cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tobias Smollett
Smollettin kootut teokset Works ilmestyi 1899–1902.
Valkokuvedelfiini
Valkokuvedelfiini eli valkokylkidelfiini eli keltalaikkudelfiini (Lagenorhynchus acutus) on Pohjois-Atlantilla elävä kirjava delfiinilaji, jonka maailmanlaajuisen kannan kooksi arvioidaan yli satatuhatta yksilöä. Molekyylianalyysien perusteella se ei ole läheistä sukua muille valkokuvedelfiinilajeille (Lagenorhynchus), joten sen taksonominen luokittelu saattaa vielä muuttua. Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut, että lajin suomenkieliseksi nimeksi vaihdettaisiin keltalaikkudelfiini.
Koko ja ulkonäkö
pienoiskuva|vasen|240px|Koko suhteessa ihmiseen. Valkokuvedelfiinin pullea ruumis on keskimäärin 2,5–3 metriä pitkä ja painaa 180–250 kilogrammaa. Sillä on sirpinmuotoiset evät, paksu pyrstö, ulkoneva kuono sekä 30–40 paria teräviä hampaita. Jopa 50 cm korkea selkäevä on teräväkärkinen, mistä tulee myös eläimen tieteellinen nimi ( tarkoittaa ’terävää’). Rintaevät ovat noin 30 cm ja pyrstön haarat 30–60 cm pitkät. Naaraat ovat yleensä huomattavasti pienempiä kuin koiraat.
Valkokuvedelfiinin selkäpuoli on musta ja vatsapuoli valkoinen alaleuasta peräaukkoon. Harmaissa kyljissä on kellertäviä laikkuja, jotka ovat tyypillisiä vain tälle lajille. Silmien ympärillä on mustat renkaat.
Lee Hyo-jung
Lee osallistui urallaan kolmesti olympialaisiin. Ensimmäisen kerran hän oli mukana Sydneyn olympialaisissa 2000, jossa hän osallistui sekanelinpeliin ja naisten nelinpeliin. Nelinpeliin hän osallistui Yim Kyung-jinin parina. He voittivat ensimmäisellä kierroksella taiwanilaisparin Chen Li-chin-Tsai Hui-minin, mutta toisella kierroksella hävisivät tuleville olympiavoittajille, kiinalaisille Ge Feille ja Gu Junille suoraan erin 2–0. Sekanelinpelissä hän hävisi parinsa Lee Dong-soon kanssa ensimmäisen ottelun tanskalaisille Jon Holst-Christensenille ja Ann Jørgensenille. Ateenan olympialaisissa 2004 hän pelasi jälleen sekä naisten nelinpelissä että sekanelinpelissä. Nelinpeliin hän osallistui Hwang Yu-min parina. He eivät pelanneet ensimmäisellä kierroksella ja toisella kierroksella he voittivat taiwanilaiset Cheng Wen-hsingin ja Chien Yu-chinin. Puolivälierissä kiinalaispari Wei Yili-Zhao Tingting oli parempi erin 2–1. Sekanelinpeliin hän osallistui Kim Yong-hyunin parina. He hävisivät ensimmäisen ottelunsa tanskalaisille Jens Eriksenille ja Mette Schjoldagerille. Pekingin olympialaisissa hän pelasi nelinpelissä Lee Kyung-wonin parina. He voittivat ensimmäisessä ottelussa malesialaiset Wong Pei Ttyn ja Chin Eei Huin ja toisessa ottelussa singaporelaiset Jiang Yanmein ja Li Yujian. Välierissä Lee ja Lee voittivat japanialaiset Miyuki Maedan ja Satoko Suetsunan. Loppuottelussa he kohtasivat kiinalaisparin Du Jing-Yu Yangin, jotka olivat parempia erin 2–0. Sekanelinpelissä hän pelasi Lee Yong-daen parina. He voittivat ensimmäisellä kierroksella uusiseelantilaiset Craig Cooperin ja Renee Flavellin. Puolivälierissä eteläkorealaiset voittivat brittiläiset Nathan Robertsonin ja Gail Emmsin. Välierissä Lee ja Lee voittivat indonesialaiset Flandy Limpelen ja Vita Marissan. Loppuottelussa indonesialaispari Nova Widianto-Lilyana Natsir hävisi eteläkorealaisille erin 2–0.
Lee saavutti urallaan myös kaksi MM-pronssia. Ensimmäisen pronssin hän saavutti vuonna 2005 nelinpelistä ja toisen vuonna 2009 sekanelinpelistä. Hänellä on myös neljä Aasian-mestaruutta ja yhteensä yhdeksän mitalia Aasian-mestaruuskilpailuista.
Valkokuvedelfiini
Levinneisyys ja elinympäristö
Valkokuvedelfiinit pysyttelevät enimmäkseen avomerellä, mannerjalustojen ja -rinteiden tuntumassa, missä vesi on 40–270 metriä syvää – joskus niitä kuitenkin esiintyy myös syvänmeren alueella. Ne suosivat vähäsuolaista merivettä, jonka lämpötila on +6…+20 °C. Yleensä ne eivät pysy sukelluksissa viittä minuuttia kauempaa.
Lee Hyo-jung
Lee lopetti kilpailu-uransa voittamansa olympiakullan jälkeen. Hän on toiminut valmentajana kilpailu-uransa jälkeen.
Valkokuvedelfiini
Elintavat ja käyttäytyminen
pienoiskuva|vasen|240px|Färsaarilla pyydystetään valkokuvedelfiinejä. Valkokuvedelfiinit synnyttävät kahden tai kolmen vuoden välein. Raskaus kestää kymmenisen kuukautta, ja poikaset syntyvät yleensä kesä- tai heinäkuussa. Tavallisesti emo saa yhden poikasen, joka on noin 107–122 cm pitkä ja painaa 25 kg. Emo imettää sitä 18 kuukautta. Sukukypsyyden valkokuvedelfiinit saavuttavat noin kaksitoistavuotiaina, jolloin koiraan pituus on keskimäärin 2,1–2,4 m ja naaraan 1,94–2,22 m. Koiraat voivat elää kaksikymmentäkaksivuotiaiksi ja naaraat kaksikymmentäseitsemänvuotiaiksi.
Valkokuvedelfiini on laumaeläin, joka voi muodostaa jopa tuhannen yksilön parvia. Lähellä rantaa elävissä parvissa on kuitenkin tavallisesti vain 10–60 yksilöä – Pohjois-Amerikan rannikolla tätäkin vähemmän. Suurista parvista ilmeisesti karkotetaan juuri sukukypsiksi tulleet koiraat sekä yksilöt, jotka eivät ole vielä saavuttaneet sukukypsyyttä. Joskus valkokuvedelfiinit muodostavat sekaparvia pallopäävalaiden ja muiden delfiinien kanssa tai hakeutuvat suurten hetulavalaiden vanaveteen etsiessään ravintoa. Niiden pahimpia vihollisia ovat miekkavalaat ja hait.
Valkokuvedelfiinit vaeltavat laajoilla alueilla, mutta tutkimusten perusteella tämä ei todennäköisesti ole kausittaista vaan johtuu saaliseläinten kannanvaihtelusta. Niiden pääasiallista ravintoa ovat pienet parvikalat (silli, makrilli, turska, kummeliturska, kuoreet ja tuulenkalat) sekä katkaravut ja kalmarit.
Blanco Encalada (1893)
Blanco Encalada oli Chilen laivaston vuonna 1893 vesillelaskettu risteilijä ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa.
