cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ukkopartamonni
Käyttäytyminen ja lisääntyminen
Ukkopartamonni viettää aikaansa imuroimalla nukkamaista levää kivien ja puunrunkojen sekä akvaarion rakenteiden pinnasta. Se saattaa levän puutteessa tuhota sileälehtisiä kasveja, kuten miekkakasveja. Ukkopartamonni voi lisääntyä myös kotiakvaariossa.
Vartiokylä
Liikenneyhteydet
Itäväylä ja Kehä I risteävät Vartiokylässä ja tarjoavat henkilöautoliikenteen tukirangan kaupunginosalle.
Likööri
Valmistus
Suomessa liköörien määritelmä oli aiemmin, että se sisältää vähintään 30 prosenttia alkoholia. Lentokenttien tax-free-määräykset muuttivat tilannetta, koska enintään 21 prosenttia alkoholia sisältävä juoma luokitellaan vahvaksi viiniksi, jota saa tuoda tullitta enemmän kuin väkeviä juomia. Tämän vuoksi useimmat liköörivalmistajat pudottivat juomansa alkoholipitoisuuden 21 prosenttiin.
Ukkopartamonni
Vesiolot ja ravinto
Ukkopartamonni vaatii suuremman akvaarion kuin pienemmät partamonnit. Hyvä veden happamuus on 6–7 ja lämpötila 23–30 astetta. Ukkopartamonni syö levää ja kasvisruokaa.
Likööri
Lajit
Liköörit jaotellaan niille makua antavan aineen mukaan, joka on usein saatu raaka-aineesta uuttamalla, tislaamalla tai erottamalla eteeriseksi öljyksi:
pienoiskuva|[[Tia Maria on karibialainen kahvilikööri.]]
Syöttötariffi
Uusiutuvan energian tuki
Maat, jotka käyttävät tariffeja, johtavat maailman tuulivoima-, aurinkokenno- (PV) ja biokaasumarkkinoita. Saksalaisessa järjestelmässä tuki kattaa kaikki uusiutuvat energiamuodot ja kuka tahansa voi investoida sen lisäämiseen. Esimerkiksi maanviljelijät asensivat Saksassa 300 MW aurinkokennoja 2006.
Vartiokylä
Joukkoliikenne
Vartiokylän joukkoliikenneyhteydet ovat pitkälti metron varassa. Itäkeskuksen, Myllypuron ja Puotilan metroasemat sijaitsevat alueella. Liityntälinjat syöttävät metroasemista kauempana sijaitsevien alueiden asukkaita metroon. Metron ja liityntälinjojen lisäksi Vartiokylää palvelevat poikittaislinjat 54 (Kehä ykköstä Pitäjänmäkeen), runkolinja 500 (Pasilan kautta Munkkivuoreen) ja runkolinja 550, Kehä I:stä Malmin suunnalle kulkevat linjat 554 (Tapaninkylään) ja 561 (Lentoasemalle). Alueella kulkee lisäksi monia pienkalustolinjoja, mm. 801 ja 805.
Syöttötariffi
Uusiutuvan energian tuki
Teknillisen korkeakoulun professori Peter Lundin mukaan Saksassa syöttötariffi on nostanut sähkön hintaa 0,1 % ja uusien tutkimusten mukaan sähkönhinta laskee jatkossa. Saksan kokemusten mukaan jo 8 % tuulivoimamäärä laskee sähkölaskua. Tariffien ansiosta Saksassa on satoja uusia energiayrittäjiä. Lund tuskin tarkoittaa ainakaan pienkuluttajan sähkön hintaa, johin on Saksassa tullut noin 6 c/kWh lisähinta syöttötariffin vuoksi, kuten sähkömarkkinoita paremmin tunteva professori Jarmo Partanen Lappeenrannan teknillisestä yliopistosta toteaa. Aivan aiheellisesti Helsingin Sanomat otsikoikin seuraavasti: "Uusiutuvien energiamuotojen tuki nosti sähkön hinnan pilviin Saksassa".
Vartiokylä
Ulkoilu
thumb|Syksyinen [[Vartiokylänlahti, jonka ympäristössä on paljon ulkoilualueita]]
Syöttötariffi
Uusiutuvan energian tuki
Tariffien käyttö lisääntyy ja laajenee. Monet maat, mukaan lukien Saksa, Ranska, Espanja ja Italia, ovat päättäneet, että uusiutuvan energian määrää on lisättävä. Tariffit takaavat kannattavan kehityksen nopeasti, lisäävät kiinnostuneita yrityksiä, lisäävät kilpailua ja tuotekehitystä. Yleensä eri energiamuodoille on eri tariffit. Tavoitteena on lisätä uusiutuvaa energiaa tuella, kunnes ne ovat ilman tukeakin kilpailukykyisiä. Alan pioneerit saavat kilpailuedun tulevaisuuden energiamarkkinoilla. Ison-Britannian tutkimuksen mukaan jo vuonna 2020 ydinvoiman tuotantohinta on 3–4p/kWh, kun merituulivoimalla tuotettu sähkö maksaa 2–3p/kWh.
Vartiokylä
Ulkoilu
Alueella on luontokohteita kuten Vartiokylänlahden rannat, Marjaniemen siirtolapuutarha ja Puotinharjun ja Myllypuron väliset metsät. Puistoa ja metsää on yhteensä alueella 277 hehtaaria.
Syöttötariffi
Uusiutuvan energian tuki
Valtion taloudellisen tutkimuskeskuksen tutkijoiden mukaan uusiutuvan energian tuet eivät lainkaan vähennä päästökauppasektorin päästöjä, koska ne eivät vähennä päästöoikeuksien kokonaismäärää vaan tekevät muille halvemmaksi ostaa päästöoikeuksia. Näin on päällekkäisillä tukijärjestelmillä saatu kulutettua aivan tarpeettoman paljon rahaa samaan päästövähennykseen. Päästöjen vähentämistä voidaan edistää mahdollisimman edullisesti toimivalla päästökaupalla: se ohjaa vähentämään päästöt kaikkein edullisimmin keinoin. Jos taas tuen tarkoitus on edistää siirtymistä puhtaampaan teknologiaan, tätä tarkoitusta olisi parempaa ja tehokkaampaa edistää innovaatiotuilla eikä esimerkiksi tukemalla (tuuli)sähköntuotantoa.
Vartiokylä
Ulkoilu
Vartiokylässä on kaksi uimarantaa, yksi Puotilassa ja toinen Marjaniemessä. Alueella on kattava kevyen liikenteen väylien verkosto. Leikkipuistoja on neljä: Riskutien puistikko Vartioharjussa, Rusthollarin leikkipuisto Puotilassa, Mustapuron leikkipuisto Puotinharjussa ja Ison-Antin leikkipuisto Itäkeskuksessa.
Syöttötariffi
Uusiutuva energia EU:ssa
Vuonna 2006 Suomi, Malta ja Slovenia olivat EU-maista ainoita, jotka käyttävät ainoastaan verokannustimia uusiutuvan energian edistämiseen. Käytettyjen edistystoimien tehokkuus arvioidaan saavutetuista tuloksista. Suomen kansallisessa uusiutuvan energian toimintasuunnitelmassa (vuodelta 2010), että tuulivoiman osalta tavoitteena on 6 TWh:n tuotanto vuonna 2020. Asennetun kapasiteetin osalta tämä merkitsee noin 2 500 MW:n tuotantoa, josta on asennettu 11,5 % (288 MW, 2012). Aurinkolämmityksen pinta-alan tavoite on n. 163 000 m² (1995–2010), josta on asennettu 11 vuodessa 10 %: (16 493 m², 2006).
Euroopan unionin tavoite on lisätä uusiutuvan energian osuus 21 % sähköstä (2010) ja 20 % energiasta (2020).
