cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Elmer Niklander
Saavutuksia
1908 hänestä tuli myös kuulantyönnön Suomen mestari ja seuraavana vuonna hän työnsi yhteistuloksen 26,89 metriä, joka ylitti virallisen maailmanennätyksen. Oikean käden työntö oli 14,68 metriä. Myös kiekonheitossa hänestä tuli Suomen mestari yhteistuloksella 81,64 metriä (oikea käsi 41,12 metriä). Vuoden 1910 kiekkotulos oli 81,58 metriä, oikea käsi 43,86 metriä. Hän voitti samana vuonna myös kuulantyönnön yhteistuloksella 27,01. Paremman käden tulos oli 14,68. Kalevan-ottelussa 1911 Niklander voitti mestaruuden kiekonheitossa (78,36, parempi käsi 42,34) ja moukarinheitossa, jossa voittotulos oli 33,22. Seuraavana vuonna hän voitti SM-kultaa kuulantyönnössä yhteistuloksella 25,72, parempi käsi oli 13,83. Kiekonheiton voittotulos oli 79,79, josta paremman käden osuus 39,96. Lisäksi hän voitti antiikin tyylin kiekonheiton, jossa voittoheitto kantoi 39,98.
Vuonna 1913 hän teki Suomen ennätyksen kuulantyönnössä, yhteistulos oli 27,75 metriä (oikea käsi 14,86 metriä ja vasen käsi 12,89 metriä). Seuraavana vuonna hän voitti Malmössä sekä kiekon- että painonheiton. Kaiken kaikkiaan Niklanderilla oli 42 kuulan, kiekon ja moukarin Suomen mestaruutta.
Niklander teki urallaan useita kuulantyönnön, kiekonheiton ja moukarinheiton Suomen-ennätyksiä. Vuonna 1908 hän työnsi kuulantyönnössä SE-tuloksen 13,74, mutta Jalmari Sauli paransi ennätyksen lukemiin 14,06 vielä samana vuonna. Niklander työnsi seuraavana vuonna uudeksi ennätykseksi 14,86. Tämä pysyi ennätyksenä vuoteen 1925, kunnes Ville Pörhölä onnistui rikkomaan sen. Kiekonheitossa Niklander teki vuonna 1910 Suomen-ennätyksen 44,88, jonka Armas Taipale rikkoi kaksi vuotta myöhemmin.
Moukarinheitossa Niklander teki kolme Suomen-ennätystä. Hän heitti vuonna 1910 40,04, joka paransi Verner Järvisen Suomen-ennätystä 5,21 metrillä. Johan Pettersson paransi ennätystä kaksi vuotta myöhemmin, mutta Niklander heitti 1914 tuloksen 45,95, joka oli 32 senttimetriä parempi kuin Petterssonin ennätys. Niklander heitti vielä vuonna 1916 Suomen-ennätykseksi 47,57. Tämä pysyi ennätyksenä vuoteen 1924, jolloin Erik Eriksson otti sen nimiinsä.
Niklander, joka oli naimaton, työskenteli koko ikänsä maanviljelijänä kotitilallaan Oitissa. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Konstantin Rikhard Niklander ja Henriika Harjula.
Mouhoun
Mouhoun on provinssi läntisessä Burkina Fasossa Boucle du Mouhounin hallintoalueella. Siellä on vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan 298 088 asukasta ja sen pinta-ala on 6 668 neliökilometriä. Provinssin pääkaupunki on Dédougou.
Lumilautailu talviolympialaisissa 1998
XVII talviolympialaiset järjestettiin vuonna 1998 Naganossa, Japanissa. Lumilautailu oli ensimmäistä kertaa olympialaisten kisaohjelmassa. Kilpailutapahtumia järjestettiin neljä.
Suurpujottelu
Rebagliati on lumilautailun kaikkien aikojen ensimmäinen olympiavoittaja. Rebagliatin kilpailun jälkeen antamassa dopingnäytteessä oli merkkejä kannabiksen käytöstä ja aluksi kansainvälinen olympiakomitea hylkäsikin hänen suorituksensa, mutta lopulta urheilun kansainvälisen vetoomustuomioistuimen päätöksellä hän sai pitää kultamitalinsa.
<br style="clear:both" />
Lumikouru
<br style="clear:both" />
Seven Years in Tibet (dokumenttielokuva)
Seven Years in Tibet on brittiläinen dokumenttielokuva vuodesta 1956. Dokumentti perustuu itävaltalaisen vuorikiipeilijän Heinrich Harrerin samannimiseen teokseen vuodelta 1952. Dokumentin ohjasi Hans Nieter ja se osallistui Cannesin elokuvajuhliin vuonna 1956.
Giulia Gwinn
Giulia Gwinn (s. 2. heinäkuuta 1999) on saksalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Saksan maajoukkueessa elokuun 2022 loppuun mennessä 33 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. Hän esiintyi ensimmäisen kerran maajoukkueessa marraskuussa 2017 Ranskaa vastaan. MM-kilpailuissa 2019 Gwinn pelasi Saksan kaikki viisi ottelua alusta loppuun ja teki alkulohko-ottelussa Kiinaa vastaan ottelun ainoan maalin. EM-kilpailuissa 2022 hän pelasi Saksan kaikki kuusi ottelua ja saavutti hopeaa Englannille loppuottelussa kärsityn jatkoaikatappion jälkeen. Hänet valittiin turnauksen tähdistökentälliseen.
Gwinn siirtyi vuonna 2019 Freiburgin joukkueesta Bayern Müncheniin.
Fantasia
Fantasia ( ’tehdä näkyväksi’) on mielikuvitukseen perustuva taideteos. Fantasia voi olla esimerkiksi kirjallisuutta, musiikkia, elokuvaa, sarjakuvaa, teatteria tai pelejä. Fantasian genreen kuuluvat mielikuvitukselliset paikat, olennot ja tapahtumat. Fantasiataiteessa on usein maagisia ja yliluonnollisia aiheita. Fantasia voi pohjautua muinaisiin myytteihin ja mytologioihin. Fantasialla on joitakin päällekkäisyyksiä scifin, kauhun ja muun spekulatiivisen fiktion kanssa.
Kirjallisuus
Fantasiakirjallisuudessa englantilaisen J. R. R. Tolkienin Taru sormusten herrasta (1954–1955) on ollut 1900-luvun vaikutusvaltaisin teos. Sen hengessä on kirjoitettu valtava määrä vaihtelevan tasoisia fantasiaromaaneja ja -romaanisarjoja. Muita 1900-luvun merkittäviä fantasiateoksia ovat esimerkiksi Ursula Le Guinin Maameren tarinat. Tolkienia edeltävää fantasiaa edustavat muun muassa Robert E. Howardin Conan barbaari -kertomukset ja Lordi Dunsanyn Haltiamaan kuninkaantytär. 2000-luvun alun merkittävimpiä fantasiaromaaneja ovat J. K. Rowlingin valtavan suosion keränneet Harry Potter -kirjat. Niistä ensimmäinen, Harry Potter ja viisasten kivi, ilmestyi vuonna 1997.
Musiikki
Musiikissa fantasia on mielikuvitelma. Sitä käytetään usein nimityksenä sävellyksille, joiden muotorakenne joko todellisesti tai näennäisesti poikkeaa yleisimmin tunnetuista sävellyslajeista. Tunnetuimpina W. A. Mozartin d-molli-fantasia sekä Schubertin Wanderer-fantasia, jotka ovat molemmat pianoteoksia. Fantasiaksi nimitetään joskus myös löyhästi muodostettuja muunnelmia tai sommitelmia yleisön suosimista kansanlaulu- ja oopperasävelmistä.
