cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Syyskuun 11. päivän terroritekojen salaliittoteoriat
Presidentin käyttäytyminen
Presidentti Bush myös tiedotti kahdessa eri yhteydessä vuoden 2001 lopulla ja vuoden 2002 alussa, että hän näki ensimmäisen lentokoneen osuvan World Trade Centeriin ja hän oletti sen olevan onnettomuus. Hän ei ole voinut nähdä ensimmäisen lentokoneen osumista torniin kaupallisesta televisiosta, koska yksikään televisioasema ei lähettänyt suoraa kuvaa alueelta silloin, kun ensimmäinen lentokone osui. Uudesta palomiehestä dokumenttia tehnyt elokuvantekijä Jules Naudet taltioi ainoan tunnetun nauhoituksen ensimmäisen lentokoneen törmäyksestä. Videota näytettiin ensin CNN:llä myöhemmin samana päivänä, ja myöhemmin se julkaistiin 9/11-dokumenttielokuvassa. Valkoinen talo selitti hänen kommenttiaan “väärällä muistikuvalla”, ja jotkut kritisoijat inttävät, että presidentti Bush viittasi jälkiseurauksiin eikä todelliseen suihkukoneen törmäykseen kello 8.46 aamulla paikallista aikaa.
Kaappauksia koskevat väittämät
Törmäystä edeltävät tapahtumat lentokoneissa ovat olleet kiivaan väittelyn kohteena. Joidenkin salaliittoteoreetikoiden mukaan lento 77 suoritti Pentagonia lähestyessään toimenpiteen, joka olisi vaatinut joko erittäin kokeneen lentäjän tai tietokoneella säädetyn lentoradan. 9/11-komission raportti huomauttaa, että lennon 77 raportoidun pilotin, Hani Hanjourin, opettaja kuvaili häntä “kauheaksi lentäjäksi”.
Väitteet lentokoneiden lennättämisestä kohteisiinsa tietokoneavusteisesti
Jim Hoffman ja Scholars for 9/11 Truth and Justice -liike ovat sanoneet, että lennoilla 11, 175 ja 77 olleisiin tietokonejärjestelmiin on voitu ladata esiasetettu reitti, joka ohjasi lentokoneet kohteisiinsa. Hoffman väittää, että tämä on todennäköisempi skenaario kuin lentojen 11, 175 ja 77 kaappausten virallinen kuvaus siitä, miten lento 77 hänen mukaansa lähestyi Pentagonia. Hän huomauttaa lennon 93 osoittautuvan poikkeukseksi ja väittää lennolta 93 soitetun suuren määrän puheluita verrattuna kolmeen muuhun lentoon.
Jotkut teoriat olettavat, että sen sijaan, että lentokoneiden mukana olleissa tietokoneissa olisi ollut esiasetetut reitit, lentokoneet olisi muunnettu lentämään kauko-ohjatusti. Lentokoneiden ohjaajat ovat saattaneet olla maan päällä tai kuten “Tuomionpäivän lentokone” –teoriassa, toisessa lentokoneessa. Tämä teorian mukaan World Trade Center –videoiden taivaalla nähty epämääräinen valkoinen kohde oli lentokone, jonka kyydissä oli lentojen 11 ja 175 kauko-ohjaajat ja että Pentagon-iskun jälkeen paikalta pois lentäneen lentokoneen kyydissä oli lennon 77 kauko-ohjaajat. Pentagonin lähistöllä ollut lentokone tunnistettiin myöhemmin Global Guardian –harjoitukseen osallistuneen Boeing 747-200:n sotilasversioksi eli E-4B kansalliseksi lentäväksi operaatiokeskukseksi (NAOC).
Kaappaajia koskevat väitteet
Syyskuun 23. päivänä BBC ja Daily Telegraph raportoivat, että neljä FBI:n nimeämistä 19:stä kaappaajasta oli mahdollisesti elossa ja hyvässä kunnossa. Yksi heistä oli Waleed al-Shehri, jonka toimittajat olivat löytäneet Casablancasta, Marokosta. Kolmen muun kaappaajan, Abdulaziz Al Omarin, Saeed Alghamdin ja Khalid al-Midharin sanottiin asuvan Lähi-idässä. Syyskuun 19. päivänä FDIC jopa julkaisi “erityisvaroituksen”, joka listasi al-Midharin eläväksi (oikeusministeriö myöhemmin sanoi tämän olleen painovirhe). Nämä raportit ovat johtaneet väitteisiin, että kaappaajien nimet saattavat olla vääriä, tai että 9/11-komission raportissa hahmotellut kaappausskenaariot eivät mahdollisesti ole totuudenmukaisia. Myöhemmin BBC luopui väitteestä ja korjasi uutistaan. BBC ilmoitti, että sekaannus on saattanut johtua siitä, että FBI:n nimet olivat yleisiä arabialaisia ja islamilaisia nimiä. Vuonna 2002 Saudi-Arabia vakuutti kaappajien nimien olevan oikein.
Jotkut seikat viittaavat siihen, että kaappaajat eivät olleet tyypillisiä ääri-islamisteja tai tyypillisiä itsemurhaterroristeja. Esimerkiksi Mohammed Atta söi sianlihaa, joi alkoholia, pelasi uhka­pelejä kasinoissa ja kävi strippiklubeilla.
Väitteet koskien kännykkäpuheluita
Perustuen vuonna 2003 Kanadassa toimeen pantuun tutkimukseen matemaatikko A.K. Dewdney olettaa, että syyskuun 11. päivän hyökkäysten yhteydessä käydyt puhelut olisivat olleet erittäin vaikeita toteuttaa. Dewdney perustaa väitteensä olettamukseen, että puhelut olivat kännykkäpuheluita. Perustuen telecom-alan asiantuntijalausuntoihin, taloustieteilijä Michel Chossudovsky väittää, että ainakin osa puhelinkeskusteluita sisältävästä 9/11-komission raportin ensimmäisestä luvusta on tekaistu. Myös Chossudovsky perustaa väitteensä olettamukseen, että puhelut olivat kännykkäpuheluita. 9/11-komission raportin mukaan lennon 93 kolmetoista matkustajaa soittivat yhteensä yli 30 puhelua perheilleen ja pelastusviranomaisille. Salaliittoteoreetikot väittävät, että puhelut soitettiin matka­puhelimista; todellisuudessa kahta lukuun ottamatta puhelut soitettiin satelliitteja käyttävistä lentopuhelimista. Alkuperäisten raporttien mukaan United 93-lennolta soitettiin 10 kännykkäpuhelua. American Airlinesin mukaan heidän Boeing 757-koneissaan ei kuitenkaan ollut matkustajien lentopuhelimia. Raporttien mukaan lennolta 11 soitettiin kolme puhelua, viisi lennolta 175 ja kolme lennolta 77. Näiden lentojen puheluista lennon 11 lentoemännät Madeleine Sweeney ja Betty Ong nauhoittivat kaksi. Puheluiden puhtaaksikirjoitetun tekstin luonteeseen on väitetty liittyvän erilaisia epäsäännöllisyyksiä.
