cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ruiskuvalukone
Tekniikka
Muottia vaihdetaan tuotteen mukaan. Muotti kiinnitetään ruuvattavilla kiinnittimillä tai jos koneessa on käytössä nopean muotinvaihtotekniikka, niin sitten muotti kiinnittyy hydraulisesti tai magneettisesti. Muotti kiinnitetään koneen muottivälin molempiin seinämiin. Yleensä se seinämä, josta ruuvi painuu ruiskutettaessa muottia vasten, on kiinteä ja toinen seinämä liikkuu.
Käyttövoiman suhteen koneita on kahta tyyppiä, hydraulisia, sähköisiä tai näiden yhdistelmiä. Sulkuvoimaa voidaan lisätä polvimekanismin avulla. Ensimmäisen täysin sähköisen ruiskuvalukoneen esitteli Nissei vuonna 1983, mutta tämä tekniikka ei ole syrjäyttänyt hydraulitekniikkaa muualla kuin Japanissa.
Muotti
Muotti tai työkalu on tietenkin kappaleen muodon kannalta tärkeä, ja jokaisella erilaisella kappaleella on oma muottinsa. Liiketoimintalogiikka muottien suhteen on usein järjestynyt niin, että muovituotteen suunnittelija- ja myyjäyritys (esimerkiksi kännykänkuoria tehtäessä kännykän valmistaja) omistaa muotin. Ruiskuvaluun erikoistunut yritys kuitenkin hallinnoi näitä muotteja ja asentaa niitä ruiskuvalukoneisiin sitä mukaa kuin muoviosia tilataan. Muotit voi valmistaa jokin kolmas yritys, joka on erikoistunut työkalutekniikkaan ja muottien valmistukseen. Muottirungot ovat standardisoituneet ja niilläkin on omat toimittajansa. Vähänkin monimutkaisempi ruiskuvalukoneen muotti maksaa henkilöauton verran ja jopa enemmän.
Pienissä valmistussarjoissa muotin hinta on määräävä. Useimmiten muoteissa tehdään satojentuhansien tai miljoonien kappaleiden sarjoja, jolloin muottikustannukset kappaletta kohden ovat pienet ja määrääviksi tulevat raaka-ainekustannukset sekä energian kulutus. Tilavuuteensa nähden muovit ovat edullisia, niiden sulamislämpötilat ovat alhaisia (150–300 °C), ja koska ruiskuvalettu kappale tulee usein muotista valmiina ulos, niin valmistuskustannukset kappaletta kohden jäävät pieniksi. Nämä ovat tärkeitä syitä muoviesineiden menestykseen.
Muottien suunnittelussa on tärkeää, että kappale ei jää jumiin muottiin ja että muotti täyttyy kokonaan ennen kappaleen jähmettymistä. Ruiskuvalukoneet ovat automaattisia, ja kappaleen irtoaminen tai täydellisyys joudutaan joskus varmistamaan vaa’alla, kameralla tai muulla tunnistimella. Sulkeutuvan muotin väliin jäänyt kappale saattaa vaurioittaa muottia. Muotia suunniteltaessa on huomioitava myös valukappaleen kutistuminen ja pyrittävä minimoimaan valuvirheiden mahdollisuus.
Muotin suunnittelu
Muotti jakautuu vähintään kahteen osaan. Usein käytetään kolmiosaisia muotteja, joista keskimmäinen levy on niin sanottu irrotuslevy. Tämä voi toimia esimerkiksi siten, että kuppimainen kappale jää sydämen (karan) päälle ensimmäisen osan auetessa ja aukeamisliikkeen edetessä irrotuslevy vetää kappaleen pois karan päältä kunnes kappale putoaa muotin alle. Muoteissa on usein käytössä myös ulostyöntäjätappeja. Monimutkaisissa muoteissa on useaan suuntaa liikkuvia karoja tai keernoja (esimerkiksi Y-tyyppiset putkiyhdekappaleet).
Muotissa voi olla vaihdettavia osia, inserttejä tai vaihtopaloja, joilla voidaan tarvittaessa muuttaa valmistettavan kappaleen geometriaa tai esimerkiksi merkintöjä.
Ruiskuvaluprosessi
thumb|Pieni ruiskuvalukone, josta on nähtävissä suppilo muovigranulaateille (rakeille) ja kuumennusruuvi sekä muottirako.
Ruiskuvalukoneen työkierto
Perustyökierto alkaa muotin sulkeutumisesta, seuraavaksi kuuma ruuvi ja ruiskutussuutin painuu muottia vasten. Tämän jälkeen ruuvi tekee iskun eteenpäin ruiskuttaen sulan muovin muottiin. Sitten ruuvi ruuvautuu taakse täyttäen sulamattomilla granulaateilla ruuvin alkupään. Seuraavaksi ruiskutusyksikkö vetäytyy ja jäähdytysajan jälkeen muotti avautuu ja kappale poistuu tai poistetaan.
Ruuvia kuumennetaan putken ulkopuolelta vastuksilla ja tarvittaessa jäähdytetään ilmalla tai ympäröivään sylinteriin rakennetulla vesikierrolla. Muovi kuumenee ja sulaa myös ruuvin aiheuttaman kitkan vuoksi. Muottia jäähdytetään yleensä sen kanavissa kiertävällä vedellä. Hyvän ja tasaisen laadun saavuttamiseksi tahtiajan ja muotin lämmön pitäisi pysyä vakiona. Häiriön tullessa muotti ehtii jäähtyä ja muovimassa kuumeta, jolloin häiriöiden jälkeen ensimmäisissä kappaleissa on usein joko valuvirheitä tai mittavirheitä.
Kestomuovisista kappaleista ylijäävät valukanavat (jöötit) ja hylätyt tuotteet voidaan usein jauhaa ja käyttää uudelleen vastaavien tuotteiden valmistukseen.
Herbert Bösch
pienoiskuva|Herbert Bösch vuonna 2018. Herbert Bösch (s. 11. syyskuuta 1954 Feldkirch, Vorarlberg) on itävaltalainen Sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko. Hän kuului Euroopan parlamenttiin vuosina 1995–2009.
Christoph Willibald Gluck
pienoiskuva|Ranskalaisen muotokuvamaalarin [[Joseph Siffred Duplessisin vuonna 1775 maalaama muotokuva Christoph Willibald Gluckista.]] Christoph Willibald (von) Gluck (2. heinäkuuta 1714 Erasbach, Baijeri – 15. marraskuuta 1787 Wien, Itävalta) oli saksalainen oopperasäveltäjä, jonka vaikutus klassismin ajan oopperaan oli merkittävä.
Gluck uudisti kuuluisimman oopperansa Orfeo ed Euridice (Orfeus ja Eurydike) avulla oopperan muotokieltä karsimalla pois virtuoosimaiset aariat. Hän pyrki säveltämään musiikkia, joka tukisi draamaa parhaalla tavalla, niin että sanat ja sävel muodostaisivat draamallisen kokonaisuuden. Hän myös vaikutti siihen, että resitatiivin osuus oopperataiteessa väheni.
Friedrich Wilhelm August Argelander
pienoiskuva|Friedrich Wilhelm August Argelander Friedrich Wilhelm August Argelander (22. maaliskuuta 1799 Memel, Preussi – 17. helmikuuta 1875) oli suomalais-preussilainen tähtitieteilijä. Argelanderin isänisä oli syntynyt 1729 Suomen Pernajassa ja kuului suomalaiseen Argillander-pappissukuun.
