cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Turkuhallin seisake
Turkuhallin seisake, aikaisemmin Elysée Areenan seisake on Artukaisissa, Uudenkaupungin radalta Pernon telakalle vievän sivuraiteen varressa sijaitseva seisake. Se palvelee vain Turkuhalliin ja sen tapahtumiin suuntautuvaa satunnaista tilausliikennettä, eikä sinne järjestetä säännöllistä liikennettä. Seisakkeelle on pysähtynyt muun muassa Helsingistä tulevia Jokerien jääkiekkojoukkueen kannattajia kuljettaneita junia 1990-luvun puolivälissä ja 2000-luvun alussa, kun Jokerit on pelannut TPS:aa vastaan vieraskentällä Turussa.
John Nicholas (jalkapalloilija)
John Nicholas (s. 24. heinäkuuta 1879 Allahabad, Intia – 29. syyskuuta 1929) oli brittiläinen jalkapalloilija. Hän pelasi Upton Park FC:ssä ja kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa, jossa hän teki kaksi maalia ja voitti joukkueineen kultaa.
Autoasi
thumb|240px|right|Autoasi-korjaamo [[Köörnummi|Köörnummessa, Säkylässä.]] Autoasi on suomalainen korjaamo- ja varaosaliikeketju. Autoasilla on Suomessa yhteensä yli 250 korjaamotoimipistettä. Taloustutkimuksen tekemän tutkimuksen mukaan Autoasi on tällä hetkellä Suomen tunnetuin korjaamoketju. Autoasi-myymälöillä sekä sen jälleenmyyjillä on käytössä Autoasi-järjestelmä, joka antaa rekisterinumeron perusteella tiedon määräaikaishuolloissa tarvittavista osista tai nesteistä.
Autoasi-ketjukonseptin omistaa Örum Oy Ab, joka kuuluu suomalaiseen Mercantile-konserniin. Huhtikuussa 2008 Autoasi ja Teboil olivat solmineet sopimuksen, jonka jälkeen merkittävä osa huoltotöitä tekevistä Teboil-huoltokeskuksista muuttui Autoasi-korjaamoiksi.
Panafrikkalaisuus
thumb|Afrikan maat jotka käyttävät lipuissaan panafrikkalaisia värejä Panafrikkalaisuus on yhteiskuntapoliittinen ajattelutapa ja liike, joka pyrkii yhdistämään syntyperäiset afrikkalaiset ja afrikkalaisen perinnön ”maailmanlaajuiseen afrikkalaiseen yhteisöön”. Panafrikkalaisuus pyrkii poliittisesti yhtenäiseen Afrikkaan.
Aate
Panafrikkalaisuus pyrkii vaalimaan afrikkalaisten historiallista, kulttuurista, henkistä, taiteellista, tieteellistä ja filosofista perintöä. Panafrikkalaisuus eettisenä järjestelmänä etsii arvojaan Afrikan historiasta ja afrikkalaisten yhteisistä kokemuksista orjuutta, rasismia, kolonialismia ja uuskolonialismia vastaan. Moderni panafrikkalaisuus alkoi 1900-luvun vaihteessa. Vaikka panafrikkalaisuus alun perin pyrki maanosan yhtenäisyyteen, se alkoi myöhemmin kattaa myös afrikkalaisen diasporan muun muassa Karibialla, Yhdysvalloissa ja Brasiliassa. Panafrikkalaisuus myös vastustaa eurooppakeskeistä historiakäsitystä ja -näkökohtia ja pyrkii luomaan afrikkalaisia näkökulmia niin historiankirjoitukseen kuin yhteiskuntaankin. Yksi panafrikkalaisuuden merkittävistä saavutuksista on vuonna 2002 perustettu Afrikan unioni, jolla on kunnianhimoisia tavoitteita maanosan poliittisesta yhdentymisestä.
Panafrikkalaiset värit
Panafrikkalaisuus näkyy nykyään monen afrikkalaisen maan lipussa, perinteiset panafrikkalaiset värit eli vihreä, keltainen ja punainen on johdettu alun perin Etiopian lipusta, joka ainoana afrikkalaisena maana pystyi torjumaan länsimaisen siirtomaavallan. Nykyään parissakymmenessä Afrikan maan lipussa on käytössä panafrikkalaiset värit, jonka lisäksi panafrikkalaiset värit ovat käytössä myös joidenkin Afrikan ulkopuolisten maiden lipuissa, joissa on huomattava afrikkalainen diaspora (esimerkiksi Jamaika).
Panavia Tornado
Panavia Tornado tai MRCA (Multi-Role Combat Aircraft, suomeksi: monitoiminen taistelulentokone) Tornado on perhe kaksimoottorisia sotilaslentokoneita, joita kehitettiin yhdessä Yhdistyneen kuningaskunnan, Länsi-Saksan ja Italian kesken. Koneesta on kolme pääasiallista versiota:
Tornado on yksi maailman monipuolisimmista ja kyvykkäimmistä hävittäjistä-/rynnäkkökoneista, jota luonnehtii suuri asekuorma, pitkä toimintamatka ja suuri selviytymiskyky.
Tornado on Panavian suunnittelema ja rakentama, kehitystöitten alullepano tapahtui vuonna 1967. Panavia on kolmen valtion muodostama yhteenliittymä ja sen muodostavat British Aerospace (aikaisempi British Aircraft Corporation), Messerschmitt-Bölkow-Blohm (Länsi-Saksa) ja Alenia Aeronautica (Italia). Tornadon ensilento tapahtui 14. elokuuta 1974. Britannian kuninkaallisten ilmavoimien, Italian ilmavoimien (AMI) ja Saudi Arabian kuninkaallisten ilmavoimien Tornadot osallistuivat Persianlahden sotaan Irakia vastaan. Seitsemän Tornadoa ammuttiin alas.
992 Tornadoa rakennettiin rakentajavaltioille ja Saudi-Arabialle vuosina 1979–1999. Italian Aeronautica Militare (AMI) sai sata hävittäjää, Britannian kuninkaalliset ilmavoimat 229 IDS-tyypin ja 155 ADV-tyypin lentokonetta, ja Länsi-Saksan ilmavoimat 212 sekä laivaston ilmavoimat 112 konetta. Osaan RAF:n koneista tehtiin päivitysmuutoksia ECR-tyypiksi, ja neljätoista uutta koneyksilöä rakennettiin tähän käyttötarkoitukseen. Saudi-Arabian Kuninkaalliset ilmavoimat saivat arviolta hieman yli sata Tornado-monitoimihävittäjää.
Neljätoista saksalaista Tornado ECR:ää otti osaa Naton suorittamaan serbialaisten pommitukseen Kosovon sodan aikana 1999. He käyttivät serbialaisia ilmatorjuntaohjuksia vastaan tutkaan hakeutuvia ohjuksia tässä Saksan ilmavoimien ensimmäisessä sotatoimessa sitten toisen maailmansodan. vasen|pienoiskuva|RAF:n Tornado GR4
Griffin Dunne
Thomas Griffin Dunne (s. 8. kesäkuuta 1955 New York City, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja ja tuottaja. Hänet tunnetaan muun muassa lyhytelokuvasta Duke of Groove (1996), jonka hän myös ohjasi, ja elokuvasta Illasta aamuun (1985). Hän on näytellyt myös televisiosarjoissa Frasier, Alias, L.A. Law, Saturday Night Live ja Alfred Hitchcock esittää.
Yksityiselämä
Griffin Dunne on ollut kaksi kertaa naimisissa. Molemmat liitot ovat päättyneet eroon. Ensin hän oli naimisissa Kate Forten kanssa vuosina 1973–1974, hänen toinen vaimonsa oli näyttelijä Carey Lowell. Aviossa he olivat vuosina 1989–1995. Heillä on yksi tytär Hannah (s. 1990). Hänen siskonsa oli näyttelijä Dominique Dunne. Dunne on hyvä ystävä näyttelijä Michael Keatonin kanssa.
