cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mitra
Läntisessä kristikunnassa
Reformaation aikaan mitrojen käyttö loppui monissa protestanttisissa kirkoissa, mutta se palasi käyttöön 1800- ja 1900-luvuilla. Luterilaisissa kirkoissa mitraa saavat pitää vain piispanvirkaan vihityt. pienoiskuva|[[Turun ja Suomen arkkipiispa|Turun arkkipiispan mitra ja sauva]]Ruotsi-Suomessa piispat käyttivät keskiajalla mitraa jo 1100-luvulla. Mikael Agricola käytti mitraa ollessaan Turun piispana. Vuonna 1593 Uppsalan kokous kielsi mitran käytön. Reformaation jälkeen ensimmäinen piispa Ruotsi-Suomessa, jonka varmuudella tiedetään käyttäneen mitraa, oli suomenruotsalainen, Uppsalan arkkipiispa Karl Fredrik Mennander (arkkipiispana 1775–1786), ja Ruotsissa vuoden 1811 Kirkkokäsikirja määräsi, että vihittävälle piispalle annettiin mitra. Suomessa ensimmäinen mitra reformaation jälkeen hankittiin 1930, kun Lauri Ingman vihittiin arkkipiispaksi. Sen jälkeen kaikkiin Suomen luterilaisiin hiippakuntiin on hankittu mitra tai useampia mitroja, mutta niiden käyttö vaihtelee eri hiippakunnissa. Pohjoismaiden luterilaista kirkoista hiippaa käytetään Ruotsissa ja Suomessa, mutta ei Norjassa tai Tanskassa.
Piispa käyttää perinteisesti mitraa jumalanpalveluksissa kulkueissa ja suorittaessaan piispalle kuuluvia vihkimys- tai siunaustoimituksia sekä jumalanpalveluksen loppusiunausta jakaessaan. Lisäksi hän voi pitää mitran päässään evankeliumin lukemisen aikana ja saarnatessaan.
Itäisessä kristikunnassa
Ortodoksisessa kirkossa mitra on kupumainen, melko kookas, koristeltu päähine, jota käyttävät piispat ja eräillä alueilla (yleensä ei Suomessa) myös mitrarovastit ja arkkimandriitat. Poikkeuksena tästä säännöstä on Suomessa Valamon luostarin igumenin oikeus käyttää mitraa.
Piispan mitrassa on yleensä päälaella jalokivistä tehty risti, alempien mitraan oikeutettujen mitroissa ei. Samoin Suuren paaston aikana käytettävissä mustissa piispan mitroissa ei yleensä ole jalokiviristiä.
thumb|Ortodoksinen alun perin arkkipiispa Hermanille tehty mitra.
Mitra symboloi Kristuksen orjantappurakruunua. Alun perin se oli Bysantin keisarin kruunu, mutta sen käyttöoikeus myönnettiin ansioituneille piispoille jo varsin varhaisessa vaiheessa.
Mitrat tehdään yleensä jokaiselle piispalle erikseen; joillakin, kuten vain lyhyen aikaa vaikuttaneella isä Joensuun piispa Aleksilla (Pertti Rantala), oli vain yksi; sen tekivät hänelle Lintulan luostarin nunnat vihkimislahjaksi. Tämä mitra myös laskettiin hänen mukanaan hautaan.
Samoin Joensuun piispa, myöhempi Helsingin isä metropoliitta Tiihon (Veikko Tajakka) käytti useimmiten mitran sijaan mustaa munkinpäähinettä, klobukkia; mitraa hän piti vain pääsiäispalveluksissa. Tämä johtui todennäköisesti siitä, että vihkiydyttyään munkiksi ennen piispaksi vihkimistä hänestä tuli varsin ankara askeetti, jonka kohdalla kilvoituselämä ei hakenut mitään kompromisseja.
Mitran muoto saattaa vaihdella piispan asemasta riippuen; esimerkiksi patriarkan tai Pyhän Synodin jäsenen mitra voi olla eri mallinen kuin arkkipiispan. Tällaisen mitran sai muun muassa Suomen entinen isä arkkipiispa Johannes (Vilho Rinne) kun hänet nimitettiin Nikean metropoliitaksi.
Samoin isä arkkipiispa Paavalille (Yrjö Olmari) tehdyt monilukuiset mitrat ovat edelleen tallessa Suomen ortodoksisessa kirkkomuseossa; pitkän virkakautensa aikana hän sai niitä myös lahjoituksina eri kirkoilta. Vuoden 1972 vakavan sairastumisen jälkeen hänelle tehtiin myös uusia entistä kevytrakenteisempia mitroja ja jumalanpalveluspukuja.
Piispa saa mukaansa hautaan yhden valkoisista mitroistaan – pääsääntöisesti sen, jonka on saanut piispaksi vihkimisensä yhteydessä.
Alkuseurakunnan perinnettä seuraavassa Jaakobin liturgiassa ei mitraa bysanttilaisen perinteen osana käytetä.
Bradykiniini
thumb|200px|Bradykiniini Bradykiniini on yhdeksästä aminohaposta koostuva proteiini, jolla on verisuonia laajentava vaikutus. ACE-inhibiittoreiksi kutsutut verenpainelääkkeet inhiboivat bradykiniinin hajoamista elimistössä ja siten alentavat verenpainetta. Bradykiniini vapauttaa prostasykliiniä ja typpimonoksidia, jotka laajentavat verisuonia. Lisäksi bradykiniini on mukana kivun mekanismissa. Bradykiniinin kemiallinen kaava on C50H73N15O11, moolimassa 1060,21 g/mol ja CAS-numero 58-82-2.
Rakenne
Bradykiniini on biologisesti aktiivinen peptidi, joka koostuu yhdeksästä aminohaposta. Aminohappojen järjestys on Arg - Pro - Pro - Gly - Phe - Ser - Pro - Phe - Arg
Vaikutukset
Bradykiniini on endoteeliriippuvainen aine. Se vaikuttaa sileään lihaskudokseen aiheuttaen sen jännittymistä. Joillakin potilailla bradykiniinin on todettu aiheuttavan kuivaa yskää.
Marinidit
thumb|Marinidien rakennustaidetta Marokossa Marinidit eli Merinidit olivat nykyisessä Marokossa vuosina 1244–1465 hallinnut dynastia, joka sai nimensä berberiryhmältä.Heidän pääkaupunkinsa oli Fès. Marinidien dynastia syrjäytti Almohadit ja hallitsi suurta osaa Pohjois-Afrikasta 1300-luvun puolivälistä 1400-luvulle. Marinidit vaikuttivat myös Iberian niemimaalla 1100- ja 1200-luvuilla: Viimeinen Marinidien linna Espanjassa joutui Kastilian haltuun 1344, ja valta-asema siirtyi siellä Hafsidien dynastialle.
Kreva
thumb|left|210px|Krevan linnan raunioita Smarhonin piirin Krevan kylässä Kreva eli Krevo  on Valko-Venäjän luoteisosassa, Hrodnan alueen Smarhonin piirin eteläosissa sijaitseva kylä. Kreva on aiempaan linnaansa kytkeytyvien tapahtumien vuoksi merkittävä Liettuan suuriruhtinaskunnan ja Puolan kuningaskunnan yhteisen historian paikkakunta.
