cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ceriumjodidi
Ceriumjodidi (CeI3) on cerium- ja jodidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa ceriumjodidi on keltaista kiteistä ja hygroskooppista ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on ortorombinen. Yhdiste liukenee veteen ja liukenee myös asetoniin.
Ceriumjodidia voidaan valmistaa ceriumin ja jodin reaktiolla tai cerium(IV)oksidin, vetyjodidin ja ammoniumjodidin reaktiolla.
Ceriumjodidia käytetään katalyyttinä aldolireaktioissa, pelkistimenä yhdessä litiumalumiinihydridin kanssa ja organoceriumyhdisteiden valmistamiseen.
Pölykeuhko
Pölykeuhkosairaudet eli pneumokonioosit ovat tautiryhmä, joissa hengitysilman epäpuhtaudet kertyvät hengitysteihin aiheuttaen keuhkoa tuhoavan tapahtumasarjan. Nykyään pneumokoniooseiksi luokitellaan niin orgaanisten kuin epäorgaanistenkin hiukkasten kertymisestä aiheutuvat sairaudet. Tauteja aiheuttavat hienojakoiset pölyt ja tautien ICD-10 numerot ovat J60–J66. Pölykeuhkosairauksia ovat
Yli merten ja mannerten
Yli merten ja mannerten on Erkki V. Oksasen ohjaama suomalainen matkailuelokuva vuodelta 1956. Elokuva oli ensimmäinen suomalainen pitkä värielokuva.
Elokuvassa kuljetaan lentokoneen kyydissä portugalilaisen löytöretkeilijän Fernão de Magalhãesin 1500-luvulla tekemän maailmanympäripurjehduksen reittiä. Matkan varrella esitellään eri kansojen elämää ja kulttuuria.
Uusi päivä – 5. esityskausi (2014–2015)
Uusi päivä -draamasarjan viides kausi esitettiin Yle TV2-kanavalla alkaen elokuussa 2014 ja päättyen huhtikuussa 2015.
==Jaksot ==
Andienvihertikli
Andienvihertikli (Spinus crassirostris) on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Andienvihertikliä tavataan Argentiinassa, Boliviassa, Chilessä ja Perussa. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Jaime Pressly
Jaime Elizabeth Pressly (s. 30. heinäkuuta 1977 Kinston, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä.
Ura
Presslyn tunnetuimpia rooleja ovat olleet muiden muassa Tina Armstrong elokuvassa Dead or Alive (2006) sekä Priscilla komediassa Not Another Teen Movie (2001).
Pressly on ollut ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi. Hänellä oli rooli sarjassa Kovan onnen kundi.
Tausta
Pressly syntyi Pohjois-Carolinassa James Liston Presslylle ja Brenda Sue Smithille. Hänellä on kaksi sisarusta, Jessie ja Jim Pressly. Pressly harrasti jo nuorena liikuntaa ja tanssia. Hän opiskeli Costa Mesa High Schoolissa Kaliforniassa ja menestyi teini-ikäisenä mallintöissä useammassa maassa. Presslyn vanhemmat erosivat, ja tyttö itse sai laillisen emansipaation vanhemmistaan 15 vuoden ikäisenä.
Pressly sai toukokuussa 2007 poikaystävänsä DJ Eric Calvon kanssa ensimmäisen lapsensa. Ennen lapsen syntymää televisiossa antamassaan haastattelussa Pressly ilmoitti haluavansa lapsestaan kaksikielisen korostaakseen tämän kuubalaisia sukujuuria. Pressly ja Calvo erosivat marraskuussa 2008. Syyskuussa 2009 Pressly avioitui lakimies Simran Singhin kanssa.
Presslystä on ollut kuvia Playboyssa. Hän oli vuonna 2002 kahdeksannella sijalla Stuff-lehden "102 seksikkäimmän naisen listalla", ja myös Maxim-lehden lista on huomioinut hänet. Hän poseerasi toukokuussa 2006 alastomana Allurelle.
Pressly ilmoitti vuonna 2006 Esquire-lehden haastattelussa, että oli ostamaisillaan lippua yhdelle lennoista, joilla kaappaajat iskivät 11. syyskuuta 2001 New Yorkin World Trade Centeriin. Hän päätti kuitenkin jättää lennon sikseen sen varhaisen lähtöajan vuoksi.
Brandon Ingram
Saavutukset ja palkinnot
Yliopistovuonnaan Ingram saavutti tilastokeskiarvot 17,3 pistettä, 6,8 levypalloa, 2 syöttöä, 1,1 riistoa ja 1,4 torjuntaa ottelua kohden. Pelitilanneheitot hän heitti 44,2 prosentin ja kolmen pisteen heitot 41 prosentin tarkkuudella. NBA-joukkueet kiinnostuivat Brandonista ja hän päätti lopettaa yliopiston ensimmäisen vuotensa jälkeen ja ilmoittautua NBA:n varaustilaisuuteen 2016. Los Angeles Lakers varasi hänet toisena pelaajana.
Ingram teki ensimmäisellä NBA-kaudellaan (2016-2017) 9,4 pistettä, 4 levypalloa ja 2,1 syöttöä ottelua kohden. Hänen heittotarkkuutensa oli pelitilanneheitoissa 40,2 % mutta kolmen pisteen viivan takaa vain 29,4 %. Joukkue ei menestynyt, sillä Los Angeles Lakers sai kolmanneksi vähiten voittoja koko sarjassa.
Kesällä 2019 Ingram siirtyi New Orleans Pelicansiin osana vaihtokauppaa, jossa Anthony Davis siirtyi Lakersiin.
1G3B
1G3B on närpiöläinen metalliyhtye. Yhtye on erityisen tunnettu siitä, että se esittää kappaleet suomenruotsin Närpiön murteella. Tämä tekee yhtyeen musiikista erityisen hankalasti ymmärrettävää. 1G3B:llä on jonkinasteinen kulttimaine suomenruotsalaisissa piireissä. YLE FST5 on esittänyt kesällä 2008 yhtyeestä kertovan kaksiosaisen dokumentin.
Radio Project
Radio Project oli Rockefeller-säätiön rahoittama tutkimusprojekti, jonka tarkoituksena oli tutkia radion vaikutusta eri kuulijaryhmissä Yhdysvalloissa. Säätiö myönsi rahoituksen projektin aloittamiseen Princetonin yliopistolle syksyllä 1937.
Projektiin johtoon nimettiin Paul Lazarsfeld. Muut osallistujat olivat Theodor Adorno, Hadley Cantril ja Frank Stanton, josta myöhemmin tuli CBS:n toimitusjohtaja.
Radio Projectin tutkimuskohteisiin kuului muun muassa radiokuunnelma Maailmojen sota. Cantril kertoo kirjansa The Invasion from Mars: A Study in the Psychology of Panic esipuheessa sen tarjonneen odottamattoman koetilanteen. Projektin aikaansaannoksia oli myös Stanton - Lazarsfeld Program Analyzer, kutsumanimeltään Little Annie, jota yhä edelleen käytetään tutkittaessa lähetyksen vaikutusta yleisöön.
Davíð Oddssonin III hallitus
Davíð Oddssonin IV hallitus oli Islannin hallitus, joka muodostettiin vuoden 1999 parlamenttivaalien jälkeen ja joka hallitsi seuraaviin, vuoden 2003 vaaleihin asti. Hallitus oli itsenäisyyspuolueen ja edistyspuolueen koalitiohallitus.
Hernesaaren helikopterikenttä
Hernesaaren helikopterikenttä sijaitsi vuoteen 2020 saakka Helsingin Hernesaaressa, osoitteessa Hernematalankatu 2. Kenttää ylläpiti Helikopterikeskus.
