cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sevilla
Historia
thumb|left|180px|Itálican [[amfiteatteri Santiponcessa.]] thumb|left|180px|Torre del Oro Maurit kutsuivat Sevillaa nimellä Ishbiliya ja roomalaiset Hispalis. Maurien kausi Espanjassa (711–1492) näkyy yhä Sevillan katukuvassa.
Päiväni Margueritten kanssa
Päiväni Margueritten kanssa (La Tête en Friche) on vuonna 2010 ensi-iltansa saanut ranskalainen komedia- ja draamaelokuva, jonka on ohjannut Jean Becker.
Elokuva perustuu Marie-Sabine Rogerin samannimiseen romaaniin.
Sevilla
Historia
Roomalaisaikana Sevillasta vietiin Roomaan kauppatavaraa, etenkin oliiviöljyä amforoissa. Rooman valtakunnan hajoamisen jälkeen kaupunkia hallitsivat vandaalit ja sveebit ja vuodesta 461 länsigootit. Goottien aikana Sevillassa vaikutti arkkipiispa Isidorus Sevillalainen. Maurit valloittivat kaupungin vuonna 712. Sevilla jäi Córdoban jälkeen, kunnes kalifaatin hajottua siitä tuli vuonna 1023 taifavaltakunnan pääkaupunki. Ensimmäinen emiiri al-Mutamid rakensi ensimmäisen palatsin. Vuonna 1091 kaupunki jäi uskonkiihkoisten almoravidien haltuun, kunnes almohadit syrjäyttivät heidät 1145. Kastilian Ferdinand III valloitti kaupungin 1248 piiritettyään sitä useita kuukausia ja karkotti kaikki mauriasukkaat. Alfonso X Viisas myönsi kaupungille arvonimen No madeja Do (se ei jättänyt minua pulaan) joka vieläkin on kaupungin vaakunassa. Ensimmäinen inkvisitiotuomioistuin aloitti toimintansa Sevillassa 1480.
Sevillan kukoistus nousi huippuunsa Uuden maailman löytymisen myötä, kun sinne sijoitettiin kauppakamari, jolla oli yksinoikeus kauppaan Amerikkoihin. Kaupunki kasvoi tuolloin 150 000 asukkaallaan Euroopan kolmanneksi suurimmaksi. Kauppa siirrettiin Cádiziin 1717 Guadalquivirin madalluttua vaikeakulkuiseksi. Vuonna 1755 kaupunkiin iski tuhoisa maanjäristys.
Päiväni Margueritten kanssa
Tuotanto
Elokuvaa kuvattiin Ranskassa vuoden 2009 aikana Ponsin kylässä Charente-Maritimen departementissa.
Sevilla
Historia
Sevillassa järjestettiin 1929–1930 espanjalais-amerikkalainen näyttely ja vuonna 1992 Expo 92 -maailmannäyttely.
Sevillan metron ensimmäinen linja avattiin huhtikuussa 2009.
Päiväni Margueritten kanssa
Juoni
Germain Chazes (Gérard Depardieu) on keski-ikäinen ja ylipainoinen hanttihommia tekevä mies, joka asuu ranskalaisessa pikkukaupungissa. Hyväsydäminen mutta kielellisesti lahjaton Germain ei ole koskaan pärjännyt kavereilleen sanailuissa. Lapsuuden koulukiusaamisen ohella kotona oman äidin ymmärtämätön suhtautuminen "vahinkona" alkunsa saaneeseen poikaansa ei ole sekään tukenut miehen itsetuntoa. Lohtuna on kaunis bussikuskina toimiva tyttöystävä.
Sevilla
Urheilu
Kaupungista on kotoisin kaksi menestynyttä jalkapalloseuraa, Sevilla Fútbol Club ja Real Betis Balompié. Sevilla FC on voittanut UEFA Cupin kahdesti 2000-luvulla.
Vuonna 1999 Sevillassa järjestettiin yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut.
Päiväni Margueritten kanssa
Juoni
Eräänä päivänä, kun Germain istahtaa tavalliseen tapaansa puistoon laskemaan kyyhkysiä, hän tutustuu 95-vuotiaaseen Margueritteen, joka alkaa lukea miehelle ääneen kirjallisuuden klassikoita: Albert Camus'ta, Romain Garya ja Louis Sepulvedaa. Auditiivisen muistin omaava Germain avaa kuulemansa ansiosta oven sanataiteen maailmaan.
Sevilla
Arkkitehtuuri ja kulttuuri
Kuninkaalliset palatsirakennukset Alcázares Reales sijaitsevat Plaza de Trinfon aukiolla. Myös niiden puutarha on tutustumisen arvoinen. Kuuluisa maamerkki on Guadalquivirin rannalla oleva maurien aikainen pyöreä "kultainen torni" Torre de Oro. Vanha tupakkatehdas on nykyisin Universidad Antigua Fábrica de Tabacosin yliopiston rakennuksena.
Päiväni Margueritten kanssa
Arvioita
Ilta Sanomien Tarmo Poussun mukaan elokuvan heikkoudet on helppo unohtaa, kun katsoo Depardieun ja haurasta vanhuuden valoa säteilevän Gisèle Casadesusin hienoa näyttelijäntyötä.
Sevilla
Arkkitehtuuri ja kulttuuri
Vuoden 1929 espanjalais-amerikkalaisen näyttelyn kunniaksi rakennettiin Parque de Maria Luisan puistoon Plaza de España ja Palacio Español. Toisen näyttelyä varten rakennetun torin, Plaza de Américan laidalla renessanssipalatsissa on nykyisin arkeologinen museo, jonka kokoelmiin kuuluu mm. Carambolon kulta-aarre ja Itálican kuuluisa Venus-patsas.
Vuoden 1992 maailmannäyttelyä varten rakennettiin 215 hehtaarin näyttelyalue. Se keskuksena on 1400-luvun Santa María de las Cuevasin luostari, mutta muu rakennuskanta on modernia. Espanjan pääpaviljonkina on Torre Panorámica.
Sevilla on Don Juanin kotikaupunki. Bizet'n ooppera Carmen ja Rossinin Sevillan parturin tapahtumat sijoittuvat pääosin Sevillaan, samaten kuin Beethovenin Fidelio
Kaisu-Mirjami Rydberg
thumb|275px|SKDL:n eduskuntaryhmän naisjäsenet vaalikaudella 1945–1948. Kaisu-Mirjami Rydberg takarivissä toinen vasemmalta Karin Aino Mirjam (Kaisu-Mirjami) Rydberg (o.s. Riippa; 27. huhtikuuta 1905 Mäntsälä – 31. elokuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, kirjailija ja vasemmistolainen poliitikko. Ennen sotia hän toimi Suomen Sosialidemokraattisessa Puolueessa (SDP), mutta liittyi sitten kuutosina tunnettuun vasemmistoryhmään. Sotien jälkeen Rydberg vaikutti Suomen Kansan Demokraattisessa Liitossa (SKDL) ja Suomen Kommunistisessa Puolueessa (SKP).
Elämä ja toiminta
Rydbergin vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Väinö Riippa ja Iida Forsbacka. Vanhemmat erosivat vuonna 1911, jolloin isä muutti Yhdysvaltoihin ja äiti lasten kanssa Poriin. Kaisu-Mirjami Riippa kirjoitti ylioppilaaksi Porin tyttölyseosta 1923 ja opiskeli sen jälkeen suomen kieltä ja historiaa Helsingin yliopistossa. Hän rahoitti opintojaan antamalla yksityisopetusta ja hoitamalla opettajansijaisuuksia. Opiskeluaikanaan hän kiinnostui lisäksi monenlaisista kulttuuririennoista. Opinnot jäivät kuitenkin kesken vuonna 1931, pian pohjoismaiden historiaa käsitelleen pro gradu -työn valmistumisen jälkeen. Samana vuonna hän meni naimisiin maanmittausinsinööri Martti Rydbergin kanssa. Pari asui aviomiehen töiden takia jonkin aikaa Kainuussa, missä syrjäseutujen kurjuus tuli ilmi. Avioliitto hajosi pian ja Kaisu-Mirjami Rydberg muutti takaisin Helsinkiin. Ero astui voimaan vuonna 1934.
