cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kannattavuus
Tulonmuodostus
Laskennan ensimmäisessä vaiheessa erotetaan kannattavuuden muutoksesta (285,12-266,00=19,12) reaaliprosessin ja tulonjakoprosessin vaikutukset. Tämä tapahtuu yksinkertaisesti luomalla yksi apusarake (4), johon laaditaan lisäarvolaskelma jakson yksi määrin ja jakson kaksi hinnoin. Näin syntyy kannattavuuslaskelma, jossa sarakkeet 3 ja 4 kuvaavat tulonjakoprosessin muutoksen aiheuttamaa tulosvaikutusta ja sarakkeet 4 ja 7 reaaliprosessin muutoksen aiheuttamaa tulosvaikutusta. Laskelmasta voidaan osoittaa eri prosessien kannattavuusvaikutukset. Reaaliprosessin vaikutus koostuu tuottavuusmuutoksen ja volyymimuutoksen vaikutuksista seuraavasti:
Tulonmuodostus kahden jakson välillä voidaan nyt selittää seuraavasti:
Tämä tuottavuusmalli on säädettävä malli. Näitä säädettäviä mallityyppejä on kaksi, Saari 2004 ja Saari 1989. Säädettävyys tarkoittaa, että toisen mallin ominaisuudet voidaan asettaa tähän malliin, jonka jälkeen mittaus voidaan suorittaa tätä toista mallia simuloiden. Tuottavuuskirjallisuudessa on näitä tuotantofunktioon perustuvia kiinteitä (ei säädettäviä) tuottavuusmalleja seuraavat kolme: Courbois & Temple 1975, Gollop 1979 ja Kurosawa 1975 Mallien erot ovat säädettävyyden lisäksi lähinnä laskentatekniikassa ja havainnollisuudessa. Erot mittaustuloksissa ovat vähäiset.
Prosessien muuttujat ja tunnusluvut
left|thumb|250px|Tuotantoprosessien muuttujat ja tunnusluvut
Mittaustuloksia voidaan havainnollistaa mallein ja graafisin esityksin. Oheinen kuva havainnollistaa prosessien välisiä kytkentöjä muutosta kuvaavin indeksein. Indeksiesitys on havainnollinen siitä syystä, että muutosten suuruudet ovat vertailukelpoisia. Luvut ovat peräisin edellä esitetystä laskentaesimerkistä.
Tuotantoprosessien muutoksia kuvaavat keskeisimmät yhdeksän tunnuslukua voidaan esittää oheisen kuvan muodossa. Pystylinjat kuvaavat reaaliprosessin, tuotantoprosessin ja tulonjakoprosessin tunnuslukuja. Tuotantoprosessin tunnusluvut syntyvät reaaliprosessin ja tulonjakoprosessin seurauksena. Vaakalinjat kuvaavat panosprosessin ja tuotosprosessin muutoksia sekä niiden vaikutuksia tulokseen. Kuvan logiikka on yksinkertainen. Kuvan nurkissa olevat neliöt kuvaavat laskennan lähtötietoja. Kannattavuuteen vaikuttavat suureet saadaan jakamalla kunkin prosessin tuotossuure panossuureella. Tämän jälkeen tuotantoprosessin suureet saadaan kertomalla keskenään reaaliprosessin ja tulonjakoprosessin suureet.
Kannattavuuskehityksen kuvaaminen aikasarjoin
thumb|300px|Kannattavuuden riippuvuus tuottavuus- ja tulonjakokehityksestä
Markkinataloudessa vallitseva kilpailu pitää huolen siitä, että tuotannossa aikaansaatu tuottavuuden kasvu jaetaan ennemmin tai myöhemmin sidosryhmille. Tätä ilmiötä voi havainnollistaa laatimalla tuottavuuden ja tulonjaon kehitykselle aikasarjat.
Oheinen graafi kuvaa, miten kannattavuus riippuu tuottavuus- ja tulonjakokehityksestä. Tuottavuusluvut ovat fiktiivisiä, mutta käytännössä täysin mahdollisia kuvaten keskimäärin 1,5 prosentin vuotuista tuottavuuden kasvua. Tuottavuuden kasvun mahdollisuudet vaihtelevat suuresti toimialoittain ja ovat yleensä suoraan verrannolliset alan tekniseen kehitykseen. Nopean kehityksen aloilla päästään voimakkaampaan tuottavuuden kasvuun. Näin on perinteisesti ajateltu. Nykyään ymmärretään, että inhimillisellä ja sosiaalisella pääomalla sekä kilpailutilanteella voi olla merkittävä vaikutus tuottavuuden kasvuun. Joka tapauksessa tuottavuus kasvaa pienin askelin. Tarkalla tuottavuuden mittauksella voidaan arvostaa näitä pieniä muutoksia ja siten luoda tuottavuutta arvostava kulttuuri organisaatioon.
Katelaskenta
Kate on kannattavuuden suure, joka saadaan vähentämällä tuotoista kustannuksia. Laskennassa voidaan saada erilaisia katesuureita sen mukaan, mitä kustannuksia tuotoista vähennetään. Katteen suuruus eli rahamääräinen arvo kertoo, kuinka paljolla voidaan kattaa muita kustannuksia ja voittoa. Katelaskenta kuuluu yrityksen sisäisen laskennan piiriin mistä syystä sen käyttö ja menettelytavat ovat yrityksen omien tarpeiden ja valintojen mukaisia. Katelaskentaa sovelletaan sekä toiminnan että yksittäisten tuotteiden kannattavuustarkasteluissa. Kannattavuustarkastelun yleinen vaatimus, jonka mukaan tuotoista pitää vähentää vain tuottojen aiheuttamat kustannukset, pätee myös katelaskennassa.
Katelaskennan tyypillinen muoto on seuraava:
Katelaskelma esitetään yleensä absoluuttisena ja suhteellisena. Absoluuttinen laskelma tarkoittaa rahamääräistä laskelmaa. Suhteellisessa laskelmassa katelaskelma erät suhteutetaan tuottoon, joka saa arvon 100 % ja muut erät ilmoitetaan prosenttiosuuksina tästä. Suhteellisesti ilmoitettu kannattavuus lisää ymmärrystä kannattavuustarkasteluun, koska siinä on volyymin vaikutus ja vaihtelu eliminoitu.
Tuloslaskelma on kannattavuuslaskelma
Tuloslaskelma on taloudellisen yhteisön kannattavuuslaskelma, jonka muoto on lakisääteinen. Tuloslaskelman tarkoitus on antaa yhteisön sidosryhmille mahdollisuus arvioida yhteisön kannattavuutta ja taloudellista tilaa. Tuloslaskelma on tilinpäätöksen dokumentti, joka esittää tilikaudelle kuuluvat tulot eli tuotot ja tilikaudelle kuuluvat menot eli kulut. Tuloslaskelman periaate on esittää tuotot, joista kulut vähennetään määrätyssä järjestyksessä. Tilinpäätöksen tuloksena saadaan tilikauden tulos, joka esittää omistajien varallisuuden muutoksen.
Tuotot ovat tilikaudelle kuuluvia tuloja. Tuloslaskelmassa tulon katsotaan olevan tilikaudelle kuuluvaa tuottoa, jos tuote on luovutettu asiakkaalle tilikauden aikana. Kulut ovat tilikaudelle kuuluvia menoja. Meno jaksotetaan tilikaudelle, jos menoa vastaava tulo katsotaan syntyneen tilikauden aikana eikä menon odoteta enää tulevaisuudessa kartuttavan tuloja. Tätä kutsutaan meno tulon kohdalle -periaatteeksi. Se osa menoista, joiden vastaavat tulot ovat vielä saamatta, kirjataan taseeseen aktivoiduksi odottamaan tulevaisuudessa kertyviä tuloja.
