cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Patraksen hiippakunta
Luostarit
Munkkiluostarit
Nunnaluostarit
Kloksasilliini
Ominaisuudet ja käyttö
Kloksasilliini estää muiden penisilliinien tavoin muodostamasta bakteerien soluseinän peptidoglykaanikerrosta. Vaikutuskirjoltaan se on kapea ja tehoaa lähinnä grampositiivisista bakteereista stafylokokkeihin. MRSA-kantoihin se ei kuitenkaan tehoa. Kloksasilliini tehoaa hieman myös eräisiin streptokokkeihin ja Neisseria-suvun lajeihin. Kloksasilliini annostellaan joko tablettina suun kautta tai ruiskeena lihakseen tai laskimoon. Sitä käytetään stafylokokkien aiheuttamien ihotulehdusten ja niveltulehdusten hoitoon sekä leikkausten jälkeen bakteeri-infektioiden ehkäisemiseen.
Naisten Superpesiksen kausi 1993
Naisten Superpesiksen kaudella 1993 pelattiin kahdentoista joukkueen kaksinkertainen sarja, jonka lisäksi kukin joukkue kohtasi ns. paikallisvastustajansa kaksi kertaa. Sarjan kahdeksan parasta jatkoi otteluita Suomen mestaruudesta pudotuspelein.
Kirkholman taistelu
Kirkholman taistelu oli Kaarle IX:n johtamien ruotsalaisten ja Jan Karol Chodkiewiczin johtamien puolalaisten joukkojen välillä käyty taistelu Kirkholmassa Liivinmaalla, eli nykyisen Salaspilsin lähistöllä Latviassa 27. syyskuuta 1605. Taistelu liittyi Ruotsin kuninkaan ja Puola-Liettuan kuningas Sigismund III Vaasan väliseen sotaan. Puolalainen ratsuväki vei voiton huomattavasti suuremmasta ruotsalaisesta armeijasta, joka kärsi suuret tappiot.
Tausta
Kirkholman taistelu käytiin Ruotsin–Puolan sodan aikana. Vanha-Liivinmaa oli luhistunut ja ulkovallat kilpailivat sen jaosta keskenään. 1500-luvun lopulla Venäjä oli pelattu kisasta ulos ja jäljellä olivat Ruotsi ja Puola. Ruotsi ja Puola olivat saaneet yhteisen kuninkaan, kun Sigismund III Vaasa nousi Ruotsin kuninkaaksi vuonna 1592. Hänet oli valittu vuonna 1587 myös Puolan kuninkaaksi. Katolilainen kuningas herätti vastustusta Ruotsissa ja puolalaisia vastustamaan nousi Sigismundin setä Kaarle-herttua. Kaarle kukisti ensin puolalaiset Ruotsissa ja Suomessa, jonka jälkeen taistelut siirtyivät Liivinmaalle. Vuonna 1604 kuninkaan arvon käytön aloittanut Kaarle IX nousi maihin Baltian eteläosissa kesällä 1605. Ruotsalaisten tarkoituksena oli vallata puolalaisten hallussaan pitämä Riian kaupunki.
Taistelu
thumb|vasen|Kartta joukkojen asemista ennen puolalaisen ratsuväen hyökkäystä. Ruotsalaiset saapuivat taistelupaikalle puolitoista vuorokautta kestäneen sateessa tehdyn marssin jälkeen. Riian edustalla Kirkholmassa eli nykyisessä Salaspilsissä Latviassa he ottivat edulliset asemat ja aamulla 27. syyskuuta Kaarle antoi käskyn ryhtyä hyökkäykseen. Kaarlen armeijaan kuului 11 000 sotilasta. Puolalaisia oli vain 3 500. Puolalaiset teeskentelivät vetäytyvänsä, jolloin ruotsalaiset etenivät epäedullisempaan tasaiseen maastoon, joka suosi Puolan valiojoukkoihin kuuluneita ns. siivekkäitä husaareja ja heidän tukenaan olleita tataareja. Puolalaisen ratsuväen hyökkäystä johti hetmanni Jan Karol Chodkiewicz ja rynnäkkö mursi ruotsalaisen jalkaväen puolustuksen. Ruotsalaiset kärsivät suuret tappiot ja kääntyivät pakoon. Kaarle-herttua menetti hevosensa ja sai iskun päähänsä. Liivinmaalainen Henrik Wrede sai kuitenkin pelastettua hänet luovuttamalla herttualle oman ratsunsa ja saaden itse surmansa.
Seuraukset
Kaarle syytti tappiosta ruotsalaisten sotilaiden pelkuruutta. Tappio herätti myös huomiota Ruotsin armeijan vanhanaikaiseen aseistukseen ja huonoon koulutukseen. Myöhemmin Kaarlen poika Kustaa II Aadolf johtikin myöhemmin kokonaan uudenlaista ruotsalaista armeijaa uusine aseineen ja taktiikoineen.
Puolassa Sigismund sai puolestaan onnittelut voittonsa johdosta muun muassa paavilta, Turkin sulttaanilta ja Persian šaahilta. Vuonna 1609 puolalaiset olivat vallanneet ruotsalaisten hallussa olleet Viljandin ja Pärnun, jolloin he hallitsivat koko Liivinmaata. Osapuolet solmivat lopulta aselevon vuonna 1611, mutta Ruotsalaiset valtasivat Liivinmaan vuonna 1611 kuolleen Kaarlen pojan Kustaa II Aadolfin valtakaudella.
Yrjö Sora
Yrjö Waldemar Sora (synt. Sourander, 14. lokakuuta 1897 – 25. marraskuuta 1945 Helsinki ) oli Suomen rajavartiolaitoksen eversti ja jatkosodan aikainen rykmentin- ja prikaatinkomentaja. Sora komensi Erillistä Rajajääkäripataljoona 2:ta 15. heinäkuuta 1941 – 4. elokuuta 1941. Tämän jälkeen hän komensi JR 48:aa 5. elokuuta 1941 – 28. helmikuuta 1943. Sora nimitettiin 22. kesäkuuta 1944 20. prikaatin komentajaksi eversti Armas Kempin jälkeen, kun Suomi oli menettänyt Viipurin.
Sodan jälkeen Sora toimi Mikkelin sotilaspiirin päällikkönä. Hän kuoli kuitenkin pian sodan jälkeen 25. marraskuuta 1945 Helsingissä Tilkan sotilassairaalassa.
Julkaisuja
Nimellä Y. W. Sourander:
Sandra Kalniete
thumb|Sandra Kalniete Sandra Kalniete (s. 22. joulukuuta 1952) on latvialainen poliitikko. Hän toimi toukokuusta marraskuuhun 2004 Latvian EU-komissaarina. Kalniete on ollut Latvian liberaalidemokraattisen Yhtenäisyys-puolueen europarlamentaarikko vuodesta 2009.
Kalniete syntyi Togurissa Tomskin alueella. Hän opiskeli vuosina 1977–1981 Latvian taideakatemiassa ja työskenteli taidehistorioitsijana. Hän julkaisi vuonna 1989 Latvian tekstiilitaiteita käsittelevän kirjan ja vuonna 2001 kirjan Ar balles kurpem Sibirijas sniegos, jonka suomennos Tanssikengissä Siperiaa ilmestyi vuonna 2007.
Kalniete aloitti poliittisen uransa 1980-luvun lopulla ja työskenteli Latvian itsenäistyttyä maan ulkoministeriössä. Kalniete on toiminut Latvian suurlähettiläänä YK:ssa (1993–1997), Ranskassa (1997–2000) ja Unescossa (2000–2002).
Häjyt (elokuva)
Häjyt on Aleksi Mäkelän ohjaama elokuva vuodelta 1999. Elokuva on Mäkelän kolmas pitkä elokuva, sen käsikirjoittaja on Aleksi Bardy. Pääosissa elokuvassa ovat Samuli Edelmann ja Juha Veijonen.
