cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kauhajoen Karhu kaudella 2014–2015
Joukkueen kokoaminen
Uusi päävalmentaja julkistettiin heti KTP-Basketin kauden päättymisen jälkeen, kun KTP:tä kaksi ja puoli kautta valmentanut Sami Toiviainen solmi Karhun kanssa kolmen vuoden mittaisen sopimuksen. Valmentajasopimuksen jälkeen julkistettiin myös Niko Mattilan jatkosopimus.
Karhu neuvotteli kaikkien edelliskauden pelaajien kanssa jatkosta, mutta jatkosopimusta ei kuitenkaan syntynyt Namika Lahteen siirtyneen Matias Ojalan, BC Nokiaan siirtyneen Henri Hirvikosken eikä Oulun NMKY:hyn siirtyneen Jussi Eskolan kanssa.
Kesäkuun alussa Karhu julkisti uusia pelaajasopimuksia, kun Joensuun Katajasta Karhuun siirtyi Juho Lehtoranta sekä koripallomaajoukkueen harjoitusrinkiin kuuluva Antti Kanervo. Lisäksi Aleksi Huuskonen teki joukkueen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Karhun suomalaisosasto täydentyi vielä Namika Lahdesta siirtyneellä Jimi Koskisella ja Forssan Koripojista siirtyneellä Sebastian Bookerilla. Joukkueen runko oli kasassa, kun kolmanneksi yhdysvaltalaisvahvistukseksi palkattiin Toiviaisen kaudella 2012–2013 valmentaman KTP:n hopeajoukkueessa mukana ollut sentteri Devonne Giles. Lisäksi joukkueen ringissä olivat mukana edelliskauden tapaan Karhun oma kasvatti Valtteri Pihlajamäki sekä Vaasan Salaman Adem Osmanovic ja Daniel Lindqvist.
Ennen kauden alkua joukkueen kapteeniksi valittiin Bojan Sarcevic ja hänen varakapteeneikseen Antti Kanervo sekä Devonne Giles.
Harjoitusottelut
Karhu pelasi ennen kauden alkua kuusi harjoitusottelua, joista kaksi Korisliigan, kaksi Ruotsin Basketliganin ja kaksi Viron pääsarjan, KML:n, joukkueita vastaan.
Joukkue
Lyhenteet: O = Ottelut, 2% = Kahden pisteen heittojen onnistumisprosentti, 3% = Kolmen pisteen heittojen onnistumisprosentti, 1% = Vapaaheittojen onnistumisprosentti, L = Levypallokeskiarvo, S = Koriin johtaneiden syöttöjen keskiarvo, M = Menetyksien keskiarvo, R = Pallonriistojen keskiarvo, T = Koriin heiton torjuntojen keskiarvo, P = Pistekeskiarvo
Tom Ashley
Thomas John Mitchell "Tom" Ashley (s. 11. helmikuuta 1984 Auckland) on uusiseelantilainen uransa päättänyt kilpapurjehtija, joka kilpaili purjelautailussa. Ashley on 188 senttimetriä pitkä ja painaa 70 kilogrammaa. Hän edusti Takapuna BC:tä.
Ashley osallistui urallaan kaksiin kesäolympialaisiin, vuosina 2004 ja 2008. Vuoden 2008 kesäolympialaisista Pekingistä hän saavutti kultaa purjelautailusta ja oli vuoden 2004 kesäolympialaisissa Ateenassa kymmenes. MM-kilpailuista Ashley saavutti kultaa vuodelta 2008 ja hopeaa vuodelta 2006. Hän kilpaili viimeisen kilpailunsa maaliskuussa 2012.
Ashleyn valmentajina toimivat David Robertson, Grant Beck, Mat Brick ja David Slyfleid.
Paid tha Cost to Be da Bo$$
Kappaleet
Spotify: Snoop Dogg - Paid tha Cost to Be da Bo$
Club Portugalete
Club Portugalete on jalkapalloseura Portugaleten kunnasta Espanjan Baskimaasta. Seuran edustusjoukkue pelaa Espanjan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Tercera Divisiónissa.
Seura perustettiin vuonna 1909 nimellä Club Deportivo Portugalete. Se nousi ensimmäisen kerran Tercera Divisióniin, joka oli tuolloin maan kolmanneksi korkein sarjataso, kaudeksi 1951–1952 ja on sittemmin pelannut sarjassa runsaat 20 kautta. Joukkue voitti Terceran lohkonsa kausilla 2004–2005 ja 2007–2008. Kaudella 2005–2006 joukkue pelasi Segunda División B:ssä. Kausina 2008–2009 ja 2010–2011 Portugalete selvisi ainoana Terceran joukkueena 32 parhaan joukkoon cup-kilpailu Copa del Reyssä.
Éric Battista
Battista sijoittui Melbournen 1956 olympialaisten kolmiloikassa 16:nneksi tuloksella 15,15 m. Tukholman EM-kilpailuissa 1958 hän sijoittui viidenneksi tuloksella 15,48 m, mikä jäi hänen parhaaksi arvokisasaavutuksekseen. Rooman 1960 olympialaisissa hän karsiutui tuloksella 15,22 m, Belgradin EM-kilpailuissa 1962 jälleen tuloksella 15,22 m sekä Tokion 1964 olympialaisissa tuloksella 15,04 m.
170-senttinen Battista voitti kolmiloikassa Ranskan mestaruuden yhteensä yksitoista kertaa vuosina 1955–1960 ja 1962–1966. Ranskan ennätystä hän paransi yhteensä kymmenen kertaa: ensimmäinen ennätys oli 15,16 m vuonna 1955 ja viimeinen 16,09 m vuonna 1964.
Per Mollerup
Per Mollerup (s. 20. helmikuuta 1942 Nakskov) on tanskalainen muotoilija ja tietokirjailija.
Mollerup opiskeli taloustieteitä Århusin kauppakorkeakoulussa 1960-luvulla ja väitteli arkkitehtuurin tohtoriksi Ruotsin Lundin yliopistossa 1997. Vuosina 1974–1984 hän julkaisi Mobilia Design -muotoilulehteä ja 1984–1988 Tools Design Journal -lehteä. Vuosina 1984–2009 hänellä oli Designlab-niminen yritys, joka erikoistui opastejärjestelmiin ja yritysten graafiseen ilmeeseen. Vuosina 2005–2009 Per Mollerup toimi muotoilun professorina Oslon taidekorkeakoulussa. Vuodesta 2009 hän on ollut viestinnän muotoilun (Communications Design) professorina Swinburne University of Technology -korkeakoulussa Australian Melbournessa.
Muotoiluprojekteja
Mollerupin muotoilutoimisto Designlab suunnitteli 1980-luvun puolivälistä lähtien opastejärjestelmiä muun muassa Kööpenhaminan (1989), Oslon (1996) ja Tukholman Arlandan (1998) lentoasemille. Vuonna 2002 valmistui Kööpenhaminan metron opastejärjestelmä. Designlabin muita asiakkaita ovat olleet sairaalat ja museot eri maissa. Designlab on palkittu yhdeksän kertaa Tanskan muotoiluneuvoston palkinnolla.
Muiden kansainvälisten asiantuntijoiden mukana Mollerup osallistui 2000-luvulla Viron, Latvian ja Liettuan kansallisten muotoilupoliittisten ohjelmien suunnitteluun.
Palkintoja ja huomionosoituksia
Vuonna 1996 Per Mollerup sai Thorvald Bindesbøll -mitalin ja seuraavana vuonna Tanskan kirjatyöntekijöiden kunniapalkinnon. Hän on Viron muotoilujärjestön kunniajäsen.
David Berry
David Berry on australialainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa on James Bligh, jota hän näytteli australialaisdraamassa Kotiin takaisin vuosina 2013–2018.
David Berry syntyi Kanadan Torontossa australialaisille vanhemmille, ja he muuttivat Sydneyyn Berryn ollessa seitsemänvuotias. Ennen näyttelijän uraa hän työskenteli toimittajana. Berrylla on kahden ystävänsä kanssa lauluryhmä Jersey to Motown.