Tuloslaskelman kaava on annettu kirjanpitoasetuksessa. Yritykset voivat tehdä kululajikohtaisen tai toimintokohtaisen tuloslaskelman. Molempien tuloslaskelmien pääkohdat esitetään alla. Kululajikohtainen tuloslaskelma on yleisimmin käytetty tuloslaskelma. Kirjanpitoasetuksessa annetaan tuloslaskelman kaavat myös seuraaville yhteisöille: aatteellinen yhteisö, säätiö, kiinteistö, ammatinharjoittaja.
Pääoman tuotto
Kannattavuustarkastelun yleisin periaate on vertailla syntyviä tuottoja syntyneisiin kustannuksiin. Tuotot ja kustannukset ovat virtasuureita ja kertovat sellaisina tuotantoprosessin tulojen ja menojen kertymisen määristä tietyn ajanjakson aikana.
Liiketoiminnassa pääoman tuottoon perustuvat tarkastelut antavat lisätietoa kannattavuudesta. Pääoman tuottolaskelmissa tuotto lasketaan virtasuureena ja se kertoo tietyn ajanjakson aikana, kertyneen tuoton. Kun näin laskettua tuottoa verrataan pääomaan, joka on luonteeltaan varantosuure, saadaan pääoman tuotto määritetyksi. Kun tuoton kertymäajaksi valitaan yksi vuosi, voidaan tarkastelun lopputuloksena laskea pääoman tuottoprosentti. Pääoman tuottoprosentti on hyvin käyttökelpoinen kannattavuuden mittari, koska sen avulla voidaan tehdä vertailuja markkinoilla vallitsevaan pääoman hintaan ja pääoman tuottoihin muilla aloilla. Pääoman hinta ja tuotto ilmaistaan vuotuisena korkona, jonka mittayksikkö on prosenttia vuodessa.
Sijoitetun pääoman tuottoprosentti on yksi tärkeimmistä tilinpäätösanalyysin tuottamista tunnusluvuista. Se mittaa sitä tuottoa, joka on saatu yritykseen sijoitetulle korkoa tai muuta tuottoa vaativalle pääomalle. Tuottotason tulisi olla vähintään yrityksen vieraan pääoman käytöstä maksaman korvauksen suuruinen. Sijoitettuun pääomaan kuuluvat omat varat ja korolliset velat. Sijoitettu pääoma lasketaan tunnuslukuun tilikauden alun ja lopun keskiarvona. Oman pääoman tuottoprosentti kuvaa yrityksen kykyä huolehtia omistajien yritykseen sijoittamista pääomista. Tuottotasovaatimus määräytyy pitkälti omistajien asettamien tavoitteiden mukaisesti, joihin tavoitteisiin sijoituksen riskisyys osaltaan vaikuttaa. Tuottotason alaraja määritellään yleensä markkinoilta saatavan riskittömän sijoituksen tuoton perusteella. Omat varat lasketaan tunnuslukuun tilikauden alun ja lopun keskiarvona.
Sijoitetun ja oman pääoman tuottolaskelmia sovelletaan toteutuneen toiminnan tarkasteluun. Asetelma on periaatteessa samanlainen, kun tarkastellaan investointisuunnitelman kannattavuutta. Investointilaskelmat ovat tärkeitä kaikessa sellaisessa toiminnassa, jonka halutaan olevan kannattavaa. Investoinnin kannattavuudessa on kyse kyvystä ansaita rahaa uhraamalla rahaa. Kannattava toiminta siis sitoo aluksi rahaa, mutta vapauttaa sitä myöhemmin sitoutunutta määrää enemmän. Alku-uhraus eli investointi on luonteeltaan varantosuure, jonka toteuttamisen jälkeen alkaa syntyä tulovirtaa eli kassavirtaa. Investointilaskelman tarkoitus on tehdä päätelmiä investoinnin kannattavuudesta vertaamalla investoinnin suuruutta sen aikaansaamiin kassavirtoihin.
Let the Day Begin
Let The Day Begin (PÄLP 101) on suomalaisen thrash metal -yhtyeen Dethronen ensimmäinen pitkäsoitto vuodelta 1989.
Øyer
Øyer on Norjan kunta Opplandin läänissä, Gudbrandsdalenissa. Kunnan rajanaapureita ovat pohjoisessa Ringebu, idässä Stor-Elvdal, etelässä Ringsaker ja Lillehammer sekä lännessä Gausdal.
Let the Day Begin
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt Dethrone sekä sanoittanut Niko Airaksinen.
Austin A40
Austin Motor Company valmisti vuosien 1947–1967 välisenä aikana useita mallisarjoja, jotka saivat nimen Austin A40. Nimi juontuu kyseessä olleen automallin moottorin antamasta (noin) tehosta hevosvoimina. Näiden lisäksi malleille annettiin lisänimi Englannin kreivikuntien mukaan.
Seuraavat mallisarjat on valmistettu Austin A40 -nimen alla:
The 1976 Solo Keyboard Album
The 1976 Solo Keyboard Album on yhdysvaltalaisen kosketinsoittaja ja säveltäjä George Duken ensimmäinen sooloalbumi, ja se on ilmestynyt vuonna 1982.
George Duke on vieraillut Suomessakin ainakin Frank Zappan ja Cannonball Adderleyn yhtyeiden riveissä.
George Duke on myös tuottanut esiteltävänä olevan albumin apulaisenaan B.G. Falk. Falk on ollut mukana Duken levytyshankkeissa vuodesta 1966 eli alusta asti.
Levyn kansiteksteissä Duke kertoo myös, että albumi on hänen muusikonurallaan tärkeä maamerkki. Se on nimittäin viimeinen siinä sarjassa, jonka hän teki BASFin MPS Records -yhtiölle vuosien 1973 ja 1976 välillä. Sen jälkeen Duke liittyi Epic Recordsin artistiksi ja kertoo muuttaneensa musiikillista suuntaansa. Albumi onkin ilmestynyt Epic-levymerkillä, joka oli osa CBS-yhtiötä.
Tämä albumi on siis katsaus taaksepäin. Se on alun perin äänitetty ja miksattu vuonna 1976 ja julkaistu Saksassa albumina The Dream pienenä painoksena. Albumin musiikkia on julkaistu aikaisemmin myös Japanissa. Äänittäjänä on ollut Kerry McNabb Paramountin äänitysstudioilla.
The 1976 Solo Keyboard Album on remiksattu vuonna 1978 vähin muutoksin Duken omassa Le Gonks West -studiossa. Miksauksen on tehnyt Tommy Vicari. Masteroinnin on tehnyt Chris Bellman Allen Zentz -studiolla Los Angelesissa.
Albumilla ei ole Duken lisäksi muita muusikoita. Duken soittimet ovat akustinen piano, Fender Rhodes -sähköpiano, Mini Moog, Arp Odessey, Prophet V, kellot, kitara, rummut, klavinetti, tamburiini, Wurlitzer-sähköpiano ja Hammond B3 -urut.
LP-levyjä on valmistettu Hollannissa. Levykannen kuvan on tehnyt John Van Hammersveld.
Kappaleet
George Duke on säveltänyt kaikki kappaleet. Julkaisija on Mycenae Music Co. Julkaisuvuodet ovat 1978 ja 1982.
