cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sotavanki
Laittomat taistelijat
Vuodesta 2002 Yhdysvallat on pitänyt Guantanamo Bayn vankileirissään yli 700 Afganistanin sodan vankia ilman sotavangeille kuuluvia kansainvälisiä oikeuksia. Heillä ei ole myöskään Yhdysvaltain perustuslain takaamia oikeuksia. Yhdysvallat on luokitellut vangit ”laittomiksi taistelijoiksi”, jottei heillä olisi laillisille taistelijoille kuuluvaa sotavankien asemaa, mikä olisi taannut heille Geneven sopimuksen mukaiset oikeudet. Laittoman taistelijan käsitettä ei ole aikaisemmin ollut olemassa. Järjestelyllä pyrittiin luomaan oikeustila, missä ei olisi välttämätöntä noudattaa kiinni otettujen osalta minkään maan lakia tai kansainvälistä sopimusta. Ensimmäisinä viitenä vuotena vain kymmenen vankia sai rikossyytteen. Vuonna 2008 Yhdysvaltain korkein oikeus kumosi Yhdysvaltain perustuslain vastaisena vuoden 2006 sotilaskomissiolain kohdan, jossa vangituilta evättiin habeas corpus -oikeus valittaa omasta vangitsemisestaan liittovaltion oikeusistuimiin.
Indonesian vallankumous
Indonesian vallankumous oli kansannousu ja aseellinen konflikti Indonesiassa. Se johti maan itsenäistymiseen Alankomaiden vallasta vuonna 1949 ja alkoi, kun Alankomaat pyrki toisen maailmansodan jälkeen palauttamaan valtaansa Hollannin Itä-Intian. Japanilaisten kanssa yhteistyöhön 1942 ryhtyneet Sukarno ja Muhammed Hatta olivat julistaneet Indonesian itsenäiseksi tasavallaksi 17. elokuuta 1945, kaksi päivää sen jälkeen, kun maata miehittänyt Japani oli ilmoittanut antautuvansa.
Suren Nalbandjan
Suren Rubenovitš Nalbandjan (s. 3. kesäkuuta 1956 Gegard, Armenian SNT) on venäläinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, joka edusti aktiiviurallaan kansainvälisellä tasolla Neuvostoliittoa. Kansallisuudeltaan hän on armenialainen.
Nalbandjanin uran parhaimmat vuodet ajoittuivat 1970-luvun jälkipuoliskolle. Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan, 1976 Leningradin EM-kisoissa, hän sijoittui pronssille 62 kilogramman painoluokassa. Saman vuoden heinäkuussa Montrealin olympialaisissa hän voitti kultamitalin 68 kilogramman painoluokassa.
Indonesian vallankumous
Hollantilaiset pyrkivät aluksi rakentamaan Brittiläisen kansainyhteisön tyyppistä valtioliittoa ja vasta vuonna 1949 Alankomaat tunnusti Indonesian liittovaltion itsenäisyyden. Liittovaltiossa oli 16 Alankomaiden määrittelemää osavaltiota. Ne yhdistyivät kuitenkin yhdeksi valtioksi vuonna 1950.
Suren Nalbandjan
Vuonna 1977 Nalbandjan voitti 68-kiloisten kultamitalin Bursan EM-paineissa. Nalbandjan kilpaili vielä 1980 Moskovan olympialaisissa, missä hän sijoittui neljännelle sijalle.
Juniorina 162 senttimetrin mittainen Nalbandjan saavutti MM-kultaa 1975 ja EM-hopeaa 1974.
Indonesian vallankumous
Taustat ja sodan alku
Hollanti pyrki palauttamaan valtansa Indonesiassa Hollannin Itä-Intiaksi japanilaisten miehityksen jälkeen Ranskan Indo-Kiinan (Vietnam) tapaan, mutta Saksan miehityksestä heikentyneenä se ei kyennyt siihen itse heti Japanin antauduttua, vaan alueen muodollinen hallinta jäi Kaakkois-Aasian ylipäällikölle, amiraali Louis Mountbattenille. Liittoutuneet päättivät antaa Indonesian olla antautuneiden japanilaisten valvonnassa siihen asti, kunnes Brittiläisen kansainyhteisön joukot saapuisivat Jaavalle syyskuun lopulla 1945. Japanilaiset komentajat sallivat indonesialaisnationalistien hankkia aseita osittain peläten Japanin miehityksestä seuraavia mahdollisia paikallisten kostotoimia.
Indonesian itsenäistymistä varten muodostettu 135-jäseninen tutkimuskomitea (Investigating Committee for Preparatory Work for Indonesian Independence) pyrki indonesialaisvallan vakiinnuttamiseen ennen hollantilaisten palaamista. Kansallisia vaaleja ei ehditty pitämään, minkä vuoksi se muuttui Indonesian keskuskansalliskomiteaksi (Central Indonesian National Committee). Tilanne maassa muuttui sekavaksi lainvalvonnan puutteessa, mm. väestö kapinoi hollantilaisten ja japanilaisten kanssa usein yhteistyössä ollutta paikallista johtoa kohtaan, ja itsenäisyysliikkeen nuorten aktivistien (Pemuda) toimia ei välttämättä voinut erottaa rikollisesta toiminnasta. Lopulta suurin osa väestöstä kuitenkin alkoi vastustaa hollantilaisvallan paluuta.
Ensimmäinen suurehko yhteenotto sattui 28. lokakuuta 1945 Itä-Jaavan Surabayassa, missä Pemuda ja muut aseistetut indonesialaisryhmät ottivat yhteen brittijoukkojen kanssa satojen kuollessa. Brittikomentaja A. W. S. Mallaby järjesti vastahyökkäyksen, missä 10. marraskuuta–24. marraskuuta 1945 kuoli tuhansia. Myös Mallaby itse sai surmansa.
Marraskuussa 1945 Sutan Sjahririn (tai Syahrir) ponnistusten ansiosta Indonesiaan julistettiin uusin parlamentaarisin muodoin tasavalta, minkä tuloksena hän johti kolmea hallitusta tullen sijaisensa Amir Sjarifuddin syrjäyttämäksi kesäkuussa 1947. Sjahrir pyrki eroon japanilaismiehityksen aikana yhteistyöstä tehneistä indonesialaispoliitikoista.
Autonomian tunnustus ja sodan laajentuminen
Hollantilaiset – ymmärrettyään etteivät kykene ottamaan Indonesiaa haltuunsa entisin ehdoin – suostuivat neuvottelemaan brittien välityksellä indonesialaisten kanssa ja solmivat 12. marraskuuta 1946 Linggajatin sopimuksen Indonesian kanssa. Sopimuksessa Hollanti tunnustaa Indonesian tasavaltalaishallinnon Jaavalla ja Sumatralla, ja Hollanti, Indonesian tasavalta (Jaava ja Sumatra) ja itäiset saaret muodostavat hollantilais-indonesialaisen unionin. Itäisellä saaristolla olisi löyhä liittovaltiosuhde Indonesian yhdysvaltojen tasavaltaan. Indonesian yhdysvaltojen tasavalta käsittäisi Jaavan ja Sumatran saaret, eteläisen Kalimantan ja suuren idän: Sulawesin, Malukun, pienet Sunda-saaret ja läntisen Uuden-Guinean. Indonesian keskuskansalliskomitea hyväksyi sopimuksen vasta maaliskuussa 1947, ja se allekirjoitettiin hollantilaisten kanssa vasta 25. toukokuuta 1947.
