cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kankaanpää
Kulttuuri
Kankaanpäässä sijaitsee myös Satakunnan ammattikorkeakoulun kuvataiteen yksikkö, joka tunnetaan paremmin Kankaanpään taidekouluna. Oppilaitoksella on pitkä ja vaikuttava historia, joka lähtee 1950–60 luvun taitteesta, jolloin Kankaanpää oli jo virkeä kuvataiteen keskus.
Kankaanpään kaupunginmuseo sijaitsee Niinisalossa, entisessä koulurakennuksessa. Kulttuurihistoriallisen osaston ohella kokonaisuuteen kuuluvat taide- ja varuskuntamuseo-osastot.
Kankaanpäässä on järjestetty vuodesta 1997 lähtien valtakunnallinen nuorisoteatteritapahtuma Ramppikuume 13–20-vuotiaille nuorille. Kaupungin ohella järjestäjänä on Suomen Nuorisoseurojen Liitto.
Veneskosken kesäteatterissa esitetään vuosittain Veneskosken kyläyhdistyksen tai Kankaanpään Nuorisoseuran tuottama näytelmä.
”Hörhiäinen” on kankaanpääläisten oma nimitys aktiiviselle ja energiselle paikkakuntalaiselle, joka saa aikaan hyvää toimintaa ja tekee töitä yhteisen hyvän eteen. Hän on kankaanpääläisen hyvinvointitekemisen symboli. Vuoden Hörhiäinen valitaan aina elokuun lopussa järjestettävän Hörhiäisviikon yhteydessä.
Kankaanpään perinnejuoma on hämäläisistä juurista johtuen sahti ja perinneruoka ristavelli eli ruisjauhoilla suurustettu hernekeitto. Muiksi pitäjänruoiksi nimettiin Kankaanpäässä 1980-luvulla lampaanviulu ja höystöperunat. Kankaanpäähän on perustettu oma sahtiseura 2000-luvulla edistämään perinteen säilymistä ja kehittymistä.
Kankaanpää on ollut merkittävä käsityökulttuurin keskus. Puu- ja nahkakäsityötaidot jalostuivat valtakunnallisesti merkittäväksi kenkäteollisuuden keskittymäksi.
Kankaanpään murre kuuluu hämäläismurteisiin.
Balkrishna Doshi
Balkrishna Vithaldas Doshi, usein B. V. Doshi, (26. elokuuta 1927 Pune, Brittiläinen Intia – 24. tammikuuta 2023 Ahmedabad, Intia ) oli intialainen arkkitehti, joka palkittiin vuonna 2018 Pritzker-palkinnolla. Hän aloitti uransa Le Corbusier’n toimistossa ja oli johtamassa Intiassa monia hänen suunnitelmiaan. Doshi perusti vuonna 1956 oman toimistonsa ja toteutti sen kautta yli sata rakennushanketta ympäri Intiaa. Hän yhdisti arkkitehtuurissaan paikallisia vaatimuksia, kulttuuria ja tapoja.
Arkkitehtina
Balkrishna Doshi syntyi hinduperheeseen vuonna 1927. Hänen sukunsa oli kahden sukupolven ajan ollut mukana huonekaluteollisuudessa. Doshilla oli jo nuorena silmää taiteelle ja mittasuhteille, ja hänen opettajansa innotti häntä arkkitehtuurin pariin. Doshi aloitti vuonna 1947 arkkitehtuuriopinnot Sir Jamsetjee Jeejebhoyn taidekoulussa, joka on Intian vanhin korkeakoulu alallaan.
Doshi tapasi vuonna 1950 Lontoossa Le Corbusier’n, jonka toimistossa hän työskenteli neljän vuoden ajan. Hän palasi sitten Intiaan, missä hän valvoi Ahmedabadissa Le Corbusier’n projekteja, kuten kutomon omistajien järjestön rakennuksen ja Villa Sarabhain rakennustöitä.
Doshi asettui Ahmedabadiin ja perusti siellä vuonna 1956 oman toimistonsa, Vastushilpan, joka on myöhemmin nimetty Vastushilpa Consultantsiksi. Yritys on toteuttanut yli sata rakennushanketta ympäri Intiaa ja tehnyt yhteistyötä muun muassa Louis Kahnin kanssa. Doshin ensimmäisissä omissa töissä oli paljon vaikutteita oppi-isiensä arkkitehtuurista. Ahmedabadin arkkitehtuurikoulun rakennuksessa on samantyylinen ruudukkojulkisivu kuin kutomo-omistajien rakennuksessa, ja lisäksi siinä on käytetty samalla tavalla tiiltä ja betonia kuin Villa Sarabhaissa.
Doshi oli mukana myös suunnittelemassa kohtuuhintaisia asuntoja ympäri Intiaa, missä monissa kaupungeissa oli paha asuntopula. Hän suunnitteli muun muassa vuonna 1973 Life Insurance Corporationin asunnot Ahmedabadiin ja vuonna 1989 Aranyan rakennusprojektin Indoreen. Näistä tunnetumpi on jälkimmäinen, joka oli tarkoitettu ala- ja keskiluokan perheille. Doshi suunnitteli 80 mallitaloa yhden huoneen kodeista isompiin rakennuksiin.
Doshin töihin kuuluvat myös Ahmedabadissa sijaitsevat Indologian instituutti (1962) ja Premabhai Hall (1976) sekä Indian Institute of Management Bangalore (1977–1992). Kokeellisempaa arkkitehtuuria edustaa Ahmedabadin Amdavad ni Gufan taidegalleria. Maqbool Fida Husainin töitä esittelevä galleria on maan alla, ja se muistuttaa luolamaista tilaa. Sen pylväät ovat epäsäännöllisiä ja näyttävät mineraalikerrostumilta.
Opetus- ja koulutustehtävät
Doshi perusti vuonna 1978 Vastushilpan ympäristösuunnittelun opiskelu- ja tutkimussäätiön. Sen tarkoituksena oli kehittää paikalliseen intialaiseen ympäristöön ja sosiokulttuuriseen tilanteeseen soveltuvia tapoja ja suunnittelustandardeja. Doshi oli perustamassa myös Ahmedabadin arkkitehtuurin ja kaupunkisuunnittelun koulua, joka vuonna 2002 nimettiin CEPT-yliopistoksi. Doshi toimi urallansa myös koulun johtajana.
Doshi opetti myös useissa yliopistoissa ympäri maailmaa. Hän toimi vierailevana professorina muun muassa Massachusetts Institute of Technologyssä, Washington University in St. Louisissa ja Hongkongin yliopistossa.
Tunnustukset
Doshi sai vuonna 2018 arvostetun Pritzker-palkinnon. Hän on saanut uransa aikana monia muitakin tunnustuksia. Intian valtion Padma Shri -palkinnon hän sai 1976, Intian arkkitehtien instituutin kultamitalin 1988, Ranskan arkkitehtuuriakatemian kultamitalin myös vuonna 1988, arkkitehtuurin Aga Khan -palkinnon 1993–1995 ja Ranskan Ordre des Arts et des Lettres -ritarikunnan upseerin arvon 2011.
Karl Malone
Karl Anthony Malone (s. 24. heinäkuuta 1963 Summerfield, Louisiana ) on yhdysvaltalainen aktiiviuransa lopettanut NBA-koripalloilija, pelipaikaltaan iso laitahyökkääjä. Häntä pidetään yleisesti yhtenä parhaista pelaajista, joka ei koskaan uransa aikana voittanut NBA:n mestaruutta.
Malonen lempinimi on Mailman, ”postimies”. Hän sai sen jo yliopistoaikanaan tasaisen hyvien pelisuoritustensa ansiosta (”the mailman always delivers” eli ”postimies toimittaa aina tavaran perille”).
