cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Joensuun Kiekko-Poikien historia
Jokipojat muuttuvassa Mestiksessä (vuodet 2014-2020)
Jokipoikien Mestis-nousua seuranneina neljänä kautena joukkuetta valmensivat joensuulaiset päävalmentajat, vuosina 2015-2017 Ari Aaltonen ja 2017-2019 Jouni Varis. Kaudella 2015–2016 Jokipojat lähti jatkopeleihin runkosarjan kolmannelta sijalta. Pudotuspeleissä Jokipojat pudotti ensimmäisellä kierroksella Kokkolan Hermeksen otteluvoitoin 4-3, mutta hävisi välieräsarjan Kajaanin Hokille voitoin 2-4. Kauden loppusaldona oli lopulta kolmas sija Jokipoikien  voitettua pronssiottelussa KeuPa HT:n maalein 4–3. Sarjanousijan pronssisijalle valmentanut Ari Aaltonen valittiin Mestiksen vuoden valmentajaksi.
Seuraavina kolmena vuotena (2016-2019) Jokipoikien pelikausien loppusaldona oli kaksi kertaa kauden päättyminen puolivälieräsarjan tappioon (kausilla 2016-2017 ja 2018-2019) sekä yksi neljäs sija SaPKolle hävityn pronssiottelun jälkeen (kaudella 2017-2018). Korona-viruspandemian keskeyttämällä kaudella 2019-2020 Mestiksen pudotuspelit jäivät pelaamatta. Runkosarjan perusteella Jokipoikien sijoitus Mestiksessä oli kolmas, joskin mitaleita kyseisellä kaudella ei varsinaisesti jaettu. Jokipoikien päävalmentaja Joni Petrell valittiin kauden päätteeksi vuoden valmentajaksi Mestiksessä.
Joensuun Kiekko-Pojat Mestiksessä (Vuodet 2020 -->)
Kauden 2019-2020 päätyttyä kaksi joensuulaista seuraa, Jokipojat ja Karjalan Kopla, yhdistivät toimintojaan ja samalla yhdistyneen seuran uudet omistajat palauttivat joensuulaisen jääkiekon edustusseuran nimeksi Joensuun Kiekko-Pojat (JoKP).
Kiekko-Poikien uudelleen perustamista seuranneella Mestis-kaudella 2020-2021 korona-pandemia haittasi edelleen sarjan läpi viemistä. Lyhennettynä pelatussa Mestiksen runkosarjassa JoKP nousi toiselle sijalle loppukauden hyvien otteiden ansiosta voitettuaan 12 viimeisestä ottelusta 10. Pudotuspeleissä JoKP kukisti ensin Kiekko-Vantaan, mutta hävisi tämän jälkeen välierissä Kokkolan Hermekselle sekä pronssiottelussa Iisalmen Peli-Karhulle. Näin ollen JoKP:n lopullinen sijoitus sarjassa oli neljäs.
Seuraavalla Mestis-kaudella 2021-2022 Kari Martikaisen valmentama JoKP päätyi runkosarjassa kolmanneksi vain pisteen päähän toisesta sijasta. JoKP:n Nicolas Werbik sijoittui Mestiksen pistepörssissä toiseksi tehoin 25+33=58. Puolivälierissä vastaan asettunut Rovaniemen Roki oli sillä kertaa Kiekko-Pojille liian kova vastus, ja rovaniemeläiset veivät ottelusarjan voitoin 4-1.
Riutta (yhtye)
Riutta on vuonna 2004 Oulaisissa perustettu rockyhtye. Nykyään Oulusta käsin toimiva bändi julkaisi debyyttialbuminsa Kaikki on hyvin helmikuussa 2013 vinyyliversiona yhtyeen oman levymerkin Gunkanjiman kautta. Suomen Musiikki julkaisi pitkäsoitosta cd-albumin maaliskuussa 2013.
Raimo Sailas
Raimo Olavi Sailas (13. syyskuuta 1945 Nivala – 17. heinäkuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen virkamies. Hän toimi Suomen valtiovarainministeriön pysyvänä valtiosihteerinä vuosina 1995–2013. Hän jäi eläkkeelle helmikuussa 2013.
Puoluekannaltaan Sailas oli sosiaalidemokraatti.
Nousu
Yliopisto-opintojensa aikana Sailas työskenteli Tilastokeskuksessa. Vuonna 1971 hän siirtyi töihin valtiovarainministeriöön. Sailas teki mittavan työuran muun muassa valtiovarainministeriön budjettiosaston (tuolloisen tulo- ja menoarvio-osaston) budjettisihteerinä, -päällikkönä ja lopulta valtiosihteerinä.
Ura valtionvarainministeriössä:
Valtiosihteerinä
Entinen veroministeri Arja Alho ja entinen Vasemmistoliiton puheenjohtaja Suvi-Anne Siimes ovat syyttäneet Raimo Sailasta omien talouspoliittisten linjausten ajamisesta. Alhon mukaan ”valtiovarainministeriön virkamieskvartetti” Sailas, Johnny Åkerholm, Erkki Virtanen ja Martti Hetemäki ”ujutti markkinaohjautuvaa uusliberalismia julkisen ohjauksen sijaan suomalaiseen yhteiskuntapolitiikkaan”, kun valtiovarainministeri vaihtui Iiro Viinasesta Sauli Niinistöön. Hänen mukaansa ”kuntatalouden ongelmat juontavat juurensa tuohon ratkaisuun [budjettikehyspäätös 9.2.1996, joka sisälsi hallitusohjelman ylittävät miljardin markan lisäsäästöt kuntien valtionosuuksista]. Päätöksentekotilanteessa pääministeri Paavo Lipposen, valtiovarainministerinä aloittaneen Sauli Niinistön ja ennen muuta valtiosihteeri Raimo Sailaksen kanta jyräsi hallituksen jäsenet mennen tullen.”
Yksityiselämä
Sailas asui Espoossa. Hän harrasti lukemista, shakkia, marjanpoimintaa ja palstaviljelyä. Sailaksella oli lymfooma, jota hoidettiin 2010–2011.
Hänen veljensä on työeläkevakuutusyhtiö Ilmarisen entinen toimitusjohtaja Harri Sailas.
Raimo Sailas kuoli heinäkuussa 2020 syöpään 74-vuotiaana. . Hän oli kuollessaan naimisissa, mutta hänellä ei ollut lapsia.
Isaac Hanson
Clarke Isaac Hanson (s. 17. marraskuuta 1980 Tulsa, Oklahoma) on vanhin Hanson-yhtyeen jäsenistä. Hän soittaa yhtyeessä pääasiallisesti kitaraa ja laulaa. Isaac toimii myös yhtenä yhtyeen lauluntekijöistä.
Elämäkerta
Isaac Hanson on vanhin Hansonin perheen seitsemästä lapsesta. 11-vuotiaana vuonna 1992 hän perusti veljensä Taylorin kanssa yhtyeen, joka myöhemmin nousi kuuluisuuteen nimellä Hanson.
Isaac Hanson avioitui 30. syyskuuta 2006 pitkäaikaisen tyttöystävänsä Nicole Dufresnen kanssa. Heillä on kolme lasta, vuosina 2007 ja 2008 syntyneet pojat ja 2014 syntynyt tytär.
Lokakuussa 2007 Isaacilla todettiin keuhkoveritulppa ja hänet leikattiin myöhemmin samassa kuussa. Sairauden syyksi todettiin jatkuvan kitaran soiton aiheuttama alueellinen lihaskasvu ja arpikudos.