Kuvataide
Fantasiataidetta ovat tuottaneet Boris Vallejo, Luis Royo ja monet muut. Oma lukunsa ovat lukuisat taiteilijat, jotka ovat kuvittaneet fantasiakirjallisuutta, kuten Tolkien-kuvittajat Pauline Baynes, Alan Lee, John Howe ja Ted Nasmith. Internetin Elfwood-yhteisö on omistettu kokonaan fantasia- ja scifi-aiheiselle taiteelle ja kirjallisuudelle.
Rooli- ja lautapelit
Fantasia on myös monien rooli- ja lautapelien aiheena. Useimmiten ne saavat innoituksensa Tolkien-vaikutteisesta fantasiakirjallisuudesta. Yksi tunnetuimmista fantasia-aiheisista roolipeistä on Dungeons & Dragons. Kuuluisa fantasiaan liittyvä strategiapeli on miniatyyripeli Warhammer Fantasy Battle.
Nitrosoamiinit
thumb|Nitrosoamiinin rakenne
Nitrosoamiinit ovat syöpää aiheuttavia typpiyhdisteitä, joita käytetään mm. joissakin tuholaismyrkyissä ja kosmetiikkatuotteissa. Niitä on tupakkatuotteissa, muun muassa savukkeissa sekä nuuskassa, erityisesti amerikkalaisessa nuuskassa, josta on Massachusettsin terveysviraston tutkimuksissa löytynyt jopa yli 40 -kertaisia nitrosoamiinipitoisuuksia ruotsalaiseen nuuskaan verrattuna. Niitä muodostuu myös joskus mahalaukussa nitriittien ja/tai nitraattien reagoidessa aminohappojen kanssa.
Maasdam
pienoiskuva|150x150px|Maasdamin vaakuna vuodesta [[1984|1911.]] Maasdam on kylä ja entinen kunta Etelä-Hollannin provinssissa Alankomaissa. Se oli kunta vuoteen 1984 asti, jolloin se sulautui Puttershoekin, Mijnsheerenlandin, Westmaasin ja Heinenoordin kylien kanssa uudeksi Binnenmaasin kunnaksi. Kylän väkiluku on 585.
Nahouri
Nahouri on provinssi Burkina Fason eteläosassa Centre-Sudin hallintoalueella. Siellä oli vuoden 2006 väestönlaskennassa yhteensä 155 463 asukasta. Provinssin pääkaupunki on Pô, jossa oli 50 360 asukasta.
Klaus Maria Brandauer
Klaus Maria Brandauer (oik. Klaus Georg Steng, s. 22. kesäkuuta 1944 Bad Aussee, Itävalta) on itävaltalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hän myös opettaa Max Reinhardt Seminarissa Wienissä Itävallassa.
Aloittaessaan näyttelijänuransa vuonna 1962 hän otti taiteilijanimekseen äitinsä tyttönimen Maria Brandauer. Työskenneltyään teatterissa ja televisiossa hän teki ensimmäisen filmiroolinsa vuonna 1972 elokuvassa Tehtävä Salzburgissa. Vuonna 1981 Brandauer teki kehutun roolityön István Szabón ohjaamassa elokuvassa Mefisto. Elokuva voitti parhaan kansainvälisen elokuvan Oscar-palkinnon. Brandauer sai roolistaan myös mm. Jussi-palkinnon. Pääosa Mefisto-elokuvassa käynnisti Brandauerin kansainvälisen uran. Seuraavina vuosina hän näytteli mm. Bond-elokuvassa Älä kieltäydy kahdesti (1983) Maximilian Largon roolissa ja paroni Bror von Blixen-Finecken roolissa elokuvassa Minun Afrikkani (1985).
Roolistaan paroni von Blixeninä hän voitti Golden Globe -palkinnon parhaasta miessivuosasta ja oli myös Oscar-ehdokkaana.
Vuonna 1989 hän ohjasi ensimmäisen elokuvansa Georg Elser – Einer aus Deutschland, jossa hän myös näytteli pääosassa. Hän on näytellyt myös monissa teatterirooleissa.
Vuonna 2006 tuli kuluneeksi 50 vuotta saksalaisen näytelmäkirjailijan Bertolt Brechtin kuolemasta. Brandauer ohjasi Brechtin ja Kurt Weillin vuonna 1928 tekemän Kolmen pennin oopperan juhlanäytöksen. Brandauer valitsi Puukko-Mackien osaan Die Toten Hosen -punkyhtyeen laulusolistin Campinon (oik. Andreas Frege). Tämä herätti hämmästystä teatterialan asiantuntijoiden keskuudessa. Näytelmä sai ristiriitaisen vastaanoton. Campinon roolityötä kehuttiin, mutta näytelmän tavanomaista ohjausta moitittiin. Brandauer sai buuauksia näytelmän ensi-illassa, kun hän tuli kumartamaan yleisölle näytännön päätteeksi.
Akun tehdas
Akun tehdas voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Petra Frey (laulaja)
upright|pienoiskuva|Petra Frey vuonna 2017.
Petra Frey (s. 27. kesäkuuta 1978 Innsbruck) on itävaltalainen laulaja. Hän edusti Itävaltaa vuoden 1994 Eurovision laulukilpailussa Dublinissa Irlannissa, jossa hänen kilpailukappaleensa ”Für den Frieden der Welt” sijoittui 17. sijalle. Vuonna 2003 Frey osallistui uudestaan Itävallan Eurovisio-karsintaan ja saavutti Ralph Siegelin ja Bernd Meinungerin säveltämällä ja kirjoittamalla kappaleella ”This Night Should Never End” kilpailun toisen sijan. Ensimmäisen albuminsa Bloß Träume im Kopf Frey julkaisi 15-vuotiaana vuonna 1993.
Klaus Maria Brandauer
Brandauer oli naimisissa elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja Karin Brandauerin (o.s. Müller) kanssa vuodesta 1963 vuoteen 1992, jolloin Karin Brandauer kuoli vaikeaan sairauteen. Avioliitosta on yksi lapsi. Heinäkuussa 2007 Brandauer avioitui Berliinissä elämänkumppaninsa apulaisohjaaja Natalie Krennin kanssa. Brandauerin poika Christian oli tilaisuudessa todistajana. Klaus Maria Brandauerin asuinpaikkoina ovat nykyään Altaussee, Wien ja New York.
Jens Pauli Heinesen
Jens Pauli Heinesen (12. marraskuuta 1932 Tórshavn, Färsaaret – 19. heinäkuuta 2011) oli färsaarelainen kirjailija.
Heinesen löi läpi vuosina 1962–1966 ilmestyneellä romaanitrilogialla Tú upphavsins heimur. Trilogiassa hän kuvaa seikkaperäisesti, miten färsaarelainen talonpoikaiskulttuuri on meidän aikanamme muuttunut.
Heinesen oli färsaarelaisen kirjallisuuden uudistaja. Färsaarelaisen kirjallisuudentutkijan ja professorin Malan Marnersdóttirin mukaan hän toi Färsaarten kirjallisuuteen yksilön sisäisen problematiikan nyky-yhteiskunnassa ja myös taiteilijanäkökulman. Vuonna 1973 ilmestyneessä kirjassaan Frænir eitur ormurin Heinesen toi färsaarelaiseen romaanitaiteeseen monimutkaisempaa kerrontaa. Hän kirjoitti 1980–1992 seitsenosaisen romaanisarjan. Niillä on yhteisnimi Á ferð inn í eina óendaliga søgu.
Heinesen sai Färsaarten kirjallisuuspalkinnon neljä kertaa.
