cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Joutsa
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Taajamat
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Seurakunnat
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Joutsassa on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat: Seurakunta toimii myös Luhangan kunnan alueella.
Itsenäisinä helluntaiseurakuntina Joutsassa toimivat Joutsan helluntaiseurakunta ja Rutalahden helluntaiseurakunta.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Joutsan alueella toimii Saimaan ortodoksinen seurakunta.
Entiset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu historiallisella ajalla lakkautetut seurakunnat Joutsan kunnan nykyisellä alueella.
Palvelut
Joutsassa annetaan perusopetusta Joutsan yhtenäiskoulussa, Kurkiauran ja Mieskonmäen kouluissa. Kurkiauran koulussa Leivonmäellä on kolme yhdysluokkaa (1-2, 3-4 ja 5-6). Mieskonmäen kyläkoulussa on kaksi opettajaa, toinen luokilla 0-2 ja toinen luokilla 3-6. Joutsan lukio toimii kirkonkylällä.
Joutsan pääkirjasto toimii kirkonkylällä, Leivonmäen lähikirjasto on auki kolmena päivänä viikossa ja Mieskonmäen ja Rutalahden lainausasemat kerran viikossa.
Kulttuuri
Joutsassa sekä naapurikunnassa Luhangassa ilmestyy paikallislehti Joutsan Seutu.
Joutsan kotiseutuyhdistys ylläpitää Joutsan talomuseota (Museotie 2).
Sahtikulttuuri on Joutsassa vahva. Joutsan Sahti oli vuoteen 2010 asti teollisesti valmistettu perinnejuoma. Yksityishenkilöt valmistavat sahtia edelleen kyläkunnilla.
Vuonna 1985 Joutsassa järjestettiin Kansainväliset matematiikkaolympialaiset. Osallistujien joukossa oli mm. vuonna 2002 Fieldsin mitalilla palkittu matemaatikko Laurent Lafforgue.
Joutsa ja sen lähiseutu on vaikuttanut ainakin seuraavien elokuvien kuvamaailmaan: Mikko Niskasen Käpy selän alla (1966), Matti Kassilan Aatamin puvussa… ja vähän Eevankin (1971), Mika Kaurismäen Arvottomat (1982), Kari Franckin ja Hannu Kahakorven televisionäytelmän Juhani on kuumeessa (1985)
Joutsa populaarikulttuurissa
Salatuissa elämissä Daniel Ojala muutti Pihlajakadulta Joutsaan hahmon poistuessa sarjasta. Myös Kummeli-sketsisarjan hahmo Mauno Ahonen on kertonut vitsin joutsalaismiehestä.
Liikenne
Koska Joutsa sijaitsee melko kaukana rautateistä, maantieliikenteen merkitys on korostunut. Joutsan kautta kulkee valtatie 4 (aiemmin kantatie 59), ja kuntakeskus sijaitsee suunnilleen Heinolan ja Jyväskylän puolivälissä.
Linja-autojen kaukoliikenteen pikavuoroilla Joutsasta pääsee ilman autonvaihtoa Helsinkiin, Jyväskylään, Ouluun, Rovaniemelle, Pieksämäelle, Kouvolaan, Kotkaan, Sysmään ja Asikkalaan. Vakiovuorolla pääsee suoraan myös Mikkeliin.
Onnelliset
Onnelliset voi tarkoittaa seuraavia:
Abaiang
Abaiang (joskus myös Apaiang tai Apia) on atolli Kiribatissa. Se koostuu 15 saaresta, joista vähintään yksi on asutettu. Saaren asukasluku oli 5 568 vuonna 2015. Ensimmäinen atollin löytänyt eurooppalainen oli kapteeni Thomas Gilbert vuonna 1788, jolloin hän nimesi saaret Matthew-saariksi laivansa omistajan mukaan, mutta väärinkäsitysten kautta saaria alettiin kutsua Charlotte-saariksi.
Seuraavat kaupungit ja kylät sijaitsevat Abaiangilla: Aonobuaka, Borotiam, Evena, Koinawa, Morikao, Tabontebike, Taburao, Tabwiroa, Takarano, Tanimaiaki, Tebanga, Tuarabu ja Ubanteman.
Russ Tamblyn
Russell Irving Tamblyn (s. 30. joulukuuta 1934 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan kenties parhaiten roolistaan Riffina vuoden 1961 musikaalielokuvassa West Side Story. Tamblyn tunnetaan lisäksi roolistaan psykiatri Lawrence Jacobyna kulttisarjassa Twin Peaks (1990–1991). Hän sai parhaan miessivuosan Oscar-ehdokkuuden vuoden 1957 elokuvasta Peyton Place – vihan tyyssija. Tamblynin isä oli näyttelijä Eddie Tamblyn, ja hänen vanhempi veljensä Larry on muusikko. Tamblyn on ollut kolmesti naimisissa, ja hänen tyttärensä Amber on isänsä tavoin näyttelijä.
Keltaotsaseppä
Keltaotsaseppä (Pogoniulus chrysoconus) on pieni tikkalintu.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 11–12 cm ja sen paino on 8–20 grammaa. Keltaotsaseppä on pikkuseppien yhdeksänlajisen suvun pienimpiä edustajia. Lajin höyhenpuku on alapuolelta keltainen ja päältä kirjava. Pää on musta-valkoviiruinen ja otsassa on kellanoranssi täplä. Nokka on lyhyehkö ja tukeva. Koiras ja naaras ovat samannäköisiä. Nuorella linnulla ei ole pään keltaista täplää.
Keltaotsaseppä huutelee nopeita ja pitkiä tink-tink-sarjoja oksalla istuen. Ruokaillessaan puissa laji on ketterä ja vauhdikas, kiipeillen välillä pitkin runkoa, välillä räpytellen oksistossa.
Jotkut tutkijat pitävät keltaotsaseppää samana lajina kuin eteläisempää punaotsaseppää (P. pusillus).
Esiintyminen
Keltaotsaseppää tavataan Afrikassa Saharan eteläpuolelta aina Etelä-Afrikan pohjoisosiin saakka. Levinneisyys ei kuitenkaan ole aivan yhtenäinen. Lajin kanta on elinvoimainen, sillä se on paikoin yleinen lähes kymmenen miljoonan neliökilometrin esiintymisalueella. Laji on paikkalintu.
Elinympäristö
Lajin tyypillistä elinympäristöä ovat kuivat avoimet metsät ja savannit. Sitä ei ilmeisesti tavata sademetsissä.
Lisääntyminen
Keltaotsasepän pesä on puun- tai kannonkolossa. Valkoisia munia on kaksi tai kolme. Haudonta kestää noin 12 päivää ja poikaset lähtevät pesästä kolmiviikkoisina. Laji voi pesiä ympäri vuoden ja sillä voi olla vuodessa kolmesta neljään pesyettä.
Ravinto
Lajin pääasiallista ravintoa ovat hyönteiset ja muut selkärangattomat sekä pienet hedelmät ja marjat. Se levittää tehokkaasti hedelmäpuiden siemeniä ulosteidensa mukana.
Carol W. Greider
Greider sai vuoden 2009 lääketieteen Nobelin yhdessä Elizabeth H. Blackburnin ja Jack W. Szostakin kanssa tutkimuksista, jotka liittyvät siihen, kuinka kromosomien dna-nauhan päissä olevat telomeerit suojaavat soluja.
Samalle kolmikolle myönnettiin vuonna 2006 Albert Lasker -palkinto lääketieteellisestä perustutkimustyöstä. Blackburn ja Greider saivat myös vuoden 2007 Louisa Gross Horwitz -palkinnon.
Dune (videopeli)
Peli perustuu Frank Herbertin kirjaan Dyyni. Pelin arvosteluissa on kiinnitetty huomiota Stéphane Picqin ääniraitaan.
