cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eugeniikka
Konkretisoituminen 1900-luvulla
Galton oli rahoittanut eugeniikan tutkimusviran, ja hän jätti testamentissaan rahaa Lontoon University Collegen eugeniikan oppituolille, jota alkoi hoitaa myöhemmin Karl Pearson. Pearsonin mukaan köyhien korkea syntyvyys uhkasi sivilisaatiota, ja hän halusi "ylempien" rotujen syrjäyttävän "alemmat".
Galtonin teoriat ja hänen ehdottamansa toimenpiteet saivat 1800-luvulla ja 1900-luvun alkuvuosikymmeninä laajaa kannatusta sen ajan biologien, geneetikkojen ja yhteiskuntatieteilijöiden sekä valistuneiden maallikoiden joukossa. 1900-luvun puoliväliin mennessä eugeniikka oli yleisesti hyväksyttyä kehittyneessä maailmassa Neuvostoliittoa lukuun ottamatta, sillä Neuvostoliitossa genetiikka oli ideologisista syistä kiellettyä. Eugeniikan edistämisyhdistyksiä perustettiin Ison-Britannian ja Yhdysvaltain ohella myös muualle Eurooppaan, Kanadaan, Latinalaiseen Amerikkaan, Australiaan ja Japaniin.
1900-luvun alkupuolella eugeniikka oli etenkin vasemmiston suosiossa. Muun muassa H. G. Wells, Emma Goldman, George Bernard Shaw, Harold Laski, John Maynard Keynes ja presidentti Theodore Roosevelt sekä  marxilaiset biologit J. B. S. Haldane ja Hermann Joseph Muller olivat sen puolestapuhujia, kun taas monet  kristilliset konservatiivit pitivät eugeniikkaa tieteellisen eliitin yrityksenä "leikkiä  Jumalaa".
Monissa maissa, joskaan ei Britanniassa, alettiin järjestelmällisesti sterilisoida älyllisesti heikkolahjaisia ihmisiä. Suomessa ja Ruotsissa pakkosterilointilainsäädäntö otettiin käyttöön 1930-luvulla. Lisäksi syntyvyydensäännöstelyä ja ehkäisyvalistusta alettiin kohdentaa huonoksi katsottuihin ihmisryhmiin.
Yhdysvalloissa
Yhdysvaltalainen jalostajajärjestö American Breeders’ Association perusti vuonna 1906 komitean edistämään eugeniikkatyötä. Vuonna 1910 perustettiin eugeniikan rekisteritoimisto Eugenics Records Office, joka toimi eugeniikkajulkaisujen ja eugeniikkatutkimuksen keskuksena. Monessa osavaltiossa otettiin 1910-luvulta alkaen käyttöön sterilisaatiolakeja. Yhdysvaltain eugeniikkayhdistys American Eugenics Society perustettiin vuonna 1923.
Moni merkittävä yhdysvaltalainen biologi, perinnöllisyystieteilijä ja yhteiskuntatieteilijä kannatti eugeniikkaa 1960-luvulle saakka, ja moni teki myös alaan liittyvää tutkimusta. Heistä tunnetuimpia olivat esimerkiksi Charles Davenport, Hermann Muller, Linus Pauling ja William McDougall. Myös tieteen ulkopuolella eugeniikan kannatus oli laajaa. Eugeniikkatutkimusta tukivat 1920- ja 1930-luvuilla rahallisesti jotkin suuret säätiöt, kuten Carnegie-instituutti ja Rockefeller-säätiö.
Saksassa
thumb|upright|Saksalainen [[Lebensborn-äitiyskoti, jollaisten avulla pyrittiin tukemaan "rodullisesti sopivia" aviottomia äitejä ja heidän lapsiaan. Ohjelman nimissä siirrettiin miehitetyiltä alueilta tuhansia lapsia adoptoitavaksi Saksaan.]] Saksan eugeniikkayhdistys perustettiin vuonna 1905, ja sen jäseniin kuului maan johtavia tieteilijöitä. Münchenin yliopistoon perustettiin vuonna 1923 rotuhygienian professuuri. Vuonna 1927 Berliiniin perustettiin Keisari Vilhelmin instituutti, jonka aloja oli myös eugeniikka. Sanalla rotu tarkoitettiin näissä yhteyksissä populaatiota. Termiä ”rotyhygienia” (saks. Rassenhygiene) oli käyttänyt ensimmäisen kerran saksalainen biologi Alfred Ploetz vuonna 1895. Termiä käytettiin Saksassa siitä lähtien eugeniikan synonyyminä, ja se otettiin käyttöön joissain yhteyksissä myös muualla maailmassa. 1930-luvun lopulta alkaen rotuhygienialla on kuitenkin tarkoitettu vain saksalaista eugeniikkaa.
Natsit käynnistivät Saksassa valtaannousunsa jälkeen vuonna 1933 rotuhygieenisen ohjelman, jonka tavoitteena oli "puhdistaa" saksalainen rotu. Ohjelmaan kuului aluksi 200 000 saksalaisen, etupäässä vammaisen ja mielisairaan pakkosterilisaatio-ohjelma, joka jatkui vuoteen 1945 asti, vuonna 1939 aloitettu 5 000–10 000 vaikeasti vammaisen lapsen surmaaminen, 70 000 ihmisen "armomurhat" Aktion T4 -ohjelmassa vuosina 1940–1941 sekä sen loputtua vielä ilmeisesti yli 100 000 potilaan surmat keskitysleireillä ja psykiatrisissa klinikoissa.
Joidenkin mukaan myös natsien toteuttamat juutalaisten joukkomurhat olivat eugenistisesti motivoituja. Jotkut Saksan eugeenikoista olivatkin pitäneet juutalaisia vaarana saksalaiselle rotupuhtaudelle.
Kommunistisessa Tšekkoslovakiassa
Sosialistisen Tšekkoslovakian sterilisaatio-ohjelma oli suunnattu vammaisia lapsia synnyttäneisiin naisiin, mutta ainakin 1970-luvulla steriloitiin enimmäkseen romaneja. Vuonna 2005 Tšekin oikeusasiamies tuli siihen tulokseen, että vuoteen 1991 asti jatkuneet romanien pakkosteriloinnit olivat olleet eugenistisesti motivoituja.
Ruotsissa
Ruotsiin perustettiin maailman ensimmäinen rotubiologinen instituutti. Ruotsalaisten kiinnostus omaan rotuunsa ja sen parantamiseen oli saanut vahvistusta Yhdysvalloista, missä ajateltiin pohjoisen ja erityisesti ruotsalaisten edustaman rodun olevan kaikkein arvokkain. Lisäksi Pohjoismaissa vallalla ollut valtiokeskeinen politiikka asetti valtion edun yksilön edun edelle. Sosialidemokraattien valtaannousun jälkeen Ruotsissa tuli 1934 voimaan sterilisaatiolaki. Ruotsi steriloi noin 63 000 epäsopiviksi katsomaansa eugeniikkaohjelmassaan vuosien 1935–1975 aikana. Näistä noin 27 000 steriloitiin vastoin omaa tahtoa tai siihen painostettuna. Steriloiduissa yliedustettuja olivat naiset (93 %), työväenluokka, romanit, tummaihoiset, mielenterveysongelmaiset ja kehitysvammaiset. Vallassa olleiden sosiaalidemokraattien kansanedustaja Karl Johan Olsson julisti vuonna 1941: "Luulen, että on parempi mennä vähän liian pitkälle kuin ottaa riski epäkelpojen ja heikkomielisten jälkeläisten saattamisesta maailmaan". Myös Ruotsin hyvinvointivaltion ideologit Gunnar Myrdal ja Alva Myrdal hyväksyivät eugeniikan. Kirjassaan he totesivat, että 10–20 prosenttia kansasta on epäkelpoja. Ongelmana ovat muun muassa "imbesillit, moraalisesti vialliset ja muuten vaikean perinnöllisen rasitteen omaavat".
