cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lincoln Town Car
Historia
Town Car -nimeä käytettiin ensimmäisen kerran Henry Fordille valmistetussa Lincolninssa vuonna 1922. Nimi palautettiin 1959, jolloin se oli neliovisen Lincoln Continental IV: ylellinen varustelutaso. Nimestä tuli Continentalin pysyvä varustelutaso vuonna 1969. 1981 menneessä Lincoln oli päättänyt erottaa nimet ja tehdä Town Carista oma automalli. 1980-luvulla Town Car ohitti Continentalin Lincolnin lippulaivana hyvän myynnin takia. Auto oli myös helppo muuttaa limusiiniksi. Town Car oli ensimmäinen sedan, joka sai viisi pistettä törmäystesteissä National Highway Traffic Safety Administrationin joka kategoriassa.
Viimeiset ensimmäisen sukupolven autot valmistuivat 1989. Sinä vuonna autoa oli valmistettu 123 669 kappaletta ja neliovisen mallin hinta oli 25 200 dollaria. Toinen sukupolvi esiteltiin 1990 ja se sai Motor Trend's Car of the Year -palkinnon. Kolmas sukupolvi esiteltiin 1998 uudella ulkonäöllä. Town Car koki faceliftin vuonna 2003. Auton sisätilat pysyivät kuitenkin lähes samanlaisena.
Town Carin tuotanto lopetettiin 2011. Lincoln kehitti mallin seuraajaksi MKT Town Carin.
David Morris Lee
David Morris Lee (s. 20. tammikuuta 1931) on yhdysvaltalainen fyysikko. Leelle, Douglas Osheroffille ja Robert Coleman Richardsonille myönnettiin vuonna 1996 Nobelin fysiikanpalkinto helium-3:n supranesteyden löytämisestä.
Lee syntyi ja kasvoi Ryessa, New Yorkin osavaltiossa. Hänen vanhempansa ovat kotoisin Isosta-Britanniasta ja Liettuasta. Leen molemmat isovanhemmat ovat juutalaisia. Lee valmistui Harvardin yliopistosta vuonna 1952 ja liittyi sen jälkeen Yhdysvaltain armeijaan. Connecticutin yliopistosta hän sai ylemmän korkeakoulututkinnon ja jatkoi edelleen Yalen yliopistoon, josta hän sai tohtorin arvon vuonna 1955. Lee teki pitkän uran Cornellin yliopistossa vuosina 1959–2007. Vuonna 2007 hän siirsi laboratorionsa Texas A&M yliopistoon. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Vuoripöllönen
Vuoripöllönen (Otus spilocephalus) on pöllöihin kuuluva lintu. Sitä tavataan Bangladeshissa, Bhutanissa, Kambodžassa, Kiinaissa, Intiassa, Indonesiassa, Laosissa, Malaesiassa, Myanmarissa, Nepalissa, Pakistanissa, Taiwanissa, Thaimaassa ja Vietnamissa.
Se painaa 87,5 grammaa. Sillä on hyvin korkea ääni, joka muistuttaa tutkan ääntä, ja sen silmät ovat lähes yhtä suuret kuin ihmisellä.
Tällä pöllösellä on seuraavat alalajit:
Rā’
pienoiskuva|Rā’-kirjaimen itsenäinen muoto. Rā’ on arabialaisen kirjaimiston kymmenes kirjain. Se vastaa heprealaisen kirjaimiston kirjainta reš ( ר ). Kirjaimen äännearvo arabiassa ja persiassa on ja pandžabissa.
Rā’n itsenäinen muoto on ر, ja sanan keskellä se liittyy viivalla edelliseen kirjaimeen (esim. لر lr). Rā’-kirjainta ei koskaan liitetä sitä seuraavaan kirjaimeen.
Monissa kielessä käytetään rā’-kirjaimen muunnelmaa arabian äänteistöstä puuttuvan retrofleksisen -äänteen esittämiseen. Urdussa ja pandžabissa retrofleksiäänne merkitään lisäämällä rā’n päälle ṭā’-kirjaimen muotoinen tarke ( ڑ ), kurdissa käytetään v:n muotoista tarketta ( ڒ ), sindhissä rā’n päälle lisätään neljä pistettä ( ڙ ) ja paštussa rā’n alapuolelle piirretään pieni ympyrä ( ړ ). Arabian kirjain zāī ( ز ) ja persian že ( ژ ) on myös muodostettu rā’n pohjalta.
Neitsyt Marian ilmestyksen skiitta
Neitsyt Marian ilmestyksen skiitta ( eli Ξενοφωντινή, Xenofontiní tai Ksenofontiní, myös Jumalansynnyttäjän ilmestyksen skiitta) on ortodoksinen Xenofónin luostarin alaisuuteen kuuluva skiitta eli sivuluostari Athoksen autonomisessa luostaritasavallassa Kreikassa. Se on nimensä mukaisesti omistettu Neitsyt Marian ilmestykselle.
Neitsyt Marian ilmestyksen skiitta perustettiin vuonna 1766. Sen perustajat olivat pappismunkki Silvestros sekä munkit Efraim ja Agapios. Skiitan kirkko (kyriakon) rakennettiin vuonna 1766. Tuolloin tehtiin myös sen seinämaalaukset.
Skiitassa noudatetaan idiorytmistä kilvoittelutapaa. Se koostuu 22 erillisestä asumuksesta, jotka muodostavat luostariyhdyskunnan. Vuonna 2011 skiitassa oli seitsemän asukasta. Skiitan kirjastossa on 360 käsikirjoitusta.
Prospektiteoria
Prospektiteoria (engl. Prospect Theory) on psykologiaa sekä taloustieteitä yhdistävä käyttäytymistaloustieteellinen malli inhimillisestä päätöksenteosta epävarmuuden vallitessa. Prospektiteorian ovat kehittäneet psykologi Daniel Kahneman ja kognitiotieteilijä Amos Tversky vuonna 1979 julkaistussa tieteellisessä artikkelissa nimeltä Prospect Theory: An Analysis of Decision under Risk. Tutkijoiden Kahneman & Tversky (1979) kehittämä prospektiteoria on heidän mukaansa "sopivampi" deskriptiivinen vaihtoehto kuvaamaan taloudellisten toimijoiden päätöksentekoa, kuin taloustieteen normatiivinen valtavirtanäkemys odotetun hyödyn teoriasta. Tutkijoiden mukaan sijoittajat tekevät ennemminkin päätöksiä perustuen voittojen ja tappioiden mahdolliseen arvoon, kuin itse lopputulokseen. Kahneman & Tversky (1979) perustelevat myös, että näihin sijoituspäätöksiin päädytään odotetun hyödyn teorian aksioomien orjallisen noudattamisen sijaan heuristisia prosesseja hyödyntämällä. Toisin kuin normatiiviset teoreettiset mallit, jotka pyrkivät määrittelemään sitä miten asioiden tulisi olla, deskriptiivinen prospektiteoria yrittää havainnollistaa sitä miten taloudelliset toimijat oikeasti tekevät päätöksiä rahoitusmaailmassa. Teoria on ollut keskeisessä roolissa niin sanotun behavioristisen rahoituksen koulukunnan synnyssä, ja sitä on myös kuvailtu "mullistavaksi" tai "uraauurtavaksi". Psykologi Kahneman palkittiin työstään taloustieteiden Nobel-palkinnolla vuonna 2002 yhdessä laboratorio-oloissa tehtäviin kokeisiin erikoistuneen Vernon Smithin kanssa.
