cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Velikulta
Vainion jälkeen päätoimittajina toimivat K. J. Mandelin, vuosina 1909–1915 Heikki Kokko ja lopuksi Ilmari Kivinen. Kaikki mainitut olivat myös Helsingin Sanomien toimittajia. Vastaavaksi päätoimittajaksi 1911 palannut Vainio tuomittiin vankeuteen majesteettirikoksesta lehden julkaistua alkuaan saksalaisessa Simplicissimuksessa ilmestyneen norjalaisen Olof Gullbranson pilapiirroksen, joka esitti Venäjän sortopolitiikkaa Suomessa. Velikulta joutui ensimmäisen maailmansodan aikana taloudellisiin vaikeuksiin ja se muutettiin aiempaa kevyemmäksi huumorilehdeksi. Vuoden 1917 lopulla se viimein yhdistettiin pääkilpailijaansa Tuulispäähän. Ratkaisua helpotti samanaikainen porvarillisten puolueiden läheneminen.
Potpuri
Potpuri eli sävelmäkooste tai sävelmäketju tai medley, on musiikillinen termi, joka tarkoittaa musiikkiesitystä eli laulua, joka koostuu lyhyin välikkein yhteenliitetyistä suosittujen laulujen osista.
Potpurin käyttö
Useimmiten potpuria käytetään yhtyeitten tai artistien konserteissa, kun useista kappaleista halutaan soittaa vain osa ja tiivistää esiintymistä yhdistelemällä kaikille tuttuja lauluja tiiviiksi ketjuksi. Levytyksissä potpuri on varsin harvinainen, jos mukaan ei lasketa konserteissa tallennettuja äänitteitä eli live-levyjä. Eräs tunnetuimmista lienee Elvis Presleyn An American Trilogy, jossa hän yhdistää Etelävaltioiden marssilaulun Dixie, negrospirituaalin All My Troubles sekä Pohjoisvaltioiden marssilaulun Battle Hymn of the Republic, luoden näin trilogian Yhdysvaltojen sisällissodasta.
Potpurin tekeminen
Usein potpuria tehdessä valitaan useita samantyyppisiä tai muuten yhteenliittyviä lauluja, esimerkiksi rock-henkisiä lauluja tai joululauluja, jotka halutaan yhdistää. Yleensä laulut transponoidaan samaan sävellajiin ja tempoja muutetaan lähemmäs toisiaan, näin saadaan aikaan vaikutelma yhdestä laulusta. Rohkeimmat muusikot saattavat jopa soittaa päällekkäin joitakin laulun osia, esimerkiksi laulaa toisen laulun sanoja toisen laulun säestyksen päälle. Tällöin saadaan aikaan joskus hienoja ja yllättäviä yhdistelmiä.
Eräitä potpureita
Suomessa muun muassa Juice Leskinen ja Frederik ovat esittäneet konserteissaan potpureja kappaleistaan.
Sample
Sample (englantia, suomeksi ”näyte”, lausutaan usein sämple) on nauhoitettu pätkä ääntä, jota käytetään osana musiikkiteosta. Suomen kielessä puhutaan myös ”samplaamisesta”, kun puhutaan tällaisten ääninäytteiden ottamisesta.
Sample tarkoittaa alun perin analogiasignaalin (esimerkiksi musiikki) digitoinnissa käytettävän AD-muunnoksen yhtä näytettä.
Samplella viitataan englannin kielessä myös sellaisiin ääninäytteisiin, jotka toimivat elektronisesti (usein tietokoneella) tehdyn musiikin soitinääninä, mutta sanalla viitataan useammin jostakin toisesta valmiista musiikkiteoksesta nauhoitettuun sävelten tai perkussiivisten äänten pätkään, jota käytetään toisen musiikkiteoksen osana.
Usein konemusiikissa, kuten teknon alalajeissa sekä rapissa kappaleet perustuvat vahvasti jostakin vanhemmasta musiikkikappaleesta nauhoitetun samplen käyttöön. Usein teknon tai rapin tekijät samplaavat jotain vanhempaa rytmikästä musiikin tyyliä edustavaa kappaletta, josta he ottavat jonkin soitettavilla soittimilla tehdyn pätkän. Nämä samplatut pätkät valitaan usein siten, että niistä voidaan muodostaa monta kertaa peräkkäin toistuvia looppeja. Näin saadaan komppi tai riffi, josta voidaan saada jopa koko pohja uudelle teokselle.
1970-luvun diskoa ja funkia käytetään erityisen paljon rapin ja tanssittavan konemusiikin raaka-aineena, mutta usein samplet löydetään myös esimerkiksi rock-levyiltä.
Itse samplausprosessi on nykyään hyvin yksinkertaista. Kuka tahansa voi kopioida äänitteestä tietokoneen äänenmuokkausohjelmilla pätkiä. Joskus samplaaja on voinut saada käyttöönsä erikseen alkuperäisen teoksen kunkin soittimen osuudet sisältäviä nauhoja, jolloin voidaan samplata jonkin kappaleen erillisiä soittimien osuuksia koko kappaleen sijaan. Sampleja voidaan myös editoida samplauksen jälkeen. Toisinaan sampleja muokataan niin paljon, ettei niitä enää voi tunnistaa käsittelyn jälkeen. Tällöin alkuperäinen näyte on vain toiminut raaka-aineena lopulliselle samplelle. Samplena voidaan käyttää musiikkipätkien lisäksi myös mitä tahansa muita ääniä osittain tai suurempina kokonaisuuksina.
Vuosien varrella samplauksen suhteen on noussut paljon oikeusjuttuja. Jotkut muusikot ovat ottaneet käyttöönsä Creative Commons -lisenssejä, jotka sallivat samplejen ottamisen. Tekijät voivat määrittää lisenssissä ehdot, joilla samplejen otto heidän teoksestaan on sallittua.
Vokaalisample
Vokaalisampleksi kutsutaan samplea, joka sisältää laulua, puhetta tai räppäämistä. Niiden käyttö on yleistä rap-kappaleiden kertosäkeissä mutta myöskin osana biittiä. Vokaalisamplejen äänenkorkeutta muutetaan yleensä joko voimakkaasti ylös- tai alaspäin.
Äänisample tietotekniikassa
Sampletiedostoa eli ääninäytetiedostoa käytetään muun muassa tracker-musiikissa sekä MIDI-äänien tuottamiseen (SoundFont). Digitoitu ääni on usein PCM-koodattua (tai DPCM). Ääninäytteiden käyttö on monessa tapauksessa korvannut äänipiirin tuottaman aaltomuodon (ks. chiptune).
Portugalin liikenne
Portugalin liikenne sai maassa aikaisempaa suurempaa huomiota 1990-luvulla autoistumisen ja teollistumisen myötä.
Klaus Schulze
thumb|300px|Klaus Schulze Lisa Gerradin kanssa vuonna 2009 Klaus Schulze (4. elokuuta 1947 Berliini – 26. huhtikuuta 2022 ) oli saksalainen elektronisen musiikin säveltäjä ja esittäjä. Hän julkaisi soolourallaan yli 40 levyä 30 vuoden aikana, ja häntä pidetään yhtenä alan tärkeimmistä edustajista.
Portugalin liikenne
Henkilöliikenne
Tieliikenne oli suosituin tapa liikkua Portugalissa, ja vuonna 2016 teillä kulki noin 479 miljoonaa matkustajaa. Metrolla, pikaraitioteillä ja muilla kaupungin junilla kulki noin 223 miljoonaa ja raskailla rautateillä 134 miljoonaa matkustajaa.
