cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Akio Morita
Elämäkerta
Moritan suku oli valmistanut sakea usean sukupolven ajan, ja hänen oletettiin jatkavan suvun perinteitä. Hän kuitenkin kiinnostui tekniikasta jo varhaisella iällä, ja pääsi opiskelemaan Osakan keisarilliseen yliopistoon, josta valmistui vuonna 1944 pääaineenaan fysiikka. Toisen maailmansodan aikana hänet määrättiin palvelukseen Yokosukan ilmavoimien asevarikolle, jossa hän tutustui Masaru Ibukaan, joka oli teollisuusyritysten edustaja sodanaikaisessa tutkimuskomiteassa. Yhdessä miehet kehittivät lämpöohjausjärjestelmiä ja pimeänäkölaitteita.
Sony
Sodan jälkeen Morita ja Ibuka rakensivat tietoliikennelaboratorion Tokioon ja perustivat vuonna 1946 yrityksen nimeltä Tokyo Telecommunications Engineering Corporation (Tōkyō Tsūshin Kōgyō). Morita keskittyi yrityksen talousasioihin ja liiketoimintaan sekä vastasi Sonyn tuotteiden kansainvälisestä markkinoinnista. Vuonna 1949 yritys kehitti magneettinauhan. Sonyn varhaisia menestystuotteita olivat nauhuri (1950) ja transistoriradio (1955) sekä taskukokoinen transistoriradio (1957). Yhtiön alkupääoma oli 190 000 jeniä, ja työntekijöitä oli noin 20. Ibuka oli 38-vuotias, Morita 25. Moritan suku investoi siihen alkuaikoina ja oli sen suurin osakkeenhaltija.
Yrityksen nimeksi tuli vuonna 1958 Sony Corporation. Yrityksen nimi ”Sony” valittiin sillä perusteella, että se oli helppo lausua millä tahansa kielellä. Nimi johdettiin latinan sanasta sonus, “ääni”. Sonny-pojat tarkoittaa japanilaisessa slangissa ”ihmelapsia”. Vuonna 1960 yritys valmisti maailman ensimmäisen transistoreja käyttävän television.
Sony Corporation of America listautui vuonna 1961 ensimmäisenä japanilaisena yrityksenä New Yorkin pörssiin. Morita jopa muutti vuonna 1963 perheineen vuodeksi Yhdysvaltoihin ymmärtääkseen paremmin amerikkalaista liike-elämää ja amerikkalaisten ajattelutapaa. Kun Sonyn tuotteita ryhdyttiin myymään ympäri maailman, avasi Morita yrityksen uusia tehtaita myös Yhdysvaltoihin ja Eurooppaan.
Ibukan innovatiivisten kuluttajatuotteiden ja Moritan liikemiesvaiston avulla Sony kasvoi merkittäväksi tekijäksi elektroniikkateollisuudessa. Morita oli brändäyksen edelläkävijöitä ja varmisti, että yhtiön tuotemerkki oli näkyvästi esillä kaikissa yhtiön tuotteissa, eikä hän suostunut myymään Sonyn tuotteita muiden liikemerkkien alla. Sony myös hyödynsi markkinoinnissaan amerikkalaistyylistä mainontaa. Morita tunnisti lisäksi nopeasti uusien tuotteiden potentiaalin. Kannettava musiikkisoitin Sony Walkman kehitettiin Moritan aloitteesta, vaikka yrityksessä useat epäilivät, ettei se kiinnostaisi kuluttajia. Walkmanista tuli yksi Sonyn menestyneimmistä tuotteista 1980–1990-luvuilla.
Kaikki Moritan päätökset eivät kuitenkaan olleet yhtä onnistuneita. Sony oli yksi ensimmäisistä yrityksistä, jotka julkaisivat kotikäyttöön tarkoitetun videonauhurin. Sonyn kehittämä videoformaatti Betamax eli Beta jäi kuitenkin nopeasti suositumman VHS-formaatin jalkoihin. Sony hävisi kilpailun, koska Morita ei suostunut siirtymään VHS-formaattiin riittävän nopeasti. Sen jälkeen Morita päätti, että Sonyn olisi jatkossa tehtävä ajoissa yhteistyötä muiden yritysten kanssa. CD-levy kehitettiinkin yhteistyössä hollantilaisen Philips Electronics NV:n kanssa, ja CD-formaatti vakiintui standardiksi niin tietokoneissa kuin musiikkiteollisuudessa.
Sony osti vuonna 1988 Columbia Recordsin ja muita CBS:n tavaramerkkejä, sekä vuonna 1989 Columbia Picturesin.
Moritalle myönnettiin useita kunniamerkkejä, muun muassa vuonna 1982 ensimmäisenä japanilaisena brittiläinen Royal Society of Artsin Albert Medal ja vuonna 1984 Kunnialegioonan kunniamerkki. Morita oli Keidanrenin varapuheenjohtaja ja Japanin ja Yhdysvaltain välisten taloussuhteiden ryhmän (tunnettu myös nimellä ”Wise Men’s Group”) jäsen.
Morita luopui 1994 Sonyn puheenjohtajuudesta saatuaan aivoverenvuodon tennistä pelatessaan. Hänen seuraajansa Norio Ōga tuli yhtiön palvelukseen lähetettyään Moritalle kirjeen, jossa hän valitti yhtiön kasettinauhureiden huonoa laatua.
Morita kuoli keuhkokuumeeseen 78-vuotiaana.
Julkaisuja
Morita julkaisi vuonna 1966 kirjan Never Mind School Records, missä hän painotti, että kouluarvosanoilla ei ole merkitystä menestyksen suhteen. Vuonna 1986 Moritalta ilmestyi omaelämäkerta Made in Japan. Hän oli myös tunnettu vuonna 1991 yhdessä poliitikko Shintarō Ishiharan kanssa kirjoittamastaan esseestä "Japani joka pystyy sanomaan Ei" (japaniksi 『「NO」と言える日本』 no to ieru nihon), jossa kirjoittajat arvostelevat Yhdysvaltain liike-elämän käytäntöjä ja rohkaisevat japanilaisia itsenäisempään rooliin liike-elämässä ja ulkosuhteissa.
Aikuinen nainen
Aikuinen nainen voi viitata seuraaviin asioihin:
Ensimmäinen kuolemansynti
Ensimmäinen kuolemansynti (engl. The First Deadly Sin) on Brian G. Huttonin ohjaama yhdysvaltalainen rikoselokuva vuodelta 1980. Se perustuu Lawrence Sandersin samannimiseen yli 800-sivuiseen romaaniin vuodelta 1973, jonka Weilin+Göös julkaisi suomeksi 1988. Elokuvan pääosia esittävät Frank Sinatra, Faye Dunaway, David Dukes, George Coe, Brenda Vaccaro, James Whitmore ja Martin Gabel. Bruce Willis tekee elokuvassa cameoroolin miehenä, joka saapuu ravintolaan.
Vastaanotto
Elokuvaa ei ole esitetty Suomen teattereissa eikä julkaistu suomeksi videolla, mutta se esitettiin televisiossa kesäkuussa 1993. Helsingin Sanomien Mikael Fränti kirjoitti silloin, ettei tarinassa ole mitään sankarillista, vaan poliisin työ kuvataan arkiseksi ja kovaksi. Hänestä elokuva tiivistyy ja terästyy koko ajan, mutta jännitys nousee vasta aivan lopussa. Sinatra hoitaa Fräntistä roolinsa tyylikkään eleettömästi ilman tähden elkeitä.
