cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Emilio Navarro
thumb|Emilio Navarro lapsenlapsenlastensa kanssa. Emilio Navarro (26. syyskuuta 1905 – 30. huhtikuuta 2011 ) oli puertoricolainen baseballpelaaja. Hän syntyi Patillasissa, kasvoi Poncessa ja aloitti baseballharrastuksensa lapsuudessaan kotisaarellaan.
Navarro aloitti uransa aikana, jolloin Yhdysvalloissa mustat ja valkoiset eivät voineet pelata ammattilaisbaseballia yhdessä. Hän pelasi Negro Leaguen shorttina Cuban Stars -joukkueessa ja jatkoi Yhdysvalloista lähdettyään uraansa Latinalaisessa Amerikassa.
105-vuotiaana kuollut Navarro on kaikkien aikojen pitkäikäisimpiä baseballammattilaisia.
Oikeustaloustiede
Oikeustaloustiede ("Law and economics") on tutkimushaara, joka soveltaa taloustieteellisiä menetelmiä oikeustieteen tutkimuskohteisiin kuten juridisiin instituutioihin. Oikeustaloustieteellisessä tarkastelussa oikeussääntöjen ja -normien sisältö otetaan annettuna ja huomio kohdistuu ennen kaikkea niiden taloudelliseen tehokkuuteen. Oikeustaloustieteen tutkimustulokset ovat käyttökelpoisia etenkin lainvalmistelussa. Tämän vuoksi oikeustaloustieteellinen tutkimus on yleensä de lege ferenda -tutkimusta. Yleisesti hyväksytyssä oikeuslähdehierarkiassa oikeustaloustieteelliset argumentit sijoittuvat sallittujen oikeuslähteiden luokkaan. Toisaalta on katsottu, että taloudelliset argumentit voisivat olla myös ensisijaisia ratkaisujen argumentteja.
Oikeustaloustieteellisessä analyysissa tutkitaan mm. rikosten sekä rangaistusten taloudellisia vaikutuksia. Analyysi lähtee usein uusklassisen taloustieteen optimointinäkökulmasta sekä hyvinvointitaloustieteen tehokkuusideoista. Sopimusoikeudessa oikeustaloustieteellisiä argumentteja käytetään ennen kaikkea sen tutkimiseen millä edellytyksillä lupausten tulisi olla sitovia ja millaisia sopimusrikkomusten seurausten pitäisi olla. Näitä kysymyksiä tutkitaan mikrotaloustieteellisten instrumenttien, etenkin peliteorian, keinoin.
Kuuluisia oikeustaloustieteilijöitä ovat muun muassa ulkoishaittojen teoriaa merkittävästi kehittänyt Ronald Coase, Yhdysvaltain liittovaltion 7. tuomiopiirin valitustuomioistuimen tuomari Richard Posner sekä Nobel-voittanut taloustieteilijä Gary Becker.
Suomessa oikeustaloustieteen tutkimusta on tehty erityisesti Joensuun yliopiston kauppa- ja oikeustieteiden tiedekunnassa.
Kalaton (Kuhmoinen, Hahmajärvi)
Kalaton on Pirkanmaalla Kuhmoisissa sijaitseva järvi.
Maantietoa
Kalaton sijaitsee Hahmajärven ja Velisjärven välisessä maastossa. Järven pinta-ala on 1,5 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on auto. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä. Rannat ovat soistunutta metsämaata.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Hahmajärven valuma-alueeseen (35.766) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 174,6 metriä mpy. Järveen johtaa kolme ojaa. Kaksi niistä virtaa kaakkoon Velisjärven suuntaan, mutta ne katoavat ennen Velisjärveä.
Historiaa
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järvi oli merkitty, mutta se oli nimetön. Tuolloin järven länsipäästä lähti laskuoja Hahmajärveen.
Vuoden 1965 peruskartassa järven länsipäästä lähti vain lyhyt oja. Vuoteen 1986 mennessä Kalattomaan oli johdettu kolme ojaa, mutta länsipään ojaa ei enää ollut.
Tammelan stadion
Tammelan stadion oli Tampereella Tammelassa sijaitseva jalkapallostadion, joka avattiin vuonna 1931. Stadion toimi Veikkausliigassa pelaavan Ilveksen miesten joukkueen, Kansallisessa Liigassa pelaavan Ilveksen naisten joukkueen, Kakkosessa pelaavan Tampere Unitedin sekä Miesten Ykkösessä pelaavan TPV:en kotikenttänä kauteen 2020 asti. Stadionin kapasiteetti oli 5 050 katsojaa.
Vanha stadion purettiin 2020–2021 ja sen paikalle rakennetaan uudentyyppinen, niin sanottu hybridistadion, johon jalkapallokentän lisäksi on rakennettu asuntoja ja kaupallisia tiloja.
Historia
1926 Tampereen kaupunginvaltuuston päätöksen nojalla Tammelaan alettiin rakentaa pallokenttää. Rakennustyöt edistyivät rajallisten rahavarojen vuoksi hitaasti ja sitä vaikeutti entisestään 1920–1930-lukujen vaihteessa Suomea koetellut lama. Siksi pallokentän rakennustöitä tehtiinkin osittain kunnan lamantorjuntatoimenpiteinä järjestäminä varatöinä. Tammelan pallokenttä valmistui lopulta 1931 ja sai oman katsomon Kalevan puistotien puoleiselle sivustalle vuonna 1937. Pallokentän nurmi oli jo 1930-luvulla TUL:n mestaruussarjan ottelunäyttämönä. Vuonna 1993 pallokenttä sai nykyisen muotonsa, kun kentälle rakennettiin nykyiset katsomot sekä huoltotilat.
Stadionilla pelattiin pääsarjajalkapalloilua yhtäjaksoisesti vuosina 1993–1996 ja 1999–2004. Kaudella 2007 stadionilla pelattiin yksi pääsarjan ottelu Tampere United – TPS, joka päättyi tamperelaisten 3–0-voittoon. Vuonna 2009 Tampere Unitedin alhaiset katsojamäärät saivat joukkueen pohtimaan palaamisesta jälleen Tammelaan. Tämän johdosta Tampere United pelasi kokeilumielessä kaksi Suomen Cupin kotiottelua Tammelassa kaudella 2009 Pääsarjajalkapallo palasi takaisin Tammelaan kaudesta 2015, kun Ilves palasi 18 vuoden tauon jälkeen takaisin Veikkausliigaan pelaten kaikki ottelunsa Tammelassa.
Ominaisuudet
Tammelan stadionin yleisökapasiteetti oli 5 000 katsojaa. Katsomot on katettu. Vuonna 2002 stadionin katsomoihin asennettiin 3 100 numeroitua kuppi-istuinta, joskin kuppi-istuimet poistettiin myöhemmin muista kuin pääkatsomosta. Stadionin pääkatsomo veti 1 300, eteläkatsomo 1 500 ja päätykatsomot 864 katsojaa.
Ennätykset
Stadionin yleisöennätys on 5 490 katsojaa ottelussa TPV–HJK vuonna 1994.
Logistinen funktio
Yksinkertainen logistinen funktio määritellään yhtälöllä
missä muuttujan P voidaan tulkita tarkoittavan populaatiota ja muuttujan t aikaa. Kun t saa kaikki reaalilukuarvot −∞:stä +∞:ään, saadaan S:n muotoinen käyrä. Käytännössä eksponenttifunktion e−t luonteesta johtuen riittää laskea funktion arvot t:n ollessa rajallisella välillä, esimerkiksi välillä [−6, +6].