Argelander opiskeli Friedrich Besselin johdolla Königsbergissä ja suoritti tohtorin tutkinnon vuonna 1822. Väitöskirjan nimi oli De observationibus astronomicis a Flamsteedio institutis dissertatio. Suomessa Argelander oli vuosina 1823–1827 Turun akatemian observaattorina ja sitten 1828-1837 Helsingissä observatorion johtajana. Hän toimi tähtitieteen professorina Keisarillisessa Aleksanterin-Yliopistossa vuosina 1828–1837. Hän määritti Turussa tekemiensä havaintojen perusteella ensimmäisenä Auringon apeksiliikkeen suunnan luotettavasti. Argelander suunnitteli yhdessä Carl Ludvig Engelin kanssa Helsingin observatorion, joka valmistui 1834. Vuonna 1837 hän muutti Bonniin, missä hän tutustui kuningas Fredrik Vilhelm IV:een, joka noustuaan valtaan 1840 perusti observatorion. Argelanderista tuli observatorion johtaja. Bonnissa Argelander kehitti positioastronomiaa ennennäkemättömälle tasolle. Vuosina 1852–1859 hän julkaisi yhdessä Adalbert Kruegerin ja Eduard Schönfeldin kanssa Bonner Durchmusterung -luettelon, joka sisälsi 324 000:n tähden sijainnit ja kirkkaudet.
Argelander oli oikeastaan myös ensimmäisiä tähtitieteilijöitä, joka tutki muuttuvia tähtiä. Hän oli 1863 kansainvälisen tähtitieteilijöiden järjestön Astronomische Gesellschaftin perustajia, ja samana vuonna hän sai myös Royal Astronomical Societyn kultamitalin.
Turun palon aikana Argelander oli tekemässä havaintoja Vartiovuoren tähtitornissa. 4. syyskuuta 1827 hän teki viimeisen havainnon Beta Aquilae -tähdestä. Havainnon perässä on saksankielinen merkintä: ”Tässä keskeytti havainnot hirveä tulipalo, joka pani Turun tuhkaksi.”
F. W. A. Argelanderin mukaan on nimetty pikkuplaneetta 1551 Argelander ja Kuun Argelander-kraatteri.
Pluto (yhtye)
Pluto on portugalilainen rock-yhtye, jonka perustivat osa Ornatos Violetan entisistä jäsenistä sen hajottua vuonna 2002. Yhtyeeseen kuuluvat kahden entisen Ornatos Violetan jäsenen lisäksi myös basisti Eduardo ja rumpali Ruka.
Pluton debyyttialbumi Bom dia, joka julkaistiin 18. lokakuuta 2004, pääsi Portugalin albumilistalla kuudenneksi.
Lappajärven musiikkipäivät
Lappajärven musiikkipäivät oli Lappajärvellä vuosina 1985-1998 järjestetty musiikkifestivaali. Klassiseen musiikkiin painottuneen musiikkifestivaalin ohessa järjestettiin myös kursseja. Musiikkipäivien konserttien pääesityspaikkana toimi Lappajärven ammattioppilaitoksen sali, muutamia konsertteja järjestettiin myös Lappajärven kirkossa sekä yksittäisiä konsertteja lähipaikkakunnilla, 1990-luvulla konserttien pääesityspaikaksi vaihtui hotelli Kivitipun sali.
Alkuvuodet
Lappajärveläiset sukujuuret omaavan Kalevi Ollin loppukesästä 1984 Lappajärvellä järjestämän Lied-konsertin yhteydessä paljastettiin suunnitelma Lappajärvellä vuosittain järjestettävästä musiikkitapahtumasta. Ensimmäisten musiikkipäivien järjestämisestä vastasivat Lappajärven kunnan lisäksi Lappajärven seurakunta, Järviseudun kansalaisopisto, Järviseutu-seura, Lappajärvi-seura ja Lions Club Lappajärvi. Järjestäjien tavoitteissa oli luoda tapahtumasta alusta lähtien mahdollisimman korkeatasoinen, festivaalien budjetti oli alle 100 000 markkaa ja Lappajärven kunta myönsi tapahtumalle 15 000 markan tappiotakuun. Nelipäiväiset musiikkipäivät järjestettiin 1. elokuuta – 4. elokuuta 1985 välisenä aikana. Avajaiskonserttina lähes täydelle salille torstaina järjestettiin ammattioppilaitoksen salissa Aleksander Muhinin johtaman musiikkipäivien juhlaorkesterin konsertti, jossa esiintyivät solisteina Heikki Siukola, Pia Raanoja, Leena Kosola, Kalevi Olli ja pianistina Ulrich Koneffke. Avajaiskonsertissa sai kantaesityksensä Kalevi Ollin jousiorkesterille säveltämä Järviseutu-sarjan ensimmäinen osa ”Pohjanmaa”. Perjantaina järjestettiin pienelle yleisömäärälle jäänyt sopraano Pia Raanojan ja basso-baritoni Kalevi Ollin Lied-konsertti pianisti Ulrich Koneffken säestämänä. Lauantaina oli ohjelmassa Leena Kosolan ja Lasse Erkkilän kirkkokonsertti Lappajärven kirkossa sekä Seinäjoen tyttökuoron ja Kokkolan Laulu-Veikkojen Kuorokonsertti ammattioppilaitoksella, loppuillasta ohjelmassa oli vielä kesäyön viihdekonsertti. Sunnuntaina päivällä ohjelmassa oli musiikkipäivien kurssien oppilaiden oppilaskonsertti. Sunnuntai-illan musiikkipäivät päättävän juhlakonsertin pääesiintyjäksi lupautuneen Tom Krausen sairastuttua hänen tilallaan esiintyi Heikki Siukola. Konserttien lisäksi ammattikoululla oli kuvataiteilijoiden Inkeri ja Arvid Bromsin taidenäyttely musiikkipäivien ajan. Ensimmäisten musiikkipäivien kävijämäärä oli noin 1600-1700 henkeä. Keväällä 1986 Yleisradion Pohjanmaan alueradion yleisökilpailussa musiikkipäivien järjestäjät palkittiin Häklä-palkinnolla vuoden 1985 parhaasta pohjalaisesta kulttuuriteosta.
Kolmannet Musiikkipäivät
Alkuvuodesta 1987 lähtien musiikkipäivien järjestämisestä vastasi Lappajärven Musiikkiyhdistys joka perustettiin musiikkipäivien järjestämistä varten. Kolmansia musiikkipäiviä varten Lappajärven kunta antoi yhdistykselle 70 000 markan tuen, koko musiikkipäivien menojen arvioitiin olevan noin 230 000 markkaa. Kolmannet musiikkipäivät alkoivat 31. heinäkuuta 1987 konsertilla Nurmon kunnantalolla. Musiikkipäivien varsinainen avajaiskonsertti oli sunnuntaina 2. elokuuta Lappajärven ammattikoulun salissa jossa esiintyivät baritoni Tom Krause ja pianisti Ulrich Koneffke. Maanantaina oli Albert Boesenin, Pilvi Heinonen-Boesenin ja Ulrich Koneffken kamarimusiikki-ilta Lappajärven ammattikoulun salissa. Tiistaina järjestettiin Kalevi Ollin Lied-konsertti Alajärven Nelimarkka-museolla. Keskiviikkona oli Matti Salmisen ja Ari Rasilaisen johtaman kamariorkesterin ”Tunnelmasta toiseen” konsertti täydelle salille. Torstaina järjestettiin musiikkipäivien ainut kirkkokonsertti Kortesjärven kirkossa jossa esiintyi sopraano Pia Raanoja ja urkuri Timo Olli. Perjantaina oli pietarsaarelaisten Laulu-Jaakkojen, Seinäjoen Mieslaulajien ja saksalaisen Barbarossa-kuoron kuoroilta Lappajärven ammattikoululla. Musiikkipäivien kurssilaisten oppilaskonsertti järjestettiin lauantaina ammattikoululla ja illalla Halkosaaren tanssilavalla oli Pohjalainen-ilta jossa esiintyi muun muassa Kalevi Ollin johtama Campanello-kuoro. Sunnuntaina oli Suomi-70 juhlakonsertti ammattikoululla. Musiikkipäivät päätti sunnuntai-iltana Tähtiparaati Lappajärven nuorisoseurantalolla. Yhteensä yleisöä tapahtumissa oli reilut 3000 katsojaa.