Aurora Mira
Aurora Mira Mena (1863 Santiago de Chile – 1939 Santiago de Chile) oli chileläinen taidemaalari. Aurora Mira ja hänen vanhempi sisarensa Magdalena olivat yhdet ensimmäisistä chileläisistä ja latinalaisamerikkalaista naisista jotka pääsivät taideakatemiaan ja saivat tunnustusta töistään.
Aurora Mira sai töistään taidepalkintoja viidesti, vuosina 1884, 1886 hänen teoksensa Agrippina Metella vangittuna sai ensimmäisen palkinnon, lisäksi vuosina 1889, 1895 ja 1897 tuli muita palkintoja.
HMS Prince of Wales (1860)
HMS Prince of Wales oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1860 vesillelaskettu 121-tykkinen potkurilla varustettu höyrykäyttöinen ensimmäisen luokan linjalaiva.
Valmistus
Alus tilattiin 14. maaliskuuta 1842 Portsmouthin telakalta 110-tykkisenä 3 083 tonnin ensimmäisen luokan linjalaivana. Työt aluksella keskeytettiin 9. joulukuuta 1844. Sen köli laskettiin 10. kesäkuuta 1848. Tilaus uudistettiin uusien suunnitelmien mukaisena 3 186 tonnin 120-tykkisenä aluksena 29. kesäkuuta 1848. Tilaus uudistettiin potkuritaistelulaivana 9. huhtikuuta 1856 ja muutostyöt aloitettiin 27. lokakuuta 1856. Alus laskettiin vesille 25. tammikuuta 1860, jolloin se sijoitettiin reserviin.
Kiina talviolympialaisissa 2010
thumb|right|Kiinan joukkue avajaisissa. Kiina osallistui Vancouverin talviolympialaisiin 2010 95 urheilijan joukkueella. Maa saavutti urheilulajeissa yksitoista mitalia, joista viisi oli kultaista, kaksi hopeista ja neljä pronssista.
City Lights
City Lights voi tarkoittaa seuraavia:
Ilmarinen kyntää kyisen pellon
pienoiskuva|200px|Maalaus vuodelta 1916 Ilmarinen kyntää kyisen pellon on Akseli Gallen-Kallelan Kalevala-aiheinen maalaus. Gallen toteutti maalauksen kaksi kertaa osana neljän Kalevala-aiheisen freskon kokonaisuutta: Ensin Pariisin maailmannäyttelyn 1900 Suomen paviljonkiin, ja toisen kerran Kansallismuseoon Helsinkiin. Freskoja varten Gallen-Kallela maalasi aiheesta myös luonnoksia.
Unforgiven
Unforgiven voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Pielisjärven vaakuna
thumb|150px|Pielisjärven vaakuna (1953–1972) Pielisjärven vaakuna oli Pielisjärven kunnan tunnus. Se oli saanut aiheensa erämaaluonnosta, jota vaakunan palokärki symboloi. Vaakunan musta pieli on suora viittaus kunnan nimeen.
Vaakunan selitys on ”kultaisessa kentässä musta palokärki, jonka päälaki ja kynnet punaiset, kentän oikea pieli musta”. Vaakunan on suunnitellut Tapio Vallioja, ja Pielisjärven kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 24. tammikuuta 1953. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 4. toukokuuta samana vuonna.
Almirante Lynch
Almirante Lynch on ollut neljän Chilen laivaston aluksen nimenä.
Thera (kaupunki)
Thera oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Theran (nykyinen Thíra) saarella Santorínin saariryhmässä Kreikassa. Sen arkeologinen alue Antiikin Thera sijaitsee Mésa Vounó -nimisellä vuorella saaren kaakkoisosassa.
Maantiede
Theran poliksen kaupunkikeskus sijaitsi Theran saaren kaakkoisosassa noin 369 metriä korkean nykyisin nimellä Mésa Vounó tunnetun vuoren huipulla. Aiemmin vuori on tunnettu myös nimellä Ágios Stéfanos siellä olevan kirkon mukaan. Vuori sijaitsee nykyisten Kamárin ja Períssan kylien välissä Thíran korkeimman vuoren Profítis Ilíaksen vieressä. Vuoret yhdistää Selláda-niminen harjanne. Nykyisin ylös vuorelle kulkee mutkitteleva serpentiinitie.
Theran kaupungilla oli kaksi satamaa, Oia nykyisen Kamárin kylän paikalla ja Eleusis lähellä saaren eteläkärkeä. Theran poliksen alaisuuteen kuului oletettavasti myös Therasian saarella sijainnut Therasian kaupunki.
Historia
Thera oli doorilaisten asuttama Spartan siirtokunta ja perustettiin 700-luvulla eaa., kun saari asutettiin laajemmin uudelleen Santorínin tulivuorenpurkausta ja Akrotírin asutuksen tuhoa (noin 1650–1600 eaa.) seuranneiden hiljaisempien vuosisatojen jälkeen. Herodotoksen ja Pausaniaan mukaan perustaja oli Theras, joka oli Kadmoksen jälkeläisiä ja Lakoniaakin hallinneen Theban kuningas Autesionin poika. Saari, joka oli aiemmin tunnettu nimellä Kalliste (Καλλίστη, ”Kaunein”), sai hänestä uuden nimen Thera.
pienoiskuva|vasen|pysty=1.3|Mésa Vounón vuori, jonka huipulla antiikin Theran arkeologinen alue sijaitsee, [[Períssan rannalta nähtynä.]] Arkaainen kausi oli saaren ensimmäistä kukoistuskautta. Theralaiset perustivat Kyrenen siirtokunnan nykyisen Libyan alueelle vuonna 631 eaa. saatuaan tähän kehotuksen Delfoin oraakkelilta. Peloponnesolaissodan alussa 431/430 eaa. Thera oli Ateenan liittolainen. Ateenan hävittyä Aigospotamoin taistelun vuonna 405 eaa. kaupunki ja saari päätyivät Spartan alaisuuteen. Vuodesta 376/375 eaa. Thera oli jälleen Ateenan liittolainen Makedoniaa vastaan, mikä päättyi Khaironeian taisteluun vuonna 338 eaa.
Hellenistisellä kaudella vuosina 228–145 eaa. Thera oli Ptolemaiosten vallassa. Tämä oli kaupungin ja saaren toista kukoistuskautta, ja siellä toimi sotasatama ja varuskunta. Roomalaisaikana Thera kuului Asian provinssiin. 200-luvulla jaa. gootit hyökkäilivät saarelle ja kaupunki taantui. Thera oli saaren keskus antiikin ajan lopulle saakka. Varhaiskristillisenä aikana paikalla oli kaksi basilikakirkkoa. Asutus hylättiin lopullisesti noin 700-luvulla arabien toistuvien hyökkäysten seurauksena.
Rakennukset ja löydökset
Monet antiikin aikaisen kaupungin merkittävimmät rakennukset sijaitsivat Mésa Vounó -vuoren itäosassa kulkevan noin 800 metriä pitkän pohjois-eteläsuuntaisen pääkadun varrella. Kadulla on useita pienempiä poikkikatuja ja asutuksen leveys on ollut noin 150 metriä. Theran rauniot edustavat pääosin sen viimeistä vaihetta hellenistiseltä kaudelta eteenpäin. Arkeologinen alue on avoin yleisölle.
Agorat pienoiskuva|Kuninkaallinen stoa.
Kaupungissa oli kaksi agoraa eli keskusaukiota, pohjoisagora ja keskiagora. Ne sijaitsevat pääkadun varrella. Suurempi keskiagora on noin 110 metriä pitkä ja sen leveys on 17–30 metriä.
Kuninkaallinen stoa eli Agoran stoa
Teatteri pienoiskuva|Teatteri.