Klaus Schulze
Vuonna 1969 Schulze soitti Tangerine Dreamin ensimmäisellä levyllä rumpuja. 1970 hän perusti Ash Ra Tempel -ryhmän. Vuonna 1972 ilmestyi ensimmäinen soololevy, Irrlicht. Levyä pidetään yhä klassikkona. Muita tunnettuja levyjä ovat Moondawn (1976), Dune (1979) ja In Blue (1995). Usein Schulzen musiikki on ohjelmamusiikkia, eli kappaleet kuvaavat jotain tapahtumaa, henkilöä tai muuta asiaa. Hän kuului niihin muusikoihin, jotka tekivät ambientia jo ennen koko tyylilajin varsinaista olemassaoloa.
Portugalin liikenne
Henkilöliikenne
Lentoasemilta ja -kentiltä lähti vuonna 2016 ennätykselliset 45,3 miljoonaa matkustajaa. Lissabonin Portelan lentoasema selvästi suurin lentoasemista, sillä sitä kautta kulki 49,6 prosenttia lentomatkustajista ja 47,0 prosenttia lentokoneiden laskuista ja nousuista. Seuraavaksi suurimmat lentoasemat olivat Porton ja Faron lentoasemat. Portossa oli vuonna 2016 noin 9,4 miljoonaa ja Farolla 7,6 miljoonaa matkustajaa. Matkustajista 80,6 prosenttia olivat kansainvälisiä ja 19,4 prosenttia maan sisäisillä lennoilla.
Merisatamien välisessä henkilöliikenteessä kulki vuonna 2016 1,7 miljoonaa matkustajaa. Manner-Portugalin merisatamissa on hyvin vähäistä henkilöliikenettä, joten Azorien ja Madeiran satamat vastasivat käytännössä kaikesta henkilöliikenteestä. Jokiliikenteessä kulki 19,4 miljoonaa matkustajaa, joista 82,9 prosenttia Tajojoella.
Tavaraliikenne
Tavaraliikenteessä teitse kulki vuonna 2016 noin 149 tuhatta tonnia tavaraa. Meriliikenteessä kulki 91 tuhatta tonnia, rautateillä 10 tuhatta tonnia ja lentoteitse 150 tonnia.
Tiet
Portugalin mannermaalla oli vuoden 2016 tilastojen perusteella 14 313 kilometriä teitä. Pääteitä on 2 338 kilometriä, niitä tukevia teitä 7 105 kilometriä ja paikallisteitä 4 791 kilometriä. Lissabonin yhdistää Portoon nelikaistainen moottoritie. Lissabonista on moottoritieyhteys myös Espanjan puolelle Madridiin.
Lissabonin läheisyydessä sijaitseva Tejojoen ylittävä Vasco da Gama -silta oli valmistuessaan vuonna 1998 Euroopan pisin, yli 17 kilometriä.
Moottoriteillä on käytössä Via Verde tienkäyttömaksujärjestelmä.
Rautatiet
Lissabonin metroa on 1990- ja 2000-luvuilla laajennettu kaupungin rajojen ulkopuolelle. Porton metro puolestaan on osittain maanalla kulkeva pikaraitiotiejärjestelmä.
Lentoasemat
Portugalin manneralueella oli vuonna 2016 neljä lentoasemaa. Yhteensä maassa oli 15 lentoasemaa, sillä Azoreilla ja Madeiralla jokaisella saarella on oma lentoasemansa. Azoreilla on yhdeksän ja Madeiralla kaksi lentoasemaa. Suurin lentoasemista on Lissabonin Portelan lentoasema.
Vesireitit ja satamat
Kulkukelpoisia vesireittejä on 820 kilometriä, mutta ne eivät ole olennaisia maan talouden kannalta. Niitä käyttävät kevyet alukset, joissa on tavaratilaa 300 tonnille tavaraa.
Tärkeimmät satamat ovat Lissabonin satama, Portoa palveleva Leixões, Setúbalin satama ja Sinesin satama.
Putkistot
Raakaöljylle on putkia 22 kilometriä, öljytuotteille 58 kilometriä ja maakaasulle 700 kilometriä. Suunnitteilla on 300 kilometriä toissijaisia maakaasuputkia.
Kauppalaivat
Kauppalaivoja, joiden kuljetuskapasiteetti on vähintään 1 000 tonnia, on 151, ja kaikkien kapasiteetti yhteensä on 1 601 267 DWT eli tonnia. Vuonna 1999 irtotavaralaivoja oli 13, rahtilaivoja 80, kemikaalisäiliölaivoja 14, konttilaivoja 8, nestekaasulaivoja 8, usean toiminnon suuria säiliöitä kuljettavia laivoja yksi, maaöljykuljetuslaivoja 10, kylmiölaivoja yksi, ro-ro-aluksia 6, lyhyen matkan matkustajalaivoja 5 ja ajoneuvonkuljetusaluksia 5.
Jane Seymour
Jane Seymour (noin 1507 tai 1508 – 24. lokakuuta 1537) oli Englannin kuninkaan Henrik VIII:n kolmas vaimo. Hän synnytti kuninkaan ainoan eloon jääneen poikalapsen, Edvard VI:n. Kuningatar Jane kuoli kuitenkin 12 päivää synnytyksen jälkeen lapsivuodekuumeeseen. Jane Seymour on jäänyt historiaan protestanttisena kuningattarena pääasiassa ilmeisesti sen vuoksi, että hänen pojastaan tuli protestanttinen poikakuningas Edvard VI. Tosiasiassa Jane Seymour oli vanhan katolisen uskon kannattajia.
Jane Seymour ennen avioliittoaan
Janen isä oli John Seymour Wiltshirestä ja äiti Margaret Wentworth. Hänen veljestään Edward Seymourista tuli valtionhoitaja Edvard VI:n valtakaudella Henrik VIII:n kuoltua. Ennen avioliittoaan Jane Seymour oli sekä kuninkaan ensimmäisen vaimon Katariina Aragonialaisen että Anna Boleynin hovineito.
Jane Seymourilla oli kaiken kaikkiaan yhdeksän sisarusta, mutta neljä näistä kuoli pienenä. Hänellä oli kolme veljeä, joista historiaan on jäänyt kaksi kunnianhimoista veljeä Edward Seymour ja Thomas Seymour, joka meni lopulta naimisiin Henrik VIII:n viimeisen vaimon ja lesken Katariina Parrin kanssa. Aikalaisista esimerkiksi Espanjan suurlähettiläs Eustache Chapuys epäili Seymourin veljesten ja näiden liittolaisten, Anna Boleynin vastustajien, valmentaneen Janea, kun kuningas kiinnostui tästä. Kuningas saattoi alun perin ajatella Janesta vain rakastajatarta eikä uutta vaimoa, mutta kun hän tarjosi tälle lahjoja (muun muassa rahaa) ja tämä kieltäytyi, vaatimaton Jane Seymour lumosi kuninkaan.
Anna Boleyn teloitettiin toukokuun 19. päivänä, ja Jane Seymour kihlautui Henrik VIII:n kanssa seuraavana päivänä. Heidät vihittiin kymmenen päivää myöhemmin. Henrik VIII:n kuuden vaimon elämäkertakirjailija Agnes Strickland pitää tätä osoituksena siitä, ettei Jane ollut mikään pyhimys.
Kuningatar Jane
thumb|Prinssi Edvard, Henrik VIII ja Jane Seymor perhekuvassa. Yksityiskohta Hampton Court Palacessa sijaitsevasta maalauksesta noin vuodelta 1545. Kuningattareksi tulleesta Jane Seymourista tuli myös kuninkaan kahden tyttären äitipuoli. Marian kanssa hän tuli hyvin toimeen ja pyysi miestään kutsumaan tämän vanhimman tyttären takaisin hoviin. Maria sai palata vasta, kun oli allekirjoittanut paperin, jossa vahvisti isänsä olevan Englannin kirkon pää ja äitinsä avioliiton olleen laiton.
