cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bergamo
Historia
1859 Giuseppe Garibaldi vapautti Bergamon Itävallan alaisuudesta ja kaupunki liittyi yhdistyneeseen Italiaan. Bergamolaiset osallistuivat aktiivisesti Italian yhdistymisponnistuksiin. Kaupungille annettiin sen kunniaksi arvonimi Città dei Mille.
1872 kaupungin hallintoelimet siirrettiin kukkulalta alakaupunkiin, josta oli vähitellen tullut kaupungin toiminnallinen keskus. 1889 Kaupunkiin asennettiin sähkövalaistus. Toisessa maailmansodassa Bergamo ei joutunut ilmapommitusten kohteeksi. Bergamon lentokenttä avattiin vuonna 1972.
Kulttuuri
Kreivi Giacomo Carraran vuonna 1793 perustama Carraran akatemia (l'Accademia Carrara) on taidemuseo ja taideoppilaitos.
Urheilu
Jalkapalloseura Atalanta Bergamasca Calcio pelaa Italian pääsarjassa Serie A:ssa.
Liikenne
thumb|right|350px|Tie Bergamon alakaupungista yläkaupunkiin Bergamossa liikkumista helpottaa keskustasta ylös vanhaankaupunkiin nouseva kiskoköysirata, funicolare. Milanon ja Venetsian välinen moottoritie kulkee kaupungin ohi. Junamatka Bergamosta Milanoon kestää alle tunnin. Orio al Serion lentoasema, joka on yksi kolmesta Milanon lähistön kansainvälisestä kentästä, sijaitsee Bergamossa.
Blomberg–Fritsch-kriisi
pienoiskuva|[[Werner von Blomberg, Werner von Fritsch ja Erich Raeder ennen kriisiä Nürnbergin puoluepäivillä syyskuussa 1936.]] Blomberg–Fritsch-kriisi oli natsi-Saksan ylintä sotilasjohtoa alkuvuodesta 1938 ravistellut seksiskandaali, jonka seurauksena valtakunnan sotaministeri, sotamarsalkka Werner von Blomberg ja maavoimien komentaja, kenraalieversti Werner von Fritsch joutuivat jättämään paikkansa. Seurauksena oli ylimmän sotilasjohdon uudelleenjärjestely ja armeijan johdon siirtäminen Adolf Hitleriä tukevien upseerien käsiin.
Hossbachin konferenssi
Hitler järjesti salaisen kokouksen valtakunnankansliassa 5. marraskuuta 1937. Paikalla olivat Hitlerin lisäksi asevoimien komentaja Blomberg, maavoimien komentaja Fritsch, merivoimien komentaja Erich Raeder, ilmavoimien komentaja Hermann Göring, ulkoministeri Konstantin von Neurath ja eversti Friedrich Hossbach.
Blomberg, Fritsch ja Neurath kritisoivat ja vastustivat suunnitelmaa, jonka he uskoivat saattavan Saksan suursotaan. Hitler raivostui ja alkoi yhdessä Göringin ja Heinrich Himmlerin kanssa suunnitella keinoja, joilla asevoimien johto saataisiin korvattua. Suuri osa Wehrmachtin johtomiehistä vaihdettiinkin Hitlerille uskollisiin sotilaisiin.
Blomberg-kriisi
Joulukuun alussa 1937 59-vuotias valtakunnan sotaministeri Blomberg ilmoitti ilmailuministeri Hermann Göringille solmivansa avioliiton 25-vuotiaan sihteerinsä Margarethe Gruhnin kanssa. Vaikka korkean saksalaisen upseerin avioliittoa alemmista yhteiskuntaluokista tulevan naisen kanssa oli aikaisemmin pidetty sopimattomana, Göring kehotti Blombergia ottamaan rohkean askeleen. Hän muistutti tätä ottaneensa itsekin vaimokseen valtakunnannäyttelijä Emmy Sonnemannin. Göring jopa auttoi Blombergia lähettämällä maasta kiusallisen kilpakosijan. 12. tammikuuta 1938 Blomberg ja Margarethe Gruhn solmivat avioliiton. Göring toimi bestmanina, ja Adolf Hitler oli Göringin ohella toinen avioliiton todistajista.
Muutama päivä vihkimisen jälkeen Göringin käsiin osui poliisin muistio, jonka mukaan Gruhn oli työskennellyt nuoruudessaan Berliinissä prostituoituna. Hitler kutsutti Blombergin takaisin avioparin häämatkalta Caprilta ja ilmoitti, että Gruhnin kyseenalaisen menneisyyden vuoksi Blomberg oli sopimaton valtakunnan sotaministeriksi ja armeijan kenraaliksi. Blomberg kieltäytyi ottamasta avioeroa ja pyysi eroa tehtävistään.
Amerikanpiiskujänis
Amerikanpiiskujänis eli amerikanpika (Ochotona princeps) on Pohjois-Amerikan vuoristoalueilla elävä pienikokoinen piiskujänislaji.
Blomberg–Fritsch-kriisi
Fritsch-kriisi
Koska Blombergin ero oli onnistunut niin helposti, Hitler ja puoluejohto juonivat samantyyppisen skandaalin myös maavoimien komentajan Werner von Fritschin pään menoksi. 26. tammikuuta 1938 Werner von Fritsch kutsuttiin valtakunnankansliaan, jossa paikalla oli pikkurikollinen Otto Schmidt. Schmidt ansaitsi elantonsa kiristämällä homoseksuaaleja maassa, jossa homoseksuaaliset teot oli ankarasti kriminalisoitu. Hän ”tunnisti” von Fritschin mieheksi, jonka hän oli yllättänyt harjoittamasta seksiä erään berliiniläisen miesprostituoidun kanssa. Vaikka Fritsch kiisti syytöksen jyrkästi, Hitler vapautti hänet tehtävistään maavoimien johdossa.
Amerikanpiiskujänis
Koko ja ulkonäkö
Amerikanpiiskujäniksen ruumis on pyöreänmuotoinen ja ruskean karvan peittämä. Sen ruumiin pituus on 16–22 cm ja paino noin 170 g. Sillä on suuret pyöreät korvat mutta ei häntää.
Elinympäristö ja levinneisyys
Amerikanpiiskujäniksen levinneisyysalueeseen kuuluu läntinen Pohjois-Amerikka. Sitä tavataan Kanadassa Brittiläisen Kolumbian alueella ja Yhdysvalloissa Oregonin, Washingtonin, Idahon, Montanan, Wyomingin, Coloradon, Nevadan, Kalifornian ja New Mexicon osavaltioiden alueella.
Blomberg–Fritsch-kriisi
Fritsch-kriisi
Otto Schmidt löydettiin surmattuna vain muutama päivä oikeudenkäynnin jälkeen. Hänen kuolemansa jäi hämäräksi.
Amerikanpiiskujänis
Elinympäristö ja levinneisyys
Amerikanpiiskujänis elää kivikkoisilla vuoristoalueilla, yleensä 2400-4000 metrin korkeudella merenpinnasta, puurajan yläpuolella. Se rakentaa pesänsä kivien koloihin.
Blomberg–Fritsch-kriisi
Seuraukset
Sotaministeri Blombergin erottua tehtävistään Adolf Hitler ilmoitti lakkauttavansa koko valtakunnan sotaministeriön ja siirtävänsä sen tehtävät uudelle esikunnalle Oberkommando der Wehrmachtille. Sen johtajaksi Hitler nimitti nöyristelevän ja kansallissosialisteihin myötämielisesti suhtautuvan Wilhelm Keitelin. Wehrmachtin johdon Hitler otti omiin käsiinsä. Maavoimien komentajaksi Hitler nimitti niin ikään myötämielisen Walther von Brauchitschin. Ilmailuministeri Göring, joka ilmeisesti oli toivonut itse pääsevänsä asevoimien komentajaksi, sai ikään kuin lohdutuksena valtakunnanmarsalkan arvon.
