cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Formula 1
Tulevaisuus
Formula 1 -talleja sitova ja muun muassa sarjan rahanjaosta määräävä nykyinen Concorde-sopimus on voimassa vuoteen 2021 asti. Sopimus astui voimaan 2013. Useat tallit olivat asiasta erimielisiä, ja perustivat oman "kapinarintamansa" Grand Prix Manufacturers Associationin, joka suunnitteli aloittavansa oman kilpasarjan GPWC:n. F1:n kaupallisista asioita päästiin lopulta sopuun Bernie Ecclestonen ja GPMA:n välillä. Uuden sopimuksen myötä päätösvaltaa lajin sääntömuutosten suhteen siirrettiin F1-tallipäälliköiltä autotehtaiden johtokunnille.
Sopimuksen myötä lajin sääntöjä viedään eteenpäin kolmen ydinkohdan kautta: kustannuksia alennetaan, suositaan teknologioita, joilla on merkitystä myös maantieliikenteen kannalta sekä korostetaan asioiden sosiaalista merkitystä tähtäämällä esimerkiksi pakokaasupäästöjen vähentämiseen.
Kaudelle tuli Halo-metallikaari, joka suojaa kuljettajaa lentäviltä osilta.
Yksityistallien nousu ja tuho
pienoiskuva|Minardi PS05 Britannian GP:ssä. Jo Lotuksen ja Brabhamin aloittama, 1980-90-luvulla kiihtynyt yksityistallien kausi alkoi 1990-luvun lopulla tulla tiensä päähän. Vuonna 1997 ranskalainen Ligier siirtyi aluksi Alain Prostin haltuun, joka viiden kauden ajan ajatti omaa talliaan, mutta lopulta talli vetäytyi F1:stä kauden jälkeen. Ken Tyrrell myi vuonna 1998 oman tallinsa British American Tobaccolle, joka muodosti British American Racingin. Se myi aluksi 45 prosenttia osakkeistaan Hondalle, ja siirtyi kokonaan kaudella kilpailemaan Hondan nimellä.
Talli ajautui kauden 2008 loputtua rahoitusvaikeuksiin ja sen oli pakko luopua F1-tallin pyörittämisestä. Hondan tallipäällikkö Ross Brawn osti tallin ja jatkoi sen toimintaa kaudella nimellä Brawn GP. Uusi talli voittikin heti ensimmäisellä kaudellaan sekä kuljettajien, että valmistajien mestaruudet. Kauden 2009 jälkeen Mercedes-Benz osti tallin, ja vaihtoi uudeksi nimeksi Mercedes GP.
Myös sellaiset 1990-luvun värikkäät nimet kuten Arrows, Footwork, Forti, Larrousse, Pacific ja Simtek ovat jääneet historiaan. Benetton myi F1-toimintansa Renault’lle. DaimlerChrysler osti 40 % McLarenin omistavasta McLaren Groupista. Vielä kausina 1998-1999 Jordan kykeni vakavasti taistelemaan jopa voitoista. Vuonna 2005 Eddie Jordan myi tallinsa, joka jatkoi kaudesta 2006 alkaen nimellä MF1. Spyker Cars osti MF1:den kaudella 2006. Kaudelle 2008 Spyker vaihtui Force India -talliksi. Myös Jackie Stewart myi vuosina 1996-1999 pyörittämänsä tallin Fordille, joka Jaguarin nimellä ajatti tallia 2000-2004. Jaguar vaihtoi kaudeksi 2005 nimensä Red Bulliksi. BMW lopetti yhteistyön Williamsin kanssa kauteen 2005, kun BMW osti Sauber-tallin ja jatkoi sen toimintaa nimellä BMW Sauber. BMW Sauber ilmoitti kesällä 2009 vetäytyvänsä F1:stä kuluvan kauden lopuksi. Talli kertoi syyn tähän olleen huono menestys sekä maailmanlaajuinen lamakausi. Peter Sauber osti tallin ja nimi vaihtui jälleen Sauberiksi. Autonvalmistaja Toyota vetäytyi kauden 2009 jälkeen F1 sarjasta taloudellisista syistä. Tallin jäämistö myytiin Serbialaiselle Stefan GP yhtymälle, joka yritti päästä varasijalta mukaan F1 sarjaan kaudella 2010, kun USF1 ei saanut autoaan mukaan avauskilpailuun, mutta talli ei saanut FIA:lta lupaa kilpailla.
Yksityistallien viimeisenä mohikaanina pidetty Minardi myytiin energiajuomayhtiö Red Bullille, joka jatkaa tallin toimintaa nimellä Toro Rosso (Toro Rosso on Red Bullin sisartalli). Kaudelle 2006 mukaan tuli myös entisen F1-kuljettajan Aguri Suzukin perustama Super Aguri. Tämän tallin oli alun perin tarkoitus käyttää BAR-Honda-tallin entisiä autoja, mutta sääntöjen kiellettyä tämän talli ajoi kauden 2006 neljä ensimmäistä osakilpailua Arrows-tallin kauden 2002 autoilla, jotka oli muutettu nykysääntöjen mukaisiksi. Myös Super Aguri vetäytyi sarjasta vuonna 2008 taloudellisista syistä.
Vuodella 2009 asetelma kääntyi päälaelleen, kun F1-sarjan säännöt muuttuivat radikaalisti. Mercedeksen moottoreita käyttänyt yksityistalli Brawn GP, sekä Renault'n moottoreilla ajanut Red Bull menestyivät paremmin kuin Mercedeksen silloinen tehdastalli McLaren, Renault sekä Ferrari. Brawn GP hallitsi kautta 2009, ja Red Bull voitti mestaruudet 2010, 2011, 2012 ja 2013. Kaikilla kolmella kerralla Red Bull voitti sekä valmistajien että kuljettajien mestaruudet. Kaudesta 2014 lähtien Mercedes on voittanut sekä kuljettajien että valmistajien mestaruudet vuosina 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 ja 2020. Vuonna 2021 Mercedes voitti ennätyksellisen kahdeksannen peräkkäisen valmistajien mestaruuden, mutta kuljettajien mestaruus meni Red Bullin Max Verstappenille.
Suuria automerkkejä tulossa mukaan
Vuoden 2022 keväällä sekä Porsche että Audi ilmoittivat tulevansa mukaan Formula 1 -sarjaan. Red Bull ja Porsche neuvottelivat pitkään, mutta Red Bull hylkäsi neuvottelut. Audi sai sen sijaan tehtyä tehdastallisopimuksen Sauberin kanssa. Audin ja Sauberin yhteistyö alkaa kaudella 2026.
Ilmastovaikutukset
Formula 1 -organisaatio on kertonut tavoitteesta olla hiilineutraali vuoteen 2030 mennessä. Arvioiden mukaan suurin osa päästöistä (45 prosenttia) tulee rahtiliikenteestä, toiseksi suurin osuus (27,7 prosenttia) tulee henkilöliikenteestä tapahtumiin ja kolmanneksi suurin osuus (19,3 prosenttia) tulee tehtaista ja muista liiketiloista. Tavoitteeseen hiilineutraaliudesta kuuluu tapahtumissa kertyvien jätteiden kierrätys ja kertakäyttömuovien poistaminen sekä katsojille tarjotaan energiaystävällisempiä tapoja päästä tapahtumiin. Formula 1 -autot ovat siirtyneet 10 prosenttia uusiutuvaa polttoainetta sisältävään "E10"-polttoaineeseen ja tavoitteena on siirtyä täysin uusiutuviin polttoaineisiin vuoteen 2026 mennessä.
Maria Wiik
Wiik maalasi runsaasti henkilö- ja muoto­kuvia sekä asetelmia. Wiikin vuonna 1881 maalaama muoto­kuva sisarestaan Hilda Wiikistä hyväksyttiin Pariisin salonkiin. Wiikin maalaukset olivat yleensä pieni­kokoisia. Suurin hänen maalauksistaan on Huono omatunto (1886), joka on kooltaan 128×81 cm.