Ura
Malone pelasi ammattilaisuransa aikana vuosina 1985–2004 NBA-joukkueissa Utah Jazz ja Los Angeles Lakers. Utah Jazzissa pelatessaan hän muodosti John Stocktonin kanssa NBA:n historiaan jääneen duon ”Stockton-to-Malone”.
Malone oli korin alla pelaava laituri, ja hän teki toiseksi eniten pisteitä koko NBA:n historiassa – vain Kareem Abdul-Jabbar teki aikanaan enemmän. Hän heitti myös eniten vapaaheittoja (sekä yrityksiä että onnistumisia) liigan historiassa.
Malone teki yli 2 000 pistettä 11 kaudella, ja hän jakaa tämän ennätyksen Michael Jordanin kanssa. Malone teki myös vähintään 20 pistettä ottelua kohti 17 peräkkäisellä kaudella, ja tämän ennätyksen hän jakaa Kareem Abdul-Jabbarin kanssa. Malone valittiin 11 kertaa kauden päätteeksi NBA:n niin sanottuun ykkösviisikkoon eli kauden parhaaksi pelaajaksi omalla pelipaikallaan.
Malone oli alkuperäisen ”Dream Teamin” jäsenenä Barcelonan vuoden 1992 olympialaisissa voittamassa Yhdysvalloille olympiakultaa yhdessä legendojen kuten Michael Jordanin, Magic Johnsonin ja Larry Birdin kanssa. Lisäksi hän oli mukana voittamassa olympiakultaa Atlantan vuoden 1996 olympialaisissa.
Vuonna 1996 Malone valittiin 50:n kaikkien aikojen parhaan NBA-pelaajan joukkoon.
Kärryjen valjastaminen hevosen eteen
Ilmaisu kärryjen valjastaminen hevosen eteen on idiomi tai sananlasku, jota käytetään viittaamaan siihen, että jotakin tehdään vastoin luonnollista tai muutoin normaalista poikkeavassa järjestyksessä. Kärry on ajoneuvo, jota tavallisesti vetää hevonen, joten kärryn valjastaminen hevosen edelle on analogia asioiden tekemiselle väärässä järjestyksessä. Sanonta tarkoittaa asioiden tekemistä nurinkurisesti tai väärillä painotuksilla tai syyn ja seurauksen sekoittamista.
Ilmauksen merkitys perustuu yleistietoon, että useimmiten hevonen vetää kärryä huolimatta harvoista esimerkeistä hevosten työntämistä ajoneuvoista 1800-luvun Saksassa ja 1900-luvun alun Ranskassa.
Historia
thumb|Hevonen työntämässä kärryjä vuoden 1907 Pariisissa. Varhaisin tiedetty esimerkki sananlaskun käytöstä on 1500-luvun alusta. Se oli renessanssiajan sanonta. William Shakespeare käyttää sananlaskun erästä muunnelmaa Kuningas Learin ensimmäisen näytöksen kohtauksessa 1.4, repliikki 230: ”Eikö aasikin tiedä milloin rattaat vetävät hevosta?”.
Asiayhteys
Idiomia käytetään kontekstissa, joka kääntää A:n ja B:n tavanomaisen aikajärjestyksen.
Anna Santaholma
Anna Katja Santaholma (s. 1977 Oulu) on suomalainen säilämiekkailija, joka edustaa Ylioppilasmiekkailijoita. Vuonna 2007 hän toimi Ylioppilasmiekkailijoiden puheenjohtajana.
Santaholma aloitti miekkailuharrastuksen floretilla vuonna 1997 Ylioppilasmiekkailijoissa, mutta vaihtoi valmentaja Ari-Pekka Launteen innostamana säilään vuonna 2002. Hänen miekkailuvalmentajina ovat toimineet Kurt Lindeman, Ari-Pekka Launne, virolainen Tiit Räni ja unkarilainen István Skóro. Santaholman suvussa on harrastettu miekkailua aikaisemminkin: isosetä Hille Kaisla, yksi helsinkiläisen miekkailuseura Miekka-Miesten perustajajäsenistä, miekkaili erinomaisia tuloksia kaikilla kolmella aseella, voittaen floretti- ja säilämiekkailun Suomen-mestaruuden.
Anne Huotari
Anne Päivi Aulikki Huotari (s. 31. joulukuuta 1959 Vaala) on suomalainen poliitikko. Hän oli vasemmistoliiton kansanedustaja vuosina 1995–2007 Oulun vaalipiiristä. Kunnallisvaaleissa 2008 Huotari valittiin Oulun kaupunginvaltuustoon, johon hän tuli valituksi myös 2012 ja 2017 kunnallisvaaleissa. Hän on ollut myös kaupunginhallituksen jäsen.
Huotari oli Kajaanin kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1988–2004 ja kaupunginhallituksessa 1993–1995. Vuosina 2004–2008 hän oli Kainuun maakuntavaltuuston jäsen, joka valittiin suorilla vaaleilla. Huotari toimi maakuntavaltuuston varapuheenjohtajana.
Eduskunnassa Huotari oli jäsen muun muassa sosiaali- ja terveysvaliokunnassa (1995–1999), työelämä- ja tasa-arvovaliokunnassa (1995–2003), perustuslakivaliokunnassa (2003–2004) ja tulevaisuusvaliokunnassa (2003–2007). Hän ei ollut ehdolla vuoden 2007 eduskuntavaaleissa. Huotari asettui jälleen ehdolle vuoden 2011 ja vuoden 2019 eduskuntavaaleissa, muttei tullut valituksi.
Huotari on koulutukseltaan merkonomi (1979), sosionomi (AMK) (2015) ja sosionomi (ylempi AMK) (2021). Ennen kansanedustajuutta hän työskenteli Rakennusliiton Kainuun aluetoimistossa Kajaanissa. Kansanedustajuuden jälkeen hän työskenteli yrittäjänä ja Paltamon työvoimayhdistyksen toiminnanjohtajana 2012–2015. Hän ideoi, suunnitteli ja työskenteli Paltamon Työtä Kaikille -valtakunnallisessa täystyöllisyyshankkeessa. Huotari työskenteli Pohjois-Pohjanmaan ELY-keskuksen MYP-hankkeen projektipäällikkönä pitkäaikaistyöttömien palvelujen kehittämistehtävissä 2016−2017 ja ehkäisevän päihdetyön järjestö EHYT ry:ssä aluekoordinaattorin sijaisena (Kainuu ja Lappi) vuosina 2018−2019. Huotarilla on kaksi aikuista tytärtä.
St. Tammanyn piirikunta
St. Tammanyn piirikunta on Yhdysvaltojen Louisianan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 260 419 vuonna 2018. Piirikunnan hallintokeskus on Covingtonin kaupunki. Piirikunta on perustettu 27. lokakuuta 1810.
Pohjapinta-ala
Pohjapinta-ala on puuston mittauksessa käytetty suure, joka on yksittäisten puiden rinnankorkeudelta (1,3 m) mitattujen poikkileikkauspinta-alojen summa kuorellisena hehtaaria kohden (m²/ha). Pohjapinta-alan ja puuston pituuden avulla voidaan määrittää puuston tilavuus (m³/ha).
Pohjapinta-alan määrittämiseen käytetään relaskooppia. Pohjapinta-ala voi olla harventamattomassa metsikössä 20–35 m²/ha ja harvennusmallien mukaisessa esimerkiksi 12–18 m²/ha. Metsänarvioinnissa pohjapinta-ala määritetään yleensä varttuneissa metsissä, taimikoissa käytetään yleisemmin runkolukua (kpl/ha).
Puffin Island (Kerryn kreivikunta)
Puffin Island on asumaton kivikkoinen saari Iveraghin niemimaan rannikolla Kerryn kreivikunnassa, Irlannissa.