Rydberg aktivoitui nyt poliittisesti ja liittyi 1932 Akateemiseen Sosialistiseuraan (ASS) ja seuraavana vuonna sosiaalidemokraattiseen puolueeseen sekä Toveriseuraan. Hän oli aktiivinen myös vuonna 1935 perustetussa kirjailijaryhmä Kiilassa. Rydberg työskenteli suomen kielen ja vieraiden kielten yksityisopettajana vuosina 1930–1938 sekä Suomen Sosialidemokraatin toimittajana 1933–1939. Hän kirjoitti lehteen kirjallisuus- ja teatteriarvosteluja sekä lapsille suunnattua Mirja-tädin kirjelaatikko -palstaa. Hän toimi myös Soihtu-lehden toimitussihteerinä. Rydberg johti lisäksi vuosina 1935–1936 Helsingin Työväen Näyttämöä ja suomensi sekä ohjasi sinne eräitä näytelmiä. Hän matkusteli 1930-luvun puolivälissä useasti ulkomailla ja osallistui muun muassa kansainvälisiin rauhankongresseihin Brysselissä ja Genevessä. Vuonna 1939 Rydberg nousi varasijalta eduskuntaan kuolleen kansanedustaja Hannes Ryömän tilalle. Eduskunnassa Rydberg siirtyi vähitellen kuutosina tunnettuun oppositioryhmään, joka erotettiin SDP:stä vuonna 1940. Hänet vangittiin jatkosodan alettua elokuussa 1941 yhdessä muiden kuutosten kanssa ja hän sai kolmen vuoden vankeustuomion valtiopetoksen valmistelusta. Valtiollinen poliisi oli pitänyt häntä silmällä jo pidempään, sillä hän oli toiminut vuosina 1935–1939 Neuvostoliiton Helsingin-lähetystön työntekijöiden suomen ja ruotsin opettajana.
Rydberg päästettiin keväällä 1944 ehdonalaiseen vapauteen, mutta häneltä kiellettiin toistaiseksi poliittinen toiminta ja oleskelu Helsingissä. Sodan päätyttyä kaikki kuutoset armahdettiin ja he palasivat eduskuntaan marraskuussa 1944. He olivat samana syksynä mukana perustamassa SKDL:ää, mutta Rydberg meni muita pidemmälle ja liittyi keväällä 1945 myös Suomen kommunistiseen puolueeseen. Kevään 1945 eduskuntavaaleissa hänet valittiin jatkokaudelle SKDL:n listalta. Seuraavana syksynä hän nousi SKP:n puoluetoimikuntaan, jossa pysyi vuoteen 1951, vaikka ei 1940-luvun lopulta lähtien osallistunut juurikaan sen toimintaan. Rydberg keskittyi enemmän kirjoittamiseen ja toimittamiseen kuin politiikkaan ja jätti eduskunnan vuonna 1948. Hän oli Vapaan Sanan toimittajana vuosina 1940–1941 ja 1944–1948, toimi vuonna 1947 vähän aikaa aikakauslehti 40-luvun päätoimittajana ja siirtyi 1948 Suomi–Neuvostoliitto-Seuran julkaiseman SNS-lehden päätoimittajaksi. Kirjoittajana Rydberg käytti nimimerkkejä Karin Alm, Eino Jalas, Nomi ja Utelias. Sodan jälkeisinä vuosina hän julkaisi ainoan runokokoelmansa, yhden pakinakokoelman sekä kaksi matkakertomusta. Rydberg siirtyi SNS-lehden päätoimittajan paikalta vuonna 1956 kustannusyhtiö Kansankulttuurin kirjalliseksi johtajaksi, missä tehtävässä hän toimi kuolemaansa asti.
Rydberg oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1937–1941 ja 1944–1945 sekä presidentin valitsijamiehenä vuosien 1937 ja 1940 vaaleissa. Vuoden 1950 vaaleissa Rydberg ei päässyt SKDL:n valitsijamiesehdokkaaksi, vaikka hän menestyi jäsenäänestyksessä.
FOBS
pienoiskuva|FOBS (Fractional Orbital Bombardment System), osittain maata kiertävän radan pommitusjärjestelmä. upright|pienoiskuva|FOBS-järjestelmän ohjuksen [[R-36 Dnepr -raketin laukaisu.]]
FOBS (, osittain maata kiertävän radan avaruuspommitusjärjestelmä) on avaruuspommitusjärjestelmä, jossa raketti laukaisee taistelukärjen maata kiertävälle radalle. Neuvostoliitto suunnitteli järjestelmää 1960-luvulla. Järjestelmän tarkoitus oli laukaista ydinkärkiohjus  matalalle Maan kiertoradalle (LEO), josta paluulaite palaisi takaisin maahan. Järjestelmällä on rajoittamaton kantomatka, eikä sen lentoreittiä tai kohdetta voi laskea laukaisun tapahtuessa.
Etelänavan yli lentävän FOBS-kärjen tarkoitus oli kiertää Pohjois-Amerikan ilmapuolustuskeskuksen NORAD:n pohjoisnavan suunnassa Venäjälle päin osoittavat ennakkovaroitustutkat, joiden tarkoitus oli varoittaa ohjushyökkäyksestä.
Neuvostoliiton järjestelmä
Neuvostoliiton FOBS-järjestelmän ohjus oli tyypiltään R-36-O Tsiklon (Tsyklon) 8K69, joka tunnetaan lännessä nimellä F-1r FOBS. FOBS:n pohjaraketti on SS-9 Scarp Mod 3.
Ohjusta käytettäessä taistelukärki putoaa kohteeseensa ennen täyttä ratakierrosta. Tavallinen mannertenvälinen ohjus ei nouse maata kiertävälle satelliittiradalle kuten FOBS vaan lentää noin 8000–15000 km:n matkan ballistisella radalla.
FOBS:ia alettiin tutkia 1962, ja testaus alkoi joulukuussa 1965. FOBS:ia testattiin 1966–1971, mutta kokeet epäonnistuivat monta kertaa. FOBS:ia testattiin Neuvostoliitossa 1966 pari kertaa epäonnistuen, enemmän testejä tehtiin 1967 lennättämällä FOBS:in kärkeä miltei napojen ympäri kiertävällä radalla. Järjestelmä oli valmiina marraskuussa 1968. FOBS:in kolmas vaihe oli nimeltään OR-36.
FOBS:in rajoituksia ovat mm. pieni tarkkuus ja alttius toimintahäiriöille. R-36-O FOBS:in tarkkuus CEP on venäläisten lähteiden mukaan 1100 m, mutta läntisten tietojen mukaan vain 1800–5500 m. Taistelukärki oli 1–5 megatonnia.
FOBS kiellettiin 1970-luvun lopuilla SALT II -sopimuksessa, ja sen kehitys lopetettiin 1983.
Kiinan järjestelmä
Kiina testasi vastaavaa järjestelmää elokuussa 2021. Kiinan järjestelmä on varustettu uudentyyppisellä niin sanotulla hypersoonisella taistelukärjellä (hypersonic glide vehicle). Raketti lensi matalalla Maan kiertoradalla, joka kulkee 150–900 kilometrin korkeudella. Tämän jälkeen laite laskeutui lähemmäs maanpintaa osuakseen kohteeseensa. Hypersooniset paluulaitteet lentävät ainakin viisinkertaisella äänennopeudella, eli ne ovat hitaampia kuin ballistiset ohjukset, mutta ne ovat ohjailtavissa, eivät noudata ballistisen ohjuksen ennalta arvattavaa parabolista lentorataa. Ohjuksen tarkkuus oli vain muutamia kymmeniä kilometrejä, joten osumatarkkuus ei ole kovin hyvä.
