cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Campo Formion rauha
Sopimus kirjoitettiin majatalossa Campo Formiossa, jota nykyään tunnetaan nimellä Campoformido.
Cosimo II
thumb|Cosimo II, [[Justus Sustermansin maalaama muotokuva.]] Cosimo II (12. toukokuuta 1590 – 28. helmikuuta 1621) oli Toscanan suurherttua vuosina 1609–1620.
Taskumattitalot
pienoiskuva|Taskumattitalot Espoon Tapiolassa Taskumattitalot ovat neljän vuosina 1959 ja 1961 valmistuneen kerrostalon kokonaisuus Tapiolan kaupunginosassa Länsikorkeen alueella Espoossa. Talot ovat yhdeksänkerroksisia ja 30 metriä korkeita. Ne on suunnitellut arkkitehti Viljo Revell. Taskumattitalot hallitsevat lähialueen ilmettä ja ne ovat muodostuneet Tapiolan symboleiksi. Tapiolan alue on valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö ja rakennuskannan joukosta muun muassa Taskumattitalot ovat alueen maamerkkejä.
Cosimo II
Cosimo II toimi tiedemies Galileo Galilein suojelijana ja nimitti Galilein vuonna 1610 hovimatemaatikokseen ja -filosofikseen. Galilei nimesi löytämänsä Jupiterin kuut ”Medicien tähdiksi” (Sidera Medicea).
Taskumattitalot
Taloista kaksi ensimmäistä, As. Oy Säästökontu ja As. Oy Tornitaso valmistuivat vuonna 1959. Ne ovat taloista pohjoisimmat. Säästökontu oli Suomen ensimmäisiä asuntosäästökohteita. As. Oy Tornikontu ja As. Oy Nelostorni valmistuivat vuonna 1961. Taloja alettiin kutsua Taskumateiksi jo ennen valmistumistaan, syyskuussa 1957. Rakennuksen kerrosala on 3 220 m² ja kerrospinta-ala 358 m². Rakennusten tonttien pinta-alat ovat 1 100–2 050 m². Rakennuskokonaisuuteen kuuluu myös Revellin suunnittelema vuonna 1961 valmistunut As. Oy Riistakallio, joka on viisiportainen pitkänmallinen lamellitalo.
Rakennuksen solakka, kuusikulmainen rakennustyyppi on saatu aikaan rakentamalla julkisivut keskeltä kuperiksi ja taivuttamalla rakennuksen kulmat koveriksi. Pystyurat kulmien kourulevyissä korostavat massan nousua. Kattokerrosta korostetaan katoksilla. Pitkän julkisivut on verhottu vaakasuuntaan mineriittikentillä, jota teak-ritilät ja ikkunanauhat voimistavat. Parvekkeet sijaitsevat talon ulkoreunan sisäpuolella ja sulautuvat siten julkisivuun.
Taloissa on seitsemän asuinkerrosta ja yhdessä kerroksessa on seitsemän tai kahdeksan asuntoa. Kattokerroksessa on sauna, näköalaterassi, tuuletusparvekkeet ja kuivaushuoneet. Huoneistojen keittiöt olivat edistyksellisiä, sillä ne sisälsivät muun muassa liesituulettimen ja keittiökaapit olivat irti lattianpinnasta. Keittiön matalat kaapinovet oli valmistettu tiikistä.
Lähteet
60.17556°N, 24.79528°W
Crash Bandicoot (videopeli)
Crash Bandicoot on vuonna 1996 PlayStationille julkaistu Crash Bandicoot -pelisarjan ensimmäinen peli. Pelissä pitää edetä saarelta saarelle ratoja pitkin. Pelin lajityyppi on tasohyppely. Kun on selvittänyt tietyn määrän tasoja, pitää voittaa loppuvastus.
Crash Bandicoot sai kriitikoilta hyvän vastaanoton. Vuonna 2011 se lukeutuu PlayStationin ostetuimpiin peleihin.
Pelaaminen
Crash Bandicoot on tasohyppelypeli, jossa pelaaja kontrolloi hahmoa Crash Bandicoot. Hänen on matkattava kolmen saaren läpi tuhotakseen Tohtori Neo Cortexin ja pelastaakseen tyttöystävänsä Tawnan. Peli jakaantuu tasoihin, jotka pelaajan täytyy suorittaa yksi kerrallaan. Pelaajalla on tason alkaessa tietty summa ”elämiä”, joita voi tason edetessä kerätä lisää tai menettää. Lisää elämiä saa joko keräämällä Crashin pään näköisen suoran lisäelämän tai keräämällä 100 wumpa-hedelmää. Näitä elämiä menettää, jos mikä tahansa este tai vihollinen osuu Crashiin, jos Crash putoaa veteen, rotkoon tai mönjään sekä jos TNT-laatikko räjähtää lähellä. Jos kaikki elämät menetetään, taso päättyy. Peliä voi jatkaa valitsemalla "continue". Tämä vaihtoehto antaa pelaajalle kaikki elämät takaisin ja tuo pelaajan takaisin tason alkuun.
Crash voi hypätä suoraan vihollisen päälle, niin että se tuhoutuu. Laatikoita voi avata hyppäämällä niiden päälle. Tietyistä laatikoista voi löytää noitatohtorin (Aku Aku) naamarin, joka suojelee Crashia vihollisten ja esteiden osumilta sekä TNT-laatikon räjähdykseltä. Yksi Aku Aku suojelee yhdeltä iskulta, kaksi suojelee kahdelta iskulta ja kolmas tekee Crashista hetkeksi voittamattoman. Aku Aku ei kuitenkaan suojele Crashia, jos hän putoaa veteen, rotkoon tai mönjään. Nämä putoamiset vievät yhden elämän aina riippumatta siitä, onko Crashilla Aku Akua vai ei. Jos näin käy: Crash menettää kaikki Aku Aku- naamarit, joita hänellä oli kerättynä.
Jos Crash kuolee monta kertaa samalla tasolla päättämättä peliä, hän saa avukseen yhden ilmaisen Aku Akun. Jos Crash kuolee, hän syntyy Check Point- laatikolle, jonka hän oli viimeksi avannut. Lisäelämälaatikot ovat Crashin kasvoilla merkittyjä laatikoita, joista Crash voi saada yhden suoran lisäelämän. Lähes kaikista muista laatikoista voi saada ainoastaan wumpa-hedelmiä.
Pelissä on kolme eri saarta, jotka sijaitsevat Australian rannikolla: N. Sanity Island, Wumpa Island ja Cortex Island. Pelissä Crash seikkailee näillä saarilla.
Pelissä on myös karttanäkymä, jossa valitaan aina pelattava taso. Pelin ALPHA-versio eroaa paljon pelin lopullisesta versiosta. Muun muassa bonustasot ovat hiukan erilaisia sekä pelin alkuvalikko ja kartta ovat erilaisia. Tässä ALPHA-versiossa on muutama kenttä, jotka poistettiin lopullisesta versiosta liian haastavan vaikeustason takia. Kuitenkaan kenttää Stormy Ascent ei ole kokonaan poistettu. Se on edelleen pelilevyllä ja pelattavana vain GameShark-huijauskoodilla.