World Trade Centerin iskuihin liittyvät väitteet
Salaliittoteoreetikot ovat esittäneet erilaisia väitteitä World Trade Centerin torneihin törmänneistä lentokoneista. Nämä väitteet vaihtelevat Boeingin lentokoneiden muuntelusta (kotelo lentokoneen alapuolisella rungolla) väitteisiin, että asiaan liittyy erilaisia lentokoneita tai että torneihin ei osunut ollenkaan mikään (’Ei Boeingia –teoriat’ tai ’Ei lentokoneita –teoriat’). Kaikki 9/11-totuusliikkeen jäsenet eivät kannata näitä teorioita, ja enemmistö uskoo lentojen 11 ja 175 osuneen torneihin virallisen selostuksen mukaisesti.
Salailun syytökset
Salaliittoteoreetikot sanovat, että he havaitsevat osassa virallisessa syyskuun 11. päivän hyökkäysten tutkimuksessa käyttäytymis­kaavan, jonka tarkoituksena olisi vaientaa ”virallisen selostuksen” kanssa mahdollisesti ristiriidassa olevan todisteiden ilmaantumisen. He yhdistelevät uutisjuttuja useista eri lähteistä tällä kaavalla.
Ohjaamotappelu ja tallentimet
9/11-komission raportin mukaan lentojen 11 ja 175 ohjaamon äänittäjiä tai lentotietotallentimia tai mustia laatikoita ei löydetty WTC-hyökkäyksen jäänteistä. Kuitenkin kaksi World Trade Centerin raunioilla kattavasti työskennellyttä miestä sanoi, että he auttoivat liittovaltion agentteja löytämään reittilentokoneiden neljästä mustasta laatikosta kolme:
“''Kerran minut määrättiin opastamaan liittovaltion agentteja ympäri paikkaa lentokoneiden mustien laatikoiden etsimiseksi. Olimme valmiita lähtemään pois. Maastoautoni oli pysäköity portaiden yläpäähän Brooks Brothersin sisääntuloalueelle. Me lastasimme tarvikkeita suunnilleen miljoonan dollarin arvosta ja kiinnitimme sen maastoautoon. Oli yhteensä neljä mustaa laatikkoa. Me löysimme kolme.''“
Kansallisen liikenneturvallisuushallituksen edustaja Ted Lopatkiewicz huomautti: “On erittäin harvinaista, ettemme saa tallentimia takaisin. Minulle ei tule mieleen toista kotimaista tapausta, jossa emme olisi löytäneet tallentimia.“
Huolimatta lennon 93 ohjaamon tallenninta, lentojen 77 ja 93 mustia laatikoita joko ei koskaan löydetty tai niiden sanottiin olleen liian vahingoittuneita sisältämään tietoa. Huhtikuun 18. päivänä 2002 FBI salli lennon 93 uhrien perheiden kuunnella äänitteitä. Huhtikuussa 2006 ohjaamotallentimen puhtaaksikirjoitettu teksti julkaistiin osana Zacarias Moussaouin oikeudenkäyntiä. Jotkut salaliittoteoreetikot eivät usko mustien laatikoiden olleen vahingoittuneita, vaan heidän mukaansa todisteita on salailtu.
Kesäkuussa 2007 Pilots for 9/11 Truth –liikkeen tutkija Calum Douglasin väitetään esitelleen analyysin lennon 77 mustan laatikon tiedoista. Douglas sanoo hankkineensa tiedon kansallisesta liikenneturvallisuushallituksesta (NTSB) anomuksella vedoten tiedonvapauslakiin. Hän tekee johtopäätöksen, että lähestymisreitti ja korkeus lentoreittianimaatiossa poikkeaa virallisesta lennon 77 reitin selostuksesta.
“Pax Americana“
Esittäessään motiiveja sille, miksi Yhdysvaltain hallitus olisi suorittanut hyökkäykset professori David Ray Griffin vakuuttaa, että monet Bushin hallinnon jäsenet elättelivät mielessään unelmaa maailmanlaajuisesta ”Pax Americanasta”. Ensin tämä unelma oli puettu sanoiksi Paul Wolfowitzin luonnostelemassa vuoden 1992 puolustuksen suunnittelun ohjauksessa sittemmin puolustusministeri Dick Cheneyn nimissä, dokumentissa, jota on kutsuttu ”Yhdysvaltain maailmanlaajuisen hegemonian luonnokseksi” ja sitä on toisteltu uuskonservatiivien kirjoituksissa. Luennossaan 9/11: The Myth and the Reality Griffin toteaa seuraavaa: Tämän tavoitteen saavuttamiseksi (Yhdysvaltain maailmanlaajuisen hegemonian) tarvittaisiin neljää asiaa.
1. Yksi näistä olisi maailman öljyn saaminen hallintaan, erityisesti Keski-Aasian ja Lähi-idän, ja Bushin ja Cheneyn hallitus tuli valtaan valmiine suunnitelmineen hyökätä Afganistaniin ja Irakiin.
2. Toinen vaatimus olisi armeijan teknologinen muodonmuutos, jonka seurauksena keskiöön tulisi taistelu avaruudessa.
3. Kolmas vaatimus olisi asevarustelun rahoittamisen valtava lisääminen näiden uusien sotien ja avaruuden aseistamisen maksamiseksi.
4. Neljäs tarve olisi ennaltaehkäisevän hyökkäyksen doktriinin määrittäminen, jotta Yhdysvaltain olisi mahdollista hyökätä muihin maihin, vaikkeivät nämä osoittaisi olevansa välitön uhka.
Nämä neljä elementtiä vaatisivat lisäksi viidennen: tapahtuman, joka saisi amerikkalaiset hyväksymään nämä imperialistiset politiikat.“
Vuonna 1997 ilmestyneessä kirjassaan The Grand Chessboard Jimmy Carterin presidenttikauden aikainen turvallisuuspoliittinen neuvonantaja, geostrategi Zbigniew Brzezinski ryhtyy laatimaan ”kokonaisvaltaista ja yhdistyvää euraasialaista geostrategiaa… on välttämätöntä, ettei ilmaannu Euraasiaa dominoimaan kykenevää euraasialaista haastajaa, joka näin ollen haastaisi myös Yhdysvallat.“ Myöhemmin kirjassaan hän sanoo, että: “Yhdysvaltain muuttuessa lisääntyvässä määrin moni­kulttuuriseksi yhteiskunnaksi sen on entistä vaikeampaa saavuttaa konsensusta ulkopolitiikassa, paitsi todella massiivista ja laajasti ymmärrettyä suoran ulkoisen uhan olosuhteissa.“
Monien mielestä terrorismin vastainen sota on tekosyy uuskonservatiivien tavoitteiden saavuttamiseksi. Jim Hoffman on yksi niistä, jotka väittävät, että avainmotiivi syyskuun 11. tapahtumille on saattanut olla ”jatkuvan uhan”, terrorismin, luominen toimimaan samalla tavalla kuin kommunismi kylmän sodan aikana. Hän viittaa Washington Post –lehdessä ilmestyneeseen artikkeliin, jossa Dick Cheney sanoo terrorismin vastaisesta sodasta seuraavaa: “Se ei välttämättä pääty koskaan. Ainakaan ei meidän elinaikanamme."
