cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Darwininkettu
Elintavat
Darwininketut saalistavat yksin. Huomattava osa niiden ruokavaliosta koostuu hyönteisistä. Muita yleisiä ravinnon lähteitä ovat äyriäiset, jyrsiät, pussieläimet, matelijat ja linnut. Joskus ketut saattavat syödä myös raatoja. Äyriäisiä kettu löytää esimerkiksi rannikon hiekkarannoilta.
Lisääntymisaika ajoittuu heinäkuun ja elokuun välille. Tiineys kestää 56 päivää. naaras ei tuolloin poistu juurikaan pesäkolostaan. Pentuja tulee kerralla 2–3 ja molemmat vanhemmat osallistuvat niiden hoitamiseen. Emo imettää arviolta 60 päivää, jonka jälkeen naaras on huomattavasti vähemmän tekemissä poikastensa kanssa, kun taas uros viettää aikaa niiden kanssa leikkien ja putsaten. Sukukypsiä pennuista tulee arviolta 12-kuukauden ikäisinä. Ne voivat elää 7-vuotiaiksi saakka.
Alfred Mapoka
Alfred Mapoka (s. 29. syyskuuta 1985) on uransa lopettanut kamerunilainen jalkapalloilija.
Darwininkettu
Uhat ja suojelu
Darwininkettu kuuluu CITES-sopimuksen liitteeseen II. Lajia tavataan useilla valtion taholta suojelluilla alueilla, sekä muutamilla yksityisillä suojelualueilla. Darwininketun suojelutoiminta on esimerkiksi rokotettu koiria penikkatautia vastaan. Joitakin darwininkettuja on tarhaolosuhteissa Villarricassa, jossa laji on myös onnistuneesti lisääntynyt vankeudessa. Villarrican darwininketut ovat peräisin esimerkiksi koirien haavoittamista tai laittomasti lemmikkeinä pidetyistä yksilöistä.
Alfred Mapoka
Mapoka tuli 19-vuotiaana kaudella 2005 silloin Veikkausliigassa pelanneeseen Tornion Palloon. Hän tuli kentälle vaihdosta kaikkiaan seitsemään sarjaotteluun. Mapoka pyrki löytämään kauden 2005 jälkeen uutta seuraa ja kävi ehdolla eri puolilla Eurooppaa. Koska hän ei saanut sopimusta, hän jatkoi kaudella 2006 Ykköseen pudonneessa TP-47:ssä. Ykkösen kaudella hän teki yhden maalin.
Vietettyään talvikauden 2007 kotimaassaan Acada Sportin joukkueessa Alfred Mapoka palasi Ykkösessä edelleen pelanneen TP-47:n riveihin ja teki kaikkiaan viisi maalia. Seuraavalla kaudella hän pelasi TP-47:ssä kuusi ottelua tehden yhden maalin ja sai sopimuksen Bulgarian liigassa pelanneen Botev Plovdivin kanssa. Ura Plovdivissa ei jatkunut kautta 2009–2010 pidemmälle ja myöhemmin hän on esiintynyt libyalaisessa Al Ahli Tripolin riveissä.
Mapoka palasi Suomeen ja Tornioon toukokuussa 2014, kun Mapoka solmi sopimuksen Kakkosessa pelanneen TP-47:n kanssa.
ABN
ABN (lyhennetty sanoista Assholes by Nature) on yhdysvaltalainen rap-yhtye. Yhtyeen muodostavat houstonlaiset rap-artistit Z-Ro ja Trae.
Koen Verweij
Koen Verweij (s. 26. elokuuta 1990 Koedijk) on alankomaalainen pikaluistelun olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Verweij saavutti Sotšin olympialaisissa 2014 kultaa joukkuetakaa-ajossa. 1 500 metrillä hän sai hopeaa hävittyään Zbigniew Bródkalle vain 0,003 sekuntia. 1 000 metrillä hän sijoittui kuudenneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän saavutti pronssia yhteislähdössä ja joukkuetakaa-ajossa sekä sijoittui 1 000 metrillä yhdeksänneksi ja 1 500 metrillä 11:nneksi.
Verweij on voittanut yleisluistelun MM-kilpailuissa maailmanmestaruuden Heerenveenissä 2014 sekä sijoittunut kolmanneksi Moskovassa 2012, neljänneksi Calgaryssa 2011 ja yhdeksänneksi Hamarissa 2013. Hän on voittanut joukkuetakaa-ajon maailmanmestaruuden Heerenveenissä 2012, Sotšissa 2013 ja Heerenveenissä 2015 sekä saanut pronssia Inzellissä 2011. 1 500 metrillä hän sai MM-pronssia 2015.
Yleisluistelun EM-kilpailuissa Verweij on saavuttanut hopeaa Hamarissa 2014 ja Tšeljabinskissa 2015, pronssia Collalbossa 2011 ja sijoittunut neljänneksi Budapestissa 2012. Matkakohtaisissa EM-kilpailuissa hän on saanut pronssia 1 500 metrillä Kolomnassa 2018.
Verweij voitti nuorten maailmanmestaruuden yleisluistelussa ja 5 000 metrillä 2009 ja 2010 sekä joukkuetakaa-ajossa 2008 ja 2009. Nuorten MM-hopeaa hän sai yleisluistelussa 2008 ja 1 500 metrillä 2010 sekä MM-pronssia 1 000 metrillä ja joukkuetakaa-ajossa 2010.
Verweij sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kaudella 2013–2014 toiseksi ja voitti 1 500 metrin lajicupin. Maailmancupin osakilpailuissa hän on saavuttanut 1 500 metrillä kaksi voittoa, neljä kakkossijaa ja neljä kolmossijaa sekä 1 000 metrillä yhden kakkossijan. Hän on ollut yhdeksän kertaa voittamassa maailmancupin joukkuetakaa-ajoa.
Verweij kuului Alankomaiden joukkueeseen, joka teki joukkuetakaa-ajon maailmanennätyksen 3.37,17 Calgaryssa 9. marraskuuta 2013 ja 3.35,60 Salt Lake Cityssä 16. marraskuuta 2013. Hän on tehnyt 1 500 metrillä kolme kertaa Alankomaiden ennätyksen: 1.42,28 Salt Lake Cityssä 15. marraskuuta 2013, 1.41,95 Calgaryssa 3. joulukuuta 2017 ja 1.41,63 Salt Lake Cityssä 9. joulukuuta 2017. Hän on voittanut Alankomaiden-mestaruuden yleisluistelussa 2014 sekä 1 500 metrillä 2014 ja 2018.
Mercedes-Benz W123
Mercedes-Benz W123 on Mercedes-Benz E-sarjan edeltäjämalli, jota valmistettiin vuosina 1976–1986. Se korvasi edeltäneet W114/W115-mallit ja seuraajaksi tuli W124. W123-malli on erittäin kestävän ja luotettavan auton maineessa. Viimeistelyn taso oli korkea aina yksityiskohtia myöten. Mallista tuli erityisen suosittu taksikäytössä, mistä syystä se sai lempinimen ”Taksi-Mersu”. Suomessa auton sai kuudelle rekisteröitynä ja rattivaihteella varustettuna. Suomen lisäksi kyseinen versio oli myynnissä vain Israelissa. Farmari jäi vielä noin vuodeksi mallistoon korvaavan W124-mallin tultua markkinoille vuoden 1984 lopussa.
Mercedes-Benz W123 (1976–1986)
Mercedes-Benz W123 esiteltiin neliovisena sedanina Geneven autonäyttelyssä keväällä 1976. Edeltäjäänsä verrattuna akseliväli oli pidentynyt 45 millimetrillä ja raideleveys puolestaan leveni edessä 40 millimetrillä. Vaikka kokoa oli tullut lisää, eivät sisätilat olleet erityisen tilavat. W123-malliin lainattiin useita teknisiä yksityiskohtia suuremman kokoluokan S-sarjasta (W116).
