cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Afroamerikkalaiset
Poliittinen historia
Mustat saivat Yhdysvalloissa äänioikeuden orjuuden päättymisen jälkeen perustuslain 15. lisäyksen myötä 1870. Heidän äänestysoikeutensa ei painostuksen johdosta kuitenkaan tuolloin vielä aina toteutunut etenkään Etelävaltioissa. Joillain mustien johtajilla oli kuitenkin merkittävä asema Etelävaltioiden politiikassa jo 1870-luvulla: Robert B. Elliott oli Etelä-Carolinan ja John R. Lynch Mississippin edustajainhuoneen puhemies ja P. B. S. Pinchback toimi Louisianan virkaatekevänä kuvernöörinä. Vuosien 1869–1901 välillä Yhdysvaltain kongressin edustajainhuoneessa istui 20 afroamerikkalaista ja senaatissa kaksi, mississippiläiset Hiram R. Revels ja Blanche K. Bruce. Vuoden 1901 jälkeen kesti kuitenkin kolme vuosikymmentä ennen kuin kongressissa nähtiin jälleen afroamerikkalaisia.
Afroamerikkalaisten merkittävin johtaja vuosien 1895 ja 1915 välillä oli Booker T. Washington. Hän kehitti etenkin mustien koulutusta käytännön työelämän tarpeisiin. Jamaikalaissyntyinen Marcus Garvey johti vuoden 1917 jälkeen suureksi noussutta liikettä, joka korosti afroamerikkalaisten afrikkalaisia juuria.
Suuri lama koetteli mustia työläisiä ankarammin kuin valkoisia. Ahdingon seurauksena 1930-luvulla perustettiin National Negro Congress (1936) ja Southern Negro Youth Congress (1937). Afroamerikkalaiset olivat jo vuoden 1928 presidentinvaaleissa etupäässä demokraattien kannattajia. Yhteyttä lujitti presidentti Rooseveltin New Deal -uudistuspolitiikka 1930-luvulla, ja Rooseveltillä oli myös useita mustia neuvonantajia hallinnossaan. 1960-luvulla aloitettiin monia hankkeita, joiden avulla mustia äänestäjiä saatiin rekisteröitymään ja vaaleissa tapahtunutta syrjintää vähennettyä. Vuonna 1960 vain 28 prosenttia Etelävaltioiden mustista aikuisista oli rekisteröitynyt, mutta vuonna 1969 jo yli kaksinkertainen osuus. Samalla vaaleilla valittujen mustien virkamiesten määrä nousi sadasta yli tuhannen.
thumb|Mustien kansalaisoikeusmarssi Washingtonissa vuonna 1963. 1960-luvun kansalaisoikeusliikehdinnän myötä syntyi militantteja ”black power” -järjestöjä, kuten Mustat pantterit. Rauhanomaisista mustista johtajista tunnetuin oli Martin Luther King.
1960-luvun lopulla Clevelandissa, Garyssa ja Newarkissa valittiin ensi kertaa musta pormestari ja 1970-luvulla myös esimerkiksi Los Angelesissa, Detroitissa, Atlantassa ja New Orleansissa. Ensimmäinen suuren kaupungin musta naispormestari oli Hartfordin pormestariksi 1987 valittu Carrie Saxon Perry. Maan suurimman kaupungin New Yorkin ensimmäinen musta pormestari oli 1989 valittu David Dinkins. Ensimmäinen musta kuvernööri oli Virginian L. Douglas Wilder 1989. Ensimmäinen musta senaattori 1800-luvun jälkeen valittiin Massachusettsista 1967, ja ensimmäinen musta nainen valittiin senaattiin 1992 Illinoisista. Korkeimpaan oikeuteen valittiin ensimmäisenä mustana Thurgood Marshall 1967; häntä seurasi 1991 Clarence Thomas.
Ensimmäinen musta ministeri Yhdysvaltain hallituksessa oli Robert C. Weaver, joka nousi asunto- ja kaupunkikehitysministeriksi vuonna 1966. Ensimmäinen afroamerikkalainen YK-lähettiläs oli Andrew Young 1977. Yhdysvaltain armeijan johtoon nousi ensimmäisenä mustana 1989 Colin Powell, josta tuli 2001 myös maan ensimmäinen musta ulkoministeri. Hänen seuraajansa Condoleezza Rice oli ensimmäinen musta nainen samassa virassa. Kenialaisen isän poika Barack Obama valittiin 2008 ensimmäisenä afroamerikkalaisena Yhdysvaltain presidentiksi.
Hätäuloskäynti
thumb|Opastusmerkki thumb|Hätäuloskäynti [[Universitetetin metroasema|Tukholman yliopiston metroasemalla]] Hätäuloskäynti on hätätilanteita varten tehty uloskäyntireitti rakennuksesta, ajoneuvosta tai muusta suljetusta tilasta. Hätäuloskäynnit on merkitty yleensä selvästi havaittavin merkein ja valoin.
Afroamerikkalaiset
Kamppailu kansalaisoikeuksista
Orjuuden päättymisen jälkeen afroamerikkalaiset saivat vapauden, äänioikeuden ja suojan syrjintää vastaan. He joutuivat kuitenkin kokemaan syrjintää vielä useiden vuosikymmenien ajan. Heillä oli toisen luokan kansalaisen asema, ja valkoinen enemmistö ei halunnut nähdä heitä tasa-arvoisina. Joissakin Etelävaltioissa syrjintä säilyi laillisena sodan jälkeenkin, ja esimerkiksi Alabamassa rodut pidettiin erillään toisistaan niin sanotuilla Jim Crow -laeilla. Mustilla oli kaupungeissa omat asuinalueet sekä omat osastot esimerkiksi julkisissa liikennevälineissä, hotelleissa, teattereissa ja kaupoissa, heidän koulunsa olivat heikkotasoisia, ja rotujenväliset avioliitot oli kielletty.
Hätäuloskäynti
Hätäuloskäynnin vaatimukset ovat seuraavat: sen pitää olla helppopääsyinen, johtaa alueelle tai paikkaan, jonne ihmiset voivat kokoontua, olla hallittavissa rakennuksen sisältä ja olla pysyvässä paikassa. Hätäuloskäynnit ovat yleensä strategisesti sijoitettu (esimerkiksi porraskuiluissa, käytävillä tai muissa todennäköisissä paikoissa) ulospäin aukeavalla ovella. Opasteet johdattavat hätäuloskäynneille.
Afroamerikkalaiset
Kamppailu kansalaisoikeuksista
Rotuerottelun toteutumista ja mustien pelottelua Etelävaltioissa valvoi väkivaltainen ja vaikutusvaltainen Ku Klux Klan -järjestö. Vielä 1920-luvulla liittovaltion hallinto oli liian heikko pystyäkseen kohentamaan afroamerikkalaisten asemaa Etelässä.
Asema yhteiskunnassa
Vähintään 25-vuotiaista afroamerikkalaisista 84 prosentilla on vähintään high schoolin päästötodistus. Kandidaatin tutkinto tai korkeampi on 19 prosentilla, verrattuna 29 prosenttiin koko väestöllä.
Yhdysvaltain 114. kongressissa (2015–) on 46 afroamerikkalaista edustajainhuoneen jäsentä ja kaksi senaattoria. Vuoteen 2013 mennessä edustajainhuoneeseen oli valittu yhteensä 127 afroamerikkalaista. Heistä 80 prosenttia on ollut demokraatteja. Useimmin musta edustaja on valittu Marylandista, 7,2 % kaikista sieltä valituista. Yhtään mustaa edustajaa ei ole koskaan valittu 25 osavaltiosta.
