cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fredrik Suuri
Puolan jaot
Venäjän tsaaritar Katariina II oli marssituttanut joukkonsa Turkin alueelle ja saavuttanut menestystä. Itävallan keisari Joosef II piti tätä itselleen uhkana ja liittoutui nyt Fredrikin kanssa. Nyt pelättiin uutta yleiseurooppalaista sotaa. Sota vältettiin, kun Katariina II ehdotti, että voi aivan hyvin vetäytyä Turkista, jos saa korvausta Puolasta. Fredrik suostui, samoin Joosef II ja asiasta kirjoitettiin sopimus vuonna 1772. Puolassa oli tuolloin sisällissota, eikä se mahtanut mitään suurvaltanaapureilleen. Tässä Puolan ensimmäisessä jaossa Preussi sai Länsi-Preussin alueen. Kyseessä oli törkeä kansainvälisen oikeuden loukkaus, mutta yksikään eurooppalainen valtio ei kommentoinut asiaa. Ajan ilmapiirin mukaan Puola oli heikkoudellaan lähestulkoon ansainnut tulla jaetuksi.
Valistunut itsevaltias
Koko hallintokautensa Fredrik piti kiinni käsityksestään, että hallitsija on oikeuslaitoksen ylin toimija. Hän ei kuitenkaan pitänyt itseään oikeusoppineena, mutta oli sitä mieltä, että Preussin oikeuslaitoksessa on paljon ongelmia. Hän palkkasi oikeusasioiden uudistajaksi Samuel von Coccejin, jonka paneutui tehtäväänsä tehokkaasti. Von Cocceji teki paljon tarkastusmatkoja ja eräällä Pommeriin suuntautuneella matkallaan hän huomasi, että alueoikeudessa oli hoitamatta 800 juttua, joista monet olivat erittäin vanhoja. Tavoilleen uskollisena von Cocceji käsitteli keskeneräiset jutut, erotti moni lakimiehiä viroistaan ja nimitti uudet tilalle. Hän myös uudisti Preussin juristien koulutuksen ja taivutteli yleensä saidan Fredrikin nostamaan heidän palkkojaan. Fredrik kielsi tilanhoitajia harjoittamasta oikeutta talonpoikiaan vastaan ja korosti lainkäytön kuuluvan vain koulutetuille asiantuntijoille. Hän tähdensi, että lait koskevat kaikkia, myös aatelisia ja jos tämä ei heitä miellytä, he voivat vaihtaa kotimaataan. Fredrikin käsitys oikeuslaitoksesta oli kuitenkin ristiriitainen; hän varoi puuttumasta oikeusistuimien toimintaan, mutta joskus hän tarttui asioihin ja ratkaisi oikeusjuttuja lainvastaisesti, jos kyseessä oli juttu jossa köyhät maalaiset olivat maanomistajia vastaan. Fredrik kielsi kidutuksen ja poisti varkauksista annettavat kuolemantuomiot. Jos joku varasti nälkäänsä ja jäi kiinni ja sai kuolemantuomion, oli kyseessä Fredrikin mielestä rikkaiden kosto köyhille. Hänen hallituskaudellaan varkaudesta sai vain vankeutta. Fredrik ryhtyi uudistuttamaan Preussin lakikokoelmaa ja uudistus valmistui hänen seuraajansa aikana vuonna 1784.
Fredrik kannatti uskonnonvapautta. Kun protestanttinen papisto hyökkäsi hänen isänsä katolilaisten sotilaiden lapsille perustamia kouluja vastaan, asettui Fredrik katolilaisten puolelle. Hän puhui protestanttipapeille, että tästä lähtien viranomaiset valvovat, että ainuttakaan uskontokuntaa ei vainota ja asia on aina vietävä oikeuteen. Hänen valtakunnassaan kaikki voivat tulla autuaaksi omalla tavallaan, päätti kuningas puheensa. Fredrik lupasi rakennuttaa kaikille uskontokunnille kirkkoja ja jopa turkkilaisille moskeijoita, jos he asettuvat Preussiin asumaan ja harjoittamaan elinkeinojaan.
Talonpoikien huono asema herätti Fredrikissä huolta. He olivat lähes kaikki joko kruunun tai suurmaanomistajien alustalaisia ja maaorjuus oli yleistä. Talonpoikien piti maksaa suurtiloille veroa ja tehdä määrätty määrä päivätöitä. Ilman herran lupaa heillä ei ollut mahdollisuutta solmia avioliittoa eikä poistua kotikylästä. "Liikojen lapsien" piti työskennellä palvelijoina. Fredrikin mielestä tällainen kohtelu oli raakaa ja ajastaan jälkeenjäänyttä. Hän ryhtyi toimiin saadakseen maaorjat muutettua perinnöllisiksi maanvuokraajiksi, mutta uudistus kilpistyi aateliston ja virkamiesten vitkasteluun ja vastustukseen. Tässä asiassa Fredrik joutui antamaan periksi. Hänen onnistui kuitenkin saattaa voimaan maaorjien ostamista, myymistä ja vaihtamista kieltävä laki. Lisäksi säädettiin laki joka takasi heille oikeuden henkilökohtaisen omaisuuden hallintaan. Hän myös paransi maansa elintarviketilannetta säätämällä viisitoista perunoita koskevaa asetusta. Toimenpiteiden johdosta katovuodet ja nälänhätä Preussissa väistyivät.
Sotalaitoksen jälkeen Fredrikiä kiinnosti eniten talous. Heti noustuaan valtaan hän perusti kauppa- ja elinkeinoviraston, jonka ensimmäiseksi johtajaksi nimesi itsensä. Viraston päämääränä oli luoda Preussiin kukoistava talouselämä. Fredrik kiinnitti huomionsa kutomoihin ja maahan kutsuttiin ulkomailta kehrääjiä ja kankureita ja vastaaviin tehtäviin koulutettiin preussilaisia. Tuotantomäärien nostosta valtio ryhtyi maksamaan palkkioita ja vientiyrityksille myönnettiin tukea. Koska silkki oli kallista tuontitavaraa, yritettiin Preussissa kasvattaa mulperipuita. Ensimmäiset mulperipuut eivät kestäneet Preussin talvessa, mutta vähitellen Preussiin saatiin myös silkinvalmistusta. Alankomaihin lähetettiin nuoria opiskelemaan paperinvalmistusta. Lisäksi perustettiin kivihakkaamoja, sokeritehtaita, kupari- ja rautakaivoksia ja rautamanufaktuureja. Pommerissa kaadettiin metsiä ja tilalle raivattiin peltoja. Uutta viljelysmaata raivattiin myös Sleesiassa. Seitsenvuotisen sodan jälkeen maahan houkuteltiin uudisasukkaita muualta Saksasta ja maahan asettui 4000 perhettä. Tietämättään Fredrik loi pohjaa 1800-luvulla tapahtuneelle teollistumiselle.
Der Alte Fritz
Seitsenvuotisen sodan jälkeen Fredrikistä tuli se hahmo, joka on jäänyt parhaiten jälkipolvien mieleen. Nuorena innokkaasti muotia seuranut hallitsija ei enää piitannut ulkoasustaan. Hallitsijan lähes aina käyttämä pitkä sininen punavuorinen takki oli täynnä nuuska- ja ruokatahroja ja sen aikanaan kirkkaanpunainen vuori oli haalistunut kovin vaaleaksi. Mustat saappaat olivat kuluneet kellertäviksi ja hallitsijan samettihousut olivat täynnä paikkoja. Hän ei välittänyt siivotuttaa huoneitaan ja nukkui usein saappaat jalassa.
Taistelukentillä vietetyt vuoden olivat vaikuttaneet terveyteen. Kihti oli koukistanut selän ja käveleminen oli ajoittain vaikeaa. Häntä vaivasi myös vesipöhö.
