cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aug. Lipsanen
Aug. Lipsanen Oy oli porilainen tukkukauppa ja vaatevalmistaja. Se toimi vuodesta 1910 vuoteen 1988, jolloin se myytiin Tukolle. Kahvipaahtimonsa Lipsanen oli myynyt Tukolle jo 1983. Lipsasen perheen jäsenet kuitenkin jatkoivat vaatetehtaan parissa Lipsanen Oy Mimikan nimellä. . Nyt Mimika on sijoitusyhtiö ja selvitystilassa.
Unkarin Grand Prix 2013
Vapaat harjoitukset
Marussian kolmoskuljettaja Rodolfo González ajoi perjantain ensimmäisissä vapaissa harjoituksissa Max Chiltonin tilalla.
Aug. Lipsanen
Historiaa
Kauppaneuvos (1943) August Lipsanen (1876–1948) perusti sotaväestä vapauduttuaan tukku- ja vähittäiskaupan Poriin 1910, aluksi yhdessä kauppias Antti Kierin kanssa, joka kuitenkin luopui osuudestaan jo parin vuoden kuluttua. Lipsanen alkoi kulkea ostamassa viljaa ja muuta myytävää erityisesti Pietarista. Parhaimmillaan Pietarista tuli Poriin kolme junanvaunullista jauhoja. Vuonna 1926 Lipsanen osti porilaisen Gustaf Efraim Rambergin kauppahuoneen ja sulautti sen omaansa. Suomen suurimpien yksityisten tukkuliikkeiden joukkoon kasvanut yritys muutettiin osakeyhtiöksi 1938, jolloin sillä oli 125 työntekijää. August Lipsasen kuoltua 1948 johto siirtyi hänen pojalleen Erkille.
Lipsasen liiketoimiin kuului 1930-luvulla myös kahvin paahtaminen, autojen huolto ja bensiinin tuonti. Vaatetustehdas alkoi kehittyä 1930-luvun puolivälissä perustetusta kangasosastosta ja ompelimosta, jossa ennen sotia työskenteli 25 naista ompelemassa miesten paitoja, esiliinoja ja työvaatteita. Sotien jälkeen alettiin valmistaa patjoja ja sängynpeittoja ja vähitellen miesten, naisten ja lasten ulkoiluvaatteita, puseroita ja housuja Aloy-tuotemerkillä. 1960-luvulla laajennettiin naisten muotivaatteisiin ja parisataa henkeä työllistänyt yritys muutti Satakunnan Teollisuustaloon uusien samalla konekantansa.
Aloyn ohella Lipsasen vaatemerkkejä olivat Mimika ja Game. Mallistoja suunnittelivat Marjaana Ryselin, Liisa Satomaa, Marja Eskola, Jukka Rintala ja Pirkko Hartiala.
Vuonna 1988 Lipsasen kauppahuone sulautui Tukoon, jota August Lipsanen oli ollut mukana perustamassa. Vaateteollisuutta jatkettiin kuitenkin suvun voimin. Lipsanen Oy Mimika osti kaarinalaisen Master-Coatin. Ompelutyö alettiin teettää Virossa ja Venäjällä, mutta leikkaus ja viimeistely jäi Suomeen. Noin kolmannes 1990-luvun tuotannosta meni vientiin muihin Pohjoismaihin ja Länsi-Eurooppaan. Master-Coat sai Kirsti Raekallion suunnittelemalla mallistolla vuoden 1996 Kultainen vaatepuu -palkinnon. Muita 1990-luvun suunnittelijoita Lipsasen vaatteille olivat Marjatta Luostarinen ja Anne Paronen.
Åbo Akademi
Åbo Akademi on pääosin Turussa toimiva ruotsinkielinen yliopisto. Se perustettiin lahjoitusvarojen turvin 1918 ja oli toinen Suomeen perustettu yliopisto, Suomen neljäs korkeakoulu Helsingin yliopiston, Teknillisen korkeakoulun ja Kauppakorkeakoulun jälkeen ja myös ensimmäinen kokonaan ruotsinkielinen yliopisto. Åbo Akademissa on neljä tiedekuntaa, joilla on osittain toimintaa Vaasassa. Kasvatustiedettä opetetaan pääosin Vaasan yksikössä kuten myös osittain valtio- ja sosiaalitieteitä.
Åbo Akademiin kuuluu myös useita erillislaitoksia sekä tutkimusyksikköjä. Yliopiston strategiset tutkimusprofiilit ovat vähemmistötutkimus, molekulaarinen prosessi- ja materiaalitekniikka, lääkekehitys ja diagnostiikka sekä meri ja merenkulku.
Opiskelijoita Åbo Akademissa on noin 5 500 ja henkilökuntaa noin 1 100. Yliopisto oli yksityinen vuoteen 1981 asti, jolloin se viimeisenä Suomen yliopistoista valtiollistettiin. Åbo Akademin säätiö omistaa ja ylläpitää edelleen suuren osan yliopiston käyttämistä kiinteistöistä.
Yliopistolain 79 § mukaan opiskelijaksi pääsy akatemiaan edellyttää riittävää ruotsin kielen taitoa opintojen harjoittamiseksi ruotsiksi. Kielitaidon voi todistaa monella eri tavalla.
Yliopiston kanslerina toimii vuodesta 2020 Carl Gustav Gahmberg.
Tiedekunnat
pienoiskuva|Åbo Akademin rakennus Theologicum, joka on teologisen koulutuslinjan päärakennus. pienoiskuva|Åbo Akademi Vaasassa. Vuonna 2015 Åbo Akademi lakkautti aikaisemmat yksikkönsä ja perusti neljä uutta tiedekuntaa.
Tiedekunta-alueet 2010–2015
Vuonna 2010 yliopistossa otettiin käyttöön uusi tiedekuntarakenne, joka toi yliopistoon kolme tiedekunta-aluetta, johon erilliset laitokset (joissakin tapauksissa tiedekunnat) kuuluivat. Yksiköt lakkautettiin vuonna 2015 siirryttäessä nykyiseen tiedekuntajakoon.
Tiedekunnat 1918–2010
Tiedekuntia on yhdistetty ja muutettu niiden nimiä
Töölönlahden sukellusvene
pienoiskuva|Löydetty sukellusvene Töölönlahden sukellusvene oli joulukuussa 1972 tapahtunut pienimuotoinen ulkopoliittinen kriisi, jossa Helsingin Töölönlahdelta löytyi yhden hengen pienoissukellusvene. Vene löytyi Linnunlaulun alueelta, läheltä kirjailijatalo Villa Kiveä, rantaveden tuntumasta. Veneen löysi vihjeen perusteella toimittaja Hannes Markkula.
Vene oli ulkoisesti jämäkkää tekoa metallikuorineen, mutta sen yleisvaikutelma oli lelumainen. Laitteessa oli yksi istumapaikka ohjaajalle. Tiettävästi laitteella ei pystynyt ajamaan, vaikka se ulkoisesti näyttikin ehjältä.
Tapaus julistettiin silloisen tavan mukaisesti salaiseksi, mutta toimittaja Markkula teki siitä etusivun jutun Ilta-Sanomiin otsikolla ”Hylätty sukellusvene löytyi Töölönlahdelta”.
Kylmän sodan aikana Suomesta löytynyt sukellusvene aiheutti ulkopoliittista säpinää, koska Pariisin rauhansopimus 1947 kielsi Suomelta sukellusveneet. ”Löytynyt vedenalainen on jonkun harrastelijan laite”, kommentoi Helsingin poliisista komisario Emil Rosenberg. Samalla linjalla oli merivoimien silloinen kommodori Jorma Haapkylä, joka totesi: ”Löytynyt kone ei ole mikään sotilaallinen laite. Se ei ole mikään sukellusvene, vaan lähinnä sukelluslaite.” Merivoimien esikunta tiettävästi otti sukellusveneen haltuunsa, mutta sen myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.
