cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Marxilainen filosofia
Marxilainen yhteiskuntafilosofia
Ideat ja ideologiat, kaikki kulttuurin ja uskonnon ilmentymät ovat vain ylärakennetta (Überbau) merkitykseltään ratkaisevan taloudellisen perustan (die ökonomische Basis) päällä. Tuotantosuhteiden piiristä löytyvät myös luokkajaon ja luokkataistelun perimmäiset syyt.
Historian kussakin vaiheessa ovat taloudellisilta eduiltaan vastakkaiset luokat – antiikissa orjanomistajat ja orjat, feodalismin kaudella feodaaliherrat ja maaorjat, kapitalismissa kapitalistit ja työläiset – taistelleet keskenään ja vieneet sillä tavoin historiaa eteenpäin.
Kapitalismia, luokkayhteiskunnan viimeistä muotoa, luonnehtivat sorto, kurjuus ja vieraantuminen. Toisaalta kapitalismi on pystyttänyt valtavat tuotantovoimat. Kun työnjako kapitalismin oloissa eriytyy yhä pidemmälle, niin se köyhdyttää ihmisen ahtaaksi spesialistiksi, mutta myös jalostaa ja monipuolistaa ihmisten tarpeita, antaa heille uusia taitoja ja valmiuksia. Näin kypsyvät edellytykset monipuolisen, yleismaailmallisesti kehittyneen ihmisen synnylle.
Tosin käy niin, että sadon siitä, minkä kapitalismi on kylvänyt, korjaa vasta sosialismi. Köyhälistön historialliseen tehtävään kuuluva sosialistinen vallankumous pyyhkäisee pois tuotantovälineiden yksityisomistuksen ja sen mukana vieraantumisen. Näin avautuu tie luokattomaan yhteiskuntaan, jossa sorron muodot katoavat ja kaikki pääsevät osallisiksi taloudellisen kehityksen hedelmistä. ”''Mutta kapitalistinen tuotanto tuottaa luonnollisen prosessin välttämättömyydellä oman kieltämisensä. Se on kieltämisen kieltämistä.” Tämä mullistus ”ei palauta yksityisomaisuutta, mutta kylläkin yksilöllisen omaisuuden kapitalistisen ajan saavutusten perusteella: yhteistoiminnan ja maan sekä itse työn tuottamien tuotantovälineiden yhteisomistuksen perusteella.''”
Ajan myötä Marx alkoi kokea itsensä enemmän poliittisen taloustieteen harjoittajaksi kuin filosofiksi. Ihmiskunnan ongelmien ratkaiseminen tuntui vaativan talouden tutkimista sekä poliittista, vallankumouksellista toimintaa, ei niinkään paljon filosofiaa. ”Filosofit ovat vain eri tavoin selittäneet maailmaa, mutta tehtävänä on sen muuttaminen”, totesi Marx jo kuuluisissa Feuerbach-teeseissään vuonna 1845. Marxin lähtökohta oli kuitenkin aina ollut filosofiassa.
Arvostelu
Karl Popper on esittänyt, ettei marxilaisuus täytä tieteen tunnusmerkkejä, sillä sen opit eivät ole edes periaatteessa osoitettavissa vääräksi. Popperin mielestä Marxin ennusteet eivät myöskään toteutuneet, ja Marx muutti teoriaansa tilanteen mukaan, jolloin teoriasta tuli näennäistiedettä.
Fernando Gomes
pienoiskuva|Fernando Gomes Fernando Mendes Soares Gomes (22. marraskuuta 1956 Porto – 26. marraskuuta 2022 ) oli portugalilainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Gomes edusti lähes koko uransa ajan syntymäkaupunkinsa jalkapalloseuraa FC Portoa. Kausina 1980–1982 hän edusti espanjalaista Sporting Gijónia ja uransa lopulla kausina 1989–1991 lissabonilaisseura Sportingia. Hän voitti Portugalin liigamestaruuden viisi kertaa ja Portugalin cupin kolmasti. Vuonna 1987 hän voitti Euroopan cupin, UEFA Super Cupin ja Intercontinental Cupin mutta joutui loukkaantumisen vuoksi olemaan poissa Euroopan Cupin loppuottelusta Bayern Müncheniä vastaan. Hän oli Portugalin liigan paras maalintekijä kuudella kaudella: kolme kertaa peräkkäin kausilla 1976–1979 ja toistamiseen kolme kertaa peräkkäin kausilla 1982–1985. Kaudella 1984–1985 hän teki 39 maalia. Euroopan sarjojen parhaalle maalintekijälle myönnettävän Euroopan Kultainen kenkä -palkinnon hän sai kahdesti, kaudelta 1982–1983, jolloin hän teki 36 maalia, ja kaudelta 1984–1985.
Gomes edusti Portugalin maajoukkuetta 48 maaottelussa vuosina 1975–1988 ja teki niissä 13 maalia. Hän pelasi kolme ottelua sekä vuoden 1984 EM-kilpailuissa että vuoden 1986 MM-kilpailuissa mutta ei tehnyt niissä maaleja.
Konrad Hollo
Konrad Nikolai Hollo (12. marraskuuta 1892, Yläne – 5. elokuuta 1974, Hyrynsalmi) oli suomalainen Kainuussa elänyt valokuvaaja ja helmenpyytäjä joka tunnetaan Suomen arvokkaimman jokihelmisimpukan eli raakun helmen löytäjänä.
Satakunnassa syntynyt Hollo saapui Kainuuseen 1920-luvun alussa ja asettui asumaan vuokralaisena Paltamon Mieslahden kylään Mikkolan taloon. Hän työskenteli valokuvaajana, helmenpyytäjänä ja harrasti myös metsästystä ja kalastusta. Hollo toimi myös välittäjänä ostaen helmiä kainuulaisilta pyytäjiltä ja myyden ne helsinkiläisiin jalokivi- ja kultasepänliikkeisiin tai suoraan yksityishenkilöille. Hollo itse harjoitti helmenpyyntiä Hyrynsalmen Emäjoella ja Seitenoikeankoskella sekä Taivalkosken Korvuanjoella. Hollon kainuulaisia tuttavia olivat muun muassa kirjailija Ilmari Kianto, professori Jaakko Keränen ja taiteilija-metsänhoitaja Einar Reuter.
Kevätkesällä 1925 Hollo löysi Taivalkosken Korvuanjoesta Suomen tiettävästi arvokkaimman tunnetun jokihelmisimpukan helmen jonka läpimitta oli 10,5 millimetriä ja paino 36,6 graania. Hollo myi helmen 18 000 markalla eräälle helsinkiläisrouvalle ja osti rahoilla Alatalo-nimisen talon Mieslahdesta. Hän myi kuitenkin talon ja jatkoi vuokralla asumista Mieslahden taloissa aina siihen saakka kunnes hän muutti Hyrynsalmelle 1959 mentyään samana vuonna naimisiin hyrynsalmelaisen Maria Elviira Kemppaisen o.s. Pellikaisen kanssa.
The Mall
pienoiskuva The Mall (/ðə mæl/)) on yksi Ison-Britannian pääkaupungin Lontoon merkittävimmistä kaduista. Se alkaa Buckinghamin palatsin edustalta ja päättyy Trafalgar Squarelle. Katu on suljettuna liikenteeltä sunnuntaisin ja yleisinä loma- tai juhlapäivinä, sekä ajoittain myös seremoniallisten tilaisuuksien vuoksi.
Konrad Hollo
Hollon valokuvakokoelma lahjoitettiin Kainuun museolle ja hänen kuviaan on myös yksityisten kainuulaisten hallussa. Hollon löytämän helmen arvo olisi nykyään noin 100 000 euroa ja helmen uskotaan nykyisin olevan Englannin tai Ruotsin kruununjalokivien joukossa.
