cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pallotrigonometria
Pallokolmion palloylijäämä
missä r on pallon säde. On nimittäin helppo nähdä, että pallokaksikulmiot, joiden kärjet ovat pallokolmion kärkiä ja sivut pallokolmion jatkeita, peittävät yhteensä puolipallon pinnan ja sen lisäksi kahdesti pallokolmion ABC. Koska pallokaksikolmioiden alat ovat (jos kulmat ilmaistaan radiaaneina) A/(2\pi)\,, B/(2\pi)\, ja C/(2\pi)\, koko pallon pallon pinta-alasta eli 2Ar^2\,, 2Br^2\, ja 2Cr^{2}\,, saadaan yhtälö, mistä S=Er^2\,.
Liikenne Valko-Venäjällä
Lentokentät
Valko-Venäjällä on yhteensä 67 lentokenttää, joista 35 on päällystettyä. Tunnetuimmat lentoasemat ovat Minskin kansallinen lentoasema (Minsk-2), Minskin (vanha) lentoasema (Minsk-1), Homelin lentoasema ja Hrodnan lentoasema. Nämä ovat samalla kansainvälisen matkustajaliikenteen kenttiä. Vuoden 2010 alussa näiltä kentiltä lähti vähintään yksi ulkomaan reittiliikenteen lento viikoittain. Lisäksi Brestissä, Mahiljoussa ja Vitsebskissä on maakunnallinen lentokenttä.
Pallotrigonometria
Pallokolmion palloylijäämä
Täten palloylijäämä ilmoittaa (steradiaaneissa) sen avaruuskulman, jossa pallokolmio näkyy pallon keskipisteestä katsottuna.
Liikenne Valko-Venäjällä
Kansalliset lentoyhtiöt
Valkovenäläisistä lentoyhtiöistä matkustajaliikennettä harjoittavat valtion omistamat Belavia ja Gomelavia. Rahtiliikenteessä toimii lisäksi valtiollinen TransAVIAexport Airlines. Muita valkovenäläisiä lentoyhtiöitä ovat esimerkiksi Hrodnan lentoasemalta operoiva valtiollinen Aviakompania Grodno.
Öljyn, öljytuotteiden ja maakaasun siirtoputkistot
Valko-Venäjä on merkittävä hiilivetyjen kauttakulkumaa Keski-Euroopan maiden kuten Puolan ja Saksan energianhuollolle. Energiavarmuus on yksi Euroopan unionin ja Valko-Venäjän välisistä yhteistyöalueista itäinen kumppanuus -politiikkaan kuuluen. Valko-Venäjällä kulki vuonna 2013 maakaasun siirtoputkistoa yhteensä 5 386 kilometriä; näitä operoi venäläisen Gazprom-konsernin tytäryhtiö Gazprom Transgaz Belarus (aiemmin Valko-Venäjän valtion Beltransgaz). Öljynputkistojen pituus on amerikkalaislähteen mukaan 1 589 kilometriä ja öljynjalostustuotteiden siirtoputkistoa on 1 730 kilometriä. Valko-Venäjän öljyputkiyhtiöistä merkittävin on maan eteläosien läpi kulkevasta öljyputkistosta vastaava Gomeltransneft Družba.
Pallotrigonometria
Isoympyräetäisyys
Pallotrigonometrian ensimmäisen kosinilauseen avulla voidaan määrittää kahden maapallon pinnan pisteen B ja C lyhin etäisyys, kun pisteiden maantieteelliset koordinaatit tunnetaan. Muodostetaan pallokolmio, jonka yksi kärki (A) on pohjoisnapa ja toiset kärjet B ja C. Tällöin b (tai c) on joko 90^{\circ}- pisteen leveyskoordinaatti (jos piste on pohjoisella pallonpuoliskolla) tai 90^{\circ}+ pisteen leveyskoordinaatti (jos piste on eteläisellä pallonpuoliskolla). Kulma A on joko pisteiden B ja C pituuskoordinaattien erotus (jos pisteet ovat molemmat itäisellä tai molemmat läntisellä pallonpuoliskolla) tai pienempi luvuista pituuskoordinaattien summa ja pituuskoordinaattien summa (jos toinen piste on läntisellä ja toinen itäisellä pallonpuoliskolla). Ensimmäinen kosinilause kertoo pisteitä B ja C yhdistävän ispoympyräkaaren kosinin; kun tästä määritetään kulma a ja otetaan huomioon maapallon ympärysmitta noin 40000 km, saadaan isoympyräkaaren BC pituus km.
Värisyvyys
Värisyvyys liittyy kuvien tallentamiseen digitaalikameralla, skannerilla sekä värien esittämiseen näytönohjaimella. Värisyvyys määrittää myös tulostettavan tai painettavan kuvan värien määrän.
Käytettävien bittien määrä rajaa värien enimmäismäärän kuvassa. Värisyvyydeltään todellinen väri perustuu bittisyvyyteen, joka on vähintään 8 bittiä jokaista pääväriä (RGB) kohti. Yleensä puhutaan täysvärikuvasta, 24-bittisestä digitaalikuvasta tai värillisestä digikuvasta. Tätä pidetään vähimmäissyvyytenä, jotta kuvan värit vaikuttaisivat luonnollisilta. Tietotekniikassa käytetty 32-bittinen RGBA-kuva käyttää lisäksi alpha-kanavaa, jota käytetään läpinäkyvyystietoon renderöinnissä.
Ray Fisher
Ray Fisher (s. 1988) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka valittiin vuonna 2014 näyttelemään Kyborgia DC Extended Universen elokuvissa. Ensimmäisen kerran hän näyttäytyi tässä roolissa vuoden 2016 elokuvassa Batman v Superman: Dawn of Justice. Fisher on esiintynyt myös teatterissa sekä lyhytelokuvassa The Good, the Bad and the Confused.
Värisyvyys
Digitaalikameran värisyvyyteen vaikuttaa kamerassa olevan A/D-muuntimen resoluutio. Digitaalikameran värisyvyys on yleensä ainakin 8 bittiä pääväriä kohti, kalliimmissa laitteissa enemmän. JPEG-kuvatiedostomuodossa suurin mahdollinen tallennettava värisyvyys on 24 bittiä.
Myyntiesitteissä mainittu suurempi värisyvyys tarjoaa mahdollisuuden tallentaa laajemmin kohteen kirkkauseroja. Käytännössä kuitenkin CCD-kennon kohina ja häiriöherkkyys saattavat ilmaantua näkyviin kuvatiedostossa. Suurempi värisyvyys ei välttämättä tarkoita laadullisesti parempaa digitaalista kuvatiedostoa. Myönteisessä tapauksessa värintoisto on tarkempaa, kuvassa on runsaasti värisävyjä.
Dynaamista alueita eli digitaalikameroiden tallennusalueita on kuitenkin vaikea vertailla, sillä mittaustavasta ei ole yksimielisyyttä. Laitevalmistajat käyttävät mittaukseen omia mittaustapojaan. Mittaustapoja ja tuloksia on vaikea saada ostopäätöksen tueksi. Kameran kennoherkkyyssäätö vaikuttaa myös tallennusalueen laajuuteen. Digitaalikameran dynaamisen alueen riittävyys tavanomaisissa kuvaustilanteissa kannattaa varmistaa koekuvauksilla.
Elokuvateollisuudessa renderöitävä kuva voi käyttää 32- tai 64-bittistä värisyvyyttä.
Mojmír Trličík
Mojmír Trličík (s. 20. maaliskuuta 1964 Ostrava, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja. Hän edusti Tšekkoslovakian liigan HC Vítkoviceä vuosina 1982–1987. Nykyään hän toimii seuran valmentajana.
Jouni Kallunki
Jouni Kallunki (s. 4. maaliskuuta 1992 Oulu ) on suomalainen uimahyppääjä, joka edustaa Aboa WaterSportsia. Hänen valmentajaan toimii Jari Komulainen.
