cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Auringon säde
Auringon säde on ekvaattorilta mitattuna hieman suurempi kuin navoilta mitattuna.
Auringon massa
Auringon massa M_\bigodot on tähtitieteessä käytetty massan mittayksikkö, jolla mitataan muun muassa tähtien, tähtienvälisten pilvien ja galaksien massoja. Se on noin 2 kvintiljoonaa kilogrammaa:
Tämä on noin 333 000 kertaa Maan massa ja suunnilleen 1 000 kertaa Jupiterin massa.
Paul Dirac
Paul Adrien Maurice Dirac (8. elokuuta 1902 Bristol, Yhdistynyt kuningaskunta – 20. lokakuuta 1984 Tallahassee, Florida, Yhdysvallat) oli brittiläinen teoreettinen fyysikko ja kvanttifysiikan kehittäjä. Dirac pystyi ensimmäisenä ennustamaan matemaattisesti antimaterian olemassaolon.
Elämä
Paul Dirac syntyi Bristolissa. Hänen isänsä, Charles Dirac, oli sveitsiläinen maahanmuuttaja ja opetti työkseen ranskaa. Diracin äiti, Florence Hannah Holten, oli kotoisin Cornwallin kreivikunnasta. Diracilla oli isoveli Felix ja pikkusisko Beatrice. Felix teki maaliskuussa 1925 itsemurhan.
Dirac opiskeli Bristolin yliopistossa sähkötekniikkaa ja valmistui insinööriksi vuonna 1921. Valmistuttuaan hän kuitenkin huomasi, että pitäisi enemmän matemaattisemmasta tieteestä ja vuonna 1923 hän sai opintonsa päätökseen. Cambridgen yliopistossa hän kiinnostui yleisestä suhteellisuusteoriasta ja silloin syntyvaiheissaan olleesta kvanttifysiikasta.
Työ
Vuonna 1926 Dirac kehitti kvanttimekaniikasta uuden version, joka yhdisti Werner Heisenbergin ja Erwin Schrödingerin aikaisemmat tulokset yhdeksi matemaattiseksi formalismiksi. Siinä järjestelmän tilaa kuvataan operaattoreilla, jotka toimivat Hilbertin avaruudessa.
Vuonna 1931 Dirac osoitti, että magneettisen monopolin olemassaolo riittäisi selittämään sähkövarauksen kvantittumisen. Ehdotus sai paljon huomiota, mutta magneettisen monopolin olemassaololle ei ole todisteita. Diracin nimeä kantaa myös Diracin deltafunktio. Paul Dirac jakoi vuoden 1933 Nobelin palkinnon yhdessä Erwin Schrödingerin kanssa. Viimeiset vuotensa hän vietti Floridassa, jossa hän kuoli vuonna 1984.
Näkemyksiä ja lausahduksia
Kollegoidensa keskuudessa Dirac tuli tunnetuksi äärimmäisen vähäpuheisena ja luonteeltaan pikkutarkkana. Hän oli myös vannoutunut ateisti. Kun Wolfgang Paulilta kysyttiin Diracin katsantokantaa, hän vastasi: ”Jos ymmärrän Diracin oikein, hänen näkemyksensä on seuraava: ei ole olemassa Jumalaa, ja Dirac on hänen profeettansa.” Kun Dirac vieraili Neuvostoliitossa, häntä pyydettiin luennoimaan fysiikan filosofiasta. Hän nousi ylös ja kirjoitti taululle: ”Fysikaalisten lakien tulee olla matemaattisesti kauniita ja yksinkertaisia.” Politiikassa hän kannatti vasemmistolaisuutta. Kun Diracilta kysyttiin hänen näkemystään runoudesta, hän vastasi: ”Tiede yrittää kertoa kaikille ymmärrettävällä tavalla jotakin, jota kukaan ei aikaisemmin tiennyt. Mutta runous on sen täydellinen vastakohta.”
Dirac oli kuuluisa myös vaatimattomuudestaan. Kvanttimekaanisten operaattoreiden aikakehitystä koskevaa yhtälöään hän kutsui Heisenbergin liikeyhtälöksi, vaikka muotoili sen ensimmäisenä. Useimmat fyysikot puhuvat Fermin–Diracin statistiikasta käsitellessään hiukkasia, joiden spin on puoliluku, ja Bosen–Einsteinin statistiikasta kokonaislukuspinien kohdalla. Dirac itse käytti luennoidessaan edellisestä aina nimitystä ”Fermin statistiikka”, jälkimmäisestä ”Einsteinin statistiikka” (symmetrian vuoksi, kuten hän selitti).
Oulun Pyrintö
Oulun Pyrintö ry on vuonna 1904 perustettu oululainen urheiluseura. Seuran lajeina ovat cheerleading, team gym, paini, painonnosto, telinevoimistelu ja yleisurheilu. Seuran puheenjohtaja on Jukka Sihvonen.
Seuran perustaminen
Oulun Pyrintö perustettiin 19. lokakuuta 1904 Oulun Kauppa-apulaisyhdistyksen Urheiluseuraksi, ja sen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Heikki Eskonsipo. Se irtautui kauppa-apulaisten toiminnasta itsenäiseksi seuraksi vuonna 1909. Tuolloin seuran nimessä ei mainittu Oulua, vaan kaupungin nimi lisättiin vasta 8. maaliskuuta 1922 erotukseksi muiden paikkakuntien Pyrintö-nimisistä seuroista. Seuran viralliseksi nimeksi tuli Voimistelu- ja Urheiluseura Oulun Pyrintö ry.
Aiemmin ohjelmassa olleet lajit
Oulun Pyrinnön riveissä on nykyisten lisäksi harjoitettu monia muitakin lajeja. Jalka- ja jääpallo jäivät ohjelmasta pois vuonna 1925 Oulun Palloseuran ottaessa vastuun lajien toiminnasta. Maineikkaista maastohiihtäjistä seuraan liittyi vuonna 1913 Matti Koskenkorva, ja seuran hiihtotoiminta jatkui vuoteen 1933, jolloin hiihtäjät siirtyivät Oulun Hiihtoseuraan. Vuonna 1933 luistelijat siirtyivät Oulun Luistinseuraan, ja samana vuonna loppuivat Pyrinnön riveissä myös nyrkkeily ja taitovoimistelu. Nyrkkeily palasi ohjelmaan vuonna 1952 mutta katosi lopullisesti 1970-luvulla. Myös pyöräily ja uinti kuuluivat aiemmin seuran ohjelmaan. Uimajaosto keskittyi enemmän vesipallotoimintaan, sillä Oulun Uimaseuran toiminta teki Pyrinnön toiminnan ratauinnin osalta tarpeettomaksi.
Pesäpalloa seurassa pelattiin vuosina 1923–1955, mutta viimeksi mainittuna vuonna Pyrinnön ja Oulun Työväen Palloilijoiden pesäpallotoiminta yhdistettiin uuteen seuraan, Oulun Lippoon. Pyrinnön koripallotoiminta loppui parinkymmenen vuoden jälkeen vuonna 1969.
Menestys nykyisissä lajeissa
Oulun Pyrintöä on painijana ja painivalmentajana edustanut vuodesta 1924 alkaen olympiavoittaja Yrjö Saarela, joka voitti olympiakultaa ennen siirtymistään Pyrinnön riveihin. Vuoden 1952 olympialaisissa kreikkalais-roomalaisen painin alle 52 kilon sarjassa saavutti Pyrintöä edustanut Leo Honkala pronssia. Sen jälkeen kansainvälistä menestystä ovat tuoneet muun muassa Matti Laakso ja Aimo Mäenpää.
