cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karlheinz Stockhausen
Elämä ja ura
1950-luvulla Stockhausen vakiinnutti paikkansa sarjallisen säveltämisen ja elektronisen musiikin kärjessä. Hänen vaikutuksensa ulottui jopa populaarimusiikin puolelle. Hän luennoi muun muassa Darmstadtin nykymusiikkijuhlilla vuodesta 1957 ja osallistui sävellyksillään ja kirjoituksillaan taiteesta käytävään keskusteluun. Suomessa hän vieraili usein 1950–1960-luvulla.
Elektroninen nauhateos Gesang der Jünglinge (1956) yhdistää ihmisääntä ja elektronisesti tuotettuja ääniä, ja se kuuluu nykymusiikin tunnetuimpiin teoksiin. Teoksessa käytettiin ensimmäistä kertaa äänen suuntaa ja liikettä musiikin parametrina, sillä teoksen alkuperäinen versio luotiin viisikanavaiselle äänentoistojärjestelmälle.
Stockhausenin tyyli
Stockhausenin tuotanto ei noudata leimallisesti vain yhtä tyyliä tai sävellystekniikkaa. Tuotannossa näkyy hänen kiinnostuksensa tieteisiin, teknologiaan, uskontoihin, kosmologiaan ja mystiikkaan. Hänen tuotannossaan on aineksia sarjallisuudesta ja elektronisesta musiikista. Hän kokeili tilaäänen vaikutusta musiikkiin ja graafista musiikkinotaatiota. Hän ei noudattanut musiikin perinteiden mukaisia kaavoja. Stockhausenin omien sanojen mukaan hänen sävellyksensä tutkivat musiikin akustisia ja psykologisia vaikutuksia ja mahdollisuuksia. Vaikka hän on tunnettu erityisesti elektronisen musiikin uranuurtajana, hän käytti sävellyksissään myös akustisia soittimia. Useat sävellykset tarjoavat soittajille paljon vapauksia.
Sävellykset
thumb|right|250px|Stockhausen esitelmöi nykymusiikista [[Jyväskylän kesässä vuonna 1962. Kuuntelemassa Raija Mattila ja Ilpo Saunio.]] Stockhausenin varhaiseen tuotantoon kuuluu pianokappaleita, elektronista musiikkia ja soveltavia orkesterisävellyksiä, joiden avulla hän tutki yhtä musiikillista ongelmaa kerrallaan. Näistä teoksista klassikoksi on noussut Kreuzspiel (1951). Hän laajensi musiikin ilmaisumahdollisuuksia eri suuntiin: sävelkorkeus, intensiteetti, kesto, sointiväri ja äänen sijoittuminen tilaan. Darmstadtin nykymusiikkijuhlilla syntyi 1960-luvulla myös kollektiivisävellyksiä, joissa kokonaisen talon eri huoneet ja niissä esitetyt eri musiikit kuuluivat samaan teokseen.
Stockhausen joutui vuonna 1968 syvällisen musiikillisen kriisiin. Se muutti teorioita rakentavan avatgardistin Aleksandr Skrjabinin kaltaiseksi näkyjen näkijäksi, mystikoksi. Yhdysvaltalaisen John Cagen vaikutuksesta hän kiinnostui zenbuddhismista. Hän palasi ikään kuin taaksepäin yksinkertaisen ja melodiseen säveltämiseen, johon sisältyi sanoituksen mystisyys. Tämä ilmeni äärimmillään siten, että soittajille annettiin ainnoastaan joukko runomuotoisia ohjeita, joiden mukaiseen tunnelmaan heidän tuli virittäytyä ja soittaa soitintaan kuuntelemalla sisäistä mielentilaansa. Tämä kausi toi Stockhausenille runsaasti uusia ihailijoita erityisesti Lontoon ja Yhdysvaltojen hippinuorison keskuudesta.
Vuodesta 1977 Stockhausen aloitti luultavasti kunnianhimoisimman kautensa nimeltä Licht. Teos koostuu seitsemän oopperan sarjasta, yksi kullekin viikonpäivälle. Jokainen teos on nimetty sen päivän mukaan, jona se on tarkoitus suorittaa. Näissä vuosina 1977–2003 valmistuneissa oopperoissa Stockhausen työskentelee monimutkaisten ja sisäisten ideoidensa parissa. Oopperat keskittyvät kolmeen jumalalliseen hahmoon, jotka ovat (Lucifer, Eve ja arkkienkeli Mikael), ja niissä käytetään laajaa esittäjäjoukkoa: useita kuoroja, orkestereita, improvisoivia muusikkoja, elektroniikkaa ja monimutkaisia ​​lavastuksia. Lichtin merkittävin osa koostuu neljästä helikopterista, joista jokaisessa on yksi jousikvartetin jäsen, jotka lentävät konserttisalin yli ja lähettävät reaaliaikaista ​​dataa musiikista, videoista ja helikopteriäänistä alas saliin. Siellä äänet toistetaan kaiuttimilla ja kuvat projisoidaan näytöille.
Stockhausenin tuotanto koostuu yli 200 teoksesta. 1990-luvun alussa Stockhausen alkoi julkaista teoksiaan CD-levyllä omalla levymerkillään. Hän julkaisi omat partituurinsa itse.
Arvostelu
Stockhausenin musiikki on herättänyt sekä arvostelua että ihailua. Eräät jazz- ja populaarimusiikin edustajat, kuten Frank Zappa, Miles Davis, Sonic Youth ja Herbie Hancock, ovat maininneet Stockhausenin yhdeksi innoittajistaan.
Lähteet
thumb|right|250px|Stockhausenin hautamuistomerkki.
Knights of Labor
Knights of Labor (suom. Työn ritarit eli Työväen ritarit, alk. Noble and Holy Order of the Knights of Labor, Työväen ritarien ylhäinen ja pyhä veljeskunta) oli Yhdysvalloissa vuosina 1869–1949 toiminut työväenjärjestö. Se oli luonteeltaan oikeistolainen liike, joka nojasi republikaaniseen ideologiaan, vastustaen sosialismia ja radikalismia. Knights of Labor oli 1880-luvuilla maan suurin ja vaikutusvaltaisin työväenjärjestö, jolla oli parhaimmillaan yli 700 000 jäsentä. 1890-luvulta lähtien sen jäsenmäärä väheni niin, että järjestön lopettaessa toimintansa vuonna 1949 jäljellä oli enää yksi 50 jäsenen osasto.
Järjestön toiminta oli myös osittain ristiriitaista. Se hyväksyi naiset ja tummaihoiset jäsenikseen jo vuonna 1878, mutta samalla kuitenkin hyväksyi etelävaltioissa harjoitetun rotuerottelun eikä ottanut jäsenikseen aasialaistaustaisia. Vuonna 1885 Knights of Laborin paikallinen osasto osallistui Tacomassa kaupungin kiinalaisyhteisön karkottamiseen. Samana vuonna liikkeen katsotaan myös panneen alulle niin sanotun Rock Springsin verilöylyn, jonka yhteydessä Wyomingin Rock Springsissä sai surmansa ainakin 28 kiinalaista kaivosmiestä.
Nykyään Knights of Laborin merkittävimpänä perintönä pidetään työväen- ja protestilaulujen juurruttamista amerikkalaiseen työväenliikkeeseen.
Pukkilampi (Multia)
Pukkilampi on Keski-Suomessa Multialla Väätäiskylänn lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,3 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä. .
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Tarhianjoen alueella (35.63), jonka Hännättömänjoen valuma-alueeseen (35.636) se kuuluu.
