cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Säteily
Säteilyturvallisuus
Monet säteilylajit, erityisesti ionisoiva säteily mutta myös eräät ionisoimattomat sähkömagneettisen säteilyn muodot, voivat olla terveydelle vaarallisia, minkä vuoksi säteilyturvallisuudesta on säädetty laissa. Pohjalla säteilyturvallisuudessa ovat oikeutus-, optimointi- ja yksilönsuojaperiaatteet. Oikeutusperiaatteen mukaan säteilyn käytöllä saavutettava hyöty on suurempi kuin sen haitta. Optimointiperiaatteen mukaan säteilyn käyttö on suunniteltava siten, että sille altistuminen on mahdollisimman pientä. Yksilönsuojaperiaatteen mukaan lain ja asetusten määräämiä säteilyannosrajoa ei saada ylittää. Säteilyä käytetään hyväksi tutkimuksessa, lääketieteessä (esim. sädehoidossa) sekä monissa teollisissa sovelluksissa.
Itämeren valtioiden neuvosto
Itämeren valtioiden neuvosto (, CBSS) on Itämeren alueen maiden hallitustenvälinen yhteistyöjärjestö. CBSS perustettiin vuonna 1992 edistämään demokraattista ja taloudellista kehitystä Itämeren alueella.
Suomi toimi CBSS:n puheenjohtajana heinäkuusta 2013 kesäkuuhun 2014. Nykyisen Saksan puheenjohtajuuden (2022-2023) jälkeen puheenjohtajuus siirtyy jälleen Suomelle.
Neuvosto kokoontuu ulkoministeritasolla joka toinen vuosi. Ulkoministerikokouksen kanssa vuorovuosittain järjestetään Itämeren alueen hallitusten päämiesten huippukokous (Baltic Sea Summit).
Oliverin kriteerio
Matematiikassa Oliverin kriteerio on sarjojen suppenemiseen liittyvä tulos. Sen mukaan jos positiiviterminen sarja suppenee, on voimassa.
Itämeren valtioiden neuvosto
Venäjän ja Valko-Venäjän jäsenyys keskeytettiin väliaikaisesti Ukrainan sodan vuoksi 3. maaliskuuta 2022. Venäjä ilmoitti eroavansa Itämeren valtioiden neuvostosta toukokuussa 2022.
Toiminnan painopisteet
Asiantuntijatason yhteistyötä tehdään esimerkiksi järjestäytyneen rikollisuuden ja ihmiskaupan estämiseksi, ydin- ja säteilyturvallisuuden parantamiseksi sekä Itämeren kulttuuriperinnön säilyttämiseksi.
Suomessa CBSS-asiantuntijayhteistyötä hoitavat eri sektoreista vastaavat viranomaiset.
Itämeren valtioiden neuvostolla oli 1 miljoonan suuruinen hankerahasto vuosiksi 2013–2015. PSF-siemenrahan avulla CBSS haluaa tukea toimintasektoreilleen kuuluvia, monikansallisia Itämeren aluetta hyödyttäviä projekteja. Lisäksi neuvoston toimintaa tukee Tukholmassa sijaitseva kansainvälinen CBSS-sihteeristö.
Jäsenmaat
pienoiskuva|Euroopan komissioon kuuluvat CBSS:n jäsenmaat punaisella, Euroopan komissioon kuulumattomat CBSS:n jäsenmaat oranssilla, CBSS:n tarkkailijamaat keltaisella.
Jutta Rabe
Jutta Rabe on saksalainen journalisti. Hän on muun muassa kirjoittanut M/S Estonian onnettomuutta käsittelevän kirjan Estonia: tragedia merellä. Kirjasta on myös tehty osittain tositapahtumiin perustuva elokuva, Itämeren arvoitus. Kirja ja elokuva käsittelee eräänlaista versiota Estonian onnettomuuteen liittyvistä salaliittoteorioista, jonka tunnetuimpiin kannattajiin Jutta Rabe myös kuuluu. Hän ja amerikkalaismiljonääri Gregg Bemis, Jr. järjestivät tutkimusryhmänsä kanssa sukellusretkiä tuolloin jo haudaksi julistetulle hylylle. Raben mukaan tutkimusryhmän kuvamateriaali paljastaa M/S Estonian pohjassa olevat, pommi-iskuun viittaavat reiät.
INSEE-koodi
Maantieteelliset INSEE-koodit
Maantieteelliset INSEE-koodit tunnetaan nimellä COG. Erityisesti koodeja tarvitaan Ranskan kuntien tunnistamiseen, koska kuntia on yli 36 tuhatta ja monilla on sama nimi. Kuntien täydellisessä koodissa on 8 numeroa, mutta käytössä on pääasiassa 5-numeroinen yksinkertaistettu versio koodista. Eurooppalaisessa Ranskassa 5-numeroisen koodin kaksi ensimmäistä numeroa ovat departementti ja kolme viimeistä on kunnan yksilöivä osuus. Merentakaisilla alueilla departementille on varattu kolme ensimmäistä numeroa ja kunnalle kaksi viimeistä. Esimerkiksi Juran departementin kunta Baume-les-Messieurs'n INSEE-koodi on 39041, jonka kaksi ensimmäistä numeroa ovat Juran koodi ja kolme viimeistä kunnan Juran sisällä yksilöivä koodi. Ranskan postinumerot ovat hyvin samantyyppisiä eli Baume-les-Messieurs'n postinumero on 39210. INSEE-koodit ja postinumerot eivät kuitenkaan mene päällekkäin vaan molemmille on varattu oma numeroavaruus.
Fairchild F8
Fairchild F8 on varhainen 8-bittinen mikroprosessori, jonka kehitti Fairchild Semiconductor. Yhtiö ilmoitti kehitysaikeesta vuonna 1974 ja vuonna 1975 sen valmistus alkoi. Yhtiö teki Mostekin kanssa sopimuksen suorittimen valmistuksesta toisena lähteenä. Alkuperäinen yksikköhinta 130 dollaria putosi nopeasti 85 dollariin.
INSEE-koodi
Maantieteelliset INSEE-koodit
Departementin koodi on tunnettu Ranskassa hyvin, koska ajoneuvojen rekisterikilpien kaksi viimeistä numeroa osoittaa departementin, jossa ajoneuvo on rekisteröity. Tämä järjestelmä kuitenkin loppuu vuoden 2008 jälkeen.
PDO
PDO (PHP Data Objects) on PHP-ohjelmointikielen versiosta 5.1 asti käytössä oleva tietokantaohjelmointimalli, joka mahdollistaa erilaisten tietokantojen käyttämisen PHP-sovellusten tietojen tallentamisessa.
PDO poikkeaa PHP:n ”perinteisestä”, jokaiselle tietokannalle erikseen toteutettuja funktioita käyttäen tapahtuvasta tietokantaohjelmoinnista tarjoamalla abstraktitason tietokantametodit, joiden avulla tietokantojen käsittely tapahtuu riippumatta siitä, mitä tietokantaa sovelluksessa käytetään.
Käytännössä PDO on joukko luokkia, joiden ominaisuuksien ja metodien avulla tietokantojen käsittely tapahtuu.
Lisäksi, joustavuutensa takia PDO voi periaatteessa käyttää hyväkseen mitä tahansa tietokantaa; riittää, että tietokannalle löytyy käyttöjärjestelmään sopiva PDO-ajuri. Tällä hetkellä PDO tukee ainakin seuraavia tietokantoja (mahd. versiot suluissa):
INSEE-koodi
Maantieteelliset INSEE-koodit
Euroopan unionilla on päällekkäinen alueiden tilastointijärjestelmä NUTS.
