cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Crichton-Vulcan
Ab Crichton
thumb|250px|[[Venäjän laivaston höyryfregatti Rurikin vesillelasku lokakuussa 1851. Tässä laivassa oli Cowie&Erikssonin valmistama 300 hevosvoiman höyrykone. Taustalla näkyy Kakolanmäki. ]] Vuonna 1914 perustetun Aktiebolaget Crichtonin juuret johtivat 1738 perustettuun Åbo Gamla Skeppswarf -nimiseen laivanveistämöön, jonka telakka sijaitsi Aurajoen länsirannalla. Vuonna 1883 tämä veistämö siirtyi W:m Crichton & C:o Ab:n omistukseen. Aurajoen itärannalla laivanrakennusta harjoittanut W:m Crichton & C:o oli perustettu alun perin 1842 nimellä Cowie & Ericsson ja sen nimeksi muuttui 1862 W:m Crichton & C:o. Cowie & Ericsson oli rakentanut Suomen ensimmäisen höyrykoneen 1850 ja se aloitti höyrylaivojen rakentamisen 1863. W:m Crichton & C:o teki konkurssin 1913 mutta sen toimintaa jatkoi seuraavana vuonna perustettu osakeyhtiö Aktiebolaget Crichton. Vuonna 1889 yhtiöstä erotettiin Turun Veneveistämö rakentamaan huviveneitä ja pienaluksia.
Ab Vulcan
Vuonna 1898 perustettu Ab Vulcan oli saanut alkunsa 1874 nimellä Turun Konepaja. Turun Konepajan tilalle tuli 1884 Korsmanin ns. Uusi Konepaja, josta muodostettiin konkurssin jälkeen 1898 Aktiebolaget Vulcan. Vulcanilla oli vuodesta 1907 konepaja myös Pietarissa ja ennen ensimmäistä maailmansotaa yhtiö valmisti naftamoottoreita, lokomobiileja, erilaisia sotatarvikkeita, pumppuja ja höyrykoneita sekä laivoja omistamillaan kahdella telakalla. Vuonna 1911 Ab Vulcanin palveluksessa oli 300 työntekijää ja myynti oli 7,6 miljoonaa markkaa.
Ab Crichton-Vulcan Oy
Staffans oli jo aiemmin hakeutunut yhteistyöhön saksalaisten sukellusveneiden rakentamiseen erikoistuneiden telakoiden kanssa. Saksalaisilta oli sukellusveneiden rakentaminen kielletty Versailles'n rauhansopimuksen perusteella, mutta suomalaistelakka tarjosi oivan mahdollisuuden tekniikan kehittämiseen salassa. Suomessa oli koko 1920-luvun mietitty meripuolustuksen järjestämistä ja sukellusveneiden tarpeellisuutta pidettiin itsestään selvänä. Staffans oli allekirjoittanut hollantilaisen insinööritoimisto IvS:n kanssa salaisen sopimuksen jonka mukaan Crichton-Vulcan saisi kaiken tarpeellisen tietotaidon mikäli rakentaisi Suomen laivastolle sukellusveneitä. Vuonna 1927 Crichton-Vulcan sai kolmen sukellusveneen tilauksen Suomen valtiolta. Suomen ensimmäinen sukellusvene, Vetehinen, laskettiin vesille 1930, Vesihiisi myöhemmin samana vuonna ja Iku-Turso 1931.
Vuonna 1928 seurasi kahden panssarilaivan tilaus. Niiden valmistaminen edellytti investointeja nostureihin ja rakennusalustoihin. Uusi rakennusalusta, Panssaripeti, valmistui 1929 ja Crichton-Vulcanin itse suunnittelema ja valmistama 100 tonnin nosturi 1931 joen länsirannalle. Panssarilaivat Väinämöinen ja Ilmarinen laskettiin vesille 1930 ja 1931.
Crichton-Vulcan allekirjoitti vuonna 1930 salaisen sopimuksen IvS:n kanssa uuden sukellusvenemallin prototyypin rakentamisesta. Alus tehtiin IvS:n laskuun, mutta Suomen valtiolle taattiin etuosto-oikeus. Se laskettiin vesille kaikessa hiljaisuudessa vuonna 1933 eikä sille tässä vaiheessa annettu nimeä, vaan sitä kutsuttiin rakennusnumeron mukaan 707:ksi. Saksalaiset suorittivat sillä perusteellisia koeajoja, mutta lopulta se päätyi Suomen laivastolle ja kastettiin Vesikoksi.
Suurien rakennushankkeiden vaatimat investoinnit kävivät kalliiksi Crichton-Vulcanille. Lisäksi metallin ammattimiehistä oli pula ja heitä palkattiin Keski-Euroopasta. 1920–1930-lukujen taitteessa helsinkiläinen Kone- ja Siltarakennus Oy oli onnistunut haalimaan suuren osan yrityksen osakkeista. Loppuvuonna 1931 se omisti jo 98 % Crichton-Vulcanista. Kone- ja Silta omisti jo ennestään Hietalahden Sulkutelakan Helsingissä. Kauppojen avulla Crichton-Vulcan sai tarvitsemaansa rahoitusta.
Laajenevalle telakkatoiminnalle tarvittiin uusia toimisto- ja piirustuskonttoritiloja. Vuonna 1937 valmistui arkkitehti Gunnar Wahlroosin suunnittelema funktionalismia edustava valkoiseksi rapattu kolmikerroksinen toimistorakennus Valkoinen talo.
Andros
Vuonna 1939 Wärtsilä osti joen itärannalla vuodesta 1906 toimineen veneveistämön ja moottorivalmistaja Androsin (Andrée & Rosenqvist) ja sulautti sen Crichton-Vulcaniin. Androsin nopeat veneet olivat olleet erityisen suosittuja kieltolain aikaan. Sekä trokarit että viranomaiset tarvitsivat nopeita veneitä. Tilauskirjassa esiintyi niin Algoth Niska kuin Tullilaitoskin. Markkinat tyrehtyivät 1926, kun yli 12 solmua kulkevien veneiden omistamista vaikeutettiin lupamenettelyllä.
Thomas Hitzlsperger
Thomas Hitzlsperger (s. 5. huhtikuuta 1982 München, Baijeri, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija. Hänen lempinimensä on "The Hammer" (Vasara), joka tulee hänen hurjasta vasemman jalan potkustaan, josta hänet tunnetaan parhaiten.
Crichton-Vulcan
Andros
Yrityksen siirtyessä Wärtsilälle se oli valmistanut yhteensä 3800 moottoria, mutta osia oli sen verran paljon varastossa että viimeiset Androsin moottorit toimitettiin 1958. thumb|250px|Wärtsilän telakan nostokurjet vastapäätä [[Turun linnaa ovat muodostuneet koko kaupungin symboleiksi.]]
Thomas Hitzlsperger
Hitzlsperger siirtyi vain 18-vuotiaana englantilaiseen Aston Villaan, jossa hän pelasi vuodet 2000–2005 ja teki 99 ottelussaan kahdeksan maalia. Hitzlsperger palasi kotimaahansa vuonna 2005 ja teki Saksan Bundesliigassa VfB Stuttgartin joukkueessa pelaamissaan 125 ottelussa 20 maalia. Tammikuussa 2010 hän siirtyi italialaiseen SS Lazioon, jossa pelasi puoli kautta. Kauden 2010–2011 Hitzlsperger pelasi englantilaisessa West Ham Unitedissa ja kauden 2011–2012 saksalaisessa VfL Wolfsburgissa. Lokakuussa 2012 hän siirtyi englantilaiseen Evertoniin.