Amerikanpiiskujänis
Elinympäristö ja levinneisyys
Amerikanpiiskujänisten määrä on viime vuosina vähentynyt ilmastonmuutoksen takia. Ne ovat viileän elinympäristönsä vuoksi erityisen haavoittuvaisia lämpötilan muutoksille ja niiden on lämpötilan noustessa siirryttävä vuorilla yhä korkeammalle. Tutkijat ovat todenneet, että amerikanpiiskujänis voi kuolla 23 celsiusasteen lämpötilassa jo tunnin oleskelun jälkeen.
Blomberg–Fritsch-kriisi
Seuraukset
Blombergia ja Fritschiä kunnioittaneet Wehrmachtin korkea-arvoiset usein vanhoista ritarisuvuista periytyvät upseerit eivät antaneet Hitlerille ja natsipuolueelle skandaaleihin johtanutta juonittelua ja erottamisia anteeksi. Hitlerin ja natsien vastaiset salaliitot vahvistuivat armeijan piirissä, ja korkea-arvoiset upseerit yrittivät useita kertoja murhata Hitlerin. Näistä yrityksistä lähimpänä onnistumista oli heinäkuun 20. päivän salaliittona tunnettu pommiattentaatti vuonna 1944.
Amerikanpiiskujänis
Elintavat
Amerikanpiiskujänis liikkuu päivisin ja käyttää suurimman osan ajastaan ravinnon etsintään ja reviirinsä puolustamiseen samalla varoen saalistajia, kuten haukkoja, kotkia, punailveksiä ja kojootteja.
Ravinto
Amerikanpiiskujänis on kasvinsyöjä ja se käyttää ravinnokseen lähinnä ruohoa, sarakasveja ja maitohorsmaa. Löytäessään ruokaa se syö osan ja kuljettaa osan varastoonsa talven varalle. Jos sen ruokavarastot pääsevät talven aikana loppumaan, se saattaa syödä myös jäkälää.
Bernin sopimus (Euroopan luonnonsuojelusopimus)
Bernin sopimus eli Euroopan luonnonsuojelusopimus, virallisesti Yleissopimus Euroopan luonnonvaraisen kasviston ja eläimistön sekä niiden elinympäristön suojelusta (eng. Berne Convention on the Conservation of European Wildlife and Natural Habitats) on luonnonsuojelusopimus, joka allekirjoitettiin Bernissä 19. syyskuuta 1979.
Bernin yleissopimus oli ensimmäinen kansainvälinen sopimus, jolla suojeltiin sekä lajeja että luontotyyppejä ja saatettiin valtioita yhteen päättämään luonnonsuojelutoimista. Sopimuksessa mainitut kolme päätavoitetta ovat:
Euroopan lisäksi sopimus kattaa muutamia Afrikan maita. Sopimus tuli Suomessa voimaan 1. huhtikuuta 1986.
Bernin sopimus on johtanut muun muassa Euroopan unionin luonto- ja lintudirektiivien laadintaan sekä Natura 2000 -verkostoon.
Terveisiä kaaoksesta
Terveisiä kaaoksesta on rap-artisti Asan kolmas albumi, joka julkaistiin 25. lokakuuta 2006 Numbers Entertainmentin kautta. Albumilla Asa kuvaa abstraktein kielikuvin poliittisia mielipiteitään ja suhdettaan maailmankaikkeuteen. Levyllä vierailijoina ovat Joska Lakopoulos, Puppa J, Timo Pieni Huijaus, Davo ja Ali Bhutto. Albumi oli Suomen virallisella listalla kaksi viikkoa, yltäen parhaimmillaan sijalle 7.
Lorschin koodeksi
thumb|180px|Lorschin koodeksin ensimmäinen sivu Lorschin koodeksi on merkittävä historiallinen dokumentti, joka koottiin noin vuosien 1175 ja 1195 aikana Lorschin luostarissa Saksassa. Se koostuu 460 sivusta, joilla on yhteensä yli 3 800 merkintää. Koodeksissa luetellaan luostarille annettuja lahjoja ja sen omistuksia. Joistakin Keski-Saksan kaupungeista on siinä ensimmäinen historiallinen maininta. Yhteensä koodeksissa on nimetty yli tuhat paikkaa.
Alkuperäistä Lorschin koodeksia ei ole enää olemassa. Nykyään sitä säilytetään Baijerin osavaltion arkistossa.
Jonas Bjerre
pienoiskuva|Jonas Bjerre esiintymässä Mew’n konsertissa [[Roskilde Festivalilla vuonna 2012.]] Jonas Bjerre (s. 21. syyskuuta 1976) on tanskalainen muusikko. Hän on Mew-yhtyeen laulaja ja kitaristi, ja sanoittaa suurimman osan yhtyeen kappaleista. Bjerre on myös tehnyt Mew’n live-esiintymisissä nähtävät animaatiot. Bjerre vaikuttaa myös yhtyeissä Apparatjik ja Diamonds for Eyes.
Bjerren ääni on epätavallisen korkea ja alakuloinen, mikä tekee Mew’n esitykset omaleimaisiksi. Bjerre voitti Danish Music Awards -palkinnon vuoden tanskalaisena laulajana vuonna 2006. Koulusivistyksensä Bjerre on saanut Bernadotteskolessa ja Aurehøj Amtsgymnasiumissa.
Pyromorfiitti
Pyromorfiitti (Pb5(PO4)3Cl) on fosfaattimineraali. Sen kidejärjestelmä on heksagoninen tai trigoninen. Kovuus on Mohsin kovuusasteikolla 3,5–4. Se muodostaa piipunmuotoisia prismoja. Mineraali voi olla pyöreä, munuaismainen tai rypälemäinen. Sen rakenne voi olla multamainen tai kuitumainen. Itse mineraalin väri on vihreä, ruskea, keltainen, oranssi tai harmaa ja viiru on väriltään valkoinen. Mineraalilla on timantin tai hartsin kiilto ja se on joko läpinäkyvä tai läpikuultava. Pyromorfiittia esiintyy hapekkaissa juonissa.
Taj Mahal
thumb|300px|Alueen kartta. Pohjoinen vasemmalla. Mausoleumi keskellä olevan puiston vasemmalla puolella joen varrella. Taj Mahal on Agrassa Uttar Pradeshin osavaltiossa Intiassa sijaitseva mausoleumi, jonka Suurmogulien valtakunnan hallitsija Shah Jahan rakennutti 1600-luvulla muistoksi synnytyksessä kuolleelle lempivaimolleen Mumtaz Mahalille. Myös Shah Jahan on haudattu mausoleumiin vaimonsa vierelle. Valkoisesta marmorista rakennetun mausoleumin lisäksi rakennuskompleksiin kuuluu reunustava muuri, puisto, portti, moskeija ja vierastalo. Mausoleumi on koristeltu arvokkailla kivireliefeillä ja -upotuksilla sekä kalligrafialla.
Taj Mahalia pidetään nykyisin indoislamilaisen arkkitehtuurin suurimpana saavutuksena, ja se on nimetty Unescon maailmanperintökohteeksi.
Rakentaminen
Suurmogulien valtakunnan hallitsija Shah Jahan rakennutti Taj Mahalin lempivaimonsa Mumtaz Mahalin muistoksi. Mumtaz Mahal oli synnyttänyt Shah Jahanille 14 lasta, joista seitsemän jäi eloon. Hän kuoli synnytettyään vuonna 1631 terveen tyttövauvan.
Mausoleumi rakennettiin vuosien 1632 ja 1648 välillä. Rakennuskompleksin muut rakennukset kuten moskeija ja portti valmistuivat vuoteen 1653 mennessä. Nimi Taj Mahal on urdua ja tarkoittaa ”rakennusten kruunu”. Taj Mahalia kutsuttiin aluksi vain haudaksi: nimen Taj Mahal se sai myöhemmin Mumtaz Mahalin mukaan.
