cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kali Yuga
"Kali Yugan aikana maailman johtajista tulee vaarallisia ja verotus muuttuu epäoikeudenmukaiseksi. Johtajat eivät enää koe luontoa ja ihmisten roolia siinä tärkeäksi. Kali Yugan aikana väärät ihmiset pääsevät valtaan. Valtakunnallisia protesteja pyritään välttämään muutoksien estämiseksi. Täysin motiiviton murhanhimo ja murhat lisääntyvät. Himon osoittamisesta tulee sosiaalisesti hyväksyttävää. Ihmiset eivät enää ole järjen ohjattavissa, vaan tunteet valtaavat alaa, sekä toistepäin. Ihmiset ovat näennäisen älykkyyden sokaisemia, eivätkä näe enää viisauden tarpeellisuutta. Stereotyypit ja kulttuuriarvot ovat nousseet elämän prioriteeteiksi. Jopa esiteinit tulevat raskaiksi, koska yhteiskunnassa pääasiaksi on muodostumassa seksuaalisuus ja yhdyntä. Synnillisyys ja paheelliset elämäntavat valtaavat alaa ja hyveellisyys hiipuu. Alkoholi ja huumeet leviävät. Oikeita guruja ei enää kunnioiteta ja heidän opetuksiaan aletaan pilkata, sillä maailman täyttää tekaistut gurut. Syntien määrän lisääntyessä myös luonnollisten rangaistusten määrä lisääntyy ja ihmisiä menehtyy mitä julmimmissa katastrofeissa. Aikakauden loppuvaiheessa jatkuvat sateet valtaavat maan. Kali Yugan loppupuolella Kalki tulee ratsastaen valkoisella hevosellaan ja alkaa taistelunsa Kalia ja sen pimeitä voimia vastaan."
Gottfried Scheidt
Gottfried Scheidt (20. syyskuuta 1593 Halle – haudattu 3. kesäkuuta 1661 Altenburg) oli saksalainen säveltäjä ja urkuri. Hänen isoveljensä oli Samuel Scheidt. Hän sai vuosina 1611–1615 opetusta Jan Pieterszoon Sweelinckilta ja jatkoi opiskelua palattuaan Halleen, jossa hänen opettajiensa joukossa oli hänen oma veljensä.
Scheidt sai vuonna 1617 paikan Altenburgin hovin urkurina. Hän haki pääurkurin paikkaa Danzigin Marienkirchestä vuosien 1622–1623 vaihteessa, mutta hänen tilalleen valituksi tuli Paul Siefert. Scheidt työskenteli tämän jälkeen urkurin tehtävissä Altenburgissa, kunnes jäi eläkkeelle 5. toukokuuta 1658.
Scheidt oli mukana säveltämässä muunnelmien sarjaa Allein Gott in der höh sei Ehr -sävelmään Sweelinckin ja muiden kanssa vuonna 1614. Hänen osuudestaan tässä yhteistyössä koostuu koko hänen tiedossa oleva urkutuotantonsa. Kaikki muut hänen tiedetyistä sävellyksistään kuuluvat vokaalimusiikin piiriin.
Ivan Artipoli
Ivan Artipoli (s. 24. maaliskuuta 1986 Pescara) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Artipoli on pelannut uransa aikana myös Pescarassa, Sampdoriassa ja AC Pratossa.
Saamen kielilautakunta
Saamen kielilautakunta perustettiin 1971 seitsemännessä Saamelaiskonferenssissa Jällivaarassa Ruotsissa. Lautakunnan tavoitteena on ollut alusta alkaen vastata kaikista saamelaiskieliin liittyvistä kysymyksistä, kielenhuollosta, terminologian kehittämisestä sekä kielilainsäädännöllisistä kysymyksistä. Suurin saavutus on ollut yhteispohjoismaisen pohjoissaamen ortografian valmistaminen. Uusi pohjoissaamen ortografia hyväksyttiin 1978. Lautakunnan jäsenet valitaan varajäsenineen, yksi kustakin kieliryhmästä, Suomesta, Norjasta, Ruotsista ja Venäjältä. Sihteeristö toimii Koutokeinossa, aluksi Saamelaisinstituutissa ja vuodesta 1996 Norjan kielineuvoston yhteydessä. Hallinnollisesti kielilautakunta on kuulunut vuodesta 1996 saamelaiskäräjien yhteiselimen, Saamelaisten parlamentaarisen neuvoston, alaisuuteen (vuoteen 1996 Pohjoismaiden saamelaisneuvoston alaisuuteen).
Ina Lange
thumb|Ina Lange Ina Blenda Augusta Lange (14. joulukuuta 1846 Helsinki – 23. lokakuuta 1930 Kööpenhamina), o.s. Forstén, salanimeltään Daniel Sten, oli suomalaissyntyinen pianisti, musiikkihistorioitsija ja kirjailija. Lange luetaan suomalaisiin 1880–1890-lukujen realisteihin, mutta häntä tunnetaan varsin vähän Suomessa, mahdollisesti siksi että hän loi uransa ja julkaisi useimmat teoksensa ulkomailla.
Nuoruus ja avioliitto
Ina Forstén syntyi Helsingissä joulukuussa 1846. Hänen isänsä Johan August Forstén työskenteli tullilaitoksen asessorina. Hänen äitinsä Augusta Fredrica Wilhelmina (o.s. Danielson) oli historioitsija ja poliitikko Johan Richard Danielson-Kalmarin täti. Ina Forstén sai aluksi opetusta kotiopettajalta mutta jatkoi opintojaan Julie Reyers Höhere Töchterschulen tyttökoulussa Berliinissä.
Forstén opiskeli musiikkia aluksi Berliinin konservatoriossa vuosina 1870–1871 opettejanaan Carl Tausig. Hän jatkoi opintojaan Moskovan konservatoriossa opettajinaan muun muassa Anton Rubinstein ja Pjotr Tšaikovski. Vuonna 1875 Forstén tutustui Tukholmassa August Strindbergiin. Strindberg mainitsee Forsténin omaelämäkerrallisissa teoksissaan, joskaan ei nimeltä. Forstén myös tutustutti kirjailijan tulevaan vaimoonsa Siri von Esseniin.
Seuraavana vuonna Forstén meni naimisiin ruotsalaisen oopperalaulajan Algot Langen kanssa, ja he saivat kolme lasta. He asuivat jonkin aikaa Helsingissä, missä Algot Lange työskenteli. Vuonna 1878 Langet muuttivat Tukholmaan, kun Algot Lange pääsi Kuninkaalliseen teatteriin laulajaksi. Avioliiton solmittuaankin Ina Lange jatkoi pianistinuraansa ja esiintyi niin Keski-Euroopassa kuin Skandinaviassakin. Ruotsissa asuessaan Lange ilmeisesti kiinnostui naisasialiikkeestä, johon oli jo Suomessa tutustunut. Hän kirjoitti nimimerkillä Aino Valvojaan 1883 artikkelin "Ruotsalaisia naiskirjailijoita" siitä, miten naisiin suhtaudutaan julkisuudessa.
Kirjallinen ura
1880-luvulla alkoi Langen varsinainen kirjallinen ura novellikokoelmalla Bland ödebygder och skär (1884; suom. Erämaan ja saariston tarinoita, 1886), jonka hän julkaisi salanimellä Daniel Sten kuten muunkin kaunokirjallisen tuotantonsa. Kokoelman novellit on kirjoitettu 1880–1884; kunkin perässä on kirjoitusvuosi. Kuvauksen kohteena ovat suomalainen saaristo ja maaseutu ja niiden ihmiset. Runebergiläisen idealistisen kansankuvauksen sijaan Lange esittää ihmiset varsin realistisessa ja kaunistelemattomassa valossa. Esimerkiksi novellissa ”Frost” (’Halla’) viitataan kriittisesti J. L. Runebergin runoon ”Saarijärven Paavo”.