Levyn kansiteksteissä George Duke kertoo, että "Mr. McFreeze" on hänen Kerry McNabbille antama kutsumanimi. McNabb on Duken äänittäjä vuosien 1973 ja 1979 välillä ja alkuperäinen äänittäjä tälläkin albumilla. Kutsumanimi viittaa McNabbin vaatimukseen pitää äänitysstudion lämpötila alhaisena. Duke kertoo, että tällä albumilla hän soittaa rumpuja ensimmäistä ja viimeistä kertaa. Hän on saanut opastusta Genesis-rumpali Chester Thompsonilta ja Ndugulta.
"Love Reborn" on kappale, jonka Duke kirjoitti hyvät arvostelut saaneelle vuoden 1971 kaksoisalbumille The Inner Source (MPS 2920912-1). Myöhemmin sen on levyttänyt Flora Purim esikoisalbumilleen Butterfly Dreams. Duke itse on levyttänyt sen myös albumilleen A Brazilian Love Affair. Tällä albumilla olevaa versiota Duke kutsuu akustiseksi pianoteemaksi variaatioineen.
"Excerpts from the Opera Tzina" on kokoonpantu Duken Tzina-oopperan valituista jaksoista. Oopperaa ei oltu koskaan esitetty kokonaisuudessaan, mutta MPS-vuosinaan Duke oli julkaissut siitä ajoittain osia.
"Spock Gets Funky" on nimensä mukaisesti levyn funk-kappale ja musiikillista hauskanpitoa.
"Vulcan Mind Probe" on nimensä mukaisesti kokeellinen. Kuten eräiden kappaleiden nimet osoittavat, niiden tekoa on inspiroinut televisiosarja Star Trek.
"The Dream That Ended" on akustinen pianoimprovisaatio ja Duken mielestä sopiva lopetus albumille.
Vesiväylä
thumb|300px|[[Proomuja Mittelland-kanavalla lähellä Mindeniä, Saksassa.]] Vesiväylä tarkoittaa sellaista vesistössä olevaa reittiä, joka mahdollistaa vesiliikenteen harjoittamisen. Suomessa merikarttoihin merkityt yleiset kulkuväylät ovat julkisia kulkuväyliä (myös laivaväylä) tai yleisiä paikallisväyliä (myös venereitti). Ne ovat viranomaisen vesilain pohjalta määräämiä vesiväyliä, jotka opastavat reitin kapeissa paikoissa, salmissa, saarien lomitse, syväväylää pitkin tai satamaan. Julkisilla kulkuväylillä on nimellissyvyydet, joihin ne on tarkistusmitattu, luodattu tai harattu.
Merenkulun turvalaitteet
Vesiväylä voi olla merkitty merenkulun turvalaittein, jotka jaetaan kiinteisiin ja kelluviin turvalaitteisiin eli merimerkkeihin.
Kelluvat turvalaitteet
Kelluvia turvalaitteita eli merimerkkejä ovat poijut ja viitat ja majakkalaivat. Poijut ja viitat on sijoitettu väylän reunoille. Majakkalaivat toimivat uivina, siirrettävinä majakkoina.
Kiinteät turvalaitteet
Kiinteitä turvalaitteita ovat majakat, loistot, saarien erottamiseen tarkoitetut kummelit ja tunnusmajakat, väylien jommassakummassa päässä olevat linjataulut, kallioon maalatut merkit ja reunamerkit.
Reunamerkit ovat väylän reunalinjaa osoittavia kiinteitä reunamerkkejä, jotka sijaitsevat väylän reunalinjalla tai sen välittömässä läheisyydessä. Reunamerkin etäisyys väylän reunalinjasta on enintään 50 metriä. Reunamerkit on varustettu yhdistetyn kardinaali- ja lateraalijärjestelmän mukaisilla tunnuksilla. Merkeissä käytetään aina väritunnusta. Niissä voi lisäksi olla valo-, valoheijastin- ja huippumerkkitunnus. Reunamerkit on yleensä varustettu tutkaheijastimella.
Kechriés
Kechriés (myös Kehriés), antiikin Kenkhreai (myös Kenkhrea, Kenkrea), on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Kórinthoksen kuntaan, Korinthian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kylä on osa Xylokérizan kyläyhdyskuntaa. Kylän väkiluku on 238 (vuonna 2011).
Antiikin aikainen satama
Antiikin Kenkhreai oli Korintin satamakaupunki. Se sijaitsi Korintin kannaksen itäpuolella ja palveli Saroninlahden ja Egeanmeren puoleista merenkulkua, siinä missä Korintin toinen satama Lekhaion nykyisen Archaío Limánin kylän paikalla sijaitsi kannaksen länsipuolella eli Korintinlahden puolella. Kenkhreai sijaitsi noin 10 kilometriä itäkaakkoon nykyisen Archaía Kórinthoksen kylän paikalla sijainneesta antiikin Korintista. Paikka on noin kahdeksan kilometriä kaakkoon nykyisestä Kórinthoksen kaupungista.
Kenkhreaissa on noin 500 metriä pitkä ranta ja lahti sekä niemeke, jossa satama aallonmurtajineen on sijainnut. Allonmurtajia oli kaksi, koillisosassa sijainnut eteläsuuntainen allonmurtaja ja lounaisosassa sijainnut itäsuuntainen aallonmurtaja. Erilaisia varasto- yms. rakennuksia on ollut ainakin 200 metrin matkalla.
Satamarakenteiden lisäksi arkeologisella alueella on Isikselle omistetun temppelin rauniot. Temppeli sijaitsi aivan merenrannassa ja siinä oli apsis, mosaiikkilattiat ja suihkulähde. Apuleiuksen teoksessa Kultainen aasi Kenkhreai esiintyy paikkana, jossa päähenkilö tulee Isiksen uskoon öisellä rannalla sekä osallistuu tämän juhlaan, mikä saattaa viitata samaan paikkaan. Myöhemmin temppelin paikalle rakennettiin varhaiskristillinen kirkko, joka kukoisti vielä 500-luvulla.
Vologdan kuvernementti
thumb|left|100px|Kuvernementin vaakuna Vologdan kuvernementti on entinen kuvernementti Pohjois-Venäjällä Vienanjoen ja Petšoran yläjuoksun ympärillä. Kuvernementti perustettiin 1796 ja sen pääkaupunki oli Vologda.
Kuvernementti lakkautettiin 1929, jolloin se liitettiin Pohjoiseen alueeseen. Nykyisin sen alue kuuluu pääasiassa Vologdan alueeseen ja Komiin.
right|500px|Vologdan kuvernementin kartta
Mitä tapahtuu!
Mitä tapahtuu! on Irina Milanin musiikkialbumi vuodelta 1979. Albumin kaikki sävellykset ovat Jorma Panulan ja sanoitukset Heikki "Hector" Harman.
Irina Milan aloitti yhteistyönsä Jorma Panulan kanssa vuoden 1975 albumilla Milodia, jonka lauluista puolet oli Panulan säveltämiä, puolet Edith Piafin ohjelmistosta poimittuja. Albumin Musta perhonen (1976) jälkeen Mitä tapahtuu! oli kolmas Milanin ja Panulan yhteistyönä syntynyt albumi.
Monet albumin kappaleista ovat läpisävellettyjä ja tarjoavat yllättäviä tempon- ja tyylinvaihdoksia. Panulan sävellykset ja sovitukset liikkuvat jazzin ja taidemusiikin välimaastossa, ja yhtyeen kokoonpano vaihtelee kappaleittain.
Tekijöiden ajatuksia
Jorma Panula sanoi albumin julkistuksen yhteydessä tehdyssä haastattelussa pyrkineensä luomaan albumilla vastaiskun tasatahtiselle ”teollisuuskompille”, jolle valtaosa kevyestä musiikista pohjautuu. Sävellykset ovat jazzmaisuuden ja chansonmaisuuden lisäksi oopperanomaisia, mutta toisaalta Panula kehui Milanin kaltaisia kevyen musiikin laulajia, jotka ääntävät tekstit paljon oopperalaulajia paremmin: ”Oopperaihmiset ovat – niin kuin kansanomaisesti sanotaan – kulttuurin läpipieraisemia. Ne luulevat, että yleisö tuntee tekstin. Se on kuitenkin pirun pieni porukka, joka tuntee koko tekstin.”