Chicago Sun-Times -sanomalehden Roger Ebert ihasteli, miten Sinatra on kyennyt näin hienoon roolityöhön kymmenen vuoden jälkeen edellisestä elokuvapääosasta Dingus – lännen kauhu (1970), joka ei ollut kovin hyvä. Hänestä Sinatran lämmin ja pidättyvä työskentely kannattaa jopa koko elokuvan ajan kestävää vaimon kuolonkohtausta, joka on muutoin jokseenkin tarpeeton sivujuoni. Ebert kritisoi myös murhaajan näyttämistä silloin tällöin pelkkänä varjomaisena hahmona ilman taustaa ja motiiveja teoille.
Guitar Hero II
Guitar Hero II on Harmonix Music Systemsin kehittämä sekä RedOctanen ja Activisionin julkisema musiikki- ja rytmipeli. Pelin ideana on soittaa tunnettuja ja vähemmän tunnettuja musiikkikappaleita käyttämällä erityistä kitaraohjainta, joka on suunniteltu peliä varten.
Guitar Hero -pelisarjasta on julkaistu useampi matkapuhelinversio, jotka toimivat painelemalla kännykän eri numeronäppäimiä.
Peliohjain
Peliohjaimena toimii punainen tai musta Gibson SG:n mallinen kitaraohjain, jonka kaulassa on viisi eriväristä näppäintä (vihreä, punainen, keltainen, sininen ja oranssi) jotka edustavat tavallisen otelaudan välejä. Ohjaimen rungossa on valkoinen pala, joka taas edustaa kielien näppäilyä. Näitä yhdessä käyttämällä pystyy soittamaan pelissä vastaan tulevia nuotteja. Pitkissä nuoteissa voi käyttää ”Whammy baria” joka toimii vibrakampena. Se toimii edestakaisin heiluttamalla. Xbox 360:lla ohjain on valkoinen Gibson X-plorer. Joissain Xbox 360:n Guitar Hero II:n julkaisuajan ohjaimissa oli viallinen ”Whammy bar”.
Pelin kappaleet
Pelissä on 40 tavallista kappaletta ja 24 bonuskappaletta jotka tekevät yhteensä 64 kappaletta.
2. Amp-Warmers
6. Relentless Riffs
7. Furious Fretwork
8. Face-Melters
Bonusraidat * = alkuperäisversio
Vastaanotto
PlayStation 2 -versio Guitar Hero II:sta sai hyvän vastaanoton. Se sai 10/10 arvion joulukuussa 2006 Viralliselta PS2-lehdeltä ja sai samalla kuukauden peli -palkinnon. IGN antoi pelille pisteet 9.5/10, arvostelemalla sen paremmin kuin pelin edeltäjän ja samalla peli sai kaikkien aikojen parhaat pisteet PlayStation 2 -pelinä. IGN listasi vuonna 2007 ”Parhaat 100 peliä kautta aikojen” ja Guitar Hero 2 oli sijalla 49. GameSpot antoi PlayStation 2 -versiolle arvosanan 8.7/10, ja Xbox 360 versio sai pisteitä 8.9. Game Informer antoi sille 9/10, mutta korjasi pian pisteet ylöspäin 9.25/10. Game Rankings sivun mukaan, keskiarvo Guitar Hero IIn pisteistä oli 93 %, mikä teki siitä yhdeksänneksi parhaan pelin vuonna 2006. Australian videopelejä käsittelevä talk show Good Game'antoi pelille pisteet 9/10 ja 10/10.
Xbox 360 -versio sai myös positiivisa arvoita ja hieman parempia arvosanoja. Pisteet 9.5/10 antoi Official Xbox Magazine, ja GamePro antoi 4.75/5 pistettä, Play Magazine 9.5/10, IGN 9.4/10 ja Got-Next antoi täydet 5/5. Vuonna 2007 Game Rankingsin pisteet oli 94%. Suosittu G4-televisioshow ja X-Play antoivat pelille 5/5 pistettä. Australian Xbox Magazine antoi pelille 11 pistettä kymmenestä, koska pelissä oli viittauksia This Is Spinal Tap -elokuvaan. Hyperin Daniel Wilks kehui kappaleiden määrää, mutta kritisoi cover-kappaleita.
Myynti
Joulukuussa 2006 Guitar Hero II PlayStation 2:lle oli toiseksi parhain myyty videopeli, 805 200 myydyllä kopiollaan. Paremmin myi vain Gears of War Xbox 360:lle 815 700 kappaleellaan. Se oli viidenneksi myydyin videopeli vuonna 2006 1,3 miljoonalla kappaleella. Se oli myös kolmanneksi parhaiten myyvä videopeli PlayStation 2:lle, takana ollessa Madden NFL 07 ja Kingdom Hearts II. Kokonaismyynti vuonna 2006 oli yli 200 miljoonaa dollaria.
Mägo de Oz
thumb|Mägo de Ozin solisti José Andrëa (1996-2012). Mägo de Oz on espanjalainen folk metal -yhtye. Nimi on otettu Ihmemaa Oz -kirjan espanjankielisestä nimestä, niin sanotulla heavy metal -umlautilla höystettynä. Yhtye on hyvin suosittu kotimaassaan.
Historia
Rumpali Txus perusti Mägo de Ozin toukokuussa 1989. Yksi kerrallaan hän rekrytoi soittajia yhtyeeseensä, kunnes ensimmäinen pysyvä kokoonpano oli saatu kokoon: Txus (rummut, taustalaulu), Mohamed (viulu), Charlie (soolokitara), Chema (rytmikitara), Salva (basso) ja Juanma (laulu). Tämä kokoonpano pysyi muuttumattomana vuoteen 1995 saakka.
Yli-Jokipii
Yli-Jokipii on suomenkielinen sukunimi. Tunnettuja nimenkantajia ovat:
Ihmemies (sarjakuvahahmo)
Ihmemies on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä supersankari, joka on Kostajat-ryhmän jäsen. Hahmon loivat kirjoittaja Stan Lee ja taiteilija Jack Kirby. Ihmemiehen ensiesiintyminen oli amerikkalaisen Avengers-lehden numerossa 9 lokakuulta 1964.
Historia
Simon Williams syntyi rikkaaseen perheeseen ja peri perheen omistaman yhtiön ja omaisuuden. Hänen isänsä kuoli Simonin ollessa vasta toistakymmentä vuotta vanha ja huolimatta hänen ahkerista yrityksistään, Williams Innovations ei menestynyt.
Suurin kilpailija oli Tony Stark, joka tunnettiin myös nimellä Rautamies. Veljensä Ericin neuvosta Simon yritti kavaltaa rahaa yhtiöltään, mutta vangittiin tämän syyttäessä ongelmistaan Tony Starkia.
Superrikollinen Paroni Zemo kuitenkin tarjosi epätoivoiselle Simonille pääsyä vapauteen jos tämä antaisi luvan muuttaa itsensä eläväksi ioni-mieheksi, Ihmemieheksi.
Ensimmäinen kuolema
right|thumb|299px|Ihmemies kuolee pelastettuaan sitä ennen sankarillisesti Kostajat.
Simonin veljestä tuli lopulta superrikollinen nimeltään Viikatemies. Paroni Zemon koe, joka muutti Simonin Ihmemieheksi muutti myös Kreivi Nefarian ioni-olennoksi.
Voodoon kautta Ihmemies kuitenkin heräsi henkiin zombiena ja hyökkäsi uudelleen Kostajien kimppuun. Hän onnistui kuitenkin vapautumaan voodoo-taiasta ja liittyi lopulta Kostajiin ystävystyen useiden jäsenten kanssa (varsinkin Pedon).
"Henkiinheräämisensä" jälkeen Ihmemies kärsi psykologisista ongelmista. Lievin niistä oli klaustrofobia, mutta suurin oli kuoleman pelko - joka usein aiheuttikin Ihmemiehen musertumisen taistelussa. Koska Kostajissa työskentely osoittautui niin traumaattiseksi, etsi Ihmemies muuta työtä ja löysikin sitä näyttelemisestä.
