cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Matti Kauppinen
Museotoiminta
Merkittävimmän elämäntyönsä Kauppinen teki Satakunnan Museossa. Hän oli mukana museon vuonna 1888 perustaneen Porin Historiallisen Seuran toiminnassa ja sen kokoelmia säilytettiin ensimmäisen kahden vuoden ajan Kauppisen kotitalossa. Hän toimi aluksi muinaisesineiden kerääjänä kartuttaen museon kokoelmia eri puolille Satakuntaa sekä myös Etelä-Pohjanmaalle tekemillään retkillä. Kauppinen keräsi esineistöä stipendiaatteina toimineiden opiskelijoiden lisäksi myös Suomen merkittävimpiin muinaisesineiden keräilijöihin lukeutuneen Aleksander Winterin kanssa. Satakunnan Museon johtajaksi hänet valittiin vuonna 1896. Kauppisen aikana museon kokoelmat laajenivat noin 10 000:lla esineellä. Kun hän lopetti museonjohtajan tehtävät 87-vuotiaana vuonna 1930, oli Satakunnan Museon kokoelmissa noin 14 400 muinaisesinettä.
Museonjohtajan ominaisuudessa Kauppinen teki lukuisia opintomatkoja Pohjoismaihin, Brittein saarille sekä Keski-Eurooppaan. Keräysmatkojensa lisäksi hän suoritti myös arkeologisia kaivauksia Eurassa, Kiukaisissa, Nakkilassa ja Porin maalaiskunnassa. Suomen etelä- ja länsirannikon kivikauden viimeinen jakso Kiukaisten kulttuuri on nimetty Kauppisen löytämän Kiukaisten Uotinmäen asuinpaikan mukaan.
Muuta
Kauppisen elämäkerta ilmestyi vuonna 2007.
RN Amalfi
RN Amalfi oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1909 palvelukseen otettu Pisa-luokan panssariristeilijä.
Valmistus
Alus tilattiin Sestri Ponentesta Cantieri navali Oderolta, missä köli laskettiin 24. heinäkuuta 1905. Alus laskettiin vesille 5. toukokuuta 1908 ja liitettiin laivastoon 1. syyskuuta 1909.
Palvelus
Alus upotettiin 7. heinäkuuta 1915.
Elämää Ballykissangelissa
thumb|270px|Avocan kylässä sijaitseva pubi, jota käytettiin sarjan kuvauksissa. Pubi käyttää nykyisin nimeä Fitzgerald's eli samaa nimeä kuin sarjassa. Elämää Ballykissangelissa (Ballykissangel, Suomessa myös nimellä Ballykissangelin pappi) on Irlantiin sijoittuva BBC Northern Irelandin tuottama televisiosarja. Sarja kertoo nuoresta englantilaispapista, joka muuttaa irlantilaiseen Ballykissangelin kylään. Sarjaa tuotettiin kuusi tuotantokautta ja 57 jaksoa vuosina 1996–2001. Sarjaa kuvattiin Avocan kaupungissa Wicklown kreivikunnassa.
Sarjan näyttelijät vaihtuivat lähes kokonaisuudessaan neljännen tuotantokauden alussa. Myös kuudennen tuotantokauden alussa roolijako muuttui huomattavasti.
Ballykissangel
Sarjan tapahtumat sijoittuvat kuvitteelliseen Ballykissangelin kylään. Kaupungin nimi on johdettu Killorglinin kaupungissa sijaitsevasta Ballykissannesta, jossa sarjan luoja Kieran Prendiville lomaili nuorena. Sarjassa esitetty kylän iirinkielinen nimi on Baile Coisc Angil, joka tarkoittaa Langenneen enkelin kaupunkia. Iirinkielinen kirjoitusasu esiintyy sarjassa postitoimiston kyltissä.
Euroopan cup (täsmennyssivu)
Euroopan cup voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Separatiivi
Separatiivi eli erosija, eronto, on paikallissija, joka ilmaisee poistumista.
Elämää Ballykissangelissa
Jaksot
{| width="100%"
Separatiivi
Suomi
Suomessa separatiivi on jäänne uralilaisesta kantakielestä ja se esiintyy enää kiteytyneenä muutamissa ilmauksissa. Paikallissijasarjojen kehityttyä ne syrjäyttivät separatiivirakenteen, joka siirtyi merkitykseltään abstraktimpaan käyttöön ja siitä kehittyi nykyinen partitiivi. Separatiivin tunnus on -a tai -ä vokaalisoinnun mukaisesti. Suomessa separatiivi on sukua eksessiiville, joka esiintyy tietyissä murteissa.
Esimerkkejä:
Yhdessä lokatiivin ja latiivin kanssa separatiivi muodostaa yleisten paikallissijojen järjestelmän.
Aleksander Winter
Aleksander Winter (myös Vinter, 1861 Merikarvia – 1948 Noormarkku ) oli suomalainen muinaisesineiden keräilijä, jota pidettiin suomalaisen museotoiminnan käynnistyessä alan tärkeimpiin kuuluvana harrastajana. Häntä on kutsuttu myös ammattimaiseksi muinaismuistojen keräilijäksi.
Winter oli ehkä kulkukauppias tai Ahlaisissa asunut työmies, jota on luonnehdittu myös ”joutomieheksi”. Hän kierteli 1800–1900-lukujen vaihteessa eri puolilla Satakunnan maaseutua, josta keräsi sinä aikana noin 4 000 eri ikäistä esinettä, jotka toimitettiin Satakunnan Museon kokoelmiin. Osa Winterin esineistöstä on mahdollisesti siirretty Kansallismuseoon. Erityisen kiinnostunut hän oli kivikauden muinaisesineistä, joita Winter hankki Satakunnan Museolle kaikkiaan 1 160 kappaletta. Hän teki keräysmatkojaan pääosin yksin, mutta toimi myös yhteistyössä Satakunnan Museon perustajiin kuuluneen Matti Kauppisen kanssa.
Hänen keräyksensä tuloksia on myös Hämeen museossa Tampereella.
Vanatinai
Vanatinai on saari Papua-Uudessa-Guineassa. Se sijaitsee Louisiadesaarilla ja on saariston itäisistä saarista pinta-alaltaan suurin. Saaren pinta-ala on noin 800 neliökilometriä ja se sijaitsee noin 320 kilometriä Uuden-Guinean saaresta kaakkoon. Eurooppalaiset ovat tunteneet saaret myös nimillä Sudest ja Tagula. Vanatinai on paikallisten asukkaiden saarelle antama nimi.
Kagoshiman prefektuuri
Kagoshiman prefektuuri on yksi Japanin 47:stä prefektuurista. Prefektuuri sijaitsee Kyūshūn saarella Japanissa ja sen pääkaupunki on Kagoshima.
Maantiede
Kagoshiman prefektuuri sijaitsee Kyūshūn saaren eteläisimmässä päässä. Sen naapuriprefektuurit ovat Kumamoto pohjoisessa ja Miyazaki idässä. Muilta suunnilta sitä ympäröi Tyynimeri. Rantaviivaa prefektuurissa on saaret mukaan lukien 2 632 kilometriä. Yli 100 metriä leveitä saaria on 145, joista vain 27 on asuttuja. Prefektuurin eteläreunassa sijaitsevat Satsuman ja Ōsumin niemimaat ja niiden välissä Kagoshiman satama. Prefektuurin maaperä on tuliperäistä ja alueella on runsaasti sekä aktiivisia että uinuvia tulivuoria. Näistä tunnetuin on Kagoshiman satamassa sijaitseva edelleen aktiivinen Sakurajima.
