cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Benelli M4 Super 90
Aiheesta muualla
thumb|left|M1014 käytössä.
Zara (vaatemyymäläketju)
Luonnonvarojen tuhlaaminen ja ilmastopäästöt
Pikamuodin halpuus saadaan aikaan ympäristön kustannuksella. Muotiteollisuus tuottaa 10% maailman kasvihuonepäästöistä ja muodin kasvihuonepäästöt on lentoliikenteen ja laivarahdin yhteenlaskettuja päästöjä suuremmat. Muoti on maailman toiseksi suurin veden kuluttaja. Halpatuotantomaissa tuotetut vaatteet tuottavat monesti tavallista enemmän hävikkiä sekä niiden jätevedet kemikaaleineen lasketaan suoraan luontoon. 85% maailman tekstiileistä päätyy kaatopaikalle joka vuosi – sillä suuri osa Zaran ja muiden pikamuotiyritysten vaatteista on lyhyitä käyttöiältään.
Latokartano
Latokartano on asuinalue Helsingin Viikissä. Se sijaitsee Helsingin yliopiston Viikin kampusalueesta koilliseen, yliopiston tutkimustilan peltojen vieressä. Aluetta rajoittavat luoteessa ja pohjoisessa Lahdenväylä ja Kehä I, etelässä Viikintie ja idässä laaja metsäalue (Hallainvuori), jonka toisella puolella on Myllypuro. Helsingin keskustaan on matkaa noin kahdeksan kilometriä. Asukkaita alueella oli vuoden 2010 alussa 7 921 ja työpaikkoja 341.
Historia
pienoiskuva|285x285px|Ilmalaiva [[Graf Zeppelin Latokartanon yllä yrittämässä laskeutumista Helsingin vierailun yhteydessä 24. syyskuuta 1930.|alt=]] Latokartanon osa-alue on saanut nimensä Viikin latokartanosta, joka perustettiin 1500-luvulla läheisen Helsingin kuninkaankartanon talousalueeksi. Latokartano muodostettiin kuudesta Östervikin ja kolmesta Västervikin kylän talosta. Vuonna 1629 se lahjoitettiin ratsumestari Gert Skyttelle, mutta peruutettiin kruunulle vuonna 1655, minkä jälkeen se oli Uudenmaan ja Hämeen läänin maaherran virkatalona.
Eszterháza
thumb|right|375px|Ilmakuva Eszterházasta. Eszterháza on Fertődissä, Unkarissa sijaitseva palatsi, jonka rakennutti prinssi Nikolaus Esterházy. Palatsia kutsutaan usein Unkarin Versaillesiksi, ja se on maan suurin rokokoomonumentti.
Latokartano
Historia
Sotien jälkeen maatalousylioppilaiden yhdistys Sampsa ajoi Latokartanoon omaa kylähanketta, jota kutsuttiin nimellä Viikin agraarikylä, joksi ylioppilaskylää kutsuttiin 1950-luvulla. Viikin agraarikylä vihittiin syyskuussa 1953.
Viikin latokartanoon kuului myös nykyinen Viikinmäen alue, joka siirtyi 1900-luvun alkupuolella Helsingin kaupungin omistukseen. Tilan jäljelle jäänyt osa luovutettiin vuonna 1946 Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteelliselle tiedekunnalle Viikin koetilaksi (nyk. Viikin tutkimustila), jonka yhteyteen myös Viikin kampus on vähitellen muodostunut. Suurin osa tilan yhä jäljellä olevista pelloista sijaitsee kuitenkin Viikintien eteläpuolella ja kuuluu nykyisin Viikinrannan osa-alueeseen.
Eszterháza
Historia
Palatsia alettiin rakentaa todennäköisesti vuonna 1762, jolloin prinssi Nikolaus seurasi veljeään Paul Antonia. Ennen prinssiksi tuloaan Nikolaus oli tottunut viettämään aikaansa Süttöriksi kutsutulla metsästysmajalla, joka oli rakennettu samalle alueelle noin vuonna 1720 Anton Erhard Matinellin suunnitelmien pohjalta. Metsästysmajaa käytettiin ytimenä, jonka ympärille Esterháza rakennettiin.
Latokartano
Historia
1950–1970-luvuilla Latokartanon alueelle rakennettiin jonkin verran lähinnä opiskelija-asuntoja (Latokartanon ylioppilaskylä). Alueen uudisrakentaminen aloitettiin vuonna 1998, ja se on 2000-luvulla kuulunut Helsingin tärkeimpiin asuntorakennuskohteisiin. Rakentaminen jatkuu aina 2010-luvun loppupuolelle.
Eszterháza
Historia
Ensimmäinen hankkeessa työskennellyt arkkitehti oli Johann Ferdinand Mödlhammer, ja 1765 häntä seurasi tehtävässä Melchior Hefele. Vaikka palatsia verrataan usein Versaillesiin, jossa prinssi oli vieraillut vuonna 1767, H. C. Robbins Landon väittää, että suoremmat vaikutteet ovat löydettävissä ”itävaltalaisista malleista, erityisesti Wienissä sijaitsevasta Schönbrunnin linnasta.”
Latokartano
Asuinalueena
Latokartanon eteläisin osa on ns. ekologista asuinaluetta, jossa on pyritty kestävän kehityksen mukaiseen asumiseen. Ekoalueen rakentamisesta on järjestetty kaksi suunnittelukilpailua, joiden seurauksena alueen taloissa on kokeiltu muun muassa aurinkoenergiajärjestelmiä. Latokartanoa on tarkoitus täydennysrakentaa peltoalueille Tilanhoitajankaaren molemmin puolin. Hankkeeseen kuuluu myös kaupallisia ja julkisia palveluja.
Eszterháza
Historia
Prinssi maksoi palatsista 13 miljoonaa guldenia, mitä Robbins Landon nimittää ”tähtitieteelliseksi” summaksi.
Latokartano
Liikenneyhteydet
Lahdenväylä ja Viikintie ovat alueen tärkeimmät henkilöautoliikenteen runkoväylät. Kehä I kulkee aivan Latokartanon asuinalueen vierestä koillisessa ja lähimmät liittymät sille on Pihlajamäessä ja vuonna 2016 avattu uusi Kivikon liittymä. Latokartanoon liikennöi Munkkiniemestä ja Kontulasta bussilinja 57, keskustasta linja 78, sekä Herttoniemestä ja Puistolasta linja 79. Lisäksi runkolinja 550 kulkee Viikin halki, ja 506 kulkee Ruskeasuolta Latokartanon ja Viikin kampuksen läpi Myllypuroon. Kehä I varrella liikennöi Itäkeskuksesta Malmin suuntaan linjat 562 ja 561 sekä Pitäjänmäkeen linja 54, Itä-Helsingistä Malmin kautta Myyrmäkeen Runkolinja 560. Vuoden 2024 alussa runkolinja 550 muuttuu pikaraitiolinja Raide-Jokeriksi.
Eszterháza
Historia
Ensimmäiset asukkaat saapuivat Eszterházaan 1766, mutta rakentaminen jatkui vielä useiden vuosien ajan. Oopperatalo valmistui 1768 (ensimmäinen esitys oli Joseph Haydnin ooppera Lo speziale) ja marionettiteatteri 1773. Palatsin edessä sijaitseva suihkulähde valmistui vasta 1784, jolloin hanke oli prinssin mielestä saatu päätökseen.
Latokartano
Latokartanon peruspiiri
Latokartanon peruspiiri on Helsingin piirijaossa laajempi alue, joka jaetaan seuraaviin osa-alueisiin: Viikinranta, Latokartano, Viikin tiedepuisto, Viikinmäki, Pihlajamäki ja Pihlajisto. Peruspiirin maapinta-ala on 10,03 km² ja asukasluku vuoden 2010 alussa 21 149. Työpaikkoja peruspiiri tarjosi 5 521 hengelle.
