cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Australiankehrääjät
Elintavat
Australiankehrääjät ovat kehrääjien tavoin hyvin piilottelevia lintuja, eikä niiden elintavoista tiedetä paljoakaan. Suurin osa heimon elintavoista saadusta informaatiosta koskee australiankehrääjää (Aegotheles cristatus). Muiden lajien elintavoista, ravinnosta tai lisääntymisbiologiasta tiedetään hyvin niukasti ja joidenkin kohdalla ei lainkaan. Australiankehrääjät ovat yöeläimiä ja niitä näkee liikkeellä yleensä hämärän aikaan, pilvisellä säällä ja harvoin myös päivällä. Hyvästä suojaväristä huolimatta ne viettävät suuren osan valoisasta ajasta puunkolossa tai lehvästön suojissa. Vaikka ne eivät olekaan liikkeellä päiväsaikaan, niiden surisevia tai sihiseviä kutsuhuutoja kuulee puunkoloista. Australiankehrääjän oleskelun puussa voidaan varmistaa koputtamalla puunrunkoa, jolloin lintu kurkistaa kolostaan pöllön tapaan ja sihisee häiritsijälle. Jos häirintää jatketaan, lintu lentää läheiselle oksalle ja kääntyy tuijottamaan suoraan tunkeutujaa. Tämä vaikuttaa kuitenkin turhalta kun ottaa huomioon, että australiankehrääjät pystyvät kääntämään päätään 180 astetta. pienoiskuva|Australiankehrääjä kurkistamassa puunonkalosta [[Queenslandissa.]] Useimpien lajien ääntelystä tiedetään vain vähän. varoitusäänten lisäksi jotkin niistä päästävät möreitä ”owrr” tai kimakoita ”kee”-ääniä, aavemaisia huutoja, vihellyksiä tai kaakatusta. Australiankehrääjien lento on suoraviivaisempaa kuin kehrääjillä ja pöllökehrääjillä. Oksilla ne istuvat yleensä poikittain eivätkä muiden kehrääjälintujen tapaan pitkittäin. Heimon lajit eivät koskaan asetu pöllökehrääjille ja pökkelökehrääjille tyypilliseen oksantynkäasentoon. Vaikka australiankehrääjät liikkuvat yleensä yksikseen, niiden uskotaan pariutuvan eliniäksi. Ne eivät juuri tee vaelluksia, vaan pari pysyy samalla reviirillä vuoden ympäri.
Ravinto
Australiankehrääjien ravinto koostuu enimmäkseen lentävistä hyönteisistä. Toistaiseksi kuitenkin vain kahden lajin saalisvalikoimasta on saatu kunnollista tietoa. Australiankehrääjä syö erilaisia hyönteisiä, etenkin kovakuoriaisia, muurahaisia, heinäsirkkoja ja hepokatteja. Sille kelpaavat myös hämähäkit ja tuhatjalkaiset. Vuorikehrääjän saaliseläimet ovat lähinnä kovakuoriaisia, mutta pienemmissä määrin se nappaa myös yöperhosia, kärpäsiä, heinäsirkkoja ja kastematoja. Aiemmin australiankehrääjien uskottiin nappaavan saaliinsa pitkien lentomatkojen aikana, mutta todellisuudessa ne tekevät hyönteisiä napatessaan vain lyhyitä pyrähdyksiä. Linnut istuskelevat istumapaikallaan ja lentävät sieppaamaan havaitsemansa saaliin riippumatta siitä sijaitseeko hyönteinen tai muu ravintoeläin ilmassa, maassa, puunrungolla vai kasvillisuuden joukossa.
Lisääntyminen
pienoiskuva|[[John Gouldin piirros australiankehrääjistä 1800-luvulta.]] Australiankehrääjien pesinnästä saadut tiedot koskevat lähinnä australiankehrääjää. Muiden lajien kohdalla tietoa on vain vähän. Heimon jäsenet pesivät yleensä puunonkaloissa, mutta joskus myös kalliojyrkänteillä tai maatörmien käytävissä. Toisinaan kolot on pehmustettu lehdillä tai untuvilla, yleensä ne kuitenkin ovat paljaat. Soidinmenoista ei tiedetä juuri mitään. Naaras munii yhdellä pesintäkerralla 1-5 munaa. Ne ovat valkoisia, joskus täplikkäitä, muodoltaan lähes pyöreitä ja halkaisijaltaan 2-3 senttiä. Kaikkien australiankehrääjälajien lajien munankuoret ovat epätavallisen paksuja. Syytä tähän ei tiedetä. Molemmat vanhemmat osallistuvat poikasten hoitoon ja ainakin australiankehrääjällä molemmat myös hautovat. Tämän lajin haudonta-aika kestää noin 26 päivää ja poikaset ovat kuoriutuessaan valkoisen untuvan peitossa. Poikaset tulevat lentokykyisiksi 21-29 päivän kuluessa, muista lajeista ei ole tietoa. Australiassa ja luultavasti myös muualla voi syntyä kaksi poikuetta vuodessa.
Luokittelu
Australiankehrääjät on perinteisesti sijoitettu kehrääjälintuihin. Erään DNA-tutkimuksen mukaan australiankehrääjät erosivat muiden lahkon lajien yhteisestä kehityslinjasta vähän alle 19 miljoonaa vuotta sitten, eli pian sen jälkeen kuin kehrääjä- ja pöllölintujen esivanhemmat erkanivat toisistaan. Erään toisen DNA-DNA-hybridisaatio tutkimuksen mukaan heimo olisi eronnut muista lahkon lajeista jo noin 44 miljoonaa vuotta sitten. Monet tutkijat kuitenkin arvelevat, että australiankehrääjät olisivat lähempää sukua kiitäjälinnuille kuin kehrääjälinnuille. Australiankehrääjien lähimpinä sukulaisina on aiemmin pidetty pöllökehrääjiä. Tämä käsitys on ilmeisesti joistain yhteisistä anatomista piirteistä huolimatta väärä. Joka tapauksessa australiankehrääjät erkanivat muiden kehrääjälintuheimojen kehityslinjoista kaikkein varhaisimmin. Ranskasta on löydetty myöhäiseltä eoseenikaudelta peräisin olevia fossiileja, jotka saattavat kuulua australiankehrääjille. Mioseenikauden keskivaiheille ajoitettuja fossiileja on löydetty myös Uudesta Etelä-Walesistä, Australiasta. Vielä muutama tuhat vuotta sitten Uudessa-Seelannissa eli Megaegotheles novaezealandiae -niminen australiankehrääjälaji, joka oli lähes, ellei kokonaan lentokyvytön.
Ympäristövaliokunta
Ympäristövaliokunta (YmV) on yksi eduskunnan valiokunnista. Sen tehtävänä on käsitellä ympäristön- ja luonnonsuojelua, jätehuoltoa, vesilainsäädäntöä sekä myös asumista, kaavoitusta ja rakentamista koskevat asiat, esimerkiksi laatia mietintö valtioneuvoston tai kansanedustajien ympäristö- tai asumisasioihin liittyvistä lakialoitteista.
Valiokunnan jäsenet
Ympäristövaliokunnassa on 17 jäsentä ja 9 varajäsentä. Se kokoontuu tavallisesti neljä kertaa viikossa.
Timo Rinne
Timo Rinne (s. 2. toukokuuta 1988 Lahti) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestiksessä Kiekko-Vantaan joukkueessa. Rinne aloitti uransa vantaalaisessa TJV:ssä ja pelasi viimeiset juniorivuotensa Jokereissa. Rinne teki ensiesiintymisensä SM-liigassa, kun kaudella 2008–2009 hän pelasi Jokereiden liigajoukkueessa kuudessa SM-liigaottelussa yhteensä 10 minuuttia. Hän vietti loput kaudesta Jokereiden A-nuorissa. Kaudeksi 2009–2010 Rinne siirtyi Kiekko-Vantaaseen.
