cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Halkjärvi
Vedenlaatu ja vesienhoidollinen tila
1930-luvulla järveä laskettiin noin metrin verran rantapeltojen kuivatustilanteen parantamiseksi, ja järven luusuassa on Terttilänjoen perkausten aiheuttaman vedenpinnan laskun estämiseksi 1980-luvulla rakennettu pohjapato. Veden laatu järvessä on heikko, ja ongelmana ovat olleet etenkin lähes vuosittain esiintyvät laajat sinileväkukinnot. Pohjavesivirtaukset harjualueilta kuitenkin helpottavat tilannetta jossain määrin tuodessaan runsaasti hapekasta ja vähäravinteista vettä muuten melko huonokuntoiseen järveen.
Elokuussa 2014 Halkjärvellä havaittiin laaja kalakuolema.
Valuma-alueen järvet
Halkjärveen koillisesta laskevan Murrosjoen valuma-alueen järviä ja lampia ovat Iso- ja Pikku-Eläte, Koirlammi ja Mustalammi. Aiemmin Murrosjokeen on laskenut myös Iso-Valkee, jonka lasku-uoma kuitenkin käännettiin toisaalle 1800-luvulla.
Halkjärveen idästä laskevan Myllyojan valuma-alueeseen kuuluvat Tytyjärvi, Iso-Herakas, Taskulammi ja Herakkaanlähde, joka on vanha Someron ja Kiikalan välinen rajapaikka. Näiden lisäksi Myllyojaan laskeviin vesiin luetaan myös Iso-Valkee, jolle 1800-luvulla kaivettiin keinotekoinen lasku-uoma Isoon-Herakkaaseen yhteydessä olevaan Taskulampeen.
Minsk-Itäinen
Minsk-Itäinen on Valko-Venäjän rautateiden rautatieasema Valko-Venäjän pääkaupunki Minskistä itään johtavalla junanradalla. Asema on muun muassa Minskin lähiliikenteen Oršan tai Barysaun ja Minskin keskusrautatieaseman tai Kulttuuri-instituutin aseman välillä kulkevien taajamajunien asema.
Halkjärvi
Valuma-alueen järvet
Halkjärven valuma-alueen laskujoettomia harjujärviä Hyyppärän harjualueen Natura 2000 -alueella ovat Karate, Salakkajärvi, Saarijärvi, Kaitalammi ja Väärijärvi. Näistä neljä ensimmäistä muodostavat laskujoettomaan Karatelampeen laskevan järviketjun. Salakkajärvestä Karatelampeen laskee puro, uoma Saarijärvestä Salakkajärveen muodostuu suppasuon läpi kaivetuista ojista, Kaitalampea ja saarijärveä yhdistää ojittamaton korpijuotti. Manninsuon mäntyrämeen ympäröimä laskujoeton Väärijärvi laskee korpijuottia myöten Ison-Herakkaan suuntaan.
Minsk-Itäinen
Liityntäliikenne
Minskin metron Proletarskaja asema sijaitsee aseman lounaispuolella. Asema on myös muun Minskin paikallisliikenteen reitistöllä.
Halkjärvi
Valuma-alueen järvet
Halkjärven valuma-alueeseen luettuja nykyisessä valuma-aluejaossa ovat myös laskujoettomat suppalammet Iso-Mulkkulammi ja Pikku-Mulkkulammi.
Bye, Bye, Baby (Baby, Goodbye)
”Bye, Bye, Baby (Baby, Goodbye)” on lauluyhtye The Four Seasonsin musiikkikappale vuodelta 1964. Sen sävelsivät ja sanoittivat The Four Seasonsin laulaja Bob Gaudio ja tuottaja-lauluntekijä Bob Crewe. Single julkaistiin joulukuussa 1964 ja nousi singlelistan kymmenen kärkeen seuraavan vuoden helmikuussa. Kappale on julkaistu usealla The Four Seasonsin kokoelma-albumilla.
Rubén Belima
Rubén Belima Rodríguez (s. 11. helmikuuta 1992 Móstoles, Espanja) on espanjalais-päiväntasaajanguinealainen jalkapalloilija. Hän edustaa slovenialaista FC Koperia, jossa on lainassa Real Madrid Castillasta. Belima on pelipaikaltaan vasen laituri.
Belima kuuluu Päiväntasaajan Guinean maajoukkueeseen, ja edusti maataan vuoden 2015 Afrikan-mestaruuskilpailuissa. Hän on edustuskelpoinen isänsä kautta.
Bye, Bye, Baby (Baby, Goodbye)
Skotlantilainen popyhtye Bay City Rollers nauhoitti Britannian listaykköseksi nousseen cover-version kappaleesta vuonna 1975. Nauhoitusta käytettiin vuoden 2003 elokuvan Rakkautta vain musiikkiraidalla.
Kappaleen sanoissa mies kertoo naiselle jättävänsä tämän toisen naisen takia. Ennen pitkää paljastuu, että ”toinen nainen” onkin itse asiassa hänen vaimonsa.
Yvon Pouliquen
Yvon Pouliquen (s. 17. lokakuuta 1962 Morlaix) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja.
Ferdinand von Zeppelin
thumb|250px|Ferdinand von Zeppelin. Ferdinand Adolf August Heinrich von Zeppelin oli saksalainen kenraali, kreivi ja ilmalaivan keksijä. Hänen hautansa on Stuttgartissa Pragfriedhofin hautausmaalla.
Yvon Pouliquen
Seurat pelaajana
Meriitit pelaajana
Seurat valmentajana
Meriitit valmentajana
Paksujalka
pienoiskuva|Paksujalan munia. Paksujalka (Burhinus oedicnemus) on paksujalkojen heimoon kuuluva kahlaajalaji. Lajin nimesi Carl von Linné Englannista 1758.
Levinneisyys
Paksujalka pesii harvalukuisena Keski-Euroopassa ja Etelä-Euroopan kuivilla aromailla sekä Afrikassa ja Lounais-Aasiassa. Suomea lähimmät pesimäalueet ovat olleet Puolassa ja Saksan itäosissa, mutta laji on viime aikoina vähentynyt kaikkialla ja paikoin hävinnyt kokonaan. Nykyisin Euroopassa paksujalkaa tavataan enää lähinnä Unkarissa ja Alsacessa. Sen tuhoksi ovat koituneet maatalouden rakennemuutos, hyönteismyrkyt, munien keräily sekä metsästys. Maailman populaation suuruus on 140 000–330 000 yksilöä. Lajin kanta on elinvoimainen.
Lajia tavataan satunnaisesti Suomessakin. Suomen ensimmäinen havainto on vuodelta 1972. Viimeisin havainto on heinäkuulta 2022.
Pohjoiset ja itäiset populaatiot ovat muuttolintuja, jotka talvehtivat Välimeren maissa ja Afrikan pohjoisosissa.
Lars Krogius
Lars Krogius viittaa seuraaviin henkilöihin:
Paksujalka
Lisääntyminen
Paksujalka munii 1–3, tavallisesti 2 munaa maassa olevaan pesään. Pesä on usein pudonneen oksan tai pensaan suojassa. Haudonta-aika on 24–26 päivää, molemmat puolisot hautovat. Haudonta alkaa yleensä toisen munan tultua. Poikaset kuoriutuvat yleensä samana päivänä. Molemmat emot huolehtivat poikasista, jotka ovat pesäpakoisia. Ne oppivat lentämään 5–6 viikon ikäisinä. Pesii ensi kerran tavallisesti vasta 3-vuotiaana, mutta saattaa joskus pesiä jo 1-vuotiaana.
Ravinto
Paksujalka syö hyönteisiä, muita selkärangattomia ja pieniä liskoja.