Eszterháza
Sijainti
Palatsi rakennettiin lähelle Neusiedler Seen etelärantaa soiselle maalle, mikä oli siihen aikaan terveysriski. Robbins Landon kirjoittaa: ”Prinssi Nicolaukselta oli erityisen omalaatuinen ajatus valita se suuren linnan sijoituspaikaksi. Linnan olemassaolon oli mahdollisesti tarkoitus todistaa ’mielen voittoa aineesta’.”
Huoneet
Palatsissa on 126 huonetta. Niistä erityisen huomattava on Bankettihuone, jonka katossa on maalaus Apollonista vaunuissaan. Laaja kirjasto sisältää lähes 22 000 nidettä, ja sitä koristaa suvun sukunimeä edustava E-kirjain. Huoneista suurin on luolatyylinen Sala Terrana. Sen sisäkatossa tanssivat enkelit pitävät käsissään kukkaseppeleitä muodostaen niistä E-kirjaimen.
Haydn Eszterházassa
Ensimmäisen neljännesvuosisatansa ajan palatsi toimi ensisijaisena kotina säveltäjä Joseph Haydnille, joka kirjoitti suurimman osan sinfonioistaan prinssin orkesteria varten. Vuodesta 1768 lähtien teatteri oli merkittävä oopperoiden esityspaikka. Esityksiä oli usein yli sata kertaa vuodessa.
Palatsin syrjäinen sijainti johti muusikoiden ikävystymiseen ja yksinäisyyden tunteeseen. Tämä ilmenee joistakin Haydnin kirjeistä, samoin kuin Jäähyväissinfonian kuuluisasta tarinasta.
Ichthyopterygia
Ichthyopterygia on sukupuuttoon kuollut hieman haita ja valasta muistuttavien diapsidisten matelijoiden ryhmä. Ryhmä sisältää varsinaiset kalaliskot (Ichthyosauria) sekä niille läheistä sukua olevat muodot kuten esimerkiksi Grippidia.
Luokittelu
300px|pienoiskuva|Utatsusaurusksen fossiileita
Citypuhelin
Citypuhelin on pelkästään GSM-1800 -verkossa toimiva GSM-puhelin. GSM:n 1800 MHz:n taajuusalueella toimivia verkkoja rakennettiin Suomeen 1990-luvun puolivälistä lähtien taajamiin tuomaan lisää kapasiteettia. Niinpä citypuhelimet toimivat vain taajamissa. Sanalla voidaan viitata myös puhelinliittymään.
Telia aloitti ensimmäisenä citypuhelinpalvelujen tarjoamisen Suomessa tammikuussa 1998. Palvelua ovat tarjonneet muutkin operaattorit. HPY:n citypuhelinliittymässä erikoista oli 09-alkuinen puhelinnumero. Puheluhinnat liittymissä olivat huomattavasti halvempia kuin normaaleissa GSM-liittymissä. Ajatuksena oli purkaa ruuhkia GSM-900-verkosta.
Citypuhelimen kulta-aikoina kaksitaajuuspuhelimet, jotka toimivat sekä GSM-900- että GSM-1800-verkoissa olivat vielä harvinaisia. 2000-luvun alkuvuosina ne yleistyivät, jolloin citypuhelimen liikeidealta katosi pohja. Tähän vaikutti myös tavanomaisen GSM-liittymän käyttökustannusten aleneminen operaattoreiden keskinäisen kilpailun kiristyttyä.
Esimerkkejä päätelaitteista:
Edit Reinilä-Hellman
Edit Elisabeth Reinilä-Hellman, o. s. Reinilä, vuoteen 1907 Rehnbäck (11. heinäkuuta 1877 Oulu – 22. marraskuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen kotitalousopettaja ja Kotiruoka-keittokirjan tekijä.
Edit Reinilä-Hellmanin vanhemmat olivat Suomen Pankin komissaari Johan Edvard Rehnbäck (1849–1930) ja Elisabeth (Betty) Hellman (1852–1927). Hän kävi Oulun ruotsalaisen tyttökoulun ja Oulun käsityökoulun. Reinilä-Hellman suoritti kotitalousopettajan tutkinnon 1902 Helsingissä (Pedagogiska Matlagningskolan i Helsingfors) ja kotitalousopettajan jatkotutkinnon 1903 Uppsalassa (Uppsala Fackskola för Huslig Ekonomi). Hän teki opintomatkat Skandinavian maihin 1907 sekä Tanskaan ja Saksaan 1909.
Edit Reinilä-Hellman työskenteli Oulussa Kansallis-Osake-Pankin pankkivirkailijana ja prokuristina 1894–1900. Hän oli vuonna 1891 perustetun Helsingin kasvatusopillisen talouskoulun johtajatar 1903–1918 ja maataloushallituksen kotitaloudentarkastaja 1918. Viimeksi hän toimi Osuusliike Elannon ravintoloiden tarkastajana Helsingissä 1928–1935. Edit Reinilä-Hellman oli Helsingin kasvatusopillisen talouskoulun säätiön jäsenenä vuodesta 1921 ja Suomen Matkaravinto- ja Maja Oy:n johtokunnan jäsenenä vuodesta 1929.
Edit Reinilä-Hellman oli naimisissa vuodesta 1918 enonsa, kamreeri Karl Arvid (Kalle) Hellmanin (1866–1950) kanssa. Edit Reinilän veli oli rehtori ja siirtolapuutarhatoiminnan uranuurtaja Eetu Johannes (Hannes) Reinilä ja sisar tekstiilitaiteilija Hanna Loimaranta o. s. Reinilä.
Caprica
pienoiskuva|[[Grace Park, Eric Stoltz ja Esai Morales vuonna 2009 Paleyfest-tapahtumassa keskustelemassa Taisteluplaneetta Galactica- ja Caprica-sarjoista.]] Caprica on yhdysvaltalainen tieteissarja, joka on spin-off sarjasta Taisteluplaneetta Galactica. Caprica sijoittuu 58 vuotta ennen ihmiskunnan tuhoa ja Taisteluplaneetta Galactican tapahtumia toimien samalla sen esiosana.
Sarja keskittyy kuvaamaan Adaman ja Greystonen perheitä ja kertoo, kuinka ihmiskunta ensi kertaa loi cylonit. Sen pääosissa näyttelevät muun muassa Eric Stoltz, Esai Morales, Paula Malcomson ja Polly Walker.
Sarjan pilottijakso julkaistiin DVD:llä ja digitaalisena latauksena 24. huhtikuuta 2009. Televisiosarja alkoi Syfy-kanavalla Yhdysvalloissa 22. tammikuuta 2010.
Syfy kertoi lopettavansa sarjan yhteen kauteen alhaisten katsojalukujen myötä.
Vastaanotto
Caprica on saanut pääosin positiivisia arvosteluja. Home Media Magazinen John Latchem ylisti sarjan hahmojenkehitystä sanoen Taisteluplaneetta Galactica -fanien saavan mitä odottavatkin. Wired-aikakauslehden Lewis Wallace antoi sarjan pilotille arvosanaksi 8/10 pistettä. Entertainment Weeklyn Ken Tucker listasi Caprican ”10 Best Shows on Now” -listalle.
Arvostelusivustoilla Metacriticin arvosana sarjalle on 71 pistettä ja Rotten Tomatoesin 80 %.
Palkinnot
Vuonna 2011 Caprica sai VES Awardsin ”Outstanding Visual Effects in a Broadcast Series” -kategoriassa palkinnon visuaalisista tehosteistaan.
