaaltaan harmaankirjava. Koiraan pää on musta ja siinä on valkoinen silmäkulmajuova. Myös alaperässä on kapeita valkoisia poikittaisjuovia. Naaras on väriltään ruskeankirjava. Himalajanviiriäisfasaanin nokka ja koivet ovat punaiset. Lajin ääni on värisevä vihellys.
Himalajanviiriäisfasaanin elinympäristöä ovat pitkää ruohoa ja pensaita kasvavat alueet 1 650–2 400 metrin korkeudessa. Laji elää yleensä noin 10 yksilön parvissa ja lentää hyvin harvoin. Himalajanviiriäisfasaanikannan kooksi arvioidaan alle 50 yksilöä. Lajin vähentymisen syinä pidetään lajiin kohdistunutta metsästystä sekä elinympäristöjen tuhoutumista kalkkikivikaivoksien takia.
Josh Hartnett
Josh Hartnett (s. 21. heinäkuuta 1978 Saint Paul, Minnesota) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja tuottaja.
Lapsuus
Hartnett syntyi Saint Paulissa Minnesotassa. Hänen vanhempansa olivat eronneet, joten hänen isänsä Daniel Hartnett ja äitipuoli Molly kasvattivat hänet. Hänen biologinen äitinsä muutti takaisin San Franciscoon pian erottuaan Hartnettin isästä, mutta Hartnett kasvoi Saint Paulissa. Hän näytteli ensimmäistä kertaa koulun näytelmässä kahdeksannella luokalla. Hän valmistui vuonna 1996 South High Schoolista, joka sijaitsee Minneapolisissa. Hartnett pelasi amerikkalaista jalkapalloa high schoolissa, mutta lopetti loukattuaan polvensa. Hän aloitti näyttelemisen lopetettuaan jalkapalloilun.
Ura
Huhtikuussa 1997 Josh Hartnett esitti Michael Fitzgeraldin roolia yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa Cracker. Ennen elokuvarooleja Hartnett esitti pieniä osia televisiosarjoissa sekä mainoksissa. Hartnettin ura sai alkunsa ja hän sai nyt suurempia rooleja, esimerkiksi elokuvissa Kauhun oppitunnit, Pearl Harbor, Virgin Suicides ja Isku Mogadishuun. Josh Hartnett sai nyt julkisuutta monin tavoin. Hänet on monta kertaa listattu seksikkäiden näyttelijöiden listalle, sekä kerran hänet valittiin seksikkäimmäksi kasvissyöjäksi.
Yksityiselämä
Hartnett tapaili lukioajan tyttöystäväänsä Ellen Fensteriä muutaman vuoden ajan. Pari erosi kuitenkin helmikuussa 2004, minkä jälkeen Hartnett on yhdistetty muun muassa vastanäyttelijäänsä Kirsten Dunstiin sekä Scarlett Johanssoniin.
Mycroft Holmes
Mycroft Holmes on Arthur Conan Doylen luoma kuvitteellinen hahmo. Hän on Sherlock Holmesin vanhempi veli, jonka huomio- ja päättelykyvyt ovat nuorempaa Holmesia ylivertaisemmat. Mycroftilta puuttuu kuitenkin kunnianhimoa ja toimintatarmoa, minkä johdosta hän ei käytä taitojaan salapoliisin työhön.
Mycroft Holmes esiintyy tai mainitaan neljässä Doylen Holmes-tarinassa: Kreikkalainen tulkki, Viimeinen tapaus, Autio talo ja Salaiset piirustukset.
Hahmo
Sherlock myöntää Mycroftin olevan häntä etevämpi huomio- ja päättelykyvyissä ja onkin kysynyt veljeltään apua tapauksien suhteen, ja tyypillisesti Mycroftin selitykset ovat osoittautuneet oikeiksi. Mycroftilla ei kuitenkaan ole kunnianhimoa ja toimintatarmoa vahvistamaan omia päätelmiään ja mieluummin tyytyy siihen, että hänen uskotaan erehtyneen kuin nähdäkseen vaivaa todistaakseen toisin. Hänelle ongelmien ratkaisu on enemmin harrastus kuin vakava työ.
Mycroft Holmes on Sherlock Holmesia seitsemän vuotta vanhempi. John Watson kuvaa häntä Sherlockia kookkaammaksi ja tukevammaksi. Hänen kätensä ovat pulleat kuin hylkeen evät. Hänen kasvonsa ovat jykevät ja niissä on samanlaista piirteitten terävyyttä kuten veljellään. Hänen syvällä olevissa harmaissa silmissä on kaiken aikaa poissaoleva, sisäänpäin kääntynyt katse.
