cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jaakko Jokelin
Jaakko Kalevi Jokelin (5. syyskuuta 1923 Kuusankoski – 5. tammikuuta 1985) oli suomalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja. Hän teki neljän vuosikymmenen mittaisen uran maakuntateattereissa.
Ura
Jokelin aloitti näyttelijän uransa 1945 Hämeenlinnan työväenteatterista. Hän vaihtoi työpaikkojaan tiuhaan tahtiin: Kymin Yhteisteatteri 1946–1947, Mikkelin Teatteri 1947–1948 ja Lohjan työväenteatteri 1948–1951. Vuosina 1951–1953 Jokelin toimi Uudenkaupungin työväenteatterin johtajana. Sen jälkeen hän siirtyi Itä-Suomeen Varkauden työväenteatterin johtaja-näyttelijäksi 1953–1955. Jokelin palasi näyttelemään Lohjalle vuosiksi 1955–1958, minkä jälkeen hän toimi pari vuotta vapaana taiteilijana. Vuosina 1960–1962 Jokelin johti Myllykosken Teatteria. Sitä seurasi pitkähkö kiinnitys ohjaajana Riihimäen Teatteriin 1962–1971 ja kaksi lyhyempää kiinnitystä ohjaajana Kajaanin kaupunginteatteriin 1971–1973 ja Rauman kaupunginteatteriin 1973–1975. Vuodesta 1975 aina kuolemaansa saakka Jokelin työskenteli Seinäjoen kaupunginteatterissa.
Jokelinin roolitehtäviä olivat muun muassa Halme (Täällä Pohjantähden alla), Topi Romppainen (Punainen viiva) ja pääministeri (Lemmen lakko). Jokelin näytteli myös Aleksis Kiven romaaniin perustuvassa tuotannossa Seitsemän veljestä. Hänen roolinaan oli Simeoni.
Jokelinin ohjauksia olivat muun muassa Anna Liisa, Huhtikuu tulee, Jeppe Niilonpoika, Juurakon Hulda, Naimisessa on riskinsä ja Roinilan talossa.
Jaakko Jokelinilla oli sivurooli elokuvissa Sissit (1963), Täällä Pohjantähden alla (1968), Akseli ja Elina (1970) ja Syksyllä kaikki on toisin (1978). Ensimmäisen ja viimeisen ohjasi Mikko Niskanen, kaksi muuta ovat Edvin Laineen ohjauksia Väinö Linnan suurteoksesta.
Jokelin menehtyi Seinäjoen kaupunginteatterin pukuhuoneessa ennen Monte Cristo -näytelmän alkua.
Perhetausta
Jaakko Jokelinin vanhemmat olivat paperityöntekijä Juho Jokelin ja Hilma Jokelin. Hän avioitui teatteripuvustaja Aili Lindhin kanssa 1949. Pariskunta sai 1950-luvulla kolme lasta, joista Rauli ja Sari päätyivät teatterialalle. Rennystä tuli toimittaja.
Ratifiointi
Ratifiointia käytetään etenkin valtioiden välisissä valtiosopimuksissa, joiden voimaansaattaminen edellyttää kansallisten elinten – Suomessa eduskunnan – vahvistusta. Tällöin sopimusteksti hyväksytään neuvottelijoiden allekirjoituksilla, ja voimaan saattaminen tapahtuu eduskunnan hyväksymällä hallituksen esityksestä annetulla lailla. Tämän jälkeen tapahtuu ratifiointi, yleensä tallettamalla ratifiointiasiakirjat, jolloin neuvottelijat tai muu sopijapuolen edustaja saatuaan täydet valtuudet sopia siten kuin neuvotteluissa sovittiin, lopullisesti sitoutuu sopimukseen. Ensi vaiheessa hyväksytty sopimus on siten itse asiassa mihinkään sitomaton neuvottelijoiden antama lupaus siitä, että heidän edustamansa taho tulee hyväksymään sopimuksen, ja että neuvottelijat tekevät kaiken voitavansa, jotta heidän edustamansa taho hyväksyy saavutetun neuvotteluratkaisun.
Kieltäytyminen ratifioimasta ei ole poikkeuksellista ja siihen suhtaudutaan joskus ymmärtäväisesti, jos sitä esiintyy harvoin. Jos sitä esiintyisi useammin olisi seurauksena se, että tahoon ei enää luotettaisi neuvottelukumppanina. Sen tahon, joka on nimittänyt neuvottelijat edustajikseen edellytetään kunnioittavan edustajiaan, ja on yleensä siis annettava valtuudet ratifiointiin. Usein kuitenkin tapahtuu, että esimerkiksi kansalliset poliittiset ailahtelut johtavat siihen, ettei neuvottelijoiden saavuttaman lopputuloksen taakse enää saada riittävää enemmistöä, jolloin sopimus sen tahon osalta raukeaa.
Concertgebouw
thumb|Concertgebouw thumb|Concertgebouw vuonna 1902. Concertgebouw on konserttitalo Amsterdamissa Alankomaissa. Loistavan akustiikkansa vuoksi sitä pidetään yhtenä maailman parhaista. Se avattiin yleisölle vuonna 1888. Concertgebouw on maailman vierailluin klassisen musiikin konserttitalo: siellä pidetään vuosittain 350–400 konserttia, joilla on kuuntelijoita yli 800 000.
Historia
Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Adolf Leonhard van Gendt, joka käytti innoituksena kaksi vuotta aikaisemmin Leipzigiin noussutta Neue Gewandhausia. Rakennustyöt alkoivat kaupungin silloisten rajojen ulkopuolella sijaitsevalla laitumella vuonna 1883. Hiekkaiseen maahan iskettiin kaikkiaan 2 186 kappaletta 12–13 metrin pituisia paaluja.
Talo oli valmis jo vuoden 1886 lopulla, mutta avajaiset viivästyivät. Avajaiskonsertti pidettiin 11. huhtikuuta 1888. 120-henkinen orkesteri ja viidensadan vahvuinen kuoro esittivät Wagnerin, Händelin, Bachin ja Beethovenin musiikkia.
Esityspaikat
Grote Zaal (suuri sali) on 44 metriä pitkä, 28 metriä leveä ja 17 metriä korkea. Yleisöä sinne mahtuu noin 2 000. Suuren salin jälkikaiunta-aika on ilman yleisöä 2,8 ja yleisön läsnä ollessa 2,2 sekuntia. Tämän vuoksi sähköisesti vahvistettua musiikkia ei juurikaan esitetä Concertgebouw’ssa. Soikionmuotoinen Kleine Zaal (pieni sali) on 20 metriä pitkä ja 15 metriä leveä. Se soveltuu erinomaisesti kamarimusiikin ja liedien esittämiseen.
Talon rakentamisen aikaan akustiikan saloja ei vielä tunnettu kovin hyvin, ja sisätiloja onkin jälkikäteen muuteltu useaan otteeseen äänen käyttäytymisen parantamiseksi. Sisätilojen koristelut on kuitenkin pyritty säilyttämään alkuperäisinä.
Aiheesta muualla
52.35622°N, 4.87952°W
Väihijärvi
Väihijärvi on Pirkanmaalla Juupajoen Hirvijärvellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 58 hehtaaria ja se on 2,1 kilometriä pitkä ja 700 metriä leveä. Se sijaitsee itä-länsi-suuntaisesti ja se on verrattain kapea järvi. Järven etelärannat ja koillisrannat ovat korkeiden mäkien rinteitä, mutta muualla ovat rannat alavia. Esimerkiksi Kissannokanmäki kohoaa 55 metrin korkeuteen. Muut etelärannan mäet ovat saman korkuisia. Järven länsipäätä kutsutaan Jussilanpääksi. Järven keskivaiheilla on vastarannoilla Leponokka ja Kissannokka nimiset pyöreät niemet. Kissannokan itäpuolelle jää 350 metriä pitkä Kylmälahti. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 5,5 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata lukuun ottamatta pieniä peltopalstoja itäpäässä ja Kylmälahdella. Järven ympäristön haja-asutus muodostuu neljästä taloudesta, joista kaksi saattaa viljellä maata, sekä 30 vapaa-ajan asunnosta. Niille tulee tiet Hirvijärveltä. Oriveden kuntaraja ohittaa järven kaakkoispään 700 metrin päästä.