Kaupallinen liikenne
Copterline on käyttänyt kenttää myös aiemmin 2000-luvulla, kunnes vuoden 2005 onnettomuuden johdosta se joutui talousvaikeuksiin ja yhtiö asetettiin konkurssiin 2010.
Hernesaareen suunniteltiin uutta helikopterikenttää meritäytölle. Kaupunkisuunnittelulautakunta hyväksyi uuden helikopterikentän sisältävän osayleiskaavaluonnoksen joulukuussa 2009. Vuonna 2013 kaupunginhallituksen enemmistö kuitenkin poisti helikopterikentän osayleiskaavasta. Ympäristölupa oli voimassa vuoteen 2020 asti.
Richard Lindh
Hakon Richard Emil Lindh (5. maaliskuuta 1929 Helsinki – 7. joulukuuta 2006 Helsinki ) oli suomalainen taiteilija ja teollinen muotoilija. Hän työskenteli Arabian tehtaalla eri tehtävissä vuosina 1955–1989, vuodesta 1973 taiteellisena johtajana. Päätyönsä ohella hän suunnitteli tuotteita useille muillekin suomalaisille yrityksille. Yleisesti tunnetuin Lindhin suunnittelema tuote lienee Solifer Export -mopo vuodelta 1960.
Lindhin ensimmäinen puoliso vuosina 1953–1976 oli keramiikkataiteilija Francesca Lindh ja toinen puoliso vuodesta 1978 keramiikkataiteilija Inkeri Leivo.
Konnanyrtit
Konnanyrtit (Chelone) on ratamokasvien (Plantaginaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun luetaan kuuluvaksi ainakin viisi lajia, joiden lisäksi monien sukuun lajeiksi kuvattujen taksonien taksonominen asema on toistaiseksi epäselvä.
Gustav Lindström
Gustav Lindström (s. 20. lokakuuta 1998 Östervåla, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NHL-seura Montreal Canadiensin organisaatiossa. Lindström laukoo oikealta.
Seuraura
Lindström on Östervåla IF:n kasvatti. Hän pelasi joukkueessa ensimmäiset miesten pelinsä vain 14-vuotiaana Ruotsin viidenneksi korkeimmalla sarjatasolla maan IV-divisioonassa kaudella 2012–2013. Kaudeksi 2014–2015 Lindström siirtyi Almtuna IS:n junioreihin. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan seuran J18-junioreissa, joiden varakapteenina Lindström toimi. Hän jakoi J18 Elitissä joukkueensa sisäisen pistepörssin voiton Felix Löövin ja Herman Åstrandin kanssa tehoilla 4+12=16. Lindström pelasi kauden aikana myös neljä karsintasarjan ottelua Almtunan J20-junioreissa sekä yhden ottelun U16-junioreissa, jossa hän onnistui tekemään U16 Division 1:n ottelussa peräti yhdeksän (4+5) tehopistettä. Kaudella 2015–2016 Lindström toimi seuran J18-joukkueen kapteenina. Hän oli J18 Allsvenskanissa Almtunan toiseksi paras pistemies Jacob Svenssonin jälkeen tehoilla 10+8=18.
Kesäkuussa 2016 Lindström teki kaksivuotisen ammattilaissopimuksen Almtunan miesten joukkueen kanssa, joka pelaa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa. Hänen tulokaskautensa 2016–2017 toi siellä 48 runkosarjaottelussa tehot 2+7=9.
Emporia (Virginia)
Emporia on kaupunki Virginian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 5 927. Emporiaa ympäröi Greensvillen piirikunta. Kaupungin pormestarina toimii Carolyn Carey.
Gustav Lindström
Seuraura
Elokuussa 2023 Red Wings kauppasi Lindströmin ja ehdollisen neljännen kierroksen varausvuoron vuoden 2025 varaustilaisuudessa Montreal Canadiensiin vaihdossa Jeff Petryyn.
Emporia (Virginia)
Väestö
Kaupungin asukkaista 63,21 prosenttia on afroamerikkalaisia, 28,02 prosenttia valkoisia, 0,26 prosenttia aasialaisia ja 0,07 prosenttia intiaaneja. 1,78 prosenttia asukkaista eivät ole Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 35,4 vuotta.
Gustav Lindström
Maajoukkueura
Lindström pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2018, jolloin hän voitti hopeaa. Yhteensä Lindström on pelannut 21 nuorten maaottelua.
Oscar Larrauri
Oscar "Poppy" Larrauri (s. 19. elokuuta 1954 Argentiina ) on argentiinalainen entinen kilpa-autoilija ja F1-kuljettaja.
Rumjana Neikova
Rumjana Neikova (, s. 6. huhtikuuta 1973 Sofia) on bulgarialainen entinen soutaja, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Neikova kilpaili urallaan viisissä olympialaisissa. Ensimmäisen kerran hän oli mukana Barcelonassa 1992, jolloin hän oli mukana nelikossa. Neljä vuotta myöhemmin Ateenassa 1996 hän oli jo siirtynyt yksikköön, jolloin hän sijoittui sijalle 8. Ensimmäisen olympiamitalin Neikova saavutti Sydneyssä 2000, kun hän oli yksikön toinen. Ateenassa 2004 hän oli yksikön kolmas. Pekingissä 2008 Neikova voitti yksikön. Neikova saavutti myös kahdesti maailmanmestaruuden yksikössä (vuosina 2002 ja 2003). Hänllä on myös yksikön MM-hopea vuodelta 2008 ja MM-pronssi 1999. Kaksikossa hänellä on MM-hopea vuodelta 2005 ja MM-pronssi vuodelta 2009. Euroopan-mestaruuden Neikova voitti vuonna 2007 yksikössä.
Oscar Larrauri
Larrauri kilpaili F1-sarjassa kausina 1988–1989. Hänen ajokkinaan oli F1-historian huonoimpiin kuulunut Eurobrun-auto. Larrauri pääsi starttaamaan kaikkiaan seitsemään kisaan, 14 kertaa hän karsiutui. Hän pääsi kahdesti maaliin ja sijoittui parhaimmillaan 13:nneksi (Meksikon GP 1988). Aika-ajoissa Larrauri oli parhaimmillaan kahdeksastoista Monacon GP:ssä 1988. Hän ei saavuttanut yhtään MM-pistettä. Paljon paremmin ei menestynyt hänen tallikaverinsa Eurobrunilla, italialainen Stefano Modena, joka starttasi kymmeneen kisaan ja sijoittui parhaimmillaan 11:nneksi.
Larrauri aloitti kilpailemisen karting-autoilla 1973. Vuonna 1979 hän ajoi Argentiinan Formula 3 -sarjassa ja menestyi niin hyvin, että päätti kokeilla onneaan Euroopassa. Hän sijoittui 1980 Euroopan Formula 3 -sarjassa yhdenneksitoista ja 1981 viidenneksi Toyotalla.
Tämän jälkeen Larrauri pestattiin Alfa Romeolla, ja tulosta alkoi syntyä. Larrauri otti 1982 seitsemän osakilpailuvoittoa ja vei Euroopan Formula 3 -luokan mestaruuden ylivoimaisesti. Seuraavana vuonna hän nousi Formula 2 -sarjaan, mutta Minardin vauhti ei riittänyt menestykseen. Samana vuonna Larrauri pääsi testaamaan Ferrarin F1-autoa.
Watford FC
Watford Football Club on jalkapalloseura Watfordin kaupungista Hertfordshirestä Englannista. Se pelaa Englannin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Englannin mestaruussarjassa.
Seura perustettiin vuonna 1881, pelipaikkana tuolloin Cassio Road Ground. Muutto Vicarage Roadille, nykyiselle kotikentälle, tapahtui vuonna 1922. Seuran lempinimi on The Hornets, keltamustan peliasun mukaan. Watfordilla on pitkään jatkunut ”naapuriviha” Luton Townin kanssa.