Ilmasto
Prefektuurin vuoden keskilämpötila on 18.5 °C.
Aluejako
Kagoshiman prefektuuri jakautuu 19 kaupunkiin ja 24 muuhun kuntaan, joista 20 on maaseutukaupunkeja ja neljä kyläkuntia. Kunnat kuuluvat kahdeksaan piirikuntaan, joilla ei ole hallinnollista merkitystä.
Historia
Merkkejä Yayoi-kauden asutuksesta on näkyvillä ympäri Kagoshimaa. Nykyinen prefektuuri koostuu vanhoista Ōsumin ja Satsuman provinsseista.
Talous
Kagoshima keskittyy elintarviketeollisuuteen ja sillä on laaja tarjonta kala- ja maataloustuotteita. Mustat siat ja naudat sekä vihreä tee ovat prefektuurin erikoisuuksia. Kagoshima on ainoa prefktuuri Japanissa josta löytyy avaruustutkimukseen ja rakettien laukaisuun tarkoitetut välineet.
Turismi
Yakushiman saarella kasvaa, ainoastaan kyseisellä saarella tavattuja, tuhansia vuosia vanhoja sugi-puita (Cryptomeria japonica). Alue kattaa 21 prosenttia saaresta ja se valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon ensimmäisten joukossa Japanissa 1993. Muita suosittuja vierailupaikkoja prefektuurissa ovat Reimei-kanin museo, Kirishiman ulkoilmamuseo ja Amamin puisto.
Iranin avaruusohjelma
Iranin avaruusohjelma pyrkii tekemään Iranin islamilaisesta tasavallasta varsinaisen avaruusmaan, ts. maan, joka pystyy laukaisemaan omalla kantoraketilla omia satelliitteja.
Pyrkimys riippumattomuuteen lännestä
Iranin avaruusohjelma on ollut Iranin puolustusministeriön vetämä. Suuri osa teknologiankehityksestä liittyy kantoraketin kehittämiseen keskimatkan ohjuksesta. Ohjelma vaikuttaa samankaltaiselta kuin Yhdysvaltain avaruusohjelman alku 1950-luvun jälkipuolella.
Sen tavoitteena on kaukokartoituskapasiteetin hankkiminen ja teknologisen kyvyn näyttäminen. Ilmeisesti kyse on 1990-luvun lopusta näkyviin nousseesta toisesta avaruuskilvasta, jota käydään Euroopan unionin ja Yhdysvaltain ulkopuolella. Tätä länsimaiden avaruustoimijat ovat pyrkineet – toistaiseksi tuloksettomasti – käyttämään omien avaruusbudjettiensa edelleen kasvattamiseen.
Marraskuussa 2012 Iran ehdotti ECO-maille yhteisten tietoliikennesatelliittien rakentamista. ECO on vuonna 1985 perustettu hallitustenvälinen organisaation, johon kuuluvat Iran, Pakistan ja Turkki (perustajajäsenet) sekä Afghanistan, Azerbaijan, Kazakhstan, Kirgizstan, Tajekistan, Turkmenistan ja Uzbekistan.
Satelliitit
Vuonna 2005 Iranin ensimmäinen satelliitti, Sina-1, laukaistiin Venäjältä. Kantoraketti vei avaruuteen useita mikrosatelliitteja, muun muassa Norjan NCuben. Iranista tuli 43. (?) maa, jolla on avaruudessa kotimaassa toteutettu satelliitti.
Sinah-2-satelliitin suunniteltu laukaisuajankohta oli vuonna 2008, laukaisu piti tehdä venäläisellä kantoraketilla. (teteutuiko laukaisu?)
Kolmas kehitteillä oleva satelliitti oli Mesbah, joka rakennettiin italialaisessa Carlo Cavazzi -yhtiössä. Se aiottiin laukaista alun perin iranilaisella kantoraketilla, sittemmin venäläisellä raketilla. Satelliittia ei koskaan toimitettu Italiasta asiakkaalle, Iraniin, ja vuoden 2011 alkupuolella Iran vaati satelliittiaan. Sittemmin Iran on Mesbahin pohjalta rakentanut Mesbah-2-satelliittia. Joulukuussa 2009 mm. www.spacedaily.com julkisti Iranin aikovan laukaista maaliskuussa 2011 itse kehittämänsä alle 100-kiloisen matalan kiertoradan Mesbah-2-tietoliikennesatelliitin omalla Safir-2-kantoraketillaan Semnanin avaruuskeskuksesta Teheranin eteläpuolelta. Mesbah-1 tuhoutui erään tiedon mukaan 2005 epäonnistuneessa laukaisussa. Venäjä oli väitetysti kieltäytynyt laukaisemasta sitä.
Rasad 1 ("Havainto") kaukokartoitussatelliitti laukaistiin 12. kesäkuuta 2011 Iranin omasta laukaisukeskuksesta iranilaisella Safir-kantoraketilla.
Elokuussa 2011 Iran ilmoitti laukaisevansa piakkoin Sharif-nimisen piensatelliitin. Joulukuun lopussa 2012 Iran ilmoitti laukaisevansa satelliitteja vuoden 2013 alussa: Nahid ja Fajr (Aamunkoitto, kaukokartoitussatelliitti) sekä Sharifsat satelliitit laukaistaan ennen maaliskuun loppua Imam Khomeini-avaruuskeskuksesta.
Suunnitelmia
Iranin on väitetty aikovan luoda islamilaisen miehitettyjen lentojen avaruusohjelman vuoteen 2020 mennessä.
Vuoden 2009 lopussa Iranin seuraavaksi toteutettava satelliitti on Toloo (Aamu). Se esiteltiin medialle helmikuussa 2010, mutta sitä ei ole laukaistu vuoden 2011 alkuun mennessä.
Muita kehitettäviä satelliitteja ovat olleet ZS4, SM2S ja Sepehr. Iranilla oli julkistettuna tavoitteena laukaista viisi satelliittia vuoteen 2010 mennessä. Useimmat niistä ovat kaukokartoitussatelliitteja kuten Sina-1. Tätä pyrkimystä on verrattu mediassa Israelin vakoilusatelliittikapasiteettiin Keski-idän alueella.
Lokakuun alussa vuonna 2008 Iranin presidentti julkisti, että maa aikoo tehdä ensimmäisen 700 kg painavan satelliittinsa laukaisun omalla kantoraketillaan. Iranin mukaan se teki elokuussa 2008 satelliittimallineen onnistuneen koelaukaisun. Vuonna 2008 Iranin ja Kiinan yhteinen satelliitti (nimi?) laukaistiin Kiinasta kiinalaisella kantoraketilla.
Tammikuussa 2009 Iranin avaruusjärjestön johtaja Reza Taqipour ilmoitti Iranin laukaisevan kokonaan iranilaisen satelliitin 19. tai 20. maaliskuuta 2009. Omid-nimisen satelliitin laukaisu tapahtui helmikuun alussa vuonna 2009. Sen jälkeen Iran kertoi rakentavansa seitsemää satelliittia, joista neljä on mikrosatelliitteja ja kolme on geostationaarisen kiertoradan tai muun korkean kiertoradan satelliitteja.
Huhtikuussa 2010 Iranin viestintäministeri Mohammad Hosseinpour ilmoitti Iranin laukaisevan vuonna 2010 kaksi tietoliikennesatelliittia. Tämä ei toteutunut.
Helmikuussa 2011 Iran käynnisti ensimmäisen satelliittikuvakeskuksensa, jolla se valmistautuu vuonna 2011 toteuttavaan kaukokartoitussatelliittimissioon.
