cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kantoraketti
Yhdysvaltain kantorakettimarkkinat
NASAn rahoituksen ja rahoituksen kohdistaminen on viimeisen vuoden aikana joutunut kovemman poliittisen kädenväännön kohteeksi kuin koskaan NASAn historiassa. Boeing ilmoitti 800 työntekijän lomauttamisesta rakettitehtaallaan sen jälkeen kun Obaman hallinto viestitti, ettei kongressin painostukseen alistuta NASAn ohjelmavalinnoissa. Huhtikuun alussa 2011 ilmeni, että NASA on lain velvoittamana pakotettu tekemään 500 miljoonan dollarin julkisen sektorin panostus ULA-yhtiön eläkekassaan, jota yksityinen sektori eli kyseinen yhtiö ei ole rahoittanut sääntöjen mukaisesti. Muuten ULAn 11 000 nykyistä ja tulevaa eläkeläistä jäävät ilman työeläkettään. Toukokuussa ULA-rakettikonsortio ilmaisi irtisanovansa noin 2 900 työntekijää elokuuhun 2011 mennessä.
Venäjän rakettiteollisuuden 2000-luku
Maaliskuussa 2011 julkisuuteen nostettiin tarina, jossa venäläiset ovat voittaneet laukaisukilpailun Protonille Venäjän vientitakuulaitoksen Eximbankin tuella Hughesille, joka vuotta hankki Arianespacen laukaisun toiselle satelliitilleen Ranskan vientitukiorganisaation Cofacen tuella. Tämänkaltaisesta suuryhtiöiden nauttimasta valtionavusta on viime aikoina julkisissa lausunnoissa ainakin eräissä länsimaissa haluttu eroon. Avaruusalalla tuki usein kohdistuu samalla myös aseteollisuuden pienimpään haaraan.
Keväällä 2011 myös Venäjän rakettiteollisuus on julkisesti väittänyt tehneensä myyntihintaan nähden 50 % tappiota, kun se myi 2000-luvulla RD-180-rakettimoottoreita Yhdysvaltoihin. Viesti kuulostaa teollisuuden halulta nostaa hintoja katteidensa nostamiseksi.
Yhdysvallat kehittää kiinteäajoainerakettia
Kesällä 2011 Yhdysvaltain kongressi oli päättämässä Yhdysvaltain ilmavoimien avaruusohjelmien kustannusten kasvun vähentämisestä vähentämää GPS:n rahoitusta, kieltämällä useamman tietoliikennesatelliitin tilaukset kerrallaan ja vähentämällä rahoitusta kantorakettien ostoon.
Elokuussa 2011 Utahin osavaltion poliitikot ja rakettimoottoriteollisuus kautta Yhdysvaltojen on alkanut voimakkaan lobbauksen kiinteäajoainerakettien kehittämiseksi. Ballististen ohjusten tuotannon päättyminen, uusien kantorakettien entistä harvempi kehittäminen ja jopa ilmatorjuntaohjusten vähäisempi kysyntä on luonut alalle ylikapasiteettia, mikä merkitsee tuotantolinjojen ja suunnittelutoimistojen hiipumista. Euroopassa Vega-kantoraketti on toiminut alaa elvyttävänä tekijänä, mutta Yhdysvaltojen rakettiteollisuuden koko vaatisi isompia korjaustoimia, joita on vaikea toteuttaa ajankohtana, jolloin valtion kulubudjetteja tulisi leikata kansantalouden tilan vuoksi.
Seuraviiri
thumb|Veneilyliiton seuraviirien heraldiset määreet. Erikoismerkki on vaihtunut vuoden 2012 alusta, muuten määreet pitävät edelleen Seuraviiri on katsastetuissa veneissä käytettävä erityisviiri. Malliltaan se on lippuviiri. Viirin ulkoasu muuttui oleellisesti vuoden 2012 alusta.
Marjukka Kaakkola
Marjukka Kaakkola (s. 1961) on Muutos 2011 -puolueen aiempi puheenjohtaja (2012–2013). Kaakkolan puheenjohtajuuskaudella Muutos 2011 sai ensimmäisen ja ainoan kansanedustajansa James Hirvisaaren liityttyä Muutos 2011:een 8. lokakuuta 2013.
Kaakkola asui Lohjalla vuonna 2015. Hän oli ehdokkaana vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Uudenmaan vaalipiirissä saaden 248 ääntä, mutta ei tullut valituksi. Hän oli ehdolla Uudeltamaalta myös vuoden 2015 eduskuntavaaleissa, mutta sai 234 ääntä eikä tullut valituksi.
Seuraviiri
Viirissä on keskellä liiton erikoismerkki. Alun perin se oli Suomen Veneilyliiton tunnus eli keltaisen ympyrän sisällä valkoisella pohjalla sininen, reunoista valkoisilla raidoilla rajattu kreikkalainen risti, jonka päällikkeenä on virallisten ohjeiden mukainen vaakunaleijona. Viirin pohja on heraldisesti jaokkeinen; jaokkeellisuusmalli ja värit ovat kunkin kerhon itse valitsemat. Käytännön syistä ei heraldisista ohjeista pidetä aivan tarkkaan kiinni eli värit saavat olla välivärejä ja murrettujakin - seuraviirin värien ei tarvitse olla yhtä tiukasti viittä keskisävyistä pääväriä kuin lippumerkin värien, samoin väri saa olla värin ja metalli metallin vieressä.
Viirin saanti on yksinkertaisempaa kuin oman pursilipun: kunhan kerho on liiton jäsen, riittää anomus Lipputoimikunnalle. Lipputoimikunnan tehtävään valitsema henkilö tarkastaa luettelosta, että anojan valitsema jaokkeisuusmalli väreineen on vapaana, ja asia on sillä selvä: malli merkitään luetteloon ja viirit voi tilata.
Joillakin yhteisöillä pohja on yksivärinen; tällaisesta käyvät malliesimerkkeinä kokovihreää pohjaa käyttävä Suomen Moottoriveneklubi ry ja oranssinväristä käyttävä Helsingin Meriveneilijät ry.
Samoin Suomen Veneilyliiton puheenjohtajiston, liittohallituksen jäsenten sekä eri toimikuntien puheenjohtajien ja sihteerien viireissä on kokovalkoinen pohja; nämä viirit luokitellaan komentoviireiksi, vaikka ne onkin tehty seuraviirin pohjalle; niitä siis kannetaan saalingissa seuraviirin yläpuolella.
Kukin kerho teettää seuraviirit omaan laskuunsa ja jäsenet saavat katsastuksen jälkeen lunastaa niitä kerhon tehtävään määräämältä toimihenkilöltä omakustannehintaan. Liiton komentoviirit luovuttaa liitto tehtäviin valituille.
Aivan kaikki seurat eivät teetä omaa seuraviiriä; näin silloin, kun seuralla ei ole omaa katsastustoimintaa vaan palvelu ostetaan joko vakituisella sopimuksella tai tarpeen mukaan toiselta seuralta. Silloin kyseinen seura on yleensä tämän katsastavan seuran yhteisöjäsen ja käyttää tämän seuraviiriä. Jotkut seurat korvaavat seuraviirin veneenomistajan viirillä.
Koska liittojen toiminnassa oli purjehduskauden 2010 aikana tapahtumassa suuria muutoksia ja vanha tunnus oli siirtymässä pois liittokäytöstä erään sitä koko ajan erikoismerkkinään käyttäneen pursiseuran yksityiseen käyttöön, pitkään epävirallisen tiedon mukaan seuraviirien tunnus tulisi vaihtumaan, joskin siirtymäaika olisi käytännön syistä niin pitkä että nykyisin käytössä olevat viirit ehdittäisiin valtaosin käyttää loppuun. Kokonaan ei niitä tulla missään vaiheessa poistamaan joskin uusia vanhanmallisia ei vuoden 2011 alusta alkaen enää tule.
