cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
TransAmerica
TransAmerica on junailuaiheinen lautapeli. Pelin suunnitteli Franz-Benno Delonge ja Team Annaberg ja sen julkaisi vuonna 2001 Rio Grande Games Yhdysvalloissa. Peli sijoittuu teemaltaan Yhdysvaltain junarataverkoston rakentamisen aikaan ja siinä on tarkoituksena yhdistää kaupunkeja junaradalla toisiinsa mahdollisimman tehokkaasti.
Huoninparatiisiharakka
Levinneisyys
Huoninparatiisiharakkaa tavataan Papua-Uudessa-Guineassa, Uuden-Guinean saarella Huonin niemimaalla. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
TransAmerica
Pelin kulku
Pelilautaan on painettu Yhdysvaltain kartta, joka on jaettu viiteen alueeseen. Jokaisella alueella on seitsemän kaupunkia. Pelikierroksen aluksi pelaajille jaetaan viisi korttia, yksi kutakin aluetta kohden. Jokaisessa kortissa on mainittu kaupunki ja pelaajien tehtävänä on yhdistää omat kaupunkinsa toisiinsa kiskoillaan. Pelaaja valitsee yhden kaupungeista aloituskaupungikseen.
Trimmeri
thumb|Yksikierros trimmerivastuksia
TransAmerica
Pelin kulku
Vuorollaan pelaaja asettaa kaksi kiskonpalaa pelilaudalle. Kiskojen on oltava yhteydessä pelaajan aloituskaupunkiin, mutta myös muiden pelaajien kiskoja voi käyttää yhteyden luomiseen. Ensimmäisenä kaupunkinsa yhdistänyt pelaaja voittaa kierroksen, muut saavat miinuspisteitä sen mukaan, kuinka monta kiskoa he olisivat vielä tarvinneet saadakseen rataverkoston valmiiksi.
Trimmeri
Trimmeri on elektroniikassa pieni, piirilevylle juotettu elektroniikan komponentti, tavallisimmin vastus tai kondensaattori, jonka arvoa voidaan säätää ruuvimeisselin tai muun työkalun avulla irrottamatta komponenttia levyltä.
TransAmerica
Pelin kulku
Pelin voittaa pelaaja, jolla on eniten pisteitä silloin, kun yksi pelaajista saavuttaa nollan pisteen rajan. Pelikierroksia pelataan niin monta, kunnes ensimmäinen pelaaja häviää pisteensä nollaan tai sen alle ja voittaja voidaan selvittää.
Trimmeri
Trimmerivastukset (eli trimmeripotentiometrit) voidaan jakaa yksikierrostrimmereihin ja monikierrostrimmereihin. Yksikierrostrimmeriä voi kiertää vain noin 300 astetta, joten sen arvoa ei voi säätää kovin tarkasti haluttuun arvoon. Monikierrostrimmeriä voi kiertää esimerkiksi kymmenen kierrosta, joten sen arvon voi asetella hyvinkin tarkasti.
Säätö tapahtuu pienellä trimmeriin sopivalla työkalulla tai ruuvimeisselillä. Tavallisin työkalun muoto on taltta- tai ristipää. Säätämiseen on olemassa sitä varten valmistettuja työkaluja, jotka voivat olla kokonaan muovia tai niiden päässä voi olla pieni metallikärki. Näin työkalun itsensä vaikutus säätöön on mahdollisimman pieni. Pelkästä muovista tehdyn työkalun kestävyys on heikompi.
Trimmeri on tarkoitettu säädettäväksi vain laitteen valmistusvaiheessa tai laitehuollossa. Valmistusvaiheessa trimmerillä voidaan kompensoida komponenttien toleranssista johtuva vaihtelu laiteyksilöiden välillä. Laitehuollossa trimmerillä voidaan kompensoida komponenttien vanhenemisesta johtuva arvojen ryömintä tai pienet erot rikki menneen alkuperäisen ja uuden komponentin välillä. Trimmeriä ei ole suunniteltu kestämään lukuisia säätökertoja.
Katso myös
Potentiometer
Maanselkä (kylä)
Maanselkä on kylä ja rautatieasema Joensuun–Kontiomäen rautatien varrella Sotkamon ja Nurmeksen (entisen Valtimon) rajalla, Maanselän vedenjakaja-alueella. Osa kylästä ja taloista sijaitsee Nurmeksen ja osa Sotkamon puolella.
Varsinainen kylä sijaitsee korkealla vaaralla. Joensuu–Kontiomäki-rata kulkee kylän itäpuolitse. Maanselän rautatieasema sijaitsee noin kaksi ja puoli kilometriä kylän itäpuolella, henkilöliikenne Nurmeksen ja Kontiomäen välisellä rataosalla lopetettiin vuonna 1993. Kylän läpi kulkee Kajaanintie eli valtatie 6. Kylä on ollut tunnettu kautta aikojen majataloistaan, ja perinteitä jatkaa Maanselän Etappi -majatalo. Kylällä on myös Seurantalo.
Luonto
Alueen luoteispuolella on korkeita vaaroja, kuten valtatien 6 länsipuolella 307 metriä korkea laaja Lappavaara ja noin kymmenen kilometriä luoteeseen sijaitseva 368 metriä korkea Naulavaara.
Eläimistä alueella tavataan mm. susia pysyvästi. Joitakin niistä on tutkimusseurantaa varten pannoitettu. Talvisin sudet liikkuvat alueella laumana. Kotkalla on myös reviirinsä alueella.
Kalliojärvi
Maanselän lähellä sijaitsee neljän kilometrin pituinen kapea Kalliojärvi. Järvi on yksi harvoista bifurkaatiojärvistä, jonka vedet laskevat järven pohjoispäästä Oulujoen vesistöön ja eteläpäässä Valtimon puolelle Alasenjärven kautta Vuoksen vesistön Kokkojokeen. Lännenpuolella järveen rajautuu jyrkkärinteinen Rommakkovaara ja sen rinteillä on Kalliojärven aarnialue, vanhojen metsien suojelualue, jossa kasvaa vanhoja aarnimäntyjä.
Historia
Maanselässä on kulkenut aikoinaan Ruotsin ja Venäjän alueiden raja. Merkkinä entisistä rajoista Maanselän asemalla on Täyssinän rauhan rajakivi vuodelta 1595. Kiveen on hakattu Ruotsin kruunut ja kreikkalaisristi. Lisäksi siinä on rajan myöhemmin tarkastaneiden rajankävijöiden nimikirjainhakkaukset. Maanselälle rakennettiin vuonna 1650 Maanselän kylä majapaikaksi pitkälle asumattomalle välille Sotkamoon mentäessä. Kylä onkin tunnettu majatalon paikkana monta vuosisataa. Veronkantaja Simo Hurtan käyttämä ratsupolku kulkee myös alueen läpi. Valtimon puolella sijaitsee tunnettu Aholan vanha talo 1800-luvulta.
Christine Tucci
Christine Tucci (s. 19. tammikuuta 1967) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi New Yorkin osavaltiossa. Hänen veljensä on Stanley Tucci.
Tuccilla oli rooli saippuasarjassa Another World vuosina 1993–1995. Hänet nähtiin CSI:ssä vuonna 2000. Hänellä on ollut roolit myös elokuvissa K-911 (1999) ja Big Fat Liar – Valehtelija (2002).
Tuccilla on miehensä Vincentin kanssa yksi lapsi.
