cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Skolastiikka
Skolastiikan vastustus
Muun muassa Martti Luther teki töitä skolastiikan syrjäyttämiseksi teologisten tiedekuntien opetuksesta. Hän katsoi, että skolastiikan pyrkimykset yhdistää filosofia ja teologia olivat vääriä; hänen mukaansa ne oli pidettävä erillään toisistaan. Eräs skolastikkojen tekemä virhe oli Lutherin mukaan se, että he olivat erehtyneet luulemaan samojen sanojen merkitsevän Raamatussa ja kreikkalaisten filosofien teoksissa samaa asiaa. Koska sanojen merkitys oli eri tai muuttunut, myös tehdyt johtopäätökset olivat vääriä. Seurauksena Raamatun ilmoitus ja Aristoteleen ajatukset, kuten tämän ihmiskäsitys, olivat sekoittuneet toisiinsa, ja näin Raamatun todellinen ilmoitus oli hukkunut. Luther katsoikin skolastisen teologian olevan lopunajan ilmiö, Antikristuksen ase, jolla se yritti peittää Kristuksen näkyvistä.
Skolastiikkaa vastustettiin myös ortodoksisessa kirkossa. Gregorios Palamas ja Nikolaos Kabasilas vastustivat sitä jo keskiajalla. Myös modernit ortodoksiteologit, kuten Georges Floronsky, ovat tunnettuja skolastiikan kritiikistään.
Muita merkittäviä skolastiikan vastustajia olivat muun muassa Galileo Galilei, René Descartes, Thomas Hobbes ja Robert Boyle. Galilei pilkkasi skolastikkoja Dialogissaan, antaen skolastikolleen yksinkertaiseen viittaavan nimen Simplicio.
Bitam
Bitam on kaupunki Gabonissa Woleu-Ntemin provinssissa. Kaupungissa oli noin 27 900 asukasta vuoden 2013 väestönlaskennassa.
Clécy
thumb|250px|Clécyn keskustaa Clécy on kunta Calvadosin departementissa Basse-Normandien hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 1 252 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Clécyn pinta-ala on 25 neliökilometriä.
Maantiede
vasen|pienoiskuva|194x194px|Näkymä Clécyyn Clécy on Orne-joen läheisyydessä, noin 35 km Caenin eteläpuolella.
Clécyä kutsutaan ”Norman Sveitsin pääkaupungiksi”, tämä kylä juhlistaa maineensa karuista ja vehreästä Armorican massiivista laaksoista, joiden kautta Orne virtaa.
Bill O’Reilly
thumb|Bill O'Reilly William James "Bill" O'Reilly (s. 10. syyskuuta 1949 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen toimittaja, juontaja, poliittinen kommentaattori ja kolumnisti. O'Reilly tunnetaan ennen muuta kaapelitelevision katsotuimman uutisohjelman The O'Reilly Factorin juontajana, jona hän toimi vuosina 1996–2017. Ohjelmaa esitettiin Fox News -kanavalla.
Clécy
Maantiede
Clécyssä voi harrastaa kaikenlaista ulkoilua, muun muassa melontaa, varjoliitoa, kiipeilyä, kävelyä ja maastopyöräilyä.
Historia
Nimi ”Clécy” mainittiin vuonna 860, kun Kaarle Kaljupää oli vallassa. pienoiskuva|263x263px|Näkymä yhteen Clécyn kylään Kun Ranskan kantonit luotiin, Clécy oli kantonin pääkaupunki. Näin ei enää tapahtunut rakenneuudistuksien jälkeen vuonna 1801.
Bill O’Reilly
The O'Reilly Factor lopetettiin huhtikuussa 2017 sen jälkeen, kun julkisuuteen oli tullut ilmi O’Reillyn ja Foxin maksaneen miljoonia naisille, jotka syyttivät O'Reillya seksuaalisesta häirinnästä. Nykyisin O'Reilly toimii juontajana No Spin News -netti-tv-ohjelmassa, jota esitetään muun muassa ViacomCBS:n omistamassa Pluto TV -suoratoistopalvelussa.
O'Reilly oli myös radio-ohjelma The Radio Factorin juontaja. Hän on kirjoittanut kuusi kirjaa.
Clécy
Hallinto
vasen|pienoiskuva|Clécyn [[kaupungintalo]]
Bill O’Reilly
O'Reillya kutsutaan usein konservatiiviksi, mutta hän torjuu väitteen ja kutsuu itseään riippumattomaksi. O'Reilly on käyttänyt useita eri määritteitä kuvaamaan näkemyksiään. Kirjassaan Culture Warrior hän kuvaa itsensä perinteiden kannattajaksi, "traditionalistiksi". Vuonna 2000 kävi ilmi, että hän oli rekisteröitynyt republikaaniksi. Hän on sanonut sitä väärinkäsitykseksi ja on sittemmin rekisteröitynyt puolueettomaksi.
Uskonnoltaan O'Reilly on katolilainen.
Clécy
Asukkaat
Sen asukkaita kutsutaan Clécyensiksi.
Bill O’Reilly
Irakin sota
O'Reillyn ollessa vieraana ABC:n Good Morning America -ohjelmassa 18. maaliskuuta 2003 hän teki seuraavan lupauksen: "Jos amerikkalaiset lähtevät ja kaatavat Saddam Husseinin vallasta ja se on puhdas, hänellä ei ole mitään, pyydän anteeksi kansalta, ja en luota Bushin hallintoon enää.
Ollessaan toista kertaa samassa ohjelmassa 10. helmikuuta 2004 O'Reilly vastasi pyyntöihin, että hänen täytyisi kunnioittaa lupaustaan: "Minun arvioni oli väärä ja olen pahoillani. Olin väärässä. En ole siitä laisinkaan mielissäni." Kysymykseen, luottaako hän enää Yhdysvaltojen hallintoon, hän vastasi: "Olen nyt paljon epäilevämpi Bushin hallinnon suhteen kuin olin siihen aikaan." Hän on jatkanut Irakin sodan julkista tukemista mutta on kritisoinut sitä, miten Bushin hallinto on sitä hoitanut, ja antanut neuvoja pyytämättä.
Luettuaan kyselyn, jonka mukaan vain kaksi prosenttia irakilaisista pitää Yhdysvaltojen armeijaa vapauttajana ja 55 prosenttia haluaisi sen lähtevän, O'Reilly sanoi että he [irakilaiset] ovat barbaarisia ja että hänellä ei ole mitään kunnioitusta heitä kohtaan. Hän lisäsi: "Me emme voi sekaantua muslimimaailmaan enää uudelleen. Se mitä voimme tehdä, on räjäyttää heidät tuusan nuuskaksi (...) ei enää maajoukkoja, ei enää sydäntä ja ajatusta, se ei tule toimimaan."
Aseenkantolupa
O'Reilly kannattaa aseenkantolupaa. Hän ilmaisi tukensa sille myös hirmumyrsky Katrinan jälkeen.
Abortti
O'Reilly vastustaa aborttia. Hän kampanjoi näyttävästi kansasilaista tohtori George Tilleria vastaan nimittäen tätä "Vauvantappaja-Tilleriksi" (Tiller the Baby Killer) ja natsiksi. Abortinvastustaja ammuskeli Tillerin kirkossa toukokuussa 2009.
Kritiikki ja parodia
Monet julkisuuden henkilöt ovat kritisoineet Bill O'Reillya tai joutuneet sanaharkkaan hänen kanssaan suorassa lähetyksessä. Näitä ovat mm. Al Franken, Jon Stewart, Phil Donahue, Bill Maher, Bill Moyers, George Clooney, 50 Cent, Cam'ron, Rosie O'Donnell, Arianna Huffington, Mark Cuban, Christopher Dodd, Nas, Tyler, The Creator, Joe Scarborough, Snoop Dogg, Ludacris, David Letterman ja Keith Olbermann.
