cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Seitsemäs liittokunta
Seitsemäs liittokunta sai lopullisen voiton Napoleonista Waterloon taistelussa. Liittoutuneet olivat sotavoimiltaan ylivoimaisia, kun ne kesäkuussa kokoontuivat Belgiaan. Napoleonkin kokosi sinne joukkojaan hajottaakseen vihollisarmeijan. Liittokunnan Wellingtonilla oli komennossaan 100 000 miestä ja von Blücherillä 120 000. Napoleon oli saanut kootuksi 125 000 vanhaa veteraaniaan. Napoleon luotti siihen, että vihollinen lyötäisiin yksi armeija kerrallaan. Von Blücher hävisikin hänelle ensimmäisen yhteenoton 16. kesäkuuta, mutta Wellingtonin kohtaaminen 18. kesäkuuta päättyi toisin muun muassa siksi, että von Blücher ehti tulla avuksi. Napoleonin oli luovuttava keisarin kruunustaan.
Doolin
thumb|right|Doolinin Fisher Streetin aluetta. thumb|Doonagoren linna Doolin on rannikkokylä Claren kreivikunnassa Irlannissa Atlantin rannikolla. Sitä reunustaa Lisdoonvarnan kylpyläkaupunki. Doolin tunnetaan perinteisen irlantilaisen musiikin keskuksena. Lähialueella on lukuisia kivi- ja rautakautisia muinaisjäännöksiä. Doonagoren ja Ballinalacken linnat sijaitsevat myös alueella.
Seitsemäs liittokunta
Sodan jälkeen jatkettiin Wienin kongressia. Itävallan ja Britannian tavoitteena oli lieventää voittajien vaatimuksia Ranskaa kohtaan ja vähentää liittolaisensa Venäjän kasvavaa mahtia. Rauhansopimus allekirjoitettiin 30. toukokuuta 1815. Ranska sai pitää vuoden 1792 rajansa eikä sen sotavoimien koolle asetettu ylärajaa.
Doolin
Doolin on yksi kolmesta satamasta, josta Aransaarten lautat lähtevät. Doolin sijaitsee myös Cliffs of Moherin lähettyvillä ja bussi Limerickistä/Ennisistä pysähtyy sekä kallioilla että Doolinissa matkallaan Galwayhin. Seutu kuuluu Burren-alueeseen.
Programma 101
Programma 101 oli Olivettin kehittämä elektroninen ohjelmoitava laskukone, jota on joskus kutsuttu jopa maailman ensimmäiseksi ”pöytätietokoneeksi” tai jopa "henkilökohtaiseksi tietokoneeksi". Se oli ensimmäinen ohjelmoitava laite, johon pienillä ja keskisuurilla yrityksillä oli varaa. Konetta myytiin yli 40 000 kappaletta.
Doolin
Laajalle levittäytynyt kylä koostuu sataman lisäksi kolmesta selkeämmin erottuvasta alueesta: Roadfordista, Fisher Streetistä ja Fitz's Crossista. Jokaisessa näistä kolmesta keskuksesta on pubeja ja majoituspaikkoja.
Programma 101
Historia
Ennen Programma 101:sta markkinoille oli tullut elektronisia pöytäkoon nelilaskimia. Ensimmäisiä ohjelmoitavia pöytälaskimia olivat Mathatron (1964) ja Programma 101 (1965).
Doolin
Aille-joki virtaa Burrenin kukkuloita alas Doolinin ohi mereen. Pieni Crab Islandin saari sijaitsee lyhyen matkan päässä satamasta. Doolinin luola sijaitsee lähellä Roadfordia.
Programma 101
Historia
Programma 101:n suunnittelu aloitettiin 1962, ja sen kehittäjä ja pääsuunnittelija oli italialainen Pier Giorgio Perotto (1930–2002). Kone tuli markkinoille 1965. Laitteen esteettisestä suunnittelusta vastasi italialainen suunnittelija Mario Bellini. Bellinin muotoilema koneen ulkonäkö voitti lukuisia teollisen muotoilun palkintoja. Programma tuli Yhdysvaltojen markkinoille alkuvuodesta 1966, jolloin sen myyntihinta oli 3 200 dollaria.
Toimintaperiaate
Programma 101:ssä ei vielä ollut mikroprosessoria eikä mikropiirejä. Kone koostui transistoreista, vastuksista ja kondensaattoreista. Käskyt voitiin antaa tavallisen laskimen tavoin näppäimistön kautta tai ne voitiin varastoida muistiin ja suorittaa kontrolli- ja aritmeettisten yksiköiden avulla.
Koneen muistissa oli yhdeksän rekisteriä, jotka pystyivät varastoimaan numeerista dataa tai ohjelmointikäskyjä. Jokainen rekisteri kykeni varastoimaan 22-numeroisen luvun, etumerkin ja desimaalipisteen, tai kaksi 11-numeroista lukua, tai 24 ohjelmointikäskyä. Viisi rekisteriä kykeni varastoimaan käskyjä, joten ohjelman maksimipituus oli 120 käskyä. Ohjelmia ja dataa kyettiin myös tallentamaan ulkoiselle magneettikortille, koska kone oli varustettu kortinlukijalla ja kortille tallentavalla yksiköllä.
Laskukone käytti eräänlaista välimuistia varastoimaan viimeisimmän operaation tulos. Tämä tehtiin eräänlaisella pulssinviivästysrivillä, joka muutti datan mekaanisiksi värähdyksiksi johdossa, sarjamuodossa. Muistia kutsuttiin nimellä SAM (Sequentially Accessed Memory). Pulssinviivästysrivi oli keksitty 1940-luvulla ensimmäisiin tietokoneisiin. Vuotta myöhemmin Olivetti julkaisi mallin Programma P102, johon oli lisätty RS-232-sarjaportti, joka salli kirjoittimen, telekirjoittimen tai paperinauhojen lävistäjän tai lukijan liittämisen koneeseen.
Vaikutus
Hewlett-Packard kopioi 101:stä muun muassa magneettikorttiratkaisun ja koneen teknisen arkkitehtuurin kolme vuotta jälkeenpäin esittelemäänsä HP 9100 -laitteeseen, jonka johdosta yhtiö joutui maksamaan Olivettille 900 000 dollaria rojalteja.
NASA hankki 10 kappaletta 101:stä käyttöönsä, ja niitä käytettiin muun muassa Apollo 11 -ohjelmassa kuulaskeutumisen valmisteluun käytettyihin laskutoimituksiin.
Alessandro Bernard ja Paolo Ceretto tekivät laitteen historiasta kertovan, 52-minuuttisen dokumenttielokuvan Programma 101 – Memory of the Future (2011), joka on esitetty ainakin Fox History Channelilla, Ruotsin Ur-kanavalla, Australian SBS-kanavalla sekä Suomessa YLE:n ohjelmistossa.
Konttimäki
Konttimäki on kylä Saarijärvellä Keski-Suomen maakunnassa Jyväskylästä 85 kilometriä luoteeseen. Konttimäki on virallisesti osa vieressä olevaa Mahlun kylää. Saarijärven keskustasta on Konttimäelle noin 20 kilometriä.
Maantiede
Konttimäen seutu on mäkistä ja valtaosa kylästä on 200 metriä merenpinnan yläpuolella. Kylän käyntikortteja ovat luontokohteet, kuten Kulhanvuori, Kangaslammen harju, Pirttikosken ja Päistärkosken kunnostetut myllyt sekä hiljaiset metsälammet. Kulhanvuori nousee 60 metrin korkeuteen ympäristöstään ja on 260 metriä meren pinnan yläpuolella. Kulhan yhteydessä on Syväojan rotko – runsaan kilometrin mittainen laakso, jonka kallioseinämiltä paksut jääpahdat sulavat vasta heinäkuussa. Kulha, joka on Natura- ja luonnonsuojelualuetta, on suosittu retkeily- ja vaelluskohde.
Historia
Kylä on asutukseltaan melko nuori, sillä tiettävästi vakituista asutusta alkoi muodostua vasta vuoden 1770 jälkeen. Useampi kylän alkuperäisistä taloista on yhden pariskunnan, Tuomas Yrjönpojan (s. 1706 tai 1696, k. 1783) ja Riitta Jaakontyttären (1701–1775), jälkeläisten perustamia. Myöhemmin kylän asukaspohjaa rikastivat muualta Saarijärveltä sekä Savosta tulleet suvut.
Väestö ja elinkeinorakenne
Vakituisia asukkaita Konttimäellä on 158 henkilöä ja kesäasukkaita noin 50 (joulukuu, 2009). Kylän asukkaista suurin osa, 44 prosenttia, on 31–65-vuotiaita. Alle 16-vuotiaita on hieman enemmän kuin yli 65-vuotiaita. Valtaosa kyläläisistä käy töissä kylän tai jopa Saarijärven ulkopuolella. Kyläläisistä 18 prosenttia on yrittäjiä.
Konttimäen työpaikoista palvelualoja on 70 %, yrittäjiä 18 % ja perustuotantoa 12 %.
Palvelut
Palveluja Konttimäellä ei juurikaan ole. Viimeinen kauppa, Tähkälän kauppa, lopetti toimintansa 1990-luvun alussa, ja vuodesta 1909 toiminut kyläkoulu lakkautettiin 1998. Sen jälkeen alakoululaiset ovat käyneet Mahlun ala-asteella noin kahdeksan kilometrin päässä. Kyläyhdistys osti vanhan koulurakennuksen Saarijärven kaupungilta, ja remontoi koulun perusteellisesti. jugendtyylisen, arkkitehti Valter Jungin suunnitteleman koulun 100-vuotisjuhlia vietettiin vuonna 2009. Koulu on kyläläisten aktiivinen kokous-, juhla- ja harrastuspaikka. Tiloja vuokrataan majoitus- ja juhlakäyttöön myös kylän ulkopuolisille.
Konttimäellä toimii kyläyhdistys, jonka puheenjohtaja on Marjatta Suomäki. Kyläyhdistys on julkaissut vuodesta 1997 omaa Konttiposti-lehteä, joka ilmestyy kaksi kertaa vuodessa. Lehteen taltioidaan kylän historian ja nykyhetken tapahtumat talkootyönä.
Eini
Eini esiintyi omana itsenään elokuvassa Uuno Turhapuro armeijan leivissä (1984), jossa hän esitti kappaleensa ”Kesä ja yö”. Eini osallistui myös Finnhits-kiertueelle vuosina 2004–2005 yhdessä Markku Aron, Dannyn, Taiskan ja Kisun kanssa. Vuonna 2012 järjestetylle uudelle Finnhits-kiertueelle osallistuivat Einin lisäksi Danny, Tapani Kansa, Frederik ja Vicky Rosti. Aiemmin Eini keikkaili tiiviisti Boogie-yhtyeensä kanssa. Elokuussa 2017 Einin ja Boogien tiet erkanivat, ja tilalle tuli uusi yhtye, Kuumaa kamaa.
Lapsuus
Eini Orajärvi varttui Pellossa maanviljelijäperheessä. Hän liittyi pikkuveljensä perustaman Sailons-yhtyeen laulusolistiksi 14-vuotiaana vuonna 1974. Yhtye keikkaili muun muassa Lapin hiihtokeskuksissa. Muun muassa Taiskan kappaleen ”Moi moi vain” sisältäneellä demonauhalla Eini sai Toivo Kärjeltä kutsun koelaulutilaisuuteen. Levytyssopimus varmistui koelauluissa esitetyn Katri Helenan ”Lintu ja lapsi” -kappaleen myötä.
Eini muutti Helsinkiin 17-vuotiaana ja sai unohtaa saman tien harjoittelijapaikkansa hammashoitajana, sillä ensimmäinen single osoittautui läpilyönniksi. ”Yes sir, alkaa polttaa” oli käännös Baccaran hitistä ”Yes Sir, I Can Boogie”, johon Irina Milan teki vanhaan lastenloruun pohjautuvat suomenkieliset sanat. Kappale julkaistiin marraskuussa 1977, ja siitä tuli listaykkönen. Eini levytti hieman myöhemmin myös toisen Baccara-hitin ”Cara mia”, suomeksi ”Rakastua voisit aivan pikkuisen”. Sekin menestyi sijoittuen listalla seitsemänneksi kesäkuussa 1978. Laulajan ura sai vauhtia vuonna 1978 Tapani Kansan kesäkiertueelta Summer night special, jossa Eini esiintyi vierailijana. Yksinkertaisesti Einiksi nimetty esikoisalbumi ilmestyi samana vuonna. Albumilta muistetaan Baccara-käännösten ohella levytykset ”Vielä jossain kohdataan”, ”Kapteeni Aika” ja ”Vie vain”, joista viimeisen Eini levytti vielä uudelleen vuonna 1998. Tapani Kansan kesäkiertueen jälkeen Einin taustalle koottiin oma yhtye, Pantterit.
Vuonna 1979 Eini levytti toisen albuminsa Laululintunen, jonka suurimmaksi hitiksi nousi ”Vetonaula”. Niin ikään ”Avaruuslaiva 109” on jäänyt elämään. 1980-luvulle tultaessa laulajan imago muuttui sporttisemmaksi ja musiikkityyli vakiintui diskoiskelmiin. Alkuvuodesta 1980 Einiltä julkaistiin käännös Olivia Newton-Johnin ja Gene Kellyn musiikkielokuvan Xanadu nimikkokappaleesta. Menestystä tuli myös ”Rajana taivas” -levytyksellä, joka oli Raha-automaattiyhdistyksen jukeboxlistan kolmannella sijalla tammikuussa 1982. Vuoden 1981 Syksyn sävelessä Einin ”Kulta rakas” ei läpäissyt esikarsintaraatia, mutta nousi hitiksi Syksyn Sävelen satoa -ohjelman myötä. Nämä levytykset ovat albumilta Eini & Lady (1981). Heinäkuussa 1982 Einin levytys ”Haloo hela Finland” menestyi niin ikään myyntilistalla yltäen yhdeksännelle sijalle. Kesäkuussa 1982 Eini osallistui myös Bulgariassa järjestetyille Golden Orfeus -laulufestivaaleille ja esitti siellä muun muassa englanninkielisen version ”Anywhere you want” neljännen albuminsa nimikkoraidasta ”Jossakin, jos haluat”.
1980-luku
Vuonna 1983 julkaistiin Einin viides studioalbumi Aika pakkaus, jonka tuotti Jori Sivonen. Monien muiden Einin 1980-luvun albumien tavoin valtaosan levyn sanoituksista kirjoitti Raul Reiman. Tunnetuimmiksi tältä levyltä ovat tulleet levytykset ”Vie, vie, vie”, joka on käännös vuoden 1983 Israelin euroviisuedustajan Ofra Hazan kappaleesta ”Hi”, Audrey Landers -hitin ”Manuel Goodbye” suomenkielinen käännös ”Tavataanko taas” ja ”Me kaksi matkalla Tukholmaan”. Albumilla on myös Sivosen ja Reimanin yhteistyössä syntynyt hitti ”Kiitävän hetken hurma”, jolla Einiä vietiin Japanin markkinoille vuonna 1983. Single julkaistiin Japanissa suomenkielisen version ohella myös englanniksi nimellä ”Moment of Ecstasy”. Varsinainen hitti kappaleesta tuli Japanissa vuonna 1984 vasta 17-vuotiaan Yōko Nagayaman ensi levytyksenä, jonka japaninkielinen nimi on ”Haru wa sara sara”.
Vuonna 1984 Eini esiintyi ensimmäistä kertaa myös valkokankaalla, kun hänellä oli cameorooli Uuno Turhapuro -elokuvassa Uuno Turhapuro armeijan leivissä vuonna 1984. Kyseessä on kaikkien aikojen menestynein Turhapuro-elokuva, ja se keräsi elokuvateattereihin yli 700 000 katsojaa. Elokuva on vuosien saatossa tehnyt Einin kabinettikohtauksessa esittämästä ”Kesä ja yö” -kappaleesta yhden laulajan suurimmista hiteistä. Levytyksen alkuperäisversio on julkaistu kokoelmilla Finnhits-kiertue 2012 ja Elämäni biisit – 40 suosikkia. Tätä ennen se oli julkaistu ainoastaan Kellot käy -singlen b-puolena.
1990-luku
Einiltä ilmestyi 1990-luvulla kolme levyä, ja myös levy-yhtiö vaihtui. Sydän onnea soi -levyltä (1994) muistetaan parhaiten radioiden soittolistoille kohonnut ”Nukuitko sä kulta jo?”. Keväällä 1996 Eini osallistui Suomen euroviisukarsintoihin Kari Sallin säveltämällä kappaleella ”Aina sun luonas” ja sijoittui seitsemänneksi. Samana vuonna ilmestyi myös ehdokaskappaleen nimeä kantava kokopitkä levy, jolta nousi hitiksi Turkka Malin sanoittama ”Yön jälkeen”. Samalta levyltä suosiota sai myös Tauskin Einille tekemä ”Tahdon rakastaa”. . Eini velkaantui yritystoiminnastaan, kun markka devalvoitiin laman takia. Niinpä Eini maksoi velkojaan pois aina vuoteen 2008 asti.
2000-luku
Uuden vuosituhannen alun jälkeen Eini palasi jälleen diskoiskelmien pariin. Vuonna 2002 Poptorin kokoelma Hitit myi parissa kuukaudessa kultaa eli yli 15 000 kappaletta. Kokoelma on myynyt tasaisesti, ja yli 30 000 myydyn levyn ylittämisestä Einille myönnettiin Hitit-kokoelmasta platinalevy marraskuussa 2012. Kokoelman menestyksen jälkeen julkaistiin vuonna 2003 Live! ja useita diskopoljentoisia singlejä, kuten uudelleenlämmitys Nisa Sorayan hitistä ”Huone 105” (2003), Iskelmä-Finlandia-ehdokkuuden myötä listahitiksi kivunnut ”Kun kosket mua” (2005) ja 2000-luvun puolella harvinaiseksi lajiksi käyneisiin euroviisukäännöksiin lukeutuva ”Kerro mulle” (2005).
Vuonna 2011 Eini teki vahvan paluun myös levyrintamalla. Hän teki sopimuksen KHY Suomen Musiikin kanssa. ”Mä jään” -single ilmestyi huhtikuussa, se pääsi suoraan Radio Suomen soittolistan kärkeen ja myöhemmin kesällä Iskelmän listan ykköseksi. Samanniminen Risto ”Ripa” Eskolinin tuottama albumi ilmestyi syyskuun lopussa vuonna 2011, ja sen myötä Eini palasi yli 33 vuoden tauon jälkeen Suomen viralliselle albumilistalle. Sijoitus oli parhaimmillaan 27. Levyltä on ilmestynyt vielä syyskuussa toinen single ”Älä menetä mua” ja tammikuussa 2012 ”Saisit haudatun kuun”. Albumilla mukana oleva ”Kevätaurinko” oli niin ikään syksyllä 2011 Radio Suomen soitetuimpien listalla pari kuukautta sijoittuen parhaimmillaan neljännelle sijalle. Vuonna 2012 DNA:n mainokseen tehdystä kertosäkeestä tuli niin suosittu, että sen pohjalta tehtiin ”Sulle tuli faksi”.
Ystävänpäivänä vuonna 2014 julkaistiin Einin 12. studioalbumi Vähän kipeää, joka nousi albumilistan sijalle 31. Albumilta julkaistiin singleinä Ressu Redfordin säveltämät ”Luulitko että” toukokuussa 2013 ja ”Palanen onnea” tammikuussa 2014. ”Tornadosydän” ja levyn nimikkoraita ”Vähän kipeää” saivat myös reilusti soittoa Radio Suomessa ja paikallisradioissa.
Vuonna 2016 Eini osallistui Uuden Musiikin Kilpailuun kappaleella ”Draamaa”. Hän selviytyi finaaliin ja sijoittui seitsemänneksi. Samana vuonna ilmestyi myös covereita sisältävä albumi Draamaa, jolta hiteiksi nousivat alun perin Olavi Uusivirran tunnetuksi tekemä ”On niin helppoo olla onnellinen” ja Nopsajalan ”Lupaan olla”. Eini nähtiin myös syksyllä 2016 Tähdet, tähdet -tv-ohjelman kolmannella tuotantokaudella. Hän putosi kilpailusta kolmantena. Syksyllä 2019 Eini osallistui Tanssii tähtien kanssa -ohjelmaan.
Eini vaihtoi vuonna 2017 levy-yhtiötä Sony Musiciin ja julkaisi tasaisesti singlejä, kunnes vuonna 2020 vietettiin Einin 60-vuotisjuhlavuotta. Sen kunniaksi ilmestyi albumi Vihdoin valmis, jonka kymmenestä kappaleesta peräti seitsemän julkaistiin singlenä ennen albumia. Albumi on saatavilla vain digitaalisena. Einin juhlavuosi huipentui syksyllä 2021 hänen elämäkertansa Diskokuningatar Eini ilmestymiseen. Teoksen kirjoitti Anna-Liisa Hämäläinen ja kustansi Docendo. Samana syksynä 2021 Eini osallistui AlfaTV:llä esitettyyn Syksyn Sävel -kilpailuun kappaleellaan ”Mä en oo kenenkään”. Hän pääsi finaaliin ja sijoittui kymmenen parhaan joukkoon.
Vuonna 2023 Eini julkaisi 15. sooloalbuminsa Pimeän jälkeen. Nimikkokappaleen lisäksi albumilta julkaistiin singlet ”Älä pelkää mua”, ”En itke sun perään” ja ”Syntynyt uudelleen”.
Yksityiselämä
Eini on ollut naimisissa Lars Pajumäen kanssa vuodesta 1988, ja heillä on vuonna 1990 syntynyt tytär ja vuonna 1999 syntynyt poika. Eini harrastaa sisustusta ja kuntoilua.
Kraka
Kraka on vuonna 1999 perustettu kuopiolainen rock-yhtye.
Kraka julkaisi Kaunotar ja pelkuri -kakkosalbuminsa lokakuussa 2009. Albumi nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen albumilistan sijalle 28. Albumin ensimmäinen single julkaistiin lokakuussa 2008. "Tähdenlentoja" oli loppuvuoden soitetuimpia ja toivotuimpia kappaleita Radio Novan taajuudella. Albumin toinen singlejulkaisu oli "Kaunotar ja pelkuri". Single nousi julkaisuviikolla Ylex:n soittolistalle, jossa se oli 16 viikkoa.
No One There
No One There on suomalaisen goottimetalli -yhtye Sentencedin toinen single. Se julkaistiin 24. huhtikuuta 2002 levymerkillä Century Media Records.
Kraka
Yhtyeen alkuperäinen kirjoitusasu oli .kraka, mutta vuonna 2007 yhtyeen nimi muutettiin muotoon Kraka.
No One There
Kappale ylsi suomen virallisen listan toiselle sijalle.
David Hodges
David Hall Hodges (s. 5. joulukuuta 1978) on yhdysvaltalainen kosketinsoittaja, laulaja, lauluntekijä ja tuottaja, joka tunnetaan ehkä parhaiten työstään Evanescence-yhtyeessä, jonka hän jätti vuonna 2002.
Evanescence
David Hodges liittyi Evanescenceen vuonna 1999. Hän toimi Evanescencessa kosketinsoittajana ja taustalaulajana ja osallistui kappaleiden säveltämiseen. Pian Hodgesin liittymisen jälkeen Evanescence julkaisi albumin Origin. Hodges levytti samoihin aikoihin Evanescencen laulajan Amy Leen kanssa gospel-kappaleet "Breathe" ja "Fall Into You", joista ensimmäinen julkaistiin Summit Worship -kokoelma-albumilla. Hodges julkaisi hengellistä musiikkia sisältävän soolo-EP:n Musical Demonstrations Pt. 1 vuonna 2000.
Muut yhtyeet
Evanescencesta lähtönsä jälkeen Hodges perusti rock-yhtyeen Trading Yesterday, jossa hän oli itse laulajana ja kosketinsoittajana. Yhtye julkaisi omakustanteena albumin The Beauty and the Tragedy vuonna 2004. Yhtye sai levytyssopimuksen Epic Recordsin kanssa ja julkaisi singlen "One Day", mutta levy-yhtiö purki levytyssopimuksen ennen yhtyeen seuraavan albumin julkaisua. Trading Yesterdayn albumi More Than This jäi pitkäksi aikaa julkaisematta yhtyeen ja levy-yhtiön välisten kiistojen takia. Albumi julkaistiin viimein syyskuussa 2011.
Hodges perusti Trading Yesterday -yhtyeessä soittaneen Steve McMorranin elektronista musiikkia soittavan yhteen The Age of Information. Yhtyeeseen liittyivät myös Will "Science" Hunt ja Josh Donahue. Yhtye julkaisi EP:n Everything is Broken syyskuussa 2007. .
Hodgesilla on levytyssopimus Warner Brothers Records -yhtiön kanssa sooloartistina. Hän julkaisi digitaalisesti EP:n nimeltä The Rising EP elokuussa 2009. Hodges ja hänen ystävänsä John Campbell julkaisivat instrumentaalisen digitaalista musiikkia sisältävän albumin "The Fragile World" nimellä Avox vuonna 2010.
Hodges on mukana yhtyeessä Arrows to Athens. Yhtye julkaisi digitaalisesti albumin "Kings & Thieves" vuonna 2011.
Työ lauluntekijänä
Hodges on säveltänyt musiikkia useille muille artisteille, muun muassa Kelly Clarksonille, Anastacialle ja Daughtrylle. Hän sävelsi Carrie Underwoodin ja Hillary Lindseyn kanssa kappaleen "There's a Place for Us", jonka Underwood levytti Narnian tarinat: Kaspianin matka maailman ääriin -elokuvan soundtrackille. Kappale oli ehdolla parhaan alkuperäiskappaleen Golden Globe -palkinnon voittajaksi.
Srinagar
Maantiede
Srinagar sijaitsee Intian Jammun ja Kashmirin osavaltiossa Kashmirin laaksossa historiallisen Kashmirin alueella Jhelumjoen varrella. Srinagar on osavaltion talvipääkaupunki ja kesäpääkaupunki on Jammu. Kashmirin laakso tunnetana hyvänä viljelymaana ja se on Kashmirin tihemmin asuttuja alueita. Alueen korkeus merenpinnasta on noin 1 600 metriä. Kaupungin ympärillä on metsiä ja useita järviä. Daljärvi on ollut suosittu matkailukohde. Lähistöllä on myös 8 126 metrein korkeuteen kohoava Nanga Parbat-vuori.
Historia
thumb|vasen|Hazratbalin muslimipyhättö Kashmirissa. Rajataranginin mukaan Srinagarin perusti Maurya-valtakunnan hallitsija Ašoka vuonna 250 ennen ajanlaskun alkua ja se sai myöhemmin nimensä hindulaisen jumalatar Srin eli Lakshmin mukaan. Kaupunki oli alueen pääkaupunki 500-luvun puolivälille saakka. Myöhemmät alueen hinduhallitsijat siirtelivät omia pääkaupunkejaan useaan otteeseen. Kiinalainen buddhalainen matkailija Xuanzang mainitsi Srinagarin hänen matkustaessaan Kashmirissa vuonna 631.
Kashmirista tuli osa muslimien hallitsemaa aluetta 1300-luvulla. Suurmogulein valtakunnan hallitsija Akbar valloitti sen vuonna 1586. Suurmogulien valtaa jatkui vuoteen 1752, jolloin alueen valloittivat ensin afgaanit ja sittemmin sikhit vuonna 1819. Sikhejä vastaan sotineet britit antoivat Kashmirin alueen liittolaiselleen Gulab Singhille vuonna 1846.
Brittivalta Intian niemimaalla päättyi Intian jakoon vuonna 1947. Tilanne kashmirissa oli sekava. Lokakuussa 1947 joukko afgaaniheimosotureita yritti vallata Kashmirin laakson ja Kashmirin hallitsijan Hari Singh ilmoitti Kashmirin liittyvän Intiaan. Intialaisia sotilaita lennätettiin Srinagariin, jossa heimosoturien hyökkäys torjuttiin. Yhteenotot alueella jatkuivat vuoteen 1949, jolloin 1. tammikuuta solmittiin Yk:n turvallisuusneuvoston valvoma tulitauko.
Väestö
thumb|Veneitä [[Daljärvi|Daljärvellä.]] Srinagarin asukasluku oli Intian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 1 180 570 ja sen esikaupunkialueet mukaan luettuna 1 206 419. Kaupungin asukkaista 95,97 % oli muslimeja. Hinduja oli 2,75 %, sikhejä 0,92 % ja kristittyjä 0,21 %.
Ecuadorin lippu
thumb|250px|Ecuadorin lippu.
Ecuadorin lippu on Ecuadorin kansallistunnus vaakunan, moton ja kansallislaulun ohella. Se otettiin käyttöön 7. marraskuuta 1900. Sen mittasuhteet ovat 2:3. Lippu on keskellä olevaa vaakunaa lukuun ottamatta sama kuin Kolumbialla. Lipun värit kuvaavat aurinkoa, maatalouden rikkautta ja maan luonnonvaroja (keltainen), valtamerta ja vaaleaa taivasta (sininen) ja vapauden puolesta vuodatettua verta (punainen). Vaakunaan on kuvattu Guayasjoen suulla oleva alus, joka symboloi kauppaa ja teollisuutta, vapauden aurinko, tasavaltalaisuuden symbolit kirves ja fasces eli vitsakimppu. Vuoden 1845 vallankumouksen muistona on neljä eläinratamerkkiä. Lumihuippuinen Chimborazo yläpuolellaan andienkondori symboloi rohkeutta ja vapautta.
Happovakio
Happovakio (Ka) kertoo kuinka suuri osa haposta protolysoituu kyseisen hapon vesiliuoksessa eli kuinka vahva happo on. Happovakion symboli on  Ka, ja se on protolyysireaktion tasapainovakio: HA(aq) + H2O(l) H3O+(aq) + A–(aq). Tämän reaktion tasapainovakio on
. Kun tämä yhtälö kerrotaan puolittain [H2O]:lla, saadaan.
Usein on helpompi käyttää happovakion negatiivista kymmenkantaista logaritmia
Mitä suurempi Ka on, sitä vahvempi happo on kyseessä. Tämä johtuu siitä että osoittaja on suurempi kuin nimittäjä, eli lopputuotteiden konsentraatio on suurempi kuin lähtötuotteiden. Ka:n ollessa suuri, happo siis ionisoituu voimakkaasti. Jos happovakio on < 1, sanotaan hapon olevan heikko, muulloin happo on vahva.
Hapon ja sen konjugaattiemäksen välillä on suhde. Kun happovakion arvo on suuri, sen vastinemäksen emäsvakio on pieni. Happovakion ja sen vastinemäksen tulo on veden ionitulo:
Happovakion kymmenkantaisella logaritmilla on myös suhde pienoiskuva|350x350px|Etikkahapon ja OH- -ionin välinen reaktio, jossa tasapaino on oikealla, koska pKa (etikkahappo) < pKa(H2O) Happo luovuttaa protonin sellaisen hapon konjugaattiemäkselle, jolla on korkeampi pKa. Toisin sanoen happojen pKa-arvoja vertailemalla voidaan selvittää happo-emäs reaktion suunta eli missä sen tasapaino on. Esimerkiksi etikkahappo luovuttaa protonin OH--ionille, koska sitä vastaavan hapon, veden pKa (=15,74) on suurempi kuin etikkahapon (4,76). Reaktio tapahtuu vasemmalta oikealle ja sen tasapaino on oikealla reaktiotuotteiden puolella.
Tekijät jotka vaikuttavat happovoimakkuuteen
pienoiskuva|300x300px|Elektronegatiivisuuden vaikutus happovoimakkuuteen yhdisteillä CH4, NH3, H2O ja HF Yhdisteen X-H happamuuteen vaikuttaa X:n elektronegatiivisuus. Esimerkiksi yhdisteiden CH4, NH3, H2O ja HF happamuus perustuu alkuaineiden C, N, O ja F elektronegatiivisuuksiin. Kun atomin X elektronegatiivisuus kasvaa, myös X-H-sidoksen polaarisuus kasvaa, jolloin protoni irtoaa helpommin (ts. haposta tulee vahvempi). Mitä elektronegatiivisempi atomi X on (ts, mitä vahvempi happo XH), sitä heikompi on emäs :X-. pienoiskuva|300x300px|Vetyhalidien (HF, HCl, HBr, HI) happovoimakkuus kasvaa halidin koon kasvaessa Happovoimakkuuteen vaikuttaa myös atomin koko ja syntyvän anionin (:X-) stabiilisuus. Mitä pysyvämpi anioni, sitä voimakkaampi happo. Esim. mitä isompi anioni, sitä laajemmalle alueelle negatiivinen varaus voi jakaantua, jolloin sähköinen potentiaalienergia on pieni ja anionin muodostuminen edullista. Vetyhalidien (HF, HCl, HBr, HI) happovoimakkuudet kasvavatkin halidin koon kasvaessa.
X-H-sidoksen happamuuteen vaikuttaa myös atomin X hybridisaatio. Kun X:n hybridisaatio muuttuu sp3 → sp2 → sp, X-H -sidos muuttuu happamammaksi. Hybridisaation vaikutus nähdään esim. yhdistesarjassa: etaani (sp3-hybridisoitunut), eteeni (sp2-hybridisoitunut) ja etyyni (sp-hybridisoitunut), joita vastaavat pKa-arvot ovat 50 (sp3), 44 (sp2) ja 25 (sp). Kun atomin hybridisaatio muuttuu sp3→sp2 →sp, orbitaalin s-luonne kasvaa vastaavasti 25 % → 33 % → 50%. Kasvava s-luonne vaikuttaa X-H sidokseen heikentäen sitä, koska elektronit sitoutuvat voimakkaammin X-atomin ytimeen ja heikommin protoniin. pienoiskuva|300x300px|Yllä kloorihappojen pKa-arvoja ja alla perkloraatti-anionin ClO4- neljä resonanssimuotoa Myös hapon konjugaatiemäksen resonanssi vaikuttaa happamuuteen. Esimerkiksi happihappojen happamuus kasvaa sitoutuneiden happiatomien määrän lisääntyessä, koska anionin varaus jakaantuu resonanssin ansiosta tasan kaikkien happien kesken. Mitä enemmän hapossa on happea, sitä voimakkaampi happo. Perkloorihappo HClO4 on erittäin vahva happo, koska sen konjugaattiemäs, perkloraatti-anioni ClO4₋, voidaan esittää neljänä resonanssimuotona, jotka tekevät anionista erittäin stabiloidun. pienoiskuva|300x300px|Induktiivinen vaikutus etikkahapon, metaanihapon, kloorietikkahapon ja trikloorietikkahapon happamuuteen. Happamuuteen vaikuttaa myös induktiivinen efekti. Yleisesti molekyylissä oleva σ-elektroneja luovuttava ryhmä lisää emäksisyyttä ja vähentää happamuutta. Vastaavasti elektroneja puoleensavetävän ryhmä vähentää emäksisyyttä ja lisää happamuutta. Esimerkiksi halogenoidut alkoholit ja karboksyylihapot ovat huomattavasti vahvempia happoja kuin halogenoimattomat analoginsa. Esimerkiksi etikkahapon pKa-arvo on 4,76, kun kloorietikkahapon, dikloorietikkahapon ja trikloorietikkahapon pKa-arvot ovat 2,86, 1,48 ja 0,70. Kloorattujen etikkahappojen voimakkaasti elektronegatiivinen ja elektroneja puoleensavetävä klooriatomi stabiloi karboksylaattianionin muodostumista induktiivisen efektin vuoksi. Metyyli ja muut alkyyliryhmät ovat elektroneja luovuttavia. Siksi etikkahappo on vähemmän hapan kuin metaanihappo.
Sottopassaggio
Kirja kuvaa ihmisiä heidän oikeassa ympäristössään, suuressa mutta niin tutussa ja arkisessa maailmassa. Sen henkilöitä ovat lehtiä keräilevä ja siivoava Samuli, sairaalassa puurtava Hannu, burnoutista kärsinyt Brita, Clean-yhtiön pomo Ritva, Somaliasta tullut Ahmed, Helsingin laidalta töissä käyvä Lissu sekä siivooja-Milla.
Johan Gustafsson
Johan Gustafsson (s. 28. helmikuuta 1992 Köping, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkomaalivahti ja maailmanmestari, joka pelaa Ruotsin SHL-liigan Rögle BK:ssa.
Seuraura
Gustafsson on Köping HC:n kasvatti. Hän pelasi juniorina myös IFK Arboga IK:n joukkueessa, jossa hän teki debyyttinsä Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa jo 14-vuotiaana kaudella 2006–2007, jolloin hän pelasi neljä ottelua. Gustafsson teki Allsvenskan-debyyttinsä 4. helmikuuta 2007 IF Sundsvall Hockeya vastaan, jolle Arboga hävisi kuitenkin 1–4. Kaudella 2007–2008 hän pelasi Ruotsin II-divisioonaa kasvattajaseurassaan Köping HC:ssa.
Kaudeksi 2008–2009 Gustafsson siirtyi Färjestad BK:n J18-joukkueeseen. Hänellä oli J18 Allsvenskanin eteläisen alueen paras torjuntaprosentti (93,6) ja päästettyjen maalien keskiarvo (1.63). Gustafsson valittiin myös TV-Puckenin parhaaksi maalivahdiksi. Kauden 2009–2010 hän pelasi suurimmaksi osaksi I-divisioonajoukkue Skåre BK:ssa, jonne Färjestad lainasi Gustafssonin. Hän pelasi kevätkauden kuitenkin lähinnä Färjestadissa, jossa Gustafsson pelasi kolmessa Elitserien-ottelussa. Hän teki Elitserien-debyyttinsä vain päivää ennen 18-vuotissyntymäpäiväänsä 27. helmikuuta 2010 vieraissa MODO Hockeya vastaan. Gustafsson vaihdettiin Färjestadin maalille Henrik Karlssonin tilalle ajassa 26.37, kun MODO siirtyi ottelussa jo 5–1-johtoon. Hän torjui ottelussa 17 kertaa ja päästi viisi maalia. Färjestad hävisi ottelun lopulta murskalukemin 10–2. Ensimmäisen Elitserien-ottelunsa aloittavana maalivahtina Gustafsson pelasi runkosarjan päätöskierroksella 13. maaliskuuta 2010 Södertälje SK:ta vastaan. Hän torjui Färjestadin 1–3-tappioon päättyneessä ottelussa 24 kertaa. Södertäljen kolmas osuma syntyi tyhjään maaliin. Gustafsson vahvisti pudotuspeleissä myös Färjestadin J18-junioreita. Minnesota Wild varasi hänet 159. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2010.
Toukokuussa 2010 Gustafsson solmi kaksivuotisen sopimuksen Allsvenskan-joukkue VIK Västerås HK:n kanssa. Hän jakoi torjuntavastuun Daniel Sperrlen kanssa ja pelasi 26 runkosarja- ja kaksi Kvalserien -ottelua. Kaudeksi 2011–2012 Gustafsson siirtyi kaksivuotisella sopimuksella sarjatasoa ylemmäs Luleå HF:n maalin suulle. Hän pelasi varsinaisen Elitserien-tulokaskautensa aikana 29 runkosarja- ja kolme playoff-ottelua torjuen kuusi nollapeliä. Gustafsson torjui Elitserien-uransa ensimmäisen nollapelin runkosarjan viidennellä kierroksella 27. syyskuuta 2011 entistä seuraansa Färjestad BK:ta vastaan. Hän torjui Luulajan 2–0-voittoon päättyneessä ottelussa 18 kertaa. Gustafsson oli kauden päätteeksi ehdolla Elitserienin vuoden tulokkaaksi, mutta palkinto meni lopulta kuitenkin Brynäs IF:n Johan Larssonille. Toukokuussa 2012 hän teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Minnesota Wildin kanssa, mutta pelasi kauden 2012–2013 vielä lainalla Luulajassa. Gustafsson torjui joukkueelle Elitserien-hopeaa sekä European Trophyn mestaruuden.
Kaudeksi 2013–2014 Gustafsson siirtyi Minnesota Wildin organisaatioon. Hän pelasi koko kauden AHL-joukkue Iowa Wildissa, jonka pääasiallisena ykkösmaalivahti Gustafsson toimi. Kaudella 2014–2015 hän jakoi varsin tasaisesti joukkueen torjuntavastuun John Curryn kanssa ja pelasi kauden aikana myös viisi ottelua ECHL-joukkue Alaska Acesissa.
Kaudeksi 2015–2016 Gustafsson palasi kotimaahansa ja siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Frölunda HC:n paitaan. Hän lähinnä jakoi joukkueen torjuntavastuun Lars Johanssonin kanssa. Johansson voitti lopulta koko SHL:n (ent. Elitserien) parhaalle maalivahdille myönnettävän Honken Trophyn, mutta Gustafsson kantoi kuitenkin Frölundan torjuntavastuun lähes koko pudotuspelien ajan ja torjui joukkueen Ruotsin-mestaruuteen. Hän voitti Frölundassa kauden aikana myös Mestarien liigan mestaruuden, mutta CHL:n finaalissa torjuntavastuun kantoi kuitenkin Johansson. Kaudella 2016–2017 Gustafsson torjui kuitenkin Frölundan toiseen CHL:n mestaruuteensa. Marraskuussa 2016 hän teki Frölundan kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen kevääseen 2019 saakka. Kaudella 2018–2019 Gustafsson jakoi joukkueen torjuntavastuun varsin tasaisesti Johan Mattssonin kanssa. Mattsson kantoi suurimman osan torjuntavastuusta pudotuspeleissä, mutta Gustafsson kuitenkin nousi kesken finaalisarjan Frölundan ykkösmaalivahdiksi ja torjui joukkueen Ruotsin-mestaruuteen, kun Frölunda voitti kuudennessa finaaliottelussa 2. toukokuuta 2019 Djurgårdens IF:n lukemin 2–6. Hän torjui kauden aikana myös CHL:n mestaruuden.
Gustafsson siirtyi kaudeksi 2019–2020 vuoden mittaisella sopimuksella Saksan DEL-liigan Adler Mannheimiin.
Maajoukkueura
Gustafsson pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2009 ja 2010, joista jälkimmäinen turnaus päättyi hopeaan. Gustafsson toimi ensimmäisessä turnauksessa pääasiassa Ruotsin kakkosmaalivahtina Robin Lehnerille ja pelasi kaksi ottelua. Hän torjui alkulohkon ottelussa Sveitsiä vastaan joukkueelleen 11–0-murskavoiton. Gustafsson valittiin Ruotsin ottelun parhaaksi pelaajaksi. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2009, jolloin Gustafsson voitti pronssia.
Testament
Testament on kalifornialainen vuonna 1983 perustettu thrash metal -yhtye.
Vaikka yhtyeen levynmyynti ja suosio ei ole ollut yhtä suurta, kuin thrash metallin neljän suuren yhtyeillä, on se silti yhtä merkittävä yhtye tyylilajin historiassa ja se on suosittu thrash metal -fanien keskuudessa.
1980-luku
Rumpali Louie Clemente, kitaristi Eric Peterson ja hänen kitaristiystävänsä Derrick Ramirez perustivat Testamentin San Franciscon alueella vuonna 1983. Basistiksi kiinnitettiin Greg Christian ja laulajaksi valikoitui Steve Souza. Derrick Ramirez korvattiin myöhemmin Alex Skolnickilla. Steve Souza lähti Exodus-nimiseen yhtyeeseen ja hänen tilalleen tuli Chuck Billy. Yhtyeen nimi oli ensiksi Legacy, mutta he muuttivat sen Testamentiksi kuultuaan, että oli jo toinen yhtye, joka käytti nimeä The Legacy.
Megaforce Records julkaisi ensimmäisen Testament-albumin The Legacy vuonna 1987. Testament lähti toisen thrash metal -yhtyeen Anthraxin kanssa Yhdysvaltojen ja Euroopan kiertueelle, jolla nauhoitettiin Live At Eindhoven (EP).
Toinen studioalbumi The New Order julkaistiin vuonna 1988. Tätä seurasi jälleen kiertue, jonka jälkeen Testament palasi studioon tekemään seuraavaa albumiansa. Practice What You Preach julkaistiin 1989. Albumi toi Testamentille lisää julkisuutta, ja sen nimikkoraitaa soitettiin MTV:n Headbanger's Ballissa.
1990-luku
Pääkitaristi Alex Skolnick turhautui Testamentin toimintaan ja lähti pian The Ritualin jälkeen ja liittyi väliaikaisesti yhtyeeseen nimeltä Savatage. Rumpali Louie Clemente sai myös tarpeekseen ja lähti yhtyeestä jättäen muusikon uran.
1993 Skolnickin ja Clementen tilalle tulivat Glen Alvelais ja Paul Bostaph. Tällä kokoonpanolla julkaistiin livetallenne Return To The Apocalyptic City (EP). Pian sen jälkeen Alvelais lähti bändistä ja Bostaph liittyi Slayeriin jättäen Testamentin.
1994 julkaistiin Low. Rumpuja soitti tällä kertaa John Tempesta ja kitaraa Death-yhtyeen James Murphy. Low oli erilainen albumi edellisiin tuotoksiin nähden. Siinä oli erilaisia vaikutteita, kuten balladi "Trail of Tears". Low menestyi hyvin vanhojen fanien joukossa ja toi myös samalla uusiakin faneja. Vuosien 1994-1995 kiertueen jälkeen Greg Christian, John Tempesta ja James Murphy lähtivät bändistä.
Seuraavassa albumissa, Demonicissa (1997), oli jonkin verran death metalin piirteitä. Eric Peterson soitti tällä albumilla sekä soolo- että rytmikitarat. Bassossa oli aikaisempi jäsen Derrick Ramirez ja rummuissa entinen Dark Angelin jäsen Gene Hoglan.
1999 Hoglan erosi yhtyeestä ja James Murphy tuli takaisin The Gathering -albumin julkaisuun. Bassossa oli Deathin Steve DiGiorgio ja rummuissa Slayerin Dave Lombardo.
2000-luku
Pian The Gatheringin julkaisun jälkeen pääkitaristilla James Murphyllä todettiin aivokasvain, josta hän parantui täydellisesti, mutta ei pysty muistamaan mitään The Gatheringin nauhoituksista. Vuonna 2001 todettiin vuorostaan Chuck Billyllä syöpä ja hän aloitti hoidon sitä vastaan. Huolimatta näistä vaikeuksista Testament onnistui julkaisemaan First Strike Still Deadly -levyn kahden ensimmäisen albumin kappaleista. Alex Skolnick tuli takaisin kitaraan ja John Tempesta rumpuihin.
Vuonna 2003 Chuck oli täysin parantunut syövästään ja Testament aloitti taas konsertoinnin uuden rumpalin, John Allenin, kanssa. Seuraavana vuonna yhtye vaihtoi taas kokoonpanoaan kesän festareille. Paul Bostaph korvasi John Allenin ja pääkitaristi Steve Smyth lähti liittyäkseen Nevermoreen. Hänet korvasi Mike Chlasciak. Kuitenkin vähän Steve Smythin lähdön jälkeen Eric Peterson mursi jalkansa kaatuessaan portaissa ja Steve tuli takaisin tuuraamaan Ericiä vähäksi aikaa. Tällä kokoonpanolla yhtye esiintyi myös Suomessa, Provinssirockissa, Seinäjoella.
2005 Testament teki Euroopan kiertueen alkuperäisellä kokoonpanolla. Yhtye esiintyi Oulun Jalometalli-festivaaleilla 17. elokuuta 2007, sekä Vantaan Ankkarock-festivaaleilla 2. elokuuta 2009. Ja vuonna 2010 Tuska-festivaaleilla Helsingissä.
Testament julkaisi uuden albumin The Formation of Damnation huhtikuussa 2008 ja esiintyi Tampereella Sauna Open Air -festivaaleilla kesäkuussa 2008.
Yhtyeen rumpali Gene Hoglan erosi yhtyeestä tammikuussa 2022. Dave Lombardo teki paluun yhtyeen rumpaliksi.
Vuonna 2023 yhtye solmi kolmen albumin mittaisen sopimuksen Nuclear Blastin kanssa.
Kokoonpano
thumb|Chuck Billy thumb|Alex Skolnick
Netaji Subhas Chandra Bosen kansainvälinen lentoasema
Netaji Subhas Chandra Bosen kansainvälinen lentoasema ( Netaji Shubhashchôndro Boshu Antorjatik Bimanbôndor) on lentoasema, joka sijaitsee Kalkutassa Länsi-Bengalissa Intiassa. Lentoasema oli alun perin nimeltään Dum Dumin lentoasema ennen uudelleennimeämistä Subhas Chandra Bosen mukaan. Lentoasema sijaitsee noin 17 kilometriä Kalkutan keskustasta.
El Salvadorin lippu
thumb|250px|El Salvadorin lippu. El Salvadorin lippu on El Salvadorin kansallistunnus, joka otettiin käyttöön syyskuussa 1972. Lipun mittasuhteet ovat 4:7. Maan lippu muistuttaa Keski-Amerikan Yhdysvaltojen lippua vuodelta 1823. Valkoisessa keskikentässä on sinetti, jonka kolmio symboloi vallan kolmijakoa: oikeudellista, lainsäädännöllistä ja toimeenpanovaltaa. Kolmion takana on viisi lippua, jotka kuvaavat Keski-Amerikan liittovaltion muodostaneita maakuntia. Merestä kohoaa viisi tulivuorta, joiden kraatterien yläpuolella on punainen fryygialaislakki eli vapauden päähine ja sateenkaari, luottamuksen ja toivon symboli. Kolmion alla on teksti: Dios, Union, Libertad eli Jumala, yhteisyys ja vapaus. Maan koko nimi ympäröi sinettiä.
Jerusalemin piiritys (66)
Jerusalemin piiritys vuonna 66 jaa. oli seurausta samana vuonna alkaneesta juutalaiskapinasta Juudeassa Rooman valtakunnan aikana. Jerusalemin roomalaisen varuskunnan sotilaat surmattiin, jolloin Syyrian legaatti Gaius Cestius Gallus kokosi kiireesti sotajoukon, jonka ytimenä oli legioona XII Fulminata ja vahvennuksia Legio III Gallicasta, Legio VI Ferratasta ja Legio X Fretensiksestä.
Armeija oli hätäisesti koottu, eikä sitä ehditty varustaa eikä kouluttaa kunnolla. Galluksen tavoitteena oli siten vain saapua nopeasti paikalle ja tukahduttaa kapina. Vastarinta oli kuitenkin äärimmäisen ankaraa ja joukot alkoivat kärsiä tappioita. Gallus määräsi joukkonsa vetäytymään, mutta paluumatkalla Eleazar ben Simon johtamat juutalaiskapinalliset väijyttivät roomalaiset, jolloin Legio XII Fulminata menetti kaikki kotkansa, joita arvostettiin suuresti. Legioona joutui tällöin kokemaan häpeää palatessaan takaisin tukikohtaansa.
Neljä vuotta myöhemmin kenraali Titus johdatti paljon isomman ja valmistautuneemman armeijan takaisin Jerusalemiin ja valtasi sen raskaiden taistelujen jälkeen neljässä kuukaudessa.
Malin talous
thumb|right|300px|Riisinviljelyä Malissa Malin talous perustuu suurelta osin maataloudelle. Mali kuuluu maailman 25 köyhimmän valtion joukkoon ja se on yksi 37:stä vaikeasti velkaantuneesta köyhästä maasta. Mali vastaanottaa myös merkittäviä määriä kehitysapua.
Malin nykyinen bruttokansantuote on noin 679,4 Yhdysvaltain dollaria asukasta kohden (2009). Noin 10 % väestöstä on paimentolaisia, ja 80% työvoimasta harjoittaa maataloutta tai kalastusta. Useat naiset elävät tekemillään savitöillä. 65 % maasta on aavikkoa ja puoliaavikkoa, joten maatalous rajoittuu suurimmaksi osin ainoastaan Niger-joen läheisyyteen.
Vuonna 2006 puuvilla, kulta ja karja muodostivat 80–90 % Malin vientituloista. Maatalous keskittyy viljojen (hirssi, durra ja maissi) omavaraisviljelyyn.
Malista viedään esimerkiksi kuivattua kalaa muihin Länsi-Afrikan maihin, kuten Burkina Fasoon, Norsunluurannikolle ja Ghanaan. Malilaista puuvillaa viedään etenkin Sveitsiin. Maassa on vain vähän teollisuutta, ja se on keskittynyt lähinnä suolan tuotantoon ja kenkä- ja tekstiiliteollisuuteen. Menot ovat tuloihin nähtynä miltei kaksinkertaiset. Kansainvälinen valuuttarahasto hyväksyi Malin vuonna 1999 ylivelkaantuneiden köyhien maiden Highly Indebted Poor Countries (HIPC) -ohjelmaan. Siinä varat, jotka menisivät ulkomaanvelkojen lyhentämiseen, käytetään köyhyyden vähentämiseen. Ohjelma vähentää Malin ulkomaanvelkaa 37 prosentilla eli 539 miljoonaa Yhdysvaltojen dollaria. Kun Mali saa velkaohjelman tavoitteet täytettyä, se hyötyy myös G8:n velkojen anteeksiantamissopimuksesta.
Malin valuuttana käytetään Länsi-Afrikan frangia (CFA), joka on myös kolmentoista muun Länsi- ja Keski-Afrikan maan rahayksikkö. Valuutan arvo on nykyisin sidottu euroon. Malin merkittävimpiä kauppakumppaneita ovat Norsunluurannikko, Senegal, Kiina ja Euroopan unionin maat. Mali oli vuonna 1994 yksi Länsi-Afrikan talous- ja rahaliiton (UEMOA) perustajamaista.
Kashima (1939)
Kashima oli Keisarillisen Japanin laivaston Katori-luokan kevyt risteilijä toisessa maailmansodassa.
Ylempi Lamptrai
Ylempi Lamptrai sijaitsi kauempana merestä, siinä missä erillinen demos nimeltä Alempi Lamptrai sijaitsi meren rannalla. Kummatkin sijaitsivat Aigilian, Anagyruksen ja Thorain demosten välisellä alueella. Ylempi Lamptrai sijoitetaan noin 5–7 kilometrin päähän merestä Hymettos-vuoren (nyk. Ymittós) kaakkoispään tienoille, suunnilleen nykyisten Kítsin ja Koropín välille Kropían kunnassa.
Kashima (1939)
Valmistus
Alus tilattiin vuoden 1938 budjetista Mitsubishin Yokohaman telakalta, missä köli laskettiin 6. lokakuuta 1938. Alus laskettiin vesille 25. syyskuuta 1939 ja otettiin palvelukseen 31. toukokuuta 1940.
Ylempi Lamptrai
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Tuolloin sen alkuperäinen fyle eli ”heimo” oli Erekhtheis ja sillä oli yhdeksän edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Myöhemmin hellenistisellä kaudella demoksissa tapahtui muutoksia, ja niiden seurauksena demos kuului vuodesta 307/306 eaa. Antigonis-fyleen ja fylen lakkauttamisen jälkeen vuodesta 201/200 eaa. jälleen Erekhtheis-fyleen. Muutosten seurauksena demoksella oli hellenistisellä kaudella 10 bule-edustajaa. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä Lamptreus.
Kashima (1939)
Palvelus
Palvelukseen oton jälkeen alus oli sijoitettuna Kuren laivastotukikohtaan. Kashima osallistui sisaraluksensa Katorin kanssa viimeiseen ennen Japanin toiseen maailmansotaan liittymistä järjestettyyn koulutuspurjehdukseen, jonka aikana vierailtiin Etajimassa, Ominatossa, Dairenissa, Port Arthurissa ja Shanghaissa. Pian Japaniin paluun jälkeen alus liitettiin keisarillisen Japanin 4. laivastoon 18. risteilijädivisioonan lippulaivana. Aluksesta tuli 1. joulukuuta 1941 vara-amiraali Shigeyoshi Inouen lippulaiva ja siten koko Trukille sijoitetun 4. laivaston lippulaiva.
Ylempi Lamptrai
Jommassa kummassa Lamptraissa oletetaan olleen teatteri.
Kashima (1939)
Palvelus
Operaatio R:n aikana 23.-24. tammikuuta 1942 alus lähti Trukilta suojaamaan maihinnousuja Rabauliin ja Kaviengiin. Alus osallistui 20. helmikuuta tuloksettomaan Yhdysvaltain laivaston lentotukialus USS Lexingtonin ja Task Force 11:n takaa-ajoon.
Operaatio MO:n aikana 3. toukokuuta alus saapui Rabauliin johtamaan operaatioita Tulagin ja Port Moresbyn valtaamiseksi ollen siten poissa Korallimeren taistelusta. Japanilaisten maihinnoustua Uuteen Guineaan Kashima palasi Trukille. Heinäkuussa alus käväisi Kuressa, jossa alukselle asennettiin komentosillan etuosaan kaksi kaksiputkista tyypin 96 25 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Asennuksen jälkeen alus palasi Trukille 3. syyskuuta.
Aluksella pidettiin 8. lokakuuta komentajien kokous, missä keskusteltiin Tyynenmeren alueen puolustuksen järjestämisestä. Kokouksen puheenjohtajana oli yhdistyneen laivaston esikuntapäällikkö kontra-amiraali Matome Ugaki sekä rakennustöistä vastaava laivaston esikunnan osasto. Vara-amiraali Tomoshige Samejima vastaanotti 4. laivaston komentajan tehtävät 26. lokakuuta ja luovutti ne 1. huhtikuuta 1943 edelleen vara-amiraali Masami Kobayashille. Alus oli pääosin Trukin vartiointitehtävissä tehden vain toisinaan purjehduksen Marshallin saarten vesillä tai käväisi Kuressa tai Yokosukassa huollossa.
Kashima luovutti 1. marraskuuta 1943 4. laivaston lippulaivan tehtävät Nagaralle, jolloin alus liitettiin Kuren koulutusdivisioonaan. Alus lähti 18. marraskuuta Trukilta sukellisveneiden emälaivan Chogein kanssa saattajinaan hävittäjät Wakatsuki ja Yamagumo. Yhdysvaltain laivaston sukellusvene USS Sculpin hyökkäsi osastoa vastaan hieman Trukilta lähdön jälkeen, jolloin sukellusvene upotettiin ilman omia tappioita. Alus saapui 25. marraskuuta 1943 Kureen, missä se sijoitettiin telakalle huollettavaksi.
Alus palasi telakalta 12. tammikuuta 1944. Alus palasi koululaivaksi 23. tammikuuta laivastoakatemiaan Etajimaan tehden lukuisia lyhyitä purjehduksia Japanin merellä, missä tehtävässä se oli 15. huhtikuuta asti.
Alus siirrettiin kuljetusalukseksi ja se teki 26. toukokuuta - 11. heinäkuuta neljä matkaa Shimonosekistä Okinawalle kuljettaen maavoimien täydennysjoukkoja ja tarvikkeita. Alus liitettiin 11. heinäkuuta alkaen operaatio Ro-Goon kuljettamaan henkilöstöä ja materiaalia Taiwanille, jolloin se teki lukuisia matkoja Kagoshimasta ja Kuresta Keelungiin. Yhdysvaltain laivaston sukellusvene USS Tang havaitsi 20. lokakuuta risteilijän, mutta ei kyennyt torpedoimaan sitä.
Alus oli modernisoitavana Kuren laivastoarsenaalissa 20. joulukuuta, jolloin sen torpedoputket korvattiin kahdella kaksiputkisella 127 millimetrin tyypin 89 tykillä, neljä kolmeputkisella 25 millimetrin tyypin 96 ilmatorjuntatykillä. Lisäksi alukselle asennettiin tyypin 22 merivalvontatutka, vesikuuntelulaitteet ja kaikuluotain sekä kaksi tyypin 2 infrapunaviestilamppua. Aluksen takaosan tilat korvattiin betonivahvistein, joihin voitiin sijoittaa sata syvyyspommia, neljä syvyyspomminheitintä ja kaksi kiskoa asennettiin puolikannelle. Alukselle asennettiin myös kahdeksan yksiputkista 25 millimetrin tyypin 96 ilmatorjuntatykkiä, jolloin putkien kokonaismäärä nousi 38:aan ja tulenjohtoa täydennettiin tyypin 13 ilmavalvontatutkalla.
Helmikuusta 1945 alkaen alus oli sukellusveneidentorjuntatehtävissä Etelä-Kiinan merellä ja Korean rannikolla. Alus kolaroi 19. toukokuuta Tsushimansalmessa kuljetusalus Daishinmarun kanssa upottaen rahtialuksen. Kashiman polttoainesäiliö repesi sytyttäen tulipalon, mutta alus pääsi Chinkaihin Koreaan korjattavaksi. Alus jatkoi tämän jälkeen saattueiden suojaamista ja sukellusveneidentorjuntaa Korean rannikolla sodan loppuun saakka. Alus poistettiin alusluettelosta 5. lokakuuta.
Sodan jälkeen Yhdysvaltain viranomaiset käyttivät alusta joukkojen kotiinkuljettamiseen. Alukselle rakennettiin majoitustiloja maston ympärille ja tykkien putket katkaistiin. Alus teki 10. lokakuuta 1945 - 12. marraskuuta 1946 kaikkiaan 12 matkaa Uuteen Guineaan, Salomonin saarille, Marshallin saarille, Singaporeen, Ranskan Indokiinaan, Taiwanille, Indonesiaan, Thaimaahan ja Hong Kongiin kuljettaen 5 800 entistä keisarillisen Japanin maavoimien sotilasta ja sotavankia takaisin Japaniin.
Kashima romutettiin 15. marraskuuta 1946 - 15. kesäkuuta 1947 Nagasakissa.