Huhtikuussa 2020 Iranin vallankumouskaarti laukaisi ensimmäisen sotilaallisen satelliittinsa onnistuneesti avaruuteen. Se laukaisi sen Markazin autiomaasta Qassed-kantoraketilla. Vallankumouskaartin mukaan satelliitti saatiin 425 kilometrin korkeuteen.
Miehitetyt lennot?
Iranin tietotoimisto IRNA julkisti 21. marraskuuta 2005, että Iran suunnittelee myös miehitettyjä lentoja ja kehittää pientä miehitettyä avaruusalusta ja avaruuslaboratoriota. Lokakuun alussa 2008 Iranista uutisoitiin jälleen läntisissä lähteissä, että maalla on aikomus lähettää oma avaruuslentäjä 2010-luvulla. Osin tämä on merkki rakettitekniikan ja avaruusalustekniikan kypsymisestä tasolle, jolla mikä tahansa suurempi maa pystyy toteuttamaan esim. miehitetyn avaruuslennon.
Mohammad Ebrahimi, Iranin ilmailu- ja avaruustekniikan tutkimusinstituutin varajohtaja, kertoi joulukuun 2008 alussa, että Iran aikoo tehdä rakettikokeita, joissa laukaistaan eläimiä 50–200 km korkeille ballistisille lennoille. Rakettina olisivat Kavoshgar (Explorer eli tutkimusmatkailija) 3 ja 4 raketit. Iran laukaisi Kavoshgar 2 -raketin onnistuneesti 26. marraskuuta 2008. Siinä oli koeosa ja sen paluujärjestelmä (laskuvarjo jne.) Tämä raketti teki yläilmakehän mittauksia ja jonkin tähtitieteellisen kokeen. Raketti omaa niin pienen nostokyvyn, ettei se voi kuljettaa ihmistä avaruuteen tai merkittävää aselastiakaan.
Iranin avaruusjärjestön johtaja Reza Tagipur ilmoitti helmikuussa 2009, että Iran pyrkii laukaisemaan miehitetyn avaruusaluksen vuonna 2021. Aikataulun katsottiin lausumassa olevan samankaltainen kuin Kiinan kansantasavallala ja Intialla, joilla kesti 15 vuotta saavuttaa kyky tehdä miehitettyjä lentoja. Lausuma ei ole aivan oikea: Kiinalta vain yli 20 vuotta taikonautin lentoon ensimmäisestä satelliitista. Kiinakin arveli 1970-luvulla, että miehitetty lento tapahtuu pikapuolin. Toisaalta vaurastuville maille, jotka joutuvat elämään länsimaiden teknologiavientirajoitusten alaisina, täten osin ulkoapäin suljettu talous pystyy ja haluaa nykyaikana kehittämään teknologiansa itse - Etelä-Afrikka oli tästä eräs esimerkki 1970-luvun lopussa.
Helmikuun alussa 2010 Iran laukaisi Kavoshgan 3-raketilla 2.2.2010 matalalle maata kiertävälle radalle kapselissa eläimiä (rotta, kaksi kilpikonnaa ja mato). Se voidaanko luotainraketilla nousta kiertoradalle ei selvinnyt artikkelista. Kyseessä on voinut olla ballistinen lento tai sitten koe-eläimet kuolivat kokeessa, mikä on koe-eläimille tyypillinen kohtalo. Tämä lento tehtiin yksi vuosi myöhemmin kuin Iranin satelliitin laukaisu.
Kesällä 2010 Iranin presidentti ilmoitti Iranin aikaistavan miehitettyä avaruusohjelmaansa siten, että iranilainen avaruuslentäjä lentää vuonna 2019 eikä 2024.
Kantoraketti
Iran hankki 1990-luvulla ohjusteknologiaa muun muassa Ukrainasta. Sittemmin Yhdysvallat on väittänyt teknologiaa hankitun myös Pohjois-Koreasta muistuttaen ihmisten mieliin sen lanseeraaman toisen maailmansodan terminologiasta kehitetyn "pahan akselin"-käsitteen.
Shahab-4-kantoraketti on kehitteillä ja ilmeisesti juuri sen onnistunut koelaukaisu 150 km:n korkeuteen tapahtui 24. helmikuuta 2007. Lento oli joko luotainraketin lento tai todennäköisemmin kantoraketin koelento. Iranin on kerrottu kehittävän kahta kantorakettia.
3. helmikuuta 2008 Iran laukaisi Kavoshgar 1 -kantorakettinsa avaruuteen. Kyseessä oli alkukesää 2008 aiotun satelliittilaukaisun vaatima testilaukaisu. Elokuussa 2008 Iran teki Safir-raketin laukaisukokeen, sillä voidaan laukaista mikrosatelliitti. Marraskuussa 2009 Iran teki onnistuneen raskaamman Kavoshgar 2 (Explorer 2) raketin koelaukaisun. Seuraava rakettilaukaisu tapahtunee maaliskuussa 2010, sen tiedehyötykuorma putoaa takaisin maahan ja jarrutetaan laskuvarjolla.
Vuoden 2010 lopulla Iranin viestintä- ja informaatioteknologiaministeri Reza Taqipour ilmoitti Iranin aikeesta rakentaa toinen avaruuskeskus, jolla on vähemmän maantieteellisiä rajoitteita kuin Semnanin alueella sijaisevassa keskuksessa.
Helmikuussa 2012 Iran on julkistanut aikeensa rakentaa avaruuskeskus suurempien kantorakettien, joilla voisi laukaista avaruuteen 1000 kg painavia satelliitteja, laukaisuja varten.
Suurvaltapolitiikan syytökset
Yhdysvallat on Iranin ohjusten kehittymiseen vedoten uhannut perustaa kaksi omaa ohjustorjuntatukikohtaa Euroopan unionin alueelle, Puolaan ja Tšekkiin. Israel on perustellut omien ohjustorjuntaohjustensa määrällistä kehittämistä Iranin uhalla.
Yhdysvaltain uutisointi oli aluksi sotilaallista uhkakuvaa luova ja sitten painotti laukaisukokeen epäonnistumista.
3. helmikuuta 2008 tehdyssä kantoraketin koelaukaisussa syntyi perinteinen sanomienvaihto Iranin ja Yhdysvaltain välillä. Yhdysvallat puhui ballistisen ohjuksen laukaisun olleen "unfortunate" ja Iranin presidentti siitä, että maille on tärkeää tuntea pystyvänsä toteuttamaan asioita.
Mesbah-2:n vuoden 2011 laukaisuaie kytkettiin joulukuussa 2009 läntisessä uutisoinnissa Iranin uraanin rikastamiseen, siihen, että Venäjä ei myynyt Iranille ilmatorjuntaohjuksia, Israelin väitteisiin, että Mesbah-2 vakoilee juutalaisvaltiota ohjustensa maaleihin ohjaamiseen, Yhdysvaltojen talouspakotteiden uhmaamiseen jne.
Helmikuussa 2010 Iranin esitellessä kolmen kehittämänsä satelliitin mallineita, länsimainen viesti oli
Heinäkuussa 2010 Israelin laukaistessa Ofeq 9 -vakoilusatelliittinsa, yhdysvaltalaisessa uutisoinnissa mainittiin Israelin huoli Iranin ydin(energia)ohjelmasta, Iranin ohjuksista ja "juutalaisen valtion jatkuvista uhkauksista" ja Israelin ennakkoiskukyvystä ("pre-emptive strikes") Iraniin.