Luettelo pikkuplaneetoista: 94001–95000
Lähteet
Zoznam planétok 94001-94250
Kultahippuhapsi
Kultahippuhapsi on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Ville Leinosen ja hänen Valumo-yhtyeensä singlejulkaisu vuodelta 2001. Levy-yhtiö on tamperelainen Poko Rekords.
Singlen nimikkokappale on albumilta Kimaltavia unelmia. Laulun sanoituksessa kertoja on viettänyt syksyisen viikon rakastettunsa luona ja on lähtenyt aamujunaan varoen herättämästä nukkujaa. Kertoja tutkii kyynelsilmin päiväkirjaa ja aikoo palata keväällä.
Singlen toisena kappaleena on liveversio Dingo-yhtyeen kappaleesta "Kulkuri ja Kaunotar". Se on peräisin Dingon vuoden 1985 albumilta Kerjäläisten valtakunta.
Singlen kappaleet
2. Kulkuri ja Kaunotar (live) – 4:45 (säv. & san. Neumann)
Sovitukset: Valumo.
Unearth
Unearth on vuonna 1998 perustettu yhdysvaltalainen metalcore-yhtye Winthropista. Tähän mennessä yhtye on julkaissut viisi studioalbumia, uusin albumi Darkness in the Light, julkaistiin 5. heinäkuuta 2011.
Kokoonpano
Entiset jäsenet
Sessiojäsenet
Diskografia
Studioalbumit
Todd Marchant
Todd Marchant (s. 12. elokuuta 1973 Buffalo, New York) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi NHL-liigassa 17 kautta, joiden aikana hän voitti Stanley Cupin kaudella Anaheim Ducksin paidassa.
Mies kylmästä (elokuva)
Mies kylmästä (tai Vakoilija kylmästä, The Spy Who Came in from the Cold) on Martin Rittin ohjaama mustavalkoinen elokuva vuodelta 1965. Elokuva perustuu John le Carrén menestysromaaniin Mies kylmästä.
Elokuvan pääosaa Alec Leamasia näyttelee Richard Burton, jonka roolisuoritusta on luonnehdittu lähes täydelliseksi.
Monika Bejnar
Monika Bejnar (s. 10. maaliskuuta 1981 Tarnów) on puolalainen pikajuoksija, joka kilpailee pääasiassa 200 metrillä ja 400 metrillä. Bejnar oli mukana Puolan pitkän viestin joukkueessa, jossa Puola sijoittui viidenneksi. Bejnar on myös moninkertainen Puolan mestari. Hän on 173 cm pitkä ja painaa 57 kg.
Bill Haywood
William Dudley ”Big Bill” Haywood (4. helmikuuta 1869 Salt Lake City – 18. toukokuuta 1928 Moskova) oli yhdysvaltalainen ammattiyhdistysaktiivi. Hän oli yksi syndikalistisen Industrial Workers of the World -ammattiliiton perustajista ja toimi myös Amerikan sosialistisessa puolueessa. Haywood tunnettiin suoraa toimintaa kannattavana aktivistina, jonka toimintamalleihin kuului lakkojen lisäksi muun muassa sabotaasi, eikä hän kaihtanut koviakaan otteita. Haywoodia syytettiin myös osallisuudesta kuvernööri Frank Steunenbergin murhaan vuonna 1905.
Varhaiset vuodet
Salt Lake Cityssä syntynyt Haywood aloitti työnteon kaivoksessa Nevadan Winnemuccassa jo yhdeksänvuotiaana. Hänen isänsä oli kuollut keuhkokuumeeseen Haywoodin ollessa vasta kolmen vuoden ikäinen. Kaivoksissa työskennellessään hän tutustui oikeistolaisen Knights of Labor -työväenjärjestön ajatuksiin ja kiinnostui radikaalista työväenliikkeestä ensimmäisen kerran vuonna 1886 Haymarketin verilöylynä tunnetun tapahtuman johdosta. Radikalismilleen hän sai lisää vahvistusta vuoden 1893 Pullmanin lakon myötä. Työskennellessään kolme vuotta myöhemmin hopeakaivoksessa Idahon osavaltiossa Haywood liittyi radikaaliin Western Federation of Miners -ammattiliittoon ja nousi sen johtokuntaan vuonna 1900. Kahden vuoden kuluttua Haywood valittiin liiton uudeksi puheenjohtajaksi yhdessä maltillisemman Charles Moyerin kanssa. Haywood kampanjoi muun muassa palkankorotusten ja kahdeksan tunnin työajan sekä lapsityövoiman kieltämisen puolesta. Amerikan sosialistiseen puolueeseen hän liittyi vuonna 1901.
Coloradon kaivossota ja kuvernöörin murha
Vuonna 1903 Coloradossa puhkesi kaivosyhtiöiden ja WFM-ammattiliiton välille Coloradon kaivossodaksi kutsuttu kaksi vuotta kestänyt selkkaus, jonka yhteydessä 33 kaivotyöläistä sai surmansa. Kesäkuussa 1904 Independencen rautatieasemalla räjähti pommi, joka surmasi 13 liittoon kuulumatonta kaivosmiestä. Haywoodia syytettiin iskusta, mutta mitään todisteita ei kuitenkaan ollut. Kaksi vuotta myöhemmin hänet pidätettiin epäiltynä osuudesta Idahon kuvernöörin Frank Steunenbergin murhaam, joka tapahtui joulukuussa 1905. Kuvernöörin surmannut Harry Orchard tuomittiin elinkautiseen, mutta Haywood ja kolme muuta WFM:n johtohenkilöä vapautettiin todisteiden puuttuessa. Pidätys oli johtunut Orchardin tuomionsa lieventämiseksi allekirjoittamasta tunnustuksesta, jossa hän nimesi miehet osallisiksi salaliittoon. Haywood oli kuitenkin pidätettynä yli vuoden verran, jona aikana hän muun muassa pyrki Coloradon kuvernööriksi. Steunenberg oli työväenliikkeen keskuudessa suuresti vihattu henkilö hänen käytettyään liittovaltion sotilaita työtaistelujen murtamiseen.
IWW, pidätys ja pako Neuvostoliittoon
Charles Moyerin ja Haywoodin väliset erimielisyydet johtivat lopulta hänen eroonsa WFM-liitosta vuonna 1908. Tämän jälkeen Haywood toimi syndikalistisessa Industrial Workers of the World -ammattiliitossa, jota hän oli ollut jo muutamaa vuotta aikaisemmin perustamassa muun muassa Eugene V. Debsin, Daniel De Leonin, Mother Jonesin ja Lucy Parsonsin kanssa. Sen muodolliseksi puheenjohtajaksi Haywood valittiin 1915. IWW:ssä vaikuttaessaan Haywood oli muun muassa organisoimassa suuria tekstiilityöntekijiden lakkoja Massachusettsin ja New Jerseyn osavaltioissa. Hänen aikanaan liiton jäsenmäärä myös kasvoi yli kolmeen miljoonaan. Amerikan sosialistisesta puolueesta Haywood erotettiin vuonna 1912, kun se oli joutunut puolueen maltillisemman siiven hallintaan.
