cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pohjanpystykorva
Alkuperä
1800-luvun lopulla kansallisromantiikka valtasi Ruotsin, ja se vaikutti myös kynologiaan. Moni pohjoismaalainen kennelliitto alkoi keskittyä omien kansallisrotujen kehittämiseen ja vakiinnuttamiseen, Ruotsi näiden muassa. Svenska Kennelklubbenin pystykorvakomitea luokitteli kuusi (mahdollisesti seitsemän) "pohjoismaista pystykorvaa": grönlanninkoira, islanninlammaskoira, jämtlanninpystykorva, lapinkoira, samojedinkoira ja suomenpystykorva. Seitsemäs, ns. "mahdollinen" rotu, oli norrbottnisk skällande fågelhund ("Norrbottenin haukkuva lintukoira"), mutta vielä tuolloin oli epäselvää erosiko se riittävästi suomenpystykorvasta.
Vuonna 1892 Suomessa julkaistiin ensimmäinen rotumääritelmä kotimaiselle pystykorvalle. Sen jalostuksen päämääränä oli kehittää paikallisesta monipuolisesta maatiaiskoirasta erityisesti linnunmetsästykseen soveltuva rotu. Ruotsissa vastaavan rodun jalostus sujui kuitenkin paljon hitaammin. Silloin tällöin jotkut saattoivat puhua "pienestä lintukoirasta, jota näkyi usein Norlannin metsissä", ja se mainittiin jopa Svenska Kennelklubbenin lehdessä vuonna 1907. Vuonna 1912 Svenska Kennelklubbenin pystykorvajaosto päätti lahjoittaa 100 kruunua "norrbottenilaisen lintukoiran" jalostuksen tukemiseksi.
Yksi ruotsalaisen rodun puolesta puhujista oli bodenilainen luutnantti Kantzow. Kirjeenvaihdossaan Svenska Kennelklubbenin kanssa vuonna 1911 hän kertoi seuranneensa paikallista pystykorvaa mielenkiinnolla. Hänen mukaansa se oli ollut vielä 1860-luvulla yleinen alueella, joka rajoittui pohjoisessa Suomen rajaan ja etelässä Uumajanjokeen. Sitä näki kuitenkin enää 1900-luvun alussa vain harvoin, enimmäkseen syrjäisissä kylissä. Kantzow ehdotti itse laatimaansa rotumääritelmää, joka perustui hänen näkemykseensä oikeanlaisesta haukkuvasta lintukoirasta.
Vaikka rotumääritelmä julkaistiin ja rotu rekisteröitiin nimellä norrbottens skällande fågelhund ("Norrbottenin haukkuva lintukoira"), rodun parissa ei tapahtunut muuta edistystä. Paikalliset pystykorvan omistajat eivät olleet kiinnostuneet rekisteröimään koiriaan, eikä metsästäjien ja kennelliiton välillä ollut riittävästi yhteistyötä. Lisäksi suurin osa koirista eli Tornionlaaksossa, missä puhuttiin meänkieltä; tämä vaikeutti kommunikaatiota ruotsinkielisten harrastajien kanssa. Seuraavien vuosikymmenten aikana rotu mainittiin erilaisissa julkaisuissa, kuten lehdissä ja kirjoissa, vain harvoin. 1940-luvun lopulla oravanmetsästys lakkasi olemasta taloudellisesti merkittävää, mikä vähensi huomattavasti oravia metsästävän koiran tarvetta. Rotua ei oltu enää rekisteröity vuoden 1936 jälkeen, joten sen uskottiin kuolleen sukupuuttoon, ja vuonna 1947 se poistettiin Svenska Kennelklubbenin rekisteristä.
1950-luvun lopulla metsänhoitaja Stig Onnerfelt työskenteli Pajalassa ja tapasi siellä paikallisten koiria. Huomattuaan että norrbottenilainen pystykorva oli edelleen olemassa hän aloitti jalostustyön sen elvyttämiseksi. Hän laati luettelon jäljellä olleista yksilöistä, ja lopulta vuonna 1967 Öjebynissä järjestettiin näyttely, johon osallistui 36 yksilöä. Samana vuonna rotu saavutti jälleen virallisen aseman, tällä kertaa nykyisellä nimellään norrbottenspets. Samalla julkaistiin myös uusi, Rune Samuelssonin laatima rotumääritelmä.
Pohjanpystykorva alkoi saavuttaa suosiota, ja 1980-luvun alussa joka vuosi rekisteröitiin lähes 600 pentua. Suosio kuitenkin lopahti, kun selvisi että perinnöllinen kaihi oli vaikuttanut laajaan osaan populaatiosta. Tuolloin rahan vuoksi kasvattavat ihmiset karsiutuivat pois ja jäljelle jäivät lähinnä rodun todelliset tukijat. Yksi tärkeistä kasvattajista oli tärnabylainen Per-Alrik, joka onnistui jalostamaan rotua terveempään suuntaan. Myöhemmin Suomesta ja Venäjän Karjalasta muun muassa Pääjärveltä vuonna 2005 ja 2006 löydettiin maaseudulta vielä määritelmän mukaisia koiria.
Rodun historia Suomessa
Suomen Kennelliitto hyväksyi rotumääritelmän vuonna 1973. Rotujärjestö otti sen hoitaakseen(?), mutta vasta viidentoista vuoden päästä siitä se sai oman jaoston vuonna 1989. Samana vuonna pidettiin myös epäviralliset SM-haukkukokeet, jotka Kennelliitto virallisti vuonna 1991.
Suomesta löytyy Koiranet 2011 -tilaston mukaan ainutlaatuisia Xy-genomin koirassukuja, eli yleneviä uroslinjoja, yhteensä 26 kappaletta. Samaisen tilaston mukaan genomin Xx -emälinjoja on yhteensä n. 50 kappaletta. Pitkänajan sukukatokerroin SKK laskennan mukaan kannan perimä on jalostamisen takia huolestuttavasti puolittunut. Usea koiras- ja naarassuvun sukulinja uhkaa kadota seuraavan 5 vuoden aikana ellei pian ryhdytä toimeen tilanteen korjaamiseksi.
Harrasteet
Pohjanpystykorva on monipuolinen kaikenriistan metsästyskoira, joka ilmaisee haukkumalla ja samalla pysyttämällä missä riista on. Vesilinnustuksessa se on myös apuna, koska saaliin noutaminen luonnistuu itsenäisesti. Se soveltuu parhaiten yhden ihmisen kanssa metsästäväksi koiraksi. Pohjanpystykorva on myös vahtiva metsästyskoira. Pystykorvat kilpailevat linnunhaukku- (LINT) ja hirvenhaukkukokeissa (HIRV) sekä metsästysjäljestyksessä (MEJÄ).
Terveys
Pohjanpystykorvaa voidaan pitää terveenä koirana. Suomessa siltä on löydetty vain muutamia tapauksia erilaisia löydöksiä silmistä. Elinikä on noin 14 vuotta ja se kuuluu Suomen Kennelliiton ylläpitämään PEVISAan polviensa ja silmiensä osalta.
Pohjanpystykorva kuuluu Suomen Kennelliiton Perinnöllisten vikojen ja sairauksien vastustamisohjelmaan PEVISAan polvi- ja silmäsairauksien osalta. Jalostukseen käytettävillä koirilla tulee olla silmä- ja polvitarkastuslausunto ennen ensimmäistä astutusta. HC:ta (harmaakaihi), PRA:ta (verkkokalvon etenevä surkastuminen) tai PHTVL/PHPV-sairauden (sikiöaikaisen verisuonijäänteen aiheuttama silmän kehityshäiriö) asteita 2–6 sairastavan koiran jälkeläisiä ei rekisteröidä. Polvilumpioiden osalta rekisteröinnin raja-arvo on polvilumpioluksaation aste 1.
