cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
HL Rannikko
Aluksen pituus oli 65 jalkaa ja kuusi tuumaa, suurin leveys oli 14 jalkaa ja suurin syväys kaksi ja puoli jalkaa. Aluksen höyrykoneen teho oli 60 indikoitua hevosvoimaa, suurin nopeus noin kymmenen solmua (noin 18,5 km/h), ja se saattoi kuljettaa 97 matkustajaa.
Vuoteen 1920 saakka alusta käytettiin pääasiassa Oulun ja Hailuodon väliseen yhteysliikenteeseen. Kahdesti viikossa alus lisäksi poikkesi Lumijoella. Kun Hailuodon Höyryveneosuuskunnan tilaama uusi HL Hailuoto aloitti liikennöinnin Hailuodon ja Oulun kauppatorin välillä vuonna 1920, siirtyi HL Luoto Oulun ja Iin väliselle rannikkoreitille, ja sen nimeksi tuli aluksi Rannikko I ja vuonna 1932 nimi muutettiin edelleen muotoon Rannikko.
Osaka Dome
Osaka Dome (大阪ドーム) on baseballstadion Japanissa, Osakan kaupungissa. Vuonna 1997 valmistunut stadion oli baseball seura Osaka Kintetsu Buffaloesin kotiareena vuoteen 2004 saakka. Vuodesta 2005 Osaka Domea on käyttänyt Orix Buffaloes, kun Osaka Kintetsu Buffaloes ja Orix BlueWave yhdistyivät.
Giorgio Pantano
Giorgio Pantano (s. 4. helmikuuta 1979 Padova, Italia) on italialainen kilpa-autoilija.
Osaka Dome
Elektroniikkayritys Kyocera on ostanut oikeuden areenan nimeen vuonna 2006. Tällöin areenasta puhutaan nimellä Kyocera Dome Osaka. Sopimus on voimassa maaliskuuhun 2014 saakka.
Giorgio Pantano
Alkuvaiheet
Pantano aloitti kilpa-ajan uransa ajamalla nuorena 1990-luvun alusta lähtien kartingia, josta hän siirtyi 1990-luvun puolivälissä kilpailemaan Formula A ja Formula C -sarjoihin. Suurempiin kilpasarjoihin Pantano siirtyi 1990-luvulla, kun hän alkoi ajaa Britannian ja Saksan Formula 3 -sarjoja.
Osaka Dome
Baseballotteluiden lisäksi areenalla järjestetään myös konsertteja. Osaka Domessa ovat maailmanlaajuisesti tunnetuista artisteista esiintyneet muun muassa Bon Jovi, AC/DC, Céline Dion, The Police, Red Hot Chili Peppers, Madonna, Aerosmith, The Who, The Rolling Stones sekä U2.
Giorgio Pantano
Formula 3000 ja testikuskin rooli
Pantano testasi Formula 1 -autoa ensimmäisen kerran vuonna 2000 Benettonilla. Kaudella 2001 hän ajoi Formula 3000 -sarjassa ja voitti Italian osakilpailun. Samana vuonna hän testasi McLarenin F1-autoa. Vuonna 2002 Pantano testasi Williamsia ja Minardia.
Formula 1
thumb|270px|Pantano [[Jordan Grand Prix|Jordanilla Ranskan GP:ssä.]] Vuosien 2001–2003 ajosuoritukset (toinen sija 2002 ja kolmas sija 2003) Formula 3000 -sarjassa osoittautuivat lupaaviksi Pantanon uran kohdalla, minkä ansiosta hän nousi Formula 1 -sarjaan kaudeksi 2004 Jordan -tallin kuljettajaksi. Pantano keskeytti kauden aikana 8 kertaa eikä kerännyt yhtään pistettä. Hänet kuitenkin korvattiin kesken kauden Timo Glockilla, kun hänen rahoituksensa ehtyi.
GP2 ja IndyCar
Kaudella 2005 Pantano ajoi kaksi kilpailua IndyCar-sarjassa. Hän ajoi neljänneksi Watkins Glenin kilpailussa. Hän kilpaili myös GP2-sarjassa Super Nova -tallissa sijoittuen kuudenneksi. Kaudella 2006 hän ajoi FMS -tallissa voittaen kolme kilpailua sijoittuen pisteissä viidenneksi. Kaudella 2007 hän ajoi samassa sarjassa Campos -tallissa ja saavutti kauden aikana kaksi voittoa sekä sijoittui sarjassa kolmanneksi. Kaudella 2008 Pantano ajoi Racing Engineering -tallissa voittaen sarjan mestaruuden. Pantano piti itsellään sarjan kuljettajien voittoennätystä, 9 voittoa, kunnes Pastor Maldonado ohitti hänet vuonna 2010.
Siirtyminen alempiin autosarjoihin
GP2 -mestaruudestaan huolimatta Pantano ei saanut kuljettajasopimusta Formula 1:stä kaudelle 2009, koska häntä pidettiin 28 vuoden iän ja rahoituksen puutteen vuoksi liian vanhana sarjaan. Vuodeksi 2009 hän kilpaili Superleague Formula -sarjassa voittaen yhden kilpailun. Pantanon oletettiin palaavan IndyCar-sarjaan vuonna 2010, mutta sen sijaan hän siirtyi uuteen Auto GP -sarjaan. Hän saavutti kahdeksan pistettä sijoittuen kolmanneksitoista. Vuonna 2011 Pantano kilpaili IndyCar-sarjassa tuuraten loukkaantunutta Justin Wilsonia muutaman kilpailun ajan. Vuosina 2012–2014 Pantano ajoi satunnaisesti eri sarjoissa, muun muassa Blancpain Endurance ja Blancpain Sprint Series -sarjoja McLarenin urheiluautoilla.
Thunder Seven
Thunder Seven on Triumphin seitsemäs studioalbumi. Albumi on julkaistu 1984.
Thunder Seveniä on myyty huhtikuuhun 2003 mennessä yli 500 000 kappaletta.
Kappalelista
Kaikki kappaleet Emmett, Levine and Moore.
Deathstroke
Deathstroke (siviilinimeltään Slade Wilson) on DC Comics -kustantamon sarjakuvarikollinen, jonka loivat Marv Wolfman ja George Pérez. Hän toimii palkka- ja salamurhaajana. Deathstroke oli alun perin Teinititaanien ja Dick Graysonin arkkivihollinen, mutta on sittemmin esiintynyt muidenkin supersankareiden vihollisena, kuten Batmanin ja Vihreän Nuolen.
Sarjakuva
Slade Wilson liittyi armeijaan jo 16-vuotiaana ja osoitti olevansa loistava sotilas, ja hänestä tuli sotasankari loistavien suoritustensa ansiosta. Slade pääsi kehittyneeseen harjoitusohjelmaan, ja samalla hänet valittiin erääseen kokeeseen, jossa ihmisen kyvyt kasvaisivat huomattavasti. Koe onnistui täydellisesti ja se kasvatti Sladen refleksejä, kestävyyttä ja antoi hänelle kyvyn käyttää 90 % aivokapasiteetistaan. Kokeessa kuitenkin ilmeni yksi negatiivinen sivuvaikutus, hulluus. Sladesta tuli pian loistava palkkionmetsästäjä, mutta kun eläimet eivät enää antaneet hänelle kunnon haastetta, Sladesta tuli palkka- ja salamurhaaja. Yksi hänen tehtävistään oli tuhota Teinititaanit. Slade menetti oikean silmänsä, kun hänen vaimonsa Adeline yritti ampua hänet.