Eudoxie Baboul
Eudoxie Firminie Baboul (1. lokakuuta 1901 Sinnamary – 1. heinäkuuta 2016 Matoury ) oli ranskanguayanalainen nainen. Hän kuoli 1. heinäkuuta 2016 114 vuoden ja 274 päivän iässä. Baboul on kaikkien aikojen todistetusti vanhimmaksi elänyt ranskanguayanalainen ja kolmanneksi vanhimmaksi elänyt ranskalainen henkilö.
Reader
Reader tarkoittaa englanniksi lukijaa ja voi tarkoittaa muun muassa seuraavia asioita:
Bye Bye Baby (täsmennyssivu)
Bye Bye Baby voi tarkoittaa seuraavia asioita:
August Nordenskiöld
August Nordenskiöld tai Nordenskjöld (6. helmikuuta 1754 Sipoo – 10. joulukuuta 1792 Sierra Leone) oli suomalainen kirjailija, alkemisti, Suomen vuoritoimen johtaja ja swedenborgilainen. Nordenskiöld valmistui ylioppilaaksi Turussa vuonna 1770 ja opiskeli kemiaa ja minerologiaa Turun akatemiassa. Tämän lisäksi Nordenskiöld johti Ruotsin kaivostoimintaa Suomessa.
Myöhemmin asuessaan Lontoossa hän sai välikäsien kautta yhteyden Ruotsin kuningas Kustaa III:een, joka alkoi rahoittaa hänen yrityksiään viisasten kiven valmistamiseksi. Innoituksensa hän oli saanut isänsä Carl Fredrik Nordenskiöldin ja setänsä Magnus Otto Nordenbergin kullanvalmistusteorioista. 1780-luvulla Nordenskiöld oli tutustunut Carl Bergklintiin ja perusti hänen kanssaan vuonna 1787 Uudenkaupungin Vallimäen rinteelle alkemistisen pajan, joka aloitti toimintansa 11. tammikuuta. August haaveili valmistavansa niin paljon kultaa, että rahan hirmuvalta saataisiin kukistettua. Varojen loputtua Nordenskiöld ja Bergklint joutuivat keskeyttämään hankkeen. Nordenskiöldin omaisuus pakkohuutokaupattiin.
Myöhemmin hän matkusti Englantiin ja sieltä Sierra Leoneen perustamaan suomalaista utopiayhteiskuntaa nimeltä Uusi Jerusalem. Paikalliset asukkaat eivät ihastuneet kyseiseen ideologiaan eivätkä orjuuden lakkauttamiseen, vaan August pahoinpideltiin hengiltä. Toisen version mukaan hän olisi kuollut johonkin paikalliseen kuumetautiin. ”Augustin pääkallo” ja alkemistinen uuni ovat nähtävillä suvun kartanossa Mäntsälässä Alikartanon museossa. Elämänsä aikana Nordenskiöld kirjoitti useita kirjoja alkemiasta ja Uuden Jerusalemin kirkosta. Hänen veljenpojanpoikansa Adolf Erik Nordenskiöld oli myös kuuluisa tutkimusmatkailija ja Koillisväylän löytäjä.
Antoine Kombouaré
Antoine Kombouaré (s. 16. marraskuuta 1963) on ranskalainen jalkapallovalmentaja, joka pelasi toistakymmentä vuotta pääsarjatasolla puolustajana.
Ura pelaajana
Kombouaré aloitti ammattilaisuransa FC Nantes Atlantiquen joukkueessa 1983 ja nousi pelaavaan kokoonpanoon toden teolla seuraavalla kaudella. Hän edusti seuraa Jeu á la Nantaisen viimeiset menestysvuodet, joiden aikana Jean-Claude Suaudeaun luotsaama seura sijoittui liigassa hopealle kahteen otteeseen ja parhaimmillaan UEFA Cupin puolivälieriin 1985–1986. Kombouaré edusti Nantesia aina vuoteen 1990, kunnes siirtyi Sporting Toulon Variin ja sieltä edelleen Paris Saint-Germainiin.
Ura valmentajana
Valmennusuransa Kombouaré aloitti jo pelaajauraltaan tutun Paris Saint-Germainin organisaatiossa 1999. Hän valmensi neljä vuotta seuran reservijoukkuetta, kunnes siirtyi kesällä 2003 RC Strasbourgin peräsimeen. Hän luotsasi seuran debyyttikaudellaan Liguessä sijalle 13, mutta seuraavan kauden kehno alku toi Kombouarélle potkut lokakuussa 2004.
Viena Korhonen
Viena Maria Jolma, kirjailijanimeltään Viena Korhonen (13. joulukuuta 1905 Sotkamo – 29. joulukuuta 1992 Sotkamo) oli suomalainen Kainuussa asunut kirjailija.
Antoine Kombouaré
Ura valmentajana
Kesällä 2009 Kombouaré siirtyi Paris Saint-Germainin päävalmentajaksi. Debyyttikausi pariisilaisseuran päävalmentajana oli liigassa vaikea. Pitkään kaukana kärkitaistosta ollut seura jäi Kombouarénkin opeilla vasta sijalle 13. Coupe de Francessa se kuitenkin eteni finaaliin saakka ja kaatoi loppuottelussa AS Monacon jatkoajan jälkeen 0–1. Kombouaré sai pitää työnsä ja kaudella 2010–2011 meno onkin ollut parempaa. Toukokuussa 2011 PSG jatkoi valmentajansa sopimusta kesään 2013. Pian tämän jälkeen PSG eteni Coupe de Francen finaaliin toistamiseen Kombouarén alaisuudessa. Kevään 2010 voitto ei kuitenkaan uusiutunut, Lillen voitettua loppuottelun 0–1.
Kaudelle 2011–2012 Kombouaré sai aiempaa paremmat taloudelliset lähtökohdat PSG:n siirryttyä qatarilaisomistukseen. Seura hankki kesän aikana tukun vahvistuksia pelaajapuolelle ja Kombouarén johdolla syyskausi sujuikin pelillisesti hyvin. Seura voitti syysmestaruuden kolmen pisteen erolla Montpellier’hen. Menestyksestä huolimatta Kombouarén asema seuran päävalmentajana on ollut koko syksyn spekuloinnin kohteena. Syysmestaruuden varmistamisen jälkeen aivan joulun alla uutisoitiin, että seurajohto olisi jo erottanut Kombouarén tehtävästään. Seurajohto ei kuitenkaan antanut virallista vahvistusta Kombouarén potkuille. Lopulta Kombouarén ja seuran yhteistyö päättyi 30. joulukuuta 2011.
Kombouaré palasi valmennustehtäviin kesäkuun lopulla 2012 allekirjoitettuaan kaksivuotisen sopimuksen saudiarabialaisen Al-Hilalin kanssa. Pesti päättyi potkuihin jo helmikuussa 2013.
Kesäkuussa 2013 Kombouarésta tuli Ligue 2:ssa pelaavan RC Lensin päävalmentajana. Kombouarén johdolla Lens sijoittui Ligue 2:ssa toiseksi ja nousi kauden 2013–2014 päätteeksi liigaan. Menestys pääsarjatasolla jäi kuitenkin heikoksi ja Lens voitti vain 7 liigaottelua kaudella 2014–2015 ja jäi sarjan viimeiseksi 13 pisteen erolla putoamisviivaan. Seura olisi pudonnut liigasta pelillisestä tuloksesta huolimatta talousongelmien takia. Kaudella 2015–2016 Kombouaré jatkoi Lensin peräsimessä jälleen Ligue 2:ssa. Vaikka joukkue pelasi läpi kauden liigan kärkipäässä, jäi nousu lopulta 7 pisteen päähän Lensin ollessa sarjan kuudes. Kauden jälkeen Kombouaré jätti Lensin ja siirtyi EA Guingampin päävalmentajaksi.