Mekan valloitus
thumb|Muhammed hävittää Mekan epäjumalankuvat. Persialainen miniatyyrimaalaus. thumb|Muslimit rikkovat kuvapatsaita Kaaban edessä Mekan valloituksen jälkeen. Libanonilainen kuva vuodelta 1964 ei vastaa Ibn Hishamin kertomusta.
Mekan valloitus on islaminuskoon kuuluva tarina, joka kertoo Muhammedin paluusta voittajana kotikaupunkiinsa, josta hänet oli kahdeksan vuotta aikaisemmin karkotettu. Muhammed lähti valloittamaan Mekkaa tammikuussa vuonna 630 jaa. (10. päivä ramadhania vuonna 8). Valloitusta kutsutaan nimellä Fatah-e-Mubeen ('Mahtava voitto'). Asiasta kertoi ensimmäisen kerran Muhammedin elämäkerran kirjoittaja Ibn Ishaq (k. 767), jonka kadonnutta teosta referoi Ibn Hisham 800-luvun alussa. Ei-islamilaiset aikalaislähteet eivät tunne tapahtumaa.
Taustaa
Ibn Hisham kuvaa tapahtumia seuraavasti. Vuonna 628 mekkalainen heimo Quraish ja muslimiyhteisö Medinassa allekirjoittivat kymmenvuotisen välirauhan, joka tunnetaan nimellä Hudaybiyyahin sopimus. Muhammed oli tarvinnut sopimusta, koska halusi tehdä pyhiinvaelluksen Mekkaan, mikä oli kuitenkin estetty. Sopimusehtoihin kuului oikeus pyhiinvaellukseen.
Sopimuksen ehtojen mukaan arabiheimot saivat vapaasti liittoutua kumman tahansa osapuolen kanssa. Jos jokin heimoista joutuu hyökkäyksen kohteeksi, liittoutuneella heimolla on oikeus vastata samalla mitalla. Tämän seurauksena Banū Bakr liittyi Quraishiin ja Banū Khuza'a Muhammadin joukkoihin. He elivät rauhassa, mutta islamia edeltävään aikaan ulottuvat motiivit aiheuttivat vihamielisyyttä. Banū Bakr ei välittänyt sopimuksesta ja hyökkäsi Banū Khuza'aa vastaan paikassa nimeltä Al-Wateer 8. päivä sha'ban-kuukautta. Quraish auttoi Banū Bakria. Vihollistensa painostamana Khuza'a etsi turvapaikkaa, mutta Bakrin päällikkö Nawfal ei kunnioittanut hyväksyttyjä perinteitä.
Muhammed katsoi, että hyökkäys hänen kanssaan liittoutunutta heimoa vastaan rikkoi rauhansopimuksen, joka siten oli rauennut. Muhammed katsoi nyt olevansa muodollisesti vapaa valloittamaan vanhan kotikaupunkinsa.
Valloitus
thumb|Muhammed lähestyy Mekkaa enkeleiden ympäröimänä Quraishin johtaja Mekassa Abu Sufyan ibn Harb aisti, että tasapaino oli kallistunut Muhammadin eduksi ja että Quraish ei ollut tarpeeksi vahva pysäyttämään muslimeja valloittamasta Mekkaa. Abu Sufyan matkusti Medinaan ja yritti elvyttää sopimuksen. Vierailunsa aikana Ali ja hänen oma tyttärensä Ramlah, joka oli nyt yksi Muhammadin vaimoista, torjuivat hänet. Vaikka Muhammad kieltäytyi sopimuksesta ja Abu Sufyan palasi Mekkaan tyhjin käsin, yritys vaikutti siihen, että valloitus tapahtui ilman taistelua.
Muhammed kokosi joukkoihinsa noin 10 000 miestä ja marssi kohti Mekkaa. Abu Sufyan matkusti Mekan ja Muhammadin välillä, yrittäen päästä sopimukseen. Lyhyt taistelu käytiin Khandamassa, missä kolme muslimia ja 12–13 monijumalaista sai surmansa. Sitten monijumalaiset pakenivat.
Seuraukset
Valloituksen aattona Abu Sufyan kääntyi muslimiksi. Kun al-Abbas vaati Abu Sufyania kääntymään islamiin tai tämän kaula katkaistaisiin, Abu Sufyan lausui uskontunnustuksen. Muhammad puolestaan julisti Abu Sufyanin talon turvapaikaksi:
Hän julisti myös:
Muhammed määräsi hävitettäviksi Kaaban sisälle maalatut enkelinkuvat sekä Aabrahamia esittävän kuvan, jossa profeetta esitettiin ennustamassa arpanuolien avulla monijumalaisten tapaan. Muhammed ratsasti Kaaban ympäri ja osoitti kädellään lyijykiinnikkeissä olevia jumalankuvia. Kaikki kaatuivat ja Muhammed totesi:
Ihmiset kerääntyivät Kaaban luo ja Muhammad puhui:
Sitten Muhammad kääntyi ihmisiin ja sanoi: "Oi Quraish, miten minun tulisi kohdella teitä?" Ja he vastasivat: "Armolla, oi Allahin profeetta. Odotamme sinulta vain hyvää." Muhammad julisti: "Puhun teille samoin sanoin kuin Yusuf puhui veljilleen. Tänä päivänä teitä vastaan ei ole moitteita. Menkää, sillä olette vapaita." Muhammadin arvovalta kasvoi mekkalaisten antautumisen jälkeen. Tiedustelijat ympäri Arabiaa tulivat Medinaan hyväksymään hänet.
Jumalan profeetta määräsi kymmenen ihmistä tapettavaksi: Ikrimah ibn Abu Jahl, Abdullah ibn Saad ibn Abu Sarh, Habbar bin Aswad, Miqyas Subabah Laythi, Huwairath bin Nuqayd, Abdullah Hilal ja lisäksi neljä naista, jotka olivat laulaneet pilkkalauluja Jumalan lähettiläästä tai kiusanneet häntä. Heitä kaikkia ei kuitenkaan tapettu. Muun muassa Ikrima kääntyi islamiin ja armahdettiin.
Historiatieteen näkökulma
Patricia Crone on kirjassaan Meccan Trade and the Rise of Islam (1987) todennut, että Quraish-heimoa tai Mekkaa ei tunneta missään historiallisessa lähteessä ennen 700-lukua. Ensimmäinen maininta Mekasta on vuodelta 746 ja karttoihin se ilmestyy 900-luvulla. Mekkaa ei liioin tunneta ennen 700-lukua pyhiinvaelluskohteena.
On huomattu, että Ibn Hishamin ja monien hadithien kuvaus Mekan luonnosta ei vastaa todellisuutta. Esimerkiksi aiemmin esitetty lainaus: "Sen metsästettäviä eläimiä ei tulisi jahdata eikä sen puita tulisi kaataa tai sen kasvillisuutta tai ruohoa kiskoa juurineen" ei sovi kuvaamaan karua autiomaaympäristöä, joka Mekkaa ympäröi ennen nykyaikaa, ei liioin Ibn Hishamin kuvaus Mekasta paikkana, jossa "kasvoi puita ja oli runsaasti vettä".
Ammusveitsi
thumb|Mekaanisia heittoveitsiä Ammusveitsi on veitsi tai tikari, johon on lisätty on jonkinlainen ampumisominaisuus. Jotkin ammusveitset ampuvat oman teränsä, jolloin kyseessä on ns. mekaaninen heittoveitsi, toiset taas erillisiä luoteja patruunoista. Terän ampuminen tapahtuu veitsen kahvaan viritetyn voimakkaan kierrejousen avulla. Luoteja ampuvissa malleissa kahvan sisään ladataan patruuna tai patruunoita. Sekä luotien että terän tehokas kantomatka on hyvin lyhyt ja tarkkuus huono.