Krevan linna ja Krevan unioni
Kivinen Krevan linna rakennettiin ilmeisesti suuriruhtinas Gediminasin kaudella (1316–1341). Sittemmin linna siirtyi hänen pojalleen Algirdasille. Vuonna 1382 Jogaila vangitutti Kęstutisin ja hänen poikansa Vytautasin; vankeja pidettiin Krevan linnassa. Nykyisin tämä vain noin 1,5 kilometrin päässä Liettuan rajalta Vilnan suunnalta Minskiin johtavalta valtatieltä M7 (E28) sijaitseva Krevan linna on raunioina. thumb|270px|Krevan unionin sopimus 14. elokuuta 1385 thumb|left|210px|Krevan linnanraunioita
Vuonna 1385 Krevan linnassa sovittiin suuriruhtinaskunnan ja tuolloin paljon pienemmän katolisen Puolan kuningaskunnan välisestä suhteesta. Tämä 14. elokuuta 1385 tehty sopimus tunnetaan Krevan unionina. Liittosopimus oli voimassa 400 vuotta eli aina 1700-luvun lopun Puolan jakoihin saakka. Unionisopimukseen liittyen Liettuan tuolloin noin 26-vuotias suuriruhtinas Jogaila kastettiin 15. helmikuuta 1386 Krakovassa, meni pian naimisiin Puolan kuninkaana toimineen, vasta 12-vuotiaan Jadwiga-tytön kanssa ja kruunattiin uudeksi Puolan kuninkaaksi. Jogaila muutti Puolaan. Tästä alkoi Puolan Jagellojen -kuningassuku; Jogailan nimi puolalaiskuninkaana oli Vladislav II Jagello. Krevan sopimuksen seurauksena myös Liettua kääntyi katoliseen kristinuskoon.
Elaiussa
Elaiussa ( tai Elaioussa; ) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin:
Cotorro
Cotorro tai San Pedro del Cotorro on yksi 15:stä Kuuban Havannan kaupunginosista ja kunnista, ja se sijaitsee 16 kilometriä Old Havanasta. Cotorron kaupunginosa perustettiin vuonna 1822. Cotorrolla on pinta-alaa 66 km², ja sen asukasluku oli 74 650 vuonna 2004 ja asukastiheys 1,131 as/km². Cotorro on Brasilian Campinasin ystävyyskaupunki.
Lake Malawi
Lake Malawi on tšekkiläinen indie pop-bändi, joka on perustettu vuonna 2013. Bändin jäsenet ovat Albert Černý, Jeroným Šubrt, Antonín Hrabal. Bändin EP-levy We Are Making Love Again julkaistiin vuonna 2015. Heidän debyytti-albuminsa Surrounded by Light julkaistiin vuonna 2017. Bändi edusti Tšekkiä kappaleella "Friend Of A Friend" vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa Tel Avivissa.
Alister McGrath
Alister E. McGrath (s. 23. tammikuuta 1953 Belfast, Pohjois-Irlanti) on Oxfordin yliopiston historiallisen teologian professori ja kirjailija.
Henkilöhistoria
Vuonna 1966 Alister McGrath lähti opiskelemaan metodistiseen collegeen Belfastissa pääaineinaan matematiikka, fysiikka ja kemia. Hän oli kiinnostunut marxilaisuudesta ja katsoi olevansa ateisti. Hänen uskonnonvastaisuuteensa vaikutti Pohjois-Irlannin protestanttien ja katolisten välinen konflikti. Hän sanoi tuolloin nähneensä itsensä tulevaisuuden ”tieteellisen ateismin saarnamiehenä”. Hän alkoi tutkia tieteen historiaa ja tieteenfilosofiaa, mikä sai hänet sanojensa mukaan ajattelemaan, ettei tiede ole vastaus kaikkeen. Hän alkoi perehtyä kristinuskoon, ja katsoi, ettei hänen aiempi käsityksensä kristinuskosta ollut oikea.
Vuonna 1971 McGrath valittiin Oxfordin yliopistoon opiskelemaan kemiaa. Vuonna 1975 hän aloitti teologian opinnot Oxfordissa, mutta teki samalla myös tutkimustyötä luonnontieteessä kolmen vuoden ajan saaden molekulaarisen biofysiikan tohtorin arvon 1977. Vuonna 1978 McGrath siirtyi opiskelemaan Cambridgeen. Kahden vuoden kuluttua hänestä tuli diakoni ja hän alkoi toimia seurakuntapapin apulaisena Nottinghamissa ja seuraavana vuonna hänet vihittiin papiksi Nottinghamin katedraalissa. Vuonna 1983 McGrath aloitti teologian ja etiikan luennoitsijana Wycliffe Hallissa Oxfordissa. Vuonna 1993 hänet valittiin teologian tutkijaksi ja luennoitsijaksi Oxfordiin ja professoriksi Regent Collegeen Vancouverissa (1993–1999). Vuonna 1999 McGrath valittiin historiallisen teologian professoriksi Oxfordin yliopistoon ja 2004 juuri perustetun Oxford Centre of Christian Apologeticsin johtajaksi. Seuraava vuonna hänet valittiin jäseneksi Royal Society of Artsiin.
McGrath on kirjoittanut kymmenille kielille käännettyjä kristillisen teologian perusteoksia. Hänen tutkimusalueitaan teologiassa ovat muun muassa evankelikaalisuus ja kirkkohistoria. Erityisesti hän on kiinnostunut uskonnon ja tieteen välisestä suhteesta ja ateismista. Näihin keskusteluihin hän on ottanut aktiivisesti osaa ja toimii tutkijana European Scientific Network - organisaatiossa. McGrath on arvostellut Richard Dawkinsia ja hänen teoksensa Dawkinsin jumala: Geenit, meemit ja elämän tarkoitus (2005) ja Dawkinsin harhaluulo (2007) arvostelevat tämän kielteistä kantaa uskonnosta.
Teologia ja tiede
Alister McGrath on esitellyt ajatuksen ”tieteellisestä teologiasta” tieteen ja kristillisen teologian välistä suhdetta käsittelevissä teoksissaan kuten A Scientific theology. Hänen mukaansa teologian ja luonnontieteen tulisi pyrkiä rakentavaan suhteeseen keskenään ja vuoropuheluun toistensa kanssa. McGrathin mukaan tämä on teologian ja kristinuskon näkökulmasta ”ontologinen imperatiivi”, sillä ne eivät voi sivuuttaa maailmaa Jumalan luomana. Hänen filosofiset ja tieteenfilosofiset näkemyksensä ovat saaneet vaikutteita Jurgen Habermasilta ja Martin Heideggerilta.
McGrathin näkemyksen mukaan uskonnon tai tieteen ei tarvitse tässä vuoropuhelussa luopua identiteetistään tai perusnäkemyksistään, eikä hän näe uskonnollista fundamentalismia vastauksena tieteen ja uskonnon väliseen suhteeseen. Tätä McGrath perustelee historian näkökulmasta: tiede ja uskonto eivät hänen mukaansa ole olleet toistensa vastavoimia tai vihollisia historiansa aikana.
McGrathin arvostelu kohdistuu valistuksen ajalle tyypilliseen järjen käsitteeseen ja tämän liittämiseen tieteeseen muun muassa tietoteoreettisen foundationalismin tavoin. Tällainen järjen käsite sulkee uskonnot pois ja katsoo voivansa esittää järkiperäisyyden tunnusmerkkejä muillakin kulttuurin ja ihmiselämän alueilla. McGrath katsoo kuitenkin, ettei valistuksen aikanakaan pystytty luomaan kaikkia tyydyttäviä järjen tunnusmerkkejä. Postmodernistisen ajattelun tapaan McGrath näkee, että on olemassa lukuisia erilaisia järkiä, joista mikään ei tule toimeen ilman omaa perinnettään. Tämän ajattelun mukaisesti hän katsoo esimerkiksi ”luonnon” käsitteen olevan vahvasti kulttuurisidonnainen.