Korkeushyppy
thumb|Korkeushyppääjä ylittää riman floppaustyylillä. Korkeushyppy on yleisurheilulaji, jossa on tarkoituksena hypätä yhdellä jalalla ponnistaen mahdollisimman korkealla olevan riman ylitse pudottamatta sitä. Korkeushyppy on ollut jokaisten kesäolympialaisten ohjelmassa. Suosituimmat hyppytyylit ovat vaihdelleet vuosikymmenten aikana: nykyisin käytetään eniten floppaustyyliä, jossa rima ylitetään selkä edellä. Korkeushypyn miesten maailmanennätys on kuubalaisen Javier Sotomayorin 245 cm ja naisten ennätys bulgarialaisen Stefka Kostadinovan 209 cm.
Säännöt
Hyppääjän on ponnistettava yhdellä jalalla. Riman on jäätävä kannattimilleen, eikä hyppääjä saa ennen ponnistusta koskettaa alastulopatjaa tai rataa riman toisella puolella niin että hän hyötyy siitä.
Kilpailija voi aloittaa mistä tahansa etukäteen ilmoitetusta korkeudesta, ja hän saa itse valita, mistä korkeuksista hän yrittää sen jälkeenkin. Kilpailijalla on kolme yritystä päästä yli kustakin korkeudesta. Kilpailija, joka epäonnistuu kolmesti peräkkäin, putoaa pois kisasta ja hänen tuloksekseen jää se korkeus, jonka hän on viimeksi ylittänyt. Ennen kuin kilpailija on käyttänyt kaikki kolme yritystä, hän voi siirtyä ylittämään seuraavaa korkeutta jäljellä olevilla yrityksillään. Jos kilpailija jatkaa kilpailua ainoana hyppääjänä, hän saa korotuttaa riman haluamaansa korkeuteen.
Tasatuloksessa korkeammalle sijoittuu kilpailija, jolla on vähemmän hyppyjä siitä korkeudesta, jossa tasatilanne syntyi. Sen ollessa tasan vertaillaan pudotusten kokonaismäärää alemmista korkeuksista, ja vähimmillä pudotuksilla selvinnyt sijoittuu korkeammalle. Jos kaikki vertailut ovat tasan, kilpailun voitosta voidaan uusia, muuten sijoitus jaetaan.
Esimerkki korkeushyppykilpailun tulostaulukosta: Taulukossa ”O” merkitsee hyväksyttyä suoritusta, ”X” epäonnistumista ja ”–” väliin jättämistä. Kilpailijat A ja B saivat saman tuloksen 188 cm, mutta kilpailija A sijoittuu korkeammalle, koska hänellä on vähemmän pudotuksia alemmista korkeuksista.
Välineet
Korkeushyppyrima on poikkileikkaukseltaan ympyrän muotoinen ja halkaisijaltaan enintään 30 millimetriä, pituudeltaan 4,00 metriä ja painoltaan enintään 2 kilogrammaa. Materiaaliksi käy sopiva materiaali, mutta ei kuitenkaan metalli. Riman päissä on päätykappaleet, joissa on yksi tasainen pinta. Rima saa riippua keskikohdastaan enintään 2 senttimetriä. Rima ripustetaan telineillä oleville kannattimille. Alastulopatjan on oltava vähintään 5 × 3 metriä.
Hyppytekniikka
Hyppytekniikalle on kaksi perusvaatimusta: kehon painopiste on saatava mahdollisimman korkealle ja keho sellaiseen asentoon, joka sallii riman ylittämisen mahdollisimman läheltä hypyn maksimikorkeutta. Tämän saavuttamiseksi on edullista pitää jotkin kehon osat mahdollisimman alhaalla, jotta toiset osat saadaan nousemaan korkeammalle. Myös käytettyyn hyppytyyliin soveltuva ja riittävän nopea vauhdinotto on tärkeä. Se antaa hyppääjälle tarvittavan nopeuden ja oikean vartalon asennon ponnistusvaiheessa.
Tyylien kehitys
Floppauksessa hyppääjän ei tarvitse nostaa kehonsa painopistettä yhtä korkealle kuten muissa tyyleissä. Floppaaja voittaa näin 5–7 senttimetriä kierähtäjään nähden. Floppaaja saa lisäksi enemmän vauhtia hyppyynsä nopeamman vauhdinoton ansiosta. Toisaalta floppaaja häviää 5 senttimetriä siinä, että hänen painopisteensä on ponnistusvaiheessa alempana kuin kierähtäjällä. Koska floppauksen tekniikka on helpompi oppia kuin kierähtämisen, se on syrjäyttänyt kaikki muut hyppytyylit, vaikka joillekin hyppääjille kierähdystyyli ehkä sopisi floppausta paremmin.
Historia
Korkeushyppy on mukana olympialaisten ja muiden arvokisojen ohjelmassa, ja laji oli mukana jo ensimmäisissä nykyaikaisissa olympialaisissa 1896. Lajin ensimmäinen olympiavoittaja oli Ellery Clark tuloksella 181 cm. Vuoteen 1912 asti olympialaisten ohjelmassa oli myös vauhditon korkeushyppy. Korkeushyppytyylit kehittyivät nopeasti 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa: aluksi suosittiin saksaustyyliä, josta siirryttiin ulkojalan ja sisäjalan tyyleihin.
Ensimmäinen tunnettu naisten ennätyshyppy oli yhdysvaltalaisen Nancy Voorheesin 146 cm vuonna 1922. Naisten olympiaohjelmaan korkeushyppy tuli vuoden 1928 olympialaisissa, jolloin kisan voitti kanadalainen Ethel Catherwood. Ensimmäiset kahdeksan miesten korkeushypyn olympiakultaa menivät Yhdysvaltoihin. Suomen paras olympiasaavutus korkeushypyssä on Kalevi Kotkaksen neljäs sija Berliinissä 1936.
1930-luvulla alettiin käyttää kierähdystyyliä. Vuonna 1960 yhdysvaltalainen John Thomas korotti maailmanennätyksen lukemiin 223 cm. Neuvostoliittolaiset kehittivät kierähdystyylin tekniikan huippuunsa, ja Valeri Brumel hyppäsi vuonna 1963 jo 228 cm. Kesäolympialaisissa 1968 yhdysvaltalainen Dick Fosbury voitti kultaa uudella floppaustyylillä, jossa rima ylitetään selkä edellä. Neljä vuotta myöhemmin suurin osa huippuhyppääjistä käytti jo floppaustyyliä, ja nykyisin kaikki huippuhyppääjät käyttävät sitä.
Vuonna 1993 kuubalainen Javier Sotomayor hyppäsi edelleen voimassa olevan maailmanennätyksen 245 cm. Myös naisten ennätys on vanha: Stefka Kostadinova hyppäsi 209 cm vuonna 1987. Kaudet 2013 ja 2014 olivat miesten korkeushypyssä korkeatasoisimpia sitten 1990-luvun alun, sillä vuonna 2013 kaksi hyppääjää (Bohdan Bondarenko ja Mutaz Essa Barshim) ja vuonna 2014 kuusi hyppääjää (Barshim, Bondarenko, Ivan Uhov, Derek Drouin, Andri Protsenko ja Aleksei Dmitrik) ylittivät 240 cm.
Kaikkien aikojen parhaat tulokset ulkoradoilla
Kultakin urheilijalta vain paras tulos. Päivitetty 30. heinäkuuta 2018.
Jack Unterweger
Johann "Jack" Unterweger (16. elokuuta 1950 – 29. kesäkuuta 1994) oli itävaltalainen sarjamurhaaja ja kirjailija.
Unterweger syntyi Steiermarkissa. Hänen äitinsä oli wieniläinen prostituoitu ja isä yhdysvaltalainen sotilas. Unterwegerin kasvatti köyhyydessä hänen alkoholisoitunut isoisänsä.
