cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Meijerhovin rautatieasema
Meijerhovin rautatieasema on lakkautettu rautatieliikennepaikka Savon radalla Pieksämäellä. Sen rakennutti Meijerhovin kartanon omistaja Theodor Tigerstedt 1890-luvulla. Kartanon lisäksi alueella ei ollut muuta kuin vähäistä maaseutuasutusta. Asema muutettiin miehittämättömäksi 1936. Henkilöliikenne lakkautettiin 23. toukokuuta 1971, mutta sitä jatkettiin vielä vuosina 1981–1984. Henkilöliikenne lakkautettiin lopullisesti 3. kesäkuuta 1984, jolloin myös koko liikennepaikka lakkautettiin.
Ivana Vuleta
Ivana Vuleta (o.s. Španović, s. 10. toukokuuta 1990 Zrenjanin) on serbialainen yleisurheilija. Hän on pituushypyn olympia- ja MM-mitalisti sekä kaksinkertainen Euroopan-mestari. Hän kilpailee myös pikajuoksussa. Hän edustaa seuratasolla AK Vojvodinaa.
Vuleta oli Pekingin olympialaisissa 2008 pituushypyssä 30:s tuloksellaan 630. Hän voitti kultaa pituushypystä vuoden 2009 universiadeista tuloksellaan 664 senttimetriä. Hän sai hopeaa alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuista 2007, kultaa alle 20-vuotiaiden MM-kisoista 2008 ja hopeaa alle 20-vuotiaiden EM-kisoista 2009. Alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa hän voitti hopeaa vuonna 2011.
Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 Vuleta oli kahdeksas tuloksella 660, Lontoon olympialaisissa 2012 11:s tuloksella 635 ja Göteborgin EM-hallikilpailuissa 2013 viides tuloksella 668. Hän sai pronssia Moskovan MM-kilpailuissa 2013 Serbian ennätystuloksella 682. Hän oli kolmas myös Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 tuloksella 677. Zürichin EM-kisoissa 2014 hän oli toinen 681 kantaneella avaushypyllään. Prahan sisäratojen EM-kilpailuissa 2015 hän voitti kultaa Serbian ennätystuloksella 698.
Vuleta voitti sisäratojen maailmanmestaruuden Birminghamissa 2018 tuloksella 696. Hän voitti kultaa Välimeren kilpailuissa 2019 tuloksella 704. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän selvitti karsinnan, muttei osallistunut loppukilpailuun akillesjännevamman vuoksi. Hän voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden Glasgow'ssa 2019 tuloksella 699. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän sijoittui neljänneksi tuloksella 691. Belgradin MM-hallikilpailuissa 2022 hän voitti kultaa tuloksella 706. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui seitsemänneksi tuloksella 684. Samana vuonna hän saavutti Euroopan-mestaruuden Münchenin EM-kilpailuissa tuloksella 706 voittaen samana vuonna maailmanmestaruuden saavuttaneen Malaika Mihambon kolmella senttimetrillä. Istanbulin sisäratojen EM-kilpailuissa 2023 hän sai pronssia tuloksella 691.
Ivana Španović meni vuonna 2021 naimisiin ja otti puolisonsa sukunimen Vuleta käyttöönsä.
Henkilökohtaiset ennätykset
Lähde: IAAF, Tilastopaja
Iso Hanhijärvi
Iso Hanhijärvi on Pirkanmaalla Oriveden Hirsilässä ja hieman Juupajoen Hyytiälän puolella sijaitseva järvi.
SimCity (vuoden 1989 videopeli)
SimCity (myös Sim City) on Will Wrightin ja Maxis Softwaren kehittämä kaupunginrakennuspeli. Peli on julkaistu vuonna useille alustoille kuten Amiga, Amstrad CPC, Commodore 64, DOS ja Macintosh. Seuraavina vuosina peli julkaistiin useille muille alustoille kuten Acorn Archimedes, Atari ST, BBC Micro, Commodore CDTV, NEC PC-98, OS/2, Sharp X68000, Super Nintendo Entertainment System ja ZX Spectrum. Peli on ensimmäinen SimCity -pelisarjan peli.
Iso Hanhijärvi
Maantietoa
Järven pinta-ala on 31 hehtaaria ja se on 1,4 kilometriä pitkä ja 400 metriä leveä. Se sijaitsee aivan kantatien 66 tuntumassa Jouttijoen eteläpuolella sijaitsevan ojitetun Hanhisuon laidalla. Alue sijaitsee Siikanevan eteläpuolisen järviylängön itäpuolella. Järvi jakaantuu keskellä sijaitsevan niemen takia kahdeksi osaksi, joita yhdistävät toisiinsa 50 metriä leveä salmi. Niemen eteläpuolella sijaitsee Lussinlahti, jonka suorannalla on kuntarajan pyykki. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 3,7 kilometriä ja sen rannat ovat puoliksi metsämaata ja suomaata. Järven eteläpäässä sijaitsee entinen maatila, joka on nykyään vapaa-ajankäytössä. Rakennuksille tulee tie kantatieltä. Juupajoen kuntaraja ylittää järven siten, että suurin osa järven eteläosasta jää Oriveden puolelle.
SimCity (vuoden 1989 videopeli)
Pelille on julkaistu useita jatko-osia kuten SimCity 2000 (1993), SimCity 3000 (1999) sekä SimCity 4 (2003), joista jokainen on lisännyt peruspeliin uusia ominaisuuksia ja parempaa grafiikkaa. Nintendo DS:lle julkaistiin vuonna 2006 SimCity DS, ja Wii:lle SimCity Creator vuonna 2008. SimCity Societies, julkaistiin vuoden 2007 marraskuussa.
Iso Hanhijärvi
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Huikonjoen valuma-alueeseen (35.754) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 152,6 metriä mpy. Järveen on johdettu itäpuolen Hanhisuolta suo-ojien laskuosuuksia. Niiden mukaan järveen laskevat myös Keskisen Hanhijärven, Konilammen, Pienen Hanhijärven ja Sinilammen vesiä. Järven eteläpäähän laskee pieni Aittolampi.
SimCity (vuoden 1989 videopeli)
Pelaaminen
Kaikissa sarjan peleissä on sama kantava idea. Pelaaja toimii kaupungin itsevaltiaana pormestarina, joka vastaa kaupunkisuunnittelusta. Hänen vastuullaan on kaupungin alueiden kaavoittaminen asumisalueiksi, liikealueiksi ja teollisuusalueiksi. Pormestari vastaa myös tieverkoston ja rautateiden rakentamisesta, koulujen, kirjastojen, sairaaloiden ja poliisiasemien sijoittelusta sekä verojen, muiden tulojen ja menojen hallinnoimisesta. Peli on pohjimmiltaan hyvin monimutkainen, eikä pelaaja voi aina välittömästi nähdä tekemiensä valintojen vaikutusta. Pelissä ei ole varsinaista tavoitetta – useimmat pelaajat tavoittelevat mahdollisimman suurta asukasmäärää tai mahdollisimman paljon rahaa. SimCity-sarjan pelit ovat saaneet useita palkintoja, kuten Origins-palkinnon parhaana strategiapelinä vuosina 1989 ja 1995.
Iso Hanhijärvi
Historiaa
Vuoden 1957 peruskartassa Hanhijärven maatilan peltopalstat olivat vielä viljelyssä. Järveen oli johdettu kaksi ojaa. Toinen tuli Pikku-Hanhijärven kautta ja laski kaakkoisrantaan. Myös järven eteläpäähän laski oja, joka sai vetensä Hanhinevalta ja Aittolammilta. Isolta Hanhijärveltä alkanut laskuoja yhtyi Jouttijokeen eli Jouttipuroon, niin kuin sitä silloin kutsuttiin. Lussinlahdella oli kämppä. Vuoden 1977 kartassa pellot oli metsitetty, kämppä kadonnut ja suon ojitusta oli lisätty. Järven laskuoja lähtee Lussinlahdelta ja se virtaa alas mäeltä ja yhtyy Jouttijokeen.