Nuoruus
pienoiskuva|100px|vasen|Wiik 1870-luvulla Maria Wiikin isä oli Uudenmaan lääninarkkitehti Jean Wik (tai Wiik). Maria Wiik opiskeli taidetta Adolf von Beckerin yksityiskoulussa vuonna 1873, Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuonna 1874, sekä Severin Falkmanin yksityisoppilaana vuosina 1874–1875.
Matkoja maailmalle
pienoiskuva|100px|vasen|Omakuva, n. 1881 Hän jatkoi Pariisissa taideopintojaan vuosina 1875–1876. Naiset eivät päässeet opiskelemaan Académie des Beaux-Artsiin, mutta hän sai opettajakseen Tony Robert-Fleuryn Académie Julianissa. Syksyllä hänen isänsä kuoli ja Wiik palasi takaisin Suomeen. Vuonna 1880 Wiik toimi lukuvuoden verran Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa sijaisopettajana. Toisen Pariisin-matkansa hän teki vuosina 1877–1880, kolmannen vuonna 1879 Normandiaan yhdessä Amelie Lundahlin kanssa, jonka kanssa vietti Pariisissa myös talven 1881–1882. Hän lähti vuonna 1883 ystävänsä Helene Schjerfbeckin kanssa jälleen Pariisiin työskentelemään joksikin aikaa muun muassa Bouvet’n ateljeehen Puvis de Chavannesin johdolla. Kesällä 1883 he matkustivat Bretagneen, vuonna Wiik yksin vuonna 1895 Italiaan ja vuosina 1887–1888 he matkustivat jälleen yhdessä St Ivesiin, Englantiin. Tammikuussa 1889 Wiik ja Schjerbeck matkustivat Pariisin maailmannäyttelyyn. Matkojen myötä Wiikin teoksiin tuli lisää psykologista tarkkuutta ja tunnelmallisuutta. Wiikin parhaina teoksina pidetään hänen 1880-luvun tuotantoaan. Wiikin ehkä tunnetuin maalaus on Ateneumissa oleva Maailmalle, vuodelta 1889. Teos palkittiin Pariisin maailmannäyttelyssä pronssimitalilla vuonna 1900.
Viimeiset vuodet
pienoiskuva|100px|oikea|Omakuva, 1917 1890-luvulla Wiikin tyyli muuttui, ja viimeisinä vuosina maalaamista vaikeutti silmäsairaus. Vuonna 1905 Wiik osallistui ensimmäiseen naistaiteilijoiden näyttelyyn Ateneumissa. Elämänsä loppuvuodet hän vietti kotimaassa, ja viimeiset työnsä hän maalasi noin vuonna 1923. Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 1923.
Kuoleman jälkeen
Wiik on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Krohnien perhehautaan. Wiikin muistonäyttely pidettiin vuonna 1929 Taidehallissa. Sekä Hämeenlinnan taidemuseossa että Oulun taidemuseossa pidettiin vuonna 2000 Wiikin maalausten näyttelyt.
Vuonna 1954 ilmestyi Pia Katerman väitöskirja Maria Wiikistä.
Kampin terveys- ja hyvinvointikeskus
Kampin terveys- ja hyvinvointikeskus on Helsingin Kamppiin rakennettava terveyskeskus, jonka esirakennustyöt käynnistyivät alkuvuodesta 2023. Se sijoittuu Kampin metroaseman maanpäällisen lippuhallin tilalle Sähkötalon ja Autotalon väliselle tontille. Uuden rakennuksen katutasossa tulee olemaan liiketiloja ja sisäänkäynti metroon, ja kerroksissa 2–8 terveyskeskuksen tilat. Rakennus on tarkoitus ottaa käyttöön vuonna 2027.
Helsingin kaupungin mukaan uuden terveyskeskuksen palvelut on mitoitettu 140 000 asukkaalle.
Atsorubiini
Atsorubiini (tunnetaan myös karmosiinina) on punainen atsoväri. Sen E-koodi on E 122. Atsorubiinia saa käyttää muun muassa juomiin, jälkiruokiin, jäätelöön, makeisiin ja kahvileipiin. Atsorubiinin ADI-arvo eli päivittäinen hyväksyttävä ylin saanti on 4 mg/kg/vrk. EU:ssa elintarvikekäytössä vaaditaan pakkausmerkintä "voi vaikuttaa haitallisesti lasten aktiivisuustasoon ja heikentää tarkkaavaisuutta”.
Kampin terveys- ja hyvinvointikeskus
Historia
Helsingin kaupunginvaltuusto hyväksyi uudisrakennuksen hankesuunnitelman vuonna 2021. Kaupunkiympäristölautakunta puolsi alueen asemakaavan muutosta loppuvuodesta 2021, ja seuraavana vuonna kaupunginvaltuusto hyväksyi muutoksen.
Kesällä 2022 Helsingin kaupunki valitsi hankkeen urakoitsijaksi YIT:n. YIT arvioi rakennusurakan kokonaiskustannuksiksi 77 miljoonaa euroa.
Keväällä 2023 alkoivat valmistelevat työt tontin muuttamiseksi rakennuskelpoiseksi. Valmisteleviin töihin kuuluu maanalaisten johtojen siirtämistä ja talotekniikkaan liittyvää järjestelyä. Varsinaiset rakennustyöt alkavat, kun hanke saa rakennusluvan. Samalla Kampin metroaseman vanha maanpäällinen lippuhalli puretaan.
Arkkitehtuuri
Rakennuksen on suunnitellut suomalainen PES-Arkkitehdit. Rakennukseen on tarkoitus tulla kahdeksan maanpäällistä kerrosta ja kaksi kellarikerrosta, sekä maanalainen sisäänkäynti huoltoliikennetä varten. Rakennukseen suunnitteluun on vaikuttanut keskeisesti sen sijainti kahden kulttuurihistoriallisesti merkittävän rakennuksen, Autotalon ja Sähkötalon välissä. Sen eteläpuoleiset räystäät sovitetaan samaan tasoon Sähkötalon kanssa. Muuttaessaan kaavaehdotusta kaupunkiympäristölautakunta pyysi kiinnittämään huomiota lintujen törmäysriskin ehkäisemiseen, ja Autotalon siluetin säilymiseen eri suunnista. Rakennuksen vaalea julkisivu suunnitellaan rakennettavan keraamisista lankuista. Lisäksi rakennuksen läheisyydessä olevia katualueita uusitaan.
Joss Stone
Joscelyn Eve Stoker (s. 11. huhtikuuta 1987 Dover, Kent), tunnetaan taiteilijanimellä Joss Stone, on englantilainen laulaja-lauluntekijä ja näyttelijä.
Stone siirtyi Miamiin työskentelemään ensimmäisen studioalbuminsa parissa. Ilmestyessään The Soul Sessions (2003) pääsi Britannian albumilistalla top-5:n joukkoon ja myös neljänkymmenen myydyimmän joukkoon Yhdysvaltain Billboard 200 -listalla. Stone on sen jälkeen julkaissut kuusi albumia, Mind, Body & Soul (2004), joka oli Suomen virallisella listalla parhaimmillaan sijalla 28, Introducing Joss Stone (2007), Colour Me Free! (2009), LP1 (2011), The Soul Sessions Vol. 2 (2012) ja Water for Your Soul (2015).
Stone teki elokuvadebyyttinsä vuonna 2006 ensi-iltansa saaneessa fantasiaelokuvassa Eragon. Hän näytteli Anna Kleveläistä televisiosarjassa Tudors vuonna 2009.
Stone ilmoitti 14. syyskuuta 2020 Stone ilmoitti Instagramissa, että hän ja hänen poikaystävänsä Cody odottavat yhteistä lastaan. Lapsi on Stonen ensimmäinen.
Lithocarpus harmandii
Lithocarpus harmandii on pyökkikasvien (Fagaceae) heimoon ja Lithocarpus-sukuun kuuluva kasvilaji. Tieteellisen nimen sille on antanut ranskalainen Aimée Antoinette Camus 1931.