Unterweger oli nuoruudessaan useasti vankilassa. Vuonna 1974 hän kuristi 18-vuotiaan saksalaisen Margaret Schäferin kuoliaaksi ja sai elinkautisen. Hän alkoi vankeusaikanaan kirjoittaa novelleja, runoja ja näytelmiä. Lisäksi häneltä ilmestyi omaelämäkerrallinen Fegefeuer – eine Reise ins Zuchthaus, joka oli menestys niin kriitikoiden kuin yleisönkin keskuudessa. Unterweger vapautettiin vankilasta kuudentoista vankeusvuoden jälkeen.
Unterweger ryhtyi vapautumisensa jälkeen uudelleen murhaajaksi. Hän lähti Los Angelesiin kirjoittaessaan paikallisesta rikollisuudesta itävaltalaiseen lehteen. Hän surmasi prostituoituja sekä Pohjois-Amerikassa että Euroopassa. Poliisia pakoillessaan hän pyrki vakuuttamaan Itävallan tiedotusvälineitä viattomuudestaan. FBI pidätti hänet lopulta Miamissa 27. helmikuuta 1992.
Unterweger palautettiin Itävaltaan, jossa häntä odottivat syytteet yhdestätoista murhasta. Näistä hänet saatettiin varmuudella todistaa syylliseksi yhdeksään. Unterweger tuomittiin 29. kesäkuuta 1994 jälleen elinkautiseen. Hän hirttäytyi sellissään samana päivänä.
Veikkausliigan kausi 1997
Veikkausliigan kaudella 1997 Helsingin Jalkapalloklubi voitti Suomen mestaruuden selvällä erolla. Myös toiseksi tullut VPS kuroi huomattavasti kaulaa lähimpiin uhkaajinsa. Niinpä tiukimmat kamppailut käytiin lopulta putoamiskamppailuissa.
Menestys eurokentillä
Mestarien liiga: UEFA Cup: Cup-voittajien cup: Intertoto Cup:
Ossi-Petteri Grönholm
Ossi-Petteri Grönholm (s. 17. syyskuuta 1981 Kotka) on pelaajauransa päättänyt suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SM-liigajoukkue KooKoossa. Hän on pelityyliltään puolustava puolustaja.
Ura
Grönholm on Kotkan Titaanien kasvatti. Hän debytoi seuran miesten joukkueessa 17-vuotiaana II-divisioonassa kaudella 1998–1999. Kaudella 1999–2000 Titaanit siirtyi pelaamaan I- ja II-divisioonan välille perustettua Suomi-sarjaa, jossa Grönholm oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 2+17=19, kuten myös seuraavalla kaudella 2000–2001 tehoilla 10+12=22. Hän sijoittui myös Suomi-sarjan jäähypörssissä kolmanneksi 101 minuutillaan. Kaudeksi 2001–2002 Grönholm siirtyi Pelicansiin, jossa yli puolet kaudesta eteni kuitenkin A-nuorissa. Hän pelasi seuran SM-liigajoukkueessa 18 runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen. Kaudella 2002–2003 Grönholm pelasi SM-liigassa 33 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä ja hän pelasi kauden aikana miesten pelejä myös 13 ottelun verran lainalla Mestis-joukkue KJT:ssä. Kaudella 2003–2004 Grönholm pelasi SM-liigassa 47 runkosarjaottelua tehopistein 2+3=5.
Elokuussa 2004 Grönholm siirtyi kuukauden mittaiselle try-outille Tampereen Ilvekseen. Kauden 2004–2005 kynnyksellä hän jäi kuitenkin ilman jatkosopimusta ja siirtyi kasvattajaseuransa Titaanien harjoitusvahvuuteen. Grönholm oli kauden päätyttyäkin joukkueen tehokkain puolustaja tehtyään 14 ottelussa tehot 4+14=18. Marraskuussa 2004 hän siirtyi kahden viikon try-outille Saimaan Palloon. Tammikuussa 2005 Grönholm sai loppukauden kattaneen jatkosopimuksen. Hän teki loppukaudella 28 runkosarjaottelussa tehot 1+3=4 ja nousi runkosarjan viimeisillä kierroksilla aina SaiPan ykköspuolustajaksi asti. Helmikuussa 2005 Grönholm teki kaksivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Kausi 2006–2007 hänellä jäi hieman rikkonaiseksi loukkaantumisten vuoksi. Tammikuussa 2007 Grönholm teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen SaiPan kanssa.
Grönholm siirtyi kaudeksi 2011–2012 kaksivuotisella sopimuksella Hämeenlinnan Pallokerhon riveihin. Hänen ensimmäistä sopimuskauttaan haittasi loukkaantumiset, mutta kaudella 2012–2013 Grönholm nousi joukkueessa suureen rooliin lähinnä Johan Larssonin puolustajaparina. Tammikuussa 2013 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen HPK:n kanssa. Kaudeksi 2014–2015 Grönholm nimettiin joukkueen varakapteeniksi.
Kaudeksi 2015–2016 Grönholm siirtyi kaksivuotisella sopimuksella SM-liigan nousijajoukkue KooKoohon. Hänen kauttaan lyhensi pitkälti useilla viikoilla lokakuussa 2015 tullut loukkaantuminen, jonka vuoksi Grönholm pelasi kaikkiaan vain 35 runkosarjaottelua.
Elokuussa 2017 Grönholm siirtyi yhden ottelun mittaisella sopimuksella vahvistamaan kasvattajaseuransa Kotkan Titaanien Suomi-sarjajoukkuetta Suomen Cupin toiselle kierrokselle.
Muuta
Grönholmin isä Auvo on entinen alempien sarjojen puolustaja. Kotkan Titaanit on jäädyttänyt hänen pelinumeronsa 15. Ossin serkun poika Niklas Grönholm pelaa kotkan titaaneissa numerolla 15.
Tervaleppä
Tervaleppä (Alnus glutinosa) on leppien sukuun kuuluva kesävihanta lehtipuu. Puun nimi viittaa luultavasti sen lehtiin, jotka tuntuvat hiukan tahmeilta, kuten tervakin.
Tuntomerkit
thumb|245px|vasen|Tervalepän lehdet ovat tylppä- tai lanttopäisiä. thumb|Emikukinto ja hedelmiä. Tervaleppä kukkii jo ennen lehteen tuloa, yleensä kun säät ovat talven jälkeen alkaneet leudontua ja terminen kevät alkanut. Tällöin maassa on yleensä vielä lunta. Kukinta tapahtuu Suomen etelärannikolla tavallisimmin jo maaliskuun lopulla tai huhtikuun alussa, pohjoisempana myöhemmin – pohjoisimmilla kasvualueilla vasta huhtikuun lopulla. Tervaleppä on muiden koivukasvien tapaan tuulipölytteinen. Hedekukinnot ovat pitkät roikkuvat kellertävät norkot ja emikukinto on käpymäinen. Siemenet kehittyvät kevään ja kesän aikana sekä varisevat alkusyksystä. Tervalepän lehti on tahmea.
Tervalepän silmut ovat keväällä tahmeat. Puu tulee lehteen Etelä-Suomessa toukokuun alussa, pohjoisempana hiukan myöhemmin. Lantto- tai tylppäkärkiset lehdet ovat pyöreämmät ja vähemmän sahalaitaiset kuin tervalepän sukulaisella harmaalepällä, jonka lehdet ovat suippokärkiset. Tervaleppä on kasvutavaltaan puumaisempi ja suurempi kuin Suomen toinen leppälaji harmaaleppä. Tervaleppä kasvaa yleisesti noin 15-, poikkeuksellisesti jopa 30-metriseksi. Sen tunnistaa myös harmaalepän kuorta tummemmasta kuorestaan, joka vanhalla puulla paksuuntuu kaarnaksi. Suomen suurimmat luonnonvaraiset tervalepät kasvavat etelärannikolla, hemiboreaalisella kasvillisuusvyöhykkeellä.