SimCity (vuoden 1989 videopeli)
Kehitys
Wright kutsui peliä nimellä Micropolis kehityksen aikana. Wright ei löytänyt kustantajaa julkaisemaan peliä ja peli julkaistiin vasta Wrightin perustettua Maxis-yhtiön Jeff Braunin kanssa. Peli oli lajityypin ensimmäisiä, joka saavutti myös massojen huomion.
Vaikutus
Vuonna 2008 pelin lähdekoodi julkaistiin vapaan ohjelmiston GNU GPL -lisenssillä. OLPC-projektin tekijät modernisoivat sitä. Vapaa peli nimettiin Micropolisiksi, koska EA halusi säilyttää kaikki oikeudet SimCity-tuotemerkkiin.
Vastaanotto
Peli on listattu Stanfordin yliopiston kymmenen kaikkien aikojen tärkeimmän videopelin listalle vuonna 2007.
Pelin suunnittelija Will Wright ennakoi pelin olevan kiinnostava vain arkkitehdeille ja kaupunkisuunnittelijoille, mutta ensimmäinen versio myi yli miljoona kappaletta.
Peli on saanut CU Amiga -lehden arvostelussa arvosanaksi 95 %. Peli on saanut Amiga Format -lehden arvostelussa arvosanaksi 92 %.
Santa Marta
Santa Marta on kaupunki ja kunta Kolumbian pohjoisosassa Karibianmeren rannalla, lähellä Sierra Nevada de Santa Martan vuoristoa. Santa Marta on myös Magdalenan departementin pääkaupunki. Espanjalainen konkistadori Rodrigo de Bastidas perusti kaupungin vuonna 1525 ja siitä kehkeytyi nopeasti tärkeä satama.
Jean Simmons
Jean Merilyn Simmons (31. tammikuuta 1929 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta – 22. tammikuuta 2010 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat ) oli englantilainen näyttelijä.
Ura
Hän aloitti näyttelijän uransa jo teini-ikäisenä. Hänen ensimmäinen merkittävä elokuvarooli oli Suuret toiveet (Great Expectations, 1946). Vuonna 1948 hän näytteli Ofeliaa Laurence Olivierin elokuvassa Hamlet ja sai roolistaan Oscar-ehdokkuuden. Hänen muita tunnettuja elokuvia ovat mm. Sinuhe, egyptiläinen (The Egyptian, 1954), Enkeleitä Broadwaylla (Guys and Dolls, 1955), Suuri maa (Big Country, 1958) ja Spartacus (Spartacus, 1960). Sen lisäksi hän loi uraa televisiossa; minisarjasta Okalinnut (The Thorn Birds, 1983) tuli Emmy-palkinto, sen lisäksi hän on näytellyt minisarjassa Jaettu maa (North and South, 1985). Minisarjojen lisäksi hän on näytellyt TV-elokuvissa ja vieraillut tv-sarjoissa. Hän on myös ääninäytellyt joidenkin anime-elokuvien englanninkielisissä versioissa.
Yksityiselämä
Yksityiselämässään hän on ollut naimisissa Stewart Grangerin kanssa vuosina 1950–1960. Avioliitosta on yksi tytär. Simmons ja Granger tekivät urallaan lukuisia elokuvia yhdessä. Vuosina 1960–1977 hän oli naimisissa tuottaja-käsikirjoittaja-ohjaaja Richard Brooksin kanssa. Myös tästä avioliitosta on yksi tytär. Vuonna 2003 Jean Simmons aateloitiin arvomerkillä OBE.
Hän kuoli keuhkosyöpään 22. tammikuuta 2010 Kaliforniassa, Yhdysvalloissa.
Ramchandra Gandhi
Ramchandra Gandhi (9. kesäkuuta 1937 – 13. kesäkuuta 2007) oli intialainen filosofi ja kirjailija, joka opetti filosofiaa muun muassa Princetonin yliopistossa ja uskontotiedettä Santiniketanissa. Ramchandra Gandhi oli Mahatma Gandhin pojanpoika.
X10 (juna)
X10 on Ruotsissa valmistettu sähkömoottorijunatyyppi. ASEA valmisti junia 101 kappaletta vuosina 1982–1993. Nykyään junilla liikennöidään Tukholmassa (SL), Göteborgin alueella ja Etelä-Ruotsissa. X10-junat perustuvat vanhempiin 1960-luvulla rakennettuihin X1-juniin, joista viimeiset poistuivat käytöstä 2011. X10:n seuraaja on vuosina 2005–2008 valmistettu X60.
Variaatiot
X10-junasta on myöhemmin kehitetty erilaisia versioita. X11 on muunneltu pidemmän matkan liikenteeseen, ja siinä on mukavammat penkit ja WC-tilat. Lisäksi X11:stä puuttuu keskimmäinen ovi jokaisesta vaunusta. Myös X12 on kehitetty pidemmän matkan liikenteeseen, ja siinä on vain yksi ovi kummallakin sivulla vaunua kohden. X12:ssa ohjausvaunun toinen puoli on 1. luokan osastoa, loput junasta on 2. luokkaa. X14 vastaa muuten X12:a, mutta siinä on kaksi ovea kummallakin sivulla vaunua kohden ja koko juna on 2. luokan osastoa. X14:n huippunopeus on muista poiketen 160 km/h.
Al Hubbard
Allan ”Al” Hubbard (26. toukokuuta 1915 – Fallbrook 1984) oli yhdysvaltalainen Disney-sarjakuvien piirtäjä. Hän keksi yhdessä Dick Kinneyn kanssa Touho Ankan. Hän oli mukana tekemässä sarjakuvasovituksia Disneyn tuottamista piirroselokuvista kuten Peter Pan, Kaunotar ja Kulkuri ja Viidakkokirja. Hän piirsi 1950–1970-luvuilla muun muassa Kaunottaren ja Kulkurin spin-off-sarjakuvaa Pepiä.
Ranskan avoin tennisturnaus 2018 – miesten nelinpeli
Ryan Harrison ja Michael Venus olivat puolustava mestaripari, mutta eivät pelanneet yhdessä tänä vuonna. Harrison pelasi Vasek Pospisilin kanssa ja Venus puolestaan Raven Klaasenin kanssa.
Pierre-Hugues Herbert ja Nicolas Mahut voittivat turnauksen.
Lorentz Teodor Konstantin Kuhlström
Lorentz Teodor Konstantin Kuhlström (25. syyskuuta 1825 Viipuri – 23. tammikuuta 1906 Pietari) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen tykistönkenraali.
Kuhlströmin vanhemmat olivat pankkikomissaari, hovineuvos Lars Fredrik Kuhlström ja Anna Natalia Motti ja puoliso vuodesta 1874 Adelaide Petrovna Nikolajeva, kenraalimajuri Pjotr Nikolajevin tytär. Kontra-amiraali Carl Kuhlström oli Lorentz Teodor Konstantin Kuhlströmin veli.