Pyrinnön painonnostajat ovat saavuttaneet vuosikymmenien saatossa menestystä. Uranuurtajana voidaan pitää 1940-luvun Tatu Lundia. Juhani Mursu oli 1960-luvulla seuran ykkösnimi usealla Suomen mestaruudellaan ja arvokisamitalillaan. 1990-luvulla Karoliina Lundahl oli painonnoston menestyjä saavuttaen kaksi kertaa maailmanmestaruuden vuosina 1994 ja 1998. Lundahl saavutti Suomen mestaruuksia myös yleisurheilun puolella kuulantyönnössä. Hän edusti Suomea olympiakisoissa Atlantassa 1996 kuulantyönnössä ja Sydneyssä 2000 painonnostossa. Pyrinnön Salma Zakole voitti painonnoston Suomen mestaruuden 13-vuotiaana vuonna 2004 ja on lajin kaikkien aikojen nuorin Suomen mestari.
Yleisurheilu on ollut Oulun Pyrinnön suurlaji. 1920-luvulla olympiavoittaja Ville Pörhölä edusti Pyrintöä asuessaan Oulun seudulla. Ennen sotia kuuluisin nimi oli keskimatkojen juoksija, alun perin muhoslainen Niilo Hartikka, vuoden 1936 olympiaedustaja. Hän juoksi vuonna 1939 Ruotsi-maaottelussa 1 500 metrin Suomen ennätyksen, joka kesti lyömättömänä lähes 10 vuotta. Samana vuonna hän oli juoksemassa 4 × 1 500 metrin viestin maailmanennätystä, ja hän onkin Pyrinnön ainoa virallisen maailmanennätyksen tehnyt urheilija. Niilo Hartikan johdolla Oulun Pyrintö oli vuosina 1933-1937 SM-viestien mitalijoukkue miesten 4x800:lla ja 4x1 500 metrillä. Vuoden 1936 SM-viesteissä Oulun Pyrintö kokonpanolla Esa Kivekäs, Onni Pyörälä, Niilo Hartikka ja Helge Vänttilä otti kultaa.
Sotien jälkeen 1950- ja 1960-luvuilla menestyivät kansallisesti naisten pika-aitojen Tellervo Toppila, miesten kuulantyönnön Alpo Nisula sekä miesten pika-aitojen Eino Laaksonen. Nisula oli myös seuran puheenjohtaja vuosina 1968–1972. Markku Kukkoaho oli 1970-luvulla Euroopan kärkijuoksijoita 400 metrillä. 1960-luvun lopulla lopussa ja 1970-luvun alussa Pyrinnön värejä edusti menestyksellisesti 5 000 ja 10 000 metrin Suomen mestarina Seppo Matela.
Oulun Pyrinnön Suomen mestaruusmitaleita saavuttaneita urheilijoita 1970-luvun lopulla ja 1980-luvun alussa olivat miesten puolella pikajuoksijat Raimo Räty, Jukka Sihvonen ja Jouko Hassi. Naisten puolella tunnettuja nimiä olivat keskimatkojen juoksija Irene Lusikka ja pituushyppääjä Arja Jussila.
Oulun Pyrinnön yleisurheilun taso nousi valtakunnallisesti tultaessa 1990-luvulle. Niinpä seura saavutti vuosina 1990 ja 1996 Kalevan maljan voiton. Oulun Pyrintö on tuottanut 1990- ja 2000-luvulla useita kansainvälisestikin menestyneitä urheilijoita. Tunnetuimpia seuran edustajia ovat moniottelijat Petri "Elmo" Keskitalo ja Satu Ruotsalainen, seiväshyppääjä Heikki Vääräniemi ja kuulantyöntäjä Karoliina Leppäluoto. Pyrintöä ovat 2000-luvulla edustaneet myös aitajuoksijat Janne Mäkelä, Kimmo Haapasalo ja Marko Ritola sekä pikajuoksija Heidi Hannula. 2010-luvulla miesten ja naisten sarjojen SM-mitalisteja ovat olleet 5 000 metrillä Elina Lindgren ja pikajuoksija Eetu Rantala.
Pyrinnön voimistelijoista EM-mitalistiksi on yltänyt Mauno Nissinen. Hän kilpaili olympialaisissa vuosina 1968 ja 1972, ja hänen jälkeensä suomalaisia ei olympialaisten telinevoimistelukilpailuissa esiintynyt ennen vuotta 2012.
Pyrintö kisajärjestäjänä
Pyrintö toimi kreikkalais-roomalaisen painin EM-kilpailujen järjestäjänä vuonna 1989. Kalevan kisat se järjesti ensimmäisen kerran vuonna 1964.
A Real Dead One
A Real Dead One on Iron Maidenin vuonna 1993 julkaistu konserttitallenne. Albumi on taltioitu yhtyeen vuoden 1992 Fear of the Dark-studioalbumia seuranneilta Fear of the Dark Tour- ja A Real Live Tour-kiertueilta aikavälillä 25. elokuuta 1992-4. kesäkuuta 1993. Albumi sisältää yhtyeen tuotantoa aina sen alkuvuosien sävellyksistä vuoden 1984 Powerslave-studioalbumin materiaaliin, kun taas aiempi livealbumi A Real Live One sisältää materiaalia, joka on julkaistu Powerslaven jälkeen. Albumin toinen raita, "The Trooper" on nauhoitettu Suomessa, vuonna 1992 Helsingin jäähallissa järjestetyssä konsertissa.
Vuonna 1998 A Real Live One ja A Real Dead One niputettiin yhdeksi kahden CD-levyn painokseksi, ja se julkaistiin uudelleenmasteroituna versiona yhtyeen muun tuotannon ohella nimellä A Real Live Dead One.
Ledipasviiri
Ledipasviiri (C49H54N8O6F2) on aromaattisiin heterosyklisiin yhdisteisiin ja karbamaatteihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä hepatiitti C -infektioiden hoitamiseen yhdessä muiden viruslääkkeiden kanssa. Ledipasviiri kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.
Ominaisuudet ja käyttö
Ledipasviiri sitoutuu hepatiittiviruksen NS5A-proteiiniin ja inhiboi sen. Proteiini on välttämätön viruksen jakaantumiselle eikä virus kykene inhibiition seurauksena enää jakaantumaan. Ledipasviiriä käytetään yhdessä sofosbuviirin ja joissakin tapauksissa myös ribaviriinin kanssa. Se tehoaa erityisesti hepatiittiviruksen genotyyppeihin 1, 4, 5 ja 6. Teho genotyyppeihin 2 ja 3 on vähäistä. Suurimmalla osalla potilaista hoitotulos ledipasviiriä sisältävillä yhdistelmälääkkeillä on erittäin hyvä. Ledipasviiri hyväksyttiin markkinoille Euroopan unionin alueella ja Yhdysvalloissa vuonna 2014.
David Richards
David Pender Richards (s. 3. kesäkuuta 1952 Wales, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen rallin ja Formula 1 -kilpa-autoilun merkittävä vaikuttaja. Hän myös omistaa urheiluautovalmistaja Aston Martinin.
Ura
Richards on toiminut Ari Vatasen kartanlukijana rallin MM-sarjassa voittaen kaudella 1981 hänen vierellään maailmanmestaruuden. F1-sarjassa hän on toiminut tallipäällikkönä Benettonilla sekä BAR-tallissa. Hondan ostettua BAR:n Richards joutui vetäytymään tehtävästään. Ralliautoilun puolella hän on toiminut Prodriven tallipäällikkönä, jonka puitteissä pyöritti Subarun rallitoimintaa, joka päättyi Subarun vetäytymiseen lajista kauden 2008 jälkeen. Richards omisti myös WRC -sarjan tv-oikeudet, mutta myi ne eteenpäin vuonna 2007. Prodrive ajatti myös Mini John Cooper Works WRC autoa MM-sarjassa vuosina 2011-2013, vaikka menettikin tehtaan virallisen tuen alkuvuodesta 2012.
