cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kastélli (Iraklion)
pienoiskuva|vasen|upright=0.66|Kastéllin Pyhän Antonioksen (Ágios Antónios) kirkko. Kastéllin kylä sijaitsee noin 36 kilometriä kaakkoon Iraklionista. Se on saanut nimensä kylän alueella olleesta pienestä linnasta. Löytöjen perusteella alue on ollut asuttu jo ennen minolaista aikaa. Kastéllin kunnallisyksikkö käsittää Minóa Pediádan kunnan koillisosan. Sen alueella sijaitsee muun muassa koko kunnan kuntakeskus Evangelismóksen kylä. Heti Kastéllin kylän lounaispuolella sijaitsee Kastéllin sotilaslentokenttä. Sen viereen tullaan rakentamaan Iraklionin uusi kansainvälinen lentoasema, jonka on tarkoitus korvata nykyinen, vanhentunut ja kapasiteetiltaan riittämätön Iraklionin kansainvälinen lentoasema ”Níkos Kazantzákis”.
Kastélli oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Minóa Pediádan kunnaksi yhdessä Arkalochórin ja Thrapsanón kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat
Kastéllin kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
Luettelo Pepe Willbergin kappaleista
Tämä on luettelo Pepe Willbergin levyttämistä kappaleista aakkosjärjestyksessä. Mukana ovat myös Jormasin ja Pepe & Paradisen kappaleet, sekä Willbergin tulkitsemat laulut muilta levyiltä.
Ja må han leva
pienoiskuva|Nuotit Ja må han leva tai Ja må hon leva (riippuen onniteltavan sukupuolesta) on ruotsinkielinen onnittelulaulu, joka lauletaan yleensä syntymäpäiväsankarille. Laulua käytetään Ruotsissa samalla tavalla kuin Suomessa Paljon onnea vaan -laulua. Jos onnittelijoita on vain yksi, voidaan laulaa "Ja må du leva", mutta yleensä käytetään persoonapronominia han jos onnitellaan miespuolista henkilöä ja hon jos onnitellaan naispuolista henkilöä.
Scott Turow
pienoiskuva|Turow vuonna 2008.
Scott Turow (s. 12. huhtikuuta 1949 Chicago) on yhdysvaltalainen kirjailija ja asianajaja.
Turow on kirjoittanut muun muassa kahdeksan romaania, joita on käännetty yli 20 kielelle ja myyty yli 25 miljoonaa kappaletta. Hänen kirjojensa pohjalta on toteutettu elokuvia, joista tunnetuin on Harrison Fordin tähdittämä Kunnes toisin todistetaan.
Hänen kirjoistaan on suomennettu Kunnes toisin todistetaan (1987), Todistamisen taakka (1991), Uhreja ei ole (1993), Isiemme lait (1998), Keinoja kaihtamatta (1999), Kumottu tuomio (2002), Identtiset (2014) ja Todistaja (2017).
Turow on kirjailijanuransa rinnalla harjoittanut asianajajan ammattia ja on näillä ansioilla valittu kotiseutunsa liittovaltiotuomareiden nimityslautakuntaan vuosiksi 1997–1998. Hän on osakkaana toimistossa Sonnenschein, Nath & Rosenthal, jossa on viime aikoina hoitanut pro bono -asioita, eli ilmaiseksi ajettavia juttuja. Hän on muun muassa avustanut kuolemaantuomittua, joka vapautui uuden oikeudenkäynnin jälkeen kun hänet havaittiin syyttömäksi tekoon, josta hänet oli tuomittu.
Lakimiesuransa alussa Turow toimi myös syyttäjänä merkittävissä korruptio-oikeudenkäynneissä.
Maalle sijoitettu reittivaiheen ohjuspuolustus
thumb|Lockeedin torjuntaohjus pilkottaa siilostaan. thumb|X-alueen lautalle sijoitettu tutkajärjestelmä saapuu [[Pearl Harboriin (2006).]]
Maalle sijoitettu reittivaiheen ohjuspuolustus on Yhdysvaltain kansallista ohjuspuolustusta seuraava Yhdysvaltain ohjuspuolustusjärjestelmä, joka käsitteenä liittyy maalle sijoitettuihin ohjustentorjuntaohjuksiin ja niiden käyttöön tarvittaviin järjestelmiin.
Järjestelmä Yhdysvalloissa
Järjestelmän ohjukset torjuvat mannertenvälisiä ohjuksia niiden lennon reittivaiheessa. Järjestelmän on kehittänyt Yhdysvaltain ohjuspuolustusvirasto. Järjestelmän ensimmäinen ohjus sijoitettiin 22. heinäkuuta 2004 Fort Greelyn tukikohtaan Alaskaan. Vuoden 2007 alkuun mennessä sinne on sijoitettu kuusi ohjusta.
Järjestelmän toinen kuuden ohjuksen rypäs on sijoitettu Kaliforniaan Yhdysvaltain ilmavoimien Vandenbergin lentotukikohtaan.
Järjestelmä Euroopassa
Yhdysvallat on käynyt vuodesta 2002 alkaen neuvotteluja järjestelmän mahdollisesta laajentamisesta Eurooppaan. Neuvottelut ovat koskeneet asejärjestelmien ja tutkien sijoittamisesta Puolaan ja Tšekkiin. Uhkakuvana on pidetty Aasiasta, kuten Korean demokraattisesta kansantasavallasta tai Iranin islamilaisesta tasavallasta, tai Pohjois-Afrikasta laukaistu ohjus. Se, onko määritellyillä vihollisilla pitkän kantaman ohjuksia tai ydin- tai muita joukkotuhoaseita, ei ole kovin todennäköistä.
Venäjän mukaan potentiaalisien hyökkääjämaiden ohjusten kantamat eivät riitä Eurooppaa. Venäjä pitää järjestelmää itseään vastaan suunnattuna, koska se heikentää Venäjän kykyä iskeä lännen mahdollisen ensi-iskun jälkeen vastaiskulla. Tätä kauhun tasapainoa on pidetty ydinohjusten aikakaudella sotaa estävänä tekijänä. Torjuntaohjusten kantomatka voi yltää Moskovan itäpuolelle, josta ne pystyisivät tuhoamaan myös nousuvaiheessa olevia Venäjän ohjuksia. Venäjää on myös arveluttanut torjuntaohjusten sijoittaminen maanalaisiin betonisiiloihin ballististen ohjusten tavoin, mikä sallii ohjusjärjestelmän "laajentamisen" myöhemmin muunlaisin ohjuksin. Presidentti Putin arvosteli Yhdysvaltoja kovin sanoin 10. helmikuuta 2010 (?) Münchenissä pitämässään puheessa.
Järjestelmä Natossa
Järjestelmästä ei ole keskusteltu Natossa, vaan Yhdysvallat on neuvotellut sen sijoittamisesta kahdenkeskisesti Puolan ja Tšekin kanssa kuulematta eurooppalaisia liittolaisiaan.
Saksan liittotasavallan liittokansleri Angela Merkel on esittänyt, että ohjuspuolustusjärjestelmästä keskusteltaisiin Naton piirissä. Naton pääsihteeri ilmoitti, ettei keskusteltaisi. Yhdysvallat pitää parempana suoraa sopimista Natosta riippumatta, koska Naton päätöksentekojärjestelmä on niin kankea.
Helmikuussa 2011 Nato otti käyttöön Saksassa "theatre ballistic missile defence" (TBMD) ohjusjärjestelmän, jota voidaan pitää taktisena ohjuspuolustuksena.