Satiirikko Stephen Colbert loi Comedy Centralin esittämän, Jon Stewartin The Daily Shown spin-offin, The Colbert Report -ohjelman O’Reillyn The O’Reilly Factor pohjalta. Ohjelmassaan Colbert parodioi O’Reillya esittämällä oikeistolaista tv-persoonaa.
Mediaa tarkkailevat vasemmistolaiset järjestöt, kuten Media Matters for America ja Fairness and Accuracy in Reporting ovat kritisoineet O'Reillyn reportointia syyttäen häntä faktojen vääristelystä ja harhaanjohtavien tilastojen käytöstä.
Julkaistua kirjallisuutta
O'Reilly kirjoittaa viikoittain lehtikolumnia, joka ilmestyy sadoissa sanomalehdissä, kuten New York Postissa ja Chicago Sun-Timesissa.
Hän on kirjoittanut yhden romaanin ja viisi muuta kirjaa:
Matti Mikkola (muusikko)
pienoiskuva|Matti Mikkola [[Ilosaarirockissa 2016.]] Matti Mikkola (s. 1976 ) on suomalainen muusikko, joka tunnetaan Tehosekoitin-yhtyeen alkuperäisjäsenenä ja Saimaa-yhtyeen perustajana.
Tehosekoitin
Mikkola tuli tunnetuksi Tehosekoitin-yhtyeestä, jonka perustajajäsen hän on. Mikkola oli Tehosekoittimen rumpali vuosina 1991–1998 ja kitaristi vuodesta 1998 bändin hajoamiseen vuoteen 2004 saakka. Mikkola tuotti kaikki Tehosekoittimen levyt ja sävelsi suurimman osan yhtyeen tuotannosta sekä sanoitti joitain sen kappaleita.
Saimaa
Tehosekoittimen jälkeen Mikkola perusti Saimaa-yhtyeen vuonna 2004. Yhtye teki joitakin keikkoja ja valmisteli pitkään levyä. Pepe & Saimaa -albumi ilmestyi 2014, jolloin Saimaa myös esiintyi levyn laulusolistin Pepe Willbergin kanssa Huvila-teltassa ja Ruisrockissa. Helsingin Sanomat kutsui Ruisrockin esiintymistä "suurteoksi" ja kiitteli Willbergin laulua sekä Mikkolan sovituksia.
Mikkola voitti vuoden 2014 parhaan tuottajan Emma-palkinnon tuottamastaan Pepe & Saimaa -albumista helmikuussa 2015 järjestetyssä Emma-gaalassa. Levy palkittiin Vuoden rockalbumi- ja Kriitikoiden valinta -Emmoilla.
Saimaan tuoreimmat levyt ovat Matka mielen ytimeen (2015) ja Urheilu-Suomi (2017). HS:n kriitikko Ilkka Mattila antoi molemmille levyille neljä tähteä.
Ura säveltäjänä ja tuottajana
Vuodesta 2001 lähtien Mikkola on säveltänyt musiikkia lukuisille Warnerin, Universalin, Sonyn ja EMI Capitolin artisteille, kuten Paula Vesalalle, Kaija Koolle, Lauri Tähkälle, Teflon Brothersille, Jari Sillanpäälle, Vesa-Matti Loirille, Tiktakille ja Paula Koivuniemelle, sekä tuottanut muun muassa Laura Närhen ja Stigin albumeita.
Mikkola on ollut säveltäjänä, tuottajana tai soittajana yli 30 kulta- tai platinalevyllä.
Mikkola on tehnyt myös seuraavat tv- ja elokuvamusiikit:
Kirkkokäsikirja
Kirkkokäsikirja (lat. manuale) on jonkin kirkon, esim. Suomen evankelis-luterilaisen kirkon käyttämä kirja, jossa määritellään ja annetaan ohjeet siitä, miten jumalanpalveluselämää, jumalanpalveluksia ja kirkollisia toimituksia vietetään.
Kirkkokäsikirjan historiaa Suomessa
Keskiajalla manuale oli eräiden kirkollisten toimitusten kirjan nimi ja tarkoitti papin käsikirjaa. Tavallisesti se sisälsi liturgiset kaavat kastetoimitusta, avioliittoon vihkimistä, sairaan ehtoollista, viimeistä voitelua ja hautausta sekä eräitä siunaustoimituksia ja sakramentaalioita varten. Ennen reformaatiota Suomea eli Turun keskiaikaista hiippakuntaa varten painettiin vain kaksi kirjaa. Ne olvati Lyypekissä 1488 painettu dominikaaninen Missale Aboense. ja Manuale seu exequiale secundum ritum ac consuetudinem alme ecclesie Aboensis joka painettiin Saksassa 1522.
Suomen uskonpuhdistaja Mikael Agricola julkaisi ensimmäisen jumalanpalveluskaavan Messu eli Herran Echtolinen vuonna 1549. Jo sitä ennen oli latinalaista messukaavaa käännetty suomeksi Agricolan Rukouskirjassa. Agricolan messua edeltäneistä käsinkirjoitetuista liturgisista teksteistä merkittävin oli ns. Westhin Codex vuodelta 1546. Paavali Juusten toimitti 1575 seuraavan käsikirjan nimellä Se Pyhä Messu. Tämäkin seurasi varsin pitkälle Agricolan kirjan tavoin Olavus Petrin ruotsalaista messua. Kirjassa oli ensi kerran samassa niteessä sekä itse messu että kirkolliseen kalenteriin liittyvien vaihtuvien tekstien kokoelma, joka sisälsi kollehtarukoukset, epistolat ja evankeliumit (evankeliumikirja).
Seuraava suomenkielinen käsikirja oli Ruotsin käsikirjan Handbok 1614 käännös, Käsikirja 1614. Sen käänsi piispa Eerik Sorolainen. Saman vuosisadan lopulla ilmestyi suomeksi vuonna 1693 julkaistu ruotsalainen käsikirja ja vuoden 1694 käsikirja Suomessa virallisena aina vuoteen 1886 saakka. Vuoden 1886 kirkolliskokous hyväksyi seuraavan kirkkokäsikirjan, evankeliumikirjan ja rukouskirjan. Sitä seuraava käsikirja ja evankeliumikirja hyväksyttiin käyttöön 1913. Ne korvasi vuonna 1958 hyväksytyt kirjat väliaikaiseen käyttöön vuoden 1959 alusta. Seuraava käsikirjan uudistus tapahtui vuoden 1986 kirkolliskokouksessa ja sen jälkeen Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkkokäsikirja sisältää neljä osaa, evankeliumikirjan, jumalanpalvelusten kirjan, kirkollisten toimitusten kirjan ja rukouskirjan. Evankeliumikirja oli hyväksytty 1958, jumalanpalvelusten kirja 1968, kirkollisten toimitusten kirja 1963 ja rukouskirja vuonna 1968. Messusävelmistö hyväksyttiin myös vuonna 1968. Vuonna 1985 otettiin käyttöön uusi kirkollisten toimitusten kirja.
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon käsikirja
Nykyinen kirkkokäsikirja jakautuu kolmeen osaan: Jumalanpalvelusten kirja, joka on hyväksytty vuonna, 2000, Evankeliumikirja vuodelta 1999) ja Kirkollisten toimitusten kirja 1-3 (vuodelta 2003. Jumalanpalvelusten kirja sisältää seurakunnassa tarvittavat keskeiset jumalanpalveluskaavat, niihin kuuluvat rukoukset ja messusävelmät.