Poliisi on kertonut saaneensa sukellusveneen tekijäksi ilmoittautuneelta mieheltä viestin ”Älkää pelästykö laitetta”, mutta häntä tai heitä ei tiettävästi koskaan tavoitettu. On arveltu, että laitteen tekijä tai tekijät olivat silloisia teekkareita, eli kyseessä olisi ollut teekkarijäynä.
Saab 98
280px|thumb|right|Saab 98 Saab-museossa [[Trollhättanissa.]]
Saab 98 on Saabin henkilöautomalli, joka piti julkistaa vuonna 1974. Se oli kooste Saab 95- ja 96 -malleista, jotka sen oli tarkoitus korvata markkinoilla. Projekti kuitenkin hylättiin kannattamattomana.
Historia
Saab 98 -projekti kulki aluksi nimellä X14 ja se alkoi vain kaksi vuotta Saab 99 -mallin ilmestymisen jälkeen. Vuoden 1974 Saab 99:ssä Saab julkisti combi coupé -korimallin ja sitä oli tarkoitus soveltaa nyt uusiksi. Saab 98:n muotoilu perustui Saab 95:een ja siitä vastasi Björn Envall. Mukana oli myös italialainen Sergio Coggiola, joka oli aiemmin työskennellyt Saab Sonett III:n muotoilun parissa.
Yhtä Saab 98 -autoa säilytetään Saab-museossa Ruotsin Trollhättanissa.
Hunajabulbuli
Hunajabulbuli (Baeopogon indicator) on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Hunajabulbulia tavataan laajalla alueella Afrikan länsi- ja keskiosissa. Sen on raportoitu olevan melko yleinen ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Hiisiöistenlammi
Hiisiöistenlammi on Päijät-Hämeessä Iitissä, Mankalassa sijaitseva lampi.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Pyhäjärven alue (Kymijoki)ella (14.12), jonka Mankalan Arrajärven alueeseen (14.122) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 85,3 metriä mpy.
Antiikin Kreikan taide
pienoiskuva|upright=0.94|[[Dionysos-malja, Eksekiaan mustakuviotekniikalla maalaama kyliks noin vuodelta 530 eaa. Kuvitus esittää myyttiä, jossa Dionysos pakeni etruskikaappaajiaan muuttamalla nämä delfiineiksi. Hänen laivansa masto versoo viiniä.]] Antiikin Kreikan taide voidaan jakaa kolmeen ajanjaksoon: arkaaiseen kauteen (n. 700–480 eaa.), klassiseen kauteen (n. 480–323 eaa.) ja hellenistiseen kauteen (n. 323–30 eaa.).
Varsinkin Kreikan rakennustaide oli korkealla tasolla jo esihistoriallisella ajalla, kuten Knossoksen, Mykenen ja Tirynsin valtavat linnan- ja palatsinrauniot 1000-luvulta eaa. osoittavat. Samoin taidekäsityö oli tasokasta. Kreikkalainen keramiikka alkoi kehittyä jälleen geometrisella kaudella noin 900–700 eaa., ja kukoisti 500–400-luvuilla eaa. Kreikkalainen maalaustaide tunnetaan ennen kaikkea keramiikan vaasimaalauksista, mutta siitä on säilynyt myös muita esimerkkejä. Kreikkalainen kuvanveisto ja temppelirakentaminen alkoivat alkoivat kehittyä arkaaisella kaudella ja nousivat suurimpaan kukoistukseensa klassisella kaudella 400–300-luvuilla eaa.
Keramiikka
Antiikin Kreikan keramiikka käsitti poltetusta savesta tehdyt astiat, lamput ja muut esineet. Kaikkein keskeisimpään rooliin niissä nousi kuitenkin maalauskuviointi, josta on tullut tärkeä osa antiikin ajan tutkimusta. Niiden kuva-aiheista saamme tietoa tuon ajan uskonnollisesta elämästä ja arjen tapakulttuurista, sekä urheilusta, merenkulusta, myyteistä ja sodankäynnistä. Nämä erilaiset astiat toimivat arkikäytössä ruoan ja erilaisten nesteiden säilytyksessä, mutta niillä oli usein myös aivan erityinen seremoniallinen merkitys.
Kreikkalainen keramiikka oli alun perin pääasiassa mustakuviokeramiikkaa, jossa koristeaiheet oli maalattu mustalla savenväristä taustaa vasten. Värit toisin päin kääntänyt punakuviokeramiikka sai alkunsa noin 530 eaa., ja syrjäytti mustakuviokeramiikan lähes kokonaan klassiselle kaudelle tultaessa. Muihin tekniikoihin kuuluu muun muassa valkopohjatekniikka.
Kuvanveisto
Kuvanveisto tuli kreikkalaisessa taiteessa käänteentekeväksi, koska se otti alastoman ihmisruumiin kuvaamisen päätehtäväkseen. Taiteilijat eivät pyrkineet yksilölliseen näköisyyteen, vaan esittivät ihannetyyppejä, kuvasivat he sitten ihmisiä tai jumalia.
Arkaaisen kauden veistokset, kuten useat Apollon-jumalaksi tulkitut miesten kuvat, olivat aluksi jäykkiä ja tiukasti frontaalisia, mutta myöhemmät veistokset olivat jo melkoisesti vapaampia. Kädet kuvattiin suorina kylkiä vasten. Usein veistosten henkilöillä on arkaainen hymy. Myöhemmin patsaiden asennot ja niiden kasvojen ilmeet ja piirteet saivat lisää ilmeikkyyttä. Tunnettuja arkaaisen kauden veistoksia ovat neitopatsaat eli koret ja nuorukaiset eli kurokset. Tunnettuja esimerkkejä ovat muun muassa Frasikleia-kore ja Kroisos-kuros.
Persialaissotien jälkeen noin 480 eaa. alkaen sekä rakennustaiteen että kuvanveiston alalla vallitsi vilkas toiminta. Myronin, Feidiaan ja Polykleitoksen teoksia aateloi suurpiirteinen ylevyys. Seuraavan vuosisadan kuvanveistäjät Skopas, Praksiteles ja Lysippos esittivät teoksissaan yksilöllisempää kauneutta. Klassisen kauden tunnettuja veistoksia ovat muun muassa Parthenonin marmoriveistokset sekä Kritioksen efebi, Artemisionin jumala, Doryforos, Diskobolos, Dionysos-lasta kantava Hermes eli Praksiteleen Hermes sekä Knidoksen Afrodite.
Varsinkin hellenistisenä aikana taide joutui palvelemaan ruhtinaiden kauneudenhalua ja koristamaan uusia kaupunkeja, kuten Aleksandriaa, Rhodosta ja Pergamonia. Ylevyyden ja hillityn kauneuden sijalle astuvat intohimoisuus ja raju voima. Esimerkkeinä tuon ajan veistoksista voidaan mainita Borghesen taistelija, Laokoon-ryhmä, Farnesen härkä, sekä monet niin sanotut galliveistokset kuten Kuoleva gallialainen, joihin aiheet on saatu gallien noin vuonna 200 eaa. Vähään-Aasiaan tekemästä sotaretkestä. Attikalainen koulu säilyi muodoltaan loistavana, mutta tuli yleensä aistilliseksi ja imeläksi.