Levinneisyys ja kasvupaikat
Tervaleppä kasvaa kosteissa ravinteikkaissa lehdoissa, saaristossa, jokien ja purojen varsilla sekä järvien rannoilla. Tervaleppä kestää hyvin hetkellisiä tulvia. Kostealla ja aurinkoisella paikalla siitä voi Etelä-Suomessa joskus kasvaa todellinen jätti.
Tervaleppä kasvaa Suomessa runsaimmillaan maan eteläosissa, jossa sitä tapaa lähes kaikilla vähänkin kosteilla paikoilla. Vaikka se on erittäin yleinen Etelä-Suomessa, sitä esiintyy pohjoisemmaksi mentäessä vähemmän, ja Oulun korkeudella se on jo lähes harvinaisuus. Joitakin yksittäisiä esiintymiä on tavattu kuitenkin jopa Lapin maakunnan eteläosista, pohjoisimmillaan Rovaniemen korkeudella. Pohjois-Suomessa tervalepästä harvoin kasvaa paksua komeaa puuta: Yleensä se jää kitukasvuisemmaksi.
Luonnontilainen tai luonnontilaiseen verrattava tervaleppäkorpi on luonnonsuojelulaissa määritelty suojeltava luontotyyppi, jota on jäljellä enintään pari sataa hehtaaria koko maassa.
Tervaleppä kasvaa kaikissa Euroopan maissa lukuun ottamatta Islantia ja Maltaa. Välimeren alueella se kasvaa vuoristoissa, sillä se tarvitsee viileän lepokauden. Tervaleppä on Keski-Euroopassa yksi tavallisimmista lauhkean lehtimetsävyöhykkeen puulajeista.
Hyötykäyttö
Tervaleppää on alettu arvostaa materiaalina sen kauneuden vuoksi. Siitä valmistetaan muun muassa saunan lauteita, savustuspuruja ja kitaroita. Seinäpaneelina se on myös suosittu. Sahatavaran saantia vähentävät runsaat mustat kuivat oksat.
Ragvald II
Ragvald II (k. 1321) toimi Suomen piispana vuosina 1309–1321. Hän pani alulle Kuusiston piispanlinnan rakentamisen. Ragvald II oli kotoisin Ahvenanmaalta.
Paavali Juustenin Suomen piispainkronikan mukaan Ragvald oli syntyisin Ahvenanmaalta ja hänet vihittiin virkaansa Tukholmassa. Ragvaldin aikana vuonna 1318 venäläiset polttivat Turun kaupungin ja ryöstivät Turun tuomiokirkon.
Jorma Kortelainen
Jorma Aksel Kortelainen (17. joulukuuta 1932 Pyhäselkä – 27. joulukuuta 2012 Jyväskylä) oli suomalainen hiihtäjä, soutaja ja olympiamitalisti. Kortelainen voitti olympiahopeaa Cortina d'Ampezzon kisoissa 1956 hiihdon 4 × 10 km viestissä. Kortelainen edusti Suomea sekä talvi- että kesäolympialaisissa, sillä Roomassa 1960 hän osallistui soutuun.
Seuratasolla ”Jora” Kortelainen edusti Joensuun Katajaa, Lahden Hiihtoseuraa ja Jämsänkosken Ilvestä. Soudussa hän edusti Jämsänjoen Soutuveikkoja ja Joensuun Kauhojia. Ammatiltaan hän oli liikuntateknikko.
Kilpauransa jälkeen Kortelainen valmensi Sveitsin hiihtomaajoukkuetta 1982–1983. Hän sai opetusministeriön Pro Urheilu -tunnustuksen 2008. Hän kuoli äkilliseen verenmyrkytykseen Jyväskylässä Keski-Suomen keskussairaalassa 80-vuotiaana.
Tuomas Kempiläinen
Tuomas Kempiläinen (1380–1471) oli alankomaalainen munkki, mystikko ja skolastikko. Hänen kirjoittamakseen arvellaan kuuluisaa hartauskirjaa De imitatione Christi (n. 1410-20, Kristuksen seuraamisesta), joka on Raamatun jälkeen todennäköisesti luetuin kristillinen kirja.
Elämäkerta
Tuomas syntyi Kempenin kylässä, noin 65 km Kölnistä luoteeseen. Hänen sukunimensä oli Hämerken tai Hammerlein, "pieni vasara". Hän kuoli Zwollen lähellä.
Vuonna 1395 hänet lähetettiin Deventeriin yhteisen elämän veljien ylläpitämään kouluun. Hänestä tuli taitava kirjojen kopioija, ja näin hän pystyi elättämään itsensä. Myöhemmin hän pääsi augustinolaiseen luostariin Zwollen lähellä sijaitsevalle Pyhän Agnesin vuorelle. Hänen veljensä oli ollut siellä pidempään ja ylennyt prioriksi. Tuomas sai papin viran vuonna 1413 ja alipriorin toimen 1429.
Tuomaan elämä oli enimmäkseen rauhallista, ja hänen aikansa kului omistautuneena hartauden harjoittamiselle, kirjoittamiselle ja kirjojen kopioinnille. Hän kopioi Raamatun neljä kertaa. Hän tunsi Raamatun hyvin, ja hänen kirjoituksensa sisälsivät huomattavasti viittauksia erityisesti Uuteen testamenttiin.
Tuomas kuului "uuteen hurskauteen", devotio modernaan, 1300-luvulla syntyneeseen mystikkoliikkeeseen, jonka jäseniä oli kaikkialla Reinin varrella Sveitsistä Strasbourgiin, Kölniin sekä Alankomaihin. Ajattelussaan hän oli yhteisen elämän veljien ja devotio modernan perustajien Geert Grooten ja Florentius Radewijnsin seuraaja.
Teokset
Kaikki Tuomaan kirjoitukset ovat luonteeltaan hartaita. Niihin kuuluu traktaatinomaisia kirjoituksia, mietiskelyjä, kirjeitä, virsiä, saarnoja, teos Pyhän Lydewigisin elämästä, sekä Grooten, Radewijnsin ja yhdeksän heidän kumppaninsa elämäkerrat. Kristuksen seuraamisesta -teosta muistuttavat mietiskely Vapahtajan elämästä, Orationes et meditationes de Vita Christi, ja toinen mietiskely hänen lihaksitulemisestaan, Meditatio de incarnatione Christi . Kummatkin ovat täynnä Kristuksen ihailua.
Tuomaan merkittävimmät teokset ovat:
Knockout game
Knockout game (myös Knockout King tai Polar Bear Hunting ) on Yhdysvalloista lähtöisin oleva ilmiö. Pelissä valitaan satunnainen uhri, joka on tarkoitus lyödä yhdellä iskulla tajuttomaksi. Suoritus voidaan myös kuvata kännykkäkameralla ja jakaa netissä. Ensimmäiset maininnat ilmiöstä ovat vuodelta 1992, ja se sai runsaasti mediahuomiota vuodesta 2013 alkaen.
Suomessa
MTV3 uutiset kertoi 7.10.2014 itähelsinkiläisestä enimmäkseen maahanmuuttajataustaisesta nuorisojengistä, joka on käyttänyt silmitöntä väkivaltaa sivullisiin ihmisiin. Jengin käyttämään väkivaltaan on liittynyt peli, jossa pisteitä saa siitä, jos saa ensimmäisellä lyönnillä maahan, tai jos uhri on erityisen heikko tai arka. Poliisin mukaan epäiltyjä tekijöitä on viitisenkymmentä ja rikoksia on kirjattu noin 70.
Ragvald I
Ragvald I toimi Suomen piispana vuosina 1258–1266. 1400-luvun alusta peräisin olevan ns. Palmsköldin katkelman mukaan hän oli kotoisin Itä-Götanmaalta ja sääti ensimmäisenä ruokalisäveron. Ruokalisävero oli tarkoitettu täydentämään papin palkkaa ja sitä kannettiin suomalaisen ja ruotsalaisen oikeuden mukaan. Ragvald haudattiin Räntämäelle eli Koroisten piispankirkkoon.