F1-kuljettaja Jenson Buttonia pidetään hänen löytönään.
Vuonna 2006 Richardsin Prodrive-talli valittiin monien hakijoiden joukosta kaudeksi Formula 1 -sarjaan. Richardsin ohella paikkaa tavoittelivat muun muassa entinen tallipäällikkö Eddie Jordan ja entisen F1-kuljettaja Jean Alesin johtama japanilainen Direxiv-ryhmittymä. Prodrive ei kuitenkaan osallistunut kyseiselle kaudelle, koska talli ajautui asiakastallien autoja koskevaan kiistaan FIA:n kanssa. Talli haki paikkaa uudelleen kaudelle, mutta ei tullut hyväksytyksi.
Richardsin Prodrive ajattaa tällä hetkellä esimerkiksi Aston Martinin rata-autoja eri kestävyyskisoissa.
Vuonna 2005 Richardsista ja Prodrivesta julkaistiin moottoriurheilusta kertova kirja "Driven Man: David Richards, Prodrive and the Race to Win".
Kunnianosoitukset
Vuonna 2005 Richards sai Brittiläisen imperiumin komentajan (Commander of the Order of the British Empire, CBE) arvonimen ansioistaan moottoriurheilussa. Vuonna 2017 Ranskan autokerho Automobile Club de l’Ouest (ACO) palkitsi hänet pitkäkestoisesta omistatuneisuudesta Le Mansin 24 tunnin ajoja kohtaan "Spirit of Le Mans" -palkinnolla. Lisäksi hänelle on myönnetty vuonna 2017 kunniajäsenyys Motor Sport Hall of Fame -kunniagalleriassa sekä Prodriven autotehtaansa menestyksen kunniaksi Industry Champion Award -palkinto.
Live at Roppongi
Live at Roppongi (ライヴ アット 六本木) on MUCCun ensimmäinen livealbumi. Se koostuu Kuchiki no Tou -albumin kappaleista.
Live at Roppongi äänitettiin yhtyeen konsertista 4. syyskuuta 2004 Laforet Museumissa, Roppongissa Tokiossa.
Levy julkaistiin alun perin kahtena painoksena joista toinen oli myynnissä vain 30.10.2004–8.11.2004 välisenä aikana. Kolmas painos ilmestyi 26. tammikuuta 2005 ja sisältää bonuskappaleet Ranchuu sekä Mama. Kyseiset kappaleet on äänitetty yhtyeen konsertista Hibiya Yagai Daiongakudoulla.
Kappalelista
Kuchiki no tou
J. M. Coetzee
John Maxwell Coetzee (alk. John Michael Cotzee; s. 9. helmikuuta 1940) on eteläafrikkalainen kirjailija. Hänelle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto vuonna 2003.
Coetzeen alkuperäinen nimi on John Michael Coetzee, mutta hän muutti myöhemmin toisen nimensä. Coetzee opiskeli Kapkaupungin yliopistossa englantia ja matematiikkaa. 1960-luvulla hän muutti Lontooseen ja työskenteli IBM:n ohjelmoijana. Hän suoritti jatko-opintoja kirjallisuudessa Teksasin yliopistossa Yhdysvalloissa ja sai tohtorin arvon kirjallisuudessa. Hän opetti englantia ja kirjallisuutta Buffalon yliopistossa (SUNY) New Yorkissa vuoteen 1971 saakka. Samana vuonna hän haki pysyvää oleskelulupaa, muttei saanut sitä, koska oli osallistunut mielenosoituksiin Yhdysvaltain käymää Vietnamin sotaa vastaan.
Coetzee palasi Etelä-Afrikkaan vuonna 1971 saatuaan englantilaisen kirjallisuuden professuurin Kapkaupungin yliopistossa. Jäätyään eläkkeelle 2002 hän muutti Adelaideen Australiaan, missä hän sai Adelaiden yliopiston englannin laitoksen kunniajäsenyyden. Maaliskuussa 2006 hän sai Australian kansalaisuuden. Syyksi muuttoon on esitetty, että oikeus asua Etelä-Afrikassa perustuu Coetzeen mukaan petokseen, siirtomaavalloitukseen, minkä voi lukea hänen teoksestaan Kesä.
Coetzee kuvaa romaaneissaan eteläafrikkalaista apartheidia eri yhteiskuntakerrosten näkökulmasta. Hän välttelee poleemisuutta ja reportaasimaisuutta. Apartheid on kuitenkin universaalisti pahan ilmaus. Hän ankkuroi hätkähdyttävät tarinansa allegoriseen tai symboliseen kuvastoon eikä osoittele syyllisiä. Allegorisuus ei estä sitä, että Coetzeen kielellinen kuvaus on konkreettista, jopa piinallisen pikkutarkkaa.
Coetzee on ensimmäinen kirjailija, joka on saanut Booker-palkinnon kahteen kertaan: teoksistaan Michael K:n elämä (1983) ja Häpeäpaalu (1999). Julkisuutta välttelevä Coetzee ei saapunut noutamaan palkintojaan.
Coetzee on ollut naimisissa vuosina 1963–1980.
Kvasir
Kvasir oli skandinaavisessa mytologiassa jumala, joka syntyi aasojen ja vaanien sekoittuneesta syljestä, kun he tekivät rauhan sodan jälkeen. Kvasir oli siunattu jumalallisella viisaudella ja hän oli käyneen juoman henkilöitymä. Kun Kvasir oli murhattu, hänen verensä sekoitettiin hunajaan, ja siitä tuli skaldien simaa: joka sitä juo, saa runouden lahjan.
Snorri Sturluson kertoo Kvasirin tarun Skaldskaparmålissa. Rauhan merkiksi sekä aasat että vanit sylkivät suureen astiaan. Syljestä he loivat viisaan Kvasir-jumalan. Kvasir lähti ihmisten pariin opettamaan heille skaldirunoutta, mutta kaksi kääpiötä, Fjalar ja Galar, tappavat hänet. Nämä kaksi kääpiötä sekoittiavat Kvasirin veren hunajaan ja loivat näin simaa, joka antaa juojalleen sekä viisautta että runollisia voimia. Kääpiöt selittivät sen jälkeen aasoille, että Kvasir tukehtui omaan viisauteensa, koska kukaan ei kyennyt kysymään häneltä sellaisia kysymyksiä, että hänen viisautensa voisi käydä toteen.
Janne Martikainen
Juho (Janne) Martikainen (24. maaliskuuta 1878 Kuopio – 11. heinäkuuta 1934 Viipuri) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1909.
Elämä
Martikaisen vanhemmat olivat kirvesmies Jahvetti Martikainen ja Stiina Kervinen. Kansakoulun käytyään hän oli tehdastyöläisena ja suoritti puuseppäkoulun vuonna 1896. Tämän jälkeen Martikainen työskenteli maalarina, puuseppänä ja kirvesmiehenä Kuopiossa, Helsingissä, Sortavalassa, Terijoella ja Pietarissa. Vuonna 1905 Martikainen valmistui rakennusmestariksi Kuopion teollisuuskoulusta, jonka jälkeen hän asettui Sortavalaan.
Martikaisen sisar oli valokuvaamoa pitänyt Ida Ahtiainen, jolta lainatulla kameralla Martikainen kuvasi rakennusmestarin työnsä ohessa Laatokan Karjalan köyhälistöä käyttäen materiaalia Rajavahti-sanomalehdessä. Sortavalan työväenyhdistyksessa vaikuttanut Martikainen toimi myös sosialidemokraattisen puolueen kiertävänä puhujana ja organisaattorina. Martikainen valittiin kansanedustajaksi vuonna 1907 pidetyissä Suomen ensimmäisissä yksikamarisen eduskunnan vaaleissa ja hän uusi paikkansa vielä 1908.