Bonuskierrokset
Bonuskierrokset (Bonus Round, mutta tunnetaan myös nimellä "bonustasot") ovat lyhyen pituisia tasoja, joihin voi päästä keräämällä Tawna-, Brio- ja/tai Cortex-merkkejä tiettyjen tasojen aikana. Niissä on yleensä laatikoita, joista on mahdollista saada lisää elämiä ja wumpa-hedelmiä, voittaa avaimia "piiloitettuihin tasoihin" ja nostaa pelin suoritus prosenttia. Jos Crash putoaa tai kuolee kesken bonuskierroksen hän menettää kaiken minkä on kerännyt bonustasolla, muttei menetä elämää. Tawna- bonustaso merkkejä saa vain ja ainoastaan "?" laatikoista. Brio- ja Cortex-merkkejä voi saada muistakin kun vain ”?”-laatikoista. Bonustasoissa ei ole vihollisia muttei myöskään Aku Aku-laatikoita. Bonustasot ovat seuraavanlaisia:
- Tawna bonustasot pelataan korkealla puissa. Ne eivät sisällä paljoa TNT-laatikoita ja riski kuolemiseen tai putoamiseen muutamaa viimeistä lukuun ottamatta on melko pieni. Tawna odottaa aina tason loppupäässä. Jos Tawna- bonustason suorittaa loppuun niin ettei kaikkia laatikoita ole hajotettu, mitään erityistä ei tapahdu. Tässä tapauksessa, Bonustasoon pitää palata jos haluaa suorittaa koko pelin sata-prosenttisesti. Jos pelaaja hajottaa kaikki laatikot bonustasossa, palkintoina on kaksi pelin suoritus prosenttia (2%) ja tilaisuus tallentaa pelin edistyminen. Tämän jälkeen: Tawna bonuskierrokselle ei voi enää palata uudelleen.
- Brio bonustasot pelataan kristalli kaivoksilla. Tasot sisältävät tavallisesti paljon TNT laatikoita ja riski pudota tasolta on suuri, mutta ne sisältävät runsaasti lisäelämä-laatikoita. Näissä tasoissa täytyy reagoida ja älytä nopeasti miten voi edistyä jatkuvasti, koska jos pysähtyy tai tekee virheen edtessään, häviää hyvin mahdollisesti. Jos pelaaja suorittaa bonustason loppuun, (oli kaikki laatikot tuhottu tai ei) mitään erityistä ei tapahdu. Tosin kuin Tawna- ja Cortex- bonustasot, Brio bonustasoihin voi palata milloin vain keräämällä kyseiseltä tasolta kaikki 3 Brio- merkkiä uudelleen.
- Cortex bonustasot pelataan keskiaikaisessa linnassa. Tasot ovat suhteellisen samanlaisia kuin Brio- bonustasot ja lähes yhtä vaikeita eli kannattaa edetä nopeasti ja jatkuvasti eikä kannata pysähtyä, mutta tasot sisältävät vähemmän lisäelämä ja/tai Wumpa-laatikoita. Jos pelaaja suorittaa tason läpi, (oli kaikki laatikot tuhottu tai ei) pelaaja tapaa Cortexin, joka antaa kulta-avaimen ja lentää sitten pois. Näillä avaimilla voi päästä "salaisiin tasoihin" joista pitää saada timantit, jos haluaa suorittaa koko pelin sata-prosenttisesti. Pelaajaa saa myös lisäksi mahdollisuuden tallentaa edistymisensä ja avaimen arvon verran pelin suoritus prosenttia. Tämän jälkeen ihan niin kuin Tawna bonustasoissa: Cortex bonuskierrokselle ei voi enää palata uudelleen.
Hahmot
Tarinan päähenkilö sekä pelattava hahmo on Crash Bandicoot, mutatoitu tasmanianjuovapussimäyrä. Crashin täytyy pelastaa hänen tyttöystävänsä, jonka nimi on Tawna. Päävastus on Tohtori Neo Cortex, hullu tiedemies, jonka tarkoituksena on vallata maailma hänen mutatoitujen eläimiensä avulla. Cortexin apulainen, Tohtori Nitrus Brio, on Evolvo-säteen keksijä. Hänet nähdään usein sekoittelemassa kemikaaleja yhteen. Tohtori käyttää näitä aseenaan, kun hän kohtaa Crashin. Matkan aikana Crashia auttaa vanhan noitatohtorin henki, Aku Aku, joka on hajonnut maskiksi. Pomohenkilöinä pelissä toimii Cortexin lisäksi Papu Papu, ylipainoinen ja huonotuulinen intiaaniheimon päällikkö; Ripper Roo, mielisairas mutanttikenguru; Koala kong, lihaksikas mutta tyhmä mutanttikoala ja Pinstripe Potoroo, Cortexin henkivartija, joka käyttää konepistoolia.
Juoni
Crash Bandicoot sijoittuu kolmeen Kaakkois-Australiassa sijaitsevaan saareen, jotka omistaa hullu tiedemies Tohtori Neo Cortex. Cortexin apuna toimii hänen vanha ystävänsä Tohtori Nitrus Brio. N.Brio loi Evolvo-säteen, jolla he kehittävät mutantteja, joilla on mahtavat voimat. Yksi heidän kokeilustaan oli rauhaisa pussimäyrä Crash, jonka Cortex suunnitteli olevan mutanttiarmeijan johtaja. Kun koe aiottiin viimeistellä Cortex Vortex -laitteen avulla, jokin kuitenkin meni vikaan ja Crash pääsi karkuun hyppäämällä linnan ikkunasta ulos. Tämän seurauksena Cortex alkoi valmistella uudeksi koekappaleekseen naaraspussimäyrää nimeltä Tawna.
Crash ajautuu meressä N. Sanity -saarelle, mistä hän päättää selvittää tiensä linnaan ja pelastaa Tawnan. Rannikolta Crash matkaa läheiseen viidakkoon ja kiipeää jättiläispuisen linnakkeen yli, missä asustelee intiaaniheimo. Crash saapuu intiaaniheimon päällikön majaan, jossa Crash peittoaa päällikkö Papu Papun. Crash pakenee kyläläisiä villisian selässä ratsastaen ja ylittää vastakkaisen linnakkeen muurin. Crash suuntaa Cortexin toiselle saarelle. Toinen saari on ollut kauan hylättynä ja siellä ei ole muuta kuin viidakkoa, liskojen vaivaamaa kaupunkia, lahonneita siltoja korkealla vuoristossa ja raunioituneita muinaisia temppeleitä. Kun Crash ylittää puron, hän joutuu kohtaamaan Cortexin mutantin Ripper Roon, joka asustelee temppelissä vesiputouksessa. Crash voittaa Roon räjäyttelemällä isoja TNT-laatikoita. Hylättyjen kaupunkien, temppeleiden ja lahojen siltojen jälkeen Crash kohtasi toisen Cortexin mutantin, Koala Kongin, jonka Crashin piti peitota suuntaamalla lohkareet Kongia kohti varomalla samalla luolan ylhäältä putoavia TNT-laatikoita. Koala Kongin suojana toimivat kivenlohkareita kuljettavat kärryt. Jos Crash suuntaa kiven kohti kärryjä, ne hajoavat mutta eivät vahingoita Koala Kongia ja Crash joutuu tekemään hyökkäyksen uudestaan. Tämän jälkeen Crash pääsee kolmannelle saarelle.
Vaihtoehtoinen loppu on pelin toiseksi viimeisen tason eli hallin loppupäässä. Kun päähän on päässyt, perillä odottaa Tawna. Sitten näytetään kun Tawna ja Crash lentävät korppikotkan selässä pakoon linnasta.
Barra
Barra on Ulko-Hebridien saariryhmän toiseksi eteläisin asuttu saari Skotlannissa. Etelämpänä on vain pieni Bhatarsaigh'n saari, jolle Barralta on siltayhteys. Barra on yksi vahvimpia gaelin kielen puhuma-alueita ja vuonna 2001 kieltä osasi 66,4% saarelaisista.
Accelerando
Accelerando tarkoittaa seuraavia asioita:
Ricoh
Ricoh Company, Ltd. (, Kabushiki-gaisha Rikō) on Japanissa toimiva monikansallinen kuvanvalmistus- ja elektroniikka-alan yritys. Sen perusti RIKEN:n zaibatsu 6. helmikuuta 1936 nimellä Riken Sensitized Paper (, Riken Kankōshi). Ricoh’n pääkonttori sijaitsee Ricoh Building -talossa Chūōssa, Tokiossa.