Vartiokylä
Palvelut
Terveysasemia Vartiokylässä on kaksi, apteekkeja neljä. Kelan toimistoja löytyy yksi. Alueella on kaksi kirjastoa, Myllypuron mediakirjasto ja Itäkeskuksen kirjasto, ja kirjastoauton pysäkkejä on neljä. Kirkkoja Vartiokylässä on puolestaan kolme: Matteuksenkirkko, Puotilan kappeli ja Vartiokylän kirkko.
Syöttötariffi
Uusiutuva energia EU:ssa
2005 EU tuotti 437 TWh sähköä uusiutuvalla energialla. Vesivoiman määrä on säilynyt vakiona. Tuulivoimaa on lisätty syöttötariffin avulla 10 vuodessa: 74 TWh (2006) ja 53 TWh (2005). Biomassasta saadun sähkön määrä on 10 vuodessa noin kaksinkertaistunut 40 TWh:iin (2005). Biokaasusta kerätyn sähkön määrä on myös kasvanut, mutta on yhä alle 20 TWh. Saksa ja Espanja todennäköisesti ovat 1–2 vuoden päästä kaksinkertaistaneet käyttämänsä uusiutuvan sähkön tuulivoiman lisäyksellä. Tuulivoimalle, aurinkovoimalle, geotermiselle voimalle ja aaltovoimalle ei ole maailmanlaajuisten energiavarojen rajoituksia.
Käyttö
Saksan johtoasema tuulivoiman ja aurinkokennojen määrässä maailmassa perustuu sen syöttötariffeihin. Maissa, joissa syöttötariffeja ei ole käytössä, uusiutuvan energiaa käytetään vähemmän. Vuonna 2005 syöttötariffi oli voimassa 41 maassa tai osavaltiossa. Ensimmäisenä se otettiin käyttöön Yhdysvalloissa (1978), Saksassa (1990) ja Sveitsissä (1991) ja Suomen naapurimaissa seuraavasti: Tanska (1993), Ruotsi (1998), Norja (1999), Latvia (2001), Liettua (2002) ja Viro (2003). Uusiutuvaa energiaa tuettiin politiikalla myös yli 16 kehitysmaassa, kuten Brasilia, Kiina, Egypti, Intia, Meksiko, Thaimaa ja Uganda (2005). Saksalaisen syöttötariffeja vertailevan raportin kuvassa 2.6 on eri maiden uusiutuvan energian tukijärjestelmät. Kuvan mukaan vain Suomella ja pienellä Maltan saarella on verokannustimet 2007.
Syöttötariffit Suomessa
Suomessa syöttötariffit ovat käytössä uusiutuville energianlähteille kuten tuulivoimalle ja biokaasulle, mutta ei aurinkovoimalle.
Vartiokylä
Vähittäiskaupat
thumb|[[Puotinharjun 60-luvulla rakennettuja asuintaloja ja oikealla 2009 avattu Prisma.]]
Syöttötariffi
Syöttötariffit Suomessa
Turpeen bonustariffijärjestelmä otettiin käyttöön toukokuussa 2007 ja se on voimassa vuoteen 2010 asti. Tariffijärjestelmässä Fingrid maksaa bonuksen sähköntuottajalle mutkikkaan kaavan mukaan, jossa huomioidaan hiilen ja turpeen hinta ja päästömaksujen hinta. Korvaus kasvaa, jos hiilidioksidin päästömaksu nousee. Turpeen syöttötariffin aiheuttama lisäkustannus sähkönkäyttäjille on vuoden 2005 tilanteen mukaan laskettuna noin 0,009 senttiä kilowattitunnilta. Turpeen syöttötariffin on laskettu alentavan sähkön markkinahintaa joissain tilanteissa hieman, mutta kokonaisvaikutus on vuositasolla jonkin verran pienempi kuin järjestelmän kustannukset sähkönkäyttäjille. Suomen turpeen bonustariffi poikkeaa tavanomaisesta syöttötariffista siten, että sähköntuottajan saama tuki vaihtelee markkinahinnan mukaan. Tavanomainen syöttötariffissa tuottaja saa kiinteän markkinahinnasta riippumattoman korvauksen. Turpeen bonustariffia saavat Suomessa Kanteleen Voima Oy (Haapaveden voimalaitos), Alholmens Kraft (Pietarsaaren voimalaitos), Vaskiluodon Voima (Seinäjoen voimalaitos) ja Oulun Energia (Toppilan voimalaitos). Sähkön bonustariffin lisäksi lämmitysturpeen vero poistettiin Suomessa heinäkuussa 2005.
Vartiokylä
Vähittäiskaupat
Vartiokylässä sijaitsee Pohjoismaiden suurin kauppakeskus Itis. Myös Puotinharjun ja Puotilan vanhat ostoskeskukset ovat yhä hengissä. Myllypuron vanha ostoskeskus purettiin, ja uutta rakennetaan tilalle, tavoitteena saada Myllypuron ostari valmiiksi vuoteen 2012 mennessä. Alueella on viisi erillistä lähikauppaa: Vartioharjun, Puotinharjun ja Myllypuron Alepat, Puotilan Alepa ja Myllypuron Siwa. Päivittäistavarakauppoja alueella on 18. Vähittäiskaupan liikkeitä oli vuonna 2005 yhteensä 238 kappaletta.
Fondation Maeght
pienoiskuva|Fondation Maeghtin rakennus, [[Saint-Paul-de-Vence, Ranska.]]
Vartiokylä
Ravintolat ja kahvilat
Ravintoloita ja kahviloita Vartiokylästä löytyy 90 kappaletta. Suurin osa näistä on keskittynyt Itäkeskukseen.
Fondation Maeght
Fondation Maeght [mɑɡ] on nykytaiteen museo Saint-Paul-de-Vencessa noin 25 kilometrin päässä Nizzasta. Sen perustivat Marguerite ja Aimé Maeght vuonna 1964. Museon kokoelmissa on monien merkittävien 1900-luvun taidemaalarien ja kuvanveistäjien teoksia.
Vartiokylä
Liikunta
Alueella on 44 sisäliikuntatilaa ja yksi urheilukenttä. Sisäliikuntatiloista merkittävimpiä ovat Itäkeskuksen uimahalli, Liikuntamyllyn sisäliikuntakeskus, Arena Center -salibandyhalli, jalkapallohalli Pallomylly, Myllypuron tennishallit, Myllypuron jäähalli sekä Myllypuron liikuntapuisto. Puotilan urheilukentän lisäksi asukkaat voivat käyttää alueen koulujen kenttiä.
Syöttötariffi
Syöttötariffit Suomessa
IEA:n mukaan Suomen turpeen bonustariffi tekee tehottomaksi EU:n päästökaupan markkinapaineen, jonka tavoitteena on vähentää hiilidioksidi-intensiivisiä polttoaineita. IEA:n mukaan tariffi on suunniteltu nimenomaan tähän tarkoitukseen ympäristötavoitteiden saavuttamiselle haitallisin vaikutuksin. Järjestö suositteleekin, että Suomi luopuu turpeen syöttötariffeista 2010.
Vartiokylä
Päivähoito ja koulut
Päiväkoteja alueella on 16. Lisäksi alueella tarjotaan myös perhepäivähoitoa. Yhteensä päiväkodeissa ja perhepäivähoidossa on alueella 1214 lasta.
Fondation Maeght
Museon tilat suunnitteli arkkitehti Josep Lluís Sert yhteistyössä niiden taiteilijoiden kanssa, joiden usein monumentaalisia töitä on museossa saumattomasti integroituina sen puutarhoihin ja rakennuksiin. Marc Chagallin ja Pierre Tal-Coatin mosaiikit ovat suoraan seinällä, Joan Miron töitä on omassa labyrintissään. Pol Buryltä on suihkulähde, Georges Braquelta allas ja lasimaalaus ja Alberto Giacomettilta sisäpiha.