Käytännön syistä purjehduskausi 2011 toimittiin kuitenkin vanhaan malliin koska uusia ohjeita ei ehditty uuden liiton käynnistyskiireiden johdosta tekemään ennen syksyä.
Syksyllä 2011 Suomen Purjehdus ja Veneily ry julkaisi uutiskirjeen jossa oli ohjeet menettelystä seuraviirien suhteen. Tämän mukaan vain Suomen Moottoriveneklubi jonka erikoismerkki on sama kuin entinen Veneilyliiton merkki saa pitää virallisena entisen vihreäpohjaisen seuraviirinsä, näin siksi että klubi toimi noin kymmenen vuotta eli vuosina 1937 - 47 käytännössä myös liiton tehtävissä koska varsinaisen liiton käynnistämistä haittasi välillä käynnissä olleet sotatoimet ja varsinaisesti toiminta eriytyi vasta Pariisin rauhansopimuksen jälkeen vuonna 1947. thumb|Suomen Purjehdus ja Veneily ry:n uusi erikoismerkki joka korvasi entisen Suomen leijona -tunnuksen thumb|Helsingin Moottorivenekerho HMVK:n uusittu seuraviiri Muita suositeltiin toistaiseksi käyttämään joko veneenomistajan viiriä tai valkoista saalinkiviiriä jonka keskellä on kyseisen seuran erikoismerkki.
Uuden yhteistunnuksen suunnittelu edistyi odotettua ripeämmin ja joulukuussa 2011 liikenteen turvallisuusvirastosta tuli liitolle virallinen vahvistus liiton uudesta erikoismerkistä. Liitto tiedotti asiasta välittömästi joulukuun uutiskirjeessään; ensimmäiset uudet seuraviirit tilattiin VENE-12 -näyttelyn aikana helmikuussa 2012.
Ne seurat joilla entisen mallisia viirejä on vielä jäljellä, saivat samassa uutiskirjeessä luvan käyttää ne loppuun, joskin uudet viirit tämän jälkeen tulisivat uudella erikoismerkillä.
Veneilijän Vuosikirjassa 2013 ilmeni kuitenkin että myös Suomen Moottoriveneklubi oli lopulta päättänyt yhtenäistää linjan: uudessa seuraviirissä on sama erikoismerkki kuin muillakin, vanha merkki on vain klubin pursilipussa
Lahden kaupunginvaltuusto
Lahden kaupunginvaltuusto on hallintoelin, joka käyttää ylintä päätösvaltaa Lahdessa.
Lahden kaupungin ja Nastolan kunnan yhdistyttyä vuonna 2016 yhdistyneessä kunnanvaltuustossa oli puolentoista vuoden ajan 101 kaupunginvaltuutettua. Vuoden 2017 vaalien jälkeen palattiin takaisin 59 valtuutettuun.
Luottamushenkilöt toimielimiin
Valtuusto nimittää luottamushenkilöitä muun muassa seuraaviin toimielimiin:
1906
Äänioikeus oli jakautunut kunnallisveronmaksun mukaan siten, että:
Äänioikeutettuja oli 558, joista äänesti 275 (49,28 %). Vaaleissa oli kolme ryhmittymää: suomalaiset, perustuslailliset ja liikemiehet. Sosiaalidemokraatit harkitsivat omaa ryhmää, mutta lopulta menivät vaaleihin perustuslaillisten kanssa. Perustuslaillisten vaalilistaa epäiltiin muutetun siitä päättävän kokouksen jälkeen, mistä oli lehtikirjoituskin.
Sosiaalidemokraateilla oli odotuksia yleisestä ja yhtäläisestä äänioikeudesta myös kunnallisvaaleissa. Kunnallisvaalilain uudistus kuitenkin lykkääntyi 27. marraskuuta 1917 saakka. Kuudesta sosiaalidemokraatista jättäytyi neljä pois kaupunginvaltuustotyöskentelystä vuoteen 1907 mennessä ja viides vuoteen 1911 mennessä. 1911 kaupunginvaltuustoon sosiaalidemokraattina osallistui enää satulaseppä E. N. Suvela, joka ei noudattanut SDPn kunnallisjärjestön kehotusta valtuustosta vetäytymisestä. Hänet oli valittu perustuslaillisten listalta.
1913 tehtiin ehdotus valtuutettujen lukumäärän nostamiseksi 18:sta 24:ään, koska myös 30 valtuutetun kokoinen kaupunginvaltuusto olisi ollut mahdollinen paikallisen edustavuuden parantamiseksi. 1914 tehtiin päätös valtuutettujen määrän lisäämiseksi 24:ään.
Venäjän maaliskuun 1917 vallankumouksen jälkeen sosiaalidemokraatit ehdottivat, että heille myönnettäisiin puolet valtuustopaikoista, koska heidän äänestäjämääränsä oli noin puolet äänestäjistä. Pyyntöä ei ryhdytty toteuttamaan, vaan päätettiin odottaa kunnallisvaalilain uudistamista yleiseen ja yhtäläiseen äänioikeuteen perustuvaksi:
Kirjeen esitteli kaupunginvaltuutolle 12. huhtikuuta 1917 puheenjohtaja, jonka esityksen mukaan kunnallisasetuksen voimassa ollessa siihen ei valtuusto voinut reagoida. Valtuusto yhtyi puheenjohtajans kantaan.
Puoluehajaannuksia
Viime valtuustokausina Lahdessa ovat jakautuneet muun muassa Vihreiden, Kokoomuksen ja Keskustan valtuustoryhmät. Vihreiden jakautuminen johtui yhden valtuutetun ryhtymisestä suoraan kansalaistoimintaan Karjusaaren kaavoituksen estämiseksi. Tehdyistä toimista valtuutettu joutui syytteeseen ja tuomittiin sakkorangaistuksiin. Kokoomuksen jakautuminen liittyi siihen, miten korkeaa kunnallisveroa on kannatettava, jotta yhteistyö sosialidemokraattien kanssa ei kärsisi. Osittain Lahden Kokoomukseen liittyvistä syistä ja kaupunginhallituksen jäsenyyden jakamisesta kahtia vaalikaudella seurasi Keskustan jakautuminen. Vihreät, Keskusta ja Kokoomus ovat jälleen yhtenäiset.
Pentti E. Rantanen valittiin 2004 sosiaalidemokraattien vaalilistalta, mutta hän erosi valtuustoryhmästä ja perusti oman valtuustoryhmänsä. Myöhemmin hän siirtyi Kokoomuksen valtuustoryhmään. Punavihreä ryhmä oli itsenäinen vaaleissa, ja sen kaupunginvaltuutettu Nea Kontio edusti aikaisemmin Lahden vihreitä. Nea Kontiota ei valitty enää kaupunginvaltuutetuksi 2008 kunnallisvaaleissa.
Vuoden 2004 kunnallisvaalien jälkeen sosialidemokraattisesta valtuustoryhmästä muodostui lisäksi yksi sitoutumaton valtuustoryhmä (PER), jonka perustaja liittyy 2005 kokoomuksen valtuustoryhmään.
Syynä tähän oli ehdotus Lahden kaupungissa käytössä olevien liikuntakiinteistöjen siirtämisestä yhdistyksiltä ja mahdollisesti säätiöiltä kaupungin suoraan hallintaan. Sosialidemokraatit ovat myös vaatineet, että Lahti Energia ja Lahti Vesi pitäisi siirtää lähemmäksi kaupungin hallintoa autonomisesta asemastaan.