Yö Live – 20-vuotisjuhlakonsertti
Yö Live – 20-vuotisjuhlakonsertti on maaliskuussa 2002 ilmestynyt Yön konserttitaltiointi, joka julkaistiin DVD- ja VHS-muodossa. Se sisältää Tampereen Pakkahuoneelta 19. lokakuuta 2001 tallennetun yhtyeen 20-vuotisjuhlakonsertin. Lisäksi mukana on bonuksena kahdeksan Yön musiikkivideota sekä vuoteen 2001 saakka ulottuva yhtyeen diskografia kappaleineen ja levyjen kansikuvineen. DVD:tä on myyty yhteensä lähes 9 000 kappaletta ja kultalevyrajan se ylitti vuonna 2004.
Lithocarpus harmandii
Lajiin kuuluu alalaji Lithocarpus harmandii subsp. malacotrichus , joka kasvaa luonnonvaraisena Laosissa.
Yö Live – 20-vuotisjuhlakonsertti
Tampereen Pakkahuoneella järjestetty konsertti oli osa Yön syksyllä 2001 tekemää 20-vuotisjuhlakiertuetta, joka alkoi lokakuun alussa Köyliön Lallintalolta. Tampereen esiintyminen oli kahden tanssilavakeikan jälkeen kiertueen kolmas konsertti. Vierailijoina olivat yhtyeen entiset jäsenet Jani Viitanen ja Jussi Hakulinen, joka myös laulaa viidellä kappaleella. DVD:n ensimmäinen painos jouduttiin vetämään pois kaupoista, koska sillä kuului tekijänoikeuksia vailla olevaa konserttien loppunauhaa.
Tartratsiini
Tartratsiini on sitruunankeltainen atsoväri, jonka E-koodi on E102. Sitä käytetään makeisissa, lihatuotteissa, kastikkeissa, kakuissa, vanukkaissa, kekseissä ja virvoitusjuomissa. Tartratsiinia pidetään haitallisimpana atsovärinä. Se saattaa aiheuttaa yliherkkyysoireita. Joidenkin lähteiden mukaan ihottumaoireita siitä aiheutuu yhdelle kymmenestätuhannesta. FDA sallii tartratsiinin elintarvike- ja kosmetiikkakäytön. Aine on kielletty ainakin Norjassa ja sen käyttöä on rajoitettu esimerkiksi Itävallassa, Ruotsissa ja Saksassa. Tartratsiinin ylin hyväksyttävä päivittäinen enimmäissaanti eli ADI-arvo on 7,5 mg/kg/vrk. EU:ssa elintarvikekäytössä vaaditaan pakkausmerkintä "voi vaikuttaa haitallisesti lasten aktiivisuustasoon ja heikentää tarkkaavaisuutta”.
Villan tartrasiini värjää valonkestävästi kullankeltaiseksi.
Tapani Sammalvuo
Tapani Sammalvuo (s. 31. toukokuuta 1975, Riihimäki) on suomalainen shakinpelaaja. Hän on voittanut shakin Suomen-mestaruuden vuosina 1998 ja 2005 ja on lisäksi kuusinkertainen pikashakin Suomen-mestari. Sammalvuo valmistui Turun yliopistosta filosofian maisteriksi vuonna 2006, pääaineenaan espanjan kääntäminen. Hänen pro gradu -tutkielmansa käsittelee espanjankielistä shakkiterminologiaa. Auktorisoitu kääntäjä hän on ollut vuodesta 2017 lähtien.
Shōtoku (prinssi)
thumb|240px|Shōtoku nuoremman veljensä ja poikansa kanssa. thumb|240px|Shōtoku kuvattuna 10 000 jenin seteliin (1958).
Shōtoku taishi (, ”kruununprinssi Shōtoku”, 574 – 8. huhtikuuta 622) oli vaikutusvaltainen japanilainen sijaishallitsija Asuka-kaudella keisarinna Suikon hallituskaudella. Häntä on pidetty yhtenä japanilaisen historiografian ja hallintojärjestelmän merkittävimmistä kehittäjistä. Hänestä tuli vuosisatojen kuluessa vähitellen puolilegendaarinen kulttihahmo.
Shōtokun alkuperäinen nimi oli prinssi Umayado. Hän oli keisari Yōmein toinen poika ja kuului vaikutusvaltaiseen Soga-klaaniin. Sijaishallitsija hänestä tuli vuonna 593, kun hänen tätinsä nousi maan valtaistuimelle, ja hän jatkoi virassaan kuolemaansa saakka.
Shōtokun hallituskausi muistetaan lukuisista merkittävistä uudistuksista politiikan, uskonnon ja taiteen aloilla. Hän avasi jälleen yhteydet Kiinaan ja aloitti maan hallinnon muokkaamisen kiinalaisen mallin mukaan. Hän edisti buddhalaisuuden ja kungfutselaisuuden leviämistä Japanissa ja toi maahan monia kiinalaisia käytäntöjä: maassa otettiin käyttöön kiinalainen kalenteri, luotiin uusi tiejärjestelmä, maahan tuotiin lukuisia kiinalaisia taiteilijoita ja käsityöläisiä ja maan historiaa kuvaavien kronikoiden laatiminen aloitettiin. Merkittävin hallintoa koskeva uudistus oli 12-portaisen hoviasteikon käyttöönotto, jonka myötä perinnöllisen järjestelmän korvasi kiinalainen meriitteihin pohjautunut hallinto. Samalla keisarihuoneen valta vahvistui feodaaliherrojen kustannuksella. Shōtokun vuonna 604 laatima ”17 artiklan perustuslaki”, jossa Japanin yläluokalle esiteltiin kiinalaista byrokratiaa ja kungfutselaisia käsitteitä, on merkittävä dokumentti hänen ajattelustaan, vaikka sitä on epäiltykin myöhemmäksi väärennökseksi.
Buddhalaisuuden suojelijana Shōtoku rakennutti useita buddhalaisia temppeleitä. Niistä tunnetuin lienee Naran lähelle vuonna 607 valmistunut Hōryū-ji, joka on yksi maailman vanhimmista säilyneistä puurakennuksista. Kuolemansa jälkeen häntä pidettiin buddhalaisena pyhimyksenä.
Brasilian Grand Prix 1995
Brasilian Grand Prix 1995 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 26. maaliskuuta 1995 Autódromo José Carlos Pace -radalla São Paulossa. Kilpailu oli kauden 1995 ensimmäinen kilpailu, ja sen voitti Michael Schumacher, joka ajoi myös kisan nopeimman kierroksen aikaan 1,20.921.
Kilpailun jälkeen Schumacher ja David Coulthard hylättiin, koska heidän autoistaan otetut polttoainenäytteet eivät olleet FIA:n mukaan sääntöjenmukaiset. Gerhard Berger julistettiin voittajaksi. Benetton ja Williams kuitenkin protestoivat päätöstä, minkä seurauksena kumpaakaan kuljettajaa ei hylätty, koska polttoaineen ei nähty antavan heille mitään hyötyä. Benetton ja Williams kuitenkin menettivät valmistajien MM-pisteet.
Abhay Deol
Abhay Deol (oik. Abhay Singh Deol; s. 15. maaliskuuta 1976 Bombay) on intialainen näyttelijä, joka työskentelee pääasiassa hindinkielisessä elokuvateollisuudessa. Hän teki ensiesiintymisensä romanttisessa komediassa Socha Na Tha vuonna 2005. Hänet tunnetaan parhaiten rooleistaan elokuvissa kuten trilleri Manorama Six Feet Under (2007), komedia Oye Lucky! Lucky Oye! (2008), musta komedia Dev.D (2009) ja draamakomedia Zindagi Na Milegi Dobara (2011).
Maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailut 2005
Vuoden 2005 maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 19.–20. maaliskuuta 2005 Saint-Étiennessä ja Saint-Galmierissa, Ranskassa.