Paavali Juustenin Suomen piispainkronikkaan tekemä lisäys siitä, että Ragvald oli toiminut aiemmin Birger-jaarlin kanslerina on 1500-luvun historiantutkimuksen mielikuvitusta. Juusten on kopionut ja muuntanut Ragvaldin edeltäjää koskevan Palmsköldin katkelman kansleri-maininnan koskemaan myös Ragvaldia.
Ragvaldista on säilynyt yksi asiakirjamaininta Ruotsin Tärnösta 20. heinäkuuta 1261, jolloin hän on läsnä kun Birger-jaarli myöntää Hampurin kaupungille samat kauppaoikeudet kuin aiemmin Lyypekille. Ragvald mainitaan nimellä Ragnvald, Suomen piispa, viimeisenä ruotsalaisten piispojen luettelossa Växjön piispan jälkeen. Ragvaldin seuraaja Catillus eli Kettil kuten muutkin keskiajan Turun piispat sen sijaan mainitaan arvoasemansa johdosta toiseksi viimeisenä ennen Växjön piispaa.
Tuomas (Suomen piispa)
Tuomas (myös Thomas; k. 1248 (oletettavasti) Visby, Ruotsi) oli Suomen piispa mahdollisesti vuosina 1220–1245. Tuomas oli tiettävästi Suomen kolmas varsinainen piispa sekä ensimmäinen, josta on varmoja tietoja. Hän oli mahdollisesti englantilaissyntyinen.
Tuomas muistetaan katolisen kirkon aseman jonkinasteisesta vakiinnuttamisesta Suomessa sekä osallistumisestaan Nevan taisteluun vuonna 1240. Hän oli myös järjestämässä kauppasaartoa Novgorodia vastaan vuonna 1221 ja toimi piispana vuoden 1237 Hämeen kapinan aikana.
Tausta
1500-luvulla laaditun Suomen piispainkronikan mukaan Tuomas oli syntyjään englantilainen ja toimi ennen piispaksi nimitystään Uppsalan tuomiokapitulin kaniikkina. Uppsalan tuomiokapitulin muodostivat 1200-luvun alussa englantilaiset benediktiinimunkit. Piispainkronikan mukaan Tuomas olisi Ruotsissa asuessaan kuulunut benediktiinien sijasta ”saarnaajaveljien sääntökuntaan” eli dominikaaneihin, mutta dominikaanit eivät toimineet pohjoismaissa vielä vuoden 1220 tienoilla, jolloin Tuomaan oletetaan tulleen Suomeen. Kyseessä saattaa olla väärinkäsitys, sillä Tuomas oli läheisissä suhteissa dominikaaneihin piispakautenaan ja sen jälkeen.
Ura piispana
Tuomas oli ensimmäinen Suomen piispa, joka mainitaan nimeltä asiakirjassa ja jolta on säilynyt hänen itse laatimansa asiakirja. Kaksi hänen edeltäjäänsä mainitaan nimettöminä paavi Innocentius III:n antamassa ”Ex tuarum” -bullassa vuodelta 1209. Tuomas lujitti katolisen kirkon asemaa Suomessa ja loi sille organisaation. Hänen aikanaan Suomi muuttui katolisen kirkon lähetysalueesta varsinaiseksi hiippakunnaksi, joka vakiintui osaksi Uppsalan kirkkoprovinssia. Hän oli ensimmäinen Suomen piispa, joka todistettavasti oli Uppsalan arkkipiispan alainen.
Tuomas mainitaan nimeltä Suomen piispana ensi kerran vasta vuonna 1232, mutta yleisen käsityksen mukaan hän oli se nimeltä mainitsematon Suomen piispa, jolle paavi Honorius III antoi 13. tammikuuta 1221 lähettämässään kirjeessä luvan valvoa kaupankäyntiä ja jota tämä samalla pyysi järjestämään kauppasaartoa Novgorodia vastaan, vaikka se oli Gotlannille ja hansalle epämieluisaa. Paavi oli antanut 4. huhtikuuta 1216 Ruotsin arkkipiispalle luvan nimittää Suomeen uusi piispa, ja Tuomaan nimitti piispaksi mahdollisesti arkkipiispa Valerius tämän luvan perusteella. Nimitys tapahtui mahdollisesti vuonna 1220, neljä vuotta Tuomasta tehtävään ehdottaneen Innocentius III:n kuoleman jälkeen.
Paavi Gregorius IX otti vuonna 1229 Suomen kirkon suojelukseensa ja antoi luvan ottaa kirkon haltuun pakanalliset uhripaikat Suomessa sekä siirtää piispanistuin ”sopivampaan paikkaan”, ilmeisesti Nousiaisista Koroisiin. Gregorius IX:n vastaukset nimettömäksi jääneen Suomen piispan kirjeisiin vuodelta 1229 ovat säilyneet mutta piispan kirjeet paaville eivät. Tuomaan on väitetty perustaneen Koroisiin ainakin tilapäisen tuomiokapitulin ja rakennuttaneen sinne kivisen piispan virka-asunnon mutta kumpaakaan asiaa ei tiedetä varmasti. Varsinkin tuomiokapitulin perustamista on epäilty. Tuomaan tiedetään olleen virassaan viimeistään vuonna 1234, jolloin hän lahjoitti sukulaiselleen, Nousiaisten kirkkoherra Vilhelmille (Wilhelmukselle) ikuisella omistusoikeudella kirkon haltuunsa saaman alueen Maskun pitäjästä sekä puolet Taipale-nimisestä saaresta.
Tuomas mainitaan usein myös yhtenä Ruotsin vuoden 1240 epäonnisen Novgorodia vastaan suuntautuneen Nevan sotaretken ”arkkitehdeista”. Tämä on historiantutkijoiden päättelyä, jonka perustana on Novgorodin ensimmäisen kronikan maininta ruotsalaisten rinnalla Nevan luona taistelleista murmanneista, varsinaissuomalaisista (sum) ja jäämeistä (jem) eli hämäläisistä. Tuomas lienee ollut mukana tappiollisella sotaretkellä, mutta hänen osuutensa siihen on epäselvä.
Tuomas haki oma-aloitteisesti eroa piispanvirasta ilmoittaen syyksi osallisuuden erään ihmisen kuolemaan sekä paavin kirjeen väärentämisen. Jälkimmäinen rikkomus saattoi liittyä kirkkoherra Vilhelmille tehtyyn maalahjoitukseen. Suomen piispainkronikan uudempi versio kertoo, että Tuomas olisi ”paennut venäläisten ja kuurilaisten raivoa”, kun taas kronikan vanhemman version mukaan hän erosi ”anglien vuoksi”. Ensimmäisen selityksen arvellaan viittaavan epäonnistuneeseen Nevan sotaretkeen, jälkimmäisen taas erimielisyyksiin Ruotsin johtomiesten kanssa, sillä eräs ruotsalainen mahtisuku käytti tuolloin lisänimeä Angelus. Paavi joka tapauksessa hyväksyi Tuomaan eronpyynnön 21. helmikuuta 1245 ja määräsi tämän eläkkeeksi osan Suomen piispan tuloista.
Myöhemmät vuodet
Piispanvirasta erottuaan Tuomas asettui asumaan Visbyn dominikaaniluostariin Gotlantiin. Hän kuoli vuonna 1248 ja hänet haudattiin Visbyn Pyhän Nikolauksen kirkkoon.
Kulttuurissa
Historiantutkija Gabriel Reinin vuonna 1839 julkaisema teos Biskop Thomas och Finland i hans tid oli ensimmäinen Suomen historiaa käsittelevä ruotsinkielinen kirja. Tuomasta käsitteleviä kaunokirjallisia teoksia ovat muun muassa Santeri Ivalon historiallinen romaani Tuomas piispa (1901) ja Eino Leinon näytelmä Tuomas piispa (1909).