Juuso Ngaikukwete
Ngaikukweten vanhemmat olivat Ngaikukwete yaShimupeni and Mwalungilange yUugwanga. Hänet kastoi saksalainen lähetyssaarnaaja Friedrich Meisenholl Oukwanyamassa. Ngaikukwete kävi koulua Oniipassa vuosina 1918–20, ja vuosina 1922–25 hän opiskeli Oniipan pappisseminaarissa. Hän työskenteli pappina Oshitayissa vuosina 1925–34 ja Oshigambossa vuosina 1934–55.
Ngaikukwete oli naimisissa Mwaalwa Maria gaShelungun (s. 1899) kanssa. Heillä oli yksi poika.
Carol (elokuva)
Carol on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut brittiläis-yhdysvaltalainen romanttinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Todd Haynes. Sen on käsikirjoittanut Phyllis Nagy, ja se perustuu Patricia Highsmithin romaaniin The Price of Salt. Elokuvan pääosissa esiintyvät Cate Blanchett ja Rooney Mara. Sivuosia esittävät muun muassa Sarah Paulson ja Kyle Chandler. Elokuva sijoittuu 1950-luvun New Yorkiin, ja se kertoo nuoresta valokuvaajasta ja tämän suhteesta vanhempaan naiseen.
Carol sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla 17. toukokuuta 2015. Elokuva sai myönteisen vastaanoton, ja se oli yksi vuoden 2015 parhaiten arvostelluista elokuvista. Yhdysvalloissa elokuva sai ensi-iltansa 20. marraskuuta 2015, ja Britanniassa 27. marraskuuta 2015.
Vuonna 2016 Carol äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.
Julkaisu
Elokuva valittiin kilpailemaan Kultaisesta palmusta vuoden 2015 Cannesin elokuvajuhlilla. Se esitettiin Pohjois-Amerikassa ensi kertaa Telluriden elokuvajuhlilla, minkä lisäksi se esitettiin myös New Yorkin elokuvajuhlilla. Britanniassa se esitettiin ensi kerran Lontoon elokuvajuhlien gaalaillassa 14. lokakuuta 2015. Se sai rajoitetun julkaisun Yhdysvalloissa 20. marraskuuta 2015. Britanniassa se sai ensi-iltansa 27. marraskuuta 2015. Suomessa elokuva ilmestyi 19. helmikuuta 2016.
Vastaanotto
Carol sai erittäin myönteisen vastaanoton kriitikoilta. Se sai suosionosoitukset Cannesin elokuvajuhlilla sekä lehdistön näytöksessä että sen ensi-illassa. Kriitikot kehuivat erityisesti Haynesin ohjausta, Blanchettin ja Maran suoritusta, elokuvausta, puvustusta sekä musiikkia, ja arvelivat sen olevan vahva ehdokas voittamaan Cannesissa. Arvosteluja keräävän sivuston Rotten Tomatoesin mukaan 93 % kriitikoista antoi elokuvalle hyvän arvostelun keskimääräisellä arvosanalla 8,6/10. Laskelma perustuu 217 arvosteluun. Metacriticissä elokuvalla on painotettu keskiarvo 95/100 perustuen 44 arvosteluun, osoittaen ”laajaa kehuntaa”. Carol oli yksi vuoden 2015 parhaiten arvostelluista elokuvista.
Palkinnot
Carol oli ehdolla Kultaisen palmun saajaksi Cannesin elokuvajuhlilla. Rooney Mara jakoi Cannesissa parhaan naispääosan palkinnon Emmanuelle Bercot’n kanssa. Lisäksi Carol sai HLBT-aiheisille elokuville myönnetyn Queer Palmin.
Carol oli ehdolla kuuteen Oscar-palkintoon parhaasta naispääosasta, naissivuosasta, sovitetusta käsikirjoituksesta, musiikista, kuvauksesta ja puvustuksesta. Se oli ehdolla viiteen Golden Globe -palkintoon parhaasta draamaelokuvasta, ohjauksesta, naispääosasta (sekä Blanchett että Mara) ja sävellyksestä, mutta ei voittanut yhtäkään. Elokuva sai enemmän ehdokkuuksia kuin mikään muu. Blanchett ja Mara olivat ehdolla SAG-palkintoon parhaasta naispääosasta (Blanchett) ja sivuosasta (Mara).
Carol on listattu monen kriitikon top 10 -listoille.
Da Nangin kansainvälinen lentoasema
thumb|220px|Da Nangin kansainvälinen lentoasema
Da Nangin kansainvälinen lentoasema sijaitsee Đà Nẵngin kaupungin lähellä  Vietnamin keskiosassa. Se on rakennettu vuonna 1940, ja samat kiitotiet ovat sekä ilmavoimien että siviililiikenteen käytössä. Nykyisin lentoasemaa käyttää 30 lentoyhtiötä 20 maasta.
Valentin Rasputin
Valentin Grigorjevitš Rasputin (15. maaliskuuta 1937 Ust-Uda, Neuvostoliitto – 14. maaliskuuta 2015 Moskova, Venäjä ) oli venäläinen kirjailija. Hän syntyi Siperian itäosassa Ust-Udassa ja muutti myöhemmin Irkutskiin, missä hän yliopisto-opintojen ohessa toimi myös toimittajana.
Kirjailijanura
Rasputinin esikoisteos Marian rahat julkaistiin vuonna 1968. Suomeksi on julkaistu ainakin kansainvälisesti katsottuna läpimurtoteos, novelli Elä ja muista. Jäähyväiset Matjoralle on myös filmatisoitu. Rasputinia pidettiin yhtenä merkittävimmistä uudemman aikakauden neuvostokirjailijoista. Hän saikin useita tunnustuksia ja kunnianosoituksia kirjailijantyöstään, kuten valtionpalkintoja.
Rasputinin kirjallinen tyylilaji oli eeppisen kerronnallista proosaa. Esikuvikseen hän mainitsi Tšehovin ja Tolstoin.
Rasputin oli tunnettu myös luonnonsuojelijana, erityisesti Siperian jokien suhteen.
Palkinnot ja tunnustukset
Lisäksi lukuisia muita kirjallisuuden tunnustuspalkintoja.
Acorn-luokka
Acorn-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston oli vuosien 1909-1910 laivasto-ohjelmassa tilattujen 20 hävittäjän muodostama alusluokka, joka nimettiin uudelleen lokakuussa 1913 H-luokaksi. Aluksista tuhoutui ensimmäisessä maailmansodassa kolme ja jäljelle jääneet myytiin romutettavaksi pian sodan päätyttyä.
Suunnittelu
Alusten aseistuksena olivat kaksi neljän tuuman tykkiä keulakannella, mikä oli korotettu edeltäneeseen luokkaan verrattuna, ja puolikannella. Kaksitoistanaulaiset olivat keskilaivassa kahden etummaisen savuhormin välissä aluksen kummallakin laidalla. Torpedoputket oli sijoitettu savuhormien taakse kummallekin laidalle kahtapuolen valonheitinkoroketta.
Luettelo Suomen avaruustoiminnasta
thumb|250px|[[Phoenix (luotain)|Phoenix-laskeutujan Marsin kaasunpaineen mittausanturit toteutti Suomen Ilmatieteen laitos.]] Tämä on luettelo avaruustoiminnan hankkeista, joissa suomalaiseksi katsottava taho on hankkeen vetovastuussa tai osallistunut hankeeseen merkittävällä tavalla. Hankkeet on lueteltu aakkosjärjestyksessä. Yleisemmin Suomen avaruustoiminnasta on sivulla Suomen avaruustoiminta.
