cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Paul Bern
Yksityiselämä ja kuolema
Heidän avioliittonsa kesti vain kaksi kuukautta, kun Bern löytyi kuolleena heidän asunnostaan Benedict Canyon Driven Easton Drivella Beverly Hillsistä, alastomana kylpyhuoneesta. Bern jätti kiistanalaisen (eräät allekirjoituksen analyytikot ovat sanonneet, ettei itsemurhaviesti ollut hänen käsialaansa) itsemurhaviestin, jossa lukee: "Rakkaimpani, valitettavasti tämä on ainoa keino hyvittää kauhea vääryys, jonka olen tehnyt sinulle, ja pyyhkiä pois halveksittava nöyryytykseni. Rakastan sinua. Paul. Ymmärräthän, että viimeiltainen oli vain komediaa". Siitä seurasi skandaali, josta on siitä pitäen kiertänyt monenlaisia huhuja. Kuolinsyyksi todettiin kuitenkin itsemurha. Jotkut Bernin ystävät ja tämän elämäkerran kirjoittaja Ben Hecht uskovat tuottajan avovaimon Dorothy Milletten (1886–1932) ampuneen Bernin. Eräs todistaja kertoi, että oli nähnyt naisen, jonka tuntomerkit vastasivat Milletteä, joka oli vieraillut heillä sinä yönä kun Bern kuoli, mutta tätä ei ole varmuudella todistettu. Bern oli kertonut Harlow'lle Millettestä, vaikkakaan ei sanonut, että New Yorkin lain mukaan tämä oli hänen laillinen avovaimonsa, ns. common-law wife. Bernin ja Harlow'n mentyä naimisiin Millette oli siirtynyt länsirannikolle San Franciscoon ja kirjoitellut ja soitellut Bernille, joka lähetti tälle yhä shekkejä, mutta vältti henkilökohtaista yhteydenpitoa. MGM:n lääkäri Edward Jones väitti itsemurhan syyksi sitä, että Bern olisi ollut impotentti. Bern haudattiin Inglewood Park Cemeteryn hautausmaalle, Inglewoodiin, Kaliforniaan.
Räisälä
pienoiskuva|upright|Räisälän epävirallinen perinnevaakuna. pienoiskuva|Räisälän kylänraittia 24.10.2016 pienoiskuva|[[Räisälän kirkko|Räisälän luterilainen kirkko 24.10.2016]]
Paul Bern
Yksityiselämä ja kuolema
Harlow kuoli viisi vuotta myöhemmin 7. kesäkuuta 1937 munuaisten vajaatoimintaan 26-vuotiaana. Millette löydettiin hukkuneena Sacramentojoesta lähellä Walnut Grovea. Hän oli tehnyt itsemurhan kaksi päivää myöhemmin Bernin kuolemasta 7. syyskuuta hyppäämällä Delta King -nimiseltä jokilaivalta, joka oli matkalla San Franciscosta Sacramentoon. Millette haudattiin East Lawn Memorial Parkin hautausmaalle Sacramentoon. Jean Harlow maksoi Milletten hautajaiset ja MGM:n silloinen johtaja Louis B. Mayer maksoi hautapaikan ja -kiven.
Räisälä
Räisälä on entinen Suomen kunta Etelä-Karjalassa Karjalankannaksella Neuvostoliitolle luovutetulla alueella. Räisälän pinta-ala oli 403,1 neliökilometriä ilman vesistöjä, vesistöt lisäsivät pinta-alaa huomattavasti. Vuoksi kulkee Räisälän alueen halki etelä-pohjoissuunnassa.
Räisälä rajoittui idässä Pyhäjärveen ja Käkisalmen maalaiskuntaan, pohjoisessa Kaukolaan, luoteessa Kirvuun, lännessä Vuoksenrantaan, etelässä Vuokselaan sekä kaakossa Sakkolaan. Räisälässä on säilynyt paljon suomalaista rakennuskantaa.
Pinnanmuodot ja luonto
Räisälän pitäjän alue kuuluu maaperältään osittain eteläisen Karjalankannaksen pehmeäpiirteisiin hiekkamaa-alueisiin, osittain kumpuilevampaan ja kalliomaisempaan pohjoisen Karjalankannaksen alueeseen. Korkeimmat alueet ovat noin 60-75 merenpinnan yläpuolella. Loivapiirteiset hiekkamaa-alueet, savikot ja harjumuodostelmat sekä hiekka- ja soramäet muodostavat eteläosalle tyypillisen maiseman, kun taas pitäjän pohjoisilla alueilla mutkittelevat notkot, laaksot ja pienet tasannealueet vuorottelevat kallioisempien mäkien kanssa. Erityisesti pohjoisosissa kallioiden ja kumpujen välisillä alueilla on monin paikoin myös pieniä järviä ja lampia. Vesistöistä kuitenkin hallitseva on Vuoksi, joka pitäjän länsiosassa laajenee suureksi, saaririkkaaksi Käkisalmenseläksi, joka ulottuu Käkisalmen kaupunkiin asti. Räisälän alueella Vuokseen laskee myös huomattavia jokia, joista luoteesta virtaavan Helisevänjoen vedet laskevat Helisevänjärven kautta kahta reittiä, ja etelän-kaakon suunnalta virtaava Konnitsanjoki toi Vuokseen mm. Pyhäjärven ja Kiimajärven vedet.
Räisälän alueen metsät olivat suurimmaksi osaksi havumetsiä, tosin paikka paikoin joillakin lehtomaisilla alueilla viihtyivät mm. lehmus, vaahtera, metsäomenapuu ja pähkinäpensas. Suoalueita Räisälässä oli verraten vähän. Harvinaisista tai melko harvinaisista kasveista Räisälässä viihtyivät mm. kilpukka, pesäjuuri, sarjatalvikki, lehtomaitikka ja soikkokaksikko.
Historia
Kivikaudella Vuoksen vesi oli 21 metriä nykyistä korkeammalla peittäen valtaosan pitäjästä. Tällöin vedet purkautuivat Heinjoen-Viipurin kautta Suomenlahteen. Pitäjän pohjoisosat kuuluivat mantereeseen, muuten vedenpinnan yläpuolella olivat vain korkeimmat mäet ja harjanteet. Pohjoisosissa olikin asutusta jo kivikaudella. Kivikauden lopulla maa kohosi hiljalleen.
Räisälän luterilainen seurakunta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1635.
1800-luvun alkuun asti Suvannon vedet laskivat Kiviniemen, kautta Vuokseen, vuonna 1818 Suvanto puhkaisi itselleen suoran tien Laatokkaan. Vuonna 1857 avattiin Kiviniemen kannaksen poikki kaivettu uoma. Vuoden 1859 loppuun mennessä Räisälässä vesi aleni 3,5 metriä.
Vuoden 1945 maanhankintalain mukaisen sijoitussuunnitelman mukaan räisäläiset sijoitettiin Satakunnan eteläosaan ja Varsinais-Suomen pohjoisosaan. Räisäläisten sijoituskunnat olivat Eura, Eurajoki, Harjavalta, Honkilahti, Kiukainen, Lappi ja Säkylä. Vuonna 1994 tehdyn tutkinnan mukaan 37 prosenttia oli sijoittunut Satakuntaan, muun muassa Kiukaisiin.
Maatalous
Vuonna 1920 Räisälässä oli peltoa 5834,6 ha, josta salaojitettua oli 63,42 ha. Suurin osa viljelysmaasta sijaitsi savi- ja hiekkamaalla. Samana vuonna kasvitarhoja oli 13,97 ha ja karjan ruokinnan osalta tärkeitä luonnonniittyjä oli 2348,64 ha. Karjaa oli vuonna 1920 seuraavasti: hevosia 1396, nautoja 5516, lampaita 7723, sikoja 1508, vuohia 7 ja siipikarjaa 2283 kpl. Vuoteen 1929 mennessä peltoala oli lisääntynyt 6973 hehtaariin niittyalan pudottua 1556 hehtaariin. Samaten vuonna 1929 hevosten lukumäärä oli 1136, nautojen lukumäärä 4530, lampaiden 3504, sikojen 1359, vuohien 38 ja siipikarjan 4516 kpl.
