cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Luettelo Keski-Maan ihmisten hallitsijoista
Gondorin kuninkaat
Tämä on lista Gondorin kuninkaista sen jälkeen kun Númenor oli tuhoutunut:
Elendil oli Arnorin ensimmäinen kuningas. Elendil hallitsi molempia kuningaskuntia Korkeana Kuninkaana ja Isildur jatkoi Korkeana Kuninkaana isänsä kuoleman jälkeen. Isildur antoi Meneldilin, Anárionin pojan, hallita Gondoria, mutta hän, ja hänen jälkeläisensä, hallitsi laillisesti molempia kuningaskuntia, kuitenkin Isildurin kuoleman jälkeen valtakunta jakautui kahtia. Isildurin perijät hallitsivat Arnoria ja Anárionin perijät hallitsivat Gondoria.
Medal of Honor: Pacific Assault
Medal of Honor: Pacific Assault on EA Los Angelesin ja TKO Softwaren kehittämä sekä Electronic Artsinin julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli, joka on osa Medal of Honor -pelisarjaa Peli julkaistiin Microsoft Windowsille marraskuussa 2004.
Luettelo Keski-Maan ihmisten hallitsijoista
Gondorin käskynhaltijat
Gondorin käskynhaltijat hallitsivat Gondorin valtakuntaa, sen kuninkaan ollessa poissa, J. R. R. Tolkienin kirjassa Taru sormusten herrasta. Käskynhaltija (quenyaksi arandur) oli nimitys kuninkaan korkeimmalle neuvonantajalle. Emyn Arnenin Húrinin huoneeseen kuuluneen Pelendurin aikana käskynhaltijan virasta tuli perinnöllinen. Kuningas Eärnurin kuoleman jälkeen käskynhaltijat hallitsivat Gondoria käyttäen kaikkea sitä valtaa, mikä kuninkailla oli ollut.
Medal of Honor: Pacific Assault
Peli sijoittuu Tyynenmeren sotaan toisessa maailmansodassa, jossa vastakkain olivat liittoutuneet ja Japani. Pelissä on 25 yksinpelitehtävää ja mahdollisuus moninpeliin. Peli käyttää Havok-fysiikkamallinnusta. Pelaaja osallistuu useisiin kuuluisiin taisteluihin, kuten Pearl Harborin hyökkäykseen ja Makin-atollin, Guadalcanalin sekä Tarawan taisteluihin.
Luettelo Keski-Maan ihmisten hallitsijoista
Gondorin käskynhaltijat
Húrinin suvun perustaja on Húrin, Emyn Arnenilta, kuningas Minardilin, 25. kuninkaan, käskynhaltija. He olivat korkeita númenorilaisia, mutta eivät kuitenkaan Elendilin sukua. Kuningas Eärnurin ei jättänyt itselleen perillistä, ja hänen kuolemansa jälkeen Mardil Voronwësta tuli ensimmäinen hallitseva käskynhaltia. Mardil oli ensimmäinen sijaishallitsija Gondorissa, ja hänen sukunsa jatkui 25 sukupolvea.
Aegviidu
Joidenkin lähteiden mukaan nimi Aegviidu esiintyi ensimmäistä kertaa 1700-luvulla kun Piibe-tietä rakennettiin paikallisten soitten läpi, tai 1800-luvulla kun Tallinna–Narva-rataa rakennettin, missä kesti kauan aikaa (aeg on viroksi "aika" ja viidu on "kulua, kestää"). Maininta Aegviidusta 1500-luvulla osoittaa nämä teoriat virheellisiksi.
Luettelo Keski-Maan ihmisten hallitsijoista
Gondorin käskynhaltijat
Käskynhaltija vartioi kruunua, kunnes se voitaisiin antaa Gondorin oikealle kuninkaalle, Elendilin perilliselle. Kun Boromir kysyi isältään kuinka kauan kestäisi, että käskynhaltijasta tulisi kuningas, hänen isänsä vastasi: "Muutama vuosi muualla, mutta Gondorissa kymmenenkään tuhatta vuotta ei riittäisi." (Faramirin kertoman mukaan Kahdessa Tornissa.)
Aegviidu
Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Aegviidu menetti itsenäisen asemansa, kun siitä tuli Anijan kunnan osa.
Luettelo Keski-Maan ihmisten hallitsijoista
Gondorin käskynhaltijat
Käskynhaltija ei koskaan istunut kuninkaan valtaistuimella, vaan he istuivat mustasta kivestä valmistetulla koristeettomalla tuolilla kuninkaan valtaistuimen lähellä. Heidän lippunsa oli kokovalkea ja vailla tunnusta.
Aegviidu
Väestö
Vuonna 2011 Aegviidun kunnassa (ja samalla Aegviidun kauppalassa, alev) oli 761 asukasta, joista 678 (89,1 %) oli virolaisia, 42 (5,5 %) venäläisiä ja 39 (5,1 %) muita kansallisuuksia.
Luettelo Keski-Maan ihmisten hallitsijoista
Gondorin käskynhaltijat
Pian Denethor II:n kuoleman jälkeen, Elessar kruunattiin kuninkaaksi. Käskynhaltija Faramir, Denethor II:n poika, luovutti kuninkaalle virka-asemansa, mutta se palautettiin hänelle. Faramir ehti toimia käskynhaltijana vähän aikaa ennen Elessarin kruunajaisia, mutta sillä aikaa kun Faramir parani Parannuksen tarhassa, Dol Amrothin prinssi Imrahil oli hänen sijaisenaan. Vaikka Faramirista tuli käskynhaltia puolitoista kuukautta ennen kuningas Elessarin kruunajaisia, Faramir ei ole hallitseva käskynhaltija. Kuningas antoi Faramirille ja hänen jälkeläisilleen vakituisen paikan käskynhaltijana, ja antoi myös heidän valtaansa Ithilienin maakunnan, pitäen heidät kuninkaan neuvonantajana.
Rohanin kuninkaat
katso Luettelo Rohanin kuninkaista
Arnorin kuninkaat
Tämä on lista Arnorin kuninkaista J.R.R. Tolkienin kirjassa Taru sormusten herrasta. Arnorin kuninkaat ovat Amandilin kautta Andúniën herrojen jälkeläisiä, ja sukua Silmariënille ja Númenorin kuninkaille. Tässä ovat Arnorin kuninkaat:
Elendil ja Isildur olivat myös Gondorin kuninkaita, mutta Isildurin jälkeen valtakunta jakaantui. Eärendurin jälkeen Arnor jakautui hänen kolmelle pojalleen ja syntyivät Arthedain, Rhudaur ja Cardolan. Kuninkaiden linja jatkui Arthedainin kuninkaiden linjassa. 1349 K.A. Eärendurin jälkeläiset kuolivat Cardolanista ja Rhovanionista ja Arthedainin Argeleb I julisti itsensä Arnorin kuninkaaksi. Tämän takia Arthedainin kuninkaat lisättiin kuninkaiden vanhaan listaan. Huomattavaa on, että Arnorin jakautumisen jälkeen kuninkaiden nimet on annettu sindarinkielisessä muodossa. Tässä ovat Arthedainin kuninkaat:
Arveduinin jälkeen Pohjoinen kuningaskunta hajosi ja kuninkaiden linja jatkui Dúnedainin päälliköissä, pohjoisen samoojissa. Sauronin tuhon jälkeen Aragorn kruunattiin Gondorin kuninkaaksi ja hän perusti uudelleen Arnorin valtakunnan tullen myös sen kuninkaaksi nimellä "Elessar". Tässä on luettelo sen ajan jälkeisistä Arnorin kuninkaista:
Ruuben Kaalep
Ruuben Kaalep (s. 21. syyskuuta 1993 Tallinna ) on virolainen poliitikko. Kaalep on Viron parlamentin Riigikogun jäsen ja Viron konservatiivisen kansanpuolueen (EKRE) sekä sen nuorisojärjestön Sinine Äratuksen hallituksen jäsen. Hän on toiminut Sinine Äratuksen puheenjohtajana ja Tarton kaupunginvaltuutettuna. Kaalep on puhunut roturealistisiksi, identitaarisiksi ja etnonationalistisiksi luonnehdituissa konferensseissa.