Lorentz Teodor Konstantin Kuhlström tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1838 ja määrättiin sieltä 1847 valmistuttuaan aliluutnanttina palvelukseen 11. Fanagorian krenatöörirykmenttiin. Hänet siirrettiin 1849 3. krenatööritykistöprikaatiin ja 1851 luutnanttina Venäjän armeijan krenatöörijoukkojen päällikön vanhemmaksi adjutantiksi. Krimin sotaan Kuhlström osallistui vuodesta 1855 20. tykistöprikaatissa, pysytettynä silti adjutantin tehtävässään. Vuonna 1857 hänet ylennettiin alikapteeniksi ja siirrettiin Kaukasian krenatööritykistöprikaatiin. Kapteenina hänet määrättiin 1859 prikaatin 1. patterin päälliköksi, ylennettiin 1860 everstiluutnantiksi ja siirrettiin patterin päälliköksi 18. tykistöprikaatiin. Vuonna 1866 Kuhlströmistä tuli Gorin sotasairaalan päällikkö, everstiksi hän yleni 1867. Seuraavalla vuosikymmenellä hän komensi Kaukasian tykistöprikaatia, jota hän johti myös Turkin sodassa 1877–1878. Kuhlström ylennettiin kenraalimajuriksi 1877. Hän tuli 10. armeijakunnan tykistönkomentajaksi 1884 ja seuraavana vuonna 2. Kaukasian armeijakunnan tykistönkomentajaksi. Kenraaliluutnantiksi hänet ylennettiin 1886 ja siirrettiin 1888 16. armeijakunnan tykistönkomentajaksi vuoteen 1893. Tuolloin hänet nimitettiin Venäjän armeijan haavoittuneista huolehtineen Aleksanterin komitean jäseneksi Pietariin, mitä tehtävää hän hoiti kuolemaansa saakka. Tykistönkenraaliksi Kuhlström yleni joulukuussa 1898.
Viking (satelliitti)
thumb|200px|Viking Viking oli Ruotsin ensimmäinen satelliitti, jonka päätehtävänä oli tutkia magnetosfäärin ja ionosfäärin plasmailmiöitä. Satelliitti laukaistiin avaruuteen 22. helmikuuta 1986 Ariane 1 -kantoraketilla Ranskan Guayanassa sijaitsevasta Kouroun avaruuskeskuksesta.
Satelliitin rakenne ja rata
Tämä pieni 286 kg:n painoinen Viking-satelliitti laukaistiin hyvin elliptiselle radalle 814–13 530 km:n korkeuteen, josta se pystyi tehokkaasti tutkimaan ilmakehän yläosia. Satelliitin kiertoaika maapallon ympäri on 261,2 minuuttia.
Muodoltaan Viking on kahdeksankulmainen kappale, jonka halkaisija on 1,9 m ja korkeus 0,5 m.
Mittalaitteet
Satelliitti varustettiin viidellä mittalaitteella, joiden toteuttamiseen osallistui tutkijoita Norjasta, Tanskasta, Ranskasta, Kanadasta, Yhdysvalloista ja Saksasta.
Blackbirds United
Blackbirds United on Keski-Uudellamaalla toimiva salibandyn erikoisseura. Seura syntyi kun KeBa, SC Kaneetti ja Derius yhdistivät toimintansa. Seuralla on noin 750 lisenssipelaajaa.
Viking (satelliitti)
Hankkeen tulokset ja toteutuminen
Viking-satelliitin toimintaiäksi suunniteltiin 240 päivää, mutta käytännössä se jatkoi mittauksia pidempään yhteensä 444 päivän ajan. Satelliitin toiminta päättyi 12. toukokuuta 1987. Satelliitin avulla saatiin merkittävää tietoa ilmakehän yläosien ominaisuuksista ja revontulista.
Hankkeen toteuttajana toimi Swedish Space Corporation. Hankkeen kokonaiskustannukset olivat 20 miljoonaa dollaria (vuoden 1986 mukaan). Satelliitin valmisti Saab-Scania yhdessä amerikkalaisen Boeing-yhtiön kanssa.
Blackbirds United
Historia
Keväällä 2011 KeBa, SC Kaneetti ja Derius yhdistivät toimintansa ja syntyi uusi seura Blackbirds United. Samana keväänä kyseiset kolme seuraa päättivät toimintansa.
Isa Merikallio
Isa Merikallio (s. 1968) on suomalainen johtamisen ja itsensä johtamisen valmentaja, liikkeenjohdon konsultti (LJK), motiivianalyytikko, tutkija ja kirjailija. Hänen esikoiskirjansa Suorituselämästä merkityselämään julkaistiin maaliskuussa 2013 (Basam Books). 2014 hän esiintyi YLE/TV1:n Pelastetaan Duunit -sarjassa.
Hän asuu Espoossa tyttärensä kanssa ja harrastaa vapaa-aikanaan kuntoliikuntaa. Hänellä on SM-mitaleja freestyle-hiihdosta, maastopyöräilystä ja cyclo-crossista. SM-mitalien lisäksi hän on kilpaillut kansainvälisellä tasolla triathlonissa.
StrongRun on Isa Merikallion vuonna 2010 kehittämä urheilulaji.
Vääräjärvi
Vääräjärvi voi tarkoittaa seuraavia:
Lion (patukka)
thumb|220px|right|Lion-patukka avattuna. 220px|thumb|right|Lion White -patukka avattuna. Lion on Nestlén valmistama suklaapatukka, jota valmisti alun perin Rowntree's. Lion-patukan suunnitteli alun perin Alan Norman.
Patukasta 30 prosenttia on vohvelikaramelliä, riisimuroa 4 prosenttia ja maitosuklaata 41 prosenttia. Joillakin alueilla patukka tunnettiin Big Cat -nimellä 1990-luvun loppuun asti. Kun patukka siirtyi Nestlén valmistuksen alle vuonna 1988, resepti ja pakkaus muuttui.
Euroopassa molemmat patukat, White Lion ja Peanut Butter Lion Limited Edition, ovat olleet myös saatavilla normaalikokoisina ja "king size" -lajikkeella. Patukkaa löytää nykypäivänä Yhdysvalloissa, Euroopassa ja Kanadassa vähintään tuontimyymälöistä. Lion Bar Cereal -patukkaa on valmistettu ja myyty Euroopassa, Britteinsaarilla tosin hieman muuta Eurooppaa myöhemmin. Viime vuosina Lion-patukat ovat pienentyneet dramaattisesti, mikä on aiheuttanut kritisointia fanien keskuudessa.
Lion on myös saatavana aamiaismuro-versiona.
Mina Laamo
Mina Laamo (s. 1978) on suomalainen dokumentaaristen elokuvien ohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja.
Koulutus ja ura
Mina Laamo on valmistunut taiteen maisteriksi Aalto-yliopiston elokuva- ja lavastustaiteen dokumentaarisen elokuvan pääaineesta 2015 ja filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta 2012 pääaineina yleinen kirjallisuustiede ja sukupuolentutkimus.
Laamo tunnetaan elokuvasta Matka minuksi    (75', Becoming Me), jota esitettiin elokuvateattereissa 2015. Elokuvan ranskan- ja saksankieliset versiot (52’, ​Le Voyage vers moi / ​Die Reise zu Mir​) esitettiin Euroopassa ARTE-tv-kanavalla kesällä 2015. Laamo on kirjoittanut elokuvasta ja elokuvan tekemisen kokemuksellisuudesta.
Omien elokuvien (käsikirjoitus ja ohjaus) lisäksi Laamo on työskennellyt tuottajana ja tuotantopäällikkönä. Mina Laamon ja Pia Andellin dokumentaarinen installaatio Four Trick Pony oli esillä Turun taidemuseossa 27.11.2020–21.3.2021. Monikanavainen videoinstallaatio Four Trick Pony on poeettinen tutkielma elämän kertomuksellisuuden harhaanjohtavuudesta.
Mina Laamon elokuvan Surunkesyttäjät ensi-ilta oli Suomen elokuvateattereissa 25. helmikuuta 2022. Elokuvan kansainvälinen ensi-ilta oli Thessalonikin dokumenttielokuvafestivaaleilla maaliskuussa 2022.
Kielcen voivodikunta
250px|oikea|pienoiskuva|Kielcen voivodikunnan sijainti Puolan kartalla. Kielcen voivodikunta oli 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Se oli pinta-alaltaan 9 211 km² ja sen hallintokeskus oli Kielce. Kielcen voivodikunnan alueesta tuli vuoden 1999 hallintouudistuksen tuloksena osa nykyistä Świętokrzyskin voivodikuntaa.