Kaukasian tutka-asema
Yhdysvallat ilmoitti 1. maaliskuuta laajentavansa järjestelmää Etelä-Kaukasiaan. Yhdysvaltain liittolaisia alueella ovat lähinnä Armenia, Azerbaidžan ja Georgia, joista viimeinen on halukas liittymään Natoon. Armenian ulkoministeri on kieltänyt että maa olisi ottamassa alueelleen ohjuspuolustuksen elementtejä, ja Azerbaidžan ja Georgia ovat ilmoittaneet olevansa asiasta tietämättömiä.
Puola
Puolassa kesken prosessin vaihtui puolustusministeri.
Tšekki
Tšekissä Puolaan sijoitettavan kymmenen torjuntaohjuksen maalitutkajärjestelmä ja tutkanhallinta sijoitettaisiin Brdyn sotilaspiiriin Jinceen Prahan lounaispuolelle. Tšekissä on järjestetty paikallisia kansanäänestyksiä asiasta mm. Trokavecissa.
Dionysia
Dionysia oli antiikin Ateenassa vietetty juhla, joka oli omistettu Dionysos-jumalalle. Dionysia-juhlia oli Ateenassa kaksi, ja ne tunnettiin maalais- ja kaupunki-Dionysiana. Näistä kaupunki-Dionysia oli tärkeämpi, ja yleensä Dionysia viittaa nimenä siihen. Uhrien ja falloskulkueiden ohessa tärkeimpiin juhlamenoihin kuuluivat erilaiset kuoro- (khoros) ja näytelmäkilpailut. Ne olivat merkittävässä osassa antiikin kreikkalaisen teatterin kehityksessä.
Historia
Viininjumala Dionysoksen kultti Attikassa oli peräisin Eleutheraista Boiotian rajalta. Kreikkalaisessa mytologiassa juhlan alkuperä selitettiin niin, että eräs eleutherailainen oli yrittänyt tuoda jumalan kulttikuvan Ateenaan, mutta ateenalaiset torjuivat tämän. Dionysos rankaisi ateenalaisia miehiä lähettämällä jonkun taudin näiden sukuelimiin. Ateenalaisten pyydettyä neuvoa Delfoin oraakkelilta tämä kehotti ateenalaisia osoittamaan Dionysokselle kunnioitustaan ja järjestämään kulkueen, jossa kannettiin fallos-symbolia. Tauti päättyi tämän ansiosta, jonka jälkeen kulkueesta tehtiin vuosittainen.
Maalle sijoitettu reittivaiheen ohjuspuolustus
Tšekki
Tšekin hallitus antaa virallisen päätöksen asiasta maaliskuun lopussa.
Dionysia
Historia
Dionysia-juhlan varhaisin muoto Attikassa oli maalais-Dionysia. Kaupunki-Dionysia otettiin käyttöön mahdollisesti Peisistratoksen aikana 500-luvulla eaa., jolloin Eleutherai tuli Ateenan valtaan ja Dionysoksen kulttikuva siirrettiin sieltä Ateenaan; tai viimeistään Kimonin ja Perikleen aikana 400-luvulla eaa. Se syrjäytti varhaisemman Apollonille omistetun lyyrisen musiikin juhlan.
Tomáš Bartejs
Tomáš Bartejs (s. 4. syyskuuta 1992 Třebíč) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Tšekin Extraligassa pelaavaa HC Karlovy Varya. Bartejs on voittanut Brnon joukkueessa kaksi Tšekin mestaruutta.
Dionysia
Historia
Dionysiaan liittyivät läheisesti Oskhoforia-, Lenaia- ja Anthesteria-juhlat. Roomassa Dionysiaa vastaavat juhlat tunnettiin bakkanaaleina.
Tomáš Bartejs
Seuraura
Bartejs debytoi Tšekin Extraligassa kaudella 2012–2013 Piráti Chomutovin joukkueessa. Hän pelasi debyyttikaudellaan 42 ottelua keräten neljä syöttöpistettä ja kymmenen rangaistusminuuttia. Aikaisemmin hän oli pelannut alemmilla sarjatasoilla sekä Tšekin juniorisarjoissa voittaen mestaruuden A-nuorissa vuonna 2012.
Dionysia
Maalais-Dionysia
pienoiskuva|[[Thorikoksen teatteri Thorikoksen demoksessa itäisessä Attikassa.]]
Maalais-Dionysia eli pieni Dionysia  kesti viisi päivää. Sitä vietettiin Poseideon-kuun 17.–21. päivä eli nykyisen joulu-tammikuun aikoihin.
Tomáš Bartejs
Seuraura
Kausi 2014–2015 meni Bartejsilla kokonaan Tšekin kakkosliigassa 1. česká hokejová ligassa. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Valko-Venäjän Ekstraligaan Metallurg Žlobinin joukkueeseen. Siellä hän pelasi 37 ottelua tehopistein 3+8=11 ollen joukkueen kolmanneksi tehokkain puolustaja. Kaudeksi 2016–2017 Bartejs palasi takaisin Tšekin Extraligaan, tällä kertaa HC Kometa Brnon joukkueeseen. Hän pelasi runkosarjassa 16 ja pudotuspeleissä 14 ottelua Brnon voittaessa kauden päätteeksi Tšekin mestaruuden. Seuraavalla kaudella joukkue voitti uudelleen kultaa Bartejsin pelatessa 14 pudotuspeliottelua tehopistein 2+1=3.
Dionysia
Maalais-Dionysia
Maalais-Dionysiaa viettivät demokset kaikkialla Attikan maaseudulla. Ajankohta talvella oli uuden viinin ensimmäisen maistelun aikaa. Juhlaan kuului falloskulkue Dionysoksen alttarille, jossa uhrattiin pukki. Tämän jälkeen pidettiin remuavat juhlapidot, johon kuului kaikenlaista pilkantekoa sekä näytöksiä. Vauraammissa demoksissa uudelleenesitettiin kaupunki-Dionysian näytelmiä. Joissakin demoksissa, kuten Euonymon, Rhamnus ja Thorikos, oli omat paikalliset teatterirakennukset. Juhlassa harjoitettiin myös säkkitanssia (askoliasmos). Siinä tanssittiin yhdellä jalalla öljytyillä ja täyteen puhalletuilla säkeillä ja yritettiin olla kaatumatta.
Tomáš Bartejs
Seuraura
Kaudella 2018–2019 Bartejs teki tähänastiset ennätyspisteensä Extraligassa pelaamalla 50 ottelua tehopistein 2+8=10. Bartejsin nykyinen sopimus HC Kometa Brnossa päättyy kauden 2021–2022 jälkeen.
Maajoukkueura
Bartejs on pelannut neljä nuorten maaottelua ilman tilastomerkintöjä.
Dionysia
Kaupunki-Dionysia
pienoiskuva|[[Dionysoksen teatteri Ateenan Akropoliin rinteessä.]]
Kaupunki-Dionysia eli Suuri Dionysia, tai usein vain Dionysia, oli omistettu Dionysos Eleuthereukselle. Juhla kesti myös viisi päivää. Sitä vietettiin Elafebolion-kuun 10.–14. päivä eli nykyisen maalis-huhtikuun aikoihin. Sitä edelsi kaksi valmistuspäivää kuun 8.–9. päivinä.
Juhlan keskus oli Akropoliin etelärinteessä sijainnut Dionysos Eleuthereuksen pyhäkköalue, johon kuuluivat Dionysoksen temppeli ja Dionysoksen teatteri. Juhla oli alun perin hyvin samanlainen kuin maalais-Dionysia. Siihen kuului falloskulkue, joka jäljitteli Dionysoksen seuralaisten riehakasta kulkuetta. Myöhemmin juhlaan liitettiin näytelmäkilpailut, jossa esitettiin tragedioita, komedioita, satyyrinäytelmiä ja dithyrambeja.
