cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Merikarvia
Maantiede
Merikarvian edustalla on hyvin runsaasti saaria, ja suurimpia saariryhmiä ovat Pooskeri lähisaarineen, Ouran saaristo kirkonkylän kohdalla sekä Kasalan edustan saaret. Maankohoamisen vaikutuksesta syntyy jatkuvasti uusia saaria samalla kun toisia kuroutuu kiinni mantereeseen. Sisämaassa Merikarvian alueella on useita laajoja soita, jotka liittävät kunnan Suomenselän lounaisimpaan osaan. Soiden osuus kunnan koko maa-alasta on lähes neljännes, mikä on enemmän kuin Satakunnan rannikolla keskimäärin. Suot ovat tyypiltään enimmäkseen vähäpuustoisia kohosoita, joiden pintaosa on rahkaturvetta. Pieniä hiekkaesiintymiä on Tuorilassa ja Kuvaskankaalla. Yleiskuvaltaan Merikarvian maasto on alavaa, ja keskikorkeus merenpinnasta on alle 30 metriä.
Historia
Merikarvialle johti myös erätie Sastamalasta, nykyisen Mouhijärven alueelta. Tämä eränkäynti on luultavasti alkanut samaan aikaan kun Sastamalaan on vakiintunut pysyvä asutus noin vuosina 400–800. Nimestä Sastamala oletetaan myös juontuvaksi Merikarvian ruotsinkielinen nimi Sastmola. Merikarvialle siirtyi myös ruotsalaisperäistä asutusta 1200-luvun loppupuoliskolla. Merikarvia sijoittui Etelä-Pohjanmaan ruotsalaisen asuttamisen äärimmäiseen eteläreunaan. Ruotsalaista asutusta Suomeen levitti erityisesti Birger-jaarli. Merikarvian varhaisimpien kylien Kasalan, Riispyyn, Ala- ja Ylikylän sekä Köörtilän synty ajoittuu myös 1200-luvun loppuun tai 1300-luvun alkuun.
Merikarvian alueen ei uskota koskaan kuuluneen kirkollisesti Sastamalaan. Tätä tukee myös toisen Sastamalan eräalueen, Närpiön, kuuluminen Ulvilan emäkirkkoon keskiajalla ja uuden ajan alussa. Merikarvialla oli jo katolisella ajalla nykyisen noin 1899 valmistuneen kirkon paikalla pieni rukoushuone, josta on säilynyt kaksi puista pyhimyksenkuvaa. Oma pappi Merikarvialle saatiin vasta kun Merikarvian seurakunta vuonna 1639 erosi Ulvilan seurakunnasta. Uusi kirkko vanhan rukoushuoneen tilalle rakennettiin 1776 ja ristittiin silloisen kuningattaren Sofia Magdalenan mukaan. Sen tilalle rakennettiin nykyinen kirkko vuosina 1898 ja 1899. Nykyinen kirkko on Suomen suurin ympärivuotisessa käytössä oleva puukirkko.
Merikarvialla kukoisti 1700-luvun loppupuolella herännäisyysliike, jonka keskushahmo oli Anna Rogel. Anna syntyi vuonna 1751 ja oli koko ikänsä sairaalloinen. Elämänsä loppupuolella, vuoden 1770 jälkeen, hän alkoi saarnata sairasvuoteeltaan ja jatkoi sitä 14 vuotta kuolemaansa asti vuonna 1784. Annaa tultiin kuulemaan jopa Ruotsista. Rogelin talon vieressä kalliolla on Annalle pystytetty muistokivi.
Merikarvialla toimi 1800-luvulla useita sahoja. Puutavaraa kuljetettiin laivoilla, mistä tulee myös Merikarvian vaakunan fregatti. Merikarvian varhaisen teollisuuden tunnetuin nimi on Antti Ahlström. Ahlström toimi laajalti eri aloilla suurimmassa osassa Suomea. Ahlströmillä oli suuri merkitys Merikarvian kansansivistykselle, sillä hän maksoi 1874 kunnan ensimmäisen kansakoulun, joka on sittemmin purettu.
Laivan- ja veneenrakennus oli Merikarvialla merkittävä elinkeino 1840–1870-luvuilla. Vanhat pikkuveistämöt laajenivat ja veistämöitä oli muun muassa Kasalassa, Riispyyssä, Pohjanrannalla, Brandöössä, Kuuskerissa, Peipussa ja Köörtilässä. Veistämöillä rakennettiin nelisenkymmentä suurta purjelaivaa, useimmat turkulaisten ja uusikaupunkilaisten tilauksesta. Parkkilaiva Lankoski oli Ahlströmin ylpeys ja suurin paikkakunnalla rakennettu alus. Sillä oli sisaralus Saarikoski. Paikalliset talonpojat rakensivat ja varustivat myös purjelaivoja, muun muassa kaksimastoisen kaljaasin Sanoma, jonka pituus oli 76,3, leveys 8,60 ja syväys 2,75 metriä. 1900-luvulle tultaessa monet aluksista myytiin tai ne poistuivat muuten käytöstä. Merikarvialla palattiin puuveneiden, rääkipaattien ja pienempien veneiden valmistukseen.
Toinen merikarvialaisille tärkeä tulonlähde oli kalastus. Kalastuksen ulkomerellä mahdollisti niin kutsuttu rääkipaatti, tavallisesti pituudeltaan 10–12 kyynärää. Paatissa oli yhdestä kolmeen mastoa. Merikarvialaisia rääkipaatteja esitellään myös Arvo Salon Ouraoopperassa, joka sai kantaesityksensä Merikarvialla Krookan rannassa vuonna 2002. Paatteja on myös esillä Merikarvian Kalastusmuseossa.
Merikarvialla toimii lukuisia urheiluseuroja, joista merkittävimpänä jo vuonna 1896 perustettu Merikarvian Into.
Merikarvian paikallislehti on kerran viikossa torstaisin ilmestyvä Merikarvia-lehti.
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys vuodesta 1900 lähtien. Käytetty aluejako on tilanteen 1.1.2017 mukainen.
Taajamat
Vuoden 2017 lopussa Merikarvialla oli 3 156 asukasta, joista 1 801 asui taajamassa, 1 306 haja-asutusalueilla ja 49:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Merikarvian taajama-aste oli 58,0 %. Kunnassa on vain yksi taajama, Merikarvian kirkonkylä.
Kylät ja kulmakunnat
Merikarvialla on 17 henkikirjakylää (tieto vuodelta 1973):
Kulmakuntia Merikarvialla ovat: Harvala (Langsluk), Timmerheidi (Timmerheiden) ja Trolssi (Trolls) , Koittankoski, Kuvaskangas, Pohjansaha (Norrsågen).
Seurakunnat
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Merikarvialla toimii Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Merikarvian seurakunta. Kirkon sisäisistä herätysliikkeistä paikkakunnalla toimii vanhoillislestadiolaisuus, jolla on paikkakunnalla Merikarvian Rauhanyhdistys.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Merikarvian alueella toimii Tampereen ortodoksinen seurakunta.
Itsenäisenä helluntaiseurakuntana Merikarvialla toimii Merikarvian Saalem-seurakunta.
Savage Streets
Savage Streets on vuonna 1984 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Linda Blair, Linnea Quigley, John Vernon, Robert Dryer, Johnny Venocur, Sal Landi, Scott Mayer, Debra Blee, Lisa Freeman, Marcia Karr ja Luisa Leschin. Elokuvan on ohjannut Danny Steinmann. Blair voitti Razzie-palkinnon huonoimmasta naispääosasta.