Ricoh valmistaa elektroniikkaa, pääasiassa kameroita ja toimistotyökaluja kuten tulostimia, kopiokoneita, telefakseja, asiakirjahallintajärjestelmiä, asiakirjajärjestelmiä ja projektoreita. 1990-luvun lopun ja 2000-luvun alun aikana yhtiö kasvoi maailman suurimmaksi kopiokoneiden valmistajaksi. Tuolloin Ricoh hankki omistukseensa Savin-, Gestetner-, Lanier-, Rex-Rotary-, Monroe-, Nashuatec-, IKON- ja IBM Printing Systems Division / Infoprint Solutions Company -yhtiöt. Vaikka Monroe lakkautettiin tuotemerkkinä, sen tuotteita markkinoidaan edelleen maailmanlaajuisesti muilla tuotemerkeillä. Vuonna 2006 Ricoh osti Danka-yhtiön Euroopassa olleet toiminnot. Näitä toimintoja jatketaan edelleen omana yksikkönään Infotec-yritysnimellä.
Historia
Yhtiö perustettiin vuonna 1936 Tokion Minatossa. Pian toiminta siirrettiin Chūōhon. Vuonna 2006 Ricoh’n pääkonttori siirrettiin Ricoh Building -taloon, joka on Ginzan alueella, Chūōssa sijaitseva 25-kerroksinen rakennus. Yhtiön myyntitoimistot toimivat samoissa tiloissa.
1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alussa Ricoh oli Pitney Bowes -yhtiön kopiokoneiden pääasiallinen valmistaja. Se on valmistanut kopiokoneita myös Toshiballe, telefakseja AT&T Corporationille ja Omnifaxille sekä runsaasti muita laitteita muille yhtiöille. Se myös valmisti 8-bittisen Ricoh 2A03 -prosessorin, jota käytettiin Nintendo Entertainment System (NES) pelikonsolissa.
Vuonna 2003 Ricoh osti oikeuden käyttää nimeään Kanadan kansallisnäyttelyn alueella, Torontossa sijaitsevan CNE Coliseum -monitoimihallin nimessä, joka on nyt Ricoh Coliseum.
Vuonna 2004 Ricoh muodosti ostamastaan Hitachi Printing Solutions, Ltd -yhtiöstä uuden Ricoh Printing Systems, Ltd -yhtiön.
Vuonna 2005 Ricoh osti oikeuden käyttää nimeään englantilaisen Coventryn jalkapallojoukkueen kotikenttänä toimivan stadion-viihdekeskuksen nimessä, joka on nyt Ricoh Arena.
Marraskuussa 2006 Ricoh ilmoitti, että Ricoh Europe B.V. (REBV) -yhtiön Amstelveenissä, Alankomaissa sijaitseva pääkonttori yhdistettäisiin NRG-yhtiön Lontoossa sijaitsevan Euroopan-pääkonttorin kanssa. Yhdistäminen toteutui 1. huhtikuuta, kun NRG:n pääkonttorista Lontoossa tuli strateginen pääkonttori ja REBV:n pääkonttorista Amstelveenissä operatiivinen pääkonttori. Vastaavasti toimittiin Yhdysvalloissa Lanier- ja Ricoh USA -yhtiöiden välillä.
25. tammikuuta 2007 Ricoh ilmoitti ostaneensa IBM-yhtiön painojärjestelmäosaston.
helmikuussa 2008 Ricoh kehitti yhteistyössä PrinterOnin kanssa kaksi uutta tulostinmallia, joista toinen oli väritulostin ja toinen mustavalkotulostin, joka mahdollistaa Wi-Fi-käyttäjille tulostamisen heidän fyysisestä sijainnistaan riippumatta.
27. elokuuta 2008 Ricoh ilmoitti haluavansa ostaa IKON Office Solutions -yhtiön. Kauppa toteutui 1. marraskuuta.
Toukokuussa 2011 Ricoh ilmoitti, että se vähentäisi maaliskuuhun 2014 mennessä 40 000 työntekijästään Japanissa ja 68 900:sta muualla maailmassa yhteensä 10 000 ja palkkaisi heidän tilalleen 15 000 uutta alueilta, joilla olisi enemmän kasvupotentiaalia.
Optisia laseja valmistava japanilainen Hoya Corporation -yhtiö ilmoitti 1. heinäkuuta 2011 myyvänsä Pentax-kameroidensa tuotannon Ricoh’lle. 29. heinäkuuta 2011 Hoya siirsi Pentax-kuvausjärjestelmien liiketoiminnan uudelle tytäryhtiölleen Pentax Imaging Corporationille. 1. lokakuuta 2011 Ricoh osti Pentax Imaging Corporationin kaikki toiminnot ja antoi sille nimeksi Pentax Ricoh Imaging Company, Ltd. ja tiedotti uuden uuden tytäyhtiönsä perustamisesta. 1. elokuuta 2013 tytäryhtiön nimeksi vaihdettiin Ricoh Imaging Company, Ltd.
Toiminnot
Ricoh Group -konserni toimii kaupan ja tukitoimintojen, tuotannon, tutkimuksen ja kehittelyn alueilla yli 170 maassa. Sen keskuspääkonttori sijaitsee Tokiossa, Japanissa. Alueelliset pääkonttorit sillä on Japanissa, Yhdysvalloissa, Euroopassa, Kiinassa, Koreassa sekä Aasian ja Tyynenmeren alueella.
Alueelliset pääkonttorit
Ricoh Americas Corporation, sijainti: Malvern, PA, USA. Edustaa konsernia Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Latinalaisen Amerikan maissa. Ricoh Europe, sijainti: Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta. Edustaa konsernia Euroopassa, Afrikassa ja Lähi-idässä. Ricoh Asia Pacific Pte. Ltd., sijainti: Singapore. Edustaa konsernia Kaakkois-Aasiassa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa.
Sindoh Co., Ltd. (entinen Sindo Ricoh Co., Ltd.), sijainti: Soul. Edustaa konsernia Etelä-Koreassa.
Tutkimus
Ricoh’lla on monia teknisiä ja asiakastutkimusryhmiä eri puolilla maailmaa. Esimerkiksi Ricoh Innovations on sen Piilaaksossa, Kaliforniassa toimiva tytäryhtiö, joka keskittyy tekniikan, pilviteknologian ja matkapuhelinsovellusten tukimiseen sekä asiakastutkimukseen.
Africanews
Africanews on monikielinen lehdistöpalvelu, jonka pääkonttori sijaitsee Pointe-Noiressa Kongon tasavallassa. Uutiskanava on ranskalaisen Euronewsin tytäryhtiö ja aloitti lähetykset television kautta 20. huhtikuuta 2016.
Kettu ja pihlajanmarjat
pienoiskuva|upright|Kettu rypäletertun alla. Milo Winterin kuvitusta englanninkieliseen teokseen The Æsop for Children, 1919. Kettu ja pihlajanmarjat, alun perin Kettu ja viinirypäleet, on yksi Aisopoksen faabeleista eli eläinsaduista. Siitä on lähtöisin ilmaisu ”happamia, sanoi kettu pihlajanmarjoista”. Faabelin numero Perryn indeksissä on 15.
Tarina on seuraava: ”Kettu löysi pihlajapuun, ja halusi syödä marjoja. Hän yritti napata niitä puusta, mutta ne ovat liian korkealla. Jonkin aikaa turhaan yritettyään kettu totesi: ”Ne ovat kuitenkin happamia”, ja lähti murheissaan pois. Tarinan opetus on, että ihmiset tapaavat haukkua sellaisia asioita, joita he eivät saa.”
Suomessa tarina kertoo pihlajasta, jonka marjat ovat joka tapauksessa happaman makuisia, mutta tarinan alkuperäinen kreikkalainen, Aisopoksen nimiin laitettu versio kertoo viinirypäleistä ottamatta kantaa niiden makuun. Useimmissa länsimaisissa käännöksissä puhutaan happamista marjoista, mikä tullee Phaedruksen latinankielisestä lisäyksestä. Alkuperäisessä sadussa kettu sanoo ”nehän ovat raakileita”.