Kallunki on voittanut Pohjoismaiden mestaruuden vuosina 2011 ja 2014. Hänellä on myös useita Suomen mestaruuksia. Vuoden 2015 MM-kilpailuissa Kazanissa Kallunki kilpaili sekä yhden että kolmen metrin ponnahduslaudassa, jääden molemmissa alkueriin ja sijoittuen sijalle 28.
Viisi pitkää yötä (kappale)
Viisi pitkää yötä on Matti Eskon single saman nimiseltä albumilta. Sävellys on Lasse Holmin ja sanoitus Ilkka Vainion. Kappaleen alkuperäisversio on vuonna 1997 julkaistu Kikki Danielssonin esittämä Långt bortom bergen.
Kari Tapio konserttilavalla
Kari Tapio konserttilavalla on suomalaisen iskelmälaulaja Kari Tapion livetaltiointi vuonna 2000 pidetystä Bella Capri -konserttikiertueen konsertista Lahden Sibeliustalossa. Albumi on julkaistu 23. huhtikuuta 2001. Albumi on myynyt kultalevyyn oikeuttavan määrän.
Kappaleet
CD 1: CD 2:
Fdisk
fdisk on useiden käyttöjärjestelmien apuohjelma kiintolevyn osiointiin, jolloin fyysinen kiintolevy näkyy käyttöjärjestelmälle ja käyttäjälle useana erillisenä kiintolevyosiona. Käyttöjärjestelmästä riippuen eri osioita voidaan liittää käyttöjärjestelmään näkymään käyttäjälle joko erillisinä levyasemina (DOS-tyyliset levyasematunnuskirjaimet) tai hakemistoina (Unix-pohjaiset käyttöjärjestelmät).
fdisk ohjelman nimenä on peräisin UNIX System V -julkaisusta. BSD-käyttöjärjestelmät käyttivät perinteisesti disklabel-nimistä ohjelmaa.
Microsoftin FDISK osaa käsitellä vain FAT16-osioita ja Win95B:stä alkaen myös FAT32-osioita, mutta sillä ei ole tukea muille osiotyypeille. Windows 2000 -käyttöjärjestelmästä eteenpäin diskpart-niminen ohjelma korvaa fdiskin.
PC-koneiden MBR-tyylinen osiointi käyttää osioille tiettyjä tunnisteita. Esim. Microsoft Windows tunnistaan vain FAT ja NTFS-tunnisteille merkityt osiot. Tätä käytetään PC-koneissa esim. luodessa kiintolevyille piilotettuja osioita, joilla voi olla esim. valmistajan palautusohjelma. Tilaa voi myös jättää siten, että se ei ole käytössä, vaan näkyy käyttämättömänä levytilana. Tiedostojen varmuuskopiointi ennen mahdollista osioinnin muuttamista on lähes välttämätöntä.
Linuxissa fdisk on osa util-linux -pakettia ja sille on vaihtoehtoja kuten cfdisk ja sfdisk sekä GNU Parted.
PC-osiotyypit
PC-tietokoneiden vanhanmallisten MBR-tyylisten osioiden osiotyyppien tunniste (ID) ja nimi. PC-tietokoneiden UEFI-stardardi 2000-luvulla muuttaa osiointia, eivätkä koodit enää pidä paikkaansa.
Rasmussenin aivokuume
Rasmussenin aivokuume on aivoissa esiintyvä keskushermostoa vaurioittava tulehdussairaus. Tyypillisesti tautia esiintyy alle 10-vuotiailla lapsilla mutta harvinaisempana myös nuoruusikäisillä ja aikuisilla.
Rasmussenin aivokuumeessa potilaan aivokalvot vaurioituvat pahoin ja hänen kehityksensä taantuu. Sairastuneella esiintyy epileptisiä kohtauksia ja toisinaan toispuolinen halvaus tai sokeutuminen.
Rasmussenin aivokuume kuvattiin ensimmäistä kertaa vuonna 1958. Sairautta voidaan hoitaa esimerkiksi kirurgisesti, mutta epilepsialääkkeet eivät yleensä auta kohtauksiin.
Rasmussenin aivokuume aiheuttaa monesti ongelmia puheessa. Sairaus etenee vaivihkaa ja vammauttaa potilaan useimmiten vakavasti. Kyseessä on erittäin harvinainen enkefaliitti, johon arvioidaan sairastuvan yhden ihmisen 500 000–1 000 000:sta.
Xevious
Xevious on Namcon vuonna  julkaisema kolikkopeli. Pohjois-Amerikassa pelin levittäjänä toimi Atari. Pelin ohjelmoija on Masanobu Endō. Xevious käyttää Galagan laitteistoalustaa.
Pelin kulku
Pelaaja käyttää kahdeksaan suuntaan ohjaavaa joystickia ohjatakseen Solvalou-nimistä alusta, joka on varustettu eteenpäin ampuvalla Zapper-tulituksella ilmakohteita varten, ja erillistä pomminäppäintä maakohteita varten. Peli sijoittuu Etelä-Amerikkaan Peruun. Pelin maastona on käytetty metsiä, lentokenttiä, merta, armeijan asemia ja Nazca-linjoja.
Pelin kartassa on 16 aluetta, joiden läpäisyn jälkeen peli hyppää takaisin alueelle 7. Solvalou menee jatkuvasti eteenpäin maaston vaihtuessa ja kaikkien maaston kohteiden yli voi lentää vapaasti. Jos pelaaja menettää elämän, peli jatkuu normaalisti alueen alusta. Jos pelaaja on läpäissyt vähintään 70% alueesta, hän siirtyy suoraan seuraavaan alueeseen. Pelaajan on myös mahdollista edetä pelissä ampumatta mitään ilma- tai maakohteista.
left|200px|thumb|Kuvakaappaus pelistä.
Historia
Xevious oli myös ensimmäisiä pelejä, jossa oli mahdollista ampua esiin piilossa olevia S-lippuja, joita käytettiin ensimmäisenä Namcon Rally-X-pelissä. S-lippu oli piilotettu neljään eri kohtaan pelissä, ja sen yli lentäminen antoi pelaajalle lisäelämän. Xevious oli myös ensimmäinen kolikkopeli, jolla oli Yhdysvalloissa mainos valtakunnallisessa televisiossa. Atarin mainoslause Englanniksi oli "Are you devious enough to beat Xevious?"
Muusikot Haruomi Hosono (Yellow Magic Orchestra) and Keisuke Kuwata (Southern All Stars) olivat suuria Xeviousin ystäviä ja Hosono teki albumin Namco-videopeleistä, jossa Xevious oli pääteemana.
Namco Museum DS:n mukaan pelistä on tehty myös kolmiosainen novelli "Fardraut".
Vastaanotto
Yhdysvalloissa Xevious sai melko keskinkertaisen vastaanoton, mutta peli oli valtava kulttihitti Japanissa.
Ignati Potapenko
thumb|200px|Ignati Potapenko vuonna 1885. Ignati Nikolajevitš Potapenko (30. joulukuuta (J: 18. joulukuuta) 1856 H’ersonin läänin Belozjorkan tai Fjodorovkan kylä – 17. toukokuuta 1929 Leningrad ) oli venäläinen kirjailija ja lehtimies.
Elämäkerta
Ignati Potapenkon isä oli kristityksi kääntynyt juutalainen, joka yleni armeijan upseeriksi, sai aatelisarvon ja toimi myöhemmin ortodoksipappina. Äiti oli ukrainalainen talonpoikaisnainen. Potapenko kävi H’ersonin hengellisen opiston ja Odessan pappisseminaarin, opiskeli Novorossijskin yliopistossa Odessassa, Pietarin yliopistossa ja Pietarin konservatoriossa. Aluksi hän ansaitsi elantonsa kotiopettajana sekä työskenteli Odessan kaupunginhallinnossa ja kaupunginjohtajan sihteerinä. Myöhemmin hän asui Pietarissa ja Moskovassa.