Mausoleumin pohjapiirros perustuu Delhissä sijaitsevaan Humayunin mausoleumiin. Rakennuskompleksin arkkitehtuurissa on islamilaisia piirteitä ja symboliikkaa: moskeijan, neljän minareetin ja seiniin kaiverrettujen Koraanin säkeiden lisäksi esimerkiksi puutarhan neljän kanaalin voidaan katsoa symboloivan Paratiisin neljää jokea, mitä alueen porttiin kaiverretut säkeetkin korostavat.
Taj Mahalin pääarkkitehti oli Ustad Ahmad Lahori. Muita tärkeimpiä arkkitehteja olivat Abd ul-Karim Ma’mur Khan ja Makramat Khan. Rakentajia ja koristajia tuotiin työmaalle koko Suurmogulien valtakunnan alueelta sekä Keski-Aasiasta ja Iranista. Taj Mahal on rakennettu etupäässä valkoisesta marmorista, ja siihen on käytetty lisäksi kahtakymmentäkahdeksaa kallisarvoista kivilaatua. Materiaali tuotiin eri puolilta Intiaa ja Keski-Aasiaa tuhannen norsun selässä. Valkoista marmoria tuotiin Makranasta, Rajasthanista, punaista hiekkakiveä Fatehpur Sikristä, jaspista Punjabista, jadea ja kristallia Kiinasta, turkoosia Tiibetistä, lapislatsulia ja safiiria Sri Lankasta, hiiltä ja karneolia Arabiasta ja timantteja Pannasta.
Alueen rakennukset ja puistot
Rakennuskompleksi sijaitsee 17 hehtaarin laajuisella, muurein reunustetulla puistoalueella Yamunajoen varrella Agrassa Uttar Pradeshissa. Mausoleumin lisäksi alueella on moskeija, vierastalo ja portti. Alue on symmetrinen pohjoinen–etelä-akselinsa suhteen.
thumb|Sisäpiha kanavineen ja kävelykatuineen, ja sen takana portti sisäpuolelta nähtynä Alueen eteläpäädyssä on kolmikerroksinen pääportti (darwaza), jonka katolla on hindulaiset paviljongit. Portti on vuorattu nykyisin kuparilla, alun perin hopealla. Sen seiniin on kaiverrettu Koraanin tekstejä.
Portin ja mausoleumin välissä oleva puisto on klassista mogulien chahar bagh -tyyliä. Puisto on jaettu neljään osaan, jotka on edelleen jaettu pienempiin osiin kävelykaduilla. Siinä on kaksi risteävää marmorista tehtyä, sypressipuiden reunustamaa kanavaa, joissa on suihkulähteitä. Puiston jokaisessa neljässä symmetrisessä osassa on 16 kukkapenkkiä, joissa on yhteensä noin 400 kasvia. Alun perin kanavissa ui värikkäitä kaloja ja puistossa eli lintuja. Puiston sivuilla on moskeija ja vierastalo, jotka on tehty punaisesta hiekkakivestä.
thumb|Mausoleumin pohjapiirros. Keskimmäisessä huoneessa pariskunnan muistohaudat, vaimon hauta keskellä huonetta. Joen rannalla on itse Taj Mahal, suuri valkoinen mausoleumi. Rakennus on tehty valkoisesta marmorista ja sen perustus on hiekkakiveä. Mausoleumissa yhdistyy persialainen, keskiaasialainen ja islamilainen arkkitehtuuri. Pääasiassa arkkitehtuuri on persialaista safavidi-tyyliä. Se on koristeltu kukka-arabeskein, koristenauhakuvioin ja kalligrafisin kaiverruksin. Mausoleumin nurkissa on neljä minareettia, mikä oli aikoinaan uusi arkkitehtoninen ratkaisu. Mausoleumin keskellä on kahdeksankulmainen hautakammio, jonka yllä on korkea kupoli. Hautakammion ympärillä on kahdessa tasossa 16 pienempää kammiota.
thumb|Shah Jahanin ja Mumtaz Mahalin muistohaudat Shah Jahanin ja Mumtaz Mahalin koristellut muistohaudat sijaitsevat mausoleumissa vierekkäin, vaimon muistohauta huoneen keskellä ja miehen suurempi muistohauta sen vieressä. Shah Jahanin muistohauta asennettiin 30 vuotta hänen vaimonsa haudan jälkeen. Pariskunnan ruumiit on haudattu alemmalla tasolla sijaitsevaan kryptaan, mikä oli tapana mogulihallitsijoiden hautamuistomerkeissä.
Mitat
Joen ja portin välinen alue on kooltaan 580 × 300 metriä. Keskuspuisto on 300 × 300 metriä.
Koristelu
Taj Mahalin sisällä on mosaiikkeja ja marmoriseiniä, joilla on jalokivillä tehtyjä hienostuneita kuvioita. Koristelussa esiintyy pietra dura -menetelmällä tehtyjä köynnösmäisiä kukka-aiheita, jotka tehtiin marmorireliefeinä tai upotuskoristeluina. Osa upotetuista jalokivikoristeluista on varastettu ja tärvelty; etenkin vuoden 1857 sepoykapinan aikana siihen syyllistyivät brittisotilaat ja -viranomaiset. Niiden lisäksi seinissä on kalligrafi Amanat Khanin mustalle marmorille kaivertamaa ja valkoiselle marmorille upotettua kalligrafiaa, Koraanin lyhyitä säkeitä, jotka käsittelevät etenkin tuomiopäivää.
Mumtaz Mahalin muistohaudassa on kaiverrus, jossa lukee persiaksi ”Tässä makaa Arjumand Bano Begum eli Mumtaz Mahal, joka kuoli 1040 A.H. eli 1630 jaa.” Myös Shah Jahanin haudassa on hautakirjoitus. Arkkujen yläpuolella on kairolainen lamppu, jossa palaa ikuinen tuli. Kummassakin arkussa on arvokkaat upotuskoristelut.
Kupolin huipulla on puolikuu, jonka sakarat osoittavat ylöspäin. Näin siinä yhdistyvät islamilainen ja hindulainen symboliikka.
Nykyisin
Rakennuskompleksia on korjattu ja huollettu vuosisatojen aikana, mutta se on säilynyt alkuperäisen kaltaisena. Kompleksin ylläpidosta vastaa Archaeological Survey of India. Rakennusten lähistöllä on kiellettyä polttaa hiiltä, jotta rakennukset eivät kärsisi ilmansaasteista.
Taj Mahal nimettiin Unescon maailmanperintökohteeksi vuonna 1983. Taj Mahal on Intian suosituin turistikohde, ja siellä käy vuosittain miljoonia turisteja.
Tom Franklin
Tom Franklin (s. 23. lokakuuta 1950, Fresno, Kalifornia ) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Hänen lempinimensä on "The Captain" ("kapteeni").
Tom Franklin aloitti pokeriuransa 1970-luvulla. Hän oli ensimmäistä kertaa rahasijoilla World Series of Pokerissa (WSOP) vuonna 1990, jolloin hän oli WSOP:n pääturnauksessa 24.. Vuonna 1995 Franklin oli saman turnauksen seitsemäs. Vuonna 1999 Franklin voitti WSOP:n 2 500 dollarin limit omaha -turnauksen. Vuoden 2006 WSOP:ssa Franklin saavutti seitsemän rahasijaa ja oli kahdessa turnauksessa kolmas.
Joulukuussa 2005 Franklin voitti Five Diamond World Poker Classic -turnauksen 5000 dollarin no limit hold'em -kisan. Lopussa hän kukisti englantilaisen John Galen ja ansaitsi 434 025 dollaria. World Poker Tourilla Franklin on parhaimmillaan ollut yhdestoista (lokakuussa 2006 Festa Al Lago V Poker Tournamentissa).