Henrikin edelliset kuningattaret (Katariina Aragonialainen sekä Anne Boleyn) olivat olleet hyvin koulutettuja, mutta Jane oli tässä suhteessa poikkeus. Hän osasi lukea ja kirjoittaa tyydyttävästi, mutta oli paljon parempi talonpidossa sekä kotitöissä, joita tosin pidettiin enemmän sen ajan naisten töinä sekä velvollisuutena osata.
Jane Seymour oli ilmeisesti vanhan uskonnon kannattajia, sillä hän pyysi miestään esimerkiksi säästämään pohjoisen kapinallisia, jotka kapinoivat protestanttisuutta vastaan. Kuningas kuitenkin muistutti vaimoaan siitä, mitä häntä vastustaneille vaimoille oli käynyt. Armon pyhiinvaelluksena tunnetun kapinan jälkeen Henrik VIII lupasi kapinoitsijoille harkita vaimonsa kruunaamista pohjoisessa, mitä voi myös pitää todisteena siitä, että Jane Seymour oli katolinen. Jane Seymouria ei kuitenkaan ehditty koskaan kruunata.
Vuoden 1537 alussa Jane Seymour tuli raskaaksi, ja lopulta lokakuussa pitkäksi venyneen synnytyksen jälkeen Henrik VIII sai kaipaamansa pojan, joka kastettiin Edvardiksi. Kuningatar Jane vastaanotti vieraita ja onnitteluja, mutta sairastui sitten lapsivuodekuumeeseen ja kuoli kaksitoista päivää pojan syntymän jälkeen.
Jane Seymour haudattiin Windsoriin hautajaistensa jälkeen. Henrik suri vaimonsa kuolemaa monta kuukautta, ja meni uudelleen naimisiin vasta kolme vuotta hänen kuolemansa jälkeen. Alison Weir kertoo, että myöhemmässä elämässään Henrik VIII vakuuttui siitä, että oli rakastanut Jane Seymouria kaikista kuudesta vaimostaan eniten, ja juuri tämän viereen kuningas myös haudattiin lopulta vuonna 1547.
Jane Seymour elokuvissa
Janen hahmo esiintyi ensimmäisen kerran saksalaisessa elokuvassa Ann Boleyn vuonna 1920, jolloin häntä esitti näyttelijä Aud Edege Nissen. Kolmetoista vuotta myöhemmin Wendy Barrie oli ilahduttavan naiivi Jane Charles Laughtonin vastanäyttelijänä Alexander Kordan menestyneessä mestariteoksessa The Private Life of Henry VIII.
Seuraavan kerran Jane Seymour nähtiin valkokankaalla vasta vuonna 1969 Hal B. Wallisin Oscar-palkitussa elokuvassa Tuhannen päivän kuningatar. Janea esitti Lesley Peterson, kuningasta Richard Burton ja Anna Boleynia kanadalainen Genevieve Bujold.
Vuotta myöhemmin 90 minuutin mittainen BBC:n televisiodraamasarjan The Six Wives of Henry VIII osassa Jane Seymour esitteli Janen suloisena, viattomana ja ujona naisena, joka oli omistautunut miehelleen Henrik VIII:lle. Kuningasta näytteli australialainen näyttelijä Keith Mitchell ja Janea englantilainen näyttelijä Anne Stallybrass. Vuonna 1972 tulkinta toistui elokuvassa Henrik VIII:n kuusi vaimoa, jossa Keith Mitchell näytteli jälleen kuningasta, mutta Jane Seymourin osassa oli Jane Asher.
Tohtori David Starkeyn Henrik VIII:n vaimoja käsittelevässä puolidokumentissa "The Six Wives of Henry VIII" vuodelta 2001 osissa "Anne Boleyn" ja "Jane Seymour and Anne of Cleves" Janea esitti Charlotte Roach. Naomi Benson näytteli Janea BBC:n televisiodraamassa The Other Boleyn Girl (2003), jossa Jared Harris esitti kuningasta ja Jodhi May Anna Boleynia. Janen osuus oli tässä televisiodraamassa vähäinen.
Lokakuussa 2003 Ray Winstone esitti pääosaa ITV:n kaksiosaisessa draamassa Henry VIII. Toisessa osassa kuvataan kuninkaan elämää alkaen tämän avioliitosta Jane Seymourin kanssa. Janea esitti englantilainen kaunotar Emilia Fox aina kuninkaan kuolemaan saakka vuonna 1547. Jane kuvattiin siinä moraalisesti rohkeana ja hyveellisenä naisena.
Jane Seymour historiankirjoituksessa
Janea ylistettiin laajalti kauneimmaksi ja ansioituneimmaksi kaikista Henrik VIII:n vaimoista vuosisatoja hänen kuolemansa jälkeen. Viktoriaaninen naishistorioitsija Agnes Strickland, joka laati laajan tutkimuksen Ranskan, Skotlannin ja Englannin kuninkaallisista naisista, sanoi kuitenkin, että tarina "Anna Boleynin viimeisistä tuskaisista hetkistä" ja Henrik VIII:n pikaisesta uudesta avioliitosta Jane Seymourin kanssa on tarpeeksi vastenmielinen jo sellaisenaan, mutta kymmenkertaisesti sen ylistyksen vuoksi, mitä sen aikaan saanut nainen on historiassa saanut.
Nykyajan historioitsijat, erityisesti Alison Weir ja Antonia Fraser, antavat myönteisen käsityksen hienotunteisesta ja tervejärkisestä naisesta, jota Weir kutsuu "voimakastahtoiseksi naiseksi, jossa oli matriarkan ainesta".
Hester W. Chapman ja professori E. W. Ives nostivat jälleen esiin Stricklandin käsityksen Jane Seymourista ja uskoivat tämän näytelleen tärkeää ja tietoista osaa Anna Boleynin kylmäverisessä tuhoamisessa. Tohtori David Starkey ja Karen Lindsey vähättelevät jokseenkin Janen merkitystä Henrikin muihin kuningattariin, erityisesti Katariina Aragonialaiseen, Anna Boleyniin ja Katariina Parriin, verrattuna. Joanna Denny, Marie Louise Bruce ja Carolly Erickson pidättäytyvät hekin antamasta liian sympaattista kuvaa Janen elämästä ja kuningatarajasta.
Seela
Seela tai Sela on naisen etunimi. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Seela on Suomessa annettu noin 1770 naiselle, joista yli puolet on syntynyt 2010-luvulla. Sen sijaan Sela-nimisiä henkilöitä on vain muutamia kymmeniä.
Varsinkin aikaisemmin Sela tai Seela on ollut myös miehen etunimi. Sellaisena se voidaan käsittää myös Selim-nimen muunnelmaksi, mutta nimi esiintyy myös Raamatussa sekä henkilön- , että paikannimenä , jollaisena se johtuu kalliota tarkoittavasta heprean sanasta. Raamatun Sela (vuoden 1938 suomennoksessa Seela) oli Juudan ja Suan poika. Suomessa Seela on ollut käytössä miehennimenä pääasiassa Pohjanmaalla.
Seelan nimipäivä on 22. marraskuuta. Nimi on ollut almanakasta vuodesta 2015.
Javenture-Areena
Javenture-Areena on Turussa, Suomessa sijaitseva jalkapallohalli. Hallissa on 105 metriä pitkä ja 64 metriä leveä tekonurmikenttä.
Jazz ist anders
Jazz ist anders on Die Ärzten kahdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 2. marraskuuta 2007. Albumin mukana on myös EP-levy, joka sisältää kolme varsinaista kappaletta ja yhden piilotetun kappaleen. Albumi on yhtyeen diskografiassa jo toinen albumi, jonka yhtye on tuottanut kokonaan itse. Albumi nousi Saksassa virallisen albumilistan ensimmäiselle sijalle, jolla se vietti yhteensä seitsemän listaviikkoa. Yhteensä albumi pysyi listalla 68 viikkoa.