Vuodesta 1896 lähtien Potapenko toimi eri sanomalehtien pakinoitsijana sekä kirjallisuus- ja musiikkiarvostelijana. Hän toimitti myös omaa aikakauslehteä, minkä seurauksena hän teki vararikon ja joutui vuonna 1907 yhdeksän vuoden ajaksi toimitusmiesten holhoukseen. 1900-luvun alussa kirjailija julkaisi muun muassa romaanit Dva pokolenija (”Kaksi sukupolvea”, 1903), Mat i dotš (”Äiti ja tytär”, 1903) ja Nuoruuden tunnustuksia (Istorija odnoi molodosti, 1907) sekä pienoisromaanit Primirenije (”Sovinto, 1903), Na pokoje (”Rauhassa”, 1903) ja Muž tšesti (”Kunnian mies”, 1905), jotka eivät saaneet entisen kaltaista suosiota. Hänen näytelmiään esitettiin paljon, mutta niiden taiteellista tasoa pidettiin heikkona. Vuoden 1917 jälkeen Potapenko julkaisi uudelleen vanhoja teoksiaan ja kirjoitti kaunokirjallisia muistelmateoksia. Kirjailijan viimeiseksi teokseksi jäi romaani Mjortvoje more (”Kuollut meri”, 1929).
Potapenko oli kahdesti naimisissa. Hänen tuotteliaisuuttaan selitettiin usein sekavien perheasioiden ja rakkausjuttujen aiheuttamalla rahantarpeella. 1890-luvun alussa kirjailija ystävystyi Anton Tšehovin kanssa. Vuonna 1894 Potapenko rakastui Tšehovin ihailijaan Lika Mizinovaan, jonka kanssa hän matkusti ulkomaille ja sai lapsen. Tšehov kuvaa pariskuntaa näytelmässään Lokki. Myöhemmin Potapenko kirjoitti Tšehovista kertovia muistelmia.
Miesten juttuja
Miesten juttuja on yhdysvaltalainen komediasarja, jonka on luonut Breckin Meyer. Sarja on lajiltaan tilannekomedia. Yhdysvalloissa Miesten juttuja alkoi TBS-kanavalla 24. toukokuuta 2012. Sarjan pääosaa esittää Danny Masterson (muun muassa tuttu 70’s Show -televisiosarjasta).
Suomessa TV5-kanava esittää sarjaa. Sarjan ensiesitys Suomessa oli 24. elokuuta 2013.
Miesten juttuja sijoittuu lehden toimitukseen. Sarja kertoo neljästä kaveruksesta ja heidän ihmissuhde- ja työ-elämästään, tilanteessa jossa pääosanesittäjän Milon (Danny Masterson) suhde tyttöystäväänsä on päättynyt.
Karen
Karen voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Jalkapallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 1995
Vuoden 1995 jalkapallon naisten maailmanmestaruuskilpailut olivat toiset FIFA:n järjestämät naisten maailmanmestaruuskilpailut. Ne pelattiin Ruotsissa 5. kesäkuuta – 18. heinäkuuta 1995. Kisojen pelipaikkoina toimivat Gävle, Helsingborg, Karlstad, Västerås ja Solna.
Maailmanmestaruuden voitti Norja, joka kaatoi finaalissa Saksan 2–0.
Kuka sinä olet
Kuka sinä olet on vuonna 1996 julkaistu Frederikin albumi.
Joséphine Jobert
Joséphine Jobert (s. 24. huhtikuuta 1985 Pariisi ) on ranskalainen laulaja ja näyttelijä, joka on näytellyt televisio­sarjoissa Kesärakkaus ja Murha paratiisissa.
Varhainen elämä
Jobertin isä on ranskalainen ja hänen äitinsä on espanjalaista ja kiinalaista alkuperää. Hän on laulanut muun muassa kappaleen ”Je pense á toi”.
Jobert on näyttelijöiden Eva Greenin ja Elsa Lunghinin serkku.
Ura
Jobert esittää televisio­sarjassa Kesärakkaus Alice Watsonia. Murha paratiisissa -sarjassa hän esittää rikos­yli­konstaapeli Florence Cassellia.
Jobert on näytellyt myös televisio­sarjassa Yhteiseloa (Saint-Ex, nos années pension), jossa hän esittää Amelia.
Turun Palloseura
Turun Palloseura eli TPS on turkulainen palloilun yleisseura. Perustamishetkellä vuonna 1922 TPS oli ainoastaan jalkapalloseura, mutta vuonna 1937 mukaan liittyi myös jääkiekko ja 1995 salibandy. Mukana on ollut myös käsi- ja jääpallotoimintaa. Käsipallossa seura on saavuttanut SM-kultaa vuonna 1944. Jääpallon SM-sarjassa seura käväisi 1932.
Jääkiekossa TPS on pelannut monta vuotta pääsarjatasolla menestyen hyvin. Jalkapallossa joukkue nousi takaisin Suomen korkeimmalle sarjatasolle Veikkausliigaan kaudella 2017 vietettyään kaksi kautta Ykkösessä. Tuoreempi salibandypuoli pelasi kaudella 2007–2008 myös salibandyn pääsarjaa historiansa ensimmäistä kertaa.
Jalkapallo
Turun Palloseura pelaa jalkapalloa Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Ykkösessä. Seura on voittanut kaikkiaan kahdeksan Suomen mestaruutta, kolme Suomen Cupia ja yhden Liigacupin. Naisten edustusjoukkue pelaa Kansallisessa liigassa.
Jääkiekko
Turun Palloseuran jääkiekkotoiminta alkoi vuonna 1937. Seura pelaa SM-liigassa. TPS on saavuttanut jääkiekossa yhteensä yksitoista Suomen mestaruutta, joista viimeisimmän kaudella 2009–2010.
Salibandy
TPS Salibandy r.y. on perustettu vuonna 1995. Joukkue pelaa pääsarjatasolla, Salibandyliigassa. Kotiareena on Kupittaan palloiluhalli.
Turun Palloseuran säätiö
Turun Palloseuran säätiön tarkoituksena on edistää ja tukea taloudellisesti Turun alueen jalkapalloilua, jääkiekkoilua, salibandya ja muuta palloilu-urheilua sekä erityisesti palloilu-urheilun junioreiden kasvua ja kehitystä. Säätiö merkittiin säätiörekisteriin 11. maaliskuuta 2011.
Aiheesta muualla
ТПС (хоккейный клуб, Турку)
S-1 Uranium Committee
Lokakuussa 1939 presidentti Franklin D. Roosevelt perusti Albert Einsteinille lupaamansa uraanikomitean, joka tapasi ensimmäistä kertaa 21. lokakuuta. Komiteaan kuului sekä siviili- että sotilasjäseniä. Sen puheenjohtajaksi valittiin National Bureau of Standardsin johtaja Lyman J. Briggs. Vuoden 1940 alussa komitea ehdotti, että hallitus keskittyisi rahoittamaan isotooppierotukseen liittyvää tutkimusta sekä Enrico Fermin ja Leó Szilárdin fissioketjureaktioon liittyvää työtä Columbian yliopistossa. Yhdysvaltain uraanitutkimus sai uutta motivaatiota, kun saksalaisen Kaiser Wilhelm -instituutin oli aloittanut laajan uraanitutkimuksen.