Valkokuvedelfiini
Elintavat ja käyttäytyminen
Valkokuvedelfiinejä pyydetään jonkin verran ihmisravinnoksi Newfoundlandissa, Grönlannissa ja Färsaarilla. Enemmän niitä uhkaavat kuitenkin saasteet ja joutuminen sivusaaliiksi kalaverkkoihin. Lisäksi niitä ajautuu säännöllisesti Pohjois-Atlantin rannoille yleensä pareittain mutta joskus myös 3–15 eläimen ryhminä. Tavallisesti ne eivät selviä rannalta takaisin mereen.
Blanco Encalada (1893)
Valmistus
Sir Philip Wattsin suunnittelema alus tilattiin Armstrong Whitworthilta ja sen köli laskettiin syyskuussa 1892 ollen keisarillisen Japanin laivaston risteilijän Yoshinon toisinto. Alus laskettiin vesille 9. syyskuuta 1893 ja se valmistui huhtikuussa 1894.
Palvelus
Alus saapui 26. tammikuuta 1895 valmistuttuaan Valparaisoon. Uransa aikana alus palveli koululaivana, Magellanes laivueen tukikohta-aluksena sekä tykistön koululaivana. Se oli modernisoitavana 1920.
Toisen maailmansodan alkaessa alus oli toivottamasti vanhentunut. Alus siirrettiin reserviin vuonna 1940 ennen lopullista käytöstä poistamistaan 19. joulukuuta 1945.
Mielenosoitukset tammikuussa 2020 Iranissa
Iranin protestit tammikuussa 2020 olivat iranilaisten mielenosoituksia Iranin hallitusta vastaan. Ne alkoivat sen jälkeen, kun kävi selväksi, että Iranin vallankumouskaarti oli ampunut alas ukrainalaisen lentokoneen ja Iranin hallitus oli peitellyt asiaa kolme päivää.
Juha Seppo
Juha Voitto Seppo (3. helmikuuta 1939 Oulu – 29. tammikuuta 2018 Espoo) oli Helsingin yliopiston Suomen ja Skandinavian kirkkohistorian professori. Saatuaan pappisvihkimyksen Mikkelissä vuonna 1965 Seppo työskenteli aluksi Kymin seurakunnan virallisena apulaisena. Helsingin yliopiston palvelukseen hän siirtyi kirkkohistorian tp. assistentiksi vuonna 1968. Seppo toimi kirkkohistorian assistenttina vuosina 1969–1981, vs. apulaisprofessorina 1982–1986, yleisen kirkkohistorian vs. professorina 1987–1988, kirkkohistorian apulaisprofessorina 1988–1994 sekä Suomen ja Skandinavian kirkkohistorian professorina vuosina 1994–2000, jolloin hän jäi eläkkeelle. Yliopistovuosina valmistui myös Sepon väitöskirja Uskovien yhteisö vai valtiokirkko (1983). Akateemisen työnsä ohessa Seppo toimi myös merkittävissä luottamushenkilötehtävissä, joista mainittakoon Kirkko ja valtio -komitean sihteerin tehtävä (1972–1977), Suomen Ekumeenisen Neuvoston kirkko ja valtio -työryhmän jäsenyys (1995–2000) ja Uskonnonvapauskomitean varapuheenjohtajuus 1998–2001.
Teologisen Aikakauskirjan päätoimittajana Seppo toimi vuosina 1991–1995. Vuonna 2016 arkkipiispa Kari Mäkinen luovutti Juha Sepolle Mikael Agricolan ristin.
Veittijärvi
Veittijärvi voi tarkoittaa seuraavia:
Ristar
Ristar (julkaistu Japanissa nimellä Ristar the Shooting Star) on Sonic Teamin kehittämä ja Segan julkaisema tasohyppelypeli Sega Mega Drivelle ja Sega Game Gear -konsoleille. Peli julkaistiin helmikuussa vuonna 1995.
Pelin päähenkilönä on nuori tähti Ristar, joka käyttää käsiään sekä venyviä käsivarsiaan niin liikkuakseen kuin taistellakseen. Pelin vastaanotto oli aikanaan yleisesti ottaen positiivinen, mutta pelin julkaisuajankohta oli hieman kehno johtuen 16-bittisten konsolien alkaessa väistyä viidennen sukupolven pelikonsolien tieltä. Pelille ei ole julkaistu jatko-osia, mutta pelin alkuperäinen Mega Drive -versio on julkaistu lukuisia kertoja uudelleen esimerkiksi Segan erilaisten pelikokoelmien, kuten Sonic Mega Collectionin tai Sega Mega Drive Collectionin yhteydessä. Ristar on myös tehnyt cameoita muutamissa muissa Segan peleissä, kuten muun muassa Sonic & All-Stars Racing Transformedissa.
Paininpuunlampi
Paininpuunlampi on Päijät-Hämeessä Heinolassa keskustan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 10,2 hehtaaria, se on 1,1 kilometriä pitkä ja 400 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,8 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Konniveden alueella (14.13), jonka Konniveden lähialueeseen (14.131) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 78,3 metriä mpy.
Tennis kesäolympialaisissa 2016 – naisten nelinpeli
Naisten tenniksen nelinpelit kesäolympialaisissa 2016 pelattiin 6.–14. elokuuta 2016 välisenä aikana. Ottelut pelattiin Barra Olympic Parkissa, Barra da Tijucassa, Brasiliassa.
Kilpailun järjestämisestä vastasivat Kansainvälinen olympiakomitea (KOK) sekä International Tennis Federation (ITF), ja se oli osa naisten WTA-kiertuetta.
Kaksinkertainen hallitseva mestaripari oli Yhdysvaltain Serena Williams/Venus Williams, jotka hävisivät kuitenkin ensimmäisellä kierroksella parille Lucie Šafářová/Barbora Strýcová. Turnauksen voittivat lopulta Jekaterina Makarova ja Jelena Vesnina.
Sijoitetut
<li> /  (1. kierros) <li> /  (1. kierros) <li> /  (puolivälierät) <li> /  puolivälierät)
<li> /  (loppuottelu)) <li>  /  (välierät) <li>  /  (olympiavoittajat) <li>  /  (puolivälierät)
Duo Milla Viljamaa & Johanna Juhola
thumb|400px|Duo Milla Viljamaa & Johanna Juhola huvilateltassa 2004
Duo Milla Viljamaa & Johanna Juhola on suomalainen duo. He soittavat sekä argentiinalaista että suomalaista tango nuevoa. Johanna Juhola soittaa harmonikkaa ja Milla Viljamaa pianoa.
Juholan ja Viljamaan yhteistyö alkoi vuonna 2001 Sibelius-Akatemian kansanmusiikin osastolla, mistä molemmat ovat valmistuneet musiikin maistereiksi. Duo Milla Viljamaa & Johanna Juhola voitti kansainvälisen Astor Piazzolla –kilpailun (International "Citta di Castelfidardo" -award, Astor Piazzolla music section) vuonna 2002, minkä jälkeen julkaistiin duon ensimmäinen levy Piazzolla Passage. Duon toinen levy Mi Retorno oli etno-Emmaehdokas vuonna 2008. Vuodesta 2002 Johanna ja Milla ovat tehneet yhteistyötä tangoprinsessa Kukka-Maaria Ahosen kanssa triona nimeltä "Las Chicas del Tango".
Deskloroetitsolaami
Deskloroetitsolaami tai etitsolaami-2 on tionotriatsolobentsodiatsepiini, joka on deklorinoitu ja muunneltu sille läheistä sukua olevasta etitsolaamista. Kemikaalia on myyty muuntohuumeena.