Pyörittyään pitkään pienissä rooleissa Kostajien pitkäaikainen jäsen Herkules etsi hänelle suhteidensa kautta työtä Hollywoodista. Molemmat lähtivät matkaan mutta sopivaa työtä ei löytynytkään. Lopulta Ihmemies sai stuntin paikan - työ, jossa hänen haavoittumattomuutensa oli vain eduksi.
Ironisesti tämä työ auttoi häntä pääsemään irti kuolemanpelostaan. Hän liittyi myös Länsirannikon Kostajiin ja löysi lopulta työtä näyttelijänä.
Ihmemies hyväksyi lopulta Visionin "veljekseen". Onnettomien sattumusten kautta. Vision kuitenkin purettiin ja hänen muistinsa tyhjennettiin. Visionin vaimo Purppuranoita pyysi Ihmemiestä lainaamaan jälleen aivoaaltojaan Visionin henkiinherättämiseksi, mutta tämä kieltäytyi, väittäen yhtäkkiä että hän oli aina rakastanut Purppuranoitaa ja että nyt olisi hänen tilaisuutensa.
Raivostunut Purpuuranoita käytti todellisuuksia muokkaavia voimiaan ja heitti kokonaisen vuoren Ihmemiehen päälle - temppu ei kuitenkaan satuttanut kuin Ihmemiehen tunteita.
Toinen kuolema
Ihmemiehen itseluottamus alkoi kuitenkin kasvaa yhä suuremmissa määrin jokaisen voitetun rikollisen myötä, lopulta hän muuttui röyhkeäksi ja tunsi olevansa kuolematon. Avaruusrotu Kriiden luoman ionikanuunan räjähtäessä Ihmemiehen kehon ionienergia kuitenkin tuhoutui.
Hänen mielensä kuitenkin säilyi ja Ihmemiehen vahva rakkaus Purppuranoitaan sitoi häntä kuolevaiseen maailmaan. Purppuranoita saikin lopulta palautettua Ihmemiehen takaisin elämään. Yrittäen korjata tekemiään virheitä Ihmemies perusti säätiön nimeltään Toinen Mahdollisuus, joka sai rahoituksensa hänen elokuviensa uudelleenjulkaisuista.
Ihmemiehen paluu toi kuitenkin takaisin myös hänen veljensä, Viikatemiehen. Purppuranoita ja Ihmemies aloittivat suhteen, mutta rakkaus hiipuikin lopulta.
Voimat ja varusteet
right|thumb|299px|Ihmemies vastaan Myyrämiehen hirviöt (kuvitus John Byrne & Paul Ryan). Ihmemies nosti alun alkajaan vain noin 95 tonnia, mutta lukuisten kuolemiensa myötä hänen voimaluokituksensa on noussut dramaattisesti. Tällä hetkellä hän nostaa yli 100 tonnia (joka on ylin mitta fyysisille voimasuorituksille Marvel-universumissa). Lisäksi hän on yliluonnollisen kestävä, mutta voi toimia vain noin puoli tuntia maksimaalisesti. Tämän jälkeen hän väsyy. Ihmemiehen iho kestää käytännöllisesti katsoen mitä tahansa. Alimmillaan hän kykenee toimimaan -100 °C:n pakkasessa tai maksimissaan 815 °C:n kuumuudessa. Hän ei tarvitse enää laisinkaan juomaa, ilmaa tai ruokaa koska ioni-energian tarjoama energia on paljon parempaa kuin mitä ihmisruumiin normaalit biokemialliset prosessit pystyisivät tuottamaan. Ihmemies ei myöskään vanhene enää lainkaan. Tästä huolimatta hänet on mahdollista saada tajuttomaksi käyttämällä tarpeeksi suurta voimaa. Hänellä esimerkiksi on vielä hermoja, jotka aiheuttavat kipuaistimuksia tietyssä pisteessä.
Ihmemies on myös yliluonnollisen nopea, muttei kuitenkaan pysty lentämään omin voimin. Siksi hän käyttääkin vyössään kahta paria pieniä suihkumoottoreita (Tony Starkin suunnittelemat), jotka auttavat hänet ilmaan. Suihkumoottorit kykenevät toimimaan 5 tuntia ennen tarvetta tankkaukselle. Niiden maksiminopeus on noin 128 km/h (ilman mitään lastia). Moottorit ovat myös tarpeeksi voimakkaat nostamaan noin 150 kg. On kuitenkin huomattava, että menneisyydessä hän on ylittänyt suihkumoottoreidensa tehon 1000-kertaisesti, mutta tällöin ne ovat ylikuormittuneet ja tuhoutuneet. Ilman vyötään hän ei voi lentää, mutta oppi myöhemmin hyppimään pitkiäkin matkoja kuten Hulk.
Ihmemiehen keho on puhdasta ionista energiaa, joten hänen silmänsä loistavat kirkkaan punaista hohdetta. Keskittymällä hän voi muuttaa silmänsä harmaiksi normaalin näköisiksi, mutta tämä on aina väliaikaista. Toisin kuin useimmilla Marvel-hahmoilla, Ihmemiehellä ei ole Ultimate-versiota itsestään. Vaikka Ihmemies onkin kuollut useita kertoja, on väitetty että hän todellisuudessa onkin kuolematon olento joka ei enää vanhene. Tähän mennessä aiona tätä väitettä tukenut on Mefisto, Valheiden Prinssi.
Pakko saada sut
"Pakko saada sut" on rap-yhtye Kapasiteettiyksikön Itsenäisyyspäivä -albumilta 12. lokakuuta 2003 julkaistu single. Kappaleesta kuvattiin myös musiikkivideo. Single pysyi singlelistan kymmenen kärjessä kahdeksan viikkoa.
Wentus Blues Band
Wentus Blues Band on Kokkolassa vuonna 1986 perustettu blues-yhtye. Yhtyeen ensimmäinen albumi Wentus Blues Band julkaistiin 1989. Wentus Blues Band on nykyään Suomen kansainvälisin blues-yhtye, se on esiintynyt yli 20 eri maassa ja soittaa noin 150 konserttia vuodessa.
WBB on myös tuonut kansainvälisiä bluesmuusikoita Suomeen ja toiminut heidän taustayhtyeinään. Family Meeting -dokumentissa yhtyeen kanssa esiintyy muun muassa Louisiana Red, Eddie Kirkland, Fabulous Thunderbirdsin Kim Wilson ja The Rolling Stonesin ex-kitaristi Mick Taylor.
Vuoden 2014 jälkeen Wentus Blues Band on keskittynyt enemmän omaan tuotantoon eikä enää esiinny taustayhtyeenä.
Toiminta ja tuotanto
Wentus Blues Bandilta on julkaistu useita studiolevyjä ja lisäksi kaksi konserttilevyä. Yhtye äänitti kahdeksannen studiolevynsä elo- ja syyskuun vaihteessa 2010. Levytyspaikkana oli Levon Helm Studios New Yorkin osavaltion Woodstockissa. Saksalainen levy-yhtiö Ruf Records julkaisi albumin Woodstock 15. maaliskuuta 2011.
Vuonna 2016 Wentus levytti Tomi Leinon studiossa Lucky Strike Mama -albumin, jonka jälkeen yhtye kiersi Pohjoismaissa ja Saksassa.
Samana vuonna Robban Hagnäs tuotti Dylan Suomeksi -levyn Bob Dylanin 75-vuotispäivän kunniaksi. Levy koostuu Dylanin kappaleiden uusista käännöksistä, joita esittävät Paleface, Mariska, Anssi Kela, Jukka Gustavsson, Eero Raittinen, Heikki Silvennoinen, Ninni Poijärvi ja Mika Kuokkanen. Taustabändinä soittaa Wentus Blues Band.