Kansanedustajakautensa jälkeen Martikainen perusti oman valokuvaamon Helsinkiin. Valokuvauskilpailuissa ansioitunut Martikainen sai muun muassa yksinoikeuden kuvata Kansallisteatterin näytäntöjä. Hänen valokuvaamonsa julkaisi myös postikortteja. Vuonna 1912 Martikainen rakensi käyttämistään lasinegatiiveistä kasvihuoneen Kirkkonummen Jorvakseen, jossa hän piti tomaatinviljelyyn erikoistunutta kauppapuutarhaa vuoteen 1918. Tämän jälkeen Martikainen toimi puutarhaviljelijänä Ryttylän Lähteelässä 1918–1922 ja Uudenkirkon Kaukjärvellä 1923–1928 sekä talonomistajana Kuopiossa 1928–1933. Ennen kuolemaansa Martikainen työskenteli vielä Suomen kotipuutarhaliiton kiertävänä edustajana. Martikainen kuoli pitkäaikaiseen sairauteen Viipurissa 58-vuotiaana. Hänet on haudattu Tammiston hautausmaalle.
Perhe
Martikaisen puoliso oli Amanda Vilhelmiina Tengvall, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1923. Pariskunnalla oli viisi lasta.
A Sixth Sense of Darkness
A Sixth Sense Of Darkness on kuuden black metal -yhtyeen split-albumi. Levy julkaistiin vuonna 2006. Levymerkki on BBSA.
Albumilla on 19 raitaa, joilla esiintyvät Bloodshed Nihil (Ruotsi) kappaleet 1-4, Vordr (Suomi) kappaleet 5-9, Arkha Sva (Japani) kappaleet 10-12, Noctifer (Italia) kappaleet 13-14, Wrath (Ruotsi) kappaleet 15-17 ja Impious Havoc (Suomi) kappaleet 18-19.
Vaasan vesitorni
Vaasan vesitorni on vuonna 1915 rakennettu Suomen vanhin vesitorni. Jugend-tyylinen punatiilinen rakennus tunnetaan Vaasan maamerkkinä. Se on 49 metriä korkea ja sen vesisäiliön tilavuus on 525 m³. Toisen maailmansodan aikana vesitorni palveli myös ilmatähystyspaikkana ja sen huipulle oli sijoitettu konekivääri ilmatorjuntaa varten. Vaasan vesitorni on vanhin vielä käytössä oleva vesitorni Suomessa.
Vesitornin tekniikka ei enää vastaa tarpeita ja siksi Vaasaan on suunnitteilla uusi vesitorni Huutoniemelle. Hake on kaavoitusvaiheessa. Uuteen vesitorniin kaavaillaan kahta säiliötä, noin 5 000 kuutiometrin ylävesisäiliötä ja 3 000 kuutiometrin alavesisäiliötä.
Vihanneskrassi
Vihanneskrassi (Lepidium sativum) on kirpeänmakuinen yrtti. Sitä ei voi säilöä. Siemenet voi kylvää esimerkiksi kostean talouspaperin päälle lautaselle.
Se kasvaa kylvämisestä käyttökokoiseksi vajaassa viikossa. Kasvuaikaa voi antaa enemmänkin, mutta parin viikon jälkeen maku muuttuu kitkerämmäksi. Kasvattajan päätettyä lopettaa kasvattamisen versot leikataan kasvualustasta irti, ja ne voi käyttää. Käyttötapoja: ruoan maustaminen tai voileivän päälle.
Happamuus
Happamuus tarkoittaa positiivisten vetyionien (H+) (protonien) aktiivisuutta liuoksessa. Liuoksen happamuus ilmoitetaan yleisesti pH-arvona. Happamuutta aiheuttavat pääasiassa hapot ja emäkset. Hapot lisäävät vetyionien määrää liuoksessa ja emäkset vähentävät sitä.
Kun liuenneesta aineesta irtoaa vetyioneja ja ne tarttuvat liuoksen vesimolekyyleihin, vesimolekyyleistä muodostuu oksoniumioneja (H3O+). Kemiassa vetyjen aktiivisuudella tarkoitetaan pääasiassa oksoniumionin kykyä vaikuttaa muihin reaktioihin niiden ylimääräisellä vedyllä. Vety voi kuitenkin tarttua muihinkin aineisiin, joista se sitten vaikuttaa ympäristön reaktioihin. Kun huomioidaan liuoksen kaikkien vetyionien aktiivisuus, saadaan selville vesiliuoksen happamuus.
Suomalaisessa kouluopetuksessa käytetään happamuuden määrityksessä oksoniumionin konsentraatiota. Sen antama kuva hapon reaktiokyvystä liuoksissa on totuudenmukainen vain laimeissa liuoksissa. Vahvoissa liuoksissa happojen luovuttaman vedyn todellista toimintakykyä kuvaa parhaiten aktiivisuuden määritelmä. Jatko-opinnoissa käytetäänkin usein juuri aktiivisuuteen perustuvaa määritelmää.
Historiaa
Happamuus ja emäksisyys (myös alkalisuus) ovat kemiassa vanhoja käsitteitä, jotka perustuivat ensiksi kemistin makuaistimukseen. Happojen ja emästen olemuksesta syntyi monia teorioita, mutta vasta ruotsalaisen Svante Arrheniuksen (1859–1927) käyttämä vetyionin käsite toi ilmiölle modernin näkökulman. Hänen mukaansa ”happo luovuttaa vetyioneita ja emäs hydroksidi-ioneita”. Arrhenius rajoitti emäkset vain hydroksidi-ionin kantaviksi ioniyhdisteiksi. Nykyaikaisen happo-emäs-teorian ottivat toisistaan tietämättä käyttöönsä vuonna 1923 tanskalainen Johannes Brønsted (1879–1947) ja englantilainen Thomas Lowry (1874–1936). Nykyään Brønsted–Lowry-periaatteena tunnetussa teoriassa esitettiin, että ”hapot ovat vetyionien (eli protonien) luovuttajia ja emäkset niiden vastaanottajia”.
Søren Peder Lauritz Sørensen (1868–1939) esitti vuonna 1909, että happamuuden määrää kuvaisi oksoniumkonsentraatiota paremmin sen logaritmin vastaluku, jonka hän merkitsi pH. Tämä happamuustaso eli lyhyemmin myös happamuus merkitään nykyään lyhenteellä pH. Merkinnän pH etukirjain p eli potenz on saksaa ja tarkoittaa vahvuutta ja kirjain H tarkoittaa vetyionia (H+). Toisinaan lyhenteen sanotaan tulevan latinan sanoista pondus hydrogenii eli vedyn potentiaali.
Happo-emäsreaktiot
pienoiskuva|[[Autoprotolyysi kahden vesimolekyylin välillä.]] Happo-emäsreaktiossa happo luovuttaa emäkselle vetyionin, mikä on happo-emäs-reaktioiden perusajatus. Reaktioihin osallistuvia aineita kutsutaan protolyyteiksi ja itse reaktiota protolyysiksi. Kun veteen liuotetaan esimerkiksi rikkihappoa (H2SO4), rikkihaposta irtoaa kaksi vetyionia, jotka tarttuvat kahteen vesimolekyyliin muodostaen niistä oksoniumionit. Reaktiossa rikkihappo on luovuttava happo ja vesi vastaanottava emäs. Koska rikkihappo protolysoituu kokonaan veteen, kutsutaan rikkihappoa vahvaksi hapoksi. Ne hapot, jotka protolysoituvat vain osittain veteen, ovat heikkoja happoja. Happo voi luovuttaa yhden vedyn, jolloin se on yksiarvoinen- eli monoproottinen happo, tai useita vetyjä, jolloin se on kaksi- tai kolme- tai moniarvoinen eli polyproottinen happo.