Crichton-Vulcan
Wärtsilä-yhtymä Crichton-Vulcan
Staffans nautti Wahlforssin luottamusta ja jatkoi edelleen telakan johdossa. 1938 Staffans hankki lisenssit Kruppin dieselmoottorien valmistamiseen. Dieseleitä varten oli rakennettu uusi kokoonpanohalli joen itärannalle. Lisenssien saamisessa auttoi ilmiselvästi vanhat sukellusveneprojektien mukana kehittyneet liikesuhteet. Tätä pidetään Wärtsilän dieselmoottorivalmistuksen alkuna.
Thomas Hitzlsperger
Monista loukkaantumisista kärsinyt Hitzlsperger lopetti peliuransa syyskuussa 2013.
Crichton-Vulcan
Wärtsilä-yhtymä Crichton-Vulcan
Talvisodan aikaan telakka oli täydessä valmiudessa ja konepajoissa tehtiin erilaisia sotaponnistelujen vaatimia töitä. Vaikka Turkua pommitettiin paljon, telakan vauriot rajoittuivat rikkoutuneisiin ikkunoihin.
Thomas Hitzlsperger
Maajoukkueessa Hitzlspergerin asemat alkoivat parantua vuonna 2005, kun Saksan maajoukkueen valmentaja Jürgen Klinsmann peluutti häntä kolmesti Maanosaliittojen Cupissa avauskokoonpanossa. Hänet valittiinkin vuoden 2006 MM-kilpailuihin. Hän pelasi vuonna 2010 päättyneellä maajoukkueurallaan 52 ottelua ja teki niissä kuusi maalia.
Crichton-Vulcan
Wärtsilä-yhtymä Crichton-Vulcan
Välirauhan tultua Suomi ja Neuvostoliitto solmivat jälleen kauppasopimuksen. Crichton-Vulcan saikin pian Neuvostoliitosta tilaukset muun muassa neljästä hinaajasta. Laivoja ei ehditty luovuttaa ennen jatkosodan puhkeamista 1941 ja niinpä kaikki neljä laivaa luovutettiin Suomen puolustusvoimille. Tilaukset oli olemassa isommistakin merihinaajista, mutta työt olivat vasta aivan alkuvaiheessa kun ne laitettiin jäihin. Saksan kauppavaltuuston ja Wärtsilä-yhtymän välisten pikaisten neuvottelujen tuloksena päädyttiin siihen että Saksan Kriegsmarine ottaa nimiinsä Neuvostoliiton laivatilaukset. Näistä laivoista ehdittiin luovuttaa 12 ennen kuin yhteydet Saksaan katkesivat syyskuussa 1944.
Thomas Hitzlsperger
Yksityiselämä
Thomas Hitzlsperger on peliuransa jälkeen kertonut julkisuudessa homoseksuaalisuudestaan ja saanut julkisuudessa kiitosta.
Crichton-Vulcan
Wärtsilä-yhtymä Crichton-Vulcan
Jatkosodassakin Crichton-Vulcanin kärsimät vahingot olivat suhteellisen vähäiset.
Sotien jälkeen muodostettiin Sotakorvausteollisuuden valtuuskunta johon Wärtsilän toimitusjohtaja, vuorineuvos Wilhelm Wahlforss asetettiin edustamaan telakkateollisuutta. Suomi joutui maksamaan sotakorvauksista huomattavan osan koneina ja laitteina. Wärtsilä-yhtymän telakat saivat kaikkein vaativimmat alustilaukset.
Sotakorvausten suoritusten jälkeen Neuvostoliitosta tuli Crichton-Vulcanin huomattavin asiakas.
Nimi Crichton-Vulcan säilyi käytössä vuoteen 1965 asti jolloin telakan nimeksi tuli Wärtsilä Turun Telakka.
Vuonna 1971 Wärtsilän Turun telakka oli Suomen suurin työpaikka. Telakalla työskenteli 5300 työntekijää.
Muutto Pernoon
Telakka alkoi käydä 1970-luvulle tultaessa vanhanaikaiseksi ja lisäksi sen ympärille kasvanut asutus esti sen laajentamisen. Vuonna 1976 Wärtsilä vihki käyttöön modernin Pernon telakan joka oli rakennettu Pernoon Raision rajalle. Uudelle telakalle rakennettiin mm. suuri kuivatelakka ja suurten lohkojen siirtelyn mahdollistanut Koneen rakentama 600 tonnin nosturi, kun Turun telakalla suurin nosturi oli kapasiteetiltaan 150 tonnia ja laivojen rungot hitsattiin kokoon vanhanaikaisesti slipillä.
Viimeinen Turun telakalla alusta loppuun asti rakennettu laiva oli M/S Rosella joka laskettiin vesille 1979. Jokirannassa varusteltiin vuoteen 1982 laivoja jotka oli laskettu vesille Pernossa. Tämän jälkeen telakkakäyttöön jäi enää joen itärannalla, Korppolaismäen kupeessa ollut kuivatelakka, jota käytettiin laivojen korjaukseen. Wärtsilän Turun telakat siirtyivät 1986 Wärtsilä Meriteollisuus Oy:lle, jonka vuonna 1989 tapahtuneen konkurssin jälkeen korjaustelakan toimintaa jatkoi Turun Korjaustelakka Oy. Korjaustelakan siirryttyä Naantalin Luonnonmaalle kuivatelakka jäi tarpeettomaksi. Maapohjan omistanut Turun kaupunki myi sen 2000-luvun alussa Wärtsilälle. Wärtsilän dieselmoottoritehtaan vuonna 2004 tapahtuneen sulkemisen jälkeen alue palautui Turun kaupungille.
Utirik
Utirik eli Utrik on atolli Marshallinsaarilla Tyynellämerellä. Se koostuu kymmenestä saaresta ja sijaitsee Ratakin saariketjussa. Atollilla oli 435 asukasta vuonna 2011.
Irlannin alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue
Irlannin alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue edustaa Irlantia jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa. Se on osallistunut maailmanmestaruuskilpailuihin vain kerran vuonna 2002, jolloin joukkue osallistui 3. divisioonan karsintoihin.
Jan Krzysztof Bielecki
Jan Krzysztof Bielecki (s. 3. toukokuuta 1951) on puolalainen poliitikko. Hän oli Puolan pääministeri vajaan vuoden ajan vuonna 1991.
Judas Priest
Judas Priest on brittiläinen metallimusiikkia esittävä yhtye, jonka kitaristi K. K. Downing ja basisti Ian Hill perustivat Birminghamissa vuonna 1969. Yhtye on uransa aikana julkaissut 18 studioalbumia, viisi livealbumia ja neljä kokoelma-albumia, ja yhtyeen tuotantoa on myyty maailmanlaajuisesti yli 50 miljoonaa kappaletta. Yhtyeen nykyisessä kokoonpanossa vaikuttavat Hill, laulaja Rob Halford, kitaristit Glenn Tipton ja Richie Faulkner sekä rumpali Scott Travis. Judas Priestin viimeisin studioalbumi on vuonna 2018 julkaistu Firepower.
Alkuajat (1970–1974)
Birminghamilaiset ystävykset K. K. Downing (kitara) ja Ian Hill (basso) alkoivat työstää ideaa yhtyeen perustamisesta vuonna 1970. Samana vuonna paikallinen Judas Priest -niminen blues-painotteinen yhtye hajosi ja Downing ja Hill pyysivät yhtyeessä laulanutta Al Atkinsia uuteen yhtyeeseensä. Atkins tuli mukaan ja yhtye nimettiin hänen entisen yhtyeensä mukaan Judas Priestiksi. Nimen oli keksinyt tämän entisen yhtyeen jäsen Bruno Stapenhill Bob Dylanin kappaleesta "The Ballad of Frankie Lee and Judas Priest".
