cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Michael Basman
Michael John Basman (16. maaliskuuta 1946 Lontoo – 26. lokakuuta 2022 ) oli englantilainen shakinpelaaja, jolle kansainvälinen shakkiliitto FIDE myönsi kansainvälisen mestarin arvon vuonna 1980. Basman oli tuottelias kirjoittaja: hän kirjoitti erityisesti shakkiavauksista. Basman tunnettiinkin shakkipiireissä hyvin omalaatuisista avauksistaan.
José Trinidad González Rodríguez
José Trinidad González Rodríguez (s. 12. syyskuuta 1943) on meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 2. huhtikuuta 1972 ja nimitettiin Guadalajaran arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Menefessin titulaaripiispaksi 21. helmikuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Juan Sandoval Íñiguez, jota avustivat Girolamo Prigione ja Adolfo Hernández Hurtado.
Olavi Maununpoika (Norjan kuningas)
Olavi Maununpoika (Olav Magnusson, 1099 – 22. joulukuuta 1115) oli Norjan kuningas 1103–1115. Olavi oli kuningas Maunu Paljassäären ja Sigrid Saksedatterin poika. Hänestä tuli kuningas yhdessä vanhempien veljiensä Östenin ja Sigurdin kanssa heidän isänsä Maunu Paljassäären kuoltua vuonna 1103. Koska Olavi oli kuninkaaksi tullessaan vielä hyvin nuori, hallitsivat hänen vanhemmat veljensä myös hänen osuuttaan valtakunnasta. Olavin merkitys kuninkaana jäi vähäiseksi, sillä hän kuoli vain 15-vuotiaana, eikä häntä mainita Norjan virallisessa kuningasluettelossa.
Kamil Grosicki
pienoiskuva|275x275px|Kamil Grosicki (2023) Kamil Grosicki (s. 8. kesäkuuta 1988 Szczecin, Puola) on puolalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitalinkki. Hän edustaa Englannin valioliigan Hull Citya. Grosicki valittiin vuosien 2012 ja 2016 EM-kilpailuihin sekä vuoden 2018 MM-kilpailuihin. Hän on pelannut Puolan maajoukkueessa kaikkiaan 60 maaottelua ja tehnyt niissä 12 maalia.
Columbian liittopiirin sinetti
thumb|210px|Columbian liittopiirin sinetti Columbian liittopiirin sinetti on Yhdysvaltain Columbian liittopiirin virallinen sinetti. Siinä oikeuden jumalatar pitää kädessään kukkaseppelettä Yhdysvaltain ensimmäisen presidentin George Washingtonin patsaan edessä. Sinetin taustalle on kuvattu Yhdysvaltain Capitolium-kukkula. Sinetin alaosaan on kirjoittettu Columbian liittopiirin motto "JUSTITIA OMNIBUS" (Oikeutta kaikille) ja vuosiluku "1871", joka viittaa vuoteen, jolloin Columbian liittopiiri sai nykyisen poliittisen statuksensa.
Adrian Mierzejewski
thumb|250px|Mierzejewski vuonna 2011 Adrian Mierzejewski (s. 6. marraskuuta 1986 Olsztyn, Puola) on puolalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Yhdistyneet arabiemiirikunnan Al Sharjahia. Mierzejewski valittiin vuoden 2012 EM-kilpailuihin.
Black Eye
Black Eye voi tarkoittaa:
Jussi Ruoho
Johannes (Jussi) Ruoho (16. toukokuuta 1892 Töysä – 24. marraskuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen seiväshyppääjä.
Jussi Ruoho sijoittui Antwerpenin 1920 olympialaisten seiväshypyssä kahdeksanneksi tuloksella 350 cm. Samana vuonna hän voitti Berliinin kansainvälisissä kilpailuissa seiväshypyn tuloksella 360 cm. Maaottelussa Ranskaa vastaan vuonna 1923 hän sijoittui toiseksi.
Seuratasolla Ruoho edusti Launosten Urheilijoita, Haapakosken Urheilijoita, jonka ensimmäinen puheenjohtaja hän oli ja joka muutti nimensä vuonna 1921 Vaajakosken Urheilijoiksi, Tampereen Pyrintöä sekä Helsingin Kisa-Veikkoja. Hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1917 ja 1920. Hän saavutti SM-hopeaa vuosina 1916, 1918 ja 1922 sekä SM-pronssia vuosina 1919 ja 1921. Hän voitti Suomen mestaruuden myös 4 × 100 metrin viestijuoksussa vuonna 1923 Helsingin Kisa-Veikkojen joukkueessa. Hän saavutti SM-hopeaa kolmiloikassa vuonna 1916 sekä pituushypyssä vuonna 1918.
Likouala
Likouala on yksi Kongon tasavallan kymmenestä alueesta. Se sijaitsee valtion pohjoisimmissa osissa. Se rajoittuu Cuvetten ja Sanghan alueisiin sekä Kongon demokraattiseen tasavaltaan ja Keski-Afrikan tasavaltaan. Likoualan suurin kaupunki ja pääkaupunki on Impfondo.
Vuoden 2007 väestönlaskennassa alueen väkiluku oli 154 115.
Lázaro Pérez Jiménez
thumb|right|Lázaro Pérez Jiménez
Lázaro Pérez Jiménez (9. syyskuuta 1943 Tizimín – 25. lokakuuta 2009) oli meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Yucatánin arkkihiippakuntaan 21. syyskuuta 1968 ja nimitettiin Autlánin hiippakunnan johtoon 15. toukokuuta 1991. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Girolamo Prigione, jota avustivat Manuel Castro Ruiz ja José Francisco Robles Ortega.
Pérez Jiménez sai 26. heinäkuuta 2003 nimityksen Celayan piispaksi, jona hän toimi, kunnes kuoli 66-vuotiaana virassa.
Kinokawa
Kinokawa on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Wakayaman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa Kijoen keskijuoksulla. Etelässä kaupungin alue nousee Kiivuorille, pohjoisessa se käsittää Izumivuorten etelärinteitä ja rajautuu Osakan prefektuuriin. Kinokawassa on 61 813 asukasta (joulukuussa 2019) ja sen pinta-ala on 228,21 neliökilometriä.
Kinokawa on kaupunkina suhteellisen uusi: se perustettiin vuonna 2005 liittämällä yhteen Kishigawan, Kokawan, Momoyaman, Nagan ja Uchitan maaseutukaupungit. Asutus alueella on vanhaa, ja siellä on säilynyt muun muassa kofun-hautakumpuja. Nykyisen kaupungin ydinaluetta on Kokawan kaupunginosa, joka kehittyi historiallsesti Kokawa-deran buddhalaisen temppelin portineduskaupunkina ja Ise-kaidō-tien varren postiasemana (shukuba). Myös Naten seutu kaupungin itäosassa oli merkittävä liikenteen solmukohta ja markkinapaikka. Kaupungin länsiosat ovat kehittyneet läheisen Wakayaman lähiöinä. Merkittäviä elinkeinoja ovat muun muassa riisin ja hedelmien, kuten mikan-mandariinien, persikoiden ja kakien viljely.
Kinokawan rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat Kokawa-deran temppeli puutarhoineen, Tomobuchi Hachiman-jinjan pyhäkkö, Mifune-jinjan pyhäkkö ja Nate-juku honjin, Naten postiaseman säästynyt rakennuskokonaisuus. Kaikissa on Japanin tärkeäksi kulttuuriomaisuudeksi luokiteltuja rakennuksia. Kaupungissa sijaitsee myös Kiin provinssin entisen provinssitemppelin Kii Kokubun-jin raunio. Osa kaupungin alueesta kuuluu Kongōn–Ikoman–Kisenin puolikansallispuistoon. Kinokawaa palvelevat JR Nishi-Nihonin Wakayama-linja ja Wakayama-rautatien Kishigawa-linja.