Erilaisia ammusveitsiä on valmistettu yksittäiskappaleina jo satoja vuosia ja teollisestikin muun muassa Yhdysvalloissa ja Venäjällä useaan otteeseen, mutta niistä ei ole koskaan tullut suosittuja itsepuolustus- eikä ammattilaiskäytössä, vaan lähinnä erikoisuuksia asekeräilijöiden kokoelmiin. Ammusveitsi on ampuma-aseeksi liian tehoton ja epätarkka, veitsen tai tikarin tehtävät taas hoitaa tavallinen teräase paremmin.
Suomessa ruutipatruunoita ampuvat ammuspuukot luokitellaan erityisen vaarallisiksi ampuma-aseiksi, joihin voidaan myöntää lupa vain ”erityisestä syystä”.
Yrjö II (Kreikka)
Yrjö II (, Geórgios II, 19. heinäkuuta 1890–1. huhtikuuta 1947) oli Kreikan kuningas, joka hallitsi Kreikkaa vuosina 1922–1923 ja 1935–1947. Jälkimmäisen valtakauden alkuvaiheessa ennen toista maailmansotaa sotilasdiktaattori Ioánnis Metaxás kohosi merkittävään asemaan.
Elämä
Yrjö II syntyi Tatóin palatsissa, lähellä Ateenaa Konstantin I:n (1868–1923) ja Preussin prinsessa Sofian (1870–1932) vanhimpana poikana. Hän avioitui Romanian prinsessa Elisabetin kanssa Bukarestissa 27. helmikuuta 1921. Heillä ei ollut lapsia, ja he erosivat 1935. Yrjöstä tuli kruununprinssi isänsä Konstantinin noustessa Kreikan valtaistuimelle maaliskuussa 1913. Kreikka pysyi syttyneessä I maailmansodassa puolueettomana, mutta maassa vallitsi valtataistelu saksalaissuuntautuneen kuningas Konstantinin ja englantilais-ranskalaisesti suuntautuneen pääministeri Elefthérios Venizéloksen välillä. Kesäkuussa 1917 tilanne johti siihen, että kuningas Konstantin luopui kruunusta, mutta seuraajaksi ei tullutkaan Yrjöä, vaan hänen nuorempi veljensä Aleksanteri. Yrjöä pidettiin isänsä tavoin poliittisesti liiaksi saksalaismyönteisenä. Hän joutui lähtemään maanpakoon isänsä Konstantinin ja muun Kreikan kuningashuoneen kanssa.
Vuosi kuninkaana 1920-luvulla
Veljensä Aleksanterin tapaturmaisen kuoleman ja isänsä Konstantinin kuninkaaksi paluun jälkeen koitti Yrjön aika Kreikan kuninkaana. Kreikka oli aloittanut sodan Turkkia vastaan keväällä 1919. Alun menestyksen jälkeen sotaonni oli kääntynyt tappioksi Kreikalle. Tässä tilanteessa Yrjö II nousi Kreikan valtaistuimelle isänsä kruunustaluopumisen jälkeen 27. syyskuuta 1922 everstien Plastíras-Gonatás-vallankumouksen jälkeen.
Tilanne kuningasvaltaa ja tasavaltaa kannattavien välillä säilyi jännittyneenä. Syksyn 1923 tasavaltalaisten parlamenttivaalivoiton ja lokakuussa kuningasvallan kannattajien epäonnistuneen vallankaappausyrityksen seurauksena Yrjö poistui 19. joulukuuta 1923 maasta. Hän pakeni vaimonsa kotimaahan Romaniaan, ja eli myöhemmin Isossa-Britanniassa. Kreikka julistettiin tasavallaksi 25. maaliskuuta 1924. Vajaa kaksi viikkoa aikaisemmin maassa oli suoritettu kansanäänestys tasavaltaan siirtymisestä, ja se sai 70 % kannatuksen.
Kuninkaaksi uudelleen 1930-luvulla
Tasavallan aika Kreikassa oli hyvin epävakaa. Oli useita hallituksia ja vallankaappauksia. Tasavallan ajan suureksi nimeksi nousi kenraali Geórgios Kondýlis, jonka johdolla Kreikka vaihtoi valtiomuodon tasavallasta kuningaskunnaksi. 3. marraskuuta 1935 suoritetussa kansanäänestyksessä monarkiasta kuninkaan paluu sai lähes 98 % kannatuksen.
Vuoden 1936 maassa suoritettiin parlamenttivaalit, jossa oikeistovoimien johtaja Panagís Tsaldáris ja tasavaltainen Venizéloksen puolueen edustaja Themistoklís Sofoúlis tulivat tasavahvoiksi kommunistien toimiessa vaa’ankielipuolueena. Kondýliksen vuoden 1936 alussa tapahtuneen kuoleman jälkeen maan vahvaksi mieheksi nousi kenraali Ioánnis Metaxás, josta tuli huhtikuussa 1936 pääministeri. 4. elokuuta 1936 Metaxás julisti maassa hätätilan ja ajoi parlamentissa läpi poikkeusvaltuudet hallitukselleen. Sen jälkeen aina toiseen maailmansodan alkuun maassa vallitsi Metaxáksen diktatuuri.
Toinen maailmansota Kreikan osalta alkoi lokakuussa 1940, jolloin Italia hyökkäsi Albaniasta kohti Kreikkaa. Kreikkalaiset taistelivat menestyksellisesti työntäen rintaman italialaisten hallitsemalle alueelle Albaniaan. Kenraali Metaxáksen tammikuussa 1941 tapahtuneen kuolemaan jälkeen. Kreikka joutui vielä uuden maahantunkeutumisen kohteeksi. Saksa hyökkäsi huhtikuussa 1941 Jugoslaviaan ja edelleen Kreikkaan. Kuningas Yrjö pakeni hallituksensa kanssa 23. huhtikuuta Kreetalle. Siellä kuningas pakolaishallituksineen pystyi olemaan toukokuun lopulle, jolloin Saksan hyökättyä saarelle kuningas ja hallitus joutuivat pakenemaan Egyptiin. Sieltä kuningas Yrjö siirtyi edelleen Britanniaan sotavuosiksi.
Nick Zoricic
Nick Zoricic (19. helmikuuta 1983 – 10. maaliskuuta 2012) oli kanadalainen skicrossiin erikoistunut freestyle-laskija. Maailmancupissa hän sijoittui urallaan kahdesti kolmen parhaan joukkoon.
Yrjö II (Kreikka)
Kuninkaaksi kolmannen kerran maanpaosta
Saksan miehityksen päättyessä syksyllä 1944 Kreikka ajautui kaaokseen. Brittiläiset joukot tukivat pakolaishallituksen joukkoja taisteluissa kommunistista ELAS:ia vastaan. Pysyessään vielä maanpaossa Egyptissä kuningas Yrjö nimitti Iso-Britannian hallituksen suosituksesta valtionhoitajaksi Ateenan ortodoksisen patriarkan Damaskinóksen, joka johti maata aina Yrjön paluuseen asti eli siihen asti, kunnes poliittinen tilanne Kreikassa olisi rauhoittunut. Syyskuun 1. päivä 1946 Kreikassa suoritettiin jälleen kansanäänestys kuningasvallan jatkumisesta. Kuninkaan paluuta kannattavat voimat saivat 69 % koko maan äänistä. Äänestystuloksen jälkeen Yrjö II kutsuttiin uudelleen valtaan 28. syyskuuta 1946.
