cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
José Borgatti
José Borgatti (17. syyskuuta 1891 Buenos Aires – 26. lokakuuta 1973) oli argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 17. kesäkuuta 1916 ja nimitettiin Viedman hiippakunnan piispaksi 28. elokuuta 1953. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Mario Zanin, jota avustivat Emilio Sosa Gaona ja Vladimiro Boric Crnosija. Borgatti asetettiin virkaansa 31. lokakuuta.
Cameron Crowe
Crowen tunnetuimpia teoksia ovat Jerry Maguire – elämä on peliä (1996) ja Melkein julkkis (2000). Jälkimmäisen käsikirjoituksesta hänet palkittiin Oscar- ja Bafta-palkinnoilla.
José Borgatti
Borgatti osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän toimi hiippakuntansa johdossa kuolemaansa saakka.
Cameron Crowe
Cameron meni naimisiin Heartin pääkitaristin, Nancy Wilsonin kanssa 27. heinäkuuta 1986 ja he saivat kaksospojat Williamin ja Curtisin.
Avaruustaide
thumb|[[Amazing Stories Quarterly 1928, Kevät]] thumb|[[Fallen Astronaut on Apollo 15:n miehistön vuonna 1971 kuuhun viemä Paul Van Hoeydonckin alumiininen veistos]] right|thumb|Taiteilijan näkemys [[Deep Impact (luotain)|Deep Impact -luotaimen ja Tempel 1-komeetan kohtaamisesta]]
Avaruustaide on avaruusaiheita käsittelevää taidetta. Avaruustaide kytkeytyy monesti läheisesti science fiction- ja fantasiataiteeseen, ja on monesti itse science fictionia eli tieteiskuvitelmaa. Avaruustaidetta ovat luoneet muun muassa 1950-luvulla tuottelias Chesley Bonestell, 1970-luvulta alkaen David A. Hardy, William Hartmann ja Don Dixon ja monet muut. Avaruustaide liikkuu taiteen ja tieteen rajamailla ja taiteilija monesti käyttää mielikuvitustaan vapaasti. Avaruustaide osuu harvoin oikeaan kuvatessaan vieraiden planeettojen pintoja. Esimerkiksi Bonestellin maalauksessa Kuun vuoret ovat jyrkkiä, todellisuudessa ne ovat melko loivia. Bonestellin kuva Titanin pinnasta on erilainen kuin avaruusluotaimen ottama. Koska monesta avaruuden kohteesta voidaan tehdä vain epätarkkoja, kaukaisia havaintoja, avaruustaiteen kysyntä on edelleen kova. Avaruustaide voi olla myös vaikkapa kuva avaruussukkulasta avaruudessa.
Avaruustaiteen historiaa
Avaruustaide tuli laajempaan julkisuuteen vasta 1950-luvulla Collier's-, This Week-, ja Coronet -lehtien myötä. Chesley Bonestellin ja Willy Leyn kirja The Conquest of Space eli Avaruuden valloitus julkaistiin Yhdysvalloissa vuonna 1949. Jules Vernen kirja Maasta Kuuhun julkaistiin 1865 ensimmäisen avaruustaiteen kera Emile Bayardin ja A. de Neuvillin kuvittamana. Lucien Rudaux (1874–1947) loi hyvää avaruustaidetta kirjaansa Larousse Encyclopedia of Astronomy. 1900-luvun alun avaruustaiteilijoita olivat muun muassa Scriven Bolton, Abbe Moreux, Howard Russell Butler, Frank R. Paul, Rockwell Kent ja Charles Schneeman.
Luettelo avaruustaiteilijoista
Alla joitain avaruustaiteilijoita, jotka ovat vaikuttaneet 1900- ja 2000-luvuilla.
Ust-Ilimsk
thumb|210px|left|Ust-Ilimskin vesivoimalaitoksen pato
Ust-Ilimsk on runsaan 85 tuhannen asukkaan kaupunki Angarajoen rannalla Irkutskin alueella Venäjän Itä-Siperiassa. Siellä on merkittävä vesivoimalaitos ja selluloosatehdas.
Historia
Kaupunki perustettiin 1966 voimalaitoksen rakentamisen yhteydessä. Vuonna 1973 aloitettiin selluloosatehtaan rakentaminen, ja tehdas käynnistyi 1980. Vuonna 1985 kaupungissa käynnistyi raitiotieliikenne. Kaupungin lentokenttä suljettiin vuonna 2001.
Venäjän keisarikunnassa järjestettiin väestönlaskenta 1897 ja Neuvostoliitossa 1926, 1939, 1959, 1970, 1979 ja 1989 sekä Venäjän federaatiossa 2002, joten kaikki luvut eivät ole virallisen väestönlaskennan tuloksia.
Sonic Unleashed
Sonic Unleashed sai arvostelijoilta pääosin keskinkertaisen vastaanoton. Peliä kehuttiin sen taidetyylistä sekä hyvin suunnitelluista ympäristöistä ja kentistä, mutta vastineeksi sitä kritisoitiin erittäin paljon sen Werehog-tasoista, jotka olivat monien mielestä pelkkää tylsää tasohyppelyä ja vihollisten mätkimistä. Vuonna 2010 Sega tyhjensi kauppojen hyllyiltä kaikki jäljelle jääneet Sonic Unleashed -pelit tehdäkseen tilaa seuraaville Sonic-pelisarjan peleille.
Pelaaminen
Sonic Unleashedissa Sonicilla voi pelata päiväkentissä normaalina Sonic the Hedgehogina kun taas yökentissä Sonic the Werehogina. Sonic Unleashed on jaettu kahteen erilaiseen peliversioon. PlayStation 2:lle ja Wiille kehitetyssä versiossa ei muun muassa kohdata aivan kaikkia vihollisia. Xbox 360:lle ja PlayStation 3:lle kehitetty versio sisältää enemmän vihollisia ja erilaisia haasteita.
Peliin on luotu kaiken kaikkiaan yhdeksän erilaista maata joista Xbox 360 ja PlayStation 3 -versioihin on kaikki maat laitettu, kun taas PlayStation 2- ja Wii-versioihin on laitettu kaikki muut maat paitsi Empire City. Tässä pelissä kaikki maat Eggmanlandia lukuun ottamatta muistuttaa oikeassa elämässä olevia maita tai mantereita. Jokainen maa Eggmanlandia lukuun ottamatta sisältää alueen, jossa voi jutella kylän tai kaupungin asukkaiden kanssa joilta voi saada kaikenlaisia vinkkejä ja joskus jopa joitakin esineitä ja ensi-alkuun Spagoniassa sijaitsevassa, mutta noin puolessa välissä peliä Shamariin siirtyvässä Professori Picklen laboratoriossa Professori Pickle voi antaa Sonicille ja hänen toverillensa Chipille vihjeitä siitä että mitä pitää tehdä seuraavaksi.