Jonas täyttää 25 vuonna 2000
Jonas täyttää 25 vuonna 2000 (Jonas qui aura 25 ans en l’an 2000) on Alain Tannerin ohjaama sveitsiläis-ranskalainen draamakomediaelokuva vuodelta 1976. Sen on käsikirjoittanut yhdessä ohjaajan kanssa brittiläinen kirjailija ja kuvataiteilija John Berger, joka teki Tannerin kanssa käsikirjoitusyhteistyötä myös tämän aiemmissa elokuvissa Salamanteri (1971) ja Hetki naisen elämässä (1974).
Juoni
Elokuva on löyhäjuoninen tarina 1960-luvun loppupuolen nuorista, jotka aikustuttuaan pohtivat nuoruuden idealismia nykyisyyden realismin, oman työttömyytensä ja Sveitsin yhteiskunnan jäykän porvarillisuuden valossa. Heitä yhdistää maatila ja sen yhteinen ruokapöytä, jossa he keskustelevat. Maanviljelijä joutuu tekemään valintoja luomuviljelyn ja tehomaatalouden välillä, suosittu opettaja saa potkut opetettuaan historiaa väärin, ruokakaupan kassalla työskentelevä nuori nainen saa potkut annettuaan köyhille ja syrjäytyneille asiakkaille ostoksia ilmaiseksi. Elokuvan nimi tulee erään päähenkilöpariskunnan saamasta vauvasta, jonka tulevaisuutta he pohtivat kun tämä täyttää 25 vuotta vuonna 2000. Elokuvan kahdeksan päähenkilöä ovat itse olleet 25-vuotiaita Pariisin opiskelijamellakoiden aikaan 1968.
Vastaanotto
Mikael Fränti kirjoitti elokuvan tv-esityksen alla 1985 Jonasin avautuvan älyllisenä elokuvana, jonka kerronnasta puuttuu kaikki kalseus ja yksioikoisuus. Hän piti elokuvaa Alain Tannerin päätyönä ja sanoi ohjaajan käyttävän pieniä havaintoja, jotka kuitenkin aina sidotaan laajempaan yhteiskunnalliseen yhteyteen.
Jatkoa Jonasin tarinalle
Alain Tanner palasi elokuvan nimihenkilöön myöhemmissä elokuvissaan Valovuosien päässä (1981) ja Jonas et Lila, à demain (1999). Molempien päähenkilönä on 25-vuotias Jonas.
Sulkakrassi
Sulkakrassi eli karvavariksenkrassi (Lepidium didymum, syn. Coronopus didymus) on yksivuotinen pahanhajuinen karvainen ristikukkaiskasvi. Sen alkuperäisaluetta ei tiedetä varmasti (mahdollisesti Etelä-Amerikka). Se kasvaa kuitenkin Euroopassa laajalti rikkakasvina.
Sulkakrassi on kasvutavaltaan samanlainen kuin toinen variksenkrasseihin aiemmin kuulunut laji ryhmykrassi eli kaljuvariksenkrassi (Lepidium coronopus, aiemmin Coronopus squamatus). Sulkakrassi on monivartinen, varret ovat rentoja, haarovia ja karvaisia. Lehdet ovat liuskaisia ja edelleen parihalkoisia. Kukissa on aivan mitättömän pienet, valkoiset tai kellertävät terälehdet. Lidut ovat munuaismaisen muotoisia, 2–3 millimetrin kokoisia, kaksiosaisia, kurttupintaisia.
Al-Ain
Al-Ain tai Al-Ayn (, ’lähde’) on kaupunki keidasalueella Yhdistyneiden arabiemiirikuntien Abu Dhabin emiirikunnassa maan kaakkoisosassa. Sen asukasluku oli vuonna 2005 yhteensä 444 331. Kaupungin alueella on ollut ihmisasutusta jo neoliittiselta kaudelta lähtien ja sen arkeologiset kohteet pronssi- ja rautakausilta ovat Unescon maailmanperintöluettelon kohde.
Historia
thumb|vasen|Vanha kivihauta. thumb|Al Jahilin linnoitus. Varhaisimmat historialliset lähteet Al-Ainista ovat suhteellisen vähäisiä. Paikka on vanha kulkureitti Omanin, Arabian niemimaan, Persianlahden ja Mesopotamian välillä. Arkeologisia merkkejä ihmisistä alueella on jo neoliittiselta kaudelta, sekä edelleen varhaiselta pronssikaudelta ja rautakaudelta. Paikalliset arkeologiset kulttuurit tunnetaan Hafitin, Hilin ja Umm an‐Narin kulttuureina Noin 2500 vuotta ennen ajanlaskun alkua paikalliset rakensivat pyöreitä kivihautoja ja ensimmäisellä vuosituhannella eaa. alettiin rakentaa niin sanottua aflaj- (tai falaj) keinokastelujärjestelmää. Merkkejä on myös asuinrakennuksista, torneista, palatseista ja hallinnollisista rakennuksista. Alueen arkeologiset kohteet lisättiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2011. Arkeologisten löytöjen ohella alueen historiasta ennen 1800-luvun puoliväliä tiedetään kuitenkin vain vähän.
1800-luvulla alue kuului Omanin sulttaanin hallitsemaan alueeseen, koska paikallinen naimien heimo katsottiin hänen alaisikseen. Sulttaanin valta alueella oli kuitenkin paljolti vain muodollinen. Samalla vuosisadalla alueelle muutti kuitenkin joukko bani yas-heimon jäseniä nykyisen Abu Dhabin alueelta. Omanin sulttaanin valtaa uhkasivat Saudi Arabian alueen heimopäälliköt. Wahhabilaiset keräsivät veroja paikallisilta 1800-luvun alkupuoliskolta lähtien ja 1860-luvulla Omanin sulttaani Thuwaini bin Said suunnitteli heidän karkottamistaan sotaretkellä. Sulttaani kuoli ennen suunnitelmansa toteuttamista ja lopulta wahhabilaiset vetäytyivät Najdin alueen sisäisten levottomuuksien takia 1870-luvulla. Seuraavien vuosikymmenten aikana alueen kylät jakautuivat Omanin sulttaanin ja Abu Dhabin hallitsijoiden vaikutuspiireihin. 1890-luvulla Abu Dhabin Nahyanien dynastian hallitsija Sultan ibn Zayid rakennutti paikalle Al Jahoilin linnoituksen. Hallitsijasuku rakennutti alueelle myös useita muita linnoituksia. Ulkopuoliset kiinnostuivat alueesta uudelleen 1900-luvun puolella, jolloin alueelta etsittiin öljyä. Vuonna 1952 saudiarabialaiset joukot miehittivät kylän Omanin nykyisin hallitsemalla puolella keidasaluetta. Seuraavana vuonna Abu Dhabi ja Oman sopivat keskenään alueen jaosta. Keidasalueen kylistä kolme jäi Omanin puolelle (Buraimi, Hamasa ja Sara) ja kuusi (Al-Ain, Mataradh, Jimi, Muwaiqih, Hilli ja Qattara) liitettiin Abu Dhabiin. Vuonna 1955 joukko-osastot Yhdistyneistä arabiemiirikunnista ajoivat brittiupseerien johdolla saudiarabialaiset joukot pois näiden valtaamasta kylästä. Rajakiista Saudi Arabian kanssa ratkaistiin vuonna 1974. Al-Ain on sittemmin kasvanut huomattavasti Abu Dhabin toiseksi suurimmaksi kaupungiksi.
Talous ja liikenne
thumb|Al-Ainin sementtitehdas. Al-Ainin teollisuuden haaroihin lukeutuvat esimerkiksi sementti-, metalli-, elintarvike- ja elektroniikkateollisuus. Perinteisen talouden alan on muodostanut maatalous. Alueella tuotetaan etenkin taateleja. Matkailijoita kaupunkiin tulee etenkin talvikaudella ja kaupungissa on useita hotelleja.