Luhnin algoritmi
Luhnin algoritmi on yksinkertainen tarkistussumman laskemiseen käytetty kaava, jota käytetään varmistamaan erilaisia tunnistenumeroita kuten luottokortti- ja IMEI-numeroita. Algoritmin loi IBM:n tutkija Hans Peter Luhn, joka jätti patenttihakemuksen algoritmista 6. tammikuuta 1954. Patentti myönnettiin 23. elokuuta 1960.
Algoritmi on public domainia, ja sitä käytetään tunnistamaan tahattomat numerosarjassa olevat virheet; algoritmia ei ole suunniteltu suojaamaan tahallista hyökkäystä vastaan.
Tarkistusnumeron laskeminen
Algoritmi varmistaa numeronsarjan oikeellisuuden erityisen tarkistusnumeron avulla. Yleensä tarkistusnumero liitetään varsinaisen numerojonon perään, jolloin ne yhdessä muodostavat halutun numerosarjan.
Tarkistusnumero lasketaan seuraavasti:
Tässä tapauksessa tarkistusnumero on seitsemän ja koko numerosarja 260531793113837.
Numerosarjan tarkistaminen
Annettu numerosarja tarkistetaan seuraavasti:
Grace Metalious
Grace Metalious synt. Marie Grace de Repentigny (8. syyskuuta 1924 Manchester, New Hampshire – 25. helmikuuta 1964) oli yhdysvaltalainen kirjailija, jonka myyntimenestykseen Kaupunki nimeltä Peyton Place perustuu televisiosarja Peyton Place.
Metalious valmistui Manchester Central High Schoolista 1942 ja avioitui seuraavana vuonna George Metaliousin kanssa. Sodan jälkeen George Metalious opiskeli sodassa palvelleille tarkoitetun tuen turvin, ja valmistuttuaan New Hampshiren yliopistosta hän vastaanotti rehtorin viran Gilmantonin kylässä New Hampshiressa. Gilmantonin on sanottu olevan sen kaupungin esikuva, johon Metalious sijoitti vuonna 1956 julkaistun romaaninsa Kaupunki nimeltä Peyton Place tapahtumat. Kirja oli myyntimenestys, ja se oli yli vuoden The New York Timesin myydyimpien kirjojen listalla. Vuonna 1957 kirjasta tehtiin elokuvaversio Peyton Place – vihan tyyssija ja myöhemmin televisiosarja Peyton Place. Metalious kirjoitti kirjalle myös jatko-osan Paluu Peyton Placeen.
Metalious kuoli 39-vuotiaana alkoholin aiheuttamaan maksakirroosiin.
Tambu
Tambu voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Samsung Galaxy J5
Samsung Galaxy J5 on Samsung Electronicsin kesäkuussa 2015 esittelemä ja heinäkuussa julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 5.0 "Lollipop" -käyttöjärjestelmä.
Muotoilu
Samsung Galaxy J5 -älypuhelimessa on 5-tuumainen näyttö HD-resoluutiolla.
Fyysiset osat
Laitteesta löytyy Qualcomm Snapdragon 410 8916 -neliydinprosessori. Laitteessa on 1,5 gigatavua keskusmuistia ja 8 tai 16 gigatavua sisäistä tallennustilaa. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 128 gigatavun microSD-kortilla.
Kamerat ja multimedia
Laitteessa on 13 megapikselin takakamera. Etukameran tarkkuus on 5 megapikseliä, jonka lisäksi siinä on myös LED-salama.
Videokuvaus voidaan tehdä 1080p (Full HD) -resoluutioilla 30 fps.
Ohjelmisto
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 5.0 Lollipop. Myöhemmin laitteeseen on tullut päivitys Android 5.1 Lollipop -versioon ja sen jälkeen laite on vielä saanut päivityksen Android 6.0 Marshmallow -versioon.
Erik Furuhjelm
Erik Gustaf Furuhjelm (6. heinäkuuta 1883 Helsinki – 13. kesäkuuta 1964 Helsinki ) oli suomalainen säveltäjä ja musiikkikirjailija.
Henkilöhistoria
Furuhjelmin vanhemmat olivat senaatin protokollasihteeri Elis Furuhjelm ja Selma Gabriela Antell ja puoliso vuodesta 1908 Alice Silfvast. Hän tuli ylioppilaaksi 1901, opiskeli Filharmonisen seuran orkesterikoulussa vuodesta 1893, Helsingin musiikkiopistossa 1901–1906, Helsingin yliopistossa 1901–1902 sekä Wienissä ja Münchenissä 1906–1907 ja Pariisissa 1908–1909. Furuhjelm oli Helsingin musiikkiopiston vt. opettaja 1905–1906, opettaja 1907–1935 ja varajohtaja 1920–1935. Furuhjelm piti useita konsertteja, toimi kuoronjohtajana, soitti alttoviulua Filharmonisen seuran konserteissa 1904–1905 ja Armas Järnefeltin johtamissa oopperaesityksissä. Hän oli Finsk Musikrevyn perustaja 1904 ja toimi musiikkiarvostelijana Dagens Tidning -lehdessä 1912–1914 ja Dagens Press -lehdessä 1915–1920. Furuhjelmille myönnettiin valtion säveltäjäeläke 1921, Pro Finlandia-palkinnon hän sai 1956.
Taitoluistelu nuorten talviolympialaisissa 2016
Taitoluistelu nuorten talviolympialaisissa 2016 sisältää yhteensä viisi kilpailutapahtumaa: poikien ja tyttöjen kilpailut, parikilpailun, jäätanssin ja sekajoukkuekilpailun. Taitoluisteluun osallistuu yhteensä 76 urheilijaa 24:sta maasta.
Osallistujat
Kiintiöpaikat määräytyivät vuoden 2015 nuorten maailmanmestaruuskilpailuiden ja kauden 2015–2016 ISU Junior Grand Prix sarjan mukaan. Isäntämaana Norja olisi saanut lähettää jokaiseen lajiin yhden osallistujan, mutta lähetti ainoastaan yhden tytön. Kaikkia kiintöpaikkojaan eivät käyttäneet myöskään Kanada, Iso-Britannia, Yhdisvallat, Puola, Etelä-Korea eikä Tšekki. Iso-Britannian kiintiön paritanssissa täytti Italia, jäätanssissa Puolan, Etelä-Korean ja Tšekin paikat ottivat Liettua, Valko-Venäjä sekä Viro.
Hatin kieli
Hatin kieli eli hatti on Vähän-Aasian koillisosassa puhuttu, muinaista heettiä edeltänyt isolaattikieli, jota puhuivat hattilaiset. Sitä kutsutaan myös protoheetiksi. Kieli tunnetaan heettiläisiin savitauluihin sisältyvistä, usein käännöksellä varustetuista rituaaliteksteistä. Hatin on arveltu olevan sukua luoteiskaukasialaisille kielille.
Kielen uskotaan sammuneen heettien uuden valtakunnan uudella kaudella 1300–1000 -luvuilla eaa.
Sanastoa
Hattin kielestä on säilynyt sanastoa:
Fenniarail
Fenniarail Oy on suomalainen yksityinen vuonna 2009 perustettu rautatieyhtiö. Yrityksen perustaminen ja liikennöinti perustuvat tavaraliikenteen avautumiseen kilpailulle vuonna 2007. Yhtiö aloitti liikennöinnin vuonna 2016. Yritys toimii kotimaisissa tavarankuljetuksissa sekä Suomen ja Venäjän välisissä junakuljetuksissa, ns. yhdysliikenteen tavarakuljetuksissa. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Helsingin Itä-Pasilassa. Yrityksen nimi muutettiin vuonna 2014 Proxion Train Oy:stä Fennia Rail Oy:ksi ja edelleen Fenniarail Oy:ksi vuonna 2015.