Teoreettinen viitekehys
Kahnemanin & Tverskyn (1979) prospektiteorian mukaan sijoittajien päätöksenteko tapahtuu kahdessa vaiheessa: 1) muokkaus (engl. Editing phase) ja 2) arviointi (engl. Evaluation phase). Muokkausvaiheessa erilaiset vaihtoehdot järjestetään jonkin heuristiikan mukaisesti siten, että päätöksenteko on helpompaa. Arviointivaiheessa näistä vaihtoehdoista aiheutuvia tappioita ja tuloja arvioidaan jonkin referenssipisteen mukaisesti. Kaava jota Kahneman & Tversky (1979) olettavat sijoittajien käyttävän jälkimmäisessä arviointivaiheessa on yksinkertaisimmassa muodossaan:
Arvotusfunktio
Tutkijoiden Daniel Kahneman & Amos Tversky (1979) prospektiteorian (ks. kuvio 1) mukaan inhimilliset taloudelliset toimijat suhtautuvat epävarmuuden vallitessa riskiä kaihtavasti voittoihin ja riskihakuisesti tappioihin. Tämän johdosta Kahnemanin & Tverskyn (1979) prospektiteorian arvotusfunktio (ks. kuvio 1) onkin kaikkea muuta kuin täysin lineaarinen ja symmetrinen viiva, sillä tutkijoiden mukaan taloudellisten toimijoiden suhtautuminen voittojen sisältämään riskiin eroaa heidän suhtautumisestaan tappioiden riskiin. "Täysin rationaalisen" sijoittajan riskiin suhtautumisen ei pitäisi vaihdella, sillä korkeampaa tuottoa on mahdollista saavuttaa vain sietämällä samanaikaisesti suurempaa epävarmuutta, emmekä voi varmuudella tietää lopputulosta etukäteen. Näin ollen, rationaalisen sijoittajan kantaman riskitason tulisi johdonmukaisesti ja lineaarisesti seurata esimerkiksi CAP-mallin tuotto-riski -profiilia ja hyödyn odotusarvon laskukaavoja. Prospektiteoria havainnollistaakin hyvin ihmisten taloudelliselle päätöksenteolle tyypillisiä kognitiivisia vinoumia ja argumentaatiovirheitä, kuten pettymisen pelon ja toiveajattelun vaikutusta. Behavioristisen rahoitusteorian mukaan taloudellisten toimijoiden järkevistä pyrkimyksistä huolimatta heidän rationaalisuutensa on parhaimmillaankin rajallista. Kuviossa 1 vaakasuuntaisella X-akselilla mitataan objektiivisen lopputuloksen suuruutta (voitto tai tappio), kun taas pystysuuntaisella Y-akselilla mitataan sijoittajien subjektiivisesti kokemaa hyödyn tai haitan määrää. Eli matkustettaessa origon oikealle puolelle voitot kasvavat (positiivinen lopputulos), kun taas X-akselin vasemmalle puolelle mentäessä tappioiden määrä kasvaa (negatiivinen lopputulos). Pystysuuntaisella Y-akselilla mitataan sijoittajan subjektiivisesti kokemaa hyötyä. Origon yläpuolella hyöty kasvaa, kun taas origon alapuolella hyödyn määrä vähenee (ks kuvio 1). keski|pienoiskuva|700x700px|Kuvio 1. Prospektiteorian arvotusfunktion visualisointiKuten kuviosta 1 näemme, epäsymmetrisen arvotusfunktion oikea puoli on konkaavi ja vasen puoli on konveksi. Epäsymmetrisyydestä johtuen sijoittajien suhtautuminen tappioiden riskiin eroaa heidän suhtautumisestaan voittojen sisältämään riskiin. Prospektiteorian mukaan sijoittajien negatiivinen reaktio 50 euron tappioon onkin voimakkaampi kuin heidän positiivinen reaktionsa 50 euron voittoon (ks. kuvio 1). Tappioiden sanotaankin "siintävän" sijoittajien mielessä pidempään kuin voittojen. Johdonmukaisen ja rationaalisen riskeihin suhtautumisen sijaan inhimillisten taloudellisten toimijoiden sijoituskäyttäytyminen muistuttaa tutkijoiden Kahneman & Tversky (1979) mukaan ennemminkin tappioiden välttelyä (engl. Loss aversion). Prospektiteorian mukaan taloudelliset toimijat etsivätkin ylimääräistä riskiä yrittäessään välttää jopa todennäköisiäkin tappioita. Nämä tutkijoiden Kahneman & Tversky (1979) havainnot ovat ristiriidassa perinteisen rahoitusteorian koulukunnan oletuksesta markkinoilla toimivien sijoittajien järjestelmällisestä rationaalisesta ajattelusta, kokonaisvaltaisesta markkinoiden tehokkuudesta ja taloudellista hyötyä maksimoivasta päätöksenteosta.
Neovius–Nevanlinna
Neovius–Nevanlinna on suomalainen suku, joka on tullut tunnetuksi erityisesti matemaatikoista, papeista, lääkäreistä ja sotilaista. Suvun vaiheita tunnetaan 1700-luvun alkuun asti, jolloin Rengon kappelin lukkarin Tuomas Tuomaanpojan (Thomas Thomasson) samanniminen poika lähti Turkuun opiskelemaan papiksi. Siellä hän sai nimekseen Thomas Nyman, ja myöhemmin nimi muunnettiin muotoon Neovius. 1900-luvun alussa suomalaisuusliikkeen innoittamana osa suvun jäsenistä muutti sukunimensä Nevanlinnaksi. Nevanlinnan kaupungin latinankielinen nimi on Neovia. Sukuun on kuulunut monia professoreja.
Arthur Collier
Arthur Collier (12. lokakuuta 1680 – syyskuu 1732) oli englantilainen filosofi ja teologi.
Collierin pääteos oli Clavis Universalis (1713). Hän esitti samanlaisia idealistisia ajatuksia kuin samaan aikaan elänyt George Berkeley. Näiden kahden ajattelijan välillä ei kuitenkaan vaikuta olleen yhteyksiä. Collier katsoi, että ulkoista oliota vastaavat kuvat olivat ainoa tunnettavissa oleva todellisuus. Aine, joka oli kuvien aikaansaava syy, ei ollut ajateltavissa eikä se siten ollut meille mitään. Ulkoinen maailma ei ollut inhimillisille tarkkailijoille olemassa.
Collier sai vaikutteita René Descartesilta, Nicolas Malebranchelta sekä John Norrisin teoksesta An Essay Towards the Theory of the Ideal or Intelligible World (1701), mutta vaikuttaa olleen tietämätön John Locken ajattelusta.
Blitzkrieg Boogie – Highway 61 Revisited
Blitzkrieg Boogie – Highway 61 Revisited on Retkibanaanin vuonna 2000 julkaistu albumi, jolla vierailee Kari Peitsamo. Kaikki albumin kappaleet ovat Peitsamon säveltämiä ja sanoittamia, lukuun ottamatta Jaana S. -kappaletta. Jaana S. on käännöskappale, johon Peitsamo on tehnyt suomenkielisen tekstin. Alkuperäinen kappale on Larry Williamsin Bony Moronie. Kaikki sovitukset ovat Retkibanaanin. Ainoastaan "Ämy 25 v." on aiemmin levyttämätön kappale.
Vuonna 2014 julkaistussa haastattelussa Peitsamo kommentoi levyä seuraavasti:
Senufokielet
thumb|Senufokielten levinneisyysalue. Senufokielet ovat senufojen puhumien gurilaisten kielten ryhmä Norsunluurannikon pohjoisosassa, Malin kaakkoisosassa, Burkina Fason lounaisosassa sekä Ghanassa. Siihen kuuluvat muun muassa senari, mamara ja supyire.
Ryhmään kuuluu noin kaksikymmentä kieltä, jotka voidaan jakaa kolmeen tai seitsemään alaryhmään. Yhteisiä piirteitä gurilaisten kielten kanssa ovat suffikseihin perustuvat nominiluokat ja verbin aspekti. Muiden gurilaisten kielten SVO-sanajärjestyksen sijaan senufokielten sanajärjestys on SOVAdv. Eräät tutkijat ovatkin kyseenalaistaneet niiden kuulumisen gurilaisiin kieliin.