Seura tunnetaan parhaiten ajoilta jolloin sitä valmensi entinen Englannin jalkapallomaajoukkueen valmentaja Graham Taylor. Ensimmäisen kerran hän toimi valmentajana vuosina 1977–1987, jona aikana joukkue nousi silloiseen 1. divisioonaan 4. divisioonasta, selviten myös FA Cup -loppuotteluun 1984 ja ottaen osaa UEFA Cupiin. Toisen kerran Taylor oli peräsimessä 1997–2001, kun joukkue nousi 2. divisioonasta valioliigaan peräkkäisinä kausina. Molempien valmennuskausien aikana joukkueen omistajana toimi Elton John, joka nykyään on seuran kunniapuheenjohtaja. Toisen kerran Watford pelasi FA Cupin loppuottelussa vuonna 2019.
Graham Taylorin aikakausi (1977–1987)
Kun 32-vuotias Graham Taylor tuli Watfordin valmentajaksi kauden 1976–1977 alussa, oli seuran juuri ottanut haltuunsa poptähti Elton John, ja sarjana oli neljäs divisioona. Kiitos puheenjohtajan, valmentajan ja pelaajien ponnistelujen, seura saavutti pääsarjan, 1. divisioonan kaudeksi 1982–1983. Pelaajat kuten John Barnes, Ross Jenkins ja Luther Blissett olivat eräitä Englannin arvostetuimmista jalkapalloilijoista 80-luvulla. Watford päätti ensimmäisen pääsarjakautensa tyylillä, sijoittuen sarjassa toiseksi mestari Liverpoolin jälkeen. Seuraavalla kaudella seura otti osaa UEFA Cupiin, ja FA Cup -loppuottelu oli vuorossa vuonna 1984, joskin joukkue hävisi Evertonille. Luotsattuaan Watfordin yhdeksänneksi kaudella 1986–1987, Taylor siirtyi Aston Villaan, ja hänen seuraajansa Dave Bassett erotettiin 8 kuukauden kuluttua, huonon 1987–1988 kauden alun takia.
Elämä pääsarjan ulkopuolella (1987–1998)
Watford Putosi 1. divisioonasta kauden 1987–1988 päätteeksi, ja hävisi 2. divisioonan nousukarsinnat seuraavana keväänä. Seuraavien vuosien aikana Watford ei hätyytellyt kärkisijoja – paras sijoitus oli kauden 1994–1995 seitsemäs sija.
Graham Taylorin paluu (1998–2001)
Graham Taylor palasi Watfordiin helmikuussa 1996 tittelillä Director of Football, entisen pelaajan Kenny Jackettin toimiessa päävalmentajana, mutta ei kyennyt estämään seuran putoamista sarjaporrasta alemmas (silloinen 2.div). 2. divisioonan keskikastissa vietetyn kauden 1996–1997 jälkeen Jackett siirtyi kakkosvalmentajaksi ja Taylor otti managerin tehtävät jälleen hoidettavakseen. Muutos osoittautui onnistuneeksi ja Watfor nappasi 2. divisioonan mestaruuden kaudella 1997–1998, jättämällä Bristol Cityn kakkoseksi pitkän taistelun jälkeen. Toinen perättäinen sarjanousu seurasi kaudella 1998–1999, joukkueen kaadettua nousukarsintojen loppuottelussa Boltonin varmistaen nousun valioliigaan. Valioliigakausi alkoi pirteästi alkukauden yllätysvoitolla Liverpoolista, mutta pian kurssi kääntyi, ja Watford putosi sarjasta sijoituttuaan viimeiseksi. Graham Taylor siirtyi eläkkeelle kauden 2000–2001 päätteeksi (vaikkakin muutaman kuukauden päästä palasi valmentamaan Aston Villaa), ja seuraaja oli yllätysnimi Gianluca Vialli, joka oli hetkeä aiemmin irtisanottu Chelseasta.
Watford Viallin alaisuudessa (2001–2002)
Viallin aika seurassa oli lyhyt ja kivinen. Hän korvasi pitkään seurassa palvelleet henkilöt, kuten Kenny Jackettin ja Luther Blissettin, Chelseasta mukanaan tuomilla henkilöillä, saaden aikaan paljon kritiikkiä. Vialli teki useita korkean profiilin hankintoja, ja seuran palkkakustannukset nousivat taivaisiin, Viallin itsensä ansaitessa miltei miljoona puntaa vuodessa. Kuitenkin kausi oli vain keskinkertainen, seuran sijoittuessa sarjassa 14:nneksi, ja Vialli sai kenkää yhden kauden jälkeen. Hänet korvattiin Ray Lewingtonilla, joka oli toiminut edellisen kauden reservijoukkueen valmentajana.
Ray Lewington (2002–2005)
Lewington otti vastuun kaudelle 2002–2003. Kesän aikana monet Viallin hankinnoista lähtivät seurasta. Lewingtonilla oli vähät varat vahvistaa joukkuetta, ja hän sai hankittua vain kaksi pelaajaa, kokeneen Neal Ardleyn and Sean Dychen. Watfordin taloudellisten vaikeuksien laajuus julkistettiin syksyllä. Vaikeuksia lisäsi entisestään Viallille ja joillekin pelaajille maksettaviksi määrätyt korvaukset sopimuksien purkamisen johdosta, sekä Viallin päätös haastaa seura oikeuteen keväällä 2003. Joukkue aloitti kauden hyvin, huolimatta siitä, että pelaajien piti tyytyä pienempään palkkaan. Kausi päättyi keskikastissa, ja yllättävään FA Cupin välierään, jossa tappio tuli valioliigan Southamptonille. Watford kävi myös pelaamassa Kuopiossa Kuopion Palloseuraa vastaan ystävyysottelun, jonka Watford voitti 3–1.
Davis kuitenkin kuoli auto-onnettomuudessa kauden avauspäivänä. Tällä oli suuri merkitys joukkueen esityksiin kauden alussa. Erityisesti Davisin hyvä ystävä Webber oli poissa tolaltaan. Koko talven joukkue oli vaikeuksissa, pyörien juuri karsiutumisrajan yläpuolella. Vahva kauden päätös laituri Lee Cookin johdolla nosti seuran taulukon keskivaiheille.
Kausi 2004–2005 jatkui siinä hyvässä nosteessa jossa edellinen päättyi. Kauden edetessä seura alkoi kuitenkin vajota kohti putoamisrajaa. Jälleen hyvä menestys cupissa auttoi seuran taloudellista tilaa, joukkueen yltäessä välierään liigacupissa. Huono menestys liigassa johti kuitenkin maaliskuun 22. päivänä valmentaja Lewingstonin irtisanomiseen. Irtisanominen oli ristiriitainen, useiden fanien ollessa tyytymättömiä ratkaisuun erottaa valmentaja, joka oli johdattanut seuran kahteen cup välierään kolmessa vuodessa.
Aidy Boothroyd (2005–2008)
thumb|400px|Valioliigaottelun Watford–Bournemouth alkuseremoniat Vicarage Roadilla 31.3.2018. 35-vuotias Adrian ”Aidy” Boothroyd palkattiin valmentajaksi toimittuaan Leeds Unitedin apuvalmentajana, ja 70-vuotias Keith Burkinshaw hankittiin hänen kakkosmieheksensä. Hänen kokemattomuutensa loi epäluuloa fanien keskuuteen, jotka pelkäsivät ettei hän pystyisi pitämään seuraa mestaruussarjassa.