Rheinwaldhorn
Rheinwaldhorn (saksaa, ) on Adulan Alppien ja Ticinon kantonin korkein vuori Ticinon ja Graubündenin kantonien rajalla, Rheinwaldin, Valsin, Serravallen ja Blenion kunnissa, Sveitsissä. Sen korkeus on 3 402 metriä.
Reinin yksi alkujoki, Hinterrhein, saa alkunsa vuoren kaakkoispuolella sijaitsevalta Paradiesjäätiköstä, josta lähtee Ursprunglaaksoa pitkin pikkupuroja kohti Hinterrheinin kylää. Rheinwaldhornin pohjoispuolella on Läntajäätikkö, joka sulaa Valser Rheiniin, joka yhdistyy pohjoisempana Glogniin, joka puolestaan laskee Vorderrheiniin.
Yorba Linda
Yorba Linda on kaupunki Yhdysvalloissa Kalifornian osavaltion Orangen piirikunnassa. Kaupungissa asui vuoden 2010 väestönlaskennassa 64 234 ihmistä. Kaupunki on tunnettu Yhdysvaltain presidentin Richard Nixonin kotikaupunkina, ja siellä sijaitsee Richard Nixonin presidenttikirjasto ja museo.
Chōfu
Chōfu on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Tokion metropolissa. Se sijaitsee Tamajoen vasemmalla rannalla Taman alueella Tokion erillisalueiden länsipuolella ja rajautuu Setagayan erillisalueeseen, Tokion Fuchūn, Inagin, Koganein, Komaen ja Mitakan kaupunkeihin sekä Kanagawan prefektuurin Kawasakin kaupunkiin. Chōfussa on 231 315 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 21,58 neliökilometriä.
Chōfu perustettiin 1. huhtikuuta 1955. Kaupungissa sijaitsevat Ajinomoto-stadion eli Tokion stadion, joka toimii J. Leaguen jalkapallojoukkueiden FC Tokyon ja Tokyo Verdyn kotistadionina, pienehkö Chōfun lentoasema, Tendai-lahkon temppeli Jindai-ji ja Jindain kasvitieteellinen puutarha. Kaupunkia palvelevat Keiō-rautateiden Keiō-linja ja kaupungin läpi kulkeva Chūō-moottoritie.
Nefertari Vivi
Nefertari Vivi (ネフェルタリ・ビビ Neferutari Bibi) on hahmo One Piece manga- ja animesarjassa.
Vivistä
Ensimmäisen kerran Vivi esiintyi Olkihattujen saavuttua Grand Linelle ja jouduttua suuren valaan, Laboonin nielemiksi. Silloin Vivi tunnettiin nimellä Miss Wednesday joka työskenteli Baroque Worksille joka on pääsyyllinen Alabastan skandaaleihin. Lopulta paljastui, että Vivi on Alabastan prinsessa ja soluttautunut Baroque Worksiin saadakseen selville Baroque Worksin johtajan, Mr. 0:n henkilöllisyyden. Johtajaksi paljastui yksi Kaapparilordeista (Shichibukai), Sir Crocodile. Olkihattujen avustuksella hän sai hyvän mahdollisuuden päästä kertomaan tiedoistaan kansalleen, joita ilman Alabastassa syntyisi sota.
Persoona ja suhteet
Prinsessan tittelistä huolimatta hän ei pidä muita häntä alempina. Vivi ajattelee muita ennen itseään, joskus vaarantaen henkensä auttaakseen toisia. Hän on myös rohkea silloin kun täytyy ja taistelee itseään vahvempiakin vastaan. Nefertari Vivin luonne on se, joka saa hänet välittämään maastaan.
Matkatessaan Olkihattujen kanssa, hänestä ja Namista tuli hyvät ystävät. Vivin persoona on lähes vastakohta Namin kanssa. Namilla on tulinen luonne, kun taas Vivi on rauhallinen. Kun vaarallisessa tilanteessa Nami on rauhallinen, Vivi panikoi. Usein Nami ja Vivi muodostavat parin jotka taistelevat yhdessä. Vivin kantama vastuu myös vaikutti Namiin, jolloin Nami päätti tulla voimakkaammaksi suojellakseen muita.
Kun Luffy tekee jotain hölmöä, oli kyseessä hyödyllinen ele tai ei, Vivi muistuttaa Luffyä kapteenin vastuusta. Vivi myös uskoo Usoppin valheita, koska hänellä on luottavainen luonne. Sanji lämpeni Viviin heti ja oli valmis suojelemaan häntä samalla tavalla kuin Namia (ja myöhemmin Nico Robinia). Koska Vivi asetti Namin terveyden tehtävänsä edelle, Olkihatut rantautuivat Drum saarelle ja saivat uuden jäsenen, Tony Tony Chopperin. Hän päätti alkaa kutsua Chopperia Tony-kuniksi, joka saa Chopperin tanssimaan iloista tanssia.
Chopper ei ole suinkaan ainoa joka on saanut kutsumanimen. Zoroa hän kutsuu Mr. Bushidoksi (suom. mangassa Mr. Samuraiksi). Kun Vivi on vihainen tai järkyttynyt, hän puree alahuultaan.
Historia
Vivi on Alabastan prinsessa ja nykyisen kuninkaan, Nefertari Cobran (eng. animessa Nefeltari Nebra) tytär. Kun kuninkaan asema oli laskusuunnassa, Vivi ja kruununarmeijan johtaja Igaram soluttautuivat Baroque Worksiin ja Vivin koodinimeksi tuli Miss Wednesday ja Igaramin Mr. 8. Miss Wednesday sai parikseen Mr. 9:n ja Igaram voimanaisen, Miss Mondayn. Kahden vuoden aikana hän sai selville, että Alabastan kriisin syyllinen on Sir Crocodile. Paljastuttuaan Igaram lupasi Namille miljardin, jos he saattaisivat Vivin turvallisesti Alabastaan.
Matkustaessaan Going Merryssä Olkihattujen kanssa, hän kiintyi heihin ja sanoi, että liittyisi heihin jos ei olisi prinsessa. Luffy antoi luvan liittyä, jos Vivi halusi ja Alabastasta lähdettyä Olkihatut jäivät odottamaan vastausta Viviltä. Vivi kuitenkin kyyneleet virraten sanoi jäävänsä prinsessaksi.
Kysyttyään kuitenkin Olkihatuilta, ovatko he vielä tovereita, Olkihatut kohottivat kätensä kohti taivasta, jolloin heidän toveruutta symboloivat X-merkit näkyivät.
Vivi ilmestyi myöhemmin mangassa luvuissa 343 ja 345 Gedatsun minitarinassa. Tarinassa hän kävi vierailulla Gedatsun kuumassa lähteessä.
Hän esiintyi viimeksi luvun 439 lopussa, jolloin hän pesi Vaakkua (Carue/Karoo). Kuningas ilmoitti Viville, että Olkihattujen kiinniottopalkkiot nousivat räjähdysmäisesti. Lisäksi hän ilmoitti Nico Robinin olevan yksi Olkihatuista, mutta Vivi muista poiketen ei ollut huolissaan. Tietämättä siitä mitä Luffyn päässä liikkui, hän uskoi Luffystä tulevan Merirosvokuningas.
Taidot ja voimat
Vivin taistelutaidot kasvoivat roimasti hänen työskennellessään kaksi vuotta Baroque Worksille.