Kombouaré luotsasi Guingampin kahteen otteeseen Liguen keskikastiin. Kaudella 2016–2017 joukkue eteni myös Coupe de Francen välieriin, joissa se hävisi SCO Angersille. Guingampin juututtua Ligue 1:n jumboksi syyskaudella 2018–2019, Kombouaré sai potkut marraskuun alussa 2018.
Tammikuussa 2019 Kombouarén ura jatkui Liguen putoamiskamppailuun vajonneen Dijon FCO:n päävalmentajana. Kombouarén johdolla Dijon säilytti sarjapaikkansa liigassa karsintojen kautta voittamalla RC Lensin yhteismaalein 4–2. Hän jätti seuran kauden jälkeen.
Helmikuussa 2021 Kombouarésta tuli Ligue 1:n putoamiskamppailuun vajoneen FC Nantesin päävalmentaja. Kombouarén debyyttiottelussa 14. helmikuuta Nantes voitti Angersin ja katkaisi joukkueen 15 ottelun voitottoman putken. Kombouaré nosti Nantes'n lopulta liigassa sijalle 18 ja putoamiskarsintoihin. Niissä joukkue voitti Kombouarén entisen seuran Toulousen ja säilytti paikkansa liigassa. Kaudella 2021/22 tulokset olivat edelliskautta parempia. Ranskan cupissa Kombouaré luotsasi Nantes'n finaaliin, jossa OGC Nice kaatui 0–1. Mestaruus oli Nantes'lle ensimmäinen pokaali sitten kauden 2000/01 liigamestaruuden ja joukkue pääsee kahdenkymmenen vuoden tauon jälkeen pelaamaan europelejä.
Kausi 2022/23 sujui Nantes'lta kaksijakoisesti. Liigassa Nantes menestyi kehnosti ja juuttui taistelemaan putoamista vastaan. Eurokentillä Kombouaré luotsasi Nantes'n Eurooppa-liigassa lohkossaan toiseksi, mutta tie katkesi pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella tappioon Juventukselle yhteismaalein 4–1. Ranskan cupissa Kombouaré johdatti joukkueensa toista kertaa perättäin loppuotteluun, jossa se kuitenkin hävisi Toulouselle 5–1. Toukokuun alussa 2023 Nantes erotti Kombouarén, kun joukkue ei ollut voittanut liigaottelua helmikuun puolivälin jälkeen.
Viena Korhonen
Henkilöhistoria
Korhonen julkaisi 1930- ja 1940-luvulla neljä romaania ja voitti kaksi romaanikilpailua vuonna 1943.
Reinhard Fabisch
Reinhard Fabisch (19. elokuuta 1950 − 12. heinäkuuta 2008) oli saksalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Fabisch edusti vuodet 1969−1971 Borussia Dortmundia pelaamatta yhtään virallista ottelua. Pelaajauransa jälkeen Fabisch valmensi Beninin, Kenian ja Zimbabwen maajoukkueita. Vuodet 2005−2007 hän toimi seurajoukkuevalmentajana Qatarissa ja Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa.
Fabischin viimeiseksi saavutukseksi jäi Beninin luotsaaminen Afrikan mestaruuskisojen lohkovaiheeseen tammikuussa 2008. Hän kuoli syöpään 12. heinäkuuta 2008 Münsterissä.
Vanessa Brown
Vanessa Brown (synt. Smylla Brind 24. maaliskuuta 1928 Wien, Itävalta – 21. toukokuuta 1999 Los Angeles, Kalifornia) oli itävaltalaissyntyinen, Yhdysvalloissa vaikuttanut näyttelijä.
Brownin vanhemmat muuttivat Wienistä Pariisiin vuonna 1933 ja sieltä 1938 New Yorkiin. Hän oppi englannin kielen nopeasti, ja jo 12-vuotiaana hän oli mukana radiossa esitetyssä nuorten elokuva-arvosteluohjelmassa. Tämän ansiosta hän pääsi koe-esiintymään Lillian Hellmanin kirjoittamaan Broadway-näytelmään Watch on the Rhine. Vaikka rooli meni Ann Blythelle, Brown pääsi tämän varaesiintyjäksi. Broadway-esitysten jälkeisen kiertueen jälkeen hän valmistui Hunter High Schoolista.
Vuonna 1950 Brown avioitui plastiikkakirurgi Robert A. Franklynin kanssa, joka alkoi rakentaa puolisonsa imagoa seksikkäämpään suuntaan. Samana vuonna Brown lähti yhdessä hänet suojatikseen ottaneen Katharine Hepburnin kanssa kiertueelle esittämään William Shakespearen näytelmää Miten haluatte. Tehtyään kiertueen jälkeen elokuvan Särkyneitten haaveitten kaupunki, Brown siirtyi Broadwaylle esiintymään näytelmässä Kesäleski. Hän yritti saada ostettua elokuvan oikeudet itselleen, mutta ei onnistunut ja näytelmän Billy Wilderin ohjaamassa elokuvaversiossa hänen roolinsa näytteli Marilyn Monroe. Brownin avioliitto päättyi eroon 1956.
Brown osallistui myös politiikkaan ja yhteiskunnallisiin asioihin. Hän tuki Adlai Stevensonin presidenttiehdokkuutta, oli demokraattien puoluekokousedustajana 1956 ja toimi John F. Kennedyn mediayhteyshenkilönä Los Angelesissa. Hän myös luennoi automaatiosta yhteistyössä työministeri W. Willard Wirtzin kanssa.
Vuonna 1959 Brown avioitui Mark Sandrich Jr.:n kanssa. Liitosta syntyi kaksi lasta. Avioliitto päättyi 1989. Vuonna 1962 tuolloin Voice of Americalla työskennellyt Edward R. Murrow palkkasi Brownin tekemään poliitikkohaastatteluja. Brown oli asemalla kahdeksan vuotta, jonka jälkeen hän siirtyi National Public Radioon taloustoimittajaksi. Hän myös kirjoitti kirja-arvosteluja ja henkilöprofiileja Los Angeles Timesiin.
Brown näytteli edelleen satunnaisesti ja vieraili muun muassa vuonna 1989 Murhasta tuli totta -televisiosarjassa ja vuonna 1997 sarjassa Homicide - Pelon kadut.
Jarmo Alander
Jarmo Alander (s. 15. joulukuuta 1954 Lohja) on Vaasan yliopiston tuotantoautomaation professori.
Raion
Raion voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Jarmo Alander
Ura
Alander toimi aluksi erilaisissa tehtävissä Helsingin yliopistossa ja Teknillisessä korkeakoulussa, muun muassa tutkimusapulaisena, assistenttina, tutkijana, lehtorina ja yliassistenttina. Syyskuusta 1993 lähtien hän on toiminut Vaasan yliopistossa, ensin tuotantoautomaation määräaikaisena professorina, sitten hoitaen professorin virkaa. Hänet nimitettiin joulukuussa 2002 Vaasan yliopiston tuotantoautomaation professorin virkaan.
Alander on saanut dosentin arvot Teknillisessä korkeakoulussa (automaation heuristiset optimointimenetelmät, erityisesti geneettiset algoritmit) ja Oulun yliopiston teknillisessä tiedekunnassa (geneettiset algoritmit).
Tutkimus
Alanderilla on tutkimusjulkaisuja muun muassa geneettisten algoritmien eli optimoinnin, robotiikan, laskennallisen geometrian, kuvankäsittelyn, ohjelmistontestauksen, laskennallisen fysiikan ja sovelletun optiikan aloilta. Vuodesta 2017 lähtien hän on tutkinut energiatehokkaan FPGA-tekniikan käyttöä monimutkaisten ja kerroksellisten biopintojen spektrikuvantamisessa Suomen Akatemian rahoittamassa nelivuotisessa Spectral Imaging of Complex Surface Tomographies (SICSURFIS) -hankkeessa.