By the Way
By the Way on funk rock -yhtye Red Hot Chili Peppersin kahdeksas studioalbumi. Albumi julkaistiin 9. heinäkuuta 2002. Se myi yli 281000 kappaletta avausviikolla ja oli yhtyeen siihen mennessä eniten myynyt albumi.
Albumi sisälsi singlet "By the Way", "The Zephyr Song", "Can't Stop", "Dosed" ja "Universally Speaking".
Levyn kannessa esiintyvä nainen on John Fruscianten entinen tyttöystävä Stella Schnabel. Albumin tuottaja toimi Rick Rubin, joka tuotti myös yhtyeen kolme edellistä albumia.
Tausta
Yhtye oli lähellä hajota ennen yhtyeen edellistä albumia Californication. Kitaristi Dave Navarro erotettiin ja yhtye oli ilman kitaristia vähän aikaa. Niinpä Flea pyysi John Frusciantea, joka oli jättänyt yhtyeen vuonna 1992, takaisin yhtyeeseen. Hän suostui palaamaan ja noin vuoden kuluttua tästä julkaistiin uusi albumi, josta tuli suuri menestys. Se on myynyt maailmanlaajuisesti yli 15 miljoonaa kappaletta. Californicationin julkaisun jälkeen yhtye lähti yli kaksi vuotta kestäneelle kiertueelle.
Levyn teko
Levyn tekoon oli vaikuttanut voimakkaasti yhtyeen laulaja Anthony Kiediksen rakastuminen, hänen silloiseen tyttöystäväänsä. Suurin osa kappaleiden teksteistä käsittelee Kiediksen rakastumista tyttöystäväänsä. "Olin todella rakastunut elämään, musiikkiin ja kaikkeen muuhun. Olin yhtä kosmoksen kanssa. Oli aikoja, jolloin sydämeni oli niin avoinna kaikelle rakkaudelle universumissa, että halusin kirjoittaa siitä", hän kertoi MTV:lle. Kiediksen intohimo siirtyi koko muuhun yhtyeeseen ja se alkoi tehdä romanttisia ja melodisia kappaleita. Kiedis piti sitä kuitenkin outona, että hän erosi tyttöystävästään, henkilöstä, joka toi hänelle kaiken rakkauden, levyn teon aikana
John Frusciante otti edellisiin levyihin verrattuna enemmän vastuuta levyn teosta. Flea kertoi Fruscianten tehneen paljon osuuksia kappaleisiin syntetisaattorilla ja koskettimilla. Flean mukaan se toi koko albumille erilaisen tunteen, millaista yhtyeen muissa albumeissa ei ole.
Musiikkityyli
Verrattuna yhtyeen aikaisempiin albumeihin, kuten Californicationiin, By the Wayn tyyli on paljon melodisempaa. Red Hot Chili Peppersin omalaatuinen funk-tyyli puuttuu melkein kokonaan albumilta. Kappale "On Mercury" on saanut vaikutteita ska-musiikista. Flea kertoi yhtyeen kuuntelevan paljon ska-musiikkia, mutta jatkoi kertoen, että yhtyeellä ei ole ollut muissa albumeissa ska-vaikutteita. Syy, miksi yhtye teki nyt ska-vaikutteisen kappaleen, oli Flean mukaan Fruscianten keksimä mahtava kitaraosuus. Frusciante kertoi kuunnelleensa albumin teon aikoina ska- ja reggae-musiikkia, muttei kirjoittanut kappaletta ska-musiikkia miettien. Kappale "Cabron" sisältää meksikolaisia rytmejä ja se sai vaikutteita Jethro Tull-yhtyeeltä.
Albumi oli kitaristi Fruscianten muistin mukaan ainut albumi, jolla hän oli täysin varma siitä mitä hän oli tekemässä, joten hän koki olonsa voimakkaaksi ja itsevarmaksi. Omien sanojensa mukaan hän oli teknisesti yliharjoitellut ja albumin musiikki oli teknisesti hänen tasonsa alapuolella. Frusciante kertoi albumin olevan syvempi, kuin edellinen albumi "Californication". "Kappaleissa on paljon meneillään. Kun kaikki menee hyvin, silloin me neljä vain soitamme. Suurin osa ajasta meni kappaleiden tuottamiseen". Frusciante oli levyllä täysin sooloilua vastaan. Hän ei nauttinut soolojen kuuntelemisesta eikä hän nauttinut niiden soittamisestakaan. Hänen näkökulmansa kitaransoittoon siihen aikaan sai vaikutteensa Siouxsie and the Banshees:in John McGeochin, The Smiths:in Johnny Marrin ja New Orderin ja Joy Divisionin Berbard Sumnerin soitosta. Ja jos hän soitti soolokitaraa hän halusi sen olevan jotain, jonka voi laulaa.
Tälle levylle Frusciante toi yhtyeen musiikkiin 1950- ja 1960-lukujen lauluharmoniat. Hän oli opiskellut ahkerasti muun muassa The Beatlesin ja The Beach Boysien musiikillista tuotantoa ja perehtynyt ja opiskellut heidän lauluharmonioitaan, joka tuli sitten kuulumaan "By the Way" levyn kappaleissa. Frusciante on säveltänyt ja laulanut kaikki taustalauluharmoniat levyllä.
Julkaisu ja By The Way kiertue
Kappale "By the Way" on albumin ensimmäinen kappale. Se julkaistiin ensimmäisenä singlenä ja sille tehtiin musiikkivideo. Se oli yhtyeen kuudes ykkössijan Modern Rock Charts -listalla saavuttanut kappale ja se pysyi listalla 14 viikkoa, yhtä paljon kuin "Dani California" ja kaksi viikkoa vähemmän kuin yhtyeen pisimpään pysynyt kappale "Scar Tissue". Itse albumi menestyi ensimmäisestä viikosta lähtien hyvin, jolloin se myi lähes 300 000 kappaletta. Albumi sijoittui listaykköseksi yli kymmenessä maassa, myös Suomessa. Ensimmäisen vuoden aikana albumi myi noin 1,7 miljoonaa kappaletta. Yhteensä albumia on myyty maailmanlaajuisesti yli 8 miljoonaa kappaletta.
Mommilan kirkko
Mommilan kirkko Hausjärven Hietoisissa on valmistunut vuonna 1904. Hausjärven seurakunnalle nykyään kuuluva pieni puukirkko rakennettiin alun perin Mommilan kartanon rukoushuoneeksi. Sen rakentaminen oli vielä kesken, kun Gösta von Schantz myi kartanonsa Alfred Kordelinille vuonna 1903. Kordelin saattoi rakennustyöt loppuun ja hankki rukoushuoneelle kirkkoerioikeudet vuonna 1905. Vuonna 1917 surmattu Kordelin oli määrännyt testamentissaan kirkon Lammin seurakunnalle – Mommilan kartano kuului tuolloin Lammin kuntaan. Mommila-Hietoisten kylä siirtyi Hausjärven kyläksi vasta vuoden 2010 alussa, sitä ennen se oli yhden vuoden osana Hämeenlinnaa. thumb|left|Kirkonmäeltä näkyy [[Mommilanjärvi ja Mommilan kartano.]] thumb|left|Kirkon pihapiirissä oleva seurakuntatupa. thumb|Mommilan sankarihaudat kesällä 2013. Nikkarityylisen kirkon on suunnitellut Emil Olander ja rakentanut Vihtori Olander. Se on tyypiltään pitkäkirkko, siinä on matala torni ja katon toisessa päässä samantyylinen kattoratsastaja. Kirkon paikkaluku on noin 150.
Mommilan kirkkoa on korjattu muutamaan otteeseen. Vuoden 1959 peruskorjaus tehtiin arkkitehti Mikael Nordenswanin suunnitelmien mukaan. Korjauksessa kirkko sai sähköistyksen ja uudet valaisimet ja kirkon urut vaihdettiin urkuharmoniksi. Seuraava korjaus tehtiin vuonna 1987, jolloin kirkko palautettiin alkuperäiseen ulkoasuunsa. Kirkko ja seurakuntatupa maalattiin 2005. Kirkkotekstiilit uusittiin 1992. Kirkon alttaritaulun arvellaan olevan 1840- tai 1850-luvulta ja sen tekijänä pidetään Berndt Godenhjelmiä.