Logistisella funktiolla on sovelluksia useilla aloilla kuten keino­tekoisten neuroverkkojen tutkimuksessa, biologiassa, bio­matema­tiikassa, demografiassa, talous­tieteessä, kemiassa, matemaatti­sessa psyko­logiassa, toden­näköisyys­laskennassa, sosiologiassa, politiikan tutkimuksessa ja tilasto­tieteessä. Sen derivaatta on
Funktiolla on myös seuraava ominaisuus:
Näin ollen funktio P − 1/2 on pariton funktio.
Logistinen differentiaaliyhtälö
Logistinen funktio saadaan epälineaarisen differentiaaliyhtälön
ratkaisuna, missä P on ajan t funktio, ja asettamalla reunaehto P(0) = 1/2. Tämä yhtälö on logistisen kuvauksen jatkuva versio.
Kvalitatiivisesti funktion käyttäytyminen on helposti ymmärrettävissä siten, että sen derivaatta on 0, kun P = 0 tai 1, positiivinen, kun P on 0:n ja 1:n välillä sekä negatiivinen, kun P on suurempi kuin 1 tai pienempi kuin 0 (joskaan sovelluksissa populaatio yleensä ei voi olla negatiivinen). Tämän vuoksi käyrän nolla­kohdassa on epä­vakaa tasa­paino­tila ja kohdassa P=1 vakaa tasa­paino­tila, ja millä tahansa P:n arvolla, joka on 0:n ja 1:n välillä, P kasvaa kohti arvoa 1.
Tälle differentiaali­yhtälölle voidaan löytää yleinen ratkaisu
Kun tässä vakion ec arvoksi valitaan 1, saadaan logistiselle käyrälle toinen yleisesti käytetty määritelmä:
Tästä voidaan nähdä, että logistinen käyrä osoittaa varhaista eksponenti­aalista kasvua nega­tiivi­silla t:n arvoilla, mutta kasvu hidastuu lineaariseksi lähellä arvoa t = 0 ja lähestyy sen jälkeen asymptoottisesti arvoa y = 1 siten, että erotus pienenee eksponenti­aalisesti.
Logistisella funktiolla ja hyperbolisella tangentilla on yhteys
Ekologiassa: Populaation kasvun mallinnus
right|thumb|150px|Pierre-François Verhulst (1804–1849) Logistisen yhtälön tyypillinen sovellus on populaation kasvun mallinnus, jonka ensimmäisenä esitti Pierre-François Verhulst vuonna 1838 olettaen, että muiden tekijöiden ollessa samat, väestön lisääntymisvauhti on verrannollinen sekä kulloiseenkin populaatiokokoon että saatavilla oleviin resursseihin. Verhulst julkaisi yhtälönsä luettuaan Thomas Malthusin teoksen An Essay on the Principle of Population. Verhulst johti logistisen yhtälön kuvaamaan biologisen populaation rajallista kasvua. Yhtälöä sanotaan joskus myös Verhulst-Pearlin yhtälöksi, koska Pearl esitti saman asian uudestaan vuonna 1920. Alfred J. Lotka johti yhtälön uudestaan vuonna 1925 ja nimitti sitä populaation kasvun laiksi.
Kun P merkitsee populaation kokoa ja t aikaa, malli voidaan muodollisesti esittää differentiaaliyhtälöllä:
missä vakio r merkitsee kasvuvauhtia ja K ympäristön kantokykyä.
Tämän yhtälön ensimmäinen termi +rP kuvaa varhaista, rajoittama­tonta kasvua. Vakion r arvo tarkoittaa populaation P suhteellista kasvua aika­yksikössä. Myöhemmin, kun populaatio kasvaa, toinen termi, auki kerrottuna −rP2/K'' tulee ensimmäistä suuremmaksi, kun populaation jäsenet joutuvat kilpailemaan keskenään jostakin kriittisestä resurssista kuten ravinnosta tai elin­tilasta. Tätä ilmiötä kutsutaan pullon­kaulaksi, ja sitä kuvaa parametrin K arvo. Tämä kilpailu vähentää kasvu­vauhtia, kunnes P lakkaa kasvamasta. Tätä tilaa kutsutaan populaation kypsyydeksi.
Jos yhtälön molemmat puolet jaetaan K:lla, saadaan
Kun r = 1, saadaan edellä ensiksi esitetty tapaus.
Ekologiassa lajeja sanotaan joskus r-strategisiksi tai K-strategisiksi riippuen tavasta, jolla luonnonvalinta vaikuttaa niihin elämän eri vaiheissa. Yhtälön ratkaisu, kun P_0 on populaatio­koko alku­hetkellä, on
missä
Tämä merkitsee, että K on raja-arvo, jota P lähestyy äärettömän pitkän ajan kuluessa, mutta jota se ei koskaan saavuta. On kuitenkin huomattava, että populaatio­koko lähestyy asymptootti­sesti kanto­kykyä K riippumatta P:n arvosta, siinäkin tapauksessa, että alku­tilanteessa P(0) > K.
Ajasta riippuva kantokyky
Koska ympäristöolosuhteet vaikuttavat kanto­kykyyn, se voi vaihdella ajan kuluessa: K(t) > 0, mikä johtaa seuraavaan matemaattiseen malliin:
Erityisen huomattava tapaus on sellainen, jossa kanto­kyky vaihtelee jaksollisesti jakson ollessa T:
Voidaan osoittaa, että riippumatta alku­arvosta P(0) > 0, tällaisissa tapauksissa P(t) lähestyy yksi­käsitteistä jaksollista ratkaisua P*(t), jonka jakso on T.
Tavallisimmassa tapauksessa jakso T on yksi vuosi, jolloin K(t) kuvastaa sään vaihtelua eri vuoden­aikoina.
Toinen mielen­kiintoinen tapaus on sellainen, jossa kantokyky K(t) riippuu populaatio­koosta aikaisemmalla hetkellä, koska populaatio itse muuttaa ympäristöään, mikä vaikuttaa tietyllä viiveellä myös sen kanto­kykyyn. Tämä johtaa logistiseen viive­yhtälöön, jonka ratkaisut voivat parametrien arvoista riippuen olla hyvin moninaisia. Ne voivat olla vakaita, monotonisesti kohti nollaa väheneviä, eksponentiaalisesti kasvavia, rajattomasti kasvavia mutta välillä hidastuvia, jonkin arvon molemmin puolin heilahtelevia tai päätyä nollaan äärellisessä ajassa, mikä merkitsee sukupuuttoa.
Neuroverkot
Logistisia funktioita käytetään usein neuroverkkojen yhteydessä epälineaarisuuden saamiseksi malleihin tai signaalien rajoittamiseksi tietylle välille. Tavallinen neuraalinen verkkoelementti laskee syöttösignaaleista lineaarikombinaation ja käyttää rajoitettua logistista funktiota tuloksen muodostamiseen; tätä voidaan pitää klassisen kynnysneuronin tasoitettuna muunnoksena.
Yleinen valinta funktioksi, jolla neuroverkkojen tulokset saadaan rajoitetuiksi, on
jonka kuvaaja on logistisen käyrän muotoinen.