Ensimmäisen maailmansodan loppuvaiheessa vuonna 1918 Haywood tuomittiin yhdessä lukuisten muiden IWW-aktiivien kanssa vankeuteen niin sanotun Espionage Actin rikkomisen vuoksi. Vaikutusvaltainen liitto oli aktiivisesti vastustanut Yhdysvaltain liittymistä sotaan. Vangitsemiset olivat osa ”punaisen uhan” nimellä tunnettua ajanjaksoa, jolloin Yhdysvaltain työväenliikkeen toimintaa ryhdyttiin rajoittamaan. Haywood kärsi tuomiotaan vuoden ajan Leavenworthin vankilassa, jonka jälkeen ehdonalaisessa ollessaan pakeni Neuvostoliittoon vuonna 1921. Maan bolševikkihallitus sijoitti Haywoodin johtamaan Kuznetsin hiilikaivosten toimintaa. Yhdysvaltoihin hän piti yhteyttä New York Timesin Moskovan-kirjeenvaihtajan Walter Durantyn kautta, jolle antamissaan haastatteluissa Haywood yleensä suhtautui kriittisesti Neuvostoliiton järjestelmään. Haywood kuoli Moskovassa vuonna 1928. Osa hänen tuhkistaan haudattiin Kremlin muuriin Haywoodin ystävän John Reedin viereen ja loput tuotiin Yhdysvaltoihin, jossa ne siroteltiin Chicagon Waldheimin hautausmaalle Haymarketin verilöylyn marttyyrien muistomerkille.
Tomatillo
thumb|Physalis ixocarpa
Tomatillo (Physalis philadelphica, syn. Physalis ixocarpa) on monivuotinen pääasiassa meksikolainen koisokasvi. Se on läheistä sukua lyhtykoisolle ja karviaiskoisolle eli ananaskirsikalle. Etäisempää sukua se on myös merkittäville viljelykasveille kuten tomaatille (Solanum lycopersicum), munakoisolle (Solanum melongena) ja perunalle (Solanum tuberosum). Karviaiskoisosta poiketen tomatillon hedelmää ei syödä sellaisenaan, vaan se valmistetaan aina ruoaksi. Tomatillon nimi on espanjankielinen diminutiivimuoto sanasta tomate, eli se tarkoittaa ”pikkutomaattia”.
Käyttö
Hedelmä on mehevä, täyteläinen, hyvin ohutkuorinen ja sisältää runsaasti hyvin pieniä siemeniä. Koko hedelmä sopii murskattuna kastikkeisiin ja paloiteltuna pataruokiin ja muhennoksiin. Sen käyttö on yleistä meksikolaisessa ja thaimaalaisessa keittiössä. Tuoreet tomatillot säilyvät jääkaapissa pari viikkoa, ja niiden säilyvyyttä voidaan pidentää säilömällä ne suljettuihin muovipusseihin.
Viljely Suomessa
Tomatillo on monivuotinen kasvi, mutta Pohjoismaissa sitä voidaan viljellä puutarhakäyttöön myös yksivuotisena.
Idätys
Voidaan käyttää joko kaupasta ostetun hedelmän siemeniä tai puutarhaliikkeestä ostettuja siemeniä. Sopiva kylvöaika on huhti-toukokuun vaihteessa. Kuhunkin kylvöruukkuun kylvetään 3–4 siementä kylvömultaan, ja ne peitellään ohuesti. 6–8 cm pituiset taimet istutetaan omiin ruukkuihinsa voimakkaaseen kevytsoralla tai hiekalla jatkettuun ruukkukasvimultaan.
Kasvatus
Taimet siirretään ulos hallavaaran jälkeen. Taimen tyveä on hyvä lannoittaa kompostimullalla tai lannalla. Kasvi viihtyy ulkona aurinkoisessa ja tuulelta suojatussa paikassa joko istutettuna tai ruukussa.
Kukinta
Tomatilloon tulee useita painavia hedelmiä, joten varsien tukeminen voi olla tarpeen, etteivät ne taittuisi. Lehtihankoihin kasvavat uudet versot poistetaan sitä mukaa, kun niitä ilmaantuu. Uusia kukkia ja hedelmiä ilmestyy jatkuvasti heinäkuun puolivälistä elokuun loppuun. Hedelmät korjataan mahdollisimman suurina, sillä ne pysyvät taimessa pitkään hyvälaatuisina.
Taimi latvotaan, kun alkaa olla selvää, etteivät uudet hedelmät ehtisi enää kypsyä. Samalla poistetaan pienimmät raakileet, jotta isoimmat ennättävät kypsyä ennen pakkasia.
Kullervo Järvinen
Järvinen julkaisi 1960-luvulla kaksi runokokoelmaa, esikoiskokoelman Mukulakiviin vuonna 1964 ja tätä seuranneen Elementit vuonna 1966. Kolmatta kokoelmaa saatiin odottaa miltei neljäkymmentä vuotta. Sonninkorven blues ilmestyi vuonna 2002 ja se asettiin Runeberg-palkinto -ehdokkaaksi.
Kirjoittamisen ohella Järvinen teki pitkän rupeaman kirjoittamisen opettajana 1980-luvun alusta lähtien. Hän oli myös yksi Tampereella toimivan Viita-akatemian perustajajäsenistä. Omien sanojensa mukaan Järvinen upposi kirjoittajakouluttamiseen niin intensiivisesti, että ei kokenut enää tarvetta kirjoittaa itse. Mutta mikä hänen varsinainen ammattinsa oli, runoilija vai opettaja, sitä Järvinen ei koskaan osannut kunnolla määritellä.
Lauri Viidan tavoin myös Järvinen oli kotoisin Pispalasta.
Ksenoarkeologia
Ksenoarkeologia on kuvitteellinen tiede, joka tutkii kadonneiden avaruusolentojen sivilisaatioiden muinaisjäännöksiä.
Science fictionissa yleinen teema on ksenoarkeologien löytämä muinaisen kulttuurin laite, joka osoittautuu ensin erittäin hyödylliseksi, mutta paljastuu myöhemmin kyseisen sivilisaation tuhon aiheuttajaksi.
Tanak
Tanak eli heprealainen Raamattu on juutalaisuuden pyhien kirjoitusten kaanon. Kristinuskon Raamatusta poiketen se ei sisällä Uutta testamenttia eikä Apokryfisiä kirjoja. Nimi on akronyymi heprealaisen Raamatun kolmen osan nimistä (heprealaisista kirjaimista): Toora [תורה], Nevi'im [נביאים], Ketuvim [כתובים] eli "toora, profeetat ja kirjoitukset".
Tanakista käytetään toisinaan myös nimitystä Miqra Juutalaisuus ei käytä sanaa Vanha testamentti, vaan se voi tuntua jopa loukkaavalta. Juutalaista raamatuntulkintaa ohjaavat rabbien opetuksista kootut selitysteokset (midraš) sekä Talmud, joka koostuu Mišnasta ja sitä selittävästä gemarasta.
Kaanon
Tanakin eli heprealaisen Raamatun kaanon vakiintui vuoden 100 jaa. tienoilla. Sen tekstit ovat hepreaksi lukuun ottamatta aramean kielisiä otteita Esran kirjassa ja Danielin kirjassa.
Tanak koostuu kolmesta osasta. Ensimmäinen osa, Toora, sisältää asiat luomiskertomuksesta aina Mooseksen kuolemaan. Se on sisällöltään sama kuin protestanttisen Raamatun Mooseksen kirjat. Toinen osa, Nevi'im (Navit), jakaantuu kahtia. Vanhemmat kirjat alkavat Joosuasta ja päättyvät Babylonian pakkosiirtolaisuuteen. Nuoremmat kirjat ovat varsinaisia profeettakirjoja. Kolmas osa, Ketuvim, sisältää runoutta, viisauskirjallisuutta ja kerrontaa. Mukana on myös Tanakin ainoa ilmestyskirjallinen teksti eli Danielin kirja.