Elokuussa 2016 bändi järjesti 30-vuotisjuhlat Kokkolassa, Ventuksessa, oman treenikämppänsä pihamiljöössä Villan koululla. Mukana juhlissa olivat muun muassa Lazy Lester ja Duke Robillard.
2018 Wentus julkaisi Throwback-albumin. Throwback päätyi Living Blues Charts, Roots Music Report ja Australian International Blues Charts -listoille. Levyllä Wentus kunnioittaa vanhoja mentoreitaan soittamalla heidän kappaleita.
Samana vuonna Wentus julkaisi ensimmäisenä suomalaisena bluesyhtyeenä joululevyn Yuletide.
Family Meeting
Wentus Blues Bandista kertova dokumentti Family Meeting on taltiointi yhtyeen Helsingin Aleksanterin teatterissa syksyllä 2006 järjestämästä 20-vuotisjuhlakonsertista. Konsertissa oli mukana Wentus Blues Bandin lisäksi blues-muusikoita, kuten Louisiana Red, Eddie Kirkland, Lazy Lester, Kim Wilson, Omar Dykes, Mick Taylor, Barrence Whitfield, Sven Zetterberg ja Clas Yngström. Heikki Kossin ohjaama Family Meeting sai Jussi-ehdokkuuden vuonna 2007 parhaasta dokumentista. Elokuva on esitetty useilla filmifestivaaleilla muun muassa Suomessa, Ruotsissa ja Kanadassa sekä televisiossa ainakin Suomessa ja Ruotsissa. Family Meeting on julkaistu myös DVD:nä.
Gland
Gland on kaupunki Vaud’n kantonissa Lounais-Sveitsissä. Glandissa on vajaa 12 000 asukasta.
Gland sijaitsee Genevejärven pohjoisrannalla, Lausannen ja Geneven välillä. Kunnan virallinen kieli on ranska.
Glandissa on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton (IUCN) ja Maailman luonnonsäätiön (WWF) päämajat. SBB:n Geneve–Lausanne-rautatie ja moottoritie A1 kulkevat Glandin kautta.
Biržain kunnallispiiri
thumb|oikea|180px|Kunnallispiirin kartta
Biržain kunnallispiiri on yksi Liettuan kuudestakymmenestä kunnallispiiristä, joka sijaitsee Panevėžysin läänissä, Aukštaitijan historiallisella alueella. Pohjoisessa kunnallispiiri rajoittuu Latviaan. Vuonna 2008 kunnallispiirin väkiluku oli 33 011 asukasta. Biržain kunnallispiirissä harjoitetaan luomuviljelyä.
Sari Saarelainen
Sari Saarelainen (s. 1. maaliskuuta 1981) on suomalainen maantiepyöräilijä.
Divergent – Outolintu
Divergent – Outolintu on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tieteistoimintaelokuva, jonka on ohjannut Neil Burger. Elokuva perustuu Veronica Rothin samannimiseen romaaniin vuodelta 2011. Elokuvan pääosissa ovat Shailene Woodley, Theo James, Zoë Kravitz, Ansel Elgort, Maggie Q, Mekhi Phifer, Jai Courtney, Miles Teller ja Kate Winslet.
Elokuvan ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 21. maaliskuuta 2014 ja Suomessa ensi-ilta oli 9. huhtikuuta 2014.
Juoni
Postapykalyptisen, sodan tuhoaman Chicagon väestö on jakautunut viiten eri osastoon ihmisten temperamentin ja luonteenominaisuuksien perusteella. Jokainen testataan 16-vuotiaana ja hänet lähetetään sopivaksi katsottuun osastoon. Osastot ovat epäitsekkäät harmaaseen pukeutuvat Vaatimattomat tehtävänään on hoitaminen ja hoivaaminen (Abnegation), rauhalliset punaiseen ja keltaiseen pukeutuvat Sopuisat tehtävänään viljellä maata ja tuottaa ruokaa (Amity), totuutta arvostavat valko-mustaan pukeutuvat oikeutta jakavat Rehdit (Candor), huimapäiset mustaan pukeutuvat turvallisuudesta vastaavat Uskaliaat (Dauntless) ja kaiken tietävät siniseen pukeutuvat älyä ja tietoa arvostavat Terävät (Erudite). Päähenkilö Beatrice saa testissä poikkeavan tuloksen. Hän on Outolintu (Divergent), mutta silti hänet lähetetään Uskaliaat-osastoon, jossa hän alkaa käyttää nimeä Tris.
Jatko-osat
Elokuvalle oli suunnitteilla kolme jatko-osaa. Toinen osa, Outolintu-sarja: Kapinallinen, sai ensi-iltansa maaliskuussa 2015. Kolmas ja viimeinen kirja Allegiant jaettiin kahdeksi elokuvaksi, joista ensimmäinen osa sai ensi-iltansa maaliskuussa 2016 ja toisen osan ensi-ilta piti olla kesäkuussa 2017. Näyttelijöiden ja käsikirjoittajien erimielisyyksien vuoksi jälkimmäistä osaa ei koskaan tehty.
The Quarrymen
The Quarrymen oli John Lennonin vuonna 1956 Liverpoolissa Pete Shottonin kanssa perustama skiffle- ja rock and roll -yhtye. The Quarrymenin alkuperäiskokoonpanoon kuuluivat Lennonin ohella useat hänen lukioystävänsä, ja myöhemmin yhtyeeseen liittyivät Paul McCartney ja George Harrison. Vuonna 1960 Quarrymenistä muodostui historian suosituin yhtye, The Beatles.
Perustaminen
Vuonna 1956 John Lennon kuuli ensi kertaa Elvis Presleyn ”Heartbreak Hotel” -kappaleen, jonka myötä hän innostui uudesta rock and roll -musiikkityylistä, joka johti tiensä Britanniaan Yhdysvalloista. Lennon ihastui rock and rolliin, ja siitä tuli hänen intohimonsa. Lennon halusi itsekin alkaa soittaa rock and roll'ia ja halusi perustaa oman bändinsä. Hän opetteli soittamaan kitaraa ja alkoi yrittää ystävystyä kaikkien kanssa, jotka vähänkin osasivat soittaa tai omistivat soittimia. Lennon, Shotton ja useat heidän lukiokaverinsa Quarry Bank -lukiosta alkoivat soittaa yhdessä ja perustivat yhtyeen, jonka nimeksi tuli väliaikaisesti The Blackjacks. Vuosien 1956 ja 1957 vaihteessa yhtye nimettiin The Quarrymeniksi. Nimi otettiin heidän lukionsa Quarry Bankin tunnussävelmästä, ja se oli Lennonin keksimä. Alkuperäiskokoonpano käsitti Lennonin (kitara ja laulu) ja Shottonin (pyykkilauta) ohella kitaristi Eric Griffitsin, banjoa soittaneen Len Garryn, rumpali Colin Hantonin ja basisti Len Garryn, jonka basso oli kotitekoinen pyykkilaatikkobasso. Kun Garry ei päässyt harjoituksiin tai esiintymisiin, häntä paikkasi Ivan Vaughn. The Quarrymen esiintyi alun perin mm. koulun konserteissa, juhlissa ja teki myös baarikeikkoja. Yhtyeen ohjelmistoon kuului tuolloin cover-kappaleita tunnettujen artistien, kuten Elvis Presleyn, Buddy Hollyn ja Chuck Berryn kappaleista.