Hensley Paulina
Hensley Paulina (s. 26. kesäkuuta 1993 Willemstad, Curaçao) on alankomaalainen pikajuoksija, joka kilpailee 100 ja 200 metrillä. 100 metrillä Paulinan ennätys on vuonna 2016 juostu 10.23 ja 200 metrillä niin ikään vuonna 2016 juostu 20,62.
Paulina voitti pronssia 100 metriltä vuoden 2013 alle 23-vuotiaiden EM-kisoista Tampereelta tuloksella 10.48. Hän oli yhtenä Alankomaiden viestinviejänä myös saman vuoden MM-kisoissa Moskovassa, jossa joukkue sijoittui pikaviestissä viidenneksi. Hän saavutti Berliinin EM-kilpailuissa 2018 pronssia 4 × 100 metrin viestissä.
Paulina edusti Alankomaiden Antilleja, kunnes ne lakkautettiin 2010. Hän on 180 senttimetriä pitkä, painaa 76 kiloa ja edustaa RTAT:ia.
Alain Sutter
thumb|Alain Sutter Alain Sutter (s. 22. tammikuuta 1968 Bern, Sveitsi) on sveitsiläinen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Häntä pidetään yhtenä 1990-luvun parhaista sveitsiläispelaajista.
Sutter edusti urallaan seuratasolla vuosina 1985–1998 kotimaassaan Grasshopperia ja Young Boysia, Saksassa Nürnbergiä, Bayern Müncheniä ja Freiburgia sekä Yhdysvalloissa Dallas Burnia.
Sveitsin maajoukkueessa Sutter pelasi vuosina 1986–1996 62 ottelua ja teki niissä viisi maalia. Hän kuului Sveitsin joukkueeseen vuoden 1994 MM-kisoissa.
Salvia medusa
Salvia medusa on huulikukkaiskasvien (Lamiaceae) heimoon ja salvioiden (Salvia) sukuun kuuluva kasvilaji. Tieteellisen nimen sille antoivat ensimmäisenä Epling ja Játiva. Sillä ei ole alalajeja.
Salvia medusa kasvaa luonnonvaraisena Perussa.
A Momentary Lapse of Reason
A Momentary Lapse of Reason on Pink Floydin vuonna 1987 julkaistu 13. studioalbumi, joka on yhtyeen ensimmäinen albumi sen jälkeen, kun Roger Waters oli virallisesti eronnut yhtyeestä vuonna 1985. Sopimusteknisistä syistä myöskään vuonna 1979 yhtyeestä erotettua Richard Wrightia ei merkitty levyn kansissa yhtyeen jäseneksi vaan vierailevaksi muusikoksi. Albumi saavutti kolmannen sijan myyntilistoilla sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa. Euroopassa levyn julkaisi EMI ja muualla maailmassa Columbia Records.
Luettelo Suomen jääkiekkomaajoukkueen otteluista
Tämä on luettelo Suomen miesten jääkiekkomaajoukkueen pelaamista maaotteluista. Suomi pelasi ensimmäisen maaottelunsa vuonna 1928.
Hannes Myllylä
Johannes (Hannes) Jaakko Myllylä (26. heinäkuuta 1881 Kärsämäki – 29. syyskuuta 1942 Helsinki ) oli suomalainen opettaja ja kirjakauppias.
Henkilöhistoria
Hannes Myllylän vanhemmat olivat maanviljelijä Herman Myllylä ja Vilhelmiina Kokkokangas ja puoliso vuodesta 1909 Auli Joutsiniemi. Myllylä valmistui opettajaksi 1904 ja toimi kansakoulunopettajana Kemissä 1904–1906 ja Kangasalla 1906–1910. Koulutarpeiden Keskusliike -yhtiön toimitusjohtaja hän oli 1910–1928 ja perustamansa Kirjaliike-yhtiön johtaja vuodesta 1930.
Weser Flugzeugbau
Weser-Flugzeugbau GmbH oli saksalainen vuonna 1934 perustettu lentokonetehdas. Sen perusti telakkakonserni Deschimag eli Deutsche Schiff- und Maschinenbau AG pyrkien uudelle - ja natsien valtaannousun jälkeen tuottoisalle - liiketoiminta-alueelle.
Yhtiö ei syntynyt tyhjästä. Vuonna 1922 diplomi-insinööri (Dr.-Ing.) Adolf Rohrbach perusti Berliiniin Rohrbach Metallflugzeugbau GmbH-yhtiön, joka nimensä mukaisesti pyrki valmistamaan kokometallisia lentokoneita. 1930-luvun alussa yhtiö ajettiin alas. Huhtikuussa 1934 tästä tuli Weser-Flugzeugbau GmbH. Adolf Rohrbach jatkoi Weserin teknisenä johtajana Bremenissä, johon rakennettiin tehdas vuosina 1935-36.
Rorhbach oli kehittänyt ideaa VTOL-lentokoneesta (Vertical TakeOff and Landing) vuodesta 1933 ja jatkoi tätä. Pystysuoraan nouseva lentokone tuli todeksi vasta 1950-luvulla.
Diplomi-insinööri Simon oli vuoteen 1938 mennessä kehittänyt VTOL-koneen nineltään P1003/1. Siinä oli halkaisijaltaa nelimetriset potkurit, jotka kääntyivät nousuasentoon ja vaakalentoasentoon. Kone lensi - paperilla - 650 km/h. Vuonna 1989 Boeing toi markkinoille Boeing V-22 Osprey lentokoneen, joka on tämän suunnitelman kaltainen.
Toisen maailmansodan aikana Weserflug rakensi tehtaan myös Puolaan, jossa valmistettiin Junkers Ju 188 ja Ju 388 -pommikoneita.
Koko Weser-yhtiö siirtyi vuonna 1944 Bremeniin ottaen haltuunsa poliittisesti epäsuosiossa olevan Focke Achgelis-yhtiön tehtaan.
Vuonna 1948 yhtiön uskottu mies Horst Janson alkoi koota tietoja Weser AG:n varoista, johon Weserflug kuului. Janson koordinoi Bremenin alueen uudelleenteollistamista. Vuoteen 1955 asti Saksa ei Liittoutuneiden sanelemien rauhansopimuksen ehtojen mukaan saanut tehdä moottorilentokoneita. Vuonna 1960 Jansonista tuli Weser AG:n hallituksen puheenjohtaja. Vuonna 1961 Weserflug liittyi VFW-yhtiöön, johon liittyivät myös Focke Wulf (Bremenissä) ja Hamburger Flugzeugbau, joka oli osa Entwicklungsring Nord (ERNO)a. Aluksi yhtiöt kehittävät raketteja etenkin ELDO-avaruusjärjestölle. Kun Focke Wulf ja Weserflug fuusioituivat vuonna 1964, yhtiöstä tuli Vereinigte Flugtechnische Werke.
Aiheesta muualla
F.-Herbert Wenz: Flughafen Tempelhof. Chronik des Berliner Werkes der "Weser" Flugzeugbau GmbH Bremen. Bau der Kriegsflugzeuge Ju 87-Stuka und Fw 190 1939-1945. Lemwerder (Stedinger Verlag) 2000. ISBN 3-927697-24-9.
Erika Coimbra
Erika Kelly Pereira "Kiki" Coimbra (s. 23. maaliskuuta, 1980) on brasilialainen lentopalloilija. Hän kuului maajoukkueeseen, joka voitti pronssia Sydneyn olympialaisista 2000. Hän kuului maajoukkueeseen myös Ateenassa 2004.
Coimbra on 179 cm pitkä ja painaa 64 kg.
Kubilay Türkyılmaz
pienoiskuva|Kubilay Türkyılmaz Kubilay "Kubi" Türkyılmaz (s. 4. maaliskuuta 1967 Bellinzona, Sveitsi) on turkkilais-sveitsiläinen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Häntä pidetään yhtenä 1990-luvun parhaista sveitsiläispelaajista.
