cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rintamäkeläiset
Tematiikka
Rintamäkeläiset tapahtuu suurelta osin Rintamäen tuvassa, sarjan edetessä Honkosten tuvasta tulee toinen keskeinen tapahtumapaikka. Etenkin sarjanäytelmän alussa ulkokohtauksia on vähän; sarjan edetessä niiden osuus hieman lisääntyy. Toiminnan sijaan juonen runkona on dialogi: henkilöt istuvat tyypillisesti kahvipöydässä ja keskustelevat milloin politiikasta, milloin perintöasioista ja ihmissuhteista. Toistuva aihe on myös toinen maailmansota, josta on kulunut kolmisenkymmentä vuotta. Antin ja Veikon sotajutut perustuvat pitkälti käsikirjoittaja Lahtisen omiin sotakokemuksiin.
Keskusteluista kehittyy useimmiten riidanpoikanen. Perintöasioita mutkistaa Sirkka-Liisan asema Leenan muttei Antin rintaperillisenä. Halki sarjanäytelmän kantavana juonena on Rintamäkien ja Honkosten toive yhdistää pientilansa yhdeksi taloudellisesti kannattavaksi maatilaksi, jota isännöisi Aarne Rintamäki vaimonaan Eeva Honkonen. Tätä juonilinjaa seurataan etenkin Rintamäkeläisten alku- ja loppupään jaksoissa. Puolenvälin jaksoissa Rintamäkien ja Honkosten perilliset loistavat poissaolollaan. 1970-luvun ylipolitisoituminen näkyy: Antti on vennamolainen, Veikko on demari ja sivuhenkilöissä on kommunisteja, kokoomuslaisia sekä kepulaisia.
Musiikki
Rintamäkeläisissä ei ole taustamusiikkia eikä tehostettua äänimaisemaa. Sarjan tunnusmelodian sävelsi Paavo Raninen ja se on soitettu sähköuruilla voimakasta vibratoa käyttäen. Raninen nimesi sävellyksensä Pienviljelijän masurkaksi. Turkulaisyhtye Nylon 66’ers levytti melodiasta oman versionsa The Breasthillers.
Vastaanotto
Rintamäkeläiset on eräs 1970-luvun suomalaisista menestyssarjoista. Toukokuussa 1975 sen katsojaluku oli noin 900 000. Jukka Kajava (Helsingin Sanomat) kirjoitti ensimmäisestä jaksosta seuraavasti: "Jatkosta kun en vielä mitään tiedä, voin vain todeta ettei sarjan alku paljon luvannut, mutta tuskin muodostuu esteeksikään etäännyttäessä ikäteatterilta haiskahtavan kulissikomedian ahtaasta elinpiiristä." Tapani Uusiniitty (Aamulehti) kirjoitti: "Silti tämä kakkosen uusi sarjanäytelmä, jonka tv-ohjaus on Pertti Nättilän, on ihmisläheisenä käyttönäytelmänä huomattavasti edellä esimerkiksi Naapurilähiötä, jossa elämä on juuttunut paikoilleen, tai Hanskia, jossa ei ole asiaa edes siteeksi eikä asiallisuutta senkään vertaa, mutta johon silti haalitaan esittäjiä ruudun täydeltä."
Muuta
Rintamäkeläisiä on parodioitu Vintiöissä nimellä "Linnamäkeläiset" sekä Ruonansuu & Petelius Co. -ohjelmassa nimellä "Persmäkeläiset".
Chino Moreno
Chino Moreno (oikealta nimeltään Camilo Wong Moreno, s. 20. kesäkuuta 1973 Sacramento, Kalifornia) on yhdysvaltalainen muusikko. Hän toimii laulajana ja kakkoskitaristina Deftonesissa ja Team Sleepissä. Lisäksi hän on laulanut muun muassa Soulflyn, Kornin ja Sevendustin levyillä.
Morenon isä oli meksikolainen ja äiti osittain meksikolainen, osittain intiaani ja osittain kiinalainen. Chino oli perheen kolmas lapsi viidestä. Hän on ollut kerran naimisissa. Ex-vaimo Celesten kanssa hänellä on kaksi poikaa (Kristian ja Jakobi).
Morenon taiteilijanimi Chino on espanjaa ja tarkoittaa kiinalaista.
Loost Koos
Loost Koos on helsinkiläinen hip hop -yhtye, joka teki musiikkiaan aikaisemmin englanniksi nimellä Lost Cause, mutta vaihtoi esityskielensä suomeksi ja nimeksi tuli Loost Koos. Yhtyeen jäsenet ovat DJ Arsi (Karl Dallas), Väiski (Pianomies) ja Särre (Payperwork), joka myös voitti vuonna 2005 rapin Suomen mestaruuden englanninkielisessä sarjassa nimellä So Hot It Hurts. Loost Koosin musiikille melko tyypillisiä ovat vaikutteet 90-luvun hip hopista, kuten voimakkaasti filtteröidyt rumpubreakit ja pitkät melodiset samplet, joita ei ole pilkottu juuri ollenkaan. Yhtye julkaisi levynsä aikaisemmin omakustanteena tai The Funkiest -levykaupan alaisuudessa toimivan Fjuu Recordsin kautta. Suomenkielisen debyyttialbumin, Peruna & timantti, julkaisi helsinkiläinen Monsp Records vuonna 2007. Toinen studioalbumi Ei väistetä jos ei tunneta julkaistiin myös Monspin kautta seuraavana vuonna. Loost Koosin kolmas pitkäsoitto Pienempi kuin kolme julkaistiin 16. kesäkuuta 2012 Monsp Recordsin kautta. Loost Koos julkaisi keväällä 2013 ilmaiseksi sekä C-kasettina Wincave Mixtape Vol. 1-nimisen mixtapen. Mixtapelta on julkaistu kaksi näytekappaletta: "Dängä Dängää" ja "Yläpommi".
thumb|200px|[[Särre Ilosaarirockissa kesällä 2011.]] thumb|200px|[[Antti Salimäki|Pianomies Ilosaarirockissa kesällä 2011.]]
A-Kruunu
A-Kruunu Oy on Suomen valtion omistama erityistehtäväyhtiö, joka rakennuttaa omaan omistukseensa kohtuuhintaisia vuokra-asuntoja Helsingin seudulla ja muilla suurimmilla kaupunkiseuduilla, joilla kohtuuhintaisten vuokra-asuntojen tarve on suuri.
A-Kruunun toiminta
A-Kruunun ydinajatuksena on tarjota viihtyisiä ja kohtuuhintaisia vuokra-asuntoja. Rakennutettavien kohteiden valinnassa huomioidaan vuokra-asuntojen yleinen kysyntä asuinalueella ja kohteiden hyvä sijainti yhdyskuntarakenteessa. A-Kruunun erityistehtävästä ja omistajaohjauksesta vastaava ministeriö on ympäristöministeriö. Asumisen rahoitus- ja kehittämiskeskus (ARA) on nimennyt A-Kruunu Oy:n yleishyödylliseksi yhteisöksi. Asuntojen rakennuttamisen ja omistamisen lisäksi yhtiön tehtävänä on edistää puurakentamista, asumisen innovaatioita, vähähiilisyyttä ja kiertotaloutta. Yhtiön toimitusjohtajana on Jari Mäkimattila ja hallituksen puheenjohtajana Matti Vatilo.
Asunnot
A-Kruunun tavoitteena on asteittain nostaa asuntoaloitusten määrä 800 asuntoon vuodessa. A-Kruunu on noussut toiseksi suurimmaksi rakennuttajaksi ARA-vuokra-asuntojen pitkän korkotuen vuokratalohankkeissa vuosina 2016 - 2017. Yleishyödyllisistä yhteisöistä se on suurin ARA-vuokra-asuntojen rakennuttaja. Asukasvalinnoissa A-Kruunu noudattaa ARA:n asukasvalintaohjeistusta. Osassa kohteissa on myös liiketiloja, joita A-Kruunu vuokraa yritysten tarpeisiin.