Seitsenvuotisen sodan jälkeen Fredrik oli ihailtu koko Euroopassa ja myös ulkomaalaiset kutsuivat häntä Suureksi. Kotimaassaan hän oli Der Alte Fritz, vanha Fritz. Kun hän odotettiin Potsdamista Berliiniin, olivat kadunvarret täynnä kansaa. Katupojat juoksivat hänen saattueensa edellä, sitten saapui ratsastava Fredrik ja perässä tulivat kenraalit ja virkamiehet. Fredrikin olemus huokui älyä ja tahdonvoimaa ja kansa ihaili häntä hänen pitkien työpäiviensä vuoksi, jolloin hän ei ajatellut omaa jaksamistaan. Alimmat kansankerrokset arvostivat häntä oikeudenmukaisena hallitsijana. Kuitenkin Fredrik Suuri oli suositumpi ulkomailla kuin kotimaassaan.
Aatelisto inhosi Fredrikiä sen tähden, että hän oli säätänyt heille pakon palvella armeijassa ja poistanut oikeuden kurittaa talonpoikia. Laki ei enää tuntenut rikosasioissa eroa aatelin ja aatelittoman välillä ja aatelia koskivat samat rangaistukset kuin muitakin säätyjä. Virkamiehet olivat kyllästyneitä Fredrikiin, sillä vaikka hoiti työnsä moitteettomasti, oli kuninkaan palkkio siitä lähinnä haukkumasanatulva ja jatkuva epäily korruptiosta. Johtavat ekonomistit pitivät hänen tiukkaa merkantilistista talouspolitiikkaansa vanhentuneena ja kehityksen jarruna. Papisto ei voinut sietää kuninkaan avointa pilkantekoa uskonnosta. Nuoret upseerit olivat sitä mieltä, että hänen sodanjohtonsa aiheutti liikaa kaatuneita.
Vanhoilla päivillään Fredrik oli yksinäinen. Monet ystävät olivat kuolleet ja kuningas oli kärttyinen ja ärtyisä. Hänen hovinsa jähmettyi hallitsijansa nähdessään äänettömäksi. Sukulaisilleen hän lähetti kirjeitä, joissa moitti heitä typeryydestä ja siitä, että eivät kunnioita häntä. Fredrik uskoi jonkinlaisen jumalan olevan olemassa, mutta ei uskonut kuoleman jälkeiseen elämään. Viimeisenä vuotenaan hän tarttui kiinni kaikkiin viimeisiin voiman rippeisiinkin. Vuonna 1786, kun lääkärit alkoivat olla hänen sairauksiensa suhteen toivottomia, hän sanoi, että hänen on elettävä vielä ainakin kaksi vuotta, sillä valtion asioissa oli paljon tekemistä. Hän ryhtyi käymään läpi muistiinpanojaan ja kirjoittamaan historiaa käsittelevää teosta. Viimeisinä viikkoinaan hallitsija kärsi kovista kivuista, ei pystynyt kävelemään ja kykeni nukkumaan vain istuma-asennossa. Tuolissaan istuen hän kuoli aamulla 17. elokuuta 1786.
Fredrikiä seurasi kuninkaana hänen veljensä poika Fredrik Vilhelm II. Hän peri valtakunnan, jonka pinta-ala oli kasvanut puolitoistakertaiseksi, väkiluku oli kaksinkertaistunut, verotulot olivat yli kaksinkertaiset verrattuna vuoteen 1740. Armeijassa oli 20 000 miestä, sitä pidettiin Euroopan parhaana ja Preussia suurvaltana. Fredrik Suuri oli keskittänyt itselleen valtakunnan talouden, puolustuksen ja käytännön hallinnon. Tämä aiheutti ongelmia, sillä nyt koko Preussi toimi vain yhden ihmisen tarmokkuuden ansiosta.
Kulttuuri- ja valistuspersoona
Tultuaan hallitsijaksi Fredrik saattoi omalla ajallaan harrastaa taiteita ja valistusfilosofiaa ilman pelkoa isänsä rangaistuksesta. Jo kruununprinssinä häneltä ilmestyi salanimellä teos Mietteitä Euroopan valtiojärjestelmän nykyisestä asemasta vuonna 1737. Fredrik esittelee itsensä isänmaalliseksi englantilaiseksi ja teoksen piti alun perin ilmestyä Lontoossa. Teoksessa Fredrik hyökkää Ranskaa ja sen hallintoa johtanutta kardinaali Fleurya vastaan esittämällä syytöksen, että Ranska, vallattuaan Lothringenin lietsoo riitoja Saksan ruhtinaiden välillä ja pyrkii niiden kautta sanelemaan koko Euroopan politiikan. Kirjoitelma on täynnä osuvia havaintoja omasta ajastaan ja Fredrik osoittautui siinä kyyniseksi ja realistiseksi ulkopoliitikoksi.
Samana vuonna Fredrik julkaisi toisen, merkittävämmän teoksen, nimeltään Anti-Machiavel joka on eräänlainen valistuneen itsevallan ohjelmanjulistus. Machiavelli oli kirjoittanut omassa Ruhtinas teoksessaan, että ruhtinaalle ovat kaikki keinot sallittuja, kun hän taistelee maansa edun puolesta. Fredrik vastustaa ankarasti väitettä ja toteaa, että myös ruhtinas on lakien alainen ja että sotasankarin ja maantierosvon erona on ainoastaan se, mitä heidän kauloihinsa ripustetaan. Sotasankari saa seppeleen, kun taas maantierosvo hirttoköyden. Fredrikin mielestä hallitsijan suurin velvollisuus on työskennellä kansansa onnen puolesta. Fredrik joka hallitsijana kävi valloitussotia kirjoittaa teoksessaan, että valloitussodat ovat pelkkää halpamaista varastamista. Kirjansa lopussa Fredrik toteaa, että jos valistunut itsevaltias rikkoo lakeja, hänen on tehtävä se säädyllisesti, mikä kertoo että kirjoittaja on kuitenkin realisti.
Poliittisten teosten ohella Fredrik kirjoitti runoja ranskaksi. Parhaiten hän onnistui leikillisissä- sekä pilkkarunoissa.
Heti valtaantulonsa jälkeen Fredrik kirjoitti aikansa Euroopan johtaville tieteilijöille kiertokirjeen, jossa pyysi heitä muuttamaan maahansa. Ainoa, joka saapui, oli ranskalainen maantieteilijä Maupertuis. Hän oli saavuttanut Tornionjokilaaksossa tekemillään maapallon napojen kohdalla ilmenevää litistymistä koskevilla mittauksillaan kuuluisuutta. Hänen panoksensa Berliinin tiedeakatemian elvyttämiselle oli keskeinen. Italiasta ja Ranskasta kutsuttiin Preussiin oopperalaulajia. Fredrik oli kiinnostunut myös arkkitehtuurista. Hänen hallituskaudellaan Berliiniin rakennettiin akatemiatalo, uudistettiin Berliinin ja Potsdamin linnat lähes täydellisesti ja rakennettiin oopperatalo. Kuuluisimpana pidetään kuitenkin Postdamin lähettyvillä olevaa Sanssoucin linnaa. Fredrik laati itse luonnokset rakennukseen ja kuninkaan luonnokset siirsi toteutuskelpoisiksi arkkitehti Georg Wenzeslaus von Knobelsdorff. Linna rakennettiin vuosina 1745-1747. thumb|Fredrik Suuren rakennuttama [[Sanssoucin huvilinna Potsdamin liepeillä.]]