Mallivalikoiman muodostivat aluksi 200 (94 hv), 230 (109 hv), 250 (129 hv), 280 (156 hv), 280 E (177 hv), 200 D (55 hv), 220 D (60 hv), 240 D (65 hv) ja 300 D (80 hv). Edullisemman pään malleissa (200–250) ajovalot olivat pyöreät, kalliimmissa puolestaan neliskulmaiset. vasen|pienoiskuva|Mercedes-Benz 230 C Keväällä 1977 esiteltiin sedanin rinnalle kaksiovinen coupé. Sen akseliväli oli 85 millimetriä sedania lyhyempi, eikä autossa ollut lainkaan B-pilaria. Coupén mallivalikoimassa olivat 230 C, 280 C ja 280 CE. Saman vuoden syksyllä tulivat sedanin pidennetyt Lang-mallit. vasen|pienoiskuva|Mercedes-Benz 280 TE Mallivuodelle 1978 dieseleihin tuli virta-avaimeen yhdistetty hehkutus- ja sammutusjärjestelmä. Frankfurtin autonäyttelyssä 1977 esiteltiin farmarimalli S123, joka oli ensimmäinen Mercedes-Benzin valmistama farmariauto. Farmarin tavaratila laajeni tarvittaessa yli kaksi metriä pitkäksi.
Keväällä 1979 dieselmoottorit 200 D ja 240 D saivat hieman lisää tehoa ja 220 D poistettiin valikoimasta. Aiempaa tehokkaammat ja taloudellisemmat nelisylinteriset M102-sarjan bensiinimoottorit esiteltiin syksyllä 1980 (200/109 hv ja 230 E/136 hv). 250:n teho nousi 140 hevosvoimaan ja 280 E:n 185 hevosvoimaan. Syksyllä 1980 farmarin mallivalikoima täydentyi 300 TD Turbolla, jossa oli 125 hevosvoimaa tehoa.
Kuljettajan turvatyynyä ja turvavöiden esikiristimiä alettiin tarjota lisävarusteena vuodesta 1982 lähtien. Esikiristimet olivat vuodesta 1984 alkaen vakiovarusteena.
Luettelo televisiosarjan Babylon 5 jaksoista
Babylon 5 on yhdysvaltalainen science fiction -draamasarja, jonka on luonut J. Michael Straczynski.
Tatit
pienoiskuva|oikea|[[Herkkutatti|Herkkutatin kuvasta näkyvät parhaat tuntomerkit: pullea muoto ja pillistö lakin alapinnalla]] Tatit on sienten muotoryhmä. Tatit ovat yleensä suuria tai keskisuuria, harvoin pieniä sieniä. Erotuksena helttasienistä, on tateilla helttojen sijasta lakin alapinnalla löyhästi kiinni oleva pillikerros. Pillikerrosta kutsutaan pillistöksi. Tateille tunnusomaista on jykevä jalka, ja säännöllinen muoto (jalka on säännöllisenmuotoisen lakin keskellä).
Luettelo televisiosarjan Babylon 5 jaksoista
Babylon 5: The Lost Tales
Babylon 5: The Lost Tales on suoraan DVD:lle julkaistu tuotanto. DVD sisältää kaksi jaksoa, joista kumpikin keskittyy yhteen sarjan hahmoon.
Tatit
Tatit ovat arvostettuja ruokasieniä. Suomessa esiintyvistä tattilajeista suurin osa on syötäviä, ja varsin moni laji herkullisena pidetty. Ruokaviraston ylläpitämään suositeltavien ruokasienien luetteloon kuuluu kahdeksan tattilajia, jotka ovat herkkutatti, männynherkkutatti, tammenherkkutatti, voitatti, kangastatti, haavanpunikkitatti, koivunpunikkitatti ja männynpunikkitatti. Silti tateissa on myös syömäkelvottomia lajeja, kuten sappi- ja veritatti, sekä lievästi myrkyllisiä lajeja, kuten pirun- ja tauriontatti.
Luettelo televisiosarjan Babylon 5 jaksoista
Lähteet
Episodi di Babylon 5 (prima stagione)
Tatit
Paras tattiaika on Pohjois-Suomessa elokuun puolesta välistä syyskuun lopulle ja Etelä-Suomessa elokuun lopulta syys-lokakuun vaihteeseen. Tätä ajankohtaa aiemminkin ja sen jälkeenkin tapaa tatteja, ensimmäiset jo elokuun alussa.
In Secret
Juoni
In Secret sijoittuu 1860-luvun Pariisiin. Seksuaalisesti tukahtunut kaunis nuori nainen Thérèse Raquin (Elizabeth Olsen) on rakkaudettoman avioliiton vankina. Thérèse on naimisissa hänen sairaalloisen Camille-serkkunsa (Tom Felton) kanssa. Thérèsen dominoiva täti, madame Raquin (Jessica Lange), oli järjestänyt avioliiton. Päivät Thérèse viettää pienen kaupan kassan takana ja iltaisin hän katselee tätinsä ja hänen seurueensa dominon peluuta. Kun Thérèse tapaa aviomiehensä puoleensavetävän ystävän, Laurent LeClairen (Oscar Isaac), hän aloittaa tämän kanssa luvattoman rakkaussuhteen, mikä johtaa traagisiin seurauksiin.
Tuotanto
Kate Winslet oli ollut kauan kiinnitettynä Thérèse Raquinin rooliin, kunnes Jessica Biel korvasi hänet. Tällöin Gerard Butler oli palkattu Laurent LeClairen rooliin. Vuoden 2011 syksyllä Elizabeth Olsen korvasi Jessica Bielin Thérèse Raquinin rooliin. Glenn Close oli alun perin kiinnitetty madame Raquinin rooliin, mutta vetäytyi projektista, jolloin Jessica Lange korvasi hänet.
Elokuvan kuvaukset alkoivat 9. toukokuuta vuonna 2012. Elokuvaa kuvattiin Serbian Belgradissa ja Unkarin Budapestissa. Kuvaukset päättyivät 21. kesäkuuta 2012.
Julkaisu ja vastaanotto
In Secret sai ensi-iltansa Toronton elokuvajuhlilla Kanadassa 7. syyskuuta vuonna 2013. Itsenäisen ensi-iltansa elokuva sai Kalifornian Los Angelesissa Yhdysvalloissa 6. helmikuuta vuonna 2014. Tämän jälkeen In Secret pääsi rajoitettuun teatterilevitykseen 21. helmikuuta 2014.
In Secret sai ilmestyessään sekalaisia arvosteluja. Elokuvalla on Rotten Tomatoes -sivustolla 47 prosentin "mätä" arvosana, joka perustuu kuuteenkymmeneenneljään arvosteluun, joista kolmekymmentä ovat positiivisia ja kolmekymmentäneljä negatiivisia. Vaikka elokuva sai sekalaisia arvosteluja, Jessica Langen roolisuoritusta on erityisesti ylistetty.
Rättö ja Lehtisalo
Rättö ja Lehtisalo on porilaisten Mika Rätön ja Jussi Lehtisalon muodostama projektiluontoinen yhtye. Sen musiikkia on kuvattu muun muassa krautrockiksi, "avaruusrockiksi" ja psykedeliaksi.
Mochizuki (1927)
Mochizuki oli Keisarillisen Japanin laivaston Mutsuki-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Uraga Dock Companyltä, missä köli laskettiin 23. maaliskuuta 1926. Alus laskettiin vesille 28. huhtikuuta 1927 ja otettiin palvelukseen vielä samana vuonna 31. lokakuuta.
Palvelus
Alus upotettiin 24. lokakuuta 1943.