Siitä huolimatta Vivi ei ole erityisen lahjakas taisteluissa. Hänen pääaseinaan toimivat kaksi terää, riikinkukko (Kujakki) viillokit, jotka toimivat samankaltaisesti kuin jojot. Vivillä on myös kaksi ketjuviillokkia, jotka koostuvat monista teristä. Ne toimivat etäisesti ruoskan tavoin. Jos ketjuviillokit menevät vastustajan ohi, hän voi kiskaista ne takaisin päin ja yrittää uudelleen tai osua viholliseen jo takaisin kiskaisun yhteydessä. Vivi on vasenkätinen, mutta hän osaa käyttää aseita molemmissa käsissä. Lisäksi hänellä on uskollinen vauhtisorsansa Vaakku joka auttaa Viviä tarvittaessa.
Vaikka Vivi oli sijoitettu kymmenen parin joukossa viimeiseen, hän yksin voitti Mr. 7:n ja Miss Father's Dayn. Vivi voitti myös Miss Valentinen Namin avustuksella. Todennäköisesti Vivi kasvoi voimakkaammaksi Olkihattujen kanssa matkustaessaan.
Nefertari Vivi List of One Piece characters Personnages de la saga Baroque Works Nefertari Vivi
Norman Felton
Norman Felton (29. huhtikuuta 1913 Lontoo – 25. kesäkuuta 2012 ) oli brittiläissyntyinen televisiotuottaja. Hän muutti perheineen Yhdysvaltoihin vuonna 1929 ja asettui Ohion Clevelandiin. Felton työskenteli muun muassa ohjelmissa The Man from U.N.C.L.E. ja Tohtori Kildare NBC:llä. Hän toimi myös esimerkiksi lääketieteellisen draaman Yhdestoista hetki toimeenpanevana tuottajana.
Felton sai vuonna 1965 Golden Globen sarjasta The Man from U.N.C.L.E., ja vuonna 1966 hän sai siitä lisäksi Emmy-ehdokkuuden. Vuonna 1975 hän tuotti televisioelokuvan Babe, joka toi hänelle uuden Emmy-ehdokkuuden. Vuonna 1979 hän tuotti televisioelokuvan Nimesi olkoon Jonah. Vuonna 1997 hän sai Producers Guild of American elinikäisen kunniajäsenyyden.
Formula 1 -kausi 1974
Formula 1 -kausi 1974 oli 25. Formula 1 -kausi. Se alkoi 13. tammikuuta ja päättyi 6. lokakuuta 1974 15:n kilpailun jälkeen. Kuljettajien mestaruuden voitti Emerson Fittipaldi ja valmistajien mestaruuden McLaren.
My World
My World voi viitata seuraaviin:
Formula 1 -kausi 1974
Kauden päätösosakilpailussa itävaltalainen Helmut Koinigg kuoli ajettuaan päin turvakaidetta.
Yours Truly
Yours truly voi viitata:
Leonid Barbijer
Leonid Faifelevitš Barbijer (, 9. huhtikuuta 1937 Kiova – 15. tammikuuta 2023) oli venäläinen uimari ja Euroopan-mestari, joka edusti uintiurallaan Neuvostoliittoa. Barbijer edusti Neuvostoliittoa Rooman kesäolympialaisissa 1960. Siellä hän sijoittui viidenneksi sekä 100 metrin selkäuinnissa että 4×100 metrin sekauintiviestissä.
Barbijer saavutti uransa suurimman menestyksen pitkän radan EM-kilpailuista. Budapestissa 1958 Barbijer voitti kultaa 4×100 metrin sekauintiviestistä ja hopeaa 100 metrin selkäuinnista. Neljä vuotta myöhemmin Leipzigissa hän saavutti ainoan henkilökohtaisen arvokilpailukultamitalinsa voittamalla 200 metrin selkäuinnin. Barbijer teki uransa aikana yhteensä viisitoista Neuvostoliiton ennätystä.
Barbijer oli 180 cm pitkä ja painoi uintiurallaan 73 kg.
Foggia
Foggia on Foggian maakunnan pääkaupunki Italiassa Apulian hallintoalueella. Se on viljavan Tavoliere delle Puglien tasankoalueen tärkein kaupunki. Foggiassa on arviolta 151 991 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 505,9 neliökilometriä.
Foggian nimi tulee latinan kuoppia tarkoittavasta foveas-sanasta. Kaupungissa sijaitsee muun muassa Madonna dei Sette Velin katedraali ja U.S. Foggian kotistadionina toimiva Pino Zaccheria.
The Beat Goes On (albumi)
The Beat Goes On on Vanilla Fudgen levy, joka julkaistiin vuonna 1968 levymerkillä Atco Records.
A-puoli
Vaihe yksi Vaihe kaksi
B-puoli
Vaihe kolme Vaihe neljä Bonus Vaihe (ainoastaan CD julkaisu)
Porvoon suomalainen seurakunta
Porvoon suomalainen seurakunta on seurakunta Uudenmaalla, Porvoon kaupungissa. Seurakunta kuuluu Helsingin hiippakunnassa Porvoon rovastikuntaan ja on osa Porvoon seurakuntayhtymää. Kirkkoherrana toimii Pontus Salmi. Vuonna 2018 seurakunnassa oli 22 786 jäsentä.
Porvoon seurakuntayhtymän Karijärven kurssikeskus purettiin 2021. Vuotta myöhemmin peruskorjattiin kurssikeskukseen liittynyt rantasauna sekä ylempänä mäellä olevat talous- ja hartaustilat.
Raflaamo
Raflaamo on S-ryhmän lanseeraama verkkopalvelu, josta löytyy lähes 500 S-ryhmän ravintolaa. Palvelu avattiin 18. maaliskuuta 2014 ja se toimii sijaintiperusteisesti, eli näyttää käyttäjälle lähimmät ravintolat etäisyyden mukaan järjesteltynä. Raflaamon kautta käyttäjä voi tehdä myös pöytävarauksen haluamaansa ravintolaan.
Barnesin avaus
Barnesin avaus on shakkiavaus, jota luonnehtii siirto
Barnesin avauksella voi joutua nopeimpaan mahdolliseen mattiin jatkossa 1.f3 e5 (tai e6) 2.g4 Dh4#.
Vili Savolainen
Savolainen edusti Suomea maajoukkuetasolla kaikissa ikäluokissa. Hän pelasi yhteensä 35 poikamaaottelua, joissa hän teki yhden maalin. Nuorten maajoukkueessa hän esiintyi kolmesti. Savolainen oli mukana alle 17-vuotiaiden Tanskassa pidetyssä EM-lopputurnauksessa vuonna 2002.
Barnesin avaus
Avaus voi muuntua Blackmar-Diemer-gambiitiksi jatkossa 1.f3 d5 2.e4 dxe4 3.Rc3. Tämä on suhteellisen yleistä ottaen huomioon sen, että Barnesin avausta pelataan hyvin harvoin, eikä käytännössä koskaan huipputasolla.
Arkhestratos Gelalainen
Arkhestratos (300-luvun eaa. puoliväli) oli antiikin kreikkalainen runoilija. Hän oli kotoisin Gelasta tai Syrakusasta.
Arkhestratoksen teosta on luonnehdittu maailman ensimmäiseksi keittokirjaksi. Se kuvailee tuon ajan ruoka-aineita ja ruoanlaittotapoja. Teos käsitteli erityisesti kalaruokia, mutta myös muun muassa alkuruokia ja viinejä. Arkhestratoksen runoelma oli aikanaan suhteellisen maineikas, ja siihen viittaavat muun muassa komediarunoilijat Antifanes ja Lynkeus Samoslainen, sekä filosofit Aristoteles, Khrysippos ja Klearkhos. Arkhestratoksen kuvaukset joistakin luontokappaleista olivat niin täsmällisiä, että Aristoteles käytti tämän teosta kirjoittaessaan kalojen luonnonhistoriasta. Muutoin kommentit teoksesta olivat usein väheksyviä, ja teos liitettiin yhteen Filainiksen sukupuolisia nautintoja käsittelevän teoksen kanssa siinä, että sen katsottiin turmelevan lukijansa.