Alkuaikoina yhtyeessä soitti useita rumpaleita (muun muassa Chris Campbell ja Alan Moore). Bluesin sijaan yhtye alkoi suuntautua raskaampaan, Black Sabbath -vaikutteiseen ilmaisuun Downingin johdolla. Myös Black Sabbath oli Birminghamista lähtöisin ja Sabbathin kitaristi Tony Iommin manageritoimisto hoiti yhtyeen asioita 1970-luvun alkupuoliskolla.
Ahkerasta keikkailusta huolimatta levytyssopimusta ei alkanut kuulua ja vuonna 1973 Al Atkins erosi yhtyeestä vedoten perhesyihin. Myös tuolloinen rumpali erosi samaan aikaan. Uusi laulaja, Rob Halford, löydettiin Ian Hillin silloisen tyttöystävän, joka oli Halfordin sisko, kautta. Rumpaliksi tuli Halfordin vanha yhtyekaveri John Hinch. Tämä kokoonpano kiersi ahkerasti Englantia ja teki keikkoja myös manner-Euroopassa ja levytyssopimus saatiin lopulta Gull-yhtiöltä.
Ennen kuin yhtye alkoi levyttää ensimmäistä albumia, levy-yhtiö ehdotti viidennen jäsenen ottamista yhtyeeseen. Downing pyysi mukaan vanhaa ystäväänsä, kitaristi Glenn Tiptonia, joka soitti tuolloin Flying Hat Band -nimisessä yhtyeessä. Tipton suostui ja yhtye alkoi levyttää ensimmäistä albumiaan.
Suosion ja genren rakentaminen (1974–1979)
Ensimmäinen albumi, Rocka Rolla, julkaistiin vuonna 1974. Yhtye oli pettynyt albumin soundeihin ja heidän mukaansa tuottajalla oli ollut liikaa sananvaltaa kappaleita valittaessa. Albumi ei ollut kaupallinen menestys, mutta yhtyeen tunnettavuus nousi sen esiinnyttyä BBC:llä ja Readingin festivaaleilla vuonna 1975.
Vuonna 1976 julkaistu Sad Wings of Destiny oli ensilevyä onnistuneempi kokonaisuus, ja siitä on tullut ajan myötä eräs yhtyeen suosituimmista levyistä, sisältäen genren syntyyn laajasti vaikuttaneet peruspaalut kuten: "Victim of Changes", "The Ripper"ja "Tyrant". Samoihin aikoihin suuri CBS-levy-yhtiö kiinnostui yhtyeestä ja tarjosi sille levytyssopimuksen. Judas Priest esiintyi ensimmäisen kerran Suomessa 25.6.1976 Saarijärvellä järjestetyillä Midsummer Special -juhannusfestivaaleilla.
Vuonna 1977 julkaistu Sin After Sin nousi listoille Englannissa ja yhtye pääsi ensimmäiselle Amerikan-kiertueelle. Samana vuonna yhtye sai ensimmäisen pysyvämmän rumpalin, kun Les Binks liittyi yhtyeeseen. Sad Wings Of Destinyllä rumpuja soitti Alan Moore ja Sin After Sinillä sessiorumpali Simon Phillips. Albumilta löytyvät mm.klassikot "Diamonds and Rust", "Sinner" ja "Dissident Aggressor".
Seuraavat albumit molemmat 1978 Stained Class sisälltää mm. pre-trash "Exciter" ja "Beyond the Realms of Death" ja Killing Machine (Pohjois-Amerikassa nimellä Hell Bent For Leather) sisältää mm. "Hell Bent For Leather", "The Green Manalishi", vankistivat yhtyeen asemaa ja jälkimmäiseltä irtosi ensimmäinen hittisingle ”Take On The World”. Vuonna 1979 julkaistu livealbumi, Japanissa nauhoitettu Unleashed in the East tuli olemaan ensimmäinen Priest-albumi, joka myi platinaa."Unleashed In The East" edelleenkin relevantti heavy metal julkaisu soundeiltaankin ja sitä pidetään yhtenä kaikkien aikojen live-levyistä. Samana vuonna rumpali Les Binks erosi yhtyeestä vedoten terveydellisiin syihin ja tilalle tuli Trapeze-yhtyeestä tuttu Dave Holland. Hollandin suoraviivaisempi rummutustyyli sopi hyvin Priestin uuteen, raskaampaan suuntaukseen, jolla yhtye oli nouseva 1980-luvulla menestykseen. thumb|Judas Priest [[Angel of Retributionin kiertueella 2005.]]
Kaupallinen läpimurto (1980–1984)
Yhtye aloitti uuden vuosikymmenen albumilla British Steel. Tämä albumi sai aikaan yhtyeen lopullisen läpimurron yleiseen suosioon muun muassa suurien singlehittien ”Breaking The Law” ja ”Living After Midnight” siivittämänä. Albumi nousi myös Yhdysvalloissa top 40:een.
Vuoden 1981 Point of Entry ei aivan ollut edeltäjänsä veroinen menestys, mutta seuraavana vuonna julkaistu Screaming for Vengeance ja levyltä irrotettu single You’ve Got Another Thing Comin' räjäyttivät pankin varsinkin Yhdysvalloissa. Yhtye teki massiivisia kiertueita ympäri maailmaa. Albumi myi lopulta kaksinkertaisesti platinaa. Vuoden 1984 Defenders of the Faith oli myös menestys myyden platinalevyyn oikeuttavan määrän.
Studioalbumi Turbo ja sen vaikutus (1986–1989)
Judas Priestin kymmenes studioalbumi Turbo äänitettiin Bahamalla, Nassaun kaupungissa sijaitsevalla Compass Point-studiolla jossa muun muassa brittiläisen metallimusiikin kärkinimiin noussut Iron Maiden oli äänittänyt kaksi viimeisintä studioalbumiaan. K. K. Downing ja Glenn Tipton käyttivät albumia äänitettäessä ensimmäistä kertaa kitarasyntetisaattoreita, minkä johdosta yhtyeen musiikki muovautui aiempaa keveämpään suuntaan. Vuoden 1986 keväällä julkaistu Turbo osoittautui kaupallisesti hyvin menestyksekkääksi julkaisuksi; albumi debytoi Billboardin listalla 17. sijalla ja ylitti kultalevymyynnin vajaat kaksi kuukautta julkaisunsa jälkeen. Vaikka albumin myynti olikin vahvaa, raskasvoittoisen Defenders of Faithin jälkeen pop-henkinen ja syntetisaattoreilla höystetty Turbo kuitenkin vieroitti monia yhtyeen faneja minkä vuoksi Judas Priestin suosio junnasi paikallaan. Epäilemättä Priest teki ison virheen, kun "Top Gun" elokuvan tuottajat halusivat Turbolta loistavan ilmailuaiheisen sankaribiisin "Reckless" elokuvan sountrackille mutta Priest kieltäytyi antamasta.
Turboa seuranneella maailmankiertueella yhtye nauhoitti konserttinsa Atlantassa ja Dallasissa, ja niistä koostettiin vuonna 1987 julkaistu livealbumi ja -video Priest...Live!. Albumi sai nihkeän vastaanoton, eikä se saavuttanut vastaavaa suosiota kuin yhtyeen edellinen livetallenne Unleashed in the East. Tästä huolimatta albumi onnistui nousemaan Yhdysvalloissa Billboardin listan sijalle 38. Recording Industry Association of America myönsi yhtyeelle albumista kultalevyn vuonna 2001.