Tanakia ei ole kirjoitettu yhdellä kertaa, vaan se on muodostunut vähitellen vuosisatojen kuluessa. Vanhimmat osat ajoitetaan 1000-luvun eaa. alkupuolelle, kun vastaavasti nuorin, Danielin kirja, ajoitetaan 160-luvulle eaa. Merkittävimmät kirjaukset tehtiin ajanjaksolla, joka ulottuu Babylonian pakkosiirtolaisuudesta (587–538 eaa.) aina 200-luvulle eaa.
Tekstit olivat yhteistä käyttöomaisuutta, jota tulkittiin ja muokattiin omiin tarpeisiin. Kirjoittajalle kyseessä ei ollut tekstien väärentäminen vaan niiden ajankohtaistaminen. Ajan mittaan tekstien auktoriteetti kasvoi, niiden sanamuodot vakiintuivat ja kirjoittajan muokkausmahdollisuudet vähenivät.
Ensimmäiseksi vakiintuneeksi tekstikokoelmaksi eli kaanoniksi tuli Tanakin ensimmäinen osa eli Toora. Tarkkaa ajoitusta ei tiedetä, mutta se tapahtui arviolta aikajaksolla 300–200 eaa. Seuraavaksi kanonisoitiin Tanakin toinen osa eli Nevi’im. Tämä tapahtui viimeistään ajanlaskun taitteeseen mennessä. Viimeiseksi kaanonin sai Tanakin kolmas osa eli Ketuvim. Se tapahtui vuoden 100 jaa. tienoilla. Tässä yhteydessä mainitaan toisinaan Jamnian kokous, mutta sen historiallisuus on kyseenalainen. Väitetään, että kokouksessa korotettiin omien pyhien kirjoitusten merkitystä entisestään ja vedettiin raja kristittyihin.
Tanakin tekstin kanonisoinnin myötä se kopioitiin jatkossa kaikkine kielioppivirheineen ja väärin päin kääntyneitä kirjaimia myöten. Kaikki poikkeavat tekstit poltettiin. Tästä syystä vanhimmat säilyneet tekstikokoelmat ovat itse tekstien syntyhetkeen nähden varsin nuoria.
Erot kristilliseen Raamattuun
thumb|220px|right|Targum eli [[Aramean kieli|arameankielinen käännös Tanakista Pohjois-Irakista 1000-luvulta.]]
Kristinuskon Raamatun Vanha testamentti pohjautuu Tanakiin. Sana testamentti tarkoittaa sopimusta tai liittoa. Kristityt katsovat Vanhan testamentin olevan Jumalan ”vanha liitto” Mooseksen kautta Israelin kansan kanssa. Uusi testamentti on vastaavasti ”uusi liitto” Jeesuksen kautta ihmisten ja Jumalan kesken. Kristinuskossa Vanha testamentti tulkitaan Uuden testamentin kautta. Toisaalta alkukristityt käyttivät samoja pyhiä tekstejä kuin juutalaisetkin ennen kuin kristinusko erottautui omaksi uskonnokseen.
Kristilliseen Vanhaan testamenttiin kuuluu Tanakin lisäksi kanonisoinnissa pois jätettyjä kirjoja eli apokryfisiä kirjoja. Niitä on käytetty vaihtelevasti eri aikoina ja eri kirkkokunnissa. Apokryfiset kirjat ovat nuorempia kuin Tanakin kirjoitukset ja ne on kirjoitettu suuremmaksi osaksi joko kreikaksi tai arameaksi.
Apokryfiset kirjat päätyivät kristinuskon Vanhaan testamenttiin kreikankielisen käännöksen kautta, joka laadittiin vuosina 100–200 eaa. Kreikankielinen käännös, Septuaginta, syntyi melko myöhään ja juutalaisille vieraalla kielellä. Sen sijaan kristityt ottivat Septuagintan käyttöönsä, mutta apokryfiset kirjat jäivät heillekin pienempiarvoisiksi, deuterokanonisiksi.
Kristinuskon Raamatussa kirjat ovat eri järjestyksessä kuin Tanakissa. Järjestysero pohjautuu Septuagintaan. Ensinnäkin Ruutin kirja on sijoitettu Tuomarien kirjan jälkeen. Toiseksi Aikakirjat, Esran kirja, Nehemian kirja ja Esterin kirja ovat Kuninkaiden kirjojen jäljessä. Kolmanneksi runoteokset ovat ennen profeettakirjoja paitsi Valitusvirret, joka on sijoitettu Jeremian kirjan jälkeen. Danielin kirja on neljäntenä suurena profeettana.
Tanakin kirjat
Tanakin kirjojen jaottelu poikkeaa jonkin verran kristittyjen Vanhasta testamentista.
Nevi'im (Navit)
Jälkimmäiset navit
Ketuvim (Kirjoitukset tai hagiographa)
Kaunokirjalliset tekstit Viisi megillaa (kääröä) Historialliset tekstit
Sysilampi (Ähtäri)
Sysilampi on Etelä-Pohjanmaalla Ähtärissä Tuhkion kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 5,6 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 200 metriä leveä.Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä. .
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Tarhianjoen alueella (35.63), jonka Hännättömänjoen valuma-alueeseen (35.636) se kuuluu.
Chloe Webb
Chloe Webb (s. 25. kesäkuuta 1956 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista Sid & Nancy ja Identtiset kaksoset. Nykyään hänet tunnetaan muun muassa sarjasta Hävyttömät, jossa hän näyttelee Monica Gallagheria.
Webbin ensimmäinen elokuva oli Sid & Nancy, jossa hän näytteli Nancy Spungenia. Hänen ja Gary Oldmanin roolisuorituksia pidettiin The Guardian -lehdessä hämmästyttävän hyvinä, vaikka he näyttelivät 30- ja 28-vuotiaina alle 20-vuotiaita. Hän sai roolisuorituksesta New York Film Critics Circle Awardsin antaman parhaan näyttelijättären palkinnon.
Optiikka (täsmennyssivu)
Optiikka tarkoittaa seuraavia asioita:
Etruskien uskonto
Etruskien uskonto on jonkin verran hämärän peitossa, mutta tiedämme siitä pääpiirteet. Etruskit uskoivat useisiin jumaliin ja siihen, että heidän elämänsä oli ennalta määrätty. Kohtalonusko ei silti tehnyt heistä uskonnollisesti passiivisia. Papit saattoivat ottaa selvää ennustamistaidoilla heidän kohtaloistaan. Etruskien uskonnon tarkoituksena ei siis ollut muuttaa kohtaloa, vaan säilyttää sopusointu jumalien kanssa. Jumalia palvottiin temppeleissä tai pyhissä lehdoissa. Riittejä oli noudatettava tarkasti; sillä tavalla varmistettiin niiden toimiminen.
Ennustaminen
Etruskit uskoivat, että heidän elämänsä oli ennalta määrätty.
Etruskipapit etsivät merkkejä jumalten suosiollisuudesta esimerkiksi seuraamalla lintujen lentoa taivaalla (auspicium), uhrieläinten maksasta (haruspeksit) ja salamista (fulguratura). Uhrieläinten maksa oli jaettu 16 osioon, joiden avulla tulkittiin, mitä jumalaa on loukattu. Myös taivas oli jaettu 16 alueeseen.
Apunaan papit käyttivät pyhiä kirjojaan.
Votiivilahjat
Uhrilupauksen antaminen ja sen täyttäminen lienee ollut yksi tavoista säilyttää tasapaino jumalien kanssa. Konkreettisemmin tämä näkyy lahjoissa, joita jumalille annettiin sairaustapauksen kohdatessa; vaivastaan parantunut antoi kiitokseksi esimerkiksi saveen valetun sairaan ruumiinosan kuvan.