Antiikin veistoksista säilyi pitkään käsitys, että ne olivat puhtaan valkoisia, ja tätä valkoisuutta ihannoitiin. Ajatus sai alkunsa Laokoon-ryhmän löytymisestä vuonna 1509 Neron palatsin raunioista. Ajanlaskun alun aikaan veistetystä veistoksesta oli kaikki väri kulunut pois. Valkoisuuden ihannoinnin lujitti taidehistorian isä Joachim Winckelmann. Seurauksena oli, että museoissakin patsaiden värejä pestiin hapoilla pois. Lordi Elgin poistatti kaikki värijäljet Parthenonin friiseistä, jotta väri ei alentaisi niiden myyntihintaa. Tutkimusten perusteella on selvinnyt, että lähes kaikki veistokset ovat olleet maalattuja luonnollisilla tai varsin kirkkaillakin väreillä, jopa varsin moderniin tyyliin. Esimerkiksi leijonan harja saattoi olla sininen ja vartalo kirkkaan keltainen. Patsailla on toisinaan saattanut olla lasisilmät ja peruukki. Glyptoteket-museossa Kööpenhaminassa on meneillään antiikin taiteen tutkimushanke, jossa värejä on selvitetty.
Maalaus- ja mosaiikkitaide
Maalaustaiteen asema oli Kreikassa huomattava, mutta vaasimaalauksia lukuun ottamatta tiedot siitä ovat niukat. Ensimmäinen huomattavampi mestari on Polygnotos, muita ovat Zeuksis ja varsinkin Apelles. Maalaustaiteesta tunnetaan parhaiten seinämaalaukset. Mosaiikkitaiteessa tehtiin erityisesti lattiamosaiikkeja.
Rakennustaide
Kreikkalaisen rakennustaiteen luonteenomaisin tuote on kreikkalainen temppeli. Temppelit oli tarkoitettu jumalankuvien asunnoiksi, ja ne rakennettiin kivipengermälle suorakaiteen muotoisiksi. Temppeleiden keskiosassa oli suurehko pyhäkkö (naos eli cella), jossa on jumalankuva ja jommassakummassa tai molemmissa päissä avoin eteishalli (pronaos, opisthodomos). Pylväitä saattoi olla temppelin etu- tai myös takapäädyssä tai ympäri koko rakennuksen (peristasis). Niiden tehtävänä oli tukea kattoa. Päätykolmiot ja friisit oli kaunistettu veistoksilla.
Temppeleissä oli kolme päätyyliä, doorilainen, joonialainen ja korinttilainen. Puhtaasti kreikkalaisissa temppeleissä käytettiin yleensä doorilaista ja joonialaista tyyliä. Korinttilainen tyyli tuli suositummaksi roomalaisella kaudella. Tyylejä käytettiin temppelien lisäksi myös muissa rakennuksissa, kuten stoissa eli pylväshalleissa. Jotkut rakennukset yhdistelivät eri tyylejä.
Doorilaisen tyylin tunnettuja edustajia ovat muun muassa Parthenon Ateenan Akropoliilla, Hefaistoksen temppeli Ateenan Agoralla, Zeuksen temppeli Olympiassa sekä Akragaan ja Poseidonian eli Paestumin temppelit. Joonialaisen tyylin tunnettuja edustajia ovat muun muassa Artemiin temppeli Efesoksessa, Erekhtheion ja Athene Niken temppeli Ateenassa, Zeuksen alttari Pergamonissa sekä Halikarnassoksen mausoleumi. Korinttilaista tyyliä edustavat muun muassa Lysikrateen muistomerkki ja Olympoksen Zeuksen temppeli Ateenassa.
Muihin tunnettuihin rakennustyyppeihin kuuluvat kreikkalaiset teatterit, kuten Ateenan Dionysoksen teatteri ja Epidauroksen teatteri, sekä muun muassa gymnasionit, palaistrat ja stadionit.
Tunteisiin
”Tunteisiin” on Anna Hanskin kappale hänen yhdeksänneltä studioalbumiltaan, Minä tahdon sinut. Kappale tuli suurelle yleisölle tutuksi Salatut elämät -draamasarjan tunnuskappaleena. Kappaleen on levyttänyt alun perin ruotsalainen laulaja-lauluntekijä Åsa Schmalenbach vuonna 1998 julkaistulle Ögonblick-albumilleen ”Jag vill” -nimellä. Schmalenbach on tehnyt kappaleen yhdessä Jörgen Ringqvistin kanssa ja suomenkieliset sanat siihen on tehnyt Jiri Nikkinen.
Syksyllä 1998 Salattujen elämien tuotantoyhtiö etsi esittäjää löytämälleen ”Jag vill” -ruotsalaiskappaleelle. BMG Finland -levy-yhtiön tuotantopäällikkö Asko Kallonen tarjosi esittäjäksi Anna Hanskia, joka oli tuolloin tekemässä uutta albumiaan.
Kappaleen sanoituksen alusta on internetissä liikkunut kahta eri versiota: ”oon yksi muisto tän kaupungin” ja ”oon yksi muista tän kaupungin”, mutta kappaleen suomenkielisen tekstin tehtyt Jiri Nikkinen on vahvistanut oikean muodon olevan ”oon yksi muista tän kaupungin”.
Listasijoitukset
Huhtikuussa 1999 kappale julkaistiin singlenä ja se nousi radioiden kuudenneksi soitetuimmaksi kappaleeksi sekä Rumba-lehdessä vuosina 1992–2007 julkaistulla levymyynnin ja radiosoiton yhdeksi hittilistaksi yhdistäneellä Top 50 Hitit -listalla 24:nneksi.
Kaatamo
Kaatamon seutuun kuuluvat Liperin kunnan länsiosan kylät Huistinvaara, Kaatamo, Korpivaara ja Risti. Alueelle ovat ominaisia laajat peltoalueet, kirkasvetiset järvet ja vaaramaisemat. Alueella toimii noin 20 eri toimialojen yritystä sekä noin 25 lihan- ja maidontuottajatilaa. Monien työmatka suuntautuu maakunnan pääkaupunkiin Joensuuhun.
Kyläseutua halkoo Varkaudentie eli valtatie 23. Lähin rautatieasema sijaitsee Viinijärvellä, jonne on matkaa noin 15 kilometriä. Pieksämäki–Joensuu-rata kulkee alueen kautta. Joensuun lentoasemalle matkaa kertyy noin 30 km.
Koulu
Kaksiopettajaisessa Ristin kyläkoulussa on luokat 1–6. Koulu oli lakkautusuhan alla, mutta Liperin kunnanvaltuusto päätti säilyttää sen vuonna 2010. Liperin kunnanvaltuusto kuitenkin päätti lakkauttaa koulun vuonna 2011. Vanha puinen kyläkoulu on teatteri- ja kylätalona, jossa kesäisin toimii Ristin kesäteatteri.
Kota
Kylätaloksi rakennetaan kota vuoden 2010 aikana. Kota on saanut Leader-rahoitusta.
Palvelut
Lähimmät elintarvikekaupat sijaitsevat Viinijärvellä ja Sarvikummussa. Kauppa-auto kiertää kylillä eri viikonpäivinä. Lähimmät huoltoasemat ovat Käsämässä (Teboil) ja Outokummussa (Neste). Lähin ruokaravintola sijaitsee Valamon luostarissa. Joensuun seutukirjaston kirjastoauto kiertää kylillä kahden viikon välein.
Kylien yhteinen lehti on vuosittain ilmestyvä Meijän Avviisi.
Tadelakt
Tadelakt on noin 1000 vuotta vanha marokkolainen rappaustekniikka.