Luettelo Keski-Maan ihmisten hallitsijoista
Dúnedainin päälliköt
Tämä on lista dúnedainin päälliköistä J. R. R. Tolkienin kirjassa Taru sormusten herrasta. He johtivat Arnorin samoojia (tunnettiin myös nimellä Pohjoisen samoojat).
Ruuben Kaalep
Poliittinen ura
thumb|Ruuben Kaalep [[Viron itsenäisyyspäivän soihtukulkueessa vuonna 2015.]]
Luettelo Keski-Maan ihmisten hallitsijoista
Dúnedainin päälliköt
Aragorn II:sta tuli Gondorin ja Arnorin yhdistyneiden valtakuntien kuningas.
Ruuben Kaalep
Poliittinen ura
Kaalep toimi Eesti Leegioni Sõprade Klubissa vuosina 2011–2015 ja Eesti Rahvusliku Liikumise -järjestössä 2010–2013, josta 2011–2013 yhdistyksen hallituksessa. Eesti Rahvusliku Liikumisesta kehittyi myöhemmin EKRE. Kaalep oli mukana perustamassa puolueen nuorisojärjestöä Sinine Äratustä vuonna 2012. Hän on ollut EKRE:n puoluehallituksen jäsen vuodesta 2012 lähtien.
Luettelo Keski-Maan ihmisten hallitsijoista
Laakson kuninkaat
Tämä on lista Laakson kuninkaista J. R. R. Tolkienin kirjoissa Hobitti eli sinne ja takaisin ja Taru sormusten herrasta.
Ruuben Kaalep
Poliittinen ura
Riigikogun vaaleissa 2015 Kaalep oli ehdolla Tarton kaupungin vaalipiiristä. Hän sai 102 ääntä eikä tullut valituksi parlamenttiin.
Vuonna 2016 Kaalepin syytettiin kertoneen humalassa suosiollisia näkemyksiä Adolf Hitleristä. Muun muassa parlamentaarikko Jaak Madison vaati Kaalepin erottamista puolueesta. Madison kertoi, että oli puhunut asiasta Kaalepin kanssa ja tämä oli myöntänyt käyttäytyneensä sopimattomasti ja perui puheensa. Madison myös ilmoitti, että EKRE tuomitsee kyseisenlaisen käytöksen.
Kaalep valittiin uudestaan Sinine Äratuksen puheenjohtajaksi lokakuussa 2016. Helmikuussa 2017 hän oli puhujana Motpolin Tukholmassa järjestämässä alt-right -liikkeen Identitarian Ideas IX -konferenssissa, jonka Henrik Palmgrenin Red Ice -julkaisu videoi. Huhtikuussa 2017 Kaalep oli EKRE:n puoluekokouksessa ehdolla puolueen varapuheenjohtajaksi. Muut ehdokkaat olivat Merry Aart, Martin Helme, Jaak Madison ja Henn Põlluaas. Helme valittiin jatkamaan tehtävässä. Lokakuussa pidetyissä vuoden 2017 kuntavaaleissa Kaalep valittiin 189 äänellä Tarton kaupunginvaltuustoon. Huhtikuussa 2018 Kaalep oli puhujana etnonationalistisessa Awakening-konferenssissa Helsingissä.
Riigikogun vaaleissa 2019 Kaalep oli ehdolla Tarton kaupungin vaalipiiristä. Hän sai 566 ääntä ja hänet valittiin parlamenttiin. Tällöin hän luopui paikastaan Tarton kaupunginvaltuustossa. Heinäkuussa 2019 Kaalepin seuraajaksi Sinine Äratuksen puheenjohtajaksi valittiin Helen Rebane. Kaalep valittiin jatkamaan nuorisojärjestön hallituksen jäsenenä.
Näkemykset
Kaalep on yhdistänyt omassa ajattelussaan Viron nationalistiseen perinteeseen vaikutteita vaihtoehtoisesta oikeistosta, Uudesta oikeistosta ja Julius Evolan traditionalismista. Kaalepin mukaan myös identitaarinen liike on inspiroinut häntä ja hän katsoo Sinine Äratuksen olevan osa Euroopan identitaarista nousua, mutta ei lue itseään identitaariksi. Kaalepin poliittiset vastustajat ovat kutsuneet häntä äärioikeiston pääideologiksi.
Yksityiselämä
Kaalep työskenteli kääntäjänä 2014–2015, Uued Uudised -verkkosivuston ulkomaantoimittajana 2015–2017 ja näyttelijänä Vaikuse Muusika -studiolla vuosina 2016–2017.
Ystävän laulu (Jaakko Ryhäsen albumi)
20 suosikkia – Ystävän laulu on Jaakko Ryhäsen kokoelma-albumi vuodelta 1996. Levy on osa 20 suosikkia -kokoelmalevysarjaa.
Lucas Saatkamp
Lucas Saatkamp (s. 6. maaliskuuta 1986 Lajeado, Brasilia) on brasilialainen lentopalloilija, joka on voittanut olympiakultaa ja maailmanmestaruden. Hän on pituudeltaan 209-senttinen ja pelipaikaltaan keskitorjuja.
Saatkamp on voittanut olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016 ja saavuttanut olympiahopeaa Lontoossa 2012. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuonna 2010 sekä saavuttanut MM-hopeaa vuosina 2014 ja 2018.
Äiti (vuoden 2019 elokuva)
Äiti on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, jonka on ohjannut Samppa Batal. Sen pääosaa näyttelee Jaana Saarinen. Elokuva kertoo miehensä murhasta tuomitusta Eevasta (Saarinen), joka elokuvan alussa vapautuu vankilasta ja palaa vanhalle kotiseudulleen löytääkseen aikuiseksi kasvaneen tyttärensä. Kotiseudulla elinkautiseen tuomittua paluumuuttajaa ei kuitenkaan oteta avosylin vastaan.
RG Line
RG Line Oy Ab oli vuonna 2001 perustettu suomalainen laivayhtiö. Yhtiö harjoitti reittiliikennettä kahden Pohjanlahden rannikkokaupungin, Suomen Vaasan ja Ruotsin Uumajan välillä M/S RG I -aluksella (ent. M/S Kahleberg).
Äiti (vuoden 2019 elokuva)
Äiti sai ensi-iltansa 10. toukokuuta 2019.
RG Line
Laivayhtiön perusti liikemies Rabbe Grönblom muutama kuukausi sen jälkeen, kun Silja Line oli lopettanut Merenkurkun liikenteensä. Silja Line lopetti liikenteen vedoten Euroopan unionin päätökseen lakkauttaa verovapaa kaupankäynti jäsenvaltioiden välillä.
Hypnoosimurha
Hypnoosimurha on Tanskassa 29. maaliskuuta 1951 sattunut epäonnistuneeseen pankkiryöstöön liittyvä kaksoismurhatapaus. Hypnoosimurhasta annettiin tuomiot kahdelle ihmiselle, Palle Hardrupille ja Bjørn Schouw Nielsenille.
RG Line
Yhtiö jätti konkurssihakemuksen 29. marraskuuta 2011, mutta liikennöinti jatkui normaalisti vuoden 2012 loppuun.