Väestö
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Räisälän väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1940.
Kylät
Alhotoja,1 Humalainen, Humalapelto, Hytinlahti, Härskensaari, Ivaskanmäki (Ivaska), Karkola, Kiisanlahti, Kivipelto, Kynsijärvi,1 Kökkölä, Könninginmäki, Lammasmäki, Lamminautio, Lohikallio, Lokinapelto, Luotsanlahti, Läheniemi, Makkola, Muonola, Myllypelto (asema), Neitsytkallio, Näpinlahti,2 Pataksela, Piiskonmäki, Putoria, Rautakopra, Räisälä (kirkonkylä), Sakkali,2 Sutkenlahti, Särkisalo, Tarhola, Tekemälahti, Tiittola, Timoskala, Tiuri, Tiurinmäki, Unnunkoski, Virtelä.
1 Alhotoja ja Kynsijärvi eivät olleet virallisia kyliä, vaan ne kuuluivat Tiurin, Räisälän ja Näpinlahden kylien alueisiin.
2 Näpinlahti ja Sakkali olivat Käkisalmen maalaiskunnan kyliä, mutta niiden erillisalueita oli myös Räisälän alueella.
Gunnar Ericsson
Gunnar Ericsson, Eriksson i Näs  (27. heinäkuuta 1906 Vimmerby, Småland, Ruotsi – 27. toukokuuta 1974 Vimmerby) oli ruotsalainen keskustapuolueen poliitikko, joka myös kirjoitti poliittisisia satiireja.
Räisälä
Kylät
Lukuvuonna 1937–1938 kunta oli jaettu 14 koulupiiriin.
Gunnar Ericsson
Ericsson oli Ruotsin keskustapuolueen nuorisojärjestön palveluksessa 1936–1942 ja kansanedustaja toisessa kamarissa 1946–1956. Hän kannatti hyvin voimakkaasti pohjoismaista yhteistyötä. Ericsson oli tiiviisti yhteydessä suomalaisiin puoluetovereihin ja opetteli suomea. Urho Kekkonen kuului hänen ystäväpiiriinsä. Hän vaikutti Hanasaaren kulttuurikeskuksen perustamiseen. Kansanedustajavuosinaan hän oli muun muassa Ruotsin Keskustapuolueen edustajana eläkekomiteassa 1951–1955. Ericsson oli maanviljelijä koko työuransa ajan vuoteen 1965.
Räisälä
Nimen taivutuksesta
Räisälässä asunut henkilö oli räisäläinen, ei räisäläläinen (vrt. kotiseutulehti Räisäläinen, joka alkoi ilmestyä vuonna 1955).
Gunnar Ericsson
1950-1970-luvulla Ericsson julkaisi vuosittain satiirikokoelmia, jotka kuvitti Ewert Karlsson (EWK). Satiireissa hän sovitti ajankohtaisia Ruotsin tapahtumia viikinkiajan Sveanmaahan. Hän käytti yleensä salanimeä Gunnar på Lid-arrende.
Berkut
Berkut voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Yhdeksäs linnake
thumb|Yhdeksäs linnake Yhdeksäs linnake on osa Kaunasin puolustuslinnoitusta Liettuassa. Linnaketta käytettiin natsimiehityksen aikaan toisessa maailmansodassa Liettuan suuren juutalaisvähemmistön hävittämiseen.
Neuvostoliiton miehityksen aikaan linnaketta käytettiin vankilana ja kidutuspaikkana. Nykyään Yhdeksäs linnake on näistä kärsimyksistä kertova museo.
Luis Madrid Merlano
Luis Madrid Merlano (s. 27. lokakuuta 1946 Cartagena) on kolumbialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Istminan apostoliseen vikariaattiin 29. kesäkuuta 1971 ja nimitettiin Tibún prelaatiksi 21. toukokuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Angelo Acerbi, jota avustivat Gustavo Posada Peláez ja Carlos José Ruiseco Vieira.
Madrid Merlano sai 19. huhtikuuta 1995 nimityksen Cartagon hiippakunnan johtoon. Hänet nimitettiin 30. maaliskuuta 2010 Nueva Pamplonan arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 22. toukokuuta.
Kaunasin linna
thumb|300px|Kaunasin linna. Kaunasin linna on Kaunasin keskustassa, Liettuassa, sijaitseva linna. Linnalla on tuhatvuotiset perinteet.
Kirjobauhinia
Kirjobauhinia (Bauhinia variegata) on hernekasveihin kuuluva puulaji. Se kasvaa luonnonvaraisena Itä-Aasiassa: osassa Kiinaa, Intiassa, Pakistanissa, Nepalissa, Bhutanissa ja Indokiinan maissa. Lajia käytetään muun muassa koristepuuna.
Virama
Sana virama (विराम, virāma) tulee sanskritista ja tarkoittaa ”lopettamista” tai ”pysähtymistä”. Viramalla on erilaisia nimiä eri kielissä. Hindiksi sen nimi on halant, bengaliksi hasanta, malajalamiksi candrakkala, marathiksi virama, teluguksi virāmamu ja tamiliksi puḷḷi.
Vladimir Trusenjev
Vladimir Trusenjev (3. elokuuta 1931 – 2001) oli neuvostoliittolainen kiekonheittäjä.
Vätsärin erämaa-alue
Vätsärin erämaa-alue sijaitsee Suomen Ylä-Lapissa Inarin kunnassa.
Vätsärin Natura-alue perustettiin erämaalain nojalla vuonna 1991. Erämaa-alue sijaitsee Inarinjärven itä- ja koillispuolella. Se on pinta-alaltaan 1 550 neliökilometriä.
Vladimir Trusenjev
Trusenjev heitti Leningradissa 4. kesäkuuta 1962 maailmanennätyksen 61,64 metriä. Nelisen viikkoa myöhemmin hän menetti ennätyksen Al Oerterille.
Vätsärin erämaa-alue
Maastonpiirteet
thumb|right|Kapperijoki alueen keskiosissa.Vätsärin maisemat ovat yleispiirteiltään karuja männikköjä, mutta järviä, lampia, jokia ja puroja eli vesistöjä on runsaasti. Hiekkamaiden niukkamineraaliset eli niukkaravinteiset vedet (Littorelletalia uniflorae) muodostavat neljänneksen alueen luontotyypeistä. Yksi alueen erikoisuus on sen rikkonaisuus.
Kasvillisuus
Soita alueella on vain vähän, vaikka se on alavaa Inarin järvimaata. Vätsärin koillisosa on pääosin puutonta ja hyvin kivistä tunturiylänköä. Aluetta leimaa myös osaltaan Inarijärvi rantoineen ja saarineen, joihin kuuluu sekä männikköisiä suurempia saaria että tunturimaisia pikkuluotoja.
Männyn metsänraja kulkee alueen keskivaiheilla. Vätsärin eteläosissa tehtiin laajoja metsänhakkuita 1920-luvulla ja 1930-luvulla. Vanhimmat ja järeimmät männyt kaadettiin ja kuljetettiin Norjaan. Hakkuumäärä oli noin puoli miljoonaa tukkirunkoa. Kessi sijaitsee erämaa-alueen eteläosassa, Vätsäri pohjoisempana. Tunturimittari aiheutti vuonna 1965 laajaa tuhoa Vätsärin alueen tunturikoivuille.
Linnusto
thumb|right|Lapintiainen VätsärissäVätsärin runsaimmat pesimälinnut ovat järripeippo, pajulintu, urpiainen ja niittykirvinen.