thumb|left|330px|Kuvakaappaus pelin päiväkentästä, joissa usein on myös sivulta kuvattua, nopeaa tasohyppelyä. Näissä tasoissa pääsee pelaamaan [[Sonic the Hedgehog|Sonicilla hänen normaalissa muodossaan.]] Päivätasoissa on molemmilla versioilla ajoittain vaihtelevaa 2D ja 3D tyyliä joissa pelaaja pelaa Sonicilla Sonic the Hedgehog muodossa ja etenee tasojen läpi Sonic the Hedgehog -pelin tapaan kovalla vauhdilla maaliin. Tässä pelissä maalitunnuksena on isokokoinen sormus jonka keskellä on punainen tähti. Näistä tasoista pelaaja voi löytää lasipurkkeja jotka ovat ainakin PlayStation 2- ja Wii-versioissa punakantisia lasipurkkeja joissa on sisällä keltainen ?-merkki, niistä voi avata kaikenlaisia taidekuvia, musiikkikappaleita, vinkkejä ja elokuvapätkiä Extra-tilaan ja joistakin purkeista voi avata uusia haasteita. Xbox 360:n ja PlayStation 3:n version päivätasoista pelaaja voi löytää elämiä niin kuin useissa peleissä voikin löytää, mutta PlayStation 2:n ja Wiin version päivätasoista pelaaja ei voi löytää lisää elämiä, vaan kyseisen version päivätasoissa on aina tason alussa tietty määrä elämiä, mutta tässä versiossa elämämäärän rajaa saa suurennettua punakantisista purkeista joiden sisällä on Sonic the Hedgehogin tunnuskuva ja kyseisiä purkkeja voi löytää ainoastaan eri maiden temppeleistä joita löytyy PlayStation 2:n ja Wiin versioissa kaikista maista Eggmanlandia ja Empire Cityä lukuun ottamatta (joista jälkimmäinen ei ole tässä versiossa pelattavana maana). Näistä temppeleistä pelaaja voi myös löytää tavallisia punakantisia keltaisella ?-merkillä varustettuja lasipurkkeja joista voi saada aiemmin mainittuja ?-merkeillä varustetuista lasipurkeista saatavia juttuja. Päivätasojen viholliset ovat pääasiassa Eggmanin luomia robotteja joita voi tappaa tutulla kieppumishyökkäyksellä, joitakin vihollisia ei voi kuitenkaan tappaa, muun muassa tutuilla tähtikuvioisilla trampoliineilla varustettuja kilpiä pitäviä Eggmanin robotteja joihin iskiessä Sonic sinkoutuu ylöspäin. Päivätasoista pelaajan täytyy molemmilla versioilla kerätä Moon Medaleja (kuu mitaleja) joita tarvitaan uusien haasteiden saamiseen.
Vastukset vaihtelevat eri maissa päivätasotyylisesti päihitettävistä vihollisista yötasotyyliin päihitettäviin vihollisiin. Sonic Unleashed sisältää päivätasovastuksista muun muassa Egg Beetlen joka hoidellaan Mazurissa ja Egg Evil Rayn joka hoidellaan Spagoniassa. Yötasovastuksiin kuuluu muun muassa Dark Gaia Phoenix joka hoidellaan Chun-Nanissa ja Dark Moray joka hoidellaan Holoskassa.
Juoni
Sonic Unleashedin alussa Sonic kohtaa arkkivihollisensa tohtori Eggmanin hänen avaruuslaivastollaan. Eggman on robotin sisällä ja saa häntä pakenevan Sonicin kiinni. Vapautuakseen otteesta Sonic muuttuu kaaossmaragdien avulla Super Soniciksi. Eggman kuitenkin onnistuu huijaamaan Sonicin ansaan ja imee smaragdeista voimat laseraseeseen, minkä seurauksena smaragdit muuttuvat hyödyttömiksi. Hän ampuu aseella valtavan lasersäteen maahan, joka hajoaa osuman seurauksena osiin. Maan sisältä vapautuu Dark Gaia -niminen hirviö. Kaaossmaragdien ja säteen seurauksena Sonic muuttuu öisin voimakkaaksi pedoksi, Werehogiksi. Eggman ampuu Sonicin avaruuteen, mutta Sonic putoaa lähellä olevaan maahan. Siellä hän tapaa ystävällisen olennon, joka vaikuttaa kärsivän muistinmenetyksestä. Koska Sonic luulee aiheuttaneensa sen, hän päättää auttaa olentoa itsensä etsimisessä. Sonic antaa hänelle lempinimen Chip ja aloittaa matkan palauttaaksensa sekä maailman että itsensä normaaliksi. Tämän toteuttaakseen hänen pitää matkustaa eri mantereille ja löytää pyhäkköjä, jotka palauttavat smaragdien voiman.
Kun Sonic on palauttanut kuusi mannerta normaaliksi, Chip muistaa olevansa Dark Gaian vihollinen, Light Gaia. Aikojen alusta saakka he ovat eläneet kierteessä, jossa Dark Gaia tuhoaa maapallon ja Light Gaia palauttaa sen normaaliksi. Sonic ja Chip palauttavat viimeisen smaragdin paikalleen pyhäkköön seitsemännellä mantereella, mutta Eggman keskeyttää heidät. Sonic päihittää Eggmanin Dark Gaian voimia käyttävällä robotilla. Taistelun aikana he putoavat maan ytimeen ja kohtaavat Dark Gaian. Eggman määrää Dark Gaiaa tuhoamaan Sonicin, mutta Dark Gaia kääntyy Eggmania vastaan ja iskee hänet kumoon. Sen jälkeen Dark Gaia imee Sonicista voiman, joka muutti hänet Werehogiksi. Chip kutsuu kaikkia Gaia-temppeleitä yhteen ja muodostaa Gaia Colossuksen, ja alkaa taistella Dark Gaiaa vastaan. Näennäisesti hävinnyt Dark Gaia peittää koko maailman pimeyteen ja muuttuu samalla täydelliseksi Dark Gaiaksi. Chip antaa Sonicille korjatut Kaaossmaragdit, jotka mahdollistavat Super Soniciksi muuttumisen. Super Sonic voittaa Dark Gaian, ja se uppoaa maan syvyyksiin. Chip heittää Sonicin takaisin maan pinnalle ja jättää jäähyväisten yhteydessä hänelle kaulakorun muistoksi seikkailusta.
Kehitys
Sonic Team aloitti kehittämään peliä vuonna 2006, sen jälkeen kun he olivat saaneet Hedgehog-pelimoottorin valmiiksi vuonna 2005. Peli tuli julkisesti esille, kun Sega rekisteröi tavaramerkin 12. maaliskuuta 2008. Kuvakaappaukset kohtauksista, taideteoksista ja videosta näytettiin 10 päivää myöhemmin ja Sega vahvisti pelin nimen 3. huhtikuuta 2008 pienellä valikoimalla kuvankaappauksia ja päivitetyllä videolla. Pelin kehitti Japanin Sonic Team ja se suunniteltiin alun perin Sonic Adventure -sarjan kolmanneksi osaksi,. Myöhemmin pelin nimeksi suunniteltiin Sonic World Adventurea, mutta Sonic Team kehitti kuitenkin uusia ominaisuuksia, jossa se erottuisi muista Sonic Adventure -sarjan peleistä. Näin sen uudeksi nimeksi valittiin Sonic Unleashed. Tästä huolimatta peli julkaistiin Japanissa nimellä Sonic World Adventure.
Pelattavien hahmojen määrä valittiin jo varhain. Ainoaksi pelattavaksi hahmoksi valittiin. Sonicin pelattavuus ei kuitenkaan toiminut halutulla tavalla eikä sopinut aikaisempiin konsepteihin. Tämän takia oli tarpeen luoda Werehogin hahmo. Yhtiön johtajalle Yoshihisa Hashimotolle tämä oli uhkarohkea veto, mutta hän toivoi, että monet pitkäaikaiset Sonic-fanit ottaisivat myös tämän hahmon omakseen.