Heinäkuussa 2010 BBC:n uutisointi Iranin ilmoituksesta laukaista avaruuslentäjiä avaruuteen vuonna 2019 päättyi kommenttiin "Then again, Amadinejad apparently didn't say anything about bringing them home safely."
Vuonna 2011 länsimaat ovat aloittaneet ITUssa kampanjan Iranin Zohreh-2-tietoliikennesatelliitin paikan valtaamisesta länsimaiselle satelliitille. Asiallisesti ITU on oikeassa – Zohreh-2 ei ole täyttänyt lupaehtoja, mutta jopa Yhdysvaltain edustaja ITUssa on ollut Iranin asian puolella!
Spring 76
"Dancing in the Street" on Martha & The Vandellas -yhtyeen tunnetuksi tekemä laulu. "Badge" on Cream-yhtyeen viimeiseksi jääneeltä albumilta Goodbye (1969). "The Real Me" on Eric Burdon Bandin ohjelmistosta. Reggae-tyylinen "You Can't Go Halfway" on alun perin Johnny Nashin esittämä ja jossa Gloria Gaynor käytti säveltäjänimenä oikeata sukunimeään. "Hoochie Coochie Man" on ikivihreäksi tullut blueskappale, jonka teki tunnetuksi Muddy Waters.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt Royals, ellei toisin mainittu.
Conrad Williams
Conrad Williams (s. 20. maaliskuuta 1982 Kingston, Jamaika) on jamaikalaissyntyinen brittiläinen pikajuoksija, joka kilpailee 400 metrillä. Hänen ennätyksensä on vuonna 2015 Genevessä juostu 45,06. Suurimman menestyksensä Williams on saavuttanut kuitenkin pitkistä viesteistä, jossa hänellä on yksi MM-hopea (Berliini 2009), yksi EM-kulta (Zürich 2014) ja kaksi EM-hopeaa (Barcelona 2010 ja Helsinki 2012). Williamsilla on myös sisäratojen MM-kisojen pitkästä viestistä kaksi MM-hopeaa (Istanbul 2012 ja Sopot 2014) ja yksi pronssi (Doha 2010). Vuoden 2014 Kansainyhteisön kisoissa viestistä tuli kultainen mitali. Williams on 182 senttimetriä pitkä, painaa 73 kiloa ja edustaa Kentiä.
Josef Stránský
thumb|right|Josef Stránský
Josef Stránský (9. syyskuuta 1872 Humpolec – 6. maaliskuuta 1936 New York) oli tšekkiläissyntyinen kapellimestari ja säveltäjä.
Vaiheet Euroopassa
Stránský suoritti yliopisto-opintonsa Prahassa, Leipzigissä ja Wienissä. Hän johti oopperaa Prahassa vuosina 1898–1903 ja seuraavat seitsemän vuotta oopperaa sekä sinfoniaorkesteria Hampurissa. Hän työskenteli kapellimestarina myös Dresdenissä, Berliinissä ja muualla Euroopassa ennen lähtöään Yhdysvaltoihin.
Ura Yhdysvalloissa
Stránský seurasi Gustav Mahleria New Yorkin filharmonikkojen johdossa vuonna 1911. Hänellä oli laajempi ohjelmisto kuin edeltäjillään orkesterin kapellimestareina. Hän johti esityksiä muiden muassa Johann Sebastian Bachin, Joseph Haydnin, Wolfgang Amadeus Mozartin, Richard Wagnerin, Franz Lisztin ja Antonín Dvořákin sävellyksistä. Ensimmäisen maailmansodan aikana Stránskýn ohjelmisto siirtyi englantilaisia, venäläisiä ja ranskalaisia säveltäjiä suosivaksi. Hän johti myös useampien yhdysvaltalaissäveltäjien teosten esityksiä kuin kaikki edeltäjänsä yhteensä; näitä olivat George Chadwick, Arthur Foote, Edward MacDowell, John Knowles Paine ja John Philip Sousa. Stránský syventyi laajemminkin aikansa ohjelmistoon, esimerkiksi Ottorino Respighin, Jean Sibeliuksen ja Gustav Mahlerin tuotantoihin. Hän johti Arnold Schönbergin Pelleas und Melisanden Yhdysvaltain-ensiesityksen.
Stránský piti New Yorkin filharmonikkojen ensimmäisen Young People's Concerts -sarjan konsertin tammikuussa 1914. Hän laajensi orkesterin kiertueita ja johti sen ensimmäiset levytykset Columbia Records -yhtiölle. Vuonna 1923 Stránský erosi New Yorkin filharmonikkojen johdosta. Tämän jälkeen hän työskenteli lyhyesti uuden State Symphony Orchestra of New Yorkin kanssa ennen kuin omistautui kuvataiteelle, jonka parissa toimi sekä keräilijänä että kauppiaana. Stránský oli vuodesta 1912 naimisissa episkopaalikirkossa sopraanosolistina laulaneen Marie Johanna Doxrudin kanssa. Pariskunnalle ei syntynyt lapsia.
Ura säveltäjänä
Stránskýn sävellystuotantoon kuuluu lauluja, orkesteri- ja muuta soitinmusiikkia sekä operetti Der General.
Kuokkastenkoski
Kuokkastenkoski on Valtimonjoen reitin vesistön suussa oleva koski, kyläkunta ja aiempi sahan ja rautaruuklin ympärille muodostunut teollisuusyhdyskunta Nurmeksessa. Kosken kautta vedet purkautuvat Pielisen Kuokkastenjärveen. Kosken pituus on 350 m, putouskorkeus 8,9 m sekä keskivirtaama MQ 15 m³/s ja suurin virtaama 165 m³/s. Kosken voimaa on hyödynnetty jo pitkään. Vuonna 1962 siihen rakennettiin voimalaitos (uudistettu 1989), jota ylläpitää Nurmeksen Sähkö Oy.
Teollisuusalue
Joensuulainen suurliikemies Antti Juhana Mustonen rakensi Kuokkastenkoskelle rautatehtaan, joka valmistui 1877. Rautatehtaan (ruukin) raaka-aineena käytettiin lähiseudun järvien järvimalmia, josta tehtiin harkkorautaa masuunissa pasuttamalla. Tehdas tarvitsi paljon puuta masuunin tarvitseman hiilen takia, ja lähimetsät hakattiinkin aukeiksi. Rautatehdas työllisti paljon väkeä, ja rautatehtaan ympärille syntyi nopeassa tahdissa myös muuta teollisuutta, kuten saha, mylly, meijeri, sähköhuone, kalkkimylly, höyläämö, tärpättitehdas, tiiliruukki, kaksi lotjaveistämöä ja laivankorjaustelakka. Ruukin alueelle syntyi noin 500 ihmistä käsittävä yhdyskunta monine rakennuksineen.
Sahan ja rautatehtaan toiminta menestyi vaihtelevasti, mutta vuonna 1903 Kuokkastenkosken teollisuuslaitokset menivät konkurssiin ja joutuivat Pankakoski Oy:lle. Toiminta jatkui vuoteen 1908, jolloin rautatehdas lopetettiin ja masuuni purettiin. Gutzeit-yhtiö jatkoi sahan toimintaa 1920-luvulle saakka, ja myllyn toiminta jatkui vielä siitäkin pidemmälle. Nykyään teollisuudesta on näkyvissä enää betoniset perustukset, herrasväen pytinki eli hovi kosken rannalla, sekä työnjohtajan talo, joka on kunnostettu vuonna 1978 Nurmeksen seurakunnan käyttöön.