Juhlille osallistui paljon väkeä eri puolilta Attikaa sekä myös muualta Kreikasta, 400-luvulla eaa. erityisesti Deloksen meriliiton jäsenkaupungeista, sillä nämä suorittivat liiton rahaveron maksamisen juhlien aikana.
Ohjelma
pienoiskuva|Dionysoksen kulttikuvaa kuljetetaan laivanmuotoisissa kärryissä kaupunki-Dionysiassa. Piirretty attikalaisen [[skyfos|skyfoksen kuvituksen perusteella.]] pienoiskuva|Näyttelijöitä esittäviä terrakottafiguriineja, 360–340 eaa. Esikilpailussa Elafebolion-kuun 8. päivänä näytelmäkirjailijat, koregit, näyttelijät ja khoros esittäytyivät yleisölle juhlapuvuissa, mutta eivät vielä näytelmäasuissa. He esittelivät yleisölle näytelmät, jotka kilpailuissa esitettäisiin, ja pyysivät yleisöltä niille huomiota ja suopeutta. 9. päivän iltana (tai 10. päivän alussa, koska päivä alkoi auringonlaskusta) efebit toivat Dionysoksen vanhan puisen kulttikuvan kotipaikastaan Lenaionista Dionysos Eleuthereuksen pyhäkköalueelle, ja se asetettiin teatterin orkhestralle.
10. päivänä järjestettiin suuri juhlakulkue osaksi jalkaisin ja osaksi kärryillä. Poikien kuorot lauloivat dithyrambeja. Khoros tanssi Agoralla Kahdentoista jumalan alttarilla. Kulkue päättyi Lenaionille. Tämän jälkeen alkoivat kilpailut, ensin poikien ja miesten lyyristen kuorojen kilpailu. Muun muassa Pindarokselta on säilynyt Dionysiaan kirjoitettu dithyrambi. Tämän jälkeen järjestettiin voittajien komos-kulkue. 11. päivä järjestettiin komediakilpailu ja 12.–14. päivä tragediakilpailut. Useita kilpailuissa voittaneita tai esitettyjä tragedioita ja komedioita on säilynyt, mukaan lukien kaikken tunnetuimpien kreikkalaisten näytelmäkirjailijoiden Aiskhyloksen, Sofokleen, Euripideen ja Aristofaneen näytelmiä.
Näytelmäkilpailussa palkitut
Kaupunki-Dionysian näytelmäkilpailujen voittajista on säilynyt tietoja piirtokirjoituksissa. Aristoteles kokosi tietoja voittajista teokseen Dionysia-juhlien voitot.
Tiedossa olevat palkitut Kaupunki-Dionysian näytelmäkilpailussa ovat:
Kófinas
Kófinas (virallisesti Δημοτική Ενότητα Κοφινά, Dimotikí Enótita Kofiná) on yksi Górtynan kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Iraklionin alueyksikössä Kreetan alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 4 508 (vuonna 2011).
Kófinas käsittää Górtynan kunnan kaakkoisosan Kreetan saaren etelärannikolla. Kunnallisyksikön suurin asutus on Asímin kylä. Kófinas oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Górtynan kuntaan yhdessä Agía Varváran ja Roúvaksen kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat
Kófinaksen kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
The Faerie Queene
pienoiskuva|The Faerie Queene -runoelman ensimmäisen osan kansi. The Faerie Queene on Edmund Spenserin 1500-luvun lopussa kirjoittama allegorinen runoelma, jota pidetään yhtenä merkittävimmistä englannin kielellä kirjoitetuista runoelmista. Alun perin sen piti olla 12 kirjasta koostuva uskonnollis-moraalipoliittinen allegoria, joka kertoi määrättyjä moraalisia hyveitä edustavien ritarien seikkailuista. Esimerkiksi ensimmäisen kirjan oli määrä kertoa punaisen ristin ritarin eli pyhyyden legendasta. Ritarit palvelevat Faerie Queenea, joka edustaa kunniaa ja kuningatar Elisabeth I:tä. Runoelman ensimmäinen osa eli kirjat I–III julkaistiin vuonna 1590, toinen osa eli kirjat IV–VI vuonna 1596. Ensimmäinen yhteispainos julkaistiin vuonna 1609.
Runoelman muoto perustuu italialaisille ritariromaaneille, esimerkkeinä teoksen jako kirjoihin ja lauluihin sekä toisiinsa lomittuvat ja kietoutuvat rinnakkaiset kertomukset. Runoelma on kirjoitettu säkein, joka tuli sittemmin tunnetuksi Spencerin säkeistönä (Spenserian stanza). Siinä kahdeksan ensimmäistä säettä ovat pentametreja ja viimeinen heksametri tai aleksandriini. Riimikaava on ababbcbcc. Spencerin säkeistö on muunnelma italialaisesta ottava rima -säkeistöstä.
Luettelo Liigacupin loppuotteluista
Tämä on luettelo vuosina 1994–2000 ja 2004–2016 pelatun jalkapallon Liigacupin loppuotteluista.
2010–2016
{{Jalkapallo-ottelu taitettava | kierros    = Liigacup 2013 | päivämäärä = 6. huhtikuuta 2013 | aika       = klo 15.00 | joukkue1   = FC Lahti | joukkue2   = JJK | tulos      = 2–1 (0–1) | maalit1    = Länsitalo {{maali|78}} Joenmäki {{maali|90+2}}} | maalit2    = Ahola | stadion    = Lahden kisapuisto, Lahti | yleisömäärä = 1 504 | tuomari    = Mattias Gestranius | raportti   = }}
Vladimir Morozov (uimari)
pienoiskuva|Vladimir Morozov kesäkuussa 2017. Vladimir Morozov (s. 16. kesäkuuta 1992) on venäläinen uimari. Hän on viestiuinnin olympiamitalisti Lontoosta 2012 sekä lyhyen radan moninkertainen maailman- ja Euroopan-mestari. Pitkällä radalla hän on voittanut kaksi Euroopan-mestaruutta. Hän on saavuttanut arvokisamitaleja niin vapaa-, seka-, selkä- kuin rintauinnissakin.
Lucy Hannah
Lucy Hannah o.s. Tenner (16. heinäkuuta 1875 – 21. maaliskuuta 1993) oli pitkäikäisyydestään tunnettu yhdysvaltalainen.
Hannah oli kaikkien aikojen viidenneksi vanhin ihminen. Hänen edellään ovat ainoastaan Jeanne Calment, nyttemmin kiistelty Shigechiyo Izumi, Sarah Knauss, Kane Tanaka ja Nabi Tajima. Hän oli lisäksi tiettävästi kaikkien aikojen toiseksi vanhin yhdysvaltalainen ja pohjoisamerikkalainen sekä kaikkien aikojen pitkäikäisin afroamerikkalainen ja ensimmäinen yhdysvaltalainen ja pohjoisamerikkalainen ja toinen henkilö maailmassa, joka on saavuttanut vähintään 117 vuoden iän.
Hannah syntyi Alabamassa. Hän eli 117-vuotiaaksi, mutta ei ollut koskaan maailman vanhin elossa oleva ihminen, sillä 122-vuotiaana kuollut Jeanne Calment eli vielä hänen kuollessaan. Kun Hannah kuoli Michiganissa 1993, hänen perheensä väitti naisen iäksi 118 vuotta: myöhempi tutkimus varmisti kuoliniäksi 117 vuotta ja 248 päivää. Kestenbaum Study vahvisti Hannahin iän 9. syyskuuta 2003.