Yhtiön veturi saapui Kemijärvelle noutamaan ensimmäistä kuormaa Kotkan satamaan 26. heinäkuuta 2016.
Historia
Suomessa rautateiden tavaraliikenne avautui kilpailulle vuonna 2007, mikä mahdollisti VR:n ulkopuolisten rautatieoperaattoreiden markkinoilletulon.
thumb|Fenniarailin [[Dr18-dieselveturi Oulun rautatieasemalla kesäkuussa 2018.]] Fenniarailin edeltäjä, silloinen Proxion Train Oy teki liikennöinnin aloittamisen selvittämiseksi vuonna 2013 Kilpailu- ja kuluttajavirastolle toimenpidepyynnön siitä, voisivatko VR:n kilpailijat vuokrata vetureita ja veturinkuljettajia VR:ltä vai pitääkö kilpailijoiden hankkia omat veturit. Vuonna 2015 Fenniarail kuitenkin päätyi keskittymään oman kaluston hankintaan, jolloin yhtiö tilasi tšekkiläiseltä CZ LOKO -yhtiöltä kolme modernisoitua dieselveturia. Veturit saivat tyyppitunnuksen Dr18. Veturit ovat väriltään sinisiä. Kaikki tilatut kolme veturia oli marraskuussa 2015 toimitettu Suomeen. Yritys testasi ensimmäistä veturiaan syyskuun viimeisellä viikolla 2015. Fenniarail tilasi edelleen kaksi uutta Dr18-veturia CZ LOKO:lta, ja ne tulivat käyttöön alkusyksystä 2017. Kuudes ja viimeinen Fenniarailin tilaama Dr18-veturi saapui Suomeen vuonna 2020, mikä tuli liikennöintikäyttöön vuoden 2021 alkupuolella.
Liikenne- ja viestintäministeriö myönsi Fenniarailille toimiluvan tavarankuljetuksissa 26. maaliskuuta 2015.
Fenniarail huoltaa veturinsa Kotkassa, josta yritys on vuokrannut kaksi pilttuuta veturitallista.
Asiakkaat ja kilpailukyky
Fenniarail aikoo tarjota kaivos-, metsä- ja metalliteollisuudelle suoria kuljetusyhteyksiä esimerkiksi tehtailta satamiin. Fenniarail tavoittelee kymmenen prosentin markkinaosuutta viiden vuoden kuluessa, mikä edellyttää 20 veturin kokonaisuutta. Yrityksen kustannusrakenne on erilainen kuin kilpailijalla, mikä mahdollistaa nopean kasvun. Yrityksen dieselveturit ovat vetokykyisimpien vetureiden joukossa Suomen rautateillä.
Vuonna 2016 Fenniarail solmi kuljetussopimuksen Keitele Forestin omistaman Lappi Timberin kanssa sen Kemijärven tuotantolaitoksen tuotekuljetuksista satamiin.
Fenniarail ja UPM ilmoittivat toukokuussa 2017 pitkäaikaisesta raakapuun kuljetussopimuksesta.
Vuonna 2018 Fenniarail aloitti Kuhmo Oy:n sahatavaroiden kuljetuksen Nurmeksesta HaminaKotkan satamiin.
Fenniarail on hoitanut myös muita kuljetuksia Suomen rataverkolla, kuten vaihdekuljetuksia, vetureiden siirtoja sekä pienempiä yhdysliikennekuljetuksia.
Vuoden 2020 Fenniarailin liikevaihto kasvoi lähes seitsemään miljoonaan euroon, ja yhtiön tulos oli plussan puolella.
Suomen ja Venäjän yhdysliikenne
Suomen ja Venäjän välinen yhdysliikenne avautui kilpailulle joulukuussa 2016, ja Fenniarail kuljettikin ensimmäisen yhdysliikennekuljetuksen huhtikuussa 2017. Yhtiö varautui yhdysliikenteen voimakkaaseen kasvuun investoimalla uusiin vetureihin. Veturi-investointi tuli tarpeeseen UPM:n raakapuukuljetusten myötä.
Kioxia
Kioxia on japanilainen puolijohdevalmistaja, joka on maailman toiseksi suurin NAND flash-muistien valmistaja.
Vuonna 2018 Toshiba muodosti Toshiba Memory Corporationin, joka muutti nimeksi Kioxia lokakuussa 2019. Toshiballa on Kioxiasta noin 40 prosentin osuus. Toshiba myi muistivalmistuksensa Bain Capitalin johtamalle konsortiumille mutta osti myöhemmin osuuden siitä takaisin.
Yhtiön nimi on sanaleikki japaninkielisestä muistia tarkoittavasta sanasta kioku ja kreikankielisestä arvoa tarkoittavasta sanasta axia.
Impfondo
Impfondo on kaupunki Kongon tasavallassa. Se sijaitsee valtion koillisissa osissa. Impfondo on Likoualan alueen suurin kaupunki ja pääkaupunki, ja koko maan viidenneksi suurin kaupunki. Impfondon asukasluku on noin 33 911 (2007).
Oubanguijoki virtaa Impfondon läpi. Kaupungissa on muun muassa lentokenttä.
Tadesse Gebregiorgis
Tadesse Gebregiorgis (s. 29. maaliskuuta 1938 Addis Abeba) on etiopialainen entinen nyrkkeilijä. Hän kilpaili Tokion olympialaisissa 1964 alle 63,5-kiloisten sarjassa, jossa hän hävisi toisen kierroksen ottelunsa ja putosi 2. kierroksella myös Méxicon kisoissa 1968, joissa Gebregiorgis oli mukana alle 67 kilon sarjassa.
Damien Perquis
thumb|Damien Perquis Damien Perquis (s. 10. huhtikuuta 1984 Troyes, Ranska) on puolalais-ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän siirtyi tammikuussa 2015 Major League Soccerin Toronto FC:hen. Hän on edustanut aiemmin urallaan ranskalaisia Troyesia, Saint-Étienneä ja Sochaux’ta sekä espanjalaista Real Betisiä.
Perquis on syntynyt ja kasvanut Ranskassa, mutta hänen isoäitinsä Józefa Bierłan vanhemmat muuttivat Puolasta Ranskaan 1920-luvulla ja tämän ansiosta Perquis saattoi saada Puolan kansalaisuuden ja siten edustaa Puolaa maajoukkuetasolla. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä syyskuussa 2011 Puolan pelatessa Saksaa vastaan ja kuului Puolan joukkueeseen vuoden 2012 EM-kilpailuissa. Perquis on pelannut urallaan myös kolme ottelua Ranskan alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa.
Divertimento
Divertimento on soitinmusiikin muoto, joka on luonteeltaan kamari- tai sinfonisen musiikin ja kevyehkön ulkoilmamusiikin välimuoto.
Divertimenton osat ovat yleensä melko lyhyitä. Joskus ne saattavat olla viihteellisiä ja joskus vakavia. Teosta kehystää joskus kaksi marssia. Niistä ensimmäinen soitetaan muusikkojen tullessa esiintymään ja jälkimmäinen pois lähtiessä.
Divertimentonin parhaita taitajia olivat Mozart ja Haydn.
Läheiset lajityypit
Läheisiä lajityyppejä ovat serenadi, kassaatio ja nokturno.
Asko Pesonen
Pesonen sijoittui Helsingin EM-kilpailuissa 1971 viidenneksi tuloksella 214 cm. Grenoblen sisäratojen EM-kilpailuissa 1972 hän oli kuudes ylitettyään 217 cm. Rooman EM-kilpailuissa 1974 hän sijoittui kymmenenneksi tuloksella 210 cm.