Ronald Turini
Ronald Turini (s. 30. syyskuuta 1934 Montreal) on kanadalainen pianisti ja musiikkipedagogi. Hänen syntyi yhdysvaltalais-italialaiselle isälle ja tanskalaistaustaiselle kanadalaiselle äidille. Hän sai hyvin varhaista pianonsoiton opetusta äidiltään ja Frank Hansonilta McGillin konservatoriossa. Yhdeksänvuotiaana hän pääsi Québecin musiikkikonservatorioon, jossa häntä opettivat vuoteen 1950 saakka Yvonne Hubert, Germaine Malépart ja Isidor Philipp. Hän voitti Prix Archambaultin vuonna 1950 ja pääsi New Yorkin Mannes Collegeen vuonna 1953. Siellä häntä opettivat Isabelle Vengerova ja Olga Stroumillo, joista jälkimmäinen tutustutti hänet Vladimir Horowitziin, josta tuli hänen opettajansa viiden vuoden ajaksi.
Turini voitti kansainvälisiä kilpailuita Italiassa, Sveitsissä ja Belgiassa vuosina 1958 ja 1960. Hänen Carnegie Hall -debyyttinsä arvosteli positiiviseen sävyyn Harold C. Schonberg New York Times -lehdessä 24. tammikuuta 1961. Turini saavutti pian kansainvälisen maineen ja kiersi 1960-luvun aikana Neuvostoliitossa sekä Etelä-Amerikassa. Euroopassa hän esiintyi muun muassa Concertgebouw-orkesterin kanssa Amsterdamissa ja Lontoon Wigmore Hallissa. Montrealin sinfoniaorkesterin solistina hän toimi moneen otteeseen.
Vuonna 1975 Turini oli Quartet Canadan perustajajäsen, ja vuonna 1977 hän aloitti opettamisen Länsi-Ontarion yliopistossa. Hänen ohjelmistoonsa on kuulunut muun muassa Edvard Griegin, Robert Schumannin ja Sergei Rahmaninovin konserttoja.
Ohmin laki
thumb|300px|Virtapiiri, jossa 100 ohmin vastus on kytketty 24 voltin jännitelähteeseen, jolloin virtapiirissä kulkee Ohmin lain mukainen 0,24 ampeerin virta. 200px|thumb|Ohmin laki -muistikolmio Ohmin laki on saksalaisen Georg Simon Ohmin vuonna 1826 esittämä sähköopin laki, jonka mukaan johtimessa (vastuksessa) kulkeva sähkövirta I on suoraan verrannollinen johtimen päiden välillä vaikuttavaan jännitteeseen U. Verrannaisuuskerroin on johtimelle ominainen vakio, konduktanssi G eli sähkönjohtavuus. Tällöin Ohmin laki kirjoitetaan muotoon
missä I on sähkövirta ampeereina, U jännite voltteina ja G konduktanssi, jonka yksikkö on siemens.
Yleisimmin Ohmin laki kirjoitetaan kuitenkin muotoon
Ohmin lain mukaan resistiivisen virtapiirin läpi kulkeva virta on siis sitä suurempi, mitä suurempi jännite johtimen päiden välillä vaikuttaa - jännite on suoraan verrannollinen virran suuruuteen. Tällaisessa piirissä kulkeva sähkövirta taasen on sitä pienempi, mitä suurempi resistanssi piirissä on, eli sähkövirta on kääntäen verrannollinen resistanssin suuruuteen.
Ohmin laki vaihtovirralle
Ohmin laki voidaan yleistää myös vaihtovirralle. Tällöin se saa muodon
missä suure Z on piirin impedanssi.
Vaihtosähkötekniikassa resistanssin sijaan puhutaan siis impedanssista, johon piirin resistanssin lisäksi vaikuttaa myös piirin reaktanssi. Vaihtovirran tapauksessa U, Z ja I kuvataan usein kompleksilukuina.
Piirin laitteiden aiheuttama reaktanssi aiheuttaa virran ja jännitteen välille vaihe-eron, (vaihesiirtokulma). Reaktanssin suuruus riippuu komponenttien kapasitanssista ja induktanssista sekä vaihtovirran taajuudesta.
Ohmin laki epälineaarisilla komponenteilla
Ohmin laki on alun perin kokeellisesti johdettu yhtälö ja se pätee täsmällisesti vain ideaalisilla vastuksilla. Laki toimii hyvänä approksimaationa yleisimmille johdinmateriaaleille. Suureiden suhde on joissakin käytännön komponenteissa voimakkaankin epälineaarinen. Esimerkiksi puolijohdekomponentit kuten diodit ovat hyvin epälineaarisia eikä Ohmin laki päde siinä tapauksessa laajalla jännite- ja virta-alueella. Voidaan kuitenkin puhua dynaamisesta eli differentiaalisesta resistanssista Rd pienellä jännitevaihtelualueella: Rd = dU/dI.
Népszabadság
Népszabadság (suom. 'kansan vapaus') oli Budapestissa ilmestyvä unkarilainen sanomalehti. Se oli vasemmistolainen, ja sen omisti sveitsiläinen mediayritys Ringier. Népszabadság oli Unkarin suosituin oppositiolehti ja myydyin broadsheet-kokoinen sanomalehti.
Népszabadság oli 1956–1990 Unkarin sosialistisen työväenpuolueen virallinen kannattaja. Kommunismin kaatumisen jälkeen lehti pyrki saamaan mainetta laadukkaalla uutistarjonnalla vaikka säilyttikin läheiset siteet työväenpuolueen seuraajaan Unkarin sosialistiseen puolueeseen. Népszabadságin levikki laski 1990-luvun jälkeen. Se oli vielä 2000-luvun alussa yli 200 000, mutta laski sittemmin 40 000:een (2015). Verkkosivujen kävijämäärä oli 100 000.
Lehti suljettiin lokakuussa 2016. Itävaltalainen omistaja ilmoitti keskeyttävänsä julkaisun kustannussyistä, kunnes "uusi konsepti saadaan luotua". Sulkemista on vastustettu hyvin voimakkaasti. Taustalla epäiltiin jo tuoreeltaan lehden kustannusyhtiön omistusmuutoksia, ja uudeksi omistajaksi arvioitiin pääministeri Viktor Orbánin lähipiirin Lőrinc Mészárosia, joka on vaurastunut Orbánin pääministerikaudella.
Lehden omistajan, mediayhtiö Mediaworksin omistaja, itävaltalainen Vienna Capital Partners -sijoitusyhtiö myi Mediaworksin unkarilaiselle Opimus-yhtiölle, jonka omistajuus johtaa veroparatiiseihin, mutta unkarilaistietojen mukaan omistaja on juuri Mészáros, vaikka sitä on mahdoton todistaa. Kaupan ennakkoehtona on tiettävästi ollut lehden sulkeminen. Euroopan unioni on huolestunut Unkarin sananvapaudesta jo aiemmin.
Kloridiripuli
Synnynnäinen kloridiripuli (, lyhyemmin CCD tai CLD), josta usein käytetään lyhyemmin vain nimitystä kloridiripuli, on kaikkialla maailmassa esiintyvä harvinainen geneettinen ja resessiivinen sairaus. Tavallista useammin tautia ilmenee Suomessa, erityisesti maan pohjoisosissa. Suomessa sitä sairastavia lapsia syntyy muutama vuosittain. Potilailla on kloridi-ionin imeytymishäiriö (DRA, down regulated in adenoma), joka estää kloridia imeytymästä ulosteesta ja sitä kautta aiheuttaa osmoottisen ripulin.
Synnynnäisen kloridiripulin ensimmäinen oire on raskaudenaikainen vesivatsaisuus. Lapsi syntyy ennenaikaisesti ja menettää ensimmäisinä elinpäivinään paljon painoaan. Vatsa pullottaa epänormaalisti, ja lapsella on vesiripulia. Ilman hoitoa useimmat sairaudesta kärsivät vastasyntyneet kuolevat muutaman kuukauden sisällä ja eloon jäävät kehittyvät ja kasvavat normaalia hitaammin. Suomessa oireet osataan yleensä tunnistaa heti synnytyssairaalassa.