Capetown
Capetown tai Cape Town voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Josh Barnett
Joshua Lawrence Barnett (s. 10. marraskuuta 1977 Seattle, Washington) on yhdysvaltalainen vapaaottelija ja showpainija. Hän voitti UFC:n raskaansarjan mestaruuden 2002 ja Pancrasen avoimen painoluokan mestaruuden 2003. Barnett otteli myös Pridessa ja Strikeforcessa.
Vapaaottelu
Barnett oli harjoitellut ennen vapaaottelemista painia ja hieman potkunyrkkeilyä. Vuonna 1996 hän meni harjoittelemaan Jim Harrisonin salille vapaaottelemista ja vuotta myöhemmin Barnett aloitti vapaaottelu-uransa 1997 UFCF-organisaatiossa. Hän otteli viisi ottelua voittaen kaikki. Sittemmin 1999 Barnett siirtyi SuperBrawliin, jossa hän otteli ensimmäisessä ottelussaan Juha Tuhkasaarea vastaan voitokkaasti. Myöhemmin Barnett otteli myös Bobby Hoffmania ja Dan Severniä vastaan.
UFC
Barnett otteli ensi kerran UFC:ssä 17. marraskuuta 2000 UFC 28 tapahtumassa. Vastassa oli Gan McGee, jonka hän voitti teknisellä tyrmäyksellä toisessa erässä.
Paul Colline
Paul Colline (22. syyskuuta 1895 Pariisi – 8. marraskuuta 1980 Pariisi ) oli ranskalainen näyttelijä, sanoittaja ja käsikirjoittaja. Paul Colline aloitti uransa käsikirjoittamalla ja näyttelemällä sketsejä. Vuonna 1920 hän tapasi René Dorinin, jonka kanssa hän ystävystyi. Colline kuoli Pariisissa 1980.
Luettelo Ruotsin puolueista
Valtiopäivillä 1930-luvulla ollut Sosialistinen puolue on eri puolue kuin 1960-luvulla perustettu Sosialistinen puolue.
Raymond Asso
Raymond Asso (s. 2. kesäkuuta 1901 Nizza, Ranska – 24. lokakuuta 1968 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen sanoittaja. Hän kirjoitti Édith Piafille lauluja 1930-luvulla, ja myöhemmin myös muille ranskalaisille artisteille, kuten Yves Montandille ja Tino Rossille.
Edwin Valero
Edwin Valero (3. joulukuuta 1981 Mérida – 19. huhtikuuta 2010) oli venezuelalainen nyrkkeilijä ja entinen WBC-ammattilaisliiton kevytsarjan maailmanmestari. Valero otteli ammattilaisena 27 ottelua, joista hän voitti jokaisen ennen täyttä aikaa. Tyrmäyksistä 19 tuli ensimmäisessä erässä.
Lottamuseo
Lottamuseo (ruots. Lottamuseum) on Tuusulassa sijaitseva erikoismuseo, joka tallentaa ja esittelee lottajärjestön historiaa ja tutkii naisten tekemää vapaaehtoistyötä. Museo on avattu vuonna 1996, ja sitä ylläpitää Lotta Svärd Säätiö. Museorakennus on Tuusulan Rantatien varrella Syvärannan tilalla osoitteessa Rantatie 39. Lottamuseo on avoinna ympäri vuoden, ja sen yhteydessä toimii kahvila Lottakanttiini.
Edwin Valero
Vaikka Valero oli oikeakätinen, hän otteli "vasenkätisesti" eli oikea käsi edessä.
Lottamuseo
Näyttelyt
Museon päänäyttely on nimeltään ”Lotta Svärd - 100 vuotta yhteiskuntavastuuta”. Näyttely kertoo Lotta Svärd -järjestössä työskennelleiden naisten monialaisesta yhteiskuntavastuusta niin sodan, kuin rauhankin aikana. Lottamuseon erikoisnäyttely "Oikea lotta - lottakuvia 100 vuotta" kokoaa yhteen erilaisia näkemyksiä, käsityksiä ja stereotypioita, joita lottajärjestössä palvelleisiin naisiin on viimeisen sadan vuoden aikana yhdistetty. alt=https://www.niittykahvila.fi/hiljainen-kansa|pienoiskuva|Osa taiteilija [[Reijo Kelan Hiljainen kansa -näyttelystä vieraili Lottamuseon pihalla kesällä 2022. ]]
Kokoelmat
Lottamuseo tallentaa lottajärjestön ja erityisesti yksittäisten lottien historiaan ja toimintaan liittyvää aineistoa sekä Suomen Naisten Huoltosäätiön (vuodesta 2004 Lotta Svärd Säätiön) ja siihen kiinteässä yhteydessä olleiden liikeyritysten toimintaan liittyvää aineistoa. Historiallisen aineiston lisäksi Lottamuseo dokumentoi lottaperinnetyötä ja muita nykypäivän ilmiöitä, jotka liittyvät lotta-aiheeseen. Lottamuseolla on esine-, valokuva-, asiakirja- ja opetuskokoelma, lehtileikearkisto ja käsikirjasto. Lottamuseon kokoelmat ovat karttuneet vuodesta 1996 alkaen pääosin lahjoituksin. Lottamuseon kokoelmia käytetään museon omassa näyttely- ja yleisötyössä. Kokoelmia hyödyntävät myös lotta-aiheesta tietoa etsivät asianharrastajat, toimittajat ja tutkijat.
Edwin Valero
Ura
Ammattilaisuransa Valero aloitti ylemmässä höyhensarjassa (59 kg) 9. heinäkuuta 2002 Eduardo Hernandezia vastaan. Valero voitti peräti 18 ensimmäistä ammattilaisotteluaan ensimmäisen erän tyrmäyksellä. Hänen ensimmäinen titteliottelunsa oli 25. helmikuuta 2006 Whyber Garciaa vastaan WBA Fedelatin-tittelistä. 12-eräiseksi kaavailtu ottelu, jonka Valero voitti avauserän teknisellä tyrmäyksellä, toimi myös eliminaattori-otteluna WBA:n maailmanmestaruusotteluun.
Lottamuseo
Lottagalleria
Lottagalleriassa esitellään suurelle yleisölle lakkautetun lottajärjestön jäseniä ja heidän tarinoitaan. Lottagallerian sähköinen alusta mahdollistaa näiden ainutlaatuisten elämäntarinoiden tallentamisen ja välittämisen nuoremmille sukupolville, jolloin lottajärjestössä työskennelleiden naisten työ ja yhteiskuntavastuu tulevat näkyväksi osaksi Suomalaisen yhteiskunnan kehitystä.
Lottagalleriaa kartutetaan jatkuvasti ja tällä hetkellä Lottagalleriasta löytyy yli tuhannen lakkautetussa lottajärjestössä palvelleen naisen henkilöesittely. Kuka tahansa voi ilmoittaa tuntemansa lotan tai pikkulotan Lottagalleriaan.
Edwin Valero
Ura
WBA-liiton ylemmän höyhensarjan MM-ottelussa 5. elokuuta 2008 Valero kohtasi Vicente Mosqueraan. Valero käytti vastustajaansa kanveesissa ensimmäisessä erässä kahdesti ja otti itsekin lukua kolmannessa erässä. Valeron lisätessä hallintaansa ottelu kesti aina kymmenenteen erään saakka, kunnes tuomari keskeytti kamppailun. Hän puolusti mestaruuttaan Nobuhito Honmoa vastaan ensimmäisen erän teknisellä tyrmäyksellä, Zaid Zavaletaa vastaan kolmannen erän teknisellä tyrmäyksellä sekä viimeisenä kesäkuussa 2008 Takehiro Shimadaa vastaan seitsemännen erän teknisellä tyrmäyksellä, minkä jälkeen hän luopui mestaruudestaan noustakseen painoluokkaa ylemmäs kevytsarjaan.