Syyskuun 11. päivän tapahtumista lähtien Yhdysvaltain hallitus on esittänyt kongressille monia lakialoitteita, joiden ainakin jotkut ihmiset väittävät olevan kansalais­oikeuksien loukkauksia ja suorassa ristiriidassa Yhdys­valtain perustus­lain kanssa. Näin on väitetty varsinkin USA PATRIOT Actisa, the Homeland Security Bill’istä, poliisijoukkojen militarisoinnistä, Posse Comitatus Act mitätöinnistä sekä Guantanamo Bayssä olevien vankien oikeuksia koskevista lain­muutoksista.
Uusi maailmanjärjestys
Maailmanpankin ja kansallisten keskuspankkien on sanottu olevan uuden maailman järjestyksen työkaluja The Money Masters -dokumentissa; sota luo massiivisia voittoja keskuspankeille hallituksen kulutuksen (johtuen korkoperusteisesta lainaamisesta keskuspankista) lisääntyessä dramaattisesti sodan aikana.
Öljy- ja osakeyhtiöiden voitot
Entinen huumepoliisi Michael Ruppert on pääasiallisesti ”Öljyhuippu”-kriisistä raportoivan vaihtoehtoisen “From the Wilderness” –uutisjärjestön luoja. “The Truth and Lies of 9/11” –luennossaan hän väittää, että pääasiallinen motiivi syyskuun 11. päivän tapahtumille ja sitä seuraaville sodille oli tarve saada tekosyy sodan käynnistämiseksi viimeisistä jäljellä olevista öljylähteistä. Hän myös korostaa huumeiden salakuljetus­teollisuuden tärkeyttä ja arvoa maailman taloudelle, arvioiden huumebisneksen olevan melkein 600 miljardin dollarin arvoinen Wall Streetille ja bisneksen luomaa rahaa peseville yhdysvaltalaisille pankeille. Ruppert pohdiskelee, että vuosien 2000 ja 2001 aikana Talibanin käytännöllisesti katsoen hävittämä Afganistanin oopiumiteollisuus on saattanut olla syy siihen, että maa valittiin Lähi-idän ”öljysotien” aloituspaikaksi.
Terrorismin vastainen sota, erityisesti Afganistanin ja Irakin miehitykset luovat massiivisia voittoja öljy-, turvallisuus-, ase-, vakuutus- ja puolustussopimusteollisuudelle. Sota-, tiedustelu- ja turvallisuusbudjetit ovat nousseet huimasti syyskuun 11. päivän tapahtumien jälkeen. Lisäksi on myös väitetty, että huumeiden salakuljettajat ja rahan­pesijät ovat hyötyneet suuresti Afganistanin ja sen oopiumipeltojen miehittämisestä. Kaikkien näiden tekijöiden on ajateltu saattavan olla merkittäviä selostettaessa operaation ja sen jatkuneen salassapidon menestystä.
On myös väitetty, että World Trade Centerin omistaja Larry Silverstein on saattanut hyötyä vakuutuskorvauksista. Silverstein hankki omistukseensa 99-vuotisen sopimuksen kompleksista vuoden 2001 heinäkuussa. Hyökkäysten jälkeen hän vaati 7,1 miljardin dollarin korvausta väittäen, että kaksi lentokonetörmäystä oli kaksi erillistä hyökkäystä. World Trade Center myös sisälsi suuren määrän asbestia, jota vaadittiin poistettavaksi; jotkut väittävät, että tämän homman suorittamisen kustannukset olisivat olleet yli miljardi dollaria. On myös väitetty, että rakennuksessa oleva toimistotila oli tuottamatonta ja alue oli kaupunkiuudistuksen tarpeessa.
Hyökkäyssuunnitelmat
On myös väitteitä, että suunnitelma Afganistanin valloittamisesta olisi tehty ennen syyskuun 11.päivän tapahtumia. Heinäkuun 26:ntena vuonna 2001 intialainen julkisten tapausten aikakauslehti News Insight paljasti Yhdysvaltain ja Venäjän yhteisistä suunnitelmista hyökätä Afganistaniin Taleban-hallinnon syrjäyttämiseksi. Se raportoi, että Intia ja Iran helpottaisivat hyökkäystä. BBC raportoi syyskuun 18:ntena vuonna 2001, että heinäkuun puolessa välissä yhdysvaltalaiset vanhemmat virkailijat olisivat kertoneet Pakistanin entiselle ulko­ministeri Niaz Niakille, että sotilaalliset toimet Afganistania vastaan tapahtuisivat lokakuun puoli­välissä. MSNBC raportoi 16. toukokuuta 2002, että kaksi päivää ennen iskuja 9. syyskuuta 2001, presidentti Bush sai suunnitelmia maailmanlaajuisen sodan Al-Qaidaa vastaan aloittamiseksi.
Salaliittoteoreetikot ovat kyseenalaistaneet sen, antoiko syyskuun 11. tapahtumat Yhdysvalloille ja Yhdistyneelle kuningaskunnalle syyn laukaista sota, jota nämä olivat halunneet joitakin aikoja, ja väittävät, että tämä antoi heille vahvan motiivin hyökkäysten suorittamiseen tai niiden tapahtumisen sallimiseen. Heinäkuussa 2002 Tony Blair sanoi Commons Liaison Committeelle: ”Ollakseni rehellinen asian tiimoilta, ei ole keinoa, jolla olisimme saaneet julkisen hyväksynnän yhtäkkiä laukaistulla kampanjalla koskien Afganistania, mutta minkä vuoksi syyskuun 11. hyökkäykset tapahtuivat”.
On myös väitetty, että vuoden 2003 Irakin valloitus oli presidentti Bushin toiminta­suunnitelma­listalla listalla siitä lähtien, kun hänet valittiin ja jopa ennen. Vaikka tekosyy sodalle oli se, että Saddam Husseinilla oli hallussaan joukkotuhoaseita, jotkut sanovat, että syyskuun 11. päivän tapahtumat olivat osa suunnitelmaa luoda “pelon ilmapiiri” kannatuksen saamiseksi hyökkäykselle, jota seuraisi pitkä­aikainen miehitys. George Bushin ensimmäinen valtiovarainministeri Paul O’Neill raportoi, että tapaamisessa 2001 vuoden tammikuussa presidentti keskusteli hyökkäyksestä Irakiin ja sen miehittämisestä. “Kaikessa oli kyse keinon löytämisestä sen tekemiseksi. Sellainen oli äänensävy. Presidentti sanoi, että mene ja keksi keino tämän tekemiseksi” O’Neill kertoi CBS:lle.