Pian novellikokoelman jälkeen ilmestyi Langen ensimmäinen romaani ”Sämre folk” (’Huonompaa väkeä’, 1885), jota on pidetty hänen pääteoksenaan. Romaanin päähenkilönä on laulaja ja seksityöntekijä Nadja, joka viettelee ja käyttää hyväkseen miehiä. Nadjan luonteen pohjustuksena kuvataan myös hänen äitiään ja tämän epäonnistunutta avioliittoa. Sisältönsä ja vahvan naturalisminsa vuoksi teosta on verrattu Émile Zolan kuuluisaan Nana-teokseen. Langen romaani oli kannanotoiltaan poikkeuksellinen, koska se ei ota selvästi kantaa naisen asemaan eikä esitä seksityöntekijää miesten uhrina. Tässä teos eroaa naisen seksuaalisuutta käsittelevistä Wendla Randelinin Den Falna ja Minna Canthin Salakari-romaaneista ja Alexandra Gripenbergin kaksinaismoralismia vastaan hyökkäävästä Kärrmark-teoksesta.
Ina Lange julkaisi Daniel Stenin nimellä vielä neljä muuta kaunokirjallista teosta: Tanskassa ilmestyneen romaanin En skaebne (’Kohtalo’, 1887), kertomuksen Med kärlek! (’Rakkaudella’, 1888), uskonnollis-eroottisia aineksia sisältävän romaanin Luba (1889) ja novellikokoelman Berättelser från Finland (’Kertomuksia Suomesta’, 1890). Ne jatkoivat realistista ja naturalistista linjaa, mitä korostaa esimerkiksi Luba-romaanin alaotsikko "En studie", kokeellisen romaanin mukainen tutkielma siitä, miten perimä vaikuttaa päähenkilöön. Esikoiskokoelmaa lukuun ottamatta Langen teoksissa on kaupungilla vahva rooli.
Lange kirjoitti myös lehtiin ja käytti Daniel Sten -nimen ohella nimimerkkejä Daniel Stern, Aino, -U, -a-dt ja -A-dt. 1880-luvun puolivälissä Åbo Tidning -lehdessä ilmestyi Langen ulkomailta kertovia kirjeitä ja ainakin yksi jatkokertomus Daniel Stenin nimellä. Vaikka miessalanimien käyttö on nähty usein piiloutumisena ja naiseuden peittämisenä, Daniel Stenin salanimen käyttäjä lienee ollut siihen aikaan jo tiedossa. Vuonna 1891 Langen nimi mainittiin julkisesti lehdessä hänen salanimensä yhteydessä. Vaikka Lange julkaisi teoksia vain ruotsiksi ja tanskaksi, hän oli osasi niiden lisäksi ainakin suomea, saksaa, ranskaa ja englantia.
Kööpenhaminassa
Vuonna 1884 Ina Lange ja hänen miehensä muuttivat Kööpenhaminaan. Siellä Lange pääsi hoviin kamaripianistiksi ja tuli samalla sotkeutuneeksi hovidiplomatian juoniin. Hän opetti musiikkia kruununprinssi Fredrikin lapsille ja toimi prinssi Haraldin opettajana. Lange joutui usein kosketuksiin kruununprinssi Fredrikin, Venäjän keisarinnan veljen, ja koko kuninkaallisen perheen kanssa.
Kööpenhaminasta Lange raportoi, kuinka kieliriita ja fennomania vähensivät siellä Suomea kohtaan tunnettua myötätuntoa. Joskus hän mainitsi, kuinka "Sasha-setä ja Minnie-täti" (keisaripari) seurasivat sydämeenkäyvällä levottomuudella Suomen kysymystä. Lisäksi Lange koetti tahollaan edesauttaa suunnitelmaa oppilaansa prinsessa Louisen ja Venäjän kruununperillisen Nikolain avioliitosta. Prinsessan äiti tunsi vastenmielisyyttä ortodoksista uskontoa kohtaan, ja tätä tunnetta Lange pyrki hälventämään. Avioliittoaie ei toteutunut.
Ina ja Algot Lange erosivat vuonna 1898, ja sen jälkeen Ina Lange alkoi kiinnostua musiikin historiasta. Kiinnostuksen seurauksena hän julkaisi 1910–1930-luvuilla useita musiikin historiaan ja henkilöihin liittyviä teoksia, tällä kertaa omalla nimellään. Viimeinen teos ilmestyi hänen kuolinvuonnaan 1930. Ennen kuolemaansa Ina Lange ehti saada myös kunnianosoituksen syntymämaastaan: Suomen valtion kunniamerkin.
Kuolemansa jälkeen Ina Lange jäi paljolti unohduksiin Suomessa, erityisesti kirjailijana. Osasyy lienee, että Langen teoksia julkaistiin useassa maassa: Ruotsissa, Suomessa ja Tanskassa. Toisaalta hänen teoksensa eivät aikoinaan herättäneet erityisen suurta huomiota. Arvid Mörne nosti Langen esiin tutkielmassaan vuonna 1939, mutta vasta 1980-luvulta lähtien feministinen kirjallisuudentutkimus on nostanut Ina Langen yhdeksi merkittävistä suomalaisista realisteista. Vasta vuonna 2010 julkaistiin ensimmäisen kerran suomeksi hänen romaaninsa "Huonompaa väkeä".
Lennart Kivi
Oiva Lennart Kivi (22. syyskuuta 1914 Helsinki – 1. joulukuuta 1990 Karjaa) oli suomalainen urheiluvaikuttaja. Hän oli Työväen Urheiluliiton (TUL) varapuheenjohtaja ja pitkään sen kansandemokraattisen siiven johtomies.
Kivi oli TUL:n liittotoimikunnan jäsen 1945–1983, TUL:n varapuheenjohtaja 1967–1983 ja vuonna 1947 perustetun TUL:n urheiluteknillisen toimikunnan ensimmäinen puheenjohtaja. Hän vastasi 1950-luvulta alkaen TUL:n kansainvälisistä suhteista, pääasiassa sosialistisiin maihin. Hän oli 1970-luvulla mukana TUL:n ja TUK:n yhdistymisneuvotteluissa. Kivi kuului myös Stadion-säätiön hallitukseen 1946–1985, Suomen olympiakomitean hallitukseen 1963–1976 ja Valtion urheiluneuvostoon 1973–1983.
Ansiotyönään Kivi toimi Sotevan insinöörinä ja toimistopäällikkönä 1946–1951, AEG:n Suomen-toimitusjohtajana 1952–1953, Sähkösisu Oy:n johtajana 1954–1962, Kulutusosuuskuntien Keskusliiton (KK) tuotantojohtajana 1962–1973 ja OTK:n teknisenä johtajana 1973–1979. Hän kuului Finnairin, Veikkauksen ja Hakan hallintoneuvostoihin sekä Veikkauksen (1968–1983), Elannon (1966–1986), Hakan (1974–1979), Renlundin (1972–1980) ja Sotkan (1976–1980) johtokuntiin. Lisäksi hän kuului Suomi–DDR-Seuran hallitukseen 1956–1978 ja oli seuran varapuheenjohtajana 1978–1983. Kivi oli vuodesta 1930 Suomen Kommunistisen Puolueen (SKP) jäsen.
Éder Jofre
Éder Jofre (26. maaliskuuta 1936 São Paulo – 2. lokakuuta 2022 ) oli brasilialainen ammattinyrkkeilyn maailmanmestari.
Jofre edusti maataan vuoden 1956 kesäolympialaisissa Melbournessa, missä hän putosi puolivälierissä. Olympialaisten jälkeen hän ryhtyi ammattilaiseksi, ja voitti ensimmäisessä ammattilaisottelussaan 21-vuotissyntymäpäivänään 26. maaliskuuta 1957 Raúl Lópezin viidennen erän tyrmäyksellä. 19. helmikuuta 1960 hän voitti Etelä-Amerikan kääpiösarjan mestaruuden Ernesto Mirandalta ja puolusti titteilään häntä vastaan menestyksekkäästi kesäkuussa.