Vartiokylä
Päivähoito ja koulut
Suomenkielisiä ala-asteita on alueella kolme: Vartiokylän ala-aste, Puotilan ala-aste ja Myllypuron ala-aste. Alueen ainoa ruotsinkielinen koulu on yhtenäinen peruskoulu Botby grundskola. Suomenkielisiä yläasteita on puolestaan kaksi, jotka ovat Vartiokylän yläaste ja Myllypuron yläaste. Alueen ainoa yhtenäinen peruskoulu on Itäkeskuksen peruskoulu. Peruskoulua käy Vartiokylässä 3130 oppilasta. Itäkeskuksen lukio on alueen ainoa lukio. Oppilaita sillä on 554. Alueen nuorista huomattava osa suuntaakin lukioon muualle Helsinkiin.
Syöttötariffi
Aurinkokennot
European Photovoltaic Industry Association:in (EPIA) mielestä syöttötariffin käyttöönotto aurinkokennoille on välttämätöntä aurinkokennoteknologian edistämiseksi Euroopassa. Syöttötariffi on yleinen tuulivoimalle, mutta toistaiseksi vasta Saksa on käyttänyt menestyksekkäästi syöttötariffia aurinkovoiman kanssa. Sen kalleus kuluttajalle on herättänyt kritiikkiä.
Tutkimuksen mukaan 0,71 % Euroopan maa-alasta riittää koko Euroopan sähkön tuottamiseen aurinkokennoilla. Suomessa ongelmana on sähkön kulutuksen ja aurinkosähkön tuotannon eriaikaisuus: kesällä aurinkoenergiaa olisi saatavilla mutta energian tarve on tuolloin vähäisintä.
Mike Taylor
Taylorin ura kilpa-ajajana alkoi 1950-luvulla tämän ajaessa urheiluautoluokissa, mm. 1100-kuutioisten luokissa MG:n, Jaguarin ja Lotuksen autoilla. Hänen saavutuksensa kyseisessä luokassa Goodwoodin järjestämissä ajoissa huomioitiin Motor Sport Brooklands Memorial Trophy-palkinnolla. Hän jakoi Le Mansin 24 tunnin ajoissa autonsa Innes Irelandin kanssa johtaen kilpailua 1100-kuutioisten luokassa, kunnes autoon iski teknisiä vikoja. Myöhemmin Taylorille tarjottiin mahdollisuutta ajaa Alan Brownin Formula 2-luokan Cooper-autoa, jolla sijoittui neljänneksi Berliinin osakilpailussa AVUSin radalla. Vuonna 1959 hän kilpaili myös Formula 1 -sarjan Britannian osakilpailussa, mutta kyseinen kilpailu päättyi keskeytykseen.
Taylorin kilpailu-ura loppui ennenaikaisesti hänen jouduttua onnettomuuteen vuoden 1960 Belgian GP:n harjoituksissa. Hän paiskautui ulos autostaan 160 mailin tuntinopeudella, vieri mäkeä alas ja osui puuhun murtaen useita luita. Stirling Moss joutui samanlaiseen onnettomuuteen ja halvaantui, mutta terapian avulla pystyi kävelemään. Taylor haastoi Lotuksen oikeuteen ja voitti käsittelyn saaden korvausrahoja, mutta kärsi myöhemmin kiinteistöyritystoiminnassa miljoonien puntien tappiot yhtiön ajautuessa taloudellisiin vaikeuksiin vuonna 1977.
Vuonna 1980 Taylor meni naimisiin Stirling Mossin ex-vaimon Elaine Barberinon kanssa. Heidän perheensä koostui Luke-pojasta, Emma-tyttärestä sekä Allison-tytärpuolesta. Taylor kuoli vuonna 2017 taisteltuaan pitkään syöpää vastaan.
Lahjoitusmaa
Lahjoitusmaiden määrä kasvoi hallitsemattomasti kuningatar Kristiinan aikana, mutta sitä kompensoitiin peruutuksilla eli reduktioilla. Enimmillään lahjoitusmanttaalien määrä Suomessa oli 26 prosenttia vuonna 1652.
Ruotsiin levisi eurooppalainen feodaalioikeus, joka mahdollisti oikeuksien laajentamisen aina täydelliseen maanomistukseen saakka. Kehitys oli erityisen tuhoisaa talonpojille, jotka menettivät perinteisen omistuksen viljelemäänsä maahan. Tilannetta kuitenkin helpotti Iso reduktio vuonna 1680, jolloin lähes kaikki lahjoitukset peruttiin. Ne donataarit, jotka saivat peruutuksen jälkeen pitää lahjoituksen, saivat maahan täyden maanomistusoikeuden.
Pietari Suuri aloitti toisen laajamittaisen lahjoitusmaakauden Vanhassa Suomessa 1700-luvun alkupuoliskolla. Suomen säätyvaltiopäivät lunasti Vanhan Suomen lahjoitukset takaisin vuosina 1867–1890. Sen jälkeen talonpojat joutuivat lunastamaan maat itselleen pitkäaikaisten lainojen avulla.
Tequila
thumb|Kolmenlaista tequilaa. Tequila [tekila t. te'ki:la] on väkevä alkoholijuoma, jota valmistetaan Meksikossa tequila-agaave-kasvista. Tequilan valmistus on hyvin rajoitettua ja valvottua, ja tuotantoalue rajoittuu viiteen Meksikon osavaltioon, jotka ovat Jalisco, Guanajuato, Michoacán, Nayarit ja Tamaulipas.
Tequilassa täytyy olla vähintään 51 % tequila-agaavea ennen kuin sitä saa kutsua tequilaksi; aito premium-tequila on aina 100-prosenttisesti tequila-agaavesta. Kokonaan tequila-agaavesta tehty viina on tequilaa ja muista agaavelajikkeista valmistettuja viinoja kutsutaan yhteisnimityksellä mezcal.
Historia
Tequilan keksivät espanjalaiset, jotka valloittivat Tenochtitlánin asteekkikaupungin vuonna 1521. Asteekit olivat valmistaneet eri agaavelajikkeista 5-prosenttista pulque-juomaa, jota espanjalaiset ryhtyivät tislaamaan vahvemmaksi. Parhaaksi osoittautui tequila-agaave, joka sai nimensä sitä käyttäneistä ticuila-intiaaneista.
Valmistus
thumb|Tequila-agaaven hedelmiä uunissa odottamassa kypsytystä. Tequila valmistetaan tequila-agaaven (Agave tequilana) ytimestä, joka jää jäljelle, kun kasvin miekkamaiset lehdet leikataan pois. Agaave ei ole kaktus, vaan se kuuluu parsakasveihin. Agaaven suuri hedelmä painaa 60–100 kilogrammaa, ja hedelmää tarvitaan noin 7 kilogrammaa yhden tequilalitran valmistamiseen. Hedelmät viedään tislaamoon ja halkaistaan samankokoisiin paloihin kypsymään uunissa. Kypsymisen aikana hedelmän tärkkelys muuttuu sokereiksi, lähinnä fruktoosiksi, ja sen sokerit samalla karamellisoituvat. Kypsyttäminen kestää laitteista riippuen puolesta kahteen vuorokautta. Kypsyttämisen ja jäähdyttämisen jälkeen hedelmät murskataan, ja murskaan sekoitetaan kylmää vettä keräämään kaiken sokerin mukaansa. Hedelmämehun annetaan käydä, minkä jälkeen mehu tislataan kahdesti. Toisen tislauksen jälkeen tequilan alkoholipitoisuus voi nousta 55 prosenttiin. Lopuksi tequila vanhennetaan tammitynnyreissä, mistä se saa aromeja, makua ja väriä. Kypsyttämisen aikana tapahtuneen haihtumisen jälkeen tequilassa on alkoholia 38–55 prosenttia.