Fanien vastalauseet jatkuivat läpi kesän, Boothroydin irtisanottua legendaarisen valmentajan Nigel Gibbsin, joka oli toiminut seurassa jo yli kaksikymmentä vuotta. Fanit saivat nähdä myös useiden suosikkipelaajiensa lähtevän, mukaan lukien hyökkääjäkaksikko Heidar Helguson ja Danny Webber. Näin seuraan jäi vain yksi hyökkääjä.
Elokuun lopun rykäyksessä Boothroyd hankki seuraan hyökkääjät Darius Hendersonnin ja Marlon Kingin, topparit Clarce Carlislen ja Malky Mackay, keskikenttämies Matthew Springin sekä maalivahti Ben Fosterin (kauden mittainen lainasopimus), poistaen useiden kannattajien epäilykset liian kapeasta materiaalista.
Vaikkakin Watford hävisi kauden avausottelunsa Prestonia vastaa, oli Boothroydin ensimmäinen kausi vakuuttava, joukkueen pitäessä tukevasti kiinni sarjan kolmannesta sijasta. Hyvä vire kevätkaudella 2006 johti myös vaikuttavaan vierasvoittoon sarjakakkosesta Sheffield Unitedista. Voitto nosti jo toiveita kakkospaikasta ja suorasta noususta. Pieni notkahdus loppukaudesta hautasi haaveet suorasta noususta, mutta paikka nousukarsintoihin varmistui huhtikuun 9. päivä tasapelillä Lutonia vastaan. Nousukarsintojen välierissä Watford kaatoi Crystal Palacen vieraissa 3–0, ja toisessa osaottelussa kotikentällä päädyttiin maalittomaan tasapeliin 0–0. Watford eteni voitollaan loppuotteluun, joka pelattiin Millennium Stadiumilla Cardiffissa. Loppuottelussa Watford löylytti Leedsiä numeroin 3–0. Jay DeMerit, Neil Sullivan (oma maali) ja Darius Henderson takasivat maaleillaan Watfordille nousun valioliigaan ja arviolta 40 miljoonan punnan lisätulot. Valioliigavisiitti jäi kuitenkin yhden kauden mittaiseksi ja joukkue putosi takaisin Mestaruussarjaan. Boothroyd jätti seuran marraskuussa 2008.
François Héraly
J. A. François Héraly (1856 Flavin – heinäkuu 1920) oli belgialaissyntyinen, kanadalaistunut klarinetisti, yhtyeenjohtaja ja opettaja. Hän pääsi Liègen konservatorioon vuonna 1877 ja johti myöhemmin yhtyeitä Belgiassa, Ranskassa, Sveitsissä ja Algeriassa ennen asettumistaan Québeciin. Siellä hän johti muun muassa Sherbrooke Bandia vuosina 1894–1897. Wilfrid Pelletier soitti Héralyn johtamassa Temperance Bandissa.
Watford FC
Mestaruussarjaa ja paluu Valioliigaan (2008–)
Boothroydin jätettyä seuran joukkueen managerina toimi ensin väliaikaisesti Malky Mackay ennen kuin manageriksi palkattiin Brendan Rodgers. Rodgersin aikakin jäi varsin lyhyeksi, sillä hän sai lähteä jo 27 ottelun jälkeen kesäkuussa 2009 ja tilalle palkattiin jälleen Mackay. Rodgersin 27 ottelun mittaisen uran voittoprosentti oli hieman päälle 40.
Mackayn ensimmäisellä kaudella Watford sijoittui 16:nneksi mestaruussarjassa. Seuraavana kaudella sijoitus oli 14:s. Kaudelle 2011–2012 valmentajaksi tuli Sean Dyche. Kauden päätteeksi Watford sijoittui 11:nneksi. Kaudella 2012–2013 seuraa valmensi Gianfranco Zola, joka nosti joukkueensa mestaruussarjan kolmanneksi. Zolan tilalle tuli kesken kauden 2013–2014 Giuseppe Sannino ja joukkue sijoittui 13:nneksi. Sanninon korvasivat lyhyeksi ajaksi Óscar García Junyent ja Billy McKinlay, jotka kummatkin valmensivat vain muutaman ottelun ajan Watfordia. Lokakuussa 2014 valmentajaksi tuli Slaviša Jokanović ja kauden 2014–2015 päätteeksi Watford sijoittui toiseksi ja nousi Valioliigaan.
Watfordin valmentajaksi tuli kesäkuussa 2015 Quique Flores. Kaudella 2015–2016 joukkue sijoittui Valioliigassa 13:nneksi ja kaudella 2016–2017 Walter Mazzarrin valmennuksessa 17:nneksi. Kaudella 2017–2018 valmentajana aloitti Marco Silva mutta tammikuussa 2018 hänen tilalleen tuli Javi Gracia. Watford sijoittui tuolloin lopulta 14:nneksi ja seuraavalla kaudella 11:nneksi. Keväällä 2019 Watford selviytyi toisen kerran FA Cupin loppuotteluun, jossa se hävisi Manchester Citylle 0–6. Kauden 2019–2020 päätteeksi Watford putosi mestaruussarjaan.
Sarjahistoria
thumb|400px|Watford FC:n kotistadion Vicarage Roadin puolelta.
Entisiä pelaajia
Selitykset: Paikka = pelipaikka, vuodet = ensimmäinen ja viimeinen pelivuosi seuran edustusjoukkueessa, ottelut = kaikki ottelut seuran edustusjoukkueessa, mo = maaottelut.
Sarkaoja
Sarkaoja on peltolohkon sisällä kulkeva avo-oja tai vesivako, jonka tarkoituksena on kuljettaa pellon pintavesi peltolohkoa ympäröivään piiriojaan. Peltolohkolla kulkevia yhdensuuntaisia avo-ojia kutsutaan sarkaojitetuksi pelloksi, jossa ojien välinen pellonosuus on sarka. Sarkaojan päässä on päiste, jonka kautta voidaan työkoneilla siirtyä saralta toiselle.
Sarkaojan syvyys riippuu maalajista, mutta Suomessa se on keskimäärin 32–42 cm. Avo-ojat ovat noin 10–25 metrin välein riippuen maalajista ja pinnanmuodosta. Sarkaojan leveys on Suomessa keskimäärin 80 cm ja ojasta johtuva hukkaleveys 132 cm, jota ei voi viljellä. Sarat pyritään muotoilemaan kuperiksi, jotta vesi valuisi pellonpinnalta sarkaojaan. Sarkaojien pituus oli keskimäärin koko maassa 123 metriä.
Peltolohkojen jakaminen avo-ojitettuihin sarkoihin yleistyi Suomessa varsin nopeasti Suomen Talousseuran neuvonnan ansiosta 1800-luvun alkupuolella. Peltojen sarkaojittamisesta maksettiin myös palkkioita. Sarkaojien haitoista viljelyn kannalta oltiin myös tietosia 1800-luvulla. Sarkaojitus yleistyi Suomessa erityisesti peltojen pienikuvioisuudesta ja hajanaisuudesta sekä viljelmien pienuudesta johtuen. Tästä syntyi suomalaiselle peltomaisemalle ominainen piirre, joka eroaa monista muista maatalousmaista.
Sarkaojitus aiheuttaa monenlaisia ongelmia varsinkin nykyaikaiselle koneelliselle viljelylle. Huolimattomasti tehty kyntö siirtää vesivaon keskelle päin peltosarkaa, jolloin vesi jää seisomaan vaon pohjaan, eikä kulkeudu ojaan. Pellolla olevat avo-ojat supistavat peltolohkon viljelyalaa 7–16 %. Sarkaojia joudutaan puhdistusperkaamaan oja-auralla 7–10 vuoden välein, josta aiheutuu ylimääräistä vaivaa ja kustannuksia. Ojanpenkkoja joudutaan myös pyöristämään vuosittain pellonpinnan kuivumisen varmistamiseksi.