Kehitys
Pelin kehitys alkoi Cryo Interactivella vuonna 1989 ja se keskeytettiin vuonna 1990 johdon vaihduttua Virgin Interactivella. Virgin ei ollut tyytyväinen pelin estetiikkaan ja sen yhdistelmään seikkailua ja strategiaa, jonka johdosta lisenssi annettiin Westwood Studiosille Dune II:n kehitykseen. Cryo kuitenkin jatkoi pelin kehitystä salassa.
Ääniraita
Pelin ääniraita on julkaistu nimellä Dune: Spice Opera. Tilt-lehti (ranskalainen lehti) myönsi Stéphane Picqille Golden Tilt -palkinnon.
Vastaanotto
Peli on saanut CU Amiga -lehden arvostelussa arvosanaksi 83%.
Peli on saanut The One -lehden arvostelussa arvosanaksi 90%.
Peli oli kaupallinen menestys myyden vuoteen 1997 mennessä.
Jylhämä
Jylhämä on kylä Vaalan kunnassa, samoin kuin ensimmäinen vesivoimalaitos Oulujoessa Oulujärven länsipäästä eli Vaalankurkusta alaspäin. Vuonna 1954 Säräisniemestä, joka oli entinen alueellinen kuntakeskus, muodostettiin uusi Vaalan kunta, johon liitettiin alueita Utajärvestä mukaan luettuna Niskan kylään kuulunut Jylhämä. Myllylampi Jylhämässä on sikäli historiallinen paikka, että Suomen ensimmäinen naisrunoilija Isa Asp asui siellä lapsuudessaan.
Voimalaitostyömaasta kyläyhteisöksi
1946 alkanut voimalaitostyömaa toi Jylhämään paljon väkeä ja toimeliaisuutta – rakentajia oli parhaimmillaan pari tuhatta. Voimalan valmistuttua 1951 alueelle jäi yhä asumaan suuri  määrä perheitä.
Kylässä oli oma koulu, jonka rakennuksen voimalaitosyhtiö Oulujoki Oy omisti. Suurimmillaan koulu oli viisiopettajainen. Vuonna 1955 Jylhämän koulussa oli yli sata oppilasta, Vaalan koulussa vain 80. Opettajina Jylhämässä toimivat ainakin Aleksi Väisänen, Vilho Karjalainen, Maria Peltola, Kyllikki Kaukio, Henry Wikman, Outi Harju ja Terttu Ukkola. Keittäjänä toimi Hilja Moilanen. Jylhämän koulu loppui vuonna 1957, oppilaat siirtyivät Vaalan kouluun.
Syyskuun 3. päivänä 1956 Jylhämässä, yhtiön ruokalan tiloissa, aloitti toimintansa Vaalan kunnallinen keskikoulu. Koulun johtajana toimi maisteri Melo. Seuraavana vuonna koulu sai tilat Vaalan keskuskansakoululta.
Asutus ja palvelut
Jylhämän kylän asustusta oli Poukamonkankaalla, voimalaitosyhtiön omistamien Raappanan ja Kolehmaisen maatilojen lähellä, Kiljusuolla, Lintukylässä ja Ketunsaaressa. Voimalaitoksen työnjohtoa asui Uutelassa ja Nuojuankankaalla. Alueelle rakennettiin myös rivitaloja kaikilla mukavuuksilla: juokseva vesi, sisävessa, kylpyhuone, alakerran askartelutilat. Sähkö oli kaikille yhtiön työntekijöille ilmaista.
Uutelan alue
Yhtiön vieraita varten olivat käytössä Uutelan vierasmaja ja lohitupa. Jotkut vieraista tulivat paikalle helikopterilla, toisia kuljetettiin vesille yhtiön Aleksi-nimisellä laivalla. Koko Uutelan alue on arkkitehti Ervin suunnittelema. Siellä oli tuulimylly, sinne tuotiin Puolangalta vesimylly, rakennettiin pärehöylä sekä koottiin ja luetteloitiin aittoihin vanhaa esineistöä. Oulujoki Oy:n toimitusjohtaja Niilo Saarivirta halusi Uutelasta asuinalueen, jossa uusi ja vanha Oulujoki yhdistyisivät. Uutelan vierasmajassa oli Alvar Aallon suunnittelemat kalusteet ja Paavo Tynellin valaisimet. Uutelassa toimi myös Jylhämän Koskenpoikien partiokolo.
Jylhämä tänään
Jylhämän kylä on hiljennyt, pääosan voimalaitoksen alueella olleista entisistä Oulujoki Oy:n omistamista rakennuksista osti 2000-luvun alussa yksityishenkilö. Vuodesta 2003 Uutelan museoalue on ollut yksityisessä omistuksessa. Lohituvassa ovat yöpyneet muun muassa presidentit Mannerheim, Kekkonen ja Koivisto.
Piotr Fijas
Fijas saavutti pronssia lentomäen MM-kilpailuissa Planicassa 1979 Armin Koglerin ja Axel Zitzmannin jälkeen. Sarajevon olympialaisissa 1984 hän oli normaalimäessä seitsemäs. Vuonna 1987 Fijas hyppäsi Planicassa lentomäen maailmanennätyksen 194 metriä.
Fijas voitti yhteensä kolme maailmancupin osakilpailua ja sijoittui kolmen parhaan joukkoon kaikkiaan kymmenen kertaa. Lisäksi hän oli ennen maailmancupin historian alkua kolmas Keski-Euroopan mäkiviikon Bischofshofenin osakilpailussa 1979. Mäkiviikon yhteispisteissä hän oli seitsemäs vuosina 1984–1985 ja 1985–1986.
Hans von Chiari
right|thumb| Hans von Chiari Hans von Chiari (14. syyskuuta 1851 Wien Itävalta – toukokuu 1916 Straßburg) oli itävaltalainen patologi, jonka mukaan ovat saaneet nimensä Budd–Chiari-oireyhtymä ja erityisesti Arnold–Chiari-epämuodostuma.
Chiarin isä oli wieniläinen gynekologi Johann Baptist Chiari. Vuonna 1906 Chiarista tuli patologisen anatomian professori Strassburgiin, ja hän toimi virassa kuolemaansa asti.
Vitali Žolobov
Vitali Žolobov (, s. 18. kesäkuuta 1937 Zburjevka, Ukrainan neuvostotasavalta) on entinen neuvostoliittolainen kosmonautti.
Hän lensi kesällä 1976 Sojuz 21 -avaruusaluksella Saljut 5 -avaruusasemalle. Hän kärsi voimakkaasti avaruuspahoinvoinnista.
Hän toimi avaruusohjelmassa vuoteen 1981 asti, jolloin hänestä tuli geologian tutkimusryhmän päällikkö.
Ali Hassan Mwinyi
Ali Hassan Mwinyi (s. 8. toukokuuta 1925 Kivure) oli Tansanian presidentti 1985–1995 ja hallitsevan CCM-puolueen johtaja 1990–1995. Hän oli ennen presidenttikauttaan sisäministerinä ja varapresidenttinä.
Mwinyi on koulutukseltaan opettaja, ja hän oleskeli Newcastlessa ja Hullissa 1950-luvun puolivälissä.
Presidenttinä Mwinyi aloitti edeltäjänsä Julius Nyereren rakentaman sosialistisen järjestelmän purkamisen. Hinnat vapautettiin, ja maa avattiin ulkomaisille investoinneille. Puolue ja valtionhallinto erotettiin toisistaan, ja 7.5.1992 Mwinyin toisella kaudella sallittiin oppositiopuolueet. Samana vuonna rekisteröityi kuusi uutta puoluetta, mutta CCM säilytti johtoasemansa myös vapaissa vaaleissa, ja Mwinyin seuraajaksi tuli 1995 Benjamin Mkapa.