Laatuluokat
Tequilalla on viisi eri laatuluokkaa:
Nauttiminen
Silver-tequila nautitaan yleensä shottina. Ulkomaalaisille se tarjotaan useimmiten suolan ja limetin tai sitruunan kanssa, mutta perinteisesti se juodaan kuten snapsi. Silveriä ja reposadoa käytetään myös juomasekoituksissa, mutta reposado maistuu myös ”on the rocks” tai aromilasista ja añejo pääasiassa aromilasista eli snifteristä, jossa juoman mausta saa eniten irti. Gold-tequilaa taas nautitaan kaikilla edellä mainituilla tavoilla.
Lyijykromaatti
Lyijykromaatti (PbCrO4) on lyijykationin ja kromaattianionin muodostama ioniyhdiste. Luonnossa sitä tavataan punaoransseja kiteitä muodostavana mineraalina krokoiittina.
Käyttö ja valmistus
Lyijykromaattia on käytetty kromikeltaisen nimellä väriaineena. Muun muassa maalaustaiteessa sitä käytti Vincent van Gogh. Ainetta käytettiin myös antamaan väriä kankaille ja muoveille ja musteelle. Yksi syy lyijykromaatin käyttöön oli sen peittävyys. Ainetta käytetään myös pyroteknisissä esityksissä ja orgaanisten aineiden tunnistamisessa.
Lyijykromaattia voidaan valmistaa lyijysuolasta kuten lyijyasetaatista tai lyijynitraatista ja kromaatti- tai dikromaattisuoloista kuten kaliumkromaatista tai kaliumdikromaatista. Yhdistettäessä lyijy- ja kromaattiliuokset hyvin niukkaliukoinen lyijykromaatti saostuu astian pohjalle.
Turvallisuus
Kuten useat muut lyijy-yhdisteet myös lyijykromaatti on hyvin myrkyllistä. Hengitettynä pöly aiheuttaa huonovointisuutta ja hengenahdistusta. Aine lisäksi aiheuttaa vaurioita useissa kudoksissa kuten munuaisissa ja luissa sekä myös vaikutuksia hermostoon ja verisuonissa. Sekä lyijy-yhdisteet että kromaatit ovat karsinogeenisiä ja mutageenisiä. Lyijykromaatti kertyy ravintoketjussa.
Luís Fernando
Luís Fernando Lourenço da Silva (s. 6. kesäkuuta 1979 Novo Horizonte, Brasilia) on entinen brasilialainen jalkapallomaalivahti. Hänellä on myös Suomen kansalaisuus.
Luís Fernando siirtyi FC Viikinkeihin keväällä 2007 juuri ennen Veikkausliigan alkua Kakkosen Sepsi-78:sta. Hän nousi pian kannattajien suosioon ja kaudella 2007 oli joukkueen selkeä ykkösmaalivahti. Hän piti aloituspaikkansa myöhemmilläkin kausilla Viikingeissä joukkueen pudottua Ykköseen.
Kaudella 2006 Sepsi-78:ssä pelatessaan Luís Fernando teki FC Lynxiä vastaan maalin suoraan vapaapotkusta.
Ensio Kurki-Suonio
Ensio Voldemar Kurki-Suonio, sukunimi vuoteen 1927 Krohn (23. heinäkuuta 1896 Parkala, Inkeri – 14. syyskuuta 1993 Hämeenlinna) oli suomalainen lääkäri ja runoilija. Hän käytti myös nimimerkkiä Kurki Suonio.
Helsingin hautausmaat
Helsingissä on useita eri uskontokuntien hautausmaita.
Hietaniemen hautausmaa
thumb|Hietaniemen hautausmaan aluetta; vasemmalla [[Albert Nybergin suunnittelema uusi siunauskappeli, oikealla sankarihaudat ja niiden päässä Sankariaukio.]]
Helsingin luterilaisista hautausmaista vanhin edelleen käytössä oleva on Hietaniemen hautausmaa, jonka perustamisesta päätti kaupungin maistraatti vuonna 1828. Kaupunki luovutti seurakunnalle käyttöoikeuden alueeseen, mutta omistaa maan edelleen. Hautausmaa vihittiin käyttöön 22. lokakuuta 1829, ja yksi ensimmäisiä sinne haudattuja oli entisen Suomen kenraalikuvernöörin Fabian Steinheilin puoliso Natalia Steinheil, joka kuoli muutama viikko avajaisten jälkeen. Alun perin hautausmaa käsitti nykyisen ns. Vanhan alueen ja se todettiin jo 1850-luvun puolivälissä liian ahtaaksi. Seurakunnan anomuksesta maistraatti päätti 1858 luovuttaa hautausmaan laajentamista varten Sanduddin ja Sandnäsin huviloista suuremman alueen, josta tuli hautausmaan nykyinen Uusi alue. Se vihittiin käyttöön 4. syyskuuta 1864, ja hautaaminen sinne alkoi keväällä 1866. Vanhalle alueelle rakennettiin Theodor Höijerin suunnittelema siunauskappeli vuonna 1872 ja portinpieleen vahtimestarin asunto 1900. Hautausmaata laajennettiin kolmannen kerran 1930-luvulla, kun uuden alueen pohjoispuolelle rakennettiin Hietaniemen alue entisen Sanduddin tapettitehtaan (toiminnassa 1886–1911) paikalle. Päätökseen hautausmaan laajentamisesta vaikutti tuolloin se, että viereiselle rannalle päätettiinkin alun perin suunnitellun öljysataman sijaan perustaa Hietaniemen uimaranta. Laajennusosan perustaksi jouduttiin ensin tuomaan 200 000 kuutiometriä meren pohjasta tuotua hiekkaa. Hietaniemen alue vihittiin käyttöön 26. elokuuta 1931 ja Albert Nybergin suunnittelema uusi siunauskappeli kesäkuussa 1933. Suuren osan Hietaniemen alueesta käsittää nykyisin sankarihauta-alue, ja siellä sijaitsee myös valtiollisten seremonioiden kohteena oleva Hietaniemen sankariristi.
Hietaniemenkadun toisella puolella on 1925 valmistunut ja seuraavana vuonna käyttöön otettu Bertel Liljequistin suunnittelema Hietaniemen krematorio, joka oli lajissaan Suomen ensimmäinen. Tontti 1889 perustetun ja 1907 rekisteröityneen Krematoriosäätiön ylläpitämälle krematoriolle oli luovutettu jo 1915. Krematorion viereen perustettiin kahden hehtaarin laajuinen Hietaniemen hautausmaan uurnalehto, joka vihittiin käyttöön 23. joulukuuta 1949.
Suomen Kaartin hautausmaa perustettiin 1833 ortodoksisen hautausmaan viereen Suomen kaartin ja 1. suomalaisen meriekipaasin käyttöön. Sitä laajennettiin 1851. Suomen Kaartin seurakunnan lakkauttamisen jälkeen hautausmaa siirtyi senaatin päätöksellä 1914 kaupungin evankelis-luterilaisen seurakunnan haltuun. Alueelle ei tehdä enää muuten uusia hautauksia, mutta perhehautoihin voidaan yhä haudata Kaartin seurakunnan jäsenten jälkeläisiä sekä Suomen valkoiseen kaartiin kuuluneita ja heidän omaisiaan.
Malmin hautausmaa
thumb|[[Selim A. Lindqvistin suunnittelema Malmin hautausmaan siunauskappeli.]]