Myös emästen ja happojen suolat liukenevat veteen ja niiden ionit riistävät vedeltä vetyioneita ja toisaalta voivat itse luovuttaa vetyioneita. Tällaisten suolojen vesiliuokset ovat silloin happamia tai emäksisiä.
Vesimolekyyli voi myös itse luovuttaa vetyionin toiselle vesimolekyylille, jolloin siitä tulee hydroksidi-ioni (OH−) ja toisesta tulee oksoniumioni: Vesi voi siten toimia sekä happona että emäksenä, joten vettä kutsutaan siksi amfolyytiksi. Tätä itseensä kohdistuvaa reaktiota kutsutaan autoprotolyysiksi. Puhtaan veden autoprotolyysissä muodostama normaali oksoniumionin konsentraatio (merkitään [H3O+]) on noin [H3O+] = 1,0 · 10−7 mol/l. Vesiliuosta, jolla on tämä konsentraatio, kutsutaan neutraaliksi.
Happamuuden määritelmä
Alkuperäinen moderni happamuus määriteltiin oksoniumionin pitoisuutena eli sen konsentraationa. Vahvan hapon tapauksessa oletetaan, että veteen tiputettu happo protolysoituu kokonaan. Happamuus on vahvan hapon tapauksessa oksoniumin konsentraatio, joka on sama kuin hapon alkukonsentraatio. Heikon hapon muodostaman oksoniumionin konsentraatio ei ole sama kuin veteen lisätyn hapon alkukonsentraatio, koska protolyysi tapahtuu vain osittain. Tällaisten tasapainoreaktioiden hajoamisaste tulee tietää, jotta happamuus voidaan määrittää. Emäksisyyden määritelmässä tarkkaillaan vastaavassa hydroksidi-ionien konsentraatiota.
Jos litraan vettä tiputetaan pieni määrä etikkahappoa (CH3COOH, heikko happo), jonka konsentraatioksi tulee 0,1 mol/l, protolysoituu siitä [H3O+] = 1,3 · 10−3 mol/l suuruinen oksoniumin konsentraatio. Tämä on liuoksen happamuuden määrä, joka muutetaan nykyään pH-asteikolla arvoksi pH 2,90. Jos puhtaaseen veteen lisätään etikkahappoa niin paljon, että sen konsentraatio on 0,05 mol/l, tulee happamuudeksi [H3O+] = 9,4 · 10−4 mol/l eli pH 3,00.
Liuoksen oksonium- ja hydroksidi-ionien konsentraatioiden keskinäiset erot määräävät happamuuden laadun. Kun
Nykyaikaisempi ja tarkemmin happamuutta määrittelevä teoria sisältää konsentraation sijasta aktiivisuuden käsitteen. Väkevissä liuoksissa kaikki konsentraation ilmoittama määrä oksoniumionia ei osallistu happo-emäs-reaktioihin, vaan ainoastaan sen aktiivinen osa. Eräs ”peukalosääntö” sanoo, että aktivisuuden sijasta voidaan tyytyä konsentraatioon, kun liuotettujen happojen ja emästen kokonaiskonsentraatio on alle 0,1 mol/l. Väkevien liuosten happamuutta on vaikea laskea, sillä aktiivisuuskertoimen laskenta vaatii joitain mielivaltaisia oletuksia.
pH-asteikko
Kun liuoksen aktiviteetti a_{\rm H^+} tai oksoniumionin konsentraatio [H3O+] on määritetty, voidaan se muuttaa pH-asteikon arvoksi. Tämä arvo tarkoittaa happamuuden tasoa eli happamuustasoa. Usein tästäkin suureesta käytetään nimeä happamuus. Saatua lukuarvoa kutsutaan joko pH-arvoksi tai pH-luvuksi, joka on puhdas numeerinen arvo ilman yksikköä.
Liuoksen pH-arvo määritellään seuraavasti
pH-arvo on siis aktiivisuuden kymmen­kantaisen logaritmin vastaluku, joka noudattaa logaritmista asteikkoa. Kun pH-arvo kasvaa yhdellä yksiköllä, aktiivisuus pienenee kymmenysosaansa. Ottamalla logaritmista vastaluku, muuttuu pH-arvo positiiviseksi. Siitä huolimatta erittäin väkeviksi tehdyt vahvat hapot saattavat saada negatiivisia pH-arvoja. Happamuustaso on yleensä väliltä −2…14, mutta voi erittäin happamilla tai emäksisillä liuoksilla olla näiden rajojen ulkopuolellakin. Yllä olevassa värikkäässä taulukossa on eräitä arkipäivän aineiden pH-arvoja vesiliuoksessa.
Vedessä tapahtuu aina autoprotolyysi vesimolekyylien kesken ja veden oksoniumionin konsentraatio riippuu sen lämpötilasta. Sen konsentraatio 25 °C:n lämpötilassa on noin 1,004 · 10−7 mol/l eli sen pH-arvo on 7,0. Tämä on puhtaan veden normaali pH-arvo, joka on myös neutraalin liuoksen pH-arvo.
pOH-asteikko
Happamuus voidaan yhtä lailla ilmoittaa hydroksidi-ionien (OH−) konsentraatiolla, jolloin sen logaritmin vastaluku on nimeltään pOH ja se lasketaan kaavalla
Summan arvo saadaan veden ionitulon logaritmin vastaluvun avulla näin:
Logaritmiset arvot liittyvätkin kiinteästi toisiinsa näin:
jolloin toinen arvoista on pH, tai pOH voidaan laskea toisen arvon avulla. Huomaa, että käytössä pH-asteikko on yleisempi kuin pOH-asteikko.
pH-arvon laadullinen tulkinta
Liuos on neutraali, jos ionien konsentraatiot ovat kuin puhtaassa vedessä eli samat [H3O+] = [OH−] = x. Silloin veden ionitulo lasketaan kaavalla ja siitä saadaan Tällöin liuoksen pH = 7,00.
Liuos on hapan, jos [H3O+] > [OH−], jolloin [H3O+] > 1,004 · 10−7 ja [OH−] < 1,004 · 10−7. Silloin pH = −log10[H3O+] < 7,00 ja pOH = −log10[OH−] > 7, joka perustuu logaritmin vastaluvun ominaisuuksiin. Samaan tulokseen päädytään, kun muistetaan yhteys Emäksisessä liuoksessa [H3O+] < [OH−], jolloin pH > 7.
pienoiskuva|370px|pH-asteikko. Hapan osuus alareunan pH-asteikolla on väritetty punaisella, emäksinen osuus sinisellä ja niiden välissä oleva neutraali kohta on valkoinen. Yläreunassa on vastaavia happamuuksia ilmaiseva pOH-asteikko.Yhteenvetona voidaan todeta, että liuos on (katso oikealla olevaa kuvaa)
pH-arvojen tarkkuus
Jos oksoniumionia on 2,13 · 10−5 mol/l, tulee sen pH-arvoksi 4,6716… Koska pH-arvo määräytyy pääasiassa kymmenpotenssimuodon eksponentista ja jossa kerroin 2,13 muuttuu pH-arvon desimaaleiksi, tulee pH-arvojen merkitsevien numeroiden määrä ilmaista pH-arvon desimaalien lukumäärällä. Kerroin 2,13 on muodostettu kolmen merkitsevän luvun tarkkuudella, joten pH-arvo ilmaistaan kolmen desimaalin tarkkuudella: pH 4,672.
pH-arvojen keskiarvo
Happamuuden pH-arvot eivät ole sellaisia suureita, joilla voidaan laskea uusia pH-arvoja. Esimerkiksi pH-arvojen keskiarvo ei merkitse sekoitettavan liuoksen uutta happamuutta. Ajatuskokeessa otetaan kolme litran vetoista astiaa, joissa kussakin on suolahappoa konsentraatioilla 0,01 mol/l, 0,02 mol/l ja 0,08 mol/l. Näiden pH-arvot ovat vastaavasti 2,0; 1,7 ja 1,1. Jos kolme astiaa sekoitetaan keskenään, saadaan sekoitteen konsentraatio näiden konsentraatioiden keskiarvona 0,0367 mol/l ja sekoituksen pH-arvo on siitä laskettuna 1,4. Kuitenkin kolmen astian pH-arvojen keskiarvo on 1,6, mikä ei vastaa todellisen sekoituksen pH-arvoa.