Ensimmäinen kerta
Ensimmäinen kerta on Ellen Datlow’n toimittama novelliantologia, johon on koottu sukupuolta ja seksuaalisuutta käsittelevää tieteiskirjallisuutta. Suomennoksen kannen alaotsikko on Eroottisia scifi-novelleja ja nimiösivun alaotsikko Muukalaisseksiä.
Johanna Sinisalo kirjoitti Aikakoneen arviossa, että alaotsikko ”eroottisia scifi-novelleja” on harhaanjohtava. Kirjan novellit tosin käsittelevät seksiä, mutta vain yksi tai kaksi niistä on eroottisia sikäli, että tarkoitus olisi synnyttää seksuaalista mielihyvää. Suomennokset ovat kelvollisella tasolla, kannen typografia ”alapuolella kaiken arvostelun ja Jari Rasin kansikuva vähintäänkin tyhmä”. Novellit sinänsä ovat erinomaisia ja ”moni kirjoittaja onnistuu suorastaan räjäyttämään tajunnan, mikäli lukija on vain oikeassa vastaanottavaisuuden tilassa”.
Paul Landers
Landersin on joissain tiedoissa virheellisesti väitetty syntyneen Brest-Litovskissa Valko-Venäjällä; todellisuudessa Landers on kuitenkin syntynyt Saksassa, Berliinissä. Hän asui lapsena jonkin aikaa myös Moskovassa Venäjällä. Landersin molemmat vanhemmat olivat opettajia. Landers lähti kotoaan teini-ikäisenä. Vuonna 1983 hän perusti Berliinissä punk-yhtyeen Feeling B Aljoscha Rompen ja Christian "Flake" Lorenzin kanssa. Hän soitti myös muissa yhtyeissä, kuten First Arsch ja Die Firma. Vuonna 1994 Landers liittyi Rammsteiniin. Paul on soittanut myös Die Magdalene Keibel Combossa
Hän pääsi yhtyeeseen laulaja Till Lindemannin kautta, koska he olivat tuttuja. Alussa toinen kitaristeista, Richard Kruspe oli vastustanut Paulin ottamista yhtyeeseen.
Landers on ilmoittanut lempiyhtyeikseen Panteran, Metallican ja Sex Pistolsin.
Rammsteinin ykköskitaristin Richard Kruspen tavoin ESP on tuottanut Paulille oman kitaran nimeltä ESP Eclipse I CTM Signature Paul Landers. Tämä tummansininen Les Paul -mallin kitara maksaa n. 1800 €. Lisäksi keikoilla Landersilla on mukanaan aina 4 erivireistä kitaraa + Takamen elektroakustinen. ESP:n lisäksi Landersin sähkökitaramerkkeihin kuuluvat Ibanez ja Gibson.
ULEB Eurocup
ULEB Eurocup (kilpailtiin vuosina 2002–2008 nimellä ULEB Cup ) on eurooppalaisille seurajoukkueille tarkoitettu kansainvälinen koripallosarja. Se on toiseksi korkein seurajoukkuekilpailu Euroopassa heti Euroliigan jälkeen. Kilpailu pidettiin ensimmäisen kerran vuonna 2002, jolloin sen voitti espanjalainen Pamesa Valencia. Kilpailu perustettiin, kun Korac Cup ja Saporta Cup yhdistyivät. Eurocupin voittaja pääsee aina seuraavaksi kaudeksi Euroliigaan. Cupin menestyneimmät seurat tähän mennessä ovat liettualainen Lietuvos Rytas ja espanjalainen Valencia BC kahdella mestaruudellaan. Suomalaisista joukkueista sarjassa on pelannut Bisons Loimaa kaudella 2013–2014.
Sarjasysteemi
Kauden 2007–2008 jälkeen joukkueiden määrä pudotettiin 54:stä 48:een.
Toinen karsintakierros
Tälläkin kierroksella on mukana 16 joukkuetta. Kahdeksan joukkuetta, jotka pääsivät ensimmäiseltä kierrokselta jatkoon, pelaavat joukkueita vastaan, jotka pääsivät automaattisesti mukaan vasta toisella kierroksella. Myös tällöinkin pelataan otteluparit, joista voittajat pääsevät jatkoon.
Lohkovaihe
Mukana on 32 joukkuetta: kahdeksan karsintojen kautta jatkoon päässyttä sekä 24, jotka pääsivät automaattisesti. Tämän jälkeen sarjaa pitää ULEB. Joukkueet jaetaan neljän joukkueen lohkoihin, jolloin lohkoja on yhteensä kahdeksan. Joukkueet pelaavat kahdesti toisiaan vastaan ja lohkojen kaksi parasta pääsevät jatkoon.
TOP-16
Kuudentoista parhaan joukkueen vaihe otettiin käyttöön vasta kaudella 2008–2009. Joukkueet jaetaan neljän joukkueen lohkoihin, jolloin lohkoja on yhteensä neljä. Lohkojen kaksi parasta pääsee seuraavaan vaiheeseen.
Final Eight
Tässä vaiheessa vain voitolla pääsee jatkoon. Jatkoonmenijät pelaavat yhden pelin, jonka voittaja pääsee jatkoon. Semi-finaalien häviäjät pelaavat pelin, jolla ratkaistaan pronssijoukkue. Kaksi viimeistä joukkuetta, jotka siis voittivat semi-finaalin, pelaavat loppuottelun. Loppuottelun voittaja pääsee seuraavaksi kaudeksi automaattisesti Euroliigaan.
Koalat
Koalat eli pussikarhut (Phascolarctidae) on harvaetuhampaisten pussieläinten lahkoon kuuluva nisäkäsheimo. Siihen kuuluu yksi hengissä säilynyt laji (koala), kuusi fossiilien perusteella hyvin tunnettua lajia, viisi vähemmän tunnettua fossiililajia sekä kaksi fossiilia, joiden taksonomiasta tieteilijät eivät ole päässeet yksimielisyyteen, mutta jotka on asetettu tähän heimoon.
Koalojen heimo on peräisin aikaiselta mioseenikaudelta.
Suvut ja lajit
Heimoon kuuluvat seuraavat suvut ja lajit:
Gazpacho
thumb|Lautasellinen gazpachoa.
Vaikka tomaatti onkin tärkeä osa Suomessakin yleistyneessä gazpachon muodossa, muodostavat gazpachon aiemmin mainitut alkuperäiset ainekset. Andalusiassa tarjoillaan yhä useita gazpachoja, joissa ei ole lainkaan tomaattia. Eräs hyvin suosittu gazpachon muoto on valkoinen gazpacho eli ajo blanco malagueño. Se valmistetaan pääasiassa manteleista, leivästä, valkosipulista, viinietikasta ja oliiviöljystä.
Yhdysvaltalainen republikaaniedustaja Marjorie Taylor Greene sekoitti puheessaan gazpachon salaiseen poliisiin Gestapoon yrittäessään verrata demokraattien Nancy Pelosia natseihin.
Donald Norman
Donald A. Norman (s. 25. joulukuuta 1935) on Kalifornian ja San Diegon yliopistojen kognitiotieteen emeritusprofessori ja Northwestern-yliopiston tietojenkäsittelytieteen (Computer Science) professori. Hän opettaa Stanfordin yliopistossa. Norman kuuluu Encyclopaedia Britannican toimituskuntaan.
Norman on yksi Nielsen Norman Groupin perustajajäsenistä yhdessä Jakob Nielsenin kanssa. Hän on työskennellyt myös Apple Computer ja Hewlett-Packard -yrityksissä.