Jazz ist anders on ulkonäöltään humoristinen, kuten yhtyeen jotkin aiemmat julkaisut. Tavallisen cd-kotelon sijaan albumi on pakattu pieneen pahviseen pizzalaatikkoon. CD:n pintaan on painettu pizzan kuva ja mukana tuleva EP on tomaatin viipaleen kuvalla varustettu CD tai paperinen vihreä chili, johon on painettu koodi, joka mahdollistaa EP:n lataamisen yhtyeen kotisivuilta.
Albumin kappaleista ”Junge”, ”Lied vom Scheitern” ja ”Lasse redn” julkaistiin singlet ja musiikkivideot.
Suomen urheilu 2010
Suomen urheilu 2010 käsittelee vuoden 2010 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Vuoden urheilija
Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:
Vuoden naisurheilijaa ei enää tästä lähtien valittu. Vuoden valmentajaksi valittiin jääkiekkovalmentaja Kai Suikkanen.
Kurpat (suku)
Kurpilla on linnuille poikkeuksellisen tuntoherkkä ja taipuisa ylänokka, jota ne voivat taivuttaa ylöspäin. Tämän ominaisuuden tarkoituksesta ei ole saatu varmaa tietoa, mahdollisesti ne saavat näin maata tonkiessaan helpommin otteen saalishyönteisestä tai -madosta.
St. Mary (joki)
St. Mary on Kanadan ja Yhdysvaltojen rajalla sijaitseva 125 kilometriä pitkä joki, joka yhdistää Yläjärven ja Huronjärven toisiinsa. Joen keskivaiheilla on yli 6 metriä korkea koski sekä kaksi Sault Ste. Marie -nimistä kaupunkia, joista pohjoisempi sijaitsee Kanadan puolella ja eteläisempi Yhdysvaltojen puolella. Kaupunkien nimeen sisältyvä sault on vanha ranskan kielen sana, joka tarkoittaa koskea tai putousta.
Historiallisesti St. Mary oli tärkeä Pohjois-Amerikan alkuperäiskansoille – etenkin ojibwayt verkkokalastivat sen koskista paljon siikoja. Tiettävästi ensimmäisenä eurooppalaisena joella kävi ranskalainen tutkimusmatkailija Étienne Brûlé vuonna 1622. Samalla vuosisadalla joenrannalle rakennettiin jesuiittojen lähetysasema (1668) ja kaksi ranskalaisten omistamaa turkisten kauppapaikkaa (1689), mutta ne autioituivat 1600-luvun lopulla käytyjen irokeesisotien aikana. Vuonna 1798 North West Company rakensi St. Maryn koskien ohi ensimmäisen kanavan, mutta amerikkalaiset tuhosivat sen vuoden 1812 sodassa.
Myöhemmin St. Maryn joelle rakennettiin sulkujärjestelmä, josta on tullut eräs maailman vilkasliikenteisimmistä, vaikka joki on jäässä viisi kuukautta vuodessa. Sulkujärjestelmään kuuluu Yhdysvaltojen puolella neljä sulkua ja Kanadan puolella yksi pienempi sulku, joka on osa kulttuurihistoriallisesti merkittävää Sault Ste. Marien kanavaympäristöä. Joen yli on rakennettu myös silta, joka yhdistää Sault Ste. Marien kaksoiskaupungit toisiinsa. Vuonna 2000 Kanadan valtio myönsi joelle luonnonperintökohteen statuksen (heritage river).
thumb|center|400px|Intiaaneja kalastamassa St. Maryn koskissa vuonna 1901.
PCUF
Jäsentoiminta
PC-käyttäjät ry järjestää jäsenilleen teemailtoja, joissa opetellaan teeman mukaisia asioita. On ollut Delphi, C-iltoja sekä omat jaokset linuxin opetteluun, pelaamiseen jne.
Aiheesta muualla
Yhdistyksen kotisivut
Beside You in Time
Beside You in Time (tunnetaan myös nimellä Halo 22) on Nine Inch Nailsin live -DVD. Se julkaistiin Euroopassa 26. helmikuuta 2007 ja Yhdysvalloissa 27. helmikuuta 2007. "Beside You in Time" on myös Nine Inch Nailsin With Teeth -albumilla olevan kappaleen nimi.
Live-DVD:llä on kuvamateriaalia vuosina 2005 ja 2006 olleelta With Teeth -kiertueelta, sekä musiikkivideoita ja kuvamateriaalia vuoden 2005 studioharjoituksista.
Beside You in Time on saatavilla DVD, HD DVD ja Blu-ray -formaateissa.
Kappaleet
North American winter tour 2006
North American summer tour 2006
Musiikkivideot
Studioharjoitukset (2005)
Meledan tauti
Meledan tauti on äärimmäisen harvinainen sairaus, jolle tyypillistä on hitaasti etenevä kuivien, paksujen iholäiskien kehittyminen sekä kämmeniin että jalkapohjiin (palmaroplantaarinen hyperkeratoosi). Iho saattaa näiltä kohdilta olla epätavallisesti punaista ja suomuista. Muita mahdollisia sairauteen liittyviä oireita ovat esimerkiksi kynsien poikkeavuudet ja liiallisen, pahanhajuisen hien erittyminen. Oireiden laajuudessa ja vakavuudessa voi olla vaihtelua.
Meledan tauti periytyy peittyvästi autosomissa. Vallitsevuudeksi väestötasolla on arvioitu 1/100 000. Sairaus kuvattiin ensimmäistä kertaa esiintyvänä Adrianmeren Meledalla, jossa se on ollut tavallista yleisempi. Analysoitaessa kahta suurta algerialaista sisäsiittoista sukua, joissa havaittiin kaikkiaan kymmenen sairastunutta, saatiin vahvoja viitteitä sairauden paikallistumisesta kromosomiin 8. Siellä se on kyetty yhdistämään SLURP1-geeniin.
Galois’n laajennus
Kuntateoriassa Galois’n laajennus on algebrallinen laajennus E/F, joka toteuttaa tiettyjä ominaisuuksia. Voidaan myös sanoa lyhyemmin, että laajennus on Galois. Galois’n laajennuksen merkittävyys käy ilmi siitä, että laajennuksella on Galois’n ryhmä ja se toteuttaa Galois’n teorian peruslauseen.
Kylmälle maalle
Kylmälle maalle on vuonna 1989 ilmestynyt virolaisen punkyhtyeen J.M.K.E.:n debyyttialbumi, jonka julkaisi suomalainen Stupido Records. Sanoituksiltaan avoimen neuvostovastainen levy sisältää muun muassa yhtyeen tunnetuimman kappaleen Tere perestroika. Albumi julkaistiin samana vuonna myös Neuvostoliitossa, jossa se ilmestyi Kuldnokk-levymerkin kasettiversiona vironkielisellä nimellä Külmale maale. Albumin myöhemmät uusintajulkaisut ovat myös samalla nimellä.
Galois’n laajennus
Galois'n laajennuksen määritelmä on seuraava: kuntalaajennus E/F on Galois, jos automorfismien ryhmän Aut(E/F) kiintokunta on sama kuin kunta F.
Kylmälle maalle
Helsingissä nauhoitetun albumin tuottivat Joose Berglund sekä Jorma Ristilä ja sen miksaajana toimi Mikko Karmila. Levyn kannen suunnitteli Rami Kuusinen. Kylmälle maalle oli Berglundin ja Ristilän aikaisemmin vuonna 1989 perustaman Stupido Records -levy-yhtiön ensimmäinen albumijulkaisu sekä myös ensimmäinen ulkomailla äänitetty virolaisen rockyhtyeen albumi. Vuonna 2011 se ilmestyi J.M.K.E.:n 25-vuotisjuhlavuoden kunniaksi remasteroituna CD-versiona, joka bonuskappaleiden lisäksi sisältää 24-sivuisen vihkosen.