1800-luvun lopulla Helsingin evankelis-luterilainen seurakunta osti 32 hehtaaria maata Helsingin pitäjän Malmin kylästä uutta suurta hautausmaata varten. Malmin hautausmaa vihittiin käyttöön 10. marraskuuta 1894 ja hautaaminen aloitettiin kolme kuukautta myöhemmin. Alueella sijaitsi jo valmiiksi vuonna 1892 perustettu yksityinen Åbergin hautausmaa, joka käsittää nykyisin hautausmaan korttelit 101–104. Se on edelleen yksityisessä omistuksessa, sen sijaan Malmin hautausmaan sisälle niin ikään jäänyt yksityinen Rundmanin hautausmaa on sittemmin siirtynyt seurakunnan omistukseen. Malmiin on liitetty myös entisen Oulunkylän kunnan hautausmaa sekä pieni venäläinen sotilashautausmaa, jonne haudattiin vuonna 1917 helmikuun vallankumouksen yhteydessä surmattuja upseereita. Malmin hautausmaa miellettiin aikoinaan vähävaraisten hautausmaaksi. Sinne kulki oma pistoraide ja vuodesta 1895 aina 1950-luvulle saakka vainajat tuotiin junalla Harjun ruumishuoneelta. Raiteet on myöhemmin purettu, mutta 1897 valmistunut hautausmaan asemarakennus on yhä jäljellä toimistokäytössä. Selim A. Lindqvistin suunnittelema siunauskappeli valmistui 1923 ja krematorio 1965. Hautausmaan aluetta on laajennettu useasti ja nykyisin se on 65 hehtaarin laajuinen. Toiminnallisesti se on Suomen suurin hautausmaa ja sinne on haudattu yli 200 000 helsinkiläistä.
Muut
thumb|left|Suomenlahdella saksalaisten hävittäjien mukana hukkuneiden muistomerkki [[Saksalaisten sotilaiden hautausmaa (Vantaa)|Saksalaisten sotilaiden hautausmaalla.]] Kulosaaren hautausmaa Leposaaressa vihittiin käyttöön 8. marraskuuta 1925. Vaikka Kulosaaren kunta liitettiin Helsinkiin 1946 ja seurakunta Helsingin seurakuntayhtymään 1959, on hautausmaa edelleen vain kulosaarelaisten käytössä. Armas Lindgrenin suunnittelema siunauskappeli valmistui 1927.
Corona Borealis (albumi)
Corona Borealis on Cadacross-yhtyeen toinen studioalbumi.
Helsingin hautausmaat
Muut
Maunulan uurnalehto Keskuspuistossa on vihitty käyttöön 29. tammikuuta 1966. Sinne on tehty jo noin 11 000 hautausta. Se oli aikanaan Suomen ensimmäinen pelkästään uurnahautauksille tarkoitettu hautausmaa. Käytössä olevaa aluetta on laajennettu säännöllisesti uusilla hautakortteleilla 1990- ja 2000-lukujen aikana. Kallion kirkkoon perustettiin 1991 uurnaholvi, jonne mahtuu noin 2 500 tuhkauurnaa. Uurnia säilytetään holvissa 25 vuoden ajan, minkä jälkeen tuhkat sirotellaan holvin alla olevaan kalliohautaan.
Lisäksi vuoden 2009 Sipoon alueliitoksen yhteydessä Helsingin alueelle siirtyi myös vanha Östersundomin kappelin hautausmaa. Sen perustamisajankohtaa ei tunneta, mutta se on ollut käytössä ainakin 1700-luvulta alkaen. Kappelista on kuitenkin mainintoja jo 1690-luvulta ja perimätiedon mukaan paikalle olisi haudattu läheisen saariston ja rannikon asukkaita ”ikimuistoisista ajoista saakka”. Alkuaan hyvin pientä hautausmaata laajennettiin vuonna 1855. Sitä uudistettiin vuonna 1933 ja laajennettiin uudelleen 1974.
Vuosaareen ollaan suunnittelemassa uutta luterilaista ja ortodoksista hautausmaata Nordsjön kartanonpuiston pohjois- ja eteläpuoliselle alueelle.
Muiden kirkko- ja uskontokuntien hautausmaat
thumb|Hautakiviä [[Helsingin islamilainen hautausmaa|Helsingin islamilaisella hautausmaalla.]] Helsingin vanhin yhtäjaksoisesti käytössä ollut hautausmaa on Lapinniemellä Hietaniemen hautausmaan vieressä sijaitseva Helsingin ortodoksinen hautausmaa, joka otettiin käyttöön vuonna 1815. Vainajat tuotiin sinne alun perin vesitse; hautausmaan nykyinen keskikäytävä oli alkujaan kappelilta Ruoholahden rantaan johtanut kulkureitti. Hautausmaalla sijaitsee nykyisin 1852 valmistunut Profeetta Pyhän Eliaan kappeli ja 1958 valmistunut Ivan Kudrjavzevin suunnittelema Profeetta Eliaan kirkko.
Ortodoksisen hautausmaan viereen perustettiin jo 1830 pieni hauta-alue Venäjän armeijan muslimisotilaita varten. Tämän lyhytikäiseksi jääneen hautausmaan alue luovutettiin 1870 kaupungin muslimiväestön käyttöön ja sen kohdalla sijaitsee nykyisin Helsingin Islam-seurakunnan hallussa oleva Helsingin islamilainen hautausmaa, jota on myöhemmin laajennettu.
Vastaavasti oma hautausmaa oli perustettava myös Venäjän armeijan juutalaisille Helsingissä. Islamilaisen hautausmaan ja Suomen kaartin hautausmaan välissä sijaitseva pienikokoinen ns. Vanha juutalainen hautausmaa perustettiin 1840-luvulla, nykyinen Helsingin juutalainen hautausmaa Hietaniemen hautausmaan pohjoispuolella vuonna 1895. Jälkimmäisellä sijaitsee 1940-luvulla rakennettu K. R. Lindgrenin suunnittelema kappeli.
Juutalaisen hautausmaan vieressä on 1938 perustettu pienikokoinen ortodoksisen Pyhän Nikolauksen seurakunnan hautausmaa, jossa sijaitsee samana vuonna valmistunut Pyhän Nikolauksen kirkko.
Koska Helsingissä ei ole roomalaiskatolista hautausmaata, roomalaiskatolisen hiippakunnan jäseniä on haudattu sekä luterilaiselle että ortodoksiselle hautausmaalle.
Muut
Keskuspuistossa lähellä Metsäläntietä on vuodesta 1947 sijainnut Helsingin eläinsuojeluyhdistyksen ylläpitämä eläinten hautausmaa, jossa on noin 3 000 hautapaikkaa.
Vanhat kirkkomaat
Helsingin kaupungin ensimmäinen hautausmaa sijaitsi kaupungin ensimmäisen, 1550-luvulla rakennetun kirkon ympärillä nykyisessä Vanhassakaupungissa. Arvokkaimmat vainajat haudattiin ajan tavan mukaisesti kirkon lattian alle. Kirkko ja hautausmaa jäivät pois käytöstä, kun Helsinki siirrettiin 1640-luvulla Vantaanjoen suulta Vironniemelle. Kirkon perustukset ja kirkkotarhan muuri ovat säilyneet nykypäivään saakka. Lisäksi paikalla on nykyään Robert Stigellin vuonna 1890 veistämä kopio kauppias Hans van Sandenin (k. 1590) hautakivestä, joka löydettiin 1800-luvulla. Kaupungin toinen hautausmaa sijaitsi 1640-luvulta alkaen uuden kirkon ympärillä, nykyisen Senaatintorin läntisessä päässä. Ahdas kirkkomaa alkoi tulla täyteen jo 1780-luvulla, ja sitä korotettiin useaan kertaan hiekalla, jotta vainajia voitiin haudata päällekkäin kolmeen kerrokseen. Vuonna 1789 kirkkoherra Fredrik Collin kieltäytyi hautaamasta enää sinne, mutta vanhoihin perhehautoihin haudattiin vielä tämän jälkeenkin. Vuonna 1827 Ulrika Eleonoran kirkko purettiin ja hautausmaa tasattiin uuden torin tieltä. Haudat ovat edelleen olemassa torin alla ja toria kaivettaessa tulee usein vastaan luita. Ainoastaan vuonna 1805 kuolleen kauppaneuvos Johan Sederholmin hauta siirrettiin uudelle Kampin hautausmaalle.