Entisaikaan sarkaojat on kaivettu joko lapiolla tai vedetty hevosvetoisella oja-auralla. Koneellistumisen myötä ojien puhdistuksessa siirryttiin traktorivetoisiin oja-auroihin. Nykyään salaojitus on korvannut sarkaojat lähes täysin. Sarkaojat laskevat vetensä ympäröiviin piiriojiin ja niistä edelleen valtaojiin ja vesistöihin.
Myönteisenä puolena sarkaojilla on ollut, että ne lisäävät luonnon monimuotoisuutta viljely-ympäristössä. Avo-ojitus taas voi lisätä huuhtoutumista, johon kuitenkin on mahdollisuus vaikuttaa eri tavoin.
Achilles Last Stand
Achilles Last Stand on Led Zeppelinin tunnettu kappale vuonna 1976 ilmestyneeltä albumilta Presence. Sen on sanottu vaikuttaneen speed metal -genren syntyyn.
Kappaleen kuvaus
Kappale alkaa kovenevalla Jimmy Pagen kitarasoololla. Hetken kuluttua rummut ja basso tulevat mukaan. Kappale on nopeatempoinen. Kitarariffi soi nopeaa vauhtia rumpukomppien välillä. Kappaleen kesto on 10.22 minuuttia. ”Achilles Last Stand” ja muut Presence-albumin kappaleet oli vaikea äänittää, sillä Robert Plant oli pyörätuolissa autokolarin takia levyn äänitysten aikana.
Mano Negra
pienoiskuva|Mano Negra vuonna 1990, Shibuya, Tokyo.
Mano Negra oli ranskalainen yhtye, joka toimi 1980- ja 1990-luvuilla. Yhtyeen keulahahmo oli Manu Chao. Mano Negra tuli tunnetuksi etenkin kappaleista Mala Vida ja Señor Matanza. Mano Negran tyyli oli sekoitus rockia, punkia, ranskalaista chansonia, afrikkalaista musiikkia, flamencoa, skata, salsaa ja reggaeta. Yksi yhtyeen esikuvista oli brittiläinen The Clash. 1990-luvun puolivälissä Mano Negra teki kiertueen sisällissodan repimään Kolumbiaan ja pian tämän jälkeen yhtye hajosi. Hajoamisen jälkeen Manu Chao on tehnyt menestyksekkään soolouran ja muista jäsenistä Pierre Gauthé on perustanut P18-nimisen yhtyeen.
Nimi
La Mano Negra (suom. Musta käsi) oli anarkistinen järjestö Espanjassa. Espanjan poliisi syytti suurimman osan espanjalaisista anarkisteista kuuluneen järjestöön.
Liese Prokop
Liese Prokop (o.s. Sykora, 27. maaliskuuta 1941 Wien – 31. joulukuuta 2006) oli itävaltalainen yleisurheilija ja poliitikko. Hän oli erikoistunut etupäässä viisiotteluun.
Prokop saavutti hopeaa viisiottelussa kesäolympialaisissa 1968 Méxicossa Itävallan ennätyksellä 4 966 pistettä. Samalla hän paransi myös maansa kuulantyöntöennätystä lukemiin 14,61 m. Hän voitti Ateenan EM-kilpailuissa 1969 viisiottelussa kultaa tuloksella 5 030 pistettä ja paransi Itävallan kuulantyöntöennätykseksi 15,20 m.
Prokop meni vuonna 1965 naimisiin entisen valmentajansa Gunnar Prokopin kanssa. Pari sai kaksi poikaa ja yhden tyttären.
Prokop aloitti myöhemmin poliittisen uransa ja toimi joulukuusta 2004 alkaen Itävallan sisäministerinä. Hän kuoli yllättäen aortan dissektioon uudenvuodenaattona 2006.
Paul Pratt
Paul Pratt (25. marraskuuta 1894 Longueuil – 8. toukokuuta 1967 Longueuil) oli kanadalainen klarinetisti, pianisti, kapellimestari, pedagogi ja säveltäjä. Hän myös toimi Longueuilin pormestarina vuosina 1935–1966 ja sai mitalit sekä Yrjö V:ltä että Yrjö VI:ltä.
Pratt opiskeli aluksi pianonsoittoa opettajanaan muiden muassa Arthur Letondal Montrealissa. Klarinetinsoitossa hänen opettajanaan toimi François Héraly. Sittemmin Pratt itse opetti molempien instrumenttien soittoja. Hän toimi yhtyeenjohtajana ja eri orkesterien klarinetistina. Hän oli muun muassa South Shore Bandin ja Metropolitan Concert Bandin musiikillinen johtaja. Hänen omaan sävellystuotantoonsa kuuluu marsseja, valsseja, Fantaisie-Impromptu yhtyeelle ja pianokappaleita.
Julmust
pienoiskuva|230px|Julmustia lasissa. Julmust on virvoitusjuoma, jota myydään pääasiassa Ruotsissa. Juomaa myydään joulun alla nimellä julmust ja pääsiäisenä nimellä påskmust, erona niillä on etiketin väri joka pääsiäisenä muuttuu keltaiseksi. Sen maku muistuttaa makeaa kotikaljaa tai omenalimonadia. Julmust sisältää humalan ja maltaan lisäksi 30 muuta ainesosaa.
Kulutus
Julmust on Ruotsissa saanut samanlaisen aseman kun glögillä on Suomessa. Sen kulutus on ajoittunut joulun tietämiin ja pääsiäisen aikaan. Joulun aikana ruotsalaiset juovat keskimäärin 5 litraa henkilöä kohti mikä on yhteensä noin 40 miljoonaa litraa. Julmust on Ruotsissa niin suosittua, että Coca-Colan myynti laskee joulun aikoihin noin viisikymmentä prosenttia. Coca-Cola Company yritti saada Coca-Colan myytiä nousemaan mainoskampanjoilla tuloksetta. Vuosituhannen vaihteessa yhtiö osti julmust-lisenssin jolla se yritti saada menetettyä myyntiä takaisin. Lopulta se luovutti parin vuoden kuluttua.
Valmistus
Ruotsissa on yhdeksän julmustin valmistajaa, joiden valmistamat tuotteet eroavat toisistaan maultaan. Ruotsin ulkopuolella juomaa myytiin pitkän aikaa vain Ikean myymälöissä. Nykyisin sitä myydään Suomessa myös ruokakaupoissa, etenkin länsirannikolla kaupat ovat myyneet sitä joulun aikoihin. Suomessa se kuuluu enemmänkin suomenruotsalaisten perinteiseen jouluun kuin suomenkielisten.
Julmustia voi tehdä myös itse ja netistä löytyy monia erilaisia reseptejä. Kotona tehdyssä julmustissa käytetään raaka-aineina punajuuria, näkkileipää, sokeria, vettä, sitruunaa ja kaljamallaspakkausta. Ruskea väri saadaan paahdetusta sokerista, mistä sokerikulööriakin tehdään. Sitä käytetään kotona päivistä kuukausiin.
Historia
Julmustin historia alkaa siitä, kun Harry Roberts, joka oli virvoitusjuomatehtailija Robert Robertsin poika, lähti Saksaan opiskelemaan kemiaa. Sieltä hän löysi saksalaisen reseptin, jonka pohjalta hän alkoi kehittelemään omaa reseptiään. Palattuaan Saksasta Ruotsiin vuonna 1910 hän ryhtyi kehittämään reseptiä isänsä kanssa. Raittiusmiehinä he halusivat saada alkoholittoman joululimonadin vaihtoehdoksi oluelle. Se sisältää humalan ja maltaan lisäksi 30 muuta ainesosaa. Alkuperäistä reseptiä pidetään lukittuna kassakaapissa ja väitetään, että vain yksi henkilö tuntee reseptin kokonaisuudessaan, mutta toisen tiedon mukaan tietäjiä olisi kolme.