Mytologia
Etruskit olivat polyteistisiä eli heillä oli useita jumalia.
Jumalilla oli tietty hierarkia: esimerkiksi salaman jumala Tinia (kreikkalaisen mytologian Zeusta vastaava) tarvitsi toisen asteen salamoiden käyttämiseen luvan jumalkollegiolta (Dii Consentes). Ns. kolmannen asteen salamoihin sai luvan vain Verhotuilta Jumalilta (dii involuti).
Jumalia
Osa jumalista on alkuperäisiä etruskilaisia, mutta kreikkalaisen mytologian vaikutus ulottui myös etruskien uskontoon.
Vaikutus
Etruskien uskonto vaikutti erityisesti roomalaiseen uskontoon huomattavasti; mm. haruspeksit, auspicium ja uhrieläimen maksasta ennustaminen siirtyivät myös roomalaisten uskontoon, joka otti vaikutteita vastaan melko helposti.
Karjalainen (sanomalehti)
Karjalainen on Joensuussa ilmestyvä, sitoutumaton 6-päiväinen sanomalehti. Lehden päätoimittaja on Pasi Koivumaa (1. heinäkuuta 2008 alkaen). Edellinen päätoimittaja filosofian tohtori Pekka Mervola siirtyi Keskisuomalaisen päätoimittajaksi. Lehden toimitus on Noljakassa.
Lehden toimituksessa työskentelee 40 henkilöä.
Lehti siirtyi tabloid-kokoon 15. maaliskuuta 2016.
Karjalainen muuttui seitsemänpäiväiseksi sanomalehdeksi vuonna 1955. 23. huhtikuuta 2023 alkaen se ilmestyy kuutena päivänä viikossa.
Karjalaista julkaisee PunaMusta Media Oyj. Konserniin kuuluvia lehtiä ovat Joensuussa ilmestyvä Karjalan Heili, Lieksan Lehti, Ylä-Karjala (Nurmes), Pogostan Sanomat (Ilomantsi), Outokummun Seutu, Pielisjokiseutu (Eno ja Kontiolahti) ja Parikkalan-Rautjärven Sanomat. Lehtiyhtiön suurin omistaja on Laakkosen suku. Koivumaa on samalla Pohjois-Karjalan Kirjapainon lehtitoimialan johtaja.
Karjalainen on perustettu vuonna 1874 nimellä Karjalatar. Lehti oli Kansallisen Kokoomuksen äänenkannattaja vuoteen 1994 asti. Karjalaisen levikkialue käsittää Pohjois-Karjalan maakunnan. Sen levikki on 44 728 kappaletta (vuonna 2011) ja lukijamäärä on 109 000 (2012).
Édouard Jetté
Édouard Jetté (9. elokuuta 1898 – 30. tammikuuta 1988) oli kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Jolietten hiippakuntaan 31. toukokuuta 1923 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Tabaen titulaaripiispaksi 3. tammikuuta 1948. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. huhtikuuta. Jetté erosi tehtävistään vihkipiispana 3. tammikuuta 1968 ja kuoli 20 vuotta myöhemmin.
Karjalainen (sanomalehti)
Lehti on osakkaana Väli-Suomen Media Oy:ssä, joka julkaisee yhteisiä Sunnuntaisuomalainen-sivustoja yhdessä kolmen muun lehden kanssa: Savon Sanomat, Keskisuomalainen ja Etelä-Suomen Sanomat. Yhteistyö Pohjalaisen ja Ilkan kanssa päättyi vuoden 2013 lopussa.
Édouard Jetté
Jetté osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Karjalainen (sanomalehti)
Vuoden urheilija -valinta ja muita maakunnallisia kilpailuja
Karjalainen on valinnut Pohjois-Karjalan vuoden urheilijan vuodesta 1952 lähtien. Vuosikymmenien mittaisia lehden järjestämiä kilpailuja ovat valinnat vuoden koiraksi ja koirankasvattajaksi sekä Karjalaisen kalakilpailu eli kilpailu vuoden suurimmista kaloista. Karjalainen on valinnut vuodesta 2017 maakunnallisen kulttuuriteon.
Café Kuluma
thumb|210px|Café Kuluma Café Kuluma on oululainen juomaravintola, joka on perustettu keväällä 2004. Kuluma sijaitsee Oulun keskustassa kävelykatu Rotuaarin varrella. Ravintola on tullut tunnetuksi erityisesti liekitetyistä drinkeistään.
ESC
ESC tarkoittaa seuraavia asioita:
Café Kuluma
Café Kuluma valittiin kesällä 2007 ravintola-alan ammattilaisten Best Bars -äänestyksessä kahdeksanneksi – ensimmäisenä Helsingin ulkopuolisena juomaravintolana.
Strofantit
Strofantit (Strophanthus) on kasvisuku oleanterikasvien heimossa. Siihen kuuluu 39 lajia, joita esiintyy Afrikan, Intian ja Kaakkois-Aasian tropiikissa. Strofanttien kukkien teriön ulkoliuskat venyvät usein hyvin pitkäksi hännäksi. Lääkekasvina tunnetaan laji strofantti (Strophanthus hispidus), joka on Afrikan keskiosassa luonnonvaraisena kasvava liaani.
Onkilampi (Ähtäri, Tuhkio)
Onkilampi on Etelä-Pohjanmaalla Ähtärissä Tuhkion kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,5 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä.Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä. .
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Tarhianjoen alueella (35.63), jonka Hännättömänjoen valuma-alueeseen (35.636) se kuuluu.
Tappava ase 2
Tappava ase 2 on vuonna 1989 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi Richard Donner ja pääosissa ovat Mel Gibson sekä Danny Glover. Elokuva on jatko-osa vuonna 1987 ensi-iltansa saaneelle Tappavalle aseelle.
Elokuva kertoo poliisikaksikosta Martin Riggsistä ja Roger Murtaughista, jotka ovat huumeita ja rahaa salakuljettavan rikollisjärjestön jäljillä. Tämän tehtävän lisäksi he saavat suojelukseensa rääväsuisen ja koko ajan puhuvan todistajan, Leo Getzin.
Pihtipudas
Pihtipudas on Suomen kunta, joka sijaitsee Keski-Suomen maakunnassa. Pihtiputaalla asuu 0 henkilöä, ja sen pinta-ala on 0 km², josta 0 km² on vesistöjä. Väestötiheys on 0 asukasta/km². Pihtipudas on valtatie 4:n varrella sijaitseva Keski-Suomen maakunnan pohjoisin kunta. Pihtipudas on myös liikennepaikka Suolahden ja Haapajärven välisellä rautatieosuudella. Pihtiputaan naapurikuntia ovat Haapajärvi, Keitele, Kinnula, Pielavesi, Pyhäjärvi, Reisjärvi ja Viitasaari. Pihtiputaalla on noin tuhat vapaa-ajan asuntoa.
Pihtiputaalla on ollut asutusta jo noin vuodesta 5000 eaa.
Historia
Pihtiputaan kunnasta on löytynyt monia kivikautisia asuinpaikkoja.
Pihtiputaan pääkirkko valmistui vuonna 1783. Sen rakensi yksi 1700-luvun tunnetuimmista rakennusmestareista, talonpoika Simo Jylkkä.
Pihtiputaan ensimmäinen kansakoulu perustettiin kirkonkylään vuonna 1877. Muurasjärvi sai koulun 1887.