Teatteri sijaitsi merelle päin viettävässä rinteessä pääkadun alapuolella lähellä agoraa. Se rakennettiin 100-luvulla eaa. Teatteriesitysten lisäksi sitä käytettiin myös buleuterionina eli neuvoston kokoontumispaikkana. Teatterin sisäänkäynti oli pohjoispuolella. Teatterissa oli kivinen näyttämö ja puolikaaren muotoinen orkhestra. Teatteriin lisättiin roomalainen näyttämörakennus ensimmäisellä vuosisadalla. Se oli koristeltu keisarisukua esittävin patsain. Kuusi pystysuuntaista porraskäytävää jakoi katsomon viiteen lohkoon. Katsomoon mahtui noin 1 500 katsojaa.
Artemidoroksen temenos pienoiskuva|Artemidoroksen temenos.
Artemidoroksen temenos on Artemidoros Apolloniokselle omistettu kulttipaikka. Tämä oli kotoisin Pamfylian Pergestä, saapui Theraan vanhalla iällä näkemänsä unen seurauksena ja hankki saarella paljon arvostusta. Kallioon kaiverrettu temenos rakennettiin 200-luvun puolessa välissä eaa. Siihen kuuluu alttari, reliefejä sekä lukuisia piirtokirjoituksia. Kokonaisuuteen kuuluvat muun muassa Dioskuurien, Homonoian ja Samothraken jumalten alttarit; Zeuksen kotka; Apollonin leijona; Poseidonin delfiini; Tykhen valtaistuin; Hekatelle ja Priapokselle omistettuja kirjoituksia; sekä kruunattu Artemidoros. Temenokseen kiinnitettiin myös Theran kaupungin neuvoston tekemien päätösten tekstit.
Apollon Karneioksen pyhäkkö
Apollon Karneiokselle omistettu pyhäkkö sijaitsi kaupungin eteläosassa pääkadun päässä. Se oli kaupungin keskeisimmiän doorilaisen kultin sekä siihen liittyneen Karneia-juhlan keskus. Pyhäkkö rakennettiin noin 600-luvulla eaa. Siihen kuuluu pieni temppeli, jossa on pronaos ja cella, sekä neliönmuotoinen pylväspiha.
Egyptiläisten jumalten pyhäkkö
Egyptiläisten jumalten pyhäkkö oli rakennettu hellenistisellä ajalla 200-luvulla eaa. ja omistettu Egyptistä tuoduille Serapiksen, Isiksen ja Anubiksen kulteille. Pyhäkkö oli ulkoilmapyhäkkö, josta osa oli rakennetulla tasanteella ja osa kaiverrettu kallioon. Nykyään ainoastaan viimeksi mainittu osa on säilynyt.
Efebien gymnasion
Efebien gymnasionin eli eräänlaisen urheilu- ja voimistelusalin keskus oli luonnonluola, joka oli Hermeen ja Herakleen kulttipaikka. Rakennuksessa oli suuri keskuspiha. Rakennuksista on säilynyt osia lähinnä pihan pohjois- ja itäpuolella. Rakennuksesta on löydetty paljon piirtokirjoituksia, joista käy ilmi sen tarkoitus ja toiminta. Rakennusta johti gymnasiarkki, ja nuorukaiset kilpailivat siellä alasti painissa ja pankrationissa.
Pyhän Stefanoksen kirkko pienoiskuva|Pyhän Stefanoksen (Ágios Stéfanos) kirkko.
Pyhälle Stefanokselle (Ágios Stéfanos) omistettu kirkko on rakennettu varhaiskristillisen, 500-luvun puolessa välissä rakennetun basilikakirkon raunoille. Basilika tuhoutui mahdollisesti maanjäristyksessä. Nykyinen pienempi kirkko rakennettiin paikalle 700- tai 800-luvulla. Kirkko on kaksilaivainen ja holvattu, ja hyödyntää monia varhaisempien rakennusten, pääosin basilikan, osia.
Muut rakennukset ja rakennelmat
Muihin rakennuksiin kuuluvat muun muassa Dionysoksen pyhäkkö, roomalaisaikainen kylpylä sekä varuskuntarakennus. Kaupungin satama oli nykyisen Kamárin paikalla. Sinne johti vuorelta tie. Toinen tie johti Períssan puolelle.
José Moratón
José Moratón Taeño (s. 14. heinäkuuta 1979 Santander, Kantabria, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Ura
Moratón on Racing Santanderin kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa 13. joulukuuta 1998 kotiottelussa Tenerifeä vastaan. Ensiesiintymisestään eteenpäin Moratón on edustanut koko ammattilaisuransa ajan Racingia. Kaudella 2001–2002 hän teki ratkaisevan maalin ottelussa Atlético Madridia vastaan, ja täten Racing varmisti nousunsa maan pääsarjaan seuraavaksi kaudeksi.
Myöhemmin urallaan hän on kuulunut joukkueen kapteenistoon muiden kokeneiden pelaajien kuten Pedro Munitisin ja Pablo Pinillosin kanssa. Kaudella 2006–2007 Moratón ei juuri pelannut, johtuen muutamista loukkaantumisistaan. Seuraavalla kaudella 2007–2008 hän pelasi 18 ottelua. Tuolloin Racing sijoittui lopulta kuudenneksi varmistaen ensimmäistä kertaa historiassaan paikan Uefa-cupin karsintoihin.
Kemopetrol
Kemopetrol on helsinkiläinen popyhtye. Sen nykyiset jäsenet ovat laulaja Laura Närhi, rumpali Teemu Nordman, kitaristi Marko Soukka ja kosketinsoittaja-säveltäjä Kalle Koivisto. Kemopetrolin alkuperäinen basisti Kari Myöhänen erosi yhtyeestä heinäkuussa 2003. Hänet korvasi Lauri Hämäläinen, joka puolestaan jätti yhtyeen ennen viidennen albumin äänityksiä. Nimi Kemopetrol on muunnelma tšekkiläisen Chemopetrol Litvínov -jääkiekkojoukkueen nimestä.
Historia
Marko Soukka ja Kalle Koivisto perustivat alun perin ambient-projektiksi tarkoitetun Kemopetrolin marraskuussa 1998. Laura Närhi liittyi yhtyeeseen tammikuussa 1999. Myöhemmin samana vuonna mukaan tulivat rumpali Teemu Nordman ja basisti Kari Myöhänen. Heinäkuussa yhtye meni studioon.
Kemopetrol löi läpi singlellään ”Child Is My Name” vuoden 1999 lopussa. Vuonna 2000 ilmestyi esikoisalbumi Slowed Down, jolla yhtye soittaa valtavirrasta poikkeavaa, rockin, jazzin ja elektronisen musiikin fuusiota. Vuoden 2001 aikana yhtye esiintyi myös Espanjassa ja Italiassa.
Maaliskuussa 2002 ilmestyi single ”Saw it on TV” ja saman vuoden toukokuussa albumi Everything’s Fine. Vuonna 2004 ilmestyivät single My Superstar ja albumi Play for Me, joilla bassoa soittaa yhtyeen kolme ensimmäistä albumia tuottanut Kalle Chydenius. Pian Play for Men ilmestyttyä Lauri Hämäläinen liittyi yhtyeeseen vakituikseksi basistiksi.
Vuonna 2007 julkaistulle Leevi and the Leavings -tribuuttikokoelmalle Melkein vieraissa Kemopetrol levytti kappaleen ”En tahdo sinua enää”.
Yhtye aloitti viidennen albuminsa äänitykset toukokuussa 2008. Tässä yhteydessä basisti Lauri Hämäläinen lähti yhtyeestä. 21. syyskuuta 2011 julkaistu albumi on nimeltään A Song & A Reason. Kalle Chydenius oli jälleen mukana tuotannossa. Julkaisua seuranneella kiertueella basistina on toiminut muun muassa LAB-yhtyeestä tunnettu Pekka ”Splendid” Laine.