Mycroftin tarkkaa ammattia ei anneta kirjoissa. Erinomaisen laskupäänsä ansiosta hänen sanotaan toimivan eräitten hallituksen virastojen tilintarkastajana. . Myöhemmin Sherlock kertoo Mycroftin olevan vähäisessä virassa maan hallituksessa, joskin ajoittain kuvaus "Mycroft on maan hallitus" ei ole kaukaa haettu. Hän on itse luonut asemansa ja tehnyt itsestään korvaamattoman. Kaikkien virastojen päätökset lähetetään hänelle ja hän onkin kuin keskusasema, joka pitää kaiken tasapainossa. Hänen sanansa on ratkaissut valtakunnalliset päätökset kerta toisensa jälkeen.
Mycroft Holmes asustaa Pall Mallilla. Hän on myös yksi Diogenes-kerhon perustajajäsenistä.
Armeijakenraali
Armeijakenraali on korkea kenraalieverstiä korkeampi sotilasarvo, joka joissain maissa vastaa sotamarsalkkaa. Venäjän federaation asevoimissa armeijakenraali voi olla esimerkiksi puolustushaaran komentaja.
National Geographic Society
thumb|Yhteisön logo thumb|National Geographic Magazine vuodelta 1915. National Geographic Society on yhdistys, joka perustettiin Yhdysvalloissa 27. tammikuuta 1888 tarkoituksenaan edistää yleistä maantieteen ja maailman tuntemusta yhteiskunnassa ”suuren yleisön” keskuudessa. Yhdistyksen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Gardiner Greene Hubbard. Häntä seurasi tehtävässä hänen vävynsä Alexander Graham Bell.
Nykyisin National Geographic Society on maailman suurin yleishyödyllinen tiede- ja kasvatusjärjestö. Se rahoittaa ja tukee tieteellistä tutkimusta ja tutkimusretkiä sekä julkaisee aikakauslehteä National Geographic (alun perin The National Geographic Magazine).
Järjestö myöntää Hubbard-mitalia saavutuksista tutkimusmatkailussa ja tutkimuksessa ansioituneille. Se on myönnetty tähän mennessä 33 kertaa.
Lehdet
National Geographic on yksi maailman tunnetuimmista aikakauslehdistä. Tyypillisesti sen kantta reunustava keltainen värikehys on lehden rekisteröimä tavaramerkki. Lehti tunnetaan korkealaatuisista artikkeleistaan, valokuvistaan ja kartoistaan. Lehteä julkaistaan englannin lisäksi useilla kielillä, muun muassa suomeksi.
Muut lehdet
National Geographicin nykyisin julkaisemia aikakauslehtiä ovat:
Aiheesta muualla
National Geographic
Sissy Schwarz
Elisabeth "Sissy" Schwarz (Bollenberger; s. 19. toukokuuta 1936 Wien) on itävaltalainen entinen taitoluistelija. Hän kilpaili vuoden 1952 talviolympialaisissa Oslossa ja vuoden 1956 talviolympialaisissa Cortina d'Ampezzossa. Oslossa hän jäi naisten yksinluistelussa 19. sijalle ja pariluistelussa yhdeksänneksi. Cortina d'Ampezzossa hän voitti kultaa pariluistelussa. Hänen parinsa oli Kurt Oppelt.
Keltaoliivisieppo
Keltaoliivisieppo (Eopsaltria australis) on Australian itäosissa elävä pensassieppoihin kuuluva varpuslintu.
Straße des 17. Juni
thumb|Straße des 17. Juni Tiergartenin [[Berliinin S-Bahn|S-Bahn-asemalta itään nähtynä. Katu kiertää noin kilometrin päässä seisovan Siegessäulen monumentin matkallaan kohti Brandenburgin porttia.]] thumb|Katu kulkee läpi Tiergartenin puiston. Kuva [[Siegessäulen näköalatasanteelta itään.]]
17 Canum Venaticorum
17 Canum Venaticorum on alijättiläinen Ajokoirien tähdistössä, se on sinisen värinen. Sen voi nähdä paljaalla silmällä.
Straße des 17. Juni
'''Straße des 17. Juni''' on katu Berliinissä. Se on läntinen jatke Unter den Lindenille.
Sissy Schwarz
Schwarz sai taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailuissa pronssia (1954), hopeaa (1955) ja voitti lopulta kultaa (1956). Taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän sai pronssia (1953), hopeaa (1954) ja kultaa (1956).
Straße des 17. Juni
Straße des 17. Juni kulkee itä–länsisuunnassa Tiergartenin kuuluisan puiston läpi ja yhdistää kaupungin itäisen ja läntisen keskustan. Kadun itäinen pääte on Brandenburgin portti Mittessä ja läntinen pääte on Ernst-Reuter-Platz Charlottenburgissa. Kadun keskivaiheilla sijaitsee Großer Stern -niminen liikenneympyrä, jonka keskellä kohoaa Berliinin voitonpylväs eli Siegessäule.