Sanssoucissa kokoontuivat Fredrikin ystävät, joita hän kutsui pyöreän pöydän ritareiksi. Heihin kuuluivat Maupertuis, taidekriitikko Algarotti,filosofi d`Argens, elostelijan maineessa ollut seikkailijaparoni von Pöllnitz ja Casanovakin vieraili siellä. Herrat keskustelivat filosofiasta, politiikasta, kirjallisuudesta, historiasta ja oman aikansa muoti-ilmiöistä. Preussin konservatiivit paheksuivat kuninkaansa ystäviä ja pitivät pyöreän pöydän ritareita kaiken jumalattomuuden ja säädyttömyyden pesänä, mikä ei pitänyt paikkansa.
Vuonna 1743 Fredrikin onnistui taivutella pitkäaikaisen kirjeystävänsä Voltairen tulemaan hoviinsa Preussiin. Vierailu ei sujunut kuten olisi pitänyt, sillä Voltaire oli luvannut vakoilla Ranskan hallitukselle Fredrikin sotasuunnitelmia. Asian tultua ilmi, Fredrik karkotti Voltairen hovistaan ja tämä vastasi siihen pilkkakirjoituksilla. Fredrik ihmetteli julkisesti, että miten Voltaire, joka on erittäin älykäs, voi olla luonteeltaan noin alhainen.
Fredrik ei kuitenkaan jaksanut olla pitkävihainen, vaan kutsui Voltairen uudelleen hoviinsa vuonna 1750, nyt jopa 20 000 frangin suuruisella kamariherran vuosipalkalla. Fredrik osasi teeskennellä ja imarrella Voltairea, joka uskoi Fredrikin olevan tosissaan. Voltairen piti saapua Sanssouciin, työskennellä yhdessä joka päivä kaksi tuntia kuukaudessa ja Voltairen piti kirjoittaa puhtaaksi Fredrikin kirjoittamat runot ja antaa niistä rehellistä palautetta. Voltairen käsin kirjoittamia korjauksia Fredrikin runoihin on säilynyt jälkipolville.
Aluksi kaikki sujui hyvin. Voltairea mairitteli, kuinka hän sai asua "Euroopan parhaan sotapäällikön" hovissa ja illalla herrat keksivät toisistaan mitä purevimpia ilkeyksiä. Voltairea alkoi kuitenkin vaivata kuninkaan tapa esittää ilkeyksiä perheenjäsenistään ja hän huomasi, että Maupertuis kadehti hänen asemaansa ja juonitteli häntä vastaan. Kun kävi ilmi, että Voltaire oli sekaantunut korruptioskandaaliin, Fredrik katkaisi välinsä lopullisesti. Voltaire kosti kirjoittamalla jälleen uusia häväistyskirjoituksia. Kun Voltaire lähti viimeisen kerran Sanssoucista, hiipui myös pyöreän pöydän seurue.
Jälkimaine
thumb|left|upright|[[Fredrik Suuren ratsastajapatsas Berliinin Unter den Lindenillä.]]
Fredrik Suuresta tuli kuolemansa jälkeen yksi aikakautensa arvostetuimmista suurmiehistä. Häntä on pidetty valistuneen itsevaltiuden malliesimerkkinä: yksinvaltaisena mutta valistuneena monarkkina, joka käyttää valtaansa kansan parhaaksi. Toisaalta hänen uhkarohkeat ja voitokkaat sotilaalliset toimensa ovat luoneet hänelle soturikuninkaan mainetta. Hän kuuluu hallitsijoihin, joille on maailmanhistoriassa vakiintunut lisänimi ”Suuri” (muita esimerkiksi Aleksanteri Suuri, Kaarle Suuri, Pietari Suuri ja Katariina Suuri).
Kotimaassaan Preussissa ja myöhemmin yhdistyneessä Saksan keisarikunnassa ”vanha Fritz” (Alte Fritz) nousi kansallissankarin asemaan ja oli keskeinen hahmo, kun saksalaista kansallisidentiteettiä nationalismin aikakaudella muokattiin. Adolf Hitler piti työhuoneensa seinällä Fredrik Suuren muotokuvaa. Fredrik Suuren ratsastajapatsas on paraatipaikalla Berliinin pääkadulla Unter den Lindenillä, josta se DDR:n aikaan poistettiin 30 vuodeksi. Toisaalta Fredrikiä on etenkin 1900-luvulla arvosteltu preussilais-saksalaisen militarismin henkilöitymänä. Fredrik Suuri oli taitava huilisti ja säveltäjä. Hän sävelsi yli 100 sonaattia, konserttoja, sotilasmarsseja ja neljä oopperaa. Fredrik Suuren huiluteokset ovat merkittäviä teoksia huilukirjallisuudessa. Johann Sebastian Bach tapasi Fredrik Suuren 1747 Potsdamissa, minkä innoittamana Bach sävelsi Fredrik Suuren säveltämän teemaan perustuen teoksen Musicalisches Opfer (BWV 1079).
Saki Paatsama
Saki Kalervo Paatsama (1918–1998) oli suomalainen eläinlääkäri. Hän oli Eläinlääketieteellisen korkeakoulun kirurgian professori 1964–1982. Hänen tutkimusalansa oli ortopedia.
Paatsama kouluttautui eläinlääkäriksi Saksassa. Hän oli suomalaisen pieneläinkirurgian uranuurtaja. Hänen kunniakseen on nimetty Suomen Eläinlääkäriliiton myöntämä Saki Paatsama -tunnustuspalkinto.
TV Crimes
”TV Crimes” on Black Sabbath -yhtyeen kappale ja singlejulkaisu vuodelta 1992. Se on otettu Dehumanizer-albumilta. Albumilla yhtyeen vuosien 1980–1982 kokoonpano, laulaja Ronnie James Dio, kitaristi Tony Iommi, basisti Geezer Butler, rumpali Vinny Appice sekä kosketinsoittaja Geoff Nicholls, palasi takaisin yhteen.
Kappale on musiikillisesti nopeatempoinen, kulkien thrash metal -vaikutteisen rumpukompin ja raskaan riffin myötä. Soolo-osa muistuttaa hieman vuoden 1980 ”Neon Knights” -kappaletta, joka omaa hyvin samantyylisen väliosion. Sanoitus kertoo rahanahneesta tv-evankelismista. Kappaleesta kuvattiin myös promovideo, jossa yhtye nähdään soittamassa moneen paikkaan siirtyvässä varastetussa televisiossa.
CD-versiot
CDEIRSS 178, UK
CDEIRS 178, UK
I.R.S. 8 80130-2, Hollanti
Reprise PRO-CD-5499, USA
Sampleri
thumb|right|Samplerin käyttöä. Sampleri on elektronisen musiikin työkalu, joka pystyy soittamaan tallennettuja ääninäytteitä, esimerkiksi soittimilla soitettuja osia, tietyllä rytmillä, järjestyksellä, äänenvoimakkuudella ja efekteillä paranneltuna. Samplereita on toteutettu sekä laitteisto- että ohjelmistoversioina.
Viime vuosien aikana ohjelmistosamplereiden suosio on ollut kasvussa, sillä yleisimmät musiikintekoon tarkoitetut tietokoneohjelmat sisältävät oman täysin ominaisuuksin varustellun samplerinsa. Suurin osa ammattimuusikoista kuitenkin käyttää vielä hardware-samplereita niiden tarjoaman suoraviivaisen käyttöliittymän, sekä kiistellysti erilaisen tai "paremman" soundin vuoksi.
Monissa samplereissa on kosketusherkät, kumista tai muusta materiaalista valmistetut kosketuspädit, joilla voidaan kontrolloida mm. soivan samplen pituutta ja voimakkuutta.
Yksi merkittävimmistä samplayksen virstanpylväistä on DJ Shadown esikoisalbumi Endtroducing....., joka on tuotettu lähes täysin kahden levysoittimen ja MPC-60-samplerin avulla. Levyllä ei käytetty lainkaan perinteisiä soittimia, vaan ainoastaan manipuloituja sampleja.
