cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Winston Churchill
Toinen pääministerikausi
Työväenpuolueen hävittyä vuoden 1951 vaalit Churchillistä tuli jälleen pääministeri. Vuonna 1953 hänelle myönnettiin kaksi suurta kunnianosoitusta; Sukkanauharitarikunnan jäsenyyden lisäksi hänelle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto ”historiallisen ja elämäkerrallisen kuvauksen hallinnasta samoin kuin loistavista puheista inhimillisten arvojen puolustajana”. Saman vuoden kesäkuussa aivohalvaus halvaannutti hänen kehonsa vasemman puolen. Churchill piti 10. lokakuuta 1953 puolueensa vuosikokouksessa puheen, jossa hän korosti idän ja lännen välisen konferenssin järjestämisen olevan tärkeää. Hän erosi terveyssyistä 5. huhtikuuta 1955, mutta säilytti virkansa Bristolin yliopiston kanslerina. Seuraavien vuosien aikana hän kirjoitti ja lopulta julkaisi neliosaisen teoksen History of the English Speaking Peoples. Vuonna 1956 saksalainen Aachenin kaupunki myönsi hänelle Karlspreis-palkinnon hänen ajatuksestaan Euroopan Yhdysvalloista. Vuonna 1959 Churchill peri arvonimen Father of the House (pisin yhtäjaksoinen toiminta alahuoneen edustajana) ollen pisimpään yhtäjaksoisesti palvellut kansanedustaja – vuodesta 1924. Hän säilytti asemansa vuonna 1964 tapahtuneeseen alahuoneesta eroamiseen asti. Vuonna 1963 Churchill kutsuttiin Yhdysvaltojen kunniakansalaiseksi.
Perhe
Churchillin poika Randolph ja pojanpoika Winston seurasivat häntä parlamenttiin.
Viimeiset elinpäivät
15. tammikuuta 1965 Churchill sai taas aivohalvauksen, diagnoosina vaikea aivoveritulppa. Hän kuoli yhdeksän päivän päästä 24. tammikuuta 1965, jolloin hänen isänsä kuolemasta oli täsmälleen 70 vuotta. Hänen ruumiinsa oli esillä Westminster Hallissa (parlamenttirakennuksessa) kolme päivää ja valtiolliset hautajaiset pidettiin St Paulin katedraalissa Lontoossa. Nämä olivat ensimmäiset ei-kuninkaallisen hautajaiset katedraalissa sitten sotamarsalkka Frederick Robertsin vuonna 1914. Churchillin on kerrottu toivoneen, että Ranskan Charles de Gaullen eläessä häntä pidempään Churchillin hautajaiskulkue kulkisi Waterloon rautatieaseman halki. Hautajaiset olivat aikansa suurimmat, ja niihin osallistui suuri joukko valtionjohtajia, muiden muassa koko Britannian kuningasperhe kuningatar Elisabet II:n johdolla, Tanskan kuningas Fredrik IX, Alankomaiden kuningatar Juliana sekä prinssi Bernhard, Belgian kuningas Baudouin, Norjan kuningas Olavi V, Kreikan kuningas Konstantin II, Luxemburgin suurherttua Jean, Ruotsin prinssi Bertil sekä Ranskan presidentti Charles de Gaulle.
Churchillin toivomuksesta hänet haudattiin perhehautaan Saint Martinin hautausmaalle Bladoniin Woodstockin (Oxfordshire, Englanti) lähelle.
Kirjallinen tuotanto
Poliittisen uransa ohella Churchill oli myös huomattava historioitsija, joka julkaisi useita teoksia. Eräät hänen 1900-luvun kirjoituksensa, kuten The World Crisis (käsittelee ensimmäistä maailmansotaa) ja The Second World War (”toinen maailmansota”) ovat voimakkaasti omaelämäkerrallisia ja kertovat konfliktin kulusta osallisen silmin. Churchill oli tunnettu puhuja, ja hänen puheitaan on julkaistu kokoelmina kuten The Unrelenting Struggle (1942), The Dawn of Liberation (1945) ja Victory (1946).
Alun perin Churchill kirjoitti nimellä Winston Churchill. Hän sai kuitenkin jo varhain tietää, että oli myös olemassa samanniminen amerikkalainen kirjailija, joka oli julkaissut jo ennen häntä. Välttääkseen sekaannuksen he sopivat, että amerikkalainen kirjailija jatkaisi julkaisemista nimellä Winston Churchill ja englantilainen kirjoittaisi nimellä Winston S. Churchill.
Churchillin teoksiin lukeutuvat:
Maalaukset
Churchill alkoi harrastaa öljyvärimaalausta noin 40 vuoden iässä ja kehittyi varsin taitavaksi maisemamaalariksi. Hän ihastui Marokon valoon ja maalasi siellä useita maisemamaalauksia, jotka nykyisin nousevat korkeisiin hintoihin taidehuutokaupoissa. Vuonna 2021 Angelina Jolien omistama, Churchillin toisen maailmansodan vuosina maalaama ja alun perin Franklin D. Rooseveltille lahjoittama maalaus Tower of Koutoubia Mosque myytiin 8,3 miljoonalla punnalla.
Ulkomaalaiset
Lähde:
Loihi
thumb|250px|Loihin sijainti Lōʻihi on Tyynessämeressä noin 35 kilometrin päässä Havaijin pääsaaresta kaakkoon sijaitseva aktiivinen, merenalainen tulivuori. Se sijaitsee maailman suurimman tulivuoren Mauna Loan kyljessä. Useimmista Tyynenmeren tulirenkaan muodostavista tulivuorista poiketen Loihi on muodostunut maan kuoressa sijaitsevan kuuman kohdan päälle ja se sijaitsee mannerlaatan keskellä. Loihi alkoi muodostua noin 400 000 vuotta sitten ja sen arvioidaan nousevan merenpinnan yläpuolelle 10 000–100 000 vuoden kuluessa. Tulivuoren huippu on 3 000 metriä ympäröivää merenpohjaa korkeammalla, mikä tekee siitä korkeamman kuin St. Helensin tulivuori oli ennen purkautumistaan 18. heinäkuuta 1980.
Kesällä 1996 alueella havaittiin yhteensä 4 070 maanjäristystä, jotka aiheuttivat muun muassa yhden tulivuoren harjanteen romahtamisen. Tulivuori on ollut suhteellisen aktiivinen myös vuoden 1996 jälkeen.
Koirien Kalevala
Koirien Kalevala on Mauri Kunnaksen kuvakirjaversio Kalevalasta. Ensimmäinen painos kuvakirjasta ilmestyi 1992 ja vuonna 2006 siitä ilmestyi uudella tekniikalla tehty versio. Kirjasta on otettu lukuisia uusintapainoksia. Kuvituksena kirjassa on Mauri Kunnaksen versioita Akseli Gallen-Kallelan maalauksista.
Kirjassa Kalevalassa asuu villi ja vapaa koirien heimo ja Pohjolassa asuu hurja ja häijy susien heimo. Niiden välissä asuu pieni mutta sitkeä kissojen heimo.
Herra Hakkaraisen talossa Vammalassa on myös Koirien Kalevalasta kertova näyttelyosio. Savonlinnan oopperajuhlilla on esitetty Jaakko Kuusiston säveltämää oopperaversiota, joka sai ensi-iltansa vuonna 2004.