Fairchild F8
Prosessori koostui kahdesta mikropiiristä: 3850 CPU ja 3851 PSU. CPU sisältää 64 tavua RAM-muistia ja ALU-yksikön. PSU sisältää 1 kilotavun ROM-muistia ohjelmalle sekä ohjelmalaskurin, pino-osoittimen ja dataosoittimen. Laite-IO:n käsitteli CPU ja muistikäsittelyn hoiti PSU.
INSEE-koodi
Henkilötunnus
Ranskan henkilötunnus eli sosiaaliturvatunnus on muotoa syymmlloookkk mm, jossa
Fairchild F8
Suorittimen myöhempi malli 3859 yhdisti CPU ja PSU yksiköt samalle mikropiirille, mutta tämä jäi lyhytikäiseksi ja tuotanto peruttiin kun Mostekin 3870 saapui markkinoille. Suoritinta käytettiin muun muassa Fairchild Channel F pelikonsolissa.
Theodore Bagwell
Theodore ”T-Bag” Bagwell on kuvitteellinen sarjamurhaaja yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa Pako, jossa häntä näyttelee Robert Knepper. Toisella tuotantokaudella lyhyesti esiintyvää nuorta Theodorea näyttelee Michael Gohlke. T-Bag esiteltiin ensimmäisen tuotantokauden toisessa jaksossa ”Allen Schweitzer”.
Teknisesti T-Bag on biseksuaali, mutta Knepper on kuvaillut hahmoaan ”raa’aksi eläimeksi”, joka ”harrastaisi seksiä minkä tahansa kanssa.” TV-Guiden Maya Schechter kuvaili T-Bagia ”yhtenä television karmivimpana hahmona” ja hahmo on mainittu Entertainment Weeklyssä ”yhtenä TV:n parhaimpana roistona”.
Theodore Bagwell on raiskauksen ja insestin tulos - hänen isänsä käytti seksuaalisesti hyväkseen omaa, Downin syndroomasta kärsivää siskoaan. Tämä paljastettiin ensimmäisen kauden kuudennessa jaksossa ”Paholaisen kasvot”. Ensimmäisen tuotantokauden viimeisessä jaksossa ”Karkumatkalla” T-Bag raudoittaa itsensä ja Michaelin sekä nielaisee käsirautojen avaimen. Tästä raivostuneena muut vangit pakottavat T-Bagin vajaan, jossa Abruzzi lyö häneltä kirveellä käden irti.
Toinen tuotantokausi
Toisella tuotantokaudella T-Bag aloittaa oman pakomatkansa erossa muista karkureista. Hän menee eläinlääkärin vastaanotolle kiinnittämään irtilyödyn kätensä takaisin. Hän tappaa eläinlääkärin ja varastaa tämän henkilöllisyyden. Pian hän suuntaa kohti Utahia ja Charles Westmorelandin rahakätköä. Utahissa hän kohtaa pakojoukon viisi muuta jäsentä, mutta T-Bag onnistuu huijaamaan viisi miljoonaa dollaria itselleen. T-Bag törsää rahoja, samalla etsien entistä rakastettuaan, Susan Hollanderia. Kun T-Bag luulee löytäneensä Susanin, talo onkin tyhjä. Bellick sekä Geary saapuvat taloon ja saavat T-Bagin satimeen. He soittavat poliisit ja varastavat rahat. T-Bag on kiinnitettynä kädestään lämpöpatteriin. Kuullessaan poliisiautojen sireenit, hän repii itsensä patterista irti, jättäen paikalle vain kämmenensä. Pian T-Bag saa löytää rahansa Bellickin pettäneeltä Gearyltä. T-Bag tappaa Gearyn ja lavastaa Bellickin syylliseksi. Myöhemmin T-Bag hankkii uuden käden. Hän löytää myös Susanin ja leikkii kotia tämän kanssa. T-Bag vie Susanin ja tämän lapset omaan kotiinsa jaksossa ”Pahaa verta”. Jaksossa kerrotaan, että isä ahdisteli myös nuorta Theodorea. T-Bag lupaa jopa muuttua täysin Susanin takia, mutta Susan ei rakasta T-Bagia. Murtunut mies jättää Susanin rauhaan ja ottaa suunnan kohti Meksikoa. Bellickin ja Sucren päästessä T-Bagin jäljille, tämä lähtee lentokoneella Panamaan. Panamassa Michael, Sucre ja Bellick tekevät yhteistyötä saadakseen T-Bagin kiinni. ”Yhtiö” ottaa T-Bagin leipiinsä saadakseen Scofieldin. T-Bag järjestää väijytyksen piiloutumalla autioon rakennukseen ja vangitsemalla kolmikon huoneeseen, jossa on murhattu nainen. T-Bagin paikalle hälyttämät poliisit ovat matkalla, mutta kolmikko pääsee ulos huoneesta. T-Bag ampuu kuitenkin Bellickiä, ja tämä jää kiinni. Scofield ja Sucre saavat T-Bagin kiinni ja ovat jo viemässä tätä autolla poliisiasemalle, kunnes T-Bag iskee Sucrea ruuvimeisselillä rintaan. Auto suistuu ojaan ja T-Bag pakenee. Michael jahtaa T-Bagia pieneen mökkiin, jossa kaksikko aloittaa tappelun. Michael kukistaa T-Bagin ja lyö tätä veitsellä keskelle käsivartta. Poliisit hakevat myöhemmin vertavuotavan T-Bagin ja vievät hänet panamalaiseen vankilaan.
Rikokset
thumb|240px|Nuori Theodore ([[Michael Gohlke).]] Theodore ajautui rikoksen tielle varhaisella iällä. Lapsena hänen rikoksiinsa kuuluivat muun muassa eläinrääkkäys ja ilkivalta. Ollessaan neljännellä luokalla hänet lähetettiin nuorisovankilaan yritettyään polttaa opettajansa talon. Tässä vankilassa hän sai ensikosketuksen fiktiiviseen, valkoista ylivaltaisuutta korostavaan Alliance For Purity -ryhmään (suomennettu ”Puhtauden liitoksi” ). Alliance For Purityn esikuvana on luultavasti yhdysvaltalainen, pahamaineinen valkoihoisten vankilajengi Aryan Brotherhood.
Vanhempana hänet tuomittiin Alabamassa sijaitsevaan Donaldsonin maksimiturvavankilaan aseellisesta päällekarkauksesta ja murhayrityksestä. Donaldsonissa hän nousi Alliance For Purityn johtoon. Vapauduttuaan vankilasta T-Bag syyllistyi siihen asti vakavimpiin ja tunnetuimpiin rikoksiinsa: kuuden, molempiin sukupuoliin kuuluviin, opiskelijan kidnappaukseen, raiskaukseen ja murhaan. Näistä rikoksista hänet tuomittiin elinkautiseen vankeuteen Fox Riverin vankilaan. Syy, miksi Theodore siirrettiin kärsimään tuomiotaan Illinoisin osavaltiossa sijaitsevaan Fox Riveriin, löytyy T-Bagin menneisyydestä Alliance For Purityssa. Alabaman Donaldsonissa kyseinen ryhmä oli kerännyt merkittävää vaikutusvaltaa, eikä sitä haluttu tapahtuvan uudelleen. Fox Riverissa T-Bag kuitenkin perusti Alliance For Purityn uudelleen, nousten sen johtoon ja tehden siitä yhden vankilan merkittävimmistä jengeistä.
Vankilassa hän ei epäröi käyttää toisia vankeja seksuaalisesti hyväkseen. Kuuluisa taskunpiteleminen merkitseekin juuri seksiä suojelusta vastaan. Sarjan aikana T-Bagilla nähtiin kaksi suojattia: Jason ”Maytag” Buchanan sekä Seth ”Cherry” Hoffner.