Norman tuli tunnetuksi julkaistuaan kirjan The Psychology of Everyday Things, 1988 (julkaistiin uudelleen nimellä The Design of Everyday Things, 2002). Se on suomennettu ''Miten avata mahdottomia ovia? Tuotesuunnittelun salakarit'' (1991). Norman toteaa kirjassaan, että useimmiten ihminen syyttää itseään siitä, ettei joku arkipäiväinen esine tai kone toimi sillä tavalla kuin sen kuuluisi. Useimmiten kysymys on kuitenkin epäonnistuneesta tuotesuunnitelusta, josta hän luettelee kirjassaan lukuisia esimerkkejä. Normanin mielestä tekniikkalähtöinen suunnittelu ei palvele loppukäyttäjää.
Puotinharju
Puotinharju on Helsingin 45. kaupunginosaan eli Vartiokylään kuuluva osa-alue Itä-Helsingissä. Alueen nimi on johdettu vanhasta kylännimestä Botby (suom. Vartiokylä).
Puotinharjusta Helsingin keskustaan on matkaa 10 km. Alueen ytimen muodostaa 3778 asukkaan (1.1.2005) kerrostalolähiö, joka palveluineen tarjoaa työpaikkoja 258 ihmiselle. Asuinalue rakennettiin 1960-luvulla, erityisesti vuosina 1962–1965.
Puotinharjulaisilla on etenkin Kehä I:n länsipuolella käytössään hyvät palvelut, tosin ne sijoittuvat enimmäkseen virallisesti naapurikaupunginosiin. Puotinharjussa sijaitsee Itäkeskuksen uimahalli ja Prisma Itäkeskus, Myllypurossa Myllypuron liikuntapuisto, Itäkeskuksen peruskoulu ja Itäkeskuksen lukio sekä Itäkeskuksen kaupunginosassa mm. Kauppakeskus Itis, Kulttuurikeskus Stoa ja Puhos-ostoskeskus. Aluetta palvelevat Itäkeskuksen ja Puotilan metroasemat.
Monet Puotinharjun kadut ovat saaneet nimensä Suomen vanhojen linnojen mukaan. Alueella on muun muassa Turunlinnantie, Raaseporintie, Kajaaninlinnantie, Olavinlinnantie, Kastelholmantie ja Korsholmantie.
Puotinharjun rajat
Kehä I:n länsipuolella kaupunginosa on kapeimmillaan vain 200 metriä leveä, ja Myllypuron, Puotinharjun sekä Itäkeskuksen kaupunginosien rajat tällä alueella ovat hyvin monimutkaiset. Puotinharjulaisilla on tällä alueella käytössään hyvät palvelut, mutta ne sijoittuvat enimmäkseen virallisesti naapurikaupunginosiin. Esimerkiksi Itäkeskuksen peruskoulu ja lukio ovat tosiasiassa Myllypurossa, ja niiden vieressä olevat kerrostalot sen sijaan kuuluvat Puotinharjuun Itäkeskuksen rajan kulkiessa vasta Turunlinnantiellä. Kehä I:n länsipuolella lähinnä alueen asuinkerrostalot kuuluvat Puotinharjuun ja kaikki muu kuuluu joko Itäkeskukseen tai Myllypuroon.
Kulttuurikeskus Stoa sekä aiemmin Puotinharjun ostoskeskuksena tunnettu Puhos ovat kuuluneet Itäkeskukseen siitä lähtien kun Itäkeskus erotettiin osittain Puotinharjusta, osittain Marjaniemestä omaksi osa-alueekseen vuonna 1996. Osa-alueen eteläraja kulkee osittain Itäväylää pitkin, Itäkeskuksen metroaseman ja kauppakeskuksen kohdalla kuitenkin pohjoisempana, Turunlinnantietä pitkin – näin ollen Itäkeskuksen Prisma sijaitseekin todellisuudessa Puotinharjussa. Stoan ja Puhoksen kohdalla Puotinharju raja kulkee hieman Turunlinnantietä pohjoisempana siten, että raja kulkee välittömästi kohteiden pohjoispuolella. Myllypuro puolestaan alkaa noin 200 metriä Puhoksesta pohjoiseen, jalkapallokentältä.
Lännessä ja pohjoisessa raja kulkee Myllypuron liikuntapuiston etelä- ja länsireunassa kulkevaa kävelytietä pitkin. Itäväylän ja Varikkotien kohdalla Puotinharju jatkaa kapeana kaistaleena Ratasmyllyntielle asti, josta alkaa Roihupellon teollisuusalue. Myllypuro puolestaan työntyy kapeana kaistaleena Puotinharjun ja Roihupellon välissä Varikkotielle siten, että tennishalli kuuluu Myllypuroon, vaikka sen edestä kulkeva Varikkotie kuuluu Puotinharjuun. Heti Itäväylän eteläpuolella alkaa Itäkeskus, johon Marjaniemen siirtolapuutarha siis kuuluu. Idässä rajalinja Vartioharjun osa-alueeseen päin kulkee Kukkaniityntietä niin, että aivan pohjoisimmat itäpuolen talot luetaan kuitenkin Puotinharjuun. Puotinharjulla ja Kontulalla on yhteistä rajaa noin 100 metriä. Itäväylän eteläpuolella ja Itäkeskuksen itäpuolella sijaitseva Puotila on myös Puotinharjun naapureita.
Palvelut
250px|thumb|[[Ostoskeskus Puotinharjun Puhos|Ostoskeskus Puhos.]] 250px|thumb|2009 avattu Prisma ja 1960-luvulla rakennettuja asuintaloja Puotinharjussa. Etualalla [[Kehä I:n ja Vanhanlinnantien risteys.]]
Puotinharjun välittömässä läheisyydessä sijaitsee 1960-luvun alussa rakennettu, aikoinaan Suomen suurimpiin kuulunut ostoskeskus Puhos. Nykyisin se kuitenkin on jäänyt viereisen Itiksen varjoon. Puotinharjun alueella sijaitsee myös Prisma Itäkeskus.
Puotinharjussa sijaitsevat muun muassa
Puotinharjun välittömässä läheisyydessä Myllypurossa sijaitsevat mm.:
Liikenneyhteyksiä Puotinharjuun
Joukkoliikenneyhteydet ovat yöaikaa lukuun ottamatta varsin hyvät. Itäkeskuksen ja Puotilan metroasemat palvelevat sujuvasti myös Puotinharjua, vaikkakin tietyistä osista niille on kävelyä yli kilometri, jolloin voi kuitenkin mennä bussilla. Itäkeskuksen metroasema sijaitsee Itis-kauppakeskuksen länsipäädyssä, Puotilan metroasema puolestaan Itäkeskuksen Prisman vieressä. Itäväylää, Turunlinnantie-Vanhanlinnantietä sekä Kehä I:tä ja Meripellontietä pitkin kulkee useita kaupungin, seutuliikenteen ja kaukoliikenteen linja-autoreittejä, jotka palvelut ovat puotinharjulaisille lähietäisyydellä. Busseilla pääsee mm. keskustaan, Itäkeskukseen, Malmille, Kontulaan ja kaukoliikenteen busseilla mm. Porvooseen.
Kevyen liikenteen reitistöä on alueella melko paljon. Eräs kaupungin opastetuista kevyen liikenteen maisemareiteistä kulkee Puotinharjun läpi.
Barkerintalo
Barkerintalo on Tampereen vanhin vakituisessa asuntokäytössä oleva rakennus ja kaikkiaan kolmanneksi vanhin rakennus Tampereen keskustassa Vanhan kirkon ja sen kellotapulin jälkeen. Puuvillatehtaankadun ja Näsilinnankadun kulmassa sijaitseva hirsitalo valmistui vuonna 1837.