Legal status
Deskloroetitsolaami on luokiteltu vaaralliseksi aineeksi Ruotsissa 15. lokakuuta 2015.
General O’Higgins (1897)
Valmistus
Sir Philip Wattsin suunnittelema alus tilattiin Armstrong Whitworthilta Elswickistä, missä köli laskettiin huhtikuussa 1896. Alus laskettiin vesille 17. toukokuuta 1897 ja otettiin palvelukseen huhtikuussa 1898.
Palvelus
Alus saapui heinäkuussa 1898 Chileen. Se oli 1903 Panamassa Yhdysvaltain ja Kolumbian välisen Panaman kriisin aikana, mikä johti lopulta kanava-alueen perustamiseen. Muuten aluksen ura oli tapahtumaköyhä. Se modernisoitiin 1928-1929 ja pääosan urastaan se palveli esikunta-aluksena. Alus poistettiin laivastoluettelosta 1954.
Progressiivinen pop
Progressiivinen pop oli 1970-luvun lopulla suurta suosiota nauttinut musiikin tyylilaji, joka yhdisti progressiivisen rockin kunnianhimoiset sävellykset ja syvälliset teemat pop-musiikin kaupallisuuteen ja helppotajuisuuteen. Lajin muusikot olivat enimmäkseen brittiläisiä. Musiikillisista edelläkävijöistä tärkein oli The Beatles. 1970-luvun progressiivisisen popin yhtyeistä suosituimpia olivat Queen, Supertramp, Roxy Music, Genesis sekä erityisesti Pink Floyd.
Määritelmä
”Progressiivisella popilla” tarkoitettiin alun perin musiikkia, joka tuli sittemmin tunnetuksi progressiivisena rockina. Nykyään termillä viitataan lähinnä progressiivista rockia ja valtavirran popia yhdistelleeseen tyyliin, joka oli erityisen suosittu 1970-luvun jälkimmäisellä puoliskolla.
Ryan Reed kirjoittaa Tidal-sivustolla, että käsite ”progressiivinen pop” on jossain määrin sisäisesti ristiriitainen. Progressiivinen rock määrittyi nimenomaan ”kokeellisuuden, virtuositeetin sekä ennen muuta kaupallisuutta kohtaan koetun vastenmielisyyden kautta”. Pop sen sijaan on jo määritelmällisesti kaupallista musiikkia, jonka tarkoitus on jäädä keskivertokuulijan mieleen. Reedin mukaan progressiivisen popin keskeisiä piirteitä ovat ”hienostuneisuus, jopa ylätyylisyys”, mikä voi ilmetä esimerkiksi epätavallisina soitinvalintoina, harvinaisina tahtilajena ja korkeatasoisena teknisenä osaamisena. Yhtä tärkeää on kuitenkin popin läsnäolo: tarttuvat melodiat ja riffit, groove sekä mieleenpainuva kuvasto.
Rock & rollin tapaan progressiivisen popin pohjaa ei muodosta harmonia vaan rytmi. Siinä missä rock & roll oli pelkistänyt musiikkia äärimmäisen yksinkertaiseksi, toi progressiivinen pop takaisin osan romantiikan ja taidemusiikin tonaalisuudesta. Se rikkoi rock & rollin suoraviivaiset ja kaavamaiset rakenteet, joissa tahteja oli säkeistössä aina tietty määrä. Kokeellisuudestaan huolimatta progressiivinen pop oli selvästi riippuvainen rock & rollista, jonka keinovalikoimaa se kuitenkin hyödynsi uusilla tai ironisilla tavoilla. Tyypillisiä ovat esimerkiksi sävel- ja tahtilajin vaihtuminen keskellä kappaletta. Musiikki saattaa myös käyttää elektronisia tehosteita, kuten kaikua ja stereota, luomaan vaikutelmaa syvyydestä ja tilasta.
Jotkin progressiiviset popyhtyeet suosivat runsasta orkesterisäestystä, mikä oli 1970-luvun lopulla harvinaista. Tämä erotti sinänsä yksinkertaiset sävelmät valtavirran popmusiikista. Monilla brittimuusikoilla oli muodollinen musiikkikoulutus, mikä toi heidän tuotantoonsa vaikutteita klassisesta musiikista ja erotti sen amerikkalaisesta populaarimusiikista, joka pohjautui bluesiin.
Tausta ja synty
pienois|[[The Beatles ja tuottaja George Martin vuonna 1966.]] Ensimmäiset progressiiviseksi popiksi luokiteltavat kappaleet ilmestyivät 1960-luvun jälkipuoliskolla. Niitä olivat esimerkiksi The Beach Boysin ”Good Vibrations” (1966) sekä The Beatlesin kaksi A-puolta sisältänyt single ”Strawberry Fields Forever” / ”Penny Lane” (1967). Eroa progressiivisen popin ja rockin välillä ei tuolloisessa terminologiassa vielä tehty.
Progressiivinen rock oli 1970-luvun alussa erittäin suosittua. Lajityyppi korosti mahtipontista tunnelmaa sekä taiteellista kunnianhimoa ja kypsyyttä. Tyypillisiä kappaleiden aiheita olivat esimerkiksi historia, yliluonnollinen ja science fiction. Vuoden 1976 loppuun mennessä progressiivisen rockin suosio oli kuitenkin selvästi laskenut, kun taas suoraviivainen rock ja disko olivat kasvattaneet suosiotaan. Progressiivisen rockin suurista yhtyeistä vain Pink Floyd kykeni säilyttämään asemansa.
Suosion huipulla
Merkittäviä progressiivisia pop-levyjä alkoi ilmestyä vuosina 1976–1977, jolloin platinamyyntiin yltäneitä albumeja julkaisivat esimerkiksi Al Stewart, The Alan Parsons Project, Electric Light Orchestra ja Queen.
Musiikkitoimittajat Don & Jeff Breithaupt nimeävät progressiivisen popin huipentumaksi Pink Floydin vuonna 1979 julkaistun The Wallin. Rocktähteyden varjopuolia käsitellyt albumi myi yksinomaan Yhdysvalloissa 10 miljoonaa kopiota, siitä tehtiin menestyksekäs elokuvasovitus ja siltä julkaistiin kaksi menestyssingleä. Samalla The Wall kuitenkin merkitsi klassisesta musiikista ammentaneen rockin joutsenlaulua: 1980-luvun populaarimusiikkia hallitsivat heavy metal ja musiikkivideot.
1980-luvulta eteenpäin
Britanniassa nousi 1980-luvun alussa suosioon niin sanottu ”uusproge”, joka oli syvällisempi tulkinta uudesta aallosta. Lajityyppi sekoitti popia, aikuisrockia ja progressiivista rockia. Tyypilliseen rock-musiikkiin verrattuna äänimaailma oli runsaampi ja paremmin tuotettu. Uusprogen tärkeimpiä esikuvia olivat Camel, Van der Graaf Generator, Pink Floyd ja varhainen Genesis. Suuntauksen suosituimmaksi yhtyeeksi nousi Marillion. Yhtyeen keulahahmo Derek ”Fish” Dick lähti soolouralle vuosikymmenen lopulla, ja samalla uusprogen kulta-aika päättyi.
Keskeisiä kappaleita
(Don & Jeff Breithauptin mukaan. )
Adamaoua
Adamaoua tai Adamawa voi tarkoittaa:
Montserrat
Montserrat on Britannian hallinnoima tuliperäinen kokoinen saari Leewardsaarilla itäisellä Karibianmerellä. Sen valtionpäämies on Britannian monarkki, jota saarella edustaa kuvernööri. Saarella on oma parlamenttinsa ja hallituksensa, ja saarelaisilla on Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisuus.