Pesonen edusti Suomea aikuisten maaotteluissa ja Euroopan cupin kilpailuissa vuosina 1969−1977. Vuonna 1973 hän voitti Euroopan cupin karsintakilpailun Celjessä ja sijoittui Edinburghin finaalissa toiseksi. Maaottelujen korkeuskilpailun hän voitti Helsingissä, Oslossa ja Wuppertalissa 1971, Helsingissä ja Tukholmassa 1973 sekä Oulussa 1977.
Syksyllä 1977 Euroopan cupin finaalissa Helsingissä Pesonen jäi kiinni steroidien käytöstä yhdessä Seppo Hovisen ja Markku Tuokon kanssa. He saivat IAAF:lta elinikäisen kilpailukiellon, mutta SUL:n anomuksesta kilpailukielto päättyi 13. elokuuta 1978.
Pesonen voitti ulkoratojen Suomen mestaruuden Oulussa 1971, Hyvinkäällä 1973, Jyväskylässä 1974, Turussa 1976 ja Tampereella 1977. SM-hopeaa hän sai 1972 ja 1975 sekä SM-pronssia 1970. Sisäratojen Suomen mestaruuden hän voitti 1970, 1971 ja 1973. Hän hyppäsi parhaan tuloksensa 219 cm Göteborgin hallimaaottelussa 5. helmikuuta 1972. Ulkoradoilla 178-senttinen Pesonen hyppäsi Vaalassa 27. kesäkuuta 1971 ennätyksekseen 217 cm, joka sivusi Reijo Vähälän Suomen ennätystä. Myöhemmin Pesonen sivusi Suomen ennätystä 217 vielä kolmesti. Pesonen on kilpaillut myös veteraanisarjoissa ja hän hyppäsi vielä 45-vuotiaana 200 cm ja 55-vuotiaana 182 cm. Vuonna 2012 Pesonen hyppäsi uuden 65-vuotiaiden halliennätyksen 156 senttiä.
Sävellahja 22000
Historia
Sävellahja lähetettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1956. Apua kerättiin muun muassa Unkariin maassa tapahtuneen kansannousun jälkeen. Säännöllisesti se aloitettiin vuonna 1962 SPR:n silloisen puheenjohtajan kenraali A. E. Martolan aloitteesta. Ohjelman nimi tuli Sävellahjan postisiirtotilin numerosta.
Sävellahjaa kuultiin sunnuntaisin alun perin radion Yleisohjelmassa ja myöhemmin Yle Radio Suomessa sekä Yle Radio 1:ssä. Ohjelman juontajana toimi vuoteen 1986 asti Esko Mustonen. Hänen jäätyään eläkkeelle sitä toimitti Juhani Merikallio.
Ohjelman esikuvan mukaan aloitettiin 1960-luvulla myös nuorisolle suunnattu Nuorten sävellahja. Sitä lähetettiin aina Yleisradion kanavauudistukseen vuoteen 1990 saakka.
Ruotsinkielinen sävellahja
Suomenkielisen Sävellahjan saatua vuoden 1962 mittaan suuren suosion aloitettiin marraskuussa 1962 ruotsinkielinen En gåva i toner. Ohjelma on jatkunut viikoittain miltei keskeytyksettä, ja se kuuluu yhä Yle Radio Vegan ohjelmistoon nimellä Tongåvan. Ohjelma on säätiedotusten ja jumalanpalvelusten jälkeen Vegan vanhin ohjelma.
Ruotsinkielisen ohjelman ensimmäisenä toimittajana oli 14 vuoden ajan Anders G. Lindqvist. Nykyinen toimittaja on 2000-vuosikymmenen puolivälissä aloittanut Camilla Andelin.
Ruotsinkielistä sävellahjaa tehtiin vuodesta 1967 alkaen myös nuorille suunnattuna nimellä Ungdomens gåva i toner.
Gil da Cruz Trinidade
Gil da Cruz Trinidade (s. 1. maaliskuuta 1982) on itätimorilainen yleisurheilija, joka kilpailee kestävyysjuoksussa.
Cruz osallistui Ateenan olympialaisiin 2004 22 vuoden ja 182 päivän ikäisenä ja on maansa historian nuorin olympiaurheilija. Hän kilpaili kisoissa maratonilla, mutta joutui keskeyttämään eikä saanut sijoitusta.
Cruzin ennätys maratonilla on 2.49.00.
Przemysław Tytoń
Przemysław Tytoń (s. 4. tammikuuta 1987 Zamość, Puola) on puolalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa yhdysvaltalaista FC Cincinnatia. Aiemmin hän on pelannut muun muassa Alankomaissa Roda JC Kerkradessa ja PSV Eindhovenissa, Saksassa VfB Stuttgartissa sekä Espanjassa Deportivo de La Coruñassa. Tytoń valittiin vuoden 2012 EM-kilpailuihin.
NHL-kausi 1924–1925
NHL-kausi 1924–1925 oli National Hockey Leaguen historian kahdeksas kausi. Sen aikana kuusi joukkuetta pelasi kukin 30 runkosarjaottelua. Liigaan liittyivät uusina joukkueina Boston Bruins ja Montreal Maroons. Boston oli ensimmäinen NHL-liigaan liittynyt yhdysvaltalaisseura. Pudotuspelien välierissä Toronto Saint Patricksin yhteismaalein 5–2 kukistanut Montreal Canadiens julistettiin NHL-mestariksi, mutta Stanley Cupin voitti WCHL:n Victoria Cougars, joka kukisti Stanley Cup -finaaleissa Canadiensin otteluvoitoin 3–1. Cougarsin tärkeimpiin pelaajiin lukeutunut Frank Fredrickson oli aiemmin Winnipeg Falconsissa pelatessaan voittanut kultamitalin vuoden 1920 kesäolympialaisissa.
Stanley Cup -voittajasuosikkina pidetyn ja NHL:n runkosarjan ensimmäiseksi sijoittuneen Hamilton Tigersin mestaruuden tavoittelu kaatui NHL:n ensimmäiseen lakkoon. Tigersin pelaajat nimittäin asettivat ehdoksi pudotuspeleihin osallistumiselleen, että kullekin heistä maksettaisiin 200 dollarin suuruinen bonus. Yhtenä perusteena vaatimukselleen he esittivät sen, että runkosarjan laajentuminen 24 ottelusta 30 otteluun oli lisännyt työmäärää. Lisäksi muut joukkueet olivat tiettävästi tarjonneet omille pelaajilleen bonuksia tai palkankorotuksia. Tigersin seurajohto ei kuitenkaan maksanut vaadittuja lisäpalkkioita, ja NHL määräsi joukkueen pelaajat töihin, mihin nämä eivät suostuneet. Niinpä 13. maaliskuuta 1925 NHL asetti koko Tigersin kokoonpanon pelikieltoon. Näiden tapahtumien seurauksena monet Tigersin pelaajista eivät enää halunneet pelata seuran omistajien alaisuudessa. Tämä oli yksi syy siihen, että joukkue myytiin newyorkilaiselle Bill Dwyerille ja siitä tuli New York Americans. Americansin menestys NHL:ssä jäi kuitenkin lopulta varsin heikoksi.
Kaudella 1924–1925 runkosarjan piste- ja maalipörssin voitti Toronto St. Patricksia edustanut Babe Dye. Hän teki pelaamissaan 29 ottelussa yhteensä 46 tehopistettä, joista 38 oli maaleja ja 8 maaliin johtaneita syöttöjä. Runkosarjan arvokkaimmalle pelaajalle myönnettävä Hart Trophy puolestaan annettiin Hamilton Tigersin Billy Burchille. Ensimmäisen kerran jaetun Lady Byng Trophyn sai alkuperäistä Ottawa Senatorsia edustanut Frank Nighbor. Palkinto myönnetään pelaajalle, jonka arvioidaan osoittaneen parasta urheiluhenkeä ja herrasmiesmäistä käytöstä korkeatasoisen pelin ohella.