Esimerkki: vahva happo
Vahva happo protolysoituu laimeissa vesiliuoksissa kokonaan veteen seuraavan reaktioyhtälön mukaisesti
Silloin sen oksoniumionin konsentraatio on lähes sama kuin lisätyn hapon alkukonsentraatio. Jos siis lisätään 0,050 mol vetykloridia yhteen litraan vettä, saadaan myös oksoniumionin konsentraatioksi 0,050 mol/l. Suolahappoliuoksen pH-arvoksi tulee silloin
Esimerkki: vahva emäs
Jos yhteen litraan vettä liuotetaan 0,080 mol lipeää, protolysoituu se lähes kokonaan veteen reaktioyhtälön mukaisesti Vesi ei osallistu reaktioon ollenkaan, mutta lipeässä oleva hydroksidi-ioni vapautuu veteen. Hydroksidi-ionin konsentraatio on lähes sama kuin lipeän alkukonsentraatio.
Liuoksen pOH-arvo on silloin ja liuoksen pH-arvo on silloin
Esimerkki: heikko happo
Edellisessä vahvan hapon esimerkissä oksoniumionin konsentraatio selvitettiin olettamalla se samaksi kuin hapon alkukonsentraatio. Heikko happo ei protolysoidu kokonaan ja siksi tulisi ensin tietää, kuinka suuri osa haposta muodostaa oksoniumionia. Heikon hapon protolyysireaktio on luonteeltaan tasapainoreaktio, jonka tasapainotila määräytyy matemaattisesti ionitulon happovakion avulla.
Esimerkiksi heikon etikkahapon protolyysireaktio on ja reaktion happovakio on Ka = 1,8 · 10−5 mol/l. Ionitulo lasketaan laimeilla hapon liuoksilla reagenssien konsentraatioista Jos litraan vettä lisätään 0,010 mol etikkahappoa ja siitä protolysoituu x mol asetaatti-ioniksi ja oksoniumioniksi, saadaan ionituloksi Tämän yhtälön positiivinen ratkaisu on x = 4,15359 · 10−4 mol/l, jonka happamuustaso vastaa pH = 3,4.
Happamuuden neutraloiminen titraamalla
pienoiskuva|Oppilaat [[neutralointi|neutraloivat happoa titraamalla sitä lipeällä. Violetti väri johtuu fenoliftaleiinin värimuutoksessa emäksen vuoksi.]] Hapon neutraloiminen tarkoitti alkujaan emäksen lisäämistä liuokseen niin, ettei se enää maistunut happamalle. Koska emäksisyys voidaan vastaavasti neutraloida lisäämällä liuokseen happoa, olivat happo-emäs-parit toistensa neutraloijia. Happamuuden määrittelyssä käytetään konsentraatioltaan tunnettua neutraloivaa emästä neutraloimaan tuntematonta hapanta liuosta. Titrauksen tuloksena selviää happaman aineen konsentraatio ja sen pH-arvo, joka voidaan laskea happoliuoksen nestemäärästä ja konsentraatioltaan tunnetun emäksen määrästä.
pH-indikaattori
pienoiskuva|[[indikaattori|Yleisindikaattoripaperi]]Kun huomattiin happamuuden ja emäksisyyden vaikutus tiettyjen liuoksien väriin, oli löytynyt ensimmäinen menetelmä määrittää happamuustaso väriaineiden värimuutoksilla. Näitä väriaineita kutsutaan pH-indikaattoreiksi. Yhdistelemällä eräitä sopivia pH-indikaattoreita, on voitu valmistaa yleisindikaattoreita. Niiden värimuutokset muodostavat värien jatkumon, jossa pH-arvot voidaan määrittää laajalta pH-alueelta silmämääräisesti. Se toimii kastamalla yleisindikaattorilla kyllästettyä paperia tutkittavaan liuokseen tai lisäämällä yleisindikaattoria suoraan tutkittavaan liuokseen.
pH-mittari
pienoiskuva|[[pH-mittari]] Happamuus voidaan mitata nopeasti ioniselektiivisellä elektrodilla, jolla tarkoitetaan pH-mittaria.
Newfoundlandin dominio
Newfoundlandin dominio oli Pohjois-Amerikassa vuodesta 1907 vuoteen 1949 sijainnut valtio. Dominio käsitti Newfoundlandin saaren ja Labradorin alueen.
Historia
Ennen dominion statuksen saamista Newfoundland oli Britannian siirtomaa, joka oli itsehallinnollinen vuodesta 1855.
Ensimmäisessä maailmansodassa Newfoundlandin dominiosta otettiin asepalvelukseen dominion lipun alla taistelemaan rykmentin verran miehiä. Newfoundlandilaiset kärsivät Sommen taistelun ensimmäisenä päivänä suuria tappioita. Asevelvollisuus otettiin käyttöön vuonna 1917 huolimatta sitä kohtaan osoitetusta huomattavasta vastustuksesta.
Newfoundland oli yksi alkuperäisistä dominioista Westministerin säädöksen mukaan. Se luopui talousvaikeuksien vuoksi omaehtoisesti asemastaan itsenäisenä dominiona helmikuussa 1934, jolloin sen hallinta alistettiin kuusihenkiselle komissiolle, josta puolet oli brittejä ja puolet newfoundlandilaisia.
Ennen toisen maailmansodan alkua Yhdistynyt kuningaskunta oli laatinut laajoja suunnitelmia Newfoundlandin dominion talouden elvyttämiseksi, etenkin sen jälkeen kun niin sanottu ”Rooseveltin taantuma” iski myös siellä 1930-luvun lopulla ja kansaa oli avustuksien piirissä enemmän kuin vuonna 1934. Maailmansodan alkaminen kuitenkin teki suunnitelmat tarpeettomiksi, ja vuonna 1942 dominiossa oli 20 000 henkilöä työssä rakentamassa tukikohtia Kanadan ja Yhdysvaltain asevoimille. Tämä yhdessä dominion ulkopuolelle palvelukseen otettujen määrän kanssa – esimerkiksi vuoden 1942 jälkeen Kanadan asevoimien oli sallittua rekrytoida newfoundlandilaisia palvelukseensa – oli käytännössä poistanut kaiken työttömyyden. Dominiossa ei otettu sodan aikana käyttöön asevelvollisuutta, eikä sen joukko-osastoja palvellut sen omien rajojen ulkopuolella.
Kesä-heinäkuussa 1948 Newfoundlandissa järjestettiin kansanäänestys, jossa äänestäjille tarjottiin joko mahdollisuutta jatkaa brittiläisten alaisuudessa, palata itsenäisen dominion asemaan tai liittyä Kanadaan. Viimeistä vaihtoehtoa tuki erityisesti poliitikko ja radiopersoona Joseph Smallwood, ja se sai 52,3 prosentin kannatuksen kansanäänestyksen toisella kierroksella 22. heinäkuuta.
Sopimus Newfoundlandin dominion liittymisestä Kanadan dominioon allekirjoitettiin 11. joulukuuta 1948, ja 31. maaliskuuta 1949 Newfoundland liittyi Kanadaan. Joseph Smallwoodista tuli Newfoundlandin provinssin ensimmäinen pääministeri.