Paul McCartneyn ja George Harrisonin liittyminen yhtyeeseen
6. heinäkuuta 1957 Quarrymen esiintyi St. Peter's -kirkon pihajuhlissa Wooltonissa, ja konsertin jälkeen Ivan Vaughn esitteli Lennonin ystävälleen Paul McCartneylle. McCartney oli Lennonia kaksi vuotta nuorempi, ja piti myös kovasti rock and rollista. McCartney oli halukas liittymään yhtyeeseen, ja kun hän myöhemmin soitti Lennonille kitaraa, tämä vakuuttui Paulin kyvyistä ja kysyi McCartneyta liittymään yhtyeeseen. McCartneysta tuli Quarrymenin uusi jäsen, ja Lennon näki yhtyeen parantuneen huomattavasti McCartneyn tulon jälkeen. McCartneysta tuli Quarrymenin toinen keulahahmo ja laulaja Lennonin ohella. McCartneysta tuli myös Quarrymenin soolokitaristi Eric Griffitsin lähdettyä yhtyeestä. McCartneyn liityttyä yhtyeeseen Quarrymen alkoi harjoitella ahkerasti ja Lennon ja McCartney alkoivat myös kirjoittaa varhaisimpia sävellyksiään. Vuoden 1957 lokakuussa Quarrymen esiintyi ensi kertaa McCartney riveissään.
Aivan alkuvuodesta 1958, helmikuussa, McCartney esitteli Lennonille nuoren ystävänsä, hyvin lahjakkaan kitaristin George Harrisonin. Harrison viritti ensin kitaransa ja soitti sitten täydellisesti instrumentaalin kitarakappaleen "Guitar Boogien" bussin takapenkillä, mikä vakuutti Lennonin ja vaikka häntä epäilyttikin Harrisonin nuori ikä, Harrison oli niin lahjakas, että Lennon pyysi tätä Quarrymeniin. Harrison liittyi yhtyeeseen, mutta joutui kuitenkin alkuaikoinaan bändissä olemaan keikoilla lavan sivussa ja kadulla kävelemään hieman erillään muista Quarrymenin jäsenistä. Pian hän kuitenkin ystävystyi Lennonin kanssa ja hänestä tuli Quarrymenin täysvaltainen jäsen. Harrisonin liityttyä yhtyeeseen, hänet nähtiin porukan parhaana kitaristina, ja hänestä tuli Quarrymenin soolokitaristi, ja McCartneysta tuli rytmikitaristi, Lennonin tavoin. Samoihin aikoihin Quarrymeniin liittyi myös pianisti John Duff Love.
Ensimmäinen levytys
Vuonna 1958 The Quarrymen asteli omakustannelevytysstudioon nauhoittamaan kaksi omakustannelevytystä. Ne nauhoitettiin 400 punnan nauhurilla pienessä kotistudiossa, joka eräällä 63-vuotiaalla sähköliikkeen omistajalla oli rivitalossaan Kensingtonin alueella Liverpoolissa. The Quarrymenin jäsenet joutuivat maksamaan kahden laulun levytyksestä miehelle 17 šillinkiä ja 6 pennyä. The Quarrymen, tuolloisessa kokoonpanossaan; Lennon, McCartney, Harrison, Duff Lowe ja Hanton, päätti levyttää ensin cover-version Buddy Hollyn hittikappaleesta "That'll Be the Day". Toinen levytys oli Paul McCartneyn ja George Harrisonin yhdessä tekemä sävellys, Quarrymenin ensimmäinen levytetty oma kappale, "In Spite of All the Danger".
Vaikka kappale oli merkitty McCartneyn ja Harrisonin yhdessä tekemäksi, McCartney on myöhemmin sanonut että se on hänen tekemänsä kappale, ja Harrison teki siihen vain kitarasoolon. McCartney kommentoi asiaa näin vuonna 1995:
The Quarrymenista The Beatlesiksi
Pian ensi levytyksen jälkeen pianisti John Duff Lowe lähti Quarrymenistä, jolloin yhtyeeseen jäivät Lennon, McCartney, Harrison ja rumpali Hanton. Quarrymen jatkoi esiintymisiään teki tuolloin useita keikkoja eri ravintoloissa ja klubeilla. McCartney ja Lennon jatkoivat uusien omien kappaleidensa ja sävellyksiensä tekoa. The Quarrymen esiintyi tuolloin ensi kertaa mm. legendaarisella The Cavern Clubilla ja myös Pete Bestin äidin omistamalla Casbah-klubilla. Vuoden 1959 aikana rumpali Colin Hanton jätti yhtyeen ja samoihin aikoihin yhtyeessä soitti väliaikaisesti myös kitaristi Ken Brown, jonka pesti Quarrymenissä oli kuitenkin varsin lyhyt. Vuonna 1959 Quarrymeniin liittyi John Lennonin taideopistosta tuttu kaveri, basisti Stuart Sutcliffe, joka osti bassokitaransa rahoilla, jotka hän sai myymällä yhden maalauksistaan. 1960 The Quarrymen kävi esiintymässä Skotlannissa ja vaihtoi pian nimensä The Silver Beetlesiksi. Beetles tarkoitti kuvakuoriaisia, ja se oli kunnianosoitus Buddy Holly and The Crickets -yhtyeen nimelle. Hyvän mielikuvituksen omannut Lennon ei kuitenkaan ollut täysin tyytyväinen nimeen ja väänsi sen mielessään muotoon The Beatles, joka oli mieleenpainuva ja ytimekäs nimi. Kaikki yhtyeen jäsenet pitivät uudesta nimestä ja näin yhtyeen nimeksi tuli virallisesti The Beatles. Lennon itse kertoi nimen alkuperästä eräässä haastattelussa näin:
The Quarrymenin jälkeen
Kesällä 1960 The Beatles äänitti toisen oman kappaleensa, Lennonin ja McCartneyn yhdessä tekemän laulun "You'll Be Mine", lainanauhurilla McCartneyn kotona. Samana vuonna The Beatles lähti konsertoimaan Saksaan Hampuriin, luomaan itselleen lisää mainetta myös kotikaupunkinsa ympärillä, sillä Liverpoolissa ja sen lähiseuduilla yhtyeestä oli jo tullut melko suosittu, mutta muualla Britanniassa The Beatles oli yhä tuntematon. Kun Beatles lähti Hampuriin yhtyeeseen liittyi rumpaliksi tuttava Pete Best. Hampurissa The Beatles saavutti mainetta, ja siitä tuli Hampurissa ja sen lähikaupungeissa varsin suosittu. Esiintymiset klubeilla olivat usein loppuunmyytyjä. Loppuvuodesta Beatles palasi takaisin Liverpooliin, jossa yhtyeen suosio kasvoi entisestään ja sitä tultiin katsomaan jo muistakin kaupungeista. Vuonna 1961 The Beatles lähti uudelleen Hampuriin, jossa se levytti Tony Sheridanin kanssa uuden omakustannelevytyksen, "My Bonnie". Kun muu Beatles palasi Hampurista Britanniaan, päätti Stuart Sutcliffe erota yhteestä ja jäädä Hampuriin luomaan taiteilijan uraa. Beatlesin "My Bonnie" -levytystä kyseltiin useasti liverpoolilaisessa levykaupassa, sen omistajalta Brian Epsteiniltä, ja kun useat nuoret halusivat levyn, lähti Beatlesista kiinnostunut Epstein katsomaan yhtyeen esiintymistä Cavern Clubilla vuonna 1962. Epstein piti näkemästään, hän vakuuttui yhtyeen lahjakkuudesta, soittotaidoista ja tavasta ottaa yleisö haltuun esiintymisissään. Epsteinistä tuli Beatlesin manageri, ja The Beatles teki useita koe-esiintymisiä eri levy-yhtiöille, kunnes sai levytyssopimuksen Parlophonelta, EMI:n tytäryhtiöltä vuonna 1962, ehtona oli kuitenkin että yhtyeen rumpali vaihtuisi, sillä tuottaja George Martin ei pitänyt Bestiä muun yhtyeen tasoisena, tarpeeksi hyvänä rumpalina. Bestin korvasi Ringo Starr. The Beatlesin ensimmäinen single "Love Me Do" julkaistiin loppuvuodesta 1962, ja se nousi Britannian singlelistalla heti sijalle 17. Ensimmäinen albumi "Please Please Me" julkaistiin puolestaan alkuvuodesta 1963 ja se nousi albumilistan ykköseksi ja piti listan kärkipaikkaa hallussaan 30 viikkoa. The Beatlesista tuli Britannian suosituin yhtye ja vuonna 1964 julkaistun kolmannen albuminsa "A Hard Day's Night" ja single "I Want to Hold Your Hand" myötä yhtyeestä tuli huippusuosittu myös Amerikassa ja Aasiassa, mikä teki The Beatlesista koko maailman suosituimman yhtyeen. Jokaista albumia myytiin miljoonia kappaleita, ja Beatlesista tuli koko historian menestynein yhtye. The Beatles hajosi vuonna 1970 julkaistuaan 13 virallista studioalbumia ja useita kymmeniä menestyssinglejä. The Beatlesin arvioitu levyjen myyntimäärä on yli miljardi kopiota, ja yhtyeen albumeja myydään yhä kymmeniä, jopa satoja tuhansia vuosittain.