Suomessa
Suomessa säädettiin vuonna 1935 laki, jonka mukaan vajaamielisiä ja mielisairaita voitiin pakkosteriloida tietyin perustein ilman kohteen omaa suostumusta. Steriloinneista luovuttiin vuonna 1969. Vuosina 1935–1970 Suomessa steriloitiin yli 7 500 ihmistä rotuhygieenisten syiden perusteella.
Vuonna 1950 säädetyn lain mukaan naisen oli halutessaan mahdollista keskeyttää raskaus, mikäli hänen itsensä tai lapsen isän vaikea perinnöllinen mielen tai ruumiillinen sairaus periytyisi myös lapselle. Vuoden 1970 jälkeen sterilointi on ollut mahdollista vain asianomaisen pyynnöstä tai hänen laillisen edustajansa hakemuksesta, jos henkilö sairauden vuoksi on pysyvästi kykenemätön ymmärtämään steriloimisen merkityksen.
Vuoden 1929 avioliittolain mukaan itsesyntyinen epilepsia oli esteenä avio­liitolle, paitsi jos tasavallan presidentti myönsi luvan. Kaksi synnynnäisesti kuuromykkää ei saanut mennä avio­liittoon keskenään. Nämä rajoitukset olivat voimassa vuoteen 1969 saakka. Nykyään mikään perinnöllinen sairaus ei ole avioeste.
Juutalaisilla
Juutalaiseen lakiin ja rabbiinisiin käytäntöihin sisältyy monia lisääntymistä koskevia rajoituksia ja muita säännöksiä, kuten avioitumisen kieltäminen periytyvien vikojen vuoksi. Myös oppineiden avioituminen ”tietämättömien” naisten kanssa on nähty tuomittavana. Kun eugeniikka syntyi 1800-luvun lopulla, monet juutalaiset oppineet ottivatkin ajatuksen myötämielisesti vastaan nähdessään siinä yhtymäkohtia juutalaiseen traditioon. Nykyisin maailman juutalaiset pyrkivät korjaamaan pienen geenipoolinsa aiheuttamaa tiettyjen perinnöllisten sairauksien uhkaa geenitesteillä, joiden avulla vältetään samaa viallista alleelia kantavien ihmisten pariutuminen.
Vastustuksen herääminen ja eugeniikan hylkääminen
Eugeniikan vastustusta alkoi ilmetä 1910-luvulla, ja se kiihtyi 1930-luvulla. Aluksi vastustus kohdistui usein syntyvyyden säännöstelyyn, ja se johtui yleensä uskonnollisista syistä.
Kun perinnöllisyystiede otti suuria edistysaskelia 1910-luvulla ja perinnöllisyyttä alettiin ymmärtää kunnolla, perinnöllisyystieteilijät alkoivat nähdä eugeniikassa ongelmia. Kun oli havaittu, että useimmat perinnölliset sairaudet periytyivät resessiivisesti, pystyttiin laskemaan, että kahden viallisen alleelin kantajia, eli näkyvästi sairaita, oli vain murto-osa yhden viallisen alleelin kantajista. Sen johdosta kyseisen vian merkittävä vähentäminen populaatiosta negatiivisella eugeniikalla veisi useita sukupolvia. Havaittiin myös, että hankitut ominaisuudet eivät periydykään, joten niihinkään negatiivisella eugeniikalla ei olisi vaikutusta. Havaittiin lisäksi se, että geenien merkitys yksilön ominaisuuksiin on hyvin monimutkainen – jokainen geeni vaikuttaa useaan ominaisuuteen eikä vain yhteen, ja jokaisesta ominaisuudesta vastaa useampi kuin yksi geeni. Väitetystä populaation heikkenemisestä ei myöskään ollut löydetty tilastollista näyttöä.
Eugeniikan vastustusta lisäsi myös rotujen väitetyn eriarvoisuuden käsitteen hylkääminen 1910- ja 1920-luvuilta alkaen. Samalla torjuttiin myös se joidenkin eugeenikkojen käsitys, että rotujen sekoitus olisi geneettisesti haitallista.
Yhdysvalloissa heräsi epäilyksiä eugeniikkaa kohtaan etenkin kun natsi-Saksa alkoi hävittää juutalaisia ja muita epäarjalaisia kansallisuuksia. Sen seurauksena yhdysvaltalainen ERO-eugeniikkavirasto lakkautettiin vuonna 1939.
Toisen maailmansodan jäljiltä eugeniikka sai huonon maineen, kun eugeniikka samastettiin natsismiin, rasismiin ja kansanmurhaan. Monet eugeniikan entisistä kannattajista tuomitsivat sen epäonnistuneena näennäistieteenä. Sanaa alettiin poistaa järjestöjen ja julkaisujen nimistä: Annals of Eugenicsista tuli vuonna 1954 Annals of Human Genetics ja Eugenics Quarterly -julkaisusta vuonna 1969 Social Biology. Vuonna 1973 Yhdysvallat alkoi lakkauttaa osavaltioidensa sterilisointilakeja.
Nykyään
Joissain maissa jatkettiin toisen maailmansodankin jälkeen maltillisia, ei-rasistisia eugeniikkaohjelmia esimerkiksi henkisesti jälkeenjääneiden sterilisoimiseksi. Nimensä vaihtaneet eugeniikka-aiheiset lehdet jatkoivat ilmestymistä. Myös Kiinassa kansallisia eugeniikkaohjelmia jatkettiin edelleen avoimesti.
Molekyylibiologian, geenitekniikan ja lisääntymistekniikan kehittyessä on alettu puhumaan ”uudesta eugeniikasta” niin myönteisessä kuin kielteisessäkin tarkoituksessa. Joidenkin tutkijoiden mukaan uusien tekniikoiden tarkoitus on eugenistinen, joskaan kaikki tutkijat eivät näe asioilla yhteyttä.
Eugeniikkaa nähdään etenkin sikiötutkimuksissa, sillä niiden avulla lasten "laatuongelmia" kuten sairauksia ja kehityshäiriöitä tunnistetaan ja karsitaan aborteilla.
Ihmisillä on mahdollisuus keinohedelmöityksen yhteydessä hankkia spermanluovuttajan valinnan kautta jälkeläisilleen tiettyjä ominaisuuksia hiustenvärin, ruumiinrakenteen tai älykkyyden suhteen. Tällainen valikoiva perimään vaikuttaminen on Yhdysvalloissa yleisempää kuin Euroopassa.
Eugeniikka populaarikulttuurissa
Eugeniikka on ollut suosittu aihe kirjallisuudessa ja elokuvassa. Aihetta on käsitelty niin kriittisesti kuin ihannoivastikin.
Robert A. Heinleinin romaani Yli-ihmisen aika (1942) kuvaa maailmaa, jossa ihmiset on jalostettu pitkäikäisiksi ja terveiksi. Frank Herbertin Dyyni-kirjasarjassa kuvataan valikoivaa jalostamista, jonka tavoitteena on luoda yli-ihminen. Ilkka Remes on käsitellyt eugeniikkaa laajasti romaanissaan Pahan perimä (2007).
Vuonna 2007 valmistunut Klaus Härön elokuva Uusi ihminen kuvaa erityisesti köyhiin kohdistunutta pakkosterilisointia Ruotsissa.
Cummins v. Bond
Cummins v. Bond (1 Ch 167) oli Englannissa 1920-luvulla käsitelty siviilioikeudellinen riita, joka koski väitetetyn henkiolennon luoman kirjallisen teoksen tekijänoikeutta.