Kampin hautausmaa
Helsingin kolmas hautausmaa sijaitsi Kampissa nykyisen Vanhan kirkkopuiston alueella, alun perin kaupungin ulkopuolella. Jo suurten kuolonvuosien aikana 1695–1697 haudattiin vainajia tilapäiseen hautausmaahan Kamppiin, tosin eri paikkaan, nykyisen Bulevardin ja Fredrikinkadun risteyksen tienoille. Vuoden 1710 ruttoepidemian aikana kuolleita haudattiin edellä mainitun paikan viereen, nykyisen Annankadun tienoille. Samalle alueelle haudattiin myös Hattujen sodan aikana 1741 kuolleita Helsinkiin sijoitetun ruotsalaisen tykistörykmentin sotilaita. Lopulta paikalle perustettiin 1790 Kampin hautausmaa, mihin kirkolliskokous oli myöntänyt luvan neljä vuotta aikaisemmin. Nelisenkymmentä vuotta toiminut hautausmaa oli nykyistä kirkkopuistoa laajempi ja puistokorttelia ympäröivät kadut kulkevat osittain entisen hautausmaa-alueen päällä. Kaupungin kasvettua hautausmaan ympärille se poistettiin käytöstä 1829 Hietaniemen hautausmaan tultua käyttöön, joskin sinne haudattiin vielä 1918–1919 Suomen sisällissodassa kaatuneita valkoisia ja saksalaisia sekä Viron vapaussodassa kuolleita suomalaisia vapaaehtoisia. Carl Ludvig Engelin suunnittelema Helsingin Vanha kirkko valmistui kortteliin vuonna 1826, kolme vuotta ennen hautausmaan poistamista käytöstä. Alue on nykyään puistona, mutta 48 vanhaa hautakiveä vuosilta 1790–1829 sekä Engelin suunnittelema hautausmaan komea portti ovat säilyneet.
Muut käytöstä poistuneet hautausmaa-alueet
Ennen ortodoksisen hautausmaan käyttöön ottoa haudattiin Helsingin ja Viaporin venäläisen sotaväen sotilaita tilapäiseen hautausmaahan nykyisen Bulevardin ja Kampin korttelin nro 71 tienoille. Taivallahden rannalla puolestaan sijaitsi 1826–1918 venäläinen sotilashautausmaa. Aikanaan vakiintui tavaksi haudata venäläisen sotaväen upseerit ortodoksiselle hautausmaalle ja sotilaat ja matruusit Taivallahden sotilashautausmaalle. Venäläinen sotaväki poistui Helsingistä Suomen itsenäistymisen jälkeen ja Taivallahden hautausmaa-alueen hallinta palautui kaupungille 1927. Hautaaminen sinne kiellettiin 1930 ja alue kaavoitettiin puistoksi, josta osa on jäänyt myöhemmin tenniskenttien alle. 28 säilynyttä hautakiveä kunnostettiin 1990-luvulla.
Vuoden 1831 koleraepidemian aikana perustettiin Hietaniemen hautausmaan ulkopuolelle useita tilapäisiä hautausmaita epidemian uhreja varten. Ensimmäiset, elokuussa kuolleet noin 70 vainajaa haudattiin nykyisen Lapinlahden sairaalan puiston alueelle, jonne oli aiemmin haudattu vankeja ja itsemurhan tehneitä. Syyskuusta alkaen oli käytössä isompi kolerahautausmaa Hietaniemessä myöhemmän Sanduddin tapettitehtaan pohjoispuolella, nykyisen Hietaniemen hautausmaan Hietaniemen alueen keskellä. Lisäksi kolmas koleran uhrien hauta-alue sijaitsi Töölössä nykyisen Talvipuutarhan paikalla. Vuonna 1931 kolerahautausmaasta oli jäljellä enää 44-vuotiaana 9. syyskuuta 1831 kuolleen Helena Andstenin, o.s. Wahlberg hautakivi.
thumb|[[Ehrensvärdin hauta Suomenlinnassa.]] Santahaminassa on tiettävästi ollut 1600-luvulla kylä, jolla oli oma hautausmaa lähellä Hevossalmen rantaa. Saaren alueelle haudattiin myös 1800-luvun alkupuolella venäläisen varuskunnan sotilaita useampaan paikkaan sekä vuonna 1906 surmattuja Viaporin kapinan osanottajia ja 1918 Helsingin vankileireillä (Santahaminassa, Suomenlinnassa, Isosaaressa ja Katajanokalla) kuolleet ja teloitetut noin 1500 punavankia.
Metsässä lähellä Pohjois-Haagan asemaa on aidattu yhteishauta, johon on haudattu 28 sisällissodan aikana surmattua punaista. Kyseiseen yhteishautaan on väitetty haudatun myös saksalaisten Töölön sokeritehtaan pihalla Helsingin valtauksen yhteydessä teloittama Viron varapääministeri ja oikeusministeri Jüri Vilms, jonka oletettu ruumis siirrettiin kotimaahan vuonna 1920. Seppo Zetterbergin tutkimusten mukaan ministerin teloitus ja hautaus olivat ilmeisesti sepitettä. Vuonna 1918 taisteluissa kaatuneita punaisia haudattiin myös sankarihautaan Mäntymäelle, mutta sodan jälkeen valkoiset määräsivät haudat siirrettäviksi Malmin hautausmaalle. Vuonna 1971 Malmille siirrettiin myös seitsemän Suutarilan Puustellinmetsän joukkohaudasta löydettyä teloitettua punaista.
Tropicana
Tropicana on yhdysvaltalainen yritys, jonka italialainen maahanmuuttaja Anthony Rossi (1900–1993) perusti vuonna 1947 Floridassa. Yhtiö on maailman suurin mehunvalmistaja ja tunnetaankin juuri tuoremehuistaan. Vuodesta 1998 se on ollut PepsiCon omistuksessa. Tropicanan päämaja sijaitsee Chicagossa.
Tropicana toimii 60 maassa. Suomessa sen jakelusta vastaa Orkla Suomi.
Rolf Hernberg
thumb|upright|Rolf Herberg (vas.) kollegansa Martti Kaurasen kanssa. Rolf Gustaf Runarsson Hernberg (11. helmikuuta 1947 – 4. kesäkuuta 2009) oli Tampereen teknillisen yliopiston professori, fysiikan laitoksen pitkäaikainen johtaja ja optiikan laboratorion esimies. Hänen omaa tutkimusalaansa oli optinen spektroskopia, jota hän myös opetti. Aiemmin Rolf Hernberg oli tehnyt tutkimustyötä muun muassa plasmafysiikan ja magnetohydrodynaamisen voimansiirron alalla.
Hernberg toimi Ortodoksisen kirkon diakonina, johon tehtävään hänet vihittiin tammikuussa 2006.
Hernbergin jälkeen sovelletun optiikan ryhmän toimintaa Tampereen teknillisen yliopiston Fysiikan laitoksella on johtanut dosentti Juha Toivonen.
Anthony Mackie
Anthony Mackie (s. 23. syyskuuta 1978 New Orleans, Louisiana) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten supersankariroolistaan Sam Wilsonina / Haukkana Marvel Cinematic Universen elokuvissa Captain America: The Return of the First Avenger (2014), Avengers: Age of Ultron (2015), Ant-Man (2015), Captain America: Civil War (2016), Avengers: Infinity War (2018) ja Avengers: Endgame (2019). Disney+-sarjassa The Falcon and the Winter Soldier (2021) hahmo ryhtyi uudeksi Kapteeni Amerikaksi ja jatkaa tittelin kantajana myös elokuvassa Captain America: Brave New World (2024).
Yksityiselämä
Mackie ja hänen pitkäaikainen tyttöystävänsä Sheletta Chapital menivät naimisiin joulukuussa 2014. Heillä on myös kaksi yhteistä poikaa. Kesällä 2011 Mackie avasi baarin nimeltä NoBar Brooklynissä, New Yorkissa, mutta lopetti sen toiminnan vuonna 2015.
