cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Katy Perry: Part of Me
Katy Perry: Part of Me (mainostettiin nimellä Katy Perry: Part of Me 3D) on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut 3D omaelämänkerrallinen dokumentti yhdysvaltalaislaulaja Katy Perrystä. Sen ohjasivat Dan Cutforth sekä Jane Lipsitz ja se julkaistiin Yhdysvalloissa, Kanadassa, Isossa-Britanniassa ja Irlannissa 5. heinäkuuta 2012. Elokuva sai pääosin positiivisen vastaanoton kriitikoilta, Rotten Tomatoesin kokoomien 85 arvostelun keskiarvon ollessa 78/100 sekä Metacriticin 24 arvostelun keskiarvon ollessa 57/100. Ensi-iltaviikonloppunaan elokuva keräsi Yhdysvaltain ja Kanadan yhteensä 2 730 elokuvateatterissa 7 138 266 dollarin lipputulot.
Idänkirkupöllönen
Idänkirkupöllönen (Megascops asio, aiemmin Otus asio) on pieni pöllöihin kuuluva lintu. Sitä tavataan melko yleisenä Kanadassa, Meksikossa ja itäisessä Yhdysvalloissa.
Suomi-rock ’86
Suomi-rock ’86 on Poko Rekordsin julkaiseman Suomi-rock -kokoelmalevysarjan yhdeksäs osa. Se julkaistiin 26.9.1994. Kokoelma sisältää suomirock-hittejä vuodelta 1986.
Idänkirkupöllönen
Kuvaus
160 px|left|pienoiskuva| [[John James Audubon|Audubonin piirros idänkirkupöllösestä.]] Aikuisen linnun koko on 16–25 cm ja se painaa 121–244 grammaa. Höyhenpuku on joko ruosteenruskea- tai tummanharmaakuvioinen ja alapuoli on juovikas. Kirkupöllöistä se on keskikokoinen. Se on tukeva, lyhytpyrstöinen ja leveäsiipinen. Pää on suuri ja pyöreä, ja korvatupsut ovat kookkaat, silmät keltaiset ja nokka kellertävä. Ruosteenruskeat linnut ovat yleisempiä etelämpänä. Värivariantit voivat pariutua keskenään. Länsi-Kanadassa ja Yhdysvaltojen keskiosien pohjoisosissa esiintyy myös vaaleanharmaata muotoa.
Pesintä
Pesimisalue on itäisessä Pohjois-Amerikassa lehti- tai sekametsä. Yleensä ne pesivät kerran vuodessa, ja pesä on puun kolossa, joko luontaisessa tai tikan tekemässä, ja ne käyttävät myös pönttöjä. Lintu ei varsinaisesti rakenna pesää vaan naaras laskee munat suoraan karva- tai höyhenkerrokselle, joka on jäänyt aiemmasta aterioinnista pesäkolon pohjalle. Pesivä pari palaa usein samalle paikalle vuosi vuoden jälkeen.
Lintu munii joka toinen päivä, ja hautominen alkaa ensimmäisen munan muninnan jälkeen. Haudonta-aika on noin 26 päivää, ja pesäpoikasaika noin 31 päivää. Hautominen on pääasiassa naaraan vastuulla, mutta koiras auttaa. Koiras hankkii pääosan ravinnosa, kun naaras hoitaa poikasia, ja kokoaa ravintoa jo varhaisesta vaiheesta. Idänkirkupöllöt tuottavat yhden poikueen, mutta jos poikue tuhoutuu, se voi uusia pesinnän. Poikasten ollessa pieniä naaras pilkkoo ravinnon.
Käyttäytyminen
Lintu on yksinomaan yölintu, ja päiväsaikaa se oleilee koloissa tai puun rungon vieressä. Ne ovat melko yleisiä, ja niitä näkee usein asuinalueilla. Vaikka niitä ei yleensä huomaa, niiden äänen kuulee usein yöllä, etenkin keväällä pesimäaikaan. Nimestään huolimatta tämä pöllö ei, kuten eivät useimmat muutkaan ”kirkupöllöt”, varsinaisesta päästä kirkuvaa ääntä. Sen ääni on mieleen jäävä tremolo, aleneva hirnahtava ääni.
Kuolleisuus
Vaikka idänkirkupöllö voi vankeudessa elää yli 20-vuotiaaksi, luonnossa se tuskin koskaan elää niin pitkään. Nuorten ja pesäpoikasten kuolleisuus voi olla jopa 70 % (aikuisilla huomattavasti vähemmän). Saaliiksi joutuminen on yleinen kuolinsyy. Yleisiä saalistajia ovat minkit, näädät, haisunäädät, pesukarhut, käärmeet ja varislinnut. Aikuisia jää vain harvoin muiden eläinten saaliiksi, mutta joskus suuremmat lajit voivat saalistaa niitä, koska niillä on samat aktiivisuusajat.
Elinpiiri
Idänkirkupöllösen elinpiiriä ovat avoimet sekametsät, lehtimetsät, puistot, metsäiset esikaupunkialueet, jokien ja kosteikkojen rantametsät (etenkin kuivemmilla seuduilla), vanhat puutarhat, ja metsät lähellä soita, niittyjä ja peltoja. Ne pyrkivät välttämään seutuja, jossa on suurempia pöllöjä, etenkin amerikanhuuhkajia.
Ravinto ja saalistus
Idänkirkupöllön kuulo on niin terävä, että se voi paikantaa nisäkkäitä paksun kasvuston tai lumen alta. Sen korvat ovat päässä epäsymmetrisesti, jolloin se voi hyödyntää korviin kuulohavaintojen erilaisuutta suunnatessaan kohti saalista. Lisäksi sen lentäessään käyttämien sulkien kärjet ovat sahalaitaiset. Se vaimentaa siiveniskujen ääntä sen lentäessä, niin että se pääsee hiljaa saaliin kimppuun.
Sen ravintona on pääosan vuodesta suuret hyönteiset, ja yleensä yli puolet ravinnosta on selkärangattomia. Sen säännöllisesti syömiä hyönteisiä ovat kovakuoriaiset, koit, sirkat, heinäsirkat ja laulukaskaat. Se saalistaa myös rapuja, etanoita, hämähäkkejä, kastematoja, skorpioneja ja tuhatjalkaisia. Säännöllistä saalista ovat piennisäkkäät päästäisistä jäniksiin, ja talviaikaan ne ovat sen pääasiallista ravintoa. Nisäkkäistä 67 % on pieniä jyrsijöitä, kuten hiiriä ja rottia, mutta myös oravia. Linnuista se saalistaa tiaisia, varpusia ja kerttuja, ja ne saa saalistaa yleensä suoraan oksalta tai öisillä retkillään. Joskus se saalistaa myös suurempia lintuja, kuten kyyhkyjä, viiriäisiä ja jopa röyhelöpyitä, jotka ovat sitä itseään suurempia. Satunnaisesti sen saaliiksi jää pikkukaloja, pieniä käärmeitä, liskoja, pieniä kilpikonnia, pieniä sammakoita, rupikonnia ja salamantereita. Niiden on nähty kalastavan talvisista avannoista.
Loiset
Lajin vaivana ovat muutamat loiset, kuten Plasmodium elongatum, Plasmodium forresteri ja Plasmodium gundersi.
Alalajit
Sillä tiedetään olevan viisi alalajia:
Populaarikulttuurissa
Elokuvassa Serkkuni Vinny, jonka pääosia näyttelevät Joe Pesci ja Marisa Tomei, on kohtaus, jossa on idänkirkupöllönen. Siinä lintu häiritsee päähenkilöiden unta huudollaan. Ääni ei ole realistinen vaan kovaäänistä, karkeaa ”kirkumista”.