Montserrat oli asumaton, kun Kristoffer Kolumbus näki sen marraskuussa 1493 ja nimesi sen espanjalaisen Montserratin luostarin mukaan. Saaren asuttivat 1632 Saint Kittsistä lähetyt irlantilaiset. Samana vuonna siitä tuli Englannin siirtomaa. Saari vaihtoi muutamia kertoja omistajaa, kunnes se palautettiin 1783 Britannialle. Oma siirtomaansa Montserratista tuli 1962 lyhytaikaisen Länsi-Intian federaation hajottua. Montserrat on kärsinyt 1900-luvun lopulla luonnonmullistuksista: hurrikaani Hugo tuhosi saarta 1989 ja Soufrière Hillsin 1995 alkanut purkaus muutti kaksi kolmasosaa saaresta asuinkelvottomaksi.
Montserratissa oli vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan. Asukkaita oli 1990-luvun alkupuolella yli, mutta tulivuorenpurkausten jälkeen kaksi kolmasosaa väestöstä muutti ulkomaille. Väestö on pääosin afrikkalaistaustaista, mutta saarella elää myös eurooppalaisten jälkeläisiä. Englanti on virallinen kieli, mutta suurin osa puhuu kreolikieltä. Montserratin kulttuuri on karibialaista, mutta siinä on sävyjä irlantilaisesta perinteestä. Saari oli 1970- ja 1980-luvuilla merkittävä rock-keskus, sillä Beatlesin tuottaja George Martin perusti 1977 saarelle levytysstudion, joka suljettiin 1989. Kriketti on saaren suosituin urheilulaji.
Maantiede
pienoiskuva|vasen|Montserratin kartta. pienoiskuva|vasen|Montserrat ilmakuvassa. Monsterrat on noin 102 neliökilometrin laajuinen vuoristoinen saari. Sen leveys on 11 ja pituus 18 kilometriä. Saari sijaitsee Karibialla 43 kilometriä lounaaseen Antiguasta ja 70 kilometriä luoteeseen Guadeloupesta.
Saaren sisäosissa on kolme vuorialuetta, Silver Hills pohjoisessa sekä Centre Hills ja Soufrière Hills keskiosissa. Rannikkotasanko on kapea, ja se nousee jyrkästi sisäosien vuoristoihin. Vuoristoja halkoo kapeat laaksot ja rotkot. Saaren korkein kohta on Soufrière Hillsiin kuuluva Chances Peakin huippu, joka on korkea. Rannikoilla on joitakin rantoja, joiden hiekka on vulkaanisuuden takia harmaata tai ruskeata.
Soufrière Hillsin tulivuori purkautui tuhoisasti heinäkuussa 1995 ja aiheutti laajoja evakuointeja. Purkausten sarjassa Soufrière Hills vuoroin kasvoi ja romahti, ja suurimmassa purkauksessa kesäkuussa 1997 lähes seitsemän neliökilometriä metsää, maanviljelysmaata ja kyliä tuhoutui tuhkan ja pyroklastisen pilven takia. Purkausten takia Montserratin eteläosa on julistettu suljetuksi alueeksi (Exclusion Zone), jolle pääsy on kielletty.
Saarten ilmasto on trooppinen, eikä lämpötila juurikaan vaihtele vuodenaikojen välillä. Lämpötila on keskimäärin 22–31 celsiusastetta. Sademäärä on tuulenpuoleisilla rinteillä vuodessa, lounaisosan suojanpuolen rinteillä. Kesällä ja syksyllä uhkana ovat hurrikaanit.
Noin viidesosa Monsterratista on metsän peitossa. Vaikka eteläosien vehreät metsiköt tuhoutuivat pahoin vuoden 1995 tulivuorenpurkauksessa, Centre Hillsin alue säilyi lähes koskemattomana. Saaren kotoperäiseen eläimistöön kuuluvat muun muassa montserratinturpiaali, vaskitsalaji Diploglossus montisserrati ja ”vuorikanaksi” kutsuttu suuri sammakkolaji Leptodactylus fallax.
Ensimmäiset asukkaat ja eurooppalaiset
Montserratin ensimmäiset asukkaat saapuivat noin 3000 vuotta ennen ajanlaskun alkua., ja myöhemmin saarelle tuli karibeja. Saari oli kuitenkin asumaton, kun Kristoffer Kolumbus näki saaren marraskuussa 1493 ja nimesi sen espanjalaisen Montserratin luostarin mukaan. Saaren asuttivat 1632 läheisen Saint Kittsin kuvernöörin Thomas Warnerin lähettämät irlantilaiset. Samana vuonna saaresta tuli Englannin siirtomaa. Montserratissa alettiin kasvattaa tupakkaa ja indigoa sekä myöhemmin puuvillaa ja sokeria.
Ranskalaiset hyökkäsivät useita kertoja Montserratin ensimmäisiä asukkaita kohtaan ja otti saaren haltuun 1664. Saari vaihtoi tämän jälkeen muutamia kertoja omistajia, kunnes se palautettiin Pariisin rauhassa 1783 Britannialle.
Talouden ja hallinnon muutokset 1800- ja 1900-luvuilla
Montserrat oli 1871–1956 osa Brittiläisiä Leewardsaaria ja vuosina 1958–1962 osa Länsi-Intian federaatiota. Montserratista tuli lopulta oma siirtomaansa liittovaltion hajoamisen jälkeen.
Kansan vapautusliike (PLM) sai 1978 vaaleissa kaikki seitsemän paikkaa sen lakiasäätävään elimeen. PLM kannatti itsenäisyyttä taloudellisen omavaraisuuden jälkeen. Monet montserratilaiset kuitenkin vastustivat itsenäisyyttä. Asema Britannian siirtomaana hyödytti, kun hurrikaani Hugon tuhottua saarta 1989 britit auttoivat rakentamaan uuden hallintorakennuksen, Plymouthin sairaalaan uuden siiven, taloja ja teitä.
Soufrière Hillsin purkaus
Pitkään uinunut tulivuori Soufrière Hills alkoi purkautua heinäkuussa 1995. Suuri purkaus kesäkuussa 1997 tappoi ja muutti kaksi kolmasosaa maasta asuinkelvottomaksi. Seurauksena myös pääkaupunki Plymouth hylättiin ja lentoasema suljettiin. Tulivuori on tämän jälkeenkin purkautunut useasti, ja esimerkiksi heinäkuussa 2003 useita taloja tuhoutui suoja-alueen eteläosassa.
Vuonna 2009 pääministeriksi valitun Reuben Meaden kaudella Montserratin uusi perustuslaki otettiin käyttöön. Se antoi Montserratille laajemman itsehallinnon ja vahvisti ihmisoikeuksia.
Politiikka
pienoiskuva|Monsterratin pääministeri [[Reuben Meade (oik.) tapaamassa vuonna 2012 brittipoliitikko Mark Simmondsia.]] Montserrat on Kansainyhteisöön kuuluva itsehallinnollinen, Britannian merentakainen territorio. Britannian monarkki on valtionpäämies, ja monarkkia edustaa kuvernööri.
Montserratin lakiasäätävä elin on yksikamarinen ja yhdeksänpaikkainen parlamentti. Pääministeri valitaan parlamentin edustajista, ja se on yleensä enemmistöpuolueen johtaja. Kuvernööri nimittää pääministerin, joka johtaa hallitusta, jossa on neljä ministeriötä.