Talon piirsi Finlaysonin puuvillatehtaan rakentamista johtanut muurarimestari Erik Johan Wennerqvist. Talo on saanut nimensä britti John Barkerin mukaan. Hän tuli Tampereelle valvomaan Finlaysonin Kuusivooninkisen rakentamista mutta jäi kaupunkiin ja osti tontin silloisen kaupunkialueen äärimmäisestä luoteiskulmasta. Barker kuitenkin riitautui Finlaysonin johdon kanssa ja muutti Turkuun vuonna 1843 perustaen sinne oman puuvillatehtaan. Finlayson lunasti talon ja käytti sitä virkailijoidensa työsuhdeasuntona. Taloa laajennettiin ensin 1888 ja toisen kerran 1909. 1970-luvulla laaditun uuden asemakaavan vuoksi iso osa talon entisestä puutarhasta otettiin naapuruston uusien kerrostalojen parkkipaikoiksi mutta itse rakennus säästettiin. Siitä oli tarkoitus tulla Finlaysonin työterveyshuollon ja henkilöstöpalvelujen tila. 1980-luvulla tekstiilikauppa alkoi käydä huonosti kannattavaksi ja Finlayson supisti toimintojaan. Samassa yhteydessä yhtiö myös luopui tarpeettomaksi katsomastaan kiinteistöomaisuudesta. 1987 perustettiin Barkerintalosta, Vanhasta postitalosta ja niiden väliin jäävästä Pikkutalosta Asunto Oy Nääsvillat, joka hallinnoi talojen yhteensä 11 asuntoa. Rakennukset on suojeltu.
George Gé
thumb|Gé vuonna 1940. George Herman Karl Gé (alk. Grönfeldt; 26. kesäkuuta 1893 Pietari – 18. marraskuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen tanssija, koreografi ja balettimestari. Hän opiskeli balettia Pietarissa Venäjän keisarillisen baletin tanssijan Nikolai Legatin johdolla. George Géstä tuli suomalaisen miestanssin pioneeri, ja hän toimi Helsingin Suomalaisen Oopperan ensimmäisenä balettimestarina sen alkuvuosina 1921–1935.
Tausta
George Grönfeldt syntyi Pietarissa, jossa hänen vanhempansa, liikemies Ernst Grönfeldt ja puoliso Amelie Söderberg asuivat. Hän suoritti musiikkiopintoja Pietarin konservatoriossa ja sai baletin yksityisopetusta Keisarillisen baletin tanssijalta Nikolai Legatilta. Hän hankki myös porvarillisen ammatin ja toimi pankkivirkailijana Pietarissa, mutta musiikki ja tanssi muodostuivat hänelle kuitenkin elämäntyöksi.
Tanssija
Gé toimi tanssijana Mihailovski-teatterissa Pietarissa vuosina 1917–1920, pianistina eri balettikouluissa sekä tanssijana Apollo-teatterissa 1920–1921. Hän siirtyi itsenäistyneeseen Suomeen ja toimi tanssijana ja balettimestarina Suomalaisessa oopperassa 1921–1935. Tämän jälkeen hän siirtyi useiksi vuosiksi ulkomaille ja toimi sekä tanssijana, koreografina, balettimestarina että revyyohjelmien laatijana vuosina 1935–1938 eritoten Ranskassa. Hän lähti sotaa pakoon Ranskasta ja päätyi puolueettomana pysyneeseen Ruotsiin.
Ruotsissa Gé toimi Tukholman kuninkaallisen oopperan balettimestarina vuosina 1940 ja 1948. Samaan aikaan hän kuitenkin teki vierailuja Oscarsteaterniin ja Stora Teaterniin Göteborgissa. Jo vuodesta 1937 lähtien hän oli laatinut operettikoreografioita Helsingin Svenska Teaterniin. Tätä toimintaa hän jatkoi aina kuolemaansa saakka vuoteen 1962. Vuonna 1955 hän pestautui vuoden ajaksi balettimestariksi Göteborgin Stora Teaterniin. Kotimaahan hän kuitenkin palasi pysyvästi vuonna 1955, jolloin hän aloitti toimintansa Suomen Kansallisoopperassa ja jatkoi tässä tehtävässä kuolemaansa asti.
Ondine
thumb Ondine on suomalainen vuonna 1985 perustettu taidemusiikkiin erikoistunut levy-yhtiö. Se on julkaissut yli 600 CD-, SACD- ja DVD-levyä.
Levy-yhtiön alkuperäinen tarkoitus oli julkaista vuosittain yksi live-taltiointi Kuhmon kamarimusiikkifestivaaleilta. Kuitenkin jo merkin neljäs julkaisu, Einojuhani Rautavaaran Thomas-ooppera, sai laajaa kansainvälistä huomiota, ja yhtiö laajensi toimintaansa muuhunkin taidemusiikkiin. Yhtiön perustaja ja toimitusjohtaja on Reijo Kiilunen. Vuodesta 2009 Ondine on ollut osa Naxos-ryhmää. Ondine on julkaissut levytyksinä lähes koko Einojuhani Rautavaaran sävellystuotannon. Vuonna 1996 julkaistu taltiointi Rautavaaran 7. sinfoniasta Angel of Light oli kansainvälinen menestys, ja levyä on myyty jo yli 100 000 kpl.
Ondine on voittanut useita palkintoja mm. Cannesissa (MIDEM) sekä Gramophone-lehden, BBC Music Magazinen, ja International Classical Music Awards (ICMA):n, Echon ja Preis der deutschen Schallplattenkritikin palkintosarjoissa. ICMA (International Classical Music Awards) valitsi Ondinen vuoden levymerkiksi 2012. Levymerkille ovat levyttäneet muun muassa pianistit ja kapellimestarit Vladimir Ashkenazy, Hannu Lintu, Leif Segerstam, Ralf Gothóni, Paavali Jumppanen ja Olli Mustonen, laulajat Soile Isokoski, Karita Mattila, Camilla Nylund, Monica Groop, Jorma Hynninen ja Matti Salminen; viulisti Pekka Kuusisto sekä Radion sinfoniaorkesteri ja Kronos-kvartetti.
2x2
2x2 (" kaksi kertaa kaksi") on evankelista ja vapaamuurari William Irvinen Rathmolyonissa, Irlannissa lokakuussa 1897 perustama uskonnollinen liike.
Sitä pidetään lahkona. Liikkeen alkuperä on protestanttinen, mutta se julistaa valtakirkkojen opetuksesta eroavaa sanomaansa. Liikkeen mukaan Jeesus ei ole Jumalan poika, vain Jumalan innoittama. Liike käyttää Kuningas Jaakon Raamattua. Liike väittää olleensa olemassa jo Jeesuksen ajoista lähtien. 2x2-liikkeeseen liitytään aikuiskasteen kautta.
Historia
Liikkeen perustanut William Irvine oli alkujaan Faith Mission -liikkeen lähetystyöntekijä, joka saapui Skotlannista Irlantiin.
Kun Irvine alkoi puhua lopun ajan läheisyydestä ja hierarkian tarpeettomuudesta, valvojat tunsivat asemansa uhatuksi ja erottivat Irvinen 2x2:n jäsenyydestä vuonna 1914. Väitettiin, että Irvine vietti mukavaa elämää ja harrasti naissuhteita.
Merkittävä evankelista Edward Cooney, jonka mukaan liikkeen jäseniä kutsuttiinkin joskus cooneyiiteiksi, erotettiin liikkeestä vuonna 1928 samoin siitä syystä, että tämä arvosteli valvojien valtaa ja leveää elämäntyyliä ja muita liikkeen piirteitä, joita piti poikkeamina liikkeen alkuperäisestä sanomasta. Cooneyiitit erkanivat 2x2-liikkeestä omaksi ryhmäkseen.