Jumalanpalvelusten kirja
Kirjassa on järjestykset ja ohjeet seuraavia eri jumalanpalveluksia varten:
Evankeliumikirja
Evankeliumikirja sisältää muun muassa kirkkovuoden pyhäpäivien raamatuntekstit, rukoukset ja virsisuositukset.
Kirkollisten toimitusten kirja
Kirjassa ovat ohjeet ja aineistot kasuaalitoimituksia, vihkimisiä, virkaan asettamisia ja tehtävään siunaamisia varten. Se sisältää myös rukoushetkiä eri tilanteisiin sekä toimituksissa käytettäviä lauluja.
Kirkkokäsikirjan hyväksyy kirkolliskokous. Nykyisen kirkkokäsikirjan Jumalanpalvelusten kirjan on hyväksytty vuonna 2000, evankeliumikirja vuonna 1999 ja kirkollisten toimitusten kirja 2003.<ref
Ruotsin kirkon kirkkokäsikirja
Ruotsin kirkon jumalanpalveluskirjat muistuttavat monilta osin Suomen ev. lut. kirkon vastaavia kirjoja. Kirkkokäsikirja on hyväksytty vuonna 2018 ja Evankeliumikirja 2002 sekä Kirkkokäsikirja II on vuodelta 1987. Ne ovat ilmestyneet myös suomeksi sekä osia niistä muilla virallisilla vähemmistökielillä..Jumalanpalveluskirjoihin kuuluu myös rukouskirja ”En liten bönbok” jonka kirkolliskokous on hyväksynyt vuonna 2006.
Kirkkokäsikirjan nimi on ruotsiksi ”Kyrkohandboken för Svenska kyrkan” Tämä nimion tullut käyttöön vasta vuoden 2018 käsikirjansa. Sitä ennen kirjan nimi oli ”Den svenska kyrkohandboken” (Ruotsin kirkkokäsikirja). Nimenmuutos perusteltiin sillä, että kirjaa käyttää vain Ruotsin kirkko ja muilla kristillisillä kirkkokunnilla on omat vastaavat kirjat. Evankeliumikirjan nimi on ”Den svenska evangelieboken” (Ruotsin evankeliumikirja), koska sitä käyttävät Ruotsin kirkon lisäksi useat vapaat kirkkokunnat.
Muiden kirkkojen käsikirjoja
Kirkkokäsikirjan nimi vaihtelee eri kirkoissa. Tanskan kirkossa jumalanpalveluskirjoja on Alterbog, Ritualbog, Alterbogstillæg og Musikbog jossa jumalanpalvelusten järjestykset, raamatunlukukappaleet ja kirkollisten toimitusten järjestykset. Norjan kirkolla on Alterbok, Den norske kirkes gudstjenestebok 2011 jossa ovat jumalanpalvelusten ja kirkollisten toimitusten järjestykset
Saksan evankelisissa kirkoissa kirkkokäsikirjasta käytetään nimeä Agende, Evangelische Gottesdienstbuch.<ref Anglikaanisessa kirkossa laajimmin käytössä oleva käsikirja tunnetaan nimellä Book of Common Prayer.
Katoliseen kirkkoon kuuluvien, latinalaista riitusta käyttävien paikalliskirkkojen liturginen kirja, messukirja on nimeltään Missale Romanum. (Roomalainen messukirja). Se sisältää kaikki ohjeet ja tekstit vuoden kaikkien messujen viettämiseen.
Ortodoksisen kirkon jumalanpalveluslämää säätelee kirja "Typikon“ Se sisältää ohjeet ortodoksisen kirkon kirkkovuoden kierrossa toimitettavien eri jumalanpalvelusten rituaalien toimitusjärjestyksestä eli kuinka jumalanpalveluksissa tulee toimia.
Soutu kesäolympialaisissa 1956
right|90px|Soutu
Sappirakkosyöpä
Sappirakkosyöpä on sappirakosta lähtevä syöpäsairaus. Ikterus, kipu, kuume, pahoinvointi ja oksentaminen voivat lukeutua sen oireisiin. Tauti on kuitenkin vaikea havaita varhaisessa vaiheessa. Sappikivet ovat sairauden tavallisin riskitekijä; suurimmalla osalla sappirakkosyöpään sairastuneista on sappikiviä, kun tauti todetaan. Sappikivien hyvin korkeasta esiintyvyydestä huolimatta sappirakon syöpä on melko harvinainen. Myös naissukupuoli kasvattaa sairastumisvaaraa.
Soutu kesäolympialaisissa 1956
Vuoden 1956 kesäolympialaisten soutu järjestettiin 23.–27. marraskuuta 1956 Wendoureella, Ballaratissa. Tämä oli 12. kerta, kun soutu oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 242 osanottajaa 25 eri maasta. Soutu järjestettiin ainoastaan miehille. Tapahtumia oli seitsemän.
Sappirakkosyöpä
Sappirakkosyöpä on yleisempi kuin sappitiesyöpä. Näitä yhteensä tavataan Suomessa vuosittain noin 250 uutta tapausta.
Noin 10 % kaikista sappirakon syöpään sairastuneista elää vielä yli viisi vuotta. Ennuste riippuu kuitenkin suuresti syövän toteamisvaiheesta: 0–1 vaiheissa todettua sappirakonsyöpää sairastavista on elossa viiden vuoden kuluttua noin 50–80 %, kun taas 2–4 vaiheissa todetuista 10–30 %. Tilastot eivät kuitenkaan anna tarkkaa ennustetta, vaan kunkin tapauksen kohdalla sairauden eteneminen on yksilöllistä.
Ad hoc
Ad hoc on latinaa ja tarkoittaa ”tätä (tarkoitusta, tehtävää) varten”. Tieteessä ja filosofiassa ad hoc -hypoteesi tarkoittaa hypoteesia, joka hyväksytään puhtaasti teorian pelastamiseksi vaikeuksilta tai kumoamiselta, ilman mitään itsenäistä perustetta. Yleensä lausumalla tarkoitetaan tiettyä ongelmaa varten räätälöityä ratkaisua. Sillä saatetaan viitata myös improvisoituun ja ennalta valmistelemattomaan ratkaisuun vastakohtana hyvin ja perusteellisesti suunnitellulle ratkaisulle.
Ad hoc on psykologisesti helppo ratkaisu poistaa omalle suosikkinäkemykselle syntyvät ongelmat. Näin ongelmallinen data poistetaan tekemällä erityisiä oletuksia, joiden katsotaan toimivan tilanteen yhteydessä. Jos tällainen pelastava oletus valitaan siksi, että se pelastaa uskomuksen, se on ad hoc.
Teoriaan lisättyä osaa saatetaan joskus vääristä syistä ja paheksuvasti kutsua ad hoc -lisäykseksi väittäen, että se on lisätty teoriaan ulkopuolisena lisäyksenä sen takia, että teoria ei muuten sopisi yhteen tosiasioiden kanssa. Tässä kohden ratkaisevaa on se, onko selityksen käyttö perusteltu. Tämä liittyy todistustaakkaan.
Liike-elämän slangissa termiä käytetään myös yksittäisen kiireellisen tapauksen synonyyminä.
Oikeustieteessä, erityisesti kansainvälisessä oikeudessa, ad hoc -tuomioistuin tarkoittaa tietyn rikoskokonaisuuden käsittelyä varten perustettua erillistä tuomioistuinta. Tällaisia ovat olleet esimerkiksi ICTY sekä ICTR.
HMS Camellia (K31)
HMS Camellia (viirinumero K31) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1940 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 19. syyskuuta 1939 Belfastista Pohjois-Irlannista Harland and Wolffilta, missä köli laskettiin 14. marraskuuta 1939 telakkanumerolla 1064. Alus laskettiin vesille 4. toukokuuta 1940 ja valmistui reilua kuukautta myöhemmin 18. kesäkuuta.