Vuonna 2015 tehdyn tutkimuksen yhteydessä löydetyn aviotodistuksen mukaan Hannah on saattanut syntyä 12. elokuuta 1895, jolloin hän olisi todellisuudessa ollut vain 97-vuotias. Gerontology Research Group veti Hannahin iän tunnustuksen pois joulukuussa 2020.
Myanmarin mielenosoitukset 2007
thumb|right|Buddhalaismunkit osoittivat mieltään Yangonissa. Myanmarin mielenoitukset 2007 ("sahramivallankumous" ) olivat loppuvuodesta Myanmarissa polttoaineen viisinkertaisesta hinnankorotuksesta alkaneita opiskelijoiden, oppositioaktivisten ja buddhalaismunkkien johtamia rauhanomaisia protesteja.
Mielenosoitukset vaativat virallisten tietojen mukaan ainakin 13 kuolonuhria ja vajaat kaksisataa haavoittui. Oppositiojohtaja Sein Win kuitenkin arvioi uhriluvun olevan kymmeniä tai satoja; tuoreemmissa tiedoissa puhutaan tuhansista. Myanmarin sotilasjuntta ilmoitti pidättäneensä 3 000 mielenosoittajaa.
Sotilasjuntta julisti oman tiekarttansa demokratiaan, muttei neuvotellut siitä opposition kanssa. Kenraali Than Shwe pysyi vallassa.
Sahramivallankumous
Osa tiedotusvälineistä on käyttänyt mielenosoituksista nimitystä Saffron Revolution ('Sahramivallankumous'). Nimitys tulee mieltään laajasti osoittaneista buddhalaisista munkeista, joiden punertavat kaavut ovat sahramin väriset. Sahramivallankumouksen tunnus on sivukuva buddhalaisista munkeista sahraminvärisessä kaavussa.
Myanmarin sotilashallitusta vastustivat monet eri tahot, vaikka julkisuudessa vedottiin lähinnä helposti televisiossa tunnistettaviin buddhalaisiin munkkeihin. Myanmarin hallitusta tukevat väittivät, että osa munkinkaapuun pukeutuneista ei ole munkkeja, vaan muita mielenosoittajia.
Aktivistit aloittavat protestit
Kansalaisten tyytymättömyys Myanmarin sotilashallitusta kohtaan kasvoi, kun se lopetti bensiinin hintatuen 19. elokuuta 2007, ja kun bensiinin hinta nousi kuusinkertaiseksi.
Tuona päivänä olivat ensimmäiset protestit. Viranomaiset vastasivat niihin pidätyksin ja hakkaamalla mielensoittajia. Hallitus pidätti 23. elokuuta monia merkittäviä oppositioaktivisteja. Aktivistien koteihin tehtiin etsintöjä. Mielensoitukset jatkuivat tästä huolimatta.
Munkit liittyvät mukaan
5. syyskuuta 2007 Myanmarin joukot hajottivat väkivaltaisesti rauhanomaisen mielenosoituksen Pakokkussa ja kolme munkkia haavoittui. Seuraavana päivänä toiset munkit ottivat kostaakseen valtion viranomaisia panttivangeikseen. He vaativat anteeksipyyntöä syyskuun 17. päivään mennessä, mutta armeija kieltäytyi tästä.
Mielenosoitukset laajenevat
right|350px|thumb|Mielenosoittajat marssivat [[Yangônissa 24. syyskuuta.]] Koska anteeksipyyntöä ei tullut, munkit järjestivät 18. -21. syyskuuta laajenevia mielenosoituksia ja peruivat armeijalle järjestämiään uskonnollisia toimituksia. Kansan ja armeijan munkkeihin kohdistama kunnioitus oli eräs syy munkkien tärkeään rooliin mielenosoituksissa. Näiden tapahtumien jälkeen mielenosoitukset levisivät ympäri Myanmaria: Yangôniin (ent. Rangoon), Sittween, Pakokkuun ja Mandalayhin.
24. syyskuuta Yangonissa oli suuri 100 000 hengen mielenosoitus. Seuraavana päivänä hallitus julisti öisen ulkonaliikkumiskiellon ja kielsi yli 5 hengen kokoontumiset.
Kukistaminen
26. syyskuuta armeija ja poliisi alkoivat kukistaa protesteja. Mellakkapoliisi tunkeutui pagodeihin ja hakkasi munkkeja. Näistä neljä kuoli. Munkit pidätettiin. Sotilaat hajottivat väkijoukon ampumalla kohti.
Will Hunting
Will Hunting on vuonna 1997 ensi-iltansa saanut Gus Van Santin ohjaama draamaelokuva. Se kertoo ongelmallisesta ihmelapsesta Will Huntingista, jota näyttelee Matt Damon. Elokuvan ovat käsikirjoittaneet Damon ja Ben Affleck.
Myanmarin mielenosoitukset 2007
Kukistaminen
Muutaman päivän jatkuneessa armeijan operaatiossa saattoi kuolla jopa 200. Pidätettyjä oli 6 000, joista 1 300 munkkeja. Sairaalat eivät hoitaneet protesteissa haavoittuneita. Hallitus katkaisi 29. syyskuuta internet-yhteydet.
Will Hunting
Elokuvaa on verrattu J. D. Salingerin romaaniin Sieppari ruispellossa ja jotkut väittävät, että käsikirjoituksessa olisikin vaikutteita teoksesta. Elokuvan päähenkilö muistuttaa tietyiltä osin matemaatikkoja Srinivasa Ramanujan ja George Dantzig.
Will Hunting kuvattiin Bostonin alueella. Mel Gibson oli jo lupautunut elokuvan tuottajaksi ja ohjaajaksi. Van Sant innostui kuitenkin käsikirjoituksesta ja oli innokas ohjaamaan elokuvan. Matt Damon piti monista Van Santin elokuvista ja tämän monimutkaisten tunteiden ja hahmojen ohjaamistavasta.
Myanmarin mielenosoitukset 2007
Kukistaminen
Samana päivänä Myanmarin turvallisuusjoukot pidättivät munkkeja luostareista. Armeija jatkoi pidätyksiä ja protestit vaimenivat. Ihmisoikeusjärjestöt raportoivat pidätettyjen kidutuksista.
Will Hunting
Robin Williams palkittiin roolistaan parhaan miessivuosan Oscarilla. Lisäksi Damon ja Affleck voittivat esikoiskäsikirjoituksestaan parhaan alkuperäiskäsikirjoituksen Oscarin. Elokuva oli yhteensä ehdolla yhdeksään Oscariin.
Myanmarin mielenosoitukset 2007
Kansainvälinen reaktio
Euroopan unioni ja Yhdysvallat ehdottivat Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvostossa Myanmarin vastaisia pakotteita, mutta niitä ei saatu aikaiseksi Kiinan ja Venäjän vastustuksesta johtuen. Kiina tukee Myanmarin sotilashallitusta, mutta ei ole ottanut kantaa Myanmarin tilanteeseen. Venäjän mielestä ongelma on Myanmarin sisäinen eikä edellytä toimenpiteitä turvallisuusneuvostolta. EU ja Yhdysvallat vaativat sotilasjunttaa myös avaamaan neuvottelut kotiarestissa olevan oppositiojohtaja Aung San Suu Kyin kanssa.
Taustat
Mielenosoitusten aalto on osa laajempaa kokonaisuutta, missä oppositio pyrkii lopettamaan Myanmarin sotilashallituksen. 1988 oli Myanmarissa kapina, jossa kuoli yli 3 000 ihmistä. Tuolloin pyrittiin hallitukseen vaikuttamaan diplomaattisesti, mutta tuloksetta.