Vuonna 2013 afroamerikkalaisen talouden mediaanitulot olivat 34 598 dollaria (koko väestöllä 51 939 dollaria). Köyhyysrajan alapuolella oli 27,2 prosenttia (koko väestöstä 14,5 %). Afroamerikkalaisista työttömiä vuonna 2012 oli 10,3 prosenttia (koko väestöstä 6 %). Afroamerikkalaisia oli julkisen sektorin palveluksessa muuta väestöä suurempi osa, 20 prosenttia (koko väestöstä 14,5 %).
Afroamerikkalaisilla on huomattavasti suurempi riski joutua vankilaan kuin muilla Yhdysvaltain kansalaisilla. Vuoden 2005 lopulla 25–29-vuotiaista afroamerikkalaisista miehistä jopa 8,1 prosenttia oli vankilassa, kun latinalaisamerikkalaista syntyperää olevista samanikäisistä miehistä 2,6 prosenttia ja valkoisista miehistä vain 1,1 prosenttia istui vankilassa. Myös afroamerikkalaiset naiset joutuivat vankilaan kolme kertaa valkoisia naisia todennäköisemmin. Vuoden 2001 lopulla mustien osuus Yhdysvaltain rangaistuslaitoksiin suljetuista ihmisistä oli lähes 40 prosenttia, vaikka kokonaisväestöstä mustia oli vain reilut 12 prosenttia.
Kieli
Afrikkalaisamerikkalainen englanti on afroamerikkalaisten käyttämä amerikanenglannin muoto. Useimmat kielitieteilijät pitävät sitä amerikanenglannin murteena, mutta jotkut pitävät sitä kokonaan omana kielenään. Afrikkalaisamerikkalainen englanti on syntynyt valkoisesta amerikanenglannista, Karibian kreoleista ja afrikkalaisista kielistä, jotka tulivat orjien mukana Yhdysvaltoihin 1600–1800-luvuilla. Selkeimmin amerikanenglannin yleiskielestä eroavaa murremuotoa käyttää mustan väestön vähiten koulutettu osa. Korkeammin koulutettujen mustien kieli muistuttaa enemmän yleiskieltä.
Etelä-Carolinan, Georgian ja pohjoisen Floridan rannikolla sekä Sea Islands -saarilla asuvat afroamerikkalaiset puhuvat kreolikieltä nimeltä gullah. Se syntyi 1700-luvulla Barbadokselta tulleiden orjien kieleksi, ja siinä on erityisen paljon afrikkalaisia ja karibialaisia vaikutteita. Louisianan kreolit puhuvat ranskaa ja Louisianan kreolia. Kolme prosenttia afroamerikkalaisista on hispaanoja eli espanjankielisiä.
Uskonto
Uskonnolla on kyselytutkimusten mukaan afroamerikkalaisille suurempi merkitys kuin yhdysvaltalaisille keskimäärin. 87 % afroamerikkalaisista kuului johonkin uskonnolliseen ryhmään vuonna 2007, ja 79 % sanoi uskonnon olevan heille hyvin tärkeä asia. 78 prosenttia on protestantteja, ja heistä suurin osa kuuluu mustiin protestanttikirkkoihin. Katolisia on viisi prosenttia ja muslimeja yksi prosentti.
Afroamerikkalaisen kristillisyyden ominaispiirteitä ovat uskonnon kokemuksellisuus kuten voimakas kokemus Pyhän Hengen johdatuksessa olemisesta, sekä rikkaat ja ilmaisuvoimaiset rituaaliset piirteet kuten gospel sekä saarnaajien omaleimainen tyyli, jossa laulaen ja rytmikkäästi julistaen käydään vuoropuhelua seurakunnan kanssa. Hallinnollisesti merkittävässä asemassa ovat paikallisseurakunnat, joiden toiminta on hyvin yhteisöllistä ja joiden pastorit osallistuvat myös politiikkaan. Yhteiskunnallinen taistelu on merkittävässä osassa afroamerikkalaisessa teologiassa, ja orjuuden ajalla on tärkeä myytillinen asema.
1920-luvulta alkaen islam antoi monelle afroamerikkalaisille identiteetin rakennuspalikan aikana, jolloin mustia muutti paljon maalta suuriin kaupunkeihin ja rotusyrjintä oli vahvaa. Nation of Islamista tuli 1960-lukuun mennessä huomattavin afroamerikkalaisten nationalistinen liike.
Populaarikulttuuri ja kirjallisuus
thumb|Rock and roll- ja soulduo [[Ike & Tina Turner vuonna 1972.]] Afroamerikkalaisilla on ollut näkyvä asema Yhdysvaltain populaarikulttuurissa etenkin 1950-luvulta lähtien. Afroamerikkalaisesta musiikkiperinteestä ovat syntyneet useimmat Yhdysvaltain populaarimusiikin lajit, kuten jazz, blues, gospel, rock, soul ja hip hop.
Nat King Cole oli vuosina 1956–1957 ensimmäinen afroamerikkalainen viihdyttäjä, joka sai oman televisiosarjansa. Tunnettuja afroamerikkalaisia televisiosarjoja ovat olleet esimerkiksi Sanford and Son (1972–1977), Jeffersonit ja Bill Cosby Show (1984–1992). Juuret (1977) oli hyvin suosittu kahdeksanosainen minisarja, joka kuvasi yhden afroamerikkalaisen suvun historiaa Afrikasta orjuuden ajan kautta nykyaikaan. Oprah Winfrey nousi 1980-luvulla aloittaneen keskusteluohjelmansa menestyksen ansiosta yhdeksi maan rikkaimmista naisista.
1970-luvulla saavuttivat suosiota afroamerikkalaisille suunnatut blaxploitaatio-elokuvat. Tunnettuja ja palkittuja afroamerikkalaisia mainstream-elokuvanäyttelijöitä ja koomikoita ovat esimerkiksi Sidney Poitier, Eddie Murphy, Richard Pryor, Denzel Washington, Will Smith, Morgan Freeman, Samuel L. Jackson ja Halle Berry. Tunnetuimmat afroamerikkalaiset ohjaajat Spike Lee ja John Singleton käsittelevät elokuvissaan usein afroamerikkalaista nykyelämää.
Tunnetuimpia afroamerikkalaisia kirjailijoita ovat Pulitzer-voittajat Gwendolyn Brooks, Charles Gordone, August Wilson ja Alice Walker sekä vuoden 1993 nobelisti Toni Morrison.
Urheilu
Merkittävä osa Yhdysvaltain menestyneimmistä urheilijoista on afroamerikkalaisia. Maailman parhaisiin omissa lajeissaan ovat kuuluneet muun muassa koripalloilija Michael Jordan, nyrkkeilijät Joe Louis ja Muhammad Ali, baseball-pelaaja Hank Aaron, yleisurheilijat Jesse Owens, Wilma Rudolph, Carl Lewis ja Michael Johnson sekä tennispelaajat Venus ja Serena Williams.
Ruokakulttuuri
thumb|Tyypillistä "soul-ruokaa". Afroamerikkalaisesta ruokakulttuurista käytetään nimitystä soul food (suom. ’soul-ruoka’). Soul food -ruokakulttuuri syntyi Etelässä ja levisi pohjoisiin osavaltioihin mustan väestön muuttoliikkeen myötä. Yleisimpiä soul-ruokia ovat hominy, lehmänpapu, uppopaistettu kana, maissintähkät, siansorkat, voimakkaasti maustettu grillattu liha tai kala, sekä juustokakku. Yleisimpiä soul-ruoka-aineita ovat maissileipä, kana, sianliha ja laardi, monni, riisi, siirappi, okra, bataatti, vesimeloni ja pavut. Grillaus on suosittu tapa valmistaa ruoka.
