cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Carla Del Ponte
Kansallinen ura
Vuonna 1981 hänet nimitettiin tutkintatuomariksi, ja myöhemmin Luganon syyttäjäksi. Yleisen syyttäjän uran aikana Del Ponte hoiti petos-, rattijuopumus-, terrorismi- ja vakoiluasioita.
Serteja-Rudnjan keramiikka
Sertejan keramiikka
Seuraava vaiheessa B (noin 6200−5900 eaa.) astioiden ulkoinen ilme muuttui koristeellisempaan suuntaan. Valmistustapa oli sama, mutta astioiden muotoja oli enemmän. Pitkät ja kapeat suippopohjaiset astia saivat rinnalleen leveitä maljamaisia ja puolipallon muotoisia astioita. Osassa astioita seinämän profiilissa oli suuaukon reunassa kaarre ulospäin, mutta yleensä seinämä tehtiin suoraksi tai hieman sisäänpäin kallistuneeksi. Suurien astioiden suuaukko oli halkaisijaltaan 20−30 cm ja pienien 10−20 cm. Eräät astiat ovat olleet jopa 0,4 litran kokoisia, mutta yleensä ne olivat 4−5 litran suuruisia. Nämä koristeltiin kolmiomaisilla kuopilla, jotka järjestettiin tiheisiin vaakariveihin tai niistä muotoiltiin verkkomaisia suuria kuvioita. Muissa eteläisissä kulttuureissa kolmiomaiset kuopat on ajoitettu 6600−5900 eaa., mutta pohjoisissa kulttuureissa tämän ajan jälkeen. Astian pohjan kärjen ympärille painettiin kolmioilla suurenevia sisäkkäisiä ympyröitä.
Alain Gottvallès
Alain Alex Jean Gottvallès (22. maaliskuuta 1942 Casablanca, Marokko – 28. helmikuuta 2008 Aubenas) oli ranskalainen kilpauimari. Hän voitti vapaauinnissa kaksi Euroopan-mestaruutta vuonna 1962 ja ui 100 metrin vapaauinnissa maailmanennätyksen vuonna 1964.
Serteja-Rudnjan keramiikka
Sertejan keramiikka
Viimeinen vaihe C sisälsi Narvan kulttuurin kiviainesta, mutta sen keramiikka säilyi samanlaisena kuin vaiheessa B. Vain 10% sen keramiikan sirpaleista oli koristeltua.
Alain Gottvallès
Gottvallès voitti Leipzigin EM-kilpailuissa 1962 kultaa 100 metrin vapaauinnissa ja 4 × 100 metrin vapaauinnissa sekä saavutti hopeaa 4 × 200 metrin vapaauinnissa. Rooman olympialaisissa 1960 hän karsiutui alkuerissä 100 metrin vapaauinnissa ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, mutta Tokion olympialaisiin 1964 hän lähti 100 metrin vapaauinnin maailmanennätysmiehenä uituaan syyskuussa 1964 Budapestissa ajan 52,9. Tokiossa hän jäi kuitenkin 100 metrin vapaauinnissa viidenneksi ajalla 54,2 ja 4 × 200 metrin vapaauinnissa kuudenneksi, minkä lisäksi Ranskan joukkue hylättiin 4 × 100 metrin vapaauintiviestin loppukilpailussa. Elokuussa 1962 Gottvallès kuului maailmanennätyksen 3.42,5 uineeseen Ranskan 4 × 100 metrin vapaauintiviestijoukkueeseen.
Serteja-Rudnjan keramiikka
Rudnjan keramiikka
Rudnjan keramiikka (5300−4400 eaa.) jaetaan vaiheisiin D ja E. Rudnjan keramiikkaa tehtiin kuin Sertejan keramiikkaa, mutta osassa astioita oli myös pyöreä pohja ja taivutetut astian reunat, joiden yhteydessä voidaan puhua S-profiilista. Vain astioiden yläreunat oli koristeltuja ohuilla kampaleimoilla ja erilaisilla muilla painaumilla. Useat radiohiiliajoitukset tästä vaiheesta D sisältyvät väliin 5340−4930 eaa..
Rubeus Hagrid
Viitteet
Figuren der Harry-Potter-Romane Personnages secondaires de l’univers de Harry Potter Hogwarts kadrosu
Carla Del Ponte
Kansallinen ura
Syyttäjän uransa aikana hän ja tutkintatuomari Giovanni Falcone paljastivat yhteyden sveitsiläisen rahanpesun ja italialaisen huumekaupan välillä. Tämän johdosta tutkintatuomari Falcone murhattiin autopommi-iskussa. Del Ponte oli onnekas pelastuttuaan vahingoittumattomana Palermon kotiin kätketyn puolen tonnin räjähteen pommi-iskusta. Hänen vihamiehensä mafiassa tuntevat Del Ponten nimellä "La Puttana" ("Huora").
Serteja-Rudnjan keramiikka
Rudnjan keramiikka
Vaiheessa E astiat pitenevät hieman antaen joissakin tapauksissa "piispanhiipan" vaikutelman. Osa astioista oli taas pyöreät pohjat ja taivutetut reunat, mutta toisaalta myös suorareunaiset ja suippopohjaisiakin vielä tehtiin. Astioissa käytettiin vaaka- ja diagonaalisia kuopparivejä, piirrettyjä viivoja tai kampaleimoja. Astioissa yhdistyvät eri piirteitä Narvan keramiikasta sekä Ylä-Volgan ja Ylä-Dneperin alueiden keramiikasta. Ajoitukset sisältyvät välille 4960−4540 eaa.
Carla Del Ponte
Kansallinen ura
Del Ponte toimi myös Sveitsin yleisenä syyttäjänä ennen kansainvälistä uraansa.
Serteja-Rudnjan keramiikka
Loppuminen
Kun Rudnjan keramiikan valmistaminen loppui, alueelle levisi Usvjatin keramiikka.
Carla Del Ponte
Kansainvälinen ura
Del Ponte nimitettiin elokuussa 1999 entisen Jugoslavian (ICTY) sekä Ruandan (ICTR) kansainvälisen sotarikostuomioistuimien syyttäjäksi korvaten edeltäjänsä Louise Arbour'in. Vuonna 2003 YK:n turvallisuusneuvosto päätti siirtää Del Ponten ICTR:n syyttäjän tehtävistä, korvaten hänet Hassan Bubacar Jallow'lla tehostaakseen tuomioistuimien toimintaa. Hänelle jäi vielä ICTY:n pääsyyttäjän tehtävät, jossa hän toimi tammikuuhun 2008 saakka, kunnes hänet nimitettiin Sveitsin suurlähettilääksi Argentiinan, jossa hän oli vuoteen 2011 asti.
Vuosina 2012–2017 hän kuului YK:n turvallisuusneuvoston kolmijäseniseen komiteaan, joka tutki Syyrian konfliktia. Del Ponte erosi komiteasta turhautuneena sen toimintaedellytyksiin.
Yksityiselämä
Del Ponte on eronnut ja hänellä on yksi poika.
Miss Martian
Miss Martian (suom. Neiti Marsilainen) oikealta nimeltään M'gann M'orzz eli Megan Morse on DC Comicsin sarjakuvissa esiintyvä supersankaritar. Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran Teen Titans #37 tarinassa elokuussa 2006 ja hänet loivat Geoff Johns ja Tony S. Daniel. Hahmo on tullut tunnetuksi yhtenä Teinititaanien jäsenistä. Hahmo on nimetty entisen Marvel Comics -sarjakuvatoimittajan Ben Morsen vaimon Meganin mukaan.
Taustaa
Miss Martian on valkoinen marsilainen, joka tunnetaan nimellä M'gann M'orzz. Hän toimii Teinititaanien jäsenenä Infinite Crisis -tarinan tapahtumien ja One Year Later -tarinoiden välisenä aikana. Maan päällä hän yksinkertaistaa nimensä Megan Morseksi. M'gann M'orzz lähetettiin alun perin raketilla Marsista Vega-järjestelmään pakenemaan vihreiden ja valkoisten marsilaisten välistä sisällissotaa. Toistaiseksi ei tiedetä, milloin hän tuli maan päälle Vegasta.