Ulkovaltojen osuus ja reaktiot
Myanmarin sotilashallitus kykenee ylläpitämään itsensä lähinnä siksi, että sillä on myytäväksi energiaa ja raaka-aineita, joista muun muassa Intia ja Kiina kilpailevat keskenään. Kiinalla on maakaasuyhteistyötä Myanmarin kanssa. Kiina on Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston pysyvä jäsen, ja se kykenee veto-oikeudella estämään hallitusjuntan vastaiset Yhdistyneiden kansakuntien sanktiot. Venäjä tukee Kiinan linjaa YK:n turvallisuusneuvostossa. Myös Thaimaa on energiahuollossaan riippuvainen Myanmarista.
Myanmarin, Laosin ja Thaimaan raja-alueet muodostavat heroiinintuotannon kultaisen kolmion, mikä on länsimaille ongelmallinen.
2007
Tammikuussa 2007 Kiina ja Venäjä estivät Yhdysvaltain havitteleman turvallisuusneuvoston päätöksen, jonka tarkoituksena oli vaatia Myanmarin hallitusta vapauttamaan poliittiset vangit kuten Aung San Suu Kyi, kiihdyttää demokratiakehitystä sekä lopettaa etnisiin vähemmistöihin kohdistuvat hyökkäykset.
Länsimaisissa joukkotiedotusvälineissä on esitetty, että Kiinan tuesta Myanmarin sotilashallitukselle voi koitua mielikuvahaittoja Pekingin olympialaisille 2008.
Myanmarin mielenosoitukset 1988
Vuonna 1987 Myanmarin, silloisen Burman, talous oli laskussa. Talouden elvyttämiseksi sotilashallinto otti käyttöön toimenpiteitä, jotka aiheuttivat levottomuutta kansalaisten keskuudessa ja lopulta johtivat kansannousuun. Kansannousun laukaisi hallituksen toimeenpanema yhtäkkinen suurten setelien mitätöinti, minkä johdosta 80 prosenttia rahasta menetti arvonsa.
Sadattuhannet ihmiset osallistuivat demokratiaa vaativiin mielenosoituksiin vuonna 1988. Mielenosoitukset alkoivat yliopistoista. Sotilaat ampuivat yhden opiskelijan, mikä sai mielenosoitukset yltymään. Virkamiehet, munkit ja osa poliiseista liittyivät mielenosoituksiin. Munkit pitivät almukulhojaan ylösalaisin merkkinä siitä, että he eivät hyväksy sotilailta. Buddhalaisessa yhteiskunnassa munkkien kunnioituksen menetys on suuri häpeä, ja kyvyttömyys antaa almuja johtaa karman laskuun. Hallitus tukahdutti mielenosoitukset väkivaltaisesti ja ainakin 3000 ihmistä, suuri osa siviilejä ja munkkeja, kuoli hallituksen väkivallankäyttöön.
Parlamenttivaalit 1988
Aung San Suu Kyi nousi mielenosoittajien johtoon, ja hänestä tuli myöhemmin Burman oppositioliikkeen johtaja. Sotilasjuntta lupasi mielenosoitusten jälkeen pitää demokraattiset vaalit. Suu Kyin johtama demokratialiike sai 83 % äänistä, mutta sotilasjuntta kaappasi vallan 18. syyskuuta 1988. 1989 sotilashallinto muutti maan nimen Burmasta Myanmariksi, ja pääkaupunki Rangoonista tuli Yangon.
Parlamenttivaalit 1990
Opposition tärkein ryhmittymä on National League for Democracy (NDL), joka voitti vuoden 1990 parlamenttivaaleissa 392 paikkaa 492:sta, mutta joka ei voinut muodostaa hallitusta. Sen varaan pääasiassa muodostettiin Yhdysvaltoihin pakolaishallitus, National Coalition Government of the Union of Burma. Pakolaishallituksella on yksitoista ministerinpaikkaa, joista pääministeri Sein Win hoitaa myös ulkoasiainministerin tehtäviä.
Sotilasjuntta on pitänyt Aung San Suu Kyita kotiarestissa vuosia. Nobelin rauhanpalkinto myönnettiin hänelle 1991.
Aiheesta muualla
Myanmar
Marie-Louise Meilleur
Meilleur syntyi Kamouraskassa, Québecissä, ja meni naimisiin Etienne Leclercin kanssa vuonna 1900. Hän sai ensimmäisestä avioliitostaan neljä lasta. Aviomies ja molemmat vanhemmat kuolivat 1910-luvun alkuvuosina, ja Meilleur muutti Ontarion rajalle. Hän ei palannut Kamouraskan seudulle kuin kerran, vuonna 1939.
Meilleur oli naimisissa Hector Meilleurin kanssa vuodesta 1915 tämän kuolemaan vuonna 1972. Tästä toisesta avioliitosta syntyi vielä kuusi lasta. Meilleur asui vanhoilla päivillään tyttärensä luona ja vielä myöhemmin ontariolaisessa hoitokodissa.
Meilleur kuoli 117-vuotiaana. Hänen jälkeensä maailman vanhin elossa oleva ihminen oli yhdysvaltalainen Sarah Knauss, joka kuoli 119 vuoden iässä 30. joulukuuta 1999.
Elephant
Elephant voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Elliott Coues
thumb|150px|Eliiot Coues Elliott Coues (9. syyskuuta 1842 Portsmouth, New Hampshire – 25. joulukuuta 1899 Baltimore, Maryland) oli yhdysvaltalainen lääkäri ja eläintieteilijä.
Elliott Coues syntyi New Hampshiren Portsmouthissa ja hänen vanhempansa olivat Samuel Elliott Coues ja Charlotte Haven Ladd Coues. Couesin suku oli lähtöisin Normandiasta, Ranskasta. Samuel Coues julkaisi useita tieteellisiä tutkielmia, joissa käsiteltiin muun muassa lääketieteen, astronomian ja geologian moderneja suuntauksia. Nuori Elliott Coues oppi siis jo lapsena tieteellisen työskentelyn periaatteita. Samuel Coues oli Yhdysvaltain 14. presidentin Franklin Piercen ystävä, ja tämän avustuksella hän sai työpaikan patenttitoimistosta, missä hän työskenteli loppuelämänsä, kuollen vuonna 1867.
Poikana Elliott Coues kävi jesuiittavaikutteista koulua. Vuonna 1857 hän aloitti opinnot Baptistiopistossa (nykyinen Columbian yliopisto). Hän valmistui filosofian ja lääketieteen tohtoriksi vuonna 1863. Hänen kiinnostuksensa lintuihin ja ornitologiaan kehittyi jo varhain, ja vuonna 1861 Smithsonian-instituutti lähetti hänet Labradoriin keräämään kokoelman lintuja. Samana vuonna hän julkaisi retkihavaintonsa ja myös tutkielman Columbian osavaltion linnustosta. Washingtonissa (D.C.) hän palveli armeijassa lääketieteen kadettina, ja vuodesta 1864 lähtien vakinaisen armeijan apulaiskirurgina ensin Arizonassa ja myöhemmin Pohjois- ja Etelä-Carolinassa. Hänet ylennettiin kapteeniksi ansioistaan sodassa.