Myös Irina Milan korosti haastattelussa sanoitusten osuutta: ”Uudella levyllä me olemme todella analysoineet tekstiä. Mitä tälle ihmiselle on aikaisemmin tapahtunut, mitä se on ennen ajatellut, mitä nyt...”
Sekä Milan, Panula että Heikki Harma olivat erittäin tyytyväisiä albumiin. Hector lukee sen uransa kunnianhimoisimpiin ja onnistuneimpiin sanoituskokonaisuuksiin.
Vastaanotto
Kriitikot olivat suopeita, monet pitivät albumia mestariteoksena. Erkki Pälli antoi albumille Katso-lehdessä viisi tähteä, mutta sanoi tällaisen ”vaikeaa viihdemusiikkia” sisältävän levyn olevan ”suunnattu vain harvoille ja valituille, alan kulinaristeille”.
Jiajing
Keisari Jiajing (, 16. syyskuuta 1507 – 23. tammikuuta 1567), alku­peräiseltä nimeltään Zhu Houcong, oli Kiinan Ming-dynastian yhdestoista keisari, joka hallitsi vuosina 1521–1567. Hänen aika­kausi­nimensä Jiajing merkitsee ihailtavaa rauhallisuutta.
Jiajing oli Kiinan edellisen keisarin, Zhengden serkku. Hänen isänsä, Xingin prinssi Zhu Youyuan (1476–1519), oli keisari Chenghuan (1465–1487) neljäs poika ja tämän jalkavaimon, rouva Shaon kolmas poika.
Varhaisvuodet
Koska Zhu Houcong oli keisari Hongzhin veljenpoika, häntä ei kasvatettu vallan­perijäksi. Vuonna 1521 valta­istuin kuitenkin tuli tyhjäksi, kun Hongzhin poika, keisari Zhengden äkillisesti kuoli lapsettomana. Tuolloin 14-vuotias Zhu Huocong valittiin uudeksi keisariksi, ja tällöin hän muutti isänsä läänitys­alueilta läheltä nykyistä Zhongxiangia, Hubein maa­kunnasta, Pekingiin.
Kun Zhu Houcongista tuli keisari Jiajing, hänen vanhempansa korotettiin kuolemansa jälkeen "kunnoitettavaan" keisarilliseen arvoon, ja heille rakennettiin keisarillisen tyylinen Xianling-mausoleumi lähelle Zhongzxiangia.
Jiajing keisarina
Vakiintunut tapa edellytti, että jos keisari ei ollut edellisen keisarin suora jälkeläinen, edellisen keisarin oli adoptoitava seuraajansa, jotta katkeamaton keisarien sarja säilyisi. Ehdotettiin­kin, että Jiajing julistettaisiin Zhengden adoptio­pojaksi tämän jo kuoltua, mutta keisari Jiajing ei hyväksynyt tätä ratkaisua vaan päätti sen sijaan, että hänen isänsä oli julistettu keisariksi kuolemansa jälkeen. Tästä käytyä kiistaa nimitetään "suureksi riitti­kiistaksi". Keisari Jiajing sai tahtonsa läpi, ja sadat hänen vastustajansa joko karkottiin valtakunnan syrjäisimmille seuduille, ruoskittiin tai teloitettiin. Karkotettujen joukossa oli muun muassa huomattava runoilija Yang Shen.
Jiajing tuli tunnetuksi julmana ja itseään korostavana keisarina. Hän myös päätti asettua asumaan Pekingin Kielletyn kaupungin ulkopuolelle voidakseen elää eristyksissä. Hän löi valtiolliset asiat laimin ja uskoi ne kokonaan eräille epä­päteville henkilöille kuten Zhang Congille ja Yan Songille. Vähitellen Yan Song ja hänen poikansa Yan Shifan, joka pääsi tähän asemaan isänsä poliittisen vaikutus­vallan tuloksena, tulivat hallituksen johtoon, ja heitä jopa nimitettiin "ensimmäiseksi ja toiseksi pääministeriksi". Heitä arvostelivat ja jopa rankaisivat lojaalit henkilöt kuten Hai Rui ja Yang Xusheng, mutta heidän arvosteluaan ei keisari lainkaan ottanut huomioon. Sen sijaan Hai Rui ja monet muut lojaalit ministerit ennen pitkää erotettiin viroistaan tai teloitettiin. Vuodesta 1539 lähtien Jiajing ei edes tavannut ministereitään. Lähes 25 vuoteen hän ei suostunut antamaan virallisia audienssieja, vaan ilmaisi toiveensa eunukkien ja virka­miesten välityksellä. Vain Yan Song, muutama eunukki ja taolaiset papit pääsivät koskaan tapaamaan keisari Jiajingia. Tämä johti vähitellen korruptioon Ming-hallituksen kaikilla tasoilla. Kuitenkin Jiajing oli lahjakas ja ponnisteli valvoakseen hovia.
Jiajingin säälimättömyys johti myös siihen, että hänen jalkavaimonsa yrittivät lokakuussa 1542 murhata hänet kuristamalla hänen nukkuessaan. Ryhmä palatsin tyttöjä, jotka olivat saaneet tarpeekseen Jiajingin julmuudesta, päätti lyöttäytyä yhteen murhatakseen keisariin. Yksi heistä yritti kuristaa keisarin hänen hiuksiinsa kiinni­tetyillä nauhoilla, kun taas muut pitivät kiinni hänen käsi­varsistaan ja sääristään, mutta kun he yrittivät sitoa solmun hänen kaulansa ympärille, he eivät onnistuneet kiristämään sitä. Samaan aikaan osa nuorista tytöistä joutui pakokauhun valtaan, ja yksi heistä, Zhang Jinlian, juoksi keisarinnan luo. Sala­hanke tuli ilmi, ja keisarinnan käskystä kaikki siihen osallistuneet tytöt, mukaan luettuna keisarin jalka­vaimot Duan ja Ning, teloitettiin leikkaamalla heidät vähä vähältä kappaleiksi, ja heidän perheensäkin surmattiin.
Ming-dynastian hallitessa oli pitkään vallinnut rauha, mutta vuonna 1542 mongoli­johtaja Altan Khan alkoi uhata Kiinaa sen pohjois­rajoilla. Vuonna 1550 hän pääsi tunkeutumaan Pekingin esi­kaupunkeihin saakka. Lopulta keisari teki hänen kanssaan sopimuksen, joka lopetti vihollisuudet ja soi hänelle eräitä kauppa­oikeuksia. Valtakuntaa oli puolustettava myös kaakkois­rannikolle hyökänneiltä merirosvoilta, jotka voitettiin pääasiassa kenraali Qi Jiguangin ansioista.
Jianjingin hallitessa vuonna 1556 Kiinassa sattui Shaanxin maanjäristys, kaikkien aikojen eniten kuolon­uhreja aiheuttanut maan­järistys. Siinä sai surmansa noin 800 000 henkilöä.