Teinititaanit
Hänen tehtävänsä tuhota Teinititaanit alkoi, kun yksi hänen lapsistaan Grant Wilson alias Ravenger oli ensimmäisiä Teinititaanien vihollisia. Isänsä tavoin myös Wilson kävi läpi voimia nostattavan kokeen pystyäkseen sieppaamaan Titaanit. Hän ei kuitenkaan selviytynyt kokeilujen jälkeen ja menehtyi, jolloin hänen isänsä Slade Wilson otti poikansa tehtävän. Tästä alkoi myös Sladen ja Teinititaanien pitkäaikainen historia. Sladen taktiikka oli yksinkertainen, sillä hän teki jatkuvia hyökkäyksiä Titaaneja vastaan ja lopulta onnistuikin nappaamaan heidät käyttäessään apunaan nuorta teini-ikäistä tyttöä Terraa, joka toimi vakoojana Teinititaanien ryhmän sisällä. Kaikki ei kuitenkaan mennyt kuten piti ja tarinan päätteeksi Slade jäi kiinni toisen poikansa, Josephin ansiosta, joka oli liittynyt Teinititaaneihin peitenimellä Jericho. Slade joutui oikeuteen tekemistään rikoksista, mutta oikeudenkäynti keskeytyi, kun Petopoika halusi itse teloittaa hänet uskoessaan Sladen olevan vastuussa Terran pettäessä Teinititaanit. Tilaisuuden tullen Petopoika ei kuitenkaan kyennyt tappamaan Sladea, sillä hän tunsi sääliä Sladea kohtaan, joka lopulta kertoi menneisyydestään ja siitä kuinka hänellä oli hetken aikaa suhde Terran kanssa. Tarinan myötä Petopoika ymmärsi Terran petturuuden ja sopi Sladen kanssa rauhan. Tämä ei estänyt Sladea hyökkäämästä Teinititaanien kimppuun ja kuukausia myöhemmin hän jatkoi ryhmän vainoamista. Jälkeenpäin Slade jatkoi elämäänsä palkkasoturina ja satunnaisesti myös sankarina auttaen Titaaneja tehtävissään.
DC Extended Universe
Joe Manganiello näyttelee Slade Wilsonia / Deathstrokea DC Extended Universen elokuvissa:
Teen Titans
Deathstroke esiintyi vuonna 2003 ensimmäisen kerran animaationa televisiosarjassa Teen Titans, jossa hahmon äänenä toimi Ron Perlman.
Deathstroke tunnettiin sarjassa pelkästään nimellä Slade. Hahmo toimi sarjan kahdella ensimmäisellä tuotantokaudella Teinititaaneiden päävastuksena, jonka aikana Slade käyttäytyi kunnianhimoisesti, laskelmoivasti ja tunteettomasti. Hänen ensisijainen tavoite oli tuhota Teinititaanit ja valloittaa Jump City. Sladen käytössä oli salainen piilopaikka, sekä suuri määrä teknologisesti kehittyneitä robotteja, jotka tekivät hänen pienet tarpeelliset rikokset. Kuten sarjakuvissa Slade oli animaatiossa erittäin vahva fyysisesti ja hänen taistelutaitonsa olivat selkeästi paremmat kuin esimerkiksi Robinilla. Sladen älykkyys ja taktinen mieli olivat huipussaan ja hän muun muassa hallitsee hivenen seremoniallista taikuutta. Yksi merkittävistä ominaisuuksista oli Sladen tapa manipuloida ihmisiä haluamallaan tavalla ja saada selville uhrinsa heikkoudet sekä salaisuudet.
Sarjan aikana Slade usein turvautui muiden apuun lähinnä palkkaamalla heidät puolelleen tekemään kaikki likaiset työt. Slade muun muassa palkkasi vasta H.I.V.E.-akatemiasta valmistuneet Jinxin, Gizmon ja Mammothin, sittemmin hän naamioituneena vanhaksi mieheksi manipuloi teiniveljekset Thunderin ja Lightningin Teinititaanien perään. Minkään näistä onnistuessa Slade päätti ensimmäisellä tuotantokaudella pakottaa Robin puolelleen.
Arrow
Televisiosarjassa Arrow Deathstrokea näyttelee Manu Bennett.
Titans
Televisiosarjassa Titans Deathstrokea esittää Esai Morales.
Samettijalka
Samettijalka (Tapinella atrotomentosa, vanh. Paxillus atrotomentosus) on aiemmin pulkkosieniin luokiteltu sienilaji. Se on kookas ja tanakka, huomiota herättävän komea sieni. Lakki on toispuoleisen vino, tummanruskea ja nukkapintainen, reunoilta sisäänkiertynyt. Heltat ovat vaaleanruskeat. Jalka on vino ja paksun samettimaisen nukan peittämä, mikä on sen paras tuntomerkki. Sieni on suhteellisen yleinen ja kasvaa varsin kookkaaksi.
Levinneisyys
Etelä-Suomessa yleinen pohjoista kohti mentäessä harvinaistuu ja Pohjois-Suomesta puuttuu kokonaan.
Kasvupaikka ja elinympäristö
Se kasvaa lahoavissa, yleensä männyn kannoissa ja juurissa. Kangasmetsissä, mäntykankailla, metsänreunoissa, männyn ja muiden havupuiden lahonneilla, sammaloituneilla kannoilla lahottajana pohjoisella havumetsävyöhykkeellä.
Käyttö
Monet sienikirjat kehottavat jättämään samettijalan metsään mutta sitä voi käyttää värjäykseen. Siitä saa vihreitä ja oliivinvehertäviä värisävyjä.
Amedeo Avogadro
thumb|Amedeo Avogadro pienoiskuva|Amedeo Avogadro Lorenzo Romano Amedeo Carlo Avogadro, Quaregnan ja Cerreton kreivi (9. elokuuta 1776 Torino – 9. heinäkuuta 1856) oli merkittävä italialainen tiedemies.
Amedeo Avogadro syntyi vanhaan piemontelaiseen aatelissukuun. Hän opiskeli loistavalla menestyksellä kirkollislakia ja valmistui jo 20-vuotiaana, minkä jälkeen hän aloitti ammatinharjoittamisen lakimiehenä. Pian tämän jälkeen hän kuitenkin aloitti fysiikan ja matematiikan opinnot. Vuonna 1809 hän aloitti näiden aineiden opettamisen liceossa eli oppikoulutasolla Vercellissä. Hänen tunnetuin saavutuksensa on Avogadron laki, joka nimettiin havainnoitsijansa mukaan.
Italian kemiallinen seura myöntää Avogadron kunniaksi vuosittain Amadeo Avogadro -mitalin kansainvälisesti merkittävää työtä tehneelle kemian tutkijalle.
Ura ja Avogadron laki
Vercellissä ollessaan Avogadro kirjoitti tiivistetyn väittämän (memoria), jossa hän esitteli hypoteesin, joka nykyisin tunnetaan Avogadron lakina:
Avogadron lain mukaan samantilavuuksisten kaasumäärien painojen suhde vastaa kaasujen molekyylipainojen välistä suhdetta. Niinpä suhteelliset molekyylipainot voidaan laskea kaasujen painosta.
Atomi- ja molekyyli-käsitteiden välisen eron selvittäminen oli yksi Avogadron työn tärkeimmistä anneista: Avogadron mukaan yksinkertaiset hiukkaset voivat koostua molekyyleistä, jotka puolestaan koostuvat atomeista. Vallinneen käsite-epäselvyyden takia Avogadro ei kuitenkaan käyttänyt atomi-sanaa, vaan hänen mukaansa oli olemassa kolmenlaisia molekyylejä, joista "yksinkertainen molekyyli" vastasi nykyistä atomia. Samalla Avogadron työ alleviivasi massan käsitteen itsenäisyyttä painosta.