Tilastotieteessä
Tilastotieteessä logistisia funktioita käytetään moneen tarkoitukseen. Ensinnäkin logistisen jakauman kertymäfunktio on sellainen. Toiseksi niitä käytetään logistisessa regressiossa kuvaamaan, kuinka jonkin tapahtuman todennäköisyys p voi riippua joistakin selittävistä tekijäistä. Esimerkkinä voidaan mainita malli
missä x on selittävä muuttuja ja a ja b malliin sovitettavat parametrit.
Lääketieteessä: kasvainten kasvu
Logistista funktiota käytetään myös lääketieteessä, jossa logistista differentiaali­yhtälöä käytetään mallintamaan kasvainten kasvua. Niiden voidaan olettaa noudattavan samaa lakia kuin edellä selitetty populaation kasvun. Jos kasvaimen koolle hetkellä t käytetään merkintää X(t), sen koko ajan kuluessa kehittyy yhtälön
mukaisesti, joka on tyyppiä:
missä F(X) on kasvaimen kasvuvauhti.
Jos kemoterapiassa lähdetään tilanteesta, jossa hoito jollakin toden­näköisyydellä tappaa syöpä­solun, yhtälö voidaan korjata muotoon
missä c(t) kuvaa sitä, minkä toden­näköisyydellä hoito tappaa syöpä­solun. Ideaalisessa hyvin pitkän hoidon tapauksessa c(t) voidaan mallintaa jaksollisena funktiona (jaksona T) tai jatkuvan infuusion tapauksessa vakiona, jolloin yhtälö saadaan muotoon
eli jos hoidon aikaansaama syöpä­solujen kuolleisuus on suurempi kuin niiden lisääntymis­vauhti, tauti saadaan parannetuksi. Tämä on tietysti hyvin yksin­kertaistettu malli sekä kasvusta että hoidosta, sillä tässä ei oteta huomioon potilaan vastustus­kykyä.
Kemiassa
Autokatalyyttisissä reaktioissa reaktiotuotteiden konsentraatiot kasvavat logistisen funktion mukaisesti.
Fysiikassa: Fermin jakauma
Logistinen funktio kuvaa fermionien tilastollista jakaumaa eri energiatiloissa systeemin ollessa termisessä tasapainossa. Se on Fermin-Diracin statistiikan mukainen jakauma, joka osoittaa, millä todennäköisyydellä kullakin mahdollisella energiatilalla on fermioni.
Kielitieteessä: kielen muutos
Kielitieteessä logistisella funktiolla voidaan mallintaa kielen muutosten leviämistä. . Uusi piirre kielessä, esimerkiksi uudissana, on aluksi harvinainen, mutta saattaa nopeasti yleistyä, mutta sen yleistyminen hidastuu sen tullessa vähitellen yleisesti omaksutuksi.
Taloustieteessä: innovaatioiden leviäminen
Logistisella funktiolla voidaan kuvata innovaatioiden leviämisestä niiden elinkaaren aikana. Näin sitä ovat käyttäneet useat IIASA: (International Institute of Applied Systems Analysis) tutkijat. Heidän tutkimuksensa koskevat useiden innovaatioiden, infrastruktuurien ja energianlähteiden leviämistä, työn merkitystä taloudessa sekä pitkin aikavälin taloudellisia syklejä. Viimeksi mainittuja on tutkinut Robert Ayres vuonna 1989. Cesare Marchetti on tutkinut samaan tapaan Kondratjevin syklejä ja innovaatioiden leviämistä. Arnulf Grüblerin kirja vuodelta 1990 sisältää yksityiskohtaista tietoa esimerkiksi kanavien, rautateiden, valtateiden ja lentoliikennteen kehityksestä ja osoittaa, että niiden yleistyminen on noudattanut logistista funktiota.
Kaksoislogistinen funktio
Kaksoislogistinen funktio on samantapainen kuin logistinen funktio, ja sillä on monia sovelluksia. Sen yleinen yhtälö on
missä d on keskus ja s sen jyrkkyyttä kuvaava tekijä. Tässä "sgn" merkitsee merkkifunktiota, joka on +1, jos sen argumentti on positiivinen, ja -1, jos sen argumentti on negatiivinen.
Kaksoislogistinen funktio perustuu Gaussin käyrään, ja sen kuvaaja muistuttaa kahta logistista käyrää, jotka koskettavat toisiaan pisteessä x = d.
Hannu Väisänen
pienoiskuva|Kohotetut tilat on Hannu Väisäsen vuonna 2005 valmistunut teos Oulussa. Hannu Pekka Antero Väisänen (s. 2. lokakuuta 1951 Oulu) on suomalainen kuvataiteilija ja kirjailija, joka on vuodesta 1989 asunut Ranskassa. Väisänen sai vuoden 2007 kirjallisuuden Finlandia-palkinnon romaanistaan Toiset kengät.
Väisänen on käynyt Savonlinnan Taidelukion 1969–1970 ja opiskellut sen jälkeen Suomen Taideakatemian koulussa 1970–1974. Debyyttinäyttelynsä hän piti Helsingissä 1971.
Väisäsen maalaukset ovat hienostuneen keveitä ja niissä on niukoin keinoin toteutettua estetismiä. Aiheissa Väisänen suosii usein kuvallisia arkkityyppejä ja niiden merkityksillä leikkimistä.
Ura
Väisänen on kansainvälisesti arvostetuimpia suomalaisia taiteilijoita. Hänet tunnetaan taidemaalarina ja graafikkona, mutta myös kirjailijana, lavastajana ja esiintyjänä.
Hannu Väisänen opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa  eli Ateneumissa vuosina 1970–1974. Hän on Bellinin akatemian elinikäinen jäsen. Akatemialla oli 1970- ja 1980-luvuilla merkittävä rooli suomalaisen performanssin ja happeningien uranuurtajana. Väisänen kuului tällöin akatemian ydinryhmään, jonka muita keskeisiä vaikuttajia olivat Outi Heiskanen, Mirja Airas ja Pekka Nevalainen. Väisänen toimi aktiivisesti myös akatemian toimintaa sivunneessa Record Singers -ryhmässä.
Väisänen on tehnyt Yleisradiolle kuvataidetta käsittelevän ohjelmasarjan Kahdeksan sisäkuvaa vuonna 1985. Kalevalan juhlavuonna 1999 julkaistun uuden Kalevalan kuvitustyö teki hänet laajalle yleisölle tunnetuksi. Romaaninsa Vanikan palat pohjalta hän teki maalauksia, jotka olivat esillä näyttelyssä Vanikalle piirrettyä kirjan ilmestymisvuoden syksyllä.
Väisäsen julkisista töistä mainittakoon vuoden 1977 alttaritaulu ja yhdeksän muuta maalausta akateemikko Juha Leiviskän suunnittelemaan Pyhän Tuomaan kirkkoon Oulussa, 1987–1989 alttaritriptyykki Helluntain ihme – fragmentteja uskosta Käpy ja Simo Paavilaisen suunnittelemaan Kontulan kirkkoon Helsingissä, vuonna 1991 valmistunut maalaussarja Uudenkaupungin seurakuntakeskuksessa, ja kaksi maalausta Suomen Kansallisoopperaan.