The Mall
The Mall rakennettiin 1800-luvun loppupuolella ja 1900-luvun alussa seremonialliseksi reitiksi. Samoihin aikoihin myös uusittiin Buckinghamin palatsin julkisivut ja Victoria Memorial pystytettiin palatsin edustalle. Valtiovierailujen aikaan Ison-Britannian hallitsija ja vieraileva valtionpäämies kuljetetaan juhlallisin menoin The Mallia pitkin Buckinghamin palatsiin. Tuolloin katu on koristeltu Ison-Britannian ja vierailevan valtionpäämiehen edustaman valtion lipuin.
Itä-Espanjan kalliomaalaukset
Itä-Espanjan kalliomaalaukset on yli 700 esihistoriallisen kalliomaalauksen joukko, jotka on yhdessä nimetty Unescon maailmanperintökohteeksi vuonna 1998.
Maalaukset sijaitsevat rannikolla ja sisämaassa vuoristojen välimerenpuoleisilla rinteillä, kaiummaiset jopa tuhannen kilometrin päässä rantaviivasta. Maalauspaikkoja on kuuden itsehallintoalueen alueella: Andalusia, Aragonia, Kastilia- La Mancha, Katalonia, Murcia ja Valencia.
Useimmat kuvat esittävät eläimiä tai metsästyskohtauksia. Käytetyimmät värit ovat punainen ja musta.
Einstein-torni
Einstein-torni on arkkitehti Erich Mendelsohnin suunnittelema astrofysikaalinen observatorio Albert Einstein -tiedepuistossa Potsdamissa, Saksassa. Se rakennettiin tähtitieteilijä Erwin Finlay Freundlichille ja sitä on käytetty keräämään havaintoaineistoa Albert Einsteinin kehittämän suhteellisuusteorian tueksi. Rakennus suunniteltiin noin 1917 ja rakennettiin vuosien 1920 ja 1921 välillä julkisten lahjoitusten avulla. Toiminta käynnistyi vuonna 1924. Observatorio on yhä toimiva ja osa Potsdamin astrofysiikan instituuttia.
pienoiskuva|vasen|upright|Einstein-torni.
Aiheesta muualla
52.37889°N, 13.06361°W
Paz Lenchantin
pienoiskuva|Paz Lenchantin vuonna 2014. Paz Lenchantin (s. 12. joulukuuta 1973 Mar del Plata) on argentiinalainen rockmuusikko. Hän syntyi Argentiinassa, mutta muutti nelivuotiaana vanhempiensa mukana Los Angelesiin. Molemmat hänen vanhemmistaan olivat konserttipianisteja.
Ura
Lenchantin liittyi A Perfect Circle -yhtyeeseen ennen tämän ensilevyä Mer de Noms. Levyn jälkeen hän erosi soittaakseen Billy Corganin lyhytikäiseksi jääneessä yhtyeessä Zwan. Myöhemmin, vuonna 2004 Lenchantin soitti A Perfect Circlen levyllä eMOTIVe jousisoittimia ja pianoa. Hän on myös julkaissut pienipainoksisen, nykyään loppuunmyydyn soolojulkaisun Yellow mY skYcaptain.
Kultainen ansiomerkki
Kultainen ansiomerkki on järjestöjen myöntämä tunnustuksen osoitus jäsenilleen tai järjestöä muuten tukeneille henkilöille, jotka eivät ole jäseniä järjestön hyväksi tehdystä työstä. Kultaista ansiomerkkiä vähäisempi tunnustus voi olla esimerkiksi hopeinen ansiomerkki tai pronssinen ansiomerkki.
Suomessa myöntävät kultaisia ansiomerkkejä muun muassa:
Kansaneläkelaitoksen juttu
Kansaneläkelaitoksen juttu eli Kansaneläkelaitoksen asuntojuttu on vuonna 1961 paljastunut oikeustapaus, jossa oli kyse Kansaneläkelaitoksen henkilökunnalleen rakentamien asuintalojen järjestelyjen lainmukaisuudesta. Kansaneläkelaitoksen hallituksen jäsenet tuomittiin virkavirheistä. Syytteet olivat vakavampia, sillä niissä puhuttiin virkarikoksista.
Kansaneläkelaitos oli jo 1940-luvulla varannut Helsingistä tontin toimitaloaan varten Töölönlahden tuntumasta, mutta lopulta talon paikka siirtyi Taka-Töölöön. Alvar Aallon suunnitteleman Kansaneläkelaitoksen päätoimitalon rakennustyöt alkoivat vuonna 1952. Kansan keskuudessa hanketta arvosteltiin kalliiksi. Kritisoijat rinnastivat rakennuskustannukset ja kansan saamat pienet ­eläkkeet. Huhujen mukaan taloon oli tulossa jopa uima-allas, mikä kuitenkin oli väärinkäsitys. Yleinen mielipide kuitenkin oli, että vaatimattomampikin olisi riittänyt. Kelan niukka tiedotuslinja oli omiaan lisäämään yleistä ärtymystä. Talo otettiin vaiheittain käyttöön kesäkuusta 1956 alkaen.
Syytteet ja tuomio liittyivät kuitenkin laitoksen henkilökunnalle rakennettujen asuntojen rahoitukseen. Asia nousi julkisuuteen, kun kansanedustajat Veikko Vennamo ja Arne Öhman vaativat syksyllä 1957 oikeuskansleri Olavi Honkaa tutkimaan Kansaneläkelaitoksen henkilökunnalleen rakentamien asuintalojen järjestelyjen lainmukaisuuden. Laitoksen hallitus avusti hankkeita myöntämällä niihin edullisia lainoja. Kelan koko hallitus joutui syytteeseen virkarikoksista ja virkavirheistä. Helsingin hovioikeus tuomitsi 28. kesäkuuta 1961 Kansaneläkelaitoksen kaikki hallituksen jäsenet erotettaviksi viroistaan. Nämä olivat Kansaneläkelaitoksen pääjohtaja V. J. Sukselainen sekä jäsenet Aku Sumu ja Kaarlo Hillilä, jotka olivat poliitikkoja. Sukselainen oli tuomion saadessaan maan pääministerinä, ja hallitus joutui 3. heinäkuuta eroamaan. Myös Korkeimman hallinto-oikeuden presidentti Reino Kuuskoski tuomittiin ensin viraltapantavaksi.
Korkein oikeus korotti 23. lokakuuta 1965 huomattavasti Helsingin hovioikeuden langettamaa syyllisten korvausvelvollisuutta.
101 dalmatialaista 2: Pikku Kikero Lontoossa
101 dalmatialaista 2: Pikku Kikero Lontoossa on suoraan videolla julkaistu jatko-osa Disneyn vuonna 1961 julkaistulle piirroselokuvalle 101 dalmatialaista.
Juoni
Elokuva kertoo Kikero-nimisestä dalmatialaispennusta, jota ei tunnuta huomiotavan muiden pentujen joukossa. Kun perhe muuttaa maalle, Kikero myöhästyy muuttoauton kyydistä. Hän jää Lontooseen tutustumaan Salama-nimiseen televisiotähtikoiraan. Kikerokin haluaisi olla kaikista paras, niin kuin Salama televisioseikkailuissa, vaikka Kikero ei tiedä, että Salama vain tekee työtään.
Bilin
Bilin on kuušilainen kieli, jota puhuu äidinkielenään 91,000 ihmistä Eritreassa Kerenin kaupungin ympäristössä. Sen läheinen sukukieli on xamtanga.