Harmotatti
Harmotatti (Suillus viscidus, syn. S. aeruginascens ja S. laricinus) on limainen, oliviinvärinen tai harmaalakkinen tatti. Pillistö on harmaa tai oliivinvärinen ja jalka on harmaanruskea. Tatin jalassa on rengas. Harmotatti viihtyy lehtikuusen seurana kalkkimailla. Sitä on harvinaisena Etelä- ja Keski-Suomessa.
Cody Simpson
Cody Robert Simpson (s. 11. tammikuuta 1997) on australialainen laulaja. Codyn levy-yhtiönä toimii Atlantic Records. Hän on hyvä uimari ja on voittanut kaksi kultamitalia Queensland Swimming Championships -kisassa.
Harmotatti
Harmotatti (Suillus aeruginascens) muistuttaa turjantattia ja lehtikuusentattia, mutta on väriltään harmaasävyinen.
Cody Simpson
Ennen julkisuutta
Simpson syntyi Gold Coast issa, Gueenslandissa, Australiassa. Hänen vanhempansa ovat Brad ja Angie Simpson, ja hänellä on kaksi nuorempaa sisarusta, Tom ja Alli.
Rauma Wood
Osakeyhtiö Rauma Wood Ltd (vuodesta 1938 Rauma Oy) oli pääasiassa Raumalla toiminut vuonna 1915 perustettu metsäteollisuusyritys, josta tuli myöhemmin osa Rauma-Repola-konsernia.
Eurajoella sijaitsevan Vuojoen kartanon omistajan Axel Björkenheimin kuoltua vuonna 1907 hänen perillisensä perustivat Vuojoki Gods Ab -nimisen osakeyhtiön kartanon myynnin helpottamiseksi. Tämä yhtiön ja sen mukana Vuojoen kartanon ostivat vuonna 1911 liikemiehet Nestor Toivonen, K. A. Paloheimo ja H. G. Paloheimo. Ostajat rakensivat vuonna 1912 sahalaitoksen Raumalle Sampaanalan lahden rannalle ja aloittivat laajat hakkuut kartanon 10 000 hehtaarin laajuisissa metsissä. Puun kuljettamista varten rakennettiin vuonna 1912 Vuojoen metsärata, joka oli 23 kilometriä pitkä kapearaiteinen rautatie Eurajoen suulla sijaitsevasta Verkkokarin satamasta koilliseen Nakkilan Punapakkaan. Puu lastattiin Verkkokarin satamassa proomuihin tai niputettiin lautoiksi ja hinattiin yhtiön Rauman sahalle. Vuonna 1915 perustettiin Rauma Wood Ltd -niminen osakeyhtiö, jolle Vuojoki Gods Ab:n sahalaitos siirtyi ja tämä uusi yhtiö alkoi suunnitella sulfiittiselluloosatehtaan rakentamista Raumalle. Tämä tehdas valmistuikin Rauman sahan viereen vuonna 1920. Samalla alueella oli yhtiöllä myös sähkölaitos ja konepaja. Varsinainen Vuojoen kartano myytiin vuonna 1918 helsinkiläisille liikemiehille ja sen entisistä torpista muodostettiin 308 itsenäistä maatilaa.
Vuonna 1921 Rauma Wood Ltd rakensi sahalaitoksen Pohjois-Suomeen Halosenniemeen Haukiputaalle. Tulipalot viivästyttivät kuitenkin hanketta niin, että saha pääsi käyntiin vasta vuonna 1923. Yhtiö käytti hankinta-alueenaan pohjoisessa Iijokivarren alueita ja se omisti vuodesta 1919 alkaen savotoiden tukikohtana käytetyn Taivalkosken Jurmun kylässä sijainneen Koskelan tilan, jolla sijaitsi myös yhtiön alueen piiripäällikön asunto ja konttori. Vuoteen 1925 saakka yhtiö hinasi myös puuta 650 kilometrin merimatkan Haukiputaan Halosenlahdelta Rauman tuotantolaitoksilleen.
Kun Rauma Wood Ltd joutui K. A. Paloheimon taloudellisten ongelmien takia yhtiötä rahoittaneen Kansallis-Osake-Pankin haltuun 1930-luvun alussa, Raahe Osakeyhtiö osti vuonna 1936 yhtiön muista tuotantolaitoksista erillään sijainneen Halosenniemen sahan. Samaan aikaan yhtiö sai kuitenkin hallintaansa vuonna 1873 perustetun Reposaaren Höyrysaha Oy:n, jolla oli sahalaitos Porin Reposaaressa.
Vuonna 1942 Rauma Oy, Raahe Oy (perustettu 1918), Oy Suolahden Tehtaat (perustettu 1918), Reposaaren Höyrysaha Oy ja Pyhäjärven Saha Oy yhdistettiin Rauma-Raahe Oy -nimiseksi yhtiöksi. Tällöin myös Halosenniemen saha palasi yhtiön haltuun ja sahaustoiminta jatkui siellä vuoteen 1950 saakka. Yhtiölle siirtyi myös Raahe Oy:n omistama Haukiputaan Martinniemen saha.
Rauma-Repola Oy ja Yhtyneet Paperitehtaat Oy fuusioitiin 31. joulukuuta 1990 Repola Oy -nimiseksi yhtiöksi. Tämä yhtiö ja Kymmene Oy puolestaan fuusioitiin 30. huhtikuuta 1996 UPM-Kymmene Oy -yhtiöksi. Nykyisin entisen Rauma Oy:n Rauman Sampaanalan lahden rannalla sijaitsevien tehdaslaitosten nimenä on UPM-Kymmene Oy:n Rauman tehtaat.
Gabonintöpöpeippo
Gabonintöpöpeippo (Ortygospiza gabonensis) eli aiemmalta nimeltään helmitöpöpeippo on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Paholaisen morsian
Paholaisen morsian (The Devil Rides Out) on Terence Fisherin ohjaama brittiläinen kauhuelokuva vuodelta 1968. Elokuvan tuotti Hammer Film Productions ja sen pääosaa näytteli Christopher Lee.
Tarina
Rikas aatelismies Duc de Richleau (Christopher Lee) ja hänen ystävänsä Rex van Ryun (Leon Greene) ovat kovasti huolissaan Ducin kummipojasta Simon Aronista (Patrick Mower). He epäilevät että tämä on joutunut huonoon seuraan. Nopeasti paljastuu että Simon onkin liittynyt johonkin outoon noituusyhteisöön, mutta ei ole vielä sisällä. Yhteisön johtajaksi ilmenee outo mies, hallitsevaluonteinen Mocata (Charles Gray).
Duc ja Rex onnistuvat tunkeutumaan mukaan ja hakemaan Simonin pois. Asiaa ymmärtämätön palvelija tosin ottaa Simonin kaulasta ristiketjun jonka Duc oli asettanut suojaamaan koska jokin outo pahuus pakotti poikaa kuristamaan itseään sillä - ja poika karkasi.
Duc de Richleau hankkii lähteistään salaperäisiä suojakeinoja, mm. suolalla ja elohopealla täytettyjä koeputkia jotka Rex saa suojakseen.
Nyt alkaa outo viestipeli de Richleaun ja Mocatan välillä. Panoksena ovat Simonin ja oudon, kauniin nuoren naisen Tanith Carlislen (Nike Arrighi) sielut. Richleau ja Rex vievät heidät turvaan Ducin sisaren Marie Eatonin (Sarah Lawson)perheen luo. Näiden olohuoneen huonekalut siirretään sivuun ja lattiaan piirretään monimetrinen maaginen kaksoisympyrä, jonka sisälle seurue kerääntyy. Tanith ei tosin pysty tulemaan sen sisään jostain syystä ja Rex kätkeekin hänet vajaan jääden suojelijaksi. Myös perheen pikkutytär (Rosalyn Landor) jää vuoteeseensa ristin suojaamana eikä tule taikaympyrään.