Tiedemaailman suhtautuminen Avogadron teoriaan
Tiedeyhteisö ei suonut paljon huomiota Avogadron hypoteesille, eikä sitä aluksi hyväksytty. André-Marie Ampère pääsi eri metodilla samaan lopputulokseen kolme vuotta myöhemmin (teoksessaan Sur la détermination des proportions dans lesquelles les corps se combinent d'après le nombre et la disposition respective des molécules dont leurs particules intégrantes sont composées), mutta sama välinpitämätön suhtautuminen koitui hänenkin tutkimustuloksensa osaksi.
Gerhardtin, Laurentin ja Williamsonin tutkimukset orgaanisessa kemiassa osoittivat, että Avogadron lain mukaisesti samalla molekyylimäärällä on kaasuna sama tilavuus. Jotkin epäorgaaniset aineet kuitenkin vaikuttivat poikkeavan tästä. Stanislao Cannizzaro sai ongelman lopulta selvitettyä vuonna 1860 Karlsruhen Kongressissa julkaisemissaan tutkimuksissa, neljä vuotta Avogadron kuoleman jälkeen. Cannizzaron mukaan poikkeamat Avogadron laista johtuivat molekyylien erottumisesta, jota tapahtui tietyissä lämpötiloissa, ja Avogadron laki pystyy määrittämään moolimassojen lisäksi myös atomimassan.
Rudolf Clausius antoi kaasujen kineettisessä teoriassa lisävahvistusta Avogadron laille. Pian tämän jälkeen J. H. van ’t Hoff tutkimuksessaan laimennetuista liuoksista antoi tunnustuksen ja kunnian Avogadrolle, jota on sen jälkeen pidetty atomi-molekyyli teorian perustajana.
Avogadron työn kunniaksi molekyylien määrä yhdessä moolissa nimettiin Avogadron luvuksi.
Professuuri Torinon yliopistossa
Vuonna 1820 Amedeo Avogadrosta tuli Torinon yliopiston professori. Seuraavana vuonna hän julkaisi toisen tutkielmansa Nouvelles considérations sur la théorie des proportions déterminées dans les combinaisons, et sur la détermination des masses des molécules des corps ja vähän sen jälkeen Mémoire sur la manière de ramener les composès organiques aux lois ordinaires des proportions déterminées.
Avogadro otti innokkaasti osaa poliittisesti kumoukselliseen toimintaan vuonna 1821 Sardinian kuningasta vastaan, jonka seurauksena hän joutui luopumaan professuuristaan. Virallisesti yliopisto oli "iloinen saadessaan vapauttaa tämän mielenkiintoisen tiedemiehen raskaasta opetustyöstä ja suoda hänelle aikaa keskittyä paremmin tutkimustyönsä tekemiseen". Ajan myötä tämä poliittinen eristäminen kuitenkin väheni, ja hänet kutsuttiin takaisin Torinon yliopistoon vuonna 1833, jossa hän opetti vielä kaksikymmentä vuotta.
Vuonna 1841 hän sai valmiiksi ja julkaisi työnsä Fisica dei corpi ponderabili, ossia Trattato della costituzione materiale de' corpi. Työ käsitti neljä osaa.
Avogadrolla oli julkisia virkoja muun muassa tilastotieteilijänä ja meteorologina. Hän oli "The Royal Superior Council on Public Instruction" -neuvoston jäsen.
Edvard Westermarck
Edvard Alexander Westermarck (20. marraskuuta 1862 Helsinki – 3. syyskuuta 1939 Tenhola ) oli suomalainen sosiaaliantropologi, sosiologi ja filosofi. Hän tutki muun muassa moraalia, avioliiton historiaa ja uskonnollisia instituutioita ja insestitabua. Häntä pidetään suomalaisen sosiologian isänä, joka tuli tunnetuksi 1800-luvun lopulla sosiologian perinteiden tuomisesta Suomeen. Maailmalla Westermarck on tunnetuimpia suomalaisia yhteiskuntatieteilijöitä.
Nuoruus
Helsingissä vuonna 1862 syntyneen Westermarckin vanhemmat olivat yliopistokamreeri Nils Christian Westermarck ja Constance Gustava Maria Blomqvist. Perhe kuului Helsingin keskiluokkaan. Westermarckilla oli lapsena vaikea astma, joka pakotti hänet toistuvasti keskeyttämään koulunkäyntinsä.
Opinnot
Westermarck valmistui Svenska normallyceumista ylioppilaaksi vuonna 1881. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1886 sekä filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1890. Opinnoissaan hän suuntautui filosofian ohella estetiikkaan, moderniin kirjallisuuteen ja yleiseen historiaan.
Akateeminen ura
Westermarckilla oli käytännöllisen filosofian professuuri Helsingin yliopistossa 1906–1918, sosiologian professuuri London School of Economicsissa Lontoossa 1907–1930 ja filosofian professuuri Åbo Akademissa 1918–1932. Hänet valittiin Åbo Akademin ensimmäiseksi rehtoriksi vuonna 1918, mutta hän toimi rehtorina vain yhden kauden vuoteen 1921 saakka.
Westermarckin saamia kunnianosoituksia olivat muun muassa kunniatohtorin arvot Aberdeenissä, Glasgow’ssa ja Uppsalassa.
Yksityiselämä
Westermarck ei koskaan avioitunut, eikä hänellä ollut lapsia. Hänen on oletettu olleen homoseksuaali.
Tutkimustyö
Westermarck sai vaikutteita eurooppalaisesta naturalismista, evolutionismista ja uskontokriittisyydestä. Hänen antropologinen ja moraaliteoreettinen ajattelunsa sai vaikutteita Darwinilta, Haeckelilta ja Spencerilta.
Westermarck asui ja kirjoitti vuosina 1887–1888 Englannissa, jonka tiedemaailmaan hän sai suhteita ystävänsä, psykologi James Sullyn avulla.
Lisensiaattitutkimuksessaan The Origin of Human Marriage (1889) Westermarck esitti avioliitto-instituution olevan pitkän kehityksen tulosta ja biologisen evoluution sosiaalinen jatke tai ilmentymä. Kaksi vuotta myöhemmin Westermarck julkaisi lisensiaattitutkimuksestaan laajennetun version monografiana The History of Human Marriage, jonka hän vuonna 1921 vielä laajensi kolmiosaiseksi. Teos sai suurta huomiota ja kiitosta, ja käännettiin ainakin kahdeksalle kielelle.
Westermarck selitti ihmisen moraalikäsitykset yksilön psykologialla ja ihmislajin geeniperimällä. Hän oli avioliittoa käsittelevässä teoksessaan sitä mieltä, että ihmisen seksuaalisuuden alkumuotona olikin yksiavioisuus eikä promiskuiteetti. Tämän hän päätteli historiallisten lähteiden, luonnonkansojen tapojen sekä eläinten käyttäytymisen pohjalta. Hän myös näki yksiavioisuuden ja insestikiellon takana vaistot, jotka olivat syntyneet evoluution myötä. Westermarck on insestiin liittyvän Westermarck-ilmiön keksijä.
Filosofisessa teoksessaan Ethical Relativity (1932) Westermarck korosti jälleen sitä, että eettiset lauseet pohjautuvat emootioihin.
Viimeisessä teoksessaan Kristinusko ja moraali (1939) Westermarck käsitteli kristinuskon ja moraalin suhdetta. Westermarckin mukaan moraalinen edistys ei ole tapahtunut uskonnon ansiosta, vaan siitä huolimatta. Kristinuskon Westermarck hylkäsi tieteellisesti perusteettomana.