Yhdistyneet kansakunnat perusti komitean edistämään neuvotteluratkaisua. USS Renvillellä 17. tammikuuta 1948 solmittu sopimus tunnusti Hollannin väliaikaisen hallinnon sen poliisitoimessa indonesialaisilta miehittämään alueeseen, mutta edellytti, että alueiden poliittinen tulevaisuus ratkaistaisiin kansanäänestyksin.
Hollantilaisten lisäksi Jaavalla alkoi vaikuttaa myös islamilainen teokratiaan pyrkivä Kartosuwirjon johtama liike, mikä nautti myös kjain (uskonnolliset johtajat) tukea. Sen tavoitteena oli perustaa Indonesian islamilaisvaltio (Negara Islam Indonesia tai Darul Islam). Kartosuwirjo otettiin kiinni ja teloitettiin 1962.
Syntyneessä tilanteessa myös kommunistipuolue PKI ja Tan Malakan johtamat trotskilaiset voimat lähtivät liikkeelle. Syyskuussa 1948 PKI otti yhteen Indonesian tasavaltalaisjoukkojen kanssa Surakartassa. Kommunistit perääntyivät Itä-Jaavalle Madiuniin kehottaen väestöä kapinaan. Tasavaltalaisjoukot surmasivat PKIn johtaja Musson.
Yhdysvallat muutti suhtautumistaan ja alkoi painostaa Hollantia suostumaan indonesialaisten itsenäisyysvaatimuksiin, koska piti Indonesian tasavaltalaisia takeena antikommunistisesta toiminnasta, vaikka Hollanti oli aikaisemmin yrittänyt esittää kansallisuusliikkeen muodostavan päinvastoin kommunistisen uhan Indonesiassa. PKI muodostui uudelleen 1960-luvulla poliittiseksi voimaksi.
Madiunin tapahtumien jälkeen hollantilaisjoukot ryhtyivät toiseen poliisitoimeensa indonesialaisia vastaan. 19. joulukuuta 1948 otettiin kiinni Jogjakarta. Tasavaltalaispresidentti Sukarno sekä varapresidentti ja pääministeri Hatta niin ikään otettiin kiinni ja karkotettiin Bankalle Pohjois-Sumatralla.
Sodan loppu
Hollannin kovat otteet herättivät pahennusta Yhdistyneiden kansakuntien vastaitsenäistyneiden aasialaisvaltioiden keskuudessa, mm. Intiassa, mikä sai Yhdysvallatkin huolestumaan. Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvosto antoi tammikuussa 1949 päätöksen, jonka mukaan Hollannin oli palautettava tasavaltalaishallinto Indonesiaan. Hollannin oli myös annettava kaikki valta indonesialaisille 1. heinäkuuta 1950 mennessä.
Asiaa koskevat pyöreän pöydän neuvottelut käytiin Indonesian tasavallan, Hollannin poliisioperaation jälkeen perustaman Indonesian federaation ja Hollannin hallituksen kesken Haagissa 23. elokuuta–2. marraskuuta 1949.
Hollanti myöntyi suvereniteetin myöntämiseen Indonesialle, mutta läntinen Uusi-Guinea jäi sen haltuun. Tasavaltalaiset puolestaan sitoutuivat pitämään perustuslakia säätävän kansankokouksen vaalit ja suostuivat maksamaan Hollannille 4,3 miljardiin guldeniin nousevan Indonesian velan. Hollanti luopui Indonesiasta 27. joulukuuta 1949.
Hollannin Itä-Intian taistelut
Sotatilanne alkoi 8. joulukuuta 1941 ja päättyi japanilaisten voittoon 9. maaliskuuta 1942. Japanilaiset miehittivät Borneon, Jaavan, Sumatran, Sulawesin, Sundasaaret, Tarakanin, Molukit ja Timorin saaret sekä läntisen Uuden-Guinean alueen.
Japanilaiset epäonnistuivat Papua-Uuden-Guinean valloittamisessa. Myöhemmin käyty Korallimeren taistelu päättyi ratkaisemattomana, mutta liittoutuneet pystyivät estämään japanilaisten maihinnousun Australiaan.
Japani onnistui pitämään Jaavan, Sumatran, Timorin ja Balin saaret sodan loppuun saakka, siihen asti kunnes saarella olevat japanilaisjoukot antautuivat liittoutuneille vuonna 1945.
Tausta
Hollannin Itä-Intiassa ja Borneon pohjoisosissa sijainneiden, Britannian hallitsemien Brunein, Pohjois-Borneon ja Sarawakin kuningaskunnan alueilla oli rikkaat luonnonvarat, ja alueilta saatiin öljyä ja kumipuuviljelmiltä raakakumia. Luonnonvarojen vuoksi alueen ajateltiin olevan Japanin ykköskohde mahdollisen sodan syttyessä. Erityisesti japanilaiset havittelivat alueelta saatavaa öljyä. Öljy teki Malaijien saaristosta erittäin tärkeän Japanin kannalta, koska Japanissa ei ole luonnollista öljyn lähdettä. Lisäksi Japani menetti 93 prosenttia öljystään, kun Yhdysvaltain presidentin Franklin D. Rooseveltin käskystä kaikki öljynkuljetukset Japaniin lakkautettiin. Saariston sijainnilla oli myös strategista arvoa, koska alue oli Itä-Aasian, Australian ja Intian välissä. Ilmasodan kannalta Borneon saari tarjosi Japanille myös lyhyen etäisyyden Malaijaan ja Singaporeen.
Borneon taistelut
Alankomaat julisti sodan Japanille 8. joulukuuta, hieman ennen kuin tieto Pearl Harborin iskuista oli saavuttanut Alankomaiden viranomaiset Lontoossa.
Varsinaiset sotatoimet alkoivat 15. joulukuuta. 17. joulukuuta japanilaisjoukot laskeutuivat onnistuneesti Miriin, pohjoiseen Sarawakiin, jossa sijaitsi öljyntuotantokeskus. Kahden päivän taistelun jälkeen alueella sijainnut pieni hollantilainen varuskunta oli kukistettu. Mirin jälkeen japanilaiset etenivät Kuchingiin 24. joulukuuta, josta britit olivat jo paenneet ja tuhonneet lähtiessään kaupungin lentokentän. thumb|left|300px|Japanin hyökkäykset Hollannin Itä-Intiaan, Sarawakiin, Pohjois-Borneoon, Bruneihin ja Portugalin Timoriin. Japanilaiset tekivät ilmaiskuja brittien ja hollantilaisten strategisesti tärkeille alueille ja kehittivät ilmaherruuden. Japanilaisjoukkoja pudotettiin Mirin ja Kuchingin lisäksi myös Seriaan, Jesseltoniin ja Sandakaniin. Iskujen tarkoituksena oli saada Hollannin Itä-Intian ja Britannian öljyntuotanto japanilaisten haltuun.
Joulukuun loppuun mennessä suurin osa Hollannin ja Britannian joukoista oli paennut hollannin hallitsemaan Singkawangin kaupunkiin. Borneon saaren pohjoisimmat alueet olivat täysin japanilaisten hallussa, kun japanilaisjoukot laskeutuivat Bruneinlahdelle 6. tammikuuta 1942.
Yhdysvaltalaiset, britit, alankomaalaiset ja australialaiset yhdistivät kaikki saatavilla olevat maa- ja merijoukot 15. joulukuuta koordinoidakseen taistelua Japania vastaan. Vaikka liittoutuneet yhdistivät voimansa ja joukkonsa, oli eri osapuolilla eri päämäärät. Alankomaat piti Hollannin Itä-Intiaa ja britit Singaporea tärkeimpänä puolustuskohteena. Liittoutuneet eivät kuitenkaan pystyneet pysäyttämään, tai edes hidastamaan japanilaisia suuresta mies- ja kalustoylivoimasta johtuen. Japani valtasi lento- ja öljykentät hiljalleen, kunnes liittoutuneiden yhteinen komentoryhmä hajosi 25. helmikuuta.
