cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jean-Éric Vergne
Ura
Vuonna 2010 Vergne voitti Britannian F3-sarjan mestaruuden. Hän kilpaili myös neljä kilpailua GP3-sarjassa saavuttaen yhdeksän pistettä ja kuusi kilpailua Formula Renault 3.5 -sarjassa voittaen yhden kilpailun. Vergne testasi myös Toro Rosson F1-autoa Abu Dhabin radalla marraskuussa. Vuonna 2011 Vergne jatkoi FR 3.5 -luokassa. Hän voitti viisi kilpailua ja sijoittui niukasti sarjan toiseksi ennen Robert Wickensiä, joka voitti sarjan mestaruuden.
Ostropomycetidae
Ostropomycetidae on luokkaan Lecanoromycetes kuuluva alaluokka. Siihen kuuluvia lahkoja ovat laikkajäkälät (Pertusariales), Agyriales, Baeomycetales ja Ostropales.
Jean-Éric Vergne
Formula 1 -ura
Kaudella 2011 Vergne sai ajaa Toro Rosson autolla Korean, Abu Dhabin ja Brasilian perjantain ensimmäisissä vapaissa harjoituksissa. Hän sai lisäksi ajaa Red Bullin autolla Abu Dhabin nuorten kuljettajien testeissä, jossa hän oli nopein kuljettaja koko kolmen päivän ajan. Testit sujuivat hyvin ja talli harkitsi hänet jopa kilpakuljettajaksi jo kaudeksi 2012. Joulukuussa 2011 Toro Rosso -talli ilmoitti vaihtavansa molemmat nykyiset kuljettajansa ja näin Vergne sai sopimuksen tallin kuljettajaksi tallitoverinaan australialainen Daniel Ricciardo. Vergne saavutti uransa ensimmäiset MM-pisteet Malesian GP:ssä sijoittumalla kahdeksanneksi. Vergne ajoi pisteille myös Belgian, Korean ja Brasilian kilpailuissa ja oli kahdeksas jokaisessa. Kaiken kaikkiaan Vergne saavutti 16 pistettä sijoittuen sarjan 17:ksi.
Christian Vänttinen
Christian Thomas Petteri Vänttinen (s. 6. syyskuuta 1999 Raisio) on suomalainen pika- ja keskimatkojen juoksija. Hän edusti Raision Kuulaa vuoteen 2015, jonka jälkeen Naantalin Löylyä.
Jean-Éric Vergne
Formula 1 -ura
Vergne aloitti kaudella 2014 kolmannen kautensa Toro Rosson kuljettajana. Hänen tallikaverinaan toimi GP3-mestari Daniil Kvjat Ricciardon siirryttyä Red Bullille. Vergne oli parhaillaan Singaporen GP:ssä kuudes ja sijoittui 22 pisteellään MM-sarjan 13:ksi voittaen tallikaverinsa. Kauden päätteeksi Vergnen sopimusta ei enää jatkettu Toro Rossolla.
Christian Vänttinen
Kalevan kisoissa Vänttinen on saavuttanut 400 metrin juoksussa pronssia vuonna 2020 ajalla 48,27 s. Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailuissa Vänttinen on saanut 4 × 800 metrillä kultaa vuonna 2018 ja hopeaa vuonna 2019 sekä 4 × 400 metrin viestijuoksussa hopeaa vuonna 2019.
Jean-Éric Vergne
Formula 1 -ura
Kaudeksi 2015 Vergne sai lopulta paikan menestyneen F1-tallin Ferrarin testi- ja varakuljettajana.
Christian Vänttinen
Vänttisen ennätys 400 metrillä on 2. kesäkuuta 2021 Jyväskylässä juostu 48,07 ja 800 metrillä 14. heinäkuuta 2020 Turussa juostu 1.52,90.
One Way or Another
Kappaleet singlellä
A-puoli B-puoli
Jean-Éric Vergne
Formula 1 -tulokset
• Abu Dhabin GP:ssä 2014 jaettiin tuplapisteet.
One Way or Another
Vastaanotto
”One Way or Anotherin” singlejulkaisu ei yltänyt ollenkaan esim. Yhdysvaltojen, Itävaltojen, kotimaansa Iso-Britannian tai Norjan singlelistoilla.
Kappaleen singlejulkaisu äänestettiin rateyourmusic.com-sivustolla ilmestymisvuotensa parhaiden singlejulkaisujen listalla sijalle 901.
Jean-Éric Vergne
Formula E -ura
pienoiskuva|Jean-Eric Vergne Pariisin ePrix 2016 palkintopallilla. Joulukuussa 2014 Vergne siirtyi uuteen Formula E -sarjaan ajaen Andretti Autosport -tallissa. Hän saavutti kauden aikana kolme paalupaikkaa, kaksi palkintosijaa ja yhden nopeimman kierroksen sijoittuen loppupisteissä seitsemänneksi. Vergne jatkoi sarjassa kaudella 2015-16 siirtyen Virgin Racing -talliin. Kaudeksi 2016-2017 Vergne siirtyi uuteen Techeetah talliin.
Formula E -tulokset
* Kausi käynnissä.
Kaiku
Kaiun synty
Ääni noudattaa yleisiä heijastuslakeja. Jos heijastuspinta on kohtisuorassa äänen etenemissuuntaa vastaan, puhuja voi kuulla omat sanansa kaikuna. Tällöin heijastuspinnan on kuitenkin oltava niin etäällä, että sana on lausuttu loppuun äänen palatessa. Jos tähän tarvitaan noin 50 millisekuntia ja kun äänen nopeus ilmassa on noin 340 metriä sekunnissa, voidaan laskea, että pienin tällainen etäisyys on noin 17 metriä tavua kohti. Siten kaiku vaikuttaa pienillä etäisyyksillä ääntä vahvistavasti, suuremmissa huoneissa taas häiritsee kuulemista, koska puhutut tavut kaksinkertaistuvat.
Hyötykäyttö
Kaikuja voidaan käyttää hyväksi etäisyyden ja nopeuden mittauksessa, esimerkiksi kaikuluotauksessa, ultraäänikuvauksessa ja tutkassa. Heijastavan kohteen etäisyys voidaan mitata lähetetystä signaalista havaitun kaiun saapumisajan perusteella ja kohteen nopeus havaitaan Dopplerin ilmiön avulla kaikusignaalin taajuuden muuttumisena.
Kaikutyyppejä
Analogisissa puhelinyhteyksissä voi esiintyä kaikuja, jos päätelaitteen vastaanottama signaali heijastuu takaisin vastakkaiseen suuntaan. Ilmiö on selvästi havaittavissa satelliittiyhteyksillä, joissa radioaaltojen edestakainen kulkuaika geostationaarisen satelliitin kautta on noin puoli sekuntia.
Musiikissa käytettävä kaikulaite lisää signaaliin tarkoituksellista kaikua. Kaikulaite voi hyödyntää nauhasilmukkaa, tai laite voi olla kokonaan elektroninen.
Analogisissa ääninauhoituksissa saattaa esiintyä kaikuja, jotka aiheutuvat signaalin kopioitumisesta nauhakelalla vierekkäisiin nauhakerroksiin.
Digitaalisessa äänen pakkauksessa saattaa syntyä niin sanottuja esikaikuja, jotka aiheutuvat siitä, että signaalin käsittely levittää signaalia aikatasossa.
Kokonaan oma kaikulajinsa on ydinmagneettisessa resonanssissa (NMR) esiintyvä spin-kaiku.
Kaiku mytologiassa
Mytologiassa kaiku henkilöitiin. Kreikkalaisessa tarustossa tunnettiin Ekho ja suomalaisessa Kaiutar.