Raw Like Sushi
Raw Like Sushi on ruotsalaisen laulajan Neneh Cherryn esikoisalbumi, joka julkaistiin Virgin Recordsilla 5. kesäkuuta 1989. Albumi on tunnettu parhaiten maailmanlaajuista suosiota saaneesta kappaleesta ”Buffalo Stance”. Kappale sijoittui 3. sijalle niin Billboard Hot 100 -listalla kuin Britannian singlelistalla. Albumi Raw Like Sushi puolestaan sijoittui Billboard 200 -listan sijalle 40. sekä Britannian albumilistan sijalle 2. Ruotsissa albumi sijoittui Sverigetopplistanin sijalle 3. Suomessa albumi sijoittui Suomen virallisen listan sijalle 14. ja oli musiikkilistalla 14 viikkoa.
Löydän sinut uudestaan
Löydän sinut uudestaan on suomalaisartisti Anna Puun kappale hänen kolmannelta, Antaudun-nimiseltä studioalbumiltaan. Sony Music Entertainment julkaisi sen albumin neljäntenä singlenä 7. lokakuuta 2013. Toisin kuin Antaudun-albumin kolme ensimmäistä singleä, ”Löydän sinut uudestaan” ei päässyt lainkaan listoille.
Kappaleen ovat säveltäneet Knipi, Lasse Kurki ja Jukka Immonen. Sen on sanoittanut Mariska. Kappaleen ovat sovittaneet Knipi, Lasse Kurki, Jukka Immonen ja Anna Puu.
Käsite
Käsite on kielellisen ilmaisun sanan, lauseen tai termin kognitiivinen merkityssisältö. Lisäksi sanoilla tai termeillä voi olla elämyksellä koettu ei-käsitteellinen sisältö. Klassisesti käsite on ymmärretty sanan määritelmäksi, jolloin sana olisi synonyyminen määritelmänsä kanssa. Tämä näkemys on kuitenkin nykyään kyseenalaistettu.
Käsitteet ovat ontologiselta asemaltaan mentaalisia tai abstrakteja. Puhutut tai kirjoitetut sanat, tieteelliset termit ja lauseet puolestaan ovat materiaalisesti manifestoituvia, kommunikaatioissa käytettyjä kielellisiä ilmaisuja, jotka ilmaisevat käsitteitä tai näistä rakentuvia kompleksisempia ajattelun yksiköitä, propositioita. Käsitteitä käytetään tiedon jäsentämiseen. Kaikille käsitteille ei kuitenkaan ole vakiintunut niitä vastaavaa kielellistä ilmausta.
Käsitteitä tutkitaan kognitiotieteessä, kielifilosofiassa, kognitiivisessa psykologiassa ja semiotiikassa.
Käsitteet olioiden ja olioluokkien representaatioina
Olioita luokittelevat käsitteet ymmärretään kognitiivisessa psykologiassa yleensä muistissa oleviksi representaatioiksi. Yksittäisten konkreettisten havaintojen kautta saamamme tiedot maailmasta prosessoituvat muistissa yleisemmiksi kategorisoiviksi tietoedustuksiksi. Käsitteet ovat siten muistiesityksiä, jotka luokittelevat tai selittävät yleensä - enemmän tai vähemmän tilanneriippuvaisesti - aistitun tai ajatellun entiteetin ominaisuuksia.
Usein selitykseksi riittää kohteen luokittelussa, havaittujen ominaisuuksien "kuuluessa luokkaan" maailmankuvassamme tai käsitteellisessä viitekehyksessämme.
Esimerkiksi: "Miksi tämä auto on punainen?" "Se on paloauto."
Käsitteiden rakentuminen merkitsee sitä, että ne ovat jatkuvan dynaamisen muutoksen alaisia. Ks. käsitteellinen muutos. Näin ollen se ominaisuuksien joukko, jonka avulla tulkitsemme aistimaamme tai ajattelemaamme kohdetta, riippuu maailmankuvastamme (ns. havaintojen teoriapitoisuus). Mikäli samaistamme käsitteen kaiken sen kanssa, mitä voimme johonkin kategoriaan tai olioon liittää, joudumme sanomaan, että entiteettien muistirepresentaatiot ja siten myös kaikki käsitteemme ovat subjektiivisia ja yksilön ontogeneettisen historian muokkaamia kuvauksien koosteita erilaisista entiteeteistä.
Toinen mahdollisuus on yrittää erottaa olioita ja kategorioita koskeva maailmantieto, eli uskomukset tai _käsitykset_ käsitteistä. Tällöin käsitteet voivat olla (enemmän tai vähemmän) intersubjektiivisia. Tieto jostakin oliosta on kaiken sen informaation kooste, joka ovat varastoitunut muistiin kyseisestä kohteesta, ja joka on palautettavissa mieleen. Tieto on se käsiteperustainen mentaalinen tila, joka ohjaa toimintaamme. Käsitteellinen tieto on se tieto, joka perustuu ilmaisujen merkityksiin (käsitteisiin). Tällöinkin käsitteiden intersubjektiivisuuden asteen voi ajatella vaihtelevan suuresti. Suurimmillaan se on tiede- ja muiden tiiviisti yhteistyötä tekevien yhteisöjen jäsenten piirissä. Erimielisyydet arkipäivässä ja myös tieteessä riippuvat juuri siitä, millaisia ominaisuuksia käytettyjen termien ja sanojen viittauksen kohteeseen kytketään. Emme ole tästä välttämättä itse tietoisia, sillä pidämme omia käsitteitämme niin itsestään selvinä ettemme yleensä vaivaudu niitä huolellisesti analysoimaan.
Myös tieto ja reflektiivinen itsetietoisuus ovat käsiteperustaisia mielen tiloja. Kognitiivisesti tarkastellen oppiminen tuottaa meille käsitteitä ja käsityksiä, joiden varassa ohjaamme toimintaamme ja teemme päätöksiä.
Käsitteiden määrittely
Koska käsitteet ovat subjektiivisia, ne täytyy aina määritellä, jos kommunikaation halutaan olevan merkityksellistä ja tarkkaa. Käsitteiden määrittely on tärkeä osa tieteellistä kirjoittamista, josta yleisimpiä esimerkkejä on tutkimusraporteissa esiintyvä luettelo käytetyistä termeistä. Joskus, etenkin uraauurtavassa tutkimuksessa, täytyy käsitteitä määritellä vielä tarkemmin erikseen.
Lakitekstiin kuuluu aina termien määrittely, jonka tarkoituksena on poistaa tulkinnanvaraisuus. Esimerkkinä katkelma Kuluttajaturvallisuuslaista:
Chad Michael Murray
Chad Michael Murray (s. 24. elokuuta 1981 Buffalo, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Hänet tunnetaan muun muassa televisiosarjasta Tunteet pelissä, jossa hän esiintyi Lucas Scottin roolissa vuosina 2003–2009 ja 2012.
Huhtikuussa 2005 Murray meni naimisiin vastanäyttelijänsä Sophie Bushin kanssa. Avioliitto päätyi eroon saman vuoden syyskuussa. Myöhemmin Murray oli seitsemän vuotta parisuhteessa Kenzie Daltonin kanssa, mutta he erosivat vuonna 2013.
Tammikuussa 2015 Murray meni naimisiin Chosen-televisiosarjan kanssanäyttelijänsä Sarah Roemerin kanssa. Samalla pariskunta ilmoitti odottavansa ensimmäistä lastaan. Esikoispojan jälkeen pari sai tytön vuonna 2017.
Birds of Prey (laskettelurinne)
Birds of Prey ja Golden Eagle ovat laskettelurinteitä Beaver Creek Resortissa Coloradossa Yhdysvalloissa.