Oteltuaan 37 ammattilaisottelua, joista saldona 34 voittoa ja kolme ratkaisematonta, Jofre pääsi 18. marraskuuta 1960 ottelemaan kääpiösarjan avoimena olleesta NBA-liiton maailmanmestaruudesta Eloy Sanchezia vastaan ja voitti tyrmäyksellä kuudennessa erässä. Hän puolusti maailmanmestaruuttaan onnistuneesti seitsemän kertaa, Piero Rolloa, Ramon Ariasta, Johnny Caldwellia, Herman Marquesia, WBA:n tunnustamana Jose Medeliä, WBA:n ja myös WBC:n tunnustamana Katsutoshi Aokia, Johnny Jamitoa ja Bernardo Caraballoa vastaan, kunnes 18. toukokuuta 1965 Japanin Nagoyassa käydyssä ottelussa hävisi isäntämaan Fighting Haradalle kaikin tuomariäänin. Hän kohtasi Haradan uudelleen kesäkuussa 1966 Tokiossa, ja myös tällä kertaa Harada vei voiton täydet 15 erää kestäneessä kamppailussa.
Haradaa vastaan kärsityn toisen tappion jälkeen Jofre lopetti uransa mutta palasi kehiin kolmen vuoden tauon jälkeen höyhensarjalaisena. Hän saavutti 14 peräkkäistä voittoa ennen kuin 5. toukokuuta 1973 pääsi jälleen ottelemaan maailmanmestaruudesta. Täydet 15 erää kestäneessä WBC-liiton tunnustamassa höyhensarjan maailmanmestaruusottelussa hän voitti kuubalaisen Jose Legran. Seuraavan vuoden lokakuussa hän puolusti mestaruuttaan Vicente Saldivaria vastaan neljännen erän tyrmäyksellä, mutta menetti mestaruutensa seuraavana vuonna oltuaan estynyt puolustamaan sitä. Jofre otteli vielä seitsemän ottelua kunnes lopetti tyrmäämättömänä syksyllä 1973.
Samir Cavadzadə
Samir Cavadzadə (s. 16. huhtikuuta 1980 Baku, Azerbaidžanin SNT, Neuvostoliitto) on azerbaidžanilainen laulaja. Hän edusti Azerbaidžania Eurovision laulukilpailussa vuonna 2008 yhdessä Elnur Hüseynovin kanssa kappaleella ”Day After Day”. Kaksikko pääsi kilpailun finaaliin ja sijoittui kahdeksanneksi.
X-Men Legends
Pelille on julkaistu jatko-osa, X-Men Legends II: Rise of Apocalypse.
Pelaaminen
Pelin voi missä vaiheessa tahansa muuttaa kaksinpeliksi ja takaisin. Paikoitellen on kohtia, joissa on pakko pelata yksin.
Vastaanotto
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 8.2/10.
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8.4/10.
Okean
Okean oli venäläis-ukrainalainen sää- ja kaukokartoitussatelliittijärjestelmä erityisesti merialueiden tutkimiseen. Se oli aktiivikäytössä 1970-luvun loppupuoliskolta 2000-luvun alkuvuosille saakka. Siihen kuului joukko matalilla, maapallon napa-alueet ylittävillä radoilla kiertäviä satelliitteja.
Historia
Okean-satelliittien kehitystyö alkoi 1970-luvulla. Ensimmäisiä prototyyppejä edustivat Okean-E -luokan satelliitit, joista ensimmäinen Kosmos 1076 laukaistiin avaruuteen helmikuussa 1979. Tämä sai seurakseen tammikuussa 1980 laukaistun Kosmos 1151 -satelliitin.
Näistä satelliiteista tehtiin kehittyneempiä satelliitteja ja uuden Okean OE -sukupolven satelliitteja edusti syyskuussa 1983 avaruuteen laukaistu Kosmos 1500 sekä Kosmos 1602 vuonna 1984. Uudenlaista Okean O1 -sukupolvea edustivat Kosmos 1766 vuonna 1986 ja Kosmos 1869 vuonna 1987. Nämä saivat seurakseen ensimmäisen Okean-nimisen satelliitin Okean 1:n heinäkuussa 1988.
Kaikkiaan Okean O1 -luokan satelliitteja laukaistiin 9 kpl. Vuonna 1995 satelliitit nimettiin ukrainalaisen valmistajan mukaan Sich-satelliiteiksi. Vuonna 1999 laukaistiin avaruuteen Okean-O -satelliitti, joka edusti uudenlaista satelliittisukupolvea.
Tavoitteet
Okean-ohjelman tutkimustavoitteita ovat:
Satelliitin rakenne ja mittalaitteet
Okean-O1 -sarjan satelliitit on laukaistu noin 650 kilometrin korkeuteen radalle, jonka inklinaatio on 82,5 astetta. Rata on optimaalinen maapallon napaseutujen merialueiden tarkkailuun. Satelliitin rakennetta hallitsee 3 metrin pituinen sylinteri, jonka sivuille ulottuvat 1,6 x 2 metrin kokoiset aurinkopaneelit. Sylinterin alaosassa on neljä 3 metrin pituista mittalaitetasoa. Näiden yhteydessä on 11 metrin pituinen tutka-antenni. Satelliitin kokonaismassa on noin 1950 kg.
Viipurin ortodoksinen piispa
Viipurin ortodoksinen piispa on alun perin ollut Venäjän ortodoksisen kirkon apulaispiispa.
Niki Koskinen
Niki Koskinen (s. 2. lokakuuta 1997 Iitti) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Ruotsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Hockeyettan-joukkue Vimmerby HC:ssä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Koskinen osaa pelata myös laidassa.
Viipurin ortodoksinen piispa
Venäjän keisarikunnan aika
Viipuri kuului vuoteen 1892 saakka Pietarin hiippakuntaan. Vuosina 1799–1803 Viipuri kuului myös Pietarin metropoliitan titteliin, joka kuului seuraavasti: Pietarin, Viron ja Viipurin metropoliitta. Tämä oli metropoliitta Amvrosin (1742–1818; virassa 1799–1818) titteli.
Niki Koskinen
Seuraura
Koskinen on KooKoon kasvatti. Hän toimi kaudella 2012–2013 seuran C-nuorten kapteenina. Koskinen voitti koko C-nuorten Mestiskarsintojen maalipörssin ja jakoi pistepörssin voiton joukkuetoverinsa Sami Tammisen kanssa tehoilla 30+19=49. Hän oli KooKoon paras maalintekijä myös C-nuorten Mestiksessä 18 osumallaan ja C-nuorten SM-sarjassa 20 osumallaan. Huhtikuussa 2013 vain 15-vuotias Koskinen teki kolmivuotisen sopimuksen seuran Mestis-joukkueen kanssa. Hän pelasi kauden 2013–2014 lähes kokonaan KooKoon B-nuorissa, joiden paras pistemies ja maalintekijä Koskinen oli tehoilla 27+32=59. Hän jakoi koko B-nuorten SM-sarjan maalipörssin toisen sijan Ässien Ville Sippalan kanssa edellään vain Bluesin Tatu Kanerva. Koskinen pelasi osan kaudestaan myös KooKoon A-nuorissa.
Viipurin ortodoksinen piispa
Venäjän keisarikunnan aika
Vuosina 1859–1892 Viipurissa oli Pietarin hiippakuntaan kuulunut apulaispiispa. Vuonna 1892 perustettiin Suomen hiippakunta, jonka johdossa olleella piispalla oli titteli Viipurin ja Suomen arkkipiispa.