Tarakanin ja Balikpapanin taistelut
Borneon saaren pohjoisimmat Britannian hallitsemat osat vallattuaan Japani jatkoi tammikuussa 1942 etenemistään Borneon hollantilaisten hallitsemille alueille. 11. tammikuuta japanilaisjoukot laskeutuivat Borneon koillispuolella olevalle Tarakanin saarelle, tavoitteenaan vallata saaren 700 öljylähdettä, öljynjalostamo ja lentokenttä. Japanilaisilla oli huomattava miesylivoima hollantilaisiin nähden, ja hollantilainen everstiluutnantti S. de Waal päätti tuhota saaren öljykentät jotta japanilaiset eivät saisi niitä haltuunsa. Vain pienen vastustuksen jälkeen japanilaiset murtautuivat hollantilaisten puolustuksen läpi ja hollantilaisjoukot joutuivat antautumaan 12. tammikuuta. Kostoksi öljykenttien tuhoamisesta japanilaiset teloittivat antautuneet hollantilaisjoukot.
Borneon itärannikolla sijaitseva Balikpapan oli keskeinen öljyteollisuuskaupunki. Japani hyökkäsi Balikpapaniin 23. tammikuuta. Kaupungin turvana oli Yhdysvaltain laivaston sukellusvene, mutta se onnistui torpedoimaan vain yhden japanin sota-aluksista ja liittoutuneiden joukot onnistuivat vain viivyttämään japanilaisten maihinnousua. Balikpapan oli siirtynyt japanilaisten hallintaan 24. tammikuuta.
Japani etenee Jaavanmerelle ja Sumatralle
Japanilaiset jatkoivat samanaikaisesti sotatoimiaan Malaijalla ja Singaporessa ja Kaakkois-Aasia oli siirtymässä kokonaisuudessaan japanilaisvallan alle. Helmikuun 15. Japani hyökkäsi valloittamiltaan Malakan niemimaan ja Borneon suunnalta Sumatralla sijaitsevaan Palembangiin, saadakseen myös sen öljykentät haltuunsa. Maaliskuun loppuun mennessä Japani oli miehittänyt Sumatran.
Helmikuun 19. japanilaiset saivat haltuunsa Balin lentokentän ja hyökkäsivät Jaavalle. Jaavan ilmatilassa käytiin suuri ilmataistelu, jossa 75 liittoutuneiden konetta tuhottiin. Liittoutuneiden tappio tarkoitti sitä että liittoutuneet eivät enää pystyneet antamaan ilmasuojaa maajoukoilleen Tyynenmeren sodassa.
27. helmikuuta käytiin Jaavanmeren taistelu, jossa liittoutuneet yrittivät estää japanilaisia valloittamasta Jaavaa. Hollanti, Australia, Britannia ja Yhdysvallat menettivät taistelussa yhteensä 14 laivaa, kun japanilaiset eivät menettäneet yhtään alusta. Japanin maihinnousu Jaavalle viivästyi lopulta vain vuorokaudella.
Jälkiseuraamukset
Liittoutuneet eivät yrittäneet vallata takaisin menetettyjä saaria myöhemmin sodan aikana. Japanilaisjoukot saarilla luovuttivat Japanin vetäytyessä sodasta toisen maailmansodan päätteeksi. Suurin osa joukoista palasi Japaniin, mutta osa jäi saarille elämään. Jotkut sotilaista auttoivat singaporelaisia Indonesian vallankumouksessa.
Jan Stamic
thumb|250px|Jan Stamic. Jan Václav Antonín Stamic (saks. Johann Wenzel Anton Stamitz; kastettu 30. kesäkuuta 1717 Německý Brod, Böömi – 27. maaliskuuta 1757 Mannheim, Saksa) oli tšekkiläinen säveltäjä ja viulisti. Hän kuului niin sanottuun Mannheimin koulukuntaan. Stamic syntyi Německý Brodissa (nyk. Havlíčkův Brod) Tšekissä. Hän aloitti musiikin opiskelun isänsä johdolla, joka oli urkuri. Vuonna 1741 Stamic siirtyi Mannheimiin, jossa hänestä tuli hoviorkesterin ensiviulisti ja hieman myöhemmin myös konserttimestari. Vuodet 1754–1755 hän vietti Pariisissa. Hän kuoli 39-vuotiaana Mannheimissa vuonna 1757. Stamic sävelsi konserttoja (pääasiassa viululle ja huilulle), kamarimusiikkia, sinfonioita sekä messun. Erityisesti jälkimaailma arvostaa sinfonioita, joita Stamic sävelsi yli 50. Stamicin sävellyksiä ei nykyisin enää juuri esitetä, mutta häntä pidetään nykymuotoisen sinfonian tärkeimpänä luojana ja tällä alalla lähinnä Joseph Haydnin ja Wolfgang Amadeus Mozartin edelläkävijänä.
Henry Tizard
Ura
Valmistumisensa jälkeen Tizard aloitti Royal Institutionissa vuonna 1909. Hän tutki indikaattorien värinmuutosta. Vuodet 1911–1914 hän opetti Oriel Collegessa. Ensimmäisen maailmansodan syttymisen jälkeen Tizard liittyi kuninkaalliseen linnoitustykistöön, mutta jo vuonna 1915 hän siirtyi vastaperustettuun kuninkaallisiin lentojoukkoihin. Sodan jälkeen hän palasi Oxfordin Oriel Collegeen, ja hänestä tuli vuonna 1920 yliopiston kemiallisen termodynamiikan apulaisprofessori.
Jan Stamic
Jan Stamicin poikia olivat säveltäjät Karel Stamic (saks. Carl Stamitz, 1746–1801) ja Antonin Stamic (saks. Anton Stamitz, s. 1754, k. vuoden 1820 tienoilla), joka asui ja työskenteli vuodesta 1770 lähtien Pariisissa. Molemmat sävelsivät isänsä tapaan sinfonioita ja konserttoja ym. soitinmusiikkia.
Henry Tizard
Ura
Vuonna 1922 Tizard nimettiin hallituksen tieteellisen ja teollisen tutkimusosaston apulaisjohtajaksi, ja vuonna hän 1927 hän nousi osaston johtoon. Tizard kuului myös aeronautiikan tutkimuskomiteaan, jonka puheenjohtajana hän toimi 1933–1943. Vuonna 1932 Tizard aloitti kansallista ilmapuolustusta tutkivan komitean johdossa. Hänen ansiostaan Robert Watson-Wattin ehdottama tutkajärjestelmä otettiin käyttöön Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja saatiin toimintavalmiiksi ennen toista maailmansotaa.
Tizard esitti vuoden 1940 alussa, että brittiläiset tekisivät informaatiovaihtoa Yhdysvaltain kanssa tutka-asioissa. Tämä hyödyttäisi myös brittejä sotatoimissa, sillä Yhdysvalloissa oli huomattavasti paremmat tuotantomahdollisuudet. Vaikka Winston Churchill ja Watson-Watt olivat ehdotusta vastaan, Tizard lähetti ystävänsä Archibald Hillin Washingtoniin tutkimaan vaihtokaupan mahdollisuutta. Hillin raportti oli positiivinen, ja Tizardin johtama valtuuskunta saapui Washingtoniin 12. syyskuuta. Neuvottelut olivat onnistuneet, ja vaihtokaupan merkittävin osa oli brittien kehittämä ontelomagnetroni, joka joudutti Yhdysvaltain tutkatutkimusta.