Tuomio annettiin vuonna 1927. Oikeustapauksessa oli kyse siitä, että meedio nimeltä Geraldine Cummins väitti saaneensa transsitilassa viestejä tuonpuoleissa elävältä yli 1 900 vuotta vanhalta Cleophas-nimiseltä hengeltä.
Cummins kokosi hengeltä saamistaan viesteistä kirjan The Chronicle of Cleophas. Hän oli vastaanottanut viestit arkkitehti Frederick Bligh Bondin läsnä ollessa. Myöhemmin Bond väitti, että hengen antamien viestien tekijänoikeus kuului myös hänelle, koska hän oli siinä määrin innoittanut henkeä, ettei viestien vastaanotto olisi ollut mahdollista ilman häntä. Meedio kuitenkin väitti viestien tekijänoikeuden kuuluvan hengelle. Lisäksi meedio sanoi oikeudessa, että kaikki luovuus oli hengen ansiota eikä suinkaan hänen. Hän oli vain kirjoittanut viestit ylös.
Käsitellessään juttua Englannin ja Walesin ylioikeuden kanslerinosasto (Chancery Division of the High Court) päätti, ettei teoksen tekijä voinut olla kuollut tehdessään teosta. Lisäksi tuomioistuin mainitsi tuomion perusteluissa, että sen toimivalta rajoittui vain maanpäälliseen ulottuvuuteen eikä yltänyt siihen ulottuvuuteen, jossa henki elää. Tuomioistuin arvioi, että viestien tekijänoikeus kuului meediolle, koska viestien tulkitseminen oli vaatinut huomattavaa työpanosta ja taitoa. Lisäksi tuomioistuimen mukaan meediolle muodostui tekijänoikeus viesteihin, koska meedion oli tuomioistuimen mukaan täytynyt kääntää viestit englanniksi hengen käyttämästä kielestä.
HMS Dianthus (M95)
Valmistus
Alus tilattiin 25. heinäkuuta 1939 Leithistä Henry Robb Limitediltä, missä köli laskettiin 31. lokakuuta 1939. Alus laskettiin vesille 9. heinäkuuta 1940 ja valmistui 17. maaliskuuta 1941.
Palvelus
Alus myytiin 1949.
Pikaluistelun sprinttimaailmanmestaruuskilpailut 2019
Vuoden 2019 pikaluistelun sprinttimaailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Heerenveenissä, Alankomaissa 23.–24. helmikuuta. Sekä naiset että miehet luistelivat kumpanakin päivänä 500 ja 1 000 metriä. Kilpailu ratkesi jokaisen neljän luistelun yhteenlaskettujen 500 metrin keskiaikojen perusteella.
RBBP6
PRB-geenin toimintaa säätelee solysyklistä riippuvainen fosforylaatio.
HMAS Quickmatch
HMAS Quickmatch (viirinumero G92) oli Australian laivaston Q-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa, mutta se siirtyi vasta 1950 Britannian kuninkaallisen laivaston omistuksesta Australian laivastolle. Alus muutettiin 1950–1955 sukellusveneentorjuntafregatiksi.
Valmistus
Alus tilattiin joulukuussa 1940 3. hätälaivueessa J. Samuel White and Companylta Cowesista Isle of Wightilta, missä köli laskettiin 6. helmikuuta 1941. Alus laskettiin vesille 11. huhtikuuta 1942 kumminaan rouva Shearman. Ilmahyökkäyksen telakalle aiheuttamat vauriot viivästyttivät sen valmistumista. Alus otettiin Australian laivaston palvelukseen 14. syyskuuta 1942 ensimmäisenä päällikkönään komentajakapteeni Rodney Rhoades. Se valmistui 30. syyskuuta.
Palvelus
Sodan päätyttyä alus jatkoi palvelustaan Australian laivastossa tukien miehitysjoukkoja Japanissa. Kesäkuussa 1950 alus siirrettiin Australian hallintaan ja sijoitettiin reserviin.
Fregatti
Alus päätettiin 1951 muuttaa tyypin 15 sukellusveneentorjuntafregatiksi. Muutostyöt saatiin päätökseen 1955, jolloin se samalla palautettiin palvelukseen. Vuonna 1963 alus poistettiin palveluksesta ja sijoitettiin reserviin. Alus sijoitettiin poistolistalle, ja myytiin 1972 romutettavaksi. Se hinattiin vielä saman vuoden heinäkuussa ostajalle Osakaan Japaniin.
Näkymätön nainen
Näkymätön nainen (esiintynyt Suomessa myös nimellä Näkymätön Sue), oikealta nimeltään Susan Storm Richards on Ihmenelosten jäsen. Hahmo tunnettiin ensin nimellä Näkymätön tyttö, josta myöhemmin muokkautui Näkymätön nainen. Näkymättömän naisen loivat Stan Lee ja Jack Kirby. Hahmon ensiesiintyminen tapahtui Yhdysvalloissa Fantastic Four-lehden ensimmäisessä numerossa (1961) ja Suomessa Ihmesarjan numerossa 2 (1967).
Kuten muutkin Ihmenelosten jäsenet, Susan sai voimansa kosmisesta säteilystä. Saamiensa voimien avulla hän kykenee muuttumaan näkymättömäksi sekä muuttamaan esineitä näkymättömiksi. Näkymätön nainen kykenee myös luomaan läpinäkyviä ja läpitunkemattomia voimakenttiä.
Historia
Sue Richards, pitkään monilla tavoilla Ihmenelosten vähiten näkyvä jäsen, on aikuistunut varteenotettavaksi ja komentavaksi sankarittareksi vuosien aikana – mutta hänen lämmin ja äidillinen läsnäolonsa sitoo yhä tiimin yhteen. Syntymänimeltään Susan Storm, Suella ja hänen veljellään Johnnyllä oli onnellinen lapsuus, kunnes heidän äitinsä Mary kuoli auto-onnettomuudessa. Heidän isänsä, kuuluisa kirurgi tohtori Franklin Storm selvisi loukkaantumatta, muttei kuitenkaan pystynyt pelastamaan vaimoaan yrityksistään huolimatta. Murtunut tohtori Storm hylkäsi vastaanottonsa, päätyi alkoholisoituneeksi uhkapeluriksi ja joutui vankilaan tapettuaan vahingossa koronkiskurin kamppailun aikana. Suesta tuli Johnnylle enemmän äiti kuin sisar, vaikka molemmat laitettiin heidän tätinsä Marygayn hoidettavaksi. Sue ihastui hyvin nuorena tätinsä komeaan ja älykkääseen vuokralaiseen, ihmelapsi Reed Richardsiin, joka oli siihen aikaan yliopistossa.
Stormin sisarukset elivät suhteellisen normaalia elämää tätinsä luona. Arjen keskeytti mystisen Zarathoksen Amuletin löytyminen, jonka paikallinen arkeologi professori Henry Brandeis kaivoi esille. Johnny, Sue, perheystävä Max Parrish ja professori Brandeisin tytär Cam onnistuivat estämään amulettia joutumasta vampyyrivaltias Draculan käsiin. Konfliktin aikana Max käytti amulettia muuttuakseen demoniseksi Aaveajajaksi. Lukiovuosinaan Sue harrasti näyttelemistä ja mallintöitä, ja otti uudelleen yhteyttä Reed Richardsiin eli Herra Fantastiseen, jonka kanssa hän seurusteli jonkin aikaa. Reedin vanha ystävä Ben Grimm kiinnostui myös Suesta, mutta Sue pysyi uskollisena Reedille.