Marcelo Azcárraga Palmero
Marcelo Azcárraga y Palmero (4. syyskuuta 1832 Manila, Filippiinit – 30. toukokuuta 1915 Madrid, Espanja) oli espanjalainen kenraali ja poliitikko, joka toimi kolmesti Espanjan pääministerinä.
Azcárraga loi pitkän uran Espanjan armeijassa, kunnes jätti palveluksen vuonna 1904 kenraalin arvoisena. Hän oli vuodesta 1875 edustajana cortesissa ja vuodesta 1885 senaatissa sekä toimi Antonio Cánovas del Castillon hallituksen sotaministerinä 1891–1892 ja 1895–1897. Azcárragasta tuli pääministeri ensimmäisen kerran elokuussa 1897 Cánovasin kuoltua salamurhan uhrina, mutta hän erosi jo saman vuoden lokakuussa. Hän toimi sen jälkeen senaatin puhemiehenä. Hän oli viimeisen kerran pääministerinä joulukuusta 1904 tammikuuhun 1905. Azcárraga oli äitinsä puolelta osin filippiiniläistä sukua.
Burning Spear
thumb|Burning Spear
Burning Spear (oik. Winston Rodney, s. 1. maaliskuuta 1948, Saint Ann’s Bay) on jamaikalainen roots reggae -laulaja ja -muusikko. Hänen musiikkiinsa liittyy olennaisesti rastafari-liikkeen uskonnollinen sanoma. Burning Spearin debyyttialbumi Studio One Presents Burning Spear julkaistiin vuonna 1973.
Burning Spear on voittanut kahdesti Grammy-palkinnon parhaasta reggae-albumista: ensimmäisen vuonna 2000 albumillaan Calling Rastafari ja toisen vuonna 2009 albumillaan Jah is Real. Artistin kolmas albumi, jamaikalaissyntyisestä ihmisoikeustaistelijasta kertova Marcus Garvey (1975) valittiin vuonna 2005 hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.
Burning Spear on esiintynyt Suomessa ainakin 1987 Mikkelissä, 1988 Nummirockissa, 1990 Helsingissä, 1992 Ruisrockissa ja 2001 Helsingissä.
Massiel
Massiel (oik. María de los Ángeles Santamaría Espinosa, s. 2. elokuuta 1947 Madrid) on espanjalainen laulaja, joka voitti Eurovision laulukilpailun vuonna 1968 kappaleella La, la, la jättäen taakseen kuuluisan englantilaisen poplaulajan Cliff Richardin, jonka kappaleesta "Congratulations" tuli myöhemmin iso hitti. Massielin laulajanura on jatkunut vuosikymmeniä ja hän esiintyi vuonna 2005 Congratulations-tapahtumassa, joka juhlisti Euroviisujen 50-vuotista taivalta. Sen lisäksi hän on mm. näytellyt Marian roolin elokuvassa Cantando a la Vida (1968).
Sultan Tucker
Sultan Tucker (s. 24. lokakuuta 1978 Philadelphia, Yhdysvallat) on liberialainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili pika-aitajuoksussa.
Tucker osallistui MM-kisoihin ensimmäistä kertaa Edmontonissa 2001, joissa hän oli 110 metrin aidoissa eränsä kuudes ja karsiutui. Hän voitti seuraavana vuonna pronssia Afrikan-mestaruuskilpailuista ajallaan 13,98 sekuntia. Tucker pääsi 60 metrin aitajuoksussa välieriin sisäratojen MM-kisoissa 2003 ja 2004. Hän ei kuitenkaan menestynyt Ateenan olympialaisissa 2004, joissa hän putosi jo ensimmäisellä kierroksella. Tucker jäi ensimmäiselle kierrokselle myös Helsingin MM-kisoissa 2005.
Ennätykset
Lähde: IAAF
Saltaire
Saltaire on Titus Saltin perustama ihannekylä, joka sijaitsee Shipleyn kaupungin vieressä, West Yorkshiren metropolikreivikunnassa.
Maantiede
Saltaire on nykyään osa West Yorkshiressa sijaitsevaa Shipleyn kaupunkia, joka on noin kuusi kilometriä pohjoiseen Bradfordista. Shipley on kasvanut Saltaireen kiinni, vaikka alkujaan niiden välillä oli matkaa. Shipley ympäröi Saltairea lännestä, etelästä ja idästä. Saltairen pohjoispuolella on nummialue. Saltaire sijaitsee Airejoen laaksossa, josta maa nousee pohjoiseen ja etelään mentäessä. Leeds and Liverpool Canal halkaisee laakson, ja se on ollut merkittävä vesireitti.
Historia
Bradford oli merkittävä teollisuuskaupunki 1800-luvulla, ja sen asukasluku kasvoi 8 500:sta lähes 104 000:nteen vuodesta 1780 vuoteen 1850. Tehdastyöläisten olosuhteet kaupungissa oli todella huonot, ja kaupunkilaisten odotettavissa oleva elinikä oli vain hieman yli 20 vuotta. Bradfordia pidettiin Englannin saastuneimpana kaupungina. Vuonna 1848 Titus Saltista tuli Bradfordin pormestari. Hän oli menestynyt teollisuusmies, joka oli liittynyt isänsä villateollisuusyritykseen 1824. Pormestarina Salt halusi ratkaista kaupungin saasteongelman, mutta kun kaupunginhallitus kieltäytyi kieltäytyi toimenpiteistä, niin Salt päätti siirtää teollisuusyrityksensä pois Bradfordista.
Saltin tehtaalle löydetiin uusi paikka muutaman kilometrin päästä Bradfordista. Paikalla oli tarpeeksi vettä villatehtaita varten ja hyvät liikenneyhteydetä sekä vesitse että rautateitse. Salt valitsi kaksi bradfordilaista arkkitehtia, Henry Lockwoodin ja Richard Mawsonin suunnittelemaan ja toteuttamaan Saltin visiota. Varmistaakseen tehtaan laadun hän palkkasi työhön mukaan insinööri William Fairbairnin. Tehtaan rakennustyöt aloitettiin 1851, ja se oli valmis 1853. Kun tehdas oli valmistunut, Saltairessa aloitettiin myös muiden rakennusten rakentaminen. Alkuun työläiset kulkivat junalla Bradfordista. Valmistuttuaan kylässä oli yli 800 asuinrakennusta, köyhäintalo eläkeläisille, sairaala, apteekki, koulu ja kirkko. Salt antoi kylällä nimen yhdistämällä oman nimensä läheisen Airejoen kanssa. Vuoden 1871 väestönlaskennassa kylässä oli 4 389 asukasta.
Salt sai ihannekylänsä kanssa kansallista ja kansainvälistä tunnustusta. Hän sai useita kunnianosoituksia kuoltuaan 1876, vähän sen jälkeen kun Saltairen viimeinen rakennus oli valmistunut. Hänen hautaussaattueen reitillä oli jopa 100 000 ihmistä. Saltin kolme poikaa perivät Saltairen, mutta tehtaan tuotto alkoi hiipua. Neljä bradfordilaista liikemiestä osti kylän vuonna 1893, ja James Robertsista tuli kylän ainoa omistaja 1899. Roberts myi sen kahdella miljoonalla punnalla toiselle liikemiesryhmälle 1918, ja edelleen se myytiin Bradford Property Trustille 1933.