Museo 2015 -hanke
Museo 2015 -hanke oli suomalainen valtakunnallinen museoiden yhteishanke, joka tuotti työkaluja museokokoelmien sähköisen kokoelmahallinnan käyttöön ja kehittämiseen. Hanke oli Museoviraston yhteistyössä Kansallisgallerian ja Suomen museoliiton kanssa johtama hanke, joka toteutettiin vuosina 2011–2015 opetus- ja kulttuuriministeriön tuella.
Hankkeen keskeiset tehtäväkokonaisuudet työstettiin vuosien 2011–2013 aikana museoiden edustajista ja muista asiantuntijoista kootuissa kolmessa työryhmässä (luettelointityöryhmä, kokonaisarkkitehtuurityöryhmä ja vaatimusmäärittelytyöryhmä).
Järjestelmähankinta
Yksi Museo 2015 -hankkeen keskeisimmistä tehtävistä oli uuden kokoelmahallintajärjestelmän hankinta. Museoilla on käytössään useita erilaisia kokoelmahallintajärjestelmiä, mutta niiden ikääntyminen, formaattien ja rajapintojen yhteensopivuusongelmat sekä tietojen pitkäaikaissäilytyksen asettamat vaatimukset saattavat lähitulevaisuudessa edellyttää museoilta uusia järjestelmäratkaisuja. Uuden, yhteisen kokoelmahallintajärjestelmän tavoite onkin yhtenäistää työtapoja, lisätä laadukkaan luettelointitiedon määrää ja tuoda pitkän tähtäimen kustannussäästöjä. Kokoelmahallintajärjestelmän tekninen ja toiminnallinen vaatimusmäärittely toteutettiin vuosina 2012–2013, jonka jälkeen järjestettiin EU-tason kilpailutus. Toimittajaksi valittiin keväällä 2014 sveitsiläinen Zetcom, jolla on runsaasti kokemusta museosektorista sekä kokoelmahallintajärjestelmistä. Yrityksen asiakkaana on yli 900 organisaatiota 30 eri maassa. Suomessa käyttöön tulee Zetcomin MuseumPlusRIA-järjestelmä, joka soveltuu erityyppisen museoaineiston hallinnointiin. Uutta järjestelmää on pilotoitu viiden museon kanssa 2015–2016. Pilotin tuloksia hyödynnetään käyttöönotossa, joka tapahtuu aalloittain pilotin jälkeen.
Kokonaisarkkitehtuuri
Museo 2015 -hankkeen kokonaisarkkitehtuurityö on toteutettu kokonaisarkkitehtuurityöryhmässä, joka määritteli ja kuvasi museosektorin kokoelmahallinnan kokonaisarkkitehtuurin perustason. Vuoden 2013 alussa julkaistu "Museoiden kokoelmahallinnan kokonaisarkkitehtuuri 1.0" käsittelee suomalaisten ammatillisesti hoidettujen museoiden kokoelmahallintaa: järjestelmiä, niihin liittyviä toimijoita ja vastuita, standardeja, prosesseja ja toimintaohjeita sekä laitteita, tietoverkkoja, palveluita, rajapintoja ja teknisiä vaatimuksia. Kokonaisarkkitehtuurin kuvaus sisältää myös näkemyksen tavoitetilasta, kehittämispolusta ja tulevaisuuden toimintaympäristöstä. "Museoiden kokoelmahallinnan kokonaisarkkitehtuuri" -julkaisu ajantasaistettiin ja laajennettiin "Museoiden kokonaisarkkitehtuuriksi".
Luettelointi
Museo 2015 -hankkeessa tehtävän luetteloinnin kehittämistyön tavoitteena oli museoiden kokoelmien luettelointitietojen ja luettelointitapojen yhtenäistäminen, laadun parantaminen ja saavutettavuuden edistäminen. Luetteloinnin kehitystyö tehtiin luettelointityöryhmässä, joka koostui museoalan ammattilaisista ja sitä johti koordinaattori Leena Furu-Kallio. Luettelointityöryhmän päätyö Museoiden luettelointiohje valmistui helmikuussa 2014. Työryhmä suomensi ja muokkasi vuosien 2012–2013 aikana ohjeiden perustana olevan Spectrum-standardin runsaat 500 ohjetta. Järjestelmäriippumaton luettelointiohje soveltuu erilaisten aineistojen luettelointiin kaikissa museoissa. Luettelointityöryhmän rinnalla työskenteli sanastoasiantuntijakokous, joka valmisti suosituksen siitä, mitä sanastoja ja luokituksia museoissa tulee käyttää aineistojen sisällönkuvailussa. Asiantuntijat antoivat suosituksen museoiden omien sanastojen ja luokitusten käytöstä sekä erikoismuseoiden erikoissanastoista.
Museoiden Finna
Suomen museoiden, arkistojen ja kirjastojen yhteiseen verkkopalveluun Finnaan on julkaistu museoiden oma näkymä nimeltään Museoiden Finna. Näkymän kautta käyttäjät pääsevät suoraan selaamaan palvelussa olevaa museoaineistoa. Käyttöliittymältään näkymä noudattaa Finnasta tuttua mallia, mutta ulkoasu ja toiminnallisuudet on räätälöity museoaineistojen käyttäjien tarpeiden mukaisesti. Museo 2015 -hanke tarjosi teknistä tukea museoille ja apua tarvekartoituksessa aineistojensa saattamiseen verkossa saavutettaviksi. Hanke huolehti Museoiden Finnan tarkoituksenmukaisuudesta ja laadusta yhteistyössä Kansalliskirjaston Kansallinen digitaalinen kirjasto -hankkeen kanssa. Museo 2015 -hankkeen it-suunnittelijat tukivat Finnaan liittyviä museoita Finnan siirtoformaattiin ja aineistojen sovittamiseen liittyvissä kysymyksissä.
Sher Shah Suri
thumb|Sher Shah Suri Sher Shah Suri (1486–1545) (paštuksi شیر شاه سورى ) myös Sher Khan tai "leijonakuningas" oli Pohjois-Intiaa hallinneen Sur-dynastian perustaja. Sher Shah on lyhyestä valtakaudestaan huolimatta merkittävä Intian historian muslimihallitsija. Hän kehitti valtakuntansa tieverkostoa, hallintoa ja armeijan väenottoa.
Elämä
thumb|Sher Shahin valtakunta laajimmillaan (vihreällä) Sher Shah, syntymänimeltään Farid Khan, syntyi Sasaramin kaupungissa pataaniperheeseen noin vuonna 1486. Hänen isänsä oli hevosten kasvattaja. Farid pestautui Jaunpurin maaherran armeijaan ja palveli myöhemmin Biharin mogulipäällikön armeijassa. Biharin maaherra antoi Faridille arvonimen Sher, tiikeri, tämän osoittamasta rohkeudesta.
Sher nousi Biharin maaherraksi torjuttuaan Bengalin sulttaanikunnan hyökkäyksen. Hän itse hyökkäsi Bengaliin vuonna 1539, valloitti sen ja otti kuninkaan arvonimen. Hän vakiinnutti valtansa voittamalla Suurmogulien hallitsijan Humayunin samana vuonna Chausan taistelussa. Vuonna 1540 hän voitti Humayunin uudelleen Kannaujin taistelussa ja valloitti suuren osan Suurmogulien valtakunnasta. Valtakuntansa länsirajan turvaksi hän rakennutti Rohtasin linnoituksen.
Sher Shah jatkoi valtakuntansa laajentamista. Hän soti baluchipäälliköitä, rajputien kuningaskuntia ja Malwan sulttaanikuntaa vastaan menestyksekkäästi, mutta kuoli yllättäen piirittäessään Kalinjarin linnaketta vuonna 1545. Sher Shahin ruutivarasto räjähti vahingossa tappaen hänet. Hänet on haudattu synnyinkaupunkiinsa Sasaramiin.