Paul Budsko
Paul Budsko (21. huhtikuuta 1924 Helsinki – 26. helmikuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja teatteripedagogi.
Budsko työskenteli suurimman osan urastaan Helsingin Ruotsalaisessa teatterissa mutta hänellä oli lisäksi lyhyitä kiinnityksiä Lilla Teaterniin, Turun Ruotsalaiseen teatteriin, Dramateniin ja Kansallisteatteriin. Budsko esiintyi myös televisiossa, radiossa ja elokuvarooleissa.
Paul Budsko oli naimisissa tanssitaiteilija Tamara Rasmussenin (1927–1992) kanssa. Heidän lapsiaan ovat näyttelijä Michel Budsko ja tanssitaiteilija Vivianne Budsko-Lommi.
Jan Mybrand
pienoiskuva|Jan Mybrand vuonna 2019. Jan Torsten Mybrand (s. 26. tammikuuta 1959 Kolsva, Ruotsi) on ruotsalainen näyttelijä.
Mybrand on näytellyt sekä teatterissa että elokuvissa. Hänen nykyinen työpaikkansa on Tukholman kaupunginteatteri. Hänen elokuvaroolejaan ovat olleet muun muassa Kaj elokuvassa Black Jack, lasten hyväksikäytöstä tuomitun miehen rooli Wallander-elokuvassa Syyllisyys sekä Rasmuksen isä Kalle Blomkvist -elokuvassa Kalle Blomkvist ja Rasmus.
Ouro Guéladjo
Ouro Guéladjon kunnan pinta-ala on 758 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Kollon departementin Bitinkodjin kuntaan, idässä Sayn departementin Sayn ja Tamoun kuntiin, etelässä Burkina Fasoon ja lännessä Torodin kuntaan. Kunta käsittää Nigeriin laskevan Gouroubijoen laakson. Se on yksi maan metsäisimmistä alueista. Eläinkunta on kärsinyt suuresti ihmisen toiminnasta.
Vuonna 2002 perustettuun kuntaan kuuluu 22 hallintokylää ja 36 pikkukylää. Muutaman hengen virkamieskuntaa ja vaaleilla valittua valtuustoa johtaa kunnanjohtaja. Hallintoon osallistuvat myös Ranskan siirtomaa-aikana perustetun kantonin perinteinen päällikkö sekä 23 kyläpäällikköä.
Asukkaista suurin osa on fulbeja. Lisäksi on gurmia, hausoja, djermoja ja tuaregeja.
Pääasiallinen elinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelyskasvit ovat hirssi, durra, lehmänpapu ja maapähkinä. Lisäksi harjoitetaan puutarhaviljelyä ja kasvatetaan hedelmäpuita. Toiseksi tärkein elinkeino on laiduntamiseen perustuva karjanhoito. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat ja vuohet. Etelän gurmat kasvattavat sikoja ja harjoittavat mehiläistenhoitoa. Tärkeä merkitys on myös metsävarojen hyödyntämisellä. Naiset tekevät perinteisiä käsitöitä. Osa väestöstä, varsinkin nuoriso, käy kausitöissä Niameyssa ja naapurimaissa.
Keskuskylään johtaa huonokuntoinen sivutie. Kunnassa on 26 alkeiskoulua, yksi madrasa, keskikoulu ja lukutaitokoulu. Terveyspalveluihin kuuluu kaksi terveyskeskusta ja 11 terveysasemaa. Vesihuolto käsittää perinteisiä ja sementillä vahvistettuja kaivoja sekä käsivoimin toimivia porakaivoja. Elintarvikehuollosta vastaavat viljapankit, valtion kaupat, varastot ja myllyt. Kunnassa on kolme toria, joilla myydään kerran viikossa lähinnä elintarvikkeita ja karjaa. Etelän toreilla käy myös burkinalaisia kauppiaita. Alue on lähes kokonaan matkapuhelinverkon ulottumattomissa.
Torch (selain)
Torch on verkkoselain, joka perustuu Chromiumille. Vuonna 2013 kerrottiin, että selainta oli ladattu 10 miljoonaa kertaa.
Dmitri Sipjagin
thumb|Dmitri Sipjagin Dmitri Sergejevitš Sipjagin (, 20. marraskuuta 1853 Kiova – 28. huhtikuuta 1902 Pietari) oli venäläinen virkamies, joka toimi Venäjän sisäministerinä vuosina 1900–1902.
Sipjagin opiskeli Pietarin yliopistossa lakia valmistuen vuonna 1876. Hän työskenteli ulkoministeriössä ja toimi vuosina 1886–1888 Harkovan varakuvernöörinä sekä vuosina 1888–1891 Kuurinmaan ja 1891–1893 Moskovan kuvernöörinä.
Hän tuli sisäministeriksi Ivan Goremykinin jälkeen vuonna 1899. Dmitri Sipjagin murhattiin Mariinskin palatsissa, jossa sosialistivallankumouksellisen puolueen jäsen Stepan Balmašov ampui hänet vuonna 1902. Häntä seurasi sisäministerinä Vjatšeslav von Pleve.
Oliivimesikot
Oliivimesikot (Timeliopsis) on mesikkojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Oliivimesikkojen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kaksi lajia).
Koulukatu (Joensuu)
thumb|Joensuun yhteiskoulun lukion rakennuksessa toimii myös [[Joensuun seudun kansalaisopisto. Aiemmin se oli myös Itä-Suomen liikuntaopiston toimipaikka.]] thumb|[[Joensuun lyseon rakennus toimii nyt taidemuseona. Kuva Koulukadun puolelta.]] thumb|Joensuun lyseon lukio. thumb|Joensuun vanhin asuinkivitalo Niskakatu 18:ssä, Koulukadun kulmassa. Koulukatu on katu Joensuun keskustassa. Sen varrella on tällä hetkellä kaksi koulua: Joensuun yhteiskoulun lukio ja Pohjois-Karjalan koulutuskuntayhtymän ammattiopisto. Koulukatu on yli kilometrin pituinen. Se alkaa Eteläkadulta ja päätyy Kajaanintien alkuun; se on kaupungin sisääntuloväylä.
Kadun varrella on itäpuolella (eteläpäästä alkaen):
Liikennevalot
Koulukadun liikennevalot ovat Koskikadun, Niskakadun, Yläsatamakadun (2014) ja Rauhankadun risteyksissä. Suvantokadun risteykseen valmistui liikenneympyrä vuonna 2015 ja vuonna 2020 Siltakadun risteykseen. Koulukatu on etuajo-oikeutettu Suvantokadun ja Rauhankadun välillä liikenneympyröitä lukuun ottamatta.
Kristillinen pasifismi
Kristillinen pasifismi on vakaumus, jossa koetaan, että väkivalta ei kuulu kristilliseen uskoon.