Alkuperä
Historiallisen alkunsa se on saanut Marrakeshin kaupungin ympäristöstä, josta kerättyä kalkkikiveä poltettiin ja sammutettiin ja käytettiin sitten rappaamiseen. Rapattua pintaa pienellä kivellä hankaamalla muodostui erittäin tiivis vedenpitävä pinta. Tiettävästi ainoastaan tällä alueella on erityisiä hydraulisia lisäaineita sisältävää kalkkikiveä, joka antaa tadelaktille suuren pintatiiviyden ja vedenpitävyyden. Tadelaktin nimi ei ole tullut materiaalista itsestään, vaan juuri sen käsittelytekniikasta, ja se tarkoittaa suoraan käännettynä ”sisään hankaamista”. Se on vanhin ja arvostetuin marokkolainen kalkkilaasti maailmassa. Alun perin tadelaktia käytettiin juomavesisäiliöiden vedenpitävyyden varmistamiseen, sittemmin jo hamammien, riadien, palatsien julkisivujen, sisäseinien, sisäkattojen ja lattioiden päällystämiseen ja vedenpitävien pintojen saavuttamiseen. Tadelaktin marmorimainen pinta jää silkkiseksi ja sen väri vaihtelee valon muuttuessa. Tadelakt-pinta on hieman aaltoileva, joka syntyy pienellä kivellä kiillottamisen tuloksena. Tavallisista laasteista eroten tadelaktin väri ei ole koskaan tasainen, sillä paikat, joita on hierottu kivellä voimakkaammin, aiheuttavat ns. heijastukseltaan tummemman ja syvemmän jäljen. Jos tadelakt-pinta viimeistellään oliivisaippualla, lopputuloksena on heijastukseltaan syvä pinta. Tadelaktilla päällystetyt pinnat ovat aina erilaisia, koska samanlaista pintamuotoa ja viimeistelyä on käytännössä mahdotonta toistaa. Jokaisella asentajalla on ns. oma käsialansa.
Materiaali
Ominaispiirteiltään ja väriratkaisuiltaan tadelakt sopii käytettäväksi hyvin monenlaisissa tyyleissä. Koostumukseltaan mineraalisen tadelaktin sidosaineena on hydraulinen kalkki, täyteaineena eri koostumuksiset piihiekat, murskatut simpukat, marmorin seulontajäämät, erilaiset savet, selluloosa ja tuhka.
Manu Sánchez
Manuel Sánchez de la Peña eli Manu Sánchez (s. 24. elokuuta 2000 Madrid, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan pääsarjassa pelaavaa Osasunaa lainasopimuksella Atlético Madridista. Sánchez on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Seurajoukkueura
Manu Sánchez on Atlético Madridin oma kasvatti ja hän aloitti pelaajauransa seuran juniorijoukkueissa vuonna 2014. Hän pelasi ensimmäisen pääsarjaottelunsa miesten tasolla 14. joulukuuta 2019, kun Atlético voitti kotonaan Osasunan numeroin 2–0.
MSC Cruises
thumb| MSC Opera [[Trondheimissä 2009.]] thumb| MSC Magnifica [[Hampurissa 2010.]] thumb| MSC Preziosa [[Saint-Nazairessa 2013.]]
MSC Cruises on vuonna 1987 perustettu sveitsiläinen risteily-yhtiö. Yhtiön pääoma on kokonaan Euroopassa ja se työllistää 12 000 henkilöä eri puolilla maailmaa. MSC Cruisesilla on toimistoja 43 maassa. Yhtiö kuuluu sveitsiläiseen Mediterranean Shipping Company S.A. (MSC) -nimiseen konserniin. Yhtiöllä on 12 alusta, jotka risteilevät pääasiassa Välimerellä ja Karibianmerellä. Kotipaikka on Geneve, Sveitsissä. 12 aluksellaan MSC Cruises on Euroopan toiseksi suurin risteilyvarustamo italialaisen Costa Cruisesin jälkeen. Kesällä 2018 Suomeen saapuu MSC Preziosa, MSC Orchestra sekä MSC Meraviglia. Kesällä 2009 Suomessa käyneet laivat olivat MSC Lirica, MSC Opera ja MSC Orchestra. Kaikki MSC Cruisesin laivat on rakennettu STX Europen telakalla, Saint-Nazairessa, Ranskassa.
MSC Cruises on maailman neljänneksi suurin risteilyoperaattori Carnival Corporation & plc:n, Royal Caribbean Cruises Ltd.:n ja Norwegian Cruise Linesin jälkeen. Vuonna 2012 yhtiöllä matkusti 6% kaikista risteilymatkustajista.
Historia
Alun perin perustettiin Lauro Lines, yritys tuli risteilytoimintaan vuonna 1960 ja toimi kahdella alukksella, Angelina Lauro ja Achille Lauro. Molempia aluksia kohtasi tulinen loppu, kun Angelina Lauro poltettiin St.Thomasin satamassa vuonna 1979. Tämän jälkeen Lauro Lines, joka tunnetaan myös Flotta Laurona, jatkoi huonoina aikoina risteilyliikennettä vain yhdellä aluksella, Achille Laurolla. Vuonna 1985 Achille Lauron kaappasi palestiinalainen Liberation Front. Tapaus sai paljon julkisuutta ja matkustjamäärät laskivat. Vuonna 1989 Mediterranean Shipping Company osti Lauro Linesin ja nimesi sen uudelleen StarLauro Cruises nimiseksi. 30 marraskuuta 1994 Achille Lauro syttyi tuleen ja upposi 2 joulukuuta. Vuonna 1995 yhtiön nimi muutettiin nykyiseksi MSC Cruiseksi.
Usonia
Usonia on käsite, jonka arkkitehti Frank Lloyd Wrightin omaksui käsitteiden America ja New World ('uusi manner') tilalle tarkoittamaan Yhdysvaltoja. Siitä johdettua adjektiivia Usonian hän käytti yhdysvaltalaisesta maisemasta ja kaupunkisuunnittelusta ensi kerran kirjoituksessaan vuonna 1927. Syynä sanan kehittämiseen oli se, että englannin kielessä ei ole adjektiivivastinetta sanalle USA (Yhdysvallat). Termi on kirjainlyhenne sanoista United States of America.
Termin on luonut James Duff Law 1800-luvulla ja julkaissut kirjassaan Here and There in Two Hemispheres (1903). Vaihtoehtona esitettiin myös muotoa Usona, mutta hän piti parempana muotoa, jossa on i-kirjain. Hän kirjoittaa: "meillä ei ole oikeutta käyttää itsestämme sanaa amerikkalainen".
National 2
National 2 on Ranskan jalkapalloilun neljänneksi korkein sarjataso. Sarja on jaettu 4:ään 16 joukkueen lohkoon, joista lohkojen voittajat nousevat Nationaliin ja kolme viimeistä putoavat National 3:een. Sarja tunnettiin ennen nimellä Championnat de France amateur eli CFA
Kameruninhunajabulbuli
Kameruninhunajabulbuli (Baeopogon clamans) on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Kameruninhunajabulbulia tavataan Kamerunissa, Keski-Afrikan tasavallassa, Kongossa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Päiväntasaajan Guineassa, Gabonissa ja Nigeriassa. Lajin on raportoitu olevan paikallisesti melko yleinen, ja sen kannankehitys on nouseva. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Andienavosetti
Andienavosetti (Recurvirostra andina) on eteläamerikkalainen kahlaaja. Sen elinympäristö käsittää Andien aluetta Perun keskiosista etelään Bolivian pohjoisosiin, Pohjois-Chileen ja Luoteis-Argentiinaan. Lajin holotyypin kuvailivat Rudolph Amandus Philippi ja Christian Ludwig Landbeck Laguna Parinacochasta Perusta 1861.