Lottamuseo
Syvärannan tilan historiaa
Lottamuseo sijaitsee Tuusulan Rantatiellä, Syvärannan tilalla. Tilan historia on hyvin mielenkiintoinen ja Lottamuseon puutarhasta löytyy vielä tänäkin päivänä muistoja menneiltä vuosikymmeniltä muun muassa puutarhaan johtava koristeellinen hämähäkinseittiportti, marmoripatsas Josefina ja suihkuallas istutuksineen.
Syväranta yksityisomistuksessa
Vuonna 1869 helsinkiläinen virkamies Birger Lundahl osti itselleen Gustavelundin kartanoon kuuluneen palstatilan Tuusulanjärven rannalta ja rakennutti tilalle huvilan. Vuonna 1876 Lundahl myi tilan eteenpäin Suomen Pankin johtokunnan puheenjohtajalle Victor von Haartmanille, joka puolestaan myi tilan vain muutamaa vuotta myöhemmin syksyllä 1879 kaartinkapteeni Gotthard Björklundille. Vuonna 1904 Syväranta sai uudet omistajat, kun Björklund myi tilan venäläiselle Konstantin Uschkoffille, joka osti tilan lahjaksi vaimolleen Theresalle. Tila vaihtoi vielä kertaalleen yksityisomistajaa 1900-luvun alkuvuosikymmeninä, kun Uschkoffit myivät tilan Anna ja Herman Hansenille.
Edwin Valero
Ura
Viimeiseksi jääneessä ottelussaan Valero puolusti mestaruuttaan WBC:n väliaikaismestaria Antonio DeMarcoa vastaan 6. helmikuuta 2010. DeMarcon kotikehässä Meksikossa käyty ottelu päättyi ottelun alussa syvän haavan kyynärpäästä päähänsä saaneen Valeron voittoon DeMarcon luovuttua leikistä yhdeksännen erän jälkeen.
Lottamuseo
Sanomalehtimiesten lepokoti
Onni V. Tuisku oli Matti Meikäläinen (myöh. Tuulispää) -lehden päätoimittaja ja omistaja, jonka mukaan nimetty Onni v. Tuiskun säätiö osti Syvärannan tilan vuonna 1923. Tilalle perustettiin sanomalehtimiesten lepokoti. Lepokodissa vieraili kirjailijoita, sanomalehtimiehiä ja heidän sukulaisperheitään. Lepokodissa virkistäytymässä kävivät muun muassa Helsingin Sanomien päätoimittaja W.W. Tuomioja perheineen, kirjailija Olavi Paavolainen ja runoilija Eino Leino.
Edwin Valero
Kehän ulkopuolella
Valero oli monesti uutisoinnin kohteena myös nyrkkeilykehän ulkopuolisten tapahtumien johdosta. Ennen ryhtymistään ammattilaiseksi helmikuussa 2001 hän ajoi moottoripyörällä ilman kypärää ja törmäsi autoon, minkä johdosta hänen kallonsa murtui ja nyrkkeilyura oli vaarassa päättyä. Vamma on tuottanut Valerolle hankaluuksia myöhemminkin uransa aikana; tammikuussa 2004 hänen ottelunsa Kaliforniassa jouduttiin perumaan, koska hän ei läpäissyt lääkärintarkastusta pään magneettikuvauksen takia. Sittemmin hän otteli pääasiassa Yhdysvaltain ulkopuolella, kunnes Nevadan urheilukomissio tarkensi sääntöjään joiden mukaan ottelijalle voidaan myöntää lisenssi vaikka he olisivatkin aiemmin kärsineet aivoverenvuodosta.
Lottamuseo
Lottaopisto
Vuonna 1936 lottajärjestö osti Syvärannan tilan perustaakseen sinne oman lottaopiston. Tilan päärakennus remontoitiin vastaamaan sisäoppilaitoksen tarpeita. Kaikkiaan päärakennuksessa oli 23 asuinhuonetta, keittiötilat ja yleisiä oleskelutiloja. Lottaopiston johtajaksi valittiin Elli Malmgren ja ensimmäinen lottakurssi Syvärannassa pidettiin syksyllä 1937. Ennen talvisotaa Syvärannassa oli loma-aikoina myös lepokotitoimintaa, mutta talvisodan jälkeen lottaopistolla keskityttiin vain ja ainoastaan koulutukseen ja erilaisten kurssien järjestämiseen.
Edwin Valero
Kehän ulkopuolella
Syksyllä 2009 Valerolle ei myönnetty viisumia Yhdysvaltoihin, missä hänen piti otella Manny Pacquiaon esiottelussa. Saman vuoden lokakuussa hänet oli pidätetty äitinsä ja sisarensa pahoinpitelystä syytettynä, mutta sittemmin syytteet peruttiin.
18. huhtikuuta 2010 Valero pidätettiin epäiltynä vaimonsa Yennifer Carolinan murhasta. Vaimoa oli isketty puukolla useita kertoja Valenciassa sijaitsevassa hotellissa. Seuraavana päivänä Valero teki sellissä itsemurhan.
Lottamuseo
Lottaopisto
Syvärannan lottaopistolla lottia koulutettiin pääosin johtotehtäviin ja vaikeimmille teknisille aloille, mutta kurssien kirjo oli laaja. Ennen sotia kursseja ehdittiin järjestää yhteensä 19 kappaletta ja niille osallistui kaikkiaan 433 lottaa. Vuosina 1941-1943 pidettiin 41 kurssia ja niissä opiskeli yhteensä 1291 lottaa. Sodan pitkittyessä tärkeimmiksi kursseiksi nousi viesti-, radisti- ja kansliakurssit. Ennen sotia oltiin keskitytty enemmän muonitus- ja sairaanhoitokursseihin.
Lottajärjestö lakkautettiin Moskovan välirauhansopimuksen nojalla ja valvontakomission painostuksesta 23.11.1944. Lottajärjestön huolto- ja avustustyötä jatkamaan perustettiin Suomen Naisten Huoltosäätiö, jolle lottajärjestö lahjoitti varojaan, kiinteistöjään, irtainta omaisuuttaan ja maa-alueitaan, myös Syvärannan tila lahjoitettiin tässä yhteydessä Suomen Naisten Huoltosäätiölle.
Syväranta sotien jälkeen
Syvärannan tila lahjoitettiin juuri ennen lottajärjestön lakkauttamista Suomen Naisten Huoltosäätiölle, jonka lotat perustivat syksyllä 1944 jatkamaan lottajärjestön huolto- ja avustustyötä. Syvärantaan sijoitettiin lottajärjestön rajatoimiston omistuksessa olevaa kalustoa ja elintarvikevarastoja. Loppuvuodesta 1944 Suomen Naisten Huoltosäätiö vuokrasi Syvärannan päärakennuksen lottien perustamalle liikeyritykselle Työmaahuolto Oy:lle. Syvärannan päärakennus tuhoutui täydellisesti tulipalossa keväällä 1947. Työmaahuollon toiminta kuitenkin jatkui tilalla ja pienemmissä sivurakennuksissa oli Työmaahuollon varastoja. Tilalla myös viljeltiin vihanneksia, hedelmiä ja marjoja Työmaahuollon käyttöön.
Lottamuseon rakentaminen
1990-luvun alkupuoliskolla Suomen Naisten Huoltosäätiö päätti rakennuttaa Syvärannan tilalle uuden päärakennuksen. Uuden päärakennuksen Lottakodin suunnittelutyöhön palkattiin arkkitehdit Irmeli ja Markus Visanti. Visantien ajatus oli suunnitella päärakennus, joka mukaili Syvärannan vuonna 1947 palaneen huvilan ulkoasua.
Nimensä mukaisesti Lottakodin tarkoituksena oli tarjota lakkautetussa lottajärjestössä palvelleille naisille paikka, jossa voi kohdata ja muistella menneitä. Lottakoti avattiin yleisölle keväällä 1996. Lottakodissa oli kahvila, näyttelytiloja ja yleisiä oleskelutiloja. Näyttelytiloihin lakkautetussa lottajärjestössä aikoinaan palvelleet naiset olivat suunnitelleet ja toteuttaneet näyttelyn, jossa kerrottiin lottajärjestön historiasta ja toiminnasta.