Simpsonit (11. tuotantokausi)
'''Simpsoneiden 11. tuotantokausi''' käynnistyi Yhdysvalloissa 26. syyskuuta 1999 ja päättyi 21. toukokuuta 2000. Kauden esitys Suomessa alkoi 14. tammikuuta 2001 ja päättyi 23. syyskuuta 2001.
DVD-julkaisu ilmestyi Suomessa 24. lokakuuta 2008.
Keilailumestari (Hello Gutter, Hello Fadder)
Homer saa julkisuutta keilailusaavutustensa ansiosta. Kun huuma on ohitse, Homer yrittää paikkailla välejään lapsiinsa.
Suuri kahdeksikko (Eight Misbehavin)
Apu haluaa lapsen. Vaikka Manjula ja Apu yrittävät monia keinoja, ei tule lasta. Kerran testi sanoo kuitenkin, että lapsi tulee. 9 kuukauden päästä Simpsonit ja Apu menevät sairaalaan katsomaan lasta. Tohtori Hibberton kertoo, että lapsia on 8. Syyksi lasten määrään paljastuu liallinen hedelmällisyyslääkkeiden käyttö. Lapsista tulee paljon vaivaa. Eräänä päivänä mies eläintarhasta tulee pyytämään Apua antamaan lapsen hänelle hoitoon. Apu suostuu. Paljastuu, että lapsia näytetään julkisesti show’ssa päivittäin. Apu ja Homer menevät yöllä varastamaan lapset takaisin. Eläintarhan miehet tulevat Simpsoneille vaatimaan lapset takaisin. He ottavatkin Homerin show’hun lasten sijaan.
Prätkäkundi (Take My Wife, Sleaze)
Homer voittaa moottoripyörän ja perustaa prätkäjengin, mutta sattuu valitsemaan sille nimen, joka on jo toisen porukan käytössä.
Lelusensaatio (Grift of the Magi)
Rahapulassa painiva koululaitos turvautuu lelufirman apuun. Lapsia käytetään salaa apuna uuden muotilelun suunnittelussa.
Pikku emäntä (Little Big Mom)
Marge katkaisee jalkansa lasketteluonnettomuudessa, kun käkikello aulassa putosi hänen jalalleen. Margen pitää olla sairaalassa ja antaa Lisalle vastuun talosta. Homer ja Bart eivät ota osaa talon töihin ja tämä ärsyttää Lisaa. Lisa tekee Homerille ja Bartille "spitaalin" puurohiutaleista ja liimasta, jotta he rupeaisivat siivoamaan. He lähtevät Ned Flandersin käskystä Havaijille spitaaliparantolaan. Marge pääsee sairaalasta ja he lähtevät Homerin ja Bartin perään. He ovat jo huomanneet, että ruvet eivät ole oikeita, koska Homer söi yhden ruvista. Simpsonit jäävät Havaijille lomailemaan, mutta Homer ja Bart joutuvat käymään säköneulahoidossa, jotta ruvet lähtisivät.
Uskolla Terveeksi (Faith Off)
Homer tapaa vanhoja opiskelututtujaan ja joutuu pahaan kiipeliin. Bart pelastaa isänsä ja ryhtyy ihmeparantajaksi.
Kartanon herrat (The Mansion Family)
Herra Burns lähtee käymään lääkärissä Minnesotan Mayo-kliniikalla ja kutsuu Simpsonit vahtimaan taloaan.
Raivoisa ratsu (Saddlesore Galactica)
Homer ja Bart pelastavat sirkushuijarin hevosen, ja osallistuvat outoon ratsastuskisaan. Lisa ja koulun orkesteri osallistuvat tärkeään kilpailuun.
Lähetyssaarnaaja (Missionary Impossible)
Homer pakenee ahneita rahankerääjiä ja päätyy lähetyssaarnaajaksi trooppiselle saarelle.
Pygmalion (Pygmoelian)
Kasvoleikkaus tekee rujosta Moesta komean, ja hän saa saman tien roolin suositussa saippuasarjassa.
Raittiuden päivät (Days of Wine and D'Ohses)
Barney järkyttyy nähdessään itsensä videolla toikkaroimassa kännissä. Hän päättää ryhdistäytyä ja ruveta helikopterilentäjäksi. Lisa ja Bart osallistuvat valokuvauskisaan.
Alligaattori (Kill the Alligator and Run)
Homer saa hermoromahduksen saatuaan selville, että hänellä on vain muutama vuosi elinaikaa jäljellä. Psykiatri neuvoo häntä lähtemään lomalle Floridaan. Simpsonien loma muuttuu pelokkaaksi pakomatkaksi heidän ajettuaan alligaattorin yli. (Vierailevina ääninä Kid Rock ja Joe C)
Stepataan pois (Last Tap Dance in Springfield)
Lisa innostuu tanssitaiteesta, mutta ei edisty toivomallaan tavalla. Apuun rientää professori Frink. Bart ja Milhouse retkeilevät ostoskeskuksessa ja Homer parantaa näkökykyään laserleikkauksella.
Järkeä vailla (It's A Mad, Mad, Mad, Mad Marge)
Marge on osasyyllinen Oton ja hänen tyttöystävänsä Beckyn eroon. Omatuntoaan lievittääkseen hän suostuu majoittamaan Beckyn kotiinsa, missä tulokas ottaa liiankin keskeisen roolin.
Naurun takana (Behind the Laughter)
Simpsoneiden "kulissien takana". Simpsoneiden kerrotaan alkaneen Homerin tekemästä Minun hauska perheeni-kotivideosta, jossa Simpsonit näyttelevät tavallista TV-perhettä. Homer saa tehtyä sarjan FOXille. Suosio kasvaa ja jaksoja tulee lisää. Pian perheenjäsenten erimielisyydet pistävät sarjan tauolle. Lisa mm. kirjoittaa paljastuskirjan, jossa häntä on pakotettu valvomaan tekemään sohvakohtausta, ja että hänelle on syötetty lyhytkasvuhormonia. Bart taas lahjoo ihmisiä pussaamaan toisiaan. Simpsonit saadaan taas sopuun.
Iso Humalajärvi
Iso Humalajärvi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa  sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 17,5 hehtaaria ja se on 650 metriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä.
Die Mayrhofner
Die Mayrhofner (aiemmin Original Mayrhofner Trio) in itävaltalainen kansanmusiikki-yhtye Mayrhofenista Zillertalista. Yhtye aloitti luovan toimintansa herran vuonna 1997. Yhtyeen tunnetaan parhaiten kappaleestaan on Schei-wi-dei-wi-du.
Dudu Georgescu
Dudu Georgescu (s. 1. syyskuuta 1950 Bukarest, Romania) on entinen romanialainen jalkapalloilija. Hän pitää hallussaan 225:llä maalillaan Romanian Liga 1:n kaikkien aikojen maalintekijän titteliä ja on myös eniten maaleja Dinamo Bukarestin paidassa tehnyt pelaaja. Georgescu voitti Euroopan Kultaisen kengän kahdesti, vuosina 1975 ja 1977. 1977 Dudu teki kultaisen kengän saajista eniten maaleja (47).
Romanian maajoukkueessa Georgescu pelasi 40 ottelua ja teki niissä 21 maalia vuosina 1973–1984.