Isolyhtysilmä
Koko ja ulkonäkö
Isolyhtysilmä voi kasvaa suurimmillaan noin 35 cm pitkäksi. Laji on ruumiinmuodoltaan pitkänomainen ja suuri- ja tylppäpäinen. Silmät ovat suuret. Kalalla on kaksi selkäevää, joista taaempi on pidempi. Isolyhtysilmän pyrstöevä on haarautunut. Silmien alla on valoelimet, joissa elää bioluminoivia Photodesmus katoptron-bakteereja. Kala voi sammuttaa valoelimen kääntämällä sen elimen sisäänpäin erityiseen taskuun. Väriltään laji on harmaa ja päästään musta.
Levinneisyys ja elintavat
Isolyhtysilmää tavataan alueelta, joka ulottuu Japanista Australiaan ja itään Tuamotulle. Päivisin kala elää korallien koloissa syvimmillään noin 365 metrin syvyydessä. Yöllä ne nousevat matalampiin vesiin ja liikkuvat suurina parvina. Isolyhtysilmän ravintoa ovat planktoneläimet ja se käyttää valoelintään saaliin paikantamiseen. Valoelimellä on myös merkitystä yksilöidenvälisessä viestinnässä.
Ville Väliaho
Ville Väliaho (s. 7. joulukuuta 1996 Kankaanpää ) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Joensuun Mailaa. Hän pelaa joukkueensa lukkarina.
Väliaho teki debyyttinsä Superpesiksessä kaudella 2013 kasvattajaseuransa Kankaanpään Mailan riveissä. Kankaanpäässä Väliaho pelasi kauden 2015 loppuun saakka, minkä jälkeen hän siirtyi vuodeksi Ulvilan Pesä-Veikkoihin pelaamaan Ykköspesistä. Väliaho palasi Superpesikseen vuonna 2017, kun hän siirtyi Alajärven Ankkureihin. Syksyllä 2018 Väliaho teki Sotkamon Jymyn kanssa yksivuotisen sopimuksen, jota jatkettiin kahdella vuodella heinäkuussa 2019. Sopimus kuitenkin purettiin kauden 2020 päätteeksi Väliahon pudottua pelaavan kokoonpanon ulkopuolelle. Sotkamosta Väliaho siirtyi Joensuun Mailaan, jossa hän jatkaa kauteen 2024 saakka.
Väliaho on pelannut 170 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt 1+33 juoksua ja tuonut 4 juoksua. Uransa ainoan kunniajuoksun Väliaho on lyönyt Vimpelin Saarikentällä elokuussa 2021.
Väliaho on saavuttanut kolme mitalia: SM-kultaa kaudella 2020 Sotkamon Jymyssä, SM-hopeaa kaudella 2019 Sotkamon Jymyssä ja SM-pronssia kaudella 2022 Joensuun Mailassa.
Dío-Ólympos
Dío-Ólympos ( eli Δήμος Δίου-Ολύμπου, Dímos Díou-Olýmpou) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Pierian alueyksikössä Keski-Makedonian alueella. Kunnan pinta-ala on 493,2 neliökilometriä ja väkiluku 25 668 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Litóchoro.
Dío-Ólympoksen kunta syntyi, kun Anatolikós Ólympos, Dío ja Litóchoro yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti. Kunta sijaitsee Kreikan korkeimman vuoren Olympoksen juurella. Vuoren itäosa on kunnan alueella. Muihin alueen nähtävyyksiin kuuluu antiikin aikaisen Dionin arkeologinen alue. Kunta on saanut nimensä näistä kahdesta paikasta.
Kunnan osat
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Dío-Ólympoksen kunta muodostuu kolmesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Gold (W&W:n kappale)
Gold on alankomaalaisen DJ-tuottajaduon W&W:n musiikkikappale. Sen julkaisi Armada Music digitaalisesti ladattavana singlenä 18. joulukuuta 2020. Kappaleen ovat sanoittaneet Emy Perez sekä Roxanne Emery, jotka myös tuottivat sen W&W:n kanssa. Kappaleen musiikkivideon ohjasi sekä tuotti The Replay Group ja se julkaistiin singlen julkaisupäivänä.
Supistaminen
Supistaminen on matemaattinen toimenpide, joka suoritetaan erityisesti murtoluvuille, tavoitteena niiden yksinkertaisempi jatkokäsittely. Toimenpiteessä murtoluvun osoittaja ja nimittäjä jaetaan samalla luvulla (tai termillä), jotta liian suurista luvuista päästäisiin eroon. Supistettaessa etsitään osoittajan ja nimittäjän suurin yhteinen tekijä eli suurin luku jolla osoittaja ja nimittäjä voidaan jakaa. Pienillä luvuilla tämä on melko helppoa suorittaa päässä kertotaululla, mutta monimutkaisempiin murtolukuihin on helpompi löytää suurin yhteinen tekijä Eukleideen algoritmilla. Yleensä supistamista ei kannata käyttää, jos osoittaja ja nimittäjä eivät ole jaollisia samalla luvulla. Supistaminen ei muuta murtoluvun arvoa pienemmäksi tai isommaksi.
Gothic (albumi)
Gothic on englantilaisen Paradise Lost -yhtyeen toinen albumi vuodelta 1991. Albumi on huomattava askel eteenpäin primitiivisestä ensimmäisestä albumista, ja yhtyeen läpimurtoalbumi. Gothicia pidetään alansa uranuurtajana ja yhtenä tärkeimmistä modernin doom metalin vaikuttajista yhdessä Candlemassin Epicus Doomicus Metallicus-albumin sekä My Dying Briden Turn Loose the Swans -levyn kanssa. Gothic-levyllä kuultavat orkestraatiosovitukset ja naislaulut olivat levyn ilmestymisen aikoihin hyvin harvinaisia metallilevyillä.
Vuoden 2003 uudelleenjulkaisu sisälsi kaksi remix-kappaletta esikoislevy Lost Paradiselta, mikä nosti levyn kokonaispituuden 49 minuuttiin ja 30 sekuntiin.
Levy-yhtiö Peaceville julkaisi vuonna 1994 "Gothic"-EP:n, joka sisälsi vanhan In Dub 12" -julkaisun, Gothic-kappaleen sekä aiemmin julkaisemattoman version kappaleesta "The Painless". Samat kappaleet julkaistiin myös Lost Paradise -albumin digipack-uudelleenjulkaisussa vuonna 2003 albumin bonuksina.
Kappaleet
Sävellykset ja sanoitukset: Nick Holmes ja Greg Mackintosh.
Heidi Swedberg
Heidi Swedberg (s. 3. maaliskuuta 1966 Honolulu, Havaiji) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja muusikko. Näyttelijänä hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Susan Rossina televisiosarjassa Seinfeld. Swedberg on soittanut ukulelea viisivuotiaasta lähtien, ja hänen yhtyeensä Heidi Swedberg and The Sukey Jump Band on julkaissut albumin Play!.
Swedberg kasvoi New Mexicossa. Hän kävi Sandia High Schoolia Albuquerquessa vuosina 1980–1984 ja lähti valmistumisensa jälkeen Kentuckyyn. Hän opiskeli vuoden ajan taidekoulussa ja sai ensimmäisen elokuvaroolinsa vuonna 1989.
Pulssinleveysmodulaatio
Pulssinleveysmodulaatiota käytetään mm. hakkurityyppisissä jännitelähteissä, D-luokan vahvistimissa ja sähkömoottoreiden tehonsäädössä sekä LED-valaisimien himmentimenä. Tärkeä etu pulssinleveysmodulaation käytössä on, että kytkimenä toimiva komponentti on suurimman osan ajasta joko johtavassa tilassa tai estää virran kulun kokonaan, jolloin siinä ei tapahdu suurta tehohäviötä ja laitteen hyötysuhde säilyy korkeana verrattuna muuttuvaan resistanssiin perustuviin säätimiin, himmentimiin ja vahvistimiin.