Teknologian termeissä Hashimoto huomautti sitä että visuaalinen tyyli on syntynyt halusta näyttääkseen globaalin valaistuksen ratkaisun jota käytettäisiin pelin valaistuksena. Siinä mielessä, tämän ohjelman kehitys alkoi, ja lopullinen ratkaisu salli kehittäjiä käyttämään renderoinnin jakoa sadoille tietokoneille laskeakseen valaistusta kullekin kymmenen-kahdenkymmenen kilometrin pituiselle tasolle kahden tai kolmen päivän ajan. Koska peli suunniteltiin kehittää kahteen tasoon laitteiston kyvylle riippuen kohdealustasta, kaksi kehittäjä "siiloa" asetettiin töihin kehittämään peliä kahteen eri tasoon: yksi Xbox 360:n ja PlayStation 3:n versiolle hyödyntäen Hedgehog Engine-pelimoottoria ja yksi PlayStation 2:n ja Wii:n, joka sen sijaan hyödyntää muutettua versiota nykyisestä Sega pelimoottorista.
Ensin todettiin että Unleashed oli tarkoitettu yksinomaan yksinpelikokemukseksi ja se ei sisältäisi yhtään moninpeli tai online-moodeja.Tämä kyseenalaistettiin, kun viitteet online-moodista näytettiin E3 2008 -messuilla, mutta myöhemmin haastatteluissa toistettiin että Unleashedille ei tule online-moodia ollenkaan. Kuitenkin, ladattava sisällys, sisältäen lisää tasoja, voisi jäädä mahdollisuudeksi pelin julkaisun jälkeen. Pelin demo julkaistiin Xbox Live -palvelussa 8. joulukuuta 2008. ja Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa Playstation Storeen 18- ja 24. joulukuuta 2008, vastaavasti. Demo ei sisällä Werehog-tasoja. 12. maaliskuuta 2009 Sega julkaisi Sonic Unleashedin ensimmäisen ladattavan sisällön Xbox 360:lle ja PlayStation 3:lle, sisältäen Chun-Nanista neljä päivätasoa ja kaksi yötasoa sekä lisäksi uusia tehtäviä. Sen jälkeen, lisää ladattavaa sisältöä on tehty Spagonialle, Holoskalle, Mazurille, Apotokselle, Shamarille, Empire Citylle ja Adabatille.
Pelin julkaisun jälkeen, Sonic Teamin jäsen ja Sonic and the Black Knight -pelin johtaja Tetsu Katano huomautti että he eivät tunteneet Werehog-konseptia virheeksi, aika ja resurssit olivat rajoittavia tekijöitä peliä tehdessä. Hän huomautti myös että Werehog voi ilmestyä myös tulevissa peleissä, tai parhaillaan Sonic Unleashedin seuraajassa. Pelinkehittäjä Gameloft tiedotti Toukokuussa 2009 että hän on tehnyt lisensoivan sopimuksen Sega Europen kanssa ja on tekemässä Sonic Unleashedista puhelinversiota. Peli julkaistiin kesäkuussa 2009 Euroopassa, Keski-Idässä, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa.
Uudelleentehty versio Spagonian Rooftop Runista ja Egg Dragoon pomotaistelu ovat mukana televisiokonsoli ja Windows-versioilla Sonic Generationsissa. Kuitenkin, viimeksi mainittu pomotaistelu hoidellaan siinä pelissä normaalilla Sonicilla Werehogin sijasta toisin kuin tässä pelissä.
Vastaanotto
Sonic Unleashed sai pääosin ristiriitaisen vastaanoton. Metacriticin keräämien arvostelujen keskiarvo on 60/100 Xbox 360 -versiolle, 54/100 PlayStation 3 -versiolle ja 66/100 Playstation 2 - ja Wii-versiolle. Metacriticin tietojen mukaan suuri osa arvostelijoista antoi paremmat arvosanat PlayStation 2 - ja Wii-versioille, koska niissä on paremmat liikkeet Werehogilla sen kentissä, paremmat keskustelusysteemit maiden keskusalueilla ja paremmat kamerasysteemit. Ainoastaan muutamat nettisivustot, kuten 1UP, arvostelivat Xbox 360 - ja PlayStation 3 -versiot paremmiksi. Silti peli myi erittäin hyvin, sillä sitä myytiin koko loppuvuoden 2008 aikana yhteensä 2,45 miljoonaa kappaletta, mikä teki siitä Segan kolmanneksi parhaiten myyneen videopelin vuoteen 2008 mennessä. thumb|330px|Pelin yleisin kritiikki kohdistui erillisiin Werehog-tasoihin ja niiden pelattavuuteen, joiden on kerrottu olevan liian velttoja ja vaativia. Sonic Unleashed sai paljon positiivisia kommentteja sen erilaisista ympäristöistä, jotka olivat yhden arvostelijan mielestä upeasti animoituja ja toisen mielestä ne toivat mieleen Pixar-animaatiot. Xbox 360 ja PlayStation 3 -versioita varten kehitetty Hedgehog-pelimoottori sai kriitikoilta kiitosta, mutta joitakin valituksia tuli kuvanopeuden hidastumisesta joissakin Werehog-kohtauksissa, kun ruudulle tuli useita vihollisia. Playstation 2 - ja Wii-versiot eivät käytä Hedgehog-pelimoottoria, mutta näiden versioiden grafiikat saivat kuitenkin paljon kehuja: Muun muassa Wii-versiolle myönnettiin palkinto parhaasta grafiikkateknologiasta IGN:n gaalassa. Pelin soundtrackia sanottiin paremmaksi kuin edeltäjiensä, jotka olivat olleet enemmän Rock-painotteisia.
Suomalaisilta arvostelijoilta peli sai pääosin keskinkertaisia arvosteluja. Gamereactor Suomi antoi pelille arvosanaksi 7/10 ja kehui arvostelussa muun muassa päivätasojen 2D- ja 3D-tyylien vaihtelemista, mutta vastineeksi se kritisoi muun muassa yötasoja, jotka olivat arvostelijan mielestä vain vihollisten mätkimistä.
Muu media
Pelin alkuperäinen soundtrack julkaistiin Japanissa 28. tammikuuta 2009. Kolmen levyn soundtrack on nimetty Planetary Pieces: Sonic World Adventure Soundtrack nimiseksi kokoelmaksi. Pelin tunnusmusiikkina käytetään "Endless Possibility" nimistä kappaletta jonka soittaa Jaret Reddickin rock bändi Bowling for Soup. Pelin loppumusiikkina puolestaan käytetään hidastempoista ”Dear My Friend” -kappaletta jonka laulaa kappaleen kirjoittanut Brent Cash.
Ladattavat paketit jotka sisältävät erikoistasoja tälle pelille ovat saatavilla PlayStation Networkista ja Xbox Live Arcadesta.
Archie Comics on suunnitellut tälle pelille Opening-kohtauksen ja kohtauksen jossa Sonic muuttuu Sonic the Werehogiksi. Lyhyt 3D-animoitu filmi julkaistiin 21. marraskuuta 2008, sen nimi on Sonic: Night of the Werehog joka kertoo tarinan kahdesta mieskummituksesta jotka asuu kummittelevassa talossa jossa he ovat ottelemassa valokuvia pelästyneistä lapsista järjestyksessä kositakseen naiskummitusta ja yhtäkkiä he turhautuvat siitä kun Sonic tulee taloon pelkäämättömänä pelokkaan Chipin kanssa. Mutta pian kummitukset pelkäävät Sonicia kun hän muuttuu Werehogiksi täysikuun ansiosta. Videon tuotti Sega VE Animation Studio.
25. maaliskuuta 2010 paketti Sonicin pukuja julkaistiin Playstation Storeen PlayStation 3:lle kehitettyä LittleBigPlanetia varten. Paketti sisältää Sonicin, Tailsin, Knucklesin, Dr.Eggmanin ja Sonic the Werehogin asut.
Valkotikka
Valkotikka (Melanerpes candidus) on mustavalkoinen, keskikokoinen eteläamerikkalainen tikkalaji.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 27 cm. Sen pää, alapuoli ja yläperä ovat valkoiset, selkäpuoli, pyrstö sekä siivet mustat. Naamassa ja alaperässä on keltaista. Sukupuolten värityksessä on pientä eroa.