Runoelmasta on säilynyt 62 katkelmaa. Ne kaikki ovat peräisin Athenaioksen teoksesta Deipnosofistai. Ennius teki runoelmasta latinankielisen käännöksen tai mukaelman nimeltä Carmina Hedypathica eli Hedypathica.
Kerjäläisten valtakunnassa
Kerjäläisten valtakunnassa on vuonna 1985 julkaistu Dingon konserttitallenne, joka julkaistiin VHS-formaatissa. Konsertti on taltioitu Porin puuvillatehtaalla vuonna 1985. Osa videon sisällöstä julkaistiin vuonna 2004 Dingomania-DVD:llä.
Jopie Selbach
Johanna ("Jopie") Katarina Selbach (27. heinäkuuta 1918 Haarlem – 30. elokuuta 1998 Zoetermeer) oli alankomaalainen uimari, joka edusti kotimaataan vuoden 1936 kesäolympialaisissa, Berliinissä. Siellä hän voitti kultaa 4x100 metrin vapaauintiviestissä, Willy den Oudenin, Tini Wagnerin ja Rie Mastenbroekin kanssa.
Italian tasavaltalainen puolue
Puolueen juuret ovat 1800-luvun Italian yhdistymistä kannattaneissa tasavaltalaisissa. PRI perustettiin ensimmäisen kerran vuonna 1895. Se oli ensimmäisen kerran mukana Italian hallituksessa vuosina 1916–1917. Puolueen alkuperäinen kannatus hupeni ensimmäisen maailmansodan jälkeen ja fasistihallinto lakkautti sen vuonna 1926. Puolueen kannattajia osallistui vastarintaliikkeeseen toisen maailmansodan aikana.
PRI perustettiin uudelleen 1943. Se kieltäytyi sodan jälkeen osallistumasta hallitukseen ennen monarkian lakkauttamista ja tasavallan perustamista. Vuosina 1947–1953 se oli mukana Italian hallituksessa ja jotkin sen johtajista olivat merkittävässä roolissa Italian politiikassa. PRI:n pitkäaikainen johtaja sodan jälkeen oli Ugo La Malfa. Puolue palasi kristillisdemokraattien hallituskumppaniksi vuonna 1963 ja oli sen jälkeen mukana useimmissa hallituksissa seuraavan 30 vuoden ajan. PRI:n johtaja Giovanni Spadolini toimi pääministerinä vuosina 1981–1982. Puolueen kannatus romahti lopullisesti sen sotkeuduttua vuonna 1992 paljastuneeseen tangentopoli-korruptioskandaaliin. PRI kuului 1990-luvulla Oliivipuukoalitioon. 2000-luvun alussa se liittoutui Silvio Berlusconin Casa delle Libertà -koalition kanssa. PRI:lla ei ole nykyään enää lainkaan edustajia parlamentissa.
The Fast and the Furious (videopeli)
Juoni
Pelaaja aloittaa Aqualine Bridgellä, jossa hän ajaa Twinkien serkun, Dizzyn, Toyota Supralla kilpaa Hanzon Mazda RX-8:a vastaan. Tämän jälkeen pelaaja alkaa kaahailla driftaajia ja katukuskeja vastaan saadakseen rahaa uusiin autoihin ja viritysosiin.
My Chemical Romance
My Chemical Romance (tunnetaan lyhennettynä My Chem ja MCR) on vuonna 2001 perustettu newjerseyläinen, punkvaikutteinen rockyhtye. Yhtyeen viimeisin kokoonpano koostuu viidestä jäsenestä: Gerard Way (laulu ja lauluntekijä), Mikey Way (basso), Ray Toro (soolokitara), Frank Iero (rytmikitara) ja Jarrod Alexander (rummut).
The Fast and the Furious (videopeli)
Kisat
Pelaajan ostamat autot säilyvät Tokyo Drift -elokuvasta tutussa Robo Garagessa. Pelissä on kahden tyyppisiä kisapisteitä: Wanganit ja Touget. Wanganissa ajetaan tavallisia ensimmäinen maalissa-kisoja ja huippunopeus-kisoja, joissa suurimman nopeuden saavuttanut voittaa. Tougessa ajetaan drift-kisoja: se kumpi saa enemmän drift-pisteitä voittaa ja pito-kisoja, joissa ajetaan drift-vuorilla perinteistä ensimmäinen maalissa-rallia. Pelissä ajetaan elokuvasta tuttuja henkilöitä vastaan, joita ovat esimerkiksi Drift king, Han ja Sean Boswell.
My Chemical Romance
Yhtye julkaisi neljä studioalbumia, joista ensimmäinen, I Brought You My Bullets, You Brought Me Your Love, ilmestyi vuonna 2002. Seuraava albumi, Three Cheers for Sweet Revenge, ilmestyi vuonna 2004. Albumi menestyi hyvin ja myi yli miljoona kappaletta maailmanlaajuisesti. Yhtyeen menestys jatkui, kun he julkaisivat kolmannen albuminsa, The Black Paraden, joka sisälsi singlet Welcome to the Black Parade, Famous Last Words, I Don't Love You ja Teenagers. Yhtye julkaisi myös yhden live-DVD:n, joka julkaistiin 1. heinäkuuta 2008. My Chemical Romance julkaisi myös live-CD:n, Venganza!:n, joka sisältää live-materiaalia keikoilta. My Chemical Romance on tehnyt myös Bob Dylan coverin kappaleesta Desolation Row, joka toimii The Watchmen elokuvan soundtrackina. Yhtye luetaan usein yhdeksi tunnetuimmista emo bändeistä, vaikka musiikillisesti yhtyeen tuotanto eroaa emosta suuresti. Yhtyeen jäsenet ovat itse avoimesti julistaneet, etteivät kuulu kyseiseen genreen. Musiikkia voikin kuvailla yksinkertaisesti raskaaksi poprockiksi.
My Chemical Romance ilmoitti virallisilla nettisivuillaan maaliskuussa 2010, että Bob Bryar oli lähtenyt yhtyeestä tarkemmin määrittelemättömien syiden takia. Tästä syystä ja myös siksi että levy tehtiin kahdesti, uuden levyn Danger Days: The True Lives of the Fabulous Killjoys julkaisu viivästyi, ja se julkaistiin vasta 19. marraskuuta 2010.
Yhtyeen tunnetuimmat kappaleet ovat "I'm Not Okay (I Promise)", "Helena", "Welcome to the Black Parade", "Famous Last Words", "Teenagers", "Na Na Na" ja "SING".
Maaliskuussa 2013 yhtye ilmoitti lopettavansa toimintansa.
31. lokakuuta 2019 yhtye ilmoitti tekevänsä paluukeikan. Keikka järjestettiin 20. joulukuuta 2019 Los Angelesissa, Kaliforniassa.
Alkuvuodet (2001–2002)
Laulaja Gerard Way ja ex-rumpali Matt Pelissier perustivat My Chemical Romancen arviolta viikko syyskuun 11. päivän iskujen jälkeen vuonna 2001. Gerard oli yksi iskujen silminnäkijöistä, mikä sai hänet perustamaan yhtyeen. Gerard kirjoitti kappaleen ”Skylines and Turnstiles”, joka kertoo hänen tunteistaan ja ajatuksistaan siitä, mitä syyskuun 11. päivä tapahtui. Yhtyeen nimi perustuu Irvine Welshin romaaniin Ecstacy: Three tales of chemical romance.