Neljännet Musiikkipäivät
Neljännet Lappajärven musiikkipäivät alkoivat Kevyellä kesäillan konsertilla Nurmon yläasteen salissa perjantaina 29. heinäkuuta 1988. Lauantaina oli Halkosaaren tanssilavalla Raimo Lintuniemen juontama viihteelliseksi kuvattu Pohjalainen ilta. Sunnuntaina ohjelmaan kuului juhlajumalanpalvelus Lappajärven kirkossa ja päivällä basso Jaakko Ryhäsen ja pianisti Ilkka Paanasen Lied-konsertti ammattikoululla. Sunnuntai-iltana järjestettiin basso Heikki Oraman kirkkokonsertti Lapualla Kauhajärven kirkossa. Maanantain välipäivän jälkeen tiistaina vuorossa oli toinen Kevyt kesäillan konsertti Evijärven nuorisoseurantalolla Keskiviikkona ammattikoulun salissa baritoni Tom Krause esitti Schubertin Winterreisen. Torstaina Kortesjärven liikuntatalolla kuorokonsertissa esiintyi Kalevi Ollin johtamana Seinäjoen Mieslaulajat solisteina Heikki Siukola ja Matti Lampi. Perjantaina oli Lauluja sinulle -konsertti jonka pääesiintyjänä oli tenori Seppo Ruohonen, konsertissa esiintyi myös Lappeenrannan kaupunginorkesteri Ari Rasilaisen johtamana. Lauantaina Kamarimusiikki-iltapäivässä Alajärven Nelimarkka-museolla esiintyivät sopraano Leena Kosola, viulisti Albert Boesen, sello Pilvi Heinonen-Boesen ja pianisti Ulrich Koneffke. Oratoriokonsertissa Lappajärven kirkossa sunnuntaina esitettiin Joseph Haydnin Luominen. Neljännet musiikkipäivät päätti edellisvuoden tapaan Tähtiparaati Lappajärven nuorisoseurantalolla.
Kuudennet Musiikkipäivät
Kuudennet Musiikkipäivät järjestettiin 27. heinäkuuta – 5. elokuuta 1990 välisenä aikana. Musiikkipäivien konsertteja järjestettiin ensimmäistä kertaa hotellikylpylä Kivitipun salissa, konserteista lähes puolet järjestettiin Lappajärven ulkopuolella. Esiintyjinä olivat muun muassa Eestin mieskuoro, Kathleen Cassello, Kalle Randalu, Mati Palm, Tom Nyman, Jaakko Kortekangas, Ilkka Paananen, Jyväskylän Kamariorkesteri, Pia Raanoja, Leena Kosola, Heikki Siukola ja Tom Krause.
Seitsemännet Musiikkipäivät
Seitsemännet Musiikkipäivät järjestettiin 27. heinäkuuta – 4. elokuuta 1991 välisenä aikana. Musiikkipäivien ohjelmistoon kuului uutena Tapiolan sponsoroima duo-laulukilpailu jonka voittivat Pia Freund ja Satu Salminen Musiikkipäivien kohokohtana oli Matti Salmisen ja Tom Krausen konsertti Vimpelin Saarikentällä joka televisioitiin Yleisradion kanavalla. Päätöskonsertissa esitettiin ensimmäinen osa Antti Tuurin kirjoittamasta ja Kalevi Ollin säveltämästä Lappajärven patokapinasta kertovasta Pato-oopperasta. Festivaalien budjetti oli noin 900 000 markkaa ja kävijämääräksi jäi noin 5700 kuulijaa tavoitellun 7000 kuulijan sijasta.
Kerimäen joulukonsertti 1992
Lappajärven Musiikkiyhdistys järjesti sunnuntaina 20. joulukuuta 1992 joulukonsertin Kerimäen kirkossa Etelä-Savossa. Konsertissa esiintyivät päätähtinä yhdysvaltalaiset mezzosopraano Marilyn Horne ja tapahtuman juontaja Richard Chamberlain, molempien päätähtien luvatut palkkiot olivat 250 000 markkaa. Konsertissa esiintyivät myös Erkki Pohjolan johtama Tapiolan kuoro, viulisti Elina Vähälä ja Pietarin kaupunginorkesteri. Konsertista oli tarkoitus tehdä jokavuotinen perinne ja tarkoituksena oli myydä konsertin TV-oikeuksia ulkomaille. Konsertista nousi kohu jo ennen konserttia kun nousi epäily että tapahtumalle useasta eri ministeriöstä myönnettyä valtion tukea olisi käytetty Musiikkiyhdistyksen vanhojen velkojen maksamiseen ja Helsingin kaupunginorkesterin tilalla esiintyikin Pietarin kaupunginorkesteri. Itse tapahtuma epäonnistui sekä taloudellisesti että yleisömäärän osalta, kylmässä kirkossa järjestetyssä tapahtumassa oli vain noin 800 kuulijaa tavoitellun 2500 sijasta ja tapahtuma aiheutti Lappajärven Musiikkiyhdistykselle satojen tuhansien markkojen velat. Tapahtuman järjestäjät tarjosivat konsertin TV-oikeuksia aluksi Yleisradiolle kolmella miljoonalla markalla, Yleisradion kieltäydyttyä tarjouksesta joutuivat tapahtuman järjestäjät tarjoamaan konsertin televisiointioikeudet MTV:lle ilmaiseksi koska konsertin esiintyjien kanssa tehdyt sopimukset edellyttivät televisiointia. Konsertti esitettiin televisiossa joulupäivänä 1992, Helsingin Sanomien musiikkiarvostelija Hannu-Ilmari Lampila kehui arvostelussaan konserttia TV-taltioinnin perusteella hyväksi ja onnistuneemmaksi kuin saman joulun Yleisradion joulukonserttia.
Uuden yhdistyksen voimin
Kymmenennet Lappajärven musiikkipäivät järjestettiin 24. heinäkuuta – 31. heinäkuuta 1994. Kohokohtina olivat Mozartin Taikahuilu oopperanäytökset. Ohjelmassa oli myös kirkkokonsertti jonka pääteoksena kuultiin lappajärveläisen Antti Savolan säveltämä Sielunmessu virolaisen Linnamuusikud-kuoron esittämänä.
Yhdennettoista musiikkipäivät järjestettiin heinäkuussa 1995, tuolloin Lappajärven kunta tuki tapahtumaa enää 35 000 markan tuella ja festivaalien ohjelmassa oli vain neljä konserttia.
Kahdennettoista musiikkipäivät heinäkuussa 1996 sisälsivät viisi konserttia, muun muassa Maija Lehtosen ja Manfred Gräsbeckin konsertti Kivitipussa.
Kolmannettoista musiikkipäivät järjestettiin heinä-elokuun vaihteessa 1997. Viimeiset Lappajärven musiikkipäivät järjestettiin vuonna 1998.
Authentic Narrative of the Death of Lord Nelson
The Death of Lord Nelson eli Authentic Narrative of the Death of Lord Nelson on irlantilaisen laivalääkärin William Beattyn kirjoittama teos, jossa hän kertoo amiraali Horatio Nelsonin kuolemasta ja siihen liittyvistä tapahtumista. Teos ilmestyi 1807.
Gallinazon kulttuuri
thumb|right|200px| Gallinazon kulttuurin alue.