Häjyt on eräänlainen puukkojunkkari-tarina sijoitettuna 1990-luvun Pohjanmaalle.
Elokuva sai kaikkiaan seitsemän Jussi-ehdokkuutta: paras elokuva, miespääosa (Samuli Edelmann), miessivuosa (Kalevi Haapoja), naissivuosa (Sari Havas), käsikirjoitus, puvustus & äänisuunnittelu, joista se voittikin Paras miessivuosa-kategoriassa. Lisäksi Häjyt palkittiin yleisö-Jussilla.
Elokuva on julkaistu DVD:nä ja Blu-rayna.
Tarina
Jussi Murikka ja Antti Karhu pääsevät vankilasta, jossa istuivat ryöstettyään pankin. Miehet palaavat kotikulmilleen ja jatkavat samanlaista elämää kuin ennen vankilaa. Ryöstössä oli mukana myös nuori romanisyntyinen lakitieteen opiskelija Heikki Grönberg, jota ei ilmiannettu. Nyt Heikki toimii kylän nimismiehen kesälomasijaisena.
Heikki yrittää saada Jussin ja Antin kaidalle polulle, mutta se ei näytä onnistuvan. Antin lankomies, Stig Nenonen, yrittää tahollaan saada Jussin ja Antin kiikkiin. Hänen vaimonsa Sisko Nenonen on Jussin entinen heila. Vanha suola alkaa janottaa sekä Siskoa että Jussia.
Huomautuksia
Näyttelijäkaartiin kuuluneet Samuli Edelmann, Juha Veijonen ja Teemu Lehtilä sekä tuottaja Markus Selin lupasivat lopettaa tupakoinnin, jos elokuva ylittäisi teattereissa yli 200 000:n katsojan määrän. Kyseinen rajapyykki ylittyi jo 15. helmikuuta 1999 ja lopulta elokuvaa kävi katsomassa teatterissa n. 330 000 ihmistä.
Elokuvan ohjannut Aleksi Mäkelä on kertonut pitävänsä Häjyjä eräänlaisena suomalaisena westerninä.
Uraaniheksafluoridi
Uraaniheksafluoridi (UF6) on uraaniyhdiste, joksi uraani muutetaan, kun sitä halutaan rikastaa halkeamiskelpoisen uraani-235:n (U-235) suhteen. Uraanin isotoopit 235 ja 238 eroavat toisistaan ainoastaan pienen atomipainoeron perusteella, ja koska ne ovat kemiallisesti samanlaisia, niitä ei voi erottaa kemiallisella reaktiolla. Ainoastaan fysikaaliset ominaisuudet (diffuusionopeus, ominaispaino) eroavat. Diffuusion nopeuttamiseksi uraani muutetaan haihtuvaksi yhdisteeksi, uraaniheksafluoridiksi. Halkeamiskelpoinen isotooppi U-235 on käyttökelpoinen matalarikasteisena ydinreaktoreihin ja korkearikasteisena (HEU) ydinaseisiin. Uraania rikastetaan muun muassa kaasudiffuusio- ja kaasusentrifugimenetelmillä. Uraaniheksafluoridi tuotetaan monessa vaiheessa kemiallisella käsittelyllä keltaisesta kakusta eli uraanimalmista.
Huoneenlämmössä uraaniheksafluoridi on väritön ja kiinteä, mutta se nesteytyy ja kaasuuntuu 64 asteen tienoilla hieman ilmakehää korkeammassa paineessa, jossa on yhdisteen kolmoispiste. Uraaniheksafluoridin moolimassa on 352,0 g/mol, kiehumispiste 65 °C, sulamispiste 56 °C, suhteellinen tiheys 5,09 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3) ja CAS-numero 7783-81-5. Uraaniheksafluoridista käytetään myös nimitystä uraanifluoridi. Uraaniheksafluoridi on myrkyllistä, syövyttävää ja haihtuvaa. Rikastamisesta jää jätteeksi köyhdytetty uraani, joka on edelleen uraaniheksafluoridina. Suurinta osaa maailman köyhdytetystä uraanista säilytetään metallisäiliöissä uraaniheksafluoridina. Uraaniheksafluoridi voidaan muuttaa takaisin uraanioksideiksi, mikä kuitenkin maksaa. Joutuessaan veden (kosteuden) kanssa tekemisiin uraaniheksafluoridi muuttuu uranyylifluoridiksi (UO2F2) ja fluorivedyksi (HF), molemmat liukoisia ja erittäin myrkyllisiä yhdisteitä, joista HF on haihtuvaa. thumb|center|upright=1.5|Uraaniheksafluoridia lasisessa ampullissa.
Vallmo (Nauvo)
Vallmo on saari Nauvon kunta-alueella, Paraisilla. Saari kuuluu siten Saaristomerellä sijaitsevaan Turunmaan saaristoon. Saari sijaitsee noin 2 km koiliseen Nauvon kirkolta. Saaren pinta-ala on 2.3 neliökilometriä.
Chick lit
Chick lit tarkoittaa kaunokirjallisuutta, joka käsittelee modernin naisen elämän ongelmia humoristisesti ja kevyesti. Tarina sijoittuu yleensä maailman suurimpiin metropoleihin, ja päähenkilönä on useimmiten 20–30-vuotias sinkkunainen. Tyyli tuli tunnetuksi 1990-luvun puolivälissä Helen Fieldingin ensimmäisen Bridget Jones -romaanin myötä. Britanniasta ja Yhdysvalloista lähtenyt liike on ilmiönä maailmanlaajuinen ja suosittua erityisesti Itä-Euroopassa ja Intiassa.
Best of 2Pac Part 1: Thug
Best of 2Pac Part 1: Thug on kokoelma-albumi edesmenneeltä rap-artisti Tupac Shakurilta. Albumi julkaisu tapahtui 4. joulukuuta 2007. Thug on ensimmäinen osa kahden albumin kokonaisuudesta. Toinen osa Life julkaistiin samaan aikaan ykkösosan kanssa. Albumi sisältään yhden julkaisemattoman ja yhden uuden remix kappaleen. Julkaisusta vastaa Interscope Records ja Amaru Entertainment. Albumi vuoti nettiin vain neljä päivää ennen julkaisua. Albumi debytoi julkaisuviikollaan billboard 200 listalla sijalla 65 ja on myynyt 11. huhtikuuta mennessä 120,783 kappaletta.
Chick lit
Tyypillisiä piirteitä
Chick litille ei lajina ole olemassa tarkkaa määritelmää. Lukijasta riippuen jotkut sisällyttävät chick litiin lähes kaikki teokset nuorehkon naisen itsensä etsimisestä arkipäiväisiin perhekuvauksiin. Joillekin chick lit taas merkitsee lähinnä miehen metsästyksestä kertovaa hömppää.
Chick litissä itsenäinen nainen tavoittelee jotain mitä haluaa, vaikka samalla toistaakin perinteistä naisen mallia siinä määrin kuin se itselle sopii. Usein hän miettii naimisiin menoa ja ulkonäköään. Päähenkilössä voi myös esiintyä koomisia piirteitä. Hän tuntee tuotemerkit kuin omat taskunsa ja rakastaa shoppailua, vaikka luottokortti vinkuisi jo tyhjää. Hänen elämäntyylinsä voi siis olla hyvinkin kulutuskeskeinen, ja tämä onkin herättänyt keskustelua chick litille tyypillisestä tuotesijoittelusta ja kirjoissa esiintyvästä piilomainonnasta.
Tyypillisiä lajityypin edustajia ovat muun muassa Sophie Kinsellan Himoshoppaaja-sarja (1995–) Candace Bushnellin Sinkkuelämää (1996), Helen Fieldingin Bridget Jones – Elämäni sinkkuna (1996) sekä Lauren Weisbergerin Paholainen pukeutuu Pradaan (2003).