Parantavaa hoitoa ei ole, mutta nykyaikaisen lääkityksen ansiosta vaivasta ei ole suurta haittaa. Kloridiripulia hoidetaan korvausliuoshoidolla, jolla korjataan nestetasapaino. Hoito on elinikäinen ja vaatii seurantaa.
Urša Bogataj
Urša Bogataj (s. 7. maaliskuuta 1995 Ljubljana) on slovenialainen mäkihyppääjä ja olympiavoittaja. Hän edustaa SSK Costella Ilirija -seuraa.
Bogataj saavutti nuorten talviolympialaisissa 2012 hopeaa joukkuekilpailussa ja pronssia henkilökohtaisessa kilpailussa. Nuorten MM-kilpailujen joukkuemäessä hän sai kultaa 2013, hopeaa 2014 ja pronssia 2012. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän oli neljäs 2015, viides 2013 ja kuudes 2014.
Aikuisten MM-kilpailuissa Bogataj sijoittui 17:nneksi Val di Fiemmessä 2013. Seefeldissä 2019 hän oli henkilökohtaisessa kilpailussa kahdeksas sekä naisten joukkuemäessä ja sekajoukkuemäessä neljäs. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti hopeaa joukkuemäessä sekä oli suurmäessä yhdestoista ja normaalimäessä kolmastoista. Pekingin olympialaisissa 2022 Bogataj voitti kultaa sekä normaalimäessä että sekajoukkuemäessä.
Bogataj sijoittui 20:nneksi ensimmäisessä maailmancupin kilpailussaan Lillehammerissa joulukuussa 2011. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Schonach im Schwarzwaldissa tammikuussa 2013. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli yhdeksäs kaudella 2017–2018. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Ljubnossa helmikuussa 2019. Viikkoa myöhemmin hän sijoittui kolmanneksi Oberstdorfissa. Kaudella 2021–2022 hän oli toinen Nižni Tagilissa ja Ljubnossa sekä kolmas Lillehammerissa, Klingenthalissa ja Ramsaussa. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Hinzenbachissa helmikuussa 2022. Loppukauden aikana hän oli kahdesti kolmas Lillehammerissa, kerran toinen Oslossa ja voitti kahdesti Oberhofissa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kolmas. Joulukuussa 2022 hän oli Titisee-Neustadtissa kolmas.
Ukrainan lippu
thumb|Ukrainan lippu Ukrainan lippu koostuu kahdesta yhtä paksusta vaakapalkista, joista ylempi on sininen ja alempi keltainen. Sen mittasuhteet ovat 2:3, ja se otettiin käyttöön ensimmäisen kerran vuonna 1918. Maan jouduttua osaksi Neuvostoliittoa vuonna 1922 maassa otettiin käyttöön punalippu, mutta myöhemmin sen malli muuttui monta kertaa. Ukrainan itsenäistyttyä uudelleen vuonna 1991 maassa siirryttiin käyttämään alkuperäistä kaksiväristä lippua 28. tammikuuta 1992 lähtien.
Campbell Scott
Campbell Scott (s. 19. heinäkuuta 1961 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, elokuvaohjaaja ja ääninäyttelijä. Hänen vanhempansa ovat George C. Scott ja Colleen Dewhurst.
Scott on esiintynyt muiden muassa elokuvissa Rakkauden valinta (1991), Murha menneisyydestä (1991), Singles (1992), Espanjalainen vanki (1997), Emily Rosen riivaaja (2005) ja Sävel ja sanat (2007). Ohjaajana hän on tehnyt esimerkiksi Big Nightin (1996) yhteistyössä Stanley Tuccin kanssa.
Scott oli vuodesta 1991 eroon (2001) naimisissa Anne Scottin kanssa. Parille syntyi vuonna 1998 Malcolm-niminen poika.
Vieno Simonen
Vieno Simonen (o.s. Vartiainen; 27. joulukuuta 1898 Peräseinäjoki – 20. kesäkuuta 1994 Pyhäselkä) oli suomalainen maalaisliittolainen poliitikko ja pyhäselkäläinen maanviljelijä. Simonen oli Suomen ensimmäisiä naisministereitä.
Vieno Simonen toimi II sosiaaliministerinä 1953 ja 1954, II maatalousministerinä 1956–1957 ja sosiaaliministerinä 1959–1962. Hän oli myös presidentin valitsijamiehenä vuosina 1950, 1956 ja 1962. Simonen osallistui muutenkin yhteiskunnalliseen toimintaan ja oli muun muassa Marttaliiton jäsen.
Lapsuus
Vieno kävi Kuopion suomalaista tyttökoulua ja koulutyön ohella ompeli äitinsä kanssa koruompeleita kuopiolaisiin liikkeisiin. Vuonna 1914 Vieno pääsi koulusta ja suoritti sen jälkeen Kuopion Rouvasväen käsityökoulun.
Nuoruus
Vieno Vartiainen pääsi 16-vuotiaana perhetuttavan kautta Pulkkilaan apulaiseksi postiin. Täytettyään 18 vuotta hän pääsi harjoittelijaksi Kuopion postikonttoriin ja muutti takaisin kotiinsa. Kristinusko oli hänelle tärkeä jo nuoruudessa, ja Kuopiossa ollessaan hän osallistui äitinsä kanssa lähetystoimintaan.
Avioliitto
Vieno Vartiainen tapasi Hammaslahdessa maanviljelijä Oski Simosen ja he avioituivat 28. toukokuuta 1922.
Oski Simonen oli kunnallispoliitikko ja hänestä tuli vuonna 1925 Kiihtelysvaarasta erotetun Pyhäselän kunnallislautakunnan ja huoltolautakunnan esimies. Kunnan asioita hoidettiin pääasiassa Simosten kotona Häyrylän talossa, ja Vieno toimi miehensä sihteerinä. Oski oli 1930-luvun alussa Maalaisliiton kansanedustajaehdokkaana, muttei päässyt eduskuntaan. Oski Simonen oli myös maltillinen suojeluskunnan paikallispäällikkö, joka ei esimerkiksi osallistunut Mäntsälän kapinaan. thumb|left|Simosen perhe Vieno Simonen lopetti postityönsä nopeasti naimisiinmenon jälkeen ja alkoi hoitaa maatilaa Häyrylässä. Oski ja Vieno saivat seitsemän lasta.
Oski Simonen sairastui sydänsairauteen ja alkoi opettaa Vienoa selviämään maatilan hoidosta ilman häntä. Oski kuoli 48-vuotiaana 14. maaliskuuta 1938. He olivat naimisissa kuusitoista vuotta.
Talvi- ja jatkosota
Simosten ei tarvinnut muuttaa sotien takia pois kodistaan, eikä kukaan Simosten lapsista ollut vielä palvelusiässä. Häyrylän talossa hoidettiin monia sodan aiheuttamia tehtäviä.
Poliittinen ura
Maalaisliitto oli menettänyt yhden kansanedustajapaikan Kuopion itäisessä vaalipiirissä vuoden 1945 eduskuntavaaleissa. Puolue alkoi korjata tilannetta, ja erityistä huomiota keskitettiin Maalaisliiton naisten (nyk. keskustanaiset) toimintaan. Simonen auttoi paljon toiminnan järjestelyssä ja laajentamisessa, minkä seurauksena hänet valittiin Pohjois-Karjalan maakunnan Maalaisliiton naisten puheenjohtajaksi. Puheenjohtajana hän puhui paljon maatalouskysymyksistä omien kokemustensa pohjalta.
Kansanedustaja 1948–1953
Simonen valittiin Pohjois-Karjalan vaalipiiristä Maalaisliiton kansanedustajaksi vuoden 1948 eduskuntavaaleissa.