Esiintyminen
Valkotikan 4,8 miljoonan neliökilometrin laajuinen esiintymisalue ulottuu Etelä-Surinamesta ja Brasiliasta Argentiinan pohjoisosiin ja Uruguayn länsiosiin. Bernhard Christian Otto kuvaili lajin holotyypin Cayennesta vuonna 1796.
Elinympäristö
Valkotikat elävät savanneilla, palmumetsiköissä ja valoisissa, avoimissa metsissä.
Lisääntyminen
Pesä on puunkolossa tai lahossa oksassa, johon naaras munii kolme tai neljä munaa.
Yves Apollinaire Pede
Yves Apollinaire Pede (s. 1959 Abomey, Ranskan Dahomey) on beniniläinen voodoo-taiteilija. Hänet valtuutettiin jäljentämään reliefejä Abomeyn historialliselle museolle, ja niitä tehtyään hän teki hiekkamaalauksia tunnetuista henkilöistä, kuten Nelson Mandelasta.
Valkotikka
Ravinto
Ruokavalio koostuu pääasiassa hedelmistä ja muista kasvikunnan tuotteista, vähässä määrin myös hyönteisistä. Se pitää myös hunajasta ja viljanjyvistä, ja on paikoin maanviljelijöiden riesana syömällä appelsiineja ja muita puutarhahedelmiä.
Yves Apollinaire Pede
Pede työskentelee Ouidahissa, joka on voodoo-taiteen keskus ja jossa järjestetään vuotuinen voodoo-festivaali. Hänen teoksiaan on ollut esillä Beninissä ja Euroopassa.
Arrows & Anchors
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 65.
Kappaleet
Kappaleet on säveltänyt Fair to Midland ja sanoittanut Darroh Sudderth.
Aron Baynes
Aron John Baynes (s. 9. joulukuuta 1986 Gisborne, Uusi-Seelanti) on australialainen koripalloilija, pelipaikaltaan sentteri. Baynes on pelannut urallaan NBA:ssa ja sen kehityssarjassa sekä Euroopassa. Hän voitti San Antonio Spursissa NBA:n mestaruuden vuonna 2014 ja Lietuvos Rytasissa Liettuan mestaruuden ja cup-mestaruuden vuonna 2010. Baynes on edustanut Australian maajoukkuetta kaksissa kesäolympialaisissa ja kaksissa MM-kilpailuissa. Baynes edustaa NBA:ssa pelaavaa Toronto Raptorsia.
Seurajoukkueet
Uudessa-Seelannissa syntynyt Baynes pelasi yliopistokoripalloa Washington Staten joukkueessa vuosina 2005–2009. Tämän jälkeen hän pelasi Euroopassa kaudet Liettuassa, Saksassa, Kreikassa ja Sloveniassa. Liettuassa hän voitti Lietuvos Rytasissa maan mestaruuden ja cup-mestaruuden vuonna 2010.
Tammikuussa 2013 Baynes siirtyi NBA:han tehtyään sopimuksen San Antonio Spursin kanssa. Heti Baynesin tulokaskaudella Spurs voitti NBA:n mestaruuden. Baynes edusti Spursia myös toisen kauden ja pelasi myös NBA:n kehityssarjaa Spursin farmijoukkueessa. Kaudet 2015–2017 Baynes edusti Detroit Pistonsia. Kesällä 2017 hän siirtyi Boston Celticsiin. Heinäkuussa 2019 Baynes siirtyi osana pelaajakauppaa Phoenix Sunsiin.
Marraskuussa 2020 Baynes teki kahden vuoden sopimuksen Toronto Raptorsin kanssa.
Maajoukkue
Baynes on edustanut Australian miesten maajoukkuetta muun muassa kesäolympialaisissa Rio de Janeirossa 2016, missä Australia oli neljäs, ja Lontoossa 2012 sekä MM-kilpailuissa Espanjassa 2014 ja Kiinassa 2019.
Left 4 Dead
Left 4 Dead on Turtle Rock Studiosin kehittämä ja Valve Corporationin julkaisema ensimmäisen persoonan ammunta- ja selviytymiskauhupeli. Peli julkaistiin 18. marraskuuta 2008 Xbox 360:lle ja Microsoft Windowsille, ja sen sai ennakkoladattua Steamista 13. marraskuuta 2008. Peli on käyttää Valven Source-pelimoottoria. Peli sisältää Steamin saavutukset. Niiden ideana on suorittaa pelissä erilaisia vapaaehtoisia tehtäviä, ja saada niistä suoritusmerkintöjä.
Survival Pack julkaistiin Xbox 360:lle ja Windowsille 21. huhtikuuta 2009. Pelissä on myös muokkaustyökalu Left 4 Dead Authoring Tools, jolla voi kehittää ja muokata omia kenttiä. Valve julkaisi 17. marraskuuta 2009 pelille jatko-osan Left 4 Dead 2.
Pelaaminen
Pelissä neljä ihmistä joutuu vaarallisen taudin runtelemalle alueelle. Tartunnan saaneet ihmiset ovat muuttuneet zombeiksi. Taudille immuunien neljän selviytyjän on kuljettava asein puolustautumalla kunkin tason läpi turvataloon. Pelissä esiintyy pelattavien hahmojen lisäksi muita hahmoja.
Left 4 Deadissa tekoälyä kutsutaan nimellä Ohjaaja (The Director). Sen toiminta ei rajoitu zombien ilmestymispaikkojen valitsemiseen, vaan se vaikuttaa myös niiden lukumääriin selviytyjien tilanteesta, taidosta ja terveydestä riippuen. Witchit ja Tankit syntyvätkin melkein joka kerta eri paikkaan kentässä tehden näin jokaisesta pelistä erilaisen. Ohjaaja myös valitsee aseiden ja räjähteiden paikat.
Pelimuodot
Yksinpelissä pelattavaksi hahmoksi valitaan yksi neljästä selviytyjästä. Kolmea muuta selviytyjää ohjaa pelin tekoäly. Pelaajan hahmon kuollessa taso alkaa alusta. Yksinpelissä ei voi pelata internetin välityksellä. Kampanja on lähes täysin samanlainen pelimuoto kuin yksinpeli. Ainoana erona on pelaajan mahdollisuus pelata internetin välityksellä muiden pelaajien kanssa.
Versuksessa selviytyjät ja erikoissaastuneet kilpailevat toisiaan vastaan internetin välityksellä. Kummallakin puolella voi olla neljä pelaajaa. Erikoissaastuneiden tarkoitus on estää selviytyjien pääsy turvataloon omia erikoiskykyjä käyttäen. Tavalliset zombit ovat tekoälyn ohjauksessa.
Selviytymisessä (engl. Survival) pelaajat yrittävät selvitä mahdollisimman pitkään jatkuvia saastuneiden aaltoja vastaan. Siinä voi saavuttaa kolme mitalia; neljän minuutin kohdalla pronssimitalin, kahdeksan minuutin kohdalla hopeamitalin ja kymmenen minuutin kohdalla kultaisen mitalin.
Moninpelijärjestelmä
Moninpeliin Valve esitteli otteluntekojärjestelmän, jonka avulla pelaajat voivat järjestää pelin. Sitä ennen pelaajat voivat muuttaa asetuksia ja keskustella tekstillä tai mikrofonilla. Pelin ylläpitäjän ei tarvitse pitää omalla koneella pelipalvelinta, vaan pelaajat voivat auttaa yhteisöä järjestämällä dedikoituja palvelimia, joita pelaajat voivat käyttää. Palvelimelle voi asettaa oman MOTD:n ja bannerin. Pelin alussa näkyy kuinka monta pelaajaa palvelimella on ollut ja millä suosiosijalla se on.