Kun rahoituksen loppuminen uhkasi kaataa Reedin projektin kokeellisen avaruusaluksen parissa, Reed pyysi Beniä lähtemään testilennolle ennen projektin rahoituksen loppumista. Grimm oli vastahakoinen, mutta suostui lähtemään Suen kyseenalaistettuaan hänen rohkeutensa. Sue ja hänen veljensä Johnny lähtivät mukaan. Nelikko onnistui lentämään avaruuteen, mutta voimakkaat kosmiset säteet läpäisivät aluksen suojat ja vaikuttivat miehistöön pakottaen heidät palaamaan Maahan. Laskeuduttuaan he huomasivat muuttuneensa yli-inhimillisiksi, ja Suesta tuli Näkymätön Tyttö. Suen näkymättömyysvoima teki hänestä aluksi ryhmän heikon lenkin, mutta hän huomasi pian pystyvänsä projisoimaan ja manipuloimaan näkymättömiä voimakenttiä, jolloin hänestä tuli pystyvämpi taistelija.
Kun tiimin johtaja ja rahoittaja Reed antoi Ihmenelosille Manhattanin päämajaksi Baxter Buildingin, Johnny ja Sue pysyivät hetken Glenvillen esikaupunkikodissaan. Johnny yritti myös hetken toimia yksinäisenä sankarina ja Sue auttoi häntä ajoittain eri vihollisia kuten Velhoa vastaan, josta tuli myöhemmin yksi Ihmenelosten pahimmista vihollisista. Yksi ryhmän ensimmäisistä vastustajista oli harhaantunut atlantislainen soturi Namor Sukeltaja, joka tunsi vetoa Sueen ja kilpaili Reedin kanssa hänen huomiostaan. Sue tunsi myös vetoa Namoriin. Kun Sue loukkaantui vakavasti taistelussa Myyrämiestä vastaan, hänen isänsä tohtori Storm – joka oli juuri paennut vankilasta – leikkasi Suen pelastaen hänen henkensä, ja sopi samalla välinsä lastensa kanssa ennen kuin hän palasi vankilaan. Tapahtuma kiinnitti Superskrullin (Kl'rt) huomion, jonka jälkeen Kl'rt sieppasi tohtori Stormin, esiintyi hänenä ja hyökkäsi Ihmenelosten kimppuun Voittamattomana Miehenä. Lopulta Superskrulli voitettiin, ja oikea tohtori Storm uhrasi henkensä pelastaakseen Ihmeneloset skrullien ansalta, kuollen tietäen hyvittäneensä viimein tekonsa.
thumb|left|Näkymätön nainen demonstroimassa suojakenttänsä tehoa.
Reed ja Sue menivät naimisiin, vaikka Reedin vanha vihollinen ja Ihmenelosten päävastustaja Tohtori Doom lähetti superrikollisia heidän kimppuunsa. Sue alkoi pian odottaa ensimmäistä lastaan ja lopetti aktiivisen toiminnan Ihmenelosissa. Hänen tilalleen tuli Kristalli, Johnnyn silloinen tyttöystävä. Suen saama kosminen säteily mutkisti raskautta, mutta Reed varmisti lapsen turvallisen synnytyksen käyttämällä Annihilukselta vietyä Kosmista Hallintasauvaa. Vauva, joka nimettiin Frankliniksi Suen edesmenneen isän mukaan, osoittautui voimakkaaksi mutantiksi, jonka vaihtelevat kyvyt ovat joko pelastaneet tai uhanneet tuhota sekä Ihmeneloset että koko maailman monta kertaa. Kun Franklinin voimat olivat poissa hallinnasta, Reedin oli pakko sulkea poikansa mieli hetkeksi. Kauhistuttuaan tätä ja turhauduttuaan uskoen, ettei Reed pitänyt häntä vertaisenaan, Sue erosi miehestään ja lähti Ihmenelosista. Meduusa otti Suen paikan pitkäksi aikaa, mutta lopulta Sue palasi. Ihmeneloset lopetti hetkeksi toimintansa Reedin menetettyä voimansa, mutta he kokoontuivat pian uudelleen. Sue tuli uudelleen raskaaksi. Haluten normaalimpaa perhe-elämää Reed ja Sue perustivat kodin Connecticutiin, eläen hiljaa ja tekeytyen Benjaminin perheeksi, mutta jatkaen toimimista Ihmenelosissa omilla nimillään. Suen raskaus oli saanut alkunsa Negatiivisella Vyöhykkeellä, jossa Sue altistui säteilylle. Säteily aiheutti keskenmenon.
Järkyttynyt ja katkera Sue oli helppo uhri Psykomiehelle ja hänen Vihankylväjä-androidilleen, jotka käyttivät tunnemanipulaatiotaan voimistaakseen Suen synkkiä impulsseja muuttaen hänet hulluksi Maliceksi ja kääntäen hänet Ihmenelosia vastaan. Vapauduttuaan Reedin avulla Vihankylväjien vaikutusvallasta Sue kosti Psykomiehelle kääntäen hänen oman teknologiansa häntä vastaan. Tämän jälkeen Sue otti itselleen aikuisemman Näkymätön Nainen -nimen.
Tämän jälkeen Reed ja Sue jäivät pois Ihmenelosista keskittyäkseen lapsensa kasvattamiseen. Tämän seurauksena Ben oli vastuussa uusien jäsenten hankinnasta. Liittouduttuaan useiden Kostajien kanssa pelastaakseen Franklinin demonien kynsistä, Reed ja Sue liittyivät vastahakoisesti Kostajiin, jotka kärsivät tuolloin jäsenpulasta. Sue ja Reed luopuivat aktiivisesta palveluksesta Kostajissa ja myöhemmin Kostajien jäsenyydestä, kun he liittyivät takaisin Ihmenelosiin. Ihmeneloset pysyivät Kostajien liittolaisina esimerkiksi Ampiaisen ja Hulktarin kanssa.
Kuten muutkin Ihmenelosten jäsenet, Sue on ottanut osaa moniin supersankareiden kokoontumisiin – huomattavimmin alkuperäisessä Sankareiden Kilpailussa, jossa hän liittoutui Rautanyrkin ja Aurinkotulen kanssa tuntemattoman olennon pelinappuloina taistelussa Suurmestarin pelaajia Daredeviliä, Pimeätähteä ja Talismaania vastaan, ollen viimein Talismaanin kanssa paljastamassa Suurmestarin vastustajaa itse Kuolemaksi.
Ikuisuussotana tunnetun kosmisen tapahtuman aikana Sue absorboi oman pahan kaksoisolentonsa, joka oli lähetetty hänen kimppuunsa Malicen muodossa. Seurauksena oli Suen Malice-puolen asteittainen herääminen, mutta Suen poika Franklin, joka oli väliaikaisesti muuttunut teinisankari Psi-Lordiksi, pakotti Malicen ulos äidistään ja absorboi olennon itseensä nähtävästi tuhoten äitinsä pahan vastakohdan. Sue ei koskaan täysin hyväksynyt Psi-Lordia, ehkä siksi, että hän vihasi ajatusta, että Franklin kasvaisi ilman häntä.
Kun Reedin luultiin kuolleen, Sue otti Ihmenelosten johdon toimien siinä pystyvästi ja värväten Muurahaismiehen (Scott Lang) ryhmän uudeksi tiedemieheksi. Lang kuitenkin kieltäytyi uskomasta Reedin kuolleen mistään etsiessään. Roistomainen Hyperstorm oli kuitenkin vanginnut Reedin ja siirtänyt hänet ajassa. Kun Ihmeneloset olivat pelastaneet Reedin, häneltä vei aikaa saada itseluottamuksensa takaisin, varsinkin kun Suesta oli tullut niin pystyvä ryhmänjohtaja. Pian tämän jälkeen Ihmeneloset näyttivät kuolevan taistelussa psyykkistä hirviötä Onslaughtia vastaan, vaikka he salaa selvisivätkin uudessa ”Vasta-Maassa”, jonka Franklin vaistomaisesti loi, ja he palasivat myöhemmin omaan maailmaansa.