Hanna Marjut Marttila
Hanna Marjut Marttila (5. lokakuuta 1961 Naantali – 26. lokakuuta 2019 ) oli suomalainen kirjailija. Hän julkaisi kirjoja sekä nuorille että aikuisille.
Marttilan esikoisteos oli nuortenromaani Ikuisesti snadi, joka ilmestyi vuonna 1992. Hänen toinen romaaninsa Tulikirja (1998) oli ilmestymisvuonnaan Finlandia Junior -palkintoehdokas. Siitä on tehty myös elokuva Koti-ikävä (2005). Marttilan kolmas nuortenromaani Filmi poikki! oli Finlandia Junior -ehdokas vuonna 2007. Teos ilmestyi myös ranskaksi vuonna 2009 ollen ensimmäinen Ranskassa ilmestynyt suomalainen nuortenromaani. Se on käännetty myös tanskaksi, saksaksi ja serbiaksi, ja sen käännösoikeudet on myyty myös Unkariin. Vuonna 2007 Marttila sai Kaarina Helakisa -palkinnon.
Vuonna 2002 ilmestyi Marttilan romaani Kertoi tuleensa petetyksi, joka oli Runeberg-palkintoehdokas.
Muut
Lähde
Kuoppanummen koulukeskus
Kuoppanummen koulukeskus on Vihdin Nummelassa sijaitseva yhtenäiskoulu, joka avattiin syksyllä 2004. Koulukeskuksessa on oppijoita aina pienistä päiväkotilapsista yläluokkalaisiin asti, kaikkiaan lähes 750. Henkilökuntaa talossa on 140. Rehtorina toimii Markku Tolvanen.
Caratacus
thumb|pysty=1.25|Caratacus keisari Claudiuksen edessä, [[Henry Fuselin historiamaalaukseen perustuva kaiverrus vuodelta 1792.]] Caratacus (myös Caractacus tai Caradoc) oli catuvellaunien heimoon kuulunut päällikkö tai kuningas, joka johti britannien vastarintaa Britannian roomalaisvalloituksen aikana vuosina 43–50.
Elämä
Caratacuksen isä oli kuningas Cunobelinos, jonka kuoltua vuoden 40 aikoihin valtakunta ilmeisesti jaettiin Caratacuksen ja hänen veljensä Togodumnuksen kesken. Kolmas veli Amminus pakeni mannermaalle. Caratacus kuului catuvellauneihin, mutta hän hallitsi nykyisessä eteläisessä Englannissa suurta aluetta, jolla eli myös muita heimoja, kuten trinovantit, nykyisen Hampshiren alueella asuneet atrebaatit ja mahdollisesti myös Gloucestershiren dobunnit. Caratacus lienee ollut jollain lailla Rooman valtakunnan vaikutuksen alainen, sillä hänen lyöttämissään kolikoissa on roomalaisia kuva-aiheita.
Roomalaisten aloitettua Ison-Britannian valloituksen keisari Claudiuksen aikana vuonna 43 Caratacus johti paikallisväestön vastarintaa aluksi yhdessä Togodumnuksen kanssa. He kärsivät tappion Aulus Plautiuksen komentamille roomalaisille Medwayn taistelussa lähellä nykyistä Rochesteria. Toisen tulkinnan mukaan Togodumnus olisi sama henkilö kuin Rooman liittolainen Togidubnus, jolloin hän olisikin taistellut roomalaisten puolella Caratacusta vastaan ja kyse olisi saattanut olla roomalaisten sekaantumisesta veljesten perimyskiistaan. Yleisemmän käsityksen mukaan Togodumnus kuoli hieman myöhemmin Thamesin luona käydyn taistelun jälkeen, minkä jälkeen useat Britannian heimot antautuivat.
Caratacus jatkoi taistelua yhä syvemmälle sisämaahan eteneviä Plautiuksen joukkoja vastaan vuosina 43–47 ja vetäytyi lopulta eteläiseen Walesiin. Kun Publius Ostorius Scapulan komentamat roomalaiset vuonna 48 etenivät sinnekin, Caratacus asettui johtamaan alueella asuneiden siluurien vastarintaa, saavuttaen aluksi menestystä sissisodallaan. Roomalaisten vahvistettua asemiaan hän perääntyi Walesin keskiosiin järjestämään vastarintaa ordovikien parissa. Caratacus kärsi lopullisen tappionsa Scapulalle vuonna 50 käytyään avoimeen taisteluun itse valitsemassaan paikassa. Taistelu käytiin jossain ordovikien alueella, mahdollisesti nykyisen Caerswsin lähellä.
Kirje Titukselle
Kirje Titukselle eli Tituskirje on yksi Uuden testamentin kirjeistä. Perinteisen näkemyksen mukaan sen on kirjoittanut apostoli Paavali työtoverilleen, apostoli Titukselle. Nykytutkimuksen mukaan kirje on todennäköisesti kirjoitettu toisen vuosisadan ensimmäisellä puoliskolla.
Matilda (Toscanan kreivitär)
250px|thumb|Toscanan kreivitär Matilda Toscanan kreivitär Matilda (1046 – 24. heinäkuuta 1114) oli investituurariidan aikana paavi Gregorius VII:n pääasiallinen tukija Italiassa ja yksi harvoista keskiajan naisista, jotka muistetaan heidän sotilaallisista saavutuksistaan. Häntä kutsutaan myös Canossan Matildaksi suvun Canossassa sijainneen linnan mukaan.
Caratacus
Elämä
Tappionsa jälkeen Caratacus pakeni pohjoiseen briganttien heimon turviin, mutta briganttien kuningatar Cartimandua luovutti hänet roomalaisille. Hänen perheensä oli jäänyt jo aiemmin roomalaisten vangiksi. Caratacus perheineen vietiin Roomaan, jossa heitä esiteltiin Claudiuksen triumfikulkueessa. Tämän jälkeen Caratacus oli tarkoitus teloittaa, mutta keisari Claudius armahti hänet. Historioitsija Tacituksen mukaan Caratacus kieltäytyi anomasta armoa, mutta piti sen sijaan puheen, jossa hän sanoi, että teloitettuna hänet unohdettaisiin mutta armahdettuna hänet muistettaisiin ikuisesti esimerkkinä keisarin lempeydestä. Liikuttava puhe vetosi Claudiukseen, tosin sen sisältö lienee Tacituksen omaa sepitettä. Caratacus eli loppuelämänsä Roomassa.
Kirje Titukselle
Kirje on yksi kolmesta niin kutsutusta pastoraalikirjeestä, ja perinteisen näkymyksen mukaan yksi neljästä Paavalin yksityishenkilöille lähettämästä kirjeestä.
Historia
Perinteisen näkemyksen mukaan Paavali on kirjoittanut kirjeen. Tämä näkemys oli vallalla antiikin ajalta lähtien. Kirje olisi kirjoitettu sen jälkeen, kun Paavali oli käynyt Kreetalla. Tämä ei kuitenkaan voi olla sama käynti, josta puhutaan Apostolien teoissa, koska tällöin Paavali oli vangittuna matkalla Roomaan, ja vankeus kesti kaksi vuotta. Näin Paavalin on oletettu vapautumisensa jälkeen matkustaneen takaisin Vähään-Aasiaan, kulkien matkalla Kreetan kautta. Tämän jälkeen hän olisi jatkanut Efesokseen ja myöhemmin Makedoniaan. Siellä hän kirjoitti Ensimmäisen kirjeen Timoteukselle. Sen jälkeen hän jatkoi Nikopoliihin, joka mainitaan kirjeen lopetuksessa. Kirje olisi kirjoitettu siellä noin vuonna 63–64.