Nick Zoricic
Hän kuoli Grindelwaldissa käydyssä maailmancupin osakilpailussa 10. maaliskuuta 2012 törmätessään radan vieressä olleeseen suoja-aitaan.
Yrjö II (Kreikka)
Kuninkaaksi kolmannen kerran maanpaosta
Yrjö II kuoli sydänkohtaukseen kuninkaallisessa palatsissaan Ateenassa. Yrjö II:n jälkeen kuninkaaksi tuli hänen nuorempi veljensä Paul I.
Rieskala
Rieskala on Porin 37. kaupunginosa. Sen pohjoispuolella sijaitsee Pihlava, ja läheisiä kaupunginosia ovat Huvilaranta, Metsämaa ja Enäjärvi. Rieskala kuuluu Pihlavan koulupiiriin, ja sen postinumero on 28800. Sitä halkoo Harry Gullichsenintie, ja sen eteläpuolella kulkee Mäntyluodontie. Rieskalassa sijaitsevat Meri-Porin uimahalli, yhtenäiskoulu sekä Pihlavan kirjasto. Meri-Porin lukio lakkautettiin vuonna 2015, ja Meri-Porin, Pihlavan ja Mäntyluodon kouluista muodostettiin Meri-Porin yhtenäiskoulu.
R. Duparc
R. Duparc (1880–?) oli ranskalainen jalkapalloilija, joka pelasi Racing Club de Francelle. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa ja sai joukkueineen hopeaa.
Peikko Keskuspuistossa
Peikko Keskuspuistossa (A Troll in Central Park) on Warner Bros vuonna 1994 julkaisema, Don Bluthin ja Gary Goldmanin ohjaama animaatioelokuva.
Juoni
Peikkojen valtakunnassa asustava Taneli-peikko joutuu kuningattaren vihoihin liiallisen kasvi-intoilunsa takia. Rangaistukseksi hänet karkotetaan paikkaan, jossa ei vihreys ole saavuttanut jalansijaa, nimittäin New Yorkin Manhattanille. Sattumoisin peikko päätyy Keskuspuistoon, jossa se huomaa viihtyvänsä hyvin. Taneli saa ystävikseen kaksi lasta, joiden avulla hän ryhtyy taisteluun ilkeää kuningatartaan vastaan.
Torianiitti
Torianiitti on harvinainen toriumin oksidimineraali, joka sisältää toriumdioksidia (ThO2). Sitä löysi ensimmäisenä Ananda Coomaraswamy 1904, mutta hän luuli sitä uraniniitiksi. Ensimmäisenä sen tunnisti uudeksi mineraalilajiksi Wyndham R. Dunstan. Paitsi että se sisältää paljon toriumia; se sisältää myös uraanin, lantaanin, ceriumin, praseodyymin ja neodyymin oksideja. Myös jonkin verran heliumia esiintyy, koska torianiitti on radioaktiivinen. Se ei ole yhtä säteilevää kuin pikivälke, mutta sen säteilyltä on hankalampi suojautua, koska se emittoi suurienergisiä gammasäteitä. Torianiittia esiintyy varsinkin Sri Lankassa, missä se muodostaa pieniä, painavia, mustia kuutiollisia kiteitä. Tyypilliset kiteet ovat kooltaan 1,5 cm. Vielä suurempia, jopa 6 cm, on löytynyt Madagaskarilta.
Vaikka torianiitissa on enimmillään 12 % toriumdioksidia, sillä ei ole juuri kaupallista merkitystä johtuen mineraalin harvinaisuudesta ja toriumin ylitarjonnasta. Torianiitista voitaisiin eristää myös harvinaisia maametalleja.
UET Masters Series
UET Masters Series on Euroopan raviliiton UET:n järjestämä lämminveristen Euroopan mestaruuskilpailusarja. Se kilpailtiin ensimmäistä kertaa vuonna 2012. UET Masters Series korvasi vuosina 1956-2011 järjestetyn European Grand Circuitin.
UET Masters Series koostuu eurooppalaisista suurkilpailuista, jotka on jaettu palkintosumman mukaan kolmeen eri ryhmään. Grand Slamin muodostavat neljä Euroopan suurinta ravikilpailua; Prix d'Amerique, Elitloppet, Lotteria sekä Oslo Grand Prix. Kaksi muuta ryhmää ovat Group I, johon kuuluvat yli 150 000 euron ykköspalkinnosta ajettavat kilpailut ja Group II, jossa ensimmäisen palkinnon pitää olla vähintään 50 000 euroa. Suomesta UET Masters Seriesiin kuuluivat vuonna 2013 Finlandia-ajo, Prix d'Etain Royal, Kymi Grand Prix ja St. Michel, jotka kaikki ovat Group II:n kilpailuja.
Vuoden 2012 finaalin voitti Åke Svanstedtin ohjastama ruotsalainen Sebastian K.
Adrien Brody
Adrien Nicholas Brody (s. 14. huhtikuuta 1973 Queens, New York) on yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä ja tuottaja.
Brody syntyi Woodhavenissa, New Yorkin Queensissä. Hänen äitinsä on unkarilaissyntyinen kuvatoimittaja Sylvia Plachy ja isänsä historian professori Elliot Brody.
Brody teki ensimmäinen elokuvaroolinsa vuonna 1989 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa New York Stories, jossa hänellä oli pieni sivuosarooli. Ensimmäisen pääosaroolinsa hän teki vuonna 1996 pienen budjetin elokuvassa Ten Benny ja ensimmäinen niin sanottu suurelokuva, jossa hänellä on merkittävä rooli, oli Terrence Malickin ohjaama, vuonna 1998 ensi-iltansa saanut sotaelokuva Veteen piirretty viiva.
Suuren yleisön tietoisuuteen Brody nousi esiinnyttyään pääosassa Roman Polańskin ohjaamassa tositapahtumiin perustuvassa elokuvassa Pianisti. Brody sai vuonna 2003 roolistaan puolalaisena pianistina Władysław Szpilmanina parhaan miespääosan Oscar-palkinnon. Brody on kaikkien aikojen nuorin kyseisen palkinnon saaja. Hän oli ehdolla myös muun muassa Golden Globen ja Baftan saajaksi.
Murros (mineralogia)
Murros on mineralogian termi, joka kuvaa kivilajin halkeamispintaa. Kaikilla mineraaleilla ei ole lohkosuuntia lainkaan. Tällöin on lohkopinta nimeltään murros. Murrospinnat voivat olla tasomaisia, epätasaisia tai simpukkamaisia. Simpukkamainen on murros, jossa mineraali murtuu jättäen pintaan symmetrisiä, simpukan reunan tapaan kaartuvia kuvioita.
Laitilan Sanomat
Laitilan Sanomat on Laitilassa Varsinais-Suomessa ilmestyvä paikallislehti. Lehti ilmestyy kaksi kertaa viikossa tiistaisin ja perjantaisin.
Kanako Watanabe
Kanako Watanabe (, s. 15. marraskuuta 1996 Tokio ) on japanilainen rintauinnin maailmanmestari. Hän on pituudeltaan 164 cm.
Watanabe saavutti junioreiden MM-kilpailuissa Limassa 2011 kultaa 200 metrin rintauinnissa ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä sekä hopeaa 100 metrin rintauinnissa. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui 200 metrin rintauinnissa 14:nneksi. Saman vuoden lyhyen radan MM-kilpailuissa Istanbulissa hän sai pronssia 200 metrin rintauinnissa ajalla 2.19,39. Barcelonan MM-kilpailuissa 2013 hän oli samalla matkalla yhdestoista.