Läpimurto (2003–2008)
Vuonna 2003 yhtye solmi levytyssopimuksen Reprise Recordsin kanssa, minkä jälkeen yhtye alkoi työstää seuraavaa albumiaan Three Cheers for Sweet Revengea. Albumi ilmestyi vuonna 2004 ja myi platinaa Yhdysvalloissa. My Chemical Romance julkaisi neljä singleä albumilta: Thank You for the Venom, I'm Not Okay (I Promise), Helena ja The Ghost of You. Albumin ilmestymisen jälkeen yhtyeen rumpali, Matt Pelissier, erotettiin yhtyeestä, ja tilalle otettiin uusi rumpali, Bob Bryar.
Vuoden 2005 alussa My Chemical Romance piti ensimmäisen keikkansa Taste of Chaos -kiertueella ja toimi lämmittely-yhtyeenä Green Dayn American Idiot -kiertueella. Kesän aikana he keikkailivat Fall Out Boyn kanssa Warped Tour 2005 -kiertueella. Myöhemmin samana vuonna yhtye kierteli Alkaline Trion ja Reggie and the Full Effectin kanssa ympäri Yhdysvaltoja. Samana vuonna My Chemical Romance teki yhteistyötä The Usedin kanssa tekemällä coverkappaleen Queenin laulusta Under Pressure, joka on ladattavissa singlenä iTunesissa ja muissa internetin toimipisteissä.
21. maaliskuuta My Chemical Romance julkaisi Life on the Murder Scene -livealbumin. Se sisältää yhden dokumentti-DVD:n, jossa kerrotaan yhtyeen historiasta ja toisen DVD:n, joka sisältää musiikkivideoita, niiden tekoa ja muutaman live-esityksen. DVD sisältää myös haastatteluja ihmisiltä, jotka tiesivät My Chemical Romancesta ennen kuin siitä tuli suosittu.
My Chemical Romancen single "Welcome to the Black Parade" julkaistiin syyskuussa 2006. Yhtyeen albumi The Black Parade julkaistiin Yhdysvalloissa 24. lokakuuta 2006, ja se saavutti Billboard-albumilistan ykkössijan. The Black Parade -levyn toinen single julkaistiin vuoden 2007 puolella. Kappale oli "Famous Last Words". Levyllä on 14 kappaletta, joista viimeinen on piiloraita. The Black Parade -levyn kolmas single on "I Don't Love You" ja neljäs "Teenagers".
Vuonna 2008 My Chemical Romance julkaisi live dvd:n viimeisestä The Black Parade-kiertueesta, joka kantoi nimeä "The Black Parade is Dead!".
Danger Days: The True Lives of the Fabulous Killjoys (2009–2013)
Vuonna 2009 yhtye ilmoitti menevänsä studioon tekemään neljättä albumia, jonka tulisi tuottamaan Brendan O'Brien. Yhtye esitti 2 "salaista" keikkaa, jolloin olivat soittaneet uuden kappaleen, josta Gerard Way on sanonut haastattelussa olevan innoissaan. Kappale kantoi nimeä "Death Before Disco", mutta uudella levyllä sen nimi vaihtui "Party Poison" nimiseksi. Vuonna 2010 maaliskuussa yhtye ilmoitti, että Bob Bryar oli jättänyt yhtyeen ja syytä ei ole kerrottu. Heinäkuussa Gerard Way ilmoitti, että yhtye oli saanut levyn valmiiksi, mutta ei kertonut milloin levy julkaistaan. Syyskuussa yhtye julkaisi "Art is a Weapon" nimisen trailerin ja ilmoittivat levyn nimen samalla. Yhtyeen jäsenet eivät olleet tyytyväisiä levyyn, joten he tekivät sen uudestaan. Muutama kappale pääsi uudelle levylle, Danger Days: The True Lives of the Fabulous Killjoys. Yhtyeen uusin levy julkaistiin marraskuussa.
22. maaliskuuta 2013 yhtye ilmoitti lopettavansa.
My Chemical Romance Suomessa
My Chemical Romance on konsertoinut Suomessa 3. heinäkuuta 2007 Helsingin vanhalla jäähallilla. Keikalla nähtiin lämmittelijänä suomalainen Happiness ja yllätyslämmittely-yhtyeenä Billy Talent. My Chemical Romancen toinen Suomen konsertti oli 20. maaliskuuta 2011.
Musiikkityyli ja vaikuttajat
Media on kuvaillut My Chemical Romancen musiikkia alternative rockiksi, post-hardcoreksi, punk revivaliksi ja emoksi. Yhtye itse on kuvaillut musiikkiaan yksinkertaisesti rockiksi tai 'Violent Dangerous popiksi' heidän virallisella kotisivullaan, eivätkä he pidä musiikkiaan emotyylisenä. Haastatteluissaan Gerard kieltää olevansa emo, ja usein myös kritisoi heitä.
My Chemical Romance on ilmoittanut suurimmiksi vaikuttajikseen Green Dayn, Queenin, Iron Maidenin, Misfitsin, Morrissey / The Smithsin ja Beastie Boysin.
Pilaus
Noita saattoi aiheuttaa pilauksen eli pilata ihmisen, jos hän sai uhrinsa osia eli vaikkapa tämän hiuksia, ruumiineritettä tai palan kynttä haltuunsa. Nämä "ihmisen osat" edustivat koko ihmistä, joten niitä vahingoittamalla uskottiin voitavan vahingoittaa ihmistä. "Osat" joko tuhottiin tai laitettiin vaaralliseen paikkaan. Niitä saatettiin laittaa veteen tai jopa kalan suuhun, jossa niiden uskottiin menevän manalaan. Pilauksen uskottiin aiheuttavan raivohulluutta, tuskia ja jopa kuoleman. Pilauksen ajateltiin vievän ihmistä jatkuvasti syvemmälle sairauteen, joten parantajan oli toimittava pikaisesti.
Myös esineet saattoivat pilaantua; ne saattoivat menettää kykynsä toimia tarkoituksenmukaisella tavalla. Esimerkiksi kalastus- ja metsästysvälineet saattoivat menettää tehonsa. Joskus naisen harppaamisen miesten esineiden yli uskottiin pilaavan nämä esineet.
Ihana seikkailu
Ihana seikkailu on Toivo Särkän ohjaama värillinen epookkielokuva vuodelta 1962. Se oli Särkän viimeinen ohjaus.
Juoni
Tarina on kolmiodraama, jonka tapahtumaympäristönä on 1800-luvun suomalainen herraskartano. Kartanon tytär Helena valmistautuu häihinsä. Hänen vanhempansa ovat kuolleet ja hän asuu enonsa, Anders von Holdenin suojissa. Helena olisi halunnut avioon Saksassa opiskelevan serkkunsa Paul von Holdenin kanssa. Andersin vaimo Gisela on kuitenkin päättänyt naittaa hänet kamreeri Brynolf Pedantziukselle, eikä ole kaihtanut kierojakaan keinoja avioliiton toteuttamiseksi. Helena on suostunut vastentahtoisesti sukulaistensa tahtoon, mutta Paul saapuu paikalle juuri ennen h-hetkeä.
Helena ja Paul karkaavat Helsinkiin Helenan isoäidin, paronitar Louise Ehrenheimin luokse, joka luulee pariskunnan olevan vastanaineen. Helena ja Paul eivät tohdi eivätkä rohkene korjata väärinkäsitystä. Yöllä isoäiti yhyttää Paulin nukkumasta salin sohvalla, eikä ymmärrä miksi tämä ei ole makuuhuoneessa Helenansa kanssa. Helena ja Paul sotkeutuvat alati pahemmin valheidensa verkkoon, kunnes tulee hetki jolloin isoäiti saa totuuden selville. Myös kamreeri Pedantzius, Anders ja Gisela saapuvat selvittämään tilannetta. Giselan juonittelut paljastuvat ja hän poistuu paikalta. Helena ja Paul lähtevät vihdoin oikealle häämatkalleen.