Hypnoosimurha
Hypnoosimurhien tutkinta ja taustaa
Hardrupin paossaan käyttämä polkupyörä kuului Bjørn Schouw Nielsenille. Muutama päivä tapauksen jälkeen Nielsen otti itse yhteyttä poliisiin varmistaakseen, ettei häntä epäillä ryöstöstä vain koska Hardrup oli käyttänyt hänen polkupyöräänsä.
Bjørn Schouw Nielsen ja Palle Hardrup olivat aiemmin jakaneet saman sellin Horsensin vankilassa, jossa molemmat kärsivät tuomiota maanpetturuudesta toisen maailmansodan jälkeen. Molemmat olivat tuomiota suorittaessaan osoittaneet suurta kiinnostusta itämaista filosofiaa, joogaa ja hypnoosia kohtaan. Poliisilaitoksella tuli ryöstön jälkeen vallalle teoria, jonka mukaan Nielsen olisi hypnoosin avulla saanut Hardrupin tekemään pankkiryöstön ja siihen liittyvät surmaamiset. Teoriaa vahvisti neljäkymmentä yhdenmukaista Horsenin vankilan vankien ja vartijoiden todistajalausuntoa, joiden mukaan Hardrup oli jo vankilassa henkisesti Nielsenin hallinnassa. Vartijat ja vangit kertoivat, että Nielsen ohjaili Hardrupia kuin sätkynukkea ja sai Hardrupin käyttäytymään transsinomaisesti. Hardrup oli myös itse kertonut useille vangeille, että Nielsen hypnotisoi häntä säännöllisesti.
Tutkintaa johti rikostutkija Roland Olsen ja hänen apunaan toimivat poliisilaitoksen psykiatrian ylilääkäri Max Schmidt sekä tohtori Paul Reiter. Max Schmidt ja Paul Rieter tutkivat suggestion ja hypnoosin avulla Palle Hardrupia ja hänen vastaanottavaisuuttaan hypnoosille. Paul Reiter taas oli tutkinut hypnoosin käyttöä rikolliseen toimintaan jo vuosia ja oli varma, että on mahdollista hypnotisoida toinen ihminen tekemään rikos. Rieter teki laajoja haastatteluita ja kävi useita keskusteluja Hardrupin perheen ja lähimpien sukulaisten kanssa. Haastattelut toimivat todistusaineistona Rieterin johtopäätöksille Hardrupin henkisestä tilasta. Oikeudenkäynnissä nimenomaan Reiter puhui siitä, että ihminen voidaan hypnotisoida tekemään jotain, mitä hän ei tavallisesti tekisi, kunhan teko vain on hänen mielestään moraalisesti oikeutettu.
Reiterin teorian mukaan Nielsen manipuloi Hardrupia vankila-ajoista alkaen niin, että lopulta murhaaminen ei tuntunut ainoastaan hyväksyttävältä vaan jopa välttämättömältä teolta. Täysvaltaisen manipulaation mahdollisti ja sitä voimisti Nielsenin usein toistava hypnoottinen suggestio.
Suurisuuntaisen ja kattavan, vasta vuonna 1955 päättyneen oikeusprosessin jälkeen Palle Hardrup tuomittiin suljettavaksi vankimielisairaalaan määräämättömäksi ajaksi. Bjørn Schouw Nielsen puolestaan tuomittiin Tanskan korkeimman oikeuden päätöksellä - jolla pidettiin voimassa hovioikeuden päätös, eikä valtiotuomioistuin ottanut tapausta enää uudelleen käsittelyyn - elinkautiseen vankeuteen.
Vielä korkeimman oikeuden päätöksen aikaan Tanskan lääketieteellis-lakitekninen neuvosto oli sanonut, ettei se voi sen paremmin vahvistaa kuin kiistääkään Reiterin teoriaa. Kuitenkin joulukuussa 1956 tutkittuaan tapaukseen liittyvää aineistoa perinpohjaisesti neuvosto antoi viimeisen julkisen lausuntonsa tapauksesta, jossa todettiin, että Hardrupin mielentilassa oli tapahtunut merkittävä henkinen häiriö – kyseessä oli jonkun toisen ihmisen vaikutus häneen, joka näissä olosuhteissa merkitsi hypnoosia.
Muutaman vuoden kuluttua Strasbourgin ihmisoikeustuomioistuimen alakomitea otti tapauksen uudelleen erityiskäsittelyyn. Alakomitea totesi vuonna 1960, että Tanskan oikeuslaitos oli tuominnut Nielsenin asianmukaisesti. Ihmisoikeustuomioistuin vahvisti tämän päätöksen vuonna 1961. Sekä Nielsen että Hardrup vapautettiin, toisistaan riippumatta, vuonna 1967. Bjørn Schouw Nielsen teki itsemurhan syankaliumilla vuonna 1974. Palle Hardrup kuoli vuonna 2012.
Tuomittujen menneisyys
Palle Hardrup toimi Tanskan natsimiehityksen aikana ns. Hipo-miehenä. Hipo eli Hilfspolitzei oli saksalaisten miehittäjien alaisuudessa toiminut vapaaehtoisten tanskalaisten joukko. Bjørn Schouw Nielsen vaihtoi puolta kesken sodan ja kuului toiseen natsien vapaaehtoisjoukkoon, Frikorps Danmarkiin sekä vastarintaliikkeeseen.
Elokuva
Tapahtumasarjaan perusuva elokuva, The Guardian Angel – Suojelusenkeli, sai ensi-iltansa vuonna 2018. Elokuva oli kansainvälinen yhteistuotanto, ja sitä kuvattiin Tanskassa ja Kroatiassa. Sen pääosissa ovat Pilou Asbæk, Josh Lucas, Rade Šerbedžija ja Sara Soulié. The Guardian Angelin ohjannut Arto Halonen tapasi Palle Hardrupin jo vuonna 1997 ja on yksi harvoista häntä haastattelemaan päässeistä ihmisistä. Halonen on käsikirjoittanut ja ohjannut elokuvan, ja toimii sen päätuottajana. Kevin Frazier ja Arto Halonen ovat myös kirjoittaneet samoihin tapahtumiin perustuvan WSOY:n julkaiseman englanninkielisen romaanin The Guardian Angel (2018).
Östra Kärrstorpin kirkko
thumb|300px|Östra Kärrstorps kyrka
Östra Kärrstorpin kirkko on Ruotsissa Sjöbon kunnassa sijaitseva rakennus. Se valmistui vuonna 1846 ja on tyypillinen uusklassinen rakennus. Samalla paikalla sijaitsi keskiajalla romaaninen kirkko. Kun uusi kirkko rakennettiin, niin vanhasta säästettiin torni vuoteen 1860 asti ja luultavasti vanhan kirkon kiviä käytettiin myös uuden kirkon rakentamiseen.
Kirkon penkit ovat vuodelta 1914 ja alttaritaulu vuodelta 1916, molemmat ovat jugendtyylisiä. Alttaritaulu on lundilaisen Fredrik Krebsin tekemä öljyvärimaalaus, joka esittää Jeesusta ja rikasta miestä (Matteuksen evankeliumin 10. luku). Kastemalja on keskiajalta ja siinä on kuvattu kaksi legendaa. Sakaristossa on lunnebyläisen Evert Lundbergin tekemä kullattu puinen risti, joka on tehty tyrnistä ja siinä oleva Jeesus on tehty Östra Kärrstorpin pappilan akaasiapuusta. Saarnastuoli on 1600-luvulta ja siihen on kuvattu naisia ja miehiä.
Havaitse Jumala luonnossa
Havaitse Jumala luonnossa on luonnon kauneutta ylistävä muistokivi Hyvinkään Sveitsissä. Kivi sijaitsee harjun laella, ison supan lähellä, suuren siirtolohkareen päällä. Graniittisen 40 x 50 cm kokoisen laatan toinen puoli on hiottu.
Hyvinkään Sementtivalimo toteutti muistokiven.