Ford (traktori)
300px|right
Ford oli autonvalmistaja Fordille kuulunut traktorimerkki, jota valmistettiin Euroopassa vuosina 1964–1995 ja Yhdysvalloissa vuosina 1939–1995. Merkki myytiin 1990-luvun alussa Fiatille ja on nykyään osa New Hollandia. Vuosina 1916–1964 yhtymän traktorit valmistettiin Fordson-nimisinä, koska tavaramerkkinimen Ford oikeudet kuuluivat toisessa yhtiössä työskennelleelle Henry Ford-nimiselle henkilölle.
Alkuajat
Pohjois-Amerikassa Ford-merkkisiä traktoreita myytiin jo 1940-luvulla, mutta Euroopassa Fordson-nimi säilyi vuoden 1964 malliuudistukseen saakka. Tuolloin Ford-traktoreiden eri mallit numeroitiin: Fordson Dexta -mallien tilalle tulivat mallit 2000 ja 3000, vanhan Power Majorin kokoluokkaa edusti 4000 (kaikki kolmisylinterisiä), ja Fordson Super Majorin tilalle tuli Ford 5000. Uusia malleja valmistettiin kolmessa tehtaassa. Englannin Basildoniin oli rakennettu uusi tehdas. Kaksi muuta tehdasta olivat Antwerpenissä Belgiassa ja Highland Parkissa Yhdysvalloissa.
Vuonna 1968 esiteltiin amerikkalainen kuusisylinterinen Ford 8000. Sen vaihteisto muistutti muun 1000-sarjan vaihteistoa, mutta oli huomattavasti vahvistettu. Muu tekniikka oli huomattavasti pienempiä malleja kehittyneempää sisältäen muun muassa nestejarrut ja vetovarsitunnustelun, johon hankittiin lisenssi International Harvesterilta. Vuonna 1969 esiteltiin turboahdettu Ford 9000, joka oli muuten samanlainen kuin Ford 8000. Fordin traktorimallisto uudistettiin nimenvaihdoksen yhteydessä täysin, eikä Fordsoneissa ja Fordeissa juuri yhteisiä osia ollut.
Uudessa 1000-sarjassa oli uudet moottorit, joissa oli lyhyt iskunpituus ja suuri sylinterin halkaisija. Traktoreiden perusrakenne oli varsin yksinkertainen. Hydrauliikka toimi kytkimestä riippumatta, ja mallien 4000 ja 5000 jarrut olivat öljykylpyiset levyjarrut. Tämä perusrakenne pysyi suurin piirtein samanlaisena seuraavat 30 vuotta. Fordin uuden mallisarjan alkuongelmat saivat JCB-kaivurivalmistajan vaihtamaan kaivureiden peruskoneekseen Nuffieldin.
thumb|Ford 1000-sarjan traktoreita.
Select-O-Speed
1960-luvulla kaikkiin malleihin sai lisävarusteena Select-O-Speed -vaihteiston. Se muistutti rakenteeltaan hieman perinteistä automaattivaihteistoa ja sen kolmella planeettapyörästöllä saatiin 10+2 vaihdetta ilman kytkintä. Select-O-Speed oli aikanaan edityksellinen, mutta se tuotiin markkinoille keskeneräisenä. Siitä puuttui muun muassa suojamekanismeja, jolloin vaihde oli mahdollista vaihtaa eteenpäinajolta peruutukselle traktorin vielä liikkuessa. Tämä kulutti vaihteistoa huomattavasti. Select-O-Speed oli hyvin tarkka öljystä – väärät öljyt saattoivat aiheuttaa sen hajoamisen. Keskeneräisyytensä sekä osittain väärän käytön ja huollon seurauksena Select-O-Speed oli hyvin vikaherkkä. Select-O-Speedin suosio laski, ja sen valmistus lopetettiin 1970-luvun alussa.
Ford Force
Vuonna 1968 esiteltiin Force-mallisto. Se oli muotoiltu uudelleen lähinnä maskin osalta ja moottorien tehoja ja tilavuuksia oli suurennettu paitsi mallissa 4000. Ford 7000 esiteltiin vuonna 1971. Se oli samankaltainen kuin 5000, mutta turboahdettu. 7000:een oli saatavilla myös Load Monitor ‑vetovastustunnustelu, joka toimi työntövarsitunnustelua paremmin raskaiden ja puolihinattavien koneiden kanssa. Vuonna 1973 mallien 5000 ja 7000 lisävarusteeksi tuli Dual Power, alentava pikavaihde, joka alensi nopeutta 22 % ja lisäsi vääntömomenttia tehokkaasti.
Uutta muotoilua
Vuonna 1976 esiteltiin 600-sarjan rinnalle 700-sarja johon kuuluivat mallit 6700, 7700, 8700 ja 9700. Ne olivat varustelultaan 600-sarjan parannettuja versioita ja niissä oli monia uudistuksia kuten tasalattiainen ohjaamo, parempi jäähdytys ja etuakselisto sekä hydrostaattinen ohjaus. Näissä malleissa käytettiin Fordin uutta muotokieltä. 700-sarja oli saatavana myös nelivetoisena. Nelivetoakselit olivat ZF:n sivukardaaniversioita kuten muutkin aikakauden edustajat. Vuodesta 1979 olivat kaikki mallit 3600:sta eteenpäin saatavilla myös nelivetoisina. Vuonna 1979 mallien 8700 ja 9700 seuraajaksi esiteltiin TW-sarja, johon kuuluivat mallit TW-10, TW-20 ja TW-30.
Synkronoitua vaihtamista
Vuonna 1981 esiteltiin 10-sarja. Siihen kuuluivat mallit 2610, jonka 2910 korvasi vuonna 1983, 3610 jonka 3910 korvasi vuonna 1983, 4110, 4610, 5610, 6610, 6710, 7610, 7710 ja 8210. Näissä malleissa oli uusi synkronoitu 8+4 Synchromesh ‑vaihteisto. Malliin 7610 asti vaihteistoa hallittiin ohjauspyörän alle sijoitetulla vaihdevivulla. Se sai paljon arvostelua puolesta ja vastaan, ja vähän ajan päästä Ford muuttikin sen vaihdekaavion H-kaavioksi. Alentava pikavaihde Dual Power oli lisävaruste, mallista 7610 lähtien vakiovaruste. Vuonna 1983 esiteltiin uudistettu TW-sarja. Siihen kuuluivat mallit TW-5, TW-15, TW-25 ja TW-35. TW-sarjassa oli edelleen vanha synkronoimaton 8+2 Constant Mesh ‑vaihteisto. Dual Power oli vakiovaruste.
left|thumb|Ford 6610 MK II
Vuonna 1985 esiteltiin MK II -sarja. Samalla esiteltiin uusi 7910. MK II ‑sarjan suurin uudistus oli uusi DL-ohjaamo. Muihin uudistuksiin kuului hydrostaattinen ohjaus. Vuonna 1988 esiteltiin 7610:n kuusisylinterinen versio 7810. Alkuvuodesta 1989 esiteltiin MK III ‑sarja. Samalla mallistoa uudistettiin. Uusi malli olo 5110, 6610:n tilalle tulivat 6410 ja 6810, 7710 ja 7910 jäivät pois mallistosta. Muut mallit pysyivät ennallaan. Mallissa 8210 oli nyt Fordin ensimmäinen sähkönostolaite.
Ford New Holland
Vuonna 1986 Ford osti amerikkalaisen maatalouskonevalmistaja New Hollandin. Näin syntyi Ford New Holland. Traktoreiden merkki pysyi kuitenkin vielä Fordina.