McGrathin mukaan eri tieteenaloilla on erilaiset menetelmät, mutta tästä huolimatta ne kaikki tutkivat todellisuutta. Hän ei näe perinteitä tai kulttuurisidonnaisuutta esteinä tieteellisen tiedon hankinnassa. Näin ollen teologiakin on itsenäinen tiede, jonka tulee pohjautua omaan perinteeseensä, mutta säilyttää myös tieteellinen kriittisyys. Teologia on näin ollen itsenäinen tiede, jolla on omat tutkimusmenetelmänsä ja -kohteensa. Hän puolustaa myös tieteellistä ja teologista realismia.
McGrathin vierailut Suomessa 2011, 2013 ja 2016
McGrathin seuraava Suomen vierailu tapahtui 17.5.2013 Kuopion kirkkopäivillä. McGrath piti alustuksen ”Onko Jumalassa mitään järkeä?”
McGrathin viimeisin vierailu Suomessa tapahtui 14.-15. tammikuuta 2016. Hän piti molempina päivinä luennot Helsingin yliopiston päärakennuksen pienessä juhlasalissa. 14. tammikuuta hän piti luennon ”Luonnontieteen ja teologian suhde: Ristiriita vai hyödyllinen dialogi?”. Seuraavana päivänä hän piti luennon ”Miksi emme voi olla puhumatta luonnontieteen ja uskon suhteesta”.
Gervas Rozario
Gervas Rozario (s. 15. elokuuta 1951) on bangladeshilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Dinajpurin hiippakuntaan 31. joulukuuta 1980 ja inkardinoitiin Rajshahin hiippakuntaan 20. toukokuuta 1990. Hänet nimitettiin Rajshahin piispaksi 15. tammikuuta 2007, ja piispaksi vihkiminen seurasi 22. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Theotonius Gomes, jota avustivat Paul Tschang In-Nam ja Patrick D’Rozario.
Nada Hope
Nada Hope on poliittisesti ja uskonnollisesti riippumaton suomalainen vapaaehtoisjärjestö. Järjestön toiminnan tarkoituksena on järjestää konkreettista avustusta sekä jakaa tietoa pakolaisista ja puutteen alaisista.
Historiaa
Nada Hope aloitti toimintansa vuonna 1993 nimellä Nada. Nimen järjestölle antoi Bosnian pakolainen. Nada tarkoittaa serbian ja kroatian kielellä toivoa. Vuonna 1995 järjestö jakautui kolmeen osaan ja nimeen lisättiin englanninkielinen toivo-sana, Hope.
Yhteistyökumppanit
Nada Hope harjoittaa yhteistyötä monien yhdistysten, seurakuntien, yritysten, koulujen sekä yksityisten henkilöiden kanssa. Järjestön kaikki jäsenet työskentelevät vapaaehtoisina.
Avustuskohteet maailmalla
Yleisön aktiivisen osallistumisen ansioista järjestö on vuosien varrella lähettänyt satoja rekkakuormia sekä kontteja ympäri maailmaa, pääasiassa Eurooppaan, mutta myös Venäjälle, Intiaan, Sri Lankaan sekä Afrikkaan.
Puheenjohtaja ja perustaja
Järjestön puheenjohtajana toimii perustaja Nytte Ekman. Ekman työskenteli 1990-luvun vaihteessa Zimbabwessa vapaaehtoisena vuoden. Palattuaan Suomeen hän huomasi ihmisoikeuksien rikkeitä myös kotimaassaan, erityisesti kohdistuen pakolaisiin.
Tarve tehdä asialle jotain sai Ekmanin perustamaan järjestön ja aloittamaan työnsä ihmisoikeuksien parissa. Hän auttaa pakolaisia Suomessa opastaen ja neuvoen sekä konkreettisesti avustamalla.
Ekman myös järjestää avustustavaran kuljetukset maailmalle. Hän kontaktoi avustus- ja ihmisoikeusjärjestöt vastaanottokohteessa, sopii ja järjestää rahdit, lähetyksen purkamisen, varastoinnin sekä kuljetukset kohdemaassa. Hän kerää varoja, vastaanottaa ja varastoi lahjoitustavarat Suomessa. Usein hän matkaa itse rekkojen kyydissä toimittamaan lähetyksen perille.
Viimeaikainen toiminta ja tulevaisuuden näkymät
Vuonna 2013 kaksi kontillista ja rekka-autollinen lahjoitustavaraa on toimitettu Irakin ja Turkin kautta Syyrian pakolaisille sekä kohdemaan omille puutteenalaisille. Lisäksi yksi kontti toimitettiin Zimbabween.
Louder Than Live
Louder Than Live -video
Konsertin kappaleet:
Studiokappaleet:
Euran lentokenttä
Euran lentokenttä sijaitsee Säkylän Pyhäjärven koillispuolella noin neljä kilometriä Euran kunnan keskustasta itään seututien 204:n varressa. Kentällä toimii pääasiallisesti Kauttuan ilmailukerho toimintamuotoinaan moottorilento ja ultrakevyet lentokoneet. Lentopaikalta on 1,5 kilometrin matka Kauttuan keskustaan.
Euran lentokenttä rakennettiin vuonna 1972. Öljysoralla päällystetty kiitotie oli aluksi 600 metriä pitkä. 1980-luvun alussa kiitotie pidennettiin 1 100 metriin. Lentopaikalla on kaksi konesuojaa. Euran lentokenttä on niin sanottu korpikenttä, jossa ei ole vakituista lennonjohtopalvelua. Kenttä on kuitenkin valaistu yö-VFR toimintaa varten.
Kentällä on sääasema, ATIS taajuus 123,800 MHz.
Waldjinah
Waldjinah (s. 7. marraskuuta 1945 Surakarta, Keski-Jaava ) on indonesialainen kansanmusiikkia esittävä laulaja. Hän voitti yläkoulussa opiskellessaan paikallisen musiikkikilpailun laulamalla jaavankielistä kroncong-musiikkia. Hän laulaa sekä jaavan- että indonesiankielisiä lauluja.
1960-luvun lopulta lähtien Waldjinah on kehittänyt omaa musiikkityyliään, joka tunnetaan nimellä langgam Jawa. Se on sekoitus gamelania ja kroncongia. Hän on esiintynyt useasti Indonesian presidenttien palatseissa järjestetyissä juhlissa esimerkiksi maan itsenäisyyspäivänä. Waldjinah on myös saanut muita tunnustuksia musiikkiuransa aikana. Vuonna 2013 AMI Awards (Anugerah Musik Indonesia) myönsi tunnustuksena Waldjinahille elämäntyöpalkinnon.
Elaiussa Sebaste
Elaiussa ( tai Elaioussa; ), myöhemmin Sebaste, usein Elaiussa Sebaste, oli antiikin roomalainen kaupunki Kilikiassa, Vähässä-Aasiassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee Mersinin ja Silifken välisen valtatien varressa Kumkuyun kunnan alueella.
pienoiskuva|vasen|Elaiussan roomalainen teatteri. Elaiussa perustettiin 100-luvulla eaa. ja se kukoisti oliivinkasvatuksen ja myynnin ansiosta. Myös kaupungin nimi viittaa sen oliiveihin. Keisari Augustuksen ajalla Kappadokian kuningas Arkhelaos perusti uuden kaupungin Elaiussan lähelle ja nimesi sen Sebasteksi Augustuksen kunniaksi. Kaupunki menetti merkityksensä 500-luvulle tultaessa, kun läheinen Korykoksen kaupunki kukoisti. Elaiussa Sebaste hylättiin lopullisesti 800-luvulla.
Elaiussa sijaitsi ainakin osittain samannimisellä saarella, joka on nykyisin muuttunut niemeksi. Kaupungin rauniot ovat säilyneet hyvin. Rakennuslöytöihin lukeutuvat muun muassa roomalainen temppeli ja roomalainen teatteri.