Kapearaiteinen rautatie
Rautaruukin valmistama harkkorauta ja sahalta tuleva valmis puutavara oli siirrettävä Pielisen rantaan ja siitä edelleen veneisiin. Siirtotyötä helpottamaan rakennettiin 1800-luvun lopulla kapearaiteinen rautatie. Rata alkoi ruukista, joka sahan, myllyn ja meijerin takaa kurvattuaan kulki Kuokkastenkosken yli sillalla ja jatkoi siitä suoraan venelaiturille. Laituri oli rakennettu heti kosken suun jälkeiselle lännenpuoleiselle rantapenkalle, ja siinä oli kaksi noin 100 metriä pitkää raidetta. Radan linjapituus oli noin 500 metriä ja kokonaispituus noin 600 metriä.
Rata purettiin todennäköisesti ainakin osittain rautatehtaan lopettamisen ja masuunin purkamisen yhteydessä vuoden 1908 paikkeilla. Rautatien kalustosta tai edes raideleveydestä ei ole tietoa. Alueen kapearaiteisesta radasta jäi jäljelle ainoastaan ratapenger.
63.54167°N, 28.95694°W
THQ Nordic
THQ Nordic GmbH (ennen Nordic Games GmbH) on itävaltalainen pelitalo.
Nordic Gamesin emoyhtiöksi perustettiin Nordic Games Publishing AB, joka sai nimen THQ Nordic AB vuonna 2016 kun tavaramerkki siirtyi yhtiön omistukseen. Vuonna 2019 emoyhtiön nimeksi muutettiin Embracer Group AB. Embracer on myös noteerattu Nasdaqissa ja Tukholman pörssissä.
Yritys omistaa oikeuksia peleihin, jotka ovat aiemmin olleet DTP Entertainmentilla, JoWooD Productionsilla, DreamCatcher Interactivella, Cryo Interactivella, The Adventure Companylla, Digital Realitylla ja NovaLogicilla.
Historia
Elokuussa 2019 yhtiö ilmoitti emoyhtiön nimeämisestä uudelleen THQ Nordic AB:sta Embracer Group AB:ksi.
Vuonna 2021 yhtiö on hankkinut Kaikon, Appeal Studiosin ja Massive Miniteamin sekä on myös perustanut uusia tytäryhtiöitä kuten THQ Nordic Francen ja Gate 21:n.
Pelit
Yhtiöllä on oikeudet muun muassa seuraaviin peleihin ja sarjoihin:
Gramofoni
thumb|right|Gramofoni Gramofoni on äänentallennuksen historian alkuvaiheessa käytetty mekaanisesti ilman sähköistä vahvistusta toimiva levysoitin. Gramofonin patentoi vuonna 1887 Emil Berliner, ja se muistuttaa toimintaperiaatteeltaan Thomas Alva Edisonin 1877 kehittämää fonografia. Laitteiden suurin ero on se, että fonografi käyttää tallennusvälineenä vahasylinteriä, joille saattoi tehdä kotiäänityksiä, ja gramofoni puolestaan valmiita tehdasprässättyjä levykiekkoja eli ns. savikiekkoja.
Gramofoni syrjäytti fonografin melko pian.
Ensimmäiset markkinoille tulleet gramofonit vuonna 1889 olivat hyvin yksinkertaisia, niitä myytiin rakennussarjoina ja markkinoitiin lasten leluina. Varhaisissa laitteissa käyttäjä joutui jatkuvasti kammesta pyörittämään levylautasta. Ensimmäiset levyt olivat kooltaan 5- ja 7-tuumaisia ja ääniraita oli vain toisella puolella. Myöhemmin levykooksi vakioitui 10 tuumaa eli 25,4 senttiä, jotka pyörivät 78 kierrosta minuutissa. Levyt tehtiin puristamalla hienoksi jauhetusta, mustaksi värjätystä kivestä (useimmiten saviliusketta tai kalkkikiveä), jossa sideaineena oli sellakka.
Gramofonin levylautasta pyörittää kammella viritettävä jousikoneisto, ja äänen vahvistaa äänirasia, jonka neula on terästä. Äänirasiassa syntyvä ääni vahvistetaan siihen liitetyllä torvella, joka on yleensä puuta tai peltiä. Laukku-mallisissa gramofoneissa (laukkugramofoneissa) on sisään rakennettu torvi. Laukkugramofoni-nimitys johtuu siitä, että gramofoni on rakennettu laukun/salkun sisälle, joten sitä voidaan kuljettaa helpommin. Yksi entisajan suosituimmista gramofonivalmistajista on His Master's Voice.
Gramofoneja on säilynyt paljon yksityisomistuksessa ja museoissa. Varaosia niihin ei enää ole saanut 1960-luvun jälkeen vaan kaikki tarvittavat joudutaan valmistamaan erikseen. Gramofonin neula pitää vaihtaa usein, mieluiten joka levyn jälkeen.
Hangonlampi
Hangonlampi on Etelä-Pohjanmaalla Ähtärissä Myllymäen kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 3,5 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Kaijanpuron valuma-alueeseen (35.489) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 168,4 metriä mpy.
Brasilian pojat (vuoden 1978 elokuva)
Brasilian pojat (The Boys from Brazil) on Franklin J. Schaffnerin ohjaama brittiläis-yhdysvaltalainen tieteisjännityselokuva vuodelta 1978. Ira Levinin romaaniin Mengelen pojat perustuva elokuva kertoo natsilääkäri Josef Mengelestä (Gregory Peck), tämän suunnitelmista kasvattaa geenimanipulaation avulla uusia yli-ihmisiä ja tätä etsivästä juutalaismiehestä (Laurence Olivier).
Vastaanotto
Gregory Peck ja Laurence Olivier olivat rooleistaan Oscar-ehdokkaina, samoin kuin Robert E. Swink elokuvan leikkauksesta. Peck oli myös Golden Globe -ehdokkaana.
Elokuva sai vaihtelevia kritiikkejä, sitä on pidetty juonenkäänteiltään usein epäuskottavana. Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano luonnehti elokuvaa tiukaksi ja otteessaan pitäväksi, mutta mielikuvitukselliselta juoneltaan sarjakuvamaiseksi thrilleriksi. Hän antoi sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Yhdyskuntahyönteiset
Yhdyskuntahyönteisiksi nimitetään niitä pistiäisiä, jotka ovat järjestäytyneet yhdyskunniksi. Yhdyskuntahyönteisiä ovat muurahaiset, termiitit, kimalaiset, mehiläiset ja ampiaiset.
Hierarkia ja lisääntyminen
Yhdyskuntahyönteisten hierarkiaan kuuluu vähintään kolme eri kastia. Seuraavassa on kuvaus muurahaisyhteiskunnan kasteista.
Joillain muurahaisilla on työläiskasteja, jotka ovat erikoistuneet muun muassa taistelemiseen tai vartijoiksi.
Holmsvattnet (Rånejoki, Norrbotten)
Holmsvattnet on Ruotsissa Norrbottenissa Bodenin kunnassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Rånejoen vesistöön.
Luontoarvoja
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (73,8 %), turve (7,8 %), hiekka tai sora (0,3 %), ja kallio (2,2 %). Muut alueet ovat erilaisia vesistöjä.
Vesistösuhteet
Holmsvattnet kuuluu Rånejoen vesistössä (päävesistötunnus 7) Rånejoki pääuoman lähialueeseen. Se laskee Rånejokeen ensin Höhyrbäckeniä ja alajuoksulla Selbäckeniä myöten. Järvi on lasku-uomansa lähdejärvi ja sen valuma-alueen pinta-ala on 13,55 km². Järven luusuassa sen keskivirtaaman arvioidaan olevan 1,25 m³/s. Rånejoki laskee Perämereen Råneåssa Luulajassa.