Historia
Chick on amerikkalainen slangisana joka tarkoittaa nuorta naishenkilöä. Lit puolestaan on lyhenne sanasta literature, kirjallisuus. Termi on vastaava kuin chick flick elokuvista puhuttaessa eli se tarkoittaa lähinnä naisiin vetoavaa kirjallisuutta. Vastakohtana termille voidaan pitää erityisesti Englannissa käytettävää termiä lad lit, joka tarkoittaa miehille suunnattua kirjallisuutta.
Chick lit tuli julkisuuteen 1990-luvun puolivälissä Helen Fieldingin Bridget Jones – Elämäni sinkkuna -kirjan menestyksen myötä. Bridget Jonesin päiväkirja on nykyaikainen mukaelma Jane Austenin Ylpeydestä ja ennakkoluulosta: molemmissa kirjoissa kerrotaan miehen etsinnästä ja teoksissa on myös saman nimisiä hahmoja, kuten esimerkiksi Mark Darcy. Ainoastaan kirjan henkilöiden elämäntavat ovat uudenaikaistuneet.
Chick lit eri maissa
Aluksi Isosta-Britanniasta ja Yhdysvalloista lähtenyt chick lit on tätä nykyä maailmanlaajuinen ilmiö. Laji on noussut odottamattomaan suosioon Intiassa ja Itä-Euroopassa. Unkarilaisen Zsuzsa Raczin chick litiä on myyty yli 130 000 kappaletta, vaikka unkarilaiskirjaa myydään keskimäärin joitakin tuhansia.
Eri maissa laji saa kuitenkin erilaisia piirteitä, joten artikkelin aluksi mainittu yleinen luonnehdinta kuvaa lähinnä länsimaista chick litiä. Esimerkiksi luokkayhteiskunnissa chick lit kertoo yleensä alempisäätyisen naisen noususta työelämässä, vaikka pintapuolisesti näyttääkin siltä kuin tarina keskittyisi pitkälti romantiikkaan.
Maissa, joissa feminismi ei ole vielä vallannut kovinkaan paljon alaa, kuten esimerkiksi Intiassa, chick lit tarjoaa lukijoilleen muun muassa samanaikaisesti vapautta ja kulutusmyönteisyyttä. Yksi suurimmista eroista intialaisen ja anglo-amerikkalaisen chick litin välillä lienee seksin määrä. Häveliäisyys on Intiassa vallalla. Esimerkkejä Intiassa menestyneistä lajityypin edustajista ovat Swati Kaushalin Piece of Cake (2005) ja Rupa Gulabin Girl Alone (2005).
Puolassa chick litiin kuuluu usein traagisia elementtejä, kuten kidnappaus tai murha. Tämä muunnelma onkin suhteellisen kaukana Bridget Jonesista, jolle romanttinen pettymys on pahinta mitä voi tapahtua. Puolassa menestystä on niittänyt muun muassa Małgorzata Wardan Ominąć Paryż (2006).
Skandinaviassa chick litiin liittyy vahvasti olemassaoloa koskeva ahdistus. Hyvin menestyneitä ruotsalaisia lajityypin edustajia ovat muun muassa Kajsa Ingemarssonin myyntimenestys Keltaisten sitruunoiden ravintola (2004) sekä Martina Haagin Underbar och älskad av alla (2006).
Suomessa
Suomessa chick lit on vielä nuorta ja kehittymätöntä, vaikka lajityypin kirjojen käännöksiä päätyykin toistuvasti myydyimpien taskukirjojen listalle. Suomalaiset nuoret naiskirjailijat kirjoittavat mieluummin monitasoisia ja rankkoja kasvukertomuksia kuin viihdettä.
Suomalaisen chick litin vähyyttä perustellaan muun muassa sillä, että suomalainen chick lit ei olisi uskottavaa vaan tuntuisi tekemällä tehdyltä. Näin siksi, että chick lit sijoittuu yleensä aina maailman suurimpiin metropoleihin. Suomesta siis puuttuu ympäristö, johon tyypillisen chick litin päähenkilön voisi sulavasti sijoittaa. Lisäksi jotkut kustannustoimittajat ajattelevat taskukirjojen ostajien olevan nuorempia kuin kovakantisten lukijat. Heidän mielestään chick litin yleisö olisi Suomessa sitä ikäluokkaa, joka lukee nuortenkirjoja, minkä takia lukijakuntaa ei syntyisi riittävästi.
Käsite chick lit on suomennettu muun muassa mimmikirjallisuudeksi, pimukirjallisuudeksi ja sinkkukirjallisuudeksi. Ensiksi mainittu lisättiin vuonna 2013 Kotimaisten kielten keskuksen sanatietokantaan.
Ultimate Cup Series
Ultimate Cup Series on autourheilusarja, joka on perustettu vuonna 2019. Sarjassa ajetaan sekä kestävyysajoja että sprinttikilpailuja. Sarjassa kilpaillaan useissa luokissa muun muassa prototyyppiluokan (LMP3, CN), GT-luokan autoilla sekä yksipaikkaisilla autoilla (Tatuus F3R, Formula Renault 2.0 tai Formula 4).
Keskinen Humaljärvi
Maantietoa
Järven pinta-ala on 6,5 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Lummennen ja Vesijaon valuma-alueella (14.25), jonka Miestämän–Vesijaon alueeseen (14.252) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 119 metriä mpy.
Tatjana Grigorjeva
Tatiana Grigorieva (, s. 8. lokakuuta 1975 Pietari, Neuvostoliitto) on australialainen kilpauransa päättänyt seiväshyppääjä. Hän voitti urallaan olympiapronssia Sydneyn olympiakisoissa 2010 sekä pronssia Sevillan MM-kilpailuissa 1999. Urheilu-uransa jälkeen Grigorieva on esiintynyt Australian Dancing with the Stars -ohjelmassa sekä Gladiators-sarjan uudelleenkuvauksessa.
Virve Lilja
pienoiskuva|alt=Montalen matkassa 2018 [[Vuores, Frans Emilin katu 4.|Montalen matkassa 2018 Vuores, Frans Emilin katu 4.]] Virve Lilja (s. 1968 Helsinki) on suomalainen taidegraafikko ja taidemaalari. Esittävää ja abstraktia yhdistävät teokset on toteutettu metalligrafiikan, serigrafian, väritelauksen ja maalauksen keinoin.
Tunnistamisen rajalla olevissa kuvissa ja kuvioissa on moniselitteisyyttä. Lilja aloittaakin toisinaan tahroista ja läiskistä, joista alkaa syntyä jotakin. Monimuotoiset ja eri menetelmin tehdyt teokset vaihtelevat erilaisista grafiikanteoksista ja maalauksista installaatioihin.
Tunnistamisen rajaan liittyi myös Paperitähdet 2005. Seinänkokoisessa teoksessa oli 200 kontrastisen mustavalkoista 200 suu- ja silmäparia. Vähistä viitteistä huolimatta kuvista tunnisti koko joukon julkisuuden kasvoja.
Lilja opiskeli Kankaanpään taidekoulussa 1988-1992 ja kävi Helsingin kuvataidelukion 1985-1988. Liljan näyttelyitä on ollut Taidekeskus Mältinrannassa, taidegraafikkojen Galleria G:ssä ja Brondassa. Liljan teoksia on Wihurin säätiön, Helsingin kaupungin taidemuseon, Emman, Amos Andersonin taidemuseon, Albertinan ja Seppo Fräntin kokoelmissa. Vuonna 2005 hän toimi kuraattorina Ljubljanan grafiikan triennaalissa.