Aamulla todetaan ympyrän ulkopuolella olleen Tanithin kuolleen ja pikkutyttären kadonneen. Richleau tekee henkienmanauksen Tanithin sielulle käyttäen sisartaan meediona ja saa tietoja siitä mihin kadonnut lapsi on viety.
Monimutkainen jäljitys vie seurueen outoon kartanoon, jossa Mocata aikoo juuri uhrata pikkutytön Paholaiselle. Nyt pimeän ja valon voimat iskevät lopullisesti yhteen. Richleau ei pysty enää toistamaan tarvittavia sanoja, jotka karkottaisivat pahuuden - mutta yllättäen outo mahti ottaa Marien haltuunsa ja hän sanelee pikkutytölle ratkaisevat sanat jotka tämä toistaa, ja äkkiä Mocata seurueineen kieltävän tuskanhuutonsa (Noo-ooo!)säestämänä sekä huoneen pahuudensisustus katoavat liekkeihin, seinälle ilmestyy suuri risti ja samassa niin aika kuin paikkakin pyörähtävät: kun Richleaun seurue tilanteen tasauduttua nousee uudelleen jaloilleen, onkin jo mennyt ajankohta eli kauhun yön jälkeinen aamu, seurue on kokonaisuudessaan taikaympyrähuoneessa, Rex taluttaa hyvinkin elävän Tanithin sisään ja hovimestari tuo niin ikään täysin kunnossa olevan pikkutytön paikalle.
Richleau selittää, että Mocata pelasi uhkapeliä kutsuessaan Kuoleman Ratsastajan: se ei poistu ellei saa jotakuta mukaansa - ja koska Mocata hävisi pelin, se vei hänet. Ja koska näin tapahtui, kaikki kulunut aika ja sattuneet tapahtumat ratsastajan poistumisen jälkeen pyyhkiytyivät pois: Tanith palasi elämään, pikkutyttöä ei koskaan ryöstettykään - itse asiassa kartanon tapauksia ei koskaan sattunutkaan.
Kritiikki ja jälkimaine
Kriitikot ottivat elokuvan huonosti vastaan mutta katsojat sentään seurasivat sitä kohtuullisesti. Yhtiö suunnitteli kokonaista Dennis Wheatley -elokuvien sarjaa mutta jo toinen saman kirjailijan teokseen pohjautunut elokuva, Salainen manner (The Lost Continent, 1968) osoittautui flopiksi ja loput suunnitelluista elokuvista jäi tekemättä.
Schwinger-vaikutus
linkki=https://fi.wikipedia.org/wiki/Tiedosto:Schwinger_pair_production.svg|pienoiskuva|260x260px|Vahva, vakio sähkökenttä, elektronit, e^-   ja positronit  e^+, luodaan spontaanisti. Schwinger-vaikutus on ennustettu fysikaalinen ilmiö, jonka mukaan aine on syntynyt vahvan sähkökentän vaikutuksesta. Sitä kutsutaan myös nimillä (Sauter-) Schwinger-vaikutus, Schwinger-mekanismi tai Schwinger-parin tuotanto. Se on kvantti­elektro­dynamiikkaan (QED) perustuva ennuste, jonka mukaan elektroni-positroniparit muodostuvat spontaanisti sähkökentän läsnä­ollessa, mikä aiheuttaa sähkökentän hajoamisen. Fritz Sauter ehdotti vaikutusta alun perin vuonna 1931, ja Werner Heisenberg ja Hans Heinrich Euler tekivät myös tärkeää työtä vuonna 1936 , vaikka vasta 1951 Julian Schwinger antoi täydellisen teoreettisen kuvauksen.
Matemaattinen kuvaus
Schwingerin parien tuotanto jatkuvassa sähkökentässä tapahtuu vakionopeudella yksikkötilavuutta kohti, jota yleisesti kutsutaan nimellä \Gamma. Suhde on ensin laskettu Schwingerin ja pääjärjestyksen mukaan e^2 , elektronin varauksen neliö on yhtä suuri
Kokeelliset näkymät
Schwingerin vaikutusta ei ole koskaan havaittu, koska vaaditut erittäin voimakkaat sähkökentän vahvuudet tarvitaan. Parin tuotanto tapahtuu eksponentiaalisesti hitaasti, kun sähkökentän voimakkuus on paljon alle Schwingerin raja-arvon, joka vastaa suunnilleen. Nykyisillä ja suunnitelluilla laserlaitteilla tämä on epätarkoituksenmukainen vahvan sähkökentän voimakkuus, joten on ehdotettu erilaisia mekanismeja prosessin nopeuttamiseksi ja siten havainnon edellyttämän sähkökentän voimakkuuden vähentämiseksi.
Parin tuotannon nopeus voi kasvaa merkittävästi aikariippuvaisissa sähkökentissä , ja sellaisenaan pyritään korkean intensiteetin laserkokeilla, kuten Extreme Light Infrastructure. Toinen mahdollisuus on sisällyttää korkeasti varautunut ydin, joka itse tuottaa vahvan sähkökentän.
Lady Washington
The Lady Washington oli alun perin yhdysvaltalainen purjealus, joka rakennettiin vuonna 1750 Massachusettsissa. Se takiloitiin aluksi yksimastoiseksi sluupiksi mutta muutettiin kaksimastoiselsi prikiksi ennen sen ensimmäistä purjehdusta Pohjois-Amerikan lounaisrannikolle. Samalla se oli ensimmäinen yhdysvaltalainen alus, joka purjehti Honoluluun, Hongkongiin ja Japanin saaristoon. Lähes 230 vuotta myöhemmin aluksesta rakennettiin täydellinen kopio Aberdeenissa Washingtoninin osavaltion satavuotispäivän kunniaksi.
Alkuperäisen The Lady Washingtonin historia
The Lady Washingtonin alkuperäinen omistaja oli Joseph Barrell, ja laivan vaikutusvaltaisin kapteeni John Kendrick. Kendrick johti vuonna 1787 perustettua bostonilaisten turkismetsästäjien retkikuntaa, joiden käytössä olivat laivat The Lady Washington ja Columbia Rediviva. Kapteeni Robert Gray toimi vuodet 1787–1789 The Lady Washingtonin komentajana. Hänen komennossaan alus purjehti ensimmäisenä amerikkalaisena laivana Tyynenmeren kautta Pohjois-Amerikan länsirannikolle. 1780-luvun lopulla The Lady Washington osallistui myös Aasian purjehduksiin ja oli mukana Havaijin kuningas Kamehameha I:n organisoimassa Santelipuu- ja helmikaupassa.
Myöhään vuonna 1794 The Lady Washington vaurioitui ammusräjähdyksessä Sandichin saarilla. Samassa onnettomuudessa laivan kapteeni Kendrick ja useita hänen miehiään kuoli.
Myöhempi The Lady Washington
Uusi The Lady Washington rakennettiin asiantuntevin työvoimin, ja Yhdysvaltain rannikkovartiosto hyväksyi sen matkustuskelpoiseksi purjealukseksi. Alus esiintyi vuodesta 2003 vuoteen 2011 Pirates of the Caribbean -elokuvissa HMS Interceptor -nimisenä Kuninkaallisen laivaston aluksena.