Historiaa
Katu on päällystetty vuonna 1799. Se on ollut Berliinin länsiosan pääkatuja 1900-luvulta lähtien. Sen nimi oli vuoteen 1953 saakka Charlottenburger Chaussee. Natsi-Saksan aikaan katu oli osa hakaristilippujen reunustamaa avenueta nimeltä Ost-West-Achse. Saksan jaon jälkeen Unter den Linden jäi Itä-Berliinin, Charlottenburger Chaussee sen sijaan Länsi-Berliinin puolelle, sillä raja kulki Brandenburgin portin edestä.
Kadunnimen merkityksestä
Vuonna 1953 kadun nimi päätettiin muuttaa Straße des 17. Juniksi (”kesäkuun 17. päivän katu”) 17. kesäkuuta samana vuonna tapahtuneen väkivaltaisesti tukahdutetun Itä-Saksan kansannousun muistoksi. Ennen Saksojen yhdistymistä 1990, päivää vietettiin Länsi-Saksassa kansallisena muistopäivänä. Länsi-Berliinin senaatti päätti 22. kesäkuuta nimetä siihen asti nimellä Charlottenburger Chaussee tunnetun kadun tällä nimellä. Uudella päätöksellä jatkettiin katua 3. marraskuuta 1953 vielä Ernst-Reuter-Platz-aukiolta Tiergartenin S-Bahn-asemalle. Vuosina 1961–1989 katu päättyi itäpäässään umpikujaan Berliinin muurille.
Suurtapahtumien pitopaikka
Nykyään katua käytetään joskus suurtapahtumien järjestämiseen, kuten Love Paraden tai Live 8:n. Kesällä 2006 katu oli suljettuna kuusi viikkoa jalkapallon MM-kisojen yhteydessä varattuna fanitapahtumiin. Myös Berliinin maraton alkaa kadulta.
Vuonna 1963 Yhdysvaltain presidentti John F. Kennedy ja vuonna 1987 presidentti Ronald Reagan pitivät puheet kadun itäpäässä olevalla Platz des 18. März -aukiolla Berliinin muurin purkamisen puolesta.
Vuonna 2008 Yhdysvaltain presidenttiehdokas Barack Obama piti Siegessäulella puheen osana Euroopan-kiertuettaan. Straße des 17. Junille kerääntyi kuuntelemaan 24. heinäkuuta pidettyä puhetta arviolta 215 000 ihmistä.
Lamerica
Juoni
Italialaiset hämärämiehet ovat vuonna 1991 totalitaarisesta hallinnosta juuri vapautuneessa Albaniassa muka perustamassa sinne kenkätehdasta. Voidakseen huijata hankkeeseen italialaista ja Euroopan unionin tukirahaa he nimittävät yhtiönsä hallituksen puheenjohtajaksi köyhän dementoituneen albanialaisvanhuksen. Mies kuitenkin katoaa pian, ja häntä etsiessään ja kuljettaessaan takaisin yksi italialaismiehistä saa kokea vieraan, köyhän maan uhkat ja rasitukset. Matkan aikana miehet myös lähenevät erilaisuudesta huolimatta.
Arvioita
Suomen Kuvalehdessä 1996 Ywe Jalander kirjoitti uutuuselokuvan antavan katsojalle ”syvälle mieleen painuvan kuvan Albanian kaoottisesta nykyhetkestä, joka yleistyy myös siihen epämääräisyyden tilaan, joka monissa entisissä sosialistimaissa nykyään vallitsee”. Hän kehui etenkin elokuvan viimeisiä lähikuvia, joissa siihen asti vastenmielisinäkin esitetyt köyhät albaanit muuttuvat samastuttaviksi yksilöiksi.
Keltaoliivisieppo
Koko ja ulkonäkö
Kooltaan keltaoliivisieppo on 15–17 cm. Lajin pyrstö, selkä ja päälaki ovat väriltään harmaat. Harmaissa siivissä näkyy linnun lentäessä valkoinen juova. Keltaoliivisiepon kurkku on väriltään valkoinen ja vatsa kirkkaankeltainen. Eteläisten keltaoliivisieppojen yläperä on väritykseltään oliivinvihreä, kun taas pohjoisempana elävillä yksilöillä se on väriltään keltaisempi. Sukupuolet muistuttavat väritykseltään toisiaan, mutta koiras on hieman naarasta kookkaampi. Nuoret yksilöt ovat väriltään ruskeita valkoisin viiruin. Harmaarintasieppo (Eopsaltria griseogularis) muistuttaa keltaoliivisieppoa, mutta eroaa siitä harmaan rinnan perusteella.