Kehityshankkeet
Vuokra-asuntojen rakennuttamisen lisäksi A-Kruunu Oy on mukana asumiseen liittyvissä kehitys- ja tutkimushankkeissa:
Palexpo
Palexpo on Geneven lähellä Le Grand-Saconnex’n kaupungissa, Sveitsissä sijaitseva messu- ja konferenssikeskus. Keskuksessa on seitsemän hallia ja 106 000 neliömetriä näyttelytilaa. Palexpo-messukeskuksessa järjestetään vuosittain kymmeniä messuja, konferensseja, urheilukilpailuja ja muita tapahtumia, muun muassa Geneven autonäyttely.
Liikenneyhteydet
Palexpo sijaitsee Geneven kansainvälisen lentoaseman välittömässä läheisyydessä. Lentoaseman rautatieasema sijaitsee lentoaseman alla, vajaa kilometri messukeskuksesta. Moottoritie A1 kulkee keskuksen ali. Tieltä on kaksi liittymää alueelle, liittymä 6 (Genève-Aéroport) ja liittymä 7 (Gd-Saconnex). Messukeskuksen alueella on 2 800 pysäköintipaikkaa. Paikallisbussireitit 5, 28 ja Y kulkevat Palexpon kautta.
Lumefantriini
Lumefantriini (C30H32NCl3O) on aromaattisiin aminoalkoholeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä malarian hoitoon yhdessä muiden lääkeaineiden kanssa. Lumefantriini kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.
Ominaisuudet ja käyttö
Huoneenlämpötilassa lumefantriini on keltaista kiteistä ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee poolittomiin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi öljyihin. Lumefantriini on heikosti emäksistä. Lumefantriini on kiraalinen yhdiste ja molemmat sen enantiomeereista ovat lääkeaineena aktiivisia. Lumefantriinin Plasmodium-suvun malarialoisiota tappava vaikutus perustuu siihen, että se estää hemipolymeraasientsyymin toimintaa. Tämän seurauksena alkueläinten soluihin kertyy niille myrkyllistä protoporfyriini IX:n ja raudan kompleksia. Lumefantriinia käytetään yhdessä artemeetterin kanssa ja se annostellaan tablettina suun kautta. Yhdistelmä on teholtaan hyvä erityisesti alueilla, joilla meflokiini on menettänyt tehoaan vastustuskyvyn kehittymisen vuoksi.
Haittavaikutukset
Lumefantriinin ja artemeetterin yhdistelmä on yleensä hyvin siedetty. Mahdollisia haittavaikutuksia voivat olla pääkipu, huimaus ja ruuansulatuskanavan oireet.
Valmistus
Lumefantriinin synteesin lähtöaine on fluoreeni, joka kloorataan ensimmäisessä vaiheessa 2,7-dikloorifluoreeniksi. Seuraavassa vaiheessa tämä välituote reagoi klooriasetyylikloridin kanssa Friedel–Crafts-asylointireaktiolla ja muodostunut klooriesteri pelkistetään epoksidiksi kaliumboorihydridin avulla. Dibutyyliamiini reagoi epoksidiryhmän kanssa muodostaen aminoalkoholiryhmän. Lumefantriinin synteesin viimeinen vaihe on tämän välituotteen reaktio p-klooribentsaldehydin kanssa.
Quim Monzó
thumb|right|200px|Quim Monzó. Quim Monzó (s. 24. maaliskuuta 1952 Barcelonassa) on katalonialainen kirjailija, kääntäjä ja toimittaja.
Quim Monzó on syntynyt Barcelonassa vuonna 1952. 1970-luvun alussa hän alkoi kirjoittaa ironiaa pursuavia artikkeleita ja novelleja ja Tele/eXprés-lehtien kirjeenvaihtajana Vietnamissa, Kambodžassa, Pohjois-Irlannissa ja Afrikassa. Vuonna 1982 hän asui jonkin aikaa New Yorkissa stipendiaattina. Monzó on kirjoittanut ja julkaissut hyvinkin paljon novelleja, kertomuksia ja artikkelikokoelmia, josta hän on voittanut monta kirjallisuuspalkintoa. Yhdessä Cuca Canalsin kanssa hän kirjoitti Bigas Lunan Kinkkua, kinkkua -elokuvan käsikirjoituksen ja Jérôme Savaryn kanssa El tango de Don Joanin.
1990-luvulla Catalunya Ràdion ja Katalonian TV3:n kanssa tehdyn työn johdosta hän on Katalonian suosituimpia nykykirjailijoita.
Vuonna 1993 Like julkaisi Anu Partasen suomentaman La magnitud de la tragèdian nimellä Koskettava murhenäytelmä.
Agrippa Postumus
Marcus Vipsanius Agrippa Postumus (12 eaa. – 14 jaa.) oli Marcus Vipsanius Agrippan ja keisari Augustuksen tyttären Julian poika. Augustus adoptoi Agrippa Postumuksen vanhemmat veljet Gaius Caesarin ja Lucius Caesarin pian Luciuksen syntymän jälkeen vuonna 17 eaa. Augustus ei adoptoinut Postumusta jotta hänen vanhan ystävänsä Agrippan nimeä jäisi jatkamaan edes yksi perillinen.
Gaius ja Lucius kuolivat kuitenkin yllättäen. Augustus adoptoi tämän jälkeen kesäkuussa 4 jaa. Agrippa Postumuksen ja Tiberiuksen joka oli Augustuksen vaimon Livian lapsi aikaisemmasta avioliitosta. Postumuksen uudeksi nimeksi tuli adoption jälkeen Agrippa Julius Caesar. Aikalaiset pitivät Postumusta tökerönä ja raakana. Vuonna 6 Augustus purki adoption ja karkotti Postumuksen Surrentumiin. Seuraavana vuonna senaatin päätöksellä Postumus karkotettiin Planasian saarelle. Postumuksen karkotuksen taustalla saattoi olla valtataistelu. Pian Augustuksen kuoleman jälkeen Postumuksen vartijat teloittivat hänet.
Jameer Nelson
thumb|Jameer Nelson Jameer Nelson (s. 9. helmikuuta 1982) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän aloitti NBA-uransa vuonna 2004 Orlando Magicissa, jossa hän pelasi kymmenen kautta. Tämän jälkeen hän on edustanut Dallas Mavericksia, Boston Celticsiä, Denver Nuggetsia, New Orleans Pelicansia ja Detroit Pistonsia. Hän on naimisissa pitkäaikaisen tyttöystävänsä kanssa. Heillä on yksi poika.
Ernst Ruska
Ruska opiskeli elektroniikkaa Münchenin teknillisessä yliopistossa 1925–1927 ja siirtyi tämän jälkeen Berliinin teknilliseen yliopistoon. Siellä hän keksi, että näkyvän valon asemesta elektroneja havainnoiva mikroskooppi muodostaa tarkemman kuvan, johtuen elektronien värähtelytaajuudesta, joka on sähkömagneettiseen värähtelyyn verrattuna 100 000-kertainen. Ruska rakensi maailman ensimmäisen elektronimikroskoopin vuonna 1931.
Ruska työskenteli Siemens-Reiniger-Werke AG:llä tutkimusinsinöörinä 1937–1955 ja johtajana Fritz Haberin mukaan nimetyssä Elektronimikroskopian instituutissa 1955–1972. Vuodesta 1949 hän toimi professorina Berliinin vapaassa yliopistossa. Ennen eläköitymistään vuonna 1972 Ruska toimi Berliinin teknillisessä korkeakoulussa professorina vuodesta 1957. Osoituksena lukuisista saavutuksistaan optoelektroniikassa hänelle myönnettiin vuonna 1986 puolet Nobelin fysiikanpalkinnosta; toinen puoli jaettiin tunnelointimikroskoopin kehittäjille Gerd Binnigille ja Heinrich Rohrerille.