Vuodeksi 2020 oli suunnitelmissa pitää Slowed Down 20-vuotisjuhlakiertue, jonka koronavirus kuitenkin siirsi vuodella eteenpäin. Keväällä 2021 yhtye teki muutaman stream-keikan ja kesällä festareita. Viimein syksyllä 2021 oli vuorossa kiertue, jolla yhtye esitti Slowed Downin alusta loppuun ja valittuja paloja muilta albumeilta. Basson varressa keikoilla oli Kalle Chydenius. Kiertue huipentui loppuunmyydylle Tavastialle. Yhtye työstää kuudetta albumiaan studiossa.
Agnes Osazuwa
Agnes Osazuwa (s. 26. kesäkuuta 1989 Benin City) on nigerialainen pikajuoksija.
Osazuwa kilpaili 2008 Bydgoszczin nuorten MM-kisoissa, joissa karsiutui 100 metrin juoksussa toisissa alkuerissä ajalla 11,68. Hän juoksi samana vuonna Pekingin olympialaisissa Nigerian joukkueessa 4 × 100 metrin viestijuoksun alkuerissä. Loppukilpailussa, jossa Osazuwa ei ollut enää mukana, Nigeria sijoittui alun perin kolmanneksi, mutta nousi myöhemmin olympiahopealle kun Venäjän joukkue hylättiin vuonna 2016. Vuonna 2010 Osazuwa sijoittui Afrikan-mestaruuskisoissa 100 metrillä neljänneksi ajalla 11,33 ja voitti pikaviestissä kultaa. Kauden lopussa hän oli mukana IAAF:n maanosien cupissa Afrikan joukkueessa, joka sijoittui pikaviestissä kolmanneksi.
Osazuwa juoksi Daegun MM-kisoissa 2011 Nigerian joukkueessa, joka oli pikaviestin seitsemäs.
Osazuwa on 150 senttimetriä pitkä ja painaa kilpailukaudella 60 kilogrammaa.
Henkilökohtaiset ennätykset
Lähde: IAAF
Laitala
Huonekalutehdas Laitala Oy on vuonna 1932 perustettu, Kurikan Jurvassa huonekaluja valmistava yritys.
Historia
Yhtiön perustaja Toivo Laitala syntyi Pietarissa, jossa hänen isänsä toimi kultaseppä Tillanderin palveluksessa. Ennen vallankumousta hänen perheensä palasi Pohjanmaalle. Vuosina 1925–1926 hän kävi Jurvassa veistokoulun, oppien valmistamaan tyylikalustoja, lähinnä rokokoo-, kustavilais- ja empiretyylisiä.
Vuonna 1932 Laitala rakensi Jurvaan tehtaan, jossa valmistettiin tavallisia maalaishuonekaluja. Sota ja tehtaan palaminen keskeyttivät kuitenkin tuotannon. Sodan vielä jatkuessa Laitala rakennutti kuitenkin uuden tehtaan, keskittyen sodan jälkeen alkaneella jälleenrakennuskaudella kodin huonekalujen ohella myös kauppojen ja liiketalouksien kalusteisiin. Laitala käyttää koristeveistäjiä kalusteiden viimeistelyssä.
Raaka-aineena tuotteissa käytetään eniten suomalaista koivua. Tuotteita myyvät huonekaluliikkeet ympäri maan.
Havukosken paloasema
pienoiskuva|270px|Havukosken paloasema (2011). Havukosken paloasema on Keski-Uudenmaan pelastuslaitoksen paloasema Vantaan Koivukylän suuralueen Havukosken kaupunginosassa. Se aloitti toimintansa helmikuussa 2011, kun Hiekkaharjun paloaseman kalusto ja miehistö muutti sinne. Se oli perustamisvaiheessa hälytysajojen määrällä mitattuna Suomen toiseksi vilkkain paloasema.
Orsan kirkko
Orsan kirkko on Ruotsissa Orsan kunnassa sijaitseva kirkkorakennus. Paikalla on luultavasti sijainnut aikaisemmin puinen sauvakirkko. 1200-luvulla paikalle rakennettiin kivikirkko, josta on edelleen jäljellä osia nykyisen kirkon koilliskulmassa. Kirkkoa on laajennettu ja korjattu useita kertoja. Uudet tanskalaiset urut asennettiin paikalleen vuonna 1979 restauroinnin yhteydessä, mutta vanhat vuodelta 1913 peräisin olevat vanhat urut ovat edelleen lehterillä.
Havukosken paloasema
Käytöstä poisjäänyt Hiekkaharjun paloasema oli toiminnallisesti vanhentunut ja sillä oli pitkään jatkunut sisäilmaongelma.
Uusi paloasema on hälytysajojen määrällä mitattuna Suomen toiseksi suurin paloasema Kallion keskuspaloaseman jälkeen. Havukosken paloasemalla on päivittäin noin kuusi palo- ja pelastustoimen hälytystä ja 22 sairaskuljetustehtävää. Havukosken paloaseman sijaintia pidettiin strategisesti onnistuneena. Sieltä pääsee nopeasti Itä-Vantaan pääväylille, kuten Lahden moottoritielle, Koivukylänväylälle ja Asolanväylälle, sekä tarvittaessa myös Kehäradan tunneliin. Pelastusajot nopeutuivat Korson ja Itä-Vantaan suunnalla keskimäärin 1,5 minuuttia; kohteisiin päästiin keskimäärin viisi minuutissa tavoiteajan ollessa kuusi minuuttia.
Maija Lehtonen
Lehtonen kirjoitti ylioppilaaksi 1946, valmistui filosofian kandidaatiksi 1950 ja lisensiaatiksi 1958 ja väitteli tohtoriksi 1964. Hän oli Helsingin tyttölukion ranskan ja saksan kielen opettaja 1956–1960, Helsingin yliopistossa estetiikan ja nykyiskansain kirjallisuuden assistentti 1961–1965, dosentti 1964–1965, apulaisprofessori 1966–1971, yleisen kirjallisuustieteen professori 1975–1990. Suomen akatemian humanistisen toimikunnan vanhempi tutkija hän oli 1971–1972, Uppsalan yliopistossa ranskankielisen kirjallisuuden professori 1972–1977. Hänen keskeinen tutkimuskohteensa oli ranskalainen romantiikan ajan kirjallisuus. Hän oli myös suomalaisen lastenkirjallisuuden tutkimuksen uranuurtaja. Hän suomensi ranskalaista kirjallisuutta, esimerkiksi Albert Camus'ta.
Lehtosen vanhemmat olivat professori J. V. Lehtonen ja Elsa Lehtonen o.s. Rinne.
Lehtonen testamenttasi koko omaisuutensa Helsingin yliopistolle. Lahjoitus – neljä miljoonaa euroa – on suurin Helsingin yliopiston saama kertalahjoitus.
Spektr
Spektr oli Suomessa ilmestynyt venäjänkielinen aikakauslehti. Se alkoi ilmestyä vuonna 1998 ja lopetti vuonna 2020. Lehti ilmestyi tabloidina 12 kertaa vuodessa. Lehden päätoimittaja oli vuoteen 2017 Eilina Gusatinsky ja kustannusyhtiön toimitusjohtaja ja vuodesta 2017 alkaen päätoimittaja oli hänen veljensä Vladimir Gusatinsky. Lehden painosmäärä ylitti 20 000 kappaletta. Lehti ilmestyi sekä tilauspohjaisena että myyntiin ja ilmaisjakeluun. Lehden tarkoituksena oli muuttaa venäjänkielisen väestön stereotyyppistä mielikuvaa Suomesta niin maan sisällä kuin sen ulkopuolellakin.