Alkukristityt ja pasifismi
thumb|right|280px|[[Carl Heinrich Bloch: Vuorisaarna.]] Matteuksen evankeliumin Vuorisaarnassa Jeesus sanoo: "Te olette kuulleet sanotuksi: 'Silmä silmästä ja hammas hampaasta'. Mutta minä sanon teille: älkää tehkö pahalle vastarintaa; vaan jos joku lyö sinua oikealle poskelle, käännä hänelle toinenkin." Matt.5:38-39
"Te olette kuulleet sanotuksi: 'Rakasta lähimmäistäsi ja vihaa vihollistasi'. Mutta minä sanon teille: rakastakaa vihollisianne ja rukoilkaa niiden puolesta, jotka teitä vainoavat, että olisitte Isänne lapsia, joka on taivaissa."  Matt:5:43-45 "Mutta teille, jotka kuulette, minä sanon: rakastakaa vihollisianne, tehkää hyvää niille, jotka teitä vihaavat, siunatkaa niitä, jotka teitä kiroavat, rukoilkaa niiden edestä, jotka teitä parjaavat." Luuk.6:27-28
"Te olette kuulleet sanotuksi vanhoille: 'Älä tapa', ja: 'Joka tappaa, se on ansainnut oikeuden tuomion'. Mutta minä sanon teille: jokainen, joka vihastuu veljeensä, on ansainnut oikeuden tuomion; ja joka sanoo veljelleen: 'Sinä tyhjänpäiväinen', on ansainnut suuren neuvoston tuomion; ja joka sanoo: 'Sinä hullu', on ansainnut helvetin tulen." Matt.5:21-22
Kristillinen pasifismi perustuu Jeesuksen vuorisaarnaan ja käskyyn "älä tapa". Ne kristityt, jotka eivät ole pasifisteja, tulkitsevat niiden tarkoittavan vain elämää siviilissä mutta ei sodassa. Sen he tavallisesti perustelevat apostoli Paavalin sanalla siitä, että tulee olla esivallalle alamainen. Apostoli Paavali kirjoitti Roomalaiskirjeessä 13.1-5::
"1 Jokaisen on suostuttava esivaltansa alaisuuteen. Eihän ole esivaltaa, joka ei olisi Jumalalta peräisin, häneltä ovat vallankäyttäjät saaneet valtuutensa. Joka vastustaa esivaltaa, nousee siis Jumalan säädöstä vastaan, ja ne, jotka näin tekevät, saavat rangaistuksensa. Ei sen, joka tekee oikein, tarvitse pelätä viranomaisia, vaan sen, joka tekee väärin. Jos siis tahdot elää pelkäämättä esivaltaa, tee oikein! Silloin saat siltä kiitosta. Se on Jumalan palvelija ja toimii sinun parhaaksesi. Mutta jos teet väärin, pelkää! Esivalta ei kanna miekkaa turhaan. Se on Jumalan palvelija ja panee täytäntöön väärintekijälle kuuluvan rangaistuksen. Siksi on suostuttava esivallan alaisuuteen, ei vain rangaistuksen pelosta vaan myös omantunnon vaatimuksesta."
Joidenkin arvostelijoiden mukaan alkuseurakunnalla ei ollut yhtenäistä näkemystä armeijassa palvelemisesta ja varhaisten kirkkoisien teksteissä on mainintoja kristityistä sotilaista.
Nykyisin
Nykyäänkin on muutamia kristillisiä yhteisöjä, jotka edellyttävät jäseniltään kristillistä pasifismia, kuten mennoniitat ja kveekarit. Useimmat kristilliset yhteisöt pitävät pasifismia sellaisena asiana, että sallivat jäsenilleen sekä pasifismin että aseellisen maanpuolustuksen.
Suomen evankelis-luterilainen kirkko opettaa "oikeutetun sodan" teologiaa eikä hyväksy hyökkäyssotia: "Kristillisen opetuksen mukaan sota on synnin seurausta. Sota voi tulla kyseeseen vain äärimmäisenä ja viimeisenä puolustuskeinona suuremman pahan ehkäisemiseksi. Tämä merkitsee muun muassa hyökkäyssodan kieltämistä. Näkemykseen liittyy niin kutsuttu oikeutetun sodan teoria, jonka ovat muotoilleet kirkkoisät Augustinus ja Tuomas Akvinolainen. Suomen evankelis-luterilainen kirkko pitää sotaa kansojen ja ihmiskunnan onnettomuutena. Tappaminen ei voi koskaan olla moraalinen velvollisuus, mutta niin kutsuttuun oikeutettuun sotaan osallistuminen on hyväksyttävää."
Nykyään kirkon asenne kristillisiin pasifisteihin on varsin suvaitseva: "Kristikunnassa ja luterilaisuudessa on sijaa myös radikaalille pasifismille, joka suhtautuu torjuvasti kaikkeen tappamiseen. Tällöin viitataan usein Kristuksen opetukseen ja esimerkkiin ja erityisesti Vuorisaarnaan."
HMS Wessex (D43)
Valmistus
Alus tilattiin 9. joulukuuta 1916 vuosien 1916-1917 laivasto-ohjelman 10. tilauksessa Hawthorn Leslie and Companyltä Hebburnista Newcastlesta, missä köli laskettiin 25. toukokuuta 1917. Alus laskettiin vesille 12. maaliskuuta 1918 ja otettiin palvelukseen 11. toukokuuta.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Suureen laivastoon. Se oli 12. marraskuuta paikalla Saksan keisarikunnan laivaston antautuessa Scapa Flowssa.
Keväällä 1919 hävittäjien uudelleen organisoinnissa alus liitettiin Atlantin laivaston 2. hävittäjälaivueeseen. Vuonna 1921 se siirrettiin 6. hävittäjälaivueeseen, kun laivueet jaettiin kahtia muodostettaessa laivueenjohtajan ja kahdeksan hävittäjän laivueita aiemmista kahden johtajan ja kuudentoista hävittäjän laivueista.
Ennen toista maailmansotaa alus liitettiin Portsmouthissa olevaan Torpedokouluun, jossa se palveli 1939 liikekannallepanoon. Alus liitettiin syyskuussa 1939 Plymouthin 17. hävittäjälaivueeseen, jonka muina aluksina olivat HMS Keppel, HMS Vanessa, HMS Viscount, HMS Vivacious, HMS Vortigern, HMS Wakeful ja HMS Vesper. Laivueen tehtävänä oli Kanaalin saattueiden suojaaminen. Laivue nimettiin myöhemmin 13. hävittäjälaivueeksi.
Huhtikuussa 1940 Wessex siirrettiin Noren alaisuuteen. Alus kuljetti 14. toukokuuta Hoek van Hollandista Britannian Hollannin laivastoasiamiehen takaisin kotimaahan. Alus siirrettiin Doverin alaisuuteen tukemaan liittoutuneiden maajoukkojen taistelua saksalaisten edetessä Belgiaan ja Ranskaan.
Alus irrotettiin 24. toukokuuta tukemaan tykkitulella liittoutuneiden puolustusta Calais'hen eteneviä saksalaisjoukkoja vastaan yhdessä HMS Vimieran, HMS Wolfhoundin ja Puolan laivaston ORP Burzan kanssa. Osasto joutui Junkers Ju 87 Stuka -syöksypommittajien maaliksi pian tulitoiminnan alettua. Alukseen osui kolme pommia, jotka upottivat sen. Vimiera pelasti aluksen eloonjääneet.
51.015°N, 1.76389°W
John B. Kuusisto
Juhani Kuusisto, kirjailijanimi John B. Kuusisto (s. 1937 Helsinki ) on suomalainen kirjailija.
Marianne Mattas
Marianne Christina Mattas (s. 20. elokuuta 1979 Vaasa) on entinen suomalainen korkeushyppääjä. Hän edusti Vaasan Vasamaa ja häntä valmensivat Ahti Koskinen ja Bengt Jönsson.
Mattas putosi karsintakilpailussa 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa Nyíregyházassa 1995 ja saman ikäluokan MM-kilpailuissa Annecyssa 1998. Vuonna 2000 hän voitti 22-vuotiaiden Pohjoismaiden mestaruuden Göteborgissa tuloksella 183 cm. Seuraavana vuonna hän oli kymmenes 22-vuotiaiden EM-kilpailuissa Amsterdamissa hypättyään 181 cm. Ainoissa aikuisten arvokilpailuissaan, Wienin EM-hallikisoissa 2002, Mattas putosi karsinnassa. Hän voitti urallaan yhden aikuisten maaottelukilpailun, Helsingissä elokuussa 1998.
Mattas hyppäsi ulkorataennätyksensä 187 cm Kuortaneella 20. kesäkuuta 1998. Sisäradoilla hän teki Suomen ennätyksen 190 cm Mustasaaressa 9. helmikuuta 2002.