Jaakko Kuusiston johdolla ooppera esitettiin myös Naantalin Musiikkijuhlilla viidesti vuoden 2010 kesällä. Naantalin Maijamäen liikuntahallissa pidettävissä konserteissa kapellimestarina toimi Jaakko Kuusisto ja orkesterina Jyväskylä Sinfonia. Kuorona toimi Turun NMKY:n Tähdet kertovat -kuoro ja esityksen ohjasi Minna Vainikainen. Rooleissa olivat Väinämöinen Jukka Romu; Lemminkäinen Toni Wahlström; Tytti Mari Palo; Ilmarinen Juha Hostikka; Lemminkäisen äiti Eija Ahvo; Louhi Tiina Sinkkonen; Herra Hakkarainen Sami Vartiainen; Tanssijat Lotta Kuusisto ja Hermanni Rask, sekä librettona Sami Parkkinen.
Länsilinkki
Länsilinkki viittaa seuraaviin:
Kanarianotakilokki
Kanarianotakilokki (Salsola divaricata) on otakilokkien (Salsola) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on Kanariansaarilla endeemisenä kasvava otakilokkilaji, jota tavataan lähes kaikilla Kanariansaarten suurimmista saarista.
Kanarianotakilokki voi kasvaa korkeimmillaan 2,5 metriä korkeaksi pensaaksi. Sen lehdet ovat liereitä, möyheitä sekä kaljuja ja sijaitsevat vastakkaisesti, minkä perusteella kanarianotakilokin voi erottaa muista otakilokeista.
Johan Leonard Sohlman
Johan Leonard Sohlman (7. syyskuuta 1851 Parikkala – 25. lokakuuta 1885 Hamina) oli suomalainen juristi ja Haminan pormestari.
Sohlmanin vanhemmat olivat varamaanmittari Johan Sohlman ja Katarina Margareta Kranck. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin normaalikoulusta 1870 ja suoritti Helsingin yliopistossa tuomarintutkinnon 1873. Sohlman sai varatuomarin arvon 1876.
Sohlman oli Haminassa oikeusraatimiehenä vuodesta 1877 ja pormestarina vuodesta 1883 alkaen.
Johan Leonard Sohlman oli naimisissa vuodesta 1878 Maria Staudingerin kanssa. Heidän poikansa oli majuri ja matsänhoitaja Selim Armas Sohlman (1879–1936).
Blink-182
Blink-182 (aiemmin pelkkä Blink) on yhdysvaltalainen, vuonna 1992 perustettu punk rock -yhtye. Blink-182 oli yksi pop-punkia 1990-luvulla valtavirtaan nostaneista yhtyeistä. Se on tullut tunnetuksi niin härskeistä, lähinnä vessahuumoriin liittyvistä kappaleista kuin myös vakavimmista, esimerkiksi nuorten masennusta käsittelevistä kappaleistaan.
Blink-182 perustettiin alun perin vuonna 1992. Yhtye jäi määrittelemättömän pitkälle tauolle vuonna 2004, mutta palasi jälleen yhteen vuonna 2009. Blink-182 on tähän mennessä julkaissut kuusi studioalbumia, yhden kokoelma, sekä liven albumin. Yhtye on myynyt yli 35 miljoonaa albumia maailmanlaajuisesti.
Ensimmäiset vuodet ja läpimurto (1992–1997)
Ennen nousuaan valtavirtaan Blink esiintyi useilla festivaaleilla ja klubeilla sekä teki useita omakustanneäänitteitä. Yhtyeen ensimmäinen EP, Flyswatter, julkaistiin jo vuonna 1992. EP oli äänitetty Raynorin omistamalla boombox-soittimella, minkä takia kappaleiden äänenlaatu oli erittäin heikko. Blink julkaisi toisen, noin 1 000 kasetin verran myydyn demonsa Buddha myöhemmin samana vuonna Cargo Filter Records -nimisen levy-yhtiön kautta. Ensimmäisen studioalbuminsa Cheshire Cat Blink julkaisi alkuvuodesta 1994 Grilled Cheese Records -levy-yhtiön kautta. Albumi sisälsi useita alun perin Buddhalla julkaistuja, uudelleenäänitettyjä kappaleita.
1990-luvulla punk-musiikki nousi melko yllättäen valtavirran musiikiksi, minkä ansiosta Blink-182 sai levytyssopimuksen suuren MCA Records -levy-yhtiön kanssa. 1990-luvun puolivälin jälkeen yhtyeen suosio nousi nopeasti sen keikkailtua yhdessä muun muassa Pennywisen ja NOFX:n kanssa. Lisäksi Blink osallistui vuosina 1996 ja 1997 Warped Tour -kiertueeseen, joka oli tuolloin Yhdysvaltain suurin punk-yhtyeiden yhteinen kiertue.
Lopullisen läpimurtonsa Blink-182 teki vuonna 1997, kun se julkaisi toisen studioalbuminsa Dude Ranch. Albumi myi pelkästään Yhdysvalloissa platinaa. Sen kappaleista erityisesti singleinäkin julkaistut ”Josie” ja ”Dammit (Growing Up)” nousivat hiteiksi. Seuraavana vuonna yhtyeen alkoholiongelmista kärsinyt rumpali Scott Raynor joko erotettiin tai tämä erosi vapaaehtoisesti yhtyeestä kesken sen Yhdysvaltain kiertueen. Raynorin korvaajaksi tuli Aquabats-yhtyeessä soittanut Travis Barker. Barker teki ensimmäisen esiintymisensä yhtyeen kanssa jo samana päivänä, kun hän liittyi yhtyeeseen. Tämän takia hänen piti opetella soittamaan yli 20 yhtyeen kappaletta muutamassa tunnissa.
Nousu valtavirtaan (1999–2004)
thumb|Blink-182 soittamassa Yhdysvaltain armeijan joukoille [[Bahrainissa vuonna 2003.]] Vuonna 1999 Blink-182 julkaisi kolmannen studioalbuminsa Enema of the State, jolta hiteiksi nousivat muun muassa kappaleet ”What's My Age Again?”, ”Adam’s Song”, ja ”All the Small Things”. Albumi menestyi loistavasti, ja se myi Yhdysvalloissa kolminkertaista platinaa. Enema of the Staten ansiosta Blink-182 nousi valtavirran musiikiksi, ja yhtye sai paljon soittoaikaa muun muassa musiikkikanava MTV:ltä.
Vuonna 2000 Blink-182 julkaisi livealbumin The Mark, Tom, and Travis Show (The Enema Strikes Back!), jonka ainoa uusi kappale oli ”Man Overboard”. Seuraavana vuonna yhtye julkaisi neljännen studioalbuminsa Take Off Your Pants and Jacket. Blink-182 pysyi yhä mukana valtavirrassa, ja yhtye muun muassa poseerasi teinitytöille suunnatun Cosmogirl-lehden kannessa, esiintyi Simpsoneissa ja valittiin Nickelodeon Kids' Choice Awardsissa vuoden parhaaksi yhtyeeksi. Samaan aikaan yhtyeen jäsenet kuitenkin alkoivat keskittymään entistä enemmän sivuprojekteihinsa: yksi näistä oli DeLongen ja Barkerin yhdessä muiden yhtyeiden muusikkojen kanssa muodostama Box Car Racer -yhtye.
Yhtyeen viides, nimettömänä julkaistu mutta Blink-182 -nimellä tunnettu studioalbumi julkaistiin vuonna 2003 Geffen Recordsin kautta. Albumilta hiteiksi nousivat muun muassa kappaleet ”I Miss You”, ”Always”, ”Feeling This” ja ”Down”. Travis Barker on myöhemmin sanonut, että yhtye päätti jättää albumin virallisesti nimeämättä korostaakseen albumin uudenlaista musiikkityyliä. Musiikkityylin muuttuminen herätti osin kritiikkiä ja osa kriitikoista vertasi yhtyeen uutta linjaa The Policeen ja U2:seen. Kesällä 2004 Blink-182 teki menestyksekkään kiertueen yhdessä No Doubtin kanssa.