Birds of Prey tehtiin vuoden 1999 alppihiihdon MM-kilpailuja varten, joissa miesten vauhtilajit järjestettiin tässä rinteessä. Birds of Prey toimi vuoden 2015 alppihiihdon MM-kilpailujen päänäyttämönä, jossa järjestettiin kaikki muut kilpailut paitsi naisten vauhtilajit, jotka järjestettiin viereisellä Raptor-rinteellä ja joukkuekilpailu, joka järjestettiin Vailissa Golden Peak Race -rinteellä. Lisäksi Birds of Preyllä kilpaillaan vuosittain alppihiihdon maailmancupin osakilpailuja.
Reitti
Syöksylaskun lähtö sijaitsee 3 483 metriä merenpinnan yläpuolella lähellä Beaver Creek Mountainin huippua. Rinteen ylin osuus The Flyway, sijaitsee Zoom Room -rinteessä, on melko tasainen liukuosuus. Tätä seuraa The Brink, josta alkaa Golden Eagle -rinne, rinteen jyrkimmät osuudet, sitä seuraa The Talon, jossa sijaitsee radan jyrkin kohta, siinä on myös Super-G:n lähtöpaikka. Sitten tulee Pete’s Arena, jossa sijaitsee Rahlves’ Roll ja radan ensimmäinen hyppyri Peregrine Jump sekä miesten ja naisten suurpujottelun lähtö.
Tämän jälkeen alkaa Russi’s Ride, jossa sijaitsevat Goshawk Jump, Screech Owl Jump ja Golden Eagle Jump. Golden Eagle on ensimmäinen hyppyri, josta on pakko lähteä selvään ilmalentoon hyvän ajan saavuttamiseksi, pahimmillaan Golden Eaglesta lennetään noin 70 metriä. Myös suurpujotteluradalla Golden Eagle lennättää hieman laskijaa radan merkkauksesta riippuen. Golden Eaglessa rinteen jyrkyys on 50 % ja ennen jyrkännettä sijaitsee miesten pujottelun lähtöpaikka ja jyrkänteen jälkeen sijaitseen naisten pujottelun lähtöpaikka.
Seuraavana on radan viimeinen osuus The Abyss, jossa sijaitsevat Miller’s Revenge, Harrier Jump ja Redtail Jump. Ennen Redtail Jumpia on kompressio. Redtail Jumpista hypätään pahimmillaan 60 metriä, kun ihannehypyn pituus on noin 30–40 metriä. Birds of Prey päättyy 2 730 metriä merenpinnan yläpuolella Red Tail Stadiumille.
Birds of Prey -rinne kulkee Zoom Room- ja Golden Eagle -rinteissä.
Nimet
Birds of Prey tarkoittaa suomennettuna petolintua, The Flyway lentotietä, The Brink parrasta, The Talon petolinnun kynttä, Pete’s Arena Peten areenaa, Rahlves’ Roll Rahlvesin kumpua, Peregrine Jump muuttohaukkahyppyriä, Russi’s Ride radan suunnitelleen Bernhard Russin mukaan Russin kyyti, Goshawk Jump kanahaukkahyppyriä, Screech Owl Jump pöllöshyppyriä, Golden Eagle Jump maakotkahyppyriä, The Abyss pohjatonta kuilua, Miller’s Revenge Millerin kosto, tässä kohdassa Miller laski ulos Super-G:n MM-kilpailussa 2015 loukaten itseään, ja lopulta lasku jäi Millerin uran viimeiseksi, Harrier Jump suohaukkahyppyriä ja Redtail Jump amerikanhiirihaukkahyppyriä.
Molemmat rinteet ja suurin osa hyppyreistä on nimetty petolintujen mukaan.
MD5
MD5 on niin kutsuttu message-digest -algoritmi, jota käytetään muun muassa kryptografiassa. MD5 on yksi monista Ronald Rivestin kehittämistä tiivistealgoritmeista ja se perustuu aikaisempaan MD4-algoritmiin, jonka analyysit osoittivat mahdollisesti turvattomaksi. MD5-algoritmi tuottaa tuloksenaan 128-bittisen tiivisteen, joka tyypillisesti esitetään 32-merkkisenä heksakoodatussa muodossa. Esimerkiksi merkkijonon The quick brown fox jumped over the lazy dogs MD5-tiiviste on 8c1788205b6abffb0c6a4a1f4b10395a. Algoritmin referenssitoteutus on esitetty IETF:n standardissa. Nykyisin korkeampaa tietoturvaa vaativissa sovelluksissa käytetään esimerkiksi SHA-tiivisteitä.
Vuonna 2004 löydettiin ensimmäiset MD5:lla koodattua kaksi viestiä, joiden MD5-tiivisteet olivat samat. Matemaattisesti merkkijonoja jotka tuottavat saman tiivisteen on rajattomasti, mutta niiden löytäminen on erittäin työlästä.
Jared Padalecki
Jared Tristan Padalecki (s. 19. heinäkuuta 1982 San Antonio, Texas) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Padalecki varttui Texasissa. Hän näytteli 2000-luvun alussa televisiosarjassa Gilmoren tytöt sekä useissa elokuvissa, muun muassa Päivä New Yorkissa ja House of Wax. Vuosina 2005–2020 Padalecki on esittänyt Sam Winchesteriä CW:n televisiosarjassa Supernatural.
Nuoruus
Padalecki syntyi San Antoniossa Texasissa puolalaiset juuret omaavaan roomalaiskatoliseen perheeseen. Padaleckilla on vanhempi veli, Jeff, sekä nuorempi sisar, Megan.
Koulut
Padalecki kävi James Madison High School -koulua San Antoniossa, josta hän valmistui vuonna 2000. Vuonna 1998 Padalecki ja hänen parinsa Chris Cardenas voittivat National Forensic League -järjestön mestaruuden sarjassa Duo Interpretation. Padalecki voitti FOX-televisioyhtiön vuoden 1999 Claim to Fame -kilpailun; jonka avulla hän pääsi esiintymään Teen Choice -gaalaan ja tapasi nykyisen managerinsa. Valmistuttuaan high schoolista vuonna 2000 Padalecki muutti Los Angelesiin Kaliforniaan panostaakseen näyttelemiseen, vaikka suunnittelikin alun perin jatkavansa opiskelua Texasin yliopistossa.
Ura
Padaleckin ensimmäinen rooli oli sivuosa vuoden 1999 elokuvassa A Little Inside. Vuonna 2000 Padalecki valittiin näyttelemään Dean Foresteria menestyssarjaan Gilmoren tytöt, jossa hän oli mukana vuoteen 2005 saakka. 2000-luvun alussa Padalecki näytteli useissa televisioelokuvissa, kuten Silent Witness ja Close to Home.
Padalecki esitti vuoden 2003 elokuvassa Villi tusina nimeämätöntä koulukiusaajaa näyttelijäkollegansa Tom Wellingin suosittelemana. Vuonna 2002 Padalecki valittiin näyttelemään Disneyn elokuvaan Delfiinikesä, jossa hän näyttelee Zachary Grey -nimistä luokkatoverinsa huomiota kerjäävää teiniä. Vuonna 2004 hän esitti Mary-Kate ja Ashley Olsenin komediassa Päivä New Yorkissa Trip Leitonia, johon molemmat Olsenien näyttelemät hahmot ovat ihastuneet. Padalecki sai samana vuonna myös pienen roolin trilleristä Flight of the Phoenix yhdessä Dennis Quaidin ja Hugh Laurien kanssa. Vuonna 2005 Padalecki näytteli yhdessä Elisha Cuthbertin, Chad Michael Murrayn ja Paris Hiltonin kanssa kauhuelokuvassa House of Wax sekä murhamysteerielokuvassa Cry Wolf.