Stavroménos (Réthymno)
Stavroménos on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Réthymnon kuntaan, Réthymnon alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Stavroménos on osa Chamalévrin kyläyhdyskuntaa. Kylän väkiluku on 678 (vuonna 2011).
Nykyinen kylä kuului aiemmin Arkádin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Réthymnon kunnan Arkádin kunnallisyksikköön.
Inio Asano
Asanon lukuisista töistä viisi on käännetty englanniksi. Niistä tunnetuin on Solanin, josta on tehty myös näytelty elokuva vuonna 2010. Solanin kertoo kahdesta nuoresta, joista kumpikin irtisanoutuu työstään ja päätyy ajelehtimaan päämäärättömästi hetkessä. Rahattomuus ja epävarma tulevaisuus alkavat hiertää kaksikon välejä. Lyhyistä töistään tunnetun Asanon toistaiseksi pisin sarja on 13-osainen Oyasumi Punpun (Goodnight Punpun), jossa päähenkilö on piirretty surrealistiseksi lintuhahmoksi muiden hahmojen ollessa realistisia. Synkkä manga kertoo Punpun-pojan kasvutarinan. Muut Asanon englanniksi käännetyt teokset ovat nimeltään Subarashii Sekai (What a Wonderful World!), Nijigahara Holograph ja Umibe no Onnanoko (A Girl on the Shore).
Asano toimi hahmosuunnittelijana syksyllä 2015 noitaminA-paikalla esitetyssä Subete ga F ni Naru: The Perfect Insider -animessa.
Won
Won tarkoittaa seuraavia:
Koukku
Koukku voi viitata seuraaviin asioihin ja henkilöihin:
Live at River Plate (albumi)
Live at River Plate on australialaisen hard rock -yhtye AC/DC:n kolmas livealbumi, joka julkaistiin vuonna 2012. Albumi sai Britannian albumilistalla sijan 14 ja Yhdysvalloissa Billboard 200 -listalla sijan 66. Australiassa albumi ylsi sijalle 11. Taltiointi nauhoitettiin vuonna 2009 Estadio Monumental -stadionilla Buenos Airesissa.
HeroQuest (roolipeli)
HeroQuestin säännöt ovat kevyet ja hyödyntävät tarinankerronnan oppeja. Pelaajahahmot kohtaavat haasteita, jotka ratkaistaan noppaa heittämällä. Noppana käytetään kaksikymmensivuista noppaa (d20). Peil ei tee eroa taistelun ja muiden haasteiden välillä.
Hahmonluonti on hyvin vapaamuotoinen. Pelihahmot eli sankarit (heroes) muodostuvat taidoista (abilities) ja laajemmista taitoja ryhmittelevistä avainsanoista (keyword). Taidot voivat olla mitä tahansa fyysisistä ja mentaalisista ominaisuuksista luonteenpiirteisiin tai iskulauseisiin.
Ensimmäiset versiot HeroQuestista olivat nimeltään Hero Wars (2000). Ensimmäinen HeroQuest-nimellä oleva versio julkaistiin 2003 ja se on hyvin yhteensopiva Hero Warsin kanssa. Uusimmassa HeroQuest-versiossa tarinankerrontaa on painotettu (haasteiden vaikeusaste määrittyy tarinan, ei vastustajan ominaisuuksien, mukaan) ja muutamia sääntövaihtoehtoja on poistettu. HeroQuestiin ja Hero Warsiin on ilmestynyt toistakymmentä lisäosaa Issariesin julkaisemina ja vielä enemmän fanien kirjoittamina. Osassa kirjoista on hyvin vähän sääntötekniikkaa, toisissa taas enemmän. Varsinaisten peleihin tarkoitettujen kirjojen lisäksi muutakin Glorantha-materiaalia voi käyttää pelissä, esimerkiksi RuneQuest-roolipelin aikaista materiaalia.
Lars Gabriel Branting
thumb|right|Lars Gabriel Branting
Lars Gabriel Branting (16. heinäkuuta 1799 Grödinge – 27. maaliskuuta 1881 Tukholma) oli ruotsalainen Gymnastiska centralinstitutet -liikuntaopiston (nyk. Gymnastik- och idrottshögskolan) johtaja ja vokaalimusiikin säveltäjä. Hänet valittiin Ruotsin kuninkaalliseen musiikkiakatemiaan vuonna 1861. Tuleva pääministeri Hjalmar Branting oli hänen poikansa.
Branting syntyi vanhempiensa kolmanneksi lapseksi. Poliisina työskennelleen isän kuoltua äiti elätti perhettä työskentelemällä kaupanpitäjänä. Brantingin molemmat isoveljet kuolivat kouluvuosinaan; kaikki veljekset kärsivät keuhkoihin liittyneistä terveysongelmista. Äiti lähetti Lars Gabrielin Pehr Henrik Lingin vuonna 1813 avaamaan liikuntaopistoon, jossa poika perehtyi miekkailuun, fysioterapiaan, fysiologiaan ja anatomiaan. Näiden lisäksi hän opiskeli kieliä ja musiikkia sekä auditoi anatomian ja fysiologian luentoja Karoliinisessa instituutissa.
Branting seurasi Pehr Henrik Lingiä liikuntaopiston johtajana tämän kuoltua vuonna 1839. Siellä hän työskenteli vuoteen 1862 saakka. Vuodesta 1839 hän oli naimisissa pianisti, akateemikko Emma af Georgiin (1821–1880) kanssa.
Musiikillinen ura
Branting oli jo varhain taitava käyrätorvensoittaja, joka esiintyi solistina julkisissa konserteissa. Liikuntakoulussa opiskellessaan hän jätti soittamisen sivuun, mutta ryhtyi säveltämään lauluja sekä solisteille että kuorolle. Tässä hän sai opetusta Erik Jacob Arrhén von Kapfelmanilta. Laulu "Afskedet" on hyvin todennäköisesti sekä Brantingin säveltämä että sanoittama. Sen lisäksi, että Branting oli Lingin opiskelija, hän myös teki musiikkia tämän sanoihin.
Brantingin muihin lauluihin kuuluu pianosäesteinen "Längtan", jonka sanat koostuvat Johan Ludvig Runebergin runon "Den tvivlande" ensimmäisestä säkeistöstä. Kuoroteosten joukossa on "Folkvisa", joka on neliosainen sävellys sekakuorolle.
Hassinen
Hassinen voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Marco Parnela
Marco Parnela (s. 5. tammikuuta 1981 Orivesi) on italialais-suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Parnela on suomalaissyntyinen, mutta hän muutti Italiaan jo yhden vuoden ikäisenä, sillä hänen isänsä oli italialainen. Lapsuutensa Parnela vietti Barcellona Pozzo di Gotton kaupungissa lähellä Messinaa. Hän on pelannut juniorina Italiassa Atletico Catanian riveissä ja Saksassa ESV Freilassingissa. Ensimmäisen ammattilaissopimuksen hän teki FC Thunin kanssa, jossa hän pelasi kolme kautta. Vuonna 2003 hän siirtyi Alankomaihin FC Zwolleen, jossa hän pelasi yhden kauden ajan esiintyen kahdeksassa pääsarjaottelussa. Kaudeksi 2004–05 Parnela siirtyi Go Ahead Eaglesiin, jota hän edusti ammattilaisuransa loppuun saakka seitsemän kauden ajan.
Parnela ilmoitti ammattilaisuransa lopettamisesta vuonna 2010. Hän kuitenkin palasi heti tammikuussa jalkapallon pariin ja siirtyi amatöörisarjoissa pelanneen SVZW:n riveihin. Hän edusti SVZW:tä puolentoista kauden verran ja siirtyi kaudeksi 2012–13 Hollannin kuudennella sarjatasolla pelanneeseen CJV'ersiin.