Niki Koskinen
Seuraura
Kauden 2014–2015 Koskinen pelasi lainalla Pelicansin A-nuorissa. Toukokuussa 2015 hän teki SM-liigaan nostetun KooKoon kanssa vuoden mittaisen sopimuksen. Koskinen pelasi kauden 2015–2016 kuitenkin kokonaan seuran A-nuorissa, joiden paras maalintekijä hän oli 13 osumallaan. Kaudeksi 2016–2017 Koskinen palasi vuoden mittaisella juniorisopimuksella Pelicansiin. Hänen kautensa eteni kuitenkin taas kokonaan A-nuorissa.
Viipurin ortodoksinen piispa
Suomen itsenäisyyden aika maailmansotien välillä
Suomen itsenäistyttyä viimeinen näistä, Serafim (Lukjanov), siirrettiin lakkautuspalkalle, ja hänen tilalleen valittiin Herman Aav, jonka titteliksi tuli Karjalan ja koko Suomen arkkipiispa ja virkapaikaksi Sortavala. Viipuriin valittiin vielä vuonna 1935 piispaksi Aleksanteri Karpin, mutta hänen virkapaikakseen tuli toisen maailmansodan jälkeen Helsinki.
Niki Koskinen
Seuraura
Koskinen palasi kaudeksi 2017–2018 jälleen kasvattajaseuransa KooKoon A-nuoriin. Hän voitti joukkueen sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 19+21=40 sekä sisäisen tehotilaston lukemalla +20. Koskinen debytoi seuran SM-liigajoukkueessa 29. marraskuuta 2017 vieraissa Turun Palloseuraa vastaan. Hänet merkittiin heti KooKoon ykkösketjun oikeaan laitaan Miikka Pitkäsen ja Toni Kähkösen viereen. Koskinen sai ottelussa jääaikaa lopulta 9.20 minuuttia. Hän keräsi KooKoon 5–2-tappioon päättyneessä ottelussa myös teholukeman –2. Koskinen pelasi kauden aikana SM-liigassa seitsemän runkosarjaottelua ilman tehopisteitä.
Viipurin ortodoksinen piispa
Toisen maailmansodan jälkeen
Neuvostoaikana Viipurissa oli piispoja ainoastaan satunnaisesti.
The Early Years (Deep Purplen albumi)
The Early Years on kokoelma Deep Purplen ensimmäisen kokoonpanon materiaalista. Albumi sisältää uusia miksauksia ja versioita kappaleista.
Viipurin ortodoksinen piispa
Toisen maailmansodan jälkeen
Vuonna 2009 Viipurin piispaksi nimitettiin aiemmin mm. Konevitsan luostarissa igumenina toiminut Nazari (Lavrinenko). Hänen siirryttyään Kronstadtin piispaksi tilalle tuli v. 2013 Ignati (Punin), ja tuolloin perustettiin uusi Viipurin ja Käkisalmen hiippakunta, josta lähtien Viipurin piispa ei enää ole Pietarin hiippakunnan apulaispiispa.
Niki Koskinen
Seuraura
Toukokuussa 2018 Koskinen teki KooKoon kanssa vuoden mittaisen SM-liigasopimuksen. Elokuussa seura lainasi hänet toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Mestis-joukkue Imatran Ketterään. Koskinen ei pelannut siellä kuitenkin yhtään sarjaottelua. Hän aloitti kauden 2018–2019 yli-ikäisenä KooKoon A-nuorissa, kunnes lokakuussa seura lainasi Koskisen marraskuun maaottelutaukoon asti ulottuvalla sopimuksella Savonlinnan Pallokerhon Mestis-joukkueeseen. Hän pelasi siellä yhdeksän ottelua ilman tehopisteitä. Koskinen palasi lainapestinsä jälkeen KooKoon A-nuoriin. Hän ei mahtunut kertaakaan seuran SM-liigajoukkueen kokoonpanoon, kunnes helmikuussa 2019 KooKoo lainasi Koskisen loppukaudeksi Iisalmen Peli-Karhujen Mestis-joukkueeseen. Kaikkiaan Koskisen tulokaskausi Mestiksessä toi 23 runkosarjaottelussa tehot 2+3=5.
Kaudeksi 2019–2020 Koskinen teki IPK:n kanssa vuoden mittaisen Mestis-sopimuksen. Hänen kautensa päättyi kuitenkin helmikuussa 2020 leikkaushoitoa vaatineen vamman vuoksi. Huhtikuussa Koskinen teki IPK:n kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudeksi 2020–2021 hänet nimettiin joukkueen varakapteeniksi. Koskinen oli tehoilla 10+12=22 IPK:n kolmanneksi paras maalintekijä ja hän jakoi sisäisen pistepörssin kolmannen sijan Aapo Aholan kanssa. Koskinen voitti myös joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +11. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia.
Kesäkuussa 2021 Koskinen teki vuoden mittaisen sopimuksen Mestis-joukkue Joensuun Kiekko-Poikien kanssa. Hänen sopimukseensa sisältyi ulkomaanoptio juhannukseen saakka. Koskinen käytti option vain kaksi päivää myöhemmin, kun hän teki vuoden mittaisen sopimuksen Ruotsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Hockeyettanissa pelaavan Vimmerby HC:n kanssa.
Maajoukkueura
Koskinen on pelannut yhden poikien maaottelun.
Muuta
Koskisen isoveljet Niko ja Jesse pelasivat kaudella 2020–2021 hyökkääjinä III-divisioonajoukkue Iitti Hockeyssa.
SPAL 2013
Società Polisportiva Ars et Labor 2013, lyhennettynä SPAL, on jalkapalloseura Ferrarasta, Italiasta. Se pelaa kotiottelunsa 19 000 katsojaa vetävällä Stadio Paolo Mazzalla. Kaudella 2016–2017 SPAL voitti Serie B:n ja nousi Serie A:han, jossa se pelasi kolme kautta ennen putoamistaan. Joukkue pelasi Serie A:ssa 17 peräkkäistä kautta 1951–1968 ja sijoittui parhaimmillaan seitsemänneksi kaudella 1959–1960.
2010-luvulla menestysvuotensa kokenut Matteo Ferrari on seuran kasvatti. Suomalaisista Sauli Väisänen pelasi SPAL:issa 2017–2019, ja syyskuussa 2020 nuori Patrik Raitanen siirtyi ferraralaisten riveihin.
Luettelo asterikasvien suvuista
Luettelo asterikasvien suvuista: asterikasveihin luokitellaan tässä luettelossa 1681 hyväksyttyä sukua.
Aiempia sukuja
Muita kasvien suomenkielisessä nimistössä esiintyviä asterikasvien sukuja:
Demeterin pyhäkkö (Dion)
Demeterin pyhäkkö oli antiikin aikainen Demeter-jumalattarelle omistettu pyhäkkö Dionin kaupungissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Dionin arkeologisella alueella nykyisen Díon kylän lähellä Dío-Ólympoksen kunnassa.
Rune Skarsfjord
Rune Skarsfjord (s. 23. toukokuuta 1970) on norjalainen jalkapallovalmentaja ja uransa lopettanut hyökkääjä.
Demeterin pyhäkkö (Dion)
thumb|left|220px|Pyhäköstä löydettyjä veistoksia. [[Díon arkeologinen museo.]] Dionin Demeterin pyhäkkö on varhaisin tunnettu makedonialainen pyhäkkö ja yksi koko pohjoisen Kreikan vanhimpia Demeterille omistettu pyhäkköjä. Se sijaitsi jonkin verran Dionin kaupunginmuurin ulkopuolella kaupungin eteläpuolella pääkadun päässä. Pyhäkön paikalla on ollut historian kuluessa useita temppeleitä arkaaiselta kaudelta roomalaiselle kaudelle saakka. Varhaisin tunnettu pyhäkkö paikalla on ajoitettu 500-luvulle eaa. Se muistutti mykeneläisten palatsien megaron-huonetta. 300-luvun lopulla eaa. arkaaisen ajan rakennukset korvattiin Demeterille ja Korelle eli Persefonelle omistetuilla doorilaista tyyliä edustaneilla temppeleillä. Pyhäkkö säilyi käytössä 300-luvulle jaa. saakka.