Väisänen on kirjoittanut toistaiseksi seitsenosaisen romaanisarjan, joka kuvaa hänen alter egonsa Anteron nuoruutta, kasvamista taiteilijaksi oululaisesta kasarmiympäristöstä ponnistaen ja elämää taiteilijana Suomessa ja Ranskassa. Sarjan toinen osa Toiset kengät palkittiin vuonna 2007 Finlandia-palkinnolla, ja Väisäselle myönnettiin saman vuoden marraskuussa myös Taiteen valtionpalkinto. Romaanisarjan kahteen ensimmäiseen osaan perustuva näytelmä Toiset kengät kantaesitettiin 1.3.2014 Väisäsen lavastamana Oulun kaupunginteatterissa.
Vuonna 2008 oli Espoon modernin taiteen museossa Emmassa Hannu Väisäsen suunnittelema näyttely Koiran ja suden välissä. Väisänen valitsi ripustukseen Saastamoisen säätiön taidekokoelmasta yksinomaan valko-, harmaa- ja mustasävyisiä teoksia.
Yksityiselämä
Väisänen on asunut vuodesta 1989 Ranskassa, osan vuotta Pariisissa ja osan Lounais-Ranskan Souillacissa. Hänellä on sekä Suomen että Ranskan kansalaisuus. Hänen elämänkumppaninsa on Christophe Rischard. Väisäsen vanhemmat olivat sotilasmestari, vakuutustarkastaja Heikki Väisänen ja Anja Väisänen, o.s. Lehtomäki.
Barthélémy Malunga
Barthélémy Malunga (1912 – 15. maaliskuuta 1995) oli kinshasankongolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 21. huhtikuuta 1946 ja nimitettiin Kaminan hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Thuburnican titulaaripiispaksi 24. heinäkuuta 1969. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joseph-Albert Malula, jota avustivat Eugène Kabanga Songasonga ja Victor Petrus Keuppens.
Malunga sai 11. maaliskuuta 1971 nimityksen Kaminan piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 22. tammikuuta 1990.
Aluepolitiikka
Aluepolitiikka on harkittua talouspoliittista toimintaa, jonka tarkoitus on vaikuttaa eri tasoisten alueiden, kuten kuntien, seutujen, maakuntien ja valtioiden taloudelliseen ja sosiaaliseen kehitykseen.
Historia
Politiikan alueellisuuden piirteitä esiintyy historiassa esimerkiksi edustuslaitoksen käytännössä, jossa ryhmät valittiin esimerkiksi kaupungeittain tai kreivikunnittain. Tämä toi käytännön politiikkaan vastaava alueelliset yhteisöt. Säätylaitoksen aikakaudella paikallisintressit menettivät jonkin verran valtakunnallista merkitystään. Poliittinen toiminta levittäytyi, erityisesti talonpoikaissäädyn ansiosta laajemmilla alueille. Yleisen äänioikeuden myötä politiikka käsitti koko valtakunnan ja sen kohteeksi tuli kaikki väestöryhmät.
1960-luvulle tultaessa aluepuolueen käsitettä käytettiin enää harvoista poliittisista ryhmistä. Joidenkin puolueiden kannatus on sen sijaan yhä selvemmin keskittynyt tietyille maantieteellisille alueille. Tavallisimmin puolueet pyrkivät menestykseen koko maassa ja tähän tarkoitukseen ne ovat luoneet valtakunnallisia organisaatioita, joiden kautta valistustyötä ulotetaan kaikkialle. Maaseutu- ja maatalouspuolueet pyrkivät tyypillisimmin väestökeskuksiin ja kaupunkilaistyyppiset puolueet maaseudulle. Ohjelmia ja nimeä muuttamalla on pyritty karistamaan rajoitettuun toiminta-alueeseen viittaavia tunnusmerkkejä. Poliittinen kilpailu ja yhteiskuntarakenteen muutos on antanut vauhtia tälle kehitykselle, eikä yksikään alue ole riittävän vahva yksinään muodostamaan riittävää poliittista voimaa enemmistöstä puhumattakaan.
Aluepolitiikan toimijoita ja osa-alueita
Aluepolitiikan toimijoita ovat valtakunnan tasolla muun muassa valtio ja kansalaisorganisaatioista etenkin puolueet. Alueellisia toimijoita ovat Suomessa muun muassa kaupungit ja maakuntien liitot sekä seudulliset, maakunnalliset ja muut alueelliset yhteenliittymät. Valtiota ylemmällä tasolla Euroopassa Euroopan unionilla on oma aluepolitiikkansa, joka vaikuttaa toimintaan alemmilla aluetasoilla. Suomessa työ- ja elinkeinoministeriön yhteydessä toimiva alue- ja rakennepolitiikan neuvottelukunta sovittaa yhteen kansallisten alueiden kehittämistä koskevien tavoitteiden ja ohjelmien, rakennerahastojen (EAKR), Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston ja Euroopan kalatalousrahaston ohjelmien toteuttamista.
Lähelle aluepolitiikkaa tulevat myös maaseutupolitiikka   ja kaupunkipolitiikka  , jotka voidaan määritellä toisaalta erityisesti kaupunkeihin ja toisaalta erityisesti maaseutuun kohdistuvaksi politiikaksi. Vastaavasti erityisesti suurimpiin kaupunkeihin kohdistuvaa aluepolitiikkaa voidaan nimittää metropolipolitiikaksi.
Toimijoita ja näkemyksiä
Suomessa aluepolitiikka on vanhastaan liitetty yleisissä mielikuvissa puolueista erityisesti Keskustaan. Aluepolitiikka ei kuitenkaan kohdistu vain maaseutuun, vaan sen piiriin kuuluu myös alueellinen päätöksenteko, joka kohdistuu kaupunkeihin, mukaan lukien niin maakunta- ja valtakunnanosakeskukset kuin suurkaupungit eli metropolit. Näin muidenkaan puolueiden, samoin kuin esimerkiksi työmarkkinajärjestöjen ja elinkeinoelämän edustamat näkemykset eivät ole vailla aluepoliittista ulottuvuutta, vaan ainoastaan näkemys aluepolitiikan sisällöstä saattaa vaihdella.
Suomessa Uudeltamaalta peritaan valtionosuuksien tasausmaksuja 521 miljoonaa euroa, ja kaikki muut maakunnat ovat nettosaajia, kärkipäässä Pohjois-Pohjanmaa 170, Keski-Suomi 118, Etelä-Pohjanmaa 111, P-Savo 99, P-Karjala 99 ja Pirkanmaa 82 miljoonaa euroa. Pelkästään Helsingiltä, Espoolta ja Vantaalta peritään 475 miljoonaa euroa vuonna 2016.
Aluehallintouudistus
Sipilän hallitus linjasi 9.11.2015, että jatkossa Suomen julkinen hallinto tullaan järjestämään kolmella tasolla, jotka ovat valtio, itsehallintoalue ja kunta.
Aluepolitiikan historiaa Suomessa
Suomen aluepolitiikan historiaa tutkineet maantieteilijät Sami Moisio ja Antti Vasanen erottavat Suomen aluepoliitikassa neljä vaihetta, ja samaa kehitystä hieman toisenlaisella jäsennyksellä ovat hahmottaneet myös suunnittelumaantieteilijät Jussi S. Jauhiainen ja Vivi Niemenmaa.