Koose
Koose on Kamerunissa puhuttu bantukieli. Sitä puhui SIL Internationalin mukaan äidinkielenään 100 000 ihmistä vuonna 2001.
Lister (auto)
Lister Motor Company on brittiläinen urheiluautojen valmistaja. Brian Lister aloitti autojen valmistuksen 1954, mutta toiminta jouduttiin lopettamaan jo muutaman vuoden kuluttua. Uudestaan toiminta käynnistyi 1986.
Autot
Lister Knobbly oli vuonna 1958 julkaistu auto. Yrityksen autoihin kuuluvat homologoitu Lister Storm, jota on valmistettu vuodesta 1993. Autosta on GTS/GTL/GT-luokkien kilpaversio. Lister Storm LMP on Le Mans Prototype -luokan kilpa-auto. Lister LFT on uudempi coupé-mallinen auto, josta on LFT-C avomalli. LFP on yhtiön katumaasturi.
Politiikka (Aristoteles)
Politiikka on toinen osa Aristoteleen etiikkaa ja yhteiskuntaa käsittelevistä teoksista, joista ensimmäinen osa on Nikomakhoksen etiikka. Kummatkin käsittelevät samaa asiaa, jota Aristoteles kutsuu ihmisyhteisöjen filosofiaksi ja politiikan tieteeksi.
Aristoteles käsittelee teoksessaan valtiota ja erilaisia valtiomuotoja sekä teoreettisesti että historiallisten esimerkkien valossa. Teoksen lopussa hän esittää oman hahmotelmansa ihannevaltioksi.
Historia
Aristoteles on kirjoittanut teoksen todennäköisesti 340–330-luvuilla eaa., sillä teoksessa on viittauksia tuon ajan tapahtumiin. Mielenkiintoista on erityisesti se, että samaan aikaan tapahtuneet Aleksanteri Suuren valloitusretket eivät ole heijastuneet teokseen millään tavalla. Se keskittyy lähes pelkästään perinteisissä kreikkalaisissa poliksissa eli kaupunkivaltioissa pinnalla olleisiin kysymyksiin, eikä ota huomioon laajojen imperiumien syntyjä ja niiden hallinnassa tarvittavia taitoja.
Juha Sihvolan mukaan Aristoteleen Politiikalla ei ollut vielä antiikin aikana suurtakaan jälkivaikutusta. Teos tuli laajemmin tunnetuksi Euroopassa vasta keskiajalla. Tuolloin yliopistojen politiikan tiede perustui Aristoteleen ajatteluun. Teos vaikutti muun muassa Tuomas Akvinolaisen, Marsilius Padovalaisen ja Dante Alighierin näkemyksiin. Myöhemmin aristoteelinen perinne on vaikuttanut muun muassa G. W. F. Hegeliin ja Karl Marxiin, ja nykyfilosofiassa edelleen uusaristoteelisen hyve-etiikkaan.
Sisältö
Politiikka koostuu kahdeksasta kirjasta. Teoksen alussa käsitellään perheen, tilayhteisön ja valtion historiaa ja suhdetta toisiinsa. Tämän jälkeen esitellään Aristoteleen näkemys ihannevaltiosta. Aristoteles käsittelee myös erilaisia valtiomuotojen tyyppejä ja kansalaisuutta. Keskeisenä kysymyksenä on erityisesti se, kuinka valtiomuoto tulisi järjestää ihannevaltiossa.
Vedestä nousee kasvi
Vedestä nousee kasvi on vuonna 1978 julkaistu Kari Peitsamon ja Ankkulin toinen albumi. Ankkuli soittaa vain neljällä kappaleella, loput ovat Peitsamon yksin esittämiä.
Politiikka (Aristoteles)
Sisältö
Aristoteleen poliittinen filosofia perustui Platonin ajatteluun, mutta Politiikassa Aristoteles arvostelee useissa kohdin tämän teoksissaan Valtio ja Lait esittämää ajattelua ja ihannevaltiokehitelmiä. Lähtökohtana arvostelulle on Platonin ideaopin kritiikki. Poliittisessa ajattelussa kritiikki näkyy niin, että Aristoteles näkee olemassa olevia valtiomuotoja koskevilla empiirisillä tutkimuksilla merkittävän roolin myös ihannevaltion määrittelyssä. Tässä Aristoteles on käyttänyt aineistonaan hänen koulunsa tuottamaa kokoelmaa 158 kaupungin valtiomuodot, joka oli koottu juuri koulun suorittaman poliittisen filosofian tutkimustyön käyttöön. Politiikka ilmentää laajaa tästä tutkimustyöstä peräisin olevaa kreikkalaisten kaupunkivaltioiden perustuslakien tuntemusta ja sisältää yli 300 viittausta eri kaupunkien valtiomuotoihin.
Aristoteleen omana filosofisena taustana Politiikalle on puolestaan tämän Nikomakhoksen etiikassa esittämä eettinen ajattelu. Etiikassa hän oli pyrkinyt määrittelemään sellaisen hyvän inhimillisen elämän, joka mahdollistaa ihmiselle lajityypillisen päämäärän toteuttamisen. Poliittisen filosofian tehtävänä on puolestaan määritellä, millainen valtio mahdollistaa tällaisen elämän. Platonia kohtaan esitetystä kritiikistä huolimatta Aristoteleen oman ihannevaltion kuvaus muistuttaa monella tavalla tämän Laeissa esittämää valtiota.
Vedestä nousee kasvi
Kappaleet
sävellykset, sanoitukset ja sovitukset Kari Peitsamo, paitsi "Sibeliuksen musiikkipallo" ja "Blub, blumb, molskis" säv., san. ja sov. Kari ja Heikki Peitsamo; "Suurisuu" Tich–Barrow–Farlow–Stein, suom. san. Kari Peitsamo, sov. Harri Siirtola, Kari Peitsamo, Heikki Peitsamo ja Yrjö Majamaa; "Karin syntymä" sov. Kari ja Heikki Peitsamo; "Nokia-rock" sov. Kari Peitsamo, Heikki Koivuniemi, Harri Siirtola ja Yrjö Majamaa; "Lähden länteen" säv. Kari Peitsamo ja Harri Siirtola, sov. Kari Peitsamo, Harri Siirtola ja Yrjö Majamaa
Politiikka (Aristoteles)
Kirja I
Kirja I käsittelee valtion ja perheyhteisön luonnetta ja alkuperää sekä perheyhteisössä vallitsevia valtasuhteita. Valtion, jolla Aristoteles viittaa kaupunkivaltioon (polis), määritellään olevan täydellisin kaikista ihmisen muodostamista yhteisöistä. Aristoteles esittää valtioiden syntyneen niin, että mies-vaimo ja isäntä-orja -parit ovat liittyneet yhteen perhe- ja tilayhteisöiksi, nämä kyliksi, ja nämä edelleen valtioiksi.
Valtasuhteista Aristoteles käsittelee miehen ja vaimon, vanhempien ja lasten sekä isännän ja orjan välisiä suhteita. Aristoteles hyväksyy orjuuden välttämättömänä pahana ja määrittelee orjan eläväksi välineeksi, jolta puuttuu itsenäinen ajattelukyky. Isännän ja orjan suhde voi olla myös molemmille edullinen. Sivumennen hän kuitenkin kuvittelee yhteiskunnan jossa orjia ei tarvittaisi: tämä olisi mahdollista jos koneet ja työkalut voisivat ohjata itseään. Tämä on tiettävästi historian ensimmäinen kirjallinen viittaus robotiikkaan.