Mikäli pulssinleveysmodulaatiota ohjataan digitaalisesti, vaikkapa mikrokontrollerilla, eri pulssisuhdevaihtoehtoja on rajallinen määrä. Mahdollisten pulssisuhteiden lukumäärää nimitetään resoluutioksi. PWM-signaalin digitaalisessa muodostamisessa voidaan käyttää esimerkiksi kellosignaaliin liitettyjä laskureita, jotka vaihtavat lähdön tilan toiseksi, kun tietty määrä kellojaksoja on kulunut.
Analogisesti pulssinleveysmodulaatio voidaan toteuttaa syöttämällä komparaattorin toiseen tuloon modulointisignaalia ja toiseen tuloon huomattavasti korkeataajuisempaa ja amplitudiltaan vähintään yhtä suurta ja vakiotaajuista kolmio- tai saha-aaltoa. Tällöin komparaattorin lähtösignaali on pulssinleveysmoduloitua kanttiaaltoa. Tämä 1-bittinen digitaalinen signaali saadaan takaisin analogiseksi viemällä se alipäästösuotimen läpi. Usein signaalilla ohjataan esimerkiksi tehotransistoria, jolloin saadaan aikaan vahvistusta ja vasta vahvistettu signaali suodatetaan analogiseksi. Komparaattorin lähdöstä saatavalla signaalilla voidaan katkoa periaatteessa myös vaihtojännitettä. Usein vaihtojännitteen tapauksessa tehon säätämiseen käytetään kuitenkin yksinkertaisempia tyristori- ja triac-kytkentöjä.
Signaalin muodostamiseen voidaan käyttää myös deltamodulaatiota, jossa vaihdetaan lähdön tilaa, kun lähtösignaalin keskiarvo poikkeaa tietyn verran modulointisignaalista. Tällöin signaali ei kuitenkaan ole vakiotaajuista. Deltamoduloidun 1-bittisen signaalin muuntaminen analogiseksi vaatii integraattoripiirin.
Sigma-deltamodulaatio on kehittyneempi versio deltamodulaatiosta. Se poikkeaa deltamodulaatiosta niin, että integraattori on siirretty piirin sisälle. Ensin muodostetaan virhesignaali vähentämällä tulosignaalista lähtösignaali. Tämän jälkeen virhesignaali integroidaan ja kvantisoidaan. Sigma-deltamoduloitu signaali voidaan muuntaa 1-bittisestä digitaalisignaalista analogiseksi pelkän alipäästösuotimen avulla. Mikäli sigma-deltamodulaattorista tehdään useampiasteinen, kohinan spektri saadaan painotettua korkeammille taajuuksille ja sen suodattaminen alipäästösuotimen avulla onnistuu paremmin.
Jelena Gulko
Jelena Gulko (, s. 1989) on venäläinen karateka. Hän on Kyokushinin kaksinkertainen maailman- ja Euroopan-mestari.
Kilpaura
Gulko saavutti ensimmäisen kerran menestystä 2007 EM-kilpailuissa Kreikassa, jossa hän voitti pronssia Maria Rasia vastaan käydyn ottelun päätteeksi.
2009 Gulko saavutti Itävallan kevytsarjan mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Jana Korinkovan.
2012 Gulko saavutti ensimmäisen kerran EM-hopeaa hävittyään loppuottelussa Agata Zjawinskalle.
2014 Gulko voitti ensimmäisen Euroopan-mestaruutensa Bulgariassa. Hän voitti loppuottelussa Agnieszka Winekin.
Radja
Radja on vuonna 2001 Banjarmasinissa perustettu indonesialainen rockyhtye. Yhtyeen suosituimpia kappaleita ovat "Jujur", "Cinderella" ja "Aku Ada Karena Kau Ada". Vuonna 2018 yhtye perusti oman levy-yhtiönsä, joka on nimeltään Istana Musik.
Heidi Kamutta
Heidi Johanna Kamutta (o.s. Hannula, s. 26. helmikuuta 1980 Oulu) on suomalainen pikajuoksija, joka edusti seuratasolla Oulun Pyrintöä.
Hannula voitti 1998 sisäratojen SM-kisoissa hopeaa 60 metrillä ajalla 7,48. Samana vuonna Kalevan kisoissa hän juoksi 100 metrin juoksussa pronssille ajalla 11,68. Seuraavana vuonna hän voitti halli-SM-kisoissa SM-kultaa 60 metrillä. Voittoaika, 7,33, oli alle 19-vuotiaiden Suomen ennätys. Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1999 Salivaara juoksi osuuden Suomen pronssijoukkueessa 4 × 100 metrin viestijuoksussa.
Vuonna 2000 Hannula voitti SM-kultaa Kalevan kisojen 100 metrillä ajalla 11,54 ja SM-hopeaa 200 metrin juoksussa ajalla 23,89. Hän edusti Suomea Sydneyn olympialaisissa 100 metrillä, mutta karsiutui toisissa alkuerissä. 2001 hän voitti sisäradoilla SM-hopeaa 60 metrillä ja Kalevan kisoissa hopeaa 100 metrillä.
Hannula juoksi Kalevan kisoissa 2003 toiseksi 100 metrillä. Seuraavana vuonna hän voitti sisäratojen SM-kultaa 60 metrillä. Hän uusi Suomen-mestaruutensa seuraavana vuonna. Sisäratojen EM-kisoissa 2005 hän selvisi 60 metrin finaaliin, mutta sijoittui siinä kahdeksanneksi. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Kalevan kisoissa SM-kultaa 100 metrillä ja SM-hopeaa 200 metrillä ajalla 23,65. Hannula valittiin Suomen joukkueeseen Helsingin MM-kisoihin, joissa hän karsiutui 100 metrillä toisissa alkuerissä ajalla 11,52. Vuonna 2006 hän voitti sisäratojen SM-kultaa 60 metrillä. Moskovan sisäratojen MM-kisoissa hän karsiutui välierissä ajalla 7,26. Saman vuoden Kalevan kisoissa hän voitti jälleen kultaa 100 metrillä. Göteborgin EM-kisoissa hän karsiutui alkuerissä. Seuraavan vuoden Kalevan kisoissa hän voitti pronssia 100 metrillä.
Viestijuoksussa Hannula saavutti 4 × 100 metrin SM-kultaa 1999 ja 2000 sekä SM-hopeaa 1998, 2001, 2003, 2005 ja 2006.
Hannula pitää nimissään 50 metrin juoksun sisäratojen Suomen-ennätystä 6,25. Hänen 100 metrin ennätyksensä, 11,49, on Suomen kaikkien aikojen tilastossa kymmenentenä.
Ifikles
Ifikles viittaa kreikkalaisessa mytologiassa kahteen henkilöön.
Herakleen kaksosveli
Ifikles oli Amfitryonin ja Alkmenen poika ja nuorempi kaksosveljeksistä, joista toinen oli Zeuksen siittämä Herakles. Ifikleellä ja hänen vaimollaan Automedusalla oli poika Iolaos, joka avusti setäänsä Heraklesta useissa tämän urotöissä.
Ifikles otti osaa Kalydonin metsästykseen ja auttoi Heraklesta taistelussa Spartan kuninkaan Tyndareuksen syrjäyttänyttä Hippokoonia vastaan. Kun Ifikles oli haavoituttunut Herakleen ensimmäisessä taistelussa elisläisiä vastaan, hänet tuotiin Pheneukseen, jossa hän kuoli.