Areaalinen valtio
Aluepolitiikan ensimmäinen vaihe oli maatalousyhteiskunnan vaiheen areaalinen valtio, jonka aikana toteutettiin muun muassa maaseudun asutuspolitiikkaa vuokra-alueita lunastamalla ja asutustiloja perustamalla. Tätä vaihetta luonnehti myös koko valtiotilan haltuunotto, josta ovat esimerkkinä vaikkapa maantieteilijä J. G. Granön kehittämät maisematieteelliset aluejaot. Tämä vaihe kesti Suomessa 1940-luvulle.
Hajautettu hyvinvointivaltio
1950-luvulta 1980-luvulle jatkunutta vaihetta Moisio ja Vasanen nimittävät hajautetun hyvinvointivaltion vaiheeksi. Tavoitteena tällöin oli, elinkeinorakenteen voimakkaasti muuttuessa koko valtakunnan sosiaalinen eheys, joka nähtiin välttämättömäksi valtiollisen olemassaolon säilymiselle. Vaihetta luonnehtivat toisaalta Maalaisliiton ja sosialidemokraattien välinen poliittinen akseli, toisaalta pyrkimys rationaaliseen suunnitteluun. Tämä näkyi muun muassa yliopistoverkon laajentumisena ja uusien varuskuntien rakentamisena maan reuna-alueille. Myös alueellinen suunnittelu laajeni seutu- ja valtakunnansuunnitteluun. Tällöin muodostui myös koko valtion kattava eri tasoisten keskusten ja vaikutusalueiden hierarkia, jota näinä vuosikymmeninä tutki muun muassa suunnittelu- ja talousmaantieteilijä, Vaasan yliopiston rehtori Mauri Palomäki. Tärkeäksi nousi tällöin muun muassa maakunta- ja valtakunnanosakeskusten määrittely.
Hajautettu kilpailuvaltio
1990-luvun alussa alkanutta vaihetta Moisio ja Vasanen nimittävät hajautetuksi kilpailuvaltioksi. Sen aikana luovuttiin aiemmasta suljetusta ja keskusjohtoisesta sääntelykulttuurista. Tällöin on korostunut alueiden kilpailukyky ja maakuntaliittojen, työ- ja elinkeinokeskusten ja seudullisten kehittämiskeskusten merkitys alueellisessa kehittämistyössä on korostunut. Aluerakennetta on tällöin pyritty hahmottamaan etenkin kaupunkiverkkojen ja kaupunkiseutujen kautta, joita on Suomessa tutkinut muun muassa suunnittelumaantieteilijä ja Itä-Suomen Yliopiston rehtori Perttu Vartiainen. Keskuksia tällaisessa kaupunkiverkossa on Suomen alueella vielä monia, ja pyrkimyksenä on monikeskuksisuuden vahvistaminen.
Puoltaja
Puoltaja oli suomalaisen tietäjän apuri. Puoltaja osallistui tietäjän taikamenoihin ja yliluonnollisiin suorituksiin. Käsitykset puoltajista ovat jokseenkin epävarmoja, ja osa niistä perustuu muiden kansojen šamanismiin.
Tiedetään, että puoltajan tehtävänä oli säestää tai laulaa perässä, kun tietäjä lauloi. Kansanperinteen mukaan puoltaja oli läsnä tietäjän loveen lankeamisen aikana, ja hän saattoi yrittää arvata, missä tietäjä (tai hänen henkensä) oli. Loveenlankeaminen on usein tulkittu transsitilaksi, matkaksi tuonpuoleiseen. Joidenkin muiden pohjoisten kansojen šamaaneilla tiedetään olleen puoltajia vastaavia henkilöitä, joiden eräs tehtävä oli vartioida šamaanin ruumiista kun tämä oli vajonnut transsiin.
Sirulammi
Sirulammi on Pirkanmaalla Kuhmoisten Hahmajärvellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 0,9 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee Hahmajärven itäpuolella Jylynvuoren kaakkoispuolella. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä ja sen rannat ovat suomaata. Lammella ei ole rakennuksia, mutta laskuojan suunnalla on yksi. Lammen koillispuolelta kulkee metsäautotie.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Hahmajärven valuma-alueeseen (35.766) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 161,0 metriä mpy. Siihen on johdettu metsäoja luoteesta Jylynvuoren rinteiltä. Sirulammin laskuoja jatkaa kaakkoon päin ja se ohittaa Nurinavuoren eteläpuolelta. Lopulta oja yhtyy muihin metsäojiin ja kääntyy laskemaan Hahmajärven Ojalanlahteen niiden saarten suojiin.
Historiaa
Vuoden 1965 peruskartassa lammen kaakkoisrannalla oli peltoa. Vuoteen 1986 mennessä pelto oli metsittynyt.
Kihniö
Kihniö on Suomen kunta, joka sijaitsee Pirkanmaan maakunnan luoteisrajalla. Kuntakeskus sijaitsee aivan Parkanosta Jyväskylään johtavan valtatie 23:n pohjoispuolella. Matkaa kuntakeskuksesta maakunnan rajalle on noin 20 km.
Kihniön naapurikuntia ovat Kurikka, Ylöjärvi, Parkano, Seinäjoki ja Virrat. Entisiä naapurikuntia ovat Kurikkaan liitetty Jalasjärvi, Ylöjärveen liitetty Kuru ja Seinäjokeen liitetty Peräseinäjoki. Suurimmat vesistöt ovat Kankarinjärvi ja Nerkoonjärvi. Vapaa-ajan asuntoja kunnassa on 777.
Kihniön vaakunan on suunnitellut Toivo Vuorela ja se vahvistettiin vuonna 1960.
Historiaa
Kihniö oli pitkään erämaata; sen ensimmäinen talo, Linna, mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1557. Keskiajalla Kihniö oli osa Kyrön pitäjää. Kyrön jakautuessa 1640 Kihniö siirtyi Ikaalisten Kyröön tai Suur-Ikaalisten emäpitäjään yhdessä Parkanon, Ikaalisten, Kankaanpään, Karvian ja Honkajoen kuntien alueitten kanssa.
Ilmari Launiksen suunnittelema Kihniön kirkko valmistui vuonna 1916 ja kunta itsenäistyi syyskuun alussa 1918; ero Parkanosta toteutui vasta kaksi vuotta myöhemmin.
Talous
Kihniössä on yhtenä merkittävimmistä elinkeinoista turvetuotanto, jota harjoittaa lähinnä Neova. Turpeen kuljetusta varten on kunnan alueella ollut rautatie. Aitonevalla on turvemuseo ympäristöpolkuineen.
Keihäsmatkojen omistajan Kalevi Keihäsen perustama Pyhäniemen lomakeskus sijaitsee Kihniössä.
Perussuomalaiset ehdottivat syyskuussa 2015, että kuntaan perustetaan vastaanottokeskus 200 pakolaiselle, mikä toteutettiin.
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Taajamat
Vuoden 2017 lopussa Kihniössä oli 1 967 asukasta, joista 680 asui taajamassa, 1 268 haja-asutusalueilla ja 19:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Kihniön taajama-aste on 34,9 prosenttia. Kunnassa on vain yksi taajama, Kihniön kirkonkylä.
Seurakunnat
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Kihniössä on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Suomen helluntaikirkon jäsenseurakunnista Kihniöllä toimii Kihniön helluntaiseurakunta.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Kihniön alueella toimii Tampereen ortodoksinen seurakunta.
Suomen Vapaakirkon jäsenseurakunnista Kihniöllä toimii Kihniön Vapaaseurakunta.