Patos (Albania)
Patosissa on neljä kaupunginosaa (alb. lagje):Lagja 1 Maji, Lagja Naftetari, Lagja e Re ja Lagja 29 Marsi. Kaupungissa on suuri elokuvateatteri, kirjasto ja museo.
Lauri Hietanen
Lauri Bernhard Hietanen (22. joulukuuta 1902 Ikaalinen – 8. marraskuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen kauppaneuvos, vuorineuvos, Suomen Osuuskauppojen Keskuskunnan (SOK) pääjohtaja sekä sosiaaliministeri Kekkosen IV hallituksessa ja valtiovarainministeri von Fieandtin virkamieshallituksessa.
Hietanen suoritti keskikoulun Ikaalisten yhteiskoulussa vuonna 1919 ja kävi yhden luokan Tampereen kauppaopistoa vuonna 1920. Hän aloitti uransa liikeapulaisena Ikaalisten Osuuskaupassa vuosina 1920–1925. Ikaalisista hän siirtyi Haminaan osuuskaupanhoitajaksi vuosiksi 1925–1930. Hietanen toimi vuosina 1930–1932 Heinolan Osuuskaupan ja 1932–1938 Kouvolan ympäristön Osuusliikkeen toimitusjohtajana. Vuonna 1938 Hietanen aloitti Kuopion Osuusliikkeen toimitusjohtajana. Hän luopui tehtävästä tultuaan valituksi 1946 SOK:n johtokunnan varajäseneksi. Hietanen toimi SOK:n kaupallisena johtajana vuosina 1949–1965.
SOK:n pääjohtajaksi Hietanen nimitettiin vuonna 1965 vuorineuvos Paavo Vidingin jäätyä eläkkeelle. Hietanen oli tuolloin 63-vuotias ja hän jäikin itse eläkkeelle jo vuonna 1968. Pääjohtajakautensa alussa Hietaselle oli myönnetty vuorineuvoksen arvonimi vuonna 1966, kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1949.
Harjunpää ja pyromaani
Harjunpää ja pyromaani (1978) on Matti Yrjänä Joensuun Harjunpää-sarjan toinen rikosromaani. Teoksessa kuvataan vuoroin Timo Harjunpään arkipäivää ja Kumpulan ja Toukolan alueella riehuvan pyromaanin yöelämää. Tapahtumat sijoittuvat loppukesän Helsinkiin.
Harjunpää ja pyromaani on julkaistu myös äänikirjana. Lukijana on Olli Etelämäki.
Tohtori Ben Casey
Tohtori Ben Casey (Ben Casey) on yhdysvaltalainen, alun perin ABC-televisioyhtiölle tehty sairaaladraamasarja vuosilta 1961–1966. Sitä alettiin lähettää lokakuussa 1961, ja siitä tuli nopeasti ABC:n katsotuin ohjelma. Sarjan viisi kautta käsittivät yhteensä 153 jaksoa. Se palkittiin kahdella Emmyllä ja oli yhdeksän muuta kertaa ehdolla palkinnon saajaksi. Suomen televisiossa Ben Caseya on nähty viimeksi arki-iltapäivisin Yle TV2 -kanavalla keväällä 2007.
NBC-yhtiön kilpaileva sarja oli Tohtori Kildare (1961–1966), jota myös esitettiin Suomessa. ABC-yhtiön seuraava lääkärisarja oli vuosina 1969–1976 esitetty Marcus Welby, M.D. Sitä ei liene esitetty Suomessa.
Gabriela Garton
pienoiskuva|Gabriela Garton Gabriela Garton (s. 27. toukokuuta 1990) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pelannut Argentiinan naisten maajoukkueessa ennen vuoden 2019 MM-kilpailuja kaksi maaottelua ja oli varamaalivahtina vuoden 2019 MM-kilpailuissa.
Bharat Forge
Bharat Forge Ltd on intialainen pörssiyhtiö, joka tunnetaan erityisesti autoteollisuuden osavalmistajana. Yritys tekee esimerkiksi ajoneuvojen koreja. Vuonna 1961 perustetun yrityksen kotipaikka on Pune. Yhtiön osakkeet noteerataan Intian molemmissa pääpörsseissä (BSE ja NSE).
Ikaris
Ikaris on Marvel-kustantamon supersankari ja ikuisten rodun edustaja. Ikariksen ensiesiintyminen tapahtui Eternals-lehden numerossa 1 (1976). Hahmon loi Jack Kirby.
Bharat Forge
Yrityksen nimi viittaa metallin taontaan. Autoteollisuuden ohella yhtiö toimii myös energiatuotannon, öljy- ja kaasuteollisuuden, rakentamisen ja kaivostoiminnan, veturivalmistuksen, laivanrakennus- ja ilmailuteollisuuden piirissä. Yhtiö kuuluu osana noin kolmen miljardin Yhdysvaltain dollarin liikevaihtoa tekevään ja 10 000 ihmistä työllistävään Kalyani-yhtymään.
Ikaris
Historia
Ikaruksen todellinen nimi on arvoitus. Todellisen nimensä Ikaris valitsi pojalleen tapahtuneen onnettomuuden vuoksi. Satoja vuosia sitten, taistellessaan muinaisessa Kreikassa deviaaneja vastaan, Ikaris tapasi kuolevaisen naisen, jolle siitti pojan, Ikaruksen. Ikarus rakasti lentämistä isänsä kanssa korkealla taivailla.
Bharat Forge
Liikevaihdolla mitattuna Bharat Forge oli talousjulkaisu Fortunen mukaan 2018 Intian 170. suurin julkisesti noteerattu yritys. Bharat Forgella on tuotantoa Intian ohella myös Saksassa, Ranskassa ja Ruotsissa.
Ikaris
Historia
Tuohon aikaan ikuiset rakensivat Ikarukselle mekaaniset siivet, joilla poika pystyi lentämään omin päin. Ikariksen taistellessa deviaaneja vastaan, nuori Ikarus lensi liian korkealle siipiensä kanssa ja menettää tajuntansa yläilmakehän hapenpuutteen vuoksi. Niin Ikarus putosi kuolemaansa. Ikaris suri raskaasti poikaansa ja otti nimekseen Ikaris poikansa muistoksi.
Celestiaalien tehdessä toisen ristiretkensä Maahan, olennot upottivat Lemurian mantereen turmeltuneiden deviaanien vuoksi. Ikarus toimi tällöin ihmisten hyväksi, ohjaten heitä turvaan valtavan katastrofin tieltä. Tarinat muovautuivat aikojen saatossa ja ihmiset muistivat Ikaruksen myöhemmin lintuna. Niin Marvel-universumissa Nooan maata etsivä kyyhkynen oli todellisuudessa Ikaris.
Materiaali
Materiaali on tuotannon raaka-aine. Materiaali on raaka-ainetta josta tehdään, aiotaan tehdä, suunnitellaan tehtävän tai voitaisiin tehdä tuotteita, puolivalmisteita tai toisia raaka-aineita.
Sama tavara/aine voi olla katsantokannasta riippuen tuote, materiaali tai raaka-aine; esimerkiksi vanerin valmistaja näkee vanerin valmiina tuotteena. Vanerin huonekaluteollisuudelle toimittava jälleenmyyjä raaka-aineena ja huonekalun valmistajalle kyseessä on valmistusmateriaali.
Materiaalin olomuoto voi olla kaasu, neste tai kiinteä. Materiaali voi olla orgaanista tai epäorgaanista ainetta.
Yleistä termiä materiaali käytetään useimmiten osana teknisiä termejä, kuten rakennusmateriaali, korumateriaali, materiaalivaatimukset, materiaalihallinta, materiaalivirta, materiaalijäte, kierrätysmateriaali ja niin edelleen. Materiaalit liittyvät suunnitteluun, hankintoihin ja materiaalien käytön sujuvuuteen; tuotannon tehokkuuteen.