Muuta
Petsamon nikkelisulattojen vaikutukset näkyvät Riista- ja kalatalouden tutkimuslaitoksen mukaan Suomen puolella selvästi vain Vätsärin alueen itäosissa. Tutkimuksessa selvitettiin vuonna 2007 sulattojen päästöjen vaikutuksia pienimpien vesistöjen veden laatuun ja kalastoon Suomen, Norjan ja Venäjän raja-alueella. Verrattuna aikaisempiin tutkimuksiin Vätsärin alueen vesistöjen puskurointikyky päästöille oli kuitenkin paranemassa ja myös alueen herkimmät vesistöt toipumassa.
Kirjallisuutta
69.48361°N, 29.30556°W
Nissan Bolero
250px|thumb|Bolero K11 250px|thumb|Bolero K12 Nissan Bolero on japanilaisen Autechin valmistama ylellinen muunnos Nissan Marchista (Euroopassa Nissan Micra). Eurooppaan Boleroa ei ole tuotu, koska kysyntä pienille ”luksusautoille” on vähäistä.
March Bolero K11
Ensimmäinen Bolero on vanhanaikaisesti muotoiltu, ja se perustuu K11-Micraan. Etumaski on kookas ja kromattu ja keulassa on käytetty muutenkin paljon kromia, esimerkiksi puskureissa.
March Bolero Mk.II
Toisen mallin kori on samanlainen kuin K12-korimallin Micrassa, mutta etumaski on kookkaampi ja kromattu. Takana ei lue Nissanin nimeä vaan pelkästään Autech Bolero.
Uzuki (1925)
Uzuki oli Keisarillisen Japanin laivaston Mutsuki-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Stalkkeri
Stalkkeri voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Uzuki (1925)
Valmistus
Alus tilattiin Ishikawajiman telakalta, missä köli laskettiin 11. tammikuuta 1924. Alus laskettiin vesille 15. lokakuuta 1925 ja otettiin palvelukseen 14. syyskuuta 1926.
Palvelus
Alus upotettiin 12. joulukuuta 1944.
Burt Rutan
Elbert L. "Burt" Rutan (s. 17. kesäkuuta 1943) on yhdysvaltalainen lentokonesuunnittelija, joka on tullut tunnetuksi monista erikoisista ja ennätyksiä rikkoneista koneistaan.
Rutan on syntyisin Portlandista, Oregonista ja varttui Kaliforniassa. Hän lensi ensimmäisen yksinlentonsa 16-vuotiaana 1959. Vuonna 1965 hän valmistui Kalifornian polyteknillisestä yliopistosta ilmailutekniikan insinöörinä.
Vuodet 1965–1973 hän työskenteli Yhdysvaltain ilmavoimien Edwardsin lentotukikohdassa projekti-insinöörinä. Hän toimi yhdeksessä eri lentotestausprojektissa ml. hävittäjälentokoneiden syöksykierrekokeet. Hänen projektitöihinsä kuului myös LTV XC-142 VTOL -kuljetuskoneen testaus. Tämä jälkeen hänestä tuli Bede Aircraftin Bede Test Centerin johtaja 1974 asti.
Rutan erosi kesäkuussa 1974 perustaakseen oman lentokonetehtaansa, Rutan Aircraft Factory, Mojaven aavikolle. Hän kehitteli monia prototyyppilentokoneita. Ensimmäinen tuote oli harrastelentokone Rutan VariViggen. VariEze-koneen suunnitelmia myytiin huomattavasti. Seuraavia koneita olivat Long-EZ ja Rutan Quickie.
Huhtikuussa 1982 hän perusti Scaled Composites Inc.:in. pienoiskuva|left|Voyager palaa maailmanympärilennoltaan. Vuonna 1986 Rutanin suunnittelema Voyager lensi ensimmäisenä lentokoneena maailman ympäri välilaskutta ja ilman tankkauksia. Konetta lensivät Burt Rutanin veli Dick Rutan ja Jeana Yeager. Lento kesti 9 vuorokautta, 3 minuuttia ja 45 sekuntia. thumb|250px|Konrad Dannenberg (vas.) ja Burt Rutan Kesäkuussa 2004 Rutanin SpaceShipOnesta tuli ensimmäinen yksityisen rakentama alus, joka saavutti avaruuden. Kone voitti Ansari X -palkinnon 4. lokakuuta pilottinaan Mike Melvill.
3. maaliskuuta 2005 Voyageria muistuttava suihkumoottorilla varustettu GlobalFlyer uusi Voyagerin ennätyksen pilottinaan Steve Fossett.
José María Libório Camino Saracho
José María Libório Camino Saracho (13. marraskuuta 1931 Santurtzi, Espanja – 30. elokuuta 2021 ) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Brasiliaan 6. heinäkuuta 1958 ja nimitettiin São Miguel Paulistan hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Urusin titulaaripiispaksi 16. kesäkuuta 1999. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alfio Rapisarda, jota avustivat Fernando Legal ja Carmelo Echenagusia Uribe.
Károly Garam
Károly Garam (s. 10. toukokuuta 1941 Eger, Unkari) on unkarilais-suomalainen sellotaiteilija. Hänen veljensä on viulutaiteilija Lajos Garam.
Lapsuus ja yksityiselämä
Károly Garamin äiti on suomalaissyntyinen pianisti Sole Kallioniemi-Garam (18.5.1909–30.9.1995 ), ja hänen isänsä on pastori Lajos Garam, joka on kotoisin Unkarista. Károly Garamin perhe muutti Suomeen sodan aikana, ja hänen pappi-isänsä jätti Unkariin pienen luterilaisen seurakunnan ja kirkkonsa. Károlyn isä palveli vapaaehtoisena Suomen armeijassa Kannaksella sotilaspappina. Károlylla on myös kaksi veljeä, Lajos ja Marton, sekä sisko Eva.
Ura
Garam opiskeli sellonsoittoa Sibelius-Akatemiassa Vili Pullisen ja Yrjö Selinin johdolla. Ensikonserttinsa hän piti vuonna 1966. Garam on lisäksi toiminut Radion sinfoniaorkesterin 2. soolosellistinä vuodet 1966–88.
Yrjö von Grönhagen
thumb|right|300px|Yrjö von Grönhagen. Yrjö von Grönhagen (3. lokakuuta 1911 Pietari – 17. lokakuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen antropologi ja tietokirjailija.
Tausta
Yrjö von Grönhagenin isä oli suomalainen upseeri ja lehtimies Karl von Grönhagen, jonka sukujuuret juontuivat ruotsalaisesta, saksalaisesta ja hollantilaisesta ylimystöstä. Äiti Zina von Holtzmann, koulutukseltaan oikeustieteen tohtori, polveutui suomalaisesta ja venäläisestä aatelistosta.
Grönhagenin perhe muutti Venäjän vallankumouksen jälkeen vuonna 1920 Viipuriin, missä Yrjö kirjoitti ylioppilaaksi. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi. Vuonna 1933 von Grönhagen kirjoittautui Sorbonnen yliopistoon. Hän päätti tehdä jalkaisin matkan Pariisista Helsinkiin ja kerätä samalla päiväkirjaansa sosiologista aineistoa. Grönhagen patikoi Pariisista Saksaan asti. Saksassa kieltä osaava von Grönhagen viihtyi, sillä hän tunsi myös yhteiskunnan kommunisminvastaisen ilmapiirin omakseen.