Juoni
Tyttöjengin pomo (Blair) kostaa kuuromykän sisarensa raiskauksen kilpailevalle jengille.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Sam Inkinen pitää elokuvaa ”iskukykyisenä esimerkkinä 1980-luvulla tuotetusta videopaskasta” ja antaa sille tähtien sijasta pommin, mikä vastaa sanallista arviota ”täysin epäonnistunut tekele”. VideoHound’s Golden Movie Retriever löytää eksploitaatiomaisen pitkitetyn raiskauskohtauksen ulkopuolelta myös ”suttuisella tavalla viihdyttäviä” jaksoja.
Varoitusnauha
thumb|Rakennustyömaan varoitusnauha. thumb|Poliisin varoitusnauha. Varoitusnauha tai eristysnauha on leveä muovinauha, jota esimerkiksi poliisit ja työmiehet käyttävät.
Poliisit käyttävät tätä teippiä, kun jokin paikka tulee eristää tai sinne on pääsy kielletty, esimerkiksi rikoksen takia.
Työmiehet käyttävät tätä teippiä esimerkiksi kun jokin paikka on sortumisvaarassa, jolloin on estettävä ihmisten pääsyä lähemmäksi.
Hollolan Hirvi
Hollolan Hirvi on Hollolan Kankaantaassa Vainion kyläryhmässä toimiva maatilaravintola ja pienpanimo kantatie 54:n alkupään lähellä. Se on saanut nimensä kunnan vaakunan mukaan, joka perustuu Hollolan keskiaikaisen kivikirkon asehuoneen ja kirkkosalin välisen oven yläosaan kuvattuun Hubertuksen legendaan.
thumb|[[Hollolan evankelis-luterilainen seurakunta|Hollolan seurakunnan keskiaikaisen kirkon asehuoneen sisäoven kuva 1983 ilmestyneessä postimerkissä. Hubertus-teeman Hirviä-aihe on myös Hollolan vaakunassa. Kunnassa on myös Hollolan Hirvenhiihtäjät ry, joka on partiolippukunta. ]]
Mikrokosmos (Marvel)
Mikrokosmos (esiintynyt Suomessa myös nimellä Mikromaailma) on Marvel-kustantamon luoma kuvitteellinen rinnakkaistodellisuus. Käsitteen keksivät Stan Lee ja Jack Kirby ja Mikrokosmos esiintyi ensimmäisen kerran amerikkalaisen Fantastic Four Annual-lehden numerossa 5 (1967).
Suomessa Mikrokosmos esiintyi ensimmäisen kerran Ihmesarjan numerossa 34 (1968).
Kuvaus ja historiaa
Mikrokosmos ei kuitenkaan ole mikroskooppisen pieni ulottuvuus, ainoastaan sinne kulkevat ulottuvuuksienväliset väylät ovat. On siis teoreettisesti mahdollista saapua samaan Mikrokosmokseen eri paikoilta maapalloa. Alun perin Marvel-universumissa sijaitsikin monta eri Mikrokosmosta, kuten Mikronauttien kotiplaneetta.
Näitä erilaisia Mikrokosmoksia ei ole enää olemassa. Peter Davidin käsikirjoittamassa Kapteeni Ihmeen seikkailussa paljastettiin, että toistaiseksi missään näkemättömässä seikkailussa Paroni Karzan ja Thanoksen välinen taistelu tuhosi kaikki Mikrokosmoksen rinnakkaisulottuvuudet yhdistäen ne yhteen ainoaan Mikrokosmokseen.
Yhdistyneen Mikrokosmoksen kenties tunnetuin asukas on Psykomies, nerokas tiedemies joka kykenee laitteillaan manipuloimaan erilaisia emootiota. Psykomies on toistuvasti vainonnut Ihmenelosia. Mikrokosmos on myös salaperäisen Enigma-voiman alkuperä, joka toistuvasti manifestoituu maapallolle Kapteeni Universumin muodossa.
1462 Zamenhof
1462 Zamenhof on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1938 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty esperanton keksijän, puolalaisen L. L. Zamenhofin mukaan. Väisälä harrasti itse esperantoa.
Oikeus ja elämä -puolue
Oikeus ja elämä -puolue (Magyar Igazság és Élet Pártja, eli, MIÉP) on unkarilainen nationalistinen puolue. Puolue on äärioikeistolainen. Puolue perustettiin vuonna 1993 István Csurkan johdolla.
Yhdystie 2954
thumb|right|280px|Yhdystie 2954 Hollolan Herralassa.
Yhdystie 2954 on tie joka kulkee Kärkölän Marttilasta Hollolan Kukonkoivuun. Tien pituus on noin 26 kilometriä.
Tien nimenä on Marttilantie seututien 295 risteyksestä Marttilantien risteykseen, Ojalantie Marttilantieltä Kärkölän ja Orimattilan kuntarajalle, Keiturintie kuntarajalta yhdystien 1631 risteykseen, Herralantie yhdystien 1631 risteyksestä Hahmajärventien risteykseen, Herralantie uudestaan Hahmajärventien risteyksestä kantatien 54 risteykseen, ja Korpikyläntie kantatien 54 risteyksestä valtatien 12 eritasoliittymään.
Episkopaalisuus
Episkopaalisuus on seurakunnallinen järjestäytymismuoto, jossa ylin valta kuuluu korkea-arvoisimmalle piispalle, joka delegoi sitä sitten muille piispoille ja papistolle. Sana tulee kreikan kielen piispaa ja paimenta tarkoittavasta sanasta episkopos.
Yhdysvalloissa kirkkokunnat jaoteltiin tyypillisesti 1800-luvulla ja osin edelleen kongregationaalisiin, presbyteriaanisiin ja episkopaalisiin. Siinä missä kongregationaaliset seurakunnat ovat itsenäisiä ja tyypillisesti pastorijohtoisia, presbyteriaaniset seurakunnat ovat vanhimmisto-/synodijohtoisia ja episkopaaliset seurakunnat siis piispa-/hiippakuntajohtoisia.
Anglikaanisen kirkon sisällä on herättänyt riitaa se seikka, että Yhdysvalloissa, missä on episkopaalisia kirkkoja, on hyväksytty homoliitot ja muutenkin suhtauduttu myönteisesti homoseksualisiin ihmisiin.
1478 Vihuri
1478 Vihuri on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1938 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty tiedettä apurahoilla tukeneen suomalaisen laivanvarustajan mukaan.
Vihurin likimääräinen läpimitta on 13 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,47 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 3 vuotta ja 11 kuukautta.
Super Bowl XXVII
Super Bowl XXVII oli järjestyksessään 27. Super Bowl. Vastakkain pelasivat Buffalo Bills ja Dallas Cowboys. Ottelu pelattiin Rose Bowl -stadionilla Pasadenassa, Kaliforniassa 31. tammikuuta 1993. Dallas Cowboys voitti pistein 52–17.
Filomena Cautela
Filomena José Dias Fernandes Cautela (s. 16. joulukuuta 1984) on portugalilainen televisiojuontaja ja näyttelijä. Cautela juonsi vuoden 2018 Eurovision laulukilpailun yhdessä Catarina Furtadon, Daniela Ruahin ja Sílvia Alberton kanssa.
Suomen Anglikaaninen kirkko
Suomen Anglikaaninen kirkko on rekisteröity uskonnollinen yhdyskunta, joka kuuluu anglikaanisen Englannin kirkon Euroopan hiippakuntaan. Kirkon rekisteröity jäsenmäärä oli vuoden 2016 lopussa 171. Kirkolla on läheiset yhteydet Suomen evankelis-luterilaiseen kirkkoon muun muassa ehtoollisyhteyden mahdollistaneen Porvoon sopimuksen (1996) kautta. Helsingissä anglikaanisella kirkolla on toimintaa tuomiokirkon kappelissa ja Agricolan kirkossa. Pohjois-Suomessa kirkkoon kuuluu merkittävä määrä maahan pakolaisina saapuneita sudanilaisia anglikaaneja. Kirkko on jäsenenä Suomen ekumeenisessa neuvostossa.