Gallinazon kulttuuri (Virún kulttuuri) syntyi nykyisessä pohjois-Perussa Virújoen laaksossa noin 200 eaa. – 200/350 jaa. Se oli myöhemmän Mochen kulttuurin naapuri, edeltäjä, aikalainenkin ja vaikutti siihen. Mochelle tyypillinen hierarkkinen luokkayhteiskunta kehittyi viimeistään Gallinazon kulttuurissa.
Synty
Kulttuurin keramiikka on peräisin varhaisemmasta Cupisniquesta. Kauden alussa noin 200 eaa. vanhoja asutuskeskuksia hylättiin ja linnoitetuja suojapaikkoja tehtiin. Mutta keskivaiheessa olot rauhoittuivat ja asutus levittäytyi taas avoimille laaksinpohjille.
Alue
Kulttuurin alue ulottui La Leche -joen laaksosta Santajoen laaksoon. Varsinainen Virun kulttuurin ydinalue ulottui Chicaman ja Virún jokilaaksoihin Región La Libertadin alueella.
Täällä vallitsi luokkayhteiskunta, ja kastelukanavapohjainen maanviljely. Viljeltiin mm. maissia ja papua sekä pidettiin hedelmäpuita. Kuivattua kalaa myytiin sisämaahan. Tämä Chavinin perinteitä jatkanut kulttuuri kukoisti ns. varhaisella välikaudella noin 500 eaa. – 300 jaa., jolloin Peru oli hajonnut moniin alueisiin.
Kulttuurin keskus oli Virujoen Castillo de Tomabal. Merkittävimmät monumentit ovat San Juan, Napo, Sarraque and Tomaba.
Dytikí Máni
Dytikí Máni ( eli Δήμος Δυτικής Μάνης, Dímos Dytikís Mánis) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Messenian alueyksikössä Peloponnesoksen alueella. Kunnan pinta-ala on 406,1 neliökilometriä ja väkiluku 6 945 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Kardamýli.
Dytikí Máni, "Läntinen Máni", käsittää läntisen osan Mánin niemimaasta, joka on keskimmäinen Peloponnesoksen eteläosan kolmesta niemimaasta. Kuntaan kuuluu myös Merópin saari. Dytikí Mánin kunta syntyi, kun Avía ja Léfktro yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Dytikí Mánin kunta muodostuu kahdesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Credit default swap
Credit default swap (CDS, suom. luottotappioriskin vaihtosopimus, luottoriskinvaihtosopimus) on luottoriskijohdannainen, jonka avulla voi suojata riskipitoisen lainan siltä varalta, että sen saaja ei pysty maksamaan sitä takaisin. Tämän avulla suojataan yleensä joukkovelkakirjoja eli obligaatioita ja valtiolainoja. Johdannaisen kautta saadun vakuutuksen ostohinta on sitä suurempi, mitä todennäköisemmäksi maksukyvyttömyys arvioidaan. CDS:n haltija saisi maksukyvyttömyyden toteutuessa merkintähinnan, 100%, takaisin joka tapauksessa ja tappion kantaisi CDS:n myyjä. CDS on liikkeellelaskijalta ylikurssattu (hinta > 100 %), jolloin CDS:n ostaja ”maksaa” vakuutuksesta ja kohteen maksukyvyttömyydessä liikkeellelaskija tienaa ylikurssin.
Credit default swappeja myyvät rahoituslaitokset, kuten pankit sekä korkean riskin ja tuoton hedgerahastot.
Nude credit default swap on CDS, jonka haltija eli sijoittaja ei ole taustalla olevan lainan antaja. Keinottelijat voivat ostaa CDS:iä ja siten ikään kuin lyödä vetoa hallitusten maksukyvyttömyydellä. Mitä suurempi hallituksen maksuhäiriön mahdollisuus on, sitä suurempi on myös CDS:n arvo vakuutuksena. EU suunnittelee käytännön kieltämistä.
Bol (Kroatia)
Bol on kylä Bračn saarella Split-Dalmatian läänissä Kroatiassa. Boli on suosittu vesiurheilukeskus ja rantalomapaikka. Suositun siitä tekee piikin muotoinen hiekkaniemi Zlatni Rat. Rannan muoto ja rantaviivan pituus vaihtelevat tuuliolosuhteiden mukaan. Rantaviiva saattaa siirtyä jopa 500 metriä. Rannan tuulet tekevät siitä sopivan paikan leijalautailuun. Bolista tehdään myös opastettuja patikkaretkiä saaren korkeimmalle huipulle, Vidova Goralle. pienoiskuva|left|Zlatni Rat
Hongwu
Useimmat Zhu Yuanzhangiin liittyvät historialliset paikat sijaitsevat Nankingissa, dynastian alku­peräisessä pää­kaupungissa.
Varhaisvaiheet
Zhu Yuanzhang syntyi köyhään talon­poikais­perheeseen Znhonglissa, nykyisessä Fenjangissa, Anhuin maakunnassa. Hänen isänsä oli Zhu Shizhen (朱世珍, alkujaan Zhu Wusi 朱五四) ja äitinsä Chen Erniang. Hänellä oli seitsemän vanhempaa sisarusta, joista osan vanhemmat olivat luovuttaneet pois, koska heillä ei ollut riittävästi ruokaa koko perheelle. Hänen ollessaan 16-vuotias hänen kotiseutunsa jäi Keltaisenjoen (Huangho) tulvaveden alle. Tämän jälkeen rutto tappoi hänen perheensä yhtä veljeä lukuun ottamatta.
Varattomana Zhu Yuanzhang teki munkki­lupauksen ja ryhtyi noviisiksi Huangjuen temppelin buddhalaiseen munkkiluostariin. Siellä hän ei pysynyt kauan, sillä luostari tuli pian varattomaksi ja hänen oli poistuttava sieltä.
Muutaman seuraavan vuoden ajan Zhu Yuanzhang vietti vaeltavan kerjäläisen elämää ja koki henkilö­kohtaisesti köyhän kansan kurjuuden. Noin kolme vuotta myöhemmin hän palasi luostariin ja pysyi siellä noin 24-vuotiaaksi. Siellä hän oppi myös lukemaan ja kirjoittamaan. Vaikka hänestä ei tullut buddhalaista, hän suhtautui buddhalaisuuteen myönteisesti.
Dynastian perustaminen
Luostari, jossa Zhu Yuanzhang asui, käytännössä tuhoutui sota­voimien kukistaessa paikallista kapinaa. Vuonna 1352 Zhu liittyi yhteen monista kapinallisista joukoista, jotka olivat nousseet vastustamaan mongolilaista Yuan-dynastiaa. Kapinallis­ryhmässä hän pääsi pian johtavaan asemaan. Hänen johtamansa ryhmä liittyi myöhemmin Punaisiin turbaaneihin, millenaristiseen lahkoon, joka oli sukua Valkoiselle Lootukselle ja joka oli omaksunut buddhalaisuuden, zarathustra­laisuuden ja muiden uskontojen kulttuurisen ja uskonnollisen perinnön. Koska häntä laajalti pidettiin kungfutse­laisuuden ja uus­kungfutse­laisuuden puolustajana Kiinan valta­väestön, han-kiinalaisten keskuudessa, Zhu pääsi johtamaan kapinallisia, jotka taistelivat Yuan-dynastian kukistamiseksi. Punaiset Turbaanit ja Zhu valloittivat yhdessä koko Kiinan ja yrittivät yhdistää sen jälleen mongolien valloitusta edeltävän kaltaiseksi.
Zhu onnistui saamaan palveluk­seensa monia kyvykkäitä henkilöitä. Vuodesta 1360 lähtien hän ja Che Youliang kävivät pitkällistä sotaa myös toisiaan vastaan kiistellen Punaisten Turbaanien aiemmin hallitsemista alueista. Sodan ratkaiseva hetki oli Poyangjärven taistelu vuonna 1363, yksi historian suurimmista meri­taisteluista. Se kesti kolme päivää ja päättyi Chenin suuren laivaston häviöön. Chen kuoli kuukauden kuluttua taistelun jälkeen. Zhu ei itse osallistunut mihinkään taisteluun vaan pysyi Nankingissa, josta käsin hän johti taisteluihin käyviä kenraaleja.