Ura Saksassa
Frankfurtilainen sanomalehti julkaisi vuonna 1935 von Grönhagenin kirjoittaman Kalevalan kansanperinnettä käsittelevän artikkelin. Reichsführer-SS Heinrich Himmler kiinnostui artikkelista ja von Grönhagenin kansatieteellisistä harrastuksista ja kutsui hänet tapaamiseen. Yhteydenoton tuloksena von Grönhagen palkattiin SS:n Ahnenerbe-instituuttiin, ja vuonna 1936 hän johti tutkimusmatkaa Laatokan Karjalaan, missä tarkoituksena oli kerätä alueen ikivanhaa kansanperinnettä. Suomalais-saksalainen retkikunta aloitti matkansa kesäkuussa 1936. Ensin he menivät tapaamaan runonlaulaja Timo Lipitsää ja sen jälkeen Tolvajärvelle, jossa valokuvattiin ja äänitettiin kanteleensoittaja Hannes Vornasen esityksiä. Viimeisenä retkikunnan haastateltavana oli tietäjä ja ennustaja Miron-Aku, jonka loitsujen lausuntaa retkikunta kuvasi ja äänitti. Retkikunta keräsi tietoa myös suomalaisesta saunaperinteestä.
Tämä retken jälkeen von Grönhagen ystävystyi Himmlerin kanssa ja kehitteli erilaisia teorioita suomalaisten ja saksalaisten yhteisestä alkuperästä. Hän sai nimityksen Ahnenerbe-instituutin johtoon, mutta muutaman kuukauden jälkeen instituutin uusi puheenjohtaja tohtori Walter Wüst erotti von Grönhagenin epäpätevänä. Von Grönhagen teki kuitenkin Karjalaan vielä vuosina 1936 ja 1937 kaksi tutkimusmatkaa. Natsihallinnon ja Ahnenerbe-instituutin katse kääntyi itään; esimerkiksi Adolf Hitler ei alun perinkään jakanut innostusta pohjoismaisista kohteista vaan halusi löydettävän yhteyksiä muinaisiin korkeakulttuureihin idässä.
Jatkosodan aikana von Grönhagen toimi Valtion tiedoituslaitoksen edustajana Berliinissä ja muun muassa muokkasi Eino Jutikkalan, Kustaa Vilkunan ja Väinö Auerin vuonna 1941 tekemää Finnlands Lebensraum -teosta paremmin saksalaisia miellyttäväksi. Teoksessa todisteltiin Suomen historiallista oikeutusta Itä-Karjalan ja Inkerinmaan alueisiin, ja sitä oli tarkoitus hyödyntää sovittaessa Suomen rajoista Saksan voitettua sodan.
Sodan jälkeen
Vuonna 1945 von Grönhagen pidätettiin Oslossa, jonne hänet oli siirretty palauttamaan sotavankeja. Valtiollinen poliisi kiinnostui hänen poliittisesta urastaan. Grönhagen pidätettiin ja vietiin Åkerhusin vankilaan, jossa britit pitivät natsien kanssa yhteistyöstä epäiltyjä. Kun raskauttavia seikkoja ei löytynyt, hänet vapautettiin. Pidätys jatkui Suomessa. Oikeuden päätöksellä von Grönhagen vapautettiin 1947.
Sodan jälkeen kirjoittamassaan kirjassa Himmlerin salaseura von Grönhagen kuvasi lähinnä 1930-luvulla tekemäänsä tieteellistä yhteistyötä Himmlerin ja saksalaisten kanssa.
Sodan jälkeen von Grönhagen toimi liike-elämän palveluksessa. Hän tutustui vuonna 1959 ekumeeniseen kristilliseen Konstantinus Suuren ritarikuntaan (Ordo Sancti Constantini Magni) ja oli mukana perustamassa ritarikunnan alueosastoa Suomeen. Alueosasto aloitti toimintansa vuonna 1959. Grönhagen muutti vuonna 1964 Kreetalle, jossa hän toimi ritarikunnan pääsihteerinä. Vuodesta 1970 von Grönhagen toimi Ateenassa ritarikunnan kanslerina ja kunniasuurmestarina. Samana vuonna ritarikunta otettiin von Grönhagenin ansiosta Aleksandrian patriarkaatin suojeluun, ja samalla se sai virallisen kansainvälisen statuksen.
Grönhagen asui viime vuosiinsa saakka vakinaisesti Kreikassa. Hän vietti kesät perheineen Lapissa, jossa hän omisti majoitusliikkeen Tenojoen varrella.
Mattila (Mäntsälä)
Mattila on kylä Mäntsälässä. Se sijaitsee lähellä Ohkolaa ja noin seitsemän kilometrin päässä Mäntsälän kirkonkylästä.
Kolme iloista rosvoa
Kasper, Jesper ja Joonatan – kolme iloista rosvoa on norjalaisen Thorbjørn Egnerin vuonna 1955 kirjoittama lastenromaani. Kirjaan liittyy myös joukko lauluja, joista useimmat ovat Egnerin itse säveltämiä. Kirjasta on tehty näytelmäversioita ja ainakin yksi elokuva. 132-sivuisessa kirjassa on tekijän värikuvitus.
Tarina kertoo kolmesta rosvosta, nimiltään Kasper, Jesper ja Joonatan. He käyvät silloin tällöin yöllä kaupoissa varkaissa ja ottavat vain tarpeellista. He asuvat kaupungissa nimeltä Kardemumma, jossa on paljon hullunkurisia asukkaita. Rosvoilla on kotieläimenään leijona, jonka takia kukaan ei käy pidättämässä heitä.
Kirjan tapahtumat
Kirjan ensimmäisessä luvussa ei vielä kerrota mitään rosvoista. Sen sijaan siinä esitellään monet muut kirjassa esiintyvät henkilöt, monet heistä laulujen sanoin. Heitä ovat muun muassa poliisimestari Paavali, joka ei haluaisi vangita ketään, korkeassa tornissa asuva Topias, joka tarkkailee säätä, kaupungin ainoan raitiovaunun kuljettaja Jytkynen sekä Sohvi-täti ja pikku Kamomilla. Topiaasta kerrotaan myös, kuinka hän kerran epäonnistui sääennustuksessaan: iltapäiväksi oli hänen mukaansa tulossa rankkasade, jota ei tullutkaan, minkä vuoksi häntä ei seuraavana päivänä uskottu, kun hän jälleen ennusti rankkasadetta, joka sillä kerralla kuitenkin todella tuli.
Varsinainen kertomus rosvoista alkaa toisesta luvusta. Eräänä päivänä rosvot havaitsevat, että heidän talostaan alkavat ruoka-ainekset olla lopussa. Tämän vuoksi he päättävät seuraavana yönä lähteä kaupunkiin varkaisiin. Tällöin he käyvät leipomossa, lihakaupassa ja vaatekaupassa ja vievät niistä kaikista mennessään runsaasti tavaraa.
Kun lihakaupan omistaja aamulla huomaa, että liike on tyhjennetty, hän on suunniltaan, mutta hänelle on ilmeisen selvää, ketkä sen ovat tehneet. Hän ilmoittaa asiasta poliisimestari Paavalille, joka kuitenkin vain kirjaa asiat muistiin mutta ei ryhdy toimenpiteisiin rosvojen kiinniottamiseksi. Hän vetoaa siihen, että olisi hengenvaarallista yrittääkään vangita henkilö, jolla on kotieläimenä leijona, ja lisäksi hänen mielestään olisi sopimatonta vangita ketään juuri sillä hetkellä, kun kaupungin suuri kesäjuhla on tulossa. Sohvi-täti kuitenkin kuuntelee parvekkeeltaan kauppiaan ja poliisin keskustelua ja on kauhuissaan siitä, miten poliisi pyrkii laiminlyömään virkatehtävänsä. Hän laulaakin oman laulunsa, jonka mukaan poliisi on – tai hänen tulisi olla – "tiukka mies", joka "ihmisiä vangitsee niin usein kuin vain voi."
