cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Edward Heiliö
Heiliön vanhemmat olivat konemestari Antti Helin ja Sofia Sihvonen ja puoliso vuodesta 1906 Fanny Irene Hiltunen. Hän kävi keskikoulun Kotkassa ja kauppaopiston Porissa, täydentäen opintojaan sahateollisuudesta Sundsvallissa Ruotsissa. Ab W. Gutzeit & Co -yhtiön palveluksessa Heiliö oli vuodesta 1899 vuoteen 1914, mutta toimi välillä vuodesta 1904 pari vuotta Kotkan Osuusliikkeen johtajana. Vuonna 1914 Heliöstä tuli rauta-ja rakennusalalla toimineen Liikeosakeyhtiö Sepon perustaja ja johtaja, vuonna 1921 hän siirtyi vasta perustetun yksityismetsänomistajien Metsänomistajien Metsäkeskus Oy:n toimitusjohtajaksi. Hän oli yhtiön toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja aina kuolemaansa asti vuonna 1942, vaikuttaen merkittävästi yhtiön harjoittaman puutavarakaupan kehittämiseen. Heiliö oli myös Keskusmetsäseura Tapion, Suomen Sahanomistajainyhdistyksen ja Suomen Propsinviejien Yhdistyksen johtokunnan jäsen. Kotkassa hän osallistui kunnalliselämään, toimien muun muassa 12 vuotta kaupunginvaltuustossa.
Luminus Arena
Luminus Arena, vuosina 2007–2016 nimeltään Cristal Arena, sitä ennen het Fenixstadion, on jalkapallostadion, joka sijaitsee Belgiassa Genkissä. Stadion on avattu 1999 ja sitä on kunnostettu ja laajennettu kertaalleen vuonna 2007. Sen nykyinen yleisökapasiteetti on 24 956 ja se toimii paikallisen jalkapalloseura KRC Genkin kotikenttänä.
Stadion on isännöinyt myös Belgian maajoukkueen otteluita.
Hopjärvi
Hopjärvi matala ja rehevä järvi Koskenkylänjoen päävesistöalueella itäisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 6,4 neliökilometriä. Hopjärvi sijaitsee Hopomin kylässä Loviisan kaupungissa entisen Liljendalin kunnan alueella kymmenisen kilometriä Loviisan keskustasta luoteeseen. Järven länsipuolitse kulkee valtatie 6.
Hopjärven kasvillisuus koostuu suurimmalta osin järviruo'osta. Erityisen tiheää kasvillisuus on järven etelä-, länsi- ja pohjoisrannalla. Itäranta on jyrkkää kalliota, jonka edustalla kasvillisuutta on niukalti. Hopjärvi on kalastoltaan särkikalavaltainen.
Hopjärvessä on kaksi saarta, Storholmen ja Norrholmen. Niiden välissä on muutaman aarin laajuinen Gästgivarn. Saaret sijaitsevat Hopjärven länsiosassa.
Hopjärven vesitilavuus on 13 729 000 kuutiometriä.
Hopjärvi (16.008.1.001) kuuluu Ålhusbäckenin valuma-alueeseen (16.008), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Koskenkylänjoen vesistössä (16). Hopjärvi on Ålhusbäckenin alueen ainoa yli hehtaarin laajuinen vakavesi.
Hopjärvi on Loviisan suurin järvi Tammijärven jälkeen. Sitä seuraavat Teutjärvi, Sarvalaxträsket, Särkjärvi, Vuohijärvi, Yläallas, Lappominjärvi ja Suvijärvi.
Kaspar Hauser
thumb|Piirroskuva Kaspar Hauserista thumb|upright|Kaspar Hauserin muistopatsas Ansbachissa. thumb|upright|Kasparista vuonna 1974 Werner Herzogin ohjaaman elokuvan DVD-kansi. Kaspar Hauser (30. huhtikuuta tai 29. syyskuuta 1812 – 17. joulukuuta 1833) oli saksalainen löytölapsi, joka löydettiin noin 16-vuotiaana Nürnbergin kaupungista Saksassa 26. toukokuuta 1828.
Elämä
Kaduilla harhailleen, oudosti kävelleen pojan löysi suutari, jolle poika ojensi Nürnbergin kevyen ratsuväen kapteenille osoitetun kirjeen. Kirjeessä kerrottiin Kasparin äidin antaneen pojan kirjeen kirjoittajalle hoidettavaksi. Hoitajalla oli kirjeen mukaan kuitenkin jo kymmenen lasta, joten hän ei voinut huolehtia pojasta. Pojalta löytyi toinenkin, äidin vuonna 1812 kirjoittama kirje. Äiti kertoi kirjeessä olevansa naimaton ja pojan isän olevan Nürnbergin kevyestä ratsuväestä. Kirjeessä toivottiin pojan liittyvän 17-vuotiaana samaan joukko-osastoon, jossa isä oli palvellut. Lopulta hänet annettiin yliopiston professori Georg Friedrich Daumerin huostaan.
Kaspar ei syönyt kuin karkeaa leipää ja joi vain vettä. Lisäksi hän kavahti kirkasta valoa eikä pystynyt kävelemään kunnolla. Löydettäessä Kaspar ei osannut puhua kuin muutamia sanoja. Hän hoki lauseita "minä olen Kaspar Hauser" ja "haluan olla ratsastaja kuten isä". Kaspar oppi kuitenkin hämmästyttävän nopeasti puhumaan, jolloin hän pystyi myös kuvailemaan ja kertomaan oloja, joissa hän oli elänyt ja mitä hän oli kokenut.
Kasparin mukaan häntä oli pidetty pimeässä äänieristetyssä huoneessa tai laatikossa, jossa hän ei mahtunut seisomaan eikä makaamaan suorana. Hänelle oli tarjoiltu ruokaa (vain leipää sekä vettä) ja silloin tällöin Kaspar oli nukutettu, jotta hänet oli saatu pestyä ja vaatteet vaihdettua. Hän oli leikkinyt muutamilla puisilla leluilla ja kirkasvärisillä nauhoilla.
Ennen kuin Kaspar vapautettiin harhailemaan, hänet oli opetettu seisomaan ja kävelemään.
Murha ja teoria todellisesta henkilöllisyydestä
Kaspar Hauser murhattiin 17. joulukuuta 1833 Ansbachin kaupungissa, tekijää ei saatu kiinni. Hauserin epäillään syntyneen Badenin suurherttua Karlin ja tämän puoliso Stéphanie de Beauharnais'n vanhimpana poikana ja siten suvun perintöprinssinä, mutta tulleen vaihdetuksi vaikean syntymän yhteydessä kuolemansairaaseen lapseen, joka menehtyikin vain hieman myöhemmin. Tekoa ja myöhempää murhaa on esitetty kreivitär Luise von Hochbergin järjestämäksi, sillä Karlin jäätyä vaille miespuolista perillistä siirtyi kruunu Karlin isoisän epäsäätyisen Luise-vaimon Leopold-pojalle. Myöhemmät DNA-testit ovat vahvistaneet tämän mahdollisuuden. Suvun perilliset ovat kieltäytyneet kommentoimasta asiaa, eikä myöskään DNA-näytteiden ottamista suvun kryptasta ole sallittu.
Hoitajan kirje
lähetän Teille pojan joka haluaa palvella kuningastaan armeijassa. Hänet tuotiin luokseni lokakuun 7. päivänä 1812. Olen köyhä työläinen, jolla on omia lapsia kasvatettavanaan. Hänen äitinsä pyysi minua kasvattamaan pojan, ja täten päätin kasvattaa hänet kuin oman lapseni. Tämän jälkeen en kertaakaan ole päästänyt häntä ulos talosta askeleen vertaa, joten kukaan ei tiedä, missä hänet on kasvatettu. Edes hän itse ei tiedä paikan nimeä tai sijaintia.