Koninin voivodikunta
250px|oikea|pienoiskuva|Koninin voivodikunnan sijainti Puolan kartalla. Koninin voivodikunta oli 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Konin. Koninin voivodikunnan alue jaettiin vuoden 1999 hallintouudistuksessa nykyisille Łódźin ja Ison-Puolan voivodikunnille.
Kyynärä
300px|thumb|Kyynärän mitta. Kyynärä on vanha pituusmitta, joka osapuilleen vastaa kyynärpään ja keskisormen pään välistä etäisyyttä. Kyynärän tarkka määritelmä on vaihdellut eri kulttuureissa ja sen pituus on vastannut yleensä 45–70 senttimetriä.
Kyynärän pituuksia
Vanha suomalainen, alkujaan ruotsalainen Tukholman kyynärä on  59,34 cm =  syltä = 2 jalkaa = 4 korttelia = 24 (Ruotsin) tuumaa.
Autonomian aikaan Suomessa käytettiin venäläiseen kyynärään eli arsinaan perustuvaa pituusmittajärjestelmää. Arsina on 71,12 cm eli 28 (Venäjän tai Englannin) tuumaa.
Egyptissä kyynärä vastasi etäisyyttä kyynärpäästä keskisormen päähän. Kyynärän jakautui seitsemään kämmeneen, ja kukin kämmen vielä neljään sormeen. Mittojen vakioimiseksi Egyptissä otettiin käyttöön kaksi standardikyynärää: kuninkaallinen kyynärä oli 52,30 cm ja lyhyt kyynärä 45,01 cm. Raamatussa puolestaan mainitaan kyynärä, johon sisältyi kyynärän pituuden lisäksi kämmenen leveys.
Roomalainen kyynärä oli noin 44,37 cm pitkä.
3T
3T on yhdysvaltalainen R&B-yhtye, jonka ovat perustaneet poptähti Michael Jacksonin veljen Tito Jacksonin pojat Tariano Adaryll Jackson II, Taryll Adren Jackson ja Tito Joe Jackson. Yhtyeen ensimmäisen studioalbumin, Brotherhood, tuottivat yhdessä Michael Jackson ja Kenneth Komisar ja se julkaistiin Jacksonin perustaman "MJJ Music" -yhtiön alaisuudessa. Albumia myytiin maailmanlaajuisesti noin kuusi miljoonaa kappaletta. Yhtyeen toinen studioalbumi, Identity, julkaistiin vuonna 2004.
Rango
Rango on vuonna 2011 ilmestynyt Gore Verbinskin ohjaama tietokoneanimoitu komediaelokuva. Elokuva palkittiin parhaan animaatioelokuvan Oscar-palkinnolla. Elokuvan pääosassa on lemmikkikameleontti Rango, joka päätyy löytämänsä kylän sheriffiksi.
Elokuvan alkuperäisinä ääninäyttelijöinä ovat muun muassa Johnny Depp, Isla Fisher, Bill Nighy, Abigail Breslin, Alfred Molina, Harry Dean Stanton, Ray Winstone, Ned Beatty ja Timothy Olyphant. Elokuvan tunnusmusiikin ”Rango” on tehnyt yhdysvaltalainen Los Lobos -yhtye.
Rango on ensimmäinen kokopitkä animaatioelokuva, johon Industrial Light & Magic teki erikoistehosteet.
Juoni
Muuan seikkailunhaluinen lemmikkikameleontti putoaa isäntäperheensä autosta aavikon läpi kulkevalla maantiellä, Yhdysvalloissa. Tämän oli aiheuttanut vanha vyötiäinen, Raato, jonka aikomus on päästä tuonpuoleiseen tavatakseen Lännen hengen. Janoinen kameleontti kysyy, mistä saisi vettä, ja Raato ohjeistaa hänet Mullan kaupunkiin, joka on päivän matkan päässä aavikolla. Raadon mukaan sinne tulee joka keskiviikko vettä. Matkalla sinne, kameleontti onnistuu selviämään haukan hyökkäyksestä, kunnes tapaa vettä keräävän Mullan kylän asukkaan, Papuitan.
Identiteettikriisistä kärsivä kameleontti saapuu Papuitan vaunuissa rikollisuutta kuhisevaan Multaan, joka on kuivumisen partaalla vesivarantojen hiipuessa. Kaupungissa kameleontti aloittaa uuden elämän ja ottaa nimekseen Rango. Kylän väelle Rango valehtelee tulevansa kaukaa lännestä, ja että hän oli aikanaan tappanut seitsemän Jenkinsin veljestä vain yhdellä luodilla. Rangon sähläyksestä ärsyyntynyt Bandiitti Bill haastaa hänet kaksintaisteluun, joka päättyy lyhyeen, kun haukka hyökkää kaupunkiin. Rango onnistuu vahingossa tappamaan haukan, ja kyläläiset huomaavat vain yhden luodin ja antavat Rangolle arvostusta.
Kaupungin pormestari, vanha kilpikonna, kertoo Rangolle, että kyläläiset jaksavat vain, koska he uskovat parempaan tulevaan, ja että kun määrää vedestä, määrää kaikesta. Hän tekee Rangosta kaupungin sheriffin, mihin Rango suhtautuu hyvin ylimalkaisesti. Keskiviikko on koittanut, mutta ainoa vesilähdekin on kuivunut, ja pankissa on vettä jäljellä enää muutamaksi päiväksi. Kyläläiset myös pelkäävät pelätyn pyssynheiluttajan, Kalkkaro Jaken, palaavan kaupunkiin, nyt kun sen ainoa luontainen vihollinen on kuollut.
Rango auttaa tietämättään Balthazar-nimisen myyrän johtamaa jengiä kaivautumaan kohti pankkia ryöstöaikeissa. Kun pankki seuraavana aamuna on ryöstetty ja viimeisetkin vedet viety, Rango ottaa asian selvitettäväkseen ja muodostaa ryhmän, joka alkaa seurata pankin alta murtautuneiden ryöstäjien jälkiä. Matka jatkuu aavikolle, josta he löytävät pankkiiri Johannes Merrimack III:n kuolleena aavikolta, mutta joukon hämmennykseksi, kuolinsyy on hukkuminen. Lopulta he löytävät Balthazarin jengin vesisäiliön kanssa piilopaikastaan. He yrittävät varastaa säiliön takaisin, mutta lyhyen taistelun jälkeen huomaavat säiliön olevan tyhjä. Jengi väittää, että he eivät ryöstäneet pankkia, vaan joku ehti ennen heitä. Myös säiliön he väittävät löytyneen aavikolta. Epäillen, Rango pidättää jengin.
Kaupunkiin palattuaan Rango menee pormestarin puheille, sillä liskolle on noussut epäilyä tätä kohtaan, johtuen siitä miten pormestari kertoi, että kun määrää vedestä niin samalla määrää muustakin. Pormestari kertoo Rangolle uudistamisaikeistaan, joilla hän aikoo modernisoida lännen siten, ettei ole paikkaa enää vanhoille kylille, lainvalvojille ja pyssynheiluttelijoille. Hän lopulta alkaa ärsyyntyä Rangon epäilyksistä.
Rango lähtee kaupungista, matkaa aavikon halki aina maantielle asti ja sen yli toiselle puolelle. Seuraavana aamuna Rango lopulta tapaa Lännen hengen, joka on todellisuudessa iäkäs Mies vailla nimeä. Kuultuaan, kuinka Rango petti kyläläiset, hän kertoo Rangolle, että hän on jo aloittanut tarinansa, eikä hän voi paeta sitä. Täten Rangon on palattava kaupunkiin. Rango tapaa Raadon, ja yhdessä hänen ja vettä etsivien jukkakasvien avulla Rango löytää Las Vegasiin johtavan vesiputken ja hätäsulkuventtiilin, ja varmistuu, että kaupungin pormestari on veden katoamisen takana.
Itseluottamusta kerännyt Rango palaa kaupunkiin, jossa paraikaa pormestari ja Jake ovat kiristämässä Papuitalta hänen isänsä farmin kuivumiseen vedoten. Rango haastaa Jaken kaksintaisteluun, jonka aikana Raato ja jukkakasvit avaavat venttiilin ja palauttavat veden kaupunkiin. Sillä välin Rango saa yliotteen Jakesta ja on ampua tämän, mutta pormestari pakottaa Rangon luovuttamaan aseensa, koska hänellä on Papuita kaapattuna. Parivaljakko suljetaan vedellä täyttyvään pankin holviin, johon heidät on tarkoitus hukuttaa. Silloin pormestari kääntää Rangon aseen kohti Jakea, aikomuksenaan tappaa hänet uudistuksensa tieltä, vain huomatakseen aseen olevan tyhjä. Rango on vienyt aseen ainoan luodin, jolla hän rikkoo holvin lasin vedenpaineen avulla. Jake lopulta uskoo Rangon legendan olevan totta ja osoittaa hänelle kunnioitusta, ennen kuin vie pormestarin mukanaan pois kaupungista kostoksi petturuudesta. Vesi on palannut Mullan kaupunkiin, ja Rangoa juhlitaan sankarina.
Kritiikki
Elokuva sai Suomessa hyvän vastaanoton. Allerin Tommi Pietarinen antoi elokuvalle täydet viisi tähteä ja kehui sen toimintaa kekseliääksi. MTV3:n kriitikko Outi Heiskanen puolestaan antoi elokuvalle neljä tähteä. Iltalehden Tuomas Riskala antoi elokuvalle kolme tähteä ja kirjoitti sen olevan ”parhaimmillaan nerokas parodia italialaisista spagettiwesterneistä”, mutta että ”elokuvasta on tehty tuhansien yksityiskohtien melskaava ja ylitsevuotava kokonaisuus, josta ei jää hallittua jälkimakua”. V2.fi-pelisivuston Jari Tapani Peltonen antoi elokuvalle neljä tähteä ja luonnehti elokuvaa näppäräksi ja hallituksi. Episodi-lehden arvostelussa elokuva sai myös neljä tähteä. FilmiFIN-verkkojulkaisu antoi elokuvalle täydet viisi tähteä ja kommentoi elokuvaa ”hauskaksi ja hillittömän hyväntuuliseksi, jollaista ei ole aiemmin nähty”. Filmgoer antoi elokuvalle kolme tähteä. Ilta-Sanomien Tarmo Poussu antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä ja kritisoi elokuvan suomenkielistä ääninäyttelyä.
Rotten Tomatoes -verkkosivustolla elokuva sai 89-prosenttisesti hyväksyvän arvion perustuen 168 arvosteluun. Sivustolla mainittiin elokuvasta seuraavaa: ”Se ei ehkä ole niin viehättävä kuin luullaan – ja se ei todellakaan ole lapsille – mutta Rango on älykkäästi ja kauniisti animoitua viihdettä”.
Lipputulot
Elokuva sai ensi-iltansa Suomessa perjantaina 18. maaliskuuta 2011 ja sen kävi kolmipäiväisenä viikonloppuna katsomassa yli 9 000 henkilöä 61 salissa tuottaen 92 265 euron lipputulot. Rango päihitti viikonlopun toisen ensi-iltaelokuvan I Am Number Four.
Yhdysvalloissa ja Kanadassa elokuvaa esitettiin ensi-iltaviikonloppuna 3 917 teatterissa ja se tuotti runsaan 38 miljoonan dollarin lipputulot. Se oli viikonlopun katsotuin elokuva.
Elokuva tuotti teatterilevityksessä maailmanlaajuisesti kaikkiaan runsaat 245,7 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Suomessa se oli tuottanut 17. huhtikuuta 2011 mennessä 339 690 euroa.
Konsolipeli
Electronic Arts on julkaissut elokuvaan perustuvan videopelin. Peli julkaistiin PlayStation 3-, Xbox 360-, Nintendo DS- ja Wii-pelikonsoleille.
Online-peli
Funtactix lanseerasi Rango: The World -selainpelattavan Rango-virtuaalimaailman elokuvan julkaisupäivänä 4. maaliskuuta 2011.
Alexander Lamoni
Alexander Lamoni (8. elokuuta 1806 – 1879 Volynian kuvernementti) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri. Alexander Lamonin vanhemmat olivat sotilaslääkäri, valtioneuvos Peter Anton Lamoni ja Anna Petronella Grün. Alexander Lamoni tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1821 ja määrättiin sieltä valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen Savonlinnan suomenmaalaiseen jalkaväkirykmenttiin vuonna 1826. Hänet siirrettiin 1829 aliluutnanttina Korharin jalkaväkirykmenttiin ja seuraavana vuonna luutnantiksi ylennettynä Pärnun krenatöörirykmenttiin. Alikapteeniksi Lamoni ylennettiin 1834 ja kapteeniksi 1844, jolloin hänet määrättiin palvelukseen H.M. Preussin Kuningas Friedrich Wilhelm III:n krenatöörirykmenttiin. Majuriksi hän yleni jo saman vuoden lopulla ja hänet siirrettiin Samogitian krenatöörirykmenttiin Liettuaan. Vuonna 1848 hänet määrättiin Ruhtinas Barclay de Tollyn karabinieerirykmenttiin, missä hän yleni everstiksi vuonna 1853. Krimin sodan jälkeen vuonna 1857 Lamoni määrättiin Pragan jalkaväkirykmentin 4. reservipataljoonan komentajaksi Varsovaan, mistä hänet siirrettiin 1859 Jakutskin jalkaväkirykmentin komentajaksi Koillis-Siperiaan. Lamoni erosi sotapalveluksesta 1874, jolloin hänet myös ylennettiin kenraalimajuriksi. Hän vietti viimeiset elinvuotensa Volyniassa Luoteis-Ukrainan alueella.
Viimeinen silta
Viimeinen silta on Helmut Käutnerin ohjaama itävaltais-jugoslavialainen elokuva vuodelta 1954. Draamaelokuvan tapahtumat sijoittuvat toiseen maailmansotaan ja jugoslavialaisten partisaanien taisteluun saksalaisia vastaan. Elokuva kuvattiin Jugoslavian Mostarissa ja Neretvan laaksossa. Elokuvan pääosissa ovat Maria Schell, Bernhard Wicki ja Barbara Rütting
Brayan Beckeles
Brayan Antonio Beckeles (s. 28. marraskuuta 1985 La Ceiba, Honduras) on hondurasilainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on oikea laitapuolustaja. Beckeles edustaa Meksikon Primera Divisiónissa pelaavaa Necaxaa.
Viimeinen silta
Suomessa Schell sai elokuvasta naispääosan ulkomaan Jussi-palkinnon vuonna 1955.
Sergei Kuhlström
pienoiskuva Sergei Kuhlström (1862–1913) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraaliluutnantti.
Sergei Kuhlströmin isä oli Viipurissa 1829 syntynyt kontra-amiraali Carl Kuhlström. Sergei Kuhlström tuli oppilaaksi Pietarin merikadettikouluun 1875, ylennettiin gardemariniksi 1879 ja kadettikurssin jälkeen midshipsmaniksi 1880. Valmistuttuaan hän palveli ensin merikadettikoulun opetusupseerina. Luutnantiksi 1885 ylennettynä hänet siirrettiin vanhemmaksi tykistöupseeriksi panssarilaiva Imperator Alexander II:lle vuonna 1892. Vuonna 1896 hän siirtyi Itämeren laivaston divisioonan lippumiehen esikuntaan ja seuraavana vuonna Itämeren laivaston komentajan esikuntaan, jolloin hänet myös ylennettiin 2. luokan kapteeniksi. Samana vuonna Kuhlström määrättiin vanhimmaksi upseeriksi rannikkovartioston panssarialus Pervenetsille. Vuonna 1899 hän tuli Venäjän Itämeren laivaston tykistöharjoitusosaston päälliköksi, pysytettynä Pervenetsin vanhimman upseerin tehtävässä, ja vuonna 1901 miinaristeilijä Vojevodan päälliköksi vuoteen 1905 saakka. Hän oli sitten vuoden ajan virkavapaalla ja siirtyi sen jälkeen helmikuussa 1906 Kronstadtin sataman esikunnan operatiivisen osaston päälliköksi. Everstiksi laivastossa hänet ylennettiin saman vuoden huhtikuussa ja siirrettiin amiraliteetin palvelukseen Pietariin. Hänet ylennettiin 1. luokan kapteeniksi 1908 ja nimitettiin 1909 Sevastopolin kaupungin kuvernööriksi, missä tehtävässä hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 1909 ja kenraaliluutnantiksi huhtikuussa 1913. Kuhlström kuitenkin menehtyi pian tämän jälkeen, amiraliteetin upseeriluetteloista hänet poistettiin kuoleman takia jo saman vuoden kesäkuussa.
Kenedugu
thumb|325px|Kenedugu Senegalin ja Malin kartalla vuonna 1893. Kenedugu oli senufovaltio nykyisen Malin eteläosassa 1600-luvulta vuoteen 1898 saakka. Ennen joutumistaan ranskalaisten käsiin se käsitti myös osia nykyisestä Burkina Fasosta ja Norsunluurannikosta.
Djulien 1600-luvulla perustamasta Kenedugusta tuli järjestäytynyt valtio Daoula Ba Traorén aikana 1700-luvun puolivälissä. 1800-luvulla sen hallitsijat eli famat kävivät sotia Kongin ja Bobo Dioulasson Wattara-hallitsijoiden kanssa. Vuosina 1840–1877 hallinnut Daoula Traoré laajensi aluetta ja lujitti valtansa julmin menetelmin. Hänen seuraajaansa Tieba Traoré, joka hallitsi vuosina 1887–1893, oli Kenedugun famoista merkittävin. Hän siirsi pääkaupungin Bougoulasta Sikassoon, alisti miniankat ja karkotti Samori Tourén joukot, jotka piirittivät suojamuurin ympäroimää Sikassoa viidentoista kuukauden ajan vuosina 1887–1888. Tieba selvisi piirityksestä liittoutumalla Louis Archinardin johtamien ranskalaisten kanssa, jotka lähettivät apuun kapteeni Quiquandonin ja 3 000 bambarasotilasta. Tieban kuoltua hallitsijaksi valittiin hänen veljensä Babemba Traoré. Hän kieltäytyi yhteistyöstä ranskalaisten kanssa vuonna 1898, jolloin nämä valloittivat Sikasson ja Babemba teki itsemurhan.
FF Jaro
Fotbollsföreningen Jaro (FF Jaro) on vuonna 1965 perustettu pietarsaarelainen jalkapalloseura, joka pelaa Ykkösessä. FF Jaro pelaa kotiottelunsa Pietarsaaren keskuskentällä ja seuran tunnusväri on punainen. FF Jaro on pelannut 21 kautta SM-sarjassa ja Veikkausliigassa (kauteen 2013 mennessä), sekä 13 kautta Ykkösessä.
Seuran alkuvuodet
Syyskesällä 1965, kun IF Drott oli lakkauttanut jalkapallotoimintansa Pietarsaaressa, ryhtyivät Oy Jakobstads Rostfria Ab:llä töissä olevat jalkapallon kannattajat keskustelemaan uuden jalkapalloseuran perustamisesta. Lars Gammelgård, Nick Janér, Erik Höglund, Fjalar Tuuf, Runar Hellnäs ja Uuras Korkea-Aho kokoontuivat silloiseen Café Standardiin pitämään perustavan kokouksen. Oy JA-RO Ab, joka oli usean perustajajäsenen työnantaja, lupautui pääsponsoriksi. FF Jaro oli maan ensimmäinen seura, joka kantoi pääsponsorinsa nimeä. FF Jaro perustettiin 18. joulukuuta 1965 jalkapallon erikoisseuraksi ja seuran ensimmäisenä puheenjohtajana toimi Lars Gammelgård.
Jaron ensimmäinen virallinen ottelu oli sarjaottelu Lapuan Virkiää vastaan. Ari Virkama teki ottelussa Kolme maalia. Vuonna 1966 Jaro nousi Suomensarjaan. Tuolloin joukkue koostui lähinnä Pietarsaarelaisista pelaajista. Vuonna 1968 Rainer Aho alkoi Jaron valmentajaksi oltuaan ensin pelaajana.
1970-luku
Kaudella 1972 jaro Nousi Ykköseen.
Jaron edustusjoukkue matkusti keväällä 1973 harjoitusleirille Torremolinosiin Espanjaan. Harjoittelun lisäksi joukkue pelasi ottelun Juventude Torremolinosia vastaan.
Kaudella 1979 Jaro pelasi Kakkosen voitosta Vasa IFK:ta vastaan. Ensimmäinen ottelu seurojen välillä Pietarsaaressa päättyi Vasa IFK:n voittoon. Vaasassa pelattu ottelu päättyi Jaron voittoon maalein 3-2. Voiton myötä Jaro sai mahdollisuuden karsia noususta Ykköseen. Kaksiosaisessa karsinnassa seuralla oli vastassaan Närpiön Kraft. Ensimmäisen ottelun voitti Jaro kotikentällään maalein 1-0. Toinen ottelu Närpiössä päättyi tasan 1-1, kun John-Thomas Ahlvik tasoitti lisäajalla. Tasoituksen myötä Jaro nousi ykköseen.
1980-luku
Ensimmäinen ulkomaalaispelaaja Jarossa oli saksalainen Andreas Müller. Hän pelasi seurassa vain muutaman ottelun. Keväällä 1982 Jaroon tullut skotti Craig Ramsay oli ensimmäinen paikkansa seurassa vakiinnuttanut ulkomaalaispelaaja. Craigista tuli eräs eniten maaleja Jarossa tehneistä pelaajista. Hän on toiminut myös Jaron urheilutoimenjohtajana.
Vuonna 1983 Jaro varmisti karsintapaikan SM-sarjaan voittamalla kotikentällä ottelun Porin Pallo-Tovereita vastaan 3-1. Paikka mesaruussarja jäi kuitenkin haaveeksi. Vuonna 1983 Jaro eteni Suomen cupissa välieriin voitettuaan Mikkelin Palloilijat. Välierissä seura hävisi FC Kuusysille 4-0.
Lokakuussa 1986 Jaron pelaajavalmentajaksi ryhtyi brittiläinen Richard Wilson. Wilson valmensi Jaroa seuran noustessa ensimmäistä kertaa Veikkausliigaan.
Kaudella 1988 Jaro pelasi Ykkösdivisioonassa. Kauden lopussa Jaro oli kärjessä tasapistein MyPa:n kanssa. Ottelu Mestaruussarjaan nousijan ratkaisemiseksi pelattiin 9. lokakuuta Jämsäkoskella. Ottelu päätyi tasan, jonka jälkeen jatkoaikakin päättyi maalittomana. Jaro voitti rangaistuspotkuilla 3-2. Jaro putosi Mestaruussarjasta yhden kauden jälkeen.
1990-luku
Syksyllä 1990 Jaro nousi liigaan voitettuaan karsinnan liigapaikasta Kokkolan Pallo-Veikkojen kanssa. Hannu Touru oli seuran valmentaja kausilla 1990-1993. Touru valmensi Jaron Historiansa parhaimpaan sijoitukseen vuonna 1991. Touru palasi seuran valmentajaksi kausille 2004, ja 2006
Kaudella 1992 Jaro voitti SM-hopeaa hallijalkapallossa. Kaudella 1993 joukkue voitti hallijalkapallon SM-kultaa.
Kauden 1993 päätteeksi Jaron naisjoukkue nousi mestaruussarjaan. Resurssit eivät kuitenkaan riittäneet sekä naisten että miesten joukkueeseen pääsarjassa. Tämän seurauksena perustettiin FC United.
Antti Muurinen valmensi joukkuetta 1994-1996.
Vuonna 1995 TV-ottelussa HJK:a vastaan toteutettiin mainoskampanja. Keskuskentän nurmikolla oli kalkittu teksti ”999 Ulkomaanpuhelut”. Ottelua oltiin peruuttamassa, mutta pelattiin suunnitelmien mukaisesti. Vastaavat mainokset kiellettiin tämän jälkeen. Kaudella 1995 Jaro sijoittui Veikkausliigassa sijalle 5, joka toi joukkueelle paikan Intertoto-cupissa kaudelle 1996. Vastustajina alkulohkossa olivat ranskalainen En Avant Guingamp, serbialainen FC Zemun, georgialainen FC Kolkheti-1913 Poti, sekä Dinamo Bucuresti Romaniasta. Jaro sijoittui lohkossa kolmanneksi.
Kauden 1996 jälkeen Antti Muurinen ryhtyi valmentamaan HJK:a. Muurisen tilalle tuli Veijo Wahlsten. Wahlsten valmensi Jaroa 16 ottelun ajan, ja hänet korvattiin Keijo Paanasella.
Jan Westerlund valmensi Jaroa kaudella 1998. Tuolla kaudella seura ei onnistunut varmistamaan liigapaikkaa.
Ensimmäinen uutinen ffjaro.fi-sivustolla julkaistiin 23. marraskuuta 1998. Uutisessa kerrottiin Rasmus Vikströmin paluusta joukkueeseen. Kaudella 1999 jaro eteni Suomen Cupissa finaaliin, ja hävisi ottelun FC Jokereita vastaan 2-1.
2000-luku
Kaudella 2001 Jaro ansaitsi paikan liigakarsintaan sijoittumalla runkosarjan toiseksi. Karsinnan ensimmäisellä kierroksella Seura voitti TPS:n 5-2. Liigakarsinnassa Jaro hävisi FC Hämeenlinnalle, jonka jälkeen sai vastaansa FC Jokerit. Avausottelu Vaasassa päättyi 1-1. Helsingissä pelatun ottelun Jaro voitti 3-4 nousten liigaan.
Liigaan nousun jälkeen Keijo Paananen päätti lopettaa valmentajana, ja tilalle tuli Sixten Boström. Kaudella 2002 Jaro selvisi ylempään loppusarjaan voittamalla AC Allianssin jatkoajalla. Voittomaalin teki Chris Cleaver.
Keskuskenttä remontoitiin vuonna 2003. Jaro pelasi tuolloin ottelunsa viereisellä länsikentällä.
Kausi 2004 oli sujunut tuloksellisesti heikosti. Seuran hallitus päätti heinäkuussa erottaa Sixten Boströmin päävalmentajan tehtävistä. Tilalle palkattiin Hannu Touru. Jaro onnistui säilyttämään paikkansa liigassa.
Kaudella 2006 Jaro pelasi viimeisellä kierroksella tasan 0-0 IFK Mariehamnia vastaan. Jaro onnistui säilyttämään paikkansa liigassa.
Helmikuussa 2007 perustettiin FF Jaro Mediateam. Mediateamin alkuperäinen tehtävä oli ylläpitää seuran kotisivuja. Alkuajoista tehtäviä on tullut lisää. Nykyään mediateam hoitaa muun muassa mainos- ja videotuotantoa.
Kauden 2008 jälkeen Jaron taloudellinen tilanne oli heikko, ja konkurssi oli lähellä. Lisää pääomaa saatiin edustusjoukkueen toiminta yhtiöittämällä. 16. maaliskuuta 2009 julkisteettiin Ab Liga Jaro Oy:n ottavan vastuun edustusjoukkueen toiminnasta. Ab Liga Jaro Oy:n osakeanti käynnistettiin keväällä 2009 uuden pääoman saamiseksi. Liigajalkapallon turvaamiseksi Pietarsaaressa syntyi kansanliike.
Mika Laurikainen jätti valmentajan tehtävät kauden 2009. Tilalle valittiin Alexei Eremenko. Eremenko valmensi Jaroa ensimmäistä kertaa elokuussa Kouvolassa MYPAa vastaan. Ottelu päättyi maalittomana. Sarjapaikka varmistui myöhemmin syksyn aikana.
2010-luku
Jarolla oli vielä ennen kauden 2010 viimeistä ottelua mahdollisuus päästä Eurooppa-liigaan. Tappio AC Oulua vastaan tarkoitti Eurooppa-liigan jäämistä haaveeksi.
Kaudella 2012 Jaro vältti ykköseen putoamisen voittamalla viimeisessä ottelussa TPS:n Turussa.
Kaudella 2014 Jonas Emetistä tuli 14 maalilla Jaron ensimmäinen maalikuningas.
Veikkausliigan kaudella 2015 Jaro putosi ykköseen.
Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2011
Suomi osallistui vuoden 2011 yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuihin Pariisissa 12 hengen vahvuisella joukkueella, johon kuului kymmenen miestä ja kaksi naista. Joukkueeseen nimettyjen lisäksi Niclas Sandells, Matti Räsänen, Karin Storbacka ja Sandra Eriksson olivat hallikaudella rikkoneet SUL:n asettaman tulosrajan, mutta eivät eri syistä osallistuneet EM-kilpailuihin.
Kilpailuiden ainoa finaaliin yltänyt suomalainen oli seiväshyppääjä Minna Nikkanen, joka venyi finaalissa jaetulle neljännelle sijalle uudella Suomen ennätystuloksella 460. Jo karsinnassa hän paransi kolmesti SE:tä tuloksilla 445, 450 ja 455.
FF Jaro
Stadion
240px|thumb|right|Pietarsaaren keskuskenttä ottelussa FF Jaro – [[Vaasan Palloseura|VPS kaudelta 2007.]]
FF Jaro pelaa kotiottelunsa Pietarsaaren keskuskentällä, joka on otettu käyttöön 1971.
Pääkatsomon kapasiteetti on noin 2 000 katsojaa.
Organisaatio
FF Jaro yhtiöitettiin ja toiminta siirrettiin Ab Liga Jaro Oy:lle kaudesta 2009 alkaen.
Nykyinen joukkue
''Tilanne 24. helmikuuta 2020.''
Juniorit
Jarolla on ollut junioritoimintaa perustamisestaan lähtien. 1970-luvun puolivälissä seurassa todettiin juniorityön olevan ehdoton edellytys edustusjoukkueelle. Trygve Kummel käynnisti 10-vuotisen projektin, jonka tarkoituksena oli kouluttaa pelaajia sekä valmentajia. Juniorityön kehittämiseen haettiin vaikutteita Ruotsista.
Jaro perusti 1990 junioreista kootun eliittiryhmän, jotka saivat jalkapallosta kesätyön. Eliittiryhmä oli osa pitkän tähtäimen suunnitelmaa, jonka tarkoituksena oli, että vuonna 1995 edustusjoukkueesta kaksi kolmasosaa olisi omia kasvatteja.
Jaro Rockerts
Erityisryhmien sarjaan osallistuva Jaro Rockets perustettiin vuonna 2010. Joukkue teki debyytin Veikkausliiga-ottelun Jaro-FC Lahti yhteydessä.