Türkyılmaz edusti urallaan seuratasolla vuosina 1985–2002 kotimaassaan Bellinzonaa, Servetteä, Grasshopperia, Locarnoa ja Luzernia, Italiassa Bolognaa ja Bresciaa sekä Turkissa Galatasarayta.
Türkyılmaz on Max Abegglenin ohella Sveitsin maajoukkueen kaikkien aikojen paras maalintekijä tehtyään 34 maalia 62:ssa ottelussa vuosina 1988–2001. Hän kuului Sveitsin joukkueeseen vuoden 1996 EM-kisoissa.
Juri Nagibin
Juri Markovitš Nagibin (3. huhtikuuta 1920 Moskova Neuvosto-Venäjä – 17. kesäkuuta 1994 Moskova, Venäjä ) oli venäläinen kirjailija. Nagibinin novellikirjallisuutta ja elokuvakäsikirjoituksia julkaistiin ainakin Neuvostoliiton aikana. Nagibin asui Moskovassa, jossa hän syntyi ja kuoli.
Nagibinin isä teloitettiin vastavallankumouksellisena ennen Juri-pojan syntymää, ja hänen isäpuolensa Mark Leventhal oli juutalainen. Tästä syystä Juri Nagibin joutui kärsimään antisemitismistä.
Tuotanto
Juri Nagibin osallistui toiseen maailmansotaan, ja hänen tuotantonsa ottaa huomioon myös ne, jotka eivät sieltä palanneet. Hänen ensimmäiset julkaistut kokoelmansa olivat Mies rintamalta ja Suuri sydän. Nagibinin päätuotanto oli novelleissa, joissa hänellä oli psykologisesti suuntautunut moraalinen sävy ja tarkka mutta erikoisena pidetty kerronta. Hän kuvasi paljon lapsuudenaikaisia kokemuksiaan ikään kuin metaforin ja monimerkityksellisin vertauksin, esimerkiksi kertomuksessaan Чистые пруды (Tšistyje prudy), joka on samalla hänen lapsuudenmaisemansa nimi Moskovassa. Hänellä oli varsin rikas kielikuva-arsenaali, ja sen käytöstä tyylikeinona hän sai sekä positiivista että negatiivista palautetta. Välillä hänen kerrontansa meni lähelle mystiikkaa, kuten kertomuksessassa Заброшенная дорога (Kadonnut tie). Tunnetumpia teoksia olivat Punapäinen vihreä lintu, Talvinen tammi, fantasiateos Menestyksen huippu ja kokoelmat Lapsuteni kesä, Lapsuuteni kujat sekä elokuvanakin toteutettu pienoisromaani Sivuja Trubnikovin elämästä.
Eschweiler
thumb|275px|Kambachin linna thumb|275px|Eschweilerin päärautatieasema Eschweiler on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, läntisessä Saksassa. Se sijaitsee Aachenin ja Kölnin kaupunkien välissä. Kaupungin läpi virtaa Indejoki. Kaupunki on pinta-alaltaan 76,56 neliökilometrin suuruinen, ja asukkaita siellä on noin 55 646. Asukastiheys kaupungissa on 727 as./km². Eschweiler on Aachenin piirikunnan keskuskaupunki. Kaupunki on jaettu 22 eri kaupunginosaan. Eschweilerissä on useita linnoja, golfkenttä ja keinotekoinen Blausteinseen järvi. Kaupungissa järjestetään myös karnevaali.
Tykkivene Aunus
Valmistus
Alus tilattiin Wm. Crichton & Co Ab:n telakalta Turusta. Se valmistui 1900 hinaajana.
Suomen merivoimissa
Alus joutui 1919 suomalaisille Aunuksen retken aikana Viteleessä Aunus-joen suuhun uponneena. Aunus aseistettiin talvisodan alkaessa ja se liitettiin kapteeniluutnantti Asikaisen johtamaan tykkiveneiden laivastoon Laatokalla. Sodan aikana Laatokalla ei käyty meritaisteluja, joten Aunuksen tehtävä oli tulittaa Neuvostoliiton maavoimia järven rantojen läheisyydessä ja miinoittaa rannikkoalueita. Alus laski 7. joulukuuta 1939 moottoriveneiden tukemana 18 miinaa miinoitussuunnitelman mukaisesti. Moskovan rauhan mukaisesti kaikki Laatokan-laivaston alukset tuli jättää Laatokalle, joten Aunus joutui Neuvostoliiton haltuun.
Eschweiler
Historia
Ranskalaiset joukot tuhosivat Eschweilerin täysin vuonna 1678 ja kaupungin hallinta siirtyi ranskalaisille vuonna 1794. Osana Ranskaa se toimi kantoninsa pääkaupunkina vuodesta 1800 vuoteen 1815. Vuonna 1815 Eschweilerin ja Burtscheidin kantonit yhdistettiin preussilaiseen Aachenin piirikuntaan. Eschweilerille myönnettiin preussilaiset kaupunginoikeudet vuonna 1856.
Tykkivene Aunus
Neuvostoliiton laivastossa
Aunus liitettiin 24. elokuuta 1940 koulutusalusten osastoon, jonka tukikohtana oli Valamo ja nimettiin UK-100:ksi. Jatkosodan alettua alus aseistettiin uudelleen, muutettiin miinanraivaajaksi TTSH-100:ksi komentajanaan yliluutnantti Kargin ja liitettiin Neuvostoliiton Laatokan-laivastoon. Alus oli Neuvostoliiton Laatokan-laivaston pohjoisosaston lippulaiva. Ensimmäisen taistelunsa alus kävi 27. heinäkuuta 1941 Sortavalan lähistöllä. 31. heinäkuuta alus sai viisi osumaa suomalaiselta rannikkotykistöltä ja useita miehiä kaatui. Pohjoisosaston päällikkö kapteeniluutnantti Salagin haavoittui. Myöhemmin alus oli vartiolaivana ja kuljetti erilaisia tavaroita. TTSH-100:lla oli suuri merkitys Suhosaaren maihinnousun torjumisessa.
Eschweiler
Historia
Vuonna 1932 kaupunkiin liitettiin Hastenrath ja Nothberg. Kaupunki kärsi merkittäviä vaurioita lukuisten muitten saksalaisten kaupunkien tavoin toisessa maailmansodassa. Vuonna 1972 Nordrhein-Westfalenin hallintouudistusten myötä Eschweilerin väkiluku nousi tuhansilla, kun kaupunkiin liitettiin Dürwiß, Kinzweiler, Laurenzberg, Lohn ja Weisweiler.
Väestö
Vuoden 2006 lopussa Eschweilerin asukasluku oli 55 646. Kaupungin asukkaista noin kahdeksan prosenttia on ulkomaalaisia. Suurin ulkomaalaisryhmä on turkkilaiset, joita on noin 20 prosenttia ulkomaalaisista. Turkkilaisten jälkeen suurimmat ulkomaalaisryhmät ovat bosniahertsegovinalaiset, marokkolaiset ja portugalilaiset. Kaupungin asukkaista noin 66 prosenttia on katolisia ja noin 13 prosenttia evankelisia.
Tykkivene Aunus
Käytöstä poistuminen
Vuonna 1944 alus nimettiin T-100:ksi, ja se raivasi miinoja Riianlahdella. Vuonna 1947 se riisuttiin aseista ja poistettiin laivastosta 1964, jonka jälkeen se toimi latvialaisena hinaajana nimellä RB-30. Vuoden 1982 syksyllä alus asetettiin ankkuriin Olhavanjoen rannalle Novaja Ladogaan.
The Beetle
The Beetle on ruotsalaisen Henrik Håkanssonin elokuva, joka tutkii maailmaa hyönteisnäkökulmasta. Teos on Ihme-nykytaidefestivaalin tuottama ja oli vuoden 2018 festivaalin Ihme-teos. Elokuva nostaa esiin halavasepikän (Hylochares cruentatus), uhanalaisen kovakuoriaislajin, jota tavataan vain Mätäojan ympäristössä Vantaalla.