Westermarck teki työssään paljon kenttätutkimusta. Hän vietti vuoden 1898 jälkeen kaikkiaan yhdeksän vuotta Marokossa ja hankki Villa Tusculum -nimisen talon Tangerista. Marokossa Westermarck pyrki etenkin selvittämään tiettyjen uskomusten ja tapojen alkuperää ja levinneisyyttä käyttämällä lähteenään pääasiassa itse keräämiään haastattelutietoja.
Westermarckin harjoittamaan vertailevaan metodiin kuului kulttuurin eri ilmöiden alkuperän selvittäminen vertailemalla niiden esiintymismuotoja eri yhteiskunnassa. Westermarck käytti antropologisten synteesiensä lähteenä British Museumin kirjaston aineistoa sekä eri puolilla maailmaa toimineiden brittiläisten lähetystyöntekijöiden aineistoja.
Westermarckia pidettiin omana aikanaan vapaamielisenä ja radikaalina ajattelijana. Hän kuului 1880-luvulla liberaaliin suuntaukseen.
Viimeisinä vuosinaan Westermarckin edustama evolutionismi ja vertaileva metodi olivat jo menneet yhteiskuntatieteen tutkimuksessa pois muodista, ja Westermarckin katsottiin jääneen ajastaan jälkeen.
Muu toiminta
Westermarck toimi vapaa-ajattelijayhdistys Prometheuksen puheenjohtajana. Hän oli kahden englantilaisen naisasialiikkeen varapuheenjohtaja. Suomessa Westermark toimi aktiivisesti ruotsinkielisen kansansivistystyön hyväksi. Hän keräsi 1900-luvun alun venäläistämiskaudella nimiä kulttuurihenkilöiden Pro Finlandia -addressiin, jolla pyrittiin saamaan tiedemiesten sympatioita Suomen asiaa kohtaan. Hän kuului vuonna 1921 Suomen delegaatioon, joka käsitteli Kansainliitossa Ahvenanmaan kysymystä, jossa hän painotti Ahvenanmaan yhteenkuuluvuutta muun Suomen kanssa.
Jälkimaine
Westermarckin synnyttämän koulukunnan edustajia Suomessa olivat muun muassa Rafael Karsten, Gunnar Landtman ja Hilma Granqvist. Myös esteetikko Yrjö Hirnin ja kulttuuriradikaali Rolf Lagerborgin tutkimuksissa tai ajatuksissa on westermarckilaisuutta.
Westermarckin mukaan on nimetty suomalaisten sosiologien Westermarck-seura, joka perustettiin vuonna 1940. Westermarckin ansiona pidetään sosiologian nousua merkittävään asemaan Suomen yliopistoissa jo varhain.
Westermarckin ajatukset ovat nousseet Suomessa uudelleen kiinnostuksen kohteiksi sosiaaliantropologian uuden tulemisen myötä, vaikka hänen töitään ei käytetäkään tieteenalan uuden tutkimuksen lähtökohtana. Suomessa Westermarckin ajattelun merkitystä on puolustanut etenkin Heikki Sarmaja.
Virgil Grissom
Virgil Ivan ”Gus” Grissom (3. huhtikuuta 1926 Mitchell, Indiana – 27. tammikuuta 1967 Cape Canaveral, Florida) oli yhdysvaltalainen astronautti.
Grissomilla oli insinöörin loppututkinto Purduen yliopistosta. Tutkinnon suoritettuaan hän liittyi Yhdysvaltain ilmavoimiin, osallistuen muun muassa yli sataan taistelulentoon Korean sodassa 334. hävittäjälaivueessa. Sodan päätyttyä hän jatkoi opintojaan edelleen ilmavoimien palveluksessa pysyen ja päätyi koelentäjäksi Wright Pattersonin tukikohtaan vuonna 1955. Hän oli sotilasarvoltaan everstiluutnantti.
Ura astronauttina
Gus Grissomin ensimmäinen avaruuslento oli päättyä onnettomuuteen, kun kapselin luukun räjähdyspanokset laukesivat ennenaikaisesti ja kapseli alkoi täyttyä vedellä. Nostoyrityksistä huolimatta pelastushelikopteri ei pystynyt nostamaan vedellä täyttynyttä kapselia, vaan se vajosi syvyyksiin. Samalla veden varassa olleen Grissomin avaruuspuku täyttyi vedellä ja hän oli hukkua ennen pintasukeltajan tuloa apuun. Yli neljän kilometrin syvyyteen vajonnut kapseli paikannettiin ja nostettiin ylös Atlantin valtamerestä vuonna 1999.
Kun Yhdysvaltain ensimmäisen avaruuslennon lentänyt astronautti Alan Shepard joutui sisäkorvavikansa vuoksi luopumaan lentotehtävistä, Gus Grissom valittiin ensimmäisen Gemini-lennon komentajaksi, kumppaninaan John W. Young. Gemini-alus nimettiin NASAn vastustuksesta huolimatta ”Molly Browniksi” Broadway-musikaalin Uppoamaton Molly Brown mukaan. Gemini 3 -lennon myötä 23. maaliskuuta 1965 Gus Grissomista tuli ensimmäinen astronautti, joka oli lentänyt avaruudessa kahdesti.
Apollo 1
Gus Grissom nimitettiin ensimmäisen Apollo-aluksen komentajaksi. Miehistön suorittaessa 27. tammikuuta 1967 rutiiniluonteista ”johdot irti” -testiä aluksen laukaisualustalla 34 Kennedyn avaruuskeskuksessa Floridassa sähköjohdoista alkunsa saanut kipinä sytytti tulipalon, jossa aluksen miehistö menehtyi. Grissomin ohella palossa menehtyivät astronautit Edward White ja Roger B. Chaffee.
Gus Grissom on haudattu Arlingtonin sotilashautausmaalle Virginiaan.
Brampton Battalion
pienoiskuva|Brampton Battalionin tankki tulossa jäälle. Brampton Battalion oli kanadalainen jääkiekkoseura, joka pelasi Ontarion junioriliigan Itäisen konferenssin keskidivisioonassa.
Pantterikärpässieni
Pantterikärpässieni (Amanita pantherina) on myrkyllinen kärpässienilaji. Se muistuttaa nuorena toista myrkyllistä kärpässienilajia, ruskokärpässientä. Pantterikärpässienessä on samoja myrkkyjä kuin punakärpässienessä, mutta suurempina pitoisuuksina.
Lindorff
Lindorff on Nordic Capitalin omistuksessa oleva luotonhallinnan ja maksamisen palveluyritys. Lindorff Group Ab on rekisteröity Ruotsiin ja konsernin pääkonttori sijaitsee Oslossa. Yrityksen pääomistaja on Nordic Capital Fund VIII.
Yritys toimii 8 maassa: Norjassa, Latviassa, Liettuassa, Puolassa, Hollannissa, Saksassa, Espanjassa ja Italiassa. Lindorff-konsernin liikevaihto vuonna 2014 oli 475 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä yli 2 800.
Pantterikärpässieni
Pantterikärpässienen lakki on 5–12 senttimetriä leveä ja väriltään vaaleanruskea tai ruskea. Suojusjätteet ovat irtonaisia ja valkoisia. Heltat ovat valkoiset ja melko tiheät. Jalka on 6–12 senttimetriä pitkä ja valkoinen. Rengas on leveä, valkoinen ja riippuva. Malto on valkoista. Haju muistuttaa raakaa perunaa. Pantterikärpässientä tavataan melko yleisenä Etelä-Suomen lehdoissa, lehti- ja sekametsissä sekä puistoissa, erityisesti tammen seurassa. Lounaissaaristossa pantterikärpässientä on tavattu myös männyn seurassa. Kasvuaika on elokuusta syyskuuhun. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.