Sotien välisenä aikana ja toisen maailmansodan aikana tehdas kukoisti jälleen. Illingworth, Morris and Company osti tehtaan 1958. Monia kylän alkuperäisistä rakennuksista purettiin 1960- ja 1970-luvuilla. Samaan aikaan kylän historiallinen arvostus kasvoi, ja vuonna 1971 se julistettiin suojelualueeksi. Tehdas joutui taloudellisiin vaikeuksiin 1980-luvulla, mikä vaikutti myös kylään. Monista rakennuksista tuli tarpeettomia, ja ne ränsistyivät. Saltaire Village Society perustettiin 1984, ja se on pyrkinyt elvyttämään aluetta. Tehdas suljettiin lopulta vuonna 1986. Jonathan Silver osti tehtaan 1987, ja hän on muuttanut siitä kulttuurikeskuksen. Hän avasi sinne David Hockneyn töitä esittelevän näyttelyn. Tehtaasta muodostui myös teknologiakeskus, kun 1990-luvulla Pace Micro Technology ja Filtronic Comtek hankkivat sieltä toimitilat. Vuonna 2001 Saltairen arvo tunnustettiin kansainvälisesti, kun se valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon.
Ulm
pienoiskuva|Tonava, taustalla [[Ulmin tuomiokirkko|Ulmer Münster]] Ulm on Saksan Baden-Württembergin osavaltiossa sijaitseva kaupunki, joka on parhaiten tunnettu siitä, että sen tuomiokirkon torni on maailman korkein (161,53 m) kirkon torni. Kaupunki sijaitsee Saksan eteläosassa parin tunnin matkan päässä Münchenistä. Vuoden 2022 lopussa kaupungissa oli noin 129 200 asukasta, joista noin 30 400 oli ulkomaalaisia. Sen lisäksi noin 50 000 ihmistä matkustaa kaupunkiin töihin päivittäin.
Virallisesti Ulm sijaitsee Tonavan pohjoisrannalla ja eteläpuolella Tonavaa sijaitsee Neu-Ulm-niminen kaupunki, joka kuuluu Baijerin osavaltioon. Molemmilla kaupungeilla on oma hallintonsa, mutta kaupunkien välillä on paljon yhteistoimintaa. Niinpä osavaltion ja kaupunkien rajaa ei helposti huomaa. Ulm julistettiin kaupungiksi vuonna 1164. Kaupunki sijaitsee Tonavan alkulähteillä. Kaupunki on myös kuuluisan fyysikon Albert Einsteinin syntymäpaikka.
Ulm muodostaa oman kaupunkipiirinsä (Stadtkreis), eli se ei kuulu mihinkään Saksan piirikunnista.
Maantiede
Ulm sijaitsee kohdassa, jossa Blau- ja Iller-joet yhtyvät Tonavaan 479 metrin korkeudella merenpinnasta. Suurin osa kaupungista, mukaan lukien vanhakaupunki, sijaitsee Tonavan vasemmalla rannalla. Vain Wiblingenin, Gögglingenin, Donaustettenin ja Unterweilerin kaupunginosat sijaitsevat oikealla rannalla. Vastapäätä vanhaakaupunkia joen toisella rannalla Baijerin osavaltiossa sijaitsee Neu-Ulmin ”kaksoskaupunki”. Se on Ulmia pienempi (60 000 as.) ja oli vuoteen 1810 saakka osa Ulmia. Lukuun ottamatta Tonavaa etelässä, kaupunki on metsien ja yli 620 metrin korkeuteen kohoavien kukkuloiden ympäröimä. Jotkut kukkuloista ovat osa Schwäbische Alb -ylätasankoa. Tonavan eteläpuolella tasangot ja kukkulat päättyvät lopulta Alppien pohjoiseen reunaan, joka on noin 100 kilometrin päässä Ulmista ja näkyvissä kaupungista selkeinä päivinä.
Kaupunki on jaettu 18 kaupunginosaan (Stadtteile): Ulm-Mitte, Böfingen, Donaustetten, Donautal, Eggingen, Einsingen, Ermingen, Eselsberg, Gögglingen, Grimmelfingen, Jungingen, Lehr, Mähringen, Oststadt, Söflingen (mit Harthausen), Unterweiler, Weststadt ja Wiblingen.
Kai Kovaljeff
Kovaljeff kilpaili nuorten MM-kisoissa yhdistetyssä Strynissä 2004 – jossa kuului joukkuekilpailussa neljänneksi sijoittuneeseen Suomen joukkueeseen – ja Rovaniemellä 2005. Hän osallistui myös yhdistetyn B-maailmancupin kilpailuihin 2001–2005. SM-kilpailuissa hän oli kymmenes sprinttikilpailussa 2004 ja gundersen-yhdistetyssä 2005.
Miikka Salomäki
Miikka Salomäki (s. 9. maaliskuuta 1993 Raahe) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NLA-seura HC Lausannessa.
Meningeooma
Meningeooma on aivokalvon kasvain. Aivokalvokasvain on aivo- tai selkäydinkalvosta lähtöisin oleva kasvain. Se on tavallisesti hyvänlaatuinen (ei syöpä), mutta hyvänlaatuinenkin meningeooma voi olla sijaintinsa johdosta vaarallinen.
Miikka Salomäki
Salomäki osaa pelata sekä keskellä että laidassa. Usein voimahyökkääjäksi kuvatun Salomäen vahvuuksiin kuuluu ennakkoluulottomuus, röyhkeys, viimeistelytaidot ja ahkera työntekeminen. Hän tekee kuitenkin toisinaan sääntöjen vastaisia taklauksia.
Meningeooma
Meningeooma on aivojen yleisin hyvänlaatuinen kasvain. Kaikista aivokasvaimista meningeoomia on noin 15 %. Meningeooma on naisilla kaksi kertaa yleisempi kuin miehillä. Pahanlaatuinen meningeooma (aivokalvon syöpä) on hyvin harvinainen.
Miikka Salomäki
Seuraura
Salomäen kasvattajaseura on raahelainen Teräs-Kiekko (TeKi), jonka lisäksi hän pelasi kauden 2008–2009 Laser HT:n junioreissa. Salomäki siirtyi kaudeksi 2009–2010 Laserin B-nuorista Oulun Kärppien A-nuoriin ja voitti keväällä 2010 A-nuorten SM-kultaa. Hänet valittiin vuoden tulokkaaksi. Salomäki teki runkosarjassa 37 ottelussa tehot 18+25=43, mutta hänen kautensa A-nuorten SM-liigassa päättyi kuitenkin jo runkosarjan lopulla nilkkavammaan.
Meningeooma
Pienet meningeoomat löydetään monesti sattumalta. Suuremmat kasvaimet voivat aiheuttaa erilaisia oireita koosta ja sijainnista riippuen. Tavallisimpia meningeoomat ovat keski-ikäisillä ja ikääntyvillä aikuisilla.
Miikka Salomäki
Seuraura
Kaudeksi 2010–2011 Salomäki siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Kärppien SM-liigarinkiin. Hän teki liigadebyyttinsä 17-vuotiaana 17. syyskuuta 2010 kauden toisessa ottelussa vieraissa JYPiä vastaan. Salomäki sai jääaikaa 9.35 minuuttia. Ensimmäisen liigamaalinsa hän teki 2. lokakuuta 2010 Kalevan Palloa vastaan. Salomäki vakiinnutti paikkansa Kärppien kokoonpanossa ja teki tulokaskaudelaan 40 runkosarjaottelussa tehot 4+6=10. Jäähyjä kertyi kaikkiaan 53 minuuttia, mikä oli pelaajan ikään ja otteluihin nähden melko paljon. Kevään 2011 pudotuspeleissä Salomäki oli 27 minuutillaan Kärppien sisäisen jäähypörssin ensimmäinen. Hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Kärppien kanssa joulukuussa 2010. Nashville Predators varasi Salomäen toisella kierroksella 52. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2011. Myös KHL-joukkue Dinamo Minsk varasi hänet 36. pelaajana vuonna 2011.
Meningeooma
Meningeooman kuvasi ensimmäisenä sveitsiläinen Felix Plater vuonna 1614.