Aluksi M'gann teeskenteli olevansa vihreä marsilainen, kuten Metsästäjä Marsista, ja liittyi Teinititaaneihin. Hän käytti itsestään väliaikaisesti nimeä Star-Spangled Kid. Kun hänen tunteitaan loukattiin tunteettomuuden ja väärinymmärrysten vuoksi joukkuetoveriensa kanssa, M'gann jätti Titaanit tullakseen sankariksi Australiaan. Vaikka Titaanit epäilivät häntä petturiksi, kävi ilmi, että hänen syyttäjänsä Bombshell oli todellinen petturi. Autettuaan joukkuetta voittamaan Bombshellin ja osoitettuaan uskollisuutensa, hänet hyväksyttiin Titaanien täysjäseneksi.
Uudistetuissa The New 52 tarinoissa Miss Martian esiintyy ensimmäisen kerran, kun Red Robin näytetään katsomassa lehdistöä konferenssissa, jossa Lex Luthor esittelee valokuvia M'gannista osana esitystä muukalaisesta elämästä maan päällä. Myöhemmin DC teki uuden version supersankarisarjakuvasarjastaan, joka tunnetaan nimellä DC Rebirth. Miss Martian esiintyy tarkistetuissa tarinoissa. Täällä Martian Manhunter on määrännyt hänet Justice Leaguen yhteyshenkilöksi valvomaan Titaaneja. Miss Martianin valkoisen marsilaisen puoli paljastettiin lopulta Titaaneille, koska hän ei voinut hillitä muotoaan saatuaan Petopojan kimppuunsa (joka menetti itsehillinnän ilmeisesti Lähdemuurin energian vuoksi), kun he olivat jumissa oudolla planeetalla. Kun Titaanit ovat palanneet maan päälle, Batman kertoo Donna Troylle, että Marsian Manhunterin todellinen aikomus asettaa Miss Martian Titaaneihin oli suojella hänen todellista luontoaan ja pitää hänet turvassa.
Miss Martian omaa samanlaisia ​​kykyjä kuin Marsian Manhunter ja kaikki muut marsilaiset. Hänellä on yli-inhimilliset voimat ja kestävyys, joka on verrattavissa kryptonilaiseen. Hän on haavoittumaton ja sen on osoitettu torjuvan Desperon kaltaisten hyökkäysten tekemistä. Hän voi parantaa tätä haavoittumattomuutta tekemällä itsestään supertiheän. Tämä haavoittumattomuus ulottuu myös siihen, että hän pystyy selviytymään avaruuden tyhjiössä. Hänellä on myös kyky muuttaa muotoaan, ja hän voi käyttää tätä uudistaakseen itsensä nopeasti. Hänen muodonmuutoksiaan voidaan käyttää mielellään ja rajattomissa sovelluksissa, mukaan lukien ihmisen tai hirviömäisen ulkonäön omaksuminen, raajojen pidentäminen, valtavaan kokoon kasvaminen, kehon kemiallisen koostumuksen muuttaminen jne. Tämä koskee myös hänen kykyään laajentua tai pidentää raajojaan tai luoda luonnollisia aseita. Tämä hänen molekyylirakenteensa hallinta antaa hänelle myös näkymättömyyden ja aineettomuuden kyvyt.
Hän on voimakas meedio, jonka tärkeimmät sovellukset ovat telepatia ja telekineesi. Hän voi käyttää telekineesiä monien esineiden manipulointiin, liikuttamiseen, ohjaamiseen ja levitointiin. Hän voi myös käyttää telekineesiaan lentääkseen. Hänen telepatiansa on yksi hänen vahvimmista kyvyistään ja mahdollistaa laajan valikoiman kykyjä, mukaan lukien ajatusten lukeminen, mielen avulla tapahtuva kommunikointi, ajatusten projisointi, illuusion luominen, muiden tuntevien olentojen paikantaminen, henkinen havaitseminen, henkinen viitta, henkinen skannaus, muiden mielen hallinta, muistin manipuloiminen, unen indusointi, astraalimatkailua ja siirtää tietoa suoraan ihmisille. Hänen psioniset kykynsä voivat ilmetä myös telekineettisenä puhalluksena/työntönä tai telekineettisenä suojana. Hänen voimiensa lisäsovellus on marsilainen näkemys, jossa hän karkottaa energiaa silmistään. Marsilaisilla on yhdeksän aistia verrattuna ihmisiin, mikä antaa heille vahvemman käsityksen maailmasta.
Aikuisena huomisen titaaneissa... Tänään! tarinan, M'gannin oletusfyysinen muoto on valkoinen marsilainen, joka on omaksunut hänen perintönsä (ja marsilaisen fysiologian, joka heijastaa heidän mielentilaansa). Pyrofobiansa kompensoimiseksi aikuinen M'Gann käyttää voimakenttää, joka suojaa häntä liekeiltä. Kuten muutkin marsilaiset hän pelkää tulta ja tuli voi heikentää hänen voimiaan.
Massigui
Massigui on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Dioïlan piirissä Malissa. Se sijaitsee 80 kilometriä Dioïlasta etelään. Kunnassa on 54 300 ja kylässä 6 400 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).
Massiguin kunta rajoittuu pohjoisessa Dioïlan piirin Kémékafon ja N’Golobougoun, idässä Bancon ja Niantjilan, etelässä Sikasson alueen Bougounin piirin Wolan ja Sanson ja lännessä Domban kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja kukkulat. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Kasvillisuus on metsä- ja heinäsavannia.
BMW 7-sarja
BMW 7-sarja on BMW:n vuodesta 1977 lähtien valmistama loistoluokkaan sijoittuva mallisarja. Se korvasi edeltäneen BMW E3 -mallin.
Liikennelentäjä (lehti)
Liikennelentäjä on Suomen lentäjäliitto Ry:n (FPA-Finnish Pilots' Association) julkaisema jäsenlehti.
BMW 7-sarja
BMW 7-sarja (E23) 1977–1986
left|frameless|150x150px
BMW 7-sarja (E32) 1986–1994
left|frameless|150x150px
BMW 7-sarja (E65) 2001–2008
left|frameless|150x150px
BMW 7-sarja (F01) 2008–2015
left|frameless|150x150px
BMW 7-sarja (G11) 2015–
left|frameless|150x150px
Joensuun parafest
Joensuun Parafest on Joensuussa, Pohjois-Karjalassa vuosittain järjestettävä vammaistaiteen festivaali- ja kulttuuritapahtuma. Esteetön ja maksuton elokuinen festivaali järjestetään ensimmäisen kerran vuonna 2010. Festivaalin tunnuslause on ”Kulttuuri kuuluu kaikille”.
Parafestissä on niin vammaisuuden kokemuksia kuvaavia teoksia kuin myös vammaisuudesta erillisten aiheiden kautta. Termiä vammaistaide käytetään Suomessa joskus tarkoittamaan kaikkea vammaisten tekemää taidetta, vaikka teosten sisältö ei liittyisi vammaisuuteen. Vaihtoehtoiseksi termiksi vammaisuuden kokemuksia kuvaavalle taiteelle on esitetty termiä vammaispoliittinen taide, joka keskittyy aihevalinnoissaan vammaisuuden kokemuksia käsittelevään taiteeseen, usein yhteiskunnallisesta näkökulmasta.
Moura
Moura on kunta Bejan piirissä, Portugalissa. Sen pinta-ala on 958,4 km² ja väkiluku noin 15 000.