Seuraavalla studioalbumillaan, vuoden 1988 Ram it Downilla Judas Priestin musiikki palasi takaisin raskaampaan linjaan. Albumi sisälsi myös kappalemateriaalia, joka oli alun perin pitänyt julkaista jo Turbolla, mutta oli karsiutunut pois lopulliselta albumilta. Albumin äänityksissä rumpali Dave Holland kärsi hänen soittoonsa vaikuttavista terveysongelmista eikä pystynyt soittamaan albumilla juuri lainkaan, joten yhtye päätyi käyttämään albumilla rumpukonetta toisen rumpalin sijaan. Ram it Downin sijoitus Yhdysvalloissa oli 31, ja albumi saavutti Yhdysvalloissa kultalevyn myyntilukemat jälleen alle kahdessa kuukaudessa.
Ram it Downia seuranneen kiertueen päätteeksi Dave Holland joutui jättämään yhtyeen terveysongelmiensa ja musiikillisten erimielisyyksien vuoksi. Hänen paikkansa yhtyeessä täytti aiemmin muun muassa Racer X -yhtyeessä vaikuttanut Scott Travis.
thumb|[[Rob Halford Angel of Retributionin kiertueella 2005.]]
Suuri itsemurhakohu (1990)
Ennen seuraavaa albumiaan yhtye sai syytteen kahden yhdysvaltalaisen pojan, 20-vuotiaan James Vancen ja 19-vuotiaan Ray Belknapin, yllyttämisestä itsemurhaan Renon kaupungissa Nevadassa. Kappaleen ”Better By You, Better Than Me” (albumilta Stained Class vuodelta 1978) väitettiin takaperin soitettuna sisältävän alitajuisen viestin ”do it”. Yhtye ei kuitenkaan joutunut vastuuseen, koska kappale ei sanoituksillaan varsinaisesti yllytä itsemurhaan ja sanojen ”do it” voidaan tulkita tarkoittavan mitä tahansa tekemistä, tai kuten laulaja Halford mainitsi: ”Tehdä mitä; leikata nurmikko? Ottaa kuppi teetä?”. Halford mainitsi myös, että jos he haluaisivat sisällyttää kappaleisiin alitajuisia viestejä, fanien tappaminen olisi epätuottoisaa ja sen sijaan he pitäisivät pikemminkin parempana sisällyttää kappaleisiin ”Buy more of our records”.
Painkiller, Rob Halfordin ero ja Tim Owensin aikakausi (1990–2003)
Kaupallisen laskusuhdanteen aiheuttaneen Turbon jälkeen Judas Priest oli tehnyt paluuta raskaampaan ja synkempään musiikkiin Ram it Downilla. Sama musiikillinen suuntaus osui nappiin yhtyeen kahdennellatoista studioalbumilla Painkiller. Yhtye sekoitti perinteiseen musiikkiinsa progressiivisen metallimusiikin ja speed metalin elementtejä kuten nopeita kitarariffejä ja -sooloja ja raskaampia rumpuosuuksia, joita rumpali Scott Travisin hallittu tuplabasarin käyttö täydensi. Rob Halfordin tulkinta muuttui aiempaa aggressiivisemmaksi ja Painkilleristä muodostui Judas Priestin uran raskain albumi. Albumi nousi Yhdysvalloissa listan sijalle 26 ja singlelohkaisu "A Touch of Evil" valtavirran rockmusiikin listalla sijalle 29. Painkiller huomioitiin myös Grammy-ehdokkuudella kategoriassa "Best Metal Perfomance" vuonna 1991.
Onnistunutta paluuta seurasi kuitenkin valitettava takaisku, kun laulaja Rob Halford päätti erota yhtyeestä siirtyäkseen soolouralle. Hänen eronsa myötä Judas Priest vetäytyi kokonaan tauolle etsiäkseen Halfordille korvaajan. Lopulta, yli kolme vuotta myöhemmin, Judas Priest -fanina tunnetun Tim ”Ripper” Owensin kerrottiin olevan yhtyeen uusi keulakuva. Owensin liityttyä yhtyeen vahvuuteen Judas Priest aloitti tulevan studioalbuminsa äänitykset kotimaassaan Englannissa. Seitsemän vuotta Painkillerin jälkeen seuraava Judas Priest-albumi, Jugulator, julkaistiin vihdoin vuoden 1997 lokakuussa.
Jugulatoria seuranneen maailmankiertueen aikana Judas Priest äänitti seuraavan livealbuminsa ’98 Live Meltdown, joka julkaistiin vuoden 1998 syyskuussa. Vuonna 2000 Priestin ensimmäinen levy-yhiö julkaisi kokoelma-albumin Genocide, joka sisälsi yhtyeen kaksi ensimmäistä studioalbumia, Rocka Rollan (1974) ja Sad Wings of Destinyn(1976), kokonaisuudessaan.
Vuoden 2001 heinäkuussa Judas Priest julkaisi uransa neljännentoista studioalbumin Demolition, joka oli jopa Jugulatorin vaatimattomaan menestykseen verrattuna kaupallinen ja musiikillinen pettymys. Demolition koostui suurimmaksi osaksi kitaristi Glenn Tiptonin kirjoittamasta materiaalista ja Tipton myös tuotti albumin. Demolitionia seuranneella maailmankiertueella yhtye nauhoitti jälleen uuden livealbumin, joka julkaistiin vuonna 2003 nimellä Live in London.
thumb|Judas Priestin lavashow’ssa on paljon valoja ja pyrotekniikkaa. Kuva vuoden 2011 Sauna Open Airista.
Jevgeni Lopatin
Jevgeni Ivanovitš Lopatin (, 29. maaliskuuta 1917 Balašov, Neuvosto-Venäjä – 21. heinäkuuta 2011) oli Neuvostoliittoa edustanut painonnostaja, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Judas Priest
Rob Halfordin paluu (2003–)
Vuonna 2006 yhtye alkoi työstää konseptialbumia ranskalaisen 1500-luvulla eläneen Nostradamuksen ennustuksista ja elämästä. Albumi julkaistiin kesäkuussa 2008, jonka yhteydessä he tekevät myös kiertueen. Suomessa he kävivät 3.6.2008 Helsingin jäähallissa.
Mustat sotnjat
thumb|Mustia sotnjia marssilla [[Odessassa 1905.]] thumb|Mustien sotnjien mielenosoitus, 1907.
Mustat sotnjat (, kirjaimellinen suomennos "Mustat sadat" < sotnja='sadan miehen joukko' ) oli äärikansallismielinen ja antisemitistinen liike, joka tuki tsaarin valtaa 1900-luvun alussa reaktiona vallankumouksellista kuohuntaa vastaan. Mustien sotnjen ajamat asiat olivat Venäjän jakamattomuus, ortodoksinen usko ja itsevaltius. Mustat sotnjat olivat lähinnä aatelia, maanomistajia, papistoa, porvaristoa, kauppiaita ja käsityöläisiä, mutta myös työläisiä oli mukana.
Mustat sotnjat
Mustien sotnjien merkittävimpiä johtajia olivat muun muassa Aleksander Dubrovin, Vladimir Mitrofanovitš Puriškevitš, Nikolai Markov, Pavel Bulatzel, Ivan Vostorgov, A. I. Tristšati, munkki Iliodor, M. K. Šahovskoy ja muita. Mustat sotnjat järjestivät neljä koko Venäjän kattavaa kokousta yhdistääkseen voimansa. Lokakuussa he valitsivat yhteisen johtajien neuvoston nimeltä Glavnaja uprava.
Mustasotnjalaisten aseistettu siipi, keltapaidat, järjesti sekä iskuja vallankumouksellisiksi epäiltyjä vastaan että juutalaisten vastaisia pogromeja. Suomen suuriruhtinaskunnassa järjestö tuli tunnetuksi heinäkuussa 1906, jolloin se murhasi Terijoella venäjänjuutalaisen poliitikon Mihail Herzensteinin.