Heinäkuussa 1940 National Defense Research Committeen johtaja Vannevar Bush siirsi komitean NDRC:n alaisuuteen ja järjesti sen uudelleen. Komiteasta tuli tieteellinen elin, ja siitä poistettiin kaikki sotilasjäsenet. NDRC:n hallinnassa komitea pystyi saamaan parempaa rahatusta tutkimukselle, sillä se ei ollut enää riippuvainen asevoimien varoista. Komitea sai sodan aikana kritiikkiä, ja erityisen voimakkaasti sitä kohtaan hyökkäsi Nobel-palkittu Ernest Orlando Lawrence. Bush puolusti Briggsiä mutta ymmärsi monien muiden tavoin kritiikin osuvan kohdalleen. Bush pyysikin Lawrencea toimimaan Briggsin avustajana, mihin Lawrence suostui. Briggsille asiasta kerrottiin 27. maaliskuuta 1941. Kun Office of Scientific Research and Development (OSRD) perustettiin kesällä 1941 korvaamaan NDRC, uraanikomitea siirtyi OSRD:n hallintoon. Komitea sai koodinimekseen S-1.
Atomiohjelma siirrettiin kesäkuussa 1942 maavoimien Manhattan-projektille. Uraanikomitea jatkoi enää vain yliopistotutkimuksen ja pilottitehtaiden johdossa. Lisäksi sen yhteyteen luotiin S-1 Executive Committee, johon kuuluivat James Conant, Lyman Briggs, Arthur H. Compton, Ernest Lawrence, Edgar Murphee ja Harold Urey. Sen tehtävänä oli valvoa OSRD:lle jätettyä tutkimusta.
Pulskamedestäjä
Pulskamedestäjä (Cinnyris loveridgei) on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Pulskamedestäjää tavataan hyvin pienellä alueella Tansaniassa. Kannanarviot vaihtelevat 21 000–166 000 yksilön välillä. Laji on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi ja sitä uhkaa elinympäristöjen tuhoutuminen.
Jonas Gustavsson
Jonas Gustavsson (s. 24. lokakuuta 1984 Danderyd, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa SHL-joukkue Linköping HC:ta. Gustavsson on kärsinyt uransa aikana loukkaantumisista, joista vakavimpana voidaan pitää sydämen rytmihäiriöitä.
Gustavsson pelasi upean kauden 2008–09 ja torjui kauden päätteeksi Färjestadin Ruotsin mestariksi. Hienot otteet Elitserienissä herättivät kiinnostusta NHL:ssä ja Toronto Maple Leafs tekikin Gustavssonin kanssa sopimuksen kaudeksi 2009–10. Gustavsson aloitti kauden Toronton kakkosvahtina, mutta syrjäytti kesken kauden heikosti pelanneen ykkösvahdin Vesa Toskalan. Gustavsson pelasi kaudella 2009–10 42 NHL-ottelua, torjuntaprosentilla 90,2%.
Kausi 2011–12 oli Gustavssonilta jälleen parempi ja hän valtasi takaisin Toronton ykkösvahdin paikan. Gustavssonin hienot otteet maalilla kauden keskivaiheilla nostivat Toronton pudotuspeliviivan yläpuolelle, mutta loppukaudesta sekä Gustavsson että koko muu Toronton joukkue pelasivat heikommin, ja Maple Leafs putosi jälleen pudotuspeleistä. Gustavsson torjui kaudella 42 NHL-ottelussa torjuntaprosentilla 90,2%.
Kaudeksi 2012–13 Gustavsson siirtyi Detroit Red Wingsin joukkueeseen. Gustavsson oli koko kauden 2012–2013 Detroitin kakkosmaalivahti, ja pelasi ainoastaan 7 NHL-runkosarjaottelua.
Gustavsson teki maalin AHL:ssä maaliskuussa 2017.
Maajoukkueura
Gustavsson on pelannut Ruotsin maajoukkueessa MM-kisoissa 2009 ja 2010, sekä Vancouverin talviolympialaisissa 2010. Gustavsson on voittanut Tre Kronorin paidassa kaksi MM-pronssimitalia.
Somistaja
Somistaja on kaupan tai somistamon työntekijä, joka suunnittelee ja toteuttaa näyteikkunoiden, messuosastojen, tuote-esittelyjen ja vastaavien visuaalisen ulkoasun.
Viljami Vanjoki
Viljami Saku Vanjoki (s. 27. kesäkuuta 1986 Espoo) on suomalainen koripalloilija, joka on viimeksi edustanut Tapiolan Honkaa.
Ura
Vanjoen kasvattajaseura on Espoon Honka, jonka kanssa hän aloitti pääsarjauransa vuonna 2004. Hän pelasi joukkueessa kolme kautta, jonka aikana hän voitti Suomen mestaruuden sekä SM-pronssia. Kaudeksi 2007–2008 hän siirtyi Lappeenrantaan opiskelujen perässä. SM-pronssiin päättyneen kauden jälkeen Vanjoki teki seuran kanssa kolmen vuoden jatkosopimuksen. Vuonna 2012 hän siirtyi takaisin Tapiolan Honkaan, joka pelasi I-divisioonassa.
Muuta
Hänen veljensä, Anselmi Vanjoki, on myös Korisliiga-tason koripalloilija. Heidän isänsä, Anssi Vanjoki, on Nokian entinen multimediajohtaja.
John Wargelin
John Wargelin (30. syyskuuta 1881 Isokyrö – 1. joulukuuta 1970 Detroit, Yhdysvallat) oli amerikansuomalainen pappi ja Amerikan suomalaisen evankelis-luterilaisen kirkon johtaja. Hän muutti Yhdysvaltoihin 1890 ja opiskeli Suomi-opistossa. Hän sai pappisvihkimyksen 1906. Hän toimi seurakuntapappina ja Suomi-opiston opettajana. Hän oli vuosina 1950–1955 Suomi-Synodin esimiehenä. Hän oli aktiivinen amerikansuomalaisissa sivistyspyrinnöissä. Hän sai Helsingin yliopiston teologian kunniatohtorin arvon 1928. Wargelin oli Suomi-Opiston johtaja 1919–1927 ja 1930–1937.
Hänen poikansa oli Suomi-synodin viimeinen esimies Raymond Wargelin.
Live My Life
Live My Life on alankomaalaisen laulajan Boriksen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 30. tammikuuta 2009.
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittaneet Boris Titulaer ja Anthony Tolsman, ellei toisin mainittu.
Kaunomedestäjä
Kaunomedestäjä (Cinnyris pulchellus) on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Kaunomedestäjää tavataan Länsi-Afrikasta Keski-Afrikan pohjoisosien kautta Itä-Afrikkaan kulkevalla alueella. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Zeus Sosipoliin temppeli
Zeus Sosipoliin temppeli oli antiikin aikainen Zeus Sosipoliille omistettu kreikkalainen temppeli Magnesian kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Se sijaitsi kaupungin agoran eteläosan keskellä.
Zeus Sosipoliin temppeli rakennettiin hellenistisellä kaudella noin vuonna 221–180 eaa. Sen arkkitehtina pidetään Hermogenes Prieneläistä, joka suunnitteli myös Magnesian Artemis Leukofryenen temppelin.
Temppeli oli rakennettu viisiportaiselle krepidomalle, jonka koko oli noin 7,4 × 15,8 metriä. Temppelirakennus edusti joonialaista tyyliä. Sen pääsisäänkäynti oli poikkeuksellisesti länsipäässä samalla tavalla kuin Artemis Leukofryenen temppelissä sekä muun muassa Efesoksen Artemiin temppelissä. Temppeli oli länsipäässä tetrastyyli-prostyyli ja itäpäässä distylos in antis. Sisällä temppelissä oli tavanomaiset pronaos, naos eli cella ja opisthodomos. Pronaos oli kuitenkin poikkeuksellisen syvä, lähes yhtä suuri kuin cellakin. Cellassa oli sen kokoon nähden suurikokoinen Zeuksen kulttipatsas.
Temppelin länsipääty on ennallistettu Pergamon-museoon Berliinissä. Muutoin temppelin jäänteet ovat nykyisin jälleen maan alla. Rauniot olivat alun perin kaivettaessa 1800-luvun lopulla vielä suhteellisen hyvässä kunnossa, mutta paikalliset polttivat niiden marmoreita kalkiksi kaivausten jälkeen.