Voitte kuulustella häntä, kunnianarvoisa kapteeni, mutta hän ei pysty kertomaan Teille missä asun. Vein hänet ulos yöllä. Hän ei osaa reittiä takaisin. Hän on pennitön, koska minulla itsellänikään ei ole rahaa. Jos ette pidä häntä, Teidän on iskettävä hänet kuoliaaksi tai hirtettävä hänet."''
Äidin kirje
Äidin kirje oli päivätty yksinkertaisesti "Lokakuussa 1812":
Kuunnelma
Eeva-Liisa Mannerin kuunnelma Yön Kaspar eli Kaspar Hauserin tarina kantaesitettiin Yleisradiossa 1986.
Näytelmä
Q-teatterissa tuli vuonna 2014 ensi-iltaan Kaspar Hauserista kertova näytelmä. Sen ohjasi Akse Pettersson, ja hän on kirjoittanut sen yhdessä Johannes Ekholmin kanssa. Kriitikon mukaan se ammentaa historiasta mutta "näyttää, miltä maailma näyttää ja tuntuu juuri nyt, kolmikymppisten tekijöidensä näkökulmasta". Näytelmä sai kiitokset ja kehut niin yleisöltä kuin kriitikoiltakin. Se esitettiin vuonna 2015 myös Kansallisteatterissa.
Elokuva
Werner Herzog on ohjannut 1974 Kaspar Hauserista elokuvan Kaspar Hauserin tapaus (Jeder für sich und Gott gegen alle)
Rotuma
Rotuma Fidžille kuuluva saari noin 640 kilometriä maan pääkaupunki Suvasta pohjoiseen. Saari on tuliperäinen, ja se on noin 47 neliökilometrin kokoinen.
Rotuma kuuluu Fidžiin, mutta sen kulttuuri muistuttaa enemmän polynesialaista. Rotumalaiset muodostavatkin vähemmistöryhmän Fidžillä. Saaren asukkailla on yksi paikka Fidžin edustajainhuoneessa, ja saaren neuvosto nimittää yhden edustajan Fidžin senaattiin. Saarella puhuttuihin kieliin kuuluu muun muassa rotuma. Saarella on 2002 asukasta (2007), mutta etnisiä rotumalaisia on yhteensä noin 10 000, suurin osa heistä asuu poismuuton seurauksena Fidžin muilla saarilla.
Rotuman asukkaat tulivat Samoasta ja Tongasta. Eurooppalaiset löysivät saaren 1791, kun kapteeni Edward Edwards oli etsimässä Bountyn kapinallisia HMS Pandoralla. Saaresta tuli yleinen merimiesten pakopaikka ja osa heistä sekoittui paikalliseen väestöön. 1879 paikalliset heimopäälliköt pyysivät Isoa-Britanniaa ottamaan saaret haltuunsa puhjenneiden väkivaltaisuuksien takia.
Rotumalaiset ovat voimakkaasti ajaneet oman kulttuurinsa säilyttämistä ja kaatoivat lakiesityksen saaren avaamiseksi turismille 85% vastustuksella 1985. Kansallisen itsetunnon seurauksena on syntynyt myös piirejä, jotka ajavat Rotuman irtautumista Fidžistä. Kun Fidži irtautui brittiläisestä kansainyhteisöstä, rotumalainen Mölmahao-klaani kieltäytyi liittymästä Fidžiin. Mölmahaon johtajat pidätettiin ja suurin osa rotumalaisista kannattaa pysymistä Fidžin yhteydessä.
Rotuman vientituotteita ovat kopra, juurekset ja matot. Saarella on kaksi pientä satamaa ja kiitotie.
Etelä-Afrikan unioni
Etelä-Afrikan unioni oli nykyisen Etelä-Afrikan tasavallan edeltäjä, joka syntyi 31. toukokuuta 1910 neljän Britannian siirtomaan (Kapmaan, Natalin, Transvaalin ja Oranjen) yhdistyessä uudeksi itsehallinnolliseksi liittovaltioksi. Sen ensimmäinen pääministeri oli Louis Botha.
Poliittinen kehitys
Etelä-Afrikan unionin perustuslaki oli maan valkoisten väestöryhmien, brittien ja afrikaanerien yhteistyösopimus. Unionissa käytännössä vain valkoisilla oli oikeus äänestää, ja parlamentin kaikki jäsenet olivat eurooppalaista alkuperää.
Etelä-Afrikan sisäpolitiikassa vaikutti 1890-luvulta aina 1940-luvulle asti kolme poliittista pääsuuntausta. Näistä South Africa Partyn edustama suuntaus katsoi, että maan valkoisen väestönosan etuja edisti parhaiten läheinen suhde Brittiläiseen imperiumiin ja englantilaisen ja afrikaanerikulttuurin yhteensulautuminen. Puolueen kannatus tuli suurimmaksi osaksi afrikaanereilta, mutta kannattajakunnassa ja johtajistossa oli myös merkittävä määrä englanninkielisiä. Unionist Party vastusti kiivaasti kaikkia irtautumispyrkimyksiä imperiumista ja katsoi, ettei esimerkiksi englanninkielisillä virkamiehillä pitänyt olla velvollisuutta opetella afrikaansia. Kolmantena voimatekijänä oli afrikaanerien vuonna 1914 perustettu etnonationalistinen Kansallispuolue (National Party, NP), joka kannatti erillisten englanninkielisten ja afrikaansinkielisten instituutioiden luomista ja painotti imperiumista erillisen Etelä-Afrikan itsenäisiä etuja. Poliittisen kamppailun seurauksena syntyi uusi, poissulkevampi afrikaaneri-identiteetti ja vanhat identiteetit, kuten "buurius" hiipuivat enenevästi urbanisoituvassa yhteiskunnassa.
Perussuomalaisten Etelä-Pohjanmaan piiri
Perussuomalaisten Etelä-Pohjanmaan piiri on Perussuomalaisten Vaasan vaalipiirin eteläisessä osassa toimiva piirijärjestö. Piirin toimisto sijaitsee Seinäjoella. Vaalipiirin pohjoisosassa toimii Perussuomalaisten Keski-Pohjanmaan piiri. Piirin puheenjohtajana toimii Matti Heinonen. Piirisihteerinä toimii Petri Saunamäki ja Taloudenhoitajana Mikael Ö.
Rimpilän kansakoulu
Rimpilän kansakoulu oli Suomussalmen Vuokissa vuosina 1900–1970 toiminut kyläkoulu.
Guayananlehvämuura
Guayananlehvämuura (Herpsilochmus stictocephalus) on puumuurien heimoon kuuluva varpuslintu.
Rimpilän kansakoulu
Rimpilän koulu oli Suomussalmen neljäs kansakoulu Ruhtinan (1894), Kuivajärven (1894) ja Suomussalmen kirkonkylän koulun (1897) jälkeen. Rimpilän oppilasmäärä väheni vuonna 1945, kun Keskisen kansakoulu aloitti. Rimpilän koulu lakkautettiin vuonna 1970, kahta vuotta ennen kuin Suomussalmella siirryttiin peruskouluun.
Vuokkijärven rannalla sijaitsevaan kouluun kuuluu kyläläisten voimin 1900–1903 rakennetun koulurakennuksen lisäksi entinen oppilasasuntola ja sen ulkorakennus, opettajan asunto, navetta, aitta ja lato. Hyväkuntoinen kiinteistö on yksityisomistuksessa, ja se on luokiteltu Suomussalmen rakennushistoriallisesti arvokkaisiin kohteisiin.