Samana vuonna Padalecki sai roolin Sam Winchesterina The WB:n sarjasta Supernatural: Sam ja hänen veljensä Dean (Jensen Ackles) ajelevat ympäri Yhdysvaltoja etsimässä paranormaaleja olentoja. Sarjaa tuotettiin yhteensä 15 tuotantokautta vuosina 2005–2020.
Yksityiselämä
Padalecki seurusteli elokuvan Cry Wolf vastanäyttelijänsä Sandra McCoyn kanssa kolme vuotta ennen kihlautumista vuoden 2008 alussa. Kihlaus purkautui heti huhtikuussa 2008. Virallisesti Padalecki myönsi eron Supernatural-sarjan fanitapaamisessa Dallasissa.
Padalecki meni vuonna 2010 naimisiin Supernatural-vastanäyttelijän Genevieve Cortesen kanssa. Pari asuu Vancouverissa Kanadassa, ja heillä on kaksi poikaa ja tytär.
Eberhard Rösch
Eberhard Rösch (s. 9. huhtikuuta 1954 Karl-Marx-Stadt (Chemnitz), Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen ampumahiihtäjä, joka aktiiviurallaan edusti Itä-Saksaa.
Rösch saavutti Lake Placidin olympialaisissa 1980 hopeaa 4 × 7,5 kilometrin viestissä ja pronssia 20 kilometrillä. Hän kuului viestin maailmanmestaruuden voittaneeseen Itä-Saksan joukkueeseen Hochfilzenissä 1978, Ruhpoldingissa 1979 ja Lahdessa 1981. Hän sai 1978 lisäksi MM-hopeaa 10 kilometrillä ja pronssia 20 kilometrillä. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kolmanneksi kausilla 1977–1978 ja 1979–1980.
Rösch saavutti Itä-Saksan mestaruuskilpailuissa pronssia 10 ja 20 kilometrillä 1976 ja 10 kilometrillä 1981 sekä viestimestaruuden SG Dynamo Zinnwaldin joukkueessa viisi kertaa peräkkäin 1976–1980. Hän edusti seuratasolla myös Altenberg im Erzgebirgeä.
Vuonna 2005 paljastui, että Rösch oli työskennellyt 17 vuotta Stasin palveluksessa. Hän on sittemmin toiminut johtotehtävissä ampumahiihdon Saksan kansallisessa valmennuskeskuksessa Altenbergissä. Hänen poikansa Michael Rösch on ampumahiihdon olympiavoittaja.
Kolme vahvaa naista
Kolme vahvaa naista (Trois Femmes puissantes) on Marie NDiayen kirjoittama romaani, joka ilmestyi 20. elokuuta Gallimardin kustantamana. Se on saanut vuoden 2009 Goncourt-palkinnon.
Marie NDiaye on omistanut kirjansa kolmelle lapselleen Laurènelle, Silvèrelle ja Romaricille. Teokselle myönnettiin 2. marraskuuta 2009 Goncourt-palkinto. Muina ehdokkaina olivat Jean-Philippe Toussaintin teos La Vérité sur Marie ja Delphine de Viganin teos Les Heures souterraines. Kirja oli voittajasuosikki jo varsin varhaisessa vaiheessa ja kriitikoiden yksimielinen suosikki.
Romaanissa on kolme kertomusta, jotka kertovat kolmen naisen, Norah'n, Fantan ja Khadyn, tarinat. He torjuvat nöyryytyksen ja tarttuvat elämään. Ensimmäinen tarina pohjautuu kirjailijan omaan elämään. Ensimmäinen ja kolmas tarina tapahtuvat Dakarissa, toinen Girondessa, jossa Marie Ndiayella ja hänen perheellään on talo.
Homotetia
Matematiikassa homotetia eli skaalaus tarkoittaa yhdenmuotoisuuskuvausta, missä kukin kuvion piste saadaan, kun mitataan sen etäisyys homotetia­keskuksesta ja kerrotaan se homotetiassa annetulla vakiolla. Kuvassa annettu avaruuden piste a kuvautuu pisteen a ja homotetiakeskuksen O kautta kulkevalle suoralle. Jos homotetiakerroin on positiivinen ja a:n kuva homotetiassa on a1, pysyy a ja a1 samalla puolella pisteen O. Jos homotetiakerroin on negatiivinen, sijaitsee O a:n ja a1:n välissä. Mikäli kerroin on itseisarvoltaan suurempi kuin yksi, on kyseessä suurennos.
Diplomi-insinööri- ja arkkitehtikoulutuksen yhteisvalinta
thumb|250px|Aalto-yliopisto (tekniset alat) on eräs DIA-valintaan osallistuvista yliopistoista. Diplomi-insinööri- ja arkkitehtikoulutuksen yhteisvalinta (DIA-valinta) on valintamenettely, jonka avulla valitaan suurin osa opiskelijoista suorittamaan tekniikan kandidaatin ja diplomi-insinöörin tai arkkitehdin tutkintoa Suomen teknillisiin yliopistoihin tai tiedekuntiin.
DIA-valintaan osallistuvat
Valintamenettely
DIA-valinnassa opiskelemaan voi päästä kolmella tavalla. Nämä ovat
Yhdellä kertaa voi hakea enintään viiteen DIA-valinnan hakukohteeseen. Hakija ilmoittaa hakukohteensa mieluisuusjärjestyksessä. Järjestys on sitova.
Aikataulu
DI-hakukohteiden pääsykokeet on perinteisesti järjestetty viikolla 22 ja arkkitehtuurin piirustus- ja suunnitelukokeet seuraavalla viikolla. Kansallisen yhteishaun tulokset julkistetaan heinäkuun alussa, jonka jälkeen hakijoilla on 14 vkr ottaa opiskelupaikka vastaan. Sijoittelu Opintopolussa jatkuu elokuun puolelle asti, minä aikana hakijoiden on edelleen mahdollista tulla hyväksytyiksi varasijoilta.
DI-valinta
Paperivalintaan osallistuvat kaikki DI-tutkintoa opiskelemaan hakeneet kuluvan vuoden ylioppilaat, joilla on vähintään arvosanana magna cum laude approbatur ylioppilastutkinnon pitkän matematiikan kokeesta tai cum laude approbatur fysiikan tai kemian kokeesta. Yksittäiset hakukohteet voivat asettaa paperivalinnalle kuitenkin tiukemmat kriteerit. Paperivalinnalla valitaan enintään 40 % kokonaisvalintakiintiöstä. Menettelyssä opiskelija valitaan ensisijaiseen hakukohteeseensa ilman pääsykoetta ylioppilastutkinnon arvosanojen perusteella. Paperivalinnassa valittu ei osallistu pääsykokeeseen.
Koe- ja alkupisteiden perusteella valitaan DI-tutkintoa opiskelemaan 70 % paperivalinnan jälkeisestä kiintiöstä. Tässä valintamuodossa opiskelijalle lasketaan alkupisteet ylioppilastutkinnon arvosanoista samoin periaattein kuin paperivalinnassa. Lisäksi opiskelijan on osallistuttava pääsykokeisiin. DI-koulutuksessa kaikkien on osallistuttava matematiikan pääsykokeeseen. Lisäksi hakukohteet määräävät, mihin muihin kokeisiin opiskelijan on osallistuttava. Vaihtoehtoina ovat fysiikan, kemian ja yhteiskuntatieteiden kokeet.
Pelkkien koepisteiden perusteella valitaan vähintään 18 % opiskelijoista. Ne, joilla ei ole ylioppilastutkintoa, osallistuvat vain tähän menettelyyn. Menettelyssä opiskelemaan valitaan jäljelle jääneistä opiskelijoista parhaiten pääsykokeissa menestyneet.