Jorginho
Jorginho-nimeä käyttäneitä henkilöitä ovat:
Barguzinin piiri
thumb|250px|Barguzinin piiri Burjatian kartalla. Barguzinin piiri on kunnallinen itsehallintoalue Burjatian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1923 perustetun piirin pinta-ala on 18 553 neliökilometriä. Asukkaita on 25 600 henkeä (vuonna 2009).
Barguzinin piiri sijaitsee Burjatian pohjoisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Pohjois-Baikalin ja Kurumkanin piireihin, idässä Bauntin evenkiläiseen piiriin, etelässä Pribaikaljen piiriin ja lännessä Baikaljärveen. Piiri käsittää Barguzinin ja Ikatin harjanteiden välillä sijaitsevan Barguzinin kattilalaakson eteläosan. Sen läpi virtaa Baikaliin laskeva Barguzin-joki.
Piiriin kuuluu Ust-Barguzinin kaupunkimainen taajama ja 9 maalaiskuntaa: Adamovo, Bajangol, Barguzin, Hilgana, Jubileinyi, Suvo, Tšitkan, Uljun ja Uro. Hallinnollinen keskus on Barguzinin kylä, josta on maanteitse 315 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Ulan-Udeen.
Piirissä on metsä- ja elintarviketeollisuutta. Maatalous tuottaa maitoa, lihaa, perunaa ja vihanneksia. Lisäksi harjoitetaan kalastusta ja kalanjalostusta.
Piirissä on lasten taidekoulu ja kaksi musiikkikoulua. Kulttuurilaitosten yhteydessä toimii kansanteatteri, perinneyhtyeitä ja kotiseutumuseoita. Nähtävyyksiin kuuluvat Kristuksen kirkastumisen katedraali Barguzinissa, Kristuksen syntymän kirkko Tšitkanissa sekä Barguzinin historialliset rakennukset. Seudulla sijaitsee Taka-Baikalian kansallispuisto.
Georgia Byng
Georgia Byng (s. 1966) on brittiläinen kirjailija, joka on kirjoittanut muun muassa Molly Moon -kirjat. Hänen esikoisteoksensa on Molly Moon ja Hervoton hypnoosiseikkailu. Byng on asunut lapsuutensa Hampshiressä. Hän asuu Lontoossa miehensä taiteilija Marc Quinnin ja kolmen lapsensa Tiger Rosen, Lucasin ja Skyn kanssa.
Dinkankoira
Dinkankoira on eteläsudanilainen koirarotu, jolla ei ole FCI:n hyväksyntää.
Ulkonäkö
Dinkankoira on erittäin lyhytkarvainen ja väriltään vaalea kellanruskea (fawn). Se on ulkonäöltään karkeatyyppisempi kuin bisharinkoira ja šillukinkoira.
Alkuperä
Rotua ovat perinteisesti kasvattaneet metsästykseen läntisen Etelä-Sudanin dinkat. He kastroivat monet uroskoiristaan, sillä he uskovat sen kasvattavan niiden vauhtia metsästyksen aikana, mutta kyseinen tapa on kuitenkin johtanut geenipoolin merkittävään kaventumiseen. Nykyisin dinkankoiraan onkin sekoittunut paljon paikallisia paariakoiria, ja erään tutkimusmatkailijan nähtyä nykyisen populaation kuvaili hän rotua ennemmin vinttikoiratyyppiseksi paariakoiraksi kuin aidoksi vinttikoiraksi.
Raitakotinga
Raitakotinga (Pipreola arcuata) on Etelä-Amerikassa tavattava kotingoihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Kooltaan raitakotinga on noin 22 cm. Koiraan pää, kurkku ja rinta ovat mustat. Selkä on väriltään vihreä. Lajin siivet ovat vihreät ja sulkien kärjet ovat mustat ja valkoiset. Mustien pyrstösulkien kärjet ovat niin ikään valkeat. Vatsa on vihreä ja tiheästi mustan ja valkoisen poikkiraidoittama. Nokka, silmät ja koivet ovat väriltään oranssit. Naarasraitakotinga muistuttaa koirasta, mutta sen päälaki on vihreä. Raitakotinga muistuttaa huppukotingaa (Pipreola riefferii), mutta siiven valkoiset täplät ovat suuremmat.
Levinneisyys ja elinympäristö
Raitakotingaa tavataan Boliviasta, Kolumbiasta, Ecuadorista, Perusta ja Venezuelasta. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät ja metsänreunukset yleensä 1 500–3 100 metrin korkeudella.
Elintavat
Raitakotingat elävät yleensä yksin tai pareittain. Muiden viherkotingojen tapaan ne ovat hyvin luottavaisia lintuja. Lajin pesimäaika on toukokuussa. Ravintonaan raitakotinga käyttää pääasiassa hedelmiä.
Pareto-jakauma
Pareto-jakauma on todennäköisyysjakauma, joka on nimetty italialaisen yhteiskuntatieteilijä Vilfredo Pareton mukaan. Muilla tieteenaloilla sitä kutsutaan toisinaan Bradford-jakaumaksi.
Alun perin Pareto käytti jakaumaa kuvaamaan varallisuuden jakautumista ihmisten kesken. Jakauma näytti kuvaavan varsin hyvin, kuinka pieni joukko ihmisiä omistaa aina suhteellisesti isomman osuuden varallisuudesta yhteiskunnissa. Ideaa kutsutaan joskus yksinkertaisemmin Pareton periaatteeksi.
Ominaisuudet
Jos X on Pareto-jakautunut satunnaismuuttuja, niin todennäköisyys, että X on suurempi kuin jokin luku x on
kaikilla x ≥ xm, missä xm on (aina positiivinen) pienin mahdollinen X:n arvo ja k on positiivinen parametri. Pareto-jakaumilla on kaksi parametria: xm ja k. Kun jakaumaa käytetään varallisuuden jakauman mallinnukseen, k:ta kutsutaan Pareto-indeksiksi.
Robert Koch
Robert Koch (11. joulukuuta 1843 Clausthal-Zellerfeld – 27. toukokuuta 1910 Baden-Baden) oli saksalainen lääkäri ja mikrobiologian uranuurtaja. Koch valmistui lääkäriksi Göttingenin yliopistosta 1866. Hänen anatomian professorinsa, Jacob Henle, oli esittänyt teorian, jonka mukaan tarttuvat taudit ovat elävien loiseliöiden aiheuttamia. Koch sai luultavasti häneltä innoituksen tutkia mikrobiologiaa.
Pareto-jakauma
Ominaisuudet
Näin ollen tiheysfunktio on
kaikilla x ≥ xm. Pareto-jakaumaa noudattavan satunnaismuuttujan odotusarvo on
Robert Koch
Kochin tieteellinen ura alkoi hänen ollessaan lääkärinä Wollsteinissa. Pernarutto oli tuolloin karjan vitsauksena. Koch kiinnostui aiheesta ja pystytti alkeellisen laboratorion kotiinsa. Vuosien työn jälkeen hän pystyi osoittamaan, että pernaruton saa aikaan maaperässä asuva bakteeri. Hän onnistui eristämään ja viljelemään bakteerin ja osoitti, että kyseinen viljelmä saa aikaan pernaruton hiirissä.
Pareto-jakauma
Ominaisuudet
(jos k \le 1, odotusarvo on ääretön). Sen varianssi on
Robert Koch
Kochin pernaruttoa koskevat tulokset julkaistiin 1876 ja hän alkoi saada mainetta. Hän sai viran Berliinissä ja oikean laboratorion. Hän jatkoi bakteriologisia tutkimuksiaan ja eristi mm. koleraa aiheuttavan vibriobakteerin. Vuonna 1882 hän löysi tuberkuloosia aiheuttavan Mycobacterium tuberculosis -bakteerin. Hänelle myönnettiin lääketieteen ja fysiologian Nobelin palkinto 1905.
Pareto-jakauma
Ominaisuudet
(jos k \le 2, varianssi on ääretön).