Lindorff
Marraskuussa 2017 eurooppalainen yritys Lowell Group osti Lindorffin liiketoiminnot Suomessa, Ruotsissa, Tanskassa ja Virossa. Kauppaan kuului myös Intrum Justitian liiketoiminnot Norjassa. Myytyjen Lindorff liiketoimintojen nimi muuttui Lowelliksi lokakuussa 2018.
Lindorff Suomessa
Suomessa Lindorff toimi yli 50 vuotta, vuodesta 1966 vuoteen 2005 Contant Oy:nä. Fuusion yhteydessä vuonna 2004 osaksi Lindorffia tulivat myös Contantin Baltian toiminnot. Vuonna 2017 Suomen Lindorffin liiketoiminta myytiin eurooppalaiselle Lowell Groupille.
Palvelut
Lindorff toimii yritysten ja yhteisöjen luotonannon palvelukumppanina huolehtimalla luottopäätöksistä, laskutuksesta, saatavien perinnästä sekä asiakkaiden palvelemisesta lasku- ja maksuasioissa. Yritys tarjoaa myös lasku- ja erämaksupalvelua kuluttajille.
Kuluttaja voi saada Lindorffista tavallisen laskun, maksuhuomautuksen, perintäkirjeen tai ostoksen yhteydessä haetun kertaluoton.
Historiaa
Lindorffin edeltäjä Norjassa, Norwegian National Creditreform, perustettiin Oslossa vuonna 1898.
Kritiikki
On esitetty kritiikkiä siitä, että Lindorff Oy maksaa veroina Suomeen vain alle 1 % liikevoitostaan ja että verojen minimointiin käytetään mm. Jerseyn saaren veroparatiisia sekä korkokikkailua. Lindorffin niukasti julkisuudessa esiintyneen johtoportaan mukaan "Lindorff noudattaa Suomen lainsäädäntöä ja maksaa veronsa sen mukaisesti".
Almohadit
pienoiskuva|Almohadien dynastua Almohadit (arabiaksi الموحدون, al-Muwahhidun) olivat alun perin pohjoisafrikkalaisia berbereitä, jotka muodostivat viidennen dynastian maurien valtakunnassa 1100-luvulla. He valloittivat koko Pohjois-Afrikan Egyptiin asti sekä islaminuskoisen Espanjan.
Almohadit Espanjassa
pienoiskuva|Espanjan Reconquista Vuonna 1147 almohadit valtasivat Marrakechin mihin päättyi lopullisesti almoravidien valta. Sen sijaan almohadit saivat haltuunsa Sevillan 1172, ja sen jälkeen yhä laajempia alueita Espanjasta. Takaiskut alkoivat, kun Kastilian kuninkaan johtama kristillisten armeija sai heistä suurvoiton Etelä-Espanjan Las Navas de Tolosan taistelussa ja almohadien valtakunta hajosi islamilaisten pikkuruhtinaiden valtioiksi. Marrakech menetettiin merenideille 1269, ja siihen päättyi almohadien valtakausi.
Surh-Digora
Surh-Digora (( tai Сырх Дыгур, Syrx Dygur) on maalaiskunta ja kylä Irafin piirissä Pohjois-Ossetia-Alanian tasavallassa Venäjällä. Surh-Digora sijaitsee piirin koillisosassa Digoran piirin vastaisella rajalla.
Timi Lexikon
Timi Lexikon (oikealta nimeltään Timo Leskinen, s. 21. maaliskuuta 1985 Muuruvesi) on savolainen rap- / hip hop -artisti. Hän aloitti musiikin tekemisen 2000-luvun alussa Wrongones-nimisessä bändissä artistinimellä Toma. Nykyään Timi Lexikonin keikoilla vaikuttaa Sauruksesta tuttu Pirkka Räisänen.
Historia
Timin ensimmäinen soolojulkaisu oli omakustannemixtape Kuka on Timi Lexikon, joka julkaistiin vuonna 2006. Karma Musiikki julkaisi 2. kesäkuuta 2010 hänen debyyttialbuminsa Vähät valitan. Maaliskuussa 2012 julkaistiin musiikkivideo Timi Lexikonin kappaleesta "Moon kuu". Kesäkuussa julkaistiin musiikkivideon kera kappale "Tää kesä". Kolmas single "Perhosefekti" julkaistiin maaliskuussa 2013. Kappaleita seurasi Timi Lexikonin toinen studioalbumi Sinä, minä & musa, joka julkaistiin 31. toukokuuta 2013. Albumi nousi 26. sijalle Suomen virallisella albumilistalla.
Aktiivisesti keikkaillut artisti julkaisi tuplasinglen "Ilosofiaa / Juuret" 17. kesäkuuta 2015. Ilosofiaa kappaleesta tehtiin myös musiikkivideo.
Vuonna 2018 Timi solmi levytyssopimuksen New Art Recordsin kanssa ja julkaisi singlet Täydellisyydestä seuraava, Tornado ja Lasersade. Vuonna 2020 ilmestyi albumi nimeltä Kerros. Tuottajina levyllä kuuluvat mm. Cheekille hittejä tehtaillut Millionaire Men, Paperi T:n taustalla vaikuttanut Kalifornia-Keke sekä The-City ja Timin aiempien hittien takaa löytyvä Ilkka Valtee.
Huhtikuussa 2021 Timi julkaisi Kipinä EP:n.
Timi Lexikon on vaikuttanut myös Mikko Varjamon kanssa witch house -duossa Postikortteja Helvetissä sekä Sauna Ent. -yhtyeessä.
Vaahteraliigan kausi 1995
Vaahteraliigan kausi 1995 oli Vaahteraliigan 16. kausi. Liigan runkosarjassa pelattiin kymmenen ottelua, minkä jälkeen kuusi parasta joukkuetta etenivät pudotuspeleihin. Runkosarjan viimeinen ja toiseksi viimeinen joutuivat kauden päätteeksi karsimaan sarjapaikasta I-divisioonaan kahden parhaan joukkueen kanssa.
Arthur Thesleff
Arthur Thesleff oli suomalainen kasvitieteilijä ja mustalaisten kielen ja tapojen tutkija. Thesleff perusti myös Colonia Finlandesa -nimisen utopiasiirtokunnan Argentiinan Misiones-maakuntaan 1906 ja toimi sen ensimmäisenä johtajana.
Henkilöhistoria
Thesleffin vanhemmat olivat eversti Fredrik Wilhelm Thesleff ja Olga Maria Thesleff. Hän pääsi ylioppilaaksi 1890 ja ryhtyi opiskelemaan kasvitiedettä. Thesleff julkaisi ensimmäisen tieteellisen tutkimuksensa Suomen syömäkelpoisista sienistä vuonna 1893. Kiertäessään metsissä tutkimassa sieniä hän joutui tekemisiin mustalaisten kanssa ja kiinnostui heidän kielestään, tavoistaan ja elämästään.
Vuonna 1896 Thesleff sai Suomen mustalaiskysymystä tutkivalta valtion komitealta tehtäväkseen tutkia mustalaisten asemaa Unkarissa ja Balkanin maissa. Tehdessään kenttätutkimuksiaan Thesleff kiersi mustalaisryhmien mukana Suomessa ja Ruotsissa sekä teki myös lyhyempiä vastaavia tutkimusmatkoja Venäjälle, Unkariin ja Puolaan. Thesleff luovutti ensimmäiset kenttätutkimustensa tulokset Suomen Maantieteelliselle seuralle 1898, ja vuonna 1900 Thesleff julkaisi tutkimustensa yhteenvedon ja toimenpidesuositukset komitean julkaisemassa raportissa.
