cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vaiana
Lokalisointi
Lokakuussa 2016 Disney ilmoitti, että se kääntää elokuvan kokonaisuudessaan tahitiksi, mikä teki siitä ensimmäisen tahitinkielisen Disney-elokuvan. Tavoitteena oli inspiroida oseanialaisten kielten käyttöä niiden kulttuurien keskuudessa, johon elokuvan tapahtumat sijoittuvat. Tahitinkielistä versiota jaettiin kouluihin ja muihin vastaaviin laitoksiin, eikä se tullut koskaan myyntiin.
Kesäkuussa 2018 julkaistiin elokuvan havaijinkielinen versio, jossa Vaianan äänenä toimi englanninkielisen version tavoin Auli‘i Cravalho. Myös havaijinkielistä versiota jaettiin osavaltion kouluihin tarkoituksena rohkaista lapsia puhumaan havaijia.
Ääninäyttelijät
Laulajat: Pasi Piispanen, Pekka Kuorikoski, Mikko Jokinen, Matti Holi, Antti L. J. Pääkkönen, Katja Aakkula, Sari Ann Stolt, Camilla Bäckman ja Nina Tapio.
Muissa rooleissa: Saana Norra, Luca Vieri, Ia Koivisto, Senja Alexander, Sampo Kovalainen ja Aku Laitinen.
Dialogin ja laulut on suomentanut Tuija Korhonen ja ohjannut Markus Bäckman.
Laulut
Saarella (engl. Where You Are)
Esittäjät: Pasi Ruohonen, Petra Karjalainen, Yasmine Yamajako, Susanna Haavisto, Neve Sirkiä ja Milla Nenonen
Taivaanrantaan (engl. How Far I'll Go)
Esittäjä: Yasmine Yamajako
Tunnemme tien (engl. We Know The Way)
Esittäjät: Pekka Kuorikoski ja Pasi Piispanen
Taivaanrantaan - repriisi (engl. How Far I'll Go - reprise)
Ei kestä (engl. You're Welcome)
Esittäjä: Veeti Kallio
Loiste (engl. Shiny)
Esittäjä: Arttu Wiskari
Olen Vaiana (engl. I Am Vaiana)
Esittäjät: Yasmine Yamajako ja Susanna Haavisto
Tule kuorestasi (engl. Know Who You Are)
Tunnemme tien - repriisi (engl. We Know The Way - reprise)
Esittäjät: Pasi Piispanen ja Pekka Kuorikoski
Minekaze (1919)
Minekaze oli keisarillisen Japanin laivaston Minekaze-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Palvelus
Vuonna 1941 alus oli Chinkain vartioalueella päällikkönään Wakasugi Jiichi. Alus lähti 5. lokakuuta Chinkaista sukellusveneidentorjuntapartioon Korean ja Japanin välille. Alus siirrettiin 10. huhtikuuta 1942 Sasebon laivastoalueelle, jossa se oli partio- ja saattuetehtävissä. Wakasugi luovutti 25. heinäkuuta aluksen päällikkyyden Gogo Moriolle. Alus lähti 25. syyskuuta Sasebosta saattueetta suojaten Saipanille, Trukiin ja Rabauliin. Alus palasi 12. marraskuuta Saseboon täydennettäväksi ja huollettavaksi. Alus lähti 27. marraskuuta partiomatkalle Itä-Kiinan merelle, mistä se palasi korjauksia varten Saseboon 1. joulukuuta.
Alus lähti 11. huhtikuuta 1943 partiomatkalle Itä-Kiinan merelle. Gogo luovutti aluksen päällikkyyden 18. toukokuuta Imaizumi Masajirolle. Alus liitettiin 1. helmikuuta 1944 saattajavoimien 1. saattajadivisioonaan. Alus lähti 5. helmikuuta Mojista suojaten saattuetta. Yhdysvaltain laivaston sukellusveneen USS Pogy laukaisema torpedo osui 10. helmikuuta Minekazeen 85 mailia Formosalta pohjoiskoilliseen. Aluksen upotessa sai surmansa 99 miehistönjäsentä mukaan lukien aluksen päällikkö Imaizumi. Alus poistettiin alusluettelosta 31. maaliskuuta.
Hôtel Hyatt Regency Paris Étoile
Hôtel Hyatt Regency Paris Étoile, tunnettu aiemmin nimellä Hôtel Concorde La Fayette (1974-2013), sijaitsee Ranskassa, Pariisin 17. kaupunginosassa lähellä Porte Maillotta sijaitseva pilvenpiirtäjä. Hotellin omistaa Constellation Hotels Holdings.
Rakennuksen korkeus ilman antennia on 137 metriä ja yhdessä katolla olevan antennin kanssa sen korkeus on 190 metriä. Se on yksi Ranskan korkeimmista hotelleista. Hotellissa on 38 kerrosta ja yhteensä 995 huonetta sekä sviittiä. Sen vieressä sijaitsee Palais des Congrès, joka on yksi Pariisissa olevista kongressikeskuksista.
Luettelo lehdissä ja lukemistoissa julkaistuista suomennetuista science fiction-, fantasia- ja kauhunovelleista
Tämä on luettelo sf-lehdissä ja -lukemistoissa julkaistuista suomennetuista science fiction-, fantasia- ja kauhunovelleista.
Novellikokoelmissa ja antologioissa julkaistuista novelleista on omat luettelonsa:
Sähkökenttä
thumb|right|240px|Sähköisen dipolin sähkökenttäviivat, kentän suunta on positiivisesta varauksesta kohti negatiivista varausta.
Sähkökenttä on sähkövarauksen (Gaussin laki sähkökentille) tai ajassa muuttuvan magneettikentän (Faradayn induktiolaki) synnyttämä fysikaalinen kenttä, joka kohdistaa voiman (todellisiin tai kuvitteellisiin) sähkövarauksiin jokaisessa avaruuden pisteessä. Sähkö- ja magneettikentät ovat sähkömagneettisen vuorovaikutuksen ilmentymiä. Sähkökenttä on vektorikenttä, eli sillä on jokaisessa avaruuden pisteessä sekä voimakkuus että suunta. Muuttuva sähkökenttä synnyttää muuttuvan magneettikentän, joka vuorostaan indusoi kentässä olevaan johtimeen sähkövirran (Faradayn induktiolaki). Johtimen muuttuva virta puolestaan synnyttää magneettikentän, joka pyrkii kumoamaan ulkoisen magneettikentän (Ampèren laki). Sähköjohtimessa kulkeva muuttuva virta (vaihtovirta) synnyttää ympärilleen muuttuvan magneettikentän, joka indusoi viereiseen johtimeen häiriövirran. Vastaavasti mikä tahansa muuttuva sähkökenttä voi aiheuttaa häiriöitä vaikutuspiirissään oleviin sähkölaitteisiin (sähkömagneettinen säteily). Sähkömagneettista säteilyä voidaan myös hyödyntää tiedonvälityksessä; radioaallot. Myös valo on sähkömagneettista säteilyä.
Koska sähkökentän voimakkuus määritellään hiukkasiin kohdistuvan voiman ja niiden varauksen suhteena, on sen yksikkö SI-järjestelmässä newton/coulombi (N/C). Kun newton toisaalta on sama kuin yksi joule metriä kohti ja voltti sama kuin yksi joule coulombia kohti, voidaan sähkökentän voimakkuuden yksikkönä käyttää myös volttia metriä kohti (V/m), kuten yleensä onkin tapana. Yksiköt 1 N/C ja 1 V/m ovat yhtä suuret.