Vedenlaatu
Väihijärven valuma-alue on pääasiassa metsämaata, mutta sen rannoilla on kohtalaisesti vapaa-ajan asutusta. Järven vedenlaadusta on tutkimustuloksia vuosilta 1977, 1984, 1986, 1987 ja 2005. Niiden mukaan vesi on kirkasta ja sen humuspitoisuus on vähäistä. Vedenväri on 30–40 mg Pt/l. Järvi ravinteiltaan karu metsäjärvi, joka ei ole havaittu rehevöityneen tai happamoituneen koskaan. Veden kokonaisfosforipitoisuus on noin 10 mikrogrammaa litrassa vettä (µg/l). Väihijärven veden laatu ja virkistyskäyttökelpoisuus ovat erinomaista tasoa.
Kalakanta
Väihijärvessä pidettiin kalastuskirjanpitoa vuonna 2001. Eniten saatiin saaliiksi pääasiassa haukea ja siikaa, mutta saaiiksi tuli myös madetta ja ahventa. Järveen on istutettu kalaa. Vuonna 2001 laskettiin järveen pieni määrä harjusta ja vuosina 2003, 2006 ja 2008 planktonsiikaa.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Sahajoen valuma-alueeseen (35.756) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 120,8 metriä mpy. Eteläiseltä metsäalueelta laskee järveen kolme metsäojaa ja idästä Pontikkaojan länteen laskeva jatke. Järven laskuoja on Väikkisuonoja, joka lähtee Leponokan kainalosta Hirvijärveltä tulevan tien alta. Oja virtaa 2,8 kilometriä Väikkisuon läpi meanderoiden ja se laskee Rassinjärveen, jonka jälkeen vesireitti jatkuu Rassinojana Hulippaaseen. Hulipas on Sahajoen lähdejärvi.
Historiaa
Vuoden 1958 peruskartassa lahden nimenä oli Kylmälänlahti ja sen niemenä Kissaniemi. Kulmakunnalla oli enemmän peltomaata, joista on nykyään jäljellä enää neljäsosa.
Târgoviște
Târgoviște [] on kaupunki Romanian eteläosassa, Ialomițajoen varrella. Kaupungin asukasluku oli 79 610 vuonna 2011. Târgoviște on Dâmbovițan piirikunnan pääkaupunki.
Historia
Keskiajalla vuosina 1396–1714 Târgoviște oli Valakian ruhtinaan hallintokaupunki ja ruhtinaskunnan tärkein poliittinen, taloudellinen ja kulttuurikeskus, kunnes ruhtinas Constantin Brâncoveanu siirsi valtaistuimensa Bukarestiin.
Kommunistisen Romanian diktaattori Nicolae Ceaușescu ja hänen vaimonsa Elena tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin Târgoviștessa.
thumb|left|Chindian torni on Târgovișten symboli
Syvänkö
Syvänkö eli depressio on maanpinnan alue, joka sijaitsee merenpinnan tason alapuolella. Tavallisesti syvänköjä on vain hyvin kuivilla seuduilla, koska muutoin ne peittyisivät kokonaan järvillä. Usein syvänköseuduilla onkin osin kuivuneita suolajärviä.
Suurin syvänkö on Kaspian syvänkö (noin 730 000 km² Kaspianmeri mukaan lukien), jonka pinta on alimmillaan 28 metriä Mustanmeren pintaa alempana. Lähes puolet Alankomaiden pinta-alasta on syvänköä, ja 1100–1200-luvuilla meri valtasi laajoja alueita maasta tunkeuduttuaan rannikkoa reunustavan kapean dyynivyöhykkeen läpi sisämaahan. Nykyisin merivesi pidetään poissa seuduilta patojen, kanavien ja pumppujen avulla. Esimerkiksi entinen merenlahti Zuiderzee on osittain kuivattu, ja sen jäljellä oleva osa on muutettu IJsselmeer-nimiseksi tekojärveksi, jonka erottaa merestä 30 kilometriä pitkä Afsluitdijk. Maailman syvin syvänkö on Jordanin hautavajoama, jonka pohjalla sijaitsevan erittäin suolapitoisen Kuolleenmeren pinta on 414 metriä Välimeren pinnan alapuolella. Muita huomattavia syvänköjä ovat Qattaran syvänkö Egyptissä ja Chott Melrbir Algeriassa.
Maa-alueita merenpinnan tason alapuolella
Lukemat ovat merenpinnan tasosta alaspäin, eri kartastoissa on eri lukemia eikä luettelo ole kattava.
Neftçalan piirikunta
thumb|250px|Neftçalan piiri Azerbaidžanin kartalla. Neftçalan piirikunta on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1940 perustetun piirin pinta-ala on 1451,7 neliökilometriä. Asukkaita on 80 400 henkeä (vuonna 2010).
Piirin keskus on Neftçalan kaupunki. Muita merkittävämpiä paikkakuntia ovat Bankən, Xıllın ja Həsənabadin taajamat. Kuntia on yhteensä 27 ja kyliä 48. Kaupunkiväestön osuus on 47,5 % (vuonna 2010).
Aikaisemmin seudulla oli huomattava venäläisvähemmistö (13,5 % vuonna 1959). Vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan 99,6 % asukkaista on azereja.
Seudun talous perustuu öljyn, maakaasun ja kaviaarin tuotantoon. Maatalous on erikoistunut puuvillan ja viljan viljelyyn sekä karjanhoitoon.
Nätävyyksiin kuuluvat Fatimeyi Zəhran moskeija Xıllıssä, kalatehtaan rakennus Bankəssa, Qoltuqin kirkko ja Heydər Almazovin mausoleumi (kaikki 1800-luvulta) sekä kotiseutumuseo.
Paikallislehtenä ilmestyy Gündoğar.
Nigella Saunders
Nigella Jekyll Saunders (s. 7. joulukuuta 1979) on jamaikalainen sulkapalloilija.
Wolfgang Falck
Wolfgang Falck (19. elokuuta 1910 – 13. maaliskuuta 2007) oli saksalainen lentäjä-ässä toisessa maailmansodassa. Häntä on pidetty Saksan yöhävittäjätoiminnan luojana.
Elämä
Falck syntyi 19. elokuuta 1910 Berliinissä. Hän meni lentäjäkoulutukseen vuonna 1932. Hänen lentäjätovereihinsa koulutuksessa kuuluivat tulevat lentäjä-ässät Hannes Trautloft ja Günther Lützow. Vuonna 1933 Falck siirrettiin upseerikouluun, josta valmistuttuaan hänet ylennettiin luutnantiksi lokakuussa 1934. Vuonna 1936 hänestä tuli lentueenjohtaja ja yliluutnantti. Hän oli Claus von Stauffenbergin hyvä ystävä ja joutui tarkkailuun heinäkuun 20. päivän salaliiton jälkeen.