Tämän jälkeen Aristoteles käsittelee taloudenhoitoa sekä rikkauden hankkimisen taitoa. Ensin mainitun tehtävänä on ensisijaisesti omaisuuden hyvä käyttö, jolle viimeksi mainittu taito on alisteinen. Kirjan lopussa Aristoteles käsittelee jälleen tilayhteisön sisäisiä valtasuhteita.
Kirja II
Kirja II käsittelee filosofisia esityksiä ihannevaltioista, yleisesti hyvänä pidettyjä valtiomuotoja, sekä eräiden lainsäätäjien valtiomuotoihin tekemiä uudistuksia.
Aristoteles aloittaa laajalla Platonin Valtiossa esittämän ihannevaltion kritiikillä. Hän arvostelee Platonin kehitelmän eräänlaista kommunismia muun muassa siitä, ettei yhteisomistus synnytä ihmisissä samanlaista omistajuutta kuin yksityisomaisuus. Myös perheinstituution lakkautus aiheuttaisi monia ongelmia; Aristoteleen mukaan perhesiteet on säilytettävä yksityisinä. Tämän jälkeen Aristoteles arvostelee Platonin Lakeja. Muista valtiomuotoehdotuksista Aristoteles käsittelee Faleas Khalkedonilaisen ja Hippodamoksen ehdotuksia.
Seuraavaksi Aristoteles käsittelee monien ihanteellisina pitämiä valtiomuotoja. Näitä ovat hänen mukaansa Spartan, Kreetan ja Karthagon valtiomuodot. Hän näkee niissä paljon yhtäläisyyksiä, siinä missä ne eroavat yhdessä kaikista muista kreikkalaisista valtiomuodoista. Aristoteles kuvaa näitä valtiomuotoja lyhyesti keskittyen lähinnä osoittamaan niiden ongelmia ja epäkohtia. Hän suhtautuu tällaiseen valtiomuotoon hyväksyvästi, mutta arvostelee esimerkiksi spartalaista mallia liiasta militarismista.
Lopuksi Aristoteles käsittelee Solonin, Efialteen, Perikleen, Zaleukoksen, Kharondaan, Filolaoksen, Drakonin, Pittakoksen ja Androdamas Rhegionlaisen lakeja ja uudistuksia.
Kirja III
Kirja III käsittelee kansalaisuutta sekä luokittelee valtiomuotoja eri lajeihin sen mukaan, miten valta on niissä jaettu.
Aristoteles aloittaa palaamalla valtion määritelmään. Hän toteaa, ettei ole helppoa löytää yhtä määritelmää, joka sopisi kaikkiin erilaisiin valtiomuotojen lajeihin. Siksi hän valitsee kansalaisuuden käsitteen valtiota määrittäväksi tekijäksi. Tästä seuraa kuitenkin uusia käsittelyä vaativia ongelmia. Aristoteles käsittelee myös valtion säilymistä yhtenä ja samana eri tekijöiden muuttuessa. Valtion identiteetin määrää hänen mukaansa sen valtiomuoto, vaikka sen asukkaat ja alue säilyisivät samana. Tämän jälkeen käsitellään erilaisten ihmisten oikeutta kansalaisuuteen.
Aristoteles jakaa perustuslait kuuteen lajiin ja nämä edelleen toisaalta hyviin ja turmeltuneisiin, ja toisaalta sen perusteella, kuinka monella hallitsijalla päätösvalta on: yhdellä, muutamalla vai monella. Hyviin hallintomalleihin kuuluvat monarkia, aristokratia ja politeia, turmeltuneisiin puolestaan tyrannia, oligarkia ja demokratia eli ”väkijoukon” tai ”roskaväen valta”. Hyvät hallintomallit toimivat yhteiseksi hyväksi kun taas huonot vain niiden hyväksi, jotka hallitsevat.
Kirja IV
Kirja IV käsittelee eri valtiomuototyyppejä sekä valtion tehtäviä. Aristoteles aloittaa käsittelemällä ihanteellista valtiota koskevaa tutkimusta yleisellä tasolla. Hänen mukaansa ihannevaltion muotoilu vaatii olemassaolevien valtiotyyppien, niiden syntymisen, toiminnan ja säilymisen edellytysten, sekä niiden valtiomuotojen kumoutumisten syiden tuntemusta.
Seuraavaksi Aristoteles käsittelee vertaillen harvainvaltaa ja kansanvaltaa sekä näiden eri tyyppejä; aristokratiaa; politeiaa eli kansalaisvaltaa harvainvallan ja kansanvallan yhdistelmänä; sekä tyranniaa. Tämän jälkeen hän käsittelee kultaisen keskitien ihanteeseen liittyvää keskiväliä poliittisessa yhteydessä, liittyen kansalaisvallan ja sen vallanjaon järjestämiseen: vallan tulisi olla maltillisella keskiluokalla, ei kaikkein rikkaimmilla tai köyhimmillä.
Lopuksi Aristoteles luokittelee eri tapoja valita valtion virkamiehet: valitsijoina ja virkoihin kelvollisina voivat olla joko kaikki tai osa kansalaisista, ja valinta voidaan suorittaa joko vaaleilla tai arpomalla, tai kummallakin tavalla virasta riippuen.
Kirja VI
Kirja VI jatkaa kirjan V aiheesta käsittelemällä kansanvallan ja harvainvallan säilymistä. Kansanvallan säilymistä edistää ylempien luokkien myötämielisyyden hankkiminen, samoin kuin harvainvallan säilymistä kansan enemmistön tarpeiden huomioon ottaminen. Lopuksi Aristoteles käsittelee erilaisten valtioiden tarvitsemia virkoja.
Kirja VII
Kirja VII aloittaa Aristoteleen oman ihannevaltion kuvauksen. Siinä ja kirjassa VIII hän pyrkii määrittelemään, miten valtiomuoto tulisi järjestää, jotta se olisi mahdollisimman hyvä. Jotkut tutkijat ovat katsoneet, että kirjat VII ja VIII saattaisivat kuulua sisältönsä puolesta alun perin kirjojen I–III ja IV–VI väliin.
Aristoteleen mukaan paras valtio on sellainen, joka luo edellytykset olosuhteisiin nähden parhaalle inhimillisellä elämälle siinä määrin kuin se on mahdollista ottaen huomioon ennakoimattomat ulkoiset sattumat. Aristoteleen mukaan yhden ihmisen ja valtion onnellisuus ovat samantyyppisiä. Eräitä keskeisiä kysymyksiä ovat, mikä on hyvän elämän ja valtion hallintoon osallistumisen suhde, toisin sanoen kysymys teoreettisen ja käytännöllisen elämän ihanteiden mahdollisesta ristiriidasta; sekä se, pitäisikö hallintoon osallistua kaikkien vai vain joidenkin.
Tämän jälkeen Aristoteles aloittaa ihannevaltionsa kuvailun. Aluksi hän käsittelee kaupungin kokoa ja sijaintia kiinnittäen huomiota maantieteellisiin ja ilmastollisiin seikkoihin. Aristoteles kuvaa myös ihanteellista asemakaavaa. Tämän jälkeen hän käsittelee kaupungin kansalaisuutta: kansalaisia voivat olla vain ne, joilla on mahdollisuus hyveen mukaiseen elämään ja riittävä varallisuus. Tämä sulkee pois ruumiillisen työn tekijät. Toisaalta yhteisateriajärjestelmä tasaa rikkaiden ja köyhien välistä eroa.