Sähkökentän idean esitteli alun perin Michael Faraday.
Matalataajuinen sähkökenttä
Maan pinnalla vallitsee luontainen matalataajuinen eli hitaasti värähtelevä sähkökenttä. Luontainen sähkökenttä koostuu yleensä taajuudeltaan aivojen alfa-aaltoja muistuttavasta Schumannin resonanssista sekä paikallisista virtauksista, joista toinen on aivojen delta-aaltoja muistuttava kolmen hertsin taajuinen ja toinen 0,7:n hertsin tajuinen.
Sähkökenttien turvallisuus
Euroopan neuvosto suositti vuonna 2011, että jäsenvaltioissa ryhdytään toimiin, jotta väestö altistuisi mahdollisimman vähän korkeataajuisille sähkömagneettisille kentille. Etenkin lasten ja nuorten altistumisen vähentämiseksi piti ryhtyä toimiin, koska heillä on suurin riski saada pään alueen kasvaimia. Neuvosto suositti, että jäsenvaltioiden raja-arvoissa huomioitaisiin korkeataajuisten sähkökenttien fysikaalisten lämpövaikutusten lisäksi myös niiden fysiologiset vaikutukset, toisin kuin Suomessakin käytetyssä ICNRP:n raja-arvossa. Neuvosto suositti raja-arvojen varovaisuusperiaatteen mukaista laskemista tasolle 0,6 volttia/metri ja myöhemmin tasolle 0,2 v/m
Varausta ympäröivä sähkökenttä
Coulombin lain mukaan kahden pistemäisen sähkövarauksen välillä vaikuttaa voima missä \epsilon_0 on fyysinen vakio, sähkövakio eli tyhjiön permittiivisyys, q_1 ja q_2 ovat kohteiden sähkövaraukset, r on kohteiden välinen etäisyys ja  on yksikkövektori, joka osoittaa varauksesta toiseen.
Kansainvälisessä yksikköjärjestelmässä voiman yksikkö on newton, varauksen coulombi ja etäisyyden metri, joten \epsilon_0:n yksikkö on C²/Nm².
Jos oletetaan, että toinen näistä varauksissa pysyy paikallaan sekä muuttumattomana ja toista käytetään testivarauksena, Coulombin lain mukaan tähän testivaraukseen kohdistuva voima on suoraan verrannollinen testivarauksen suuruuteen. Tämä verrannollisuuskerroin on määritelmän mukaisesti toisen sähkövarauksen aiheuttaman sähkökentän voimakkuus testivarauksen kohdalla, joten
Tämä yhtälö pitää paikkansa ainoastaan silloin kun varaukset eivät liiku. Edellisestä nähdään myös, että pistemäisen sähkövarauksen aiheuttaman kentän suuruus on käänteisesti verrannollinen etäisyyden neliöön. Testivarauksen avulla on kuitenkin sähkökentän olemassaolo jossakin paikassa kokeellisesti todettavissa, vaikka ei tunnettaisikaan sitä varausta, joka saa kentän aikaan.
Jos varaus ei ole pistemäinen, se voidaan ajatella jaettavaksi pieniin osiin, varausalkioihin, joista kukin aiheuttaa ympärille oman sähkökenttänsä, ja koko systeemin aikaansaaman sähkökentän voimakkuus saadaan laskemalla jokaisen varausalkion aikaansaamat kenttävoimakkuudet integroimalla yhteen:
missä \rho on varaustiheys kussakin pisteessä ja kunkin pisteen paikkavektori. Jos kuitenkin varaus on pallosymmetrinen, sen aikaansaama sähkökenttä pallopinnan ulkopuolella on yhtä suuri kuin jos varaus olisi kokonaan keskittynyt pallon keskipisteeseen.
Edellä esitetyistä yhtälöistä seuraa myös Maxwellin ensimmäinen yhtälö, jonka mukaan sähkökentän voimakkuuden divergenssi on yhtä suuri kuin varaustiheys jaettuna sähkövakiolla:
Jos varausta ympäröi väliaine, sitä ympäröivä sähkökenttä on yleensä heikompi kuin jos se olisi tyhjiössä. Tällöin edellä esitetyissä yhtälöissä esiintyvä sähkövakio \epsilon_0 on korvattava kyseisen väliaineen permittiivisyydellä \epsilon.
Sähkökentän voimakkuuden ohella käytetään sähkökenttää kuvaavana matemaattisena apusuureena myös sähkövuon tiheyttä D. Se on määritelty niin, että sen divergenssi on kaikkialla yhtä suuri kuin varaustiheys, ja sen yksikkö on coulombi neliömetriä kohti, C/m2. Tyhjiössä sähkökentän voimakkuuden ja sähkövuon tiheyden suhde on aina sähkövakion suuruinen.
Johde sähkökentässä
thumb|250px|Positiivisesta pistemäisestä varauksesta lähtevät kenttäviivat, kun lähellä on tasainen johdelevy Kun johteessa ei kulje sähkövirtaa, sähkökenttä sen sisällä on aina nolla. Kun johdekappale viedään sähkökentään, sen sisälle syntyy hyvin lyhytaikaisia järjestäytymisvirtoja, joiden tuloksena syntyy tasapainotilanne siten, että johdekappaleen pinnalle syntyy toiselle puolelle negatiivinen, toiselle puolelle positiivinen varaus, mutta kaikkialla kappaleen sisällä varaus on nolla. Nämä pintavaraukset syntyvät siten, että elektronit siirtyvät johteen sisällä niin, että toisella puolella niistä syntyy pinnalle vajaus, kun taas toisella puolella niitä kertyy pinnalle ylimäärin. Nämä pintavaraukset tulevat sen suuruisiksi, että niiden aikaansaama sähkökenttä kaikkialla johteen sisällä on yhtä suuri mutta vastakkais­suuntainen kuin ulkoinen kenttä. Täten se kumoaa ulkoisen sähkökentän johdekappaleen sisällä, sillä niiden summa on nolla. Samalla johdekappale muuttaa sähkökentän muotoa myös ulkopuolellaan, niin että kenttäviivat ovat joka puolella kohtisuorassa kappaleen pintaa vastaan.
Eriste sähkökentässä
Toisin kuin johteessa, eristeessä ei ole vapaita varauksen­kuljettajia, koska siinä olevat elektronit ovat sidottuina atomeihinsa. Elektronit eivät siis pääse siirtymään niin, että ne kasaantuisivat kokonaan eristeen toiselle reunalle luodakseen oman ulkoista sähkökenttää vastakkaisen sähkökentän. Täten on mahdollista, että aineeseen syntyy nollasta poikkeava sähkökenttä.
Eristeen sisällä sähkökentän voimakkuuden ja sähkövuon tiheyden suhde on yhtä suuri kuin eristeaineen permittiivisyys eli aineen suhteellisen permittiivisyyden ja sähkövakion tulo. Eristeen rajapinnalla sähkökentän voimakkuuden pinnan suuntainen komponentti on jatkuva, mutta pintaa vastaan kohtisuora komponentti ei ole. Sähkövuon tiheyden laita taas on päinvastoin: sen pintaa vastaan kohtisuora komponentti on jatkuva, mutta pinnan suuntainen komponentti ei ole. Tämä eristeen aikaansaama sähkökentän muuttuminen aiheutuu sen atomien ja molekyylien polarisoitumisesta.