Falck otti osaa toisessa maailmansodassa ensin Puolan offensiiviin ja sitten Tanskan valtaukseen. Falck saavutti Puolassa Bf 110:llä kolme ilmavoittoa lentäessään Rynnäkköhävittäjärykmentti 76:n I lennostossa (I/ZG 76). . Viimeisen seitsemännen ilmavoittonsa hän saavutti Tanskassa. Sen jälkeen kenraali Albert Kesselring komensi hänen yksikkönsä Saksaan muodostamaan yöhävittäjälentueen. Falckista tuli yöhävittäjärykmentti 1:n komentaja kesäkuussa 1940 ja saman vuoden lokakuussa hän ansaitsi ritariristin. Heinäkuussa 1943 hänet ylennettiin everstiksi ja siirrettiin ilmavoimien esikuntaan Berliiniin, jossa hän vastasi Saksan ilmapuolustuksesta. Seuraavaksi hänet sijoitettiin Jagdfliegerführer Balkaniin Pancevoon kesäkuussa 1944 ja hänestä tuli ilmavoimien koulutuskeskusten johtaja. Maaliskuussa 1945 hän sai komentoonsa hävittäjiä Reininmaalla. Hän antautui yhdysvaltalaisille Baijerissa 3. toukokuuta 1945.
Sodan jälkeen Falck työskenteli liikemiehenä, maanviljelijänä ja Britannian armeijan siviiliupseerina. Hän myös työskenteli McDonnell Douglasille Yhdysvalloissa. Eläkevuotensa hän vietti Itävallassa. Hän kuoli vuonna 2007.
Hailuodon lentokenttä
Hailuodon eli Pöllän lentokenttä on lentokenttä Pöllän niemellä Pöllänlahden länsirannalla Hailuodossa. Kenttä sijaitsee yhdystien 8162 (Pölläntie) päässä noin kuusi kilometriä Hailuodon kirkonkylältä etelään. Lentokenttää ylläpitää Hailuodon kunta.
Lentokentällä oli aiemmin yksi 500 metriä pitkä hiekka-/nurmipintainen kiitotie (06/24). Sen viereen rakennettu uusi kiitotie 06/24 on sorapintainen, 600 metriä pitkä ja 60 metriä leveä.
Aikanaan lentokenttä oli tärkeä Hailuodon liikenneyhteyksien kannalta, sillä kelirikkoaikaan saarelta ei ollut muuta yhteyttä ulkomaailmaan. Nykyiset maantielautat pystyvät kuitenkin liikennöimään ympärivuotisesti, ja kentän merkitys onkin vähentynyt.
Imperator Nikolai I (1894)
Imperator Nikolai I oli Venäjän keisarikunnan laivaston vuonna 1889 vesillelaskettu Imperator Aleksandr II -luokan taistelulaiva.
Valmistus
Alus tilattiin 1. tammikuuta 1886 Kaleeritelakalta Pietarista, missä köli laskettiin 4. elokuuta 1886. Alus laskettiin vesille 1. kesäkuuta 1889 ja valmistui heinäkuussa 1891.
Palvelus
Alus siirrettiin vuoden 1904 lopulla telakalle, missä se varustettiin kontra-amiraali Nikolai Nebogatovin Tyynenmeren laivaston 3. laivueen lippulaivaksi. Se lähti laivueen mukana Liepājasta 15. tammikuuta 1905 Tyynellemerelle. Alus vaurioitui lievästi Tsushiman meritaistelussa, kun siihen osui yksi 12 tuuman, kaksi kahdeksan tuuman ja kaksi kuuden tuuman kranaattia. Aluksella sai surmansa viisi ja haavoittui 35 miestä. Alus antautui laivueen pääosan mukana seuraavana päivänä.
Alus liitettiin 6. kesäkuuta 1905 keisarillisen Japanin laivastoon, joka nimesi sen Ikiksi. Alus palveli tykistökoululaivana 12. joulukuuta 1910 saakka, jolloin alus luokiteltiin 1. luokan rannikkopuolustuslaivaksi ja koululaivaksi. Osa aluksen kuuden tuuman tykeistä poistettiin vuonna 1910 ja ne korvattiin kuudella 120 millimetrin 45 pituuskaliiperin tykeillä ja muutamalla 76,2 millimetrin 12 naulan tykillä.
Alus poistettiin alusluettelosta 1. toukokuuta 1915 ja se upotettiin maalilaivana.
Sari Lempiäinen
Sari Lempiäinen (s. 1976) on suomalainen elokuva- ja televisiotuottaja.
Ura
Lempiäinen on tuottanut myös televisiosarjat Nyrkki (2019) (co-executive producer), Jättekiva (2018–2019), Presidentti (2017), Jukebox (2014) ja Kiiltokuvia (2014).
Vuonna 2017 Lempiäinen piti uransa suurimpana saavutuksena sitä, että on voinut tehdä omannäköistä työtä, jossa on saanut toteuttaa itseään ja toimia omien arvojensa mukaan.
Lempiäinen toimi tuottajana Zodiak Finland Oy:ssä.
Agul
thumb|Kalastusvene Aguljoella. Agul (, yläjuoksulla Bolšoi Agul, Большо́й Агу́л) on Jenisein vesistöön kuuluvan Kanin sivujoki Irkutskin alueella ja Krasnojarskin aluepiirissä Venäjällä. Sen pituus on 347 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 11 600 neliökilometriä.
Joki saa alkunsa itäisiltä Sajanvuorilta ja virtaa kohti pohjoista. Tärkein sivujoki on Kungus.
Feodor Rojankovsky
Feodor Rojankovsky (, lempinimi Rojan; 24. joulukuuta (J: 12. joulukuuta) 1891 Mitava, Venäjän keisarikunta − 12. lokakuuta 1970 Bronxville, New York, Yhdysvallat) oli Ranskassa ja Yhdysvalloissa työskennellyt venäläissyntyinen kirjankuvittaja, joka on tunnettu erityisesti lastenkirjojen kuvittajana.
Rojankovsky syntyi Mitavassa nykyisen Latvian alueella viisilapsiseen perheeseen. Hänen vanhempi veljensä oli taidemaalari Pavel Rožankovski (Paul Roschankowsky). Feodor ihaili kahden vanhemman veljensä maalaustaitoja ja lähtikin opiskelemaan aluksi Venäjän taideakatemiaan, mutta jätti sittemmin opiskelut kesken liittyäkseen ensimmäiseen maailmansotaan. Hän lähti Venäjältä 1920, siirtyi Puolaan ja toimi Poznańissa suuren kirjankustantamon taiteellisena johtajana. Puolasta Rojankovsky siirtyi 1925 Pariisiin, missä hän teki 14 vuotta kuvitustyötä mainostoimistoille, elokuviin sekä kirjoihin ja lastenkirjoihin. Ranskassa hän sai mainetta erityisesti Père Castor -sarjan kuvitustyöstä. Hän sai Pariisissa kutsumanimen Rojan.
Toisen maailmansodan aikana Rojankovskyn asuntoon osui pommi, joka tuhosi lähes kaiken irtaimen. Hän pakeni vuoden 1941 aikana Pariisista Yhdysvaltoihin. Yhdysvalloissa asuessaan Rojankovsky kuvitti yli sata kirjaa. Hänet palkittiin 1956 arvostetulla Caldecott Medal -palkinnolla kuvituksestaan The Frog Went A’Courtin -teokseen. Parhaiten hänet tunnetaan satukokoelmien Hanhiemon satuaarre ja Hanhiemon iloinen lipas kuvituksista.
Tagul
Tagul (, yläjuoksulla Malyi Tagul, Ма́лый Тагу́л) on Jenisein vesistöön kuuluvan Birjusan sivujoki Irkutskin alueella Venäjällä. Sen pituus on 300 kilometriä, valuma-alueen laajuus 7 990 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaama 12 kilometrin päässä joen suusta 104 kuutiometriä sekunnissa.
Joki saa alkunsa itäisten Sajanvuorten pohjoisrinteiltä ja virtaa kapeassa laaksossa muodostaen putouksia ja koskia. Se jäätyy loka-marraskuussa ja vapautuu jäistä toukokuussa.