Gheorghe Megelea
Megelea sijoittui nuorten EM-kilpailuissa 1973 hopealle ja voitti kultaa universiadeissa 1975 tuloksella 81,30 m. Montréalin 1976 olympialaisissa hän saavutti pronssia tuloksella 87,16 m. Hän heitti parhaan tuloksensa ensimmäisellä heittokierroksella kuten tekivät myös kaksi muuta mitalistia.
Kaivannonlammi
Kaivannonlammi on Päijät-Hämeessä Iitissä, Säyhteellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,0 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Pyhäjärven alue (Kymijoki)ella (14.12), jonka Mankalan Arrajärven alueeseen (14.122) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 99,6 metriä mpy.
Jonah Hill
Jonah Hill Feldstein (s. 20. joulukuuta 1983 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, koomikko, tuottaja, käsikirjoittaja ja ohjaaja. Hänet tunnetaan komediarooleistaan elokuvissa Superbad (2007), Paksuna (2007), Forgetting Sarah Marshall (2008), Funny People (2009), Keikkaa pukkaa (2010), 21 Jump Street (2012), This Is the End (2013), 22 Jump Street (2014) ja War Dogs (2016) sekä myös vakavammista rooleistaan elokuvissa Moneyball (2011) ja The Wolf of Wall Street (2013), joista kummastakin hän sai parhaan miessivuosan Oscar-ehdokkuuden.
Taustaa
Jonah Hill Feldstein syntyi amerikanjuutalaiseen perheeseen. Hänellä on nuorempi sisko Beanie Feldstein, joka on myös näyttelijä. Hänellä oli myös vanhempi veli Jordan Feldstein. Hill kasvoi Cheviot Hillsin naapurustossa Los Angelesissa.
Ura
Hill teki elokuvadebyyttinsä vuonna 2004 elokuvassa I Heart Huckabees, jossa hän näytteli yhdessä Jason Schwartzmanin ja Dustin Hoffmanin kanssa. Hill pääsi myöhemmin näyttelemään suurempaa sivuroolia elokuvassa Paksuna. Hill oli ehdolla Teen Choice -palkinnon saajaksi roolistaan elokuvassa Accepted (2006). Hän pääsi myös näyttelemään pääosaa elokuvassa Superbad. Hän sai roolistaan elokuvassa Moneyball (2011) sekä Golden Globe- että Oscar-ehdokkuuden. Vuonna 2012 hän näytteli yhdessä Channing Tatumin kanssa elokuvassa 21 Jump Street. Hill sai myös pienen roolin Quentin Tarantinon elokuvasta Django Unchained. Vuonna 2013 Hill esiintyi elokuvassa The Wolf of Wall Street, josta hän sai uransa toisen parhaan miessivuosan Oscar-ehdokkuuden.
Hillin ensimmäinen elokuvaohjaus Mid90s ilmestyi vuonna 2018.
Filmografia
thumb|Jonah Hill [[San Diego Comic-Con International|San Diegon Comic-Conissa vuonna 2010.]]
Uinti kesäolympialaisissa 2020 – miesten 100 metrin perhosuinti
Miesten 100 metrin perhosuinnissa Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 29.–31. heinäkuuta 2021 Tokyo Aquatics Centressä.
Karsintarajan rikkoneet urheilijat
Tapahtumaan voi osallistua sellaiset urheilijat, jotka ovat rikkoneet ns. A-rajan eli olympialaisten karsintarajan. Samasta maasta saa osallistua kuitenkin korkeintaan kaksi urheilijaa yhdelle matkalle. Jos 878 uimarin kokonaisraja olympialaisten uintiin ei ole täyttynyt A-rajan rikkoneista uimareista, voi olympialaisiin päästä B-rajan, eli olympialaisten valintarajan, rikkoneet urheilijat. FINA kutsuu nämä urheilijat olympialaisiin.
Aikataulu
Ajat ovat Japanin aikaa (UTC+9).
Lauri Koskivaara
Lauri Mainio Koskivaara, sukunimi vuoteen 1929 Forsman (5. syyskuuta 1899 Helsinki – 9. heinäkuuta 1983 Helsinki) oli suomalainen kauppaneuvos (1949) ja Helsingin Osuuskaupan toimitusjohtaja.
Koskivaaran vanhemmat olivat kivenveistäjä, kiviyrittäjä Johan Edvard Forsman ja Ida Sofia Stenroos. Hän pääsi ylioppilaaksi 1919 Helsingin suomalaisesta lyseosta ja valmistui ekonomiksi Kauppakorkeakoulusta 1923. Koskivaara teki opintomatkoja Baltian maihin 1922 ja 1923.
Koskivaara oli aluksi Helsingin Kahvipaahtimo Oy:n palveluksessa kunnes hänet valittiin 1927 Helsingin Osuuskaupan (HOK) apulaisjohtajaksi. SOK:lainen Helsingin Osuuskauppa oli perustettu 1919 vastapainoksi Osuusliike Elannolle. Vuonna 1932 Koskivaarasta tuli HOK:n johtokunnan puheenjohtaja ja toimitusjohtaja. Hän oli toimitusjohtajana vuoteen 1962 saakka.
HOK:n pääkonttori valmistui Runeberginkadulle 1929 ja samaan aikaan alkoi HOK:n merkittäväksi kasvanut anniskeluravintolatoiminta. Vuonna 1936 HOK avasi suuren ravintolan Lasipalatsissa ja vuonna 1938 valmistui Aleksis Kiven kadulle HOK:n varastot, leipomo, einestehdas, pesula, puusepäntehdas, korjaamot ja autotallit käsittänyt rakennuskokonaisuus. Vuonna 1952 valmistui Helsingin keskustaan Sokos-tavaratalo ja Hotelli Vaakuna. 1960-luvun alussa HOK:lla oli myyntipisteitä yli 400 ja toimialoja kymmenen. Jäseniä osuuskaupalla oli tällöin yli 30 000.
Lauri Koskivaara oli Suomen Voimistelu- ja Urheiluliiton (SVUL) liittojohtokunnan, urheilujaoston ja SVUL:n Tuen neuvottelukunnan jäsen ja Helsingin Kisa-Veikkojen HKV:n puheenjohtaja. Hän oli mukana perustamassa Suomen Akateemista Urheiluliittoa ja toimi liiton varapuheenjohtajana. Koskivaara harrasti urheilua ja hänellä oli akateemisia hiihto-, murtomaajuoksu- ja keskimatkojen mestaruuksia sekä piirin mestaruuksia. Hän oli lisäksi seuransa Helsingin Kisa-Veikkojen ankkurina Suomen mestari pitkässä viestijuoksussa.
Sponsorointi
Sponsorointi on tapahtuman, toiminnan, henkilön tai organisaation tukemista joko rahallisesti tai tarjoamalla tuotteita tai palveluita. Sponsori on yksilö tai ryhmä, joka tarjoaa tukea. Sponsorointia harjoitetaan erityisesti urheilun ja kulttuurin eri aloilla. Sponsoroinnin kohteena voi olla myös esimerkiksi televisio-ohjelma, julkinen tila, yhteisö, internetsivusto tai jokin muu kohde, josta sponsori hakee kaupallisen yhteistyön kautta hyötyä omaan liiketoimintaansa.
Hyväntekeväisyys poikkeaa sponsoroinnista siinä, että hyväntekeväisyys on toisten auttamista ilman siihen ensisijaisesti liittyvää oman edun tavoittelua. Sponsorointiyhteistyö on vastikkeellista yhteistyötä kahden eri osapuolen, yrityksen ja kohteen kesken.
Sponsoroinnin suuri haaste on sen tuloksellisuuden mittaaminen todistettavasti. Fiksusti tehty sponsorointi näkyy sponsorin kassassa tulojen lisäyksenä. Esimerkiksi 16 prosenttia Valioliiga seura Arsenalin kannattajista on käyttänyt seuran pääsponsorina jo pitkään toimineen lentoyhtiön Emirates in palveluita. Prosenttiosuus on selvästi suurempi tässä segmentissä kuin muiden seurojen kannattajien keskuudessa.