Mustien sotnjien keskusneuvosto hajosi vuoden 1907 jälkeen. Muutenkin heidän merkityksensä alkoi hiipua ja jäsenmäärä huveta. Mustien sotnjien järjestöt lakkautettiin virallisesti Venäjän helmikuun vallankumouksessa 1917. Vallankumouksen jälkeen sotnjien kannattajat muodostivat valkoisen liikkeen oikeistosiiven, joka arvosteli muita monarkismin hylkäämisestä ja väitti valkoisia liberaalien ja vapaamuurarien soluttamaksi.
Judas Priest
Rob Halfordin paluu (2003–)
Kesällä 2009 Judas Priest aloitti ”British Steel 30 Anniversary” -kiertueen, jolla soittavat British Steel -levyn kokonaan läpi. 15. heinäkuuta ilmestyi uusi A Touch Of Evil-Live -livealbumi, jonka kappaleet on nauhoitettu vuoden 2005 ja 2008 kiertueilla.
Yhtye ilmoitti 7. joulukuuta 2010 tekevänsä viimeisen suuren maailmankiertueen, jonka on määrä alkaa ensi vuoden alussa. Huhtikuussa 2011, ennen maailmankiertueen alkua K. K. Downing ilmoitti eronneensa yhtyeestä yli 40 vuoden jälkeen. . Tilalle yhtyeeseen liittyi muun muassa Lauren Harrisin yhtyeessä soittanut Richie Faulkner. Judas Priest esiintyi Suomessa 11.6.2011 Sauna Open Air -festivaalin toisena pääesiintyjänä Ozzy Osbournen ohella. Judas Priest esiintyi myös Helsingin jäähallissa 22.4.2012. Vuonna 2014 yhtyeen solisti Halford ilmoitti Judas Priestin työstävän uutta materiaalia tulevalle albumille. Albumi Redeemer of Souls julkaistiin heinäkuussa 2014. Uusin albumi Firepower ilmestyi 9. maaliskuuta 2018 ollen Suomen virallisella albumilistalla 2. (Nightwishin kokoelman ollessa 1.)
Glenn Tiptonilla on diagnosoitu Parkinsonin tauti, ja helmikuussa 2018 hän vetäytyi pois yhtyeen live-esiintymisistä. Tiptonin tilalla Judas Priestin kiertueilla on tästä alkaen soittanut Firepower -albumin tuottanut Andy Sneap. Tipton on terveytensä salliessa kuitenkin noussut joitakin kertoja lavalle soittamaan kolme encore-kappaletta.
Syyskuun 2021 lopussa Richie Faulknerin aortta repesi yhtyeen konsertin loppuosassa, mutta soitti sen silti loppuun. Keikan jälkeen häetn kiidätettiin hätäleikkaukseen, joka onnistui. Loppuosa Judas Priestin kiertueesta siirrettiin, jotta Faulkner sai aikaa toipua. Faulkner toipui täysin ja kykeni palaamaan Judas Priestiin seuraavan kiertueen alkaessa vuonna 2022.
Judas Priestin oli tarkoitus luopua toisesta kitaristista vuoden 2022 alussa ja jatkaa vain Richie Faulknerin soittaessa kitaraa, mutta faneilta saadun negatiivisen palautteen johdosta päätös pyörrettiin ja Andy Sneap jatkaa toisena kitaristina.
Toukokuun 4. päivä 2022 Judas Priest ilmoitti sosiaalisessa mediassa, että heidät lisätään Rock and Roll Hall of Fame -kunniagalleriaan. Yhtye sai Musical Excellence Award -palkinnon, joka myönnetään ”artisteille, muusikoille, lauluntekijöille ja tuottajille, joiden omaperäisyydellä ja vaikutusvaltaisuudella musiikin luomisessa on ollut dramaattinen vaikutus musiikkiin”. Yhtyeen valintaseremonia järjestettiin 5. marraskuuta 2022 ja yhtye nousi lavalle entisten jäsenien K. K. Downingin ja Les Binksin sekä Glenn Tiptonin kanssa esittäen yhtyeen uran isoimmista hiteistä koostuneen potpurin.
Vaikutus genreen
Judas Priest on vaikuttanut heavy metal -yhtyeisiin useissa sukupolvissa. Muun muassa yhtyeet Accept, Anthrax, Death, Dokken, Dream Theater, Helloween, Iced Earth, Iron Maiden, Manowar, Megadeth, The Melvins, Mercyful Fate, Metallica, Napalm Death, Pantera, Poison, Primal Fear, Slayer, Stratovarius ja Venom ovat nimenneet Judas Priestin esikuvakseen. Lisäksi monet uudemman sukupolven metalliyhtyeet ovat ottaneet nimensä Priest-sävellyksien mukaan, muun muassa saksalainen Running Wild ja kanadalainen Exciter.
Nykyiset
thumb|upright|[[Glenn Tipton Angel of Retributionin kiertueella 2005.]]
Banachin tulitikkuongelma
Banachin tulitikkuongelma on klassisen todennäköisyyslaskennan tehtävä, joka on kunnianosoitus Stefan Banachille. Matemaatikko Hugo Steinhaus kertoi, että ongelman inspiraation lähteenä oli ollut Banachin tupakointi, ja koska nimestä tuli kirjallisuudessa niin suosittu, hän päätti olla muuttamatta ongelman nimeä.
Kuvitellaan tilanne, jossa matemaatikko kantaa aina yhtä tulitikkurasiaa oikeassa taskussaan ja yhtä tulitikkurasiaa vasemmassa taskussaan. Kun hän tarvitsee tulitikun, hän valitsee toisen taskuista sattumanvaraisesti, käyttää yhden tulitikun ja laittaa rasian taskuun katsomatta, kuinka monta tulitikkua rasiaa jäi. Tarkastellaan tilannetta, jossa matemaatikko huomaa ensimmäisen kerran, että toinen rasioista on tyhjä. Oletetaan, että alun perin molemmissa rasioissa on täsmälleen N tulitikkua. Mikä on todennäköisyys, että toisessa rasiassa on täsmälleen k tikkua silloin, kun matemaatikko havaitsee toisen rasian olevan tyhjä?
Ratkaisu
Olkoon vasemman taskun valinta ”onnistuminen” ja oikean taskun valinta ”epäonnistuminen”. Huomataan, että vasemman taskun rasia on tyhjä hetkellä, kun oikean taskun rasiassa on täsmälleen k tikkua jos ja vain jos täsmälleen N−k epäonnistumista tapahtuu ennen onnistumista N+1. Taskun valinnan todennäköisyys on p = 1/2, joten saamme negatiivisella binomijakaumalla todennäköisyydeksi
Sama todennäköisyys pätee myös sille, että oikean taskun ollessa tyhjä vasemmassa on k tikkua. Täytyy siis laskea tapaukset yhteen, joten vaadittu todennäköisyys on
Taulukko
Numeerisia arvoja, kun alkuperäinen tulitikkumäärä on N=50, nähdään seuraavasta taulukosta. p_{k} on todennäköisyys sille, että rasiassa on k tikkua. on todennäköisyyksien summa.
Jevgeni Lopatin
Lopatin saavutti painoluokan 67,5 kg olympiahopeaa Helsingissä 1952. Hän saavutti urallaan myös MM-hopeaa ja Euroopan mestaruuden vuonna 1950 sekä EM-hopeaa vuonna 1947.
James Herriot
thumb|250px|Alf Wightin entinen praktiikka [[Thirskissä, Yorkshiressa, toimii nykyään James Herriot -museona]]
James Herriot (oik. James Alfred Wight, 3. lokakuuta 1916, Sunderland, Englanti – 23. helmikuuta 1995, Thirlby, Yorkshire, Englanti) oli englantilainen eläinlääkäri ja kirjailija.