Montserratin asukkaille myönnettiin Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisuus vuonna 2002.
Talous
Montserrat on joutunut purkauksen jälkeen tukeutumaan ulkomaiseen apuun. Talouden suurimmat alat 2000-luvun alussa olivat palvelut ja rakennusteollisuus. Maanviljelyä harjoitetaan lähinnä sisämaanmarkkinoille. Montserratin rahayksikkö on Itä-Karibian dollari.
Vuonna 1995 alkanut purkaus vaurioitti pahoin myös maan liikennerakennelmia. Uusia teitä on kuitenkin rakennettu saaren pohjoisosiin. Saaren ainoa lentokenttä ja Plymouthin merisatama suljettiin 1997. Little Bayyn rakennettiin uusi satama, ja John A. Osbornen lentoasema valmistui 2005. Uutta lentoasemaa pitää päämajanaan lentoyhtiö FlyMontserrat.
Väestö
Montserratissa oli vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan. Sen suurin kylä oli Look Out. Bradesissa oli 449 ja St. Peter’sissa. Montserratin väkiluku oli parhaimmillaan 1990-luvun alkupuolella yli, mutta tulivuorenpurkausten jälkeen kaksi kolmasosaa väestöstä muutti Britanniaan, Antiguaan ja muihin Karibian alueen maihin. Osa asukkaista on palannut 1990-luvun lopulla, mutta jatkuvat purkaukset eivät ole kannustaneet paluuseen.
Väestö on pääosin afrikkalaistaustaista, mutta saarella elää myös eurooppalaisten jälkeläisiä. Englanti on virallinen kieli, mutta suurin osa puhuu myös samantapaista kreolikieltä, jota puhutaan myös Jamaikalla. Kaikki merkittävimmät uskontokunnat ovat kristillisiä.
Montserratin kymmenen vuotta kestävä oppivelvollisuus alkaa viiden vuoden iässä. Peruskoulutus on ilmaista, ja jatkokoulutusta taloustieteessä ja humanistisissa tieteissä antaa Montserrat Community College. Korkeakoulutusta alueella tarjoaa Länsi-Intian yliopisto, jolla on kampukset Barbadoksella, Jamaikalla ja Trinidadilla ja Tobagolla.
Kulttuuri
pienoiskuva|Montserratin kulttuurikeskus. Montserratin kulttuuri on karibialaista, mutta siinä on sävyjä irlantilaisesta perinteestä. Monet kansantavat ovat lähes kadonneet 1900-luvulla. Aiemmin kristillisten rituaalien jälkeen tai kriisiaikana esitettiin jumbee-tanssi, jonka avulla ihmiset saattoivat mennä transsimaiseen tilaan.
Urheilu
Montserratin suosituin urheilulaji on kriketti. Jalkapallo on toiseksi suosituin. Montserratilaisista kriketinpelaajista Jim Allen ja Lionel Baker ovat päässet edustamaan Länsi-Intian krikettimaajoukkuetta. Montserratin jalkapallomaajoukkue oli lokakuussa 2015 FIFAn rankingissa sijalla 183.
Subtrooppinen vyöhyke
thumb|300px|Subtrooppinen vyöhyke kartalla keltaisella Subtrooppinen vyöhyke eli lämmin vyöhyke on maapallon lämpövyöhyke trooppisen ja lauhkean vyöhykkeen välillä. Se ulottuu molemmilla pallonpuoliskoilla suunnilleen kääntöpiireiltä 40. leveysasteille. Pohjoisella pallonpuoliskolla subtrooppiseen vyöhykkeeseen kuuluvat muun muassa Välimeren maat, suurin osa Lähi-itää, Etelä-Kiina, Meksikon pohjoisosa ja Yhdysvaltojen eteläosa. Eteläisellä pallonpuoliskolla subtrooppisella vyöhykkeellä ovat Etelä-Afrikka, suuri osa Australiaa sekä Etelä-Amerikassa, Argentiinan ja Chilen pohjoisosat sekä Uruguay. Meridionaalinen vyöhyke on viileämpi osa subtrooppisesta vyöhykkeestä. Sademäärien ja kasvillisuuden puolesta vyöhyke on hyvin vaihteleva.
Ilmasto
Subtrooppisella vyöhykkeellä on pitkä, kuuma kesä ja lyhyt, leuto talvi. Yleensä ainakin kolmena kesäkuukautena keskilämpötila on yli 20 astetta. Viileimmän talvikuukauden keskilämpötila on yleensä 5–15 astetta riippuen alueen sijainnista. Vuoden keskilämpötila on lämpimällä vyöhykkeellä 13–18 astetta.
Kasvillisuus
Sademäärällä ja sen jakautumisella eri päiviin on suuri vaikutus kasvillisuuteen. Subtrooppisen vyöhykkeen alueella sijaitsee valtaosa maailman kuivuusaavikoista. Mantereiden länsirannikoilla talvisateiden alueilla on nahkealehtistä välimerenkasvillisuutta. Itärannikoilla kesäsateiden alueilla subtrooppista sademetsää esimerkiksi Kiinassa ja Uudessa-Seelannissa sekä monsuunimetsää Intiassa ja Bangladeshissa. Kuivilla ja runsassateisten vaihtelevien kausien alueilla kasvaa monsuunimetsiä, kuivemmilla alueilla voi olla savanneja tai piikkipensassavanneja. Lehtipuut ovat yleensä ainavihreitä.
Viiltäjä (vuoden 1982 elokuva)
Viiltäjä (ital. Lo Squartatore di New York, engl. The New York Ripper) on italialainen, ohjaaja Lucio Fulcin ohjaama jännityselokuva vuodelta 1982. Elokuva luetaan yleensä ns. giallo-elokuviin. Elokuvan ajatuksena on siirtää kuuluisaan sarjamurhaajaan, Viiltäjä-Jackiin, liittyvä legenda 1980-luvun New Yorkiin.
Juoni
Fred Williams (Jack Hedley) on kivenkova komisario New Yorkin poliisivoimissa. Williams lähtee jahtaamaan kaupunkia piinaavaa sadistista sarjamurhaajaa. Sarjamurhaajaksi paljastii naisia syvästi vihaava psykopaatti, joka käyttää Aku Ankka -maista ääntelyä keskustellessaan poliisin edustajien kanssa puhelimitse soittaessaan poliiseille ilkkuakseen uusimmista julmuuksistaan. Murhaaja käyttää työvälineinään kääntöveistä ja partaterää ja kohdistaa sadistisen vihansa lähinnä kauniina pitämiinsä nuorehkoihin naisiin.
Kohtelu Suomessa
Valtion elokuvatarkastamo määräsi elokuvalle vuonna 1982 ennakkotarkastuksessa ikärajan KK (Kokonaan Kielletty) eli elokuvaa ei saanut laillisesti Suomessa näyttää eikä levittää. Perusteena elokuvan raaistavuus ja epäsiveellisyys. Vuonna 1985 tarkastamo kuitenkin salli elokuvasta levitettäväksi rankasti leikatun (leikkauksia peräti noin 6 minuuttia) version ja senkin ikärajoituksella K18.
Luettelo Suomen virallisen singlelistan ykkösistä vuonna 1994
Tämä on luettelo Suomen virallisen singlelistan ykkösistä 1994, joka sisältää kärkipaikkaa hallussaan pitäneet singlet vuonna 1994.
Vuodesta 1994 eteenpäin listaa on julkaistu viikoittain Radiomafiassa (nykyinen YleX) Suomen Ääni- ja kuvatallennetuottajien (nykyinen Musiikkituottajat – IFPI Finland) valtuuttamana.