Hän on pelannut myös Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa ja oli mukana nuorten MM-lopputurnauksessa Argentiinassa vuonna 2001. Yhteensä poikamaajoukkueissa Parnela esiintyi yhdeksän kertaa ja nuorten maajoukkueessa 14 kertaa.
Wigwam (yhtye)
Wigwam on Helsingissä vuonna 1968 perustettu suomalainen rockyhtye, joka tyylillisesti yhdistetään lähinnä progressiiviseen rockiin. Wigwam oli 1970-luvulla suomalaisen rockin merkittävimpiä kokoonpanoja, ja oli myös ensimmäinen ulkomailla läpimurtoa yrittänyt ja mainetta niittänyt suomalainen yhtye. Wigwam on vielä nykyäänkin säilyttänyt kulttimaineensa ja suosionsa.
Yhtyeen historia 1970-luvulla jaetaan kahteen päävaiheeseen: vuosina 1969–1974 vaikuttanut kokoonpano edusti musiikillisesti kunnianhimoista ja monimutkaista progressiivista rockia ja vuosien 1975–1978 kokoonpano esitti yksinkertaisempaa taiderockia. Wigwamin jäsenet ovat tehneet myös soololevyjä ja soittivat taustoja useiden muiden artistien levyillä. 1990-luvulta lähtien yhtye on tehnyt useita comebackeja.
Progressiivisen rockin kausi: 1969–1974
thumb|upright|Jim Pembroke ja Wigwam esiintymässä Svenska lyceumilla Helsingissä syksyllä 1969. Taustalla Mats Huldén. Wigwam muodostui vuodenvaihteessa 1968–1969 rumpali Ronnie Österbergin ympärille muusikoista, jotka olivat soittaneet aiemmin muun muassa The Roosters- ja Blues Section -yhtyeissä. Alun perin soittajia koottiin Kristianin taustayhtyeeksi, mutta kokoonpano ehti esiintyä hänen kanssaan vain kerran. Wigwamin alkuperäiseen kokoonpanoon kuuluivat laulaja-kosketinsoittaja Jim Pembroke, rumpali Ronnie Österberg, kitaristi Vladimir ”Nikke” Nikamo ja basisti Mats Huldén. Yhtyeen nimi syntyi, kun Jim Pembroke toi yhtyeen harjoituksiin noin 20 nimiehdotuksen listan.
Wigwam teki levytyssopimuksen Love Recordsin kanssa ja ensimmäinen single ”Must Be the Devil” ilmestyi maaliskuussa 1969. Alkukesällä yhtyeeseen liittyi kosketinsoittaja-laulaja Jukka Gustavson, jonka soittoa Wigwamin jäsenet olivat kuulleet Roostersin ja Wigwamin yhteisellä Lapin-kiertueella. Yhtye siirtyi Huldénin perheen vuokraamalle Dalby gård -nimiselle huvilalle harjoittelemaan tulevan esikoisalbumin materiaalia.
Yhtyeen debyyttialbumi Hard N’ Horny ilmestyi joulukuussa 1969. Albumi jakautuu Gustavsonin työstämään filosofisen pohdiskelevaan A-puoleen sekä B-puolen täyttävään Pembroken ”Henry’s”-teokseen, joka on humoristinen kertomus Henry-nimisestä miehestä muodostaen eräänlaisen pop-oopperan. Hard N’ Hornyn ensimmäisen 400:n kappaleen painoksen kannet tehtiin tee se itse -menetelmällä. Kansi koostui kahdesta yhteen niitatusta pahvinpalasta, johon yhtyeen jäsenet piirtelivät ja kirjoittelivat huopakynillä. Lopulta kun jäsenet eivät enää jaksaneet piirtää, painatti Love Records ”oikeat” kannet. Aktiivisen keikkailun myötä albumia myytiin tasaisesti pitkin kevättä. ”Luulosairas”-single, joka julkaistiin samanaikaisesti albumin kanssa, saavutti kohtuullisen hyvän kaupallisen vastaanoton ja oli samalla levy-yhtiö Love Recordsin ensimmäinen listahitti. Kappale on sittemmin saavuttanut aseman suomalaisen rockin klassikkona.
Vuoden 1970 alussa ilmestyi single, Jukka Gustavsonin kirjoittama ”Pedagogi”, jonka kaupallinen menestys jäi kuitenkin heikoksi. Kappaleessa soitti viulua Pekka Pohjola, joka liittyi Wigwamin basistiksi huhtikuussa Mats Huldénin erottua opiskelukiireidensä vuoksi. Pedagogi/Häätö-single jäi Wigwamin viimeiseksi suomenkieliseksi levyksi.
thumb|left|Jukka Gustavson Wigwamin esiintymisessä Tapiolan Keskusaltaalla 1970-luvun alussa. Seuraavan albumin pohjanauhat tehtiin loppuvuodesta 1970 mutta loput äänitykset vasta seuraavana syksynä. Uusi studioalbumi, tupla-LP Fairyport, ilmestyi loppuvuodesta 1971. Levyn materiaali on eri säveltäjien myötä hyvin hajanaista. Studioäänitteiden lisäksi albumille sisältyi Hämis-klubilla livenä äänitetty ”Rave-Up for the Roadies”, joka täytti kokonaan kakkoslevyn B-puolen. Fairyportin merkittävimpänä tuotoksena on pidetty Gustavsonin kirjoittamaa neliosaista teosta ”Joined to Conscience”, joka on uskonnollispohjainen sävel- ja runokokonaisuus. Fairyportin myötä yhtyeen musiikki alkoi yhä vahvemmin edustaa progressiivista rockia.
Fairyportin ilmestyttyä Wigwam ei julkaissut uutta studioalbumia kolmeen vuoteen. Vuonna 1972 ilmestyi Love Recordsin halpasarjassa kokoelma-albumi Wigwam, ja samana vuonna Pekka Pohjola ja Jim Pembroke julkaisivat ensimmäiset sooloalbuminsa. Pembroken albumi Wicked Ivory sisälsi kappaleen ”Grass for Blades”, josta muodostui Wigwamin keikkabravuuri. Pohjolan kokonaan instrumentaalinen Pihkasilmä kaarnakorva sai ylistävän vastaanoton, ja alkoi olla selvää, ettei Pohjola voisi Wigwamissa loputtomiin toteuttaa itseään.
Vuonna 1973 Wigwam aloitti työskentelyn suurta albumikokonaisuutta varten. Saman vuoden keväällä kitaristi Pekka ”Rekku” Rechardt soitti yhtyeessä kolmen keikan ajan Jim Pembroken vieraillessa samanaikaisesti vanhempiensa luona Englannissa. Tämä kokeilu sai Wigwamin pohtimaan mahdollista vakituisen kitaristin hankkimista, joten yhtye harjoitteli Janne Ödnerin kanssa. Lopulta kitaristin hankkimisesta luovuttiin, vaikka yhtyeen manageri Norman Hines sellaista vaatikin. Marraskuussa uuden albumin äänitykset olivat valmiit, jolloin Rechardtia pyydettiin jälleen yhtyeen kitaristiksi. Hänen toivottiin selkeyttävän ja puhdistavan levytysprosessin aikana ilmaantuneita sisäisiä ristiriitoja. Uuden albumin työstämiseen kului koko vuosi 1973. Koska projekti vei paljon studioaikaa, soitti Wigwam hyvitykseksi taustoja Love Recordsin muille artisteille.