Johann Peter Gustav Lejeune Dirichlet
Johann Peter Gustav Lejeune Dirichlet [löžön dirikle] (13. helmikuuta 1805 Düren, Ranska – 5. toukokuuta 1859 Göttingen, Hannover) oli saksalainen matemaatikko joka vaikutti suuresti lukuteoriaan (myös analyyttiseen lukuteoriaan), sekä Fourier-sarjojen teoriaan sekä moniin matemaattisen analyysin osa-alueisiin. Monesti Dirichlet'n kerrotaan ensimmäisenä määritelleen funktion modernilla tavalla.
Grand Theft Auto (pelisarja)
Grand Theft Auto (lyhyesti GTA) on Rockstar Gamesin luoma toimintapelisarja, joka on tunnettu avoimesta pelimaailmastaan.
Johann Peter Gustav Lejeune Dirichlet
Lapsuus (1805–1822)
Gustav Lejeune Dirichlet syntyi 13. helmikuuta 1805 saksalaiseen perheeseen Dürenissä, Reinin länsirannalla alueella, joka liittyi Preussiin 1815. Hänen isänsä Johann Arnold Lejeune Dirichlet oli postimies, kauppias ja kaupunginvaltuutettu. Hänen isänisänsä oli tullut Düreniin Richelettestä, pienestä kylästä Belgiasta. Tästä juontaa hänen sukunimensä "Lejeune Dirichlet".
Grand Theft Auto (pelisarja)
Sarjan pelejä on elokuuhun 2015 mennessä myyty yhteensä 220 miljoonaa kappaletta.
Johann Peter Gustav Lejeune Dirichlet
Lapsuus (1805–1822)
Dirichlet'n perhe ei ollut varakas ja hän oli nuorin seitsemästä lapsesta, mutta hänen vanhempansa tukivat hänen koulutustaan. Peruskoulun ja yksityiskoulun ajateltiin antavan Dirichlet'lle valmiudet toimia kauppiaana. Nuori Dirichlet oli vakavasti kiinnostunut matematiikasta alle 12-vuotiaana ja vakuutti vanhempansa, että hänen tulisi jatkaa matematiikan opiskelua. Vuonna 1817 Dirichlet menikin lukioon Bonnissa. Hänestä piti siellä huolta perheen tuttu, opiskelija Peter Joseph Elvenich. Vuonna 1820 Dirichlet meni jesuiittakouluun Kölniin, jossa Georg Ohmin tunnit syvensivät hänen ymmärrystään matematiikasta. Hän lähti koulusta ensimmäisen vuoden jälkeen, koska ei osannut puhua sujuvasti latinaa.
Grand Theft Auto (pelisarja)
Syyskuussa 2022 Internetiin vuoti varhaista materiaalia kehitteillä olevasta Grand Theft Auto VI:stä. Vuodettu materiaali kattoi vahvistetusti kymmeniä videoita liittyen GTA VI:hin. Tietovuodon julkisuuteen vuotanut hakkeri myös kertoi saaneen haltuunsa pelin ja GTA V:n lähdekoodit. 19. syyskuuta Rockstar Games vahvisti tietomurron ja kertoi tulleensa verkkohyökkäyksen kohteeksi. Studion mukaan pelin kehitystyö jatkuu murrosta huolimatta normaalisti. Tietomurtoa on kuvailtu peliteollisuuden isoimmaksi. 23. syyskuuta Englannin poliisi ilmoitti pidättäneensä tietomurtoon osallisuudesta epäillyn 17-vuotiaan tekijän.
Johann Peter Gustav Lejeune Dirichlet
Opinnot Pariisissa (1822–1826)
Dirichlet sai matematiikan opinnoilleen vanhempiensa taloudellisen tuen, vaikka he toivoivat pojastaan lakimiestä. Saksassa korkeamman matematiikan opiskelua olisi voinut jatkaa vain Gaussin ohjauksessa Göttingenissä. Gauss oli virallisesti tähtitieteen professori eikä pitänyt opettamisesta, joten Dirichlet matkusti Pariisiin toukokuussa 1822. Siellä hän meni luennoille ja oppi matematiikkaa muun muassa Hachettelta. Dirichlet opiskeli itsenäisesti Gaussin kirjaa Disquisitiones Arithmeticae, jota hän piti aina mukanaan. Vuonna 1823 hän sai suositusten ansiosta töitä General Foylta, joka palkkasi Dirichlet'n opettamaan lapsilleen saksaa. Nyt Dirichlet pärjäsi itsenäisesti ilman vanhempiensa taloudellista tukea.
Grand Theft Auto (pelisarja)
Pelit
Pääsarjan pelit on lihavoitu.
Johann Peter Gustav Lejeune Dirichlet
Opinnot Pariisissa (1822–1826)
Dirichlet todisti Fermat'n suuren lauseen osittain tapauksessa n = 5. Fermat oli todistanut tapauksen n = 4 ja Euler tapauksen n = 3, mutta tämän jälkeen lauseen todistus ei ollut edistynyt. Sen vuoksi Dirichlet'stä tuli pian kuuluisa. Adrien-Marie Legendre sai todistettua tapauksen näihin aikoihin ja Dirichlet saatti todistuksensa pian loppuun. Muutamaa vuotta myöhemmin Dirichlet todisti tapauksen n = 14. Kesäkuussa 1825 hänet kutsuttiin luennoimaan tapauksen n = 5 todistuksesta French Academy of Sciences-oppilaitoksessa. Tämä oli harvinaista 20-vuotiaalle nuorelle, jolla ei ollut tutkintoa. Luennon myötä Dirichlet tutustui Fourieriin ja Poissoniin ja siten innostui teoreettisesta fysiikasta, erityisesti Fourier'n työstä lämpöyhtälön parissa.
Breslau, Preussi (1825–1828)
General Foy kuoli marraskuussa 1825, ja menetettyään työpaikkansa Dirichlet'n täytyi palata Preussiin. Fourier ja Poisson esittelivät hänet Humboldtille, ja Humboldt tuki Dirichlet'tä muun muassa kirjoittamalla suosituskirjeen Gaussille ylistäen Dirichlet'n lahjakkuutta Fermat'n lauseen käsittelyssä. Humboldtin ja Gaussin tuella Dirichlet pääsi opetustöihin ja pystyi jatkamaan työskentelyään.
Grand Theft Auto (pelisarja)
Remasteroitu trilogia
Trilogian ostaneet ovat olleet tyytymättömiä graafisiin virheisiin, ohjelmointivirheisiin ja pelin hyytymisiin, jotka estävät etenemisen. Konsoliversioissa kuvataajuus putoaa huomattavasti joissakin tilanteissa. Julkaisun jälkeen Rockstar veti trilogian pois myynnistä tietokonealustoille johtuen "vahingossa mukana olevista tiedostoista".
Helmikuussa 2022 Rockstar julkaisi 1.04 päivityksen, joka korjasi pelien isoimmat ongelmat.
Käyttölaina
Käyttölaina on Suomessa nimitys tavalle ottaa sellaista velkaa, joka on korvannut vanhat pienlainat vuonna 2013 voimaan tulleen pienlainoja säätelevän lakiuudistuksen myötä.
Käyttölainojen ominaispiirteitä
Nykyiset käyttölainat ovat rinnastettavissa ominaisuuksiltaan kulutusluottoihin. Käyttölainan hakeminen tapahtuu tyypillisesti verkkohakemuksella tai tekstiviestitse. Käyttölaina eroaa kulutusluotoista ja pienlainoista siten, että nostat luottolimiittisi puitteissa rahaa tilillesi, jolloin maksat korkoa luottoyhtiölle ainoastaan käyttämästäsi summasta, etkä koko luotosta.