Vuonna 1872 Coues julkaisi maineikkaan teoksensa Key to North American Birds, joka vaikutti suuresti amerikkalaisen ornitologian kehittymiseen. Hänen työnsä oli järjestelmällistä, keskittyen vastikään käyttöön otetun trinomisen nimistön eli lajien alalajeihin luokittelun kehittämiseen. Palveltuaan armeijassa noin kymmenen vuotta hänet siirrettiin rajajoukkoihin luonnontutkijaksi, ja hän palveli 49:n leveyspiirin tuntumassa Yhdysvaltain ja Kanadan rajoilla Lake of the Woodsista Kalliovuorille vuosina 1873–1876. Vuosina 1877–1882 hän toimi lehtorina Columbian yliopiston lääketieteen laitoksella ja anatomian professorina 1882–1887.
Lintujen lisäksi Coues tutki nisäkkäitä ja julkaisi vuonna 1877 teoksen Fur-Bearing Animals. Vuonna 1887 hänet valittiin Esoteric Theosophical Society of American puheenjohtajaksi.
Elliott Coues on haudattu Vermontiin West Arlingtonin kansalliselle hautausmaalle paikkaan numero 473 yhdessä vaimonsa Mary E. Couesin (kuollut 16. helmikuuta 1906) kanssa.
Elliott Coues kuvaili ja nimesi lukuisia lintulajeja, muun muassa eskimosirrin (Calidris bairdii), jonka hän nimesi Spencer Fullerton Bairdin kunniaksi.
Vääpeli Mynkhausen
Vääpeli Mynkhausen on Aarne Laineen ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1957. Elokuvan juoni perustuu Topiaksen näytelmään vuodelta 1955.
Arviot
Aikalaisarvioiden ryöppy oli lähes järjestään kielteinen. Myöhemmässä arviossa todetaan, että täysi-ikäiset heittäytyvät siinä pojankoltiaisiksi. Sitä pidetään sotilasfarssin halpana muunnelmana mutta ymmärretään jossain määrin. Vaikka se on hyvin lapsellinen, siinä on kuitenkin menevä rytmi.
Juoni
Professori Visaoksan (Eero Roine) perheessä on komento siirtynyt työtään alati tekevältä isältä äidille (Martta Kontula), tyttärelle ja kolmelle pojalle, joista kaksi (Reiska, jota näyttelee Vili Auvinen, ja Masa, jota näyttelee Rauno Kuosmanen) on kuritonta. Vanhin poika Pekka (Matti Kuusla) opiskelee. Ulla-sisaren (Sirkka-Liisa Wilén) aika menee seurusteluun diplomaatiksi aikovan Herbertin (Tarmo Manni) kanssa.
Professori lähtee työmatkalle, ja hän patistaa poikkeuksellisesti perheensä kenraali-veljensä (Toppo Lehto) maatilalle, joka hänkään ei saa perhettä toimimaan. Vasta vanha asetoveri, vääpeli Ryynänen (Reino Valkama) saa pojat kiinnostumaan kalastuksesta, työnteosta, opiskelusta. Hän käyttää täkynä kertomuksia omasta ja kenraalin sankaruudesta. Juttujen takia vääpeliä kutsutaan kuulun saksalaisen seikkailijan paroni von Münchhausenin mukaan vääpeli Mynkhauseniksi.
Emännöitsijä Maalin (Elsa Turakainen) on rakastunut kenraaliin. Vääpeli kosiskelee emännöitsijää itse sen verran, että piintynyt vanhapoikakenraali lopulta kosii Maalinia. Ullakin huomaa miehisen luutnantti Jussi Kehän (Kullervo Kalske) olevan parempi valinta kuin luihu ja omituinen diplomaatinalku.
Catahoulanleopardikoira
Catahoulanleopardikoira on kotoisin Louisianasta Catahoulan piirikunnasta. Se lasketaan cur-rotuihin, jotka ovat amerikkalaisia metsästys- ja paimenkoiria. Rotu paimentaa kotimaassaan villisikoja ja sitä käytetään myös metsästykseen. Se on ollut Louisianan virallinen osavaltiokoira vuodesta 1979 lähtien. Suomeen tuotiin vuonna 2007 kaksi yksilöä.
Ulkonäkö
Catahoulanleopardikoira on keskikokoinen, voimakas ja lihaksikas, samaan aikaan kuitenkin myös ketterä ja kestävä. Sillä on vahvat leuat. Sen silmät voivat olla ruskeat, siniset tai keskenään eriväriset. Karvapeite on lyhyt ja yleensä laikukas, mutta kaikki värit sallitaan.
Luonne ja käyttäytyminen
Catahoulanleopardikoira on voimakasluonteinen ja dominointiin taipuvainen. Se vaatii tiukkaa kuria, sillä reviiritietoisuus, itsenäisyys ja suojelusvietti ovat sille erittäin tyypillisiä ominaisuuksia. Asianmukaisesti koulutettuna se on perhettään kohtaan rakastava, kiintyvä ja uskollinen. Se soveltuu moniin eri käyttötarkoituksiin puuhunajavasta ja haukkumalla ajavasta koirasta karja- ja vahtikoiraksi. Kanadassa sitä on käytetty myös rekikoira-ajoissa.
Rotu tunnetaan kovasta ja pelottomasta luonteestaan, mitä se osoittaa laumoistaan paenneiden hankalaluonteisten sikojen ja muun karjan paimentamisessa. Se on ahkera, kovaluonteinen heeler-tyyppinen karjakoira, joka hyökkää rohkeasti karjaa kohti, puree sitä ja juoksee sen jälkeen karkuun – ärsytetty eläin lähtee takaanajoon, kunnes päätyy sinne, minne koira on sen halunnutkin ohjailla. Eräs omistaja on kuvaillut catahoulanleopardikoiraa "käveleväksi lekaksi".
Alkuperä
Rodun esi-isiin kuului luultavasti espanjalaisten löytöretkeilijöiden mukanaan tuomia mastiffeja, vinttikoiria ja vihikoiria, jotka risteytyivät paikallisten alkuasukkaiden susimaisten koirien kanssa. Kantarotuina mainitaan erityisesti "espanjalainen sotakoira", joka tuotiin alueelle 1500-luvulla. Ranskalaisten uudisasukkaiden mukana tuli uusia koiria, todennäköisesti ainakin beaucenpaimenkoiria, jotka edelleen risteytyivät paikalliseen kantaan. Myös meksikonkarvattomankoiran, perunkarvattomankoiran ja carolinankoiran uskotaan osaltaan vaikuttaneen rodun perimään.
Alun perin espanjalaiset löytöretkeilijät käyttivät rodun esi-isiä intiaanien ajamiseen pois näiden perinteisiltä mailta. Myöhemmin paikalliset intiaanit adoptoivat hylättyjä espanjalaisia sotakoiria ja risteyttivät näitä omien alkuperäiskoiriensa kanssa. Keskisen Louisianan alueen varhaiset uudisasukkaat vastaavasti käyttivät kyseisistä koirista polveutuneita eläimiä paimentamaan villikarjaa, joka käsitti sekä villisikoja että lehmiä. Jossain vaiheessa rodun perimään uskotaan sekoittuneen myös jonkinlaista ajokoiraa.
Vuonna 1977 perustettiin National Association of Louisiana Catahoulas. Vuonna 1984 rodun harrastajat kokoontuivat yhteen ja tapahtumaan osallistui yhteensä 168 rodun edustajaa.
Etymologia
Rotu on saanut nimensä turkkinsa läikikkäästä kuvioista.
King Biscuit Flower Hour (In Concert)
King Biscuit Flower Hour (In Concert) on Triumphin livealbumi, joka julkaistiin vuonna 1995. Se on nauhoitettu Allied Forcesin kiertueella Clevelandissa 12. lokakuuta 1981.