André Greipel
André Greipel (s. 16. heinäkuuta 1982 Rostock) on saksalainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena 2005–2021. Hän asuu Kritzmowissa, Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltiossa.
Gyrðir Elíasson
Gyrðir Elíasson (s. 4. huhtikuuta 1961 Reykjavik) on islantilainen kirjailija ja kääntäjä.
Armas Kohonen
thumb|150px|Armes Kalervo Kohonen
André Greipel
Kirimiehenä tunnettu Greipel aloitti ammattilaisuransa Team Wiesenhof -tallissa vuonna 2005, jolloin hän voitti kuudennen etapin Tanskan ympäriajossa sekä kirikilpailun Rheinland-Pfalzin ympäriajossa.
Armas Kohonen
Armas Kalervo Kohonen oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat johtaja, kouluneuvos Aapo Kohonen ja Selma Johanna Faasch.
André Greipel
Greipel siirtyi T-Mobile-talliin (sittemmin nimeltään Team HTC) vuoden 2006 alussa. Tulokasvuonnaan saksalaistallissa hän voitti 1. ja 4. etapin Rheinland-Pfalzin ympäriajossa sekä sijoittui toiseksi Espanjan ympäriajon kuudennella osuudella. Vuonna 2007 hän voitti kaksi etappia Saksin ympäriajossa.
Armas Kohonen
Opinnot
Kohonen kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1911 ja liittyi Eteläsuomalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla ja lääketieteellisessä tiedekunnassa vuosina 1911–1915 sekä suoritti lääketieteen alkututkinnon vuonna 1914.
André Greipel
Vuonna 2008 Greipel ajoi ainakin voittojen määrässä mitattuna siihen mennessä parhaan ammattilaisvuotensa. Greipel voitti ProTour-sarjaan kuuluvan Tour Down Under -etappikilpailun. Kokonaiskilpailun lisäksi hän voitti pistekilpailun sekä 2., 4., 5. ja 6. etapin. Hän oli paras myös kilpailua edeltäneessä Down Under Classic -kilpailussa. Myöhemmin samana vuonna hän otti ensimmäisen etappivoittonsa suuressa ympäriajossa voittamalla Italian ympäriajon 17. etapin. Kauden edetessä Greipel saavutti useita voittoja myös muissa etappi- ja yhden päivän kilpailuissa.
Armas Kohonen
Jääkärikausi
thumb|300px|Näkymä Riianlahden rannikkoasemista. Kohonen liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 20. lokakuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Rintamalta paluunsa jälkeen hän sai opiskelulomaa, jonka hän käytti opiskelemalla Berliinin yliopistossa lääketiedettä 22. toukokuuta – 16. elokuuta 1917 välisen ajan.
Gyrðir Elíasson
Gyrðir kouluttautui aluksi opettajaksi, mutta kun hänen runokokoelmansa Svarthvit axlabönd julkaistiin vuonna 1983, hän jättäytyi täysipäiväiseksi kirjailijaksi. Kääntäjänä hänet tunnetaan muun muassa Richard Brautiganin ja William Saroyanin teosten islanninnoksista.
André Greipel
Vuonna 2009 Greipel voitti Espanjan ympäriajossa pistekilpailun ja neljä etappia ja johti myös kokonaiskilpailua kahden etapin ajan. Lisäksi hän voitti yhden etapin ProTour -kilpailuissa Tour Down Underissa ja Puolan ympäriajossa. Yhden päivän kilpailuista hän voitti 1.HC-kategoriaan (eli seuraavalle tasolle ProTourin jälkeen) luokitellun Philadelphia International Championship -kilpailun.
Vuonna 2010 Greipel voitti toistamiseen Tour Down Underin kokonaiskilpailun. Italian ympäriajossa hän voitti 18. etapin. Hän voitti kauden aikana yhteensä 21 kilpailua ja hänet nimettiin Saksan vuoden miespyöräilijäksi.
Kaudella 2011 Greipel edusti Omega Pharma-Lotto-joukkuetta. Ranskan ympäriajossa hän voitti 10. etapin. Kööpenhaminan MM-kilpailuissa hän sai maantieajon pronssia. Kausilla 2012−2018 hän kilpaili belgialaistallissa, nimeltään viimeksi Lotto Soudal. Tuon vuoden Ranskan ympäriajossa hän voitti 4., 5. ja 13. etapin. Vuonna 2013 hän voitti maantieajon Saksan-mestaruuden ja Ranskan ympäriajon kuudennen etapin. Hän voitti maansa maantieajomestaruuden myös 2014. Hän voitti samana vuonna yhden etapin Ranskan ympäriajossa.
Vuonna 2015 Greipel voitti neljä etappia Ranskan ympäriajossa. Lisäksi hän voitti Vattenfall Cyclassicsin. Hän voitti Italian ympäriajossa etapin 2015 ja kolme etappia 2016. Hän voitti maantieajon Saksan-mestaruuden jälleen 2016. Hän voitti saman vuoden Ranskan ympäriajon päätösetapin.
Greipel voitti Italian ympäriajossa 2017 toisen etapin ja siirtyi kokonaiskilpailun johtoon yhden etapin ajaksi.
Greipel edusti Arkéa–Samsic-tallia vuonna 2019. Viimeisillä ammattilaiskausillaan 2020–2021 hän ajoi Israel Start-Up Nation -joukkueessa.
Gyrðir Elíasson
Gyrðirille myönnettiin vuoden 2011 Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto novellikokoelmasta Milli trjánna ('Puiden joukossa'). Palkintoraadin puheenjohtajan Eva Strömin mukaan teos on korkeatasoista sanataidetta. Vaikka Eliasson on kirjailijana sofistikoitunut, hän on kuitenkin lukijalle helposti lähestyttävä. Näennäisen yksinkertaiset tekstit sisältävät yllätyksiä, niissä voi olla lukijaa pelottavia ja yliluonnollisia aineksia.
Islantilainen sanomalehti VD on valinnut teoksen Vatnsfólkið vuoden 1997 kirjaksi. Sen novelleille on ominaista melankolia ja toivo.
Gyrðir on vaikuttanut nuoriin islantilaisiin kirjailijoihin mutta myös muiden alojen taiteilijoihin. Islantilainen yhtye Sigur Rós on maininnut hänet musiikkinsa merkittäväksi vaikuttajaksi.
Gyrðirin teoksista on suomennettu muutamia novelleja. Kokonaisia teoksia on käännetty ruotsiksi, tanskaksi ja englanniksi.
Emiko Kubo
Emiko Kubo (s. 28. joulukuuta 1966 Osaka) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Kubo debytoi Japanin maajoukkueessa syyskuussa 1981. Hän on pelannut neljä maaottelua.
Conspiracy
Conspiracy on King Diamondin neljäs albumi vuodelta 1989. King Diamond itse ei hyväksynyt tätä kansikuvaa. Korealaisessa albumissa taas ei ole muuta kuin iso punainen King Diamond-logo. Levy on äänitetty ja miksattu M.M.C. Studiossa, Kööpenhaminassa, Tanskassa. Conspiracy on jatkoa albumin "Them" tarinalle.
Taito
Taito on kyky jonkin asian tekemiseen ja erityisesti sen tekemiseen hyvin. Luontaisista kyvyistä eroten taito edellyttää opettelua. Esimerkkejä ovat pyörällä ajamisen taito, päässälaskutaito, leipomistaito ja lukutaito.