Loppuvaiheet
Vuoden 1989 lopussa TW-sarja korvattiin 30-sarjalla. Mallit olivat 8630, 8730 ja 8830. Nyt Fordissakin oli viimein moniportainen Funkin valmistama powershift-vaihteisto. Vaihteistossa oli vaihteita 18+9 ja se salli hyppäämisen vaihteiden yli.
thumb|Ford 6640.
Vuoden 1992 alussa esiteltiin suositun 10-sarjan 4- ja 6-sylinteriset mallit korvaava 40-sarja. Se oli uudistettu perusteellisesti. Moottorit olivat uusia 4,4- (5640), 5- (6640 ja 7740), 6,6- (7840) tai 7,5-litraisia PowerStareja. Varustelutasoaja oli kaksi: SL ja SLE. SL sisälsi työntövarsitunnustelun, hammaspyöräpumpun ja analogisen mittariston. SLE:ssä oli vetovarsitunnustelu, säätötilavuuspumppu, sähkönostolaite ja digitaalinen mittaristo. SL:n vaihteistona oli 12+12 SynchroShift, johon sai lisävarusteena Dual Powerin. SLE:ssä taas oli 16+16 ElectroShift ‑vaihteisto, joka nykyään pienten muutosten jälkeen tunnetaan New Holland T6 ‑sarjan Electro Commandina. 40-sarjaa valmistettiin vuoteen 1997. Sarjaan kuuluivat mallit 5640, 6640, 7740, 7840, 8240 ja 8340.
New Hollandiksi
Vuonna 1991 Fiat osti Ford New Hollandin, ja muodostettiin New Holland Agriculture, jonka päämaja sijaitsee Italian Torinossa. Vuonna 1995 Fordin merkki vaihtui New Hollandiksi ja väritys siniharmaaksi.
New Holland TS-sarja on suoraan Fordin 40-sarjan jälkeläinen. Tekniikaltaan se oli hyvin paljon 40-sarjan kaltainen, ja suurimmat erot olivat ulkonäössä. Uusi Dual Command ‑vaihteisto oli tehty lisäämällä 2-portainen pikavaihde vanhaan Synchro Shift ‑vaihteistoon. Tällöin vaihteita oli käytettävissä 24+24. TS-sarjan mallit olivat TS90, TS100, TS110 ja TS115. Kaikki mallit paitsi TS115 olivat nelisylinterisiä.
New Holland G-sarja on Fordin suurten 30-sarjalaisten seuraaja. 2000-luvun alussa se kuitenkin korvattiin Case IH ‑pohjaisella TG-sarjalla.
Aikala
Aikala on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Euroopan unionin virallinen lehti
Euroopan unionin virallinen lehti (EUVL ) ilmestyy joka arkipäivä Euroopan unionin kaikilla virallisilla kielillä. Se koostuu kahdesta toisiinsa liittyvästä sarjasta: L-sarja on lainsäädäntöä varten ja C-sarja tiedonantoja ja ilmoituksia varten. Lisäksi lehteen kuuluu täydennysosa S-sarja ilmoituksille, jotka koskevat julkisia hankintoja. C-sarjaan kuuluu myös sähköisessä muodossa oleva osa EUVL C E. Sen sisältämät asiakirjat julkaistaan ainoastaan sähköisessä muodossa. L- ja C-sarjaa voi tilata painotuotteena (700–800 numeroa vuodessa) sekä CD-ROM-levynä, joka sisältää myös aikaisemmin ilmestyneitä numeroita. Lehden tilaushinnat ovat 3 000–10 000 € vuodessa lisenssien ja kielten määrän mukaan.
Vuoteen 2003 asti lehden nimi oli Euroopan yhteisöjen virallinen lehti (EYVL).
NCR Corporation
NCR Corporation (aiemmin National Cash Register Company ja National Manufacturing Company) on yhdysvaltalainen tietokonelaitteiden ja ohjelmistojen valmistaja. thumb|right|200px|NCR-laskukone. Yritys on ollut yksi kahdeksasta suuresta suurtietokoneiden valmistajasta. NCR 304 oli varhainen täysin transistoripohjainen suurtietokone. NCR Century 100 oli varhainen mikropiiripohjainen suurtietokone.
Pop Show
Pop show on kokoelma-albumi, jolla esiintyvät Jorma Kääriäinen & Agents, Jussi & The Boys, Jussi & The Agents ja pelkkä The Boys. Albumi julkaistiin vuonna 2004.
Ivan Denisovitšin päivä
Ivan Denisovitšin päivä on Aleksandr Solženitsynin kirjoittama pienoisromaani. Teoksessa kuvataan erään vangin päivää neuvostoliittolaisella vankileirillä. Ivan Denisovitšin päivä oli ensimmäinen Solženitsynin julkaistu teos, ja se ilmestyi Novyi mir -kirjallisuuslehdessä (Новый мир) Neuvostoliiton ”suojasään” aikaan vuonna 1962. Teoksen arkaluontoisuuden vuoksi päätoimittaja Aleksandr Tvardovski kysyi luvan julkaisuun itse puoluejohtaja Hruštšovilta. Ivan Denisovitšin päivä ilmestyi suomeksi Markku Lahtelan käännöksenä vuonna 1963. Kirjan ilmestyminen sai välittömästi tunnustusta ja aiheutti poliittisen myrskyn niin Neuvostoliitossa kuin ulkomaillakin.
Romaanin synty
Romaani perustuu muistelmiin, jotka syntyivät Solženitsynin ollessa rangaistusleirillä Kazakstanissa. Siellä kaikki kirjoitettu aineisto oli kielletty, joten kirjailija kehitti menetelmän, jonka avulla hän pystyi pitämään mielessään pitkiä kappaleita kertomuksesta. Nähtyään liettualaisilla katolisilla vangeilla rukousnauhoja, jotka oli tehty jauhetusta leivästä, hän pyysi heitä tekemään samanlaisia ketjuja itselleen, mutta sellaisia joissa oli enemmän helmiä. Hänen käsissään jokainen helmi vastasi katkelmaa, joita hän toisti itsekseen, kunnes pystyi sanomaan sen epäröimättä. Vasta sen jälkeen hän siirtyi seuraavaan helmeen. Solženitsyn kirjoitti myöhemmin, että vankileirikautensa lopussa hän pystyi muistamaan tällä tavalla 12 000 riviä.
Elokuvasovitus
Vuonna 1970 valmistui Solženitsynin kirjaan perustuva norjalais-englantilainen elokuvaversio Ivan Denisovitshin päivä, jonka ohjasi viipurilaissyntyinen Casper Wrede.
Elokuvan ensi-iltaa suunniteltiin kaikkiin Pohjoismaiden pääkaupunkeihin muutamaa päivää ennen Nobelin kirjallisuuspalkinnon luovuttamista Solženitsynille. Kirjailija ei kuitenkaan tullut palkinnonjakotilaisuuteen, koska arveli Neuvostoliiton viranomaisten pakottavan hänet jäämään länsimaihin. Elokuva sai ensi-illan Ruotsissa 7. joulukuuta 1970.
Jakobiinikäki
Jakobiinikäki (Oxylophus jacobinus tai Clamator jacobinus) on vanhalta nimeltään kirjokäki. Nykyisin nimeä kirjokäki käytetään kuitenkin Cacomantis sonneratii-lajista.
Levinneisyys
Saharan eteläpuolinen Afrikka ja siitä itään aina Intiaan ja Myanmariin saakka. On tavattu Suomessa, mutta havainto on tulkittu tarhakarkulaiseksi, sillä pesimäalueellaan laji on lyhyen matkan muuttaja.
Elinympäristö
Pensaikot, kosteikot ja viljelysmaat.
Lisääntyminen
Käet ovat loisia, ja niin myös jakobiinkäki. Se munii ainoan munansa tavallisesti pensastimalin (Turdoides) pesään.