Vuonna 2000 Lottakodin nimi vaihdettiin Syvärannan Lottamuseoksi ja 2012 nimi lyhennettiin Lottamuseoksi. Nimen muutokseen päädyttiin, sillä Suomen Naisten Huoltosäätiö oli rakennuttanut Hyrylään senioritalon, joka nimettiin Tuusulan Lottakodiksi. Senioritalon ja Rantatiellä sijaitsevan Lottakodin nimien samankaltaisuus aiheutti paljon sekaannusta, joten Lottakodista tuli Lottamuseo.
Andrei Sapožnikov
Andrei Sapožnikov s.1971 on entinen venäläinen jääkiekkoilija.Valittiin Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekon kunniagalleriaan vuonna 1993.
Lähteet
Russian and Soviet Hockey Hall of Fame bio
Serge Firca
Serge Firca (s. 11. maaliskuuta 1948 Vittel) on entinen ranskalainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli kolmiloikka.
Aleksi Tarvonen
Aleksi Tarvonen (s. 19. heinäkuuta 1994 Kotka) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa FC KTP:tä. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Tarvonen pelasi vuosina 2010–2013 KTP:ssä Kakkosta ja Kolmosta yhteensä 71 ottelua, joissa hän teki kahdeksan maalia. Kaudella 2014 hän edusti Ykkösessä pelannutta FC KTP:tä, muttei päässyt kauden aikana kertaakaan kentälle. Ensiesiintymisensä Veikkausliigassa Tarvonen teki 19. huhtikuuta 2015, kun KTP hävisi kotiottelun Kuopion Palloseuralle 0–1. Elokuussa 2015 hänet valittiin Veikkausliigan kuukauden joukkueeseen. Hän jatkoi uraa FC KTP:ssä seuran pudottua ensin Ykköseen ja edelleen Kakkoseen. Tarvonen on pelannut Veikkausliigatasolla myös Tampereen Ilveksessä kaudella 2019.
Sahalininpihta
Sahalininpihta (Abies sachalinensis) kuuluu pihtojen sukuun ja mäntykasvien heimoon. Lajin toinen nimi on sahalininjalokuusi.
Sahalininpihta kasvaa, nimensä mukaisesti, Sahalinin saarella sekä Kuriileilla, Hokkaidossa ja harvinaisena Kamtšatkalla. Puistopuuna ja metsiin istutettuna sitä tavataan monessa paikassa pohjoisella pallonpuoliskolla. Suomessa sitä kasvaa viljeltynä maan eteläosissa. Se menestyy parhaiten tuoreilla kasvupaikoilla. Muiden pihtojen tavoin se on hallanarka ja herkkä juurikäävän aiheuttamalle tyvilaholle.
Sahalininpihta on suuresti lähisukulaisensa japaninpihdan näköinen, ja eroaa siitä oikeastaan vain neulasista, jotka sahalininpihdalla ovat kapeampia sekä ilmarakojuovat väriltään harmaampia ja kapeampia. Sahalininpihta kasvaa Suomessa lähes 30-metriseksi tuuheaksi puuksi, jonka läpimitta voi olla yli 50 senttimetriä.
99 Dike
99 Dike on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi A. Borrelly vuonna 1868. Pikkuplaneetta sai nimensä kreikkalaisen mytologian Dike-jumalattaren mukaan. Diken läpimitta on noin 69 kilometriä ja pyörähdysaika noin 10,36 tuntia.
Pariisin verilöyly
thumb|right|270px|Maurice Papon johti Pariisin poliisia, kun verilöyly tapahtui. Pariisin verilöyly oli 17. lokakuuta 1961 Pariisissa tapahtunut joukkomurha, jolloin poliisi surmasi useita kymmeniä rauhanomaiseen mielenosoitukseen osallistuneita algerialaisia. Arviot uhrien lukumäärästä vaihtelevat 50:n ja 200:n välillä. Tapahtumat olivat osa tuolloin seitsemättä vuotta jatkunutta Algerian itsenäistymissotaa.
Mielenosoitukseen osallistui noin 30 000 Algerian itsenäistymistä ajaneen Kansallisen vapautusrintaman kannattajaa, joiden kimppuun Pariisin poliisijohtajan Maurice Paponin komentamat joukot hyökkäsivät. Hän oli etukäteen luvannut suojella poliiseja tulevilta syytteiltä. Suuri osa uhreista syntyi, kun poliisi ajoi mielenosoittajia kaupungin läpi virtaavaan Seinejokeen. Heitä hakattiin myös tajuttomiksi ja heitettiin veden varaan.
Ranskan hallitus myönsi lopulta vuonna 1998 syyllisyytensä 40 mielenosoittajan kuolemaan, mutta todellisuudessa surmansa saaneita oli lähes 200. Vuonna 2001 Pariisin pormestari Bertrand Delanoë paljasti uhrien muistolaatan Pont Saint-Michelin sillalla.
Roope-karhu
pienoiskuva|Roope-karhu ja isänsä nauttimassa teetä. Roope-karhu (alkuperäiseltä nimeltä Rupert Bear) on brittiläisen taiteilijan Mary Tourtelin luoma sarjakuva. Se ilmestyi ensimmäisen kerran Daily Express -lehdessä 8. marraskuuta 1920. Sarjakuvan päähenkilö on Roope-niminen karhu, jolla on yllään punainen villapaita sekä keltaruudulliset housut ja kaulahuivi.
Radisson Blu Sky
Radisson Blu Sky on kansainväliseen Radisson Hotels & Resorts -ketjuun kuuluva neljän tähden hotelli Tallinnassa. Hotellissa on 25 kerrosta, ja se on 104,8 metrin korkuinen. Hotelli rakennettiin vuosina 1999–2001 arkkitehtien Vilen Künnapun, Ain Padrikin and Kari Mökkälän piirustusten mukaan.
Roope-karhu
Sarjakuvasta on tehty useita televisiosarjoja, kuten vuosina 1970–1974 valmistunut nukkeanimaatiosarja Roope-karhun seikkailut, vuosina 1991–1997 valmistunut Roope-karhu -piirrossarja, jota esitettiin MTV3-kanavalla 1990-luvulla suomen kielelle jälkiäänitettynä sekä vuosina 2006–2008 valmistunut stop motion -animaatiosarja Roope-karhun taikaseikkailut.
Arto Sotavalta levytti Roope-karhusta kappaleen vuonna 1971, joka on käännöskappale laulaja Jack Leen esittämästä kappaleesta Rupert.
Roberto Cammarelle
Roberto Cammarelle (s. 30. heinäkuuta 1980 Cinisello Balsamo) on italialainen amatöörinyrkkeilijä ja olympiavoittaja. 190 senttimetriä pitkä vasenkätinen Cammarelle kilpailee superraskaassa sarjassa. Cammarelle edustaa GS Fiamme Oroa.
Cammarelle saavutti ensimmäisistä olympialaisistaan, vuoden 2004 kesäolympialaisista Ateenasta, pronssia superraskaasta sarjasta. Vuoden 2008 kesäolympialaisista Pekingistä hän voitti kultaa samasta sarjasta. Kolmansista kesäolympialaisistaan, vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta Cammarelle saavutti hopeaa. MM-kilpailuista Cammarelle on saavuttanut kaksi kultaa ja kaksi pronssia. EM-kilpailuista hänellä on kolme hopeaa. EU-mestaruuskilpailuista Cammarelle on saavuttanut neljä kultaa ja Välimeren kilpailuista kolme kultaa.
Cammarelle on siviiliammatiltaan poliisi.