Suuri osa Simosen aloitteista koski hänen kotiseutuaan Pohjois-Karjalaa. Hän keskittyi myös maanviljelyä ja naisia koskeviin asioihin. Simosen aloitteesta esimerkiksi pellavan luovutuspakko lopetettiin – luovutuspakon aikaan maatilojen oli pitänyt myydä kolmasosa kasvattamastaan pellavasta yleiseen käyttöön. Lisäksi Simonen oli huolissaan huono-osaisten lasten koulutuksesta.
Vuonna 1951 Vieno Simonen teki hylkäysesityksen hallituksen ehdotuksesta nostaa kansanedustajien palkkaa. Simosen esitys sai kannatusta, ja palkankorotusehdotus hylättiin äänestyksessä.
Simonen sai kansanedustajakautenaan kritiikkiä oman puolueensa päämieheltä. Vuonna 1949 silloinen pääministeri Urho Kekkonen moitti Simosta budjetin sekoittamisesta. Budjetti oli jo tarkkaan mitoitettu, kun Simosen aloite 915 000 markkaa (n. 36 000 euroa vuoden 2011 rahassa) maksavan puhelintoimipaikan perustamisesta Juuan Timovaaraan meni läpi.
Sosiaaliministeri 1953
Vuonna 1953 Vieno Simonen valittiin toiseksi sosiaaliministeriksi Kekkosen neljänteen hallitukseen. Suomen taloudellinen tilanne oli vaikea, joten hallituksen piti ruveta säästökeinoihin. Hallituksen luoma budjetti nimettiinkin ”Niukkas-budjetiksi” silloisen valtiovarainministeri Juho Niukkasen mukaan. Kekkosen neljäs hallitus kaatui säästötoimien takia runsaan viiden kuukauden toimikauden jälkeen.
Simosen osa säästötoimissa oli lapsilisän kaventaminen ja hän vastahakoisesti hyväksyi sitä koskevan luonnoksen. Simonen piti lapsilisää hyvänä, mutta oli sitä mieltä, että jossakin täytyi säästää. Ehdotus sai erittäin voimakasta vastustusta eduskunnassa: Kokoomusta lukuun ottamatta kaikki eduskuntaryhmät tyrmäsivät kaventamisehdotukset.
Simonen keskusteli lapsilisästä myös ulkomailla. Heti hallituskauden alussa hän matkusti Islantiin, jossa oli pohjoismaiden sosiaaliministereiden kokous. Kokouksen tavoite oli yhdenmukaistaa lapsilisää siten, että jos pohjoismainen perhe muuttaisi työn takia tilapäisesti toiseen pohjoismaahan, asuinmaa maksaisi perheelle lapsilisää.
Sosiaaliministeri 1954
Vieno Simosesta tuli sosiaaliministeri Törngrenin hallitukseen 5. toukokuuta 1954. Edellisen hallituksen lailla myös Törngrenin hallituksen toimikausi oli lyhyt, vain 168 päivää.
Lapsilisäkysymys oli tärkeä myös tämän hallituksen valtakautena. Kansanedustajien mielestä lapsilisä oli jäänyt hintatason kehityksestä jälkeen ja sitä piti korottaa. Sosiaaliministeri Simonen lupasi hallituksen järjestävän lapsiperheiden toimeentulon lapsilisän ja muiden tukien avulla.
Maatalousministeri 1956–1957
Simonen valittiin toiseksi maatalousministeriksi Fagerholmin toiseen hallitukseen 3. maaliskuuta 1956. Simoselle kuuluivat ministeriössä maa- ja kotitaloudellisia oppilaitoksia koskevat asiat. Maatalousministerin posti oli Simoselle mielenkiintoinen – olihan hän itse maanviljelijä ja maatalon emäntä.
Simonen vastasi myös kalastusasioista. Hänen ministerikautenaan järjestettiin Suomessa kalastuskongressi, johon kaikki pohjoismaiden kalastusministerit osallistuivat.
Vuoden 1956 kansanedustajat kyselivät maatalousministeriltä erityisen paljon metsästys- ja kalastusasioista sekä tekivät parannusehdotuksia näitä asioita koskeviin lakeihin. Kyseltiin esimerkiksi eräpoliisien asemasta sekä Suomenlahden rannikkoalueiden kalastajien mahdollisuuksista kalastaa merirajan taakse jääneillä vesillä. Lisäksi Ruotsalainen kansanpuolue oli huolissaan saaristolaisten hädästä, joka johtui kalastuksen epäonnistumisesta. Ulkosaaristolaisille luvattiin ensihätään vähäkorkoisia lainoja.
Fagerholm jätti hallituksen eropyynnön hävittyään täpärästi SDP:n puheenjohtajuusvaalin Väinö Tannerille.
Sosiaaliministeri 1959–1962
Vieno Simosesta tuli ensimmäinen sosiaaliministeri Sukselaisen toiseen hallitukseen.
Sukselaisen hallituksen aikaan kansanedustajia huolettivat sopimattomat rangaistustoimenpiteet koulukodeissa. Sosiaaliministeriä koskivat myös lukuisat kyselyt huoneenvuokraamisesta. Lisäksi vuokraamiseen liittyviin lakeihin ehdotettiin korjauksia.
Heinäkuussa 1961 pääministeri Sukselaisen täytyi erota hallituksesta Kelan johdon tekemän virkavirheen takia. Vieno Simonen sekä kuusi muuta ministeriä säilyttivät paikkansa ja jatkoivat seuraavassa hallituksessa.
Hallituksen uudeksi pääministeriksi tuli Martti Miettunen. Miettusen hallitus teki seuraavan vuoden budjettia ja yritti auttaa Suomen heikoimmin menestyviä alueita.
Vieno Simonen ei enää asettunut ehdolle vuoden 1962 eduskuntavaaleihin.
Katla
Katla on Mýrdalsjökull-jäätikön alla sijaitseva tulivuori Islannissa. Katla on yksi Islannin aktiivisimpia tulivuoria ja on viimeisen tuhannen vuoden aikana purkautunut 20 kertaa. Viimeisin varmistettu purkaus tapahtui vuonna 1918. Yleensä vuori purkautuu 40–80 vuoden välein. Sen geoterminen aktiivisuus on noussut vuodesta 1999 lähtien ja siksi sitä tarkkaillaan jatkuvasti. Yleensä purkaukset Eyjafjallajökullin jäätiköllä ovat olleet alkuna myös Katlan purkauksille.
Katlan ovaalin muotoinen kaldera sijaitsee keskellä jäätikköä ja on läpimitaltaan noin kymmenen kilometriä. Jäätikön paksuus sen kohdalla on 200–700 metriä. Jäätikkö itse on eteläisin Islannin jäätiköistä ja peittää koko kalderan ja vuoren huippua osittain. Purkautuessaan tulivuori synnyttää massiivisen jökulhlaupin, jäätikköjokitulvan. Vuoden 1755 purkauksen huippukohdassa Katlan aikaansaaman jäätikköjokitulvan huipun on arvioitu olleen 200 000–400 000 m³/s (vertailun vuoksi Amazonin, Mississippin, Niilin ja Jangtsen yhteenlaskettu virtaama on noin 266 000 m³/s).
Etymologia
Nimi Katla on johdettu islannin kielen sanasta ketill ('kattila') – viitaten tulivuoren muotoon. Katla on myös suosittu naisten nimi Islannissa.
Historiallinen aktiivisuus
Vuodesta 930 alkaen on muistiinmerkitty 16 Katlan purkausta. Viimeisin suuri purkaus oli 1918 (VEI5), vuosina 1955 ja 1999 tapahtuneet purkaukset eivät rikkoneet jääkuorta. Purkausten välinen tauko on tunnetun historian pisin sitten 1918.