Elokuussa 2007 Franklinin pokeriuran turnausansiot ylittivät 2,3 miljoonaa dollaria.
Russ Meyer
thumb|300px|right|Russ Meyer (vasemmalla) ja [[Roger Ebert, 1970]] Russell Albion "Russ" Meyer (21. maaliskuuta 1922 Oakland, Kalifornia – 18. syyskuuta 2004 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hänet tunnetaan monista seksploitaatio-elokuvistaan.
Meyer teki nuorena useita amatöörilyhytelokuvia. Toisen maailmansodan aikaan Meyer kuvasi uutis- ja dokumenttilyhytelokuvia. Sodan jälkeen Meyer toimi valokuvaajana muun muassa Playboy-lehdelle, ja hanttihommissa elokuva-alalla. Meyer teki läpimurtonsa elokuvaohjaajana elokuvalla The Immoral Mr. Teas (1959), jonka jälkeen hän teki monia isorintaisiin naisiin ja rivoon huumoriin tukeutuvia seksploitaatioelokuvia. Meyerin löytämiin lahjakkuuksiin kuuluvat muun muassa Kitten Natividad ja Uschi Digard. Teknisesti Meyerin elokuville tunnusomaista ovat ekspressiivinen kameratyöskentely ja humoristisia assosiaatioita luova leikkaus.
Meyer teki useimmat elokuvansa itsenäisesti, ja toimi ohjaamisen lisäksi tuottajana, elokuvaajana ja leikkaajana. Elokuvat tuotettiin erittäin pienellä budjetilla ja ne tuottivat kymmeniä miljoonia dollareita. Suurmenestys oli esimerkiksi Nukkelaakson amatsonit (Beyond the Valley of the Dolls, 1970), toinen Meyerin kahdesta suurelle elokuvastudiolle tehdyistä elokuvista. Meyer vetäytyi äkillisesti elokuvien ohjaamisesta elokuvan Beneath the Valley of the Ultra-Vixens (1979) jälkeen, ja teki ennen kuolemaansa ainoastaan yhden elokuvan. Elokuva oli nimeltään Pandora Peaks (2001) ja koostui paljolti hänen aiempien elokuviensa katkelmista. Elokuvan esittelemän uuden materiaalin pääosassa esiintyi Pandora Peaks.
Lorsch
Lorsch on kaupunki Hessenin osavaltiossa Saksassa. Se sijaitsee Kreis Bergstraßen piirikunnassa noin 60 kilometriä Frankfurt am Mainista etelään. Kaupungissa asui 13 910 ihmistä kesäkuussa 2021.
pienoiskuva|vasen|[[Lorschin luostarin sisäänkäynti.]] pienoiskuva|Lorschin sijainti Kreis Berrgstraßen piirikunnassa. Kaupunki on kuuluisa benediktiiniläisestä Lorschin luostarista, joka oli myös karolingitaiteen kuuluisimpia keskittymiä. Useita Saksan karolingihallitsijoista on haudattu luostariin, joka on myös kuuluisa Lorschin koodeksistä, joka kirjoitettiin luostarissa 1100-luvun lopulla. Luostari on kuulunut Unescon maailmanperintöluetteloon vuodesta 1991.
Nibelungein laulu mainitsee Lorschin Siegfriedin synnyinpaikkana.
Mattilanperä
Mattilanperä on runsaan 350 asukkaan kylä Raahessa entisen Saloisten kunnan alueella, noin 10 kilometriä Saloisten kirkonkylältä kaakkoon ja noin 17 kilometriä Raahen keskustasta kaakkoon. Mattilanperällä on ala-aste, sekä ryhmäpäiväkoti. Kylän läpi virtaavat Haapajoki ja Poikajoki. Mattilanperällä sijaitsee myös Kettukankaan kivikautinen muinaisjäännösalue sekä 2011 toimintansa aloittanut Laivakankaan kaivos.
Mattilanperän naapurikyliä ovat Kopsa, Äyrinmäki, Romuperä, Lasikangas ja Ketunperä.
Historia
Ensimmäinen talo Mattilanperälle rakennettiin ison vihan aikana piilopirtiksi. Se sijaitsi luultavasti Haapajoenmäellä. Rauhan palattua talo liitettiin Salon kylän Tokolan kantatilaan. Myöhemmin se autiotui ja hävisi. Varsinaisena kylän perustamisvuotena voidaan pitää vuotta 1781, jolloin Yrjö Haapakangas perusti Haapakankaan uudistilan Haapajoenmäelle. Seuraavana vuonna Samuli Mattila perusti Mattilanmäelle Mattilan tilan, jonka mukaan kylä on saanut nimensä. Vuosisadan lopulla perustettiin vielä kaksi uudistilaa, Martti Martikkalan perustama Martikkala sekä Yrjö Tikkalan perustama Tikkakangas. Kaikki tilat sijaitsivat Haapajokivarressa. 1800-luvulla kylälle perustettiin näiden talojen lisäksi muutama torppa sekä yksi sotilastorppa. 1800-luvulla kylän taloluku nousi myös tilojen jakamisen seurauksena.
Vuonna 1928 Mattilanperälle perustettiin kansakoulu; aiemmin oli käyty kiertokoulua. Kansakoulu aloitti toimintansa Tikkalan talossa ja sen vuoksi se tunnetaan edelleen Tikkalan kouluna. Näissä tiloissa toimittiin ns. Supistettuna kouluna lähes 20 vuotta. Rakennuksen kylmyyden vuoksi koulua jouduttiin käymään vuoden verran Ylängön talossa ennen uuden koulurakennuksen valmistumista vuonna 1948. Rakennus oli koulukäytössä vuoden 1991 loppuun asti, jolloin valmistui uusi koulurakennus. Vanhoissa tiloissa aloitti toimintansa päiväkoti. Uuden koulun pihapiiriin nousi vuonna 2002 kyläyhdistyksen talkoilla rakentama uusi päiväkoti.
Mattilanperällä on myös toiminut Raahen seudun osuuskaupan myymälä, joka toimi aluksi Mattilassa, myöhemmin muutamissa muissa taloissa ja 1960-luvulta lähtien omassa rakennuksessaan. Lopuksi osuuskauppa muuttui Ruonalan yksityiseksi kyläkaupaksi ja lakkautettiin 1990-luvun puolivälissä. 1950-luvulla kylälle perustettiin myös oma urheiluseura Saloisten viesti. 1950- ja 1960-luvuilla mattilanperäläinen Antti Kinnunen toimi SKDL:n kansanedustajana. Hän oli myös presidentin valitsijamiehenä. Nykyvuosina Mattilanperälle on noussut runsaasti uusia taloja ja kyläyhdistystoiminta on vilkasta.
Lahdenväylä
Lahdenväylä on moottoritie, joka johtaa Helsingistä Lahden suuntaan. Se on osa Helsingistä Utsjoelle johtavaa valtatietä 4. Lahdenväylä alkaa Helsingin Vanhastakaupungista, jossa Kustaa Vaasan tie Koskelan raitiovaunuvarikon kohdalla muuttuu moottoritieksi. Vantaan ja Keravan rajalla tien nimi vaihtuu Lahden moottoritieksi. Tie jatkuu moottoritienä Lahteen ja siitä edelleen Heinolaan asti.
Historia
Moottoritien ensimmäinen, neljän kilometrin tieosuus Vanhastakaupungista Viikkiin valmistui vuonna 1969. Uusi kuusikaistainen tie sai nimekseen Koillinen moottoritie tien suunnan ja moottoritiemäisen luonteensa mukaan. Moottoritietä jatkettiin Järvenpäähän vuonna 1973. Tällöin tie rakennettiin Kehä III:lle saakka aikaisemman, 1950-luvulla rakennetun Lahdentien paikalle. Pohjoisempana uusi tie rakennettiin vanhan viereen ja vanha tie jäi rinnakkaistieksi, seututieksi 140. Vuonna 1972 valmistui lisäksi Lahdenväylään Helsingin Jakomäessä liittyvä Porvoonväylä, joka ulottui siinä vaiheessa Sipoon Massbyhyn. Tämä yhteys korvasi Itäväylän (Seututie 170) Helsingin ja Porvoon välillä valtatienä 7.