Kirkon pihapiirissä on vuonna 1912 kouluksi valmistunut rakennus, joka toimii nykyään seurakuntatupana. Mommilan hautausmaa on muutaman sadan metrin päässä kirkosta Mommilanjärven Koinniemessä. Hautausmaalla on sankarihautausmaa, jonka sankarimuistomerkki on taiteilija Urho Ahonurhon teos.
Mommilan kirkonmäki on osa Mommilan kartanomaisemaa, joka kuuluu museoviraston määrittelemiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
José Daniel Valencia
José Daniel Valencia (s. 3. lokakuuta 1955 San Salvador de Jujuy) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka pelasi hyökkäävänä keskikenttäpelaajana. Hän kuului vuoden 1978 maailmanmestarijoukkueeseen.
Seurajoukkueura
Valencia aloitti uransa Jujuyn paikallisessa joukkueessa, mutta siirtyi pian Talleres de Córdoban joukkueeseen, jossa hän pelasi suurimman osan urastaan. Tuossa seurassa hän oli kakkos- ja kolmossijoilla kerran sekä neljä kertaa välierähäviäjinä. Vuonna 1986 hänet lainattiin ecuadorilaiseen LDU Portoviejoon, mutta hän oli siellä vain vuoden ennen siirtymistään takaisin Córdobaan. Kahden vuoden päästä Valencia vaihtoi joukkueekseen kolmannessa divisioonassa pelanneen Guaraní Antonio Francon. Hän viipyi siellä kuitenkin vain vuoden verran, kunnes palasi takaisin pääsarjaan. Tällä kertaa hän pelasi Rosario Centralin riveissä. Rosariossa Valencia ei saanut peliaikaa, joten hän siirtyi Boliviaan, jossa hän pelasi kahdessa seurassa: Club Jorge Wilstermannissa ja Club San Joséssa. San Joséssa hän oli jälleen toisella sijalla kaksi kertaa, vuosina 1991 ja 1992. Samassa seurassa hän pääsi pelaamaan myös Copa Libertadoresissa, mutta menestys oli heikkoa, kun San José oli alkulohkonsa viimeinen sekä vuonna 1992 että 1993. Valencia lopetti seurajoukkueuransa 37-vuotiaana vuonna 1993.
Maajoukkueura
Valencia pelasi maajoukkueessa 41 ottelua, joissa hän teki viisi maalia. Hän pelasi neljässä eri arvoturnauksessa. Hän oli voittamassa maailmanmestaruutta Argentiinan joukkueessa vuonna 1978 pelaten MM-lopputurnauksessa neljässä ottelussa. Tämän lisäksi hän on pelannut Copa Américassa vuosina 1975 ja 1979 sekä MM-kisoissa 1982.
Professori Oak
Professori Samuel Oak on kuvitteellinen hahmo, joka esiintyy Pokémon-peleissä, animessa ja mangassa. Hän asuu Pallet Townissa, jossa hän pitää tutkimuslaitosta. Hän oli ennen Pokémon-kouluttaja, mutta on jäänyt siitä eläkkeelle. Oak on Ashin vastustajan Gary Oakin isoisä. Oak on myös mangassa ja peleissä esiintyvän May Oakin isoisä. Oakin nimi tarkoittaa suomeksi tammea.
Ääninäyttelijät
Oakin japaninkielisenä ääninäyttelijänä oli animesarjan alusta kauden 21 loppuun asti Unshō Ishizuka, kunnes hän kuoli. Hänet korvasi Kenyu Horiuchi. Englanninkielisinä ääninä ovat olleet sarjan alusta Advanced kausien jaksoon 175 asti Stan Hart ja Advanced-kausien jaksosta 176 lähtien Carter Cathcart.
Ulkonäkö
Oak on harmaahiuksinen keski-ikäinen mies. Mangassa hänet kuvataan komeana ja huomattavasti nuorempana.
Gangwon (Etelä-Korea)
Maakunta on vuoristoinen, ja Taebaek-vuorijono kulkee sen läpi pohjois–eteläsuunnassa. Etelä-Korean kolme pisintä jokea, Namhangang, Bukhangang ja Nakdonggang saavat alkunsa sen alueelta, ja sen rajojen sisällä sijaitsee useita tunnettuja vuorenhuippuja, kuten Seoraksan.
HMS Exeter (68)
Valmistus
HMS Exeter tilattiin kaksi vuotta sisaraluksensa HMS Yorkin jälkeen ja sen köli laskettiin 15. maaliskuuta 1928. Alus laskettiin vesille 1. elokuuta 1928 ja se otettiin palveluskäyttöön 27. heinäkuuta 1931.
Gangwon (Etelä-Korea)
Vuonna 2016 Gangwonin kansallinen yliopisto valittiin maailman 20 lupaavimman joukkoon konsulttiyritys Firetailin raportissa yliopistoista, jotka voivat nousta maailman eliittiin vuoteen 2030 mennessä.
HMS Exeter (68)
Palvelus
HMS Exeter liitettiin palvelukseen otettaessa Atlantin laivaston 2. Risteilijäviirikköön, missä alus palveli, kunnes se sijoitettiin 1934 Amerikan ja Länsi-Intian asemalle. Alus palveli siellä toisen maailmansodan alkamiseen saakka lukuun ottamatta tilapäisiä komennuksia Välimerelle Abessinian kriisin vuoksi 1935 ja 1936.
Femke Heemskerk
4x100 m vapaauinti}}
HMS Exeter (68)
Taistelu La Plata -joen suulla
Toisen maailmansodan alkaessa HMS Exeter kuului Etelä-Amerikan osastoon ja muodosti lokakuussa 1939 yhdessä HMS Cumberlandin kanssa Force G:n, kun muodostettiin osastoja jahtaamaan saksalaisia aluksia maailman meriltä.
Femke Heemskerk
Frederike ”Femke” Heemskerk (s. ) on alankomaalainen uimari ja olympiavoittaja.
HMS Exeter (68)
Taistelu La Plata -joen suulla
HMS Exeter osallistui saksalaisen taskutaistelulaivan Admiral Graf Speen upottamista edeltäneeseen taisteluun La Plata -joen suulla 13. joulukuuta 1939. Taistelussa HMS Exeteriin osui seitsemän Admiral Graf Speen 11 tuuman kranaattia, jotka aiheuttivat vahinkoja alukselle, surmasivat 61 ja haavoittivat 23 miestä. Aluksen oli vetäydyttävä taistelusta, koska aluksen kaikki 8 tuuman tykkitornit olivat toimintakyvyttömiä ja nopeus oli laskenut 18 solmuun.
Femke Heemskerk
Heemskerk voitti olympiakultaa Pekingin olympialaisissa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä, yhdessä Inge Dekkerin, Ranomi Kromowidjojon sekä Marleen Veldhuisin kanssa. Sama joukkue oli jo uinut Eindhovenissa maaliskuussa 2008 järjestetyissä EM-uinneissa Euroopan mestaruuteen silloisella ME-ajalla 3.33,62. Olympiafinaalissa he jäivät tästä ajasta 14 sadasosaa. Heemskerk oli uimassa myös maailmanennätysaikaa 3.31,72 Rooman MM-kilpailuissa 2009. Hän on kuulunut maailmanennätysjoukkueisiin lisäksi lyhyen radan 4 × 100 metrin ja 4 × 200 metrin vapaauintiviesteissä.