Ehdotetut historialliset ennakkotapaukset
9/11 Totuusliikkeen jäsenet toisinaan ottavat esille historiallisia esimerkkejä, joissa hallitus on tai ainakin sen on väitetty joko suorittaneen valehyökkäyksen tai tarkoituksella sallineen todellisen hyökkäyksen tapahtua. Jotkut sanovat, että
Tapahtumia, jotka joko ovat osoittautuneet eri maiden hallitusten salaisesti toimeenpanemiksi tai joita ainakin jotkut salaliittoteoreetikot ovat sellaisiksi väittäneet, ovat esimerkiksi:
Operaatio Northwoods oli Yhdysvaltain puolustusministeriön johtajien vuonna 1962 Kennedyn hallinnon aikana ehdottama suunnitelma, jonka tarkoituksena oli saada Yhdysvaltojen yleinen mielipide kannattamaan sotilaallisia toimia Fidel Castron johtamaa Kuuban hallitusta vastaan.. Suunnitelmassa ehdotettiin erilaisia valehyökkäystoimia kuten simuloituja tai todellisia valtion rahoittamia terroritekoja Yhdysvaltain ja Kuuban maaperällä. Tämä sisälsi suunnitelman laittaa lentokoneeseen CIA:n agentteja, jotka esittäisivät collegeopiskelijoita lentämässä Kuuban yli matkalla lomakohteeseen. Lentokone oli määrä korvata kesken lennon räjähteillä täytetyllä kauko-ohjatulla lentokoneella, jonka oli määrä lentää Kuuban ilmatilan yli ja räjäyttää teeskennellen sitä, että Castron hallintojärjestelmä olisi ampunut alas collegeopiskelijoita täynnä olleen lentokoneen. Suunnitelmalla oli kaikkien Joint Chiefs of Staff kirjallinen hyväksyntä ja se esiteltiin presidentti Kennedyn puolustusministerille, Robert McNamaralle maaliskuussa 1962. Kennedyn hallinto hylkäsi suunnitelman.
Antisemiittiset teoriat
Jotkut salaliittoteoriat toteavat, että Israelilla oli rooli syyskuun 11. päivän hyökkäysten toteuttamisessa. Muut menevät pitemmälle väittäessään, että 9/11 oli osa kansainvälistä siionistista salaliittoa. Anti-Defamation League’n mukaan “antisemiittisiä salaliittoteorioita ei ole hyväksytty Yhdysvaltain valtavirtapiireissä.”, mutta ”tämä ei ole asianlaita arabi- ja muslimimaailmassa." Anti-Defamation League on julkistanut Unraveling Anti-Semitic 9/11 Conspiracy Theories -asiakirjan Unraveling Anti-Semitic 9/11 Conspiracy Theories, joka tunnistaa tehdyt väitteet ja vastaa niihin.
Yksi näiden teorioiden kuuluisin väite on, että 4 000 juutalaista työntekijää eivät menneet töihin WTC:hen syyskuun 11. päivänä. Libanonilaisen Hizbollahin omistama satelliittitelevisiokanava Al-Manar raportoi tästä ensiksi syyskuun 17:ntenä. Tämä osoittautui vääräksi: hyökkäyksissä kuolleiden juutalaisten määrä on tyypillisesti arvioitu olevan suunnilleen 400  : juutalaisten uhrien osuus kaikkien WTC-uhrien määrästä vastaa siis melko tarkkaan juutalaisten osuutta New Yorkin asukasluvusta. Viisi Israelin kansalaista kuoli hyökkäyksessä.
Useat 9/11-totuusliikkeen nettipaikat ovat työskennelleet anti­semiittisten väitteiden kumoamiseksi ja juutalaisvastaisuuteen kytköksissä olevien – mukaan lukien holokaustin kieltämiseen kytköksissä olevien – nettipaikkojen ja yksittäisten henkilöiden paljastamiseksi.
Median reaktio
Heinäkuussa 2006 Le Monde diplomatiquen norjalainen painos sai aikaan kiinnostusta, kun se julkaisi kolmen sivuisen artikkelin syyskuun 11. päivän hyökkäyksistä ja esitti lyhyesti eri salaliittoteorioita (joita lehti ei varsinaisesti tukenut). Voltaire Network muutti asennettaan syyskuun 11. päivän hyökkäysten jälkeen, ja sen johtajasta Thierry Meyssanista tuli syyskuun 11. päivän salaliittoteorian johtava kannattaja. Vaikka Le Monde diplomatiquen norjalainen versio oli sallinut kääntää ja julkaista tämän artikkelin nettipaikassaan, emoyhtiö Ranskassa ehdottomasti kieltäytyi tästä oikeudesta, kuitenkin esitellen avointa väittelyä eri maiden painosten välillä. Joulu­kuussa 2006 Le Monde diplomatique'n ranskalainen painos julkaisi toimittaja Alexander Cockburnin artikkelin, CounterPunch joka voimakkaasti arvosteli Yhdysvaltain vasemmistoa salaliittoteorioiden kannattamista, väittäen sen olleen merkki ”teoreettisesta tyhjyydestä.”
Time Magazinen vuoden 2006 syyskuun 11. päivän artikkeli huomauttaa, että pääasialliset syyskuun 11. päivän salaliittoteoriat ”riippuvat olosuhteista riippuvasta todisteesta, faktoista ilman analyysiä tai dokumenteista, lainaten asiayhteydestä poisotettuna ja traumatisoituneiden silminnäkijöiden hajanaisista todistajanlausunnoista” ja nauttivat jatkuvaa suosiota siksi, että ”idea siitä, että on pahansuopa hallitseva voima, joka kontrolloi maailmanlaajuisia tapahtumia, järjettömällä tavalla lohdullinen”. Artikkelissa tullaan johtopäätökseen, jonka mukaan “salaliittoteoriat ovat osa sitä prosessia, jolla amerikkalaiset käsittelevät traumaattisia julkisia tapahtumia” ja muodostavat ”kansallisen suremisen amerikkalaisen muodon.”
The Daily Telegraph julkaisi “The CIA couldn’t have organised this…” –artikkelin, jonka mukaan “Samat ihmiset, jotka aiheuttavat sotkua Irakissa eivät olleet koskaan niin viisaita tai ovelia, että he olisivat lavastaneet monimutkaisen hyökkäyksen kahteen kapeaan teräs- ja lasitorniin” ja ”jos tämän pahan suunnittelussa on rikollinen juoni, se on typerysten konfederaation improvisoima”. Tämä artikkeli pääasiassa hyökkäsi Scholars for 9/11 Truth –liikettä vastaan, johon kuuluu ryhmä tutkijoita, joita tuolloin johti professori Steven E. Jones. He sanoivat “useimmat heistä eivät ole tieteilijöitä vaan opettajia toisen asteen collegeissa”.
Merkittävä australialainen sanomalehti “The Daily Telegraph” julkaisi toukokuussa 2007 artikkelin, joka arvosteli ankarasti syyskuun 11. päivän salaliittoteorioita.
Elokuun 20. päivänä 2007 The History Channel esitti dokumentin syyskuun 11. päivän salaliittoteorioista, joita se kritisoi.
Kuumuuden vaikutus teräsrunkoon
Teräsosat oli alun perin suojattu keskimäärin 20 mm (½–¾ tuuman) vahvuisella, ruiskutettavalla vermikuliitti-paloeristeellä, sisärungossa osin kipsilevyin. Eriste oli virheellisesti ruiskutettu primer-käsitellylle teräspinnalle, mikä vähensi eristemassan tartunnan voiman alle puoleen suunnitellusta.
Paloeristettä oli 1990-luvulla lisätty useimpiin kerroksiin, vahvuudeksi uusituilla osilla tuli 25–38 mm (1–1½ tuumaa). Tällä vahvuudella oikein suoritetulla paloeristyksellä rakenteiden laskennallinen palonkestoaika olisi ollut kaksi tuntia. Eristeen irtaantuessa törmäyksen ja paineaaltojen voimasta palonkestoaika pieneni huomattavasti. Teräs menettää tulipalossa jo 600 °C:n lämpötilassa kantavuudestaan 50 % tunnin palon jälkeen.