1990-luvun puolivälissä Järvenpäästä Lahteen johtanut moottoriliikennetie oli ruuhkainen ja onnettomuusaltis, joten sen parantamista moottoritieksi alettiin suunnitella. Moottoritie Järvenpäästä Lahteen valmistui vuonna 1999. Se oli Suomen ensimmäinen ns. elinkaarimallilla rakennettu tie.
Vuonna 2007 yhtenäistä moottoritietä Helsingistä on Lahden ohi Heinolan Lusiin saakka. Tieosuus Lahti–Heinola parannettiin ohituskaistatiestä moottoritieksi vuosina 2003–2005.
Propane Nightmares
"Propane Nightmares" on australialais-brittiläisen yhtyeen Pendulumin toinen single heidän toiselta albumiltaan In Silico. Kappale julkaistiin singlenä 14. huhtikuuta 2008 ja In Silico -albumilla 12. toukokuuta 2008. Sen ovat tehneet Rob Swire, Bernd Burhoff, Oliver Froning ja Jens Oettrich. Kappaleen kesto on kokonaisuudessaan 5 minuuttia ja 13 sekuntia. "Propane Nightmares" pääsi parhaimmillaan Iso-Britannian listalla sijalle yhdeksän. Kappaletta käytettiin taustamusiikkina vuoden 2008 Belgian Grand Prix´n koostevideossa.
Pieni Katekismus (Strindberg)
Pieni Katekismus on August Strindbergin vuonna 1884 julkaisema pamfletti, jonka muoto ja viesti muistuttavat suuresti Karl Marxin Kommunistista manifestia.
Pieni Katekismus jakaantuu kolmeen pääkappaleeseen: yhteiskunta, yläluokan valheet ja yläluokan puheenparret alaluokan harhauttamiseksi. Ensimmäisessä pääkappaleessa selvitetään yhteiskunnan luonne, toisessa esitellään yläluokan keinoja alaluokan alistamiseksi ja kolmannessa puretaan yksitoista yläluokan yleisesti käyttämää sanontaa vallankumousta vastaan.
Esimerkiksi puheenparren neljä "Te yritätte vain päästä käsiksi rahoihin" osalta Strindberg toteaa: "Emme vain, vaan myös! Sillä raha on nykyisissä oloissa valtaa. Eikä yläluokkaa voida kukistaa ilman sitä valtaa".
Zone-dieetti
Zone-dieetti on yhdysvaltalaisen Barry Searsin kehittämä ja markkinoima erityisruokavalio. Zonessa rajoitetaan hiilihydraatteja, mutta se eroaa vähähiilihydraattisia ruokavalioista niitä tasapainoisemman energiaravintoainejakaumansa vuoksi. Zone-dieetissä ravinnon kaloreista saadaan 30 % rasvasta, 30 % proteiineista ja 40 % hiilihydraateista.
Zone-dieetin noudattajan tavoitteena on syödä kohtuullisesti hyvää rasvaa, riittävästi proteiinia ja jonkin verran kasvikunnan hiilihydraatteja. Ruokavalio pyrkii terveelliseen ja ravintorikkaaseen ruokaan, joka välttää lisäaineita, väriaineita, keinotekoisia makeutusaineita, transrasvoja. Pitkälle jalostettuja, tietoisesti luonnonolosuhteita rikkovia, ruokia tai juomia ei suositella. Yleissääntönä on, että dieetin mukaan merisuola on parempaa kuin pöytäsuola, sen takia sitä saa kohtuullisesti syödä. Jodin lisäämistä pidetään virheenä, koska jodi ei ole luonnonaines. Merisuolassa on jossakin määrin jodia, mutta jodin puute aiheuttaa struumaa.
Myös niukasti ravintoaineita sisältävät ruoka-aineet kuten riisi, vehnäjauhot ja makaroni, eivät ole Zonessa suositeltuja. Maidon jalostusta pitäisi Zonen oppien mukaan vähentää, koska nykyisessä muodossa maitotuotteiden on väitetty aiheuttavan laktoosi-intoleranssia. Maito ei ole Zonen kannattajien mukaan luonnollisessa muodossa, jos siitä on poistettu rasva. Glykeeminen indeksi on liitetty myös Zoneen viime aikoina. Vitamiinien ja hivenaineiden käyttö lisäravinteina ei ole Zone-dieetissä suositeltavaa, koska vitamiinit eivät ole "luonnollisessa" muodossa. Vähän keitetty kananmuna on myös hyväksi, koska kolesterolin hapettumista ei pidetä vähän paistetussa kananmunassa haitallisena.
Kalorien saannin jakauma
Zone-dieetissä ravinnon kaloreista saadaan 30 % rasvasta, 30 % proteiineistä ja 40 % hiilihydraateista.
Proteiinin tarve lasketaan kertomalla henkilön rasvaton massa aktiivisuus-kertoimella joka kevyttä liikuntaa harrastavalle on 1,2 ja kilpaurheilijalle 2. Esimerkiksi 100 kg painavalla miehellä, jonka rasvaprosentti on 20, on 80 kg rasvatonta massaa. Jos hän nostaa painoja kolmesti viikossa, on aktiivisuuskerroin 1,8. Hän tarvitsee 1,8 X 80 = 144 grammaa proteiinia päivässä ylläpitääkseen lihasmassansa.
Hiilihydraatin määrä suhteutetaan aina nautittavaan proteiinimäärään. Jokaista 7 g proteiinia kohden on syötävä 9 g hiilihydraatteja.
Rasvaa lisätään jokaista 7 g proteiinia kohti 1,5 g. Lisätty rasva suositellaan otettavaksi kertatyydyttymättömänä eli esimerkiksi oliiviöljystä tai pähkinöistä. Todellisuudessa rasvan määrä on ainakin kaksinkertainen, johtuen proteiinin mukana tulevasta piilorasvasta.
Ruokavalion teho laihdutuksessa
Ruokavalio perustuu valkuaisaineiden, hiilihydraattien ja rasvojen ihanteelliseen suhteeseen, mikä on Zone-ruokavalion mukaan 30/30/40 (proteiinit/rasvat/hiilihydraatit). Tämän lisäksi ruokavaliossa keskitytään hiilihydraattien ja rasvojen nauttimiseen oikeassa suhteessa laadukkaista lähteistä, mikä Searsin mukaan vaikuttaa elimistön hormonitoimintaan ja aineenvaihduntaan, johtaen ihanteellisesti nk. zone-olotilaan. Tavoitteena on mm. jaksamiskyvyn ja yleisen terveydentilan parantaminen, missä painonhallinta toimii tukena.
Ruokavalion aluksi
Ruokavalion suunnittelussa alkuvaiheita ovat terveellisten juomien juominen. Tee, kaakao tai vesi ovat ainoat suositeltavat säännöllisesti juotavat juomat, kahvia saa myös juoda hiukan mutta ei makeuttaa. Proteiineja saadaan lähinnä kalasta ja lihasta, myös maksatuotteita saa syödä hieman. Rasvojen lähteitä ovat kalat ja kasviöljyt. Hiilihydraatteja pyritään saamaan kasviksista.