Herriotin omaelämäkerralliset kirjat kertovat hänen toiminnastaan eläinlääkärinä Pohjois-Englannissa Yorkshire Dales -alueella sekä kokemuksistaan ja koulutuksestaan ilmavoimissa toisen maailmansodan aikana. Myös Herriotin kirjoihin perustuva BBC:n televisiosarja Kaikenkarvaiset ystäväni oli hyvin suosittu.
Elämä
James Alfred Wight syntyi 3. lokakuuta 1916 Sunderlandissa, Englannissa, James (1890–1960) ja Hannah (1890–1980) Wightille. Pian heidän häidensä jälkeen Wightin muuttivat Brandlling Streetiltä Sunderlandista Glasgowiin Skotlantiin, missä James työskenteli sekä laivan peltiseppänä että pianistina paikallisessa elokuvateatterissa, kun taas Hannah oli laulaja ja ompelija. Hannah palasi Alfin syntymää varten Sunderlandiin, josta tuli takaisin Glasgowiin kun Alf oli kolme viikkoa vanha. Alf opiskeli Yokerin peruskoulussa ja Hillhead high schoolissa.
Vuonna 1939, 23-vuotiaana, hän valmistui eläinlääkäriksi Glasgowin eläinlääketieteellisestä. Tammikuussa 1940 hän otti lyhytaikaisen eläinlääkärin työn Sunderlandissa, mutta muutti kesäkuussa työskennelläkseen Thirskissä, Yorkshiressä, jossa hän viettikin lopun elämäänsä. 5.11.1941 hän meni naimisiin Joan Catherine Anderson Danburyn kanssa. Pari sai kaksi lasta, James Alexander (Jim) syntyi 1943 ja myöhemmin myös hänestä tuli eläinlääkäri samalla praktiikalla. Rosemary (Rosie) syntyi puolestaan 1947. Hän suunnitteli aluksi alkavansa myös eläinlääkäriksi, mutta päätyi lopulta yleislääkäriksi.
Wight palveli Royal Air Forcessa lentäjänä 1942. Hänen vaimonsa muutti vanhempiensa taloon täksi aikaa ja Wightin saatua vapautuksen RAFista, hän muutti vaimonsa luokse. He asuivat näin aina vuoteen 1946, jolloin he muuttivat takaisin osoitteeseen 23 Kirkgate, pysyen siellä vuoteen 1953. Myöhemmin he muuttivat asuntoon Topcliffe Roadilla, Thirskissä, vastapäätä oppikoulua. Alkuperäinen praktiikka on nyt museo, "The World of James Herriot", kun taas Topcliffen asunto on yksityisessä omistuksessa, eikä ole avoin yleisölle. Myöhemmin he muuttivat vielä Thirlbyyn, noin neljän mailin päähän Thirskistä, jossa hän asui aina kuolemaansa asti.
Vibrato
Vibrato [vibraato t. vibˈraato] on soittimella tai ihmisäänellä muodostettu tehokeino ja koriste, joka saadaan aikaan vaihtelemalla sävelkorkeutta nopeasti vähäisellä alueella. Esimerkiksi jousisoittimella tämän voi suorittaa ainakin kolmella eri tavalla: ranteella, sormella tai koko käden liikkeellä.
James Herriot
Elämä
Wight yritti vuosia kirjoittaa kirjaa, mutta suurin osa hänen ajastaan meni eläinlääkärin toimessa ja perheen parissa, eikä kirjoittaminen johtanut mihinkään. Vuonna 1966, ollessaan 50-vuotias, hänen vaimonsa kehotti häntä kirjoittamaan. Saatuaan useita hylkäyksiä muista tarinoista, jotka koskivat esimerkiksi jalkapalloa, hän päätti kirjoittaa siitä minkä tunsi parhaiten. Vuonna 1969 hän kirjoitti If Only They Could Talk (ei suomennettu), ensimmäisen nykyisin kuuluisista elämäntyöhönsä ja RAFin aikaiseen koulutukseensa liittyvistä kirjoista. Koska hän omisti tuolloin osan eläinlääkäripraktiikasta ja oli tunnettu henkilö Thirskissä, hän päätti ottaa kirjailijanimen, valiten "James Herriotin" katseltuaan televisiosta peliä, jossa skotlantilainen maalivahti Jim Herriot pelasi Birmingham Cityssä Manchester Unitedia vastaan. If Only They Could Talk julkaistiin vuonna 1970 Michael Joseph Ltd-kustantamon julkaisemana, mutta myynti oli hidasta kunnes Thomas McCormack St. Martin's Pressistä sai kopion kirjasta ja järjesti kaksi ensimmäistä kirjaa julkaistavaksi yhtenä Yhdysvalloissa. Tuloksena oli kirja Kaikenkarvaiset ystäväni, joka oli hetkessä menestys, poikien vielä useita jatko-osia, elokuvia ja televisiosarjan.
Wightilla havaittiin eturauhassyöpä vuonna 1991 ja hän kävi läpi hoitojaksoja Lambert Memorialin sairaalassa Thirskissä. Hän kuoli 23. helmikuuta 1995, 78-vuotiaana, kotonaan Thirlbyssä.
Vibrato
Vibraton luonne vaihtelee sen nopeuden ja laajuuden mukaan, ja soittaja voi omien mieltymystensä mukaan viljellä sitä niissä kohdissa, jotka kaipaavat hänen mielestään ylimääräistä ehostusta. Liiallinen vibraton käyttäminen koetaan kuitenkin usein häiritsevänä. Lisäksi soittajan tulee ottaa huomioon kappaleen aikakausi, tyyli ja muut seikat, jotka ohjaavat tulkintaa ja sen myötä myös tietynlaisen vibraton valintaa tai sen pois jättämistä.
James Herriot
Elämä
Heinäkuun 29., 2009 brittiläinen Grand Central Railway, joka hoitaa junamatkoja Wightin syntymäpaikasta Sunderlandista Lontoon King's Crossille, nimesi vasta hankkimansa junan nro. 180112 James Herriotin mukaan kunnioittaakseen hänen muistoaan. Seremoniassa olivat mukana Wightin lapset Rosie ja Jim.
Icewind Dale
Icewind Dale on Black Isle Studiosin kehittämä ja Interplayn alun perin 2000 julkaisema Icewind Dale-tietokoneroolipelisarjan videopeli. Black Isle Studios kehitti ja Interplay julkaisi vuonna 2001 pelille Icewind Dale: Heart of Winter-laajennuksen. Pelin seuraaja Icewind Dale II julkaistiin vuonna 2002.
Peli kertoo seikkailijaryhmästä, joka on kutsuttu pelastamaan Jäätuulen laakso pahuuden voimilta. Pelaaja ohjaa 6 sankaria, joiden taidot (aseen käyttö, varastaminen, puhuminen ym.) ja rotu laaditaan itse pelin tarjoamista vaihtoehdoista. Peli sijoittuu Forgotten Realms -maailmaan ja sen pelimekaniikka perustuu AD&D-roolipelin 2. painoksen sääntöihin. Peli on toteutettu Infinity Engine -pelimoottorilla, joka on tuttu useista tunnetuista tietokoneroolipeleistä, kuten Baldur's Gate & Baldur's Gate 2 ja Planescape: Torment.
Icewind Dale on toimintapainotteisempi peli kuin perinteistä juonivetoista roolipeliä edustava Baldur's Gate. Pelissä on kuitenkin enemmän seikkailumaisia aineksia, kuin esimerkiksi tyypillistä hack and slash -tyyppiä edustavassa Diablossa.
Peliin julkaistiin myös lisäosa, Icewind Dale: Heart of Winter (2001), jossa tuotiin peliin sääntömuutoksia D&D:n 3. painoksesta ja uusia pelialueita. Black Isle Studios levitti myös kotisivuillaan ilmaista laajennuspakettia Heart of Winteriin, Trials of the Luremaster.