Arkkitehtuurin valintamenettely
Arkkitehtuurissa valintamenettely poikkeaa tuntuvasti DI-ohjelmien valintaprosessista. Arkkitehtuurissa hakijat palauttavat taiteelliset ennakkotehtävät, joiden pohjalta valitaan pääsykokeisiin kutsuttavat. Nämä suorittavat matematiikan ja luonnontieteiden pääsykokeet sekä piirustuskokeen. Osa hakijoista valitaan alku- ja koepisteiden, osa pelkästään koepisteiden perusteella.
Oikeusturva
Kuten kaikissa yliopistojen opiskelijavalinnoissa, myös DIA-valinnassa valinnan tuloksesta saa valittaa. Pääsykokeen arvostelusta voi valittaa yliopistolle, joka tutkii valituksen. Mikäli ratkaisu on hakijan kannalta kielteinen, tämä voi edelleen valittaa hallinto-oikeuteen, joka tutkii yliopiston menettelyn laillisuuden, muttei ota kantaa arvostelun oikeellisuuteen.
Muut valintamenettelyt
Teknilliset yliopistot ja tiedekunnat valitsevat pieniä määriä opiskelijoita myös muilla menettelyillä. Näistä tärkeimmät ovat
Näiden lisäksi opiskelijoita, joilla on sopiva alempi korkeakoulututkinto tai ammattikorkeakoulututkinto valitaan opiskelemaan suoraan ylempää korkeakoulututkintoa. Tyypillisesti ammattikorkeakoulututkinnon suorittaneet insinöörit voivat jatkaa opintojaan tämän valintamenettelyn kautta.
Tikapuut (kappale)
Tikapuut on suomalaisartisti Jonna Tervomaan kappale hänen yhdeksänneltä, Eläköön-studioalbumilta. Sen julkaisi Johanna Kustannus albumin toisena singlenä 23. elokuuta 2013. Kappaleelle on tehty myös singlen julkaisupäivänä julkaistu musiikkivideo, joka kuvattiin Oulussa. Videolla artisti esiintyy omaishoitajan roolissa. Musiikkivideon ohjasi ja käsikirjoitti elokuvaohjaaja Mika Ronkainen. Toisin kuin edeltänyt single "Minä toivon", tämä single ei päässyt lainkaan kaupallisille listoille, mutta radiolistalla se on päässyt korkeimmillaan 8. sijalle.
Yhdysvaltain Grand Prix 1972
Yhdysvaltain Grand Prix 1972 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 8. lokakuuta 1972 Watkins Glenin radalla. Kilpailu oli kauden viimeinen, ja sen voitti Jackie Stewart, jolle voitto oli kauden neljäs.
Jokipaju
Jokipaju (Salix triandra) on yleensä 2–6 metriä korkea pieni pajuihin kuuluva puu tai suuri pensas. Se on kestävä, rehevä ja nopeakasvuinen. Jokipajun kasvutapa on löyhästi pallomainen. Se kasvaa veden äärellä tai kosteilla paikoilla. Jokipaju viihtyy parhaiten aurinkoisilla tai puolivarjoisilla, tuoreilla ja märillä kasvupaikoilla.
Jokipajun lehdet ovat tummanvihreät, soikeat ja nystyhampaiset. Norkkosuomut ovat hailakankeltaiset. Oksat näyttävät vaaleilta, mutta vanhojen varsien hilseillessä punaruskea pinta tulee näkyviin.
Aiheesta muualla
thumb|vasen|200px| thumb|none|200px|
Oriveden Sanomat
Oriveden Sanomat on kerran viikossa ilmestyvä paikallislehti. Ilmestymispäivä on keskiviikko. Lehti käsittelee Oriveden seudun uutisia ja tapahtumia. Lehden ensimmäinen näytenumero ilmestyi 30. kesäkuuta 1926. Sen levikkialue on Eräjärvi, Juupajoki, Längelmäki ja Orivesi. Lehdellä on sen oman ilmoituksen mukaan 12 900 viikoittaista lukijaa. Oriveden Sanomat kuuluu Pirmedioihin ja se on Uutismedian liiton jäsen.
Oriveden Sanomia kustansi aikaisemmin Oriveden Sanomalehti Oy, johon kuuluu myös Oriveden Kirjapaino. Pirkanmaan Lehtitalo osti paikallislehtitoiminnan Oriveden Sanomalehti Oy:lta syksyllä 2019.
Sykloalkaanit
Baeyerin teoria oli osittain oikeassa pienisyklisten yhdisteiden suhteen – syklopropaani esimerkiksi on hyvin herkästi reagoiva yhdiste. Baeyer oli kuitenkin väärässä väittäessään pienten ja suurten hiiliyhdisteiden olevan mahdottomia. Hän oletti virheellisesti isojenkin hiiliyhdisteiden olevan pienten tapaan tasomaisia. Yli 14 hiiltä käsittävissä sykloalkaaneissa kulmajännitys todellisuudessa häviää. 2000-luvulla tunnetaan rengasrakenteita, joissa on hiiliä kolmesta yli kolmeenkymmeneen.
Sykloalkaanien konformaatioisomeriaan vaikuttaa kulmajännityksen lisäksi torsionaalinen jännitys ja steerinen jännitys. Pysyvimmässä konformaatiossa näiden yhteisvaikutus on mahdollisimman pieni.
Laura Suhonen
Laura Suhonen (s. 1982) on suomalainen käsikirjoittaja. Hän on kirjoittanut muun muassa tv-sarjoja Mustat lesket ja Koukussa. Hänen käsikirjoittamansa esikoiselokuva Sisko tahtoisin jäädä valmistui vuonna 2010. Elokuvan käsikirjoitus oli osa hänen lopputyötään Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun elokuva- ja lavastustaiteen laitokselle.
La Gleize
thumb|210px|La Gleize La Gleize on kylä Belgiassa, noin 20 km Liègestä kaakkoon. Ardennien taistelun aikana talvella 1944-1945 Saksalaisen I SS -panssariarmeijakunnan kärjessä olleen, everstiluutnantti (SS-Obersturmbannführer) Joachim Peiperin komentaman, taisteluosasto Peiperin eteneminen pysähtyi La Gleizeen. Kylässä on museoituna taisteluosasto Peiperiin kuuluneen 501. raskaan SS-panssarivaunupataljoonan 2. panssarivaunukomppanian Tiger II -panssari, torninumeroltaan 213. Vaunun viimeisenä johtajana toimi tiettävästi pataljoonan viestiupseeri, luutnantti (SS-Obersturmführer) Dollinger.
Parikkalan vaakuna
thumb|150px|right|Parikkalan vaakuna Parikkalan vaakuna on Parikkalan kunnan tunnus, joka suunniteltiin Parikkalan, Saaren ja Uukuniemen kuntaliitoksessa syntyneelle kunnalle vuonna 2005. Vaakunan hopea-puna-musta väritys on perinteinen Karjalan alueen vaakunoille, ja sen pykäläristit viittaavat yhdistyneisiin kuntiin. Ristien voidaan ajatella myös liittyvän rajoihin, jotka lukuisissa rauhansopimuksissa ovat pilkkoneet kunnan aluetta. Vaakunan vallikoroinen pieli viittaa samaan asiaan kuvaten kuntaa rajaseutuna kolmen valtakunnan – Suomen, Ruotsin ja Venäjän – välillä.