Suurimmat purkaukset tapahtuivat:
Suurin osa purkauksista aikaansai jökulhlaupin. Vuoden 934 purkaus oli suurimpia laavapurkauksia 10 000 vuoteen
thumb|300px|Poikkileikkauskuva Eyjafjallajökull- ja Katla-tulivuorista
Nykyinen aktiivisuus
Läheisen Eyjafjallajökullin jäätikön alla sijaitsevan Eyjafjalla-tulivuoren aktivoiduttua maaliskuussa 2010 tutkijat ovat ilmaisseet huolensa Katlan mahdollisesta purkautumisesta. Islannin presidentti Ólafur Ragnar Grímsson sanoi BBC:n haastattelussa 20.4.2010:
9. lokakuuta 2010 tarkkailuasemissa havaittiin harmonista tärinää, jota pidettiin merkkinä tulevalle purkaukselle.
Kesäkuussa 2011 Katlassa havaittiin harmonista tärinää. Muutamien päivien kuluttua kalderassa havaittiin maanjäristys, joka osoittaa magman liikkuvan tulivuoren sisällä. .
8.–9. heinäkuuta 2011 lisää harmonista tärinää. Islannin tiedotusvälineet ilmoittivat mahdollisuudesta, että jäätikönalainen purkaus on alkanut. 8. heinäkuuta 2011 jäätikkövesitulva katkaisi Hringvegurin Múlakvíslin kohdalta vieden sillan ja osan tiestä (jäätikköjoki, joka saa alkunsa Mýrdalsjökull-jäätiköltä). Tulvan syyksi epäillään pientä purkausta tai geotermistä toimintaa. Jäätikön yli lentäneet helikopterit havaitsivat jäätikössä halkeamia, viitaten sulamiseen kalderan kaakkoisosassa.
29. elokuuta 2016 Katlassa havaittiin maanjäristyksiä, joista voimakkaimmat olivat 4,5 ja 4,6 magnitudia.
Ivan Mrázek
Ivan ”Ivo” Mrázek (18. tammikuuta 1926 Brno – 4. huhtikuuta 2019) oli kilpaurallaan Tšekkoslovakiaa edustanut koripalloilija ja koripallovalmentaja.
Pelaajana Mrázek edusti Tšekkoslovakian miesten maajoukkuetta kaksissa kesäolympialaisissa ja viisissä EM-kilpailuissa saavuttaen kolme EM-hopeamitalia ja Tšekkoslovakian historian ainoan Euroopan mestaruuden Sveitsissä 1946. Ranskan EM-kilpailuissa 1951 Mrázek voitti korikuninkuuden ja valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Seuratasolla Mrázek voitti pelaajana kuusi ja valmentajana kuusi Tšekkoslovakian mestaruutta. Hän toimi myös miesten maajoukkueen päävalmentajana. Mrázek nimettiin vuonna 2004 Tšekin koripallon hall of fameen.
Elämä ja urheilu-ura
Mrázek kuului Tšekkoslovakian miesten maajoukkueen kokoonpanoon Lontoon kesäolympialaisissa 1948 (Tšekkoslovakia seitsemäs), Helsingin kesäolympialaisissa 1952 (yhdeksäs) ja EM-kilpailuissa Sveitsissä 1946 (kultaa), Tšekkoslovakiassa 1947 (hopeaa), Ranskassa 1951 (hopeaa), Neuvostoliitossa 1953 (neljäs) ja Unkarissa 1955 (hopeaa). Euroopan mestaruus 1946 jäi maan historian ainoaksi. Ranskan EM-kilpailuissa 1951 Mrázek voitti korikuninkuuden ja valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi. Hän oli joukkueensa avainpelaajia mestaruuden ratkaisseessa ottelussa Italiaa vastaan.
Synnyinkaupunkinsa seuraa (nyk. BC Brno) edustanut Mrázek voitti pelaajana Tšekkoslovakian mestaruuden kuusi kertaa.
Pelaajauransa jälkeen Mrázek toimi valmentajana johtaen muun muassa Tšekkoslovakian maajoukkueen viidenneksi Rooman kesäolympialaisissa 1960 ja kymmenenneksi Puolan EM-kilpailuissa 1963. Seuratasolla hän valmensi joukkueensa kuudesti Tšekkoslovakian mestariksi. Vuonna 2004 hänet nimettiin Tšekin koripallon hall of fameen. Mrázek kuoli 93-vuotiaana 4. huhtikuuta 2019. Hän oli viimeinen elossa ollut jäsen Tšekkoslovakian EM-kultamitalijoukkueesta.
Marutei Tsurunen
Marutei Tsurunen  (, syntyjään Martti Ilmari Turunen, s. 30. huhtikuuta 1940 Höntönvaara, Pielisjärvi (nyk. Lieksa) on suomalaissyntyinen japanilainen poliitikko. Tsurunen toimi demokraattien edustajana Japanin parlamentin ylähuoneessa vuosina 2002–2013 sen ensimmäisenä länsimaalaissyntyisenä jäsenenä. Pudottuaan ylähuoneesta vuoden 2013 vaaleissa Tsurunen jätti politiikan.
Varhainen elämä
Martti Turunen syntyi 30. huhtikuuta 1940 Höntönvaaran kylässä Pielisjärven pitäjässä. Hänellä on neljä siskoa. Kun neuvostoliittolaiset partisaanit olivat jatkosodan aikana hyökänneet naapurikylään ja surmanneet sen naiset ja lapset, Martin äiti vei perheen turvaan Liperiin. Isän palattua sodasta perhe muutti Jaakonvaaraan kun Martti oli viisivuotias. Turunen omaksui pasifistisen elämänasenteen ja alkoi 12-vuotiaana haluta lähetyssaarnaajaksi Afrikkaan.
Muutto ja asettuminen Japaniin
Vuonna 1967 Turunen lähti vaimonsa kanssa Suomen luterilaisen evankeliumiyhdistyksen lähetystyöntekijäksi Japaniin. Työskennellessään japanilaisessa lastenkodissa hän alkoi haluta kokonaan japanilaiseksi päästäkseen sisälle japanilaiseen yhteiskuntaan. Saadakseen Japanin kansalaisuuden hän päätti hankkia japanilaisen vaimon. Saatuaan myöntävän vastauksen kosintaansa hän pyysi suomalaiselta vaimoltaan eroa, ja vaimo palasi Suomeen. Turunen ja Sachiko menivät naimisiin vuonna 1975.
Turunen sai Japanin kansalaisuuden 1979 ja muutti samalla virallisen nimensä muotoon Marutei Tsurunen. Japanin kansalaisuuden saaminen edellytti vielä tuolloin japanilaisen nimen ottamista.
Toiminta Japanin politiikassa
Vuonna 1992 Tsurunen valittiin Kanagawan prefektuurin Ashigarashimon piirikunnan Yugawaran kylän valtuustoon Japanin historian ensimmäisenä länsimaisena kunnanvaltuutettuna. Hän hoiti luottamustehtäväänsä vuoteen 1995, jolloin pyrki ensi kertaa parlamenttiin.
Tsurunen on osallistunut Japanin parlamenttivaaleihin kuusi kertaa. Vuonna 1995 hän pyrki ylähuoneeseen ja sai Kanagawan vaalipiiristä 340 000 ääntä, mikä ei riittänyt paikkaan. Hän uusi yrityksensä vuonna 1998 ja sai 500 000 ääntä. Valinta oli lähellä, sillä hän olisi tarvinnut vain noin 7 000 ääntä enemmän. Vuonna 2000 Tsurunen pyrki alahuoneeseen, muttei saanut riittävästi ääniä. Vuonna 2001 hän pyrki jälleen ylähuoneeseen. 160 000 ääntä riitti Japanin demokraattisen puolueen ensimmäiseen varapaikkaan. Suositun televisiokuuluttajan Kyosen Ōhashin eroaminen parlamentista seuraavana vuonna tarjosi Tsuruselle kauan odotetun ylähuoneen paikan 4. lokakuuta 2002.