Taolaiset pyrkimykset
Jianjing oli taolaisuuden vannoutunut kannattaja ja pyrki saamaan buddha­laisuuden syrjäytetyksi. Vuoden 1542 murhayrityksen jälkeen hän muutti pois keisarillisesta palatsista ja asui siitä lähtien yhdessä Shanin, 13-vuotiaan pienen ja hoikan tytön kanssa, joka vastasi Jiajingin seksuaalisia mieltymyksiä. Hän kiinnitti pää­huomionsa taolaisuuden edis­tämi­seen samaan aikaan, kun hän laiminlöi keisarille kuuluneet velvollisuudet. Hän rakennutti kolme taolaista temppeliä, Auringon, Maan ja Kuun temppelit, sekä laajensi Taivaan temppeliä lisäämällä siihen "Maallisen vuoren". Vuosien kuluessa Jiajingin omistautuminen tao­laisuudelle tuli keisari­kunnalle suureksi taloudelliseksi taakaksi ja herätti vastustusta kautta maan.
Varsinkin viimeisinä vuosinaan Jiajing käytti paljon aikaa alkemiallisiin töihin yrittäessään löytää lääkkeitä, jotka piden­täisivät hänen elin­ikäänsä. Hän myös hankki pakolla hoviinsa varhais­teini-ikäisiä tyttöjä ja harjoitti seksuaalisia toimintoja siinä toivossa, että ne vahvistaisivat häntä sen lisäksi, että hän käytti voimakkaita eliksiireinä pidettyjä aineita. Hän antoi taolaisille papeille tehtäväksi kerätä kaikkialta valta­kunnasta harvinaisia mineraaleja eliksiirien valmistusta varten. Osa niistä sisälsi elohopeaa, minkä vuoksi ne väistämättä aiheuttivat tervey­dellisiä haittoja.
Kuolema ja jälkimaine
Jiajingin hallitsijakausi oli Ming-dynastian toiseksi pisin ja kesti 45 vuotta. Hän kuoli vuonna 1567, mahdollisesti hänen eliksiireiksi uskomiensa, elohopeaa sisältävien aineiden aiheuttamaan myrkytykseen, ja häntä seurasi keisarina hänen poikansa Longqing. Hänen pitkän hallitsija­kautensa aikana dynastia oli vakaa, mutta laimin­lyömällä viralliset velvollisuutensa hän vaikutti osaltaan siihen, että 1500-luvun lopulla dynastia rappeutui. Myöhemmin samalla vuosi­sadalla hänen pojan­poikansa, keisari Wanli, meni huonossa hallitustavassa vielä pidemmälle.
Leopardimies
Leopardimies (The Leopard Man) on Val Lewtonin tuottama ja Jacques Tourneurin ohjaama kauhu- ja jännityselokuva vuodelta 1943. Se perustuu Cornell Woolrichn romaaniin ja pääosassa oli Dennis O'Keefe.
Leopardimies oli Val Lewtonin ja Jacques Tourneurin kolmas ja viimeinen yhteistyö. Se oli samanlainen menestys kuin kaksi edellistäkin elokuvaa (Kissaihmiset ja Yö voodoo-saarella). Ne olivat kaikki B-elokuvia ja niiden menestyksen ansiosta Tourneur pääsi ohjaamaan A-luokan elokuvia.
Consuelaa näyttelevä Tula Parma on suomalainen näyttelijä Tuulikki Paananen.
Juoni
New Mexicon pikkukaupungissa tapahtuu sarja murhia. Syylliseksi epäillään mustaa pantteria. Manning ja Clo-Clo eivät kuitenkaan ole vakuuttuneita siitä vaan uskovat murhaajan olevan ihminen.
Tuotanto
Leopardimies perustuu Cornell Woolrichin romaaniin Black Alibi (1942). RKO:n johtaja Cahrles Koerner muutti nimeksi Leopardimies, koska hän toivoi elokuvan siten hyötyvän Kissaihmisten menestyksestä. Käsikirjoittajat joutuivat muokkaamaan romaania paljon, jotta se olisi mennyt sensuurin läpi (romaanissa yksi päähenkilöistä oli prostituoitu ja murhaajana oli poliisi) ja pysyisi budjetissaan (maksimi oli 150 000 dollaria).
Stargard
Stargard (Vuoteen 2015 Stargard Szczeciński, ) on kaupunki Länsi-Pommerin voivodikunnassa Puolassa. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2019 arvion mukaan 67 837. Se on myös Stargardin piirikunnan keskuskaupunki. Stargardista on noin 40 kilometriä Szczeciniin.
Prince Rupert
Prince Rupert on 12 815 (2006) asukkaan kaupunki Brittiläisessä Kolumbiassa, Kanadassa. Kaupungin muodostamalla metropolialueella asuu kaikkiaan 13 392 asukasta. Prince Rupert sijaitsee Kaiensaarella, Kanadan länsirannikolla, noin 770 kilometriä Vancouverista pohjoiseen. Prince Rupert on tärkeä satamakaupunki rahtiliikenteelle ja enenevässä määrin myös matkustajaliikenteelle. Satama on maailman kolmanneksi syvin ympärivuoden jäästä vapaista satamista. Satama on myös suosittu välietappi Alaskaan suuntautuville risteilyille.
Viimeisten vuosien aikana kaupungin väkiluku on ollut laskussa. Vuoden 1996 väestönlaskennassa kaupungissa oli 16 714 asukasta, vuonna 2001 14 643 asukasta ja 2006 enää 12 815 asukasta.
Abi Morgan
Abi Morgan (s. 1968 Cardiff, Wales ) on englantilainen elokuva- ja televisiokäsikirjoittaja sekä näytelmäkirjailija.
Prince Rupert
Lähialueiden historia
Arkeologisissa kaivauksissa on todettu nykyisen Brittiläisen Kolumbian luoteisrannalla olleen asutusta ainakin viimeisen 10 000 vuoden ajan. Prince Rupert sijaitsee Tsimshian First Nations -intiaanien aikaisemmin asuttamalla alueella. 1800-luvulla rannikolla sijaitsi useita lohenkäsittely- ja purkituslaitoksia, jotka hyödynsivät läheisten Skeena- ja Nassjoen keväistä kutuvaellusta. Lähialueilla sijaitsivat myös Port Essingtonin, Port Simpsonin ja Metlakatlan turkiskauppa-asemat. Alueen tärkeimpinä kulkuvälineinä toimivat höyrylaivat sekä siipiratasalukset. Kauan ennen eurooppalaisten saapumista Prince Rupertin seutu oli Pohjois-Amerikan tiheimmin asuttu alue Méxicosta pohjoiseen.
Abi Morgan
Morgan voitti vuonna 2013 Primetime Emmy-palkinnon parhaasta käsikirjoituksesta minisarjassa, televisioelokuvassa tai erikoisjaksossa televisiosarjasta The Hour. Vuonna 2014 Radio Times valitsi Morganin 30:n vaikutusvaltaisimman televisio- ja radioalalla toimivan naisen listalle.
Prince Rupert
Kaupungin syntyminen
Vuonna 1903 Grand Trunk Pacific Railwayn johtaja Charles Melville Hays aloitti avustajineen matkan Kanadan länsirannikkoa pitkin. He etsivät parasta mahdollista päätepistettä mantereen ylittävälle rautatielle. He saapuivat 3. syyskuuta 1904 Kaiensaareelle ja löysivät 22,5 kilometriä pitkän luonnonsataman, joka oli yksi syvimmistä maailmassa. Rakentamalla rautetien ja sataman, reitistä muodostuisi lyhin reitti Itä-Aasiaan. Yhtiö onnistui hankkimaan vuonna 1905 valtiolta 40,5 neliökilometriä maata nykyisen kaupungin alueelta ja toiset 56,7 neliökilometriä vuonna 1909. Vuoden 1905 elokuussa yhtiö järjesti maanlaajuisen kilpailun uuden kaupungin nimeämiseksi. Kilpailun tuloksena nimeksi valittiin Prince Rupert, Hudson's Bay Companyn kuvernöörin, Pfalzin prinssi Ruprechtin mukaan. Satamalaiturit, tiet ja muu infrastruktuuri rakennettiin vuosien 1907–1908 aikana ja kaupunkiin määriteltiin 2400 tonttia, jotka myytiin 25.–29. toukokuuta 1909 Vancouverissa järjestetyssä julkisessa huutokaupassa. Tapahtuma huomioitiin maailmanlaajuisesti. Tonttien myynti moninkertaisi Prince Rupertin väkiluvun nopeasti ja 10. maaliskuuta 1910 se sai kaupunkioikeudet. Saman vuoden toukokuussa kaupungissa järjestettiin ensimmäiset vaalit ja pormestariksi valittiin Alfred Stork. Ensimmäinen juna Winnipegistä Prince Rupertiin saapui 9. huhtikuuta 1914.