Taitavaksi tuleminen
Taidon oppiminen perustuu siihen, että mielen näkemys (skeema) tapahtumasta vastaa yksityiskohtaisesti todellista tapahtumaa. Mitä enemmän esimerkiksi polkupyörällä ajamista harjoittelee, sitä paremmin tiedostaa sen, missä pyörällä voi ajaa, kuinka rajusti ohjaustankoa on käännettävä jne. Kaikki taidon oppimiseen vaikuttava ei ole tiedostettua tietoa, sillä polkupyörän ajamisessa tarvitaan myös lihasten taitavaa yhteistoimintaa, jonka koordinoituminen ei usein ole kovin tiedostettua. Ennakointi on tärkeä osa taitoa: polkupyöräilijä osaa ennakoida pääseekö pyörällä kävelykäytävän reunakorotuksen yli vai joutuuko taluttamaan.
Taidon oppiminen voidaan nähdä kolmivaiheisena prosessina:
1. Kognitiivinen vaihe
2. Assosiatiivinen vaihe
3. Autonominen vaihe
Taidon oppimiseen vaikuttaa henkilön oppimismotivaatio, aikaisemmat tiedot ja palaute. Taidon harjoittelu on välttämätöntä taitavaksi tulemiselle. Yksinkertaistenkin toimintojen äärimmäisen hyvä taitaminen vaatii paljon harjoittelua. Tämä on huomattu kokeilla, joissa ihmisten täytyy yksinkertaisesti painaa nappia tietyn ärsykkeen (esimerkiksi piip-äänen) kuullessaan: nopein reaktioaika ärsykkeestä napinpainamiseen saavutetaan vasta monien kymmenien harjoituskertojen jälkeen. Kun yksinkertaistenkin taitojen mestarillinen hallitseminen kestää kauan, on ymmärrettävää, että taitavaksi pianonsoittajaksikaan ei tulla hetkessä.
Savant-henkilöt ovat poikkeuslahjakkuuksia, jotka voivat saavuttaa miltei yli-inhimillisen taidon (esimerkiksi päässälaskutaidon) ilman normaali-ihmiseltä vaadittavaa harjoitteluaikaa.
Taitaminen ja opettaminen
Taitavalla ihmisellä suoritus automatisoituu. Taitava polkupyöräilijä ei ajattele pyöräilyä, vaan voi ajatella muita asioita. Vasta-alkaja sen sijaan joutuu vakaasti keskittymään ajamiseen.
Tästä seuraa, että taitava henkilö ei välttämättä osaa kuvata taitoaan muille. Esimerkiksi taitava matemaatikko saattaa olla kykenemätön selittämään, miten hän suorittaa laskutoimituksia mielessään. Vastaavasti taitava puuseppä saattaa kyllä voida näyttää, miten tuoli tehdään, mutta ei kykene selittämään sanallisesti asiaa.
Lähteet
Lehtinen E & Kuusinen J. (2001). Kasvatuspsykologia. Helsinki: WSOY.
Keltanivelvirna
Keltanivelvirna (Coronilla scorpioides) on hernekasvilaji, jota esiintyy Euroopassa. Se on yksivuotinen pystyvartinen ruoho. Lehdissä on kolme sormea, ylälehdissä joskus vain yksi. Päätölehdykkä on huomattavasti sivulehdyköitä suurempi. Lehtihankainen sarjakukinto on harsu, 2–5-kukkainen, teriö on keltainen. Palko on käyrä ja katkeilee nivelkohdista.
Baritokielet
Baritokielet on malaijilais-polynesialaisten kielten alaryhmä. Siihen kuuluu runsaat 30 kieltä, joita puhutaan pääasiassa Borneolla ja sitä ympäröivillä saarilla sekä Madagaskarilla. Ylivoimaisesti puhutuin baritokieli on Madagaskarin pääkieli malagassi, jota puhuu äidinkielenään yli 16 miljoonaa ihmistä. Muita baritokieliä ovat muun muassa ngaju, sama, bajaw, ma’anyan ja jakan.
AMR-WB
AMR-WB (engl. Adaptive Multi-Rate Wideband) on ACELP-algoritmiin perustuva puhekoodekki. Sen välittämän puheen laatu on paljon tavallisia puhekoodekkeja parempi, koska se välittää taajuudeltaan laajemman puhekaistan (50–7000 Hz) kuin tavalliset puhelinverkossa käytettävät kapeakaistaiset puhekoodekit (300-3400 Hz). AMR-WB on kehitetty käytettäväksi kolmannen sukupolven matkapuhelinverkoissa. 3GPP on määritellyt AMR-WB:n standardissaan TS 26.171, lisäksi ITU on standardoinut sen nimellä G.722.2.
Kuten AMR, myös AMR-WB toimii nimensä mukaan erilaisilla bittinopeuksilla (6,60, 8,85, 12,65, 14,25, 15,85, 18,25, 19,85, 23,05 ja 23,85 kb/s). Vaikka AMR-WB onkin varsinaisesti puhekoodekki, sitä voi käyttää myös musiikin kanssa varsinkin suuremmilla bittinopeuksilla.
Adaptive Multi-Rate
Ismail Ahmed Kadar Hassan
Ismail Ahmed Kadar Hassan (s. 23. toukokuuta 1987 Lille, Ranska) on djiboutilais-ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa seuratasolla Slovakian pääsarja Corgoň Ligassa pelaavaa FK Dunajská Stredaa, jossa hän on ollut vuodesta 2008 lähtien. Hassan on pelannut maajoukkueessa kymmenen ottelua ja tehnyt niissä yhteensä neljä maalia.
Varnavino
Paikkakunta on saanut alkunsa entisen luostarin esikaupungista, josta vuonna 1778 tuli Varnavin-niminen kaupunki ja Kostroman lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Vuonna 1908 siellä oli 1 500 asukasta, jotka harjoittivat maanviljelyä, laivanrakennusta ja puunveistoa. Vuonna 1925 Varnavino alennettiin kyläksi ja vuonna 1961 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Neuvostoaikana siellä toimi metsäteollisuuspiiri ja meijeri.
Nykyään Varnavinossa on metsäteollisuusyritys, leipomo ja metsänhoitoalueen konttori. Nähtävyyksiin kuuluvat vanhat koulurakennukset, kauppiastalot ja kotiseutumuseo.
Aiheesta muualla
57.40278°N, 45.09222°W
HMS Chrysanthemum (K195)
HMS Chrysanthemum (viirinumero K195) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1942 valmistunut Flower-luokan korvetti, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 8. huhtikuuta 1940 Belfastista Pohjois-Irlannista Harland and Wolffilta, missä köli laskettiin 17. joulukuuta 1940 telakkanumerolla 1104. Alus laskettiin vesille 11. huhtikuuta 1941 ja valmistui vasta 26. tammikuuta 1942, koska se vaurioitui telakalle toukokuussa 1941 tehdyssä ilmahyökkäyksessä.
Moriz Rosenthal
thumb|right|Moriz Rosenthal
Moriz Rosenthal (18. joulukuuta 1862 Lemberg – 3. syyskuuta 1946 New York) oli puolalainen pianisti.
Rosenthal oli matematiikan professorin poika. Hän aloitti pianonsoiton 8-vuotiaana. 10-vuotiaana hän aloitti opiskelun Frédéric Chopinin oppilaan, Karol Mikulin johdolla. Kun perhe muutti Wieniin vuonna 1875, Rosenthal jatkoi opintojaan Franz Lisztin oppilaan Rafael Joseffyn johdolla. Hän piti ensikonserttinsa Wienissä 14-vuotiaana. Liszt itse kuuli Rosenthalin soittoa käydessään Wienissä lokakuussa 1876 ja hyväksyi hänet oppilaakseen. Ennen opiskelua Lisztin johdolla Roomassa ja Weimarissa Rosenthal ehti kuitenkin kiertää Puolassa ja Romaniassa. Hän oli välillä Lisztin ainoa oppilas. Hän jatkoi myös esiintymistä pitämällä konsertteja Pariisissa, Varsovassa ja Pietarissa, mutta vuonna 1880 hän aloitti tauon esiintymisestä opiskellakseen Wienin yliopistossa filosofiaa ja estetiikkaa.
