cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Arlen López
Keski-Amerikan ja Karibian kilpailuista Lópezilla on yksi kulta ja nuorten MM-kilpailuista niin ikään yksi kulta.
Ylpeys ja ennakkoluulo (vuoden 1940 elokuva)
Ylpeys ja ennakkoluulo on vuonna 1940 valmistunut Robert Z. Leonardin ohjaama, Jane Austenin samannimiseen romaaniin perustuva elokuva, jonka pääosissa nähdään Laurence Olivier ja Greer Garson.
Vuoden 1940 elokuvan aikakausi on myöhempi kuin se, missä Jane Austenin romaanin elivät. Elokuvan naiset on puettu 1820–1830 -luvun tyyliin, joten elokuva näyttää kovin erilaiselta kuin miltä Jane Austenin romaanin kuvaama maailma näytti. Elokuva on myös selkeästi Hollywoodissa tehty. Kun elokuva julkaistiin, se ei kuitenkaan kohdannut kovaa kritiikkiä, vaan se vastaanotettiin hyvin. Elokuva on varsin uskollinen romaanin juonelle, paitsi että Lady Catherine DeBourghin kohtaaminen ja elokuvan loppu on kovin erilainen kuin romaanissa.
Mayaguezin välikohtaus
Mayaguezin välikohtaus tapahtui 12. toukokuuta – 15. toukokuuta 1975, kun Khmer Rougein merivoimien sota-alus kaappasi Siaminlahdella amerikkalaisen rahtilaivan SS Mayaguezin.
Mayaguezissa oli 39 hengen miehistö, ja se oli matkalla Hongkongista Thaimaahan. Alus oli saapunut noin 60 meripeninkulman päähän Kambodžan merialueelle, kun kambodžalainen tykkivene kaappasi sen Koh Tangin saaren edustalla.
Kambodžassa silloin vallassa olleiden punakhmerien hallituksen mukaan Mayaguezin oli liikkunut Kambodžan aluevesillä vakoilutehtävissä. Kambodžalainen sotalaiva vei Mayaguezinin Sihanoukvillen satamakaupunkiin. Yhdysvaltojen aluksen väitettiin liikkuneen vain jonkin meripeninkulman päässä Koh Tangin kalliosaarista, joita sekä Vietnam että Kambodža vaativat itselleen.
Välikohtaus aiheutti Kambodžan ja Yhdysvaltojen välille vakavan diplomaattisen välikohtauksen. Yhdysvaltain presidentti Gerald Ford aloitti diplomaattiset neuvottelut aluksen vapauttamisesta ja vetosi Yhdistyneisiin kansakuntiin saadakseen miehistön vapaaksi. Kahden päivän kuluttua 14. toukokuuta Ford antoi määräyksen vapauttaa rahtilaivan ja sen miehistön pakkokeinoin. Yhdysvaltain merijalkaväkeä lennätettiin Utapaon sotilastukikohtaan Thaimaahan, ja Yhdysvaltain ilmavoimat saivat määräykseen pommittaa kambodžalaisia aluksia ja Kampong Somia. Kolme tykkivenettä upotettiin ja neljä sai vaurioita.
Yhdysvaltain armeijan kahdensadan hengen vahvuinen sotilasosasto nousi 15. toukokuuta maihin Koh Tangin kohdalla, ja Mayaguezinin miehistö vapautettiin. Välikohtauksessa kuoli 35 ihmistä, joista viisitoista amerikkalaisia sotilaita.
Yhdysvaltain armeijan tekemä vapautus ja sotilaalliset toimenpiteet aiheuttivat Thaimaassa amerikkalaisvastaisia mielenosoituksia, ja Thaimaan hallitus vaati Yhdysvalloilta anteeksipyyntöä siitä, että Thaimaan tukikohtia oli käytetty vapautusyrityksessä.
London South Bank University
London South Bank University (LSBU) on yliopisto Lontoossa, Isossa-Britanniassa. Sen edeltäjä, Borough Polytechnic Institute, perustettiin vuonna 1892 ja korotettiin yliopistoksi vuonna 1992. Yliopistossa opiskelee 25 000 opiskelijaa.
LSBU:ssa on neljä tiedekuntaa: sosiaali- ja terveystieteellinen, taloustieteellinen, humanistinen sekä luonnontieteellinen. Englantilainen taidemaalari David Bomberg opetti Borough Polytechnicissä vuosina 1945–53. Hänen oppilaanaan oli tuolloin Frank Auerbach. LSBU:n kondiittorikoulu (National Bakery School) on maailman vanhin alallaan, ja siellä on valmistettu kakkuja muun muassa kuningatar Elisabet II:n ja prinssi Philipin häihin sekä prinssi Charlesin ristiäisiin.
LSBU:n opiskelijoiden valmistujaisjuhlat pidetään Royal Festival Hallissa kaksi kertaa vuodessa toukokuussa ja lokakuussa.
Aiheesta muualla
London South Bank Universityn kotisivut
Pihamittari
Koko ja ulkonäkö
Pihamittarin koiras on väritykseltään lämpimänruskea, kun taas naaraiden ruskeaan väritykseen liittyy kuluneen harmaa vivahde. Molemmilla sukupuolilla etusiiven poikki kulkee leveä, tumma, harmaanruskea vyö, jonka molemmin puolin on kapeammat, tummanruskeat kaistaleet. Harmaanruskean vyön sisällä on musta siipitäplä. Kuluneet yksilöt voivat olla lähes tasaisen ruskeita. Pihamittarin etusiiven kärki on terävä ja tätä vaikutelmaa vielä korostaa siiven kärjen vinottainen tumma täplä. Takasiivet ovat harmaanruskeat. Siipiväli on 29–33 mm.
Levinneisyys ja lentoaika
Pihamittari on koko Euroopan alueella hyvin yleinen laji, ja sitä esiintyy Suomessa Etelä-Lappiin asti. Lentoaika on kesäkuun lopulta elokuun loppupuolelle.
Elinympäristö ja elintavat
Pihamittari on nimensä mukaisesti pihapiireissä viihtyvä laji, jonka varsinaista elinympäristöä ovat erilaiset avoimet maastot. Perhonen on aktiivinen hämärässä, mutta voi häirittynä lentää päivälläkin. Talvehtii keskenkasvuisena toukkana.
Ravintokasvi
Toukka elää hernekasveilla, erityisesti niittynätkelmällä (Lathyrus pratensis) ja hiirenvirnalla (Vicia cracca).
Fabiania
Fabiania on Helsingin yliopiston rakennus Fabianinkadulla, Yliopistonkadun ja Kirkkokadun välissä. 1800-luvulla osissa valmistunut rakennus oli alun perin farmasian laitos, ja nykyisin se on Kansalliskirjaston käytössä.
Talo rakennettiin kolmessa osassa. Ensimmäinen, Jean Wikin suunnittelema kaksikerroksinen rakennus oli tarkoitettu kemian ja anatomian laitokselle, ja se rakennettiin 1844–1846. Siihen liitettiin vuosina 1888–1890 Gustaf Nyströmin suunnittelema anatomian laitoksen lisärakennus Kirkkokadun puolelle ja vuosina 1895–1897 Nyströmin suunnittelema fysiologis-kemiallisen ja farmaseuttisen laboratorion lisärakennus Yliopistokadun (silloisen Hallituskadun) puolelle. Nyström kiinnitti erityistä huomiota rakennuksen ja erityisesti sen julkisivun yhtenäisyyteen.