Olympus (yritys)
Olympus Corporation on japanilainen optiikkaan ja kuvantamiseen erikoistunut yritys. Olympus perustettiin vuonna 1919, ja sen pääkonttori sijaitsee Shinjukussa, Tokion prefektuurissa, Japanissa. Yhtiön Yhdysvaltain toiminnot on keskitetty Allentowniin, Pennsylvaniaan, Euroopan toiminnot puolestaan Hampuriin, Saksaan.
Historia
Yhtiö on perustettu vuonna 1919 ja se aloitti valmistamalla mikroskooppeja. Ensimmäisen kameransa yhtiö valmisti vuonna 1936.
Kesäkuussa 2020 Olympus ilmoitti luopuvansa 84 vuotta jatkuneesta kameratuotannostaan. Se myytiin Japan Industrial Partnersille. Kaupan arvoa ei kerrottu. Yhtiön mukaan markkinat ovat nopeasti pienentyneet älypuhelimien kehityksen myötä. Alkuvuodesta 2022 uusi yhtiö toi markkinoille Micro Four Thirds -koon uuden kameramerkin nimeltä OM System. Sen ensimmäinen kamerarunko on nimetty 50 vuotta aiemman kameran mukaisesti Olympus OM-1, mutta oikeus Olympus-nimen käyttöön ei tule jatkumaan.
Nykyään suurin osa yhtiön tuloista on peräisin lääketieteellisten ja tieteellisten laitteiden kuten mikroskooppien ja endoskooppien valmistuksesta.
Ääninauhureiden valmistus kuului vuoteen 2020 saakka kameroita valmistavaan liiketoimintayksikköön. Yhtiön valmistamia Zuiko-objektiiveja suunnitellaan jatkossa käytettäväksi jonkin toisen yrityksen valmistamissa kameroissa.
Lääketieteelliset tuotteet
Olympus valmistaa endoskooppeja, ultraäänilaitteita sekä puhdistus- ja desinfiointivälineitä. Maailman ensimmäinen endoskooppi oli Olympuksen suunnitelema ja valmistama.
Tieteelliset kojeet
Olympus on perustamisestaan lähtien valmistanut mikroskooppeja ja muita optisia laitteita esimerkiksi lääketieteellisiin tarkoituksiin.
Kamerat
Olympus valmisti pitkään kameroita ja objektiiveja. Yhtiö esitteli ensimmäisen kameransa, Semi-Olympus I:n, vuonna 1936. PEN-kamerasarja oli Olympuksen ensimmäinen innovatiivinen malli, ja se julkaistiin vuonna 1959. Sillä pystyi kuvaamaan tavalliselle 36 kuvan filmille 72 kuvaa 18 x 24 mm:n koossa.
Kesäkuussa 2020 uutisoitiin Olympuksen myyvän kameraliiketoimintansa Japan Industrial Partnersille. Kaupan arvoa ei kerrottu. JIP muodosti uuden yhtiön nimeltä OM Digital Solutions. Alkuvuodesta 2022 uusi yhtiö toi markkinoille Micro Four Thirds -koon uuden kameramerkin nimeltä OM System. Sen ensimmäinen kamerarunko on nimetty 50 vuotta aiemman kameran mukaisesti Olympus OM-1, mutta oikeus Olympus-nimen käyttöön ei tule jatkumaan. Marraskuussa 2022 OMDS poisti Olympuksen merkin kaikista tuotteistaan ja korvasi sen OM Systemin merkillä.
Digitaaliset järjestelmäkamerat
Olympuksen järjestelmäkamerat perustuivat Four Thirds- ja enenevässä määrin Micro Four Thirds -standardiin. Olympuksen valmistamia kameraobjektiiveja myydään nimellä Zuiko.
Filmikauden järjestelmäkamerat
1970- ja 1980-luvuilla Olympus oli parhaiten tunnettu pienikokoisista ja laadukkaista OM-sarjan järjestelmäkameroista.
Ansassa (vuoden 2002 elokuva)
Ansassa (Trapped) on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut jännityselokuva.Sen pääosia näyttelevät Kevin Bacon, Charlize Theron, Stuart Townsend, Courtney Love sekä Dakota Fanning. Elokuvan on ohjannut Luis Manoki.
Elokuva perustuu Greg Ilesin Best-seller-romaaniin 24 Hours. Elokuvan ensi-ilta oli 20. syyskuuta 2002.
Sek-butyyliasetaatti
sek-butyyliasetaatti on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön neste, jolla on tunnusomainen haju. Sen moolimassa on 116,16 g/mol, sulamispiste −99 °C, kiehumispiste 112 °C, suhteellinen tiheys 0,87 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), liukenee veteen 20 °C:n lämpötilassa 0,8 g/100 ml, leimahduspiste 17 °C c.c. ja CAS-numero 105-46-4.
Ansassa (vuoden 2002 elokuva)
Tarina
Elokuva alkaa esittelemällä Joe Hickeyn, miehen, joka on mukana bisneksessä jossa ryöstetään rikkaiden lapsia lunnaista. Tämän jälkeen esitellään tyypillinen onnellinen perhe, jonka isä/aviomies on tutkiva lääkäri, joka on tehnyt läpimurtonsa patentoimalla uuden lääkkeen. Hickey ja hänen apulaisensa nappaavat parin tyttären ja vaativat tästä lunnaita. Tilannetta pahentaa tyttären astma. Myöhemmin paljastuu Hickeyn todelliset syyt kidnapata perheen tytär ja hänen todelliset suunnitelmansa.
Sek-butyyliasetaatti
sek-butyyliasetaatin isomeerisia asetaatteja ovat n-butyyliasetaatti, isobutyyliasetaatti ja tert-butyyliasetaatti.
1-metyylipropyyliasetaatilla on vain vähän teollista merkitystä. Sitä käytetään lähinnä nitroselluloosan liuottamiseen.
Charles Maturin
Charles Robert Maturin (25. syyskuuta 1782 Dublin – 30. lokakuuta 1824 Dublin ) oli irlantilainen kirkonmies ja kirjailija.
Hänen tunnetuin teoksensa on vuonna 1820 julkaistu Melmoth the Wanderer.
Fort Necessityn taistelu
Fort Necessityn taistelu tai Great Meadowsin taistelu oli 3. heinäkuuta 1754 käyty taistelu Ranskan ja heidän liittolaisinaan olevien intiaanien sekä Brittiläisen Amerikan välillä. Taistelussa ranskalaiset hyökkäsivät George Washingtonin komentamaa Fort Necessityn linnaketta vastaan. Taistelu päättyi Washingtonin antautumiseen: antautuminen oli Washingtonin sotilasuran ainoa. Sotatoimet laajenivat myöhemmin Pohjois-Amerikassa, mikä johti vuonna 1756 alkavaan seitsenvuotiseen sotaan.
Johannes Drost
Johannes Drost (22. kesäkuuta 1880 Rotterdam – 18. syyskuuta 1954 Rotterdam) oli alankomaalainen uimari, joka edusti kotimaataan kesäolympialaisissa 1900 Ranskan Pariisissa. Hän sijoittui siellä 200 metrin selkäuinnissa kolmanneksi ajalla 3.01,0.
Amursk
Amursk on kaupunki Amurjoen varrella Habarovskin aluepiirissä Venäjän kaukoidässä, noin 45 kilometriä Komsomolsk-na-Amuresta ja 328 kilometriä aluepiirin pääkaupungista Habarovskista pohjoiseen. Kaupungissa on arviolta 40 561 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 317,971 neliökilometriä.
Amursk perustettiin vuonna 1958 ja kaupunki siitä tuli 1973.