Robert Koch
Kochin uraauurtava merkitys liittyy infektiotautien tutkimukseen ja yleiseen bakteriologiaan. Koch oli ensimmäinen mikrobiologi, joka ymmärsi, että bakteerien tutkimuksessa on välttämätöntä saada aikaan puhdasviljelmä, jossa on vain yksi bakteerikanta. Hän laati myös ns. Kochin postulaatit, jotka ovat edelleen käytössä tutkittaessa tietyn taudin mahdollista mikrobiologista alkuperää.
Kochin postulaatit
Koch kuitenkin hylkäsi ensimmäisen postulaatin universalistisen vaatimuksen kokonaan sen jälkeen kun hän löysi koleran (ja myöhemmin lavantaudin) oireettomia taudinkantajia. Nykyisin tiedetään, että oireeton taudinkantajuus on yleinen piirre monissa tartuntataudeissa, etenkin polion, herpes simplexin, HIV:n ja hepatiitti C:n kaltaisissa virustaudeissa. Erityisenä esimerkkinä: kaikki lääkärit ja virologit ovat yhtä mieltä siitä, että poliovirus aiheuttaa halvaantumisen vain muutamissa infektiotapauksissa ja että poliorokotteen menestys sairauden ehkäisemisessä tukee vakaumusta siitä, että poliovirus on taudinaiheuttaja.
Kolmannessa postulaatiossa lukee "pitäisi" eikä "täytyy", koska kuten Koch itse todisti sekä tuberkuloosin että koleran tapauksissa, kaikki taudinaihettajalle altistetut eliöt eivät sairastu. Sairastumattomuus voi johtua sellaisista tekijöistä kuin yleinen terveys ja toimiva immuunijärjestelmä; aiemman altistumisen tai rokotuksen kautta hankittu immuniteetti; tai geneettinen immuniteetti (kuten malarian vastustuskyky, joka voi tulla siitä että on vähintään yksi sirppisoluanemiaa aiheuttavista alleeleista).
Toinen postulaatti voidaan myös lykätä tiettyillä mikro-organismeilla tai asioilla, joita ei voida (ainakaan vielä) kasvattaa elatusaineessa puhdasviljelmänä. Esimerkkinä on Creutzfeldt–Jakobin taudin aiheuttavat prionit. Yhteenvetona, todistusaineisto joka täyttää Kochin postulaatit on riittävä mutta ei välttämätön syy-yhteyden osoittamiseksi.
Postulaattien historia
Kochin postulaatit kehitettiin 19. vuosisadalla yleiseksi ohjeeksi silloisilla menetelmillä isoloitavissa olevien patogeenien tunnistamiselle. Jo Kochin aikana tunnistettiin, että tietyt tartunnanaiheuttajat olivat syyllisiä sairauksiin vaikka ne eivät täyttäneet kaikkia postulaatteja. Yritykset soveltaa Kochin postulaatteja jäykästi virustautien diagnosoimiseen 19. vuosisadan loppupuolella, aikana jolloin viruksia ei voitu nähdä eikä niitä osattu eristää näytteistä, on voinut hidastaa virologian tieteenhaaran varhaista kehitystä. Nykypäivänä, useita tartunnanaiheuttajia hyväksytään sairauksien aiheuttajiksi vaikka ne eivät täytä kaikkia Kochin postulaateista. Näin ollen, vaikka Kochin postulaatit ovat edelleen historiallisti merkittäviä ja jatkavat mibrobiologisen diagnosoinnin valaistamista, kaikkien neljän postulaatin täyttyminen ei ole vaatimus syy-yhteyden osoitukseen.
Kochin postulaateilla on myös ollut vaikutus tieteilijöihin, jotka ovat tutkineet mikrobisia patogeeneja molekyyläärisestä näkökulmasta. 1980-luvulla kehitettiin molekyläärinen versio Kochin postulaateista ohjaamaan mikrobeista löytyvien virulenssi tekijöitä koodaavien geenien tunnistamisessa.
Luettelo Minna Canthia käsittelevästä kirjallisuudesta
Tämä on luettelo Minna Canthia käsittelevästä kirjallisuudesta.
Korutetra
Korutetra (Hyphessobrycon bentosi) on tetrojen heimoon kuuluva kala.
Alkuperä
Korutetra on peräisin Amazon-joesta.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen
Se viihtyy pohjan tuntumassa ja muodostaa pieniä reviirejä. Koiraat kisailevat usein, mutta eivät yleensä vahingoita toisiaan. Akvaariossa korutetra on yleensä leppoisa ja rauhallinen, mutta saattaa näykkiä pitkäeväisiä kaloja. Korutetra viihtyy vain parvessa, johon kuuluu vähintään 6 kalaa, viihtyy kuitenkin selvästi paremmin 15–20 kalan parvissa. Suurempi parvi on myös katsojan kannalta näyttävämpi kuin pieni ”tynkäparvi”. Altaan minimi koko 80 litraa.
Vesiolot ja ravinto
Sopiva veden pH on 5,8–7,2, kovuus °dH 5–19 ja lämpötila 24–28 °C.
Kim Jong-un
Kim Jong-un (s. 8. tammikuuta 1984 ) on Pohjois-Korean yksinvaltias. Hän nousi maansa hallitsijaksi isänsä Kim Jong-ilin kuoltua 17. joulukuuta 2011, ja hänet nimitettiin virallisesti suureksi johtajaksi 29. joulukuuta 2011.
Kimistä ei tiedetty länsimaissa ennen kuin hän oli 20-vuotias. Hän oli opiskellut nuoruudessaan Sveitsissä.
Valtakautensa alussa Kim kiristi maansa rajojen valvontaa mutta salli kansalaisilleen samalla suurempia taloudellisia vapauksia. Hän on teloituttanut useita poliittisia vastustajiaan Pohjois-Koreassa. Hän on uhkaillut muuta maailmaa ydinaseilla, mutta vuodesta 2018 alkaen hän on esiintynyt sovittelevasti ja neuvotellut ydinaseiden rajoittamisesta.
Lapsuus ja nuoruus
Kim Jong-un syntyi vuonna 1984, kun hänen isoisänsä Kim Il-sung oli Pohjois-Korean johdossa. Pohjoiskorealaiset viranomaiset ovat ilmoittaneet syntymäajaksi 8. tammikuuta 1984.
Kim Jong-unin lapsuudesta on saatu jälkeenpäin tietoa perheen entiseltä kokilta, japanilaiselta Kenji Fujimotolta. Hän seurasi läheltä Kimin lapsuutta ja nuoruutta 15 vuoden ajan vuoteen 2001 saakka ja sai toimia myös pienen Kimin leikkikaverina.
Kim Jong-un ja hänen toinen isoveljensä ja pikkusiskonsa elivät ylellistä ja eristettyä lapsuutta opettajineen ja palvelijoineen perheen palatsissa Pjongjangissa. Veljekset kävivät lapsina joskus ulkomaillakin, esimerkiksi vuonna 1991 äitinsä kanssa muistorikkaalla matkalla Tokion Disneylandissa. Kim oli lapsena erittäin kiinnostunut koripallosta sekä lentokoneiden pienoismalleista ja lelulaivoista. Kiinnostus koneisiin säilyi hänellä aikuisikään saakka, ja hän lentää usein omaa yksityiskonettaan. Ulkomaille myöhemmin loikanneiden Kimin tädin ja sedän mukaan Kimin lähipiiri kohteli poikaa nöyristelevästi ja kunnioittavasti, mikä sai pojan jo pienenä tietoiseksi arvostaan ja tottumaan siihen, että hänen käskyjään toteltiin.