Viljo Elomaa
Viljo Urho Elomaa (alun perin Helenius, 9. elokuuta 1897 Kälviä – 4. helmikuuta 1966 Jyväskylä) oli suomalainen urheilija ja suojeluskuntalainen, joka saavutti menestystä ampumalajeissa ja yleisurheilulajeissa. Viljo Elomaa syntyi isänmaalliseen ja urheilua arvostavaan perheeseen Keski-Pohjanmaalla, mutta on kuitenkin taustaltaan lähinnä hämäläistä sukua. Viljon puoliso oli Hanna Viik ja vanhemmat rautatievirkamies Mikko Helenius ja Aleksandra Helin. Viljon veli Toivo Elomaa oli nuorena yhtä lahjakas yleisurheilija. Eversti Toivo Elomaa kaatui Tulemajoella 5.7.1944, toimiessaan tuolloin JR44:n komentajana. Viljon veli Sulo Elomaa oli 1910–1930-luvuilla Lahden urheiluelämän uranuurtajia ja muun muassa teki pitkän päivätyön nostaessaan Lahden Urheilijat suurseuraksi. Viljon poika Antti Elomaa on yksi Suomen kaikkien aikojen menestyksekkäimpiä pesäpalloilijoita.
Työelämässä Viljo Elomaa toimi lähinnä konduktöörinä ja järjestelymestarina sekä 1920-luvulla vähän aikaa myös kapitulanttina jääkäritykistörykmentissä. Sotilasarvoltaan Viljo Elomaa on vääpeli. Uransa aikana Elomaa on edustanut seuroja Kälviän Korven Koitto, SLU Kokkolan osasto, Lahden Ahkera, Lahden Urheilijat ja Lahden Ampujat sekä suojeluskuntakilpailuissa Lahden suojeluskuntaa ja Etelä-Hämeen suojeluskuntapiiriä.
Yleisurheilua ja suojeluskuntatoimintaa
Jo viisitoistavuotiaana Viljo Elomaa innostui harrastamaan yleisurheilua kuuluen silloisiin Keski-Pohjanmaan urheiluseuroihin. Hän saavutti yhteensä seitsemän Keski-Pohjanmaan piirin mestaruutta olympialaisessa viisiottelussa, 100 m juoksussa, kuulassa, keihäänheitossa ja kiekonheitossa. Kuulantyönnössä ja keihäänheitossa tuli myös piiriennätyksiä. Vuoden 1918 alussa Viljo Elomaa liittyi Kälviän suojeluskuntaan osallistuen Kokkolan valtaukseen, mutta ollen toimessa rautateillä määrättiin heti tämän jälkeen takaisin hoitamaan tointansa, joten suoranainen toiminta vapausarmeijan mukana supistui tähän.
Syksyllä 1918 siirtyi Viljo Elomaa Lahteen rautateiden palvelukseen sekä liittyi paikalliseen suojeluskuntaan ja tämän saman suojeluskunnan riveissä hän uskollisesti seisoi järjestön lakkauttamiseen asti. Lahdessa olon alkuvuosina edusti hän paikallista suojeluskuntaa ja urheiluseuroja kunniakkaasti useissa eri kilpailuissa saavuttaen täälläkin useita eri mestaruuksia. Armeijan harmaissa ollessaan Viljo Elomaa voitti jääkäriprikaatin 5-ottelun vuosina 1919 ja 1921 sekä kuulan vuonna 1921 sekä muita mitaleita. Suomen rautatieläisten mestaruuskisoissa hän voitti vuonna 1924 muun muassa heittosarjan mestaruuden ja pari muuta mitalia. Sk.järjestön mestaruuskilpailuissa hän oli Etelä-Hämeen piirin edustajana Kotkassa ja Viipurissa, sijoittuen parhaimmillaan kuulassa neljänneksi ja keihäässä kuudenneksi. Viljo Elomaa oli kansallista kärkitasoa monessa yleisurheilulajissa tällä Suomen yleisurheilun kulta-ajalla; hän oli muun muassa vuonna 1922 Helsingin SM-kisoissa kuulassa neljäs, 1924 Lahden SM-kisoissa kuulassa neljäs (paras käsi ja yhteistuloskilpailu) ja kiekonheitossa viides. Kansallisissa kisoissa ja kutsukisoissa hänet nähtiin usein voittajana tai kolmen parhaan joukossa. Hän voitti Lahden piirissä yhteensä 19 kertaa piirinmestaruuden ja 11 muuta PM-mitalia. Viljo Elomaa saavutti yhdessätoista eri yleisurheilulajissa yhteensä 37 piirinmestaruusmitalia, joista 26 kultaisia ja teki useita piiriennätyksiä Keski-Pohjanmaan ja Lahden yleisurheilupiireissä. Hänen lajeinaan olivat muun muassa juoksujen pikamatkat, keihäs, kiekko, kuula, moukari, painonheitto, korkeus, pituus, kolmiloikka, 3-ottelu ja 5-ottelu.
Suojeluskuntajärjestön ampumamestari
Viljo Elomaa aloitti ampumaurheilun vuonna 1924 Lahden suojeluskunnassa. Elomaa sijoittui vuosien 1933–1943 välisenä aikana lähes 30 kertaa kolmen parhaan joukkoon Lahden sk.piirin kevät- ja syysmestaruuskilpailuissa, saavuttaen myös useita piirinmestaruuksia sekä kivääri että pistoolilajeissa. Tuona aikana ampumaurheilu oli erittäin suosittua ja osallistujien määrä sk.piirin kilpailuissa laskettiin lajista ja vuodesta riippuen sadoista ampujista jopa yli 2 700:n ampujaan. Lahden sk.piiriä hän on edustanut sk.järjestön mestaruuskilpailuissa seuraavina vuosina: 1930, 1931, 1934, 1936 ja 1938. Vuonna 1934 hän voitti sk.järjestön 300 metrin kouluammunnan mestaruuden Tampereella pistemäärällä 459 (50 laukausta) sekä vuonna 1936 Helsingissä ylivoimaisesti pistemäärällä 186 (20 laukausta), sivuten sk.järjestön ennätystä. Vuonna 1934 oli hän sk.järjestön edustajana balttilaisissa ampumakilpailuissa Riiassa sijoittuen kouluammunnassa toiseksi pistemäärällä 186. Kilpailun voitti eräs puolalainen kreivi, joka ampui saman tuloksen reikätähtäimisellä kiväärillä. Samoissa kilpailuissa Mikkelissä vuonna 1937 tuli Elomaa toiseksi 3×20 laukauksen sotilaskiväärikilpailussa ja kolmanneksi sotilasammunnassa. Samoissa kisoissa 1939 hän sijoittui uusinnan jälkeen toiseksi sotilasammunnassa. Etelä-Hämeen sk.piirin ja Riian sk.rykmentin välisissä kilpailuissa oli hän viidesti menestyksekkäästi mukana.
Toiminta Lahden Ampujissa (LAS)
Viljo Elomaa liittyi Lahden Ampujiin 1920-luvulla, jatkaen ammuntaa seuran riveissä aina 1950-luvulle asti. Elomaa saavutti runsaasti menestystä Lahden paikallisissa kilpailuissa ja erilaisissa seuraotteluissa sekä kovatasoisissa SAL:n Hämeen Ampujapiirin kilpailuissa. SAL:n mestaruuskilpailuihin yleisessä sarjassa Elomaa osallistui vuosina 1935, 1936, 1938 ja 1939. Henkilökohtaisissa kilpailuissa parhaat sijoitukset eri lajeissa olivat 8. (pienoiskivääri 3x20), 8. (sotilaskivääri 3x20), 9. (kenttäammunta), 15. (vapaakivääri 3x20) ja 37. (kaksintaistelu). Joukkuekilpailuista tuli myös mitaleita. Viljo Elomaa kuului SAL:n MM-kilpailujen valmennusjoukkueeseen vuosina 1937–1939, tullen valituksi Suomen edustusjoukkueeseen vuoden 1939 kilpailuihin Luzernissa.