Pian paluunsa jälkeen Ihmeneloset ystävystyivät uuteen Ihmetyttöön, Valeria Von Doomiin, joka oli kotoisin vaihtoehtoisesta tulevaisuudesta ja uskoi olevansa Suen ja hyväntahtoisen Tohtori Doomin jälkeläinen. Ollen aluksi epävarma tyttöä kohtaan, Sue alkoi vähitellen pitää Valeriaa ystävänään ja muodosti jopa lujan siteen häneen. Myöhemmin, tiimin taistellessa kosmista olentoa Abraxasia vastaan, Franklin paljasti käyttäneensä voimiaan pelastaakseen Suen kesken syntyneen lapsen vuosia aiemmin, ja että tämä lapsi oli kasvatettu vaihtoehtoisessa tulevaisuudessa heidän tuntemakseen Ihmetytöksi. Abraxasin häviön sivuvaikutuksena Ihmetyttö palautui alkuperäiseen olomuotoonsa, syntymättömäksi lapseksi Suen kohtuun. Jälleen kerran raskaus oli monimutkainen; mutta Sue synnytti viimein terveen tyttövauvan paljolti Tohtori Doomin avustuksen takia, joka sai nimetä vauvan lapsuutensa ihastuksen Valerian mukaan maksuksi avustaan. Myöhemmin Doom käytti Valeriaa mystisenä apulaisenaan hyökkäyksissä Ihmenelosia vastaan, mutta hänet voitettiin viimein ja karkotettiin Helvettiin.
Reed johti Ihmeneloset hajottamaan Doomin valtaa Latveriassa huolimatta kansainvälisestä kritiikistä, joka satutti heidän julkista imagoaan ja asemaansa viranomaisten silmissä. Ihmeneloset hajosivat, Reed ja Sue erosivat ja Reed myi suurimman osan patenteistaan hallitukselle osana sopimusta syytteiden välttämisestä; Reed kuitenkin vakuutti Suen ja Johnnyn tulemaan mukaansa seikkailuun herättää Ben henkiin, noutaen hänet Taivaan porteilta. Ihmenelosten yrittäessä muodostaa uudelleen mainettaan ja talouttaan, he ovat ottaneet tavallisempia työtehtäviä kuten opettamista.
Vähän aikaa sitten Suen otti vangiksi Zius, Galactuksen syömältä planeetalta selvinneen joukon johtaja. Tietäen, että Suen voima voisi kumota laitteen, joka piilottaa planeettoja Galactukselta, Zius aikoi teloittaa hänet; mutta Reed käytti laitettaan vaihtaakseen Suen ja Johnnyn voimat keskenään saaden Ziuksen uskomaan, että näkymättömyysvoimat olivat kokonaan poissa. Näitä voimia kehitti Galactus, joka otti Johnnyn uudeksi airuekseen; mutta Johnnyn uusi kosminen asema auttoi Galactuksen häviön järjestämisessä ja Sue sai alkuperäiset voimansa takaisin – ja alkoi kunnioittaa Johnnyn kykyä hallita vaarallisia tulivoimiaan. Sue tekee nykyään kuutamourakkaa opettajasijaisena yrittäessään samalla vaihdella rooliensa välillä vaimona, äitinä ja seikkailijana.
Elokuvat
Jessica Alba esittää vuonna Näkymätöntä naista 2005 valmistetussa Fantastic Four -elokuvassa ja sen vuoden 2007 jatko-osassa, Fantastic Four: Hopeasurffari.
Meistriliiga (salibandy)
Meistriliiga on Viron korkein sarjataso salibandyssa. Miesten liigassa pelaa 6 joukkuetta ja naisten liigassa 6 joukkuetta. Meisterliigan voittaja pääsee EuroFloorball Cupiin pelaamaan. Yksi Meisterliigan tunnetuimmista pelaajista on Esa Karjalainen. Meisterliigaa on pelattu vuodesta 1995 lähtien. Kaudeksi 2011-2012 liigan ottelumäärää nostettiin runkosarjassa. Muita uudistuksia oli että liigan nimeksi vaihtui Paf saalihokiliiga.
Fallen
Fallen voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Wijda Mazereeuw
Wijda Mazereeuw on entinen alankomaalainen uimari, joka voitti pitkän radan MM-kilpailuissa 1975, Kolumbian Calissa kaksi hopeaa, 100 ja 200 metrin rintauinneissa ja yhden pronssin, 4x100 metrin sekauintiviestissä.
Rolls-Royce Griffon
Rolls-Royce Griffon oli englantilainen Rolls-Roycen valmistama lentokonemoottori. Griffon oli 36,7-litrainen V-12 -tyyppinen kaasutinmoottori, jossa oli malliversiosta riippuen joko yksi- tai kaksivaiheinen kaksinopeuksinen mekaaninen ahdin. Griffonia käytettiin Supermarine Spitfiren ja Seafiren viimeisissä versioissa sekä Fairey Fireflyssa ja Avro Shackletonissa. Moottori oli hieman tehokkaampi kuin Merlinin viimeisimmät mallit. Yleisimmän malliversion, Griffon 65:n suurin teho oli 1 650 kW (2 250 hv).
Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan lippu
Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan lippu pohjautuu Turkin lippuun, mutta on pohjaväriltään valkoinen. Lipussa on kaksi punaista vaakaraitaa, joiden väliin on kuvattu punainen tähti ja kuunsirppi viitaten Pohjois-Kyproksen valtaväestöön, turkkilaisiin.
Valuutansiirtovero
Valuutansiirtovero (myös Tobinin vero) on alun perin James Tobinin ehdottama vero, joka kohdistuu valuutasta toiseen tehtyihin kauppoihin.
Historia
Valuutansiirtoveroa ajamaan syntyi kansalaisliike ATTAC, joka nykyisin on siirtynyt alkuperäisestä Tobinin verosta nk. Tobin-Spahn -veroon. Erona alkuperäiseen ehdotukseen on korotettu vero veroalueen ulkopuolisten ja sisäpuolisten valuuttojen välille sekä progressio, jossa veron määrä kasvaa, jos valuutan arvo ajautuu valuuttaputken ylä- tai alapuolelle. James Tobin sanoi, että Attac-järjestö väärinkäyttää hänen nimeään ja että hänellä ei ole mitään yhteistä Attacin kanssa.
Tobinin vero sai kannatusta vuoden 2008 finanssikriisin jälkeisissä tunnelmissa. Britannian pääministeri Gordon Brown alkoi ajaa sitä vuoden 2009 loppupuolella ja IMF:n pääjohtaja Dominique Strauss-Kahn luopui veron vastustuksesta Britannian, Ranskan ja Saksan painostuksesta ja ilmoitti alkavansa tutkia sen etuja ja haittapuolia. Joulukuussa 2009 Euroopan unionin johtajat päätyivät Brysselin huippukokouksessa pyytämään IMF:ltä veron käyttöönottamista.
EU
Ranskan entinen presidentti Nicolas Sarkozy on ajanut EU:hun tai ainakin Ranskaan rahoitustoimiveroa, Suomen Kuvalehden mukaan ilmeisesti siksi, että Ranska uhkaa menettää AAA-luottoluokituksensa ja Sarkozy haluaa esittää presidentinvaalien alla panevansa "pankit kuriin". EU:n komissio ehdotti syksyllä 2011 osake- ja lainakaupalle vähintään 0,1 %:n ja johdannaisille vähintään 0,01 %:n veroa. Ruotsi, Hollanti, Tšekki ja Britannia vastustavat EU:n laajuista veroa.