Vuonna 2007 Tsurunen pyrki jälleen ylähuoneeseen ja sai yli 241 000 ääntä sijoittuen kuudenneksi demokraattisen puolueen niin sanotulla maanlaajuisella listalla. (Listan kärkiehdokkaitten lisäksi myös monet puolueen prefektuurikohtaiset ehdokkaat saivat suuremman äänisaaliin kuin Tsurunen). Edellisistä vaaleista selvästi noussut kannatus riitti edustajanpaikan uusimiseen.
Kun demokraattinen puolue voitti vuoden 2009 vaalit, Tsurusen nimi nousi esille ministerikaavailuissa. Hän itse arveli voivansa nousta varaministeriksi. Näin ei kuitenkaan käynyt.
Vuoden 2013 ylähuonevaaleissa Tsurusen äänimäärä 82 858 ei riittänyt edustajapaikkaan. Tuloksen selvittyä Tsurunen jättäytyi sivuun politiikasta.
Parlamentin ylähuoneessa Tsurunen oli maanviljely-, metsätalous- ja kalastusvaliokunnan sekä hallintovaliokunnan jäsen ynnä luonnonkatastrofien erikoisvaliokunnan puheenjohtaja. Viimeksi mainitussa tehtävässä hän valvoi viranomaisten toimintaa näitten torjuessa vuoden 2011 Sendain maanjäristyksen ja sitä seuranneen hyökyaallon aiheuttamia tuhoja.
Tsurusen poliittisia teemoja ovat olleet muun muassa ekologinen valveutuminen, opetusjärjestelmän uudistaminen ja korruption vähentäminen. Demokraattisen puolueen linjasta poiketen hän on aina vastustanut ydinvoimaloiden rakentamista Japaniin, sillä luonnonkatastrofit ovat Japanissa yleisiä.
Yksityiselämä
Tsurusella on ensimmäisestä avioliitostaan kolme lasta, jotka asuvat Suomessa, sekä nykyisen vaimonsa kanssa kaksi lasta.
Tsuruselle myönnettiin vuonna 2013 Suomen leijonan komentajamerkki.
Kirjallinen toiminta
Tsurunen on kääntänyt japanista suomeksi kolmasosan Murasaki Shikibun klassikkoromaanista Genjin tarina. Lisäksi hän on kääntänyt kolme Ihara Saikakun ja kaksi Ayako Miuran teosta. Tsurunen on myös itse kirjoittanut useita kirjoja japaniksi. Yksi niistä, Nihon-jin ni naritai (日本人になりたい) eli ”Haluaisin tulla japanilaiseksi” on julkaistu suomeksi nimellä Martti Turusen japanilainen elämä.
Tsurusen muistelmateos Sinisilmäinen samurai ilmestyi syyskuussa 2015.
Kuivuusrintama
pienoiskuva|Kuivuusrintama Kuivuusrintama on rintaman tapainen vyöhyke, joka on kuivan ja kostean ilmamassan rajalla. Se aiheuttaa monesti keväällä ja alkukesästä Yhdysvaltain keskilännen rajuimmat ukkoset. Rintaman etupuolella on tällöin kosteaa ilmaa Meksikonlahdelta ja takana lännestä virrannutta kuivaa ja kuumaa aavikkoilmaa. Kuiva ilma virtaa kostean ylle, mikä muodostaa niin sanotun tulppainversion. Tyypillinen kuivuusrintama aiheuttaa nopean kosteuden alenemisen, mistä se on saanut nimensäkin. Lisäksi sen seuraksena taivas selkiytyy ja tuuli muuttuu usein eteläisestä tai eteläkaakkoisesta läntiseksi tai lounaiseksi.
Ben Daniels
pienoiskuva|Ben Daniels vuonna 2016 Ben Daniels (s. 10. kesäkuuta 1964) on brittiläinen näyttelijä. Hänellä on ollut rooleja muiden muassa elokuvissa Ensirakkaus (1996), Erämaan hehku (1998), Madeline (1998), Lopullinen ratkaisu (2001) ja Doom (2005).
Daniels on menestynyt myös teatterissa ja voittanut Laurence Olivier -palkinnon 2001. Hän elää avoimesti homoseksuaalina ja asuu Lontoossa näyttelijä Ian Gelderin kanssa.
Johdinsarja
pienoiskuva|Autoradion johdinsarja. Johdinsarja on joukko yhteen niputettuja sähköä tai signaalia kuljettavia johtimia. Määrämittaisissa johtimissa on usein myös liittimet valmiina. Johtimet on kiinnitetty nipuksi esimerkiksi kutistesukalla.
Johdinsarjoja käytetään varsinkin liukuhihnatuotannossa. Tyypillinen johdinsarjan käyttö on auton liukuhihnavalmistus. Johdinsarjat valmistetaan ennakkoon ja asennetaan kokonaisena kokoonpanovaiheessa yksittäisten johtojen sijaan.
Lavocatisaurus
Lavocatisaurus on sukupuuttoon kuollut sauropodeihin kuuluva dinosaurussuku. Se eli noin 110 miljoonaa vuotta sitten liitukaudella nykyisessä Argentiinassa.
Fossiilit
vasen|pienoiskuva|230x230px|Lavocatisauruksen pää pienoiskuva|255x255px|Tilanne, jossa dinosaurusten luullaan olleen ennen kuolemaa. Lavocatisauruksen löysivät espanjalaiset ja argentiinalaiset paleontologit. Luut kuuluivat noin 12 metriä pitkälle aikuiselle sekä kahdelle noin 6–7 metriä pitkälle keskenkasvuiselle yksilölle. Löytö koostui kaulasta, selän ja hännän osista ja lähes täydellisestä kallosta. Tutkijoille fossiilien löytöpaikka oli yllätys sillä sen uskotaan olleen aavikkoa Lavocatisauruksen eläessä.
Luokittelu
Canudo et al. (2018) totesivat fylogeneettisessä analyysissään, että Lavocatisaurus on basaalinen Rebbachisauridae-heimon edustaja.
Ohjauskorko
350px|right Ohjauskorko on keskuspankin määrittämä korkotaso, jolla se lainaa rahan pankeille. Siten se vaikuttaa välillisesti markkinakorkoihin ja talouteen. Ohjauskorko on rahapolitiikan keskeinen väline, jolla määritellään "rahan hinta". Ohjauskorkoa ei pidä sekoittaa peruskorkoon.
Punahohtokaija
Punahohtokaija (Prosopeia splendens) on kotoperäinen fidžiläinen kaija.
Ohjauskorko
Ohjauskoron asettaminen
Keskuspankin johtokunta (EKP:n neuvosto ) kokoontuu säännöllisesti ja päättää ohjauskoron tasosta. Ohjauskorkoa voidaan laskea, pitää ennallaan tai nostaa. Ohjauskoron muutos ilmoitetaan peruspisteinä; 25 peruspistettä vastaa 0,25 prosenttiyksikköä.
Punahohtokaija
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 45 cm ja paino noin 280 g. Punahohtokaijaa pidettiin aikaisemmin hohtokaijan alalajina, jota se muistuttaa. Sen pää ja alapuoli ovat karmosiininpunaiset ja niskassa on säihkyvän sininen laikku. Nokka on tummanharmaa, koivet tummanharmaat ja iiris keltainen. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuori lintu on kuten aikuinen, iiris on kuitenkin ruskea ja nokka vaaleampi.