Harvardin yliopisto
thumb|250 px|Oikeustieteellisen tiedekunnan Austin Hall. Harvardin yliopisto on yhdysvaltalainen yliopisto Cambridgessa lähellä Bostonia Massachusettsin osavaltiossa. Harvard on yksityinen yliopisto, joka perustettiin vuonna 1636 ja nimettiin ensimmäisen lahjoittajan John Harvardin mukaan. Se on Yhdysvaltojen vanhin yliopisto. Harvard kuuluu itärannikon kahdeksan yksityisen huippukorkeakoulun verkostoon Ivy Leagueen. Harvard sijoittuu säännöllisesti kärkitiloille maailman yliopistorankingeissa.
Harvardin tiedekunnat sijaitsevat Cambridgessa, Bostonissa (lääke- ja terveystiede) sekä Bostonin Allstonissa (kauppatiede). Harvardissa on kymmenen tiedekuntaa sekä Radcliffe Institute for Advanced Study. Lisäksi Harvardissa on yli 300 keskusta, instituuttia ja projektia.
Tiedekunnat
Harvardiin kuuluu Harvard College ja 10 tiedekuntaa:
Historia
thumb|left|John Harvardin patsas yliopistolla (pronssi, Daniel French, 1884). Koska John Harvardista ei ole kuvia, patsaan mallina käytettiin yliopiston opiskelijaa, jonka arveltiin muistuttavan Harvardia. Harvard perustettiin vuonna 1636, ja se on Yhdysvaltain vanhin yliopisto. Se sai nimensä yliopiston ensimmäisen lahjoittajan John Harvardin mukaan, joka jätti vuonna 1638 kirjastonsa ja puolet perinnöstään collegelle. College osti ensimmäiset tilansa joko vuonna 1637 tai 1638, yhden rakennuksen ja eekkerin maata nykyisiltä sijoiltaan. Pastori Henry Dunster nimitettiin vuonna 1640 Harvardin ensimmäiseksi rehtoriksi. Collegen ensimmäisissä valmistujaisissa vuonna 1642 valmistui yhdeksän opiskelijaa.
Harvard Hallissa syttyi vuonna 1764 tulipalo, jossa kaikki John Harvardin kirjat tuhoutuivat yhtä lukuun ottamatta. Harvard sai virallisesti yliopiston aseman vuonna 1780, kun se Massachusettsin perustuslaissa määriteltiin yliopistoksi. Ensimmäinen tiedekunta, lääketieteellinen tiedekunta (Medical School), perustettiin 1782.
Harvardissa oli 1800-luvun alussa alle 200 opiskelijaa, joista neljä viidesosaa Massachusettsista ja suurin osa Bostonista. Yliopiston opiskelijakunta alkoi laajeta 1800-luvun lopulla. Kurssien valikoima kasvoi ja monipuolistui, ja opiskelijat saivat valita kurssinsa vapaasti. Luentomuotoinen opetus korvasi vanhan ulkoalukumenetelmän. Vuosina 1953–1971 tieteen saaman valtiontuen ja varainkeruun ansiosta yliopiston rakennuskantaa voitiin laajentaa ja kunnostaa ja palkkoja ja opintotukea parantaa ja perustaa uusia professuureja. Valtion tuen vähennyttyä 1970-luvulla yksityisen rahoituksen osuus kasvoi. Perustutkinto-opiskelijat alkoivat 1970-luvun lopulla opiskella tietyn määrän yleissivistäviä Core Curriculum -kursseja. Naiset opiskelivat Radcliffe Collegessa vuodesta 1879 vuoteen 1999, jolloin se liitettiin Harvard Collegeen. 1990-luvun jälkeen Harvardissa on panostettu entistä enemmän kansainvälisyyteen ja alempien sosiaaliluokkien opiskelumahdollisuuksiin.
Opiskelijavalinta
Harvardiin valitaan uudet opiskelijat viiden valintakategorian antamien pisteiden pohjalta. Kategoriat ovat opintomenestys, kouluajan ulkopuolinen toiminta, urheilumenestys, henkilökohtainen (personal) ja kokonaisuus (overall). Hakijalle on hyötyä myös siitä, jos joku hänen suvustaan on aiemmin käynyt Harvardin. Harvard sanoo monimuotoisuuden tavoittelun olevan tärkeässä osassa opiskelijavalinnoissa.
Harvard Collegeen hyväksyttiin vuonna 2018 kaikkiaan 2 024 uutta opiskelijaa yhteensä 42 749 hakijan joukosta. Opintonsa aloitti 1 653 opiskelijaa eli 82 prosenttia hyväksytyistä. Jatkotutkintoa opiskelemaan otetaan koulusta riippuen 3–11 prosenttia hakijoista.
Vuoden 2018 uusista opiskelijoista oli aasialaisamerikkalaisia 23 prosenttia, afroamerikkalaisia 15 prosenttia, latinalaisamerikkalaisia 12 prosenttia, intiaaneja 2 prosenttia ja havaijilaisia 0,4 prosenttia. Ulkomaalaisia opiskelijoita oli 13 prosenttia.
Opinnot
Harvard Collegen ensimmäinen vuosi on melko vapaa. Pakollisiin opintoihin kuuluu vain kirjoittamisen kurssi ja vieraan kielen koe. Opiskelijoiden täytyy asua yliopiston asuntoloissa. Opiskelijat ottavat yleensä neljä kurssia lukukautta kohti. Vuodesta 2008 lähtien uudet opiskelijat ovat opiskelleet yleissivistäviä General Education Requirement -kursseja oman alansa ulkopuolelta.
Harvard tarjoaa lisäksi täydennyskoulutusta kesäyliopistossa, Extension Schoolissa ja Institute for Learning in Retirementissa.
Opintomaksut
thumb|Harvard Medical School Bostonissa. Hakemukset käsitellään hakijan taloudellisista edellytyksistä riippumatta. Yliopisto antaa opiskeluaikana avustuksia niitä tarvitseville opiskelijoille.
Opiskelu ja majoitus Harvard Collegessa maksoi vuonna 2011–2012 kaikkine kuluineen 52 650 dollaria, josta 36 300 dollaria opetuksesta. Yli 60 prosenttia opiskelijoista saa stipendin, joka on vuonna 2013 keskimäärin 40 000 dollaria. Keskimääräinen vuotuinen opintojen hinta on stipendistä nauttivalla opiskelijalla 11 500 dollaria. Kustannusten suuruus riippuu opiskelijan perheen vuosituloista ja omaisuudesta. Yliopisto jakaa tukina vuosittain yhteensä 166 miljoonaa dollaria.
Tutkinnot
Harvardin tutkintojen lukumäärät 2011:
Arkkitehtuuri ja rakennukset
thumb|Annenberg Hall, sisällissodan muistomerkki jossa on nykyisin teatteri ja opiskelijaruokala. Harvardin lukuisat tornit erottuvat hyvin Cambridgen katukuvassa. Harvardin arkkitehtuuri on monipuolista ja heijastaa yliopiston pitkää historiaa. Yliopistoon kuuluu yli 600 rakennusta Cambridgessa, Bostonin keskustan lounaispuolella, Allstonissa ja muualla. Vanhimmat rakennukset ovat siirtomaa-ajalta, ja vanhin säilynyt on Massachusetts Hall (1721). Toisen maailmansodan jälkeen on rakennettu yli 70 uutta rakennusta, joiden arkkitehteina ovat toimineet muun muassa Walter Gropius ja Le Corbusier. Vanhimmat rakennukset ovat puritaanisen perinteen mukaisesti koruttomia. 1800-luvun puolivälin rakennukset noudattivat englantilaisen arkkitehtuurin mallia; niistä merkittävin on goottilaistyylinen Memorial Hall (1878). Vanhan rakennuskannan tunnusmerkkinä on punatiili. Monissa uudemmissa rakennuksissa on käytetty valkoista betonia, mutta 1970-luvulla palattiin tiilirakentamiseen. 1980-luvulla käynnistettiin useita rakennusten kunnostusprojekteja.