Rosenthal palasi konserttilavoille vuonna 1886. Ensimmäisen esiintymisensä Yhdysvalloissa hän teki vuoden 1888 lopussa ja Lontoon-debyyttinsä vuonna 1895. Hän piti vuonna 1921 seitsemän historiallisen resitaalin sarjan, jossa hän esitti piano-ohjelmistoa Johann Sebastian Bachista Johannes Brahmsiin. Vuonna 1922 Rosenthal meni naimisiin Hedwig Kannerin kanssa. Pariskunta pysyi Wienissä, kunnes joutui poistumaan natsipuolueen vallan takia ja asettui New Yorkiin. Rosenthal sai nimityksen Curtis Institute of Musicin vierailevaksi professoriksi Philadelphiassa. Siellä hänen opiskelijoihinsa kuului Charles Rosen. Vuonna 1936 Rosenthal toisti seitsemän historiallisen resitaalin sarjansa Lontoossa, ja vuonna 1938 hän piti Carnegie Hallissa resitaalin Yhdysvaltain-debyyttinsä 50. vuosipäivän kunniaksi. Hän esiintyi yleisölle vielä 80-vuotiaana.
Rosenthalin ohjelmiston ytimessä olivat Chopin, Liszt ja Robert Schumann, mutta hän tulkitsi myös muiden muassa Claude Debussyn, Isaac Albénizin, Ludwig van Beethovenin ja Franz Schubertin teoksia. Ensimmäistä kertaa Rosenthal levytti 65-vuotiaana. Hän teki levytyksiä useille eri yhtiöille ja jatkoi levytysuraansa, kunnes piti viimeisen levytyssessionsa New Yorkissa maaliskuussa 1942. Rosenthal teki myös eräitä omia sävellyksiään ja sovituksiaan.
Brueghel
Brueghel on ollut muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Hayri Sezgin
Hayri Sezgin (19. tammikuuta 1961 Razgrad, Bulgaria – 5. toukokuuta 2013 Istanbul) oli turkkilainen vapaapainija.
Sezgin aloitti painiuransa synnyinmaassaan Bulgariassa. Hän sijoittui sarjassa 100 kg neljänneksi Los Angelesin kesäolympialaisissa 1984. Soulissa 1988 hän ei selviytynyt sijoitusotteluihin. Tokion MM-kilpailuissa 1990 Sezgin voitti MM-pronssia sarjassa 130 kg. EM-kilpailuista hän saavutti hopeaa Ankarassa 1989 ja pronssia Leipzigissa 1985. Lisäksi hän sijoittui EM-kilpailuissa kolme kertaa neljänneksi ja MM-kilpailuissa kahdesti viidenneksi. Balkanin-mestaruuden Sezgin voitti vuonna 1981 ja Välimeren kisat vuonna 1987. Balkanin kisoista hän saavutti hopeaa vuonna 1981.
KIC 8462852
KIC 8462852 (Tabbyn tähti tai Boyajianin tähti) on Joutsenen tähdistössä noin 1 470 valovuoden päässä Maasta sijaitseva F-tyypin pääsarjan tähti, jolta havaitiin epätavallisia kirkkauden vaihteluita Planet Hunters -projektin tuloksena. Havainto tehtiin Kepler-teleskoopin tekemien mittausten perusteella.
Historiallisten havaintojen mukaan tähti on himmentynyt jo sata vuotta. Vuosina 1890–1989 tähti oli himmentynyt noin 20 prosenttia.
Esitetyt hypoteesit
Todennäköisenä vaihtoehtona pidetään avaruuspölyä, koska tähteä kiertävän pölyn hiukkaset ovat niin isoja, että ne pysyvät kiertoradalla, mutta niin pieniä, etteivät ne peitä kaikkia valon aallonpituuksia.
Jotkut tähtitieteilijät ovat esittäneet selitykseksi Dysonin sfääriä. Jason Wright esittää julkaisussaan, että kirkkauden muutokset ovat yhteensopivia "megastruktuurien parven" kanssa. Nämä rakennelmat voisivat olla aurinkopaneeleita. Steinn Sigurðssonin mukaan tällaiset rakennelmat eivät riittäisi selittämään himmentymistä. Pölyhiukkasta suuremmat kappaleet himmentäisivät yhtälailla kaikkia säteilyn aallonpituuksia, mutta infrapunasäteily oli himmentynyt vähemmän.
Jatkotutkimukset
SETI-instituutti käytti Allen Telescope Arrayta radiosignaalien etsimiseen tähden läheisyydestä. Erityisesti etsittiin kapeakaistaista 1 hz:n signaalia ja laajakaistaisia signaaleja, joista jälkimmäiset voisivat olla peräisin avaruusaluksista. Selkeitä todisteita radiosignaaleista ei löytynyt.
900px|thumb|center|Aikajana tunnetuista tähden himmentymisistä.
Georg Joseph Vogler
thumb|Georg Joseph Vogler Georg Joseph Vogler, myös Abbé Vogler (1749–1814) oli saksalainen säveltäjä. Hän oli katolinen pappi ja pedagogi, joka harrasti yksinkertaisia messusävellyksiä. Hän toimi muun muassa kapellimestarina Tukholmassa 1786–1799. Voglerin sävellyksistä tunnetuin Suomessa on "Hoosianna", jota lauletaan adventin alkaessa.
Georg Joseph Vogler oli viuluntekijän poika ja hän sain perusteellisen musiikkikoulutuksen. Hän opiskeli myös teologiaa ja vihittiin papiksi Roomassa ja häntä kutsutaan joskus nimellä ”abbé Vogler”. 1755 asettui hän Mannheimiin jossa hän piti musiikkikoulua ja hänet tunnettiin niin urkurina, urkujenrakentajana, säveltäjänä ja kapellimestarina. Hän matkusteli paljon ja päätyi siten Tukholmaan 1786. Hänet palkattiin Kuninkaalliseen Teatteriin, Oopperaan ja hän viipyi Tukholmassa vuoteen 1799. Säveltäjänä hän oli tuottelias. Tukholmassa hän sävelsi muun muassa oopperan Kustaa Adolf ja Ebba Brahe. Hän oli urkuvirtuoosi, joka rakasti suuria tehokeinoja urkujensoitossaan. Kerrotaan, että hänen bravuurinumeroitaan on ollut muun muassa "Jerikon valtaus" tai "Viimeinen tuomio" uruilla kuvattuna.
"Hoosiannan" ensiesitys on tapahtunut vuonna 1795 Tukholmassa toukokuun 3. päivä pidetyssä Hovikapellin, oopperaorkesterin leskikassan hyväntekeväisyyskonsertissa. Aluksi teoksen nimi oli ”Marche”, marssi ja esitysnopeus larghetto. Seuraavana vuonna se liitettiin osaksi kärsimysajan musiikkia ”Flera händelser, utdragne ur vår Herres och Frälsares lidandes Historia” nimellä ”Chorus af Israels barn” jolloin se esitettiin Pyhän Klaaran kirkossa palmusunnuntaina 20. maaliskuuta.
Uppsalan tuomiokirkon urkuri J. A. Josephson oli musiikkilehdessään Zion 1867 julkaissut Voglerin "Hoosianna"-hymnin, ja siitä tuli Ruotsissa vähitellen yksi kirkkokuorojen suosituimmista numeroista. Suomessa "Hoosianna" on mahdollisesti esitetty julkisesti ensi kerran jo 1797 ruotsiksi Turussa. Suomenkielisenä sen julkaisi E. A. Hagfors toimittamassaan kokoelmassa Suomalainen lauluseppele 1871.