Tuotanto
1900-luvun alun ranskalaisella näytelmäkomedialla oli niin Ruotsissa kuin Suomessakin jo pitkä historia takanaan, kun Laine ohjasi siitä oman versionsa. Esimerkiksi Mauritz Stiller on ohjannut siitä Ruotsissa elokuvan Hans bröllopsnatt jo vuonna 1916. Serp muokkasi Laineelle käsikirjoituksen suomalaiseen ympäristöön. Isoäitinä näyttelee Ruth Snellman, joka teki samaa roolia Kansallisteatterissa ja oli jo 1919 näytellyt siellä nuorta Hélèneä. Heikki Eteläpään kriittisistä arvosteluista ärsyyntynyt Särkkä nimesi sievistelevän Selim Selinin uudelleen Henryk Södersvansiksi.
Sekä käsikirjoittaja Serp että ohjaaja Särkkä päättivät uransa tässä elokuvassa.
Vastaanotto
Ruth Snellman sai vuoden parhaasta naispääosasta Jussi-palkinnon. Palkintohaastattelussa hän kommentoi: ”Ajatella että minä sain oikein pääosa-Jussin. Kun minä aikoinaan neuvottelin maisteri Särkän kanssa palkkiostani, Särkkä koko ajan korosti sitä, että kysymys oli sivuosasta!”
Arviot
Elokuva sai kritiikeissä moitteita raskassoutuisuudesta, vanhanaikaisuudesta ja yleisestä epäonnistumisesta. Esimerkiksi Ilkka Juonala (Aamulehti) kirjoitti: elokuvasta ”puuttuu pikanttisuus, mikä olisi tällaisen komedian voitollisen toteuttamisen tärkein edellytys” ja Heikki Eteläpää (Uusi Suomi): ”Ihana seikkailu on raskas ja hidas, väliin ihan unettavakin”. Poikkeuksiakin oli, ja Helmi Neva (Satakunnan Kansa) totesi näin: ”Kevyt ja iloinen filmi!” Näyttelijöistä Ruth Snellman nähtiin tilanteen pelastajana, kuten Eteläpää huomautti: ”Isoäidin takia Ihanalle seikkailulle antaa paljon anteeksi ja sivuuttaa monia asioita vaitiololla.”
Gisele Marvin
Gisele "Gigi" Marvin (s. 7. maaliskuuta 1987 Warroad, Minnesota) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa hyökkääjänä. Hän on voittanut olympialaisissa yhden kultamitalin ja kaksi hopeaa sekä MM-kilpailuissa viisi kultaa ja kaksi hopeaa. Seuratasolla hän edustaa NWHL-seura Boston Pridea.
Ihana seikkailu
Arviot
Televisioesityksen aikaan vuonna 1975 Rauno Harju (Helsingin Sanomat) haistoi elokuvassa jo homeen hajua, ja Harri Römpötti (Katso-lehti) luonnehti sitä vuonna 1991 pannukakuksi. Vuoden 2014 arviossa Henri Waltter Rehnström arvioi lempeästi elokuva vanhahtavaksi ja lapselliseksi.
Julkaisut
VLMedia Oy julkaisi Ihanan seikkailun DVD:nä vuonna 2017.
Gisele Marvin
Marvin on Yhdysvaltain maajoukkueessa voittanut olympiakultaa Pyeongchangissa 2018 sekä olympiahopeaa Vancouverissa 2010 ja Sotšissa 2014. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2008, 2009, 2011, 2013 ja 2017 sekä saavuttanut MM-hopeaa vuosina 2007 ja 2012.
Marvin on edustanut Minnesotan yliopistoa vuosina 2005–2009, Minnesota Whitecapsiä kaudella 2010–2011, Boston Bladesia vuosina 2011–2013 sekä Boston Pridea vuodesta 2015.
Paavo Säippä
Paavo Erkki Säippä (1. lokakuuta 1902 Ylitornio – 14. joulukuuta 1991 Kauniainen) oli suomalainen virkamies, koulutukseltaan lakitieteen kandidaatti ja varatuomari.
Paavo Säipän isä oli kauppias K. J. Säippä. Paavo Säippä suoritti ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1925 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1928. Hän toimi Ylitornion ja Turtolan (nykyisin Pello) nimismiehenä vuosina 1927–1930, Rovaniemen kauppalanjohtajana vuosina 1930–1933 sekä Lahden kaupunginjohtajana vuosina 1933–1938. Valtiollisen poliisin päällikkönä hän työskenteli vuosina 1938–1941. Nimitykseen vaikuttivat voimakkaasti sisäministeri Urho Kekkonen ja Maalaisliiton keskeinen hahmo Kaarlo Hillilä. Jälkimmäinen toi Säipän esiin ja Kekkonen haki valinnalle tuen Väinö Tannerilta. Säipän kausi valtiollisessa poliisissa jäi lyhyeksi Suomen Saksa-suuntauksen vahvistuessa. Häntä seurasi tehtävässä varatuomari Arno Anthoni. Entisen Etsivän keskuspoliisin päällikkö Esko Riekki ja apulaispäällikkö Bruno Aaltonen sekä Suomen aseveljien liitto olivat Säipän eron taustalla.
Love Me
Love Me voi viitata:
Paavo Säippä
Myöhemmin Säippä toimi valtiovarainministeriön osastopäällikkönä ja hallitusneuvoksena ja vuodesta 1959 ministeriön kansliapäällikkönä. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1969.
Al Berto
Al Berto syntyi Coimbrassa, mutta muutti pian Sinesiin. Hän kävi taidekoulua Lissabonissa, mutta muutti 1967 Belgiaan. Hän suunnitteli taidemaalarin uraa, mutta päätti ottaa itselleen ammatin kirjoittamisesta. Hän palasi Portugaliin neilikkavallankumouksen jälkeen vuonna 1975. Hän julkaisi suurimman osan runokokoelmistaan 1980-luvulla.
Al Berto oli avoimesti homoseksuaalinen. Hän kuoli aidsin komplikaationa ilmenneeseen lymfoomaan Lissabonissa 1997.
Kohtaus
Kohtaus tarkoittaa seuraavia asioita:
Hämeen lääninhallituksen talo
pienoiskuva|Lääninhallituksen talon pääjulkisivua torille päin. Hämeen lääninhallituksen talo on vuonna 1834 valmistunut uusklassistinen hallintorakennus Hämeenlinnassa Hallituskadulla Kauppatorin laidalla. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Carl Ludvig Engel Hämeen lääninhallituksen käyttöön. Nykyisin siinä on Etelä-Suomen aluehallintoviraston toimitiloja, mutta viraston päätoimipaikka sijaitsee saman tontin toisella laidalla Birger Jaarlin kadulla 1960-luvulla lääninhallitukselle valmistuneessa lisärakennuksessa.
Historia
Vuonna 1634 Suomeen perustettiin neljä maaherrakuntaa, joista Uudenmaan ja Hämeen maaherrakunta, myöhemmin Uudenmaan ja Hämeen lääni, oli yksi. Maaherran asuinpaikka oli Hämeen linnassa, jonka viereen Pietari Brahe vuonna 1639 perusti Hämeenlinnan kaupungin. Kaupunki ei oikein menestynyt ja maaherran asuinpaikaksi tuli Helsinki vuosiksi 1648–1776. Uudenmaan ja Hämeen lääninhallitus siirtyi läänin keskelle Hämeenlinnaan vuonna 1776 ja takaisin Helsinkiin vuonna 1827.