Korokoi
Korokoi (Elatobia fuliginosella) on aitokoihin lukeutuva pieni perhoslaji.
Levinneisyys ja lentoaika
Perhosen levinneisyys Euroopassa keskittyy Pohjoismaihin, etelämpänä sitä tavataan vain paikoin. Sitä tavataan paikoittain Norjasta ja Ruotsista sekä laajemmalti Suomen länsiosista. Idässä levinneisyys jatkuu Pohjois-Aasian poikki Pohjois-Amerikkaan. Esiintymiä on myös Pohjois-Afrikassa. Lentoaika on kesäkuun lopulta elokuun alkuun.
Elinympäristö ja elintavat
Korokoi elää vanhoissa kuivissa metsissä. Se vaatii elinpaikaltaan pystyynkuolleita mäntyjä, joiden kaarna on osittain irronnut. Perhonen elää puunrungoilla ja lentää lämpiminä öinä niiden tuntumassa piilotellen muutoin kaarnanraoissa. Se myös tulee valolle.
Toukka elää keväällä Strongylogaster lineata -sahapistiäisen mäntyyn kaivertamissa käytävissä syöden niistä löytyviä hyönteisten jäänteitä sekä muuta orgaanista jätettä. Toukkien tiedetään syövän myös oman lajinsa yksilöitä.
Suomen kansallisessa uhanalaisarvioinnissa vuodelta 2010 korokoi on luokiteltu vaarantuneeksi (VU). Vaarantuneeksi se on luokiteltu myös Ruotsissa. Norjassa se on silmälläpidettävä (NT).
Ravintokasvi
Toukka elää männyllä syöden orgaanista jätettä.
Aksiniitti
thumb|275px|Aksiniitti Aksiniitti on silikaattimineraali. Aksiniitit jaetaan kahteen ryhmään sen mukaan, onko se pääasiassa rauta- vai mangaanipitoista (ferroaksiniitti ja mangaaniaksiniitti). Valtaosa löydetyistä aksiniittiesiintymistä ovat olleet ferroaksiniittia.
Guillaume de Machaut
thumb|250px|Machaut (oikealla) kuvattuna 1300-luvun miniatyyrissä. Guillaume de Machaut tai Machault, (noin 1300 Machault, Ranska – 1377 Reims, Ranska) oli ranskalainen runoilija ja säveltäjä. Hän opiskeli luultavasti Reimsissä. Vuodesta 1323 Machaut toimi Böömin kuninkaan Juhana I Luxemburgilaisen palveluksessa hovisaarnaajana, myöhemmin notaarina ja sihteerinä. Hän oli Juhanan mukana, kun tämä matkusteli Euroopassa.
Guillaume de Machaut kirjoitti lähinnä perinteistä trubaduurirunoutta sekä epiikkaa, josta merkittävin on Voitr dit. Hän oli myös säveltäjä ja sävelsi ensimmäisen täydellisen polyfonisen messun.
Wells Fargo Plaza
thumb|300px|Wells Fargo Plaza Houstonissa. Wells Fargo Plaza (aikaisemmilta nimiltään Allied Bank Plaza ja First Interstate Bank Plaza) on pilvenpiirtäjä Houstonissa, Texasin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Se on valmistunut vuonna 1983, ja sen suunnittelusta vastasivat arkkitehtitoimistot Skidmore, Owings and Merrill sekä Lloyd Jones Brewer & Associates. Rakennus yltää 302 metrin korkeuteen, ja sen kerroslukumäärä on 71.
Niemann–Pickin tauti
Niemann–Pickin tauti (ICD-luokitus E75.2) on autosomin kautta resessiivisesti periytyvä harvinainen geneettinen aineenvaihduntasairaus. Neurologiset oireet alkavat lapsuudessa ja johtavat poikkeuksetta kuolemaan. Sairaus jakautuu kolmeen selvästi erotettavaan tyypiin (A, B, C), joiden ennusteet poikkeavat toisistaan. Suurin osa potilaista ei kuitenkaan saavuta aikuisikää.
Harvinaista Niemann-Pickin tautia esiintyy kaikkialla maailmassa, mutta tietyissä populaatioissa esiintyvyyden on havaittu olevan korkeampi. Näitä ovat aškenasijuutalaiset (tyypit A & B), Nova Scotian kanadanranskalaiset (tyyppi D, C:n variantti), Pohjois-Afrikan asukkaat (tyyppi B) sekä Uuden-Meksikon ja Coloradon latinot (tyyppi C).
Niemann-Pickin tauti havaittiin ensimmäistä kertaa vuonna 1914. Sairauden löysi saksalainen pediatri Albert Niemann, joka havaitsi tautiin sairastuneella pienellä lapsella muun muassa maksan ja pernan laajentumat. Keskushermoston häiriö johti lapsen kuolemaan ennen kahden vuoden ikää. Sairauden toinen varhainen tutkija oli Ludwig Pick.
Oireet
Niemann-Pickin taudin C-muodon kliininen taudinkuva on äärimmäisen vaihteleva. Tauti voi tulla oireiseksi vastasyntyneenä tai vasta yli 50-vuotiaana. Ensimmäiset oireet voivat esiintyä maksan, keuhkojen tai neurologian alueella. Yleisimmät oireet ovat psykiatrisia, ja psykiatriset oireet saattavat olla vuosien ajan sairauden ainoa ilmenemismuoto. Kyseessä saattavat olla vainoharhaisuus tai näkö- ja kuuloharhat, aggressiivisuus tai eristäytyminen, masentuneisuus, kaksisuuntainen mielialahäiriö tai pakko-oireinen häiriö. Myös älyllisten toimintojen laskua voi esiintyä.
Aira
Aira on suomalainen naisen etunimi. Aira otettiin nimipäiväkalenteriin joulukuun 4. päivälle vuonna 1929, mutta se esiintyi Kansanvalistusseuran kalenterissa jo 1908. Aira on Airin rinnakkaisnimi.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan nimi on annettu Suomessa vuoden 2019 loppuun mennessä 8 271 naiselle ja alle viidelle miehelle.
Karel Loprais
Karel Loprais (4. maaliskuuta 1949 Ostrava, Tšekkoslovakia – 30. joulukuuta 2021 ) oli ralliautoilija ja Dakar-rallin moninkertainen voittaja.
Valmistuttuaan mekaanikoksi Loprais toimi aluksi asentajana ja sitten testikuljettajana Tatran tehtaalla Kopřivnicessa vuodesta 1967 lähtien. Työssään Loprais oppi käsittelemään kuorma-autoja äärimmäisissä olosuhteissa. Tatran myynninedistämismatkoilla Irakissa ja Libyassa hän sai ensituntumansa aavikolla ajamiseen.