Watanabe voitti 2014 Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa Gold Coastissa 200 metrin rintauinnin ja sijoittui toiseksi 100 metrin rintauinnissa. Incheonin Aasian kisoissa hän saavutti kultaa 200 metrin rintauinnissa ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä sekä hopeaa 100 metrin rintauinnissa, 200 metrin sekauinnissa ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Dohan lyhyen radan MM-kilpailuissa hän saavutti kultaa 200 metrin rintauinnissa ajalla 2.16,92 ja pronssia 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. .
Watanabe voitti 200 metrin rintauinnin maailmanmestaruuden Kazanissa 2015 ajalla 2.21,15, sai hopeaa 200 metrin sekauinnissa ajalla 2.08,45 ja sijoittui neljänneksi 100 metrin rintauinnissa. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän karsiutui 100 ja 200 metrin rintauinnin välierissä. Taipein universiadeissa 2017 hän voitti kultaa 100 ja 200 metrin rintauinnissa sekä 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Jakartan Aasian kisoissa 2018 hän voitti kultaa 200 metrin rintauinnissa ajalla 2.23,05.
Alberta Highway 4
Alberta Highway 4 on valtatie eteläisessä Albertassa, Kanadassa. Tie johtaa Lethbridgen kaupungista Yhdysvaltain rajalle, josta se jatkuu Interstate 15 tienä. Highway 4 on koko matkaltaan keskikaiteella tai maakaistaleella erotettua nelikaistaista (2+2) tietä. Tie ei kuitenkaan täytä moottoritien laatuvaatimuksia johtuen risteävistä teistä. Tie on osa CANAMEX käytävää joka on kansainvälisillä sopimuksillä määritelty liikennekäytävä Kanadan, Yhdysvaltain ja Meksikon välillä.
Lethbridgen ja Stirlingin välinen osuus (joka jatkuu itään Highway 61 tienä) tunnetaan myös historiallisella nimellä Red Coat Trail.
Otto Tandefelt
Otto Tandefelt (22. kesäkuuta 1811 Saarijärvi – 8. heinäkuuta 1862 Rantasalmi) oli suomalainen postimestari ja kirjailija sekä suomentaja. Hän käytti myös nimimerkkejä O.T. ja Otto Tarvanen.
Saarijärven Tarvaalassa syntyneen Tandefeltin vanhemmat olivat kapteeni Otto Vilhelm Tandefelt ja Eva Fredrika Stenroth. Hän pääsi ylioppilaaksi 1830 ja oli sitten maanmittausoppilaana. Tandefeltistä tuli postijohtokunnan ylimääräinen kopisti 1836 ja vakinainen kopisti 1842. Hän toimi Hämeenlinnan postikonttorin konttorikirjurina 1842–1854 ja Kokkolan postimestarina 1854–1860.
Otto Tandefelt oli naimisissa vuodesta 1841 Maria Fredrika Brunoun kanssa. Heillä oli kolme lasta. Nuorin tytär Aina Hilma Fredrika Tandefelt-Harlin oli naimisissa Suomen ensimmäisen kunnanlääkärin Gustaf Ferdinand Harlinin (1849–1893) kanssa.
Simone Veil
Simone Veil (o.s. Jacob) (13. heinäkuuta 1927 Nizza, Ranska – 30. kesäkuuta 2017 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen poliitikko, joka selvisi holokaustista Auschwitzista. Hänen mukaansa on nimetty Loi Veil -laki, jolla Ranskassa sallittiin abortti. Tämän lain hän sai aikaan vuonna 1975 toimiessaan terveysministerinä. Hän oli myös ensimmäinen nainen, joka on toiminut Euroopan parlamentin puheenjohtajana (1979–1982). Veil oli Ranskan akatemian jäsen.
Nuoruus
Simone Jacob syntyi Nizzassa vuonna 1927. Hän oli nuorin arkkitehti André Jacobin ja tämän vaimon Yvonne Steinmetzin neljästä lapsesta. Perhe ei ollut erityisen uskonnollinen, mutta juutalaisiin kohdistuneet toimet osuivat myös heihin. André Jacobia kiellettiin ensin harjoittamasta arkkitehdin ammattiansa.
Opiskelu ja ura asianajajana
Vapautumisensa jälkeen Veil kirjoittautui sekä Sorbonnen oikeustieteelliseen tiedekuntaan että Pariisin yliopiston yhteiskuntatieteelliseen laitokseen (Institut d'études politiques de l’Université de Paris), jossa hän tapasi tulevan puolisonsa Antoine Veilin. He avioituivat 26. lokakuuta 1946. Pariskunnalla on kolme poikaa. Antoine Veilistä tuli myöhemmin valtiovarainministeriön korkea virkamies.
Kun Simone Veil valmistui, hänellä oli oikeustieteen kandidaatin ja IEP:n tutkintotodistukset, ja hän ryhtyi hoitamaan asianajajan tehtäviä, kuten oli aiemmin suunnitellut. Tätä uraa hän jatkoi vuoteen 1974.
Poliittinen ura
Kun Valéry Giscard d’Estaing oli valittu Ranskan presidentiksi, Veil nimitettiin Jacques Chiracin johtaman hallituksen terveysministeriksi. Tätä tehtävää hän hoiti myös Raymond Barren pääministerikaudella heinäkuuhun 1979 saakka. Veil oli toinen nainen ministerinä Ranskassa. Ensimmäinen oli ollut terveysministerinä 1947–1948 toiminut Germaine Poinso-Chapuis.
Veil tuli ministerinä tunnetuksi saatuaan parlamentin hyväksynnän raskauden keskeyttämisen mahdollistavalle laille. Laki astui voimaan 17. tammikuuta 1975. Hän oli ehdottanut lakia marraskuussa 1974. Asiaa käsiteltiin kolmen päivän ajan, ja Veil joutui lain vastustajien kohteeksi. Eräs kriitikko kysyi Veililtä, haluaako tämä lähettää lapset uuneihin. Aborttilain jälkeen Veil keskittyi muihin yhteiskunnallisiin kysymyksiin. Hän oli muun muassa vastuussa lääketieteen opintojen uudistamisesta ja kampanjoi tupakointia vastaan.
Kesä-heinäkuussa 1979 Veil siirtyi Valéry Giscard d’Estaingin pyynnöstä hallituksesta johtamaan Union pour la démocratie française (UDF) -puolueen listaa, kun Euroopan parlamentti valittiin ensimmäisen kerran yleisillä vaaleilla. Veil valittiin parlamenttiin, missä hänet puolestaan valittiin sen puhemieheksi. Hän oli puhemiehenä 1979–1983. Europarlamentaarikkina hän toimi vuoteen 1993. Yhdessä Jacques Chiracin kanssa Veil oli tarjonnut vuonna 1984 kansalle yhtyneen opposition vaihtoehdon Euroopan parlamentin vaalissa, ja heidän yhteislistansa sai 7. kesäkuuta 1984 kaikkiaan 43 prosentin kannatuksen.
Ranskan politiikkaan Veil palasi vuonna 1993, kun hänet valittiin Edouard Balladurin hallituksen terveys-, sosiaali- ja kaupunkiasioiden ministeriksi. Veil ajoi ministerinä muun muassa taloudellista tukea naisille, jotka halusivat jäädä töistä huolehtimaan lapsiaan. Veil toimi ministerinä vuoteen 1995.
Veil johti vuosina 1997–1997 Haut Conseil à l’intégration -virastoa, joka keskittyi maahanmuuttajien kotouttamiseen. Sieltä hän siirtyi vuonna 1998 perustuslakineuvostoon, missä hän toimi yhdeksän vuoden ajan. Veil johti vuosina 2000–2007 holokaustin muistoa ylläpitävää Fondation pour la mémoire de la Shoah -järjestöä ja vuosina 2003–2009 hän oli Trust Fund for Victims -säätiön puheenjohtaja. Ranskan akatemiaan Veil valittiin vuonna 2008.