Teoksen tausta ja tuotanto
Elokuva keskittyy halavasepikkäkuoriaisen ja sen elinympäristön kuvaamiseen. Håkansson on kertonut, että suunnitteli alun perin jättävänsä elokuvasta ihmiset kokonaan pois, mutta päätyi lopulta käyttämään kertojanääntä. Professori Jyrki Muonan mukaan elokuvassa on onnistuttu myös ensimmäistä kertaa äänittämään halavasepikän hypystä kuuluva ääni ihmiskorvalle kuuluvalla tavalla.
IHME-teos sai alkunsa, kun Håkansson tutustui hyönteistutkija, professori Jyrki Muonaan ensimmäisenä taustatyöpäivänään Helsingissä vuonna 2016 ja kuuli tältä halavasepikkäkuoriaisesta. Teoksen materiaalia alettiin kuvata kesällä 2017 Muonan avustuksella. Elokuvan lähiotokset halavasepikästä on kuvattu studiossa. Professori Jyrki Muona on kertonut, että kuvattavan kuoriaisen löytäminen oli haaste: koska pääasialliset esiintymisalueet on rauhoitettu luonnonsuojelualueiksi, niiltä ei saa poimia mitään luontoon kuuluvaa. Muonan piti tämän vuoksi etsiä studioon vietävä sepikkä alueen ulkopuolelta. Elokuva kuvattiin lopulta Håkanssonin mukaan kokonaisuudessaan kolmessa ja puolessa päivässä.
IHME-teoksen on katsottu nostavan esiin posthumanistisista ajattelua, jossa ihmistä käsitellään yhdenvertaisena toisten luontokappaleiden rinnalla. Håkansson on pohtinut teoksissaan ihmisen ja luonnon suhdetta 25 vuoden ajan, mutta on sanonut ettei pidä itseään posthumanistina vaan luonnon havainnoijana.
Elokuvan musiikki
Elokuvan musiikkina käytetään Mika Vainion konserttitaltiointia vuoden 2015 Sonár-festivaalilta. Håkansson kertoo halunneensa teokseen alun perinkin Vainion musiikkia ja kuunnelleensa konserttitaltioinnin sattumalta. Taltiointi yhdistettiin elokuvaan ja yhdistelmän todettiin toimivan hyvin.
Teoksen esitys osana IHME-festivaalia
Håkanssonin teos esitettiin osana Ihmeen festivaaliohjelmaa Helsingissä sijaitsevalla Kulttuuritehdas Korjaamolla 25.–26.5.2018 sekä Myyrmäessä sijaitsevassa Kino Myyrissä osana Myyrmäen Ihme -kokonaisuutta.
Giacomo della Porta
thumb|Il Gesù -kirkon fasadi.
Giacomo della Porta (n. 1533–1602) oli italialainen arkkitehti ja kuvanveistäjä, joka osallistui useiden Rooman merkittävimpien rakennusten suunnitteluun, näistä huomattavimpana Pietarinkirkko.
Della Porta syntyi Porlezzassa, Lombardiassa. Hän työskenteli sekä Michelangelon että Giacomo Barozzi da Vignolan kanssa. Della Porta vei päätökseen Michelangelon suunnitelman Capitolium-kukkulan aukion uudelleenrakentamisesta. Hän myös viimeisteli opettajansa Vignolan suunnitteleman Il Gesù -kirkon. Della Porta muokkasi sen fasadin kokonaan uudelleen omien piirustustensa pohjalta. Vuodesta 1573 Della Porta johti Pietarinkirkon rakennustöitä ja viimeisteli yhdessä Domenico Fontanan kanssa kirkon kupolin vuosina 1588–1590.
Jukka Tiensuu
Jukka Santeri Tiensuu (s. 30. elokuuta 1948 Helsinki) on suomalainen säveltäjä, pianisti, cembalisti ja kapellimestari.
Ura
Tiensuu on opiskellut muun muassa Sibelius-Akatemiassa ja Juilliard Schoolissa. Sibelius-Akatemiassa hän suoritti vuonna 1972 pianodiplomin Merete Söderhjelmin ja sävellysdiplomin Paavo Heinisen johdolla. Hän opiskeli cembalonsoittoa Saksan Freiburgissa, jossa hän suoritti diplomin vuonna 1976.
Tiensuun Umori sai vuoden 2004 Teosto-palkinnon, jonka suuruus on 20 000 euroa. Vuonna 2012 hän sai säveltaiteen valtionpalkinnon ja vuonna 2020 Sibelius-palkinnon. Hänen muita tunnettuja teoksiaan ovat Alma (1995–1998), Tokko (1987) ja Puro (1989).
Tiensuun teoksia ovat kantaesittäneet muun muassa Annikka Konttori-Gustafsson ja Matti Rantanen.
Tiensuu toimi vuosina 1979–1983 Helsinki Biennalen taiteellisena johtajana, ja hän perusti Viitasaarelle Musiikin aika -kesäakatemian ja toimi taiteellisena johtajana vuodet 1981–1987.
Tiensuun puoliso on säveltäjä Anneli Arho.
Nokia 6.1 Plus
Nokia 6.1 Plus on HMD Globalin 31. elokuuta 2018 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 8.1 (Oreo).
Muotoilu
Nokia 6.1 Plus -älypuhelimessa on 5,8-tuumainen näyttö Full HD+ -resoluutiolla.
Kamerat ja multimedia
Laitteessa on kaksi takakameraa, pääkameran tarkkuus on 16 megapikseliä ja toinen kamera on 5 megapikseliä. Etukamera on puolestaan 16 megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 1080p (Full HD) -resoluutiolla 30fps.
Ohjelmisto
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 8.1 (Oreo).
Roy Blunt
thumb|right|Roy Blunt
Roy Blunt (s. 10. tammikuuta 1950 Niangua) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko.
Blunt valmistui Southwest Baptist Universitysta taiteiden kandidaatiksi vuonna 1970 ja Missourin osavaltionyliopistosta taiteiden maisteriksi 1972. Hän on työskennellyt high schoolin historianopettajana sekä vuosina 1973–1984 Greenen piirikunnan (Missouri) päävaaliviranomaisena. Vuosina 1984–1993 Blunt oli Missourin osavaltion Secretary of State ja vuosina 1993–1996 Southwest Baptist Universityn puheenjohtaja. Hän istui vuosina 1997–2011 Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä, ja hän edusti Missourin osavaltiota Yhdysvaltain senaatissa vuosina 2011–2023.
R.Smg. Enrico Toti
'''R. Smg. Enrico Toti''' oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1927 vesillelaskettu Balilla-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Odero-Terni-Orlandon telakalta Muggianosta, missä köli laskettiin 26. tammikuuta 1925. Se laskettiin vesille 20. helmikuuta 1927 ja otettiin palvelukseen 20. syyskuuta 1928.
Palvelus
Vuonna 1940 alus oli jo palvelusikänsä puolesta uransa loppupuolella. Italian liityttyä toiseen maailmansotaan alus lähetettiin R.Smg. Tazzolin, R.Smg. Glaucon, R.Smg. Marcellon ja R.Smg. Medusan kanssa läntiselle Välimerelle Algerian ja Tunisian rannikolle. Alus kuului 20. - 27. kesäkuuta Philippevillen lahdella Bougarounin ja Farin niemien välillä operoivaan osastoon, joka palasi satamaan kohtaamatta vihollisaluksia.
Perttu Ruuska
Perttu Ruuska (s. 15. helmikuuta 2001 Halsua) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesis-joukkue Manse PP:tä. Hänen ulkopelipaikkansa on kaudesta 2020 lähtien ollut vakituisesti lukkari. Sisävuoroilla Ruuska on kotiuttaja.
Ruuska on Halsuan Toivon kasvatti. Hän debytoi Vimpelin Vedon paidassa Superpesiksessä toukokuussa 2016 15 vuoden, kolmen kuukauden ja neljän päivän ikäisenä. Hän onnistui ottelussa kotiutuksessa ja näin ollen hänestä tuli miesten Superpesiksen historian nuorin kotiuttaja.