Lahdenpohja
Lahdenpohja on kaupunki ja Lahdenpohjan piirin hallinnollinen keskus Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella Karjalan tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Laatokan Jaakkimansalmen pohjukkaan laskevan Aurajoen suussa 331 kilometriä Petroskoista länteen. Kaupungissa on 7 800 asukasta (vuonna 2010). thumb|left|210px|Lahdenpohjan kaupunkikunta Lahdenpohjan piirin kartalla, Laatokan luoteisrannalla. thumb|left|210px|Ortodoksinen kappeli
thumb|150px|right|Lahdenpohjan epävirallinen perinnevaakuna.
Maantiede
Lahdenpohjan kunnan pinta-ala on 262,5 neliökilometriä. Se rajoittuu Lahdenpohjan piirin Miinalan sekä Laatokan kautta Sortavalan ja Pitkärannan piirin Salmin kuntiin. Pinta-alasta 84,0 % on vesialuetta, 9,7 % asuinaluetta ja 4,4 % metsää. Seudulle suunniteltiin pitkään Laatokan saariston kansallispuistoa. Lahdenpohjan, Sortavalan ja Pitkärannan piireissa sijaitsevan kansallispuiston perustamisesta uutisoitiin tammikuussa 2018.
Historia
Paikalla sijainnut Jaakkiman pitäjän Sieklahden kylä tunnetaan 1600-luvulta lähtien. Vuonna 1924 siitä tuli itsenäinen kauppala. Lahdenpohjan kuuluessa Suomeen siellä oli vilkas satama sekä puunjalostusteollisuutta, muun muassa Laatokan Puu Oy. 1930-luvun lopulla kauppalan asukasluku oli 1 959 henkeä. Lukuvuonna 1937–1938 kauppalassa oli yksi koulupiiri.
Talvi- ja jatkosodan jälkeen alue luovutettiin Neuvostoliitolle. Vuonna 1945 Lahdenpohjasta tuli kaupunki ja Kurkijoen (vuodesta 1970 Lahdenpohjan) piirin keskus.
Liikenne, talous ja palvelut
Lahdenpohjan kautta kulkee Pietarin ja Sortavalan välinen maantie ja rautatie. Jaakkiman asemalta haarautuu sivurata Lahdenpohjan vaneritehtaalle.
Kaupungin tärkein tuotantolaitos on Bumeks-yhtiön omistama Lahdenpohjan vaneritehdas. Lisäksi on muita puunhankinta- ja puunjalostusyrityksiä. Elintarviketeollisuutta edustavat lihanjalostamo ja alkoholitehdas.
Julkisiin palveluihin kuuluvat keskikoulu, ammattikoulu, piirisairaala, lasten luomistyön keskus, lastenkoti ja kaksi kirjastoa.
Nähtävyydet
Lahdenpohjan rakennusmuistomerkkejä ovat vuonna 1851 rakennettu Jaakkiman kirkko sekä joukko 1900-luvun alun julkisia ja asuinrakennuksia. Kirkon lähellä on suomalaisten sotilaiden hautausmaa. Kaupungissa on myös kaksi neuvostosotilaiden hautapaikkaa.
Nicolas Voutilainen
Nicolas Voutilainen on helsinkiläinen radio- ja televisiotoimittaja sekä -juontaja. Hänet muistetaan parhaiten radio YleX:stä iltapäivä- ja viikonloppujuontajana. Tätä ennen Voutilainen työskenteli silloisessa Radiomafiassa toimittajana. Tähän aikaan Voutilainen käytti etunimenään toista virallista etunimeään, Johannesta. Hän on kirjoittanut vuosia Demi-lehteen ja myös muihin aikakauslehtiin. Hän on juontanut ohjelmia MTV3- ja Sub-kanavilla, muun muassa Viihdeuutisissa.
Nicola Pierpaoli
Nicola Pierpaoli (s. 19. syyskuuta 1974 Firenze, Italia) on italialainen jalkapalloerotuomari. Hän toimitsi ensimmäisen Serie A -ottelunsa 20. joulukuuta 2006.
Aleksandr Tihonov
Tihonov voitti kultamitalinsa samasta lajista, eli miesten ampumahiihtoviestistä, vuoden 1968, 1972, 1976 ja 1980 talviolympialaisista. Hän oli ensimmäinen urheilija, joka voitti talviolympialaisissa saman lajin neljä kertaa peräkkäin. Tihonovin ainoa henkilökohtainen olympiamitali tuli Grenoblessa 1968, kun hän hiihti hopealle 20 km:llä.
Tihonov on yksi kaikkien aikojen menestyneimmistä ampumahiihtäjistä. Viiden olympiamitalin rinnalla hänellä on 17 mitalia maailmanmestaruuskisoista. Näistä 11 on kultaisia.
Tihonov valittiin vuonna 2002 Kansainvälisen ampumahiihtoliiton (IBU) varapresidentiksi.
Vähä Humalajärvi
Vähä Humalajärvi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa  sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 10,7 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Pitkälänojan valuma-alueeseen (35.788) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 140 metriä mpy.
Love Walks In
Love Walks In on hard rock -yhtye Van Halenin single, joka julkaistiin vuonna 1986. Kappale on myös mukana Van Halenin seitsemännellä studioalbumilla 5150, joka julkaistiin samana vuonna. Single ylsi Mainstream Rock Tracks -listan neljänneksi ja Billboard Hot 100 -listalla 22:ksi. "Love Walks In" on mukana Van Halenin livealbumilla Live: Right Here, Right Now ja The Best of Both Worlds -kokoelma-albumilla.
MoinMoin
MoinMoin on Pythonilla kirjoitettu GPL-lisensoitu wikiohjelmisto, joka perustuu PikiPiki-wikiohjelmistoon. MoinMoin ei käytä tallentamiseen tietokantaa vaan tekstitiedostoja; tietovaraston abstrahointi on työn alla, joten tulevaisuudessa myös tietokannan käyttö lienee mahdollista.
Love Walks In
Love Walks In on Van Halenin tunnettu balladi, jolle Sammy Hagar tuo herkkyyttä. Kappaleen tempo on alhainen ja Eddien soittamat kosketinsoittimet saavat suurimman huomion. Livekeikoilla kappaleen aikana Sammy Hagar soitti kitaraa samaan aikaan, kun Eddie Van Halen soitti kosketinsoittimia.
MoinMoin
MoinMoin tukee niin sivun tekstimuotoista muokkaamista kuin WYSIWYG-editointiakin. MoinMoin tukee lisäosien kirjoittamista Python-kielellä. Lisäosat mahdollistavat niin tekstisyntaksin muuttamisen (MoinMoin voi tätä kautta tukea muidenkin wiki-järjestelmien syntakseja) kuin tulosteen muodon muuttamisen (sivut voi laajennosten kautta esimerkiksi avata DocBook-muodossa HTMLn sijaan, ilman että sivujen tekstiin tarvitsee tehdä muutoksia). MoinMoin käyttää perusasetuksena CamelCase-linkitystä, mutta vapaat linkit ovat myös mahdollisia. MoinMoin tukee myös sivujen käyttöoikeuksien tarkkaa hallintaa, joten eri sivujen käyttömahdollisuuksia voi muuttaa tarkasti.
Cream tea
pienoiskuva|Cornwallilainen cream tea tarjoiltuna devonilaiseen tapaan kerma hillon alla. Cream tea on devonilaiseen ja cornwallilaiseen ruokaperinteeseen kuuluva kevyt ateria, joka muodostuu teestä sekä mansikkahillolla ja paksulla kermalla (clotted cream) täytetyistä leivonnaisista, yleensä skonsseista. Devonissa skonssi halkaistaan kahtia, minkä jälkeen molemmille puoliskoille levitetään kermaa ja lopuksi päälle lusikoidaan hilloa. Cornwallissa on skonssien tilalla käytetty perinteisesti Cornish split -nimisiä vehnäsämpylöitä, joille levitetään ensin hilloa ja vasta sitten kermaa.