Harvardissa on kolme suurta taidemuseota, Fogg, Busch–Reisinger ja Sackler. Harvardin kirjastossa on noin 17 miljoonaa nidettä. Harvardin karttakokoelma on Yhdysvaltojen vanhin ja yksi suurimmista: siihen kuuluu yli 400 000 karttaa.
Tunnukset
Harvardin motto on Veritas (lat. 'totuus'). Moton luonnos on peräisin vuodelta 1643, ja se otettiin käyttöön vähitellen vuodesta 1843 alkaen. Vaakunan kolme avointa kirjaa kuvaavat tietoa.
Harvardin tunnusväri on voimakas punaisen sävy Harvardin karmiininpunainen. Väriä käytettiin ensimmäisen kerran soutukilpailussa 1858, kun Harvardin joukkue hankki itselleen punaiset huivit erottuakseen muista joukkueista. 1800-luvun lopulla käytettiin yliopiston tunnusvärinä myös purppuraa, mutta vuonna 1875 karmiininpunainen voitti sen opiskelijoiden äänestyksessä. Karmiininpunainen otettiin virallisesti Harvardin väriksi vuonna 1910.
Harvardin tunnuslaulu on Samuel Gilmanin ”Fair Harvard” vuodelta 1836.
Talous
Harvardin omaisuus vuonna 2011 oli 32 miljardia dollaria. Tiedekunnat ja yksiköt ovat taloudellisesti hyvin itsenäisiä.
Henkilökunta
Harvardin rehtori on 2023 alkaen ollut Claudine Gay. Hän on yliopiston historian 30. rehtori. Harvardissa on viisi vararehtoria, ja tiedekuntia johtavat dekaanit. Harvardin opetushenkilökuntaan kuuluu noin 2 100 työntekijää, joiden lisäksi opetussairaaloissa on henkilökuntaa yli 10 000.
Erityisen ansioituneille professoreille voidaan antaa ”University Professor” -asema tunnustuksena heidän saavutuksistaan. Asema sallii heidän toimia yli yliopiston tiedekuntien rajojen. Harvardin henkilökuntaan on vuoteen 2013 mennessä kuulunut kaiken kaikkiaan 44 Nobel-palkittua.
Lenka
Lenka Kripac (s. 19. maaliskuuta 1978 Uusi Etelä-Wales, Australia ), taiteilijanimeltään Lenka, on australialainen laulaja-lauluntekijä. Ennen soolouraansa hän kuului Decoder Ring -yhtyeeseen, ja näytteli australialaisissa tv-sarjoissa ja elokuvissa.
Lenka asui Tšekkoslovakiasta muuttaneen isänsä ja australialaissyntyisen äitinsä kanssa "korvessa", kunnes Lenkan ollessa seitsemänvuotias perhe muutti Sydneyyn, jossa Lenka kävi koulunsa, sai musiikkiopintoja ja alkoi työskennellä musiikin parissa.
Lenka opiskeli Australian Theatre For Young Peoplessa näyttelemistä Cate Blanchettin opastuksella. Hän kävi taidekoulua ja näytteli muun muassa indie-elokuvissa The Dish ja Lost Things. Hän lauloi Decoder Ring -yhtyeen tekemällä Somersault-elokuvan soundtrackilla, joka sai useita palkintoja. Lenka matkusti 2006 yhtyeen mukana Yhdysvaltoihin South by Southwest -festivaalille ja lyhyelle kiertueelle. Hän sekä lauloi että soitti kosketinsoittimia. Hän lähti yhtyeestä toisen levyn jälkeen, muutti Los Angelesiin ja aloitti soolouransa.
Lenkan esikoisalbumi Lenka ilmestyi vuonna 2008. Hänen soolotuotantonsa on saanut vaikutteita muun muassa Björkiltä ja Jemiltä. Lenkan kappale "Everything at Once" soi Microsoftin Windows 8 -mainoksessa.
Oma elämäntilanne
Lenka on naimisissa graafisen taiteilijan, James Gulliver Hancockin kanssa. Lenka ilmoitti 27. syyskuuta 2011, että on raskaana. Maaliskuussa 2012 hän kirjoitti Twitteriin, että heille on syntynyt poika. Nykyään Lenka matkustaa kahden asunnon väliä (Sydney, Australia ja Brooklyn, New York).
Morgan le Fay
Morgan le Fay (myös Morgaine, Morgain tai Morgana) on kuningas Arthuriin liittyvissä legendoissa mahtava noita, Avalonin valtiatar ja Arthurin sisarpuoli. Morgan le Fay on Arthurin äidin Igrainen ja hänen ensimmäisen aviomiehensä Gorloisin tytär. Morgan le Faylla on kaksi sisarta: Elaine ja Morgause.
Joidenkin legendojen maininnoissa Morgan le Fay saa veljelleen Arthurille pojan Mordredin
Useissa uudemmissa legendojen tulkinnoissa Morgausen ja Morgan le Fayn hahmot on yhdistetty.
Marion Zimmer Bradleyn teoksessa Avalonin usvat sisarukset ovat erillään. Morgausesta tulee Skotlannin kuningatar, Morgainesta papitar. Morgause on olennaisessa osassa juonittelussa, jolla pyritään tuhoamaan hänen velipuolensa Arthurin avioliitto. Morgausen hoviin lähettämä uskottu hovinainen Morag sekoittaa joka ilta kuningattaren iltajuomaan salaisia yrttejä jotka estävät tämän raskaaksi tulemisen, jotta Morgausen oma poika pysyisi kruununperijänä.
Taruissa mukana oleva Mordred on Morgainen poika, joka syntyi Avalonin ylipapitar Vivianen juonittelujen johdosta. Ylipapitar järjesti Arthurille vihkiseremonian, joka päättyi rituaaliseen hääyöhön papittaren kanssa, mutta papitar olikin Morgaine. Tämä kauhistuu saadessaan tietää totuuden ja uhkaa lähdettää lapsen, mutta Viviane estää sen. Tämä asetelma johtaa merkittäviin juonenkäänteisiin tarinan aikana.
Viviane tekee loppuvaiheilla eutanasian kuolemansairaalle ja kärsivälle Priscillalle, joka on kasvattanut hänen viimeisen toukovalkeilla siitetyn poikansa omansa ohella. Naisen oma poika surmaa papittaren kuninkaan edessä kirveellä, joka oli jäänyt paikalle erään barbaarisotilaan rangaistuksen yhteydessä. Velipuolet kuolevat kaksintaistelussa hiukan myöhemmin, ja Morgainesta tulee Avalonin tosiasiallinen valtiatar, vaikka nimellisenä hallitsijana toimii Merlinin nuorin tytär Niniane.
Maijamäen liikuntahalli
Maijamäen liikuntahalli on Naantalissa, Maijamäessä sijaitseva vuonna 1984 valmistunut liikuntahalli. Koko hallin pinta-ala on 2 337 m² ja tilavuus 15 660 m³. Liikuntasalin pinta-ala on 1 254 m², pohjamitat 38 x 33 m ja vapaakorkeus 8-10 metriä. Tila on kiinteästi yhteydessä Naantalin lukioon ja Maijamäen kouluun.