Suomalaisia tahoja on osallistunut yli 60 satelliitti- tai luotainlennon toteutukseen eli Suomessa osin tai kokonaan rakennettuja laitteita, rakenneosia tai ohjelmistoja on lentänyt yli 70 avaruusaluksessa, kun otetaan huomioon, että esim. Cluster-satelliitteja rakennettiin kahdeksan. Galileo IOV-paikannussatelliitteja on neljä ja EUMETSATin sääsatelliitteja tehdään 3-5 kappaleen sarjoina. Suomen osuus yksittäisen satelliitin rakentamisesta on tyypillisesti alle 2 prosenttia sen kustannuksista.
Satulinna (kappale)
Jukka Kuoppamäki levytti kappaleesta oman versionsa vuonna 1997. Se julkaistiin hänen Aika näyttää -albumillaan.
Luettelo Suomen avaruustoiminnasta
Ensimmäinen hanke, johon suomalaiset osallistuivat, oli Neuvostoliiton Phobos-1, joka laukaistiin heinäkuussa 1988. Vuonna 2017 suomalainen avaruusteollisuus ja -tutkimus osallistui yli 20 tulevan avaruusaluksen suunnitteluun ja rakentamiseen.
Satulinna (kappale)
Kappaleen työstö
Jari Sillanpää valittiin tangokuninkaaksi vuonna 1995. Myöhemmin kävi ilmi, että Jukka Kuoppamäki oli seurannut Sillanpäätä Tangomarkkinoilla ja pitänyt hänen laulustaan. Jo aiemmin saman vuoden keväällä Sillanpää oli pyytänyt Kuoppamäkeä tekemään hänelle kappaleen. Tangokuninkaaksi kruunaamisen jälkeen Sillanpää soitti Kuoppamäelle Saksaan:
Jukka Kuoppamäki suunnitteli kappaleesta tangoa, mutta sovittaja Kassu Halonen muokkasi siitä beat-iskelmän. Sanoitukseen innoittivat Kuoppamäen vaimon sanat, joita hän halusi kuulla: ”Oonhan mä sun ainoa, sano se mulle”.
Luettelo Suomen avaruustoiminnasta
Vuonna 2017 laukaistiin ensimmäiset suomalaiset satelliitit. Ensimmäinen Suomessa rakennettu satelliitti, Aalto-1, laukaistiin kesäkuussa 2017. Laukaistuksi ennen sitä kerkesi kuitenkin Aalto-2-satelliitti 18. huhtikuuta 2017.
Satulinna (kappale)
Kappaleen työstö
Kuoppamäki lähetti Sillanpäälle faksilla ”Satulinnan” nuotit. Sillanpää piti kappaleesta ja alkoi esittää sitä keikoillaan. Kun Sillanpään ensimmäistä albumia ryhdyttiin tekemään, ei ollut kuitenkaan varmuutta, otettaisiinko ”Satulinna” sille mukaan. Sillanpään mukaan hän joutui ”pikkaisen taistelemaan”, että se otettaisiin levylle.
Julkaisu ja suosio
”Satulinna” muodostui Sillanpään esikoisalbumin suurimmaksi hitiksi. Se julkaistiin singlenä, jossa toinen kappale oli Kassu Halosen säveltämä ja sovittama, ja Vexi Salmen sanoittama ”Oot täydellinen”. ”Satulinna” nousi listoille marraskuussa 1995. Se ei yltänyt singlelistalle, mutta pääsi 50 hittiä -listan kärkeen sekä radiosoittolistan neljänneksi. Kappale käynnisti Suomen kevyen musiikin osastolla poikkeuksellisen Jari Sillanpää -huuman. Samalla kappale sinetöi Sillanpään aseman iskelmägenren kestosuosikkina.
Luettelo Suomen avaruustoiminnasta
Suomalaisvetoiset satelliittihankkeet
Kesäkuussa 2020 meneillään on lukuisia satelliitti-hankkeita, jossa suomalainen taho on hankkeen päätoimija. Näistä neljä on cubesat-luokkaa ja yksi, Iceye, alle 100 kg:n piensatelliitti. Lisäksi vuoden 2017 lopusta lähtien Suomen Akatemian rahoittama FORESAIL-huippuyksikkö kehittää useampia nanosatelliitteja.
Satulinna (kappale)
Julkaisu ja suosio
Sillanpää kertoi vuonna 2014, että ”Satulinna” on hänen uransa tärkein kappale. Myös Kuoppamäki on sittemmin kuvannut sitä erääksi rakkaimmista sävellyksistään. Kappaleen suosion on katsottu vuosien saatossa kasvaneen. Vuonna 2014 se valittiin Ilta-Sanomien verkkoäänestyksessä kaikkien aikojen toiseksi parhaaksi iskelmäksi. Iskelmä-radioaseman äänestyksessä 2006 se oli valittu kaikkien aikojen iskelmäksi. Vuonna 2016 se ylsi saman radioaseman äänestyksessä neljänneksi.
Luettelo Suomen avaruustoiminnasta
Aalto-1
thumb|Aalto-1 -satelliitin avaruuteen lähetettävä lentomalli maaliskuussa 2016. Aalto-1-nanosatelliitin (CubeSat) suunnittelu alkoi vuoden 2010 alussa Aalto-yliopiston avaruustekniikan kurssin puitteissa noin seitsemän suomalaisen diplomi-insinöörin ja teknillisen alan yliopisto-opiskelijan voimin. Syksyllä 2010 hanke jatkui noin 20 opiskelijan ja jatko-opiskelijan voimin toisen avaruustekniikan kurssin puitteissa. Hankkeessa mukana olevista noin puolet oli ulkomaalaisia Space Masters -opiskelijoita, jotka muunsivat kaiken projektin dokumentaation englanninkieliseksi. Hanke sai syksyllä 2010 Aalto-yliopiston MIDE-projektirahoituksen. Lokakuussa 2016 satelliitti oli laukaisuvalmis mutta odotti laukaisua SpaceX:n Falcon 9:llä. Laukaisin vaihtui 2017 intialaiseen rakettiin, laukaisu tapahtui lopulta 23. kesäkuuta 2017.
Satulinna (kappale)
Julkaisu ja suosio
Jari Sillanpää esittää ”Satulinnan” jokaisella keikallaan. Live-esiintymisissä siitä on ollut tapana tehdä erilaisia sovituksia. Esimerkiksi kesän 2014 keikoilla siitä esitettiin puoliksi beat- ja puoliksi latinalaismerikkalaista versiota.
Luettelo Suomen avaruustoiminnasta
Aalto-2
Aalto-2 on Aalto-yliopiston toinen Cubesat, jonka piti tutkia ilmakehää osana belgialaisvetoista QB50-konstelaatiota, jossa nimensä mukaisesti on (noin) 50 satelliittia. QB50 laukaistiin Orbital ATK- yhtiön Antares -kantoraketilla ja Cygnus-kapselilla ISS:lle, josta satelliitit aikanaan varsinaisesti toimitettiin kiertoradoilleen. Konstellaatio laukaistiin 25. maaliskuuta 2017. Laukaisu tehtiin kuitenkin Atlas 5-kantoraketilla Floridasta. Satelliitti vapautettiin avaruuteen avaruusasemalta toukokuussa. Satelliitin toiminta-aika jäi teknisen vian takia lyhyeksi.