Romulus ja Remus
thumb|Romulus ja Remus yhdessä heitä ruokkineen suden ja heidät adoptoineen paimenen (oik.) kanssa Romulus ja hänen kaksosveljensä Remus olivat roomalaisen mytologian mukaan Rooman kaupungin perustajat. He olivat sodanjumala Marsin ja papitar Rhea Silvian poikia. Romulusta pidetään myös Rooman ensimmäisenä kuninkaana. Veljekset perustivat Rooman tarun mukaan 21. huhtikuuta 753 eaa. He riitautuivat kaupunkinsa perustamisesta, ja Romulus tappoi Remuksen.
Cream tea
Historia
Solmittuaan avioliiton kuningas Kaarle II:n kanssa vuonna 1662 portugalilainen Katariina de Bragança otti Englannin hovissa käyttöön tavan nauttia teetä. Tapa levisi myös hovin ulkopuolelle ja Lontooseen perustettiin 1700-luvulla lukuisia teesalonkeja.
Romulus ja Remus
Rooman perustamistarina
thumb|[[Capitoliumin susi|Capitoliumin susi, tekijä tuntematon: Naarassusi imettää Romulusta ja Remusta. Alkuperäinen patsas on etruskilainen, mutta nykyaikaan on säilynyt sen keskiaikainen jäljennös, johon lapset on lisätty jälkikäteen legendan vaikutuksesta.]] Tarun mukaan Romulus ja Remus olivat troijalaisen Aineiaan ja edelleen Alba Longan latinalaisten kuninkaan Numitorin jälkeläisiä. Kuningas Numitorin oli syössyt valtaistuimelta hänen julma veljensä Amulius, kun Numitorin tytär Rhea Silvia oli synnyttämässä. Rhea Silvia oli Vestan neitsyt, jonka sodanjumala Mars oli tehnyt raskaaksi, niinpä kaksospojat olivat puolittain jumalia. Uusi kuningas Amulius määräsi pojat hukutettavaksi. Palvelijatar pani pojat koriin ja laski Tiberjoen vietäväksi. Naarassusi löysi heidät Palatiumkukkulan juurella sijainneesta kosteikosta ja ruokki heitä luolassaan. Sen jälkeen paimen Faustulus ja hänen vaimonsa Acca Larentia ottivat heidät huostaansa. Kun kaksoset olivat riittävän vanhoja, he saivat selville alkuperänsä ja palauttivat tukijajoukkojensa avulla Alba Longan valtaistuimen Numitorille.
Cream tea
Historia
Englannin iltapäiväteeperinteen kerrotaan saaneen alkunsa, kun Bedfordin herttuatar Anna Russell ei jaksanut odottaa päivällistä lounaan jälkeen ja nautti iltapäivisin huoneessaan teetä ja leivonnaisia. 1850-lukuun mennessä iltapäiväteestä oli tullut yleinen ilmiö – tavallisesti teen kanssa nautittiin voileipiä, kakkua, skonsseja, kermaa ja hilloa, mikä vastasi jo melko tarkkaan nykyistä cream tean määritelmää.
Romulus ja Remus
Rooman perustamistarina
Romulus ja Remus jättivät Alba Longan perustaakseen oman kaupungin paikalle, josta heidät oli löydetty. He valitsivat kumpikin oman paikkansa ja pyrkivät selvittämään enteiden avulla, kumpi oli parempi. Romulus vei voiton ja julistautui kaupungin perustajaksi. Hän kynti kaupunkinsa ympäri vaon, kuten etruskien tapana oli. Kun Remus hyppäsi pilkallisesti vaon yli, Romulus surmasi veljensä. Romuluksen nimestä juontuu Rooman nimi. Hän hallitsi legendan mukaan Rooman kuninkaana 38 vuoden ajan.
Cream tea
Historia
Varsinainen cream tea syntyi kuitenkin 1850-luvulla Lounais-Englannin lomakohteissa, joissa iltapäiväteen ja leivonnaisten kera tarjoiltiin poikkeuksetta mansikkahilloa ja paikallista erikoisuutta clotted creamia – paksua kermaa, joka valmistetaan kuumentamalla raakamaitoa miedolla lämmöllä ja kuorimalla pinnalle kertyviä kermakokkareita.
Karja
pienoiskuva|Karjaeläimiä. Karjalla tarkoitetaan lähinnä elintarviketuotantoon tarkoitettuja kotieläimiä, ennen muuta nautakarjaa, mutta myös esimerkiksi porokarja on käsitteenä yleisesti käytetty, ja karjatalouden piiriin luetaan yleensä myös esimerkiksi siat, vuohet ja lampaat. Kotieläiminä pidettävät linnut, kuten kukot, kanat, kalkkunat ja ankat ovat siipikarjaa. Leikkimielisesti metsästyksen yhteydessä saatetaan puhua esimerkiksi myös hirvikarjasta. Vielä kauempana alkuperäisestä merkityksestään on vaikkapa ”vaalikarja”.
Koirat ja kissat, samoin kuin hevoset, lasketaan tavallisesti karja-käsitteen ulkopuolelle, vaikka niitä yleisesti onkin pidetty maaseudun hyötyeläiminä.
Suomessa pienviljelijöiden karjatalous on muodostanut erittäin tärkeän maidon ja lihan, ja sitä myötä proteiinien, eläinrasvan ja laktoosin lähteen. 1960-luvulta lähtien pienviljely alkoi vähetä ja 1990-luvulle tultaessa suurin osa oli lopettanut.
Spark SRT05e
Spark SRT05e, lyhyesti Spark Gen2, on Formula E -sarjassa käytettävä kilpa-auto. SRT05e otettiin käyttöön kaudeksi 2018–2019. Kyseessä on ensimmäinen kokonaan Kansainvälisen autoliiton suunnittelema kilpa-auto. Auton ensiesittely tapahtui Geneven autonäyttelyssä 2018, jossa sen esitteli FIA:n puheenjohtaja Jean Todt ja Formula E -sarjan toimitusjohtaja Alejandro Agag.
Auton edeltäjä oli ensimmäisen sukupolven auto Spark-Renault SRT 01E ja seuraaja on kolmannen sukupolven auto Formula E Gen3.
Kehitys ja muutokset
Auto on samanlainen kaikille sarjaan osallistuville talleille, lukuun ottamatta voimansiirtoa. Jokainen talli saa kehittää oman voimansiirron. Voimansiirto koostuu vaihtosuuntaajasta, moottorista, vaihteistoista, taka-akselin komponeista ja energiahallinnan ohjelmistosta.
Auton aukosto on painavampi (uusi akusto on 385 kg) kuin edellisessä sukupolvessa ja auto on pidempi. Toisen sukupolven autossa akusto ei ole kantava rakenne kuten edellisessä sukupolvessa. Käytettävä kapasiteetti on 54 kWh. Samaa akkua käytetään koko kauden ajan ellei ilmene teknistä vikaa tai turvallisuusongelmaa, jolloin se vaihdetaan. Akut käyttävät litium-ioni -tekniikkaa nikkeli-mangaani-kobaltti -yhdistelmässä.
Gen2 Evo
Gen2 autosta piti tulla päivitys nimeltään Gen2 Evo kaudeksi 2020–2021. Päivityksestä kuitenkin luovuttiin säästösyistä ja koronapandemian vaikutuksesta sarjaan. Päivityksen myötä auton korin olisi pitänyt muuttua. Muutoksen perumisella pyrittiin tasapainoittamaan tallien taloustilannetta.
Gen2 oli tarkoitus korvata Gen3 mallilla vuonna 2022, mutta koronaviruspandemian vuoksi muutosta lykättiin vuodelle 2023.