Teollisuuden materiaalit voidaan jakaa esimerkiksi seuraaviin perusryhmiin :
Ensimmäisiä ihmisen käyttämiä materiaaleja olivat kasvien osat, luu, kivi, puu ja nahka. Kivestä esimerkiksi valmistettiin leikkaavia työkaluja; työkalun materiaali oli täten kiveä. Keraamit (savi, keramiikka) tunnettiin Lähi-idässä viimeistään 9 000 vuotta sitten (keraaminen kulttuuri) ja Kaukoidässä tiettävästi jo aiemmin. Metalleista ensimmäinen materiaali oli kupari, jonka käyttäminen aloitti kaoliittisen kauden, eli kuparikauden. Kuparin käytön aloittaminen sijoittuu esihistorialliselle ajanjalle noin 5 000–3 300 eaa.
Materiaalitiede
Materiaalitiede, materiaalien ja niiden ominaisuuksien tutkimus ja se miten ne määräytyvät materiaalin rakenteesta, syntyi kiinteän olomuodon fysiikan, metallurgian ja kemian pohjalta Yhdysvalloissa vasta 1950-luvulla.
Tukittavia alueita ovat materiaalien koostumus, mikrorakenne, prosessointi, ominaisuudet ja suorituskyky. Tärkeitä apuvälineitä tähän ovat muun muassa mikroskopia ja aineenkoetus.
Solana Pereyra
Solana Pereyra (s. 5. huhtikuuta 1999) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pelannut Argentiinan naisten maajoukkueessa ennen vuoden 2019 MM-kilpailuja yhden maaottelun ja oli varamaalivahtina MM-kilpailuissa.
Titus Bramble
thumb|right|Titus Bramble Titus Malachi Bramble (s. 21. heinäkuuta 1981 Ipswich) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Sunderlandia. Hän on pelipaikaltaan puolustaja.
Uransa Ipswichissä vuonna 1998 aloittanut Bramble siirtyi Newcastleen 7 miljoonalla punnalla heinäkuussa 2002. Hän on myös pelannut kaksi ottelua lainalla Colchester Unitedissa. Kesäkuussa 2007 Bramble siirtyi kolmivuotisella sopimuksella Wiganiin.
185-senttinen Bramble on pelannut Englannin alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkuessa 9 ottelua, joissa hän on tehnyt yhden maalin.
Bramble on noussut useasti otsikoihin autolla hurjastelullaan, vuonna 2002 Newcastle jopa hyllytti hänet seitsemäksi viikoksi joukkueesta hurjastelun vuoksi.
Mazowe
Mazowe on joki eteläisessä Afrikassa. Sen lähteet ovat Zimbabwessa Hararen pohjoispuolella, mistä se jatkaa matkaansa pohjoiseen ja koilliseen osana Mosambikin ja Zimbabwen välistä rajaa, ennen kuin se yhtyy Sambesi-jokeen Mosambikin puolella. Jokeen on rakennettu pato vuonna 1918 Hararen pohjoispuolelle. Padon tarkoitus oli turvata kasteluveden saanti sitrushedelmätarhoissa ja muilla viljelmillä.
Joen varsilla huuhdotaan kultaa, mikä on aiheuttanut ympäristöongelmia. Jokivarren luontokohteista yritetään saada ekomatkailukohdetta.
Sadekaudella se muuttuu vuolaaksi, ja aiheuttaa usein paikallisia tulvia.
Funk Fingers
Funk Fingersit ovat kuin pienet rumpukapulat, jotka kiinnitetään sormiin, ja joilla basisti voi saada aikaan extra-funky slapping-ääniä. Tony Levin kehitti ne ystävänsä Andy Mooren kanssa.
Pikwitonei
Pikwitonei on noin 120 asukkaan kylä Manitoban provinssin pohjoisosassa Kanadassa. Kylä sijaitsee Hudson Bay Railwayn omistaman The Pas'n ja Churchillin välisen rautatien varrella noin 50 kilometrin päässä Thompsonista itään.
Funk Fingers
Alkuperäiset Funk Fingersit solmittiin tai teipattiin sormiin, mutta pienen työn ja pohdinnan jälkeen Levin kehitti kaikkein miellyttävimmän kiinnitystavan: Kapulan päässä on kumista tehty "korkki" joka laitetaan sormien päihin kiinni. Niiden nykyinen versio käyttää samaa toimintaperiaatetta, ja niitä tulee kaksissa eri pituuksissa, etu-ja keskisormille.
Pikwitonei
Vuonna 2006 kylän asukasluku oli 117 ja siellä oli 43 taloutta. Kylän pinta-ala on 9,5547 neliökilometriä, ja se kuuluu Churchillin vaalipiiriin.
Lähteet
55.58625°N, -97.15373°W
Seututie 280
Tien kulku ja merkitys
Pusulan Koisjärvellä tie risteää seututieltä 110 Nummen Hyrsylässä alkavan ja Vihdin Jokikunnalle johtavan yhdystien 1223 kanssa ja kulkee sitten Pusulan Kaukelan sivuitse, josta pohjoiseen siitä erkanee Pusulan kirkonkylään johtava yhdystie 1270. Tämän jälkeen tie ylittää Pusulanjoen ja siihen yhtyy etelästä seututieltä 110 Nummen kirkonkylän luona alkunsa saava seututie 125. Pusulan Hyönölässä tiestä erkanee Pusulan kirkonkylän kautta Pusulan Ikkalaan johtava seututie 127 ja Someron rajalla tiehen yhtyy vielä Pusulan Marttilasta yhdystieltä 1281 alkunsa saava yhdystie 1271.
Somerniemellä tie kulkee Viuvalan, Kopilan ja Oinasjärven kylien kautta Oinasjärven sivuitse, ohittaa Somerniemen kirkon Härjänlahden kylässä Paimionjoen lähdejärven Painion luona ja seurailee Paimionjoen vesistöä Somerniemen Palikaisten kylässä. Somerniemen Oinasjärvellä tiestä erkanee Somerniemen Kaskiston kautta Someron Terttilään johtava yhdystie 2801. Somerolla tie kulkee Paimionjoen vesistöön kuuluvan Hirsjärven eteläpuolitse ensin Hirsjärven, sitten Ihamäen ja lopuksi Harjun kylissä. Vähän ennen Someroa tiehen yhtyy etelästä seututieltä 110 alkava, Kiikalan ja Someron Terttilän kautta kulkeva yhdystie 2410. Someron keskustan luona tie yhtyy Tammisaaresta Salon ja Someron kautta Jokioisille johtavaan kantatiehen 52.
Somerolla ja Nummi-Pusulassa tiehen liittyy myös joukko pienempiä, aiemmin paikallisteiksi luokiteltuja yhdysteitä. Näiden varsilla seututien 280 vaikutuspiirissä sijaitsevia kyliä ovat esimerkiksi Nummen Leppäkorpi, Pusulan Hyrkkölä sekä Somerniemen Jakkula, Keltiäinen, Vesanoja ja Härjänoja.
Tie on vanhastaan muodostanut tärkeimmän maantieyhteyden Someron ja Helsingin välillä. Valtatien 1 valmistuttua moottoritieksi on kuitenkin havaittu, että Kiikalan kautta valtatieltä 1 Somerolle johtava yhdystie 2410 tarjoaa lähes yhtä nopean reitin Somerolta Helsinkiin; vaikka matka on pidempi, niin pidemmän osuuden moottoritietä sanotaan lisäävän turvallisuutta.