Cathal J. Dodd
Ura
Dodd oli 1970- ja 1980-luvulla suosittu televisiopersoonallisuus Kanadassa. Hän muun muassa juonsi Miss Teen Canada kauneuskilpailuja ja esiintyi isäntänä televisio-ohjelmassa Circus. Myöhemmin hän kuitenkin tuli tunnetuksi ääninäyttelemisen myötä ja erityisesti saatuaan sarjakuvasankari Wolverinen ääniroolin niin animaatiossa, kuin videopeleissä. Wolverinen roolissa Dodd oli yhteensä kahdeksan vuotta. Samaan aikaan hän teki myös muita äänirooleja televisiosarjoihin ja animaatioihin, kuten Goosebumps ja Mythic Warriors: Guardians of the Legend.
Johnny Bravo (hahmo)
Johnny Bravo on kuvitteellinen päähahmo Johnny Bravo -animaatiosarjassa. Hahmo perustuu pääasiassa Elvis Presleyn ja sen ääninäyttelijä on Jeff Bennett.
Hahmo
Johnny Bravo syntyi Yhdysvalloissa Aron Cityssä ystävänpäivänä ja omaa skotlantilaista sukujuurta äidin puolelta. Hän asuu äitinsä Bunny Bravon luona, joka on yksinhuoltajana isänsä jätettyä molemmat tuntemattomasta syystä, Johnny ollessa vielä vauva. Koulussa Bravo oli heiveröinen poika ja varsinkin ala-asteella häntä kiusasi erityisesti Carl, josta tuli myöhemmin hänen ns. paras kaveri. Yläasteelle siirtyessään Bravo ei enää ollut lyhyt, mutta edelleen joutui kiusaamisen kohteeksi. High Schoolin viimeisenä vuotena hän koki ensimmäisen ihastuksen Sandy-nimiseen tyttöön, mutta oli liian ujo pyytääkseen häntä ulos. Hieman onnekkaan sattuman kautta Bravo onnistui saamaan Sandyn auttamaan häntä kotitehtävissä kotona. Tämän myötä Bravo keräsi rohkeutensa pyytää Sandy high schoolin päättäjäistansseihin. Hän luuli Sandyn hyväksyneen pyyntöönsä ja päätti tehdä itselleen muodon muutoksen, kuntoilemalla ja kasvattamalla lihaksiaan. Päättäjäisiltana Bravo saapui Sandyn ovelle pyytämään hänet tansseihin, mutta ketään ei ollut paikalla. Vuosia myöhemmin Sandy kertoi syyn, jonka vuoksi talo oli tyhjä. Bravon pyytäessä häntä tansseihin Sandy purskahti itkuun ja halasi Bravoa, joka luuli sen tarkoittavan myöntävää vastausta, eikä kuullut Sandyn muuttamisesta mitään.
Näyttelijänä
Bravon näyttelijän ura sai alkunsa Espanjassa, Pamplonan kaupungissa, jonne hän oli mennyt seuraamaan härkien rynnimistä pitkin kaupungin katuja. Sittemmin Bravo päätyi härkätaisteluun, jossa päihitettyään härän eräs Hollywoodista tullut elokuvatuottaja päätti pelastaa härän ihmisten kynsistä, jotka Bravon tietämättä aikoivat syödä härän. Kolmikon ollessa karkumatkalla kohti Hollywoodia härkä sai tietää elokuvatuottajan halunneen tehdä hänestä elokuvatähden ja oli aikeissaan jättää Bravon pois kyydistä, mutta härkä onnistui suostuttelemaan elokuvatuottajaa pitämään Bravon mukana elokuva kuvioissa. Tämän myötä hänen näyttelijäura sai alkunsa ja Bravo esiintyikin elokuvissa, kuten Dances with Bulls, The Bulls Brothers, The Hoof-Father ja Daddy, Daddy, there's a Bull in my Pajamas.
Harrastukset
Yleisin harrastus Bravolla lienee naiset, jonka hän on itsekin maininnut eräässä haastattelussa. Bravo on myös sarjan aikana harrastanut hetkellisesti karatea, mestari Haman opissa. Tunaroimisen vuoksi Bravo toimi usein siivoojana Haman karatekoulussa, mutta on joskus näyttänyt osaamisensa. Hänellä on ollut vaihtelevasti karatessa keltainen ja musta vyö. Bravolla on kuitenkin todistus, johon on lueteltu kaikki kamppailulajit joista hän on saanut mustan vyön. Lajeihin kuuluvat karaten lisäksi jujutsu, aikido, iai, taekwondo, tameshi giri, he-do, bruise lee, lehr do, chump chi, judo, the girl from ipanema ja improvisaatiotanssi.
Ystävät
Johnny Bravolla ei ole kovin montaa ystävää, mutta heistä suurin osa käy jatkuvasti hänen hermoille.
Tunnuslauseet
Johnny Bravon yleisimmät hokemat tunnuslauseet.
Lähteet
Johnny Bravo (character)
Pomarkunjoki
Pomarkunjoki on Pomarkussa Satakunnan maakunnassa virtaava joki. Se saa alkunsa Pomarkun ja Porin rajalla sijaitsevasta Inhottujärvestä ja virtaa Riuttan sekä Pomarkun kirkonkylän kautta Pomarkun ja Siikaisten rajalla sijaitsevaan Isojärveen. Joen varrella sijaitsevista nähtävyyksistä tunnetuimpiin lukeutuu Pomarkun kirkonkylän kohdalla sijaitseva vuosina 2017-2020 remontoitu Vanhantien kivisilta sekä joen yläjuoksulla sijaitseva Riuttansalmen leirikeskus. Joen vedenkorkeutta säännöstelee sen alkumetreillä sijaitseva Laurinsillan pato.
Daniela Ruah
Daniela Sofia Korn Ruah (s. 2. joulukuuta 1983) on portugalilais-yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Kensi Blyen roolista NCIS: Los Angeles rikosdraamasarjassa. Ruah juonsi vuoden 2018 Eurovision laulukilpailun yhdessä Sílvia Alberton, Catarina Furtadon ja Filomena Cautelan kanssa.
Kiviolut
Kiviolut on alun perin saksalainen oluttyyppi, jonka vierre pannaan tuhatta celsiusastetta kuumemmaksi lämmitettyjen kivien avulla. Kuumennetut kivet laitetaan oluen valmistusastiaan. Kivet saavat oluen nesteestä sokerisen mallaskuorrutuksen, minkä vuoksi ne laitetaan valmistusastiaan vielä jälkikäymisen ajaksi. Oluihin tulee näin savuinen ja kuiva makean toffeen maku.
Kuuluisia kivioluita ovat muun muassa Rauchenfelser Steinbier ja Rauchenfelser Steinweizen. Suomessa kiviolutta valmistaa muun muassa kivisahti-nimisenä Hollolan Hirvi.
Günther Jauch
Günther Jauch (s. 13. heinäkuuta 1956 Münster, Länsi-Saksa) on saksalainen televisiotoimittaja ja juontaja. Hänet tunnetaan erityisesti Saksan Haluatko miljonääriksi? -ohjelman juontajana.
Elämä ja ura
Jauch syntyi 13. heinäkuuta 1956 Münsterissä ja varttui Berliinissä. Ylioppilastutkintonsa jälkeen hän kävi toimittajakoulun Münchenissä sekä opiskeli historiaa ja politiikkaa. Toimittajanuransa hän aloitti vuonna 1975 berliiniläisessä urheiluradiossa. Vuonna 1977 hän siirtyy Baijerin yleisradion urheilutoimitukseen. Vuonna 1983 alkoi Jauchin ja Thomas Gottschalkin yhteinen radio-ohjelma B3-Radioshow. Jauch ja Gottschalk ovat sittemmin tehneet monia ohjelmia yhdessä. 80-luvulla Jauch oli juontajana monissa Saksan yleisradion televisio-ohjelmissa.