Sponsoroinnin peruselementit
Yrityksen tai yhteisön ulkoista viestintää voidaan myös täydentää muun muassa sponsoroinnilla.
Sponsorointiyhteistyön peruselementit voidaan kiteyttää seitsemään kohtaan:
Sponsoroinnin historia
Nykyaikaisen sponsoroinnin katsotaan alkaneen 1960-luvulla, jolloin kaupalliset sponsorointiohjelmat saivat alkunsa Yhdysvalloissa. Euroopassa ja Suomessa sponsorointi yleistyi kymmenen vuotta myöhemmin.
Suomessa sponsorointi lisääntyi voimakkaasti 1970-luvulla, jolloin pankit ja vakuutusyhtiöt olivat suurimpia sponsoroijia. 1990-luvulla sponsorointi muuttui pelkästä rahoittamisesta laajemmaksi yhteistyökumppanuudeksi.
Kulttuurialan ensimmäinen laaja sponsorointi Suomessa alkoi 1980-luvulla, kun SKOP sponsoroi suurta kansainvälistä nykytaiteen näyttelyä Ars 83:a. Myös myöhempiä Ars-näyttelyitä on sponsoroitu eri tavoin.
Suurimmat urheilusponsorointikohteet maailmalla ovat olympialaiset ja jalkapallo. Viihteen parissa suuria sponsorointikohteita ovat muun muassa Eurovision laulukilpailu Euroopassa ja American Idol Yhdysvalloissa.
Naisten Salibandyliigan kausi 2009–2010
Kausi 2009–2010 oli Naisten Salibandyliigan 22. kausi. Suomen-mestaruuden voitti tamperelainen Classic, jolle mestaruus oli kolmas peräkkäinen ja järjestyksessään neljäs. Toiseksi sijoittui ensimmäistä kertaa historiansa aikana mitaleille yltänyt nurmijärveläinen SB-Pro, ja kolmanneksi sijoittui kuudennen kerran peräkkäin mitalaeille sijoittunut lappeenrantalainen NST. Edelliskauteen verrattuna uutena joukkueena aloitti oululainen OLS.
Tuupovaaralainen TuuU sijoittui runkosarjassa viimeiseksi ja putosi suoraan I-divisioonaan. Sijalle 10. sijoittunut tamperelainen Koovee pelasi liigakarsinnoissa saarijärveläistä NiceBandya vastaan, jonka se voitti suoraan kolmessa ottelussa ja säilytti paikkansa liigassa kaudelle 2010–2011. Sijalle 11. sijoittunut espoolainen Oilers pelasi liigakarsinnoissa edelliskaudella I-divisioonaan pudonnutta helsinkiläistä Erä III:sta vastaan. Erä III voitti otteluparin suoraan kolmessa ottelussa ja nousi takaisin liigaan. Oilers puolestaan putosi I-divisioonaan.
Runkosarja
Runkosarja alkoi 25. syyskuuta 2009 ja päättyi 6. maaliskuuta 2010. Kahdeksan parasta joukkuetta jatkoivat puolivälierävaiheeseen, jossa otteluparit sarjajärjestelmän mukaisesti määräytyivät siten, että sijoille 1.–4. sijoittuneet joukkueet paremmuusjärjestyksessä valitsivat itselleen vastustajat sijoille 5.–8. sijoittuneista joukkueista. SB Vantaan kausi päättyi yhdeksänteen sijaan. Koovee ja Oilers joutuivat liigakarsintojen toiseen vaiheeseen, jossa Kooveeta vastaan asettui I-divisioonan lohkojen voittajien kohtaamisen hävinnyt NiceBandy ja Oilersia vastaan I-divisioonan toiseksi sijoittuneiden keskinäisen ottelun voittanut Erä III. Tuupovaaralainen TuuU putosi suoraan I-divisioonaan kaudelle 2010–2011.
Ensimmäinen vaihe: Indians – Erä III
Liigakarsintojen ensimmäisessä vaiheessa kohtasivat I-divisioonan lohkojen voittajat espoolainen Westend Indians ja edellsikaudella liigasta pudonnut helsinkiläinen Erä III. Ottelupari pelattiin paras kolmesta järjestelmällä, eli nousuun tarvittiin kaksi voittoa. Ratkaisuun tarvittiin kaikki kolme ottelua, joista Indians voitti kotonaan kahdesti ja pelaa näin kaudella 2010–2011 naisten salibandyliigassa. Erä III jatkoi liigakarsintojen toiseen vaiheeseen, jossa se kohtasi liigassa runkosarjan 11. sijoittuneen Oilersin.
Ensimmäinen vaihe: NiceBandy – SPV
Liigakarsintojen ensimmäisessä vaiheessa kohtasivat myös I-divisioonan toiseksi sijoittuneet joukkueet saarijärveläinen NiceBandy ja seinäjokelainen SPV. Ottelupari pelattiin paras kolmesta järjestelmällä. NiceBandy voitti SPV:n suoraan kahdessa ottelussa, ja eteni liigakarsintojen toiseen vaiheeseen, jossa se kohtasi liigan runkosarjassa 10. sijoittuneen Kooveen.
Toinen vaihe: Koovee – NiceBandy
Liigakarsintojen toisessa vaiheessa kohtasivat I-divisioonan toiseksi sijoittuneiden keskinäisen kohtaamisen voittanut NiceBandy ja liigan runkosarjassa 10. sijoittunut Koovee. Koovee voitti NiceBandyn suoraan kolmessa ottelussa ja säilytti paikkansa naisten salibandyliigassa kaudella 2010–2011.
Puolivälierät
Puolivälieräparit valittiin siten, että runkosarjassa ensimmäiseksi sijoittunut NST sai valita sijoille 5.–8. sijoittuneista joukkueista vastustajan itselleen. NST valitsi kahdeksanneksi sijoittuneen TPS:n. Toiseksi sijoittunut areenatseva suomenmestari Classic valitsi seitsemänneksi sijoittuneen Happeen. Kun Porvoolainen PSS valitsi Nurmijärveläisen SB-Pron, jäi runkosarjan neljänneksi sijoittuneelle Tiikereille oululainen OLS.
Karuzin provinssi
Karuzin provinssi on yksi Burundin 18 maakunnasta. Sen hallintokeskuksena toimii Burundin keskiylängöllä, 1 250–2 000 metriä merenpinnan yläpuolella sijaitseva Karuzin pikkukaupunki (10 317 as., VL2008).
Naisten Salibandyliigan kausi 2009–2010
Puolivälierät
Otteluparit pelataan paras viidestä järjestelmällä, eli välieriin pääsemiseksi tarvitaan kolme voittoa.
Karuzin provinssi
Maakunnan pinta-ala on 1 457 neliökilometriä. Asukasluku on kehittynyt seuraavasti: 210 589 (VL1979), 287 905 (VL 1990) ja 436 443 (VL2008). Vuonna 2013 maakunnassa arvioitiin asuvan 510 506 ihmistä.
Provinssi jakautuu seitsemään kuntaan seuraavasti (väkiluku VL2008):
Naisten Salibandyliigan kausi 2009–2010
NST – TPS
Otteluvoitot NST:lle 2–0.
Classic – Happee
Otteluvoitot Classicille 2–0.
PSS – SB-Pro
Otteluvoitot tasan 1–1.
Tiikerit – OLS
Otteluvoitot Tiikereille 2–1.