Äärioikeisto
Äärioikeisto on poliittisen oikeiston radikaaleimmasta eli äärimmäisestä osasta käytetty nimitys, joka viittaa henkilön tai ryhmän suhteelliseen asemaan vasemmisto–oikeisto-ulottuvuudella. Äärioikeistolla viitataan myös totalitaarisiin päämääriin pyrkiviin radikaaleihin oikeistoliikkeisiin. Käsitettä ovat käyttäneet erityisesti oikeiston tai sen tietyn osan vastustajat, jolloin se on saanut ensisijaisesti kielteisen merkityksen.
Politiikantutkija Hans-Gerd Jaschken mukaan sanalla ”äärioikeisto” tarkoitetaan ”niiden näkemysten, suhtautumistapojen ja toimien kokonaisuutta, organisoituja tai ei, jotka lähtevät rodullisesti tai etnisesti määritetystä ihmisten yhteiskunnallisesta epätasa-arvoisuudesta ja jotka kiistävät ihmisoikeuksien julistuksen tasa-arvopyrkimyksen, korostavat yhteisön ensisijaisuutta yksilöön nähden sekä kansalaisen alistumista valtiollisille päämäärille, ja kiistävät liberaalin demokratian arvopluralismin sekä haluavat muuttaa demokratisoitumiskehityksen suunnan taaksepäin.”
Äärioikeistolaisia liikkeitä
pienois|[[Lapuanliike|Lapuanliikkeen talonpoikaismarssi Helsingin Senaatintorilla 7. heinäkuuta 1930.]] Tunnetuimpia äärioikeistolaisia liikkeitä ovat Euroopassa olleet fasismi, kansallissosialismi ja uusnatsismi. Suomen historian tunnetuimpia äärioikeistolaisina pidettyjä liikkeitä ja järjestöjä ovat olleet 1920–1940-luvuilla toimineet Akateeminen Karjala-Seura, Lapuan liike ja Isänmaallinen kansanliike. Äärioikeistolaisuutta pidetään parlamentaarisen demokratian piirissä esiintyvänä vastaliikkeenä.
Äärioikeisto ja oikeistoradikalismi
Saksassa käsitteillä äärioikeisto ja oikeistoradikalismi on esimerkiksi perustuslakia suojaavan viraston mukaan oleellinen eroavuus. Saksassa radikaalilla ajattelulla tarkoitetaan näkemysten radikaaliutta perustuslain puitteissa, ja sillä on sellaisenaan sijansa pluralistisessa yhteiskunnassa.
Ääriliikkeet puolestaan käyvät valtionhallinnonkin perusteita vastaan.
Saksassa kiellettiin vuoden sisällä kolme äärioikeistolaista ryhmää, joista kolmas, Nordadler, kesäkuussa 2020.
Äärioikeistokäsitteen vaihteleva käyttö
Toimittaja Seppo Sillantauksen mukaan sitä, mikä nykyään on muuttunut normaaliksi, kutsuttiin suomettumisen aikana 1970-luvulla vielä äärioikeistolaiseksi. Historioitsija Oula Silvennoinen pitää äärioikeistolaisena ja todellisuudessa fasistisena myös perussuomalaisia. Venäjällä Ukrainaa ja Ruotsia on kuvattu fasistisiksi maiksi. Venäläisessä viestinnässä myös Suomea on pidetty fasistisena maana, jossa esiintyy toisen maailmansodan perintönä natsismia.
USS Independence (CVA-62)
USS Independence (runkonumero CVA-62, myöhemmin CV-62) oli Yhdysvaltain laivaston Forrestal-luokan lentotukialus, joka osallistui Vietnamin sotaan Etelä-Kiinan merellä ja Persianlahden sotaan.
Valmistus
Alus tilattiin 2. heinäkuuta 1954 New Yorkin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 7. heinäkuuta 1955. Alus laskettiin vesille 6. kesäkuuta 1958 kumminaan laivastoministerin Thomas Gatesin puoliso ja otettiin palvelukseen 10. tammikuuta 1959 ensimmäisenä päällikkönään E. Y. McElroy.
Palvelus
Alus palasi 31. joulukuuta 1965 kotisatamaansa Norfolkiin. Vuoden 1966 alkupuolen se oli tukikohdan lähivesillä kouluttaen ja täydentäen lentoyksiköitään. Alus osallistui 4. toukokuuta operaatio STEIKEXiin. Lentotukialus lähti 13. kesäkuuta liittyäkseen Välimerellä toimivaan Yhdysvaltain 6. laivastoon, jonka mukana se oli aina vuoden 1967 loppuun.
Drew Hankinson
thumb|right|200px|Luke Gallows Andrew William Hankinson (s. 22. joulukuuta 1983) on yhdysvaltalainen showpainija, joka paini World Wrestling Entertainmentissä. Hänet tunnetaan paremmin nimellä Luke Gallows. Hän oli CM Punkin Tag Team-pari. Gallows tunnettiin aiemmin nimellä Festus sekä Imposter Kanena ja Freakin' Deaconina. WWE erotti hänet marraskuussa 2010. Hankinson painii tällä hetkellä yksityisissä promootioissa nimellä Keith Hanson.
Kan
Kan saa alkunsa itäisten Sajanvuorten pohjoisrinteiltä. Suurimmat sivujoet ovat Agul ja Rybnaja. Joen varrella sijaitsee Kanskin kaupunki.
Shetlanninponi
Shetlanninponi on pieni ponirotu, joka on kotoisin Ison-Britannian Shetlandinsaarilta.
Ominaisuudet
thumb|vasen|Tuuheaturkkinen shetlanninponi näyttelyssä. Tämän pienen ponirodun täysikasvuinen edustaja on säkäkorkeudeltaan hieman yli puolet aikuisen ihmisen pituudesta. thumb|Shetlanninponi soveltuu myös valjakkoajoon. thumb|Shetlanninponeja kantojuhtina noin vuonna 1900. thumb|Shetlanninponi [[Shetlandinsaaret|Shetlandinsaarilla. Rotu on sopeutunut karuihin olosuhteisiin.]] thumb|Ratsastusta shetlanninponilla.
Shetlanninponi on roteva ja hyvärakenteinen. Säkäkorkeus on rotumääritelmän mukaan korkeintaan 107 cm, eikä 2–3-vuotias poni saa ylittää 104 cm:n korkeutta. Suomessa on melko paljon ylikorkeita shetlanninponeja, jotka sopivat harrastuskäyttöön mutta eivät voi osallistua virallisiin näyttelyihin. Erityisen pienikokoisia shetlanninponeja kasvatetaan myös erikseen minishetlanninponeina, joiden suurin sallittu korkeus on 86 cm. Yhdysvalloissa on kehitetty alkuperäisestä rodusta muun muassa täysiveristen kanssa risteyttämällä amerikanshetlanninponi, joka on varsinaista shetlanninponia isompi, sirompi ja hevosmaisempi.
Shetlanninponi on yleensä mukavaluonteinen, ystävällinen ja älykäs poni. Se oppii kuitenkin helposti myös temppuja ja koiruuksia. Shetlanninponeja pidetään usein itsepäisinä ja jopa hankalina, mutta yleensä syy hankaluuksiin on taitamaton omistaja, puutteellinen koulutus tai huolimaton tapakasvatus. Oikein kasvatettuna ja pidettynä shetlanninponista saa hyvän harrastusponin myös lapselle.
Historia
Vähäravintoisessa ja karussa ympäristössä shetlanninponi kehittyi rotevaksi pieneksi poniksi, joka on erinomainen rehunkäyttäjä ja talvella erittäin runsaskarvainen. Shetlanninponia alettiin käyttää kaivostyössä 1800-luvulla, kun naisten ja lasten työskentely kaivoksissa kiellettiin. Kuormien vetämistä längillä ahtaissa käytävissä ponien kasvatuksessa suosittiin pienempiä ja pystympilapaisia yksilöitä. Jotkut kaivosponit eivät töihin jouduttuaan enää koskaan saaneet raikasta ilmaa ja päivänvaloa vaan elivät ja työskentelivät kaivoksissa loppuelämänsä. Shetlanninponit ovat yhä erittäin sitkeitä, vahvoja ja kestäviä.