Arthur Albiston
pienoiskuva|Arthur Albiston Arthur Albiston (s. 14. heinäkuuta 1957 Edinburgh, Skotlanti) on entinen skotlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Albiston pelasi jo nuoruudessaan Manchester Unitedin juniorijoukkueissa ja teki debyyttinsä edustusryhmässä 1974 Liigacupin kolmannella kierroksella ottelussa paikallisvastustaja Cityä vastaan. Manchester Unitedissa hän voitti FA Cupin kolmesti, vuosina 1977, 1983 ja 1985. 1988 hän siirtyi vapaalla siirrolla West Bromwichiin, missä hän vietti vain yhden kauden ennen siirtymistään Skotlantiin Dundeehen. Uransa loppuaikoina hän pelasi myös Chesterfieldissä, Chester Cityssä ja Norjassa Moldessa. Urallaan hän pelasi seurajoukkueissa 464 ottelua ja teki seitsemän maalia.
Skotlannin maajoukkueessa Albiston debytoi 28. huhtikuuta 1982 ottelussa Pohjois-Irlantia vastaan. Hän pelasi maajoukkueessa urallaan kaikkiaan 14 ottelua.
Peter Berthold
pienoiskuva|Peter Berthold vuonna 2017. Peter Berthold (s. 19. huhtikuuta 1939 Zittau) on saksalainen lintutieteilijä.
Berthold väitteli filosofian tohtoriksi kottaraisesta Tübingenin yliopistosta 1964. Vuodesta 1972 alkaen hän toimi Konstanzin yliopiston lehtorina, kunnes 1981 nimitettiin oppilaitoksen biologian professoriksi. Vuonna 1992 hän toimi Helsingin yliopiston vierailevana professorina. Vuodesta 1991 alkaen hän on toiminut Max Planck -instituutin lintutieteen tutkimuksessa. Emeritusprofessori hän on ollut 31.12.2005 lähtien.
Berthold on ollut mukana Radolfzellin lintuaseman toiminnassa vuodesta 1955 lähtien, ensin amatöörihavainnoitsijana ja rengastajana, myöhemmin aseman johtajana. Saksan lintutieteelliseen yhdistykseen hän on kuulunut yli 40 vuotta. Hän tutkii ensisijaisesti lintujen muuttoa. Bertholdin julkaisuluettelossa on 414 nimikettä, joiden lisäksi hän on julkaissut 21 kirjaa. Hänet on palkittu lukuisilla kunnianosoituksilla.
Uzès
Uzès on ranskalainen kaupunki, joka sijaitsee Gardin departementissa, Languedoc-Roussillonissa. Kaupunki sijaitsee kolmikulmiossa, jonka muodostavat Alès (32 km) luoteeseen, Avignon (40 km) itään ja Nîmes (22 km) etelään. Vuonna 2009 sen asukasluku oli 8 339.
Historiaa
pienoiskuva|left|Uzèsin herttuoiden palatsi. Uzès perustettiin alun perin nimellä Ucetia. Se oli yksi gallialaisen Rooman oppidumeista, eli hallintokaupungeista. Kaupungin lähellä sijaitsevat runsanvetiset Euren lähteet, joista roomalaiset johtivat vettä aina Nîmesin kaupunkiin saakka. Tämän vesijohdon näyttävin ja kuuluisin rakennusmuistomerkki on Pont du Gard, jonka rakentamisesta Uzèsin kaupungin historia alkaa.
Kaupungin kulta-aika oli keskiajan loppupuolella, jolloin sen keskusta rakennettiin. Uzèsin herttualla oli 1400-luvulla oma herttuakunta ja 1600-luvulta alkaen korkea asema Ranskan hovissa. 1400-luvulla Uzèsiin perustettiin piispanistuin, joka pysyi siellä aina Ranskan vallankumoukseen asti. Eri uskonsuunnat olivat siellä vahvasti läsnä. Nykyisin siellä sijaitsevat entinen katedraali St-Théodorit d’Uzès, katolinen kirkko Saint Étienne, reformoitu kirkko ja moskeija. Kaupungin restaurointi aloitettiin vuonna 1965.
Nähtävyyksiä
pienoiskuva|left|Place aux Herbes
Ystävyyskaupungit
Schriesheim (Baden-Württemberg), Saksa ja Paczków (Puola).
Parsat
thumb|Parsaviljelys Saksassa. Parsat (Asparagus) on kasvisuku parsakasvien heimossa ja heimon tyyppisuku. Suvussa on 160–290 lajia, joita tavataan Euroopassa, Aasiassa, Afrikassa, Australiassa ja Meksikossa. Parsat ovat monivuotisia ruohoja tai puolipensaita. Niiden lehdet ovat suomumaiset ja lehtien sijasta vihreänä yhteyttävänä osana ovat laakaversot.
Parsalajeja
Parsa eli ruokaparsa on yleinen viljelykasvi, jonka kevätversoja käytetään vihanneksena. Esimerkiksi unelma ja natalinparsan lajike hienohelma ovat huonekasvina viljeltyjä parsoja.
Edu Kettunen (albumi)
Edu Kettunen on Edu Kettusen esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1984 levymerkillä Finnlevy.
Kettunen on säveltänyt ja sanoittanut albumin kappaleet, ja hänet on mainittu tekijätiedoissa nimellä Erkka Kettunen.
Nelipiikki
Nelipiikki (Apeltes quadracus) on piikkikalojen heimoon kuuluva pieni kalalaji, jota tavataan Pohjois-Amerikan Atlantin puoleisella rannikolla sekä makeassa että suolaisessa vedessä. Se on sukunsa Apeltes ainoa laji. Se viihtyy vedessä, jossa on runsaasti kasvillisuutta.
Ulkonäkö ja koko
Aikuisen nelipiikin pituus vaihtelee tavallisesti 5,1 ja 6,4 senttimetrin välillä. Sillä ei ole kyljissään luulevyjä kuten kolmipiikillä, mutta sillä on luinen harjanne vatsan molemmilla puolilla.
Ravinto
Nelipiikit syövät pieniä äyriäisiä, kuten katkoja ja hankajalkaisia.
Lisääntyminen
Nelipiikki tulee sukukypsäksi 1 ja 2 ikävuoden välillä. Kutuaika on keväällä ja alkukesällä. Naaras laskee munat koiraan rakentamaan pesään, ja koiras jää vahtimaan niitä, kunnes ne kuoriutuvat, leyhyttäen hapekasta vettä pesään kahden pienen aukon kautta.
Magnia Urbica
thumb|200px|Magnia Urbican kuva roomalaisessa kolikossa. Magnia Urbica (200-luku) oli roomalainen keisarinna ja keisari Carinuksen vaimo. Carinus julisti hänet Augustaksi ja antoi hänelle arvonimen Mater castrorum, senatus ac patriae. Magnia Urbica sai luultavasti Carinuksen kanssa myös pojan, Nigrinianuksen, mutta saattaa olla että tämä oli itse asiassa Carinuksen isän, Caruksen, tyttären Paulinan poika. Kun Carinus murhattiin heinäkuussa 285, uusi keisari Diocletianus antoi kirota Carinuksen ja hänen sukulaistensa muiston (Damnatio memoriae). Magnia Urbican nimi raapustettiin pois piirtokirjoituksista.
Alen Avdić
Alen Avdić (s. 3. huhtikuuta 1977 Sarajevo) on bosniahertsegovinalainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Avdić debytoi Bosnia ja Hertsegovinan maajoukkueessa 1999. Hän on pelannut kolme maaottelua.
Athens 2004
Athens 2004 on Eurocomin PlayStation 2:lle ja Windowsille kehittämä peli vuoden 2004 kesäolympialaisista Ateenassa.
Mukana on 25 lajia: juoksua, kenttälajeja, uintia, painonnostoa, jousiammuntaa, skeetiä ja ratsastusta. Pelissä on 64 maata kaikista maanosista ja sitä voi pelata yhtä aikaa jopa neljä henkilöä, jos käytössä on Multitap.