Vastaanotto
"'Eräänä päivänä löysivät hyvinkääläiset hämmästyksekseen kivenlohkareen harjalle rakennetun hiotun graniittitaulun, joka oli muurattu kiinni pienillä pyöreillä kivillä perustaansa. Tauluun oli kirjoitettu suomeksi ja ruotsiksi sanat: ”Havaitse Jumala luonnossa – Se Gud i naturen”. Alla olivat nimikirjaimet C.S:r 1914, jotka viittaavat erääseen luonnonystävään, joka asuu nykyisin Hangossa, mutta tuona aikana eli Hyvinkäällä, jossa hän usein vaelsi paikalle ja kuvitteli niitä geologisten voimien leikkejä, jotka olivat muodostaneet maaston muuttuvan korkokuvan ja jätti monumentin jälkimaailmalle. Tällainen taulu on. Jos tulevat sukupolvet seuraavat tätä oppia, heidän ajatuksensa kääntyvät kohti korkeampia tiloja kuin arkipäivän proosa. He kumartavat päänsä nöyrästi luonnon temppeleissä ja näkevät Jumalan luonteeltaan.'"
Näin kirjoitti Rolf Palmgren Huvfudstadsbladetissa vuonna 1929.
Taustaa
Staudingerin epitafi perustuu 1800-luvun saksalaisen romantiikan näkemykseen. Sen mukaan pienimmissäkin luonnon yksityiskohdissa tulee näkyviin jumalallisen suunnitelman mukainen luonnon historia. Luonnon ylevyyden rinnalla tulee näkyviin ihmisen mitättömyys.
Saman aiheen esiintymiä muualla
Samanlainen muistomerkki kirjoituksella Se Gud i naturen on matkailukohteena ja näköalapaikkana tunnetulla Getabergenillä Getassa Ahvenanmaalla.
Minä
Minä on persoonapronomini, joka viittaa kyseisen sanan sanovaan henkilöön. 'Minä' on yksikön ensimmäinen persoona. Useassa maailman kielistä — ainakin ns. analyyttisissä kielissä — pronominia on käytettävä, jos haluaa esittää, että kyse on sanojasta subjektina. Kuitenkaan useimmissa synteettisissä kielissä, joiden kielioppi perustuu sanojen taivutukseen — esimerkiksi espanjan, italian, suomen ja venäjän kielissä — näin ei yleensä tarvitse tehdä, vaan tekijä käy ilmi suoraan verbin persoonamuodosta.
Unto Kupiainen
Unto Aulis Kupiainen (8. huhtikuuta 1909 Helsinki – 4. heinäkuuta 1961 Savonlinna) oli suomalainen runoilija, kääntäjä ja kirjallisuudentutkija.
Minä
Suomen minä-sanalla on murteissa erilaisia variantteja, kuten lounaismurteiden mnää, hämäläismurteiden mä ja mää sekä kaakkoismurteiden ja peräpohjalaismurteiden mie.
Unto Kupiainen
Elämä
Unto Kupiaisen vanhemmat olivat toimittaja Alpo Kupiainen ja Aune Kaihovaara. Unto Kupiainen kävi koulunsa Viipurissa ja tuli ylioppilaaksi Viipurin klassillisesta lyseosta vuonna 1927. Lukuvuoden 1927−28 hän toimi kansakoulunopettajana Viipurin mlk:n Kilpeenjoen koulussa. Käytyään Reserviupseerikoulun 21. kurssin hän työskenteli valistusohjaajana suojeluskuntajärjestössä talvisodan syttymiseen saakka. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1931 ja lisensiaatiksi 1940 sekä väitteli tohtoriksi 1947.
Kupiainen opetti kirjallisuutta Pohjois-Karjalan Opistossa Niittylahdessa 1947–49. Hän toimi vuodesta 1950 kotimaisen kirjallisuuden professorina Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa sekä vuodesta 1955 korkeakoulun vararehtorina.
Unto Kupiainen oli naimisissa kaksi kertaa, vuosina 1934–41 Salme Hietamiehen kanssa ja vuodesta 1947 Kerttu Sihvosen kanssa.
Kirjoittajana
Kupiaisen ensimmäinen runokokoelma Lyyra ja miekka ilmestyi 1935 ja viimeiseksi jäänyt runokokoelma Polaris vuonna 1961. Kupiainen oli jatkosodan aikana kirjoittanut runokokoelman Kuolemaan vihityt, josta Olavi Paavolainen sai antaa lausunnon sotavuonna 1942. Se oli joutunut sotasensuurin huomion kohteeksi, ja Paavolainen kommentoi: ”– – kokoelma uhkuu synkintä sotaväsymystä ja morbidia kauhunkuvausta.” Kokoelma ei ainakaan sellaisenaan ilmestynyt; mahdollisesti joitakin runoja oli kahdessa seuraavassa kokoelmassa Mustan linnun puu (1942) ja Vangittu laulu (1944).
Miten meitä hallitaan
Miten meitä hallitaan on vuonna 2008 ilmestynyt Peter Millerin ja Nikolas Rosen kirja. Teos käsittelee hallinnan tutkimusta. Peter Miller on johdon laskentatoimen professori ja Nikolas Rose sosiologian professori. Suomennoksen on kustantanut Vastapaino.
System 7
System 7 on Apple Computerin 13. toukokuuta 1991 julkaisema käyttöjärjestelmä Macintosh-tietokoneille. System 7 pohjautui Macintoshin aiempaan System Software 6 -käyttöjärjestelmään ja sen viimeinen päivitys System 7.6 julkaistiin 7. huhtikuuta 1997. System 7:n seuraaja sai viralliseksi nimekseen Mac OS, jolla tarkoitetaan myös koko Macintoshin käyttöjärjestelmien sarjaa ennen Mac OS X -käyttöjärjestelmää.
System 7, projektinimeltään Big Bang, sisälsi vakio-ominaisuutena System Software 6:ssa MultiFinderiksi kutsutun moniajomahdollisuuden, uuden virtuaalimuistitekniikan, tiedostojen jakamisen lähiverkossa ja QuickTime ja QuickDraw 3D -ohjelmat. Aliakset mahdollistivat tiedostoihin viittaamisen Unixin linkkien tapaan. Käyttäjää opastavat puhekuplat ilmestyivät esiin hiiren osoittimen alta. TrueType-kirjasimet yksinkertaistivat tulostusta, sillä kalliiden PostScript-tulostimien sijaan ammattimaista painotyötä pystyi tuottamaan myös TrueType-mustesuihkutulostimella. Uusi AppleEvents-luokan sisältävä AppleScript-skriptikieli oli käytännöllinen toimintojen automatisoimiseen ja käyttöjärjestelmän virittämiseen. System 7 toimi täysin 32-bittisessä muistiavaruudessa, tosin suurin osa sen sovelluksessa toimi edelleen vanhoilla, suppeammilla muistialueilla.
Kiintolevy oli pakollinen System 7 asennuksessa, sillä käyttöjärjestelmä ei enää mahtunut 1,44 MB:n levykkeelle. Käyttöjärjestelmän keskusmuistivaatimukset olivat myös suuret, ongelman ratkaisi osaksi laitteistotekniikan kehitys, mutta kömpelösti toteutettu virtuaalimuisti aiheutti silti epävakautta. Käyttöjärjestelmä ei myöskään tukenut suojattua muistia, joten sovellukset pystyivät kirjoittamaan toistensa ja käyttöjärjestelmän muistialueille.