Taito (täsmennyssivu)
Taito tarkoittaa seuraavia asioita:
Test Drive Unlimited
Test Drive Unlimited on Eden Gamesin kehittämä ja Atarin julkaisema Test Drive -pelisarjaan kuuluva ajopeli. Peli julkaistiin Xbox 360:lle, PlayStation 2:lle, Microsoft Windowsille ja PlayStation Portablelle alustalle vuosina 2006–2007. Pelin jatko-osa on vuonna 2010 julkaistu Test Drive Unlimited 2.
Peli sijoittuu Oahun saarelle Havaijille. Pelissä on ajettavana yli 1 600 kilometriä teitä.
Pelaaminen
Test Drive Unlimitedissä pelaaja voi ajaa joko tiellä tai maastossa. Yleisillä teillä pelaaja kohtaa muita ajajia, joita voi haastaa kahdenkeskisiin kisoihin. Pelin tapahtumapaikka Oahun saari on mallinnettu yksityiskohtaisesti satelliittikuvilla. Näin ollen pelin tapahtumapaikat muistuttavat esikuviaan paljon.
Peliä voi myös pelata muiden pelaajien kesken verkossa, jossa voi keskustella muiden pelaajien kanssa, kisata heitä vastaan, vaihdella autoja tai muuten vain huristella ympäri saarta. Myös oman tallin perustaminen on mahdollista, jolloin tallit voivat keskenään kisailla toisiaan vastaan. Tallitilastot auttavat erottelemaan huippukuljettajat vasta-alkajista.
Peli sisältää kaiken kaikkiaan 125 ajoneuvoa lukuisilta eri valmistajilta.
Vastaanotto
Peli on saanut V2.fin arvostelussa 3,5 tähteä viidestä.
Smart
thumb|250px|[[Smart Fortwo.]] thumb|250px|[[Smart Forfour.]] pienoiskuva|Smart, Böblingen Smart (aikaisemmin MCC smart) on henkilöautomerkki, jonka mallisto koostuu pienikokoisista automalleista, kääpiöautoista. Smart on nykyään osa Mercedes-Benz Group-konsernia, ja sen pääkonttori on Böblingenissä Saksassa.
Historia
Smart Fortwo valmistetaan Smartvillessä sitä varten tehdyssä tehtaassa Hambachissa, Lorrainessa, Ranskassa. Smart perustettiin vuonna 1994 Daimler-Benzin ja sveitsiläisen kellonvalmistajan Swatchin yhteisyrityksenä. Alun perin Swatch tuki projektia, joka nimettiin Swatchmobileksi. Auton oli tarkoitus olla innovatiivinen ja käyttää esimerkiksi hybriditekniikkaa. Lisäksi sen piti olla halpa auto nuorisolle.
Swatchin toimitusjohtaja Nicolas Hayek etsi olemassa olevaa autonvalmistajaa, joka alkaisi valmistaa Swatch-autoa. Hayek löysi partnerin Volkswagenista, mutta suunnitelmat eivät koskaan edenneet lopulliseen sopimukseen. Lopulta Swatch päätyi yhteisyritykseen Daimler-Benzin kanssa. Auto osoittautui olevan kaukana suunnitelmista, ja sen tekniikka oli perinteistä. Auto oli hinnaltaankin kalliimpi kuin useimmat pienet 4-paikkaiset autot. Yhteisyritys teki raskaita tappioita, ja lopulta Swatch vetäytyi koko projektista ennen kuin yhtään autoa edes kerkesi sarjatuotantoon.
Vuonna 2003 Veho Group aloitti smartin maahantuonnin sekä jälleenmyynnin toimipisteissään. Aluksi mallistoon kuuluivat roadster, fortwo, crossblade sekä forfour.
Vuonna 2005 DaimlerChrysler päätti ostaa 50 % NedCarin osakkeista, jotta sen tehdasta Hollannissa voitaisiin käyttää Forfourin valmistukseen. Smart Forfourissa käytettiin paljon yhteisiä osia Mitsubishi Coltin kanssa. Samana vuonna DaimlerChrysler keskeytti myös Formoren kehityksen ja lopetti Roadsterin valmistuksen. Vuonna 2005 Suomessa rekisteröitiin 355 Smartia.
Vuonna 2006 DaimlerChrysler ilmoitti, että sen oli lopetettava myös Forfourin valmistus ja keskityttävä ainoaan jäljellä olevaan autoon eli Fortwohun. Huhujen mukaan DaimlerChrysler oli etsimässä ostajaa Smartille ja yksi tarjouksen tehneistä yrityksistä oli italialainen Piaggio. Siihen mennessä merkki ei ollut tuottanut Daimlerille voittoa.
Kesällä 2006 yhtiö ilmoitti, että Smartin vienti myös Yhdysvaltojen markkinoille aloitetaan vuoden 2008 alussa ja autot tulevat saataville vuoden ensimmäisellä neljänneksellä. Jälleenmyyjänä toimii Yhdysvaltojen toiseksi suurin jälleenmyyjä UnitedAuto Group Inc., joka keskittää myynnin etenkin itä- ja länsirannikon suurkaupunkeihin. Markkinointi Yhdysvalloissa aloitettiin vuoden 2007 puolessa välissä. Näin Yhdysvalloista tuli 37. maa, johon merkkiä viedään. Tarjolla on kolme erilaista W451- eli kolmannen sukupolven Smart Fortwo -mallia. Daimler AG ilmoitti ajan olevan kypsä nyt kolmannen sukupolven Fortwon kohdalla. Syynä oli rajusti kallistunut polttoaine sekä päästökeskustelun olo parrasvaloissa.
Vuonna 2007 Daimler AG julkaisi kolmannen sukupolven Fortwon, joka kantaa mallinimeä W451. Viimeisetkin Forfour-mallit myytiin alkuvuoden aikana Daimler AG:n varastoista maailmalla. Loppuvuodesta Daimler AG ilmoitti, että Smartin valmistus on kääntynyt tuotolliseksi ja että kehitysindeksi on todella hyvä uuden korimallin myötä. Yhdysvaltojen markkinoiden ennakkomyynti aloitettiin loppuvuodesta internetin kautta. Saatavilla ovat ainoastaan Coupé Pure-, Coupé Passion- sekä Cabrio Passion -mallit.
Alleghenyvuoret
Alleghenyvuoret on vuoristo Pohjois-Amerikan itäosassa. Se on osa Appalakkeja, ja ulottuu Pennsylvanian, Marylandin ja Länsi-Virginian osavaltioihin. Länsi-Virginian puolella Alleghenyvuorten rinteillä kasvaa pihlaja, punakuusi (Picea rubens) ja palsamipihta (Abies balsamea), jotka muuten ovat paljon pohjoisempia lajeja.
Alleghenyvuorten huippuja:
Neil Gaimanin bibliografia
Neil Gaimanin bibliografia.
Tomoko Ōhara
Tomoko Ōhara (s. 1957 Mie) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Ōhara debytoi Japanin maajoukkueessa syyskuussa 1981.
Iridium (yritys)
Iridium Communications Inc. (entinen Iridium Satellite LLC) on yhdysvaltalainen satelliittipuhelinverkko-operaattori. Iridium on myös kyseisten satelliittien ja niiden muodostaman konstelaation nimi.
Järjestelmä
Iridium-satelliittikonstellaatio perustuu 65:een matalilla kiertoradoilla yli 700 kilometriä Maan pinnan yläpuolella lentävään satelliittiin. Näiden lisäksi on kiertoradalla varasatelliitteja. Järjestelmä suunniteltiin alun perin 77 satelliitista muodostuvaksi, jonka vuoksi se nimettiin alkuaineen numero 77 mukaan.