Kohteita tien varrella
Tien alkuosaa hallitsevat viljellyt laaksot kylineen, joihin Pusulassa ja Somerniemellä lomittuvat toisen ja kolmannen Salpausselän reunamuodostumat pitkittäisharjuineen, ja harjut jatkuvat myös Somerolla. Somerniemellä tien läheisyyteen osuvat Somerniemen kirkko Painion rannalla ja kesäisin suosittu Somerniemen kesätori. Somerniemen ja Someron rajalla Palikaisten Österkullassa tien läheisyydessä sijaitsee jääkäriliikkeen muistomerkki Jääkärilehto. Someron Hirsjärvellä tien varressa on erääksi Someron komeimmista nähtävyyksistä mainittu entinen Somerjoen kioski, jota vuodesta 1997 on pidetty kesäisin avoinna laulaja Rauli Somerjoen muistokohteena nimellä Baddingin kioski Paratiisi. Ihamäen kylässä Somerolla tien varteen jää Hovimäen leirintäalue Hirsjärven rannalla. Tien varteen osuvia kartanoita ovat Somerniemellä Kopila Kopilan kylässä sekä Somerolla Seeteri Hirsjärven kylässä ja Hovila Ihamäen kylässä.
Bussi Somerolle
Tie on osa loppilaisen Yhdysliikenteen aikoinaan liikennöimää bussilinjaa Helsingistä Somerolle, jota kuvataan Rauli "Badding" Somerjoen kappaleessa "Bussi Somerolle" albumilta Rakkaudella – Raulilta (julkaistu myöhemmin myös nimillä Sävel rakkauden ja Bussi Somerolle) vuodelta 1982.
Raul Reimanin tiettävästi Rauli Somerjoen tarkkojen ohjeiden mukaan sanoittamassa kappaleessa mainittuihin kohteisiin tien varrella laulun alussa mainitun Tarvontien jälkeen kuuluu muun muassa Brynolf Poutasen kauppa Pusulan Hyönölässä; kaupan omistaja ei kuitenkaan levyn tuottajan Harry Aaltosen mukaan halunnut ottaa uunituoretta kasettia kaupassa myyntiin, kun tätä mahdollisuutta levyn valmistuttua tarjottiin.
Someron puolelta laulussa mainitaan Lukkarin "kurvi" Somerniemellä, joka tienoikaisun myötä on sittemmin jäänyt tiestä sivuun, sekä Kääntelä, jossa sijaitsivat Somerjoen kotikylän Hirsjärven kauppa ja posti risteyksessä, jossa laulaja poseeraa albumin uudelleenjulkaistun version Sävel rakkauden (1986) kannessa. Aivan lähellä Kääntelää on myös Somerjoen kioski ja perheen kotitalo ("en jääkään vielä pois"), ja lähempänä Someron keskustaa Esakallio, joka oli yksi Somerjoen ensimmäisen yhtyen "The five yes'in" ensimmäisistä esiintymispaikoista.
Tähän Esakallion ja Salontien risteykseen nykyinen seututie 280 päättyy, ja kantatien 52 osuudelle jää laulun kohteista vielä Lammin mäki, jolta Helsingin suunnasta tultaessa avautuu näkymä yli Someron keskustan. Laulun lopussa mainitaan vielä somerolainen ravintola Hämeenportti, joka myöhemmin on toiminut muun muassa nimillä Kaupunginhotelli-Ravintola Satumaa ja Drunk'n Monkey Somero, sekä Hämeen Härkätie, jota pitkin kuitenkaan laulussa mainittu Yhdysliikenteen bussi ei todellisuudessa ajanut.
Kansallinen poninäyttely
thumb|[[Shetlanninponiori palkitaan ensimmäisellä palkinnolla XXXIII Kansallisessa poninäyttelyssä vuonna 2010.]] Kansallinen poninäyttely on suomalainen vuosittain järjestettävä useiden poni- ja pienhevosrotujen yhteinen näyttely. Ensimmäinen näyttely järjestettiin vuonna 1978 Ypäjällä. Aluksi tapahtumaa järjestivät eri rotuyhdistykset, Suomen Hippos, Suomen Poniseura ja Ratsujalostusliitto. Vuodesta 1998 alkaen näyttelyn järjestämisestä on huolehtinut Poninäyttely-yhdistys PONY. Poninäyttely-yhdistyksen jäseninä ovat ponirotuyhdistykset, jotka nimeävät vuosittain edustajansa PONYn työryhmään. Näyttely on pidetty vuodesta 1997 alkaen Vermon raviradalla, ja tapahtumaa kutsutaankin usein ”Vermon poninäyttelyksi”.
Tapahtuma
Näyttelyyn osallistuvien ponien määrän kasvettua satoihin myös näyttelyn puitteita on pitänyt laajentaa. Näyttely on nykyisin kaksipäiväinen. Lauantaina arvostellaan nuoret eli 1–3-vuotiaat ponit ja sunnuntaina aikuiset ponit sekä maitovarsat. Nuoret ponit on rotukehän lisäksi mahdollista käyttää myös Suomen Hippoksen kehässä arvioitavana. Tuomareita tarvitaan useita, ja ne pyritään saamaan rotujen alkuperämaista. Ponit arvostellaan rodun ja iän mukaan määräytyvissä luokissa. Kunkin rodun paras poni pääsee Best In Show -kehään, jossa näyttelyn päätteeksi kaikki tuomarit yhdessä valitsevat parhaan ponin. Vuonna 2009 tuomareita oli Ruotsista, Britanniasta, Ranskasta ja Suomesta. Roduista olivat mukana shetlanninponi, welshit (kaikki sektiot sekä welsh part bred), ratsuponit, connemara, gotlanninruss, new forest sekä suomenpienhevonen. Määrällisesti eniten oli shetlanninponeja. Rakennearvostelun lisäksi oli ratsastusluokkia sekä lapsiesittäjien taitoja mittaava junior handler -luokka.
Historia
Näyttelyyn on alusta saakka kutsuttu tuomareita ulkomailta. Ensimmäisessä näyttelyssä tuomarina oli ruotsalainen Herman Friedländer. Ensimmäisissä näyttelyissä poneja ei jaettu luokkiin roduittain vaan ikäryhmittäin. Osallistuvat rodut ovat vuosien varrella vaihdelleet, mutta alkuvuosista saakka mukana ovat olleet shetlanninponi, gotlanninruss, new forest, connemara, welshit sekä risteytysponit (nykyisin ratsuponi). Välillä näyttelyssä on esitetty myös dartmooreja ja islannihevosia. Poninäyttely-yhdistyksen perustamisen jälkeen roduiksi ovat vakiintuneet shetlanninponi, russ, new forest, connemara, welshit, ratsuponit, suomenpienhevonen ja vuonohevonen. Näyttelyluokkien lisäksi joinain vuosina on järjestetty ratsastus- ja ajokilpailuja.
Best In Show -ponit
thumb|Vuoden 2010 BIS-poni Moondelight Marilyn BIS-palkinnonjaon kunniakierroksella.
Lampsakos
Lampsakos oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Troaksessa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä Çanakkalen maakunnan Lapsekia.
Alkio (täsmennyssivu)
Alkio voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Lampsakos
Lampsakos oli joonialainen kreikkalainen siirtokunta. Se oli eri aikoina Lyydian, Persian, Ateenan ja Spartan alaisena. Noin vuonna 190 eaa. kaupungista tuli Rooman liittolainen.
Maantiede
Lampsakos sijaitsi Troaksessa Myysiassa Hellespontoksen etelärannalla vastapäätä Traakian Khersonesoksen Kallipolista ja Aigospotamoita. Kaupungissa kerrotaan olleen hyvä satama.
Lampsakoksen kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen suurikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu yli 500 neliökilometriä. Sen alueella sijaitsi muun muassa Kolonai, joka oli Lampsakoksen alainen polis ja mahdollisesti sen siirtokunta. Alueen muiksi asutuksiksi mainitaan Abarnis (Abarnos), Iolkos ja Myrmissos. Lännessä Lampsakoksen alue rajautui Perkoten poliksen alueeseen ja koillisessa Paisoksen poliksen alueeseen. Lampsakoksen seudun varhaisempi nimi oli Bebrykia, mikä johdettiin mahdollisesti alueelle asettuneesta traakialaisesta Bebrykes-heimosta. Myöhemmin alue tunnettiin nimellä Abarnis tai Aparnis. Seutu oli antiikissa kuuluisa hyvästä viinistään.