Einojuhani Rautavaara on säveltänyt oopperan Thomas, joka kantaesitettiin Joensuun laulujuhlilla vanhan Kalevalan 150-vuotisjuhlavuonna 1985. Ooppera kertoo tyylitellysti ja vapaasti mielikuvitusta käyttäen Tuomaksen tarinaa, painottuen Nevan-sotaretkeen.
Kirjosammakko
Kirjosammakko (Discoglossus pictus) on levykielisammakoiden heimoon kuuluva sammakko. Carl Adolf Otth kuvasi lajin ensimmäisenä vuonna 1837.
Levinneisyys
Laji on peräisin Marokosta. Kirjosammakon uhanalaisuusluokitus on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan elinvoimainen.
Suomalainen nainen ja mies
Suomalainen nainen ja mies – Asema ja muuttuvat roolit on Elina Haavio-Mannilan vuonna 1968 julkaisema sosiologinen tutkimus naisten ja miesten yhteiskunnallisesta asemasta Suomessa. Se oli aikanaan Suomen ensimmäinen järjestelmällinen tutkimus tästä aiheesta ja on edelleen Haavio-Mannilan arvostetuin teos. Kirjan on kustantanut WSOY.
1984 (albumi)
1984 (myös tunnettu roomalaisin numeron kirjoitettuna MCMLXXXIV) on yhdysvaltalaisen hard rock -yhtye Van Halenin kuudes studioalbumi. Albumi ylsi kakkoseksi Billboard 200 -listalla.
Suureksi hitiksi nousi jo singlenä julkaistu ”Jump”, joka oli Billboard Hot 100 -listan ykkösenä peräti viisi viikkoa. Toinen suuri hitti on vauhdikas ”Panama”. Vastoin yleistä käsitystä ”Panama” ei käsittele tämän nimistä autoa vaan stripparia, jonka David Lee Roth tapasi aikoinaan Arizonassa. Muita tunnettuja kappaleita ovat ”Hot for Teacher” ja ”I’ll Wait”.
Hiteistä ”Jump”, ”Panama” ja ”Hot for Teacher” tehtiin myös Van Halenin ensimmäiset musiikkivideot. Albumi on käytännössä täysin Edwardin ja Donn Landeen käsialaa. Albumi on suuri myyntimenestys, ja siitä tuli yhtyeen toiseksi myydyin albumi. Albumia mainostava kiertueen keikat olivat loppuunmyytyjä, ja koko maailmankiertue oli tähän mennessä yhtyeen tuottoisin. Albumi on myynyt Yhdysvalloissa kymmenkertaista platinaa eli yli 10 miljoonaa kappaletta.
Kappaleet
Avausraita ”1984” on instrumentaali. Kappale rakentuu Michael Anthonyn hyvin erikokoisen bassosooloilun ympärille. Anthony soittaa silloin tällöin kappaletta livekeikoilla oman bassosoolonsa aikana.
Namentenga
Namentenga on provinssi Burkina Fason koillisosassa Centre-Nordin hallintoalueella. Siellä oli vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan yhteensä 327 749 asukasta. Provinssin pääkaupunki on Boulsa, jossa oli yhteensä 80 453 asukasta.
Anders Ravonius
Anders Ravonius (1680-luvun alkupuolella Kiukainen, Eura – 1719 Rymättylä) oli suomalainen pappi ja runoilija.
Ravoniuksen vanhemmat olivat mahdollisesti Euran (sittemmin Kiukaisten) Rahvolan ratsutilallinen Tomas ja hänen vaimonsa Margareta. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1698 ja hänet vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 1700.
Ravonius oli Turun katedraalikoulun laulunopettajana vuodesta 1698 ja Hämeenlinnan triviaalikoulussa kollegana vuodesta 1700 sekä apologistana 1701. Hän hoiti isovihan aikana 1713 papin tehtäviä Hämeenlinnassa muiden pappien paettua ja oli vt. pitäjänapulaisena Paimiossa isonvihan aikana 1714. Hänestä tuli Rymättylän vt. kappalainen samana vuonna. Ravonius kirjoitti ja julkaisi latinankielisiä runoja.
Jenni Puputti
Jenni Maria Puputti (s. 28. kesäkuuta 1986) on suomalainen uransa päättänyt painonnostaja, joka nykyään toimii valmentajana. Hän edusti urheilu-urallaan Tampereen Pyrintöä.
Nykyään Puputti toimii Varalan urheiluopistolla fysiikkavalmentajana ja vastaa muun muassa Elina Gustafssonin ja Mira Potkosen voimavalmennuksesta. Tämän lisäksi hän toimii Tapparan ja Tampereen Pyrinnön koripallojoukkueen voima- ja fysiikkavalmentajana. Painonnostossa hän toimii muutaman urheilijan henkilökohtaisena valmentajana ja maajoukkuenaisten mentorina.
Puputti harrasti nuorempana myös keihäänheittoa edustaen Nokian Urheilijoita. Hän sai useita SM-mitaleja ikäkausisarjoissa. Kalevan kisoissa hän sijoittui parhaimmillaan 12:nneksi vuosina 2005 ja 2008. Lisäksi hän edusti Suomea 22-vuotiaiden maaotteluissa vuosina 2006 ja 2008.
З́
З́ on kyrillinen kirjain. Se on muodostettu kyrillisestä kirjaimesta З, johon on lisätty perään akuutti tarke. Kirjain on käytössä montenegron kielessä. Se vastaa latinalaista kirjainta Ź.
Marina Hegering
Marina Hegering (s. 14. huhtikuuta 1990) on saksalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Saksan maajoukkueessa elokuun 2022 loppuun mennessä 26 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. Hän esiintyi ensimmäisen kerran naisten maajoukkueessa huhtikuussa 2019 Ruotsia vastaan. MM-kilpailuissa 2019 Hegering pelasi Saksan kaikki viisi ottelua alusta loppuun. EM-kilpailuissa 2022 hän pelasi Saksan kaikki kuusi ottelua ja saavutti hopeaa Englannille loppuottelussa kärsityn jatkoaikatappion jälkeen. Hänet valittiin turnauksen tähdistökentälliseen. Hän oli Saksan alle 20-vuotiaiden maajoukkueen kapteeni, kun se voitti maailmanmestaruuden vuonna 2010, mutta sen jälkeen loukkaantumiset ovat vaikeuttaneet Hegeringin peliuraa.
Hegering on edustanut kotimaassaan Duisburgia vuosina 2007–2010, Leverkusenia vuosina 2013–2017, Esseniä vuosina 2017–2020 ja Bayern Müncheniä vuodesta 2020.
Freestylehiihto talviolympialaisissa 1998
XVII talviolympialaiset järjestettiin vuonna 1998 Naganossa, Japanissa. Freestylehiihdossa järjestettiin neljä kilpailutapahtumaa.
Kumparelasku
<br style="clear:both" />
Hypyt
<br style="clear:both" />
Henrik (Tanskan prinssi)
Prinssi Henrik (synt. Henri Marie Jean André de Laborde de Monpezat; 11. kesäkuuta 1934 Talence, Gironde, Ranska – 13. helmikuuta 2018 Fredensborgin linna, Fredensborgin kunta, Tanska) oli ranskalainen kreivi, diplomaatti ja Tanskan kuningatar Margareeta II:n puoliso.