Toimittuaan viitisentoista vuotta uskollisesti ja ansiokkaasti Lahden sk:n vahtimestarina, jossa talossa hän perheineen myös asui, siirtyi Viljo Elomaa v. 1939 Lahden ampumaradan vahtimestariksi, hoitaen tämänkin tehtävän erittäin kiitettävällä tavalla vuoteen 1952 asti. 1940-luvulla kilpailutoiminta oli ymmärrettävistä syistä Suomessa vähentynyt, mutta joihinkin SM-kilpailuihin ja Ruotsi–Suomi-maaotteluihin Viljo Elomaa vielä osallistui sotien jälkeenkin, jolloin hän saavutti ikämiessarjoissa useita mitaleita. Viljo Elomaan osaamisen kirjo oli myös ampumalajeissa hyvin monipuolinen, sillä hän kilpaili erilaisilla sotilaskivääreillä, sotilaspistoolilla, pienoispistoolilla, pienoiskiväärillä, vapaakiväärillä ja jopa konepistoolilla. Erityisesti hänet tunnettiin nimenomaan ”pystykorva-ampujana”. Viljo Elomaa suoritti SAL:n suurmestariluokan kivääriammunnassa, erikoismestariluokan pistoolin kaksintaisteluammunnassa ja 1. luokan 600 metrin kivääriammunnassa. Elomaa teki LAS:n piirissä monien vuosien ajan myös todellista pioneerityötä ampumaurheilun hyväksi.
Ampujain maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 1937 ja 1939
Ampujain maailmanmestaruuskilpailuissa Helsingissä vuonna 1937 Viljo Elomaa oli sotilaskiväärin mieskohtaisessa kilpailussa neljästoista pistemäärällä 518 ja makuulta kuudes pistemäärällä 185, joka tuolloin oli myös kautta aikain seitsemänneksi paras tulos MM-kilpailuissa. Hyvien MM-sijoituksien lisäksi tärkeimpänä saavutuksena mainittakoon, että Elomaa voitti vuoden 1937 Helsingin ampujainmestaruuskilpailujen avajaiskilpailun (Kolmen Kihon Kilpailu, Presidentti Svinhufvudin, sotamarsalkka Mannerheimin ja kenraali Östermanin joukkue) sekä henkilökohtaisesti pistemäärällä 386 että sotamarsalkka Mannerheimin joukkueessa. Viljo Elomaan siivitti selvään voittoon huima loppukiri, viimeisen 10 laukauksen sarjan tulos 99 pistettä. Koekivääreillä suoritettuun kisaan osallistuivat kutsuttuina Suomen 66 parasta kivääriampujaa, joten ampujiensa, kilpailupaikan ja poikkeuksellisen merkittävien joukkueenjohtajiensa vuoksi voitto oli erityisen arvokas. Ampujain maailmanmestaruuskilpailuissa Luzernissä vuonna 1939 saavutti Elomaa MM-hopeaa Suomen sotilaskiväärijoukkueessa. Mieskohtaisessa 3 × 20 laukauksen kilpailuissa hän oli 10. (163–171–181=515), asentokilpailuissa polvella 8. (350) ja makuulla 20. (353).
Huomionosoitukset ja palkitsemiset
Viljo Elomaalle on myönnetty Lahden Ampujien kunniaviiri ja hänet kutsuttiin Lahden Ampujien kunniajäseneksi vuonna 1965. Elomaalle myönnettiin Suomen Urheilun hopeinen ansiomitali 1958. Elomaalle on myönnetty Suomen Leijonan Ritarikunnan ansioristi, Vapaudenristin sururisti, 1. luokan Vapaudenmitali punaisen ristin kera, 2. luokan Vapaudenmitali, Vapaussodan muistomitali soljen kera (Pohjanmaan vapautus) ja talvisodan muistomitali sekä harvinainen Latvian Suojeluskunnan ansioristi. Lisäksi hänellä on ollut suojeluskuntain 1. ja 2. luokan kuntoisuusmerkki sekä valioluokan harrastusmerkki.
Jan Peka
Jan Peka (27. heinäkuuta 1894 Rataje nad Sázavou, Itävalta-Unkari – 21. tammikuuta 1985 Praha) oli tšekkoslovakialainen jääkiekkoilija, joka edusti maataan olympialaisissa kolmesti vuosina 1920, 1928 ja 1936.
Pekan edustama Tšekkoslovakia voitti vuoden 1920 olympialaisissa pronssia.
Sivuttaisvierittävä peli
Sivuttaisvierittävä peli on videopeli, jossa pelitoiminta on kuvattu puolikulmasta ja näytöllä olevat hahmot liikkuvat yleisesti ruudun vasemmasta kulmasta oikeaan kulmaan (tai harvoissa tapauksissa, oikealta vasemmalle) täyttääkseen tavoitteensa. Nämä videopelit käyttävät vieritystä tietokoneen näyttöteknologiassa. Siirtyminen yhden näytön tai flip-näytön grafiikoista vieritysgrafiikoihin Kolikkopelien kulta-aikana sekä kolmannen sukupolven pelikonsolien aikaan osoittautui keskeiseksi harppaukseksi pelisuunnittelussa, joka on verrattavissa 3D-grafiikkoihin siirtymiseen viidennellä sukupolvella.
Alexander Duff
Alexander Duff (1806–1878) oli skotlantilainen Intiassa työskennellyt lähetyssaarnaaja. Lisäksi hän kotimaassaan toimi lähetystieteen yliopisto-opetuksen hyväksi. Vuonna 1830 Duff perusti Kalkuttaan ylemmille kasteille suunnatun collegen. Hän perusti Intiaan muitakin kouluja. Hän pyrki kehittämään erityisesti koululähetystä. Duff uskoi, että hindulaisuus voitaisiin nujertaa parhaiten ylemmän englanninkielisen kouluopetuksen avulla. Vuonna 1843 hän liittyi vapaakirkkoon.
Jan Palouš
Jan Leopold Alois Palouš (25. lokakuuta 1888 České Budějovice – 25. syyskuuta 1971 Praha) oli tšekkoslovakialainen jääkiekkoilija ja olympiamitalisti, joka osallistui olympialaisiin vuosina 1920 ja 1924.
Elisabet Vaasa
Ruotsin prinsessa Elisabet Vaasa (4. huhtikuuta 1549 – 19. marraskuuta 1597) oli Ruotsin kuningas Kustaa Vaasan ja kuningatar Margareetan tytär. Heidän kymmenestä lapsestaan Elisabet oli yhdeksäs. Hänen veljensä Juhana III ja Kaarle IX toimivat vuoroillaan Ruotsin kuninkaina, kuten myös hänen velipuolensa Eerik XIV.
Elämä
Prinsessa sai hyvän kasvatuksen ja oli erittäin musikaalinen. Päinvastoin kuin vanhempaa sisartaan Sofia Vaasaa, Elisabetia on kuvailtu tasaiseksi ja onnelliseksi ihmiseksi. Häntä pidettiin eräänä Euroopan "täydellisimmistä" prinsessoista, ja hän sai useita avioliittotarjouksia, muun muassa Toscanan suurherttualta Francesco I:ltä. Jo vuonna 1562 Elisabet kihlattiin Mecklenburgin herttuan Kristoferin kanssa, mutta tämän jouduttua pitkäksi aikaa puolalaisten vangiksi Elisabetin veli Juhana III purki kihlauksen.
Syksyllä 1573 Eerik XIV:n uskottu valtaneuvos Charles de Mornay johti salaliittoa Juhanaa vastaan. Myös Elisabet oli mukana salaliitossa, ja muut liittoon kuuluvat kokoontuivat usein hänen luonaan. He suunnittelivat, että Juhana murhattaisiin eräässä skotlantilaisille palkkasotureille järjestetyssä läksiäisjuhlassa, minkä jälkeen Eerik vapautettaisiin, kruunu siirtyisi joko hänelle tai Kaarlelle ja Charles de Mornay paljastaisi, mihin Eerik oli piilottanut kulta-aarteen. On epäselvää, kenelle kruunu olisi siirtynyt. Suunnitelma epäonnistui, koska de Mornay unohti antaa palkkasotureille merkin toimia.