Toimittuaan testikuljettajana kahdeksantoista vuoden ajan Loprais aloitti uransa Tatran tehdastiimin kuljettajana vuonna 1986 ja osallistui Dakar-ralliin. Seuraavana vuonna hän saavutti toisen sijan ja vuotta myöhemmin Loprais ajoi ensimmäistä kertaa kilpailun voittoon. Vuosina 1988–2001 hän voitti rallin kuuteen kertaan, mikä oli useammin kuin kukaan muu kuljettaja siihen asti. Hänen joukkueeseensa kuuluivat useimmiten Radomír Stachura ja Josef Kalina. Menestyksensä ansiosta Lopraisia alettiin kutsua nimellä Monsieur Dakar. Vuoden 2020 tilastojen perusteella Lopraisilla oli vielä toiseksi eniten kuorma-autojen mestaruuksia Vladimir Tšaginin jälkeen.
Dakarin lisäksi Loprais osallistui muun muassa Pariisi-Peking -ralliin vuonna 1992.
Tatran vetäydyttyä kilpatoiminnasta vuonna 1999 Loprais perusti oman kilpatallin. Talli toimii Frenštát pod Radhoštěmissa Määrin-Sleesian alueella. Karel Loprais lopetti ajamisen vuonna 2007, jonka jälkeen tiimin kuljettajana on toiminut hänen veljenpoikansa Aleš Loprais.
Tunnustuksena urastaan Karel Loprais on valittu 1900-luvun parhaaksi tšekkiläiseksi rallikuljettajaksi.
Toukokuussa 2011 Loprais nimitettiin Tšekin liikenneministeriön palvelukseen liikenneturvallisuuden parantamisesta vastaavaksi asiamieheksi.
Perhe
Lopraisilla on vaimonsa Danušen kanssa pojat Tomáš ja Leoš.
Fitty Wienhold
Fitty Wienhold (s. 19. heinäkuuta 1956 Ratingen, Saksa) on saksalainen basisti, joka tunnetaan parhaiten saksalaisen heavy metal -yhtyeen U.D.O.n yhtenä pitkäaikaisimmista jäsenistä.
Ura
Wienholdin ensimmäinen yhtye oli Exitus, josta hän siirtyi pian soittamaan yhtyeessä Sin City. Wienhold soitti Sin Cityn kanssa kymmenen vuotta eri puolella Saksaa mutta yhtye ei julkaissut yhtään albumia. Vuonna 1981 hän siirtyi yhtyeeseen Bullet. Bulletin kanssa hän julkaisi levyn No Mercy vuonna 1983.
Wienhold liittyi U.D.O.on vuonna 1996 ja oli sen jäsenenä yli 22 vuotta. Hän julkaisi yhtyeen kanssa kaksitoista studioalbumia. Hän kertoi eroilmoituksessaan syksyllä 2018 ”Oltuani 22 vuotta Udon ystävä ja U.D.O.-yhtyeen basisti, biisintekijä, motivaattori ja vaikka mitä, olen päättänyt ottaa uuden suunnan elämässäni ja lähteä bändistä. En kuitenkaan jätä U.D.O.-perhettä, joka on paljon enemmän kuin vain bisnestä. Olen käytettävissä, kun tarvitaan – säveltäjänä, ystävänä, neuvonantajana, minä vaan”.
Ogura Yuki
Ogura valittiin Japanin taideakatemian jäseneksi vuonna 1976, ja myöhemmin hänestä tuli sen kunniapuheenjohtaja. Hänet otettiin Kulttuuriritarikuntaan vuonna 1980. Hänellä oli studio Kamakurassa, jossa hän kuoli 105 vuoden iässä.
Abigail (King Diamondin albumi)
Abigail on heavy metal -yhtye King Diamondin toinen albumi ja heidän ensimmäinen konseptialbuminsa. Alkuperäinen levy on äänitetty Sound Track Studiossa vuosina 1986–1987 Kööpenhaminassa Tanskassa.
Juoni
Abigailin tapahtumat sijoittuvat vuoden 1845 kesään. Vastanaineet Miriam Natias ja Jonathan La’Fey muuttavat vanhaan vanhaan sukukartanoon. Matkalla he kohtaavat seitsemän salaperäistä ratsumiestä, jotka kieltävät heitä asettumasta kartanoon, mutta pariskunta ei usko varoituksia. Yöllä Jonathanin esi-isä kreivi de La’Fey ilmestyy aaveen hahmossa ja näyttää Jonathanille vanhan kirstun, johon on haudattu kuolleena syntynyt tyttö Abigail.
Aave kertoo oman ja vaimonsa tarinan. Heinäkuun 7. päivä 1777 kreivi de La’Fey sai tietää vaimonsa olleen uskoton ja raskaana. Raivoissaan kreivi työnsi vaimonsa portaita alas, jolloin kreivitär ja hänen kantamansa lapsi kuolivat. Kreivi antoi tuhkata vaimonsa ruumiin, mutta äpärälapsi Abigailin hän muumioi ja hautasi sarkofagiin. Nyt Abigailin henki on riivannut Miriamin, ja vain Miriamin kuolema voi estää kirotun lapsen uudestisyntymän.
Jonathan ja Miriam viettävät kesää uudessa asumuksessaan, missä erilaiset pahat enteet vainoavat heitä: kirkonkellot soivat itsekseen, kukkaset kuolevat, vastenmieliset hajut leijailevat kartanossa ja ruokapöytä on katettu kolmelle. Eräänä päivänä Jonathan ja Miriam löytävät tyhjän kehdon, joka kiikkuu kuin joku olisi työntänyt sen liikkeelle vain hetki sitten. Sen enempää Jonathan kuin Miriamkaan eivät tunnusta tuoneensa kehtoa mukanaan.
Miriamin vatsa alkaa pyöristyä, ja Jonathan ymmärtää aaveen puhuneen totta. Hän selittää tilanteen vaimolleen, jolloin Abigailin henki puhuu Miriamin kautta ja myöntää tapahtuneen. Kauhistunut Jonathan lähtee hakemaan pappia, mutta Miriam kokee selvän hetken ja käskee Jonathania työntämään hänet portaita alas, kuten kreivi de La’Fey oli aikoinaan tappanut oman vaimonsa. Jonathan tottelee, mutta Abigail ottaa jälleen Miriamin valtaansa ja surmaa Jonathanin.
Miriam synnyttää Abigailin ja kuolee, mutta hänen haamunsa jää kummittelemaan kartanoon. Seitsemän ratsumiestä saapuvat paikalle ja löytävät uudestisyntyneen Abigail-vauvan syömästä sarkofagiin säilöttyä ruumistaan. Ratsumiehet vievät Abigailin metsään, hautaavat hänet salaiseen kappeliin ja lävistävät hänen ruumiinsa seitsemällä hopeaisella vaarnalla, joiden toivovat estävän uuden jälleensyntymisen.
Kappaleet
Vuoden 1997 uusintapainoksen bonuskappaleet
Kokoonpano
1987 ja 1997 CD: DVD:
Rasheedat Ajibade
pienoiskuva|Rasheedat Ajibade vuonna 2021.Rasheedat Ajibade (s. 8. joulukuuta 1999) on nigerialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelasi Nigerian naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailuissa toisen puoliajan neljännesvälieräottelussa Saksaa vastaan.
Ajibade edustaa seuratasolla norjalaista Avaldsnes IL:ää.
Niittoyökkönen
Niittoyökkönen (Euclidia glyphica) on alkukesän erittäin yleinen pienehkö yökköslaji. Yökkösille melko poikkeuksellisesti se on aktiivinen päiväaikaan.