Saari on noin 1,7 kilometriä pitkä, alle 500 metriä leveä ja korkeimmillaan noin 150 metriä korkea. Saarella on tärkeitä lintuyhdyskuntia, muun muassa tuhansia lunneja (engl. puffin) ja pikkuliitäjiä, ja niiden lisäksi merikeijuja, sekä satoja ruokki- ja kajavapareja. Saaren omistaa Birdwatch Ireland.
Tauno Nurmi
Tauno Nurmi (25. huhtikuuta 1922 Kangasala – 18. joulukuuta 2014 Tampere) oli suomalainen ratamoottoripyöräilijä.
Nurmi oli koulutukseltaan koneteknikko. Sotavuosina hän osallistui vuonna 1944 Teikarsaaren taisteluihin haavoittuen. Työuransa hän aloitti Valtion lentokonetehtaalla suunnittelijana ja sen jälkeen teknisten aineiden opettajana Parantolaopistossa sekä myöhemmin Pälkäneen yhteiskoulussa.
Kilpailu-ura
Kansainvälisen kilpailu-uransa Nurmi aloitti voittamalla Viron mestaruuskilpailuissa Piritan radalla 500-kuutioisten sarjan vuonna 1958. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän pääsi 10 parhaan joukkoon vuosina 1962 ja 1963. Lisäksi hän osallistui kilpailuihin vuonna 1966.
Kehitystyö
Tekninen suunnittelu oli Nurmelle ammattimainen harrastus, jota Suomen valtio ja useat ulkomaiset öljy-yhtiöt tukivat. Hän suunnitteli ja rakensi 350-kuutioisen V8 Premier -kilpamoottoripyörän, joka herätti paljon huomiota muun muassa Yhdysvalloissa. Lisäksi hän osallistui hyvällä menestyksellä yhteistyössä Tampereen teknillisen korkeakoulun Remmi-Teamin kanssa Pisaralla pisimmälle -kilpailuihin Suomessa ja muualla Euroopassa.
Huomionosoitukset
Nurmelle myönnettiin Suomen Moottoriliiton kultainen ajajamerkki vuonna 1965.
Bourvil
thumb|Bourvilin hauta [[Yvelinesissä.]] Bourvil eli André Robert Raimbourg (27. heinäkuuta 1917 – 23. syyskuuta 1970 ) oli ranskalainen näyttelijä ja laulaja. Hän tuli tunnetuksi muun muassa Gérard Ouryn ohjaamasta elokuvasta Suuri huviretki (1966), jossa hän esiintyi yhdessä Louis de Funèsin kanssa. Muita hänen elokuviaan on muun muassa Jean-Pierre Melvillen ohjaama Punainen ympyrä
Bourvil kuoli multippelimyeloomaan (Kahlerin oireyhtymä) 53-vuotiaana.
Štš-323
Štš-323 oli Neuvostoliiton laivaston Štšuka-luokan sukellusvene.
Valmistus
Alus tilattiin Leningradista Ordžonikidzen telakalta, missä köli laskettiin 31. joulukuuta 1934. Alus laskettiin vesille 10. huhtikuuta 1935 ja otettiin palvelukseen 3. marraskuuta 1936.
Palvelus
Talvisodassa Štš-323 upotti 10. joulukuuta 1939 Utön ja Hiidenmaan välillä tykkitulella virolaisen Kassarin (379 tn).
Alus laukaisi 3. marraskuuta Södra Finnön itäpuolella torpedon kohden saksalaista kauppalaivaa Porto Allegrea ilman tulosta. Sukellusvene vaurioitui 28. marraskuuta ilmahyökkäyksessä Leningradissa.
Alus vaurioitui 18. elokuuta 1942 ajettuaan miinaan partiomatkallaan Kronstadtista, minkä vuoksi se joutui palaamaan satamaan. Alus upposi 1. toukokuuta 1943 osuttuaan jälleen miinaan. Aluksen hylky nostettiin 1944, minkä jälkeen se romutettiin.
Värysmadot
Värysmadot (Turbellaria) on aiemmin käytössä ollut eläinluokka, joka kuului laakamatojen pääjaksoon. Se käsitti kaikki ne laakamatojen ryhmät, joihin kuului vapaasti eläviä, ei-parasiittisia lajeja. Kolme muuta laakamatoluokkaa käsittivät vain loismatoja. Nykytiedon mukaan värysmatojen luokka ei ole monofyleettinen, ja siksi sen käytöstä taksonomiassa on luovuttu. Nykyään värysmadot luetaan laakamatojen alajaksoihin Catenulida ja Rhabditophora, sekä Xenacoelomorpha-pääjakson alajaksoon Acoelomorpha.
Useimmat värysmadot ovat petoja, jotka elävät merivedessä, mutta niissä on myös joitakin makeassa vedessä ja jopa kosteassa maassa eläviä lajeja. Värysmatoja tunnetaan noin kolmetuhatta lajia, jotka jaetaan kymmenkuntaan lahkoon.
300px|thumb|left|[[Purolattanat|Purolattanoita liikekannalla (video 30 sek.)]]
Lähteet
พลานาเรีย
Tele-X
Sen toteutusta veti Ruotsi, mutta hanketta rahoittivat myös Suomen, Norjan, Tanskan ja Islannin posti- ja telelaitokset. Satelliitin piti tulla pohjoismaisen tietoliikenteen erääksi osaksi, mutta sen käyttö jäi vähäiseksi. Eräs syy oli, ettei Ruotsi sallinut kaupallisen ohjelman välittämistä Tele-X-satelliitilla. Kyseessä oli myös aikansa teknologiakokeilu, joihin kului myös NMT-verkon rakentaminen ja autopuhelimien kehittäminen matkapuhelimiksi.
Satelliitin toteutus maksoi 160 miljoonaa euroa (ruotsalaisissa lähteissä on mainittu yksi miljardi kruunua), josta Suomen osuus oli vajaat kuusi miljoonaa euroa. Suomen osuus liittyi pelkästään maasegmentin laitteisiin, jotka rakensi Patrian edeltäjä Valmet Lentokoneteollisuus.
Aemilius Paulluksen pylväs
Pylväs valmistui vuonna 167 eaa. Se oli alun perin tarkoitettu Makedonian kuningas Perseuksen patsasta varten. Pylväs oli vielä kesken vuoden 168 eaa. Pydnan taistelun aikaan, jossa roomalaiset kukistivat Perseuksen. Roomalaisia komentanut Aemilius Paullus otti tämän jälkeen pylvään omaan käyttöönsä ja teki siitä oman voitonmuistomerkkinsä.
Pylväs sijaitsi Delfoin Apollonin pyhäkköalueella heti Apollonin temppelin itäkulman vieressä lähellä vastaavankaltaisia muistomerkkejä, kuten Käärmepylvästä ja Prusias II:n pylvästä. Sen korkeus oli noin 9 metriä. Pylvään huipulla oli pronssinen ratsastajapatsas. Pylvään jalustan lyhyellä sivulla oli latinankielinen piirtokirjoitus:
Rose Tattoo
Rose Tattoo on australialainen hard rock -yhtye, jonka musiikissa on blues rockin vaikutteita. Se perustettiin Sydneyssä vuonna 1976, ja ensimmäinen albumi Rose Tattoo ilmestyi Harry Vandan ja George Youngin tuottamana vuonna 1978. Yhtyeen laulaja ja keulakuva on Angry Anderson. Muihin yhtyeessä vaikuttaneisiin kuuluvat Peter Wells, Mick Cocks ja Ian Rilen.