Opinnot
Kim lähetettiin kesällä 1996 Berniin Sveitsiin käymään yksityistä englanninkielistä Bernin kansainvälistä koulua, samaa kuin isoveljensä Kim Jong-chol. Pojat asuivat tätinsä ja tämän aviomiehen kanssa Liebefeldin esikaupungissa ja elivät tavallisen varakkaan korealaisperheen elämää. Kim käytti Sveitsissä nimeä Pak Un ja matkustellessaan ulkomailla Brasilian passia ja nimeä Josef Pwag. Sveitsin viranomaiset tiesivät poikien henkilöllisyyden mutta päättivät olla vakoilematta heitä.
thumb|left|Kunnallinen koulu, jossa Kim opiskeli Sveitsissä. Kimin holhoojat loikkasivat Yhdysvaltoihin, kun Kim oli kesällä Pohjois-Koreassa. Palattuaan syyslukukaudeksi Berniin Kim jatkoi opintojaan kunnallisessa koulussa ja asui uusien ”vanhempien” kanssa. Hänet oli ilmoitettu kouluun korealaisen lähetystötyöntekijän lapseksi. Hänellä oli aluksi vaikeuksia opinnoissaan, sillä hän ei osannut saksan kieltä kovin hyvin, ja hänet sijoitettiin alempaan tasoryhmään. Koulussa opiskeltiin tavanomaisten aineiden lisäksi paljon myös kansainväliseen politiikkaan liittyviä aiheita, kuten ihmisoikeuksia ja demokratiaa.
Yhden luokkatoverinsa mukaan Kim pysytteli paljon omissa oloissaan, eikä juhlinut muiden oppilaiden kanssa ja karttoi tyttöjä. Luokkatoverit ovat luonnehtineet Kimiä myös aluksi hiukan hyökkääväksi ja kieliongelmiensa johdosta turhautuneeksi. Kim pukeutui aina verryttelyhousuihin ja täytti vapaa-aikansa koripallolla, jossa hän kannatti Chicago Bullsia. Hänen lähin ystävänsä oli portugalilainen luokkatoveri João Micaelo. Opittuaan kielen Kimistä tuli seurallisempi.
Kim paljasti lähimmille ystävilleen olevansa Pohjois-Korean johtajan poika, mutta nämä eivät uskoneet häntä. Kim kutsuttiin takaisin Pohjois-Koreaan keväällä 2001 kesken yhdeksännen luokan, eikä hän sen jälkeen enää palannut Sveitsiin.
Kim aloitti Pohjois-Koreassa sotakorkeakoulun vuonna 2002. Hän valmistui sieltä parhain arvosanoin joulukuussa 2006. Hänen lopputyönsä oli nimeltään ”Simulaatio operaatiokartan tarkkuuden parantamisesta GPS-paikannusjärjestelmän avulla”.
Valtaannousun valmistelut
Ennen vuotta 2010 ainoassa länsimaissa nähdyssä valokuvassa Kim oli 11-vuotias. Kim Jong-un oli 10. lokakuuta 2010 yhdessä isänsä kanssa työväenpuolueen 65-vuotisjuhlassa. Ulkomainen lehdistö sai osallistua juhliin ilman etukäteislupaa, mikä Pohjois-Korean kaltaisessa maassa on hyvin poikkeuksellista. Kim Jong-un näyttäytyi tammikuussa 2011 julkisesti karvalakissa, jota Pohjois-Koreassa saa käyttää vain maan johtaja. Nimetön hallituslähde kertoi Chosun Ilbo -lehdelle, että karvalakin käyttäminen on merkki siitä, että Kim Jong-un on saavuttanut lähes saman aseman kuin isänsä.
Valtaannousu
Virallisen tiedon mukaan Kim Jong-il kuoli 17. joulukuuta 2011 sydänkohtaukseen junassa Pohjois-Koreassa. Pohjois-Korean valtiollinen media alkoi heti kutsua Kim Jong-unia ”Suureksi vallanperijäksi”. Alkujaan isän seuraajaksi oli kaavailtu Kim Jong-unin vanhinta veljeä Kim Jong-namia. Tämä oli kuitenkin uudistusmielinen ja halusi Pohjois-Korean avautuvan lännelle, mitä maan johto ei katsonut suopeasti. Jong-nam oli joutunut isänsä epäsuosioon myös viihdyttyään lännessä opiskellessaan liikaa yöelämässä ja jouduttuaan pidätetyksi Japanissa väärennetyllä passilla matkustamisesta pyrkiessään Tokion Disneylandiin. Kim Jong-ilin entisen kokin Kenji Fujimoton mukaan Kim Jong-unin vanhempi veli Kim Jong-chul puolestaan sivuutettiin vallanperijänä, koska tämä oli liian tyttömäinen, kun taas Kim Jong-un on kuin ilmetty isänsä.
Kim nimettiin virallisesti Kim Jong-ilin seuraajaksi suureksi johtajaksi 29. joulukuuta 2011, kun Kim Jong-ilin kuoleman takia pidetty suruaika oli päättynyt.
Kim vastaanotti sotilasparaatin isoisänsä Kim Il-sungin syntymän satavuotisjuhlassa huhtikuussa 2012 ja piti 20 minuutin puheen, jossa hän sitoutui jatkamaan edeltäjänsä aloittamaa ”asevoimat ensin” -politiikkaa. Hän on siitä lähtienkin esiintynyt kansan edessä paljon isäänsä useammin.
Uudella johtajalla oli heti alusta lähtien ehdoton valta Pohjois-Koreassa. Hän käytti ensimmäisinä kuukausinaan kuitenkin apunaan neuvonantajia ja opastajia. Hänen tätinsä Kim Kyong-hui järjesti Kimin tarvitseman tuen ja koulutuksen. Tädin aviomies Jang Song-taek piti huolta hallinnon päivittäisestä toiminnasta ja toimi portinvartijana Kimille kulkevassa viestinnässä. Choe Hyong-rae johti poliittista yleisvirastoa ja pystyi määräämään armeijaa ja työväenpuoluetta.
Ensimmäiset toimenpiteet
Ensi töikseen Kim lujitti rajavalvontaa ja vaikeutti näin maasta poistumista. Hän myös suitsi tiedonkulkua ja tehosti luvatta ulkomaista mediaa seuranneiden ihmisten valvontaa. Hän lujitti valtaansa karkottamalla syrjäseuduille sellaiset valtaeliitin edustajat, jotka olivat keränneet itselleen liikaa valtaa. Ulkomaisen median seuraamisen lisäksi Kim sääti ankarasti rangaistavaksi muun muassa epäluotettavan kansantaloudellisen suunnitelman laatimisen ja väärien urheilijoiden valitsemisen tärkeään kilpailuun. Valtionvastaiseen mielenosoitukseen osallistumisesta tai valtionvastaisesta propagandasta saattoi saada elinkautisen tuomion tai kuolemanrangaistuksen. Kim on pitänyt yllä ja laajentanut edeltäjiensä perustamia poliittisia vankileirejä. Niissä vankeja kidutetaan ja nälkiinnytetään, ja kuolleisuus on hyvin korkea.
Ympärilleen Kim keräsi tukijoita, jotka auttaisivat häntä oman etunsa nimissä. Maan hallinnon ytimessä ollut etuoikeutettu kapitalistiluokka alkoikin nopeasti vaurastua palkinnoksi Kimille antamastaan tuesta.
Kim salli kansalaisille uusia taloudellisia vapauksia ja hyväksyi pienimuotoisen yksityisyritteliäisyyden, eikä valtio enää vainonnut pientä yksityistä liiketoimintaa harjoittaneita ihmisiä. Tämän seurauksena maan torikauppa vilkastui ja moni kansalainen pystyi nostamaan elintasoaan. Tiukentunut rajavalvonta kuitenkin vaikeutti salakuljetusta, mikä nosti hintoja.