Co-opoly
Co-opoly: The Game of Cooperatives on lautapeli, jossa pelaajat perustavat työosuuskunnan ja pyrkivät saamaan markkinat haltuunsa. Pelissä on määriteltävä tavoitteet ja keinot niihin pääsemiselle. Co-opolyssa harjoitetaan osuustoiminnallisen yhteisyrittämisen taitoja ja pelissä vastustajana ovat fiktiiviset markkinat. Peli muistuttaa monopolia pelilautoineen ja noppinensa. Pelissä on tärkeämmässä asemassa keskusteleminen ja demokraattinen päätöksenteko tiedon salailun sijasta.
Ringerike
thumb|220px|Hønefossin kirkko Ringerike on kunta Norjassa, Vikenin läänissä. Se sijaitsee noin 50 km:n päässä Norjan pääkaupungista, Oslosta. Hønefossin kaupunki sijaitsee Ringerikessä. Ringeriken kunnassa asui tammikuun 2013 väestönlaskennassa 29 400 asukasta ja kunta oli asukasluvulla mitattuna 30. suurin koko Norjassa.
Historia
Ringeriken kunta syntyi 1. tammikuuta 1964, kun Holen, Tyristrandin, Hønefossin, Norderhovin, Ådalin sekä osa Flån kunnasta yhdistyivät. Vuonna 1977 Holen kunnasta tuli kuitenkin itsenäinen kunta.
Media
Paikallislehti Ringerikes Blad ilmestyy kolmesti viikossa.
Stolberg
Stolberg on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, läntisessä Saksassa Reininmaalla. Sen naapurikaupunkeja ovat Aachen, Eschweiler, Hürtgenwald, Langerwehe, Roetgen ja Simmerath. Kaupunki kuuluu Kölnin hallintopiiriin ja Aachenin kaupunkialueeseen. Vuoden 2016 lopussa kaupungin asukasluku oli 56 366. Sen pinta-ala on 98,48 neliökilometriä.
Historia
Varhaisin maininta Stolbergista historiallisissa lähteissä sijoittuu 1100-luvulle. Vuoden 1600 tienoilla siitä muodostui tärkeä messinginvalmistuksen keskus, kun protestanttiset messinginvalmistajat pakenivat sinne Aachenista uskonvainojen ja taloudellisten rajoitteiden vuoksi. Stolberg menetti kuitenkin merkityksensä messingin valmistuksen keskuksena 1800-luvun keskivaiheilla, kun sinkki saapui markkinoille. Monet messinginvalmistajat Stolbergissa tuolloin vaihtoivat toisille teollisuudenaloille, kuten lasi- ja tekstiiliteollisuuteen.
Stolberg oli osa Jülichin herttuakuntaa vuoteen 1794 saakka, jolloin sen miehitti Ranska ja siitä tuli osa Eschweilerin kantonia Roerin departementissa. Wienin kongressin jälkeen vuonna 1815 Stolbergin hallinta siirtyi Preussille.
Sosiaalinen robotti
Sosiaalinen robotti on robotti, joka vuorovaikuttaa ja kommunikoi ihmisten kanssa. Sosiaalisia robotteja voidaan käyttää esimerkiksi opetuksessa, terveydenhuollossa, elämänlaadun parantamisessa, kommunikaatiossa, ja työtehtävissä jotka vaativat kollaboraatiota.
Winifred Bambrick
Winifred Estella Bambrick (21. helmikuuta 1892 Ottawa – 11. huhtikuuta 1969 Montreal) oli kanadalainen harpisti ja kirjailija. Hän varttui Ottawassa ja Quebecin Chelseassa. Hän debytoi harpistina New Yorkin Aeolian Hallissa 22. lokakuuta 1913 ja toimi vuosina 1920–1930 solistina John Philip Sousan yhtyeessä. 1930-luvun puolessavälissä Bambrick soitti Lontoon Alhambra Theatressa. Hän soitti Euroopassa myös kolmen vuoden ajan kiertävässä sirkuksessa. Toisen maailmansodan syttyessä hän oli Leipzigissa, mutta hän ehti paeta Englantiin, josta palasi taas Kanadaan.
Bambrick sai omista elämänkokemuksistaan innoitteen romaaniinsa Continental Revue (Yhdysvalloissa julkaistu nimellä Keller’s Continental Revue). Teos julkaistiin vuonna 1946, ja se toi kirjoittajalleen Governor General’s Awardin. Bambrickin toinen romaani The Lasting Spring (1947) on julkaisematon, eikä käsikirjoituksen olinpaikkaa tiedetä. 1950-luvulla Bambrick palasi vielä Englantiin, mutta hän kärsi emfyseemasta ja lopetti julkisen esiintymisen noin vuonna 1960. 1960-luvulla hän muutti Montrealiin ja Sept-Îlesiin; viimeiset vuotensa hän vietti vanhainkodissa Montrealissa.
Harpistina Bambrick piti yli tuhat konserttia Euroopassa, Pohjois-Amerikassa, Intiassa ja Kuubassa. Hänen ohjelmistoonsa kuului muiden muassa Bachin, Debussyn, Mozartin, Prokofjevin, Rubinsteinin ja Marcel Tournierin teoksia.
Association for Computing Machinery
pienoiskuva|ACM:n päämaja [[Broadway (katu)|Broadwayllä.]] Association for Computing Machinery eli ACM on 1947 perustettu maailmanlaajuinen tieteellinen, niin sanottu oppineiden yhteisö, joka tarkoituksena on edistää tietotekniikan tutkimusta sekä -opetusta. Sen jäseninä on opettajia, tutkijoita, opiskelijoita ja tietotekniikka-alan ammattilaisia. Jäseniä on yli 100 maasta, yhteensä noin 95 000. Näistä kaksi kolmasosaa on ammatillisia jäseniä, kolmasosa opiskelijoita.
Organisaatio
ACM:lla on yli 170 paikallisjärjestöä ja 34 erikoisintressiryhmää (SIG), joiden kautta suurin osa toiminnasta tapahtuu. Lisäksi yhteisöön kuuluu yli 500 opiskelijajärjestöä, jotka toimivat korkeakouluissa eri puolilla maailmaa. Suomessa on yksi ammatillinen paikallisjärjestö - SIGCHI Finland, joka kuuluu ACM:n SIGCHI:in eli ihmisen ja tietokoneen välisen vuorovaikutuksen erikoisintressiryhmään. Opiskelijajärjestöjä ei ole, mutta suomalaisopiskelijoita kuuluu kuitenkin ACM:n jäsenistöön. Varsin usein liittyminen tapahtuu erilaisten etujen takia, joihin kuuluu muun muassa ilmaisia verkkokursseja, e-kirjoja ja ohjelmistolisenssejä.
Julkaisut
Yhteisö tuottaa useita julkaisuja. Lippulaiva Communications of the ACM on johtava tieto- ja informaatioteknologian alan asiantuntijalehti. acmqueue on nettisivusto, joka keskittyy alan nykyisiin ja tuleviin ongelmiin. ACM Digital Library sisältää yli kahden miljoonan sivun edestä sisältöä, muun muassa ACM:n julkaisuista aina 1950-luvulta lähtien. ACM Online Guide to Computing Literature on miljoonan sivun laajuinen bibliografinen tietokanta, joka ulottuu vuoteen 1985.
Turing-palkinto
ACM on jakanut vuodesta 1966 lähtien Alan Turingin mukaan nimettyä, 250 000 dollarin arvoista, Turing-palkintoa. Tämä yhteisön tärkein palkinto, jota on kutsuttu myös tietotekniikan Nobel-palkinnoksi, jaetaan vuosittain henkilölle tai ryhmälle, joka on panoksellaan edistänyt merkittävästi tietotekniikan alan teknistä kehitystä. Palkinnon voittajiin kuuluvat muun muassa tietokoneen hiiren keksijä Douglas Engelbart (1997) ja Unixin kehittäjät Ken Thompson ja Dennis Ritchie (1983). Ensimmäinen Turing-palkinnon vastaanottanut nainen oli Frances E. Allen (2006). Vuonna 2008 naisvoittajien määrä nousi kahteen Barbara Liskovin myötä.