Hiljaiselo (2005–2009)
21. helmikuuta 2005 Blink-182 ilmoitti yllättäen peruuttavansa esiintymisensä ”odottamattomista olosuhteista johtuen” Music For Relief -hyväntekeväisyyskonsertissa. Seuraavana päivänä yhtye ilmoitti ryhtyvänsä tauolle määrittelemättömäksi ajaksi, jotta yhtyeen jäsenet pystyisivät viettämään enemmän aikaa läheistensä kanssa.
Keikkatauon aikana yhtyeen jäsenet toimivat useissa sivuprojekteissa. Mark Hoppus ja Travis Barker perustivat yhdessä Carol Hellerin kanssa +44-nimisen yhtyeen, kun taas DeLonge perusti Angels & Airwaves -nimisen yhtyeen. Marraskuussa 2005 Blink-182 julkaisi vielä Greatest Hits -kokoelma-albumin.
19. syyskuuta 2008 Travis Barker loukkaantui, kun häntä kuljettanut pienkone syöksyi maahan Etelä-Carolinassa. Koneen kuudesta matkustajasta ja miehistön jäsenestä vain kaksi, Barker ja Adam Goldstein, selvisivät. Barker sai onnettomuudesta toisen ja kolmannen asteen palovammoja.
Paluu ja Neighborhoods (2009–)
Yhtyeen oli tarkoitus aloittaa uuden albumin äänitykset alkuvuodesta 2013, mutta äänitysten aloittaminen viivästyi jatkuvasti. Hoppuksen ja Barkerin viivästymisen syynä oli Tom DeLonge, joka jatkuvasti lykkäsi äänitysten aloittamista ilman syytä. Tammikuussa 2015 Blink-182 tiedotti, että DeLonge on jättänyt yhtyeen "toistaiseksi". Yhtye oli vain kuukautta aiemmin solminut uuden levytyssopimuksen ja se oli varannut studioajan uusia äänityksiä varten, kunnes DeLongen manageri yllättäen ilmoitti muulle yhtyeelle sähköpostilla, että tämä ei enää jatkaisi yhtyeessä. DeLongen tilalle yhtyeeseen otettiin Alkaline Trio -yhtyeen solisti Matt Skiba.
Yhtye julkaisi keväällä 2016 uuden singlen, Bored To Death, joka nousi Billboardin alternative-listan ykköseksi. Samalla yhtye ilmoitti julkaisevansa uuden albumin California heinäkuun ensimmäisenä päivänä 2016. Albumia myytiin julkaisuviikolla (perinteisellä tavalla laskettuna) 172 000 kappaletta ja se nousi heti Billboard 200 -listan kärkeen. Tämä oli ensimmäinen kerta sitten vuoden 2001, kun yhtyeen albumi nousi Billboard 200 -listan ensimmäiseksi.
Diskografia
thumb|250px|Blink-182 esiintymässä Italiassa vuonna 1995
Slovenian europarlamenttivaalit 2009
Vuoden 2009 europarlamenttivaalit järjestettiin Sloveniassa sunnuntaina 7. kesäkuuta 2009. Kyseessä oli toiset Sloveniassa järjestetyt europarlamenttivaalit. Sloveniasta valittiin europarlamenttiin seitsemän meppiä. Yhteensä parlamenttiin valittiin 736 meppiä 27 EU:n jäsenvaltiosta.
Lissabonin sopimuksen astuttua voimaan Slovenia saattoi nimittää yhden mepin lisää.
Berd Michael Lade
Bernd Michael Lade (s. 24. joulukuuta 1964 Berliini, Itä-Saksa) on saksalainen näyttelijä ja laulaja. Hänet tunnetaan hyvin televisiosarjasta Rikospaikalla, jossa hän näytteli ylikomisario Kainia vuosina 1992–2008. Hän on näytellyt myös televisiosarjoissa Nicht von dieser Velt, Polizeiruf 110, Kettu ja SOKO Köln.
Lade laulaa myös punk-yhtyeessä Ret Marut. Lade soitti ja lauloi punk-yhtyeessä Cadavare Exquis vuosina 1985–1990.
Laden pitkäaikainen kumppani on näyttelijä Maria Simon.
Hopeajärvi (albumi)
Hopeajärvi on saman nimisen alternative rock -yhtyeen eponyymi esikoisalbumi. Se julkaistiin 20. helmikuuta 2015 levymerkillä Ektro Records.
Vastaanotto
Albumi sai hyvän vastaanoton. Soundin Sami Nissinen antoi albumille kolme tähteä viidestä, sanoen albumin olevan hämmentävää, estotonta ja ennakkoluuloton kokonaisuus modernia suomirockia. V2:n arvio kehui yhtyeen omaperäiseksi älykkö-indieksi, verraten sitä Radiopuhelimiin ja Nissisen tavoin Sielun Veljiin. Rumban Joonas Kuisma sanoi albumin olevan heikompi, pakotetumpi ja liian raskas rivikuuntelijalle, vaikka yhtye pitää albumilla paikkansa kotimaisen rockin kärkikastissa. Infernon Kimmo Koskinen antoi albumille neljä kirvestä viidestä, kehuen sävellystyön johdonmukaisuutta ja groovea, verraten yhtyettä Kauko Röyhkään, Sydän, sydän -yhtyeeseen sekä Fröbelin Palikoiden risteytykseksi.
Piste (geometria)
Geometriassa, topologiassa ja muilla näille rinnasteisilla matematiikan aloilla piste on yksinkertaisin olio, jolla muut oliot voidaan määritellä. Geometriassa, joka käsittelee tilan muotoja ja niiden mittaamista, pisteellä ei ole mitattavaa pituutta, pinta-alaa, tilavuutta tai muutakaan useampiulotteista suuretta. Piste on siten abstrakti käsite, jolla halutaan merkitä paikkaa geometrisessä konstruktiossa.
Piste antiikin geometriassa
Antiikin aikana geometriaa harjoitettiin Välimeren kaupunkivaltioissa, Kaksoisvirran maissa ja Intian valtioissa. Näiden maiden tieteet vuorovaikuttivat keskenään kehittäen geometriasta sellaisen oppiaineen, joka opittiin tuntemaan Euroopassa keskiajan jälkeen. Eukleides määritteli pisteen kirjassaan Alkeet sanomalla, että ”piste on jotain, mitä ei voi jakaa”. Ajatus heijasteli Demokritoksen ajatusta atomista aineen pienimpänä osana, jota ei enää voitu jakaa.
Antiikin geometriassa mitattiin pisteiden etäisyyksiä eikä käytetty koordinaatteja pisteiden paikan ilmaisemiseksi. Pisteen paikka pidettiin yksikäsitteisenä vain, jos se voitiin kytkeä kiinteisiin pisteisiin riittävän monen etäisyyden avulla.
Hopeajärvi (albumi)
Kokoonpano
+
Piste (geometria)
Jana, puolisuora ja suora
Kukin janalla oleva piste sijaitsee omassa paikassaan. Paikka voidaan määrittää numeerisesti määrittämällä pisteen paikan etäisyys janan alkupisteestä. Näin voidaan ilmoittaa pisteen koordinaatti. Edelliseen tapaan voidaan määritellä myös oliot puolisuora ja suora. Näiden pituus on ääretön. Puolisuoran pisteillä on myös koordinaatti, joka voidaan ilmoittaa etäisyytenä alkupisteestä. Suoran koordinaattia varten tulee ensin valita piste, josta etäisyydet mitataan. Tätä pistettä kutsutaan origoksi. Etäisyys origosta on pisteen koordinaatti. Koska suoran voidaan ajatella koostuvan origon molemmilla puolilla olevista kahdesta puolisuorasta, tulee koordinaattien olla positiivisia tai negatiivisia reaalilukuja.