Eristeen rajapinnalla kenttäviivojen tiheyden on ajateltava oleva verrannollinen nimenomaan sähkövuon tiheyteen, ei sähkökentän voimakkuuteen. Tällöin kenttäviivoja ei ala eristeen rajapinnalta eikä niitä pääty sinne, mutta ne tekevät pinnan kohdalla äkillisen mutkan.
Todellisuudessa useimmat yleensä eristeinä pidetytkin aineet johtavat jonkin verran sähköä, joskin niiden johtavuus on hyvin pieni. Tämän vuoksi eristeissäkin syntyy vähitellen, joskin paljon hitaammin, vastaava tasa­paino­tilanne kuin johteissa siten, että sen pinnalle kertyy toiselle puolelle negatiivinen, toiselle puolelle positiivinen varaus ja kenttä kappaleen sisällä tulee nollaksi. Relaksaatioaika, jonka kuluessa tämä tilanne saavutetaan, on tällöin: missä \epsilon on eristeen permittiivisyys ja \sigma sen johtavuus.
Sähköinen potentiaali
Staattisen sähkökentän roottori on nolla, joten se on pyörteetön, konservatiivinen kenttä. Näin ollen kentälle voidaan määritellä potentiaali, toisin sanoen funktio \Phi, jonka divergenssi on sähkökentän voimakkuuden suuruinen: . Tämä on täysin analoginen gravitaation potentiaalille.
Staattisen sähkökentän ja gravitaatiokentän vertailua
Coulombin lain mukaan kahden sähkövarauksen välinen voima on
Lauseke muistuttaa muodoltaan Newtonin gravitaatiolakia:
(missä ).
Kummassakin tapauksessa voima on siis verrannollinen etäisyyden neliöön. Tämän vuoksi sähkökenttä ja gravitaatiokenttä käyttäytyvät matemaattisesti monessa suhteessa samaan tapaan, niin että jommalle­kummalle johdetut tulokset pätevät myös toiselle. Niinpä tietyn muotoisen varausjakauman sähkökenttä on muodoltaan samanlainen kuin vastaavan muotoisen massa­jakauman gravitaatio­kenttä.
Gravitaatiolla ja sähkökentällä on kuitenkin myös huomattavia eroja. Gravitaatio­voima vaikuttaa kaikkien kappaleiden, sähköinen voima vain varauksellisten kappaleiden välillä. Varaus voi olla positiivinen tai negatiivinen, kun taas massa on aina positiivinen. Tämän vuoksi gravitaatio­kentässä ei voi esiintyä tilanteita, jotka vastaisivat sähköisen dipolin kenttää tai erimerkkisiä varauksia vastaavien kenttien kumoutumista.
Homogeeninen sähkökenttä
Homogeeninen sähkökenttä on sähkökenttä, jonka voimakkuus jollakin alueella on kaikkialla yhtä suuri. Likipitäen sellainen syntyy levykondensaattorin levyjen välille, kun se kytketään jännite­lähteeseen.
Tämän kentän voimakkuus kaikkialla levyjen välissä on likipitäen
missä \Delta\phi on levyjen välinen potentiaaliero ja d niiden välinen etäisyys. Vain levyjen reunojen läheisyydessä kenttä poikkeaa tästä selvästi. Miinusmerkki kaavassa johtuu siitä, että samanmerkkiset varaukset työntävät toisiaan luotaan, minkä vuoksi kenttään tuotu positiivinen varaus kokisi negatiivista levyä kohti suuntautuvan voiman, joka siis vaikuttaisi päinvastaiseen suuntaan kuin missä potentiaali kasvaa.
Sähkökentän energia
Sähköstaattisen systeemin potentiaalienergia määritellään kaikkien sen sisäisten vuorovaikutusten potentiaali­energioiden summana. Se on yhtä suuri kuin se työ, joka on tehtävä siinä olevien varausten asettamiseksi paikoilleen. Esimerkiksi kondensaattorin potentiaalienergia on se energia, joka tarvitaan varauksen tuomiseksi siihen.
Voidaan osoittaa, että minkä tahansa sähkö­staattisen systeemin potentiaalienergia voidaan laskea integraalina
Erityisesti jos permittiivisyys koko systeemin alueella on vakio, lauseke yksinkertaistuu muotoon
Systeemin energia on siis verrannollinen kentän voimakkuuden neliön avaruusintegraaliin. Tämän vuoksi tilanne on mahdollista tulkita niinkin, että energia varastoituukin itse sähkö­kenttään, jonka energiantiheys on kaikkialla verrannollinen kenttä­voimakkuuden neliöön:
Yksinkertaisin tapaus on levykondensaattori, jonka kenttä on nolla muualla paitsi levyjen välissä, jossa se on vakio eli kondensaattorin jännite jaettuna sen levyjen välisellä etäisyydellä. Kun tämä kerrotaan levyjen välisen alueen tilavuudella, saadaan kentän kokonais­energiaksi: Kondensaattorin kapasitanssi on sen levyjen varauksen suhde niiden väliseen jännitteeseen: Koska levykondensaattorin kapasitanssi on missä A on sen levyjen pinta-ala ja d niiden välinen etäisyys, saadaan kondensaattorin energiaksi mikä onkin yhtä suuri kuin kondensaattorin varaamiseen tarvittava energia.
Elektrodynaamiset kentät
Faradayn induktiolain mukaan muuttuva magneettikenttä indusoi aina pyörteisen sähkökentän. Tällainen sähkökenttä on täysin eri muotoinen kuin varausta ympäröivä staattinen sähkökenttä. Niinpä sen kenttäviivat ovat umpinaisia käyriä. Maxwellin kolmannen yhtälön mukaan tämän kentän roottori on yhtä suuri kuin magneetti­vuon tiheyden B muutos­nopeuden vastaluku:
Jos tällaisessa muuttuvan magneettikentän indusoimassa sähkö­kentässä on johdin­silmukka, siihen indusoituu sähkömotorinen voima, joka saa aikaan sähkövirran. Yhtenäisessä johde­kappaleessa kenttä saa aikaan pyörre­virtoja.
Harry Potter ja viisasten kivi (elokuva)
Harry Potter ja viisasten kivi (, Yhdysvalloissa nimellä Harry Potter and the Sorcerer’s Stone) on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut fantasiaelokuva, jonka on ohjannut Chris Columbus. Se perustuu J. K. Rowlingin samannimiseen romaaniin vuodelta 1997. Elokuva on Harry Potter -elokuvasarjan ensimmäinen osa ja sen on käsikirjoittanut Steve Kloves ja tuottanut David Heyman. Sen tarina seuraa Harry Potterin ensimmäistä vuotta Tylypahkan noitien ja velhojen koulussa, kun hän huomaa olevansa kuuluisa velho. Elokuvan pääosia esittävät Daniel Radcliffe, Rupert Grint ja Emma Watson.
Warner Bros. osti oikeudet elokuvaan kirjasta vuonna 1999 ilmoitetulla miljoonalla punnalla (1,65 miljoonaa dollaria vuonna 1999). Tuotanto aloitettiin Yhdistyneessä kuningaskunnassa vuonna 2000, kun Chris Columbus valittiin luomaan ja ohjaamaan elokuvaa lyhyestä ohjaajaluettelosta, johon kuuluivat muun muassa Steven Spielberg ja Rob Reiner. Rowling vaati, että kaikkien näyttelijöiden piti olla brittiläisiä ja irlantilaisia, ja elokuva kuvattiin Leavesden elokuvastudioilla ja historiallisissa rakennuksissa Yhdistyneen kuningaskunnan ympäristössä.