Käyttö
Shetlanninponi on pienestä koostaan huolimatta vahva poni, joka jaksaa kantaa noin 60-kiloista ratsastajaa. Ratsastaja voi olla korkeintaan noin 150–160 cm pitkä. Riippuen poniyksilön iästä ja koosta ratsastajan suositeltava koko voi olla pienempikin. Perussääntönä ratsastajan maksimipaino on 10–15 % ponin normaalipainosta, eli esimerkiksi 200-kiloisella ponilla voi ratsastaa korkeintaan 30 - 35-kiloinen lapsi. Liian painava ratsastaja voi vahingoittaa ponin ristiselkää. Liian pitkä ratsastaja taas ei voi istua luontevasti pienen ponin selässä, ja jalat voivat käytännössä raahata maata. Shetlanninponi saavuttaa täyden mittansa vasta 6–7-vuotiaana, joten sen ratsukoulutus aloitetaan useimpia muita rotuja myöhemmin, noin neljäntenä ikävuotena.
Shetlanninponia käytetään myös raviponina: alle 107 cm korkeat ponit kilpailevat Suomessa A-kategoriassa ja ylikorkeat shetlanninponit 107–130 cm korkeille poneille tarkoitetussa B-kategoriassa, jossa on kylläkin usein pelkkiä russ-poneja. Rodun parhaat kilometriajat alittavat kaksi minuuttia, ja esimerkiksi menestyksekkäästi A-kategoriassa kilpailleen ori Golda Apachen ennätys on 1.59,3 lyhyellä matkalla.
Shetlanninponia voi myös ajaa kärryillä, mikä on hyvä vaihtoehto ratsastukselle, jos ratsastaja on kasvanut liian isoksi pienen ponin kannettavaksi. Shetlanninponi jaksaa kärryissä vetää paljon suurempaa kuormaa kuin se voi kantaa selässään, ja huviajelun tai valjakkoajokilpailuihin osallistumisen ohella rotu soveltuu myös työajoon. Muita shetlanninponilla harrastettavia lajeja ovat muun muassa poniagility, näyttelyt sekä ohjasajo, jossa osaava kouluttaja voi opettaa shetlanninponin kouluratsastusliikkeissä korkealle tasolle, aina laukanvaihtoihin ja lisäyksiin asti. Kuitenkin shetlanninponeille on vaikea löytää sopivan kokoista ja osaavaa ratsastajaa.
Rotu Suomessa
Shetlanninponi on yleisimpiä ponirotuja Suomessa. Rekisteröityjä shetlanninponeja on noin 3000, ja varsoja syntyy vuosittain parisataa. Vuonna 2005 Suomessa syntyi 268 shetlanninponivarsaa.
Uusi Fantasia
Uusi Fantasia on helsinkiläinen elektronista musiikkia soittava yhtye, jonka muodostavat Street Kobra (Perttu Mäkelä, DJPP), Kroko-Roc (Mikko Viljakainen, Vilunki 3000) ja Ercola (Veikka Erkola, Vakiosäätäjä). Yhtyeen nimi tulee 1970-luvulla rockin SM-kultaa voittaneelta Fantasialta.
Uusi Fantasian debyyttialbumi Top Ten julkaistiin norjalaisella Telle-levymerkillä vuonna 2004 ja seuraava, Heimo (Celebrities Records) julkaistiin marraskuussa 2010. Uusi Fantasia sai syksyllä 2010 runsaasti radiosoittoaikaa kappaleellaan Liian myöhään, jossa solistina esiintyi Freeman. Uudella albumilla on kaiken kaikkiaan yli 20 vierailijaa, Freemanin lisäksi muun muassa Asa, PMMP:n Paula Vesala, Kings of Convenience -yhtyeen Eirik Glambek Bøe, Olli Ahvenlahti, Jimi Tenor, Zarkus Poussa, Teppo Mäkynen ja Raoul Björkenheim.
The Phantom of the Opera (elokuvan soundtrack)
The Phantom of the Opera on soundtrack Joel Schumacherin vuonna 2004 ilmestyneeseen elokuvaan, joka perustuu Andrew Lloyd Webberin samannimiseen musikaaliin. Soundtrackista on julkaistu kaksi eri versiota, normaali ja kahden levyn deluxe-versio.
Pikkulampi (Ylöjärvi)
Pikkulampi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Pikkulampi on osa Liesijoen aluetta.
Maantietoa
Lammen pituus on 250 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 1,5 hehtaaria. Se sijaitsee Vekaran kylän luoteispuolella Isonmäenvuoren ja Tervalammen välisellä alueella. Järven ympäristössä vuorottelevat suot ja kallioiset mäet. Pikkulammen erottaa viereisestä Vääräjärvestä mäki, jonka sivutse laskee 70 metriä pitkä laskuoja Vääräjärveen. Lampeen laskee kuusi suo-ojaa, jotka tuovat sekä lampea ympäröivältä suolta että kauemmasta Karvalamminsuolta niiden kuivatusvesiä. Rantaviivan pituus on 550 metriä. Ranta on kaakkoista puolta lukuun ottamatta soistunutta metsämaata. Lampi on autio eikä sinne johda teitä. Lähin tie ohittaa lammen 200 metriä etelässä ja sille pääsee Vekaran ja Vahon yhdistävältä tieltä.
Maximo Tolonen
Maximo Tolonen (s. 4. maaliskuuta 2001) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa kaudella 2021 Tampereen Ilvestä.
Tolonen on kasvanut Espoon Mankkaalla. Hänen perheensä muutti Englantiin Cambridgeen Tolosen ollessa 5-vuotias. He asuivat Englannissa puolitoista vuotta. 10-vuotiaana hän muutti Skotlantiin, jossa hän pelasi Hibernianin junioreissa. Tolonen on käynyt peruskoulun englanniksi. Hän osaa myös espanjaa. Tolosen äiti on kotoisin Argentiinasta.
Utva 60
Utva 60 oli jugoslavialainen koulukone, jonka ensilento tehtiin 22. huhtikuuta 1959.
Maximo Tolonen
Tolonen pelasi kaudella 2017 FC Hongan joukkueessa Ykkösessä 21 ottelua ja teki niissä kaksi maalia mutta joutui pääsääntöisesti aloittamaan ottelut vaihtopenkillä. Kaudet 2018–2019 hän edusti Veikkausliigassa Seinäjoen Jalkapallokerhoa ja teki 30 liigaottelussaan yhden maalin, elokuussa 2019 Kuopion Palloseuraa vastaan. Kaudeksi 2020 hän siirtyi IFK Mariehamniin. Kaudeksi 2021 hän siirtyi Veikkausliigaseura Tampereen Ilveksen riveihin.
Kaikkiaan Maximo Tolonen on pelannut Ilvekseen siirtyessään kolme kautta Veikkausliigaa ja 50 ottelua SJK:n ja IFK Mariehamnin riveissä tehden niissä yhden maalin.
Tolonen on pelannut Suomen alle 17-, alle 18- ja alle 19-vuotiaiden maajoukkueissa.
Tito Ortiz
Jacob Christopher "Tito" Ortiz (s. 23. tammikuuta 1975 Santa Ana, Kalifornia) on yhdysvaltalainen vapaaottelija. Ortiz on UFC:n alemman raskaansarjan (84–93 kg) entinen mestari, jolla oli mestaruus hallussaan 14. huhtikuuta 2000 ja 26. syyskuuta 2003 välisen ajan. . Ortiz on voittanut urallaan muun muassa Wanderlei Silvan ja Forrest Griffinin.