Tyypillisesti käyttölainojen takaisinmaksuajat ovat 6–12 kuukautta. Lainaa lyhennetään luottoyhtiölle kuukausittain käyttösumman mukaan. Käyttölainojen summat vaihtelevat muutamasta sadasta eurosta useampaan tuhanteen euroon saakka.
Käyttölainoja voidaan myöntään yli 18-vuotiaille Suomen kansalaisille, joilla ei ole Suomen Asiakastieto Oy:n rekisterissä maksuhäiriömerkintää. Käyttölainoja myönnetään ilman erillisia vakuuksia.
Pikalainoja säätelevan lakimuutoksen myötä panttilainaaminen ja käyttölainat ovat kasvattaneet suosiotaan.
Käyttölainaa myöntävät yritykset ovat velvollisia liittymään luotonantajarekisteriin.
PDP-1
PDP-1 (Programmed Data Processor-1) oli ensimmäinen Digital Equipment Corporationin valmistama minitietokone ja Programmed Data Processor -sarjan ensimmäinen. Tietokone on merkittävä muun muassa ensimmäisenä kaupallisena interaktiivisena tietokoneena.
Tietokone julkaistiin vuonna 1959 ja sitä valmistettiin noin 50 kappaletta. Tietokoneella oli sillä merkittävä rooli varhaisen tietokoneharrastuksen alullepanijana: kone oli ostettu MIT:hen ja muutamiin muihin korkeakouluihin, joissa käyttöpolitiikka oli sen verran vapaamielinen, että opiskelijat saattoivat varata sen käyttöönsä vapaa-aikanaan ja toteuttaa sillä omia pelejään ja kokeilujaan.
PDP-1 oli transistoripohjainen kone, jonka arkkitehtuuri perustui MIT:ssä kehitettyihin varhaisiin transistorikoneisiin (TX-0 ja TX-2). Sen suurimpia etuja oli pienikokoisuus: koko laitteisto vei vain muutamia neliömetrejä lattiapinta-alaa. Erikoisuutena oli myös suuri tutkamainen kuvaputki, jota käytettiin usein pelien ja interaktiivisten ohjelmien näyttölaitteena. Ensisijaisena massamuistina oli reikänauha. Sananpituus oli 18-bittiä ja ferriittirengasmuistilla toteutetun keskusmuistin koko vaihteli 4096:n ja 65536:n sanan välillä. Nopeimmat konekäskyt suoritettiin 10 mikrosekunnissa.
Tietokone maksoi standardikokoonpanossa 85000–100000 dollaria.
Intimate and Live Tour
Intimate and Live Tour oli Kylie Minoguen vuoden 1998 kiertue, joka tuki hänen viidettä Kylie Minogue ja kuudetta Impossible Princess studioalbumeitansa.
A-han diskografia
A-ha on norjalainen yhtye, joka oli suosituimmillaan 1980-luvulla. Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat monien myyntilistojen ykköspaikalle nousseet ”Take on Me”, ”The Sun Always Shines On TV” sekä James Bond -elokuvan tunnuskappale ”The Living Daylights”. Yhtye koostuu laulaja Morten Harketista, kitaristi Pål Waaktaar-Savoysta ja kosketinsoittaja Magne Furuholmenista. Yhtyeen albumeita on myyty yli 35 miljoonaa kappaletta.
Wilhelm Wahlforss
Emil Wilhelm Wahlforss (25. kesäkuuta 1891 Helsinki – 20. kesäkuuta 1969 Nauvo) oli suomalainen diplomi-insinööri ja vuorineuvos.
Hänen äitinsä oli Emilia Elisabeth Långhjelm ja isänsä filosofian tohtori, professori Henrik Alfred Wahlforss. Vuonna 1917 hän meni naimisiin Siri Johanna Wreden (1894–1983) kanssa, jonka vanhemmat olivat vapaaherra Carolus Wrede ja Siri Söderhjelm. Wilhelm Wahlforssilla ja Siri Wredellä oli kaksi lasta: Christel (1918–1990) ja Susanna (1921–2008), myöhemmin Barner-Rasmussen. Christel avioitui ekonomi Georg Wilhelm Rosenlewin (s. 1907) kanssa, ja vuodesta 1953 alkaen he omistivat Paddaisten tilan Sauvossa.
Wilhelm Wahlforss opiskeli Svenska Normallyceumissa, josta hän kirjoitti ylioppilaaksi 1911. Teknillisestä korkeakoulusta hän valmistui diplomi-insinööriksi 1916.
Sisällissodan aikana Wilhelm Wahlforss oli suojeluskunnan johtaja ja hänen joukkonsa osallistuivat punaisten joukkojen puhdistuksiin läntisellä Uudellamaalla. Nummella hänen johtamansa joukkio ”mitä ilmeisimmin” teloitti useita kymmeniä punakaartilaisia.
Wahlforss kävi opintomatkoilla Yhdysvalloissa 1919 ja Englannissa 1926.
Työura
Vuonna 1916 Wahlforss oli piirtäjänä Nobelin asetehtailla Pietarissa. Turun Rautateollisuusosakeyhtiössä hän toimi konepajainsinöörinä 1916–1917. Fiskars Ab:ssä hän oli teknillisenä johtajana 1917–1919 ja teknillisenä johtajana Turun Rautateollisuusosakeyhtiössä 1919–1921. Lehtoniemi Oy:n toimitusjohtajana hän toimi 1921–1925 ja johtajana Oy Sofia Zweygberg Ab:ssa 1925–1926. Ab Wärtsilä Oy:n toimitusjohtaja hän oli vuosina 1926–1938 ja Wärtsilä-Yhtymä Oy:n pääjohtaja 1938–1961. Hän toimi myös Oy Wärtsilä Ab:n hallituksen puheenjohtajana 1939–1969.
Kannuksensa Wahlforss hankki konepajateollisuuden kovaotteisena saneeraajana. Värtsilässä toiminut Ab Wärtsilä Oy oli keskikokoinen rautatehdas, jonka Wahlforss saneerasi raskaasti tappiollisesta yrityksestä runsaasti voittoa tuottavaksi, pahimmalla pulakaudella 1930-luvun alussa. 1935 tapahtunut Kone ja Silta Oy:n osake-enemmistön myynti Wärtsilälle oli vuosikymmenen teollisuuskauppa, sillä kaupassa sulautui neljä yhtiötä (Wärtsilä, Kone ja Silta, Hietalahden telakka ja Crichton-Vulcanin telakka) yhdeksi Wärtsilä-Yhtymäksi. Työntekijöitä yhtymässä oli noin 6 000 vuonna 1938 ja sodan jälkeen yli 11 000. Wärtsilän rooli sotakorvausten maksamisessa oli erittäin merkittävä, sillä sen tehtaat valmistivat yli 40 % kaikista metalliteollisuuden sotakorvaustuotteista.
Wilhelm Wahlforss oli valtansa huipulla sodan jälkeen 1940-luvun lopulla ja 1950-luvun alkupuolella. Hän neuvotteli sotakorvauksista Neuvostoliiton kanssa ja oli mukana Pariisin rauhanneuvotteluissa 1947. Neuvostoliiton kanssa käydyissä kauppaneuvotteluissa Wahlforss oli mukana vuoteen 1954 saakka.
Politiikkaan Wahlforss osallistui taustavaikuttajana ja toimimalla 1½ vuotta Espoon kauppalanvaltuutettuna, ruotsalaisen kansanpuolueen edustajana.