Tausta
Henri Laborde de Monpezat syntyi Talencessa Gironden departementissa Ranskassa André de Laborde de Monpezatin (1907–1998) ja tämän vaimon Renée Doursenotin (1908–2001) pojaksi. De Montpezat vietti viisi vuotta Ranskan Indokiinassa (nykyisessä Vietnamissa), missä hänen isänsä oli perheen liikeasioissa. De Montpezat palasi Hanoihin vuonna 1950 ja pääsi vuonna 1952 ylioppilaaksi Hanoin ranskalaisesta lukiosta. Vuosina 1952–1957 hän opiskeli lakia Sorbonnen yliopistossa Pariisissa ja kiinan ja vietnamin kieltä École Nationale des Langues Orientales -instituutissa. Hän opiskeli myös Hongkongissa vuonna 1957 ja Saigonissa vuonna 1958.
De Montpezat palveli Ranskan Algeriassa Ranskan armeijassa vuosina 1959–1962. Vuonna 1961 hän meni Ranskan ulkoministeriön palvelukseen, ja vuosina 1963–1967 hän toimi lähetystösihteerinä Ranskan Lontoon-suurlähetystössä.
Avioliitto
thumb|left|180px|Prinssi Henrikin vaakuna. De Monpezat avioitui 10. heinäkuuta 1967 Tanskan silloisen prinsessan Margareetan kanssa. Häiden jälkeen hänen nimensä tanskannettiin Henristä Henrikiksi. Avioliitosta syntyi kaksi poikaa, Frederik André Henrik Christian ja Joachim Holger Waldemar Christian.
Bonnie Bedelia
Bonnie Bedelia Culkin (s. 25. maaliskuuta 1948 New York, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Henrik (Tanskan prinssi)
Avioliitto
Henrikin äidinkieli oli ranska, mutta häiden jälkeen hän oppi nopeasti tanskan kielen. Hän puhui sujuvasti myös englantia, kiinaa ja vietnamia.
Vuodenvaihteessa 2016 kuningatar ilmoitti prinssi Henrikin jäävän eläkkeelle prinssipuolison julkisista tehtävistä. Syyskuussa 2017 Tanskan hovi ilmoitti prinssi Henrikin sairastavan dementiaa, joka on ”edennyt pidemmälle kuin mitä prinssin iän perusteella voisi odottaa”. Henrik oli aiemmin samana vuonna ilmaissut olevansa tyytymätön asemaan, joka hänellä on ollut Tanskan kuningashuoneessa, eikä hän halunnut tulla haudatuksi puolisonsa kuningatar Margareetan vierelle Roskilden tuomiokirkkoon.
Bonnie Bedelia
Varhainen elämä
Bedelia on näyttelijöiden Macaulay, Kieran ja Rory Culkinin täti.
Henrik (Tanskan prinssi)
Avioliitto
Henrik joutui sairaalahoitoon Rigshospitaletiin 28. tammikuuta 2018 pian Egyptissä viettämänsä loman jälkeen. Hänen kerrottiin saaneen keuhkoinfektion hyvänlaatuiseksi todetun keuhkokasvaimen tutkimisen jälkeen. Infektio oli ollut jo paranemassa, mutta helmikuussa 2018 Henrikin tilassa kerrottiin tapahtuneen vakava käänne huonompaan suuntaan, mutta hänen terveydentilaansa ei kommentoitu sen tarkemmin. Kuninkaallisen perheen jäsenet kävivät sairaalassa prinssin luona, ja kruununprinssi Fredrik palasi Tanskaan talviolympialaisiin liittyvältä matkaltaan Etelä-Koreasta. Myös prinssin sisar Catherine de Monpezat kävi veljensä luona sairaalassa. Kuningashuone ilmoitti 13. helmikuuta 2018, että prinssi oli toiveensa mukaisesti siirretty sairaalasta Fredensborgin linnaan, koska hän halusi viettää viimeiset hetkensä kotonaan perheensä parissa.
Prinssi Henrik kuoli Fredensborgissa myöhään 13. helmikuuta 2018. Hänet tuhkattiin, ja tuhkaa ei hänen omasta tahdostaan haudata Margareetalle varattuun hautaan vaan mereen ja Fredensborgin linnan puutarhaan.
Bonnie Bedelia
Yksityiselämä
Bedelia meni naimisiin Michael McRaen kanssa vuonna 1995. Hänellä on kaksi poikaa.
Vanamo-seura
Seura julkaisee Luonnon Tutkija -lehteä, joka perustettiin Luonnon Ystävä -nimisenä ja alkoi ilmestyä 1897 päätoimittajanaan Vanamon varapuheenjohtaja Kaarlo Mainio Levander.
Puheenjohtajat
Vanamo-seuran puheenjohtajina ovat toimineet seuraavat henkilöt:
Boca Raton (Florida)
Boca Raton on kaupunki Palm Beachin piirikunnassa, Floridan osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kaupungin väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 84 394. Kaupungin pormestarina toimii nykyisin republikaanisen puolueen Susan Haynie.
Fernando Sucre
Fernando Sucre on Amaury Nolascon esittämä kuvitteellinen hahmo televisiosarjassa Pako. Sucre on mukana sarjassa pilottijaksosta saakka.
Pako
Sucre on Michael Scofieldin sellikaveri Fox Riverin vankilan sellissä nro. 40. Sucresta ja Michaelista tulee vankilassa erittäin hyviä ystäviä. Tämä näkyy jälkeenpäinkin, kun Michael pelastaa Sucren hengen ja he tekevät yhteistyötä koko sarjan ajan. Sucre saa myös lapsen sarjan kolmannella tuotantokaudella Maricruzin kanssa.
Landtmannabanken
Landtmannabanken Aktiebolag oli 1909 perustettu liikepankki, joka keskittyi tarjoamaan lyhytaikaisia luottoja ruotsinkieliselle maanviljelijäväestölle.
Pankin toiminta alkoi 18.7.1910. Pääkonttori oli Helsingissä. Pankilla oli noin 30 sivukonttoria, lähinnä ruotsalaisalueilla. Landtmannabanken, Wasa Aktie Bank ja Turun Osakepankki fuusioitiin 1920 Suomen Liittopankki Oy nimiseksi pankiksi. Liittopankki liitettiin Helsingin Osakepankkiin 1931 ja Yhdyspankki osti taas Helsingin Osakepankin vuonna 1986.
Entex
Entex Industries, Inc. oli leluja ja pienoismalleja valmistava yritys, jonka perustivat G. A. "Tony" Clowes, Nicholas Carlozzi ja Nick Underhill vuonna 1970. Yrityksen päämaja sijaitsi Comptonissa Kaliforniassa.
Vinoutunut otos
Vinoutunut otos on tilastovirhe, jossa otos on tarpeeksi suuri, mutta ei edusta riittävän tasapuolisesti joukkoa, jota testataan. Vinoutuneen otoksen voi korjata, jos voidaan tehdä uusi testaus ja valita otos paremmin. Tehdyssä testauksessa vinoutuneen otoksen aiheuttamaa tilastovirhettä voidaan selittää tulosten analysoinnissa. Arpomalla osanottajat koe- ja verrokkiryhmiin voidaan välttää otoksen vinoumaa.
Vinoutuneen otoksen korjaaminen
Jos otoksesta puuttuu jokin väestönosa, ei ole keinoa laskea siitä koko väestöä edustavaa estimaattia. Jos jokin ryhmä on vain yli- tai aliedustettu, painottamalla sitä ryhmää otoksessa voidaan korjata tämä ongelma. Otoksen kaikki vinoumat eivät kuitenkaan välttämättä ole tutkijan tiedossa.
Jos esimerkiksi Suomessa on yhtä paljon miehiä ja naisia mutta tutkimukseen hakeutui 20 miestä ja 80 naista, voidaan antaa miehille paino 50/20 = 2,5 ja naisille 50/80 = 0,625.
Vinoutuneen otoksen välttäminen
Tieteellisissä tutkimuksissa usein ihanteellinen keino poistaa otoksen vinouma on