Al-Ainilla on oma lentoasemansa ja tieyhteydet Abu Dhabiin.
Väestö
Vuonna 2005 Al-Ainin asukasluku oli 444 331. Paikalliset arabiemiirikuntalaiset ovat pääasiassa sunnalaisia. Nykyisin suurin osa kaupungin väestöstä on kuitenkin ulkomaalaisia.
Kulttuuri
Al-Ainin museo on perustettu vuonna 1969 ja sen näyttelyihin kuuluu paikallista historiaa kivikaudesta lähtien. Al-Ainin palatsimuseo sijaitsee Al-Ainin palatsissa (Qasr al-Ain), joka toimi Abu Dhabin hallitsijoiden tilana vuoteen 1966 ja museo aloitti toimintansa vuonna 2001. Al-Ainin eläintarha kuuluu alueen suurimpiin. Muita kohteita kaupungissa ovat esimerkiksi vuonna 1985 avattu Hili Fun City-huvipuisto
Al-Ainin yliopisto on perustettu vuonna 2004 ja sen kampusalue Al-Ainissa vuonna 2005.
Anne-Mari Nymander
Anne-Mari Nymander (s. 30. toukokuuta 1974) on suomalainen koripallovalmentaja ja aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Tampereen NMKY:n kasvatti Nymander teki naisten SM-sarjadebyyttinsä Tampereen Pyrinnön joukkueessa kaudella 1993–1994. Yhteensä Nymander edusti Pyrintöä SM-sarjassa kuusi kautta vuosina 1993–1999. A-nuorissa Nymander pelasi viisi maaottelua 4,6 pisteen keskiarvolla.
Kaudella 2005–2006 Nymander toimi naisten SM-sarjaa pelanneen Panttereiden apuvalmentajana. Hän esiintyi joukkueessa myös pelaajana Panttereiden voittaessa Suomen mestaruuden ratkaisseen loppuottelun. Nymander teki ottelussa kaksi pistettä ja otti yhden puolustuspään levypallon. Hänet palkittiin SM-kultamitalilla. I-divisioonaa Nymander pelasi Panttereissa kaksi kautta vuosina 2008–2010.
Annette Messager
pienoiskuva|Annette Messager vuonna 2017. Annette Messager (s. 1943 Beck-sur-Mer, Ranska) on ranskalainen taiteilija. Hänen tunnetaan erityisesti installaatioistaan, joihin hän liittää usein valokuvia ja erilaisia aineksia. Messager on pitänyt useita näyttelyitä. Hän on naimisissa taiteilija Christian Boltanskin kanssa, joka oli Helsingin juhlaviikkojen vuoden 1998 taiteilija. He asuvat Malakoffissa lähellä Pariisia.
Messager piti ensimmäisen näyttelynsä 1970. Hänen ensimmäinen merkittävänä pidetty työnsä on Les Pensionnaires (Hoidokit, 1971–1972), jossa on täytettyjä pikkulintuja lasivitriineissä. Vuonna 2005 hänen teoksensa Casino oli esillä Venetsian biennaalissa Ranskan paviljongissa. Teos palkittiin Kultaisella leijonalla. Messagerilla oli retrospektiivinen yksityisnäyttely Pariisin Pompidou-keskuksessa vuonna 2007. Se oli esillä Suomessa Espoon modernin taiteen museossa marraskuusta 2007 tammikuuhun 2008.
Hardy-luokka (hävittäjä)
Hardy-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston torpedovenehävittäjäluokka, jonka alukset valmisti sunderlandilainen William Doxford and Sons. Amiraliteetti pyysi telakalta tarjouksen kahdesta aluksesta 2. kesäkuuta 1893 ja tarjous vahvistettiin 3. marraskuuta. Yhtiö tarjosi kahta veturikattiloilla varustettua alusta 74 260 punnalla, josta summasta 32 460 puntaa tuli rungosta ja 41 800 voimansiirrosta. Yhtiö takasi kuitenkin vain 26 solmun nopeuden vaaditun 27 solmun sijasta. Tarjous ei sisältänyt apukoneita. Keulan torpedoputki oli poistettu ja rakenteellisia muutoksia esitetty vahvistuksen ehtoina. Valmistusajaksi määrättiin 12-13 kuukautta.
Mr. Game & Watch
Mr. Game & Watch (Mr.ゲーム&ウォッチ) on fiktiivinen Nintendon pelihahmo, joka esiintyy Game & Watch -pelisarjassa. Mr. Game & Watch on myös yhtiön ensimmäisiä pelihahmoja. Hänellä ei ollut varsinaista nimeä, ennen kuin Nintendo GameCubelle julkaistussa Super Smash Bros. Meleessä se viimein paljastettiin. Mr. Game & Watch on esiintynyt myös peleissä Super Smash Bros. Brawl, Super Smash Bros. for Nintendo 3DS & Wii U ja Super Smash Bros. Ultimate.
Mr. Game & Watch on täysin kaksiulotteinen ja helposti tunnistettava hahmo. Hänellä on lukuisia taitoja, joita hän on joutunut käyttämään Game & Watch -peleissä. Hän on muun muassa jonglöörannut sekä toiminut palomiehenä, kokkina ja aarteenetsijänä.
Richard Stallman
Richard Matthew Stallman (s. 16. maaliskuuta 1953 New York) on yhdysvaltalainen ohjelmoija, vapaiden ohjelmistojen puolestapuhuja, GNU-projektin ja Free Software Foundationin perustaja.
Stallmanin kehittämiin ohjelmiin lukeutuvat GNU Emacs, GNU C -kääntäjä (gcc) ja GNU Debugger (gdb). Hän on luonut GNU GPL -lisenssin, joka on yksi suosituimmista vapaiden ohjelmistojen levityslisensseistä. 1990-luvun puolivälistä Stallman on kuitenkin käyttänyt valtaosan ajastaan poliittiseen vaikuttamiseen ja vapaiden ohjelmistojen puolesta puhumiseen. Hän on myös vastustanut ohjelmistopatentteja ja tekijänoikeuslain laajennuksia.
Stallman ei ole kapitalismin vastustaja, mutta hän on sitä mieltä, että valtioiden pitäisi estää yrityksiä kasvamasta liian suuriksi ja tekemästä ikäviä asioita, joihin hänen mielestään kuuluu suljetun koodin ohjelmien tekeminen ja myyminen. Vuoden 2016 Yhdysvaltain presidentinvaaleissa hän kannatti Bernie Sandersia.
Vuonna 2019 Stallman luopui Free Software Foundationin johtajuudesta mutta jatkaa GNU-projektin johdossa. Stallman oli puolustanut edesmennyttä Marvin Minskyä, jota syytettiin yhteyksistä Jeffrey Epsteiniin, mistä johtuen hän joutui cancelloiduksi.
Elämäkerta
Stallman tutustui tietokoneisiin ensi kerran 1960-luvulla ollessaan vielä koulussa. Päästyään töihin IBM:lle Stallman kirjoitti ensimmäisen tietokoneohjelmansa. Vaikka Stallmanilla oli lahjoja tutkimustyöhön (hän työskenteli jonkin aikaa Rockefeller Universityn biologian laitoksella), jatkoi hän tietokoneiden parissa ja lähti opiskelemaan Harvardiin. Ensimmäisenä opiskeluvuonnaan 1971 hänet palkattiin MIT:n tekoälylaboratorioon. Myöhemmin hän oli työnvuokrausyrityksen palkkalistoilla, jossa tapasi asianajaja Eben Moglenin.