Juoni
Harry Potter (Daniel Radcliffe) on päällisin puolin tavallinen poika, joka elää vihamielisten sukulaistensa Dursleyiden kanssa Englannin Surreyssa. Yhdentenätoista syntymäpäivänään Harry saa kuulla salaperäiseltä muukalaiselta, Rubeus Hagridilta (Robbie Coltrane), että hän on oikeasti velho ja taikamaailmassa kuuluisa selviydyttyään vauvana hengissä pahan lordi Voldemortin hyökkäyksestä. Voldemort tappoi Harryn vanhemmat, mutta hänen hyökätessään Harryn kimppuun loitsu kimmahtikin takaisin. Harryn otsaan jäi ainoastaan salaman muotoinen arpi, kun taas Voldemort menetti kaikki voimansa. Hagrid paljastaa Harrylle, että tämä on valittu Tylypahkan noitien ja velhojen kouluun. Ostettuaan koulutarvikkeensa salaiselta velhokadulta, Viistokujalta, Harry nousee King’s Crossin rautatieaseman kätketyltä laituri 9¾:ltä lähtevään Tylypahkan junaan.
Junassa Harry tapaa suuresta velhoperheestä tulevan Ron Weasleyn (Rupert Grint) sekä Hermione Granger -nimisen noidan (Emma Watson), jonka vanhemmat ovat tavallisia ihmisiä. Saavuttuaan koululle Harry ja muut ekaluokkalaiset lajitellaan neljään erilaiseen tupaan: Rohkelikkoon, Puuskupuhiin, Korpinkynteen ja Luihuiseen. Koska Luihuisen on sanottu olevan pimeyden velhojen ja noitien tupa, Harry anoo maagista lajitteluhattua pistämään hänet jonnekin muualle kuin sinne. Hän päätyy Rohkelikkoon Ronin ja Hermionen kanssa.
Harry alkaa opiskella Tylypahkassa taikuutta ja saa selville lisää menneisyydestään ja vanhemmistaan. Harry pääsee sattumalta Rohkelikon huispausjoukkueeseen (taikamaailman urheilulaji, jossa ihmiset lentävät luudanvarsilla) etsijäksi ja kuulee, että hänen isänsäkin oli aikoinaan joukkueen jäsen. Eräänä yönä Harry, Ron ja Hermione löytävät jättiläismäisen kolmipäisen koiran koulun kielletystä kerroksesta. Koira vartioi viisasten kiveä, joka kykenee antamaan omistajalleen kuolemattomuuden. Harry päättelee, että hänen taikajuomien opettajansa Severus Kalkaros (Alan Rickman) havittelee kiveä voidakseen palauttaa Voldemortin takaisin ihmismuotoon.
Kuultuaan Hagridilta koiran nukahtavan kuullessaan musiikkia Harry, Ron ja Hermione päättävät etsiä kiven ennen Kalkarosta. He kohtaavat sarjan kiveä suojelemaan tarkoitettuja tehtäviä. He joutuvat muun muassa selviytymään kuolettavasta kasvista, lentämään satojen avaimien joukossa ja voittamaan väkivaltaisen, jättikokoisen shakkiottelun.
Selviydyttyään tehtävistä Harry saa selville, että Kalkaroksen sijaan kiveä havitteleekin pimeyden voimilta suojautumisen opettaja, professori Orave (Ian Hart). Orave poistaa turbaaninsa ja paljastaa Voldemortin (Richard Bremmer), joka elää hänen takaraivossaan. Voldemort yrittää suostutella Harryn antamaan kiven hänelle (Harry löytää kiven yllättäen taskustaan rehtori Albus Dumbledoren (Richard Harris) loitsun seurauksena) luvaten tuoda Harryn vanhemmat takaisin kuolleista, mutta Harry kieltäytyy. Orave yrittää tappaa Harryn, mutta Harryn kosketus estää Oravea vahingoittamasta häntä ja muuttaa Oraven käden tomuksi. Orave yrittää ottaa kiven, mutta Harry tarttuu tätä kasvoista, minkä seurauksena Orave muuttuu tomuksi ja kuolee. Kun Harry nousee ylös, Voldemortin henki ilmestyy esiin ja syöksyy Harryn läpi, joka menettää tajuntansa.
Harry herää koulun sairaalasiivessä professori Dumbedore vierellään. Dumbledore selittää hänelle, että kivi on tuhottu ja että vaikka Ron oli lähellä menettää henkensä shakkiottelussa, tämä ja Hermione voivat kummatkin hyvin. Harryn Oravea polttava kosketus puolestaan johtuu siitä, että Harryn äiti antoi kuollessaan Harrylle rakkauteen perustuvan taikasuojauksen Voldemortia vastaan. Ennen kuin Harry ja muut oppilaat lähtevät kesälomalle, Harry tajuaa, että vaikka muut oppilaat ovatkin lähdössä Tylypahkasta kotiin, Tylypahka on hänen todellinen kotinsa.
Tausta
Harry Potter ja viisasten kivi on ensimmäinen elokuva kahdeksanosaisessa Harry Potter -elokuvasarjassa. Kaikki elokuvat perustuvat J. K. Rowlingin luomaan Harry Potter -kirjasarjaan. Viisasten kivi valmistui vuonna 2001 ja elokuvasarjan suosion myötä osien teko on jatkunut aina vuoteen 2011, jolloin Harry Potter ja kuoleman varjelukset, osa 2 sai ensi-iltansa. Muita sarjaan kuuluvia ovat elokuvat Salaisuuksien kammio (2002), Azkabanin vanki (2004), Liekehtivä pikari (2005), Feeniksin kilta (2007) ja Puoliverinen prinssi (2009).
Myös kirjasarja on saanut maailmanlaajuisen suosion: sarjan ensimmäistä, toista ja kolmatta osaa oli vuoteen 2005 mennessä myyty 27,6 miljoonaa kappaletta. Rowling olikin ensimmäinen romaanikirjailija, jolla oli New York Timesin bestseller-listalla neljän eniten myydyn joukossa kolme teosta 16 viikon ajan. Neljännestä ja viidennestä kirjasta oli molemmista otettu siihen mennessä suurimmat kirjojen ensipainokset: Liekehtivästä pikarista 4,8 miljoonaa (3,8 miljoonaa USAan, loput Britanniaan) ja Feeniksin killasta 8,5 miljoonaa kappaletta. Esimerkiksi Liekehtivän pikarin painosmäärä oli 40 kertaa enemmän kuin mitä bestseller-listoilla yleensä olevista otetaan ja sitä oltiin varattu etukäteen 5,3 miljoonaa kappaletta. Se olikin sitten myös nopeimmin myyty kirja: pari päivää ilmestymisensä jälkeen 3,8 miljoonan kappaleen painoksesta oli myyty kolme miljoonaa kappaletta.
Saksa talviolympialaisissa 1932
Saksa saavutti Lake Placidin talviolympialaisista 1932 kaksi pronssimitalia, jotka tulivat rattikelkkailun neljän miehen kelkoista ja miesten jääkiekosta. Kisojen mitalitilastossa Saksa sijoittui yhdeksänneksi. Saksan joukkue koostui 20 miesurheilijasta, jotka kilpailivat rattikelkkailussa, taitoluistelussa ja jääkiekossa.