Thestioksen poika
Ifikles oli Thestioksen poika ja yksi argonauteista. Hän osallistui Kalydonin metsäkarjun metsästykseen. Kun hän oli metsästyksen aikana loukannut Atalantea, tähän rakastunut Meleagros surmasi hänet.
Lähteet
Ifikles Ификъл Íficles Ífiklés Iphikles Ιφικλής Iphicles Ificles Ifikles Iphiclès Ificlo Ifiklas Iphikles イーピクレース Ifikles Iphikles İfiklis
Vero-oikeus
Vero-oikeus on julkisoikeuden piiriin kuuluva oikeudenala, joka käsittelee verojen keräämistä julkisyhteisöille. Finanssioikeus on yläkäsite, jonka alaan kuuluvat vero-oikeus ja finanssihallinto-oikeus. Finanssioikeus on oppi julkisyhteisöjen varainkäytöstä eli talouden suunnittelusta, budjeteista, määrärahoista, tilinpidosta ja valvonnasta.
Vero-oikeus on hyvin kansallinen oikeudenala, sillä valtiot haluavat itse päättää verojärjestelmästään ja verotuksen tasosta. Euroopan unionin piirissä on kuitenkin sovittu teknisesti varsin yhtenäisestä arvonlisäverotuksesta ja osittain valmisteverotuksesta. Vero-oikeuteen liittyvä kansainvälinen näkökohta on kaksinkertainen verotus, jota on pyritty estämään valtioiden välisillä kahdenkeskisillä ja monenkeskisillä sopimuksilla tai yksipuolisesti valtion sisäisillä laeilla.
Taurian palatsi
thumb|250px|Taurian palatsin päärakennus. Taurian palatsi on Pietarin keskustan ja Smolnan välillä sijaitseva uusklassista arkkitehtuuria edustava palatsi. Katariina II rakennutti palatsin vuosina 1783–1789 suosikilleen, Taurian ruhtinaalle Grigori Potjomkinille. Sen on suunnitellut arkkitehti Ivan Starov.
Yksikerroksiset käytävät liittävät doorilaisen pylväikön ja matalan kupolin koristaman päärakennuksen kaksikerroksisiin sivurakennuksiin, jotka muodostavat leveän etupihan. Alun perin piha oli yhdistetty kanavalla suoraan Nevaan, mutta vuosina 1858–1863 palatsin eteen pystytettiin Pietarin vesilaitoksen rakennusryhmä.
Palatsi toimi aikanaan lukuisten maalaiskartanoiden mallina. Sen vaatimattoman arvokkaan ulkoasun vastapainona olivat loistokkaat sisätilat, joissa järjestettiin upeita juhlia. Kahdeksankulmaisen kupolisalin yhdisti valtavaan talvipuutarhaan suurenmoinen joonialaisten pylväiden reunustama valkoinen pylvässali. Palatsin takana sijaitsee samaan aikaan rakennettu maisematyyppinen Taurian puisto.
Potjomkinin kuoltua Taurian palatsi toimi yhtenä Katariina II:n suosikkiresidensseistä. Paavali I:n aikana siitä tehtiin ratsukaartin kasarmi. Vuonna 1801 palatsi palautui tsaariperheen käyttöön, ja arkkitehti Luigi Rusca uudisti osan sen sisätiloista. Samaan aikaan taiteilija I. Scotti teki palatsin yhä jäljellä olevat kattomaalaukset.
Taurian palatsin osoite on Špalernaja-katu 47. Lähin metroasema on Tšernyševskaja.
Salibandyn naisten maailmanmestaruuskilpailut 2019
Salibandyn naisten maailmanmestaruuskilpailut 2019 olivat järjestyksessään 12. maailmanmestaruuskilpailut. Ne järjestettiin joulukuussa 2019 Sveitsin Neuchâtelissa. Kisoihin lähti hallitsevana maailmanmestarina Ruotsi, joka oli voittanut kuusi viimeistä maailmanmestaruutta.
Karsinnat MM-kisoihin pelattiin tammi-helmikuun vaihteessa Puolassa, Slovakiassa, Thaimaassa ja USAssa. Kisojen isäntämaa Sveitsi pääsi suoraan kisoihin ilman karsintoja.
Ruotsi voitti historiansa yhdeksännen ja seitsemännen peräkkäisen maailmanmestaruutensa kaatamalla kisaisäntä Sveitsin finaalissa jatkoajalla lukemin 3–2. Pronssia sai Suomi kaatamalla Tšekin pronssiottelussa lukemin 5–4, niinikään jatkoajalla.
Kisoissa tehtiin naisten MM-kilpailujen uusi katsojaennätys. Paikan päällä kävi yhteensä 44 513 ihmistä.
Jefreitteri
pienoiskuva|Vanhan väen jefreitterin univormu [[Sotamuseon Maneesissa.]] Jefreitteri on korpraalia vastaava sotilasarvo, jota nykyään käytetään Saksan, Itävallan ja Sveitsin armeijoissa. Alun perin se tarkoitti miehistön keskuudesta ylennettyä henkilöä, joka oli vapautettu tupapalveluksesta.
Salibandyn naisten maailmanmestaruuskilpailut 2019
Joukkueet
Lohko A
Jefreitteri
Suomessa
Suomessa jefreitterin arvo oli käytössä Suomen suuriruhtinaskunnan sotaväessä sekä myöhemmin vuoden 1918 sisällissodan aikana muodostetussa valkoisessa armeijassa. Se oli käytössä myös Jääkäripataljoona 27:ssä palvelleilla suomalaisilla jääkäreillä. Sisällissodassa jääkärijefreitterit saivat sotilasarvoonsa nähden huomattavan vaativia koulutus- ja esikuntatehtäviä. Osa toimi jopa komppanianpäälliköinä.
Salibandyn naisten maailmanmestaruuskilpailut 2019
Joukkueet
Lohko B
Lohko C
Lohko D
Karsinnat
Karsintoihin on ilmoittautunut 28 maata. Uutena maana karsintoihin on ilmoittautunut Belgia. Paikat karsinnoista MM-kisoihin jakautuvat siten, että Euroopasta kisoihin pääsee 10, Aasia-Oceaniasta 4 ja Amerikasta 1.
Pudotuspelit ja sijoitusottelut
Pudotuspeleihin selviytyivät kaikki joukkueet lohkoista A ja B siten, että näiden lohkojen kolmoset ja neloset kohtaavat D- ja C- lohkojen ykköset ja kakkoset neljännesvälierissä, samalla kun A- ja B-lohkojen ykköset ja kakkoset pääsevät suoraan puolivälieriin. Lohkojen C ja D kolmoset ja neloset pelaavat sijoitusottelut sijoista 13.–16. Neijännesvälierissä hävinneet joukkuet pelaavat sijoitusottelut keskenään sijoista 9.–12. Puolivälierissä hävinneet joukkuet pelaavat sijiitusottelut sijoista 5.–8.
Lopputulokset
Loppukilpailu
Luettelo Aeroflotin onnettomuuksista 1990-luvulla
thumb|250px|Aeroflotin [[Airbus A310|Airbus A310-300.]] 1990-luvulla Aeroflot menetti 81 lentokonetta onnettomuuksissa, joissa kuoli 607 ihmistä. Vuosikymmenen pahin onnettomuus tapahtui 7. joulukuuta 1995 Grossevitšissa. Aeroflotin väreissä ja puolesta lentoa operoineen Khabarovsk United Airin Tupolev Tu-154B -kone joutui syöksykierteeseen ja syöksyi maahan mahdollisesti polttoaine-epätasapainon vuoksi. Kaikki 98 koneessa ollutta kuolivat onnettomuudessa.