Runkosarjan pistepörssi
''Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit''
Loppuottelut
Hamilton Tigersin pelaajien jouduttua työsulun vuoksi NHL:n langettamaan pelikieltoon, loppuotteluun pääsi Hamiltonin sijasta Montreal Canadiens. Loppuottelussa Montreal Canadiens voitti Toronti St. Patricksin yhteismaalein 5-2 ja voitti NHL:n mestaruuden. Mestarijoukkueena Canadiens eteni Stanley cupin pudotuspeleihin WCHL -liigan mestaria Victoria Cougarsia vastaan. Victoria voitti Montrealin loppuottelusarjassa voitoin 3-1.
Kassaatio
Kassaatio ( < 'peruuttaa') on ulkoilmasoittoon tarkoitettu sävellystyyppi, joka kukoisti 1700-luvun jälkipuoliskolla erityisesti Itävallassa. Kassaatio on sukua divertimentolle ja serenadille. Kassaatiossa on tavallisesti viisi osaa, ensimmäisenä useimmiten marssi.
Kassaatioita ovat säveltäneet muiden muassa Joseph Haydn, Michael Haydn, W. A. Mozart, Carl Ditters von Dittersdorf ja Antonio Salieri.
Uudemmista säveltäjistä mm. Jean Sibelius on säveltänyt Cassazionen op. 6 (1904), mutta tämä teos on yksiosainen, konsertoiva, ja sen työnimenä oli "Fantasia".
Kambodžanräätäli
Kambodžanräätäli (Orthotomus chaktomuk)  on räätälien sukuun kuuluva varpuslintu.
Charles Marie de La Condamine
Charles Marie de La Condamine (28. tammikuuta 1701 – 13. helmikuuta 1774) oli ranskalainen luonnontieteilijä, matemaatikko ja löytöretkeilijä. Hän teki tutkimusmatkoja Etelä-Amerikassa.
Serenadi
thumb|Judith Leysterin maalaus Serenadi (1629).
Charles Marie de La Condamine
La Condamine suoritti opintonsa Pariisissa ja lähti aluksi sotilasuralle. Hän teki vuoden mittaisen tutkimusretken pitkin Välimerta, ja raportoi tieteelliset löytönsä Ranskan tiedeakatemialle. Akatemia päätti lähettää La Condaminen Etelä-Amerikkaan mm. mittaamaan kuinka pitkä on yksi pituusaste päiväntasaajalla. Retkikunta lähti 1735 ja sai työnsä päätökseen vasta 1743. Paluumatkalla La Condamine vietti neljä kuukautta Amazonin suistossa tutkien maantiedettä, tähtitiedettä, biologiaa ja etnologiaa.
Serenadi
Serenadi (ital. serenata) on iltamusiikkia, joka esitetään tervehdyksenä. Tunnetuin tapa on esittää se ihaillun naisen parvekkeen alla. Se on luonteeltaan kamari- ja orkesterimusiikin välimuoto.
Kambodžanräätäli
Kambodžanräätäli elää pienellä alueella Mekong-joen tulvatasangon pensasaroilla Phnom Penhin ympäristössä. Linnun löytäjät ovat ehdottaneet Kansainväliselle luonnonsuojeluliitolle, että Kambodžanräätäli luokiteltaisiin uhanalaisuusluokitukseen silmälläpidettävänä lajina.
Serenadi
Serenadi on alkujaan 1700-luvun musiikkia. Soitinsävellyksenä se on syklistä. Tunnetuin serenadinmusiikin taitaja oli Mozart.
Läheiset lajityypit
Läheinen lajityyppi on nokturno.
Uruguayjoki
Uruguayjoki on joki Etelä-Amerikassa. Joki virtaa pohjoisesta etelään alkaen Brasiliasta ja jatkuen sieltä Argentiinan ja Uruguayn rajaa pitkin Río de la Platan estuaariin, missä se yhdistyy Paranájokeen. Joki on 1 593 kilometriä pitkä. thumb|left|Uruguayjoki kartalla
Ohjaus (opetus)
Ohjaus on työmenetelmä ja ammatillisen keskustelun muoto. Se on myös osa sellaisen organisaation toimintaa, jolla on sisällöllisiä tavoitteita esimerkiksi ura- tai opinto-ohjauksessa. Ohjausta tehdään esimerkiksi koulutuksessa, työhallinnossa, kuntoutuksessa, sosiaali- ja terveydenhuollossa, syrjäytymistä ehkäisevissä hankkeissa ja organisaatioiden johtamisessa. Ohjausta antavat sekä eri julkisen sektorin toimijat että yksityiset toimijat.
Suomalaisen perusopetuksen vuonna 2009 hyväksytyissä laatukriteereissä todetaan: ”Oppilaanohjauksella tuetaan oppilaan kasvua ja kehitystä sekä edistetään oppilaan opiskeluvalmiuksien kehittymistä ja opintojen kulkua. Oppilaanohjaukseen kuuluu opiskelutaitojen opettaminen, oppimisvaikeuksissa auttaminen sekä ammatinvalinnan ohjaus ja työelämänvalmiuksien kehittäminen. Oppilaanohjauksen keskeiset tehtäväalueet ovat koulun sisällä tehtävä ohjaustyö sekä toiminta eri yhteistyötahojen kanssa.” Samat ohjauksen periaatteet koskevat myös toisen asteen ammatillista koulutusta ja lukiokoulutusta.
Työhallinnon Ohjus -projektissa käytettiin ohjauksesta seuraavaa, alun perin British Association for Counsellingin määritelmää: ”Ohjaus on ihmisten välisen vuorovaikutussuhteen osaavaa ja ammatillista hyödyntämistä tavoitteena kehittää ja tukea asiakkaan itsetuntemusta, emotionaalista kasvua ja persoonallisuuden voimavaroja. Yleisenä tavoitteena on kyky elää entistä tyydyttävämpää ja antoisampaa elämää. Ohjaus voi koskea tiettyjen ongelmien ratkaisemista, päätöksentekoa ja elämänvalintoja, kriisien kohtaamista, itsetuntemuksen kehittämistä, tunteiden ja sisäisten konfliktien työstämistä tai ihmissuhteiden parantamista. Ohjaajan tehtävänä on auttaa asiakasta kysymystensä työstämisessä ja ratkaisemisessa kunnioittaen asiakkaan arvoja, voimavaroja ja kykyä tehdä valintoja kulttuurisista lähtökohdistaan käsin”.
CEDEFOPin mukaan elinikäiseen oppimiseen liittyvällä ohjauksella tarkoitetaan toimia, jotka auttavat kansalaisia eri elämänvaiheissa tunnistamaan kykynsä, osaamisensa ja kiinnostuksensa, tekemään tarkoituksenmukaisia koulutuksellisia ja työuraan liittyviä päätöksiä ja hallitsemaan yksilöllisiä polkujaan opiskelussa, työssä ja muussa toiminnassa.
British Association for Counselling on kuvannut ohjausta myös ajan, huomion ja kunnioituksen antamiseksi. Ohjaus on neuvottelua, joka edistää keskustelun keinoin ohjauksessa olevan henkilön kykyä parantaa elämäänsä haluamallaan tavalla. Vance Peavyn mukaan ohjausta voi kuvata laaja-alaiseksi elämänsuunnittelun menetelmäksi. Sen tavoitteet voivat olla moninaisia, mutta viime kädessä päämääränä on auttaa ohjauksen asiakasta elämään aiempaa tasapainoisemmin ympäristönsä kanssa ja käyttämään omia mahdollisuuksiaan tavoitteellisesti hyväkseen.