IT-kuplan osa - vaikea alku
Yhtiö haki konkurssisuojaa jo 13. elokuuta 1999 palvelun suosion osoittauduttua vaisuksi ja GSM-yhteyksien laajetessa vuosikymmenen pituisen rakennusurakan aikana. Satelliitit olivat kuitenkin kiertoradalla ja yksityisten sijoittajien perustama Iridium Satellite LLC avasi palvelun uudelleen vuonna 2001.
Pääasiallisena asiakkaina Iridiumilla ovat yritykset ja julkisyhteisöt, jotka tarvitsevat sijainnista riippumattomia puheluyhteyksiä. Yhdysvaltain armeija käyttää järjestelmää laajasti, joka lienee subvention muoto kuten se, että Italian asevoimat käyttää vastaavaa Globalstar-järjestelmää. Iridium-puhelimet toimivat esimerkiksi GSM-puhelimia huomattavasti heikommin sisätiloissa, josta syystä ne eivät ole herättäneet yksityiskäyttäjien kiinnostusta ja myös käyttö oli kallista.
Yritys ei anna palvelua käytettäväksi Pohjois-Koreassa poliittisista syistä osana Yhdysvaltain yleisempää ko. maan saartoa, Sri Lankan sisällissodan aikana tamilisisseiltä pyrittiin estämään tämä kommunikaatioväylä ja ilmeisesti talouspoliittisista syistä Unkarissa ja Puolassa.
Heinäkuun alussa vuonna 2007 Iridium julkaisi ennakkotiedon aikeestaan rakentaa Iridium NEXT-konstellaatio. Toukokuussa 2010 Iridium maksoi 19 miljoonan dollarin varausmaksun nimeämättömälle laukaisupalveluyritykselle (Space Exploration Technologies?) samalla, kun Thales-Alenia Space ja Lockheed-Martin suunnittelevat uusia tietoliikennesatelliitteja. Järjestelmän rahoituksen pääosaa haetaan Ranskan valtion Coface vientiluottovirastolta ja Yhdysvaltain liittovaltion Export-Import Bank of the United Statesilta. Tässä vaiheessa Iriudiumilla oli maailmanlaajuisesti 400 000 tilaajaa. Sen suoranaisen kilpailijan Globalstarin satelliiteissa on havaittu ikääntymisen aikaansaamia häiriöitä puheyhteyksissä. Sen välilliset kilpailijat Inmarsat ja TerreStar ovat puolestaan haastamassa satelliittimatkapuhelimen yhdistelmä-matkapuhelimilla, joilla voi puhua maanpäällisessä ja satelliittitutkiverkossa. Järjestelmän rakentaminen on jälleen ajoittunut ajankohtaan, jossa kaupalliset satelliittien markkinat ovat kutistuneet ja sotilaallisten ja muiden julkisen sektorin suoraan rahoittamien satelliittien rahoitus on niin korkealla tasolla, että kasvua - etenkin budjettivajeiden korjausten aikana - ei löydy.
Iridiumin toinen sukupolvi
Iridium-konstellaatiota ollaan uusimassa, alku tälle tapahtui korkean öljyn hinnan ja helposti liikkuvan rahan aikaan. Vuosina 2009-2010 hanke näyttää etenevän Yhdysvaltain ja Euroopan avaruusteollisuuden elvytyksen tai sen avulla, ettei parempiakaan sijoituskohteita ole. Toisen sukupolven satelliiteista kilpailivat Lockheed Martin ja Thales Alenia Space. Ranskan ja Italian valtiot olivat valmiita lainoittamaan 1,5 miljardia dollaria kaikkiaan 2,7 miljardia dollaria maksavasta investoinnista. Lockheed-Martin haki tukea Yhdysvaltain liittovaltion vientitukilaitokselta (Export-Import Bank of the United States), joka lainoittaa yhdysvaltalaisten yritysten vientihankkeita. Thales Alenia Space voitti kilvan kesäkuun alussa 2010 yhteensä 2,1 miljardin dollarin urakan, jonka rahoittaa pääosin Ranskan valtio vientitukilainoistusorganisaationsa kautta. Urakka koskee 81 tietoliikennesatelliitin valmistusta, joten sillä on merkittävä työllistävä vaikutus Ranskan ja Italian avaruusteollisuuksille. Pian tämän urakan solmimisen jälkeen Iridium ilmoitti tilaavansa 400-500 miljoonalla dollarilla satelliittien laukaisuja SpaceX-yritykseltä. Kesäkuun lopulla 2010 Thales Alenia Space osti yhdysvaltalaiselta Intellectual Ventures-yhtiöltä Iridiumin tuoteoikeudet, jolle alkuperäisen Iridium-järjestelmän patentit olivat siirtyneet Motorolan johtaman Iridium-yrityksen konkurssissa 1990-luvun lopulla. Lokakuun alussa 2010 Iridium sai Ranskan vientisubventio-organisaatiolta (Coface) 1,8 miljardia dollaria tukea satelliittien valmistukseen. Tammikuussa 2011 Thales-Alenia Space ilmoitti valinneensa arizonalaisen Orbital Sciences Corporationin satelliittien ja niiden hyötykuorman kokoajaksi 150 miljoonan dollarin korvausta vastaan; toisaalta on arvioitu, että 40% satelliittien rakentamiskustannuksista (kokonaisuudessaan 2,1 miljardia dollaria) syntyy Yhdysvalloissa
72 satelliittia laukaistaan avaruuteen vuosina 2015-2017 yhdysvaltalaisilla Falcon 9-kantoraketeilla, 9 satelliittia laukaistaan tarpeen vaatiessa korvaamaan avaruudessa rikkoontuneet satelliitit. Kesäkuussa 2011 yhtiö solmi varalaukaisusopimuksen (kaikista 72 satelliitista) venäläisen rakettiyhtiön kanssa, jos Falcon-laukaisut eivät onnistu, satelliitit laukaistaan Dnepr-raketeilla.
Thales-Alenia Space tilasi huhtikuussa Lockheed-Martin yhtiöltä satelliittien sovellusohjelmistot.
Aiheesta muualla
衛星電話
Arvo ”Poika” Tuominen
Arvo ”Poika” Tuominen (alk. Arvid; 5. syyskuuta 1894 Hämeenkyrö – 27. toukokuuta 1981 Tampere) oli suomalainen vasemmistopoliitikko ja lehtimies. Hän kirjoitti useita muistelmakirjoja, joista varsinkin Kremlin kellot (1956), Sirpin ja vasaran tie (1956) ja Maan alla ja päällä (1958) saivat laajan lukijakunnan ja vaikuttivat monien suomalaisten käsityksiin Neuvostoliitosta ja kommunistisesta liikkeestä.
Perhetausta
Arvid (Arvo) Tuominen syntyi Hämeenkyrössä puuseppä Oskari Mikonpoika Tuomisen 17-lapsiseen perheeseen. Hänen äitinsä, jota kutsuttiin ”Nikkarin Elinaksi”, oli taitavaksi tiedetty sirpillä niittäjä. Tuominen kertoi uskovaisen isänsä tiukasta kurinpidosta ja äitinsä lempeydestä. Hänen mukaansa ”äidin sirppi ja isän vasara” olivat hänen lapsuutensa kantavat voimat. Tuominen nimesi lapsuudestaan kertovan omaelämäkerran Sirpin ja vasaran tie. Isä oli kannanotoissaan ehdoton: kun hän oli jotain päättänyt, ei kenelläkään ollut siihen enää mitään lisättävää. Isän ja Arvo-pojan välille ei syntynyt mitään kovin läheistä ja luottamuksellista suhdetta. Suhde äitiin oli sen sijaan läheinen, Arvo oli äitinsä lemmikki.