ISS (täsmennyssivu)
ISS voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Rubiinijousipyrstö
Rubiinijouspyrstö (Cicinnurus regius) on paratiisilintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Rubiinijousipyrstöä tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin on raportoitu olevan yleinen, ja sen kanta on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Roosa Söderholm
Roosa Söderholm (s. 23. toukokuuta 1994 ) on suomalainen näyttelijä. Hän valmistui vuoden 2019 keväällä Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi.
Opiskelu
Ensimmäisen elokuvansa jälkeen Söderholm osallistui Teatterikorkeakoulun pääsykokeisiin ja pääsi sinne opiskelemaan. Hän opiskeli siellä vuosina 2014–2019 ja valmistui teatteritaiteen maisteriksi keväällä 2019. Vuonna 2019 hän oli Ryhmäteatterissa näytelmässä Harriet, jonka ensi-ilta oli 13. helmikuuta 2019. Näytelmä oli samalla hänen taiteellinen opinäytetyönsä, jolla hän valmistui Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi.
Filmografia
Söderholmin ensimmäinen elokuvarooli oli elokuvassa He ovat paenneet vuonna 2014. Hän esitti elokuvassa koulukodissa asuvaa Raisaa. Raisa karkaa sinne siviilipalvelustaan suorittamaan tulleen ja häneen ihastuneen Jonin (Teppo Manner) kanssa, kun tämä auttaa hänet pakoon. Elokuva esitettiin myös Venetsian elokuvajuhlilla ja Toronton elokuvajuhlilla. Ennen esikoisrooliaan Söderholm oli näytellyt lähinnä harrastajateattereissa pienissä rooleissa sekä tehnyt vaatimattomia sivuosia joissakin Vares-elokuvissa.
Hänen toinen elokuvansa oli vuonna 2016 Lunastus, joka on pienellä budjetilla tehty kuvaus ihmiskaupasta. Hän näytteli siinä Katalinia, jonka veli Tomas (Lauri Tanskanen) ryhtyy selvittämään rikollisten ihmiskauppaa Itä-Suomessa ja soluttautuu rikollisjärjestöön. Söderholmin kolmas elokuva on Sofi Oksasen kirjan pohjalta tehtyyn samannimiseen elokuvaan Baby Jane. Sen ensi-ilta oli vuonna 2019. Elokuva on tarina kahden naisen kiihkeästä rakkaussuhteesta.
Oona Orpana
Oona Orpana (s. 21. tammikuuta 2001 Hamina ) on suomalainen tennisammattilainen. Hän edustaa seuratasolla Smash-Kotkaa. Parhaimmillaan Orpana on sijoittunut junioreiden maailmanlistalla sijalle 41 helmikuussa 2018. Hän edusti Suomea Fed Cupissa ensimmäisen kerran vuonna 2015.
Tennisura
Vuonna 2014 Orpana voitti aikuisten SM-hopeaa ulkokenttien kaksinpelissä. Orpana hävisi Emma Laineelle finaalissa 6–1, 6–2. Saman vuoden sisäkenttien SM-kisassa hän selvisi semifinaaliin, jossa tuleva mestari Piia Suomalainen oli vahvempi luvuin 6–4, 6–3. Kesällä 2016 Orpana voitti ulkokenttien Suomen mestaruuden päihitettyään loppuottelussa Johanna Hyödyn. Ensimmäisen naisten ITF-tason otteluvoittonsa Orpana saavutti 27. heinäkuuta 2016 Savitaipaleen 10 000 Yhdysvaltain dollarin turnauksessa vastustajana olleen Rosalie van Der Hoekin (WTA 1259) luovutettua Orpanan johtaessa avauserää 5–0. Joulukuussa 2016 Orpana voitti myös sisäkenttien Suomen mestaruuden, pähittäen loppuottelussa Milka-Emilia Pasasen.
Heinäkuussa Orpana pelasi Wimbledonin tyttöjen pääsarjassa sekä kaksin- että nelinpelissä. Molemmissa hän hävisi avauskierroksella. Orpana saavutti ensimmäisen aikuisten ITF-tason finaalipaikan lokakuussa 2017 Nonthaburin 15 000 dollarin arvoisen turnauksen nelinpelissä, jossa hänen parinaan oli Maltan Elaine Genovese. Thaimaalaispari Nudnida Luangnam/Varunya Wongteanchai voitti loppuottelun suoraan kahdessa erässä. Vuonna 2018 Orpana pelasi Australian avointen tyttöjen pääsarjassa sekä kaksin- että nelinpelissä. Molemmissa hän hävisi avauskierroksella. Toukokuussa hänet valittiin kansainvälisen tennisliiton nuorten pelaajien kehitysohjelmaan. Hänen oli tarkoitus osallistua myös kesäkuussa pelattavissa Ranskan avoimissa junioriturnaukseen, mutta joutui jäämään pois loukkaantumisen vuoksi. Helmikuussa tapahtuneen loukkaantumisensa jälkeen hän pelasi ensimmäisen ammattilaisturnauksensa Tampereella heinäkuussa 2018 selviten ITF-turnauksen kaksinpelissä välieriin. Siellä hän hävisi maailmanlistan sijalla 598 olleelle serbialaiselle. Orpana pelasi turnauksessa osittain vielä loukkaantuneena. Kausi 2018 oli hänen viimeinen juniorikautensa. Syyskuussa 2018 Orpana eteni parinsa Alise Cerneckan kanssa Antalyan 15 000 dollarin arvoisen ITF-turnauksen nelinpelifinaaliin. Seuraavalla viikolla pelatussa toisessa samanarvoisessa Antalyan turnauksessa Orpana ja Cernecka voittivat nelinpelin ja Orpana voitti myös kaksinpeliturnauksen saavuttaen ensimmäiset turnausvoittonsa ammattilaistasolla.
Kesäkuussa 2020 Orpana kertoi ottavansa taukoa ammattilaistenniksestä, mutta ei vielä osannut sanoa uransa jatkosta. Kesällä 2021 hän muutti Yhdysvaltoihin opiskelemaan taloustieteitä Oklahoman yliopistossa pelaten siellä samalla myös tennistä.
Gondor
Gondor on valtakunta Keski-Maassa, J. R. R. Tolkienin luomassa fantasiamaailmassa.
Nimi
Gondor on sindaria ja tarkoittaa ”Kivimaata”. Quenyaksi Gondorin nimi on Ondonórë.
Varhainen historia
Gondorin valtakunnan perustivat Númenorin tuhouduttua númenorilaisruhtinas Elendilin pojat Isildur ja Anárion vuonna 3320 Toista Aikaa. He perustivat valtakuntansa Mustan Ruhtinaan Sauronin valtakunnan Mordorin viereen, sillä he luulivat Sauronin tuhoutuneen Númenorin upotessa meren pohjaan. Sauron kuitenkin oli säilynyt hengissä, ja kun hän sai tietää vanhojen vihollistensa perustaneen kukoistavan valtakunnan hänen maidensa rajalle, hän raivostui ja lähetti örkkejä Gondorin kimppuun.
Sauronin armeijat valtasivat Minas Ithilin ja polttivat Valkoisen Puun, mutta Isildur pakeni Minas Ithilistä mukanaan Valkoisen Puun siemen. Myöhemmin hän istutti puun veljensä Anárionin perustamaan Minas Anoriin. Sauronin hyökkäys onnistuttiin pysäyttämään Osgiliathiin, mutta Gondorin ihmiset näkivät, etteivät he voineet antaa Sauronille aikaa voimistua täyteen mittaansa. Niinpä Gondor oli mukana Ihmisten ja Haltioiden Viimeisessä Liitossa.