Guayananlehvämuura
Guayananlehvämuuraa tavataan Brasiliassa, Ranskan Guianassa, Guayanassa, Surinamessa ja Venezuelassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 590 000 km2. Lajia on kuvattu harvinaiseksi, ja se on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi. Suuren levinneisyysalueen turvin se on kuitenkin luokiteltu elinvoimaiseksi.
Etelä-Afrikan unioni
Poliittinen kehitys
Maan ensimmäisen hallituksen muodosti South African Party (SAP). Hallituksen keskeisiä poliittisia kysymyksiä olivat Lounais-Afrikan (nykyinen Namibia) siirtyminen Kansainliiton mandaatilla Etelä-Afrikan hallintaan ja mustien ja valkoisten välisen aseman järjestäminen maan kaupungeissa. Hallitus pyrki ratkaisemaan näitä kysymyksiä vuoden 1911 kaivos- ja työlailla (Mines and Works Act). Laki kielsi afrikkalaisilta suurimman osan korkeaa ammattitaitoa vaativista kaivostöistä, jotka varattiin valkoisille. Samana vuonna säädetyssä alkuasukkaiden työnsäätelylaissa (Native's Labor Regulation Act) määriteltiin mustien työn tekemisen olosuhteet: mustat värvättiin maaseudulta, heiltä otettiin sormenjäljet ja heille myönnettiin "passi", joka oikeutti heidät siirtymään kaupunkeihin. Jos afrikkalaiset rikkoivat työsopimusta tai jäivät kaupunkiin työsopimuksen päätyttyä, oli rangaistuksena kaksi kuukautta pakkotyötä.
Bothan jälkeen maan hallituksen muodosti vuosina 1919–1924 Jan Smuts, joka käytti kovia otteita lopettaakseen maata keväällä 1924 repineet hiili- ja kultakaivoslakot. Toimenpiteiden seurauksena valkoiset työläiset äänestivät seuraavissa vaaleissa työväenpuoluetta ja kansallispuoluetta, jotka voittivat vaalit ja muodostivat James Barry Munnik Hertzogin johdolla yhteishallituksen vuoteen 1933 asti. Hertzog jatkoi politiikkaa, jonka tarkoituksena oli turvata ennen kaikkea köyhien valkoisten työläisten edut. Samanaikaisesti afrikaanerinationalismiksi kutsuttu etnonationalistinen ideologia voimistui ja sen keskeiseksi toteuttajaksi syntyi Kansallispuolueesta eronnut Daniel François Malanin perustama Puhdasoppinen kansallispuolue.
Broederbond
Järjestö onnistui säilymään hyvin salaisena, eikä siihen juuri onnistuttu soluttautumaan. On esitetty, että järjestöllä oli merkittävä poliittinen vaikutusvalta koko apartheidkauden ajan. Nykyisin järjestö on tullut julkisuuteen ja hyväksyy jäsenikseen kaikki afrikaans ia äidinkielenään puhuvat. Sen vaikutusvalta on kuitenkin vähentynyt.
Etelä-Afrikan unioni
Poliittinen kehitys
Vuonna 1931 säädetty Westminsterin säädös vahvisti lopullisesti Etelä-Afrikan unionin aseman yhdessä muiden samaan aikaan Kansainyhteisöön liittyneiden maiden kanssa tasavertaisena, itsenäisenä valtiona.
Broederbond
Kesäkuussa 1918 joukko tyytymättömiä afrikaanereita perusti Nuori Etelä-Afrikka -nimisen järjestön, jonka nimi muutettiin pian Afrikaner Broederbondiksi. Järjestön tavoitteena oli edistää afrikaanerinationalismia ja siten ylläpitää afrikaanerien kulttuuria, kehittää heidän talouttaan ja nostaa afrikaanerit valtaan Etelä-Afrikan unionissa. Liike politisoitui voimakkaasti 1930-luvulla, ja sille perustettiin useita rinnakkaisjärjestöjä. Niistä merkittävin oli Federasie van Afrikaanse Kultuurvereniginge, FAK, joka ryhtyi ajamaan Broederbondin kulttuurisia tavoitteita. Suuren vaelluksen satavuotisjuhlallisuuksien vuoksi vuonna 1938 afrikaanerinationalismin suosio alkoi kasvaa, ja AB:n ympärille syntyi lisää järjestöjä. Keskeisin niistä oli puolisotilaallinen Ossewabrandwag-liike.
Etelä-Afrikan unioni
Poliittinen kehitys
Vuoteen 1948 asti maata hallitsivat Smutsin ja Hertzogin johtamat fuusiohallitukset, joiden kannatus oli peräisin kansallispuolueen ja SAP:n yhteenliittymältä, vuonna 1934 perustetulta United Partylta. Vuonna 1936 Kapmaan äänioikeusjärjestelmä kumottiin alkuasukkaiden edustuslailla, ja mustat menettivät viimeisetkin poliittiset oikeutensa. Toisen maailmansodan alla Smuts ja Hertzog ajautuivat riitaan Etelä-Afrikan osallistumisesta sotaan. Hertzog katsoi, että Etelä-Afrikan tuli pysyä puolueettomana, mutta vuonna 1939 pääministeriksi noussut Smuts vei maan sotaan Ison-Britannian rinnalle.
Broederbond
Toisen maailmansodan jälkeen Afrikaner Broederbondin vaikutusvalta kasvoi edelleen, ja se sai vuonna 1947 hallintaansa muun muassa Etelä-Afrikan rotuasiain viraston. Suunnitelma Etelä-Afrikan täydellisestä rotuerottelusta alkoi muotoutua. Muuttamalla vaalipiirien rajoja AB:n onnistui varmistaa vuonna 1948 vaalivoitto Kansallispuolueelle, joka tämän jälkeen säilyi vallassa apartheidpolitiikkaa toteuttaen aina vuoteen 1994 asti.
Etelä-Afrikan unioni
Apartheid
thumb|120px|left|Etelä-Afrikan vaakuna 1932–2000. Uudelleen yhdistynyt Kansallispuolue (nimellä Herenigde Nasionale Party) lähti kampanjoimaan vuoden 1948 vaaleihin uuden apartheidiksi kutsumansa politiikan puolesta. Se ajoi rotujen välisten avioliittojen kieltämistä ja maassa olevien intialaisten välitöntä kotiuttamista Intiaan Etelä-Afrikalle "vieraina elementteinä". Kansallispuolue lupasi myös turvata "valkoisten työläisten edut ja työmahdollisuudet valkoisten alueilla", ja sen vaalikampanjassa käytettiin sellaisia iskulauseita kuin "Swart gewar" (musta vaara) ja "Die kaffer op sy plek" (Kafferi sinne minne kuuluukin). Puolue sai vaaleissa parlamenttiin enemmistön, vaikka saikin alle puolet annetuista äänistä, ja muodosti hallituksen Daniel François Malanin johdolla.
Broederbond
Vaikka Broederbondin jäsenmäärä ja poliittinen valta alkoi 1960-luvulla vähentyä, suurin osa vaikutusvaltaisista eteläafrikkalaisista poliitikoista pysyi sen jäseninä. Suurin osa parlamentin jäsenistä ja hallituksen ministereistä kuului siihen edelleen apartheidkauden päättyessä 1994.