Miikka Salomäki
Seuraura
Syksyn 2011 European Trophy -turnauksessa Salomäki onnistui tekemään kypärätempun vieraissa Luleå HF:ää vastaan. Hän teki 25. elokuuta 2011 pelatussa ottelussa maalin varsinaisella peliajalla jokaisen erän aikana. Salomäki voitti lopulta European Trophyssä koko Kärppien sisäisen piste- ja maalipörssin viidellä maalillaan. Hän teki kaudella 2011–2012 runkosarjassa tehot 12+9=21, mutta Salomäki pelasi vain 40 runkosarjaottelua oltuaan viikkoja sivussa nuorten MM-kilpailujen jälkeen tulleen pernan repeämän takia.
Kaudella 2012–2013 Salomäeltä odotettiin todellista läpimurtoa SM-liigaan eliittiin, mutta se jäi saavuttamatta. Hänen pelipaikkansa vaihteli paljon, eikä Salomäelle löytynyt sopivaa roolia. Hän kuitenkin onnistui aiempien kausiensa tapaan karvaajana alemissa ketjuissa. 220px|thumb|left|Miikka Salomäki [[Nashville Predatorsin paidassa NHL:n varaustilaisuudessa 2011.]]
Huhtikuussa 2013 Salomäki teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Nashville Predatorsin kanssa. Hän debytoi toisen NHL-nostonsa aikana 9.1.2015 Dallas Starsia vastaan. Hän teki heti debyytissään maalin ja tuli valituksi ottelun kakkostähdeksi.
Kesällä 2021 Salomäki teki kaksivuotisen sopimuksen Ruotsin pääsarja SHL:ssä pelaavaan Örebro HK:seen. Kaudella 2021–2022 hän pelasi Örebro HK:n riveissä 34 ottelua tehden tehot 3+8=11, ja kirjautti teholukeman +3.
Helmikuussa 2022 Örebro HK ja Salomäki purkivat sopimuksensa, ja Salomäki siirtyi SM-liigajoukkue Helsingin IFK:n joukkueeseen loppukauden (2021–2022) kattavalla sopimuksella.
Maajoukkueura
Salomäki pelasi Suomen joukkueessa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2011, 2012 ja 2013. Salomäki jakoi vuoden 2011 turnauksessa 14 minuutillaan Suomen sisäisen jäähypörssin voiton Rasmus Rissasen kanssa. Vuoden 2012 turnauksessä hän oli kolmella osumallaan Suomen kolmanneksi paras maalintekijä Alexander Ruutun kanssa.
Salomäki oli voittamassa myös alle 18-vuotiaiden MM-pronssia keväällä 2010. Hän pelasi myös vuoden 2011 turnauksessa, jossa Suomen varakapteenina toiminut Salomäki jakoi neljällä osumallaan joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Joel Armian ja Miro Aaltosen kanssa. Hänet palkittiin Suomen top-3-pelaajana. Salomäki pelasi myös alle 17-vuotiaiden World Hockey Challengessa vuonna 2010.
Suomen A-maajoukkueessa Salomäki on pelannut seitsemän ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 12. huhtikuuta 2012 Rovaniemellä Norjaa vastaan, kun Salomäki oli valittu Suomen joukkueessen toiselle MM-leiriviikolle. Hänet pudotettiin joukkueesta kahden viikon jälkeen.
Salomäki valittiin vuonna 2008 Pohjola-leirin tähdistökentälliseen.
Muuta
Miikka Salomäen isoveli Santtu (s. 1991) ja pikkusisko Nelli (s. 1997) ovat pelannee myös jääkiekkoa. Santtu pelasi hyökkääjänä alemmissa sarjoissa ja hän pelasi juniorina myös Miikan joukkuetoverina sekä TeKissä, Laser HT:ssä että Kärpissä. Nelli on pelannut hyökkääjänä Naisten Liigaa Kärpissä.
Jorma Styng
Jorma Styng (vuoteen 1991 asti Tykkyläinen ) (s. 1958 Nurmes) on suomalainen kuvataiteilija, kitaristi, kitarapedagogi ja säveltäjä.
Lauluja rakastamisen vaikeudesta (Freud Marx Engels & Jung)
Lauluja rakastamisen vaikeudesta on suomalaisen Freud Marx Engels & Jung -yhtyeen kokoelma-albumi. Se julkaistiin vuonna 1995.
Könni
Könni voi viitata seuraaviin asioihin:
Käpälälauta
Käpälälauta on perinteinen suden tai ketun metsästyksessä käytetty ansa. Käpälälauta pystytetään maahan tai veistetään kolmihaaraiseksi ketulle noin 170–200 cm:n mittaiseksi jätettyyn kantoon.
Käpälälaudan kärkeen laitetaan syötti niin korkealle, ettei peto yllä siihen hampaillaan, vaan yrittää pudottaa syötin käpälillään, jolloin käpälä saattaa tarttua eläimen pudotessa laudan molemmissa sivuissa oleviin loviin. Käpälästään juuttunut peto jää siis lautaan roikkumaan. Käpälälauta on levinnyt koko euraasialaiselle havumetsävyöhykkeelle Skandinaviasta Japaninmerelle saakka. Siitä on päätelty keksinnön olevan ikivanha. Käpälälautoja käytettiin Suomessa vielä 1900-luvun alkupuolella, harvinaisuutena myöhemminkin, mutta ei enää sen riistaeläimelle aiheuttaman kärsimyksen vuoksi, eli se on kielletty. Nykyään metsästyslain sallimat ansat ovat jalkanaru ketulle, hetitappavia rautoja tai loukkuja, jotka eivät vahingoita eläintä.
Sanonta jäädä käpälälautaan tarkoittaa kiikkiin eli kiinni jäämistä jostakin teosta.
Carl Gustav Mosander
Mosander syntyi Kalmarissa, mutta muutti myöhemmin Tukholmaan. Hänestä tuli Ruotsin kuninkaallisen tiedeakatemian jäsen vuonna 1833.
Mosander löysi lantaanin 1839, kun hän lämmitti ceriumnitraattia sisältävää näytettä ja käsitteli syntynyttä suolaa typpihapolla.
Turun yliopiston kemian professori Johan Gadolin löysi yttriumin vuonna 1794. Tämä merkitsi myös alkusysäystä muiden harvinaisten maametallien etsimiselle, sillä vuonna 1843 Mosander huomasi, ettei Gadolinin löytö ollut puhdas aine vaan seos: näin Mosander löysi terbiumin ja erbiumin. Myöhemmin kylläkin todettiin, että Mosanderinkaan löytämät aineet eivät olleet puhtaita, vaan niistä löytyi yhteensä seitsemää eri alkuainetta: terbiumin ja erbiumin lisäksi ytterbiumia, skandiumia, tuliumia, holmiumia ja gadoliniumia.
Okan piiri
Okan piiri sijaitsee Burjatian lounaisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Irkutskin alueeseen, idässä Burjatian Tunkan piiriin, etelässä Mongoliaan ja lännessä Tuvan tasavaltaan. Maantieteellisesti alue kuuluu Sajanvuorten itäosaan. Noin 37 % pinta-alasta on metsää. Suuri osa maaperästä on ikiroudan peitossa. Huomattavin joki on Oka.
Piiriin kuuluu neljä maalaiskuntaa: Burun-Gol (keskuspaikka Hužir), Orlik, Sajany ja Soiotskoje (Sorok). Hallinnollinen keskus on Orlikin kylä, josta on 770 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Ulan-Udeen.
Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 58,0 % asukkaista on burjaatteja, 40,0 % sojootteja ja 1,8 % venäläisiä. Orlikin piirikeskuksessa asuu 57 % väestöstä (vuonna 2005).
Talous perustuu luonnonvarojen hyödyntämiseen. Kaivosteollisuus tuottaa kultaa. Maatalous on erikoistunut karjanhoitoon ja hevosten kasvatukseen.