Vuonna 1989 Jauch siirtyi RTL-kanavalle juontamaan stern TV -keskusteluohjelmaa. Hän juonsi ohjelmaa 20 vuotta. Vuonna 1999 alkoi Saksan Haluatko miljonääriksi? (Wer wird Millionär?), jonka juontajana Jauch on toiminut alusta asti. Vuodesta 2011 asti hänellä on ollut myös omaa nimeään kantava keskusteluohjelma, Günther Jauch.
Charente
Charente voi tarkoittaa seuraavia:
Pekka Hallberg
thumb|250px|Pekka Hallberg heinäkuussa 2013. Pekka Ilmari Hallberg (s. 12. kesäkuuta 1944 Joensuu) on suomalainen juristi, joka toimi korkeimman hallinto-oikeuden presidenttinä 1993–2012. Hän on Helsingin yliopiston hallinto-oikeuden dosentti ja Joensuun yliopiston julkisoikeuden dosentti. Hän on väitellyt sekä oikeustieteen (1978) että valtiotieteen tohtoriksi (2004). Hän on myös varatuomari (1972).
Hallberg on ollut korkeimman hallinto-oikeuden jäsenenä vuodesta 1979 ja presidentti vuodesta 1993 vuoteen 2012. Lisäksi hän on toiminut oikeusministeriön lainsäädäntöneuvoksena, Suomen akatemian tutkijana ja hallinto-oikeuden virkaa toimittavana professorina. Hallberg on ollut keskeisesti mukana viimeisimmissä valtiosääntöuudistuksissa ja osallistunut erityisesti perusoikeussäännösten kehittämiseen ja soveltamiseen myös käytännössä.
Hallberg oli puheenjohtaja Paavo Lipposen pääministerikaudella asetetussa, vuosina 1999–2003 toimineessa kielilakikomiteassa, jonka toiminnan tuloksena Suomeen säädettiin uusi kielilaki ja uusi kielitaitolaki.
Hallberg ilmoitti kiinnostuksensa asettua ehdolle vuoden 2012 presidentinvaaleihin kansalaisliikkeen riveistä, mutta päätti lokakuussa 2011 jättäytyä ulos vaaleista.
Hallberg valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1992.
Isoäitien käännytysjupakka
Kaksi ulkomaalaista isoäitiä määrättiin käännytettäviksi Suomesta keväällä 2010. Hallberg vastusti KHO:n päätöstä, jossa hylättiin äidin tekemä valitus. Hallberg jäi kuitenkin vähemmistöön kun KHO äänesti asiasta. Hallberg lähetti kirjeen poliisiylijohtaja Mikko Paaterolle ja käännyttämisestä vastaaville poliiseille ja esitti ”tuomioistuimen kannalta”, ettei käännytyksiä kannattanut kiirehtiä seurauksella, että poliisi viivästytti käännyttämisiä. Eduskunnan oikeusasiamies Petri Jääskeläinen käsitteli Hallbergin menettelyä. Jääskeläisen mukaan presidentti Hallberg puuttui tuomioistuimen sisäiseen riippumattomuuteen, kun hän esitti ”tuomioistuimen kannalta” näkemyksiä käännytysten täytäntöönpanosta. Myöhemmin Hallberg kiisti, että hän olisi viivyttänyt käännytyspäätöksen täytäntöönpanoa. Hän korosti oman näkemyksensä inhimillisyyttä.
Yksityiselämä
Joensuussa syntynyt Hallberg on viettänyt lapsuutensa Porissa ja kirjoittanut ylioppilaaksi Porin Lyseosta vuonna 1963. Oikeustieteen tohtoriksi hän väitteli Helsingin yliopistossa vuonna 1978.
Hallberg toimii Pohjois-Karjalan valtuuskunnan puheenjohtajana ja hänet nimettiin myös Itä-Suomen yliopiston neuvottelukunnan puheenjohtajaksi joulukuussa 2007. Hallberg toimi vuoteen 2011 asti Maanpuolustuskurssiyhdistyksen puheenjohtajana.
Richard Beckinsale
Nuoruus
Beckinsale syntyi Carltonissa, Nottinghamshiressa 1947 osittain burmalaiselle äidille ja englantilaiselle isälle. Hän lähti koulusta 15-vuotiaana päästäkseen näyttelijäksi. Hän työskenteli monissa hanttihommissa, mutta hän sai kokemusta näyttelemisestä Nottinghamin aikuisdraamakurssilla. Seurauksena hän voitti paikan dramaattisen taiteen akatemiassa, jolloin hänestä tuli ammattilainen vuonna 1968. Hän muutti Creween voidakseen aloittaa repertoaariteatterissa, kuten monet vastavalmistuneet näyttelijät silloin, ja teki sitten ensiroolinsa televisiolle vuonna 1969 poliisikonstaapelina Coronation Streetissä.
1970-luvun tilannekomediatähti
Beckinsale sai ensimmäisen pääroolinsa vuonna 1970 Geoffreyna tilannekomediasarjassa The Lovers vastanäyttelijänään toinen ensikertalainen Paula Wilcox. Ohjelma oli menestys. Siitä tehtiin myös elokuvaversio, kuten monista muistakin sen aikaisista tilannekomedioista.
Loversin jälkeen Beckinsale näytteli kahdessa brittiläisen television menestyksekkäimmässä tilannekomediasarjassa samaan aikaan. ITV:llä hän näytteli naiivia oppilasta Alan Moorea Rising Dampissä (joka äänestettiin ITV:n kaikkien aikojen parhaaksi tilannekomediaksi vuonna 2004), ja samalla hän näytteli myös Hilut kintuissa -komediasarjassa. Hän näytteli myös This Is Your Lifessa.
Vuoden 1979 alussa Beckinsale näytteli Hilut kintuissa -elokuvaversiossa. Siitä tuli hänen viimeinen kokonainen työnsä.
Kuolema
Beckinsale kuoli 31-vuotiaana sydänkohtaukseen nukkuessaan kotonaan Sunningdale Berkshiressa. Hän oli yksin talossa, sillä hänen vaimonsa oli sairaalassa ja hänen viisivuotias tyttärensä sukulaisten luona. Beckinsale oli ilmaissut huolensa kolesterolistaan ohjaajaystävälleen Stephen Frearsille päivällisellä vain joitakin päiviä ennen kuolemaansa, mutta hän vaikutti terveeltä eikä hänellä ollut sydänongelmia terveystiedoissaan.
Beckinsale kertoi vaimolleen tuntevansa olonsa sairaaksi samana päivänä, kun tämä meni sairaalaan, mutta he antoivat asian olla. Vieraillessaan vaimonsa luona päivää ennen kuolemaansa Beckinsale sanoi olevansa väsynyt mutta muuten hyvässä kunnossa. Sanomalehtiraportit myös kertoivat hänen soittaneen muutamalle tutulleen ennen nukkumaanmenoa. Hän valitti kipua rinnassa ja vasemmassa kädessä mutta tuntui olevan hyvällä tuulella.
Valmistumaton työ
Kuolemansa aikoihin Beckinsale oli saanut miltei valmiiksi Bloomers-nimisen tilannekomediasarjan kuvauksen. Hänen oli tarkoitus harjoitella ja nauhoittaa viimeinen jakso juuri kuolinpäivänään. Viisi valmistunutta jaksoa esitettiin postuumisti myöhemmin samana vuonna.