Harjasgekko
Harjasgekko (Rhacodactylus ciliatus) on gekkoihin kuuluva liskolaji, jota tavataan Uuden-Kaledonian saarilla. Sen luultiin kuolleen sukupuuttoon, kunnes se löydettiin uudelleen vuonna 1994. Harjasgekot voivat usein elää yli kymmenvuotiaiksi. Muista lajeista poiketen nämä eivät kasvata uutta häntää menetetyn tilalle, vaan ne voivat elää hännättöminä. Harjasgekko on yöaktiivinen laji.
Koko
Harjasgekon pituus kuonon päästä peräaukkoon vaihtelee 9–10 cm, naaraat ovat uroksia suurempia. Häntä on hieman alle puolet vartalosta. Harjasgekon koko pituus on 15–25 cm ja se painaa 40–55 grammaa.
Ulkonäkö
Harjasgekolla on tukeva ruumis ja kolmion muotoinen pää. Nimensä se on saanut ohimolta olkapäille jatkuvasta harjastaan, joka joillain yksilöillä ulottuu takajalkoihin asti. Harjasgekon väritys on yleensä kirkkaampi yöllä kuin päivällä. Harjasgekon väritys vaihtelee paljon. Yleisimpiä värejä ovat keltaisen, ruskean, oranssin, punaruskean, vihertävän, beigen ja harmaan eri sävyt. Kuvioitakin on monia erilaisia esim. tiikeri: tummempia raitoja selässä, buckskin=Kaikkein yleisin muoto harmahtava tai ruskehtava, dalmatialainen: tummia pilkkuja joka puolella, liekit/tuli: liekkikuvio kyljissä ja harlekiini: tumman ja vaalean värin yhdistelmä.
Sukupuolen voi määrittää hännän tyvessä olevista hemipenispullistumista. Varma sukupuolen määrittäminen on mahdollista vasta vuoden iässä.
Levinneisyys ja elinympäristö
Harjasgekkoja elää luonnossa Uuden-Kaledonian pääsaaren eteläosassa ja ainakin yhdellä sitä ympäröivistä pikkusaarista, Ile des Pinsillä. Se viettää suuren osan ajastaan kiipeillen pensaissa ja pienissä puissa. Päivän ajaksi se etsii läheltä maanpintaa piilopaikan nukkuakseen.
Harjasgekko lemmikkinä
Harjasgekko on aloittelijalle sopiva laji sen helppohoitoisuuden ja käsiteltävyyden vuoksi. Se on lähes yhtä suosittu kuin leopardigekko (Eublepharis macularius).
Terraario
Terraarion tulee olla korkea, koska nämä gekot kiipeilevät mielellään. Yksi harjasgekko tarvitsee vähintään 50x40x80 cm (leveys*syvyys*korkeus) kokoiseen terraarion. Kahta urosta ei tulisi majoittaa samaan terraarioon mahdollisten tappeluiden ehkäisemiseksi, mutta myös naaraat voivat tapella keskenään. Nuori harjasgekon poikanen voidaan majoittaa 20x30x40 cm kokoiseen terraarioon tai muovilaatikkoon, joka on reiät kannessa. Terraarion sisustuksena voidaan käyttää bambua, eläviä kovalehtisiä kasveja, jotka kestävät gekon kiipeilyä, korkkia sekä juurakoita. Pohjamateriaalina voidaan käyttää haketta, terraariomattoa tai talouspaperia. Havupuita ei suositella käytettäviksi terraarion sisustuksessa, sillä ne voivat aiheuttaa hengitystieinfektion, joka on liskolle hengenvaarallinen. Harjasgekot eivät vaadi UV-valoa, mutta elävien kasvien kannalta se on erittäin suositeltava. Valoisaa aikaa tulee luoda 12–14 tunniksi. Päivällä terraarion lämpötilan tulisi olla 21–26 astetta ja yöksi lämpötilan voi laskea 18–20 asteeseen. Jatkuvat yli 27 asteen lämpötilat voivat johtaa johonkin vakavaan sairauteen tai pahimmassa tapauksessa liskon kuolemaan. Terraarion ilmankosteuden tulee olla 75–85 %. Terraariota tulee sumutella kahdesti päivässä mieluiten aamuin ja illoin.
Ruokinta
Aikuisen harjasgekon ravinnossa tulisi olla yhtä paljon hedelmiä ja  sirkkoja. Aikuisille tarjoillaan hedelmää noin kolme kertaa viikossa ja sirkkoja 3–5 kertaa riippuen siitä, kuinka monta sirkkaa kerralla syötetään. Poikasille tarjotaan sirkkoja noin 4–5 kertaa viikossa ja hedelmää noin kolme kertaa viikossa. Poikasena harjasgekot saattavat jättää hedelmän kokonaan syömättä. Sirkat tulee pölyttää vitamiinijauheessa, esimerkiksi Nutrobalissa joka kerta kun tarjoat niitä, ja pari kertaa viikossa kalkkijauheessa esimerkiksi apteekeista saatavalla liitujauheella. Hedelmäksi kelpaavat kaikki muut paitsi sitrushedelmät. Ne tulee murskata soseeksi tai ostaa kaupasta valmista vauvan purkkisosetta. Aprikoosi on erittäin hyvää sen korkean kalsiumpitoisuuden vuosi. Harjasgekko juo veden pääasiallisesti terraarion laseihin ja kasvien lehdille sumutetusta vedestä. Lisäjuoma-astiaa voidaan käyttää kunhan se ei ole kovin syvä sillä harjasgekko saattaa muuten hukkua siihen. Vettä juoma-astian pohjalla saa olla korkeintaan 1 cm.
Lisäännyttäminen
Harjasgekot lisääntyvät helposti terraario-oloissa. Harjasgekkoja kannattaa yrittää lisäännyttää vasta kahden ikävuoden jälkeen. Uros ja naaras (tai naaraat) on pidettävä eri terraariossa ennen lisäännyttämistä. Naaraalle tulee antaa kalkkia noin viikon ajan joka syöttökerralla ennen lisäännyttämistä, jottei muniminen kuluta naaraan koko kalkkivarastoa loppuun. Tätä tulee jatkaa, kunnes liskot erotetaan takaisin omiin terraarioihinsa noin kahden kuukauden jälkeen. Kun parittelu on tapahtunut naaras munii kerralla 2–4 munaa 3–6 viikon välein. Terraariossa pitää olla muninta-astia, joka on täytetty kostealla vermikuliitilla tai turpeella. Munat otetaan muninta-astiasta varovasti pois ja haudotaan kosteassa vermikuliitissa noin 21–26 °C:n lämpötilasta riippuen 50–80 päivää. Munat pitää haudata kosteaan vermikuliittiin vaakatasoon niin, että munasta näkyviin jää vain kolmasosa. Poikaset voidaan asuttaa muovisiin faunabokseihin tai kaupoissa myytäviin kannellisiin smart-laatikoihin; jälkimmäisiin on tehtävä ilmareikiä. Poikaset tulee pitää pienissä asumuksissa, jotta ne saavat sirkat helposti kiinni eivätkä stressaannu liian isossa terraariossa. Pienet poikaset voidaan asuttaa samassa laatikossa, mutta kun ne kasvavat suuremmiksi, ne kannattaa erottaa omiin terraarioihin.
Sairaudet
Harjasgekot sairastuvat yleensä harvoin. Sairaudet johtuvat yleensä liian matalasta tai korkeasta lämpötilasta, väärästä kosteudesta, huonosta terraariosisustuksesta tai vääränlaisesta ruokavaliosta. Yleensä sairauksista vältytään kun noudatetaan oikeanlaisia hoito-ohjeita. Yleisimpiä sairauksia ovat:
Yleisluistelun Suomen-mestaruuskilpailut 2005
Suomen vuoden 2005 yleisluistelumestaruuksista kilpailtiin Seinäjoen Jääurheilukeskuksessa 12.-13.3.2005. Kilpailuun osallistui 7 naista ja 8 miestä.