Vuonna 1941 Wilhelm Wahlforssille myönnettiin vuorineuvoksen arvo. Teknillisen korkeakoulun tekniikan kunniatohtoriksi hänet vihittiin 1949.
Vuonna 1963 Wilhelm ja Siri Wahlforss ostivat Högsarin tilan Nauvosta. Tila oli aikaisemmin kuulunut maanviljelysneuvos Knut Schaumanille ja hänen leskelleen Dagny Schaumanille. Tilan kokonaisala oli noin 740 hehtaaria. Wilhelm Wahlforss kuoli tilallaan juhannuksena 1969.
En pointe
thumb|Jocelyn Vollmar vuonna 1947
En pointe on balettitermi, joka tarkoittaa varpaiden kärjillä tanssimista. Tässä klassiselle balettitekniikalle tyypillisessä erikoistekniikassa käytetään varvastossuja, joiden kovitetut kärjet ja jäykkä pohja mahdollistavat varpaiden kärjillä tanssimisen. Varvastanssi on perinteisesti naistanssijoiden käyttämää. Miehet tanssivat varpaillaan vain poikkeuksellisesti. Balettikouluissa varvastanssiopetus aloitetaan yleensä yhdentoista ja kolmentoista ikävuoden välillä. Tätä nuoremmilla jalkojen luut kasvavat vielä ja varvastanssi voi aiheuttaa vakavia vaurioita jaloille.
Varvastanssi näyttää kevyeltä ja kauniilta, mutta tanssijalle se voi olla hyvinkin kivuliasta. Varpaisiin tulee helposti rakkoja ja hiertymiä, vaikka varvastossujen kärjissä käytetäänkin usein pehmusteita.
Oli kerran sota
Oli kerran sota on tanskalainen elokuva vuodelta 1966. Se kertoo viisitoistavuotiaan pojan maailmasta pari kuukautta sen jälkeen kun Saksa oli miehittänyt Tanskan.
Interpol (albumi)
Interpol on newyorkilaisen indie rock -yhtye Interpolin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 7. syyskuuta 2010. Albumi äänitettiin Electric Lady Studioilla Greenwich Villagessa. Yhtyeen basisti Carlos Dengler lähti kokoonpanosta nopeasti albumin valmistumisen jälkeen. Ensimmäinen single "Barricade" julkaistiin elokuussa 2010. Albumi on myynyt maailmanlaajuisesti yli 200 000 kappaletta. Levy oli Suomen virallisella listalla kaksi viikkoa ollen parhaimmillaan sijalla 25.
Kappaleet
Lisäksi iTunesin kautta tilattaessa bonus-kappale "Crimewaves" (3:38) sekä Japanin erikoispainoksessa "Gavilan" (6:49).
Marin tasavalta
Historia
pienoiskuva|230px|Marien asuinalueet 1000-luvun alussa merkitty karttaan vaaleanpunaisella. Ensimmäiset maininnat marikansasta ovat 400-luvulta. Mareilla oli omia itsenäisiä ruhtinaskuntia, jotka sittemmin joutuivat Bolgarian ja Kultaisen Ordan vallan alle. Marien asuinalueet tulivat kuulumaan 1440-luvulta lähtien Kazanin kaanikuntaan. Venäjä valloitti kaanikunnan ja myös marien asuinalueet vuonna 1552. Suurin osa Marista kuului vuosina 1708–1920 Venäjän keisarikunnan Kazanin kuvernementtiin.
Venäjän vuoden 1917 vallankumouksen jälkeen Marien asuinalueet tulivat kuulumaan Neuvostoliittoon. Marien ydinasuinalueesta muodostettiin Marien autonominen alue 4. marraskuuta 1920. Se muutettiin Marin autonomiseksi sosialistiseksi neuvostotasavallaksi 5. joulukuuta 1936. Marilainen sivistyneistö ja marien oman uskonnon shamaanit tuhottiin Stalinin aikana lähes kokonaan. Noin 40 000 ihmistä joutui Stalinin vainojen uhriksi Marinmaalla. Näistä noin 7 000 tapettiin.
Neuvostoliiton hajoamisprosessin alettua, Marin ASNT antoi suveneerisuusjulistuksen 22. joulukuuta 1990, mutta jäi kuitenkin Venäjän federaation yhteyteen. Presidentin virka perustettiin vuonna 1991. Vuonna 1992 otettiin käyttöön nimi Mari Elin tasavalta (El = maa).
Maantiede
Marinmaa rajoittuu pohjoisessa Kirovin alueeseen, idässä ja kaakossa Tatarstaniin, etelässä Tšuvassiaan ja lännessä ja luoteessa Nižni Novgorodin alueeseen.
pienoiskuva|180px|vasen|Volgaan laskevaa Bolšaja Kokšaga -jokea
Mari on pääasiassa loivasti kumpuilevaa jokien halkomaa tasankoa. Marin alueella on jokia yhteensä 476 kappaletta, yhteismitaltaan yli 7 000 km. Suurimmat joet ovat maan etelärajalla virtaava Volga sekä sen sivuhaarat Vetluga, Rutka, Bolšaja Kokšaga, Malaja Kokšaga, Ilet, Njomda, Buj ja Uržumka. Järviä alueella on yhteensä yli 200. Järvistä suurimmat ovat Kara, Kitšijer ja Jaltši. Suurin makean veden allas on Volgaan padottu Tšeboksaryn tekojärvi.
Marin tasavallan pinta-ala on 23 200 neliökilometriä. Tämä on runsas 1/15 (eli 6,9 %) Suomen pinta-alasta ja vastaa kutakuinkin Kymenlaakson ja Pohjois-Karjalan yhteispinta-alaa. Metsät peittävät alueesta 57 %, pellot 39 %, suot 1 % ja vesistöt 3 %. Maan länsiosassa sijaitsee soinen Marin syvänkö.
Marissa vallitsee mannerilmasto. Keskilämpötila on tammikuussa −13 °C ja heinäkuussa +19 °C. Vuotuinen sademäärä on noin 450–550 mm.
Marin tasavallan luonnonsuojelualueista merkittävimpiin kuuluvat 1993 perustettu ja Volgan sivuhaaran mukaan nimetty Bolšaja Kokšagan luonnonpuisto Joškar-Olan länsipuolella sekä tasavallan eteläosissa sijaitseva, vuonna 1985 perustettu Mari Tšodran kansallispuisto, jonka läpi Ilet laskee.
Talous
230px|pienoiskuva|Saunavastojen katumyyntiä Venäjän tilastokeskus Rosstatin mukaan Marimaan osuus Venäjän bruttokansantuotteesta oli vuonna 2010 yhteensä 82,426 miljardia ruplaa, joka oli vain 0,2 prosenttia koko maan kansantuotteesta. Asukasta kohti laskettu BKT oli tasavallassa vain 118 350 ruplaa (eli vuoden 2010 lopun vaihtokurssilla 2 899 EUR), joka vastasi 45 prosenttia maan keskimääräisestä tasosta. Tällä talousmittarilla Marinmaa sijoittui vuonna 2010 Venäjän 20 vähiten tuottavimman federaatiosubjektin joukkoon.
Maatalous
Maataloudella on suuri merkitys tasavallan taloudessa. Maataloudessa tärkeällä sijalla on ollut karjankasvatus ja lihantuotanto. Lisäksi tuotetaan maitoa, kananmunia ja villaa. Tällä toimialalla tuotanto on merkittävää koko Volgan talousalueen tasolla. Peltopinta-alasta suuri osa viljalla, jonka ohella kasvatetaan pellavaa, perunoita ja vihanneksia. Metsät on keskeinen luonnonvara.