Juoni
Peli sijoittuu vaarallisen kulkutaudin runtelemaan Yhdysvaltoihin. Virukseen sairastuttua ihminen menettää vapaan tahtonsa hetkessä ja alkaa metsästämään eläviä ihmisiä aikeinaan joko tappaa tai tartuttaa heidät. Neljä immuunia viruksen kantajaa Bill, Louis, Francis ja Zoey yrittävät selviytyä osavaltiosta toiseen kohti pelastusta. Virus on tehnyt osasta ihmisistä toinen toistaan vaarallisimpia villipetoja, ja pelaajien yhteistyö on välttämätöntä selviytymisen kannalta.
Kehitys
Valve Corporation hankki Turtle Rock Studiosin omistukseensa pelin kehittämisen aikana.
Demo tuli julkisesti saataville Xbox 360:lle ja Windowsille 11. marraskuuta 2008, mutta pelin Windowsille ennakkotilanneet pääsivät pelaamaan jo 6. marraskuuta. Demo sisälsi No Mercy -kampanjan kaksi ensimmäistä karttaa (toista karttaa oli lyhennetty lopusta käsin), yksinpelin ja yhteistyömoninpelin.
Demon aikana esiintyi monia palvelimiin liittyviä ongelmia. Erityisesti niitä oli Valven otteluntekojärjestelmässä, joka ei sallinut aluksi yksityispalvelimen tekoa. Joukko päivityksiä korjasi ongelmia lisäämällä palvelinselaimen ja mahdollisuuden tehdä yksityispalvelin. Verkkopelissä ilmeni myös muita vikoja. Nykyisin demoa ei pysty enää pelaamaan Steamissa, koska kokonainen versio tästä pelistä on jo julkaistu.
Vastaanotto
Pelillä on painotettuna pistemääränä Metacritic-sivustolla on 89 % ja Game Rankings -sivustolla 88 %.
Mikko Karjanoja
Mikko Matias Karjanoja (30. huhtikuuta 1932 Tuusula – 8. maaliskuuta 2013) oli suomalainen arkkitehti ja harrastajavalokuvaaja.
Karjanoja valmistui Teknillisestä korkeakoulusta arkkitehdiksi 1958 ja työskenteli 1960-luvun alussa Alvar Aallon toimistossa.
Karjanoja toimi Suomen Kameraseurojen Liiton puheenjohtajana 1968–1969.
Vuonna 1976 Karjanoja kutsuttiin Euroopan Kulttuurisäätiön Suomen osaston (EKSO) hallituksen jäseneksi. Hän oli 1980-luvulla aktiivisesti mukana EKSOn Arktikum-hankkeessa, muun muassa Arktisen Keskuksen Säätiön asiamiehenä ja rakennuksen arkkitehtikilpailun tuomaristossa. Karjanoja oli yhtenä toimittajana EKSOn vuonna 1989 julkaisemassa teoksessa ''Lapin kierros. 2, Rovaniemi–Kilpisjärvi'' (ISBN 951-8932-01-8).
1990-luvun lopulla Mikko Karjanoja kehitteli Suomi 2000 -nimistä kotimaanmatkailun portaalia verkkoon. Hankkeessa olivat mukana Maanmittauslaitos, Taideteollinen korkeakoulu ja Nokia Oyj.
Teófilo Yldefonso
thumb|200px|Teófilo E. Yldefonso Amsterdamin olympialaisissa 1928. Teófilo E. Yldefonso (11. marraskuuta 1902 Piddig, Ilocos Norte – 19. kesäkuuta 1942 Capas, Tarlac) oli filippiiniläinen uimari ja olympiamitalisti.
Urheilu-ura
Uransa aikana Yldefonso tunnettiin lempinimellä ”Ilocanon hai”. Hän oli ensimmäinen filippiiniläinen olympiamitalisti ja on edelleenkin (vuonna 2020) ainoa filippiiniläinen, joka on saavuttanut kaksi olympiamitalia.
Toinen maailmansota
Yldefonso taisteli japanilaisia vastaan toisessa maailmansodassa Bataanissa. Hän selviytyi hengissä Bataanin kuolemanmarssilta, mutta kuoli myöhemmin Capasin keskitysleirillä. Hänen ruumiinsa jäännöksiä ei koskaan löydetty.
Charles H. Cecil Studios
Charles H. Cecil Studios on Firenzessä Italiassa sijaitseva ateljeetyyppinen taidekoulu. Koulua johtaa taidemaalari Charles Cecil. Studio tunnettiin ennen nimellä Cecil-Graves Studios, kunnes Daniel Graves 1991 perusti Florence Academy of Artin ja Cecil studios jäi vanhaan Cecil-Graves Studiosin tiloihin muuttaen nimekseen Charles H. Cecil Studios.
Filosofiaa
Pääperiaate opetuksessa on elävästä mallista piirtäminen. Charles Cecilin opettamassa sight-size-tekniikkassa malli piirretään, maalataan tai muotoillaan savesta samaan kokoon kuin se nähdään. Teline asetetaan mallin viereen ja astutaan muutama askel taaksepäin merkitylle kohdalle, jossa mittasuhteita vertaillaan. Tämän jälkeen astutaan takaisin telineelle merkitsemään mitat. Oikein ymmärrettynä sight-size ei ole mekaaninen tekniikka vaan tapa nähdä asioita. Monet taiteilijat ovat käyttäneet ja käyttävät yhä tätä tapaa elävästä mallista työskennellessä. Cecil uskoo, että ateljeetraditio on korvaamaton taiteen uudistaja figuratiivisen taiteen kohdalla.
Opetusohjelma
Ensimmäisenä vuonna piirretään hiilellä antiikin ja renessanssin kipsijäljennösten mukaan. Perustaitojen harjaannuttua kipsien parissa jatketaan elävän mallin tai muotokuvapiirustuksen parissa. Muotokuvapiirustus aloitetaan ensimmäisen vuoden loppupuolella. Anatomian ja kolmiulotteisen muodon opiskelussa oppilaat muovailevat mallia savesta sight-size-tekniikkaa käyttäen.
Toisena vuotena keskitytään sight-size-muotokuva- ja figuurimaalaukseen. Opiskeluun kuuluu myös maalauksen materiaalioppia kuten pohjustusta ja öljyvärien hiertämistä.
Kolmantena vuonna on suurikokoisten figuurimaalausten ja muotokuva- sekä kuvanveistoprojektien vuoro. Entiset oppilaat palaavat joskus maalaamaan kolmannen vuoden oppilaitten ryhmän kanssa. Oppilaat voivat myös jatkaa neljännelle vuodelle tai palata myöhemmin jatkamaan opintojaan.
Koulusta valmistuneita taidemaalareita ovat muiden muassa Nicholas Beer ja Matthew Collins.
Idriss Carlos Kameni
Idriss Carlos Kameni (s. 18. helmikuuta 1984 Douala, Kamerun) on kamerunilainen jalkapallomaalivahti. Hän on pelannut seuratasolla Ranskassa, Espanjassa ja Turkissa.
Myös hänen veljensä Mathurin Kameni pelaa maalivahtina egyptiläisessä Haras El Hodood-seurassa.
Ura
Loistavista reflekseistä ja rangaistuspotkutorjunnoista tunnettu Kameni aloitti uransa Le Havressa, josta hänet lainattiin muihin seuroihin hänen turhauduttuaan vähäiseen peliaikaan. Kameni lainattiin Saint-Etienneen kaudeksi 2003, mutta hän ei pelannut siellä yhtään ottelua. Kamenin oli tarkoitus siirtyä lainaan Wolverhamptoniin kaudeksi 2004, mutta siirto kariutui, koska Kameni ei saanut työlupaa. Espanyol kiinnitti huomionsa häneen, ja Kameni allekirjoitti sopimuksen seuran kanssa 28. elokuuta 2004. Siirtosumma oli $600 000.