Galois’n laajennus
Emil Artinin tuloksen perusteella Galois’n laajennus voidaan konstruoida seuraavasti: Olkoon E on annettu kunta, G on äärellinen ryhmä E:n automorfismeja ja F on G:n kiintokunta. Tällöin E/F on E:n Galois’n laajennus.
Kylmälle maalle
Viron yleisradioyhtiön radiokanava Raadio 2 valitsi levyn vuonna 2014 maan kaikkien aikojen toiseksi parhaaksi musiikkialbumiksi. Sen alkuperäinen vinyylipainos on myös yksi Viron arvokkaimpia äänilevyjä. Vuonna 2011 siitä maksettiin paikallisessa nettihuutokaupassa 220 euroa.
Galois’n laajennus
Galois’n laajennusten karakterisointi
Tärkeä Emil Artinin tulos on seuraava: Äärellinen laajennus E/F on Galois, jos ja vain jos jokin seuraavista on voimassa
Kylmälle maalle
Vuoden 2011 CD-julkaisun bonuskappaleet
* Äänitetty Tallinnan Linnahallissa heinäkuussa 1988, kappaleissa 13 & 14 on rumpalina Ardo Põder. ** Äänitetty Tallinnan Kergetööstustehnikumin kellarissa tammikuussa 1988.
Brăila
Brăila on kaupunki Itä-Romaniassa, Tonavan varrella. Vuonna 2010 siellä oli 168 389 asukasta.
Tunnettuja brăilalaisia
Kreikkalainen säveltäjä Iannis Xenakis syntyi Brăilassa.
250px|thumb|left|Braila vanhassa postikortissa
Romeo
Romeo Montague on Julian rakastettu William Shakespearen näytelmässä Romeo ja Julia.
Mungo
Mungo (Herpestes edwardsi) on Intiassa ja sen naapurimaissa elävä mangustilaji.
Ulkonäkö ja koko
Lajin urokset ovat huomattavasti suurempia kuin naaraat.
Levinneisyys ja elinympäristö
Mungoa tavataan alueella, joka ulottuu Turkista Arabian kautta Intiaan, Bhutaniin ja Bangladeshiin.
Mungot elävät usein asutuksen lähellä, jopa kaupungeissa, ja kuivissa ja piikkisissä metsissä.
Ravinto ja elintavat
Mungot syövät hyönteisiä, äyriäisiä, matoja, lintuja, liskoja ja munia, mutta parhaiten ne tunnetaan kyvystään tappaa käärmeitä. Ne tappavat käärmeitä hämmästyttävän nopean väistämisrefleksin avulla. Kun käärme iskee, mungo hyppää sivuun ja iskee terävät hampaansa käärmeen niskaan eikä jätä saalista rauhaan, ennen kuin sen niska on varmasti katkennut. Mungot kykenevät tappamaan lähes minkä tahansa käärmeen, sen koosta riippumatta. Mungo ei ole immuuni käärmeiden myrkylle, mutta sen vastustuskyky on hieman vahvempi kuin muilla nisäkkäillä. Hyvä immuniteetti on seurausta mutaatioista eläinten nikotiinireseptoreissa; mutaatiot estävät käärmeen myrkyssä olevaa neurotoksiinia sitoutumasta reseptoreihin ja siten ehkäisevät myrkytystä. Lintuja saalistaessaan mungolla puolestaan on tapana tekeytyä kuolleeksi ja odottaa, että haaskalintu tulee liian lähelle syödäkseen sen, jolloin mungo hyökkää linnun kimppuun.
Mungot kesyyntyvät helposti ja niitä pidetään asunnoissa tuhoeläinten tappajina ja karkottajina.
Mungot voivat nähdä värejä, toisin kuin useimmat nisäkkäät, joilla on vain osittainen värinäkö.
Mungot on rauhoitettu Intiassa jo vuonna 1972, koska niitä metsästettiin turkkinsa takia. Salametsästys jatkuu edelleen. Niiden karvasta on tehty hienoja siveltimiä ja partasuteja.
pienoiskuva|vasen|Mungo vaanii [[kobrat|kobraa (Louis Sargentin maalaus vuodelta 1909)]]
Länsimurteet
thumb|Suomen kielen länsimurteita ovat 1. [[lounaismurteet 2. hämäläismurteet 3. Etelä-Pohjanmaan murre 4. keski- ja pohjoispohjalaiset murteet 5. peräpohjalaiset murteet]] Länsimurteet on toinen suomen kielen päämurrealueista itämurteiden ohella. Länsimurteet pohjautuvat pohjoiskantasuomen murteeseen. Länsimurteet syntyivät Lounais-Suomen ja Hämeen vanhoissa asutuskeskuksissa, joiden välillä oli kauppayhteyksiä.
Itä- ja länsimurteita erottaa esimerkiksi kirjakielen d:n edustus. Idässä d:n paikalla on kato tai puolivokaalinen siirtymä-äänne (aijat, lauvat, veessä) ja lännessä puolestaan r tai l (airat, laurat, velessä).
Fyren
Fyren oli Suomessa vuosina 1898–1922 ilmestynyt ruotsinkielinen poliittinen pilalehti. Satiirinen Fyren tuki avoimesti Ruotsalaisen puolueen linjaa. Lehden nimi tarkoittaa suomeksi majakkaa.
Länsimurteet
Länsimurteisiin kuuluvia suomen murreryhmistä ovat hämäläismurteet, lounaismurteet, Etelä-Pohjanmaan murre, keski- ja pohjoispohjalaiset murteet sekä peräpohjalaiset murteet. Jokainen näistä voidaan jakaa vielä pienemmiksi alamurteiksi, ja pääkaupunkiseudun puhekieli muodostaa oman, länsimurteisiin kuuluvan alueensa.
Fyren
Lehden historiaa
Fyrenin perustamisesta päättivät kirjailijat Victor Petterson, Arthur Sjöblom ja Julius Hirn sekä taiteilijat Alex Federley ja Uno Zeipel F. J. Valbäckin ehdotuksesta. Ensimmäinen päätoimittaja oli kirjailija K. G. Blomqvist, mutta alkuvuosina suuresta osasta sisältöä vastasivat Gustaf Mattsson pakinoiden ja Alex Federley pilapiirrosten osalta. Ruotsalaista puoluetta tukenut lehti panosti varsinkin senaattori G. Z. Yrjö-Koskisen arvosteluun. Toinen pilkan kohde olivat sosialistit. Vuodesta 1901 alkaen Fyren ilmestyi viikoittain ja varsinkin alkuvuosinaan se oli iskevä ja humaani huumorilehti sekä taloudellisesti hyvin kannattava. Taso laski jonkin verran Hirnin ja Mattsonin lähdettyä lehdestä vuonna 1902. Bobrikovin kauden tiukka sensuuri teki lehden toimittamisesta vaikeaa, vaikka Fyren pyrki parhaansa mukaan kiertämään sensuurin rajoitukset vertauskuvallisen satiirin keinoin.
Fyrenin pääkuvittaja oli Alex Federley, mutta se toimi ponnahduslautana monelle muullekin suomenruotsalaiselle pilapiirtäjälle, kuten Uno Zeipelille ja Oscar Furuhjelmille. Eric Vasström sai päävastuun poliittisista pilapiirroksista 1910-luvulla. Muita lehteen piirtäneitä olivat F. G. Ålander, Edwin Lydén, Rafael Lindell, Carolus Lindberg ja Sigurd Wettenhovi-Aspa. Piirrosten ohella Fyrenin kuvitukseen kuuluivat Emil Cedercreutzin leikkaamat tunnettujen henkilöiden siluetit. Monet Fyrenin kuvittajat siirtyivät vuonna 1917 perustetun Kerberos-lehden toimituskuntaan.