Peter Tägtgren
Alf Peter Tägtgren (s. 3. kesäkuuta 1970) on ruotsalainen muusikko, laulaja, lauluntekijä ja musiikkituottaja, jonka pääprojekteja ovat yhtyeet Pain ja Hypocrisy.
Peter Tägtgren perusti Hypocrisyn, joka oli alussa sooloprojekti. Tägtgren sai levytyssopimuksen Nuclear Blast -levy-yhtiön kanssa.
Painin albumin äänitysten aikana hänen sydämensä lopetti lyömisen muutaman minuutin ajaksi, mikä inspiroi häntä kirjoittamaan kappaleen ”Dancing with the Dead”.
Amiraalisenaatti
pienoiskuva|Amiraalisenaatti vuonna 1915. Pöydän päässä vasemmalla [[Franz Albert Seyn ja oikealla Mihail Borovitinov.]] Amiraalisenaatti tai sapelisenaatti on Suomen senaatista ja varsinkin sen talousosastosta toisen sortokauden aikana 1909–1917 käytetty nimitys.
Kun suomalaisten puolueiden edustajat – sekä perustuslailliset että aiemmin myöntyväisyyslinjaa kannattaneet vanhasuomalaiset – olivat vuoden 1909 aikana eronneet senaatin talousosastosta, nimitettiin uusiksi senaattoreiksi pääasiallisesti pitkään Venäjän armeijassa ja laivastossa palvelleita upseereita sekä suomenvenäläisiä, joilla oli Suomen kansalaisuus. Näin varmistettiin Suomen senaatin pysyminen lojaalina Venäjän hallituksen yhtenäistämispolitiikalle. Vuonna 1912 säädetty yhdenvertaisuuslaki mahdollisti jo puhtaasti venäläistenkin henkilöiden nimittämisen korkeisiin suomalaisiin virkoihin, kuten senaattiin. Senaatin oikeusosastoa ei kuitenkaan venäläistetty talousosaston tavoin, vaan se saatiin edelleen täytettyä suomalaisilla juristeilla.
Amiraalisenaatilla ehti olla kaksi vakinaista varapuheenjohtajaa, Vladimir Markov (1909–1913) ja Mihail Borovitinov (1913–1917). Borovitinov pidätettiin ja koko senaatti joutui eroamaan maaliskuussa 1917 välittömästi Venäjällä tapahtuneen helmikuun vallankumouksen jälkeen. Myöhemmin itsenäisessä Suomessa valtio kieltäytyi maksamasta eläkkeitä amiraalisenaatin jäseninä toimineille, koska heitä pidettiin laittomasti virkoihinsa nimitettyinä.
San Antonio Rampage
San Antonio Rampage oli AHL-liigassa pelaava yhdysvaltalainen jääkiekkoseura. Nykyisin se tunnetaan Henderson Silver Knights -nimellä.
Historia
San Antonio Rampage aloitti AHL:ssä vuonna 2002 NHL-seura Florida Panthersin farmijoukkueena. Florida Panthers ja Peter Holtin johtama Spurs Sports & Entertainment, joka omistaa myös NBA-seura San Antonio Spursin ja WNBA-seura San Antonio Silver Starsin, omistivat seuran yhdessä. Rampagen ja Panthersin yhteistyö kesti ensimmäisellä kerralla vuoteen 2005, jolloin Spurs Sports & Entertainment osti Panthersin osuuden seurasta. Kaudesta 2005–2006 alkaen seura toimi NHL-seura Phoenix Coyotesin farmijoukkueena. Kaudella 2009–2010 seura oli yhteistyössä myös NHL-seura Anaheim Ducksin kanssa. Vuonna 2011 Rampage palasi kuuden vuoden tauon jälkeen Florida Panthersin farmijoukkueeksi. Kaudesta 2015–2016 alkaen seura toimii NHL-seura Colorado Avalanchen farmijoukkueena. Rampage ei ole saavuttanut suurta menestystä. AHL:n pudotuspeleihin seura on yltänyt kahdesti, ensimmäisellä ja kuudennella kaudellaan. Rampage sijoittui runkosarjakaudella 2002–2003 divisioonansa kolmanneksi kerättyään 80:ssä ottelussa 87 pistettä. Seura voitti 36 ottelua, pelasi 11 ottelua tasan ja hävisi 29 ottelua varsinaisella peliajalla sekä neljä jatkoajalla. Seura putosi pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Norfolk Admiralsia vastaan suoraan kolmessa ottelussa. Toisen kerran Rampage pääsi pudotuspeleihin kaudella 2007–2008, jolla sen tie katkesi niin ikään pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella, kun se hävisi Toronto Marliesille voitoin 3–4.
Yanick Lehoux pitää hallussaan San Antonio Rampagen yhden kauden piste- ja syöttöennätystä. Hän teki kaudella 2006–2007 73 tehopistettä, 31 maalia ja 42 syöttöpistettä, 72:ssa ottelussa. Seuran yhden kauden maaliennätys, 33 maalia, niin ikään kaudelta 2006–2007, on Donald MacLeanin hallussa. Kaikkiaan eniten sekä pisteitä, maaleja että syöttöpisteitä Rampagen riveissä kerännyt pelaaja on kauden 2010–2011 jälkeen Brett MacLean (155 tehopistettä, 74 maalia ja 81 syöttöpistettä runkosarjavuosina 2008–2011), joka on myös eniten otteluita seurassa pelannut pelaaja (201 runkosarjaottelua).
San Antonio Rampagen päävalmentajana toimii Dean Chynoweth. Seuran aiempia päävalmentajia ovat olleet John Torchetti, Scott Allen, Steve Ludzik, Pat Conacher, Greg Ireland, Ray Edwards ja Chuck Weber.
Inducks
International Network of Disney Universe Comic Knowers and Sources (INDUCKS, myös Inducks tai I.N.D.U.C.K.S.) on projekti, jonka tarkoituksena on luoda tietokanta kaikista Disneyn sarjakuvista. Projekti on kerännyt tietoa yli 100 000 erillisestä Disney-julkaisusta ympäri maailmaa. Projektin aloitti alankomaalainen Harry Fluks vuonna 1994.
Inducksiin rekisteröitynyt käyttäjä voi päivittää sinne omia kokoelmiaan, katsella millä sijalla on kokoelmalistalla ja paljonko muilla on julkaisuja. Rekisteröitymiseen ei tarvitse lisätä tietojaan, vain pelkkä käyttäjänimi ja sille salasana. Inducksissa on tietoja myös tulevista julkaisuista, ei pelkästään jo ilmestyneistä.
Nimi Inducks on humoristinen yhdistelmä englannin sanoista index ’hakemisto’ ja duck ’ankka’. Jälkeenpäin nimen selitettiin olevan lyhenne, samaan tapaan kuin sudenpentujen huvittavat arvonimet.
Konfirmaatio
thumb|240px|Konfirmaatio [[Karjasillan kirkko|Karjasillan kirkossa Oulussa]] Konfirmaatio on kirkollinen toimitus, jossa seurakunnan jäsenestä tulee täysvaltainen kirkon jäsen. Konfirmaation juuret ovat kastetapahtumassa. Suomessa evankelis-luterilaisessa rippikoulussa annettavan kasteopetuksen jälkeen voi tulla konfirmoiduksi, jolloin kastettu tunnustautuu kristityksi ja seurakunta rukoilee uskon vahvistusta. Ortodoksisessa kirkossa konfirmaatio tapahtuu jo kasteessa.
”Konfirmaatio”-sanan juuret ovat latinan sanassa ”confirmare”, joka tarkoittaa vahvistamista. Usein vahvistaminen ymmärretään vastoin luterilaista käsitystä kasteen vahvistamiseksi, mutta siinä on kysymys kastetun vahvistamisesta.