Raymond Wargelin
Raymond Waldemar Wargelin (25. kesäkuuta 1911 Michigan, Yhdysvallat – 23. joulukuuta 2003 Minneapolis Minnesota, Yhdysvallat ) oli amerikansuomalainen pappi. Hän oli Suomi-opiston opettaja 1936–1955 ja Suomi-synodin pappi ja viimeinen esimies 1955–1963, sen jälkeen kirkkojen yhdistyttyä hän oli Lutheran Church in American 9. piirin aluejohtaja. Hänelle myönnettiin Helsingin yliopiston teologian kunniatohtorin arvo 1963.
Vesa Mäkinen (pesäpalloilija)
Vesa Pekka Antero Mäkinen (25. heinäkuuta 1945 Lahti – 24. lokakuuta 2015 Tampere) oli suomalainen pesäpalloilija ja taloustieteiden professori Tampereen yliopistossa.
Mäkinen pelasi vuoden 1964 mestarijoukkueessa polttolinjassa 19-vuotiaana, vierellään konkari Antti Elomaa. Sisäpelissä Vesa (Vesse) kunnostautui ennen kaikkea hyvillä sijoituksillaan. Samana vuonna Vesse voitti Puolustusvoimain mestaruuden saaden palkinnoksi kahdeksan päivän kuntoisuusloman, joka kului Kirin koko joukkueelle kustantamalla Rhodoksen matkalla. Mäkinen pelasi nuorten Itä-Länsi -ottelussa 1963.
Tenniksessä Mäkinen voitti Ilpo Paloheimon kanssa SM-hallikisojen nelinpelin hopeaa 1969, jolloin pari hävisi loppuottelun parille Heikki Hedman-Pekka Petersen-Dyggve. Vesan veli Esko Mäkinen on Ilveksen mestaruussarjajääkiekkoilijoita.
Miinalanjoki (Salmi)
Miinalanjoki eli Änäjoki (, Майналан-йоки, Mainalanjoki  ) on Venäjällä Karjalan tasavallan Prääsän ja Pitkärannan piireissä virtaava 90 kilometriä pitkä joki, joka laskee Laatokkaan Lunkulanlahdessa Salmissa.
Joen kulku
Änäjoki saa alkunsa Langijärvestä, joka sijaitsee noin kilometrin Tulemajärvestä etelään. Langijärvi sijaitsee 75,8 metriä mpy. ja joen alkukohta sijaitsee järven eteläpäässä. Noin kolmen kilometrin jälkeen joki virtaa kahden vierekkäisen lammen kautta. Sitten joki jatkaa 7 kilometriä etelään päin ja kääntyy kolmeksi kilometriksi länteen päin. Joki saapuu Ristaojan kohdalla laajalle Jokisuolle, jossa se alkaa virtaamaan kohti etelää ja lounasta. Joki käy vaaroilla sijaitsevan Orusjärven lähellä ja jatkaa sitten lähes kaakkoon päin. Noin 25 kilometrin pituisen metsätaipaleen jälkeen joki kääntyy terävästi kohti luodetta, jolloin sen alajuoksun uoma seuraa Laatokan rannikkoa muutaman kilometrin etäisyydellä. Noin 20 kilometrin matkalla se virtaa vain pienen Varpaselän kautta ja käännähtää sitten etelään Räimälän läpi, ja kääntyy heti sen jälkeen taas länteen päin 500 asukkaan Miinalaan (Мийнала, Mijnala). Joen nimi Miinalanjoki esiintyy kartoissa ainakin sen alajuoksulla. Joki laskee Laatokkaan Lunkulnalahden kaakkoispäähän. Salmi sijaitsee Miinalan lähellä Tulemajoen varrella.
Historiaa
Ennen Toista maailmansotaa seuranneita alueluovutuksia joki kulki osaksi Suomen, osaksi Neuvostoliiton puolella ja osaksi rajajokena. Joki saa alkunsa Langijärvestä Neuvostoliiton puolelta vanhaa valtakunnanrajaa. Suupuolessaan se laskee Laatokan Lunkulanlahteen Miinalan kylän luona Suomen puolella vanhaa valtakunnanrajaa. Tällä välillä se kulki ennen alueluovutuksia ensin Neuvostoliiton, sitten Suomen ja jälleen neuvostoliiton puolella, sitten Suomen ja Neuvostoliiton rajajokena käyden välillä neuvostoliiton puolella, uudestaan rajajokena ja alimman osuuden Suomen puolella. Joen sivujokia ovat Suomen puolella vanhaa valtakunnanrajaa Kurenoja ja Lohioja eli Lohjanoja ja Neuvostoliiton puolella vanhaa valtakunnarajaa osan matkaa myös rajajokena virrannut Kanabro-oja.
Luontoarvoja
Miinalanjokeen nouse lohi, jolle löytyy soveliaita kutualueita 3–4 hehtaaria. Ne sijaitsevat joella 10–65 kilometriä joensuulta. Lohi elää joessa 2–3 vuotta ja kutuikäinen lohi on täällä yleensä 75 senttimetriä pitkä ja viisi kiloa painava. Lohi nousee Miinalanjokeen toukokuusta lokakuuhun, mutta vilkkainta se on elo-lokakuun aikana. Lohen nousu on vähentynyt eikä 2000-luvun alussa enää havaittu joessa lohia.
Yleistä
Miinalanjoki kuuluu Nevan vesistöalueessa Laatokan valuma-alueen Miinalanjoen valuma-alueeseen, jonka pääuoman joki muodostaa. Miinalanjoki laskee Laatokkaan, jonka laskujoki Neva laskee Pietarissa Itämeren Suomenlahteen. Miinalanjoen valuma-alue ylettyy Laatokan alangolta Äänisen ja Laatokan välissä kohoavalle ylängölle. Valuma-alueen pinta-ala on 501 neliökilometriä. Valuma-alueen pääuoma on Miinalanjoki eli Änäjoki, joka alkaa Langijärvestä. Järveen laskee pieni oja, jonka voi katsoa kuuluvan pääuomaan. Pääuoman voi karttojen perusteella arvioida olevan noin 93 kilometriä pitkä.
Sivujoet
Miinalanjoen ja sen yläjuoksun pääuoman eri osuuksien suurimpia sivu-uomina on kaksi sivujokea ja muutama sivuoja, jotka on lueteltu alla sijaitsevassa taulukossa. Taulukon tietojen lähteet on esitelty taulukon alla ja eritelty riveittäin taulukon oikeassa sarakkeessa. Lähteet : 1 = sivujoen oma artikkeli, 2 = luettu Venäjän vesistörekisterin tietokannasta, 3 = katsottu Internetin karttapalveluista, 4 = katsottu joen venäjänkielisen wikipedian artikkelista, 5 = katsottu tarjolla olevista livvinkarjalankielisistä artikkeleista, 6 = katsottu vanhoista suomalaiskartoista
Järviä
Joen alajuoksun sivujokien valuma-alueilla on joitakin järviä. Laatokan ja Äänisen välisellä ylängöllä on yleisesti ottaen runsaasti järviä. Alin sivuoja on Vipuoja, joka alkaa Karkunlammesta. Se sijaitsee lähellä Laatokan rantaa. Seuraavan Tuulenojan latvoilla sijaitsevat pienet Merijärvi, Saarijärvi ja Ahvenlampi. Ne sijaitsevat Laatokan rantaa myötäilevän harjujakson sivuilla. Näitä ovat lisäksi myös Pitkäjärvi, Likolampi, Veretškoinlampi, Kaijanpja ja Likolampi. Vähän idempänä on vielä Kavgonjarvi. Lohiojan valuma-alueella sijaitsevat Sudimusjärvi, Murtojärvi ja Lohjanlampi. Orusjärvellä sijaitsevat Miinalanjokeen laskevat Päällysjärvi ja Tenhunjärvi, sekä vähän pohjoisempana Palojärvi. Kanabro-oja alkaa Kanabrojärvestä. Joen latvoilla sijaitsevat vielä Vaimatš, Putšlampi, Pitkälärvi ja Langijärven viereinen suuri lampi.