Vuonna 1366 Zhu julistautui Wun ruhtinaaksi. Vuonna 1367 hänen joukkonsa voittivat Zhang Shichengin hallitseman Dazhoun kuningas­kunnan, jonka keskus sijaitsi Suzhoussa ja joka oli aikaisemmin käsittänyt suurimman osan Jangtsen suistoa ja Song-dynastian pää­kaupungin Hangzhoun. Tämän voiton tuloksena Zhun Ming-hallitus sai valtaansa sekä Jangtsen pohjois- että etelä­puoliset alueet. Muutkin suurimmat sotilas­johtajat antautuivat Zhulle, joka vuonna 1368 julistautui keisariksi. Tämän jälkeen hänestä, kuten myöhemmin muistakaan Ming-dynastian keisareista, ei heidän hallitessaan käytetty heidän omia nimiään vaan heidän hallitsijakausilleen antamia nimiä. Niinpä Zhun hallitsijakauden nimi oli Hongwu, ja hallitsijana häntä nimitettiin Hongwu-keisariksi.
Vuonna 1368 Ming-armeijat hyökkäsivät pohjoiseen alueille, jotka yhä olivat Yuan-dynastian hallinnassa. Ming-kenraali Xu Da valloitti Khanbaliqin eli Dadun (nykyisen Pekingin) 9. syyskuuta 1368, minkä jälkeen viimeinen Yuan-suvun hallitsija Toghan-Temür pakeni maasta. Viimeisen Yuan-dynastian hallinnassa olleen maa­kunnan, Yunnanin, Ming-armeija valloitti vuonna 1381, minkä jälkeen Ming-dynastia hallitsi koko Kiinaa.
Nousu keisariksi
Zhu Yuanzhang julistautui Kiinan Ming-dynastian keisariksi 20. tammikuuta 1368 Nankingissa ja otti hallitsijanimen Hongwu. Keisarikunnan pääkaupunkina oli nyt Nanking. Uusi dynastia otti tavoitteekseen karkottaa mongolit maasta ja palauttaa han-kiinalaiset valtaan Kiinassa.
Kaikki, mikä viittasi mongoleihin, vaatteita ja nimiä myöten, poistettiin käytöstä ja joutui boikottiin. Yuan-dynastian aikaisia palatseja ja hallinto­rakennuksiakin vastaan hyökättiin.
Maareformi
Koska keisari Hongwu oli syntynyt talon­poikais­perheeseen, hän tiesi hyvin, kuinka talonpojat olivat joutuneet kärsimään oppineiden virkamiesten ja muiden mahti­miesten sortoa. Monet mahtimiehet käyttivät hyväkseen läheisiä suhteitaan hallinto­viran­omaisiin, yrittivät häikäile­mättö­mästi riistää talon­pojilta maat ja vaativat viran­omaisia siirtämään verot köyhien maksettaviksi. Tällaisten väärin­käytösten estämiseksi keisari Hongwu otti käyttöön kaksi järjestelmää, "keltaiset asia­kirjat" ja "kalan­suomu­asia­kirjat". Niiden tarkoi­tuksena oli sekä varmistaa valtion maa­vero­tulot että taata, etteivät talon­pojat menettäneet maitaan.
Uudistukset eivät kuitenkaan poistaneet talon­poikiin virka­miesten taholta kohdistunutta uhkaa. Päin vastoin, virkamiesten määrän kasvu ja heidän kasvava vaikutusvaltansa toi lisää varallisuutta ja vapautuksia veroista niille, jotka olivat valtion palveluksessa. He saivat uusiakin erioikeuksia, ja jotkut heistä ryhtyivät laittomiksi rahan­lainaajiksi ja uhkapelien järjestäjiksi. Valta-asemaansa käyttäen virkamiehet saivat tiluksiaan laajennetuksi talon­poikien kustannuksella sekä suoraan ostamalla maata että vaatimalla itselleen lainan vakuutena olleita tiloja milloin hyvänsä halusivat jonkin niistä. Monet talonpojat päätyivät vuokra­viljelijöiksi tai työläisiksi tai etsivät työ­tilaisuuksia muualta.
Valtaan­nousustaan lähtien keisari Hongwu ryhtyi toimiin maan jakamiseksi talon­pojille. Yhtenä keinona käytettiin väestön pakko­siirtoja harvemmin asutuille seuduille. Talonpoikien avustamiseksi käynnistetiin myös yleisiä töitä kuten kastelu­järjestelmien ja patojen rakentamista. Lisäksi keisari Hongwu vähensi talon­poikais­väestön pakollisia töitä. Vuonna 1370 hän määräsi, että eräät alueet Hunanissa ja Anhuissa oli luovutettava nuorille, juuri aikuisiksi tulleille maan­viljelijöiden pojille. Tarkoituksena oli estää suur­maan­omistajia saamasta niitäkin maita haltuunsa, ja samalla määrättiin, että näiden maa-alueiden omistus­oikeus ei ollut siirrettävissä. Valtakautensa puolenvälin aikoihin Hongwu antoi määräyksen, että ne, jotka ottivat kesannolla ollutta maata viljelykseen, saivat sen omakseen verottomana. Tämä politiikka sai kansan tuen, ja vuonna 1393 Kiinassa oli viljeltyä maata enemmän kuin koskaan aikaisemmin.
Keisari Hongwun määräyksestä Nankingin läheisyyteen istutetiin 50 miljoonaa puuta, jälleen­rakennettiin kanavia ja kastelu­järjestelmiä sekä siirrettiin etelästä asukkaita pohjoiseen uusille asuin­sijoille. Hänen aikanaan Kiinan väkiluku nousi 60 miljoonasta 100 miljoonaan.
Sotilasasiat
Hongwu oli hyvin selvillä siitä, että mongolit olivat Kiinalle edelleen vakavana uhkana, vaikka heidät olikin saatu karkotetuksi Yuan-dynastian kukistuttua. Siksi hän halusi arvioida uudestaan kungfutse­laisen näkemyksen, että sotilaat olivat alempi luokka kuin oppineet virkamiehet. Hongwu ylläpiti voimakasta armeijaa, jonka hän vuonna 1384 organisoi uudelleen Wèisuǒ-järjestelmän mukaisesti. Jokainen sotilas­yksikkö käsitti 5 600 miestä, jotka jaettiin viiteen pataljoonaan ja kymmeneen komppaniaan. Vuonna 1393 Wèisuǒ-joukkojen kokonais­vahvuus oli jo 1 200 000 miestä. Sotilaille annettiin myös maata viljelystä varten, ja heidän asemansa tehtiin perinnölliseksi. Tämä järjestelmä perustui osittain aikaisempiin, jo Sui- ja Tang-dynastoiden aikaiseen Fǔbīng-järjestelmään. Vaikka Ming-armeija oli aluksi hyvin tehokas, se tuli keisari Yonglen kuoltua kyvyttömäksi hyökkäys­taisteluihin, ja mongolit voittivat sen Tumun kriisissä vuonna 1449.
Sotilas­koulutusta johdettiin paikallisissa sotilas­piireissä. Sotien aikana joukot mobilisoitiin kaikkialla valtakunnassa sota­ministeriön käskystä, ja komentajat nimitettiin johtamaan ne taisteluun. Sodan jälkeen armeija hajautettiin pienempiin ryhmiin ja palautettiin kukin omaan piiriinsä, ja komentajien oli luovuttava tehtävistään. Tällä tavoin estettiin sotilas­johtajia saamasta liikaa valtaa. Epäkohtana oli kuitenkin, että armeija oli suurtenkin taistelujen aikana siviili­virka­miehen eikä sotilaallisen kenraalin johdossa.