Piirissä toimii sojoottien kulttuurikeskus ja perinneyhtye. Sorokin keskikoulussa opiskellaan sojottien historiaa ja perinnekulttuuria. Orlikissa on lasten musiikkikoulu ja kotiseutumuseo. Piirin kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksen yhteydessä toimii kansanteatteri.
Paikallislehtenä ilmestyy burjaatinkielinen Aha (”Oka”).
Varsinais-Suomen liitto
Varsinais-Suomen liitto on yksi Suomen 19 maakunnan liitosta. Liittoon kuuluu 27 varsinaissuomalaista kuntaa. Liitto toimii maakunnan aluekehitysviranomaisena sekä suunnittelu- sekä edunvalvontaorganisaationa. Liitto myös hoitaa maakunnan kansainvälisiä suhteita.
Varsinais-Suomen liiton maakuntajohtajana on vuodesta 1998 lähtien toiminut valtiotieteen maisteri Juho Savo. Vuodesta 2015 Varsinais-Suomen liiton maakuntajohtajana on toiminut Kari Häkämies.
Gunnar Mårtenson
Mårtensonin vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Hjalmar Mårtenson ja Ellen Forsström. Hän pääsi ylioppilaaksi 1926 Porvoon lyseosta ja valmistui filosofian maisteriksi 1932. Mårtenson oli aluksi toimittajana eri ruotsinkielisissä lehdissä 1927-1936 muun muassa Wiborgs Nyheter-lehden päätoimittajana 1935–1936. Tämän jälkeen hän oli Suomen Tietotoimiston palveluksessa ensin toimitussihteerinä 1936–1952 ja sitten ruotsinkielisen osaston toimituspäällikkönä 1952–1972. Mårtenson oli Finlands svenska publicistförbundin hallituksen jäsennenä ja varapuheenjohtajana 1945–1958 sekä toimitti myös kyseisen yhdistyksen Lucifer-nimistä joululehteä 1943–1959.
Varsinais-Suomen liitto
Liiton toimitilat sijaitsevat Turun keskustassa Linnankadulla, jonne liitto muutti 2020-luvulla aiemman toimipaikan Ratapihankadulla saatua purkutuomion.
Gunnar Mårtenson
Mårtensonin kirjallinen tuotanto käsitteli pääasiassa Porvoota ja sen historiaa sekä runoilija J. L. Runebergin elämänvaiheita. Hän kirjoitti myös teoksia suomalaisesta taidekäsityöstä sekä tilaustöinä muutamia historiikkeja. Hän kirjoitti pakinoita Hufvudstadsbladetiin nimimerkillä Tuus.
Varsinais-Suomen liitto
Jäsenkunnat
Varsinais-Suomen liittoon kuuluu 27 kuntaa. Kunnat rahoittavat Varsinais-Suomen liiton toimintaa väestömääränsä mukaan määräytyvillä maksuosuuksilla.
Sinikka Koskela
Sinikka Koskela, oik. Kuusinen (17. maaliskuuta 1928 – 18. tammikuuta 2014 ) oli suomalainen sopraano-oopperalaulaja. Hän oli Suomen kansallisoopperan solisti vuosina 1955–1970 ja esiintyi sekä ooppera- että operettirooleissa.
Hän esiintyi myös elokuvissa Orpopojan valssi (1949) ja Serenaadiluutnantti (1949).
Koskelan puoliso vuodesta 1951 oli kauppaneuvos Reijo K. Kuusinen.
Kiihkeät tuulet
Kiihkeät tuulet on Kikan eli Kirsi Viilosen albumi vuodelta 1990. Albumi on Kikan studioalbumeista myydyin julkaisu, ja sitä myytiin pelkästään ennakkoon 20 000, ja platinaa se myi vuoteen 1991 mennessä. Levyä on myyty Suomessa 72 642 kappaletta.
Kappaleiden tekijöiksi merkityt salanimet Inari Katramo ja Kirsi Sunila ovat todellisuudessa säveltäjä-sovittaja-tuottaja Veikko Samuli ja sanoittaja Juha Vainio.
Kappaleet
Levy julkaistiin alun perin myös vinyyliversiona. Kappalejärjestys on LP-versiolla hieman erilainen.
Käännösversiot
Kappale "Apinamies" on käännösversio kappaleesta "Big Fat Oranguman", jonka alkuperäisenä säveltäjinä ovat Tony Cole, Graeme Hall, ja Steve Wolfe, ja johon Pertti Reponen on tehnyt suomenkieliset sanat. Kappale "Vastarakastunut" taas on käännösversio Dollar -yhtyeen vuonna 1979 julkaissusta kappaleesta "Love's Gotta Hold On Me". Albumi julkaistiin alun perin vinyylinä.
Pentti Puusti
Pentti Puusti on suomalainen laulaja, joka teki yhden pitkäsoiton EMI-levymerkille ja sen jälkeen yhden Fifty fifty -levymerkille.
Hän aloitti levytysuransa vuonna 1960 PSO:n julkaisemalla singlellä, joka sisälsi tangokappaleet ”El Choclo” ja ”Kitara ja meri” (Die Gitarren und das Meer).
Michelle Branch
thumb|Michelle Branch vuonna 2010 Michelle Branch (s. 2. heinäkuuta 1983 Sedona, Arizona, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen poprock-laulaja, lauluntekijä ja kitaristi.
Branchin kaupallinen ura alkoi suuresta radiohitistä "Everywhere" vuonna 2001. Tätä seurasi "All You Wanted", joka nousi Billboardin myyntilistan kärkikymmenikköön. Branchin ensimmäinen albumi The Spirit Room oli valtava menestys etenkin Pohjois-Amerikassa. Branch ansaitsi myös useita palkintoja ja ehdokkuuksia. Kolmas levyltä otettu single oli "Goodbye To You", joka nousi listoille kesällä 2002. Samana vuonna Branch teki menestysdueton Santanan levylle. "The Game Of Love" nousi yhdeksi syksyn 2002 suurimmista listahiteistä pysyen Billboardin kärkikymmenikössä 11 viikkoa.
Vuonna 2003 ilmestynyt toinen albumi Hotel Paper jatkoi esikoisen menestystä. Hiteiksi levyltä nousivat kappaleet "Are You Happy Now" ja "Breathe". Vuonna 2004 Branch jäädytti soolouransa avioliiton ja sitä seuranneen raskauden myötä. Vuonna 2005 hän perusti The Wreckers -duon, joka lopetti 2007.
Filip Hałucha
Diskografia
Vesania
UnSun
Vaajakosken koulu
Vaajakosken yhtenäiskoulu on Jyväskylässä sijaitseva, noin 550 oppilaan yhtenäiskoulu, Joka aloitti toimintansa nykypaikallaan vuonna 1954 nimellä Savonmäen koulu, silloin vielä Jyväskylän maalaiskunnan kouluna. Koulu oli sisäilmaongelmien takia evakossa vuosina 2009–2011 Cygnaeuksen koulun tiloissa Voionmaankadulla. Ennen siirtymistään sinne koulu toimi vuosina 2007–2009 varsinaisen koulurakennuksen pihalle rakennetuissa parakeissa, joissa havaittiin myös sisäilmaongelmia. Kesällä 2008 tehtiin päätös vanhan koulurakennuksen purkamisesta ja uuden koulun rakentamisesta. Uusi koulu valmistui vuoden 2011 lopulla ja otettiin käyttöön vuoden 2012 alussa. Koulun on suunnitellut arkkitehtitoimisto Linja Arkkitehdit Oy.
Koulun rehtorina toimii Paula Huuska sekä apulaisrehtoreina Johanna Jaakkola ja Lea Salmelainen.
Filip Hałucha
Diskografia
Rootwater
Vaajakosken koulu
Vaajakosken yhtenäiskoulun vanhempainyhdistys on Sokkeli ry ja se on perustettu vuonna 1982.