Vaakunan selitys on ”hopeisella kilvellä musta linnakekoroinen vastapieli ja kolme punaista pykäläristiä paaluttain”. Vaakunan on suunnitellut Seppo Siitonen, ja Parikkalan kunnanvaltuusto hyväksyi sen 21. kesäkuuta 2005 tekemällään päätöksellä.
thumb|left|100px|Parikkalan vaakuna (1956–2004) Alkuperäinen Parikkalan kunnanvaltuuston 3. syyskuuta hyväksymä ja sisäasiainministeriön 14. marraskuuta 1956 vahvistama vaakuna oli Aarno Karimon ja Ahti Hammarin suunnittelema. Sen vaakunaselitys oli ”mustassa kentässä uiva punavaruksinen hopeasiika, saatteena kolme hopeista pykäläristiä, kaksi siian ylä- ja yksi alapuolella”. Siinä kolme pykäläristiä viittasivat kolmeen pitäjään (Parikkala, Saari ja Simpele), jotka on muodostettu Parikkalan emäpitäjästä. Siika symboloi puolestaan alueen kalavesiä.
Ulvilan vaakuna
thumb|150px|Ulvilan vaakuna Ulvilan vaakuna on Ulvilan kaupungin tunnus, joka on saanut aiheensa kaupungin nimikosta. Pyhä Olavi oli myös Ulvilan keskiaikaisen kivikirkon suojeluspyhimys.
Vaakunan selitys kuuluu ”vihreässä kentässä kultainen Pyhän Olavin kuva, käsissään sotakirves ja valtakunnanomena, istumassa hopeisella valtaistuimella”. Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja Ulvilan kunnanvaltuusto hyväksyi sen 30. kesäkuuta 1952. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 29. lokakuuta samana vuonna.
Ulvilan keskiaikainen vaakuna
thumb|150px|Ulvilan keskiaikainen sinetti vuodelta 1419. Keskijalla Ulvilan kaupungin sinetissä esiintyi W-kirjain lyhenteenä kaupungin ruotsinkielisestä nimestä Wlpsby (Ulfsby). Sinetti on säilynyt vuodelta 1419.
Tuomo Kattilakoski
Kattilakoski aloitti uransa 1950-luvun alussa Fenno-Filmin palveluksessa. Hän oli apulaisäänittäjänä, pää-äänittäjänä ja miksaajana mukana kaikkiaan 184 pitkässä elokuvassa sekä tuhansissa lyhytelokuvissa ja mainosfilmeissä. Hän suunnitteli ja valvoi kolmen äänitysstudion (Finnvox, Sektio-Äänen studio, Suomen Elokuvasäätiön äänittämö) rakentamista ja työskenteli niissä. Kattilakoski jäi eläkkeelle vuonna 1998.
Peter Kolosimo
pienoiskuva|Peter Kolosimo Peter Kolosimo oli italialaisen journalistin ja kirjailijan Pier Domenico Colosimon (1922-1984) salanimi. Yhdessä Erich von Dänikenin kanssa häntä pidetään yhtenä pseudoarkeologian kuuluisimmista edustajina.
Kolosimo syntyi Modenassa ja asui Bolzanossa suurimman osan elämästään. Vuonna 1969 hän voitti Premio Bancarellan, Italian arvostetuimman kirjallisuuspalkinnon teoksellaan Toisilta tähdiltä. Hänen kirjojaan on julkaistu 60 maassa.
Kolosimo kuoli Milanossa vuonna 1984.
Trianonin rauha
Trianonin rauha oli ensimmäisen maailmansodan jälkeen ympärysvaltojen ja Unkarin välillä solmittu rauhansopimus, joka allekirjoitettiin 4. kesäkuuta 1920. Unkari menetti rauhan nojalla kaksi kolmannesta entisestä pinta-alastaan ja uusien rajojen ulkopuolelle jäi 3 miljoonaa etnistä unkarilaista. Alueita saivat Itävalta-Unkarista itsenäistynyt Tšekkoslovakia, yhdistynyt eteläslaavien Jugoslavia ja Unkarin naapurimaat Romania ja Itävalta. Rauhansopimus rajoitti myös Unkarin armeijan kokoa ja velvoitti sen maksamaan myöhemmin määrättävän summan sotakorvauksia. Rauhan koettu vääryys määritteli Unkarin sisä- ja ulkopolitiikkaa vielä kauan sen solmimisen jälkeen.
Ensimmäinen maailmansota ja kaksoismonarkia
thumb|vasen|Unkarilaisen rauhanneuvotteluihin osallistuneen lähetystön teettämä Unkarin etninen kartta perustuen tilanteeseen vuonna 1910 Ensimmäisen maailmansodan aikana vuonna 1916 Itävalta-Unkarissa valtaan noussut uusi hallitsija Kaarle I (Unkarin kuninkaana Kaarle IV) teki ensimmäiset tunnustelut ympärysvaltojen kanssa liittolaisensa Saksan selän takana. Ympärysvallat määrittelivät sodanpäämääränsä Itävalta-Unkaria koskien ensi kertaa tammikuussa 1917. Ympärysvallat vaativat kansallisuusperiaatteeseen vedoten kaksoismonarkian eri kansojen vapauttamista "vieraasta herruudesta". Vaatimus kuulosti uhkaavalta, mutta sitä saattoi tulkita monella tapaa. Tärkeintä ympärysvalloille oli löytää nopein reitti Itävalta-Unkarin irrottamiseksi sodasta. Julistus innosti kuitenkin maan vähemmistökansallisuuksia, joita oli innoittanut myös Venäjän vallankumous maaliskuussa 1917. Venäjän väliaikainen hallitus vaati ympärysvalloista ensimmäisenä Itävalta-Unkarin pirstomista itsenäiseen Tšekkoslovakiaan ja eteläslaavien yhteiseen valtioon. Yhdysvaltain presidentti Woodrow Wilsonin tammikuussa 1918 julkaistu 14 kohdan rauhanohjelma vaati samaan tapaan Balkanin ja Italian rajojen vetämistä uudelleen kansallisuusperiaatteen mukaisesti. Serbian tuli saada meriyhteys, mutta vähemmistökansalaisuuksien itsenäisyyteen ei viitattu. Sen sijaan vaadittiin niiden "autonomista kehitystä". Itävalta-Unkarissa syntyikin ajatus kaksoismonarkian muuttamisesta liittovaltioksi.
Unkarin itsenäistyminen
Unkarin uudeksi pääministeriksi noussut Mihály Károlyi elätteli vielä toiveita yhtenäisestä Unkarista. Ajatus ei kuitenkaan kelvannut vähemmistökansalaisuuksille tai ympärysvalloille. Etenkin Ranska halusi uusista maista liittolaisia Saksan uuden nousun mahdollisuuden varalta. Itä-Euroopan vastaitsenäistyneiden valtioiden cordon sanitaire muodostaisi myös Neuvosto-Venäjän eristävän turvallisuusvyöhykkeen. Kenraali Louis Franchet d’Espèrey ilmoittikin unkarilaisille neuvottelijoille Belgradissa ”Unkarilaiset olivat taistelleet saksalaisten rinnalla, ja yhdessä he saavat siitä maksaa”. Károlyin hallitus oli voimaton, kun serbien joukot miehittivät Bácskan ja Baanaatin. Romanialaiset marssivat puolestaan Transilvaniaan ja liittivät sen maahansa yksipuolisesti tammikuussa 1919. Tšekkijoukot olivat puolestaan edenneet Slovakiaan ja hieman myöhemmin myös Karpato-Ukrainaan. Ympärysvaltojen 22. joulukuuta Tšekkoslovakian ja Unkarin välille piirtämästä demarkaatiolinjasta muodostui maiden sittempi raja. Károlyin hallitus kaatui maaliskuussa 1919. Pariisin rauhankonferenssissa kokoontuneet suurvallat halusivat muodostaa Romanian selustan takaavan puolueettoman vyöhykkeen Unkarin ja Romanian rajalle valmisteluna suunniteltua Neuvosto-Venäjän vastaista interventiota varten. 20. maaliskuuta ympärysvaltojen ranskalainen valtuutettu Budapestissä vaati Unkarin joukkoja vetäytymään Romanian vastaiselta rajalta. Tähän ei suostuttu vaan hallitus erosi. 21. maaliskuuta Károlyi luovutti hallitustehtävät sosiaalidemokraattien ja kommunistien muodostamalle hallitusneuvostolle, joka julisti Unkarin neuvostotasavallaksi.