Perheen arvomaailma oli uskonnon säätelemä: Raamattua luettiin ääneen ja veisattiin Siionin kanteleesta. Tässä kovan kurin ja työn maailmassa kasvoi tuleva vallankumouksellinen, sillä useinhan käy niin, että ehdottomat määräykset ja normit synnyttävät uhmaa ja kapinamieltä. Myöhemmällä iällään Tuominen siloitteli muistelmissaan perheen ristiriidat näkymättömiin.
Koulussa Tuominen osoitti olevansa älykäs ja lahjakas poika. Niinpä opettaja Antti Lehtiranta yritti taivutella isä-Oskaria lähettämään poikansa oppikouluun, jollainen olisi ollut joko Ikaalisissa tai Tampereella. Isä toisaalta arvosti oppineisuutta, mutta toisaalta piti työmiehen lapselle kirjojen tutkimista turhana, eikä suurperheestä liene löytynyt koulutuksen vaatimaa varakkuuttakaan.
Kansakoulun jälkeen Tuominen meni rengiksi läheiseen Kuukan taloon, sillä talon isäntä oli valmis kouluttamaan paitsi oman Kalle-poikansa oppikoulussa mutta myös naapurin Arvon. Kallea ei koulu kuitenkaan kiinnostanut, eikä Arvokaan päässyt kouluun. Näihin aikoihin myös välit isään alkoivat kiristyä. Ruumiillinen työ ei juurikaan kiinnostanut kylän kansakoulun entistä tähtioppilasta. Renkivuosiltaan Tuominen muistaa ensimmäisen kohtaamisensa Frans Eemil Sillanpään kanssa. Hän muisteli katkerana miettineensä, kuinka mäkitupalaisen poika Pransu käveli raitilla ylioppilaana ja hän, arvostetun käsityöläisen poika, raatoi renkinä. Moskovassa oleskellessaan Arvo Tuominen kirjoitti poliittista henkilöhistoriaansa ja muisteli luokkatietoisena ja katkerana oleskeluaan Kuukan talossa tähän tapaan: ”Tällöin minussa heräsi viha rikkaita ja heidän lapsiaan kohtaan. – – vaistomaisesti hain tukea muista renkipojista joiden kanssa liityin kotipitäjäni työväenyhdistykseen.” Niissä hän hieman liioitteli, sillä häntä pidettiin arvossa ja kohdeltiin talossa hyvin, mutta tietty katkeruus katkenneesta koulutiestä säilyi läpi elämän.
Lehtimieheksi Kansan Lehteen
Myös teatteri kiinnosti nuorta Tuomista. Hän tiesi entuudestaan hämeenkyröläisen Kaarle Halmeen perustaneen Tampereen Työväen Teatterin ja tiesi sen, että kuuluisa Aarne Orjatsalo oli kotoisin naapurikylästä. Aarne Orjatsalon oli Arvo Tuominen nuorena nähnyt viettävän kesää Hämeenkyrössä. Mentyään mukaan teatterin toimintaan Tuominen sai yllättäen heti pääroolin. Näytelmä oli George Bernard Shaw’n Nuori Napoleon. Roolinsa hän hoiti niin hyvin, että hänelle tarjottiin paikkaa Tampereen Työväen Teatterin näyttelijäharjoittelijana. Tuominen kuitenkin hylkäsi tarjouksen. Hän piti näyttelijän ammattia liian köykäisenä, näytteleminen pysyköön hyvänä harrastuksena. Teatteriharrastus antoi tulevalle ammattiyhdistysmiehelle hyvää oppia siitä, miten oivalletaan yleisön reaktiot, ja myös oikeaa äänenkäyttöä sekä esiintymistaitoa.
Jo kouluaikana Tuominen oli harrastanut kirjoittelua ja lähetti myöhemmin tekstejään paikallisen työväenyhdistyksen julkaisuihin. Paikalliset työväenliikkeen lehtimiehet kiinnittivät nokkeliin kirjoituksiin huomiota ja kutsuivat Tuomisen toimitusharjoittelijaksi Kansan Lehteen syyskuussa 1917. Puoli vuotta myöhemmin, keväällä 1918, vain 23-vuotias harjoittelija oli lehden päätoimittaja, toimitussihteeri ja toimittaja samassa persoonassa.
Sisällissota
Ylelle antamansa haastattelun mukaan sisällissodan aikana Tuominen joutui yksin vastaamaan keskellä Tampereen taisteluja punaisten tiedotuksesta. Hänen mennessään punakaartin esikuntaan ilmoittamaan, että lehden tekeminen oli mahdotonta, esikunnassa oli täysin kaoottinen tilanne. Ylipäällikkö Hugo Salmela oli juuri haavoittunut vakavasti kranaattilaatikon räjähdettyä ja uusi ylipäällikkö Verner Lehtimäki vihaisena pakotti Pojan jatkamaan toimitusta. Avukseen hän sai myöhemmän poliittisen kiistakumppaninsa Hanna Malmin sekä August Lindellin. Eräänä aamuna toimitukseen tuli tieto, että Lindell on paennut piiritetystä kaupungista Pyhäjärven jäitä pitkin. Nyt hän oli toimituksessa käytännössä yksin ja sai tehtyä lehteä vain morfiinin voimalla.
Myöhemmin oleskellessaan Moskovassa Tuominen kuvaili NKVD:lle vuoden 1918 kokemuksistaan muunneltua totuutta: ”Ase käsissäni osallistuin Tampereen puolustukseen.”
Taistelujen päätyttyä Tuominen yritti mennä ensiksi asunnolleen Puutarhakadulle, mutta sielläpäin oleskeli valloittajia. Hän ajatteli mennä piileskelemään Pispalaan ja mahdollisesti kävellä sieltä kotiseudulleen. Tuomisen pidätti muuan urheilija Lahtinen.
Kommunistiksi
Elämä kotiseudulla Hämeenkyrössä kesällä 1918 oli ahdistavaa. Arvo Tuomisen veli Kalle Tuominen oli saanut työpaikan ja asunnon Helsingistä. Pian saman alivuokralaisasunnon jakoi myös Arvo-veli. Työnantaja, puuseppä Kilpinen oli kova oikeistolainen, ja Arvo Tuominen joutui käyttämään taitoaan olla joustava sopeutuja saadakseen paikan. Kalle-veli vei Arvon mukanaan Helsingin nuorisoseuraan, missä hän osallistui innokkaasti sen toimintaan. Näytelmäharrastus elpyi, ja sen kautta löytyi tuleva puoliso Lyyli Rainio, joka oli sisällissodan aikana Porissa teloitetun toimittaja-kansanedustaja Jussi Rainion tytär. Tässä vaiheessa Poika oli mielipiteiltään maltillinen sosiaalidemokraatti.
Vasemmistolaisessa politiikassa tie alkoi olla tuohon aikaan tukossa. Keskiössä, minne Tuominen halusi, olivat Väinö Tanner ja Hannes Ryömä. Heistä vasemmalle oli tyhjää, sillä henkiinjääneet oli paenneet Venäjälle ja perustaneet siellä Suomen kommunistisen puolueen. Laitavasemmalla ei näin ollen ollut kotimaassa ketään, ja juuri sinne päätti kunnianhimoinen nuorimies suunnata.
Myöhemmällä iällään Arvo Tuominen väitti, että hänet saivat radikalisoitumaan eräät tietyt julistukset. Sosiaalidemokraattien oikeistosiiven johtajien Tannerin, Hakkilan ja Ryömän julistus 16. huhtikuuta tuomitsi vallankumoukseen lähtemisen ja kehotti punaisia laskemaan aseensa. Taistelujen murtamat ja leireille vangitut työläiset saivat omilta johtomiehiltään julistuksen, jossa heidät tehtiin itse syyllisiksi omaan kurjuuteensa. Julistus oli Tuomisen mukaan onnettomasti ajoitettu ja vain lisäsi katkeruutta. Tuominen väitti tämä olleen syynä myös hänen siirtymiseen vasemmalle, vaikka hän olikin jo aiemminkin ollut punaisten toimessa.