Gondorin nousu
Sauronin hävittyä Ihmisten ja Haltioiden Viimeisen Liiton takia Isildur luovutti Gondorin kuninkuuden Barad-dûrin piirityksessä kuolleen Anárionin ainoalle pojalle Meneldilille. Gondorin seitsemäs kuningas Ostoher teki Minas Anorissa kesäasuntonsa ja lähetti poikansa Tarostarin taistelemaan Gondoriin hyökänneitä itäläisiä vastaan. Tarostar voitti itäläiset sai lisänimen Rómendacil, ”Idänvoittaja”. Rómendacil nousi isänsä kuoltua kuninkaaksi, mutta kaatui taistelussa itäläisiä vastaan. Hänen poikansa Turambar kosti itäläisille ja valtasi Gondorille suuria alueita idästä.
Merikuninkaat
Gondoria hallitsi kuningas Siriondilin pojasta Tarannonista alkaen neljä niin sanottua ”merikuningasta”. He saivat kutsumanimensä siitä, että he rakensivat suuria laivastoja. Heidän valtakaudellaan Gondor saavutti mahtinsa huipun. Samalla kun Gondorin sisarvaltakunta Arnor hajosi ja heikkeni, Gondor vahvistui. Merikuninkaat olivat Tarannon Falastur, Eärnil I, Ciryandil ja Hyarmendacil.
Gondorin kahdestoista kuningas oli Tarannon, jota sanottiin ensimmäiseksi Merikuninkaaksi. Häntä seurasi kolme muuta merikuningasta. Tarannon rakensi suuren laivaston ja laajensi Gondoria etelässä ja rannikoilla. Tarannon otti lisänimen Falastur, ”Rannikon Ruhtinas”. Tarannon kuoli ensimmäisenä lapsettomana kuninkaana ja hänen veljenpoikansa Eärnil I korjasi Pelargirin sataman ja valtasi Umbarin satamakaupungin 933 Kolmatta Aikaa. Kolme vuotta myöhemmin hän hukkui, kun hänen laivastonsa upposi myrskyssä. Hänen poikansa Ciryandil kasvatti laivastoa. Ciryandil kuoli taistelussa haradrimia vastaan. Viimeinen merikuningas oli Ciryaher. Hän kukisti Haradin armeijat ja otti lisänimen Hyarmendacil, ”Etelänvoittaja”.
Hyarmendacilin hallituskaudella Gondor saavutti mahtinsa huipun. Hänen valtakaudellaan kukaan ei uskaltanut hyökätä Gondorin kimppuun ja Hyarmendacil hallitsi 134 vuotta, pitempään kuin kukaan Anárionin jälkeläinen.
Gondorin rappio
Hyarmendacilin laiska poika Atanar II nautti isänsä luomasta kukoistuksesta eikä tehnyt mitään pitääkseen sitä yllä. Niinpä Gondorin valppaus alkoi hiipua ja Mordorin vartiointi laiminlyötiin. Atanar II:sta seuranneet kaksi kuningasta, Narmacil I ja Calmacil olivat myös laiskoja, mutta Calmacilin poika Minalcar tahtoi säilyttää Gondorin loiston. Hän tuhosi suuren itäläisarmeijan vuonna 1248 Kolmatta Aikaa ja otti nimen Rómendacil II. Hän paransi Gondorin suhteita pohjalaisiin. Rómendacil II:n poika Valacar meni naimisiin pohjalaisprinsessa Vidumavin kanssa. Tästä alkoi Sukuriitana tunnettu sisällissota.
Sukuriita
Valacar ja Vidumavi saivat pojan, jonka nimeksi tuli Eldacar, mutta Gondorin ihmiset vastustivat Eldacarin nousua valtaistuimelle, sillä he uskoivat Eldacarin númenorilaista alkuperää olevan veren sekoittuneen vähempiarvoisina pidettyjen pohjalaisten vereen. Eldacarin uskottiin olevan tyhmempi ja lyhytikäisempi kuin puhdasta númenorilaista alkuperää olevat ihmiset ja koska aiemmin hallinneet Gondorin kuninkaat olivat olleet puhdasta númenorilaista alkuperää, Eldacaria pidettiin heikkona hallitsijana. Eldacar oli kuitenkin viisas kuningas eikä näyttänyt ikääntymisen merkkejä.
Eldacarin syrjäyttämistä kannattavat salaliittolaiset hyökkäsivät pääkaupunkiin Osgiliathiin, ja lopulta kaupunki syttyi liekkeihin. Osgiliath vaurioitui tulipalossa pahasti. Lisäksi Osgiliathin palantír katosi Anduin-jokeen ja kaupunkia yhdistänyt suuri silta romahti. Salaliittolaiset syrjäyttivät Eldacarin ja kruunasivat uudeksi kuninkaaksi puhdasta númenorilaista alkuperää olevan Castamirin, joka sai myöhemmin lisänimen Vallananastaja.
Eldacar joutui maanpakoon ja eli kymmenen vuotta pohjalaisten kanssa. Samaan aikaan Castamir oli osoittautunut julmaksi ja petolliseksi kuninkaaksi. Hän murhasi vangiksi joutuneen Eldacarin pojan Ornendilin ja välitti vain laivastoista. Hän jopa suunnitteli pääkaupungin siirtämistä Osgiliathista Pelargiriin.
Lopulta Eldacarille uskolliset pohjalaiset ja Castamiria vihanneet Gondorin ihmiset hyökkäsivät Castamirin joukkojen kimppuun Eruin Ylimenopaikalla. Suurin osa jäljellä olevista númenorilaista alkuperää olevista miehistä kuoli, mutta Eldacar surmasi Castamirin ja julistautui taas kuninkaaksi. Castamirin pojat pakenivat Pelargiriin ja myöhemmin Umbariin. Umbarissa he liittoutuivat Eldacaria vastustavien ihmisten ja haradrimin kanssa ja heistä polveutuivat vuosisatoja Gondorin rannikoita piinanneet merirosvot.
Sukuriidan jälkeen Mordorin vartiointi alkoi heikentyä suuresti. Koska suurin osa númenorilaista alkuperää olevista ihmistä oli kuollut Eruin Ylimenopaikan Taistelussa, heidän tilalleen tuli pohjalaista alkuperää olevia ihmisiä. Númenorilainen veri sekoittui tavallisten ihmisten vereen, ja Gondorin asukkaiden elinikä laski.
Suuri Rutto
1636 Kolmatta Aikaa saapui Mordorista rutto, joka pyyhkäisi koko Keski-Maan yli. Jopa pohjoisessa eläneet Arnorin ihmiset ja Konnun hobitit kärsivät suuresti. Gondorissa kuningas Telemnar kuoli lapsineen ja varsinkin Osgiliathissa kuoli paljon ihmisiä. Minas Anorissa Valkoinen Puu kuihtui ja kuoli, mutta Gondorin ihmiset kasvattivat tilalle uuden. Rutto tappoi myös paljon Gondorin vihollisia, kuten itäläisiä ja haradrimia. Sairaus sai nimekseen Suuri Rutto. Suuren Ruton takia kaikki Mordorin vartioasemat, kuten Hammastornit, Durthang ja Cirith Ungolin Torni hylättiin lopullisesti ja ne joutuivat Sauronin örkkien haltuun.
Telemnarin veljenpoika Tarondor otti kuninkuuden ja teki Minas Anorista Gondorin uuden pääkaupungin.
Vuonna 1810 Kolmatta Aikaa kuningas Telumehtar hyökkäsi Umbariin. Castamirin viimeiset jälkeläiset saivat surmansa, ja Umbarista tuli Gondorin satama. Telumehtar alkoi nimittää itseään nimellä Umbardacil. Gondor menetti kuitenkin pian Umbarin haradrimille.