Arkaainen kausi
Lampsakos oli yksi Hellespontoksen rannikon merkittävimpiä kreikkalaiskaupunkeja. Asutuspaikan varhaisempi nimi oli Pityoessa tai Pityeia, joista jälkimmäisen Homeros mainitsee. Paikalle perustettu Lampsakoksen kaupunki oli joonialainen Fokaiasta tulleiden asuttajien perustama siirtokunta. Strabon sanoo ilmeisesti virheellisesti, että siirtokuntalaiset olivat tulleet Miletoksesta. Kaupunki perustettiin arkaaisella kaudella vuonna 654/653 eaa. Sen kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Lampsakēnos, myöhemmin latinaksi Lampsacenus.
pienoiskuva|vasen|Lampsakoksessa lyöty kultastateeri, n. 394–350 eaa. Kuvituksessa seppelöity [[Zeus|Zeuksen pää sekä Pegasoksen etuosa.]] Lampsakosta hallitsi alun perin kuningas, eli se oli valtiomuodoltaan basileia. 500-luvulla eaa. Lampsakos oli Lyydian alaisuudessa. Herodotos kertoo, että Miltiades vanhempi, joka oli asettunut tyranniksi Traakian Khersonesokselle, ryhtyi sotaan lampsakoslaisia vastaan. Lampsakoslaiset kuitenkin yllättivät hänet ja ottivat hänet vangiksi. He kuitenkin pelkäsivät Kroisosta, joka tuki Miltiadesta, ja vapauttivat hänet. Kaupunki löi omaa elektrumista tehtyä rahaa noin vuosina 525–500 eaa.
Lampsakos tuli Persian valtaan sen kukistettua Lyydian vuonna 547 eaa. Tämän jälkeen sitä hallitsivat tyrannit. Vuonna 499 eaa. Lampsakos liittyi Joonian kapinaan persialaisia vastaan. Persialaiset valtasivat kaupungin takaisin Dauriseen johdolla vuonna 498/497 eaa. Noihin aikoihin kaupunkia hallitsi kuitenkin edelleen paikallinen tyranni, Hippokles. Hänen poikansa Aiantides nai Arkhediken, Ateenan tyranni Hippiaan tyttären. Suunnilleen samoihin aikoihin sijoittunee Euagonin yritys vallata kaupungin linnavuori ja nostaa itsensä tyranniksi.
Klassinen kausi
Vuonna 464 eaa. Persian kuningas antoi Lampsakoksen Ateenasta maanpakoon lähteneelle Themistokleelle, jotta tämä ”saisi sen alueelta viiniä”. Jossakin välissä Lampsakos liittyi Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se esiintyy liiton verotusluettoissa useita kertoja vuosina 453/452–425/424 eaa., ja maksoi jäsenyydestä 12 talenttia kultaa vuodessa. Lampsakos löi omaa rahaa jälleen noin vuodesta 450 eaa. lähtien. Vuonna 430/429 eaa. Paisoksen ja mahdollisesti myös Kolonain asukkaat pakkosiirrettiin Lampsakokseen.
Lampsakos kapinoi Ateenaa vastaan sen epäonnistuneen Sisilian sotaretken jälkeen vuonna 411 eaa., ja liittyi Persian ja Spartan puolelle. Koska kaupungilla ei ollut tuohon aikaan kaupunginmuureja, ateenalaiset saivat helposti vallattua sen takaisin Strombikhideen johdolla. Spartalaiset valtasivat sen puolestaan Aigospotamoin taistelun alla vuonna 405 eaa. Lysandroksen kohdolla.
Hellenistiseltä kaudelta myöhäisantiikkiin
Hellenistisen kauden alussa noin vuodesta 310 eaa. lähtien kaupunki oli sympoliteiassa Ilionin kaupungin kanssa sekä osa niin kutsuttua Ilionin liittoa. Hellenistiseltä kaudelta ovat peräisin myös ensimmäiset varmat viitteet siitä, että kaupunkia hallittiin demokratiana. Siellä tiedetään olleen muun muassa neuvosto (būlē) ja kansankokous (dēmos).
Nykyinen Lapseki on säilyttänyt kaupungin antiikin aikaisen nimen muuttuneessa muodossa.
Kulttuuri
Lampsakos tunnettiin antiikissa Priapoksen kultin keskuksena. Tämän uskottiin syntyneen siellä Afroditesta. Koko seudun uskottiin saaneen Abarnis tai Aparnis -nimensä siitä, että Afrodite kielsi synnyttäneensä Priapoksen.
Kaupungista oli kotoisin lukuisia oppineita, kirjailijoita ja taiteilijoita. Näihin lukeutuvat muun muassa historioitsija Kharon, reettori ja sofisti Anaksimenes ja kuvanveistäjä Aristokles. Filosofeista kaupungista olivat kotoisin muun muassa Metrodoros vanhempi ja Straton sekä jo mainittu Euaion, joka kuului Platonin oppilaisiin. Kaupungista oli kotoisin myös suuri joukko epikurolaisen koulukunnan filosofeja, kuten Metrodoros nuorempi, Batis, Leonteus, Themista, Idomeneus, Kolotes ja Polyainos. Lampsakoslainen oli myös varhaiskristillinen viinin suojeluspyhä Tryfon.
Rakennukset ja löydökset
Lampsakoksesta on säilynyt vain vähän antiikin aikaisia jäänteitä. Vielä 1800-luvulla niitä oli jäljellä jonkin verran enemmän. Näihin lukeutui muun muassa muurien sekä joidenkin muiden rakennusten osia. Kaupunkiin liittyen on löydetty lukuisia piirtokirjoituksia, jotka ajoittuvat hellenistiselle ja roomalaiselle kaudelle.
Kirjallisista lähteistä kaupungissa tiedetään olleen akropolis eli linnavuori. Kaupungilla ei ollut muureja ainakaan vuonna 411 eaa., jolloin ateenalaiset valtasivat sen. Ensimmäiset muurit rakennettiin ateenalaisten johdolla vuonna 409 eaa. Priapoksen kultin lisäksi kaupungissa tiedetään olleen ainakin Dionysokselle omistettu kultti ja näin myös pyhäkkö.
Lampsakoksessa oli Lysippoksen veistämä leijonaa esittänyt veistos, jonka Agrippa vei Roomaan koristamaan Campus Martiusta. Thukydides näki kaupungissa Hippiaan tyttären Arkhediken haudan. Kaupungin lyömiä rahoja on säilynyt lukuisia.
Volker Beck
thumb|right|Volker Beck (2010) Volker Beck (s. 12. joulukuuta 1960 Stuttgart) on saksalainen vihreä poliitikko. Hän on istunut Saksan liittopäivien jäsenenä vuodesta 1994 vuoteen 2017. Hän on avoimesti homoseksuaali ja kansainvälisesti tunnettu homojen oikeuksien puolestapuhuja.
Beck kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1980 ja suoritti siviilipalveluksen. Hän opiskeli taidehistoriaa, historiaa, saksan kieltä ja saksalaista kirjallisuutta Stuttgartin yliopistossa. Hän liittyi Vihreisiin vuonna 1985.
Maaliskuussa 2016 Beck aiheutti skandaalin, kun häneltä löydettiin metamfetamiinia. Hän selvisi suurilla sakoilla, sai silloin pitää virkansa mutta hävisi seuraavana vuonna paikansa liittovaltion vaaleissa.
Suudelmilla
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 23.