Ohjauskorko
Matala korko
Matala korko kiihdyttää lainanottoa, kulutusta ja investointihalukkuutta. Kun korko on matalalla, "raha on halpaa" ja sen seurauksena kulutus lisääntyy, investointeja tehdään enemmän ja talous kasvaa. Talouden ollessa lamassa tai taantumassa taloutta voidaan elvyttää korkoa laskemalla. Nimelliskorkoa ei kuitenkaan voida laskea negatiiviseksi.
Smaragdiparatiisiharakka
Smaragdiparatiisiharakka (Astrapia splendidissima) on paratiisilintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Smaragdiparatiisiharakkaa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa Uuden-Guinean saarella. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Punahohtokaija
Elinympäristö
Laji elää metsissä, viljelysmailla ja ihmisasutuksen tuntumassa sekä alavilla mailla että vuoristossa. Pesintä tapahtuu ehkä vain vanhoissa metsissä.
Lisääntyminen
Pesä on korkealla puunkolossa tai -onkalossa.
Ravinto
Ruokavalio koostuu pääosin hedelmistä, kuten mangosta, banaanista, guavasta ja Asimina-suvun hedelmistä. Kaijat syövät myös hyönteistoukkia ja viljaa.
Ohjauskorko
Inflaatio
Rahan kvantiteettiteorian mukaisesti inflaatiota voidaan hidastaa vähentämällä liikkeellä olevan rahan määrää eli toisin sanoen luotonantoa vähentämällä.
Valuutan ulkoinen arvo
Ohjauskoron nosto nostaa valuutan arvoa suhteessa muihin valuuttoihin. Ohjauskoron lasku taas laskee valuutan ulkoista arvoa. Valuutan korkea arvo suhteessa teollisuustuotteiden vientimaiden valuuttojen kursseihin voi johtaa teollisuuden ja viennin hidastumiseen, mitä voidaan auttaa devalvaatiolla.
Valtionvelka
Ohjauskoron muutokset vaikuttavat valtionvelkaan, sillä valtion obligaatioiden korot seurailevat valtion käyttämää valuuttaa hallinnoivan keskuspankin asettamaa ohjauskorkoa. Jos ohjauskorko nousee, valtio joutuu maksamaan velastaan korkeampaa korkoa obligaatioiden haltijoille, joutuen kattamaan korkomenot esimerkiksi laskemalla liikkeelle uusia obligaatioita tai nostamalla veroja. Uusien obligaatioiden liikkeellelasku kasvattaa valtionvelan määrää ja korkomenoja. Verojen nostolla taas voi olla kulutusta hillitsevä vaikutus.
Martti Marttelin
Martti Berttil Marttelin (18. kesäkuuta 1897 Nummi – 1. maaliskuuta 1940 Taipaleenjoki) oli suomalainen kestävyysjuoksija ja olympiamitalisti. Hän edusti Nummen Kipinää. Marttelin kaatui talvisodassa Taipaleenjoen taistelussa.
Bumtsibum
BumtsiBum (ent. Bumtsibum ja BumtsiBum!) on vuosina 1997–2005, 2017 ja jälleen vuodesta 2021 esitettävä suomalainen musiikkiviihdeohjelma. Ohjelma perustuu irlantilaiseen The Lyrics Board -formaattiin, jossa julkisuudesta tutut laulajavieraat arvailevat ja esittävät lauluja.
Baryoniluku
Baryoniluku on yksi systeemin kvanttiluvuista. Baryoneilla (kuten protoneilla ja neutroneilla) se on +1 ja niiden vastahiukkasilla eli antibaryoneilla −1 ja kaikilla muilla hiukkasilla 0. Hiukkasjoukon baryoniluku saadaan laskemalla yhteen yksittäisten hiukkasten baryoniluvut.
Bumtsibum
Ohjelmaa tuotti vuosina 1997–1999 MTV-Viihde Oy, sitten vuosina 1999–2001 Pearson Television Oy sekä vuosina 2001–2005 FremantleMedia Finland. Vuonna 2017 uudelleenesitettyä versiota tuotti Rabbit Films ja sitten vuonna 2021 FremantleMedia Finland.
Alfonso XIII (1913)
Alfonso XIII oli Espanjan laivaston vuonna 1913 vesillelaskettu España-luokan taistelulaiva.
Valmistus
Alus tilattiin Sociedad Española de Construcción Navalin telakalta Ferrolista, missä köli laskettiin 23. helmikuuta 1910. Alus laskettiin vesille 7. toukokuuta 1913 ja otettiin palvelukseen 16. elokuuta 1915.
Baryoniluku
Hiukkasen baryoniluku määritellään seuraavasti: missä
Bumtsibum
Ruotsissa samalla ohjelmaformaatilla on toteutettu viihdeohjelma Så ska det låta, Norjassa nimellä Beat for beat ja Tanskassa Hit med sangen. Ohjelman nimi on peräisin Brita Koivusen levyttämän käännösiskelmän "Suklaasydän" kertosäkeestä.
Baryoniluku
Koska protonissa ja neutronissa on kussakin kolme kvarkkia saadaan niiden baryoniluvuksi +1. Mesonit koostuvat kvarkista ja antikvarkista, joten niiden baryoniluku on nolla.
Bumtsibum
Historia
Ohjelmaa esitettiin aluksi vuosina 1997–2005, jolloin pianisteina toimivat Seppo Hovi ja Esa Nieminen sekä vuonna 2002 joukkoon liittynyt Tuomas Kesälä. Housebändissä soittivat Jari Puhakka, Häkä Virtanen, Jartsa Karvonen, Juha Lanu ja Heikki Pohto. Ohjelman juonsi Marco Bjurström. Vuonna 1999 toteutettiin ohjelmaan perustuen konserttikiertue, jolla esiintyivät Jari Sillanpää, Marita Taavitsainen, Antti L. J. Pääkkönen, Sanna Pietiäinen. Viimeisessä BumtsiBum!-jaksossa 26. helmikuuta 2005 muisteltiin menneitä hetkiä housebändin, juontajan ja pianistien kanssa.
Alfonso XIII (1913)
Palvelus
1920-luvun alkupuoliskon alus tuki riffisodassa Marokossa taistelevia maavoimia.
Baryoniluku
Baryoniluvun säilymislaki on säilymislaki, jonka mukaan baryoniluku säilyy vaikka hiukkaset muuttuisivat toisiksi hiukkasiksi. Baryoniluvun säilyminen ei seuraa mistään symmetriasta, joten on mahdollista rakentaa teorioita, joissa baryoniluku ei säily. Esimerkiksi jotkin yhtenäisteoriat ennustavat protonin hajoavan esimerkiksi positroniksi, pioniksi ja neutriinoksi, mikä rikkoisi baryoniluvun säilymislakia. Toistaiseksi protonin hajoamista tai mitään muutakaan baryoniluvun säilymislakia rikkovaa reaktiota ei ole havaittu kokeellisesti.
Bumtsibum
Historia
Vuonna 2015, Suomi-areenan täyttäessä 10 vuotta, DNA ja MTV3 päättivät, että BumtsiBum! tuodaan takaisin televisioon. Historiallisessa jaksossa kilpailijoina toimivat Veeti Kallio, Diandra, Virve Rosti ja Visa Luttinen.
Alfonso XIII (1913)
Palvelus
Huhtikuussa 1931 toisen tasavallan muodostamisen jälkeen alus nimettiin uudelleen Españaksi. Alus upposi osuttuaan miinaan 30. huhtikuuta 1937.