Rose Tattoon tunnettuja kappaleita ovat "Nice Boys", "Bad Boy for Love", "Rock 'n' Roll Outlaw", "We Can't Be Beaten" ja "Scarred for Life". Yhtye hajosi vuonna 1987, mutta kokoontui vuonna 1993 Guns N' Rosesin Australian kiertueen lämmittelijäksi. Rose Tattoo teki varsinaisen paluun vuonna 1998 ja on levyttänyt kaksi uutta albumia. Yhtyeen viimeisin albumi on Blood Brothers vuodelta 2007. Vuonna 2006 Rose Tattoo pääsi ARIA Hall of Fameen. Rose Tattoo tunnetaan myös jäsentensä ystävyydestä AC/DC:n kanssa.
Varhaiset vuodet
Rose Tattoon perustivat Australian Sydneyssä vuonna 1976 kitaristit Peter Wells ja Mick Cocks, laulaja Tony Lake ja rumpali Michael Vandersluys. Wells oli Buffalo-yhtyeen entinen basisti ja soitti Rose Tattoossakin bassoa ennen Ian Rilenin liittymistä. Samanaikaisesti Lake ja Vandersluys korvattiin Buster Brown -yhtyeen laulaja Angry Andersonilla ja rumpali Dallas "Digger" Royallilla. Buster Brown oli saanut suosiota Melbournessa ja soittanut Sunbury Pop Festivalilla. Buster Brownissa soitti myös tuleva AC/DC -rumpali Phil Rudd. AC/DC oli suunnannäyttäjä Rose Tattoolle, jotka molemmat soittavat kovaäänistä rockia ja käyttävät voimasointuja. Rose Tattoo eroaa AC/DC:stä kuitenkin runsaalla slide-kitaran käytöllä. Muita Rose Tattoon esikuvia ovat The Rolling Stones, Faces ja Billy Thorpe.
Yhtyeen ensimmäinen esiintyminen oli uutenavuonna 1976 Chequers -klubilla. Rose Tattoo keikkaili klubeilla ja ravintoloissa kohoten niiden suosikkiesiintyjäksi. AC/DC:n jäsenet suosittelivat Rose Tattoota pyrkimään Albert Productionsin artistiksi. Rose Tattoon ensimmäinen single, Rilenin kirjoittama "Bad Boy for Love" ilmestyi lokakuussa 1977. Singlen jälkeen Rilen jätti yhtyeen ja perusti oman punk -yhtyeen nimeltä X. Rilenin tilalle liittyi Buster Brownin aiempi basisti Geordie Leach.
Kulta-aika
Rose Tattoo levytti vuonna 1978 ensimmäisen albuminsa Rose Tattoo, jonka tuottivat George Young ja Harry Vanda. Albumi nousi Australiassa myyntilistojen sijalle 40. Debyyttialbumin tunnetuimmat kappaleet ovat "Nice Boys", "Rock 'n' Roll Outlaw" ja "Remedy". Geordie Leach erosi toukokuussa 1979 ja hänet korvasi lyhyeksi aikaa Neil Smith ja lopulta Lobby Loyde. Yhtye levytti keväällä 1980 singlen "Legalise Realise", jonka toisella puolella oli Colin Patersonin esittämä "Bong on Aussie" -kappale. Vuonna 1980 Rose Tattoo esiintyi ensimmäistä kertaa Yhdysvalloissa sekä Euroopassa. Syyskuussa basisti Loyde lähti ja Leach palasi.
Vuoden 1981 alussa "Rock N' Roll Outlaw" julkaistiin singlenä Euroopassa ja nousi Ranskassa sijalle 2 sekä Saksassa sijalle 5. Samana vuonna ilmestyi yhtyeen seuraava studioalbumi Assault and Battery, joka nousi Australiassa top 30:een. Iso-Britanniassa se oli parhaimmillaan ykkössijalla. Kesällä 1981 yhtye teki Euroopan kiertueen esiintyen mm. Reading Festivaleilla, jossa laulaja Anderson löi toistuvasti päätään vahvistinkaappeihin, kunnes hänen päänsä alkoi vuotaa verta. Rose Tattoo oli tiettävästi äänekkäin Lontoon Marquee Clubilla soittanut yhtye Led Zeppelinin jälkeen.
Kotiinpaluun jälkeen Robin Riley korvasi kitaristi Mick Cocksin, joka liittyi Heaven -yhtyeeseen. Kesäkuussa 1982 ilmestyi albumi Scarred for Life, jonka tunnetuin kappale on "We Can't Be Beaten". Rose Tattoo keikkaili albumin jälkeen Yhdysvalloissa Aerosmithin ja ZZ Topin kanssa. Rose Tattoon esiintymiset vaikuttivat Los Angelesin orastavaan glam metal -skeneen, erityisesti Guns N' Rosesin tuleviin jäseniin. Guns N' Roses on myöhemmin maininnut Rose Tattoon yhtenä esikuvistaan ja ovat esittäneet "Nice Boys" -kappaletta, joka sisältyy yhtyeen ensijulkaisulle Live ?!*@ Like a Suicide.
Alkuperäisen yhtyeen hajoaminen
Vuonna 1983 Yhdysvaltojen kiertueen jälkeen kitaristit Peter Wells ja Robin Riley sekä rumpali Dallas Royall jättivät Rose Tattoon. Angry Anderson ja Geordie Lech jatkoivat yhtyettä värväten tilalle kitaristit Greg Jordanin ja John Meyerin sekä rumpali Scott Johnstonin. Lokakuussa 1984 ilmestyi neljäs albumi Southern Stars, joka oli viimeinen Rose Tattoon levytys Albert Productionsin artistina. Albumi sisältää hittikappaleen "I Wish". Seuraavana vuonna Anderson näytteli elokuvassa Mad Max – ukkosmyrsky, jolloin Rose Tattoo piti taukoa. Yhtye solmi uuden levytyssopimuksen Mushroom Recordsin kanssa. Kokoonpano uusiutui Andersonia lukuun ottamatta täydellisesti ennen albumin Beats from a Single Drum julkaisua vuonna 1986. Yhtyeessä oli mukana enää yksi kitaristi sekä myös kosketinsoittaja. Vuoden 1987 alussa Anderson aloitti soolouransa, jolloin Rose Tattoo hajosi.
Vuoden 1993 paluu ja välivuodet
Angry Anderson levytti soolourallaan hitiksi nousseen balladin "Suddenly". Hänen ensimmäinen sooloalbumi Beats From a Single Drum sisälsi Rose Tattoon samannimiselle albumille nauhoittamia kappaleita, mutta levy-yhtiön painostuksesta ne julkaistiin uudelleen Andersonin nimen alla. 1990-luvun alussa Anderson ja rumpali Dallas Royall suunnittelivat Rose Tattoon paluuta, mutta Royall kuoli syöpään vuonna 1991 juuri kun alkuperäiset jäsenet olivat kokoontumassa vuosien jälkeen.
Seuraavana vuonna 1992 Anderson, Peter Wells, Mick Cocks ja Geordie Leach alkoivat harjoitella rumpali Paul DeMarcon kanssa. Heinäkuussa 1993 Rose Tattoo esiintyi Boggo Road Jail -vankilassa sen sulkemisen kunniaksi. Yhtye esiintyi myös Guns N' Rosesin Use Your Illusion Tour -kiertueen Australian konserttien lämmittelijänä. Paluu sai hyvän vastaanoton, mutta jäsenet erkanivat vuoden 1993 jälkeen keskittymään sooloprojekteihinsa.