Rune Skarsfjord
Ura
Skarsfjord pelasi omalla urallaan hyökkääjänä useissa eri seuroissa Norjassa ilman suurempaa menestystä. Hän lopetti uransa vuonna 2000 Bærum SK:n joukkueessa.
Demeterin pyhäkkö (Dion)
Demeterin ja Koren kulttirakennusten lisäksi pyhäkköön kuului tiloja, jotka oli omistettu erilaisille hedelmällisyyskulteille, mukaan lukien Afrodite, Baubo sekä Kurotrofos (Kourotrofos). Pyhäkön merkitys väheni roomalaisella ajalla. Myös sen ala pieneni tuolloin, ja paikalla toimi muun muassa keramiikanpolttouuneja. Pyhäkön itäpuolella sijaitsivat Zeus Hypsistoksen pyhäkkö sekä Isiksen pyhäkkö.
Rune Skarsfjord
Ura
Valmennusuransa Skarsfjord aloitti Rosenborgin apulaisvalmentajana vuonna 2002. Hän työskenteli yhdessä Nils Arne Eggenin, Åge Hareiden, Ola By Risen ja Per Joar Hansenin kanssa voittaen kolme Norjan mestaruutta.
Toukokuussa 2010 Skarsfjord nousi Brannin päävalmentajaksi, kun Nilsen sai potkut seuran aloitettua kautensa erittäin surkeasti. Skarsfjord nosti Brannin putoamiskamppailusta sijalle 13 ja sai kauden jälkeen jatkaa tehtävässään. Ensimmäinen kokonainen kausi päävalmentajana sujui Skarsfjordilta hienosti. Hän johdatti Brannin Norjan cupin loppuotteluun seitsemän vuoden tauon jälkeen. Mestaruuspokaalia ei kuitenkaan tullut, sillä Aalesunds FK oli parempi maalein 2–1. Liigassa Brann oli kauden 2011 päätteeksi neljäs, mikä oli paras sijoitus mestaruuskauden 2007 jälkeen. Kaksi seuraavaa kautta sujuivat heikommin ja Skarsfjord jätti seuran kauden 2013 jälkeen.
Kesäkuussa 2014 Skarsfjordista tuli Hønefossin päävalmentaja. Norjan 1. divisioonassa pelannut seura sijoittui Skarsfjordin johdolla sijalle 11 ja välttyi näin katastrofaaliselta putoamiselta. Kaudella 2015 joukkue joutui jälleen taistelemaan sarjapaikastaan ja tällä kertaa Skarsfjord ei onnistunut pelastamaan joukkuettaan, vaan Hønefoss putosi kolmannelle sarjatasolle. Kauden jälkeen Skarsfjord jätti seuran.
Seppo Ylä-Herttuala
Seppo Ylä-Herttuala (s. 5. tammikuuta 1957 Tampere) on suomalainen molekyylilääketieteen professori. Hän työskentelee Itä-Suomen yliopiston A. I. Virtanen -instituutissa Bioteknologian ja molekulaarisen lääketieteen laitoksella ja toimii Biocenter Kuopion johtajana. Ylä-Herttuala on kansainvälisesti tunnetuin suomalainen geeniterapiatutkija, ja hänet valittiin vuonna 2005 ja uudestaan vuonna 2010 Suomen Akatemian akatemiaprofessoriksi. Hänet on palkittu uransa aikana muun muassa Matti Äyräpään palkinnolla.
Koulutus ja ura
Ylä-Herttuala valmistui lääketieteen kandidaatiksi Tampereen yliopistosta 1978, lisensiaatiksi 1982 ja väitteli tohtoriksi 1987. Hän työskenteli Tampereen yliopistossa tutkimusassistenttina 1983–1985 ja Suomen Akatemiassa tutkimusavustajana 1985–1988. Tutkijatohtorina Ylä-Herttuala oli Kalifornian San Diegon yliopistossa 1988–1991. San Diegosta hän palasi Tampereen yliopistoon, jossa hän opetti 1991–1995 lääketieteellistä biokemiaa. Samaan aikaan hän toimi Suomen Akatemian akatemiatutkijana. Vuonna 1995 Ylä-Herttuala nimitettiin molekyylilääketieteen professoriksi Kuopion yliopistoon. Vuodesta 2001 hän on johtanut A. I. Virtanen -instituuttia.
Ylä-Herttualan johdolla tehtiin vuonna 1995 Pohjoismaiden ensimmäinen geenisiirto ihmisen pahanlaatuisen aivokasvaimen hoitamiseksi. Hän käytti myös ensimmäisenä maailmassa adenovirusvälitteistä geeninsiirtoa ihmisen valtimoihin vuonna 1996. Ylä-Herttuala on julkaissut useita tutkimuksia VEGF-kasvutekijän biologisista vaikutuksista ja terapeuttisesta angiogeneenistä, patogeneesistä ja ateroskleroosin hoidosta käyttäen geeniterapiaa ja erilaisia virusvektoreita. Hän perusti Suomen Geeniterapiaseuran vuonna 1999, ja toimii useissa kansainvälisissä yhteisöissä sekä tieteellisten lehtien toimituskunnissa.
Ylä-Herttualaa pidetään yhtenä maailman eturivin tutkijoista verenkiertoelimistön sairauksien sekä pahanlaatuisen aivosyövän hoitoon tähtäävässä geeniterapiassa. Hänen ryhmänsä Sydän- ja verisuonitautien ja tyypin 2 diabeteksen tutkimuksen huippuyksikkö Itä-Suomen yliopistossa oli Suomen Akatemian huippututkimusyksikkö, Center of Excellense 2002–2007.
Ylä-Herttuala valittiin vuonna 2005 Suomen Akatemian akatemiaprofessoriksi. Vuonna 2009 Sigrid Juséliuksen säätiö myönsi Ylä-Herttualalle apurahan ajanjaksolle 2009–2014. Apuraha on suuruudeltaan 250 000 euroa vuodessa. Ylä-Herttuala oli 2001–2005 myös Sigrid Juséliuksen säätiön suurstipendiaatti. Tammikuussa 2010 Euroopan tiedeneuvosto (ERC) myönsi huippututkijoille suunnatussa Advanced Grants -haussa Ylä-Herttualalle 2,2 miljoonan euron apurahan geenihoidon tutkimuksiin. Toista kertaa järjestettyyn apurahahakuun osallistui 1 584 tutkijaa, joista 236 sai apurahan. Ylä-Herttuala oli ainoa rahoituksen saanut suomalaistutkija. Suomen Akatemia valitsi Ylä-Herttualan vuonna 2010 uudestaan akatemiaprofessoriksi. Yhdeksästä uudesta professorista vain Ylä-Herttuala ja Markku Laakso saivat jatkaa tehtävässä.
Tunnustuksia ja palkintoja
Lokakuussa 2010 Ylä-Herttuala valittiin Euroopan geeni- ja soluterapian yhdistyksen, European Society of Gene and Cell Therapyn (ESGCT) presidentiksi seuraavaksi kaksivuotiskaudeksi.
Vuonna 2016 Ylä-Herttuala sai Amerikan geeni- ja soluterapiayhdistyksen myöntämän Outstanding Achievement Awardin pitkäjänteisestä työstä geenihoitojen kehittämiseksi.
Birmingham
Birmingham [] on Englannin ja Britannian toiseksi suurin kaupunki (city). Se sijaitsee Länsi-Midlandsin metropolikreivikunnassa Englannin keskiosassa. Kaupungissa on asukkaita yli miljoona ja metropolialueella yli 3,7 miljoonaa (vuonna 2012). Vuonna 2011 hieman yli 42 % kaupungin asukkaista ei ollut valkoisia. Birmingham oli Englannin teollisen vallankumouksen tärkeitä keskuksia, myöhemmin siellä on tehty Jaguareja ja Cadburyn suklaata. Sen jalkapallojoukkueet ovat Aston Villa FC ja Birmingham City FC.