Bumtsibum
Historia
Nelonen kertoi toukokuussa 2021 tuovansa ohjelman takaisin syysohjelmistossaan elokuussa 2021 BumtsiBum-nimellä. Ohjelmaa juontaa Jaana Pelkonen ja joukkueiden kapteeneina toimivat Lenni-Kalle Taipale ja Leri Leskinen. Housebändiä johtaa Risto Niinikoski.
Mäntyharjun kirkko
alt=Urut sivuparvelta käsin kuvattuna.|pienoiskuva|upright|Mäntyharjun kirkon urut thumb|left|upright|Kellotapuli on vuodelta 1819. Mäntyharjun kirkko on valmistunut vuonna 1822. Se on istumapaikkamäärältään Suomen toiseksi suurin puukirkko ja samalla Suomen suurin lamasalvosrakenteinen hirsirakennus. Kirkon alttaritaulun on maalannut Berndt Godenhjelm. Lattiapinta-alaa on 1 616 m², ja penkeille sopii istumaan noin 1 700 henkeä, toiseksi eniten Suomen puukirkoista. Kirkon suunnittelijana toimi valtionarkkitehti Charles Bassi, jonka suunnitelmissa kirkkoon olisi mahtunut lähes 6 000 henkeä, mutta toteutusvaiheessa suunnitelmia supistettiin. Kellotapuli valmistui 1819.
Kirkon nykyiset urut otettiin käyttöön ensimmäisen adventtisunnuntain messussa 2008 ja illan konsertissa. Laajemmin näkyvyyttä konserttikäytössä tuli kesäkuussa 2009 Mäntyharjun urkumaratonin yhteydessä. Urut on valmistanut Urkurakentamo Veikko Virtanen, ja niiden myötä kirkossa palattiin ensimmäisten 1876 valmistuneiden urkujen tyyliin. Uruissa on 38 äänikertaa, kaksi sormiota ja pneumaattinen apukoneisto Barker-kone. Alkuperäiset urut rakensi ruotsalainen urkujenrakentaja Per Larsson Åkerman. 1935 Kangasalan urkurakentamo laajensi ja muutti alkuperäisiä urkuja merkittävästi. Sen ja toisen 1960-luvulla tehdyn muutostyön seurauksena enää urkujen fasadi, julkisivu, edusti alkuperäistä tyyliä. Nykyisiä urkuja rakennettaessa alkuperäinen fasadi jouduttiin purkamaan ja alkuperäisistä uruista säilyi uusiin käyttökelpoisena vain yksi äänikerta.
From Time to Time
From Time To Time on Ken Hensleyn kokoelmalevy, joka sisältää ennenjulkaisematonta studiomateriaalia aikaisemmilta soololevyiltä.
R. Lee Ermey
Ronald Lee Ermey (24. maaliskuuta 1944 Emporia, Kansas – 15. huhtikuuta 2018 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Elämä
Ermey kuului Yhdysvaltain merijalkaväkeen vuosina 1961–1972 ja palveli Vietnamin sodassa, kunnes joutui haavoittumisen takia vetäytymään. Sodan jälkeen hän muutti Filippiineille, alkoi opiskella Manilan yliopistossa ja esiintyi lukuisissa filippiiniläisissä elokuvissa ennen rooliaan Francis Ford Coppolan elokuvassa Ilmestyskirja. Nyt (1979). Coppolan elokuva on yksi niistä, joissa Ermey toimi aseasiantuntijana.
Hänet tunnetaan kenties parhaiten roolistaan Stanley Kubrickin Full Metal Jacketissa (1987), jossa hän näytteli kovaotteista ja -sanaista vääpeli Hartmania. Tästä roolistaan hän sai Golden Globe-ehdokkuuden ja voitti The Boston Society of Film Criticsin palkinnon parhaasta miessivuosasta. Ermey parodioi Hartman-rooliaan Peter Jacksonin kauhukomediassa Kummituskopla, joka sai ensi-iltansa vuonna 1996.
Ermey on esiintynyt lukuisissa televisiosarjoissa ja elokuvissa tyylilajien vaihdellessa kauhusta (Seitsemän, 1995) lastenelokuviin (Toy Story – leluelämää, Toy Story 2, Toy Story 3). Hän on esiintynyt Texasin moottorisahamurhien uusintafilmatisoinneissa Texasin moottorisahamurhat (2003) ja Teksasin moottorisahamurhaaja – pahan alku (2006) sadistisena šeriffi Hoytina. Hänellä oli merkittävä rooli myös useita Oscar-ehdokkuuksia saaneessa elokuvassa Mississippi palaa (1988). Ermey vieraili muun muassa televisiosarjoissa Simpsonit ja House.
Ermey juonsi sotaohjelmaa nimeltä Mail Call History-kanavalla. Hänen viimeiset elokuvat olivat Solstice (2008), Cat Tale (2008, tietokoneanimaatio), ja Korttelivahdit (2012).
Ennen kuolemaansa Ermey oli ollut sairaalassa hoidettavana keuhkokuumeen takia, johon hän kuoli 74-vuotiaana huhtikuussa 2018.
Politiikkaa ja erotiikkaa
Politiikkaa ja erotiikkaa on Jope Ruonansuun neljäs albumi. Se julkaistiin vuonna 1993. Albumin teemana on presidentti Mauno Koiviston kuvitteellinen aikomus tehdä presidentinlinnasta ilotalo. Albumi on ylittänyt kultalevyn rajan. Albumia on myyty yhteensä yli 46 000.
Asparagiinihappo
Asparagiinihappo on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan kiinteää ja sen sulamispiste on 230 °C sekä CAS-numero 56-84-8 (L-asparagiinihappo). Asparagiinihapon toisen isomeerin eli D-asparagiinihapon sulamispiste on 300 °C ja CAS-numero on 1783-96-6.
Metabolia
Aspargiinihapon isomeeri, L-aspartaatti, on kaikkialla elimistössä esiintyvä ei-välttämätön aminohappo. Eniten l-aspartaattia esiintyy hermojen proteiinien rakennusaineena. Suurilla pitoisuuksilla se on neurotoksinen.
L-aspartaatti on glykogeeninen aminohappo ja se edistää energiantuotantoa vaikutuksellaan sitruunahappokiertoon. L-aspartaatti toimii esiasteena proteiinien, oligopeptidien, nukleiinihappojen, puriinin, pyrimidiinin, ja l-arginiinin synteesissä.
Aivoissa esiintyy pienissä määrin myös D-aspartaattia ja aspartaatin aineenvaihduntatuotteina syntyviä N-asetyyliaspartaattihappoa (NAA), sekä N-asetyyliaspartyyliglutamaattia (NAAG).
L-aspartaatin vaikutukset aivokudokseen ovat identtiset l-glutamiinin, glutamiinihapon isomeerin kanssa, joskin aspartaatti ei sitoudu reseptoreihin yhtä voimakkaasti kuin glutamiini. L-aspartaatti ja NAA aktivoivat glutamaattireseptoreita.
NAA
NAA:n tehtävää ei tarkkaan tunneta, mutta oletetaan että se liittyy vesi- ja osmoottisen tasapainon ylläpitämiseen. Solun ulkopuolella esiintyvää NAA:ta ehdotetaan myös mittariksi aivovaurioiden hoidossa.
Viuhkaparatiisiharakka
Viuhkaparatiisiharakka (Astrapia stephaniae) on paratiisilintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Viuhkaparatiisiharakkaa tavataan Papua-Uudessa-Guineassa Uuden-Guinean saarella. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Michel Foucault (kirja)
Michel Foucault on Didier Eribonin vuonna 1989 julkaisema elämäkerta Michel Foucault'sta. Teoksen ovat suomentaneet Päivi Järvinen ja Pertti Hynynen ja sen on julkaissut suomeksi Vastapaino vuonna 1993.