Harry Potter ja viisasten kivi (elokuva)
Kuvaukset
Tylypahkan pihamaan kohtaukset kuvattiin Alnwickin linnassa.
Palkinnot
Elokuva oli ehdolla kolmeen Oscar-palkintoon: parhaaseen musiikkiin, parhaaseen lavastukseen ja parhaaseen puvustukseen. Muissa palkintogaaloissa elokuva sai yhteensä 13 palkintoa ja 46 ehdokkuutta.
Soundtrack
Elokuvan soundtrack julkaistiin 30. lokakuuta 2001.
Francis Frederick
Francis Harland ("Frank") Frederick (28. helmikuuta 1907 Alameda – 2. toukokuuta 1968 Alameda) oli yhdysvaltalainen soutaja. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 1928 Amsterdamissa ja oli siellä mukana voittamassa kultaa kahdeksikossa. Hänestä tuli sittemmin geologi.
Pituus (täsmennyssivu)
Pituus voi tarkoittaa seuraavia asioita:
John Brinck
John Manning ("Jack") Brinck (16. syyskuuta 1908 – 19. toukokuuta 1934) oli yhdysvaltalainen soutaja. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 1928 Amsterdamissa ja oli siellä mukana voittamassa kultaa kahdeksikossa. Hän kuoli Texasissa henkirikoksen uhrina.
Sawakaze (1919)
Sawakaze oli Keisarillisen Japanin laivaston Minekaze-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Mitsubishin Nagasakin telakalta, missä köli laskettiin 7. tammikuuta 1918. Alus laskettiin vesille 7. tammikuuta 1919 ja otettiin palvelukseen 6. maaliskuuta 1920.
Palvelus
Alus siirrettiin reserviin 15. syyskuuta 1945. Sen miehistö upotti aluksensa 1948.
Lucifer’s Horns
Lucifer’s Horns on puolalaisen black metal -yhtye Moonin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 15. syyskuuta 2010.
Hahoe
Hahoe on perinteinen kylä Etelä-Koreassa Joseon-dynastian ajalta. Hahoe on suojassa vuoristossa ja sijaitsee joen rannalla. Hahoe valittiin yhdessä Yangdongin kanssa UNESCOn maailmanperintöluetteloon vuonna 2010.
Otavan vuonna 2021 julkaisema lastenkirja Puunaamioiden kirous (Joonas Tolvanen) sijoittuu Hahoe-kylään.
Carola Grönhagen-Riska
Carola Grönhagen-Riska (o.s. Grönhagen; s. 7. joulukuuta 1945 Helsinki) on suomalainen lääkäri. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi vuonna 2001. Hän on erikoistunut nefrologiaan ja oli vuodesta 1998 Helsingin yliopistollisen keskussairaalan nefrologian klinikan ylilääkäri ja vuodesta 2000 Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin lääketieteellisen toimialan toimialajohtaja ja johtava ylilääkäri. Hän jäi eläkkeelle talvella 2013.
Bougainvillenmesikko
Bougainvillenmesikko (Stresemannia bougainvillei) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Bougainvillenmesikkoa tavataan Bougainvillessä Papua-Uudessa-Guineassa. Laji on huonosti tunnettu eikä siitä ole kannanarvioita. Sen ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Jonny Howson
Jonathan Mark "Jonny" Howson (s. 21. toukokuuta 1988 Morley) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Norwich Cityä. Pelipaikaltaan molempijalkainen Howson on keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura
Howsonin kasvattajaseura on Leeds United, jonka riveissä hän aloitti uransa vuonna 2006 Englannin mestaruussarjassa, josta se putosi seuraavaksi kaudeksi Englannin ykkösliigaan. Ykkösliigassa Leeds pelasi kolme kautta, kunnes kaudeksi 2010-2011 se nousi takaisin Mestaruussarjaan. Howson valittiin maaliskuussa 2011 sarjan kuukauden pelaajaksi. Vuosina 2011-2012 Leedsin kapteenina toiminut Howson pelasi seurassa yhteensä 190 liigaottelua tehden niissä 25 maalia.
Tammikuussa 2012 Howson siirtyi Englannin valioliigan Norwich Cityyn. Hän teki pääsarjadebyyttinsä maaliskuussa 2012 Stoke Cityä vastaan. Uran ensimmäinen maali Valioliigassa syntyi seuraavassa kuussa ottelussa Evertonia vastaan. Parhaalla valioliigakaudellaan, kaudella 2012-2013, Howson teki 30 ottelussa kaksi maalia. Tuohon maalisaldoon hän ylsi myös seuraavalla kaudella. Kaudeksi 2014-2015 Norwich putosi Mestaruussarjaan.
Maajoukkueura
Howson on pelannut Englannin alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa yhden ottelun vuonna 2011.
Usman Sale
Usman Sani Hassan Sale  (s. 27. elokuuta 1995) on nigerialainen jalkapalloilija, joka edustaa Ykkösessä pelaavaa Pepoa. Hänen vahvuutensa on kansainvälisen huipputason suora- ja pelitilannenopeus.
Sale teki norjalaisen Viking FK:n kanssa nelivuotisen sopimuksen tammikuussa 2016 samanaikaisesti maanmiehensä Aniekpeno Udohin kanssa. Viking FK pelasi tänä aikana aluksi pääsarjassa pudoten kaudeksi 2018 sarjaa alemmas, mutta nousi heti takaisin Norjan pääsarjaan. Sale teki joulukuussa 2019 sopimuksen Suomen mestarijoukkueen Kuopion Palloseuran kanssa.
Asteeninen oire
Asteeninen oire (Elokuva-arkiston näytöksissä käytetty suomalaisnimi, alkuperäisnimi Astenitšeski sindrom ) on Kira Muratovan ohjaama neuvostoliittolainen kokeellinen draamaelokuva vuodelta 1990. Ohjaajan lisäksi sen käsikirjoittajina ovat toimineet Aleksandr Tšernik ja toista pääroolia näyttelevä Sergei Popov.
Exodus (järjestö)
Exodus oli yhdysvaltalainen homoseksuaalien eheyttämistä harjoittanut järjestö. Se perustettiin 1976 ja se lopetti toimintansa kesäkuussa 2013. Sillä oli Pohjois-Amerikassa 260 toimipistettä.
Mustasuohaukka
Mustasuohaukka (Circus maurus) on haukkojen heimon suohaukkojen sukuun kuuluva lintu. Sitä tavataan Lesothossa, Namibiassa ja Etelä-Afrikassa. Vaeltavana sitä tavataan myös Botswanassa ja Swazimaassa.
Kannan kooksi arvioitiin vuonna 2015 alle tuhat yksilöä, ja aikuisten yksilöiden määrä on noin 670 yksilöä. Kanta on myös vähenemään. Sen pääaluetta on läntinen Kapmaa. Se ei pesi Lesothossa, ja Pohjois-Namibiassa sitä on pieni erillinen alle 50 linnun kanta.
Sen elinpiiriä ovat viileät kuivat fynbos-vyöhykkeen alueet, ylävät heinäarot, Karoon pensastot ja avoimet tasangot, joilla kasvaa pensaita, sekä viljellyt alueet. Se pesii usein lähellä rannikon tai ylänköjen soita.