Ruokavalion terveysvaikutuksia
Ruokavalio perustuu lievään ketoosiin, kuten monet muutkin dieetit. Zonessa ketoosi ei aiheuta oireita, koska hiilihydraatteja, kuten fruktoosia, pyritään syömään enemmän. Verensokerin nousemista ei pidetä haittavaikutuksena, koska samaan aikaan pyritään syömään rasvaa, jolloin glykeeminen kuorma jää vähäisemmäksi. Zonen kannattajien mukaan ruokavalio soveltuu niin urheilijoille, laihduttajille kuin lapsillekin, koska se pyrkii luonnollisen ruoan kautta terveyteen.
Ruokavalio poikkeaa KTL:n suosituksista, koska hiilihydraatteja pitää syödä puolet vähemmän. Lisäksi proteiinien syömistä pyritään lisäämään. Laihdutuksessa Zone on monien kannattajiensa mielestä parempi kuin Atkinsin dieetti, koska elimistö pyrkii pudottamaan hitaasti painoa. Zone-dieetti saattaa kuormittaa munuaisia ja maksaa vähemmän kuin monet muut dieetit, koska proteiinit pyritään saamaan ruoka-aineista, joiden ravintoainetiheys on korkea.
Proteiinien 30 % osuutta ravinnon energiasta pidetään usein korkeana, se vastaa käytännössä esimerkiksi noin puolta kiloa kalaa. Myös liha on keskeinen ruoka-aine.
Zonessa korostetaan kalan tärkeyttä muun muassa päättelemällä, että koska Japanissa syödään paljon kalaruokia, se saattaa olla yksi syy japanilaisten korkeaan elinikään. Kalojen rasvat ovat tyydyttymättömiä, joten ne vaikuttavat positiivisesti "hyvän" HDL-kolesterolin arvoihin veressä. Zonen kannattajien mukaan nopeiden hiilihydraattien ja transrasvan määrän lisääminen on keskeinen syy korkeaan kolesteroliin.
M/S Crowley Shipper
M/S Crowley Shipper on Stena Florida Line Ltd:n omistama ro-ro-rahtialus. Alus on rakennettu vuonna 1977 Jos L Meyer Werftin telakalla, Papenburgissa, Saksassa. Crowley Shipper on rekisteröity Yhdistyneen kuningaskunnan alle ja sen kotisatama on Hull. Nykyisin yhdysvaltalainen Crowley liikennöi aluksella Karibialla.
Alusta on käytetty Britannian puolustusministeriön sotatarvikekuljetuksissa.
Crowley Shipperin sisaraluksia ovat M/S Ems, M/S Crowley Ambassador ja M/S Crowley Senator.
1979–1993
Alus laskettiin vesille 24. marraskuuta 1979 länsisaksalaisella Jos L Meyer Werftin telakalla Papenburgissa. 28. joulukuuta laiva luovutettiin "MS "NESTOR" Reederei & Schiffahrtsgesllschaft-GmbH & Co. KG:n omistukseen, joka rekisteröi sen Saksan lipun alle nimellä Nestor. Tämän jälkeen alus aikarahdattiin erilaisiin tehtäviin. Vuonna 1983 aluksen 16-sylinterinen Stork Werkspoor -pääkone vaihdettiin yhteen MaK:n koneeseen. Vuonna 1984 alus siirtyi Scorpion Schiffahrtsgesellschaft mbh:n omistukseen. Samalla alus sai nimen Nestor I. Tämän jälkeen alus aikarahdattiin Crowley Maritime Transportin Yhdysvaltain ja Karibian väliseen liikenteeseen. Joulukuussa 1985 rahtaus päättyi ja alus siirrettiin Saksan alusrekisteriin nimellä Nestor. Vuodesta 1986 vuoteen 1987 Nestor oli aikarahdattuna EG-Linen Göteborgin ja Eemshavenin väliseen liikenteeseen.
Vuonna 1987 Sorinco-Marine S.a.r.l. osti aluksen ja rekisteröi sen Togon lipun alle. Kotisatamaksi tuli Lomé. Elokuussa uusi omistaja antoi alukselle nimen African Gateway. Tämän jälkeen laiva aikarahdattiin Nile Dutch Linen Pohjois-Euroopan ja Länsi-Afrikan väliseen liikenteeseen. 17. toukokuuta 1989 alus saapui Alankomaiden Rotterdamiin rahtauksen päätyttyä. Samana päivänä alus siirrettiin jälleen Saksan lipun alle. 18. toukokuuta alus aikarahdattiin Tor Linen käyttöön reitille Harwich–Immingham–Helsingborg. 25. toukokuuta aluksen ollessa Helsingborgissa, nimettiin alus jälleen Nestoriksi. Rahtaus päättyi 9. lokakuuta. Tämän jälkeen alus aikarahdattiin Stream Linen liikenteeseen nimellä Caribbean Stream. Vuonna 1991 alus sai jälleen nimen Nestor.
1994–
Vuonna 1994 Stena Florida Line Ltd. osti aluksen ja antoi sille nimen Stena Shipper. Vuonna 1995 Stena Shipper aikarahdattiin belgialaisen Cobelfret Ferriesin Zeebruggen ja Imminghamin väliseen liikenteeseen. Maalis- ja huhtikuun aikana aluksen MaK -pääkone vaihdettiin MAN 8L58/64:än. Elokuussa 1999 Stena Shipper siirrettiin linjalle Zeebrugge–Göteborg. Samalla alus rekisteröitiin Britannian lipun alle. Vuonna 2000 alus siirtyi reitille Zeebrugge–Immingham. Vuonna 2001 alus aikarahdattiin CETAMin Ranskan ja Tunisian väliseen liikenteeseen.
Tammikuussa 2003 alus aikarahdattiin Britannian puolustusministeriön Lähi-itään suuntautuvia sotatarvikekuljetuksia varten. Aluksen kotisatamaksi vaihdettiin Hull. Muut ruotsalaisomisteiset ro-ro-alukset sotatarvikekuljetuksissa olivat M/S Vikingland (Svenska Orient Linjen), M/S Tor Anglia (DFDS/Tor Line), M/S Gute (Rederi AB Gotland), M/S Anna Oden, M/S Britta Oden ja M/S Eva Oden (B&N). Huhtikuussa alus aikarahdattiin Stena Linen Rotterdamin ja Harwichin väliseen liikenteeseen. Helmikuussa 2004 Stena Shipper aikarahdattiin P&O Ferriesin liikenteeseen. Saman kuukauden aikana rahtaajaksi tuli DFDS Tor Line, joka käytti alusta reitillä Fredericia–Klaipėda–Kööpenhamina. Maaliskuussa 2005 alus aikarahdattiin K Line European Sea Highway Servicen liikenteeseen nimellä Volga Highway. Huhtikuussa alus aloitti liikennöinnin reitillä Saksa–Suomi–Venäjä. 18. tammikuuta 2006 rahtaus päättyi ja alus sai jälleen nimen Stena Shipper. Tämän jälkeen alus aikarahdattiin WW:n käyttöön. Elokuussa alus meni Remontowa -nimiselle telakalle Puolaan. Helmikuussa 2007 alus aikarahdattiin yhdysvaltalaisen Crowleyn Karibianliikenteeseen 24 kuukaudeksi. Nykyisin alus on nimeltään Crowley Shipper.
Einar Reuter
thumb|Einar Reuter. Einar Reuter (taiteilijanimeltään H. Ahtela; 7. syyskuuta 1881 Tornio – 12. lokakuuta 1968 Kajaani) oli suomalainen kirjailija, taidekriitikko ja taidemaalari, joka oli varsinaiselta ammatiltaan metsänhoitaja. Reuter muistetaan erityisesti taidemaalari Helene Schjerfbeckin ystävänä ja hänen taiteensa tunnetuksi tekijänä. Runsaasti myös ulkomailla matkustaneesta nuorukaisesta tuli asiantuntija, kirjoittaja ja taiteilija, joka teki tunnetuksi 1900-luvun alun modernismin vaikutteita.