Unkarin tapahtumat herättivät suurta hämmennystä Pariisissa. Vallankumouksen pelättiin nyt leviävän Unkarista Itävaltaan ja Saksaan. Woodrow Wilson ja Britannian David Lloyd George arvostelivat Ranskaa unkarilaisten ajamisesta epätoivoon liiallisilla vaatimuksilla. Tšekit ja romanialaiset päättivät vastata Unkarin tapahtumiin lähettämällä maahan joukkojaan. Samalla ne saattoivat pönkittää aluevaatimuksiaan. Romanialaiset joukot ylittivät rajan 16. helmikuuta, Unkarin neuvostohallitus erosi 1. elokuuta ja romanialaiset joukot valtasivat Budapestin. Kaaoksen jälkeen uudeksi voimatekijäksi Unkarissa nousi Miklós Horthyn kansallinen armeija, joka marssi Budapestiin romanialaisten joukkojen vetäydyttyä 16. marraskuuta 1919. Kristillissosiaalisen puolueen Károly Huszárin onnistui muodostaa demokraattinen hallitus, jonka kanssa ympärysvallat saattoivat tehdä lopullisen rauhansopimuksen. Huszárin hallitus järjesti myös uudet vaalit, joiden voittajiksi kohosivat kuningaskuntaa kannattaneet puolueet. Ympärysvallat ja Unkarin naapurivaltiot vastustivat kuningaskunnan palautusta, jolloin kompromissiratkaisuna kuningaskunta ei saanut kuningasta, vaan Miklós Horthystä tehtiin 1400-luvun tapaan valtionhoitaja.
Rauhansopimus
thumb|Unkarilainen lähetystö poistuu allekirjoitustilaisuudesta Versaillesissa 4. kesäkuuta 1920. Suurvallat ja niiden pienet liittolaiset kokoontuivat tammikuussa 1919 rauhankonferenssiin Pariisissa. Konferenssin eniten huomiota saaneet kohdat olivat rauhansopimus Saksan kanssa ja Kansainliiton peruskirja. Unkarista olivat kiinnostuneet vain Ranska ja Unkarin naapurimaat. Unkarin rauhanehtoja valmisteli kaksi komissiota, joista toinen käsitteli Tšekkoslovakian ja toinen Romanian ja Jugoslavian vaatimuksia. Ranska tuki maiden pyrkimyksiä, mutta kaikkia vaatimuksiaan ne eivät saaneet kuitenkaan läpi. Hylättyihin ehdotuksiin kuuluivat esimerkiksi niin sanottu Burgenlandin käytävä Tšekkoslovakian ja Jugoslavian välille, Pécsin kivihiilikentän liittäminen Jugoslaviaan ja Romanian vaatimukset rajan vetämisestä Tiszalle. Komissioiden ehdotukset olivat valmiita ennen Károlyin hallituksen eroa ja ne hyväksyttiin rauhankonferenssin korkeimmassa neuvostossa toukokuussa. Neuvostohallituksen muodostaminen ja romanialaisten Budapestin miehitys lykkäsivät kuitenkin rauhanehdotuksen tarjoamista unkarilaisille.
Unkari sai kutsun rauhankonferenssiin Huszárin hallituksen muodostamisen jälkeen. Unkarilaiset lähettivät konferenssiin valtuuskunnan, jonka puheenjohtajana toimi kreivi Albert Apponyi. Unkarilaiset saivat rauhansopimuksen luonnoksen Neuillyssä lähellä Pariisia 16. tammikuuta 1920. Apponyi pyrki turhaan esittämään ehtoja vastaan taloudellisia, historiallisia ja oikeudellisia näkökohtia. Unkarilaiset yrittivät turhaan myös kiistää Unkarin syyllisyyden sotaan. Lopulta 4. kesäkuuta 1920 unkarilaiset allekirjoittivat rauhansopimuksen Trianon-palatsissa Versaillesissa. Poliittisen vastuun sopimuksesta Unkarissa otti Pál Telekin hallitus.
Trianonin rauhan nojalla Unkari kutistui pinta-alaltaan kolmasosaan entisestä. Entisistä 18 miljoonasta asukkaasta uusien rajojen sisälle jäi vain 8 miljoonaa. Rajojen ulkopuolelle jäi 3 miljoonaa etnistä unkarilaista. Heistä noin miljoona jäi Tšekkoslovakian puolelle, puolitoista miljoonaa Romaniaan ja puoli miljoonaa Jugoslaviaan. Ennen hallitsemistaan alueista Unkari menetti Slovakian, Rutenian, Transsilvanian, Baanaatin ja Kroatian. Lisäksi Burgenland oli liitetty Itävaltaan ja Italia oli vallannut ennen Unkarille kuuluneen Fiumen satamakaupungin. Alueiden siirrot tehtiin pääsääntöisesti ilman kansanäänestyksiä, joita järjestettiin vain kahden pienen alueen kohtalosta. Aluemenetysten lisäksi rauhansopimus kielsi asevelvollisuuden Unkarissa ja rajasi armeijan enimmäisvahvuuden 35 000 mieheen. Unkari määrättiin myös maksamaan sotakorvaukset, joiden suuruus määriteltäisiin myöhemmin.
Trianonin rauha oli valtava isku unkarilaisille. Rauhan allekirjoittamista seurasi kolmipäiväinen maansuru ja lipputankoihin nostettiin mustia lippuja. Unkarilaisten asenne tiivistyi iskulauseeseen Nem, nem, soha eli ”ei, ei koskaan”. Unkarin tulevassa ulkopolitiikassa Trianonin rauhan koettujen vääryyksien korjaaminen muodosti avainasian. Sisäpolitiikassa rauhaan vetoaminen tarjosi syyn kiinnittää huomio muista ongelmista muualle.
Vuosina 1938–1941, toisen maailmansodan edellä ja sen alkuvaiheissa, Unkari onnistuikin valtaamaan takaisin osan Trianonin rauhassa menettämistään alueista (osan Etelä-Slovakiaa, Karpatorutenian, Pohjois-Transilvanian ja eräät Jugoslavialle menettämänsä alueet), mutta menetti ne kaikki uudestaan vuonna 1947 aseleposopimuksessa ja vuoden 1947 Pariisin rauhansopimuksessa.
Pyry
Pyry on suomalainen miehen etunimi. Pyryn nimipäivä on 1. marraskuuta, jolloin on myös Lylyn nimipäivä. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Pyry on Suomessa annettu 3 832 miehelle ja alle 35 naiselle. Valtaosa Pyry-nimisistä on syntynyt vuoden 1980 jälkeen. Yrjö Karilas suositteli nimeä vuonna 1919. Almanakkaan nimi lisättiin vuonna 1995.
Ääniraita
pienois|[[16 millimetrin filmi, jonka ääniraita näkyy oikealla.]] Ääniraita tarkoittaa elokuvan, televisiosarjan tai videopelin ääniosuutta, joka koostuu musiikista, dialogista ja äänitehosteista.
Myös elokuvan musiikkikappaleista koottua myytävää äänilevyä saatetaan kutsua soundtrackiksi. Englannista tuleva lyhenne OST tarkoittaa tässä yhteydessä yleensä alkuperäistä tai virallista levytystä eli ”original / official soundtrack”.