Teoksen loppuosa käsittelee kasvatuksen järjestämistä valtiossa. Kasvatuksen tehtävänä on opettaa valtiossa tarvittavia hyveitä, kuten oikeudenmukaisuus ja kohtuullisuus. Kasvatus on aloitettava ruumiillisesta kasvatuksesta. Tämän jälkeen edetään haluavan sielunosan ja siitä edelleen järkevän sielunosan kasvatukseen, kuitenkin niin että alemmat sielunosat palvelevat järkevää sielunosaa. Aristoteles käsittelee myös lasten hankkimista sekä sopivaa ikää avioliittoon, joka on miehillä 37 ja naisilla 18 vuotta.
Kirja VIII
Kirja VIII jatkaa ihannevaltiossa järjestettävästä kasvatuksesta. Aristoteleen mukaan kasvatus on järjestettävä valtiollisesti, koska sen on oltava valtiomuodon mukaista. Kasvatuksen on kohdistuttava ensisijassa vapaa-ajan käyttöön. Viimeisissä luvuissa Aristoteles käsittelee musiikki- ja urheilukasvatusta. Myös niiden tarkoituksena on kehittää luonnetta ja edistää hyveitä tasapuolisesti.
Olavi Andersson
thumb|150px|Olavi Johan Andersson Olavi Johan Andersson (myöh. Ahima, 24. heinäkuuta 1895 Turku – 5. tammikuuta 1963) oli suomalainen jääkärikapteeni, hänen vanhempansa olivat maalarimestari Olof Oskar Andersson ja Naema Ulrika Åhman, hänen puolisonsa oli Ida Leinonen.
Opinnot
Hän kävi kansakoulun ja Turun kauppaopiston 2-vuotiset iltakurssit. toimi konttoristina Turussa ja suoritti yksityisesti seitsemännen luokan Helsingin suomalaisessa lyseossa vuonna 1927. Haminan taistelukoulusta hän valmistui 1918, jääkärialipäällystölle järjestetty aktiiviupseerikurssin Kadettikoulussa hän suoritti 1921, Kadettikoulun poikkeuksellinen kurssi 1927–1928 ja sama Suojeluskuntain päällystökoulussa 1933–1934, Taistelukoulun luutnanttikurssille hän osallistui vuonna 1936, Sotilashallinnollisen koulun hän suoritti vuosina 1937–1938.
Jääkäriaika
thumb|300px|Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppania Ahima liittyi Saksassa koulusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 3. maaliskuuta 1916, hänet siirrettiin rintamakomennuksen jälkeen 1. komppaniaan 23. syyskuuta 1917. Andersson osallistui ensimmäiseen maailmansotaan Saksan itärintamalla taisteluihin pataljoonan pioneerikomppaniassa Misse-joella ja Riianlahdella, Schmardenissa sekä Aa-joella.
Suomen sisällissota
Andersson saapui Suomeen (Vaasaan) jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Hän astui armeijan palvelukseen aliupseerina. Suomen sisällissodassa hänet komennettiin joukkueenjohtajaksi 4. Jääkärirykmentin 8. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. Andersson osallistui sotatoimiin Raudussa ja otti osaa rajaseudun taisteluihin. Hän haavoittui Raasulissa 8. huhtikuuta 1918.
Talvi- ja jatkosota
Talvisotaan hän osallistui talousupseerina 1. Prikaatin III pataljoonassa ja otti osaa taisteluihin Karjalankannaksella. Myöhemmin hänet komennettiin Jääkäripataljoona 4:n huoltopäälliköksi, jonka joukoissa otti osaa taisteluihin Laatokan Karjalassa. Välirauhan aikana hän toimi Jääkäriprikaatin huoltopäällikkönä ja Jatkosodan alkaessa hänet huoltopäälliköksi Jääkäripataljoona 2:een ja edelleen 2. Jääkäriprikaatiin, jonka joukoissa osallistui taisteluihin Tolvajärvi–Karhumäki-akselilla. Vuonna 1942 hänet siirrettiin huoltopäälliköksi Käkisalmen ilmasuojelupiiriin ja edelleen suojeluskuntapiiriin. Torjuntataisteluihin hänet komennettiin huoltopäälliköksi Kenttätykistörykmentti 18:aan ja osallistui sen mukana Rukajärven taisteluihin.
Sotien jälkeinen aika
Sotien jälkeen hän toimi Kenttätykistörykmentti 2:en huoltopäällikön apulaisena, kunnes erosi vakinaisesta palveluksesta vuonna 1945 ja siirtyi Huhtamäki-yhtymän kuljetuspäälliköksi. Hänet haudattiin Turkuun.
Mickaël Piétrus
Piétrus on pelannut myös Ranskan maajoukkueessa voittaen pronssia vuoden 2005 EM-kilpailuista.
The Sports Network
The Sports Network, joka lyhennetään usein TSN, on kanadalainen englanninkielinen televisiokanava. Se on kaapeliverkossa jaettava maksullinen urheilukanava. Kanava aloitti toimintansa vuonna 1984. Se oli Kanadan ensimmäinen maksullinen 24 tuntia vuorokaudessa pyörivä urheilukanava. Sen perusti John Labattin panimo, joka kuului myös Toronto Blue Jays -baseballjoukkueen omistajiin.
TSN:n lähetyksiin kuuluu mm. NHL, MLB ja muita urheilulajeja.
Eva Tamminen
Eva Tamminen (es. Tiia Elg) on kuvitteellinen henkilö saippuasarjassa Salatut elämät, jossa hän on esiintynyt vuodesta 2014 lähtien. Eva poistui sarjasta vuoden 2019 keväällä näytetyistä jaksoista näyttelijän raskauden vuoksi ja teki pikapaluun syksyllä. Eva esiintyi hahmona myös Salattujen elämien spin-off-sarjassa Pihlajasatu vuonna 2019. Hahmo palasi runkosarjaan huhtikuussa 2020, mutta poistui vuoden 2021 alussa näyttelijän raskauden vuoksi. Evan uutisoitiin palaavan jälleen keväällä 2022.
Perhe
Evan vanhemmista tiedetään vain heidän asuvan Oulussa. Eva seurusteli nuoruudessaan Jiri Viitamäen kanssa, mutta jätti tämän katoamalla Amsterdamissa, jossa he silloin asuivat. Suhteesta syntyi Nella, josta Jiri sai tietää vasta vuosia eron jälkeen Evan tuodessa tyttärensä Jirin näytille Pihlajakadulle. Helsingissä Eva asui Pihlajakatu 23:n asunnossa B7. Eva synnytti vuoden 2019 päätösjaksossa tyttövauvan ollessaan Aaron ja Annin vankina, ja antoi tälle nimeksi Nadja.
Työelämä
Eva oli pitkään rahaton ja joutui asumaan autossa tyttärensä kanssa, kun heidän talonsa meni ulosottoon. Eva sai töitä Aki Nikkisen Vinotar-yrityksen viiniesittelijänä ja toimi rahanpuutteessa myös escortina Akin seuralaispalvelussa. Eva irtisanoutui töistään, kun Virtasena esiintynyt Heikki Pohjonen yritti raiskata tämän. Myöhemmin Jiri antoi Moose-kahvilansa Evan hoidettavaksi ostettuaan itse puolet majatalo Amandasta.
Ria Visser
Adriana "Ria" Johanna Visser (s. 20. heinäkuuta 1961 Oud-Beijerland) on alankomaalainen pikaluistelija ja olympiamitalisti.
Visser saavutti hopeaa 1 500 metrin matkalla vuoden 1980 talviolympialaisissa Lake Placidissa. Vuoden 1984 talviolympialaisissa Sarajevossa Visser sijoittui 13:nneksi 1 500 metrillä, 25:nneksi 3 000 metrillä ja 30:nneksi 500 metrillä. Yleisluistelun MM-kilpailuissa hän sijoittui parhaimmillaan kuudenneksi vuonna 1979 sekä yhdeksänneksi vuosina 1983 ja 1986. EM-kilpailuissa hän oli neljäs vuonna 1985 ja kymmenes vuonna 1986. Juniorien MM-kilpailuissa hän saavutti pronssia vuosina 1979 ja 1980.