1980-luvulla Stallmanille tärkeä hakkeriyhteisö MIT:ssä alkoi hajota. Tietokonevalmistajat alkoivat sulkea ja patentoida lähdekoodiaan estääkseen sen käytön kilpailijoiden tietokoneissa. MIT:n tekoälylaboratorion väki siirtyi vähitellen kaupallisiin, keskenään kilpaileviin yhtiöihin. Stallmanilta edellytettiin MIT:ssä salassapitosopimusta, jonka hän hylkäsi periaatteidensa vastaisena 1983. Välirikon seurauksena hän erosi seuraavan vuoden alussa omistautuen täysipäiväisesti GNU-projektille, jonka oli perustanut syyskuussa 1983.
Vuonna 1985 Stallman julkaisi GNU-manifestin, jossa hän esitti tarpeen luoda vapaa käyttöjärjestelmä nimeltä GNU. Järjestelmän oli tarkoitus olla yhteensopiva Unixin kanssa. Pian syntyi Free Software Foundation -yhdistys, joka alkoi ajaa Stallmanin asettamia tavoitteita. Vuonna 1989 Stallman loi käsitteen copyleft, joka on lakitekninen tapa suojata vapaiden ohjelmistojen levitysoikeutta tekijänoikeuslaeilla. Valmiiksi saadut työkalut ja niiden levityslisenssi GPL takasivat kaikille ohjelmoijille mahdollisuuden kirjoittaa vapaita ohjelmistoja. Vapaus oli kuitenkin näennäistä, sillä epävapaita osia tarvittiin yhä toimivan kokonaisuuden aikaansaamiseksi.
Suuri osa uudesta GNU-käyttöjärjestelmästä oli 1990-luvun vaihteessa jo lähes valmis, vain ydin puuttui. GNU-projekti keskitti ponnistuksensa HURD-nimisen ytimen kehitystyöhön, mutta Linus Torvaldsin alulle panema Linux valtasi sille varatun paikan GNU-ohjelmissa. Yhteenliittymän tuloksena oli ensimmäinen vapaa käyttöjärjestelmä, jonka nimestä on kiistelty. Stallman ja hänen kannattajansa ovat tarkkoja siitä, että kokonaisuutta kutsutaan nimellä GNU/Linux, vaikka suuren yleisön ja valtamedian keskuudessa Linux ilman GNU-etuliitettä on käytännössä vakiintunut. Pahasti myöhästynyt HURD oli vuonna 2006 käyttökelpoinen, mutta se ei ole päihittänyt Linux-ydintä vakaudessa tai suosiossa.
Stallmanille myönnettiin Grace Murray Hopper -palkinto vuonna 1990 ja vuonna 1996 kunniatohtorin arvonimi ruotsalaisessa Kuninkaallisessa teknillisessä korkeakoulussa.
Stallman käyttää Thinkpad x200 kannettavaa, jossa ilmainen käynnistysohjelma libreboot ja Trisquel GNU/Linux käyttöjärjestelmä.
Hugin-luokka (hävittäjä)
Hugin-luokka oli Ruotsin merivoimien kahden hävittäjän muodostama alusluokka.
Ghostbusters II
Ghostbusters II (televisioesityksessä käytetty myös nimiä Ghostbusters II – haamujengi II ja Haamujengi II) on vuonna 1989 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tieteiskomedia. Elokuva on jatkoa vuoden 1984 elokuvalle Ghostbusters – haamujengi. Elokuvan on ohjannut Ivan Reitman. Elokuvan pääosissa ovat Bill Murray, Dan Aykroyd, Harold Ramis, Rick Moranis, Ernie Hudson, Peter MacNicol ja Sigourney Weaver. Elokuvan menestystä esimerkiksi Suomessa siivitti Haamujengi-sarjakuvalehti, jota oli julkaistu vuodesta 1988. Elokuvan alkuperäinen nimi oli Ghostbusters II: River of Slime. Nimestä luovuttiin kuitenkin pian. Avausviikollaan elokuva tuotti 29 472 894 dollaria. Tämän tuottoennätyksen rikkoi myöhemmin Batman-elokuva Batman, jonka pääosaa esitti Michael Keaton.
250px|thumb|Elokuvissa esiintyvä Haamujengin auto.
Juoni
Haamujengin liiketoimet eivät suju enää yhtä mallikkaasti, joten he joutuvat ansaitsemaan elantonsa muilla tavoilla, esimerkiksi viihdyttäjinä lastenkutsuilla tai heikkotasoisen keskusteluohjelman juontajina. Pian Danan (Weaver) vauva on kuolla oudossa onnettomuudessa, ja Haamujengi ryhtyy tutkimaan tapausta. Pian selviää, että muinainen karpatialainen hallitsija, Vigo von Homburg Deutschendorf on uudelleensyntymässä. Pian New Yorkin viemäreistä löytyy vihaa liman muodossa. Titanicin saapuessa satamaan oudot tapahtumasarjat ovat huipussaan, mutta niin on Haamujengikin.
Gunnar Gren
thumb|210px|Gunnar Grenin patsas [[Gamla Ullevi -stadionin edustalla]] Gunnar Gren (31. lokakuuta 1920 – 10. marraskuuta 1991) oli ruotsalainen jalkapalloilija.
Gren edusti urallaan seuratasolla kotimaassaan Gårdaa ja IFK Göteborgia sekä Italiassa AC Milania, Fiorentinaa ja Genoaa. Hän saavutti IFK Göteborgin riveissä Ruotsin mestaruuden ja AC Milanin riveissä Italian mestaruuden. Ruotsin maajoukkueessa Gren saavutti olympiakultaa vuoden 1948 kesäolympialaisissa ja MM-hopeaa vuoden 1958 MM-kotikisoissa. Hän pelasi kaikkiaan 57 maaottelua ja teki niissä 32 maalia vuosina 1940–1958.
Gren muodosti kahden muun ruotsalaispelaajan, Gunnar Nordahlin ja Nils Liedholmin, kanssa maineikkaan Gre-No-Li-hyökkäyskolmikon. Kolmikko pelasi yhdessä sekä Ruotsin maajoukkueessa että AC Milanissa.
TV Tokyo
TV Tokyo on TX Networkin eli TNX:n tärkein asema, ja se on tällä hetkellä pienin Tokion merkittävimmistä televisioverkoista. TV Tokyo tunnetaan erikoistumisestaan japanilaisiin piirrettyihin eli animeen. Asemaa kutsutaan joskus myös nimellä "Teleto" (テレ東), mikä on sanayhdistelmä televisiota tarkoittavasta sanasta terebi ja kaupungin nimestä Tokio.
Aseman yhteydessä toimii myös TV Tokyo Broadband Entertainment, Inc. Se levittää tallennettavaa TV-sisältöä.
Historia
Japan Science Promotion Foundation perusti TV Tokyon 12. huhtikuuta vuonna 1964. Neljä vuotta myöhemmin 1. heinäkuuta vuonna 1968 perustettiin Tokyo Channel 12 Production, Ltd. (株式会社東京12チャンネルプロダクション, Kabushiki Kaisha Tōkyō 12 Channeru Purodakushon). Lokakuussa vuonna 1973 yhtiön nimeksi vaihdettiin Tokyo Channel 12, Ltd. (株式会社東京12チャンネル, Kabushiki Kaisha Tōkyō 12 Channeru), ja tällöin uudelle kanavalle siirrettiin vastuu televisiolähetyksistä.
Vuonna 1983 yhdessä TV Osakan ja TV Aichi asema loi Mega TON Network (メガTONネットワーク, Mega TON Nettowāku) -verkon. Joulukuussa vuonna 1985 päätoimiston sijainti siirrettiin Shibakoenista Toranomoniin. 12. joulukuuta vuonna 1999 avattiin studio Tennozun saarelle. 25. kesäkuuta vuonna 2003 luovuttiin aseman englanninkielisestä nimestä Television Tokyo Channel 12, Ltd. Sen tilalle tuli uusi muoto TV TOKYO Corporation. Vuonna 2004 TV TOKYO juhlisti 40. vuosipäiväänsä.