Joensuun parafest
Festivaalin organisoinnista ja järjestämisestä vastaa Joensuun Parafestyhdistys ry. . Yhdistys järjestää tapahtumaa yhteistyössä erilaisten vammaisjärjestöjen ja vapaaehtoisten toimijoiden kautta. Vuonna 2013 yhdistys palkittiin Pohjois-Karjalan Taidetoimikunnan Kulttuuriteko 2013-tunnustuspalkinnolla ja Joensuun kaupungin jakamalla Kulttuuripalkinnolla ja vuonna 2022 Pohjois-Karjalan järjestöasiain neuvottelukunta JANEn JärjestöStara-palkinnolla.
Moura
Mourassa on Amarelejan aurinkovoimala.
Jean-Baptiste Grange
Jean-Baptiste Grange (s. 10. lokakuuta 1984 Saint-Jean-de-Maurienne, Ranska) on ranskalainen alppihiihtäjä, pujottelun kaksinkertainen maailmanmestari ja maailmancup-voittaja.
Grange sijoittui Torinon olympialaisissa 2006 alppiyhdistetyssä kolmanneksitoista. Hän saavutti pronssia pujottelussa Åren MM-kilpailuissa 2007. Hänen edelleen sijoittuivat Mario Matt ja Manfred Mölgg. Samoissa kilpailuissa hän sijoittui alppiyhdistetyssä neljänneksitoista. Val d'Isèren MM-kilpailuissa 2009 hän oli suurpujottelussa seitsemäs. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 hän voitti pujottelun maailmanmestaruuden. Schladmingin MM-kisoissa 2013 hän sijoittui pujottelussa 12:nneksi. Beaver Creekin MM-kisoissa 2015 hän voitti pujottelussa kultaa.
Grange sijoittui maailmancupin osakilpailussa kolmen parhaan joukkoon ensimmäisen kerran oltuaan toinen yhdistetyn kilpailussa Beaver Creekissä marraskuussa 2007. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti 17. joulukuuta 2007 pujottelukilpailussa Alta Badiassa. Tammikuussa 2008 hän voitti alppiyhdistetyn ja pujottelun Wengenissä sekä pujottelun Kitzbühelissä ja oli toinen pujottelukilpailussa Schladmingissa. Pujottelun maailmancupissa hän sijoittui toiseksi, alppiyhdistetyn cupissa neljänneksi ja kokonaiskilpailussa kahdeksanneksi.
Grange voitti kauden 2008–2009 ensimmäisen maailmancup-pujottelun Levillä. Val d'Iseren yhdistetyn kilpailussa ja Alta Badian pujottelussa hän sijoittui toiseksi ennen kuin voitti Zagrebin pujottelun. Oltuaan vielä toinen Kitzbühelin ja kolmas Åren pujottelukilpailuissa hän voitti pujottelucupin mestaruuden. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui viidenneksi.
Grange sijoittui kaudella 2009–2010 Levin pujottelussa kolmanneksi. Grange ei pystynyt osallistumaan Vancouverin vuoden 2010 talviolympialaisiin, koska hän loukkasi polvensa mc-suurpujottelussa Beaver Creekissä.
Kaudella 2010–2011 Grange voitti Levin, Kitzbühelin sekä Schladmingin pujottelut ja sijoittui Wengenin sekä Banskon pujotteluissa kolmanneksi. Pujottelucupissa hän oli toinen.
Lisko Scamander
Leguan ”Lisko” Artemis Fido Scamander on J. K. Rowlingin kirjasarjassa Harry Potter esiintyvä velho, joka tunnetaan erityisesti kiintymyksestään taikaolentoihin eli "ihmeotuksiin". Ihmeotukset-elokuvasarjassa hahmoa esittää Eddie Redmayne.
Taustaa
Lisko Scamander on saavuttanut lukemattomia arvostettuja saavutuksia elämänsä aikana. Ihmissusirekisterin perustaminen (1947) on lähes kokonaan Scamanderin ansiota, mutta hän on itse ylpein vuonna 1965 säädetystä kokeellisen jalostuksen kiellosta. Se on estänyt tehokkaasti uusien kesyyntymättömien hirviöiden kasvattamisen Britanniassa.
Hänen teoksensa Ihmeotukset ja niiden olinpaikat on noussut kansainväliseen myyntimenestykseen. Hänelle on myönnetty tunnustuksena saavutuksistaan taikaotusten tutkimuksen - taikazoologian - parissa Merlinin ritarikunnan Toisen luokan kunniamerkki vuonna 1979. Lisko sai myös itselleen oman Suklaasammakkokortin.
Lisko Scamander syntyi 24. helmikuuta 1897 englantilaiseen perheeseen. Scamanderin äiti, joka rohkaisi häntä kiinnostumaan taikaolennoista, oli innokas rotuhevoskotkien kasvattaja.
Scamander kävi koulua Tylypahkassa, aloittaen ensimmäisen vuotensa 1908 ja hänet lajiteltiin Puuskupuhin tupaan. Tylypahkassa hän ystävystyi Leta Lestrangen kanssa. Kaksikosta tuli sittemmin hyvin läheisiä. Myös hänen pimeyden voimilta suojautumisen opettajansa, Albus Dumbledore tykästyi oppilaaseen. Lisko vietti päivät hoivaten erilaisia taikaolentoja, joita hän löysi koulun tiluksilta.
1920-luvulla Scamander matkusti ympäri maailmaa kirjoittaen teosta Ihmeotukset ja niiden olinpaikat. Hän kävi muun muassa Egyptissä ja Etelä-Amerikassa.
Rooli Ihmeotuksissa
Vuoden 1926 joulukuussa Lisko oli käymässä New Yorkissa ja vahingossa aiheutti yhden Amerikan suurimmista katastrofeista. Jästi Jacob Kowalski avasi Liskon matkalaukun luullessaan sitä omakseen ja samalla vapautti useita taikaotuksia New Yorkin kaduille. Samoihin aikoihin obskuuri nimeltään Valio alkoi riehumaan kaupungissa tuhoten lukuisia rakennuksia.
Lisko oli paikalla ratkaisemassa kriisiä, kun aurorit tuhosivat obskuurin ja pääaurori Percival Vaka paljastui valeasuiseksi Gellert Grindelwaldiksi. Taikazoologi lähti New Yorkista haikein tunnelmin hyvästeltyään uuden ystävänsä Jacobin sekä tulevan vaimonsa Porpentina ”Tina” Goldsteinin.
Liskon palattua Lontooseen hänet asetettiin New Yorkin tapahtumien takia matkustuskieltoon. Seuraavan yhdeksän kuukauden aikana Lisko anoi vapautusta matkustuskiellosta useaan kertaan, epäonnistuen joka kerta, huolimatta hänen veljensä tuesta. Näiden kuukausien aikana Lisko oli myös julkaissut kirjansa Ihmeotukset ja niiden olinpaikat. 1990-luvulla hänen Ihmeotukset-kirjansa oli hyväksytty viralliseksi Tylypahkan oppikirjaksi.
Syyskuussa 1927 Lisko kohtasi jälleen Dumbledoren, joka antoi hänelle tehtävän; Liskon oli mentävä Pariisiin kohtaamaan Gellert Grindelwald uudelleen. Lisko oli aluksi vastahankainen, mutta kun hänen New Yorkissa tapaamansa ystävät, Jacob ja Queenie, saapuivat Lontooseen, sai Lisko tietää Tinan, tytön jota hän oli ajatellut päivittäin New Yorkista lähtemisensä jälkeen, olevan myös Pariisissa. (Queenie lähti Tinan luo hänen ja Jacobin välille syntyneen riidan päätteeksi.) Lisko ei viivytellyt enempää, vaan pakkasi tavaransa ja lähti Jacobin kanssa Pariisiin.
Pariisissa ollessaan Lisko ja Jacob löysivät Tinan, jolle Lisko yritti epätoivoisesti kertoa tunteistaan. He ajautuivat myös mukaan taisteluun, joka käytiin Lestrangen sukuhaudan alla, ja joka pian levisi koko ympäröivälle hautausmaalle. Taistelun päätyttyä useampi henkilö oli menettänyt henkensä ja Grindelwald oli karannut, houkuteltuaan Queenie'n mukaansa. Taistelun tuoksinassa yksi Liskon haiskuista oli kuitenkin näpistänyt Grindelwaldin hallussa olleen hopeaisen pienen pullon. Lisko toimitti pullon Dumbledorelle, joka kertoi tämän sisältäen Dumbledoren ja Grindelwaldin verta merkkinä verivalasta, jonka kaksi miestä olivat solmineet vuosia sitten. Tehdessään valan he olivat vannoneet, etteivät hyökkäisi toistensa kimppuun. Dumbledore ja Lisko kävelivät sisälle Tylypahkaan Dumbledoren esittäessä epävarmuutta siitä, voisiko verivalan tuhota.
Myöhemmin Lisko siirtyi eläkkeelle ja asumaan Dorsetissa vaimonsa Porpentinan sekä lemmikkigäätiensä Vilskeen, Paukkeen ja Nyrkin kanssa. Hänen pojanpoikansa Rolf Scamander meni naimisiin Luna Lovekivan kanssa.
Kathryn Bigelow
Kathryn Ann Bigelow (s. 27. marraskuuta 1951 San Carlos, Kalifornia) on yhdysvaltalainen Oscar-palkittu elokuvaohjaaja. Hänen ohjaamiaan elokuvia ovat Myrskyn ratsastajat, K-19 – The Widowmaker, The Hurt Locker ja Zero Dark Thirty.
Ura
Bigelow syntyi vuonna 1951 Kalifornian San Carlosissa. Hän on myöhemmin kertonut, että hän sai osan taideinspiraatiosta isältänsä. Bigelow’n isä piirsi sarjakuvia muttei pystynyt tekemään siitä missään vaiheessa uraa.
Bigelow sai stipendin Columbian yliopiston taidekouluun, missä hän ohjasi lyhytelokuvan The Set-Up (1978) ja mistä hän seuraavana vuonna valmistui. Kokeellisen opiskelijaelokuvan jälkeen Bigelow’n ensimmäinen pitkä elokuva oli Tunteettomat (1981), missä Willem Dafoe teki uransa ensimmäisen pääroolin. Elokuvan jälkeen Bigelow sai useita käsikirjoitusehdotuksia, mutta hän hylkäsi ne kaikki ja alkoi vuonna 1983 opettaa Kalifornian taideinstituutissa.
Bigelow palasi ohjaajaksi vuonna 1987 ensi-iltansa saaneella vampyyrielokuvalla Pimeyden läheisyys, josta on myöhemmin kehittynyt kulttiklassikko. Bigelow’n ensimmäinen iso tuotanto oli Kylmää terästä (1989). Sen hän ohjasi mutta myös käsikirjoitti ”naisten toimintaelokuvaksi”. Myrskyn ratsastajat (1991) vakiinnutti Bigelow’n paikan toimintaelokuvissa, jotka ovat perinteisesti olleet varsin vahvasti miesten ohjaamia. Myrskyn ratsastajat kertoo Keanu Reevesin näyttelemästä FBI-agentista, joka soluttautuu pankkiryöstöjä tehtailevaan surffarijengiin.
Bigelow ohjasi vuonna 1993 television minisarjaa Villipalmut, ja vuonna 1995 ilmestyi toimintatrilleri Strange Days. Bigelow ohjasi muutaman jakson televisiosarjaan Homicide – pelon kadut ja sen jälkeen jännityselokuvan The Weight of Water (2000). Tositapahtumiin perustuva elokuva K-19 – The Widowmaker (2002) sai keskinkertaisia arvosteluita eikä saanut yleisöä. Se perustui tapaukseen, jossa neuvostoliittolainen ydinsukellusvene kärsii säteilyvuodosta.
Bigelow oli luomassa 2000-luvulla myös sarjamurhaajia jahtaavista FBI-agenteista kertovaa rikossarjaa The Inside, joka pohjautui toimittaja Mark Boalin artikkeliin. Bigelow ja Boal teki vuosikymmenen lopulla yhteistyötä elokuvassa The Hurt Locker, joka keskittyy Irakin sodassa toimineeseen pommiryhmään. Elokuva pohjautui Boalin kokemuksiin. The Hurt Locker sai runsaasti kehuja, elokuva voitti useita palkintoja. Bigelow palkittiin ensimmäisenä naisena parhaan ohjauksen Oscarilla. Elokuva sai kaikkiaan viisi Oscaria, muun muassa parhaan elokuvan palkinnon.
Yksityiselämä
Bigelow oli naimisissa ohjaaja James Cameronin kanssa vuosina 1989–1991.
Pyynikintori
Pyynikintori (vuosina 1897–1927 Aleksanterintori, nimetty Venäjän keisari Aleksanteri II:n mukaan, ennen vuotta 1897 Pyynikentori ) tuttavallisesti Plassi on Tampereen Pyynikinrinteellä sijaitseva entinen kauppapaikka. Pyynikintori rajautuu pohjoisesta Pirkankatuun, etelästä F. E. Sillanpään katuun ja idästä sekä lännestä Pyynikintori-nimiseen katuun. Nykyään alue toimii linja-autoasemana ja autojen pysäköintialueena. Pyynikintorin laidalla sijaitsevat Tampereen lyseon lukio, Tampereen konservatorio sekä Pyynikin urheilukenttä. Pyynikintorin vieressä on pienempi Heinätori.
Bryan Adams (jääkiekkoilija)
Bryan Adams (s. 20. maaliskuuta 1977 Fort St. James ) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija, joka lopetti uransa DEL-kauden 2012–2013 jälkeen. Hän pelasi NHL:n Atlanta Thrashersissa 11 ottelua tehoin 0+1=1. Adams voitti vuonna 2002 Calder Cupin pelatessaan Chicago Wolvesissa.
Mazda
Mazda Motor Corporation (マツダ Matsuda) on japanilainen autonvalmistaja. Yhtiö tuottaa vuosittain noin 1 300 000 ajoneuvoa, joista noin miljoona Japanissa.
Tausta, organisaatio ja omistussuhteet
Mazda Motors sai alkunsa Toyo Cork Kogyo Co., Ltd -yhtiössä, joka perustettiin Japanissa vuonna 1920. Toyo Kogyo siirtyi konetyökalujen valmistamisesta ajoneuvoihin vuonna 1931, jolloin se esitteli Mazda-Gon. Yhtiö omaksui virallisesti nimen Mazda vasta vuonna 1984, vaikkakin kaikki sen myymät ajoneuvot ovat olleet Mazdoja. Mazda on nimetty persialaisen jumalan Ahura Mazdan mukaan, mutta sillä on äänteellinen yhteys myös yhtiön perustajan, Jujiro Matsudan, nimeen. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Fuchūn maaseutukaupungissa Hiroshiman prefektuurissa.
Ford Motor Company omisti Mazdasta neljänneksen vuodesta 1979 lähtien, ja se nosti osuuttaan yhtiössä 33 prosenttiin vuonna 1996. Vuoden 2008 lopulla Ford myi talousvaikeuksiensa takia 2/3 omistuksestaan Mazdassa, minkä jälkeen sen omistusosuus putosi 13,4 prosenttiin, jolla ei enää saanut valta-asemaa yrityksessä. Toimitusjohtaja Hisakazu Imaki siirtyi syrjään, ja uudeksi johtajaksi nousi Takashi Yamanouchi.
Autotuotanto
right|thumb|250px|Mazda 6 Mazda oli pitkään ainut autovalmistaja, joka käyttää wankelmoottoreita sarjavalmisteisissa autoissaan (RX-sarja). Mazda hankki oikeudet wankelmoottoriin länsisaksalaiselta NSU:lta vuonna 1967.
Vuoden 1973 öljykriisin jälkeen Toyo Kogyo oli vähällä mennä konkurssiin, osittain bensasyöppöjen wankelmoottorien kysynnän romahduksen takia. Työntekijämäärä alettiin vähentää 35 tuhannesta noin 25 tuhanteen eläkkeelle jääntien ja vähennetyn uusrekrytoinnin avulla, mikä oli japanilaisessa yrityskulttuurissa ainoa mahdollinen tapa. Yhtiö panosti yhtenä ensimmäisistä autonvalmistajista robotiikkaan ja tietokoneohjattuun tuotantoon niin, että 1980-luvun alussa moderni Ujina-tehdas Hiroshimassa kykeni tuottamaan jopa 45 autoa vuodessa työntekijää kohden, kun sama luku länsieurooppalaisilla valmistajilla oli 10:n ja 30:n välillä. Tuolloin muukin japanilainen autoteollisuus lisäsi nopeasti markkinaosuuttaan Euroopan ja Pohjois-Amerikan markkinoilla niin, että muun muassa Ranska ja Yhdysvallat harkitsivat tuontirajoituksia. Mazdan maailmanvalloituksen valtteina 1980-luvun alkupuolelta lähtien olivat etuvetoisiksi muutetut Mazda 323- ja 626-mallistot, jotka molemmat olivat 1980-luvun puolenvälin vuosina Suomessakin kymmenen eniten rekisteröidyn automallin joukossa.
Mazda luopui wankelmoottorien valmistuksesta vuonna 2012, koska ne eivät enää täyttäneet kiristyneitä päästömääräyksiä. . Japanilaisen Best Car -lehden mukaan Mazda ei lopettanut kokonaan wankelmoottorien kehitystä ja se kehittää vedyllä toimivaa prototyyppiversiota. Tammikuussa 2023 Mazda esitteli hybridiautomallin Mazda MX-30 R-EV, joka käyttää wankelmoottoria vain akun lataamiseen ja voimansiirtona toimii sähkömoottori.
Mazdan jo aiemmin vuonna 2011 markkinoille tulleissa Skyactiv-G-moottoreissa on tavoiteltu entistä parempaa polttoainetaloutta poikkeuksellisen korkean puristussuhteen avulla. Mazda aikoo tuoda puristussytytteiset Skyactiv-X-bensiinimoottorit markkinoille jo vuoden 2019 aikana. Mazdalla suhtaudutaan polttomoottorin kehittämiseen edelleen vakavasti. Kolmannen sukupolven Skyactiv-moottoreihinsa Mazda tavoittelee äärimmäisen korkeaa hyötysuhdetta.
Muiden autonvalmistajien keskittyessa kehittämään kaksoiskytkimiin perustuvia automaattivaihteistoja, Mazda on pitäytynyt perinteisissä momentinmuuntajiin perustuvissa automaattivaihteistoissa ja pyrkinyt parantelemaan niitä. Skyactiv-Drive vaihteistossa on momentinmuuntimen rinnalla monilevykytkin, joka ohittaa momentinmuuntimen suurimman osan ajasta.
Mazda Suomessa
Suomeen tuotiin tiettävästi koko Euroopan ensimmäiset Mazdat, kaksi Mazda 800 Familia Sedania ja kaksi farmarimallista Mazda 800 Estatea, 2. syyskuuta 1965. Haka-Auto Oy aloitti merkin säännöllisen maahantuonnin vuonna 1967 malleilla 1500 ja Luce. Nykyisin Mazdan maahantuojana toimii Inchcape Motors Finland Oy. Mazdan suosio Suomessa oli suurimmillaan 1980-luvulla, jolloin sen markkinaosuus oli jopa noin kahdeksan prosenttia ja merkkiä myytiin yli 10 000 autoa vuodessa. Vielä 2000-vuosikymmenen keskivaiheilla Mazdan markkinaosuus oli 4–5 prosenttia, mutta 2010-luvun keskivaiheilla enää noin puolitoista prosenttia.
1970-luvun puolivälissä tuli markkinoille kaksiovinen Mazda 1300 De Luxe, joka sai nimen Marella. Mazda 818 sai nimen Savanna, ja sitä myytiin sekä porrasperäisenä, coupéna että farmarina. Malliston suurimmaksi malliksi tuli Mazda 929 eli Safir. Haka-Auton tuontiohjelmaan kuuluivat vuonna 1974 lisäksi Mazda Familia, Mazda Luce ja Mazda Hacienda, jolloin Suomessa myytäviä malleja oli kaikkiaan yhdeksän, kaikki takavetoisia.
Vuonna 1977 esiteltiin monikäyttöauto Mazda 323. Se noudatti muun muassa Volkswagen Golfin muutamaa vuotta aiemmin aloittamaa hatchback-korityyliä muttei takavetoisena tarjonnut yhtä hyviä tiloja. 1980-luvun alussa Capellan korvasi etuvetoinen Mazda 626, ja myös 323 muuttui etuvetoiseksi. Mallinumerot 323 ja 626 olivat käytössä aina vuosituhannen vaihteen paikkeille, jolloin ne korvattiin numeroilla Mazda3 ja Mazda6.
Vuonna 1982 Haka-Auto otti tuontiohjelmaansa maailman tuolloin ainoan wankelmoottorilla varustetun auton Mazda RX-7, jonka suosio Suomessa jäi vähäiseksi. Lämpimämmissä maissa erinomaisesti myynyt maailman suosituin urheiluauto Mazda MX-5 eli Miata jäi sekin Suomessa marginaaliseksi. Suomessa tärkeämpi läpimurto oli Mazda-pakettiautojen ja lava-autojen eli pickupien maahantuonnin alkaminen 1984.
1990-luvulla Mazda 323 kasvoi tiloiltaan, ja sitä alettiin myydä kolmella eri nimellä: porrasperäinen Familia, kolmiovinen hatchback Neo ja näyttävästi muotoiltu viisiovinen Forte. Malliston alapäähän tuli Mazda 121, jonka toinen sukupolvi, harvinaisen lyhyt porrasperäauto, muistetaan leikkisän pyöreistä muodoistaan. 1990-luvun lopulla 323:n viimeinen sukupolvi palasi pelkkiin numeromerkintöihin, kunnes 323 korvautui vuonna 2002 Mazda3:lla. Jo edellisenä vuonna oli 626 muuttunut Mazda6:ksi. Suomeen tuotiin jonkin verran myös Xedosta, Mazdan lyhyeksi jäänyttä yritystä päästä edustusautoluokkaan. 2000-luvulla Mazda esitteli myös Mazda Demion korvanneen pienen Mazda 2:n, tila-autoluokassa Mazda MPV:n korvanneen Mazda 5:n.
Aki Nikkinen
Aki Petteri Nikkinen (s. 13. maaliskuuta 1971, myöhemmin 14. marraskuuta 1971 ) on kuvitteellinen hahmo televisiosarjassa Salatut elämät, jossa häntä näyttelee Sami Uotila. Hahmo esiintyi sarjassa vuosina 1999–2002 ja keväällä 2009 esitetyssä erikoisjaksossa Salatut elämät 10 v. Aki teki paluun sarjaan lokakuussa 2014. Hänet nähtiin myös sarjasta tehdyssä television oheissarjassa nimeltä Pihlajasatu kesällä 2018.
Taustaa
vasen|pienoiskuva|Aki Nikkinen sarjan ensimmäisessä jaksossa vuonna 1999 ensiesiintymisen jälkeen. Aki on poikamainen ja hurjaluonteinen nuori mies, joka kuitenkin sulattaa jään ystäviensä sydämistä. Hänen paras ystävänsä oli Markus Ekholm, joka sittemmin kuoli huumausaineiden yliannostukseen. Markus yritti monin konstein saada Akin huumekaupat ja muut rikokset kuriin. Aki oli lapsena heitteille jätetty ja joutui äitinsä seksuaalisesti hyväksikäyttämäksi. Hän asui monissa sijaiskodeissa, joista hänen tiensä lopulta johti Pihlajakadulle. Hän on ollut vankilassa, osallisena Tyyne Puustisen mysteeriseen kuolemaan, mukana mustan pörssin kaupoissa sekä huumevälittäjänä. Aki valehteli olevansa mielisairas, jottei hän joutuisi olemaan vankilassa vaan pääsisi sairaalaan hoidettavaksi, sillä hän ajatteli siellä olevan helpompaa. Samassa mielisairaalassa ollut Katja Vainio kuitenkin näki Akin läpi. Vapaalle jalalle päästyään Aki oli edelleen altis hankkiutumaan hämäriin tilanteisiin ja käyttämään hyväkseen itseään tyhmempiä.
Työ
Aki ja Markus perustivat kahvila Barbaarin (myöhemmin Kentauri), jonka myöhemmät omistajat olivat Aki ja Elina Taalasmaa. Heillä oli erimielisyyksiä lähes kaikesta, mutta he eivät antaneet sen vaikuttaa paikan imagoon millään lailla. Lopulta he pystyivät sietämään toisiaan ja lopulta jopa ystävystyivät. Aki sai kahvilanpitäjien keskinäisessä kilpailussa usein aikaan kommelluksia. Samalla hän veti taloon asiakkaita ja osasi omaan energiseen, häpeämättömään tapaansa viihdyttää myös erilaisia asiakkaita.
Myöhemmin vuoden 2014 paluunsa jälkeen Aki oli perustanut menestyneen viinien maahantuontiyrityksen Vinottaren. Aki onnistui myös huijaamaan silloisen vaimonsa Helena Kuula-Nikkisen osuuden majatalo Amandasta ja käytti sitä seuralaisbisneksensä peiteyrityksenä. Aki on myös kiertänyt veroja.
Akista tuli Mustavaara-yhtiöiden pääomistaja, kun Ingvar Mustavaara ja Aino Kaukovaara lahjoittivat hänelle osakkeitaan.
Markus Ekholm
Akin hyvä ystävä sarjan alkuaikoina oli Markus Ekholm. Aki perusti kahvila Barbaarin yhdessä Markuksen kanssa. He asuivat myös kämppäkavereina jonkun aikaa. Myöhemmin paljastui, että he ovat velipuolia.
Elina Taalasmaa
Työkaveri, jonka kanssa Aki tuli hyvin juttuun.
Ulla Taalasmaa
Vihamielinen naapuri, jonka kanssa Aki ei tullut toimeen. Ulla oli hänen mielestä liian utelias. Ulla taas syytti Akia Tyyne Puustisen murhasta, eikä suostunut vielä 20 vuoden jälkeenkään uskomaan, ettei hän ollut syyllinen Tyynen kuolemaan. Vasta kun Ulla sai Akilta kuulla poliisien löytäneen oikean murhaajan, Tyynen lapsenlapsen Tero Puustisen (joka myös mustasukkaisuuksissaan tappoi Kallen miesystävän Sami Kososen), Ulla ymmärsi tehneensä väärin ja pyysi tältä anteeksi (tosin melko vastahakoisesti, koska ei hänestä erityisemmin pitänyt edelleenkään)
Seppo Taalasmaa
Vihamielinen naapuri. Seppo syytti Akia murhaajaksi.
Kari Taalasmaa
Aki myi Karille huumeita, jotka Kari myi eteenpäin Kalle Laitelalle ja Saku Salinille, jonka seurauksena Kalle joutui sairaalaan. Myöhemmin he olivat osittain paremmissa väleissä. Aki on asunut moneen otteeseen Taalasbiilissä.
Ismo Laitela
Vihamies, kumpikaan osapuoli ei ole juuri koskaan pitänyt toisistaan. Kiistat alkoivat Ismon laittaessa alulle adressin Barbaaria vastaan. Kaikki kääntyi aina vain pahemmaksi, kun Akia epäiltiin Tyyne Puustisen murhasta ja Ismo halusi Akin muuttavan pois Pihlajakadulta. Palattuaan sarjaan Akin ja Ismon riidat vain kärjistyivät, etenkin kun Helena Kuula-Nikkinen seurusteli Akin kanssa ja puolusti tätä kaikessa. Keväällä 2016 esitetyissä jaksoissa Akin ja Ismon välit olivat paranemaan päin, kunnes lopulta Ismo näki Akin suutelemassa tämän entistä vaimoa Kristiinaa.
Jenni Vainio
Akin suuri rakkaus Pihlajakadulla oli Jenni Vainio. Akin ja Jennin suhde oli ailahteleva, mutta molemmat pitivät aidosti toisistaan. Akin vanha tuttu Pasi Ruotsalainen rakastui Jenniin, mutta kun Jenni ei vastannut tunteisiin, Pasi lopulta raiskasi hänet. Aki kosti Jennin puolesta pahoinpitelemällä Pasin sairaalakuntoon. Myöhemmin Jennillä oli suhde Erik Ekholmin kanssa. Aki yritti saada suhteen loppumaan kosimalla Jenniä, mutta Jenni kieltäytyi. Kun Jenni joutui saksalaiseen vankilaan, Aki tunnusti Jennille rakastavansa tätä. Aki yritti saada Jennin pois vankilasta keinolla millä hyvänsä, mutta ei onnistunut. Akin palattua Pihlajakadulle Jenni oli jo kuollut.
Katja Vainio
Aki tutustui Katjaan Markuksen kautta. Katja oli hetkellisesti ihastunut Akiin, joka kuitenkin rakastui Katjan pikkusiskoon Jenniin. Katja ei koskaan erityisemmin pitänyt Akista. Jo kevään 1999 jaksoissa Katja aikoi suutuspäissään ajaa Akin päältä autolla. Katja suunnitteli Akin ja Markuksen kahvila-ravintola Barbaarin alkuperäisen sisustuksen ilmaiseksi. Aki asui Vainioilla seurustellessaan Jennin kanssa ja myöhemmin kahdestaan Katjan kanssa Jennin jouduttua vankilaan.
Toni Veijalainen
Toni oli Akin tuttu ja vihamies Pihlajakadulla. Aki oli ainoita ihmisiä, joka alusta alkaen uskoi, että Toni on jollain tapaa sekaantunut rikollisiin kuvioihin. Aki ja Toni olivat molemmat rakastuneita Jenniin, mutta Jenni valitsi Tonin, jonka kanssa hänen oli tarkoitus astella alttarille. Toni kuitenkin häipyi häistä ja samalla koko sarjasta, kun Jenni oli sakastissa käskenyt Tonin lopettaa rikolliset puuhansa. Aki päätyi Jennin lohduttajaksi, mutta pari ehti kuitenkin erota ennen kuin Jenni joutui saksalaiseen vankilaan Tonin huijausten seurauksena.
Pasi Ruotsalainen
Pasi oli Akin tuttava rikospiireistä, joka raiskasi Jennin. Kostoksi Aki hakkasi Pasin sairaalakuntoon. Pasi halusi kostaa takaisin ja piti Jenniä, Katjaa ja Tonia panttivankina. Lopulta Pasi joutui vankilaan.
Chiqi Li
Filippiineiltä kotoisin ollut vaihto-oppilas Chiqi Li oli yksi Akin ihastuksista.
Maarit Salin
Akilla ja hänelle pr-töitä hetkellisesti tekevällä Maarit Salinilla oli lyhyt seksisuhde Akin silloinen tyttöystävän Jenni Vainion selän takana. Suhde päättyi Akin ja Maaritin keskinäisiin erimielisyyksiin, mutta se ehti kuitenkin paljastua Jennille.
Jukka Salin
Vihamielinen naapuri, jonka kanssa Aki ei tullut toimeen. Kerran Aki löi Jukkaa.
Monica Mustavaara
Sarjan ulkopuolella Aki avioitui Monica Mustavaaran kanssa, joka sarjaan saapuessaan oli tekemässä avioeroa Akin kanssa. Syksyllä 2014 Aki palasi sarjaan ja alkoi vainota Monicaa, joka oli uhannut ottavansa eron Akista. Sebastian Vuorela varoitteli Monicaa näkemästään vainoajasta, ja myöhemmin Monica soitti puhelun Akille, jossa sanoi ettei halua olla tekemisissä tämän kanssa. Aki uhkasi tuhota Monican juristiuran paljastamalla tämän ”värikkään menneisyyden”, jos tämä allekirjoittaisi avioeropaperit. Monica ei kuitenkaan pystynyt viemään eropapereita oikeuteen. Uhkauksistaan huolimatta Aki luuli eron tulleen voimaan ja alkoi tapailla itseään vanhempaa Helena Kuulaa, jolle aviorikos paljastui.
Joonatan Sievinen
Joonatan Sievinen oli yksi Akin silloisen yrityksen, Vinottaren, työntekijöistä. Hän sai selville, että Aki pyöritti yrityksensä sivussa escort-palvelua, mutta Aki kiristi Joonatania olemaan hiljaa.
Helena Kuula
Helena Kuula oli ensimmäisiä ihmisiä Akin paluun jälkeen, joka luotti Akiin. Helena tosin ei ollut tavannut Akia vielä silloin, kun tämä asui Pihlajakadulla. Vähitellen Helena alkoi ihastua Akiin. Kun Helenalle paljastui, että Aki oli edelleen avioliitossa Monican kanssa, hän katkaisi välinsä Akiin. Aki palasi tämän jälkeen Monican kanssa yhteen, mutta he erosivat lopullisesti Monican saatua tietää Helenan ja Akin yhteisestä yöstä. Aki ja Helena saivat kuitenkin sovittua välinsä ja jatkoivat suhdetta. Helenan poika Sebastian ei kuitenkaan voinut hyväksyä sitä, että hänen äitinsä tapailee rikollistaustaista Akia. Myöhemmin Aki kihlasi Helenan. Pari meni myöhemmin naimisiin sairaalassa salaa Helenan perheeltä ja Helena vaihtoi sukunimensä Kuula-Nikkiseksi. Myöhemmin Helena sai tietää Akin hämäräpuuhista ja ampui Akia rintaan, jonka seurauksena heidän välinsä katkesivat ja Akin jalat halvaantuivat hetkellisesti luodin vaurioittaessa hänen selkärankaansa. Ampumisen jälkeen Helena lähti pois Pihlajakadulta.
Alissa Nikkinen
Alissa Nikkinen on Akin aikuinen tytär, jonka äidin henkilöllisyyttä ei sarjassa tiedetä. Akilla oli veronkiertofirma Monetanum Alissan nimissä. Kun Alissa sai kuulla tästä Jiri Viitamäeltä, hän ei uskonut asiaa todeksi. Lopulta hänen oli pakko uskoa, sillä Monetanumin papereita oli allekirjoitettu hänen allekirjoituksellaan. Alissa ja Jiri yhdistivät voimansa Akin sortamiseksi. Alissa omisti Monetanumin kautta myös Akin osuuden Amandasta sekä Amandan tiloissa toimivan Vinottaren, joten Alissa heitti Akin pihalle asunnostaan. Alissa myi osuutensa Amandasta Sebastian Vuorelalle. Alissa tulee isäänsä muun muassa siinä, että hänkin on juonitteleva ja älykäs. Sittemmin heidän välinsä ovat normalisoituneet läheisiksi.
Raspimerikaali
Raspimerikaali (Crambe strigosa) on ristikukkaiskasvien heimoon kuuluvan merikaalien kasvisuvun laji. Sitä tavataan Kanariansaarilla Teneriffalla, La Palmalla ja La Gomeralla, joilla se on kotoperäinen eli endeeminen.
Aki Nikkinen
Peppi Puolakka
Peppi Puolakka toimi Akin fysioterapeuttina hänen toipuessa ampumavälikohtauksessa saamista vammoistaan. Peppi lopetti Akin fysioterapeuttina kuullessaan Sebastian Vuorelalta Akin huijanneen Helenalta Amandan, mutta aloitti myöhemmin työn uudelleen. Hoitosuhteen välille syntyikin paljon romanttisempi suhde. Aki osti Pepin CP-vammaiselle tyttärelle Taigalle kuntoutusvälineitä. Akin ja Pepin suhde tuli ilmi, kun vastakkaisesta huoneesta Amandassa tulivat samaan aikaan ulos Sergei ja Marianna, joilla oli myös salassa pidetty suhde. Suhde päättyi eroon. Oltuaan miltei kaksi vuotta poissa Pihlajakadulta, Peppi palasi ja tapasi Akin majatalo Amandassa.
Raspimerikaali
Varsi ja lehdet
Raspimerikaali kasvaa noin 1–1,5 metriä korkeaksi. Sen lehdet ovat muihin suvun lajeihin verrattuna pieniä, noin 5–15 senttimetriä pitkiä, hyvin karkean tuntuisia pinnasta. Lehtilapa on pyöreähkön soikea ja lehtilaita on sahalaitainen.
Aki Nikkinen
Kristiina Pohjonen
Akilla oli lyhyt romanssi Kristiina Pohjosen (ent. Liisa Laitela) kanssa. Ismo ei pitänyt siitä, että hänen ex-vaimonsa hempeili vihamiehensä kanssa. Suhde päättyi, kun Kristiina muutti takaisin Hämeenlinnaan.
Raspimerikaali
Kukat ja hedelmät
Kukinto on paljon haarautuva ja suurikokoinen.
Kasvupaikat ja levinneisyys
Raspimerikaalia kasvaa Kanariansaarilla Teneriffalla, La Palmalla ja La Gomeralla, joilla se on endeeminen. Sitä tavataan laurisilvametsistä kalliolta, polkujen varsilta ja aukeilta paikoilta. Se kasvaa vyöhykkeellä, joka ulottuu noin 500 metrin korkeudesta noin 1 500 metriin.
Aki Nikkinen
Salme Hämäläinen
Huhtikuussa 2017 esitetyssä jaksossa Aki tapasi äitinsä Salme Hämäläisen sattumalta sairaalan käytävällä. Lähtiessään hän kuuli lääkärin lausuvan Salmen nimen ja ymmärsi, että kyseessä on hänen äitinsä. Tällöin Aki oli saanut Dahlia Mustavaaralta tietoonsa äitinsä nykyiset yhteystiedot ja sen, ettei tämä käytä enää Vikman-sukunimeä. Myöhemmin Aki yritti tukehduttaa Salmen tyynyllä sairaalassa, mutta Kalle näki taponyrityksen ja esti Akin aikeet. Aki joutui poliisikuulusteluun ja kiisti asian kertomalla, että hän oli pöyhinyt tyynyä Salmen pyynnöstä, kun se oli ollut niin litteä. Salmekaan ei esittänyt syytettä Akia vastaan, vaan vaati Akin päästämistä pois putkasta tietäen, että kyse on hänen pojastaan.
Salme halusi pitkään yrittää korjata välejään poikansa kanssa, mutta Aki ei ollut valmis sopuun ja kaksikko erkaantui toisistaan lopullisesti, kun Akin lisäksi Alissalle selvisi, että Salmen silloinen miesystävä oli käyttänyt Akia seksuaalisesti hyväkseen. Isä ja tytär katkaisivat välinsä Salmeen, joka kuitenkin palasi halutessaan Akin takaisin elämäänsä säälin avulla. Hän teeskenteli saavansa sydänkohtauksen, jotta Aki alkaisi jälleen välittää hänestä. Suunnitelma toimi, kunnes Aki tajusi Salmen huijanneen häntä. Aki katkaisi jälleen välinsä Salmeen, joka sai sydänkohtauksen Amandassa tammikuussa 2018 esitetyssä jaksossa. Sydänkohtauksen seurauksena Akille kerrottiin, että Salme on kuolemassa ja Akilla olisi mahdollisuus tulla hyvästelemään hänet, mutta Aki ei halunnut tulla näkemään Salmea. Sairaalassa Aki antoi kaikesta huolimatta äidilleen anteeksi, mutta saikin takauman halatessaan äitiään ja muisti, että Salme olikin entisen miesystävänsä sijaan se henkilö, joka oli seksuaalisesti hyväksikäyttänyt Akia, joka oli yrittänyt mielessään yrittänyt suojautua totuudelta. Salme yritti puolustella tekoaan, mutta Aki raivostui ja lähti. Hän palasi sairaalaan puhuakseen vielä kerran Salmen kanssa ja syyllisti tätä pahasta olostaan, josta oli kärsinyt lapsesta saakka. Yhtäkkiä Salme sai uuden sydänkohtauksen sairaalassa ja menehtyi.
Janne Haukkala
Aki ja Janne eivät ole tulleet hyvin toimeen, pääosin Alissan takia. Kerran Ulla lähetti Jannen Akin toimistoon penkomaan hänen tavaroita, josta Janne jäi kiinni Akille ja Alissalle.
Camilla Mustavaara
Aki tutustui Camillaan jo Ekholmien puutarhajuhlissa, joissa Aki oli Karin Ekholmin seuralaisena vastaanottamassa vieraita. Vuosia myöhemmin sarjan ulkopuolella Akilla oli suhde Monicaan, joka on Camillan pikkusisko. Suhde eteni avioliittoon, kunnes Monica halusi ottaa avioeron, jonka tekemisestä Camilla oli suositellut jo pidempään. Camillan ja Akin välit olivat pitkään viileät. Sittemmin he ovat tehneet yhteistyötä työn merkeissä majatalo Amandan ja Vinottaren yhteydessä. Aki avautui Camillalle vaikeasta lapsuudestaan ja Camilla oli hänen tukenaan. Pari on suudellut useamman kerran ja päätynyt kerran sänkyyn, jolloin Monica yllätti heidät ja kimpaantui. Siskokset sopivat välinsä ja Camilla harkitsi syvempää suhdetta Akin kanssa. Akin äidin, Salmen kuoltua, Aki syytti Camillaa saatuaan tietää, että Salme oli käyttänyt häntä seksuaalisesti hyväksi, ja käski Camillaa pysymään kaukana hänestä. Camilla pysyikin kaukana Akista, kunnes sai tietää Akin lapsuudesta ja Salmen kuoleman jälkeisestä itsemurhayrityksestä. Sittemmin he seurustelivat, kunnes Camilla meni salaa naimisiin Noel Axelssonin kanssa. Camillan erottua Noelista, hän ja Aki alkoivat seurustella. Aki meni naimisiin Camillan kanssa kevään 2020 päätösjaksossa. Avioitumisen jälkeen he olivat lähdössä häämatkalle helikopterilla. Helikopteri kuitenkin putosi Pihlajakadulle teknisen vian takia ja Camilla poistui sarjasta vajottuaan koomaan. Pitkään harkitun päätökseen jälkeen Aki erosi Camillasta tämän ollessa koomassa. Kaksi vuotta myöhemmin Camilla heräsi pitkästä koomastaan. Pari alkoi seurustella Camillan heräämisen jälkeen. Aki kosi Camillaa ja he menivät uudestaan kihloihin. He unohtivat häänsä ja Camilla tunnusti, ettei rakasta Akia enää samalla tavalla. He erosivat ja vain vähän myöhemmin Camilla kertoi muuttavansa ulkomaille. Pari hyvästeli toisensa, jonka jälkeen Camilla poistui helikopterilla.
Lola Vinberg
Aki ja Lola Vinberg tapailivat ja heillä on ollut säätöä, mutta molemmat tekivät sitä ärsyttääkseen Kari Taalasmaata ja Camilla Mustavaaraa.
Lähtö ja paluu sarjaan
Vuonna 2002 Aki lähti sarjasta, kun hän luuli tappaneensa hyvän ystävänsä ja velipuolensa Markus Ekholmin pudottamalla tämän mereen useiden metrien korkeuksista, vaikkei Markus todellisuudessa kuollut. Aki myi osuutensa Barbaarista Elinalle markalla ja lähti pois Suomesta rahtilaivan mukana.
Aki palasi pysyvästi sarjaan vuonna 2014 varjostaessaan silloista vaimoaan Monica Mustavaaraa. Hän uhkaili Monicaa, jotta tämä jättäisi avioeropaperit kirjoittamatta. Tämän jälkeen Akin luultiin poistuneen Helsingistä hänen kirjauduttuaan ulos Majatalo Amandasta, mutta Aki olikin todellisuudessa tekemässä vuokrasopimusta Helenan kanssa saadakseen toimitilat yritykselleen Vinottarelle.
Pihlajakadulla Ismo Laitela ja Ulla Taalasmaa eivät ilahtuneet Akin paluusta ja alkoivat juonitella saadakseen häädettyä Akin Helsingistä. Akin häätötoimenpiteet loppuivat ajan myötä, ja Ismokin asui Akin kanssa saman katon alla vähän aikaa.
Janne Pesonen
Janne Tapani Pesonen (s. 11. toukokuuta 1982 Suomussalmi) on Suomussalmella syntynyt ja Kuhmossa varttunut uransa vuonna 2020 lopettanut suomalainen jääkiekkoilija ja lajin maailmanmestari. Hän pelasi sekä keskushyökkääjänä että laitahyökkääjänä. Pesosen kasvattajaseura on Kuhmon Kiva HT.
Pesonen voitti Jääkiekon Suomen mestaruuden neljä kertaa; kausina 2003–2004, 2004–2005, 2006–2007 ja 2007–2008. KHL:n mestaruuden Pesonen voitti kerran, kaudella 2009–2010. Jääkiekon SM-liigan runkosarjassa Pesonen pelasi 350 ottelua tehopistein 113+146=259, ja 66 pudotuspeliottelussa Pesonen merkkautti tehopisteet 18+14=32. AHL:ssä Pesonen pelasi 70 runkosarjaottelua tehopistein 32+50=82, ja viidessä pudotuspeliottelussa hän keräsit tehopisteet 1+5=6.
Mighty Ducks of Anaheim varasi Pesosen NHL:ään vuoden 2004 varaustilaisuudessa numerolla 269. NHL:ssä Pesonen teki seitsemän runkosarjaottelun mittaisen visiitin Pittsburgh Penguinsin paidassa kaudella 2008–2009, jolloin hän pelasi valtaosan kaudesta kuitenkin seuran AHL-liigan farmijoukkueessa, Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa.
Suomen jääkiekkomaajoukkueessa Pesonen pelasi vuoden 2011 MM-kisoissa, jossa hän pelasi 9 ottelua tehopistein 2+5=7 ja oli mukana voittamassa Suomelle maailmanmestaruutta. Jäätyään ilman sopimusta Winnipeg Jetsiin siirtyi Pesonen Helsingin IFK:hon kaudeksi 2011–2012.
SM-liiga
Suomussalmelta lähtöisin oleva Pesonen aloitti jääkiekkoilun Kuhmon Kivassa, josta hän siirtyi jääkiekon II-divisioonassa pelaavaan Kajaanin Hokkiin, jonka edustusjoukkueessa hän pelasi kaksi ottelua. Kauden 1999–2000 Pesonen vietti Oulun Kärppien B-nuorten joukkueessa, jossa hän pelasi 33 ottelua tehoin 6+12=18. Seuraavalle kaudelle hänet nostettiin seuran A-nuorten joukkueeseen, jossa hän vietti kaksi seuraavaa kautta tehden runkosarjassa molemmilla kausilla 31 tehopistettä.
Jääkiekon SM-liigassa Pesonen debytoi A-nuorissa vietetyn kauden 2001–2002 päätteeksi. Yhdeksässä SM-liigan ottelussa Pesonen teki kaksi maalia. Seuraavan kauden hän päätti viettää Mestikseen nousseessa Kajaanin Hokissa, ja kaudella 2002–2003 Pesonen pelasi 40 runkosarjaottelua tehoin 14+21=35.