Turingin palkinnon rahoittavat nykyään Intel ja Google.
Grace Murray Hopper -palkinto
Grace Murray Hopper -palkinto on ACM:n vuosittain jakama palkinto, joka myönnetään tietotekniikkaa edistäneelle nuorelle, korkeintaan 35-vuotiaalle henkilölle.
Sabrina Maniscalco
Sabrina Maniscalco (s. 6. toukokuuta 1974 Mazara del Vallo, Italia) on italialainen kvanttifysiikan ja -teknologian tutkija.
Maniscalco suoritti maisterin tutkinnon 1999 ja väitteli filosofian tohtoriksi Palermon yliopistossa 2004. Vuosina 2011–2014 hän oli professorina Heriot-Watt-yliopistossa Skotlannissa. Maniscalco liittyi Turun yliopiston kvanttifysiikan tutkimusryhmään olleessaan postdoc-tutkijana Bulgariassa ja Etelä-Afrikassa. Vuodesta 2014 Maniscalco on ollut Turun yliopiston teoreettisen fysiikan professorina sekä Aalto-yliopiston adjungoitu professori ja kvanttiteknologian huippuyksikön jäsen.
Vuonna 2017 Maniscalco sai Väisälän palkinnon. Hänet valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi 2021.
Ane Dyrkorn
Ane Dyrkorn (s. 1999) on norjalainen suunnistaja. MM-kilpailuissa Dyrkornin paras saavutus on sprinttiviestin MM-pronssi Tanskan MM-kilpailuista 2022. Henkilökohtaisessa sprintissä hän oli saman vuoden MM-kilpailuissa 14:s. EM-kilpailuissa Dyrkornin paras saavutus on sprintin 68:s sija Neuchâtelin EM-kilpailuista 2021. Juniorien MM-Dyrkornin paras saavutus on pitkän matkan 22:s sija. Suunnistuksen maailmancupissa hänen paras saavutuksensa on 11:s sija Boråsin sprintistä vuodelta 2022. Seuratasolla hän edustaa NTNUI:ta.
Aatteleppa ite!
Aatteleppa ite! on Tommi Virtasen toimittama Jope Ruonansuun elämäkerta. Kirja kertoo mustan huumorin sävyttämänä tarinoita, joita kertovat Jope Ruonansuun lisäksi hänen lukuisat kollegansa, kuten Sakari Kuosmanen, Juice Leskinen, Pirkka-Pekka Petelius ja Mato Valtonen. Kirjan kannen on suunnitellut Pekka Krankka.
Café Europa
Café Europa (G.I. Blues) on vuonna 1960 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva, jonka pääosassa näytteli Elvis Presley. Elokuvan ohjasi Norman Taurog.
Elokuvan kuvaukset alkoivat 2. toukokuuta 1960, kun Presley oli vielä armeijassa Länsi-Saksassa. Aluksi elokuvaan kuvattiin kohtauksia, joihin häntä ei tarvittu. Jotta kuvaukset voidaan aloittaa ennen näyttelijän läsnäoloa, on oltava varmuus siitä, että hän tekee elokuvan. Elviksen tapauksessa siihen saattoi luottaa, sillä managerina toiminut Tom Parker oli tehnyt useamman elokuvan sopimuksen kerrallaan. Café Europa -elokuvasta Elvis tuli saamaan 175 000 dollaria.
Elokuvan tuottajana toimi elokuva-alan uranuurtaja Hal B. Wallis. Erikoisesta huumorintajustaan tunnetun Parkerin kerrotaan teettäneen yhden kappaleen sanomalehden etusivua, jossa luki suurella tekstillä ”Elvis värväytyi uudelleen!” ja alla pienellä tekstillä ”Hal Wallis pyörtyi”. Tarina kertoo, että Wallis pyörtyi ennen kuin ehti lukea pientä tekstiä. Café Europa tuotti Wallikselle niin paljon, että sen tekemättä jääminen olisi käynyt hänelle kalliiksi.
Yhdysvaltain 6 000 elokuvateatterissa nuoret jonottivat katsomaan Elviksen uusinta elokuvaa, jossa miehellä ei ollut kuuluisia pulisonkeja eikä tyylikästä hiustyyliään, sillä armeijassa ne leikattiin myös Elvikseltä.
Pyöreä Humaljärvi
Pyöreä Humaljärvi on Päijät-Hämeessä Padasjoella Kaukelan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 7,2 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Lummennen ja Vesijaon valuma-alueella (14.25), jonka Miestämän–Vesijaon alueeseen (14.252) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 120,5 metriä mpy.
Flavonoidiglykosidit
Flavonoidiglykosidit ovat suuri ryhmä glykosideja, joiden aglykoni-runko on flavonoidi. Flavonoidiglykosidit jaotellaan niiden aglykonien ja glykonien perusteella, esimerkiksi.
Flavonoidiglykosideilla voi olla antioksidanttivaikutuksiensa ansiosta lääketieteellisiä käyttökohteita. Niiden on todettu vähentävän hiusverisuonien vaurioitumisherkkyyttä.
Ari Uino
Uino väitteli tohtoriksi 1985, väitöskirja käsitteli Urho Kekkosen poliittista kehitystä vuoteen 1936 saakka. Hän on toimittanut sittemmin useita Urho Kekkosen elämänvaiheita käsitteleviä teoksia. Uino on isänsä kautta sukua Sylvi Kekkoselle.
Uino on toiminut vuodesta 1987 alkaen Helsingin yliopiston Suomen historian dosenttina.
Lapijoen silta
Lapijoen silta (entiseltä nimeltään Taipaleen silta) Eurajoella on vuonna 1883 valmistunut kivinen kolmiaukkoinen holvisilta. Silta sijaitsee Taipaleen kylässä Lapijoen taajamassa vanhalla siltapaikalla. 1950-luvulle asti sillan ylitti valtatie 8. Vuonna 1982 museosillaksi otettu silta on rakennettu vuosina 1882–1883 karkeamuotoisista kivistä niin sanottuna kylmämuurina, eli kivien sovituksessa ei ole käytetty laastia. Sillan rakentaja torppari Isak Pienessuo antoi työlleen vaaditun kahden vuoden takuun sijasta kymmenen vuoden takuun.
Lapijoen sillan kokonaispituus on 47 metriä ja hyötyleveys 5,9 metriä. Sen levein aukko on 5,2 metriä.
Yhdessä 18 muun Suomen museosillan kanssa Lapijoen silta otettiin vuonna 2009 mukaan Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Tietopörssi
Tietopörssi oli suomalainen VipVisionin tuottama MTV3-kanavalla vuosina 1995–1996 esitetty visailuohjelma. Ohjelman juontajana toimi Reijo Salminen ja tuomarina Jyrki Otila. Ohjelma oli jatkoa samojen tekijöiden tuottamalle vuosina 1987–1994 esitetylle visailuohjelmalle Kolmosvisa. Sitä esitettiin kerran viikossa keskiviikkoiltaisin kello 20.00–21.00. Tietopörssin jälkeen Salminen ja Otila tekivät PTV4-televisiokanavalle visailuohjelmaa Retsi & Jykke.
Parodia
Vuonna 1996 esitetyssä sketsisarjassa Hömppäveikot esitettiin Tietopörssi-ohjelmasta parodisia sketsejä, joissa Jope Ruonansuu esitti juontaja Salmista ja tuomari Otilaa sekä muut sarjan näyttelijät kilpailijoita.
Myös vuonna 1996 levyttämällään albumilla Piinapenkki Jope Ruonansuu parodioi Tietopörssi-ohjelmaa kuvitteellisella Piinapenkki-tietovisallaan, jossa kilpailijoina oli Ruonansuun imitoimia julkisuuden henkilöitä, kuten Aarne Tanninen, Pekka Vennamo ja Sakari Kuosmanen.