Veil joutui viimeisinä vuosinaan jättäytymään heikkenevän terveytensä takia aktiivisesta roolista politiikassa. Hän kuoli Pariisissa kesäkuussa 2017. Hänen hautapaikkansa siirrettiin heinäkuussa 2018 Panthéoniin.
Edustustehtävät
Simone Veil oli Euroopan parlamentin jäsen (MPE) vuosina 1979–1984, ja tästä ajasta hän toimi parlamentin puhemiehenä toisen puoli kautta kestävä jakson.
Mustajoki
Mustajoki voi tarkoittaa seuraavia:
Addison Richards
Addison Richards (20. lokakuuta 1887 – 22. maaliskuuta 1964) oli yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä. Hän oli mukana yli kolmessa sadassa filmissä vuodesta 1933 vuoteen 1964.
Hän oli syntynyt Zanesvillessä Ohiossa, ja hän kuoli Los Angelesissa Kaliforniassa äkilliseen sydänkohtaukseen.
Aja (Steely Danin albumi)
Aja [ˈeɪʒə] on yhdysvaltalaisen Steely Dan -yhtyeen kuudes, vuonna 1977 ilmestynyt studioalbumi. Tuottaja on Gary Katz. Steely Dan koostui tässä vaiheessa käytännössä Donald Fagenista ja Walter Beckeristä sekä studiomuusikoista.
Tämä herkkävireiseksi luonnehdittu albumi oli Steely Danin siihen mennessä ehjin ja kypsin työ. Jazzin puolelta saadut vaikutteet ovat aikaisempaa suurempia. Albumi oli myös kaupallisesti suuri menestys.
Vuonna 2010 Aja valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.
Kappaleet
Walter Becker ja Donald Fagen ovat tehneet kaikki laulut. Julkaisija on Anchor Music Ltd.
Donald Fagen toimii kappaleissa laulusolistina.
Muusikot
puhallinsoittimet:
Tuotantotiedot
LP-levyn luettelotunnus on ABCL 5225, C-kasetin CAB 5525 ja kelanauhan XAB 5225. Markkinoinnista on huolehtinut Anchor Records Ltd. Euroopassa LP-levyjä on tehty Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Arviot
Diener vertaa Steelyn Danin asialleen omistautumista entisaikojen trubaduureihin. Albumi on hänen mukaansa musikaalisesti loistokas, liiallista raskautta välttävä, hallittu, ja sillä on todellisia melodioita. Laulujen sanat kuvaavat henkilökohtaisia kokemuksia mutta sallivat samalla kuulijan samaistua niiden sanomaan. Albumin äänimaailma on joustavaa, luovaa ja ultrapuhdasta muusikkouden juhlaa, rytmien ja musikaalisten "välimerkkien" käyttö on täsmällistä. Kukin laulu on omanlaisensa, mutta kaikki sopivat kokonaisuuteen.
Singlet
Albumilta on julkaistu ainakin listoille yltänyt single Josie.
Faith Divides Us – Death Unites Us
Faith Divides Us – Death Unites Us on Paradise Lostin kahdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 25. syyskuuta 2009. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 22.
Someday (I Will Understand)
Someday (I Will Understand) on Britney Spearsin kappale, joka julkaistiin singlenä hänen tosi-tv-sarjansa Britney and Kevin: Chaotic DVD:ltä. Kappaleen musiikkivideossa Spears on raskaana.
Vanajaveden–Pyhäjärven alue
Vanajaveden–Pyhäjärven alue (vesistöaluetunnus 35.2) on Kokemäenjoen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen alue. Se käsittää Kokemäenjoen vesistössä alueen, joka kerää vedet Tampereen, Nokian, Vesilahden, Pirkkalan, Lempäälän, Kangasalan, Valkeakosken, Akaan, Urjalan, Hattulan ja Hämeenlinnan kuntien alueilta ja laskee ne Nokian Nokianvirran kautta Kuloveteen, joka kuuluu Kokemäenjoen alueeseen (35.1) ja jonka laskujoki Kokemäenjoki laskee Porissa Selkämereen. Alue rajoittuu etelässä Miemalanselkään ja pohjoisessa Tammerkoskeen sekä Nokianvirtaan. Vesistön alueen alarajana on Melon vesivoimalaitos, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 17 073,13 neliökilometriä ja järvisyys 14,19 %.
Alla olevista järvien, jokien ja valuma-alueiden tiedoista suurin osa on tuotu Suomen ympäristö- ja paikkatietopalvelusta (SYKE) sekä Kansalaisen karttapaikasta.
Jakautuminen osa-alueisiin
Alueen kaksi suurinta järveä ovat Pyhäjärvi ja Vanajavesi. Vanajaveden–Pyhäjärven alue (35.2) jakautuu yhdeksään toisen jakovaiheen osa-alueeseen. Nämä ovat:
Järvireitin muut valuma-alueet laskevat
Pyhäjärvi kokoaa pohjoisen reitit
Vanajaveden–Pyhäjärven alueelle pohjoisesta laskevat Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) vedet, joka muodostavat samalla niin sanotun Näsijärven reitin. Näsijärven–Ruoveden alueeseen yhtyvät pohjoisesta Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alue (35.4) ja Keuruun reitin valuma-alue (35.6).
Vanajavesi kokoaa eteläiset reitit
Vanajaveden–Pyhäjärven alueella sijaitsee Vanajaveden reitin alkuosa, johon laskee loput reitin Vanajan reitin valuma-alueesta (35.8). Vanajaveden–Pyhäjärven alueeseen laskee koillisesta Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alue (35.7).
Pyhäjärven alue (35.21)
Pyhäjärven alueella on lähes sata järveä tai lampea. Pyhäjärven lähialueen ojat ovat lyhyitä ja niiden kautta laskevat vain pieniä järviä, joita on yli 30. Suurin niistä on Tottijärvi (69 ha). Laajanojan valuma-alue jää Pyhäjärvestä pohjoiseen Ylöjärven järviylängölle, missä siihen kuuluu 16 järveä. Tampereen etelä- ja kaakkoispuolelle jäävät Vihnusjärven valuma-alue, jossa on 7 järveä, Vihiojan valuma-alue, jossa on vain 3 järveä, ja Härmälänojan valuma-alue, jossa on 10 järveä. Pirkkalan luoteispuolelle laskee Sikojoki, jonka valuma-alueella sijaitsee 13 järveä. Vastinjoen valuma-alueella on vain yksi järvi.
Vanajaveden alaosan alue (35.22)
Alue koostuu kahdesta Vanajaveden lähialueesta, joita kutsutaan Vuolteen alueeksi (35.221) ja Jumusen–Rauttunselän alueeksi (35.222), sekä yhdestä Korentiojan valuma-alueesta (35.223). Vanajaveden lisäksi alueella on 13 järveä. Niistä huomattavimmat ovat Ahtialanjärvi (135 ha), Iso Savijärvi (68 ha) ja Rutajärvi (43 ha). Vanajavessä on kaksi suurta lahtea, jotka ovat verrattain suuria ja järvimäisiä. Ne ovat Lotilanjärvi ja Terisjärvi.
Vanajanselän alue (35.23)
Vanajanselän alue käsittää Vanaveden kaakkoisosan Akaasta ylöspäin ja Hämeenlinnasta Hiidenjoen suulta alaspäin, sekä järven lähiympäristön pienet ojat valuma-alueineen. Vanajanselän alue muodostaa oman kokonaisuuden, jota on jatkettu Merevenselän ja Hämeenlinnan alueilla. Vanajanselkään laskee Rompainojan valuma-alue, jossa sijaitsee esimerkiksi Jouttijärvi. Suuria järviä sijaitsee Katumajärven valuma-alueella, jossa ovat Katumajärvi ja Kankaistenjärvi. Sen laskujoki Kutalanjoki laskee Hiidenjoen suuhun Hämeenlinnassa. Pohjoiselta puolelta Vanajanselkään laskee vielä suurehko Lehijärven laskuoja.