5. huhtikuuta 1831 hyväksytyssä uudessa läänijaossa Hämeen läänistä oli erotettu erillinen Uudenmaan lääni. Jäljelle jääneen Hämeen läänin maaherran istuin oli Hämeenlinnassa. Lääninhallituksen talo valmistui maaherran istuinta ja lääninhallitusta varten vuonna 1834. Tästä eteenpäin Hämeenlinna on ollut hallintokaupunkina; ensin yli 160 vuotta Hämeen läänin ja vuosina 1997–2009 lyhytikäisen Etelä-Suomen läänin pääkaupunkina. Vuodesta 2010 eteenpäin Etelä-Suomen aluehallintoviraston päätoimipaikka on sijainnut Hämeenlinnassa. Lääninhallituksen talo on koko käyttöikänsä ajan ollut kulloisenkin hallintoelimen käytössä.
Vuonna 1863 keisari Aleksanteri II allekirjoitti rakennuksessa suomen ja ruotsin kielten yhdenvertaisuutta koskevan kielireskriptin.
Lähteet
60.99713°N, 24.4647°W
Never Let You Go
Never Let You Go voi viitata:
Dingo Live
Dingo Live on vuonna 1999 julkaistu Dingon konserttitallenne, joka julkaistiin VHS-formaatissa. Konserttitallenne sisältää aiemmin julkaistut videot Nimemme on Dingo (1984) ja Kerjäläisten valtakunnassa. Video julkaistiin vauhdittamaan Dingon comebackia ja uuden Parhaat-kokoelmalevyn myyntiä.
Viimeinen gladiaattori
Viimeinen gladiaattori (, ”Herkules vastaan palkkasoturit”) on vuonna 1964 valmistunut italialais-ranskalainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan historia-aiheista peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Umberto Lenzi. Sen sankaria esittää yhdysvaltalainen Richard Harrison.
Juoni
Roomalaisten vangitsema brittisoturi Glaucus (eräissä versioissa Naor) viedään Caligulan käskystä Roomaan, jossa hänestä tehdään gladiaattori. Messalina ja tämän rakastaja Gaius Silius juonittelevat Caligulaa vastaan. Cassius Chaerea murhaa Caligulan, jolloin Messalina tekee aviomiehestään Claudiuksesta keisarin. Vapaudestaan taisteleva Glaucus ja hänen rakastettunsa Ena joutuvat mukaan hovin juonitteluun.
Tuotanto ja vastaanotto
Viimeinen gladiaattori on kuvattu Techniscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla. Elokuva on tehty samoissa lavasteissa ja osittain samalla miehityksellä kuin ohjaaja Mario Caianon Maciste – Spartan gladiaattori. Ulkokuvissa näkyvät Manzianan ja Tolfan maisemat.
Sekalaisia historiallisia ja seikkailuaineksia vapaasti yhdistelevä Viimeinen gladiaattori on tyylikäs mutta tarinaltaan kovin ponneton peplum-elokuva. Gladiaattorirooleihinsa kyllästynyt Harrison suoriutuu tehtävästään hyvin, mutta elokuvan varsinaiseksi tähdeksi kohoaa Messalinaa esittävä kaunis ja näyttävästi puettu Lisa Gastoni, josta ohjaaja Lenzi yritti tehdä jonkinlaisen Shakespearen Lady Macbethin. Elokuvan työnimenä olikin alun perin Il gladiatore di Messalina (”Messalinan gladiaattori”). Gastonin huomiota herättänyt maitokylpy koostuu veteen sekoitetusta kalkista, joka ei tehnyt hyvää näyttelijän iholle. Pelokas Marilù Tolo on väärässä osassa Glaucuksen rakastettuna ja vaaleaan peruukkiin puettu koomikko Jimmy il Fenomeno tekee hauskan pikkuroolin hölmönä brittinä.
Viimeinen gladiaattori tuotti Italiassa vuoden aikana vaatimattomat 135 miljoonan liiran pääsylipputulot (toisaalla kassatuloiksi mainitaan 240 miljoonaa ). Ranskassa sen näki yli 585 tuhatta katsojaa. Elokuvan ranskalaista nimeä ”Herkules vastaan palkkasoturit” voidaan selittää sillä, että gladiaattoreille annettiin Roomassa usein mytologian hahmoihin perustunut ”taiteilijanimi”.
Naantalin rautatieasema
Naantalin rautatieasema (lyh. Nnl, ruots. Nådendals järnvägsstation) oli Suomen rataverkon liikennepaikka Naantalin kaupungissa. Asema valmistui alun perin vuonna 1923, mutta se siirtyi ensin uusiin tiloihin Luostarinkadulle vuonna 1936 ja uudelleen takaisin kaupungin ulkopuolelle vuonna 1967. Paikallisjunaliikenne lopetettiin vuonna 1972, ja asema purettiin kerrostalojen tieltä vuonna 2006.
Pierre Duhem
thumb|Pierre Duhem Pierre Maurice Marie Duhem (10. kesäkuuta 1861 – 14. syyskuuta 1916) oli ranskalainen fyysikko, tieteenfilosofi ja tieteen historioitsija, joka tunnetaan parhaiten kirjoituksista, jotka koskivat kokeellisen tieteen luonnetta ja tieteellistä kehitystä keskiajalla. W. V. O. Quine hyödynsi hänen väitettään, jonka mukaan tieteelliset teoriat eivät nauti empiiristä tukea itsenäisinä vaan kokonaisuuden osana.
Naantalin rautatieasema
Kolme eri asemaa
Thure Hellströmin suunnittelema klassistinen aumakattoinen asema valmistui Naantalin radan yhteydessä vuonna 1923. Tämä asemarakennus sijaitsi kaupungin koillispuolella. Vuonna 1936 asema siirtyi lähemmäs keskustaa, kun sen toiminnot siirtyivät entiseen asuinrakennukseen Luostarinkadun päähän. Tyhjilleen jäänyt vanha asemarakennus siirrettiin kaksi vuotta myöhemmin Karjalan Matkaselkään ravintolaksi.
Paratiisihotelli Suomi
Paratiisihotelli Suomi on yhdysvaltalaiseen Paradise Hotel -formaattiin perustuva suomalainen tositelevisio-ohjelma, jota on tuotettu kolme tuotantokautta. Ohjelman ensimmäinen tuotantokausi esitettiin Nelosella syksyllä 2015. Kaksi ensimmäistä kautta juonsi Sara Sieppi, kun taas vuonna 2021 esitetyn kolmannen kauden juonsi Alma Hätönen.
Naantalin rautatieasema
Kolme eri asemaa
Naantalin asema siirtyi toisen kerran vuonna 1967, jolloin rakennettiin kolmas asemarakennus, suurin piirtein ensimmäisen asemarakennuksen sijoille. Tämä asema palveli myös henkilöliikennettä, mutta sen pääasiallinen toiminta painottui tavara- ja tulliaseman puolelle. Asema muodostui yksikerroksisesta, tiilisestä toimisto- ja henkilöasemarakennuksesta, varastorakennuksesta ja samana vuonna aloitetun junalauttaliikenteen siirtokuormauslaiturihallista.
Paratiisihotelli Suomi
Ohjelmassa ryhmä sinkkuja asuu hienossa hotellissa. He yrittävät pysyä hotellissa mahdollisimman pitkään, mikä edellyttää kumppanin löytämistä vastakkaista sukupuolta olevista kilpailijoista. Ilman kumppania jäänyt asukas poistetaan paratiisista, ja hänen tilalleen tulee uusi osallistuja. Kilpailuun kuuluu taktikointi.