Satulinna (kappale)
Muut versiot
Jari Puhakan sovittama ja Jukka Kuoppamäen levyttämä versio julkaistiin vuonna 1997 Kuoppamäen albumilla Aika näyttää. Vuonna 1998 ”Satulinnan” levyttivät Cantarelli-viihdekuoro sekä Ykslysti Yhtye, ja 1999 Keijo Koo sekä Jorma Timberg. Muita levyttäjiä ovat muun muassa Mikko Alatalo, Protoni, Antti Ahopelto, Jonne Aaron ja Rajaton.
Luettelo Suomen avaruustoiminnasta
Iceye
Iceye kehittää pieniä tutkasatelliitteja. Satelliitit ovat massaltaan hieman alle 100 kg, ja niitä on tarkoitus lähettää avaruuteen kokonainen parvi; aluksi kuusi. Iceye X1-satelliitti laukaistiin Intiasta 12. tammikuuta 2018. Iceye X2 laukaistiin Kaliforniasta 3. joulukuuta 2018. Tätä seurasivat 5. heinäkuuta 2019 ICEYE X4- ja X5-satelliitit. ICEYE-X6 ja ICEYE-X7 laukaistiin 28. syyskuuta 2020 Venäjältä. 24. tammikuuta 2021 laukaistiin kolme uutta Iceye-satelliittia avaruuteen (Iceye X8, X9 ja X10). 30. kesäkuuta 2021 laukaistiin neljä Iceye-satelliittia.
Reaktor Hello World
Reaktor Hello World on Reaktor-yhtiön ensimmäinen satelliitti. , joka laukaistiin 29. marraskuuta 2018 avaruuteen Intiasta.
Hello World on Reaktor Space Lab Oy:n kehittämä CubeSat-satelliitti. Satelliitissa on radio, gps-laitteisto sekä kamera. Satelliitti kiertää maata 600 kilometrin radalla ja sen toiminta-ajaksi on suunniteltu enintään neljä vuotta.
Suomi 100
Suomi 100 on Aalto-2 satelliittiin pohjautuva 2-yksikön Cubesat-satelliitti. Aalto-yliopisto toteutti hankkeen, joka oli osa Suomen 100-vuotisjuhlallisuuksia. Satelliitin toteutus alkoi keväällä 2015 ja Suomi 100 -satelliitti oli tarkoitus laukaista vuonna 2017. Laukaisun piti tapahtua huhtikuussa 2018 Intiasta mutta tapahtui 3. joulukuuta 2018 Falcon 9-laukaisuna Vandenbergistä, Kaliforniasta.
Aalto-3
Aalto-3 on 1U-kokoinen Cubesat, jota kehitetään "open source"-hengessä Aalto-yliopiston opiskelijoiden voimin. Ohjelmistopohjainen radio on sen päähyötykuorma
AuroraSat-1
Aurora Propulsion Technologies -yrityksen nanosatelliitti yrityksen tuotteiden, plasmajarrun ja asennonsäätöjärjestelmän, testaukseen ja esittelyyn. Projekti käynnistyi 2020 helmikuussa ja laukaistaan 2020 joulukuussa.
Irena Bespalovaite
Irena Bespalovaite on liettualainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän opiskeli Vilnan musiikki- ja teatteriakatemiassa sekä Salzburgin Mozarteumissa, josta hän sai diplominsa vuonna 2001 ja voitti Lilli Lehmann -mitalin. Ensimmäiset kiinnityksensä Bespalovaite sai vuonna 1996. Hän on tulkinnut muiden muassa Wolfgang Amadeus Mozartin ja Gioacchino Rossinin teosten rooleja. Hän on levyttänyt Naxokselle Mozartin ja Arnold Schönbergin oopperoita.
Luettelo Suomen avaruustoiminnasta
FORESAIL
FORESAIL-1 on Aalto-yliopisto kehittämä satelliitti. Sen hyötykuormat ovat elektroneja ja protoneja mittaava partikkeliteleskooppi (PATE), jonka toteuttaa Turun yliopisto, ja Ilmatieteen laitoksen kehittämä elektrostaattinen plasmajarru, joka tuo satelliitin alas kiertoradaltaan. . FORESAIL-1 laukaisua on siirretty eteenpäin.
KvarkenSat
EU-rahoitteisessa hankkeessa KvarkenSpaceEco (kesto 9/2019–06/2022) Vaasan yliopisto ja eräät skandinaaviset yliopistot kehittävät KvarkenSat Cubesat-satelliittia. Se on tarkoitus laukaista vuonna 2023.
LappiSat-1
LappiSat-1 on Sodankylän geofysiikan observatorio n valmistelema kehityshanke, joka tähtää laukaisuun v. 2024. Koesatelliitti kuvaa revontulia avaruudesta ja samalla tutkii magneettista ympäristöä.
W-Cube
W-Cube on VTT:n ja Reaktor Space Lab-yrityksen ESA:n tietoliikenneohjelmassa kehittämä Cubesat-satelliitti, joka tutkii Q/V-kaistan satelliittitietoliikennettä. Sekä radiohyötykuorma että satelliitti ovat rakenteilla talvella 2019 ja satelliitti laukaistaneen vuoden 2019 lopussa.
Toteutuneet kansainväliset hankkeet
Näissä hankkeissa suomalainen taho on ollut mukana merkittävässä osassa mutta ei vetovastuussa. Luettelon suhteen hanke katsotaan toteutuneeksi, kun se on laukaistu; onnistuneesti tai ei.
AMSAT P3D
Saksalaisten radioamatöörien rakentama kaikkien aikojen suurin radioamatöörisatelliitti AMSAT Phase3D sisälsi suomalaisten radioamatöörien rakentamaa radiotekniikkaa. Satelliitti laukaistiin 16. marraskuuta 2000 Ariane 5 -kantoraketin päähyötykuorman mukana.
Astrid 1
Ruotsalainen 27 kg painava mikrosatelliitti Astrid 1 laukaistiin 24. tammikuuta 1995 Kosmos-3M-raketilla Plesetskistä Venäjältä. Se oli Ruotsin kolmas kansallisesti toteutettu tiedesatelliitti. Satelliitin rakensi Swedish Space Corporation, jonka toimipaikka on Solnassa Tukholman kupeessa.
Astrid 1:n pääinstrumentit ovat PIPPI-niminen ”Energetic Neutral Atom” -instrumentti, EMIL-niminen elektronispektrometri ja kaksi ultraviolettikameraa revontulien kuvaamiseksi. Ne kehitti Swedish Institute of Space Physics eli avaruusfysiikan instituutti Kiirunassa. Satelliitissa on suomalaista elektroniikkaa satelliitin plasmainstrumentissa. Sen toimitti Ilmatieteen laitos.
Satelliitin tiedelaitteiden toiminta päättyi 27. elokuuta 1995 niiden tehojärjestelmän vaurioon: kolmen instrumentin yhteistä tasajännitemuuntajaa ei saatu enää kytketyksi päälle. Syynä oli ylikuormitus.
Satelliittitehtävän kokonaiskustannus oli 1,4 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria mukaan lukien laukaisu.
BepiColombo
BepiColombo on ESA:n ja JAXA:n yhteinen 20. lokakuuta 2018 alkanut avaruuslento Merkuriukseen. Siihen piti tulla myös Venäjän avaruusjärjestön toteuttamat Merkurius-pinta-asemat, mutta ne karsiutuivat 2000-luvun alussa ESAn kustannusten pienentämiseksi. Missio koostuu japanilaisesta Merkuriuksen magnetosfääriä mittaavasta MMO-luotaimesta (Mercury Magnetospheric Orbiter) ja ESAn Merkuriusta kartoittavasta MPO-luotaimesta (Mercury Planetary Orbiter). ESAn toteutettavana oli myös MPO-luotaimen ja MPO-luotaimen ja MMO-luotaimen yhteisen kuljetusaluksen suunnittelu ja rakentaminen, joiden kustannukset nousivat kesään 2009 mennessä 450 miljoonasta eurosta yli 650 miljoonaan euroon. Mission laukaisu lykkääntyi vuosilla. . Mission kustannus ESAlle on yli 970 miljoonaa euroa.