Väestö
Vuoden 1911 väestönlaskennan mukaan Newfoundlandin dominiossa asui 353 ulkomaalaista, jotka jakautuivat edelleen seuraavasti:
Väestönlaskennassa vuonna 1921 Newfoundlandin dominion väkiluvuksi todettiin 263 000. 1940-luvulla väkiluku oli kasvanut 318 000 henkilöön.
Lola
Lola on naisen etunimi. Se voi olla lyhennetty muoto monista eri nimistä, kuten Charlotasta, Doloresista ja Karolasta. Nimestä on olemassa myös pidempi muoto Lolita.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Lola on vuoteen 2020 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 250 naisella.
Ruuhikosken golfkenttä
Ruuhikosken golfkenttä sijaitsee Ruuhikoskella Seinäjoen Nurmossa, ent. Knuuttilan koulun vieressä. Se on Robert Trent Jones Jr:n eteläpohjalaiseen jokimaisemaan suunnittelema 18-reikäinen golfkenttä, joka avattiin 1992. Kenttää ylläpitävä seura Etelä-Pohjanmaan Golf on perustettu 1986.
Kentällä on järjestetty kaikki kansalliset arvokisat ja yhdet EM-kisat.
Palestro-luokka (ironclad)
Palestro-luokka oli Italian kuninkaallisen laivaston kahden aluksen muodostama ironclad-tykkiveneluokka.
UNIVAC 1108
UNIVAC 1108 oli Sperry Randin valmistama transistoripohjainen tietokone, joka oli toinen UNIVAC 1100 -sarjan tietokone. Tietokone esiteltiin heinäkuussa 1964 yksisuorittimisena versiona ja toimitukset alkoivat vuonna 1965. Samaan aikaan esiteltiin monisuoritinversio, jonka toimitukset aloivat vuonna 1967.
Tietokoneelle kehitettiin EXEC 8 -käyttöjärjestelmä, jonka juuret ovat EXEC I- ja EXEC II-järjestelmissä.
1108-mallissa mikropiirit korvasivat kalvomuistin, jota käytettiin edeltäneessä UNIVAC 1107:ssä. Tietokone oli ensimmäinen moniprosessointia tukeva tietokone. Tietokone käytti 36-bittistä sanan pituutta.
UNIVAC 1106 käytti samaa käskykantaa, mutta käytti hitaampaa ja halvempaa muistia.
Muskingum
Muskingum on 180 kilometriä pitkä joki Yhdysvalloissa Ohion osavaltion itäosassa. Se syntyy Tuscarawasin ja Walhondingin yhdistyessä Coshoctonissa, virtaa etelään Zanesvillen ja McConnelsvillen ohi ja yhtyy Ohiojokeen Mariettassa. Joen nimi tulee algonkin-kielestä ja tarkoittaa luultavasti jokivartta.
Muskingum on pisin kulkukelpoinen joki joka on kokonaan Ohiossa. Se on toiminut pitkään kulkureittinä Ohiojoelta pohjoiseen. Jokea säännöstellään kymmenen käsikäyttöisen sulkuportin ja patojen järjestelmällä. Se tehtiin kaupallisen liikenteen tarpeisiin, mutta nykyisin sitä käyttää vuosittain noin seitsemäntuhatta huviveneilijää. 160 vuotta vanha sulkujärjestelmä kuuluu National Register of Historic Places -luetteloon.
Joen tulva-alueella kasvaa saksanpähkinää, jalavia, poppeleita ja plataaneita. Sen rantoja reunustavat papavitiheiköt. Rantakasvillisuus antaa suojaa monille linnuille ja nisäkkäille. Joesta on kalastettu valtavia monnin sukuisia Pylodictis olivaris -kaloja, ja aikaisemmin siellä oli runsaasti jättihaukia. Muskingumissa ja sen sivujoissa elää myös harvinaisia makean veden simpukkalajeja.
Sakari Reitamo
thumb|220px|Sakari Reitamo 2013. Jorma Sakari Reitamo (22. maaliskuuta 1945 Helsinki – 20. kesäkuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen ihotautilääkäri ja professori. Hän opiskeli lääkäriksi Bernin yliopistossa Sveitsissä ja väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistosta 1979. Iho- ja sukupuolitautien erikoislääkäri hänestä tuli 1986. Hän työskenteli erikoislääkärinä, kliinisenä opettaja ja vs. professorina HYKSin iho- ja sukupuolitautien klinikalla ja vuodesta 1983 iho- ja allergiasairaalassa. Eläkkeelle jäätyään hän jatkoi yhä tutkimustyötä kuolemaansa saakka. Professorin arvonimen hän sai 2013.
Reitamon puoliso oli dosentti Anita Remitz-Reitamo.
Johannes III
Johannes III (n. 520–13. heinäkuuta 574) oli paavina 17. heinäkuuta 561 – 13. heinäkuuta 574. Hän oli lähtöisin arvovaltaisesta perheestä, kotoisin Roomasta ja alkuperäiseltä sukunimeltään Catelinus.
Vaikka Johannes III oli paavina melkein kolmetoista vuotta, hänen paavina olostaan tiedetään hyvin vähän. Langobardien hyökkäykset sattuivat samoihin aikoihin ja käytännössä kaikki häntä käsittelevät asiakirjat tuhoutuivat.
Georgi Skobtsov
Georgi Skobtsov (1921–1944) on ranskalainen maastamuuttaja ja äiti Maria Skobtsovan poika, joka julistettiin pyhäksi yhdessä äitinsä kanssa Pyhien joukkoon kuuluvaksi Ekumeenisen patriarkaatin Pyhän Synodin päätöksellä vuonna 2004.
Tämä pyhäksi julistaminen, jossa äiti Marian lisäksi julistettiin pyhäksi isä Aleksis Medvedkov (1867–1934), isä Dimitri Klepinine (1904–1944) ja Elia Fondaminski (1880–1942), oli ensimmäinen kerta, kun ortodoksinen kirkko julisti pyhäksi Länsi-Euroopassa asuneita henkilöitä.
Ranskan uusmarttyyrien yhteiseksi muistopäiväksi Konstantinopolin Pyhä Synodi määräsi heinäkuun 20. päivän.
Kim Jin-kook
Kim Jin-kook (s. 14. syyskuuta 1951) on eteläkorealainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä.
Kim pelasi Etelä-Korean maajoukkueessa 94 ottelua ja teki niissä 27 maalia vuosina 1972–1978.
RMS Titanic
Onnettomuustutkimuksissa uppoamisen todettiin olleen seurausta siitä, että päällikkö Smith ei ottanut jäävuorivaroituksia huomioon eikä laiva hidastanut vauhtiaan vaara-alueella. Onnettomuutta pahensi se, ettei pelastusveneitä lastattu täyteen. Ennen Titanicin haaksirikkoa pelastusveneiden kantavuus oli määritetty aluksen kantavuuden mukaan, eikä missään aluksessa tarvinnut Ison-Britannian lain mukaan olla enempää kuin 16 pelastusvenettä. Titanicissa pelastusveneisiin olisi mahtunut vain noin puolet matkustajista. Määrä oli laskettu lähinnä sen varalta, että Titanic saisi konerikon tai vuodon mutta pysyisi pinnalla, kunnes matkustajat voitaisiin siirtää toiseen alukseen.
Onnettomuuden seurauksena meriturvallisuusmääräyksiin tehtiin useita muutoksia: esimerkiksi pelastusveneiden määrä tuli laskea laivan matkustajamäärän perusteella. Lisäksi perustettiin kansainvälinen jääpartio ja solmittiin yhä voimassa oleva SOLAS-sopimus. Onnettomuus myös lisäsi merkittävästi radiolaitteiden käyttöä laivaliikenteessä.