Taso ja tilavuus
Taso voidaan määritellä suorien avulla. Aloitussuoran yhteen pisteeseen ajatellaan erisuuntainen suuntasuora, jonka rinnalle ajatellaan ääretön määrä suuntasuoran kanssa yhdensuuntaisia suoria. Suoria mahtuu samalla tavalla ääretön määrä kahden yhdensuuntaisen suoran väliin, joten tasosta tulee tiheä. Tasolla olevan pisteen voidaan ajatella kuuluvan yhdelle suoralle kohtaan, joka ilmoitetaan koordinaatilla. Itse suora sijaitsee aloitussuoralla kohdassa, joka voidaan myös ilmoittaa koordinaatilla. Nämä kaksi koordinaattia määrittävät pisteen sijainnin.
Avaruus eli tila määritellään analogisella tavalla. Aloitussuoralle ajatellaan erisuuntainen suuntataso. Aloitussuoran eri pisteisiin ajatellaan suuntatason kanssa yhdensuuntaisia tasoja, joita voidaan sijoittaa sille tiheästi. Tilan pisteen koordinaatit voidaan muodostaa mittaamalla sen sijainti suoralla, mittaamalla suoran sijainti tason aloitussuoralla ja mittaamalla tason sijainti tilan aloitussuoralla. Nämä kolme koordinaattia määrittelevät pisteen sijainnin.
Tasokuviot ovat tason sisältämien pisteiden osajoukkoja. Jos tasokuvion reunat muodostavat tietyllä tavalla säännöllisiä kuvioita, voidaan niitä käsitellä alkeisgeometrian käsitteillä. Tilan pisteiden osajoukko muodostaa avaruuskappaleita.
Dimensiot ja vektorit
Suoran muodostavat pisteet muodostavat pistejoukon, jonka dimensio on 1. Sanotaan myös, että jana, puolisuora ja suora ovat 1-ulotteisia olioita, koska pisteiden paikka voidaan ilmaista yhdellä koordinaatilla. Taso on tämän takia 2-ulotteinen olio, jonka dimensio on 2. Tason pisteiden vaatimat kaksi koordinaattia x ja y kirjoitetaan usein sulkuihin (x,y). Avaruuden dimensio on 3 eli sen geometria on 3-ulotteinen ja sen vaatimat kolme koordinaattia kirjoitetaan (x, y, z). 1-ulotteisen suoran pisteen koordinaatti on pelkkä luku. Edellisen perusteella määritellään pisteen dimensioksi 0.
Piste voi matematiikassa olla alkiona n-ulotteisessa avaruudessa, jolloin sen n kpl koordinaattia kirjoitetaan muodossa (x, y, z, u,..., w). Näitä useampi koodinaattisia esityksiä kutsutaan vektoreiksi.
Erityisiä pisteitä
Jotta pisteellä olisi nimi, tulee sen olla objektin tai pistejoukon osana. Origo on sellainen piste, joka sijaitsee suoralla, ja josta mitataan suoran muiden pisteiden etäisyyksiä. Keskipiste on kahden pisteen välissä oleva piste, jonka etäisyydet kummastakin pisteestä on sama. Jakopiste on kahden pisteen välissä oleva piste, joka jakaa pisteiden välin annetussa suhteessa. Ympyrän keskipiste sijaitsee tasolla niin, että ympyrän kehäpisteet ovat kaikki siitä yhtä kaukana. Janalla tai puolisuoralla on päätepiste.
Kahden suoran tai käyrän leikkaus voi olla piste. Koordinaattiakselien leikkauspiste on origo ja kahden suoran (janan tai puolisuoran) leikkaus on leikkauspiste. Käyrä voi leikata itseään pisteessä.
Tasokuvioiden reunat ovat janoja ja särmiä, joiden päätepisteet ovat kulmat ja kärjet. Kulmat ja särmät voidaan myös tulkita leikkauspisteiksi. Piste on yhteinen piste, jos se on samanaikaisesti kahden objektin piste.
Analyyttisen geometria perusta
Geometrian numeerinen matematiikka eli analyyttinen geometria perustuu koordinaatteihin, joiden avulla minkä tahansa pisteen sijainti voidaan ilmaista luvulla. Koska pisteitä voidaan sijoittaa ääretön määrä kahden erillään sijaitsevan pisteen väliin, tulee luvuilla olla sama ominaisuus eli kahden luvun välissä tulee olla ääretön määrä suuruusjärjestyksessä olevia lukuja. Tällainen ominaisuus on reaaliluvuilla, joita käytetään koordinaattien esittämiseen. Voidaan jopa sanoa, että pisteiden 1-ulotteiset sijainnit ja reaaliluvut vastaavat toisiaan täydellisesti.
Sonja Henie
Sonja Henie (8. huhtikuuta 1912 Oslo – 12. lokakuuta 1969) oli norjalainen taitoluistelija ja norjalais-yhdysvaltalainen näyttelijä. Häntä pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista naistaitoluistelijoista, ja hän mullisti lajin harrastuksesta vakavaksi kilpalajiksi. Henie voitti urallaan kolme olympiakultaa, kymmenen maailmanmestaruutta ja kuusi Euroopan-mestaruutta. Kilpauransa jälkeen hän esiintyi jäänäytöksissä ja teki useita elokuvia. Lisäksi Henie perusti kolmannen miehensä Niels Onstadin kanssa Henie-Onstad-taidekeskuksen.
Varhaislapsuus
Sonja Henie syntyi 1912 Oslossa, ja hänen vanhempansa olivat Hans Wilhelm Henie ja Selma Lochman-Nielsen Henie. Isä-Wilhelm oli ollut kilpapyöräilijä ja voittanut urallaan vuonna 1894 ratapyöräilyssä maailmanmestaruuden. Hän innosti lapsiaan harrastamaan ja iloitsemaan urheilusta. Sonja oli kuusivuotias, kun hän sai joululahjaksi ensimmäiset luistimensa. Hän oli tätä ennen harjoitellut jo tanssimista, mutta luistelusta tuli pian hänen suurin intohimonsa. Luistelun ohella Henie harjoitteli myös balettia Anna Pavlovan entisen opettajan johdolla.
Alku ja ensimmäiset mitalit
Henie voitti kahdeksanvuotiaana lasten Norjan-mestaruuden, ja hänen vanhempansa tajusivat, että hän tarvitsee taitoluisteluvalmentajan. Henien valmentajaksi tuli Oscar Holte, ja lisäksi hän harjoitteli Oslo Skøiteklub -seurassa. Äiti vei Henien 1922 Lontooseen harjoittelemaan balettia Tamara Karsavinan opastuksessa. Henie osallistui seuraavana vuonna ensimmäisen kerran aikuisten Norjan-mestaruuskilpailuihin ja voitti mestaruuden.
Henie oli vasta 11-vuotias, kun hän osallistui 1924 ensimmäisiin olympialaisiinsa. Hän jäi kuitenkin Chamonix’n olympialaisten naisten yksinluistelun viimeiselle, kahdeksannelle sijalle. Vapaaohjelmassa hän tosin oli kolmas, mutta pakollisen ohjelman huonot pisteet pudottivat hänet yhteispisteissä viimeiseksi.
Norjan-mestaruuden Henie voitti jälleen 1925, lähti sen jälkeen kiertueelle ja esiintyi ympäri maata. Henie voitti seuraavana vuonna Norjan-mestaruuden sekä yksinluistelussa että pariluistelussa parinaan Arne Lie. MM-kilpailuissa hän sijoittui Herma Szabon jälkeen toiseksi. Henie oli 1927 jälleen kaksinkertainen Norjan-mestari. Oslossa järjestetyissä MM-kilpailuissa hän voitti ensimmäisen maailmanmestaruutensa. Voitto herätti myös keskustelua, sillä viidestä tuomarista kolme oli Norjasta. Kansainvälinen luisteluliitto päätti tämän jälkeen, että kansainvälisissä kilpailuissa jokaisen tuomarin oli oltava eri maasta. Henie matkusti kesällä 1927 äitinsä kanssa Lontooseen katsomaan Anna Pavlovan balettiesitystä. Henie kertoi myöhemmin, että esitys inspiroi hänet yhdistämään balettitanssia taitoluisteluun. Hän voitti seuraavana vuonna jälleen kaksi Norjan-mestaruutta.