Ulkonäkö
Lintu on kooltaan 48–53 cm, eli se on keskikokoinen suohaukka. Aikuisen ulkonäkö on hyvin silmiinpistävä. Se on musta, ja pyrstössä on mustavalkoinen raidoitus, perä on valkoinen, ja jalat, silmät ja vahanahka. Sen lentosulat ja kyynärsulat ovat alapuolelta valkoiset ja ovat näin jyrkkä vastakohta mustille peitinsulille ja vartalolle. Nuoret linnut ovat tummanruskeita ja runsaasti täplikkäitä ja raidallisia, mutta niilläkin on selvä valkoinen perä ja raidallinen pyrstö.
Georg Mathesius
Georg Nicolai Mathesius (11. huhtikuuta 1732 Pyhäjoki – 12. heinäkuuta 1816 Uusikaarlepyy ) oli suomalainen pappi. Hän toimi kirkkoherrana Uudessakaarlepyyssä ja kirjoitti ruotsinkielisiä taloudellisia ja uskonnollisia kirjoja.
Berga
Berga voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Georg Mathesius
Mathesiuksen vanhemmat olivat Pyhäjoen kirkkoherra Nils Mathesius (1676–1740) ja hänen toinen puolisonsa Maria Niskanen. Hän kävi Oulun triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Uppsalassa 1749. Mathesius valmistui filosofian maisteriksi 1757 ja hänet vihittiin samana vuonna papiksi.
Berga
Suomessa:
Ruotsissa:
Georg Mathesius
Mathesius oli Kruunupyyn vt. kirkkoherrana vuodesta 1757, Teerijärven kappalaisena vuodesta 1759, Sulvan kappalaisena vuodesta 1781 sekä Uudenkaarlepyyn kirkkoherrana vuodesta 1793 astuen tähän virkaan 1795. Mathesius sai rovastin arvon 1807.
Mathesius oli naimisissa 1759–1813 Katarina Brunellin (k. 1813) kanssa. Mathesiuksen veljiä olivat Juhana ja Petter Niklas Mathesius. Hänen poikiaan olivat Pietarsaaren pitäjän kappalainen Lars Mathesius (1760–1830) ja Uudenkaarlepyyn kappalainen Nils Mathesius 1772–1822.
Julkaisuja
Kansalliskirjaston Fennica-tietokannan mukaan
Revheimin lurit
Revheimin lurit (lue venyttämällä: lūr) ovat Rogalandin Hafrsfjordin läheltä Norjasta löydetyt lurit, jotka on ajoitettu noin 800 eaa. eli ne ovat Skandinavian pronssikauden Monteliuksen periodilta V.
Historiaa
Heinäkuussa vuonna 1894 olivat Revheimin maatilan työntekijät kaivamassa kuivatusojaa laajalla Revheimsmyran suolla. Ojan pohjalta paljastuivat muutamat pronssiputket, jotka makasivat suon hiekkaista pohjaa vasten. Lähistöllä työskennellyt maatalousinsinööri A. Grimnes saapui paikalle ja dokumentoi ojan ja löydökset muistivihkoonsa. Tämän jälkeen toimitettiin sekä piirrokset että lurien kappaleet Stavangerin arkeologiseen museoon.
Lurit olivat löydettäessä hyvässä kunnossa. Vuonna 1958 soittivat kaksi stavangerilaista Franz Dørr ja Georg Dørr (isä ja hänen poikansa) lureja, ja vielä vuonna 1961 Gunnar Rugstad soitti luria. Pronssiseppä Andy Taylor on valmistanut lureista replikat.
Kuvaus
Revheimin lurit ovat 1,50 metriä pitkät ja siten pienemmät kuin Brudevælten lurit. Molemmat lurit soivat F-vireisesti. Ulvkærin lurit, jotka löytyivät Pohjois-Tanskasta, ovat lähes saman kokoiset.
Yangdong (kylä)
thumb|right|230px|Yangdong Yangdong on perinteinen kylä Joseon-dynastian ajalta. Yangdong on suojassa vuoristossa ja sijaitsee joen rannalla. Hahoe valittiin yhdessä Hahoen kanssa UNESCOn maailmanperintöluetteloon vuonna 2010.
Akaan kirkko
Akaan kirkko on Akaassa sijaitseva uusgotiikkaa edustava puinen, länsitornillinen, erivartinen ja sisäviisteinen ristikirkko, jonka suunnitteli Carlo Bassi Intendentinkonttorissa 1814 ja joka rakennettiin 1816-1817. Kirkon kaikissa ristisakaroissa on kolmiopäädyt, ristikeskustassa on särmäkartiomainen katto. Sakaroiden sisäkatteena on lautaholvit, keskustassa puukupu. Korjauksissa 1800-luvun lopulla kirkon yksityiskohtia muutettiin koristeellisemmiksi ja torni uusittiin. Myöhempiä korjauksia on tehty 1908-1909, 1924, 1935 ja 1967. Istumapaikkoja kirkossa on 800 hengelle. Alttaritaulun Kristuksen kirkastuminen on maalannut Juho Forsell 1881, kirkon kattomaalaukset teki Kalle Carlstedt 1935. Kirkon järjestyksessä kolmannet, 27-äänikertaiset urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas 1982, kuorin lasimaalaukset hankittiin 1937. Akaan kirkko on ollut koko ajan samanniminen, vaikka vuosina 1946–2006 sen sijaintikuntana olikin Toijala.
Taiyō
pienoiskuva|Taiyō Taiyō oli keisarillisen Japanin laivaston Taiyō-luokan saattuetukialus toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Matkustaja-alus Kasugamaru tilattiin Mitsubishin Nagasakin telakalta jqa sen köli laskettiin vuonna 1938. Alus laskettiin vesille 19. syyskuuta 1940. Vielä varustettavana ollut alus siirrettiin toukokuussa 1941 Sasebon laivastontelakalle muutettavaksi saattuetukialukseksi. Alus otettiin palvelukseen 2. syyskuuta 1941 nimellä Taiyō.
Palvelus
Sodan aikana alus osallistui lukuisiin lentokoneidenkuljetustehtäviin. Alukseen osui sodan aikana useita torpedoita. Ensin Yhdysvaltain laivaston sukellusvene USS Trout torpedoi aluksen Trukin edustalla 28. syyskuuta 1942, USS Tunny 9. huhtikuuta 1943 ja USS Cabrilla 24. syyskuuta 1943. Joka kerta alus korjattiin. Alus upposi Cape Bolinaon lähistöllä 18. elokuuta 1944, kun USS Rasher torpedoi aluksen sen ollessa matkalla Manilaan. Torpedo-osuma aiheutti polttoaineräjähdyksen. Aluksen 1 200 hengen miehistöstä 747 hukkui ja 400 selvisi hengissä.
Raitamesikko
Raitamesikko (Glycifohia undulata) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Raitamesikkoa tavataan kotoperäisenä Uudessa-Kaledoniassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Paras naispääosa draamasarjassa (Primetime Emmy)
Paras naispääosa draamasarjassa on yksi Primetime Emmy -palkinnon palkintokategorioista. Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1954.
Emily Davison
Elämä
Lontoon Blackheathissä syntynyt Davison opiskeli 1890-luvulla Lontoon ja Oxfordin yliopistoissa kirjallisuutta sekä kieli- ja luonnontieteitä. Opintojensa jälkeen hän työskenteli kotiopettajana. Vuonna 1906 Davison liittyi naisten äänioikeutta ajaneeseen Women's Social and Political Union (WSPU) -järjestöön, jonka Emmeline Pankhurst oli perustanut muutamaa vuotta aikaisemmin. Hän lopetti opettajantyönsä vuonna 1908 ja omistautui lähes kokonaan WSPU:n toiminnalle jatkaen samalla kielenopintojaan Lontoon yliopistossa. Davison joutui aktivisminsa vuoksi pidätetyksi kaikkiaan yhdeksän kertaa. Vankeusaikoinaan hän oli useasti nälkälakkossa ja joutui pakkoruokittavaksi.