Dagmar Neovius
Dagmar Louisa Charlotta Neovius (21. toukokuuta 1867 Moskova – 27. heinäkuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen poliitikko ja Ruotsalaisen kansanpuolueen (RKP) ensimmäinen naiskansanedustaja. Ensimmäisen sortokauden aikana hän oli yksi passiivista vastarintaa organisoineista naisista.
Dagmar Neoviuksen vanhemmat olivat Haminan kadettikoulun johtaja, kenraaliluutnantti Frithiof Alfred Neovius ja Anna Natalie Geschwend. Hän kuului Neoviusten sivistyssukuun ja hänen veljiään olivat kirjailija Arvid Neovius, pankinjohtaja Arthur Alfred Neovius ja arkkitehti Harald Neovius. Dagmar Neovius kävi Haminan yksityisen ruotsinkielisen tyttökoulun, joka tarjosi poikkeuksellisesti myös tytöille laajasti luonnontieteellistä ja yleissivistävää opetusta. Hänen isänsä oli yksi koulun opettajista. Neovius kouluttautui opettajaksi ja työskenteli Nya svenska samskolanissa 1889–1908. Vuonna 1894 hän perusti oman koulun, Nya svenska småskolanin, jonka johtajana toimi siitä alkaen.
Neovius toimi Naisasialiitto Unionissa ja osallistui 1899 Marttajärjestön perustamiseen. Hän kuului Martta-Yhdistyksen keskustoimikuntaan 1899–1919 ja toimi sen Helsingin osaston puheenjohtajana 1906–1918. Myöhemmin hän oli 1924 perustetun Suomen ruotsalaisen Marttaliiton keskushallituksessa aina vuoteen 1937 asti.
Neovius oli monin tavoin mukana ensimmäisen sortokauden passiivisessa vastarinnassa, alkaen Helmikuun manifestia vastustaneen suuren adressin keräämisestä vuonna 1899. Vastarinnan organisoimiseksi perustettiin 1901 kagaalina tunnettu salainen vastarintaorganisaatio, jonka rinnalle luotiin keväällä 1902 naiskagaali. Neovius valittiin sen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi. Seuraavana vuonna hänen koulunsa lakkautettiin Suomen kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikovin aloitteesta, jolloin Neovius siirtyi Tukholmaan. Siellä hän ryhtyi organisoimaan Suomeen suunnattua propagandaa yhteistyössä veljensä Arvid Neoviuksen kanssa, joka oli karkotettu jo aiemmin poliittisten mielipiteittensä vuoksi. Dagmar Neovius vastasi muun muassa Fria Ord -lehden salaisesta levittämisestä Suomeen 1903–1905. Hän auttoi myös Venäjän vallankumousliikkeitä kuten bolševikkeja salakuljettamaan aseita ja räjähteitä Suomen kautta Venäjälle.
Ensimmäisen sortokauden päätyttä Neovius palasi kotimaahansa. Hän toimi uudelleenperustamansa Nya svenska småskolanin johtajana 1906–1908. Hänet valittiin myös ensimmäisissä eduskuntavaaleissa 1907 eduskuntaan, RKP:n ainoana naiskansanedustajana. Hän tosin suhtautui itse naisasiaan varauksellisesti eikä saanut puolueensa naisten täyttä tukea. Neovius oli kansanedustajana kolmeen otteeseen: 1907–1909, 1910–1911 ja 1914–1917. Kahdella ensimmäisellä kaudella hän edusti Turun läänin eteläistä, viimeisellä kerralla Vaasan läänin eteläistä vaalipiiriä. Myös hänen Arvid-veljensä oli samoihin aikoihin RKP:n kansanedustaja.
Viveca Lindfors (taitoluistelija)
Viveca Lindfors (s. 30. tammikuuta 1999 Helsinki) on suomalainen uransa lopettanut taitoluistelija. Hän edusti Espoon Jäätaitureita ja häntä valmensi viimeksi Virpi Horttana.
Lindfors aloitti luistelun vuonna 2004 Helsingin Taitoluisteluklubissa. Hän kilpaili vuodesta 2006 lähtien ja siirtyi Espoon Jäätaitureihin vuonna 2014.
Vuonna 2014 Lindfors oli junioreiden SM-kisoissa kolmas ja Pohjoismaiden mestaruuskisoissa neljäs. Vuonna 2015 hän oli kolmas sekä aikuisten SM-kisoissa että PM-kisoissa. Vuoden 2015 Finlandia Trophy -kilpailussa Lindfors oli paras suomalainen sijoittuen viidenneksi. Vuoden 2016 SM-kisoissa hän oli neljäs. Lindfors teki kuitenkin Tallinn Trophy -kilpailussa kauden parhaat suomalaispisteet, mikä oikeutti hänet kisapaikkaan Bratislavan EM-kilpailuissa tammikuussa 2016. Kisat olivat Lindforsin ensimmäiset aikuisten arvokilpailut ja hän sijoittui niissä kahdeksanneksi. Huhtikuussa 2016 Lindfors oli ensimmäisissä aikuisten MM-kisoissaan Bostonissa 20:s. Vuoden 2017 EM-kilpailuissa Lindfors sijoittui 23:nneksi. Hänen luisteluaan haittasivat sydänongelmat. Vuoden 2018 EM-kisoissa hän sijoittui 14:nneksi ja MM-kisoissa 16:nneksi. Hän voitti Suomen mestaruuden vuonna 2018 Kouvolassa. Vuoden 2019 Minskin EM-kisoissa hän voitti pronssia ennätyspisteillään 194,40. Lindforsin oli määrä edustaa Suomea 2019 maaliskuussa Japanissa pidetyissä MM-kisoissa, mutta hän joutui jättämään kisat väliin terveydellisten syiden vuoksi.
Heinäkuussa 2020 Lindfors ilmoitti lopettavansa uransa selkävaivojen vuoksi.
Mihail Iljin
Mihail Iljin (, oikea nimi Ilja Jakovlevitš Maršak, Илья́ Я́ковлевич Марша́к; 10. tammikuuta 1896 (J: 29. joulukuuta 1895) Bahmut – 15. marraskuuta 1953 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Viveca Lindfors (taitoluistelija)
Lindfors kirjoitti ylioppilaaksi Pohjois-Haagan yhteiskoulun urheilulukiossa vuonna 2020.
Mihail Iljin
Mihail Iljin oli runoilija Samuil Maršakin veli. Hän valmistui Leningradin teknologisesta instituutista vuonna 1925 ja työskenteli vuoteen 1929 saakka insinöörinä. Iljin on kirjoittanut luonnontieteitä ja tekniikkaa popularisoivia teoksia, joita lasten lisäksi lukivat myös aikuiset. Neuvostoliiton ensimmäistä viisivuotissuunnitelmaa kuvaava ”Kertomus suuresta suunnitelmasta” (Rasskaz o velikom plane, 1930) ja sen jatko-osa ”Vuoret ja ihmiset” (Gory i ljudi, 1935) käännettiin lukuisille vieraille kielille.
Lauri Räpping Vantaanjoki
Lauri Räpping Vantaanjoki (s. Riihimäki, oik. Lauri Taskinen, käyttänyt myös nimeä G-Lätä) on suomalainen rap-artisti. Hän julkaisi ensimmäiset omakustannelevynsä 2000-luvun alkupuolella. Lauri Räpping Vantaanjoki kuuluu myös Joku Roti Mafia -yhtyeeseen.