Abi Morgan
Mikkelin teatterin ohjelmistossa on vuonna 2015 Morganin näytelmä Rakkauslaulu, jonka on suomentanut Reita Lounatvuori.
Prince Rupert
Kaupungin syntyminen
Hays ei saanut nähdä perustamansa kaupungin kasvua. Hän oli palaamassa varainkeruumatkalta Euroopasta RMS Titanicin neitsytmatkalla, kun se 15. huhtikuuta 1912 törmäsi jäävuoreen ja upposi, vieden hänet mennessään.
Toisesta maailmansodasta nykypäivään
Toisen maailmansodan aikana Prince Rupert oli tärkeä satama yhdysvaltalaisille ja kanadalaisille joukoille sekä materiaalille. Sodan aikana kaupunkiin rakennettiin arviolta 21 000 uutta rakennusta. Materiaalikuljetusta varten kaupunkiin päätettiin rakentaa 16. maaliskuuta 1942 tie eteläisestä Kanadasta. Tiestä muodostui myöhemmin Skeena Highway, joka avattiin virallisesti 4. syyskuuta 1944.
Abi Morgan
Yksityiselämä
Abi Morgan on näyttelijä Patricia Englandin ja teatteriohjaaja Gareth Morganin tytär. Morgan syntyi Cardiffissa, mutta kasvoi Stratford-upon-Avonissa, Stoke-on-Trentissa ja Newcastle upon Tynessa.
Prince Rupert
Toisesta maailmansodasta nykypäivään
Toisen maailmansodan jälkeistä lamaa Prince Rupertissa helpotti 1951 kaupungin lähelle rakennettu sellutehdas, joka oli tärkein työllistäjä alueella noin 50 vuoden ajan.
Prince Rupertin yhteydet paranivat 1960-luvulla. BC Ferries- ja Alaska Marine Highway -lauttayhtiöt aloittivat liikenteen kaupungista, ja Prince Rupertin lentoasema valmistui vuonna 1961. Prince Rupertin ensimmäinen syväsatama (Fairview Terminal) aloitti toimintansa vuonna 1977. Hiili- ja viljaterminaali aloitti toimintansa vuonna 1980. Risteilyalusterminaali avattiin liikenteelle 2004 ja konttiterminaalin rakennustyöt aloitettiin vuonna 2006.
Satama
BC Ferries -lauttayhtiö liikennöi Prince Rupertista Port Hardyyn ja Grahaminsaarella sijaitsevaan Skidegaten satamaan. Yhdysvaltalainen Alaska Marine Highway -lauttayhtiö liikennöi Prince Rupertista Washingtonissa sijaitsevaan Bellinghamiin ja lukuisiin kohteisiin Alaskassa. Useat Alaskaan matkalla olevat risteilyalukset pysähtyvät kaupungin satamassa. Vuonna 2008 kaupungissa vieraili noin 1000 risteilymatkailijaa.
Lentoasema
Prince Rupertin lentoasema sijaitsee Digbysaarella, jonne on lauttayhteys Prince Rupertista. Air Canada Jazz ja Hawkair lentävät päivittäisiä vuoroja Vancouveriin, josta on lukuisia jatkoyhteyksiä.
Rautatie
VIA Rail liikennöi Skeena-matkustajajunaa Prince Rupertista Jasperiin, josta on vaihtomahdollisuus The Canadian -junaan, joka kulkee mantereen halki Torontosta Vancouveriin.
Tieliikenne
Prince Rupertin läpi kulkee Winnipegistä alkunsa saava Yellowhead Highway, joka jatkuu aina Grahaminsaarella sijaitsevaan Massetin kylään saakka.
Ilmasto
Prince Rupert sijaitsee lauhkealla meri-ilmasto vyöhykkeellä (Köppenin ilmastoluokitus Cfb). Kaupunki on erittäin sateinen, keskimääräinen sademäärä vuodessa on 2 590 millimetriä ja ainakin jonkin verran sadetta saadaan 240 päivänä.
Julianna Leblanc
Yksityiselämä
Julesilla on kaksi vuotta vanhempi veli Caleb ja neljä vuotta nuorempi sisko Hayley. Hänen veljensä Caleb kuoli yllättäen sydänsairauteen 13-vuotiaana 1. lokakuuta 2015.
Jules harrasti telinevoimistelua vuosina 2007-2017 ja päätyi USAG:in tasolle 9. Hän lopetti voimistelun jotta pystyisi panostamaan enemmän laulamiseen ja näyttelemiseen. Jules on harrastanut lisäksi kitaran soittoa ja baseballia, mutta lopetti ne ajanpuutteen takia. Julesilla oli myös oma hevonen Marylandissa.
Vuonna 2018 Jules ja hänen perheensä muuttivat Los Angelesiin ja pian sen jälkeen vuoden 2019 lopussa he päättivät lopettaa Bratayley kanavalle videoiden tekemisen. Jules on panostanut sen jälkeen näyttelemiseen mm. Brat kanavalla sekä Nickelodeonin Side Hustle-televisiosarjassa.
Musiikkiura
Vuonna 2017 Jules sai levytyssopimuksen ja nauhoitti ensimmäisen musiikkivideonsa ”Little Do You Know” kevätkesällä 2017 Hayden Summerallin kanssa. Musiikkivideolla on yli 65 miljoonaa näyttökertaa. Saman vuoden kesällä hän myös nauhoitti toisen musiikkiversion Maddien ja Taen kappaleesta ”Fly”. Syksyllä 2017 hän kirjoitti ensimmäisen itse kirjoittaman kappaleen ”Ordinary Girl”, jolla on yli 38 miljoonaa näyttökertaa. Keväällä 2018 hän julkaisi uuden kappaleen ”Picture This”, jolla on yli 22 miljoonaa katselukertaa.
Laurence Harvey
Laurence Harvey synt. Lauruska Mischa Skikne (1. lokakuuta 1928 Joniškis, Liettua – 25. marraskuuta 1973) oli liettualaissyntyinen näyttelijä, joka näytteli sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa.
Harvey syntyi Liettuassa ja varttui Etelä-Afrikassa. Toisessa maailmansodassa hän palveli Egyptissä ja Italiassa, jonka jälkeen hän palasi Etelä-Afrikkaan, josta hän siirtyi Isoon-Britanniaan. Elokuvadebyyttinsä hän teki vuonna 1948 kauhuelokuvassa House of Darkness. Harvey oli ehdolla parhaan miespääosan Oscarin saajaksi elokuvasta Tilaa huipulla. Harveyn muihin elokuviin kuuluvat muun muassa Alamo (1960), Ei rahasta (1960) ja Mantshurian kandidaatti (1962).