Raportissa Thesleff suositteli mustalaisten vähittäistä assimilointia valtaväestöön pitkäaikaisella valtion ohjelmalla. Mustalaisten maahantulo ulkomailta Suomeen oli kiellettävä lainsäädännöllä, ja Suomessa jo asuvat mustalaiset oli rekisteröitävä ja pakotettava asettumaan paikoilleen. Thesleff suositteli mustalaislapsien sijoittamista 7-vuotiaina lastenkoteihin, joissa he olisivat sen jälkeen tekemisissä vain valtaväestön edustajien kanssa ja oppisivat jonkin käytännön ammatin. Thesleff vastusti kuitenkin jyrkästi mustalaisten pakkosterilointia, koska hän uskoi, että hänen suosittelemansa ohjelma tuottaisi hyviä tuloksia. Raportin ansiosta Thesleffiä alettiin pitää mustalaiskysymyksen asiantuntijana. Muutettuaan Ruotsiin 1904 Thesleff piti siellä useita luentoja mustalaiskysymyksestä ja antoi myös haastatteluja lehdille.
Thesleff oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1900.
Vuonna 1906 Thesleff oli perustamassa Colonia Finlandesa -nimistä utopiasiirtokuntaa Argentiinan koillisosassa sijaitsevaan Misiones-maakuntaan ja toimi siirtokunnan ensimmäisenä johtajana vuoteen 1909 saakka. Siirtokunta-ajatuksen taustalla oli joukko suomenruotsalaisia aktivistipiirejä lähellä olleita nuoria miehiä, kuten Herman Gummerus, J. N. Reuter ja E. A. Fabritius, jotka halusivat siirtyä pois Suomesta Venäjän sortotoimia pakoon. Siirtokunta aiottiin aluksi perustaa muun muassa Etelä-Afrikkaan, mutta Tukholmassa perustajaryhmä tapasi Argentiinan valtion siirtolaisvärväreitä ja päätti 1905 lähettää Thesleffin johtaman tutkimuskomission Argentiinaan. Tällä tutustumismatkalla Patagoniassa sijainnut alue ei vastannut ryhmän odotuksia, mutta Misionesista tarjottu alue vaikutti Thesleffin mielestä hedelmälliseltä ja lupaavalta, joten siirtokunta päätettiin perustaa sinne.
Siirtokunta joutui kuitenkin heti vaikeuksiin, sillä alueen maaperä oli todellisuudessa kivistä ja köyhää, ja maanviljely onnistui vain kaskeamalla joka vuosi uusi alue koskematonta aarniometsää. Ensimmäinen siirtolaisryhmästä, 112 miestä ja 19 naista, joka matkusti Thesleffin kanssa Argentiinaan 1906, oli valtaosa (90 %) suomenruotsalaisia, ja he edustivat pääosin kaupungissa asuneita ylempiä yhteiskuntaluokkia. Nämä siirtolaiset pitivät Argentiinaa uutena Eldoradona, jossa heillä oli mahdollisuus rikastua nopeasti vähällä vaivalla. Todellisten olosuhteiden paljastuttua ensimmäisistä siirtolaisista suurin osa joko lähti pois siirtokunnasta tai sitten köyhtyi ja alkoholisoitui. Myöhemmin 1920-luvulla saapui uusia suomenkielisiä siirtolaisia lähinnä Itä-Suomesta. Nämä tulokkaat olivat tottuneet raskaaseen työhön, ja siirtokunta elpyikin joksikin aikaa 1920- ja 1930-luvulla, kun siellä viljeltiin ensin tupakkaa ja sitten mate-juoman aineksena käytettyä yerbaa.
Palattuaan Argentiinasta Thesleff asettui 1910 Ruotsiin, jossa hän vietti loppuelämänsä. Vuonna 1912 Thesleff julkaisi Tukholman alamaailman käyttämästä slangista tekemänsä tutkimuksen. Taloudelliset vaikeudet ja liiallinen alkoholinkäyttö johtivat Thesleffin lopulta tekemään itsemurhan joulukuussa 1920.
Orhan I
thumb|Sulttaani Orhan I Orhan, Orhan Gazi tai Orkhan (kuoli 1361) oli juuri syntyneen Osmannien valtakunnan (silloin Osmanlin heimo) toinen bey (päällikkö) vuosina 1324-1359.
thumb|vasen|200px|Sulttaani Orhan (vasemmalla) ja hänen velipuolensa [[Alaeddin Pasha.]] Orhan valloitti suurimman osaa läntistä Anatoliaa ja otti osaa hajoavan Bysantin poliittiseen myrskyyn menemällä naimisiin Theodoran, Johannes VI Kantakuzenoksen tyttären, keisari Johannes V Palaiologoksen holhoojan, kanssa. Avioliiton hintana Orhan auttoi Kantakuzenosta syrjäyttämään Johannes V:n ja hänen sijaishallitsijansa valtaistuimelta. Vuonna 1354 Orhanin poika Suleiman Pašša (Süleyman Paşa) miehitti Gallipolin, jonka sen kreikkalaiset asukkaat olivat hylänneet maanjäristyksen jälkeen, ja avasi täten osmaneille reitin Manner-Eurooppaan.
Linda Maria Baros
Linda Maria Baros ( 6. elokuuta 1981) on ranskalainen ja romanialainen runoilija, esseisti ja kääntäjä. Hänen runojaan on käännetty yli 25 kielelle.
K. J. Lång
Karl Johan Lång (30. toukokuuta 1934 Pirttikylä – 24. syyskuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen juristi, joka toimi vankeinhoitolaitoksen ylijohtajana ja oikeusministeriön vankeinhoito-osaston osastopäällikkönä vuodesta 1970 alkaen. Hän oli myös lyhytaikaisen Teuvo Auran II virkamieshallituksen oikeusministeri vuosina 1971–1972. Koulutukseltaan hän oli oikeustieteen kandidaatti.
Hän toimi Suomen Demokraattisten Lakimiesten puheenjohtajana samaan aikaan kuin ollessaan oikeusministeri 1971–1972 sekä kuului kansainvälisen kattojärjestön Kansainvälisen demokraattisten lakimiesten liiton IADL:n varapuheenjohtajistoon 1970–1975. Hän johti 1970-luvulla myös Julkisen sanan neuvostoa.
Lång toimi vuosina 1988–1995 Ihmisoikeusliitto ry:n puheenjohtajana ja vuosina 1989–1992 perusoikeuskomitean puheenjohtajana. Komitea valmisteli perusoikeusuudistusta, joka toteutui vuonna 1995.
K. J. Långin katsotaan vaikuttaneen johtajakaudellaan rangaistusten täytäntöönpanoa koskevan lainsäädännön uudistamiseen ja vankien aseman parantamiseen merkittävästi. Hän oli profiloitunut rangaistuspolitiikassa "korostetun liberaaliksi".
Lång jäi eläkkeelle vuoden 1997 lopussa ja kuoli seuraavana vuonna syöpään 64 vuoden ikäisenä.
Långin puoliso vuodesta 1959 oli hallitusneuvos Ulla Lång o.s. Backholm. Heillä on kaksi lasta.
Nafpaktía
Nafpaktía ( eli Δήμος Ναυπακτίας, Dímos Nafpaktías) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Aitolia-Akarnanian alueyksikössä Länsi-Kreikan alueella. Kunnan pinta-ala on 870,4 neliökilometriä ja väkiluku 27 800. Kunnan kuntakeskus on Náfpaktos.