Kolminkertaiseksi olympiavoittajaksi
Henie matkusti joulukuussa 1929 ensimmäisen kerran Amerikkaan. Hän esiintyi tuolloin muun muassa Madison Square Gardenissa. Lisäksi hän osallistui viidensiin maailmanmestaruuskilpailuihinsa ja voitti neljännen mestaruutensa. Henie vietti vuoden 1930 loppupuoliskon rauhallisesti eikä osallistunut kansallisiin kilpailuin eikä ensimmäisen kerran järjestettyihin Euroopan-mestaruuskilpailuihin. Seuraavana vuonna hän voitti maailmanmestaruuden ohella myös ensimmäisen Euroopan-mestaruutensa.
Lake Placidin talviolympialaisissa 1932 Henie otti toisen olympiakultansa. Samana vuonna maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Montrealissa, missä hänen piti esiintyä kisojen lisäksi myös luisteluesityksissä. Hän ei kuitenkaan tehnyt niin, mikä herätti huhut Henien perheen vaatimista liian suurista korvauksista. Henie suunnitteli myös siirtyvänsä ammattilaiseksi mutta jatkoi kuitenkin amatööriuraansa. Hän voitti tuona vuonna jälleen MM- ja EM-kultaa. Henie toisti suorituksensa myös vuosina 1933, 1934 ja 1935. Samaan aikaan Henie esiintyi useissa näytöksissä, jotka alkoivat kehittyä vaativammiksi ilotulituksineen ja puvustoineen.
Henie aloitti vuoden 1936 Euroopan-mestaruudella. Sen jälkeen hän osallistui Garmisch-Partenkirchenin olympialaisiin. Henie voitti olympiakultaa mutta vain täpärällä erolla Cecilia Colledgeen. Seuraavalla viikolla Henie voitti kymmenennen perättäisen maailmanmestaruutensa. Samaan oli pystynyt aiemmin vain 11 MM-kultaa saanut Ulrich Salchow.
Ammattilaisluistelijana ja näyttelijänä
upright|pienoiskuva|vasen|Henie argentiinalaisen elokuvalehden kannessa 1937. Henie allekirjoitti maaliskuussa 1936 promoottori Arthur Wirtzin kanssa esiintymissopimuksen, ja hän esiintyi yhdeksässä Yhdysvaltain kaupungissa. Myöhemmin samana vuonna Henien isä vuokrasi Los Angelesista luisteluareenan, jolla Henie esiintyi kahdesti. Esityksiä mainostettiin paljon, ja niihin tuli lukuisia kuuluisia vieraita. Yleisön joukossa oli myös elokuvavaikuttaja Darryl F. Zanuck, joka tarjosi Henielle viiden vuoden sopimuksen 20th Century Fox -elokuvayhtiön kanssa. Henien ensimmäinen elokuva Jääprinsessa ilmestyi vielä samana vuonna, ja se oli yleisömenestys. Samana vuonna tehtiin myös elokuva Liukkaalla jäällä. Henie oli ensimmäisenä Hollywood-vuotenaan ansainnut 250 000 dollaria. Wilhelm Henie kuoli toukokuussa 1937, ja Sonja Henien oli jatkossa huolehdittava itse omista liikeasioistaan.
Henie esiintyi 1938 kahdessa elokuvassa, Tunturimaan tyttäressä ja Nuoruuden keväässä. Tunturimaan tyttären kuvausten jälkeen Henie kiersi Hollywood Ice Revuen kanssa Yhdysvalloissa. Seuraavana vuonna hän esiintyi elokuvissa Tyttö pohjolasta ja Meidän kilpakosijain kesken. Seuraavien kolmen vuoden aikana Henie teki elokuvat Swingin tahdissa, Iceland ja Iloinen hotelli.
Toisen maailmansodan aikana Henie lisäsi jääesiintymisiinsä patrioottisia teemoja. Hän filmasi 1945 elokuvan Rakkaus liukkaalla jäällä ja viimeisen julkaistun elokuvansa The Countess of Monte Carlo 1948. Hän esiintyi Hollywoodissa noin vuosikymmenen ajan ja ansaitsi tuona aikana arviolta 50 miljoonaa dollaria, joista noin puolet tuli elokuvista ja puolet jääkiertueista.
Henie jätti aviomiehensä rohkaisemana yhteistyönsä Arthur Wirtzin kanssa 1950-luvun alussa ja rahoitti jatkossa itse jääshow’nsa. Henie sijoitti kauden 1951–1952 ohjelmaan noin miljoona dollaria ja käytti paljon aikaa ohjelmien järjestämiseen. Yksi esiintyminen maaliskuussa 1952 päättyi tragediaan, kun väliaikainen avokatsomo romahti ja satoja katsojia loukkaantui. Henie ja hänen yrityksensä joutuivat oikeuteen, ja monia esityksiä jouduttiin peruuttamaan. Henie kiersi kesällä 1953 Eurooppaa ja esiintyi useissa maissa. Hän lopetti käytännössä 1956, vaikka teki vielä 1958 julkaisemattoman elokuvan.
Yksityiselämä ja kuolema
pienoiskuva|Sonja Henie ja Norjan kuningas [[Olavi V Henie-Onstad-taidekeskuksen avajaisissa.]] Henie oli kolmesti naimisissa. Hänen ensimmäinen miehensä oli urheiluvaikuttaja, Brooklyn Dodgersin osa-omistaja Dan Topping. He menivät naimisiin 1940 ja erosivat 1945. Henien toinen aviomies oli Winthrop Gardiner Jr. He erosivat huhtikuussa 1956, ja Henie meni kesäkuussa naimisiin laivanvarustaja Niels Onstadin kanssa. Henie ja Onstad keräsivät modernia taidetta. Heillä loppui pian tila niiden esittelyyn, ja he perustivat 1961 säätiön ja lahjoittivat varat taidekeskuksen perustamiseen. Henie-Onstad-taidekeskus avattiin syyskuussa 1968 Høvikoddeniin.
Henie sairastui syyskuussa 1968 ja joutui sairaalaan keuhkokuumeen takia. Hän toipui siitä hitaasti, ja hänellä todettiin verinäytteiden perusteella nopeasti etenevä leukemia. Leif-veljen mukaan Henielle ei kerrottu todellista diagnoosia, vaan hänelle kerrottiin hänen kärsivän anemiasta ja määrättiin lepoa. Henie matkusti miehensä kanssa syyskuussa 1969 Sveitsiin ja lokakuussa Pariisiin ja teki suunnitelmia tulevaa näytöstään varten, vaikka oli väsynyt. Heniet lähtivät 12. lokakuuta paluulennolle Osloon, ja Sonja Henie kuoli lennon aikana.