Seppo Ylä-Herttuala
Ark Therapeutics
Ylä-Herttuala on ollut mukana kehittämässä myös kaupallista geeniterapiaa. Hänen 1990-luvun puolivälissä University College Londonin professori John Martinin ja Stephen Barkerin kanssa perustamansa Eurogene on sittemmin muuntunut Ark Therapeutics -ryhmäksi, joka on listautunut Lontoon pörssiin. Perustajat ovat edelleen avainrooleissa (konsultteina ja omistajina) yrityksen tutkimus- ja tuotekehitystoiminnoissa.
Runkolinja 200
Runkolinja 200 on pääkaupunkiseudun poikittaislinja, joka perustettiin 10. elokuuta 2020 Elielinaukion, Leppävaaran ja Espoon keskuksen välille. Sen reitti kulkee väliä Elielinaukio–Töölö–Ruskeasuo–Huopalahti–Pitäjänmäki–Mäkkylä–Leppävaara–Karakallio–Jorvi–Espoon keskus vyöhykkeillä A, B ja C. Espoon keskuksessa, Leppävaarassa ja Pitäjänmäessä on vaihtoyhteydet lähijuniin. Linja liikennöi noin kello 05-23 viikon jokaisena päivänä 10 minuutin vuorovälein (hiljaisempana aikana 15 minuutin välein). Linja korvasi entiset linjat 217, 218, 226 ja 235. Yöaikaan suurinta osaa reitistä ajaa linja 235N.
Seppo Ylä-Herttuala
Ark Therapeutics
Syyskuun vaihteessa 2009 Ylä-Herttuala omisti 1,53 prosenttia Ark Therapeuticsin osakekannasta. Yrityksen osakekurssi oli laskenut syyskuussa 2011 3,75 penceen listautumishetken 133:sta.
Runkolinja 200
Linjan varrella olevilla pysäkeillä jouduttiin tekemään parannuksia runkolinjaa varten. Liikennöinti alkoi 12. elokuussa 2019 vanhalla numerolla 235, joka kulki kuitenkin jo runkolinjan 200 reittiä tihein vuorovälein. Syksyllä 2020 pysäkkimuutosten valmistuttua tunnus vaihtui 200:aan ja siitä tuli runkolinja.
Linja muodostaa pääkaupunkiseudun 13 muun runkolinjan (20, 30, 40, 300, 400, 500, 510, 520, 530, 550, 560, 570 ja 600), sekä metron ja lähijunien kanssa Helsingin seudun joukkoliikenteen perustan.
Tähtivieras Dave
Tähtivieras Dave (eng. Meet Dave) on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tieteiskomediaelokuva. Sen pääosissa ovat Eddie Murphy, Elizabeth Banks, Gabrielle Union, Ed Helms, Scott Caan ja Kevin Hart. Elokuvan on ohjannut Brian Robbins.
Birmingham
Maantiede ja ilmasto
Birminghamista on 166 km Lontooseen ja 114 km Manchesteriin.
Tähtivieras Dave
Juoni
Maapallolle laskeutuu ihmisen kokoinen, Eddie Murphyn näköinen avaruusalus, jota ohjaa tunteeton miniatyyrimiehistö. Heidän tehtävänään on löytää kadonnut laite, jonka piti kerätä heille suolaa maapallon meristä. Laite on päätynyt newyorkilaisen pikkupojan leluksi, ja missio monimutkaistuu kun inhimillisin tuntein varustettu avaruusalus Dave ihastuu pojan äitiin.
Birmingham
Maantiede ja ilmasto
thumb|200px|Birminghamin kanaalit thumb|200px|Victoria Square Eräs nähtävyys ovat lukuisat kanavat, joita on Birminghamissa enemmän kuin Venetsiassa, tosin laajemmalle alueelle levittäytyneenä. Kanavia pitkin kuljetettiin tavaraa vielä 1960-luvulla muun muassa Cadburyn suklaatehtaalle. Keskustan kanava-alueita on myöhemmin kunnostettu ja niihin on investoitu voimakkaasti. Kanavien varsille on uudisrakennettu asuntoja, ravintoloita, kulttuuritarjontaa ja muita palveluita.
Birminghamin korkein rakennus on 152 metriä korkea televisio- ja radiotorni BT Tower, joka valmistui vuonna 1966. Korkein asuinrakennus on vuonna 2006 valmistunut 130 metriä korkea Beetham Tower. Sen ylimmissä kerroksissa on ylellisiä asuntoja, alaosa on hotelli. Birminghamissa on neljä muuta yli 90 metriä korkeaa rakennusta, joista kolme valmistui 1970-luvun alussa.
Birminghamissa on lähes 600 puistoa ja puistikkoa. Yksi kaupungin suurimmista puistoalueista on Cannon Hill Park Reajoen varrella. Puistossa on kukkaistutuksia, lampia ja nurmikenttiä. Kukkaniityille kylvetään yksivuotisia unikoita, ruiskukkia ja kehäkukkia. Puistoon kuuluu myös kahden hehtaarin metsäalue.
Historia
Birminghamin alueella on ollut linnoituksia roomalaisvallan ajoista alkaen. Metchleyn linnoituksen rauniot ovat yliopiston kampusalueella Edgbastonin alueella.
Anglosaksien ajalta (ennen vuotta 1066) on vain vähän arkeologisia jäänteitä, mutta Birminghamin nimi on muodoltaan sentyyppinen, joita tuolla kaudella käytettiin. Keskiajalta on sen sijaan runsaasti esineitä ja jäänteitä rakennuksista. St Martinin kirkon lähellä on ollut vilkas kauppapaikka, ja nykyisen kaupungin pohjoisosassa Sutton Coldfieldissä on ilmeisesti ollut toinen asutuskeskus.
Alueella oli hiiltä ja rautamalmia, ja Birminghamiin kertyi pieniä metallipajoja. Huonot kuljetusyhteydet haittasivat liiketoimintaa. 1700-luvun loppupuolella seudulle rakennettiin kanavia, ja Birminghamista tuli pian merkittävä kauppapaikka. Kaupunki oli Englannin teollisen vallankumouksen tärkeitä keskuksia, ja se kasvoi tuolloin nopeasti: esimerkiksi vuonna 1800 asukkaita oli 71 000 ja vuonna 1861 jo 296 000. Teollisen vallankumouksen kärkinimet James Watt, Matthew Boulton ja Joseph Priestley vaikuttivat kaupungissa ja kokosivat ympärilleen Lunar Societyn, joka edisti tiedettä ja valistusta.
Vuosisadan puolivälissä laajeneminen hidastui lukuun ottamatta 1960-luvulla kaupunkiin liitettyä Sutton Coldfieldia. 1800-luvun talot alkoivat olla huonossa kunnossa, ja keskimmäisen kehätien alueelle rakennettiin noin 400 kerrostaloa kaupungin vuokra-asunnoiksi. Lentokentän läheisyyteen tehtiin messukeskus. 1980-luvulta alkaen keskustaan tehtiin näyttäviä julkisia rakennuksia, ja niihin hankittiin kansainvälisiä urheilukilpailuita ja muita tapahtumia. Myös yksityisellä rahalla suunniteltiin keskustaan suuria rakennuskohteita. Lama viivästytti niiden etenemistä: esimerkiksi suuren Bull Ring -ostoskeskuksen uudistus suunniteltiin 1987, mutta se valmistui vasta 2003.
Hallinto ja politiikka
[[Tiedosto:BirminghamConstituencies.svg|thumb|Vaalipiirijako
]] Birmingham on jaettu kymmeneen vaalipiiriin, joista jokainen muodostuu neljästä äänestysalueesta (ward). Kunkin vaalipiirin alueella asuu keskimäärin 103 000 asukasta, ja ne toimivat paitsi valtiollisten vaalien vaalipiirinä, myös monenlaisten tilastointien yksikköinä. Kaupunginvaltuustoon valitaan kolme edustajaa kultakin 40 äänestysalueelta.