Gabriel Chaves
pienoiskuva|Gabriel Chaves vuonna 2018. Gabriel "Gabby" Chaves (s. 7. heinäkuuta 1993 Bogotá) on kolumbialainen moottoriurheilija. Voitettuaan lukuisia karting-sarjojen mestaruuksia hän siirtyi vuonna 2007 Skip Barber -sarjoihin Yhdysvaltoihin. Vuonna 2008 Chaves siirtyi Formula BMW -sarjaan. Hän sijoittui neljänneksi Formula BMW Pacific ja sijalle 14 Formula BMW World Finals -sarjassa. Chaves jatkoi sarjassa vuonna 2009 voittaen Amerikan Formula BMW-sarjan mestaruuden. Vuonna 2010 hän kilpaili Italian F3-mestaruussarjassa sijoittuen kymmenenneksi saavuttaen Vuoden tulokas -palkinnon. Vuonna 2011 Chaves kilpaili GP3-sarjassa Addax-tallissa. Hän ajoi neljänneksi Valencian kilpailussa. Sprinttikilpailussa hän oli viides. Chaves keräsi kauden aikana 8 pistettä sijoittuen sijalle 19. Vuonna 2012 Chaves ajaa Star Mazda Championship-sarjassa.
Väinö Pärnänen
Väinö Johannes Pärnänen (14. marraskuuta 1887 Kitee – 19. tammikuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Per capsulam
Per capsulam on latinankielinen termi, joka tarkoittaa ”kotelon välityksellä”. Termi on lähtenyt antiikin ajasta, jolloin kuriirit kuljettivat viestejä kotelossa. Nykypäivänä termillä tarkoitetaan päätöstä, joka tehdään ilman varsinaista kokousta.
Per capsulam -päätös tehdään esimerkiksi hallituksen kokouksen ulkopuolella hallituksen jäsenten osallistumatta kokoukseen. Yleensä per capsulam -päätöksiä käytetään vain, kun asia ei voi odottaa seuraavaan varsinaiseen kokoukseen. Päätöksiä tehtäessä noudatetaan yleensä toimielimen ohjesääntöä, ja usein per capsulam -päätös vaatii joko täyden tai ainakin tavallista suuremman yksimielisyyden.
Kirjeitse
Päätöksen tiedot lähetetään kirjeenä tai sähköpostina ja siihen vastataan samalla tavalla. Päätöksenteossa on pohjana perustelumateriaalit, eikä per capsulam -päätöksessä voida käydä varsinaista keskustelua perusteista. Per capsulam -päätökset voidaan kirjata seuraavan varsinaisen kokouksen pöytäkirjan yhteyteen tai erilliseksi pöytäkirjakseen.
Puhelimitse
Vastaukset kultakin toimielimen jäseneltä voidaan kerätä kirjeen tai sähköpostin sijaan myös puhelimitse, jolloin päätöksen ehdottaja soittaa kullekin toimielimen jäsenelle, esittää asian perusteluineen ja saa jäsenen kannan. Etäneuvottelu, jossa kaikki osallistujat ovat samaan aikaan yhteydessä toisiinsa ei ole luonteeltaan per capsulam -kokous vaan tavallinen etäkokous.
Unixin kaltainen käyttöjärjestelmä
thumb|320px|Suurimpien Unixien kaltaisten käyttöjärjestelmien sukupuu Unixin kaltainen käyttöjärjestelmä (lyhyemmin *nix) on nimitys, jota käytetään Unixin tavoin toimivista käyttöjärjestelmistä, jotka eivät noudata Single UNIX Specification -standardia tai eivät ole sertifioituja. Tällaisia järjestelmiä ovat esimerkiksi Linux ja BSD.
Alkuperäisen AT&T:n Bell Labs -tutkimuskeskuksessa kehitetyn järjestelmän nimi oli UNIX. Nykyään UNIX-tavaramerkin omistaa The Open Group, joka maksua vastaan sallii sen käytön Single UNIX Specification -standardia noudattaville järjestelmille.
Eric Raymond ja Rob Landley jakavat Unixin kaltaiset kolmeen ryhmään seuraavasti:
Käyttöjärjestelmiä
Muita Unixin kaltaisia ovat muun muassa kaupalliseen käyttöön suunnatut Idris (1978) ja UNOS (1982).
Petko Slaveikov
Petko Ratšov Slaveikov (, 1827–1895) oli bulgarialainen kirjailija ja poliitikko. Hän oli kotoisin Makedoniasta ja toimi opettajana Tyrnovossa mutta menetti paikkansa erään pilkkarunon takia. Sen jälkeen hän oli 34 vuoden aikana vuoroin eri seuduilla Bulgariaa opettajana, vuoroin istui turkkilaisessa vankeudessa.
Slaveikovin ensimmäinen runokokoelma ilmestyi 1852 Bukarestissa, ja sitä seurasivat 1855 hänen Bulgarialaiset laulunsa, jotka painettiin Pietarissa. Silloin Turkkiin kuuluvassa Bulgariassa hän ei saanut julkaista mitään. Hän toimitti vuodesta 1857 yhdessä Dragan Tsankovin ja muutamien muiden kanssa Konstantinopolissa ilmestyviä bulgariankielisiä aikakauskirjoja ja perusti 1867 Makedonia-nimisen viikkolehden, joka vaikutti kansallisessa ja sivistyksellisessä suhteessa herättävästi Bulgarian kansaan. Lehti kiellettiin 1872, ja Slaveikov alkoi koota aineksia laajaan maantieteelliseen Bulgarian kuvaukseen, mutta Turkin ja Venäjän välisen sodan aikana hänen kallisarvoiset kokoelmansa hävisivät.
Slaveikov osallistui Bulgarian vallankumoukselliseen liikkeeseen. Hän oli 1879 Bulgarian ensimmäisen eduskunnan puheenjohtajana. Vuosina 1880–1881 hän oli kansanvalistusministerinä ja sen jälkeen vähän aikaa sisäasiainministerinä Petko Karavelovin hallituksessa. Sen jälkeen hän työskenteli toimittajana ja oli aktiivinen Karavelovin puolueen jäsen.
Slaveikovin poika Pentšo Slaveikov oli runoilija. Hän julkaisi useita runokokoelmia ja käännöksiä länsimaisesta runoudesta. Hän on bulgarialaisen kirjallisuuden hienostuneita muodonkäyttäjä ja merkittäviä lyyrikkoja.
Scalextric
Scalextric on sähköllä toimiva autorata, jota ohjataan liipasinta painamalla.
Uinti kesäolympialaisissa 2020 – naisten 100 metrin perhosuinti
Naisten 100 metrin perhosuinnissa Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 24.–26. heinäkuuta 2021 Tokyo Aquatics Centressä.
Scalextric
Scalextric-autoradat toi 1950-luvulla markkinoille brittiläinen Scalex, ja tuotenimi on yhdistelmä sanoista Scalex ja electric, sähköinen.
Uinti kesäolympialaisissa 2020 – naisten 100 metrin perhosuinti
Karsintarajan rikkoneet urheilijat
Tapahtumaan voi osallistua sellaiset urheilijat, jotka ovat rikkoneet ns. A-rajan eli olympialaisten karsintarajan. Samasta maasta saa osallistua kuitenkin korkeintaan kaksi urheilijaa yhdelle matkalle. Jos 878 uimarin kokonaisraja olympialaisten uintiin ei ole täyttynyt A-rajan rikkoneista uimareista, voi olympialaisiin päästä B-rajan, eli olympialaisten valintarajan, rikkoneet urheilijat. FINA kutsuu nämä urheilijat olympialaisiin.
Aikataulu
Ajat ovat Japanin aikaa (UTC+9).
Scalextric
Perinteiset muovikuoriset Scalextric-ura-autot ovat pienoismalleja mittakaavassa 1:32, mutta myöhemmin Scalex on alkanut valmistaa myös 1:64-mittakaavan autoratoja. Jokaisessa autossa on pieni sähkömoottori, joka pyörittää auton takapyöriä. Etupyörien väliin sijoitettu laahain ottaa virtaa radan keskiurasta ja pitää auton suunnassa. Rataelementtien materiaalina oli aluksi kumi, mutta 1960-luvulta alkaen muovi.
Suomessa Scalextric-ratoja myytiin epävirallisesti 1960-luvun alkuvuosista lähtien, ja vakituisen maahantuojan autoradat saivat 1965. Kilpailevia tuotteita markkinoille toivat aluksi saksalainen pienoisjunavalmistaja Fleischmann ja italialainen Polistil, 1980-luvulla saksalainen Carrera ja 1990-luvulla Ninco ja FlyCar.
Northern Football League
Northern Football League on englantilainen alueellinen jalkapallosarja, joka käsittää sarjajärjestelmän yhdeksänneksi ja kymmenenneksi korkeimmat sarjatasot Koillis-Englannissa. Northern Football Leaguen korkein sarjataso on Division One ja sen alapuolella on Division Two.
Sarjasta on mahdollista Northern Premier Leaguen alimpaan divisioonaan mikäli seura täyttää sen kriteerit.
Äänestystapa
Äänestystapa on menettely, jolla äänestäjä ilmaisee, mitä ehdotusta kannattaa. Äänestystapoja ovat esimerkiksi käden nostaminen, seisomaan nouseminen, huutoäänestäminen ja lippuäänestys. Avoimin lipuin äänestettäessä äänestäjän kanta käy ilmi kun taas suljetuin, eli umpilipuin äänestettäessä ei.
Ehdotuksen äänestystavasta tekee yleensä puheenjohtaja. Jos äänestystavasta täytyy äänestää, käytetään äänestystapana kättennostoa. Puheenjohtaja voi tehdä myös äänestysehdotuksen, jossa hän ehdottaa yhtä aikaa sekä äänestystapaa että äänestysjärjestystä. Joskus äänestystapa määritetään yhdistyksen säännöissä tai erikseen hyväksytyssä työjärjestyksessä.
Erilaisia äänestystapoja
Avoimessa lippuäänestyksessä äänestäjä jättää äänestyslipun, johon jaa- tai ei-merkinnän tai muun sovitun merkinnän lisäksi on kirjoitettu äänestäjän nimi.
David Yost
David Harold Yost (s. 7. tammikuuta 1969 Council Bluffs, Iowa) on yhdysvaltalainen näyttelijä, tuottaja ja entinen telinevoimistelija, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Billy Cranstonina televisiosarjassa Mighty Morphin Power Rangers.
Näyttelijänä
Power Rangersin jälkeen Yost esiintyi vielä elokuvassa After Diff'rent Strokes: When the Laughter Stopped ja toimi televisiotuottajana 2000-luvun alussa. Yost palasi noin kymmenen vuoden tauon jälkeen takaisin näyttelemisen pariin jännityselokuvan Degeneraten myötä.
Kehäkuninkaat
Kehäkuninkaat (When We Were Kings) on vuonna 1996 julkaistu Muhammad Alin ja George Foremanin välisestä Rumble in the Jungle -nyrkkeilyottelusta kertova dokumenttielokuva, jonka ohjasi Leon Gast. Se voitti Parhaan dokumentin Oscar-palkinnon.
Sports Illustrated -lehti nimesi dokumentin vuonna 2003 kaikkien aikojen 10. parhaaksi urheiluelokuvaksi.
Elokuva
Elokuva kertoo vuonna 1974 Zairessa käydystä nyrkkeilyn maailmanmestaruusottelusta, jossa entinen nyrkkeilyn raskaansarjan kiistaton mestari Muhammad Ali otti yhteen hallitsevan mestari George Foremanin kanssa. Elokuvassa käydään läpi tapahtumat ennen ottelua ja haastatellaan monia nyrkkeilyasiantuntijoita tai otteluun muuten osallistuneita henkilöitä.
Uinti kesäolympialaisissa 2020 – miesten 200 metrin perhosuinti
Miesten 200 metrin perhosuinnissa Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 26.–28. heinäkuuta 2021 Tokyo Aquatics Centressä.
Karsintarajan rikkoneet urheilijat
Tapahtumaan voi osallistua sellaiset urheilijat, jotka ovat rikkoneet ns. A-rajan eli olympialaisten karsintarajan. Samasta maasta saa osallistua kuitenkin korkeintaan kaksi urheilijaa yhdelle matkalle. Jos 878 uimarin kokonaisraja olympialaisten uintiin ei ole täyttynyt A-rajan rikkoneista uimareista, voi olympialaisiin päästä B-rajan, eli olympialaisten valintarajan, rikkoneet urheilijat. FINA kutsuu nämä urheilijat olympialaisiin.
Aikataulu
Ajat ovat Japanin aikaa (UTC+9).
Halyzia
Halyzia on leppäkerttujen heimoon kuuluva kovakuoriaissuku. Suvun lajimäärä vaihtelee eri lähteissä. Maailmanlaajuisesti sukuun kuuluu ainakin kolme lajia. Suomessa suvun edustajista elää vakiintuneena, yleisenä ja elinvoimaisena lajina tuomipisarpirkko (Halyzia sedecimguttata).
Anni Vuohijoki
Anni Teija Orvokki Vuohijoki (s. 24. toukokuuta 1988 Nakkila) on uransa päättänyt suomalainen painonnostaja ja voimanostaja.
Urheilu-ura
Vuohijoki on voimanoston nuorten Euroopan mestari vuodelta 2010 ja aikuisten Euroopan mestari vuodelta 2011. Lisäksi hänellä on nuorten MM-pronssi vuodelta 2010 ja aikuisten MM-pronssi vuodelta 2013. Hän on vuodesta 2013 lähtien keskittynyt painonnostoon ja edusti Suomea kesäolympialaisten 2016 painonnostossa sarjassa, jossa sijoittui kymmenenneksi yhteistuloksella  (tempaus 85 ja työntö ). EM-kisoissa hän oli kahdeksas vuonna 2016. Vuoden 2017 EM-kisoissa Vuohijoki oli seitsemäs tehtyään SE-tuloksen sekä työnnössä että yhteistuloksessa.
Marraskuussa 2016 Vuohijoesta tuli kevyin suomalainen nainen, joka on nostanut yhteistuloksena. Anaheimin MM-kilpailussa 2017 hänen sijoituksensa oli 12. Tuloksena syntyi Suomen ennätys: tempaus 90, työntö 112 ja yhteistulos.
Kingu
Kingu (tai Qingu, karkeasti suom. taitamaton työläinen) oli babylonialaisessa mytologiassa esiintynyt miespuolinen Jumala.
Anni Vuohijoki
Urheilu-ura
Maaliskuussa 2018 Vuohijoki voitti Bukarestin EM-kilpailuissa pronssia sarjassa. Hän ylsi pronssille myös työnnössä. Vuohijoki nosti kilpailussa uuden yhteistuloksen Suomen ennätyksen 203, työnnön SE:n 112 ja sivusi tempauksen SE:tä. Vuohijoki oli painonnoston ensimmäinen suomalainen arvokisamitalisti. Moskovan EM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui 64-kiloisissa kuudenneksi yhteistuloksella 212 kg. Työnnössä hän oli viides Suomen ennätystään sivunneella tuloksella 118 kg. Vuoden 2022 MM-kilpailuissa hän sijoittui 64-kiloisissa 13:nneksi.