Matilda (Toscanan kreivitär)
Hänen isänsä, Bonifatius, oli Toscanan markiisi ja Reggion, Modenan, Mantuan, Brescian ja Ferraran ruhtinas. Hän omisti siis suuria maa-alueita Apenniinien niemimaan molemmilla puolilla, mutta pääasiassa sen länsipuolella. Hänen äitinsä oli Beatrix Lothringenilainen, Ylä-Lothringenin Fredrik II:n ja Matilda Svaabialaisen tytär.
Kirje Titukselle
Historia
Lähes kaikki apologistit, myös perinteistä näkemystä edustavat, ovat kuitenkin sitä mieltä, että pastoraalikirjeiden lopetukset eivät ole autenttisia. Nykytutkijoiden yleisen näkemyksen mukaan kirje on muiden pastoraalikirjeiden tapaan kirjoitettu vasta toisella vuosisadalla.
Matilda (Toscanan kreivitär)
Matilda oli vanhempiensa nuorin lapsi, mutta hänen isänsä murhattiin 1052 ja hänen vanhempi siskonsa ja veljensä kuolivat pian tämän jälkeen, jolloin Matildasta tuli isänsä perillinen hänen äitinsä toimiessaan huoltajana. Suojellakseen tyttärensä perintöä Beatrix meni uudelleen naimisiin serkkunsa Gottfried III:n kanssa. Gottfried oli ollut Lothringenin herttua ennen kuin kapinoi keisari Henrik III:ta vastaan.
Kirje Titukselle
Sisältö
Kirje olisi kirjoitettu samaan aikaan kuin Ensimmäinen kirje Timoteukselle, joka muistuttaa kirjettä monin paikoin. Kummatkin kirjeet on kirjoitettu seurakunnalle, jota kirjoittaja on aiemmin opettanut, mutta jota ohjataan enää lähinnä kirjeiden välityksellä. Kummatkin kirjeet antavat ohjeita ja asettavat vaatimuksia seurakunnan paimenen tehtävässä oleville henkilöille. Sekä Timoteusta että Titusta myös varoitetaan samalla tavalla vääristä opetuksista.
Kirje sisältää kreikkalaisen runoilija Epimenideen runosta Kretika seuraavan lainauksen kreetalaisten petollisuudesta ja opillisesta eksytyksestä: ”Petturi Kreetan mies, peto ilkeä, ahne ja laiska” (Tit. 1:12). Raamattu ei kovin usein siteeraa itsensä ulkopuolisia lähteitä, joten kyseessä on huomionarvoinen poikkeustapaus. (Katso lisää: Epimenides Raamatussa.)
Matilda (Toscanan kreivitär)
Matildan perhe otti voimakkaasti osaa peräkkäisiin kiisteltyihin paavin valintoihin 1000-luvun loppupuolella. Matildan isäpuolen veli Fredrikistä tuli paavi Stefanus X ja kaksi seuraavaa paavia, Nikolaus II ja Aleksanteri II, olivat Toscanan piispoja. Matildan vanhemmat suojelivat paaveja ja taistelivat vastapaaveja vastaan. Joidenkin tarinoiden mukaan nuori Matilda otti itse osaa taisteluihin, mutta tätä tukevia todisteita ei ole.
Näihin aikoihin Matilda meni naimisiin velipuolensa Gottfried IV:n kanssa, joka oli Gottfried III:n poika tämän ensimmäisestä avioliitosta. Aviopari kasvoi erilleen Gottfried III:n kuoltua 1069 ja Gottfried IV palasi Saksaan, jossa hänestä tuli Ala-Lothringenin ruhtinas.
Sekä Matildan äiti että aviomies kuolivat vuonna 1076, jolloin hän jäi yksin hallitsemaan perintömaita Italiassa ja Lothringenissa. Samalla Gregorius VII:n ja Saksan kuningas Henrik IV:n konflikti oli huipussaan. Paavi oli julistanut Henrikin pannaan, mikä heikensi Henrikin tukea Saksassa ja pakotti hänet talvella 1077 tulemaan Canossaan osoittamaan katumusta Matildan suvun linnassa suojaa pitävälle paaville.
Kuuluisa kohtaaminen ei ratkaissut asioita pitkäksi aikaa. Vuonna 1080 Henrik julistettiin taas pannaan ja seuraavana vuonna hän taas ylitti sotilaineen Alpit tarkoituksenaan saada paavi perumaan kirkonkirous ja kruunaamaan hänet keisariksi — tai vaihtaa paavi johonkuhun yhteistyöhaluisempaan.
Matilda hallitsi kaikkia läntisiä kulkureittejä Apenniineilla, mikä pakotti Henrikin kulkemaan Roomaan Ravennan kautta. Vaikka reitti tätä kautta oli avoin, hänen olisi ollut vaikeaa ottaa Rooma haltuunsa kun selustassa oli vihamielisiä joukkoja. Henrikin liittolaiset löivät Matildan Voltassa (lähellä Modenaa) lokakuussa 1080 ja joulukuussa Toscanan pääkaupungin Luccan asukkaat nousivat kapinaan ja ajoivat Matildan liittolaisen piispa Anselmin pakoon. Vuonna 1081 Matilda kärsi lisää tappioita ja Henrik syrjäytti hänet muodollisesti heinäkuussa. Matilda ei luovuttanut vastarintaa ja hänelle jäi vielä merkittävästi omia maita.
Kun Henrik oli saanut Rooman haltuunsa hän valitsi paaviksi vastapaavi Klemens III:n, joka kruunasi Henrikin keisariksi. Tämän jälkeen hän palasi Saksaan ja jätti liittolaistensa huoleksi vallan viemisen Matildalta. Nämä yritykset karahtivat karille, kun Matilda voitti heidät Sobarassa (lähellä Modenaa) 2. heinäkuuta 1084. Gregorius kuoli vuonna 1085, minkä jälkeen Matildan joukot taistelivat uuden paavin, Victor III:n tueksi.
Vuoden 1090 tienoilla Matilda meni uusiin naimisiin Baijerin Welf V:n kanssa. Tämän vuoksi Henrikin oli palattava Italiaan, jossa hän ajoi Matildan vuorille, mutta hän joutui taas nöyrtymään Canossassa taistelukentällä lokakuussa 1082, ja hän menetti lopullisesti vaikutusvaltaansa Italiassa.
Matildan kuolema kihtiin vuonna 1114 merkitsi yhden aikakauden loppua Italian politiikassa. Hänellä ei ollut perillisiä ja hän jätti maansa paaville. Tämän jälkeen Pohjois-Italiassa siirryttiin kaupunkivaltioiden aikakauteen.
1600-luvulla Matildan ruumis siirrettiin Vatikaaniin, jossa se lepää Pyhän Pietarin Basilikassa.
Paranneltu Fujitan asteikko
Paranneltua Fujitan asteikkoa (Enhanced Fujita Scale) käytetään nykyään Yhdysvalloissa, kun analysoidaan tornadojen aiheuttamia tuhoja. Tämä asteikko on paljon tarkempi kuin edellinen Fujitan asteikko, ja se otettiin käyttöön 1. helmikuuta 2007.
Elias Westerberg
Elias Westerberg (ent. Härkönen) on suomalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi Ylen sarjasta Sekasin, jossa hän näytteli yhtä päähenkilöistä, Papillonia. Westerberg opiskelee tällä hetkellä Laajasalon opistossa näyttelijäntyötä. Westerberg kirjoitti Helsingin Uuden yhteiskoulun lukiosta ylioppilaaksi keväällä 2014.
Perhe
Elias Westerberg on yksi näyttelijä-käsikirjoittaja-ohjaaja Paavo Westerbergin viidestä lapsesta. Hänen veljensä Joel Härkönen opiskelee Teatterikorkeakoulun ohjaajakoulutuksessa.