Armando De Vincentiis
Armando De Vincentis (s. 11. lokakuuta 1943) on entinen italialainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli kiekonheitto.
Athens 2004
Yksittäisten kisojen sisäksi voi osallistua myös seitsenotteluun tai kolmentoista lajin athletics-otteluun. Tulokset ja ennätykset tallentuvat automaattisesti muistikortille.
Armando De Vincentiis
De Vincentis sijoittui kiekonheitossa seitsemänneksi Rooman EM-kilpailuissa 1974 tuloksella 59,68 m. Montréalin 1976 olympialaisissa hän oli karsinnan neljänneksi paras tuloksella 62,26 m mutta sai loppukilpailussa vain tuloksen 55,86 m ja sijoittui 15:nneksi.
Athens 2004
Kahdeksan lajeista toimii myös tanssimatolla.
Armando De Vincentiis
De Vincentis voitti kiekonheiton Italian mestaruuden vuosina 1975, 1976, 1978, 1980 ja 1981. Italian ennätystä hän paransi vuonna 1975 tulokseen 63,90 m. Roomassa 27. toukokuuta 1976 hän paransi ennätyksen tulokseen 64,48 m mutta menetti sen vielä samassa kilpailussa Silvano Simeonille.
Athens 2004
Maat
Pelissä pystyy valitsemaan 64 eri maasta.
Eugenio Perego
Eugenio Perego (28. elokuuta 1876 Milano – 26. helmikuuta 1944 Rooma) oli italialainen mykkäelokuvien ohjaaja.
Peregon elokuvaura alkoi torinolaisten tuotantoyhtiöiden käsikirjoittajana. Hän työskenteli myöhemmin muun muassa Milano Filmsin ohjaajana ja teki Pina Menichellin kanssa melodraaman La storia di una donna (”Erään naisen tarina”, 1920). 1920-luvulla Perego ohjasi Napolissa useita Leda Gysin tähdittämiä elokuvia paikalliselle Lombardo Filmille.
Sekularismi
pienois|Democrazia Atea -järjestön Carla Corsetti puhuu [[Risorgimento|Italian yhdistymisen 140-vuotisjuhlapäivänä järjestetyssä Vatikaania arvostelevassa mielenosoituksessa.]]
Sekularismi tarkoittaa irrottautumista uskonnosta. Valtiollinen sekularismi tarkoittaa valtion tunnustuksettomuutta. Kirkon ja valtion eron kannattajien mukaan valtion tulee olla uskontoihin nähden puolueeton. Valtio ja uskonto on virallisesti erotettu toisistaan Yhdysvalloissa ja Ranskassa.
Historiaa
Uskonnosta vapaata ajattelua, joka suhtautuu arvostelevasti kirkkoon ja sen yhteiskunnalliseen vaikutukseen ja pyrkii täydelliseen uskonnon ja ateismin vapauteen, on kutsuttu vapaa-ajatteluksi. Vapaa-ajattelua ovat edustaneet yleensä ateistit ja sekulaarin humanismin edustajat.
Vapaa-ajattelijaliike järjestäytyi 1800-luvun loppupuolella Länsi-Euroopassa. Vapaa-ajattelijain keskeisiä yhteiskunnallisia tavoitteita on kirkon ja valtion erottaminen sekä koulun ja kirkon erottaminen. Yksi liikkeen suurimmista saavutuksista oli kirkon ja valtion ero Ranskassa 1905.
The Oxford Companion to Chess
The Oxford Companion to Chess on David Hooperin ja Kenneth Whyldin kirjoittama shakkiaiheinen tietosanakirja. Kirjan vuonna 1992 julkaistu toinen painos sisältää yli 2 500 hakusanaa. Näihin kuuluu sääntöjä, shakkitermejä, strategiaa, taktiikkaa ja yli 500 lyhyttä shakinpelaajan elämäkertaa sekä yli 700 nimettyä avausta ja muunnelmaa. Kirja käsittelee myös eri shakkivariantteja ja satushakkia.
Kirja on osa Oxford Companions -sarjaa.
Painokset
Ensimmäinen versio julkaistiin vuonna 1984. Kolmen vuoden päästä julkaistiin uusi painos korjauksineen taskukirjana. Viimeisin painos julkaistiin vuonna 1992.
Nikolai Podgornyi
thumb|Nikolai Podgornyi
Nikolai Viktorovitš Podgornyi (,, 18. helmikuuta (J: 5. helmikuuta) 1903 Karlovka – 12. tammikuuta 1983 Moskova) oli neuvostoliittolainen poliitikko.
Nikolai syntyi Ukrainan Pultavan alueella rautatehtaan työläisen perheeseen. Hänestä tuli 15-vuotiaana valimotyöläinen. Viisi vuotta myöhemmin Podgornyi aloitti opiskelun. Podgornyi opiskeli insinööriksi elintarviketeollisuuden instituutissa Kiovassa. Valmistuttuaan hän työskenteli vuoteen 1946 asti elintarviketeollisuuden palveluksessa.
Podgornyi oli liittynyt kommunistisen puolueen jäseneksi vuonna 1930. Hän toimi insinööriksi valmistuttuaan Ukrainan elintarviketeollisuuden kansankomissaarina ja Moskovan elintarvikeinstituutin johtajana mutta siirtyi vuoden 1950 jälkeen puoluetyöhön. Podgornyistä tuli vuonna 1956 kommunistisen puolueen keskuskomitean jäsen. Keskuskomitean sihteeriksi hänet valittiin vuonna 1957 ja politbyroon jäseneksi vuonna 1960. Ukrainan puoluejohtajana hän toimi 1957–1963. Vuonna 1963 Podgornyi sai sosialistisen työn sankarin arvonimen.
Podgornyi liittyi vuonna 1964 pääsihteeriksi noussutta Leonid Brežneviä vastaan käytyyn valtakamppailuun. Häviäjänä hänet erotettiin keskuskomitean sihteerin asemasta ja hän sai Neuvostoliiton muodollisen valtionpäämiehen, korkeimman neuvoston puhemiehistön puheenjohtajan aseman 1965 Anastas Mikojanin jälkeen. Vahvasti alkoholisoitunut Podgornyi erotettiin politbyroosta ja hän jäi eläkkeelle Brežnevin ottaessa myös valtionpäämiehen toimen 1977.
Mazda 626 (GF)
Mazda 626 GF on Mazda 626:n viidennen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1997–2005. Se korvasi edeltäneen GE-mallin ja seuraajaksi tuli Mazda6. Japanissa mallin nimenä oli Mazda Capella. Auton keulassa nähtiin ensi kerran Mazdan uusi M-merkki.
Korimalleina olivat neliovinen sedan, viisiovinen hatchback ja Suomen markkinoille muutamaa kuukautta edellisiä myöhemmin tullut viisiovinen farmari.
Helsingin Sanomien autotoimittaja Olli Hakkarainen valitteli, ettei uudesta 626:sta löydy enää sitä ripaustakaan ylellisyyttä, mitä oli aiemmissa sukupolvissa. Hän näki sen eurooppalaistyylisessä muotoilussa pientä samannäköisyyttä Mazdan Xedosin ja 323:n ohella BMW:n ja uuden Škoda Octavian kanssa. Auto on 12 cm lyhyempi, 4 cm kapeampi ja hieman korkeampi kuin aiempi 626. Ajo-ominaisuudet ja muut asiat olivat hänestä toimivia: ”Kaiken kaikkiaan Mazda on valmistanut tuotteen, jossa oikeastaan kaikki on kunnossa – niin on monessa muussakin nykyautossa.” Hänestä autosta puuttui ”se jokin”, joka auttaisi sitä kilpailussa Opel Vectran, Ford Mondeon, Toyota Carina E:n ja Nissan Primeran kanssa.