Kylät
Kihniön kyliä ovat Niskos, Linnankylä, Nerkoo, Mäkikylä, Jokikylä, Ratikylä, Naarminkylä, Kirkonkylä, Kihniönkylä, Kankari ja Korhoskylä.
Koulut
Kihniössä toimii Kihniön yhtenäiskoulu, jossa on luokat 0-9. Vanha Mäkikylän koulu paloi 29. tammikuuta 2014. Kihniön yhtenäiskoulun vieressä sijaitseva Kirkonkylän koulu toimi vuoteen 2013 asti.
Muuta
Saija Mäki-Nevala ohjasi synnyinkunnastaan vuonna 2014 valmistuneen dokumenttielokuvan Kihniö, jossa hän palaa tarkastelemaan tyhjenevän pikkukunnan elämää vuosien muuallaolon jälkeen.
Kihniön kipakka on tunnettua kihniöläistä pontikkaa. Kihniön pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla lampaanpaisti ja imelletty perunalaatikko.
Parisauvakrotti
Parisauvakrotti (Diceratias bispinosus) on sauvakrotteihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan syvistä vesistä indopasifiselta merialueelta.
Koko ja ulkonäkö
Parisauvakrottinaaras voi kasvaa suurimmillaan 11–13 cm pitkäksi ja koiras on huomattavasti pienempi. Lajin naaras on ruumiinrakenteeltaan pallomainen. Kalan otsassa on lyhyehkö uloke, jonka päässä on valoelin. Selkäevän kaksi ensimmäistä ruotoa ovat pidentyneet. Parisauvakrotti on väriltään tumman ruskea tai musta.
E.ON
E.ON SE (aiemmin E.ON AG) on saksalainen energiayritys, joka on perustettu vuonna 2000. Yrityksen osakkeet on noteerattu Frankfurtin pörssissä. E.ON oli maailman suurin yksityisomistuksessa oleva energiayhtiö ja Euroopan toiseksi suurin ydinvoimayhtiö. Yhtiöllä on toimintaa Keski- ja Pohjois-Euroopassa, Venäjällä, Britanniassa ja Yhdysvalloissa. E.ON:n tytäryhtiö E.ON Ruhrgas AG on merkittävä maakaasun jakeluyhtiö Euroopassa. Venäjällä E.ON omisti OGK-4 -energiayhtiön ja 6,4 % Gazpromin osakekannasta. E.ON omisti enemmistön Espoon Sähkö Oy:n osakkeista, mutta nämä osakkeet E.ON on myynyt Fortumille.
Historia
pienoiskuva|E.ON kotipaikka, [[Essen]]
Hiilivoima
E.ON:n hiilivoimaloista kolme on Euroopan 30 eniten hiilidioksidia tuottavien voimaloiden joukossa. WWF antoi sijaluvun 30 absoluuttisesti eniten hiilidioksidia päästävälle voimalalle suhteellisen hiilidioksidipäästön mukaan (g CO2/kWh) 5/2007. Suurimmat CO2-päästöt olivat ligniittivoimaloissa (DEH, Vattenfall ja RWE). E.ON:n voimaloista listalla ovat: Scholven Saksassa ja Ratcliffe ja Kingsnorth iso-Britanniassa.
Kainuun Sähkö
Vuonna 2013 E.ON Nord Sverige AB myi liiketoimintansa Suomesta ja E.ON-yhtiöiden toiminta Suomessa päättyi. E.ONin verkkoalueella sähköä myyvän E.ON Kainuu Oy:n uusi nimi on Loiste Energia Oy. E.ON Suomi Oy myy sähköä valtakunnallisesti nimellä Loiste Sähkönmyynti Oy. E.ON Kainuun Sähköverkko Oy:n uusi nimi on Loiste Sähköverkko Oy. Konsernin nimenä käytetään Loiste-konsernia.
Espoon Sähkö Fortumille
2000-luvun alussa E.ON osti Espoon kaupungilta enemmistöosuuden Espoon Sähkö Oy:stä, joka omisti paikallisten voimalaitosten ja jakeluverkon lisäksi Joensuun Energia Oy:n. E.ON muutti Espoon Sähkön nimeksi E.ON Finland Oy ja sulautti siihen Joensuun Energian.
Fortum sopi vuonna 2002 E.ON:n kanssa, että sillä on osto-oikeus E.ON:n omistamiin E.ON Finlandin (entisen Espoon Sähkön) osakkeisiin. Osto-oikeus oli osa Fortumin saamaa korvausta E.ON:in kanssa tehdystä Wesertal-kaupasta vuonna 2002. Fortum ilmoitti tammikuussa 2005 käyttävänsä osto-oikeuttaan ja teki samalla lunastustarjouksen Espoon kaupungille sen omistamista E.ON Finlandin osakkeista. Kaupat toteutuivat tammikuussa 2006 ja E.ON Finland siirtyi kokonaan Fortumin omistukseen. Kaupat herättivät Espoossa runsaasti huomiota, koska niiden arveltiin johtavan sähkön hinnan korotuksiin.
Kilpailuvirasto asetti E.ON-kauppojen ehdoksi, että Fortum luopuu osasta tuotantokapasiteettiaan. Ehtojen tarkoituksena oli estää Fortumin määräävän markkina-aseman vahvistuminen. Markkinaoikeus määräsi kilpailuviraston asettamat ehdot noudatettavaksi sellaisenaan välittömästi. Fortum valitti korkeimpaan hallinto-oikeuteen markkinaoikeuden päätöksestä. Fortum katsoi muiden muassa, että vaatimus ehtojen täytäntöönpanosta tekee niistä valittamisen turhaksi. Korkein hallinto-oikeus katsoi päätöksessään 20.10.2006, että markkinaoikeus on voinut määrätä kilpailuviraston asettamat ehdot noudatettavaksi sellaisenaan välittömästi ja hylkäsi Fortumin valituksen. Fortum ilmoitti marraskuussa 2006 toteuttaneensa kaikki kilpailuviraston asettamat ehdot
Fortum valitti myös kilpailuviraston asettamien ehtojen sisällöstä ja perusteista markkinaoikeuteen. Markkinaoikeus katsoi päätöksessään 14.3.2008, että kilpailuvirastolla ei ollut perusteita asettaa kaupalle ehtoja, ja se kumosi kilpailuviraston päätöksen. Fortum oli kuitenkin tuossa vaiheessa jo pannut täytäntöön kilpailuviraston asettamat ehdot. Kilpailuvirasto on valittanut korkeimpaan hallinto-oikeuteen markkinaoikeuden päätöksestä.
Tapaoikeus
Entisaikoina tapaoikeuden muodostumiseen vaikutti vallitseva maan tapa. Nykyisin tapaoikeutta luo tuomioistuinten, erityisesti ylimpien tuomioistuinten, tekemät ratkaisut ja vallitsevan kauppatavan hioutuminen oikeudellisesti velvoittavaksi.