Ravinto
Kovakuoriaiset ja muut hyönteiset.
Vahinko
Vahinko on
Vahinkojen taloudellisiin seurauksiin varaudutaan usein ennakolta erilaisilla vakuutuksilla. Vahinkoja myös tutkitaan, jotta niiltä voidaan välttyä.
Vahingonkorvausvelvollisuus
Vahingonkorvauslain mukaan se, joka tahallisesti tai tuottamuksesta aiheuttaa toiselle vahingon, on velvollinen korvaamaan sen, jollei laista muuta johdu.
Korvattavaa vahinkoa koskevat säännökset sisältyvät vahingonkorvauslain (412/1974) 5. lukuun tai lukuisiin muissa laeissa oleviin erityissäännöksiin. Vahingonkorvaus toimii hyvityksenä henkilö- ja esinevahingosta ja joissain tapauksissa myös sellaisesta taloudellisesta vahingosta, joka ei ole yhteydessä henkilö- tai esinevahinkoon (ns. puhdas varallisuusvahinko).
Henkilövahinko
Henkilövahinkona pidetään ihmisen ruumiinvammaa, sairautta tai eräitä psyykkisiä häiriöitä. Perusmääritelmän mukaan henkilövahingoksi luetaan terveydentilan häiriö, joka on lääketieteellisin keinoin todettavissa. Henkilövahingon seurauksena korvataan vahingosta aiheutuneet tarpeelliset sairaanhoitokustannukset ja muut kulut, ansionmenetys, kipu, särky sekä muu tilapäinen tai pysyvä haitta. Korvattavia voivat olla myös kärsimys, elatuksen menetys tai läheisille aiheutuneet kulut. Kuolemaan johtaneesta vahingosta korvataan hautauskulut kohtuulliseen määrään, mutta ei täyden korvauksen periaatteen mukaisesti.
Esinevahinko
Esinevahingossa irtain tai kiinteä esine vaurioituu. Sen synonyymi on omaisuusvahinko, mutta vahingonkorvauslaki ei käytä tätä nimitystä. Esinevahinkona korvataan esineen korjauskustannukset, arvonalennus ja muut kulut tai tuhoutuneen esineen arvo. Esinevahingoksi luetaan myös esineen hallinnan estyminen ja tulojen tai elatuksen väheneminen. Tavallisesti korvauksen saa esineen omistaja, mutta myös rajoitetun esineoikeuden haltijan (esimerkiksi vuokramiehen) vahinko voidaan korvata. Korjattavissa olevasta esineestä korvataan vain korjauskustannukset ja mahdollinen arvonalennus. Jos esinettä ei voida korjata tai se tulee liian kalliiksi, maksetaan yleensä arvokorvaus.
Lepomäki
Lepomäki on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
1200 Micrograms (albumi)
1200 Micrograms on psytrancea tuottavan 1200 Micrograms -yhtyeen debyyttialbumi. Levy on julkaistu vuonna 2002 ja kaikki sen kappaleet on nimetty yhtyeen jäsenen Raja Ramin lempihuumeiden mukaan.
Helsingin toinen metrolinja
Helsingin toinen metrolinja on kaavailtu Helsingin metron seuraava metrolinja. Toisen linjan toteuttamisesta on ollut 2000-luvun alusta lähtien erilaisia suunnitelmia, joista laajimmat ovat ulottuneet Santahaminasta Viikkiin ja Helsinki-Vantaan lentoasemalle. Nykytilanteessa toisen linjan toteutusta on suunniteltu 2030-luvulle.
Tilanne 2015
Vuoden 2015 tilanteessa Kamppi–Pasila-linjan toteuttamista kaavailtiin 2030-luvulle muiden suunnitelmien ollessa enemmän tai vähemmän jäissä. Metrolle on tehty varaus vuoden 2002 asemakaavaan välille Pasila–Kamppi–Laajasalo. Marraskuussa 2014 julkaistuun joukkoliikenteen runkoverkon teemakarttaan vuodelle 2050 sama linjaus on merkitty ”runkoyhteydeksi, jonka toteutustapa ratkaistaan tarkemmassa suunnittelussa”.
Pasilan metro
Vuoden 2002 suunnitelmien mukaan Pasilan metro (tunnettu myös nimillä Töölön metro ja Meilahden metro) lähtisi Kampista, ja siihen tulisi neljä uutta asemaa, jotka sijaitsisivat Töölössä, Olympiastadionilla, Meilahdessa ja Pasilassa. Vuoden 2007 esityksessä Pasilan suunnan metroa esitettiin toteutettavaksi vasta Laajasalon metron jälkeen. Alustavissa suunnitelmissa vuonna 2009 metron rakentamisen aloittamista suunniteltiin vuodelle 2019.
Pasilan metron toteuttaminen siirrettiin 2010-luvun puolella 2030-luvulle. Keski-Pasilaan suunniteltiin kuitenkin louhittavaksi työtunneli ja keskustakortteliin liittyvät ratatunnelit metron myöhempää toteutusta varten. Metroasemaan liittyvän työtunnelin louhinnan oli tarkoitus alkaa heinäkuussa 2014.
Pasilan metron haarat
Pasilan metrolinjan suunnitelmissa on esitetty erilaisia jatko- ja haaramahdollisuuksia. Esitettyjä vaihtoehtoja ovat olleet muun muassa automatisoitu metro lentoasemalle, Viikin metro suurimmin osin pintaratana ja metron haarauttaminen Meilahdesta Pitäjänmäkeen. Metrolinjojen jatkamista Viikistä Itäkeskukseen ja lentokentältä Tuusulaan on myös ehdotettu. Vuoden 2006 suunnitelmissa Pasilasta eteenpäin linjalle kaavailtiin kahta haaraa. Toinen näistä kulkisi Helsinki-Vantaan lentoasemalle Käpylän ja Maunulan kautta ja toinen Viikkiin Kumpulan ja Vanhankaupungin kautta. Pasilan metron haarojen rakentamisen esitettiin ajoittuvan 2020-luvulle, mutta ne viivästyvät melko varmasti Pasilan metron mahdollisen toteutuksen siirtyessä 2030-luvulle.
Laajasalon metro
Helsinki on vertaillut Laajasalon suunnan eri liikenne- ja metrovaihtoehtoja 2000- ja 2010-lukujen aikana. Laajasalon metroon on suunniteltu kahdeksan asemaa, joista yksi sijaitsee Santahaminassa ja kolme Laajasalossa, loput kantakaupungissa Katajanokalla, Kauppatorin tienoilla, Esplanadilla ja Kampissa, jossa linja kohtaisi nykyisen metrolinjan. Vuonna 2007 esitettiin rakennettavaksi ”supistettua metroa”, jossa olisi rakennettu vain uudet asemat Esplanadille ja Laajasaloon. Vuoden 2014 liikennevaihtoehtojen vertailussa mukana oli yhdeksän eri vaihtoehtoa, joihin kuuluivat metron lisäksi muun muassa raitio- ja vesiliikenne. Laajasalon metron toteutuksesta ei ole vuoden 2014 alussa tietoa, sillä sen merenalaisen osan rakentaminen osoittautui hyvin vaikeaksi ja kalliiksi. Valtio asetti myös Pisararadan toteuttamisen metrohankkeen edelle. Vuotta myöhemmin helmikuussa 2015 myös Pisararadan toteutus lykkääntyi. Vuoden 2014 tilanteessa Laajasalon yhteystarve toteutettaneen todennäköisimmin raitiovaunusiltana.