Hannele Ruotsalo
Hannele Kristiina Ruotsalo (o.s. Pulkkinen, s. 6. joulukuuta 1947 Kuhmoinen) on suomalainen dramaturgi ja teatteriohjaaja, joka on vuodesta 1985 toiminut Jyväskylän kaupunginteatterissa. Sitä ennen hän toimi viitisentoista vuotta freelancerinä Yleisradiossa.
Elisabet Vaasa
Elämä
Elisabet sai vuonna 1574 avioliittotarjouksen Ranskan Henrik III:lta, mutta suunnitelma kariutui Henrikin päädyttyäkin toiseen morsianehdokkaaseen.
Elisabet piti omaa hoviaan Tukholmassa, eikä masentunut epäonnistuneesta avioliittosuunnitelmasta. Hän vastasi veljiensä aviottomien lasten kasvatuksesta. Vuonna 1577 Mecklenburgin herttua vapautui vankeudestaan ja esitti Elisabetille uuden kosinnan. Ilmenneiden ongelmien johdosta häitä vietettiin vasta 7. toukokuuta 1581, jolloin Elisabet oli 32-vuotias. Pariskunta asettui asumaan Mecklenburgiin, missä oleilunsa aikana Elisabet perusti kirjaston, toimi välittäjänä sisarustensa kiistoissa ja synnytti pariskunnan ainoan lapsen, Margareta Elisabetin. Kristofer kuoli maaliskuussa 1592 ja Elisabet palasi tyttärensä kanssa Ruotsiin kysyäkseen veljiltään apua uuden avioliiton järjestämiseksi. Myös taloudelliset ongelmat vaikuttivat Elisabetin päätökseensä palata Ruotsiin; hänen myötäjäisiään ei ollut koskaan maksettu. Vuonna 1594 hän sai asuttavakseen Norrköpingshusin kartanon veljeltään Kaarle IX:ltä.
Hannele Ruotsalo
Ruotsalo sai vuonna 1982 Sokeain kuunnelmapalkinnon ohjauksestaan Kalkutta, minun Kalkuttani. Hän toimi Suomen Teatteriohjaajien Liiton hallituksen jäsenenä 1989–1990 ja on toiminut opettajana Suomen Teatterikoulussa ja Tampereen yliopistossa.
Elisabet Vaasa
Elämä
Elisabet kuoli yllättäen vuonna 1597 kesken avioliittoneuvottelujen. Hänet on haudattu Uppsalan tuomiokirkkoon.
Lapset
Elisabet sai yhden tyttären Mecklenburgin herttuan Kristoferin kanssa.
Mário Adamčík
Mário Adamčík (s. 9. syyskuuta 1973) on entinen slovakialainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
George Miller
George Miller (s. 3. maaliskuuta 1945 Brisbane, Australia) on australialainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja. Alkuperäiseltä koulutukseltaan hän on lääkäri.
Mário Adamčík
Adamčík pelasi Slovakian pääsarjassa Corgoň Ligassa 108 ottelua ja teki 18 maalia edustaen Spartak Trnavaa, MFK Ružomberokia, MŠK Rimavská Sobotaa ja MŠK Žilinaa. Lisäksi hän pelasi kaudella 2001 Suomen pääsarjassa Veikkausliigassa 24 ottelua ja teki viisi maalia edustaen Kuopion Palloseuraa. Sittemmin Adamčík on pelannut Itävallan alasarjoissa.
George Miller
Parhaiten Millerin ohjaamista elokuvista muistetaan Mad Max -sarja, Babe-porsaasta kertovat kaksi elokuvaa sekä pingviineistä kertova animaatioelokuva Happy Feet. Miller on ohjannut myös lukuisia televisiosarjoja sekä tuottanut monia elokuvia uransa aikana.
Millerin veli Bill Miller on elokuvatuottaja.
Welcome to the Rileys
Welcome to the Rileys (tunnettu myös nimellä Meet the Rileys) on yhdysvaltalainen independent-tuotettu draamaelokuva. Elokuvan on ohjannut Jake Scott ja käsikirjoittanut Ken Hixon. Sen pääosia näyttelevät Kristen Stewart, James Gandolfini ja Melissa Leo. Kristen Stewartin rooli elokuvassa Mallory, joka on teini-ikäinen ja ilotyttö.
Elokuva
Kristen Stewart esittää elokuvassa Mallorya, joka on ongelmallinen teini-ikäinen ja ilotyttö. James Gandolfini ja Melissa Leo esittävät murheellista pariskuntaa, jotka kuuluvat Rileyn perheeseen. Stewart on kertonut olevansa hermostunut roolistaan elokuvassa, sillä hänet nähdään muutaman kerran alasti ja strippaamassa. Tämän takia hän pyysi hyvää ystäväänsä Nikki Reediä kuvauspaikalle tukemaan häntä. Stewart on itse kommentoinut, että hänen mielestään tämä on hyvä elokuva näyttelijäuralleen, sillä nyt fanitkin saavat nähdä erilaisen puolen hänen töistään. Hän on todennut myös, että kyseinen elokuva on independent-elokuva, jota varmastikaan kukaan ei normaalisti katsoisi, mutta kaikki ovat kiinnostuneita näkemään Bellan strippaamassa.
Elokuva nähtiin ensimmäisen kerran vuoden 2010 Sundance-elokuvafestivaaleilla,, mutta elokuvan varsinainen ensi-ilta oli 29. lokakuuta 2010. Elokuvaa alettiin kuvata loppusyksystä 2008 New Orleanssissa.
Soundtrack
Elokuvan soundtrack julkaistiin digitaalisesti 26. lokakuuta 2010 ja virallisesti 2. marraskuuta 2010.
Näyttelijät
Lähde:
Giorgi Ositašvili
Giorgi Ositašvili (s. 13. maaliskuuta 1985) on georgialainen jalkapallovalmentaja, joka valmentaa Kolmosen Ilves-Kissoja.
Ositašvili pelasi kaudella 2006–2007 Georgian pääsarjassa Umaghlesi Ligassa 18 ottelua edustaen Merani Tbilisiä. Hän on pelannut lisäksi maan toisella sarjatasolla 44 ja kolmannella sarjatasolla 29 ottelua. Ositašvili siirtyi georgialaisesta Kiziki Sighnaghista Suomen Kakkosessa pelanneeseen FC Kuusankoskeen kaudeksi 2008 ja pelasi kauden aikana 23 ottelua. Vuosina 2009–2014 Ositašvili pelasi 133 Ykkösen ottelua KooTeePeessä ja sen seuraajassa KTP:ssä. Ensiesiintymisensä Suomen pääsarjassa Veikkausliigassa hän teki 12. huhtikuuta 2015, kun KTP pelasi 1–1 päättyneen vierasottelun FC Lahtea vastaan. Kausilla 2018–2019 Ositašvili edusti Tampereen Pallo-Veikkoja.
Karel Pešek
Karel Pešek-Káďa (20. syyskuuta 1895, Olomouc, Itävalta-Unkari – 30. syyskuuta 1970, Praha, Tšekkoslovakia) oli tšekkoslovakialainen jääkiekkoilija ja jalkapalloilija sekä olympiamitalisti. Hän pelasi keskikenttäpelaajana AC Sparta Prahassa ja Tšekkoslovakian jalkapallomaajoukkueessa. Hän teki vuosien 1913–1933 ajan kestäneen seurajoukkueuransa aikana yhteensä 149 maalia.
Ahdistus
Ahdistus tarkoittaa seuraavia asioita:
Karel Pešek
Pešek pelasi maajoukkueessa 44 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Hän osallistui olympialaisiin vuosina 1920 ja 1924.
Vuoden 1920 olympialaisissa Pešek edusti maataan myös jääkiekossa. Tšekkoslovakia sijoittui turnauksessa kolmanneksi.
Pientalo
thumb|Englantilainen pientaloalue. Pientalo on asuinrakennus, jossa on yksi tai useampia asuntoja, joista jokaiseen on oma sisäänkäyntinsä maantasosta. Pientalossa on 1–3 kerrosta.