Applen siirtyessä PowerPC-suorittimiin tuki uusille laitteille tuli System 7.1.2 -päivityksessä. Vuonna 1995 seuraava suuri päivitys, System 7.5 sisälsi laitteistotason yhteyksiä hoitavan nanokernelin ja monia käyttöliittymäparannuksia. System 7.5:n projektinimi oli Capone, joka rinnastettiin Chicagossa toimineeseen mafiapomoon (Microsoft Windows 95:n projektinimi oli Chicago). Vuoden 1997 päivitys System 7.6, Harmony, vei käyttöjärjestelmän lähelle tulevaa Mac OS 8 -käyttöjärjestelmää. Päivityksen myötä System-nimi hylättiin ja käyttöjärjestelmät tultiin tuntemaan nimellä Mac OS.
Sergei Muravjov-Apostol
thumb|right|Sergei Muravjov-Apostol Sergei Ivanovitš Muravjov-Apostol (9. lokakuuta (J: 28. syyskuuta) 1796 Pietari – 25. heinäkuuta (J: 13. heinäkuuta) 1826 Pietari) oli venäläinen tasavaltalaismielinen upseeri, joka teloitettiin dekabristikapinan yhteydessä.
Muravjov-Apostol oli diplomaatin ja kirjailijan poika, joka oli rintamalla puolustamassa Venäjää Napoleonin sotaretkeä vastaan 1812. Siinä yhteydessä hän kuuli Euroopassa syntyneestä tasavaltalaisliikkeestä. Sotatoimien päätyttyä hän liittyi tasavaltaa ja perustuslakia puuhaavaan salaseuraan, osallistui Dekabristikapinaan ja teloitettiin yhtenä sen johtohahmoista.
Moskovan hallinnolliset alueet
Moskova on jaettu kahteentoista hallinnolliseen piirikuntaan (административные округа), jotka jakautuvat kuntiin (административные районы). Heinäkuun 2012 alussa Moskova sai sitä aiemmin ympäröineeltä Moskovan alueelta lisämaata ja laajeni merkittävästi lounaaseen. Kaupungin pinta-ala yli kaksinkertaistui. Laajennusalueelle perustettiin Novomoskovskin (11.) ja Troitskin (12.) piirikunnat.
thumbnail|300px|Moskovan alueellinen jako.
11. Novomoskovski
thumb|270px|right| Heinäkuun 2012 alussa perustetut Moskovan Novomoskovskin (vaalean vihreät sävyt) ja Troitškin piirikunnat (keltaisen sävyt) ja niiden kuntajako Piirikunnassa on Moskovskin kaupunkikunta ja Štšerbinkan kaupunkipiirikunta; muut kunnat ovat maalaiskuntia. Alla on esitetty myös mistä Moskovan alueen piireistä tai kunnista uusi Novomoskovskin piirikunta on muodostettu. Väkiluvut on esitetty olettamalla, että kunnat siirrettiin 1.7.2012 Moskovan alueen Leninin (a), Naro-Fominskin (b) tai Podolskin piiristä (c) tai Štšerbinkan kaupunkipiirikunnasta (d) rajoja muuttamatta Moskovaan. Piirikunnan laskennalliseksi asukasluvuksi saadaan Rosstatin vuoden 2012 alun tilastojen mukaan yhteenlaskemalla 148 980.
Virgilijus Alekna
Virgilijus Alekna (s. 13. helmikuuta 1972 Terpeikiai) on liettualainen kiekonheittäjä, joka hallitsi lajia 2000-luvun alkuvuosina melko ylivoimaisesti.
Alekna karsiutui loppukilpailusta Götegorgin MM-kilpailuissa 1995. Atlantan olympialaisissa 1996 hän sijoittui viidenneksi. Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa Alekna saavutti 1997 Ateenan MM-kisoista, missä hän oli hopealla tuloksella 66,70. 1998 Budapestin EM-kisoissa hän saavutti pronssia tuloksella 66,46. 1999 Sevillan MM-kilpailuissa Alekna oli neljäs.
2000 Sydneyn olympialaisissa Alekna voitti kultamitalin tuloksella 69,30. Vuotta myöhemmin Edmontonin MM-kisoissa hän saavutti hopeaa tuloksella 69,40, samoin kuin 2002 Münchenin EM-kisoista tuloksella 66,62. 2003 Pariisissa Alekna voitti maailmanmestaruuden 69,69 metriä kantaneella heitollaan. 2004 Ateenan olympialaisissa Alekna oli kiekonheiton lopputuloksissa aluksi toinen ja palkittiin hopeamitalilla, mutta sai myöhemmin uransa toisen olympiakullan, kun alkuperäinen kultamitalisti Robert Fazekas yritti väärentää virtsanäytettään. Alekna voitti kultaa myös 2005 Helsingin MM-kisoista kisaennätyksellä 70,17, jonka hän heitti viimeisellään oltuaan pitkään virolaisen Gerd Kanterin takana. Vuotta myöhemmin Göteborgin EM-kisoissa Alekna heitti jo ensimmäisellä kierroksella 68,67 metriä, mikä riitti kultamitaliin. Hopealle sijoittunut Kanter pääsi 64 senttimetrin päähän.
Alekna jäi Osakassa 2007 ilman mitaleita, kun oli Gerd Kanterin voittoon päättyneessä kilpailussa täpärästi neljäs. Pekingissä 2008 Alekna pääsi takaisin mitalikantaan. Hän ei kuitenkaan pystynyt puolustamaan kaksinkertaista olympiavoittoaan, vaan jäi pronssille. Kanter voitti jälleen kultaa ja Puolan Piotr Małachowski oli toinen kolme senttimetriä Aleknan edellä. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui neljänneksi, Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 viidenneksi ja Daegun MM-kilpailuissa 2011 kuudenneksi. Lontoon olympialaisissa 2012 hän oli neljäs. Hän karsiutui loppukilpailusta Moskovan MM-kilpailuissa 2013. Hän sijoittui 12:nneksi Zürichin EM-kilpailuissa 2014.
Alekna on voittanut maailmancupin 1998 ja 2006, GP-finaalin 2001 sekä IAAF:n yleisurheilufinaalin 2003, 2005, 2006 ja 2009.
Alekna on 2 metriä pitkä, painaa 130 kilogrammaa ja hänen sylivälinsä on 2,22 metriä. Hänen ennätyksensä on 3. elokuuta 2000 Kaunasissa heitetty 73,88, joka on kaikkien aikojen toiseksi pisin heitto. Kuulaa Alekna on työntänyt 19,99 metriä. Alekna alkoi työskennellä Liettuan presidentin henkivartijana vuonna 1995.
Aleknan poika on kiekonheittäjä Mykolas Alekna.
National Geographic (televisiokanava)
National Geographic (aiemmin National Geographic Channel, puhekielessä usein myös Nat Geo) on syyskuussa 1997 aloittanut televisiokanava, joka lähettää National Geographic Societyn tuottamia dokumentaarisia ohjelmia. Kuten myös History ja Discovery Channeleilla, kanavan sisältö koostuu dokumenteista, jotka liittyvät luontoon, tieteeseen, kulttuuriin ja historiaan. Kanavan omistaa etupäässä Fox Cable Networks, joka on osa 21st Century Foxia. National Geographic on saatavilla myös HD-kanavana, joka toimii erillisellä kanavalla, Nat Geo HD:lla. Sen pääasiallinen sisarverkko on Nat Geo Wild, joka keskittyy eläinohjelmiin, mukaan lukien suosittu Koirakuiskaaja.
Kanava näkyy antenni-, satelliitti- ja kaapeliverkossa sekä IPTV:ssä.
Vuonna 2013 Suomessa näkyvä National Geopraphic Channel muuttui suomenkieliseksi kanavaääneltään ja tekstitykseltään.
1. maaliskuuta 2017 suomalaisesta kanavasta tuli ensimmäinen maksuton National Geographic -kanava Euroopassa ja toinen maailmassa.