RMS Titanicin hylky löydettiin vuonna 1985, noin 73 vuotta onnettomuuden jälkeen. 3 798 metrin syvyydessä lepäävää, vähitellen hajoavaa hylkyä on tutkittu paljon. Hylky pääsi vuonna 2012 Unescon vedenalaista kulttuuriperintöä koskevan sopimuksen piiriin. Titanicin tarinaa esitellään muun muassa Titanic Belfast -museossa.
Titanic ja sen turma on ollut aiheena useassa elokuvassa, kirjassa ja televisiosarjan jaksossa.
Rakentaminen
left|thumb|300px|Titanicin koko verrattuna ihmiseen, henkilöautoon, linja-autoon ja [[Airbus A380|Airbus A380:een.]] Ajatus Titanicin rakentamisesta syntyi vuonna 1907, kun laivanvarustamo White Star Linen toimitusjohtaja J. Bruce Ismay oli illallisella telakka Harland and Wolffin pääjohtajan William Pirrien kanssa. White Star oli vaikeuksissa kilpailijoiden suurempien ja ylellisempien matkustajalaivojen vuoksi, ja siksi varustamo alkoi suunnitella kahden uuden laivan rakentamista. Kolmas alus lisättiin suunnitelmiin myöhemmin. Uusien laivojen tärkeimmät valtit olisivat nopeuden sijaan suuri koko ja ylellisyys. Titanic rakennettiin yhdessä sisaraluksensa RMS Olympicin kanssa Harland and Wolffin telakalla Pohjois-Irlannin Belfastissa. Alusten avulla White Star Line pyrki saamaan kilpailuedun Atlantin ylittävässä matkustajaliikenteessä.
Harland and Wolffin telakassa oli alun perin kolme osastoa, jotka yhdistettiin siten, että Titanic ja Olympic voitiin rakentaa vierekkäin. Titanicia rakentamaan värvättiin yli 8 000 uutta telakkatyöläistä Irlannista. Laivan runko laskettiin vesille 31. toukokuuta 1911. Tammikuussa 1912 laivan sisätilat olivat valmiit, ja se oli viimeistelyä vaille valmis lähtemään vesille. Työtapaturmissa kuoli yhteensä 15 laivan rakentajaa.
Titanicin suunnittelijana toimi Harland and Wolffin toimitusjohtaja Thomas Andrews, joka oli aiemminkin työskennellyt White Star Linen laivojen parissa. Titanic oli lähes identtinen sisaraluksensa Olympicin kanssa, mutta Ismay lisäsi Titanicin venekannelle ylimääräisiä mukavuuksia ja hyttejä Olympicin neitsytmatkan jälkeen. Siksi Titanic oli hieman Olympicia painavampi, ja sitä sanottiin maailman suurimmaksi laivaksi.
Titanicin höyrykoneet olivat aikanaan maailman suurimmat. Kaikkiaan 159 hiiliarinaa 29 kattilassa tuottivat höyryä kahdelle nelisylinteriselle mäntähöyrykoneelle ja yhdelle matalapaineiselle Parsons-turbiinille, jotka pyörittivät laivan kolmea potkuria. Laivan huippunopeudeksi ilmoitettiin 23 solmua eli noin 43 kilometriä tunnissa. Titanicin neljäs savupiippu oli todellisuudessa ilmastointihormi, joka ulkonäkösyistä rakennettiin savupiipun näköiseksi.
Jill Dando
Weston-super-Maressa syntynyt Dando opiskeli journalismia Walesin South Glamorgan Institute of Higher Educationissa. Dando nousi Devonissa sijaitsevan BBC:n paikallisradion uutistenlukijaksi vuonna 1985. Hän siirtyi BBC South Westiin ja Lontooseen muuttamisen jälkeen valtakunnalliseen televisioon. Dando juonsi uransa aikana useita BBC:n televisio-ohjelmia, kuten Breakfast Newsia, Six o' clock newsia, matkaohjelma Holidayta, rikossarja Crimewatchia sekä ajoittain Songs of Praisea.
RMS Titanic
Rakentaminen
Laivan peräsin oli 23,98 metriä korkea, 4,65 metriä pitkä ja painoi 100 tonnia. Peräsintä liikutettiin omien höyrykoneiden avulla. Koneita oli kaksi, mutta vain toista käytettiin kerrallaan, toisen ollessa varakoneena. Peräsinkoneet olivat jousten varassa erillään laivan rungosta, jottei rankka merenkäynti olisi vaikuttanut niiden toimintaan. Sen varalta, että molemmat peräsinkoneet pettäisivät, peräsintä pystyttiin kääntämään köysillä, joita liikutettiin samoilla moottoreilla kuin laivan viittä ankkuria.
Jill Dando
Kuollessaan Dando oli ehtinyt vetää ensimmäisen osan uudesta projektistaan Antiques Inspectorsista. Lisäksi hän oli juuri päässyt Radio Times -lehden kanteen.
RMS Titanic
Rakentaminen
Titanicissa oli tilaa 3 547 matkustajalle ja miehistön jäsenelle. Laiva oli noin 269 metriä pitkä, 28 metriä leveä ja tilavuudeltaan 46 328 bruttorekisteritonnia.
Jill Dando
Murha
Dando kuoli henkirikoksen uhrina 37-vuotiaana. Hän oli kävelemässä 26. huhtikuuta 1999 kotiinsa Länsi-Lontooseen, kun hänet ammuttiin kotiovelleen noin kello 11.30 aamulla. Paikallinen löysi ruumiin pian. Dando vietiin sairaalaan, jossa hänet jouduttiin kuitenkin toteamaan kuolleeksi.
Grégory Hofmann
Grégory Hofmann (s. 13. marraskuuta 1992 Neuchâtel, Sveitsi) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa NLA-joukkue EV Zugissa.
Jill Dando
Murha
Henkirikoksen tutkimukset kestivät pitkään. Kuuden kuukauden kuluttua tutkimusryhmä oli ehtinyt jo puhua asian tiimoilta yli 2 500 ihmiselle. Silminnäkijähavaintojen perusteella saatiin kuitenkin pidätettyä Barry George -niminen brittimies.
RMS Titanic
Ylellisyyksiä
thumb|Olympicin, Titanicin sisaraluksen, lasikupoli. thumb|Titanicin kuntosali. left|thumb|Titanicin ensimmäisen luokan hytti. Titanic oli aikansa ylellisin valtamerialus. Laivalla oli käytössä silloin vielä rikkaidenkin asunnoissa harvinainen juokseva vesi ja astianpesukone. left|thumb|Titanicin toisen luokan hytti. thumb|upright|Titanicin kolmannen luokan hytti. Yksi Titanicin tunnetuimmista paikoista oli pääportaikko, jonka katossa sijaitseva lasikupoli päästi sisään luonnonvaloa. Titanicilla oli myös muun muassa neljä hissiä (kolme 1. luokan matkustajille ja yksi 2. luokan matkustajille), kokoushuoneita, kirjasto, parturi, sisäuima-allas, turkkilainen sauna, squash-kenttä ja kuntosali. Myös Titanicin kolmas luokka oli poikkeuksellisen viihtyisä matkustuspaikka ravintolasalonkeineen ja yleisine tiloineen, joten kolmannen luokan hytit olisi muissa laivoissa luokiteltu toisen luokan hyteiksi.
Grégory Hofmann
Seuraura
Carolina Hurricanes varasi Hofmannin neljännellä kierroksella 103. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2011. Kaudeksi 2012–2013 hän siirtyi HC Davosiin. Hofmann jakoi 16 osumallaan joukkueen sisäisen maalipörssin toisen sijan Petr Sýkoran kanssa. Hän edusti Davosia myös seuran perinteisesti isännöimässä Spengler Cupissa, jossa Hofmann eteni joukkueen kanssa finaaliin. Turnauksen voiton vei kuitenkin Kanadan A-maajoukkue lukemin 7–2.