Luettelo Nasan avaruussukkulalennoista
thumb|300px|Avaruussukkula Discovery päivää ennen tehtävää STS-114 Tämä on luettelo Nasan avaruussukkulalennoista.
Vapaalennot
Approach and Landing Test -ohjelmaan (ALT) kuului 16 erillistä lentoa Enterprise-koesukkulalla. Näihin kuului rullaustestejä, miehitetettyjä ja miehittämättömiä lentoja SCA-lentokoneen kyydissä sekä lopuksi SCA-lentokoneen kyydistä lähteneitä vapaalentoja.
Pelastuslennot
Columbian tuhoutumisesta lähtien on sukkulalennon aikana pidetty varalla toista sukkulaa. Mikäli lennolla oleva sukkula vaurioituisi siten, että turvallinen paluu olisi epävarmaa, lähetettäisiin toinen sukkula hakemaan vaurioituneen sukkulan miehistö. Lentojen tunnus on muotoa STS-3xx pois lukien Hublen korjauslennon STS-125 pelastuslento STS-400. Hubblen korjauslentoa lukuun ottamatta vaurioituneen sukkulan miehistö siirtyisi ISS:lle odottamaan pelastuslentoa. Hubblen kiertoradan inklinaatio poikkeaa niin paljon ISS:stä, että tällöin jouduttaisiin miehistö siirtämään suoraan sukkulasta toiseen ja kun sukkulat eivät voi telakoitua toisiinsa tulisi siirto tehdä avaruuskävelyinä. Viimeisellä sukkulalennolla STS-135 ei ole pelastuslentoa sillä kaikki muut sukkulat on jo poistettu käytöstä. Mikäli pelastuslentoa tarvittaisiin niin se suoritettaisiin ISS-avaruusasemaan telakoituneilla Sojuz-aluksilla. Osittain tästä syystä johtuen STS-135:n miehistönä on vain neljä astronauttia (pelastuslennot vaatisivat tällöin kahden Sojuz-aluksen käyttöä - Sojuziin mahtuu kolme henkeä), mikä on pienin sukkulamiehistön määrä sitten vuoden 1983 lennon STS-6.
Carnacin menhirit
right|300px|thumb|Carnacin pystykiviä thumb|Menecin rivistö ilmakuvassa Carnacin menhirit ovat esihistoriallisina aikoina pystytettyjä suuria kiviä. Ne sijaitsevat Pohjois-Ranskassa Bretagnen eteläosassa melko lähellä merta. Tämän tyyppisiä suuria kiviä sanotaan megaliiteiksi. Kivirivistöjä on Carnacin ympäristössä neljässä paikassa: Le Ménecissä, Kermariossa, Kerlescanissa ja Le Petit Ménecissä, kaikki ne ovat luultavasti olleet liitettyjä kokonaisuudeksi. Monet kivistä ovat suunnattuja siten, että niillä on tähtitieteellistä merkitystä.
Suurin megaliittiryhmä näistä kylistä on Le Ménecissä. Siellä on ellipsin muotoinen kivikehä, jossa on 70 kappaletta 1,2 metrin korkuisia kiviä ja kehän halkaisija on sata metriä. Kylän kivirivistöissä on enemmän kiviä. Koilliseen päin kaartavia 800 metrin pituisia pystykivirivejä on 11 ja niissä on yhteensä 1 099 kappaletta loppua kohden mataloituvaa kiveä (korkeus 0,9–3,2 metriä).
Kermarion kivistä suurimmat ovat seitsemän metrin korkuisia ja nekin pienenevät kohti 1 200 metrin mittaisen rivistön päätä. Kerlescanin lähellä on 13 yhdensuuntaista 540 kivestä koostuvaa riviä ja niiden lähellä melkein neliskulmainen kivikehä. Petit Ménecin rivi sisältää vain 100 kiveä ja se on joskus ehkä ollut yhdistettynä Kerlescanin kiviin.
Carnacin lähellä on myös hautana käytetty maakumpu. Se on rakennettu 4700 eaa. ja on Euroopan vanhin rakennus. Sen sisäänkäynti osoittaa talvipäivänseisauksen auringonnousun suuntaan. Seudulla on kuitenkin myös useampia hautakumpuja.
Seudun kansanperinteen mukaan kivirivit ovat alueen suojeluspyhimyksen Cornélyn kivettämiä roomalaisia sotilaita. Maanviljelijät tuovat edelleen karjansa pyhimyksen siunattavaksi kirkolle ja tämä perinne saattaa olla jatkoa muinaiselle karjakultille, josta on tehty myös arkeologisia löytöjä.
Kivirivit, maakummut ja yksittäiset megaliitit ovat ehkä pystytetty auringon, kuun ja tähtien liikkeiden kartoittamiseksi ja mittaamiseksi. Alueen pystykivikokonaisuus on mahdollisesti suunniteltu tähtitieteellisistä syistä, erityisesti kuun tarkkailua varten. Kivirivit muodostavat sitten keskenään tähtitieteelliset tähtäyslinjat. Kivirivejä on voitu käyttää suoran havainnoimisen sijaan apuna laskelmissa, koska ne muodostavat eräänlaisen "megaliittimillimetripaperin" huolimatta siitä, että osa kivistä on välillä pystytetty uudestaan.
Suojasää (politiikka)
pienoiskuva|150px|Moskovan kansainvälinen nuorisofestivaali vuonna 1957 oli yksi Neuvostoliiton suojasään merkkitapahtumista. Suojasää tarkoittaa historiallisessa merkityksessä Stalinin kuolemaa seurannutta Neuvostoliiton kulttuurielämän rajoitettua vapautumista. Vaihe on saanut nimensä Ilja Ehrenburgin vuonna 1954 ilmestyneen samannimisen pienoisromaanin mukaan. Varsinaisesti suojasään katsotaan alkaneen Nikita Hruštšovin NKP:n 20. puoluekokouksessa vuonna 1956 pitämästä puheesta, jossa hän tuomitsi Stalinin ajan rikokset.
Suojasään aikana kirjailijoille ja taiteilijoille sallittiin uusia aiheita ja tyylikokeiluja, jotka olivat aikaisemmin olleet kiellettyjä. Kirjallisuuden alalla merkittävin tapaus oli vuonna 1961 ilmestynyt Aleksandr Solženitsynin vankileirikokemuksista kertova Ivan Denisovitšin päivä. Uusista runoilijoista tunnetuin oli Jevgeni Jevtušenko, jonka Babi Jar kuvaa juutalaisten joukkomurhaa toisen maailmansodan aikana ja sisältää viittauksia Neuvostoliiton antisemitismiin. Uuden näyttämötaiteen uranuurtajia olivat vuonna 1956 perustettu Sovremennik-teatteri ja Juri Ljubimovin vuodesta 1964 johtama Taganka-teatteri. Nuorten elokuvaohjaajien, kuten Mihail Kalatozovin, Grigori Tšuhrain, Eldar Rjazanovin ja Andrei Tarkovskin, teokset kuvasivat ihmisen sisäistä maailmaa. Kokonaan uuden taidemuodon muodosti trubaduurien kitararunous, esimerkkinä Vladimir Vysotski.
Vapautumisen rajat tulivat vastaan Boris Pasternakin Nobel-palkintoa seuranneessa parjauskampanjassa vuonna 1958. Nikita Hruštšov arvosteli kovasanaisesti Moskovan Maneesihallissa loppuvuodesta 1962 näytteillä ollutta abstraktia taidetta. Todellisen ilmaisuvapauden puuttuminen johti vähitellen toisinajattelijaliikkeen ja maanalaisen kirjallisuuden syntyyn.