Elämänvaiheet
Torniossa postinhoitaja Ernst Eliel Reuterin ja hänen vaimonsa Hulda Irene Bäckin perheeseen syntynyt Einar Reuter kiinnostui jo koulussa luonnosta ja kulttuurista. Hän tutustui Lapin luontoon ollessaan isänsä mukana tämän virkamatkoilla ja harrasti kasvien keräilyä. Valmistuttuaan ylioppilaaksi Oulun klassisesta lyseosta 1901 Reuter olisi halunnut puutarha-alalle, mutta koska Suomessa ei ollut tuolloin alan ylempää koulutusta, hän kävi Evon metsäopiston ja valmistui sieltä metsänhoitajaksi 1904.
Reuter toimi Perä-Pohjolan Maanviljelysseuran metsätalousneuvojana vuosina 1905–1910 ja 1914–1920. Hänen asemapaikkanaan oli tällöin Tornio, mutta hän joutui työssään kiertämään ympäri Lappia. Vuosina 1910–1914 ja 1920–1927 Reuter oli Etelä-Taivalkosken hoitoalueen aluemetsänhoitajana Taivalkoskella. Vuonna 1927 hän siirtyi vuosiksi 1927–1931 Virtain hoitoalueen aluemetsänhoitajaksi Ähtäriin, mutta palasi pian takaisin pohjoiseen ja asettui perheineen Kajaaniin, jossa hän asui vuodesta 1931 lähtien. Reuter jäi eläkkeelle Kajaanin aluemetsänhoitajan virasta vuonna 1950.
Reuter ja ruotsalainen lääkintävoimistelija Tyra Arp kihlautuivat 1919 ja menivät naimisiin 1922. Perheeseen syntyi kaksi lasta vuosina 1923 ja 1926 ja myöhemmin vielä kaksi lasta lisää.
Taidemaalari
Jo lapsena Reuter kiinnostui kuvataiteesta. . Hän ei saanut muodollista opetusta maalaukseen vaan aloitti itseoppineena harrastelijana. Reuterin töitä oli ensimmäisen kerran näytteillä vuonna 1906 Suomen Taideyhdistyksen kevätnäyttelyssä. Reuter signeerasi työnsä tuolloin vielä omalla nimellään, mutta pian hän siirtyi käyttämään yksinomaan taiteilijanimeä H. Ahtela (nimi tuli vedenhaltija Ahdista). Ensimmäisen yksityisnäyttelynsä Reuter piti vuonna 1919.
Reuter teki useita ulkomaanmatkoja 1910-luvulta alkaen, muun muassa (Pariisiin vuosina 1909, 1913, 1914 ja 1925, Saksaan, Italiaan, Ranskaan ja Norjaan vuonna 1913) ja Pietariin 1914 ja 1917. Hän tutustui uusiin eurooppalaisiin taidevirtauksiin, kuten fauvismiin, ekspressionismiin ja kubismiin sekä muun muassa Paul Gauguinin ja Edvard Munchin tuotantoon. Pitkät ulkomaanmatkat olivat mahdollisia vaihtelevien työsopimusten takia. Matkojen takia Reuter tunsi aikansa eurooppalaista nykytaidetta erinomaisesti.
Pohjoista luontoa kuvaavissa maisemamaalauksissaan Reuter pyrki pelkistyneeseen modernismiin, jossa maiseman yksityiskohtia karsittiin ja muotoja korostettiin ääriviivoilla. Myös teosten väriskaala oli niukka ja rajattu tummiin värisävyihin.
Ystävyys Helene Schjerfbeckin kanssa
thumb|Purjehtija, Helene Schjerfbeckin maalaus Reuterista vuodelta 1918. Vuonna 1913 Reuter hankki kokoelmaansa ensimmäiset Helene Schjerfbeckin maalaukset. Nämä teokset tekivät niin suuren vaikutuksen Reuteriin, että hän matkusti maaliskuussa 1915 Hyvinkäälle tapaamaan Schjerfbeckiä. Tästä sai alkunsa heidän pitkäaikainen ystävyytensä ja kirjeenvaihtonsa, jota jatkui Schjerfbeckin kuolemaan saakka 1946. Reuter ja Gösta Stenman järjestivät vuonna 1917 Schjerfbeckin teosten ensimmäisen yksityisnäyttelyn Helsingissä ja samana vuonna Reuter julkaisi ensimmäisen monografian Schjerfbeckistä. Schjerfbeck puolestaan maalasi vuosien 1915–1924 välillä neljä eri muotokuvaa Reuterista. Näistä tunnetuin on vuonna 1918 maalattu Purjehtija. Teos maalattiin Tammisaaressa, jossa Schjerfbeck ja Reuter olivat pari viikkoa yhdessä maalaamassa.
Ystävyys Helene Schjerfbeckin kanssa säilyi yli kolmenkymmenen vuoden ajan. Schjerfbeck kirjoitti Reuterille yli 1 100 kirjettä tai postikorttia. Schjerfbeck ja Reuter liittoutuivat taidekäsityksissään ja näkemyksissään taidepolitiikasta.
Vapaat
Loppukesällä 1920 Reuter, Schjerfbeck, Bernhardt Häkli ja Ragnar Ungern perustivat modernistisen taiteilijaryhmän nimeltä Vapaat – De Fria. Ryhmä järjesti ensimmäisen hyvän vastaanoton saaneen yhteisnäyttelynsä marras-joulukuun vaihteessa vuonna 1920 Salon Strindbergillä Helsingissä. Ryhmän toinen ja samalla viimeinen näyttely pidettiin maalis- ja huhtikuun vaihteessa 1924 Gösta Stenmanin salongissa Helsingissä. Vuonna 1925 ryhmä hajosi, kun siihen kuulunut Bernhard Häkli perusti oman huonekaluliikkeen Lahteen ja lopetti maalaamisen. Ragnar Ungern oli jättänyt ryhmän jo aikaisemmin.
Reuter yritti houkutella Vapaiden näyttelyyn myös Onni Okkosta, joka oli myös harrastelijamaalari. Okkoseen Reuter kertoi tutustuneensa ensimmäisen maailmansodan aikana Torniossa, ja ystävyyssuhde kesti koko elämän.
Oman maalausharrastuksensa Reuter lopetti naimisiinmenonsa jälkeen vuonna 1923, mutta jatkoi maalaamista uudelleen jäätyään eläkkeelle. Reuterin teoksia oli 1950- ja 1960-luvuilla esillä useissa yhteisnäyttelyissä ja hän piti myös omia yksityisnäyttelyitään.
Taiteenkerääjä
Reuter oli myös taiteenkeräilijä ja hänen kokoelmaansa kuului Schjerfbeckin teosten lisäksi Ivar Aroseniuksen, Juho Rissasen, Tyko Sallisen, Hugo Simbergin ja Ellen Thesleffin maalauksia, sekä kuvanveistäjä Wäinö Aaltosen kaksi veistosta Mailis ja Pieni kahlaaja.
Kirjailija
Reuterin kirjallinen tuotanto oli hyvin monipuolista. Hän kirjoitti metsätalouden ammattiasioista, laati taide- ja kirjallisuusarvosteluja ja kirjoitti myös kaunokirjallisia teoksia ja runoja. Romaaneissaan hän kuvasi Perä-Pohjolan luontoa ja elämää. Niitä olivat Korven kamppailu (1916) ja Pyhitysvaaran vanha asujain (1918) ja Pohjolan rapsodia (1941).
Erno Paasilinna luonnehtii hänen proosatuotantoaan juonellisesti virkeäksi ja kerronnaltaan värikkääksi. Ihmiset on kuvattu humoristisesti ja heidän terveellisiä ja yksinkertaisia elämäntapojaan ihaillen. Maalailevat jaksot syrjättävät aika ajoin tapahtumasisällön.