Pelin kiitellyn taustamusiikin sävelsi tunnettu pelisäveltäjä Jeremy Soule.
James Herriot
Kirjat
Kirjoissaan Wight kutsuu kylää jossa hän työskentelee, Darrowbyksi. Darrowby perustuu suuresti Thirskiin ja Sowerbyhyn. Hän myös nimesi uudelleen praktiikan omistajan Donald Sinclairin Siegfried Farnoniksi ja hänen veljensä Brian Sinclairin Tristan Farnoniksi.
Wightin tarinat ovat vain osittain omaelämäkerrallisia. Useat tarinat perustuvat löyhästi oikeisiin tapahtumiin ja ihmisiin, ja niitä voidaankin pitää pääsääntöisesti fiktiona.
Historiallisesta näkökulmasta tarinat auttavat näkemään tuon ajan eläinlääkärien alaa; maatalous muuttui runsaasti Wightin aikana ja tuona aikana pääsääntöisesti käytetyt hevoset korvattiin traktoreilla ja eläinlääketiede kompuroi vielä alkuvaiheissaan. Tuolloin keksittiin myös useita lääkkeitä aina antibiootista moniin muihin nykyään yhä käytössä oleviin lääkkeisiin. Myös lemmikkieläinten hoito tuolloin oli vähäisempää ja suurin osa eläinlääkärin ajasta meni suurten maatalouseläinten hoitamiseen. Vuonna 2000 tilanne on täysin päinvastainen ja suurin osa eläinlääkärien ajasta menee lähinnä koirien, kissojen ja muiden pieneläinten hoitamiseen. Wightin aikaan myös esimerkiksi keisarinleikkauksen tekeminen lehmälle oli harvinaista.
Herriot-kirjoja kutsutaan usein "eläintarinoiksi" (Wight itse kutsui niitä "pieniksi kissa ja koira -tarinoiksi"), mutta yleisesti ottaen ne kertovat kuitenkin enemmänkin eläinlääkäristä, joka näyttelee suurta roolia kirjoissa. Kirjoissa tulevat tutuiksi kylän asukkaat, heidän roolinsa eläinten hoidossa ja heidän muu elämänsä. Kirjoissa Herriot toimii sekä eläinten, että ihmisten tarkkailijana ja hän onkin yhtä kiinnostunut sekä eläimistä, että niiden omistajista. Wight on käyttänyt tarinoissaan runsaasti huumoria itsestään ja vaikeuksistaan.
Kirjoista tehtiin kaksi elokuvaa ja pitkäikäinen BBC:n televisiosarja Kaikenkarvaiset ystäväni.
Herriotin kuoleman aikoihin 1973 julkaistu Britannian Reader’s Digestin numero 96, joka sisälsi otteita Kaikenkarvaisista ystävistäni, oli kaikkien aikojen luetuin. Wightin viimeinen kirja Rakkaimmat ystäväni nousi välittömästi top 10-kirjojen joukkoon Britanniassa, ja siitä julkaistiin 865 000 kappaleen ensipainos Yhdysvalloissa.
Allodi
Allodi tai allodiumi (lat. allodium, vapaa tila < keskiajan saksa: all = koko, od = omaisuus ) tarkoitti germaaneilla suvussa perintönä siirtyvää kiinteää ja irtainta omaisuutta. Myöhemmin se alkoi merkitä vain kiinteää omaisuutta. Allodin vastakohta oli läänitys, johon sen haltijalla oli vain nautintaoikeus.
Via Severiana
Via Severiana oli roomalainen tie, joka kulki Latiumin rannikolla Italiassa ja johti Ostiasta Tarracinaan.
Allodi
Allodiaalioikeus oli perustana sille, miten Ruotsi-Suomen aateli omisti maatilansa. Tilat oli ikiajoiksi annettu aatelisten omistettaviksi ja käytettäviksi erioikeuksien ja rälssin perusteella. Kaarle XI:n reduktiossa tilat pitkällisten kiistojen jälkeen palautettiin valtiolle.
Via Severiana
Historia
Via Severiana rakennettiin roomalaisena kivettynä tienä vasta 100- tai 200-luvulla jaa. Itse tien arvellaan kuitenkin olleen suurella todennäköisyydellä olemassa jo paljon aiemmin. Tie tunnetaan lähinnä Tabula Peutingerianasta.
Vibrato
Vibrato voidaan toteuttaa myös digitaalisella tai analogisella efektoinnilla, ja se onkin useiden sähköisten kosketinsoittimien ominaisuus.
Via Severiana
Reitti
pienoiskuva|pysty=1.06|Via Severianan reitti.
Via Severianan reittiä ei tunneta täysin, ja siitä on löydetty vain vähän jäänteitä. Tutkijat ovat olleet erimielisiä siitä, kulkiko tie aivan rannikkoa pitkin vai jonkin verran sisämaassa. Todennäköisempänä pidetään, että tie kulki ainakin pääosin rannikkoa pitkin. Tabula Peutingerianan mukaan tien pituus oli 85 roomalaista mailia eli noin 125 kilometriä, ja sen asemapaikat ja niiden väliset etäisyydet olivat:
Tarracinassa tie liittyi Via Appiaan.
Martti Järvinen
Järvinen opiskeli kansakoulun ja ammattikoulun suoritettuaan Suomen teatterikoulussa 1962–1965. Sitä ennen hän oli harjoittelijana Imatran Teatterissa 1961–1962. Teatterikoulun jälkeen Järvinen näytteli Suomen Kansallisteatterissa 1965–1981, MTV-teatterissa 1981–1982 ja Suomen Kansallisteatterissa 1982–.
Ice Cube
Varhainen elämä ja ura
Ice Cube syntyi Los Angelesin South Centralissa vuonna 1969. Hänen isänsä oli puutarhanhoitaja ja äitinsä sairaalan vastaanottovirkailija. Vanhemman veljen lisäksi hänellä oli siskopuoli, joka tapettiin hänen ollessa 12-vuotias. Rap-artistit Del the Funky Homosapien ja Kam ovat Ice Cuben serkkuja. Ice Cube kasvoi Van Wick Streetillä South Centralissa, joka oli hänen nuoruudessaan ongelmallista aluetta. Hän pärjäsi koulussa hyvin, ja hänen vanhempansa siirsivät hänet opiskelemaan paikallisesta koulusta William Howard Taft High Schooliin varakkaammalle Woodland Hillsin alueelle. Erilainen ympäristö sai hänet miettimään, miksei hänen kotiseutunsa epäkohdat saaneet enempää huomiota.
Ice Cube kiinnostui hip hop -kulttuurista nuorena, ja hän alkoi kirjoittamaan riimejä opiskellessaan high schoolissa. Hän tapasi ystävänsä Sir Jinxin kautta tämän serkun Dr. Dren, joka oli jo tuolloin saanut mainetta DJ:nä. Ice Cube alkoi esiintymään Dr. Dren juhlissa, joka toimi pian tuottajanakin Ice Cuben silloisen yhtyeen julkaisemilla singleillä. pienoiskuva|245x245px|Ice Cube high schoolin päättövuotenaan (1987)Dr. Dren kautta Ice Cube tutustui Eazy-E:n kanssa. Hän kirjoitti tälle kappaleen "Boys-N-The-Hood", ja tästä yhteistyöstä syntyi pohja N.W.A.-yhtyeelle. Hän oli mukana kirjoittajana ja esiintyjänä Macola Recordsin julkaisemalla levytyksellä, josta yhtye sai julkisuutta ennen debyyttialbumiaan.