Emmanuelle Charpentier
Emmanuelle Charpentier (s. 11. joulukuuta 1968 Juvisy-sur-Orge, Ranska ) on ranskalainen biokemisti ja mikrobiologi. Charpentier tunnetaan erityisesti yhdessä Jennifer Doudnan kanssa kehittämästään CRISPR/Cas9-menetelmästä. Charpentier ja Doudna saivat Nobelin kemianpalkinnon vuonna 2020 kehittämistään genominmuokkausmenetelmistä.
Ura
Charpentier valmistui filosofian tohtoriksi Pasteur-instituutista vuonna 1995. Vuodesta 2002 vuoteen 2009 hän toimi tutkimusryhmänsä johtajana Wienin yliopistossa ja tutki erityisesti Streptococcus pyogenes -bakteeria ja sen geenien säätelyä. Vuonna 2009 Charpentier siirtyi Uumajan yliopistoon, jossa hänen tutkimuskohteensa oli bakteerien RNA ja erityisesti CRISPR-jaksot S. pyogenes- bakteerin genomissa. Bakteeri hyödyntää näitä jaksoja puolustautuessaan viruksia vastaan. Nämä tutkimukset johtivat geenimuokkaukseen käytettävän CRISPR-Cas9 -menetelmän kehittämiseen yhdessä Doudnan kanssa. Charpentier ja Doudna julkaisivat tutkimustensa tulokset vuonna 2012. Charpentier on perustanut geeniteknologiayrityksen CRISPR Therapeutics.
Vuonna 2013 Charpentier aloitti professorina Hannoverin yliopistossa, ja vuonna 2015 hän siirtyi Max Planck -instituutin infektiobiologian laitokselle ja on ollut sen johtaja vuodesta 2018. Charpentier on saanut useita tunnustuksia muun muassa Japani-palkinnon vuonna 2017, Kavli-palkinnon vuonna 2018 ja Wolfin lääketieteen palkinnon vuonna 2020.
Novoržev
thumb|125px|Novorževin vaakuna vuodelta 1781. Novoržev on kaupunki Pihkovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Pihkovan ja Velikije Lukin välisen maantien varrella 144 kilometriä Pihkovasta kaakkoon. Kaupunki on Novorževin piirin keskus. Asukkaita on 4 000 henkeä (vuonna 2009).
1700-luvulla paikalla sijaitsi Aršon pogosta. Vuonna 1777 sinne siirrettiin Pustorževin kihlakuntahallinto. Samalla perustettu uusi kaupunki nimettiin Novorževiksi. Kaupunki oli pellavakaupan ja käsityöammattien keskus. Toisen maailmansodan aikana se oli saksalaisten miehittämä ja tuhoutui täysin. Nykyään Novorževissa on mm. elintarvike-, puunjalostus- ja tekstiiliteollisuutta. Kaupungissa toimii kotiseutumuseo.
Nanna
Nanna voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Laaja sadepilvi
thumb|Aito sadepilvi, jonka alla on repalepilviä. thumb|Aito sadepilvi, piirteetön tumma pilvimassa, ja siitä satavia sadeviiruja, [[virga|virgoja.]] Laaja sadepilvi (Nimbostratus, Ns) on matalalla roikkuva muodoton ja piirteeltään sateisen näköinen pilvipeite, jonka alapinta on keskimäärin runsaan kilometrin korkeudella. Se on tavallisesti yhteneväinen ja väriltään tummanharmaa. Laajasta sadepilvestä sataa tasaisesti lunta tai vettä, mutta siitä ei tule tihkua.
Rajalampi (Heinola)
Rajalampi on Päijät-Hämeessä Heinolassa Heinolan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Laaja sadepilvi
Laaja sadepilvi syntyy kostean ilman kohotessa hitaasti ylös laajalla alueella tai muiden pilvien, kuten verhopilvien, paksuuntuessa. Se on laaja-alainen, jopa useita tuhansia kilometrejä leveä, ja niin paksu, että se peittää auringon kokonaan. Laajan sadepilven alapuolelle voi syntyä repaleisia lisäpilviä (fractus/pannus), jotka ovat tiivistyneet sateesta haihtuneesta vesihöyrystä. Laajasta sadepilvestä ei ole alalajeja ja muunnoksia, vaan se on aina yhtenäinen, satava pilvimassa.
Rajalampi (Heinola)
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,6 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Konniveden alueella (14.13), jonka Konniveden lähialueeseen (14.131) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 95,7 metriä mpy.
Juraj Kukura
pienoiskuva|Juraj Kukura vuonna 2011 Juraj Kukura (s. 15. maaliskuuta 1947 Prešov) on slovakialainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjassa Traffik. Kukuralle myönnettiin vuonna 2004 DOSKY-palkinto.
Carl Snoilsky
Carl Johan Gustaf Snoilsky, kirjailijanimi Sven Tröst, (1841–1903) oli ruotsalainen diplomaatti ja runoilija ja Ruotsin akatemian jäsen vuodesta 1876.
Snoilsky tunsi ahdistusta sukutaustan tuomien odotusten ja konventioiden vuoksi ja pyrki vapautumaan niistä muun muassa matkustamalla 1864 Italiaan. Palattuaan hän päätyi avioliittoon ja valmiiksi suunnitellulle uralle ulkoministeriöön ja alistui kohtaloonsa. Kesällä 1879 hän irtautui kaikesta, jätti virkauran, erosi vaimostaan, myi vaalimansa rahakokoelman ja lähti etelään, missä hän vapautui, rakastui ja missä inspiraatio heräsi. Hän palasi Ruotsiin 1890 ja Kuninkaallisen kirjaston ylikirjastonhoitajaksi.
Ensimmäinen Italian-matka tuotti runokokoelman Italienska bilder (1865), toisen jälkeen hän julkaisi tunnetuimman ja rakastetuimman kokoelmansa Svenska bilder (1886), joka heijastelee palaamaan saanutta koti-ikävää. Ensimmäiset runokokoelmansa hän julkaisi nimellä Sven Tröst.
Snoilskylle myönnettiin 1902 Letterstedtin kääntäjäpalkinto Goethen lyriikan kääntämisestä.
Daniel Goodfellow
Daniel Goodfellow (s. 19. lokakuuta 1996 Cambridge) on brittiläinen uimahyppyjen olympiamitalisti. Goodfellow edustaa Plymouth Diving Clubia ja hänen valmentajanaan toimii Marc Holdsworth.
Goodfellow saavutti yhdessä Tom Daleyn kanssa olympiapronssia 10 metrin kerroshyppyjen parikilpailusta vuoden 2016 kesäolympialaisista Rio de Janeirosta. EM-kilpailuista Goodfellowilla on yksi hopea vuodelta 2016 samasta lajista niin ikään Daleyn kanssa.
Shaun White Snowboarding
Shaun White Snowboarding on Ubisoft Montrealin kehittämä ja Ubisoftin julkaisema lumilautailuaiheinen urheilupeli. Peli julkaistiin vuonna 2008 PlayStation 2:lle, PlayStation 3:lle, Xbox 360:lle, OS X:lle, Wiille (Shaun White Snowboarding: Road Trip), Nintendo DS:lle, PlayStation Portablelle, iOS:lle ja Microsoft Windowsille.
Viikunakaija
Viikunakaija (Cyclopsitta diophthalma) on pienikokoinen oseanialainen kaijalaji. Lajin entinen tieteellinen sukunimi oli Opopsitta.