Pientalossa eri pääasuntojen tiloja ei voi olla päällekkäin. Pääasunnon ja sivuasuntojen tilat voivat kuitenkin olla päällekkäin. Pientalossa jokaisella huoneistolla on yleensä oma piha.
Erilaisia pientaloja
Pientaloja ovat kytketty pientalo ja erillispientalo. Kytketyn pientalon huoneistot liittyvät toisiinsa jonkin rakenteen välityksellä, kun taas erillispientalossa eri huoneistoihin kuuluvat tilat eivät ole toisissaan kiinni. Pientaloihin kuuluvat rivitalo, ketjutalo, paritalo, erillistalo ja omakotitalo.
Tilastokeskuksen määritelmän mukaan pientaloja ovat omakotitalo, paritalo sekä kaksikerroksinen omakotitalo, joissa on kaksi asuntoa.
Pientaloalue
Pientaloalue koostuu taajama-alueella olevista omakoti-, pari- ja rivitaloista. Pientaloalue on matalaa, toisinaan harvaan rakennettua kaavoitettua asuntoaluetta.
Baptiste Gros
Baptiste Gros (s. 17. heinäkuuta 1990 Annecy, Ranska) on ranskalainen maastohiihtäjä, joka edustaa Les Dragons d'Annecy-seuraa. Hän on erikoistunut sprintteihin. Grosin valmentaja on Christophe Deloche.
Gros voitti Ski Tour Canadalla maaliskuussa 2016 vapaan hiihtotavan sprintin Quebecissa. Yksittäisessä maailmancupin osakilpailussa hän on sijoittunut parhaimmillaan toiseksi joulukuussa 2015 Davosin vapaan sprintissä ja tammikuussa 2016 Planicassa vastaavassa kilpailussa. Kaudella 2013-2014 Gros sijoittui kolmanneksi Szlarska Poreban sprintissä Puolassa. Kaudella 2018-2019 hän oli kolmas vapaan hiihtotavan sprintissä Davosissa. Hän sijoittui sprintticupissa neljänneksi kaudella 2015–2016.
Gros saavutti kultaa viestistä ja hopeaa sprintistä ja sekaparisprintistä vuoden 2011 talviuniversiadeista Erzurumista. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui perinteisen hiihtotavan sprintissä 12:nneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän oli vapaan hiihtotavan sprintissä 14:s.
Gros harrastaa moottoripyöräilyä.
Valentin Loos
Valentin "Vilda" Loos (13. huhtikuuta 1895, Praha, Itävalta-Unkari – 8. syyskuuta 1942, Praha, Böömin ja Määrin protektoraatti, Saksan valtakunta) oli tšekkoslovakialainen jääkiekkoilija, joka pelasi olympialaisissa vuosina 1920 ja 1924.
Elisabet (Romanian kuningatar)
Elisabetin vanhemmat olivat Wiedin ruhtinas Hermann ja Maria von Nassau. Elisabet nai vuonna 1869 Romanian ruhtinaaksi valitun Hohenzollern-Sigmaringenin prinssin Kaarle I:n, joka vuonna 1881 kruunattiin kuninkaaksi. Romanian kuningattarena Elisabet omistautui hyväntekeväisyystyölle ja koulutuksen edistämiselle. Vuosien 1877–1878 Venäjän–Turkin sodan aikana hän panosti haavoittuneiden sotilaiden hoitoon ja perusti Elisabetin risti -nimisen kunniamerkin ansioituneille sotilassairaanhoitajille. Elisabetin ja Kaarlen avioliitosta syntyi vain yksi lapsi, kolmivuotiaana kuollut prinsessa Maria (1870–1874).
Elisabet oli kirjallisesti, taiteellisesti ja musiikillisesti lahjakas. Hän kirjoitti romaaneja, näytelmiä, novelleja, esseitä ja runokokoelmia, ja julkaisi romanialaisten kansantarinoiden kokoelmia. Hänen toimittamansa ranskankielinen aforismikokoelma Les Pensées d'une reine (1882) voitti vuonna 1888 Ranskan akatemian Botta-palkinnon. Elisabet kirjoitti myös vuonna 1884 libreton ruotsalaisen säveltäjä Ivar Hallströmin oopperaan Neaga. Lisäksi hän käänsi Pierre Lotin romaanin Islannin kalastajat ja Paul de Saint-Victorin kritiikkikokoelman ranskasta saksaksi sekä Elena Văcărescun toimittaman romanialaisten kansanlaulujen kokoelman saksasta englanniksi. Suuren osan kirjallisesta tuotannostaan Elisabet julkaisi kirjailijanimellä Carmen Sylva. Nimimerkillä Dito Und Idem julkaistut teokset ovat kuningatar Elisabetin ja hänen hovineitonsa Mite Kremnitzin yhdessä kirjoittamia.
Teoksia
Suomennettu teos:
Böömin jääkiekkomaajoukkue
Böömin jääkiekkomaajoukkue oli Böömiä kansainvälisissä kilpailuissa edustanut jääkiekkomaajoukkue, joka voitti jääkiekon Euroopan mestaruuden kahdesti, vuosina 1911 ja 1914.
Vuonna 1908 Böömi oli yksi IIHF:n perustajajäsenistä. Böömi ei ollut itsenäinen valtio, vaan osa Habsburgien valtakuntaa. Böömissä pelattiinkin jääkiekkoa jo 1800-luvulla, ja se olikin yksi ensimmäisistä paikoista Euroopassa, jossa peliä pelattiin.
Böömin jääkiekkojoukkueen pohjalta muodostui Tšekkoslovakian jääkiekkomaajoukkue, josta tuli nykyinen Tšekin jääkiekkomaajoukkue.
Erillinen Böömin ja Määrin protektoraatin nimeä kantanut joukkue oli natsi-Saksan liittolaisineen hallitseman Euroopan epävirallinen mestari vuonna 1940.
Running (kappale)
Running on unkarilais-yhdysvaltalaisen laulajan András Kállay-Saundersin kappale, jolla hän edusti Unkaria vuoden 2014 Eurovision laulukilpailussa. "Running" valittiin edustuskappaleeksi 22. helmikuuta 2014. Laulajan mukaan kappale perustuu tositapahtumiin. Se kertoo lapsiin kohdistuvasta perheväkivallasta. "Tämä ei ole tyypillinen rakkauslaulu, mutta emme saa unohtaa että sitä tapahtuu joka päivä, joka paikassa.", Kállay-Saunders sanoi.
András Kállay-Saunders pääsi 6. toukokuuta pidetystä ensimmäisestä semifinaalista Eurovision laulukilpailun 10. toukokuuta 2014 käytyyn finaaliin. Kappale sijoittui finaalissa viidenneksi. Kyseessä on Unkarin euroviisuhistorian toiseksi paras sijoitus. Kisan voitti itävaltalainen Conchita Wurst.
Malheurin kapina
Kapina päättyi 12. helmikuuta 2016 viimeisenkin antauduttua. Kapinaa pidettiin Yhdysvalloissa äärimmäisenä osoituksena liittovaltiovastaisista mielipiteistä.
Lokakuussa 2016 valamiehistö vapautti kaikki seitsemän pääsyytettyä.
Lihastasapaino
Lihastasapaino tarkoittaa staattisten ja dynaamisten lihasten sopusuhtaista kokonaisuutta ihmisen lihaksistossa. Huono lihastasapaino voi kehittyä esimerkiksi urheilussa, jossa treenataan lihaksia toispuolisesti.
Mika Karttunen
Mika Karttunen on ainakin seuraavien henkilöiden nimi:
Nollafunktio
Nollafunktio on matematiikassa sellainen yhden muuttujan vakiofunktio, joka saa arvokseen aina nollan. Sen kuvaaja on vaakasuora, joka kulkee x-akselin päällä, eli se on siinä mielessä lineaarista funktiota. Nollafunktion lauseke voidaan kirjoittaa