Filip Hałucha
Diskografia
Masachist
Vaajakosken koulu
Vaajakosken koulu toimii vaaleissa Savonmäen äänestysalueen äänestyspaikkana.
Filip Hałucha
Diskografia
Gortal
Vaajakosken koulu
Historia
Vuonna 1954 koulu otettiin käyttöön nimellä Savonmäen koulu. Koulu oli tuolloin yhteiskoulu, joka oli toiminut aikaisemmin väliaikaistiloissa. Ensimmäiset ylioppilaat koulusta valmistuivat vuonna 1956. 1960-luvun lopulla koulun rehtoriksi tuli Pekka Leinosen jälkeen Seppo Tolvanen. Koulu uudistui muutenkin, sillä 1970-luvun alussa työviikko lyheni viisipäiväiseksi, ja uusia oppiaineita otettiin mukaan. Näitä olivat muun muassa fysiikka, kemia ja ammatinvalinta. Ennen peruskouluun siirtymistä Vaajakosken yhteiskoulussa oli 756 oppilasta ja 34 opettajaa. Vuonna 1973 yhteiskoulu jakaantui kahdeksi eri kouluksi: yhteislukioksi ja peruskoulun yläasteeksi. Yläasteen rehtoriksi valittiin ensin Eino Kaskinen, ja myöhemmin Lauri Kotkajärvi. Molemmat koulut siirrettiin kunnan omistukseen, jonka seurauksena peruskoulussa opiskeleminen tuli oppilaille maksuttomaksi. Vuonna 1978 valmistui niin sanottu välitalo lukion ja yläasteen rakennusten välille. Vaajakosken koulun rehtoriksi vaihtui vuonna 1990 Raimo Poutiainen. Koulu saneerattiin nykyajan tarpeita vastaavaksi 1990-luvun alkupuolella. Vuonna 2006 koulun rehtoriksi valittiin Antti Rastela. Vuosituhannen vaihteen jälkeen alkoivat koulun sisäilmaongelmat. Aluksi oireilevia henkilöitä oli vain vähän. Siksi oireiden syitä etsittiin aluksi muualta. Oireita saavien henkilöiden määrän alettua kasvaa, epäilyjä kohdistui koulurakennukseen. Näytteiden oton alettua tulokset olivat sekä positiivisia että negatiivisia. Oppilaita ja opettajia siirrettiin puhtaampiin tiloihin, muun muassa läheiseen Vaajakummun kouluun. Lopulta kävi selväksi, että koko koulun pitää siirtyä evakkotiloihin. Kesällä 2007 vanhan koulun pihalle rakennettiin kolme parakkia yläkoulua varten, ja lukio siirrettiin Jyväskylän Harjulle. Jyväskylän maalaiskunnan kunnanhallitus teki kesällä 2008 päätöksen purkaa vanha rakennus ja rakentaa tilalle uusi koulu. Niinpä syksyllä 2009 koulu siirtyi Cygnaeuksen koulun tiloihin. Uusi koulurakennus otettiin käyttöön alkuvuodesta 2012.
Filip Hałucha
Diskografia
So I Scream
Decapitated
Kaijapallokala
Kaijapallokala (Colomesus psittacus, entinen papukaijapallokala) on murtovedessä elävä melko suurikokoinen pallokalalaji.
Koko ja ulkonäkö
Kaijapallokala muistuttaa väritykseltään kimalaispallokalaa, mutta on aikuisena lähes kaksi kertaa sen kokoinen. Se voi kasvaa 30 cm pitkäksi. Sen vatsapuoli on valkea, selkäpuoli kelta-tummaraitainen. Raidoitus ja vartalonmuoto muistuttavat kimalaista.
Käyttäytyminen
Kaijapallokalat elävät yksin tai korkeintaan muutaman kalan ryhminä. Kaijapallokaloja pidetään murtovesiakvaarioissa, mutta niiden hampaiden kasvaminen liian pitkäksi saattaa tuottaa ongelmia.
Vesiolot ja ravinto
Kaijapallokala syö simpukoita ja rapuja.
Rintamaa
Rintamaa on vanha sana, joka tarkoittaa Suomessa lähinnä maanviljelijä-yhteisöjen asuttamaa tai asutuksen läheistä aluetta vastakohtana asumattomalle tai vain harvaan asutulle erämaalle, jonka luonnonvaroja yhteisö kuitenkin hyödynsi. Kaskiviljelyseudut lukeutuivat kuitenkin yleensä erämaihin, sillä kaskiviljely oli liikkuvaa. Laajemmassa käytössä rintamaa on tarkoittanut kulttuurin keskuspaikkaa.
Muinaisaikoina Suomessa asutut ja pysyvästi viljellyt rintamaat sijaitsivat yleensä rannikoilla ja jokien suistoissa, kun taas erämaat olivat sisämaissa. Eri heimoilla tai asutuksilla oli omat erämaansa. Eränkävijät pääsivät erämaihinsa useimmiten vesistöjä pitkin. Tämän vuoksi erämaat olivat usein saman vesireitin varrella kuin rintamaatkin.
Sanan rinta tästä merkityksestä ovat peräisin etenkin Pohjanmaalla esiintyvät monet Rinta-alkuiset talonnimet ja niistä johtuvat sukunimet. Etuliitteen eräs vastinpari on Latva-.
Joskus sanan rintamaa vastinparina esiintyy sanan erämaa ohella myös takamaa.
H. Clark Barrett
Harold Clark Barrett on yhdysvaltalainen antropologi, joka toimii apulaisprofessorina UCLA:ssa. Barrett on tehnyt kenttätöitä Ecuadorissa tutkien mm. Shuar-intiaanien ja yhdysvaltalaisten kulttuurin eroja. Tutkimuksissaan hän on muun muassa osoittanut että englantia osaamattomat Shuar-intiaanit osaavat erottaa yhdysvaltalaisten puheen äänitteistä puhuvatko nämä lapsille vai aikuisille. Tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää perustuuko "lapsipuhe", eli aikuisten tapa puhua lapsille eri lailla kuin toisille aikuisille, kulttuurisidonnaisiin seikkoihin (kuten sanastoon) vai kenties yleisinhimillisiin piirteisiin kuten tiettyihin äänensävyihin.
Bentsylideeniasetoni
Bentsylideeniasetoni eli bentsaaliasetoni (C10H10O) on aromaattinen α,β-tyydyttymätön ketoni. Yhdistettä käytetään orgaanisessa synteesissä ja hajusteissa.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa bentsylideeniasetoni on valkoisia tai kellertäviä kiteitä. Yhdiste liukenee yleisimpiin orgaanisiin liuottimiin, kuten etanoliin, asetoniin, dietyylieetteriin ja bentseeniin, mutta on veteen liukenematonta.
Valmistus ja käyttö
Bentsylideeniasetonia valmistetaan emäskatalysoidulla aldolikondensaatiolla bentsaldehydistä ja asetonista.
Bentsylideeniasetonia käytetään pääasiassa orgaanisessa synteesissä ja siitä valmistetaan muita yhdisteitä. Esimerkiksi vedyllä pelkistämällä bentsylideeniasetonista muodostuu bentsyyliasetonia. Yhdistettä voidaan käyttää myös ligandina organometalliyhdisteissä kuten (η4-bentsylideeni)trikarbonyyliraudassa, jota muodostuu bentsylideeniasetonin ja dirautanonakarbonyylin välisessä reaktiossa ja jota käytetään katalyyttinä orgaanisissa reaktioissa. Bentsylideeniasetonia voidaan käyttää myös fiksatiivina hajustevalmisteissa ja apuaineena päällystettäessä metalleja sähkökemiallisesti.
Hiekkanen
Hiekkanen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Nokia N79
Nokia N79 on suomalaisen matkapuhelinyhtiö Nokian valmistama älypuhelin.