Birminghamin kaupunginvaltuustossa on 120 edustajaa. Vuoden 2011 vaaleista alkaen Työväenpuolue on ollut suurin (54 paikkaa 120:stä), mutta kaupunkia hallitsee konservatiivien ja liberaalien koalitio.
Talous
Birminghamin alueen suuria yrityksiä ovat BT Group, Cadburyn makeistehdas sekä autovalmistajat GKN ja Jaguar Cars. Suuria työllistäjiä ovat olleet British Telecom, Birmingham Cable, Cadbury's, Direct Line Insurance, Jaguar Cars, LDV Group, Lucas ja Rover. Helmikuussa 2011 West Midlandsin alueella työttömiä oli 9,8 %, mikä oli selvästi yli Englannin keskiarvon. Myös sellaisten ihmisten osuus, jotka ovat työvoiman ulkopuolella eivätkä aktiivisesti etsi töitä, on tällä alueella jatkuvasti ollut suurempi kuin Englannissa keskimäärin.
Ostokset ja yöelämä
thumb|200px|Bullring - Selfridgesin tavaratalo Birminghamin keskustaa pidetään Britannian toiseksi parhaana shoppailualueena Länsi-Lontoon jälkeen. New Street ja sitä ympäröivät lukuisat kävelykadut, Bull Ring -ostoskeskus, Pallasades ja Pavilions ovat esimerkkejä keskustan ostosmahdollisuuksista.
Birminghamistä löytyy monia hienoja Viktorian aikaisia pubeja. Nämä kulttuuripubit sulkevat ovensa jo suhteellisen aikaisin ja keskustan Broad Street ja kanaalialueen Brindleyplace ovatkin kaupungin vilkkaamman yöelämän keskuksia.
Tiet
M40 moottoritie vie Birminghamistä Oxfordin kautta Lontooseen. The M6 moottoritie myös yhdistää Birminghamin Lontooseen (M1 moottoritien kautta), sekä etelä-, ja luoteis-Englantiin ja Skotlantiin. M6 moottoritien kuudes risteys on myös yksi Birminghamin maamerkeistä, ja varmaan tunnetuin moottoritieristeys Britanniassa, sillä risteys, nimeltänsä Spaghetti Junction (Spaghettiristeys), on äänestetty Britannian vaarallisimmaksi risteykseksi. Muut moottoritiet ovat Birminghamillä, toisin kuin Lontoolla ja Manchesterillä, ei ole yhtä ainoaa kehätietä. Sen sijaan, kolme moottoritietä muodostavat laatikon, joka ympäröi suurimman osan kaupungista. Nämä moottoritiet ovat: Muut suurtiet jotka kulkevat Birminghamin läpi ovat:
Rautatiet
Suuri määrä junalinjoista kohtaa Birminghamin New Street- rautatieasemalla, joka on Britannian rautatieliikenteen yksi keskuksista ja pysäkki suurimmalle osalle Birminghamin kaupunkienvälisille matkoille. Lontoon ja Birminghamin välisiä junia lähtee suunnilleen kymmenen minuutin välein. Reitillä liikennöi kolme yhtiötä: Virgin Trains, Chiltern Railways ja London Midland. Matka-aika vaihtelee puolestatoista kahteen tuntiin.
Paikallisjunat
thumb|Birminghamin alueen raidekartta. Birminghamin ja länsi-Midlandsin metropolikreivikunnan sisältä löytyy myös paikallisjunien verkko, jota liikennöi London Midland-yhtiö ja sitä tukee Centro/Network West Midlands-yhtiö. Birminghamissa on suurin Lontoon ulkopuolinen osuus väestöstä, joka käyttää paikallisjunaliikennettä. Viime vuosikymmeninä junamatkojen osuus Birminghamin keskustaan kulkevasta liikenteestä on kasvanut: 27 % matkoista Birminghamin keskustaan ruuhka-aikana kuljettiin junalla vuonna 2012, kun taas luku oli vain 17 % vuonna 2001 ja 12 % vuonna 1991. Suurin osa Birminghamin ja länsi-Midlandsin metropolikreivikunnan local commuter lines paikallisjunalinjoista on keskitetty New Street asemalle, mukaan lukien Cross-City Line, Chase Line ja Coventry-Wolverhampton Line. kolme paikallisjunareittiä, joita kutsutaan yhdessä Snow Hill-linjoiksi, kulkevat Snow Hill ja Moor Street asemien läpi. Linjojen pääasemat ovat seuraavat:
Midland Metro
Midland Metro on pikaraitiotieverkko, joka yhdistää Birminghamin metropolialueen asutuksia (Birmingham, Wolverhampton, West Bromwich, Wednesbury). Midland Metro laajennettiin kulkemaan keskustan New Streetille eli Grand Central -asemalle 2016. Midland Metrossa on vain yksi linja, M1, mutta suunnitteilla on lisäyksiä. Midland Metroa markkinoidaan metrona, koska siinä on paljon metroa muistuttavia piirteitä kuten tiheä ja tarkka aikataulu. Junat kulkevat säännöllisesti viiden minuutin välein, ja paljolti metrojunilta näyttävä kalusto kykenee kulkemaan nopeammin kuin raitiovaunut tai edes useimmat pikaraitiotievaunut. thumb|Midland Metro -vaunu asemalla Birminghamissa. Kuvanmukaista kalustoa oli käytössä vuoteen 2015 asti. left|thumb|Uudempaa Midland Metro -kalustoa Wolverhamptonissa. Käytössä vuodesta 2014 alkaen. centre|thumb|Uudistettu Midland Metro -logo korvasi vanhat logot, joissa oli M-kirjain värikkään ympyrän sisällä.
Maanalainen/Metro
Birminghamille on usein kaavailtu maanalaista metrojärjestelmää, mutta sitä ei ole koskaan saatu järjestettyä.
Konservatiivien ja Liberaalidemokraattien koalitio, joka johtaa Birminghamin kaupunginvaltuustoa on ehdottanut maanalaista metroa vaihotehtona Midlands Metron jatkeelle Birminghamiin olisi helppo rakentaa metrojärjestelmä, koska kaupungin keskustan alapuolella sijaitsee jo tunneleita.
Väestö
thumb|left|180px|Chamberlain Square Kaupunki tunnetaan monikulttuurisuudestaan. Vuonna 2011 hieman yli 42 % asukkaista oli siirtolaistausta. Edustettuna on paljon erityisesti Intiasta, Pakistanista, Karibianmeren alueelta, Irlannista ja Bangladeshistä peräisin olevia kansallisuuksia. Kaupungissa on asukkaita noin 200 valtiosta, ja väestöennusteiden mukaan vuonna 2021 valkoiset jäävät vähemmistöksi kaupungissa. Jo vuonna 2011 alle 18-vuotiaiden ikäryhmässä muut kuin valkoiset muodostivat 60 % väestöstä.
Maahanmuutosta johtuen kaupungin asukkaista liki 50 000 ei puhu englantia lainkaan. Maahanmuutto on myös synnyttänyt sosiaalisia ongelmia ja jännitteitä erityisesti mustien asuttamilla alueilla. Ilmiö näkyy myös työlisyysluvuissa: vuonna 2016 kaupungin asukkaista 65 % oli työllistettyinä, kun valtakunnallisesti työllistettynä oli 74 % väestöstä.
Etninen ruokakulttuuri
Intialaisten dominoimissa kaupunginosissa on helppo unohtaa olevansa Euroopassa. Intialainen ruokakulttuuri on paljolti kehittynyt juuri Keski-Englannin teollisuuskaupungeissa. Birminghamin erikoisuus tällä saralla on Balti, pohjoisintialaisen peltisen ruoanvalmistusastian mukaan nimetty ruokalajien joukko. Balti Triangle on intialaisravintoloiden keskittymä laitakaupungilla. Keskustan liepeillä on myös Chinese quarters, kiinalaiskorttelit, etnisine ruokakauppoineen ja ravintoloineen.