Space Systems Finland toteutti luotaimen ohjelmistojen laadunvarmistustestauksen.
Oulun yliopiston Koneinsinööriosasto toteutti pallo-lankapuomimekamismit Japanin MMO-luotaimen Mefisto/PWI-laitteeseen.
Cassini
thumb|250px|Taiteilijan näkemys [[Cassini-Huygens|Cassini-luotaimesta Saturnuksen luona.]] NASAn Saturnusta tutkiva Cassini-avaruusalus laukaistiin 15. lokakuuta 1997 Kennedyn avaruuskeskuksesta Floridasta Titan IV-B/Centaur -kantoraketilla. Cassini on historian suurimpia planeettaluotaimia. Sen tyhjäpaino on 2 150 kg, ja tankattuna se painaa 5 600 kg. Cassini on myös yksi monimutkaisimmista ja kalleimmista avaruusluotaimista, ja sitä on kutsuttu viimeiseksi dinosaurukseksi. Vuosi 1997 oli jo ”nopeammin, halvemmalla, parempaa” -avaruusluotaimien aikaa, jolloin luotaimien koko pieneni ja NASA laukaisi useampia luotaimia kuin edeltävinä vuosina. Alus on 7 metriä korkea ja 4 metriä leveä ja syvä. Luotain otti kahdesti lisävauhtia Venuksen, kerran Maan ja kerran Jupiterin gravitaatiosta. Se mittaa Saturnusta vuosina 2004–2009.
Cassini kuljettaa mukanaan ESAn Huygens-laskeutujaa, joka hoiti moitteettomasti tehtävänsä 14. tammikuuta 2005.
Cassini-aluksessa on CAPS-plasmainstrumentti, jonka ”Ion Beam Spectrometer” eli IBS-spektrometri on Oulun yliopiston ja VTT:n toteuttama. VTT on rakentanut myös CAPS:n (Cassini Plasma Spectrometer) ja saksalais-amerikkalaisen MIMI-instrumentin pyörityskoneistot (Magnetosphere Imaging Instrument). Niinpä Cassinin 22 000 sähköisestä liittimestä tusinan verran liittyy suomalaiseen avaruustekniikkaan.
Avaruussukkula
NASA:n avaruussukkulalennoilla on tutkittu suomalaisilla laitteilla muun muassa astronauttien verenkiertoa. Vuonna 1998 kuopiolaisia lääketieteellisiä mittalaitteita (Itä-Suomen yliopisto ja Medikro Oy; CAFTS-laite) aiottiin lennättää Neuro-Shuttle-lennolla.
Ajeco Oyn videodigitointielektroniikkaa on ollut käytössä ainakin sukkulalentojen STS-68, STS-83 ja STS-94 aikana.
Antimateriaa tutkiva NASAn johtama kansainvälinen AMS-1-instrumentti lensi NASAn Discovery-avaruussukkulan STS-91-lennolla kesäkuussa 1998. Sen suomalaisen osuuden totetukseen osallistui Turun yliopisto ja tässä yhteydessä suomalaisia toimi laitteen lennonjohdossa Yhdysvalloissa. Vuoden 1998 koe ei havainnut antiheliumia, mutta AMS-1 laite vaikutti toimivan hyvin.
Chandrayaan-1
Intian avaruusjärjestö (ISRO) laukaisi ensimmäisen intialaisen kuuluotaimen Chandrayaan-1:n 22. lokakuuta 2008. Suomi oli toteuttamassa sen aurinkomonitoria. Se perustui ESAn SMART-1-kuuluotaimen D/CIXS-laitteen aurinkomonitoriin (XSM, X-ray Solar Monitor). Sen tieteellistä puolta johti Helsingin yliopiston observatorio, ja teknisen toteutuksen teki Oxford Instruments -yhtiö.
Cluster
Cluster on ESAn Maan magnetosfääriä tutkivan neljän satelliitin parvi (engl. cluster). Clusterilla mitataan Maan magneettikentässä liikkuvia hiukkasia ja sähkömagneettisia ilmiöitä, erityisesti aurinkotuulen vaikutuksia. Laukaisu Ariane 5 -kantoraketin ensimmäisenä lentona epäonnistui 4. kesäkuuta 1996. Raketin asennonsäädön ohjelmoinnissa oli virheitä, jotka johtuivat Ariane 4 -kantoraketin vastaavien tietokoneohjelmistojen uudelleenkäytöstä vajavaisin päivityksin. Vuonna 2004 Ariane 5:n, joita on laukaistu parikymmentä kappaletta, luotettavuus oli vain 87 %, mutta on noussut siitä tasaisesti. Raketin tuhoutuminen oli kova isku ESA:lle, mutta päätös korvaavien satelliittien rakentamisesta tehtiin pian.
Satelliittien tehojärjestelmässä oli suomalaisia laitteita, jotka olivat Patrian ensimmäisiä satelliitin laitteiden kaupallisia toimituksia. Oulun yliopisto oli toteuttanut sen EFI-sähkökenttäinstrumentin mekanismit.
Cluster-II
Neljä ESAn magnetosfäärisatelliittia laukaistiin 16. heinäkuuta ja 19. heinäkuuta 2000 kahdella Sojuz-kantoraketilla. Cluster II -alukset pystyttiin rakentamaan neljässä vuodessa. ESA:n tiedeohjelma jopa löysi rahoituksen satelliittien instrumenttien toteuttamiseen ESAn rahoituksella. ESA nimittäin edelleen maksattaa tiedeluotainten tieteelliset mittalaitteet niillä mailla, joiden tutkijoiden laitteita ne ovat. Yhdysvalloissa NASA maksaa vastaavan kulun, ja tutkijat saavat silti rakentaa itse laitteensa, usein osin tai kokonaan avaruusteollisuuden avulla.
Suomalaisosuus molemmissa Cluster-parvissa oli Patrian valmistamat satelliitin tehojärjestelmän laitteet ja Oulun yliopiston osallistuminen kahteen sähkökenttäinstrumenttiin.
Contour
NASAn komeettaluotain Contour laukaistiin avaruuteen 3. heinäkuuta 2002. Sen tutkimuskohde oli komeetta Encke. Alus kuitenkin räjähti 6 viikkoa laukaisun jälkeen siirtoradalla sen rakettimoottorin vakavan toimintahäiriön vuoksi. Moottorilla oli tarkoitus kiihdyttää aluksen nopeutta avaruudessa. Contourin suomalaisen tähtien välisen pölyn mittalaitteen oli rakentanut Ilmatieteen laitoksen.
CryoSat
ESA:n jäätiköitä tutkivan satelliitin CryoSatin laukaisu Plesetskin kosmodromilta epäonnistui 8. lokakuuta 2005 venäläisen Rockot-kantoraketin toisen rakettivaiheen vian vuoksi. Satelliitissa oli Patrian toteuttama sähköjärjestelmän laite.
CryoSat-2
ESA päätti keväällä 2006 rakentaa tuhoutuneen CryoSatin tilalle sen kopion, eri laitteiden rakentajat ovat samoja kuin tuhoutuneessa satelliitissa olivat. Se laukaistiin Baikonurista venäläisellä Dnepr-kantoraketilla 8. huhtikuuta 2010. Satelliitissa on Patrian toteuttama sähköjärjestelmän laite.
Envisat-1
ENVISAT-1 on ESAn kaukokartoitussatelliitti. Laukaisu tapahtui 1. maaliskuuta 2002 Ariane 5 -kantoraketilla 800 km:n polaariradalle.