Tämän jälkeen 2x2-liikkeen näkyvyys väheni vuosikymmeniksi. Liikkeellä oli huippuakoinaan 1-4 miljoonaa jäsentä. Viime aikoina liike on saanut julkisuutta muun muassa kirjoja ja internet-sivuja julkaisemalla. 2x2-liike ilmaantui Suomeen 1924–1925.
Liike on pienentynyt viime vuosikymmeninä. Sillä lienee Suomessa korkeintaan joitain kymmeniä jäseniä.
Nimitys
2x2-liike ei käytä itsestään mitään nimitystä. Liikkeen sisällä käytetään monesti nimiä "Tie" ja "Totuus".
Liikkeen virallisia nimiä esim Christian Conventions Yhdysvalloissa, Assemblies of Christians Kanadassa ja The Testimony of Jesus Yhdistyneessä kuningaskunnassa sekä Kristna i Sverige Ruotsissa. Näitä nimityksiä käyteään vain rekisteröitymisessä, jäsenet eivät niitä yleisesti käytä.
Nimitys 2x2 tulee siitä, että siihen kuluvat kulkevat pareittain kodista kotiin. Liikkeellä kun ei ole näkyviä kirkkorakennuksia.
Liikkeen toiminta
Liike kieltää mm, päihteet, kiroilun, uhkapelin, tanssin, perinteisen kristillisen kirjallisuuden ja kristilliset tunnukset.
Liikkeen jäsenet jakautuvat valvojiin, työläisiin ja ystäviin tässä arvojärjestyksessä. Valvojat johtavat liikettä ja mm. keräävät rahaa liikkeen toimintaa varten. Ystävät lähinnä majoittavat liikkeen jäseniä, ja maksavat näiden kustannukset majoitusaikana.
Kritiikkiä
Jos liikkeen oppeja ei hyväksy tai ei elä liikkeen ohjeiden mukaan, joutuu karkotetuksi. Liikkeen jäsenet karttavat erotettuja. Liikkeessä on esiintynyt seksuaalista hyväksikäyttöä Pohjois-Amerikassa ja Uudessa Seelannissa. Suomessa näitä ei ole mainittu tapahtuneen. Liike piilottelee hyväksikäyttöä. Hyväksi käytettyjä halveksutaan liikkeen sisällä.
Murhajärvi
Murhajärvi on Keski-Suomessa Jämsässä Hämepohjan kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 2,3 hehtaaria ja se on 500 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Se sijaitsee Murhavuoren ja Lullinvuoren välisessä kallioperän murroksessa. Järven lounaisrannassa on pieni jyrkännekin. Järven yläpuolella terassilla on sijainnut maatila, jota ei enää viljellä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja sen rannat ovat rakentamatta. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueella (35.7) Längelmäveden alueeseen (35.72), jonka Koljonselän alueeseen (35.722) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 122,2 metriä mpy. Järveen ei tule muualta ojia, mutta sen eteläpuolella sijaitsevaan Hämejärveen on kaivettu yhdysoja. Järven vesi virtaa ilmeisesti molempiin suuntiin, sillä järven virallinen laskuoja virtaa pohjoiseen ja siellä se laskee 6,5 metriä alempana olevaan Valkeajärven Rummakkopohjaan, joka kuuluu vesireitille, jonka muodostuu peräkkäisten järvien ketjusta: Valkeajärvi, Vähä Valkeajärvi, Karttianjärvi, Liivesjärvi, Sulunjärvi, mikä laskee lopuksi Koljonselän Säkin Oinaspohjan lahteen. Järvi on mahdollisesti bifurkaatiojärvi.
Historiaa
Vuoden 1965 peruskartassa järven laskuojaksi merkitty etelään virtaava oja ja pohjoista ojaa ei ollut vielä kaivettu. Maatilan peltopalstoja sijaitsi erillään toisistaan järveä paljon korkeammalla. Niistä ei tullut järveen kuivatusojia. Pohjoiseen on kaivettu myöhemmin kuivatusoja, joka näkyy vuoden 1981 kartassa. Maatilan viljely on loppunut vuoden 1988 kartassa.
Lävistäjämatriisi
Lävistäjämatriisi eli diagonaalimatriisi on neliömatriisi, jonka päälävistäjän ulkopuoliset alkiot ovat nollia. Päälävistäjän alkiot voivat olla nollia, eli myös nollamatriisi on diagonaalimatriisi. Siten n×n-matriisi D = (dij) on lävistäjämatriisi vain jos:
Yhtäpitävästi voidaan määritellä lävistäjämatriisi sanomalla, että se on sekä ylä- että alakolmiomatriisi. Esimerkiksi matriisi
on lävistäjämatriisi. Koska diagonaalimatriisin alkiot kiinnittää ainoastaan yksi indeksi, ne voidaan kirjoittaa myös yksiulotteisena taulukkona. Esimerkiksi yllä oleva esimerkkimatriisi voidaan kirjoittaa kompaktimmin
Termi ”lävistäjämatriisi” voi joskus viitata myös m×n-matriisiin, jonka mahdollisesti nollasta poikkeavat alkiot ovat kohdissa aii. Tässä (ja yleensä) kuitenkin tarkastellaan vain neliömatriiseja.
Ominaisuuksia
Jokainen lävistäjämatriisi on symmetrinen matriisi. Jos matriisin alkiot ovat kunnan \mathbb{R} tai \mathbb{C} alkioita, diagonaalimatriisi on myös normaali. Yksikkömatriisi In ja jokainen m×n nollamatriisi ovat lävistäjämatriiseja. Jokainen yksiulotteinen matriisi on myös lävistäjämatriisi.
Lävistäjämatriisi, jonka kaikki päälävistäjällä olevat alkiot ovat samoja, on nimeltään skalaarimatriisi, jolloin matriisi on muotoa \lambda I, missä I on yksikkömatriisi. Skalaarimatriisit muodostavat matriisialgebran keskuksen eli vain skalaarimatriisit kommutoivat kaikkien samankokoisten matriisien kanssa.
Diagonaalimatriiseilla laskeminen on melko helppoa. Esimerkiksi ominaisarvot ovat tarkalleen matriisin diagonaalilla olevat alkiot. Vaikka matriisien kertolasku on yleensä työlästä, diagonaalimatriiseilla se on vaivatonta, sillä kahden lävistäjämatriisin tulo on välttämättä myös lävistäjämatriisi ja diagonaalimatriiseilla A ja B
Erityisesti korottaminen potenssiin on triviaalia, sillä jos D on n×n-diagonaalimatriisi,
Tätä ominaisuutta voidaan käyttää tehokkaasti hyväksi matriisien potenssiinkorottamisessa yleisemminkin, jos tutkittava matriisi sattuu olemaan diagonalisoituva.
Lävistäjämatriisi D on ortogonaalinen, jos
eli toisin sanoen
Ammuntaa – Ulla Tapaninen
Ammuntaa – Ulla Tapaninen on MTV3:lla vuosina 1996-1997 esitetty näyttelijä Ulla Tapanisen viihdeohjelma. Ohjelmassa Tapaninen istui maitotonkan päällä ja esitti studioyleisölle Stand up-komiikkaa.
Dimetyyliamiini
Dimetyyliamiini on orgaaninen yhdiste (sekundäärinen amiini), joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritöntä kaasua, jolla on pistävä haju. Sen kemiallinen kaava on C2H7N ja rakennekaava on (CH3)2NH. Dimetyyliamiinista käytetään myös nimityksiä DMA, metaaniamiini ja N-metyyli.
Dimetyyliamiinin moolimassa on 45,08 g/mol, sulamispiste –92,2 °C, kiehumispiste 7,0 °C, suhteellinen tiheys 0,68 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), liukoisuus veteen 354 g/100 ml, itsesyttymislämpötila 400 °C ja CAS-numero 124-40-3.