Vuosina 1904–1922 Fyrenin päätoimittajana oli Rafael Lindqvist, jonka kaudella lehden linja muuttui kärkkäästi kaikkia tahoja pilkkaavaksi sekä samalla myös entistä jyrkemmin ja ahdaskatseisemmin ruotsinmieliseksi. Lehti toi esiin myös päätoimittajansa sangen oikeistolaiset, antidemokraattiset ja antisemitistiset näkemykset. Lehdessä kesällä 1913 julkaistu Eric Vasström pilapiirros ”Ryska hovet i Paatio” toi sekä hänelle että Lindqvistille kolmen kuukauden vankeustuomion majesteettirikoksesta, sillä sen katsottiin halventaneen keisariperheen jäsentä. Ensimmäisen maailmansodan aikana suurimmat päivälehdet kääntyivät Fyreniä vastaan, sillä sen linja alkoi oikeistolaisuudessaan erottua jo ruotsinkielisestäkin lehdistöstä. Myöhemmin Vasström ja useat muut piirtäjät lähtivät lehdestä erimielisyyksien vuoksi. Lopulta Lindqvist riitaantui useimpien tahojen kanssa hyökkäävyytensä ja poliittisten mielipiteittensä vuoksi. Sisällissodan jälkeisinä vuosina hän esiintyi Fyrenissä jyrkästi Saksassa palvelleita jääkäreitä vastaan ja tsaarinupseerien puolesta, minkä myötä hän menetti pääosin oikeistonkin sympatiat. Taloudellisten ongelmien vuoksi Fyrenin ilmestyminen harveni vuodesta 1917 alkaen ja vuoden 1922 lopulla Lindqvist lakkautti sen kokonaan. Vuosina 1923–1939 hän julkaisi sen seuraajaksi tarkoitettua Blinkfyren-lehteä, joka tosin ilmestyi vain neljästi vuodessa.
EPS-eristelevy
pienoiskuva|oikea|EPS-levy EPS-eristelevy (myös "styrox-levy") on lämmöneristeenä käytettävä polystyreenistä valmistettu rakennusmuovituote, jota käytetään lämmöneristeinä. EPS-materiaalin hyvä lämmöneristävyys ja suuri puristuskestävyys mahdollistavat sen laajan ja monipuolisen käytön.
Styrox on EPS-tuotteille yleisesti vakiintunut kutsumanimi vanhan markkinoilta jo poistuneen tuotemerkin mukaan, mutta nimityksen käyttö dokumentaatioissa ei ole ainakaan virallisissa yhteyksissä hyvien rakentamistapojen mukaista.
Ominaisuudet ja edut
EPS-tuotteet ovat 100 %:sti kierrätettävissä. EPS-rouhetta voidaan käyttää uusien EPS-tuotteiden valmistuksessa.
Sirkka Anna-Liisa Sihvola
pienoiskuva|Sirkka Anna-Liisa Sihvolan kuva kuolinilmoituksessa. Sirkka Anna-Liisa Sihvola (s. 30. lokakuuta 1921) oli Kuusankoskelta kotoisin ollut suomalainen 16-vuotias liikeapulainen, joka murhattiin Valkealan Lappalanjärvellä sijaitsevassa Verkkosaaressa 16. heinäkuuta 1938. Surma herätti aikanaan suurta huomiota. Murhaaja oli Sihvolan naapurina asunut työmies Tuomas August Narinen. Narisesta tuli viimeinen Suomessa rauhan aikana kuolemaan tuomittu henkilö.
Sihvola katoaa
Sihvolan poikaystävä Vilho Allan Kollanius tuli tapaamaan häntä 16. heinäkuuta 1938 noin kello 16 aikaan Lappalanjärvelle. Sihvola ja Kollanius olivat sopineet tapaamisesta edellisellä viikolla ja suunnittelivat menevänsä kanootilla Verkkosaareen. Rannalla Kollaniuksen ystävä kuitenkin kertoi, että Sihvola oli nähty melomassa jo ennen hänen tuloaan. Kollanius ja hänen ystävänsä päättivät mennä uimaan siksi aikaa, kun odottivat Sihvolan paluuta. Uidessaan Kollanius havaitsi lähistöllä liikkuvan soutuveneen.
Jonkin ajan kuluttua Kollanius arveli Sihvolan ymmärtäneen, että heidän piti tavata Verkkosaaressa ja päätti tästä syystä itsekin lähteä saarelle. Pukeuduttuaan hän lähti melomaan saarta kohti, ja havaitsi lähestyessään Sihvolan kanootin saarella osittain maalle vedettynä. Noustuaan maihin Kollanius huomasi muutaman metrin päässä kanootista Sihvolan tavaroita, kuten hänen kirjansa, kampansa ja pyyheliinansa. Hän ei kuitenkaan nähnyt saarella Sihvolaa ja päätti meloa viereiselle saarelle katsomaan, olisiko tämä mennyt sinne. Kun Sihvolaa ei löytynyt sieltäkään, päätti Kollanius palata ja tutkia Verkkosaaren perusteellisemmin.
Pian Kollanius löysi Sihvolan pääliinan ja punaisen rikkirevityn uimapuvun läheiseltä kivenlohkareelta. Läheltä hän löysi myös suuren verilammikon. Löydöstä järkyttynyt Kollanius meloi nopeasti takaisin rantaan ja meloi sitten ystävänsä kanssa takaisin saarelle näyttääkseen hänelle näkemänsä. Kollaniuksen ystävä jäi saarelle, kun hän itse lähti takaisin rantaan.
Noin kello 17.15 Kollanus soitti Kouvolan poliisivartiokonttoriin ja ilmoitti löydöistään Verkkosaaressa.
Tutkimus
Poliisikonstaapeli Savolainen huomasi noin kello 20.25 aikaan noin kolmen kilometrin etäisyydellä Verkkosaaresta kalastavan miehen. Savolainen kulki moottoriveneellä kalastajan veneelle ja kysyi kalan syöntiä. Mies vastasi rauhallisesti, ettei helteen takia saanut kalaa. Kalastaja oli 30-vuotias, noin 68 kiloa painava ja noin 160 senttimetriä pitkä Tuomas August Narinen (s. 1908). Narisella oli ruskeat hiukset ja siniset silmät. Miehellä oli yllään harmaa pusero, tummat housut ja sandaalit. Vyöllä hänellä oli tuppipuukko, jota hän kertoi käyttävänsä kalastaessaan. Poliisikonstaapeli kiinnitti huomiota siihen, että miehen vene ja vaatteet vaikuttivat juuri pestyiltä.
Narinen lähti vastahakoisesti Savolaisen mukaan, kun hänelle kerrottiin eräissä etsinnöissä tarvittavan apua. Narinen sanoi: ”Joku tässä kertoikin minulle päivällä, että jossakin saaressa on hätyytetty jotakin naista.” Verkkosaareen päästyään poliisit havaitsivat Narisen vaatteissa tummia läiskiä pesuyrityksestä huolimatta. Narinen vietiin poliisilaitokselle, jolloin hänen vaatteistaan ja puukosta löydettiin verijälkiä. Jäljet todettiin tutkimuksissa myöhemmin ihmisen vereksi. Pian Narinen tunnusti tekonsa poliiseille, ja hänet vietiin takaisin Verkkosaarelle, missä hän osoitti Sihvolan ruumin upotuskohdan. Seuraavan päivänä 17. heinäkuuta 1938 sukeltaja nosti vedestä ruumiin kello 10.07.