Lopullinen comeback
Rose Tattoo palasi jälleen vuonna 1998. Kokoonpano oli sama kuin vuonna 1993, paitsi basistina oli alkuperäisjäsen Ian Rilen. Yhtye teki comeback-kiertueen All Hell Breaks Loose!!, jonka jälkeen basistiksi vaihtui jälleen Geordie Leach, joka Mick Cocksin kanssa jätti yhtyeen vuonna 2000. Tilalle liittyivät Robin Riley ja Steve King. Rose Tattoo on kiertänyt aktiivisesti Australiaa ja Eurooppaa. Vuonna 2000 yhtye esiintyi Wacken Open Air -festivaaleilla, joka julkaistiin livealbumina nimeltä 25 to Life. Rose Tattoon ensimmäinen albumi 16 vuoteen, Pain ilmestyi vuonna 2002.
Kitaristi Peter Wellsillä diagnosoitiin eturauhassyöpä vuonna 2002 ja hän kuoli 59-vuotiaana maaliskuussa 2006. Wellsin korvasivat Dai Pritchard ja takaisin palannut Mick Cocks. Elokuussa 2006 Rose Tattoo valittiin ARIA Hall of Fameen. Pian lokakuussa alkuperäisjäsen Ian Rilen menehtyi virtsarakon syöpään. Entinen basisti Lobby Loyde kuoli keuhkosyöpään huhtikuussa 2007.
Vuonna 2007 Rose Tattoo julkaisi albumin Blood Brothers. Kesäkuussa 2007 Rose Tattoo toimi Sebastian Bachin kanssa Guns N' Rosesin Chinese Democracy Tour -kiertueen Australian konserteissa. Lokakuussa he toimivat Motörheadin Australian kiertueen lämmittelijänä. Anderson kertoi Unbelievably Bad -rock-lehden haastattelussa levyttävänsä vielä yhden albumin ja sen jälkeen lopettavansa yhtyeessä. Geordie Leach palasi jälleen basistiksi Steve Kingin tilalle vuonna 2007.
Rose Tattoo juhlisti 35-vuotista uraansa vuonna 2011. Yhtye kirjoitti ja äänitti uusia kappaleita vuonna 2012, mutta niitä ei koskaan julkaistu. Maaliskuussa 2011 Angry Anderson sanoi journalisti Nick Milliganille tulevan albumin jäävän yhtyeen viimeiseksi. Rumpali Paul DeMarco vangittiin vuonna 2014 syytettynä laittomien aseiden hallussapidosta. Rose Tattoo jäi DeMarcon tapauksen jälkeen tauolle. Angry Anderson keskittyi seuraavina vuosina politiikassa vaikuttamiseen.
Rose Tattoo julkisti nykyisen kokoonpanonsa 5. elokuuta 2017. Yhtyeeseen liittyivät Mark Evans (entinen AC/DC -basisti), kitaristi Bob Spencer ja rumpali John Watson. Anderson ja Pritchard pysyvät kokoonpanossa.
Leningrad Cowboys Go America (albumi)
Leningrad Cowboys Go America on Leningrad Cowboysin toinen albumi. Se julkaistiin vuonna 1989 levymerkillä Megamania. Se on myös Aki Kaurismäen elokuvan Leningrad Cowboys Go America soundtrack.
Eva Biaudet
Eva Rita Katarina Biaudet (IPA: [bioˈdeː], s. 27. helmikuuta 1961 Helsinki) on suomalainen poliitikko. Hän on ollut RKP:n kansanedustaja 1991–2006 ja vuodesta 2015. Hän oli Lipposen II hallituksen peruspalveluministeri 1999–2000 ja 2002–2003 ja RKP:n presidenttiehdokas 2012.
Biaudet on ollut myös Etyjin ihmiskaupan vastaisen toiminnan erityisedustaja. Ennen valintaansa uudelleen eduskuntaan vuonna 2015 hän työskenteli yhdenvertaisuusvaltuutettuna.
Poliittinen toiminta
Biaudet tuli ylioppilaaksi Nya svenska samskolanista ja opiskeli oikeustiedettä Helsingin yliopistossa, mutta keskeytti opinnot siirtyessään politiikkaan. Biaudet oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1989–1996 ja RKP:n varapuheenjohtaja 1990–1994. Biaudet palasi kaupunginvaltuustoon vuoden 2004 kunnallisvaaleissa, mutta jätti kaksi vuotta myöhemmin poliittiset tehtävänsä.
Biaudet oli ensimmäisen kerran kansanedustajana vuosina 1991–2006. Hän oli Lipposen II hallituksen peruspalveluministeri 15. huhtikuuta 1999 – 13. huhtikuuta 2000 ja 19. huhtikuuta 2002 – 16. huhtikuuta 2003. Vuonna 2006 Biaudet siirtyi Etyjin erityisedustajaksi ja hänen tilalleen eduskuntaan nousi Jörn Donner. Biaudet valittiin uudestaan kansanedustajaksi vuoden 2015 vaaleissa.
30. elokuuta 2011 RKP esitteli Biaudet’n presidenttiehdokkaakseen vuoden 2012 vaaleihin. Vaaleissa hän sai 2,7 % äänistä sijoittuen seitsemänneksi.
Biaudet oli RKP:n pormestariehdokas ja nousi Helsingin kaupunginvaltuustoon vuoden 2017 kuntavaaleissa 3622 äänellä.
Biaudet on suhtautunut kriittisesti RKP:n osallistumiseen Orpon hallitukseen ja perusti heinäkuun lopulla 2023 yhdessä muiden hallitusyhteistyöhön kriittisesti suhtautuvien RKP:läisten kanssa "verkoston", joka pyrkii herättämään puolueen sisällä keskustelua asiasta ja vaikuttamaan puoluejohtoon. Hallituksen luottamusäänestyksessä hän äänesti tyhjää ainoana hallituspuolueiden kansanedustajana.
Ura vähemmistövaltuutettuna
Vuonna 2010 Biaudet valittiin erivapaudella vähemmistövaltuutetuksi viiden vuoden määräajaksi. Häneltä puuttui virkaan vaadittava loppututkinto, mutta esittelijän, kansliapäällikkö Ritva Viljasen mukaan hänen kokemuksensa ja pätevyytensä ovat riittäviä. Valinta herätti loppututkinnon puutteen vuoksi runsaasti keskustelua. Valintaa on pidetty poliittisena virkanimityksenä. Valinnasta kanteli oikeuskanslerille muiden muassa Pakolaisneuvonta ry:n lakimies Husein Muhammed, mutta kantelut hylättiin. Biaudet’ta ei kuitenkaan voitu valita enää toiselle kaudelle poikkeusluvalla.
Kesäkuussa 2011 Yhdysvaltain ulkoministeriö palkitsi Biaudet’n ihmiskaupan vastaisesta työstä ja ongelmien nostamisesta esiin Suomessa.
Yksityiselämä
Eva Biaudet’n isän suku on sveitsinranskalainen. Katolilaisen kirkon tutkija Henry Biaudet oli Biaudet’n isosetä.
Kunnes aika mennyt on
Kunnes aika mennyt on on Tilhet, pajut ja muut -yhtyeen 8. syyskuuta 2017 julkaistu toinen studioalbumi.
Liberaalidemokraattinen puolue (Pohjois-Makedonia)
pienoiskuva|184x184px Liberaalidemokraattinen puolue on poliittinen puolue Pohjois-Makedoniassa. Puolue on Liberal Internationalin ja Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmän jäsen. Puolueella on kaksi paikkaa Pohjois-Makedonian parlamentin 120 paikasta.
Martina Hrašnová
Martina Hrašnová (o.s. Danišová, s. 21. maaliskuuta 1983 Bratislava, Tšekkoslovakia) on slovakialainen yleisurheilija, jonka päälaji on moukarinheitto.