Merkitys ja tunnustukset
pienoiskuva|upright|Henien kuva Norwegianin Boeing 787:n pyrstössä. Henien vaikutus taitoluisteluun oli merkittävä, ja urheilukirjoittaja Sandra Stevensonin mukaan Henie mullisti lajin yläluokan vapaa-ajan harrastuksesta vakavaksi kilpaurheiluksi. Taitoluisteluun kuului 1900-luvun alussa pitkä tekninen osuus, jossa kilpailijat esittivät erilaisia liikkeitä. Musiikki soi osuuden aikana taustalla, mutta liikkeet esitettiin yksittäin eikä niistä muotoutunut musiikkiin sopivaa ohjelmaa. Henie pystyi taiteellisen koulutuksensa ansiosta suunnittelemaan omiin esityksiin koreografian, joka otti huomioon myös taustamusiikin. Lisäksi hän käytti esityksissään lyhyttä hametta, mikä mahdollisti vaikeampien liikkeiden suorittamisen. Tuohon aikaan luistelijat käyttivät yleensä pitkiä hameita ja mustia luistimia, mutta Henie teki valkoisista luistimista suosittuja.
Henie sai urheilu- ja esiintymisurastaan useita tunnustuksia ja palkintoja. Hänet valittiin 1938 norjalaiseen Pyhän Olavin ritarikuntaan urheilullisista ja taiteellisista ansioistaan ja Norjan hyväksi tehdystä työstä. Hän oli nuorin henkilö, joka siihen mennessä oli saanut kunnian. Henie valittiin 1976 World Figure Skating Hall of Fameen, ja hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella. Sports Illustrated -lehti valitsi vuonna 2000 Henien 1900-luvun neljänneksi parhaaksi naisurheilijaksi.
Heniestä kertoo vuonna 2018 valmistunut elokuva Sonja – The White Swan.
Gropen (Skytteholm)
pienoiskuva|Gropenin etelärinnettä vuonna 2016. Gropen on suppa, joka sijaitsee Skytteholmin kartanon mailla Ekerön saarella Ekerön kunnassa Ruotsissa. Supan mittasuhteet ovat tavallista suuremmat ja sen näkyy sekä järveltä Mälarenin Långtarmenilta katsottuna ja se erottuu jopa Långtarmenin vastarannalta eli Färingsön saarelta asti selvästi.
Kuvaus
Paikallinen harju on osa pitkää Uppsalan harjujaksoa. Harju sijaitsee Ekerön saaren koillisrannassa muodostaen koko saaren pituudella sen Långtarmenin puoleisen rannan. Suppa sijaitsee harjussa noin 500 metriä Skytteholmin kartanolta itään päin. Se on noin 50–60 metriä leveä ja 150 metriä pitkä poikittaisessa suunnassa harjuun nähden. Harju ikään kuin jakautuu lyhyen matkan mitalle kahdeksi rinnakkaiseksi harjuksi, joiden väliin suppa jää. Supan syvyys on noin 20 metriä ja sen pohja on suhteellisen kapea. Långtarmenin puoleiset rinteet ovat niin jyrkät, etteivät kaikki puut pysty juurtumaan riittävän tanakasti vaan kaatuvat tuulisella säällä alas supan rinteille. Supan rinteissä erottuu 5–6 rantaterassia, jotka ovat Mälerenin eriaikaisissa kehitysvaiheissa aallokon synnyttämiä muinaisrantoja. Supan eteläinen sivu on rinteiltään loivempi ja matalampi. Luoteesta tulee ajokelpoinen tie supan pohjalle ja supan ylittää korkeajännitelinja. Suppaa on käytetty sorakuoppana pitkiä aikoja.
Historiaa
Viime jääkauden loppuvaiheessa mannerjäätikön reunan ollessa Mälarenin seudulla on jäänalaisen jäätikköjoen suuaukon ympäristö muodostanut kapean lahden. On arvioitu, että tilanne muodostui tällaiseksi noin 10 000 vuotta sitten. Lahden reunat muodostuivat mannerjäätikön jääkannesta, josta on lohjennut jäävuori tai jäälohkare jäätikköjoen suistossa suuaukon viereen. Jäävuori oli niin suuri, että se ei enää kellunut meressä vaan se juuttui alaosastaan pohjaan kiinni. Jäätikköjoki toi jäävuoren ympärille lisää hiekka-ainesta peittäen sen hiekalla kokonaan tai osittain harjumuodostumaan. Myöhemmin, kun mannerjäätikkö oli sulannut pois ja jäätikön reuna sijaitsi kauempana pohjoisessa, alkoi jäävuori hiekan alla sulaa hitaasti pois. Kutistuvan jään ympärille sortui sivuilta hiekkaa ja soraa, joiden rinteet jäivät meriveden alla varsin jyrkiksi. Kun Mälarenin vedenpinta maankohoamisen edetessä laski, nousi supan rinteet vedenpinnan yläpuolelle ja niihin kohdistui aallokon kuluttava vaikutus. Aallokko on eri aikoina muodostanut supan rinteisiin terssikohtia, jotka erottuvat edelleen.
Espanjan Grand Prix 2003
Espanjan Grand Prix 2003 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 4. toukokuuta 2003 Circuit de Catalunya -radalla Espanjassa. Kilpailun voitti Michael Schumacher ja kotiradallaan ajanut Fernando Alonso oli toinen ja Ferrarin Rubens Barrichello oli kolmas.
Ruton Music
Ruton on julkaissut mm. Circlen, Erkki Kurenniemen, Ektroverden ja Pharaoh Overlordin albumeita.
Kimmo Peltonen
Kimmo Peltonen (s. 27. heinäkuuta 1975 Lahti) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi urallaan SM-liigassa yhteensä 271 runkosarjaottelua tehoin 31+64=95 sekä keräsi niissä 204 jäähyminuuttia. Pudotuspeleissä Peltonen teki 40 ottelussa tehot 6+9=15 sekä keräsi 28 jäähyminuuttia. Rightin puolustaja pelasi myös yhden kauden Ruotsissa. Peltosen vahvuudet olivat kiekollinen peli, rauhallisuus sekä ylivoimapelaaminen. Hän toimi Hämeenlinnan Pallokerhon kapteenina vuosina 2000–2002.
Seuraura
Peltonen aloitti jääkiekon pelaamisen kotikaupungissaan Lahdessa. Hän teki SM-liigadebyyttinsä Reipas Lahdessa kaudella 1993–1994 keräten kauden ainoaksi jääneessä liigaottelussaan myös kaksi jäähyminuuttia. Joukkue putosi kaudeksi 1994–1995 I-divisioonaan, jossa Peltonen pelasi kauden aikana myös yhden miesten pelin. Kausi 1995–1996 oli hänen tulokaskautensa I-divisioonassa ja hän teki 40 runkosarjaottelussa tehot 4+10=14.
Kaudella 1996–1997 Reipas Lahden nimi muuttui Pelicansiksi. Peltonen oli kaudella 1997–1998 joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 14+7=21 ja hän jakoi koko I-divisioonan puolustajien maalipörssin voiton Hermeksen Tuomo Kyhän kanssa. Puolustajien pistepörssissä Peltonen sijoittui viidenneksi. Hänen viimeiseksi jäänyt Pelicans-kautensa 1998–1999 päättyi Pelicansin SM-liiganousuun, mutta Peltonen jatkoi SM-liigauraansa Hämeenlinnan Pallokerhossa kaudella 1999–2000. SM-liigan tulokaskausi toi hänelle yhteensä 52 runkosarja- ja kahdeksassa playoff-ottelussa tehot 7+7=14. Peltonen voitti SM-pronssia keväällä 2000.
Kaudeksi 2002–2003 Peltonen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Turun Palloseuraan. Hänestä odotettiin joukkueeseen kiekollista "liideriä", mutta Peltonen pelasi kuitenkin odotuksia heikommin. Hänen toinen kautensa 2003–2004 jäi rannevamman takia hyvin rikkonaiseksi. TPS:n varakapteenina toiminut Peltonen voitti SM-hopeaa keväällä 2004. Hän siirtyi kaudeksi 2004–2005 kaksivuotisella sopimuksella Ruotsiin ja hallitsevaan Elitserienin mestarijoukkue HV71:een. Kausi oli Peltosen ainoa ulkomailla.