Adam Bremeniläinen
pienoiskuva|230px|Sivu Adam Bremeniläisen kirjoittamasta Hampurin piispojen historiasta, Gesta Ham­ma­bur­gen­sis ecclesiae pontificum. Sivu si­säl­tää alun Tanskan maan­tie­teel­li­ses­tä kuvauksesta. Adam Bremeniläinen (s. ilmeisesti ennen 1045, k. 1081/1085) oli bremeniläinen pappi ja historiankirjoittaja.
Piispojen kilpailu
Hampurin ja Kölnin arkkipiispat kilpailivat tuolloin siitä, kumpi saisi käännyttää pakanallisen Pohjolan kristinuskoon. Adam oli tässä kilpailussa Hampuri-Bremenin arkkipiispa Adalbertin asiamies. Tarkoitus oli kartoittaa käännytettävä alue. Hampurin piispojen historia -teoksen neljäs osa, Descriptio insularum Aquilonis, valmistui arviolta vuonna 1075 ja käsittelee Skandinavian maantiedettä, ihmisiä ja tapoja sekä Skandinavian kristittyjä lähetyssaarnaajia. Lähetyssaarnaajat olivat vasta hiljattain tutkineet Skandinaviaa, ja vaikka teos oli tarkoitettu tulevien lähetyssaarnaajien inspiraatioksi ja ohjekirjaksi, sen tarkat kuvaukset tekevät siitä yhden tärkeimmistä viikinkiajan Skandinaviasta kertovista lähteistä. Se on myös ensimmäinen tunnettu lähde, joka mainitsee Pohjois-Amerikassa sijainneen Vinlandin.
Matka Tanskassa
Adam Bremeniläinen löysi ensin Saksan pohjoispuolelta Judlandin, joka nykyään tunnetaan Jyllantina. Hän piti sitä hedelmättömänä erämaana, jota ihmiset välttävät myös merirosvojen uhkan takia. Jyllannin läheltä hän havaitsi Funen (Fyn) ja Selandin (Själlanti) saaret. "Selandissa on runsaasti kultaa, joka on hankittu ryöstelemällä. Nämä merirosvot, jotka kutsuvat itseään wichingeiksi, maksavat daanien kuninkaalle veroja luvasta ryöstää meren rannalla asuvia barbaareja." Adam oli pöyristynyt viikinkien raakojen tapojen vuoksi, esimerkiksi kuolemanrangaistuksen käyttämisestä. Daanien kuningasta Sven Estridinpoikaa Adam arvosti ja sai häneltä paljon tietoa Pohjolasta. Kuningas kertoi myös päättymättömästä valtamerestä, joka takana on Vinland.
Tietoja Ruotsista, Norjasta, Suomesta ja Virosta
Ruotsalaisia Adam piti barbaareina muun muassa moniavioisuuden takia. Adamin tiedot Ruotsista olivat peräisin kuulopuheista ja muuttuivat sitä huimemmiksi, mitä kauemmaksi pohjoiseen kuvailussa mennään. Pakanallisten rituaalien pitopaikkana hän mainitsi Ubsolan (Uppsala). "He uhraavat kaikista lajeista yhdeksän urosta, joiden verellä lepytellään jumalia. Uhrien ruumiit ripustetaan temppelin vieressä olevaan pyhään lehtoon." Norjasta hän mainitsi armottoman kylmyyden, lampaiden kasvatuksen, karaistuneet ihmiset ja parrakkaat naiset. Tässäkin hän kiinnitti suurta huomiota pakanallisuuteen. Idässä sijaitsi Adamin kertoman mukaan Terra feminarium, joka lienee tarkoittanut Kvenlandia eli Suomea. Sen eteläpuolella oli Adamin kertoman mukaan suuri Aestland-niminen saari (Viro). Sen asukkaiden hän kertoi palvovan lohikäärmeitä ja siivekkäitä eläimiä. Lähiseudun tiettömillä alueilla oleva Ruzzia koostui Adamin tietojen mukaan monenlaisista kummallisista kansoista, kuten amatsoneista ja kykloopeista.
Kritiikki
On epävarmaa, kävikö Adam itse kuvaamissaan paikoissa, ja kriitikot epäilevät hänen kääntyneen takaisin jo Slesvigistä. Matkan tarkoitus eli Hampurin-Bremenin arkkipiispan alueen laajentaminen ei toteutunut, sillä paavi perusti vuonna 1105 uuden arkkipiispanistuimen Lundiin, joka silloin kuului Tanskalle.
Käldö (Nauvo)
Käldö on saari Nauvon kunta-alueella, Paraisilla. Saari kuuluu siten Saaristomerellä sijaitsevaan Turunmaan saaristoon. Saari sijaitsee noin 5 km koiliseen Nauvon kirkolta. Saaren pinta-ala on 2.1 neliökilometriä.
Nilootit
Nilootit on yhteisnimitys lukuisille Afrikan koillisosasta, Niilijoen seudulta lähtöisin oleville kansoille, joiden pääasiallinen asuma-alue sijaitsee tätä nykyä Sudanin, Etelä-Sudanin, Kenian, Ugandan Somalian, Egyptin ja Eritrean maiden alueella. Vanhastaan niloottien on katsottu polveutuvan seemiläisistä tai haamilaisista, ja heidän on katsottu olevan ruumiinrakenteeltaan pitkiä ja hoikkia. He puhuvat nilosaharalaisia kieliä. Tunnettuja niloottikansoja ovat mm. dinkat, kalenjinit, luot, maasait, nuerit, himat ja turkanat.
1900-luvun lopussa nilootteja oli noin seitsemän miljoonaa.
Maria Bergkvist
Maria Bergkvist (s. 12. elokuuta 1977 Ruotsi) on ruotsalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Hän toimii Damallsvenskan-seura Umeå IK:n päävalmentajana. Pelaajaurallaan hän pelasi Bollsta IK:ssa ja Umeå IK:ssa puolustajana.
Nivankylä
pienoiskuva|Nivankylän koulu lokakuussa 2022. Nivankylä on kylä ja taajama Rovaniemellä Ounasjoen ja kantatien 79 varrella. Se sijaitsee 10 kilometriä Rovaniemen keskustasta pohjoiseen. Kylässä on noin 500 asukasta. Taajaman väkiluku puolestaan oli vuoden 2021 lopussa 329 ja pinta-ala 2,08 neliökilometriä. Kylällä toimii Nivankylän koulu, jossa on luokat 1–6.
Vladimir Vogel
Vogel opiskeli sävellystä Moskovassa ja myöhemmin Ferruccio Busonin johdolla Berliinissä. Vogel muutti Venäjältä Saksaan vuonna 1918, josta hän joutui pakenemaan Sveitsiin vuonna 1933. 1920-luvun teoksissa Vogel käytti ekspressionistista tyyliä, mutta liittyi pian "lokakuun ryhmään", joka edisti modernistista musiikkia pyrki yhdistämään länsimaista taidemusiikkia itämaiseen musiikkiperinteeseen. Myöhäistuotannossaan Vogel käytti dodekafoniaa.
Rudi Carrell
thumb|300px|Rudi Carrell Rudi Carrell, oikealta nimeltään Rudolf Wijbrand Kesselaar (19. joulukuuta 1934 Alkmaar, Alankomaat – 7. kesäkuuta 2006 Bremen, Saksa) oli hollantilainen viihdealan monitaitaja, elokuvatuottaja ja näyttelijä.