Hallissa on kokoontyönnettävä 378-paikkainen katsomo. Lisäksi yli sata katsojaa mahtuu sisääntuloparvelle ja irtotuoleja on 500 kappaletta. Tilat on hyväksytty 1 020 katsojalle. Hallissa on 200 m² kuntosali ja koulutustilat.
Hallin vihkiäistapahtumassa vuonna 1984 pelasi muun muassa NBA-pelaaja Nikos Galis. Myöhemmin muun muassa Cheryl Miller ja Olympiakultaa voittanut Yhdysvaltain naisten koripallomaajoukkue vieraili hallissa. Myös useita SM-tason kilpailuja on järjestetty Maijamäessä, kuten taekwondon SM-kisat syksyllä 2007.
Liikuntahallissa on esitetty Naantalin Musiikkijuhlien ohjelmistoa, kuten Jaakko Kuusiston johtama ooppera Koirien Kalevala viidesti vuoden 2010 kesällä.
Meishan
Meishan (, pinyin: Méishān Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Sichuanin maakunnan keskiosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 60 kilometriä maakunnan pääkaupunki Chengdusta lounaaseen. Kaupungin väkiluku on 2,95 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 7 186 neliökilometriä.
Alueen historialliset nimet ovat Meizhou ja Qingzhou. Nykyiset piirikuntatason alueet kuuluivat Leshaniin ennen vuonna 1997. Meishanin prefektuuri perustettiin vuonna 1997, ja se sai kaupungin aseman vuonna 2000.
Prefektuuri rajoittuu pohjoisessa Chengdun, idässä Ziyangin ja Neijiangin, etelässä Zigongin ja Leshanin, sekä lännessä Ya’anin prefektuuritason kaupunkeihin.
thumb|left|250px|Piirikuntatason aluejako. Piirikuntatasolla prefektuuri jakautuu 6 osaan. Osat ovat (numerointi kuten oheisessa kuvassa):
Su Shi (1037-1101), kuuluisa kirjailija ja runoilija Song-dynastian aikana, syntyi Meishanissa. Hänen isänsä Su Xun ja veljensä Su Zhe olivat myös tunnettuja kirjailijoita. Sansu ci (Kolmen Sun pyhäkkö) oli pystytetty heidän muistoksi jo Yuan-dynastian aikana suvun asuintalon paikalla. Nykyään se toimii museona.
Kiina talviolympialaisissa 2002
Kiina osallistui Salt Lake Cityn talviolympialaisiin 2002 66 urheilijan joukkueella. Maa saavutti urheilulajeissa kahdeksan mitalia, joista kaksi oli kultaista, kaksi hopeista ja neljä pronssista.
Mauste-Sallinen
Yrityksen toiminnan alku on vuodessa 1961, jolloin Terttu ja Heino Sallinen aloittivat mausteiden maahantuonnin. He myivät yrityksen 1985.
Vuonna 2002 Mauste-Sallinen oli Suomen toiseksi suurin yksityinen maustetehdas. Yrityksen valikoimissa on 700 nimikettä. Sen liikevaihdosta kuitenkin vain yksi kolmannes tulee mausteista, loput leivontatuotteista. Yrityksellä on Naantalin Luolalaan kallioon louhittu varasto, jossa markkinatilanteiden epävarmuuden vuoksi varastoidaan pippureita vuoden tarpeeksi.
Van Dyke Brooke
Van Dyke Brooke (oik. Duncan Stewart McKerrow; 22. kesäkuuta 1859 Detroit, Michigan – 17. syyskuuta 1921 Saratoga Springs, New York) oli yhdysvaltalainen, merkittävä varhaisten mykkäelokuvien elokuvaohjaaja, näyttelijä ja käsikirjoittaja New Yorkissa 1900- ja 1910-luvuilla.
Elämä ja ura
49-vuotias Van Dyke Brooke aloitti elokuvaohjaajan- ja käsikirjoittajanuransa Vitagraph Studiosilla New Yorkissa vuonna 1908. Hän oli toiminut aiemmat vuosikymmenet arvostettuna näyttelijänä Detroitin teatterinäyttämöillä. Van Dyke teki ensiesiintymisensä elokuvissa vuonna 1909 ilmestyneessä His First Girl -lyhytelokuvassa. Van Dyken ensimmäinen ohjaustyö oli The Reprieve: An Episode in the Life of Abraham Lincoln (1908). Hänestä tuli pian Vitagraphin kuuluisimpia ja arvostetuimpia ohjaajia.
Van Dyke Brooke kuoli 62-vuotiaana Saratoga Springsin kaupungissa New Yorkissa 17. syyskuuta vuonna 1921. Hänet haudattiin Elmwoodin hautausmaalle kotikaupunkiinsa Detroitiin.
Antti Vuorenrinne
Antti Tapio Vuorenrinne (s. 9. marraskuuta 1953 Tampere) on suomalainen journalisti, joka toimi usean eri sosiaalidemokraattisen lehden päätoimittajana.
Antti Vuorenrinne syntyi varatuomari Veikko Vuorenrinteen ja Airi Annikki Hyötyläisen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1980 on Teija Maarit Kuure. Vuorenrinne tuli ylioppilaaksi 1973 ja valmistui filosofian maisteriksi 1981. Hän oli Työväen Sivistysliiton alueopintosihteeri 1981–1986 ja Pohjolan Työn päätoimittaja 1986–1989. Turun Päivälehden päätoimittajaksi hänet nimitettiin vuonna 1989. Vuorenrinteellä oli myös useita alansa luottamustehtäviä, kuten SONK:n puheenjohtajuus 1979–1980. Kun Turun Päivälehti ja Demari fuusioitiin vuonna 2001, Vuorenrinne tuli Uutispäivä Demarin uutispäätoimittajaksi. Demokraatiksi nimensä vaihtaneen Uutispäivä Demarin vastaavana päätoimittajana hän työskenteli 2013–2015.
The Godfather
The Godfather: The Game on Electronic Artsin vuonna julkaisema avoimeen maailmaan sijoittuva toimintapeli. Peli perustuu perustuu vuoden 1972 Kummisetä-elokuvaan. Peli hyödyntää vahvasti Grand Theft Auton formaattia, ja samankaltaisuuksia löytyy myös Mafiaan.
Pelissä esiintyvät useat elokuvista tutut hahmot, joille heidän oikeat näyttelijänsä ovat lainanneet äänensä. Myös Marlon Brando lainasi äänensä Don Vitolle, vaikka kuoli noin kaksi vuotta ennen pelin julkaisua. Al Pacino ei voinut antaa ääntään Michael Corleonelle pitkäaikaisen tupakanpolttamisensa vuoksi.
Pelille on julkaistu vuonna 2009 jatko-osa The Godfather II.
Kritiikki
Peli sai kritiikkiä muun muassa elokuvatrilogian ohjaajalta Francis Ford Coppolalta, joka ei hyväksynyt pelin julkaisua väittäen, että EA teki rahaa hänen työllään.
Vastaanotto
GameSpot antoi pelille arvosanan 8.1/10 arvostelussaan.
Rachel Dolezal
pienoiskuva|Rachel Dolezal vuonna 2015. Rachel Anne Dolezal (s. 12. marraskuuta 1977) on yhdysvaltalainen kansalaisoikeusaktivisti ja African-American studies -opettaja. Hän on vaihtanut viralliseksi nimekseen Nkechi Amare Diallo, mutta kertonut käyttävänsä vanhaa nimeään julkisuudessa. Dolezal oli National Association for the Advancement of Colored People -järjestön paikallisjohtaja Spokanessa Washingtonin osavaltiossa, mutta joutui eroamaan kesäkuussa 2015 häneen kohdistuneen skandaalin vuoksi.