C. F. von Wahlberg
Henkilöhistoria
Wahlbergin vanhemmat olivat konsistoriaalineuvos Carl Fredrik Wahlberg ja Anna Dorotea von Buck. Hän oli vuodesta 1871 naimisissa kauppaneuvos Pavel Sinebrychoffin tyttären Marian kanssa. Wahlberg kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1866, valmistui 1869 filosofian kandidaatiksi ja 1871 lääketieteen kandidaatiksi sekä lisensiaatiksi ja väitteli tohtoriksi 1873. Hän toimi Suomen kaartin apulaislääkärinä vuosina 1876–1878, pataljoonanlääkärinä 1881–1895 ja Suomen sotaväen ylilääkärinä 1895-1902. Hän perusti Finsk Militär Tidskriftin ja oli sen päätoimittaja 1881–1882 ja toimituksen jäsen 1884–1901. Wahlberg oli 1902–1906 lääkintöhallituksen pääjohtaja. Vuosina 1901–1903 hän oli Suomen Punaisen Ristin puheenjohtajana.
Valtioneuvos C. F. ja Maria von Wahlbergin rahaston varoista jaetaan taiteilija-apurahoja ja tuetaan maatalousalan ammattitaidon edistämistä.
Teokset
Wahlberg kirjoitti tekijänimillä C. Ferdinand Wahlberg, C. F. Wahlberg ja Ferdinand von Wahlberg. Ammatillisten tekstien lisäksi hän julkaisi useita näytelmiä, kuten Det omöjliga möjligt (1881), Samhällsuppfostran (1882) ja Hörnstenar (1883), kertomuksen De kärleksrike (1882) ja novellikokoelman Vilsekommen (1884), jotka olivat merkittäviä alkusysäyksinä nykyaikaiselle suomalaiselle kaunokirjallisuudelle, mutta jäivät sittemmin unohduksiin. Vuodesta 1910 von Wahlberg julkaisi useita kertomuksia saksaksi.
Tuvia Bielski
Tuvia Bielski (1906–1987) oli puolanjuutalainen toisen maailmansodan aikainen partisaani, joka pystyi säilyttämään holokaustin aikana 1 200 juutalaista siviiliä hengissä piilottelemalla heitä kolmen vuoden ajan itäpuolalaisessa metsässä (nykyisen Valko-Venäjän alueella). Ryhmää pidetään suurimpana juutalaisten partisaanien ryhmänä.
Bielski syntyi itäpuolalaiseen juutalaisperheeseen, joka asui pienessä kylässä lähellä Lidan ja Navahrudakin kaupunkeja. Hän toimi ensimmäisen maailmansodan aikana aluetta miehittäneiden saksalaisjoukkojen tulkkina ja suoritti 1920-luvulla asepalveluksen Puolan armeijassa. Toisen maailmansodan sytyttyä vuonna 1939 hän sai määräyksen astua aseisiin Saksaa vastaan. Alue joutui Saksan haltuun ja sen juutalaisväestö siirrettiin Navahrudakin kaupungin ghettoon.
Bielski kuitenkin pakeni ja alkoi elää kolmen veljensä kanssa partisaanielämää metsissä. Ryhmä kasvoi vähitellen yli 1 200 hengen kokoiseksi. Se eli yli kahden vuoden ajan Nalibokskaja Pusjtjan metsässä ja joutui väistelemään partisaaneja jahdanneita natseja. Natsihallinto lupasi 100 000 markan palkkion Bielskin kiinniottajalle. Ryhmä teki aseellisia ryöstöjä hankkiakseen ruokaa ja tarvikkeita. Se myös osallistui aseellisin operaatioihin muiden partisaaniryhmien kanssa. Kesällä 1944 ryhmä tuli esille Novogrodekin kaupungissa, joka oli siirtynyt puna-armeijan haltuun.
Sodan jälkeen Bielski asui New Yorkissa, jossa hän kuoli vuonna 1987. Hänet haudattiin aluksi Long Islandille. Myöhemmin vuonna 1988 hänet haudattiin sotilaallisin kunnianosoituksin Jerusalemiin.
Vuonna 2008 valmistunut Edward Zwickin ohjaama elokuva Uhma perustuu Bielskin veljesten tarinaan.
Armindo Araújo
Armindo Araújo (s. 1. syyskuuta 1977 ) on portugalilainen ralliautoilija. Hän on voittanut PWRC-sarjan mestaruuden kahdesti vuosina 2009 ja 2010 sekä Portugalin mestaruuden kuusi kertaa.
Ura
Araújo aloitti urheilu-uransa vuonna 1994 kilpaillen moottoripyöräsarjoissa vuoteen 2000 asti, jolloin hän kilpaili portugalin rallisarjassa. Araújo debytoi WRC-sarjassa vuonna 2001 Portugalin rallissa, jossa keskeytti. Araújo voitti National Championship tittelin vuosina 2003-04 Citroen Saxolla ja uudestaan 2005-06 Mitsubishilla. Vuonna 2007 hän ajoi kuusi kilpailua pääsarjassa saavuttamatta pisteitä. Samana vuonna hän aloitti kilpailemisen Production World Rally Championship -sarjassa. Vuosina 2008-09 hän kilpaili yksittäisissä WRC-kilpailuissa saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2010 hän saavutti ensimmäisen pisteensä pääsarjassa ajamalla kymmenenneksi Meksikon rallissa. Hän myös saavutti ensimmäisen erikoiskoevoittonsa samana vuonna. Araújo voitti PWRC-sarjan mestaruuden vuosina 2009-10 ollen sarjan ensimmäinen kuljettaja, joka on voittanut kaksi peräkkäistä mestaruutta. Araújon kartturina toimii Miguel Ramalho. Vuonna 2011 Araújo ajoi kahdeksanneksi Saksan rallissa saavuttaen neljä pistettä.
Sinbad
Sinbad oli vuosina 1968–1976 lähetetty suomalainen tv-ohjelma, jossa käsiteltiin maailman tapahtumia ja poliittista tilannetta musiikin ja keskustelujen avulla. Harvakseltaan tuotettu ohjelmasarja sai nimensä samannimisestä tarinasta ”Sinbad” tai ”Sindbad Merenkulkija” satukokoelmassa Tuhannen ja yhden yön tarinat.
TV1:n Ajanvietetoimituksen (myöh. Viihdetoimituksen) ohjelmasarjaa tuotti ja toimitti Erkki Vihtonen ja ohjasi Erkki Pohjanheimo Ohjelman musiikki oli kulloinkin vuorossa olevan maanosan tai maan politiikkaan liittyvää, joko hallitusten propagandalauluja tai maanalaisten vastarintaliikkeitten sävelmiä. Kapellimestarina toimi Ossi Runne.
Sarjan jaksoja
1. osa käsitteli Välimeren maita. Asiantuntijoina olivat Jaakko Okker, Leo Skurnik ja Mikko Valtasaari. Ohjelman solisteina esiintyivät Laila Kinnunen, Fredi ja Tapio Heinonen. Ohjelmasta on jäänyt soimaan Tapio Heinosen esittämä ja Kari Tuomisaaren suomentama Julian Grimau, joka levytettiin 1969
2. osassa Sinbad purjehti Kuubaan ja Puerto Ricoon. Maitten poliittisesta tilanteesta keskustelivat Olavi Laine ja Erkki Hatakka. Ossi Runnen johdolla musiikkia esittivät Muksut, Tapio Heinonen ja Rafael Benitezin johdolla Xiomara Alfaro Kuubasta. Laulujen suomenkieliset käännökset olivat Tapio Lipposen, Eeva-Liisa Nikula-Kyläsalon ja Jaakko Kyläsalon. Ensilähetys oli 2.11.1968.