Seuraavana päivänä pidettiin kaupungin suuri kesäjuhla. Torilla ja läheisessä puistossa järjestettiin monenlaista ohjelmaa. Muun muassa esitettiin monenlaisia lauluja. Myös pikku Kamomilla olisi halunnut tulla mukaan juhlaan, mutta aluksi Sohvi-täti kieltäytyi antamasta hänelle lupaa, kunnes Topias sai hänet muuttamaan mieltään. Sohvi-tätiä itseäänkin pyydettiin esittämään jokin laulu, mutta aluksi hän kieltäytyi sanoen, että hän osaa vain yhden laulun, joka ei sovi juhlaan. Lopulta hän kuitenkin suostui esittämään sen; kyseessä oli pidempi versio samasta laulusta, jonka hän laulanut parvekkeelta poliisin ja lihakauppiaan kuullen. Nyt ”kunniansa” saivat kuulla poliisimestari Paavalin lisäksi myös raitiovaununkuljettaja Jytkynen sekä kaupungin kurittomat, alinomaa jäätelöä ja kakkua syövät lapset.
Rosvot eivät voineet osallistua juhlaan, mutta he seurasivat sitä piilopaikasta sivusta. Kun kaupungin ainoa raitiovaunukin oli juhlan aikana seisauksissa, rosvot ottivat sen haltuunsa ja lähtivät sillä huviajelulle. Kun sen todettiin kadonneen, se kuitenkin löydettiin pian, sillä sehän ei voinut poistua kiskoiltaan ja reitti oli lyhyt.
Eräänä päivänä Tommi-niminen poika lähti aasilla ratsastaen kaupungin ulkopuolelle. Hän kulki sattumoisin rosvojen talon ohi tuntematta sitä, Mutta hän kuuli rosvojen keskustelevan keskenään siitä, että seuraavana yönä heidän olisi jälleen lähdettävä kaupunkiin varkaisiin. Hän palasi kaupunkiin ja ilmoitti asiasta kauppiaille, jotka päättivät järjestää rosvoille ansan. Kun rosvot saapuivat leipurinliikkeeseen, he alkoivat työntää leipiä säkkiinsä, mutta samalla hetkellä heidän takaansa lennähti ovi auki, ja sieltä leipuri ja kaksi muutakin kauppiasta saartoivat heidät ja pakottivat heidät kulkemaan kanssaan poliisiasemalle. Sinne saavuttuaan he herättivät poliisimestari Paavalin, joka toimi myös tuomarina. Hän tuomitsi rosvot 48 päiväksi vankeuteen. Heidät pantiin vankilaan, jossa ei ennestään ollut yhtään vankia ja joka sijaitsi samassa talossa kuin poliisiasema.
Luis Augusto Castro Quiroga
pienoiskuva|Luis Augusto Castro Quiroga vuonna 2014. Luis Augusto Castro Quiroga (s. 8. huhtikuuta 1942 Bogotá) on kolumbialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin Consolata-lähetyssaarnaajien papiksi 24. joulukuuta 1967 ja nimitettiin San Vicente-Puerto Leguízamon apostoliseksi vikaariksi sekä Aquae Flaviaen titulaaripiispaksi 17. lokakuuta 1986. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Angelo Acerbi, jota avustivat Mario Revollo Bravo ja José Luis Serna Alzate.
Järvenpää Plus
Järvenpää Plus on kansalaisliike, joka vaikuttaa Järvenpään kunnallispolitiikassa. Liike on osallistunut kunnallisvaaleihin vaaleista 1988 lähtien. Vuosina 1988–2000 kansalaisliike toimi nimellä Järvenpää 2000 yhteislistana sitoutumattomien ja Vihreiden kanssa, ja siitä lähtien omana listanaan. Vuosituhannen vaihteessa liike vaihtoi nimekseen Järvenpää 2000+, ja vuoden 2012 alussa nykyiseen muotoonsa Järvenpää Plus. Kaudella 2008-2012 järjestö oli viidellä kaupunginvaltuutetullaan valtuuston viidenneksi suurin ryhmittymä. Kansalaisliike toimi aluksi ilman rekisteröityä toimintamuotoa, mutta vuonna 2009 kansalaisliikkeen tueksi rekisteröitiin yhdistys.
Luis Augusto Castro Quiroga
Castro Quiroga sai 2. helmikuuta 1998 nimityksen Tunjan arkkipiispaksi.
Emil Wilhelm Matias Calonius
Emil Wilhelm Matias Calonius (8. elokuuta 1840 Helsinki – 3. syyskuuta 1906 Helsinki) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijan kenraaliluutnantti, joka toimi yli 40 vuotta Haminan kadettikoulun palveluksessa.
Caloniuksen vanhemmat olivat Suomen kenraalikuvernöörin viraston kanslisti Carl Vilhelm Calonius ja Gustava Vilhelmina Wulff ja puoliso vuodesta 1871 vapaaherratar Eva Hildur Ulrika Falkenberg af Trystorp. Ratsumestari Henrik Calonius oli heidän poikansa. Emil Wilhelm Matias Calonius suoritti Paavalin kadettikoulun Pietarissa ja määrättiin palvelukseen 1. krenatööritarkk’ampujapataljoonaan 1859. Hänet komennettiin silti samana vuonna oppilaaksi Pietarin tykistöakatemiaan, minkä jälkeen hän siirtyi Henkivartioväen ratsastavaan tykistöön. Tykistöopin kertaaja Paavalin kadettikouluun hänestä tuli 1861, mutta Haminan kadettikoulun luokantarkastajan apulaiseksi Calonius määrättiin vielä samana vuonna. Seuraavana vuonna hänet ylennettiin aliluutnantiksi.
Calonius toimi Haminan kadettikoulun kirjastonhoitajana ja museonjohtajana 1863–1870, samoin kuin koulun matematiikan, hallinto-opin ja venäjän kielen opettajana 1865–1870. Luutnantiksi hänet ylennettiin 1866 ja alikapteeniksi 1868. Haminan kadettikoulun luokantarkastajaksi Calonius nimitettiin 1870 ja merkittiin 1871 Venäjän armeijan sotilasopetuslaitosten ylihallinnon upseeriluetteloihin kapteenina. Samana vuonna hänet myös ylennettiin everstiluutnantiksi, eversti hänestä tuli 1874 ja kenraalimajuri 1881. Calonius toimi kadettikoulun tykistöopin opettajana 1873–1877 ja 1880–1886.
Caloniuksesta tuli Haminan kadettikoulun johtaja syyskuussa 1903 Carl Enckellin jälkeen, mutta hänen tehtäväkseen jäi koulun lakkauttamisen loppuun saattaminen. Kenraaliluutnantiksi Calonius ylennettiin 1904 ja siirrettiin samalla kenttätykistön reserviin. Sotapalveluksesta hän sai eron 1906. Kadettikoulun ohella Calonius vaikutti Haminan kaupungin kulttuuri- ja sivistyselämään komiteoissa ja johtokunnissa, samoin kuin kansankirjaston perustamiseen kaupunkiin.
Pažaislis-luostari
thumb|Pažaislis-luostari Pažaislis-luostari on nunnaluostari Liettuassa, muutaman kilometrin päässä Kaunasin keskustasta.
Sentosa
Sentosa on yksi Singaporen saarista. Se sijaitsee Singaporen pääsaaren eteläpuolella. Saari on yhteydessä pääsaareen kapealla pengertiellä.
Pažaislis-luostari
Luostari on Euroopan parhaiten säilyneitä 1400-luvun barokin rakennuksia. Se sijaitsee Kauno Marios-tekojärven niemessä.
Sentosa
Sentosa on lomakohde, jossa on useita hiekkarantoja, kylpylöitä, viihdekeskus, kaksi golfrataa ja suuri vesipuisto. Siellä on myös Universal Studios -teemapuisto.
Saari on aikoinaan tunnettu merirosvojen majapaikkana. Vuonna 1840 siellä kuoli monia ihmisiä malariaan.
Vuonna 1942 japanilaiset pitivät saarella brittiläisiä ja australialaisia sotavankeja.
Étalans
Étalans on kunta itäisessä Ranskassa Doubsin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 27 kilometriä Besançonin kaupungista kaakkoon.
Kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2017 jolloin kolme kuntaa Charbonnières-les-Sapins, Étalans ja Verrières-du-Grosbois yhdistyivät ja muodostivat uuden Étalansin kunnan.
pienoiskuva|vasen|Gouffre de Poudrey Kunnan merkittävin nähtävyys on luola Gouffre de Poudrey. Luola on 70 metriä syvä. Se on kooltaan Ranskan suurin, ja kuuluu Euroopan kymmenen suurimman luolan joukkoon. Luolan sisälle mahtuisi Pariisin Notre-Damen katedraali.
Achatocarpaceae
pienoiskuva|oikea|250px|[[Phaulothamnus spinescens]] Achatocarpaceae on pieni kasviheimo koppisiemenisten Caryophyllales-lahkossa.
Tuntomerkit
Kasvit ovat puuvartisia, ja niiden sekundaarinen paksuuskasvu on tavanomainen poiketen monista muista Caryophyllales-lahkon heimoista. Kukat ovat yksineuvoisia ja hedekukassa on 10–20 hedettä, jotka voivat olla tyveltään kasvaneet yhteen. Emi koostuu kahdesta yhteen kasvaneesta emilehdestä. Hedelmä on yksisiemeninen marja. Siemenissä on pieni vaippa eli arillus.
Levinneisyys
Heimo on amerikkalainen. Lajit kasvavat Lounais-Yhdysvalloista Etelä-Amerikan pohjoisosiin ulottuvalla alueella sekä erillisellä alueella Etelä-Amerikan keskiosissa.
Joffre-luokka
Joffre-luokka oli Ranskan laivaston kahden ennen toista maailmansotaa suunnitteleman lentotukialuksen muodostama alusluokka. Ainoastaan toisen aluksen rakennustyöt aloitettiin ennen projektin lakkauttamista vuonna 1940.
Aluksen vaatimuksena oli suurempi konekapasiteetti kuin edeltäneellä jo palveluksessa olevalla Béarnilla.
Achatocarpaceae
Luokittelu
Achatocarpaceae muodostaa yhdessä revonhäntäkasvien (Amaranthaceae) kanssa yhteisen kladin Centrospermae-ryhmässä. Kladia luonnehtivat ulkopinnaltaan golfpalloa muistuttavat poraattiset siitepölyhiukkaset ja sikiäimen yksi ainoa pohjaistukkaan kiinnittyvä siemenaihe. Kladin iäksi on arvioitu noin 67 miljoonaa vuotta.
Suvut
Heimossa on kaksi sukua ja seitsemän lajia. Suvut ovat:
Tatra 12
Tatra 12 oli tšekkoslovakialaisen Tatran vuosina 1922–1933 valmistama henkilöauto. Auto oli parannettu versio edeltäjästään T11:stä. T12:n seuraajamalli oli T57.
Teknisesti uudenlainen Tatra 11 oli osoittanut toimivuutensa; erittäin kevyt mutta vääntöjäykkä keskusputkirunkorakenne sekä ilmajäähdytteinen moottori olivat kilpailevien valmistajien mustamaalaamiskampanjoista huolimatta saaneet ostavan yleisön vakuuttuneeksi auton luotettavuudesta. Epäilyksiä hälvensivät erityisesti hyvät tulokset vaativissa ralleissa, joista merkittävin oli 5 300 kilometrin mittainen Moskova – Tbilisi – Moskova.
Merkittävin parannus T12:ssa oli etuakselin jarrut, jotka puuttuivat edeltäjämallista. Myös moottorin tehoa oli kasvatettu.
Moottori
T12:n voimanlähteenä oli kaksisylinterinen, ilmajäähdytteinen bokserimoottori. Moottorin takana olleessa vauhtipyörässä oli tuuletin, jonka ympärillä oli ilmavirtaa ohjaava kokoojapelti. Sylinterien jäähdytysrivotus oli muotoiltu ilmavirran suunnan mukaisesti. Moottorin lohko oli valmistettu duralumiinista. Kampiakseli oli vierintälaakeroitu. Polttoaineensyötöstä vastasi Zenith 26 ABC -kaasutin. Moottorin teho oli noin 9 kW.
Moottorin öljynkulutus oli 2,5 dl /100 km ja sen ulkopuolelle oli sijoitettu tankki, josta valui öljyä moottoriin. Autossa oli Boschin magneettosytytys. Auto oli varustettu sähköisellä käynnistysmoottorilla. Sähköjärjestelmä oli 6-volttinen.
Kentin diskografia
Ruotsalaisen alternative rock -yhtye Kentin diskografia sisältää kahdeksan studioalbumia, joista kaksi on ilmestynyt englanniksi, yhden kokoelmalevyn, yhden kokoelmaboksin, yhden EP-levyn sekä 28 ruotsinkielistä ja kuusi englanninkielistä singleä.
Tatra 12
Runkorakenne ja voimansiirto
Moottorin takana oli kuiva nelilevyinen kytkin, joka välitti voiman neliportaiseen vaihteistoon, jossa oli alumiinirunko. Vaihteisto oli kiinnitetty takapäästään keskusputkirunkoon, jonka sisällä kulki voimansiirtoakseli. Runkoputken takapäässä oli tasauspyörästö, johon oli rakennettu heilurityyppinen erillisjousitus. Taka-akseli oli jousitettu poikittain asennetun, puolielliptisen lehtijousen avulla, joka oli kiinnitetty keskeltä vetopyörästön runkoon ja päistään jarrukilpiin. Auton moottori makasi jäykällä etuakselilla olleen poikittaisen lehtijousen päällä. Erillisiä iskunvaimentimia ei ollut, vaan jousilehtien välinen kitka vaimensi joustoliikettä.
Kentin diskografia
Yhtyeen kokoonpanoon kuuluvat Joakim Berg (laulu ja kitara), Martin Sköld (basso ja koskettimet), Sami Sirviö (kitara ja koskettimet), Markus Mustonen (rummut, taustalaulu, koskettimet ja piano) ja se on perustettu Eskilstunassa vuonna 1990.
Tatra 12
Runkorakenne ja voimansiirto
Kullakin pyörällä oli mekaanisella välityksellä toimivat rumpujarrut. Takajarrurummuissa oli kaksi paria jarrukenkiä, joista toinen pari oli seisontajarrua varten.
pienoiskuva|right|Läpileikkauskuva T12:n rakenteesta. Kori oli rakennettu puukehikon ympärille. pienoiskuva|right|Tatra 12 -[[paloauto.]]
Korimallit
Unkarilainen Unitás kokosi T12:ia vuosina 1928-1933. Autoja valmistui 500 kappaletta, joista kolme on säilynyt. Yksi niistä on Budapestin liikennemuseossa.
Number One
Sanaparilla Number One voidaan tarkoittaa seuraavia asioita:
Sadepuu
Sadepuu (Samanea saman) on hernekasveihin kuuluva puulaji. Se kasvaa alkuperäisenä trooppisessa Amerikassa ainakin seuraavissa maissa: Kolumbia, Venezuela, Costa Rica, El Salvador, Nicaragua ja Panama. Lajia käytetään monin tavoin, muun muassa koristepuuna.
Satsuki (1925)
Satsuki oli Keisarillisen Japanin laivaston Mutsuki-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Fujinagatan telakalta, missä köli laskettiin 1. joulukuuta 1924. Se laskettiin vesille 25. maaliskuuta 1925 ja otettiin palvelukseen vielä saman vuoden lopulla 15. joulukuuta.
Palvelus
Vuosina 1935-1936 alus modernisoitiin, jolloin muun muassa runkoa vahvistettiin, savuhormeihin asennettiin katkaistut savunhajoittimet sekä asennettiin torpedoputkiin kilvet.