Konetyyppijakauma
Konetyypeittäin 1990-luvun menetykset jakautuvat seuraavasti:
Jokikylä (Petsamo)
Jokikylä oli kylä Suomeen vuosina 1920–1944 kuuluneen Petsamon kunnan keskiosassa, Neuvostoliitolle sodan jälkeen luovutetulla alueella. Jokikylä muodostettiin vuonna 1930 valtioneuvoston vahvistamassa Petsamon uudessa kyläjaossa yhdistämällä yhdeksi kyläkunnaksi useampia aiempia kyliä; näin yhdistyneet kylät olivat Alaluostari, Yläluostari, Moskova ja Puska. Nimitys Jokikylä tuli siitä, että kylä käsitti Petsamonjoen alueen joen suulla sijainneen Petsamon kirkonkylän eteläpuolelta. Jokikylän alueella sijaitsivat Petsamon ortodoksinen luostari, Petsamon luterilainen kirkko ja Petsamon lentokenttä.
Montepeloson taistelu
Montepeloson taistelu käytiin 3. syyskuuta 1041 Bysantin valtakunnan ja langobardien sekä normannien kapinallisjoukon välillä.
Syyskuussa 1041 normannit valitsivat hallitsijakseen Atenulfin. Exaugustus Boioannes yritti piirittää Melfin kaupungin, mutta langobardit ja normannit voittivat onnistuneella vastahyökkäyksellä varjagikaartin ja ottivat vangikseen kuvernööri Boioanneksen hänen leirinsä lähellä Monte Siricolossa. Bysanttilaiset rannikkokaupungit liittoutuivat taistelun jälkeen voittajien kanssa, mutta maiden ja omaisuuden jaosta aiheutuneet riidat vähensivät voiton merkitystä.
Sointiväri
thumb|right|[[Spektrogrammi, joka kuvaa Fender Stratocaster-kitaralla soitettua E9-sointua. ]]
Sointiväri (sointi, äänenväri, äänensävy) on se ominaisuus, jonka perusteella kaksi korkeudeltaan, voimakkuudeltaan sekä kestoltaan samankaltaista ääntä kuulostaa erilaiselta. Esimerkiksi d1-sävel soitettuna kitaralla ja pianolla kuulostavat erilaiselta. Sointivärien perusteella erotamme äänilähteet toisistaan ja voimme tunnistaa äänilähteen. Sointiväreistä puhutaan metaforisesti; sointivärit eivät ole nähtävien värien tavoin ”objektiivisia” kvaliteetteja. Sointiväriä ei yleensä kuvailla väritermeillä esimerkiksi sininen, vaan muun muassa kirkas, kuulas, tumma, pehmeä, lämmin. Sointivärin fysikaaliset osatekijät voidaan jakaa harmonisen spektrin avulla tarkasteltaviin yläsävelsarjan ominaisuuksiin sekä verhokäyrän avulla tarkasteltaviin ajan suhteen muuttuviin ominaisuuksiin.
Osaäänesrakenne
Formantti on spektrissä todettavissa oleva vahvistunut osavärähtelyalue tai tämän taustalla vaikuttava siirtofunktio-ominaisuus.
Verhokäyrä
thumb|Signaali, jonka verhokäyrä on merkitty punaisella.
Verhokäyrä eli vaippakäyrä kuvaa äänen amplitudin muutoksia aikatasossa. Transientti eli äänen aluke määrittelee pitkälti sen, millaisena ihminen äänen kokee.
Sointivärin tutkimus
Sointiväritutkimuksessa pyritään muun muassa löytämään akustisia ominaisuuksia, jotka korreloivat havaitun sointivärin kanssa. Sointivärien luokittelussa käytetään hyväksi annotointia, jossa koehenkilöt kuvailevat ääninäytteiden sointiväriominaisuuksia. Annotointiin kuuluvat esimerkiksi tunnistustehtävät (nimeä sointiväri), luokittelutehtävät (yhdistä samalta kuulostavat sointivärit), erittelytehtävät (ovatko kaksi sointiväriä samanlaisia vai erilaisia), sekä samanlaisuuden arviointi (arvioi, kuinka samanlaiselta kaksi eri sointiväriä kuulostavat).
Sointiväri musiikissa
1900-luvun musiikissa sointiväri alkoi saavuttaa asemaa itsenäisenä ilmaisullisena elementtinä melodian ja harmonian rinnalla. Edgar Varèsen näkemys musiikista organisoituna äänenä, hänen hälyääniä ja säveliä tasaveroisena yhdistelevä musiikkinsa sekä Arnold Schönbergin esittelemä sointivärimelodian käsite olivat tärkeitä askeleita uuden tyylin löytymiseen.
Karen Allen
thumb|Karen Allen Dallasin Comic Conissa vuonna 2006. Karen Jane Allen (s. 5. lokakuuta 1951 Carrollton, Illinois) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen isänsä Thompson Allen oli ammatiltaan FBI-agentti ja äiti Patricia A. Howell opettaja.
Vuonna 1981 Allen esitti Marion Ravenwoodia elokuvassa Kadonneen aarteen metsästäjät. Hän esiintyi samassa roolissa uudestaan vuoden 2008 elokuvassa Indiana Jones ja kristallikallon valtakunta. John Carpenterin ohjaamassa Starmanissa Allenin vastanäyttelijänä on Jeff Bridges. Allen on tunnettu myös elokuvasta Delta-jengi.
Yksityiselämä
Vuonna 1988 Allen avioitui näyttelijä Kale Brownen kanssa ja heille syntyi poika vuonna 1990. Pari erosi vuonna 1998.
Hesperos
thumb|Hesperos illan personifikaationa. Taiteilija [[Anton Raphael Mengs (noin vuodelta 1765, Patrimonio Nacional, Madrid)]] Hesperos (, "ilta") oli kreikkalaisessa mytologiassa Eoksen, aamuruskon, poika ja iltatähti. Hyginus kertoo hänen isänsä olevan Kefalos, mutta useammin isäksi nimetään Astraios. Roomalaisessa mytologiassa hänen vastineensa on Vesper, josta juontaa englannin kielen länttä tarkoittava sana west länteen laskevan auringon mukaisesti.
Johannes Tzetzes nimeää Hesperoksen Atlaksen pojaksi, joka oli kiinnostunut tähtitieteestä. Hän kiipesi Atlaksen harteille ja katosi. Iltatähdelle, tähdistä suurimmalle, annettiin nimi hänen mukaansa.
Diodoros mainitsee Hesperoksen hesperidien isoisänä ja Atlaksen veljenä, jolle hän antoi tyttärensä puolisoksi.
Yhteys Fosforokseen ja Eosforokseen
Hesperos sekoitettiin jo antiikin aikana Fosforokseen, aamutähteen, joka tunnettiin myös nimellä Eosforos. Syynä oli yksinkertaisesti se, että aamu- ja iltatähteä pidettiin alun perin kahtena eri taivaankappaleena, mutta kreikkalaisten hyväksyttyä tosiasian, että molempien kohdalla kyseessä on Venus, he omistivat ”vaeltavan tähden” Afroditelle (roomalaisten Venus), ja Hesperoksella saatettiin viitata sekä aamu- että iltatähteen.
Heisenbergin kuva
Käyttö
Koska operaattori riippuu ajasta, myös se funktio johon kuvaus tapahtui riippuu ajanhetkestä t. Itse funktiot ovat kuitenkin määritelmän mukaan aikariippumattomia.
Merkitään tilan konjugaattitilaa merkinnällä. Tällöin systeemin ollessa puhtaassa tilassa observaabelin O odotusarvo  saadaan sisätulosta
missä on  ja  sisätulo.
Operaattori \hat{O}_H toteuttaa Heisenbergin liikeyhtälön
missä \hbar on Diracin vakio, H on systeemin Hamiltonin operaattori ja on operaattorin \hat{O} ja Hamiltonin operaattorin kommutaattori. Yhtälön viimeinen termi ottaa huomioon observaabelin määritelmän mahdollisen eksplisiittisen aikariippuvuuden.