High schoolin jälkeen Ice Cube opiskeli arkkitehtisuunnittelua Arizonassa. Kun hän sai opintonsa suoritettua, hän alkoi työstää N.W.A.:n kanssa albumia Straight Outta Compton, jonka kappaleista hän oli kirjoittamassa suurinta osaa. Albumi julkaistiin vuonna 1988 Ruthless Recordsin kautta. Gangsta rap -genren merkkipaaluna pidetyn Straight Outta Comptonin aiheita olivat muun muassa jengi- ja poliisiväkivalta, ja vaikka se herätti syytöksiä rikollisuuden ylistämisestä ja ala-arvoisesta kielenkäytöstä, sai se myös arvostusta kriitikoilta ja kaupallista menestystä. Ice Cube koki, ettei hän kuitenkaan saanut työpanoksestaan ansaitsemaansa korvausta, ja kiistan seurauksena hän erosi N.W.A.:sta vuonna 1989.
Soolouran alku
Ice Cube liittyi eroamisensa jälkeen Da Lench Mob -ryhmään, jonka kanssa hän teki ensimmäisen sooloalbuminsa AmeriKKKa’s Most Wanted. Vuonna 1990 julkaistu levy herätti kohua sen poliittisuuden ja aggressiivisuuden takia. Seuraavana vuonna Ice Cube debytoi valkokankaalla John Singletonin elokuvassa Boyz n the Hood - kulman kundit Doughboyn roolissa. Samana vuonna hän julkaisi toisen sooloalbuminsa Death Certificate, joka oli ensimmäistä levyäkin kiistellympi.
Vuonna 1992 Ice Cube julkaisi kolmannen sooloalbuminsa, The Predatorin. Levy ei ollut enää niin aggressiivinen kuin edeltäjänsä: esimerkiksi musiikkityyli oli vaihtunut g-funkiin. Albumista tuli Ice Cuben menestynein, koska sitä myytiin Yhdysvalloissa viisi miljoonaa kappaletta, mikä oikeutti viisinkertaiseen platinalevyyn. Tässä vaiheessa Ice Cuben katsotaan julkaisseen uransa tärkeimmät albumit. Samana vuonna hän tuotti myös Da Lench Mobin debyyttialbumin, Guerrillas In Tha Mist.
Ice Cube julkaisi seuraavana vuonna albumin Lethal Injection, mutta se ei menestynyt yhtä hyvin kuin edeltäjänsä. Samana vuonna hän myös vieraili Tupac Shakurin Strictly 4 My N.I.G.G.A.Z... -albumilla.
Kasvava keskittyminen elokuvauraan
Ice Cube alkoi julkaista omia albumejaan aiempaa harvemmin. Osasyynä tähän oli hänen kasvava keskittyminen elokuvauraansa. Hän teki ennen seuraavan sooloalbuminsa julkaisua Murder Was the Case -soundtrackille Dr. Dren kanssa singlen "Natural Born Killaz" vuonna 1994 ja vuonna 1996 uuden Westside Connection -yhtyeensä kanssa albumin Bow Down, joka nousi Billboard 200 -listalla toiseksi ja myi platinaa. Elokuvapuolella hän esiintyi näihin aikoihin muun muassa John Singleltonin ohjauksessa Higher Learning ja F. Gary Grayn kulttiklassikossa Friday, jota hän oli ollut myös käsikirjoittamassa. Hänen oma esikoisohjauksensa The Players Club ilmestyi vuonna 1998, ja sen soundtrackiin sisältyi hänen singlensä "We Be Clubbin". Hän perusti lisäksi elokuvatuotantoyhtiön CubeVision.
Myöhemmin samana vuonna Ice Cube julkaisi kuudennen sooloalbuminsa War & Peace - Volume 1 (The War Disc). Se myi platinaa, kuten hänen aiemmatkin albuminsa. Albumi sai jatkoa vuonna 2000 War & Peace - Volume 2 (The Peace Disc) -albumista, jolla vierailevat muun muassa kaksi N.W.A.:n entistä jäsentä, Dr. Dre ja MC Ren. pienoiskuva|226x226px|Ice Cube vuonna 2006.
2010-luvun alkuun mennessä ilmestyivät myös levyt Greatest Hits, joka sisälsi vanhojen hittien lisäksi kaksi uutta kappaletta, Westside Connectionin Terrorist Threats, nopeasti kultaa myynyt Laugh Now, Cry Later, jälleen Billboard 200 -listan kärkikymmenen joukkoon yltänyt Raw Footage ja I Am the West, jolla esiintyivät myös Ice Cube kaksi poikaa. Ice Cube nimettiin yhdeksi kaikkien aikojen parhaista rap-artisteista Hip-Hop Honorissa vuonna 2006. Hän jatkoi aktiivisesti myös elokuvauraansa, ja hän oli mukana esimerkiksi elokuvissa Next Friday, Friday After Next, Ghosts of Mars, Barbershop ja Ollaanko jo perillä?.
Everythang’s Corrupt ja myöhempi ura
vasen|pienoiskuva|Ice Cube esiintymässä vuonna 2012. Vuonna 2012 Ice Cube ilmoitti työskentelevänsä kymmenennen albuminsa parissa, jonka nimen kerrottiin olevan Everythang's Corrupt. Hän julkaisi samannimisen kappaleen samana vuonna, joka on albumin ensimmäinen single. Hän julkaisi muitakin singlejä 2013–2014, mutta albumin julkaisu viivästyi kiireisen elokuva- ja televisiouran vuoksi.
Samoihin aikoihin Ice Cube näytteli muun muassa komediaelokuvassa 21 Jump Street ja sen jatko-osassa 22 Jump Street. Hän oli mukana tuottamassa vuonna 2015 julkaistua N.W.A.:n tarinan kertovaa elokuvaa Straight Outta Compton. Elokuvassa Ice Cubea näytteli hänen poikansa O’Shea Jackson Jr.
Kesäkuussa 2017 Ice Cube julkaisi kappaleet "Only One Me", "Good Cop, Bad Cop" ja "Dominate The Weak" osana Death Certificate -albumin 25-vuotisjuhlajulkaisua. Hänelle omistettiin 12. kesäkuuta 2017 tähti Hollywood Walk of Famella. Samana vuonna hän perusti yhdessä Jeff Kwainetzin kanssa 3x3-koripalloliigan BIG3 muun uransa ohella.
Everythang’s Corrupt -projekti alkoi edetä taas vuonna 2018. 9. marraskuuta Ice Cube julkaisi albumin toisen singlen "Arrest the President", ja 4. joulukuuta julkaistiin levyn kolmas single "That New Funkadelic". Everythang’s Corrupt -albumin julkaisupäivä oli kolme päivää myöhemmin. Albumi sai kriitikoilta ristiriitaisen vastaanoton.
2020-luvun alussa Ice Cube perusti yhdessä Snoop Doggin, Too Shortin ja E-40:n kanssa superyhtyeen Mount Westmore. Yhtye julkaisi esikoisalbuminsa vuonna 2022.
Esiintymiset Suomessa
Ice Cube esiintyi Suomessa ensimmäistä kertaa urallaan 23. heinäkuuta 2008 Helsingin jäähallissa.
17. elokuuta 2012 Ice Cube esiintyi Tampereella Blockfest-kaupunkifestivaalilla.
Henkilökohtainen elämä
Ice Cube avioitui vuonna 1992 Kim Woodruff-Jacksonin kanssa. Parilla on neljä lasta. Hänen poikansa O'Shea Jackson Jr. on näyttelijä ja rap-artisti. Myös hänen toinen poikansa Darrell Jackson on tehnyt uraa rap-artistina.
John Conduitt
John Conduitt (8. maaliskuuta 1688 – 23. toukokuuta 1737 Paddington, Lontoo, Britannia) oli englantilainen poliitikko ja taloustieteilijä.