Musta Pekka (täsmennyssivu)
Musta Pekka voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Meedio
Meedioiden tekniikat
Ottaessaan yhteyttä henkimaailmassa oleviin henkiin meediot saattavat vaipua transsiin, antaa hengen käyttää ruumistaan tai tuottaa motorisia automatismeja. Motoriset automatismit ovat lihasliikkeitä, joiden uskotaan olevan henkien tai edesmenneiden sielujen aiheuttamia. Tällaisia ovat muun muassa automaattikirjoitus ja -säveltäminen.
Nykyisin meedioiden tehtävät ovat siirtyneet kanavoijille, jotka toimivat välittäjänä aineellisen maailman ja henkimaailman välillä meedioiden asemesta. Meedioista he eroavat vain siinä, etteivät eritä ektoplasmaa. Kanavointi alkoi Yhdysvalloissa vuonna 1972 Jane Robertsin kirjasta Seth speaks. Yksi tunnetuimmista kanavoijista on Judy Zebra Knight.
Meedioiden käyttämiä temppuja ovat paljastaneet monet taikurit, kuten Harry Houdini, Harry Price ja James Randi.
Tunnettuja meedioita
Tunnettuja meedioita ovat olleet
Harry Ferguson
Henry George "Harry" Ferguson (4. marraskuuta 1884 – 25. lokakuuta 1960) oli irlantilainen insinööri ja keksijä, joka tunnetaan parhaiten saavutuksistaan modernin traktorin kehittäjänä. Hän oli lisäksi ensimmäinen irlantilainen joka valmisti oman lentokoneen ja lensi sillä. Lisäksi hänet tunnetaan moottoriurheilun parista. Ensimmäisen nelivetoinen Formula 1 -luokan kilpa-auto Ferguson P99 kehitettiin Ferguson Researchissä. Nykyään hänen nimensä elää Massey Ferguson -tuotemerkin yhteydessä.
Uran alku
Harry Ferguson syntyi yksitoistalapsiseen maanviljelijäperheeseen Growellissa Dromoren kaupungin lähistöllä Pohjois-Irlannin Downin kreivikunnassa.
Vuonna 1902 Harry siirtyi maatilalta töihin veljensä Joen omistamaan polkupyörien ja autojen huoltoja ja korjauksia harjoittavaan firmaan. Työskennellessään mekaanikkona hän sai kipinän ilmailuun ulkomaalaisten lentonäytöksiä järjestäneiden seurueiden inspiroimana. Vuonna 1904 hän aloitti kilvanajamisen moottoripyörällä.
Ilmailu
Harry Fergusonista tuli ensimmäinen lentokoneella lentänyt irlantilainen ja ensimmäinen Irlannin taivaalle noussut henkilö, kun hän joulukuun 31. päivänä vuonna 1909 nousi lentoon itse valmistamallaan yksitasoisella lentokoneella. Voimanlähteenä lentokoneessa oli 35-hevosvoimainen J.A.P.-moottori.
Maatalouden laitteiden suunnittelu
thumb|Amerikkalaisen Farm Mechanics -lehden artikkeli vuodelta 1922, jossa käsitellään Harry Fergusonin esittelemää uutta auraa.
Ajauduttuaan veljensä kanssa erimielisyyksiin lentämisen turvallisuudesta ja tulevaisuudesta Harry päätti jatkaa lentämisen kehittämistä yksin. Hän testasi lentokonettaan vielä vuosien 1911 ja 1912 aikana, kunnes luopui sen jatkokehityksestä. Harry oli perustanut vuonna 1911 May Street Motor Co -yhtiön, joka myi Maxwell-, Star- ja Vauxhall -henkilöautoja sekä Overtime-traktoreita. Vuonna 1912 yhtiön nimeksi muutettiin Harry Ferguson Limited.
Harry Ferguson pyrki poistamaan ongelmat, joita ilmaantui käytettäessä traktoria ja auraa hevosvetoisen auran tapaan toisistaan erillisinä yksikköinä. Hän esitteli vuonna 1917 Fordin T-mallista modifioidun autotraktorin nimeltä Ford Eros. Ferguson ja häntä avustanut insinööri Willie Sands suunnittelivat varta vasten Eroksen perään sopivan tukipyörättömän auran nimeltä "Belfast plough". Keksintö sai kohtuullisen suosion, ja se kilpaili markkinaosuuksista Fordson F -traktoria vastaan.
Fordson F:n tuonti Yhdysvalloista Irlantiin oli juuri alkanut, ja parin vuoden päästä sen valmistus Irlannin Corkissa lähtisi käyntiin. Tämä vei pohjan Fergusonin kehittämältä auran kytkentälaitteelta. Ferguson ei tästä lannistunut, vaan hän ja Willie Sands suunnittelivat muutossarjan, jolla Eroksen perään suunniteltu kyntöaura saatiin kytkettyä Fordson F:n perään. Laitteistoa oli kehitetty alkuperäisestä siten, että auran käyttöä voitiin ohjata traktorin kuskinpukilta.
Vuonna 1919 Ferguson palkattiin Irlannin maatalousministeriön toimiin. Hänen tehtävänään oli edistää traktorien käyttöönottoa Irlannin maataloudessa ja sitä myöten maan elintarviketuotannon tehostaminen. Fergusonin näkemys oli, että traktorit ja aurat olivat edelleen liian raskaita ja kömpelöitä ollakseen tehokkaita pienillä palstoilla. Hän jatkoi tiiminsä kanssa auran ja vetolaitteen kehittämistä toimivampaan muotoon.
Vuonna 1920 Ferguson teki ensimmäisen vierailun Yhdysvaltoihin ja esitteli tiiminsä kehittämää auran kytkentälaitetta Henry Fordille. Tämä tarjosi työpaikkaa yhtiössään Fergusonille, mutta Harry päätti pysyä itsenäisenä toimijana ja perustaa aurojensa valmistukseen oman tuotantolaitoksen. Vuoden 1922 aikana Ferguson teki kaksi matkaa Yhdysvaltoihin ja solmi molemmilla kerroilla sopimuksen Ferguson-aurojen tuotannon aloittamisesta, mutta molemmat hankkeet kariutuivat vailla tulosta. Vuonna 1925 Ferguson solmi sopimuksen aurojen valmistuksesta liikemiesveljesten Eber ja George Shermanin kanssa, ja tämän tuloksena Yhdysvaltain Indianaan perustettiin Ferguson-Sherman Inc. -yhtiö. Shermanit olivat Henry Fordin luottomiehiä, ja Eber Sherman piti hallussaan mm. Fordson-traktorien USA:n laajuista edustusoikeutta. Fergusonin ja Shermanien yhtiö valmisti Fordson F -mallin perään mekaanisella nostolla ja laskulla varustettua Duplex-kytkentälaitetta. Sen etuisuutena keveyden lisäksi oli, että auran takertuessa esteeseen sitä voitiin keventää ylöspäin siirtämällä. Tämä vähensi traktorin ympärikaatumisen riskiä, mikäli aura tarttuu kiinni esteeseen tai vetovastus kasvaa liiaksi maaperän tiiviyden takia. Tästä kehitettiin edelleen mekaaninen kolmipistenostolaite eli Ferguson System, joka patentoitiin vuonna 1926. Nostolaitteen ensimmäinen versio oli nykyisiin nähden "väärin päin", ts. alhaalla oli yksi mekaaninen työntövarsi ja ylhäällä kaksi vetovartta, mutta pian Ferguson käänsi järjestyksen toisin päin. Tämä laite oli maanviljelystyössä suorastaan vallankumouksellinen. Sen sijaan, että traktorilla olisi vain vedetty maan muokkaamiseen tarkoitettuja laitteita, niiden työkorkeutta voitiin nyt tarpeen ja käyttöolosuhteiden muutosten mukaan säädellä.