Peltonen ei pelannut HV71:ssä toista sopimuskauttaan, sillä hän palasi perhesyistä Suomeen kaudeksi 2005–2006 ja teki kolmivuotisen sopimuksen Espoo Bluesin kanssa. Peltosesta tuli joukkueen varakapteeni. Hänen kautensa päättyi kuitenkin jo 31 ottelun jälkeen joulukuussa 2005 Peltosen loukattua polvensa ottelussa Tampereen Ilvestä vastaan.
Peltosen polvivamma jatkui kaudella 2006–2007. Hän kävi leikkauksessa elokuussa 2006 ja hänen odotettiin palaavan kaukaloon loka-marraskuun vaihtessa. Peltosen toipuminen kesti lopulta yli vuoden. Hän pelasi runkosarjan lopulla kuusi ottelua sekä kahdeksan ottelua kevään 2007 pudotuspeleissä, mutta Peltosen polvi ei kestänyt enää ammattipelaamisen rasitusta ja hänen uransa todettiin päättyneeksi kesäkuussa 2007.
Maajoukkueura
Peltonen edusti Suomen A-maajoukkuetta yhteensä seitsemän ottelun verran Euro Hockey Tour -tasolla tehden yhden syöttöpisteen. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 16. joulukuuta 2002 Moskovan Baltika-turnauksessa, jossa Suomi kohtasi ensimmäisenä Espoon areenalla Slovakian.
Uran jälkeen
Nykyään Peltonen toimii urheilumarkkinointiyritys Procito Oy:n myyntijohtajana.
Kaisanet
Kaisanet Oy on internetpalveluihin erikoistunut tietoliikennealan yritys. Sen keskeisiä palveluita ovat laajakaista-, televisio-, tietoturva- ja puhepalvelut. Yrityksen päätoimipisteet sijaitsevat Kajaanissa ja Iisalmessa, ja se toimii Kainuun ja Ylä-Savon, Koillismaan ja Pohjois-Karjalan alueilla.
Kaisanet on osa KPO-Konsernia ja kuuluu myös alueellisten puhelinyhtiöiden muodostamaan Finnet-ryhmään. Yrityksen toimitusjohtaja on Jani Moilanen. Yrityksen liikevaihto vuonna 2020 oli 19,7 miljoonaa euroa ja henkilöstöä vuonna 2020 oli keskimäärin 94 henkilöä.
Ratatyökone
Ratatyökone on rautatien kunnossapitotehtävissä käytettävä, yleensä omalla konevoimallaan raiteilla liikkuva työkone.
Kaisanet
Yrityksen kehitystyötä ohjaa sertifioitu toimintajärjestelmä, joka täyttää kansainvälisen ISO 9001 -laatujärjestelmän vaatimukset.
Ratatyökone
Ratatyökoneet on yleensä rakennettu tiettyä tarkoitusta varten, sillä monikäyttöisen ratatyökoneen rakentaminen, käyttö sekä ylläpito olisi monimutkaista ja kallista.
Kaisanet
Palvelut
Kaisanet tuottaa viestintä- ja tietotekniikkapalveluja yhteisöjen, yrityksien ja kuluttajien käyttöön. Yritys on panostanut viime vuosina erityisesti tietoliikenteen ja tietotekniikan palvelualustoihin, valokuituverkkoihin sekä muihin huippunopeisiin verkkoyhteyksiin.
Ratatyökone
Ratatyökoneet
Yleisimmät käytössä olevat ratatyökoneet
Kaisanet
Palvelut
Kuluttajille Kaisanetin keskeisiä palveluita ovat laajakaista-, televisio-, tietoturva- ja puhepalvelut. Yritysasiakkaille Kaisanet tuottaa muun muassa tietoliikenneyhteyksiä, viestintä- ja ohjelmistoratkaisuja sekä pilvi- ja konesalipalveluja.
Ratatyökone
Ratakuorma-auto
Ratakuorma-auto on yleensä nosturilla tai nostolaitteella varustettu pieni työkone, jolla voidaan siirtää vaunuja työkohteeseen sekä suorittaa keveitä ja osin myös keskiraskaita nostotehtäviä. Ratakuorma-autoa käytetään myös lumenauraustehtävissä, jolloin siihen liitetään hydraulisesti ohjattava kaksisiipinen lumiaura. Nykyisin ratakuorma-autot ovat lähinnä pienvetureita, sillä niiden teho riittää siirtämään pitkiäkin junia. Nykyisin Suomessa on käytössä sarjojen Tka6, Tka7, Tka8 ja Tka9 ratakuorma-autoja.
Kaisanet
Historia
Kaisanet Oy on perustettu vuonna 2010, kun Kainuun Puhelinosuuskunta (KPO) ja Iisalmen Puhelin Oy (IPY) yhdistivät liiketoimintansa. Varsinaisen toimintansa yhtiö aloitti 1.1.2011. Kaisanet osti syksyllä 2013 kajaanilaisen CitiusNetin, joka harjoittaa ICT-palveluja. Elokuussa 2018 Kaisanet osti Data Enter Oy:n, jonka toimialuetta ovat Etelä- ja Pohjois-Savo sekä Pohjois-Karjala.
Kaisanetin edeltäjien (KPO ja IPY) historiat ulottuvat yli sadan vuoden päähän, jolloin ne olivat paikallisia puhelinyhtiötä.
Ratatyökone
Raiteentukemiskone
thumb|Kapearaiteinen raiteentukemiskone työn alla Minkiön konepajalla Raiteentukemiskoneella tuetaan uudelleen sepelöity tai kokonaan uusittu raide, ennen kuin se otetaan junaliikenteen käyttöön. Raiteentukemiskoneessa on hydrauliset täristimet, jotka tunkeutuvat raidepatjana toimivaan sepeliin ja tiivistävät sepelikerroksen. Tuennan yhteydessä raide myös oikaistaan.
Pääosa raiteentukemiskoneista on leveäraiteisia; eräs yksilö on muutettu soveltuvaksi 750 mm raideleveydelle; työ tehtiin Jokioisten Museorautatien Minkiön konepajalla ja valmistui syyskuussa 2009. Onnistunut koekäyttö tehtiin 13. syyskuuta 2009. Liikennekauden 2010 koetyöt onnistuivat hyvin, joskin varsinainen käyttöönotto odottaa vielä käyttäjäkoulutuksen toteutumista.
Raiteentukemiskoneet liikkuvat työmaalla omin voimin, siirtoajot tehdään hinauksessa.
Sepeliaura
Sepeliauralla tasoitetaan radan sepelikerrosta. Aura voi olla erillinen kone tai työkoneeseen liitetty.
Sepelinpuhdistuskone
Sepelinpuhdistuskoneella käydään tarvittaessa läpi rataosien sepelöintiä: sepeli imuroidaan koneeseen erityisen hihnakuljettimen avulla, puhdistetaan ja lajitellaan koneellisesti. Samalla poistuu myös mm. veturien hiekoituslaitteista peräisin ollut, sepelöinnin tasoa huonontava hiekka. Tämän jälkeen kelvollisiksi todetut sepelit ajetaan takaisin ratapenkkaan.
Nämä koneet ovat kaikki itsenäisiä, omaan vaunuunsa asennettuja; ne voivat liikkua tarvittaessa omin voimin, joskin siirtoajot tehdään hinauksessa.
Popan luonnonsuojelualue
Popan luonnonsuojelualue Popan koskien ympärillä oleva luonnonsuojelualue Itä-Kavangolla Namibiassa. Kosket ovat Okavangojoen varrella paikassa, jossa joki kulkee Caprivin kaistaleen poikki matkallaan kohti Botswanaa, Divundun ja Baganin välillä. Kun vesi on matalalla, voi nähdä, että koskien korkeusero on noin 4 metriä.