Talo oli ensimmäisiä Wikin suunnittelemia töitä yliopiston arkkitehtina, ja se sisälsikin runsaasti virheitä valmistuessaan vuonna 1846. Esimerkiksi vesikatto vuosi pahoin, ja käyttöönotto tapahtui siten vasta syksyllä 1847. Virheet pantiin paljolti Wikin vähäisen rakennustyön valvonnan syyksi, ja Wik vapautettiin yliopiston arkkitehdin tehtävästä. Rakennus ei ollut myöskään piirustuksiltaan vakuuttava, ja etenkin sen fasadisommittelua kuvattiin jopa kömpelöksi.
Fysiologinen laitos muutti omaan rakennukseensa vuonna 1905 ja anatomian laitos omaan rakennukseensa vuonna 1928. Yliopiston kirjastoa suunniteltiin pitkään laajennettavan rakennukseen, mutta lopulta 1940-luvulla kirjasto muutti muualle ja suunnitelmat raukesivat. Talo oli pitkään ainoastaan farmasian laitoksen käytössä, kunnes 1990-luvulla laitos muutti Meilahteen. Siten tilat päätettiin yhdistää Kansalliskirjastoon, ja avajaiset osana Kansalliskirjastoa järjestettiin peruskorjauksen ja remontin jälkeen vuonna 1998.
Tulikurkkukerttuli
Levinneisyys
Tulikurkkukerttuleita pesii Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Laji talvehtii Keski-Amerikan eteläosissa ja Etelä-Amerikan pohjois- ja luoteisosissa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi ja sen kannankehitys on kasvava.
Sari Jokelin
Sari Hannele Jokelin (s. 10. toukokuuta 1954 Varkaus) on suomalainen näyttelijä. Hän teki ammattiuransa suurimmalta osin Seinäjoen kaupunginteatterissa. Uransa alussa Jokelin näytteli usein musikaalien tanssirooleja, uran edetessä hän tulkitsi monia teatteritaiteen vahvoja ja itsepäisiä naishahmoja, kuten Niskavuoren Hetaa.
Ura
Jokelin aloitti uransa Kuopion kaupunginteatterin kiinnitettynä tanssijana 1971–1973 ja jatkoi kiinnitettynä näyttelijänä Kemin kaupunginteatterissa 1973–1975. Vuosina 1976–1978 Jokelin työskenteli Oulun kaupunginteatterissa vapaana taiteilijana. Vuosina 1978–1983 hän näytteli Riihimäen Teatterissa. Jokelinin pitkä kiinnitys Seinäjoen kaupunginteatterin näyttelijänä alkoi 1984 ja päättyi 2020.
Jokelinin ensimmäisiä näyttämötehtäviä oli tanssirooli Anna näytelmässä 7 kuolemansyntiä. Hän on tulkinnut myös Ofelian, Niskavuoren Hetan, Pesärikon Laimin ja useita lastennäytelmien rooleja.
Jokelinilla on mittavan teatteriuransa ohella kaksi elokuvaroolia: hän näytteli pienet sivuosat elokuvissa Kuningas jolla ei ollut sydäntä (1982) ja Talvisota (1989).
Perhetausta
Sari Jokelinin vanhemmat olivat teatteriammattilaiset Jaakko Jokelin ja Aili Lindh. Hänen veljensä Rauli päätyi niin ikään teatterialalle. Toinen veli, Renny ryhtyi toimittajaksi.
Vastuuvapauslauseke
Vastuuvapauslauseke on tekstikokonaisuus, esim. sopimuksen, esitteen tai verkkosivun yhteydessä, jossa rajataan laatijan vastuuta erilaisissa tilanteissa. Lausekkeessa voidaan esimerkiksi varoittaa luovutettavaan tuotteeseen tai tuotettavaan palveluun liittyvästä riskistä ja/tai virhemahdollisuudesta, joiden aiheuttamista haitoista luovuttaja lausekkeella irtisanoutuu. Toisaalta lausekkeessa voidaan täsmentää luovuttajan tarkoittamaa tuotteen käyttötarkoitusta ja siten rajoittaa luovuttajan vastuu vain tarkoitettuihin käyttötilanteisiin (esim. ammattimaisen käytön tai kilpailukäytön rajaaminen vastuualueen ulkopuolelle).
Salyanin piirikunta
thumb|250px|Salyanin piiri Azerbaidžanin kartalla.
thumb|250px|Kyltti Salyanin piirin rajalla. Salyanin piirikunta on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 1799 neliökilometriä. Asukkaita on 122 700 henkeä (vuonna 2010).
Salyanin piiri sijaitsee Azerbaidžanin itäosassa Kaspianmeren rannikolla. Se rajoittuu pohjoisessa Bakun ja Şirvanin kaupunkialueisiin sekä Hacıqabulin piiriin, lännessä Biləsuvarin ja Sabirabadin piireihin sekä etelässä Neftçalan piiriin. Seudun halki virtaa Kurajoki.
Piirin keskus on Salyanin kaupunki, josta on 126 kilometriä maan pääkaupunkiin Bakuun. Toinen merkittävämpi paikkakunta on Qaraçalan taajama. Kuntia on yhteensä 45 ja kyliä 48. Kaupunkiväestön osuus on 33,7 % (vuonna 2010). Vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan 99,7 % asukkaista on azereja.
Piirin kautta kulkee Bakun ja Astaran välinen rautatie ja M3-valtatie. Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljan, puuvillan ja vihannesten viljelyyn sekä karjanhoitoon. Lisäksi on jalostusteollisuutta sekä öljyn ja maakaasun tuotantoa.
Seudulla sijaitsee Şirvanin kansallispuisto. Paikallislehtenä ilmestyy Qələbə (”Voitto”).
Pyrotekniikka
right|thumb|250px|[[Lordi (yhtye)|Lordin pyrotekniikkaa]] Pyrotekniikka tarkoittaa palavan ja palamalla räjähtävän materiaalin valmistusta ja käyttöä lähinnä viihdetarkoituksiin. Sana pyrotekniikka juontuu muinaiskreikan sanoista pyros ("tuli") ja tekhne ("taito", erityisesti "käsityötaito").
Pyrotekniikkaa käytetään esimerkiksi elokuvissa sekä teatteri- ja musiikkiesityksissä tunnelman tuojana, ja tietenkin varsinaisissa ilotulitteissa. Ruuti, jota räjähteissä usein osana käytetään, ja ilotulitteet yleisestikin, on keksitty Kiinassa (pīnyīn: ruuti = zhà[yào]; ilotulite = biānpào), missä niitä edelleen on tapana käyttää paitsi uudenvuoden aikaan, myös esimerkiksi perinteisiä häitä vietettäessä tai uutta liikeyritystä perustettaessa.
Tunnettuja pyrotekniikkaa käyttäviä musiikkiyhtyeitä ovat Lordi, Dimmu Borgir, Stratovarius, Nightwish, Rammstein ja KISS.
Käyttö Suomessa
Suomessa pyrotekniikan käyttö tehosteisiin on tarkkaan laissa säädeltyä:
Aiheesta muualla
Suomalaisia pyrotekniikan toimittajia:
Fiat BR.20
Fiat BR.20 Cicogna oli italialainen kaksimoottorinen keskiraskas pommikone toisessa maailmansodassa. Vuonna 1936 ensilentonsa lentänyttä konetyyppiä käyttivät Italian lisäksi Espanja ja Japani.
Koneen voimanlähteinä oli kaksi 1 000 hevosvoiman Fiat A.80 RC.41 -tähtimoottoria. Sen hyötykuorma 1 600 kg pommeja oli suhteellisen hyvä ja vertailukelpoinen aikalaisiinsa vertailtuna. Fiat BR.20:n puolustusaseistuksena oli eri ampumoissa kolmesta neljään konekivääriä, mikä osaltaan johti kohtalaisen suuriin tappioihin vähäisyytensä puolesta. Huippunopeus oli 430 km/h, mikä oli keskiarvoa noudattava sen ajan keskiraskaille pommittajille tuolloin. Suhteellisen heikohkolla puolustusaseistuksella varustettuna koneesta tuli kuitenkin varsin helppo saalis brittiläisille hävittäjäkoneille taistelussa Britanniasta.
Anna-Katriina Kykkänen
Anna-Katriina Kykkänen on suomalainen näyttelijä ja äänikirjanlukija. Hän on näytellyt televisiosarjassa Roba.
Opiskelu ja ura
Kykkänen opiskeli puhe- ja draamataidetta Snellman-korkeakoulussa vuosina 2013–2017.
Seija Leino
Seija Leino (s. 1. toukokuuta 1965 Tampere) on suomalainen kilpauransa lopettanut koripalloilija ja yleisurheilija. Leino on Tampereen Pyrinnön kasvatti ja edusti seuraa myös yleisurheilu-urallaan. Pyrintö on nostanut kattoon Leinon pelipaidan tämän pelinumerolla 10, joka pysyy seuran käytössä. Hän pelasi Suomen maajoukkueessa vuoden 1987 EM-kilpailuissa ja yhteensä 103 maaottelussa. Leino nimettiin Suomen koripallon Hall of Fameen vuonna 2019.
Anna-Katriina Kykkänen
Opiskelu ja ura
Kykkänen on toiminut sekä näyttelijänä että äänikirjanlukija. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjassa Roba.
Lokakuuhun 2020 mennessä Kykkäsen lukemia äänikirjoja oli julkaistu 11 kappaletta.
Philippe Goddin
Philippe Goddin (s. 27. toukokuuta 1944 Bryssel, Belgia) on Tintti-sarjakuvan asiantuntija. Hän on kirjoittanut aiheesta useita kirjoja, joista tunnetuin on Hergé and Tintin, Reporters. Hän toimi konsulttina televisiosarjan Tintin seikkailut (1991–1992) tekemisessä, jotta sarjan jaksot olisi saatu vastaamaan sarjakuvaa.
Kasvurahasto
Kasvurahasto voi tarkoittaa sijoitusrahastoa, joka
Seija Leino
Yleisurheilijana Leino sai seitsenottelun ja korkeuden SM-pronssia Kalevan kisoissa 1981. Vuonna 1982 Leino oli mukana Suomen B-tyttöjen EM-kilpailuissa Forssassa viidenneksi sijoittuneessa joukkueessa. Kahden ottelun välipäivänä hän matkusti Lahteen ja kilpaili Kalevan kisoissa, joissa sijoittui naisten korkeushypyssä kuudenneksi.
Anna-Katriina Kykkänen
Luottamustehtävät
Kykkänen on toiminut Euphoria Borealis ry:n hallituksen jäsenenä vuonna 2020.
Ala-Lylyjärvi (Juupajoki)
Ala-Lylyjärvi on Pirkanmaalla Juupajoella Lylyn kylässä sijaitseva järvi.
Seija Leino
Leinon tytär Emmi Leino on myös maajoukkueessa pelannut koripalloilija.
Ala-Lylyjärvi (Juupajoki)
Maantietoa
Järven pinta-ala on 77 hehtaaria ja se on 1,4 kilometriä pitkä ja 1,2 kilometriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja sen järvenselkä on avoin. Järven itäpuolella työntyy kaakkoon päin yli 600 metriä pitkä lahti. Järven eteläpäässä sijaitsee Kylmälahti, jonne suot laskevat vetensä. Pohjoisrannasta työntyy syvempään veteen lähes 100 metriä pitkä penger, jonka päässä sijaitsee saarimainen jatke. Täältä näkee järven jokaiseen poukamaan hyvin. Järvelle näkyy lähes 40 metriä korkea Niemenvuoren Helaakalliot, joiden rinteet laskevat etelärantaan. Järven rantaviivan pituus on 5,4 kilometriä ja sen rannat ovat pääasiassa metsämaata tai matalan rannan luhtaa. Järven länsi- ja pohjoisrannat ovat asutuksen valtaamat ja rantojen takamaat on raivattu peltomaiksi. Haja-asutusta, joka muodostaa Lylyn kylän, levittäytyy eri puolille järven rantoja ja niiden välissä on rannoille rakennettu myös vapaa-ajan asuntoja. Niille tulee tiet kantatieltä 58, yhdystieltä 14293 ja yhdystieltä 3422. Järven länsirantaa seuraa etelä-pohjois-suuntainen Tampere–Haapamäki-rautatie, jonka entinen Lylyn rautatieasema on järven rannan tuntumassa.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Sahajoen valuma-alueeseen (35.756) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 122,2 metriä mpy. Ala-Lylyjärvi on Ellinojan (tai Ellinjoen) pääjärvi, jonka kautta latva-alueen vedet virtaavat Hulippaaseen ja siitä Sahajokeen. Tärkein tulo-oja on Ylä-Lylyjärven laskuoja, joka tuo myös Iso-Karvian vedet mukanaan. Pohjoisrantaan laskee Murojärvestä sen laskuoja ja Kalliojärvestä toinen oja, jotka yhtyvät ennen Ala-Lylyjärveen tulemistaan. Merkittävä vaikutus järven ravinnetilaan on ojitetun Lylysuon laskuvesillä. Ellinoja lähtee lähtee pitkän lahden pohjukasta ja laskee 2,4 kilometrin päässä Hulippaaseen. Joelle tulee sillä välillä pudotusta 5,2 metriä.
Vedenlaatu
Järvestä otetaan vuosittain vesinäytteitä Lylyn kylän jätevedenpuhdistamon velvoitetarkkailuna, joka on alkanut vuonna 1988. Järven valuma-alueen yläpuollisen karun metsäalueen valunta ei tuota sen järviin kuormitusta ja sen vedenlaatu onkin hyvä. Puhdistamolta tulevien vesien laskennallinenkin vaikutus on järviveden kokonaisfosforipitoisuuteen alle 1 mikrogrammaa litrassa vettä (µg/l) ja kokonaistyppipitoisuuteen vain 69 µg/l. Järven rehevöityminen johtuu haja-asutuksen ja ojitetun Lylysuon kuormituksesta, joka voimistuu ajoittain runsaiden sateiden aikana.
Ala-Lylyjärvi on matala ja runsashumuksinen järvi. Sen vesi on lievästi hapanta ja sen vesi on talvisin lievästi rehevää ja kesäisin rehevää. Järven vesi lämpötilakerrostuu kesäisin ja talvisin sen syvänteeseen. Syvänteen alusvesi on loppukesäisin hapetonta ja hapettomissa oloissa pohjalta vapautuu veteen fosforia sisäisen kuormituksen takia. Järven happitilanne on talvisin kesäaikaa parempi, vaikka silloinkin alusvedessä on happipitoisuuden alenemista. Veden klorofyllipitoisuus, joka osoittaa levien määrää, on ollut kesäisin korkea. Veden hygieeninen laatu on ollut hyvä. Järven virkistyskelpoisuus luokitellaan hyväksi, mutta vedenlaatua heikentävät yllä mainitut puutteet.
Kalasto
Järven kalalajisto on monipuolinen ja lajien runsaussuhteet ovat tasapainossa.
Kadri Simson
Simson toimi aiemmin Riigikogun jäsenenä vuosina 2007–2016 ja Viron talous- ja infrastruktuuriministerinä 23.11.2016–29.4.2019. Viron keskustapuolueen puoluesihteerinä hän toimi vuosina 2003–2007 ja varapuheenjohtajana 2007–2015 ja jälleen 2016.
Simsonin isä pitkäaikainen kansanedustaja, historioitsija ja professori Aadu Must. Äiti on tietohallinnon korkeampi virkamies, tohtori Ülle Must. Kadri Must avioitui toimittaja Priit Simsonin kanssa vuonna 2008.
Simson on opiskellut historiaa Tarton yliopistossa ja politiikan tutkimusta University College Londonissa. Hänen isänsä Aadu Must on myös toiminut politiikassa.
Vielä vuonna 2010 keskustapuolueen varapuheenjohtajana toiminut Simson puolusti puheenjohtaja Edgar Savisaarta, kun tätä syytettiin Venäjältä pyydetystä vaalirahasta.
Savisaaren tukijana tunnettu Simson haastoi tämän puheenjohtajavaalissa marraskuussa 2015, mikä jakoi puolueen häntä tukeviin uudistusmielisiin ja Savisaarta tukeviin vanhoillisiin, mutta Simson hävisi vaalin niukasti. Vaalikampanja Simsonia vastaan oli mustamaalaava ja vaalin ratkettua lehdet arvelivat Savisaaren ryhtyvän rangaistustoimiin Simsonia vastaan. Savisaar ei enää nimittänyt Simsonia varapuheenjohtajaksi, vaikka tämä oli johtanut puoluetta Savisaaren maaliskuisesta sairastumisesta asti.
Hulipas (järvi)
Hulipas on Pirkanmaalla Juupajoella Hulippaan kylässä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 70 hehtaaria ja se on 2,2 kilometriä pitkä ja 800 metriä leveä. Järvi on pitkänomainen, mutta sillä on pohjoisrannassa leveä Riihenlahti ja sen koillispäätä kutustaan Liesinpääksi. Riihenlahden kummallakin puolelta järvelle työntyy niemet. Läntinen niemi on 150 metriä pitkä ja hieman kapea Saarimaa. Itäinen niemi Kuoppaniemi on raivattu osittain peltomaaksi. Vaikka järvi on matala, on siinä kartan mukaan yksi nimetön saari ja se sijaitsee Riihenlahden edustalla. Järven rantaviivan pituus on 6,4 kilometriä. Sen etelärannat ovat jyrkkärinteistä metsämaata ja pohjoisrannat alavaa metsä- ja peltomaata. Jyrkät rinteen nousevat Pajavuorelle, joka sijaitsee järven koillispuolella, ja Pylkinvuorelle, joka kohoaa järven eteläpuolella. Molemmilla vuorilla on ylärinteillä jyrkänteet, jotka näkyvät järvelle. Pajavuoren rinteet kohoavat 60 metrin ja Pylkinvuoren 45 metrin korkeuteen. Vuorten väliin jää laakso, jota pitkin Rassinoja laskee suon läpi ja maatilan vierestä järveen. Järven ympäristön haja-asutus muodostuu noin 15 taloudesta, joista ehkä viisi on maatiloja. Rannoille on rakennettu 24 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet kantatieltä 58 ja yhdystieltä 3421 sekä paikallisilta kyläteiltä.
Vedenlaatu
Järven vedenlaatua on tutkittu kuudesti vuosina 1966, 1977, 1987 ja 2005. Niiden tulokset ovat viitteellisiä ja antavat yleisnäkymän järven tilan kehittymiselle. Vedenväri on vaihdellut arvojen 75–170 milligrammaa litrassa vettä (mg Pt/l) ja veden kemiallinen hapenkulutus arvojen 10–17 milligrammaa litrassa vettä (mg/l). Näiden kahden tuloksen mukaan järvi on luokiteltu runsashumuksiseksi ja ruskeavetiseksi järveksi. Veden happamuustaso on vaihdellut arvojen pH 5,5–6,9 välillä. Sen alkaliteetti on ollut 0,04–0,16 eli vaikka vesi on hapahkoa, niin sen puskurikyky happamoitumista vastaan on tyydyttävän ja hyvän välillä. Arvot ovat nyt lievästi paremmat kuin 1980-luvulla.
Hulippaan ravinnepitoisuudet ovat vaihdelleet kokonaisfosforipitoisuuden osalta välillä 18–50 mikrogrammaa litralta vettä (μg/l). Suurimmillaan kokonaisfosfori oli vuonna 1987, jolloin järvessä esiintyi happikatoa. Vuonna 2005 oli kokonaisfosfori 24 μg/l, mikä asiantuntijoiden mielestä oli järvelle normaali tilanne. Heidän arvionsa mukaan se jää yleensä arvojen 20–30 μg/l. Kokonaistyppipitoisuudet ovat vaihdelleet 410–600 μg/l. Vuonna 2005 se oli 590 μg/l. Näiden lukujen valossa järvi on luokiteltu lievästi rehevöityneeksi tai keskiravinteiseksi.
Kalasto, linnusto ja kasvisto
Järven kalastoa on kartoitettu ranta-asukkaille tehdyn kyselyn avulla. Yleisimmät saaliskalat ovat olleet hauki, ahven, kiiski, särki ja lahna. Madetta saatiin viimeksi 1980-luvulla. Järveen on istutettu peledsiikaa, jota saatiin 1970- ja 1980-luvuilla. Hulipas ei ole varsinainen lintujärvi, missä esiintyisi lintuyhdyskuntia. Järvellä pesii paikallisten asukkaiden mukaan runsaasti vesilintuja, joita syksyisin myös metsästetään.
Pääosa järven kasvustosta viihtyy riippumatta veden ravinteisuudesta. Vallitsevia ilmaversoisia lajeja ovat järvikorte ja järviruoko, kelluvalehtisiä lajeja ulpukka, siimapalpakko ja uistinvita. Järvellä kasvaa harvinaisena kovalla järvenpohjalla viihtyvä lahnanruoho. Kahdella kasvupaikalla tavataan osmankäämiä. Etelärannan jyrkänteiden alla vesikasvillisuusvyöhyke on kapea, mutta matalilla pohjoisrannoilla se on leveä. Matalissa lahdissa uistinvitaa ja siimapalpakkoa on tiheänä kasvustona. Järveltä ei havaittu harvinaisia kasvilajeja.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Sahajoen valuma-alueeseen (35.756) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 117,0 metriä mpy. Huippaan pohjoispuolella on suot ojitettu ja niiden kuivatusvedet laskevat pieniä johto-ojia myöten Hulippaan peltojen läpi järven pohjoisrantaan. Osa suo-ojista yhtyvät lännessä virtaavaan ja Ala-Lylyjärvestä alkavaan Ellinojaan (Ellinjokeen ). Tällainen suo on Päijänteensuo, jossa sijaitsevat lammet Iso-Päijänne, Pikku-Päijänne, Kirvesjärvi ja niiden eteläpuolella Mutalammi. Hulipas on siinä mielessä Sahajoen valuma-alueen yläjuoksun pääjärvi, että siihen laskee kolmelta suunnalta pienempien valuma-alueiden vedet. Rassinoja tulee etelästä Rassinjärvestä, johon laskee Väihijärven laskuoja Väikkisuonoja. Rassinojaan laskee myös Pajavuorella sijaitseva Paskolammi, vaikka sillä ei ole kartoissa laskuojaa. Koillisessa sijaitseva Iso-Liesi laskee Pikku-Liesin kautta Hulippaan itäpäähän. Iso-Liesiin laskevat myös ojitettujen Isosuon kuivatusvedet ja Hauinvetemän kautta Hauinvetämänsuon kuivatusvedet. Tulippaan laskujoki Sahajoki laskee 8,5 kilometrin päässä Kopsamoon. Sahajoella on pudotusta yli 27 metriä.
Historiaa
Vuoden 1957 peruskartassa järven nimi kirjoitettiin ”Hulipasjärvi”. Näin oli vielä vuoden 1964 kartassa, mutta nimi lyheni muotoon ”Hulipas” vuoden 1979 karttaan. Viimeisessä kartassa on myös Päijänteensuo ojitettu ja sen suolammet yhdistettu ojilla toisiinsa. Nämä laskivat sitten Ellinjokeen, joka laskee järven lounaispäähän.
Nunnamittari
Nunnamittari (Baptria tibiale) on harvinainen, mustavalkoinen mittariperhoslaji. Nunnamittari on Suomen Perhostutkijain Seuran tunnus ja antanut nimen myös seuran julkaisemalle Baptria-lehdelle.
Koko ja ulkonäkö
Täysin mustavalkoinen perhoslaji, jossa ei ole pientä kuviointia eikä sitä voi sekoittaa mihinkään muuhun lajiin. Siipien pohjaväri on musta ja etusiiven poikki kulkee leveä, valkoinen vyö viistosti takareunasta siiven kärkeä kohti. Takasiivissä poikkivyön suunta on päinvastainen, mutta keskieurooppalaisilla yksilöillä takasiivet ovat kokonaan mustat. Etusiipien ulkonurkissa on lisäksi valkoiset laikut. Takasiipiä reunustavat ripset ovat puhtaanvalkoiset. Siipiväli 22–27 mm.
Suomessa tavattavalla alalajilla B. t. fennica siipien poikki kulkeva valkoinen vyö on leveämpi kuin muualla Euroopassa tavattavilla yksilöillä. Kuusamossa esiintyvällä alalajilla B. t. borealis poikkivyön muoto on poikkeava.
Levinneisyys ja lentoaika
Lajia tavataan hyvin paikoittaisesti Keski-Euroopasta Keski-Aasian läpi Japaniin saakka ulottuvalla alueella. Suomessa nunnamittarin levinneisyys rajoittuu paikoittaisesti Keski-Suomen alueelle ja siitä itään. Lisäksi Kuusamossa on erillinen esiintymä. Perhoset lentävät kesä-heinäkuussa.
Elinympäristö ja elintavat
Nunnamittari on vaatelias ja hyvin paikoittainen laji, joka elää ainoastaan konnanmarjoja kasvavissa lehtometsissä. Se voi olla paikoittaisesti jopa runsas, mutta joinakin vuosina puuttua lähes kokonaan. Aikuiset perhoset lentävät päivällä ja niiden mustavalkoinen väritys hävittää eläimen helposti kasvillisuuden varjojen sekaan. Toukat viihtyvät ravintokasvin lehtien alapinnoilla. Kotelo talvehtii.
Vuoden 2010 Suomen lajien uhanalaisarvioinnissa nunnamittarin alalaji B. t. fennica luokiteltiin vaarantuneeksi (VU) ja B. t. borealis erittäin uhanalaiseksi (EN).
Ravintokasvi
Toukka elää konnanmarjoilla (Actaea). Suomessa ravintokasvi riippuu sijainnista, sillä alalaji B t. fennica mustakonnanmarjalla (Actaea spicata) ja B. t. borealis punakonnanmarjalla (Actaea erythrocarpa).
Kefalotyri
thumb|Kefalotyria Kefalotyri tai kefalotiri on kova, suolainen, keltainen juusto, joka on valmistettu joko lampaan tai vuohen maidosta Kreikassa tai Kyproksella. Nuoret juustot ovat kaksi kolme kuukautta kypsytettyjä. Vanhemmat kefalotyrit ovat usein vuoden tai useamman ikäisiä, ja ne ovat kuivempia ja maultaan vahvempia ja voidaan syödä esimerkiksi mezen kanssa ouzon kera tai raastettuna eri ruokiin. Kefalotyrin valmistuksessa käytetyn maidon väri voi vaihdella keltaisen ja valkoisen välillä. Juuston maku muistuttaa gruyèrea, joka on kuitenkin valkeampaa ja melko suolainen verrattuna kefalotyriin. Koska kefalotyri on hyvin kova juusto, käytetään sitä Kreikassa yleisesti paistettuna oliiviöljyssä ruokalajiin nimeltä saganaki tai lisätään ruokiin, kuten spagettiin tai keitetyille vihanneksille.
Tämä on suosittu ja tunnettu juusto, jonka juuret ovat Kreikassa Bysantin aikakaudella. Kefalotyriä lähellä on samantyyppinen juusto, kefalograviera, joka on valmistettu lehmänmaidosta tai lampaan ja lehmän maidon seoksesta.
Heikki Pippola
Pippola voitti 400 metrin juoksun Suomen mestaruuden vuosina 1965, 1966 ja 1967. Vuonna 1966 hän voitti myös 800 metrin juoksun Suomen mestaruuden ajalla 1.48,8. Kaikkiaan Pippola saavutti urallaan kahdeksan henkilökohtaista SM-mitalia, yhden niistä 400 metrin aitajuoksussa vuonna 1965. Syyskuussa 1966 Pippola juoksi 800 metrin Suomen ennätyksen 1.47,8. Hän sivusi ennetystään myöhemmin samassa kuussa.
Seuratasolla Pippola edusti Alavuden Urheilijoita.
Viitelaina
Viitelainojen liikkeeseenlaskun suuri koko, suhteellisen laaja sijoittajakunta ja ennen kaikkea aktiivinen kaupankäynti varmistavat viitelainojen hinnoittelun jatkuvaa oikeellisuutta eri tilanteissa. Toisaalta alhainen riskitaso mahdollistaa lainan hinnan käyttämisen eräänlaisena hinnan "nollatasona", johon riskillisemmän liikkeeseenlaskijan joukkovelkakirjan riskilisä hinnoittelutilanteessa lisätään.
PPL Park
PPL Park on jalkapallostadion Chesterissä Pennsylvaniassa Yhdysvalloissa. Se toimii Major League Soccer -seura Philadelphia Unionin kotistadionina. Stadion avattiin 27. kesäkuuta 2010, ja sen yleisökapasiteetti on 18 500 istumapaikkaa.
Historia
Major League Soccerin komissaarin Don Garberin mukaan liiga oli pitkään kiinnostunut Philadelphiasta markkina-alueena, mutta seudulla ei ollut sopivia olosuhteita MLS-joukkueelle. Maaliskuussa 2006 läheisessä New Jerseyn Glassborossa sijaitseva Rowan University ja Milestone Group aloittivat MLS:n tuella suunnitelmat sopivan stadionin rakentamisesta yliopiston kampuksen yhteyteen. Uuden MLS-joukkueen oli tarkoitus aloittaa stadionilla kaudella 2009, mutta projekti kaatui lopulta julkisen rahoituksen puutteeseen ennen rakennustöiden alkua.
Rowanin projektin kaaduttua sijoittajaryhmä Keystone Sports and Entertainment alkoi kaavailla jalkapallostadionia Pennsylvanian Chesteriin, jossa paikallishallinto osoittautui myötämielisemmäksi. Pennsylvanian osavaltio tuki projektia 47 miljoonalla dollarilla, Delawarejoen satamahallinto 10 miljoonalla dollarilla ja Delawaren piirikunta 30 miljoonalla dollarilla, mistä osa oli suunnattu muun lähialueen kehittämiseen (ks. Rivertown). Stadionin suunnitteli Rossetti Architects yhteistyössä ICON Venue Groupin kanssa ja rakensi TN Ward. Kokonaiskustannusarvio oli 115 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, mikä ylittyi lopulta seitsemällä miljoonalla dollarilla. Stadionin ja sen tontin omistaa Delawaren piirikunta. Käyttöoikeus on vuokrattu 30 vuodeksi erilliselle stadionyhtiölle, joka omistaa stadionin markkinointioikeudet.
Tilat
Stadion sijaitsee Delawarejoen rannalla joen ylittävän Commodore Barry Bridgen länsipuolella vanhalla teollisuus- ja liiketontilla, joka puhdistettiin perusteellisesti nykyistä käyttöä varten.
PPL Park on erityisesti jalkapalloa varten suunniteltu stadion (soccer-specific stadium), ja sen yleisökapasiteetti jalkapallo-otteluissa on 18 500 istumapaikkaa. Stadionin ominaisuuksiin kuuluu 30 erikokoista aitiota, 1 000 neliömetrin klubitilat ja sisäänrakennettu konserttilava. Stadionin sivukatsomot on katettu. Joenpuoleinen 2 000 katsojapaikan päätykatsomo, joka tunnetaan nimellä The River End, on varattu Philadelphia Unionin Sons of Ben -kannattajaryhmälle. Stadionin ulkopuolella on joenvarsipuisto sekä aukio sisäänkäyntiä ja erilaisia tapahtumia varten. Tulevaisuudessa stadionia on mahdollista laajentaa 10 000 istumapaikalla ja 30 aitiolla.
Kenttä
Stadionin pelikentän mitat ovat 110 × 69 metriä, mitkä poikkeavat hieman IFAB:n suosituksesta (105 × 68 metriä). Pelialusta on varvasheinää (Cynodon dactylon), joka on yleisesti trooppisen ja subtrooppisen lämpövyöhykkeen nurmikentillä käytetty laji. Nurmi kasvatettiin Marylandissä ennen siirtämistä ja asentamista stadionille huhtikuussa 2010. Kentän alla on lämpöputkisto, joka pitää talvikuukausina nurmen lämpötilan yli nollan celsiusasteen.
Liikenne
Stadionin ohittavalla Commodore Barry Bridgellä kulkee U.S. Route 322, joka risteää pohjoisempana Yhdysvaltain itärannikon päätien Interstate 95:n kanssa. Stadionin läheisyyteen on rakenteilla uudet liittymät, joiden kautta autoilijoilla on suorempi pääsy sillalta stadionin paikoitusalueille. Pennsylvania Route 291 kulkee stadionin välittömässä läheisyydessä. Matkaa Pennsylvanian suurimman kaupungin Philadelphian keskustaan stadionilta on noin 27 kilometriä ja Philadelphian kansainväliselle lentoasemalle noin 16 kilometriä.
SEPTAn R2-rautatiellä (Newark–Philadelphia) on Chesterissä kaksi asemaa, Chester Transportation Center ja Highland Avenue. Ensimmäiseltä on ottelupäivinä sukkulabussiyhteys stadionille ja takaisin.
Palvelut
Lipunmyynti- ja ravitsemuspalveluista stadionilla vastaa philadelphialainen Comcast Spectacor tytäryhtiöineen sekä lähetystekniikasta, valotauluista ja muusta elektroniikasta Panasonic. Osana stadionin nimoikeudet ostaneen PPL EnergyPlusin kanssa tehtyä sopimusta stadionin energiantarve täytetään yhtiön toimittamalla uusiutuvalla energialla.
thumb|500px|center|PPL Park lokakuussa 2010. Taustalla [[Delawarejoki ja Commodore Barry Bridge.]]
Käyttäjät ja tapahtumat
PPL Parkin pääasiallinen käyttäjä on jalkapallon miesten Major League Soccer -liigan Philadelphia Union. Naisten Women’s Professional Soccer -liigan Philadelphia Independence on suunnitellut pelaavansa stadionilla muutamia otteluita kaudella 2011 ja muuttavansa stadionille pysyvästi tulevaisuudessa. Lokakuussa 2010 sekä Yhdysvaltain miesten että naisten jalkapallomaajoukkue pelasi stadionilla harjoitusottelun. Läheisten Widener Universityn ja Villanova Universityn jalkapallojoukkueet ovat pelanneet stadionilla NCAA-otteluitaan.
Villanova Universityn miesten amerikkalaisen jalkapallon joukkueen mahdollisesta siirtymisestä PPL Parkille on keskusteltu. NCAA:n Big East Conference, jossa Villanova on niin sanottu non-football-jäsen, lähetti syyskuussa 2010 yliopistolle kutsun liittyä konferenssiin myös amerikkalaisessa jalkapallossa. Big Eastin joukkueet kilpailevat lajissa Division I FBS -tasolla, jossa vaatimuksena on muun muassa vähintään 15 000 -paikkainen stadion, mitä yliopiston oma Villanova Stadium ei täytä.
Kesäkuussa 2011 PPL Parkilla käydään kaksipäiväinen rugby sevensin yliopistomestaruusturnaus. Toukokuussa 2012 stadionilla pelataan NCAA:n miesten haavipallon puolivälieräotteluita.
Rivertown
Stadion on osa The Buccini/Pollin Groupin laajempaa 500 miljoonan dollarin Rivertown-projektia, jonka tarkoitus on piristää historiallisen Chesterin joenvarren elämää sekä kaupungin ja koko Delawaren piirikunnan työllisyyttä ja taloutta. Stadionin lisäksi alueelle rakennetaan kahdessa vaiheessa 186 rivitaloasuntoa, 225 muuta asuntoa, 40 400 neliömetriä toimistotilaa, 18 600 neliömetrin konferenssikeskus, 3 900 neliömetriä liiketilaa ja 1 350 auton parkkitalo. Vuonna 2004 lähistöllä sijaitseva entinen Philadelphia Electric Companyn voimalaitos uudistettiin toimisto- ja liiketilaksi, joka tunnetaan nykyään nimellä The Wharf at Rivertown.
Sofia Arvidsson
Lena Sofia Alexandra Arvidsson (s. 16. helmikuuta 1984 Halmstad) on ruotsalainen tennispelaaja. Hän aloitti lajin kahdeksanvuotiaana ja on ollut ammattilaisena vuodesta 1999 lähtien. Hän on yltänyt maailmanlistalla korkeimmillaan kaksinpelaajana 29. ja nelinpelaajana 67. sijalle. Hän on pelannut Ruotsin Fed Cup -joukkueessa ja kilpaillut myös Pekingin olympialaisissa 2008.
Jouko Uola
Uola voitti 1 500 metrin juoksun Suomen mestaruuden vuonna 1966 ajalla 3.48,3. Vuonna 1970 hän sai pronssia. Hallissa hän otti SM-hopeaa 800 metrillä vuonna 1966.
Seuratasolla Uola edusti Lauttakylän Lujaa.
Emilio De Bono
thumb|De Bono tammikuussa 1929. Emilio De Bono (19. maaliskuuta 1866 Cassano d’Adda – 11. tammikuuta 1944 Verona) oli italialainen marsalkka ja fasistien tukija.
De Bono liittyi Italian armeijaan vuonna 1884 vänrikkinä. Italian–Turkin sodan aikana vuonna 1911 hän toimi yleisesikunnassa ja ensimmäisessä maailmansodassa hän sai mainetta johtamalla hyökkäyksiä itävaltalaisia vastaan Goriziassa 1916 ja Grappassa 1918. Hän jätti palveluksen 1920 kenraalimajurin arvoisena. Sen jälkeen De Bono auttoi Kansallisen fasistipuolueen järjestämisessä ja osallistui vuoden 1922 Rooman marssiin, jonka seurauksena Benito Mussolini nousi Italian johtoon. Vuonna 1924 De Bonoa syytettiin osallisuudesta sosialistipoliitikko Giacomo Matteottin murhaan, mutta hänet vapautettiin.
De Bono nimitettiin ministeriksi vuonna 1942. Fasistien suuren neuvoston kuuluisassa kokouksessa 24.–25. heinäkuuta 1943 hän äänesti enemmistön mukana Mussolinin erottamisen puolesta. Palattuaan vielä tilapäisesti valtaan Pohjois-Italiassa (ks. Italian sosiaalinen tasavalta) Mussolini pidätytti De Bonon, joka tuomittiin maanpetoksesta kuolemaan ja teloitettiin ampumalla. Samassa yhteydessä teloitettiin myös muita Mussolinin syrjäyttämiseen osallistuneita, muun muassa Galeazzo Ciano.
Juha Kukkamo
Juha Mikael Kukkamo (s. 1. huhtikuuta 1976 Keuruu) on suomalainen keski- ja pikamatkojen juoksija. Hän on parhaiten menestynyt 800 metrillä, jolla hän on ollut Suomen paras juoksija 1990-luvun loppupuolelta lähtien yhdessä Wilson Kirwan kanssa.
Kukkamo on voittanut 800 metrin Suomen mestaruuden vuosina 1997, 2001, 2003 ja 2005. Hopealla hän on ollut 1999, 2000, 2004 ja 2006 sekä pronssilla 2002 eli Kukkamo on ollut mitaleilla kahdeksan kertaa peräkkäin (1999–2006). 1 500 metrillä Kukkamo voitti SM-kultaa 2001 ja pronssia 1998, 2000 ja 2004. Hallissa hän on voittanut 800 metrin Suomen mestaruuden 1998, 2001, 2002, 2003, 2004 ja 2006 (1999 ja 2005 hopeaa) sekä 1 500 metriä 1999, 2001, 2002, 2004 ja 2005 (hopeaa 1998 ja 2003). Kukkamo oli mukana Helsingin MM-kisoissa 2005 800 metrillä. Hän karsiutui alkuerissä.
Seuratasolla Kukkamo on edustanut Lahden Ahkeraa lähes koko aikuisikänsä. Ennen Lahden Ahkeraan siirtymistä hän edusti Keuruun Kisailijoita.
Poznańin voivodikunta
250px|oikea|pienoiskuva|Poznańin voivodikunnan sijainti Puolan kartalla. Poznańin voivodikunta oli 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Se oli pinta-alaltaan 8 151 km² ja sen hallintokeskus oli Poznań. Poznańin voivodikunnan alueesta tuli vuoden 1999 hallintouudistuksen tuloksena osa nykyistä Ison-Puolan voivodikuntaa.
Merovingit
thumb|left|Frankkien valtakunnan perustaja Klodvig 1700-luvun pronssireliefissä. Merovingit saivat nimensä Merovechiltä, joka oli saalilaisten frankkien johtaja noin 447–457 ja löi visigootit, saksit ja alemannit. Hänen poikansa Kilderik I hallitsi yhtä saalilaisheimoa Tournain kaupungissa. Kilderikin poika Klodvig yhdisti ensin kaikki saalilaiset frankit. Sen jälkeen hän liitti alueisiinsa ripuaaristen frankkien ja alemannien alueet ja sai lopulta hallintaansa lähes koko Gallian, lukuun ottamatta Burgundia ja Provencea. Klodvig kääntyi vaimonsa Klotilden kannattamaan kristinuskoon joko vuonna 496 tai 506. Klodvigin kuollessa 511 valtakunta jaettiin saalilaisen lain mukaan neljään osaan hänen pojilleen. Tämä jakamistraditio säilyi kaksi seuraavaa vuosisataa, ja frankkien laaja valtakunta jakautui useampiin pienempiin kuningaskuntiin, jotka kilpailivat keskenään. Itäinen kuningaskunta oli Austrasia, pääkaupunkinaan Metz. Läntinen kuningaskunta oli nimeltään Neustria, jonka pääkaupunki oli aluksi Soissons ja myöhemmin Pariisi. Valtakunnan eteläosissa oli Burgundin kuningaskunta. Muutamat merovingikuninkaat, kuten Klotar I ja Dagobert I, onnistuivat yhdistämään koko valtakunnan valtansa alle, mutta myöhemmät kuninkaat olivat enää nukkehallitsijoita, sillä he menettivät vähitellen lähes kaiken valtansa major domuksille, kuningaskuntien mahtaville käskynhaltijoille.
Merovingien valta perustui myyttisiin sukujuuriin (merovingit väittivät polveutuvansa muun muassa Nooasta ja troijalaisista) ja käsitykseen heidän nauttimastaan Jumalan suosiosta, jota lisäsi merovingien sotilaallinen menestys. Merovingikuningas hallitsi sodasta saatua ryöstösaalista, johon kuuluivat sekä irtain omaisuus että maat väestöineen, ja oli vastuussa sen jakamisesta kannattajilleen. Kuninkaat jakoivat maata vasalleilleen, jotka vastineeksi huolehtivat alueen puolustamisesta, hallinnosta ja oikeudenkäytöstä ja kokosivat armeijoita kuninkaan käyttöön.
Merovingien aikana (511) luotiin saalilainen laki, johon Ranskassa vedottiin vielä Valois-dynastian aikana perimysjärjestyskysymyksessä.
Nordlysplanetariet
thumb|Nordlysplanetariet ulkoapäin Nordlysplanetariet on Norjan suurin planetaario. Se avattiin vuonna 1989. Ensimmäinen planetaariota ylläpitänyt yritys meni konkurssiin jo vuonna 1991. Vuosina 1991–2000 planetaariota ylläpitivät Tromssan kaupunki, Tromssan yliopisto ja Troms Fylkes Dampskibsselskap AS, ja tuolloin Statsbygg omisti planetaariorakennuksen. Nykyisin yliopisto omistaa rakennuksen ja Nordnorsk vitensenter ylläpitää toimintaa.
Alberto João Jardim
pienoiskuva|Alberto João Jardim vuonna 2018. Alberto João Cardoso Gonçalves Jardim (s. 4. helmikuuta 1943 Funchal, Madeira) on portugalilainen poliitikko, joka toimi Madeiran itsehallintoalueen presidenttinä vuosina 1978–2015. Hän edustaa Portugalin PSD-puoluetta. Hänen persoonansa on aina ollut kiistelty.
Nordlysplanetariet
Planetaariossa on planetaariosali, Stjernesalen, johon mahtuu 90 henkilöä. Kupolin halkaisija on 12 metriä.
Alberto João Jardim
Jardim oli yksi Partido Social Democrata -puolueen perustajista. Nimestään huolimatta se edustaa sosialidemokratian sijasta oikeisto-liberaalia suuntausta. Puolue perustettiin toukokuussa 1974 kuukausi neilikkavallankumoksen jälkeen. Neilikkavallankumouksessa maan vasemmistolaisia aineksia sisältänyt armeija syrjäytti aiemman oikeistodiktatuurin. PSD-puolueen tuki oli Madeiralla vahva ja Jardim valittiin vuonna 1978 Madeiran autonomisen alueen ensimmäiseksi presidentiksi.
Jardim erosi tehtävistään 19. helmikuuta 2007 protestina Portugalin hallinnon hyväksymälle laille alueiden varainkäytöstä. Tämän johdosta Madeiralla järjestettiin ennenaikaiset vaalit, joissa Jardim tuli valituksi uudestaan ylivoimaisella enemmistöllä.
Jardim on kiistelty poliitikko; hänen poliittiset vastustajansa pitävät häntä puhtaana populistina, ja hän on tunnettu terävistä hyökkäyksistä oppositiota kohtaan. Kaikesta huolimatta hänen kansansuosionsa säilyi vankkumattomana kolmekymmentä vuotta. Jardimin aikana nimittäin onnistuttiin kohentamaan oloja Madeiralla usealla eri alalla. Suurin syy tälle on Madeiran pääsy monien Euroopan unionin tukirahastojen piiriin.
Cullinan
thumb|Cullinan ennen leikkaamista Cullinan oli maailman suurin luonnontimantti. Se löydettiin Etelä-Afrikasta vuonna 1905. Etelä-Afrikan hallitus lahjoitti timantin vuonna 1907 Yhdistyneen kuningaskunnan kuninkaalle Edvard VII:lle. Kivi leikattiin 105:een osaan, joista suurimmat Cullinan I ja Cullinan II ovat maailman suurimpia hiottuja timantteja.