Koijärvi-liike
thumb|360px|Koijärven padonrakentajien leiri aamupäivällä 21. huhtikuuta 1979. Kuvassa tulevat Vihreän liiton kansanedustajat [[Ville Komsi ja Irina Krohn (toinen ja kolmas oikealta).]] Koijärvi-liike oli Suomessa keväällä 1979 syntynyt ympäristöliike, jonka tarkoituksena oli estää merkittävänä lintualueena pidetyn Koijärven kuivaaminen. Liike kokosi aikakauden hajanaiset, pienissä piireissä toimineet luontoaktivistit yhdeksi kansanliikkeeksi.
Koijärvelle kerääntyi pääsiäisenä 1979 joukko ympäristöaktiiveja, jotka rakensivat paikalle omin luvin padon, jonka avulla järven vedenkorkeus pyrittiin pitämään halutulla tasolla ja estämään järven kuivatushankkeet. Ympäristöaktivistit köyttivät itsensä paikalla olleeseen kaivinkoneeseen kettingillä. Poliisit joutuivat irrottamaan mielenosoittajat kaivinkoneesta ja pidättämään heidät.
Tausta
Koijärvi on varsin matala, ja jo 1930-luvulla sen odotettiin vähitellen kuivuvan kokonaan. Maarekisteriin se merkittiinkin jo tuolloin kuivaksi maaksi. Kun alueella kuitenkin oli runsas ja monimuotoinen pesimälinnusto, luonnontutkijat luokittelivat sen Suomen arvokkaimpiin lintujärviin kuuluvaksi. Järvi oli 1960-luvun lopulla kasvanut jo suurimmaksi osaksi umpeen.
Koijärven tapahtumat
1970-luvun lopulla käytiin kiistaa siitä, oliko maanomistajilla oikeus kuivata Koijärvi kokonaan. Kun asian ratkaisu vesioikeudessa viivästyi, maanomistajat ryhtyivät huhtikuussa 1979 omavaltaisesti syventämään laskuojaa järven kuivattamiseksi, vaikka asian oikeuskäsittely oli vielä kesken. Kun tieto tuli julkisuuteen, luonnonsuojelijat ryhtyivät välittömästi vastatoimiin. Koijärvi-liikkeen jäsenet kerääntyivät 21. huhtikuuta 1979 Koijärvelle ja rakensivat paikalle omin luvin padon, jolla pyrittiin pitämään järven vedenkorkeus sopivalla tasolla ja estämään järven kuivaushanke. Aktivistit köyttivät itsensä padon purkamista varten tuotuun kaivinkoneeseen kettingeillä ja poliisit joutuivat irrottamaan mielenosoittajat väkisin. Viranomaiset ja urakoitsijat räjäyttivät padon, mutta luonnonsuojelijat rakentelivat laskuojaan yhä uusia esteitä. Koijärven tapahtumat herättivät melkoisesti huomiota tiedotusvälineissä, mitä "virallisten" luonnonsuojelujärjestöjen empimiseen työlästyneet aktivistit käyttivätkin tietoisesti ja tehokkaasti hyväkseen.
Timo Järvikosken tutkimuksen mukaan liikkeen jäsenet kokivat ympäristöongelmat yhteiskunnallisina kysymyksinä ja pyrkivät teoillaan arvostelemaan kulutusyhteiskuntaa. Kansanedustajista LKP:n Anneli Kivitie ja Terhi Nieminen antoivat tukensa liikkeelle paikan päällä Koijärvellä.
Tapahtumien jälkeen
Koijärven tapahtumista nostettiin syyte kahliutuneita vastaan ja oikeudenkäynti Tammelan kihlakunnanoikeudessa alkoi pitkän valmistelun jälkeen toukokuussa 1982. Oikeuteen haastettiin kaikkiaan 112 henkilöä, joista osa oli alaikäisiä. Näiden osalta oikeuden istunnot käytiin suljetuin ovin. Kaikkiaan 101 syytettyinä ollutta luonnonsuojelijaa tuomittiin joulukuussa 1982 sakkoihin niskoittelusta ja haitanteosta viranomaisille. Suurin sakkorangaistus oli yli 2000 markkaa. Alaikäiset syytettyinä olleet jätettiin tuomitsematta. Päätöksestä valitettiin Turun hovioikeuteen, joka kuitenkin määräsi kihlakunnanoikeuden käsittelemään asian uudelleen, koska eräs lautamiehenä toiminut maanviljelijä oli ollut asianosainen ja siten esteellinen. Asia päätyi aikanaan korkeimpaan oikeuteen asti, jonka antaman päätöksen lyhyt tiivistelmä kuuluu seuraavasti:
Vaikutukset
Liikkeen vaikutukset ovat olleet merkittävät. Koijärveä ei kuivattu. Osittain tapahtumien seurauksena Suomeen perustettiin vuonna 1983 ympäristöhallinto. Ensimmäiseksi ympäristöministeriksi valittiin SDP:n Matti Ahde Sorsan neljänteen hallitukseen ja ensimmäiseksi ympäristöministeriön kansliapäälliköksi nimitettiin oikeustieteen lisensiaatti Lauri Tarasti.
Koijärven alue lunastettiin myöhemmin pääosin valtiolle. Järvi rauhoitettiin kokonaan vuonna 1992 ja liitettiin Natura 2000 -verkostoon ja valtakunnalliseen lintuvesien suojeluohjelmaan. Suojelutoimista huolimatta Koijärven umpeenkasvu on vuosien mittaan jatkunut ja siellä esiintyvä lintulajisto köyhtynyt.
Monet Koijärvi-liikkeen johtohahmot kuten Ville Komsi ja Osmo Soininvaara olivat myöhemmin mukana perustamassa Suomen Vihreää liittoa, joka rekisteröityi puolueeksi vuonna 1988. Komsi nousi eduskuntaan toisena vihreän liikkeen kahdesta ensimmäisestä kansanedustajasta (toinen oli Kalle Könkkölä) vuoden 1983 vaaleissa. Soininvaara pääsi eduskuntaan vuoden 1987 vaaleissa ja toimi Vihreän liiton puheenjohtajana vuosina 2001–2005. Kolmas sittemmin valtakunnanpolitiikkaan osallistunut Koijärvi-aktiivi oli Vihreän liiton ensimmäisenä ministerinä – ja samalla koko Euroopan ensimmäisenä vihreänä ministerinä – vuosina 1995–1999 toiminut Pekka Haavisto (ympäristö- ja kehitysyhteistyöministeri Lipposen ensimmäisessä hallituksessa). Kai Vaara perusti Katajamäen ekoyhteisön. Koijärvi-liikkeen 10-vuotisjuhla vietettiin Koijärvellä keväällä 1989.
Valtiotieteen tohtori Jukka Tarkan mukaan Koijärvi-aktiivit edustivat uutta väkivallatonta vastarintaliikettä: he eivät vastustaneet poliiseja, mutta eivät auttaneetkaan. He halusivat vain suojella sitä, mitä pitivät arvossa. Tarkan mukaan Koijärvi-aktiiveja pidettiin näkökulmasta riippuen joko paljon melua tyhjästä pitävinä haihattelijoina tai pyyteettöminä uuden ajan airueina. Koijärven tapahtumat ennakoivat laajemminkin myöhempiä luonto- ja kulttuuriarvoista Suomessa käytyjä suojelukiistoja:
Dave Tippett
David ”Dave” Tippett (s. 25. elokuuta 1961 Moosomin, Saskatchewan) on kanadalainen jääkiekkovalmentaja ja pelannut aiemmin entinen ammattilaisjääkiekkoilijana. Pelipaikaltaan hän oli vasen laitahyökkääjä. Hän toimi vuosina 2002–2009 NHL-seura Dallas Starsin päävalmentajana, ja kaudesta 2009–2010 vuoteen 2017 hän valmensi Arizona Coyotesia (vuoteen 2014 Phoenix Coyotes). Toukokuussa, 2019, Edmonton Oilers nimitti hänet nykyiseksi päävalmentajakseen.