Timo Honkela
Honkela toimi vuosina 2014–2018 digitaalisten aineistojen tutkimuksen määräaikaisena professorina Helsingin yliopistossa ja Kansalliskirjaston Digitointikeskuksessa Mikkelissä. Aiemmin hän toimi tutkijana Aalto-yliopiston tietojenkäsittelytieteen laitoksella, jossa hän johti laskennallisten kognitiivisten järjestelmien tutkimusryhmää. Hän oli kieliteknologian dosentti Helsingin yliopistossa ja tietämystekniikan (erityisesti tietoteoreettista, kognitiivista ja sosiaalista mallinnusta koskevassa vuorovaikutussuunnittelussa) dosentti Taideteollisen korkeakoulun medialaboratoriossa, jossa Honkela toimi virkaatekevänä professorina vuosina 1998–2000.
Valuutansiirtovero
Transaktioverojen yleinen teoria
Kansainvälisten veroasiantuntijoiden Mirleesin raportin mukaan asuntokaupan transaktiovero (varainsiirtovero) on (Niku Määttäsen sanoin) malliesimerkki erittäin tyhmästä verosta ja mitään transaktioveroja ei pitäisi periä
Timo Honkela
Honkelan 2017 ilmestyneen kirjan Rauhankone tekemisen ja julkaisemisen avuksi syntyi aikaisemmin samana vuonna kansanliike. Kirja sisältää Honkelan ajatuksia tekoälyn ja koneoppimisen valjastamisesta tuottamaan ihmisille hyvää.
Valuutansiirtovero
Arvostelu
The Guardian -lehden mukaan veron kannattaminen on typerää harhautusta ja veroa ei ole mahdollista toteuttaa. Toiminta siirtyisi aina sinne, missä veroa ei ole, ja kaikkia maita ei ole mahdollista saada mukaan. The Guardianin mukaan Tobinin vero tekisi kaikista köyhempiä: likviditeetin heiketessä hinnat heiluisivat enemmän, tavaroiden siirtäminen tulisi vaikeammaksi. Spekulantteja tarvitaan riskeeraamaan rahansa, jotta likviditeetti pysyisi parempana.
Timo Honkela
Honkelalla diagnosoitiin 2014 parantumaton aivosyöpä.
Honkelalle myönnettiin 2018 Mensa-palkinto.
Valuutansiirtovero
Arvostelu
Valtiovarainministeriön selvityksen mukaan valuutansiirtovero ei suojaisi maita spekulatiivisilta pääomanliikkeiltä, ei vakauttaisi valuuttakursseja eikä tuottaisi rahapoliittista itsenäisyyttä. Lisäksi vero tuottaisi vähän.
Jonathan Schwabishin tutkimuksen mukaan valuutansiirtovero vähentäisi työllisyyttä suhteessa 2,5 - 10-kertaisesti enemmän rahoitussektoreilta mutta myös muilta sektoreilta kuten vähittäiskaupasta ja muista palveluista.
Kansantaloustieteen professori Jouko Ylä-Liedenpohjan mukaan on mahdotonta määrätä valuutansiirtovero niin, että tehtäisiin eroa "hyvän" ja "pahan" pääomanliikkeen välillä. Siksi vero lisää kansainvälisten kaupan ja sijoitusten rahoituksen kustannuksia. Näiden määrät vähenisivät ja hyvinvointi laskisi koko maailmassa. Hyvinvointi vähenisi myös siksi, että kansainvälisiin tarjouskilpailuihin osallistuttaisiin entistä vähemmän. Näihin osallistujat näet joutuvat maksamaan tarjouksensa suojaamisen jo osallistuessaan, ennen tietoa siitä, syntyykö juuri heille kauppoja. Kilpailu ja valintamahdollisuudet vähenisivät maailmassa. Ylä-Liedenpohjan mukaan Tobinin vero eliminoisi tehokkaimmin riskitöntä arbitraasia. Tällöin arvopaperien ja valuuttojen hinnat kertoisivat entistä heikommin niiden todellisen arvon. Tämä lisäisi suojautumisen tarvetta sekä spekuloinnin ja riskiarbitraasin kannattavuutta. Simulointien perusteella kansainvälisten transaktioiden määrä saattaisi jopa nousta.
Valuuttapaot johtuvat professori Ylä-Liedenpohjan mukaan yleensä valtion holtittomasta talouspolitiikasta tai holtittomasta luotonannosta. Tämän huomaavat yleensä ensimmäisenä kotimaiset toimijat, ja he aloittavat valuuttapaon. Ulkomaalaiset huomaavat yleensä vasta myöhemmin luopua kyseisestä valuutasta eivätkä siis ole valuuttakriisin käynnistäjiä. Ylä-Liedenpohjan mukaan valuuttapakoja myös tarvitaan ehkäisemään tulevaa holtitonta talouspolitiikkaa ja holtitonta luotonantoa.
Teoreettisissa tutkimuksissa on saatu tulokseksi, että transaktiovero lisäisi hintojen (tässä tapauksessa valuuttakurssien) heilahtelua. . Lanne ja Vesala (2006) saivat tulokseksi, että valuutanvaihtovero luultavasti lisäisi eikä suinkaan vaimentaisi kurssiheilahteluja, koska vero rankaisee hyvin informoituja markkinatoimijoita suhteessa enemmän kuin huonosti informoituja.
Helsingin Sanomien pääkirjoitustoimittaja Paavo Raution mukaan vero osuisi yhtä kipeästi "hyvään rahaan" - esimerkiksi eläkerahastoihin - kuin keinottelijoihin. Eläkejärjestelmästä huolestunut SAK:kin on vetäytynyt veron takaa. Veron ulkopuolelle jättäytyvä Ruotsi hyötyisi ja Suomi kärsisi. Mukaan hankkeeseen ilmoittautuneissa EU-maissa liikkuu suhteessa paljon vähemmän eläkevaroja kuin Suomessa eikä niillä ole samanlaista kilpailevaa naapuria.
Veron kiertäminen
Veron kiertämistä on tarkoitus estää määräyksellä, että vero maksetaan sijoittajan kotipaikan mukaan. Tämä on kuitenkin kierrettävissä muuttamalla suorat sijoitukset rahastomuotoisiksi veron ulkopuolisiin maihin. Yhtiön ei tarvitse lähteä maasta, vaan "muutama enterin painallus riittää".
Tobinin veron "kokeilut"
Usein transaktioverot ovat lisänneet volatiliteettia ja vähentäneet huomattavasti likviditeettiä ja siten veropohjaa.
Britannian osakekauppavero
Britanniassa on "Tobinin veron miniversio", arvopaperikaupan leimavero, joka on ajanut pois paljon sijoitustoimintaa ja tuottanut myös muita veronkiertotemppuja.
Vuonna 1963 säädettiin 2 %:n leimavero, jota on muutettu monesti, kunnes vuodesta 1986 se on ollut 0,5 %.
Veron puolittaminen prosenttiin huhtikuussa 1984 lisäsi osakekauppaa "dramaattiset 70 %". Joka kerta, kun veroastetta korotettiin, veron tuotto laski, ja kun sitä laskettiin, veron tuotto nousi, ja tulos on tilastollisesti merkitsevä. Bond et al. (2005) saivat samanlaiset tulokset ja huomasivat muutosten olevan suurimpia kaupatuimpien yritysten kohdalla, kuten voisi olettaakin.
Verosta on vapautettu mm. Lontoon pörssin jäsenet kuten investointipankkiirit. . Lisäksi veroa kierretään johdannaisilla.
Ruotsin finanssikauppavero
Vuonna 2006 Marion G. Wrobel tutki eri maiden kokemuksia pääomakauppaveroista.