Wigwamin neljäs albumi, arvostelumenestys Being, ilmestyi lopulta helmikuussa 1974. Albumia pidettiin ilmestyessään ennennäkemättömän korkeatasoisena suomalaisessa rockmusiikissa ja siitä muodostui pian kulttilevy. Levyn materiaalista suurin osa on Jukka Gustavsonin käsialaa, ja hänen syvälliset tekstinsä käsittelevät ihmissielua, Jumala-suhdetta ja poliittisia ideologioita. Albumi on hyvin kosketinvoittoinen Gustavsonin soittamien syntetisaattoreiden muodossa. Being herätti huomiota myös Isossa-Britanniassa, missä New Musical Express -lehden Ian McDonald ylisti levyä. Hän totesi samalla Wigwamin olevan paras yhtye Ison-Britannian ja Yhdysvaltojen ulkopuolella.
Being oli kärjistänyt yhtyeen sisäisiä jännitteitä, eikä Rekku Rechardtin liittyminen kitaristiksi enää auttanut. Huhtikuussa 1974, ennen Tasavallan Presidentti -yhtyeen kanssa suoritettavaa Englannin-kiertuetta, Jukka Gustavson ja basisti Pekka Pohjola ilmoittivat jättävänsä yhtyeen kesäkuussa. Gustavson on myöhemmin, vuonna 2018 kertonut, että pääsyy näiden kahden eroamiselle oli se, ettei Österberg “tykännyt soittaa progesävellyksiämme. Arvostimme ja kannustimme häntä kovasti, mutta hän piti kiinni ajatuksesta, että kappaleemme vaatisivat jazz-rumpalin teknistä soittotyyliä.”
Viimeiset keikat päätettiin nauhoittaa ja tuloksena oli livealbumi Live Music from the Twilight Zone. Wigwamin konserttiohjelmisto koostui enimmäkseen vieraasta materiaalista ja albumilla olivat muun muassa cover-versioina The Beatlesin ”Let It Be”, The Bandin ”The Moon Struck One” sekä John Lennonin ”Imagine”. Sen sijaan vanhaa keikkasuosikkia, versiota Jean Sibeliuksen Finlandia-hymnistä, ei levylle tallennettu.
Uusi kokoonpano: 1974–1978
220px|thumb|right|Kitaristi Pekka ”Rekku” Rechardt liittyi yhtyeeseen vakituisesti vuonna 1974. Kuva on samalta vuodelta. Hetkellisen hajoamisen jälkeen Jim Pembroke ja rumpali Ronnie Österberg pyysivät yhtyeeseen mukaan Rekku Rechardtia sekä Tasavallan Presidentissä soittanutta basisti Måns Groundstroemiä. Kesä 1974 vietettiin Groundstroemin mökillä Porvoon saaristossa ja harjoituksia pidettiin paikallisella tanssilavalla. Uudeksi nimeksi oli ehdolla Wigloo, mutta lopulta päätettiin pysyä vanhassa Wigwam-nimessä. Yhtye oli saavuttanut arvostelumenetyksiä Britanniassa, joten vanhalla nimellä oli helpompi pyrkiä ulkomaisille markkinoille. Manageriksi pyydettiin Tapio Korjus. Uusi kokoonpano esiintyi elokuussa 1974 Helsingin juhlaviikkojen festivaaliklubilla. Musiikillisesti uusi Wigwam oli selväpiirteisempi, jykevämpi ja rentoutuneempi. Suunnitelmissa oli myös toisen kosketinsoittajan hankkiminen. Esa Kotilainen liittyikin yhtyeeseen vierailevana jäsenenä, ja tammikuussa 1975 Wigwam matkusti Marcus Music -studioille Tukholmaan äänittämään uutta albumia.
Uudelta levyltä julkaistiin keväällä 1975 etukäteen single ”Freddie Are You Ready”, ja itse albumi Nuclear Nightclub saapui markkinoille kesäkuussa. Levyllä oli eniten esillä kitaristi Rechardt, joka sävelsi suurimman osan kappaleista, ja levy oli muutenkin kitaravoittoinen. Albumista tuli niin kaupallinen kuin taiteellinen menestys. Wigwam sai albumista ainoan kultalevynsä, ja se sai hyvää palautetta kriitikoilta. Nuclear Nightclub muun muassa voitti ylivoimaisesti Yleisradion äänestyksen kaikkien aikojen merkittävimmästä suomalaisalbumista.
Yhtyeeseen liittyi keväällä 1975 vakituiseksi kosketinsoittajaksi Heikki ”Hessu” Hietanen. Samoihin aikoihin manageri Tapio Korjus ja Love Recordsin johtaja Atte Blom vierailivat Lontoossa, ja tuloksena oli viiden vuoden levytyssopimus Virgin Recordsin kanssa Ison-Britannian markkinoille. Virgin järjesti Nuclear Nightclub -levyä varten historiansa siihen mennessä suurimman mainoskampanjan; muun muassa The Marquee Clubilla vietettiin Wigwam-iltaa, jossa DJ kehui albumia sekä jaettiin Wigwam-tuotteita, kuten tarroja ja julisteita. Nuclear Nightclubiin panostaminen näkyi myös Lontoon levykaupoissa, joissa se oli esimerkiksi asetettu erikoispaikalle. Yhtye itse järjesti menestyksekkään kiertueen Pohjoismaissa ja elokuun lopulla 1975 yhtye esiintyi ilmaiskonsertissa Lontoon Hyde Parkissa. Konsertin jälkeisenä päivänä Wigwam levytti Virginin liikkuvalla Manor Mobile -studiolla uuden singlen ”Tramdriver”, joka ilmestyi Suomessa vuoden lopulla. Menestyksekkään vuoden johdosta yhtye sai apurahaa Georg Malmstén -rahastolta.
Wigwamin jäsenistöllä oli vaikeuksia sopeutua ajatukseen musiikintekemisen kaupallisesta näkökulmasta, jota Nuclear Nightclubin Britanniassa julkaissut Virgin-yhtiö odotti. Yhtyeelle ehdotettiin myös muuttoa Britanniaan tai Alankomaihin asioiden hoidon helpottamiseksi. Tätä yhtye ei kuitenkaan tehnyt osaksi henkilökohtaisista ja osaksi taloudellisista syistä. Love Records -yhtiöllä ei ollut varaa tukea muuttoa. Toisaalta yhtiössä uskottiin, että järjestelyt onnistuisivat myös Suomesta käsin. Tammikuussa 1976 Wigwam äänitti uutta Lucky Golden Stripes and Starpose -albumiaan Virginin Manor-studiolla. Nauhoitukset veivät kaikkiaan neljä viikkoa Englannin maaseudulla. Keväällä 1976 ilmestynyt Lucky Golden Stripes and Starpose oli edeltäjäänsä Nuclear Nightclubia yhtenäisempi kokonaisuus, mutta vain harvojen yksittäisten kappaleiden on katsottu nousevan edellislevyn parhaimmiston tasolle. Levyn ilmestymisen aikoihin Wigwam lähti Englannin-kiertueelle lämmittelemään Gong-yhtyettä ja kesällä yhtye esiintyi eri puolilla Keski-Eurooppaa, kuten Roskilden festivaaleilla Tanskassa.
Lucky Golden Stripes and Starpose -albumi oli osoittautunut epäkaupalliseksi, mikä merkitsi Wigwamille ongelmia. Vuodenvaihteen 1976–77 yhtye oli käytännössä rahaton, ja kevään kuluessa syntyi lopulta päätös yhtyeen hajoamisesta. Helmikuussa 1977 oli aloitettu uuden albumin äänitykset Finnlevyn uuden studion ensimmäisenä asiakkaana. Levyn valmistuessa yhtyeen Britannian levy-yhtiö Virgin Records ei kuitenkaan suostunut julkaisemaan albumia sellaisenaan, koska piti levyä tunnelmaltaan liian masentuneena. Niinpä sisällöstä pudotettiin pois 9-minuuttinen ”Grass for Blades” sekä Jim Pembroken kirjoittama valssiballadi ”Turn Stone to Bread”. Kesällä 1977 äänitettiin Love Recordsin studiolla tilalle kolme uutta kappaletta. Virgin ei kuitenkaan ollut enää kiinnostunut Wigwamista, joten yhtye erotettiin sen alaisuudesta vuoden 1977 ”suurpuhdistuksen” seurauksena.