Koko ja ulkonäkö
Viikunakaija on 13–16 cm pitkä ja painaa 42–55 g. Lajista tunnetaan seitsemän alalajia ja muotojen välillä on värieroja. Sen höyhenpuku on pääosin vihreä, vatsapuolelta vaaleampi. Päässä ja kurkussa on punaista, sinistä ja mustaa kuviointia. Nokka on harmaa ja kärjestä musta, iiris tummanruskea ja koivet vihertävänharmaat. Sukupuolet eroavat pään kuvioinnin perusteella siten että naaraalta enimmäkseen puuttuu punainen väri. Nuori lintu muistuttaa naarasta.
Linnut liikkuvat tavallisesti pareittain tai pienissä muutaman yksilön parvissa puiden latvustoissa. Ruokaillessaan ne ovat hiljaisia ja vaikeasti havaittavia, mutta lennellessään ne päästävät kuuluvia kutsuääniä. Yöksi ne kokoontuvat tiettyihin yöpymispuihin, joissa voi yöpyä pari sataa yksilöä.
Esiintyminen
Viikunakaija elää Papua-Uusi-Guineassa, ei kuitenkaan sisämaan korkeimmassa vuoristossa, ja lähisaarilla sekä paikoin Australian itä- ja koillisosissa. Sen populaatio on kooltaan noin 100 000 yksilöä ja elinympäristön laajuus on 50 000–100 000 neliökilometriä. Australialainen alalaji coxeni on äärimmäisen uhanalainen.
Elinympäristö
Laji elää alavien maiden sademetsissä ja myös muunlaisissa metsäympäristöissä alle 1 600 m:n korkeudella merenpinnasta.
Lisääntyminen
Lajin pesintä tunnetaan enimmäkseen vain vankeudessa elävien lintujen osalta. Luonnossa pesä on puussa olevassa kolossa. Munia on kaksi ja haudonta-aika on 21 päivää. Poikaset jättävät pesän 27–52 päivän ikäisinä.
Ravinto
Viikunakaija syö ainakin hedelmiä, ennen kaikkea viikunoiden siemeniä, sekä kukkien mettä, sieniä, jäkälää ja hyönteisten toukkia.
Valkokuvedelfiinit
Valkokuvedelfiinit (Lagenorhynchus) on delfiinisuku, johon kuuluu seuraavat kuusi lajia:
Android Things
Android Things (koodinimi Brillo tai Project Brillo) oli Googlen kehittämä I/O 2015-konferenssissa julkaistu esineiden internetiä käyttäville laitteille suunnattu, vuonna 2021 lakkautettu käyttöjärjestelmä.
Utahinpreeriakoira
Utahinpreeriakoira (Cynomys parvidens) on oravien (Sciuridae) heimoon ja preeriakoirien (Cynomys) sukuun kuuluva jyrsijälaji. Sen kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Joel Asaph Allen vuonna 1905.
Koko ja ulkonäkö
vasen|pienoiskuva|213x213px|Utahinpreeriakoira Utahinpreeriakoira on melko pienikokoinen verrattuna sukunsa muihin lajeihin. Täysikasvuisena se on noin 27–30 senttimetrin mittainen ja painaa noin 1 kilogramman. Turkki on kellertävänruskea ja hiekanvaalea. Vatsapuoli ja häntä ovat valkoiset ja hännän yläosa kellanruskea. Kuono on vaalea ja mustien täplien peittämä.
Levinneisyys ja elinympäristö
Utahinpreeriakoiraa tavataan Utahin osavaltiosta Yhdysvalloista. Siitä on tehty havaintoja myös muualta Yhdysvalloista. Utahinpreeriakoiran elinympäristöt ovat preeriat. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee utahinpreeriakoiran erittäin uhanalaiseksi lajiksi kantojen vähenemisen vuoksi.
Ravinto ja elintavat
Utahinpreeriakoira käyttää ravinnokseen pääasiassa heiniä ja ruohoja, joskus myös hyönteisiä, kuten heinäsirkkoja ja kovakuoriaisia. Utahinpreeriakoira ei kerää koloihinsa ruokaa varastoon, koska se vaipuu talveksi horrokseen ja käyttää horroksen aikana kesän aikana elimistöön kertynyttä rasvaa. Utahinpreeriakoira suosii preeriaa reunustavia pensaikkoja. Laji elää maakoloissa yhdyskuntina, joiden lukumäärä vaihtelee huomattavasti. Samaan yhdyskuntaan kuuluu yleensä muutama yksilö, mutta joskus niitä saattaa olla yhdessä yhdyskunnassa jopa yli 70.
Lähdesammalet
Lähdesammalet (Philonotis) on omenasammalten heimoon kuuluva suku. Siihen kuuluu kuusi Suomessa esiintyvää lajia.
Ulkonäkö
Lähdesammalten lehdet ovat sinertävän kellertäviä ja aika lyhyitä. Varsi on punainen ja siittiöpesäkkeistöt kukkamaisia.
Sin (jumala)
Sin (akkadialainen nimi: Sîn, Suen, sumeri: Nanna, valaisija) oli sumerilaisessa ja mesopotamialaisessa mytologiassa esiintynyt kuun jumala. Häntä palvottiin Babyloniassa, Assyriassa, Harranissa ja Sumerissa. Sin oli Enlilin ja Ninlilin poika.
Sinin vaimo oli Ningal, ja heidän lapsiaan olivat auringon jumala Utu (Shamash) ja Venuksen jumalatar Inanna (eli Ištar). Sin muodosti lastensa kanssa jumalten taivaallisen kolminaisuuden.
Nannan pääpyhättöä Urissa oli nimeltään E-giš-šir-gal ("suuren valon talo"). Sinin pyhättö sijaitsi Harranissa ja oli nimeltään E-khul-khul ("ilojen talo"). Myöhemmin alun perin erillisiset jumaluudet Nanna ja Sin alkoivat viittata samaan jumalaan, vain eri nimillä. Sin on yleensä kuvattu vanhana parrakkaana miehenä joka kantaa sirppiä ja ratsastaa siivekkäällä härällä. Kuuhun liitettynä jumaluutena häneen liitettiin myös luku 30, joka on noin sama määrä kuin kuunkierron mukaisen kuukauden kesto päivinä (tarkalleen noin 29 ja puoli päivää).
Joose Norri
Joose Norri (s. 20. kesäkuuta 1971 Hamina) on moninkertainen shakin Suomen-mestari. Hän sai kansainvälisen mestarin arvonimen ennätyksellisen nuorena. Suomalaisista kansainvälinen mestari -arvonimen nuoruusennätys oli siihen asti ollut Heikki Westerisellä. Joose Norri on Helsingin Shakkiklubin jäsen.
Norri voitti kaksikymmentävuotiaana vuonna 1991 ensimmäisen Suomen mestaruutensa. Puolitoista kuukautta myöhemmin Aku Ankka -lehdessä mainittiin shakkinero Joose Neutonen. Kymmenen vuotta myöhemmin tuli jo viides Suomen mestaruus. Vuodesta 1922 alkaneen shakin Suomen mestaruushistoriassa vain Kaarle Ojanen, Mika Karttunen ja Eero E. Böök ovat saavuttaneet enemmän mestaruuksia kuin Norri.
Kansainvälisistä pelaajista Norri arvostaa Aleksandr Aljehinia, Anatoli Karpovia ja Mihail Talia.
Harsopilvi
thumb|Cirrostratus stratiformis thumb|Cirrostratus undulatus Harsopilvi (Cirrostratus, Cs) on laaja, tasapaksu ja ohut yläpilvi, jota esiintyy yli viiden kilometrin korkeudessa.