Ohjausalan käsitteet eivät ole täysin vakiintuneita. Sana ’ohjaus’ viittaa usein ohjausvuorovaikutukseen ja ohjauksen prosessiin eri aloilla. Sanonnalla ohjaus- ja neuvontatyö viitataan puolestaan eri alojen ammatillisiin ohjaus- ja neuvontakäytäntöihin. Ohjaustyön kuvaukset poikkeavat toisistaan sen mukaan, korostetaanko niissä menetelmää, ohjaajan ja ohjattavan välistä vuorovaikutussuhdetta vai prosessia, johon ohjauksella pyritään vaikuttamaan.
Lähteet
British Association for Counselling 1984. Code of Ethics and Practice for Counsellors. Rugby: BAC.
CEDEFOP [European Centre for the Development of Vocational Training] 2005. Improving lifelong guidance policies and systems: Using common European reference tools.
ELGPN [European Lifelong Guidance Policy Network] 2015. Designing and implementing policies related to Career Management Skills (CMS). ELGPN Tools No. 4. University of Jyväskylä.
ELO-foorumi 2020. Elinikäisen ohjauksen strategia 2020–2023. Valtioneuvoston julkaisuja 2020:34.
OHJUS 2002. Ohjaus- ja neuvontapalvelut työhallinnossa. Työhallinnon julkaisu 314.
Opetus- ja kulttuuriministeriö 2011. Elinikäisen ohjauksen kehittämisen strategiset tavoitteet OKM työryhmämuistioita ja selvityksiä 2011:15. https://julkaisut.valtioneuvosto.fi/bitstream/handle/10024/75476/tr15.pdf?sequence=1
Peavy, R. 1999. Sosiodynaaminen ohjaus. Suom. Petri Auvinen. Helsinki: Psykologien kustannus.
Felicja Blumental
Felicja Blumental (28. joulukuuta 1908 Varsova – 31. joulukuuta 1991 Tel Aviv) oli puolalaissyntyinen, Brasilian kansalaisuuden saanut pianisti.
Venäjän tiede- ja kulttuurikeskus
Keskus on perustettu silloisen Neuvostoliiton tiede- ja kulttuurikeskuksena vuonna 1977. Talo rakennettiin alkuaan vuonna 1957 Helsingin suomalaisen yksityislyseon koulurakennukseksi. Koulu muutti vuonna 1974 Espoon Kivenlahteen.
thumb|Talon julkisivussa on myös [[Neuvostoliiton lippua esittävä reliefi.]] Keskuksen avajaisiin vuonna 1977 osallistuivat Neuvostoliiton pääministeri Aleksei Kosygin ja Suomen presidentti Urho Kekkonen. Rakennuksen julkisivussa on Ter-Grigorjan-nimisen taiteilijan tekemä 40 neliömetrin laajuinen mosaiikkireliefi, joka esittää Neuvostoliiton lippua sirppi ja vasara -tunnuksineen. Se peitettiin verholla Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen, mutta paljastettiin uudelleen näkyville huhtikuussa 2011.
Felicja Blumental
1950-luvulla Blumental palasi Eurooppaan, jossa teki Wigmore Hall -debyyttinsä ja saavutti menestystä Zürichissä. Vuonna 1962 hän muutti perheineen Milanoon, jossa tytär, sopraano Annette Céline opiskeli laulua. Äiti ja tytär pitivät useita yhteisiä esiintymisiä. Vuodesta 1954 Blumental matkusti usein Israeliin. Vuonna 1970 hän teki 22:n konsertin kiertueen orkesterin solistina Yhdysvalloissa. 1970-luvun alkupuolella hän asettui perheineen Lontooseen ja teki ensimmäisen paluunsa Puolaan toisen maailmansodan jälkeen. Siellä hän kantaesitti Krzysztof Pendereckin Partitan cembalolle ja orkesterille säveltäjän itsensä johdolla. Heitor Villa-Lobos omisti viidennen pianokonserttonsa Blumentalille. Vuonna 1978 Witold Lutosławski orkestroi säveltämänsä Muunnelmat Paganinin teemasta Blumentalia varten. Tämä kantaesitti teoksen Brian Priestmanin johdolla. Vaikka Blumentalin ohjelmisto koostui aluksi tunnetuista teoista, hän erikoistui 1960-luvulta alkaen vakiintuneen ohjelmiston ulkopuolisiin teoksiin. Hän esitti portugalilaisten ja brasilialaisten säveltäjien teoksia sekä konserttoja Muzio Clementiltä, Carl Czernyltä, Giovanni Paisiellolta, Giovanni Battista Viottilta, Leopold Koželuhilta, John Fieldiltä, Johann Nepomuk Hummelilta, Franz Anton Hoffmeisteriltä ja Ferdinand Riesiltä.
Vuodesta 1984 Blumental asui New Yorkissa. Hän kuoli matkalla Israelissa. Hänen levytyksiään on julkaistu lukuisilla levymerkeillä. Musiikillisen uransa ohella hän maalasi muotokuvia, maisemakuvia, asetelmia ja abstrakteja teoksia. Vuonna 1999 Tel Avivin taidemuseo nimesi kansainvälisen musiikkifestivaalinsa Blumentalin mukaan.
Venäjän tiede- ja kulttuurikeskus
Helsingin Sanomien vuonna 2021 julkaiseman artikkelin mukaan keskuksen tehtävä on saada suomalaiset ajattelemaan hyvää Venäjästä.
Keskuksen tiedustelutoiminta
Helsingin tiede- ja kulttuurikeskuksen perusti Neuvostoliiton tiedustelupalvelun KGB:n kulttuurisuhdeyksikkö. Keskuksessa neuvostoaikana työskennelleet eivät olleet KGB:n tiedustelijoiden kärkijoukkoa, joka toimi pikemminkin diplomaattinimikkeillä. Jokainen ulkomailla työskennellyt neuvostoliittolainen oli kuitenkin virallisesti sitoutunut KGB:n tiedonantajaksi. Vuonna 1993 keskuksen johtaja väitti, että KGB:n toiminta talossa olisi loppunut.
Darren Young
thumb|Darren Young Frederick "Fred" Rosser (s. 2. marraskuuta 1983) on amerikkalainen showpainija. Hänellä on sopimus World Wrestling Entertainment -promootion kanssa, jossa hän kilpailee WWE NXT:n viidennellä kaudella nimellä Darren Young. Hän osallistui myös WWE NXT:n ensimmäiselle kaudelle alkuvuonna 2010.
Michael Joseph Bransfield
pienoiskuva Michael Joseph Bransfield (s. 8. syyskuuta 1943 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Philadelphian arkkihiippakuntaan John Joseph Krol 15. toukokuuta 1971. Hänet nimitettiin Wheeling-Charlestonin hiippakunnan johtoon Länsi-Virginiaan 9. joulukuuta 2004, ja piispaksi vihkiminen seurasi 22. helmikuuta 2005. Pääkonsekraattorina toimi William Henry Keeler, jota avustivat Theodore Edgar McCarrick ja Bernard William Schmitt.
Vuonna 2012 Bransfieldiä syytettiin 1970-luvulla tapahtuneeksi väitetystä pojan seksuaalisesta hyväksikäytöstä, mutta uhri itse kiisti asian.
Roger Milhau
Roger Milhau (s. 29. maaliskuuta 1955 Istres) on ranskalainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili keskimatkojen juoksussa. Hän edusti kansallisella tasolla Martigues Sports -seuraa.