Moisionjoen valuma-alue (35.24)
Valuma-alue pinta-ala on 86 km² ja se koostuu Moisionjoen ympäristön valuma-alueesta ja sen viereisestä Kylälammin laskuojan valuma-alueesta. Valuma-alue on jaettu Moisionjoen alaosan alueeseen (35.241), jossa on 6 järveä (mukaan lukien Kylälammi) ja yläjuoksulla olevaan Höytämönjärven valuma-alueeseen (35.242), jossa on vielä yli 20 järveä. Valuma-alueen laskujoki on Moisionjoki, joka laskee Ruotasjärvestä. Tätä järveä suurempi on Höytämönjärvi, joka kokoaa valuma-alueen järvien laskuojia eniten ja se ansaitseekin alueen pääjärven nimikkeen. Alueen suurimmat järvet ovat Höytämönjärvi (201 ha), Särkijärvi (145 ha) ja Hervantajärvi (83 ha).
Lontilanjoen valuma-alue (35.27)
Lontilanjoki muuttaa nimeään alajuoksullaan Nahkialanjoeksi. Sen valuma-alue on verraten pieni ja se halkoo lähinnä peltoalueita. Sen suurimmat järvet ovat Ojajärvi (eteläinen) ja Ojajärvi (pohjoinen) sekä Ahvenuslammi.
Koskenjoen valuma-alue (35.29)
Koskenjoen valuma-alueen laskujoki Koskenjoki laskee Pyhäjärven eteläosiin Mantereenjärvi nimiseen lahteen. Valuma-alueen pinta-ala on 77,8 km² ja sen järvisyys on 5,2 %. Valuma-alueella on 17 järveä tai lampea, joista suurimmat muodostavat järvien ketjun Koskenjoen yläjuoksulla. Valuma-alueen suurin järvi on Iso Arajärvi (176 ha).
Luonnonhistoriaa
Jääkauden loppupuolella mannerjäätikön reunan peräännyttyä seudun pohjoispuolelle Itämeren vesi peitti Pyhäjärven ja Vanajanveden altaat sekä niiden ympäristöt. Vesi ulottui noin 80 metriä Pyhäjärven ja 65 metriä Vanajaveden nykypinnan yläpuolelle. Maankohoamisen seurauksena ympäristön pinnanmuodot nousivat ylemmäksi ja korkeimmat kohdat nousivat viimein vedenpinnan yläpuolelle. Sinne, missä oli syvempää kuin muualla, muodostui merenlahti, joka myöhemmin kuroutui järveksi. Vanajaveden osalta tämä tapahtui noin 9 400 vuotta sitten ja Pyhäjärven osalta noin 9 000 vuotta sitten. Kuroutumishetkestä alkaen järvien laskukynnykset ovat sijainneet nykyisillä paikoillaan Nokianvirran ja Hiidenvuolteen uomissa. Maankohoaminen oli järvien luoteispäissä nopeampaa kuin kaakkoispäissä, joten järvialtaat kallistuivat kaakkoon päin. Kallistumiset tapahtuivat poispäin laskukynnyksistä, jolloin vedenpinnat kohosivat lähes järvien koko alueilla. Voimakkainta vedennousu oli järven eteläpäissä, missä vedenpinta nousi useita metrejä. Samalla, kun vedenpinnat nousivat, laajenivat järviallaat etelän suuntaan ja tässä hitaassa tulvassa syntyivät sekä Vesilahden ja Lempäälän matalat selät Pyhäjärveen että Vanajavedenselkä.
Aluksi Vanajaveden laskujoki laski Pyhäjärven kohdalla merenlahteen lyhyttä jokea myöten. Pyhäjärven synnyttyä noin 400 vuotta myöhemmin alkoi sen vedenpinta nousta vuosituhansien ajan niin, että Vanajaveden laskujoki lyheni nykyiseksi vuolteeksi Lempäälän kohdalle.
Kuroutumisajankohdan aikoina Längelmäveden, Roineen ja Mallasveden järvivedet laskivat todennäköisesti Pyhäjärven koillisosaan Kaukajärven kautta Viinikanlahteen. Tämä virtausuoma kuivui, kun uusi virtausuoma aukesi Valkeakoskelle 7 500 vuotta sitten. Näsijärvi ei aluksi laskenut Pyhäjärveen vaan pohjoiseen Lapuanjokea myöden. Maan kallistumisen vuoksi Näsijärven eteläpää alkoi tulvia Pispalanharjun reunan yli ja puhkaisi Tammerkosken harjun matalimpaan kohtaan. Puhkeaminen on ollut raju, koska Näsijärven vedenpinta aleni pari metriä ja Pyhäjärven kohosi pari metriä ja tulva hukutti alleen matalia rantoja ja soita. Soille kertyneiden lietteet ovat kerrostuneet turpeen sisälle, ja niistä on kyetty ajoittamaan puhkeamisajankohta noin 7 500 vuotta sitten.
Historiaa
Alue on ollut asuttu jo Suomen esihistoriassa. Pyhäjärven pohjoisimman kiintopisteen Tampereen lisäksi sen vaikutuspiirissä ovat olleet itäpuolella vanhoista asutuksista muun muassa Messukylä, Pirkkala ja Lempäälä, länsipuolella Nokia, Tottijärvi ja Vesilahti. Vanajaveden asutuksia ovat muun muassa Lempäälä, Viiala, Toijala, Kalvola, Sääksmäki, Tyrväntö, Hattula ja Vanaja.
Säännöstely
Vesistöalue on säännöstelty. Pohjoisessa vedenkulkua säädellään Nokianvirran ja Tammerkosken voimalaitoksissa. Nokianvirrassa sijaitseva Melon vesivoimalaitos säännöstelee vedenkulkua epäsäännöllisillä ja voimakkailla toimenpiteillä. Tämä aiheuttaa suuria virtaaman vaihteluita Nokianvirrassa. Etelässä vedenpintojen korkeutta säännöstellään Herralanvuolteen padolla ja joskus Lempäälän kanavan avulla. Myös Lempäälän kanavan läheisyydessä esiintyy voimakkaita virtaamavaihteluita. Vanajaveden säännöstelyllä on kielteisiä vaikutuksia, koska monien rehevien ja matalien lahtien umpeenkasvu on kiihtynyt.
Voimalaitossäännöstelyssä pyritään käyttämään vesivoimaa arkipäivisin ja vähentämään sitä öisin ja viikonloppuisin. Lisäksi vettä varastoidaan järvialtaisiin syksyisin ja keväisin käytettäväksi talvella, kun energiantarve on suurinta. Säännöstelyn vuoksi vedenpinnat vaihtelevat näiden toimien mukaan siten, että suurimmat virtaamat ovat olleet talvella aiempaa suurempia ja vastaavasti kesällä pienempiä kuin muutoin. Melon vesivoimalaitoksella keskivirtaama vaihtelee 300–400m³/sm³/s, mutta energiantuotannon säännöstelyn vuoksi vedenkulku voi olla vuorokausiakin pysähdyksissä.
Säännöstelyluvissa järvien vedenpinnan korkeuksille on määritetty normaalioloissa sitovat ylä- ja alarajat. Pyhäjärven vedenpinnan korkeus on keskimäärin 77,2 metriä merenpinnan yläpuolella (mpy) vaihteluvälin ollessa 75,82–77,37 metriä mpy. Lempäälän eteläpuolella Korteselän kapeikossa vedenpinnan keskikorkeus on 79,3 metriä mpy ja siellä on vaihteluväli 78,00–79,80 metriä mpy. Vanajavedellä Vanajanselällä vedenpinnan keskikorkeus on 79,4 metriä mpy, mutta vaihteluväli on sama kuin Korteselällä.