Esimerkiksi Suomen metsästystä koskeva normisto on syntynyt tapaoikeuden pohjalta. Tavat säätelivät metsästystä jo vallattaessa asumattomia seutuja erämaiksi. Valtaukset ja ansapolut merkittiin tavan määräämin keinoin. Säädännäistä oikeutta tarvittiin vasta turkiskaupan tullessa elinkeinoksi ja alettaessa verottaa erämaiden tuottoa. Ensimmäinen kirjoitettu metsästyslaki oli kuningas Kristoferin maanlaki vuodelta 1442. Sen mukaan metsästysoikeus kuului maanomistajalle, paitsi vahinkoeläinten metsästys, joka oli vapaata ja joinakin aikoina jopa pakollista. Joidenkin eläinten pyynti oli metsästysregaalin nojalla kuninkaan yksinoikeus.
Germaaninen oikeus
Tapaoikeudellisia juridisia järjestelmiä on muun muassa Yhdysvalloissa sekä Isossa-Britanniassa ja sen useissa vanhoissa siirtomaissa. Käytäntö periytyy muinaisten germaanien oikeuskäytännöstä, ja siksi tapaoikeutta joskus kutsutaankin germaaniseksi oikeudeksi. Suomessa ja muissa Euroopan maissa on puolestaan käytössä roomalaisperäinen säädösoikeudellinen järjestelmä.
Tuomioistuinten ennakkoratkaisuina syntynyt tapaoikeus on anglosaksisissa maissa koko oikeusjärjestyksen perusta kirjoitettujen lakien ollessa vain täydentävässä asemassa. Tapaoikeudellisen järjestelmän puolustajat, kuten oikeustaloustieteilijä Richard Posner, huomauttavat tapaoikeudellisten päätösten muodostavan lähes poikkeuksetta taloudellisesti tehokasta lainsäädäntöä.
Tapaoikeudellisen järjestelmän arvostelijat taas huomauttavat järjestelmän joskus käyvän vaarallisen lähellä laillisuusperiaatteen rikkomista. Tätä kuvastavat esimerkiksi Yhdysvaltain korkeimman oikeuden muuttuvat tulkinnat perustuslaista.
Xeer-käräjät Somaliassa
Xeer-käräjät on somalialainen tapaoikeus jossa paikallisyhteisön valitsemat kylän vanhimmat toimivat tuomareina. Riitatapauksia selvitetään käyttämällä sovinnon pohjana aikaisemmin tehtyjä ratkaisuja. Tämä on hyvä esimerkki siitä, kuinka tapaoikeus toimii valtiottomassa yhteiskunnassa. Tutkijat ovat huomanneet, että vaikka xeer on vuosisatoja vanha perinne, se toimii myös vapaassa ja anarkistisessa talousjärjestelmässä.
Luettelo suomalaisista työläisolympialaisten voittajista
Tämä on luettelo '''suomalaisista työläisolympialaisten voittajista.
Suomalaisten palkintosijat
Lähde:
Major League Baseball -kausi 1910
Major League Baseball -kausi 1910 päättyi Philadelphia Athleticsin 4-1 voittoon Chicago Cubsista kauden päätteeksi pelatussa World Series -ottelusarjassa.
Kytryt
Kytryt (Ernobius) on puunkaivajien (Anobiidae) heimoon kuuluva kovakuoriaissuku. Sukuun kuuluu maailmanlaajuisesti yli seitsemänkymmentä lajia. Lajimäärä vaihtelee eri lähteissä. Suomessa suvusta on tavattu kahdeksan lajia.
Mikael (Portugali)
Mikael Anastaja (portugaliksi Miguel I, koko nimi Miguel Maria do Patrocínio João Carlos Francisco de Assis Xavier de Paula Pedro de Alcântara António Rafael Gabriel Joaquim José Gonzaga Evaristo de Bragança e Bourbon) (26. lokakuuta 1802–14. marraskuuta 1866) oli Portugalin kuningas vuosina 1828–1834. Hän oli yksi Juhana VI:n yhdeksästä lapsesta, nuorempi kahdesta aikuisiksi kasvaneesta pojasta. Hänen vanhempi veljensä Pedro I oli Brasilian keisari.
Poikien isän kuollessa Pedro I sai myös Portugalin kuninkaan kruunun Pedro IV:nä 10. maaliskuuta 1826. Hän asetti voimaan Portugalin uuden perustuslain, mutta hänet pakotettiin eroamaan 28. toukokuuta tyttärensä Maria II:n hyväksi. Koska Maria oli vain seitsenvuotias, Pedro IV asetti veljensä Mikaelin valtakunnanhoitajaksi ja lupasi hänen naivan Marian.
Mikael ei tyytynyt lapsikuningattaren puolison asemaan, vaan otti haltuunsa Portugalin kuninkaan kruunun 1828 ja kumosi Pedro I:n perustuslain. Poliittisen kriisin jälkeen Pedro I erotettiin Brasilian keisarin asemasta viisivuotiaan poikansa Pedro II:n hyväksi 7. huhtikuuta 1831. Pedro I miehitti Azorit ja hyökkäsi veljeään Miguelia vastaan. Kolmivuotisen sisällissodan jälkeen Miguel pakotettiin luopumaan vallasta 1834. Hänet ajettiin maanpakoon ja Maria II palautettiin valtaistuimelle.
Salmi-Tenhetty
Salmi-Tenhetty on Pirkanmaalla Kuhmoisten Hahmajärvellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 5,2 hehtaaria ja se on 600 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee kahden muun Tenhetty-järven ja Tenhettyvuoren keskellä Hahmajärven eteläpuolella. Järven keskellä on kapeikko, joka jakaa järven isoon ja pieneen järvenosaan. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä ja sen rannat ovat suomaata. Järvelle ei tule tietä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Hahmajärven valuma-alueeseen (35.766) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 142,1 metriä mpy. Siihen on johdettu kymmenen suo-ojaa, joista idästä laskeva on Iso-Tenhetyn laskuoja. Salmi-Tenhetyn laskuoja lähtee pohjoisrannasta kohti pohjoista, missä se laskee 750 metrin päässä Hahmajärven etelärannan Tenhetynlahteen.
Ellsworth Kelly
pienoiskuva|Ellsworth Kelly helmikuussa 2008. Ellsworth Kelly oli yhdysvaltalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä, joka kuului maansa tunnetuimpiin minimalisteihin.
Kelly opiskeli Pratt Institutessa Brooklynissä vuosina 1941–1943 ennen joutumistaan palvelukseen toisessa maailmansodassa.
Haminan rauha
thumb|Haminan rauhansopimuksen viimeinen sivu allekirjoituksineen. Haminan rauha oli Ruotsin ja Venäjän välinen rauhansopimus, joka allekirjoitettiin 17. syyskuuta 1809 Haminassa, nykyisen Johanneksen kirkon paikalla sijainneessa linnoituksen komendantin virka-asunnossa. Rauha päätti 21. helmikuuta 1808 alkaneen Suomen sodan.
Ruotsi luovutti Haminan rauhassa Venäjälle koko Suomen. Ruotsin tuonaikaisessa hallinnossa Suomen suuriruhtinaskunta ei ollut autonominen hallintorakennelma, vaan kuusi Ruotsiin kuuluvaa lääniä. Tämän vuoksi luovutettavat alueet määriteltiin sopimuksen 4. artiklassa lääneinä: Ruotsi luovutti Venäjälle Kymenkartanon, Uudenmaan ja Hämeen, Turun ja Porin, Savon ja Karjalan, Vaasan ja Oulun läänit sekä itäosan Västerbottenin lääniä. Sopimuksen 5., 10. ja 17. artikloissa, jotka koskivat eräitä alueluovutuksen vaikutuksia, kuitenkin käytettiin näistä alueista nimitystä Suomi.