Selitys on hyvä, mutta se ei pidä paikkaansa. 16. huhtikuuta Tuominen oli ollut Tampereella valkoisen armeijan kutsunnoissa. Valkoiset levittivät työväen johtajien julistusta innolla, ja Tuominen luki sen oletettavasti Hämeenlinnan kasarmilla. Armeijakavereiden mukaan Tuominen sai postia sosiaalidemokraateilta ja vastusti lähinnä meneillään ollutta kuningaskuntahanketta. Tuominen keskittyi itsensä suojelemiseen, ja vielä 1919 sosiaalidemokraatit pitivät häntä omana miehenään. Selitys osoittaa, kuinka hyvä Poika oli keksimään suuria selityksiä tapahtuneille tosiasiolle ja muuttelemaan totuutta myöhempiä tarkoitusperiä vastaaviksi.
Eräänä päivänä Tuomisen asunnolle saapui hänelle tuntematon nainen kertomaan, että Lumivuokko halusi tavata. J. H. Lumivuokko, peitenimeltään P. Hauli, oli ollut kansanvaltuuskunnan ministeri. Tuominen tunsi hänet jo Tampereelta, ja Lumivuokkokin oli aikanaan työskennellyt Kilpisen verstaassa. Lumivuokko väitti keskustelussaan Tuomiselle, että laillinen vallankumous ei Suomessa edisty ja että ainoa mahdollisuus on ryhtyä uuteen kaappaushankkeeseen aseita käyttäen. Tuominen oli sitä mieltä, että aseellinen kapina olisi järjetön. Tässä vaiheessa Tuominen oli enemmän Tannerin linjoilla kuin oli myöhemmin valmis myöntämään, mutta toisaalta sanoi kaivanneensa "riuskoja otteita". Samoihin aikoihin kaupungilla liikkui huhuja Otto Wille Kuusisen piileskelystä Helsingissä. Lopulta lehdissä oli "varma" tieto, että Kuusinen olisi hukkunut Pohjanlahteen. Kun ruumista ei löytynyt, Kuusinen itse sähkötti ministeri Ritavuorelle ja ilmoitti olevansa elossa. Tuominen uskoi olleensa yksi harvoista ja valituista, jotka tiesivät, missä Kuusinen piileskeli noina kuukausina.
SKP oli kehottanut vaaliboikottiin 1919 eduskuntavaaleissa. Suomessa ollessaan Kuusinen kuitenkin arvioi tilanteen uudelleen. SKP:n alkuajan linjaa onkin nimitetty kommunistien kirjallisuudessa ”äkkijyrkäksi” ajaksi. Kuusisen johdolla SKP:n taktiikaksi tuli pikkuhiljaa, että vasemmistolaisten työläisten olisi vallattava sekä SDP että ammattiliitot tannerilaisilta luokkasopuilijoilta ja luotava näin tarvittava joukkoliike tulevan vallankumouksen pohjaksi. Tätä hetkeä Tuominen piti myöhemmin kääntymisenään kommunismiin Kuusisen värvättyä hänet toimimaan SDP:n valtaamiseksi. Vuoden 1919 yritys vallata SDP tosin epäonnistui.
Hajotustyössä
Kesällä 1920 Tuominen matkusti ulkomaille ensimmäisen kerran. Matka suuntautui Tukholmaan, minne hänet oli kutsuttu perehtymään LO:n toimintaan. Tuominen matkusti sinne avoimesti omalla passillaan. Hän hoiti muodolliset velvollisuudet, mutta livahti Söderin kaupunginosan työväentalolle, missä O. W. Kuusinen esikuntineen piti majaa. Esikuntaan kuuluivat Lumivuokko, Yrjö Sirola ja joitakin Kominternin virkailijoita. O. W. Kuusinen teki valtavan vaikutuksen Tuomiseen. Vaikutelmaa Tuominen kuvaili myöhemmin näin: ”– – minua miellytti hänen toverillinen luottamuksellisuutensa. Jyrkkänä vastakohtana muistuu mieleen Kullervo Manner. – – Kuusinen sen sijaan heittäytyi heti toverilliseksi ja tasavertaiseksi.” Arvo Tuominen on myöhemmin usein kuvannut, että Kuusinen lumosi hänet, ensitapaaminen oli mestarin ja oppipojan tapaaminen. Tuominen tarvitsikin opettajaa hänelle vaikeissa teoreettisissa kysymyksissä. Tähän asti Tuominen oli toiminut lähinnä vaistonsa varassa, sillä asuessaan Tampereella hän oli lukenut Marxia, mutta sisältö oli tuntunut hankalalta. Tukholmassa Tuominen on kertonut joutuneensa käsittelyyn, jota nykyään pidettäisiin lähinnä aivopesuna. Kuusinen piti oppilailleen kolme viikkoa kestäneen kurssin, joka tentittiin suullisesti ja kirjallisesti.
Syksyllä 1920 odottivat uudet haasteet. Nyt pitäisi vyöryttää sosiaalidemokraattien lehdistö. Ohjeet kaappaamiseen tulivat Sirolalta ja Kuusiselta. Kaappauksen piti tapahtua Helsingin Työväen Kirjapainon yhtiökokouksessa marraskuussa 1920. Väinö Tanner esitti, että SDP merkitsisi 2 000 uutta osaketta itselleen. Lehden toiset 2 000 osaketta olivat hajallaan omistettuina eri puolilla Suomea. Jatkossa yhtiötä hallittaisiin periaatteella 1 osake = 1 ääni. Tuominen oli kerännyt kokouspaikalle Koiton taloon satoja kannattajiaan, ja hän itse hallitsi valtakirjalla puuseppien ammattiosaston osakkeita. Kuultuaan esityksen Tuominen laittoi rähinän käyntiin, kuten oli ennakolta suunnitellut. Hänen kannattajansa aloittivat huutomyrskyn, ja hän itse hyppäsi lavalle julistautuen kokouksen puheenjohtajaksi. Tällöin yleensä rauhallinen Tanner tarttui Tuomista rinnuksista ja heitti tämän kulisseihin. Pakinoitsija Sasu Punanen laati kokouksesta värikkään kuvauksen lehteen 24. marraskuuta 1920 ja lanseerasi yleiseen käyttöön nimen Poika Tuominen. Vanhemmalla iällään siirryttyään SDP:n riveihin Tuominen antoi kokouksen voitosta kauniin tunnustuksen Tannerille ja totesi, että kommunisteilla ei tämän jälkeen ollut mitään mahdollisuuksia vallata lehteä.
Matkalla Tuominen tapasi myös Leninin. Emigrantit olivat tehneet Kuusisesta jonkin ilmiannon, ja hänen luokseen oli ilmestynyt Tšekan viehättävä naisagentti. Kuusinen käski Tuomista auttamaan hänet irti tästä kiipelistä. Asiassa oli mentävä itsensä V. I. Leninin puheille. Mukaan tuli Yrjö Sirola. Lenin viittasi kintaalla Tšekan toimille ja kehotti käymään johonkin oikeaan asiaan. Lenin teki Arvo Tuomiseen elämänikäisen vaikutuksen suorasukaisella, asioiden ytimeen menevällä keskustelutyylillään, jossa oli vapaan tiedonhalun ilmapiiri. Hän vertasi myöhemmin Leniniä ja Stalinia ja väitti, että Stalinin edessä piti tarkkaan varoa sanojaan ja olla poikkeamatta tämän näkemyksistä. Jätettyään kommunistisen liikkeen Tuominen julisti, että Lenin oli kommunismin pyhä alkuisä ja roistomainen Josef Stalin pilasi kaiken.