Achdé
thumb|Achdé Tampere kuplii -sarjakuvafestivaaleilla 31. maaliskuuta 2007. Hervé Darmenton (s. 30. heinäkuuta 1961, Lyon, Ranska) on ranskalainen sarjakuvapiirtäjä. Hervén taiteilijanimi Achdé juontuu hänen nimikirjaimistaan HD, jotka ääntyvät ranskan kielellä "ach dé". Vuodesta 2003 Achdé on piirtänyt Lucky Luke -sarjakuvaa, jonka alkuperäinen tekijä Morris (Maurice de Bévère) kuoli heinäkuussa 2001. Häneltä on ilmestynyt suomeksi seitsemän Lucky Luke -albumia, Ranskalainen kokki vuonna 2003, Kaunis Quebec vuonna 2004, Köysi kaulalla vuonna 2006, Mies Washingtonista vuonna 2009, Lucky Luke kohtaa Pinkertonin vuonna 2010, Cowboyn Oppipoika 2012 sekä Yksinäinen Ratsastaja 2013. Ennen Lucky Luken piirtämisen aloittamista Achdéa ei liiemmin tunnettu Ranskan ulkopuolella, vaikka häneltä oli ilmestynyt aikaisemmin jo yli 20 sarjakuva-albumia, mm. huumoripitoista albumisarjaa CRS=Détresse.
Krameria erecta
Krameria erecta on ratanioiden (Krameria) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on pensasmainen ja kuivuutta kestävä laji, jota kasvaa luontaisena Pohjois-Amerikan länsiosisssa. Lajia kasvaa kreosoottipensaiden muodostamissa pensaikoissa sekä joosuanjukkavaltaisilla metsämailla. Laji on kaksikotinen ja kukkii helmi–maaliskuussa.
Grand Prairie
Grand Prairie on kahden kaupungin nimi:
Luikonlahden rautatieasema
Luikonlahden rautatieasema on Kaavin kunnassa Pohjois-Savossa rataosalla  sijaitseva rautatieasema. Liikennepaikalla voidaan järjestää junien kohtaaminen ja kuormataan raakapuuta. Rataosalla kuljetetaan rahtia noin 900 000 tonnia vuodessa.
Luikonlahdessa on ollut 1960-luvun tyylinen parakkirakennus, joka purettiin vuonna 2005. Myös entiselle Luikonlahden kaivokselle johti rata aina vuoteen 2004, jolloin se purettiin.
Turvalaitteena oli varmistuslukko- ja opastinturvalaitos, kunnes se korvattiin kesällä 2003 tietokoneasetinlaitteella. Vakinainen suorituspaikka Luikonlahti ei enää tuolloin ollut, Juankoski oli ainoa koko rataosalla lukuun ottamatta Viinijärveä ja Siilinjärveä.
Raakapuuterminaali
Luikonlahti sijaitsee harvaanasutulla alueella ja sieltä on hyvät tieyhteydet eri suuntiin. Liikennevirasto, Kaavin kunta ja VR Transpoint kaavailevatkin Luikonlahden asemalle raakapuuterminaalia. Raakapuuterminaalihankkeen lähtökohtana on elinkeinoelämän ja metsäteollisuuden tarpeet. Mahdollisen terminaalin kautta arvioidaan kuljetettavan raakapuuta vuosittain noin 300 000 - 400 000 tonnia. Puuta tultaisiin keräämään Luikonlahteen noin 100 kilometrin säteeltä suunnitellusta terminaalista.
Raakapuuterminaali lisäisi rekkaliikennettä Luikonlahdessa. Lisäys olisi 20 - 30 rekkalastillista vuorokaudessa. Tavarajunia liikennöisi aseman kautta 1 - 2 nykyistä enemmän.
Luikonlahden raakapuuterminaalia kaavaillaan nykyisen radan pohjoispuolelle. Hankesuunnitelmassa on kaksi eri vaihtoehtoa. Pienemmässä vaihtoehdossa lastausraiteen pituus olisi korkeintaan 550 m. Laajemman vaihtoehdon mukaan terminaalissa olisi kaksi kuormausvaihdetta ja raiteiden pituus olisi 650 m. Pienemmän terminaalin hinta-arvio on 4,5 miljoonaa euroa ja laajemman 9 miljoonaa euroa.
Liikenne- ja viestintävirasto on hyväksynyt Luikonlahden raakapuuterminaalin ja siihen liittyvän ratasuunnitelman vuonna 2019. Tuoreimpien laskelmien mukaan hankkeen kokonaiskustannukset olisivat 16,3 miljoonaa euroa. Toistaiseksi hankkeelle ei ole tiedossa rahoitusta.
Bridgeport
Bridgeport on Yhdysvaltain itärannikolla sijaitsevan Connecticutin osavaltion suurin kaupunki. Sen pinta-ala on 50 km² (vettä 9 km²) ja asukasluku 144 229 (2010).
Historia
Alueella 1800-luvun lopulla alkanut teollistuminen oli nopeaa ja vuoteen 1930 mennessä Bridgeportista oli kasvanut merkittävä teollisuuskeskus. Kaupungin väkiluku kasvoi räjähdysmäisesti vuoteen 1920 asti ja jatkoi hidasta kasvua vielä 1970-luvulle, minkä jälkeen väkiluvun väheneminen alkoi - kaupunkia vaivasi työttömyys, rikollisuus ja teollisuuden saastuttama maaperä.
Väestö
Kaupungin asukkaista 39,2 prosenttia on latinalaisamerikkalaisia, 33,1 prosenttia mustia ja 21,4 prosenttia valkoisia. 81,8 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 33,8 vuotta.
Thaleia (muusa)
thumb|180px|Thaleia (Jean-Marc Nattier, 1739).
Thaleia oli kreikkalaisessa mytologiassa komedian ja paimenrunouden muusa eli runotar. Hänet kuvataan usein komedioissa käytetyn naamion ja paimensauvan kera. Thaleia oli Zeuksen ja Mnemosynen tytär, yhdeksästä muusasta kahdeksas.
Poroeno
Poroeno on Enontekiön ja samalla Suomen käsivarren pohjoisimpia ja ylimpänä viraavia jokia. Se on pohjoisempi Lätäsenon latvahaaroista ja sen valuma-alue on osin Norjan puolella. Valuma-alueeseen kuuluu muun muassa 739 metrin korkeudella merenpinnasta oleva Pihtšosjavri. Itse Poroeno alkaa Porojärvestä, virtaa itäkaakkoon ja saavuttaa Norjan rajan Tenomuotkan kohdalla, vaikkei jokea varsinaisesti rajajoeksi lasketakaan. Itse Lätäsenon katsotaan alkavan kun Poroeno kohtaa lännestä virtaavan Rommaenon. Poroeno on myös kalastuskohde ja siinä on lohikaloja, ainakin harjusta.
Dream Within a Dream Tour
Dream Within a Dream Tour oli yhdysvaltalaisen poplaulajan Britney Spearsin kolmas kiertue, joka alkoi 1. marraskuuta 2001 ja päättyi 28. heinäkuuta 2002. Kiertue oli pääosin Yhdysvalloissa, mutta se kävi myös Japanissa. Kiertue tuotti 43,7 miljoonaa dollaria.
thumb|250px|Spears esittää kiertueen viimeistä kappaletta ”…Baby One More Time”. thumb|250px|Spears esittää ”(You Drive Me) Crazy” -kappalettaan.
Reinius
Reinius on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Kuttamuwan steela
thumb|Kuttamuwan steela. Kuttamuwan steela (myös Katumuwan steela) on Turkin Zincirlistä vuonna 2008 löydetty kivinen steela, joka sisältää samalin kielistä piirtokirjoitusta ja mieshahmoisen kuva-aiheen. Samali on aramean ja foinikian sekamuoto. Steela on ajoitettu 730-luvulle eaa., kuningas Panamuwa II:n hallituskaudelle. Piirtokirjoituksessa mainitaan Kuttamuwa, mutta nimen merkitys ja vokalisaatio ovat epävarmat.