Sotien jälkeen kolmasosa kunnan pinta-alasta käytettiin asuttamiseen. Pihtiputaalle sijoitettiin pääasiassa Sortavalan maalaiskunnan pohjoisosan maataloussiirtoväkeä. Keski-Suomen viljelyolosuhteet poikkesivat Karjalan maista niin paljon, että siirtolaiset saivat suuremmat tilat kuin mitä olivat menettäneet. Asutustiloja annettiin myös pohjalaisille rintamasotilaille. Erityisesti siirtoväen asuttamia kyliä olivat Muurasjärvi ja Kärväskylä.
Passiokit
Passiokit (Adenia) on passiokasvien suku, jossa on vähän yli sata lajia, tarkalleen 106. Niitä esiintyy vanhan maailman tropiikissa ja osin subtropiikissa. Kasvutavaltaan ne ovat tyypillisesti ruoho- tai puuvartisia kärhellisiä köynnöksiä.
Pihtipudas
Maantiede
Pihtipudas sijaitsee Keski-Suomen pohjoisosassa. Helsinkiin Pihtiputaalta on matkaa 412, Jyväskylään 136 ja Ouluun 201 kilometriä.
Passiokit
Passiokkilajeja
Sini- ja puikkopassiokkia voidaan kasvattaa huonekasveina.
Pihtipudas
Maantiede
Merkittävimpiä järviä ovat Kolima, Alvajärvi, Muurasjärvi ja Saanijärvi.
Pihtiputaan Natura-kohteita ovat Makkaran niitty, Multarinmeri - Harjuntakanen - Riitasuo, Rahkasuo, Seläntauksen suot, Suojärviensuo - Niittosuo, Suurisuo - Sepänsuo - Paanasenneva - Teerineva, Suurusneva, Syväjärvenlehto, Varisvuori - Louhukangas - Saukonlähde, Virkamäen letto - Kovasräme, Louhuvuori, Kivineva - Karhukangas ja Kolima.
Kyliä
Alvajärvi, Elämäjärvi, Ilosjoki, Korppinen, Kärväskylä, Muurasjärvi, Pihtipudas, Peninki, Rönnynkylä, Saani, Kojola ja Seläntaus. Hieman alle puolet Pihtiputaan asukkaista asuu keskustaajamassa.
Taajamat
Vuoden 2017 lopussa Pihtiputaalla oli 4 127 asukasta, joista 1 966 asui taajamissa, 2 128 haja-asutusalueilla ja 33:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Pihtiputaan taajama-aste on 48,0 %. Pihtiputaan taajamaväestö kuuluu kokonaisuudessaan kunnan keskustaajamaan Pihtiputaan kirkonkylään, jossa oli vuoden 2017 lopussa 1 966 asukasta.
Hallinto
Pihtiputaan kunnanjohtaja vuodesta 2010 on Ari Kinnunen. Kunnanvaltuustossa on 23 paikkaa, joista yhdeksän on Pihtiputaan Parhaaksi -yhteislistan hallussa kaudella 2021–2025. Valtuuston puheenjohtajana toimii Ari Saastamoinen. Kunnanhallituksessa on yhdeksän jäsentä, ja sen puheenjohtajana toimii Tuomo Jääskeläinen.
Talous
Vuonna 2015 kunnassa oli 1 388 työpaikkaa. Niistä 20 % oli alkutuotannossa (maa-, metsä- ja kalataloudessa), 65 % palveluissa ja 12 % jalostuksessa. Alkutuotannon osuus oli suurempi kuin koko maassa (3 %).
Vuonna 2016 eniten yhteisöveroa maksaneet yritykset olivat Keski-Suomen Betonirakenne, puhelinmyyntifirma Jaromatic ja puukauppaa ja muita metsätoimialan palveluita harjoittava Metsäkolmio.
Me Against the World
Me Against the World on 2Pacin kolmas soololevy, joka julkaistiin 27. helmikuuta 1995. Albumia nauhoitettiin samoihin aikoihin kun Shakuria ammuttiin marraskuussa 1994 ja kun hänellä oli meneillään oikeudenkäynti seksuaalisesta hyökkäyksestä nuorta fania vastaan. Shakurin istuessa vankilassa, Me Against the World debytoi suoraan sijalla 1 niin Billboard 200 listalla, kuin Top R&B/Hip Hop Albumit listalla. Tämä oli ensimmäinen kerta musiikin historiassa, kun samaan aikaan vankilassa istuvan artistin julkaisema albumi nousee suoraan ensimmäisellä viikollaan listojen ykköspaikalle. Albumi pysyi yhteensä 4 viikkoa peräkkäin listaykkösenä saavuttaen kaksinkertaista platinaa. Singlet "Dear Mama" ja "So Many Tears" nousivat hiteiksi.
Samplet
"If I Die 2Nite" "Me Against the World" "So Many Tears" "Temptations" "Young Niggaz" "Heavy in the Game" "Lord Knows" "Dear Mama "Can U Get Away" "Old School" "Death Around The Corner"
Pihtipudas
Seurakunnat
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Pihtiputaalla on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Pihtiputaan seurakunta.
Itsenäisenä helluntaiseurakuntana Pihtiputaalla toimii Pihtiputaan helluntaiseurakunta.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Pihtiputaan alueella toimii Jyväskylän ortodoksinen seurakunta.
Julkisia palveluja
Pihtiputaalla on kaksi peruskoulua: Putaanvirran yhtenäiskoulussa on luokat 1–9, Muurasjärven koulussa luokat 1–6. Pihtiputaan lukiossa voi opiskella yleisopintojen lisäksi lentopallo-, hiihto-, keihäs-, partio- ja musiikkilinjalla.
Pihtiputaan terveysasema toimii Pihtiputaan keskustassa. Perusterveydenhuollon palvelujen tuottamisesta vastaa Viitasaaren kaupunki; terveydenhuollon järjestämisestä vastaavassa perusturvalautakunnassa on myös Kinnulan edustus.
Urheilua ja kulttuuria
Pihtipudas on tunnettu Pihtiputaan Keihäskarnevaaleista, Pihtiputaan mummosta ja naisten lentopallon SM-liigajoukkue LiigaPlokista sekä Pihtiputaan lukiosta, jossa on muun muassa lentopallolinja. Kesällä 2006 Pihtiputaalla järjestettiin pitkän tauon jälkeen Saapasjalkarock-musiikkitapahtuma. Edellisen kerran Saapasjalkarock järjestettiin vuonna 1988.
Pihtiputaan pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla makuvelli ja porkkana-puolukkakiisseli.
Vital Massé
Vital Massé (s. 16. joulukuuta 1936) on kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Jolietten hiippakuntaan 26. toukokuuta 1962 ja nimitettiin Saint-Jérômen hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Giru Marcellin titulaaripiispaksi 20. lokakuuta 1993. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jean-Claude Turcotte, jota avustivat Gilles Lussier ja René Audet.
Massé sai 8. syyskuuta 2001 nimityksen Mont-Laurierin hiippakunnan piispaksi.
Käämitykki
thumb|250px|Monivaiheisen käämitykin toimintaperiaate. Vihreällä korostetuissa käämeissä kulkee sähkövirta. Käämitykki (engl. coilgun) on sähkömagnetismiin perustuva laite, jolla voidaan ampua pieniä metalliesineitä sähkövirran avulla. Se koostuu piipusta, sen ympärille kierretystä käämistä, virtalähteestä ja kytkimestä.
Virtalähteenä käytetään tavallisesti rinnan kytkettyjä kondensaattoreita, joiden nimellisjännite on muutama sata volttia.
Kun käämiin johdetaan sähkövirta, se saa aikaan magneettikentän, joka vetää ferromagneettista ammusta puoleensa. Kun ammus on käämin kohdalla, käämissä kulkeva virta katkaistaan ja ammus jatkaa matkааnsа saavuttamallaan nopeudella.