Ortiz on toiminut valmentajana Ultimate Fighting Championshipin tuottamassa Ultimate Fighter-ohjelmassa kahdella eri tuotantokaudella. Kolmannella tuotantokaudella vuonna 2006 häntä vastassa oli Ken Shamrock: valmentajat kohtasivat ensimmäisen kerran UFC 40:ssa vuonna 2002 ja TUF:n perinteen mukaisesti ottelijat kohtasivat toisen kerran sarjan kuvausten jälkeen 8.7. 2006 UFC 61-tapahtumassa ja Ortiz voitti tämän uusintaottelun. Vuonna 2010 Ultimate Fighterin yhdennellätoista kaudella toisena valmentajana toimi Chuck Liddell. Sarjan valmentajille oli suunniteltu ottelu sarjan jälkeen, mutta Ortiz joutui perumaan ottelun, ja hänet korvasi Rich Franklin.
Ortizin ensimmäinen esiintyminen vapaaottelijana tapahtui UFC 13-tapahtumassa, jossa hän voitti ensin ottelunsa Wes Albrittonia vastaan teknisellä tyrmäyksellä ja hävisi toisen ottelunsa Guy Mezgeriä vastaan. Vuonna 1999 Ortiz otteli UFC 22-tapahtumassa Frank Shamrockia vastaan keskisarjan mestaruudesta häviten ottelun. UFC 44-tapahtumassa Ortiz hävisi mestaruutensa Randy Couturelle, mikä päätti hänen ennätyspitkän lähes kolme ja puoli vuotta kestäneen mestaruuskautensa. Vuonna 2010 Ortiz otteli entistä oppilastaan Matt Hamillia vastaan UFC 121-tapahtumassa. Hamill oli Ortizin ensimmäinen valinta Ultimate Fighterin kolmannella kaudella.
Perhe
Ortiz oli naimisissa ensimmäisen vaimonsa Kristin Ortizin kanssa kymmenen vuotta ja heillä on poika nimeltä Jacob. Vuonna 2006 Ortiz alkoi tapailla entistä pornotähteä Jenna Jamesonia ja pari sai kaksospojat 16. maaliskuuta 2009.
Utva 60
Utva 60 oli kokometallinen lentokone. Sitä käytettiin sotilas- ja siviilikoulukoneena ja lannoituslentokoneena, jonka tunnus oli Utva 65. Utva 66 korvasi Utva 60:n. Jugoslavian ilmavoimilla oli 35 konetta vuoteen 1982 asti. Kambodžaan toimitettiin neljä konetta.
British Independent Film Awards
pienoiskuva|BIFA-palkinto. British Independent Film Awards (BIFA) on vuosittainen elokuvapalkintogaala, jossa jaetaan palkintoja brittiläisille independent-elokuville.
BIFA perustettiin Raindance-elokuvajuhlien perustajien Suzanne Ballantynen ja Elliot Groven idean pohjalta vuonna 1998. Palkintojen ehdokkaat julkaistaan marraskuun alussa ja itse juhla järjestetään marraskuun lopussa tai joulukuun alussa vuosittain. Ehdolla olevien elokuvien tulee täyttää tietyt kriteerit, elokuvan tulee esimerkiksi olla tarkoitettu teatterilevitykseen ja sen budjetin tulee olla alle 10 miljoonaa puntaa.
Palkintokategoriat
Vuonna 2016 palkintokategoriat ovat seuraavat:
Emmi Leino
Emmi Pauliina Leino (s. 1. heinäkuuta 1994 Turku) on suomalainen koripalloilija. Takamiehenä pelaava Leino on Tampereen Pyrinnön kasvatti. Hän pelaa myös Suomen maajoukkueessa.
Elämä ja urheilu-ura
Leino pelasi kasvattajaseuransa Tampereen Pyrinnön joukkueessa I-divisioonaa kaksi kautta vuosina 2009–2011. Lokakuussa 2011 hän pelasi kaksi ottelua samalla sarjatasolla Honka Akatemiassa. Samasta ajankohdasta lähtien Leino pelasi SM-sarjaa Espoo Teamin joukkueessa. Espoo sijoittui kaudella 2011–2012 runkosarjassa viidenneksi ja kohtasi puolivälierissä Forssan Alun, jolle hävisi otteluvoitoin 2–1. Heinäkuussa 2012 Leino teki sopimuksen Tapiolan Hongan kanssa. Hongassa Leino voitti SM-pronssia. Syksyllä 2013 Leino palasi Pyrintöön. Kauden 2014–2015 Leino aloitti Pyrinnön Korisliigaan nousseen joukkueen mukana, mutta hän loukkaantui syyskuussa pelatussa harjoitusottelussa eikä pystynyt pelaamaan koko kautena.
Suomen maajoukkueessa Leino on pelannut 19 ottelua 2,7 pisteen ottelukohtaisella keskiarvolla. Hän pelasi myös Tampereella vuonna 2009 järjestetyillä olympiafestivaaleilla.
Leinon äiti on menestyksekkään koripalloilijanuran tehnyt Seija Leino.
Eugène Scribe
right|thumb|200px|Augustin Eugène Scribe Augustin Eugène Scribe (24. joulukuuta 1791 – 20. helmikuuta 1861) oli ranskalainen näytelmäkirjailija ja libretisti.
Elämäkerta
Scribe syntyi Pariisissa silkkikauppiaan poikana. Hän sai hyvän koulutuksen, ja hänen mielessään siinti ura lain parissa. Pian nuori Scribe alkoi kuitenkin kirjoittaa näytelmiä. Hänen ensimmäinen työnsä Le Prétendu sans le savoir julkaistiin anonyymisti vuonna 1810. Se epäonnistui. Nuori kirjailija kirjoitti useita uusia näytelmiä, monet yhteistyönä muiden kanssa, mutta ilman menestystä.
Scriben pääasiallinen aihemateriaali oli senaikainen porvaristo. Hän kirjoitti usein vaudeville-teattereille. Ensimmäinen menestysteos oli Une nuit de la garde nationale (Kansalliskaartin yö, 1815), joka oli yhteisprojekti Charles-Gaspard Delestre-Poirsonin kanssa. Myöhemminkin hän kirjoitti usein yhdessä muiden kanssa.
Scribe oli hyvin tuottelias. Vaudevillen lisäksi syntyi komedioita, tragedioita ja oopperalibrettoja. Pelkästään Gymnase-teatterille hänen on sanottu kirjoittaneen ennen vuotta 1830 yli 150 näytelmää. Hänellä oli erilaisia yhteistyökumppaneita: yksi saattoi sepittää juonen, toinen dialogin, kolmas vitsit. Delestre-Poirsonin lisäksi heihin lukeutuivat Jean Henri Dupin, Germain Delavigne, Mélesville (oik. Anne-Honoré-Joseph Duveyrier), Marc-Antoine Madeleine Désaugiers, Joseph Xavier Saintine ja Gabriel Legouvé.
Scribe kirjoitti librettoja muun muassa yhdessä Giacomo Meyerbeerin kanssa. Hän teki librettoja useille tunnetuille säveltäjille, kuten Verdille, Bellinille, Auberille, Donizetille ja Rossinille. Kuollessaan hän oli työskentelemässä Meyerbeerin L'africainen parissa. Monet vuosisadanvaihteen kuuluisimmista oopperoista on sävelletty hänen teksteihinsä, esimerkiksi Auberin La muette de Portici, Fra Diavolo, Robert le Diable ja Meyerbeerin Hugenotit.
Komedian alalla Scribe teki debyyttinsä Théâtre Français'lle 1822 näytelmällään Valérie, josta tuli sittemmin ensimmäinen monista kaltaisistaan menestyksistä. Scribe teki lujasti töitä, ja häneltä löytyi näkemystä niin näytelmien rakenteesta kuin yleisön maustakin. Scriben näytelmiä pidetään vieläkin erinomaisina esimerkkeinä näytelmien draamallisesta rakentamisesta.