Muunnos Schrödingerin kuvan ja Heisenbergin kuvan välillä
Heisenbergin kuva on yhtäpitävä Schrödingerin kuvan kanssa. Tämän voi todistaa seuraavasti. Schrödingerin kuvassa aaltofunktiot riippuvat ajasta Schrödingerin yhtälön mukaan. Tämä voidaan aina ratkaista formaalisti muotoon
Tässä alaindeksi S viittaa Schrödingerin kuvaan. Observaabelin O odotusarvolle pätee tällöin tilassa \psi(t)
Nyt siis
Vastaava todistus voidaan tehdä sekoitetulle tilalle käyttäen tiheysmatriisia. Heisenbergin kuvassa tiheysmatriisi on siis aikariippumaton.
August Huttunen
August Huttunen (14. huhtikuuta 1890 Karttula – 1. tammikuuta 1952 Pulkkila ) toimi puolustusvoimien ylikapellimestarina 1944-1951.
August Huttusen vanhemmat olivat maanviljelijä Petter Huttunen ja Maria Henrika Huuskonen. Hänen toinen puolisonsa vuodesta 1932 oli proviisori Lempi Amalia Nurminen. Huttunen kävi Helsingin kirkkomusiikkiopiston 1910 ja Helsingin musiikkiopiston 1911, laulunopettajan tutkinnon hän suoritti 1928. Huttunen toimi urkurina Nilsiässä 1913–1919, Hämeen rakuunarykmentin kapellimestari hän oli 1919–1922, Ratsuväkiprikaatin 1921–1938 ja Karjalan kaartin rykmentin 1938–1944. Puolustusvoimien ylikapellimestari hänestä tuli 1944. Huttunen johti myös useita kuoroja ja orkesteita ja toimi laulunopettajana Lappeenrannan yhteislyseossa 1921–1938. Etelä-Savon musiikkiarvostelija hän oli 1921–1938, Karjalan Suunnan 1938–1939 ja Kalevan 1940–1944. Huttunen sävelsi sotilassoittokunnalle, orkesterille ja sekakuorolle sekä sovitti useita satoja sävellyksiä sotilasorkesterille. Reservin vänrikki Huttunen (1918) ylennettiin musiikkiluutnantiksi 1921, musiikkikapteeniksi 1938 musiikkimajuriksi 1942 ja musiikkieverstiluutnantiksi 1951.
Puolustusvoimien ylikapellimestarin tehtävästä Huttunen erosi 1951.
Emmanouíl Pappás (kunta)
Emmanouíl Pappás on Kreikan kylä ja samanniminen kunta (Δήμος Εμμανουήλ Παππά, Dímos Emmanouíl Pappá), joka sijaitsee Sérresin alueyksikössä Keski-Makedonian alueella. Koko kunnan pinta-ala on 338,8 neliökilometriä ja väkiluku 14 664. Varsinaisen Emmanouíl Pappáksen kylän väkiluku on 601 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Chrysó.
Kylä ja kunta on nimetty Kreikan vapaussodan sankareihin luetun Emmanouíl Pappáksen mukaan. Nykyinen Emmanouíl Pappáksen kunta muodostui, kun Emmanouíl Pappás ja Strymónas yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Emmanouíl Pappáksen kunta muodostuu kahdesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Suojaosuus (ulosotto)
Suojaosuus on ulosotossa rahamäärä, joka velalliselle on jätettävä palkan ja muun toistuvaistulon ulosmittauksessa toimeentulon turvaamiseksi. Määräajoin maksettavasta palkasta ulosmitattava määrä perustuu suojaosuuden suuruuteen, ja se muuttuu tulojen mukaan. Suojaosuus ei ole sama asia kuin palkasta ulosmittaamatta jätettävä määrä.
Pyhän Kolminaisuuden kirkko (Kulitsa ja pasha)
Ruhtinas Aleksandr Vjazemski rakennutti kirkon Pietarin lähellä omistamaansa Aleksandrovskojen kylään Katariina II:n lahjoittamilla varoilla vuosina 1785–1787. Arkkitehti Nikolai Lvov loi erikoisen rakennuskokonaisuuden, joka on samalla hienostunut ja runollinen. Kirkon muodostaa joonialaisten pylväiden reunustama kupolikattoinen rotunda (”kulitsa”). Sen vieressä on korkea pyramidimainen kellotapuli (”pasha”). Tarinan mukaan arkkitehti oli saanut innoituksensa Roomassa sijaitsevasta Vestan pyörötemppelistä ja preettori Gaius Cestius Epulon haudalle pystytetystä Cestiuksen pyramidista. Samat yksinkertaiset geometriset muodot toistuvat usein hänen tuotannossaan. Alkuperäistä sommitelmaa häiritsee jonkin verran vuosina 1857–1859 pystytetty lisärakennus.
Kirkon sisätilaa koristavat korinttilaiset pylväät ja alttarisyvennyksen yllä leijuvat enkelit. 1700-luvun puolivälistä oleva ikonostaasi on siirretty Vasilinsaarella sijainneesta Marian ilmestyksen kirkosta.
Suojaosuus (ulosotto)
Suojaosuus nostettiin kokeiluluonteisesti vuoden 2023 ajaksi täysimääräisen takuueläkkeen tasolle. Vuonna 2023 ulosotossa olevalle velalliselle jätettävä suojaosuus on 30,75 euroa päivässä velallisen itsensä osalta ja 8,99 euroa päivässä velallisen elatuksen varassa olevan henkilön, esimerkiksi lapsen, osalta. Velallisen, jolla ei ole elatuksen varassa olevia henkilöitä, suojaosuus on näin ollen 922,50 euroa kuukaudessa.
Pyhän Kolminaisuuden kirkko (Kulitsa ja pasha)
Nykyään rakennus on toimiva ortodoksinen kirkko. Sen osoite on Obuhovskoi oborony -prospekti 235. Lähin metroasema on Proletarskaja.
Suojaosuus (ulosotto)
Ulosmitattava määrä lasketaan palkan ulosmittauksessa velallisen tulojen ja toimeentuloetuuksien yhteismäärästä (tulopohja). Tulopohjaan kuuluvat kaikki velallisen saamat palkat ja luontoisedut sekä ulosmittauskelpoiset ja ulosmittauskelvottomat eläkkeet ja muut palkan sijasta maksettavat toimeentuloetuudet. Yksittäisestä ulosmittauskelpoisesta tulosta tai etuudesta saadaan tällöin ulosmitata säännönmukaista suurempi määrä. Tulopohjaan eivät kuulu ulosottokaaren 4. luvun 19. pykälässä tarkoitetut avustukset, korvaukset tai muut varat. Tulopohjasta vähennetään veron ennakonpidätys sekä velallisen maksettava työeläkemaksu ja työttömyysvakuutusmaksu.
Jos henkilön määräajoin maksettava palkka jää alle suojaosuuden, häneltä ei ulosmitata mitään. Jos määräajoin maksettava palkka ylittää suojaosuuden määrän enintään kaksinkertaisesti, siitä ulosmitataan kaksi kolmasosaa suojaosuuden ylittävästä osasta (tulorajaulosmittaus). Jos määräajoin maksettava palkka on yli kaksi kertaa suojaosuuden suuruinen, mutta enintään neljä kertaa suojaosuuden suuruinen, koko nettopalkasta ulosmitataan yksi kolmasosa. Jos määräajoin maksettava palkka on suurempi kuin neljä kertaa velallisen suojaosuuden määrä, ulosmitataan yksi kolmasosa neljä kertaa velallisen suojaosuuden määrää vastaavasta palkanosasta ja lisäksi neljä viidesosaa sen ylittävästä palkanosasta. Palkasta ulosmitataan kuitenkin enintään puolet.