American Fur Company
American Fur Company pystyi hyödyntämään Yhdysvaltain brittivastaista asennetta ja saamaan haltuunsa monia englantilaisille turkiskauppiaille kuuluneita kauppareittejä. Astor lähetti sekä maitse että meritse retkikunnan nykyiseen Oregoniin, jonne hän suunnitteli suurta kauppa-asemaa. Meriretkikunta ei milloinkaan saapunut perille, mutta maitse matkanneet perustivat Astorian kaupungin Columbiajoen suulle ja aloittivat tuottoisan turkiskaupan intiaanien kanssa. Samalla paikasta tuli ensimmäinen Yhdysvaltain asutuskeskittymä Tyynenmeren rannalla.
American Fur Company laajeni nopeasti, ja alkoi vuodesta 1830 lähtien vallata markkinoita Kalliovuorten turkiskauppaan erikoistuneelta Rocky Mountain Fur Companyltä. Turkisyhtiöiden välinen kilpailu johti vuonna 1834 siihen, että Rocky Mountain Fur Company lopetti toimintansa. Samaan ajankohtaan ajoittunut majavakantojen väheneminen pienensi myös American Fur Company markkinoita ja majanannahasta tehdyt lakit menettivät suosikkiasemansa ulkopuolisilta markkinoilta levinneille silinterihatuille. American Fur Company jatkoi toimintaansa vuoteen 1847, jolloin se lopetettiin turkisten huonon kysynnän myötä.
Parhaat (Matti Esko)
Parhaat on Matti Eskon kokoelmalevy, joka julkaistiin vuonna 1995.
Hämeenjärvi (Haukipudas)
Hämeenjärvi on järvi Kalimeenojan valuma-alueella Kalimenkylän kaupunginosassa Oulussa. Järvi sijaitsee Kiimingin Alakylästä kolmisen kilometriä lounaaseen, lähellä Alakylän ravirataa. Järven pituus luode-kaakkosuunnassa on noin 1,8 kilometriä ja leveys puolisen kilometriä. Järven rannat ovat pääosin kangasmaata ja pohja hiekkaa. Kaakon puolella on sen sijaan suota ja kolme lampea, Kummunlampi, Hamppulampi ja Takalampi. Järven ympäri ja rannoille, joilla on runsaasti kesäasuntoja, on tieyhteys pohjoispuolelta Alakyläntieltä, aivan kaakkoisnurkkaa lukuun ottamatta.
Hämeenjärven omistaa Kellon jakokunta, jonka vuokralaisena Hämeenjärven Kalastusseura ry on hoitanut järven kalakantaa istutuksin ja veden tilaa mm. tarvittaessa kalkituksin. Kalastusseuran jäseniä ovat lähes kaikki Hämeenjärven mökinomistajat ja ranta-asukkaat. Kalastus Hämeenjärvessä on luvanvaraista. Kalakanta muodustuu pääasiassa istetusta siiasta ja ahvenista, minkä lisäksi järvessä on jonkin verran myös haukia. Järvi on suurimmaksi osaksi hiekkapohjainen, vesi kirkasta ja keskisyvyys alle kaksi metriä. Järvi sijaitsee ympäröivän maaston yläpuolella, ja sen veden pintaan vaikuttavat vain pohjaveden pinnan korkeus ja sademäärät.
Ceirano Giovanni Battista & C.
pienoiskuva|Welleyes-autoon perustunut Fiat 3½ HP vuodelta 1899 Ceirano Giovanni Battista & C. oli veljesten Giovanni Battista Ceiranon ja Matteo Ceiranon vuonna 1898 pohjois-Italian Torinoon perustama yhtiö, josta sai alkunsa teollisuusyhtiö F.I.A.T. SpA.
Historia
Giovanni Battista Ceirano oli perustanut vuonna 1886 Torinon kaupunkiin polkupyöräliikkeen ja hän ryhtyi myöhemmin itsekin valmistamaan polkupyöriä, englantilaiselta kalskahtavalla nimellä "Welleyes". Tätä polkupyöräliikettä oli rahoittamassa muun muassa liikemies Emanuele di Bricherasio, jolla oli myöhemmin merkittävä rooli tulevan teollisuusyhtiö F.I.A.T.:n perustamisessa.
Lokakuussa 1898 Giovanni Battista perusti polkupyöräverstaalla työskennelleen nuoremman veljensä Matteon kanssa Ceirano Giovanni Battista & C. -nimisen yhtiön. Alkuvuodesta 1899 heidän yhtiönsä oli tarkoitus aloittaa insinööri Aristide Facciolin suunnitteleman kevyen kaksipaikkaisen auton valmistus. Giovanni Battistan ja Matteon autolle annettiin nimi "Welleyes", heidän valmistamiensa polkupyörien nimen mukaisesti. Welleyes näytti olevan Ceiranoille kaupallinen menestys, mutta he huomasivat hyvin pian, että heidän tuotantotilansa olivat rajalliset auton suuremmissa määrin tapahtuvaan valmistukseen. Vuonna 1899 Giovanni Battista ja Matteo päättävät myydä auton suunnitelmat ja patentit Giovanni Agnellin johtamalle torinolaiselle liikemieskonsortiolle.
Steven Truscott
Steven Murray Truscott (s. 18. tammikuuta 1945) on kanadalainen, joka tuomittiin 14-vuotiaana kuolemaan 12-vuotiaan Lynne Harperin murhasta syytettynä.
Truscott oli määrä teloittaa 8. joulukuuta 1959, mutta hän sai 20. marraskuuta lykkäyksen 16. helmikuuta 1960 saakka valitusta varten; tuomio muutettiin 22. tammikuuta elinkautiseksi vankeusrangaistukseksi. Hänet vapautettiin armahduksella 21. lokakuuta 1969, ja ehdonalainen päättyi 12. marraskuuta 1974. Hän meni naimisiin ja kasvatti kolme lasta.
Jo vuonna 1966 Isabel LeBourdais katsoi kirjassaan The Trial of Steven Truscott, että Truscott ei ollut tehnyt tekoa, josta sai rangaistuksen. Vasta 2000-luvun alkuvuosina tapaus avattiin uudelleen, ja 28. elokuuta 2007 Truscott vapautettiin vanhoista syytteistä.
Truscottin laajaa huomiota herättänyt tapaus on toiminut pohjana Ann-Marie MacDonaldin romaanille The Way the Crow Flies (2003; suom. Keltaisessa kirjastossa nimellä Linnuntietä) ja Pierre Bertonin runolle "Requiem for a Fourteen-Year-Old". Blue Rodeo julkaisi myös laulun "Truscott" albumillaan The Days in Between (2000).
Nurmijärvi (Kiiminki)
Nurmijärvi on järvi Oulun Alakylässä, entisen Kiimingin kunnan alueella. Järven pituus luode-kaakkoisuunnassa on noin 1,9 kilometriä ja leveimmillään järvi on noin kilometrin levyinen. Järvi kuuluu Kiiminkijoen vesistöalueeseen, sen laskujoki Nurmioja virtaa luoteeseen. Järvelle on tieyhteys Alakyläntieltä sekä pohjois- että eteläpuolelle. Järvessä on yksi nimetty saari, Kuusisaari, kaakkoispuolella lähellä Hautaniemeä, ja kaksi nimettyä lahtea: Alapää luoteessa ja Ylipää kaakossa. Koillisesta siihen laskee oja Vähäjärvi-nimisestä lammesta. Järven rannoilla on kesäasumuksia.
Matti Waronen
Matti Waronen (1861–1911) oli suomalainen kansatieteilijä. Hän valmistui filosofian lisensiaatiksi 1895 ja toimi suomen kielen lehtorina ensin Rauman seminaarissa, sitten vuodesta 1901 Sortavalan seminaarissa.