ČKD
pienoiskuva|1. marraskuuta 1927 liikkeelle lasketun Českomoravská-Kolben-Daněkin osake. oikea|pienoiskuva|Tatra T3 -raitiovaunu Prahassa. T3 oli ČKD:n menestynein raitiovaunu, jota myytiin ja valmistettiin vuodesta 1960 vuoteen 1989 yhteensä 13 991 kappaletta. pienoiskuva|Rīgas satiksmen Tatra T3SU:t (T3A) 51691 ja 51701 kaksinajossa linjalla 11 Mežaparksissa, Riiassa. pienoiskuva|Rīgas satiksmen Tatra T6B5SU:t 32178 ja 32189 kaksinajossa linjalla 7 Riian keskustassa. Vaunut ovat alkuperäisiä linjakilpiä ja väritystä lukuun ottamatta. pienoiskuva|[[Liepājan raitioliikenne|Liepājas tramvajsin Tatra KT4D 240 Vaiņodes ielan pysäkillä, Liepājassa.]] pienoiskuva|Lähes alkuperäinen Tatra KT4SU 104 ja uudistettu KT6TM 98 linjalla 2 Suur-Paalassa, Tallinnassa pienoiskuva|ČME3-dieselveturi Mīlgrāviksessa, Riiassa. ČKD eli Českomoravská Kolben-Daněk oli yksi entisen Tšekkoslovakian ja nykyisen Tšekin tasavallan suurimmista suunnittelu- ja teollisuusyrityksistä. Se tunnetaan parhaiten Tatra T3 -raitiovaunuista, joita myytiin maailmanlaajuisesti 13 991 kappaletta.
Eugène Scribe
Elämäkerta
Scribe kirjoitti myös muutamia romaaneja, vaikkeivät ne nousseet kummoisenkaan suosioon.
Tunnetuimpia romaaneja
Vuosina 1874–1885 julkaistut Scriben kootut teokset (Œuvres complétes) käsittävät yhteensä 76 nidettä.
Sara Takanashi
Sara Takanashi (s. 8. lokakuuta 1996) on japanilainen mäkihyppääjä. Hän on olympiamitalisti, sekajoukkuemäen maailmanmestari ja maailmancupin kokonaiskilpailun nelinkertainen voittaja. Maailmancupin osakilpailuvoittoja hänellä on 63, kaikista mäkihyppääjistä eniten.
Uran alkuvuodet
Takanashi on kilpaillut Continental Cupissa vuodesta 2009 lähtien. Hän on voittanut kolme osakilpailua ja sijoittunut kolmen parhaan joukkoon yhteensä kaksitoista kertaa. Takanashi osallistui MM-kisoihin ensimmäistä kertaa vuonna 2011, jolloin hän sijoittui normaalimäen kilpailussa kuudenneksi. Ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoittonssa Takanashi saavutti Zaōssa maaliskuussa 2012. Hän sijoittui kaudella 2011–2012 lisäksi toiseksi Hinterzartenissa tammikuussa 2012, kahdesti Ljubnossa helmikuussa 2012 sekä kahdesti Zaōssa ja kerran Oslossa maaliskuussa 2012. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kolmas.
Neljä maailmancupin kokonaisvoittoa
Kaudella 2012–2013 Takanashi voitti Lillehammerissa marraskuussa 2012 käydyn avauskilpailun. Joulukuussa hän oli toinen ja kolmas Sotšin osakilpailuissa sekä voitti Ramsaun osakilpailun. Tammikuussa 2013 hän voitti Schonachin ensimmäisen osakilpailun. Hinterzartenissa hän oli ensimmäisessä kilpailussa toinen ja voitti toisen kilpailun. Helmikuussa hän voitti kaksi kilpailua sekä Zaōssa että Ljubnossa. Maaliskuussa hän sijoittui toiseksi Trondheimissa ja Oslossa. Hän voitti maailmancupin kokonaiskilpailun 250 pisteen erolla Sarah Hendricksoniin. pienoiskuva|vasen|Sara takanashi vuonna 2012. Takanashi voitti hopeaa Val di Fiemmen maailmanmestaruuskisoissa 2013 normaalimäen kilpailussa. Sekajoukkuemäestä hän voitti kultaa Japanin joukkueen kanssa.
Maailmancupkaudella 2013–2014 Takanashi voitti kauden kahdeksastatoista osakilpailusta viisitoista, sijoittui kaksi kertaa toiseksi sekä kerran kolmanneksi. Hän voitti ylivoimaisesti maailmancupin kokonaiskilpailun. Sotšin olympialaisissa hän sijoittui neljänneksi.
Kaudella 2014–2015 Takanashi oli Lillehammerissa, Oberstdorfissa sekä Hinzenbachissa kolmas, Râșnovissa toinen ja voitti Sapporossa molemmat osakilpailut, Râșnovin toisen kilpailun, Ljubnon molemmat kilpailut sekä Oslon päätösosakilpailun. Maailmancupin loppupisteissä hän oli toinen. Falunin MM-kilpailuissa hän oli normaalimäen neljäs ja oli sekajoukkuemäessä Japanin joukkueessa pronssilla.
Kaudella 2015–2016 Takanashi voitti Lillehammerin avauskilpailun. Nižni Tagilissa hän oli toinen ja voitti toisen kilpailun. Hän voitti myös Sapporossa, Zaōssa, Oberstdorfissa, Oslossa ja Hinzenbachissa käydyt yhdeksän osakilpailua. Ljubnon ensimmäisessä kilpailussa hän sijoittui toiseksi. Kauden loppupuolella hän voitti Lahden osakilpailun varmistaen samalla maailmancupin kokonaisvoiton. Myöhemmin hän voitti vielä Almatyssa kaksi kilpailua.
Kaudella 2016–2017 Takanashi voitti kahdesti Lillehammerissa, Nižni Tagilin toisen kilpailun, kahdesti Oberstdorfissa, Râșnovin toisen kilpailun, kahdesti Hinzenbachissa ja Pyeongchangin toisen kilpailun. Sapporossa, Zaōssa, Râșnovissa, Pyeongchangissa ja Oslossa hän oli kussakin kerran toinen sekä Nižni Tagilin ensimmäisen kilpailun kolmas. Maailmancupin kokonaisvoiton hän varmisti kauden kolmanneksi viimeisessä kilpailussa. Lahden MM-kilpailuissa hän saavutti pronssia normaalimäessä ja sekajoukkuemäessä.
Olympiamitali ja viimeisimmät saavutukset
Kaudella 2017–2018 Takanashi voitti Oberstdorfin molemmat kilpailut, oli toinen Sapporon toisessa kilpailussa ja kolmas Lillehammerin suurmäen kilpailussa, Hinterzartenissa, Sapporon ensimmäisessä kilpailussa, Zaōn toisessa kilpailussa ja Ljubnon ensimmäisessä kilpailussa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kolmas. Pyeongchangin olympialaisissa hän saavutti normaalimäessä pronssia.
Maaliskuussa 2018 Takanashi voitti Oberstdorfissa uransa 54. maailmancup-kilpailun. Voiton ansiosta hänestä tuli kaikkein eniten maailmancupin osakilpailuvoittoja saavuttanut mäkihyppääjä.
ČKD
Historia
Vuodesta 1927 vuoteen 1929 ČKD:n tuotteisiin kuului Jaroslav František Kochin suunnittelema moottoripyörä. Siinä oli nelitahtinen ja yksisylinterinen moottori ja kaksinkertainen yläpuolinen nokka-akselirakenne 500cc. Moottoripyörää myytiin BD-merkkisenä, mikä oli perua Breitfeld-Daněkista. Vuonna 1929 ČKD myi moottoripyöräliiketoimintansa Praga Hostivařille, ja uudeksi tuotemerkiksi tuli Praga. ČKD oli 1930-luvulla Tšekkoslovakian armeijan ajoneuvojen pääasiallinen toimittaja.