Rudi Carrellin isä ja isoisä olivat viihdealan taitajia, ja isä tutustutti hänet showbisnekseen. Rudi sai viikoittaisen esiintymismahdollisuuden Hollannin radion AVROn ohjelmassa vuodesta 1955 ja vuodesta 1959 hänen oma Rudi Carrell Show’nsa pyöri televisiossa. Rudi Carrell lauloi viihteellisiä ironisia lauluja ja osallistui jopa Euroviisuihin vuonna 1960 kappaleellaan Wat een Geluk (Mikä onni) sijoittuen viimeistä edelliseksi, mutta kappaleesta jäi hänelle tunnusmelodia. Rudi Carrell esiintyi myös pääosassa Robinson Crusoe -tulkinnassa 1964, jossa hänellä oli mukanaan apina Vrijdag (Perjantai) sekä israelilaissyntyinen laulajatar Esther Ofarim merenneitona. Tästä heille myönnettiin Montreux'n Hopeinen ruusu. Belgialaisen viihdetaiteilija Bobbejaan Schoepenin kanssa Carrell teki yhteistyötä 1971 - 1972.
Rudi Carrellin ura kohosi huippuunsa Saksassa, jonne hän siirtyi 1974 ja asettui asumaan Sykeen Bremenin lähistölle. Jo vuodesta 1971 hän oli ohjannut Saksassa suosioon nousseita elokuvia. Vuonna 1987 Rudi's Tagesshow:ssa esitettiin video, jossa naisesiintyjät pukutuivat Ajatollah Khomeinin hahmoon, mikä aiheutti diplomaattisen kriisin, jonka seurauksena muun muassa Goethe-instituutin Teheranin osasto suljettiin. Carrell vihjaili ohjelmassaan myös liittokansleri Helmut Kohlin ilotalokäynneistä sekä Berliinin pormestarin homoseksuaalisuudesta. Toisaalta Carrell oli suosittu muun muassa Israelissa ja Sloveniassa, jossa hän toimi perheiden jälleenyhdistämiseksi.
Rudi Carrell kuoli keuhkosyöpään. Kuvanveistäjä Carsten Eggers on tehnyt Rudi Carrellin pronssisen rintakuvan Alkmaariin.
Noppapotti
Noppapotti oli suomalainen vuosina 1995–1996 MTV3-kanavalla esitetty visailuohjelma. Ohjelman juontajana toimi Jukka-Pekka Palo.
Noppapotin ensimmäinen ohjelma esitettiin tammikuussa 1995, ja sitä esitettiin arkipäivisin maanantaisin, tiistaisin ja keskiviikkoisin. Noppapotti-ohjelmaa tehnyt tuotantoyhtiö Vizor teki myös vuosina 1991–1995 esitetyn visailuohjelman Megavisa. Noppapottia ja Megavisaa esitettiinkin toukokuuhun 1995 asti MTV3-kanavan arkiohjelmistossa rinnakkain.
Ohjelman teossa käytettiin Amiga-tekniikkaa.
Kivikukkaro
Kivikukkaro on Turun Yliopistonkadulla sijaitseva liikerakennus, joka valmistui kesällä 1975 Turun Työväen Säästöpankin pääkonttoriksi. 1990-luvun alun pankkikriisin jälkeen kiinteistön suurin käyttäjä oli marraskuuhun 2016 asti Anttila-tavaratalo. Toukokuussa 2017 Anttilan entisiin tiloihin avattiin Tokmanni-tavaratalo.
Kivikukkarossa on kolme maanpäällistä kerrosta sekä yksi maanalainen myymäläkerros. Kellarikerroksessa toimii ruokakauppa K-Supermarket, ja katutasossa toimii ravintola Woolshed. Rakennuksen yhteydessä toimii yli 200-paikkainen Q-Parkin operoima paikoitushalli.
Liikerakennuksen osoite on Yliopistonkatu 29 b.
Kivikukkaro ennen Anttilaa
Alkujaan Turun Työväen Säästöpankin pääkonttoriksi rakennettu Kivikukkaro valmistui kesäkuussa 1975 Aarne Ehojoen arkkitehtitoimiston suunnittelemana ja Urakoitsijat Oy:n rakennuttamana työväensäästöpankin entisen pääkonttorin viereen. Rakennuksen julkisivut ovat Lapin marmoria, ja valmistuessaan sen kokonaispinta-ala oli 10 000 neliömetriä ja kokonaistilavuus autohalleineen 70 000 kuutiometriä. Kiinteistön nimeksi valittiin Kivikukkaro yleisellä nimikilpailulla, johon tuli noin 4 500 ehdotusta.
Kivikukkaron valmistuttua siihen asettuivat myös naistenvaateliikkeet Kaunotar ja Maria sekä miestenvaateliike Laakso. Toisessa kerroksessa toimi 1970-luvun puolivälistä 1980-luvulle Taurus-niminen ruokaravintola ja saman omistajan venäläistä keittiötä edustanut Tatjana. Ylemmissä kerroksissa toimi alkuvuosina vuokralla Turun työvoimapiiri. Turun Työväen Säästöpankki lopetettiin Suomen 1990-luvun alun laman ja pankkikriisin tuloksena.
Anttila
Vuosina 1999–2000 kellarikerrokseen rakennettiin tilat K-supermarketille ja kolme maanpäällistä kerrosta kunnostettiin Anttilan käyttöön, kun taas katutasossa aloitti Carrols-hampurilaisravintola (ravintola muuttui Hesburgeriksi Hesburgerin ostettua Carrolsin). Entinen vaikeakäyttöinen pysäköintihalli korvautui uudella, yli 200-paikkaisella maan alla sijaitsevalla pysäköintihallilla.
Ullakkokerroksen toimistotiloja ja teknisiä tiloja laajennettiin ja muutettiin vuosina 2000–2001. Rakennuksen toisessa kerroksessa on aiemmin toiminut myös Suomalaisen kirjakaupan myymälä, mutta ketjun avattua uuden suurmyymälän Hansakorttelissa Kivikukkaron myymälä lopetettiin.
Syyskuusta 2014 toukokuuhun 2016 Anttilan tilat olivat tyhjillään, eikä Turussa toiminut silloin Anttilaa. Anttilan entinen omistaja Kesko sulki Kivikukkaron Anttilan taloudellisista syistä. Vuonna 2015 myös rakennuksen katutasossa toiminut Hesburger-pikaruokaravintola lopetettiin.
19. toukokuuta 2016 Anttila avattiin uudelleen Kivikukkaroon, tosin vain ensimmäiseen ja toiseen kerrokseen. Samoihin aikoihin Hesburgerin paikalle avattiin Woolshed-ravintola.
19. heinäkuuta 2016 Anttila asetettiin konkurssiin. Konkurssipesä myi varastoa ja käyttöomaisuutta pois ensin Kivikukkaron kahdessa kerroksessa ja sitten vain katutasossa. Myynti lopetettiin 19. marraskuuta 2016. Kivikukkaron Anttila oli ketjun kolmanneksi viimeisenä suljettu tavaratalo.
Aiheesta muualla
60.45056°N, 22.26111°W
Museion (Aleksandria)
Museion ( tai Mouseion, ) eli Muusien pyhäkkö oli antiikin aikainen pyhäkkö ja oppineisuuden keskus Aleksandriassa Egyptissä. Se oli omistettu kirjallisuuden tutkimukselle ja tieteiden harjoittamiselle, ja sitä voidaan pitää maailman ensimmäisenä yliopistona. Aleksandrian kirjasto toimi Museionin yhteydessä.
Historia
Museion perustettiin hellenistisen kauden alkupuolella. Sen tarkempi synty ja historia tunnetaan huonosti. Sen perustajaksi arvellaan Ptolemaios I:tä tai viimeistään hänen seuraajaansa Ptolemaios II:sta noin vuonna 280 eaa. Ptolemaios I:n puolesta puhuu se, että hänen tiedetään tukeneen oppineita ja erityisesti Aristoteleen oppilasta Theofrastosta, joka oli laajentanut Lykeionin museionia, sekä toista tämän oppilasta Demeterios Faleronlaista. Lisäksi Athenaios antaa ymmärtää laitoksen olleen olemassa jo Ptolemaios II:n kauden alkuvaiheessa, jolloin se oli todennäköisesti ollut olemassa jo jonkun aikaa.