Ranskalais-suomalainen GOMOS-otsoni-instrumentti oli suomalaisen konsortion rakentama, johon kuului Patria, Space Systems Finland ja VTT. Kaikkiaan laitteen kehitys maksoi kymmeniä miljoonia euroja, josta Ranska rahoitti ja toteutti valtaosan.
EOS-Aura
Otsonia tutkiva NASAn EOS-Aura-kaukokartoitussatelliitti, joka laukaistiin 15. heinäkuuta 2004 Delta 2-kantoraketilla Kaliforniassa sijaitsevasta Yhdysvaltain ilmavoimien Vandenbergin tukikohdasta. Hollantilais-suomalainen OMI on ilmakehän otsonia mittaava instrumentti, jonka toteuttivat Patria, Space Systems Finland, VTT ja Ilmatieteen laitos, jolla on Sodankylässä maa-asema, joka pystyy vastaanottamaan EOS-Auran ja sen sisaralusten dataa.
ESTCube-1
ESTCube-1 on Viron ensimmäinen satelliitti, joka laukaistiin 7. toukokuussa 2013 Vega-kantoraketilla Kourousta. Se on yhden kilogramman painoinen Cubesat-satelliitti.
Eräs sen hyötykuormista on Ilmatieteen laitoksen kehittämä satelliittia jarruttava kelalta purettava lieka, jonka vastusvoima syntyy sähköpurjetekniikalla.
Exomars 2016
ExoMars on ESAn Mars-missio, jossa lähetetään Mars-luotain sekä vuonna 2016 että 2020. Vuoden 2016 Exomars-kiertorataluotain (TGO) ja laskeutuja (Schiaparelli) laukaistiin avaruuteen 8. maaliskuuta 2016. Ilmatieteen laitos toteutti Schiaparelli-laskeutujan DREAMS-mittalaitteen paine- ja kosteusmittausjärjestelmän.
Sciaparelli-laskeutuja lensi Marsin kaasukehään 19.10.2016, mutta vaikuttaa siltä, että sen laskeutuminen epäonnistui sen lentonopeutta hidastavan laskeuvarjon irrotuksen tapahduttua liian aikaisin ja myös pinnalle asettumista varten nopeutta hidastavien rakettimoottorien liian lyhyen polton takia. ESAn johto laskun jälkeen otti käyttöön termin "Schiaparelli test module".
Freja
Freja on ruotsalainen tiedesatelliitti, joka on laukaistu 6. lokakuuta 1992 kiinalaisella Long March 2C eli CZ-2C-kantoraketilla Jiuquanin rakettikeskuksesta Kiinan kansantasavallasta. Tehtävä päättyi 9. lokakuuta 1996. Mukana oli Ilmatieteen laitoksen, Oulun yliopiston ja Patrian rakentamaa elektroniikkaa ja instrumentaatiota plasmainstrumentissa.
GAIA
ESAn kehittämään GAIA-avaruusalukseen Patria ja Space Systems Finland toteuttavat 2010-luvun alussa perustuotteitaan, elektroniikkaa ja ohjelmistoja. GAIA laukaistiin radalleen 19. joulukuuta 2013.
Galileo
Space Systems Finlandilla ja Patrialla oli Galileo-navigaatiosatelliittien esikehityksessä eli IOV-vaiheessa elektroniikka- ja ohjelmistotyöosuuksia Galileo-satelliiteissa. IOV (In-Orbit Validation, eli kiertoradalla suoritettava testaus) vaiheessa valmistettiin 4 Galileo-satelliittia, joilla tehtiin järjestelmän testaus avaruudessa ennen suursarjan toteutusta. Kaksi ensimmäistä Galileo IOV-satelliittia laukaistiin Kourousta Sojuz-kantoraketilla 21. lokakuuta 2011 ja seuraavat kaksi 12. lokakuuta 2012.
Tietokirjallisuuden Finlandia
Tietokirjallisuuden Finlandia-palkinto (vuoteen 2015 saakka Tieto-Finlandia-palkinto) on myönnetty vuodesta 1989 ansiokkaalle suomalaiselle yleistajuiselle tietokirjalle, ”jonka voidaan katsoa merkittävästi edistävän lukijoiden kiinnostusta kerronnaltaan taidokkaaseen tietokirjallisuuteen”. Palkinnon myöntää Suomen Kirjasäätiö. Palkinnon suuruus on 30 000 euroa. Alkuperäinen palkintosumma oli 100 000 markkaa. Vuonnna 1998 palkintosumma nousi 150 000 markkaan.
Luettelo Suomen avaruustoiminnasta
GOCE
GOCE on ESA:n kaukokartoitussatelliitti, joka laukaistiin 17. maaliskuuta 2009. Se mittaa Maan painovoimajakaumaa. Space Systems Finland toteutti sen asennonsäätöjärjestelmän ohjelmistot.
Herschel
Herschel oli ESA:n infrapunatähtitiedettä tehnyt satelliitti (avaruusteleskooppi). Satelliitti laukaistiin Planck-satelliitin kanssa Guyanan avruuskeskuksesta 14. toukokuuta 2009. . Sen nominaalinen missio päättyi vuonna 2014.
Wolfgang Schöne
Wolfgang Schöne (s. 9. helmikuuta 1940 Bad Gandersheim) on saksalainen oopperalaulaja, äänialaltaan bassobaritoni. Hän opiskeli konservatorioissa Hannoverissa sekä Hampurissa ja sai diplominsa vuonna 1969. Hänen ensisijainen opettajansa oli Naan Pöld. Hän aloitti uransa voitettuaan kansainväliset kilpailut Rio de Janeirossa, Bordeauxissa, Berliinissä, Hertogenboschissa ja Stuttgartissa.
Tietokirjallisuuden Finlandia
Tieteentekijät ja tietokirjailijat ovat arvostelleet palkinnon perusteita liian löyhiksi, viihteellisiksi ja epätieteellisiksi.
Luettelo Suomen avaruustoiminnasta
HETE
NASAn gammapurkauksia tutkiva tiedesatelliitti HETE tuhoutui lentokoneesta laukaistun Pegasus-raketin laukaisuyrityksessä 4. marraskuuta 1996. Satelliitissa oli Suomessa valmistettu röntgeninstrumentti.
Tietokirjallisuuden Finlandia
Vuonna 2016 palkinto jaettiin ensimmäisen kerran nimellä tietokirjallisuuden Finlandia-palkinto.
Luettelo Suomen avaruustoiminnasta
HETE-II
HETE II oli laukaisussa tuhoutuneen HETEn korvannut satelliitti, joka laukaistiin 9. lokakuuta 2000 Pegasus-raketilla. Aluksella on Suomessa Metorex-yrityksen eli nykyisen Oxford Instruments Analytical -yrityksen valmistama röntgenlaite.
Wolfgang Schöne
Maineensa levittyä Saksan ulkopuolelle Schöne pääsi usein esiintymään eri puolille Eurooppaa, Yhdysvaltoihin, Meksikoon, Etelä-Amerikkaan ja Japaniin. Hän liittyi vuonna 1973 Stuttgartin oopperaan, minkä lisäksi hän on usein vieraillut Wienin valtionoopperassa ja Hampurin oopperassa. Hän esiintyi myös Salzburgin festivaalilla. Vuonna 1978 hän sai Kammersänger-arvonimen. Vuonna 1979 Schöne esiintyi ensimmäistä kertaa Israelin filharmonikkojen kanssa Johann Sebastian Bachin H-mollimessun (BWV 232) esityksessä, jonka johti Helmuth Rilling.