Leonard Fahlander
Leonard Fahlander (9. heinäkuuta 1807 Ii – 24. lokakuuta 1870 Helsinki) oli suomalainen lääkäri. Hän toimi Lapinlahden mielisairaalan ylilääkärinä ja hänelle myönnettiin professorin arvonimi. Keski-Eurooppaan opintomatkoja tehnyttä Fahlanderia pidetään Suomen ensimmäisenä psykiatrina.
Fahlanderin vanhemmat olivat Olhavan lasitehtaan omistaja Adolf Fahlander ja Sofia Magdalena Nylander. Hän pääsi ylioppilaaksi yksityistodistuksella 1825. Fahlander opiskeli Uppsalan yliopistossa ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi ja lisensiaatiksi 1834 sekä lääketieteen tohtoriksi 1835, Fahlander teki opintomatkat Keski- ja Länsi-Eurooppaan 1837–1839 sekä 1856.
Fahlander oli Kristiinankaupungin kaupunginlääkärinä vuodesta 1835 ja sitten Lapinlahden mielisairaalan ylilääkärinä Helsingissä 1840–1868, hän toimi samalla Hietalahden kolerasairaalan lääkärinä 1853. Innokkaana kasvitieteilijä hän osallistui aktiivisesti Lapinlahden sairaalan puiston suunnitteluun. Fahlander sai professorin arvonimen 1863.
Leonard Fahlander oli naimisissa vuodesta 1842 kirjapainon omistaja Maria Simeliuksen nuoremman tyttären Jakobina Maria Simeliuksen (16. marraskuuta 1822 — 22. joulukuuta 1895) kanssa. Jacobina Maria myi osuutensa kirjapainosta 1845, jonka johtajana Fahlander oli toiminut anoppinsa kuoleman jälkeen. Fahlander oli sukua vaimolleen.
Alli Paasikiven Säätiö
Alli Paasikiven Säätiö työskentelee perheen sosiaalisen turvallisuuden lisäämiseksi yhteiskunnassa. Säätiö hankkii varoja ja käyttää niitä apurahoja myöntämällä mm lasten ja nuorison huollon ja ammattikasvatuksen edistämiseksi sekä kotien taloudellisiin ja sosiaalisiin kysymyksiin liittyvän tutkimus- ja valistustyön tukemiseksi.
Tasavallan Presidentin puoliso rouva Alli Paasikivi (1879–1960) toimi Säätiön suojelija ja kunniapuheenjohtaja 1952–1960. Säätiö perustettiin 20.9.1952. Perustajajäseniä olivat professori V. J. Sukselainen, teollisuusneuvos Yrjö Laine ja lääketieteen lisensiaatti Leo Kaprio.
Alli Paasikiven Säätiö jakaa kaksi kertaa vuodessa kulttuuri- ja kehittämisapurahoja. Rahaa jaettiin yhteensä syksyllä 2081 yhteensä 63500 euroa. Hakemuksia tuli kaikkiaan 68 kpl.
Armed Assault
Armed Assault (yleisesti lyhyemmin ArmA, Yhdysvalloissa nimellä ArmA: Combat Operations) on realismiin pyrkivä sota-aiheinen FPS-peli, joka perustuu tunnettuun Operation Flashpoint: Cold War Crisis -peliin. Pelin tekijä on tšekkiläinen Bohemia Interactive Studio ja sen julkaisusta Suomessa vastaa 505 Games. Teknisesti pelin tärkeimpiä eroja edeltäjäänsä ovat huomattavasti kehittyneempi grafiikka ja tuki jopa 400 neliökilometrin kokoisille pelialueille siinä missä Operation Flashpoint: Cold War Crisis tuki vain 100 neliökilometrin pelialueita.
Juoni
Peli sijoittuu nykyaikaan, kuvitteelliselle Sahranin saarelle Atlantin valtamerellä. Pieni saari on jakautunut kahteen valtioon; pohjoiseen kommunistiseen tasavaltaan (Democratic Republic of Sahrani, DRS) ja eteläiseen perustuslailliseen monarkiaan (Kingdom of South Sahrani). Yhdysvallat on lähettänyt sotilaita kouluttamaan eteläisen Sahranin armeijaa, mikä pahentaa saarivaltioiden ennestään huonoja välejä. Pohjoinen kommunistinen Sahrani kokee asian uhkana ja yksinpelikampanjan alussa kommunistinen Sahrani hyökkääkin eteläiseen naapurivaltioonsa, josta Yhdysvaltain joukot ovat juuri lähdössä. Pelaaja kuuluu Yhdysvaltojen maavoimien joukkueeseen, joka ei ole vielä ehtinyt lähteä saarelta. Pelaajan tehtäväksi tuleekin kommunistisen Sahranin hyökkäyksen torjuminen.
Henri Rajala
pienoiskuva|Henri Rajala vuonna 2008. Henri Rajala (s. 26. syyskuuta 1988) on suomalainen lentopalloilija, joka on pelannut liigaurallaan Keski-Savon Paterissa, Raision Loimussa ja Hurrikaani Loimaassa. Hän siirtyi Loimuun vuonna 2007 Paterista sen pudottua SM-liigasta 1-sarjaan sekä muutama vuosi myöhemmin Loimaalle. Hän on pelannut pääsarjassa 269 ottelua.
Armed Assault
Queen's Gambit -lisäosa
Peliin on julkaistu yksi lisäosa, jonka nimi on Queen's Gambit. Lisäosa tuo peliin uudet saaret Porto ja United Sahrani. Jälkimmäinen on kuitenkin vain hieman muokattu versio alkuperäisestä Sahranin saaresta. Lisäksi lisäosa tuo peliin muutaman kulkuneuvon ja aseen. Suurin uudistus, jonka Queen's Gambit tuo mukanaan, on uudet yksinpelikampanjat, joita tulee kaksi kappaletta.
Henri Rajala
Rajala on saavuttanut urallaan SM-hopeaa 2012 ja 2013 sekä SM-pronssia 2010.
Armed Assault
Muokkaus
Bohemia Interactive on tukenut avoimesti tuottamiensa pelien muokkaajia ja Armed Assaultin muokkausta varten on julkaistu erilaisia työkaluja ja muun muassa pelin Operation Flashpoint: Cold War Crisis -tyyppinen skriptikieli on kuvattu Bohemian wikisivulla. Operation Flashpoint: Cold War Crisisista tuttu FDFMod julkaistiin Armed Assaultille 19. joulukuuta 2008.
Henri Rajala
Ura
Rajala harjoitteli lukioaikansa Kuortaneella nuorten maajoukkueen mukana pelaten sekä 2-sarjasas että myöhemmin 1-sarjassa Kuortaneen Urheiluopiston riveissä.
Kuortaneelta Rajala siirtyi lentopallon SM-liigaan Keski-Savon Paterin riveihin kaudeksi 2006–2007. Hän pelasi Paterissa kauden aikana hakkurina. Pateri tippui kauden päätteeksi SM-liigasta. Rajala siirtyi takaisin kasvattajaseuraansa Raision Loimuun kaudeksi 2007–2008. Loimussa Rajala alkoi pelata yleispelaajan peliroolissa. Kaudella 2009-2010 hän voitti SM-pronssia Loimun riveissä pelaten joukkueen ykkösliberona.