Fenyylietikkahappo
Fenyylietikkahappo on orgaaninen yhdiste (aromaattinen yhdiste), joka on normaaliolosuhteissa palavaa olomuodoltaan valkoisia - keltaisia kiteitä tai hiutaleita, joilla on pistävä haju. Sen kemiallinen kaava on C8H8O2 ja rakennekaava C6H5CH2CO2H. Fenyylietikkahaposta käytetään myös nimityksiä 2-fenyyliatikkahappo, 2-fenyylietaanihappo ja 2-fenyyliasetaattihappo.
Fenyylietikkahapon moolimassa on 136,1 g/mol, sulamispiste 76,5 °C, kiehumispiste 265,5 °C, suhteellinen tiheys 1,09 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), leimahduspiste 132 °C (c.c.), itsesyttymislämpötila 543 °C ja CAS-numero 103-82-2. Fenyylietikkahappo liukenee veteen 20 °C:n lämpötilassa 0,16 g/100 ml.
Fenyylietikkahappo reagoi joutuessaan tekemisiin vahvojen emästen, voimakkaiden hapettimien ja pelkistimien kanssa. Aineen vesiliuos on heikko happo. Aine hajoaa palaessaan muodostaen ärsyttäviä höyryjä.
Fenyylietikkahappo esterit ja suolat ovat nimeltään 2-fenyyliasetaatteja. (Huom. fenyyliasetaatti on etikkahapon fenyyliesteri).
Fenyylietikkahappoa esiintyy luonnossa useissa eteerisissä öljyissä, muun muassa piparminttu- ja pienemmissä määrin ruusuöljyssä. Sitä esiintyy myös monissa ruoka-aineissa, kuten hunajassa. Synteettisesti sitä voidaan valmistaa hapettamalla fenetyylialkoholia typpihappolla tai kromihapolla. Toinen tapa on lähteä bentsyylikloridista ja kaliumsyanidista, joiden reaktiossa tuotteena muodostuu bentsyylisyanidia. Bentsyylisyanidi hydrolysoituu fenyylietikkahapoksi.
Fenyylietikkahapolla on miellyttävä kukkasmainen tuoksu. Tämän vuoksi sitä käytetään hajusteissa.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset
Lyhytaikainen altistus aineelle voi ärsyttää silmiä ja ihoa. Aine on haitallista vesieliöille.
Viinivyömedestäjä
Viinivyömedestäjä (Cinnyris mariquensis) on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Viinivyömedestäjää tavataan laajalla alueella Afrikan etelä- ja itäosissa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Heikki Roivainen
Roivainen toimi muun muassa Pohjois-Suomen Laidun- ja Nurmiyhdistyksen toiminnanjohtajana Oulussa ja oli työssä maatalouskoelaitoksen kasvitautiosastolla sekä Helsingin yliopiston maanviljelys- ja metsäeläintieteen laitoksella. Hän oli Helsingin yliopiston kasvimuseon amanuenssina vuodesta 1953 alkaen ja museon kustoksena vuodesta 1956 alkaen.
Roivainen tutki muun muassa putkilokasveja, Suomen ja Tulimaan sammalia ja mikrosieniä. Hän julkaisi kaikkiaan noin 150 tutkimusta joista 14 käsitteli sammalia. Roivainen oli Sociedad Latino Americana de Briologia-yhdistyksen kunniajäsen ja sammalsuku Roivainenia Perss. on nimetty hänen mukaansa.
Roivainen oli käsikirjoittajana ja kuvaajana Suomen Maantieteellisen Seuran vuonna 1931 tuottamassaTulimaata tutkimassa-dokumenttielokuvassa. Dokumentti käsitteli maantieteilijä ja geologi Väinö Auerin johtamaa ensimmäistä tutkimusmatkaa Tulimaahan vuosina 1928–1929. Jatkosodan aikana Roivainen toimi tk-kuvaajana.
M. A. Numminen
Lapsuus ja nuoruus
M. A. Numminen varttui Somerolla, missä hänen isänsä Paavo Numminen oli edistysmielistä osuustoimintaa edustaneen Osuusliike Oraksen toimitusjohtajana, ja kävi koulunsa Someron yhteiskoulussa, jossa opettajina olivat muiden muassa esperantisti ja vapaan kasvatuksen kannattaja Joel Vilkki ja murreperinteen kerääjä Tapio Horila. Vuosina 1958–1960 Numminen toimi silloin tällöin somerolaisen Unto Monosen yhtyeessä rumpalina. Hänen ensimmäinen oma yhtyeensä oli Viisi vierasta miestä, jossa olivat mukana Nummisen koulutoverit Tommi Parko, Kullervo Aura, Heikki Kasari, Arto Koskinen ja Veli Verronen.
Opinnot
Vuonna 1960 Numminen muutti Helsinkiin tavoitteenaan opiskella kansantaloustiedettä. Pian oppiaineeksi kuitenkin vaihtui valtio-oppi ja tämän jälkeen sosiologia, kielitiede ja filosofia. Erikoistumisalakseen Numminen valitsi kielisosiologian. Numminen tutki muun muassa stadin slangia, ja hänen vuonna 1965 tekemäänsä äänitettä kolmen vuosina 1899–1905 syntyneen vanhan stadin slangin puhujan keskustelusta pidetään merkittävimpänä vapaasta puheesta tehtynä vanhan stadin slangin äänitallenteena. Kotipaikkakunnallaan hän äänitti Someron murretta ja teki opinnäytteen Somerniemen murteesta. Lisäksi Numminen opiskeli muun muassa suomalais-ugrilaisia kieliä, kansanrunoutta, bantu- ja eskimokieliä sekä tähtitiedettä. Kahdeksan vuoden jälkeen, laulajan ja muusikon uran ollessa jo pitkällä opinnot kuitenkin jäivät.
Laulajana ja muusikkona
Pian Helsinkiin muutettuaan Numminen perusti yhdessä tovereidensa Pekka Gronowin ja Jyrki Parkkisen kanssa yhtyeen The Orgiastic Nalle Puh Big Band. Ryhmän ainoa ammattimuusikko oli Pekka Pöyry. Nummisen laulajanura alkoi juuri tässä yhtyeessä. Nalle Puh -orkesterissa tarvittiin laulusolistia, eikä kukaan muu sen jäsenistä suostunut laulajaksi kuin Numminen. Hänkään ei ollut innostunut laulamaan "omalla äänellään" ja niin hän keksi itselleen parodisen laulutavan. Tämä uusi laulutyyli miellytti Nummista itseäänkin ja hän otti sen käyttöönsä pysyvästi.
thumb|250px|Numminen esiintymässä [[DBTL-musiikkifestivaaleilla vuonna 2006.]]
1960-luvulla Numminen tunnettiin eräänlaisena avantgarde/underground -taiteilijana, joka kohahdutti lauluillaan kuten "Nuoren aviomiehen on syytä muistaa" ja Unto Monosen säveltämä "Naiseni kanssa eduskuntatalon puistossa". Hän oli myös Suomen Talvisota 1939–1940 -ryhmän jäsen ja oli mukana myös niin ikään Somerolta kotoisin olleen Rauli Badding Somerjoen uran alkuvaiheissa. Alkuaikoinaan Numminen pyrki usein tietoisesti ärsyttämään ihmisiä. Tässä hän onnistui hyvin esimerkiksi tulkitsemalla Schubertin liedejä omalla lauluäänellään.
1970-luvulla Numminen nousi kansansuosikiksi lastenlauluillaan elokuvassa Herra Huu – Jestapa Jepulis, Penikat Sipuliks (1973, Numminen näytteli pääroolia) ja TV-sarjassa Jänikset maailmankartalle! (1977, Numminen näytteli jänistä). Samaan aikaan hän saavutti suosiota myös Ruotsissa erityisesti laulullaan "Gummiboll" (suomeksi versio "Kumipallo", alkuperäiskappale Gene Pitneyn Bobby Veelle tekemä "Rubber Ball").