David Deutsch
David Deutsch (s. 1953 Haifa, Israel) on fysiikan professori Oxfordin yliopistossa. Hän on kvanttilaskennan pioneeri muotoiltuaan ensimmäisenä kuvailun Turingin kvanttitietokoneesta ja määriteltyään algoritmin kvanttitietokonetta varten.
Deutsch on Hugh Everettin väitöskirjaansa vuonna 1957 luoman kvanttimekaniikan monimaailmatulkinnan kannattaja.
Poliittisesti Deutsch kannattaa libertarismia. Hän on yhdessä Sarah Fitz-Claridgen ja Kolya Wolfen kanssa perustanut Taking Children Seriously -liikkeen.
Deutschille on myönnetty Institute of Physicsin Diracin palkinto 1998 ja Edge of Computation Science -palkinto 2005.
Reggaeton
Reggaeton on tanssimusiikin muoto, joka tuli suosituksi 1990-luvun lopulla Latinalaisen Amerikan nuorten keskuudessa. Se syntyi Panamassa nimellä reggae en español ja on levinnyt Pohjois-Amerikkaan erityisesti Puerto Ricoon ja Eurooppaan 2000-luvun alkupuolella. Reggaeton sekoittaa jamaikalaisia musiikkivaikutteita reggaeta ja dancehallia latinalaisen Amerikan bomba-, plena- sekä hip hop -musiikkiin. Musiikkiin yhdistetään yleensä espanjankielistä räppäystä.
Oikosulku
Oikosulku on kahden sähköjohtimen välitön kosketus tilanteessa, jossa niiden ei olisi tarkoitus muodostaa sähköä johtavaa kytkentää sähkölaitteen toimimiseksi. Kyseessä on elektronisen piirin tilanne, jossa kaksi eri potentiaalissa olevaa pistettä kytkeytyvät yhteen pieni-impedanssisen kuorman kautta. Oikosulusta seuraa, että virtaa rajoittaa ainoastaan se piirin osa, jonka läpi oikosulkuvirta kulkee. thumb|right|Ylijännitteen aiheuttama oikosulku räjäyttää [[mikropiirin.]]
Seuraukset
Mikäli virta kasvaa suureksi, oikosulun seurauksena on ylikuumentuminen ja pahimmassa tapauksessa tulipalo tai räjähdys. Mikäli virta ei pääse oikosulusta huolimatta kasvamaan haitallisen suureksi, piiri vain lakkaa toimimasta normaalisti, kunnes oikosulku poistetaan.
Aiheutuminen
Yleinen oikosulun aiheuttaja on rikkoontunut johtimen eriste. Tällöin johtimet pääsevät taivutettaessa koskettamaan toisiaan ja mikäli niissä on eri jännite, virta kasvaa ohmin lain mukaisesti hyvin suureksi.
Hyvin rakennetussa virtapiirissä sulake tai muu ylikuormitussuoja katkaisee virran ennen johtimien ylikuumenemista, mutta mikäli sulake tai ylikuormitussuoja puuttuu tai suojauksen virtakestoisuus on liian suuri, johtimet kuumenevat voimakkaasti ja niiden eriste ja lopulta myös itse johtimet sulavat. Sähköverkon suojaus onkin toteutettava niin, että suojalaitteet katkaisevat ylivirran ennen kuin se aiheuttaa vaaraa. Mikäli johtimen eriste tai muu lähellä oleva materiaali on palavaa ainetta, myös tulipalo on mahdollinen.
Vahvistinkytkennöissä
Transistorit ja muut puolijohdekomponentit muuttuvat usein pysyvästi oikosuluiksi, jos ne rikkoutuvat liiallisen kuormittamisen tai jännitekeston ylittämisen vuoksi.
Akuissa ja paristoissa
Mikäli suuri oikosulkuvirta kulkee akun tai pariston läpi, seuraa voimakas kuumentuminen. Kuumuus ja siitä seuraava laajeneminen ja kiehuminen voivat halkaista tai jopa räjäyttää akun tai pariston. Myös voimakkaasti kuormitetusta akusta purkautuva vety voi aiheuttaa räjähdyksen.
Oikosulkumoottoreissa
Oikosulkumoottoreissa roottoriin indusoituva sähkövirta on oikosulussa oikosulkuroottorissa, ja sen aiheuttama magneettikenttä saa aikaan roottorin pyörimisliikkeen. Tässä tapauksessa oikosulku on tavoiteltu vaikutus.
Homunculus (täsmennyssivu)
Homunculus voi tarkoittaa:
Ulrich von Hutten
pienoiskuva|Ulrich von Hutten [[Erhard Schönin piirtämänä (noin 1522).]] Ulrich von Hutten (21. huhtikuuta 1488 Fuldan luostari, Fulda, Saksa – 29. elokuuta(?) 1523 lähellä Zürichiä) oli saksalainen valtakunnanritari ja oppinut.
Ulrich oli merkittävä satiirikko, joka hyökkäsi aikanasa ruhtinaita, katolista kirkkoa skolastikkoja ja obskurantteja vastaan. Hän oli Epistolae virorum obscurorumin eli Hämäräin miesten kirjeitä toisen osan pääasiallinen kirjoittaja. Hän oli myös saksalainen patriootti ja kehitti vision yhdistyneestä Saksasta ja kirjoitti vuodesta 1520 lähtien saksaksi. Hänestä tuli Martti Lutherin seuraaja.
Ulrich oli Franz von Sickingenin kanssa toinen Ritarien kapinan johtajista Saksan ruhtinaita vastaan. Häviön jälkeen hän pakeni rahattomana Sveitsiin. Hänen entinen ystävänsä Erasmus kieltäytyi auttamasta häntä, mutta hän sai turvapaikan Ulrich Zwingliltä.
Ulrich von Hutten kärsi Ranskan taudista, johon hän lopulta kuoli. Hän kirjoitti sairaudesta ja sen hoidosta kuvauksen De Morbo Gallico, jonka Thomas Paynell käänsi myöhemmin englanniksi.
The Die Is Cast
Albumi oli Suomessa vuoden 2002 neljänneksi myydyin albumi, jolloin sitä myytiin yli 61 000 kopiota, rikkoen platinalevyrajan. The Die Is Cast nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen listan sijalle 2, ja se pysyi listalla yhteensä 27 viikkoa.
Endorsement
Endorsement tai endorsement-sopimus on tuotevalmistajien tapa tukea muusikoita tai muun alan taiteilijoita antamalla heille merkittäviä alennuksia heidän käyttämistään tuotteista. Joskus tuotteet voidaan antaa jopa ilmaiseksi. Vastineeksi valmistajat saavat tuotteensa tai tuotemerkkinsä näkyviin esimerkiksi muusikon esityksessä ja myös musiikkivideolla. Endorsement on eräänlaista tuotesijoittelun tyyppistä mainontaa.
Aarno Laitinen
thumb|Aarno Laitinen Helsingin kirjamessuilla 2009. Aarno Olavi ”Loka” Laitinen (17. tammikuuta 1943 Helsinki – 25. syyskuuta 2021 Helsinki ) oli suomalainen toimittaja ja kolumnisti. Laitinen oli Helsingin Sanomien poliittisen toimituksen esimies vuodesta 1972. Hänet erotettiin 1982, kun paljastui, että hän oli keskeinen Tamminiemen pesänjakajat -kirjan kirjoittaja. Välimiesoikeus totesi myöhemmin irtisanomisen laittomaksi. Sen jälkeen hän kirjoitti kirjoja ja kolumneja vapaana toimittajana.
Lempinimensä Lokan Laitinen sai Verohallituksen entiseltä pääjohtajalta ja oikeusministeri Mikko Laaksoselta.