Kaudesta 2010–2011 lähtien Rajala on pelannut Hurrikaani Loimaan riveissä. Hän oli joukkueen ykköslibero kaudella avauskaudella; toisella kaudellaan Loimaalla Rajala ei ollut ykköslibero, vaan avausseitsikon liberona pelasi enimmäkseen Jesse Mäntylä.
Muuta
Rajala on pelannut urallaan yleispelaaja, sekä liberon että myös hakkurin pelipaikalla. Nuorten maajoukkueessa hän pelasi yleispelaajan roolissa, kun taas kaudella 2006–2007 Keski-Savon Paterin väreissä hän pelasi hakkurina. Liberon roolissa hänet on nähty miesten maajoukkueleireillä sekä myöhemmin pääsarjatasolla Loimun ja Hurrikaanin riveissä.
Lapin sota
Lapin sota käytiin osana toista maailmansotaa Suomen ja Saksan välillä pääasiassa Suomen Lapissa 15. syyskuuta 1944 – 27. huhtikuuta 1945.
Yhdysvaltain avoin tennisturnaus
Yhdysvaltain avoin tennisturnaus, Yhdysvaltain avoimet tennismestaruuskilpailut (U.S. Open), on tenniskauden neljäs ja viimeinen Grand Slam -turnaus. Se järjestetään vuosittain elo-syyskuussa ja siinä on viisi sarjaa: miesten ja naisten kaksinpeli, miesten ja naisten nelinpeli sekä sekanelinpeli. Lisäksi pelataan juniorien ja seniorien turnaukset. Vuodesta 1978 alkaen turnaus on järjestetty USTA National Tennis Centerissä Flushing Meadowsissa Queensissä, New Yorkissa.
Lapin sota
4. syyskuuta 1944 sovittuihin jatkosodan aselepoehtoihin kuului saksalaisten joukkojen karkottaminen Suomesta 15. syyskuuta 1944 mennessä. Saksan ja Suomen välillä puhkesi Lapin sota. Saksalaiset katsoivat tärkeimmiksi tavoitteikseen Petsamon nikkelikaivosten tuotannon turvaamisen itselleen ja Pohjois-Norjassa olevien joukkojensa paluureitin varmistamisen. Saksalaisjoukot ryhmittyivät uudelleen ja ryhtyivät vetäytymiseen ennalta valmistellun operaatio Birken mukaisesti. Armeija vetäytyi taistellen suomalaisjoukkojen tieltä pohjoiseen turvautuen samalla poltetun maan taktiikkaan. Talvella sota muuttui asemasodaksi Käsivarressa, kunnes viimeisetkin saksalaisjoukot huhtikuun lopussa 1945 vetäytyivät Norjan puolelle.
Yhdysvaltain avoin tennisturnaus
Vuonna 2017 turnauksessa jaettiin rahapalkintoina yhteensä 50,4 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Kaksinpelien voittajat saivat kumpikin 3,7 miljoonaa dollaria.
Lapin sota
Varsinaista sodanjulistusta ei antanut kumpikaan osapuoli. Suomessa Paasikiven hallitus totesi maaliskuussa 1945 sotatilan vallinneen 15. syyskuuta 1944 lähtien ja vasta vuonna 1954 Tuomiojan hallitus totesi, että sotatila oli päättynyt.
Yhdysvaltain avoin tennisturnaus
Historiaa
Tapahtuma järjestettiin ensimmäisen kerran elokuussa 1881, jolloin pelattiin vain miesten kaksinpeliturnaus. Pelipaikkana oli Newport Casino Newportissa, Rhode Islandilla. Vain USNLTA:n (United States National Lawn Tennis Association) jäsenseurat saivat osallistua. Miesten mestaruusturnaus nelinpelissä järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1900.
Naisten kaksinpelin mestaruusturnaus järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1887 ja nelinpelin vuonna 1889. Sekanelinpelin mestaruusturnaus pelattiin samaan aikaan naisten kaksinpelin ja nelinpelin kanssa. Pelipaikkana oli Philadelphia Cricket Club.
Lapin sota
Saksan 20. vuoristoarmeija
Miehistön lisäksi mukana oli esimerkiksi 32 000 hevosta tai muulia ja 17 500–26 000 moottoriajoneuvoa. Joukoilla oli varastoituna puolen vuoden tarve ammuksia, ruokaa, polttoainetta ja muita tarvikkeita, yhteensä noin 180 000 tonnia pääasiassa Oulussa ja Rovaniemellä. Varastoja oli kuitenkin myös esimerkiksi Uhtuassa tuhannen kilometrin päässä Norjan rajasta.
Yhdysvaltain avoin tennisturnaus
Historiaa
Kaikki viisi turnausta yhdistettiin uudelle nimelle, Yhdysvaltain avoin tennisturnaus, vuonna 1968. Samalla sallittiin ensimmäisen kerran ammattilaisten osallistuminen. Pelipaikkana oli West Siden tennisklubi (West Side Tennis Club) Forest Hillsissä, Queensissä, New Yorkissa. Tapahtuma siirrettiin vuonna 1978 nykyiseen pitopaikkaansa Flushing Meadowsiin.
Lapin sota
Saksan 20. vuoristoarmeija
Suomen armeijan päämajan tiedusteluosasto oli laatinut elokuussa 1944 raportin, jossa arvioitiin saksalaisjoukkojen vetäytymismahdollisuuksia. Raportin mukaan joukkojen evakuointi meriteitse kestäisi kaksi kuukautta, ja materiaalin laivaus vielä puoli vuotta lisää. Aikataulu arvioitiin kesäajaksi – talvella aikaa kuluisi huomattavasti enemmän.
Michael Baran
Elämä
Baran valmistui ylioppilaaksi vuonna 1982 ja opiskeli Teatterikorkeakoulun dramaturgian koulutusohjelmassa vuosina 1982–1986. Hän on ollut dramaturgina Yle TV2:n teatteritoimituksessa (1987–1989), Teatteri Pienessä Suomessa (1991–1992) ja Suomen Kansallisteatterissa (1992–).
Lapin sota
Suomen III Armeijakunta
Lapin armeijalta puuttui heti alusta lähtien ilmatuki ja tykistö. Tykistön kuljettaminen oli mahdotonta saksalaisten tuhottua sillat ja tiet.
Yhdysvaltain avoin tennisturnaus
Historiaa
Keskuskenttänä on 23 000 -paikkainen Arthur Ashe -stadion (Arthur Ashe Stadium), joka on nimetty menestyksekkään afroamerikkalaisen tennispelaajan Arthur Ashen mukaan. Tämä voitti turnauksen vuonna 1968.
Michael Baran
Elämä
Baran on dramatisoinut, sovittanut ja suomentanut kymmeniä eri näytelmiä sekä kirjoittanut radiokuunnelmia ja oopperalibrettoja. Vuoden 2007 Savonlinnan Oopperajuhlille Baran kirjoitti oopperan Isän tyttö yhdessä Olli Kortekankaan kanssa. Hän myös ohjasi kantaesityksen Savonlinnassa ja uusintaensi-illan Suomen Kansallisoopperassa (2009) yhdessä Anna Kelo n kanssa. Syksyllä 2011 sai ensi-iltansa Sibelius-Akatemian tilaama Olli Kortekankaan ooppera Yhden yön juttu, johon Baran kirjoitti libreton ja jonka hän myös ohjasi. Kortekankaan ja Baranin monologiooppera Oma vika kantaesitettiin 2015. Lisäksi Baran on ohjannut Kurt Weillin oopperan Mahagonnyn kaupungin nousu ja tuho (2007) ja Mozartin Don Giovannin (2008).