18. heinäkuuta suoritettiin Narisen ensimmäinen poliisikuulustelu. Narinen kertoi olevansa nelilapsisen perheen vanhin lapsi. Hän oli käynyt kansakoulua kolme luokkaa ja rippikoulun. Koulussa hän pärjäsi heikosti ja jäi luokalle, ansiotyöt hän aloitti jo 14-vuotiaana. Narinen oli murhan aikaan naimaton ja ammatiltaan sekatyömies, viimeksi hän oli ollut töissä Kymi-yhtiön tehtaiden rakennusosastolla. Työssä häntä pidettiin pystyvänä ja säännöllisenä. Suorittaessaan asevelvollisuuttaan hän oli saanut 34 vuorokauden arestirangaistuksen järjestyshäiriöstä, mutta siviilissä hän ei ollut koskaan tehnyt rikosta. pienoiskuva|Lappalanjärven rannalta otettu kuva Verkkosaaresta.
Narinen väitti 16. heinäkuuta 1938 ollessaan kalassa Lappalanjärvellä kun näki Verkkosaaressa istuvan Sihvolan, joka oli vilkuttanut tälle. Narinen oli tämän jälkeen päättänyt soutaa saaren toiselle puolelle, mistä Sihvola ei kyennyt havaitsemaan Narista puiden takaa. Narinen oli kertomansa mukaan ottanut kengät ja paidan pois helteen kuumuuden vuoksi, ja jätti ne veneeseen. Lähestyessään Sihvolaa hän oli sanonut tytölle: ”Eiköhän me aleta naida.” Sihvola oli pelästynyt ja yritti paeta paikalta, mutta Narinen sai tämän kiinni ja kuristi hänet tajuttomaksi. Kun Sihvola oli tajuton, leikkasi Narinen kertomansa mukaan tytön uimapuvun ja yritti raiskata tämän siinä kuitenkaan onnistumatta. Kun Sihvola alkoi tulla tajuihinsa ja anella Narisen lopettavan, oli Narinen turhautunut tilanteeseen ja puukotti tätä kaulaan. Tämän jälkeen Narinen päätti iskeä Sihvolaa lisää, jotta tämä varmasti kuolisi. Häpäistyään ruumiin Narinen raahasi Sihvolan rantaan ja upotti sen veneen avulla veteen. Hän souti pois paikalta pestäkseen itsensä ja vaatteensa verestä.
Tapani Kuningas
Tapani Kuningas (25. joulukuuta 1945 Ruotsinpyhtää – 20. joulukuuta 2009 Jämsä ) oli suomalainen ufotutkija ja tietokirjailija. Kuningas oli Suomen Ufotutkijat ry:n perustajajäseniä ja toimi yhdistyksen puheenjohtajana. Kuningas oli ufoja ja rajatietoa yleisesti käsittelevän Ultra-lehden päätoimittaja ja lehteä julkaisevan Kustannus Oy Rajatieto -kustantamon toimitusjohtaja.
Sirkka Anna-Liisa Sihvola
Tutkimus
Kuusankoskella suoritettiin 19. heinäkuuta Sihvosen ruumiinavaus. Ruuminavauksessa selvisi, että murha tapahtui kello 15–15.45 välisenä aikana. Sihvolalla oli kuollessaan ruskeat hiukset ja hän oli 165 senttimetrin mittainen. Hänen ruumiistaan löytyi 22 mustelmaa ja 21 haavaa, jotka löytyivät pääasiassa päästä, kaulasta ja käsistä. Muutamia haavoja löytyi myös reisistä ja olkapäistä. Kuolinsyyksi pääteltiin kaulavaltimon katkeaminen. Sihvola oli raiskattu joko tajuttomana tai kuoleman jälkeen.
22. heinäkuuta suoritetussa uudessa kuulustelussa Narinen kielsi olleensa juovuksissa murhapäivänä, toisin kuin silminnäkijät olivat väittäneet. Narinen kertoi Sihvolan rimpuilleen voimakkaasti vastaan hyökkäyksen aikana. Narinen sai kertomansa mukaan kuitenkin painetuksi tytön pään kahden kiven väliin, joiden takana oli koivunrunko uhrin päälakea vastaan. Tällöin tyttö puolustautui ottamalla Narista kurkusta kiinni. Samalla hän yritti huutaa apua, mutta Narinen painoi kätensä Sihvolan suulle. Narinen ei kuitenkaan muistanut varmasti, oliko tässä kohtaa vielä puukottanut Sihvolaa. Reisiin tai muualle hän kielsi viiltäneensä puukolla, ja tytön käsissä olevia haavoja hän ei osannut selittää. Hän sanoi myös tunteneensa Vilho Kollaniuksen jo pienestä pojasta saakka, mutta kielsi tietävänsä sitä, että tämä oli seurustellut Sihvolan kanssa. Milloinkaan hän ei ollut oman kertomuksensa mukaan riidellyt Kollaniuksen kanssa. Hänen tarkoituksensa oli alun perin salata rikos, mutta huomattuaan poliisien olevan perillä asioista hän päätti tunnustaa tekonsa. pienoiskuva|Murhaaja Tuomas August Narinen.
Mogadishun historia
Mogadishu (Somaliksi Muqdisho) on Somalian suurin kaupunki ja myös sen pääkaupunki. Mogadishu perustettiin aikoinaan Afrikan rannikon kauppapaikaksi. Kaupunki on edelleen katutaistelujen temmellyskenttänä sen jälkeen kun Siad Barren diktatuuri kukistui 1991.
Tapani Kuningas
Rajatiedosta elämänura
Kuningas muutti 1973 Arja-vaimoinsa kanssa Tampereen keskustasta Kuhmoisten Kylämälle vanhaan puutaloon, jonka viereen kohosi pian uusi rakennus Ultran toimitukselle ja kirjastolle. Kansainvälisiä yhteyksiä ylläpidettiin Kuninkaan vetämillä Ultran lukijamatkoilla Lontoon rajatietomessuille. Idea siirrettiin vuonna 1983 Suomeen, ja Hengen ja tiedon messuista on tullut toistuva tapahtuma.
Kolmannen asteen yhteys odotuttaa
Henkilökohtaiset ufokokemukset jäivät Tapani Kuninkaan elämästä puuttumaan, mikä ei lainkaan vähentänyt hänen tutkimusintoaan. "Lopullinen todiste voi tulla milloin tahansa", hän totesi lehtihaastattelussa vuonna 2001, "tai voi olla, ettei sitä tule koskaan. Yhteydenotto korkeammasta sivilisaatiosta olisi vielä nyt ihmiskunnalle lamaannuttava järkytys. Kenties odotetaan, että löydämme heidät itse, omin ponnistuksin."
Sirkka Anna-Liisa Sihvola
Tapahtumien kulku
Kuusankoskelainen Sihvola oli pyytänyt vanhemmiltaan lupaa yöpyä Työväenopiston kesäkodissa ja oli lähtenyt kello 13 aikaan kotoaan. Hän aikoi kyseisenä päivänä lähteä poikaystävänsä Vilho Kollaniuksen kanssa melomaan, mutta oli tietämättömästä syystä päättänyt meloa yksin Verkkosaareen ennen poikaystävänsä tuloa. Samaan aikaan kun Sihvola otti Verkkosaaressa aurinkoa kello 15 aikaan, järvellä souteli myös Kuusankoskella asunut sekatyömies Tuomas Narinen. Narinen oli lähtenyt aamulla kello 7 aikaan uistelemaan mukanaan kaksi pulloa vaakunaviinaa. Ollessaan noin kuudensadan metrin päässä Verkkosaaresta hän huomasi rantakalliolla istuvan punaiseen uimapukuun pukeutuneen nuoren naisen. Narinen nousi veneestään saaren vastakkaisella rannalla ja meni saaren poikki lyöttäytyen Sihvolan seuraan. Narinen yritti tehdä Sihvolalle väkivaltaa mutta tyttö pääsi pakenemaan saaren vastakkaiselle puolelle, jossa Narisen vene oli rannassa. Narinen sai hänet kuitenkin täällä kiinni ja kuristettuaan tyttöä hän raiskasi Sihvolan ja viilteli ja puukotti tätä useita kertoja, kunnes hän menehtyi. Narinen veti Sihvolan ruumiin tukasta järveen upottaen ruumiin noin 15 metrin päähän rannasta. Narinen meni sitten läheiseen toiseen saareen, pesi siellä veren vaatteistaan ja kuivasi niitä.