Ferguson-Sherman -yhtiön toiminta loppui vuonna 1928, kun Ford lopetti Fordson-traktorien valmistuksen Yhdysvalloissa. Samana vuonna järjestettiin ensimmäiset Ulster TT -moottoripyöräkilpailut. Harry Fergusonilla oli näiden kilpailujen aikaansaamisessa suuri panos.
Ferguson Black
thumb|Ferguson-Brown -traktori thumb|Ferguson-Brown -traktorin hydraulitoiminen kolmipistenostolaite
Harry Fergusonin saatua kolmipistenostolaitteen kehitystyön tuotantovalmiiksi hän tarvitsi kevyen traktorin jossa "Ferguson System" pääsisi oikeuksiinsa. Hänelle katsoi että paras tapa edetä oli oman traktorimallin suunnittelu ja valmistus. Vain siten samaan laitteeseen pystyttäisiin yhdistämään ne ominaisuudet, jotka hän näki traktorissa tarpeelliseksi. Tämän kehitystyön tuloksena syntyi prototyyppi Ferguson "Black" (nimitys tulee traktorin kauttaaltaan mustasta värityksestä), joka esiteltiin vuonna 1933. Traktorin voimanlähteenä toimi amerikkalainen nelisylinterinen Hercules-moottori. Vaihteisto, voimansiirto ja ohjauslaitteisto olivat brittiläisen David Brown and Sons -yhtiön valmistetta. Ferguson Black oli nykyaikaisen traktorin kantaäiti hydraulisine kolmipistenostolaitteineen vetovastuksen tasaimineen ja automaattisine syvyyssäätöineen.
Ferguson-Brown -traktorit
Vuonna 1933 tapahtunutta "Black"-prototyypin esittelyä seuranneina vuosina Harry Ferguson paneutui hydrauliikkajärjestelmän ongelmiin. Vuonna 1935 nämä oli ratkaistu ja Ferguson Malli A -traktorin sarjatuotanto saatettiin aloittaa. Tätä varten Ferguson solmi yorkshirelaisen konepaja David Brownin kanssa yhteistyösopimuksen, jonka perusteella Dawid Brown aloittaisi traktorien valmistamisen Huddersfieldin tehtaallaan ja Harry Ferguson Ltd. huolehtisi niiden myynnistä. Traktoreiden merkkinä oli Ferguson-Brown. Vuonna 1937 traktoreiden myynti ja tuotanto yhdistettiin vastaperustetun Ferguson-Brown Tractors Ltd -yhtiön alaisuuteen.
Ensimmäiset 550 kappaletta Ferguson Malli A -traktoria varustettiin Coventry Climax L -moottorilla, joka antoi sille noin 20 hevosvoiman tehon. Tämän jälkeen Coventry Climax uudisti työkalunsa ja David Brown Ltd. osti aiemmat, valmistaakseen tästälähtien moottorit itse.
Ennen tehtaalta lähtöä, jokaisen valmistuneen traktorin moottori testattiin, jotta voitiin varmistua moottorin oikeasta ja riittävästä tehosta ja paljaat metallipinnat tarkistettiin ruosteen varalta, ennen kuin niiden päälle suihkutettiin "Fergusonin harmaa" maalipinta. Traktorin perusversion myyntihinta, ilman lisälaitteita oli vuonna 1936 224 puntaa (nykyrahassa n. 13 000 £), tähän päälle kyntöaura, jonka hinta oli 26 puntaa (nykyrahassa n. 1500 £). Vertailuna samaan aikaan Fordson maksoi vain 140 puntaa (nykyrahassa n. 8000 £). Tämä seikka, yhdessä talouden matalasuhdanteen kanssa, tarkoitti sitä että myyntilukemat olivat verrattain alhaiset. Vuosien 1936 – 1938 välisenä aikana valmistui 1350 yksikköä. Aggressiivisesta myyntitoiminnasta huolimatta koneita meni kaupaksi vain 15 – 20 kappaleen viikkovauhtia ja vuonna 1937 myymättömiä koneita alkoi kasautua yhtiön pihalle. Brown-Ferguson yhteistyö päättyi tammikuussa 1939, kun DB toi markkinoille oman tehokkaan traktorinsa ja Ferguson puolestaan solmi tuotantosopimuksen Henry Fordin kanssa.
Sopimus Fordin kanssa
Lokakuussa 1938 Ferguson esitteli Dearbornissa viimeisimmän traktorinsa Henry Fordille ja miehet tekivät kuuluisan "kättä päälle" -sopimuksensa. Fergusonilla oli matkassaan viimeisimmät traktoriaan koskevat suunnitelmat ja patentit. Näiden pohjalta kehitettiin Ford-Ferguson 9N, joka esiteltiin maailmalle kesäkuun 29. päivänä vuonna 1939. Vuoden 1938 sopimuksen mukaan Fergusonin traktorin valmistuksen olisi pitänyt alkaa myös Englannissa, Ford Ltd:n tehtailla Essexin Dagenhamissa. Yhtiö oli kuitenkin haluton ottamaan Fergusonin konetta tuotantoon Fordsonien rinnalle. Britannian Ford ei siis valmistanut yhtään 9N/2N-mallin traktoria, mutta kylläkin toi niitä Yhdysvalloista.
Henry Fordin pojanpoika Henry Ford II katkaisi yhteistyösopimuksen Fergusonin kanssa 30. päivänä kesäkuuta vuonna 1947. Ford jatkoi kuitenkin kolmipistenostolaitteen käyttöä uudessa 8N-traktorimallissaan, mutta ilman "Ferguson System" -nimeä. Koska Fergusonin patentti oli vielä voimassa, hän haastoi Ford Motor Companyn oikeuteen, suunnittelemansa laitteen luvattomasta valmistuksesta. Oikeus antoi asiasta päätöksensä huhtikuussa 1952 ja siinä Ford Motor Company velvoitettiin maksamaan Harry Fergusonille 9 miljoonaa dollaria (nykyrahassa 76,8 miljoonaa dollaria), korvauksina patenttirikkomuksista. Oikeudenkäynti jättiläismäistä koneistoa vastaan kuitenkin maksoi Fergusonille puolet tuosta summasta sekä terveyden menetyksen.
Harmaa Fergu
thumb|Ferguson TEF20
Toisen maailmansodan aikana brittiläinen Standard Motor Company oli rakentanut Coventryn Banner Lanelle lentokoneiden moottoreita valmistaneen tehtaan. Sodan päätyttyä tämä pinta-alaltaan 93 000 m2 tehdas oli lähes tyhjäkäynnillä ja Standard Motorin johtaja Sir John Black etsi kuumeisesti uusia toimintoja sen kattojen alle. Harry Fergusonin kiinnostuksen kohteena oli juuri tämäntyyppinen teollisuuslaitos ja nämä kaksi solmivat sopimuksen Ferguson-traktoreiden tuotannon aloittamisesta. Kuten aiemminkin, Harry Ferguson vastasi suunnittelusta, kehityksestä, myynnistä ja huolto-organisaation järjestämisestä, Standard Motor Companyn toimiessa traktoreiden valmistuksesta vastaavana.
Uuden yhteenliittymän ensimmäisenä tuotoksena syntyi Ferguson TE20 (TE = Tractor England), joista ensimmäinen rullasi ulos Banner Lanen tuotantolinjalta 6. päivänä heinäkuuta vuonna 1946. "Pikku Fergu" tai "Harmaa Fergu", joilla nimillä traktori meillä Suomessa tunnettiin oli merkittävä virstanpylväs, ei vain Fergusonille vaan ylipäätään koko maatalousalalle.