Monivaiheisessa käämitykissä ammus kulkee useamman käämin läpi, ja jokainen käämi lisää ammuksen nopeutta. Haasteena on kuitenkin ajoittaa virran päälle ja pois kytkeminen riittävän tarkasti.
Käämitykissä ei ammusta lukuun ottamatta tarvita liikkuvia osia. Hyötysuhde on hyvin pieni, 1% luokkaa. Lisäksi tehoa rajoittaa käämilangan resistanssi.
St. Augustine
St. Augustine on kaupunki Floridan osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Se on Yhdysvaltain vanhin jatkuvasti asutettu eurooppalaisten perustama kaupunki. Sen perustivat espanjalaiset vuonna 1565. Vuoden väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 13 011. Sen pinta-ala on 27,8 neliökilometriä, josta vettä on 6,1 neliökilometriä. Asukastiheys on 534,7 as./km². Kaupungissa on edelleen nähtävillä rakennuksia Espanjan siirtomaa-ajalta.
Väestö
Kaupungin asukkaista 81,4 prosenttia on valkoisia, 9,41 prosenttia mustia ja 6,15 prosenttia latinalaisamerikkalaisia. 96,6 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 42,1 vuotta.
Asperges
Asperges (lat., johdettu sanasta aspergere, "puhdistaa") on katolisessa kirkossa riitti, jossa pappi pirskottaa siunattua vettä alttarin, kirkkotilan ja seurakunnan ylle. Pirskottamisessa käytetään erityistä tarkoitusta varten valmistettua vihmointa eli pirskotusvälinettä nimeltään aspergillium. Asperges on saanut nimensä latinankielisen raamatunkäännöksen Vulgatan psalmi 51:9:stä, joka alkaa sanoilla Asperges me, Domine... ("Puhdista minut, oi Herra...").
Asperges-riitin tarkoituksena on vertauskuvata Jumalan puhdistavaa voimaa, joka puhdistaa kirkon ja seurakunnan ja tekee sen Jumalan edessä tahrattomaksi. Koska Hesekielin kirjan 36:25–26 liittää veden puhdistavan voiman Jumalan Hengen työhön, kuvaa asperges myös Hengen uudistavaa ja puhdistavaa työtä kirkossa. Puhdistautumisen lisäksi asperges kuvaa myös ihmisten parannuksen tekoa ja katumusta, jota pidetään ihmisen puhdistautumisen edellytyksenä. Koska ihmisen puhdistuminen synnistä ja uudistuminen Hengellä tapahtuu katolisen teologian mukaan kasteessa, mielletään asperges myös kasteen uudistamiseksi ja muistamiseksi.
All Killer No Filler
All Killer No Filler on Sum 41 -yhteen studioalbumi, joka julkaistiin 8. toukokuuta 2001. Albumia pidetään yhtyeen läpimurtona. Albumia myytiin yli miljoona kappaletta Yhdysvalloissa ja Kanadassa kolminkertaista platinaa.
Asperges
Asperges aloitetaan tavallisesti kirkon sakaristossa, jossa pappi siunaa liturgiseen asuun puettuna veden. Samalla hän lukee rukouksen, joka muistuttaa veden pelastushistoriallisesta merkityksestä. Hän voi myös lisätä veteen suolaa, mikäli tämä kuuluu paikallisiin tapoihin. Tämän jälkeen hän siirtyy kirkkoon itse seremoniaa varten. Tridentiinisessä messussa asperges edelsi tavallisesti jokaista juhlallista messua ja myös sunnuntain laulettua päämessua. Siinä pappi pirskotti vedellä ensin alttarin etupuolen ja päällisen, sen jälkeen itsensä ja messupalvelijat sekä lopuksi messuun kokoontuneen seurakunnan. Nykyään tämä rituaali suoritetaan tavallisesti vain erityisen juhlavissa messuissa. Tapana on, että katoliset tekevät ristinmerkin, kun heidän ylleen pirskotetaan vettä. Samalla he lausuvat rukouksen kasteensa muistamiseksi ja uudistavat mielessään kastelupaukset.
All Killer No Filler
Listasijoitukset
Albumi - Billboard (Pohjois-Amerikka)
Asperges
Pirskottamisen aikana kuoro tai messupalvelijat voivat laulaa koraalia:
Asperges me, Domine, hysoppo, et mundabor: lavabis me, et super nivem dealbabor.(Ps. 51,9) Miserere mei, Deus, secundum magnam misericordiam tuam. ("Puhdista minut, oi Herra, iisopilla, ja minä puhdistun; pese minut, niin tulen lunta valkeammaksi (Ps. 51:9) Armahda minua, oi Jumala, sinun suuren laupeutesi mukaan.")
Myös muita raamatunlauseita voitiin laulaa, esimerkiksi Hesekiel 36:25–26 ja 1. Pietarin kirje 1:3–5.
Aspergesia ei suoriteta, mikäli alttarille on asetettu ehtoollisleipä seurakuntalaisten palvottavaksi. Ehtoollisleivän, jonka katsotaan olevan olemuksellisesti Kristuksen ruumis, ei haluta kostuvan siunatusta vedestä. Useat jumalanpalvelustutkijat ovat kuitenkin sitä mieltä, että vain alttarin pirskottaminen tulisi tässä tapauksessa jättää, ei seurakunnan vihmomista vedellä.
Pääsiäisaikana asperges-rituaalia ei suoriteta, vaan sen korvaa Vidi aquam.
Suuret muinaiset
pienoiskuva|pysty|[[Cthulhua esittävä piirros.]]
Suuret muinaiset ovat Cthulhu-tarustossa esiintyviä kuvitteellisia hirviöitä, avaruusolentoja tai pahoja jumalia. Ne ovat saapuneet maapallolle kaukaisilta tähdiltä tai vieraista ulottuvuuksista. Suuret muinaiset eivät noudata normaaleja luonnonlakeja, ja jo pelkkä niiden näkeminen voi tehdä ihmisen hulluksi. Tunnetuin suurista muinaisista on Cthulhu, joka nukkuu mereen vajonneessa R’lyehin kaupungissa. Erilaiset kultit palvovat suuria muinaisia jumalina ja toivovat heidän paluutaan.
Sanapari on peräisin kauhukirjailija H. P. Lovecraftin tuotannosta, jossa sen merkitys on jokseenkin epämääräinen. Lovecraftin kuoleman jälkeen muut kirjoittajat ovat keksineet lisää suuria muinaisia. Osa kirjailijoista on myös yrittänyt jaotella Lovecraftin ja hänen seuraajiensa kehittelemiä jumalolentoja. August Derlethin mukaan suuret muinaiset olivat pahoja jumalia, jotka taistelivat hyviä vanhempia jumalia vastaan. Cthulhun kutsu -roolipelissä suurista muinaisista erotettiin ”ulommat jumalat”, jotka ovat vieläkin voimakkaampia. Tuoreempi Lovecraft-tutkimus on kuitenkin suhtautunut skeptisesti yrityksiin jaotella hänen keksintöjään. Lovecraft itse käytti keksimiään termejä epäjohdonmukaisesti ja jopa ristiriitaisesti.