Hrašnová jäi kiinni nandrolonin käytöstä 2003 ja kärsi kilpailukiellon 3. elokuuta 2003 – 2 elokuuta 2005. Vuonna 2006 hän voitti Euroopan cupin kakkosliigan kilpailun sekä moukarinheitossa että kuulantyönnössä. Göteborgin EM-kisoissa ja seuraavan vuoden Osakan MM-kilpailuissa hän putosi moukarin loppukilpailusta. Vuonna 2008 hän voitti Euroopan cupin kakkosliigan moukarikisan, sijoittui kahdeksanneksi Pekingin olympialaisissa tuloksella 71,00 ja toiseksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa heitettyään 71,40. Seuraavana vuonna hän voitti moukarinheiton Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen kakkosliigassa ja sai hopeaa Belgradin universiadeissa tuloksella 72,85. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sai pronssia viidennen kierroksen heitollaan 74,79. IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän oli kolmas tuloksella 70,45.
Hrašnová voitti moukarinheiton Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen kakkosliigassa 2011. Hän sai hopeaa Helsingin EM-kilpailuissa 2012 tuloksella 73,34. Hän karsiutui loppukilpailusta Lontoon olympialaisissa 2012 ja Moskovan MM-kilpailuissa 2013, mutta voitti Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen kolmosliigan 2013 ja kakkosliigan 2014. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 hän sai hopeaa tuloksella 74,66. Hän sijoittui kolmanneksi saman vuoden maanosien cupissa. Hän karsiutui kuulantyönnön loppukilpailusta Prahan EM-hallikilpailuissa 2015. Moukarinheitossa hän voitti samana vuonna Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen kolmosliigan kilpailun, mutta karsiutui loppukilpailusta Pekingin MM-kilpailuissa. Hän sijoittui 2016 Amsterdamin EM-kilpailuissa moukarinheitossa seitsemänneksi. Hän karsiutui loppukilpailusta Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 ja Berliinin EM-kilpailuissa 2018. Hän voitti seuraavana vuonna Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen ykkösliigan kilpailun ja oli yhdeksäs Dohan MM-kilpailuissa. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui loppukilpailusta.
Hrašnová heitti moukariennätyksensä 76,90 Trnavassa 16. toukokuuta 2009.
Kolme toivetta
Kolme toivetta on Klaus Härön ohjaama dokumenttielokuva vuodelta 2001. Se on palkittu pohjoismaisten yleisradioyhtiöiden Norvisionin parhaimpana dokumenttielokuvana ja saanut sekä Joan Harms -kunniapalkinnon että Telvis kunniapalkinnon vuonna 2002.
Monissa lasten saduissa hyvä haltija antaa sadun päähenkilölle kolme toivomusta. Haltija lupaa toteuttaa toiveet. Joissakin saduissa toive toteutuu hassunkurisella tavalla, joka täyttää toiveen kriteerit, muttei toivojan toivetta.
Bob Odenkirk
Robert John ”Bob” Odenkirk (s. 22. lokakuuta 1962 Berwyn, Illinois) on yhdysvaltalainen näyttelijä, koomikko, käsikirjoittaja, ohjaaja ja tuottaja. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Saul Goodmanina rikosdraamasarjassa Breaking Bad (2008–2013) sekä sen spin-off-sarjassa Better Call Saul (2015–2022), josta hän sai viisi parhaan draamasarjan miespääosan Primetime Emmy -ehdokkuutta ja neljä parhaan draamasarjan miespääosan Golden Globe -ehdokkuutta.
Odenkirk tunnetaan myös sketsisarjasta Mr. Show with Bob and David (1995–1998), mitä hän tähditti ja käsikirjoitti yhdessä David Crossin kanssa. Odenkirk on myös toiminut käsikirjoittajana muun muassa sarjoissa Saturday Night Live, The Ben Stiller Show ja Late Night with Conan O’Brien. Hän on myös ohjannut kolme elokuvaa: Melvin Goes to Dinner (2003), Let’s Go to Prison (2006) ja Veljekset Solomon (2007).
Breaking Badin ja Better Call Saulin menestyksen myötä Odenkirk sai rooleja myös korkeamman profiilin tuotannoista, joihin lukeutuvat muun muassa elokuvat Nebraska (2013), The Post (2017), Ihmeperhe 2 (2018) ja Pikku naisia (2019) sekä televisiosarja Fargo (2014). Vuonna 2021 hän tähditti toimintaelokuvaa Nobody, joka sai positiivisen vastaanoton.
Vuonna 1997 Odenkirk meni naimisiin Naomi Yomtovin kanssa. Heillä on kaksi yhteistä lasta.
Raúl Bravo
Raúl Bravo Sanfélix (s. 14. huhtikuuta 1981 Gandía, Valencian maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa belgialaista Beerschotia. Hän on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja, mutta on urallaan pelannut myös keskuspuolustajana.
Ura
Bravo aloitti jalkapalloilun kotikuntansa Gandían joukkueissa. Kaudella 1996–1997 hän siirtyi Real Madridin junioreihin, josta nousi asteittain seuran reservijoukkueeseen Real Madrid B:hen kaudeksi 2001–2002. Edustusjoukkueessa Bravo teki ensiesiintymisensä jo samalla kaudella 6. lokakuuta 2001 ottelussa Athleticia vastaan ja pelasi kausien 2001–2003 aikana yhteensä kahdeksan liigaottelua edustusjoukkueen miehistössä. Lisää peliaikaa tuli Mestarien liigan alku- ja jatkolohkovaiheissa.
Tammikuussa 2003 Bravo siirtyi lainasopimuksella Englannin valioliigan Leeds Unitediin, mutta pelasi vain viidessä ottelussa. Seuraava kausi 2003–2004 oli Bravon paras Real Madridissa. Hän siirtyi vasemmalta laidalta keskuspuolustajaksi ja pelasi kauden aikana 32 liigaottelussa, joista kaikki avauskokoonpanossa. Sittemmin hän kuitenkin joutui vähemmälle peliajalle johtuen muun muassa brasilialaispuolustaja Roberto Carlosin vahvasta asemasta Real Madridin puolustuksen vasemmalla laidalla.
Kesällä 2007 Bravo siirtyi kreikkalaisseura Olympiakosiin. Tammikuussa 2009 hän palasi Espanjaan tehtyään kauden loppuun asti kestävän lainasopimuksen Numancian kanssa. Kauden 2011–2012 Bravo edusti Rayo Vallecanoa.
Espanjan maajoukkueessa Bravo pelasi 14 ottelua vuosina 2002–2004. Hän oli mukana vuoden 2004 EM-kilpailuissa, jossa hän oli avauskokoonpanossa joukkueensa kaikissa kolmessa ottelussa.
Sierra Leonen kuningatar
Elisabet II oli Sierra Leonen kuningattarena vuodesta 1961 vuoteen 1971, kun Sierra Leone oli itsenäinen perustuslaillinen monarkia; Sierra Leonen Commonwealth realm. Kuningatar oli myös muiden Commonwealth realm -valtioiden kuningattarena, mukaan lukien Yhdistyneen kuningaskunnan.
Sierra Leone itsenäistyi Sierra Leonen Independence Act 1961:n mukaisesti, joka muutti Britannian Sierra Leonen kruununsiirtomaan itsenäiseksi valtioksi osana Kansainyhteisöä. Kuningatar oli Sierra Leonen valtionpäämies, jota edusti maassa Sierra Leonen kenraalikuvernööri, joka asui State Housessa. Englannin kielellä hänen virallinen arvonimensä oli Queen of Sierra Leone and of Her other Realms and Territories, Head of the Commonwealth. Monarkia lakkautettiin vuonna 1971, kun Sierra Leonesta tuli yksi Kansainyhteisön tasavalloista ja maan valtionpäämieheksi tuli Sierra Leonen presidentti.
Kuningatar vieraili Sierra Leonessa aviomiehensä prinssi Philipin, Edinburghin herttuan kanssa Britannian kuningasperheen huvijahdilla Britannialla 25. marraskuuta – 1. joulukuuta 1961.