HMS Exeter (68)
Taistelu La Plata -joen suulla
HMS Exeteriä tehtiin hätäkorjauksia Port Stanleyssa Falklandsaarilla tammikuuhun 1940 saakka. Tämän jälkeen se matkasi Devonportiin korjattavaksi. Korjaukset kestivät helmikuusta 1940 maaliskuuhun 1941. HMS Exeter palasi palvelukseen 10. maaliskuuta ja se toimi saattuetehtävissä Pohjois-Atlantilla muun muassa saattueen WS8B suojana Bismarckin tuhoamisen yhteydessä.
Femke Heemskerk
Heemskerk on voittanut pitkän radan MM-kilpailuissa kaksi kultaa, kolme hopeaa ja kolme pronssimitalia sekä lyhyen radan MM-kilpailuissa seitsemän kultaa, kahdeksan hopeaa ja kolme pronssia. Hän edustaa seuratasolla amsterdamilaista De Dolfijn-uimaseuraa.
HMS Exeter (68)
Jaavanmeri
pienoiskuva|vasen|Exeter hyökkäyksen kohteena Jaavanmeren meritaistelussa Japanin liityttyä joulukuussa 1941 sotaan HMS Exeter muodosti osan liitoutuneiden joukoista (ABDACOM), joiden oli tarkoitus puolustaa Hollannin Itä-Intiaa (nyk. Indonesia). HMS Exeter vaurioitui Jaavanmeren taistelussa 27. helmikuuta 1942 saatuaan 8 tuuman kranaatista osuman konehuoneeseen. Hävittäjä HMS Electra upposi suojatessaan HMS Exeterin irtautumista Surabayaan korjattavaksi.
HMS Exeterin joutui japanilaisten raskaiden risteilijöiden Nachi, Haguro, Myōkō ja Ashigara sekä niitä suojaavien hävittäjien Akebono, Ikazuchi, Inazuma, Yamakaze ja Kawakaze yllättämäksi saapuessaan Sundasalmeen 1. maaliskuuta. Kohtaamisesta alkoi toinen Jaavanmeren taistelu, jonka alussa HMS Exeteriin osunut kranaatti vei kaiken tehon aluksesta. Aluksen jo upotessa siihen osui japanilaisen hävittäjän Inazuman laukaisema torpedo. Myös HMS Exeterin saattajat hävittäjät HMS Encounter ja USS Pope upposivat, vaikka USS Pope kykenikin aluksi pakenemaan niin lentokoneet upottivat sen vain muutamaa tuntia myöhemmin.
pienoiskuva|HMS Exeter uppoaa Merestä pelastettiin japanilaisten sotavangeiksi noin 800 brittiläistä ja amerikkalaista merimiestä, joiden joukossa HMS Exeterin kapteeni Oliver Gordon.
Marsin geologia
thumb|Marsin pinnanmuodot thumb|Marsin pinnanmuodot [[Mars Global Surveyorin kuvaamana]] Marsin geologia tutkii Mars-planeetan rakennetta, koostumusta sekä sen muotoutumisen historiaa. Marsin geologiaa kutsutaan myös nimellä areologia, joka juontuu Marsin kreikankielisestä nimestä Ares. Marsin pinnan kraatteritiheät alueet ovat hyvin vanhoja. Nuorempia ovat tasangot ja vulkaaniset alueet, kuten Tharsis-harju. Alavilla tasangoilla on tulivuorten purkautuessa lainehtinut vesi ehkä noin 1 800 miljoonaa vuotta sitten, verrattain myöhään Marsin historiassa. Marsissa ei ole mannerlaattoja eli suurimittakaavaista laattatektoniikkaa. Laattatektoniikan puute selittää myös planeetan tulivuorten kasvun valtavan suuriksi. Mannerlaattojen liikkeen vuoksi maapallon kuumissa pisteissä syntyvät tulivuoret siirtyvät ajan myötä syrjään eivätkä ehdi kasvaa suuremmiksi. Marsissa pintakerros pysyy paikallaan ja tulivuoret kasvavat vähitellen hyvin korkeiksi ja laajoiksi. Marsin tulivuoret ovat kilpitulivuoria.
Marsin tummat ja vaaleat alueet
Marsissa on maasta kaukoputkella katsoen tummia ja vaaleita alueita. Tummat ”meret” ovat tumman pölyn peittämiä, vaaleat alueet vaalean pölyn peitossa. Syrtis Major on suuri tumma alue, jonka tumma pöly on purkautunut tulivuoresta. Monet tummat alueet todellisuudessa ovat yläviä maita. Tummien alueiden albedo on 0,07 ja vaaleiden 0,16. Marsin muinaiset meret ovat sen sijaan sijainneet vaaleina näkyvillä alankoalueilla.
Marsin tulivuoret
Marsissa on muutamia valtavia ja korkeita tulivuoria, kuten kilpitulivuori Olympus Mons (Olympus-vuori), joka on 26 kilometriä korkea. Se tunnettiin ennen luotaimia nimellä Nix Olympica, Olympuksen lumet. Olympus Monsin halkaisija vuoren juurella on 540 kilometriä, ja vuoren juurella oleva jyrkkä reunus on 6 kilometriä korkea. Tulivuoren kaldera koostuu kuudesta kraatterista ja on läpimitaltaan 60 × 85 kilometriä. Kalderan syvyys on kolme kilometriä. Kaasunpaine Olympus Monsin huipulla on vain 2 % keskimääräisestä paineesta. Tulivuoren arvioidaan olevan ajoittain aktiivinen, viimeksi se olisi purkautunut erään arvion mukaan kaksi miljoonaa vuotta sitten. Lähistöllä samalla vulkaanisella alueella ovat muut Tharsiksen ylängön kolme suurta tulivuorta Arsia Mons, Pavonis Mons ja Ascraeus Mons. Tharsis nousee kymmenen kilometriä ympäristöään korkeammalle ja peittää kuudesosan planeetan pinnasta. Alueelta lähtee säteittäin laavavirtoja ja veden muokkaamia virtausmuodostumia.
Marsin vajoamia ja uomia
Marsissa on myös valtava vajoamalaakso, Valles Marineris, jonka pituus on 4 000 ja syvyys seitsemän kilometriä. Uomien leveys on 180 kilometriä. Laakso on lähellä Tharsis-harjun vulkaanista aluetta ja on syntynyt Tharsis-harjun kohotessa. Vesivirtaus on muokannut laaksoa edelleen. Laakson seinämistä otetuista kuvista näkyy kerrostumia. Valles Marinerisin kautta on virrannut valtava määrä vettä muinaiseen mereen. Marsissa on ollut menneisyydessä jonkinlaista alkavaa kuoren liikehtimistä ja tulivuoritoimintaa. Tällöin kaasukehä on ollut paksumpi ja vesi on saattanut virrata Marsin pinnalla. Marsissa on myös monia muita jokiuomia.
Suurin törmäyskraatteri on Hellas, jonka läpimitta on 2 100 km ja syvyys 4 km. Toinen suuri muodostuma Argyre on läpimitaltaan 1 800 km. Monet Marsin vesivirtojen näköiset laaksot lähtevät kaoottisilta alueilta, joissa routa näyttää sulaneen sisältä tulleen vulkaanisen lämmön takia. Kuivuneiden jokiuomien pituus on jopa tuhat kilometriä. Marsissa on kraattereita, joita ympäröi pisaramaisia muodostumia, jotka ovat virtauksen aiheuttamien hiekkasärkkien näköisiä, ja jotkut kraatterit näyttävät kuin mutaan isketyiltä. Marsista on löydetty pölyn peittämiä jäätiköitä ja jäälauttoja. Pohjoisen pallonpuoliskon uskotaan olleen aikoinaan meren peitossa. Marsin merialueet eivät ole samoja kuin tumman pölyn peittämät mare-alueet.
thumb|Marsin maisemaa luotaimen kuvaamana
Marsin pinta ja geologia
Marsin pinnalle antaa ruskean värin ruostunut rauta eli rautaoksidi. Pinnalta katsoen Marsin pinta on Kuun pinnan kaltainen. Pinta on regoliittia, kivien, hiekan ja pölyn seosta. Regoliitin alla ja seassa on syvä routakerros. Marsissa on sekä tummaa että vaaleaa pölyä. Monin paikoin näkyy hiekkadyynejä ja muita muodostumia, jotka ovat kaasukehän tuulien muodostamia. Tämä on merkittävin pinnanmuotojen eroavuus Kuuhun, jossa ei ole kaasukehää eikä täten tuulia. Marsinkin pinta on basalttia. Joillain alueilla on piilasia tai andesiittia. Eräällä alueella on hematiittia, joka on rautamineraali. Götiitti on rautamineraali, joka syntyy vain veden läheisyydessä. Tätä on löydetty Marsista, mikä osaltaan viittaa veden muinaiseen esiintymiseen planeetalla. Marsissa on runsaasti rauta- ja vesipitoista limoniittia 2 FeO33H20. Pintakerroksessa on rautaa 13 %, piitä 21 % ja rikkiä yli kymmenen kertaa niin paljon kuin Maassa.