R.Smg. Enrico Toti
Palvelus
Heinäkuun puolenvälin jälkeen viiden sukellusveneen osasto korvasi Kreetan ja Afrikan rannikon välillä operoineen neljän aluksen osaston. Viidestä ainoastaan kolme oli palveluskelpoisia mukaan lukien Toti, joka oli 19.-24. heinäkuuta Aleksandrian ja Krion niemen välisellä merialueella. Osaston alukset palasivat satamaan kohtaamatta vihollista.
Perttu Ruuska
Ruuska voitti kaudella 2020 kärkilyöntitilaston 167:lla kärkilyönnillä.
R.Smg. Enrico Toti
Palvelus
Lokakuussa aluksen piti kuulua merelle lähtevään seitsemän aluksen osastoon, mutta Toti ei päässyt partioalueelleen aluksella havaitun sähkömoottori vian vuoksi. Paluumatkalla Brindisiin alus navigoi Colonnanniemen radiomajakan mukaan ja sen jälkeen pitkin rannikkoa. Noin 50 merimailia ennen Colonnanniemeä aluksen tähystäjä havaitsi 15. lokakuuta kello 01.10 suuren pinnalla akkuja lataamassa olleen sukellusveneen. Totin siirtyessä hyökkäysasemaan vastustaja avasi tykkitulen kansitykillä kääntäen samalla veneen torpedoiden laukaisemiseksi. Totin miehistö avasi tulen konekiväärillä osuen torniin ja hieman myöhemmin alukselta avattiin tuli kansitykillä. Vastustajan laukaisema torpedo ohitti perän takaa ja tykin kranaatti osui Totin tornin juureen aiheuttamatta kuitenkaan merkittäviä vaurioita. Kello 1.40 vihollisalus upposi. Vuonna 1967 julkaistu Italian merivoimien virallinen historiikki nimeää vihollisaluksen HMS Rainbowksi.
Perttu Ruuska
Lokakuussa 2021 Ruuska siirtyi Vimpelin Vedosta kolmen vuoden sopimuksella Manse PP:hen.
R.Smg. Enrico Toti
Palvelus
Aluksen saavuttua satamaan päällikkö Bandini siirtyi R.Smg. Atropolle ja aluksen ensimmäinen upseeri Longobardo vastaanotti aluksen päällikkyyden. Samalla alus siirrettiin sukellusvenekouluun Pulaan, jossa se teki 93 koulutuspurjehdusta. Longobardo luovutti aluksen päällikkyyden Giovanni Celestelle.
Perttu Ruuska
Muuta
Ruuskan isoveli Arttu Ruuska pelaa pesäpalloa Kouvolan Pallonlyöjissä.
Vihdin Pallo
Vihdin Pallo on vuonna  1967 perustettu sekä naisten että miesten tasolla maakuntasarjassa pelaava vihtiläinen pesäpalloseura. Vihdin Pallo on voittanut 14 naisten SM-sarjakauden aikana neljä SM-mitalia. Vihdin Pallo voitti naisten Suomen mestaruuden viimeksi vuonna 1998. Vuonna 2004 seura putosi naisten Superpesiksestä, mutta nousi takaisin kauden 2011 päätteeksi voittaen neljännessä finaalissa Kempeleen Kirin 2–0.
Vihdin Pallolla on kaudella 2012 naisten joukkueet Superpesiksessä sekä Ykköspesiksessä ja suomensarjassa. Miesten edustusjoukkue pelaa suomensarjan etelälohkossa ja kakkosjoukkue maakuntasarjassa. Tyttöjen ja poikien juniorijoukkueita seuralla on useissa ikäluokissa.
R.Smg. Enrico Toti
Palvelus
Pohjois-Afrikan joukkojen huoltotilanteen vaikeuksien vuoksi Toti siirrettiin 1942 kuljettamaan tarvikkeita Tobrukiin. Alus lähti 30. kesäkuuta ensimmäiselle matkalleen ja palasi satamaan 13. heinäkuuta toimitettuaan 61 tonnia polttoainetta, 3,7 tonnia ampumatarvikkeita ja 1,5 tonnia muita tarvikkeita. Alus lähti 31. heinäkuuta seuraavalle matkalleen palaten 6. elokuuta. Alus lähti kolmannelle ja samalla viimeiselle matkalleen 19. marraskuuta. Se palasi 28. marraskuuta toimitettuaan 60 tonnia polttoainetta ja kaksi tonnia voiteluaineita. Alus ei ollut tämän jälkeen operaatioissa mukana ja se poistettiin palveluksesta 2. huhtikuuta 1943.
Vihdin Pallo
Historia
Vihdin Pallo on perustettu vuonna 1967. Pesäpallo oli seuran tärkein laji alusta saakka. Sen lisäksi ensimmäisinä vuosikymmeninä seuran toimintaan kuului useita muitakin palloilulajeja. Vuonna 1990 lentopallolle perustettiin erikoisseura, ja ViPasta tuli samalla käytännössä pesäpallon erikoisseura.
Pesäpallon ja lentopallon eriytyminen omiin erikoisseuroihinsa osui ajankohtaan, jolloin ViPa aloitti ensimmäisen kautensa naisten superpesiksessä. Samoihin aikoihin alkoi myös ViLePassa voimakas nousu lentopallon eliittiä kohden.
1990-luvulla ViPa saavutti naisten superpesiksessä kultaa (1998), hopeaa (1992), ja pronssia (1994, 1999). Lisäksi joukkue oli useaan kertaan mitalien tuntumassa. Kauden 2003 ViPa pelasi ykköspesiksessä, nousten heti takaisin superiin. Kausi 2004 on Vihdin Pallon 14:s superpesiksessä.
90-luvun alkuvuosien väkevän nousubuumin ja suuren yleisönsuosion siivittäessä toimintaa, Nummelaan, Vihdin suurimpaan taajamaan, rakennettiin uusi uljas pesäpallostadion. Vihdin Pallon runsaslukuinen talkooväki teki tuhansia työtunteja stadionin rakentamisessa ja kehittämisessä. Kunta avusti ajanmukaisen kentän saamisessa rahallisesti, ja ViPan talkooväki teki vastineeksi kunnan omistukseen mainion liikuntapaikan komeine katsomoineen, kioskeineen ja sosiaalitiloineen.
Miesten joukkue pelasi 1990-luvulla yhden kauden ykköspesiksessä, mutta joukkueen sarjatasoksi on vakiintunut suomensarja, jossa se on usean kauden ajan kuulunut lohkonsa parhaisiin
Palkitut
Vuoden jokeri:
Kultainen räpylä:
Vuoden pelinjohtaja:
The 8th Sin
The 8th Sin on ruotsalaisen power metal -yhtye Nocturnal Ritesin toukokuussa 2007 julkaistu kahdeksas studioalbumi.
Albumi nousi Ruotsissa Sverigetopplistanin sijalle 43.
Windows 3.x
Windows 3.x on Microsoftin Windows -käyttöjärjestelmiä edeltänyt käyttöympäristöperhe, jota julkaistiin vuosina 1990–1994. Versio 3.0 oli ensimmäinen laajan suosion saavuttanut Windows -versio. Windows 3.0 julkaistiin 22. toukokuuta 1990. Näiden graafisten käyttöliittymien ominaispiirre oli, että ne toimivat näkyvästi DOS-käyttöjärjestelmän "päällä" siten, että Windowsista voi poistua DOSin tekstipohjaiseen käyttöliittymään eli komentokehotteeseen. Windows 3.x-perhettä seuranneita versioita markkinoitiin jo käyttöjärjestelminä.
Sarjan seuraaja on Windows 95, joka julkaistiin elokuussa 1995. Se oli kuitenkin vielä teknisesti paljolti riippuvainen DOS:sta.