Pelaajaura
Ennen uraansa ammattilaisjääkiekkoilijana Tippett pelasi vuodet 1979–1981 Prince Albert Raidersin riveissä SJHL-junioriliigassa (Saskatchewan Junior Hockey League) ja vuodet 1981–1983 Pohjois-Dakotan yliopiston Fighting Sioux -joukkueessa yliopistosarja WCHA:ssa (Western Collegiate Hockey Association). Hän oli voittamassa Pohjois-Dakotan joukkueessa NCAA:n jääkiekkomestaruutta vuonna 1982 ja vuonna 1983 hänet nimettiin WCHA:n toiseen tähdistökenttään. Vuonna 1984 Tippett edusti Kanadaa Sarajevon olympialaisten jääkiekkoturnauksessa.
Tippett oli rooliltaan puolustava hyökkääjä. NHL-uransa parhaat tehot hän iski kaudella 1988–1989, jolla hän teki 80:ssä runkosarjaottelussa 41 tehopistettä, 17 maalia ja 24 syöttöpistettä. Hän ylitti 30:n runkosarjapisteen rajan myös kausina 1985–1986, 1986–1987 ja 1987–1988 sekä kymmenen maalin rajan kausina 1985–1986 ja 1987–1988.
Syyskuussa 1990 Tippett siirtyi NHL-seura Washington Capitalsiin vaihdossa Capitalsin kuudennen kierroksen varausoikeuteen NHL:n varaustilaisuudessa 1992. Hän edusti Capitalsia kaksi kautta. Kesken kauden 1991–1992 hän liittyi jälleen Kanadan jääkiekkomaajoukkueen riveihin ja edusti maataan Albertvillen olympialaisten jääkiekkoturnauksessa keväällä 1992. Kanada voitti turnauksessa hopeaa hävittyään loppuottelun Itsenäisten valtioiden yhteisön joukkueelle maalein 1–3. Tippett pelasi olympialaisissa seitsemän ottelua, joissa hän teki kolme tehopistettä, maalin ja kaksi syöttöpistettä.
Elokuussa 1992 Tippett teki vapaana pelaajana sopimuksen NHL-seura Pittsburgh Penguinsin kanssa. Hän edusti seuraa vain kauden 1992–1993. Elokuussa 1993 hän siirtyi vapaana pelaajana NHL-seura Philadelphia Flyersiin, jossa hän pelasi niin ikään yhden kauden, ja vuonna 1994 IHL-liigassa pelanneeseen Houston Aerosiin, jonka riveissä hän teki kaudella 1994–1995 66 tehopistettä, 18 maalia ja 48 syöttöpistettä, 75:ssä runkosarjaottelussa. Tippett lopetti pelaajauransa vuonna 1995.
Tippett pelasi 11 kautta kestäneellä NHL-urallaan neljässä seurassa yhteensä 721 runkosarjaottelua, joissa hän teki 262 tehopistettä, 93 maalia ja 169 syöttöpistettä. Pudotuspelikokemusta hänelle kertyi kahdeksalta NHL-kaudelta, 62:n ottelun verran. Pisteitä hän teki NHL:n pudotuspeleissä 22, kuusi maalia ja 16 syöttöpistettä.
Valmentajanura
Tippett aloitti valmentajanuransa IHL-seura Houston Aerosin apuvalmentajana ja kesken ensimmäisen valmennuskautensa, kauden 1995–1996, hänet nostettiin Aerosin päävalmentajaksi. Hän toimi Aerosin peräsimessä vuoteen 1999 asti, jolloin seura voitti IHL:n mestaruuden, Turner Cupin, voitettuaan loppuotteluissa Orlando Solar Bearsin voitoin 4–3. Tippett palkittiin kauden jälkeen IHL:n vuoden valmentajana.
Kaudesta 1999–2000 alkaen Tippett toimi kolme kautta NHL-seura Los Angeles Kingsin apuvalmentajana Andy Murrayn ollessa seuran päävalmentaja. Toukokuussa 2002 hänet palkattiin NHL-seura Dallas Starsin päävalmentajaksi, jona hän toimi kuusi kautta. Hän valmensi Starsin viitenä vuonna pudotuspeleihin, joissa seura eteni hänen valmentajakaudellaan parhaimmillaan läntisen konferenssin loppuotteluihin, vuonna 2008. NHL:n runkosarjassa Tippett valmensi Starsin kahdesti Tyynenmeren divisioonan voittoon, vuosina 2003 ja 2006. Kaudella 2008–2009 Stars jäi pudotuspelien ulkopuolelle ja seura irtisanoi Tippettin kesäkuussa 2009.
Tippett palkattiin Phoenix Coyotesin uudeksi päävalmentajaksi syyskuussa 2009, kun Wayne Gretzky erosi tehtävistä. Hän valmensi joukkueen kaudella 2009–2010 pudotuspeleihin ensimmäisen kerran vuoden 2002 jälkeen ja kauden jälkeen hänet palkittiin Jack Adams Awardilla NHL:n vuoden valmentajana. Kaudella 2011–2012 Coyotes oli runkosarjassa ensimmäisen kerran historiassaan Tyynenmeren divisioonan voittaja ja menestyi myös pudotuspeleissä historiansa parhaiten edeten läntisen konferenssin loppuotteluihin. Los Angeles Kings vei ottelusarjan voitoin 4–1.
Yksityiselämä
Tippett on naimisissa ja hänellä on vaimonsa Wendyn kanssa kaksi lasta, tyttäret Nicole ja Natalie.
Bad Schmiedeberg
Bad Schmiedeberg on kaupunki Wittenbergin piirikunnassa Saksi-Anhaltin alueella Saksassa. Asukkaita kaupungissa on 4 203. Kaupunki on tullut tunnetuksi kansalaistyön kokeiluhankkeestaan, jolla työttömyysaste laskettiin 15 %:sta 5 %:n.
Caroline Kennedy
Caroline Bouvier Kennedy (s. 27. marraskuuta 1957 New York City) on yhdysvaltalainen kirjailija, lakimies ja diplomaatti. Hän on Yhdysvaltojen entisen presidentin John F. Kennedyn ensimmäinen ja ainoa elossa oleva lapsi.
Caroline Kennedy eli kolme vuotta Valkoisessa talossa ja vietti siellä ennen muuttoa kuusivuotissyntymäpäiviään. Isänsä murhan jälkeen hän muutti äitinsä ja veljensä kanssa New Yorkin Manhattanille 1040 Fifth Avenuelle kattohuoneistoon.
Vuonna 1972 hän meni Concorden yliopistoon Massachusettsissa. Tämän jälkeen hän työskenteli setänsä, senaattori Edward M. Kennedyn alaisena sekä New York Daily News -lehdessä. Pian näiden jälkeen hän meni töihin Metropolitan Museoon New Yorkiin 1980, josta hän löysi miehensä Edwin Schlossbergin. Heillä on kaksi tytärtä, Rose Kennedy Schlossberg, joka syntyi 1988, (nimi tulee kunnioitetusta isoäidistä) sekä Tatiana Celia Kennedy Schlossberg, joka syntyi 1990, (nimi tulee Edwinin isoäidin mukaan) ja yksi poika, John Bouvier Kennedy Schlossberg. Hän syntyi 1993 (nimi tulee presidentti isän mukaan).
Hänen veljensä John Kennedy Jr. kuoli 1999 lento-onnettomuudessa vaimonsa Carolyn Bessette Kennedyn kanssa. Näin ollen Caroline Kennedy jäi ainoaksi presidentin jälkeläiseksi.
Nykyään Caroline Kennedy toimii isänsä nimeä kantavan kirjaston johtokunnan kunniapuheenjohtajana.
Hän toimi Yhdysvaltain Japanin suurlähettiläänä 2013–2017.