Koulutus
Birminghamin yliopisto perustettiin vuonna 1900. Se on vanhin ”punatiiliyliopistoiksi” kutsutuista yliopistoista ja sai varsinaisen yliopiston valtakirjan toimittuaan aiemmin lääketieteellisenä kouluna ja luonnontiedeopistona. Vuonna 2010 yliopistossa oli yli 18 000 perustutkintoa suorittavaa ja yli 11 000 jatko-opiskelijaa. Kaupungissa toimii myös kaksi muuta korkeakoulua: Astonin yliopisto ja Birmingham City University.
Kulttuuri
thumb|left|180px|Arkkitehtuurista historiankirjoa Birminghamin suurimmat teatterit ovat Alexandra ("The Alex"), The Rep, The Hippodrome ja Old Rep. Muita teattereita ovat muun muassa The Crescent Theatre, Drum Arts Centre, mac ja Old Joint Stock Theatre. The Rep järjestää vuosittain The Fierce -teatterifestivaalin.
Birminghamin taidemuseoista Birmingham Museum and Art Galleryssä on maailman suurin julkisesti esillä oleva prerafaeliittien taiteen kokoelma. Se on esitelty kattavasti myös internetissä. Barber Institute of Fine Arts julistettiin vuoden 2004 galleriaksi Good Britain Guidessa. Ikon Gallery on Euroopan johtavia modernin taiteen näyttelyiden järjestäjiä.
Kaupungissa järjestetään myös useita karnevaalityyppisiä tapahtumia, muun muassa karibialaistyylinen International Carnival, Party in the Park ja Arts Fest. Vuosittainen seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen karnevaali Birmingham Pride järjestetään kaupungin "gay villagessa" ja tapahtumaan osallistuu vuosittain noin 100 000 ihmistä.
Birminghamissa työskennelleistä kirjailijoista ja runoilijoista tunnetuimpia ovat Samuel Johnson, Arthur Conan Doyle, Louis MacNeice ja Washington Irving. Muita Birminghamissä asuneita tai syntyneitä kirjailijoita ovat muun muassa David Lodge, Jonathan Coe ja J. R. R. Tolkien. Tolkienin sanotaan saaneen paljon vaikutteita teoksiinsa lapsuuden Birminghamistä.
Birmingham tunnetaan myös monien kuuluisien rockyhtyeiden synnyinsijana. Näistä tunnetuimpia ovat muun muassa The Move, Black Sabbath, Electric Light Orchestra, Duran Duran, Judas Priest, Steel Pulse ja Napalm Death.
Birminghamissa järjestettiin vuoden 1998 Eurovision laulukilpailu.
BBC-televisioyhtiöllä on kaupungissa useita toimipisteitä: kansallisen BBC English Regionsin päämaja, BBC West Midlandsin päämaja ja Birminghamin oma paikallinen tuotantokeskus. BBC Drama Village sijaitsee Birminghamin Selly Oakissa. Siellä on kuvattu televisiosarjoja Tohtorit ja Yorkshiren etsivät (Dalziel and Pascoe). Kolme paikallislehteä ovat nykyisin saman konsernin omistuksessa: Birmingham Mail ilmestyy päivittäin, Birmingham Post kerran viikossa ja Sunday Mercury sunnuntaisin.
Urheilu
Kaupungin kaksi merkittävintä jalkapalloseuraa ovat Aston Villa FC ja Birmingham City FC. Seurojen kannattajien väliset yhteenotot ovat joskus olleet erittäin väkivaltaisia. Seurojen väreihin (Birmingham Cityn sininen ja valkoinen, Aston Villan vaaleansininen ja viininpunainen) pukeutuminen voidaan kieltää, sillä sitä voidaan pitää väkivallan lietsomisena.
Birmingham on ollut merkittävä paikka monen urheilulajin kehityksessä. Englannin liiga keksittiin siellä vuonna 1888, kun Aston Villan johtaja William McGregor ehdotti muille joukkueille, että 10–12 parasta englantilaista joukkuetta voisi pelata sarjan koti- ja vierasotteluita. Nykyaikainen tennis keksittiin Birminghamin Edgbastonissa Pereran huvilan puutarhan nurmikentillä. Birminghamin alueen liiga on maailman vanhin krikettiliiga, ja maailman ensimmäinen kriketin maailmancup (naisten maailmancup 1973) pelattiin Birminghamissa.
Nimikkokukka
Vuonna 2004 Birminghamin nimikkokukaksi valittiin rohtosormustinkukka Plantlife International -järjestön pitämässä yleisöäänestyksessä.
Viitteet
kaikki käytetyt lähteet ovat englanninkielisiä
Saved By Rock'n'Roll
Saved by Rock’n‘Roll on Los Bastardos Finlandeses -yhtyeen neljäs albumi, joka julkaistiin 2011.
Antonina Melnikova
Antonina Aleksejevna Melnikova (, s. 19. helmikuuta 1958 Rahatšou) on valkovenäläinen Neuvostoliittoa edustanut ratameloja. Hän saavutti pronssia 500 metrin kajakkiyksikössä Moskovan kesäolympialaisissa 1980.
Demo Finland
Puolueiden kansainvälinen demokratiayhteistyö (lyh. Demo, Demo Finland) on eduskuntapuolueiden yhteistyöjärjestö, joka tukee monipuoluedemokratiaa uusissa ja kehittyvissä demokratioissa.
Demon tavoitteena on edistää moniarvoista demokratiakehitystä tukemalla kumppanimaiden puolueiden toimintaedellytyksiä ja puoluerajat ylittävää yhteistyötä. Työn toimintamuotoina ovat jäsenpuolueiden yhteiset koulutus- ja vuoropuheluhankkeet.
Demon hallituksen puheenjohtaja (2016-2017) on Eva Biaudet (RKP) ja toiminnanjohtaja (vs) Anu Juvonen.
Demon jäseniä ovat Suomen Keskusta, Kansallinen Kokoomus, Liike Nyt, Suomen Sosialidemokraattinen Puolue, Vasemmistoliitto, Vihreä liitto, Ruotsalainen kansanpuolue, Suomen Kristillisdemokraatit ja Perussuomalaiset.
Timo Kautonen
pienoiskuva|Timo Kautonen vuonna 1965. Timo Kautonen (s. 12. maaliskuuta 1945 Lahti, Suomi) on suomalainen jalkapalloilija, joka on toiminut peliuransa päätyttyä myös valmentajana ja joukkueenjohtajana. Siviiliammatteja 173 senttimetriä pitkällä Kautosella on ollut useita: hän on toiminut huoltoneuvojana, työnjohtajana, autonkorjaajana ja automestarina. Pelipaikaltaan hän oli keskuspuolustaja.
"Tilli" Kautonen aloitti peliuransa Lahden Reippaassa, jota hän edusti vuosina 1963–1978 ja 1984. Hän pelasi koko uransa ajan synnyinkaupungissaan. Muita seuroja olivat Lahden Palloseura, jossa hän pelasi vuosina 1980–1982 ja 1985 sekä Lahden Kuusysi (1982–1983). Kautonen voitti Suomen mestaruuden neljä kertaa, vuosina 1963, 1967 ja 1970 Reippaassa sekä vuonna 1982 Kuusysissä. Yhteensä hän pelasi 384 ottelua SM-tasolla. Suomen Cupissa Kautonen oli vieläkin menestyksekkäämpi. Hän voitti cupin ennätykselliset kahdeksan kertaa: Reippaassa 1964, 1972–1976 ja 1978 sekä Kuusysissä vuonna 1983. Lisäksi hän oli kolme kertaa häviämässä cupin loppuottelua.