Eva Tamminen
Ihastus Monicaan
Kun Evalle selvisi, että Heikki oli raiskannut Monican vuosia sitten, hän rohkaistui kertomaan omasta kokemuksestaan ja pian heistä tuli läheiset ystävät. Eräänä saunailtana naiset huomasivat, että heidän välinsä ovat ystävyyttä lämpimämmät, kun Eva pyyhkäisi ripsen Monican poskelta. Myöhemmin he päätyivät vaihtamaan muutamia suudelmia vuorotellen kummankin aloitteesta. Suhde ei kuitenkaan edennyt sen pidemmälle tai vakavammaksi naisten ollessa epävarmoja siitä, mitä haluavat.
Eva kuitenkin kertoi Mariannalle olevansa kiinnostunut yhdestä henkilöstä kun taas toisaalla Monica paljasti Kallelle, että eräs nainen saa hänet sekaisin. Kalle kuitenkin kertoi Monicalle, että tämä saattaa olla vain vaihe, olihan Kalle aikoinaan lyhyessä parisuhteessa Katariinan kanssa, vaikka onkin homoseksuaali. Tämä sai Monican perääntymään ja hän kertoi myöhemmin Evalle, että heidän kannattaisi pitää etäisyyttä ja miettiä omaa elämäänsä. Niinpä naiset alkoivat välttelemään toisiaan. Monica jopa meni Evaa piiloon pusikkoon, kun näki tämän. Myös Eva teki samoin toisella puolella pusikkoa ja pari törmäsi toisiinsa ja jakoivat kiusallisen hetken. Sen seurauksena he nauraen päättivät lopettaa välttelyn ja pelleilyn.
Naiset sopivat olevansa vain ystäviä. Illan hämärtyessä he joivat yhdessä viiniä ja Monican ojentaessa täyttämäänsä viinilasia heidän kätensä hipaisivat toisiaan, eivätkä he enää pystyneet pitämään näppejään erossa toisistaan. Pari päätyi harrastamaan seksiä Monican makuuhuoneessa. Naiset olivat tapahtuneesta hämmentyneitä, eivätkä oikein tienneet mitä tehdä. Etsiessään Evan paitaa (jonka Eva oli riisunut jo olohuoneessa, jossa he alkoivat suudella) Sergei ja Marianna tulivat kotiin, jolloin Eva joutui piiloutumaan Mariannan huoneeseen. Monica sai harhautettua Sergeitä ja Mariannaa, jolloin Eva pääsi livahtamaan pois Mustavaaroilta. Paidattomana hän törmäsi Iidaan, mutta pääsi kuitenkin turvallisesti kotiin, jossa Jiri häntä odotti. Evan ja Jirin välille sattui muutama väärinkäsitys tapahtuneista asioista ja myöhemmin naiset myös jäivät puhelimitse kiinni petipuuhistaan Jirille ja Sebastianille, kun Jiri soitti Evalle tämän jutellessa petipuuhista Monican kanssa. Eva vahingossa vastasi puheluun ja linjan jäädessä auki Sebastiankin kuuli naisten sänkyynmenosta.
Monican raskaus Jirille
Eva sai tietää, että Jiri ja Monica olivat humalassa päätyneet sänkyyn. Monica myös tuli raskaaksi Jirille. Kun Eva sai tietää, hän katkaisi välinsä Monicaan. Nella kinusi Evalta rahaa, jotta voisi mennä ostamaan jotain tulevalle pikkusisarukselleen. Eva ärsyyntyi tästä ja lähti pyykkituvalle tuulettumaan. Hän kuuli saunasta vauvan itkua, ja meni katsomaan mistä oli kyse. Hän järkyttyi nähdessään lattialla verisen Monican ja pyyhkeeseen käärityn vauvan.
Suhde Aaroon, raskaus, isyyssotkut ja mökkivankeus
Aaro Vaalanne ja Eva ystävystyivät, kun Evan sen aikainen avopuoliso Pietari Haukkala petti tätä yhdessä Peppi Puolakan kanssa. Vähitellen Eva ja Aaro alkoivat lähentyä, mutta heidän välillään oli kitkaa Aaron uskonnollisuuden vuoksi. Aaron oli vaikea ymmärtää Evan päätöstä olla kuulumatta kirkkoon, mutta pariskunta sai riidat sovittua. Aaro kieltäytyi aluksi hyvin jyrkästi harrastamasta avioliiton ulkopuolista seksiä, mutta ei lopulta voinut hillitä itseään. Aikaisemmin Aaron ja Evan suhteessa oli kuitenkin ollut tauko, ja Eva oli päätynyt harrastamaan seksiä Jiri Viitamäen kanssa. Aaro tuli mustasukkaiseksi tajutessaan, että tauon aikana Eva ei ollutkaan kaivannut häntä vaan Eva ja Jiri olivat lähentyneet entisestään. Aaro päätti hankkiutua Jiristä eroon poistamalla hänen autostaan jarrunesteen, mutta auto päätyikin Evan ajettavaksi, joka ajoi kolarin. Jouduttuaan sairaalaan Evalle selvisi, että hän oli raskaana. Eva ei kuitenkaan tiennyt, onko lapsen isä Aaro vai Jiri. Eva yritti oman ja isäehdokkaiden mielenrauhan vuoksi selvittää, kumpi miehistä olisi tulevan lapsen isä, mutta tehdystä isyystestistä ei kuitenkaan selvinnyt, kuka lapsen isä oli. Kauden 2019 päätösjaksossa Aaro kidnappasi Evan ja tämä joutui synnyttämään lapsensa mökillä Aaron äidin, Annin avustuksella. Synnytyksen jälkeen Aaro jätti Evan ja tyttövauvan Annin hoidettavaksi mökille. Mökillä Evan ja Aaron välit olivat erittäin tulehtuneet, ja he riitelivät muun muassa lapsen nimestä. Eva halusi lapsensa nimeksi Nadja, mutta Aaro kutsui vauvaa Rebekaksi.
Annin lähtiessä tapaamaan lapsenlapsenlastaan Violaa Pihlajakadulle, Eva kirjoitti salaviestin, jonka piilotti Aaron lahjaraamattuun.
Seuraavan kerran Evasta kuultiin maaliskuussa 2020, kun tämä yritti soittaa Jirille. Puhelu jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä Jirin puhelimesta loppui akku, eikä Eva ehtinyt kertoa mitä on tapahtunut. Jiri pudotti myöhemmin Aaron lahjaraamatun hyllystä, muttei löytänyt Evan viestiä.