Kriitikko
Ateneumin taidemuseon taidekokoelmia ja taidehankintoja Reuter kritisoi voimakkaasti arvioiden niitä jälkijättöisiksi ja varsinkin ulkomaisen taiteen osalta asiantuntemattomiksi artikkeleissa, jotka julkaistiin Uudessa Suomessa vuosina 1921, 1954 ja 1959. Reuter kirjoitti Tulenkantajien albumiin artikkelin aiheesta ”Euroopan uusi taide” (1925) ja Tulenkantajien aikakauslehteen kaksiosaisen artikkelin aiheesta ”Ruotsin ja Suomen nykyinen maalaustaide” (1928).
Reuter toi esiin kirjoituksillaan Helene Schjerfbeckin ja muiden modernistien taidetta. Lukuisat artikkelit aiheuttivat sen, että Hyvinkäällä asunut Schjerfbeck alkoi tulla melko tunnetuksi 1920-luvulla. Einar Reuter käytti sanaa asetelma vuonna 1917 ilmestyneessä monografiassa, jonka otsikko oli Helena Schjerfbeck. Käsite yleistyi myöhemmin kielenkäyttöön. Aikaisemmin käytettyä sanaa ”hiljaiselo” Reuter piti mahdottomana.
Reuter kirjoitti myös kirjoja maalaustaiteesta. Vuonna 1945 ilmestyi esseekokoelma Taiteilijan kamppailu, jossa Reuter analysoi sellaisten hänelle itselleen merkittävien taiteilijoiden kuten Ivar Aroseniuksen, Leander Engströmin, Constantin Guysin, Ernst Josephsonin ja Edvard Munchin elämää ja tuotantoa, ja vuonna 1951 Reuter julkaisi Helene Schjerfbeckistä laajan elämäkertateoksen nimeltä Kamppailu kauneudesta. Tässä elämäkerrassa Reuter käytti lähteenä muun muassa kirjeenvaihtoaan Schjerfbeckin kanssa.
Muriel Spark
Muriel Sarah Spark, o.s. Camberg, (1. helmikuuta 1918 Edinburgh, Skotlanti – 13. huhtikuuta 2006 Firenze, Italia ) oli skotlantilainen kirjailija. Englanninkielisessä maailmassa Spark on hyvin arvostettu. Hänen romaaneistaan on suomennettu yksi, Mandelbaumin portti.
Spark asui jonkin aikaa Keski-Afrikassa. Toisen maailmansodan aikana hän työskenteli Britannian ulkoministeriön tiedosteluosastolla. Hän kääntyi 1954 katoliseksi. Spark oli Royal Society of Literaturen jäsen. Spark kirjoitti romaaneja, näytelmiä, runoja, elämäkertoja ja tutkielmia, joissa katolisuuden vaikutusta ei kuitenkaan näy.
Royal Airlines
Royal Airlines oli kanadalainen lentoyhtiö. Se perustettiin vuonna 1991 ja lopetti toimintansa 2001, kun Canada 3000 osti sen.
Historia
Royal Airlinesin perusti Michel Leblanc vuonna 1991. Se kuului Royal Aviation -yhtiön alaisuuteen, ja sen kotikenttä oli Montrealin Dorvalin kansainvälinen lentoasema. Yhtiö hankki Boeing 757-, Airbus A310- ja Lockheed L-1011 TriStar -koneita ja käytti lisäksi Boeing 727 -koneita tilauslennoilla Atlantin yli Eurooppaan.
Vuonna 2001 Royal Airlines joutui talousvaikeuksiin. Sillä ei ollut paljon aikaa ennen kuin rahat olisivat loppuneet, joten ainoa vaihtoehto oli suostua sopimukseen, jossa Canada 3000 osti yhtiön. Perustaja Leblancista tuli uuden yhtiön varapuheenjohtaja, mutta hän lähti tehtävästä jo muutaman kuukauden jälkeen erimielisyyksien vuoksi.
Royal Airlinesin koneiden maalaamisessa Canada 3000:n väreihin kesti jonkin aikaa, ja niinpä vielä yhtiön lopetettua toimintansa monet sen lentokoneista säilyttivät vanhat värinsä niin, että vain yhtiön nimi oli vaihdettu.
Laivastohistoria
Toimintansa aikana Royal Airlines käytti ainakin seuraavia konetyyppejä:
Louis Vuitton
thumb|300px|Vuonna 2008 avattu Louis Vuittonin liike [[Helsinki|Helsingin Pohjoisesplanadilla.]] Louis Vuitton Malletier eli Louis Vuitton (lyhennettynä LV) on vuonna 1854 perustettu ranskalainen muotialan yritys. Se on saanut nimensä perustajansa Louis Vuittonin (1821–1892) mukaan. Vuitton oli ranskalainen laukkusuunnittelija, joka loi maineensa 23-vuotiaana valmistamalla ensimmäisenä ilmatiiviitä, kevyitä ja pinottavia tasakantisia matka-arkkuja yläluokalle Pariisissa. Siihen asti arkkujen kannet olivat aina olleet kaarevia, jotta sadevesi valuisi pois. Yritys valmistaa nykyään myös vaatteita, kenkiä ja muita asusteita.
Louis Vuittonin pääsuunnittelija on ranskalainen Nicolas Ghesquière. Liikkeitä on ympäri maailman 58 maassa yhteensä 460. Helsinkiin avattiin Suomen ensimmäinen Louis Vuitton -myymälä huhtikuussa 2008.
Historia
Vuonna 1854 avattiin ensimmäinen Louis Vuitton -myymälä Pariisiin, Rue Neuve des Capucines'lle. Liikkeen ykköstuote oli korkealuokkainen litteä matka-arkku, jonka sai matkalle helposti mukaan. Vuodesta 1888 Vuittonin matka-arkuissa oli beige-ruskea shakkiruutukuvio erotukseksi muista matka-arkuista. Kuvio on nimeltään Damier Canvas. Monogrammi "LV" lisättiin yrityksen tuotteisiin vasta perustajan kuoleman jälkeen vuonna 1896. Monogrammin kehitti Louis Vuittonin poika Georges, jotta tuotteet erottuisivat kopioista.
Vuonna 1977 Louis Vuitton -yhtymän toimitusjohtajaksi nimitettiin Henri Racamier, joka oli tullut Vuittonien sukuun avioliiton kautta. Hän loi konseptin, jossa laukkuja myydään ainoastaan yhtymän omissa myymälöissä.
Tammikuussa 2010 syntyi Ruotsissa kohu siitä, kun sosialidemokraattien puheenjohtaja Mona Sahlin oli Svenska Dagbladet -lehden kuvassa ystävättäreltään 50-vuotislahjaksi saamansa vaaleanpunaisen Louis Vuitton Antigua Cabas -käsilaukun kanssa. 6 000 kruunun eli noin 600 euron arvoisen laukun pitäminen ei ollut arvostelijoiden mielestä sosialidemokraattien johtajalle sopivaa. Kriitikot pitivät laukkua "merkkinä työväenliikkeen alamäestä" ja jopa "uhkaavan sosiaalidemokraattien menestystä ensi syksyn vaaleissa".
LVMH
Louis Vuitton ja alkoholijuomavalmistaja Moët Hennessy yhdistyivät 1987 LVMH-konserniksi. Vuonna 2007 konsernin liikevaihto oli 3,5 miljardia euroa.
Arvostelua
Louis Vuitton käyttää tuotteidensa valmistajina laittomia maahantulijoita. Italialaisen tutkivan journalismin TV-ohjelman Reportin mukaan laittoman ja järjestäytymättömän työvoiman hyväksikäyttö on yleistä luksusmuotituotteiden alalla. Käytäntö on, että muotitalo suunnittelee tuotteen ja tekee siitä mallikappaleen, mutta sen valmistus on siirretty alihankkijoiden ketjulle, jonka viimeinen lenkki on halpa, laiton työvoima.