Tietoturva
Tietoturva eli tietoturvallisuus tarkoittaa tiedon saatavuuden, luottamuksellisuuden ja eheyden ylläpitämistä. Turvattava tieto voi ilmetä useassa eri muodossa. Näitä ovat esimerkiksi digitaaliset tallenteet, fyysiset tallenteet sekä ihmisten, kuten työntekijöiden, tietämys. Tietoturva koskee tiedon suojaamista myös sen siirtämisen aikana.
Yleinen tietoturvallisuus
Tietoturvallisuuden osina voivat olla seuraavat tekijät:
Näitä kolmea voivat täydentää:
Luottamuksellisuutta voidaan parantaa salauksella ja pääsynhallinnalla. Eheyttä edistetään tarkistussummilla, tarkistuskoodeilla ja digitaalisilla allekirjoituksilla. Myös käyttäjän todentaminen ja kiistämättömyys voidaan ainakin jollain tasolla varmistaa digitaalisella allekirjoituksella tai muilla todennustavoilla. Saatavuus edellyttää riittävän tiedonsiirtokapasiteetin varaamista.
Tietotekninen tietoturva
Tietoturva samaistetaan usein tietotekniikkaan ja ulkoisiin tietoturvauhkiin, kuten tahallisesti tehtyihin tietokoneviruksiin, matoihin ja tietomurtoihin. Nämä tietotekniikan mukanaan tuomat tietoturvariskit nousivat 2000-luvun vaihteessa median huomion kohteeksi. Samalla markkinoille ilmestyi useita uusia virustorjuntaohjelmistoja myyviä yrityksiä, jotka tähtäsivät uuteen markkinarakoon. Ne kiinnittävät aluksi huomion käyttöjärjestelmissä olleisiin ohjelmointivirheisiin, jotka altistivat käyttäjät tietoturvauhille. Ohjelmistovirheiden aiheuttamia tietoturvauhkia kutsutaan haavoittuvuuksiksi.
Osa-alueet
Tietoturvan osa-alueita ovat työasemien-, palvelinten- ja tietokoneverkon tietoturva, sekä ympäristön- ja sovellusohjelmien turvallisuus.
Työasemien tietoturvaan kuuluu käyttäjien tunnistus ja käyttöoikeudet sekä niiden hallinta. Oma lukunsa on kannettavien tietokoneiden tietoturva. Palvelimien tietoturvaan kuuluu em. asioiden lisäksi varmuuskopiointi, levyjärjestelmien kahdennukset, auditointi ja verkon käytön rajoitukset. Verkon tietoturvaan kuuluu palomuurit, NAT-palvelut, kytkimet, reititys, verkonhallinta ja vianselvitys. Tietoliikennettä suojataan VPN-ratkaisuilla. Oma lukunsa ovat langattomat verkot. Verkossa turvallisuutta voi testata online-palveluilla ja sopivilla ohjelmilla. Verkossa voi myös vakoilla tietoja.
Tietosuoja
Suomen kieleen on vakiintunut jako tietoturvaan ja tietosuojaan (engl. privacy). Jälkimmäinen sisältää henkilötietojen luottamuksellisuuden lisäksi rikoslain kunniaa, yksityisyyden suojaa ja tietoliikennettä koskevat säännökset, ja se perustuu viime kädessä perustuslain säännöksiin.
Uusiutuva energia
thumb|400px|Tuuliturbiineja Tanskassa. Tanska on johtava tuulivoiman tuottaja maailmassa, siellä sähköstä 20 % tuotetaan tuulella. thumb|600px|Uusiutuvien energialähteiden osuus energian kulutuksesta vuonna 2019.
Uusiutuva energia on energiaa, jota saadaan uusiutuvista lähteistä. Uusiutuvan energian tuotantomuodoissa hyödynnetään jatkuvia luonnollisia prosesseja kuten auringonpaistetta, tuulta, virtaavaa vettä ja ilman ja maan lämpöä – tai käytetään biologisesti syntyviä varantoja, kuten puuta. Uusiutuvat energianlähteet saavat energiansa auringon säteilystä geotermistä energiaa ja vuorovesivoimaa lukuun ottamatta.
Uuteen energiajärjestelmään tulisi muun muassa Hallitustenvälisen ilmastonmuutospaneelin ja Sternin raportin mukaan siirtyä niin pian kuin mahdollista. EREC:in mukaan uusiutuva energia on avaintekijä tulevaisuuden energiaratkaisuissa ja sen avulla voidaan ehkäistä energiantuotannon ympäristöriskejä sekä sosiaalisia ja poliittisia riskejä.
Vuonna 2018 investoitiin enemmän uusiutuvaan energiaan kuin kivihiileen, maakaasuun ja ydinvoimaan yhteensä.
Määritelmä
Uusiutuvat energiamuodot hyödyntävät lähteitä, jotka ovat inhimillisestä näkökulmasta katsoen loputtomia tai uusiutuvia. Tämä määritelmä on aiheuttanut toisinaan kädenvääntöä; Jos sinänsä uusiutuvaa energialähdettä hyödynnetään nopeammin kuin se uusiutuu, käyttö ei enää kuulu uusiutuvan energian piiriin. Tyypillinen esimerkki tällaisesta ongelmasta on turpeenpoltto: turve periaatteessa uusiutuu soissa, mutta turvekerros vaatii syntyäkseen jopa tuhansia vuosia. Turve luetaankin hitaasti uusiutuvaksi biomassapolttoaineeksi.
Jätteenpoltto on uusiutuvaa energiaa ainoastaan silloin, kun poltettava jäte on peräisin uusiutuvasta lähteestä. Esimerkiksi jätelauta, joka on valmistettu puusta, on uusiutuva polttoaine, mutta jätemuovi on fossiilinen energialähde, sillä se on valmistettu öljystä. Kuitenkin jätteen poltto energiaksi katsotaan usein suotavammaksi, mikäli sillä voidaan korvata fossiilisten energianlähteiden käyttöä.
Fysikaalinen tausta
thumb|350px|Kuvassa laatikoitujen uusiutuvien energianlähteiden tuottama energia on alkujaan peräisin joko auringossa tapahtuvista [[fuusioreaktioista tai maapallon sisäosien radioaktiivisesta hajoamisesta maalämmön tapauksessa. Nämä luonnon ydinreaktiot hiipuvat aikanaan reagoivien aineiden loppuessa, mutta ehtivät sitä ennen luovuttaa niin suuria määriä energiaa, että sitä voidaan pitää ihmisen perspektiivissä uusiutuvina.]]
Auringon säteily
Käytännössä suurin osa uusiutuvista energialähteistä hyödyntää jollain tavoin prosessoitua auringon energiaa. Auringon sisäisten fuusioreaktioiden energia saapuu maapallolle pääosin sähkömagneettisena säteilynä. Suorin tapa tämän energian hyödyntämiseksi on aurinkoenergia, jossa auringon säteily kerätään joko aurinkopaneelein tai peilein. Ongelmana menetelmässä on se, että toistaiseksi aurinkopaneelien hyötysuhde on heikko.
Pieni osa auringon säteilemästä energiasta varastoituu fotosynteesin kautta kasvien tuottamaan biomassaan. Mikäli syntynyttä biomassaa poltetaan enintään samalla tahdilla kuin se uudistuu, nettohiilidioksidipäästöt jäävät olemattomiksi. Käytännössä biomassa on raskasta, kosteaa ja vie paljon tilaa, minkä vuoksi sitä joudutaan useissa käyttötarkoituksissa kuivaamaan tai jatkojalostamaan esimerkiksi briketeiksi tai polttonesteiksi. Tämä luonnollisesti syö osan biomassaan sitoutuneesta energiasta.