Valmistus ja käyttö
Dimetyyliamiinia valmistetaan metanolin ja ammoniakin välisellä reaktiolla, jossa sen lisäksi muodostuu metyyliamiinia ja trimetyyliamiinia. Reaktio katalyyttinä käytetään happamia piidioksidi-alumiinioksidikatalyyttejä. Tuote puhdistetaan jakotislauksella. Dimetyyliamiinia käytetään happamien kaasujen adsorboimiseen, liuottimena ja monien yhdisteiden kuten lääkeaineiden, hyönteismyrkkyjen, värien ja vulkanoinninkiihdyttimien synteesissä.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset
Lyhytaikainen altistus aineelle ärsyttää voimakkaasti silmiä ja hengitysteitä. Suurien pitoisuuksien hengittäminen voi aiheuttaa keuhkopöhön.
Dimetyyliamiinia esiintyy kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Dux
Dux (latinaa, ’johtaja’; monikossa duces) oli roomalaisten nimitys henkilölle, joka oli kaikkien oman alueensa varuskuntien virallinen komentaja, toisin sanottuna varuskuntien (tai maakunnassa olevien legioonien) komentajien esimies. Dux-sanan merkitys oli lähinnä sotilaallinen, joskin provinssin kuvernööri oli maakunnassa oleilevien legaattien esimies ja näin ollen paikallisten legioonien ylin sotapäällikkö.
Dux tarkoitti alkujaan upseeria, joka palveli väliaikaisesti korkeammassa asemassa kuin hänen todellinen arvonsa salli. Dux saattoi komentaa väliaikaista joukkoa, joka oli siirtymässä paikasta toiseen, tai väliaikaisesti kokonaista yksikköä. 200-luvulla duxista tuli tavallinen upseeri.
Duxit olivat suoraan magister militumien alaisia, vaikka heillä oli myös oikeus ottaa yhteyttä suoraan keisariin. Duxien tehtäviin kuului myös linnoitusten rakentaminen, sotilaiden värvääminen ja muonituksen järjestäminen.
Sana on periytynyt myöhemmin useisiin kieliin aatelisarvoksi, joka on yleensä suomennettu herttuaksi. Italian kielen aiemmin johtajaa tarkoittanut, mutta nykyisin lähes yksinomaan Benito Mussoliniin viittaava sana duce on samaa juurta.
Stilton
Stilton tarkoittaa seuraavia:
Jasper Johns
pienoiskuva|Jasper Johns vuonna 2011. Jasper Johns (s. 15. toukokuuta 1930 Augusta, Georgia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kuvataiteilija. Johnsin taide liitetään abstraktiin ekspressionismiin, pop-taiteeseen ja neo-dadaismiin. Hänet tunnetaan varsinkin Yhdysvaltain lippua esittävistä teoksistaan, mutta myös arkielämän merkit kuten numerot ja kirjaimet olivat niissä usein mukana.
Johns opiskeli Etelä-Carolinan yliopistossa Columbiassa vuosina 1947–1948. Muutettuaan New Yorkiin hän tutustui Robert Rauschenbergiin vuonna 1952. Yhdessä he kehittivät 1950-luvun puolivälissä pop-taidetta.
Johnsin tunnetuimmat työt ovat 1950-luvulta. Vuonna 1958 hän piti New Yorkissa näyttelyn, joka koostui kollaaseista ja rakennelmista, joiden aineksina oli enimmäkseen Yhdysvaltain lippuja. Ne oli maalattu vahatekniikalla erilaisina muunnelmina. Muita Johnsin paljon käyttämiä aiheita ovat maalitaulut, numerot ja kirjaimet. Rauschenbergin kanssa he loivat Dadan ja Marcel Duchampin readymade-taiteen hengessä teoksia, joissa käytettiin arkisia esineitä ja mitä moninaisimpia materiaaleja. 1970-luvulla hän pyrki entistä persoonallisempiin töihin, mutta korosti silloinkin ajatusta siitä että ei tiedä mitään taiteesta.
Johns pyrki poistamaan rajan maalauksen ja veistotaiteen väliltä tekemällä maalauksista osittain kolmiulotteisia. Toisaalta hän pyrki häivyttämään rajaa taiteen ja arkiesineiden väliltä. Värien avulla Johns toi esille visuaalisen ja verbaalisen kokemuksen eroa esimerkiksi kirjoittamalla harmaaksi maalattujen esineiden värit niiden pintaan teksteinä.
Paul Morand
Paul Morand (1888 Pariisi, Ranska – 1976 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen kirjailija ja diplomaatti. Hän oli Vichyn Ranskan aikana Ranskan suurlähettiläs, ja se katkaisi hänen diplomaattiuransa. Hänen valintaansa 1959 Ranskan akatemiaan paheksuttiin voimakkaasti, ja nimitys toteutui vasta 1968.
Tuotannossaan Morand käsittelee usein maailmansotien välisen ajan henkistä tilaa. Romaaneissaan hän käyttää elokuvamaista kerrontaa.
Tommi & Hombre (albumi)
Tommi & Hombre on suomalaisten laulaja Tommi Läntisen ja kitaristi Ari "Hombre" Lampisen live-albumi vuodelta 1990. Se on kaksikon ainoa duo-levy.
Kappaleet
Kansitietojen mukaan levy on nauhoitettu livenä Helsingissä ja Salossa, mutta kannen kiertuetiedoissa ei ole mainintaa Salon keikasta (Helsinki 27.1).
Täydenkuun Tanssit
Historia
Täydenkuun Tanssit -festivaali sai alkunsa tanssin kentällä jo pitkään vallinneesta tarpeesta luoda uusia esitystilaisuuksia erityisesti nuorille, vasta ammattiin valmistuneille koreografeille ja tanssijoille. 90-luvulla räjähdysmäisesti kasvanut nykytanssi tarvitsi oman festivaalin, jossa taiteilijoiden mielipiteet otettiin huomioon ja jota kehitettiin tanssitaiteen ehdoilla. Tarpeelliseksi koettiin myös aikaansaada sellainen foorumi, joka mahdollisti erilaisia kokeiluja sekä loi mahdollisuuksia keskusteluun ja palautteen antamiseen myös yleisön ja esiintyjien välillä.
Festivaali sai synnyinpaikakseen Pyhäjärven kaupungin, joka oli ollut vilkas tanssi- ja voimistelupitäjä jo yli kaksikymmentä vuotta. Festivaalin perustajajäsenet Marjo Kuusela, Marketta Viitala ja Tommi Kitti keksivät idean festivaalista v. 1991 ja laittoivat tuulemaan. Näin ensimmäiset Täydenkuun Tanssit järjestettiin kesällä 1992.
Sittemmin vajaan seitsemän tuhannen asukkaan kaupungin erityisen vireä tanssitoiminta tunnettiin ”Pyhäsalmen ihmeenä”. Pyhäjärvellä ovat vierailleet esiintymässä ja opettamassa lähes kaikki tunnetut suomalaiset tanssitaiteilijat. Vuodesta 1998 alkaen festivaali hyväksyttiin Finland Festivalsin jäseneksi. Vuonna 1999 Finland Festivals nimitti Pyhäjärven Täydenkuun Tanssit vuoden festivaaliksi.
Taiteellisina johtajina festivaalilla ovat vierailleet Katariina McAlester, Pirjo Yli-Maunulaa, Harri Kuorelahti, Liisa Pentti, Kirsi Törmi ja Alpo Aaltokoski.
Organisaatio
Festivaalin järjestää Pyhäsalmen Tanssi ry. Taiteellisena johtajana toimii Alpo Aaltokoski ja toiminnanjohtajana Taina Ala-Ketola.