Luhistumisen nopeus
Myös salaliittoteorioiden väitteet vapaan pudotuksen nopeudella tapahtuvista sortumisista on kiistetty. Videokuvista näkyy, että kerroksissa etenevä sortuma etenee hitaammalla nopeudella kuin se romu, joka vyöryy rakennusten ulkoseinälinjan ulkopuolelle ja lähtee putoamaan vapaasti kohti maata. Lisäksi videokuvista myös selviää, että molemmissa rakennuksissa ulkoseinäkehän huipulla pilarit olivat nurjahtaneet ennen välipohjasortuman alkamista.
Sortuman eteneminen läpi rakennuksen
Vaihtoehtoteoreetikot ovat myös ihmetelleet, miten sortuma pääsi etenemään painovoimaisesti maahan saakka. Tähän on vaihtoehtoteorioiden kriitikoiden mukaan luonnollinen selitys. Sortumisen alkamiskohdan yläpuolinen massa oli moninkertainen välipohjien rakenteiden kantokykyyn nähden, sillä rakenteet oli suunniteltu kannattamaan yhtä kerrosta. Kun sortuminen oli alkanut tornin yläosasta, sen eteneminen alas asti laaja-alaisissa ja kevytrakenteisissa kerroksissa oli väistämätöntä. Putoavan massan liike-energia lisäsi luhistuvien rakenneosien painon vaikutuksen moninkertaiseksi. Osassa kerroksia kuumuus ja räjähdys olivat heikentäneet teräksisten kevytrakenteisten välipohjaristikoiden ja niitä kannattavien teräskonsolien kantokykyä. Pystysuuntaisten seinä- ja keskirunkopalkkien sinänsä suurella kantokyvyllä ei ollut sortumisen etenemisen kannalta paljonkaan merkitystä, koska kerroksissa edennyt sortuma kulki niiden ohitse ja tuhosi samalla niiden poikittaistuennan, jolloin ne luhistuivat.
Poikittaistuennan menetys koitui myös sinänsä järeätekoisten keskirunkojen kohtaloksi. Keskirungot oli suunniteltu kantamaan pystysuuntaisia kuormia, joten niistä puuttui tyystin vinotuenta. Kun sortuminen käynnistyi, myös sortumisen alkamiskohdan yläpuolinen osa keskirungoista sortui muun tornin mukana alaspäin. Tämä väitettiin johtaneen siihen, että itsensä sisään työntyvän keskirungon sisäinen poikittaistuenta tuhoutui tai ainakin pahoin vaurioitui, ja koska ulkoinen poikittaistuenta meni kerrosten mukana, niin keskirunkojen sortuminen oli fysikaalisesti vääjäämätöntä. Keskirunkojen pystypalkkien päittäishitsausliitokset eivät myöskään kuvien perusteella olleet palkkien ainevahvuuteen nähden kovinkaan vahvoja.
Rakennuksen luhistumisen rakennusteknisestä puolesta on suomalaisen rakennustekniikan diplomi-insinöörin Risto Koivulan kirjoittama selostus. Kirjoittaja ymmärtää pilvenpiirtäjien teräsrakenteiden ominaisuuksia. Hänen mukaansa tornit oli suunnitellut rakenteellisen kuormituslujuuksien ylittyessä luhistumaan paikoilleen. Se myös järkevä ajatus maalaisjärjelläkin ajateltuna: pitkälleen rojahtava puoli kilometriä pitkä pilvenpiirtäjä keskellä maailman tiheimmin rakennettua aluetta ei kuulosta hyvältä idealta. DI Risto Koivulan mukaan rakennusten nähdyssä sortumisessa ei ole mitään merkillistä eikä siihen tarvittu räjähdysaineita.
Vertaukset Madridin Windsor Towerin paloon
Vaihtoehtoteoreetikot vertaavat WTC-tornien tulipaloja esimerkiksi Madridissa palaneeseen Windsor-torniin. Rakennuksen runko oli kuitenkin julkisivun teräspilareita lukuun ottamatta teräsbetoninen (kantavat seinät ja pilarit, vohvelilaatasto) ja välipohjissa oli tuki myös keskellä. Rakenne oli täysin erilainen kuin WTC:n teräsrunko. Myös Windsor Towerin palossa rakennuksen huipun teräsrakenteisten ulkokehän pilareiden nurjahtaessa luhistui välipohjalaatastosta huomattava osa läpi kerrosten 18–22, mutta 16.–17. kerrosten massiiviset jäykistävät teräsbetonirakenteet pysäyttivät luhistumisen.
Vaihtoehtoteoreetikkojen vastaus
Lentokoneiden polttoaineen palamisesta rakennuksissa on esitetty laskelmia, joiden mukaan palava polttoaine olisi voinut nostaa rakennuksen runkorakenteiden keskimääräisen lämpötilan korkeintaan 250 °C. Tämä ei olisi riittänyt teräsrungon nurjahtamiseen. Laskelmat eivät huomioi polttoaineen lisäksi muuta palokuormaa tai rakennusosakohtaisia lämpötiloja.
On esitetty laskelma, joiden mukaan WTC-1 ja WTC-2 sortumisen itsenäinen jatkuminen olisi edellyttänyt myös alapuolisilta rakenteilta 750 °C kuumentumista, mutta myös siinä tapauksessa sortuminen olisi kestänyt huomattavasti kauemmin kuin se noin 15 sekuntia, minkä salaliittoteoreetikot ajattelevat sortumisen kestäneen. Laskelmassa koko rakennusrunko on yksinkertaistettu poikkileikkaukseltaan neliömäiseksi, materiaaliltaan homogeeniseksi tangoksi.
FEMAn raportin mukaan British Steel ja brittiläinen Building Research Establishment Limited -yhtiöt suorittivat kuuden kokeen sarjan Cordingtonissa 1990-luvun puolivälissä tutkiakseen teräsrunkoisten rakennusten käyttäytymistä. Nämä kokeet suoritettiin simuloidussa kahdeksankerroksisessa rakennuksessa. Teräksisiä apupalkkeja ei suojattu. Vaikka lämpötila teräspalkeissa saavutti 800–900 °C kolmessa testissä, mikä reilusti ylittää perinteisesti oletetun kriittisen 600 °C:n lämpötilan, mitään romahduksia ei havaittu yhdessäkään kuudesta kokeesta.
9-11 Research sivustolla väitetään tulipalon kuumuutta ja kestoa riittämättömäksi, jotta se olisi voinut oleellisesti heikentää teräsrunkoa:
9-11 Research sivustolla Jim Hoffman väittää, että räjähdysten tuottamat paineaallot rikkoivat ympäröivien talojen ikkunoita yli 120 metrin etäisyydellä.
9-11 research -sivustolla väitetään, että historia tuntee muitakin korkeiden teräsrunkoisten talojen tulipaloja, mutta ennen 11.9.2001 tapahtumia yksikään niistä ei johtanut rakennuksen täydelliseen sortumiseen. Yhtenä esimerkkinä on käytetty First Interstate Bankin tulipaloa Los Angelesissa vuonna 1988.
Lamu (saari)
Lamu on saari Lamun saaristossa Kenian rannikolla. Se on 18 kilometriä pitkä ja 8 kilometriä leveä. Saarella sijaitseva Lamun kaupungin vanhakaupunki kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon.