Suunnitelmia oli kehitelty Rising Damp -elokuvasta, ja sellainen tehtiinkin vuonna 1980. Christopher Strauli korvasi Beckinsalen ja esitti eri hahmoa.
Perintö
Vuonna 2001 ITV:llä esitettiin dokumentti nimeltä The Unforgettable Richard Beckinsale (Unohtumaton Richard Beckinsale). Siinä haastatellaan hänen leskeään näyttelijätär Judy Loea, kuten myös hänen isäänsä, veljeään, lähintä koulutoveriaan ja kahta tytärtään. Mukana olivat myös Barker ja Rising Dampin Don Warrington. Kunnianosoituksena Beckinsalelle poptähti Robbie Williams kirjoitti laulun hänestä ja hänen tyttärestään Samanthasta nimeltä "Baby Girl Window".
Yksityiselämä
Beckinsale oli naimisissa kahdesti, ensin Margaret Bradleyn kanssa, jonka kanssa hän sai tyttären Samanthan vuonna 1966. He erosivat vuonna 1971. Sen jälkeen, neljä vuotta heidän tyttärensä Katen syntymän jälkeen, hän solmi avioliiton Loen kanssa vuonna 1977,
Bentsoyyliperoksidi
Bentsoyyliperoksidia käytetään myös radikaali-initiaattorina (aloitekatalyyttinä) polymerointireaktioissa.
Hiitola
thumb|150px|right|Hiitolan epävirallinen perinnevaakuna.
Hiitola on entinen Suomen kunta Laatokan Karjalassa Neuvostoliitolle 1944 luovutetulla alueella. Hiitolan pinta-ala oli 423,2 km² ja asukasluku 8 265 (1939). Nykyisin Hiitolan pohjoisosa kuuluu Karjalan tasavaltaan ja eteläosa Leningradin alueeseen. Karjalan tasavaltaan kuuluva osa muodostaa pääpiirteittäin Hiitolan maalaiskunnan. Hiitolan asemakylä on nykyään Hiitolan alueen keskus, kun entinen kirkonkylä on ollut neuvostoaikana sotilaskohde (Kulikovo), ja sen lakkauttamisen jälkeen on muuttunut siviilikyläksi. Hiitolan alue jakautuu Laatokan saariston rikkonaiseen maisemaan idässä ja asumattomaan erämaahan lännessä. Varsinaisesti asuttuja alueita ovat Asila, Pukinniemi, Tiurula ja Vaavoja sekä entinen Hömmön alue, jolle on annettu nimeksi Taunan tai Tounan. Kaikki muut entiset kylät ovat enimmäkseen autioituneet.
Neuvostoliitto pommitti Hiitolan asemakylää heti talvisodan sytyttyä Neuvostoliiton aloitteessa.
Hiitolan ortodoksinen väestö kuului Tiurulan ortodoksiseen seurakuntaan. Hiitolan väestöä asutettiin jatkosodan jälkeen seuraaviin Keski- ja Pohjois-Satakunnan kuntiin: Ahlainen, Honkajoki, Kankaanpää, Karvia, Kullaa, Luvia, Merikarvia, Nakkila, Noormarkku, Pomarkku, Pori, Porin mlk, Siikainen ja Ulvila.
Kylät (1939)
Lukuvuonna 1937–1938 kunta oli jaettu 15 koulupiiriin.
Väestö
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Hiitolan väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1940.
Aiheesta muualla
61.23889°N, 29.68333°W
St. Landryn piirikunta
St. Landryn piirikunta on Yhdysvaltojen Louisianan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 82 124 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Opelousasin kunta. Piirikunta on perustettu vuonna 1807.
Nukleoidi
Nukleoidi on solulimassa tumaa vastaava joidenkin tumattomien eli esitumallisten solujen kuten bakteerien soluelin, joka sisältää sen perintötekijät eli perimän jos perimä on DNA:ta. Siinä on noin 60 prosenttia DNA:ta, 30 prosenttia RNA:ta ja 10 prosenttia proteiinia. Nukleoidi havaitaan elektronimikroskoopilla.
Pirjo Bergström
Pirjo Liisa Helena Bergström (o.s. Halminen, 21. huhtikuuta 1939 Helsinki – 15. toukokuuta 2011 Helsinki ) oli suomalainen muusikko, säveltäjä, sovittaja, laulaja ja näyttelijä.
Bergström tuli tunnetuksi pitkästä yhteistyöstään musiikin alalla miehensä Matti Bergströmin kanssa. Yhteistyön tuloksia olivat muun muassa Hectorin kolmen ensimmäisen albumin sovitukset.
Matti Bergströmin kuoltua vuonna 1994 Pirjo Bergström jatkoi sekä säveltäjänä että esiintyvänä taiteilijana. Hän sävelsi monille ammattiteattereille pääkaupunkiseudulla ja muualla Suomessa sekä Yleisradiolle. Hän myös näytteli, muun muassa Helsingin Kaupunginteatterin musikaaleissa Cats ja Sound of Music sekä televisiosarjassa Velipuolikuu.
1990-luvun keskivaiheilta alkaen Pirjo Bergström toimi laulusolistina 1920-luvun jazziin erikoistuneessa harrastajakokoonpanossa Old Time Jazz Band. Hänen myötään yhtyeen ohjelmistoon otettiin gospelmusiikkia, jota esitettiin yli 70 kirkossa ympäri Suomea. Bergström on solistina myös yhtyeen albumeilla Old Time Jazz (1997), Old Time Gospel (1999) ja A Bit of Jazz (2002).
Bergström kuoli sairauskohtaukseen 15. toukokuuta 2011 72-vuotiaana. Hänet haudattiin 28. toukokuuta 2011 miehensä viereen Malmin hautausmaalle. Haudan osoite on 61-15-188. Häneltä jäi kaksi tytärtä: näyttelijät Tiina Bergström ja Carita Mäkelä.
Perikooppi
Perikooppi on jumalanpalveluksessa luettava jakso Raamatun tekstiä, lukukappale. Kristinuskon varhaisvaiheissa jumalanpalveluksissa luettiin Raamattua yhtäjaksoisesti (lectio continua), mutta myöhemmin tuli vallitsevaksi valikoiva lukeminen (lectio selecta), jolloin päivän lukukappale valittiin kirkkovuoden aiheen mukaan. Aikojen kuluessa on ollut käytössä erilaisia perikooppijärjestelmiä. Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa kirkkovuoden perikoopit on koottu evankeliumikirjaan, jossa on kolme vuosikertaa lukukappaleita.
Keftriaksoni
Keftriaksoni C18H18N8O7S3, CAS-numero 73384-59-5 on 3. polven kefalosporiineihin kuuluva antibiootti, jonka moolimassa on 554,58 g/mol.
Keftriaksonilla hoidetaan monia vaikeita bakteeritulehduksia, kuten keuhkokuumetta, verenmyrkytystä, komplisoituneita virtsatieinfektioita ja aivokalvontulehdusta. Keftriaksonia voidaan antaa suonensisäisesti tai pistämällä lihakseen.
Suomen urheilu 2018
Suomen urheilu 2018 käsittelee vuoden 2018 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Vuoden urheilija
Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:
Jean Ziegler
Jean Ziegler (s. 19. huhtikuuta 1934 Bern, Sveitsi ) on sveitsiläinen sosiologi, poliitikko, virkamies ja tietokirjailija.
Ziegler opiskeli useissa yliopistoissa sosiologiaa, taloustiedettä ja politiikan tutkimusta. Hän on väitellyt kahdesti, ja hänellä on tohtorin arvo sekä oikeustieteestä että sosiologiasta. Hän on toiminut politiikan tutkimuksen professorina Grenoblen yliopistossa ja sosiologian professorina Geneven yliopistossa.