Evasta, Nadjasta ja Annista kuultiin taas huhtikuussa, kun Anni meni tapaamaan muistinsa menettänyttä Aaroa, joka kertoi olevansa menossa naimisiin Dahlia Mustavaaran kanssa. Eva halusi tietää Aaron kuulumisia, mutta Anni ei suostunut vastaamaan. Anni jätti lääkekaapin oven auki, ja Eva päätti huumata Annin. Huumausyritys epäonnistui, sillä Annin vaihtaessa teekupit Eva huumasi vahingossa itsensä. Myöhemmin toukokuussa Eva yritti kaksi kertaa karata. Ensimmäisellä kerralla hän löi Annia kaulimella, etsi avaimen Annin taskusta ja Nadja mukanaan oli juuri avannut oven, kun yhtäkkiä Anni aseella uhaten käski hänet takaisin. Eva oli onnistunut kuitenkin vaihtamaan Annille takaisin antaneensa avaimen omaan kotiavaimeensa. Myöhemmin hän sai oven avattua, ja lähti pakoon mökiltä ilman Nadjaa. Hän törmäsi Elina Taalasmaahan ja käski häntä soittamaan poliisille. Juuri kun Elina oli soittamassa, Anni tuli paikalle ja kertoi Elinalle, että Saaralla (Anni käytti Evasta nimeä Saara huijatakseen Elinaa) oli skitsofrenia ja näin hän sai Evan takaisin mökkiin. Rangaistukseksi pakoreissusta Anni lukitsi Evan vielä pienempään huoneeseen, lukkojen taakse ja eroon Nadjasta. Pian Aaro ja Viola löysivät Evan piilottaman kirjeen Raamatun välistä. Aaro, Viola ja Nella lähtivät Annin mökille Nellan poikaystävän Ressu Mattilan kanssa. He pääsivät Ressun viekkauden ansiosta mökkiin sisälle, ja löysivät tuoliin sidotun Evan. Tämän jälkeen Anni pyysi Aaroa hakemaan haulikon, ja kun Aaro haki sen, Anni käski Aaroa karkottamaan tunkeilijat aseella. Aaro kuitenkin kieltäytyi, ja käski Annia luovuttamaan Nadjan Evalle, ja pyysi Violaa soittamaan poliisit. Poliisit veivät Aaron sekä Annin pois, ja vapauttivat Evan. Eva ja Nadja pääsivät sairaalaan, jossa todettiin heidän olevan kunnossa. Tämän jälkeen Eva tapasi pitkästä aikaa Jirin, joka oli kuitenkin Evan yllätykseksi alkanut seurustella Aaron tyttären Linda Eerikäisen kanssa, josta Eva ei erityisemmin pitänyt.
Yhteenpaluu Jirin kanssa
Evan päästyä pois mökiltä Jirin ja Lindan suhde alkoi rakoilla. Eva ja Jiri olivat vähällä päätyä sänkyyn useamman kerran Lindan selän takana. Lopulta Linda ja Eva päätyivät tappelemaan rappukäytävään, ja tappelun päätteeksi Jiri sai kuulla Lindan pettäneen tätä Kari Taalasmaan kanssa. Linda ja Jiri päätyivät eroon. Eva päätyi lohduttamaan Jiriä, ja pian pari palasi yhteen. Eva, Nella ja Nadja muuttivat yläkertaan Jirin luo. Ei mennyt kauaa, kun Jiri jo kosi Evaa, joka suostui kosintaan. Eva kuitenkin ahdistui Jirin intoillessa Nadjan isyydestä, ja päätti kertoa totuuden ystävälleen Monicalle. Jiri sai kuulla totuuden polttareidensa jälkeen Nellalta, joka oli kuullut totuuden vahingossa Violan kanssa, mutta aikoi siitä huolimatta mennä naimisiin Evan kanssa. Jiri kuitenkin vastasi alttarilla kieltävästi kertoessaan, että tiesi Aaron olevan Nadjan isä. Tämän jälkeen Jiri muutti Viroon poistuen samalla sarjasta.
Aaron ampuminen
Erottuaan Jiristä Evasta tuli pelokas ja itkuinen, ja hän pelkäsi Aaron alkavan sotkeentua Nadjan elämään kuullessaan olevansa tämän isä. Eva meni uhkailemaan Aaroa laittomalla aseella, ja käski tämän pysyä kaukana Nadjasta. Hieman myöhemmin tuntematon henkilö ampui Aaroa rintaan majatalo Amandassa. Aaro selvisi ja ampuja heitti aseen mereen sillalta. Ennen ampumista Linda oli kuullut Evan uhkailleen isäänsä ja poliisit saapuivat pidättämään Evan epäiltynä ampumisesta. Lasse ja Jere Sievinen luulivat Evan todella ampuneen Aaroa ja he tietämättään heittivät Evan aseen mereen samalta sillalta, josta oikea ampuja oli heittänyt omansa. Myöhemmin Evan asianajajana toiminut Monica käski kaksikkoa hakemaan aseen pois merestä, jotta Evan syyttömyys voitaisiin varmistaa. Jere sukelsi kuitenkin merenpohjasta oikean ampujan aseen ja Eva joutui pysymään tutkintavankeudessa syyttömänä.
Perhettään suuresti ikävöivä ja Nadjasta huolissaan oleva Eva alkoi suunnittelemaan pakoa poliisiasemalta. Hän kolkkasi poliisi Miki Kajanderin kuulusteluhuoneessa ja onnistui karkaamaan. Eva hankkiutui Mooseen, jossa Nella antoi puhelimensa ja Nadjan hänen haltuunsa, jotta nämä pääsisivät pakenemaan maasta. Eva lähti pakenemaan vuokraamallaan autolla ja Miki sekä Linda lähtivät perään. Syntyi takaa-ajo, jonka päätteeksi paniikkiin joutunut Eva ajoi autolla mereen. Miki joutui sukeltamaan loukkuun jääneen Nadjan autosta, ja Eva pidätettiin uudestaan. Myöhemmin Eva pahoitteli Mikille kolkanneensa tämän ja Evaan ihastunut Miki suuteli tätä.
Myöhemmin Evan pakoauton noston yhteydessä merestä löytyi Evan oikea ase, mutta tämäkään ei vielä vapauttanut häntä, sillä aseen kuviteltiin olevan vain Evan hämäysyritys.
Eva vapautui lopulta, kun hänelle kerrottiin Aaron ampujan olleen todellisuudessa tämän entinen vaimo Päivi Helenius.
Nellan adoptiokuviot, ihastuminen Mikiin sekä poistuminen sarjasta
Evan päästyä pois tutkintavankeudesta hänelle selvisi pian, että Nella aikoi antaa syntymättömän lapsensa adoptoitavaksi Elina Taalasmaalle sekä Noel Taalasmaalle. Eva ei kyennyt ymmärtämään tätä ja purki tuntojaan Mikille. He päätyivät melkein suutelemaan useampaan otteeseen.
Nellan synnytettyä vauvan hän pysyi päätöksessään antaa vauva Elinalle ja Noelille, mistä Eva sekä lapsen toinen biologinen isoäiti, Salla, eivät pitäneet. Kaksikko päätti kaapata lapsen, jotta he saisivat Nellan muuttamaan mielensä. Lopulta vauva palautettiin Taalasmaille, jotka käskivät Evan pysyä kaukana pojastaan.
Eva yritti vielä saada lohtua Mikiltä, joka kuitenkin torjui naisen ja päätti keskittyä perheeseensä. Tämän jälkeen Nella, Eva ja Nadja muuttivat yhdessä Hankoon.
Tulkkilan silta
Tulkkilan silta (aikaisempi nimitys Kokemäenjoen silta) on teräsbetoninen museosilta Kokemäellä. Se ylittää Kokemäenjoen kirkonkylän (Tulkkilan) kohdalla. Kokemäen kirkonseutu sisältyy Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Silta valmistui vuonna 1918, ja siitä tuli museosilta vuonna 1982.
Aikaisemmat sillat
Kokemäenjoki on ylitetty menneinä aikoina yleensä lautalla tai veneellä. Muutamissa paikoissa käytettiin 1800-luvulta alkaen niin sanottua tukkisiltaa, joka rakennettiin kuusitukeista ja kiinnitettiin rantaan ”seiväsköysillä” joka kevät. Perimätiedon mukaan tällaisia siltoja oli Kokemäellä yhtä aikaa käytössä kolme. Yksi niistä sijaitsi Säpilän ja toinen Haistilan kylässä. Vuonna 1950 Säpilään rakennettiin 125 metriä pitkä Säpilän riippusilta.