Koko ja ulkonäkö
Yökkönen, jonka olemus tuo helposti mieleen mittariperhoset. Etusiivet ovat harmaanruskeat. Niiden poikki kulkee kaksi ohutta valkoista poikkiviirua, jotka ovat siiven keskiosan puolelta paksulti suklaanruskealla varjostuneet. Lisäksi siiven kärkiosassa, etureunassa on selvä suklaanruskea täplä. Takasiivet ovat kirkkaan keltaiset, tyviosastaan ja ulkoreunasta ruskeat ja niissä on mustanharmaa poikkiraita. Pää ja keskiruumis ovat ruskeat, takaruumis lähinnä harmaa. Perhosen lepoasento heinikossa on hyvin tyypillisen kolmiomainen pää ylöspäin. Siipien kärkiväli on 27–30 mm.
Levinneisyys ja lentoaika
Levinneisyysalue ulottuu läntisimmästä Euroopasta Mongoliaan saakka Suomessa niittoyökköstä tavataan koko maassa pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta. Lentoaika alkaa toukokuun puolivälissä ja jatkuu aina heinäkuulle saakka. Lennon huippukausi on kesäkuussa.
Elinympäristö ja elintavat
Erittäin yleinen ja runsaslukuinen perhoslaji, jota tavataan niityillä, pelloilla ja tienpientareilla. Perhoset lentävät päivällä auringonpaisteessa lyhyitä matkoja kerrallaan ja laskeutuvat heinille heti auringon mennessä pilveen. Ne myös lähtevät häiriöstä helposti lentoon. Toukka koteloituu ohuen kotelokopan sisään maahan ja kotelo talvehtii.
Ravintokasvi
Toukka elää erityisesti apiloilla (Trifolium), mutta myös muilla hernekasveilla ja orvokeilla (Viola).
HK Rys Podolsk
HK Rys (, suom. "jääkiekkoseura Ilves") oli venäläinen jääkiekkoseura joka oli kotoisin Podolskista, Moskovan alueelta. Seura pelasi Venäjän toisella sarjatasolla Vysšaja Ligassa.
One Way
Ajan myötä Stockmann integroi myymälät tavarataloihinsa, ja One Way -myymälät hävisivät katukuvasta, viimeisenä Espoossa keväällä 2017 uuden tavaratalon avautumisen myötä. Vuonna 2018 One Way palasi pop-up-liikkeenä kuukauden ajaksi Stockmannin Helsingin keskustan tavarataloon.
Arto Tenhunen
Arto Ano Tapani Tenhunen (s. 25. toukokuuta 1959 Pieksämäki) on suomalainen yrittäjä, koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri. Vuonna 1984 Tenhunen perusti Soprano Oyj:n, alun perin mainostoimiston, sitten koulutusyrityksen, joka nykyisin tunnetaan nimellä Wetteri Oyj, päätoimialanaan autokauppa. Sen osake on listattu Nasdaq Helsinki Oy:n pörssilistalla.
Tenhusen bisneksiin 1990-luvulla kuului marjaviinin ja oluen valmistus lapsuuden kotitilalla Pieksämäellä. 2000-luvun alussa Tenhunen osti Askolasta kartanon ja kunnosti sen perheensä asunnoksi. Hän pani kiinteistön myyntiin 2020-luvun taitteessa, samoihin aikoihin kuin vetäytyi työuraltaan eläkkeelle.
Voittamaton (kappale)
”Voittamaton” on rap-yhtye Fintelligensin kappale sen ensimmäiseltä albumilta Renesanssi. Kappale julkaistiin yhtyeen ensimmäisenä levy-yhtiön kustantamana singlenä levynjulkaisun edellä lokakuussa 1999. Se on myynyt kultasingleen oikeuttavan määrän.
Kappale sisältää samplen Jackson 5:n kappaleesta ”I Wanna Be Where You Are”.
Airi
Airi on suomalainen naisen etunimi. Airin nimipäivä on 4. joulukuuta. Se otettiin rinnakkaisnimensä Airan kanssa nimipäiväkalenteriin vuonna 1929, mutta molemmat olivat esiintyneet Kansanvalistusseuran kalenterissa jo 1908.
Kustaa Vilkunan mukaan varhaisin nimen kantaja oli luultavasti Pirkkalan kappalaisen Wiktor Salmisen vuonna 1888 syntynyt esikoistytär. Hänen nimensä juontui sanasta airut. Kolme vuotta myöhemmin kouluneuvos Walter Forsius nimesi tyttärensä Airiksi, mutta piti nimeä lappalaisperäisenä: hän tunsi Lapista paikannimen Airiselkä. Suomessa on muitakin airi-alkuisia paikannimiä (kuten Airismaa ja Airisto) sekä muutamia sukunimiä, jotka ovat auttaneet etunimen vakiintumisessa.
Suomessa on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan ollut vuoden 2019 loppuun mennessä 10 834 Airi-nimistä naista, joista suurin osa on syntynyt vuosien 1920 ja 1960 välisenä aikana. .
Kyle Shiloh
Kyle Shiloh (s. 29. heinäkuuta 1985) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija, pelipaikaltaan takamies. Shiloh pelasi yliopiston jälkeen ammattilaisurallaan Ranskassa, Suomessa, Puolassa, Romaniassa ja D-liigassa. Hän päätti pelaajauransa Kouvoissa Suomen mestaruuteen vuonna 2016 ja voitti seurassa myös SM-pronssia vuonna 2010.
Pelaajaura
Shiloh valmistui Nevadan yliopistosta vuonna 2007 ja siirtyi ammattilaiseksi Eurooppaan, suomalaiseen Korisliigassa pelanneeseen Korihaihin, joka eteni kaudella 2007–2008 pudotuspeleihin. Shiloh pelasi runkosarjassa 17,7 pisteen ja 7,1 levypallon ottelukohtaisilla keskiarvoilla. Suomen-kautensa jälkeen Shiloh kävi pelaamassa NBA:n kehityssarjassa. Kaudeksi 2009–2010 hän palasi Korisliigaan, tällä kertaa Kouvoihin, missä hän pelasi runkosarjassa 17,1 pisteen, 5,7 levypallon, 2,1 koriinjohtaneen syötön ja 2,1 pallonriiston keskiarvoilla. Kouvot voitti kauden päätteeksi SM-pronssin. Kouvojen jälkeen Shiloh pelasi kahden vuoden pestit Ranskassa ja Romaniassa.
Keväällä 2016 Shiloh ilmoitti päättävänsä uransa kauden lopussa. Hän siirtyi valmentajaksi Yhdysvaltoihin. Kouvot eteni kauden päätteeksi Korisliigan loppuotteluihin, joissa joukkue kohtasi Tampereen Pyrinnön. Kouvot voitti Pyrinnön 4–1-otteluvoitoin, ja Shiloh päätti pelaajauransa Suomen mestaruuteen. Hän sai kunnian leikata korisukan.
Avovesiuinnin Euroopan-mestaruuskilpailut 1993
Avovesiuinnin Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1993 kolmannen kerran. Kilpailut pidettiin Tšekin Slapyssa 28.–29. elokuuta. Kilpailujen järjestäjänä toimi Euroopan uimaliitto LEN.
Mitalitaulukko
Isäntämaa
Ninon Abena
Ninon Abena (s. 5. syyskuuta 1994) on kamerunilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on kuulunut Kamerunin maajoukkueeseen vuosien 2015 ja 2019 maailmanmestaruuskilpailuissa. Vuoden 2015 kisoissa hän ei saanut peliaikaa mutta vuoden 2019 kisoissa hän pääsi vaihtopelaajana kentälle kahdessa ottelussa.
Alexandra Takounda
Alexandra Takounda (s. 7. heinäkuuta 2000) on kamerunilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän kuului Kamerunin maajoukkueeseen vuoden 2019 maailmanmestaruuskilpailuissa, joissa hän pääsi vaihtopelaajana kentälle kahdessa ottelussa.