Historia
Cullinan löydettiin 26. tammikuuta 1905 Pretorian lähellä olevasta timanttikaivoksesta Transvaalissa Etelä-Afrikassa. Timantin löysi Frederick G. S. Wells, joka sai löydöstään 10 000 dollarin bonuksen. Timantti nimettiin kaivoksen johtajan Thomas Cullinanin mukaan.
Tuulenpesäsieni
Tuulenpesäsieni eli koivuntuulenpesä (Taphrina betulina) on kotelosieni, joka aiheuttaa tuulenpesiksi kutsuttuja kasvannaisia useimpiin koivulajeihin koko maassa. Se on ehdoton loinen, eikä tule toimeen ilman isäntäpuuta. Siltä puuttuu itiöemä tyystin; mikroskooppiset itiökotelot kehittyvät suoraan loisitun kasvin kuoren pinnalle. Koivuntuulenpesän rihmasto kasvaa puun solujen väleissä aiheuttaen syöpämäistä kasvua. Itse tuulenpesä on pääasiassa koivun solukkoa. Tuulenpesien läpimitta vaihtelee kymmenestä sentistä metriin. Niitä näkee eniten vanhoissa ja huonokuntoisissa puissa, jotka ovat esimerkiksi tautien tai toisten loisten vaivaamia. Koivuntuulenpesä ei vaikuta kovin haitallisesti isäntäpuuhun, joka voi kasvaa vielä vuosien ajan. Tuulenpesien poisto ei myöskään vaikuta taudin etenemiseen. Tuulenpesäsienten sukuun kuuluu useita muitakin lajeja, joista useimmat ovat isäntäspesifejä. Tuulenpesien lisäksi ne aiheuttavat lehtien käpristymistä tai hedelmien mutaatioita.
Cullinan
Historia
Cullinan oli löydettäessä 3 106 karaatin painoinen ja mitoiltaan 10,1 × 6,35 senttimetriä, mikä teki siitä kaikkien aikojen suurimman jalokivilaatuisen luonnontimantin. Se oli myös poikkeuksellisen virheetön ja väriltään ainutlaatuisen sinertävän valkoinen.
Cullinan oli aluksi näytteillä Johannesburgin Standard Bankissa. Vuonna 1907 se lähetettiin tavallisessa postissa Lontooseen ostettavaksi. Kun kukaan yksityinen ei ostanut sitä, Transvaalin hallitus osti sen kaivosyhtiöltä 150 000 punnan hintaan (nykyrahassa yli 18 miljoonaa puntaa). Samana vuonna Brittiläiseen imperiumiin kuuluneen Transvaalin hallitus antoi timantin Yhdistyneen kuningaskunnan kuningas Edvard VII:lle 66-vuotissyntymäpäivälahjaksi. Lahjan tarkoituksena oli parantaa Britannian ja Etelä-Afrikan suhteita toisen buurisodan jäljiltä. Timantin luovutus kuninkaalle tapahtui 9. marraskuuta 1907.
Hionnan suorittanut Joseph Asscher piti pienemmät kivet itsellään palkkiona. Edvard VII osti häneltä kivet VI–VIII. Etelä-Afrikan hallitus osti Asscherilta kaikki loputkin kivet ja lahjoitti ne kuningatar Marylle vuonna 1910. Cullinan III ja Cullinan IV sijoitettiin vuonna 1911 Maryn kruunuun. Muita kiviä käytetään kaulakoruissa ja rintakoruissa, ja ne ovat osa kuningatar Elisabet II:n yksityistä jalokivikokoelmaa.
Louis Vuitton (henkilö)
Louis Vuitton (4. elokuuta 1821 – 27. helmikuuta 1892) oli tunnettu ranskalainen muotisuunnittelija.
Vuitton syntyi pienessä Anchayn kylässä Juran departementissa itä-Ranskassa. Hänen isänsä Xavier Vuitton oli maanviljelijä ja äiti Coronne Gaillard oli töissä myllyssä. Äiti kuoli kun Louis oli 10-vuotias. 13-vuotiaana Vuitton lähti yksin Pariisiin, jossa hän työskenteli aluksi oppipoikana laatikkoverstaalla ja myöhemmin hän avasi oman verstaansa. Laatikoita tehtiin mittatilaustyönä. Vuittonin asiakkaina oli muun muassa Ranskan keisarinna Eugénie ja muuta Ranskan eliittiä.
Hurrikaani Flora
Eniten ihmisuhreja vaatineisiin Atlantin valtameren hirmumyrskyihin lukeutuu Hurrikaani Flora, joka surmasi yli 7 000. Vuoden 1963 Atlantin hurrikaanikauden seitsemäs trooppinen myrsky vahvistettiin 29. syyskuuta 900 kilometriä Trinidadista itään ja sen todettiin olevan hurrikaani päivää myöhemmin laivojen ja lentokoneiden raporttien perusteella. Luokan 3 hurrikaani siitä tuli 2. syyskuuta ja Flora suuntasi kohti Isoja Antilleja. Haitissa, Dominikaanisessa tasavallassa ja Kuubassa mitattiin ennätyssateita. Läntisellä Atlantilla kehittynyt matalapaine muutti sen suunnan kohti koillista.
Flora tuhosi perusteellisesti Tobagon banaani-, kookospähkinä- ja kaakaosadot, minkä vuoksi saarivaltion pääelinkeino vaihtui maataloudesta turismiksi. Hätäapurahasto korvasi useimmat vahingot ja Yhdistyneet Kansakunnat toimitti elintarvikkeita vuoden ajan.
Luisito Pie
Luis "Luisito" Pie (s. 4. maaliskuuta 1994 Bayaguana) on dominikaanilainen taekwondoin ja olympiamitalisti. 183 senttimetriä pitkä ja 57 kilogrammaa painava Pie kilpailee alle 58-kiloisten sarjassa.
Pie saavutti pronssia alle 58-kiloisista vuoden 2016 kesäolympialaisista Rio de Janeirosta. Mitali oli Dominikaanisen tasavallan ainoa noissa olympialaisissa. Vuoden 2015 Pan-Amerikan kisoista Torontosta Pie saavutti hopeaa alle 58-kiloisista. Pan-Amerikan -mestaruuskilpailuista Piellä on kulta- ja hopeamitali sekä Keski-Amerikan ja Karibian kisoista yksi kultamitali.
Pien isä on haitilainen ja äidilläkin on sukujuuria Haitilla.
The Variation of Animals and Plants under Domestication
The Variation of Animals and Plants under Domestication on Charles Darwinin kirjoittama tietokirja vuodelta 1868.
Teos käsittelee yksityiskohtaisesti lajien kesyttämistä ja kasvien hyötykäyttöä, mutta luvussa XXVII Darwin käsittelee perinnöllisyyteen liittyvää teoriaansa, josta hän käyttää nimitystä Pangenesis.
Tausta
Darwin oli työstänyt kahden vuoden ajan luonnonvalintaa käsittelevää kirjaansa, kun hän 18. kesäkuuta 1858 sai paketin Alfred Wallacelta, joka asui Borneossa. Paketti sisälsi kahdenkymmenen sivun pituisen käsikirjoituksen, jossa kuvattiin evoluutioon liittyvä mekanismi, joka muistutti Darwinin omaa mallia. Darwinilla oli paineita julkaista omat näkemyksensä, ja hän ryhtyi työstämään ”tiivistelmää” Lajien synty -teoksestaan. Johdannossa hän kertoi, että tulevassa julkaisussa hän toivoi antavansa tarkan kuvauksen teoriansa taustalla olevista tekijöistä.