Toistaiseksi Kamenin suurin saavutus on se, että hän on maailman nuorin jalkapallon olympiakullan voittanut pelaaja. Olympiakullan hän voitti Sydneyn olympialaisissa 2000, kun hän oli vasta 16-vuotias. Kameni oli mukana MM-kisoissa Etelä-Koreassa/Japanissa 2002 ja Etelä-Afrikassa 2010, sekä Afrikan mestaruuskilpailussa vuosina 2002, 2004, 2006, 2008 ja 2010.
Changhuan piirikunta
Changhuan piirikunta on Kiinan tasavaltaan, eli Taiwaniin, kuuluva piirikunta. Sen hallinnollinen keskus on Changhuan kaupunki.
Historia
Kun Qing-dynastia otti Taiwanin haltuunsa 1680-luvulla, keisari Kangxi perusti saarelle kolme piirikunta, joista nykyinen Changhuan alue kuului Zhuluon piirikuntaan. Omaksi piirikunnakseen Changhua, jonka nimi tarkoittaa "kuninkaallisen sivilisaation ilmentymä", erotettiin 1732 taiwanilaisten itsensä tehtyä esitys keisari Yongzhengille. Uuden piirikunnan perustamista perusteltiin alueen väestöpohjalla, johon kuului "kiinalaisia ja muita rotuja".
Taiwanin ensimmäinen buddhalainen temppeli rakennettiin Longshanin alueelle vuonna 1665. Paikalla sijaitseva 22-metrinen pronssinen Buddha-patsas on yksi maailman korkeimmista.
Maantiede ja ilmasto
Changhuan piirikunta rajoittuu lännessä Taiwaninsalmeen ja idässä Nantouhin. Piirikunnan eteläinen ja pohjoinen raja seuraavat melko tarkasti Zhoushui- ja Wu-jokia. Piirikunnan pinta-ala on 1 074 km2 ja se on yksi Taiwanin pienimmistä piirikunnista.
Ilmastoltaan piirikunta on leuto (Köppen-asteikolla Cfa). Pääkaupungissa mitattuna vuoden keskilämpötila on 23,1 °C ja vuoden keskimääräinen sademäärä 1 825 mm.
Väestö ja kulttuuri
Piirikunnan han-kiinalainen väestö on lähtöisin pääosin Fujianin ja Guangdongin alueilta muuttaneista ihmisistä. Taiwanin alkuperäisväestöön kuuluu noin 5000 ihmistä.
Piirikunnan nimikkokukka on krysanteemit, nimikkolintu harmaanaamahaukka ja nimikkopuu temppeliviikuna. Lisäksi piirikunnalla on oma hymninsä.
Piirikunnassa toimivia yliopistoja ovat mm. Changhuan kansallinen kasvatustieteellinen yliopisto sekä Dayeh-yliopisto.
Hallinto ja talous
Piirikunta on jaettu 26 kuntaan, joista kahdella (Changhua ja Yuanlin) on kaupungin oikeudet. Tavallisia kuntia on kuusi ja loput ovat maalaiskuntia.
Toimeenpanovaltaa piirikunnassa käyttää maistraatti, joka on nykyisin kuomintangia edustava Wang Huei-mei. Piirikuntatason valtuustossa istuu 54 edustajaa, jotka valitaan tehtäväänsä neljän vuoden välein järjestettävissä vaaleissa. Viimeisimmät vaalit pidettiin vuonna 2018.
Changhua on pidetty Taiwanin vilja-aittana; maa on tasaista ja hedelmällistä, mutta kasteluun käytetään kastelukanavia. Piirikunnan alueella tuotetaan mm. maissia, riisiä, sokeriruokoa, vehnää ja bataatteja. Lisäksi Changhuassa kasvatetaan myös siipikarjaa.
Michel Ouellet
Michel Ouellet (s. 5. maaliskuuta 1982 Rimouski, Québec) on kanadalainen ammattilaisuransa lopettanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän pelasi neljä kautta NHL-liigassa, edustaen Pittsburgh Penguinsia, Tampa Bay Lightningia ja Vancouver Canucksia. Valtaosan urastaan Ouellet pelasi Pohjois-Amerikan alasarjoissa.
Juniorivuodet
Ennen ammattilaisuraansa Ouellet pelasi neljä kautta, vuodet 1998–2002, synnyinkaupunkinsa seuran Rimouski Océanicin riveissä LHJMQ-junioriliigassa. Kahdella viimeisellä juniorikaudellaan hän oli joukkueensa paras pistemies, 2000–2001 92:lla tehopisteellä (42 maalia ja 50 syöttöpistettä), jotka syntyivät 63:ssa runkosarjaottelussa, ja 2001–2002 98:lla tehopisteellä (40 maalia ja 58 syöttöpistettä), jotka syntyivät 61:ssä runkosarjaottelussa. Ensiksi mainitulla kaudella hän voitti myös joukkueensa sisäisen maalipörssin ja jälkimmäisellä syöttöpörssin.
Yhteensä Ouellet edusti Rimouskia neljän kauden aikana 224:ssä LHJMQ:n runkosarjaottelussa ja teki niissä 299 tehopistettä, 125 maalia ja 174 syöttöpistettä. Pudotuspeliotteluja hänelle kertyi 43, joissa hän teki 32 tehopistettä, 13 maalia ja 19 syöttöpistettä. Kevään 2001 pudotuspeleissä hän jakoi Thatcher Bellin kanssa Rimouskin sisäisen pistepörssin kärkisijan ja keväällä 2000 hän oli voittamassa Rimouskissa sekä President's Cupia (LHJMQ:n mestaruus) että Memorial Cupia (Canadian Hockey Leaguen mestaruus).
Ammattilaisura
Ouellet sai NHL-varauksen, kun Pittsburgh Penguins varasi hänet numerolla 124 vuoden 2000 NHL:n varaustilaisuuden neljännellä kierroksella. Hän siirtyi ammattilaiskaukaloihin kaudella 2002–2003, joka kului pääasiassa Penguinsin ECHL-yhteistyökumppani Wheeling Nailersin riveissä. Hän pelasi tuolla kaudella myös neljä ottelua AHL-seura Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa. Kaudet 2003–2004 ja 2004–2005 Ouellet pelasi kokonaan Wilkes-Barre/Scrantonissa ollen molemmilla kausilla joukkueen eniten pisteitä tehnyt pelaaja. Ensiksi mainitulla kaudella hän teki 49 tehopistettä (30 maalia ja 19 syöttöpistettä) 79:ssä runkosarjaottelussa ja jälkimmäisellä 63 tehopistettä (31 maalia ja 32 syöttöpistettä) 80:ssä runkosarjaottelussa. Hän voitti molemmilla kausilla myös joukkueen sisäisen maalipörssin. Keväällä 2004 Ouellet pääsi pelaamaan AHL:n mestaruudesta eli Calder Cupin voitosta, kun Wilkes-Barre/Scranton kohtasi loppuotteluissa Milwaukee Admiralsin. Admirals vei finaalisarjan suoraan voitoin 4–0. Vuonna 2004 Ouellet tuli valituksi myös AHL:n tulokkaiden tähdistökentälliseen voitettuaan tulokkaiden maalipörssin ja sijoituttuaan viidenneksi tulokkaiden pistepörssissä.