Konfirmaation antamat oikeudet
Kirkollinen avioliittoon vihkiminen ei edellytä konfirmaatiota, vaan siihen riittää rippikoulun käyminen.
Luterilainen kirkko otti 1960-luvun alussa käyttöön alban konfirmoitavien asuna. Sitä ennen käytössä oli tytöillä valkoinen leninki tai jakkupuku, pojilla mustat housut, valkoinen paita ja musta tai valkoinen solmio tai solmuke. Joissakin seurakunnissa tämä tapa säilyi vielä 1970-luvulla.
Konfirmaation kaava on virsikirjan liiteosassa ja Kirkollisten toimitusten kirjassa.
Konfirmaatio muissa kirkoissa
Roomalaiskatolisessa kirkossa konfirmaatio eli vahvistus on sakramentti.
Ortodoksisessa kirkossa konfirmaatio on kaksiosainen: kasteen yhteydessä suoritetaan mirhavoitelu, ja kun lapsi on täyttänyt 40 päivää, suoritetaan liturgian yhteydessä seurakuntaan ottaminen. Nämä kaikki voidaan myös suorittaa peräkkäin: näin tehdään alkukirkon perintöä mukailevassa kasteliturgiassa, jonka kehitti amerikkalainen oppinut, isä professori Alexander Schmemann, ja Suomeen toi isä arkkipiispa Paavali. Näin ollen ortodoksinuoren käytyä kristinoppikoulun (vrt. luterilainen rippikoulu) häntä ei konfirmoida.
Mormonismissa
Konfirmaatio on myöhempien aikojen pyhien liikkeessä, myös Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkossa kastetta seuraava pyhä toimitus, jossa Melkisedekin pappeuden viranhaltijat asettavat kätensä kastetun pään päälle ja lausuvat sanat "Konfirmoin sinut Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon jäseneksi" sekä "Ota vastaan Pyhä Henki". Tämän jälkeen annetaan vapaamuotoinen siunaus kastettavan elämää varten. Toisin kuin kasteeseen, jonka jo Aaronin pappeuteen kuuluva pappi voi toimittaa pätevästi, edellytetään konfirmaatioon korkeampaa eli Melkisedekin pappeutta. Yleensä konfirmaation suorittavat kaksi vanhinta.
Konfirmoida voidaan vasta kirkon jäseneksi kastettu henkilö. Tämän perusteella konfirmaation alaikäraja on 8 vuotta. Tavallisesti konfirmaatio suoritetaan melko pian kasteen jälkeen, jos paikalla on Melkisedekin pappeuden edustajia. Se voi tapahtua myös kastamisen jälkeisenä sunnuntaina seurakunnan läsnä ollessa.
Konfirmaation merkitys on kahtalainen. Se vahvistaa konfirmoitavan Kristuksen kirkon jäseneksi ja antaa hänelle Pyhän Hengen lahjan. Mormonismin mukaan Pyhä Henki vaikuttaa tosin maailmassa muutoinkin kuin konfirmoiduissa. Se todistaa ihmisille oikeasta ja väärästä, puhuu ikään kuin heidän omantunnon äänessään sekä todistaa evankeliumin ja Mormonin kirjan totuudesta. Kuitenkin vasta konfirmaatiossa ihminen saa Pyhän Hengen lahjan, joka tarkoittaa sitä, että Pyhä Henki voi olla hänen elämässään jatkuvasti. Pyhä Henki voi toimia jatkuvana kumppanina, johdattaa elämän tiellä, varjella vaaroista, lujittaa uskoa ja lujittaa todistusta. Pyhä Henki on myös Lohduttaja, joka auttaa murheissa.
Mormoniteologian mukaan Pyhän Hengen lahja voi ilmetä myös erityisinä armolahjoina, kuten kielilläpuhumisena ja parantamisena. Apostoli Paavali puhuu näistä 1. Korinttolaiskirjeen 12. luvussa. Nykyinen mormoniteologia korostaa kuitenkin enemmän Hengen roolia kristityn jokapäiväisessä elämässä.
Taavetti Nuutinen
Taavetti Nuutinen (18. tammikuuta 1891 Karttula – 25. marraskuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen kirvesmies ja piirisihteeri, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuodesta 1930 kuolemaansa asti.
Nuutinen syntyi Karttulassa ja kävi alkeis- sekä kiertokoulua. Hän oli Kuopion kaupunginvaltuuston jäsen ja nai vuonna 1915 Hilma Maria Koposen. Nuutinen valittiin eduskuntaan Kuopion läänin läntisestä vaalipiiristä 1930, mutta hän kuoli jo kahden vuoden kuluttua ollessaan 41-vuotias.
Fuller-vaihteisto
Fuller-vaihteistoksi kutsutaan Eaton Corporationin valmistamaa synkronoimatonta Eaton Fuller -vaihteistoa. Vaihteistoa on käytetty Suomessa Sisun raskaissa sora- ja tukkiautomalleissa. Fuller-vaihteistoa käytetään myös useissa amerikkalaisissa kuorma-autoissa. Sisun S- ja E-sarjaan on ollut saatavana myös synkronoitu versio.
Sisun kuorma-autoissa käytetään Fuller Roadranger vaihteistoja jotka ovat joko 13+2 tai 18+4 -vaihteisia. Sisu ja Iveco ovat käyttäneet myös Fuller Twinsplitter -mallia, joka on 12+3 vaihteinen.
Roadranger Twin - RT/RTO
Eaton on käyttänyt Fuller Roadranger markkinointinimeä jo 1950-luvulla. Tässä artikkelissa käytetään hiukan tuoreempana esimerkkinä kahdella sivuakselilla (twin) varustettua 13 vaihteista mallia RT-13, sillä sen avulla voidaan selittää mm 9- ja 18-vaihteisten toiminta. Roadranger Twin sanojen ohella tyyppinimissä esiintyy Overdrive sekä Low inert. Löytyy Eatonin patentteja haulla low inertia, mutta on hankala selvittää milloin ja miksi low inertia otettiin tyyppinimeen.
Artikkeli on laajentunut ja sen voi nykyisin jakaa osin 1) miten RT-13 vaihteistoa voi ajaa, 2) miten RT-13 vaihteistoa pitäisi ajaa sekä 3) miksi RT-13 vaihteistoa pitää käyttää tavalla 2). Osassa 1) sivutaan synkronoimattoman vaihteiston käyttöä yleensä ja Sisu SK auton ajamista erityisesti. Valmistajan sekä kirjallisiin ohjeisiin, sähköiseen varaosatietoihin sekä videoihin perustuva kohta 2) perustuu nimenomaan 13 vaihteisen mallin rajoituksiin. Esitteiden perusteella vertaillaan RT vaihteistoja kahteen kilpailijaan. Miksi osassa on selitetty tietyin yksinkertaistuksin raskaan kuorma-auton vaihteiston toimintaa ja syitä monimutkaisilta sekä irllallisilta tuntuviin käyttörajoituksiin.
Historiaa
Charles M Perkikings on kirjoittanut 7 sivuisen SAE artikkelin[The Fuller family of twin countershaft transmissions: A new concept for heavy duty service. Society of Automotive Engineers. January 1, 1963] sekä saanut 1967 patentin. Vuodelta 1967 löytyy korjaamo-ohje mallille RTO-913. Sisu SK 210 vm 1991 on varustettu mallilla RTO-11613 ja vielä 2020 on myynnissä lähes samanlainen malli RTLO-16913A. Eaton UltraShift plus robottivahteistot on rakennettu em. konstruktion ympärille.