Popan luonnonsuojelualue on alaltaan 0,25 km². Siellä on virtahepoja, krokotiileja ja siellä on nähty 417 lintulajia. Kasvisto on rehevää savannikasvistoa.
Turistien aktiviteetteja Popassa on patikointi, kalastus ja lintujen bongaaminen. Uiminen ei joessa olevien krokotiilien vuoksi ole suositeltavaa.
Mahangon luonnonsuojelualue on lähellä, noin 14 km päässä.
Scandelion
Scandelion on espanjalainen/englantilainen goottimetalli -yhtye. Se perustettiin Gran Canarialla vuonna 2002.
Octave Aubry
Octave Aubry (1. syyskuuta 1881 Pariisi – 27. maaliskuuta 1946 Pariisi) oli ranskalainen historioitsija ja kirjailija sekä Ranskan akatemian jäsen. Hänet muistetaan parhaiten kaksiosaisesta teoksestaan Ranskan suuri vallankumous (1942, 1946).
Alun perin Aubry valmistui virkamiesuralle; hänen ensimmäiset kirjalliset yrityksensä jäivät huomiotta, mutta 1920-luvulla hän löysi oman alansa: historialliset elämäkerrat, joissa hän erikoistui ensimmäisen ja toisen keisarikunnan aikoihin. Hän tutki asiat tarkkaan ja sai käyttöönsä nimenomaan ennen julkaisemattomia yksityisarkistoja, mutta hän kirjoitti kirjailijana, ei suinkaan tiedemiehen tapaan. Elävä kieli teki kuitenkin hänen teoksistaan suosittuja; suomennettu on muun muassa Napoleon ihmisenä.
Ranskan suuri vallankumous jäi Aubryn viimeiseksi teokseksi. Kirjan piti olla neliosainen ja ulottua aina Napoleonin ajan loppuun. Ensimmäinen osa, joka käsittelee vallankumouksen perusteita ja alkuvaiheita siihen asti kun girondistit karkotettiin konventista, ilmestyi vuonna 1942. Toinen osa päättyy Napoleonin valtaannousuun. Teos ilmestyi tekijän kuoleman jälkeen vuonna 1946. Kirjat suomennettiin vuonna 1962.
Kuvituksena Aubry harrasti runsaasti karikatyyrejä ja poliittisia pilapiirroksia. Maininnan arvoinen on englantilaisen pilapiirtäjä Gillrayn tuotanto, joista ehkä muistettavin on Napoleonia ankarasti raivostuttanut Belsassarin pidot. Lisäksi vastavallankumouksellisista esitetään runsaasti nimenomaan sankaripalvontaa uhkuvia kuvia, muun muassa kivipiirroksia Vendèen sissipäällikkö Charettesta. Erikoisen vastakohdan näille kuville muodostavat eri museoissa säilyneiden aitojen esineiden valokuvat, esimerkiksi Nantesin museossa olevat ratsukeihäät tai vallankumousta vastustaneen papin ehtoollismalja, jonka maalaisseppä oli takonut raudasta tai Pariisin Musée Carnavaletiin talletetut Ludvig XVI:n askareissaan käyttämä pieni ruuvipenkki ja Georges Couthonin pyörätuoli. Myös pienempiä esineitä, kuten Korkeimman Olennon juhlien pääsylippuja tai asiapapereita, kuten vallankumouksen aikana setelirahan tehtävää hoitaneita assignaatteja on kuvissa runsaasti.
Outona ja julmana piirteenä teoksessa on giljotiinille joutuneiden aatelisten käyttäytymisen arvosteleminen ikään kuin urheilukilpailussa. Aubryn mukaan kuningattaren surijoita ei teloitustapahtumassa ollut montaa. Ranskassa oli edelleen paljon rojalisteja jotka varmaankin teloitusta surivat, mutta Aubryn innostuneisuus on vallankumouksen ja ehkäpä suorastaan terrorin puolella.
Kasimir Leino
Henkilötietoja ja työura
Kasimir Leino syntyi Paltamon Paltaniemellä (nyk. Kajaania) liperiläistä Mustosen sukua olevan komissionimaanmittari Anders (Antti) Lönnbohmin kymmenlapsiseen suurperheeseen. Leinon äiti oli Anna Emilia Kyrenius Sortavalan läheltä. Leino pääsi ylioppilaaksi 1884, valmistui filosofian kandidaatiksi 1888 ja väitteli filosofian tohtoriksi 1896.
Ylioppilasaikanaan Leino työskenteli Hämeen Sanomat -lehden toimittajana ja myöhemmin jonkin aikaa Valvoja- ja Suomen Kuvalehti -lehtien toimittajana, samoin kuin Uusi Suometar -lehden taidearvostelijana. Paitsi teatterialan kriitikkona nuorsuomalaisessa Päivälehdessä, hän oli myös Maaseututeatterin ensimmäinen johtaja 1899–1903 ja Suomalaisen teatterin apulaisjohtajana hän ehti olla vuoden ja ohjata kaksi näytelmää, ennen kuin sai potkut Kaarlo Bergbomilta 1896, syynä vähäinen innostus työhön, ilmeisesti muiden kiireiden vuoksi.
Leino kirjoitti tutkimuksen Minna Canth näytelmäkirjailija (1897). Hänen muita tutkimuksiaan olivat ''Prosper Mérimée. Elämäkerta ja teokset kirjallisuushistorialliselta kannalta (väitöskirja 1895) ja taidehistoriaa käsittelevä Hovimaalaaja Aleksander Lauréus ja hänen ympäristönsä'' (1908). Leinon yhdessä veljensä Eino Leinon kanssa perustama Nykyaika-aikakauslehti ilmestyi 1898–1899, Leino oli lehden päätoimittaja. Vuonna 1904 hän perusti Suomen Näyttämön, joka toimi kuitenkin vain vuoden verran.
Laiteajuri
Laiteajuri (tai lyhyemmin ajuri, Microsoftin suomennoksissa laiteohjain tai ohjain) on ohjelmisto, joka ohjaa tietokoneen oheislaitetta. Ajuri tuntee toisaalta käytettävän laitteen yksityiskohdat ja toisaalta se toteuttaa käyttöjärjestelmäkohtaisen rajapinnan, jonka kautta käyttöjärjestelmä pystyy antamaan toimintapyyntöjä oheislaitteelle.
Vanhoissa järjestelmissä laiteajuri ohjasi hyvinkin yksityiskohtaisesti laitteen toimintaa. Tällöin oli myös tyypillistä, että ohjattavaa laitetta varten asennettiin erityinen laiteohjain, joka oli juuri tätä laitetta varten tehty elektroninen piirilevy tai joukko piirilevyjä. Ajurin lisääminen ja vaihto tarkoitti tällöin niin sanottua käyttöjärjestelmän generointia, mikä vaati tyypillisesti koneen pysäyttämisen, suhteellisen pitkän kääntämisprosessin ja korkeaa asiantuntemusta varsinkin kerrostettujen käyttöjärjestelmäytimien kohdalla.
Nykyjärjestelmissä suuri osa ajurin tehtävistä on siirtynyt itse oheislaitteessa olevalle suorittimelle, ja laitteistorajapinnan tietokoneeseen päin toteuttaa jonkin standardinmukainen liityntä, kuten esimerkiksi USB. Tällöin ajurin tehtäväksi jää tämän rajapinnan ohjaus. Myös ajurien asennus on muuttunut mutkattomaksi: ajuri voidaan asentaa tai poistaa käynnistämättä konetta uudelleen, ja varsinkin asennus tapahtuu usein automaattisesti.