Teollisuus
Marin tasavallan tärkeimmät teollisuudenalat ovat koneenrakennus-, metsä-, puunjalostus-, paperi-, nahka- ja elintarviketeollisuus. Myös petrokemian ja farmasian alan tuotteita valmistetaan vientiin.
Väestö
Marin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 696 459.
Kaupunkilaisten osuus oli tällöin 63,1% väestöstä ja maaseutuasukkaiden 36,9%. Suurin kaupunki on pääkaupunki Joškar-Ola, jossa on 248 782 asukasta (2010). Muista kaupungeista ja taajamista suurimpia ovat: Volžsk (55 659 as.), Kozmodemjansk (21 257 as.), Medvedevo (16 841 as.), Zvenigovo (11 946 as.), Sovetski (10 664 as.), Morki (9 914 as.) ja Sernur (8 686 as.).
Etnisyys
pienoiskuva|160px|vasen|Marilainen kansanmusiikkiyhtye Väestöstä on venäläisiä 47 %, mareja 44 %, tataareja 6 % ja muita 3 % (2010).
Marit ovat alueen alkuperäisväestöä. He puhuvat suomalais-ugrilaisten kielten volgalaiseen ryhmään kuuluvaa marin kieltä, jossa on kaksi päämurretta: vuorimari ja niittymari (itämari). Niittymarin puhujia on mareista 90 %, mutta vain 70 % kaikista mareista puhuu maria äidinkielenään. Marilaiset ovat saaneet paljon vaikutteita turkkilais-tataarilaisilta kansoilta ja venäläisiltä. Tataarienemmistöinen, vauras Tatarstan sijaitsee heti Mari Elin itäpuolella ja sen miljoonakaupunki Kazaniin on maanteitse vain 141 kilometrin matka Joškar-Olasta.
Väestön etnisen jakauman kehitys: *) Prosenttiosuus on tässä suhteellinen osuus etnisen taustansa ilmoittaneista 662 330 asukkaasta (kaikkiaan Marin tasavallassa asui 2010 väestönlaskennan mukaan 696 459 henkeä)
Uskonto
pienoiskuva|230px| Marilaisia harjoittamassa perinteistä uskontoaan pyhässä metsässä pienoiskuva|230px| Venäjän kulttuuriperintökohteisiin kuuluva ortodoksikirkko Marin pääkaupungissa Joškar-Olassa Suurin osa Marin väestöstä on ortodokseja ja kuuluu Venäjän ortodoksiseen kirkkoon. Marilaisten ortodoksisuudessa on kuitenkin säilynyt runsaasti perinteitä ja tapoja heidän vanhasta uskonnostaan. Osa marilaisista on edelleen oman marilaisen uskonnon tunnustajia. Lisäksi maassa on pieni muslimivähemmistö, joka koostuu lähinnä tataareista.
Ensimmäinen marinkielinen Uusi Testamentti, U Sugin julkaistiin ja otettiin käyttöön maaliskuussa 2008 Joškar-Olassa. Alkuvaiheessa teoksesta valmistui 5 000 kappaleen koepainos.
Vuonna 2012 julkaistun, Venäjän uskontoja laajasti kartoittaneen Arena-tutkimuksen mukaan Marinmaan väestöstä oli:
Koulutus
pienoiskuva|vasen|180px|Marin tasavallan teknisen yliopiston päärakennus Korkeakoulutusta antavat Joškar-Olassa sijaitsevat Marin valtionyliopisto (MarGU) ja Volgan tekninen valtionyliopisto (PGTU). Aiemmin erillinen kasvatustieteellinen instituutti liitettiin 2008 osaksi Marin valtionyliopistoa.
Kulttuuri
pienoiskuva|230px|Marin tasavallan kansallisteatteri pienoiskuva|180px|Kansallisgallerian kello Joškar-Olassa Kulttuuripalveluita tarjoavat useat teatterit ja museot, muun muassa kansallisteatteri. Osa näistä tuottaa myös marinkielistä ohjelmistoa. Joškar-Olassa toimii Marin tasavallan kansalliskirjasto.
Suomen Yleisradion vuoden 2013 tammikuussa televisiossa esitetyn dokumenttisarjan Suomensukuiset 30 päivässä alussa tutustutaan Marin tasavallan kulttuuriin Ville Haapasalon vierailujen kautta. Marien perinteistä uskontoa, tapoja ja kielen asemaa esitellään Marin tasavallan Šorunžan kylässä ja Joškar-Olassa.
Liikenne
Marissa on melko hyvät rauta- ja maantietieyhteydet. Alueella on 17 rautatieasemaa ja 30 linja-autoasemaa. Volgan yli on silta tasavallan keskipaikkeilla Tšuvassian Novotšeboksarskin kohdalla. Lisäksi on maantielauttayhteys Kozmodemjanskin kohdalla. Junamatka Pietarista Mariin kestää parikymmentä tuntia. Lentokenttiä on kahdeksan, joista suurin on Joškar-Olan lentoasema. Lisäksi voidaan käyttää esimerkiksi lähellä sijaitsevan Kazanin lentoasemaa. Volgalla ja Vetlugalla on laivaliikennettä. Kozmodemjanskissa on merkittävä jokisatama, lisäksi on viisi paikallissatamaa.
Aluejako
Hallinnollisesti Marin tasavalta jakaantuu kolmeen suoraan tasavallan hallinnon alaiseen kaupunkipiirikuntaan ja 14 kunnallispiiriin. Nämä on luetteloitu alla olevassa taulukossa: (paikannimien translitterointi alustavaa, tässä ktt. = kaupunkityyppinen taajama)
Suomen Yleisradion toukokuussa 2012 kuvatussa, vuoden 2013 tammikuussa televisiossa esitetyssä dokumenttisarjan Suomensukuiset 30 päivässä ensimmäisessä ja toisessa jaksossa näyttelijä Ville Haapasalo vierailee Morkin piirin Šorunžan kylässä ja Joškar-Olassa. Dokumenttisarjan esittelyn mukaan Šorunža on yksi parhaiten säilyneitä suomalaisugrilaisia kyliä Marissa. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan tämän kylän alueella asui yhteensä 1 893 henkeä.
Politiikka
Tasavallan johdossa on päämies (aiemmin presidentti) ja hänet valitaan viiden (aiemmin neljän) vuoden määräajaksi kansanäänestyksellä. Päämies johtaa myös tasavallan korkeinta toimeenpanevaa elintä eli hallitusta. Tasavallan lakiasäätävään parlamenttiin valitaan 67 edustajaa viiden vuoden määräajaksi.
Moskovasta kotoisin oleva, puolustusministeriön alaisesta Puna-armeijan instituutista juristiksi valmistunut, kansallisuudeltaan venäläinen Leonid Markelov oli Marin tasavallan johdossa vuodesta 2001 vuoteen 2017. Hän voitti 2001 tammikuun presidentinvaalit ja joulukuussa 2004 hän nousi uudelle presidenttikaudelle valtapuolue Yhtenäisen Venäjän ehdokkaana, eli Kremlin tukemana. Vaalien tulosta pidetään vääristeltynä muun muassa Euroopan parlamentissa. Vuoden 2009 lopussa presidentti Medvedev esitti (tuolloin voimassa olleen Venäjän lainsäädännön mukaisesti) suoraan tasavallan parlamentille Merkelovin valitsemista kolmanneksi kaudeksi; ja tammikuussa 2010 Markelov aloitti kolmannen presidenttikautensa. Presidentin toimikausi oli pidennetty viisivuotiseksi jo toisen toimikauden aikana.