Laitos perustettiin tutkimuksen edistämiseksi ja tutkijoiden tukemiseksi. Museion ja sen yhteydessä toiminut kirjasto houkuttelivat Aleksandriaan maailman silloisia huipputiedemiehiä. Ne rahoitettiin yhteisestä kassasta, oletettavasti julkisista varoista. Museionin tutkijayhteisö muodosti eräänlaisen kollegion, ja sen jäsenet saivat elatuksen ja olivat vapautettuja veroista. Yhteisöä johti pappi, jonka nimitti alun perin kuningas ja roomalaisella kaudella keisari. Virka oli yksi Aleksandrian neljästä tärkeimmästä. Erään kerran Museionin kerrotaan saaneen jopa oppilasta, mutta tämän väitteen todenperäisyydestä ei ole tietoa.
Museion säilyi toiminnassa roomalaiselle kaudelle. Strabon kuvaa sitä samoin kuin muuta Aleksandriaa teoksessaan Geografika. Keisari Claudiuksen mainitaan laajentaneen Museionia.
Museionin toiminnan päättymisestä ei ole tarkkoja tietoja. Roomalaisissa teksteissä viitataan sen toimineen vielä 300-luvulla. Ainakin vielä Theon Aleksandrialaisen (n. 335–405) mainitaan toimineen siellä. Museion saattoi säilyä toiminnassa vuoden 640 arabivalloitukseen saakka.
Rakennus
Varsinainen Museion
Museion oli Strabonin mukaan osa Ptolemaiosten palatsialuetta. Se yhdistyi palatsien kokonaisuuteen pitkien pylväskäytävien välityksellä, ja se oli koristeltu muualta Egyptistä siirretyillä obeliskeilla ja sfinkseillä. Rakennuskokonaisuus koostui suuresta pitosalista, jossa tutkijat ruokailivat yhdessä. Sen ulkopuolella oli peristyylikäytäviä, joita voitiin käyttää ruumiinharjoituksiin ja kävellen suoritettuihin luentoihin. Lisäksi rakennukseen kuului teatteri tai luentosali, jossa järjestettiin luentoja, väittelyitä ja juhlatilaisuuksia; tutkijankammioita;   kasvitieteellinen puutarha, johon Ptolemaios II hankki trooppisia kasveja; sekä eläintarha. Museionin toiminta jakaantui neljään osastoon, jotka olivat runous, matematiikka, tähtitiede ja lääketiede.
Kirjasto
Museioniin liittynyt Aleksandrian kirjasto oli aikansa suurin kirjakokoelma, ja siihen sanotaan kuuluneen eri antiikin lähteissä – kirjaa (kirjakääröä).
Muutoin Museionin rakenteista ja toiminnasta tiedetään vain vähän. Vaikka nykyinen ”museo”-sana on johdettu Museionin nimestä, antiikin museioneissa ei säilytetty muita esineitä kuin kirjoja, ja niitä ei pidetty näytteillä vaan käytettiin tutkimukseen.
Oppineita
Museionissa toimineisiin tieteilijöihin lukeutuvat muun muassa:
Amelia Dyer
Amelia Elizabeth Dyer (o.s. Hobley; 1837 Bristol – 10. heinäkuuta 1896 Lontoo) oli englantilainen sarjamurhaaja, joka tappoi arviolta 200–400 vauvaikäistä lasta lähes kolmenkymmenen vuoden aikana. Lapset päätyivät Dyerin hoidettavaksi, kun hän sai ei-toivottuja lapsia huostaansa rahallista korvausta vastaan. Dyer tuomittiin hirtettäväksi vuonna 1896.
Elämä
Amelia Dyer syntyi vuonna 1837 Bristolissa. Dyerilla oli vaikea lapsuus, jonka aikana hän piti huolta mielisairaasta äidistään. Aikuisena hän sai sairaanhoitajan koulutuksen.
Jäätyään 1860-luvun loppupuolella leskeksi Dyer ansaitsi elantonsa ottamalla vauvaikäisiä lapsia kotiinsa hoidettavakseen. Viktoriaanisen ajan englannissa oli tavallista, että aviottomien suhteiden vahinkoraskauksista syntyneitä ja vaille isän elatusta jääneitä lapsia annettiin lastenkasvattajien hoidettavaksi. Yksinhuoltajuus ja aviottomat suhteet nähtiin tuolloin häpeällisinä, eikä usein nuorilla ja köyhillä äideillä ollut todellisia mahdollisuuksia lasten elättämiseen. Epätoivoisessa tilanteessa äidit päätyivät maksamaan lapsen ylläpidosta korvauksen kasvatusvanhemmille, jotka lupasivat tarjota lapsille maksua vastaan turvallisen kodin. Todellisuudessa lapset saivat kasvattikodeissaan usein heikkoa huolenpitoa ja näkivät nälkää. Lukuisia kasvattilapsia myös kuoli joko välinpitämättömyyden tai tahallisuuden seurauksena. Varhaiset kuolemat eivät monestikaan herättäneet viranomaisten mielenkiintoa, sillä lapsikuolleisuus oli tuolloin Englannissa hyvin korkea.
Murhat
Lopulta Dyer jäi kiinni, kun Thames-joesta löytyi vauvan ruumiin sisältänyt käärö. Kääröstä löytyi suttuinen osoitelappu, jonka poliisi onnistui yhdistämään Dyeriin. Viranomaisten saavuttua Dyerin kotiin he löysivät valtavan valikoiman vauvan vaatteita ja samanlaista valkoista nauhaa, jolla jokeen heitetty vauva oli kuristettu. Lisäksi kotoa löytyi lapsen luovutusta koskevia äitien lähettämiä kirjeitä ja kuitteja lehtimainoksista, joilla Dyer oli eri nimiä käyttäen mainostanut palveluaan. Myöhemmin Thamesista löytyi lisää Dyerin murhaamia pikkulapsia, joiden kaulan ympärille oli kiedottu valkoista nauhaa.
Oikeudenkäynti ja tuomio
pienoiskuva|Poliisin kuva Amelia Dyerista hänen pidätyksensä jälkeen vuonna 1896. Dyer puolustautui oikeudessa vetoamalla mielenvikaisuuteensa. Oikeus harkitsi tuomiota alle viisi minuuttia, ennen kuin tuomitsi Dyerin kuolemaan. Hän tunnusti vain yhden murhan. Myöhemmin on arvioitu hänen murhanneen lähes kolmenkymmenen vuoden aikana 200–400 lasta, mutta todellista uhrien määrää on vaikea arvioida. Silminnäkijät todistivat, että Dyer kuljetti kotiinsa enimmillään jopa kuusi lasta päivässä. Dyer hirtettiin 10. kesäkuuta 1896.
Just Dance 3
Just Dance 3 on Ubisoft Parisin kehittämä ja Ubisoftin julkaisema tanssipeli. Peli julkaistiin syksyllä 2011 Wiille, Xbox 360:lle ja PlayStation 3:lle. Xbox 360 käyttää pelin ohjaamiseen Kinectiä ja PlayStation 3 käyttää pelin PlayStation Move -ohjainta. Peliin julkaistiin jatko-osa Just Dance 4 lokakuussa 2012.
Pelaaminen
Peliä pystyy pelaamaan jopa neljä pelaajaa samanaikaisesti. Wii- ja Move-versiot sisältävät Smart Shuffle ja Dance Mashup -ominaisuudet. Wii-versiossa on myös Flash Mod -ominaisuus, jonka avulla jopa kahdeksan pelaajaa pystyy pelaamaan peliä samanaikaisesti.