Valta-aseman lujittaminen
Keisari Hongwu vaati jokaista noudattamaan hänen määräyksiään, ja hän tuli surullisen­kuuluisaksi surmatessaan useita henkilöitä suorittamissaan puhdistuksissa. Vuosien kuluessa Hongwu alkoi yhä enemmän pelätä kapinoita ja kansan­nousuja, ja hän jopa määräsi teloitettavaksi ne neuvon­antajansa, jotka uskal­tautui­vat arvostelemaan häntä. Kertoman mukaan eräs kungfutse­lainen oppinut, joka oli saanut tarpeekseen Hongwun politiikasta, matkusti pääkaupunkiin ja piti siellä puheita, joissa hän ankarasti arvosteli keisaria. Saatuaan suuren kuulija­kunnan hän otti mukaansa ruumis­arkun. Pidettyään puheensa hän meni ruumisarkkuun ja odotti keisarin teloittavan hänet. Hänen rohkeutensa kuitenkin teki keisariin vaikutuksen, ja tämä päätti säästää hänen henkensä. Hongwun on myös kerrottu surmauttaneen Nankingissa useita tuhansia ihmisiä saatuaan tietää, että joku oli puhunut hänestä epäkunnioittavasti. Vuonna 1380 teloitukset keskeytettiin joksikin ajaksi, koska salama iski hänen palatsiinsa ja hän pelkäsi, että jumalalliset voimat saattaisivat rangaista häntä.
Keisari Hongwu oli myös tietoinen siitä, mitä vahinkoa hovin eunukit olivat saaneet aikaan edeltäneiden dynastioiden aikana. Sen vuoksi vähensi suuresti heidän lukumääräänsä, kielsi heitä käsitte­lemästä asia­kirjoja, vaati itse­pintaisesti heitä pysymään luku­taidottomina ja teloitti ne heistä, jotka esittivät huomautuksia valtiollisista asioista. Hongwu suhtautui eunukkeihin hyvin kielteisesti, mikä ilmenee palatsiin kiinnitetyn laatan tekstistä: "Eunukeilla ei tule olla mitään tekemistä hallinnon kanssa." Tätä kielteistä suhtautumista eunukkeihin eivät hänen seuraajansa jakaneet hänen kanssaan, ja Hongwun ja Jianwenin kielteinen asenne tekikin keisari Yonglelle mahdolliseksi turvautua heidän apuunsa kaapatessaan vallan. Hongwu ei myöskään sallinut kenenkään avio­sukulaisensa päästä hovin virkoihin. Tässä suhteessa samoin menettelivät hänen seuraajansakin, eivätkä keisarinnat tai heidän sukulaisensa koskaan päässeet aiheuttamaan vakavaa huolta.
Keisari Hongwu yritti ja suurelta osin onnistuikin vakiinnuttamaan valtansa kaikilla hallinnon haaroilla, niin että mikään ryhmä ei voinut saada riittävästi vaikutus­valtaa voidakseen syrjäyttää hänet. Hän tuki myös maansa puolustamista mongoleja vastaan. Valta keskittyi yhä enemmän hänen käsiinsä. Hän lakkautti kanslerin viran, jonka haltija oli edellisten dynastioiden aikana johtanut keskus­hallitusta. Nimellisenä aiheena viran lakkauttamiseen oli viran haltijan, Hu Weiyongin väitetyt vallan­kaappaus­hankkeet. Vuoteen 1380 mennessä Hu ja koko hänen perheensä oli vangittu ja teloitettu syytettynä valtio­petoksesta. Tämä soi keisari Hungwulle tilaisuuden teloittaa suuri joukko muitakin virka­miehiä perheineen. Puhdistuksia jatkettiin yli kymmenen vuotta ja yli 30 000 henkilöä teloitettiin. Vuonna 1390 teloitettiin jopa Li Shanchang, yksi keisarin lähimmistä vanhoista ystävistä, joka oli suuresti myötä­vaikuttanut Ming-dynastian perustamiseen, sekä 70 hänen sukulaistaan. Vuoden kuluttua hänen kuolemastaan muuan virkamies ilmoitti keisarille pitävänsä Li Shanchangia syyttömänä väittäen, että koska tämä oli jo kunnian, varallisuuden ja vallan huipulla, syytös, jonka mukaan hän halusi auttaa jotakuta muuta kaappaamaan vallan, oli selvästi naurettava. Keisari Hongwu ei kyennyt puolustamaan syytöksiään ja lopetti teloitukset pian tämän jälkeen.
Keisari Hongwu ei kuitenkaan voinut täysin omin voimin hallita laajenevaa Ming-keisari­kuntaa, ja niinpä hänen oli perustettava uusi virasto, suuri kanslia. Tämä kabinetti­mainen elin sai vähitellen aikaisemman kanslerin valta­oikeudet ja tuli yhtä vaikutus­valtaiseksi kuin kansleri oli ollut.
Toistuvilla puhdistuksillaan ja lakkauttamalla historiallisia virkoja Hongwu muutti perus­teelli­sesti Kiinan vuosi­satoja vanhaa hallitus­järjestelmää, jolloin keisarista tuli entistä selvemmin itsevaltias.
Hongwu oli äärimmäisen autori­taarinen, käytännössä diktaattori ja pyrki vaikuttamaan suoraan kaikkeen. Hän itse lähetti kaikkialle Kiinaan kirjeitä, joissa hän varoitti ihmisiä tottele­matto­muuden hirvittä­vistä seuraa­muk­sista.
Lainsäädäntö
Hongwun aikana Kiinaan laadittiin uusi lainsäädännön kodifikaatio, jota pidettiin yhtenä aikakauden suurimmista saavutuksista. Ming-dynastian virallisessa historia­teoksessa mainitaan, että jo vuonna 1364 monarkia alkoi laatia lakikokoelmaa. Kokoelma tuli tunnetuksi nimellä "Suuren Mingin laki" tai "Suuren Mingin lait" (大明律). Keisari omisti paljon aikaa projektille ja tähdensi ministereilleen, että laki­kokoelman oli oltava helposti ymmärrettävä, ettei kukaan virkamies voisi käyttää hyväkseen lain aukkoja tulkitsemalla sitä tahallisesti väärin. Mingin laissa perhesuhteet saivat osakseen paljon huomiota. Aikaisempaan Tang-dynastian lakiin verrattuna uusi laki paransi huomattavasti orjien asemaa. Tang-dynastian lain mukaan orjia pidettiin yhtenä kotieläinten lajina, ja jos joku vapaa kansalainen tappoi orjan, häntä ei rangaistu mitenkään. Ming-dynastian laki sitä vastoin suojeli sekä orjia että vapaita kansalaisia.
Kauppa ja teollisuus
Oppineiden virkamisten vaikutuksesta keisari Hongwu omaksui kungfutselaisen käsityksen, jonka mukaan kauppiaat olivat yhteis­kunnan loisia. Hänen mielestään maatalouden piti olla maan vaurauden perustana ja kauppa oli häpeällistä. Tämän vuoksi Ming-kauden talouspolitiikka suosi maataloutta, toisin kuin mongolivaltaa edeltäneen Song-dynastian talouspolitiikka, joka oli luottanut kaupasta ja kauppiailta saataviin verotuloihin. Hongwu tuki myös omavaraisten maatalousyhteisöjen perustamista.