Steela
Kuttamuwan steela, joka tunnetaan myös nimellä Katumuwa, löytyi Turkin Zincirlistä Chicagon Oriental Instituten vuoden 2008 kaivauksissa. Steela löydettiin in situ eli alkuperäiseltä paikaltaan hautakammiosta. Steelan piirtokirjoitus on ajoitettu 730-luvulle eaa., kuningas Panamuwa II:n hallituskaudelle. Kuttamuwa-nimisen virkamiehen piirtokirjoituksen kieli on Samalin alueella käytettyä aramean ja foinikian sekamuotoa (samalin kieli), mutta siinä on havaittu enemmän aramean vaikutusta kuin samalilaisissa kuninkaallisissa piirtokirjoituksissa yleensä. Kuttamuwan steela on tehty basalttikiveen ja nykyisin sitä säilytetään Gaziantepin arkeologisella museolla Turkissa.
Kuttamuwan steelassa on piirtokirjoituksen lisäksi kuva-aihe, jossa mieshahmo istuu valtaistuimella kädessään kohotettu juoma-astia ja toisessa kädessä valtikkaa symboloiva kasvi. Hahmon eteen on asetettu alttari ruoka- ja juomauhreineen. Jälkiä ruokauhreista ja niihin käytetyistä astioista löydettiin myös itse hautakammiosta. Joidenkin tutkijoiden mukaan steelan piirtokirjoituksessa mainitaan sielun ja ruumiin erillisyys toisistaan, mikä voisi olla heettiläisen tai luuvilaisen kulttuurin vaikutusta. Luuvilaisia ovat myös piirtokirjoituksessa mainitut jumalat, toisin kuin muissa Samalin piirtokirjoituksissa.
Tynkä
Sijainti
Tynkä sijaitsee peltomaisemassa Kala- ja Vääräjokien yhtymäkohdassa, noin yhdeksän kilometrin päässä Kalajoen kirkonkylältä kaakkoon.
Kuttamuwan steela
Piirtokirjoitus
Kuttamuwa om anatolialainen nimi, jonka vokalisaatio ja merkitys ovat epävarmat. Toinen ehdotettu vokalisaatio on Katumuwa. Sana ”kammiooni” on syr/d. Sen merkitys on epävarma, mutta kontekstin perusteella se viittaa Kuttamuwan hautaan. Koko piirtokirjoituksessa on r- ja d-kirjainten välillä vaikea tehdä eroa. ”Harpatallille” on kumppanuuteen viittaavaan heettiläiseen harp-vartaloon perustuva ehdotettu lukutapa sanalle on qrpdl. Sanan merkitys on epävarma. Kohdan ”muurien” tulkinta ja jopa sanajako ovat ongelmalliset, sillä tekstissä on vaikea tehdä eroa d- ja r-kirjainten välillä. Sanat on mahdollista lukea lngd/r swr/dn tai lngr/d swr/dn. Termi on käännetty myös ”ruoka-annosten valvojaksi”. Asiayhteyden perusteella sanojen voisi olettaa viittaavan jumaluuden nimeen, mutta sellaista jumaluutta, johon epiteetti sopisi, ei tunneta. Sanat lngd swrn voitaisiin mahdollisesti lukea ”Tyroksen ruhtinaalle”, mikä puolestaan saattaisi viitata Baal-jumalaan. Mielenkiintoinen on huomio, jonka mukaan Kuttamuwan nimen on arveltu tarkoittavan ”vahva kuin muuri”, mikä saattaisi olla jumalepiteetti. Aurinko eli Samas on ainoa piirtokirjoituksessa mainituista jumalista, joka tavataan myös muissa samalilaisissa piirtokirjoituksissa. ”Viinitarhojen” sana krmn tulkinta on epävarma, mutta heettiläisjumala ”viinitarhan Tarhunt” tukee tulkintaa. Kohdan ”hänen Kubaballeen” sanan kbbw tulkinta on epävarma, mutta luultavasti viittaa jumalattaren nimeen. Uusheettiläisissä kuningaskunnissa pääjumalatarta tiedetään palvottaneen Kubaba-nimellä. On mahdollista, että w-kirjain kuuluu nimeen tai on foneettinen komponentti, eikä siten olisi omistusliite. Tässä tapauksessa käännös olisi ”Kubaballe”.
Tynkä
Väestö
Tyngän väestö on suhteellisen nuorta, mistä näkyvimpänä merkkinä on kylän kasvava oppilasmäärä. Tyngän väkiluku oli 852 vuonna 2014.
Elinkeinoelämä
Tyngän kylän suurin tulolähde on maatalous, etenkin perunanviljely sekä lypsykarjan pito. Kylän työllisyystilanne on hyvä; oman kylän yritykset työllistävät osan asukkaista. Tyngällä sijaitsee Tyngän Mylly, jossa on myös kauppa ja asiamiesposti.
Alma
Sana esiintyy myös latinalaisessa sanonnassa Alma mater, jota usein käytetään siitä yliopistosta, jossa henkilö on opiskellut. Espanjassa alma on merkinnyt sielua. Myös portugalin kielessä alma tarkoittaa sielua mutta unkarin kielessä omenaa.
Suomessa nimi Alma on annettu 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä 10 818 henkilölle.
Michael Ironside
Michael Ironside (12. helmikuuta 1950 Toronto, Ontario) on kanadalainen näyttelijä.
Elämäkerta
Ironside varttui Queenin ja Papen alueella. Hänen isänsä työskenteli poliisina ja hänen äitinsä oli kotiäiti kasvattaen Michaelin ja hänen neljä sisarustaan. Michael kävi Ontarion taideopistoa ja työskenteli rakennusalalla ennen näyttelijän ammattiaan.
Ura
Alun perin hän aloitti näyttelemisen vain, koska hän tunsi, että se voisi auttaa häntä kirjailijana. Ironside esiintyi uransa alussa muun muassa elokuvissa Top Gun – lentäjistä parhaat, Total Recall – unohda tai kuole, Highlander 2 – Paluu ja Karate Kid saa seuraajan.
Lordin kuolema
Lordin kuolema on Agatha Christien kirjoittama salapoliisiromaani. Se ilmestyi ensimmäisen kerran Britanniassa Collins Crime Clubin kustantamana ja myöhemmin samana vuonna Yhdysvalloissa Dodd, Mead and Companyn kustantamana nimellä Thirteen at Dinner (”Kolmetoista päivällisellä”). Romaanin päähenkilöitä ovat Hercule Poirot, Arthur Hastings ja ylitarkastaja Japp.
Lordin kuolema ilmestyi suomeksi 1953 WSOY:n kustantamana ja sen suomensi Eila Pennanen.
Juoni
Jane Wilkinson on näyttelijä, jota epäillään aviomiehensä lordi Edgwaren murhasta, jotta voisi avioitua Mertonin herttuan kanssa.
Tapahtumat alkavat, kun Jane pyytää Poirot'ta taivuttelemaan aviomiehensä avioeroon. Kun vastahakoinen Poirot suostuu, Edgware kertoo, että hän on jo suostunut avioeroon ja kirjoittanut kirjeen Janelle. Jane kuitenkin kieltää koskaan saaneensa sellaista kirjettä.
Murhapäivän iltana Jane vierailee Edgwaren luona, ilmoittaa itsensä hovimestarille ja menee aviomiehensä työhuoneeseen. Seuraavana päivänä lordi Lord Edgware löydetään murhattuna ja tarkastaja Japp kertoo Poirot'lle siitä. Aamun sanomalehdestä he kuitenkin lukevat edellisiltaisista kutsuista, jossa Jane Wilkinson oli ollut läsnä.