Ydinreaktiot Maassa
Maan sisällä olevien radioaktiivisten aineiden hajoaminen on hidas, uusiutumaton prosessi, joka tulee kuitenkin kestämään ainakin satoja miljoonia vuosia. Radioaktiiviset yhdisteet ovat nykyisen tähtitieteellisen käsityksen mukaan muodostuneet aikoinaan supernovaräjähdyksessä, jossa maapallon raskaat alkuaineet saivat syntynsä. Koska prosessin jäljellä oleva kesto on kuitenkin pitkä jopa geologisessa aikaskaalassa, voidaan myös maapallon sisäistä lämpö käyttävä geoterminen energia käsittää helposti uusiutuvaksi energialähteeksi. Nykymuotoinen fissioon pohjatuva ydinvoima voitaisiin määritellä uusiutuvaksi energiantuotannoksi, jos uraani otettaisiin merivedestä. Toistaiseksi ydinvoimaloissa käytetään kuitenkin maaperästä kaivettua uraania, koska merivedestä eristettävä uraani on kalliimpaa. Merivedessä uraania on käytännössä rajattomasti, ja maaperästä liukenevaa uraania kulkeutuu meriin jatkuvasti lisää. Nykyään kaupallisessa käytössä olevat ydinreaktorit käyttävät uraania tehottomasti, sillä reaktoreissa syntyvä fissiili plutonium, joka olisi erittäin tehokas ydinpolttoaine, jää usein erottelematta ja se loppusijoitetaan ydinjätteenä. Hyötöreaktorikonsepteissa on pyritty yhdistämään erilaisia säteilytys–reaktioketjuja, joilla lisättäisiin fissiilin materiaalin tuotto osaksi polttoainekiertoa. Usein näissä menetelmissä hyödynnetään maankuoressa yleistä torium-232-isotooppia, josta neutronisäteilytyksellä saadaan fissiiliä uraani-233-isotooppia, tai pyritään tuottamaan uraani-238:sta fissiiliä plutonium-239-isotooppia. Hyötöreaktori pystyy käydessään tuottamaan jopa enemmän polttoainetta kuin kuluttaa. Kehittyneillä polttoainekierroilla maapallon ydinpolttoainevarat riittäisivät ainakin vuosituhansiksi. Ongelmana hyötöreaktoreissa on kuitenkin niiden tekninen vaikeus sekä eräiden mallien soveltuvuus ydinaseiden kehittelyyn.
Fuusioenergia, jonka lähteenä käytettäisiin vedyn deuterium-isotooppia olisi uusiutumatonta energiaa, sillä kerran heliumiksi muunnettua deuteriumia ei voida palauttaa alkuperäiseen muotoonsa käyttämättä runsaasti energiaa. Käytännössä maapallon deuteriumvarat ovat kuitenkin inhimillisesti katsoen hyvin suuret, minkä vuoksi vielä kokeellisella tasolla olevaa fuusiovoimaa voisi pitää uusiutuvana energialähteenä.
Tuulivoima
thumb|Tuulivoiman kapasiteetti vuoden 2009 lopussa 10:ssä kapasiteetiltaan suurimmassa maassa.
Tanska on maailman johtava maa tuulienergian hyödyntämisessä: maan energiantarpeesta 20 % katetaan tuulivoimalla, jota tuetaan syöttötariffilla. Seuraavaksi vertailussa tulee Espanja, joka tuottaa tuulivoimalla 14,3 % energiantarpeesta.
Aurinkoenergia
Aurinkoenergialla tarkoitetaan auringon säteilemää lämpö- ja valoenergiaa. Aurinkoenergiaa voidaan hyödyntää useilla tavoilla. Aurinkokennoissa (photovoltaic, lyh. PV) auringon säteilyn energia muutetaan sähköksi ja aurinkokeräimessä energiaa käytetään lämmitykseen. Aurinkolämmitys rakennusten ja veden lämmittämiseen on yleisintä ja kustannustehokkainta. Keskittävässä aurinkovoimassa (Concentrating Solar Power, CSP) taas fokusoidaan auringonenergia useammasta kohteesta jopa 1000-kertaiseksi yhteen kohteeseen, jossa se muunnetaan sähköksi.
Etenkin Saksa ja Japani ovat tukeneet syöttötariffeilla elektroniikka- ja energia-alan yritystensä kehitystä ja kilpailua.
Vesivoima
right|300px|thumb|Suomen merkittävin yksittäinen vesivoimahanke lienee ollut [[Imatrankoski|Imatrankosken voimalaitos, jonka rakentaminen antoi perusteen valtakunnallisen sähköverkon perustamiselle.]] Vesivoima on aurinkoenergian muoto, jossa auringon höyrystämän ja myöhemmin yläville alueille sataneen veden potentiaalienergiasta osa hyödynnetään sähköntuotannossa. Käytännössä tämä tehdään patoamalla joki sopivassa kohdassa siten, että yksittäisen voimalaitoksen kohdalla oleva pudotus maksimoidaan. Tasaisen energiantuotannon turvaamiseksi varten on välttämätöntä rakentaa säännöstelyaltaita tai säännöstellä olemassa olevia yläjuoksun järviä, jotta voimaloihin riittäisi vettä tasaisesti vuodenajoista riippumatta. Perinteisen koskista saatavan vesivoiman lisäksi uudempina energiamuotoina otetaan käyttöön muun muassa aaltoenergiaa, osmoosienergiaa ja vuorovesivoimaa.
Geoterminen energia ja maalämpö
thumb|left|200px|[[Nesjavellirin geoterminen laitos Islannissa]] Geoterminen energia on maankuoreen johtuvaa energiaa, joka syntyy maan sisuksissa radioaktiivisten aineiden hajoamisesta. Sitä käytetään sähkön tuotannossa ja lämmityksessä. Syvemmältä kerättävä maalämpö on geotermistä energiaa ja maaperän pintakerroksiin tai veteen imeytynyt lämpö auringon lämpöenergiaa.
Geotermistä energiaa voidaan kerätä suoraan, jolloin maan sisäinen lämpö kuumentaa prosessissa kiertävää vettä, joka puolestaan käyttää lämpövoimakonetta, tai sekundäärisesti lämpöpumpulla. Edellisellä tavalla kerättäessä prosessi tuottaa sähköenergiaa ja kykenee käyttämään tarvittavia pumppulaitteita. Valitettavasti prosessi edellyttää kuitenkin sitä, että maankuoren sisäosat ovat korkeassa lämpötilassa jo verrattain matalalla. Käytännössä näin on ainoastaan tuliperäisillä seuduilla. Geotermistä energiaa tuotetaan yli 20 maassa.
Tuliperäisten alueiden ulkopuolella geotermistä energiaa voidaan hyödyntää vain välillisesti, vaikka tällöinkin energiansäästö voi olla huomattavaa. Lämpöpumppua käytetään ulkopuolella tuotetulla sähköllä, ja järjestelmä imee lämpöenergiaa maalämpökanavan ympäriltä. Tällöin maaperän veden ympärillä ei tarvitse olla edes huoneenlämpötilassa. Periaatteessa järjestelmä muistuttaa jääkaappia, jossa jäähdytettävänä kaappina toimii nestekiertoa ympäröivä ilma, vesi tai maa. Lämpöpumput käyttävät lämmitykseen vain kuudesosan tavanomaisesta energiankulutuksesta. Siksi niitä pidetään älykkäänä ratkaisuna, jossa hyödynnetään puhdasta maan, ilman tai veden ilmaista ja uusiutuvaa energiaa.
Biopolttoaineet
200px|thumb|Tällä hetkellä tyypillisin kaupallinen biopolttoaineitten liikennesovellutus on etanolilla jatkettu bensiini. Puhdasta etanolia pystyvät käyttämään vain erikoisvalmisteiset moottorit.