Hiittinen
Hiittinen on Varsinais-Suomessa sijainnut entinen Suomen kunta. Se erotettiin Kemiön kunnasta omaksi kunnakseen vuonna 1861, ja liitettiin vuonna 1969 Dragsfjärdiin. Vuodesta 2009 alue on ollut osa Kemiönsaaren kuntaa.
Hiittinen on edelleen käytössä nimenä Kemiönsaaren kunnan saaristolle. Hiittisten naapurikunnat olivat Bromarv, Dragsfjärd, Hanko, Nauvo ja Västanfjärd.
Historia
Hiittisistä on löytynyt Suomen ainoa tunnettu riimukiven kappale. Siellä oli viikinkien idäntien pysähdyspaikka, ja Rosalan ja Hiittisten välinen Kirkkosalmi on mainittu jo varhaisissa lähteissä. Vakituisen asutuksen ajoittaminen on hankalaa, mutta saarilta on tehty esinelöytöjä 800-luvulta. 1200-luvulla Hiittisten saarelle rakennettiin kristillinen kappeli, joka hylättiin 1600-luvulla nykyisen puukirkon valmistuttua.
Hallinnollisesti Hiittinen on kuulunut Kemiön pitäjään. Saarilla on ollut oma kappalainen 1600-luvusta lähtien, ja seurakunta ja kunta itsenäistyivät vuonna 1861. Hiittinen liitettiin Dragsfjärdiin 1969, joka puolestaan yhdistyi vuonna 2009 Kemiönsaaren kuntaan.
Maantiede
Hiittinen koostuu yli 2 000 saaresta ja luodosta. Saariston pääsaaret ovat Rosala ja Hiittinen. Finferriesin yhteysalus M/s Aurora liikennöi Kasnäsistä Rosalan saarelle, josta on tieyhteys Hiittisten kylään.
Saariston pohjoisimpiin saariin on siltayhteys Kemiöstä. Muita merkittäviä saaria, joilla on vakituista asutusta ovat muun muassa Högsåra, Biskopsö ja Vänö. Pääsaarten eteläpuolella saaristo harvenee ja kasvillisuus saarilla vähenee. Örö ja Bengtskär ovat näistä saarista tunnetuimmat.
Hiittisten VPK valittiin vuoden vapaapalokunnaksi vuonna 2008. Palokunnalla on sammutusauto ja miehistönkuljetusauto käytössään.
Kylät
Bergö, Biskopsö, Bolax, Böle, Hiittinen (Hitis), Holma, Högsåra, Kakskiela (Kaxskäla), Kasnäs, Rosala, Stubbnäs, Tunhamn, Vänoxa, Vänö
Vuoden 1960 taajamarajauksen mukaan Hiittisissä ei ollut lainkaan taajamia.
Uskonnolliset yhteisöt
Hiittisissä toimii evankelisluterilainen Kemiönsaaren seurakunnan Hiittisten kappeliseurakunta. Kirkkosaaren Kirkkosalmen rannalla oli 1200-luvulta alkaen puusta rakennettuja kappeleita hautausmaineen. Näistä viimeisintä käytettiin vuoteen 1637, jolloin päätettiin rakentaa uusi kappeli Hiittisten kylään, paikalle, jonka vieressä sijaitsee nykyinen kirkko. Tätä kappelia käytettiin uuden kirkon rakentamiseen asti. Vuonna 1674 Hiittisistä tuli Kemiön seurakunnan alainen kappeliseurakunta. Nykyisen ristikirkon rakentaminen aloitettiin vuonna 1685 ja sen kerrotaan valmistuneen 1686. Vuonna 1695 Hiittinen sai itselleen jaetun kappalaisen, jolla oli asunto Hiittisissä, ja vuodesta 1706 lähtien se sai oman vakituisesti paikkakunnalla asuvan saaristokappalaisen. Vuonna 1861 Hiittisten kunnan itsenäistyessä syntyi myös itsenäinen Hiittisten seurakunta. Vuonna 1969 se sai yhteisen talouden Dragsfjärdin seurakunnan kanssa. Vuonna 2009 siitä tuli Kemiönsaaren seurakunnan kappeliseurakunta.
Ruokakulttuuri
Hiittisten pitäjäruoaksi äänestettiin 1980-luvulla silakasta ja perunasta valmistettu gammelmosters strömmingsrätt.
Kitanokkakrotti
Kitanokkakrotti (Lasiognathus saccostoma) on nokkakrotteihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan syvistä vesistä Atlantista ja Tyynestämerestä.
Koko ja ulkonäkö
Kitanokkakrottinaaras voi kasvaa suurimmillaan 35 cm pitkäksi ja tyypillinen pituus on 7–11 cm. Koiras on huomattavasti pienempi, suurimmillaan noin 3 cm. Lajin naaras on ruumiinrakenteeltaan pitkänomainen ja suuripäinen. Kalan yläleuka on alaleukaa huomattavasti pidempi ja siinä on löyhässä kudoksessa kiinni pitkiä ja käyriä hampaita. Kitanokkakrotin elkäevän ensimmäinen ruoto on pidentynyt hyvin pitkäksi varreksi ja sen päässä on valoelin. Koiraalla on hyvin kehittyneet hajuelimet.
Levinneisyys ja elintavat
Kitanokkakrottia tavataan trooppisilla alueilla Atlantilla ja Tyynenmeren keski- ja luoteisosissa. Laji elää useimmiten 800–1 800 metrin syvyydessä. Kala on peto ja syö erityisesti kaloja mutta myös selkärangattomia eläimiä. Kitanokkakrottikoiraat voivat kiinnittyä naaraan ruumiiseen, mutta eivät elä naaraan loisina.
Lepät
Lepät (Alnus) on koivukasvien (Betulaceae) heimoon kuuluva kasvisuku, joka sisältää noin 30 puu- ja pensaslajia. Lepät ovat levinneet koko pohjoisen pallonpuoliskon lauhkealle vyöhykkeelle, joitain lajeja tavataan myös Andeilla. Suomessa kasvaa kaksi lajia yleisenä, harmaaleppä (Alnus incana) ja tervaleppä (Alnus glutinosa), jotka ovat myös laajalle levinneitä Euraasiassa.
Kuvaus
Molemmat Suomen leppälajit kukkivat hyvin varhain keväällä ennen lehtien puhkeamista. Hedenorkoista leviävä siitepöly aiheuttaa monille ihmisille keväisin allergiaoireita.
Leppä voi hyvällä kasvupaikoilla elää yli satavuotiaaksi. Suurin leppälaji on pohjoisamerikkalainen punaleppä (Alnus rubra), joka voi kasvaa jopa 40 metrin korkuiseksi. Suomessa harmaaleppä voi parhaimmillaan kasvaa 25-metriseksi, tervaleppä hieman korkeammaksi. Monet lepät jäävät pieniksi pensaiksi.
Leppälajeille tyypillistä on taipumus kasvattaa juurivesoja. Myös kaadettu leppä lähtee yleensä kasvamaan uudestaan kannosta. Lepät kasvavat nopeasti ja monia lajeja voidaan pitää pioneeripuulajeina. Lepät kestävät kovaa tuulta ja sietävät hyvin saasteita.
Leppien juurinystyröissä elää Frankia-suvun bakteereita, jotka kykenevät sitomaan typpeä ilmasta. Leppä elää symbioosissa näiden nystyräbakteerien kanssa tarjoten niille ravintoa ja saaden niiltä typpiyhdisteitä. Runsaan typensaantinsa takia lepän ei tarvitse syksyllä varastoida lehtiensä typpiyhdisteitä, minkä vuoksi puu pudottaa lehtensä vihreinä. Runsasravinteisen lehtikarikkeen ansiosta lepät muuttavat kasvupaikkansa maaperää aikaisempaa hedelmällisemmäksi.