Windows 3.x:n sai Xerox Rooms for Windows laajennuksen, jonka avulla pystyi käyttämään useampaa työpöytää.
Windows 3.0
Windows 3.0:ssa oli kolme toimintatilaa, joka riippui käytetystä suorittimesta:
Windows 3.0 tuki 16 väriä. Siinä tulivat käyttöön kuvakkeisiin perustuvat Järjestelmänhallinta (engl. Program Manager) ja Ohjauspaneeli (engl. Control Panel). Tiedostojen hallintaan käytettiin Tiedostonhallintaa (engl. File Manager). Nämä suomennokset vakiintuivat versiossa 3.1. Windows 3.0:n suomennoksessa nimet olivat Ohjelmapalvelija ja Tiedostopalvelija. Lisäksi Windows 3.0:ssa oli Tehtävienhallinta (engl. Task Manager).
Windows 3.0 sisälsi paremman laskimen (funktiolaskin toiminnot) kuin edeltäjissä sekä makronauhurin (engl. recorder). Windows 3.0 oli kymmenen apuohjelmaa, kuten esimerkiksi Paintbrush, Cardfile ja Write. Pelejä oli kaksi Pasianssi ja Reversi.
Windows 3.0 julkaistiin myös versio Windows 3.0 with Multimedia Extensions 1.0.
Windows 3.1
Windows 3.1 (koodinimeltään Janus) julkaistiin 6. huhtikuuta 1992. 3.1:n uudistuksia olivat skaalattavat TrueType-fontit, OLE ja multimediatuki. Kyseinen versio sisälsi myös äänikorttituen (ja ensimmäisen avausäänen), Windows-logon, Pasianssin sekä Miinaharavan. Multimediaominaisuudet olivat tosin jo aiemmin saatavissa lisämaksusta versioon 3.0 Windows 3.1 sisälsi myös muutaman näytönsäästäjän, kuten esimerkiksi Flying Windows.
Windows 3.11
Microsoft julkaisi 31. joulukuuta 1993 päivityksen, joka sisälsi pääasiassa viankorjauksia, mikä vaikutti myös käyttöjärjestelmän suosioon. Microsoft tarjosi ilmaisen päivityksen kaikille Windows 3.1 -käyttöjärjestelmän sisältäneille koneille.
Windows 3.2
Microsoft julkaisi marraskuussa 1993 kiinankielisen version Windows 3.1:stä.
Windows for Workgroups 3.1
Lokakuussa 1992 julkaistiin Windows for Workgroups 3.1 (suom. Työryhmä-Windows 3.1, koodinimiltään Winball ja Sparta), joka oli verkkotuella laajennettu versio Windows 3.1:stä.
Windows for Workgroups 3.11
Windows for Workgroups 3.11 (suom. Työryhmä-Windows 3.11, koodinimeltään Snowball) julkaistiin 11. elokuuta 1993 ja toimitettiin marraskuussa 1993.
Windows for Pen Computing
Varhaisille tablettitietokoneille tarkoitettu käyttöjärjestelmä.
Kestilä
Maantiede
Kainuun keskukseen Kajaaniin on Kestilästä matkaa 90 km ja Pohjois-Pohjanmaan pääkaupunkiin Ouluun 92 km. Ennen kuntaliitosta kunta kuului Siikalatvan seutukuntaan yhdessä Haapaveden, Piippolan, Pulkkilan, Pyhännän ja Rantsilan kanssa.
Windows 3.x
Elinkaari
Windows 3.x:n tuki päättyi aikaisempien Windows -versioiden tapaan 31. joulukuuta 2001.
Kestilä
Maantiede
Kestilä sijaitsee Siikajoen latvavesillä. Kirkonkylän sekä Hyvölänrannan, Mäläskän, Järvikylän, Leiviskänrannan, Pihkalanrannan ja Väyrylänsaaren kylien asutus ja maatalous on keskittynyt Siikajoen ja sen haarojen varsille. Erityisesti itäinen Kestilä on kuitenkin kolmen luonnonmaatieteellisen alueen – Pohjanmaan rannikkomaan, Suomenselän suomaan ja Vaara-Suomen – välissä, ja kunnan itäisin kylä Järvikylä muistuttaakin jo kylärakenteeltaan Itä-Suomea.
Windows 3.x
Elinkaari
Windows for Workgroups 3.11 tuki sulatetuille laitteille päättyi vasta 1. marraskuuta 2008.
Kestilä
Maantiede
Kestilän merkittävimmät vesistöt ovat Siikajoki ja sen sivuhaarat Neittävänjoki ja Mulkuanjoki. Suuria järviä alueella ei ole. Tärkeimmät järvet ovat kirkonkylän läheisyydessä sijaitseva Kangasjärvi ja Järvikylän Mulkuanjärvi. Myös osa Uljuan tekojärvestä kuuluu Kestilään. Oulujärvi sijaitsee lähialueella Vaalan ja Kajaanin puolella.
Windows 3.x
Väärät virheilmoitukset
Microsoft pyrki sabotoimaan kilpailevan DR-DOSin suosiota lisäämällä Windows 3.1:een koodia, joka antoi ylimääräisen virheilmoituksen, jos ikkunointia ajettiin kilpailijan DOS-käyttöjärjestelmällä. Lopullinen julkaisuversio ei kuitenkaan käyttänyt kyseistä koodia.
Kestilä
Väestö
Kestilässä asukasluku on laskenut 1950-luvulta lähtien. Voimakkainta lasku oli 1960-luvun lopussa. Suurimmillaan asukasluku oli noin 4 000 henkeä.
Liikenneyhteydet
Kestilän kirkonkylä on seututeiden 800 ja 822 risteyksessä. Lähin rautatieasema on Vaalan rautatieasema, jonne on matkaa 42 km. Lähimmälle valtatielle (nro 4) matkaa on 24 km. Lähin lentoasema on Oulun lentoasema Oulunsalossa.
Historia
Kestilän vaakunaan on kuvattu hopeisina punaisella pohjalla olevat puulusikat, jotka viittaavat nimen lisäksi kestikievareihin, joissa vieraita ennen kestittiin ja majoitettiin. Pitäjän nimi on kuitenkin peräisin Kestin suvusta, joka on ollut paikkakunnalla jo ainakin 1600-luvun alusta.
Meri lainehti 7 000–8 000 vuotta sitten Kestilän kohdalla. Nykyisin yli 100 metriä merenpinnan yläpuolella olevat paikat ovat näkyvissä. Tältä ajalta on kivikautisia löytöjä useista asuinpaikoista ympäri pitäjän. Kampakeramiikastaan tunnetut Säräisniemen asuinpaikat ovat myös lähellä.
Kestilän alueella asui aikanaan saamelaisia. Tämän jälkeen rannikon asukkaat kulkivat Siikajokea pitkin latvavesien kalaisille järville. Kestilän tienoo sai vakituisen asutuksen 1500-luvulla, kun Ruotsin kruunun asutuspolitiikka suosi pohjoisen asuttamista ja samalla maan valtaamista venäläisiltä. Suurin osa varhaisista tulijoista oli Savosta.
Vuoden 1580 tienoilla Kestilässä oli puolenkymmentä taloa, jotka kuitenkin tuhottiin pitkässä vihassa. Isostavihasta ja muista vastoinkäymisistä huolimatta 1700-luku oli voimakasta väestönkasvun aikaa. Niinpä 1800-luvulle tultaessa väki oli kolminkertaistunut Siikajokilaakson seurakunnissa, eli väestönkasvu oli selvästi nopeampaa kuin maassa keskimäärin. Uuden vuosisadan alkupuolella väestönkasvu hidastui, mutta elpyi uudelleen vuosisadan puolivälissä. Tilapäistä takaiskua merkitsivät 1860-luvun nälkävuodet. Uuteen kunnallishallintoon siirryttiin Siikajokilaaksossa vuonna 1867, Kestilässä ensimmäisenä. 1900-luvulle tultaessa väkeä oli jo 2 000 henkeä.