Hänen asenteensa kauppiaita kohtaan ei kuitenkaan vähentänyt heidän lukumääräänsä. Päinvastoin kauppa vilkastui merkittävästi hänen valtakaudellaan, sillä teollisuus laajeni kaikkialla Kiinassa. Kaupan vilkastuminen johtui osittain joidenkin seutujen maaperän heikosta laaduista ja ylikansoituksesta, joiden vuoksi monien oli jätettävä kotinsa ja etsittävä toimeentulonsa kaupasta.
Suhteet Kiinan muslimeihin
thumb|150px|[[Chang Yuchun oli keisari Hongwun alainen Hui-kansaan kuuluva kenraali. Hän johti sotatoimia pohjoisessa ja valloitti Yuan-dynastian pääkaupungin Khanbaliqin (Pekingin) ja lopetti mongolivallan Kiinassa.]]
Keisari Hongwun määräyksestä Nankingiin, Yunnaniin, Guangdongiin ja Fujianiin rakennettiin useita moskeijoita, ja hän asetti moskeijoihin kirjoituksia, joissa ylistettiin profeetta Muhammadia. Hän jälleen­rakennutti myös Nankingin Jinjue-moskeijan, ja kaupunkiin muutti hänen aikanaan monia Hui-kiinalaisia.
Hänen armeijassaan oli kenraaleina kymmenkunta muslimia, ja hän itse myös kirjoitti ylistys­kirjoituksen islamin, profeetan ja Allahin kunniaksi. Historioitsija Jing Chee Tangin mukaan keisari Hongwu itse olikin muslimi.
Ulkopolitiikka
Keisari Hongwu ei ollut interventionisti. Kun vietnamilaiset tunkeutuivat Champaan, hän kieltäytyi puuttumasta asiaan muutoin kuin nuhtelemalla vietnamilaisia asiasta; sota­toimiin Kiinan ulko­puolella hän kieltäytyi ryhtymästä. Erityisesti hän varoitti seuraajiaankin ryhtymästä sotilas­operaatioihin kunnian ja valloitusten vuoksi ja kehotti heitä käyttämään sotavoimia vain puolus­tautu­miseen ulkomaisilta barbaareilta. Tärkeimpänä hän piti maan puolustamista rong- ja beidi-kansoja vastaan.
Hongwu käytti kuitenkin ankaria sanoja niitä vastaan, jotka yrittivät uhata Kiinaa. Kun japanilaiset merirosvot tekivät ryöstöretkiä Kiinaan, hän lähetti japani­laisille viestin, jonka mukaan hänen armeijansa tulisi "vangitsemaan ja hävittämään täydellisesti teidän rosvonne ja sitomaan kuninkaanne".
Ming-dynastian myöhempi kehitys
thumb|left|Suurella kivisellä kilpikonnalla koristeltu patsas Ming Xiaolingin mausoleumissa Vaikka paperiraha otettiin käyttöön Hongwun aikana, sen kehitys oli vähällä tukahtua alkuunsa. Koska Hongwu ei ymmärtänyt inflaatiota, paperi­rahaa laskettiin liikkeeseen niin paljon, että vuonna 1425 oli palattava kupari­rahaan, koska paperi­rahan arvo oli enää 1/70 alku­peräisestä.
Ming-dynastian alkuaikoina ja varsinkin Hongwun aikana Kiinan väki­luku kasvoi nopeasti, osittain sen vuoksi, koska keisarin maa­reformin ansiosta ravinnon tarjonta kasvoi suuresti. Dynastian loppuun mennessä väkiluku oli kasvanut noin 50 %. Tähän vaikuttivat myös maa­talouden tekninen kehittyminen, jonka pani alulle maataloutta suosiva dynastia, joka oli tullut valtaan talon­poikais­kapinan tuloksena.
Kuolema
Keisari Hongwu kuoli 24. kesäkuuta 1398, 69-vuotiaana, hallittuaan 30 vuotta. Hänen kuolemansa jälkeen hänen lääkäreitään rangaistiin. Hänet haudattiin Ming Xiaolingin mausoleumiin Nankingin itäpuolelle.
Jälkimaine
Historioitsijat pitävät Hongwua yhtenä Kiinan merkittä­vimmistä keisareista. Ebery ilmaisi asian näin: "Harvoin on Kiinan historian kulkuun niin suuresti vaikuttanut yksi persoo­nalli­suus kuin oli Ming-dynastian perustajan, Zhu Yuanzhangin laita." Hänen valtaan­nousunsa oli nopea huolimatta hänen köyhästä ja vaatimattomasta taustastaan. Yhdessä­toista vuodessa hän tuli täysin varattomasta munkista Kiinan mahtavimmaksi sota­herraksi. Viisi vuotta myöhemmin hänestä tuli Kiinan keisari. Simon Leys luonnehtii häntä näin:
-"'huonosti koulutettu talon­poikainen seikkailija, toiminnan mies, rohkea ja ovela taktikko, näkemyksellinen mieli, monessa suhteessa luova nero; luonnollisesti raakana, kyynisenä ja säälimättömänä hän lopulta osoitti vaino­harhaisuuden oireita ja oli ainakin lähellä psykopatiaa."
Hittavainen
Hittavainen on suomalaisessa kansanperinteessä esiintyvä metsänhaltija, joka auttoi jäniksen pyynnissä.
Sigfridus Aronus Forsiuksen latinankielisessä runomuotoisessa versiossa Agricolan luettelosta Hittavainen ohjasi jänikset metsästä talvella:
Kaarle Krohn oletti että nimen alkuperäinen muoto olisi ollut Huittavainen, jolla olisi viitattu Pyhään Hubertukseen. Krohn oletti myös että Pyhään Hubertukseen liittyisivät myös Kuippana ja monet samankaltaiset kansanrunoudessa esiintyvät nimet.
Uno Harva hyväksyi oletuksen että Kuippana ym. liittyisivät Pyhään Hubertukseen, mutta ei katsonut Hittavaisen kuuluvan tähän sanaperheeseen. Harva kannatti Krohnin aikaisemmin esittämää näkemystä että Hittavainen olisi sukua kansanperinteen tuntemalle hiidelle ja siitä johdetulle hitto-sanalle.
Martti Haavion teorian mukaan Hittavaisen taustalla olisi toinen pyhymys — tervakattilassa keitetty Pyhä Vitus.
Ankeroiset
Ankeroiset (Aphelenchoididae) ovat sukkulamatoihin kuuluvia selkärangattomia, joista monet ovat pahoja viljelykasvien tuholaisia. Ne ovat pieniä matoja, jotka imevät kasvien nesteitä. Ne elävät kosteassa maassa. Heimoon kuuluu maailmanlaajuisesti yli 20 sukua.
Kasvinsuojelulaki kieltää monien ankeroislajien saastuttamien kasvien viljelemisen ja myymisen. Esimerkiksi peruna-ankeroisen saastuttamalla viljelyksellä saa viljellä perunaa enintään kerran kolmessa vuodessa, ja silloinkin on valittava ankeroisen kestävä lajike.
Lhermitten–Duclos'n tauti
Lhermitten–Duclos'n tauti on harvinainen, hitaasti kehittyvä aivokasvain. Tapaukset ovat satunnaisia tai Cowdenin oireyhtymään liittyessään autosomissa vallitsevasti periytyviä. Hamartooman kaltainen kasvain esiintyy sairastuneilla pikkuaivoissa. Lhermitte ja Duclos kuvasivat taudin vuonna 1920.
Taudille tyypillisiä oireita ovat näköhäiriöt, motoriset ongelmat, päänsärky ja poikkeava EEG.
Salihorsk
Salihorsk eli Soligorsk  on keskikokoinen kaupunki Minskin alueella Valko-Venäjällä. Siellä asui vuoden 2009 lokakuussa 102 297 ihmistä. Salihorskin hallintopiiriin (136 145 as.) kuului kaupungin lisäksi kaupunkimaiset taajamat Krasnaja Slabada (4 304 as.) ja Starobin (5 568 as.) sekä ympäröivä maaseutu kylineen. Maanteitse pääkaupunki Minskistä on matkaa etelämpänä sijaitsevaan Soligorskiin runsas 130 kilometriä.