Naisten yleismestaruus
<br style="clear:both;"/>
Ydinterrorismi
Ydinterrorismi on ydinasein tai likaisten pommien avulla tehtyjä terroritekoja ja laajemmin myös ydinvoimaloihin, ydinmateriaalin varastoihin ja kuljetuksiin kohdistuneita terrori-iskuja.
Maailmassa ei ole tähän mennessä sattunut yhtään varsinaista ydinterrorismiksi luokiteltavaa tekoa, mutta ydinaseiden levitessä suoran ydinaseterrorismin uhka kasvaa. Ydinase voidaan tehdä matkalaukkuun sopivaksi. Ydinterrorismin mahdollisuutta rajoittaa muun muassa ydintekniikan ja -materiaalien suhteellisen vaikea saatavuus ja kalleus.
Armenian–Azerbaidžanin taisteluissa vuonna 2020 Azerbaidžan uhkasi käynnistää ohjushyökkäykset Armenian ydinvoimalaan.
Gérard Grisey
Gérard Grisey (17. kesäkuuta 1946 – 11. marraskuuta 1998) oli ranskalainen nykytaidemusiikin säveltäjä.
Grisey opiskeli Olivier Messiaenin johdolla Pariisin konservatoriossa ja sai Prix de Romen. Hän sai myöhemmin opetusta lisäksi Karlheinz Stockhausenilta, György Ligetiltä ja Iannis Xenakikselta.
Grisey kuoli Pariisissa 52-vuotiaana. Hänen tunnettuja teoksiaan ovat mm. Vortex Temporum, Talea ja Dérives.
Antonio Moreno Casamitjana
Antonio Moreno Casamitjana (9. heinäkuuta 1927 Santiago de Chile – 31. heinäkuuta 2013) oli chileläinen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Santiago de Chilen arkkihiippakuntaan 4. joulukuuta 1949 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Madesin titulaaripiispaksi 22. huhtikuuta 1986. Piispaksi vihkiminen seurasi 9. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Juan Francisco Fresno Larraín, jota avustivat Eladio Vicuña Aránguiz ja Bernardino Piñera Carvallo.
Moreno Casamitjana sai 14. lokakuuta 1989 nimityksen Concepciónin (Santissima Concezione) arkkipiispaksi, joksi hänet asetettiin 12. marraskuuta. Hän jäi eläkkeelle 27. joulukuuta 2006.
Theocracy
Theocracy on yhdysvaltalainen kristillinen, progressiivinen power metal -yhtye, jonka Matt Smith perusti vuonna 2002 Athensissa, Georgiassa. Theocracy oli aluksi yhden miehen yhtye – Smith lauloi ja soitti itse kaikki instrumentit esikoisalbumilla Theocracy, jonka julkaisi Metal Ages Records. Smithin lisäksi nykyisessä kokoonpanossa ovat Patrick Nickell, Jared Oldham, Jonathan Hinds ja Val Allen Wood. Yhtyeen esittämässä power metalissa on vaikutteita yhtyeiltä Iron Maiden, Edguy, Iced Earth ja Helloween sekä progressiivisia vaikutteita yhtyeiltä Dream Theater, Symphony X, Kansas ja Rush.
Yhtye esiintyi ensimmäistä kertaa Suomessa Vappugospelissa 2012. Seuraavan kerran yhtye esiintyi Suomessa Maata näkyvissä-festareilla marraskuussa 2013.
Toimintaa & sankareita
Toimintaa & sankareita on Pojat-yhtyeen kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 22. helmikuuta 2013 levymerkillä Rocket Records. Albumi sisältää 15 uutta kappaletta, sekä 20 live studio -versiota aikaisemmin julkaistuista kappaleista.
Theocracy
Yhtye esiintyi ProgPower USA VII -festivaalien Pre-Partyssa Atlantassa, Georgiassa. Live-esitykset kappaleista ”The Serpent’s Kiss” ja ”Mountain” julkaistiin ProgPower VII -DVD:llä. Vuonna 2008 yhtye kiinnitettiin ruotsalaiselle Ulterium Records -levymerkille ja se äänitti toisen albumin Mirror of Souls, joka masteroitiin Suomessa. Kansitaiteen teki metallikuvittajana tunnettu Robert G. Wilson, Jr. Mirror of Souls julkaistiin 26. marraskuuta 2008 Japanissa Soundholic Recordsilla. Japanin versio sisältää lisäkappaleen ”Wages of Sin”. Yhdysvalloissa albumi julkaistiin 9. joulukuuta 2008. Ensimmäiset albumit ovat saaneet kriitikoilta ylistäviä arvioita, kuten myös vuonna 2011 julkaistu uusin albumi As the World Bleeds.
Toimintaa & sankareita
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 31.
Theocracy
Matt Smith tunnetaan myös tekemästään kappaleesta, joka parodioi Metallican St. Anger -albumia. Theocracy on perinteisesti julkaissut joka jouluna metallisovituksia joululauluista kuten ”O come, O come, Emmanuel” ja ”Little Drummer Boy” sekä tehnyt kappaleen ”Deck the Joy”, jossa on yhdistetty laulut ”Deck the Halls” ja ”Joy to the World”. Matt Smith on yksi metallimuusikoista, jotka valittiin kertomaan kristillisestä uskostaan Metal Bible -kirjassa. Theocracy on tehnyt kappaleen John O'Connellista (lempinimeltään Jack-O), joka on suosittu vieras ESPN-kirjoittaja Bill Simmonsin podcast-ohjelmassa The B.S. Report. Kappale on nimeltään ”The Gregarious Raconteur”.
Elämää eteenpäin
Elämää eteenpäin on Päivi Kautto-Niemen albumi vuodelta 1993.
Paternoster (albumi)
Paternoster on 2. Maanantain kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 8. joulukuuta 2010. Kappaleet ”Sahara” ja ”Mixet tahdo olla munkaa 2010” on julkaistu aiemmin singlenä samana vuonna. Levyllä esiintyy alkuperäisen miesräppärin Petri Flanderin lisäksi naisvokalistina CatCatista tunnettu Katja Kätkä.
Eurodanceartistit Pandora ja Dr. Alban vierailevat albumin kappaleella ”Haddaway, tule takaisin”. Kappaleen idea perustuu Haddawayn 1990-luvun hittiin ”What Is Love?”. Kappale ”Mixet tahdo olla munkaa 2010” on remixversio yhtyeen 1990-luvulla tehdystä kappaleesta.
Jonah Falcon
Vuonna 2012 Jonah Falcon aiheutti huolenaiheen San Franciscon kansainvälisellä lentoasemalla, kun turvatarkastajat epäilivät Falconin kuljettavan jotain ylimääräistä haarovälissään.
Vuonna 2014 Falcon lupasi lahjoittaa peniksensä Islannin fallosmuseon (Penismuseon) kokoelmiin kuolemansa jälkeen.
Obninskin ydinvoimalaitos
thumb|250px|left|Obninskin ydinvoimalaitosaluetta Obninskin kaupungin eteläosissa. Obninskin ydinvoimalaitoksessa käytettiin lämpöteholtaan 30 MW:n kevytvesijäähdytteistä grafiittireaktoria (LWGR), jonka sähkötuotantoteho oli 5 MW. Voimalan rakennustyöt aloitettiin tammikuussa 1951 ja reaktorilla saavutettiin ydinreaktiota ylläpitävä kriittinen massa ensimmäisen kerran 6. toukokuuta 1954. Voimalaitos liitettiin sähköverkkoon 27. kesäkuuta 1954. Laitos suljettiin pysyvästi 29. huhtikuuta 2002. Voimalaitoksen entisissä tiloissa toimii nykyään esimerkiksi ydinvoimatekniikan museo. Obninskin ydinvoimalaitoksen omistaa Venäjän valtion Rosatom ja sen toiminnan loppuunsaattamisesta vastaa Rosatomin tytäryritys, osakeyhtiö Rosenergoatom.