Nikolai Kamenski (kenraali)
pienois|[[Friedrich Georg Weitschin maalaama muotokuva Kamenskista.]] Kreivi Nikolai Mihailovitš Kamenski (, 27. joulukuuta 1776 – 4. toukokuuta 1811 Odessa, Venäjän keisarikunta) oli venäläinen kenraali Suomen sodassa.
Ennen Suomen sotaa Kamenski oli ollut mukana Aleksandr Suvorovin Italian ja Sveitsin sotaretkellä Ranskan keisarikuntaa vastaan.
Suomen sodassa Kamenski komensi venäläisten 5. divisioonaa Ruonan ja Oravaisten taisteluissa. Kamenski oli venäläisten neuvottelija, kun vihollisuudet Suomessa päättänyt Olkijoen sopimus 18. marraskuuta allekirjoitettiin. Kamenski oli myös torjumassa Ruotsin armeijan viimeistä merkittävää sotatointa, maihinnousuhyökkäystä Uumajaan, elokuussa 1809. Selvästä alivoimasta huolimatta venäläisten onnistui Kamenskin johdolla pysäyttää Ruotsin armeijan hyökkäys.
Arnar Stadium
Arnar Stadium on monikäyttöinen stadion Ijevanissa Armeniassa. Nykyään sitä käytetään enimmäkseen jalkapallossa. Stadionille mahtuu 3 000 ihmistä.
Arnar Stadium on Ijevanin ainoa stadion, ja sillä on vain istumapaikkoja.
VR Troopers
VR Troopers oli vuosina 1994–1996 esitetty Saban Entertainmentin tuottama yhdysvaltalainen 92-osainen lasten televisiosarja. Se perustui japanilaiseen Metal Heroes formaattiin, jossa käytettiin kuvamateriaalia kolmesta eri sarjasta Choujinki Metalderista, Jikuu Senshi Spielbanista ja Uchuu Keiji Shaiderista.
Sarja nousi 1990-luvulla suosituksi Yhdysvalloissa, muttei saanut yhtä suurta suosiota, kuten Sabanin toinen tuottama sarja Power Rangers. VR Troopers kesti kahden tuotantokauden verran, jonka aikana se käytti usein samoja kuvamateriaaleja japanilaisista sarjoista. Tämä johti osittain siihen, että sarjan tuotanto lopetettiin. Sarjan aikana siitä tuotettiin myös useita lelusarjoja, sekä samanniminen videopeli VR Troopers Sega Mega Drivelle.
Juoni
Sarja keskittyi kolmeen nuoreen aikuiseen Ryan Steeleen, Kaitlin Stariin ja JB Reeseen, jotka asuvat kuvitteelisessa länsirannikolla sijaitsevassa kaupungissa Cross World Cityssä. Kolmikko käy säännöllisesti Taon Dojossa harjoittelemassa karatea. Kolmikosta Steele on kaikista eniten keskittynyt karateen, kun taas tietokoneet ovat Reesen erikoisalaa, ja Star on valokuvaaja, sekä uutistoimittaja paikallisessa sanomalehdessä Underground Voice Daily.
Eräänä päivänä Steelen etsinnät kauan kadonneesta isästään johtavat hänet ja kaksi ystäväänsä outoon laboratorioon. Sisällä he huomaavat digitalisoidun professori Horatio Hartin pään, joka oli Steelen isän ystävä. Professori kertoo totuuden elämänsä työstä kehittäessään erittäin edistyneen virtuaalitodellisuuden. Nimeltään VR on nykyisin maailman kanssa samaan aikaan oleva toinen ulottuvuus, jossa eleilee mutantteja ja hirviöitä. Heidän johtajansa Grimlord yrittää valloittaa molemmat maailmat. Grimlordilla on myös ihmishenkilöllisyys miljardööri tehtailija Karl Ziktor, jonka avulla hän yrittää päästää omia virtuaalisesta maailmasta tulleita joukkojaan todelliseen maailmaan. Kaiken tämän vastuun Grimlordin pysäyttämisestä asettuu Ryan Steelelle, sekä hänen ystävilleen Kaitlin Starille ja JB Reeselle.
Brayden McNabb
Brayden McNabb (s. 28. tammikuuta 1991) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Vegas Golden Knightissa. Hän on Buffalo Sabresin 66. varaus vuoden 2009 varaustilaisuudesta.
Ura
McNabb varattiin WHL:ään toisella kierroksella 37. pelaajana vuonna 2006. Hän debytoi Kootenay Icessa pelaten joukkueen kolmessa viimeisessä ottelussa kaudella 2006–2007.
Kaudella 2007–2008 McNabb teki 65 ottelussa kaksi maalia ja syötti yhdeksän eli yhteensä 11 tehopistettä. Kymmenessä pudotuspeliottelussa hän sai yhden syöttöpisteen.
Kaudella 2008–2009 McNabb pelasi puolustavana puolustajana. 67 pelissään hän teki kymmenen maalia ja syötti 26. Hän istui jäähyllä 140 minuuttia. Hän syötti neljässä pudotuspeliottelussaan viisi maalia. Hän pelasi CHL:n parhaiden lupausten ottelussa Team Orrin paidassa. Hän syötti ottelussa kolme maalia ja sai plus/miinus -saldokseen +3. Hän edusti Kanadaa alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2009. Hän osallistui myös Ivan Hlinkan muistoturnaukseen 2008, jossa Kanada voitti kultaa.
26. kesäkuuta 2009 järjestetyssä varaustilaisuudessa McNabb varattiin Buffalo Sabresiin.
18. toukokuuta 2011 Sabres ja McNabb solmivat kolmen vuoden mittaisen tulokassopimuksen. 26. marraskuuta 2011 Buffalo nosti McNabbin AHL-yhteistyöjoukkue Rochester Americansista. Hän teki ensimmäisen NHL-maalinsa 26. joulukuuta 2011 Washington Capitals.
5. maaliskuuta 2014 McNabb vaihdettiin joukkuetoverinsa Jonathan Parkerin ja kahden varausvuoron kanssa Los Angeles Kingsiin, joka antoi tilalle oikean laitahyökkääjän Hudson Faschingin ja puolustaja Nicholas Deslauriersin. McNabb teki Kingsin kanssa kahden vuoden jatkosopimuksen kauden 2013–2014 jälkeen.
The Hangman’s Beautiful Daughter
The Hangman’s Beautiful Daughter on The Incredible String Bandin albumi, joka julkaistiin vuonna 1968 levymerkillä Elektra Records.
Kappaleet
Kaikki kappaleet on säveltänyt Robin Williamson, ellei toisin mainita.
Antti Launonen
Antti Launonen (s. 29. lokakuuta 1980 Oulu) on suomalainen näyttelijä. Hän opiskeli Teatterikorkeakoulussa näyttelijäntyön koulutusohjelmassa 2002–2006 ja valmistui teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2006. Hän on ollut kiinnitettynä näyttelijänä Mikkelin teatterissa 2006–2007, Oulun kaupunginteatterissa 2007–2010, Kuopion kaupunginteatterissa 2011–2017 ja uudelleen Oulussa vuodesta 2017. Hän on näytellyt myös Q-teatterissa, Oulun Työväen Näyttämöllä ja Oulun Nuorisoteatterissa.
Launonen on ansioitunut näyttelijänä sekä puhe- että musiikkiteatterin puolella. Oulun Teatterinaiset ry. palkitsi Launosen keväällä 2009 merkittävistä ansioista näyttelijänä. Lavatöiden lisäksi hän on esiintynyt useissa televisio- ja elokuvatuotannoissa. Launonen esitti miespääosan Olli Ylisen ohjaamassa elokuvassa Korkein oikeus, joka julkaistiin vuonna 2008. Suurelle yleisölle Launonen on tullut tutuksi televisiosarjasta Salatut elämät, jossa hän näytteli Tuukka Aaltosta vuosina 2009–2010. Lisäksi hän on esittänyt lukuisia pieniä rooleja monissa muissa televisiosarjoissa, kuten esimerkiksi poliisisarjassa Roba vuonna 2012.