H. P. Lovecraftin kirjoitukset
H. P. Lovecraftin novelleissa toistuu ajatus ihmistä edeltäneestä hirviömäisestä lajista, joka kauan sitten hallitsi maapalloa ja uneksii nyt meren tai maan syövereissä, valtansa uutta tulemista odottaen. Vuosina 1925–1926 kirjoitettua ja 1928 julkaistua novellia ”Cthulhun kutsu” pidetään usein niin sanotun Cthulhu-taruston perustekstinä tai syntyhetkenä. Lovecraft kertoi lainanneensa ”fiktiivisen mytologian” ajatuksen irlantilaiskirjailija Lordi Dunsanyn teoksesta The Gods of Pegana (1904).
Pienoisromaanissaan Hulluuden vuorilla Lovecraft antaa yksityiskohtaisen selonteon maapallon historiasta. Avaruudesta saapui muinaisiksi kutsuttu laji, joka muistutti osin eläintä ja osin kasvia. Muinaiset hallitsivat maapalloa satojen miljoonien vuosien ajan ja loivat ensimmäiset elolliset olennot. Ne muovasivat alkulimasta shoggotheiksi kutsutut orjat, jotka rakensivat isännilleen valtavia kivisiä kaupunkeja. Noin 50 miljoonaa vuotta sitten maapallolle saapui Cthulhun rotu, joka koostui maapallolle vieraasta aineesta. Rotu kävi pitkän sodan muinaisia vastaan, mutta solmi myöhemmin rauhan. Rauhansopimuksessa muinaiset saivat meret ja vanhat mantereet, kun taas uudet mantereet annettiin Cthulhun rodulle. Sittemmin R’lyeh ja muut Cthulhun rodun kaupungit kuitenkin upposivat merten alle. Valtakautensa lopulla muinaiset loivat itselleen lemmikiksi ja ravinnoksi ”apinamaisen olennon” eli ihmisen. Muinaisten hallituskausi maan päällä päättyi Lovecraftin mukaan noin miljoona vuotta sitten, pitkän taantumisen ja ilmastonmuutoksen seurauksena.
Cthulhu-tarusto
Toisinaan suurista muinaisista erotetaan ”ulommat jumalat” (outer gods, myös ”toiset jumalat”, other gods). Tämä luokitus on peräisin Cthulhun kutsu -roolipelistä (1981) ja levisi kaunokirjallisuuteen vasta 1990-luvun lopulla. Suuret muinaiset kuvataan usein persoonallisiksi ja aineellisiksi olennoiksi, kun taas toiset jumalat ovat kosmisten voimien henkilöitymiä. Ulompia jumalia ovat esimerkiksi ”demonisulttaani” Azathoth, portinvartija Yog-Sothoth sekä naispuolinen tai androgyyni hedelmällisyydenjumala Shub-Niggurath. Toisten jumalten sanansaattaja on Nyarlathotep, joka kykenee ottamaan monenlaisia hahmoja ja jolla on lukemattomia maanpäällisiä palvojia. Nykyään monet Lovecraft-tutkijat luopuvat yrityksistä luokitella Cthulhu-taruston olentoja. Myöskään roolipelin uusin laitos ei tee eroa erilaisten jumalolentojen välille. Lovecraft itse ei luokitellut olentojaan ja käytti erilaisia termejä epäjohdonmukaisesti ja ristiriitaisesti.
Vaikutteet vanhemmassa kirjallisuudessa
Monet suurista muinaisista on lainattu joko tosimaailman mytologioista tai varhaisemmasta kaunokirjallisuudesta. Usein Cthulhu-kirjailijat ottavat vapauden poiketa aiemmista kuvauksista. Tosimaailman taruista omaksuttuja hahmoja ovat esimerkisi Bast (kissajumalatar muinaisessa Egyptissä), Dagon (seemiläinen hedelmällisyydenjumala, joka mainitaan myös Raamatussa), Hypnos (unen jumala Kreikan tarustossa) ja Wendigo (lainaus Pohjois-Amerikan intiaanien tarustosta).
Osa fiktiivisistä hirviöistä on kehittynyt lopulliseen muotoonsa useiden kirjailijasukupolvien myötä. Esimerkiksi Ambrose Biercen novellissa ”Haïta the Shepherd” (1893) mainittu Hastur on hyväntahtoinen jumala. Robert W. Chambers (1865–1933) käytti omassa tuotannossaan sanaa sekä henkilön- että paikannimenä. Myös Lovecraft mainitsi Hasturin ohimennen novellissaan ”Kuiskaus pimeässä” (1931), minkä seurauksena myöhemmät Cthulhu-kirjailijat alkoivat viitata hahmoon. August Derleth kehitteli Hasturista suuren muinaisen, ”jonka nimeä ei mainittaman pidä”, ja Dungeons & Dragons -roolipeliä varten julkaistu Deities & Demigods (1980) esitteli myöhemmin vakiintuneen ajatuksen, jonka mukaan pelkkä Hasturin nimen sanominen tuhoaa ihmisen.
Simonin Necronomicon
Simonin Necronomicon on 1977 julkaistu väärennös, joka yhdistelee Cthulhu-tarustoa sumerilaiseen mytologiaan. Kirjassa esiintyy sekä pahoja ”muinaisia” (Ancient Ones) että hyviä ”vanhempia jumalia” (Elder Gods). Muinaisiin kuuluu babylonialaisen mytologian jumalia ja demoneja (Ningišzida, Pazuzu ja Tiamat), mutta myös Cthulhu-taruston olentoja, joille on keksitty sumerinkieliset etymologiat. Esimerkiksi Cthulhusta on tullut Kutulu, ”Kuthan mies”.
Pelit
Dungeons & Dragonsiin julkaistiin 1980 lisäkirja Deities & Demigods, joka esitteli tosimaailman mytologian ohella myös suuria muinaisia ja Elric-kirjojen hahmoja. Chaosium-yhtiö valmisteli samoihin aikoihin Cthulhu- ja Elric-aiheisten pelien julkaisua, ja niihin viittaava materiaali jätettiin Chaosiumin vaatimuksesta Deities & Demigodsin myöhemmistä laitoksista pois.
Myös Pathfinder-roolipelissä (2009) pelaajat voivat taistella suuria muinaisia vastaan. Ne ovat pelissä voimakkaita mutta eivät voittamattomia.
Musiikki
Lovecraftin kirjat ovat innoittaneet monia äärimetalliyhtyeitä. Ranskassa toimii vuonna 2009 perustettu black metal -yhtye The Great Old Ones.
Jakosuhdevektori
Matematiikassa jakosuhdevektori missä suhteessa annettu jana on jaettu kahteen osaan. Olkoon a ja b kaksi vektoria, jotka eivät ole yhdensuuntaisia ja jotka lähtevät samasta pisteetä O. Olkoon a:n päätepiste A ja b:n päätepiste B. Olkoon p ja q kaksi positiivista reaalilukua. Tällöin janan AB jakosuhdevektori, joka jakaa janan AB suhteessa q/p, on jana OC, missä C sijaitsee janalla AB siten, että AC/CB=q/p.
Aiheesta muualla
Peda.net
Bobby Conroy palaa kuolleista ja muita kertomuksia
Kokoelma sai Bram Stoker -palkinnon vuonna 2005, vuoden 2006 British Fantasy -palkinnon sekä International Horror Guild -palkinnon vuoden 2006 parhaasta novellikokoelmasta. Tarina ”Parasta uutta kauhua” sai parhaan novellin British Fantasy -palkinnon 2006. Tarina ”Vapaaehtoinen vankeus” sai parhaan pienoisromaanin World Fantasy -palkinnon 2006.
Sisällys
thumb|150px|Ensipainoksen kansikuva, tekijä Vincent Chong.
Valkealampi (Ähtäri, Tuhkio)
Valkealampi on Etelä-Pohjanmaalla Ähtärissä Tuhkion kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.