Ajaminen
Synkronoimattomalla vaihteistolla käytetään yleensä pienemmälle vaihdettaessa välikaasua. Tämä tarkoittaa, että kuljettajan on kiihdytettävä moottorin avulla vaihteiston sivuakseli pyörimisnopeuteen, jolla seuraavaksi kytkettävän vaihteen hammaspyörien kehänopeudet ovat yhtä suuret. Vaihdettaessa suuremmalle vaihteelle kuljettajan on vastaavasti hidastettava sivuakselia moottorin avulla kaksoiskytkentää käyttäen.
Fullerin yhteydessä käytetään kytkintä jossa on liikkeelle lähtöä varten kytkinjarru, joka pysäyttää sivuakselin, kun kytkinpoljin painetaan pohjaan. Auton liikkuessa kytkinpoljinta painetaan ns. tuntoon saakka, jolloin kytkinjarru ei vielä pysäytä sivuakselia. Ilman kytkinjarrua sivuakseli pyörii useita sekunteja kytkimen avaamisen jälkeen (eikä vaihdetta voi kytkeä), jarrun avulla liikkeelle lähtö nopeutuu. Kytkinpolkimen liike on kaksivaiheinen, ensin yhteys irtoaa ja poljin pohjassa kytkinjarrulevyt alkavat jarruttaa. Kytkinjarru tuhoutuu jos sitä käyttää auton ollessa liikkeellä.
Kokeneet kuljettajat käyttävät Fuller-vaihteistolla varustettua autoa ajaessaan kytkintä vain liikkeelle lähtiessään. Auton liikkuessa vaihteisto saadaan vapaalle löysäämällä kaasua ja tempaisemalla vaihdevivusta, tarvittava voima rippuu ajoituksesta. Seuraava vaihde saadaan kytketyksi säätämällä korvakuulolla moottorin pyörimisnopeus sellaiseksi, että seuraavaa vaihdetta vastaavien hammaspyörien kehänopeudet ovat likimain yhtä suuret. Ylöspäin vaihtaessa voi seuraavan vaihteen työntää saman tien päälle vapaa asennosta ilman kytkintä, alaspäin vaihtaessa tarvitaan sopivasti välikaasua (vaihde vapaalla/juuri kytkeytyessä moottorin pitää kiertää sillä nopeudella jolla ajo jatkuu vaihtamisen jälkeen). Käytännössä hommaan vaikuttaa auton kuorma, vaihteiston nopeusalue ja moottori, esimerkiksi Sisu SK Cummins koneella ja hitaammalla vaihdealueella (Fuller) aavistuksen myöhästynyt ylöspäin vaihtaminen tarvitsee välikaasua, sillä LTA10 moottori on ehtinyt tiputtaa kierroksia enemmän kuin mitä peräkkäisten vaihteiden välityssuhde edellyttää.
Kaikkia vaihteita ei yleensä käydä kiihdytettäessä läpi, kun tyhjällä autolla kiihdytetään 0 - 80 kmh, voidaan aloittaa suoraan hidas 2, 3, 4 sitten nopea 5, 6, 7, 8 ja lopulta kertoja päälle, jolloin kone kehrää 1570 rpm. Alaspäin mennessä ei tarvitse käydä edes noita läpi, riittää kun muistaa poistaa kertojan ja vaihtaa aluetta ennen kuin ollaan kävely/pyöräilynopeudessa, sitten moottoriin vaihteen vapaalla ollessa ne kierrokset jolla ajoa sopivalla ala-alueen vaihteella jatketaan ja vaihteen voi työntää päälle helposti ilman kytkintä. Mikäli mokaa koneen kierrosluvussa, ei "ylimääräinen" kytkimen painallus vapaalta vaihdekeppiä poistyönnettäessä auta mitään, vaan kuski tuntee vaidekepin tärinän ja kaikki kuulevat hammaspyörien protestiäänen.
Toinen merkittävä ero henkilöautoihin on käytössä olevassa kierroslukualueessa. Se on maksimikierroksiltaan alle puolet sekä taloudellisen käytön kannalta kapea "vihreäalue" vain muutamia satoja kierroksia, esimerkki SK210:ssa taloudellinen alue on 1300-1900 rpm. [Oy Sisu-Auto Ab Tekninen kirjallisuus N:o 633.0291]
Onko 13 käyttökelpoista vaihdetta eteenpäin tarpeeksi? Vaikka perävaunuttomalla kuorma-autolla ajettaisiin soraa, on vaihteita tarpeeksi. Tieverkon ulkopuolella ongelmaksi tulee yleensä liukkaus tai maaston pettäminen vetävien pyörien alta. Talvella liukkauden vaikutuksia eteenpäin menon pysäyttäjänä voi vähentää 6x2 SK Sisussa lisäämällä painoa vetävälle akselille nostamalla teliä. Sulan maan aikana keinoa kannattaa yrittää, mutta lopputuloksena on helposti kuoppa vetävien pyörien kohdalla. Menon pysähtyessä toki kannattaa ensimmäisenä kokeilla tasauspyörästön lukkoa.
Valmistajan ohjeita
Nykyisen mallin RTLO-18913A massa on 324 kg, ja se on lähes synkronoimaton. Vertailukohdaksi voi ottaa täysin synkronoidun ZF 16 S 2530 TO vaihteiston, jonka massa 314 kg ja jonka momentinkesto on sama. Yksi sivuakselisen ZF-Ecosplitin eduksi voi laskea myös yksinkertaisemman vaihdekaavion.
Kuorman jakamista useammalle sivuakselille on vienyt pidemmälle Mack, joka käyttää Maxtorque ES mallistossa kolmea sivuakselia.
Eaton ja Sisu ohjeita RTO-13:n käytöstä
pienoiskuva|Käyttöohjetarra
RT vaihteiston toiminnasta
Eaton käyttää samaa kaaviokuvaa selittäessään voimansiitymistä RT-9, RT-13 ja RT-18 vaihteistossa, Eaton laskee vain eteenpäin vievät vaihteet tyyppinumeroissaan. Tosielämässä vaihteistot eivät tietenkään ole täysin identtisiä, mutta myynnissä on ollut muunnossarja jolla 9 vaihteinen versio muunnetaan RT-13 malliksi vaihtamalla osia 2.vaihteistoon. Tässä jaksossa käytetään termien alue-, lisä-, alennus-,puolitusvaihteisto (aux, range, split) sijasta termiä 2. vaihteisto syystä joka selviää myöhemmin.
Henkilöautoihin ja kevyessä käytössä oleviin kuorma-autoihin riittää yksi vaihteisto. Kun vaihteiden määrä kasvaa ja välityssuhdealue laajenee, käytetään yleensä apuna 2. vaihteistoa. Jälkimmäinen vaihteisto on yleensä paineilmakäyttöinen. Roadranger 2. vaihteiston käyttönapit näkyvät kohdan Ajaminen osakuvassa.
Ensimmäisessä kaavakuvassa RT-lo-main.png on vaihdevivulla operoitava (pää)vaihteisto. RT-13 päävaihteistossa on 5 nopeutta. Yksinkertaistettuun kuvaan on jätetty piirtämättä peruutusvaihteen ja voimanottoakselin rattaat. Rattaiden koko ja asema sivusuunnassa on satunnainen. Kytkentäholkeista on piirretty vain kytketyn vaihteen kytkentäratas. Varaosasovelluksesta on otettu kuvakaappaus kuvassa RToSpare.png RT-11613 vaihteiston pääakselin todellisesta rakenteesta, holkki numero 8 kytkee tehoa välittävän rattaan pääakseliin. Teho siirtyy vasemman reunan keskimmäisen rattaan kautta vihreänä näkyviin sivuakseleihin, jotka siis aina pyörivät moottoria hitaammin (mikäli kytkin ei ole pohjassa ja auto liikkeellä riittävän lujaa). Sivu- ja pääakselilla on 4 rattaisistoa jotka valmistaja on nimennyt Lo-, 1-, 2-, 3- rattaiksi. Kuva esittää ryömintävaihdetta (Lo) jolloin pääakselin kytkentäholkki on yhdistänyt pääakselin suurimman rattaan itse pääakseliin.