Epsomin välikohtaus
Kesäkuun 4. päivänä 1913 Davison matkusti junalla Lontoosta Epsomin kaupunkiin, jossa järjestettiin suuri laukkaurheilutapahtuma Epsomin Derby. Kilpailun aikana hän ryntäsi radalle ja yritti tarttua kuningas Yrjö V:n omistaman Anmer-nimisen hevosen suitsiin. Se kuitenkin törmasi Davisoniin, joka jäi voltin tehneen hevosen jalkoihin menettäen tajuntansa. Davison sai kallonmurtuman sekä sisäisiä vammoja ja kuoli sairaalassa neljää päivää myöhemmin tajuihinsa tulematta. Anmeriä ohjastanut jockey Herbert Jones jäi jalastaan roikkumaan jalustimeen ja raahautui matkaa jatkaneen hevosen perässä niin ikään tajuttomana. Pathé-yhtiön uutiskuvaajat onnistuivat tallentamaan koko välikohtauksen filmille.
Davisonin tarkoituksena oli ilmeisesti kiinnittää kuninkaan hevoseen WSPU:n lippu, niin että se olisi näkynyt maaliin tultaessa. Toisen teorian mukaan hän yritti pujottaa Anmerin kaulaan Votes for Women -tekstillä varustettua nauhaa, jollainen Davisonin hallusta myös löydettiin. Joidenkin tapausta myöhemmin tutkineiden historioitsijoiden mukaan törmäys kuninkaan hevosen kanssa oli pelkkää sattumaa. Hevosten vauhti oli niin kova, ettei Davison olisi millään kyennyt tunnistamaan kohti tulleita hevosia.
Muistaminen
Davisonista tuli kuolemansa myötä naisten äänioikeutta ajaneen liikkeen ensimmäinen varsinainen marttyyri. Hänen hautajaissaattuettaan seurasi katujen varsilla arviolta 200 000 ihmistä. Vuonna 2013 tapauksen satavuotismuiston kunniaksi paljastettiin Epsomin laukkaradalla muistolaatta. Toinen Davisonin muistolaatta on Ison-Britannian parlamenttitalossa Westminsterin palatsissa.
Ohotanmeri
Ohotanmeri on yli 1,5 miljoonan neliökilometrin laajuinen Tyynenmeren luoteinen reunameri. Se on lähes kokonaan Venäjän alueiden ympäröimä, ja vain Hokkaidōn saarella se ulottuu Japanin alueelle. Ohotanmerta rajaavat Kamtšatkan niemimaa, Kuriilit, Hokkaidōn ja Sahalinin saaret sekä Venäjän kaukoitä. Kuriilien salmien kautta meri on yhteydessä Tyynenmereen ja La Pérousen salmen kautta Japaninmereen.
Sijainti ja piirteet
Ohotanmeri on Tyynenmeren luoteinen haara. Sen pinta-ala on 1 583 000 km² ja keskisyvyys 859 metriä. Syvin kohta on 3 372 metrissä. Meren itärajat ovat Kamtšatkan niemimaa ja Kuriilit, eteläisenä rajana Hokkaidōn ja Sahalinin saaret ja läntisenä rajana Venäjän kaukoitään kuuluvat Habarovskin aluepiiri ja Magadanin alue. Hokkaidōn ympäristöä lukuun ottamatta meri on Venäjän ympäröimä.
Ohotanmeren mantereenpuoleiset rannat ovat usein korkeita ja kivisiä, mutta Sahalin saaren ja Hokkaidōn saaren rannat huomattavasti matalampia. Mereen virtaa mantereelta useita suuria jokia, kuten Amur, Tugur, Uda, Ohota, Gižiga ja Penžina.
Suurin osa merkittävistä saarista on lähellä mannerta, kuten Sahalin. Muita saaria ja saaristoja ovat Šantarsaaret, Zavjalov, Spafarjevsaaret, Jamsaaret ja Tjulenisaaret. Avoimella merellä on vain Ionysaari.
Geologia ja hydrologia
thumb|Kartta Ohotanmeren syvyyssuhteista Ohotanmeri on muodostunut viimeisen kahden miljoonan vuoden aikana tapahtuneiden toistuvien jäätiköitymisten seurauksena. Merenpohja viettää pohjoisesta etelään. Mannerrinne syvenee pohjoisen ja lännen mannerjalustalta aina 1 500 metriin saakka. Meren syvin kohta on Kuriilien altaassa.
Ilmasto
Ohotanmeri on Itä-Aasian kylmin meri, eikä sen pohjoisosien ilmasto eroa paljoakaan Arktisten merten ilmastosta. Suurin osa Ohotanmerestä, lukuun ottamatta Kuriilien ympäristöä, jäätyy talven ajaksi. Vain meren eteläisimmässä ja kaakkoisimmassa osassa on Tyynenmeren vaikutuksesta leudompi meri-ilmasto. Muissa osissa merta Aasian mannerilmaston vaikutus on suuri. Ohotanmeren pohjoisilla ja läntisillä alueilla helmikuun keskilämpötila on −24 astetta ja elokuun 14 astetta. Eteläosissa helmikuun keskilämpötila on −7 astetta ja elokuun 18 astetta. Sadanta vaihtelee pohjoisen 400 millimetristä etelän ja kaakon 1 040 millimetriin.
Talous ja liikenne
Ohotanmeren tärkeimpiä satamia ovat mantereella Magadan ja Ohotsk. Muita merkittäviä satamia ovat Sahalinin Korsakovissa sekä Kuriilien Severo-Kurilskissa ja Južno-Kurilskissa.
Rantakaupungit
Ohotanmeren rannalla sijaitsevia kaupunkeja:
Hetaerina
Hetaerina on neidonkorentojen heimoon kuuluva sudenkorentosuku.
Suomi–Ruotsi-maaottelu 1959
Vuoden 1959 Suomi–Ruotsi-maaottelu käytiin Göteborgissa Nya Ullevin stadionilla 26. ja 27. elokuuta.
Vanuatunmesikko
Vanuatunmesikko (Glycifohia notabilis) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Vanuatunmesikkoa tavataan Vanuatussa. Lajin on kuvattu olevan yleisimmillään vuoristoissa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
The Party’s Over: Oil, War, and the Fate of Industrial Societies
The Party’s Over: Oil, War, and the Fate of Industrial Societies on Richard Heinbergin kirjoittama englanninkielinen tietokirja, joka toimii johdantona öljyhuippua ja maaöljyn ehtymista koskeviin kysymyksiin.