Vero romahdutti kaupan niin vähäiseksi, että esimerkiksi korkopaperien veron tuotto oli vain kolmaskymmenesosa odotetusta. Myös pääomatulot putosivat, niin että pääomatuloverojen tuotto valtiolle väheni yhtä paljon kuin uusi arvopaperikauppavero tuotti.
Ekonomisti Tim Harfordin mukaan Ruotsin osakekauppavero laski hintoja ja liikevaihtoa vähentämättä hintaheilahtelua. Ranskan osakemarkkinoilla veroa vastaavat isommat eräkoot lisäävät hintaheilahteluja verojen tavoin. Harfordin mukaan vero voi tuottaa harvempia mutta suurempia kauppoja, mikä voi lisätä hintaheilahteluja. Asuntomarkkinoillakin on suuria hintaheilahteluja, koska siellä kauppojen välit ovat pitkäaikaisia ja kaupat suuria.
Stoikiometria
Stoikiometria (aikaisemmin käytetty myös muotoa stökiometria) on kemian osa-alue, joka tutkii aineiden määriä, niiden suhteita sekä näiden muuttumista kemiallisissa reaktioissa. Stoikiometria perustuu massan säilymislakiin, eli toisin sanoen oletetaan tietystä määrästä lähtöaineista muodostuvan aina yhtä paljon tuoteainetta. Lisäksi perustapauksissa oletetaan, että molekyylien koostumukset pysyvät aina samanlaisina. Esimerkiksi vesimolekyylin oletetaan aina sisältävän yhden happiatomin ja kaksi vetyatomia. On tärkeää huomata, että vain harvoin kemiallisessa reaktiossa kaikki lähtöaineet muuttuvat tuotteiksi. Useimmiten vain osa muuttuu tuotteiksi ja loput jäävät lähtöaineiksi. Reaktio pysähtyy saavuttaessaan kyseiselle reaktiolle ominaisen kemiallisen tasapainon. Stoikiometria sai alkunsa brittiläisen tiedemiehen John Daltonin huomatessa, että alkuaineet reagoivat keskenään tietyissä suhteissa.
Sovellukset
Stoikiometriaa käytetään kemiallisten reaktioiden tasapainottamiseen. Esimerkiksi vetykaasun ja happikaasun välisessä reaktioissa syntyy vettä seuraavan kaavan mukaan:
Huomataan että reaktiossa on lähtöaineiden puolella kaksi happiatomia, mutta tuotteiden puolella vain yksi. Lisätään tuotteiden puolelle kerroin kaksi vesimolekyylin eteen ja vastaavasti kaksi lähtöaineiden puolelle vedyn eteen. Näin aineiden suhteet korjaantuvat ja reaktioyhtälö saadaan tasapainoon.
Lushnjën piirikunta
Lushnjën piirikunta oli yksi Albanian 36:sta piirikunnasta vuoteen 2000 saakka, jolloin se lakkautettiin. Se kuului Fierin prefektuuriin, joka vastaa nykyistä Fierin maakuntaa. Piirikunnan pinta-ala oli 712 neliökilometriä ja vuoden 2001 väestönlaskennassa siellä oli 144 351 asukasta.
Stoikiometria
Sovellukset
Reaktioyhtälöiden tasapainotusten lisäksi stoikiometriaa voidaan käyttää mm. aineiden määrien laskemiseen sekä muuntamiseen. Hyvin usein hyödynnetään ainemäärän kaavaa:
Lushnjën piirikunta
Piirikuntaan kuuluivat seuraavat kunnat: Allkaj, Ballagat, Bubullimë, Divjakë, Dushk, Fier-Shegan, Golem, Grabian, Gradishtë, Hysgjokaj, Karbunarë, Kolonjë, Krutje, Lushnjë, Rremas ja Tërbuf. Pääkaupunkina toimi Lushnjë.
Stoikiometria
Sovellukset
, jossa n on ainemäärä, m on massa ja M on moolimassa.
Bilman hiekka-aavikko
Aavikko koostuu koillis-lounaissuuntaisista korkeista hiekkadyyneistä. Se on yksi Saharan vaikeakulkuisimmista alueista. Bilman hiekka-aavikon läpi kulki 1800-luvulle saakka tärkeä Fezzanin, Kawarin ja Kanem-Bornun välinen karavaanikaupan reitti. Nykyään Bilman, Zoo Baban, Dibellan ja Agademin keitaiden kautta kulkee pieniä kamelikaravaaneja sekä maastoautoilla liikkuvia matkailijoita.
Leo Ornstein
thumb|Leo Ornstein Leo Ornstein (2. joulukuuta 1892 Krementšuk, Ukraina – 24. helmikuuta 2002 Green Bay, Yhdysvallat) oli ukrainalaissyntyinen mutta 1907 Yhdysvaltoihin muuttanut pianisti ja säveltäjä. Hän sai 1910-luvulla huomattavaa suosiota pianistina, mutta vetäytyi myöhemmin hiljaisempaan opetus- ja sävellystyöhön. Ornstein oli taustaltaan juutalainen, mutta ateistinen uskoltaan. Hänen isänsä oli kanttori.
Ornstein syntyi oletettavasti vuonna 1892, vaikkakin eri lähteissä mainitaan myös vuosi 1893. Hän opiskeli Pietarin konservatoriossa Aleksandr Glazunovin johdolla. Muutettuaan Yhdysvaltoihin hän meni vuonna 1918 naimisiin Pauline Mallet-Prevostin kanssa.
Ura pianistina
Ornsteinin opettaja Bertha Fiering Tapper oli mukana hänen ensimmäisellä ulkomaankiertueellaan vuonna 1910. Pianisti tutustui useisiin Euroopan merkittäviin musiikillisiin vaikuttajiin. New Yorkissa hänen ensimmäinen esiintymisensä oli 1911.
Ornsteinin ohjelmistoon kuului muun muassa Isaac Albénizin, Arnold Schönbergin, Claude Debussyn, Maurice Ravelin, Aleksandr Skrjabinin, César Franckin ja Béla Bartókin tuotantoa. Pianistintyönsä ohella hän sävelsi omaa musiikkiaan.
Osa Ornsteinin teoksista oli moderneja ja atonaalisia, mutta mukaan mahtui myös tyylillisesti vanhanaikaisempaa taidemusiikkia. Ornstein ei kuitenkaan välittänyt muodista, vaan sävelsi sillä tyylillä kuin ”mitä musiikki vaati”.
Ornsteinin konserttiura alkoi hiipua 1920-luvulla. Pianisti piti satunnaisia konsertteja noin vuoteen 1933 saakka, minkä jälkeen häntä ei enää nähty julkisuudessa.
Ura säveltäjänä
Ornstein päätti omistautua sävellystyölleen täysin 1950-luvulla. Hän ei ilmeisesti ollut juurikaan kiinnostunut julkisesta tunnustuksesta, vaan oletti, että ajan henkeen sopimaton tuotanto saisi arvostusta vasta hänen kuolemansa jälkeen.
Ornstein teki pari vuosikymmentä hiljaista sävellystyötä, mutta 1970-luvulla yleinen kiinnostus häntä kohtaan heräsi uudelleen. Säveltäjä asui Teksasissa, ja hänen musiikistaan tehtiin useita levytyksiä. Ornsteinin vaimo Pauline Mallet-Prevost kuoli vuonna 1985. Pari oli ollut naimisissa 67 vuotta.
Ornsteinin viimeinen suurempi teos oli vuonna 1990 julkaistu kahdeksas pianosonaatti.
Ornstein eli poikkeuksellisen pitkäikäiseksi. Hän täytti 1990-luvun alussa jo sata vuotta ja kuoli vasta 108- tai 109-vuotiaana Wisconsinissa 2002.
1-bromibutaani
1-Bromibutaani eli butyylibromidi (C4H9Br) on butaanin bromattu johdannainen. Yhdistettä käytetään orgaanisessa synteesissä muun muassa valmistettaessa lääkeaineita.