Työura
Aarno Laitinen aloitti lehtimiesuransa Helsingin Sanomien työmarkkinatoimittajana valmistuttuaan Sanoman toimittajakoulusta vuonna 1968. Jo uransa alkuvuosina, kylmän sodan ollessa kuumimmillaan, hän alkoi solmia yhteyksiä läntisiin tiedustelupalveluihin ja työnantajien linnakkeeseen Eteläranta 10:een. Myöhemmin Laitinen kuvasi toimittajan suhteita tiedustelupalveluihin ”maailman luonnollisimmaksi asiaksi”. Työmarkkinatoimittajana Laitinen oli aitiopaikalla seuraamassa ammattiyhdistysliikkeen tilaa ja kommunistien sisäisiä kiistoja; kommunisteihin hän oli tutustunut jo lapsuusympäristössään Punavuoressa, perinteisessä työväen kaupunginosassa. Maaliskuun alussa 1971 Laitinen esitteli Helsingin Sanomien lukijoille lehden poliittisessa toimituksessa syntyneen, SKP:n vähemmistöä kuvaavan uuden käsitteen ”taistolaiset” Kun aiemmin jyrkästi antikommunistisen Sanoman toimitukseen muodostui 1970-luvun alkuvuosina äärivasemmistolaisten toimittajien ryhmittymä, sen silmätikuksi joutuivat Laitisen SKP:n sisäistä tilaa ruotineet artikkelit. Tultuaan valituksi HS:n politiikan toimituksen esimieheksi Laitinen kehitti siitä ”ärhäkän iskunyrkin”, jota vastaava päätoimittaja Heikki Tikkanen yritti pitää aisoissa. Laitinen ei arastellut edes Sanoman vahvaa miestä Aatos Erkkoa. Historiantutkija Aleksi Mainion luonnehdinnan mukaan Laitinen oli yhtä aikaa ”räävitön anarkisti, kyyninen nihilisti, sietämätön sovinisti ja suoraviivainen antikommunisti”. Laitisen itsetietoisuutta kuvasi, että hän saapui kesällä 1981 seuraamaan SDP:n puoluekokousta Poriin Wärtsilän entisen pääjohtajan, vuorineuvos Wilhelm Wahlforssin perikunnalta ostamallaan pidennetyllä Mercedes-Benzillä.
Laitinen kirjoitti Apu-lehteen Naisten saunassa -nimistä pakinasarjaa, jossa hän tietyllä vakiokaavalla kävi läpi eduskunnan naisverkoston kokouksia. Kokouksissa kansanedustajanaiset esitettiin sivistymättömiksi ja typeriä kysyviksi ”hempukoiksi”, jotka vain syövät ja juovat huippukalliita ruokia ja alkoholijuomia (viinejä).
Näkemyksiä
Laitinen oli Iltalehden pitkäaikainen kolumnisti. Satiirisissa teksteissään hän arvosteli usein suomalaista hyvinvointiyhteiskuntaa. Toinen kolumnien vakioaihe oli feminismi ja naisverkosto. Toisaalta hän kirjoitti hyväksyvään sävyyn niin sanotuista isojen poikien verkostoista. Hän otti kantaa vihreitä arvoja vastaan ja ydinenergian puolesta. Usein hän oli kolumneissaan vastustanut myös erilaisia sääntöjä ja kieltoja, jotka hänen mukaansa rajoittivat yksilönvapautta. Kun hän oli ottanut kantaa työmarkkinakysymyksiin, hän oli asettunut usein tukemaan työnantajien näkemyksiä, mutta vastoin yleistä luuloa Laitinen ei kannattanut kolumneissaan kokoomusta vaan sekä arvosteli nykyporvareita toistuvasti ”kauppakamarinulikoiksi” että mainitsi äänestäneensä presidentinvaaleissa Tarja Halosta, koska demarit olivat hänen mielestään parhaita hoitamaan porvareiden asioita. Keskustaan hän suhtautui epäilevästi, mutta Laitinen arvosteli kärkkäästi lähes kaikkia puolueita. Varsinkin vaalien alla Laitinen käsitteli usein jokaisen puolueen vuoron perään. Laitinen korosti, että kaikki hänen ystävä- ja tuttavapiirissään olivat porvareita ja että ainoat hänen tuntemansa demarit olivat ammattipoliitikkoja. Viimeisen pakinansa Iltalehteen Laitinen kirjoitti vuonna 2017.
Oikeustapauksia
Vuonna 1996 Yleisradio purki Laitisen työsuhteen tämän käsikirjoitettua vuosien ajan Hyviä herroja Kolmoskanavalle ilman sivutoimilupaa. Laitinen haastoi Yleisradion oikeuteen ja vaati korvauksia mutta hävisi jutun.
Vuonna 2003 Laitinen sai kunnianloukkaussyytteen pakinasta, joka oli julkaistu Iltalehdessä vuonna 2000 otsikolla ”Ilmiantajien paratiisi”. Taustalla oli ollut epäilty tietovuoto Patentti- ja rekisterihallituksessa, ja kirjoituksessaan Laitinen oli väittänyt juttua tutkineen verotarkastajan antaneen salassa pidettävää aineistoa tiedotusvälineille ja siten syyllistyneen virkamiehen salassapitovelvollisuuden rikkomiseen. PRH:ssa tehty poliisitutkinta lopetettiin sittemmin, eikä asia johtanut oikeustoimiin.
Vuonna 2005 antamassaan tuomiossa Turun hovioikeus katsoi, ettei Laitisella ollut ollut riittävää näyttöä väitteelleen kantajan syyllistymisestä rikokseen, minkä lisäksi Laitinen oli esittänyt kantajasta ja tämän aiemmasta poliittisesta toiminnasta eräässä puolueessa perättömiä ja loukkaavia väitteitä tavalla, joka oli ollut omiaan aiheuttamaan kantajalle vakavaa haittaa ja vahinkoa. Hovioikeuden mielestä kyseessä oli törkeä kunnianloukkaus, koska teko oli tapahtunut joukkotiedotusvälinettä käyttäen ja kantaja oli ollut asiayhteydestä tunnistettavissa. Tämän nojalla hovioikeus tuomitsi Laitisen 2780 euron sakkoihin sekä Laitisen ja Iltalehden julkaisijan Alma Median maksamaan kantajalle yhteisvastuullisesti 7500 euron korvaukset henkisistä kärsimyksistä. Korkein oikeus ei pitänyt elokuussa 2006 antamassaan päätöksessä kunnianloukkausta törkeänä ja alensi korvaussumman käräjäoikeuden langettamaan 3500 euroon. Jo ennen jutun oikeuskäsittelyä, maaliskuussa 2001, Julkisen sanan neuvosto oli antanut kyseisen pakinan johdosta Iltalehdelle langettavan päätöksen katsottuaan lehden loukanneen hyvää lehtimiestapaa.
Muuta
Laitisen puoliso vuodesta 1972 oli Helsingin Sanomien toimittaja Seija Sartti.
Laitinen oli suuri kulinaristi ja eritoten perinteisen ja lisäaineettoman ruoan puolestapuhuja. Vuonna 2008 Laitinen sai palkkioksi osaamisestaan ruoka-alalla Martta-järjestön jäsenyyden ja arvonimen ”Martti”. Hän pakinoi järjestöstä mielellään ja käytti silloin termiä ”me Martat”.
Laitinen kuoli pitkäaikaiseen sairauteen 78-vuotiaana. Samoihin aikoihin syyskuussa 2021 sai ensiesityksensä Arthur Franckin ohjaama, Tamminiemen pesänjakajat -kirjaan pohjautuva dokumentti Pesänlikaajat – erään kirjakohun anatomia, jota varten oli haastateltu Laitista ja muita elossa olleita kirjan tekijöitä.
Haketin
Haketin eli hakkuri on metsätyökoneisiin tai traktoriin liitettävä järeä silppuri, jolla voi valmistaa metsätyön jäljiltä oksia ja juurakoita energiaksi poltettavaksi materiaaliksi. Hakettimet ovat yleistymään päin, koska bioenergian tuotanto yleisesti katsotaan tulevaisuuden energiamuodoksi. Useilla maatiloilla on ollut mahdollista jo pitkän käyttää hakepolttoainetta.