Heinäkuussa 2007 Ouellet siirtyi vapaana pelaajana Tampa Bay Lightningiin kaksivuotisella sopimuksella. Ouellet ehti pelata Tampa Bayssä yhden kauden. Kauden 2008–2009 alussa hänet kaupattiin Vancouver Canucksiin yhdessä Shane O'Brienin kanssa. Vaihdossa Tampa Bay sai Lukáš Krajíčekin ja Juraj Šimekin. Hän pelasi suurimman osan tuosta kaudesta AHL:n Manitoba Moosessa.
Ouellet jätti NHL:n kauden 2008–2009 päätteeksi ja siirtyi Sveitsin pääsarjaan, Fribourg-Gottéronin riveihin. Fribourg-Gottéronissa Ouellet pelasi 11 runkosarjaottelua ja viisi pudotuspeliä. Kaudeksi 2010–2011 Ouellet siirtyi Saksan pääsarjaan, Hamburg Freezersin joukkueeseen.
Vuonna 2011 Ouellet palasi Pohjois-Amerikan sarjoihin tehtyään jälleen sopimuksen NHL-seura Tampa Bay Ligthningin kanssa. Hän ei pelannut kaudella 2011–2012 yhtään NHL-ottelua, vaan koko kausi meni AHL:n Norfolk Admiralsissa. Hän oli voittamassa vuonna 2012 AHL:n mestaruutta, Calder Cupia. Kesäkuussa 2012 Tampa Bay kauppasi sopimuksettoman Ouelletin oikeudet Boston Bruinsiin yhdessä viidennen kierroksen varausvuoron kanssa vaihdossa Benoît Pouliot’hon. Ouellet ei tehnyt kesällä NHL-sopimusta, mutta siirtyi joulukuussa 2012 quebeciläisen LNAH-liigan Thetford Mines Isothermiciin. Ouellet pelasi kaksi kautta Thetford Minesissa, kunnes lopetti aktiiviuransa.
Nektanebo II
pienoiskuva|Nektanebo II:sta esittävä patsas Nektanebo II, joskus kreikkalaisittain Nektanebos II, oli Egyptin 30. dynastiaan kuulunut faarao vuosina 360–343 eaa. Hän oli yhdessä Nektanebo I:n kanssa yksi Egyptin viimeisistä faaraoista ja Egyptin viimeinen egyptiläistaustainen hallitsija ennen 1950-luvulla valtaan noussutta Gamal Abdel Nasseria. Hänen syntymänimensä oli Nakhthorheb ja hallitsijanimensä Snedjem-ib-re Setep-en-inhur.
Nektanebo II nousi valtaan syrjäyttämällä edellisen faaraon, setänsä Teoksen Spartan kuninkaan Agesilaoksen tukemana. Nektanebo II:n isä Tjahapimu oli Teoksen veli ja faarao Nektanebo I:n poika. Koko valtakautensa ajan hän joutui puolustamaan maataan persialaisilta, jotka yrittivät vallata Egyptin takaisin provinssikseen, niin kuin se oli ollut 27. dynastian ajalla. Sekä Nektanebo I että Nektanebo II olivat myös innokkaita rakentajia, ja monet myöhemmät Ptolemaiokset ovat itse asiassa vain jatkaneet Nektanebojen aloittamaa työtä.
Vuonna 342 eKr. Persian kuningas Artakserkses III valloitti Egyptin ja syrjäytti Nektanebos II:n perustaen Egyptin viimeisen, 31. dynastian. Nektanebo II pakeni ensin Memfisiin ja sitten Ylä-Egyptiin, eikä hänen myöhemmistä vaiheistaan ole tietoa.
Imbolc
Imbolc oli yksi kelttien neljästä tärkeimmästä juhlasta. Sitä vietettiin 1. helmikuuta ja uskotaan, että juhla liittyi uuhien imetykseen. Juhla yhdistettiin myös Irlannin Brigit-jumalattareen, joka oli äitijumalatar ja synnyttävien naisten suojelija. Imbolcin kaikki juhlallisuudet näyttävät liittyneen hedelmällisyyteen ja vuodenajan riitteihin.
Alyson Annan
Alyson Regina Annan (s. 12. kesäkuuta 1973 Wentworthville, Uusi Etelä-Wales, Australia) on australialainen maahockeypelaaja ja -valmentaja. Hän voitti Australian maajoukkueen pelaajana olympiakultaa Atlantassa 1996 ja Sydneyssä 2000. Hän teki kaksi maalia Atlantan loppuottelussa Etelä-Koreaa vastaan ja yhden maalin Sydneyn loppuottelussa Argentiinaa vastaan. Molemmat ottelut päättyivät 3–1. Hän voitti maailmanmestaruuden Dublinissa 1994 ja Utrechtissa 1998. Hän pelasi myös Barcelonan olympialaisissa 1992, joissa Australia sijoittui viidenneksi.
Annan valittiin vuonna 2013 Australian urheilun kunniagalleriaan (Sport Australia Hall of Fame).
Claire Holt
Claire Rhiannon Holt (s. 11. kesäkuuta 1988 Brisbane, Australia ) on australialainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Emma Gilbertin roolista sarjassa H2O ja Rebekah Mikaelsonin roolista sarjassa Vampyyrien sukua. Holt on esiintynyt myös Valehtelevat viettelijät -sarjassa sekä elokuvassa Mean Girls 2.
Yksityiselämä
Heinäkuussa 2015 Holt meni kihloihin pitkäaikaisen poikaystävänsä, tv-tuottaja Matthew Kaplanin kanssa. He menivät naimisiin huhtikuussa 2016. 27. huhtikuuta 2017 Kaplan haki avioeroa Holtista vedoten "sovittamattomiin erimielisyyksiin". Holt jätti myöhemmin vastauksen 2. toukokuuta 2017 ja pyysi myös nimensä muuttamista Kaplanista takaisin Holtiksi.
3. joulukuuta 2017 Holt ilmoitti kihlautumisestaan ​​kiinteistöjohtaja Andrew Joblonin kanssa. 5. maaliskuuta 2018 Holt paljasti Instagramissa, että hän oli kärsinyt keskenmenon. Holt ja Joblon menivät naimisiin 18. elokuuta 2018. 11. lokakuuta 2018 Holt ilmoitti Instagramissa olevansa raskaana ja paljasti 19. marraskuuta odottavansa poikaa. 28. maaliskuuta 2019 hän synnytti pojan. 3. huhtikuuta 2020 Holt ilmoitti Instagramissa odottavansa toista lastaan ja paljasti 16. huhtikuuta 2020 odottavansa tyttöä. 12. syyskuuta 2020 Holt synnytti tyttären.
Battistero di San Giovanni
thumb|230px|Paratiisin portit
Claire Holt
Yksityiselämä
Holt on kaksoiskansalainen ja ilmoitti marraskuussa 2019, että hänestä tuli Yhdysvaltain kansalainen.
Varhainen elämä
Holt syntyi Brisbanessa, Australiassa. Hän valmistui Stuartholme School in Toowong -koulusta vuoden 2005 lopussa. Hän harrastaa muun muassa lentopalloa, vesipalloa ja taekwondoa, jossa hänellä on musta vyö. Nuorempana hän lauloi koulun kuorossa.
Battistero di San Giovanni
Battistero di San Giovanni Firenzessä on ilmeisesti Firenzen vanhin kirkko, jonka paikalla kerrotaan olleen Marsin temppeli. 1900-luvun kaivaukset paljastivat paikalla olleen roomalaisen kaupunkitalon ensimmäiseltä vuosisadalta. Sen jäänteistä on ilmeisesti rakennettu kristittyjen kastekappeli 300-ja 400-lukujen vaihteessa. Se oli kaupungin ensimmäinen tuomiokirkko ennen Santa Reparatan valmistumista.