Muusta kuin määräajoin maksettavasta palkasta ulosmitataan aina yksi kolmasosa.
Palkka-sanan merkitys ulosottokaaressa on laajempi kuin yleiskielessä. Palkkaan kuuluvat lisäksi mm. eläkkeet sekä sairauspäivärahat ja muut sellaiset palkan sijasta maksettavat toimeentuloetuudet ja korvaukset, joiden ulosmittaamista ei ole laissa kielletty.
Velalisen pankkitilillä olevilla rahavaroilla on kuukauden ajan puolitoistakertaisen suojaosuuden suuruinen erottamisetu.
Veronpalautus ulosmitataan kokonaisuudessaan, vaikka se olisi kertynyt palkan ennakonpidätyksistä tai ulosmittauskiellon alaisesta tulosta. Veronpalautus katsotaan velallisen ”säästöksi” (korkeimman oikeuden ennakkopäätös 1981 II 36).
Kyllä isä osaa
Kyllä isä osaa on suomalainen television komediasarja, joka kertoo stereotyyppisen suomalaisen murrosikäisperheen elämästä. Pekka Lepikön käsikirjoittama ja ohjaama 30-osainen sarja esitettiin ensimmäisen kerran vuosina 1994–1995. Sarjan on tuottanut Linssilude Oy ja Yle TV2.
Sarja kertoo nelihenkisen suomalaisen perheen arjesta ja edesottamuksista. Perheeseen kuuluvat isä, joka on taksimies, äiti, joka on siivooja, sekä teini-ikäiset lapset Jonna ja Jussi. Perhe asuu Tampereen Nekalassa omakotitalossa, joka olisi kaivannut remonttia jo aikoja sitten. Sarjassa perheen kotikadun nimeksi mainitaan Perätie, vaikka todellisuudessa talo sijaitsee muualla. Perhe on karikatyyri tyypillisestä suomalaisesta murrosikäisperheestä, jonka isä ei menesty elämässään. Äidin ja isän etunimiä ei mainita sarjassa koskaan. Sukunimeäkään ei mainita ääneen, mutta ulko-ovessa olevassa kyltissä sukunimenä lukee Juureva. Perheellä on Lada, jonka takaikkunassa lukee ”Rämä mutta maksettu”. Isä ja äiti haluaisivat kovasti rikastua. Usein isä keksiikin erilaisia keinoja joko säästää tai sijoittaa rahaa johonkin, josta perhe hyötyisi: esimerkiksi lottoaminen, kauppojen tarjouskupongeilla ostaminen tai vaihto-oppilaan majoittaminen. Nämä yritykset kaatuvat kerta toisensa jälkeen ja jälleen palataan alkutilanteeseen. Äiti, Jonna ja Jussi pitävät isää pilkkanaan. Perhe viettää paljon aikaa keittiössä, jonka läpi kuljetaan muihin huoneisiin. Keittiön pöydän ääressä usein joko pelataan korttia, luetaan lehtiä, useimmiten Aamulehteä, tehdään läksyjä tai riidellään.
Vuonna 1995 esitetyllä toisella tuotantokaudella vanhemmat ovat eronneet ja äiti muuttanut Ruotsiin. Talo on myyty pakkohuutokaupassa ja isä ja lapset muuttaneet kerrostaloasuntoon keskustaan. Kun kukaan ei halunnut tehdä kotitöitä, he hakivat isän mummon vanhainkodista heille asumaan.
Mummo-hahmon tuominen mukaan sarjaan johtui Lepikön mukaan siitä, että hän halusi tuoda takaisin ruutuun Anja Räsäsen esittämän Mummon, joka esiintyi aiemmin menestyksekkäästi omassa sarjassaan. Samankaltaista "Kyllä isä osaa" -huumoria löytyy myös Lepikön sarjasta Kaikki kotona (2000). Kyllä isä osaa -sarjaa on verrattu perusidealtaan yhdysvaltalaiseen Pulmuset-televisiosarjaan.
Sarjaan pohjautuva elokuva saa ensi-iltansa vuonna 2024. Elokuvassa Tom Lindholm (isä), Tuija Ernamo (äiti), Maiju Jokinen (Jonna) ja Jarno Jokinen (Jussi) palaavat alkuperäisiin rooleihinsa.
Paluu näytelmänä vuonna 2015
Tammikuussa 2015 Tampereen Komediateatterissa aloitettiin Kyllä isä osaa -näytelmät, joissa samat näyttelijät ovat samoissa rooleissa kuin televisiosarjassa. Näyttelijäkaartin täydennyksenä on Jere Riihinen, joka esittää Jonnan poikaystävää. Näytelmän ohjasi Panu Raipia.
DVD-julkaisut
Myöhemmin kaikki kolme DVD:tä kasattiin yksiin kansiin omaan DVD-boksiinsa.
Martin O’Malley
Martin Joseph O’Malley (s. 18. tammikuuta 1963) on yhdysvaltalainen demokraattipuolueen poliitikko. Hän toimi Marylandin osavaltion kuvernöörinä vuosina 2007–2015. Ennen kuvernööriksi tuloa hän työskenteli Baltimoren pormestarina 1999–2007. O’Malley oli Baltimoren kaupunginvaltuuston jäsen 1991–1999.
O’Malley valmistui kandidaatiksi Amerikan katolisesta yliopistosta vuonna 1985 ja juristiksi (J.D.) Marylandin yliopiston 1988. Hän sai oikeuden toimia asianajajana samana vuonna.
Amerikantikli
Amerikantikli (Spinus tristis) on peippolintuihin kuuluva varpuslintu, joka elää Kanadan eteläosissa sekä Yhdysvalloissa lukuun ottamatta maan eteläisiä osia. Lajin kuvaili ja nimesi Carl von Linné vuonna 1758.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 11–13 cm ja paino 11–20 g. Juhlapukuinen koiras on kirkkaankeltainen, sillä on musta päälaki ja otsa sekä mustat siivet, joissa on leveät valkoiset juovat. Myös pyrstö on musta, rajoittuen jyrkästi valkoiseen yläperään. Naaras on haileamman keltainen ja siltä puuttuu musta väri päästä. Nuoret linnut ja talvipukuiset koiraat muistuttavat naarasta ja niiltä puuttuu keltainen väri alapuolelta. Nokka on siemensyöjälinnun kartiomainen nokka ja väriltään pinkki lisääntymisaikana ja tummanharmaa talvipuvussa. Koiraan laulu on soinnukasta livertelyä. Lento on aaltoilevaa.
Amerikantikli on heimonsa ainoa laji, jolla on täydellinen ruumiinhöyhenten sulkasato kahdesti vuodessa: syksyllä pesimäalueella ja keväällä talvehtimisalueella. Syksyisessä sulkasadossa vanha lintu vaihtaa myös kaikki siipi- ja pyrstösulat.
Esiintyminen
Amerikantiklin esiintymisaluetta ovat Kanadan eteläosat läpi mantereen sekä Yhdysvallat lukuun ottamatta maan eteläisiä osia. Laji on yleinen ja sen maailman populaation kooksi arvioidaan 24 miljoonaa yksilöä. Se on muuttolintu elinalueensa pohjoisosissa, ja muuttaa talveksi Yhdysvaltojen etelä- ja länsiosiin sekä Keski-Amerikkaan. Lajia ei ole tavattu Suomessa.
Elinympäristö
Amerikantikli suosii tiklin tavoin puistomaisia metsiä, puutarhoja ja tienvarsien puuryhmiä. Se ruokailee pelloilla ja rikkaruohostoissa.