Schönen ooppera- ja konserttiohjelmisto ulottuu Claudio Monteverdin teoksista Krzysztof Pendereckin ja Hans Werner Henzen kaltaisten nykysäveltäjien tuotantoon.
Luettelo Suomen avaruustoiminnasta
Huygens
thumb|250px|Taiteilijan näkemys [[Huygens-laskeutujasta laskeutumassa Saturnuksen Titan-kuun pinnalle. Laskeutujan mukana lähetettiin kaksi suomalaista laitetta: italialais-suomalainen HASI, joka on Titanin kaasukehää tutkiva laite, ja italialais-suomalainen radiokorkeusmittari.]] Huygens on ESAn luotain tai laskeutuja, joka tutkii Saturnuksen Titan-kuuta. Emäalus Cassini kuljetti sen vuoden 2004 lopussa Saturnuksen tienoille. Laukaisu oli siten 15. lokakuuta 1997. Huygens laskeutui Titanin pinnalle 14. tammikuuta 2005.
Huygensin mukana on kaksi suomalaista laitetta: italialais-suomalainen HASI, joka on Titanin kaasukehää tutkiva laite, ja italialais-suomalainen radiokorkeusmittari. HASIn painemittausjärjestelmän toteutti Ilmatieteen laitos käyttäen apunaan muun muassa Teknillisen korkeakoulun aerodynamiikan laboratoriota ja keskisuomalaista Insinööritoimisto Reijo Peuraa. Radiokorkeusmittarin toteutti puolestaan Insinööritoimisto Ylinen italialaisen Laben-yrityksen alihankkijana.
Vuonna 2001 oli kuukausia, jolloin vaikutti siltä, että Huygensin tietoliikennelinkki Cassiniin on suunniteltu niin väärin, että kummankaan laitteen mittaustuloksia ei koskaan saada selville. Erikoinen yhteensattuma on, että aikoinaan herrat Cassini ja Huygens eivät olleet puheväleissä. Sittemmin NASA korjasi ESAn tekemän suunnitteluvirheen muuttamalla Cassinin lentorataa, mikä ei vaikuttanut lyhentävän Cassinin toimintaikää.
InSight
Nasan InSight laukaistiin 5. toukokuuta 2018 matkaan kohti Marsia, johon se laskeutui 26. marraskuuta 2018. Sen pääinstrumentti on SEIS-seismometri. Ilmatieteen laitos ei kuitenkaan ole toimittanut siihen paineanturia, kuten aiemmin kerrottiin.
Ajla Tomljanović
Ajla Tomljanović (s. 5. toukokuuta 1993 Zagreb) on kroatialaissyntyinen australialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 40 helmikuussa 2018. Hän on voittanut urallaan neljä ITF-turnausta kaksinpelissä ja kolme nelinpelissä.
Luettelo Suomen avaruustoiminnasta
INTEGRAL
INTEGRAL on ESAn tiedesatelliitti, joka tutkii avaruuden gammasäteilyä. Sen laukaisu tapahtui 17. lokakuuta 2002 Baikonurista Proton-kantoraketilla. Satelliitti perustui XMM:n runkoon (satellite bus).
Ajla Tomljanović
Junioreiden maailmanlistalla Tomljanović oli parhaimmillaan neljäntenä. Hän voitti Christina McHalen kanssa tyttöjen nelinpelin Australian avoimissa 2009.
Luettelo Suomen avaruustoiminnasta
INTEGRAL
INTEGRAL-satelliitin hyötykuormaan kuuluu neljä tieteellistä laitetta. Näistä kaksi mittaa tähtitaivaan kohteita gammasäteiden aallonpituudella, yksi on röntgenkaukoputki, ja yksi on optinen kaukoputki varustettuna CCD-kameralla.
Siinä on myös tanskalais-suomalainen JEM-X-röntgenlaite, jonka suomalaisosuuden toteutti Helsingin yliopiston observatorion johtamana Metorex (nyk. Oxford Instruments Analytical), VTT, ja Ideal Engineering.
Ajla Tomljanović
Tomljanović muutti pysyvästi Australiaan vuonna 2014 ja sai Australian kansalaisuuden vuonna 2018.
Luettelo Suomen avaruustoiminnasta
Interball Tail Probe
Interball-ohjelman Maan magnestosfäärin pyrstöä luotaava Tail Probe oli venäläinen tiedesatelliitti, joka laukaistiin 3. elokuuta 1995. Sen tehtävä on päättynyt menestyksellisesti. Se oli ensimmäinen avaruusalus, jossa suomalaiset osallistuivat avaruuslaitteen rakentamiseen. Ruotsin avaruusfysiikan instituutin (Institutet för Rymdfysik, IRF) PROMICS-3-instrumenttiin alettiin vuonna 1985 tehdä elektroniikkaa, tietokonetta, Suomessa. Neuvostoliiton ja sittemmin Venäjän taloustilanne ja eri tehtävien prioriteetit lykkäsivät satelliitin valmistumista. Suurin suomalaisosuus oli Ilmatieteen laitoksella, jota avustivat VTT ja silloinen Hollming Oy, joka muuntui projektin aikana Finnyards Electronics Oy:ksi ja sittemmin osaksi Patriaa.
Interball Auroral Probe
Interball Auroral Probe oli venäläinen tiedesatelliitti, joka on laukaistu 30. elokuuta 1996. Tehtävä on saatettu päätökseen. Molemmissa suomalaiset osallistuivat ruotsalaisen ASPERA-plasmainstrumentin toteutukseen.
JUICE
JUICE on ESAn suuri planeettaluotain, joka laukaistiin Ariane 5-raketilla kohti Jupiteriia 14. huhtikuuta 2023 ja saapuu Jupiterin kiertoradalle vuonna 2028. Aalto-yliopisto ja Ilmatieteen laitos osallistuvat sen ruotsalaisen Particle Environment Package (PEP) plasmainstrumentin toteutukseen.
Kansainvälinen avaruusasema
thumb|250px|[[ISS vuonna 2009.]]
Suomi ei osallistu ESAn kautta ISS-avaruusaseman rakentamiseen tai hyödyntämiseen. Tämä tilanne voi muuttua: EU voi 2010-luvulla avata mahdollisesti rahoituksellaan ISS:n ESA-osuuden käytön kaikille EU-maille.
Helmikuussa 2008 ESAn Columbus-avaruusasemamoduulin mukana avaruusasemaan liittyi DEBIE-2-avaruusromu- ja mikrometeoroidimittalaite, jonka ovat toteuttaneen suomalaiset Patria, Space Systems Finland ja Oxford Instruments Analytical.
Cocos2d
thumb|150px|Cocos2d-x logo Cocos2d on avoimen lähdekoodin monialustainen ohjelmistokehys, joka on kirjoitettu C++:lla. Cocos2d-x kuuluu Cocos2d -ohjelmistokehysperheeseen. Sitä käytetään laajalti pelien sekä tietokoneohjelmien tekoon.
Luettelo Suomen avaruustoiminnasta
Kansainvälinen avaruusasema
Oxford Instruments Analytical on toteuttanut 2000-luvun vaihteessa Japanin avaruusjärjestölle MAXI-nimisen röntgeninstrumentin röntgenilmaisimet. MAXI asennettiin japanilaisen Kibō-avaruusasemamoduulin Exposed Facilityyn STS-127-lennolla. MAXI havainnoi myös gammapurkauksia.