Ensimmäisten versioiden moottorina oli amerikkalainen 1966 cm3 Continental Z-120, mutta kun Standard Vanguard -henkilöautoa varten kehitetty 2088 cm3 moottori tuli markkinoille syyskuussa 1947, tämä otettiin TE20:ssa käyttöön kesäkuussa 1948. Banner Lanen tehtailla valmistettiin vuoteen 1953 mennessä 517 651 kappaletta Ferguson TE20 -traktoria. Vuoden 1953 keskivaiheilla Harry Ferguson Ltd yhdistyi kanadalaisen, maatalouskoneita ja traktoreita valmistaneen Massey Harris Company Ltd:n kanssa ja ne muodostivat Massey-Harris-Ferguson -yhtiön. Yhtiö jatkoi traktoreiden valmistamista sekä Massey-Harris- että Ferguson-brändien alla joulukuuhun 1957, jolloin yhtiön nimeksi muutettiin Massey-Ferguson. Massey-Harris-Ferguson -yhtiön ensimmäinen yhteinen tuote oli Ferguson FE35 eli "Kultamaha", joka esiteltiin lokakuussa 1956. Vuoden 1957 lopussa traktorin merkki muuttui Massey-Fergusoniksi ja väri punaiseksi.
Harry Ferguson kuoli barbituraattien yliannostukseen kotonaan Gloucestershiren Stow-on-the-Woldissa vuonna 1960. Selvittämättä jäi, oliko kyse vahingosta vai tarkoituksellisesta teosta.
Ferguson-traktorit Suomessa
Halukkaita ostajia oli niin paljon, että tuhannet joutuivat odottamaan omaa harmaata ferguaan kauankin. Traktorin saanti oli todellakin kiven alla ja monien maatilojen Ferguson-haaveet jouduttiin romuttamaan. Näille tiloille jouduttiin hankkimaan jokin toinen traktori, esimerkiksi Zetor. Zetoreita sai lyhyemmällä jonotusajalla ja myös "Zetkajengin" määrä kasvoi huimaa vauhtia.
Hetkessä Ferguson harppasi maamme toiseksi suurmerkiksi Fordsonin rinnalle. Kun puhutaan harmaista Fergusoneista, tarkoitetaan vain ja nimenomaan TE-20-sarjan traktoreita. Alkuperäinen väri on nimeltään laivastonharmaa. Maalipinta ei ole kiiltäväpintainen, vaikka sellaisiakin tapaa joskus entisöityinä jopa museorekisterissä.
Tryfiodoros
Tryfiodoros oli kreikkalainen runoilija, joka eli Egyptissä joko 200- tai 300-luvulla eaa. Hänen ainoa säilynyt työnsä on Troijan valloitus, 691 säkeen runoteos. Hänen tiedetään olleen myös tekijä kahdelle muulle sittemmin hävinneelle teokselle: Marathoniaka ja Hippodameian tarina.
Tryfiodoroksen kirjoituksia pidetään tyyliltään Nonnoksen ja Quintus Smyrnaeuksen välimuotona.
Pesäpallon naisten Suomenmestaruuskilpailut 1932
Naiset pelasivat mestaruudesta pudotuspelisysteemillä.
Alkuerät
12. kesäkuuta Haminan Palloilijat - Kotkan Into 14-3 8. heinäkuuta Kotkan Into -	Haminan Palloilijat 0-12 - Hamina jatkoon yhteistuloksella 26-3 29. kesäkuuta Haminan Palloilijat -	Joensuun Palloseura 9 -	7 9. heinäkuuta Sortavalan Palloilijat - Viipurin Pallonlyöjät 8-19	- VPL jatkoon 10. heinäkuuta Sortavalan Palloseura - Joensuun Palloseura 12-1	- SP jatkoon 15. heinäkuuta Kuusankosken Veto - Kouvolan Pallonlyöjät 23-10 19. heinäkuuta Kouvolan Pallonlyöjät - Kuusankosken Veto 13-7 - Kuusankoski jatkoon yhteistuloksella 30-23 22. kesäkuuta Helsingin Pallonlyöjät - Pallo-Toverit, Hki 14-3 29. kesäkuuta Pallo-Toverit, Hki - Helsingin Pallonlyöjät 0-8 - HPL jatkoon yhteistuloksella 22-3 13. heinäkuuta Porvoon Palloseura -	Keravan KooPee 1-16 - Kerava jatkoon 25. heinäkuuta Tervakosken Pato - Riihimäen Pallonlyöjät 10-19 31. heinäkuuta Riihimäen Pallonlyöjät - Lahden Mailaveikot 0-10 - Lahti jatkoon 14. heinäkuuta Lapuan Virkiä - Loimaan Palloilijat 5-3 24. heinäkuuta Loimaan Palloilijat - Lapuan Virkiä 12-1 -Loimaa jatkoon yhteistuloksella 15-6
HPL: Aune Särkkä, Gunnel Forsman, Ilta Elonen, Lempi Hartikka, Elli Eskelinen, Lyyli Lindholm, Lempi Eskelinen, Anna-Lisa Kaijalainen, M Immonen, Simolin, Laamanen, Laajanen.
Lähteet
Naisten SM-sarjaottelut kautta aikain
FK Šahtjor Karaganda
FK Šahtjor Karaganda on jalkapalloseura Karagandasta, Kazakstanista. Joukkue pelaa maan pääsarjassa Superliigassa.
Historia
Neuvostoaikana Šahtjor oli yksi johtavista kazakstanilaisseuroista. Kazakstanin Superliigan mestaruuden se on voittanut vuosina 2011 ja 2012. Šahtjor pääsi ensimmäisen kerran eurokentille vuoden 2006 Intertoto-cupissa, jossa se kohtasi ensimmäisellä kierroksella valkovenäläisen FC MTZ-RIPOn häviten yhteismaalein 4–6.
Šahtjor pelasi kauden 2013–2014 Mestarien liigan karsinnoissa. Se pudotti valkovenäläisen BATEn ja albanialaisen Skënderbeun mutta hävisi viimeisellä karsintakierroksella skotlantilaiselle Celticille eikä näin selvinnyt lohkovaiheeseen. Häviö viimeisellä kierroksella oikeutti sekin kuitenkin Šahtjorin osallistumaan alempaan Eurooppa-liigaan historiallisesti ensimmäisenä kazakstanilaisjoukkueena.
Anton Webern
thumb|Anton Webern [[Szczecin|Stettinissä vuonna 1912.]] thumb|Anton Webern Anton Webern (3. joulukuuta 1883, Wien, Itävalta – 15. syyskuuta 1945, Mittersill, Itävalta) oli itävaltalainen säveltäjä. Hän opiskeli sävellystä Arnold Schönbergin johdolla. Tämän ja Alban Bergin kanssa hänet luetaan ns. Toiseen Wienin koulukuntaan.
Elämä
Webern vietti lapsuutensa Wienin lisäksi Grazissa ja Klagenfurtissa. Hän opiskeli pianon- ja sellonsoittoa ja kirjoitti ensimmäiset sävellyksensä ennen vuosisadan vaihdetta. Vuonna 1902 hän aloitti musiikkitieteen opinnot Wienin yliopistossa opettajanaan muun muassa musiikkitieteilijä Guido Adler. Väitöskirjan Webern kirjoitti jo vuonna 1906 alankomaalaisen renessanssisäveltäjän Heinrich Isaacin musiikista.
Schönbergiin Webern tutustui vuonna 1904, ja tästä alkoi tiivis opettaja-oppilas -suhde. Hän ystävystyi myös Schönbergin toisen oppilaan Alban Bergin kanssa. Vuonna 1908 valmistunut Passacaglia oli Webernin sävellysopintojen epävirallinen lopputyö. Hän aloitti teatterikapellimestarin työt turvatakseen toimeentulonsa ja työskenteli muun muassa Bad Ischlissä, Wienissä, Teplitzissä, Danzigissa, Stettinissä ja Prahassa.