Vastustajien teloitukset
Valtaan noustuaan Kim Jong-un on teloituttanut kymmeniä korkeassa asemassa olevia virkamiehiä ja näiden sukulaisia. Monesti teloitusten syynä on ollut johtajan käskyjen vastustaminen. Kim teloitutti tätinsä miehen Jang Song-taekin vuoden 2013 lopulla. Jangia syytettiin vallankaappausyrityksestä, vallankahmimisesta ja maan resurssien ryöväämisestä. Hallintoon tyytymätön, kokouksessa torkahtanut puolustusministeri Hyon Yong-chol väitetysti teloitettiin maanpetoksesta, ja metsätalouspolitiikkaa kritisoinut varapääministeri Choe Yong-gon teloitettiin luultavasti toukokuussa 2015. Kimin läheinen avustaja Choe Rjong-hae on kadonnut merkkihenkilöiden listalta.
Kimin määräämille likvidoinneille on esitetty useita syitä. Nuoren diktaattorin on arveltu haluavan osoittaa kaikille hänen asemaansa epäileville, kuka maassa määrää. Hänen on myös arveltu haluavan vaihtaa vanhoja johtajia nuorempiin, koska nämä ovat uudelle johtajalle lojaalimpia ja asemastaan kiitollisempia kuin vanhat. Kimin tiedetään aina arvostaneen nuoruutta, ja hän on julkisesti arvostellut maan korkeita virkamiehiä ”ideologisesta rappeutumisesta”.
Vuonna 2013 tapahtunut Jangin teloitus aiheutti suurta pelkoa puolueen johdossa. Monia korkea-arvoisia puolue-eliitin jäseniä loikkasi vuonna 2015. Etelä-Koreassa tämän katsottiin merkitsevän johtajan suosion vähenemistä.
Uhkailut ja ydinkokeet
Kim ryhtyi valtakautensa alussa modernisoimaan maansa aseistusta. Hän myös käytti etenkin valtakautensa ensimmäisten puolentoista vuoden aikana voimakasta ja uhkaavaa retoriikkaa vihollisiaan Etelä-Koreaa ja Yhdysvaltoja kohtaan. Maaliskuussa 2013 Pohjois-Korea uhkaili Yhdysvaltoja ”ennaltaehkäisevällä” ydinasehyökkäyksellä. Kimin fiktiivisestä salamurhahankkeesta kertovan amerikkalaiselokuvan The Interview (2014) julkaisun seurauksena Pohjois-Korea uhkasi Yhdysvaltoja sotatoimilla.
Kimin aikana Pohjois-Korea on jatkanut ydinkokeiden tekemistä ja kehitellyt mannertenvälistä ohjusta. Toukokuussa 2016 Kim kertoi olevansa valmis normalisoimaan maan suhteet sille vihamielisiin valtioihin ja vastaavansa ydinaseilla ainoastaan ydinaseuhkaan. Vuoden 2018 uudenvuodenpuheessaan Kim sanoi, että Pohjois-Korean täytyy massatuottaa ydinkärkiä ja ballistisia ohjuksia. Hän myös uhkaili Yhdysvaltoja toteamalla, että ”ydinasenappi” on aina hänen pöydällään.
Ulkomaisten tiedustelupalvelujen käsityksen mukaan Kim tavoittelee ydinaseillaan pelotevaikutusta ja kansainvälistä statusta pystyäkseen turvaamaan hallintonsa säilymisen.
Huipputapaamiset
Kim teki Pohjois-Korean johtoon nousunsa vuonna 2011 jälkeen ensimmäisen ulkomaanmatkansa maaliskuussa 2018. Hän tapasi epävirallisesti Pekingissä Kiinan johtajan Xi Jinpingin.
thumb|Kim ja Donald Trump Singaporen huippukokouksessa kesäkuussa 2018. Kim tapasi Yhdysvaltain presidentti Donald Trumpin 12. kesäkuuta 2018 Singaporessa järjestetyssä huippukokouksessa. Tapaaminen oli historiallinen ensitapaaminen maiden päämiesten välillä. Tapaamista oli edeltänyt edellisenä vuonna maiden välien jännittyminen Pohjois-Korean ohjustestien takia. Singaporen huippukokous keskittyi jännitteiden lieventämiseen ja ydinaseista riisuntaan. Tapaamisen päätteeksi Trump ja Kim allekirjoittivat asiakirjan, jonka mukaan Pohjois-Korea sitoutuu Korean niemimaan ydinaseista riisumiseen. Kim ja Trump neuvottelivat uudelleen Hanoissa Vietnamissa helmikuussa 2019. Kolmannen kerran he tapasivat kesäkuussa 2019 Koreoiden välisellä demilitarisoidulla vyöhykkeellä.
Kim tapasi Venäjän presidentti Vladimir Putinin Vladivostokissa Venäjällä huhtikuussa 2019.
Ongelmien myöntäminen
Kesäkuussa 2021 Korean työväenpuolueen keskuskomitean kokouksessa Kim myönsi harvinaisena pidetyllä tavalla, että maata uhkasi pakotteiden ja koronapandemian seurauksena ruokapula. Hän viittasi samalla Pohjois-Korean 1990-luvun nälänhätään. Samoihin aikoihin Kimin silminnähtävään laihtumiseen viitattiin epätavallisesti jopa maan valtiollisessa televisiossa. Myöhemmin Kim syytti korkeita virkamiehiä ”vakavan vaaran aiheuttamisesta kansan ja valtion turvallisuudelle” ja ilmoitti siirtäneensä syrjään joitain puolueen jäseniä. Tämä nähtiin mahdollisena viittauksena maan pahenevaan koronavirustilanteeseen.
Kulttuuripolitiikka
Kim on perustanut tyttöbändi Moranbongin.
Asema ja julkisuuskuva
upright|thumb|Kim Jong-unin imagoon kuuluu aurinkoisuus. Kimin viralliset tittelit:
Kimin asemaa on pönkitetty ylenpalttisella propagandalla. Jo ennen valtaan nousuaan Kimiä oli virallisesti alettu kuvata kunnianimillä ”nerokas toveri”, ”nuori kenraali” ja ”aamutähti joka loistaa koko kansakunnan yllä”. Hänen kerrottiin osuneen kolmivuotiaana aseella hehkulamppuun sadan metrin päästä ja ajaneen kahdeksanvuotiaana kuorma-autoa 130 kilometrin tuntinopeudella. Kimillä ei tiettävästi ole minkäänlaista sotilaallista kokemusta, mutta hänet kuvataan sotilaalliseksi neroksi, joka suunnitteli ensimmäiset sotastrategiansa jo 16-vuotiaana.
Kimin itselleen antamia arvonimiä ovat muun muassa ”työväenpuolueen ensimmäinen sihteeri”, ”puolueen keskussotilaskomission puheenjohtaja” ja ”valtakunnallisen puolustuskomission ensimmäinen puheenjohtaja”. Epämuodollisempia kunnianimiä ovat ”lyömätön ja voittoisa kenraali”, ”totuuden vartija”, ”rakkauden paras ruumiillistuma”, ”päättäväinen ja jalomielinen johtaja”, ”ohjaava auringonsäde”, ”vallankumouksen aurinko”, ”sosialismin aurinko”, ”21. vuosisadan kirkas aurinko” ja ”ihmiskunnan aurinko”.
Lännessä Kim on usein kuvattu pelottavana ja itsevaltaisena diktaattorina, joka uhkailee ydinsodalla. Pohjois-Korean mediassa Kim sen sijaan on perinteisesti kuvattu edeltäjiensä tapaan jumalallisena hahmona, joka tekee urotekoja. Vuoden 2015 tienoilla Kimin julkista kuvaa on kuitenkin alettu painottaa Pohjois-Koreassa sotilasjohtajasta, ”kenraalista” ja ”marsalkasta”, poliittisen johtajan suuntaan, ja häntä alettiin nimittää työväenpuolueen johtajaksi. Kim alkoi pukeutumisessaan ja hiustyylissään tietoisesti jäljitellä isoisäänsä Kim Il-sungia, jonka valtakautta pohjoiskorealaiset muistelivat yhä lämmöllä. Hän alkoi esiintyä mediassa hymyilevänä kansanmiehenä ja vieraili kaikkialla ylistysten saattelemana. Loikkarit ovat kuitenkin kertoneet, että kukaan pohjoiskorealainen aikuinen ei uskonut uutisten propagandaan.