Etelä-Afrikan unioni
Apartheid
Kansallispuolueen tiukka apartheid-politiikka lisäsi sen suosiota, ja se voitti sekä vuoden 1953 että vuoden 1958 uusintavaalit ja saavutti molemmilla kerroilla entistä suuremman enemmistön parlamentissa. Malanin siirryttyä eläkkeelle vuonna 1954 valtaan nousi Johannes Strijdom. Hänen kuoltuaan vuonna 1958 uudeksi pääministeriksi nousi hollantilaissyntyinen entinen alkuasukasasioiden ministeri Hendrik Verwoerd, joka oli yksi apartheid-järjestelmän pääarkkitehdeistä. Kansallispuolueen menestys ajoi myös pääoppositiopuolueen United Partyn tiukemman rotuerottelupolitiikan taakse, ja ainoastaan siitä eronnut Progressive Federal Party vastusti apartheid-politiikkaa avoimesti. Vuoden 1961 vaaleissa Kansallispuolue sai 105 paikkaa, United Party 45 ja Progressive Federal Party vain yhden.
Etelä-Afrikan unioni muutettiin tasavallaksi kansanäänestyksellä vuonna 1960 sen jälkeen kun suurin osa valkoisista äänestäjistä oli kannattanut pääministeri Hendrik Verwoerdin ehdotusta. Pian maa erosi myös Kansainyhteisöstä. Päätöksen taustalla oli valkoisten eteläafrikkalaisten, lähinnä afrikaanereiden, kasvava ärtymys apartheid-järjestelmän kansainvälisestä tuomitsemisesta ja erityisesti Kansainyhteisön uusien aasialaisten ja afrikkalaisten jäsenmaiden kritiikistä.
Talous
Maan teollisuustuotanto alkoi kasvaa ensimmäisen maailmansodan aikana, jolloin tuontitavaroiden puute loi tarpeen paikallisen teollisuuden kehittämiseen. 1930-luvulla valtio tuki voimakkaasti teollistumista, ja teollisen tuotannon osuus maan bruttokansantuotteesta nousi 1970-luvulle saakka. Etelä-Afrikan teollisuustuotanto suuntautui pääasiassa kotimaiseen tarpeeseen.
Kirsti von Boehm
Kirsti Sofia von Boehm, (o.s. Sihtola; 11. helmikuuta 1921 Ruokolahti – 11. kesäkuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen lastenkirjailija ja musiikinopettaja.
Von Boehm työskenteli pianonsoitonopettajana Espoon musiikkiopistossa ja Sibelius-akatemiassa.
Tapparan SM-sarjakausi 1957–1958
Tappara pelasi kaudella 1957-1958 jääkiekon SM-sarjassa. Lisäksi Tappara osallistui Suomen Cupiin ja kovatasoiseen Hämeen piirisarjaan.
Tulleet
Matti Kaski, H, A-jun. Rauno Mäkinen, H, TK-V Kalevi Numminen, P, A-jun. Jouni Seistamo, H, A-jun.
Lähteneet
Matti Lampainen, P, Ilves Pekka Lahti, H, ?
Mestaruussarja
Mestaruussarjassa pelasi kymmenen joukkuetta. Joukkueet oli jaettu kahteen eri lohkoon. Länsilohkoon arvottiin Tapparan lisäksi sarjanousija Helsingin IFK (HIFK), Hämeenlinnan Pallokerho (HPK), Kokkolan Jymy-Kiekko ja Turun Palloseura (TPS).
Lohkoissa pelattiin kaksinkertainen sarja. Lohkojen voittajat pelasivat vastakkain loppuottelussa ja toiseksi tulleet pronssiottelussa. Lohkojen viimeiset putosivat Suomen sarjaan.
Loppuottelut
Tappara kohtasi siis loppuottelusarjassa Itälohkon voittaneen paikallisvastustaja Ilveksen. Ilves vei mestaruuden voitoin 2-1.
Pistepörssi
Tilastoissa huomioitu runkosarja ja finaaliottelut.
Huom! tilastot vaativat muutaman pelin osalta tarkistusta.
Maalivahtitilastot
O=Ottelut, PO=Pelatut ottelut, MIN=Pelatut minuutit, V/T/H=Voitot/Tasapelit/Häviöt, TO=Torjunnat, PM=Päästetyt maalit, NP=Nollapelit, T-%=Torjunta-%
Pelatut minuutit epäviralliset. Torjuntoja ei myöskään vielä tilastoitu.
Suomen Cup
Tappara osallistui kauden 1957-58 aikana myös jääkiekon Suomen Cupiin. Kaudella 1957-1958 Tapparan tie katkesi toiselle kierrokselle joukkueen luovutettua vieraspelin Kärppiä vastaan.
Hämeen piirisarja
Tappara osallistui Hämeen alueen muiden SM-sarjaseurojen tavoin ykkösjoukkueellaan myös SVUL:n Hämeen piirin 1.lk:n piirisarjaan. Tätä sarjaa luonnehdittiinkin 1950-luvulla Suomen kovimmaksi jääkiekkosarjaksi. Kauden päätteeksi Tappara voitti piirisarjan häviämättä siinä peliäkään.
Sarjataulukko:
Tapparan ottelut piirisarjassa:
Piirisarjan muut ottelut:
Ilves - Tarmo
Ilves - HPK
Tarmo - HPK
Harjoitusottelut
Kausi avattiin Koulukadulla pelatulla pikasarjalla ennätyksellisen aikaisin jo lokakuun lopulla. Tämän lisäksi pelattiin tamperelaisseurojen kesken Tähti-tuoppisarja, pokaaliottelut TPS:a vastaan ja muita harjoitusotteluita. Näiden lisäksi oli tarkoitus pelata harjoitusottelut Kokkolan Jymy-Kiekkoa ja HIFK:ta vastaan, mutta näistä ei löytynyt mitään tietoa.
Pikasarja
Kauden avajaisturnaus Koulukadulla. Ottelut pelattiin 2*15 min pikapeleinä. Tapparan pelit loppuivat heti avauspelissä kärsittyyn tappioon. Ilves voitti kaudenalusturnauksen finaalissa TK-V:n maalein 3-0.
Pikasarjan muut ottelut:
25.10.57 TK-V - TP-V 4-1 (2-0, 2-1)
25.10.57 Ilves - Epilän Esa 7-0 (3-0 ,4-0)
25.10.57 Ilves - TK-V 3-0 (1-0, 2-0)
Tähti-tuoppisarja
Tähti-tuoppisarjaan osallistuivat Mestaruussarjassa pelanneet Ilves ja Tappara sekä sarjatasoa alempana pelanneet TK-V, TP-V ja Epilän Esa. Sarjan voitti Ilves puhtaalla pelillä.
Sarjataulukko:
Tapparan ottelut Tähti-tuoppisarjassa:
Tähti-tuoppisarjan muut ottelut:
29.10.57 Ilves - TK-V 6-5 03.11.57 Ilves - Epilän Esa 10-4 14.11.57 Ilves - TP-V 9-1 ??.11.57 TK-V - TP-V 9-1 17.11.57 TK-V - Epilän Esa 6-4 22.11.57 TP-V - Epilän Esa 4-7
Pokaaliottelut
TPS:a vastaan jatkettiin pokaaliotteluiden sarjaa, Tappara voitti kauden molemmat kohtaamiset.
Tapaninpäivän jääkiekkokaruselli
Tapaninpäivänä 1957 pelattiin pikasarja johon osallistuivat Ilves, Tappara, TK-V ja Epilän Esa. Ottelut pelattiin 2*15min pikapeleinä cup-muotoisesti. TK-V voitti finaalissa junioripitoisen Tapparan maalein 6-1.
Tapparan ottelut kiekkokarusellissa:
Muut ottelut
Koulukadun tekojääradan myötä myös ulkopaikkakuntalaiset joukkueet olivat tuttu näky harjoituspeleissä.
Muut huomiot
Juniorit
Tapparan A-juniorit
Tulokset
Kokoonpano
Víctor Elías
Víctor Elías Villagrasa Álvarez (s. 3. maaliskuuta 1991 Madrid, Espanja) on espanjalainen näyttelijä ja laulaja.