Ominaisuudet
1-Bromibutaania valmistetaan butanolista vetybromidin avulla rikkihapon läsnä ollessa.
Phillip Island Grand Prix Circuit
Phillip Island Grand Prix Circuit on moottorirata Ventnorissa Phillip Islandin saarella Bass Coast Shiressa Australiassa.
1-bromibutaani
Ominaisuudet
Yhdistettä käytetään väriaineiden sekä lääkkeiden kuten bupivakaiinin, tetrakaiinin ja hyoskyamiinibutyylibromidin valmistamiseen. Siitä voidaan valmistaa myös organometalliyhdisteitä kuten n-butyylilitiumia.
Phillip Island Grand Prix Circuit
Historia
Ensimmäinen katurata avattiin 31. maaliskuuta 1928. Katuradan päällysteenä oli sora. Katurata oli eripituinen eri luokille. Vuonna 1936 avattiin uusi katurata joka oli paljon lyhyempi kuin alkuperäinen rata.
Nykymuotoinen moottorirata avattiin 15. joulukuuta 1956. Radan pinnoite oli alkuaikoina huono, joten rata jouduttiin sulkemaan aika-ajoin, kunnes löydettiin rahoitus pinnoitteen uusimiseen. Rata asfaltoitiin vuonna 1988. Omistajayhtiö Linfoxin rahoituksella rataa uudistettiin vuoden 2006 remontissa useilla miljoonilla dollareilla, rataprofiilin säilyessä ennallaan.
Radalla on vuodesta 1989 alkaen ajettu vuosittain MotoGP-osakilpailu. Ensimmäisen kilpailun voitti Australian oma MotoGP-legenda Wayne Gardner. Seuraavasta vuodesta alkaen radalla on ajettu vuosittain myös Superbiken MM-sarjaa.
Michael Ammermüller
thumb|Michael Ammermüller vuonna 2006. Michael Ammermüller (s. 14. helmikuuta 1986 Pocking) on saksalainen autourheilija. Hän ajoi kaudella 2007 GP2-sarjassa ART Grand Prix -tallissa brasilialaisen Lucas di Grassin tallikaverina. Hänet kuitenkin erotettiin tallista kesken kauden vaisujen tuloksien takia. Hän kuitenkin palasi talliin Ranskan ja Britannian kilpailuihin.
Kaudella 2006 hän ajoi GP2-sarjassa Arden International-tallissa voittaen Valencian sprinttikilpailun. Samana vuonna F1:ssä hän toimi Red Bullin toisena testikuljettajana Robert Doornbosin lisäksi.
Ammermüller oli mukana Ranskan kilpailussa tapahtuneessa hurjassa onnettomuudessa vuonna 2007, jossa loukkaantui vakavasti venezuelalainen Ernesto Viso. Ammermūller joutui olemaan sivussa loppukauden ja hänen tilallaan ajoi Sébastien Buemi. Vuosina 2007-2009 Ammermüller kilpaili A1 Grand Prix -sarjassa voittaen yhden kilpailun. Hän kilpaili myös International Formula Master sarjassa vuonna 2008. Nykyään Ammermüller kilpailee Porsche Supercup -sarjassa Lechner Racing tallissa. Hän on ajanut myös FIA GT Championship -sarjassa.
thumb|Ammermüller Brasilian GP:n 1. harjoituksissa vuonna 2006
Ludisia
Tuntomerkit
thumb|vasen|Ludisian kukinto. Ludisia kasvattaa aluksi yhden pystyn maanpäällisen verson, jonka päähän kehittyy kukinto joulu–helmikuussa. Kukinnan jälkeen keväällä kasvi muuttuu vähitellen kasvutavaltaan ryömiväksi. Samalla sen varresta ja juurelta ilmestyy yksi tai useampia uusia versoja, jotka kukkivat seuraavana talvena. Vähitellen kasvi muuttuu tiheäksi rypääksi.
Ludisian leveän suikeat ja silposuoniset lehdet ovat sopeutuneet kasvamaan vähässä valossa. Ne ovat yläpinnaltaan tummanvihreät, ja niitä halkovat punertavat tai kullankeltaiset suonet. Lehden alapinta on puolestaan punainen, mikä auttaa heijastamaan lehden läpi jo kertaalleen kulkeneen valon takaisin lehden yhteyttäviin osiin.
Noin 20 senttimetrin korkuiseen kukkavarteen kehittyy kymmenestä kolmeenkymmeneen kukkaa. Kukat ovat pieniä, noin sentin kokoisia ja väriltään valkeita. Siitintukut ovat kirkkaan keltaisia.
Kasvatus
Ludisia on yksi niistä harvoista orkideoista, joita kasvatetaan ennen kaikkea koristeellisen lehvästönsä takia ja jota on mahdollista kasvattaa tavallisessa mullassa. Kukinnan ajankohdasta johtuen Ludisiaa myydään lähinnä joulun aikoihin, ja se on kasvattanut suosiotaan nopeasti viime vuosina. Kaupoissa myytävät kasvit ovat tavallisesti muunnosta Ludisia discolor var. dawsoniana.
Ludisia on helppohoitoisimpia orkideoita huonekasvatuksessa. Se ei vaadi suurta ilmankosteutta eikä runsasta valoa, joten se viihtyy jopa pohjoisikkunalla. Ludisian juuristo on pieni ja herkkä, joten kasvia ei tule rasittaa turhalla uudelleenistuttamisella ja ruukun pohjalle on hyvä tehdä salaojitus. Multa pidetään tasaisen kosteana niin, että pintamulta saa kuivahtaa kastelujen välillä. Lämpötila ei saa laskea alle 16 celsiusasteen. Ludisia on kiitollinen kukkija ja hyvin hoidettuna kasvattaa useita kukkavanoja joka talvi.
Ludisiaa on mahdollista lisätä kotioloissa irrottamalla kukinnan jälkeen syntyneitä uusia versoja ja laittamalla ne veteen, kunnes juuret alkavat kasvaa noin kymmenessä päivässä. Tämän jälkeen pistokkaat voi istuttaa turpeeseen. Kasvia voi koettaa kasvattaa myös siemenestä pölyttämällä ensin kukat kahdesta eri yksilöstä.
Eduardo de Valfierno
thumb|250px|[[Leonardo da Vincin maalaus Mona Lisa.]] Eduardo de Valfierno, joka kutsui itseään Markiisiksi, oli argentiinalainen huijari, joka oletettavasti suunnitteli Mona Lisan ryöstön. Valfierno maksoi parille miehelle taulun varastamisesta Louvresta, mukaan lukien museon työntekijä Vincenzo Peruggia. 21. elokuuta 1911 Peruggia piilotti maalauksen takkinsa alle ja käveli pois museosta.
Ennen kuin ryöstö tapahtui, Valfierno antoi ranskalaiselle entisöijälle ja väärentäjälle Yves Chaudronille tehtäväksi valmistaa Mona Lisasta kuusi väärennöstä. Väärennökset lähetettiin tämän jälkeen valmiiksi eri puolille maailmaa, koska Valfierno tiesi, että Mona Lisan ryöstön jälkeen kopiot olisi vaikeampi salakuljettaa tullin ohi. Ryöstön jälkeen kopiot toimitettiin ostajille, joista jokainen luuli saaneensa aidon taulun, joka oli varastettu vain heitä varten. Koska Valfierno halusi vain myydä väärennökset, hänen tarvitsi vain saada aito Mona Lisa katoamaan eikä hän ottanut Peruggiaan yhteyttä enää ryöstön jälkeen. Lopulta Peruggia jäi kiinni yrittäessään myydä maalausta, ja se palautettiin Louvreen 1913.