Tyynenmeren sodan alussa alus kuului 22. hävittäjädivisioonaan Fumizukin, Minazukin ja Nagatsukin kanssa. Se osallistui joulukuusta 1941 tammikuuhun 1942 divisioonan mukana Malajan sotaretkeen. Helmikuusta alkaen alus osallistui luokan aluksista muodostettujen kolmen divisioonan kanssa Hollannin Itä-Intian valtaukseen.
Yhdysvaltain laivaston Task Force 38:n lentokoneet upottivat aluksen 21. syyskuuta 1944 Manilanlahdella.
Scary Monsters and Nice Sprites
Scary Monsters and Nice Sprites on yhdysvaltalaisen elektronista musiikkia tekevän Skrillexin toinen EP, joka julkaistiin 22. lokakuuta 2010. Scary Monsters and Nice Sprites palkittiin parhaana Dance/Electronica-levytyksenä Grammy Awardsissa vuonna 2012.
Konnapallokala
Ulkonäkö ja koko
Konnapallokala voi kasvaa 30 cm pitkäksi. Sen selkä on tumman vihertävänruskea ja keltapilkkuinen, kyljet ovat keltaiset ja vatsa on valkoinen. Peräevä on koirailla valkoinen, naarailla kutuaikana keltainen. Kalan vihreät ja punareunaiset silmät ovat lajin englanninkielisen nimen ”ilkeäsilmäinen pallokala” (Evileye blaasop) lähde.
Levinneisyys ja elinympäristö
Konnapallokaloja elää indopasifisella merialueella. Sen levinneisyysalue ulottuu Itä- ja Etelä-Afrikasta Kiinaan ja Marshallsaarille asti. Se elää vuorovesialtaissa ja estuaareissa aina 400 metrin syvyyteen asti.
Käyttäytyminen
Konnapallokala saalistaa vaanimalla: se viettää aikaansa kaivautuneena osaksi pohjahiekkaan, ja hyökkää sieltä ohikulkevan saaliseläimen kimppuun. Kala itse on myrkyllinen, eikä kelpaa ihmisten eikä eläinten ravinnoksi.
Ecuador Reloaded
Ecuador Reloaded on saksalaisen Sash!-yhtyeen kappale heidän toiselta kokoelma-albumiltaan 10th Anniversary. Sen julkaisi Blanco y Negro Records albumin ensimmäisenä singlenä vuonna 2007. Kappale on uudelleenjulkaistu versio yhtyeen vuonna 1997 julkaisemasta menestyskappaleesta ”Ecuador”. Toisin kuin alkuperäinen kappale, "Ecuador Reloaded" ei saavuttanut suurta menestystä, sillä sen ainoiksi listamerkinnöiksi jäivät Britannian singlelistan 89. sija sekä Espanjan singlelistan 17. sija.
Kappalelista
CD-single
Markku Hassinen
Markku Juhani Hassinen (s. 19. marraskuuta 1964) on suomalainen kontra-amiraali, joka työskentelee Rajavartiolaitoksessa. Hän on toiminut Rajavartiolaitoksen esikunnan raja- ja meriosaston osastopäällikkönä 2018-2019. Rajavartiolaitoksen apulaispäälliköksi hänet on nimitetty ajaksi 1.10.2019 - 31.12.2024.Hän on koulutukseltaan myös varanotaari.
Aiemmin urallaan Hassinen on toiminut muun muassa Suomenlahden merivartioston komentajana ja apulaiskomentajana, Rajavartiolaitoksen esikunnan henkilöstöosaston päällikkönä sekä Suomen Brysselin EU-edustustossa Ulkoasiainhallinnon rajavalvonta-asiantuntijana.
You Must Believe in Spring
Laulun ovat levyttäneet muun muassa Ranee Lee albumilleen You Must Believe In Swing (1996), Barbra Streisand albumilleen Love Is the Answer (2009), ja Cleo Laine albumilleen At Her Finest (2001),
Valkoisen yön sävelmät
Elokuvassa japanilainen pianistinainen (Komaki Kurihara) matkustaa Neuvostoliittoon tutustuakseen paremmin maan säveltäjien tuotantoon. Hän rakastuu neuvostosäveltäjä Iljaan (Juri Solomin), joka on menettänyt vanhempansa Leningradin piirityksessä ja vaimonsa heidän esikoisensa synnytyksessä. Rakastavaiset nauttivat Leningradin valkeista kesäöistä, ja Ilja alkaa säveltää pianokonserttoa Jukon inspiroimana. Vuosi pari myöhemmin he tapaavat uudelleen Japanin Kiotossa, jonne Ilja on tullut johtamaan pianokonserttoaan, solistina Juko. Ilja saa kuulla Jukon jääneen leskeksi ja tuntevan asiasta syyllisyyttä.
Virendranath Chattopadhyaya
pienoiskuva|upright|Virendranath Chattopadhyaya Virendranath Chattopadhyaya (1880 – 2. syyskuuta 1937) oli intialainen vallankumouksellinen, joka tavoitteli Intian vapautta brittiläisestä siirtomaavallasta aseellisella vastarinnalla. Hän matkusti ympäri Eurooppaa luomassa liittolaissuhteita itsenäisyyttä tavoittelevalle Intialle. Hän oli Sarojini Naidun ja Harindranath Chattopadhyayn veli.
Chattopadhyaya matkusti Lontooseen vuonna 1902 suorittamaan Indian Civil Servicen virkamieskoetta. Siellä hän tapasi intialaisia nationalisteja, jotka kannattivat aseellista vastarintaa Intian vapauttamiseksi brittien vallasta. Vuonna 1910 hän joutui pakenemaan Britanniasta Pariisiin. Ensimmäisen maailmansodan alla hän siirtyi Saksaan pyrkimyksenä saada tukea Britannian viholliselta intialaisten itsenäistymispyrkimykselle. Saksassa hän osallistui Berliinin Intia-komitean perustamiseen. Komitea sai tukea Saksan ulkoasiainministeriöltä yhdessä Ghadar-liikkeen kanssa. Yhteistyö saksalaisten kanssa johti hänet Sveitsiin, missä hän joutui salakuljettamaan aseita Italiaan vuonna 1915. Salakuljetusoperaatio keskeytyi, sillä intialaiset uskoivat, että brittien tiedustelupalvelu tarkkaili heitä. Chattopadhyaya luovutti aselastin Sveitsissä majaileville italialaisanarkisteille, jotka jäivät kiinni vuonna 1917. Hän oli poistunut maasta jo vuonna 1915 Sveitsin karkotettua hänet maan puolueettomuuden loukkaamisesta. Karkotuksensa vuoksi hän ei ollut läsnä vastaanottamassa 2,5 vuoden vankeustuomiota, tuhannen frangin sakkoa ja elinikäistä maahantulokieltoa.
Chattopadhyaya siirtyi 1917 Tukholmaan, jossa hän yritti saada ruotsalaisia sosialisteja tavoitteidensa taakse. Hän teki yhteistyötä maanmiehensä M. P. T. Acharyan kanssa ja yritti tuloksetta suostutella myös hollantilaisia puolelleen. Tammikuussa 1918 hän ja Acharya onnittelivat itsenäistynyttä Suomea ruotsalaislehtien Svenska Dagbladetin ja Aftonbladetin kautta saadakseen Suomelta sympatiaa Intian itsenäisyyskamppailulle.
Chattopadhyaya poistui Ruotsista, kun Britannia painosti Ruotsin hallitusta luovuttamaan hänet. Hän palasi Berliiniin, missä hän asui yhdessä rakastajattarensa Agnes Smedleyn kanssa vuosina 1920–1928. W. Somerset Maughamin kirjassa Ashenden: The British Agent esiintyvä hahmo nimeltä Chandra Lal sai innoituksensa Chattopadhyayasta. Chattopadhyaya kuoli Stalinin vainoissa vuonna 1937, jolloin hänet ammuttiin.