Maantiede
thumb|vasen|Kipunganin kylä. thumb|vasen|[[Lamu (kaupunki)|Lamun kaupunki.]] Lamu sijaitsee Kenian rannikolla Itä-Afrikassa noin 240 kilometriä Mombasan kaupungista koilliseen.
Lamun kaupungin lisäksi saarella on kolme kylää:
Historia
1500-luvulta lähtien Lamu vaihtoi hallitsijaa useampaan otteeseen. Vuosien 1506 ja 1698 välillä sitä hallitsivat portugalilaiset. Vuonna 1585 sitä hallitsi hetken aikaa turkkilainenemiiri Ali Bei, jonka portugalilaiset syrjäyttivät kuitenkin jo vuonna 1587. Omanin vallattua Mombasan vuonna 1698 myös Lamu oli muodollisesti heidän alaisuudessaan. Todellisuudessa omanilainen hallinto saapui kuitenkin vasta 1800-luvun alussa. Lamusta tuli tärkeä norsunluun ja orjien kauppapaikka.
Lamun merkitys alkoi hiljalleen vähetä, kun Mombasan satama on kasvanut.
Väestö
Lamun saarella puhutaan swahilin kielen kiamun (kiAmu) murretta, jota puhutaan myös osissa läheistä mantereen rannikkoa.
Sannah Nedergård
Sannah Nedergård (s. 3. lokakuuta 1993) on suomalainen näyttelijä.
Nedergård opiskeli vuosina 2012–2016 Vaasan Yrkeshögskolan Noviassa, josta sai kandidaatinarvonsa. Tämän jälkeen hän jatkoi opintojaan Taideyliopiston Teatterikorkeakoulussa, josta valmistui keväällä 2018. Hän on esiintynyt sekä teatterissa että elokuvassa. Elokuussa 2020 Nedergård palkattiin Helsingin Svenska Teaterniin. Hän on työskennellyt myös Wasa Teaterissa. Nedergårdilla on ollut muun muassa perheen tyttären rooli 5. marraskuuta 2021 ensi-iltansa saaneessa Markus Virran ohjauksessa Next to Normal -musikaalista. Nedergård esiintyi ensimmäisessä roolissaan pitkässä elokuvassa Tom Rejströmin kanssa Rikinkeltaisessa taivaassa (2021). Hänen ehdotuksestaan intiimikohtauksen toteuttamisessa turvauduttiin läheisyyskoreografin apuun; läheisyyskoreografiksi tuli alallaan ensimmäisenä Suomessa toiminut Pia Rickman.
Kirsi Nurminen
Kirsi Nurminen (s. 1. marraskuuta 1956 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, joka on näytellyt muun muassa nukketeattereissa (Teatteri Mukamas, Nukketeatteri Vihreä Omena), eri teatteriryhmissä myös elokuva- ja televisiotuotannoissa mm. televisiosarjoissa Maalaiskomedia-sarjassa (Vain muutaman huijarin tähden, Peräkamaripojat, Mooseksen perintö, Turvetta ja timantteja) ja Hovimäki.
Sannah Nedergård
Myös Nedergårdin sisko Sarah Nedergård on näyttelijä.
Luettelo Böömin hallitsijoista
Tämä on luettelo Böömin hallitsijoista.
Vuosiluvut ovat vuoteen 972 summittaisia.
Nimi Venceslaus on,.
Pudotusrinne
Pudotusrinne on kerroksittaisten sedimenttikivilajien eroosion tuloksena syntynyt geologinen muodostuma. Pudotusrinteet ovat kahden tasaisen alueen väliin syntyneitä jyrkkiä rinteitä.
Muodostuminen
Tietyt kivilajit (yleensä pehmeät) hajoavat muita nopeammin. Esimerkiksi savikivi hajoaa nopeammin kuin kalkkikivi. Tietyissä tilanteissa kokonainen kerros helposti hajoavaa kiviainesta voi eroosion tuloksena kulkeutua pois kovemman kivilajin päältä. Tämän seurauksena syntyy lähes tasainen pinta.
Lobuche West
Lobuche West on Himalajalla Nepalissa sijaitseva vuorenhuippu. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 6 145 metriä.
Rat King
Rat King on Petri Kotwican ohjaama suomalais-virolainen trillerielokuva vuodelta 2012. Se on ohjaajan kolmas pitkä elokuva. Suomalais-virolainen yhteistuotanto on kuvattu Virossa kesällä 2011.
Juoni
Elokuva aihe on pelimaailmasta. Liialliseen pelaamiseen uppoutunut Juri on jo jättämässä pelaamisen tyttöystävän painostuksesta, kun nettiystävä pyytää apua, ja siitä käynnistyy painajaismainen tapahtumaketju, jossa panokset ovat kovat.
Arviot
Arto Pajukallion (Tv-maailma) mukaan Rat King sortuu ikävystyttäviin kliseisiin ja kiusaannuttavaan epäuskottavuuteen. Musta jää oli menestys, ja kriitikko toivoo, että Kotwican ura ei kompastu tähän teennäiseen trenditrilleriin. Varovainen on myös Pertti Avolan (Helsingin Sanomat) arvio: Tarina ei kantanut Mustassa jäässä, eikä se kanna tässäkään, ainekset eivät loksahda luontavasti yhteen, komeasta yhteistuotannosta huolimatta on haukattu liian iso pala.
Laurent Fabius
Laurent Fabius O.Q. (s. 20. elokuuta 1946 Pariisi) on ranskalainen sosialistipuolueen poliitikko. Hän oli maan pääministeri 17. heinäkuuta 1984 – 20. maaliskuuta 1986. Vuonna 2012 Fabius valittiin ulkoministeriksi Jean-Marc Ayrault’n hallitukseen. Hän jatkoi tehtävässä myös Manuel Vallsin hallituksessa vuonna 2014. Fabius siirtyi ulkoministerin tehtävästä perustuslakineuvoston jäseneksi helmikuussa 2016.
Elämä ja ura
Fabius on kotoisin Pariisista ja on varakkaan juutalaisen taidekauppiaan, André Fabiuksen poika. Hänen äitinsä oli yhdysvaltalainen Louise Mortimer, joka oli maallinen katolilainen. Fabius opiskeli Institut d'études politiques de Paris’ssa ja Kansallisessa hallintokoulussa (École nationale d'administration), minkä jälkeen ryhtyi Conseil d'Étatin auditoijaksi. Vuonna 1978 hänet valittiin Ranskan kansalliskokoukseen Seine-Maritimesta sosialistipuolueen edustajana.
Kun François Mitterrand valittiin presidentiksi vuonna 1981, Fabius nimitettiin budjetista vastaavaksi ministeriksi. Vuodesta 1983 hän oli teollisuusministeri ja 1984 pääministeri. Pääministeriksi tullessaan hän oli vain 37-vuotias ja viidennen tasavallan nuorin pääministeri. Fabius ajoi markkinatalouden hyväksyvää sosialismia, Euroopan yhdentymistä ja uudistuksia. Kun sosialistipuolue hävisi vaalit 1986, hän erosi.