Milhau voitti vuoden 1978 sisäratojen EM-kisoissa pronssia 800 metriltä ja sai samasta lajista kultaa Sindelfingenin kisoissa 1980. Hän pääsi Moskovan olympialaisissa 1980 800 metrin matkalla välieriin saakka ja jäi aikavertailussa alle sekunnin päähän finaalista. Milhau voitti maansa mestaruuden kolmesti sekä sisä- että ulkoradoilla
National Invitation Tournament
National Invitation Tournament (NIT) on NCAA:n järjestämä yliopistojen koripallosarja. Sarjaan osallistuvat NCAA koripallon I-divisioonan joukkueet, jotka eivät saa kutsua NCAA:n lopputurnaukseen.
NCAA osti sarjan vuonna 2005. NIT:ssä oli suurimmillaan mukana 64 joukkuetta, mutta vuodesta 2006 lähtien sarjassa on ollut 32 joukkuetta.
Timari
Timari on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
2 (luku)
2 (kaksi) on luonnollinen luku, jota edeltää luku yksi ja seuraa luku kolme. Esseetyylisessä tekstissä kaksi kirjoitetaan yleensä kirjaimin.
Reijo Byman
Reijo Tapio Byman (s. 12. lokakuuta 1955 Sipoo) on suomalainen pika-aitajuoksija. Hän edusti IF Sibbo-Vargarnaa ja häntä valmensivat Taisto Olenius ja Hannu Salmi.
Byman karsiutui alkuerissä Ateenan EM-kilpailuissa 1982, mutta sijoittui kahdeksanneksi Göteborgin 1984 sisäratojen EM-kilpailujen 60 metrin aitajuoksussa ajalla 8,03 s. Hän edusti Suomea aikuisten maaotteluissa ja Euroopan cupin kilpailuissa vuosina 1974−1983 sijoittuen maaotteluissa useita kertoja toiseksi.
Byman saavutti Kalevan kisoissa hopeaa 110 metrin aitajuoksussa 1977, 1979, 1980, 1981, 1982 ja 1983 sekä pronssia 1978. Hän juoksi ennätyksensä 13,96 s Kotkassa 7. heinäkuuta 1983. Sisäradoilla hän voitti 60 metrin aitojen Suomen-mestaruuden 1979 ja 1984; jälkimmäisen ennätyksellään 7,89 s.
Siegfried Vogel
thumb|right|250px|Siegfried Vogel (1967)
Siegfried Vogel (s. 6. maaliskuuta 1937 Chemnitz) on saksalainen oopperalaulaja, äänialaltaan basso.
Vogel opiskeli Dresdenin Carl Maria von Weber -musiikkiyliopistossa. Hänen opettajiensa joukossa oli Arletta Hypius. Hän debytoi Zizellin roolissa Adolphe Adamin oopperassa Si j'étais roi vuonna 1959. Hän esiintyi sittemmin eri puolilla maailmaa, esimerkiksi La Scalassa, Covent Gardenissa, Bayreuthin musiikkijuhlilla, New Yorkissa, Tel Avivissa, Japanissa ja Sydneyn oopperatalossa.
Vogelin rooleihin kuuluivat Hans Sachs (Nürnbergin mestarilaulajat), Kuningas Henrik (Lohengrin), La Roche (Capriccio), Baron Ochs (Ruusuritari), Graf Waldner (Arabella), Gurnemanz (Parsifal) ja Don Alfonso (Così fan tutte). Hänen ohjelmistoonsa on kuulunut teoksia myös muiden muassa Carl Maria von Weberin, Arnold Schönbergin, Paul Dessaun, Ernst Hermann Meyerin ja Kurt Weillin teoksia. Vogelin kanssa yhteistyötä tehneitä kapellimestareita ovat olleet Daniel Barenboim, Leonard Bernstein, Heinz Fricke, Charles Mackerras, Zubin Mehta, Wolfgang Sawallisch ja Giuseppe Sinopoli. Vogel on osallistunut Fidelion ja Lohengrinin levytyksiin.
9 Digits
9 Digits on Martina Aitolehden ensimmäinen soolosingle sekä ensimmäinen single maaliskuun lopussa 2011 julkaistulta Martina -nimiseltä albumilta. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut DJ Mobster, Henrik Tala ja Milos Rosas. Single sai ensiesityksensä 28. tammikuuta 2011 suorassa Korkojen kera -lähetyksessä, jossa Martina esitti kappaleen yhdessä Dazzling Ladies -tanssiryhmänsä kanssa. Päivää myöhemmin 29. tammikuuta 2011 single julkaistiin digitaalisesti.
”9 Digitsin” vastaanotto oli kielteinen. Findancen kriitikko Antti Niemelä kuvaili singlen tuotantoa tasokkaaksi ja arveli, että "oikean artistin kanssa kertosäekin oltaisiin ehkä saatu pelaamaan". Niemelä kuitenkin moitti Aitolehden laulusuoritusta ja piti tämän aiempaa julkisuutta painolastina. Viihdelehti Staran arvostelu kehui kappaleen tarttuvaa kertosäettä mutta valitteli latteaa masterointia ja mielikuvituksetonta sävellystä.
Brenda Vaccaro
Brenda Buell Vaccaro (s. 18. marraskuuta 1939 Brooklyn, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen Golden Globe ja Emmy-palkittu näyttelijä, joka on saanut myös Oscar-ehdokkuuden elokuvasta Kerta ei riitä koskaan.
Vaccaro on tehnyt urallaan myös muutamia äänirooleja muun muassa Jetsoneihin, Smurffeihin ja Johnny Bravoon.
Elämäkerta
Vaccaro syntyi Brooklynissa italialais-amerikkalaiseen perheeseen Christine M. ja Mario A. Vaccarolle. Hän kuitenkin kasvoi Texasissa, jossa Vaccaron vanhemmat perustivat ravintolan Mario's Restaurant. Hän valmistui Thomas Jefferson High Schoolista vuonna 1958, jonka jälkeen Vaccaro palasi New Yorkiin opiskelemaan näyttelemistä. Vuonna 1961 hän teki ensiesiintymisensä Broadwaylla komedianäytelmässä Everybody Loves Opal.
Ura
Vaccaro on tehnyt useita äänirooleja. Hän on myös näytellyt Gloria Tribbiania Frendeissä yhden jakson ajan.
Apenniinienpaimenkoira
Apenniinienpaimenkoira (Cane da Pastore dell'Apennino Reggiano) on italialainen koirarotu.
Ulkomuoto
thumb|250px|right|Musta pitkäkarvainen apenniinienpaimenkoira. thumb|250px|right|Musta pentu. thumb|250px|right|Fawn pentu. Apenniinienpaimenkoira muistuttaa pienikokoista sutta, koska sitä tiedetään risteytetyn myös susien kanssa - tästä juontavat nimitykset cane lupino ja cane luvin. Se onkin tyypiltään ja piirteiltään hyvin susimainen: sillä on pystyt korvat, kolmionmuotoinen pää ja suipponeva kuono. Rodusta on kaksi karvamuunnosta, lyhyt- ja pitkäkarvainen. Kaikki värit ja väriyhdistelmät sallitaan, mutta yleisimmät ovat harmaa, tuhkanharmaa, fawn, punainen, kuparinvärinen, ruskea, musta, valkoinen ja kaksivärinen. Jopa blue merlejä, brindlejä, oransseja ja norsunluunvärisiä koiria esiintyy. Urosten säkäkorkeus on 52–58 cm ja narttujen 48–54 cm. Paino vaihtelee 20–30 kg välillä.