Vuonna 2019 Kim alkoi pitää television uudenvuodentervehdyksensä nojatuolista aiemman puhujanpöntön sijaan. Koronaviruspandemian aikaan Kim alettiin esittää mediassa kansakunnan isähahmona. Häntä on sen jälkeen kutsuttu mediassa toistuvasti ”kunnioitetuksi toveriksi”, millä häntä on lähennetty tavalliseen kansaan. Samalla Kimin on myös paljastettu itsekin kärsineen taudista.
Perhe, suku ja ystävät
Kim on hyvin läheinen pikkusiskonsa Kim Yo-jongin kanssa. Tämä on myös noussut Pohjois-Koreassa korkeaan asemaan, Korean työväenpuolueen keskuskomitean jäseneksi sekä lokakuusta 2017 politbyroon varajäseneksi. Yo-jong toimi mahdollisesti veljensä sijaisena vuonna 2014 tämän sairastaessa.
Koripallosta pitävä Kim ystävystyi vuonna 2013 yhdysvaltalaisen NBA-koripalloilija Dennis Rodmanin kanssa, joka oli Pohjois-Koreassa pelaamassa näytösottelua. Matkansa jälkeen Rodman palasi Pohjois-Koreaan vielä kolme kertaa juhlimaan Kimin kanssa tämän huvilalla, ja miesten tapaamisista julkaistiin mediassa paljon kuvia. Kimin toinen ulkomaalainen ystävä oli Kimin perheen kokki, japanilainen Kenji Fujimoto, jolle Kim antoi anteeksi jopa loikkauksen.
Omaisuus
Kim asuu Koillis-Pjongjangissa ylellisessä pääasumuksessaan, josta käytetään nimitystä Virka-asunto nro 15 tai Ylellinen keskuskartano. Etelä-Korean tiedustelupalvelun mukaan Kimillä on ainakin 33 asuntoa eri puolilla Pohjois-Koreaa.
Kim matkustaa usein yksityiskoneellaan, neuvostoaikaisella Iljušin Il-62:lla, jonka virallinen nimi on Chammae-1, ’Kanahaukka-1’. Hän lentää myös itse pienlentokoneillaan. Lisäksi Kimillä on 1,5 miljoonan dollarin arvoinen lentokone, jonka nimi on Air Force Un.
Terveys
Pohjois-Korea ei kerro julkisuuteen Kimin oletetuista terveysongelmista. Vuonna 2014 Kim oli poissa julkisuudesta yli kuukauden ajan, minkä jälkeen hänen huomattiin ontuvan jalkaansa. Huhtikuussa 2020 Kim oli tuntemattomasta syystä kolme viikkoa pois julkisuudesta. Kimin on väitetty kärsivän diabeteksesta ja kohonneesta verenpaineesta. Hän on myös tupakoitsija, vaikka onkin käynnistänyt tupakoinnin vastaisen kampanjan. Etelä-Korean tiedustelupalvelun mukaan Kim kärsii unettomuudesta ja on vainoharhainen henkilökohtaisesta turvallisuudestaan.
Riihimäen Palloseura
== Jalkapallohistoria ==
Kim Jong-un
Terveys
Kim lihoi vuoteen 2020 mennessä noin 140-kiloiseksi. Vuonna 2021 hän laihtui huomattavasti. Sen jälkeen hän on palannut entisiin mittoihinsa.
Riihimäen Palloseura
1960- ja 1970-luvut
Riihimäen Palloseuran ensimmäinen kulta-aika sijoittuu 1960- luvun loppuun. Vuonna 1968 seura nousi maakuntasarjasta (3. korkein sarjataso) Suomensarjaan, joka oli maan toiseksi korkein sarjataso. Seurassa panostettiin ostettuun pelaajistoon, jotta edustusjoukkue saataisiin nostettua mestaruussarjaan. Seuran junioritoiminta oli valtakunnallisestikin laadukasta, mutta silti edustusjoukkueeseen hankittiin valtavasti ulkopaikkakuntalaisia pelaajia.
Kristiansand Orienteringsklubb
right|frame|Seuran logo
Riihimäen Palloseura
1960- ja 1970-luvut
18. tammikuuta 1970 perustettiin RiPS:n sisarseura Riihimäen Ilves. Seuran johtokunnasta paisui tuolloin hyvin laaja, sillä johtokunnan jäsenet toimivat Riihimäen Palloseuran, Riihimäen Ilveksen ja RiPS:n käsipallojaoston johtokuntana. Vuonna 1971 tehtiin Riihimäen voimassa oleva ja virallinen yleisöennätys, kun ottelussa Helsingin Ponnistusta vastaan Urheilupuiston Pallokentän katsomoon saapui 2 058 ihmistä.
Kristiansand Orienteringsklubb
Kristiansand Orienteringsklubb eli KOK on menestynyt norjalainen suunnistusseura.
Riihimäen Palloseura
1980-luku
Pelaajapolitiikka johti 80- luvulla siihen, että vuosina 1982 ja 1983 Riihimäen Palloseuralla ei ollut enää omia junioreja, vaan junioritoimintaa pyöritti riihimäkeläinen sisarseura Ilves. Vuonna 1984 RiPS pyöritti vielä vuoden junioritoimintaa, mutta vuonna 1985 päätettiin perustaa Riihimäelle oma junioriseura, Riihimäen Nappulaseura (RiNS).
1990-, 2000- ja 2010-luvut
1990-luvulla RiPS tuli vahvasti uudelleen. Vuonna 1997 seura nousi Kolmosesta Kakkoseen. Vuosi 1998 oli RiPS:lle jälleen loistava; Koko kauden aikana vain yksi tappio (tappio kärsittiin tosin paikalliskilpailija Hyvinkään Palloseuralle). Seura nousi täten historiallisesti jälleen maan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Ykköseen. Vuonna 1999 RiPS säilytti vielä sarjapaikkansa Ykkösessä (taulukon 7:s), mutta vuonna 2000 tapahtui vääjäämätön putoaminen Kakkoseen. Jalkapallon Suomen Cupissa RiPS menestyi kuitenkin huikeasti vuonna 2000 selviten aina kilpailun neljännesfinaaliin asti.
Kristiansand Orienteringsklubb
Jon Duncan, Holger Hott, Daniel Hubmann, Baptiste Rollier ja Jørgen Rostrup edustavat seuraa.
Riihimäen Palloseura
1990-, 2000- ja 2010-luvut
Riihimäen Palloseuran pelaajapolitiikka oli kuitenkin 1990- luvulla ostopelaajiin perustuvaa. Esimerkiksi vuoden 2000 putoamiseen päättyneellä Ykkösen kaudella seuran joukkueessa pelasi peräti 40 eri pelaajaa (7 ulkomaanvahvistusta). Edustusjoukkueen kulut muodostuivat huomattavasti tuloja suuremmiksi. Riihimäkeläiset eivät löytäneet Riihimäen Urheilupuiston Pallokentälle enää riittävän sankoin joukoin. Heikolle taloudelle lopullisen kuoliniskun antoi Jeperos Oy, Riihimäen Palloseuran omistuksessa ollut tytäryritys, jolla pyrittiin hankkimaan tuloja ydintoiminnan ulkopuolelta. Jeperos Oy:n nimissä syyllistyttiin useisiin talousrikoksiin ja lopullinen umpisolmu oli valmis. Seura ei ilmoittautunut enää Kakkoseen kaudelle 2001.