Dolezal nousi julkisuuteen kesäkuussa 2015, kun hän kertoi itseensä kohdistuneen rasismia ja uhkauksia. Pian tämän jälkeen Dolezalin vanhemmat antoivat haastattelun, jossa he kertoivat tyttärensä olevan valkoinen ja esiintyneen afrikkalais-amerikkalaisena. Perheen taustat ovat Saksassa ja Tšekissä.
Dolezal kasvoi Montanassa. Hänen ollessaan teini-ikäinen perhe adoptoi neljä mustaa lasta. Hänen vanhempansa Larry ja Ruthanne ovat fundamentalistikristittyjä. Valmistuttuaan high schoolista Dolezal meni Belhaven Collegeen Mississipissä, jossa hänen ystäväpiiriinsä kuului lähinnä afrikkalais-amerikkalaisia. Myöhemmin hän suoritti taiteen masterin tutkinnon Howard Universitylta Washington D.C:stä. Dolezal sai täyden stipendin mustien Howard Universitylle tutkintoaan varten afrikkalais-amerikkalaisen taiteen portfolionsa ja puhelinhaastattelujen perusteella. Hänen sanottiin "kuulostaneen mustalta" puhelimessa. Yliopisto tajusi tehneensä virheen ja peruutti Dolezalin stipendin ensimmäisen vuoden lopussa. Tuolloin hän haastoi yliopiston oikeuteen sukupuolisyrjinnän ja rotusyrjinnän perusteella – koska oli valkoinen. Dolezal meni myös naimisiin afrikkalais-amerikkalaisen miehen kanssa, josta hän myöhemmin erosi. Vanhempien mukaan Dolezal alkoi muuttaa ulkonäköään avioeronsa jälkeen noin 2004.
Hän työskenteli ihmisoikeusinstituutissa Coeur d’Alenessa Idahossa lähellä Spokanea vuoteen 2010. Dolezal työskenteli myös osa-aikaisesti Eastern Washington Universityssa, jossa hän opetti mustien historiaa ja afrikkalais-amerikkalaisten kulttuuria. Spokanessa Dolezal osallistui Black Lives Matter -liikkeen protesteihin ja NAACP:n toimintaan.
Paljastusten jälkeen Dolezal menetti työpaikkansa ja joutui elättämään perhettään ruokakupongeilla. Sosiaaliavustuksilla eläessään Dolezal oli kuitenkin samaan aikaan pannut pankkitililleen 84 000 dollaria varoja, jotka oli saanut ilmeisesti kirjansa myynnistä ja televisioesiintymisistä. Hän päätyi syyskuussa 2018 oikeuteen avustusten väärinkäytöstä. Sovittelussa hänet tuomittiin menettämään saamansa edut ja 120 tunnin yhteiskuntapalveluun.
Myöhemmissäkin haastatteluissa Dolezal on sanonut olevansa musta.
Reaktiot
Afrikkalais-amerikkalaiset ovat syyttäneet Dolezalin syyllistyneen "blackfaceen", pahimpaan mahdolliseen kulttuurisen omimisen muotoon. Hänen väitettiin vieneen mustilta heille kuuluvia paikkoja.
Dolezalin tapaus tuli ilmi samoihin aikoihin kun Caitlyn Jenner ilmoitti olevansa nainen ja sai suurta huomiota ja hyväksyntää mediassa. Dolezalia on siksi pidetty esimerkkinä transrotuisuudesta, vaikka hänet on tuomittu laajasti, eikä rotua ole pidetty mahdollisena muuttaa, kuten sukupuolen muuttamista pidetään mahdollisena.
Hiljainen amerikkalainen
Hiljainen amerikkalainen on brittiläisen kirjailija Graham Greenen romaani vuodelta 1955. Romaanin tapahtumat sijoittuvat Vietnamiin, hetkeä ennen Ranskan siirtomaavallan päättymistä.
Romaanin pohjalta on tehty elokuva kahdesti. Ensimmäinen elokuvaversio valmistui vuonna 1958, ja sen on ohjannut Joseph L. Mankiewicz. Phillip Noycen ohjaama toinen versio valmistui vuonna 2002.
Holland-luokka (ulkovartiolaiva)
Holland-luokka on Alankomaiden kuninkaallisen laivaston neljän ulkovartiolaivan muodostama alusluokka.
Tromp-luokka (risteilijä)
Tromp-luokka oli Alankomaiden Kuninkaallisen laivaston kahden aluksen muodostama risteilijäluokka. Alukset palvelivat toisessa maailmansodassa Britannian Kuninkaallisen laivaston alaisuudessa.
Helsingin yleiskaava
Helsingin yleiskaava on Helsingin kaupunkirakenteen kehittämiseksi tehty pitkän aikavälin maankäytön suunnitelma, joka ohjaa asemakaavoitusta. Nykyinen voimassa oleva yleiskaava on hyväksytty vuonna 2006. Helsingissä on laadittu uusia yleiskaavoja noin kymmenen vuoden välein. Tällä hetkellä on valmisteilla yleiskaavaehdotus, josta on tavoitteena päättää Helsingin kaupunginvaltuustossa viimeistään vuonna 2016.
Tromp-luokka (risteilijä)
Alusluokka luokiteltiin alun perin hävittäjälaivueiden johtoaluksiksi vuoden 1931 laivastosuunnitelmassa, koska risteilijähankinnan esittamistä ei pidetty poliittisesti tarkoituksenmukaisena.
Helsingin yleiskaava
Historia
Vuonna 1932 luotiin yleiskaavasuunnitelma, jota kutsuttiin yleisasemakaavaksi. Vuoden 1960 yleiskaava oli ensimmäinen koko kaupungin kattanut yleiskaava, ja sen valmistelu oli aloitettiin jo vuonna 1953. Kaavassa merkittävää olivat suunnitelmat esikaupunkien varalle, sillä asumiselle piti löytää uusia laajoja alueita. Uusia asuinalueita osoitettiin muun muassa Pihlajamäkeen, Konalaan, Myllypuroon ja Kontulaan. Malmista, Munkkivuoresta ja Vartiokylästä suunniteltiin isompia aluekeskuksia.
Vuonna 1970 julkistettu yleiskaavaehdotus ennusti Helsingin väkiluvun kasvavan 600 000:een vuoteen 1980 mennessä. Kaupungin väkiluku alkoi kuitenkin laskea 1970-luvun alussa. Kantakaupungin asuntoja muutettiin toimistoiksi ja asukasmäärä alueella väheni. Julkisuudessa alettiin puhua piilokonttoreista, joita pyöritettiin asunnoista. Vuonna 1976 yleiskaavaa täydennettiin osayleiskaavalla, jossa määriteltiin korttelit, joissa liike-, toimisto-, teollisuus- ja varastorakentaminen ja asuntojen muuttaminen toimistoiksi oli kielletty.
Seuraava yleiskaava julkaistiin vasta vuonna 1992. Siinä esitettiin muun muassa sataman rakentamista Vuosaareen. Vuoden 2002 yleiskaava kattoi kaikki satamilta vapautuvat alueet, kuten Kruunuvuorenrannan, Kalasataman ja Jätkäsaaren.
Yleiskaava 2050
Tällä hetkellä on valmisteilla yleiskaavaehdotus, josta on tavoitteena päättää Helsingin kaupunginvaltuustossa viimeistään vuonna 2016. Lähtökohtana on väestöennuste, jonka mukaan Helsingissä asuu vuonna 2050 noin 860 000 asukasta.