Cocos2d
Mobiilialustat
iOS, Android, Windows Phone 8, Tizen
Työpöytäalustat
Windows 8, Mac OS X, Linux
Luettelo Suomen avaruustoiminnasta
Mars-96
Mars-96 oli venäläinen avaruusluotain, jonka laukaisu Proton-raketilla epäonnistui 16. marraskuuta 1996. Aluksen mukana oli kolme Metegg-pinta-asemaa, joiden piti mitata olosuhteita Marsin pinnalla. Patria ja Space Systems Finland tekivät Suomessa asemien keskustietokoneen ja sitä ohjaavat tietokoneohjelmistot. Ilmatieteen laitos koordinoi pinta-asemien suunnittelua ja osallistui niiden ATMIS-sääinstrumentin toteutukseen.
Mars Express
Mars Express on ESA:n Mars-luotain. Se laukaistiin 2. kesäkuuta 2003 Sojuz-Fregat-kantoraketilla. Se siirtyi Marsin kiertoradalle joulupäivänä 2003 ja sen kuljettama Beagle-2-laskeutuja tuhoutui samana päivänä. Satelliitin tehojärjestelmä on suomalainen, Patrian rakentama. Ilmatieteen laitoksen tiedelaiteosuudet: ASPERA-3-hiukkasmittalaitteen tietokonejärjestelmä ja -ohjelmisto sekä Beagle2-laskeutujan miniatyrisoitu BAROBIT-painemittauslaite (niillä ei ollut vaikutusta laskeutujan kohtaloon).
Mars Observer
NASA:n Mars-luotain, joka on laukaistu 25. syyskuuta 1992. Se ilmeisesti räjähti ajoainevuodon takia Marsin kiertoradalle siirtyessään 22. elokuuta 1993. "MO":n tuho oli eräs sysäys NASA:n Faster, Cheaper, Better-kehitysfilosofian aloittamiseen. Se oli myös sysäys Mars-tutkimuksen vauhdittamiseen NASA:ssa 1990-luvulla. Sen hyötykuormaan kuului suomalaisen Outokumpu Oy:n ja myöhemmin Metorexin omistaman amerikkalaisen Princeton Gamma Tech-yhtiön tekemä gammainstrumentti. "PGT" oli Suomen avaruusteollisuuden historian toistaiseksi ainoa ulkomailla omistettu avaruusteollisuusyritys. Tämä on eräs tapa päästä markkinoille.
Mars Polar Lander
NASAn Mars Polar Lander oli luotain, joka laukaistiin 3. tammikuuta 1999 ja joka yritti laskeutua Marsin pinnalle 3. joulukuuta 2000 mutta tuhoutui. Tuhon syynä oli ilmeisesti jarrurakettien sammuttaminen liian aikaisin. Tästä on ainakin kaksi teoriaa: niistä toisen mukaan laskeutujan tutkakorkeusmittarin sivukeilat heijastuvat niin voimakkaasti aluksen laskutelineistä, että tietokone tulkitsi aluksen laskeutuneen pinnalle. Toisen teorian mukaan laskeutujan jalka määritti sen, että alus on laskeutunut, ja laskutelineiden avauksessa jalka saavutti kyseisen taipuman.
Aluksessa oli Ilmatieteen laitoksen toteuttavia Marsin "sään" mittausta tekeviä sensoreita. Ne perustuivat Vaisalan sääantureihin, jotka ovat olleet NASA:n Mars-luotaimissa suosittuja vaikka Vaisalan intressi avaruuteen liittyy GPS-satelliittien signaaliin eli maanpäällisten radiosondien paikantamiseen.
Mars Science Laboratory
Mars Science Laboratory (MSL) on NASAn Marsia tutkiva alus, joka laskeutui Marsin pinnalle. Ilmatieteen laitos rakensi siihen Marsin kaasukehän painetta sekä suhteellista kosteutta mittaavat anturit. Luotain laukaistiin 26. marraskuuta 2011.
Messenger
thumb|Taiteilijan näkemys [[Messenger-luotaimesta kiertämässä Merkuriusta.]] Messenger on NASAn Merkurius-luotain, joka laukaistiin 3. elokuuta 2004 Delta-kantoraketilla Kennedy Space Centeristä Floridasra. Messenger siirtyy Merkuriuksen kiertoradalle vuonna 2011. Alus käyttää Metorexin valmistamia röntgeninstrumentteja.
Meteosat Second Generation
Ensimmäinen MSG-sarjan satelliitti MSG-1 laukaistiin 29. elokuuta 2002 Ariane 5 -kantoraketilla Kourousta. Sen suomalaisen tietokoneohjelmistotyön teki Space Systems Finland. SEVIRI-instrumentin kehitykseen osallistuivat Patria, Space Systems Finland, Smartec ja Cap Gemini.
Suomella oli pieni työosuus myös joulukuun lopulla 2005 laukaistun MSG-2-sääsatelliitin toteutuksessa. 5. heinäkuuta 2012 EUMETSAT laukaisi MSG-3-satelliitin, jossa oli myös suomalainen osuus perustuen MSG-1-satelliitin työosuuksiin.
MetOp-A ja MetOp-B
METOP-A eli MetOp-2 on EUMETSATin ja ESAn yhdessä toteuttama polaariradan sääsatelliitti. Space Systems Finland toteutti sen ohjelmistoja ja Patria rakensi GOME-otsoni-instrumentin elektroniikkayksikön. Satelliitti laukaistiin 19. lokakuuta 2006 Sojuz-kantoraketilla.
MetOp-B laukaistiin 17.9.2012.
Mir-avaruusasema
Endeavour-sukkula vei Mir-avaruusasemalle 30. syyskuuta 1994 mittalaitteita STS-68-lennolla, joihin kuului MAPS (Measurement of Air Pollution from Satellites), jonka videodigitointielektroniikka oli Ajeco Oyn FL45.
Joulukuussa 1996 piti toimittaa kuopiolainen (Kuopion yliopisto ja Medikro Oy; CAFTS-laite) Mir-avaruusasemalle.
MMS
Oulun yliopiston Koneinsinööriosasto toteutti NASAn Magnetospheric Multi Scale eli MMS-avaruusaluksen lankapuomimekanismeja CPS-laitteeseen. Avaruusalukset laukaistiin 12. maaliskuuta 2015.
NEAR Shoemaker
thumb|NEAR Shoemaker. Taiteilijan näkemys. NEAR Shoemaker oli NASAn avaruusluotain, jonka laukaisu tapahtui 17. helmikuuta 1996 Delta II-raketilla. Alus laskeutui 433 Eros-asteroidin pinnalle 12. helmikuuta 2001. Alusta ei oltu suunniteltu laskeutumista varten. Amerikkalaiset halusivat kuitenkin tehdä tällaisen operaation ennen kuin kukaan muu, ts. ESA, ehtii tehdä sen. Johns Hopkinsin yliopiston insinöörit, jotka suunnittelivat aluksen laskuun johtavan lentoradan, tekivät huiman laskentatyön.
Sen röntgenalueen spektrometri oli suomalaisen Metorexin, sittemmin englantilaisomisteisen mutta edelleen Espoon Kilossa toimivan Oxford Instrumentsin, valmistama – laite toimi vielä aluksen laskeutuessa Eroksen pinnalle.
Odin
Odin on ruotsalainen tiedesatelliitti. Se laukaistiin 20. helmikuuta 2001 venäläisellä START-1-ohjuksella Svobodnyista, Venäjän Kaukoidästä 600 km korkealle naparadalle. Operaatio oli koruton: kuorma-auto ajoi pellon laitaan, pysähtyi, nosti puomin ja raketti lensi taivaalle. Odin toimii vielä vuonna 2010. Tällä satelliitilla on ollut kaksi suomalaista lennonjohtajaa, jotka työskentelivät Kiirunassa.
Satelliitin suomalainen 119 GHz radiometri tutkii muun muassa ilmakehän otsonia. Sen kehitti Insinööritoimisto Ylinen (nykyinen DA-Design).