Kutsujen illallispöydässä istui 13 vierasta. Erästä vieraista mainitsi, että 13 ihmistä pöydässä toisi huonoa onnea sille, joka ensimmäisenä nousisi pöydästä. Jane Wilkinson oli ensimmäinen. Vieraiden joukossa oli kirjailija Donald Ross, joka vietti suuren osa illasta keskustellen Janen kanssa. Poliisi ja Poirot ovat aluksi ymmällään tapauksen takia.
Lordin Edgwaren murhan aamuna näyttelijä Carlotta Adams, joka on tunnettu taitavista imitoinneistaan, löydetään kuolleena barbituraatin yliannostukseen. Hänen tavaroiden joukosta löytyy salaperäinen kultainen rasia, jossa on unilääkettä. Rasiassa on kaiverrus: "D:ltä, Pariisi, marraskuu". Poirot yrittää ratkaista sitä ja järjestelee todisteita.
Pari päivää myöhemmin Jane on toisilla illalliskutsuilla, jossa vieraat keskustelevat Troijan Pariksesta. Jane Wilkinson kuitenkin luulee, että vieraat (heidän joukossaan myös kirjailija Donald Ross) puhuvat kaupungista Ranskassa. Ross ei voi ymmärtää tätä, sillä edellisillä kutsuilla Jane puhui asiantuntemuksella myyttisestä Pariksesta. Ross lähtee soittamaan Poirot'lle kertoakseen löydöstään, mutta ennen kuin hän ehtii sanoa mitään, hänet puukotetaan.
Kirjan lopussa paljastuu, että Jane Wilkinson on murhaaja. Hän oli palkannut Carlotta Adamsin esiintymään Janena kutsuilla sillä aikaa kun hän murhasi lordi Edgwaren. Janen motiivi oli, että Mertonin herttua oli katolinen eikä halunnut naida eronnutta naista. Viimeisessä luvussa Jane kirjoittaa kirjeen Poirot'lle ja kertoo, kuinka hän suoritti murhan.
Kun Janen alibi oli kunnossa, hän ajoi taksilla Edgwaren talolle ja murhasi aviomiehensä. Myöhemmin Jane tapasi Carlottan hotellissa, jossa he kohottivat maljan onnistuneelle tempaukselle. Jane sujautti barbituraattia Carlottan juomaan, mihin Carlotta myöhemmin kuoli. Jane löysi myös Carlottan sisarelleen kirjoittaman kirjeen, jossa Carlotta kertoi avoimesti imitoinnistaan. Jane kuitenkin arveli voivansa hyödyntää kirjettä. Toisen sivun ensimmäinen sana oli 'she' (englannin naispuolinen 'hän'; viittaa Janeen). Jane repäisi pois s:n, joten jäljelle jäi 'he'. (englannin miespuolinen 'hän') (vaikka Poirot aluksi ihmetteli tätä, hän kuitenkin lopulta päätteli, mistä oli kyse). Jane laittoi loput barbituraateista rasiaan, jotta näyttäisi siltä, että Carlotta olisi riippuvainen niistä. Jane tilasi kultaisen rasian viikkoa aikaisemmin, minkä Poirot sai selville kyselemällä kaivertajilta. Hän myös tajusi, että 'Marraskuu' oli vain hämäystä. Jane ei tiennyt, että Carlotta tunsi erittäin hyvin kreikkalaisen mytologian ja keskusteli siksi siitä paljon Donald Rossin kanssa siitä. Toisilla kutsuilla Jane tajusi tehneensä virheen Pariksesta/Pariisista. Hänen täytyi tappaa Donald Ross ennen kuin hän pystyi kertomaan Poirot'lle, että murhaillan Jane ei ollut Jane vaan Carolotta Adams.
Vastaanotto
Times Literary Supplement arvioi kirjaa positiivisesti 21.9.1933 ja totesi, että ”sattumalta kadulla kuultu lausahdus johdatti hänet oikeille jäljille. Kolme tällaista murhaa ovat kuitenkin lähes ylivoimaisia nerokkaimmallekin etsivälle, joten emme kanna kaunaa siitä, että hänellä sattui olemaan onnea.”
Isaac Anderson päätti arvostelunsa The New York Times Book Review:ssa 24.9.1933 sanomalla: "Tarinassa on mitä kutkuttavin arvoitus ja vielä nerokkaampi ratkaisu – kaikki sommiteltu täydellisellä taidolla, kuten vain Agatha Christie osaa."
Robert Barnard: "Käsittelee yhteiskunta-/taidemiljöitä, joita Christie ei tavallisesti käyttänyt: aristokraatteja, näyttelijöitä, seurapiirihenkilöitä ja rikkaita juutalaisia. Antisemitismi on vaimeampaa kuin varhaisissa jännitysromaaneissa, mutta jättää silti ikävän jälkimaun (tämä on viimeinen romaani, jossa se on näin näkyvästi esillä). Muutoin näppärä ja epätavanomainen, ja Hastingsin ja Poirot'n suhdetta ei ole kuvattu niin tylysti kuin tavallisesti."
Viittaukset tositapahtumiin tai paikkoihin
Carlotta Adamsin hahmo perustuu yhdysvaltalaiseen draamataiteilija Ruth Draperiin (1884–1956). Omaelämäkerrassaan Vanha hyvä aikani Christie kertoo, kuinka vaikuttunut hän oli Draperin taidoista : “Ajattelin kuinka taitava hän oli ja kuinka hyviä hänen imitointinsa olivat; kuinka hämmästyttävän hienosti hän saattoi muuntua nalkuttavasta vaimosta katedraalissa polvistuvaan maalaistyttöön. Hänestä sain idean kirjaan Lordin kuolema.” Omaelämäkertaa kirjoittaessaan Christie oli unohtanut, että hän oli käyttänyt Draper-ideaa jo novellissa The Dead Harlequin, joka ilmestyi novellikokoelmassa Herra Quin esittäytyy 1930. Henkilöhahmon nimenä on Aspasia Glen ja hän on murhaajan avustaja eikä uhri.
Lord Edgware Dies (1934)
Romaanin ensimmäisen elokuvaversion ohjasi Henry Edwards 1934 (80 minuuttia, tuottajana Real Art Productions). Se oli Austin Trevorin kolmas Poirot-elokuva (kaksi edellistä olivat Alibi ja Black Coffee, molemmat vuonna 1931)
Thirteen at Dinner (1985)
Vuoden 1985 televisioelokuvassa Poirot'ta esitti Peter Ustinov (hän näytteli kuusi kertaa Poirot'ta). Elokuvan nimenä oli romaanin yhdysvaltalainen nimi Thirteen at Dinner. Faye Dunaway oli kaksoisroolissa Jane Wilkinsonina ja Carlotta Adamsina. Tarina siirrettiin 1930-luvulta nykyaikaan. Tarkastaja Jappin roolissa oli David Suchet, joka myöhemmin esitti menestyksekkäästi Poirot'ta.
Hercule Poirot -televisiosarja (2000)
Carnival Films muokkasi romaanin 120-minuuttiseksi televisioelokuvaksi ja ITV lähetti sen Britanniassa 19.2.2000 Hercule Poirot -televisiosarjan erikoisjaksona.