Nafpaktía on Náfpaktoksen kaupungin lähialueiden historiallinen nimi. Nafpaktían kunta syntyi, kun kunnat Antírrio, Apodotía, Chálkeia, Náfpaktos, Plátanos ja Pyllíni yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Nafpaktían kunta muodostuu kuudesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Sulo
Sulo on suomalainen miehen nimi. Nimi on annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 17 719 suomalaiselle miehelle, ennen vuotta 1940 myös 174 naiselle.
Pier Luigi Farnese
pienoiskuva|Pier Luigi Pier Luigi Farnese (19. marraskuuta 1503 – 10. syyskuuta 1547) oli ensimmäinen Parman herttua vuosina 1545–1547.
Elämä
Pier Luigi Farnese syntyi Roomassa kardinaali Alessandro Farnesen, tulevan paavi Paavali III:n aviottomana poikana. Hän ryhtyi sotilaaksi ja osallistui Rooman ryöstöön 1527.
Tultuaan valituksi paaviksi Pier Luigin isä nimitti hänet kirkon sotapäälliköksi. Myöhemmin isä teki hänestä Parman ja Piacenzan herttuan. Kyseiset maa-alueet olivat aiemmin olleet osa Kirkkovaltiota. Pier Luigi ja hänen poikansa Ottavio lupasivat maksaa paaveille 9 000 kultadukaattia vuodessa, ja saivat siitä vastineeksi vielä Camerinon ja Nepin herttuakunnat. Lisäksi Pier Luigin hallussa olivat Castron herttuakunta ja Ronciglionen kreivikunta Lazion alueella.
Pier Luigi otti uudet alueensa hallintaansa 23. syyskuuta 1546. Eläessään hän sai mainetta julmana ja armottomana, ylellisyyteen mieltyneenä ihmisenä. Lisäksi häntä syytettiin nuorten poikien hyväksikäytöstä. Pier Luigin ankara hallinto nostatti vihaa häntä vastaan paavien oikeudenmukaiseen hallintoon tottuneissa kaupungeissa. Keisari Kaarle V, joka halusi yhdistää Parman ja Piacenzan Milanon herttuakuntaan, tuki ylimystön vehkeilyä Pier Luigia vastaan.
Kuolema
Vuonna 1547 kreivit Francesco Anguissola ja Agostino Landi sekä markiisit Giovan Luigi Confalonieri, Girolamo Pallavicini ja Alessandro Pallavicini solmivat salaliiton Pier Luigia vastaan. Salaliittolaiset tunkeutuivat 10. syyskuuta 1547 Piacenzan linnaan, jossa Pier Luigi oleskeli. Anguissola ja kumppanit puukottivat hänet kuoliaaksi ja ripustivat ruumiin palatsin ikkunaan. Lähistöllä vaanineet Kaarle V:n sotilaat ottivat pian sen jälkeen kaupungin hallintaansa Ferrante Gonzagan johdolla.
Perhe ja lapset
Pier Luigi Farnesen puoliso oli Girolama Orsini. Heillä oli neljä lasta:
Pier Luigilla oli myös avioton poika Orazio, joka meni naimisiin Angoulêmen herttuattaren Dianen, Ranskan kuningas Henrik II:n tyttären kanssa.
Icona Pop
Icona Pop on ruotsalainen popduo, jonka Caroline Hjelt ja Aino Jawo perustivat vuonna 2009. Hjelt (s. 8. marraskuuta 1987) ja Jawo (s. 7. heinäkuuta 1986) opiskelivat samassa tukholmalaisessa konservatiossa, mutta tapasivat sattumalta eräissä juhlissa helmikuussa 2009 ja päättivät perustaa yhtyeen. Aino Jawon äiti on suomalainen ja isä gambialainen.
Icona Pop on toiminut muun muassa Miley Cyrusin lämmittelijänä tämän Bangerz Tour -kiertueella. Yhtye on julkaissut kaksi studioalbumia: ensimmäisen, yhtyeen nimeä kantavan debyyttialbumin duo julkaisi marraskuussa 2012 ja toisen, Suomessakin menestyneen albuminsa, joka kantaa nimeä This is... Icona Pop duo julkaisi syyskuussa 2013. Yhtyeen menestyneimpiin kappaleisiin kuuluvat ”I Love It”, ”Girlfriend” ja ”All Night”.
The Weather Underground
The Weather Underground tai Weathermen oli Yhdysvalloissa toiminut ryhmä, joka kutsui itseään "kommunististen miesten ja naisten vallankumoukselliseksi organisaatioksi". Sen muodostivat osiin hajonneen Students for a Democratic Society (SDS), sodanvastaisen opiskelijajärjestön militanteimmat edustajat. Ryhmä tavoitteli Yhdysvaltain hallituksen ja kapitalistisen järjestelmän kumoamista ja päämäärään päästäkseen tekivät pommi-iskuja, järjestivät vankilapakoja ja organisoivat mellakoita. Ryhmä oli aktiivinen vuodesta 1969 vuoteen 1976 asti, jolloin Vietnamin sodan päättyminen hajotti sen ideologista pohjaa ja johti viimein ryhmän hajoamiseen.
Lokakuussa 1969 ryhmä organisoi ensimmäisen tapahtumansa, jota kutsuttiin "raivon päiviksi", "Days of Rage". Se organisoitiin Chicagossa. Raivon päivien levottomuudet alkoivat 6. lokakuuta ryhmän räjäyttäessä Haymarketin levottomuuksissa 1886 kuolleille poliiseille omistetun patsaan. Vaikka 8. lokakuuta järjestetty kokoontuminen keräsi paikalle paljon vähemmän osanottajia kuin ryhmä odotti, silti kolme sataa osallistunutta ihmistä hyökkäsivät Chicagon liikekeskustaan tuhoten ikkunoita ja autoja. Kuutta ihmistä ammuttiin ja 70 pidätettiin. Kaksi pienempää väkivaltaista konfliktia poliisin kanssa seurasi tulevina kahtena yönä.
Vuonna 1970 kun Mustien Panttereiden Fred Hampton oli saanut surmansa ampumavälikohtauksessa, ryhmä antoi sodanjulistuksen Yhdysvaltain hallitukselle vaihtaen nimensä mainituksi The Weather Undergroundiksi. Jäsenet siirtyivät maanalaiseen toimintaan, valmistellen pommi-iskua aliupseerien tanssiaisiin Fort Dixissä. Pomminrakennuksessa sattui kuitenkin virhe, ja se räjähti rakennushetkellä surmaten kolme ryhmän jäsentä Greenwich Villagen tukikohdassa New Yorkissa. Tämä sai muut ryhmän solut pohtimaan keinojaan uudelleen ja pyrkimään kaikin tavoin välttämään kuolonuhreja. Tässä ryhmä onnistuikin tehokkaasti.
Ryhmä julkaisi manifesteja ja julistuksia samalla kun teki lukuisia pommi-iskuja. Ryhmä räjäytti pommeja mm. Yhdysvaltain Capitolissa, Pentagonissa, poliisi- ja vankilarakennuksissa. Ryhmä myös vapautti palkkatyönä huumerikoksesta vangittuna olleen LSD-guru Timothy Learyn ja kuljetti hänet Algeriaan. Ryhmä onnistui myös suuremmalta osin välttämään poliisin siihen suuntaamat vastatoimet.
1970-luvun lopulla ryhmä alkoi hajota, kun monet jäsenistä antautuivat poliisille ja jäljelle jääneet siirtyivät toisiin aseellisen vallankumouksen ryhmittymiin. Vain harva antautuneista joutui vankilaan, koska FBI:n Cointelpro-ohjelman heitä vastaan keräämät todisteet olivat käyttökelvottomia agenttien käytettyä arveluttavia metodeja niitä kerätessään.