Marsin sisäinen rakenne
Marsilla on sisuksessaan arviolta 1 700 kilometrin paksuinen rautaydin. Marsin koko säde on noin 3 395 kilometriä. Ytimessä oletetaan olevan enemmän rikkiä kuin muilla terrestrisillä planeetoilla, koska Mars ei ole niin tiheä kuin muut terrestriset maailmat. Marsin tiheys on noin 3,9 g/cm³. Sen ydin, joka on koostumukseltaan mahdollisesti rautasulfidia, oli sula ehkä ensimmäiset miljardi vuotta syntynsä jälkeen. Perinteisesti ytimen on oletettu olevan kiinteä, niin ettei siinä tapahdu virtauksia, jollaiset synnyttäisivät magneettikentän. Kuitenkin vuonna 2016 julkaistujen painovoimakarttojen mukaan Marsilla on nestemäinen ulompi ydinkerros. Kartat perustuvat Marsia kiertävien luotainten nopeusvaihteluiden mittaamiseen 16 vuoden ajalta. Jos ydin on rautasulfidia, sen säde voi olla jopa hieman alle 2 000 km; ytimen säde on vähintään 1 300 kilometriä.
Kuoren paksuus on 80 kilometriä eteläisellä ja 35 kilometriä pohjoisella pallonpuoliskolla. Välissä on vaippa. Marsissa ei ole tapahtunut merkittävästi mannerlaattojen liikkeitä, koska vaipan virtauksen ylös nousevat kuumat kohdat ovat aina samoissa kohdin, toisin kuin Maassa. Marsilla on saattanut joskus olla voimakas magneettikenttä, jonka jäänteitä on havaittu eri puolilla Marsia. Pilkkumaisten jäänteiden voima on jopa 1 500 nanoteslaa. Mars-meteoriiteista on mitattu 1 000 nanoteslan voimakkuuksia, ja maan magneettikenttä on 30 000 nanoteslaa. Magneettikenttä aiheuttaa lähimmillään noin 1,5 Marsin säteen päähän kaarimaisen shokkirintaman.
Suffolk-luokka
Suffolk-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kahden 74-tykkisen kolmannen luokan linjalaivan muodostama alusluokka.
Suunnittelu
Alusten aseistuksena oli kummallekin tykkikannelle asennetut 28 tykkiä. Alemmalla kannella tykit olivat 32-naulaisia ja ylemmällä 18-naulaisia. Lisäksi puolikannella oli neljätoista ja etukannella neljä 9 naulan tykkiä. Vuonna 1782 HMS Suffolk aseistettiin uudelleen vaihtamalla alakannen tykit 24-naulaisiksi ja yläkannen 12-naulaisiksi. Samassa yhteydessä puolikannen tykit vaihdettiin kahdeksaan ja etukannen neljään 6 naulan tykkiin. Myöhemmin aseistus muutettiin jälleen alemmalle kannelle 68 naulan ja ylemmälle 42 naulan karronadit määrien pysyessä samoina. Puoli- ja etukansille asennettiin kaksitoista 24 naulan tykkiä.
Jalmari Linna
Antti Jalmar (Jalmari) Linna (entinen Lassila ja Vähälassila ; 10. heinäkuuta 1891 Evijärvi – 7. huhtikuuta 1954 Lohja) oli suomalainen hedelmäviljelijä ja pitkäaikainen kansanedustaja.
Jalmari Linnan vanhemmat olivat maanviljelijä Jaakko Lassila ja Liisa Kivijärvi. Hän työskenteli pienviljelijänä Evijärvellä vuoteen 1921, Nurmijärvellä 1921–1931 ja Lohjan maalaiskunnassa 1931–1954. Lohjalla hän erikoistui hedelmänviljelyyn.
Jalmari Linna toimi Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen kansanedustajana Vaasan läänin itäisestä vaalipiiristä 1919–1922 sekä Uudenmaan läänin vaalipiiristä 1927–1945 ja 1949–1951. Hän oli myös Lohjan kunnanvaltuuston puheenjohtaja sekä Nurmijärven kunnanvaltuuston ja kunnallislautakunnan jäsen. Presidentin valitsijamiehenä hän oli viidesti.
Jalmari Linnan puoliso oli Selma Hautala vuodesta 1912. Heidän poikansa Ilmari Linna toimi isänsä tapaan hedelmäviljelijänä ja kansanedustajana.
Täpläpiispanhattu
Ulkonäkö ja koko
Täpläpiispanhattu pysyy pallomaisena tai kasvaa lieriömäiseksi, 10-25 cm:n korkuiseksi. Se näyttää vaalealta, sillä sen pinnalla on runsaasti valkoisten solukarvojen (trikoomien) tupsuja. Uurteiden väliset harjanteet ovat leveän kolmiomaisia poikkileikkaukseltaan, ja niitä on tavallisesti viisi. Areolit ovat pyöreitä ja piikittömiä. Kukat ovat keltakehäisiä ja punanieluisia, kuusi tai seitsemän senttiä pitkiä. Hedelmä avautuu tähden muotoiseksi.
Levinneisyys
Täpläpiispanhatun kotimaa on Meksikon pohjois- ja keskiosissa, pääasiassa Chihuahuan aavikolla.
Käyttö
Koristekasvina, Suomessa huonekasvina.
Sarasvuo
Sarasvuo oli Jari Sarasvuon isännöimä suora keskusteluohjelma Nelonen-kanavalla.
Sarjan ensimmäinen tuotantokausi esitettiin 26. syyskuuta – 14. marraskuuta 2013. Toinen tuotantokausi alkoi 13. helmikuuta 2014, mutta päätettiin lopettaa suunnitellun huhtikuun lopun sijasta jo maaliskuun puolivälissä vähäisen katsojamäärän vuoksi. Ohjelman lopettamisen syyksi Johan Bäckman väitti vierailuaan ohjelman viimeisessä lähetyksessä. Ohjelma esitettiin Krimin kriisin aikaan, ja Bäckmanin Venäjä-mieliset näkemykset edustivat täysin vastakkaista kantaa kanavan omistajakonsernin Sanoma Median eri tietovälineissä esitetyn kanssa. Väitteen tueksi Bäckman esitti Sarasvuon lähettämän lyhyen eikä yksikäsitteisen tekstiviestin, jota kuitenkin oli tulkittu väärin. Tapaus nousi uutisaiheeksi myös Venäjällä, ja Sarasvuo antoi asiasta lausuntoja venäläisille tietovälineille.
Mindy Kaling
Mindy Kaling (s. 24. kesäkuuta 1979), oikealta nimeltään Vera Mindy Chokalingam, on yhdysvaltalainen kirjailija, koomikko ja näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Konttori-komediasarjan yhdysvaltalaisen version Kelly Kapoorina sekä omasta televisiosarjastaan The Mindy Project.