Käsikirjoitus: Anthony Horowitz
Ohjaaja: Brian Farnham
Näyttelijä:
Suomennokset
Romaanin suomensi Eila Pennanen ja sen kustansi WSOY, jos luettelossa ei ole toisin mainittu. Bibliografian lähteenä on Suomen kansallisbibliografia
Kirja omistuskirjoitus
Kirjan omistuskirjoitus on:
"Tohtori ja rouva Campbell Thompsoneille"
Reginald Campbell Thompson (21.8.1876–23.5.1941), naimisissa Barbaran kanssa, oli merkittävä brittiläinen arkeologi ja toinen arkeologisten kaivausten johtaja, joka palkkasi Christien aviomiehen Max Mallowanin. Työtarjous tuli 1930, jolloin Mallowanin silloinen työantaja Leonard Woolley ryhtyi hankalaksi kuullessaan Mallowanin aikeista avioitua Christien kanssa ja heidän yhteisestä toiveestaan, että Agatha tulisi mukaan Urin kaivauksille. Todellisuudessa vastahakoisuuden takana oli Leonardin vaikea vaimo Katharine (katso novellikokoelman Kolmetoista. Rikoskertomuksia omistuskirjoitusta).
Thompsonin kaivaukset olivat Ninivessä ja liittyi ryhmään syyskuussa 1931 ja Agatha kuukautta myöhemmin. Kutsu seurasi vasta kun Mallowanit olivat viettäneet viikonlopun maalla Thompsonien luona Oxfordin lähellä, jolloin he joutuivat osallistumaan patikkaretkelle ”vuoden märimpänä päivänä mitä hankalimmissa maasto-olosuhteissa” ja sitä seurasi ruokatesti, jotta Thompsonit saisivat selville, etteivät he olisi turhan nirsoja ruuan suhteen. Kaiken tarkoituksena oli varmistaa, että Mallowanit kestäisivät kaivauskauden koettelemukset Irakin erämaassa. Agatha, joka oli tottunut kävelemään Dartmoorin nummilla ja jolla oli hyvä ruokahalu, selvisi testeistä vaivattomasti. Mallowanien suhde Thompsoneihin oli huomattavasti rennompi kuin Woolleyhin. Ainoa huolenaihe oli Thompsonin kitsaus ja hän kyseenalaisti jokaisen menoerän. Hevoset ovat elintärkeitä kaivausmatkoilla, mutta Thompson osti vain halpoja ja huonosti koulutettuja hevosia. Hän silti vaati, että Max ratsastaisi niillä hyvin, sillä hevosen selästä putoaminen merkitsisi, ettei yksikään paikallisista työntekijöistä arvostaisi häntä lainkaan". Christie törmäsi yhteen Thompsonin kanssa, koska hän halusi ostaa tukevan pöydän kirjoituskoneelleen, jotta hän voisi kirjoittaa loppuun uusimman romaaninsa. Thompson ei tajunnut, miksi Christie ei olisi voinut käyttää appelsiinilaatikkoja, ja oli kauhuissaan, kun Christie osti 10 punnalla pöydän paikallisesta basaarista (Max tosin kirjoitti muistelmissaan, että se maksoi vain kolme puntaa ). Thompsonilta meni lähes kaksi viikkoa ennen kuin hän selvisi tästä käsittämättömästä tuhlaavaisuudesta. Sen jälkeen hän kuitenkin usein kohteliaasti tiedusteli Lordin kuolema -romaanin edistymistä, jonka Christie oli omistanut heille. Kaivauksilta löytynyt luuranko sai nimekseen 'lordi Edgware'. Thompsoneilla oli myös ainutkertainen kunnia kuunnella, kun Christie luki romaanin käsikirjoituksen ääneen – tavallisesti kuuntelijoina oli ainoastaan Christien perhe. (Katso Aiheesta muualla ).
Joyce Johnson
Joyce Johnson s. Glassman (s. 1935 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija.
Johnson oli kahdeksanvuotiaasta lapsinäyttelijänä muun muassa Broadway-näytelmässä I Remember Mama. Koulun päätyttyä hän työskenteli kustannusalalla kirjallisuusagentti Curtis Brownilla ja alkoi silloin kirjoittaa esikoisteostaan Come and Join the Dance, jonka hän sai kuitenkin valmiiksi vasta viiden vuoden kuluttua elämässä tapahtuneiden käänteiden vuoksi. Teos oli ensimmäinen beat-sukupolven naisen kirjoittama teos ja siinä mielessä merkittävä suuntauksen edustajana.
Johnson tapasi Jack Kerouacin Allen Ginsbergin järjestämillä sokkotreffeillä, ja seurauksena oli kaksivuotinen suhde. Hän sai seurata Kerouacin äkillistä nousua maineeseen Matkalla-kirjan ansiosta ja maineen ikäviä seurauksia. Johnson työskenteli Kerouacin kuoleman aikoihin kustantamo McGraw-Hillillä ja toimitti julkaistavaksi Kerouacin romaanin Visions of Cody, jota hän pitää tämän parhaana.
Johnsonin Come and Join the Dance ilmestyi 1971, mutta seuraavan Bad Connections hän sai julki vasta 1978. Kolmas kirja, Minor Characters, käsittelee aikuistumista, suhdetta Kerouaciin ja beat-ryhmää. Hän sai teoksesta National Book Critics Circle Awardin. Kerouacista ja suhteestaan tähän hän on sittemmin kirjoittanut kaksi kirjaa: Wide Open: A Beat Love Affair in Letters ja The Voice Is All: The Lonely Victory of Jack Kerouac.
Priessnitz
Priessnitz on tšekkiläinen rockyhtye. Se perustettiin vuonna 1990 lähinnä Chlapi z prácen jäsenistä. Priessnitz julkaisi ensimmäisen albuminsa, Freiwaldaun vuonna 1992.
Argos (koira)
Argos oli kreikkalaisessa mytologiassa Odysseuksen uskollinen koira, joka odotti Ithakassa isäntäänsä palaavaksi kaksikymmentä vuotta kun useimmat jo luulivat tämän kuolleen. Se oli ensimmäinen, joka tunnisti Odysseuksen tämän palattua Troijan sodasta ja naamioitua itsensä kerjäläiseksi voidakseen tarkkailla, mitä hänen kotimaassaan oli tapahtunut hänen poissa ollessaan. Tunnistettuaan isäntänsä vielä kerran se heilutti häntäänsä tervehdykseksi ja kuoli.
LKAB
thumb|LKAB louhii rautamalmia [[Kiirunan kunta|Kiirunassa ja Malmbergetissä, ja malmi kuljetetaan Luulajan ja Narvikin satamiin rautateitse.]] LKAB eli Luossavaara-Kiirunavaara Aktiebolag on Ruotsin valtion kokonaan omistama kaivosyhtiö, jonka päätoimiala on rautamalmin louhinta Kiirunan ja Malmbergetin rautaesiintymistä.
LKAB:n pääkonttori sijaitsee Luulajassa.
Historia
pienoiskuva|vasen|200px|Kaivostoimintaa Kiirunassa. LKAB perustettiin vuonna 1890, ja vuonna 1907 Ruotsin valtio osti puolet siitä. Vuonna 1957 valtiosta tuli enemmistöosakas ja 1976 se osti loputkin LKAB:n osakkeet. Yhtiön tuotantoennätys on vuodelta 1974, jolloin se tuotti 30 miljoonaa tonnia rautamalmia.
Vuonna 2004 Kiirunan keskusta päätettiin siirtää LKAB:n kaivostoiminnan aiheuttaman sortumisvaaran tieltä.
Tammikuussa 2023 LKAB ilmoitti löytäneensä Pohjois-Ruotsista yli miljoonan tonnin esiintymän harvinaisia maametalleja.
Urania
Urania (, "taivaallinen") oli kreikkalaisessa mytologiassa tähtitieteen ja tähdistä ennustamisen muusa eli runotar. Hänet kuvataan usein pitämässä maapalloa vasemmassa ja vaarnaa oikeassa kädessä.
Jordi Codina
Jordi Codina Rodríguez (s. 27. huhtikuuta 1982 Barcelona, Barcelonan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapallomaalivahti.