Esiintyminen Suomessa
Suomessa kasvavat leppälajit ovat harmaaleppä (Alnus incana) ja tervaleppä (Alnus glutinosa). Leppiä tavataan yleisesti läpi koko Suomen. Tervaleppä viihtyy rannikoilta Pohjois-Pohjanmaalle saakka. Harmaaleppä kasvaa kaikkialla lukuun ottamatta eteläisiä rannikkoseutuja ja pohjoisinta Lappia. Leppämetsät ovat kuitenkin harvinaisia. Vuonna 1992 leppävaltaisten metsien osuus koko Suomen metsäalasta oli 0,4 %.
Nimen alkuperä
pienoiskuva|Vahingoittunut lepän pinta muuttuu punaiseksi. Kuvassa tuoreita [[tervaleppä|tervalepän kantoja.]] Puun nimi ”leppä” tunnetaan vanhastaan itämerensuomalaisista ja mordvalaiskielistä. Useissa itämerensuomalaisissa kielissä, kuten suomessa, lepän nimeä on käytetty tarkoittamaan myös verta. Tällä viitataan lepän punertavaan puuainekseen: vahingoittunut lepän pinta muuttuu punaiseksi ja haava näyttää verestävältä.
Käyttö
Leppien lehtiä, kuorta ja urpuja on käytetty kankaiden ja nahan värjäämiseen. Urpuja käytettiin lääkkeenä ja lepänkävyistä keitettiin teetä. Keväisin urpujen määrästä tehtiin myös ennustuksia. Nuorten hedenorkkojen ollessa enemmistönä tulevan vuoden viljasadon arveltiin olevan hyvä, ylivuotisten eminorkkojen ylivoima ennusti huonoa satoa.
Leppien nuoret oksat soveltuivat niukkoina aikoina lehdeksiksi, joita käytettiin lisärehuna kotieläimille. Leppien puuainesta, erityisesti tervaleppää, käytetään muun muassa puukenkien ja muiden käsitöiden valmistukseen sekä saunojen laudelautoina. Puu on punertavaa ja suhteellisen pehmeää. Leppää käytetään myös soitinpuuna, erityisesti sähkökitaroissa. Leppä on myös erinomainen akustisten pienkanteleiden rakennuspuu, sitä käytetään myös harmonikkojen sisäosissa.
Koristetarkoituksiin käytetään seuraavia lajeja, alalajeja (subsp.), muunnoksia (var.), muotoja (f.) ja lajikkeita:
Luokitus
Leppien suku jakaantuu kolmeen alasukuun:
Sarvivalas
Sarvivalas (Monodon monoceros) on pohjoisilla merialueilla, pääasiassa pohjoisen napapiirin pohjoispuolella, elävä valaslaji. Se on sukunsa ainoa laji. Sarvivalaiden heimoonkaan ei kuulu kuin kaksi lajia, sarvivalas ja maitovalas.
Koko ja ulkonäkö
Sarvivalaan näkyvin tuntomerkki on koiraiden kierteinen syöksyhammas, joka voi kasvaa 2,7 metriä pitkäksi. Yleensä hampaan pituus on kuitenkin noin kaksi metriä. Hammas voi painaa jopa 10 kiloa, mikä on tehnyt sarvivalaasta halutun metsästyskohteen. Grönlannissa on myös pyydystetty sarvivalas, jolla oli kaksi syöksyhammasta.
Sarvivalaan normaali pituus on 3,6 ja 6,2 metrin välillä, yleensä noin 4,7 metriä uroksilla ja 4 metriä naarailla. Urosten paino on 1,6 tonnia täysikasvuisena, naaraat painavat harvoin enemmän kuin 900 kiloa. Aikuiset sarvivalaat ovat väriltään ruskehtavia tai tummanharmaita. Niillä on pieniä pyöreitä läiskiä koko ruumiissaan. Värit vaalentuvat vuosien kuluessa.
Sarvivalaat voivat hyvissä olosuhteissa elää jopa yli 50 vuotta vanhoiksi. Vankeudessa ne ovat eläneet vain 1–4 kuukautta rakennettuun ympäristöön sijoittamisen jälkeen, eikä lisääntymistä ole tapahtunut.
Levinneisyys ja elinympäristö
Sarvivalaat elävät arktisella alueella. Eniten niitä on alueella, joka ylettyy itäisestä Kanadasta läntiseen Grönlantiin. Suurin osa sarvivalaista elää napapiirin pohjoispuolella ympäri vuoden. Ne elävät jäätiköiden lähellä ja napajäätiköiden avoimissa kohdissa.
Panathinaikos VC
Panathinaikos on kreikkalainen lentopallojoukkue, joka toimii Kreikan pääkaupungissa, Ateenassa. Panathinaikosin seura perustettiin jo vuonna 1919, ja se on yksi vanhimmista seuroista Kreikassa. Panathinaikosin omistaa kreikkalainen, suuri ravintola omistaja Vlassis Stathokostopoulos. Joukkuetta valmentaa italialainen Mauro Berruto, joka on toiminut myös Suomen lentopallomaajoukkueen päävalmentajana vuodesta 2005 lähtien.
Historia
Ensimmäinen dynaaminen esiintyminen Panathinaikosin lentopallohistoriassa tapahtui vuosina 1927–29, kun moni maailman kuuluisimmista pelaajista pelasivat joukkueessa. Joukkueen ehkä kuuluisin pelaaja kautta aikojen Apostolos Nikolaidis pelasi tuolloin, ja myös joukkueesta löytyivät Aravositas, Gkoumas, Arg, Nikolaidis, Papageorgiou ja. Papastefanou. Tällöin sai aikansa lentopallon kiinnostus Panathinaikosissa, Ateenassa. Toiseen maailmansotaan mennessä, joukkue oli noussut jo yhdeksi maailman parhaimmista. Pelaajia olivat muun muassa Labrou, Vallidis, Momferatos, Tzoumanis, Proselentis, Lykouris, Kakridis ja monia muita.
Vuosien kuluessa, Panathinaikos on voittanut monia palkintoja, ja niittänyt kunniaa. Joukkue on aina houkutellut Kreikkaan muutaman tähtipelaajan. 1960-luvulla joukkueessa pelasivat kuuluisimmat pelaajat tuolta ajalta. Heitä olivat Andreas and Nikos Bergeles, as well as Iliopoulos, Leloudas, Chasapis, Emmanouil, Perros ja Fotiou, joka avasi tien seuraaville sukupolville Kreikassa. Joukkueen kautta aikojen tärkein saavutus tapahtui Euroopan cupissa vuonna 1980, kun joukkue voitti Euroopan cupin. Seuraavina vuosina joukkue dominoi Kreikan liigaa, pelaajilla kuten Kazazis, Tentzeris, Gontikas, Galakos, Dimitriadis, Margaronis, Karamaroudis and Andreopoulos.
Kaksi historian menestyksekkäintä kautta olivat 1994–95 ja 1995–96, kn Panathinaikos voitti kaksi peräkkäistä mestaruutta Kreikassa. Stelios Prosalikas toimi tuolloin päävalmentajana ja Andreopoulos, Triantafillidis, Philippov, Spanos, Hatziantoniou, Ouzounof, A. Kovatsef, S. Kovatsef, Karamaroudis, Mavrakis, Konstantinidis, Zakynthinos, Koutouleas, Tonev pelaajina.
Nykyäänkin Panathinaikosin voi löytää lentopallokartan huipulta. Joukkue selviytyi kaudella 2006 Top Teams cupin neljän parhaan joukkueen finaaleihin, joissa se sijoittui lopulta kolmanneksi. Tärkeintä matkassa oli myös joukkueen kannattajien tuki, sillä yli 600 kannattajaa matkusti yli 2000 km, kannustamaan joukkuettaan.