Fabius nähtiin Lionel Jospinin kilpailijana Mitterrandin manttelinperijäksi. Hän ei päässyt puolueen johtoon 1988 eikä 1990 Mitterrandin tuesta huolimatta. Hänet nimitettiin 1988 kuitenkin kansalliskokouksen puhemieheksi (1988–1992) ja valittiin Euroopan parlamenttiin 1989–1992. Vuonna 1992 hänestä tuli viimein puoluejohtaja, mutta hän erosi 1993 katastrofaalisen vaalitappion jälkeen.
Fabius palasi kansalliskokouksen puhemieheksi 1997–2000 ja talous- ja teollisuusministeriksi 2000–2002. Myöhemmin Fabius on muuttanut politiikkaansa vasemmistolaisemmaksi ja euroskeptiseksi. Vuonna 2006 Fabius oli ehdolla sosialistipuolueen presidenttiehdokkaaksi vuoden 2007 vaaleihin. Fabius kuitenkin hävisi sekä Dominique Strauss-Kahnille että puolueen ehdokkaaksi valitulle Ségolène Royalille.
Lobuche East
Lobuche East on Himalajalla Nepalissa sijaitseva vuorenhuippu. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 6 119 metriä.
Hasan ibn Ali
thumb|Ali ja hänen poikansa Hasan ja [[Husain ibn Ali|Husain 1800-luvun ihannoidussa persialaisessa muotokuvassa.]]
Šiiojen historiankirjoituksen mukaan Hasan ibn Ali menehtyi, kun Muawija antoi myrkyttää hänet.
Suunnikaslihas
thumb|Ihmisen suunnikaslihas
Vaasan hallintotalo
thumb|Apteekkari Lindebäckin talo vuonna 1870. Vaasan hallintotalo eli Lindebäckin talo (ruots. Styrelsegården eli Lindebäcks hus) on vuonna 1862 valmistunut rakennus Vaasassa. Rakennuksen omistaa Vaasan kaupunki, ja nykyisin siellä kokoontuvat Vaasan kaupunginvaltuusto ja kaupunginhallitus. Lisäksi talossa on tilat kaupungin ylimmälle johdolle, henkilöstö-, talous- ja viestintäpalveluille, kirjaamolle ja keskusarkistolle.
Historia
Apteekkari Herman Johan Lindebäck rakennutti Vaasan hallintotalon eli silloisen Lindebäckin talon vuonna 1862 alun perin apteekkinsa toimitilaksi ja perheensä kodiksi. Lindebäckin apteekki oli tuolloin koko kaupungin ainoa apteekki ja toimi rakennuksen ensimmäisessä kerroksessa. Ylempi kerros oli asuinkäytössä,ja siellä asui apteekkarin perheen ja läheisten lisäksi myös apteekin henkilökuntaa. Suuressa salissa, joka sijaitsee myös toisessa kerroksessa, järjestettiin esimerkiksi kirjallisuusiltoja ja muita yhteisötilaisuuksia. Myöhemmin sali toimi myös Pohjanmaan museon näyttelytilana. Kymmenen ensimmäisen vuoden aikana rakennuksen toinen kerros oli myös koulun käytössä.
Apteekkari Lindebäckin kuoltua vuonna 1902 kiinteistö ja apteekki siirtyivät Lindebäckin sukulaiselle Helge Sigurd Branderille. Brander siirsi apteekin Wolffin taloon Vaasan ylätorille ja myi nykyisen hallintotalon vuonna 1911 Vaasan kaupungille.
Vaasan hallintotalon on suunnitellut Vaasan lääninarkkitehti C. A. Setterberg. Vuonna 1930 taloa laajennettiin, ja siitä lähtien se on toiminut Vaasan kaupungin hallinnon päätilana. Rakennuksen peruskorjaus valmistui 2020 talvella.
Samaran metro
undefined Samaran metro on Samaran kaupunkia palveleva metrojärjestelmä. Se avattiin vuonna 1987, jolloin siitä tuli Venäjän viides ja Neuvostoliiton kahdestoista metrojärjestelmä. Metrossa on yksi 11,4 km:n mittainen linja, jolla on yhdeksän asemaa, näistä kahdeksan maanalaisia.
Historia ja tulevaisuus
Samaran kaupunki sijaitsee Samarajoen ja Volgan yhtymäkohdassa ja monien rautateiden ja kanavien risteyksessä. Kaupunki kasvoi räjähdysmäisesti 1900-luvulla ja siitä muodostui myös tärkeä teollisuuskaupunki. Metrojärjestelmän suunnittelu aloitettiin 1970-luvulla ja rakentaminen vuonna 1980. Linja avattiin yleisölle 25.12.1987. Aluksi rakennettu neljän asemanvälin pätkä ylettyi Bezymjankan kaupunginosaan, jossa suurin osa kaupungin tehtaista sijaitsee. Samaran nimi oli siihen aikaan vielä "Kuibyšev" ja siksi metrokin tunnettiin aluksi nimellä "Kuibyševski metropoliten".
Ensimmäisen vaiheen pituus oli 4,5 kilometriä. Toisen vaiheen, Pobeda–Gagarinskaja, n. 5,7 km, rakentaminen aloitettiin välittömästi, mutta se viivästyi pian seuranneen Neuvostoliiton taloudellisen kriisin takia. Seuraava asema (Sovetskaja) ja 1 623 m rataa saatiin valmiiksi vasta vuonna 1992. Vuonna 1993 avattiin kaksi asemaa: Sportivnaja helmikuussa (1 444 m uutta rataa) ja Gagarinskaja joulukuussa (1 484 m). Joulukuussa 2002 avattiin linjan länsipäähän Moskovskaja (1 300 m) ja vuonna 2007 vielä Rossijskaja.
Wintersun (albumi)
Wintersun on metalliyhtye Wintersunin ensimmäinen studioalbumi. Siitä on julkaistu kolme versiota: alkuperäinen eurooppalaisjulkaisu, kolme bonuskappaletta sisältävä Japanissa julkaistu versio ja bonus-DVDn sisältävä Wintersun – Tour edition. Albumin kannet ovat Kristian Wåhlinin (aka. Necrolord) suunnittelemat ja maalaamat.
Kappaleet
Albumin kannen kappaleluettelossa "Starchildin" viittä osaa ei ole eroteltu, mutta kansivihkossa kappale on jaoteltu mainittuihin osiin.
Wintersun: Special Tour Edition
Digipak, jossa alkuperäinen levy sekä live-DVD (Tour edition, Live at Summer Breeze 2005).
Yhteispaineruiskutus
thumb|250px|Kaavio yhteispaineruiskutusjärjestelmästä. Yhteispaineruiskutus on dieselmoottorien polttoaineen ruiskutusjärjestelmä, jossa erillinen korkeapainepumppu tuottaa jatkuvan tasaisen yli 2 000 baarin paineen polttoaineputkistoon. Polttoaineen jakamisen sylintereihin hoitavat sähköisesti avattavat suuttimet. Tämä mahdollistaa entistä tarkemman polttoaineen annostelun. Kolmannen sukupolven yhteispainejärjestelmissä suuttimet ovat pietso-ohjatut, niiden käyttöpaine voi olla 1 800 baaria. Käytössä oleva tekniikka alittaa uudet Euro 5 -päästönormit. Muut yleisesti käytetyt järjestelmät eroavat yhteispaineruiskutuksesta selvästi. Esimerkiksi perinteisellä jakajapumpulla varustetussa järjestelmässä pumppu tuottaa paineen ainoastaan yhden sylinterin omaan polttoaineputkeen kerrallaan, tai Volkswagen Groupin käyttämässä pumppusuutinjärjestelmässä jokaisella sylinterillä on oma pumppu/suutin-yksikkönsä. Yhteispaineruiskutus on viimeksi mainittuun verrattuna edistyksellisempi, sillä siinä polttoaine voidaan annostella useana peräkkäisenä annoksena, jolloin käyntiääni on pehmeämpi. Sen sijaan pumppusuutin kykenee tuottamaan yhden erittäin korkeapaineisen ruiskutuksen kerrallaan, mistä aiheutuu sille tunnusomainen kalkattava käyntiääni.