Padot ja voimalaitokset estävät kalojen liikkumista. Edellisten lisäksi on vielä muitakin patoja. Lempäälässä sijaitsee Myllyojassa pato, Tarpianjoessa sijaitsee Kortejärvellä pato ja vielä Oikkolanjoessa on pato.
Vedenlaatu
Pyhäjärven alapuolisen vesistön laskujoki Kokemäenjoki oli 1960–1980-luvuilla yksi Suomen kuormitetuimmista vesistöistä. Pyhäjärven muista vesistöistä keräämät ja siihen lasketut päästöt olivat yhdessä joenvarren päästöjen kanssa Kokemäenjoen alennustilan aiheuttajat. Viime vuosikymmeninä on kaikilla osa-alueilla tapahtunut huomattavia parannuksia, mutta luonnon tila paranee aiemmasta tilastaan pitemmällä viiveellä.
Näsijärvestä Tammerkosken kautta laskevat vedet ovat hieman puhtaamat kuin Pyhäjärven vesi, koska sitä rasittavat Tampereen Viinikanlahden (200 000 asukasta) ja Raholan (60 000 asukasta) jätevedenpuhdistamojen päästöt. Pyhäjärven vedet eivät ole varsinaisesti reheviä, mutta niiden ravinnepitoisuuksissa on normaalia korkeampia arvoja. Vanajaveden suunnasta tulevat vedet saavat matkallaan pohjoiseen lisäkuormitusta sekä Lempäälästä ja Vesilahdelta että Pyhäjärveä ympäröivien maatilojen hajakuormituksesta. Täällä Pyhäjärvi on selvästi rehevöitynyt. Vanajaveden pohjoisosiin laskee Urjalan, Toijalan ja Valkeakosken jätevesipuhdistamojen vedet ja Valkeakosken teollisuuden puhdistetut jätevedet. Etelästä siihen saadaan kauempaa Hämeenlinnasta yhdyskunta- ja teollisuuspäästöjä. Vanajavesi on maatalousvaltaista seutua ja suuri osa sen hajakuormituksesta on maatilojen aiheuttamaa. Miemalanselältä Vanajavedelle olevalla alueella esiintyy kesäisin leväkukintoja. Kun pohjoisesta ja etelästä tulevat vedet sekoittuvat Nokianvirran kohdalla, virtaa Kokemäenjoen alajuoksulle lievästi rehevöityneen järven vettä. Näiden lisäksi Nokianvirtaan päästetään vielä Kullaanvuoren (26 900 asukasta) jätevesipuhdistamon jätevedet.
Järvien tilaan on vaikuttavat vielä nykyäänkin aiempien vuosikymmenten teollistuminen ja tehomaatalous, koska niiden tuottamia ravinteita makaa järvien sedimenteissä ja ne aiheuttavat jatkuvasti sisäistä kuormitusta. Noin 40 % alueella tutkituista järvistä luokiteltiin ekologisen tilansa vuoksi hyvää alemmalla arvosanalla ja saman arvosanan saivat 84 % alueella luokitelluista joista. Heikoimmat arvosanat saivat Pyhäjärven suljetut lahtialueet, Nuutajärvi, Äimäjärvi ja alue Lepaanvirta-Miemalanselkä.
Sameavetisenä järvenä on Vanajavesi maan parhaita luontaisia kuhavesiä. Lisäksi Pyhäjärven–Vanajaveden alueella esiintyy Kokemäenjoen vesistön tapaan luonnonvaraisena toutainta, ja täällä sen kantaa tuetaan kalaistutuksin.
Reckless Love (albumi)
Reckless Love on Reckless Loven esikoisalbumi, joka julkaistiin 24. helmikuuta 2010. Se ylsi ensimmäisellä viikolla Suomen virallisen listan sijalle 13.
Kokoonpano
+
Amplitudimodulaatio
thumb|right|Amplitudimodulaatiossa (keskellä) signaali välitetään kantoaallon voimakkuuden vaihteluina. Amplitudimodulaatio (lyh. AM, ) on kantoaallon (esimerkiksi radioaallon) modulointitapa, jossa informaatio välitetään kantoaallon voimakkuuden eli amplitudin vaihteluina. Suomen kielellä on amplitudimodulaatiota kutsuttu myös laajuusmodulaatioksi.
Amplitudimodulaatiota käytetään edelleen yleisradiolähetyksissä pitkien aaltojen (LW), keskipitkien aaltojen (MW) ja lyhyiden aaltojen (SW) radiotaajuusalueilla, mutta ei ULA-aaltojen (FM) alueella, jossa modulaationa on frekvenssi- eli taajuusmodulaatio (, FM).
Amplitudimoduloidun signaalin kaistanleveys on kaksi kertaa moduloivan signaalin kaistanleveyden suuruinen. Muihin yleisradiotoiminnassa käytettyihin modulointitekniikoihin verrattuna tämä on vähän. Siksi AM on erityisen käyttökelpoinen matalilla radiotaajuuksilla, joiden alueella taajuuskaistaa on jo lähtökohtaisesti melko vähän käytettävissä.
Amplitudimoduloidusta signaalista voidaan myös poistaa kantoaalto, jolloin saadaan aikaan DSB-SC-lähete (kaksi sivunauhaa tai sivukaistaa ja tukahdutettu kantoaalto). Signaalista voidaan vielä ottaa myös pois toinen sivunauha, jolloin saadaan SSB-lähete (yksi sivunauha), ja tarvittava kaistaleveys puolittuu. Näitä menetelmiä ei käytetä yleisradiolähetyksissä, koska yksinauhalähetys ei ole kovin hyvä musiikin lähettämiseen, vaikka se onkin riittävä puheen välittämiseen. VSB-lähetteessä taas lähetetään toinen sivukaista kokonaan ja toinen (niin sanottu tynkäsivukaista) vain osittain. Näin varmistetaan parempi laatu ja luotettavuus kuin SSB-lähetteillä, mutta kuitenkin yhä vähemmällä kaistalla kuin DSB-lähetteet vaatisivat.
Tališit
Tališit tai talyšit ovat iranilaista tališin kieltä puhuva kansa. He asuvat Azerbaidžanin tasavallan kaakkoisosassa ja Iranin luoteisosassa. Uskonnoltaan he ovat muslimeja (šiialaisia ja sunnalaisia).
Tališit ovat Kaukasian muinaista kantaväestöä, joka on keskiajalta lähtien sulautunut azereihin. 1700-luvun puolivälissä Kaspianmeren lounaisrannikolle muodostui itsenäinen Tališin kaanikunta, jonka pääkaupunkina toimi Lənkəran. Vuonna 1802 kaanikunnasta tuli Venäjän protektoraatti ja vuonna 1828 se liitettiin kokonaan Venäjään.
Azerbaidžanissa tališit asuvat Lənkəranin, Lerikin, Astaran ja Masallın piireissä. Azerbaidžanin vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan heitä oli 76 800 ja vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan 112 000 henkeä. Iranin Gīlānin maakunnassa tališeja arvioidaan olevan noin 100 000.
Perinteisiä elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito ja silkin tuotanto. Asumukset oli tasangolla rakennettu puusta ja vuoristossa kivestä. Perinteinen vaatetus on samankaltainen kuin azereilla. Ruokavalio koostui riisistä, kasviksista ja maitotuotteista. Patriarkaaliseen elämäntapaan kuului naapuriapu, verikosto ja vieraanvaraisuus. Suullinen kansanperinne on lainattu pääosin azereilta.