Varhaiselämä
Mindy menestyi koulussa, mutta mitä sosiaalisiin suhteisiin tuli, hän ei ollut luontainen lahjakkuus. Omien sanojensa mukaan hän oli hiljainen lapsi, joka neljätoistavuotiaana Conan O’Brienin löydettyään tajusi haluavansa olla osa komediamaailmaa.
Ura
thumb|Mindy Kaling vuonna 2008. Televisiouransa Kaling aloitti 19-vuotiaana työharjoittelulla Late Night with Conan O’Brien -show’ssa. Hän on maininnut olleensa kamala harjoittelija ja vakoilleensa O’Brienia työskentelyn sijaan.
Opiskelujen jälkeen Kaling muutti Brooklyniin, jossa hän työskenteli tuotantoassistenttina psyykikko John Edwardin tv-ohjelmassa. Samaan aikaan hän esitti stand up -komiikkaa New Yorkin klubeilla.
Elokuussa 2002 Kaling esitti Ben Affleckia ystävänsä Brenda Withersin kanssa kirjoittamassaan broadway-näytelmässä Matt & Ben. Näytelmä voitti Best Fringe -palkinnon New York Fringe Festivalilla, ja se mainittiin sekä Time-lehden Top Ten Theatrical Events of The Year -listalla että Rolling Stones -lehden Hot List -artikkelissa.
Konttori
Vuonna 2002 Kaling palkattiin BBC:n menestyneen Konttori-sarjan yhdysvaltalaisen version käsikirjoitustiimiin sekä näyttelemään Kelly Kapoorin roolia. Hän oli tuolloin 24-vuotias ja kahdeksanhenkisen tiimin ainoa naispuolinen jäsen. Hän kirjoitti sarjan jaksoista 25 ja oli näin ollen myös tiimin tuotteliain jäsen. Konttori nimettiin Primetime Emmy -ehdokkaaksi viidesti.
The Mindy Project
Kaling käsikirjoitti sarjan romantiikannälkäisestä gynekologista, jonka pääroolia hän itse näyttelee. Fox alkoi esittää sarjaa 2012, mutta perui tilauksen kolmen kauden jälkeen. Tilausvideopalvelu Hulu kiinnostui kuitenkin sarjasta, ja neljäs kausi alkoi palvelussa syyskuussa 2015.
Kirjallisuus
Vuonna 2011 Kalingilta ilmestyi omaelämäkerta nimeltä Is Everyone Hanging Out Without Me? (And Other Concerns), joka pääsi New York Timesin bestsellerlistalle. Hänen toinen teoksensa, esseekokoelma Why not me?, julkaistiin vuonna 2015.
Sadko
thumb|250px|[[Ilja Repin: Sadko vedenalaisessa valtakunnassa, 1876.]]
Sadko on samannimisen venäläisen bylinan (eeppinen runoelma) myyttinen sankari. Hän on kauppias ja kanteleensoittaja Novgorodista, joka joutuu matkallaan veden kuninkaan valtakuntaan.
Tarina Sadkosta sai slavofilian nousun myötä huomiota 1800-luvulla, ja monet taideteokset pohjautuvat siihen, esimerkkeinä Aleksei Tolstoin runo Sadko ja Nikolai Rimski-Korsakovin ooppera Sadko.
Tarina Sadkosta
Gusli on venäläinen kantele ja köyhän Sadkon ainoa omaisuus. Sadko hankkii elantonsa soittamalla rikkaiden pidoissa, mutta kauppiaat lakkaavat kutsumasta häntä juhliinsa soittajaksi. Surullisena Sadko menee Ilmen-järven rannalle soittamaan. Hän soittaa gusliaan niin kauniisti, että veden kuningas ihastuu ja antaa Sadkolle palkkioksi aarteen. Erään toisinnon mukaan veden kuningas neuvoo Sadkoa lyömään kauppiaiden kanssa vetoa siitä, että järvessä elää kultaeväisiä kaloja. Sadko voittaa vedon ja rikastuu. Hänestä tulee varakas kauppias.
Sadko järjestää kauppiaille juhlat, joissa nämä tavalliseen tapaansa alkavat kerskua omaisuudellaan. Nyt Sadko kehuu voivansa rahoillaan ostaa kaikki Novgorodin tavarat. Kahtena ensimmäisenä päivänä tämä onnistuukin, mutta kolmanneksi päiväksi kauppiaat ovat haettaneet uusia tavaroita Moskovasta. Sadko ymmärtää, ettei hän pysty ostamaan kaikkia maailman tavaroita ja luovuttaa.
Sadko varustaa laivaston kuljettaakseen ostamansa tavarat. Myytyään ne hän lähtee kultalastissa kotiin päin, mutta Kaspianmerellä (tai Suomenlahdella) tuuli äkisti tyyntyy. Sadko käskee heittää mereen aluksi kullan, sitten hopean ja lopuksi helmetkin veden kuninkaan tyynnyttämiseksi, mutta turhaan. Sadko ymmärtää tämän johtuvan siitä, ettei hän ole muistanut olevansa kiitollisuudenvelassa veden kuninkaalle. Laivallaolijat heittävät arpaa siitä, kuka on syyllinen onnettomuuteen, Sadko häviää ja hänet heitetään mereen. Hän vajoaa alas meren pohjalle, jossa on veden kuninkaan valtakunta. Sadko soittaa taas gusliaan ja saa meren valtiaan tanssimaan niin, että syntyy myrsky ja laivoja uppoaa. Joissakin toisinnoissa Pyhä Nikolaos neuvoo Sadkoa katkaisemaan soittimensa kielet, minkä tämä tekeekin. Sen jälkeen veden kuningas antaa Sadkon valita puolison tyttäriensä joukosta. Jälleen Nikolai (tai veden kuninkaan vaimo) neuvoo Sadkoa valitsemaan oikean neidon ja olemaan koskematta tyttöön hääyönä. Näitä ohjeita noudattamalla Sadko herää seuraavana päivänä kotona Novgorodissa.
David Lee
David Lee -nimisiä henkilöitä:
Ricardo Oliveira
Ricardo José Dognella Lima de Oliveira (s. 6. toukokuuta 1980 São Paulo, São Paulon osavaltio, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa Al-Jaziraa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Oliveira aloitti ammattilaisuransa Portuguesassa kaudella 2000, ja teki 23 maalia pelaamassaan 46 ottelussa. Kolmen Portuguesa-kauden jälkeen hän siirtyi Santosiin. Hänet valittiin vuoden 2003 Copa Libertadores -turnauksen parhaaksi hyökkääjäksi. Kaikkiaan 34 Santos-ottelun jälkeen Oliveira siirtyi Espanjaan Valencian joukkueeseen, jossa hän oli valmentaja Rafael Benítezin alaisuudessa mukana voittamassa Primera Divisiónin mestaruutta ja UEFA Cupia.
Brasilian maajoukkueessa Oliveira teki ensiesiintymisensä heinäkuussa 2004 ottelussa Chileä vastaan. Hän edusti maataan Copa Américassa vuonna 2004 ja Confederations Cupissa vuonna 2005.
Saavutukset
Seurajoukkueet
Mau Aima
Mau Aima on teollisuuskaupunki Uttar Pradeshin osavaltiossa Intiassa. Kaupungin asukasluku oli 19 645 vuonna 2011
ISO 3166-2:KR
ISO 3166-2:KR on ISO-standardointijärjestön standardi, joka määrittää geokoodit Etelä-Korealle. ISO 3166-2:KR on ISO 3166-2 -standardin osajoukko, joka määrittää yhden erityiskaupungin, kuuden metropolikaupungin, kahdeksan provinssin, yhden itsehallinnollisen provinssin ja yhden itsehallinnollisen kaupungin koodit.
Koodit
Koodin ensimmäinen osa on ISO 3166-1 -standardin mukainen Etelä-Korean maakoodi "KR" ja toinen osa on aluekohtainen kahdesta numerosta muodostuva tunnus.