Aldonihapot
thumb|250px|Glukonihappo on eräs aldonihapoista Aldonihapot ovat useita hydroksyyliryhmiä sisältäviä karboksyylihappoja. Ne ovat aldoosien johdannaisia ja niiden rakenteessa aldoosien aldehydiryhmä on hapettunut karboksyyliryhmäksi. Aldonihapot nimetään korvaamalla aldoosien -oosi-pääte päätteellä -onihappo. Esimerkiksi glukoosista muodostuu glukonihappo ja mannoosista mannonihappo. Riippuen molekyylin hiiliatomien lukumäärästä yhdisteet luokitellaan aldotrioni-, aldotetroni-, aldopentoni- tai aldoheksonihappoihin.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa aldonihapot ovat kiinteitä hyvin vesiliukoisia yhdisteitä ja liukenevat hieman myös etanoliin. Hydroksikarboksyylihapoille tavanomaisesti aldonihapot muodostavat helposti rengasrakenteisia estereitä eli laktoneita, koska yhdisteissä on sekä nukleofiilisiä hydroksyyliryhmiä että elektrofiilinen karboksyyliryhmän hiiliatomi. Tyypillisiä ovat 1,4- ja 1,5-laktonit, jotka muodostavat viidestä tai kuudesta atomista koostuvan rengasrakenteen. Vesiliuoksessa tasapaino on vahvasti laktonien puolella ja avoketjuista happoa on vain vähän. Aldonihapot ovat heikkoja happoja. Muiden hiilihydraattien tavoin aldonihapot sisältävät useita asymmetrisiä hiiliatomeja ja ovat kiraalisia ja optisesti aktiivisia.
Synteesi
Aldonihappoja valmistetaan hapettamalla miedoissa olosuhteissa aldooseja. Vahvat hapettimet johtavat aldaarihappoihin. Hapettimena voidaan käyttää esimerkiksi bromin vesiliuosta eli bromivettä tai suorittaa hapetus elektrolyyttisesti. Usiella mikro-organismeilla on glukoosioksidaasientsyymi, joka kykenee hapettamaan aldooseja aldonihapoiksi. Aldonihapot ovat tärkeitä välituotteita valmistettaessa hiilihydraatteja Kiliani–Fischer-synteesillä.
Tundrasara
Tundrasara (Carex holostoma) on sarakasvilaji. Laji kuuluu Euroopan unionin luontodirektiivin lajeihin ja on Suomessa rauhoitettu.
Tundrasara on läheistä sukua vuomasaralle (Carex adelostoma), karttusaralle (Carex buxbaumii) ja patukkasaralle (Carex hartmanii).
Levinneisyys
Euroopassa tundrasaraa tavataan ainoastaan Islannista, Pohjois-Norjasta, -Ruotsista ja -Suomesta sekä Venäjältä Kuolan niemimaalta. Lisäksi lajia tavataan satunnaisesti Itä-Siperiasta, Alaskasta, Pohjois-Kanadasta ja Grönlannista. Suomessa tundrasarasta tunnetaan runsaat 110 esiintymää kolmella erillisellä alueella: Kilpisjärven alueella Enontekiöllä, Utsjoella ja Urho Kekkosen kansallispuistossa Sodankylästä. Uusimmat löydöt lajista tehtiin vuonna 2010 Mallan luonnonpuistosta.
Johan Samuel Pajula
Johan Samuel Pajula (tuolloinen Widbom; 20. elokuuta 1856 Jyväskylä – 1. toukokuuta 1918 Iitti) oli yksi vuonna 1875 Jyväskylän Lyseosta valmistuneista kolmestatoista suomenkielisen koulutien käynyneistä ylioppilaista. Hän oli suomalainen opettaja, teologi, kirkkoherra, tutkija ja historioitsija.
Pajulan isä oli satulaseppä ja raatimies, äidinkieleltään ruotsinkielinen Lars Abraham Widbom (1819–1886) ja hänen äitinsä oli suomenkielinen, Korpilahdelta kotoisin ollut talollisentytär Fredrika Wilhelmiina Ylä-Lehtimäki (1822–1876), joka Helsingin yliopiston matrikkelitiedoissa mainitaan sukunimellä Helén. Johan Samuel suomensi nimensä vuonna 1876 ollen näin seitsemäs nimensä virallisesti suomentanut suomalainen. Ensimmäisenä nimensä virallisesti suomensi hänen Lauri-veljensä vuonna 1875. Veljensä tavoin Johan Samuel suomensi nimensä Pajulaksi.
Suoritettuaan ylioppilastutkinnon Helsingissä Pajula ryhtyi opiskelemaan historiaa. Historiallisen koulutuksensa Pajula sai siis Helsingin yliopiston filosofisessa tiedekunnassa, jossa hänen opettajanaan näyttää olleen ruotsinmielinen Magnus Schybergson (1851—1925), Ranskan hugenoteista väitellyt tohtori. Opinnoissaan hankkiminsa tiedoin Pajula julkaisikin ensimmäisen kirjansa, uskonpuhdistusta tavoitelleiden hugenottien karmeita kärsimyksiä kuvanneen kirjasen Uskonpuhdistus Ranskassa vuonna 1885. Pajula valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1881 ja promovoitiin filosofian maisteriksi 1882.
Työura ja vaiheet kirkkohistorian tutkijana
Pajulasta tuli suomenkielisen Hämeenlinnan lyseon uskonopettaja 1891. Tätä tehtävää hän, osin virkavapaalla ollen, hoiti vuoteen 1905 saakka. Pajulan opettajakaudesta on säilynyt useita koululaismuistoja, joissa toisissa korostuu hänen pietistinen kiivailunsa ja uuden luonnontieteen vastustuksensa, toisissa Pajulan leikkisyys ja isällinen suhtautuminen oppilaisiinsa. Humoristisella lämmöllä Pajulaa Hämeenlinnan lyseon uskonnonopettajana on muistellut hänen oppilaansa Eino Leino teoksessaan Elämäni kuvakirja.
Helsingin yliopiston teologisen tiedekunnan tila oli autonomian kaudella erikoinen. Kun Pajula väitteli teologian tohtoriksi kirkkohistorian alalta vuonna 1891, kirkkohistoriasta ei ollut ilmestynyt ainuttakaan väitöskirjaa 20 vuoteen. Pienessä neljän professorin tiedekunnassa väittelijöitä oli vähän, tiedekunnan avoimiin virkoihin oli vaikea löytää niihin päteviä henkilöitä ja professorit hoitivatkin täyttämättä olleita professuureja omien virkojensa ohella. Pisimpään, kymmenisen vuotta, ilman vakituista professoria oli dogmatiikan oppiala vuosina 1884–1894. Pienessä tiedekunnassa beckiläimuutamat beckiläisiksi kutsutut raamattufundamentalistit onnistuivat ottamaan tiedekunnan johtoonsa sekä pyrkivät hoidattamaan ja täyttämään opetusvirat oman oppisuuntansa miehillä.