Viidakon tähtöset
Viidakon tähdet tai Viidakon tähtöset on tositelevisiosarja, jota alettiin esittää Subilla keväällä 2012. Sarjaan valitut kymmenen julkisuudesta tuttua henkilöä joutuvat keskelle viidakkoa, jossa heidän täytyy Selviytyjät-sarjan tavoin selviytyä erilaisista raha- ja majoitustehtävistä.
Sarjaa kuvataan Thaimaassa sijaitsevassa viidakossa. Ensimmäinen tuotantokausi kuvattiin syksyllä 2011, toinen kausi syksyllä 2012 ja kolmas kausi syksyllä 2013. Kolmannen kauden esitys aloitettiin Subilla 9. huhtikuuta 2014. Neljäs ja päivitetty versio Viidakon tähdet alkaa vuonna 2023. Ensimmäistä kertaa puolet osallistujista ovat miehiä.
Alkuperäinen formaatti
Viidakon tähtöset perustuu hollantilaisen Eyeworks-tuotantoyhtiön formaattiin Reality Queens of the Jungle (hollanniksi Echte Meisjes In De Jungle). Sarja alkoi Hollannissa vuonna 2011 RTL 5-kanavalla. Ensimmäinen kausi kuvattiin Surinamessa. Toisen kauden teemana vuonna 2012 oli Tähtöset etsivät itseään, jolloin sarjaa kuvattiin Nepalissa ja tehtävät liittyivät teeman mukaisesti itämaiseen mystiikkaan, henkisyyteen ja sisäisen harmonian etsimiseen. Kolmas kausi (2013) kuvattiin Utahin osavaltiossa Yhdysvalloissa, ja teemana oli Preerian tähtöset. Naispuolisten kilpailijoiden lisäksi kolmannelle kaudelle osallistui viisi homoseksuaalia miestä.
1. tuotantokausi
thumb|252px|Viidakon tähtöset -sarjan 1. tuotantokauden tunnus Ensimmäinen tuotantokausi esitettiin 22. maaliskuuta 2012 – 24. toukokuuta 2012. Ensimmäistä jaksoa katsoi 497 000 katsojaa. Ohjelman alussa kilpailijat jaettiin kahteen joukkueeseen, Thaifuuniin ja Viidakon tiikereihin. Joukkueet kilpailivat nukkumapaikoistaan, voittajat pääsivät luksusleiriin ja häviäjät luuserileiriin. Joukkueet kilpailivat myös rahakilpailuissa, joiden voittajan kassaan lisättiin tietty summa rahaa. Kisan edetessä loppua kohden kilpailijat äänestivät toisiaan ulos kilpailusta. Lopulta myös tehtävät muuttui yksilökisoiksi ja niiden voittaja pääsi yksin valitsemansa kilpailijan kanssa nauttimaan luksusleirin hemmotteluista. Ensimmäisen tuotantokauden juonsi Ali Jahangiri ja sen voitti Anni Uusivirta.
3. tuotantokausi
Kolmas tuotantokausi esitettiin 9. huhtikuuta 2014 – 11. kesäkuuta 2014. Tällä kaudella kisassa nähtiin yhteensä 11 kilpailijaa, joista kaksi luovutti jo ensimmäisessä jaksossa. Kristina Karjalainen luovutti jo lentokentällä hammastulehduksen takia ja Marianne Kallio ehti olla viidakossa vain muutamia tunteja. Toisessa jaksossa Alisa Ranta-Aho poistettiin viidakosta luvattoman esineen takia ja tilalle tuli Sanna Suutari. Kolmannen tuotantokauden juontajana toimi Tino Singh. Kauden avausjakso keräsi 340 000 katsojaa. Kisan voitti Amanda Harkimo joka sai voiton myötä Timantit -joukkueen keräämät 15 000 euroa.
4. tuotantokausi
Neljäs tuotantokausi esitettään 4 syyskuuta 2023. Uudistetulla kaudella kisaa 10 kilpailijaa, joista puolet ovat miehiä. Neljännen tuotantokauden juontajana toimii Shirly Karvinen.
Kilpailuun palaavat myös aiemmilta kausilta tutut Amanda Harkimo ja Iida Ketola.
Ratamelonnan maailmanmestaruuskilpailut 2019
Ratamelonnan maailmanmestaruuskilpailut 2019 järjestettiin Szegedissa, Unkarissa 21.–25. elokuuta. Ohjelmassa oli 42 lajia, joista 12 kuului paraluokkiin. Mitaleille ylsi 31 maata. Saksa, Valko-Venäjä ja Unkari voittivat kukin kuusi kultamitalia, joista yksi Unkarin kulta tuli paraluokista. Kaksi henkilökohtaista kultaa voittivat miesten kanadalaiskanooteissa Saksan Sebastian Brendel, naisten kajakeissa Uuden-Seelannin Lisa Carrington sekä paraluokissa Australian Curtis McGrath ja Ison-Britannian Charlotte Henshaw. Muut kaksinkertaiset kultamitalistit olivat kajakeissa Saksan Tom Leibscher sekä Unkarin Dóra Bodonyi ja Tamara Csipes, jotka kaikki voittivat yhden kultamitalin yksikössä ja yhden nelosessa, sekä Valko-Venäjän kaksi kultaa kaksikossa voittanut pari Maryna Litvinchuk / Volha Khudzenka.
Szegedin maailmanmestaruuskilpailujen perusteella jaettiin maille merkittävä määrä olympiapaikkoja seuraavan vuoden olympialaisiin.
Arathorn II
Arathorn II oli henkilö J. R. R. Tolkienin fantasiamaailmassa, Keski-maassa. Hän oli Aragorn Arathornin pojan isä. Hänen koko nimensä oli Arathorn II Aradorin poika. Arathorn ei esiinny Taru sormusten herrasta -kirjassa eikä Peter Jacksonin ohjaamassa elokuvatrilogiassa, mutta mainitaan molemmissa.
Elämäkerta
Arathorn syntyi noin vuonna 2895–2905 Keski-Maan kolmannella ajalla. Vuonna 2929 Arathorn ottaa puolisokseen Gilraen kauniin. Gilraen oli syntynyt vuonna 2907. Vuonna 2930 Arador Arathornin isä sai surmansa peikkojen käsissä. Vuonna 2931 Aragorn Arathornin poika syntyi.
Gilraenin äiti Iworwen lausui ennustuksen, että hänen tyttärensä poika olisi pelastaja heidän kansallee ja olihan Aragorn pelastaja koko Keski-Maan vapaille kansoille, kun hänestä tuli Gondorin kuningas ja hän toi rauhan kaikkialle Keski-Maahan. Vuonna 2933 Arathorn kuoli, kun hänen poikansa oli vain kahden vanha.
Cache on a stick
Cache on a stick tai COASt on pakkausstandardi irrallisille L2-välimuistiksi tarkoitetuille SRAM-moduuleille. COASt-moduulit muistuttivat ulkomuodoltaan suuria SIMM-moduuleita ja olivat yleisiä 1990-luvun puolivälin IBM PC -yhteensopivissa ja Macintosh-tietokoneissa. Nykyisissä tietokoneissa COASt-moduulit ovat erittäin harvinaisia, sillä L2-välimuisti on useimmiten integroitu joko prosessoriin tai emolevyyn.
Myös Intel käytti COASt-muisteja Pentium-järjestelmissään aina vuoteen 1998 asti (Pentium MMX). COASt-paikka löytyi muun muassa Intelin piirisarjoista 430VX ja 430TX. Myöhemmin Intel yhdisti COASt-moduulin toiminnot prosessoreihinsa, jolloin syntyi Slot 1 suoritinkotelointi, jossa oli prosessori ja välimuistit erillisillä siruilla.
Ferenc Klics
Ferenc Klics (20. tammikuuta 1924 – 25. huhtikuuta 1993) oli unkarilainen kiekonheittäjä.