Biopolttoaineilla tarkoitetaan polttoaineita, jotka tuotetaan elävistä kasveista tai muista eloperäisistä materiaaleista, kuten lannasta. Yksinkertaisimmillaan biopolttoaineiden hyödyntäminen on puun, lannan tai ruohon polttoa. Ongelmana näissä materiaaleissa on paino, epähomogeenisuus sekä kosteus, jotka kaikki hankaloittavat niiden käyttöä polttoprosesseissa. Kasvinosista voidaan kuitenkin jatkojalostaa teknisesti helpompikäyttöisiä polttoaineita esimerkiksi hakettamalla, pilkkomalla, briketoimalla tai kuivaamalla. Vaativampaa jatkojalostusta edustavat kemialliset prosessit, joissa kasveista jalostetaan kemiallisella prosessilla esimerkiksi tervaa, etanolia tai rypsimetyyliesteriä, niin sanottua biodieseliä. Näitäkin vaativampia jalostusprosesseja edustavat syntetisoinnit, joissa voidaan jalostaa synteettisiä polttoaineita esimerkiksi Fischer-Tropsch-menetelmää käyttäen.
Biopolttoaineiden hyödyntäminen on kasvussa öljyn hinnan jatkuvan nousun vuoksi.
Nykytilanne
Uusiutuvan energian raportin (2010) mukaan vuonna 2008 maailmassa kulutetusta energiasta 19 % oli uusiutuvaa energiaa. Valtaosa kulutetusta energiasta (78 %) oli fossiilista energiaa ja loput 2,8 % tuotettiin ydinvoimalla. Kaikesta kulutetusta energiasta biomassaa oli 13 %, vesivoimaa 3,2 %, aurinkolämmitystä 1,3 %, sähköntuotantoa 0,7 % ja biopolttoaineita 0,3 %. Maailman sähkönkulutuksesta 15 % oli vesivoimaa ja 3 % muuta uusiutuvaa energiaa; toisin sanoen, siinä missä biomassalla on merkittävä osuus kaikesta kulutetusta uusiutuvasta energiasta, vesivoimalla tuotetaan valtaosa uusiutuvista energianlähteistä saatavasta sähköstä. thumb|left|Uusiutuvan energian kapasiteetti vuoden 2009 lopussa. Puuta ja hiiltä käytetään maailmassa yhä paljon tavalliseen ruoanvalmistukseen. Kehittyvien maiden maaseuduilla sähköverkkojen rakentaminen voi olla kannattamatonta, jolloin asukkaiden täytyy itse investoida sähköverkon ulkopuolisiin energiajärjestelmiin. Tällaisia ovat muun muassa pienen kokoluokan vesivoima, biokaasukeräimet ja tehokkaammin puuta polttavat liedet. Monissa maissa maaseudulla onkin nähtävissä siirtyminen nykyaikaisempiin energianmuotoihin, ja monet tahot (muun muassa World Bank Group) tukevat kehitysmaiden uusiutuvien energioiden tuotantoa.
Poliittinen edistäminen ja investointien kasvu
Vuonna 2007 Euroopan unioni sopi ns. 20–20–20-tavoitteet, joiden yhtenä osana pyritään kasvattamaan uusiutuvien energialähteiden osuus 20 %:iin EU:n energian loppukulutuksesta vuoteen 2020 mennessä. Keskimäärin tämä tarkoittaa 13 prosenttiyksikön lisäystä uusiutuvien energioiden osuuteen jokaisessa EU-maassa vuosien 2007–2020 aikana. Tämän lisäksi tavoitteissa pyritään lisäämään biopolttoaineiden osuus 10 %:iin liikenteen polttoaineista.
Vuonna 2009 uuteen uusiutuvan energian kapasiteettiin ja voimaloihin investoitiin 150 miljardia dollaria, siinä missä vastaavat investoinnit olivat vuonna 2004 30 miljardia dollaria. Kasvu on ollut voimakasta muun muassa sen vuoksi, että useat valtiot ovat tukeneet alaa taloudellisesti pyrkiessään nousemaan taloustaantumasta.
Ennusteet
Uusiutuvista lähteitä tuotetun sähkön määrä on seitsenkertaistunut Euroopassa vuosien 1990–2006 välillä (20→140 TWh). International Energy Agency IEA ennustaa maailman tuulivoiman kapasiteetiksi 430–538 GW v. 2030.
Tuulivoimateollisuuden etujärjestö Global Wind Energy Council (GWEC) ennustaa nopeampaa kasvua: 1 100–2 100 GW vuonna 2030. IEA ennusti vuonna 2006 aurinkosähkön osuudeksi maailmassa 16 % vuonna 2040 ja European Photovoltalic Industry Association EPIA sekä Greenpeace ennustavat sen osuudeksi 24 %. IEA:n mukaan aurinkokennojen kapasiteettitavoite on 300 MW vuonna 2010 ja 1 800 MW vuonna 2020. European Renewable Energy Councilin EREC:n Euroopan ennuste.
Vuonna 2015 tehdyssä Lappeenrannan yliopiston (LUT) tutkijoiden ja saksalaisen uusiutuvan energian järjestön Energy Watch Group tarkastelussa IEA:n ennusteet vuodesta 1994 vuoteen 2014 ovat aurinko- ja tuulivoiman osalta ovat osuneet selvästi harhaan. Esimerkiksi vuoden 2010 tehdyt ennusteet aurinkosähkön tuotannosta vuonna 2024 saavutettiin jo tammikuussa 2015. IEA:n ennusteiden kanssa linjassa ovat olleet BP:n, Shellin ja EXXOn Mobilen ennusteet. Sen sijaan Bloomberg ja Greenpeace ovat LUT:in professori Christian Breyerin mukaan ennustaneet paremmin aurinko- ja tuulivoiman kehityksen tähän saakka kuin IEA.
thumb|Voimaloita kuvattuna toisen voimalan huipulta
Edut ja haitat
Uusiutuvaa energiaa käyttämällä voidaan vähentää riippuvuutta fossiilisista polttoaineista ja niiden hintapiikeistä. Fossiilisten polttoaineiden käytön vähentyessä myös niiden terveyshaitat (kuten typen oksidit ja pienhiukkaset) vähenevät; tosin huonolla tekniikalla myös biomassan poltossa syntyy pienhiukkasia. Välillisesti uusiutuvan energian käyttöä lisäämällä voidaan lisätä myös turvallisuutta, kun riippuvuus konfliktiherkiltä alueilta saatavasta öljystä vähenee. Niin ikään öljy- ja kaasuvarantojen ehtyminen voi aiheuttaa konflikteja tulevaisuudessa.
Tekniikka on suurin uusiutuvien energialähteiden kuluerä (pois lukien biomassan tuotantokustannukset). Tekniikan valmistamisen hinta myös laskee tekniikan kehittyessä ja sen mukaan, mitä enemmän tuotantoa on. Uusiutuvat energialähteet lisäksi jakautuvat melko tasaisesti maailman maihin ja siten edistävät energiaomavaraisuutta. Esimerkiksi fossiilisia polttoaineita ja ydinenergiassa käytettävää uraania on harvoissa maissa, mikä aiheuttaa konflikteja.
Uusiutuvaa energiaa voidaan hyödyntää monilla tavoilla, ja esimerkiksi sähköverkon ulkopuolista tuuli- ja aurinkovoimaa voidaan rakentaa hyvinkin nopeasti. Teollisuusmaissa käyttöönottoa hidastaa se, että vanhoihin energiajärjestelmiin on investoitu paljon. Kehittyvissä maissa keskitetyt energiantuotanto- ja jakelujärjestelmät puuttuvat, ja niiden on helpompi alkaa hyödyntää uusiutuvia energialähteitä.
Uusiutuviin energian eri muotoihin sisältyy myös haittoja, kuten: