cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Leipää ja suolaa
'''Leipää ja suolaa. Kolme psalmien kirjaa''' on Suomen Vapaakirkossa vaikuttaneen Tapio Nousiaisen vuonna 1973 ilmestynyt runoteos. Teoksen kustansi Päivä ja siitä on ilmestynyt 19 painosta, viimeisin vuonna 2007.
Leipää ja suolaa oli Nousiaisen ensimmäinen runokirja. Nousiainen julkaisi vuonna 1976 kirjan Kultaa ja multaa, joka on jatkoa Leipää ja suolaa -teokselle. Vuonna 1984 julkaistiin kaksi C-kasettia, joilla teosta tulkitsee lausuntataiteilija Yrjö Jyrinkoski.
Vastaanotto
Vapaakirkon saarnaaja, runoilija Vilho Rantanen on luonnehtinut teosta erityislaatuiseksi, hengeltään samanlaiseksi kuin Spoon River antologia.
Marja Laakkonen kirjoitti Arvostelevassa kirjaluettelossa, että samantapaista julistusta ovat harrastaneet muun muassa Simo Talvitie ja Michael Quoist. ”Nousiaisen kirja olisi voittanut tiivistämisestä, mutta tällaisenaankin se on mukavan lukukelpoinen, satuttavakin parhaimmillaan.”
Korintti
Korintti (suomeksi joskus myös Korintto, Korintos) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Korinthiassa Peloponnesoksen niemimaan koillisosassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Archaía Kórinthoksen kylän paikalla noin kuusi kilometriä lounaaseen nykyisestä Kórinthoksen kaupungista.
Korintti oli arkaaisella ja klassisella kaudella yksi Kreikan merkittävimpiä kaupunkivaltioita ja kauppakaupunkeja erityisesti keskeisen sijaintinsa vuoksi. Kaupunki oli myös kooltaan yksi Kreikan suurimpia. Roomalaiset tuhosivat kaupungin vuonna 146 eaa. ja perustivat sen uudelleen siirtokuntanaan vuonna 44 eaa. Roomalaisella ajalla kaupunki toimi Achaean provinssin pääkaupunkina ja nousi silloin uuteen kukoistukseen.
Maantiede
pienoiskuva|vasen|upright=1.3|Antiikin Korintin arkeologista aluetta.
Korintti sijaitsi strategisella paikalla noin 10 kilometriä lounaaseen Korintin kannaksesta. Sen kohdalla kohtasivat sekä kannasta pitkin että sen poikki kulkeva liikenne. Kaupungilla oli kaksi satamaa, Lekhaion Korintinlahden puolella noin 3 kilometrin päässä ja Kenkhreai Saroninlahden puolella noin 10 kilometrin päässä. Näin Korintti pystyi käymään kauppaa ja toimimaan laivastollaan sekä itään että länteen. Korintti hallitsi poikittaista liikennettä kannaksen yli ylläpitämällä sen poikki kulkenutta Diolkosta eli laivojen vetotietä. Diolkoksen kummassakin päässä oli kaksi pienempää satamaa, Skhoinos ja Poseidona.
Kaupungin eteläpuolella sijaitsi sen korkea akropolis eli linnavuori Akrokorintti, joka on suurin kaikista kreikkalaisista linnavuorista. Akrokorintti oli suojattu kolmitasoisilla muureilla ja siellä oli vesilähde, minkä johdosta se oli voimakas linnoitus ja usein avain koko Peloponnesoksen hallintaan. Kaupunki ja Akrokorintti oli yhdistetty Lekhaionin satamaan pitkillä muureilla Ateenan ja Pireuksen yhdistäneiden kuuluisampien Pitkien muurien tavoin. Muurit ympäröivät laajan alueen, joka oli suurempi kuin klassisen kauden Ateenan muurien ympäröimä alue.
Korintin hallussa ollut alue eli Korinthia ulottui lännessä Nemeaan, idässä kannaksen poikki Krommyoniin, etelässä Epidauroksen ja Mykenen rajoille ja pohjoisessa Peraioniin. Korintin alaisuuteen kuului muun muassa Isthmia ja sen Poseidonin pyhäkköalue.
Esihistoria
Korintin paikka on ollut asuttu varhaiselta neoliittiselta kaudelta lähtien. Varhaisimmat löydöt ovat ajalta 6500–5750 eaa. Paikka oli edelleen asuttu koko pronssikauden ajan. Kreikkalaisen perinteen mukaan Korintin alkuperäinen nimi oli Efyra. Kreikkalaisessa mytologiassa nimi oli peräisin samannimiseltä jumalattarelta, joka myytin mukaan perusti sen. Nimi Korinthos oli myyteissä peräisin Korinthokselta, jota myös pidettiin kaupungin perustajana ja kuninkaana. Nimi on hyvin vanha, sillä se on -inthos-päätteineen alkuperältään esikreikkalainen ja peräisin kreikkalaisten tuloa edeltäneiltä pelasgeilta.
Mykeneläisellä pronssikaudella Korintin alue jäi sen mahtavamman naapurin Argoksen varjoon. Homeroksen Iliaan Laivaluettelossa Korintti mainitaan kuitenkin vauraana kaupunkina. Mykeneläiselle kaudelle sijoittuvassa mytologiassa Korintin kuninkaisiin kuuluvat muun muassa Kreon, Sisyfos ja Glaukos. Korintti liittyy myös muun muassa taruihin Bellerofonista ja Pegasoksesta sekä Medeiasta. Korintin mykeneläiset kuninkaat ajoitetaan kuvitteellisessa kronologiassa noin vuosille 1230–1000 eaa.
Eksfoliatiini
Eksfoliatiini on Staphylococcus aureus -bakteerin tuottama eksotoksiini. Eksfoliatiinin on osoitettu aiheuttavan stafylokokkiperäisen hilseilevän ihotulehduksen (SHI). Vain tietyt S. aureus -kannat erittävät eksfoliatiinia - arviolta noin 5 % ihmisistä eristetyistä S. aureus -näytteistä tuottaa eksfoliatiineja.
Korintti
Esihistoria
pienoiskuva|vasen|Antiikin Korintin arkeologista aluetta: [[Apollonin temppeli (Korintti)|Apollonin temppeli ja Akrokorintti.]] Alkuvaiheessa Korintin alueen asutus koostui erillisistä hajallaan olleista kylistä. Varsinainen Korintin kaupunki vaikuttaa perustetun 900-luvulla eaa. Se syntyi Akrokorintin pohjoispuolelle. Perinteen mukaan kaupungin perustivat doorilaiset, mahdollisesti argoslaiset, sen jälkeen kun doorilaiset olivat valloittaneet alueen noin 1000 eaa. Kaupunkia hallitsivat alun perin kuninkaat, myöhemmin oligarkit, joista merkittävin suku olivat aiemmin itsekin kuninkaina toimineet Bakkhiadit.
Eksfoliatiini
SHI on pääosin vastasyntyneiden ja pienten lapsien tauti. Taudin oireeseen kuuluu noin kahden päivän kuluttua ilmaantuvat ihon herkät vesirakkulat, joita voi ilmaantua laajasti eri ihoalueille. Vesirakkulat laajenevat ja puhkeavat helposti, jolloin paljastuu punertavaa ja kesivää ihoa. Ihon epidermiksen irtoaminen johtaa nestehukkaan ja hyponatremiaan, jotka voivat olla fataaleja. Hoito koostuu optimoidusta nesteiden ja elektrolyyttien antamisesta, sekä antibiooteista. Lasten kuolleisuus on verrattain pieni (4 %), kun taas aikuisilla ihotulehdus on hengenvaarallinen (60 % kuolleisuus).
Korintti
Arkaainen kausi
Bakkhiadien johdolla Korintista kehittyi arkaaisella kaudella 700-luvulla ja 600-luvun eaa. alkupuolella keskeinen kauppakaupunki, merivalta ja siirtokuntien perustaja, ja kaupungista tuli vähitellen yksi Kreikan merkittävimmistä kaupunkivaltioista.
Oligarkia vaihtui tyranniaan vuonna 657/656 eaa., kun Kypselos nousi ensimmäiseksi tyranniksi. Bakkhiadit, joihin kuului tuolloin muun muassa Demaratos, ajettiin kaupungista. Kypselosta seurasi tyrannina hänen poikansa Periandros vuonna 627/625 eaa. Korintin tyrannia on merkittävimpiä esimerkkejä varhaisesta kreikkalaisesta tyranniasta. Tyrannian kautta voidaan pitää kaupungin suuruuden aikana. Tyrannit jatkoivat aiempaa politiikkaa, kuten kaupan kehittämistä ja siirtokuntien perustamista. Korintin perustamiin siirtokuntiin kuuluvat muun muassa Korkyra, Leukas, Syrakusa, Ambrakia, Apollonia, Epidamnos ja Poteidaia.
pienoiskuva|upright=0.58|Korinttilainen terrakottapatsas, 300-luvun eaa. loppu tai 200-luvun eaa. alku. Lopulta Periandros menetti kannatustaan julmuutensa vuoksi, mutta kykeni pysymään vallassa kuolemaansa vuoteen 585 eaa. saakka. Periandrosta seurasi tyrannina hänen sukulaispoikansa Psammetikhos eli Kypselos II, mutta tämän kausi jäi lyhyeksi, sillä hänet murhattiin vuonna 582 eaa. Näin tyrannia oli kukistettu. Tämän jälkeen Korinttia hallitsi maltillinen oligarkia, jossa valta oli kahdeksalla hallintovirkamiehellä (probuloi) ja 80 miehen neuvostolla (bule), perustuen kaupungin kahdeksaan heimoon.
Klassinen ja hellenistinen kausi
Persialaissotien aikana 400-luvun eaa. alkupuolella kaupungilla oli suuri merkitys, koska sillä oli paitsi keskeinen sijainti myös suuri laivasto. Vuonna 480 eaa. perustettua kreikkalaisten kaupunkien liittoa Persiaa vastaan kutsutaan Korintin liitoksi. Sodan jälkeen kaupungin merkitys väheni Ateenan noustessa. Peloponnesolaissodassa Korintti oli liittoutunut Spartan kanssa Ateenaa vastaan. Eräs sodan alkusyistä oli se, että Korkyra kapinoi entistä emämaataan Korinttia vastaan Ateenan avustuksella. Korintin ympäröinyt muuri rakennettiin 400-luvulla eaa.
Peloponnesolaissodan jälkeen Korintti kääntyi Ateenan puolelle Spartaa vastaan niin kutsutussa Korintin sodassa vuosina 395–387 eaa. Sodan aikana vuonna 392 eaa. Korintin oligarkkinen hallinto korvattiin demokraattisella, mutta oligarkia palautettiin pian sodan jälkeen vuonna 386 eaa. Timofanes yritti nousta tyranniksi vuonna 365 eaa., mutta hänen veljensä Timoleon vastusti tätä, ja lopulta Timofanes murhattiin.
Khaironeian taistelun jälkeen vuonna 338 eaa. Korintti jäi muun Kreikan tavoin Makedonian vallan alle. Vuonna 338 eaa. kreikkalaiset kaupunkivaltiot perustivat Makedonian Filippos II:n johdolla uuden Persian vastaisen Korintin liiton, jonka kokoontumispaikka kaupungista tuli. Samalla sinne perustettiin makedonialainen varuskunta. 300-luvulla eaa. kaupunginmuurit ulotettiin myös Lekhaionin satamaan saakka.
Korintti järjesti Isthmian kisoja sen alaisuuteen kuuluneessa Isthmiassa. Satamakaupunkina ja Afroditen kulttikeskuksena kaupunki tunnettiin huonomaineisena, ja siellä kerrotaan olleen paljon prostituoituja. Hellenistisenä aikana 300-luvulla eaa. kaupungissa vaikutti muun muassa tunnettu kyynikko Diogenes.
pienoiskuva|Tony Robert-Fleury, Le Dernier Jour de Corinthe (Korintin viimeinen päivä), 1870. pienoiskuva|Roomalaisen Korintin raunioita. Aratos Sikyonilainen valloitti kaupungin makedonialaisilta vuonna 243 eaa. Tämän jälkeen kaupunki liittyi Akhaian liittoon. Vuonna 197 eaa. Korintista tuli liiton pääkaupunki, ja vuonna 148 eaa. kaupunki oli johtavia voimia liiton taistelussa Roomaa vastaan. Rooma kukisti Akhaian liiton vuonna 146 eaa. ja roomalaisen kenraali Mummiuksen armeija tuhosi koko Korintin. Kaikki kaupungin miespuoliset asukkaat surmattiin ja naiset ja lapset myytiin orjiksi. Tämän jälkeen kaupungin paikka säilyi lähes autiona sata vuotta. Maanviljelysmaat vuokrattiin ager publicus -periaatteella kahden vuoden välein. Isthmian kisojen järjestäminen siirtyi väliaikaisesti Sikyonin vastuulle.
Roomalainen kausi
Kaupunki syntyi uudelleen kun Julius Caesar perusti paikalle Colonia Laus Julia Corinthiensis -nimisen kolonian eli siirtokunnan vuonna 44 eaa. Siirtokuntaan muutti alussa 16 000 asukasta. Tämän jälkeen kaupunki nousi vähitellen uuteen kukoistukseen. Kaupungista tehtiin roomalaisen Achaean provinssin pääkaupunki. Ensimmäisellä vuosisadalla jaa. kaupunkia rakennettiin laajasti, ja sinne tehtiin muun muassa uusi agora eli forum sekä useita temppeleitä, kylpylöitä ja teattereita. Vespasianuksen aikana noin vuonna 70 jaa. alueelle perustettiin myös toinen siirtokunta, Colonia Julia Flavia Augusta Corinthiensis.
Roomalaisesta Korintista tuli myös merkittävä varhaiskristillinen keskus. Apostoli Paavali vaikutti kaupungissa noin puolen vuoden ajan noin vuonna 52 jaa. ja kirjoitti myöhemmin sen seurakunnalle niin kutsutut Korinttilaiskirjeet eli Ensimmäisen ja Toisen kirjeen korinttilaisille. Korintissa kehittyi niin kutsuttu korinttilainen pylväsjärjestelmä, joka oli kolmas keskeisistä kreikkalaisista pylväsjärjestelmistä.
Korintti säilyi merkittävänä kaupunkina myöhäisantiikin ajalle saakka. Barbaarit tuhosivat kaupunkia 200- ja 300-luvuilla jaa. Se kärsi tuhoja erityisesti Alarikin johtamien visigoottien hyökkäyksessä vuonna 395. Lisäksi alueella oli suuret maanjäristykset vuosina 375 ja 521. Vuonna 542 puolet hengissä säilyneestä väestöstä kuoli kulkutautiin. 500-luvulla Korinttia hävittivät myös slaavit.
Myöhempi historia ja kaivaukset
pienoiskuva|Amerikkalaisten suorittamia Korintin arkeologisia kaivauksia vuonna 1898.
Bysanttilaisella ja osmanivallan ajalla asutus taantui. Akrokorintti säilyi kuitenkin merkittävänä linnoituksena. Linnavuoren turkkilaiset antautuivat Kreikan armeijalle vuonna 1822, ja alueesta tuli osa uutta Kreikan valtiota. Alueella oli suuri maanjäristys vuonna 1858, jolloin kaupungin antiikin ajalta periytynyt paikka hylättiin. Uusi Korintin eli Kórinthoksen kaupunki perustettiin Korintinlahden rannalle noin kuusi kilometriä koilliseen vanhasta paikasta. Vanhan Korintin paikalle jäi pienempi asutus, joka tunnetaan nykyisin Archaía Kórinthoksen kylänä.
Kaupungin arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1886 Wilhelm Dörpfeldin johdolla. Vuodesta 1896 kaivauksia on suorittanut American School of Classical Studies at Athens eli Yhdysvaltain arkeologinen koulu Ateenassa.
Rakennukset ja löydökset
Suurin osa Korintin kaupungin raunioista on peräisin roomalaiselta ajalta, jolloin kaupunki rakennettiin uudelleen. Varhaisemman, roomalaisten tuhoaman kaupungin agoran arvellaan olleen samalla paikalla kuin roomalaisen ajan agora. Varhaisemmista rakennuksista säilyivät roomalaiselle ajalle samalla paikalla muun muassa Apollonin temppeli, Etelästoa, Asklepieion, teatteri sekä Peirenen ja Glauken lähdekaivot, sillä niistä oli säilynyt tarpeeksi, jotta ne kunnostettiin. Akrokorintin rauniot puolestaan ovat pääosin vielä myöhemmältä ajalta, bysanttilaiselta keskiajalta ja osmanivallan ajalta, jolloin sitä käytettiin edelleen linnoituksena. Kaupungin rakennukset oli pääosin tehty paikallisesta kalkkikivestä.
Arkeologisella alueella toimii Antiikin Korintin arkeologinen museo, jossa on alueelta löydettyä esineistöä.
Akropolis eli yläkaupunki
pienoiskuva|[[Akrokorintti|Akrokorintin keskiaikaisia linnoituksia.]]
Korintin linnavuori tunnettiin nimellä Akrokorintti. Homeros käytti siitä kaupungin vanhaa nimeä Efyra. Vuorella on linnoitusten jäänteitä kaikista sen historian vaiheista. Laajemmin vuori linnoitettiin ensimmäisen kerran arkaaisella kaudella 600-luvun eaa. lopulla tai 500-luvun eaa. alkupuolella. Klassisella kaudella 300-luvulla eaa. vuorelle rakennettiin laajat, noin 2,5 kilometriä pitkät muurit. Viimeisen vaiheen linnoitus koostuu kolmesta sisäkkäisestä muurista.
Klassisella ja hellenistisellä kaudella yläkaupungin merkittävimpiin rakennuksiin kuului Afroditen temppeli. Se oli rakennettu alun perin 600-luvulla eaa. ja uudelleen 400-luvulla eaa. Sen lisäksi linnavuorella oli lukuisia muita pyhäkköjä.
Alakaupunki
Yleiskuva
[[Tiedosto:Plan Ancient Corinth colored.svg|pienoiskuva|340px|Kaavakuva Korintin arkeologisesta alueesta. Korintin kaupungin varsinaisen arkeologisen alueen merkittävimmät rakennukset ja rakennelmat ovat (numerot viittaavat kaavakuvaan):
Agora pienoiskuva|Agoran bema eli puhujankoroke.
Roomalaisaikaisen, pääosin ensimmäisellä vuosisadalla rakennetun kaupungin keskus oli agora eli forum, jonka koko oli noin 160 × 80 metriä. Se oli reunustettu erilaisilla liiketiloilla ja julkisilla rakennuksilla. Agoran pohjoislaitaa reunusti Luoteisstoa (joskus Pohjoisstoa), jonka pituut oli noin 101 metriä. Etelälaidalla sijaitsi Etelästoa, jonka pituus oli noin 164 metriä. Siihen liittyi lukuisia muita rakennuksia, joissa oli muun muassa erilaisia virkamiesten toimitiloja. Etelästoan edessä oli bema eli puhujankoroke, jossa perimätiedon mukaan myös apostoli Paavalia syytettiin; tämän vuoksi paikalle rakennettiin bysanttilaisella ajalla kirkko.
Agoran itälaidalla sijaitsi Juliusten basilika. Länsilaidalla oli Babbiuksen rotunda sekä suuri joukko pieniä temppeleitä: pohjoisesta etelään lukien Hermeen, Apollonin, Poseidonin ja Herakleen temppelit sekä Pantheon ja Venus Fortunan temppeli. Agoran keskellä oli alttari.
Apollonin temppeli pienoiskuva|[[Apollonin temppeli (Korintti)|Apollonin temppeli.]]
Agoran pohjoispuolella niin sanotulla temppelikukkulalla sijaitsi alakaupungin merkittävin temppeli, Apollonin temppeli. Se rakennettiin alun perin 600-luvun eaa. alkupuolella ja se tuhoutui noin vuonna 580 eaa. Uusi temppeli, jonka rauniot ovat paikalla edelleen, rakennettiin noin vuonna 560–540 eaa. Se oli peripteraalitemppeli, jossa oli 6 × 15 pylvästä, ja edusti doorilaista tyyliä. Temppelin koko oli noin 21 × 53 metriä.
Lekhaionin tie ja muut kadut
Lekhaionin tie oli Korintin pohjois-eteläsuuntainen pääkatu ja Caesarin perustaman roomalaisen kolonian asemakaavan cardo maximus. Sen pituus oli noin kolme kilometriä ja se johti agoralta Korintinlahden rantaan Lekhaionin satamaan. Tien alkupisteessä agoran pohjoislaidalla oli Propylon eli porttirakennus. Tie kivettiin kalkkikivilaatoilla keisari Vespasianuksen aikana ja se oli käytössä 1200-luvulle saakka. Tietä on kaivettu esiin noin 107 metrin matkalta.
Lähdekaivot pienoiskuva|[[Peirenen lähde|Peirenen lähteen lähdekaivorakennus.]]
Peirenen lähde oli kreikkalaisessakin mytologiassa esiintyvä lähde, joka sijaitsi agoran pohjoislaidalla Lekhaionin tien alkupään itäpuolella. Roomalaisella ajalla paikalle rakennettiin suurikokoinen lähdekaivorakennus. Toinen keskeinen lähde agoran läheisyydessä oli samoin mytologiaan kytkeytynyt Glauken lähde.
Muut agoran ympäristön rakennukset pienoiskuva|[[Octavian temppeli eli Temppeli E.]]
Agoran länsipuolella sijaitsi Octavian temppeliksi oletettu rakennus, johon viitataan tutkimuksessa myös nimellä Temppeli E. Siinä oli kaksi rakennusvaihetta. Ensimmäinen, doorilaista tyyliä edustanut temppeli oli Augustuksen tai Caligulan ajalta. Myöhempi temppeli edusti korinttilaista tyyliä. Temppeli oli ympäröity pylväspihalla, jonka koko oli noin 125 × 80 metriä.
Agoran luoteiskulman lähellä heti Glauken lähteen itäpuolella sijaitsi niin kutsuttu Temppeli C, jota on ehdotettu muun muassa Hera Akraian temppeliksi. Myös se oli rakennettu Augustuksen ajalla. Temppeli edusti doorilaista tyyliä ja se oli myös ympäröity pylväspihalla.
Etelästoan eteläpuolella sijaitsi Eteläinen basilika. Agoran pohjoispuolella Lekhaionin tien varrella hieman alempana sijaitsivat muun muassa niin kutsuttu Lekhaionin tien basilika länsipuolella sekä Apollonin peribolos ja Eurykleen kylpylä itäpuolella.
Pohjoinen agora
Pohjoinen agora sijaitsi keskusta-alueen pohjoisosassa temppelikukkulan pohjois- ja Lekhaionin tien länsipuolella. Se rakennettiin ensimmäisen vuosisadan ensimmäisellä puoliskolla. Se muodostui suuresta peristyylipihasta, jonka koko oli noin 58 × 58 metriä. Sisäpuolella pihaa reunusti doorilainen pylväikkö. Ympäröineessä rakennuksessa oli 50 huonetta.
Teatterit ja areenat
Korintin teatteri sijaitsi keskusta-alueen luoteisosassa. Sen eteläpuolella sijaitsi pienempi Odeion eli musiikkiteatteri. Noin 1,2 kilometriä agoralta koilliseen sijaitsi amfiteatteri.
Doolittlen isku
Toteutus
pienoiskuva|vasen|Kartta pommituksista ja pommikoneiden putoamispaikoista. Hyökkäys toteutettiin 18. huhtikuuta 1942, jolloin 16 B-25 Mitchell -konetta nousi ilmaan USS Hornetilta ja pommitti Tokiota, Jokohamaa, Yokosukaa, Nagoyaa, Kobea ja Osakaa. Ennen pommituksia Yhdysvaltain laivaston kevyt risteilijä USS Nashville upotti keisarillisen Japanin laivaston partioveneen Nittōmarun, joka yritti varoittaa pommituksista japanilaisia. Viisi partioveneen miehistönjäsentä joutui myöhemmin yhdysvaltalaisten vangeiksi.
Tapahtuma kuitenkin johti operaation aikaistamiseen jonka johdosta koneet eivät päässeet syvemmälle Kiinaan turvallisemmille kentille, vaan useimmat tekivät pakkolaskun Kiinan rannikolle.
Pommikoneiden miehistöjen kohtalo
Pommitusten jälkeen koneet lensivät suunnitelman mukaisesti kohti Kiinaa, mutta eivät saavuttaneet suunniteltuja kenttiään, vaan tuhoutuivat laskussa rannikolle. Kahdeksan miehistöön kuulunutta joutui japanilaisten vangeiksi. Näistä kolme teloitettiin ja yksi kuoli sairauteen. Loput neljä sotavankia vapautettiin elokuussa 1945 Nankingissa. Kaksi miehistön jäsentä hukkui heidän koneensa pudottua mereen. Yksi miehistön jäsen kuoli yrittäessään paeta Kiinan rajan yli.
Yksi koneista laskeutui Neuvostoliittoon 65 kilometrin päähän Vladivostokista. Koneen miehistö joutui myöhemmin internoiduiksi yli vuoden ajaksi, kunnes miehet pääsivät pakenemaan Ašgabatista Iranin rajan yli Ison-Britannian konsulaattiin 11. toukokuuta 1943.
Kiinalaiset sotilaat ja siviilit yrittivät auttaa koneiden miehistöjä pakenemaan ja yhteensä 80 miehestä 69 pääsi pakenemaan japanilaisia. Yli 10 000 kiinalaista siviiliä tapettiin japanilaisten etsiessä koneiden miehistön jäseniä Zhejiang-Jiangxin sotaretken aikana touko–syyskuussa 1942.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2008 – naisten kiekonheitto
Ennätykset
Ennätykset ennen kilpailua olivat seuraavat:
Kilpailussa ei tehty uusia ennätyksiä.
Karsinta
Kaikki yli 61,50 metriä heittäneet tai vähintään 12 urheilijaa finaaliin.
Bunnahabhain
thumb|Bunnahabhain-tislaamo Bunnahabhain on vuonna 1881 perustettu viskitislaamo Islayn saarella Skotlannissa lähellä Port Askaigia, Skotlannin länsirannikolla. Bunnahabhainin kylä perustettiin sen työntekijöiden majoitusta varten. Tislaamon omistaa Distell.
Bunnahabhain on yksi miedoimmista Islayn mallasviskeistä ja sen maku eroaa huomattavasti muista Islayn saaren viskeistä.
Tuotteet
Ydintuoteperheeseen kuuluu:
Tuotteista on useita itsenäisten pullottajien versioita, kuten That Boutique-y Whisky Company, Douglas Laing & Co ja Duncan Taylor.
Kalle Nieminen (yleisurheilija)
pienoiskuva|Kalle Nieminen juoksemassa maratonia vuonna 1909. Karl (Kaarlo) ”Kalle” Maurits Nieminen (26. huhtikuuta 1878 Asikkala – 22. elokuuta 1943 Cambridge, New York, Yhdysvallat) oli suomalainen yleisurheilija, joka kilpaili varsinkin maratonilla.
Nieminen voitti Suomen ensimmäisen virallisen maratonkilpailun (40,2 km) Oulunkylässä 16. syyskuuta 1906. Hänen voittoaikansa tuolloin oli 3.01.06. Jo aikaisemmin samana vuonna 23. toukokuuta hän oli juossut kahden muun urheilu- ja voimisteluseura Reippaan jäsenen kanssa 42,2 kilometrin pituisen maratonjuoksukokeen. Aikaa hänellä kului tuolloin 3 tuntia 17 minuuttia. Lontoon olympialaisissa 1908 Nieminen sijoittui maratonilla kymmenenneksi ajalla 3.09.50,8.
Nieminen juoksi Suomessa 11 maratonia vuosina 1906–1909 ja voitti niistä kahdeksan. Amatöörijuoksijana hänen ennätyksensä täyspitkällä maratonilla oli 2.50.48 ja 40,2 kilometrillä 2.42.50. Yhdysvalloissa hän juoksi ammattilaisjuoksijana täyspitkän maratonin parhaimmillaan aikaan 2.43.10 vuonna 1912.
Nieminen edusti Suomessa seuratasolla Helsingin Koittoa, Helsingin Reipasta ja Helsingin Jyryä. Hän muutti vuonna 1909 Yhdysvaltoihin ja kilpaili siellä jonkin aikaa ammattijuoksijana.
Nieminen kuoli Yhdysvalloissa vuonna 1943. Suomessa hänet julistettiin kuolleeksi 3.2.1971 ja kuolinpäiväksi määrättiin 1.1.1971.
Guayaquil
Guayaquil on Ecuadorin suurin kaupunki. Se sijaitsee noin 250 kilometriä Quitosta lounaaseen ja kuuluu Guayasin provinssiin. Kaupungin väkiluku on noin 2,3 miljoonaa (2010).
Maantiede ja ilmasto
Guayaquil sijaitsee Guayas-joen länsirannalla noin 70 kilometrin päässä Tyynen valtameren Guayaquilinlahdelta. Etäisyys pääkaupunki Quitoon on linnuntietä 267 km, maantietä 386 km.
Kuivalla kaudella Guayaquilin ilmastoa on kuvattu miellyttäväksi, sadekausi kestää tammikuusta huhtikuuhun.
Historia
Espanjalaiset perustivat ensimmäisen asutuksensa vuonna 1530 läheisen Babahoyo-joen varteen, mutta intiaanien tuhottua sen espanjalaiset siirtyivät kaupungin nykyiselle paikalle vuonna 1537. Francisco de Orellana nimesi kaupungin perimätiedon mukaan Santiago de Guayaquiliksi pyhän Jakobin (Santiago), intiaanipäällikkö Guayan ja tämän vaimon Quilan mukaan Kaupunki tuli tunnetuksi Espanjan pääasiallisena laivanrakennuspaikkana ja ajoittaisista merirosvojen hyökkäyksistä. 1700-luvun alussa alueella alettiin tuottaa kaakaota ja seuraavan vuosisadan alussa Guayaquil vaurastui kaakaon vientisatamana.
Espanjan siirtomaahallinnon luhistuessa Guayaquil oli eteläamerikkalaisten vapaustaistelijoiden Simón Bolívarin ja José de San Martín tunnetun tapaamisen tapahtumapaikka, jonka jälkeen San Martín päätyi maanpakoon ja Bolívarista tuli itsenäisyysliikkeen johtohahmo. Ecuadorissa kaupunki tuli tunnetuksi myös maan liberaalien tukikohtana ja sieltä käsin johdettiin useita kapinoita maan konservatiivista hallintoa vastaan. Guayaquil ohitti myös Quiton Ecuadorin tärkeimpänä kaupunkina talouden kukistaessa. Talouden kasvu nousu toi mukanaan myös ongelmia, kuten suuren muuttoliikkeen kaupunkiin joka ylikuormitti paikalliset sosiaalipalvelut, kuten vedenjakelun ja koulujärjestelmän. Kaupunki kärsi myös useista tulipaloista ja kulkutaudeista, kuten keltakuumeesta.
Vuonna 1942 maanjäristys tuhosi suuren osan kaupungin rakennuskannasta. Vuonna 2020 kaupunki oli Ecuadorin koronavirusepidemian keskus.
Talous
Guayquilin sataman kautta kulkee puolet Ecuadorin viennistä ja noin 80 prosenttia tuonnista. Vuonna 1979 avattiin moderni syväsatama 10 kilometrin päähän itse kaupungista alavirtaan.
Kaupunkia palvelee José Joaquín de Olmedon kansainvälinen lentoasema. Se sijaitsee 10 minuutin matkan päässä keskustasta.
Guayaquiliin johti aikaisemmin rautatie Quitosta, mutta El Niñon ja maanjäristysten vaurioitettua rataa vuosina 1997 ja 1998 se ei ole enää käytössä. Guayaquilista on tieyhteys Panamericana-valtatielle.
Yliopistoja
Guyaquilin tärkeimpiin yliopistoihin kuuluvat:
Ystävyyskaupungit
Guayaquilin ystävyyskaupunkeja ovat:
Lysvan piiri
thumb|175px|Lysvan piiri Permin aluepiirin kartalla. Lysvan piiri on kunnallinen itsehallintoalue Permin aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1924 perustetun piirin pinta-ala on 3 704 neliökilometriä. Asukkaita on 82 300 henkeä (vuonna 2009).
Lysvan piiri sijaitsee Permin aluepiirin itäosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Tšusovoin ja Gornozavodskin piireihin, idässä Sverdlovskin alueeseen, etelässä Berjozovkan ja lännessä Kungurin piireihin. Seudulla virtaa Tšusovaja ja sen sivujoet Barda, Lysva ja Šakva. Hyötykaivannaisiin kuuluu kalkkikivi.
Piiriin kuuluu Lysvan kaupunki sekä kolme maalaiskuntaa: Kormovištše, Kyn ja Novoroždestvenskoje. Hallinnollinen keskus on Lysva. Asutuskeskuksia on yhteensä 61.
Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 90,3 % venäläisiä ja 6,8 % tataareja. Kaupunkiväestön osuus on 82,8 %.
Piirin kautta kulkee Kungurin ja Tšusovoin välinen maantie sekä Kalinon ja Berdjaušin välinen rautatie. Seudulla on koneenrakennus-, metalli- ja kevyttä teollisuutta. Lisäksi harjoitetaan puunhankintaa ja maataloutta.
Better than Today
"Better than Today" on kappale Kylie Minoguen albumilta Aphrodite (2010). Se julkaistiin singlenä 3. joulukuuta 2010, ja sen kirjoittivat Nerina Pallot ja Andy Chatterley.
Lysvan piiri
Piirissä on kaksi ammattikoulua, lääketieteelinen ja polytekninen opisto, Permin teknisen yliopiston filiaali, lasten luomistyön keskus, musiikki- ja taidekoulut, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksia, kirjastolaitos, historiallinen ja taidemuseo sekä draamateatteri. Lysvassa toimii kaksi TV-asemaa. Paikallislehtenä ilmestyy Iskra (”Kipinä”).
Oskari Rissanen
pienoiskuva|Oskari Rissanen [[Paavo Nurmi|Paavo Nurmen ja Elias Katzin välissä vuoden 1920 olympiakarsinnoissa.]] Oskari Rissanen (21. maaliskuuta 1893 Kuopion maalaiskunta – 11. helmikuuta 1957 Kuopio) oli suomalainen yleisurheilija.
Rissanen kilpaili Antwerpenin 1920 olympialaisissa 3 000 metrin estejuoksussa mutta karsiutui alkuerissä. Hän saavutti 1 500 metrin juoksussa kolme SM-mitalia: kultaa 1923, hopeaa 1920 ja pronssia 1924. Seuratasolla hän edusti Kuopion Reipasta ja Kuopion Urheilu-Veikkoja.
Kirjoitan seinään
Kirjoitan seinään on punkyhtye Sensuurin 7" single, joka julkaistiin 17. huhtikuuta 1979. Kappale julkaistiin myös yhtyeen ainoaksi jääneellä studioalbumilla Hulinaa.
Vuonna 2012 Svart Records julkaisi singlestä uusintapainoksen, joista 700 mustalle ja 300 punaiselle vinyylille painettuna.
I sette gladiatori
I sette gladiatori (”Seitsemän gladiaattoria”;, ”Seitsemän spartalaista”) on vuonna 1962 valmistunut italialais-espanjalainen seikkailuelokuva. Lajityypiltään western-vaikutteista peplumia edustavan elokuvan ohjaajaksi on merkitty Pedro Lazaga. Sen pääosaa esittää yhdysvaltalainen Richard Harrison.
Juoni
Spartaan palannut gladiaattori Darius saa tietää, että tyrannimainen efori Hiarba on murhannut hänen isänsä ja tavoittelee hänen rakastettuaan Aglaiaa. Aglaian isän murhaajaksi lavastettu Darius pakenee kaupungista ja kerää yhteen gladiaattoriystävänsä, jotka ottavat tehtäväkseen Hiarban kukistamisen.
Tuotanto ja vastaanotto
I sette gladiatori on kuvattu Techniscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla Roomassa, Sevilla Filmsin studiolla Madridissa sekä Madridin ulkopuolella Manzanares el Realin ja La Pedrizan maisemissa. Se on ensimmäinen monista 7 rohkeata miestä -jäljitelmistä, jotka Stanley Kubrickin Spartacuksen vaikutuksesta on sijoitettu westerniksi tyyliteltyyn gladiaattoriasetelmaan. Elokuvan ohjaajaksi on virallisesti merkitty espanjalainen Pedro Lazaga, mutta pääosaa esittäneen Richard Harrisonin mukaan sen ohjauksesta vastasi kokonaan Alberto De Martino, joka oli tehnyt myös Harrisonin ensimmäisen peplum-elokuvan Voittamaton gladiaattori (Il gladiatore invincibile, 1961).
Elokuva on yksinkertainen mutta viihdyttävä toimintaseikkailu, jossa on paljon kiinnostavia yksityiskohtia ja kepeää huumoria. Se ei kuitenkaan ole yhtä onnistunut kuin Harrisonin Voittamaton gladiaattori, ja elokuvan alun jälkeen sen käsikirjoitus jättää sankarin pahasti ystäviensä varjoon. Muista gladiaattoreista erottuu varsinkin tyylilajin vakiokasvo Livio Lorenzon.
I sette gladiatori oli kohtalainen kaupallinen menestys ja tuotti Italiassa yhteensä 421 miljoonan liiran pääsylipputulot. Espanjassa sen näki 270 000 ja Ranskassa lähes 970 000 katsojaa. Elokuvan alku on kopioitu yksityiskohtia myöten Adalberto Albertinin gladiaattoriseikkailuun Ritorno del gladiatore più forte del mondo (1971). Siitä on olemassa myös 1980-luvun jäljitelmä Seitsemän raivoisaa gladiaattoria.
DVD-julkaisut
Elokuvan laajakangasversio on saatavilla laadultaan tyydyttävänä englanninkielisenä DVD:nä. Impulson espanjalainen julkaisu sisältää vain espanjankielisen ääniraidan.
Laura Hickman
Laura Hickman (s. 7. joulukuuta 1956 Long Beach, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän on tunnettu pelisuunnittelijana ja fantasiakirjoista, joita hän tekee yhdessä puolisonsa Tracy Hickmanin kanssa.
Fork in the Road
Fork in the Road on Neil Youngin albumi, joka julkaistiin 7. huhtikuuta 2009. Albumin inspiraationa on ollut Youngin ja mekaanikko Jonathan Goodwinin Lincvolt Project, jonka päämääränä on muuntaa Youngin vuoden 1959 Lincoln Continental kulkemaan vaihtoehtoisella energialla.
Kappaleet
Kaikki kappaleet Neil Youngin.
Matta
Matta on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Tigres de la UANL
thumb|right|230px|Seuran logo Tigres de la UANL, toiselta nimeltään Itamar Batista da Silvan seura on Primera División de Méxicossa pelaava joukkue, joka on kotoisin Monterreysta. Joukkueen päävalmentaja on brasilialainen Ricardo Ferretti.
American League
American League of Professional Baseball Clubs, tai yksinkertaisesti American League (AL), on toinen kahdesta liigasta, jotka muodostavat Major League Baseballin Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Se kehittyi Western leaguesta, suurten järvien alueella toimineesta ns. minor leaguesta, ja sai lopulta Major League aseman. Liigaa kutsutaan usein lempinimellä Junior Circuit, koska se nostettiin Major League asemaan vuonna 1901, 25 vuotta National Leaguen (Senior Circuit) muodostamisen jälkeen. American Leaguen mestari pelaa World Series -sarjan National Leaguen mestaria vastaan kauden päätteeksi. Vuoden 2019 jälkeen American League joukkueet ovat voittaneet 66 World Seriesiä kaikkiaan 115:stä vuodesta 1903, ja 27 näistä on ottanut New York Yankees. Yankees on voittanut 40 American Leaguen mestaruutta, eniten liigan historiassa, jonka jälkeen tulevat Oakland Athletics (15) ja Boston Red Sox (14). Liigan hallitseva mestari on Houston Astros, joka voitti kaudella 2019, hävite kuitenkin World Seriesin.
Valokynä
thumb|250px|right|Kuva [[Hypertext Editing System (HES) konsolista käytössä Brown Universityssä, noin lokakuussa 1969. Kuva näyttää HES:in IBM 2250 Mod 4:sen työaseman päällä, mukaan lukien valokynän ja ohjelmoidun funktionäppäimistön, väylä kytkettynä IBM 360 -suurtietokoneeseen.]] Valokynä oli ensimmäinen varsinainen tietokoneiden osoitinlaite (esiasteensa valopistoolin jälkeen, joka kehitettiin 1930-luvulla). Valokynä sisälsi valoherkän anturin ja kynä toimi CRT-monitorin pinnalla. Liikutettaessa valokynää kuvanäytön päällä tietokone pystyi lukemaan valokynän sijainnin sen perusteella millä hetkellä valokynän kohdalla oleva kuvaruudunpiste kirkastui.
American League
Liigamestarit 1900-1968
Vuodesta 1969 lähtien liigamestaruus on ratkaistu loppuottelusarjalla.
Valokynä
Historia
pienoiskuva|vasen|SAGE-konsoli ja valopistooli. Robert Everett suunnitteli valokynän Whirlwind I -tietokoneeseen, jolla käyttäjä voi kysyä näytöllä olevan lentokoneen tunnisteen, nopeuden ja suunnan.
Valokynä kuului vuonna 1956 kehitettyyn MIT:n TX-0-tietokoneeseen. Valopistooliin verrattuna kynä oli paljon tarkempi, näinpä TX-0:n seuraajalle TX-2:lle tehtiin vuonna 1963 edistyksellinen Sketchpad -niminen CAD-ohjelma, jolla pystyi piirtämään ja muokkaamaan eri kuvioita suoraan näyttöä osoittamalla.
Myyntiputki
Myyntiputki visualisoi teoreettisen asiakaspolun ensitapaamisesta aina ostopäätökseen saakka. Myyntiputki kuvaa asiakasprospektien arvon ajan funktiona. Myyntiputken aika-akseli jaksotetaan usein myyntiprosessin tai asiakaspolun vaiheiden mukaan.
Myyntiputken hallinnalla viitataan myynnin johdon tehtäviin, joilla pyritään:
Gydan niemimaa
Gydan niemimaa on Venäjän pohjoisosissa Länsi-Siperiassa Karanmeren rannikolla sijaitseva niemimaa. Lounaassa sitä rajaa Tazinlahti, lännessä Obinlahti ja idästä Jenisein estuaari. Aluehallinnollisesti Gydan niemimaan länsi- ja keskiosa kuuluvat Jamalin Nenetsian Tazin piiriin. Niemimaan itäosa on Krasnojarskin aluepiirin Taimyrin dolgaanien ja nenetsien piiriä.
thumb|left|Yhdysvaltalainen yleistason ilmailukartta (mittakaava 1:1000000, vuodelta 1982), jonka yläosassa keskellä näkyy pääosa Gydan niemimaasta ja sitä rajaavat vesistöt. Niemimaa on 400 km pitkä ja suunnilleen saman levyinen. Gydan niemimaa muodostaa Länsi-Siperian alangon pohjoisimman osan. Nimimaa kattaa noin 160 000 neliökilometriä, joka vastaa suuruudeltaan lähes puolta koko Suomen pinta-alasta.
Ilmasto on ankara, yleispiirteiltään mannermaisen subarktinen. Tammikuun keskilämpötila on -26 – -30 °C, heinäkuun +4 – +11,5 °C. Sademäärä on 200-300 mm vuodessa. Niemimaa kuuluu ikiroutavyöhykeeseen, ja siellä on monia termokarstijärviä, joista suurin on ollut Jambuto (Ямбуто).
Kasvillisuus on matalaa tundraa, eteläosissa kuitenkin metsätundraa. Gydan niemimaalla virtaavia jokia ovat muun muassa Gydanlahteen laskevat Juribeijoki ja Gydajoki, josta on niemimaan nimi on peräisin.
Hyvin harvaanasutulla niemimaalla väestön elinkeinoja ovat perinteisesti olleet poronkasvatus, metsästys ja kalastus. Niemimaan kyliä ovat muun muassa Antipajuta, Gyda, Nahodka, Nosok ja Tadebja-Jaha (eli Tadebjajaha).
Gydan luonnonpuisto muutetaan kansallispuistoksi
Niemimaan pohjoisosassa on sijainnut vuodesta 1996 lähtien tiukasti suojeltu Gydan luonnonpuisto. Joulukuussa 2019 kerrottiin luonnonpuiston muuttamisesta suojelustatukseltaan heikommaksi Gydan kansallispuistoksi.
Petrokemian teollisuutta
thumb|[[Utrennin LNG-kaasuterminaalin rakennustöiden alkuvaihetta vuonna 2018. Utrenni sijaitseee Gydan niemimaan länsiosassa Obinlahden rannalla.]]
Niemimaan maaperän mesotsooiset sedimenttikerrokset sisältävät runsaasti maakaasu- ja öljyvarantoja. Suurta osaa niistä ei ole ankarien luonnonolojen, infrastruktuurin vähäisyyden ja suurien etäisyyksien vuoksi hyödynnetty. Niemimaan eteläosassa Tazin piirin alueella on kuitenkin 2000-luvun alkuvuosina rakennettu tuotantoalue, josta siirtoputkiyhteys johtaa itään Krasnojarskin aluepiirin puolelle.
Harry Anderson
Harry Laverne Anderson (14. lokakuuta 1952 Newport, Rhode Island – 16. huhtikuuta 2018 ) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja taikuri. Anderson oli katutaikuri ennen näyttelijän uraa. Hänet tunnetaan parhaiten tuomari Harry Stonen roolista vuosina 1984–1992 esitetyssä televisiosarjassa Night Court. Vuonna 1990 hän pääsi näyttelemään televisioelokuvassa Stephen Kingin Se (1990), jonka ohjasi Tommy Lee Wallace. Vuonna 2002 julkaistiin Andersonin ja hänen ystävänsä Pipkin Turkin kirjoittama kirja, "Games You Can't Lose: A Guide for Suckers".
Valamon luostari
Valamon luostari on Valamon saareen perustettu ortodoksinen luostari, joka evakuoitiin vuonna 1940 talvisodan seurauksena ja sen toiminta jatkui Heinävedellä. Luostaritoiminta Valamon saaressa jatkui vuonna 1989 50 vuoden tauon jälkeen.
Luostarista on artikkelit sijaintipaikan mukaan:
Pietari (artisti)
Pietarilla on myös blues/iskelmä-yhtye Pietari & Kohtalon kauppiaat. Yhtye julkaisi ensialbuminsa Paratiisi odottaa vuonna 2013 Helmi Levyjen kautta. Keskisuomalaisen toimittaja Vesa Rantama kirjoitti albumista: "Rumpujen vispikomppi, pystybasson kohmeiset kuljetukset ja kuivasti soivat tarkat kitarat luovat kaurismäkeläisen ilmapiirin, kuin kuvan kadotetusta Suomesta, jossa monipuoliset amerikkalaiset vaikutteet yhdistyvät omaehtoiseksi tekemiseksi."
Pietarin Spektaakkeli osallistui Uuden Musiikin Kilpailuun vuonna 2016 kappaleella "Liian kuuma", mutta ei päässyt semifinaalista jatkoon.
Pietarin Spektaakkelissa vaikuttaa nykyään myös kosketinsoittaja Sami "Kanttori" Nieminen joka on ollut mukana Siivet-albumin tekemisestä lähtien. Pietari vaikuttaa nykyään Pietarin Spektaakkelin lisäksi myös Tasaraha-punkyhtyeessä ja monissa rapkokoonpanoissa.
Vuonna 2022 Pietari julkaisi Ryttylä City -nimisen albumin yhdessä tuottaja Koksukoon kanssa Katakombi Recordsin kautta.
Lauri Kivinen
thumb|Lauri Kivinen elokuussa 2017. Lauri Simo Kivinen (s. 2. huhtikuuta 1961) on suomalainen yritysjohtaja, joka toimi Ylen toimitusjohtajana vuosina 2010–2018. Hän toimi ennen siirtymistään Ylen toimitusjohtajaksi erilaisissa viestintäjohdon tehtävissä Nokiassa ja Nokia Siemens Networksissa. Hän on toiminut muun muassa Nokian viestintäjohtajana.
Kivinen valmistui kauppatieteen maisteriksi 1985 Turun kauppakorkeakoulusta. Hän aloitti Nokiassa viestintäjohtajana vuonna 1988 ja yleni 1990-luvun lopulla Nokian yhtymäviestinnän johtoon. Hän toimi Nokian Brysselin-toimiston vetäjänä vastaten Nokian EU-suhteiden hoitamisesta vuosina 2003–2007. Ennen Yleä hän toimi Nokia Siemens Networksin yhteiskuntasuhdejohtajana.
Lauri Kivinen aloitti työt Yleisradion toimitusjohtajana toukokuun 2010 alussa Mikael Jungnerin seuraajana. Kivinen ilmoitti 25. tammikuuta 2018, että hän jättää Yleisradion toimitusjohtajan tehtävät ja siirtyy yksityissektorin palvelukseen. Kivisen seuraajana aloitti syyskuun 2018 alussa Merja Ylä-Anttila.
Yleisradion johtajavalinnan arvostelua
Kivisen valintaa Yleisradion johtoon arvosteltiin Nokia Siemens Networksin kansainvälistä huomiota herättäneiden Iran-kauppojen johdosta. NSN myi Iranin hallitukselle valvontakeskuksen, joka Washington Times -lehdessä julkaistun artikkelin mukaan oli tärkeä väline Iranin kansannousun tukahduttamisessa. Kivisen valintaa Yleisradion johtoon arvostelivat lukuisat suomalaiset kansalaisjärjestöt, kuten Electronic Frontier Finland, Suomen PEN, sekä Euroopan parlamentin ihmisoikeuskomitean puheenjohtaja Heidi Hautala.
Kivisen toimitusjohtajan toimi muutettiin toistaiseksi voimassa olevaksi, siinä missä hänen edeltäjänsä Mikael Jungnerin johtajuus oli määräaikainen. Samalla toimitusjohtajan palkka nostettiin muiden valtionyhtiöiden johtajien tasolle 25 000 euroon, kun se aikaisemmin oli ollut noin 16 500 euroa kuukaudessa. Yleisradion ohjelmatyöntekijät sekä hallintoneuvoston keskustalaiset ja sosialidemokraattiset jäsenet arvostelivat palkan korottamista.
Ura Yleisradiossa
Yleisradion hallituksen puheenjohtaja Kari Neilimo antoi haastattelun Nykypäivä-lehdelle elokuun lopussa 2010 koskien Ylen osien yhtiöittämistä. Kivinen vastasi Neilimon haastatteluun kommentein, että "--Ylessä löytyy vieläkin tehottomuutta sekä henkilöstön että tekniikan käytössä. Lähdemme liikkeelle ensisijaisesti sisällöllisistä asioista. Siitä, mitä kannattaa tehdä ja missä ja miten. Etsimme sisäisiä synergioita. Tehoja sisällön tuottamiseen.".
Muuta
Kivisen pro gradu -opinnäytetyön nimi oli Kuljetusmuodon valinta elektroniikka-alan vientikuljetuksissa.
Kivinen puhuu viittä kieltä. Lauri Kivisen isä Matti Kivinen työskenteli nuorena Ylen aluetoimittajana ja myöhemmin matkailualalla muun muassa Saksassa sekä Finlandia-talon johtajana. Kivisen setä Pentti Kivinen on toiminut muun muassa Suomen Messujen toimitusjohtajana. Kivinen on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Kivinen on kertonut juoksevansa maratonin kerran vuodessa. Hänen veljensä Aarni Kivinen on näyttelijä ja muusikko.
Kivinen soittaa ja laulaa Åttopojat-yhtyeessä nimellä Ilari Vinkuen. Hän osallistui MTV3:n Syksyn säveleen vuonna 1984 Tomppa ja Tiilin Veljekset -kokoonpanossa. Nimi viittaa muusikko Henry Theeliin ja taloustieteilijä Henri Theiliin. Kivinen toimi yhtyeen laulusolistina. Kivinen ei ole minkään puolueen jäsen mutta on kuulunut Kokoomuksen Nuorten Liittoon 1970-luvulla.
Kaupunki nukkuu
Kaupunki nukkuu on punkyhtye Sensuurin 7" single, joka julkaistiin joulukuussa 1979. Vuonna 2012 Svart Records julkaisi singlestä uusintapainoksen.
Albumin takakannessa lukee ”Kiitokset kamojen lainasta Lepakon Nuoruudelle”.
Kokoonpano
+
Charles Payraudeau
Benjamin Charles Marie Payraudeau (1798 – 1865) oli ranskalainen eläintieteilijä.
Payraudeau oli Jean-Baptiste Lamarckin seuraaja Pariisin Muséum National d'Histoire Naturellen professorina. Vuosina 1824–1825 hän perehtyi Korsikan luontoon ja kuvaili 71 uutta nilviäislajia.
Payraudeau nimesi linnuista välimerenlokin (Larus audouinii) ja karimetson alalajin Phalacrocorax aristotelis desmarestii.
Vuonna 1868 perustettiin La Chaize-le-Vicomteen Le Musée Charles Payraudeau, jossa on esillä osa Payraudeaun kokoelmista.
Josif Stalin (laiva)
thumb|Uponnut Josif Stalin. Josif Stalin oli neuvostoliittolainen 3. joulukuuta 1941 Viron rannikolla uponnut laiva.
Mikael III
thumb|300px|Tämä [[Theodora (800-luku)|Theodoran hallituskaudella lyöty solidus osoittaa miten Mikael oli vähäpätöisempi kuin äitinsä, joka esitetään yksin hallitsijana, ja jopa vähäpätöisempi kuin sisarensa Thecla, jonka kanssa hän on yhdessä kääntöpuolella.]] thumb|right|Mikael III Mikael III (839–867) oli Bysantin keisari vuodesta 842 kuolemaansa asti. Hänen isänsä oli keisari Theofilos jonka isä taas oli amorialaisen hallitsijasuvun perustajan Mikael II.
Vuonna 866 Bardasin murhasi Basileios Makedonialainen joka oli ollut Mikaelin henkivartijana. Basileios nimitettiin caesariksi. Seuraavana vuonna Basileios murhasi myös Mikaelin ja hänestä tuli uusi keisari.
The Impossible Project
Tuotteet
Yrityksellä ei ole tällä hetkellä edustajia Suomessa, mutta verkkokauppa toimittaa tuotteitaan kaikkiin EU-maihin.
Polaroidin toiminta
Polaroid huomasi nopeasti virheensä lopettaessaan pikakuvaukseen keskittyneen liiketoimintansa. Sen digitaalinen PoGo-pikakamera ei menestynyt toivotulla tavalla. Samaan aikaan niin The Impossible Project kuin Save Polaroid -yhteisökin kasvattivat suuren yleisön kiinnostusta pikakuvaukseen.
Kissidougou
Kissidougou on kaupunki Guineassa. Se sijaitsee valtion eteläisissä osissa. Kaupungin asukasluku on noin 102 675 (2014).
Robert Doisneau
Robert Doisneau [ʁɔbɛʁ dwano] (14. huhtikuuta 1912 Gentilly, Ranska – 1. huhtikuuta 1994 Montrouge, Ranska) oli ranskalainen valokuvaaja, joka tunnetaan Pariisin katuelämän humoristisesta ikuistamisesta. Hänen valokuvataiteensa nousi kuuluisuuteen 1980-luvulla vilkkaan postikortti- ja julistetuotannon sekä kuvateosten ansiosta, joissa hänen otoksensa ovat olleet kysyttyä materiaalia. Doisneaun varmaankin tunnetuin teos on Le baîser de l'hôtel de ville eli ”Suudelma Pariisin kaupungintalon edessä”.
Kissidougou
Kaupunki perustettiin 1700-luvulla. Se sijaitsee noin 10 kilometrin päässä Massakoundoun kaupungista. Kissidougoussa on muun muassa museo.
Robert Doisneau
Elämä
Doisneau syntyi Gentillyssä vuonna 1912. Hänen isänsä kuoli, kun hän oli neljävuotias, ja äitinsä, kun hän oli seitsemänvuotias. Hänet kasvatti hänen tätinsä. Hän aloitti 13-vuotiaana École Estienne -koulussa ja valmistui sieltä kaivertajaksi ja litografiksi. Doisneau jätti vuonna 1931 työnsä litografina ja aloitti modernistisen valokuvaajan André Vigneaun apulaisena. Ensimmäisen valokuvansa Doisneau myi 1932 Excelsior-lehdelle. Hänestä tuli 1934 Renault’n valokuvaaja, mutta hän sai potkut 1939 myöhästelyjen takia.
thumb|left|Robert Doisneau (vasemmalla) ja [[André Kertész vuonna 1975 Arlesissa.]] Rapho-valokuvatoimisto palkkasi Doisneaun pian potkujen jälkeen kiertämään Ranskaa ja etsimään tarinoita valokuvattavaksi. Tuona aikana hän otti ensimmäiset katuvalokuvat, joista hän myöhemmin tuli kuuluisaksi. Doisneau liittyi 1940 Ranskan armeijaan ja jatkoi valokuvaamista sinä aikanakin tekemällä postikortteja. Hän osallistui myös Ranskan vastarintaliikkeeseen väärentämällä passeja. Doisneau jatkoi asevoimissa toisen maailmansodan loppuun asti.
The Impossible Project
Polaroidin toiminta
Tammikuussa 2010 Polaroid ilmoitti CES-messuilla palaavansa analogiseen pikakuvaukseen ja kiinnitti samalla Lady Gagan taiteelliseksi johtajakseen.
Robert Doisneau
Elämä
Sodan jälkeen Doisneau jatko uraansa valokuvaajana ja myi valokuvia useille lehdille. Raphon palvelukseen hän palasi vuonna 1946 ja jatkoi siellä uransa loppuun asti. Doisneaun tunnetuin valokuva lienee Le baîser de l'hôtel de ville, jossa pari suutelee toisiaan Pariisin vilkkaalla kadulla. Kuvasta tuli suosittu vasta 1986, kun eräs julistefirma keksi sen myyntiarvon. Seurannut kaupallinen myllytys johti muun muassa oikeusjuttuun, jossa kuvan nainen Françoise Bornet peräsi omaa osuuttaan kuvaajan saamasta hyödystä. Bornet hävisi juttunsa 1993, mutta Robert Doisneau joutui vastentahtoisesti tunnustamaan todella lavastaneensa tilanteen sen jälkeen, kun oli ensin nähnyt parin suutelevan toisiaan. Hän lahjoitti kuitenkin alkuperäisvedoksen Françoise Bornetile, joka myi sen huutokaupassa huhtikuussa 2005 valokuvayhteyksissä 155 000 euron summalla. Ostaja oli nimettömänä pysytellyt sveitsiläinen keräilijä. Bornetin lisäksi kuvassa poseerasi hänen silloinen poikaystävänsä Jacques Carteaud. Muita kuuluisia kuvia ovat esimerkiksi Vaivihkainen katse (1940), kuvat Picassosta ja leivistä 1952 ja Rivoli-kadun ylitys (1978).
Näyttelyjä
Doisneaun valokuvia on ollut esillä useissa näyttelyissä ympäri maailmaa. Niitä on ollut nähtävillä muun muassa New Yorkin Modernin taiteen museossa, Pariisin kaupungin modernin taiteen museossa ja Tokion Isetan-taidemuseossa. Näyttelyt ovat olleet suosittuja. Esimerkiksi syksyllä 2006 retrospektiivinen näyttely veti Pariisissa parituhatta kävijää päivittäin. Suomessa hänen kuviaan on esitelty muun muassa VB-valokuvakeskuksessa Kuopiossa 1995, Helsingin Tennispalatsissa 2007 ja Turun taidemuseossa kesällä 2017.