Captain Clumsy
Pelin ideana oli saada kömpelön Captain Clumsy -nimisen merirosvon varastetut aarteet takaisin ilkeiltä lokeilta.
Tivali Minsk
Tivali Minsk oli valkovenäläinen jääkiekkoseura. Seura oli etenkin neuvostoaikana Valko-Venäjän SNT:n ykkösjoukkue ja maan kärkijoukkueita Neuvostoliiton hajottua. Seura teki konkurssin vuonna 2001.
Minskissä oli ollut useita jääkiekkojoukkueita ennen Torpedo Minskin perustamista vuonna 1965. Uusi seura liittyi Neuvostoliiton toiselle sarjatasolle Pervaja Ligaan, jonka se voitti heti ensimmäisenä vuonna nousten Neuvostoliiton mestaruussarjaan. Kaudella 1966–1967 Torpedo jäi sarjan viimeiseksi ja putosi takaisin Pervaja Ligaan. Vuonna 1977 joukkue vaihtoi nimekseen Dinamo Minsk. Dinamo pelasi pääasiassa toisella sarjatasolla Neuvostoliiton hajoamiseen saakka.
Neuvostoliiton hajottua Valko-Venäjälle perustettiin oma pääsarja, johon Dinamo liittyi. Seura sai uudet omistajat, jotka vaihtoivat joukkueen nimeksi Tivali Minsk. Tivali oli koko 1990-luvun Valko-Venäjän parhaimpia joukkueita. Seura voitti mestaruuden neljästi ja oli kolmesti mitaleilla.
Paul Wallot
Wallot oli hugenottilaista alkuperää. Hänen juurensa olivat eteläranskalaisessa Vallotin suvussa. Wallot kävi vuosina 1856–1859 ylempää ammattikoulua Darmstadtissa. Ammattikoulun jälkeen hän opiskeli vuoden teknillisessä korkeakoulussa Hannoverissa ja aloitti vuonna 1861 Berliinin kuninkaallisessa arkkitehtuuriakatemiassa. Hän saattoi opintonsa päätökseen lopulta Gießenissä.
Argoksen kuninkaiden eksedra
Argoksen kuninkaiden eksedra oli antiikin aikainen eksedra Delfoissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Delfoin arkeologisella alueella, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Pietro Piller Cottrer
Pietro Piller Cottrer (s. 20. joulukuuta 1974 Pieve di Cadore, Italia) on italialainen uransa päättänyt maastohiihtäjä.
Argoksen kuninkaiden eksedra
pienoiskuva|vasen|Argoksen kuninkaiden eksedran rauniot. Eksedra oli rakennettu myöhäisellä klassisella kaudella noin vuonna 370–369 eaa. Sen rakennuttivat Argoksen kaupungin asukkaat. Eksedra oli puolikaarenmuotoinen rakennelma, jonka halkaisija oli noin 15 metriä, ja se sijaitsi Apollonin temppelille johtaneen Pyhän tien varressa sen alkupäässä vastapäätä Epigonien eksedraa.
Samuel Kňažko
Samuel Kňažko (s. 7. elokuuta 2002 Trenčín, Slovakia) on slovakialainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa WHL-joukkue Seattle Thunderbirdsissa. Hänellä on tulokassopimus NHL-seura Columbus Blue Jacketsin kanssa.
Pietro Piller Cottrer
Piller Cottrerin merkittävimmät henkilökohtaiset saavutukset ovat 15 kilometrin vapaan kilpailun maailmanmestaruus Oberstdorfista 2005 sekä olympiahopea Vancouverista 2010 ja takaa-ajokilpailun pronssi Torinon olympialaisista 2006 sekä MM-kisoista 2007. Viestistä Piller Cottrerilla on Italian joukkueessa olympiakulta 2006 Torinon olympialaisista, hopeaa Salt Lake Cityn olympialaisista ja pronssia Trondheimin MM-hiihdoista 1997.
Argoksen kuninkaiden eksedra
Eksedra oli rakennettu patsaiden esillepanoa varten. Se on ollut tarkoitettu 20 pronssipatsaalle, joiden piti esittää Argoksen kuninkaita ja heeroksia. Näistä ilmeisesti vain kymmenen patsaat oli koskaan toteutettu.
Samuel Kňažko
Seuraura
Kaudeksi 2018–2019 Kňažko siirtyi vain 16-vuotiaana Suomeen ja Turun Palloseuran organisaatioon. Hän pelasi kautensa suurimmaksi osaksi seuran A-nuorissa, mutta Kňažko vahvisti myös TPS:n B-nuoria. Vancouver Giants varasi hänet 59. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2019. Kňažko jatkoi kaudella 2019–2020 kuitenkin TPS:n A-nuorissa. Hänellä oli myös tehtynä juniorisopimus seuran SM-liigajoukkueen kanssa.
Columbus Blue Jackets varasi Kňažkon kolmannella kierroksella 78. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2020. Samana kesänä hänet varattiin uudelleen CHL:n varaustilaisuudessa WHL-joukkue Seattle Thunderbirdsin toimesta numerolla 21. Osittain myös koronaviruspandemian myötä lykkääntyneen WHL-kauden aloituksen vuoksi Kňažko jakoi TPS:n organisaatiossa myös kaudella 2020–2021, jonka hän vietti kokonaan seuran U20-joukkueessa.
Kesäkuussa 2021 Kňažko teki Columbus Blue Jacketsin kanssa kolmivuotisen NHL-tulokassopimuksen. Hän aloitti kauden 2021–2022 kuitenkin vielä lainalla TPS:n organisaatiossa. Kňažko pelasi alkukauden pääasiassa seuran U20-joukkueessa. Hän debytoi myös TPS:n SM-liigajoukkueessa, jossa Kňažko pelasi yhden runkosarja- ja kaksi Mestarien liigan ottelua. Hän teki miesten pääsarjadebyyttinsä CHL:n viidennellä kierroksella 5. lokakuuta 2021 ruotsalaista Växjö Lakers HC:tä vastaan. Kňažko merkittiin TPS:n nelospuolustajapariin Aleksi Anttalaisen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 12.32 minuuttia. Ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen SM-liigaottelunsa Kňažko pelasi 15. lokakuuta 2021 Kalevan Palloa vastaan. Hänet merkittiin TPS:n seitsemänneksi puolustajaksi. Kňažko sai ottelussa jääaikaa 14.27 minuuttia. Marraskuussa hänen lainasopimuksensa TPS:n kanssa purettiin ja seura tiedotti Kňažkon siirtyvän jatkamaan kauttaan WHL-junioriliigaan. Joulukuussa hänen vahvistettiin siirtyvän hänet varanneen Seattle Thunderbirdsin vahvuuteen. Knazko teki NHL-debyyttinsä 14. huhtikuuta 2023 kotiottelussa Pittsburgh Penguinsia vastaan. Hänet merkittiin hyökkääjäksi Blue Jacketsin nelosketjuun Tyler Anglen ja Mikael Pyyhtiän viereen. Knazko sai ottelussa 9.35 minuuttia peliaikaa.
Maajoukkueura
Kňažko edusti Slovakiaa MM-kilpailuissa vuonna 2021. Hänet valittiin kisajoukkueeseen hieman yllättäen vain 18-vuotiaana ennen ensimmäistäkään miesten sarjaottelua. Kňažko teki A-maajoukkuedebyyttinsä ennen MM-kilpailuja Kaufland Challengessa 20. huhtikuuta 2021 Piešťanyssa Latviaa vastaan. Hänet merkittiin Slovakian kolmospuolustajapariin Martin Chovanin viereen. Kňažko pelasi myös Pekingin olympiakisojen 2022 karsinnoissa. Yhteensä hän on pelannut 22 A-maaottelua tehden yhden syöttöpisteen.