Claire Holt
Ura
Vuonna 2006 Holt sai roolin Emma Gilbertinä Network Tenin lasten televisiosarjasta H2O. Hän lähti sarjasta toisen kauden jälkeen saatuaan roolin elokuvasta Messengers 2: Scarecrow.
Elokuussa 2011 Holt näytteli amerikkalaisessa tv-sarjassa Vampyyripäiväkirjat. Kyseisessä sarjassa hän esitti Rebekah Mikaelson -nimistä alkuperäisvampyyriä. Televisio- ja elokuvaroolien lisäksi Holt on esiintynyt Dreamworld-teemapuiston, Sizzler-ravintolan ja Queensland Lifesavingin mainoksissa.
Battistero di San Giovanni
Uusi kastekappeli rakennettiin samalle paikalle romaaniseen tyyliin noin vuonna 1059, kun Firenze oli vaurastunut merkittäväksi talousmahdiksi. Tuohon aikaan kasteita suoritettiin vain kaksi kertaa vuodessa, ja kasvavassa kaupungissa tarvittiin suuri kastekappeli.
Rakennus on muodoltaan kahdeksankulmainen. Kupolin sisäpuolelle 1200-luvulla tehdyt bysanttilaistyyliset mosaiikit kertovat maailman luomisesta, Johannes Kastajan elämästä ja viimeisestä tuomiosta.
Battistero on tunnettu sinne rakennettujen kolmen pronssisen oviparin takia. Andrea Pisano teki 1300-luvulla kirkon eteläiset ovet ja pohjois- ja itäpuolen ovet teki 1400-luvulla Lorenzo Ghiberti. Michelangelo ylisti näitä ovia Paratiisin porteiksi.
Norojärvi (Kangasala, pohjoinen)
Norojärvi, joka on toinen kahdesta lähekkäin sijaitsevasta Norojärvistä, sijaitsee Pirkanmaalla Kangasalla Säynäjärven lähellä.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 1,0 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee kolme kilometriä Säynäjärveltä luoteeseen valtatien 9 lähellä. Järvi sijaitsee pitkittäisessä painaumassa, joka on soistunut. Samalla suolla on toinenkin Norojärvi ja niiden yhteinen karttanimi onkin Norojärvet. Tämä järvi sijaitsee toisesta lounaaseen päin. Järven rantaviivan pituus on 450 metriä ja sen rannat ovat suomaata. Järven itäpuolisella rinteellä sijaitsee laavu, jonka yläpuolella kulkee kävelypolku. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.
Luontoarvoja
Järvi ja sen ympäristö osa Joutsenenpesän–Norojärvien suojelualuetta, johon kuuluvat molempien Norojärvien lisäksi niiden laskuojat, eräs nimetön lampi ja Joutsenenpesän rannat lähes Haukijärveen asti. Alueen pinta-ala on 21 hehtaaria ja se on suojeltu Metso-ohjelman mukaisesti vuonna 2015 alkaen. Alueella kasvaa iäkästä puustoa, jossa esiintyy lahopuita. Alueella voi marjastaa ja sienestää.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Vesijärven valuma-alue (Pirkanmaa)eseen (35.73), jonka Säynäjärven-Myllyojan valuma-alueeseen (35.733) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 149,5 metriä mpy. Siihen on johdettu Norojärven laskuoja ja toinen metsäoja, ja sen oma laskuoja laskee nimettömään lampeen. Vedet laskevat lopuksi Haukijärveen, joka vuorostaan laskee lopulta Säynäjärveen.
Historiaa
Kalmbergin kartastossa vuodelta 1855–1856 Norojärviä ei ole mahdollisesti mahdollista osittaa täysin varmasti. Vuoden 1964 peruskartassa oli järvien ympäristö vieläkin ojittamatta, mutta vuonna 1975 oli metsiä alettu ojittamaan myös järvien yläjuoksulla. Järveen tehty sivuoja on kaivettu vasta vuoden 1986 jälkeen. Laavua ei ole merkitty viimeisessäkään peruskartassa.
Christianskirkjan
thumb|Christianskirkjan färsaarelaisissa postimerkissä. Christianskirkjan on kirkkorakennus Klaksvíkissä, Färsaarilla. Se on valmistunut vuonna 1963. Kirkon on suunnitellut arkkitehti Peter Koch, ja sen lasitaiteesta on vastannut tanskalainen taiteilija Ulrikke Marssen. Kirkon alttaritaulu on peräisin Tanskan Viborgin tuomiokirkosta. Kirkko on nimetty Tanskan kuninkaan Kristian X:n mukaan.
Del Norten piirikunta
Del Norten piirikunta on Yhdysvaltojen Kalifornian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 28 610 vuonna 2010 ja sen pinta-ala on 3 200 neliökilometriä. Piirikunnan hallintokeskus Crescent City on myös sen suurin kaupunki.
Asukkaat
Piirikunnan asukkaista 63,1 prosenttia on valkoisia ja 19,3 prosenttia latinalaisamerikkalaisia. 11,9 prosenttia puhuu muita kieliä kuin englantia. 97,3 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 38,1 vuotta.
Burning Up Tour 2008
Burning Up Tour oli viides konserttikiertue Jonas Brothersilta. Kiertue mainosti A Little Bit Longer -levyä. Kiertue myös mainosti Disney Channelin Camp Rock -elokuvaa, jota Jonas Brothersin jäsenet tähdittivät. Kiertue lähti käyntiin 4. kesäkuuta 2008. Konserttia kuvattiin ja siitä tehtiin elokuva Jonas Brothers: The 3D Concert Experience, joka ilmestyi 27. helmikuuta 2009. Kiertueen livealbumi ilmestyi 24. helmikuuta 2009.
Avril Lavigne, Demi Lovato ja country-tähti Taylor Swift olivat lämppäreinä.
Kiertueen laulut
Demi Lovato
Taylor Swift
Avril Lavigne
Jonas Brothers
Jonas Brothers tours
USS Cavalla
USS Cavalla (runkonumerot SS-244, SSK-244 ja AGSS-244) oli Yhdysvaltain laivaston Gato-luokan sukellusvene, joka upotti palvelusaikananaan muun muassa keisarillisen Japanin laivaston lentotukialus Shōkakun. Alus selvisi sodasta ja on sittemmin museoitu.
Valmistus
Alus tilattiin Electric Boat Companyltä Grotonista Connecticutista, missä köli laskettiin 4. maaliskuuta 1943. Se laskettiin vesille 14. marraskuuta kumminaan rouva M. Comstock ja otettiin palvelukseen 29. helmikuuta 1944 ensimmäisenä päällikkönään Herman J. Kossler.
Palvelus
Alus lähti 11. huhtikuuta New Londonista ja saapui Pearl Harboriin 9. toukokuuta miehistön koulutukseen ja korjaamaan matkalla havaittuja vaurioita.
Alus lähti ensimmäiselle partiomatkalleen 31. toukokuuta. Toiminta-alueelle siirtyessään aluksen miehistö havaitsi 17. kesäkuuta keisarillisen Japanin laivaston osaston, jota se seurasi tuntien ajan ennen kuin ilmoitti havainnoistaan. Alus yllätti 19. kesäkuuta lentokoneita vastaanottavan Shōkakun, johon se laukaisi kuusi torpedoa. Kolme torpedoista osui, minkä seurauksena lentotukialus upposi. Saattajina olleet kolme hävittäjää pudottivat tuloksetta syvyyspommeja sukellusveneen paetessa jatkamaan partiointia. Aluksen toinen partiomatka Filippiinien merellä, jolloin se tuki 15. syyskuuta Peleliun maihinnousua.