Markelovin hallintokaudella on elämä Marin tasavallassa käynyt rauhattomaksi. Pahoinpitelyistä, uhkailusta ja jopa murhista on tullut arkipäivää. Erityisesti ikävyydet kohdistuvat marioppositioon ja -aktivisteihin. Esimerkiksi mariopposition johtaja Vladimir Kozlov on joutunut useiden laittomien painostuskeinojen uhriksi.
Tasavallassa on kaksi virallista kieltä, joista alkuperäiskansan mari on toinen. Tästä huolimatta marinkielisiä lehtiä on lopetettu ja kouluja suljettu eikä viranomaisten tarvitse osata maria. Euroopan parlamentti ja monet ihmisoikeusjärjestöt ovat kritisoineet Markelovin hallintoa tasavallan alkuperäisväestöön kuuluvien marien kansallisesta sorrosta ja marien kulttuurielämän tukahduttamisesta. Keväällä 2017 Markelov erosi, koska häntä epäiltiin noin neljän miljoonan euron arvoisten lahjusten ottamisesta. Hänen tilalleen Venäjän presidentin asetuksella nimitettiin vt. päämieheksi Aleksandr Jevstifejev. Hän erosi 20.5.2022, ja Presidentti Putin nimitti asetuksella tasavallan virkaatekeväksi päämieheksi Juri Zaitsevin, joka oli aiemmin johtanut Kalmukian hallitusta.
Eteriani
Eteriani (, "Eteri[n tarina]") on georgialainen eeppinen kansanromanssi, joka on säilynyt nykyaikaan noin 70 suullisen proosa- ja runokatkelman muodossa. Teos on alun perin laadittu todennäköisesti 900- tai 1000-luvuilla. Teoksesta on versioita myös georgian lähisukukielillä: mingreliksi, laziksi ja svaniksi.
Eteriani on rakkaustarina, joka kertoo Tuhkimon kaltaisesta Eteri-maalaisneidosta ja prinssi Abesalomista. Pari päättää mennä naimisiin vastoin Abesalomin isän eli kuninkaan tahtoa. Abesalomin hovimies Murman rakastuu myös intohimoisesti Eteriin ja myy sielunsa paholaiselle estääkseen avioliiton toteutumisen. Noituuden avulla hän tekee Eterin sairaaksi ja vakuuttaa prinssille, että vain hänellä on parannuskeino sairauteen. Abesalom luovuttaa Eterin hovipalvelijalleen muttei selviydy erosta ja menehtyy, minkä vuoksi Eteri tekee itsemurhan. Pari haudataan yhdessä, mutta Murman hautaa itsensä elävältä heidän kanssaan. Jopa kuoleman jälkeen hänestä tulee este rakastavaisten onnelle: hänen haudallaan kasvaa pensas, joka erottaa Abesalomin ja Eterin haudoilla kasvavat, toisiaan kohti kurottavat ruusun ja orvokin toisistaan.
Bangkok Airways
Laivasto
Heinäkuussa 2016:
Yrjö Kärkkäinen
Yrjö Leo Kärkkäinen (28. kesäkuuta 1918 Kotka – 13. syyskuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen Rajavartiolaitoksessa palvellut kenraaliluutnantti. Hän toimi Lapin Rajavartioston komentajana 1969–1975, Pohjois-Karjalan rajavartioston komentajana sekä Rajavartiolaitoksen apulaispäällikkönä 1975–1976 ja päällikkönä 1976–1978.
Pankajärvi (järvi)
Pankajärvi on Lieksan reitin järvi Lieksassa. Se on 12 kilometriä pitkä ja laskee Lieksanjokea Pieliseen. Pankajärven pinta-ala on 23,8 neliökilometriä.
Maantiede
Niemet ja saaret jakavat Pankajärven useisiin selkävesiin, jotka ovat Ahvenselkä, Niskanselkä, Kallioselkä ja Mustaselkä järven eteläosassa. Mustaselältä siirrytään Lietesalmea luoteeseen Lehtoselälle, jonka pohjoispuolella sijaitsee Oinasselkä. Oinasselältä on yhteys Metelinjokea järven pohjoisimpaan osaan eli Lonttaan. Pankajärven kaakkoisosan muodostaa Pudasjärvi, jonne kuljetaan Putaansalmen kautta.
Noin neliökilometri Pankajärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä; syvät alueet eivät muodosta yhtenäistä vyöhykettä, vaan järven pohja kumpuilee. Järven syvimmät alueet sijaitsevat Mustaselän pohjoisosassa. Kallioselkä ja muusta järvestä varsin erillään sijaitseva Pudasjärvi ovat kauttaaltaan alle kymmenen metriä syviä.
Pankajärven saariluku on 41. Suurimpia saaria ovat Näräsensaari, Ukonsaari, Kääntämö, Suokkolansaari, Metelinsaari ja Ulkkasaari. Vain Ulkkasaari sijaitsee yli puolen kilometrin etäisyydellä järven rantaviivasta, muut saaret sijaitsevat paikka paikoin vain muutaman metrin levyisten vesiuomien erottamana mantereesta.
Vesistösuhteet
Pankajärvi (04.423.1.001) kuuluu Pankajärven-Pudasjoen alueeseen (04.423), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Lieksanjoen alue (04.42) ja ensimmäinen on Pielisen reitin valuma-alue (04.4). Pankajärven-Pudasjoen alueeseen kuuluu 97 vähintään hehtaarin laajuista järveä. Pankajärvi on niistä selkeästi laajin. Sitä seuraa Rekusenjärvi, Iso-Tainio, Siikajärvi, Naarajärvi ja Joutenjärvi, jota pienemmät vakavedet ovat alle 50 hehtaarin laajuisia.
Ekologinen tila
Pankajärven ekologinen tila on sama kuin Pielisen, eli hyvä. Kokonaisfosforipitoisuus on 9 µg/l ja näkösyvyys 1,8 metriä. Järven vesitilavuus on 90 361 000 kuutiometriä eli noin 90,4 kuutiohehtometriä.
Efronin nopat
thumb|Efronin nopat Efronin nopat ovat kehittäjänsä, Bradley Efronin mukaan nimetyt nopat, joiden paremmuusjärjestys muodostaa ringin. Voittava (suuremman silmäluvun antava) noppa riippuu siitä mitkä nopat valitsee. Kaikki Efronin nopat ovat 6-tahkoisia noppia.
A voittaa B:n 2/3 ajasta
B voittaa C:n 2/3 ajasta
C voittaa D:n 2/3 ajasta
D voittaa A:n 2/3 ajasta.
Tahkojen silmäluvut nopilla A–D ovat:
A:4,4,4,4,0,0
B:3,3,3,3,3,3
C:6,6,2,2,2,2
D:5,5,5,1,1,1
Todennäköisyys, että noppa C:n heitto tuottaa kuutosen, on 1/3; tässä tapauksessa C voittaa D:n riippumatta noppa D:stä (todennäköisyydellä 1). Todennäköisyys, että noppa C:n heitto tuottaa kakkosen, on 2/3; tässä tapauksessa C voittaa D:n, jos ja vain jos nopan D heitto tuottaa ykkösen, minkä todennäköisyys on 1/2.
Todennäköisyys, että C voittaa D:n, on siis
Todennäköisyys, että noppa D:n heitto tuottaa viitosen, on 1/2; tässä tapauksessa D voittaa A:n riippumatta noppa A:sta (todennäköisyydellä 1). Todennäköisyys, että noppa D:n heitto tuottaa ykkösen, on 1/2; tässä tapauksessa D voittaa A:n, jos ja vain jos nopan A heitto tuottaa nollan, minkä todennäköisyys on 1/3.
Todennäköisyys, että D voittaa A:n, on siis