Sara Takanashi
Olympiamitali ja viimeisimmät saavutukset
Kaudella 2018–2019 Takanashi oli Lillehammerissa kolmas. Prémanonissa hän sijoittui toiseksi ja kolmanneksi. Zaōssa hän oli kerran toinen ja Râșnovissa kolmas. Hinzenbachissa hän sijoittui toiseksi. Ljubnossa hän sijoittui toiseksi ja saavutti kauden ensimmäisen voittonsa. Oberstdorfissa ja Tšaikovskissa hän oli kolmas. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui neljänneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 Takanashi sijoittui normaalimäessä kuudenneksi.
ČKD
Historia
Tšekkoslovakian saksalaismiehityksen aikaan toisessa maailmansodassa yhtiön uudeksi nimeksi tuli BMM (Böhmisch-Mährische Maschinenfabrik AG) ja se valmisti aseita Wehrmachtille. Yhtiön kyseisen aikakauden merkittävimpiä tuotteita olivat yhtiön itse suunnittelema kevyt panssarivaunu Panzerkampfwagen 38(t) ja panssarintorjuntavaunu Jagdpanzer 38(t), joka rakennettiin Jagdpanzer 38(t):n alustalle.
Sara Takanashi
Olympiamitali ja viimeisimmät saavutukset
Kaudella 2019–2020 Takanashi voitti maaliskuussa Lillehammerissa, sijoittui toiseksi tammikuussa Zaōssa ja kolmanneksi joulukuussa Lillehammerissa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli neljäs. Kaudella 2020–2021 hän voitti kahdesti Hinzenbachissa ja kerran Râșnovissa, sijoittui Titisee-Neustadtissa, Râșnovissa ja Tšaikovskissa toiseksi, Ramsaussa kolmanneksi sekä Nižni Tagilissa toiseksi ja kolmanneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli toinen. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 Takanashi saavutti suurmäessä hopeaa ja normaalimäessä pronssia.
ČKD
Historia
Toisen maailmansodan jälkeen ČKD kansallistettiin ja siitä tuli maailman johtava raitiovaununvalmistaja. Raitiovaunut valmisti ČKD:n tytäryhtiö ČKD Tatra (lyhyesti Tatra raitiovaunuista puhuttaessa, mutta erillinen ajoneuvonvalmistajasta Tatra). 1930-1950-luvuilla ČKD myös toimitti sähkölaitteita useisiin (toisen) Tatran ja Škodan valmistamiin johdinautoihin siihen asti, kunnes Škoda alkoi valmistaa omat sähkölaitteensa itse. ČKD Tatra valmisti myös metrovaunuja ja dieselvetureita, joita vietiin muihin kommunistisiin maihin. Yksi esimerkki ovat tšekkiläiset T-sarjan dieselveturit, joita vietiin Neuvostoliittoon, ja ne saivat myös venäjänkielisen sarjatunnuksen "ЧМЭ" (ČME3). Sosialismin aikaan ČKD työllisti yli 50 000 henkilöä.
Vuoden 1989 jälkeen tapahtuneiden maailmanlaajuisten tauloudellis-poliittisten muutosten vuoksi yhtiö menetti monia perinteisiä markkina-alueitaan Keski- ja Itä-Euroopassa, varsinkin entisen Neuvostoliiton alueella. Vuonna 1994 Tšekin hallitus yksityisti ČKD:n ja siitä tuli hallintayhtiö. Yhtiö ei kuitenkaan menestynyt, vaan vuonna 1998 ČKD-hallintayhtiö meni konkurssiin. Osa sen tytäryhtiöistä meni konkurssiin, kun taas osa palasi valtion omistukseen, koska ne olivat velkaa valtiolliselle IPB-pankille. Valtio myi yhtiön osia erikseen uusille omistajille. Näistä merkittävin oli ČKD Dopravní systémyn eli entisen ČKD Tatran (vuoteen 1997 asti) myynti Siemens Mobilityn Tšekin tytäryhtiölle Společnost kolejových vozidelille (SKV:lle). Myynti toteutui helmikuussa 2002.
Sara Takanashi
Olympiamitali ja viimeisimmät saavutukset
Kaudella 2021–2022 Takanashi voitti maailmancupin osakilpailun tammikuun alussa Ljubnossa. Pekingin olympialaisissa hän sijoittui normaalimäessä neljänneksi. Maaliskuussa hän voitti Lillehammerissa ja Oslossa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui viidenneksi.
Kaudella 2022–2023 hän sijoittui Willingenissä kahdesti kolmanneksi sekä maailmancupin kokonaiskilpailussa kymmenenneksi.
Paul Stagg Coakley
pienoiskuva Paul Stagg Coakley (s. 3. kesäkuuta 1955 Norfolk, Virginia) on roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin diakoniksi vuonna 1982, papiksi 1983 ja piispaksi 2004. Hän sai nimityksen Oklahoma Cityn arkkipiispaksi joulukuussa 2010; aiemmin hän oli toiminut vuodesta 2004 Salinan hiippakunnan piispana Kansasissa.
Coakley katsoo, että sallivaa aborttilainsäädäntöä edistävät katolilaiset poliitikot voidaan ekskommunikoida, joskin tämän on oltava vasta viimeinen askel.
Coakley on opiskellut Kansasin yliopistossa, Kentuckyn St. Pius X Seminaryssa, Mount St. Mary's Seminaryssa ja Paavillisessa gregoriaanisessa yliopistossa. Hän on neljännen asteen Kolumbuksen ritari ja Pyhän Haudan ritarikunnan jäsen.
Rauli Jokelin
Ura
Jokelin opiskeli Tampereen yliopiston ohjaajalinjalla. Ammattiuransa hän aloitti 1975 Riihimäen Teatterista. Sen jälkeen hän työskenteli Kotkan kaupunginteatterissa 1977–1984 ja Lahden kaupunginteatterissa 1984–1989. Jokelin toimi Seinäjoen kaupunginteatterin johtajana 1989–1993 ja Jyväskylän kaupunginteatterin johtajana 1993–1997. Siitä alkaen hän on työskennellyt vapaana taiteilijana. Hän on ohjannut lähinnä Tampereen Komediateatterin tuotantoja.
Näytelmäkäsikirjoituksia Jokelin on kirjoittanut yli 20 yksin tai yhteistyönä Panu Raipian kanssa. Tyylilajeina ovat komedia, yhteiskunnallinen draama, lasten- ja nuortennäytelmät sekä musiikkinäytelmät.
Yksityiselämä
Rauli Jokelinin vanhemmat olivat teatteriammattilaiset Jaakko Jokelin ja Aili Lindh. Hänen sisarensa Sari päätyi niin ikään teatterialalle. Pikkuveli Rennystä tuli toimittaja. Rauli Jokelin avioitui Tuija Marjakosken kanssa 1984. Pariskunnalle syntyi poika ja tytär - Jantso ja Liila - jotka myös ryhtyivät taiteilijoiksi.
Näsinsilta
Sillan käyttö
Sillan yli kulki alun perin Tampereen keskustan pohjoispuolinen ohikulkutie, valtatiehen 12 sisältyvä Paasikiven–Kekkosentie. Ohikulkuliikenne silloilla loppui 15. marraskuuta 2016, jolloin liikenne siirtyi vastavalmistuneeseen rantatunneliin.
Liikenteen loppumisen jälkeen siltoja on käytetty Ranta-Tampellan rakentajien työmaaliikenteeseen sekä kevyenliikenteen väylänä. Ranta-Tampellan katuverkon rakentumisen yhteydessä eteläinen silta otetaan osaksi Tampereen kaupungin katuverkkoa. Pohjoisen sillan käytölle ei ole vielä valmista suunnitelmaa.