Muuta
Joukkueessa pelaa tällä hetkellä todellisia maailmanluokan tähtiä. Joukkueen peliä pyörittää Brasilian maajoukkue passari Marcelinho, joka on kaksinkertainen maailmanmestari, olympiavoittaja, maailmanliigan kuusinkertainen voittaja, sekä Maailmancupin kaksinkertainen mestari. Yleispelaajina ovat brasilialaiset Dante ja Minuzzi. Dantelta löytyy yhtä paljon meriittejä kuin Marcelinholtakin, myös henkilökohtaisia saavutuksia häneltä löytyy paljon. Lisäksi joukkueessa pelaa kolumbialainen Liberman Agamez, jota veikkaillaan maailman parhaimmaksi pelaajaksi tulevaisuudessa.
Lätäseno
Lätäseno on joki Käsivarren Lapissa. Se on Muonionjoen suurin sivujoki ja noin sadan kilometrin pituinen. Sen latvahaaroja ovat Poroeno ja Rommaeno. Korkeusero Poroenosta Markkinan kylään joen suussa on 265 metriä. Joki on koskimelojien suosima melontareitti, ja tärkeä kalastusmatkailukohde. Siellä kalastetaan lohia, taimenia, siikaa, harjusta, ahventa ja haukea.
Lätäsenon valuma-alueen pinta-ala on 2 152,09 km², josta Suomen puolella on 2 039,18 km². Suomen ulkopuolinen osa valuma-alueesta on Norjaa, jonka puolelle joen valuma-alue lähellä vedenjakajaa paikoin hiukan ulottuu.
Lätäsenon saamenkielisen nimen Leahttáseatnu jälkiosana on suurta virtaa eli enoa merkitsevä sana eatnu, mutta alkuosan Leahttas- merkitys on tuntematon ja sen arvellaan olevan lainaa alueellisesta muinaiskielestä, jota seudulla puhuttiin ennen saamea.
Peter Englund
Peter Englund (s. 4. huhtikuuta 1957 Boden) on ruotsalainen historioitsija ja kirjailija. Englund oli Ruotsin akatemian jäsen 2002–2018, mutta erosi Metoo-kohun seurauksena keväällä 2018. Hän palasi tehtävään tammikuussa 2019. Englund toimi akatemian pysyvänä sihteerinä vuosina 2009–2015. Hän on aiemmin ollut tutkijana Uppsalan yliopistossa sekä professorina Dramatiska Institutetissa.
Englund opiskeli arkeologiaa, historiaa ja teoreettista filosofiaa Uppsalan yliopistossa ja valmistui kandidaatiksi vuonna 1983. Hän suoritti tohtorintutkinnon 1989 väitöskirjalla Det hotade huset, joka käsitteli 1600-luvun ruotsalaisen aatelin maailmankuvaa. Vuotta ennen tohtoriksi valmistumistaan hän julkaisi arvostetun kirjan Pultava.
Vuonna 1993 Englund sai August-palkinnon ja vuonna 2002 Selma Lagerlöfin kirjallisuuspalkinnon. Englundin tuotanto käsittelee pääasiassa Ruotsin suurvalta-ajan historiaa sekä 1900-luvun sotahistoriaa. Hänet tunnetaan helposti lähestyttävästä kirjoitustyylistään.
Englundin teoksia Ofredsår (suom. Suuren sodan vuodet) ja Den oövervinnelige (suom. Voittamaton) kohtaan on esitetty kritiikkiä epätäsmällisyydestä. Brittiläinen 1600-luvun historian asiantuntija Robert I. Frost on huomauttanut, että Puolan historian kohdalla "kirjoittaja tekee useita virheitä, ja tekstiä leimaa täsmällisyyden puute, mutta kaikkia virheitä on turha luetella". Samoin Peter Johnsson osoittaa kirjassaan Polen i historien noissa teoksissa joukon nationalistisia tai asenteellisia väitteitä.
Ágioi Anárgyroi (Attika)
Ágioi Anárgyroi (myös Ágii Anárgyri) on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Ágioi Anárgyroi-Kamaterón kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Αγίων Αναργύρων, Dimotikí Enótita Agíon Anargýron) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Länsi-Ateenan alueyksikössä Attikan alueella ja kuuluu Ateenan metropolialueeseen. Kaupungin ja kunnallisyksikön väkiluku on 34 168 (vuonna 2011). Ágioi Anárgyroi on Ágioi Anárgyroi-Kamaterón kunnan kuntakeskus.
Ágioi Anárgyroi sijaitsee noin viisi kilometriä Ateenan keskustasta pohjoiseen ja se on käytännössä Ateenan esikaupunki. Se oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Ágioi Anárgyroi-Kamaterón kunnaksi yhdessä Kamaterón kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kaupunki on nimetty pyhien palkattaparantajien (Ágioi Anárgyroi) mukaan.
thumb|none|250px|Paikallisjuna Ágioi Anárgyroin kaupungissa.
Paljastavat merkinnät
Paljastavat merkinnät on Richard Eyren ohjaama elokuva vuodelta 2006. Se perustuu Zoë Hellerin romaaniin Notes on a Scandal.
Elokuvan tapahtumat sijoittuvat lontoolaiseen kouluun ja sen lähimiljööseen sekä ajallisesti 2000-vuosikymmenen puoliväliin.
Black Up
Black Up on yhdysvaltalaisen kokeellista hip hop -musiikkia tuottavan duo Shabazz Palacesin esikoisalbumi, jonka julkaisi Sub Pop 28. heinäkuuta 2011. Albumilta ei julkaistu singlejä, mutta yhtye julkaisi lyhytelokuvan.
Paljastavat merkinnät
Juoni
Barbara Covett on eläkeikää lähestyvä, yksinäisyydestä kärsivä opettaja peruskoulussa. Hän pitää päiväkirjaa, johon hän kirjoittaa kaikki intiimit toiveensa, tapahtumat ja näkemyksensä muista. Bathsheba 'Sheba' Hart on uusi kuvaamataidon opettaja. Covett ihastuu nuoreen Hartiin ja auttaa tätä sopeutumaan rauhattomaan koulumaailmaan, minkä myötä he ystävystyvät. Covettille paljastuu Hartin suhde nuoreen 15-vuotiaaseen oppilaaseen. Tämä kuitenkin lupaa olla paljastamatta asiaa vastapalveluksi ystävyydestä ja jos Hart lupaa lopettaa suhteen. Suhde kuitenkin jatkuu ja Covett saa tämän selville. Kun Hart ei anna Covettille tämän kaipaamaa huomiota, hän paljastaa lopulta suhteen, kuitenkin siten, että Hart ei tiedä hänen paljastaneen sen. Seuranneen kohun myötä sekä Hart että Covett joutuvat eroamaan työstään ja Hart joutuu muuttamaan Covettin luo. Hart löytää Covettin päiväkirjan, josta selviää tämän paljastaneen Hartin suhteen sekä tämän pakkomielteinen ja sairaalloinen yksinäisyys ja läheisyyden kaipuu. Hart saa 10 kuukauden tuomion mutta saa lopulta perheeltään anteeksi. Covett pyrkii löytämään uuden ystävän ja vaikuttaa saavan sellaisen Annabelistä.
Palilalia
Palilaliasta voidaan puhua sellaisen henkilön kohdalla, jolla muutoin on sujuva puhekyky.
Muita Touretteen liittyviä tyypillisiä puheoireita ovat muun muassa ekolalia (muiden sanojen pakonomainen toistelu) ja koprolalia (pakonomainen kiroilun tarve).