Ura
Codina aloitti jalkapalloilun yhdeksänvuotiaana FC Barcelonan kannattajayhdistyksen Cinco Copasin juniorikoulussa, jossa hänen tiensä ristesi sittemmin Barcelonan ykkösmaalivahdiksi nousseen Víctor Valdésin kanssa. Myöhemmin hän pelasi myös Espanyolin ja Dammin juniorijoukkueissa.
Real Madridiin Codina siirtyi vuonna 2000. Real Madridissa hän aloitti Juvenil-juniorijoukkueessa, josta hän nousi yhden kauden jälkeen seuran C-joukkueeseen ja vuonna 2002 edelleen B-joukkue Castillaan. Kaudeksi 2005–2006 Castilla palasi Espanjan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Segunda Divisióniin, jossa Codina teki ensiesiintymisensä 25. syyskuuta 2005 Gijónia vastaan. Kaudella 2006–2007 Codina toimi Castillan ykkösmaalivahtina ja kapteenina, ja pelasi 35 ottelua 42 mahdollisesta.
Kesällä 2007 Codina teki vuoteen 2010 ulottuvan jatkosopimuksen Real Madridin kanssa, ja hän muodosti kaudet 2007–2009 edustusjoukkueen maalivahtikolmikon maanmiehensä Iker Casillasin ja puolalaisen Jerzy Dudekin kanssa. Ensi- ja ainoan esiintymisensä Real Madridin edustusjoukkueessa hän teki Primera Divisiónin kauden 2007–2008 päätöskierroksella Levantea vastaan. Muutamaa viikkoa aikaisemmin joukkue varmisti Codinan uran ensimmäisen pääsarjamestaruuden.
Kesällä 2009 Codina siirtyi Getafeen, jonka kanssa hän teki neljävuotisen sopimuksen.
Kaasu (auto)
Kaasulla tarkoitetaan autotekniikassa bensiinistä tai muusta polttoaineesta ja ilmasta koostuvaa seosta. Seos syttyy moottorin palotilassa ja työntää männän liikkelle. Tavanomaisessa polttomoottorissa työntöliike muuttuu kiertokangen ja kampiakselin kautta pyörimisliikkeeksi. Sylinteriin tulevan seoksen määrä vaikuttaa siihen, kuinka suurella käyntinopeudella moottori käy. Moottorissa polttoaineen ja ilman suhteen on oltava oikea, jotta moottori on tarpeeksi taloudellinen ja siitä saadaan optimaalinen hyöty.
M/S Estraden
M/S Estraden on suomalaisen Bore -varustamon omistuksessa oleva ro-ro-rahtilaiva. Alus on rakennettu vuonna 1999 Raumalla, Suomessa. . Kuollutta painoa Estradenilla on 9 700 tonnia ja jääluokitus on 1A eli alus pystyy useimmissa jääolosuhteissa liikkumaan yksin. Kontteja alukseen mahtuu kerrallaan 363 TEU'ta. Alus on rekisteröity Suomen lipun alle ja sen kotisatama on Helsinki. Nykyään aluksella operoi Mann Lines.
Käyttöhistoria
thumb|left|200px|M/S Estraden thumb|left|200px|[[Luotsi saapuu alukselle tai on lähtemästä sieltä Cuxhavenin edustalla.]]
5. helmikuuta 1999 alus luovutettiin suomalaisen Rederi AB Engship -varustamon omistukseen, joka rekisteröi aluksen Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Nauvo. 7. helmikuuta Estraden aikarahdattiin ArgoMann Ferry Servicen liikenteeseen, reitille Turku–Bremerhaven–Harwich–Cuxhaven–Tallinna. 7. toukokuuta alus sai uuden nimen: Amazon. Aiempi Estraden -nimi vaihdettiin takaisin 30. heinäkuuta 2001, jonka jälkeen Mann Lines aloitti liikennöinnin aluksella reitillä Turku–Bremerhaven–Harwich–Cuxhaven–Tallinna. 2. helmikuuta 2006 Estraden ja Mansaaren lipun alla kulkeva tankkeri M/T Wolgastern törmäsivät Kielin kanavassa. 8. helmikuuta alus saapui Turkuun, jonka jälkeen lähti kohti Naantalia, jossa törmäyksessä tulleet vauriot korjattiin. Myöhemmin samana vuonna suomalaiseen Rettig Groupiin kuuluva Bore -varustamo osti Rederi AB Engshipin ja Estradenin siinä samalla. Vuosina 2014-15 Estradeniin asennettiin kaksi roottoripurjetta.
Oleellinen supremum ja oleellinen infimum
Mittateoriassa ja funktionaalianalyysissä, oleellinen supremum ja oleellinen infimum ovat supremumin ja infimumin käsitteiden yleistyksiä mitallisille funktioille ja joukoille. Ideana on määritellä funktion oleellinen yläraja siten, että se pätee melkein kaikkialla. Toisin sanottuna, niiden pisteiden joukko, joiden kuva on suurempi kuin oleellinen yläraja, on nollamittainen.
Intuitiivisesti, funktion oleellinen infimum on pienin arvo, joka on suurempi tai yhtä suuri kuin funktion arvot kaikkialla, kun funktion arvot nollamittaisilla joukoilla jätetään huomiotta. Otetaan esimerkiksi funktio, jonka arvo on nolla kaikkialla paitsi määrittelyjoukon pisteen nolla kohdalla, jossa määritellään f(0)=1. Funktion supremum on tällöin yksi. Sen oleellinen supremum on kuitenkin nolla, koska yhden pisteen muodostama joukko on nollamittainen. Oleellinen infimum määritellään samankaltaisesti.
Määritelmä
Kuten mittateoriassa yleensä, määritelmä perustuu tiettyjen mitallisten joukkojen alkukuviin.
on tyhjä. Määritellään funktion f ylärajojen joukko seuraavasti:
Tällöin funktion supremum määritellään
jos joukko U_f ei ole tyhjä, ja jos U_f on tyhjä.
Vaihtoehtoisesti, supremum on sellainen reaaliluku \sup f, jolle pätee: jos siten ettäf(x) \le a kaikille x \in X, niin sitten.
Oletetaan nyt lisäksi, että on mitta-avaruus, ja että funktio f on mitallinen. Reaaliluku a on funktion f oleellinen yläraja, jos joukko on nollamittainen, eli jos melkein kaikille joukon X alkioille x pätee f(x) \leq a. Määritellään funktion f oleellisten ylärajojen joukko seuraavasti:
Tällöin oleellinen supremum määritellään (supremumin lailla)
Olavi Puro
Elämä ja ura
Puron vanhemmat olivat torppari Juho Heikki Kaasinen ja Silja Hallikainen. Hän kävi kansakoulun ja teollisuuskoulun ja valmistui rakennusmestariksi. Puro oli myyjänä ja rautatieläisenä vuoteen 1903 ja sitten rakennusmestariharjoittelijana talon- ja rautatierakennuksilla 1903–1904 sekä kunnan rakennusmestarina 1905. Naimisiin hän meni Agda Silvennoisen kanssa vuonna 1908.
Oleellinen supremum ja oleellinen infimum
Määritelmä
jos ja muuten.
Olavi Puro
Elämä ja ura
Toimittajana Puro toimi Eteenpäin-lehden palveluksessa Kotkassa vuosina 1907–1912. SOK:n valistustyön neuvojana ja Yhteishyvän aputoimittajana hän työskenteli vuosina 1912–1916 sekä Edistysmielisen osuuskauppaväen keskuskomitean sihteerinä 1916.
Oleellinen supremum ja oleellinen infimum
Määritelmä
Vaihtoehtoisesti, oleellinen supremum on sellainen reaaliluku, jolle pätee: jos siten että f(x) \le a melkein kaikille x \in X, niin sitten.