Yhdysvaltain avoin tennisturnaus
Historiaa
Yhdysvaltain avoimissa parhaiten menestyneitä pelaajia ovat avoimella aikakaudella olleet miehissä Pete Sampras, Jimmy Connors ja Roger Federer (viisi voittoa). Heistä Federer on ainut, joka on voittanut turnauksen viidesti peräkkäin. Naisissa eniten voittoja on saavuttanut Chris Evert ja Serena Williams (kuusi voittoa).
Lapin sota
Siviiliväestön evakuointi
thumb|300px|Evakkokolonna Sodankylän ja Rovaniemen välillä syyskuussa 1944.
Michael Baran
Elämä
Baran on ohjannut Kansallisteatteriin useita näytelmiä, muun muassa Lars Norénin Hiljaisen musiikin (2005), David Harrowerin Blackbirdin (2006), Ingmar Bergmanin Personan (2014) Omapohja-näyttämölle, Marius von Mayerburgin Ruman Teatteri Takomon näyttämölle (2007), Shakespearen Othellon (2007) ja Tšehovin Platonovin (2009), molemmat Suurelle näyttämölle, omat näytelmänsä Aie (2012), Aamu (2015) ja Tyttö, joka käveli  (2018) Willensaunaan sekä Thomas Mann in Kuolema Venetsiassa-novellin (2017) Pienelle näyttämölle.
Lapin sota
Siviiliväestön evakuointi
Läänin pohjoisemmista kunnista oli evakuoitu partisaanivaaran vuoksi 12 000 ihmistä jo ennen Lapin sotaa. Heti aselevon jälkeen 6. syyskuuta annettiin koko Lapin lääniä ja Oulun läänin itäisiä kuntia koskeva koko siviiliväestön evakuointikäsky. Suurin osa väestöstä evakuoitiin Pohjanmaalle ja muualle Suomeen. Koska maassa oli myös 400 000 Karjalan evakkoa, pyydettiin Ruotsilta 7. lokakuuta, voisiko maa ottaa vastaan 100 000 pakolaista Lapista. Myöntävä vastaus tuli jo muutaman tunnin kuluttua: Lopulta Ruotsiin siirtyi 56 500 pakolaista pikaisesti perustetuille pakolaisleireille. Kirjassaan Jätetyt kodit – tuhotut sillat Veikko Erkkilä ja Pekka Iivari kuitenkin esittävät, että Ruotsi viivytteli evakuoitavien tuontia maahan pelätessään Neuvostoliiton valtaavan tyhjentyvän Lapin. Yhteensä Lapin läänin väestöstä evakuoitiin 75 prosenttia, 168 000 henkeä. Ihmisten lisäksi oli turvaan kuljetettava myös kotieläimet ja karja, esimerkiksi nautoja evakuoitiin 22 000 päätä Ruotsiin ja 8 000 eteläiseen Suomeen. Sallan muutamasta kylästä karja jouduttiin sotatilanteen vuoksi kuljettamaan turvaan Neuvostoliiton alueen kautta kiertämällä.
Siviiliväestö karjoineen pyrki turvaan länteen ja etelään. Väestön ja karjan kokoamispaikat olivat täynnä ja kuljetusvälineistä kova puute. Liikenneväylät olivat saksalaisten hallussa ja saksalaisten kolonnat täyttivät pohjoiseen vievät tiet. Saksalaiset eivät häirinneet siviilievakuointia, mutta sotilaskuljetukset olivat etusijalla. Taka-Lapin siviiliväestön evakuoinnissa saksalaisilla oli merkittävä rooli, Ivalon saksalaisen komendantin ehdottaessa, että siviiliväestöä voitiin kuljettaa myös pohjoista päin Rovaniemelle ajavilla saksalaisilla autoilla. Nämä autot olivat evakuoimassa saksalaisten varastoja Rovaniemeltä ja palaamassa tyhjinä takaisin. Ehtona oli, että Rovaniemeltä palaavat suomalaiset evakuontiautot puolestaan ottaisivat kuljettaakseen saksalaista tavaraa. Taka-Lapin is-piirin evakuoinneista jopa noin 90 prosenttia kuljetettiin saksalaisten kalustolla.
Michael Baran
Elämä
Baran on toiminut muun muassa Lauri Törhösen elokuvan Insiders (1989) ja Tapio Suomisen elokuvan Porttikielto taivaaseen (1990) käsikirjoittajatiimissä. Lisäksi hän on laatinut käsikirjoituksen Kaisa Rastimon elokuvaan Säädyllinen murhenäytelmä (1998). Elokuva pohjautuu Helvi Hämäläisen samannimiseen romaaniin. Baran on myös käsikirjoittanut televisiosarjan Hokkasen näköinen nainen (2004) yhdessä Simo Halisen ja Vilja Roihun kanssa ja sarjan Kultainen noutaja (2007) yhdessä Simo Halisen kanssa.
Yksityiselämä
Baran on vuodesta 1989 ollut naimisissa ammattiliittojohtaja Karola Baranin kanssa ja heillä on kolme tytärtä.
Lapin sota
Saksalaisjoukot
Saksalaisilla oli jo valmis suunnitelma, Operaatio Birke, joukkojen vetämisestä uusiin asemiin siltä varalta, että Suomi romahtaisi tai irrottautuisi sodasta. Joukot tuli vetää uudelle valmiiksi linnoitetulle linjalle Kaaresuvanto-Ivalo-Petsamo. Linja oli suunniteltu turvaamaan erityisesti Petsamon nikkelikaivosten tuotanto saksalaisille, mutta myös suojaamaan Norjan rannikon Valtatie 50:tä siinä tapauksessa, että Suomi romahtaisi. Suomalaisten katkaistua aseveljeyden saksalaiset käynnistivät Operaatio Birken 4. syyskuuta, ja ryhmittivät siihen liittyen nopeasti osan joukoistaan etelään suuntautuvalle rintamalle. Tarkoituksena oli muodostaa pääjoukkojen pohjoiseen siirtymistä turvaava linja. Oulujärven itäpuolelle muodostettiin taisteluosasto Ost, ja länsipuolelle Ouluun asti toimivana taisteluosasto West. Lisäksi Uhtualla asemissa ollut kenraaliluutnantti August Krakaun johtama 7. Vuoristodivisioona komennettiin suojaamaan Kainuuta, ja Kiestingissä asemissa ollut eversti Matthias Kräutlerin Divisioonaryhmä Kräutler komennettiin vetäytymään Tornion ja Oulun väliselle rannikkoalueelle.
Pääjoukkojen vetäytymistä suojaamaan perustetut taisteluosastot olivat vahvasti aseistettuja ja motorisoituja. Osasto Westiin kuului 6. moottoroitu SS-jalkaväkipataljoona, 6. moottoroitu SS-pataljoona, 776. tiedustelupataljoona, 520. moottoroitu kenttätykistöpataljoona, kaksi panssaritorjuntakomppaniaa, moottoroitu pioneerikomppania ja ilmatorjuntapatteristo. Osasto Ostin ydin oli hiihtoprikaati, johon kuului kolme motorisoitua konekivääripataljoonaa ja jalkaväkeä. Räjäytystehtäviä varten West sai välittömästi 4 400 ja Ost 2 000 miinaa pioneerikomppanioilleen.
Saksan sotateollisuuden todettua nikkelivarastoja olevan jo tarpeeksi kotimaahan laivattuna Hitler antoi 3. lokakuuta käskyn luopua Petsamon kaivosten hallinnasta ja vetää armeija rakennetun puolustuslinjan sijaan Norjaan asti. Operaation peitenimi oli Nordlicht.