Jane Seymour (näyttelijä)
pienois|pysty|Jane Seymour vuonna 1994. Jane Seymour (Joyce Penelope Wilhelmina Frankenberg, s. 15. helmikuuta 1951 Hillingdon) on englantilaissyntyinen yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt teatterissa sekä useissa elokuvissa ja televisiosarjoissa.
Sirkka Anna-Liisa Sihvola
Tapahtumien kulku
Kun Sihvolan poikaystävä Kollanius oli tullut häntä tapaamaan kello 16 aikaan, ei hän löytänyt tätä ja päätti meloa Verkkosaareen etsiäkseen Sihvolaa. Löydettyään saarelta Sihvolan tavaroita, kanootin ja revityn uimapuvun sekä verijälkiä hän ilmoitti asiasta poliisille. Tutkinnat aloitettiin heti ja uistinta vetämässä ollut Narinen tavoitettiin järveltä ja pidätettiin kello 20:30 aikaan. Narisen avustuksella seuraavana päivänä 17. heinäkuuta Sihvolan ruumis saatiin nostettua järvestä.
Mogadishun historia
Keskiaikainen kaupunkivaltio
Paikalliset asukkaat kutsuvat Mogadishua perinteisellä nimellä Xamar. Nimen alkuperää on epäselvä. Eräs teoria on, että nimi on somaliversio arabian ja persian sanoista "maqad shah" (shaahin valtaistuin). Mogadishun kaupunki perustettiin ensimmäisellä vuosisadalla, jolloin Afrikan sarvesta oli tulossa tärkeä Intian valtamerellä purjehtivien kauppalaivojen satamapaikka. Perinteiset rannikkokaupungit olivat itsenäisiä kaupunkivaltioita, joita yhdisti toisiinsa kauppa ja meritiet. Arabian niemimaalta lähtöisin olleet karavaanit saapuivat nykyisen Somalian alueelle 900-luvun varrella, Mogadishun väkiluku kasvoi ja kaupunki muuttui yhdeksi tärkeimmistä Itä-Afrikan kauppapaikoista. Mogadishu sopii hyvin kauppapaikaksi sillä vaikka rannikko on karua, Mogadishun ympäristössä on maanviljelystä, joka pystyy elättämään kaupunkiväestön. Se on myös Itä-Afrikan pohjoisin luonnonsatama.
Sirkka Anna-Liisa Sihvola
Tapahtumien kulku
Elokuussa 1938 Narinen tuomittiin kihlakunnanoikeudessa murhasta kuolemanrangaistukseen, väkivallanteosta 8 vuoden kuritushuonerangaistukseen ja ruumiin ilkivaltaisesta pitelemisestä 8 kuukauden kuritushuonerangaistukseen. Viipurin hovioikeus vahvisti tuomiot lokakuussa 1938 korottaen vain väkivallanteosta annettua tuomiota 8 vuoteen 6 kuukauteen.
Jane Seymour (näyttelijä)
Ura
Seymor sai Emmyn Maria Callasin roolista televisiosarjassa Onassis.
Mogadishun historia
Keskiaikainen kaupunkivaltio
Islam levisi arabikauppiaiden mukana 1000-luvulla kaupungin kautta sisämaahan. Rannikkokaupunkien välillä kauppa kukoisti ja Mogadishun talous kasvoi 1100-luvulla. Vuonna 1269 Mogadishuun rakennettiin kaupungin tärkeimpiin nähtävyyksiin kuuluva Fakr al-Dinin moskeija. Keskiajalle tultaessa Mogadishu oli Afrikan vauraimpia kaupunkeja, jonka talous kukoisti puun, norsunluun, raudan ja vaatteiden kauppapaikkana. Vuoden 1330 tienoolla löytöretkeilijä Ibn Battuta vieraili kaupungissa.
Sirkka Anna-Liisa Sihvola
Jälkeenpäin
Verkkosaarta alettiin kutsua pian tapahtumien jälkeen Murhasaareksi ja sinne pystytettiin muistokivi, joka on kuitenkin myöhemmin hävinnyt.
Jane Seymour (näyttelijä)
Yksityiselämä
Seymour oli naimisissa näyttelijä-ohjaaja James Keachin kanssa vuosina 1993–2015. Avioliitto oli Seymourin neljäs. Hän oli naimisissa Michael Attenboroughin kanssa 1971–1973, Geoffrey Planerin kanssa 1977–1978 ja David Flynnin kanssa 1981–1992. Flynnin kanssa Seymourilla on kaksi lasta, Katherine ja Sean, ja Keachin kanssa vuonna 1995 syntyneet kaksoset Johnny ja Kris.
Mogadishun historia
Keskiaikainen kaupunkivaltio
Arkeologisissa kaivauksissa on löytynyt vanhoja rahoja Kiinasta, Sri Lankasta ja Annamista. Useimmat kiinalaiset kolikot ovat Song-dynastian ajalta, vaikka myös Ming-dynastian ja Qing-dynastian aikaisia kolikoita on löytynyt Itä-Afrikan kaupunkivaltioiden välisessä kaupassa tuotiin arabialaisia savitavaroita, kiinalaista posliinia, ja intialaisia kankaita. Vientitavaroita olivat puu, norsunluu, strutsin sulat, simpukan kuoret ja rauta. Kilwan alue oli muinaisen Zimbabwen kultakaupan keskus josta rikkaudet kulkivat Mogadishun, Lamun, Sansibarin ja muiden kaupunkien kautta maailmalle 1200-luvulla.
Botoșani
Botoșani on kaupunki Koillis-Romaniassa, historiallisessa Moldaviassa. Se on samannimisen piirikunnan pääkaupunki. Vuonna 2003 siellä oli 115 344 asukasta.
Mogadishun historia
Keskiaikainen kaupunkivaltio
Arabian niemimaan ja Intian valtameren rannikoiden kauppa sai Mogadishun kukoistamaan keskiajalla.
Sirkka Anna-Liisa Sihvola
Jälkeenpäin
Sotamies Vilho Allan Kollanius haavoittui toisessa maailmansodassa 20. joulukuuta 1939 ja kuoli viisi päivää myöhemmin 25. joulukuuta 1939. Kollanius kuoli 24-vuotiaana ja naimattomana, vain yli vuosi Sihvolan murhasta.
Mogadishun historia
Siirtomaa-aika
1800-luvulla Arabian niemimaalta saapuneet kauppiaat olivat muodostaneet uusia kauppareittejä Afrikkaan, jolloin Mogadishu menetti merkityksensä kauppapaikkana ja alkoi köyhtyä. Kun kaupungissa vieraili ranskalainen tutkimusmatkaaja Charles Guillain vuosina 1846–1848, Mogadishu oli Sansibarin sulttaanin alaisuudessa, mutta sitä hallitsi somalialainen Geledi-klaani. Sansibarin sulttaani valloitti kaupungin vuonna 1871. Sulttaani Ali bin Said päätti ratkaista kaupungin taloudelliset ongelmat vuokraamalla Mogadishun Italialle Vuonna 1892. Garesan palatsi rakennettiin 1800-luvun lopulla sulttaanin paikalliselle edustajalle. Palatsista tehtiin maan itsenäistyessä museo ja kirjasto, joka on sisällissodassa 1990-luvulla tuhottu, ryöstetty ja hävitetty.
Sirkka Anna-Liisa Sihvola
Jälkeenpäin
Kouvolalainen Asemakylä-yhtye julkaisi syksyllä 2014 tapauksen pohjalta tehdyn balladivideon ja dvd-levyn.