Salihorsk on nuori kaivoskaupunki, joka perustettiin vasta vuonna 1958. Se suunniteltiin ja rakennettiin kerralla aiemmin lähes asumattomalle alueelle Slutskin kaupungin eteläpuolelle. Satelliittikuvassa kaupungin pohjoisosissa näkyy kolme noin 100 metriä korkeaa, satojen metrien syvyyteen ulottuvien kaliumsuolakaivosten (KCl) toiminnasta syntynyttä jätevuorta. Kaivosteollisuusyritys Belaruskali vie suuren osan kaliumlannoitetuotannostaan ulkomaille. Alallaan yritys on IVY-maiden suurimpia ja maailmanlaajuisestikin merkittävä lannoitetuottaja. Kaupungissa valmistetaan myös betonirakenteita.
Kulttuuri
Kaupungissa on jalkapalloseura FK Šah’tsjor Salihorsk. Joukkue pelaa Valko-Venäjän korkeimmalla sarjatasolla Valko-Venäjän jalkapalloliigassa. Kaupungissa on myös jääkiekkojoukkue H’K Šah’tsjor Salihorsk, joka pelaa Ekstraligassa.
Virolainen kaupunki Kohtla-Järve on Salihorskin ystävyyskaupunki.
Kave
Mikael Agricolan ja Sigfridus Aronus Forsiuksen 1500- ja 1600-lukujen runomittaisten merkintöjen mukaan kapeet olivat hämäläisiä henkiolentoja, jotka kavensivat kuuta aiheuttaen kuunpimennyksen.
Luonnotar ja Ilmatar rinnastetaan toisinaan kapeeseen kalevalaisessa runoudessa. Kapeiden ulkomuodosta mainitaan joissain yhteyksissä, että ne olisivat lintuja, tosin tämä lienee vertauskuvallista.
Kave ukko Pohjan herra
Kave ukko on Christfried Gananderin eräässä Pohjanmaalta keräämässä runokatkelmassa esiintyvä olento, Pohjan herra ja Väinämöisen isä. Hän on Meritursas tai Iku-Turilas, sama olento kuin muiden tarujen Iku-Turso. Kave kasvoi kolmekymmentä vuotta äitinsä kohdussa ja syntyi lopulta äitinsä kupeelta miekkoineen sekä satuloituine hevosineen.
Kave esiintyy eräkautisissa paikannimissä kuten Kavelahti Päijänteellä Vaajakosken korkeudella sekä Keiteleen alapuolinen Kapeenkoski Äänekoskella. Isojakokartoissa Kapeenkoskella on veneheitto (veneiden siirto kosken ohi) sekä uhrilähde. Kustaa Vilkuna yhdisti kaveen muinaissuomalaisten jumalaan (vrt. Agricolan luettelo suomalaisten jumalista).
Raptr
Raptrin perusti Dennis ”Thresh” Fong vuonna 2007 myytyään Xfiren Viacomille. Palvelu suljettiin 2017.
Gustaf Adolf Lewenhaupt
Ennen kuolemaansa hän organisoi Suomen sotatalouden ja puolustuksen ruptuurisodan ajalle 1656–1658.
Jättiläistaskurapu
Jättiläistaskurapu (Macrocheira kaempferi) on suurin nykyään elävä niveljalkainen. Tämän hämähäkkirapujen yläheimoon (Majoidea) kuuluvan äyriäisen eturaajojen kärkiväli voi olla 3,7 metriä. Soikio- tai kolmiomaisen, väriltään oranssin selkäkilven leveys voi olla yli 30 cm ja pituus 40 cm, ja eläimen paino jopa 20 kg. Saksellisten eturaajojen lisäksi ravulla on kahdeksan ohutta kävelyraajaa. Sakset ovat raajojen kokoon nähden pienet.
Jättiläistaskurapu elää luonnonvaraisena Tyynenmeren pohjalla Japanin, Taiwanin ja Kiinan edustalla, runsaimmillaan 200–300 metrin syvyydessä. Keväisin se siirtyy lisääntymään matalampaan veteen, noin 50 metriin.
Jättiläistaskuravun kulku on hidasliikkeisen arvokasta. Kaikkiruokaisena se syö muun muassa raatoja ja merenpohjan nilviäisiä. Se kerää kuorensa päälle matkustajia kuten sienielämiä suojautuakseen pedoilta kuten mustekaloilta.
Rapua pyydetään ravinnoksi ja matkamuistotarpeisiin, mutta erityisen herkullisena sitä ei pidetä. Jättiläistaskurapuja on näytteillä useissa akvaarioissa.
Jättiläistaskurapu on Macrocheira-suvun ainoa nykyisin elossa oleva laji, mutta suvusta tunnetaan hyvin vanhoja fossiileja.
Nino Laurenne
thumb|Nino Laurenne [[Thunderstonen konsertissa Sauna Open Air -festivaaleilla kesäkuussa 2007.]]
Nino Laurenne on suomalainen muusikko ja tuottaja. Hän on perustamansa Thunderstone ja Hevisaurus-yhtyeiden kitaristi ja taustalaulaja. Aikaisemmin hän on laulanut ja soittanut kitaraa Antidote-yhtyeessä.
Soittamisen ohella Laurenne toimii studiopäällikkönä, tuottajana ja ääniteknikkona Sonic Pump -studiolla Helsingin Sörnäisissä. Hän on tuottanut muun muassa Idols-voittaja Ari Koivusen ensimmäisen albumin Fuel for the Fire (2007), Lordin albumin Deadache (2008), Lost Societyn albumin Fast Loud Death (2013) sekä Guitar Heroes -albumin. Laurenne käyttää ESP-merkkisiä kitaroita.
Laurenteen puoliso on laulaja-lauluntekijä Netta Laurenne.
Kyllikki Pohjala
Kyllikki Pohjala (ent. Uuloo; 11. marraskuuta 1894 Nakkila − 22. syyskuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen pitkäaikainen Kokoomuksen kansanedustaja. Hän istui eduskunnassa Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä yhtäjaksoisesti vuosina 1933–1962. Pohjala oli myös presidentin valitsijamiehenä vuosina 1937, 1940 ja 1943 sekä sosiaaliministerinä Karjalaisen ensimmäisessä hallituksessa.
Nakkilassa syntynyt Pohjala valmistui sairaanhoitajaksi vuonna 1917. Vuosina 1918–1919 hän toimi sairaanhoitajana Suomen sisällissodassa Satakunnan rintamalla sekä myöhemmin Viron vapaussodassa Pohjan Poikien rykmentissä. Pohjala muutti vuonna 1920 Yhdysvaltoihin. Hän työskenteli sairaanhoitajana ja samalla opiskeli New Yorkissa Columbian yliopistossa, jossa hän suoritti Bachelor of Science -tutkinnon vuonna 1927.
Pohjalalle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi vuonna 1954. Hän julkaisi vuonna 1966 muistelmateoksen Kuljin tietäni. Pohjala on haudattu Nakkilan hautausmaalle.
Hartikainen
Hartikainen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Casertan palatsi
thumb|250px|Palatsin [[fasadia]] Casertan palatsi on valtava entinen kuninkaanlinna Italian Casertassa. Sen rakennuttivat Bourbon-sukuun kuuluvat Napolin kuninkaat 1700-luvulla suurelliseen barokkityyliin. Linnan rakentamisen aikoihin Napoli ei ollut erityisen suuri tai vauras kuningaskunta, ja silti Casertan palatsi on suurin 1700-luvulla rakennettu palatsi. Palatsi puutarhoineen on UNESCOn maailmanperintökohde.