Synty
Harsopilviä on yli viiden kilometrin korkeudessa. Harsopilvi syntyy usein laajojen ilmamassojen kohotessa hitaasti, untuva- ja palleropilven osien yhteyteen tai palleropilvestä putoilevista jääkiteistä. Pilvi voi syntyä myös verhopilvien ohetessa ja kuuropilvien alasimen levitessä.
Piirteitä
Harsopilvi on laaja ja tasapaksu. Joskus siinä esiintyy pitkiä juovia (Cirrostatus fibratus). Aurinko näkyy aina sen läpi, ja joskus se on niin ohut, että sitä ei päivällä huomaa. Harsopilvi aiheuttaa usein haloilmiöitä Auringon ja Kuun ympärille.
Jos harsopilvessä näkyy varjoja, on se laskeutunut ja paksuuntunut ja enteilee varsinkin tasaisena usein lämpimän rintaman saapumista. Korkeammalle noustessaan se ei ennakoi nopeaa sään muutosta.
Säynätlampi (Heinola)
Säynätlampi on Päijät-Hämeessä Heinolassa Taipaleen kylän lähellä sijaitseva lampi.
.ug
.ug on Ugandan Internet-maakoodi verkkotunnuksia varten. Tunnus otettiin käyttöön vuonna 1995 ja sitä sponsoroi Uganda Online.
Säynätlampi (Heinola)
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,8 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
.ug
Toisen asteen aliverkkotunnukset
Perinteisesti rekisteröinnit tehdään seuraavien toisen asteen aliverkkotunnusten alle:
Säynätlampi (Heinola)
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Konniveden alueella (14.13), jonka Konniveden lähialueeseen (14.131) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 78,3 metriä mpy.
.ug
Toisen asteen aliverkkotunnukset
Tällä hetkellä rekisteröinnit tehdään suoraan toiselle asteella.
Aiheesta muualla
Toppdomän
Aleksandr Dergatšov
Aleksandr Viktorovitš Dergatšov (, s. 27. syyskuuta 1996 Langepas, Venäjä) on venäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa KHL-joukkue Vitjaz Podolskissa. Hän pystyy pelaamaan keskushyökkääjänä sekä laidassa.
Silent Night, Deadly Night 3: Better Watch Out!
Jouluyö murhayö osa 3: Parasta Varoa! on vuonna 1989 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhuelokuva. Se sai paljon negatiivisia arvosteluja, jonka takia se julkaistiin suoraan videolle. Se sai myöhemmin 2 jatko-osaa, jotka eivät liity mitenkään kolmeen ensimmäiseen elokuvaan. Silent Night, Deadly Night 4: Initiation ja Silent Night, Deadly Night 5: The Toy Maker.
Juoni
Toisen elokuvan tapahtumien jälkeen, Ricky Caldwell (Bill Moseley) on nyt Kooma-potilaana sairaalassa. Tri. Newbury (Richard Beymer) käyttää sokeana olevaa Laura Andersonia (Samantha Scully) yhteytenä Rickyyn. Myöhemmin kun testi epäonnistuu, Lauran isoveli Chris (Eric Da Re) hakee hänet sairaalasta ja he päättävät käydä heidän isoäitinsä luona. Sairaalassa hiippailee humalassa oleva joulupukiksi pukeutunut mies, joka myöhemmin vahingossa herättää Rickyn koomastaan, joka surmaa tämän ja myös erään sairaanhoitajan. Ricky on saanut yhteyden Lauraan ja alkaa seuraamaan tätä pitkän matkan halki hänen luokseen, aikomuksenaan tappaa tämä. Ricky joutuu myös tappaa matkallaan monia muita ihmisiä.
Vastaanotto
Elokuvaa pidetään yhtenä tylsimmistä elokuvista ikinä. Arvostelijoiden mukaan elokuvassa tulee liian pitkiä kohtauksia ja myöskin huonoa näyttelyä.
Ala-Hepolampi
Ala-Hepolampi on Päijät-Hämeessä Heinolassa Taipaleen kylän lähellä sijaitseva lampi.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Konniveden alueella (14.13), jonka Konniveden lähialueeseen (14.131) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 93,4 metriä mpy.
Heikki Westerinen
Heikki Markku Julius Westerinen (s. 27. huhtikuuta 1944 Helsinki) on suomalainen shakinpelaaja, joka saavutti 1975 kansainvälisen suurmestarin (SM) arvon shakissa. Aikanaan Westerinen saavutti nuorimpana suomalaisena kansainvälisen mestarin (KvM) arvon vuonna 1967. Ennätys säilyi kunnes Joose Norri sai arvon vielä nuorempana. Westerinen on nelinkertainen henkilökohtainen shakin Suomen-mestari (viimeksi 1970). Westerinen on filosofian kandidaatti ja perhesuhteiltaan naimaton.
Westerinen varttui Kuhmossa ja oppi shakin siirrot 9-vuotiaana eräältä luokkatoveriltaan. Hänen ensimmäinen shakkikerhonsa oli vuonna 1956 vain vuoden ajan toiminut Kuhmon shakkikerho. Nykyisin Westerinen vaikuttaa Salon Shakkikerhossa. Westerinen edusti pitkään myös saksalaista SC Solingen -seuraa voittaen joukkueessa Euroopan seuramestaruuden. Westerinen on useiden seurojen kunniajäsen.
Nuorella iällä saavutetun kansainvälisen mestarin (KvM) arvonimen lisäksi Heikki Westerinen on yksi harvoista ammattilaisuran luoneista suomalaisista shakinpelaajista.
Westerinen on osallistunut ennätyksellisen usein shakkiolympialaisiin Suomen joukkueessa, peräti 19 kertaa. Hänen sarjansa oli katkeamaton vuosien 1962 Varnan ja 1996 Jerevanin olympialaisten välillä, ja näiden lisäksi hän pelasi vielä Torinossa 2006. Hän voitti pöytänsä hopeamitalin vuoden 1964 kilpailuissa tuloksella 13/17 (ainoa suomalainen hopea) ja kerran pronssin vuonna 1966 tuloksella 14½/20. Kaikkiaan Westerinen on pelannut olympialaisissa 238 peliä saaden niistä 133½ pistettä eli 56,1%.
Hyvästä Westerisen sommitelmasta käy esimerkkinä sisilialainen peli Najdorfin muunnelmalla Sigurjonssonia vastaan New Yorkissa vuonna 1977.
Yksi kuuluisimmista Westerisen peleistä oli hänen voittonsa Boris Spasskia vastaan. Kyseessä oli Spasskin ensiesiintyminen lännessä sen jälkeen, kun hän oli menettänyt maailmanmestaruuden Bobby Fischerille Reykjavíkissa 1972. Peli on julkaistu esimerkiksi aikakausjulkaisussa Shahovski Informator (18) Westerisen omin huomautuksin.
Power Up
Power Up (tyyliteltynä suuraakkosin) on australialaisen hard rock -yhtye AC/DC:n seitsemästoista studioalbumi, joka julkaistiin 13. marraskuuta 2020. Edellisen albumin Rock or Bust (2014) jälkeen yhtyeen jättäneet laulaja Brian Johnson, rumpali Phil Rudd ja basisti Cliff Williams palasivat yhtyeen kokoonpanoon. Power Up on omistettu yhtyeen alkuperäiselle kitaristille Malcolm Youngille, joka kuoli vuonna 2017.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säv. ja san. Angus Young & Malcolm Young.