Suojasään päättymisajankohdasta on esitetty erilaisia näkemyksiä. Sen on katsottu loppuneen Hruštšovin syrjäyttämiseen vuonna 1964, Andrei Sinjavskin ja Juli Danielin oikeudenkäyntiin 1966 tai Tšekkoslovakian miehitykseen 1968. Suojasäätä seurannutta Brežnevin aikaa kutsutaan pysähtyneisyyden kaudeksi.
Front Unifié de Lutte des Races Opprimées
Front Unifié de Lutte des Races Opprimées eli FULRO oli Vietnamin alkuperäiskansojen vastarintaliike vuosina 1964–1992. Se edusti Vietnamin keskisen ylänköalueen alkuperäiskansoja taistellen ensin Etelä-Vietnamia eli Vietnamin tasavaltaa vastaan ja sittemmin kommunisteja vastaan osana Etelä-Vietnamin alueellisia joukkoja. Vietnamin sodan jälkeen FULRO taisteli Vietnamin sosialistista tasavaltaa vastaan. Sen viimeiset taistelijat siirrettiin Kambodžasta Pohjois- ja Etelä-Carolinaan vuonna 1992.
Etelä-Vietnamissa
alt=|vasen|pienoiskuva|[[United States Army Rangers kouluttamassa ylänköalueen alkuperäiskansoihin kuuluvia sotilaita.]] FULRO:n edeltäjä oli Bajaraka, joka oli perustettu Ngô Đình Diệmin maauudistuksen vastustamiseksi, jonka kautta vietnamilaisia pakolaisia uudelleenasutettiin keskiselle ylänköalueelle ja paikallisten heimojen jäseniä siirrettiin muualle. FULRO:n ensimmäiset operaatiot alkoivat syyskuussa 1964, kun sen jäsenet hyökkäsivät Etelä-Vietnamin joukkoja vastaan viidellä CIDG-leirillä Ban Mê Thuộtin ympäristössä. Surmansa sai 70 etelävietnamilaista ja kapinalliset ottivat hengissä säilyneet vietnamilaiset ja amerikkalaiset vangeiksi marssien tämän jälkeen maakunnan hallinnolliseen pääkaupunkiin miehittäen sen radioaseman. Syntynyt kriisi ratkaistiin lopulta neuvottelujen kautta ja tuolloinen FULRO:n pääasiallisiin johtajiin kuulunut rhadépäällikkö Y Bham Enuol vetäytyi Kambodžaan mukanaan osa aseistautuneista kapinallisista. Toinen kapina puhkesi joulukuussa 1965 erikoisjoukkojen tukikohdissa eri puolilla Vietnamin keskiylänköä. Etelä-Vietnamin armeija tukahdutti kapinan verisesti. Vuonna 1965 FULRO oli kooltaan 5 000–6 000 miestä. Näistä suurin osa oli entisiä Etelä-Vietnamin armeijan sotilaita, jotka olivat siirtyneet Kambodžan puolelle. Enuol edusti järjestöä sen neuvotteluissa Etelä-Vietnamin ja Kambodžan kanssa.
Tammikuussa 1968 alkaneen Tet-hyökkäyksen jälkeen Enuol pyrki palaamaan Vietnamin puolelle suojelemaan nyt kommunistien uhkaamia kyliä keskisellä ylänköalueella. Etelä-Vietnam lupasi neuvottelujen jälkeen, että FULRO:n yksiköt liitettäisiin alueellisiin joukkoihin ja että FULRo:n komentajat saisivat virkoja hallinnosta. Sopimus suututti FULRO:n militantimmat jäsenet, jotka syrjäyttivät Enuolin järjestön johdosta joulukuussa 1968. Sopimus kuitenkin piti lopulta tästä huolimatta ja FULRO lakkasi olemasta kansallismielisenä liikkeenä vuoden 1969 alussa. Etelä-Vietnamin armeijan vastarinta romahti maaliskuussa 1975 Pohjois-Vietnamin 316. divisioonan ylittäessä rajan Laosista käsin ja vallaten Ban Mê Thuộtin kaupungin keskisellä ylänköalueella. Paikalliset FULRO:n entiset joukot päättivät olla varoittamatta Etelä-Vietnamin armeijaa, mikä mahdollisti kommunistien yllätyshyökkäyksen onnistumisen. Huế kukistui 30. maaliskuuta ja 30. huhtikuuta kommunistit valtasivat Etelä-Vietnamin pääkaupunki Saigonin.
Vietnamin sosialistinen tasavalta
Saigonin kukistuttua vuonna 1975 FULRO:n kommunistien vastainen siipi alkoi taistella Vietnamin kansanarmeijaa vastaan. Sen riveihin kuului kommunistien vastaisen sodan aikana noin 2 000 sotilasta ja heistä vähintään 30 oli saanut koulutuksen yhdysvaltojen erikoisjoukoilta. Järjestön jäsenet tulivat pääosin rhadé-, jarai- ja cơ ho-heimoista. Järjestö käytti termiä Dega, joka rhadén kielellä tarkoittaa vuoristokansoja. Degojen jäsenmäärää lisäsivät Vietnamin ylängölle muuttaneet vietnamilaiset, jotka veivät maata alkuperäiskansoilta. Taisteluja käytiin keskisellä ylänköalueella Vietnamin maavoimia vastaan ja kapinallisia vastaan tehtiin myös satunnaisia ilma-iskuja. Vietnamin hyökättyä Kambodžaan osa degoista siirtyi jälleen Kambodžan puolelle, jossa osa joutui punakhmerien rippeiden vangiksi. Osa pääsi kuitenkin pakenemaan Kambodžan läpi Thaimaahan. Vuonna 1986 Trường Chinh julisti Vietnamin kansanarmeijan puhdistaneen Vietnamin ylängön FULRO:n taistelijoista. Viimeiset noin 400 järjestön jäsentä olivat tällöin paenneet rajan yli Pohjois-Kambodžaan, josta Yhdistyneiden kansakuntien rauhanturvaajat lennättivät heidät pois vuonna 1992. Monet heistä päätyivät siirtolaisiksi Pohjois ja Etelä-Carolinaan.
Metsola (Kotka)
Metsola on kaupunginosa Kotkassa noin 1,5–4 kilometrin päässä kaupungin keskustasta Kotkansaarelta. Lännessä Metsola rajoittuu Kymijoen Langinkoskenhaaraan ja Suomenlahteen, pohjoisessa Keisarinmajantiehen ja Korelan kaupunginosaan, idässä Kotkantiehen ja Jylpyn kaupunginosaan ja teollisuusalueeseen sekä etelässä Virolaisenpohjaan Hovinsaaren kaupunginosassa. Metsolan tiet on nimetty lintujen mukaan. Kaupunginosan läpi kulkee Allintie. Kaupunginosan vierellä itäpuolella kulkee Kotkantie ja Hyväntuulentie Kotkan keskustaan Kotkansaarelle.
Historia
Metsolan kaupunginosan alue liitettiin vuonna 1884 Kymistä Kotkaan. Alue kuului silloin Hovinsaaren kruununpuiston maihin. Metsolan rakentaminen alkoi niin sanotusta Vanhasta Metsolasta 1920-luvulla. Metsolan perustamispäiväksi on merkitty 19. syyskuuta 1924. Paavo Tuominen esitti 24. syyskuuta 1924 pidetyssä palaverissa, että kylälle annettaisiin nimeksi Nälkälä. Joku esitti nimeksi Metsola, koska kylässä oli olemassa Metsontie-niminen tie. Lisäksi esitettiin, että annettaisiin kaikille teille linnun nimet. Kotkan kaupunki hyväksyi esityksen.