Kontoliánika
Kontoliánikan kylä sijaitsee Kytheran eteläisissä keskiosissa noin kuusi kilometriä pohjoiseen saaren pääkylästä Chórasta. Se on rakennettu noin 301 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kontoliánika muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Κοντολιανίκων, Topikí Koinótita Kontolianíkon), johon kuuluvat varsinaisen Kontoliánikan kylän lisäksi kylät Fatsádika, Goudiánika ja Tsikalariá. Koko yhdyskunnan väkiluku on 188.
Juankoski
Juankoski on entinen Suomen kaupunki Pohjois-Savon maakunnassa. Juankoski liittyi Kuopion kaupunkiin vuoden 2017 alussa. pienoiskuva|Vuonna 1971 Juankoskeen liittyivät [[Muuruvesi|Muuruveden ja Säyneisen kunnat. Osa Muuruvedestä liitettiin Nilsiään ja maayhteys Juankosken ja Säyneisen välillä syntyi aluemuutoksista Nilsiän ja Kaavin kanssa.]] Kaupungissa asui 0 ihmistä ja sen pinta-ala oli 0 neliökilometriä, josta 0 neliökilometriä oli vesistöjä. Väestötiheys oli 0 asukasta/km2. Juankosken naapurikunnat olivat Juuka, Kaavi, Kuopio, Rautavaara ja Tuusniemi.
Sojuz 32
Sojuz 32 oli Neuvostoliiton Sojuz-lento Saljut 6 -avaruusasemalle.
Laukaisu tapahtui Baikonurin kosmodromilta 25. helmikuuta 1979 ja paluu noin 108 vuorokautta myöhemmin, 13. kesäkuuta 1979. Lennon radiokutsu oli Protoni (Протон ).
Juankoski
Juankosken suurimpia työnantajia on Valmet Oy märkäviiroja valmistava tehdas. Aiemmin merkittävä työllistäjä oli myös Stromsdal Oyj:n kartonkitehdas, mutta sen toiminta päättyi konkurssiin vuonna 2008. Juankoskella toimii Juankosken Yrittäjät, joka on Savon Yrittäjien aluejärjestö.
Sojuz 32
Miehistö
Meno
Juankoski
Juankoski oli väkiluvultaan Suomen toiseksi pienin kaupunki-nimitystä käyttävä kunta Kaskisten jälkeen. Nimityksestä huolimatta Juankoski oli tilastollisen kuntaluokituksen mukaan maaseutumainen kunta vähäisen taajama-asteen ja alle 4 000 asukkaan keskustaajaman johdosta.
Sojuz 32
Miehistö
Tämä miehistö palasi 19. elokuuta 1979 Sojuz 34 -aluksella.
Sojuz 32 palasi maahan tyhjänä.
Juankoski
Elokuussa 2014 Juankosken kaupunginvaltuusto päätti liittymisestä Kuopioon vuoden 2017 alusta ja valtioneuvosto hyväksyi kesäkuussa 2016 kaupunkien yhdistymisen. thumb|right|[[Säyneisen kirkko]]
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kaupungin väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on tilanteen 1. tammikuuta 2013 mukainen.
Juankosken Akonpohjaan on ajoitettu asutusta aikavälille 8610–8270 eaa, josta mediaani on 8400 eaa. Paikalla on asuttu ainakin ajoittain noin 10 400 vuotta sitten.
Historiaa – tiivis aikajana
Juankosken keskustaajaman läpi virtaavaa koskijonoa Vuotjärven ja Akonveden välillä tai sen pohjoisinta osaa on kutsuttu aiemmin (saamenkielisellä) nimellä Juka > Juankoski ~ Juvankoski, Jukakoski, mistä on muodostettu tehdasseurakunnan nimi. Nimeen sisältyy sana juka eli ’koski, virta, putous’. Juccas 1751, Juckas ja Juckasbruk 1752, Juvankoski 1825, Juankoski 1841.
Kylät
Akonvesi, Hipanlahti, Jouhteninen (Joutseninen), Muuruvesi (kirkonkylä), Säyneinen (kirkonkylä), Vehkalahti, Västinniemi
Palo- ja pelastuspalvelut
Juankosken paloasemalla Kauppatiellä sijaitsevat yksiköt: JK11 sammutusauto, JK12 sammutusauto, JK13 säiliöauto, JK171 ensivaste- ja miehistöauto. Juankoskella Niskakosken rannalla on myös Juankosken palokunnan vene JK-V1. Juankoskella on puolivakinainen palokunta.
Ensihoitopalveluja Juankoskella tuottaa Pohjois-Savon Sairaanhoitopiiri, KYS Ensihoitokeskus, joka tuottaa myös Kaavin kunnan ensihoitopalvelun.
Kaupunginvaltuusto
Kaupunginvaltuustossa paikat jakautuivat kunnallisvaalien 2012 jälkeen seuraavasti:
Perinneruokia
1980-luvulla jokaiselle Savon silloiselle kunnalle äänestettiin omat nimikkoruoat. Juankosken perinneruoiksi valittiin paistettu kala, uunijuusto ja rokkatuuvinki, sakea hernemuhennos.
Yksinkertainen moduli
Yksinkertainen moduli tarkoittaa algebrassa sellaista modulia A, jonka ainoat alimodulit ovat triviaali alimoduli \{0\} ja A itse.
Esimerkkejä
Kaikki Abelin ryhmät ovat \mathbb{Z}-moduleita. Näiden erikoistapaukset sykliset ryhmät , jossa p on alkuluku ovat yksinkertaisia.
Tommi & Hombre
Tommi & Hombre oli suomalaisten laulaja Tommi Läntisen ja kitaristi Ari "Hombre" Lampisen muodostama duo-yhtye. Kaksikko julkaisi vain yhden albumin, Tommi & Hombre -livelevyn vuonna 1990, sekä pari singleä.
Lampisella ja Läntisellä oli jo aiemmin yhteiset yhtyeet Fabrics ja Boycott.
Kalle Lindroth
Kalle Lindroth (s. 3. elokuuta 1989 Helsinki) on suomalainen muusikko, näyttelijä, juontaja ja duoyhtye Ida Paul & Kalle Lindrothin toinen jäsen. Aikaisemmin hän on toiminut muun muassa Smak-yhtyeen laulajana (2001–), Ylen Kotikatu-draamasarjan näyttelijänä (2004–2012), nuortenohjelma Summerin juontajana (2008–2011) ja musiikkiohjelma Bumtsibumin juontajana (2017).
Elämä ja ura
thumb|Kalle Lindroth [[Summeri (televisio-ohjelma)|Summerin kuvauksissa Lappeenrannassa kesällä 2011.]] Lindroth kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 2008 Sibelius-lukiosta Helsingissä. Hän aloitti 15-vuotiaana näyttelemään Kotikatu-sarjan Juusoa. Lindrothilla on ollut myös roolit sarjoissa Nollatoleranssi ja Käenpesä sekä elokuvassa Ganes.
Lindroth juonsi Yle TV2:n nuortenohjelma Summeria vuosina 2008 ja 2009 Mirella Pekkosen sekä 2010 ja 2011 Minttu Penttisen kanssa. Keväällä 2012 Lindroth juonsi Yle TV2:lla esitettyä Bilebändi 2012 -ohjelmaa yhdessä Anna Laulumaan kanssa. Hän on juontanut myös vuonna 2017 esitettyjä Bumtsibum- ja Mökkireissu-ohjelmia.
Lindroth oli mukana keväällä 2009 Helsingin Kaupunginteatterin paljon palkintoja keränneessä musikaalissa Spring Awakening. Keväällä 2017 hän vuorotteli Heikki Rannan kanssa Linnanmäen Peacock-teatterissa esitetyn Kirka-musikaalin pääroolissa Kirkana.