Elokuussa 1977 Wigwamin esiintyminen Ruisrockissa piti olla samalla yhtyeen viimeinen keikka, mutta toimintaa päätettiin vielä jatkaa amatööripohjaisesti työtilaisuuksien mukaan. Kitaristi Rekku Rechardt siirtyi päätoimisesti Freemanin yhtyeeseen ja rumpali Ronnie Österberg Madame Georgeen. Jim Pembroke kokeili muun muassa yhteistyötä Royals-yhtyeen kanssa, ja Måns Groundstroem toimi äänittäjänä Love Recordsin studiolla. Wigwamin toiminta hiipui hiipumistaan. Keväästä syksyyn 1977 yhtye esiintyi kokoonpanolla, jossa oli jatkuvasti mukana eri vierailijoita. Vielä vuoden 1977 lopulla Wigwam teki huonoissa tunnelmissa sujuneen Pohjoismaiden-kiertueen.
Jouluna 1977 ilmestyi lopulta nimen Dark Album saanut uusi albumi. Tummasävyisestä ja vakavasta kannestaan huolimatta Dark Album oli musiikillisesti edellisiä levyjä vapautuneempi ja lauluvoittoisempi. Albumin ilmestyessä kosketinsoittaja Hessu Hietanen oli jo lähtenyt yhtyeestä M. A. Nummisen säestäjäksi. Parilla raidalla urkuja soittikin yhtyeen entinen jäsen Jukka Gustavson. Levy jäi kuitenkin vähälle huomiolle. Punk, lama ja levy-yhtiö Love Recordsin talousongelmat vaikuttivat osaltaan siihen, että Wigwam oli pakotettu lopettamaan toimintansa.
Dark Albumin ilmestymisen jälkeen yhtye keikkaili vielä vuonna 1978 ja teki muun muassa kymmenvuotisjuhlakonsertin Punkarockissa. Vielä vuonna 1979 se kokoontui kerran ja esiintyi viimeisen kerran aikakautenaan. Heinäkuussa 1979 Virgin Records julkaisi Britanniassa tupla-LP-kokoelman Rumours on the Rebound, joka sai ylistävää palautetta paikallisessa lehdistössä. Esimerkiksi Melody Maker kehui yhtyeen kappaleiden olevan kuolemattomia popklassikoita. Albumi sisälsi kappaleita myös Britanniassa julkaisemattomalta Dark Album (1977) -levyiltä.
Ronnie Österbergin kuoltua itsenäisyyspäivänä 1980 loput jäsenet erkaantuivat pitkäksi aikaa omille urilleen. Rekku Rechardt soitti Veltto Virtasen kanssa, teki myöhemmin teatterimusiikkia ja opiskeli. Jim Pembroke teki yhteistyötä muun muassa Hurriganesin ja Kojon kanssa sekä levytti omalla kokoonpanollaan. Måns Groundstroem jatkoi tehtäviään tuottajana, kunnes 1980-luvun lopulla ryhtyi kokiksi. Pedro Hietanen työskenteli EMIn tuottajana ja johti Pedro’s Heavy Gentlemen -yhtyettään.
Myöhempiä vaiheita: 1991–2006
300px|thumb|[[Jari Kettunen liittyi yhtyeen rumpaliksi vuonna 1993.]] Wigwam teki yllättävän paluun vuoden 1991 Provinssirockissa kokoonpanolla Pembroke, Rechardt, Groundstroem, Hietanen. Hyvän vastaanoton myötä yhtye jatkoi toimintaansa vuosien tauon jälkeen. Edesmenneen Ronnie Österbergin paikan rummuissa oli ottanut Jan Noponen, ja Hietasen tilalle kosketinsoittimiin tuli Mikko Rintanen. Tämä kokoonpano julkaisi vuonna 1993 albumin Light Ages, jota on musiikillisesti verrattu yhtyeen 1970-luvun julkaisuihin. Levyn ilmestymisen jälkeen ensin Noponen ja sitten Rintanen jäivät yhtyeestä pois. Samalla koko yhtyeen toiminta hiipui. Viimeisillä keikoilla rumpuja soitti Jari Kettunen.
Wigwamin ensimmäiset CD-versiot vanhoista albumeista olivat ilmestyneet vuonna 1989. Ensimmäinen CD-kokoelma Highlights ilmestyi vuonna 1996. Vuonna 2000 julkaistiin puolestaan harvinaisista singlekappaleista ja ennenjulkaisemattomista livenauhoituksista koostuva Fresh Garbage – Rarities 1969–1977. Tosin, ennenjulkaisematonta materiaalia oli jo aiemmin julkaistu parilla eri esittäjiä -kokoelmalla. Fresh Garbage saavutti Suomessa listasijan 34.
Wigwam palasi konserttilavoille kesällä 2000, kun yhtye esiintyi Ruisrockissa kokoonpanolla Jim Pembroke, Pekka Rechardt, Måns Groundstroem, Pedro Hietanen, Jari Kettunen. Jo edellisvuoden keväällä Wigwam oli tehnyt pienimuotoisen esiintymisen Pedro Hietasen 50-vuotisjuhlissa. Ruisrock ja sitä seuranneet pari klubikeikkaa onnistuivat hyvin, joten yhtye päätti aktivoitua uudelleen. Tämä mahdollistui, kun vuosia Yhdysvalloissa asunut Jim Pembroke muutti syksyllä 2000 lähemmäksi Suomea, Englantiin. Uudeksi kosketinsoittajaksi tuli jo Nuclear Nightclubilla soittanut Esa Kotilainen. Keväällä ja kesällä 2001 Wigwam kiersi Suomea ja esitti vanhaa materiaaliaan. Kahdelta Tavastian-keikalta taltioitiin syksyllä 2001 julkaistu livealbumi Wigwam Plays Wigwam – Live.
Maaliskuussa 2002 Wigwam äänitti Suomenlinnan Seawolf-studioilla uutta studioalbumiaan yhdeksään vuoteen. Kyseinen Titans Wheel julkaistiin toukokuun lopussa. Kriitikoilta albumi sai ristiriitaisen vastaanoton, mutta nousi Suomen albumilistalla seitsemännelle sijalle. Talvella 2003 Wigwam vietti 35-vuotisjuhliaan tekemällä laajan kotimaan kiertueen. Kahdella Tavastian-keikalla nähtiin vierailemassa lähes kaikki vanhat Wigwam-jäsenet. Heistä Jukka Gustavson vieraili myös yhtyeen neljällä Semifinal-klubin keikalla lokakuussa 2003. Sairauseläkkeelle siirtyneen Måns Groundstroemin tilalle basistiksi oli tullut aiemmin muun muassa Hassisen koneessa ja Freud Marx Engels & Jungissa soittanut Jussi Kinnunen.
Kesällä 2004 basistiksi liittyi alkuperäisjäsen Mats Huldén. Hänen kanssaan yhtye levytti toukokuussa 2005 julkaistun albumin Some Several Moons. Se saavutti Suomen albumilistalla sijan 28.
Viimeisen keikkansa tuolla erää Wigwam soitti 11. elokuuta 2006 Helsingin Virgin Oilissa.
Vuonna 2009 Megamania-yhtiö julkaisi kokoelma-albumin Parhaat.
Vuonna 2014 EasyZone-yhtiö julkaisi kokoelma-albumin 28 Songs from the Twilight Zone Suomi Aarteet -sarjassa.