Pajulan äidinkieli oli suomi, isän äidinkieli oli ruotsi. Opintojensa kautta Pajula osasi ainakin saksaa, ranskaa, latinaa ja kreikkaa, ehkä myös hepreaa. Lyseossa hän oli opiskellut myös venäjää. Pajula oli ensimmäinen suomenkielisellä väitöskirjalla teologian tohtoriksi väitellyt henkilö. Väitöskirja Liturginen kiista, joka käsitteli 1500-luvun lopun ja 1600-alun uskonpuhdistuskauden vaiheita Suomessa, ilmestyi 1891. Se oli ensimmäinen Suomen kirkkohistoriaa käsitellyt, arkistolähteiden tutkimukseen perustunut teologinen väitöskirja. Työ sisältää paljon uutta tietoa ja edusti uutta tapaa tarkastella Suomen kirkkohistorian vaiheita. Se sai hyvin kielteisen, mutta kuitenkin hyväksyvän arvion vastaväittäjänä toimineelta käytännöllisen teologian beckiläisprofessorilta Otto Immanuel Collianderilta (1848–1924). Kun kirkkohistorian professuuri jäi vuosiksi 1892–1900 vaille viranhaltijaa Herman Råberghin (1838–1920) siirtyessä Porvoon piispaksi, historian oppialaan perehtymätön Colliander otti kirkkohistorian professuurin hoitaakseen oman professuurinsa ohella vuosiksi 1892–1897. Vuosiksi 1897–1900 hän järjesti kirkkohistorian vt. professoriksi serkkunsa, käytännöllisen teologian assistentin Karl Adolf Appelbergin (1851–1915).
Dogmatiikan professoriksi vuonna 1894 nimitetyn ei-beckiläisen ja ruotsinmielisen Georg Gustaf Rosenqvistin (1855–1931) tuen turvin Pajula sai Helsingin yliopiston tutkimusstipendin. Laatiakseen virkaväitöskirjan kirkkohistorian professuuria varten Pajula teki arkistotutkimusta Ruotsissa ja Saksassa. Ennen opintomatkaansa Pajula toimi jonkin aikaa Rosenqvistin aiemman viran, teologisten esikäsitteiden apulaisprofessuurin viransijaisena. Kun tämä virka viimein täytettiin – sitten kun Collianderin yliopistoon rekrytoima Erkki Kaila (1867–1944), beckiläisen arkkipiispan Gustaf Johanssonin (1844–1930) veljenpoika, ehti pätevöityä tohtoriksi – Pajula hävisi apulaisprofessorin viran tälle Collianderin suosikille yliopiston professorikollegion tasatulokseen päättyneen äänestyksen jälkeen. Hakiessaan vuonna 1898 kirkkohistorian professorinvirkaa, ja laadittuaan sitä varten väitöskirjan Uskonnolliset liikkeet Suomessa, Pajula oli viran ainoa pätevä hakija. Vastaväittäjänä toimi aiempi oppialan professori, piispa Herman Råbergh, joka hyväksyi väitöskirjan. Teologisen tiedekunnan neljästä professuurista kaksi oli tuolloin vailla vakituista viranhaltijaa. Täten neljän hengen virantäyttötoimikuntaan otettiin piispa Råbergh Pajulan vastaväittäjäksi ja lisäjäseneksi Pajulan aiempi kilpahakija Erkki Kaila. Hän toimi tuolloin ilman mitään alan tieteellisiä opinnäytteitä käytännöllisen teologian professorin viransijaisena. Kaila, jolla ei ollut esittää opinnäytteitä tai tieteellistä asiantuntemusta historiankaan alalta, esitti vastaväittäjän jo hyväksymän väitöskirjan hylkäämistä. Häntä kannatti eksegetiikan professori August Tötterman (1835–1902). Tasatulokseen päättyneen äänestyksen 2–2 jälkeen Pajulan opinnäyte hylättiin oppialan aiemman professorin Herman Råbergin ja dogmatiikan professori Rosenqvistin kannattaessa väitöskirjan hyväksymistä. Töttermanin ääni ratkaisi äänestyksen, sillä hän toimi tuolloin tiedekunnan dekaanina. Tötterman, jonka omissa opinnoissaan ei ollut opiskellut Suomen kirkkohistoriaa, kuului Collianderin beckiläispiiriin.
Haut kirkkoherraksi
Sortovuosina Pajula haki Juvan kirkkoherran virkaa saaden kirkkoherranvaalissa äänestäneiden seurakuntalaisten ehdottoman enemmistön tuen. Juva kuului Savonlinnan hiippakuntaan, jonka piispana toimi O. I. Colliander, Pajulan vanha vastustaja teologisesta tiedekunnasta. Tuomiokapituli ehdottikin kirkkoherranvirkaan myöntyväisyysmiehenä tunnettua Josua Johanssonia (1850–1909), joka oli beckiläinen ja arkkipiispa Gustaf Johanssonin veli. Niin sanottu keisaripitäjämenettely käsiteltiin senaatin talousosastossa, ja Linderin myöntyväisyyssenaatti, jonka päätöksen vahvisti Nikolai Bobrikov, valitsi Juvan kirkkoherraksi Josua Johanssonin.
Pajula työskenteli Iitin kirkkoherrana vuosina 1905–1918. Hakiessaan kirkkoherraksi Pajula sai jälleen vaalissa äänestäneiden seurakuntalaisten enemmistön äänet. Näin hänestä tuli kirkkoherra beckiläisiin kuulumattoman piispan Herman Råberghin johtamaan Porvoon hiippakuntaan. Hän toimi myös Porvoon hiippakunnan lääninrovastina ja tuomiokapitulin asessorina. Iitissä Pajula oli ”lihava, komia ja aika hyvä”, ja kerrotaan tarinaa hänen suunnattomista ruumiinvoimistaan. Pajula oli Iitin kautenaan synninpaheita vastaan saarnaava kirkkoherra, kiinnostunut diakonia-, lähetys- ja pyhäkoulutyön kehittämisestä, hän opiskeli englantia sekä oli kiinnostunut paikallishistoriasta ja keräsi materiaalia Iitin pitäjänhistoriaa varten. Pajulaa kiinnosti myös sukututkimus; hänen isoäitinsä Johanna Maria oli Kuhmalahden von Qvanteneita. Iitin kautenaan hän kiinnostui myös uudesta tutkimusaiheesta, Pohjanmaan mystikkojen kopiokirjoista, joista hän ehti esitelmöidä Suomen kirkkohistoriallisessa seurassa ja julkaista aiheesta artikkelin. Pajula näyttää tulleen hyvin toimeen perinteisen maaseutuväestön kanssa, mutta paikallisen työväestön, ainakin sen johdon, kanssa välit ilmeisesti katkesivat.
Harrastukset ja aatemaailma
Nuorena lyseolaisena ja opiskelijana Pajula kävi ravintoloissa ja juhli toisen suomenmielisten tavoin. Opiskeluaikaan hän alkoi kerätä kirjastoaan, johon kuului muun muassa ruotsinkielinen Koraani. Suomenkielisen koulun käynyt opiskelija piti uusien suomenkielisten koulujen perustamista tärkeänä ja kävi kuuntelemassa säätyjen valtiopäiväkeskusteluja suomenkielisten koulujen perustamisesta. Jyrkän fennomaaniopiskelijan arvio asiasta oli: ”papit ja talonpojat puhuivat kuin miehet, vaan aateliset ja porvarit olivat ikään kuin maansa kavaltajia, ruotsinkiihkoisia”. Opiskeluaikanaan Pajula kuului Hämäläisosakuntaan sekä Suomalaiseen Nuijaan. Opiskelijaelämään kuului, että hän osallistui opiskelijoiden laulutervehdyksiin Elias Lönnrotille, Snellmanille ja Yrjö Koskiselle ja oli mukana 350 opiskelijan kunnioittaessa J. L. Runebergiä hänen hautajaisissaan Porvoossa. Kuntoillakseen hän harrasti voimistelua sekä luistelua.