Luonne ja käyttäytyminen
Apenniinienpaimenkoira on 2-vuotiaaksi asti sosiaalinen ja leikkisä. Normaalioloissa se on harkitseva ja rauhallinen. Siitä saa kuitenkin koulutettua suojelukoiran, ja omistajan käskystä se ei epäröi toimia nopeasti ja pelottomasti. Se on erittäin oppivainen ja sitä voidaan käyttää lampaiden paimentamiseen tai omaisuuden vartiointiin. Se tulee erittäin hyvin toimeen lasten kanssa, mutta kiintyy yleensä vain yhteen perheenjäseneen kun taas muihin se suhtautuu lähes välinpitämättömästi. Urokset ovat reviiritietoisia.
Alkuperä
Apenniinienpaimenkoira on kotoisin Apenniinien vuoristosta Reggio Emilian läheltä ja on läheistä sukua cane toccatorelle. Toisin kuin voisi luulla, sana gigante sen toisessa italiankielisessä nimessä ei viittaa kokoon (kyse on vain keskikokoisesta koirasta) vaan vuoreen joka sijaitsee lähellä sen kotialuetta.
Rotu on erittäin vanha ja sen historia voidaan jäljittää 1000-luvulle asti. Lupino eli sudentyyppinen koira on tunnettu pitkään paikallismuunnoksina eri puolilla Reggio Emilian laaksoja. Näihin muunnoksiin lukeutuivat mm. Ramiseton ventassonsusikoira, Collagnan valbonansusikoira, Gessi Triassicin costa de grassinsusikoira ja Villa Minozzon val d'astansusikoira. Nykyinen rotu polveutuu kaikista neljästä paikallismuunnoksesta.
Apenniinienpaimenkoiran tehtävä on ollut toimia paimen- ja vahtikoirana. Maatalouden harjoittamisen käytyä alueella harvinaisemmaksi ja muiden rotujen saavuttua alueelle siitä on tullut uhanalainen: jäljellä arvioidaan olevan enää noin 200 puhdasrotuista yksilöä. Ente Nazionale della Cinofilia Italiana ei tunnusta rotua.
Arthur’s Seat
thumb|right|400px|Arthur’s Seat Arthur’s Seat on Edinburghin kaupungin keskellä, noin 1½ kilometriä Edinburghin linnasta itään, sijaitsevilla Holyroodin kukkuloilla oleva huippu. Arthur’s Seatin huippu kohoaa noin 250 metriä kaupunkia korkeammalle, ja sieltä on erinomainen näköala kaupunkiin. Se on suosittu nähtävyys ja turistikohde.
Geologia
Arthur’s Seat on eroosion kuluttama jäämä kvartäärikaudella syntyneestä ja kivihiilikaudella (noin 350 miljoonaa vuotta) sammuneesta tulivuoresta.
Tarina
thumb|Canongaten vaakuna. thumb|Arthur’s Seatiltä vuonna 1836 löytyneet salaperäiset puiset hauta-arkkuveistokset. Arthur’s Seat mainitaan usein yhtenä mahdollisena tarunomaisen Kuningas Arthurin linnan Camelotin ja "pyöreän pöydän" sijaintipaikkana. Kukkulan nykyinen nimi on väännös keltinkielisestä nimestä eli jousimiesten kukkula.
Francesco Biasin
Francesco Biasin (s. 6. syyskuuta 1943 Arzercavalli) on Brasiliassa toimiva italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Padovan hiippakuntaan 20. huhtikuuta 1968 ja nimitettiin Pesqueiran hiippakunnan johtoon 23. heinäkuuta 2003. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Bernardino Marchió, jota avustivat Antonio Mattiazzo ja Vital João Geraldo Wilderink.
Biasin sai 8. kesäkuuta 2011 nimityksen Barra do Piraí-Volta Redondan piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 28. elokuuta.
Vaikuttavuussäätiö
Säätiö myöntää vastikkeetonta rahoitusta tutkimustoimintaan ja sen vaikuttavuuden vahvistamiseen. Rahoitus kohdistetaan yliopistoille ja tutkimuslaitoksille.
Säätiön hallituksessa edustettavia tahoja ovat Elinkeinoelämän keskusliiton jäsenyritykset, Suomen Yrittäjien jäsenyritykset, Suomalainen Tiedeakatemia, Suomen yliopistojen rehtorien neuvosto UNIFI ja valtion tutkimuslaitosten yhteistyöelin TULANET. Säätiön toimitusjohtajana toimii Petro Poutanen.
Ars Auttoinen
Ars Auttoinen on 2009 kesällä näyttelytoimintansa aloittanut kuvataidetta ja muotoilua esittävä yksityinen keskus. Ars Auttoinen sijaitsee Päijät-Hämeessä Padasjoella Auttoisten kylässä. Ars Auttoisten näyttelyissä on esillä suomalaista kuvataidetta ja muotoilua.
Ars Auttoisen perustajat Teemu Salonen ja Kati Joki saivat kesän 2009 näyttelystä vuonna 2010 Etelä-Suomen Sanomien Aukusti-kulttuuripalkinnon.
Midaksen kosketus
Midaksen kosketus on 24. marraskuuta 2012 MTV3-kanavalla alkanut gameshow, jossa kilpailijat pelaavat isokokoisella kostetusnäyttöruudulla. Ohjelmaa esitettiin alun perin lauantaisin, mutta ohjelma siirrettiin 30. joulukuuta esitettäväksi sunnuntaisin. Ohjelman viimeinen jakso esitettiin 20. tammikuuta 2013. Ohjelmaa juonsi Janne Virtanen.
Ohjelmassa kahden hengen joukkue yrittää voittaa kosketusnäytöllä pelattavissa peliosuuksissa mahdollisimman monta peliä. Pelit ovat joko tieto- taito tai action-pelejä. Jokainen voitettu peli kartuttaa joukkueen voittopottia, jonka kohtalo selviää minuutin mittaisessa finaalipelissä. Onnistuessaan pelaajat voivat voittaa jopa 10 000 euroa, mutta tappio merkitsee paluuta kotiin tyhjin käsin.
Midaksen kosketus on ohjelmaa tuottavan kotimaisen Intervisio -tuotantoyhtiön kehittämä formaatti. Kaikki ohjelmassa nähtävät pelit ja niissä käytettävä tekniikka on kehitetty ohjelmaa varten.
The Kink Kronikles
The Kink Kronikles on The Kinksin maaliskuussa 1972 Yhdysvalloissa julkaistu kahden LP:n kokoelma-albumi. Vuonna 2003 Rolling Stone -musiikkilehti rankkasi sen sijalle 231 kaikkien aikojen top 500-albumilistallaan.
LP 1
A-puoli B-puoli
LP 2
B-puoli
Kyary Pamyu Pamyu
Kiriko Takemura (竹村 キリコ), paremmin tunnettu nimellä Kyary Pamyu Pamyu (きゃりーぱみゅぱみゅ), on tokiolainen poplaulaja. Hänen esikoisalbuminsa Pamyu Pamyu Revolution julkaistiin 23. toukokuuta 2012.
Kyary Pamyu Pamyu aloitti musiikkiuransa heinäkuussa 2011 PonPonPon-singlen julkaisun myötä. Singlen musiikkivideo muodostui jonkinlaiseksi internethitiksi psykedeellisyytensä vuoksi ja se noteerattiin eri puolilla maailmaa. Elokuussa hän julkaisi pienoisalbumin Moshi Moshi Harajukun ja toisen singlensä, Jellyn. Viikon päästä pienoisalbumin julkaisusta Kyary Pamyu Pamyu julkaisi omaelämäkerran ''Oh! My God!! 原宿ガール'' julkisuuteen nousemisestaan. Joulukuussa 2011 hän julkaisi kansainvälisesti kolmannen singlensä Tsukema Tsukerun ja esiintyi Kaliforniassa muotinäytöksessä.