3. osan kohteena oli Itämeri. Siinä keskityttiin Suomeen, Ruotsiin ja Neuvostoliittoon. Sinbad tutustui muun muassa kielletyn ja sallitun pornografiseksuaalisen musiikin merkittävimpiin teoksiin. Asiantuntijoina olivat Jussi Koskiluoma, Kullervo Rainio ja Klaus Eloranta. Musiikkia esittivät Tauno Palo ja Eemeli sekä Marjatta ja Martti Pokela. Ohjelman ensilähetys oli 30.11.1968
4. osa käsitteli Tšekkoslovakiaa otsikolla Prahan vuodenajat. Ohjelmassa esiintyivät mm. Laila Kinnunen, Fredi ja Kivikasvot. Ensilähetys 12.7.1969
5. jaksossa käsiteltiin Etelä-Amerikan, erityisesti Brasilian poliittista tilannetta. Siinä esiintyivät mm. Sinikka Sokka ja Muksut. Ensilähetys 8.11.1969
6. jakson otsikko oli Mustan vallan lauluja. . Esiintyjinä olivat Carola, Fredi, Vesa-Matti Loiri, Jink Jenkins ja Vesa Nuotio, Ken Cockrel, Glanton Dowdell ja Luke Trip. Lähetyspäivänmäärä 5.12.1970.
7. osa tutkaili Italiaa. Lauluja esitti mm. Marion Rung. Ohjelman ensilähetys oli 15.1.1972
HMS Munin (P152)
HMS Munin (runkonumero P152) oli Ruotsin laivaston Hugin-luokan partioalus.
Valmistus
Alus tilattiin 15. toukokuuta 1975 Bergenistä Bergens Mekaniske Verkstederiltä. Se laskettiin vesille 5. lokakuuta 1977 ja liitettiin laivastoon 3. heinäkuuta 1978.
Vitali Smirnov
Vitali Georgijevitš Smirnov (ven. Виталий Георгиевич Смирнов), (14. helmikuuta 1935 Habarovsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto ) on ollut niin neuvostoliittolainen kuin myös nyky-Venäjän urheilujohtaja.
Vitali Smirnov valmistui vuonna 1958 Urheiluakatemiasta (ven. Fyysisen Kulttuurin Instituutti, GTSOLIFK) Moskovasta. Sen jälkeen hän toimi opettajana moskovalaisessa urheiluoppilaitoksessa vuosina 1958–1968. Samanaikaisesti hän toimi järjestötehtävissä Kommunistisen nuorisojärjestön Moskovan aluekomitean urheiluseurojen yhteistyöjärjestössä ensimmäisenä sihteerinä vuosina 1960–1962.
Smirnovin työura järjestöpuolella käynnistyi varsinaisesti vuonna 1968. Hänet valittiin kommunistipuolueen Moskovan Pushkinin alueen ensimmäiseksi sihteeriksi vuosiksi 1968–1970. Hänestä tuli sen jälkeen vuosiksi 1970–1977 Neuvostoliiton liikuntakulttuurin ja urheilun ministeriöneuvoston ensimmäinen varapuheenjohtaja. Vuosina 1975–1981 hän toimi Moskovan kesäolympialaisten järjestelytoimikunnan ensimmäisenä varapuheenjohtajana. Moskovan kesäolympialaisten jälkeen hänestä tuli Venäjän federation eli Neuvostoliiton suurimman neuvostotasavallan liikuntakulttuurin ministeri vuosiksi 1981–1990. Kansainvälisen olympiakomitean (KOK) toiseksi neuvostoliittolaisjäseneksi Konstantin Andrianovin lisäksi Smirnov valittiin vuonna 1971. KOK:n ydinryhmässä eli toimeenpanevassa komiteassa hän toimi vuosina 1974–1978 ja 1986–1990. KOK:n varapuheenjohtajana hän oli vuosina 1978–1982, 1990–1994 ja 2001–2005. Vuosina 1992–1998 hän toimi KOK:n alaisen tasa-arvokomitean puheenjohtajana. Vuonna 2015 Smirnov oli virkaiältään vanhin KOK:n jäsen.
Kansallisen olympiakomitean, aluksi Neuvostoliiton ja sen jälkeen Venäjän, puheenjohtaja Smirnov oli vuosina 1990–2001.
Kansainvälisestä urheilujärjestötoiminnastaan hänet on palkittu lukuisilla kunniamerkeillä niin koti- kuin ulkomailla.
Lightning (albumi)
Lightning on brittiläisen, folk-piireistä lähtöisin olevan laulaja-lauluntekijä Julie Felixin vuonna 1974 ilmestynyt sooloalbumi. Felix itse on tehnyt viisi albumin kappaleista. Muita säveltäjänimiä ovat Bob Dylan, Van Morrison ja Dory Previn.
Dylanin "I Dreamed I Saw St. Augustine" on tämän albumilta John Wesley Harding (1968) ja "Father of Night" albumilta New Morning (1970). Morrisonin "Into the Mystic" on tämän albumilta Moondance (1970).
Albumin on tuottanut Del Newman EMI-levy-yhtiölle. Newman on myös sovittanut ja johtanut jousisektiota sekä sovittanut kappaleet muuten Felixin kanssa. Newman soittaa myös syntetisaattoria kahdella kappaleella.
Albumi on äänitetty Nova Sound ja Abbey Road -studioilla. Äänittäjä on Richard Dodd.
Kansikuvan Lightning on tehnyt David Hockney vuonna 1973. Se on litografia sarjasta Weather Series jonka on julkaissut losangelesilainen Gemini G.E.L. Luvan kuvan käyttöön on myöntänyt lontoolainen Petersburg Press Ltd.
Albumin nimeen on liitetty teksti:
Takakannen valokuvan Julie Felixistä on ottanut Mirella Ricciardi. Levykannen on valmistanut Garrod & Lofthouse Ltd.
Julie Felixin managerina on toiminut Ian Tilbury. Kiitoksissa mainitaan The Pigeonhole, Steve Allan ja Peter Shephard.
Kappaleet
Sivu 1
Sivu 2
Julkaisijat ovat Julie Felix Music Ltd. (1.1, 1.2, 1.4, 2.1, 2.3), Big Ben Ltd. (1.3, 2.2), United Artists Music Ltd. (1.5) ja Warner Bros. Music Ltd. (2.4).
Muusikot
Seuraavat muusikot esiintyvät albumilla levy-yhtiönsä suosiollisella luvalla: Madeline Bell (RCA Records), Liam Genockey (Polydor Records), Rabbit (Island Records) ja Charlie Smith (Rocket Records).
Julie Felix laulaa kaikilla kappaleilla. Muut muusikot kappaleilla ovat:
"Song for Spring"
"Roadie Man"
"Father of Night"
"Oh to Hold You in My Arms"
"Lady with the Braid"
"My Electric Angel"
"I Dreamed I Saw St Augustine"
"Let Me Loose"
"Into the Mystic"
Arvioita
Pekka Markkula on esitellyt albumin MUSA:n numerossa 8/1974. Siinä hän toteaa, että Felix on tehnyt paluun viihteellisemmän materiaalin parista. Tältä albumilta hän nostaa esiin Dylanin kappaleet ja etenkin "Father of Nightin". Tulkintaa Van Morrisonin kappaleesta "Into the Mystic" hän sen sijaan pitää aneemisena. Markkula ei myöskään lämpene intialaisvaikutteiselle kappaleelle "Oh to Hold You in My Arms". Felixin omasta tuotannosta hän pitää eniten kappaleesta "Roadie Man", joka on iskevä "realistinen tarina roudarin usein varsin katkerasta ja irtonaisesta elämästä". Yhteenvetona Markkula toteaa, että albumi antaa Julie Felixin musiikista paljon odotettua paremman kuvan.