Voi herätä kysymys miten saadaan pääakselin 4:llä rattaalla 5 vaihteinen vaihteisto? Kuvassa RT-dir-main-pg.png on kuvattu tilanne jossa kytkentäholkki on yhdistänyt pääakselin suoraan sisääntuloakseliin. Tässä tapauksessa sivuakselit pyörittävät rattaita Lo, 1, 2 ja 3, mutta teho siirtyy suoraan vihreällä väritettyyn pääakseliin. Vanhoissa henkilöautoissa tällainen ”suora” voimansiirto oli yleensä suurin vaihde. Aikaan jolloin vaihteita oli vähän yleistyi termi ylivaihde. Ylivaihde ei ole kovin mystinen, esimerkkivaihteiston suurin vaihde pyörii nopeammin kuin sisääntuloakseli. Huomaatko heikkouden kuvaan valituissa välityksissä?
2. vaihteisto voi olla erillinen, mutta RT-13:ssa se on rakennettu samoihin kuoriin päävaihteiston kanssa. Kuvassa RT-aux-slpit.png on (split)paineilmasylinteri työntänyt kytkentäholkin asentoon jossa keskimmäinen ratas on kytketty 2.vaihteiston pääakseliin, tämä kytkentä on Roadranger vaihteistoissa synkronoitu. Kuvan välityssuhteilla 2. pääakseli pyörii (hiukan)nopeammin kuin päävaihteiston pyörittämä sisääntuoloakseli. Kyseessä siis on RTO-13 vaihteisto joka puolitus/kertoja/jakaja (split) toiminnolla saa aikaan hiukan suuremman (Od) välityksen verrattuna suoraan (dir) valintaan, jolloin kytkentäholkki yhdistää 2. pääakselin suoraan sisääntuloon.
Kuvassa RTO-LoLo-pg.png on esitetty tilanne jossa on valittuna ryömintävaihde. 2.vaihteistosta on käytössä se yhdistelmä, joka aiheuttaa kaikista suurimman pyörintänopeuden pudotuksen. Mustalla viivalla on kuvattu tehon siirtyminen vaihteiston läpi. Nyt 2. vaihteisto toimii aluevaihteistona (range). RT-9 vaihteistossa 2.vaihteisto on lähinnä yhdistetyssä split/range käytössä ja 2. vaihteiston suoraa välitystä ei käytetä. RT-13 vaihteistossa 2. vaihteistolla tehdään sekä aluevaihteisto (kuvan Kuvassa RTO-LoLo-.png tilanne 2. vaihteistossa). Koska aluevaihteiston käyttö alennusvaihteena ”varaa” 2. pääakselin, ei puolitus/kertoja toiminto voi olla käytössä yhtä aikaa. Kun isompi alue (range) on valittuna, voidaan pääakseliin kytkeä joko keskimmäinen rattaisto tai sisääntulo suoraan. Ohje O5 perustuu siis geometriaan.
Eaton 2. vaihteistosta on siis käytetty joko 2:ta välityssuhdetta (RT-9) tai vuorotellen kolmea (RT-13). Kuinka RT-18 tapauksessa 2+1 rattaistolla on saatu 4 välitystä, kun päävaihteiston 4+1 rattailla saadaan aikaan vain 5? Konstruktion teknisen kehityksen huippuna voidaan pitää RT-18 konfiguraatiota, jolloin 2.vaihteiston käyttömahdollisuuksia on lisätty vaihtamalla tehoa sisään syöttävää ratasta. Päävaihteistossa teho kulkee aina sisääntuloakselin rattaan kautta/yli. RT-18 tapauksessa 4. välitys on saatu aikaan vaihtamalla välillä 2. vaihteiston tehoa syöttäväksi pyörästöksi keskimmäinen [TRSM0670EN-US_0913.pdf sivu 32 jolla on muuten myös painovirhe].
Rajoitus O8 perustuu rattaiden laakeroinnin puuttumiseen. Kun vaihde on vapaalla ja ulostulo pyörii, pyörii pääakseli paikallaan (jos moottori sammuksissa ja kytkin ylhäällä tai käydessäkin pienemmällä nopeudella pyörivän sivuakselin suhteen) pysyvien hammarattaiden keskellä. Varaosakuvasta näkee ettei varsinaista laakerointia ole ja kosketuspinnat ovat pienet. Lisäksi tilanne vaikuttaa akseleiden laakereiden voiteluun.
Ryömintävaihteen käyttökielto nopeammalla alueella (O4) perustellaan kulumisen kasvulla ao yhdistelmällä. Toisaalta kun katsotaan välityssuhteita huomataan että nopean alueen ryömintävaihde antaa yhden desimaalin tarkkuudella saman välityssuhteen kuin ala/hitaan alueen suurin vaihde, sen käytössä ei ole mieltä [Voi olla että insinöörit ovat joutuneet pelottelemaan myyntihenkilöitä kulumisella, jotta ei myytäisi tuotetta nimellä RT-10, RT-15 ja RT-20. Tämä on TKK:lta valmistuneen autoinsinöörin arvaus.] Jos valmistajan ohjeista ei välitetä ja käytettäisiin nopealla alueella vaihdetta L voisi sen kanssa käyttää kertojaa (jolloin kyseessä olisi vaihde 4 Overdrive kuvassa "Mitä osaa et..."). Vaihde 4O olisi kuitenkin vain 17% suurempi kuin suurin ala-alueen vaihde, eikä se vieläkään olisi käytännöllinen, sillä moottorin kierroslukualue riittää hyvin vaihteiden 4 (ala-alue) ja 5 (pienin "Direct" yläalueella) välillä. pienoiskuva|RT-13 paineilmakaavion luonnos Osa 2. vaihteiston käyttörajoituksista johtuu sitä ohjaavasta paineilmajärjestelmästä. Kaaviokuvasta näkyy, että venttiilit ovat esiohjattuja. Esiohjaus on pneumatiikan vastine transistorin kannalle: pieni määrä paineilmaa ohjaa varsinaisen toiminnon suorittavaa venttiiliä. Aluevaihto edellyttää vaihdekepissä olevan vivun kääntöä ja vaihteen olemista vapaana: kuvassa keskellä näkyvä venttiili jonka vieressä teksti "gear neutral". Vastaavasti kertoja/puolitus/split sylinteri lähtee toimimaan heti, joten kannattaa painaa kytkin pohjaan välittömästi (O9).
Johan Elmander
Johan Erik Calvin Elmander (s. 27. toukokuuta 1981 Alingsås, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Holmalunds IF:ssä uransa aloittanut Elmander debytoi Allsvenskanissa keväällä 2000 Örgryten paidassa. Nuori hyökkääjä herätti kiinnostusta ulkomailla ja hän siirtyi vuonna 2000 alankomaalaiseen Feyenoordiin. Rotterdamilaisseurassa Elmander oli mukana voittamassa UEFA Cupin finaalissa 2002 Borussia Dortmundin 3-2 päästen kentälle 76. minuutilla.
Elmander ei kuitenkaan ollut tyytyväinen vähäiseen peliaikaan Feyenoordissa ja siirtyi 2002 lainalle kotimaahansa Djurgårdenin joukkueeseen. Samana vuonna hän juhli tuplamestaruutta tukholmalaisseurassa. Kauden 2003-04 hän pelasi lainalla NAC Bredassa.