Sisältö
Heinbergin kirjan tärkeimmät viestit voidaan tiivistää seuraaviin viiteen kohtaan:
Heinberg selostaa tiivistetysti ekologian ja termodynamiikan peruskäsitteistöä, jota hän soveltaa länsimaiden historiaan. Hän esittelee keinoja, joilla ihmiskunta on ottanut käyttöönsä enemmän energiaa ja siten nostanut ympäristön kykyä elättää suurempaa ihmispopulaatiota. Näihin keinoihin kuuluvat ekologisten lokeroiden valtaaminen (takeover), työkalujen käyttö, toimintapiirin laajentaminen sekä uusiutumattomien luonnonvarojen kuluttaminen (drawdown). Kyseiset käsitteet hän on lainannut William R. Cattonin teoksesta Overshoot: The Ecological Basis of Revolutionary Change. Heinberg käsittelee myös kolonialismia ja orjuutta energian talteenoton ja hyödyntämisen näkökulmasta. Cattonin teoksen lisäksi Heinberg hyödyntää Joseph Tainterin kirjaa Kuinka yhteiskunnat romahtavat (1988). Tainterin pääteoria on, että kompleksiset yhteiskunnat romahtavat, koska ”niiden keinot energian talteenottamiseksi ovat alisteisia alenevan rajahyödyn laille”.
Tämän jälkeen Heinberg käsittelee fossiilisten polttoaineiden olennaista roolia teollistumisen ja kapitalismin historiassa sekä käy läpi niitä syitä, miksi monet geologit ja energia-alan asiantuntijat uskovat maailman öljyntuotannon olevan lähellä tuotantohuippua. Hän arvioi myös vaihtoehtoisten energiamuotojen mahdollisuuksia korvata fossiilisia polttoaineita, kysyen humoristisesti: ”Voivatko juhlat jatkua?” Heinberg ei suhtaudu asiaan optimistisesti vaan tuo esille niitä vakavia ongelmia, jotka todennäköisesti seuraavat halvan energian loppumisesta. Kirjan lopussa hän antaa käytännöllisiä ohjeita lukijoille siitä, kuinka reagoida halvan öljyn loppumisen aikakauteen.
Kirjan toteuttamiseen Heinberg sai apua kolmelta öljygeologilta, joihin kuuluivat ASPO -yhdistyksen perustaja Colin Campbell, Jean Laherrere ja Walter Youngquist. Colin Campbell myös osallistui teoksen esipuheen kirjoittamiseen, ja Heinberg viittaa hänen tutkimuksiinsa tekstissä. Lisäksi Heinberg siteeraa Michael C. Lynchiä, Bjørn Lomborgia ja Richard C. Duncania osoittaen samalla heille arvostustaan.
Österbottniska Posten
thumb|200px|Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu. Österbottniska Posten oli Uudessakaarlepyyssä vuosina 1883–1968 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti. Vuoteen 1985 saakka sitä julkaistiin aikakauslehtenä.
Lukkari J.W. Nesslerin perustaman lehden ensimmäinen päätoimittaja oli tunnettu kansanvalistusmies Anders Svedberg. Jakobstad Tidningin perustamiseen saakka se levisi myös Pietarsaareen ja sen ympäristöön. Myöhemmin Österbottniska Postenista tuli suppean levikkialueensa paikallislehti, joka pysyi sisällöltään ja ulkoasultaan vanhakantaisena. Vuonna 1968 lehti myytiin uusiin käsiin, ja sen tilalla alettiin julkaista samannimistä nuorisolehteä.
Kerran viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 2 500 kappaletta vuonna 1950.
HMS Biter
HMS Biter on ollut kuuden Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
Under the Red Cloud
Under the Red Cloud on suomalaisen Amorphis-yhtyeen kahdestoista studioalbumi, joka julkaistiin syyskuussa 2015. Levyn on tuottanut ruotsalainen Jens Bogren, joka oli kosketinsoittaja Santeri Kallion mukaan "juuri oikea henkilö" tehtävään.
Albumi aloitti trilogian, johon kuuluvat myös Queen of Time ja Halo.
AMEO
AMEO-verkosto on ammatillisten erityisoppilaitosten kumppanuusverkosto, jonka muodostavat Suomen kaikki ammatilliset erityisoppilaitokset. Verkosto on perustettu vuonna 2009 ja se on määritellyt perustehtäväkseen taata ammatillisen erityisopetuksen asiakkaille alueellisesti ja kansallisesti kattavat, tarpeenmukaiset ja uudistuvat ammatillisen erityisopetuksen palvelut. AMEO-verkosto haluaa myös vaikuttaa koulutusjärjestelmään ja työelämän toimijoihin siten, että koko ikäluokalle tarjoutuisi mahdollisuus saavutettaviin yksilöllisiin polkuihin ja elinikäisen oppimiseen.
Kamppailu Jumalasta
Sisältö
Kirjan aloittavassa luvussa keskustelu on aiheiltaan monenkirjava.
Ylen esittämä Ajankohtaisen kakkosen homoilta ja Vapaa-ajattelijain liiton pornolehtikampanja olivat kirjan kirjoittamisen aikaan ajankohtaisia tapahtumia, ja kirjan keskustelu aloitetaan näistä aiheista. Keskustelussa nousee esille kirkon moraalinen valta, koskien esimerkiksi mainittuja seksuaalielämän asioita. Niemelän mukaan kirkko käyttää valtaansa vähintäänkin kyseenalaisella tavalla. Hänen mukaan evankelis-luterilaisen kirkon ja kansan suuren osan moraalikäsitysten välillä on kuilu. Niemelän esittämään kirkkokritiikkiin Heinimäki huomauttaa, että kirkon julkisuuskuva ja varsinainen kirkko ovat eri asia.
Molemmat esittävät syitä ajankohtaisille kirkosta eroamisille. Niemelä esittää kirkon jäsenkadolle syyksi sen tunnustuksellista hajanaisuutta, esimerkiksi jakautumista liberaaleihin ja konservatiiveihin. Myös Heinimäki toteaa nykyisen kirkon olevan dogmaattisesti väljä, mutta ei näe sitä huonona asiana. Käsitellessään kirkkoa jäsenistä koostuvana aatteellisena instituutiona, Niemelä hetkittäin peilaa sitä Vapaa-ajattelijain liiton toimintaan, jonka toiminnassa hän on ollut mukana. Eräs huomio on se, että samoin kuin kirkko, niin myös Vapaa-ajattelijain liitto voi olla dogmaattinen.
Niemelän mielestä uskontoon liittämiseen ja siihen kasvattamiseen liittyy ihmisoikeudellisia ongelmia. Hän korostaa lapsen oikeutta valita uskontonsa tai uskonnottomuutensa. Heinimäki taas korostaa kuinka lapsen on omaksuttava ensin jonkinlainen pohja, jonka perusteella todellinen valinta on ylipäätään mahdollinen. Uskonto on kasvatuksen myötä omaksuttu elämänmuoto, joka tarjoaa eksistentiaalisia kokemuksia. Heinimäen näkemyksen mukaan uskonto ei ole ideologia tai ensisijaisesti opillinen kokonaisuus. Molempien mielestä järkevä epäily kuuluu kasvatukseen. Käsitellessään uskontoon liittämistä ja siitä eroamista, kirjoittajat myös selvittävät asiaan liittyviä laillisia ikärajoja.
Moraalikysymysten ja opillisen väljyyden pohdinnan ohessa käsitellään myös uskontoon liittyvää tulkinnanvaraisuutta. Niemelä syyttää kristittyjen moraalin valikoivan niin sanotusti rusinat pullasta. Uskon ja opin keskiössä olevasta Raamatusta voi tulkita loputtomasti erilaisia ja ristiriitaisia moraaliohjeita. Heinimäki kuitenkin vastaa, että Raamattua tulisi lukea myös kriittisesti. Tulkinta ei ole mielivaltainen, vaan se on tehtävä tiettyjen kriteerien ohjaamana.