Yhteispaineruiskutuksen kehitti sveitsiläinen Robert Huber 1960-luvun lopulla.
Valmistajat ja käyttäjät
Yhteispaineruiskutusjärjestelmiä valmistavat useat yritykset, kuten Robert Bosch GmbH, Delphi Automotive Systems, Denso Corporation ja Siemens VDO. Monet yhteispaineruiskutusta käyttävät autotehtaat kutsuvat järjestelmää omilla nimillään.
噴射ポンプ
Kid Nation
Kid Nation on yhdysvaltalainen tosi-tv-sarja, jota juontaa Jonathan Karsh. Sarja alkoi Yhdysvalloissa CBS:llä 19. syyskuuta 2007 ja päättyi 12. joulukuuta 2007. Suomessa sarja käynnistyi Nelosella 27. kesäkuuta 2008 ja päättyi 20. syyskuuta 2008. Sarjassa seurataan 40 lapsen (8–15 vuotta) matkaa Bonanza Cityyn, New Mexicoon ilman aikuisia. Sarjan tuottaminen alkoi 1. huhtikuuta 2007. Sarjassa lapset yrittävät luoda toimivaa yhteiskuntaa kaupungissa, mukaan lukien hallitus-järjestelmän ilman aikuisten apua ja valvontaa. Jokaisella jaksolla on oma teema, liittyen kaupunkineuvoston lukeman "päiväkirjan" merkintöihin. Lisäksi jokaisessa jaksossa eri kaupunkien alueet kilpailevat haasteessa, jonka tulokset määräävät heidän työtehtävänsä kaupungissa. Ohjelma oli alun perin tarkoitus esittää Yhdysvalloissa kesällä 2007.
Sokrateen puolustuspuhe (Platon)
Sokrateen puolustuspuhe eli Apologia on Platonin kirjoittama versio Sokrateelle jälkikäteen kirjoitetuista puolustuspuheista. Se koostuu kolmesta Sokrateen omassa oikeudenkäynnissään pitämäksi esitetystä puheesta. Teos on mahdollisesti Platonin varhaisin.
Historia
Platonin teosten joukossa Sokrateen puolustuspuhe kuuluu tämän varhaisvaiheen teoksiin, ja se on ajoitettu kirjoitetuksi 390-luvulla eaa. suhteellisen pian Sokrateen oikeudenkäynnin ja kuoleman jälkeen. Sokrateen puolustuspuheen ajatellaan yleensä olevan Platonin varhaisin tai ainakin ensimmäinen julkaistavaksi tarkoitettu teos. Se esittää puheen, jonka Sokrates piti puolustuksekseen omassa oikeudenkäynnissään.
Sokrateen oikeudenkäynti pidettiin vuonna 399 eaa. Tuolloin hän oli 70-vuotias. Sokrates oli ärsyttänyt monia ateenalaisia useita vuosia, ja peloponnesolaissodan jälkeisessä kiristyneessä tilanteessa hänet pantiin syytteeseen nuorison turmelemisesta ja jumalattomuudesta. Häntä syytti kolme henkilöä. He olivat:
Mainitut ryhmät, valtiomiehet, käsityöläiset, runoilijat ja puhujat, olivat niitä, joita Sokrates oli ”kuulustellut” — ja jotka hän oli samalla suututtanut — etsiessään ihmisiä, joilla olisi tietoa totuudesta.
Sokrateen tuominnut oikeusistuin, heliaia, muodostui 500 arpomalla tavallisten kansalaisten joukosta valitusta valamiehestä. Platon oli itse paikalla oikeudenkäynnissä. Sokrates esiintyi oikeuden edessä uhmakkaana ja välinpitämättömänä tuomion suhteen, ja mahdollisesti siksi hänet tuomittiin kuolemaan, vaikka tämä ei todennäköisesti ollut syyttäjien alkuperäisenä päämääränä.
Sokrateen kuoleman jälkeen useat henkilöt kirjoittivat puolustuspuheita Sokrateelle. Platonin version lisäksi tunnetaan muun muassa Ksenofonin kirjoittama Sokrateen puolustuspuhe. Vaikka Platonin esittämä puhe ottaa antiikille tyypillisesti joitakin vapauksia taiteellisen vaikutelman nimissä, sen ajatellaan kuvaavan alkuperäisen puheen ytimen melko hyvin. Se ei ole kuitenkaan tarkoitettu historialliseksi esitykseksi, vaan ennen kaikkea puhdistamaan Sokrateen maine.
Diogenes Laertioksen esittämässä, Thrasylloksen tekemässä Platonin teosten jaottelussa dialogi kuuluu I tetralogiaan yhdessä dialogien Euthyfron, Kriton ja Faidon kanssa. Tämä tetralogia käsittelee Sokrateen viimeisiä päiviä. Euthyfronissa kuvataan Sokrateen juuri ennen oikeudenkäyntiään käymää keskustelua, joka liittyy tämän saamiin syytteisiin jumalattomuudesta. Kriton kuvaa Sokrateen vankilassaoloaikaa, ja Faidon tämän viimeisiä hetkiä ja kuolemaa. Aiheensa puolesta Thrasyllos luki dialogin Platonin eettisten teosten joukkoon. Aristofanes Byzantionlaisen jaottelussa dialogi kuuluu puolestaan IV trilogiaan yhdessä dialogien Theaitetos ja Euthyfron kanssa.
Sisältö
Sokrateen puolustuspuhe on kirjoitettu Sokrateen puheena ensimmäisessä persoonassa, lukuun ottamatta kahta dialogimuotoista jaksoa (24d–25d ja 26b–27d), joissa Sokrates kuulustelee Meletosta. Esitys koostuu kolmesta puheesta, jotka kuvataan pidetyiksi oikeudenkäynnin eri vaiheissa. Ensimmäisessä puheessa Sokrates käsittelee häneen kohdistettuja syytöksiä. Tämän jälkeen hänet todetaan syylliseksi. Toisessa puheessa Sokrateella olisi Ateenan oikeuskäytännön mukaisesti mahdollisuus ehdottaa itselleen rangaistusta. Sokrates ei kuitenkaan juurikaan välitä siitä, millaisen rangaistuksen saa. Tämän jälkeen hänet tuomitaan kuolemaan. Kolmannessa puheessa Sokrates suuntaa jo ajatuksensa odottavaan kuolemaansa.
Ensimmäinen puhe
thumb|200px|Dialogin alku ensimmäisessä painetussa laitoksessa ([[editio princeps) vuodelta 1513.]]
Sokrateen puolustus