Kňažko pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2020, 2021 ja 2022, joista kahdessa jälkimmäisessä turnauksessa hän toimi Slovakian kapteenina. Vuoden 2022 turnaus kuitenkin keskeytettiin useassa joukkueessa ilmenneiden koronavirustartojen vuoksi.
Kňažko pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2018 ja 2019. Ensimmäisessä turnauksessa hän jakoi Slovakian sisäisen tehotilaston voiton Maxim Čajkovičin kanssa lukemalla +7. Vuoden 2019 turnauksessa Kňažko toimi joukkueen varakapteenina. Valmennus valitsi hänet Slovakian turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Kňažko valittiin myös Sveitsiä vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Kňažko pelasi myös alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuosina 2018 ja 2019. Yhteensä hän on pelannut 30 nuorten ja 37 poikien maaottelua.
Astrid Thors
Astrid Margareta Gunilla Thors (s. 6. marraskuuta 1957 Helsinki) on suomalainen RKP:n poliitikko ja entinen Suomen maahanmuutto- ja eurooppaministeri (2007–2011). Thors toimi Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestö Etyjin vähemmistövaltuutettuna 2013–2016.
Koulutukseltaan Thors on oikeustieteen kandidaatti. Varatuomarin arvon hän sai vuonna 1986.
Astrid Thorsin vanhemmat ovat professori Carl-Eric Thors ja diplomiekonomi Kerstin Thors.
Poliittinen ura ja luottamustehtävät
Thors toimi Euroopan parlamentin jäsenenä vuosina 1996–2004. Hän sai kolmanneksi eniten ääniä Suomen europarlamenttivaaleissa 1999. Vuoden 2002 puoluekokouksessa Thors haastoi puheenjohtajavaalissa jatkokautta hakeneen Jan-Erik Enestamin, mikä oli RKP:ssä ensimmäinen istuvan puheenjohtajan haastaminen yli 60 vuoteen. Thors hävisi vaalin äänin 119–138. Thors valittiin eduskuntaan vuonna 2003 Uudeltamaalta, mutta kansanedustajan tehtäviä hoiti aluksi Christina Gestrin. Eduskunnassa Thors oli vuosina 2004–2007 perustuslakivaliokunnan, suuren valiokunnan ja lakivaliokunnan jäsen ja tulevaisuusvaliokunnan varajäsen.
Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Thors valittiin kansanedustajaksi Helsingin vaalipiiristä. Hänestä tuli Vanhasen II hallituksen maahanmuutto- ja eurooppaministeri. Vuoden 2008 kuntavaaleissa hänet valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon kaudelle 2009–2012 ja 2012 kuntavaaleissa hän uusi paikkansa. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Thors voitti vain 91 äänellä eduskuntaan uudelleen pyrkineen Jörn Donnerin ja sai näin RKP:n ainoan paikan Helsingin vaalipiiristä.
Thors jätti eduskunnan syyskuussa 2013 aloittaessaan kolmivuotisen pestin Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestö Etyjin vähemmistövaltuutettuna. Thorsin tilalle eduskuntaan nousi Jörn Donner. Hän erosi myös Helsingin kaupunginvaltuustosta, jossa hänen paikkansa sai Nils Torvalds. Thorsin Etyjin pestiä ei kuitenkaan jatkettu Venäjän vastustuksen vuoksi vuoden 2016 elokuussa.
Thors oli ennen ministerin tehtäviään Suomen Pakolaisneuvonta ry:n puheenjohtaja, Suomen Atlantti-Seuran hallituksen jäsen ja muun muassa Åbo Akademin ja Svenska Handelshögskolanin säätiöiden valtuustojen jäsen. Hän on myös toiminut Föreningen Konstsamfundetin hallituksen jäsenenä. Thors sai vuonna 2007 Folktingetin hopeisen ansiomitalin.
Astrid Thors toimii Taideyliopiston hallituksen varapuheenjohtajana 2018–2021.
Ministerin ura
Thors oli Suomen maahanmuutto- ja eurooppaministeri huhtikuusta 2007 kesäkuuhun 2011. Hän halusi edistää järjestelmää, joka houkuttelee ulkomaista työvoimaa Suomeen ja kehittää maahanmuuttoa maahanmuuttajien ehdoilla. Hän piti pakolaisten pakkosijoittamista kuntiin mahdollisena, mikäli kunnat eivät suostu vapaaehtoiseen vastaanottamiseen.
Joulukuussa 2010 30-vuotias mies tuomittiin 80 päiväsakkoon kunnianloukkauksesta, laittomasta uhkauksesta ja kiihottamisesta kansanryhmää vastaan. Hän oli perustanut Facebookiin ryhmän nimeltä ”Olen valmis istumaan muutaman vuoden Astrid Thorsin taposta!”.
Uusi ulkomaalaislaki
Thors esitteli maahanmuuttoministerinä loppuvuonna 2007 hallituksen esityksen ulkomaalaislain muuttamisesta. Alkuvuonna 2008 uuden ulkomaalaislain esittelyvaiheessa edellisen hallituksen vastaava ministeri Kari Rajamäki arvosteli jyrkin sanoin Thorsia ja uutta ulkomaalaislakia liian lepsuksi. Eduskunnassa, myös hallituspuolueissa, esitystä pidettiin liian sallivana ja tulkinnanvaraisena. Maahanmuuttoviraston ylijohtaja Jorma Vuorio kummasteli lakiesitystä. kokoomusnuoret vaativat Thorsin eroa ulkomaalaislain muutosehdotuksen vuoksi.
Joulukuussa 2012 hallintovaliokunta torjui tulkinnanvaraisimmat osat hallituksen esityksestä ulkomaalaislain muutokseksi. Hallintovaliokunnan tekemät muutokset kelpasivat Thorsille, eikä asiaan liittynyt hallintovaliokunnan puheenjohtaja Tapani Töllin mukaan dramatiikkaa. Thorsin blogikirjoituksen mukaan valiokunta ei muuttanut lakiesitystä tiukempaan suuntaan.
Lobbaus nuuskan puolesta
Peruspalveluministeri Paula Risikko kummeksui Thorsin nuuskamyönteisiä lausuntoja. Suomen Kuvalehti nimesi Thorsin Viikon Valopääksi nuuskan lobbauksen johdosta. Vain kymmenen päivää Thorsin nuuskaprotestin jälkeen sosiaali- ja terveysministeriön tupakkapoliittisia lakimuutoksia ja toimia valmisteleva työryhmä esitti nuuskan maahantuonnin, myynnin ja muun luovuttamisen kieltämistä.
Petri Virolainen
Petri Virolainen (s. 18. syyskuuta 1974 Vaasa) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi urallaan SM-liigassa yhteensä 261 runkosarjaottelua tehopistein 11+23=34 ja keräten 146 jäähyminuuttia sekä 11 playoff-ottelua tehden yhden syöttöpisteen ja keräten kuusi jäähyminuuttia. Isokokoinen Virolainen pelasi uransa viisi viimeistä kauttaan ulkomailla Tanskassa ja Ranskassa.
Ura
Virolainen on Vaasan Sportin kasvatti. Hän debytoi seuran miesten II-divisioonajoukkueessa kaudella 1992–1993. Joukkue eteni I-divisioonan karsintoihin saakka, mutta jäi kuitenkin ilman sarjanousua. Virolainen siirtyi kaudeksi 1993–1994 Rauman Lukon A-nuoriin. Kaudella 1994–1995 hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 5+11=16. Virolainen debytoi samalla kaudella myös seuran SM-liigajoukkueessa, jossa hän pelasi yhden ottelun. Kaudeksi 1995–1996 Virolainen palasi Sportin II-divisioonajoukkueeseen, jonka tehokkain puolustaja hän oli tehoilla 9+21=30.