Ellsworth Kelly
Sodan jälkeen Kelly täydensi opintojaan School of the Museum of Fine Artsissa Bostonissa ja École des Beaux-Artsissa Pariisissa. Hänen ensimmäinen oma näyttelynsä pidettiin vuonna 1951, ja hän toimi vuodesta 1974 Yhdysvaltain Taiteiden ja kirjallisuuden akatemian jäsenenä.
Haminan rauha
Ruotsi olisi halunnut neuvotella Ahvenanmaasta, mutta Venäjä halusi sen ehdottomasti. Eniten neuvoteltiin siitä, mitä jokia pitkin valtioiden raja kulkisi pohjoisessa. Venäläiset vaativat rauhanneuvotteluissa rajan vetämistä Kalixjokeen ja ruotsalaiset Kemi- ja Ounasjokeen. Lopulta ruotsalaiset ehdottivat, että asiaa kysyttäisiin suoraan keisari Aleksanteri I:ltä. 17. syyskuuta 1809 Venäjän valtuutetut esittivät Ruotsin valtuutetuille keisarilta tulleen kirjeen, jossa hän suostui siihen, että Ruotsi sai Kalix- ja Tornionjokien välisen alueen, mutta vaati, että Venäjän tuli saada Tornio. Keisari lähetti kirjeen mukana kartan, johon hän oli merkinnyt rajan kulkemaan Tornionjokea pitkin. Hän oli näyttänyt samaa karttaa Ranskan lähettiläälle jo huhtikuussa 1808 ja sanonut, että aikoi vetää rajan Tornionjoelle. Lisäksi Aleksanteri ilmoitti kirjeessä, että mikäli rauhaa ei solmittaisi välittömästi kun ruotsalaiset saavat kirjeen, Venäjä lopettaa rauhanneuvottelut. Rauhansopimus allekirjoitettiin samana päivänä.
Ellsworth Kelly
Suomessa
Ellsworth Kelly osallistui Ars 83 -näyttelyyn neljällä suurikokoisella maalauksellaan Kaari XI (1974), Punainen paneeli (1980), Tumma siniharmaa (1980) sekä Diagonaali ja paneeli XIV (1982).
Haminan rauha
thumb|200px|left|Haminan nuolilinnoituksen valleja.
Haminan rauhassa Ruotsi menetti yli kolmasosan pinta-alastaan ja väestöstään. Keskiajan ristiretkien aikana alkanut yhteys Suomen ja Ruotsin välillä katkesi. Ruotsalaisille rauha olikin suuri järkytys ja nöyryytys. Rauhanneuvotteluihin osallistunut ruotsalainen kreivi Curt von Stedingk totesi, että mieluummin hän olisi allekirjoittanut oman kuolemantuomionsa kuin Haminan rauhan.
Nolan Roux
Nolan Roux (s. 1. maaliskuuta 1988 Compiègne) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ligue 1:ssä pelaavaa Lille OSCia. Oikeajalkainen Roux on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hänen kasvattajaseuransa on RC Lens, jossa hän pelasi ammattilaistasolla vain yhden ottelun Ligue 2:ssä. Vuonna 2009 Roux siirtyi Stade Brestoisiin, jossa hänestä tuli yksi Ligue 2:n parhaista maalintekijöistä. Kaudeksi 2010–2011 Brest nousi Ligue 1:teen ja Roux teki samalla pääsarjadebyyttinsä. Hän siirtyi tammikuussa 2012 Ligue 1:n puolustavaan mestariin Lille OSCiin, jossa hän on myös ollut maalintekijän roolissa. Hänen nykyinen sopimuksensa seuran kanssa ylettyy kesäkuun 2016 loppuun. Roux on pelannut myös vuonna 2010 kaksi peliä Ranskan alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa, joissa maaleja syntyi niin ikään kaksi.
Haminan rauha
Suomalaiset vapautettiin Haminan rauhassa uskollisuudenvalastaan Ruotsin kruunulle, ja Ruotsi sitoutui noudattamaan Napoleonin mannermaasulkemusta Britanniaa kohtaan. Sopimuksessa määriteltiin kolmen vuoden siirtymäaika, jonka aikana esimerkiksi Ruotsin puolella uutta rajaa asuneet suomalaiset (Finnar) saivat vapaasti muuttaa Suomeen asumaan ja päinvastoin. Myöhemmin sovittiin Tornion- tai Muonionjoissa ja Könkämäenossa sijaitsevista saarista, joiden omistus- ja nautintaolosuhteet olivat sekavat ja vaikeat selvittää, että niiden ikivanhat nautintaoikeudet säilyisivät niiden omistajilla (ks. Suvereniteettisaaret).
Ruotsin jo 1700-luvulla Venäjälle menettämät Suomen osat eli Uudenkaupungin rauhassa luovutetut Suomenlahden ulkosaaret, läntinen Karjalankannas, Viipurinlahden länsirannikko ja Turun rauhassa luovutetut alueet, mutta myös Suomen alueeseen aiemmin kuulumaton entisen Käkisalmen läänin eteläosa eli yhteisnimitykseltään Vanhana Suomena tunnettu Suomen kuvernementti yhdistettiin Suomen suuriruhtinaskuntaan vuonna 1812. Suomi oli Venäjän osa itsenäistymiseensä asti (1917).
Rauhansopimuksen mukaan kaikki Suomea koskevat asiakirjat tuli luovuttaa Venäjälle. Venäjän viranomaiset pakottivat Ruotsin ripeästi luovuttamaan Venäjän asevoimia kiinnostavat kartat, pohjapiirustukset ja linnoitusasiakirjat. Siviiliasiakirjoista Ruotsi luovutti alueellisesti järjestetyt voudintilit ja läänintilit.
Goddammit I Love America!
Goddammit I Love America! on Mr. Bungle -yhtyeen kasetilla julkaistu omakustannealbumi.
Arri
Arri (kirjoitetaan monesti myös muodossa ARRI) on saksalainen elokuvakameroiden ja muun elokuvauskaluston valmistaja. Yhtiö tunnetaan varsinkin mainekkaista Arriflex-kameroista, jotka ovat Panavisionin kameroiden ohella tämän päivän suosituimpia elokuvakameroita. Nykyään Arri valmistaa myös Arricam-elokuvakameroita Moviecamin kanssa.
Peilisuljin ja Arriflex
Arrin ensimmäinen kamera oli Kinarri 35, joka tuotiin markkinoille vuonna 1924. Kameraa myytiin noin 100 kappaletta. Arri julkaisi kamerasta myös 16-millimetrin filmille omistetun version Kinarri 16 neljä vuotta myöhemmin, sekä jousivetoisena että käsinkelattavana versiona. Varsinaisen läpimurtonsa yhtiö teki kuitenkin mallilla Arriflex 35, joka julkaistiin vuonna 1937. Kamerassa uutta oli peilisuljin, joka heijasti linssin läpi tulevan kuvan suoraan etsimeen. Innovaatio oli tuolloin merkittävä, koska tätä ennen elokuvakameroissa etsimenä käytettiin kameran kyljessä sijaitsevaa sihtiä, jolla ei voinut tehdä tarkkoja kuvarajauksia. Peilisulkimesta tuli myöhemmin elokuvakameroiden vakiovaruste.