Monimuotoisen rekisteröidyn kannan alin mitattu säkäkorkeus on nartulla 38 cm, ja uroksella 39 cm. Vastaavasti kookkain mitattu korkeus nartulla on 47 cm ja uroksella 50,5 cm. Rodussa ei ole havaittu sen yleiseen terveyteen ja hyvinvointiin merkittävästi haittaavia rakenteellisia heikkouksia, kuten purennan virheitä ja vakavia hammaspuutoksia, yleistä polvilumpion sijoiltaan menoa ja lyhyttä selkää sekä rungon neliön rakenteellista mittasuhdetta.
Alueiden puolue
Alueiden puolue on 21. maaliskuuta 2001 rekisteröity viiden puolueen muodostama puolue Ukrainassa.
Puoluetta muodostaessa Alueellisen elpymisen puolueeseen yhdistyivät Kauniin Ukrainan puolesta -puolue, Työväenpuolue, Ukrainan solidaarisuuden puolue ja Yleisukrainalainen eläkeläispuolue. Myöhemmin siihen ovat liittyneet Juri Boikon johtama Ukrainalainen tasavaltalaispuolue ja Työväen Ukraina -puolue
Alueiden puolue kannattaa Ukrainan entistä pääministeri Viktor Janukovytšia, joka hävisi Viktor Juštšenkolle Ukrainan presidentinvaalit 2004. Puolueen vahvin kannatusalue on Etelä- ja Itä-Ukrainassa, missä on raskasta teollisuutta, kemianteollisuutta ja terästeollisuutta sekä kaivoksia. Ennen vuoden 2004 vaaleja puolue muutti linjaansa vasemmistolaisemmaksi ja populistisemmaksi ja keräsi myös entisten kommunistipuolueen kannattajien ääniä.
Vuonna 2006 Alueiden puolue lupasi venäjälle virallisen kielen aseman sloganilla "Kaksi kieltä yhdelle kansalle!" ja muuttaa Ukrainan liittovaltioksi, jossa alueet saisivat laajemman itsemääräämisoikeuden. Nämä kuitenkin vaatisivat perustuslain muutoksia.
Maaliskuun 2006 vaaleissa puolue sai 32,12 % äänistä ja 186/450 paikkaa Verh’ovna Radassa, maan parlamentissa, jossa se muodosti suurimman ryhmän. Presidentti Juštšenkon hajotettua etukäteen parlamentin, 30. syyskuuta 2007 järjestetyissä uusissa vaaleissa puolue sai 34,37 % äänistä ja 175 paikkaa menettäen 11.
Puolueen ehdokas Viktor Janukovytš voitti vuoden 2010 presidentinvaalit.
Maaliskuussa 2012 Vahva Ukraina liittyi Alueiden puolueeseen. Sen johtaja Serhi Tihipko sai paikan puoluejohdosta.
Syksyn 2012 vaaleissa puolue sai 41,56 % äänistä ja 187 parlamenttipaikkaa. Joulukuussa muodostettuun parlamenttiryhmään tuli 210 jäsentä.
Ns. Ukrainan vallankumouksen vuoksi presidentti Janukovytš syrjäytettiin 22. helmikuuta 2014 ja hän pakeni maasta. 24. päivä puolueen parlamenttiryhmän johtaja Oleksandr Jefremov ilmoitti puolueen siirtyvän oppositioon. Sen parlamenttiryhmä oli menettänyt 77 jäsentä muutamassa päivässä. Puolueen listoilta valitut ovat muodostaneet mm. Rauhan ja vakauden puolesta ja Talouskehitys -parlamenttiryhmät, joista jälkimmäinen sopi tukevansa Arseni Jatsenjukin hallitusta Batkivštšyna (Tymošenkon puolue), UDAR, Svoboda ja Itsenäinen eurooppalainen Ukraina -ryhmien kanssa.
Maaliskuussa 2014 puolue erotti puoluekokouksessaan jäsenyydestään Janukovytšin, entisen pääministeri Mykola Azarovin, varapääministeri Serhi Arbuzovin ja useita muita entisiä ministereitä. Puolue nimitti ehdokkaakseen vuoden 2014 presidentinvaaliin Myhailo Dobkinin. Hän sai noin 3 % äänistä.
Puolue ei osallistunut lainkaan vuoden 2014 parlamenttivaaleihin, joita se piti laittomina, koska merkittävä osa Donbassin asukkaista ei saanut osallistua vaaleihin. Osa puolueen jäsenistä osallistui vaaleihin Serhi Tihipkon uudelleenperustaman "Vahva Ukraina" -puolueen listoilta, osa Oppositioblokki -puolueessa.
Helmikuussa 2023 Ukrainan 8. valitustuomioistuin kielsi puolueen toiminnan.
Martin Štrbák
Martin Štrbák (s. 15. tammikuuta 1975 Prešov, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jääkiekkoilija ja maailmanmestari, pelipaikaltaan puolustaja. Hän siirtyi kaudeksi 2012–2013 Elitserienin Rögleen. Štrbák on pelannut urallaan 49 NHL-ottelua tehopistein 5+11=16.
Ura
Los Angeles Kings varasi Štrbákin yhdeksännellä kierroksella, 224. vuorolla NHL:n varaustilaisuudessa kesällä 1993. Štrbák aloitti uransa aikuisten sarjoissa Dragon Prešov -seurassa kaudella 1994–1995 pelaten 10 ottelua ennen siirtymistä HC Slovan Bratislavaan. Seuraavalla kaudella hän pelasi 44 ottelua tehden tehopisteet 4+4=8. Kaudella 1997–1998 Štrbák pelasi HK Spišská Nová Vesissa.
Štrbák palasi kaudeksi 1998–1999 Slovan Bratislavaan, josta hänet lähetettiin 18 pelin jälkeen Slovakian toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HK Trnavaan. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Tšekin Extraligaan HC Litvínoviin yhdeksi kaudeksi. Kaudella 2000–2001 hänen seuransa vaihtui taas, uusi joukkue oli tšekkiläinen Vsetínská Hokejová, jossa hän voitti Extraligan mestaruuden. Štrbák jatkoi seurassa vielä seuraavan kauden alun ennen siirtymistä Venäjän jääkiekon superliigan Lokomotiv Jaroslavliin, jossa hän voitti sarjan mestaruuden. Kauden 2002–2003 hän aloitti Jaroslavlissa, mutta siirtyi kesken kauden Suomen SM-liigaan HPK:hon. Hän teki runkosarjassa tehopisteet 4+9=13 ja HPK voitti pronssia.
Štrbák siirtyi kaudeksi 2003–2004 NHL:ään pelaamaan Los Angeles Kingsin organisaatioon. Kolmannessa ottelussaan Los Angelesissa hän teki kaksi maalia Philadelphia Flyersia vastaan lokakuussa 2003. Štrbák pelasi kuitenkin yhteensä vain viisi NHL-ottelua ja 12 AHL-ottelua Manchester Monarchsissa, jonka jälkeen hänet myytiin Pittsburgh Penguinsiin. Kauden aikana hän teki 49 ottelussa tehopisteet 5+11=16. NHL:n työsulkukaudella 2004–2005 Štrbák pelasi Slovakian liigan HC Košicessa, josta hän siirtyi 14 ottelun jälkeen Venäjän pääsarjaan TsSKA Moskovaan. TsSKA Moskovassa hän teki 36 ottelussa tehopisteet 2+11=13. Štrbák jatkoi seurassa vielä kaksi kautta, joista jälkimmäisellä, 2006–2007, hän teki 29 pistettä 56 ottelussa ollen seuran tehokkain puolustaja.