Rakennuksia ja rakennelmia
Metsolan merkittävimpiä rakennuksia ovat muiden muassa Langinkosken kirkko ja Langinkosken keisarillinen kalastusmaja. Metsolan rannalla sijaitseva vanha Kotkan Höyrypanimo on remontoitu ja kiinteistössä on nykyisin koulutustiloja sekä ravintola. Rakennuskanta koostuu pääasiassa omakotitaloista ja paritaloista. Alueella on myös joitain kerrostaloja ja opiskelija-asuntoja. Kaupunginosan alueella sijaitsee Kilpisen tekonurmikenttä sekä kolme siirtolapuutarha-aluetta: Langinlaakson ryhmäpuutarha, Metsolan ryhmäpuutarha ja Langinkosken ryhmäpuutarha.
Palvelut ja vapaa-aika
Metsolassa toimii apteekki ja kebab-pizzeria. Metsolassa toimii seura nimeltään Metsolan Aikamiespojat (MAP), joka järjestää alueella erilaisia tapahtumia. Seura on rakentanut Metsolan poikakallion uimarannalle kaikkien metsolalaisten käyttöön tarkoitetun grillikatoksen. Metsolan rannasta löytyy kaupungin venepaikkoja sekä mattolaituri.
Koulut
thumb|Metsolan koulu
Karpathos (antiikin kaupunki)
Karpathos eli Krapathos  oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Karpathoksen saarella Kreikassa. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.
Historia
Karpathoksen saari oli alun perin pronssikaudella minolaista aluetta. Antiikin ajalla Karpathoksen polis oli Arkesseian ja Brykuksen tavoin Argoksesta tulleiden doorilaisten perustama siirtokunta. Homeroksen Iliaan laivaluettelossa esiintyy Troijan sodan yhteydessä nimimuoto ”Krapathos” yhdessä Nisyroksen, Kasoksen ja Kosin kanssa. Se viittaa oletettavasti joko Karpathoksen kaupunkiin tai kaikkiin saaren kaupunkeihin yhdessä.
Ainakin myöhemmin Karpathos muodosti Arkesseian ja Brukyksen kanssa tripoliin eli jonkinlaisen kolmen kaupungin liiton, kun taas Eteokarpathioi oli saaren alkuperäisasukkaiden polis. Nimitys tripolis esiintyy Pseudo-Skylaksilla. Strabon kuitenkin kutsui saarta todennäköisesti virheellisesti tetrapoliiksi. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Karpathios.
Klassisella kaudella 400-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla Karpathos kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se mainitaan liiton verotusluetteloissa vuosina 445/444–415/414 eaa. 400-luvun eaa. lopulla tai 300-luvulla eaa. Karpathos ja muut saaren kaupungit tulivat Rhodoksen vallan alle, mikä jatkui hellenistisellä kaudella.
Rakennukset ja löydökset
Karpathoksen kaupungista ei ole tehty löytöjä, jotka olisivat vahvistaneet sen sijainnin. Satamakaupunki Potidaionin akropoliilta on tehty enemmän löytöjä erityisesti hellenistiseltä kaudelta. Akropoliin ympäristöstä on tehty hautalöytöjä myös minolaiselta ja mykeneläiseltä kaudelta.
Carrowmore
thumb|Carrowmore. thumb|Carrowmore ympäristön kukkuloita. Carrowmore on kivikautinen löytöpaikka Irlannin pohjoisrannikolla Knocknarean niemimaalla Luoteis-Irlannissa Sligon kreivikunnassa. Se on Irlannin laajin, ja luultavasti myös vanhin megaliittinen löytöpaikka. Paikka on hautauspaikka.
Pavonis Mons
Pavonis Mons on tulivuori Marsissa. Se on keskimmäinen Tharsiksen ylängön kolmesta suuresta tulivuoresta (Tharsis Montes). Sen pohjoispuolella on Ascraeus Mons ja eteläpuolella Arsia Mons. Pavonis Mons on noin 14 kilometriä korkea ja se purkautui viimeksi noin 300 miljoonaa vuotta sitten.
Mars (albumi)
Mars on japanilaisen rock-muusikko Gacktin ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin 26. huhtikuuta 2000.
Hyperkalvinismi
Hyperkalvinismi on yksi kristinuskon protestanttisista suuntauksista. Hyperkalvinismi syntyi kalvinistisessa traditiossa Englannissa 1700-luvun puolessavälissä. Hyperkalvinismin tunnetuimpia edustajia olivat Joseph Hussey (k. 1726), Lewis Wayman (k. 1764) ja John Brine (k. 1765). Hyperkalvinismi on protestanttisen teologian haara, joka kieltää ihmisten yleismaailmallisen velvollisuuden uskoa Kristukseen heidän sielujensa pelastukseksi. Hyperkalvinismia voidaan pitää kalvinismin suuntauksena, vaikkakin sillä on kalvinismin kanssa suuria näkemyseroja.
Mother’s Milk
Mother’s Milk on vuonna 1989 julkaistu Red Hot Chili Peppersin neljäs albumi.
Tämä oli John Fruscianten ja Chad Smithin ensimmäinen albumi yhtyeessä edellisen ja alkuperäisen kitaristin kitaristin Hillel Slovakin kuoltua heroiinin yliannostukseen ja rumpali Jack Ironsin jätettyä sen. Kyseessä oli myös ensimmäinen levy, jossa yhtyeen laulaja Anthony Kiedis oli selvin päin. Albumi oli viimeinen EMI:n alaisuudessa sekä viimeinen Michael Beinhornin tuottama. Mother’s Milkin myötä yhtye saavutti uuden suosion tason, jossa keskeisessä osassa oli etenkin uuden kitaristin soitto, mutta varsinainen megasuosio saavutettiin vasta seuraavalla levyllä Blood Sugar Sex Magik (1991).
Levyltä julkaistu ensimmäinen single ”Knock Me Down” pääsi radiosoittoon. Kappale oli uuden kitaristin ja vokalistin yhteistyön ensimmäinen hedelmä. Kappale oli myös kunnianosoitus Slovakille. Albumilta singlenä julkaistusta cover-versiosta Stevie Wonderin kappaleesta ”Higher Ground” tuli levyn suurin hitti. Albumin kolmas single oli ”Taste the Pain”. Joka singlestä tehtiin musiikkivideot.
Tausta
Red Hot Chili Peppers oli kasvattanut suosiotaan joka albumin myötä. Ensimmäiset kaksi albumia olivat vaatimattomia yhtyeen myöhempään uraan verraten. Edellinen albumi The Uplift Mofo Party Plan toi yhtyettä yhä suuremman yleisön tietoisuuteen. Se esiintyi yhä vähemmän erilaissa yökerhoissa ja enemmän kunnon lavoilla. Yhtye vieraili myös ensimmäisen kerran Suomessa Euroopan-kiertueensa aikana ollessaan yksi Provinssirockin esiintyjistä vuonna 1988.
Kun yhtye palasi Yhdysvaltoihin, se päätti alkaa tehdä uutta albumia. Neljä viikkoa myöhemmin Hillel Slovak kuoli heroiinin yliannostukseen. Tästä järkyttyneenä rumpali Jack Irons jätti yhtyeen. Hän syytti yhtyettä Slovakin kuolemasta, joten hän ei enää halunnut olla missään tekemisissä sen kanssa. Kiedis puolestaan eristäytyi erääseen kylään Meksikossa, jossa hän yritti päästä eroon huumeriippuvuudestaan. Flea puolestaan siirtyi tekemään musiikillisia sivuprojekteja.