Uskonnollisen käänteensä jälkeen Pajula omaksui pietistisen tapakulttuurin samalla kiihkeydellä kuin hän oli omaksunut suomenmielisyyden. Hänen uskonnollista kantaansa on muisteltu naiviksi. Tutkimuksissaan hän oli uudenaikainen, ja tunsi hyvin alansa kansainvälistä kirjallisuutta. Pajula ei kuulunut varsinaisesti mihinkään herätysliikkeeseen ja hän tunsi yhtäläistä vastenmielisyyttä sekä konservatiivista beckiläisyyttä että liberaalia uudenaikaista teologiaa kohtaan. Käsityöläistaustainen Pajula oli perustuslaillinen aikana, jolloin luterilaisen kirkon sekä Helsingin yliopiston säätyläistaustaiset johtomiehet oli myöntyväisyysmielisiä. Opiskelijana hän edusti muuttuvaa suomalaista yhteiskuntaa, yliopistolliselle opintielle lähtenyttä säätyläistön ulkopuolista väkeä, jonka koulutuksen mahdollistama säätykierto nosti maistereiksi, tohtoreiksi ja tutkijoiksi.
Eino Leinon kertoman perusteella tiedämme Pajulan olleen Hämeenlinnassa eläinsuojelumies, ja yrittäneen vedota Hämeenlinnan markkinaväkeen hevosten hyvän kohtelun puolesta. Samanmielisille uskonnollisille oppilailleen hän oli leikkisä ja isällinen opettaja. Yksi osa Pajulan, tämän hiljaisen kristillisyyden edustajan, aatemaailmaa oli antisemitismi. Juutalaisvastaiset asenteet olivat 1800-luvun lopun vuosikymmeninä yleisiä esimerkiksi valtiopäivien pappissäädyssä, mutta Pajula näyttää omaksuneen viholliskuvakseen, saksalaisen Adolf Stöckerin (1835–1909) ajatuksia seuraillen, ”modernit juutalaiset”, mistä aiheesta hän julkaisi kirjoituksen Teologisessa Aikakauskirjassa vuonna 1897.
Kuolema
Pajula murhattiin Iitissä 1. toukokuuta 1918 vappupäivän vastaisena yönä noin puolitoista viikkoa Iitissä asuneiden tunnettujen tolstoilaisten Akseli ja Eelo Isohiiden murhien jälkeen. Tarina, että Pajula olisi kuollut puolustaessaan kirkkoviinejä, on tuulesta temmattu. Pappilaa oli ryöstetty, mutta saamistaan varoituksista huolimatta Pajula pysyi virkapaikallaan, kun arveli kirkkoherrana toimineensa nuhteettomasti. Paikkakunnan ulkopuoliset punaiset hakivat hänet yöllä pappilasta, murhasivat ja upottivat pistimin hakatun, runnellun ruumiin järveen. Urajärven rannalta löydettiin verijälkiä, ja ruumis löydettiin järveä naarattaessa. Pajulalta ryöstettiin muun muassa hänen vihkisormuksensa. Pajulan hauta sijaitsee Iitin kirkkomaalla.
Greve in Chianti
Greve in Chianti on kunta Italiassa Toscanan alueella olevassa Firenzen metropolikaupungissa. Se sijaitsee Firenzen ja Sienan välisen tien läheisyydessä, ja se on ollut perinteinen kauppapaikka. Keskustassa olevalla kauppatorilla Piazza del Mercatolla on käyty kauppaa jo 1300-luvulla. Nykyään se on nimetty uudelleen italialaisen poliitikon mukaan ja tori tunnetaan nimellä Piazza Giacomo Matteotti. Alueella tuotettu viini on oikeutettu käyttämään Chianti classico tunnusta.
Tunnettuja asukkaita
Tutkimusmatkailija Giovanni da Verrazzano on syntynyt Greve in Chiantissa.
Maltan muinaiskulttuuri
thumb|right|250px|[[Qrendissä sijaitseva Mnadrjan temppeli on yksi Maltan merkittäviä muinaismuistoja.]] Maltan muinaiskulttuuri on Maltan saarille Välimeren muista kulttuureista vuosisatojen aikana levinnyt muinainen kulttuuri. Maltalla on ajanjaksolla 4000–2500 eaa. rakennettuja rakennelmia. Näin vanhoista kulttuureista ei ole säilynyt kirjoituksia, joten päätelmät Maltan kivikautisesta kulttuurista perustuvat puhtaasti arkeologisiin löytöihin.
Maltan temppeleitä väitetään maailman vanhimmiksi vapaasti seisoviksi kivirakennelmiksi. Niistä aikaisimmat ovat melko yksinkertaisia kuoppahautoja, joista vanhimmat ovat noin kahdeksan tuhatta vuotta vanhoja. Kivikautisen kulttuurin kukoistuskautena noin 3000–2500 eaa. rakennetuille suurimmille temppeleille ei tunneta vastineita muualta maailmasta. Vaikuttaa siltä, että kivikautinen kukoistus on päättynyt äkillisesti noin 2500 eaa. ja Malta on ollut tyystin asumaton 2500–1000 eaa., kunnes se on pronssikaudella asutettu uudelleen Apenniinien niemimaalta, Sisiliasta ja kauempaa aina Foinikiasta asti.
Maltan muinaiskulttuuriin liittyy myös muita erikoisia piirteitä. Lähes kaikki säilyneet veistokset kuvaavat nykykatsannon mukaan ylettömän lihavia naisia. Hypogeumiin haudatuista useista tuhansista vainajista vain yksi on kyetty tunnistamaan mieheksi. Lisäksi kivikautiselta ajalta ei ole säilynyt jänistä suuremman eläimen tappamiseen sopivia aseita.
Edellä mainittujen seikkojen vuoksi Malta on saavuttanut kulttimainetta jonkinlaisen alkuperäisen matriarkaalisen ja rauhanomaisen kulttuurin alkukotina. Onkin kiistämätöntä, että esimerkiksi Mnadrjan temppeli on rakennettu pikemminkin kaunista näköalaa kuin helppoa puolustettavuutta ajatellen. Näin vanhoista ajoista puheen ollen on kuitenkin vaikea tietää, onko Malta ollut vain eristetty rauhanomainen saareke keskellä sotaista merta vai onko se itse asiassa vain ainoa olosuhteiden oikusta säilynyt esimerkki siitä, millaista elämä on 6 000 vuotta sitten ollut laajemmallakin alueella.
Jouni Kokora
Jouni Kokora (s. Lohja ) on suomalainen ooppera- ja konserttilaulaja, äänialaltaan bassobaritoni. Hän on tehnyt uraa etenkin saksalaisissa oopperataloissa.
Kokora valmistui vuonna 2003 musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemiasta, jossa hän opiskeli Jorma Elorinteen johdolla. Hän on lisäksi opiskellut Roland Hermannin johdolla Karlsruhen musiikkikorkeakoulussa Saksassa. Hän sai vuosiksi 1999–2001 kiinnityksen Pforzheimin kaupunginoopperaan ja sitten Nürnbergin valtionteatteriin vuosiksi 2001–2004. Tuon kauden rooleja olivat Dulcamara Lemmenjuomassa, nimirooli Figaron häissä, Leporellon rooli Don Giovannissa sekä neljän paholaisen roolit oopperassa Hoffmannin kertomukset.
Jouni Kokora on esiintynyt solistina monissa suurissa kirkkomusiikkiteoksissa sekä suomalaisten ja saksalaisten sinfoniaorkestereiden konserteissa.
2010-luvun alkupuolella Kokora opiskeli musiikkipedagogiaa Metropolia-ammattikorkeakoulussa Helsingissä.
Viking Line
thumb|M/S Gabriellan havainnekuva. Viking Line Abp on suomalainen Ahvenanmaalta kotoisin oleva varustamokonserni, joka liikennöi Itämerellä. Kun M/S Rosella poistui varustamon laivastosta tammikuussa 2023, on varustamolla käytössään viisi alusta.