Esteban de Palma
Esteban de Palma (s. 18. tammikuuta 1967) on argentiinalainen entinen lentopalloilija. Hän kuului maajoukkueeseen, joka voitti pronssia vuoden 1988 kesäolympialaisissa Soulissa. De Palma oli mukana Argentiinan joukkueessa myös Los Angelesin olympialaisissa 1984.
Víctor Elías
Víctor Elías on ollut myös osa yhtyettä Santa Justa Klan, joka sai alkunsa Serranon perheestä ja julkaisi kaksi albumia. Hän oli ryhmän nuorin jäsen. Yhtye lopetettiin kuitenkin kahden suositun albumin jälkeen.
A. J. Foyt
Anthony Joseph Foyt, Jr. (synt. 16. tammikuuta 1935 Houston, Texas, USA) on luultavasti yksi menestyneimmistä amerikkalaisista autourheilijoista. Hän voitti urallaan ennätykselliset 159 kertaa USAC-sarjan osakilpailun, sekä hän on voittanut Indianapolis 500-kilpailun neljä kertaa. Foyt lopetti uransa 1992.
Ura
Foyt aloitti uransa kääpiö-autoilla 1956. Jo vuoden 1957 lopulla hän siirtyi USAC-luokkaan, ja osallistui 60-luvusta lähtien Indianapolis 500-kilpailuihin. Ensimmäisen Indy 500 -kisan Foyt voitti 1961, toisen kerran 1964.
Vuonna 1965 onnettomuudessa Riverside International Racewaylla lääkäri julisti Foytin jo kuolleeksi, mutta ajaja Parnelli Jones elvytti hänet. Foyt kärsi vakavi rintavammoja, murtuneesta selästä ja nilkasta. Seuraavana vuonna hän palasi kilpa-auton ohjaamoon ja voitti Indy 500:n vielä kahdesti, 1967 ja 1977.
USACin ohella Foyt ajoi myös NASCAR- ja IROC-sarjoja, sekä erilaisia kestävyysajoja. Ensimmäisen NASCAR voittonsa Foyt sai jo kymmenennessä kilpailussa. Hän jatkoi NASCARissa ajamista aina vuoteen 1972 asti, ja lopetti sitten huipulta voitettuaan Daytona 500:n. IROC-mestaruuden hän voitti kahdesti: 1976 ja 1977.
Foyt on ainoa ajaja, joka on voittanut Le Mansin 24 tunnin ajon, Daytonan 24 tunnin ajon ja Sebringin 12 tunnin ajon. Yhteensä hän on voittanut 12 eri autourheilusarjan mestaruuden.
Uransa lopetettuaan Foyt perusti oman kilpatallinsa, joka kilpaili ensin CART-sarjassa, sitten NASCAR- ja IRL-sarjoissa. Etenkin IRL:ssä A.J. Foyt Enterprises on ollut menestyksellinen; Scott Sharp jakoi mestaruuden 1996 ja Kenny Bräck voitti mestaruuden 1998 ja Indy 500:n 1999.
Muuta
Kilpa-ajamisen ja tallipäällikön tehtävien lisäksi Foyt on toiminut liikemiehenä, jonka yritysten liiketoiminta on keskittynyt muun muassa öljyyn, autokauppaan ja hautauspalveluihin.
Kunnianosoitukset
Foyt valittiin kunniajäsengalleriaan International Motorsports Hall of Fameen vuonna 2000, National Sprint Car Hall of Fameen 1990 ja Motorsports Hall of Fame of Americaan 1989.
Insurgency
Insurgency perustuu Half-Life 2 -pelin Insurgency: Modern Infantry Combat -modiin (2007).
Pelaaminen
Insurgency on joukkuepohjainen moninpeli, jossa korostuvat taktisuus, ryhmätyö ja tavoitteiden suorittaminen suoraviivaisen ammuskelun sijaan. Peli kuvaa modernia jalkaväkitaistelua, ja siinä ovat vastakkain kaksi suurimmillaan 16 pelaajan joukkuetta, turvallisuusjoukot (Security) ja kapinalliset (Insurgents). Kumpikin joukkue jakautuu hyökkäys- ja tiedusteluryhmään. Pelaajan valittavissa on useita hahmoluokkia, kuten rynnäkkökiväärimies, konekiväärimies, tiedustelija, pioneeri ja tarkka-ampuja, joiden aseistus ja muut varusteet poikkeavat toisistaan. Konetuliaseiden lisäksi aseistukseen kuuluu kranaatteja ja muita räjähteitä sekä sinkoja.
Peli pyrkii realistisuuteen. Näytöllä ei ole kiinteää ristikkotähtäintä, vaan pelaajan on käytettävä aseen omia tähtäimiä ampuakseen tarkasti. Näyttö on muutenkin pelkistetty, sillä se ei sisällä tietoja pelihahmon terveydentilasta tai lippaassa jäljellä olevien patruunoiden määrästä eikä pelialueen pikkukarttaa. Pelihahmon kuolemaan riittää yleensä yhdestä kahteen osumaa. Pelaajat voivat kommunikoida keskenään radioteitse käyttöliittymän valikon tai mikrofonin välityksellä.
Useimmat pelin kentistä sijoittuvat asutuskeskuksiin, mutta mukana on myös esimerkiksi vuoristoon ja maaseudulle sijoittuvia harvemmin rakennettuja alueita. Lokakuussa 2014 julkaistun Nightfall-päivityksen myötä kaikista kentistä on sekä päivä- että yöaikaan sijoittuvat versiot.
Pelissä on useita pelimuotoja. Osassa pelimuodoista pelaajilla on vain yksi ”elämä” per pelikierros, mutta osassa tavoitteen suorittamalla voi saada vahvistusaallon, jolla voi herättää kuolleet joukkuetoverit henkiin aloitusalueelle, ja osassa on kiertävät, joskin määrältään rajalliset vahvistusaallot. Tyypillisiä tavoitteita ovat tietyn alueen tai rakennuksen valtaaminen ja puolustaminen, vihollisen asevaraston tuhoaminen tai yksinkertaisesti vihollisjoukkueen eliminointi.
Pelissä on myös yhteispelimuotoja, jossa ihmispelaajista koostuva joukkue pelaa tekoälyn ohjaamia botteja vastaan.
Kehityshistoria
Pelin historia juontaa juurensa vuoteen 2002, jolloin Kanadan maavoimissa palvellut Andrew Spearin (”Argyll”) alkoi kehittää Half-Life 2:een Operation: Counter-Insurgency -modia. Tärkeä käännekohta modin kehityksessä oli Unreal Tournament 2004:n Red Orchestra: Combined Arms -modin kehittäjän Jeremy Blumin (”JBlum”) liittyminen mukaan kehitysryhmään. Modin nimi muutettiin myöhemmin muotoon Insurgency: Modern Infantry Combat, ja se julkaistiin 1. heinäkuuta 2007.
Blum perusti vuonna 2010 Coloradon Denveriin New World Interactive -pelitalon (NWI), joka aloitti uuden, itsenäisen Insurgency-pelin kehittämisen. Heinäkuussa 2012 NWI käynnisti Kickstarter-joukkorahoituskampanjan pelin rahoittamiseksi, mutta kampanja saavutti vain 37 prosenttia 180 000 dollarin tavoitteestaan. Syyskuussa 2012 peli oli esillä PAX Prime -pelifestivaalilla Seattlessa. Pelin kehittäminen jatkui epäonnistuneesta kampanjasta huolimatta, ja sen esiversio julkaistiin pelin verkkosivustolla maaliskuussa 2013 ja Steam-pelikaupassa myöhemmin samassa kuussa.
Insurgencyn virallinen julkaisu oli Steamissa 22. tammikuuta 2014. Maaliskuussa 2014 peliin julkaistiin ensimmäinen sisältöpäivitys, Molotov Spring. Ilmaisia sisältöpäivityksiä on sittemmin julkaistu useita.
Vastaanotto
Insurgency: Modern Infantry Combat -modi valittiin Mod DB:n pelaajien vuoden 2007 modiksi ja SteamFriendsin vuoden 2007 Source-modiksi. Itsenäinen Insurgency oli ehdolla Indie DB:n vuoden 2014 indiepeliksi.
Insurgencyn arvosana Metacritic-sivustolla on 74 (asteikolla 0–100), Game Rankings -sivustolla 72,64 prosenttia (0–100 %) ja ReviewTrax-sivustolla hyvä (huono–keskinkertainen–hyvä–erinomainen).
Virallisen julkaisunsa jälkeen pelissä oli puolen vuoden ajan keskimäärin alle tuhat samanaikaista pelaajaa. Elokuussa 2014 peli oli Steamin alennusmyynnissä ja pelattavissa ilmaiseksi yhden viikonlopun ajan, mikä nosti samanaikaisten pelaajien määrän hetkellisesti yli 10 000:n ja koko kuukauden keskiarvon yli 2 000:een. Marraskuussa 2014 järjestetyn Humble Bundle -kampanjan jälkeen pelillä on ollut keskimäärin yli 3 000 samanaikaista pelaajaa.
Rakkula
thumb|Toisen asteen [[palovamman aiheuttama rakkula.]] Rakkula on ihmisen puolustusjärjestelmän aiheuttama ihon pinnalla oleva kohouma, jonka alla on nestettä pääasiassa imusuonistosta. Rakkula voi syntyä palovamman tai hiertymän aiheuttamana ja sen tehtävänä on ihon korjaamisen auttaminen. Rakkula on usein kipeä.
Jotkin autoimmuunisairaudet aiheuttavat rakkuloita laajoille alueille.
Tietyt kemialliset aseet (rakkuloita nostattavat aineet) toimivat aiheuttaen rakkuloita. Tällaisia aineita ovat sinappikaasu ja lewisiitti.
Alkoholismi
Alkoholistin on mahdotonta kontrolloida juomistaan, joten hän kärsii sekä fyysisestä että psyykkisestä riippuvuudesta ja vieroitusoireista. Alkoholismi voidaan jakaa kahteen lajiin: kausittaiseen (Alcoholismus episodicus) ja jatkuvaan ryypiskelyyn (Alcoholismus chronicus). Vuonna 2015 Suomessa oli noin 400 000 alkoholistia eli noin seitsemän prosenttia koko väestöstä. Alkoholismi on periytyvää ja sitä esiintyy tietyissä suvuissa: toiset ihmiset ovat synnynnäisesti alttiimpia alkoholisoitumaan elinympäristöstä riippumatta kuin toiset. Alkoholismi jaetaan kahteen erilaiseen alkoholismin tyyppiin: tyyppiin I ja II. Näistä tyyppi I vastaa ihmisten arkikäsityksiä alkoholin liikakäytöstä ja kehittyy aikuisiällä. Sen sijaan tyyppi II kehittyy useimmiten nuoruudessa ja sisältää impulssikontrollin häiriöitä.
Alkoholismi ja mielenterveys liittyvät usein toisiinsa eli alkoholismin taustalta paljastuu mielenterveysongelma, jolloin kysymys on niin sanotusta kaksoisdiagnoosista. Yleinen alkoholistin kaksoisdiagnoosin pari on epäsosiaalinen persoonallisuushäiriö, joka on varsinkin miesten alkoholismiin liittyvä ja liittyy nuoren miehen epäsosiaaliseen alkoholismiin (tyypin II alkoholismi ). Alkoholismin ja epäsosiaalisen persoonallisuushäiriön etiologiset prosessit saattavat olla samat. Alkoholistit usein piilottelevat juomistaan ja lupailevat lopettavansa juomisen. Alkoholismi ei ole työkyvyttömyyden peruste, mikäli se ei ole aiheuttanut elimellisiä vikoja. Alkoholismi on yhä useamman työkyvyttömyyseläkkeen syy.
Alkoholin käyttö, suurkulutus ja alkoholismi
Vuonna 2007 Suomessa alkoholin kulutus oli 10,5 litraa asukasta kohden vuodessa.
Alkoholin suurkuluttajat ovat riskiryhmässä alkoholismin suhteen. Alkoholin suurkulutus on elämäntapa, jota ei voida vielä luokitella alkoholismiksi, ts. varsinaista riippuvuutta ei ole vielä kehittynyt. Tästä huolimatta suurkulutus on monilla tavoilla haitallista ja vaarantaa terveyden. Alkoholin suurkuluttajaksi katsotaan henkilöt, jotka juovat säännöllisesti alkoholia yli riskirajan. Miehillä tämä raja on 24 annosta ja naisilla 16 annosta viikossa. Alkoholin terveyshaittojen vähentämiseksi suositellaan raittiutta tai alkoholinkäytön vähentämistä tasolle, josta ei ole keskimäärin haittaa (riskirajana pidetään naisilla 1,5 ja miehillä 3 annosta päivässä). Yksi annos alkoholia on esimerkiksi yksi pieni pullo (0,33 l) keskiolutta tai siideriä, yksi lasi (12 cl) kevyttä viiniä tai drinkki (4 cl) 40 % viinaa.
Yhdysvaltojen tartuntatautien valvonta- ja ehkäisykeskusten kyselytutkimuksen mukaan 10 prosenttia yhdysvaltalaisista alkoholin suurkuluttajista on alkoholisteja. Suurkuluttajiksi määriteltiin vähintään 15 alkoholiannosta viikossa nauttivat miehet ja 8 annosta viikossa nauttivat naiset. Suurkuluttajista kaikkiaan 90 % ei ole alkoholisteja. Tutkituista henkilöistä, jotka ilmoittivat ryyppäävänsä kymmenen kertaa tai useammin kuukaudessa, vain kolmasosa todettiin alkoholisteiksi.
Vaikutukset aivoihin ja hermostoon
Runsaaseen ja pitkäaikaiseen alkoholinkäyttöön liittyy usein esimerkiksi keskittymiskyvyttömyyttä, ärtyneisyyttä, unettomuutta ja ruokahaluttomuutta.
Alkoholi estää uusien neuroneiden ja niiden välisten yhteyksien syntymisen, mikä johtaa alkuvaiheessa muisti- ja oppimisongelmiin ja myöhemmin jopa aivojen surkastumiseen. Aivojen kudoskato on alkoholisteilla jopa maksakirroosia yleisempi sairaus ja suurkuluttajilla todetaan usein muistin ja päättelykyvyn heikentymistä, aloitteellisuuden vähenemistä ja motorisia ongelmia. Juomisen lopettaminen parantaa suorituskykyä, mutta jos muutokset ovat suuria, täydellistä palautumista entiselle tasolle ei välttämättä enää tapahdu.
Runsaaseen alkoholinkäyttöön liittyvä hermoston vahingoittuminen on mittava terveysongelma ja esimerkiksi valkean aivoaineen kato on alkoholisteilla maksakirroosiakin yleisempää. Valkean aivoaineen kadon oireena on dementiaa, joka voidaan todeta neuropsykologisin testein keskimäärin joka toisella alkoholin suurkuluttajalla. Lievän dementian on toisinaan havaittu korjaantuvan pitkän raittiin kauden aikana. Sen sijaan pikkuaivojen etuosa näyttää tuhoutuvan usein pysyvästi, ja tyypillinen oire alkoholin aiheuttamassa pikkuaivoatrofiassa on kävelyn epävarmuus. Vakavimpia aivovaurioita ovat kuitenkin tapaturmien kautta syntyneet aivovammat, joista yli puolet on saatu juovuksissa. Tapaturmien aiheuttamat aivovammat ovat alkoholisteilla kolme kertaa yleisempiä kuin väestössä keskimäärin. Alkoholi lisää myös aivovaltimotukoksen ja lukinkalvon alaisen vuodon riskiä. Alkoholin pitkäaikaiskäyttö voi aiheuttaa lähes minkä tahansa neurologisen oireen tai löydöksen. pienoiskuva|Alkoholin vaikutukset kehoon (englanniksi) Alkoholi saattaa aiheuttaa runsaasti nautittuna aivovaltimoiden tukoksia ja repeämiä, mikä voi johtaa aivoja vioittavaan hapen puutteeseen. Vahva humalatila voi johtaa aivovaurioon etenkin nuorilla, koska heillä verensokeri laskee liian alas ja aivojen energian saanti estyy. Alkoholisteilla on tavallista suurempi riski kuolla aivohalvaukseen.
FC Torpedo Kutaisi
thumb|right|250px|Seuran logo Football Club Torpedo Kutaisi on georgialainen jalkapalloseura Kutaisin kaupungista. Kutaisi pelasi vuonna 2018 Georgian korkeimmalla sarjatasolla Erovnuli Ligassa. Seura on perustettu vuonna 1946. Kutaisi pelaa kotiottelunsa Ramaz Shengelias Sakhelobis Stadionilla, jonne mahtuu 19 400 asukasta. Seuralla on neljä Georgian mestaruutta vuosilta 2000, 2001, 2002 ja 2017.
Alkoholismi
Vaikutukset mielenterveyteen
Alkoholismi voi aiheuttaa myös mielenterveydellisiä häiriöitä, kuten alkoholipsykoosin. Yksi alkoholipsykooseista on juoppohulluus eli delirium tremens, joka voi seurata runsaan juomisen äkillisestä loppumisesta. Toinen alkoholipsykoosin muoto, alkoholiaistiharhaisuus ilmenee elävän tuntuisina aistiharhoina. Deliriumia siihen ei kuulu.
Alkoholin liikakäyttö voi aiheuttaa lisäksi masennusta ja paniikki- tai muita ahdistuneisuushäiriöitä. Alkoholin aiheuttamat aivovauriot ja neurologiset sairaudet voivat syntyä myös alkoholin lopettamisvaiheessa ellei muun muassa vitamiinitasapainosta ole kyetty huolehtimaan alkoholin lopettamisvaiheessa, vahvin näyttö tukee B1-vitamiinin puutteen osuutta Wernicken ja Korsakoffin oireyhtymien synnyssä.
Alkoholisteilla esiintyy normaalia enemmän masennusoireita. Alkoholismissa on aina osana myös psykologinen riippuvuus alkoholiin — ei yksistään fyysinen. Alkoholismia hoidetaankin monesti sekä terapialla että lääkehoidolla.
Somaattisia seurauksia
Runsaaseen ja pitkäaikaiseen alkoholinkäyttöön liittyy usein esimerkiksi hikoilua, janon tunnetta, sydämen tykytystä, ripulia, suolen huonoa toimintaa ja ummetusta, yleiskunnon laskua tai ennenaikaista vanhenemista.
Alkoholi vaikuttaa myös elimistön hormonijärjestelmään muuttamalla monien umpirauhasten hormonintuotantoa.
Alkoholin runsas käyttö usein tuo mukanaan myös elimellisiä sairauksia kuten rasvamaksaa, myöhemmin alkoholihepatiittia ja maksakirroosia, joilla voi olla dramaattisia vaikutuksia muun muassa tasapainoaisteihin ja näkökykyyn hämärässä.
Alkoholi altistaa myös monille syöville (ks. alkoholi ja syöpä). Runsas alkoholin pitkäaikaiskäyttö altistaa myös sydänlihasvauriolle ja vartalolihasten rappeutumiselle. Suuria annoksia eli 4–6 ravintola-annosta kerralla juovilla on suurentunut riski kuolla sydänkohtaukseen.
Alkoholismin lajit
pienoiskuva|Yhdysvaltalainen propagandakuva. ”Kuningas Alkoholi ja hänen pääministerinsä”. Pääministerillä tarkoitetaan keskellä sijaitsevaa luurankoa, joka symboloi kuolemaa. Alkoholismi on tila, jossa alkoholiin on jo päässyt kehittymään riippuvuus. Se on pitkälle kehittyessään hengenvaarallinen ja päättyy usein kuolemaan; erityisesti maksasairauksien ja sisäisen verenvuodon takia. Alkoholistien keskuudessa on lisäksi riskejä saada alkoholimyrkytys, joutua alkoholin vaikutuksen alaisena onnettomuuksiin, kuolla väkivallan uhrina tai tehdä itsemurha.
Alkoholisairaudet koskettavat tavallisesti myös alkoholistin läheisiä. Tällä hetkellä alkoholistit ovat pääasiassa miehiä, mutta naisalkoholistien määrä on myös kasvanut viime vuosina. Nuorten osalla tyttöjen alkoholinkäyttö on ylittänyt poikien alkoholinkäytön eräissä ikäryhmissä.
Alkoholiriippuvuus on monille erittäin vaikea katkaista. Alkoholismin ensimmäisiä oireita on sietokyvyn nousu. Tämä on ajan myötä hyvin vaarallista, sillä jossakin vaiheessa tulee raja vastaan, ja solut vaurioituvat. Tuolloin alkoholistin on entistä vaikeampi irrottautua, sillä tässä vaiheessa suorituskyky nousee alkoholin nauttimisen seurauksena, ja vieroitusoireet ovat kovat. Tilanne on vaarallinen, sillä sietokyky on tuolloin pudonnut.
Taipumus alkoholismiin on osin geneettistä. Alkoholismia on myös jaettu erityyppisiin alatyyppeihin. Alkoholismi näyttää liittyvän ainakin serotoniini- ja dopamiinivälitteisten neuraalijärjestelmien toimintaan. On epäilty, että esimerkiksi I tyypin alkoholismi kehittyy vain, jos dopamiiniaineenvaihdunnan seurauksena henkilö saa ylisuuren dopamiinistimulaation etanolista, ja tällöin alkoholin euforisoiva vaikutus on ylivoimakas: seurauksena on välitön halu saada lisää alkoholia.
Eeva-Maija Haukinen
Eeva-Maija Haukinen (o.s. Tyhtilä, s. 3. helmikuuta 1944 Oulu) on suomalainen näyttelijä, joka on esiintynyt useissa elokuvissa ja teattereissa.
Alkoholismi
Alkoholismin lajit
Dipsomania tarkoittaa kausijuopottelua: dipsomaanille tunnusomaista ovat rankat, päiviä tai viikkoja kestävät ryyppyputket, joiden välissä on selviä kausia.
Eeva-Maija Haukinen
Ura
Vuonna 1972 Haukinen sai parhaan naispääosan Jussi Risto Jarvan ohjaamasta elokuvasta Kun taivas putoaa. Vuonna 1987 hänet palkittiin Kultaisella Nymfillä Monte Carlon televisiofestivaaleilla.
Alkoholismi
Alkoholismin lajit
Puliukko (slangiväännöksenä myös pultsari) on kansanomainen nimitys rappioalkoholistille, joka on yhteiskunnasta kokonaan pudonnut henkilö, jolla ei esimerkiksi ole asuntoa ja jonka sosiaaliset kontaktit rajoittuvat lähinnä toisiin alkoholisteihin ja poliisiin. Sana puliukko tulee ruotsin sanasta polityrgubbe ja viittaa rappioalkoholistien tapaan etsiä päihtymistä kaikista saatavilla olevista tuotteista, kuten huonekalukiillotusaineesta ("pulituuri" tai "puli"), jossa kiilloittavat aineet olivat spriihin liuotettuja.
Eeva-Maija Haukinen
Ura
Haukinen esiintyi televisiosarjassa Kotikatu Kaisa Virtasen roolissa vuonna 1998. Syksyllä 2013 hän esiintyi Ylen sarjassa Kansan mies.
Haukiselle myönnettiin taiteilijaeläke 2015.
Alkoholismi
Tyypin I alkoholismi
Tyypin I alkoholismissa aivojen mielihyväkeskuksen dopamiinijärjestelmän toiminta näyttää alentuneen. Tyypin I alkoholismista kärsivien alkoholistien elämässä vaihtelevat kohtuuttoman alkoholinkäytön ja täysraittiuden tai vähäisen alkoholinkäytön jaksot. Tähän ryhmään, tuurijuoppoihin, näyttäisi kuuluvan noin 80 % alkoholisteista. Heillä näyttäisi olevan myös vähemmän dopamiinin sitoutumispaikkoja kuin terveillä verrokeilla.
Tyypin II alkoholismi
Tyypin II alkoholismiin, joka on useimmin nuoruusiällä alkava alkoholismin muoto, liittyy usein muun muassa impulssikontrollin häiriöitä. Tyypin II alkoholisti aloittaa juomisen usein varsin nuorena ja tulee nopeasti riippuvaiseksi, toisin kuin tyypin I alkoholisti, jonka riippuvuuden kehittyminen voi tapahtua hitaasti useiden vuosien kuluessa. Tyypin II alkoholisteilla ei ole usein todettu esimerkiksi dopamiinin puutetta, vaan häiriö liittyy todennäköisesti johonkin toiseen aivojen välittäjäainesysteemiin, kuten serotonenergiseen järjestelmään.
Tyypin II alkoholismia on eri asteista. Osa siitä kärsivistä vain tissuttelee jatkuvasti, osa juo kohtuuttomasti jatkuvasti.
Tyypin II alkoholismilla näyttää olevan yhteys muun muassa elämyshakuisuuteen ja antisosiaaliseen persoonallisuuteen, johon liittyy usein väkivaltaista käyttäytymistä ja perheväkivaltaa (erityisesti siihen liittyy aggressiivisuus humalassa). Tyypin II alkoholismiin liittyy usein voimakas impulsiivisuus, aggressiivisuus ja antisosiaalisuus. Tämän tyypin alkoholisti ei usein myöskään koe alkoholinkäyttöä ongelmana eikä siksi itse pyri raitistumaan. Rikollisuuteen ja väkivaltaisuuteen kytkeytyvä tyypin II alkoholismi muodostaa noin 15–20 prosenttia alkoholismista. Tyypin II alkoholismissa näyttää olevan ainakin alttiuden periytyvyyttä. Tunnettu raittiusvalistuskirja "Turmiolan Tommi" kuvaa miespuolista tyypin II alkoholistia, ja tämän tyypin riippuvuus onkin yleisempää miehillä.
Alkoholismin hoito
Alkoholismin hoitoon on kehitetty erityyppisiä hoitomalleja. Hoidossa voidaan yhdistää samanaikaisesti sekä lääkinnällistä että terapeuttista hoitoa parhaan tuloksen saamiseksi.
Terapeuttinen hoito ja vertaistuki
Terapeuttisten hoitomuotojen pohjana ovat useimmiten terapeuttisesti toimivat psyykkisen muutoksen ja tuen interventiot, jotka pyrkivät tukemaan muutosta raittiuteen ja auttamaan oppimaan muun tyyppisiä ahdistuksen ja stressin hallintakeinoja kuin alkoholinkäyttö sekä oppimaan muutenkin uusia emootioiden säätelyn muotoja.
Tukea alkoholin käytön lopettamiseen on saatavilla julkisen terveydenhoidon lisäksi sosiaalipuolella päihdehoidon yksiköissä sekä useista yksityisistä säätiöistä ja järjestöistä, joista tunnetuimpia ovat A-klinikkasäätiö ja Anonyymit Alkoholistit. Alcoholics Anonymous eli AA on kansainvälinen vertaistukiyhteisö, jossa alkoholistit pyrkivät saavuttamaan raittiuden ja pysymään raittiina. AA on täysin omavarainen, ja sen toimintaa rahoittavat ainoastaan sen omat jäsenet. A-klinikat tarjoavat hoito- ja kuntoutuspalveluita alkoholisteille sekä tekevät ehkäisevää päihdetyötä. A-klinikat toimivat Sosiaali- ja terveysjärjestöjen avustuskeskuksen tuella sekä kuntien rahoittamana.
Intiassa on kokeiltu kolmessa viikossa pikakoulutettujen amatööripsykologien tekemää mini-interventiota masennuksen ja alkoholismin hoidossa. Alustavat tulokset ovat lupaavia.
Lääkinnällinen hoito
Varsinaisen alkoholinkäytön estämiseen on käytetty ja käytetään muun muassa disulfiraamia (antabus), naltreksonia, akamprosaattia ja topiramaattia. Vaikeita tai kohtalaisia akuutteja vieroitusoireita voidaan lääkitä esimerkiksi pitkävaikutteisilla bentsodiatsepiineilla.
Interventioihin kuuluvat myös alkoholinkäytön lopettamiseen liittyvien terveysvaurioiden torjuminen muun muassa B1-vitamiinipitoisuuksien huolehtimisella, jotka hoitamattomana voivat johtaa aivovaurioihin. Alkoholismin hoidossa käytetään myös muun muassa mielialalääkkeitä, koska alkoholinkäytön lopettamiseen liittyy usein muun muassa masennusta.
Didier Hoyer
Didier Hoyer (s. 3. helmikuuta 1961 Boulogne-sur-Mer) on ranskalainen ratameloja ja olympiamitalisti.
Hoyer edusti Ranskaa kolmissa kesäolympialaisissa. Los Angelesissa 1984 hän saavutti olympiapronssia 1 000 metrin kanadalaiskaksikossa parinaan Éric Renaud. Sama pari jäi kanadalaiskaksikon 500 metrillä neljänneksi 0,01 sekunnin erolla pronssia voittaneeseen Espanjan kaksikkoon. Soulin olympialaisissa 1988 Hoyer sijoittui yhdessä Pascal Sylvozin kanssa 1 000 metrin kanadalaiskaksikossa kahdeksanneksi. Neljä vuotta myöhemmin Hoyer saavutti Barcelonan olympialaisissa 1992 pronssia 1 000 metrin kanadalaiskaksikossa parinaan Olivier Boivin. Kanadalaiskaksikon 500 metrillä sama pari sijoittui kuudenneksi.
Hoyer saavutti kanadalaiskaksikon kilpailuissa neljä MM-hopeaa Plovdivissa 1989, Pariisissa 1991 ja Kööpenhaminassa 1993 sekä kanadalaisyksikön ja -kaksikon kilpailuissa kaksi MM-pronssia Montrealissa 1986 ja Pariisissa 1991. Välimeren kilpailuissa hän saavutti kaksi kultamitalia Ateenassa 1991.
Hoyer edusti Boulogne Canoë Kayak -seuraa. Hän on pituudeltaan 177-senttimetrinen ja painaa 77 kilogrammaa.
Keltalehvämuura
Keltalehvämuura (Herpsilochmus gentryi) on puumuurien heimoon kuuluva varpuslintu.