Simoniemi
pienoiskuva|Simon kirkko sijaitsee Simoniemessä
Simoniemi on kylä ja taajama Simon kunnassa Lapin maakunnassa. Se on asukasluvultaan Simon kolmanneksi suurin taajama. Vuoden 2021 lopussa taajaman väkiluku oli 228 ja pinta-ala 1,80 neliökilometriä. Vuonna 2005 taajaman väkiluku oli 545 ja pinta-ala 5,4 km². Simoniemi on myös Simon entinen koulupiiri. Koulun lakkauttamisen jälkeen Simoniemi on kuulunut Maksniemen koulupiiriin.
Simoniemi sijaitsee Perämeren rantamaisemissa samannimisellä niemellä valtatien 4 eteläpuolella, noin neljä kilometriä länteen kunnan liikekeskustasta. Kylä on kunnan kirkonkylä, ja siellä sijaitsee vuonna 1846 valmistunut Simon kirkko. Kylän postiosoite on 95220 Simoniemi.
Slovakian–Unkarin sota
Slovakian–Unkarin sota tai Pikkusota oli ennen toista maailmansotaa Slovakian tasavallan ja Unkarin kuningaskunnan käymä rajasota. Sota alkoi ilman sodanjulistusta Unkarin yllätyshyökkäyksellä Slovakian itäosiin 23. maaliskuuta 1939 ja päättyi Unkarin voittoon 4. huhtikuuta. Sodan jälkeen Slovakia joutui luovuttamaan Unkarille alueita itäosasta. Slovakia menetti 22 sotilasta ja 36 siviiliä. Unkari menetti 8 sotilasta ja 15 siviiliä. Sodan jälkeen Slovakia myönsi mitalin sotilaille, jotka taistelivat sodassa.
Simoniemi
Kyläalue muodostuu Perämeren merellisistä maisemista sekä vanhan maantien varrella sijaitsevista pelto- ja niittyaukeista. Kylänraitille tunnusomaisia piirteitä ovat mutkittelevan maantien varrella sijaitsevat useat vanhat maatalot. Muut läheiset kylät ovat pohjoisessa sijaitseva Viantie sekä idässä sijaitseva Simonkylä.
Slovakian–Unkarin sota
pienoiskuva|vasen|Mitali Slovakian puolustamisesta, joka myönnettiin slovakialaisille sotilaille, jotka taistelivat Unkaria vastaan maalis-huhtikuussa ja myöhemmin Puolaa vastaan syyskuussa.
Simoniemi
Simoniemen kylätoimintaa ylläpitää Simoniemi-Viantie kylätoimikunta ry.
Brad Renfro
Brad Barron Renfro (25. heinäkuuta 1982 Knoxville, Tennessee – 15. tammikuuta 2008 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja lapsitähti.
Lapsuus
Renfron vanhemmat erosivat pojan ollessa vain viisivuotias, ja isoäidistä tuli pojan pääasiallinen huoltaja. Renfon koko elämä oli kamppailua päihteiden kanssa. Hän oli vain yhdeksänvuotias polttaessaan ensimmäistä kertaa hasista. Vasta 11-vuotiaana hän joi itsensä humalaan kesken koulupäivän ja tuli erotetuksi sieltä.
Ura
Ohjaaja Joel Schumacherin näyttelijöiden valitsija Mali Finn löysi Renfron elokuvaan Päämies, jossa tämä näytteli pääroolia Susan Sarandonin ja Tommy Lee Jonesin rinnalla. Elokuva oli yksi vuoden 1994 menestyneimpiä. Tämän jälkeen Renfro näytteli muun muassa elokuvissa Ghost World, Rohto, Mallioppilas ja Bully.
Yksityiselämä
Renfrolla oli vuonna 2003 syntynyt poika. Lapsi kasvoi äitinsä kanssa Japanissa.
Renfro löydettiin kuolleena asunnostaan Los Angelesissa 15. tammikuuta 2008. Hän oli kuollessaan 25-vuotias. Brad Renfron kuolinsyy oli heroiinin ja morfiinin yliannostus.
Pidätykset
Renfro pidätettiin useita kertoja. Vuonna 1998 hän jäi kiinni huumeiden hallussapidosta, kun häneltä löydettiin kokaiinia ja marihuanaa. Vuonna 2000 Renfro yritti varastaa kaverinsa kanssa huvijahdin Floridassa. Pidätykset seurasivat toisiaan, ja Renfro vietti lyhyitä aikoja vankilassakin. Vuonna 2005 Renfro jäi jälleen kiinni yrityksestä ostaa heroiinia. Nuorukainen myönsi tuolloin käyttävänsä heroiinia ja opiaatteja. Renfo passitettiin elämänsä aikana useita kertoja vieroitukseen.
Väinö Suomaa
Väinö Edvard Suomaa (ent. Silius, 12. elokuuta 1903 Tampere – 19. helmikuuta 1985 Helsinki) oli Maanmittaushallituksen ylijohtaja vuosina 1952–1970. Sitä ennen hän oli yli-insinöörinä Maanmittaushallituksessa 1944–1952. Hän valmistui maanmittausinsinööriksi ja väitteli tekniikan tohtoriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1944 aiheenaan Havaintoja viljelyskunnon tilistä maanjaossa. Lisäksi hän käsitteli lainsäädäntöä teoksessa Jakolainsäädäntö selityksineen (WSOY 1954, 3. p. 1974).
Professorin arvonimi hänelle myönnettiin vuonna 1974.
Sandoval (1895)
Valmistus
Alus tilattiin Clydebankiltä Skotlannista. Alus laskettiin vesille syyskuussa 1895.
Palvelus
Palvelukseenoton jälkeen alus siirrettiin Kuubaan Santiagoon päällikkönään luutnantti Escandella. Espanjan-Yhdysvaltain sodan alkaessa alus osallistui Santiagon sataman miinoittamiseen. Toukokuussa alus siirrettiin Guantanamoon. Alus esti 19. toukokuuta apuristeilijä USS St. Louisia ja hinaaja USS Wompatuckia katkaisemasta lähettimenjohtoa, joka kuitenkin katkaistiin seuraavana päivänä. Aluksen jouduttua 7. heinäkuuta risteillijä USS Marbleheadin ja apuristeilijä USS Yankeen tuleen, se vetäytyi Joanlahden matalikoille. Ennen Guantanamon valtausta aluksen miehistö tuhosi aluksensa.
Muutamaa päivää valtauksen jälkeen Yhdysvaltain laivasto aloitti aluksen kunnostamisen. Hinaaja USS Potomac siirsi aluksen USS Vulcanin kyljelle 9. syyskuuta 1898. Alus liitettiin Yhdysvaltain laivastoon vielä samana päivänä. Alus myytiin 1919 yksityiseksi jahdiksi, minä se jatkoi ainakin vuoteen 1924.
Tanja Tavis, Jäkälärinteen 9 D
Juonikuvaus
Kirja kertoo Tanja-nimisestä 9-luokkalaisesta tytöstä, joka yrittää etsiä itseään. Kaikilla muilla on jo tulevaisuus tiedossa, ja kaikki muut ovat jollain tavalla erikoisia. Tanja on aivan tavallisen näköinen ja muutenkin kaikin puolin tavallinen, eikä hänellä ole mitään suuria tulevaisuudensuunnitelmia.
Tanjan elämää värittävät hänen monet läheisensä, tärkeimpinä elokuvia rakastava paras ystävä Eppu, poikia jahtaava blondi Muru, tavallisuuden Tanjan kanssa jakava Elsa, sekä omat vanhemmat, jotka eivät tunnu ymmärtävän yhtään mitään.
Profeetta Elian skiitta
Skiitassa noudatetaan kinobioottista kilvoittelutapaa. Vuonna 2011 skiitassa oli kymmenen asukasta.
31. toukokuuta
31. toukokuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 151. päivä (152. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 214 päivää.