Nykyään Antti on tubettaja, vuorovaikutuskouluttaja sekä motivaatiopuhuja
Vicente de Lima
Vicente de Lima (s. 4. kesäkuuta 1977 Currais Novos) on brasilialainen pikajuoksija.
De Lima karsiutui Sevillan MM-kisoissa 1999 100 metrin juoksun toisissa alkuerissä ajalla 10,36. Seuraavana vuonna hän karsiutui Sydneyn olympialaisissa 100 metrin alkuerissä ajalla 10,31, mutta oli kisoissa mukana Brasilian joukkueessa, joka voitti olympiahopeaa 4 x 100 metrin viestijuoksussa. Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa 2003 hän karsiutui 60 metrin välierissä ajalla 6,70. Myöhemmin samana vuonna Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa hän oli mukana voittamassa pikaviestissä MM-hopeaa.
De Lima karsiutui Ateenan olympialaisissa 2004 100 metrin välierissä ajalla 10,28. Seuraavana vuonna hän voitti Brasilian mestaruudet 100 ja 200 metrin juoksussa. Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 2006 hän sijoittui seitsemänneksi 60 metrillä ajalla 6,62. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Ibero-Amerikan mestaruuden 100 metrillä ajalla 10,22, mutta karsiutui samoissa kisoissa 200 metrin alkuerissä ajalla 21,37. Osakan MM-kisoissa 2007 hän karsiutui 100 metrin toisissa alkuerissä. Valencian sisäratojen MM-kilpailuissa 2008 hän sijoittui 60 metrillä viidenneksi. Saman vuoden Pekingin olympialaisissa hän eteni 100 metrillä toisiin alkueriin ja kuului neljänneksi sijoittuneeseen Brasilian pikaviestijoukkueeseen.
Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän karsiutui 60 metrin välierissä.
Toholammin kirkko
Toholammin kirkko on Toholammin seurakunnan kirkko Oulun hiippakunnassa.
Alttaritaulun Ehtoollisen asettaminen on maalannut taidemaalari Johan Backman vuonna 1761. Taulu on alun perin maalattu nykyistä kirkkoa edeltävään kirkkoon.
Selyf ap Cynan
Selyf ap Cynan tai Selyf Sarffgadau, tarkoittaa taistelukäärmettä, (s. 571 Powys, Wales – k. 616) oli Powysin kuningas ja kuningas Cynan Garwynin poika. Ulsterin aikakirjoissa häntä kutsutaan Ulsterin annaaleissa brittien kuninkaaksi, luultavasti siksi että hän komensi useampaa yhtynyttä kelttikuningaskuntaa taistelussa Northumbriaa vastaan. Hän kaatui Ulsterin annaalien ja Walesin annaalien mukaan vuonna 616 Chesterin taistelussa.
Thomas Tew
thumb|Tew kertoo tarinoitansa [[New Yorkin kuvernööri Fletcherille. Howard Pylen maalaus.]] thumb|Thomas Tew’n merirosvolippu Thomas Tew (1649–1695) oli alun perin kaappari, mutta hän kääntyi miehistöineen merirosvoksi. Tew ryösti laivoja Punaisellamerellä 1690-luvulla. Esimerkkinä ryöstelyn tuloksellisuudesta voisi mainita, että vuonna 1693 erään laivan ryöstön jälkeen kunkin miehistön jäsenen osuuden arvoksi tuli yli 3 000 puntaa (Englannin laivaston sotilaan kuukausipalkan ollessa tuolloin yksi punta). Tew sai surmansa yrittäessään vallata intialaisalus Futteh Mahmoodia vuonna 1695, kun laivasta ammuttu tykinlaukaus osui häntä vatsaan.
Next Helsinki
Next Helsinki oli ideakilpailu Helsingin kulttuurikentän ja kaupunkitilan kehittämiseksi. Syyskuussa 2014 käynnistynyt kilpailu syntyi vaihtoehdoksi Guggenheim Helsinki -arkkitehtuurikilpailulle. Next Helsingin järjestäjätahot olivat helsinkiläinen taideyhteisö Checkpoint Helsinki, sekä kaksi yhdysvaltalaista organisaatiota.
Guggenheim-säätiön kesäkuussa 2014 julkistaman kansainvälisen arkkitehtuurikilpailun tarkoituksena oli saada rakennettua uusi taidemuseo Helsingin Eteläsatamaan. Tarjotakseen laajempia näkökulmia Helsingin kehittämiseksi ryhmä taideorganisaatioita organisoi kilpailun vaihtoehtoisille ideoille. Kilpailun tarkoituksena oli antaa tilan realistisille ja visionäärisille vaihtoehdoille, joiden lähtökohtana ovat kestävä kehitys, sosiaalinen vastuu ja uutta luova taide.
Kilpailun käynnistäminen
Next Helsinki -kilpailun ideointivaiheessa oli mukana kaupunkitutkija ja arkkitehti Kaarin Taipale, joka kertoi julkisuudessa, että idea kilpailuun tuli New Yorkista. Taipaleen tuttavat ja kollegat sieltä ottivat yhteyttä toisistaan tietämättä. Yhteistyötahoiksi tulivat arkkitehtuuriin ja kestävään kehitykseen keskittynyt Terreform sekä Guggenheim Abu Dhabi -museon rakentamiseen liittyviä epäkohtia esiin nostanut kansalaisliike G.U.L.F. Luontevaksi suomalaiskumppaniksi löytyi Checkpoint Helsinki.
Next Helsinki -kilpailu julkistettiin 9.9.2014 Helsingissä ja New Yorkissa. Kilpailu kutsui arkkitehdit, kaupunkisuunnittelijat, taiteilijat, luonnonsuojelijat, opiskelijat, aktivistit, runoilijat, poliitikot ja kaikki muut kaupunkeja rakastavat visioimaan, miten Helsinki ja Guggenheim Helsinki -museolle varattu Eteläsataman tontti voitaisiin muuttaa paikaksi, josta kaupungin asukkaat ja vierailijat saisivat suurimman hyödyn. Kilpailuehdotuksille ei annettu tiukkoja määrityksiä, vaan kilpailuun sai osallistua millä tahansa pdf-muotoisella ehdotuksella. Tavoitteena ei siis ollut löytää vaihtoehtoisia suunnitelmia museorakennukseksi.
Tuomariston jäsen, arkkitehti Juhani Pallasmaa totesi: “Maailman ja elämän uusien hahmottamistapojen esille tuomisen sijasta museot ovat muuttumassa osaksi maailmanlaajuista taidemarkkinaa, joka vain vaivoin peittää ideologiset ja taloudelliset tarkoitusperänsä. Yhä useammat museot tukevat kulutusideologiaa sekä taiteellisten pyrkimysten yhdenmukaistumista, kulttuurisen erityislaadun ja ainutkertaisuuden sijasta. Helsingin historiallisessa keskustassa sijaitseva ainutlaatuinen rakennuspaikka on kutsu vaihtoehtoisen, ennakkoasenteettoman, vuorovaikutteisen ja kriittisen taiteellisen kulttuurin tukemiseen, innoittamiseen ja esittämiseen.”
Tuomaristo
Next Helsinki -kilpailun tuomaristossa oli kaksitoista kansainvälistä vaikuttajaa: arkkitehti Michael Sorkin (puheenjohtaja), arkkitehti Walter Hood, taiteilija Juha Huuskonen, taiteilija Heta Kuchka, professori Juhani Pallasmaa, kaupunkiekologi Miguel Robles-Durán, arkkitehtuuriprofessori Neil Spiller, professori Andrew Ross, taidekuraattori Joanna Warsza, professori Mabel Wilson sekä professori Sharon Zukin.