Kuuluisia The Weather Undergroundin jäseniä ovat Kathy Boudin, Mark Rudd, Matthew Landy Steen ja aviopari Bernardine Dohrn ja Bill Ayers. Suurin osa vanhoista ryhmän jäsenistä on integroitunut takaisin yhteiskuntaan. Monet heistä eivät ole juurikaan katuneet toimiaan.
Ryhmästä tehtiin 2002 dokumentti, joka oli ehdolla parhaaksi dokumenttielokuvaksi Oscar-gaalassa 2003.
Phoenix Wright: Ace Attorney – Trials and Tribulations
Peli on uusintaversio Game Boy Advancelle julkaistusta Gyakuten Saiban 3:sta. Peli on Ace Attorney -sarjan kolmas osa.
Pelaaminen
Pelaaminen ei ole muuttunut sitten edeltäjänsä. Pelissä on yhä kaksi pelitilaa: tutkimusten tekeminen ja oikeussalissa asiakkaan puolustaminen.
Sama käytäntö toimii myös oikeussalissa, vaikka siellä ei psyykelukkoja nähdäkään. Oikeussalissa tyhjentyvä määrä riippuu asian vakavuudesta. Eniten mittari yleensä kärsii syytettäessä väärää henkilöä.
Juoni
Kuusi vuotta myöhemmin Terry pakenee vankilasta saatuaan viestin Valerielta, joka halusi tavata hänet sillalla, jossa valekidnappaus tapahtui. Tapaaminen oli kuitenkin Dahlian asettama ansa. Hän tappaa Valerien ja lavastaa Terryn syylliseksi Valerien murhaan. Mia Fey ottaa jutun harteilleen kollegansa ja rakastettunsa Diego Armandon avustuksella. Juuri kun Mia on saamassa vapautuksen Terrylle ja syyt Dahlian niskoille, Terry juo Dahlian antaman myrkyn ja kuolee. Oikeudenkäynnin jälkeen Diego haluaa kuulla totuuden Dahlian omasta suusta, mutta Dahlia myrkyttää hänetkin, jonka seurauksena Diego vaipuu koomaan. Dahlia yrittää epätoivoisesti päästä eroon pullokaulakorusta, jossa myrkky oli. Hän keksii antaa kaulakorun lahjana paikalla olevalle opiskelijalle, nuorelle Phoenix Wrightille. Tämän seurauksena he alkavat seurustella, vain jotta Dahlia saisi kaulakorun myöhemmin takaisin.
Hieronymiitit Uudessa Maailmassa
Hieronymiitit saivat Uudessa Maailmassa Espanjan sijaishallitsijalta erityisen tehtävän valvoa intiaanien oikeuksia Espanjan Amerikan-siirtomaissa. He olivat Espanjan kuningashuoneen erityissuosiossa ja vanhastaan Kastilian kuninkaiden rippi-isiä. Ferdinand Katolilainen kuoli vuonna 1516, jonka jälkeen sijaishallitsijana toimi kardinaali Francisco Jiménez de Cisneros (1437-1517). Uudesta Maailmasta saapuneet huolestuttavat uutiset olivat syynä siihen, että kardinaali Cisneros päätti lähettää kolme suurin valtuuksin varustettua hieronymiittiä valvomaan Uuden Maailman tilannetta.
Bartolomé de las Casasin mukaan Cisneros oli eräs niistä, jotka avasivat keskustelun intiaanien oikeudenmukaisemmasta kohtelusta.
Kardinaali Cisneros lähetti vuonna 1517 kolme hieronymiitti-isää Santo Domingoon
Hieronymiittien tehtävänä oli valvoa saarten intiaanien oikeuksia ja kohentaa näiden elinoloja; että hallinto tapahtuisi vuoden 1512 Burgosin lakien mukaisesti ja paavin Espanjalle myöntämää saantokirjaa noudattaen. Intiaanit oli opastettava hyväksymään espanjalaisten tuoma elämäntapa, jonka omaksuttuaan he kykenisivät itse hallinnoimaan itseään. Tarkoituksena oli saada intiaanit asumaan entisissä, tai heitä varten rakennetuissa kylissä, joissa olisi kolmesataa asukasta (perhettä). Kyliä johtaisi espanjalainen mayordomo ja pappi. Pakollisten velvoitteiden oli jatkuttava. Koko ajan olisi kolmannes asukkaista kaivoksissa kaksi kuukautta, jonka jälkeen tapahtuisi vaihto. Hieronymiiteillä oli oikeus antaa encomiendansa hyvin hoitaneille ja annettuja säädöksiä noudattaneille encomenderoille mahdollisuuden jatkaa encomenderoina.
Valloitusretkiä varten oli saatava hieronymiittien suostumus
Kuuban kuvernöörin Diego de Velázquezin Jukatanin ja Meksikon rannikolle suunnittelemaa valloitus- ja vaihtokauppamatkaa varten oli hankittava hieronymiittien antama suostumus, jota varten Velázquez oli lähettänyt edustajansa Gonzalo de Gúzmanin anomusmatkalle Santo Domingoon. Hieronymiitit joutuivat toimimaan ja tekemään päätöksensä paikallisilta espanjalaisilta saamiensa, useimmiten näitä itseään hyödyttävien, tai ristiriitaisten tietojen varassa.
Siirtokuntalaiset vaativat encomiendojen ikuistamista
Siirtokuntalaiset väheksyivät intiaanien henkisiä kykyjä ja vaativat encomiendojen ikuistamista, väittäen isännän vaihtumisen olevan vahingollista intiaaneille, koska uudella encomenderolla oli vain kiire rikastua, jolloin aikaa ei jäisi intiaanien elinolojen parantamiseen. Jotkut kertoivat intiaanien menevän espanjalaisten palvelukseen lihavina ja palaavan sieltä laihoina. Erään todistajana kuullun mukaan intiaaneja tulisi ravita samaan tapaan kuin työmiehiä Kastiliassa. Toisen mielestä Burgosin säännösten noudattaminen takaisi encomiendan jatkuvuuden. Eräs kertoi intiaanien elämän olevan jaetun kahteen jaksoon; ensimmäinen jakso muodostui kuudesta kuukaudesta työtä, ja toinen jakso kahdesta kuukaudesta lepoa. Eräs kuultava kertoi mielipiteenään, että intiaanien muutto kyliin olisi näiden terveydelle tuhoisaa, ja että muutosta aiheutuisi itsemurhia. Lähes kaikki olivat sitä mieltä, että intiaanien asuttaminen yhteisiin kyliin merkitsisi repartimientojen, jako-osuuksien, pienenemistä.
Las Casas ja Santo Domingon dominikaaniluostarin esimies eivät anna hieronymiiteistä myönteistä kuvaa
Las Casas, jolla on nyt virallisen intiaanien suojelijan virka, ja joka tunsi kyseiset hieronymiitit hyvin, ei anna näistä kovin myönteistä kuvaa. Las Casas oli ennen hieronymiittien lähtöä Espanjasta keskustellut heidän kanssaan. Keskustelujen ilmapiiristä ja tuloksista kertoo se, että hieronymiitit ja Las Casas ylittivät Atlantin samanaikaisesti, mutta eri laivoilla. Sittemmin, hieronymiittien ja Las Casasin asetuttua Santo Domingoon, sikäläisen dominikaaniluostarin esimies lähettää saaren kardinaali-kuvernöörille kirjeen, jossa hän moittii hieronymiittien toimettomuutta ja ylistää Bartolomé de Las Casasia.