Kaudeksi 2007–2008 Štrbák vaihtoi taas seuraa, kun hän siirtyi Metallurg Magnitogorskiin, jossa hän teki 56 ottelussa tehopisteet 8+12=20. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Slovakian HC Pardubiceen. Štrbák siirtyi kuitenkin vielä samalla kaudella Ruotsin Elitserieniin Rögle BK:hon. Kaudeksi 2009–2010 hän siirtyi KHL:ssä pelaavaan HK MVD:hen. Joukkue yllätti ja eteni Gagarin Cupin finaaleihin, jotka se kuitenkin hävisi Ak Bars Kazanille otteluvoitoin 4–3. Kaudella 2010–2011 HK MVD yhdistyi Dynamo Moskovan kanssa, jossa Štrbák jatkoi pelaamista.
Kauden 2011–2012 Štrbák edusti KHL:n slovakialaisseura Lev Popradia, jossa teki viisi pistettä 35 ottelussa. Seuraavaksi kaudeksi hän teki sopimuksen Röglen kanssa.
Maajoukkueura
Štrbák on pelannut useita arvokisoja Slovakian maajoukkueessa ja hän on ollut joukkueen runkopelaajia. Hän pelasi ensimmäisen kerran Slovakian maajoukkueessa 18-vuotiaiden C-divisioonan EM-kilpailuissa vuonna 1993. Seuraavan kerran hän oli mukana arvoturnauksessa vuonna 1995 nuorten B-divisioonan MM-kisoissa.
Aikuisten arvokisoissa Štrbák debytoi vuoden 2000 MM-kilpailuissa, joissa hän oli mukana voittamassa Slovakian ensimmäistä arvokisamitalia, hopeaa. Hän pelasi myös seuraavan vuoden Saksan MM-kisoissa. Vuoden 2002 MM-turnauksessa Štrbák sai kaksi syöttöpistettä joukkueen voittaessa historiansa ensimmäisen kultamitalinsa. Štrbák oli suuressa roolissa vuoden 2003 MM-kilpailuissa, jossa hän saavutti seitsemän syöttöpistettä ja voitti joukkueen mukana pronssia. Hänellä oli myös MM-kisojen paras plus-miinus -tilasto (+13). Štrbák pelasi Tšekin MM-kilpailujen lisäksi maailmancupissa vuonna 2004. Vuoden 2005 MM-kisoissa Štrbák oli puolustajien pistepörssin toinen tehopisteillä 2+5=7 joukkuekaveri Ľubomír Višňovskýn jälkeen. Hän pelasi joukkueen mukana sekä Latvian MM-kisoissa että Torinon talviolympialaisissa vuonna 2006.
Štrbák edusti Slovakiaa edelleen MM-turnauksissa vuosina 2007 ja 2008, mutta ilman suurempaa menestystä. Jälkimmäisessä turnauksessa Štrbák oli Slovakian joukkueen varakapteeni. Hänet valittiin edustamaan Slovakiaa vuoden 2010 Vancouverin talviolympialaisiin, jotka olivat hänelle uran toiset. Ennen turnauksen alkamista hän oli eniten Slovakian joukkueessa maaotteluita pelannut pelaaja. Slovakia sijoittui turnauksessa yli odotusten neljänneksi. Štrbák päätti lopettaa maajoukkueuransa kyseiseen turnaukseen, mutta ilmoitti huhtikuussa 2011 olevansa taas Slovakian käytettävissä vuoden 2011 MM-kotiturnauksessa.
Pronomini
Pronominit eli asemosanat on sanaluokka, joka kuuluu nomineihin. Pronomineja käytetään jonkin substantiivin tai adjektiivin sijasta. Usein pronominilla viitataan johonkin, mikä on edellä mainittu, ja sanaa, johon se täten viittaa, sanotaan pronominin korrelaatiksi. Suomen kielessä pronominia taivutetaan sijan ja luvun mukaan. Indoeurooppalaisissa kielissä sitä voidaan taivuttaa myös esimerkiksi suvun eli genuksen mukaan.
Pronominien luokittelu
Monissa kielissä on lisäksi erityisiä possessiivipronomineja, jotka merkitykseltään – mutta eivät muodoltaan – vastaavat persoonapronominien genetiiviä.
Eth Geregye
Eth Geregye oli unkarilainen aatelinen, joka toimi vuosien 1200 - 1202 aikana Transilvanian voivodina. Hänet nimitti virkaansa Unkarin kuningas Imre. Ethin pojanpoika Miklós Geregye toimi myös Transilvanian voivodina vuosina 1265 - 1270.
Joel Kellman
Joel Kellman (s. 25. toukokuuta 1994 Karlskrona, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SHL-seura Färjestad BK:ssa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Seuraura
Kellman on Karlskrona HK:n kasvatti. Hän siirtyi B-juniori-ikäisenä Malmö Redhawksin J18-junioreihin kaudeksi 2010–2011. Kellman oli joukkueensa paras pistemies ja maalintekijä sekä J18 Elitissä tehoilla 13+9=22 että J18 Allsvenskanissa tehoilla 7+6=13. Kaudella 2011–2012 hän jakoi J18 Elitissä Redhawksin sisäisen tehotilaston voiton Sebastian Vidmarin kanssa lukemalla +13. Kellman pelasi suurimman osan kaudestaan kuitenkin seuran J20-junioreissa, joiden toiseksi paras maalintekijä hän oli 20 osumallaan. Kellman edusti joukkuetta kauden aikana myös Junior Club World Cupissa, jossa hän oli Redhawksin paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 3+2=5.
Kaudeksi 2013–2014 Kellman siirtyi HV71:n J20-junioreihin. Hän debytoi myös seuran SHL-joukkueessa, jossa Kellman pelasi ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen ottelunsa 28. syyskuuta 2013 vieraissa Frölunda HC:tä vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 39 sekuntia, mutta Kellman keräsi heikon teholukeman -2. Joulukuussa 2013 HV71 lainasi hänet Allsvenskan-joukkue Karlskrona HK:hon, jossa Kellman pelasi kauden loppuun. Hän teki siellä 18 runkosarjaottelussa tehot 4+4=8 ja kuudessa SHL:n nousukarsintasarjan ottelussa tehot 1+1=2. Karlskronan kauden päätyttyä Kellman pelasi HV71:n J20-junioreiden vahvuuteen. Hän oli J20 SuperElitin pudotuspeleissä viidellä syöttöpisteellään joukkueen paras syöttäjä Gustaf Franzénin kanssa. Kellman voitti kauden päätteeksi sarjan mestaruuden.
Kellman siirtyi kaudeksi 2014–2015 vuoden mittaisella sopimuksella Karlskronan Allsvenskan-joukkueeseen. Hänen ensimmäinen kokonainen kautensa miesten peleissä toi 49 runkosarjaottelussa tehot 17+22=39 ja neljässä SHL:n nousukarsintasarjan ottelussa neljä maalia. Kellman oli runkosarjassa joukkueensa paras pistemies ja hän jakoi Karlskronan sisäisen syöttöpörssin voiton Alexander Bergströmin kanssa. Kellman sijoittui Allsvenskanin pistepörssissä kymmenenneksi. VIK Västerås HK:ta vastaan pelatussa nousukarsintasarjassa hän oli Karlskronan paras maalintekijä ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Maksim Matushkinin kanssa. Kellmanin maaleista kolme syntyivät kypärätemppuna ottelusarjan kolmannessa ottelussa 8. maaliskuuta 2015 pelatussa vierasottelussa. Hänen kolmas osumansa ratkaisi Karlskronalle 3–4-voiton ylivoimalla toisessa jatkoerässä ajassa 90.50. Joukkue voitti lopulta koko ottelusarjan voitoin 3–1 ja nousi kauden päätteeksi SHL:ään. Huhtikuussa 2015 Kellman teki Karlskronan kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Kellman siirtyi kaudeksi 2018–2019 jatkamaan SHL-uraansa kaksivuotisella sopimuksella Brynäs IF:ään. Hän sivusi SHL:n yhden kauden piste-ennätystään tehoilla 16+18=34, joilla Kellman oli joukkueen paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies.
Elokuussa 2020 Kellman teki San Jose Sharksin kanssa kaksivuotisen ja 1,5 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Hänen ensimmäinen sopimusvuotensa on kaksisuuntainen ja se tuo Kellmanille NHL:n puolella 700 000 dollaria ja AHL:n puolella 300 000 dollaria. Hänen jälkimmäinen sopimuskautensa on yksisuuntainen ja 800 000 dollarin arvoinen. Syyskuussa Sharks lainasi Kellmanin toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Allsvenskan-joukkue Kristianstads IK:hon, kunnes NHL:n harjoitusleirit alkavat.
Maajoukkueura
Kellman on pelannut Ruotsin A-maajoukkueessa kahdeksan ottelua tehden neljä syöttöpistettä. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Channel One Cupissa 13. joulukuuta 2018 Moskovan VTB-jääpalatsissa turnauksen isäntäjoukkue Venäjää vastaan. Kellman merkittiin Ruotsin kolmossentteriksi laidoilleen Michael Lindqvist ja Jesper Boqvist. Hän sai ottelussa syöttöpisteen Klas Dahlbeckin tekemään maaliin.
Nomini
Nomini on suomen kieliopissa sana, joka taipuu sijamuodoissa ja luvussa. Nominit jaetaan tarkemmin neljään sanaluokkaan: substantiivit (nimisanat), adjektiivit (laatusanat), numeraalit (lukusanat) ja pronominit (asemosanat).
Termi tulee latinan sanasta nomen (’nimi’), jolla on vanhassa latinaan perustuvassa kielioppiperinteessä viitattu sijamuodoissa taipuviin sanoihin; ne on jaettu alaluokkiin nomen substantivum, nomen adjectivum, nomen numerale ja niin edelleen. Nykyään esimerkiksi englannin kieliopissa termi noun merkitsee substantiivia, eikä suomen ”nominia” vastaavaa kategoriaa käytetä.
Élie Bayol
Élie Marcel Bayol (28. helmikuuta 1914 Marseille, Ranska – 25. toukokuuta 1995 La Ciotat, Ranska ) oli ranskalainen Formula 1 -kuljettaja, joka kilpaili Osca- ja Gordini-talleissa. Uransa alkuvaiheilla Bayol kilpaili muun muassa Formula 2 -luokassa.
Tieteellisen kehityksen konsepti
Tieteellisen kehityksen konsepti (科学发展观 Kēxué Fāzhǎn Guān), suomennettu myös tieteellinen näkemys kehitykseen tai tieteellinen kehitys, on osa Kiinan kommunistisen puolueen virallista ideologiaa. Puolueen oppihistoriassa se asettuu jatkumoon marxismi-leninismin, Mao Zedongin ajattelun, Deng Xiaopingin teorian sekä Jiang Zeminin kolmen edustuksen kanssa.
Élie Bayol
Hänen Formula 1 -uransa kattaa 7 kilpailua viiden vuoden aikana. Kahden vuoden Oscalla ajamisen jälkeen Bayol siirtyi vuonna 1954 Gordini-talliin Jean Behran tallikaveriksi. Hän keräsi koko F1-uransa aikana kaksi MM-pistettä, jotka molemmat tulivat Argentiinan Grand Prix'n viidennestä sijasta vuonna 1954. Lisäksi hän sijoittui neljänneksi kilpailussa Paussa, mutta kilpailu ei kuulunut MM-sarjaan.
Tieteellisen kehityksen konsepti
Hu pyrki lisäämään lisäämään puolueen kannatusta uudistuksista vähiten hyötyneiden parissa. Siinä missä Deng oli luonut taloukasvua ja Jiang oli avannut puolueen ovet keskiluokalle ja rikkaille, Hu pyrki tuomaan puolueen yhteiskunnan kehityksestä pudonneiden luo. Nopea talouskasvu oli luonut Kiinaan joukon yhteiskunnallisia ongelmia, jotka heikensivät puolueen legitimiteettiä. Puolueen valta-asemaa kansan parissa uhkasivat erityisesti taloudellinen epätasa-arvo, ympäristön saastuminen sekä korruptio.
Morten Berglia
Morten Berglia (s. 3. elokuuta 1958) on norjalainen suunnistaja. Hän voitti henkilökohtaisen maailmanmestaruuden Zalaegerszegin MM-kilpailuissa 1983 sekä kolme kertaa viestin maailmanmestaruuden. Thunin MM-kilpailuissa 1981 hän saavutti henkilökohtaisessa kilpailussa pronssia.
Kent Olsson
Kent Olsson on ruotsalainen suunnistaja. Hän voitti henkilökohtaisen maailmanmestaruuden Gérardmerin MM-kilpailuissa 1987 sekä saavutti kuusi muuta MM-mitalia vuosina 1983–1991.
Franz Xaver Richter
thumb|right|Franz Xaver Richter Franz Xaver Richter (1. joulukuuta 1709 Holleschau, Määri - 12. syyskuuta 1789 Strasbourg) oli Mannheimin vaaliruhtinas Karl Theodorin palveluksessa toiminut myöhäistä barokkia edustanut säveltäjä.
Hän kirjoitti La Deposizione della Croce -oratorion (1748), 28 messua, paljon motetteja ja psalmeja, 69 sinfoniaa sekä kosolti kamarimusiikkia.
RN Peloro (1842)
RN Peloro oli Italian kuninkaalliseen laivastoon yhteysalua.
Valmistus
Bourbonien laivasto tilasi aluksen Britteinsaarilta. Sen köli laskettiin vuonna 1841 ja alus laskettiin vesille 1842. Alus modernisoitiin Napolin laivastontelakalla vuonna 1857 ja se liitettiin Regia Marinaan 1861.
Palvelus
Alus luokiteltiin vuonna 1863 2. luokan avisoksi. Se poistettiin palveluksesta 1875.
Beerin ja Lambertin laki
Beerin ja Lambertin laki on spektroskopiassa havaittu laki, jonka mukaan sähkömagneettisen säteilyn absorboituminen riippuu absorboivan aineen määrästä eksponentiaalisesti. Lain avulla voidaan esimerkiksi selvittää väriaineiden pitoisuuksia liuoksessa spektrofotometria hyväksi käyttäen. Laista käytetään myös nimiä Beerin laki, Lambertin–Beerin laki ja Beerin–Lambertin–Bouguer’n laki.
Yhtälöt
Lain mukaan läpi pääsevän valon voimakkuus pienenee eksponentiaalisesti absorboivan aineen määrän kasvaessa. Valosta pidättyy samanpaksuisissa kerroksissa yhtä suuri osuus: jos valon voimakkuus pienenee ensimmäisessä kerroksessa 70 prosenttiin alkuperäisestä, seuraavan samanlaisen kerroksen jälkeen valosta on jäljellä 49 prosenttia, sillä 0,7 · 0,7 = 0,49. Jälkimmäisessä kerroksessa absorboituu vähemmän fotoneja.
Beerin ja Lambertin lain tavallisin esitysmuoto voidaan laskea seuraavista lähtökohdista, jotka jo sinänsä sisältävät lain periaatteet: Kun säteily kulkee infinitesimaalisen lyhyen matkan dx läpi, sen intensiteetti pienenee dI:llä. Absorption määrä on suoraan verrannollinen absorboivan aineen määrään eli konsentraatioon c ja kerroksen paksuuteen dx sekä Fermin kultaisen säännön perusteella myös säteilyn intensiteettiin. Siten voidaan kirjoittaa: dI = −kcI dx, missä k on verrannollisuuskerroin. Saatu differentiaaliyhtälö voidaan ratkaista erottelemalla muuttujat ja integroimalla: Jos absorboiva aine on tasaisesti jakautunut, konsentraatio on vakio ja saadaan: Luonnollinen logaritmi voidaan vaihtaa kymmenkantaiseksi. Jäljelle jäävä vakio sulautetaan absorptiokertoimeen yhtälön lg e · k = ε mukaisesti:
Käyttö
Beerin ja Lambertin lakia käytetään absorboivien aineiden pitoisuuksien selvittämiseen. Tutkittavan aineen absorbansseja mitataan ensin tunnetuilla pitoisuuksilla. Piirtämällä nämä absorbanssit pitoisuuden funktiona saadaan vertailukäyrä, joka on Beerin ja Lambertin lain pätevyysalueella suora. Tällä alueella mittauspisteitä tarvitaan vain muutama. Tuntemattoman näytteen pitoisuus voidaan katsoa vertailukäyrästä sen jälkeen, kun näytteen absorbanssi on mitattu samoissa olosuhteissa. Lain pätevyysalueella voidaan pitoisuuden selvittämiseksi käyttää myös yhtälöä A = ε b c. Mittaukseen on valittava sellainen aallonpituus, jolla näytteessä olevat epäpuhtaudet tai muut aineet eivät absorboi merkittävästi. Aallonpituuden tulisi myös olla leveän absorptiohuipun kohdalla, jotta mittausaallonpituuden pieni vaihtelu ei vaikuta tulokseen merkittävästi.
Absorbansseja voidaan laskea yhteen. Jos näytteessä on aineet 1 ja 2, näytteen absorbanssi on aineiden absorbanssien summa: A = b (ε1 c1 + ε2 c2). Konsentraatioiden selvittämiseksi tulisi mitata absorbanssit kahdella eri aallonpituudella siten, että näillä aallonpituuksilla toinen aine absorboi mahdollisimman paljon ja toinen mahdollisimman vähän. Jotta syntyvä yhtälöpari voidaan ratkaista, täytyy lisäksi tietää aineiden absorptiokertoimet käytetyillä aallonpituuksilla. Ne voidaan selvittää vertailukäyrän kulmakertoimesta. Absorbansseja yhteen laskemalla voidaan periaatteessa analysoida useammankin aineen seos, mutta mittaustarkkuus on tällöin huonompi.
Molaarinen absorptiokerroin
Molaarinen absorptiokerroin ε (aikaisemmin ”ekstinktiokerroin” tai ”absorptiviteetti”) on sitä suurempi, mitä voimakkaammin säteily absorboituu. Absorptiokerroin riippuu paitsi absorboivasta aineesta myös säteilyn aallonpituudesta, lämpötilasta sekä liuosmittauksissa käytettävästä liuottimesta. Väriaineiden absorptiokertoimet ovat yleensä suuria, joten vähäisetkin ainemäärät aiheuttavat liuokseen voimakkaan värin. Pieniä metalli-ionien pitoisuuksia voidaankin määrittää spektrofotometrisesti, kun ionien annetaan muodostaa värillinen kompleksi.
Yhtä taajuutta (tai aallonpituutta) vastaavan absorptiokertoimen ilmoittaminen ei välttämättä anna hyvää kuvaa eri taajuuksille levittäytyvän absorptiovyön voimakkuudesta. Kuvaavampi suure saadaan integroimalla absorptiokertoimet absorptiovyön taajuusalueella: Suure α vastaa pinta-alaa taajuuden funktiona piirretyssä absorptiokerroinkuvaajassa.
Lain pätevyys
Suurilla konsentraatioilla konsentraatio–absorbanssi-kuvaaja taipuu konsentraatioakselia kohti eli absorbanssi on pienempi kuin sen Beerin ja Lambertin lain mukaan pitäisi olla. Laki soveltuu siten vain laimeille liuoksille. Koska väliainekin voi absorboida säteilyä, väliaineen spektri mitataan erikseen ilman näytettä ja näin saatu tausta vähennetään näytteen spektristä.
Laki pätee vain monokromaattiselle eli yhdestä taajuudesta koostuvalle säteilylle. Käytännössä säteilyn taajuusalueen on siis oltava kapea verrattuna spektrin viivanleveyksiin. Laki ei päde myöskään, jos säteily on hyvin voimakasta.
Beerin ja Lambertin lakia käytettäessä on otettava huomioon myös se, että aine voi reagoida. Esimerkiksi kromaatti- (CrO42−) ja dikromaatti-ionit (Cr2O72−), joiden välillä on vedessä pH:sta riippuva tasapaino, absorboivat säteilyä eri tavalla. Myös näytteen fluoresenssi- tai fosforesenssisäteily sekä valon siroaminen tai kyvetin pinnasta heijastuminen aiheuttavat poikkeamaa Beerin ja Lambertin laista.
Historia
Ranskalainen Pierre Bouguer julkaisi valoa koskevia tutkimuksia vuonna 1729 kirjassaan Essai d’optique sur la gradation de la lumière. Hän käsitteli ajatusta siitä, että samanpaksuiset kerrokset pidättäisivät aina yhtä paljon säteilyä. Bouguer kuvaa, kuinka hän ohjasi 32 kynttilän tehoa vastaavan valomäärän kahden lasilevyn läpi ja jäljelle jäi 16 kynttilän teho. Kun hän ohjasi tämän valomäärän uudelleen kahden samanlaisen lasilevyn läpi, valo ei kuitenkaan hävinnyt. Vielä kymmenenkin lasilevyn jälkeen valoa oli jäljellä noin yhtä kynttilää vastaava määrä. Bouguer päätteli, että valon voimakkuus pienenee geometrisen sarjan eikä aritmeettisen sarjan mukaisesti. Samanpaksuinen kerros absorboi siis aina suhteellisesti yhtä paljon valoa.
thumb|Johann Heinrich Lambert (1728–1777) Saksalainen Johann Heinrich Lambert ilmaisi Bouguer’n havaitseman asian matemaattisesti vuonna 1760 teoksessaan Photometria, sive de mensura et gradibus luminis, colorum et umbrae. Lambert tunsi Bouguer’n tulokset, mutta hänen lähestymistapansa oli teoreettisempi kuin Bouguer’lla.
Saksalainen August Beer julkaisi valon absorptiota käsittelevän tutkimuksensa Annalen der Physik und Chemie -lehdessä vuonna 1852. Hän käytti fotometrissään valonlähteenä kahta tarkasti säädettyä öljylamppua ja suodattimena punaista lasia. Säteiden voimakkuuksien mittaamisessa hän hyödynsi polarisaatiota Nicolin prismojen avulla. Beer tutki absorptiota useiden eri suolojen liuoksilla. Eräässä työssä hän täytti yhden desimetrin pituisen putken kuparisulfaattiliuoksella, jossa oli yksi tilavuusyksikkö väkevää liuosta ja yhdeksän tilavuusyksikköä vettä (1:9). Lisäksi hän täytti kahden desimetrin pituisen putken puolta laimeammalla liuoksella (1:19). Molemmissa tapauksissa hän sai mittaustarkkuuden rajoissa saman absorptiokertoimen.
Beer totesi mittaustensa pohjalta, että läpi pääsevän valon voimakkuus riippuu eksponentiaalisesti absorboivan aineen määrästä. Hän viittaa artikkelissaan lähinnä aineen määrään eikä konsentraatioon, joka esiintyy Beerin ja Lambertin lain nykymuodossa. Ranskalainen F. Bernard julkaisi Beeristä riippumatta samanlaisia tuloksia muutamaa kuukautta myöhemmin vuonna 1852 Annales de chimie et physique -lehdessä.
Halimah Yacob
Halimah binti Yacob (s. 23. elokuuta 1954) on singaporelainen poliitikko ja Singaporen nykyinen presidentti. Halimah opiskeli oikeustiedettä Singaporen kansallisessa yliopistossa ja aloitti työuransa Singaporen ammattijärjestöjen keskusliiton National Trades Union Congressin tehtävissä vuonna 1978. Halimah valittiin Singaporen parlamenttiin vuonna 2001. Halimah valittiin Singaporen ensimmäiseksi naispresidentiksi vuoden 2017 presidentinvaalissa.
Halimah on etniseltä taustaltaan malaijilais-intialainen ja on uskonnoltaan muslimi.
Sturmgeist
Sturmgeist on Solefald-yhtyeestä tutun Cornelius Jakhellnin vuonna 2003 norjalainen black- ja thrash metal -yhtye. Yhtyeen tyylisuunta on pitkälti kokeellinen, ja sanoitukset, joita on tehty englanniksi, norjaksi ja saksaksi pohjaavat saksalaisiin kansanperinteisiin, sodankäyntiin ja Goethen runouteen. Yhtyeen nimi on saksaa ja tarkoittaa ”myrskynhenkeä”.
Sturmgeist oli aluksi Jakhellnin sooloprojekti. Ensimmäisen täyspitkän albuminsa yhtye julkaisi 24. tammikuuta 2005 nimellä Meister Mephisto. Vuoden 2005 kiertue vietiin läpi sessiomuusikoiden voimin, jonka jälkeen yhtye laajeni ”oikeaksi” yhtyeeksi yhden miehen projektin sijasta. Kolmimiehiseksi laajentunut Sturmgeist julkaisi toisen kokopitkän albuminsa Überin 16. lokakuuta 2006 Euroopassa, ja päivää myöhemmin Yhdysvalloissa. Sturmgeistin levy-yhtiö on Season of Mist.
Lehdistötiedote koskien Jokelan koulusurmia
Jokelan koulusurmassa Pekka-Eric Auvinen surmasi Jokelan koulukeskuksessa kahdeksan ihmistä ja lopulta itsensä 7. marraskuuta 2007. Auvinen oli tätä ennen lähettänyt internetiin murha-aikeisiin liittyviä kotivideoita sekä julkaissut manifesteja muun muassa nimimerkeillä ”Sturmgeist” ja ”Sturmgeist89”. Auvinen myös mainitsi nyt poistetussa YouTube-profiilissaan Sturmgeistin yhdeksi suosikkiyhtyeekseen 17 muun yhtyeen lisäksi. Sturmgeist on myös pelihahmo Battlefield 2 sekä The Medal of Honor- Frontline -tietokonepeleissä, eikä ole selvää, miten Auvinen oli nimimerkkinsä valinnut. Sturmgeist-yhtye sai kuitenkin heti tapauksen jälkeen yhteydenottoja lehdistöltä ja muulta medialta. Cornelius Jakhelln julkaisi yhtyeen sivustolla vielä samana päivänä lehdistötiedotteen, jossa yhtye esitti syvimmän osanottonsa ja surunvalittelunsa tapauksesta. Samalla Jakhelln painotti, että heillä tai heidän musiikillaan ei ole mitään tekemistä Auvisen kanssa. Yhtyeen uusimmalta albumilta Manifesto Futuristalta löytyy kappale nimeltään Sturmgeist89 joka on sanoitettu vastustamaan Auvisen toimia.
Myyrän aarre
Myyrän aarre on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut lyhyt animaatioelokuva, jonka on ohjannut Tini Sauvo. Elokuva on Tini Sauvon kolmas ja toistaiseksi viimeinen lyhytelokuva. Kertojana toimii Vesa Mäkelä ja laulajana Aurora Ikävalko.
Elokuva on esitetty televisiossa viisi kertaa vuosina 2001, 2002, 2003 ja vuonna 2004 kahteen kertaan. Elokuva on kuvattu Yleisradion animaatiostudiossa Helsingin Pasilassa. Elokuvan käsikirjoitus voitti Camilla Mickwitzin muistolle järjestetyn käsikirjoituskilpailun vuonna 1990, ennen elokuvan tekemistä.
Juoni
Pieni myyrä etsii pudonnutta tähteä öisestä metsästä, jossa kaikki muut jo näyttävät löytäneen aarteensa.
Tekijät
Yhteistuotanto: YLE TV1 Yhteistuotanto-ohjelmat / Sari Volanen Tuotanto: Liisa Helminen Film Productions Oy / 2001
Hai (täsmennyssivu)
Hai voi tarkoittaa seuraavia:
Videopelivuosi 1979
Tämä artikkeli käsittelee vuoden 1979 videopelijulkaisuja ja videopelimaailman merkittäviä tapahtumia.
Barbara Brecht-Schall
thumb|250px|Barbara Brecht-Schall Barbara Brecht-Schall, näyttelijänä Barbara Berg, (28. lokakuuta 1930 Berliini, Saksa – 31. elokuuta 2015 Berliini, Saksa) oli saksalainen näyttelijä ja nuorin Bertolt Brechtin ja Helene Weigelin lapsista.
Numeraali
Numeraalit eli lukusanat on sanaluokka, joka kuuluu nomineihin. Numeraali ilmaisee lukua ja määrää, ja suomessa se taipuu sijan ja luvun mukaan. Muissa kielissä se voi taipua myös esimerkiksi suvun eli genuksen mukaan.
Numeraaleja ovat suomen kielessä kaikki ne sanat, jotka voidaan myös esittää numeroilla, kuten yksi, kolmetuhatta, ensimmäinen ja nolla. Niitä on kahta tyyppiä: perus- eli kardinaalilukusanat, kuten yksi, kolmetuhatta ja nolla, sekä järjestys- eli ordinaalilukusanat kuten ensimmäinen ja kolmas. Numeraaleja eivät ole sellaiset sanat, kuten viimeinen, joita ei voi ilmaista pelkillä numeroilla.
Deuteropaavalilainen kirjallisuus
Deuteropaavalilaiset kirjeet ovat Paavalin nimissä kirjoitettuja kirjeitä Uudessa testamentissa. Antiikin maailmassa oli yleisenä tapana, että esimerkiksi oppilaat kirjoittivat opettajansa nimissä. Tällaista kirjallisuutta kutsutaan pseudepigrafiaksi. Tarkoituksena oli opettajan työn kunnioittaminen ja jatkaminen. Deuteropaavalilaiset kirjeet olivat Paavalin oppilaiden kirjoittamia kirjeitä. Tutkijat eivät ole yksimielisiä siitä, mitkä Paavalin nimissä kulkevista kirjeistä ovat Paavalin itsensä, mitkä hänen oppilaidensa kirjoittamia.
Karl Fredrik Mennander
Karl Fredrik Mennander (19. heinäkuuta 1712 Tukholma – 22. toukokuuta 1786 Uppsala) toimi Turun piispana vuosina 1757–1775. Ennen tätä hän toimi fysiikan professorina Turun Akatemiassa vuosina 1746–1757 ja tämän jälkeen Uppsalan arkkipiispana vuosina 1775–1786. Hän käsitteli väitöskirjoissaan luonnontieteellisiä ja taloudellisia kysymyksiä.
Valtiopäivämiehenä Ruotsin säätyvaltiopäivillä hän oli 1755–1756, 1760–1762, 1765–1766, 1769–1770, 1771–1772, 1778–1779 ja 1786.
Elämäkerta
Mennanderin vanhemmat olivat Vigalan seurakunnan kirkkoherra (Viro)  Anders Mennander ja Margareta Elisabeth Ruuth. Anders Mennander toimi myöhemmin Laihian ja Ilmajoen kirkkoherrana. Suku oli alun perin saksalainen Brücker, jonka Mynämäen kappalaisena toiminut Sigfrid Brücker (kuoli 1585) muutti Mennanderiksi Uudellakirkolla olleen Männäisten talon mukaan.
Karl Mennander sai alkeiskoulutuksensa Vaasassa, josta hän tuli opiskelemaan Turun Akatemiaan vuonna 1728. Hänen pro gradu väitöksensä nimi oli De dieta studiosorum, jossa hän tarkasteli ylioppilaiden juoma- ja syömätapoja. Vuosina 1732–1734 hän opiskeli myös Uppsalan yliopistossa, missä hän tutustui Carl von Linnén työskentelyyn, ja minkä seurauksena hän kiinnostui luonnontieteistä. Hän aloitti luennoimisen Turun akatemiassa vuonna 1736, ja levitti siellä Linnén ajatuksia. Mennander halusi vahvistaa talousopin ja luonnontieteiden opetusta teologiaan, antiikin kirjallisuuteen ja filosofiaan verrattuna. "Nykyään suositaan tieteitä, joista on odotettavissa välitöntä hyötyä valtion hyvinvoinnille", hän sanoi. Turun akatemiaan perustettiinkin taloustieteen professuuri vuonna 1747 ja kemian professuuri 1761. Vuonna 1751 Mennander ohjasi Andreas Malmin väitöksen Ornitho-Theologiae, pars prima et pars posterior. Mennander oli kutsuttu Ruotsin kuninkaallisen tiedeakatemian jäseneksi jo 1744. Vuonna 1752 hänestä tuli jumaluusopin tohtori. Hänen palkkapitäjänsä oli ensin Piikkiö, mutta koska pitäjä oli köyhä, sai hän myös silloisen Räntämäen eli Maarian pitäjän palkkapitäjäkseen.
Mennander oli kahdesti naimisissa. Ensimmäinen puoliso Turussa 25.8.1741 oli Ulriika Palén, Piikkiön kihlakunnantuomarin tytär, joka kuoli jo vuoden kuluttua 1742. Toinen puoliso Turussa 12.5.1747 oli Johanna Magdalena Hassel, professorin tytär, joka hänkin kuoli jo 19-vuotiaana 5.4.1749. Jälkimmäisestä liitosta syntyi poika Carl Fredrik, joka sittemmin sai aatelisarvon ja otti nimen Fredenheim.
José Balta
José Balta y Montero (1816–1872) oli Perun presidentti vuosina 1868–1872.
Balta oli poliittinen vaikuttaja jo ennen presidentin virkaansa. Hän tuki presidentti Mariano Ignacio Pradoa tätä vastaan tehdyn vallankaappausyrityksen aikana 1868, ja toimi yrityksen jälkeen tämän hallituksessa. Hän kuitenkin syrjäytti Pradon vuonna 1867 ja otti itselleen presidenttiyden seuraavana vuonna.
Presidenttinä Balta palautti maahan perustuslain ja teki valtiossa suuria sisäisiä parannuksia. Hän antoi ranskalaisille guanokaupan monopolin, minkä ansioista valtio sai suuria lainoja Euroopasta – samalla tosin vakavasti velkaantuen. Lopulta Balta syrjäytettiin ja ammuttiin.
Hänen edeltäjänsä oli Pedro Diez Canseco ja seuraajansa Francisco Diez Canseco.
Julius I Kán
Julius I Kán oli unkarilainen paroni ja aatelinen, jolla oli useita eri luottamustehtäviä Unkarin kuninkaiden Imren, Ladislaus III:n sekä Andreas II:n aikana. Julius toimi kahteen otteeseen Transilvanian voivodina: vuoden 1202 sekä 1213 - 1214.
Igor Stelnov
Stelnov edusti seurajoukkuetasolla TsSKA Moskovaa, Himik Voskresenskiä, Rögleä ja Asiagoa. Hänet valittiin Venäjän ja Neuvostoliiton jääkiekon kunniagalleriaan vuonna 1984.
Stelnov voitti maajoukkueurallaan olympiakultaa vuosina 1984 ja 1988. MM-tasolla Stenov oli voittamassa kultaa 1986 ja hopeaa 1987.
Vuodesta 2004 Stelnov oli venäläisseura HK MVD:n valmennusryhmässä. Stelnov kuoli vuonna 2009 vaikean sairauden jälkeen.
G59 Records
G59 Records on yhdysvaltalainen hip hop -musiikkiin keskittyvä levy-yhtiö. Levy-yhtiön perustivat Ruby da Cherry, $crim, Ramirez, 7th Ward Navigator ja Tenshi D00M. G59 Recordsin artisteihin kuuluu muun muassa $uicideboy$, Night Lovell, Ramirez, Germ.
Punainen Haamu
Punainen Haamu, oikealta nimeltään Ivan Kragoff on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä neuvostoliittolainen superroisto. Punaisen Haamun apureina toimivat lähes aina hänen luomansa Superapinat (Mikhlo, Igor ja Peotr), jotka omaavat myös yliluonnollisia voimia. Kaikki hahmot loivat Stan Lee ja Jack Kirby. Haamu ja Superapinat esiintyvät ensi kerran vuonna 1963 Fantastic Four -lehden numerossa 13. Punainen Haamu on yhdessä apinoidensa kanssa taistellut pääasiallisesti Ihmenelosia vastaan.
Historia
Ivan Kragoff syntyi Leningradissa Neuvostoliitossa, ja vartuttuaan hän ryhtyi tutkijaksi. Hän liittyi tutkijaryhmään, joka yritti lyödä Amerikan kilpalennossa Kuuhun ja jotka olivat päättäneet vallata Kuun kommunistiseksi taivaankappaleeksi. Kragoff kasvatti kolme apinaa, Mikhlon (gorilla), Igorin (paviaani) ja Peotrin (oranki), palvelemaan itseään lennon aikana. Lähdettyään matkaan myös Ihmeneloset syöksyivät kohti Kuuta.
Koska Kragoff tiesi Ihmenelosten saaneen voimansa kosmisesta säteilystä, hän jätti tahallaan suojansa pois raketistaan. Kragoff toivoi säteilyn muuttavan hänet ja hänen apinansa yliluonnollisen voimakkaiksi olennoiksi. Näin tapahtuikin, sillä saavuttuaan Kuuhun Kragoff huomasi kykenevänsä muuttumaan aineettomaksi, Mikhlo omasi valtavat fyysiset voimat, Peotr hallitsi painovoimaa ja magnetismia (vertaa Painovoimaa ja Magnetoa) ja Igor huomasi kykenevänsä muuttamaan fyysistä muotoaan milteipä millaiseksi vain. Apinat olivat saaneet myös suuremmat hengenlahjat. Kragoff muutti nimensä Punaiseksi Haamuksi ja nimesi apinakolmikon Superapinoiksi.
Vaikka Punainen Haamu menestyi taistelussa Ihmenelosia vastaan, käänsi paikalle saapunut puolijumalalliseen Seuraajien rotuun kuuluva Uatu tilanteen ja Punainen Haamu joutui palaamaan maapallolle apinoidensa kera.
Myöhemmin Punainen Haamu yritti lisätä voimiaan suuremmiksi kosmisen säteilyn avulla, mutta huomasikin juuttuneensa aineettomaan tilaansa. Hän kaappasi apinoidensa avulla Anthony Starkin ja pakotti tämän rakentamaan laitteen, jonka avulla hän vapautuisi olotilastaan. Sivuvaikutuksena Haamun atomit kuitenkin alkoivat hajaantua ja hän hajosi olemattomiin. Tahdonvoimallaan Haamu kuitenkin sai kehonsa jälleen kasaan vaikka pysyikin edelleen aineettomana.
Kuukausia myöhemmin Herra Fantastinen matkusti avaruuteen tutkimaan miten palauttaisi menetetyt voimansa. Herra Fantastisen tietämättä myös Punainen Haamu piileskeli koneessa. Tutkiessaan kosmista säteilyä Punainen Haamu hyökkäsi Herra Fantastisen kimppuun ja säteilyannos palautti hänen voimansa entiselleen. Samalla hän sai kyvyn muuttaa lähellään olevia esineitä myös aineettomiksi.
Myöhemmin Superapinat saavuttivat huomattavasti suuremman älykkyystason tuntemattomista syistä johtuen samalla kun Punainen Haamu taantui lapsen tasolle. Superapinoiden voimat olivat myös fuusioituneet niin, että jokainen niistä kykeni käyttämään toistensa voimia. Apinat yrittivät luoda tappavan viruksen jolla tuhota ihmiskunta, mutta Herra Fantastinen lopetti tämän uhan.
Ultimate Punainen Haamu
thumb|300px|right|Punainen Haamu usuttaa Superapinansa murtautumaan Tony Starkin tehtaille ja apinat demonstroivat voimiaan kuuliaisesti tehtaan turvatoimiin. Ultimate Marvel-jatkumossa Punainen Haamu ei omaa voimiaan eikä apinoitaan. Hän on Siperiassa laboratoriotaan pitävä julma tiedemies, joka yrittää saada Misha-nimisen karhun puhumaan.
Voimat ja varusteet
Punainen Haamu omaa ikäisensä, aktiivisesti harjoittelevan miehen fyysiset voimat. Hän on nerokas tiedemies ja harjaantunut robotiikassa, genetiikassa sekä fysiikan eri osa-alueilla. Tämän lisäksi Punainen Haamu on tutkinut lukuisia eri kommunistisia teorioita.
Keskittymisen kautta Haamu kykenee myös muuttamaan aineettomuutensa astetta esimerkiksi siten, että hän muistuttaa tiheää vesihöyryä täydellisen aineettomuuden sijaan. Haamu ei varsinaisesti kykene muuttumaan näkymättömäksi, mutta ollessaan aineettomassa olomuodossaan, hän on läpinäkyvä. Koska Haamun mentaalinen kontrolli on tiukka, hän kykenee muokkaamaan kehonsa eri osien aineellisuutta niin, että esimerkiksi ase pysyy hänen kädessään. Aineettomassa olomuodossaan Haamun aineenvaihdunta muuttuu myös siten, että hän pärjää pitkiäkin aikoja ilman ruokaa tai juomaa. Keskittymällä tiukasti Haamu kykenee muuttamaan myös lähellään olevia esineitä aineettomiksi.
MGM-13 Mace
thumb|right|Martin MGM-13/CGM-13/TM-76 Mace-risteilyohjus. Martin MGM-13 Mace on yhdysvaltalainen risteilyohjus NATO-joukkojen käyttöön. Ohjusaseen taistelukärkeen saattoi sijoittaa joko yhdinräjähteen tai tavanomaisen konventionaalisen räjähdepanoksen. Ohjuksen palvelusura kesti vuodet 1959–1969 ja siitä oli käytössä kaksi eri kehitysversiota A ja B. MGM-13 Macen korvasi MGM-31 Pershing, joka on ballistinen ohjustyyppi.
Human Assets Index
Human Assets Index (HAI, suom. inhimillisen pääoman indeksi) on Yhdistyneiden kansakuntien käyttämä, valtioiden kansanterveyden ja koulutustason arvioinnissa käyttämä mittari. Indeksin arvoa käytetään yhtenä kolmesta ehdosta päätettäessä valtioiden kuulumisesta YK:n vähiten kehittyneiden maiden (LDC, least developed countries) listalle. LDC-maalista on yleisesti tunnustettu kehitysavun kohdentamiskriteeri.
MGM-13 Mace
MGM-13/CGM-13/TM-76 Mace-ohjuksen suunnistusjärjestelmä oli A-versiossa ATRAN, mutta B-versiossa inertiasuunnistus. Mace omasi kaksinkertaisen kantomatkan edeltäjäänsä, Martin Matadoriin nähden. Mace B:n kantama on 2 250 km, se lensi edeltäjäänsä 100 km/h nopeammin (n. 1 050 km/h), sekä kykeni muuttamaan lentokorkeuttaan. Lisäksi Macen ohjausjärjestelmä oli tarkempi ja parempi. Kuitenkin Macen yksikköhinta, 452 000 US:n dollaria, oli enemmän kuin kolminkertainen (noin 3½ x) Matadoriin nähden.
Human Assets Index
HAI-indeksi voi periaatteessa vaihdella välillä 0–100, missä suuri luku kuvastaa korkeaa inhimillista pääomaa. Erittäin matala HAI-arvo edustaa sekä huonoa kansanterveyden tilaa että matalaa koulutustasoa. Vuoden 2015 kolmivuotiskatsauksessa heikoin inhimillisen pääoman taso oli eli alhaisimmat HAI-indeksiarvot saivat YK:n jäsenvaltioista Somalia (mittarilukema 7,8), Keski-Afrikan tasavalta (22,9), Tšad (24,4), Etelä-Sudan (29,1), Kongon demokraattinen tasavalta (29,9) ja Niger (34,7). Vähiten kehittyneiden maiden maalistalle päästäkseen valtion HAI-indeksiarvon tuli olla alle 60. Arvon kohoaminen pysyvästi vähintään 66:een katsottiin kypsymisrajaksi LDC-listalta tältä osin (vuonna 2015).
Julkisyhteisö
Julkisyhteisö (julkisoikeudellinen yhteisö, julkisoikeudellinen laitos) on luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden muodostama yhteisö, joka on perustettu lainsäädäntötoimin. Julkisyhteisön tarkoituksesta, toiminnasta ja järjestelystä säädetään lailla tai asetuksella.
Julkinen palvelutehtävä voi olla esimerkiksi hyvinvointipalvelujen ylläpitäminen tai asiantuntijapalveluiden tuottaminen (esimerkkinä metsänhoitoyhdistykset tai Liikenneturva). Julkinen hallintotehtävä voi olla esimerkiksi lupapäätöksiä, rahoituspäätöksiä, tarkastusta tai valvontaa (esimerkkinä riistanhoitopiirit, joilla on valtuudet myöntää pyyntilupia).
Julkisyhteisöä ei pidä sekoittaa viranomaiseen, vaikka viranomainen on myös julkisyhteisö, sillä Suomen perustuslain mukaan merkittävää julkisen vallan käyttöä sisältäviä tehtäviä voidaan antaa vain viranomaiselle. Julkisyhteisöä ei pidä myöskään sekoittaa sellaiseen yksityisoikeudelliseen yhteisöön, joka käyttää julkista valtaa (esimerkkinä auton katsastuksia suorittavat osakeyhtiöt) tai jonka toimintaa säätelee laki (esimerkiksi yhdistysten toimintaa säätelee yhdistyslaki). Julkisyhteisöä ei voi perustaa yksityishenkilö, toisin kuin yksityisoikeudellisen yhteisön.
Euroopan unionin direktiivi määrittelee julkisoikeudelliseksi laitokseksi laitoksen, joka täyttää seuraavat kriteerit: 1. On perustettu tyydyttämään yleisen edun mukaisia tarpeita eikä harjoita teollista tai kaupallista toimintaa. 2. On oikeushenkilö. 3. Rahoituksesta suurin osa on peräisin valtiolta, alueellisilta tai paikallisilta viranomaisilta taikka muilta julkisoikeudellisilta laitoksilta tai jonka johto on näiden laitosten valvonnan alainen taikka jonka hallinto-, johto- tai valvontaelimen jäsenistä valtio, alueellinen tai paikallinen viranomainen taikka muu julkisoikeudellinen laitos nimittää enemmän kuin puolet.
Jaottelu
Suomalaisia julkisyhteisöjä:
Paavo Kortekangas
Paavo Yrjö Antero Kortekangas  (4. marraskuuta 1930 Lapinlahti – 21. heinäkuuta 2013 Tampere ) oli suomalainen teologi, joka toimi piispana ensin Kuopion ja sitten Tampereen hiippakunnassa yli kahden vuosikymmenen ajan. Kortekangas aloitti Kuopion piispan virassa vuoden 1975 alussa. Vuonna 1981 hänet valittiin Tampereen hiippakunnan piispaksi, ja tässä virassa hän toimi eläkkeelle jäämiseensä, vuoteen 1996 asti.